stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Andorran talous
Talouden sektorit > Palveluala

Andorran talous perustuu palveluille. Tähän on vaikuttanut toisaalta maan matkailulle suotuisa ilmasto ja toisaalta luonnonvarojen ja energiaresurssien puute. Kaikista yrityksistä 85,4 prosenttia toimi vuonna 2016 palvelualalla. Työntekijöistä alalla oli 87,4 prosenttia maan työväestöstä. Palvelualan suurin yksittäinen osa on kauppa. Sen parissa oli vuonna 28,6 prosenttia palvelualan työntekijöistä. Seuraavaksi suurimpia aloja työntekijöiden määrässä olivat hotelli- ja ravintola-ala, julkishallinto ja kiinteistöala.
Matkailu tuottaa suurimman osan Andorran taloudesta. Matkailuala on erikoistunut talvimatkailuun, mutta vierailijoita tulee myös muina vuodenaikoina. Vuonna 2016 Andorrassa kävi hieman yli kahdeksan miljoonaa vierailijaa. Niistä 5,2 miljoonaa oli vain yhden päivän, mutta loput 2,8 miljoonaa olivat vähintään yhden yön. Matkailijoista ylivoimainen enemmistö tulee Espanjasta (noin 4,2 miljoonaa) ja Ranskasta (noin 3,4 miljoonaa). Andorrassa on tarjolla monipuolisesti yöpymismahdollisuuksia. Vuonna 2017 maassa oli 171 hotellia ja yhteensä 235 yöpymispalveluja tarjoavaa yritystä.
Pankit ovat myös tärkeitä Andorran taloudelle. Maassa toimii kuusi pankkiyhtiötä, ja maan asema veroparatiisina on houkutellut sen pankkeihin ulkomaisia varoja. Toisaalta rahalaitoksia on muiden verovapaiden maiden tavoin syytetty muun muassa rahanpesusta. Vuonna 2013 Andorrassa otettiin ensimmäistä kertaa käyttöön tulovero, sillä erityisesti EU oli painostanut maata ottamaan sen käyttöön veronkierron estämiseksi. Lisäksi vuoden 2012 alussa maassa otettiin käyttöön kymmenen prosentin yritysvero osittain pitkään jatkuneen finanssikriisin vuoksi.
Ulkomaankauppa

Andorran ulkomaankaupan vaihtotase on selvästi alijäämäistä, sillä maa joutuu tuomaan suurimman osan kulutustavarasta ulkomailta. Vuonna 2023 tuonnin kokonaissumma oli 1,84 miljardia euroa. Suurimman osuuden muodostivat autot ja moottorit, mineraaliöljy, sähkö ja kauneudenhoitotuotteet. Vienti oli samana vuonna 236 miljoonaa euroa. Eniten vietiin maalauksia, levyjä, nauhoja ja muita tallennusvälineitä, moottoriajoneuvoja ja ortopedisia välineitä.
Maan tärkeimmät kauppakumppanit ovat Espanja ja Ranska. Ne olivat melko tasaväkisiä vielä 1990-luvun alussa, mutta sittemmin Espanjasta on tullut Andorran selvästi tärkein kauppakumppani. Vuonna 2023 tuonnista 66,1 prosenttia tuli Espanjasta, kun Ranskan osuus oli 11,5 prosenttia. Viennin arvosta 78,3 prosenttia meni Espanjaan ja 6,2 prosenttia Ranskaan.
Työmarkkinat

Andorran työmarkkinat vaihtelavat jonkun verran kausittain, sillä varsinkin talvella matkailun vaikutus on huomattava. Vuoden 2016 tilastojen mukaan 45 prosenttia työntekijöistä oli itsetyöllistyneitä. Työttömyysaste on matala, sillä vuonna 2023 vain 1,6 prosenttia väestöstä etsi aktiivisesti töitä. Andorrassa onkin jossain määrin pulaa osaavasta työvoimasta, ja monet yritykset etsivät työntekijöitä Espanjsta ja Ranskasta.
Infrastruktuuri > Energia

