stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Varstasara

| Varstasara |
| --- | --- |

Uhanalaisuusluokitus
 Elinvoimainen  
  
Tieteellinen luokittelu
Domeeni::  Aitotumaiset Eucarya
Kunta::  Kasvit Plantae
Alakunta::  Putkilokasvit Tracheophyta
Kaari::  Siemenkasvit Spermatophyta
Alakaari::  Koppisiemeniset Magnoliophytina
Luokka::  Yksisirkkaiset Liliopsida
Lahko::  Poales
Heimo::  Sarakasvit Cyperaceae
Suku::  Sarat Carex
Laji::  pseudocyperus
Kaksiosainen nimi
 Carex pseudocyperus  L. 
Katso myös
   Varstasara Wikispeciesissä   Varstasara Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OKIUCN-testi OK: 
Varstasara (Carex pseudocyperus) on sarakasvien (Cyperaceae) heimoon kuuluva kasvilaji. Varstasara eroaa ulkonäkönsä perusteella selvästi muista saralajeista, jolloin sitä on vaikea sekoittaa muihin saralajeihin. Varstasara kasvaa yksittäisversoina ja melko suurikokoiseksi. Koko kasvi on väriltään heleänvihreä ja sen lehdet ovat litteät.
Varstasara on erilaistähkäinen saralaji ja sen kukintona olevassa tähkistössä on tavallisesti yksi hedetähkä sekä kolmesta viiteen emitähkää. Tähkien tukilehdet ovat suuria ja yleensä tähkistöä pidempiä. Emitähkät ovat pitkäperäisiä ja kukinta-aikaan nuokkuvia. Emikukat ovat kolmiluottisia. Tähkäsuomut ovat pitkiä, sileitä sekä teräväkärkisiä. Pullakot ovat tiiviisti, väriltään kellanvihreitä ja niissä on pitkä suuota.
Varstasara kasvaa runsasravinteisissa järvissä, ojissa ja lammissa. Suomessa varstasaraa esiintyy eteläisessä Suomessa, eniten Ahvenanmaalla, etelä- ja lounaisrannikolla sekä Hämeessä. Ruotsissa laji on melko harvinainen, mutta voi esiintyä paikallisesti runsaanakin, etenkin itäisellä Sveanmaalla. Yleisesti ottaen varstasaraa tavataan koko Euroopassa pohjoisimpia osia sekä Välimeren rannikoita lukuun ottamatta.
Aikoinaan varstasaraa myös kasvatettu ja sen leveitä lehtiä on käytetty tynnyreiden tiivistämiseen.
Varstasaran tieteellisen nimen lajinimi (pseudocyperus) viittaa sädekaisloihin (Cyperus), joita varstasara ulkonäöllisesti jokseenkin muistuttaa.
Aiheesta muualla

Laji.fi: Varstasara (Carex pseudocyperus)
Kasviatlas 2018: Varstasaran (Carex pseudocyperus) levinneisyys Suomessa
Luopioisten kasvisto: Varstasara (Carex pseudocyperus)
JSTOR Global Plants: Carex pseudocyperus (englanniksi)
Integrated Taxonomic Information System (ITIS): Carex pseudocyperus (englanniksi)
Global Biodiversity Information Facility (GBIF): Carex pseudocyperus (englanniksi)
United States Department of Agriculture (USDA): Carex pseudocyperus (englanniksi)
Flora of North America: Carex pseudocyperus (englanniksi)
Flora of China: Carex pseudocyperus (englanniksi)
Runaway

Wikisanakirjassa on tähän liittyvä sananselitys: .
Runaway, Runaways tai Run Away voi tarkoittaa ainakin seuraavia:
Runaway, Alice Munron novellikokoelma
The Runaways, 1970-luvun yhdysvaltalainen yhtye
Karkuri (Runaway), yhdysvaltalainen elokuva vuodelta 1984
Runaway, yhdysvaltalainen elokuva vuodelta 2005
Runaways, Marvel Comicsin vuonna 2003 aloittama sarjakuva
Runaways, Marvel Comicsin sarjakuvaan perustuva televisiosarja
The Runaways, The Runaways -yhtyeestä kertova elokuva vuodelta 2010
The Runaways, Peter Savagen elokuva vuodelta 1965
Albumit

