stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Casper Herler
Julkaisut

Herler, Casper: Markföroreningsansvaret : om retroaktivitet och skälighet av miljörättsligt återställandeansvar.  Talentum Media Oy, 2008.  ISBN 978-952-14-1311-7
Nykyajan muuttuva oikeus: Justus ry. 10 vuotta = Nutida rätt i förändring : Justus r.f. 10 år, toim. Kimmo Nuotio, Casper Herler, Johan Boucht, Helsinki: Suomalainen lakimiesyhdistys, 2001, Sarja: Suomalaisen lakimiesyhdistyksen julkaisuja. E-sarja, 1458-0446 ; N:o 5. ISBN:  951-855-192-8
Hermeettinen sulku

Hermeettinen sulku tarkoittaa ilmatiivistä sulkua. Esimerkiksi elintarvikkeet voidaan pakata hermeettisesti, mikä tarkoittaa, että ne ovat suojattua ulkopuolisilta kaasuilta, kuten hapelta ja säilyvät siten paremmin.
Sana hermeettinen on peräisin kreikkalaiselta Hermes-jumalalta alkemian isänä pidetyn Hermes Trismegistoksen nimissä kirjoitettujen kirjojen kautta.  Alkemistit keksivät menetelmän tehdä ilmatiiviin sulun lasiputkeen, mitä pidettiin taikuutena. Tätä sulkua alettiin kutsua hermeettiseksi Hermes Trismegistoksen etunimen mukaan.
Herkko

| Herkko |
| --- | --- |
Nimipäivä:   
– suomenkielinen:  12. heinäkuuta
– ruotsinkielinen:  –
– ortodoksinen:  –
Muunnelmia:  Hermanni
Vastineita eri kielissä:  –
Nimen alkuperä:  Herman
Infobox OKNimi-testi OK: 
Herkko on suomalainen miehen etunimi.
Herkko on suomalainen muunnos nimestä Herman, joka merkitsee 'sotajoukkomiestä', 'sotilasta'.
Suomen almanakassa Herkko on ollut vuodesta 1952 lähtien nykyisellä paikallaan. Suosituimmillaan nimi on ollut 1980–1990-luvuilla.
Vuoden 2019 loppuun mennessä  Digi- ja väestötietoviraston tietojen mukaan Suomessa on kaikkiaan ollut kirjoilla 445 Herkko-nimistä miestä ja alle viisi sen nimistä naista.
Tunnettuja Herkkoja

Herkko Hietanen, teknologiaoikeuteen erikoistunut lakimies
Herkko Kivekäs, rovasti, virsirunoilija ja uskonnollinen kirjailija
Herkko Pöllänen, tennispelaaja
Tunnettuja Herkkoja > Herkko taiteilija- tai kutsumanimenä

Pikku Herkko, rap-artisti
Lauri Herman Päätalo (kutsumanimi Herkko), kirjailija Kalle Päätalon isä
Kreetalaiset hieroglyfit

Kreetalaista hieroglyfikirjoitusta vihreästä jaspiskivestä tehdyssä sinettileimasimessa, n. 1800 eaa. Iraklionin arkeologinen museo.
Kreetalaiset hieroglyfit (myös minolaiset hieroglyfit, kreetalainen/minolainen kuvakirjoitus) on nimitys, jota käytetään Kreetalta löydetystä varhaisesta minolaisen kulttuurin käyttämästä kirjoitusjärjestelmästä. Kirjoitusjärjestelmä ei kuitenkaan ole varsinaisesti hieroglyfejä vaan todennäköisesti tavukirjoitusta. Se on toinen minolaisista kirjoitusjärjestelmistä niin kutsutun lineaari-A-kirjoituksen ohella. Kumpaakaan ei ole ainakaan toistaiseksi kyetty tulkitsemaan.
Historia