Andorran vuosittainen sähkönkulutus on noin 220 miljoonaa kilowattituntia. Maan oma tuotanto on suunnilleen 100 miljoonaa kilowattituntia, joten se tuo suhteellisesti paljon sähköä ulkomailta. 61 prosenttia käytetystä sähköstä tuotetaan fossiilisilla polttoaineilla, 23 % vesivoimalla ja 15 % muilla uusituvilla energianlähteillä. Maan omasta energiantuotannosta yli 85 % tulee vesivoimasta, 14 % jätteistä ja 0,4 % aurinkopaneeleista. Noin 83 prosentilla andorralaisista on kotona internet-yhteys.
Infrastruktuuri > Liikenne

Andorrassa ei ole rautateitä eikä lentokenttää. Lähin lentokenttä sijaitsee Espanjan puolella, La Seu d’Urgellissa, 10 kilometrin päässä rajalta.
Andorrasta on hyvät maantieyhteydet Ranskaan sekä Espanjaan, Andorrassa on neljä päätietä, joista tie CG-1 kulkee Andorra la Vellasta lounaaseen Espanjan rajalle, CG-2 itään Ranskan rajalle ja CG-3 pohjoiseen. Tie CG-4 puolestaan kulkee La Massanan kylästä itään Espanjan rajalle. Tiet ovat pääosin talvisin hyvässä kunnossa, mutta tie Ranskaan saatetaan joutua välillä sulkemaan lumivyöryriskin takia.
Kansainväliset linja-autoyhteydet kulkevat Andorra la Vellan Kansalliselle linja-autoasemalle. Maan sisäisessä liikenteessä on kymmenen linja-autolinjaa. Maassa toimii myös kaupallisia helikopteriyrityksiä, jotka toimivat maanlaajuisesti.
Infrastruktuuri > Tietoliikenne

Andorran tietoliikennejärjestelmä on yksi maailman kehittyneimpiä. Se on ollut digitaalisen tekniikan käyttöönotossa edellekävijä. Televisiolähetykset siirtyivät digitaaliseen muotoon vuonna 2006. Koko maassa on vuodesta 2013 ollut mahdollisuus ottaa käyttöön 100-megainen valokuituyhteys, jonka päivitys aloitettiin jo vuonna 2017. Sen nopeuden on tarkoitus nostaa kaikkialla 300 megaan.
Andorran tilastokeskuksen mukaan maaliskuussa 2019 maassa oli 39 600 puhelinliittymää ja 36 014 kuituverkkoliittymää.
Andorran päätie CG-1
Oslon roomalaiskatolinen hiippakunta

| Oslon roomalaiskatolinen hiippakunta |
| --- | --- |
 Vaakuna
 Pyhän Olavin tuomiokirkko on hiippakunnan pääkirkko.
Kirkkokunta:  Katolinen kirkko
Seurakuntia:  25
Jäseniä:  139 407 eli 3,5% alueen väkiluvusta (2016)
Perustettu:  29. kesäkuuta 1953, 7. elokuuta 1868
Piispa:  Bernt Ivar Eidsvig
Tuomiokirkko:  Pyhän Olavin tuomiokirkko
Virallinen sivusto
Oslon roomalaiskatolinen hiippakunta (norj. Oslo katolske bispedømme) on katolinen hiippakunta Norjassa. Sen keskuspaikka on Oslo.
Historia

7. elokuuta 1868 perustettiin Norjan missio sui iuris. Jo 17. elokuuta 1869 se ylennettiin Norjan apostoliseksi prefektuuriksi ja 17. elokuuta 1892 Norjan apostoliseksi vikariaatiksi. 10. huhtikuuta 1931 nimeksi tuli Oslon apostolinen vikariaatti. Vikariaatista tuli Oslon hiippakunta 29. kesäkuuta 1953.
Vuonna 2016 hiippakuntaan kuului 25 seurakuntaa, joissa oli yhteensä 139 407 jäsentä. Nämä muodostivat 3,5% hiippakunnan alueen väestöstä.
Oslon pörssitalo

| Oslon pörssitalo> Børsen |
| --- | --- |

Osoite:  Tollbugata 2
Sijainti:  Oslo, Norja
Rakennustyyppi:  arvopaperipörssi
Valmistumisvuosi:  1828
Suunnittelija:  Christian H. Grosch Carl Michalsen (laajennus 1910)
Omistaja:  Oslo Børs ASA
Tyylisuunta:  empire
 
