Jörg Haider
Poliittinen ura

Itävallan vapauspuolue FPÖ oli perustettu vuonna 1955 yhdistämään eri poliittisia suuntauksia, jotka vastustivat vallassa olleita konservatiivista Kansanpuoluetta ja sosialistista Sosiaalidemokraattista puoluetta. Sen juuret olivat yleissaksalaisessa liikkeessä ja sen politiikka pohjautui liberalismiin ja kansallismielisyyteen.
Vuonna 1970 Haiderista tuli puolueen nuorisojärjestön puheenjohtaja ja tässä tehtävässä hän toimi vuoteen 1974 asti. Jo vuoteen 1972 mennessä Haider oli voimakas hahmo puolueessa ja vuonna 1976 Kärntenin FPÖ:n talousjohtaja. Vuonna 1979 hänet valittiin nuorimpana ehdokkaana Itävallan parlamenttiin. Tuolloin hän oli vain 29-vuotias. Vuonna 1983 hän nousi Kärntenin FPÖ:n johtoon ja alkoi arvostella ankarasti puolueen silloista johtoa. Vapauspuolue sai tuolloin valtakunnallisissa vaaleissa vain 5–6 prosenttia äänistä.
Vuonna 1986 tapahtui Haiderin poliittisen uran käännekohta, kun hänen onnistui saksalaisnationalistisen siiven avulla syrjäyttämään vallassa olleen puoluejohtajan Norbert Stegerin Innsbrückin puoluekokouksessa. Moni puoluekokouksen osallistujista pelkäsi, että Stegerin poliittinen liberalismi ja yhteistyö sosiaalidemokraattien uhkasi puolueen olemassaoloa. Puolueen suuntauksena oli kansallisliberalismi (Nationalliberalismus), joka tarkoittaa kansallismielisyyden ja talousliberalismin yhdistelmää. Puolue oli jakautunut kansallismielisiin ja liberaaleihin, joista edeltävät halusivat painottaa kansallisliberalismissa kansallismielisyyttä, kun taas jälkimmäiset halusivat muuttaa puoluetta enemmän klassisen liberalismin suuntaan. Haiderin voitto tarkoitti Stegerin valtakaudella vahvassa asemassa olleen liberaalisiiven asemien menetystä. Aina 1990-luvun alkuun asti Haider kuitenkin onnistui olemaan hyvissä väleissä kummankin siiven kanssa.
Vuoden 1991 kuvernööripaikan menettäminen näytti Haiderin vastustajien silmissä katkaisseen hänen nousukiitonsa. Seuraavan vuonna 1992 Haider kuitenkin tuli valituksi Itävallan parlamenttiin. Samana vuonna Haider oli Vapauspuolueen presidenttiehdokkaana. Vuoden 1993 Haiderin välit puolueen liberaalisiiven kanssa kärjistyivät, kun Vapauspuolue järjesti 25. tammikuuta – 1. helmikuuta 1993 Haiderin johdolla ”Itävalta ensin” -nimisen kansanäänestyksen puolueen 12 kohtaisesta ohjelmasta, jossa vaadittiin tiukempaa maahanmuuttopolitiikkaa ja saksalaisia suosivampaa politiikkaa. Erityisesti ohjelmassa vaadittiin tiukkaa laittomaan maahanmuuttoon puuttumista. Erityisesti mediassa kansanäänestystä arvosteltiin kovasti. Osallistumisprosentti jäi 7,35 prosenttiin eli hyvin pieneksi, kuten muissakin Itävallan 32 kansanäänestyksessä. Kansanäänestys kuitenkin johti puolueen hajoamiseen, kun liberaalisiipi Heide Schmidtin johdolla erosi puolueesta 4. helmikuuta 1993 perustaen Liberaali foorumiin. Schmidtin lisäksi uuteen eduskuntaryhmään kuuluivat Klara Motter, Friedhelm Frischenschlager, Hans Helmut Moser ja Thomas Barmüller. Schmidt oli vain vuotta aiemmin tukenut presidenttiehdokas Haideria. Saman tien Vapauspuolue jätti paikkansa Liberal Internationalissa paikan siirtyessä Liberaali foorumille, joka sai kuudella prosentilla äänistä 11 paikkaa vuoden 1994 parlamenttivaaleissa ja 5.51 % ääniosuudellä kymmenen paikkaa vuoden 1995 vaaleissa. Vuoden 1999 vaaleissa puolue jäi paikatta ja nykyään sillä on enää muutamia kunnallistason edustajia.