Kirjoitusjärjestelmä oli käytössä minolaisen kulttuurin MM IA -kaudelta MM III -kaudelle eli noin vuosina 2000–1650 eaa. Se on todennäköisesti kehitetty Kreetalla, mahdollisesti keskisellä Kreetalla (Archánes, Agía Triáda) tai Máliassa, mistä tunnetaan pääosa sen ensimmäisistä esiintymistä. Loppuvaiheessa MM IB -kaudelta noin vuodesta 1850 eaa. sitä käytettiin samaan aikaan tuolloin syntyneen lineaari-A-kirjoituksen kanssa. Lineaari-A on mahdollisesti kehittynyt hieroglyfeistä, mutta tästä ei ole varmuutta. Kun kirjoitusjärjestelmiä käytettiin yhtä aikaa, hieroglyfejä käytettiin usein sinettileimasimissa ja sineteissä, kun taas lineaari-A-kirjoitusta esiintyy ennen kaikkea savitauluissa, mutta ei juuri koskaan sineteissä. Sinettileimasimia käytettiin ennen kaikkea omistajan nimen painamiseen. Näin hieroglyfit ovat voineet olla käytössä täydentävänä ja kenties edustavampana kirjoitusjärjestelmänä, vaikka lineaari-A olisi syrjäyttänyt sen muuten.
Kirjoituksen kutsuminen hieroglyfeiksi on peräisin Knossoksen kaivaukset suorittaneelta Arthur Evansilta, koska se muistutti hänen mielestään Egyptistä tunnettua kirjoitusta. Kirjoituksella ei kuitenkaan ole mitään tekemistä egyptiläisten kirjoitusmerkkien kanssa. Evans oli ensimmäinen kirjoitusjärjestelmää tutkinut ja julkaisi siitä tutkimuksen vuonna 1909. Tunnetut tekstit yhteen kokoava laitos Corpus Hieroglyphicarum Inscriptionum Cretae (CHIC) julkaistiin vuonna 1996.
Kirjoitusmerkit ja tunnetut tekstit

Kirjoitusjärjestelmässä on noin 100 eri merkkiä. Tämän vuoksi kyseessä on todennäköisesti tavukirjoitusjärjestelmä, joka koostuu yksittäisiä vokaaleja sekä konsonantin ja vokaalin muodostamia tavuja kuvaavista merkeistä sekä joistakin yksittäisistä logogrammeista eli kuvamerkeistä. Näin kirjoitus todennäköisesti muistuttaa idealtaan lineaari-A:ta (sekä siitä myöhemmin kehittynyttä lineaari-B-kirjoitusta).
Kirjoitusjärjestelmän merkit ovat pääosin suhteellisen luonnollisen näköisiä kuvia, eivät lineaarikirjoitusjärjestelmien käyttämiä abstraktimpia merkkejä. Merkeissä esiintyy muun muassa ihmisruumiin osia, eläimiä, kasveja, aseita ja laivoja. Pisteitä on käytetty merkitsemään lukuarvoja. Merkkeihin kuuluu kuitenkin myös joitakin abstraktimpia, lineaari-A:ta muistuttavia merkkejä. On mahdollisesta, että tekstit, joissa tällaisia merkkejä esiintyy, edustavat jonkinlaista siirtymävaihetta hieroglyfeistä lineaarikirjoitukseen.
Hieroglyfitekstejä on löydetty minolaisista palatsikeskuksista eri puolilta Kreetaa, muun muassa Knossoksesta, Faistoksesta ja Máliasta. Yhteensä kirjoitusjärjestelmällä kirjoitettuja tekstejä tunnetaan noin 360 kappaletta ja yksittäisiä merkkejä noin 1 700 kappaletta erilaisissa esineissä. Noin puolet tunnetuista merkeistä on kivestä, norsunluusta tai metallista tehdyissä sinettileimasimissa tai leimasimilla painetuissa sinettikuvissa keramiikassa. Merkkejä esiintyy myös kirjanpitoon käytetyissä savitauluissa ja -tangoissa, eli samanlaisessa käyttötarkoituksessa kuin lineaari-A-kirjoitusta. Tunnettujen tekstien määrä on pieni, mikä hankaloittaa kirjoitusjärjestelmän selvittämistä. Selvittämistä hankaloittaa myös se, että sineteissä yksittäiset tekstit ovat aina lyhyitä. Myöskään hieman paremmin tunnettua lineaari-A:ta ei juuri voida käyttää apuna tulkitsemisessa, koska suuressa osassa tekstejä niiden käyttötarkoitukset ovat hyvin erilaisia.
Samoin kuin lineaari-A:n tapauksessa, ei ole tietoa siitä, mitä kieltä kirjoitusjärjestelmällä on kirjoitettu. Kieli saattaa olla sama tai eri kuin lineaari-A:ssa (minolainen kieli). Joka tapauksessa kieli ei suurella varmuudella ole kreikkaa, niin kuin lineaari-B:n tapauksessa.
Niin ikään Kretalta löydetyssä Faistoksen kiekossa on käytetty merkkejä, jotka eivät ole kreetalaisia hieroglyfejä vaan jotain muuta tuntematonta kirjoitusta.
Kirjallisuutta