Lisää rakennusartikkeleitaArkkitehtuurin teemasivulla
Infobox OKNimi-testi OK: 
Oslon pörssitalo (norj. Børsen) on Oslon keskustassa sijaitseva vuonna 1828 valmistunut empiretyylinen rakennus, jossa toimii Oslon pörssi. Sen suunnitteli Christian H. Grosch ja sitä laajennettiin vuonna 1910 Carl Michalsenin piirustusten pohjalta.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Oslon pörssitalo Wikimedia Commonsissa
Christian Maggio

| 0 | 1 | 2 | 3 |
| --- | --- | --- | --- |

Henkilötiedot
Koko nimi: Christian Maggio
Syntymäaika: 11. helmikuuta 1982 (ikä 42)
Syntymäpaikka:  Montecchio Maggiore, Italia
Pelipaikka: laitalinkki, laitapuolustaja
Pituus: 184 cm
Seura
Seura:  Benevento
Junioriseurat
1997–2000:  Vicenza
Seurat
| Vuodet | Seura | O | (M) |
| 2000–2003 |  Vicenza | 38 | (1) |
| 2003–2006 |  Fiorentina | 56 | (2) |
| 2006 | →  Treviso (laina) | 11 | (0) |
| 2006–2008 |  Sampdoria | 60 | (11) |
| 2008–2018 |  Napoli | 233 | (20) |
| 2018– |  Benevento | 48 | (5) |
Maajoukkue
| 2000-2001 |  Italia U18 | 5 | (1) |
| 2000-2002 |  Italia U20 | 24 | (3) |
| 2002 |  Italia U21 | 2 | (0) |
| 2008–2014 |  Italia | 34 | (0) |
 Seurajoukkueuran tilastot kattavat vain kansalliset sarjat, päivitetty 26. heinäkuuta 2020.  Maajoukkueuran tilastot päivitetty 26. heinäkuuta 2020.
Christian Maggio (s. 11. helmikuuta 1982 Montecchio Maggiore, Italia) on italialainen jalkapalloilija, pelipaikaltaan puolustaja. Hän edusti kymmenen kautta Serie A:ssa pelaavaa Napolia. Heinäkuusta 2018 hän on edustanut Beneventoa.
Ura

