stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Atanasoff-Berry Computer

Atanasoff-Berry Computer Iowan yliopistossa.
Atanasoff-Berry Computer (lyhyesti ABC) oli varhainen elektroninen binäärilaskukone.
Fysiikan ja matematiikan professori J. V. Atanasoff Iowan yliopistossa asetti tavoitteekseen rakentaa koneen, joka auttaisi opiskelijoita ratkaisemaan differentiaaliyhtälöitä. Vuonna 1941 Atanasoff ja Clifford E. Berry saivat valmiiksi koneen, joka pystyi ratkaisemaan 29 yhtälöä 29 muuttujalla. Kone ei ollut ohjelmoitava vaan enemmän elektroninen laskin. Konetta sanotaan varhaiseksi digitaaliseksi tietokoneeksi. Kone käytti noin 300 elektroniputkea. Colossus-koneen tavoin ABC:stä puuttui kaksi tärkeää modernien tietokoneiden ominaisuutta: ohjelmien tallennusta ei ollut vaan operaattorin oli muutettava käsin laitteen fyysisiä kytkentöjä ja se ei ollut yleiskäyttöinen tietokone vaan tiettyyn tehtävään erikoistunut laite.
Koneen prototyypissä vuonna 1939 oli kaksi keskeistä ideaa: kapasitorit tallettamaan binäärimuotoista tietoa ja elektroniset logiikkapiirit yhteen- ja vähennyslaskujen suorittamiseen. Prototyypin jälkeen Atanasoff ja Berry ryhtyivät rakentamaan suurempaa konetta, joka tunnetaan nimellä Atanasoff-Berry Computer eli ABC.
John Mauchly tapasi Atanasoffin nähdäkseen ABC:n.
Myöhemmin ENIACia koskevien patenttien oikeudenkäynnissä osoitettiin eräiden ideoiden periytyvän Atanasoff-Berry Computerista ja Atanasoffin itse kertomista tiedoista, jonka johdosta Sperry Randin patenttivaatimus mitätöitiin vuonna 1973.
Aiheesta muualla

Atanasoff-Berry Computer (englanniksi)
BK-0010

| BK-0010 |
| --- | --- |
 BK 0010-01
Valmistaja:  Electronika
Julkaistu:  1984
Valmistus lopetettu:  1993
Mukana toimitettu käyttöjärjestelmä:  FOCAL, Vilnius BASIC
Suoritin:  1801 series
Elektroniikkatuote BK-0010 (Электроника БК-0010) oli ensimmäinen neuvostoliittolainen kotitietokone ja myös suosituin entisen Neuvostoliiton alueella käytetty omaperäinen kotimikromalli. Sen tuotanto aloitettiin vuonna 1985.
BK-sarjan koneet käyttivät neuvostoliittolaista 16-bittistä K1801VM1-mikroprosessoria, joka oli PDP-11-yhteensopiva (11/03 LSI-11 -käskykanta). Muilta ominaisuuksiltaan ne muistuttivat läheisesti 1980-luvun alkupuolen länsimaisia kotimikroja: keskusmuistia oli 32 kilotavua, tallennusvälineenä kasettiasema ja ainoana näyttötilana 512x256 pikselin mustavalkotila. Äänestä vastasi yksinkertainen Spectrum-tyylinen "piipperi". ROM-varusohjelmana oli FOCAL-kielen tulkki länsimaissa suositun BASICin sijaan.
Etenkin kouluissa suosittu kehittyneempi malli oli BK-0010-01, joka tuki myös värigrafiikkaa (256x256 pikseliä neljällä värillä) sekä koneiden verkottamista. Mallissa oli myös BASIC-tulkki. Näppäimistö oli kirjoituskonetyyppinen alkuperäismallin kuminäppäimistön sijaan.
Vuonna 1990 julkistetussa BK-0011M:ssä oli 128 kilotavua keskusmuistia ja mahdollisuus levykeaseman käyttöön. Levykeasemasovitin toimi myös vanhemmissa malleissa. Myöhemmin 0011M:lle sai lisävarusteena myös kiintolevyohjaimen ja AY-3-8910-äänipiirin. Suosituimmat levykäyttöjärjestelmät (mm. ANDOS) olivat Norton Commander -tyylisellä käyttöliittymällä varustettuja muunnelmia Digital Equipment Corporationin RT-11:stä.
BK:lle ilmestyi paljon pelejä ja muita ohjelmia etenkin harrastelijavoimin toteutettuina ja harmaiden markkinoiden kautta levitettyinä. Monet suositut pelit olivat enemmän tai vähemmän uskollisia klooneja länsikoneiden peleistä, esimerkkeinä Monkey Island, Cybernoid ja Joe Blade. BK:lle on tehty myös jonkin verran demoja, ja se on yleensä ainakin sääntötasolla huomioitu venäläisissä demotapahtumissa. Spectrum-kloonit ovat kuitenkin mikrotietokoneharrastajiden keskuudessa huomattavasti suositumpia kuin BK:t.
António Pinto