Runaway, Carola Häggkvistin albumi vuodelta 1986
Runaway, Wishbone Ashin livealbumi vuodelta 1994
The Runaways, The Runawaysin albumi vuodelta 1976
Kappaleet

”Runaway”, Bon Jovin kappale vuodelta 1984
”Runaway”, Del Shannonin kappale vuodelta 1961
”Runaway”, Kanye Westin kappale vuodelta 2010
”Runaway”, Linkin Parkin kappale vuodelta 2000
”Run Away”, Real McCoyn kappale vuodelta 1994
”Runaway”, Sahlenen kappale, Viron edustaja Eurovision laulukilpailussa 2002
”Runaway”, Status Quon kappale vuodelta 1979
”Runaway (U & I)”, Galantisin kappale vuodelta 2014
”Run Away”, SunStroke Projectin ja Olia Tiran kappale, Moldovan edustaja Eurovision laulukilpailussa 2010
”Runaways”, Brother Firetriben kappale albumilta Heart Full of Fire (2008)
”Runaways”, The Killersin kappale vuodelta 2012
”Run Runaway”, Sladen kappale
Tietokonepelit

Runaway: A Road Adventure, videopeli
USS Gonzalez (DDG-66)

| USS Gonzalez |
| --- | --- |

Aluksen vaiheet
Rakentaja:  Bath Iron Works, Bath, Maine
Kölinlasku:  3. helmikuuta 1994
Laskettu vesille:  18. helmikuuta 1995
Palveluskäyttöön:  12. lokakuuta 1996
Tekniset tiedot
Uppouma:  6 900 t (standardi) 9 000 t
Pituus:  154 m
Leveys:  20 m
Syväys:  9,4 m
Koneteho:  100 000 hv (75 MW)
Nopeus:  30+ solmua
Miehistöä:  33 upseeria ja 38 aliupseeria ja 210 miehistönjäsentä
Aseistus
Aseistus:  2 × Mk 41 VLS -ohjusjärjestelmää, joihin 90 RIM-156 SM2-, BGM-109 Tomahawk- tai RUM-139 VL-Asroc -ohjusta 1 × Mk 45 5"/54 -tykki 2 × 25 mm Mk 38 Mod 2 -pikatykkiä 4 × .50" konekivääriä 2 × 20 mm Mk 15 Phalanx CIWS -järjestelmää 2 × Mk 32 SVTT -torpedoputkea 1 × Sikorsky SH-60 Seahawk -helikopteri
USS Gonzalez (runkonumero DDG-66) on Yhdysvaltain laivaston Arleigh Burke -luokan ohjushävittäjä.
Valmistus

Alus tilattiin Bath Iron Worksilta Bathista Mainesta, missä köli laskettiin 3. helmikuuta 1994. Alus laskettiin vesille 18. helmikuuta 1995 ja otettiin palvelukseen 12. lokakuuta 1996.
Palvelus

Alus on palveluksessa.
Robots in Disguise

| Robots in Disguise |
| --- | --- |

Tiedot
Toiminnassa:  2000–
Tyylilaji:  Electro Punk
Kotipaikka:  Englanti
Laulukieli:  englanti
Jäsenet:  Dee Plume, laulu, kitara   Sue Denim, laulu, basso   Ann Droid, rummut  
Levy-yhtiö:  Recall   President  
Aiheesta muualla
www.robotsindisguise.co.uk
Infobox OKNimi-testi OK: 
Robots in Disguise on englantilainen vuonna 2000 perustettu electropunk-yhtye ja DJ-duo. Sen kaksi jäsentä Dee Plume ja Sue Denim perustivat yhtyeen tavattuaan Liverpoolin yliopistossa. Denim ja Plume ovat myös esiintyneet useassa The Mighty Booshin  jaksossa (Dee Plume seurustelee yhden show'n tähden, Noel Fieldingin, kanssa). Lisäksi he olivat mukana Mighty Booshin lavakiertueella.
Yhtyeen jäsenet