Maggio aloitti uransa Vicenzassa, jossa hän teki Serie A -debyyttinsä kaudella 2000–2001 pelaten kuusi ottelua. Vicenza tippui kauden päätteeksi Serie B:hen. Hän pysyi Vicenzassa vuoteen 2003 asti, pelaten 38 ottelua ja tehden niissä yhden maalin. Vuonna 2003 Maggio teki sopimuksen Fiorentinan kanssa. Hän pelasi 42 ottelua Serie B:ssä ja auttoi joukkueen takaisin pääsarjaan. Hän ei kuitenkaan saanut Serie A -kausina Fiorentinassa paljon vastuuta ja pelasi lainalla Trevisossa. Maggio pelasi seurassa 56 ottelua neljän vuoden aikana ja teki niissä kaksi maalia.
Maggio siirtyi heinäkuussa 2006 Sampdoriaan lainasopimuksella. Hän nousi ajan saatossa seuran avauskokoonpanoon ja Sampdoria osti Maggion pelaajaoikeudet omakseen vuonna 2007. Hän esitti vakuuttavia otteita kaudella 2007–2008 tehden 29 ottelussa yhdeksän maalia. Kauden päätyttyä hänet myytiin Napoliin kahdeksalla miljoonalla eurolla. Sopimus oli pituudeltaan viisi vuotta.
Maggio debytoi Napolissa 20. heinäkuuta 2008 Panioniosia vastaan Intertoto Cupissa. 14. syyskuuta 2008 hän teki ensimmäisen maalinsa Napolille ottelussa Fiorentinaa vastaan. 8. maaliskuuta 2009 hän loukkasi polvensa ottelussa SS Laziota vastaan ja oli sivussa loppukauden.
Viidellä ensimmäisellä Napolin-kaudellaan Maggio teki Serie A:ssa neljä, viisi, neljä, kolme ja neljä maalia mutta viidellä viimeisellä kaudellaan ei enää yhtään. Hän kuului kauteen 2014–2015 saakka joukkueen vakiokokoonpanoon mutta sai kolmella viimeisellä kaudellaan vähemmän peliaikaa. Mestarien liigassa hän pelasi 17 ottelua.
Italian maajoukkueessa Maggio pelasi 34 ottelua vuosina 2008–2014.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Christian Maggio Wikimedia Commonsissa
Italian joukkue – Jalkapallon MM-kilpailut 2010
1 Buffon |
2 Maggio |
3 Criscito |
4 Chiellini |
5 Cannavaro |
6 De Rossi |
7 Pepe |
8 Gattuso |
9 Iaquinta |
10 Di Natale |
11 Gilardino |
12 Marchetti |
13 Bocchetti |
14 De Sanctis |
15 Marchisio |
16 Camoranesi |
17 Palombo |
18 Quagliarella |
19 Zambrotta |
20 Pazzini |
21 Pirlo |
22 Montolivo |
23 Bonucci |
Valmentaja Lippi
Italian joukkue – Jalkapallon EM-kilpailut 2012
1 Buffon |
2 Maggio |
3 Chiellini |
4 Ogbonna |
5 Motta |
6 Balzaretti |
7 Abate |
8 Marchisio |
9 Balotelli |
10 Cassano |
11 Di Natale |
12 Sirigu |
13 Giaccherini |
14 De Sanctis |
15 Barzagli |
16 De Rossi |
17 Borini |
18 Montolivo |
19 Bonucci |
20 Giovinco |
21 Pirlo |
22 Diamanti |
23 Nocerino |
Valmentaja Prandelli
Italian joukkue – Maanosaliittojen cup 2013
1 Buffon |
2 Maggio |
3 Chiellini |
4 Astori |
5 De Sciglio |
6 Candreva |
7 Aquilani |
8 Marchisio |
9 Balotelli |
10 Giovinco |
11 Gilardino |
12 Sirigu |
13 Marchetti |
14 El Shaarawy |
15 Barzagli |
16 De Rossi |
17 Cerci |
18 Montolivo |
19 Bonucci |
20 Abate |
21 Pirlo |
22 Giaccherini |
23 Diamanti |
Valmentaja Prandelli
Ampuhaukka

| Ampuhaukka |
| --- | --- |

Uhanalaisuusluokitus
 Elinvoimainen  
  
Suomessa:
 Elinvoimainen  
Tieteellinen luokittelu
Domeeni::  Aitotumaiset Eucarya
Kunta::  Eläinkunta Animalia
Pääjakso::  Selkäjänteiset Chordata
Alajakso::  Selkärankaiset Vertebrata
Luokka::  Linnut Aves
Lahko::  Jalohaukkalinnut Falconiformes
Heimo::  Jalohaukat Falconidae
Suku::  Jalohaukat Falco
Laji::  columbarius
Kaksiosainen nimi
 Falco columbarius  Linnaeus, 1758 

Alalajeja
 Falco columbarius aesalon  Falco columbarius columbarius   Falco columbarius richardsonii  Falco columbarius subaesalon  Falco columbarius suckleyi 
Katso myös
   Ampuhaukka Wikispeciesissä   Ampuhaukka Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OKIUCN-testi OK: 
Ampuhaukka (Falco columbarius) on jalohaukkoihin kuuluva pieni petolintu.
Koko ja ulkonäkö