Evans, Arthur: Script Minoa. The Written Documents of Minoan Crete with Special Reference to the Archives of Knossos, 1: The Hieroglyphic and Primitive Linear Classes.  (= SM)  Oxford:  Oxford University Press, 1909.
Godart, Louis & Olivier, Jean-Pierre: Corpus Hieroglyphicarum Inscriptionum Cretae.  ((= CHIC). Études Crétoises 31)  Paris:  Librairie orientaliste Paul Geuthner, 1996.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Kreetalaiset hieroglyfit Wikimedia Commonsissa
Kreetalaisia hieroglyfejä Knossoksesta tai Máliasta löydetyssä savitangossa, n. 1900–1600 eaa. Iraklionin arkeologinen museo.
Henrik VIII

| Henrik VIII |
| --- | --- |
 
Englannin kuningas
Valtakausi:  21. huhtikuuta 1509 – 28. tammikuuta 1547
Kruunajaiset:  24. kesäkuuta 1509
Edeltäjä:  Henrik VII
Seuraaja:  Edvard VI

Syntynyt:  28. kesäkuuta 1491 Greenwich, Englanti
Kuollut:  28. tammikuuta 1547 (55 vuotta) Lontoo, Englanti
Puoliso:   Katariina Aragonialainen  (vih. 1509; mitätöitiin 1533)  Anna Boleyn  (vih. 1533; teloitettiin 1536)  Jane Seymour  (vih. 1536; k. 1537)  Anna Kleveläinen  (vih. 1540; mitätöitiin 1540)  Katariina Howard  (vih. 1540; teloitettiin 1542)  Katariina Parr  (vih. 1543) 
Suku:  Tudor
Isä:  Henrik VII
Äiti:  Yorkin Elisabet
Uskonto:  anglikaani (aiemmin katolilainen)
Nimikirjoitus:  
Henrik VII
Walesin prinssi Arthur
Margareeta Tudor
Henrik VIII
Elisabet Tudor
Maria Tudor
Edmund Tudor, Somersetin herttua
Katariina Tudor
Henrik VIII
Henrik, Cornwallin herttua
Maria I
Elisabet I
Edvard VI
Maria I
Elisabet I
Edvard VI
Henrik VIII (28. kesäkuuta 1491 – 28. tammikuuta 1547) oli Englannin kuningas ja Irlannin hallitsija (myöhemmin kuningas) vuosina 1509–1547. Hän oli Tudor-suvun toinen monarkki ja seurasi valtaistuimelle isäänsä Henrik VII:tä.
Henrik VIII on kuuluisa kuudesta avioliitostaan sekä siitä, että hänellä oli ehkä enemmän valtaa kuin yhdelläkään muulla englantilaisella monarkilla. Hänen tavoitteensa saada avioero ensimmäisestä vaimostaan johti Englannin ja katolisen kirkon välirikkoon, itsenäisen Englannin kirkon perustamiseen ja luostareiden lakkauttamiseen ja oli siten ensimmäinen vaihe Englannin uskonpuhdistuksessa. Hänen valtakaudellaan Wales liitettiin pysyväksi osaksi Englannin valtakuntaa.
Henrik VIII:n valtakaudella Englanti kävi lukuisia tarpeettoman kalliita ja suurilta osin Englannin kannalta tappiollisia sotia Manner-Euroopassa. Sodat vahingoittivat Englannin taloutta, mutta toisaalta juuri näiden sotien vuoksi Henrik sijoitti runsaasti Englannin laivastoon; hänen valtakaudellaan se laajeni seitsemästä sotalaivasta noin viiteenkymmeneen, minkä vuoksi Henrikiä on pidetty myös Englannin laivaston ”isänä”. Valtakautensa myöhempinä vuosina Henrik söi valtavasti ja hänestä tuli erittäin ylipainoinen ja hänen terveytensä kärsi. Lopulta hän kuoli 55-vuotiaana.
Henrik VIII tunnetaan myös intohimoisena uhkapelurina. Nuoruudessaan hän menestyi urheilussa, erityisesti keskiaikaisessa tenniksessä. Hän oli myös taitava muusikko ja kirjailija, joka kirjoitti niin proosaa kuin runoakin. Lisäksi hän osallistui lukuisien merkittävien rakennusten, muun muassa Westminster Abbeyn, rakennuttamiseen ja laajentamiseen.
Lapsuus ja nuoruus