Dee Plume ja Sue Denim ovat vuodesta 2007 olleet yhtyeen ainoat pysyväisjäsenet. Konserteissa yhtyeeseen kuuluu myös rumpali nimeltä 
Ann Droid, sekä aiemmin myös Noel Fielding tai Chris Corner bassossa. Yhtyeellä on erikoinen vaatetyyli, ja sen jäsenet pukeutuvat usein kirkkaisiin lycra-asuihin.
Diskografia > Albumit

Robots In Disguise - 2001
Get RID! - 2005
We're In the Music Biz - 2008
Happiness V Sadness - 2011
Diskografia > EP:t

Mix Up Words and Sounds - 2000
Diskografia > Singlet

Boys - 2002
The DJ's Got a Gun - 2004
Turn It Up - 2006
The Sex Has Made Me Stupid - 2007
We're In the Music Biz - 2008
Aiheesta muualla

Yhtyeen kotisivut (Arkistoitu – Internet Archive)
Velvollisuus (filosofia)

Velvollisuus tarkoittaa filosofisena käsitteenä sellaista toimintaa tai toiminnasta pidättymistä, joka perustuu lakiin, moraalisääntöön, normiin, sitoumukseen tai tapaan. Perusteena voi olla juridinen laki (legaalinen velvollisuus) tai moraalinen laki (moraalinen velvollisuus). Velvollisuuden filosofinen tutkimus kuuluu normiteorian eli deontologian piiriin.
Velvollisuudet jaetaan positiivisiin velvollisuuksiin, joissa on velvollisuus suorittaa jokin teko, ja negatiivisiin velvollisuuksiin, joissa on velvollisuus jättää jotakin tekemättä. Toinen jaottelutapa on erottaa velvollisuudet itseä kohtaan ja toisia kohtaan. Velvollisuusnormien perusteleminen on etiikan keskeinen ongelma. Jonkin teon nimeäminen velvollisuudeksi voi perustua esimerkiksi utilitarismiin tai velvollisuusetiikkaan. Utilitarismi pitää tekoa velvollisuutena, jos teon seuraukset ovat arvokkaampia kuin minkään muun tilanteessa mahdollisen teon seuraukset. Velvollisuusetiikan mukaan velvollisuudet tai ainakin muutamat niistä perustuvat itse tekojen ominaisuuksiin, eivätkä tekojen seurausten arvoon.
Velvollisuus on vieras ja vähämerkityksinen Sokrateen, Platonin ja Aristoteleen ajattelussa. Se tuli keskeiseksi käsitteeksi stoalaisten vaikutuksesta. Sen asema on keskeinen myös roomalaisessa filosofiassa (esimerkiksi Cicerolla) ja juutalais-kristillisessä ajattelussa, jossa velvollisuuksia pidetään Jumalan käskyinä. Velvollisuus tarkoitti varhemmin kutsumuksen, säädyn tai tilanteen henkilölle asettamaa tehtävää, myöhemmin sillä tarkoitettiin kaikkea oikeudellisen tai moraalisen lain edellyttämää toimintaa.
Immanuel Kant korosti, että vaatimus velvollisuuden täyttämiseen on ehdoton. Hänestä vain velvollisuudentunnosta tehdyt teot ovat moraalisesti arvokkaita. Tällöin henkilö toimii vastoin mielihaluaan ja pakottaa itsensä toimimaan velvollisuuden mukaisesti. Kantin mukaan teolla ei ollut moraalista arvoa, jos se tapahtui pakosta, sattumalta tai luontaisen taipumuksen mukaisesti. Kant ei kuitenkaan kiellä sellaisen teon luontaista arvoa.
Valdemar Scherbakoff