Ampuhaukan pituus on 28–30 cm, paino 150–260 g ja siipien kärkiväli 50–65 cm. Naaras on huomattavasti koirasta kookkaampi. Naaraiden keskipaino on noin 230 g ja koiraiden noin 165 g.
Koiras on selkäpuolelta tumman siniharmaa ja vatsapuolelta punaruskea. Naaraat ja nuoret linnut puolestaan ovat selkäpuolelta punaruskeita ja vatsasta valkoisia tummin pilkuin. Siivet ovat lyhyet ja tyvestä leveät.
Ääni on kireä, vaikertava "kie kie kie".
Vanhin suomalainen rengastettu ampuhaukka on ollut 10 vuotta 7 kuukautta 20 päivää vanha. Euroopan vanhin on ollut brittiläinen 12 vuoden 8 kuukauden ikäinen yksilö.
Levinneisyys

Ampuhaukka pesii koko maassa, ja se on yleisin Pohjois-Suomessa. Laji muuttaa talvehtimaan Länsi- ja Etelä-Eurooppaan. Levinneisyysalue käsittää Euroopan ja Aasian pohjoisosat. Lajia esiintyy Pohjois-Amerikan pohjoisimmissa metsissä. Euroopan unionin alueella arvioidaan pesivän 6 700 – 14 400 paria, joista Suomessa 2 500 – 6 800, Ruotsissa 3 100 – 5 600, Britanniassa 900 – 1 200, Irlannissa 200–400, Latviassa 20–60, Virossa 10–30 ja Liettuassa 1–10 paria.
Elinympäristö

Pohjoisessa laji elää karuilla ja paljailla tunturialueilla. Etelä- ja Keski-Suomen harva kanta pesii soilla ja mäntyvaltaisilla alueilla, usein myös järvien pienissä saarissa. Ampuhaukka saalistaa avomailla, kuten pelloilla, soilla ja hakkuuaukeilla. Se pesii vanhoihin linnunpesiin puihin, kalliojyrkänteille tai maahan.
Ampuhaukka kuuluu Euroopan unionin lintudirektiivin I liitteen lintuihin, minkä vuoksi sen esiintymisalueen elinympäristöä pyritään suojelemaan.
Lisääntyminen

Jalohaukkojen tapaan ampuhaukkakaan ei itse rakenna pesää. Se ainoastaan raapii johonkin sopivaan alustaan sen verran kuoppaa, että munat pysyvät paikoillaan. Pesäpaikka voi olla toisten lintujen, kuten variksen, piekanan tai jopa kotkan vanha pesä. Varsinkin pohjoisessa pesä voi olla myös kalliojyrkänteellä, tai suuren suon keskelle turvemättääseen raavittu kuoppa. Ampuhaukka munii alkukesästä 3–5 punaruskeapilkullista munaa, ja hautomisaika on noin 30 vuorokautta. Kumpikin sukupuoli hautoo, mutta naaras pääasiassa. Sukukypsä 1-vuotiaana.
Ravinto

Ampuhaukka saalistaa pääasiassa lintuja, varpuslintuja rastaan kokoisiin asti ja pieniä kahlaajia. Se syö lepakoita ja matelijoita. Sille kelpaavat myös pikkujyrsijät ja suuret hyönteiset kuten sudenkorennot.
Nimet

Kaarlo Kivirikko on kirjannut mm. seuraavia ampuhaukan kansanomaisia nimiä: poutahaukka, poutakinniäinen, ampiaishavukka, pääskyshaukka, pikkulintuhaukka, leivoshaukka, titti. Historiallisia nimiä ovat olleet pissihaukka (Nylander, 1849, Lönnrot 1861)  ja poutahaukka (Malmberg, 1872, Mela, 1882). Toisinaan on käytetty myös nimeä ampumahaukka.
Tieteellinen sukunimi Falco on myöhäislatinan haukkaa tarkoittava sana, lajinimi columbarius viittaa  kyyhkyslakkaan.
Aiheesta muualla

Ampuhaukka Lintukuva-verkkopalvelussa
LuontoPortti: Ampuhaukka (Falco columbarius)
Ampuhaukka yrittää napata pikkulintua.
Ampuhaukan muna.
Danko Končar