Henrik syntyi Greenwichissä Placentian palatsissa (myöhempi nimi Greenwichin palatsi) Henrik VII:n ja Yorkin Elisabetin kolmantena lapsena ja toisena poikana. Äidin puolelta hänen isovanhempansa olivat kuningas Edvard IV ja Elisabet Woodville. Edvard IV polveutui Edvard III:n toisesta pojasta Lionelista ja neljännestä pojasta Edmundista.
Isän puolelta Henrikin isoisä oli Edmund Tudor, joka oli Henrik VI:n velipuoli, koska hänen isänsä Owen Tudor oli nainut Henrik V:n lesken Valois’n Katariinan. Henrikin isoäiti oli lancasterilainen Lady Margaret Beaufort, joka polveutui Edvard III:n pojan Juhana Gentin aviottomasta, myöhemmin laillistetusta pojasta.
Henrik VIII:n sisaruksista vain kolme ei kuollut jo lapsena: Arthur, Margareeta ja Maria. Hänen isänsä nousi valtaistuimelle valtaamalla kruunun viimeiseltä Plantagenet-kuninkaalta Rikhard III:lta, joka lyötiin ja tapettiin taistelussa. Myöhemmin Henrik VII vahvisti oikeuttaan kruunuun naimalla Elisabetin, yorkilaisen kuninkaan Edvard IV:n tyttären. Vuonna 1493 nuoresta Henrikistä tuli Doverin linnan linnanpäällikkö ja Cinque Portsin kaupunkien Lord Warden. Vuonna 1494 hänelle myönnettiin Yorkin herttuan arvo. Yhä ollessaan lapsi Henrikistä tehtiin myös Englannin Earl Marshal ja Irlannin käskynhaltija (Lord Lieutenant of Ireland).
Vuonna 1501 Henrik osallistui isoveljensä Arthurin ja Katariina Aragonialaisen häihin. Vihittävät olivat tuolloin 15- ja 16-vuotiaita. Aviopari muutti Walesiin, kuten kruununperillisellä ja hänen vaimollaan oli tapana, mutta Arthur sai infektion ja kuoli. Näin vain 11-vuotiaana Henrikistä tuli kruununperillinen, ja pian tämän jälkeen hänestä tehtiin Walesin prinssi.
Henrik VII halusi säilyttää liiton (sekä suuret myötäjäiset) Espanjan kanssa ja päätti, että nuorempi Henrik nai Arthurin lesken Katariinan. Tämä ei kuitenkaan ollut mahdollista ilman paavin lupaa. Katariinan äidin Isabella Katolilaisen painostuksesta paavi Julius II myönsikin paavillisella bullalla avio-oikeuden. Näin vain 14 kuukautta Arthurin kuoleman jälkeen Katariina ja Henrik kihlautuivat. Vuoteen 1505 mennessä Henrik VII kuitenkin menetti mielenkiintonsa Espanjaa kohtaan, ja nuori Walesin prinssi pakotettiin julistamaan, että kihlaus on järjestetty ilman hänen suostumustaan.
Kuolema ja seuraajat

