Kellokasvit
Luokittelu > Alaheimot

Kellokasvien heimo jaetaan viiteen alaheimoon.
1. Nemacladoideae. Sukuja kaksi, joista toinen on yksilajinen ja toinen (Nemacladus) käsittää 24 lajia. Ne kasvavat Yhdysvaltojen lounaisosissa ja Meksikossa, ja ovat pieniä yksivuotisruohoja, yksi laji on monivuotinen. Kukat ovat pieniä, enemmän tai vähemmän vastakohtaisia. Terälehdet ovat kahdessa ryhmässä, toisessa kolme ja toisessa kaksi terälehteä. Hetiö ei ole tavallisesti kasvanut kiinni teriöön. Heteenpalhot ovat tyvestään erillisiä ja kärjestään yhteen kasvaneita, mutta sikiäimen ympärillä olevat ovat kauttaaltaan yhteen kasvaneita; ponnet ovat toisistaan erillään. Heteiden tyvellä on muodostumia, jotka ovat mahdollisesti mesiäisiä. Vartalon tyvellä on kookkaita rauhasmaisia muodostumia, ja siitepöly kertyy vartalon päähän pölyttäjien saataville. Sikiäin on puoleksi kehänalainen tai kehänpäällinen, tavallisesti kahden, joskus kolmen emilehden muodostama.
2. Campanuloideae. Sukuja 50, lajeja 1050 lähes koko maapallolla, erityisesti kuitenkin Vanhassa maailmassa. Kasvit ovat yleensä monivuotisia ruohoja, joiden juuret ovat usein paksuja varastoelimiä. Kasvit ovat maitiaisnesteellisiä. Kukinto on usein enemmän tai vähemmän viuhkomainen, ja siinä on kookkaita, säteittäissymmetrisiä kukkia. Heteet ovat erillisiä, ja suikertavat teriötorven pohjalla ponsien avautumisen jälkeen. Heteiden tyveltä erittyy mettä. Siitepöly on piikkipintaista. Sikiäin on yhdislehtinen, 2–10, tavallisesti kuitenkin kolmen emilehden muodostama ja tavallisesti kehänalainen. Ainakin joillakin lajeilla vartalo on ontto; lisäksi se on pitkäkarvainen erityisesti yläpuoliskoltaan. Karvat ovat sisäänvetäytyviä ja niihin kerääntyy siitepölyä pölyttäjien ulottuville.
Alaheimo Campanuloideae jaetaan kahteen tribukseen: Ostrowskieae ja Campanuleae, joka sisältää tribuksen Wahlenbergieae. Ensin mainitun runsaslajisimmat suvut ovat peikonkellot (Codonopsis, 30 lajia) ja rönsykellot (Cyananthus, 23 lajia), jälkimmäisen kellot (Campanula, 420 lajia), sulokellot (Wahlenbergia, 260 lajia) ja kauluskellot (Adenophora, 65 lajia).
3. Lobelioideae. Sukuja 29, lajeja 1200 melkein yleismaailmallisesti levinneinä, ovat kuitenkin pääasiassa trooppisia ja erityisen yleisiä Amerikassa. Kasvit ovat enimmäkseen monivuotisia ruohoja tai jopa pieniä puita. Niiden kukat ovat kookkaita tai pieniä, ja kukkaperät ovat tavallisesti kiertyneet, joten kukat ovat ylösalaisin. Terälehdet jakautuvat kolmen ja kahden tai kahden ja kolmen tai yhdeksi viiden ryhmäksi eli kukka on vastakohtainen ja haljenneen näköinen. Heteenpalhot kasvavat yhteen ainakin kärjestään ja ponnet ovat yhtyneet. Vartalossa on karvatupsu, johon siitepölymöykky tarttuu. Hedelmä avautuu sivultaan, harvoin se on marja tai kansikota. Runsaslajisimmat suvut ovat lobeliat (Lobelia, ainakin 400 lajia), Siphocampylus (ainakin 230 lajia), Centropogon (215 lajia), Burmeistera (ainakin 100 lajia) ja Cyanea (80 lajia).
4. Cyphocarpoideae. Alaheimon muodostaa yksi suku, Cyphocarpus, jossa on kolme chileläistä lajia. Ne ovat yksi- tai monivuotisia ruohoja, joiden lehtilaidat ovat syväliuskaisia ja piikkisiä. Terälehdet ovat jakautuneet yhden ja neljän ryhmiksi. Varren puoleinen terälehti on huppumainen ja siinä on kärkilisäke. Heteet ovat erillisiä ja sijaitsevat kohdakkain terälehtien kanssa. Sikiäin on huomiota herättävästi pidentynyt. Hedelmä avautuu sivulta.
5. Cyphioideae. Alaheimossa on vain 65-lajinen suku Cyphia, joka kasvaa Etelä- ja Itä-Afrikassa. Lajit ovat monivuotisia ruohoja, joista jokunen köynnöstävä, tai pensaita. Juuret ovat mukulamaisia. Kukan teriö on enemmän tai vähemmän vastakohtainen ja terälehdet muodostavat kaksi ryhmää, joista toisessa on kolme, toisessa kaksi lehteä. Heteet ovat palhoistaan erillisiä tai yhteen kasvaneita. Sikiäin on puoleksi kehänalainen. Siitepöly karisee kuppimaiseen rakenteeseen. Kota on sekä liite- että selkäluomainen.