Danko Končar (s. 3. syyskuuta 1942) on kroatialainen liikemies.
Končar on tuomittu vuonna 1977 silloisessa Jugoslaviassa kavalluksesta 12 vuoden vankeusrangaistukseen, jota hän suoritti 6 vuotta.
Končarilla on tiettävästi satojen miljoonien eurojen arvoinen omaisuus. Hän on muun muassa suomalaisen Afarak Groupin (entisen Ruukki Groupin) pääomistaja hallinnoimansa Kermas Limitedin kautta. Končarilla on Afarak-osuuden lisäksi lomakohteita ja muita yhtiöitä. Končar omistaa tai käyttää määräysvaltaa lukuisissa veroparatiisiyhtiöissä.
Suomen keskusrikospoliisi on tutkinut Končaria ja hänen omistusjärjestelyjään. Häntä on syytetty sisäpiiritiedon väärinkäytöstä ja kyseenalaisista toimintatavoista.
Vuonna 2018 Finanssivalvonta katsoi, että Končar oli laiminlyönyt velvollisuutensa noudattaa Suomen arvopaperimarkkinalakia. Končar oli yhdessä eräiden yhtiöiden kanssa hankkinut yli 30 % Afarak Groupin osakkeista vuonna 2009 mutta jättänyt noudattamatta tästä seuraavaa velvollisuutta tehdä osakkeista julkinen, yli 350 miljoonan euron arvoinen ostotarjous.
Ancient Rites

| Ancient Rites |
| --- | --- |

Tiedot
Toiminnassa:  1989–
Tyylilaji:  black metal
Kotipaikka:   Belgia
Jäsenet:  Erik Sprooten, kitara   Bart Vandereycken, kitara   Raf Jansen, kitara   Domingo Smets, basso   Walter Van Cortenberg, rummut   Davy Wouters, koskettimet   Gunther Theys, laulu  
Levy-yhtiö:  Season of Mist  
Aiheesta muualla
ancientrites.be
Infobox OKNimi-testi OK: 
Ancient Rites on belgialainen black metal -yhtye, joka perustettiin vuonna 1988. Sen ensimmäinen demo ilmestyi vuonna 1990 ja ensimmäinen täysimittainen albumi vuonna 1994. Yhtye on kärsinyt runsaasti jäsenien kuolemista, boikoteista, mielenosoituksista ja valheellisesta propagandasta, mutta Gunther Theys on pitänyt sen toiminnassa tähän päivään asti.
Jäsenet

Gunther Theys – laulu
Erik Sprooten – kitara
Bart Vandereycken – kitara
Raf Jansen – kitara
Domingo Smets – bassokitara
Walter Van Cortenberg – rummut
Davy Wouters – koskettimet
Diskografia > Studioalbumit

The Diabolic Serenades (1994,  After Dark)
Blasfemia Eternal (1996,  Mascot Records)
Fatherland (1998,  Mascot Records)
Dim Carcosa (2001,  Hammerheart Records)
Rubicon (2006,  Season of Mist)
Laguz (2015)
Diskografia > Livealbumit

And the Hordes Stood as One (2003,  Hammerheart Records)
Diskografia > Kokoelmat

The First Decade 1989–1999 (1999,  Mascot Records)
Diskografia > EP:t

Evil Prevails... (1992,  Fallen Angel Records)
Diskografia > Demot

Dark Ritual (1990)
Diskografia > Videografia

Scenes of Splendour (2001,  VHS)
And the Hordes Stood as One (2003,  DVD)
Aiheesta muualla

Yhtyeen kotisivut (englanniksi)
Ancient Rites Myspacessa (englanniksi)
Ancient Rites Encyclopaedia Metallumissa (englanniksi)
Paphiopedilum micranthum

| Paphiopedilum micranthum |
| --- | --- |
 Paphiopedilum micranthum
Uhanalaisuusluokitus
 Äärimmäisen uhanalainen  
  