Kuningas Henrik VIII oli viimeisinä vuosinaan erittäin ylipainoinen, sillä hän ahmi ruokaa jatkuvilla juhla-aterioilla. Kuninkaan on myös kerrottu kärsineen keripukista eli C-vitamiinin puutteesta, koska hän söi lähes yksinomaan lihaa, ja lisäksi hän joi valtavasti alkoholijuomia. Ylipainon seurauksena kuninkaan liikkuminen hankaloitui, ja hänen jalkojensa verenkierto heikkeni johtaen lopulta märkivään säärihaavaan. Henrikille nousi korkea kuume, hän houraili ja kuoli lopulta 28. tammikuuta 1547. Vihamiehet väittivät Jumalan rankaisseen kuningasta. Henrik haudattiin Windsorin linnaan Pyhän Yrjön kappeliin vaimonsa Jane Seymourin rinnalle. Kuollessaan kuninkaan on arvioitu painaneen jopa 178 kiloa.
Henrikin jälkeen valtaan nousi hänen poikansa Edvard VI, joka kuitenkin kuoli jo 15-vuotiaana 1553. Edvard oli nimennyt seuraajakseen Lady Jane Greyn, jonka Edvardin isosisko Maria kuitenkin mestautti yhdeksän päivän vallassaolon jälkeen. Maria I kuoli lapsettomana, ja häntä seurasi hänen sisarpuolensa Elisabet. Elisabet oli järkyttynyt isänsä ja sisarensa surullisista kokemuksista avioelämässä eikä koskaan mennyt naimisiin tai nimennyt seuraajaa, mikä aiheutti seuraajaongelman. Elisabet oli mestauttanut Skotlannin kuningattaren Maria Stuartin, jotta katoliset  eivät olisi päässeet käsiksi valtaistuimeen. Lopulta Elisabetin seuraajaksi nousi Skotlannin Jaakko VI, Marian poika, josta tuli Englannin ensimmäinen Stuart-sukuinen kuningas, Jaakko I.
Terveys > Cushingin oireyhtymä

Syypääksi Henrikin muutokseen menestyksekkäästä hallitsijasta hirmuvaltiaaksi on pitkään epäilty kuppaa, vaikka ei ole todisteita siitä, että hän sairasti sitä. Brittiläinen arkeologi ja historiantutkija Robert Hutchinson pitää kuitenkin todennäköisenä, että Henrik VIII sairasti harvinaista Cushingin oireyhtymää. Tässä oireyhtymässä yhteisenä piirteenä on lisämunuaisen kuorikerroksesta erittyvän kortisoli-hormonin liikatuotanto ja siitä aiheutuvat oireet.
Henrikin muotokuvia tutkimalla voidaan huomata, että hänen kehossaan tapahtuneet muutokset sopivat yhteen Cushingin oireyhtymän ulkoisten oireiden kanssa. Henrik VIII:n vanhetessa hänen kasvonsa muuttuivat punertavaihoisiksi ”kuukasvoiksi”, hänen kaulansa ja niskansa paksunivat, hänelle tuli kyttyrä, hänen raajansa olivat ohuet ja maha oli iso. Vähän yli 50-vuotiaana hän ei pystynyt liikkumaan omin neuvoin linnassa, hän ei saanut kruunua päähänsä eikä hänestä ollut kiipeämään hevosen selkään ilman apua, mitkä kaikki viittaavat lihasheikkouteen tai lihaskatoon. Lisäksi Henrikin erikoinen käyttäytyminen hänen vanhetessaan – eristäytyminen, vainoharhaisuus, epäluuloisuus läheisiään kohtaan, toimiminen usein päähänpistoista ja mielensä muuttaminen tämän tästä – sopivat Cushingin oireyhtymään vähintään yhtä hyvin kuin fyysiset oireet.
Ei ole kuitenkaan varmoja todisteita siitä, että Henrik VIII olisi sairastanut Cushingin oireyhtymää.
Terveys > Muut terveyspulmat