Valdemar (Vladimir) Scherbakoff (27. kesäkuuta 1885 – 30. syyskuuta 1933) oli suomalainen everstiluutnantti.
Scherbakoff tuli Rannikkotykistörykmentti 1:een kapteenina 1919. Hänet ylennettiin majuriksi joulukuussa 1919. Scherbakoff toimi Suomenlinnan Länsi-Mustasaaressa sijainneen Rannikkotykistön aliupseerikoulun johtajana 1922–1923. Hän siirtyi Rannikkotykistörykmentti 1:stä reserviin everstiluutnantin arvoisena 1923.. Scherbakoff toimi sen jälkeen liike-elämässä ja hän oli Oy Suomalainen Polnaft Ab-nimisen  puolalaisten öljytuotteiden myyntiä harjoittaneen yrityksen toimitusjohtajana.. Hän oli myös saksalaisen Bratislavassa toimineen C. P. Goertzin optillisten välineiden edustajana Suomessa ja omisti Helsingin Tuontikonttori nimisen yrityksen. Scherbakoff kuoli 48-vuotiaana sydänkohtaukseen.
Julkaisuja

Nimellä V. Scherbakoff:
Välttämättömiä tietoja tykistömiehille. Otava 1919
Kenttäkanuuna v. 1902 mallia (76, 2 mm). Upseerin käsikirjasto 11. Otava 1921
Rannikkotykistön pikakanuuna Canet-mallia. Upseerin käsikirjasto 19. Otava 1922
Tykistötehtäviä. Otava 1923
Sytyttimet ja räjähdyttäjät. Otava 1924
Vastahyökkäys

Vastahyökkäys on puolustustaktiikka, jonka tärkeimpiä elementtejä on nopeus, voima ja usein yllätyksellisyys.
Periaate

Vastahyökkäyksellä pyritään pysäyttämään vastustajan eteneminen ja samalla kääntää taistelun osapuolia siten, että omat joukot toimivat hyökkääjinä ja vihollinen asettuu puolustuskannalle. Tällä toimenpiteellä saavutetaan aloitekyky. Onnistuneella vastahyökkäyksellä saadaan vihollisen joukot perääntymään ja omat joukot etenemään.
Ruotepuolinen (Padasjoki)

| Ruotepuolinen |
| --- | --- |
Valtiot:  Suomi
Maakunnat:  Päijät-Häme
Kunnat:  Padasjoki
Koordinaatit:  61°19′53″N, 25°07′13″E
Vesistöalue ja valuma-alueen tietoja
Päävesistöalue:  Kokemäenjoen vesistö (35)
Valuma-alue:  Kukkian reitin valuma-alue (35.78)
Laskujoki:  oja Kaalijärveen 
Järvinumero:  35.786.1.029
Mittaustietoja
Pinnankorkeus:  139,8 m  
Rantaviiva:  2,204 km  
Pinta-ala:  9,702 ha  
Saaria:  ei saaria 
 fiRuotepuolinen 
Ruotepuolinen  on Päijät-Hämeessä Padasjoella  sijaitseva järvi.
Maantietoa

Järven pinta-ala on 9,7 hehtaaria ja se on 650 metriä pitkä ja 400 metriä leveä. Järvellä ei ole kartan mukaan saaria. Sen rantaviivan pituus on 2,2 kilometriä.
Vesistösuhteet

Järvi sijaitsee Kokemäenjoen vesistössä (vesistöaluetunnus 35) Längelmäveden ja Hauhon reittien valuma-alueen (35.7) Kukkian reitin valuma-alueella (35.78), jonka Heinäjoen valuma-alueeseen (35.786) se kuuluu. Järven vedenpinnan korkeus on 139,8 metriä mpy.
Ranskan asevoimat