Tieteellinen luokittelu
Domeeni::  Aitotumaiset Eucarya
Kunta::  Kasvit Plantae
Alakunta::  Putkilokasvit Tracheobionta
Kaari::  Siemenkasvit Spermatophyta
Alakaari::  Koppisiemeniset Magnoliophytina
Luokka::  Yksisirkkaiset Liliopsida
Lahko::  Asparagales
Heimo::  Kämmekkäkasvit Orchidaceae
Alaheimo::  Tikankonttikasvit Cypripedioideae
Tribus::  Cypripedieae
Alatribus::  Paphiopedilinae
Suku::  Venuksenkengät Paphiopedilum
Laji::  micranthum
Kaksiosainen nimi
 Paphiopedilum micranthum  Tang & F.T.Wang (1951) 
Synonyymit
 Paphiopedilum globulosum Z.J.Liu & S.C.Chen 
Muunnokset
 var. oblatum Z.J.Liu & S.C.Chen  var. albo-flavum Braem 
Katso myös
   Paphiopedilum micranthum Wikispeciesissä   Paphiopedilum micranthum Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OKIUCN-testi OK: 
Paphiopedilum micranthum on Etelä-Kiinassa kasvava venuksenkenkiin kuuluva kämmekkälaji.
Kuvaus

P. micranthum on pienehkö, rönsyillen kasvava venuksenkenkä. 5–15 cm pitkiä lehtiä on kolmesta viiteen kappaletta. Väritys on päältä tumman- ja vaaleanvihreän läikikäs, alta violettipilkkuinen. Kukkavana on 9–25 cm pitkä, valkonukkainen, ja väriltään harmaanvihreä violetein pilkuin. Kukkavanan kärkeen kehittyy yksi kukka, joka on 5–10 cm leveä ja 7–14 cm korkea. Kukan huuli on vaaleanpunainen ja muodoltaan pallomainen. Petalit ja sepalit ovat keltaisen ja punaisen kirjavat violetein raidoin. Kukan väritys vaihtelee taajaan. Laji kukkii luonnossa maaliskuusta toukokuuhun.
Elinympäristö ja hoito

P. micranthum kasvaa puolivarjossa kalkkipitoisten vuorien kosteissa rotkoissa ohuessa maassa, sammalessa tai hajoavissa lehtikerroksissa 460-1600 metrin korkeudella. Lajin luontainen levinneisyysalue ulottuu Etelä-Kiinan ja pohjoisimman Vietnamin alueelle. Alueen lämpötila vaihtelee 9 ja 20 celsiusasteen välillä.
Amurin silta

| Amurin silta ukr>  Амурський міст |
| --- | --- |
 Amurin silta elokuussa 2010.
Ylittää:  Dnepr
Sijainti:  Dnipro, Dnipropetrovskin alue  Ukraina
Siltatyyppi:  kaksikerroksinen ristikkosilta, yhdistetty rautatie- ja maantiesilta
Pisin jänneväli:  83,24 m
Pituus:  1 261 tai 1 395, liittymineen 2 397 m
Leveys:  15,5 m
Avattu liikenteelle:  18.05.1884 (tai 30.05.1884)
Koordinaatit:  48°29′14.9″N, 35°01′40.0″E
Lisää silta-artikkeleitaArkkitehtuurin teemasivulla
Amurin silta (ukr. Амурський міст, Amurskyi mist), myös Staryi eli Vanha silta (ukr. Старий міст, Staryi mist), alun perin Keisari Aleksanteri III:n silta on Dneprin ylittävä rautatie- ja maantieliikenteen käyttöön yhdistetty kaksikantinen ristikkosilta Dniprossa, Dnipropetrovskin alueella, Ukrainassa.
Sillat Dneprillä, joista kirkkaanpunaisella on merkitty Staryi eli Vanha silta
Amurin silta on Dnipron ensimmäinen ja vanhin kiinteä silta, joka rakennettiin samanaikaisesti Jekaterinan (myös Katariinan) tai nykyisen Pridniprovkan valtiorautatien kanssa teollisuusmies ja hyväntekijä Oleksandr Polin kaksi vuotta kestäneiden pyrkimysten ansiosta. Sekä silta että rautatie avattiin juhlallisesti 18. tai 30. toukokuuta 1884. Tuohon aikaan silta sijoittui toiseksi suurimmaksi silloisessa keisarikunnassa vuonna 1880 Samaran alueella Volgan yli rakennetun 1 485 metrin pituisen Aleksandrovin, nykyisen Syzranin sillan jälkeen, ja Euroopan kolmanneksi 1. tammikuuta 1872 Hollannissa Moerdijkiin rakennetun noin 1 500-metrisen yksiraiteisen rautatiesillan jälkeen.
Amurin silta yhdistää kaupungin Amur-Nyžnodniprovskyin ja Tsentralnyin eli Keskusta-alueen. Sillan viimeinen suuri kunnostus ja asfalttipäällysteen vaihto tehtiin vuonna 2002. Nykyisin Amurin silta on Ukrainan kansallisesti tärkeä insinööritaiteen ja valtakunnallisesti merkittävä arkkitehtoninen muistomerkki.
Sillan nimi ja ylityspaikka