Kuppaa on epäilty syyksi siihen, että Henrik sai vain vähän jälkeläisiä useista avioliitoistaan. Tutkijat pitävät myös ilmeisenä, että hän kärsi kroonisesta malariasta koko ikänsä. Vuoden 1536 turnajaisonnettomuus, jolloin kuningas oli kaksi tuntia tajuttomana pudottuaan ratsunsa selästä ja jäätyään sen alle, halvaannutti hänen jalkansa, mikä johti myös lihomiseen. Aivojen vaurioituminen onnettomuudessa saattaa selittää myös persoonallisuuden muutoksia, kuten että hänestä tuli ailahteleva ja hyökkäävä.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Henrik VIII Wikimedia Commonsissa
Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Henrik VIII:n kuusi vaimoa Wikimedia Commonsissa
Ylen Elävä arkisto: Henrik VIII nai politiikan ja taiteen perusteella
| 0 | 1 | 2 | 3 |
| --- | --- | --- | --- |
|  | Edeltäjä: Henrik VII | Englannin kuningas 1509–1547 | Seuraaja: Edvard VI |
| n k Englannin hallitsijat ja valtionpäämiehet (927–1707) |
| --- | --- |
 Alfred Suuri  Edvard Vanhempi  Ethelweard  Athelstan  Edmund I  Edred  Edwy  Edgar Rauhaisa  Edvard Marttyyri  Ethelred Neuvoton  Sven Haaraparta  Ethelred Neuvoton  Edmund Rautakylki  Knuut Suuri  Harald Jäniksenkäpälä  Knuut III Hardeknut  Edvard Tunnustaja  Edgar Atheling  Harald Godwininpoika  Vilhelm Valloittaja  Vilhelm Punainen  Henrik I  Tapani  Matilde  Eustace IV  Henrik II  Rikhard Leijonamieli  Juhana Maaton  Ludvig VIII  Henrik III  Edvard I  Edvard II  Edvard III  Rikhard II  Henrik IV  Henrik V  Henrik VI  Edvard IV  Henrik VI  Edvard IV  Edvard V  Rikhard III  Henrik VII  Henrik VIII  Edvard VI  Lady Jane Grey  Maria I  Filip II  Elisabet I  Jaakko I  Kaarle I  Oliver Cromwell  Richard Cromwell  Kaarle II  Jaakko II  Maria II  Vilhelm III Oranialainen  Anna 
| Auktoriteettitunnisteet  |
| --- | --- |
Kansainväliset:  FAST  ISNI  VIAF  WorldCat 
Kansalliset:  Norja  Chile  Espanja  Ranska  BnF data  Katalonia  Saksa  Italia  Israel  Suomi (KANTO)  Belgia  Yhdysvallat  Ruotsi  Latvia  Japani  Tšekki  Australia  Kreikka  Kroatia  Alankomaat  Puola  Vatikaani 
Tieteilijät:  CiNii 
Taiteenala:  MusicBrainz  RKD Artists  ULAN 
Henkilöt:  Alankomaat  Deutsche Biographie  DDB  Trove 
Muut:  Europeana  RISM  SNAC 2  IdRef  Te Papa (New Zealand) 
Henrik VIII 17-vuotiaana kruunajaisten jälkeen 1509.
Henrik VIII. Hans Holbein nuoremman maalaus vuodelta 1542.
Henrik VIII:n puolisot aikajärjestyksessä: Katariina Aragonialainen, Anna Boleyn, Jane Seymour, Anna Kleveläinen, Katariina Howard ja Katariina Parr.
Henrik VIII:n perhe. Allegoria Tudor-suvun kruununperimyksestä. Luultavasti Lucas de Heeren maalaus vuodelta 1572.
Heran temppeli (Olympia)