| Ranskan asevoimat Armée Française |
| --- | --- |
 Asevoimien tunnus
Valtio:   Ranska
Koko:  205 000 henkeä (2018) + 183 635 reservissä
Tukikohta:  Hexagone Balard, Pariisi
Komentajat
Nykyinen komentaja:  Emmanuel Macron (ylipäällikkö)
Ranskan asevoimat (ransk. Forces armées françaises) koostuvat maavoimista, merivoimista, ilmavoimista sekä poliisijoukkoihin kuuluvista santarmeista. Ranskan kuuluu Naton perustajajäseniin.
Ranskan asevoimat ovat maailman yhdenneksitoista vahvimmat vuonna 2024 Global Firepowerin listauksen mukaan. Vuonna 2024 asevoimien kokonaisvahvuus on noin 376 000 henkilöä, joista 200 000 on aktiivisessa palveluksessa, 150 000 puolisotilaallisissa tehtävissä ja loput reservissä. Ranskalla on kyky siirtää joukkoja ja suorittaa sotilasoperaatioita ympäri maailmaa, mihin pystyvät vain muutamat valtiot maailmassa.
Ranskan presidentti toimii virkansa puolesta asevoimien ylipäällikkönä. Asevoimien komentajana on vuodesta 2021 lähtien toiminut armeijakenraali Thierry Burkhard. Asevoiomien nykyisenä päämajana toimii vuonna 2015 valmistunut Pariisissa sijaitseva Hexagone Balard.
Ranskassa ei ole asevelvollisuutta, mutta vuonna 2021 otettiin käyttöön yleinen kansalaispalvelus, jossa tehdään kolmisen viikkoa vapaaehtoistyötä julkisella sektorilla. Osallistuminen palvelukseen on vapaaehtoista, vaikkakin maan opetusvirasto on kaavaillut ohjelmasta pakollista vuoden 2024 aikana.
Reservijoukot ja kansalliskaarti

Armeijan reservijoukot ovat toimineet Ranskassa vuodesta 1871 asti. Ranskassa puhutaan 1. tason toimintareservistä, joita on noin 60 000 henkilöä (vuonna 2006) Vuosina 2008–2014 reservijoukkojen määrä väheni budjetin takia. Nykyisellään 1. tason toimintareservin henkilömäärä on noin 55 000, joista 28 000 armeijan alaisuudessa ja loput 27 000 kansallisten santarmireservien alaisuudessa.
Marraskuun 2015 terroristi-iskut nopeuttivat sotilasvarantojen uudistamista. Uuteen sotilasohjelmaan kirjattiin muun muassa reservin harjoituspäivien lisääminen (25–30 pv vuodessa). Reserviläisten määrän lisääminen 40 000 henkilöön armeijan sekä santarmien osalta. Heti Nizzan hyökkäysten jälkeen 22. heinäkuuta 2016 Ranskan presidentti uudisti edelleen reservijoukkojen mallia, joka saatiin asetukseksi 13. lokakuuta 2016. Tähän reservin joukkojen malliin kuuluu eritasoiset sotilasreservit, alueelliset santarmireservit ja poliisin reservijoukot. Tässä mallissa käytetään termiä uusi kansalliskaarti (ransk. garde nationale). Uudessa mallissa reserviläinen voi valita palveluspaikakseen reserviarmeijan, poliisin tai santarmien yksikön.
Ranskan sisäministeri Bernard Cazeneuve kehotti myös ranskalaisia liittymään reserviin, jonka tarkoituksena on kriisitilanteiden varalta vahvistaa maan turvallisuusjoukkoja.
Reservijoukot ja kansalliskaarti > Reservin sopimus

Reservin sopimus laaditaan 1–5 vuodeksi. Alaikärajaksi on asetettu 17 vuotta. Tehtävistä maksetaan palkkiot ja ne ovat kertaluonteisia. Lisäksi nuorille pääosin alle 25-vuotiaille on bonuksia:
kustannetaan B-ajokortti, jos yli kahden vuoden aikana tehtäviä tulee vähintään 50 päivää.
koulutuskorvauksia
verovähennyksiä yrityksille jotka helpottavat kansalaisten osallistumista toimintaan.
Ydinaseet