Alun perin silta nimettiin virallisesti ”Keisari Aleksanteri III:n sillaksi” Venäjän keisari Aleksanteri III:n mukaan, jonka kerrotaan sen tähden jopa ajaneen Jekaterinoslaviin katsomaan omaa nimikkoaan. Dneprin vasemman rannan tasaiselle aiemmalle tulva-alueelle syntyi Amur-niminen kylä, ja joidenkin lähteiden mukaan oletetaan, että silta sai nimensä kyseisen 1890-luvulle saakka vaikeissa olosuhteissa ja ympäröivästä maailmasta erillään kasvaneen tehdastyöläisten asuinpaikan nimen mukaan. Nimi saattoi johtua joiltain Amurin rannoilta tulleiden maahanmuuttajien sinne asettumisen yhä edistyessä, kun kaupunkiin alkoi tulvia uutta työvoimaa kaikkialta keisarikunnan eri alueilta. On myös esitetty, että sekä alue että aiemmin kylä saivat nimensä matkalla Tauriaan paikkakunnalla oleskelleen Katariina II:n rakkaussuhteen (ransk. amour) ansiosta suosikkimieheensä ruhtinas Grigori Potjomkiniin, tai Jekaterinoslavian asukkaiden vieraillessa siellä piknikeillä rakkaidensa kanssa. ”Amur” hyväksyttiin sillan nimeksi yhdessä kaupunginvaltuuston istunnoista 1990-luvun lopulla. Nimen ”Staryi Mist” eli ”Vanha silta” kerrotaan sinnikkäästi juurtuneen kaupunkilaisten käyttöön Tsentralnyin eli Uuden sillan valmistumisen jälkeen vuonna 1967.
Maantieteellisesti Dneprin sanottiin aina jääneensä tšumatski-tielle eli linnunradalle Baturynista Hadjatšin kautta Pultavaan kulkeville kasakoille, jotka suuntautuivat Donille hakemaan kalaa, tai Kurskin, Orjolin, Voronežin ja Harkovan maakuntien teollisuusmiehille ja kauppiaille, jotka menivät Krimille hakemaan suolaa. Silta oli paras ylityspaikka, mikä toi ylläpitäjille valtavia tuloja, ja jossa aluksi käytettiin lauttoja ja tammisia korsuveneitä, ja myöhemmin vuonna 1789 Krementšukista Jekaterinoslaviin siirrettyä vuonna 1770 rakennettua kelluvaa siltaa. Itse Amurin sillan kapasiteetti 1800-luvun lopussa ja 1900-luvun alussa oli 90 junaa päivässä. Tärkeimmät lastit sisälsivät malmia, kivihiiltä ja metallia. Junat kulkivat sillan kautta Harkovaan, Kurskiin, Moskovaan, Pietariin, Rostoviin, Mariupoliin, Krimille ja Kaukasiaan.