| Heran temppeli> Ἡραίον |
| --- | --- |
 Heran temppelin rauniot.
Sijainti:  Archaía Olympía, Elis, Länsi-Kreikka, Kreikka
Koordinaatit:  37°38′20″N, 21°37′48″E
Rakennustyyppi:  kreikkalainen temppeli
Valmistumisvuosi:  noin 600 eaa.
Tyylisuunta:  doorilainen
 Osa Unescon maailmanperintökohdetta Olympian arkeologinen alue 
Lisää rakennusartikkeleitaArkkitehtuurin teemasivulla
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Heran temppeli eli Heraion (m.kreik. Ἡραίον, Hēraion) oli antiikin aikainen Heralle omistettu kreikkalainen temppeli Olympiassa Kreikassa. Se rakennettiin noin vuonna 600 eaa. ja se on yksi varhaisimpia tunnettuja esimerkkejä doorilaista pylväsjärjestelmää käyttävästä temppelistä. Temppelin rauniot sijaitsevat Olympian arkeologisella alueella Archaía Olympían kunnassa.
Historia

Heran temppeli rakennettiin arkaaisella kaudella noin vuonna 600 eaa. Aiemman käsityksen mukaan temppeli olisi rakennettu kahdessa osassa niin, että aluksi noin vuonna 650 eaa. olisi rakennettu pienempi temppeli, jossa oli pelkkä naos ja pronaos, ja se olisi laajennettu myöhempään kokoonsa noin vuonna 600 eaa. Nykytutkimuksessa koko temppelin katsotaan kuitenkin valmistuneen kerralla. Temppelin lahjoittivat pyhäkköalueelle läheisen Skilluksen kaupungin asukkaat.
Temppeli oli Olympian ensimmäinen varsinainen temppeli ja se on samalla varhaisimpia esimerkkejä monumentaalitemppelistä koko Kreikassa. Se oli alun perin omistettu ylijumala Zeukselle ja tämän puolisolle Heralle yhdessä. Heran kultti tuli Olympiaan mahdollisesti Argoksesta ja sen Heraionista. Kun erillinen ja suurempi Zeuksen temppeli valmistui 400-luvulla eaa., vanhempi temppeli jäi pyhitetyksi Heralle.
Roomalaisella ajalla temppeli muuttui eräänlaiseksi museoksi, sillä siihen koottiin joukko kaikkein parhaita Olympian saamia votiivilahjoja. Nykyisin temppelin edustalla olevalla Heran alttarilla järjestetään olympiatulen sytytysseremonia joka neljäs vuosi ennen olympialaisia. Seremonia järjestettiin ensimmäisen kerran vuonna 1936 ennen Berliinin olympialaisia.
Rakennus