Ranskalla on Yhdysvaltojen ja Venäjän jälkeen kolmanneksi eniten ydinaseita maailmassa. Suurin osa niistä, eli 240, on sijoitettu sukellusveneisiin.
Tilastot ja budjetti

Sotilaan keski-ikä on 33,4 vuotta.
|  | Sotilaat | Upseerit |
| --- | --- | --- |
| Maavoimat | 108 449 | 13 821 |
| Ilmavoimat | 42 607 | 4 495 |
| Merivoimat | 36 331 | 6 429 |
| SSA - Sotilaiden terveydenhuolto | 8 126 |  |
| DGA – Materiaalikeskus ja ostot | 2 090 |  |
| SCA - Talous- ja hallintopalvelut | 1 563 |  |
| SEA - Armeijan polttoaineet | 1 390 |  |
| DGSE - Ulkomaan tiedustelu ja turvallisuus | 1 327 |  |
| IMI - Infrastruktuuri | 548 |  |
| APM ((APM, CGA, GIE) - Sotaoikeus | 533 |  |
| Yhteensä | 202 964 |  |
Lähde:
Vuoden 2024 budjetissa puolustusmenoiksi kaavailtiin 47,2 miljardia euroa, minkä johdosta maan on tarkoitus yltää Naton 2 % tavoitteeseen. Budjetointia säätelee laki, jonka mukaan asevoimien kehitystä suunnitellaan aina seitsemäksi vuodeksi eteenpäin.
Aiheesta muualla

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
Ranskan puolustusministeriön sivusto (ranskaksi)
USS George H. W. Bush (CVN-77)

| USS George H>  W. Bush (CVN-77) |
| --- | --- |
 USS George H.W. Bush

Aluksen vaiheet
Rakentaja:  Newport News Shipbuilding and Drydock Company, Newport News, Virginia
Hinta:  6,2 miljardia Yhdysvaltain dollaria
Kölinlasku:  6. syyskuuta 2003
Laskettu vesille:  9. lokakuuta 2006
Palveluskäyttöön:  10. tammikuuta 2009
Tekniset tiedot
Uppouma:  104 100 t
Pituus:  333 m
Leveys:  76,8 m
Syväys:  11,3 m
Koneteho:  260 000 hv (194 MW)
Nopeus:  30+ solmua
Miehistöä:  5 680
Aseistus
Aseistus:  2 x Mk 29 ESSM (RIM-7 Sea Sparrow) 2 x RIM-116 Rolling Airframe Missile 3 x Phalanx CIWS  90 x lentokonetta ja helikopteria
USS George H. W. Bush (runkonumero CVN-77) on Yhdysvaltain laivaston Nimitz-luokan lentotukialus, joka on nimetty Yhdysvaltain entisen presidentin George H. W. Bushin mukaan.
Valmistus

Alus tilattiin Newport News Shipbuilding and Drydock Companyltä (myöh. Northrop Grumman) Newport Newsistä Virginiasta, missä köli laskettiin 6. syyskuuta 2003. Lentokannelle nostettiin 8. heinäkuuta 2006 aluksen 700 tonnin kansirakenteet, mikä samalla oli viimeinen 162 moduulista. Alus kastettiin 7. lokakuuta, jolloin esiteltiin aluksen käyttöönotosta vastaava päällikkö Kevin O'Flaherty. Se otettiin palvelukseen 10. tammikuuta 2009 Norfolkin laivastotukikohdassa. Valmistus maksoi 6,2 miljardia Yhdysvaltain dollaria.
Palvelus