Temppeli sijaitsi Olympian temenos-alueen eli Altiksen luoteisosassa Kroniosvuoren juurella. Se oli peripteraalitemppeli ja edusti doorilaista tyyliä. Temppelin kaksiportaisen jalustan eli stylobaatin koko oli noin 18,8 × 50,0 metriä ja siinä oli 6 × 16 pylvästä eli yhteensä 40 pylvästä. Pylväiden halkaisija oli alapäästä noin 1–1,3 metriä. Mitoiltaan temppeli oli suhteellisen pitkä, kapea ja matala.
Temppeli koostui kolmesta osasta. Sen keskellä on naos eli cella, joka avautui itään. Oviaukon leveys oli noin 2,9 metriä. Naoksen etupuolella oli pronaos ja takapuolella eli länsipuolella opisthodomos. Kummankin edessä oli kaksi pylvästä. Naoksen sisällä sen pohjois- ja eteläseinustoilla oli kaksi kahdeksan pylvään riviä, jotka muodostivat kummallekin puolelle kaksi kapeaa laivaa. Naoksessa oli useita arkaaisen tyylin patsaita ja veistoksia. Huonetta hallitsivat suuret Zeuksen ja Heran patsaat, jotka oli asetettu korokkeelle naoksen perälle. Zeus oli kuvattu seisomassa valtaistuimella istuvan Heran vierellä. Näistä patsaista on löydetty vain Heran patsaan pää, joka on nykyisin Olympian arkeologisessa museossa. Joka neljäs vuosi Heraian kisojen yhteydessä kisoja järjestäneet 16 elisläistä ylhäisönaista pukivat Heran kulttipatsaalle uuden peploksen.
Lisäksi temppelissä oli niin kutsuttu Praksiteleen Hermes eli Praksiteleen veistämä Dionysos-lasta kantavaa Hermestä esittävä patsas. Myös se on nykyisin museossa. Pausaniaan mukaan temppelissä säilytettiin myös muun muassa Ifitoksen pronssikiekkoa, johon oli kirjoitettu Olympian kisojen aselepojulistuksen teksti. Temppelissä oli myös Koloteen pöytä, jonka päällä pidettiin kisojen voittajien saamia villin oliivipuun lehvistä tehtyjä seppeleitä, sekä Kypseloksen kirstu, joka oli tehty kullasta, norsunluusta ja puusta ja koristeltu mytologisilla aiheilla.
Temppelin pylväät oli alun perin tehty puusta, mutta vähitellen se rakennettiin uudestaan kivisenä pylväs kerrallaan kun alkuperäinen puu mätäni. Seurauksena jokainen pylväs edusti erilaista, oman aikansa doorilaista tyyliä arkaaiselta roomalaiselle ajalle saakka. Yksi puinen pylväs oli kuitenkin jäljellä temppelin opisthodomoksessa vielä Pausaniaan aikana. Muutoin temppeli oli rakennettu alaosaltaan paikallisesta kalkkikivestä, jossa on paljon mm. simpukankuoria, ja yläosastaan tiilestä ja puusta. Katto oli päällystetty terrakotasta tehdyillä kattotiileillä. Katonharjan kummassakin päässä oli terrakotasta tehty pyöreä akroterion-koriste, jonka halkaisija oli noin 2,3 metriä.
Temppelistä on säilynyt vain perustukset ja pylväiden alaosia. Neljä pylväistä on kunnostettu ja koottu uudelleen. Löydettyjen patsaiden lisäksi temppelin säilyneet koristeosat, mukaan lukien toinen akroterion-koriste, ovat museossa. Temppelin raunioista on tehty täysimittainen kopio Jasmine Hill Gardensiin Alabamassa, Yhdysvalloissa.
Heran alttari sijaitsi heti temppelin edustalla sen itäpuolella. Zeuksen temppeli sijaitsi temppelin eteläpuolella ja Metroon itäpuolella alttarin takana. Länsipuolelle rakennettiin hellenistisellä ajalla Filippeion.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Heran temppeli Wikimedia Commonsissa
Heran temppelin raunioita.
Heran temppelin arkeologiset kaivaukset vuonna 1877 tai 1878.
Temppelin pohjapiirros, länsi ylhäällä.
Heran patsaan pää temppelistä.
Herakleia Sintike

| Herakleia Sintike> Ἡράκλεια Σιντική.Sijainti |
| --- | --- |
 Herakleia Sintike
Koordinaatit:  41°26′0″N, 23°15′0″E
Valtio:  Bulgaria
Paikkakunta:  Rupite, Petrich, Blagoevgrad
Historia
Tyyppi:  kaupunki
Kulttuuri:  antiikki
Valtakunta:  Makedonian valtakunta Rooman valtakunta
Alue:  Sintike, Traakia
Aiheesta muualla
  Herakleia Sintike Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OK: 
Herakleia Sintike (m.kreik. Ἡράκλεια Σιντική, Hērakleia Sintikē, myös Ἡράκλεια Στρυμόνος, Hērakleia Strymonos, ”Strymonin Herakleia”; lat. Heracle(i)a Sintica, Heraclea ex Sintiis) oli antiikin aikainen kaupunki Traakiassa nykyisen Bulgarian alueella. Se sijaitsi lähellä nykyistä Petrichin kaupunkia.
Maantiede

Herakleia sijaitsi lisänimensä mukaisesti Sintikessä Traakiassa tai traakialaisessa Makedoniassa. Se oli rakennettu Strymon-joen (nyk. Strymónas, Struma) länsirannalle. Kaupungin etäisyys Filippoista oli Tabula Peutingerianan mukaan 55 roomalaista mailia kuljettuna roomalaista tietä, joka kulki läheisen järven pohjoispuolelta, tai 52 mailia toista tietä, joka kulki sen eteläpuolelta.