Aluksen koeajot aloitettiin 13. helmikuuta joitakin viikkoja aiemmin kuin oli alun perin suunniteltu. Se lähti vastaanottotesteihin 7. huhtikuuta, joiden päätyttyä alus luovutettiin 11. toukokuuta laivastolle. Aluksen katapultilla laukaistiin 19. toukokuuta ensimmäisenä lentokoneena F/A-18F Super Hornet ja 26. toukokuuta alus todettiin lentotoimintakelpoiseksi.
Alus oli koulutuksessa vielä heinäkuussa 2013.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta USS George H. W. Bush (CVN-77) Wikimedia Commonsissa
http://www.nn.northropgrumman.com/bush/ (Arkistoitu – Internet Archive)
Nimitz-luokan lentotukialukset
USS George Washington (CVN-73)

| USS George Washington (CVN-73) |
| --- | --- |
 USS George Washington

Aluksen vaiheet
Rakentaja:  Newport News Shipbuildin and Drydock Company, Newport News, Virginia
Kölinlasku:  25. elokuuta 1986
Laskettu vesille:  21. heinäkuuta 1990
Palveluskäyttöön:  4. heinäkuuta 1992
Tekniset tiedot
Uppouma:  97 000 t
Pituus:  332,8 m
Leveys:  76,8 m
Syväys:  12,5 m
Koneteho:  194 MW
Nopeus:  56+ km/h
Miehistöä:  3 200 laivahenkilökuntaa ja 2 480 lentohenkilökuntaa
Aseistus
Aseistus:  90 lentokonetta ja helikopetria
USS George Washington (runkonumero CVN-73) on Yhdysvaltain laivaston Nimitz-luokan ydinkäyttöinen lentotukialus ja neljäs George Washingtonin mukaan nimetty alus.
Valmistus

Alus tilattiin 27. joulukuuta  1982 Newport News Shipbuilding and Drydock Companyltä Newport Newsistä Virginiasta, missä köli laskettiin 25. elokuuta 1986. Alus laskettiin vesille 21. heinäkuuta 1990 kumminaan Barbara Bush ja otettiin palvelukseen 4. heinäkuuta 1992 Norfolkin laivastotukikohdassa ensimmäisenä päällikkönään Robert M. Nutwell.
Palvelus

George Washington osallistui Normandian maihinnousun 50-vuotisjuhlallisuuksiin seremoniallisena lippulaivana sekä kahteen lentokieltoalueenvalvontaan Irakissa operaatio Southern Watchissa ja Bosnian sodan operaatio Deny Flightiin.
Aiheesta muualla

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
Clancy, Tom: Carrier - A Guided Tour of an Aircraft Carrier.  New York:  Berkley Books, 1999.  ISBN 0-425-16682-1.  (englanniksi)
Nimitz-luokan lentotukialukset
USS George Washington (CVN 73) Kalifornian rannikolla (2008)
USS Greeneville

| USS Greeneville |
| --- | --- |
 USS Greeneville
Aluksen vaiheet
Rakentaja:  Newport News Shipbuilding and Drydock Company, Newport News, Virginia
Kölinlasku:  28. helmikuuta 1992
Laskettu vesille:  17. syyskuuta 1994
Palveluskäyttöön:  16. helmikuuta 1996
Tekniset tiedot
Uppouma:  6 000 t (pinnalla) 6 927 t (sukelluksissa)
Pituus:  110,3 m
Leveys:  10 m
Syväys:  9,4 m
Koneteho:  1 × S6G-painevesireaktori
Nopeus:  pinnalla: 25 solmua (46 km/h) sukelluksissa: 30 solmua (56 km/h)
Miehistöä:  12 upseeria ja 98 miehistönjäsentä
Aseistus
Aseistus:  4 x 533 mm Mk67 torpedoputkea 12 x Mk36 VLS -siiloa Tomahawk-risteilyohjusten laukaisemiseksi
USS Greeneville (runkonumero SSN-772) on Yhdysvaltain laivaston Los Angeles -luokan ydinsukellusvene.
Valmistus

Alus tilattiin 14. joulukuuta 1988 Newport News Shipbuilding and Drydock Companyltä Newport Newsistä Virginiasta, missä köli laskettiin 28. helmikuuta 1992. Se laskettiin vesille 17. syyskuuta 1994 kumminaan varapresidentti Al Goren puoliso Tipper Gore ja liitettiin laivastoon 16. helmikuuta 1996.
Palvelus

Palvelukseenotettaessa alus sijoitettiin Pearl Harboriin Havaijille.
Greeneville törmäsi 9. helmikuuta 2001 Honolulun lähistöllä 9 merimailia etelään Diamond Headistä japanilaiseen troolari Ehimemaruun ollessaan rutiinipartiossa. Troolari upposi viidessä minuutissa, jolloin sen 35 hengen miehistöstä kyettiin heti pelastamaan 26. Kahdellatoista pelastetulla oli lieviä vammoja. Troolari oli ollut koulutuspurjehduksella mukanaan 13 oppilasta opettajineen. Surmansa saaneet olivat neljä 17-vuotiasta oppilasta, kaksi opettajaa ja kolme troolarin miehistönjäsentä.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta USS Greeneville Wikimedia Commonsissa
Revenge of the Mutant Camels

Revenge of the Mutant Camels on Jeff Minterin kehittämä ja Llamasoftin vuonna 1984 julkaisema videopeli Commodore 64 -tietokoneelle. Vuonna 1992 siitä julkaistiin paranneltuja versioita Atari ST, Amiga ja IBM PC -tietokoneille sharewarena.
Pelin kulku

Peli on eräänlainen jatko-osa Minterin aiemmalle pelille Attack of the Mutant Camels (tunnettu myös nimellä Advance of the Mega-Camels). Tällä kertaa pelaaja ohjaakin kamelia. Kamelilla on oletusaseenaan pieniä sinisiä ammuksia, mutta pelaaja voi pelin aikana saada muita aseita lisäbonuksina. Kaikissa versioissa paitsi alkuperäisessä Commodore 64 -versiossa, kamelilla on apunaan kaksijalkainen vuohi, jota voi ohjata tietokone tai toinen pelaaja. Jos kameli kyykistyy, vuohi nousee sen selkään, antaen niiden kohdistaa tulivoimansa paremmin.
Pelissä on suuri määrä eriskummallisia vihollisia, kuten brittiläisiä puhelinkioskeja, Polo-minttupastilleja, räjähtäviä lampaita, hiihtäviä kenguruita, lentävillä vessanpytyillä istuvia ihmisiä, ja jopa Attack of the Mutant Camels -pelistä tuttuja lentokoneita ja Jeff Minter -hahmoja. Kaikissa versioissa paitsi alkuperäisessä Commodore 64 -versiossa, pelaaja voi kerätä erilaisia bonusesineitä, kuten ekstaasitabletteja (lisää nopeutta), kannabissätkiä (lentämään elämän huolten yli) ja omenoita (koska ne ovat terveellisiä).
Toisin kuin aiemmassa pelissä Attack of the Mutant Camels, tässä pelissä on mahdollista pelata peli läpi. 42 tason jälkeen pelaaja voittaa pelin, ja Commodore 64 -versiossa näyttöön ilmestyy lyhyeksi aikaa teksti "WELL DONE! YOU HAVE SAVED CAMELKIND!" ("Hyvin tehty! Olet pelastanut kamelilajin!"), minkä jälkeen peli alkaa uudelleen alusta.
Kehitys

Pelistä ilmoitettiin alun perin Commodore Horizons -lehden numerossa joulukuu 1983 / tammikuu 1984, ilmoittaen julkaisuajankohdaksi joulukuun puoliväli 1984. Minter kehitti pelin kahdessa kuukaudessa.
Minter sai ideoita pelin eri tasoihin ollessaan lomalla Kreetalla ja kirjoitti ne ylös muistivihkoon. Aikansa innovaatio oli että peli oli ensimmäinen brittiläinen julkaisu joka käytti turbolataajaa - saksalaista TURBO-järjestelmää. Minter sai vaikutteita Manic Miner -pelin 20 tasosta, ja paransi tätä luoden Revenge-peliin 42 tasoa.
Commodore 64 -version teemamusiikin sävelsi James Lisney Alexandre Luiginin klassisen Ballet égyptien -melodian pohjalta.[lähde? ]