| Mitalit> Maa:   Portugali.Miesten yleisurheilu.EM-kilpailut  | Mitalit> Maa:   Portugali.Miesten yleisurheilu.EM-kilpailut  | Mitalit> Maa:   Portugali.Miesten yleisurheilu.EM-kilpailut  | Maa:   Portugali> Miesten yleisurheilu. |
| --- | --- | --- | --- |
|  Kultaa | Budapest 1998 | 10 000 m |  |
António Coelho Pinto (s. 22. maaliskuuta 1966 Vila Garcia, Amarante, Portugali) on entinen portugalilainen kestävyysjuoksija.
Pinto sijoittui Soulin olympialaisissa 1988 kolmanneksitoista 10 000 metrin juoksussa. Splitin EM-kilpailuissa 1990 hän oli samalla matkalla neljästoista. Barcelonan olympialaisissa 1992 hän keskeytti maratonilla. Helsingin EM-kilpailuissa 1994 hän oli samalla matkalla yhdeksäs. Göteborgin MM-kilpailuissa 1995 hän sijoittui 10 000 metrillä 19:nneksi ja Atlantan olympialaisissa 1996 maratonilla 14:nneksi. Ateenan MM-kilpailuissa 1997 hän keskeytti maratonilla.
Pinto voitti 10 000 metrin Euroopan-mestaruuden Budapestissa 1998 ajalla 27.48,62. Hän kukisti toiseksi sijoittuneen Dieter Baumannin yli kahdeksalla sekunnilla. Sevillan MM-kilpailuissa 1999 hän sijoittui samalla matkalla viidenneksi ajalla 28.03,42. Sydneyn olympialaisissa 2000 hän oli maratonilla yhdestoista.
Pinto juoksi 10 000 metrin Euroopan ennätyksen 27.12,47 Tukholmassa 30. heinäkuuta 1999, mutta menetti ennätyksen vielä samana vuonna Mohammed Mourhitille. 16. huhtikuuta 2000 hän juoksi Lontoossa maratonin Euroopan ennätyksen 2.06.36. Ennätyksen rikkoi Turkin Kaan Kögen Özbilen vasta vuonna 2016, Benoit Zwierzchiewski tosin sivusi sitä 2003.
Pinto voitti Lontoon maratonin vuosina 1992, 1997 ja 2000, sijoittui toiseksi 1999 sekä kolmanneksi 1995, 1998 ja 2001. Berliinin maratonin hän voitti 1994.
Ennätykset > Ulkoradat

| Matka | Aika | Paikka | Päivä |
| --- | --- | --- | --- |
| 1 500 m | 3.39,25 | Maia | 4. heinäkuuta 1998 |
| 3 000 m | 7.41,33 | Pariisi | 21. heinäkuuta 1999 |
| 5 000 m | 13.02,86 | Zürich | 12. elokuuta 1998 |
| 10 000 m | 27.12,47 | Tukholma | 30. heinäkuuta 1999 |
| Puolimaraton | 1.02.04 | Glasgow | 20. elokuuta 2000 |
| Maraton | 2.06.36 | Lontoo | 16. huhtikuuta 2000 |
Ansar al-Sharia (Libya)

| Ansar al-Sharia |
| --- | --- |
 Ansar al-Sharian käyttämä lippu
Perustettu:  2012
Lakkautettu:  2017
Tyyppi:  Islamistijärjestö
Toiminta-alue:  ¨ Libya
Jäsenet:  300-5 000
Johtaja:  Mohammad al-Zahawi
Infobox OKNimi-testi OK: 
Ansar al-Sharia  (suom. Islamilaisen lain kannattajat Libyassa) oli Libyassa toiminut islamistijärjestö. Se muodostettiin Libyan sisällissodan aikana ja se otti osaa myös Libyan toiseen sisällissotaan. Järjestön päätukikohta oli Itä-Libyan Bengasin kaupungissa. Toukokuussa 2017 järjestö ilmoitti lakkauttavansa toimintansa.
Historia

Ansar al-Sharia muodostui vuonna 2011 alkaneen Libyan sisällissodan myötä useiden eri puolisotilaallisten joukkojen jäseten yhteenliittymänä. Virallisesti se perustettiin kesäkuussa 2012. Järjestö nousi uutisotsikoihin kun sitä syytettiin Benghazissa Yhdysvaltojen konsulaattia vastaan tehdystä hyökkäyksestä syyskuussa 2012, jossa kuoli komen muun amerikkalaisen ohella Yhdysvaltojen Libyan suurlähettiläs Christopher Stevens. Lokakuussa samana vuonna järjestö otti yhteen muiden kaupungin aseellisten joukkojen kanssa ja vähensi lopulta sotilaallista läsnäoloaan alueella keskittyen enemmän paikallisen kannatuksen keäykseen tähtäävään avustustyöhön. Toukokuusta 2014 alkaen järjestö taisteli kenraali Khalifa Haftarin joukkoja vastaan Libyan toisessa siällissodassa. Saman vuoden puolella järjestöä johtanut Mohammad al-Zahawi haavoittui taisteluissa ja kuoli myöhemmin sairaalassa.  Toukokuussa 2017 järjestö ilmoitti lakkauttavansa toimintansa järjestön kärsittyä raskaita tappioita Haftarin joukkoja vastaan Bengasissa.
Järjestö

Ansal al-Sharian uskottiin olleen al-Qaedan paikallinen peitejärjestö, joka harjoitti avustustyötä välttääkseen al-Qaedan nimen huonoa mainetta. Järjestö itse on kiisti yhteydet muihin järjestöihin. Tunisian viranomaiset ovat syyttäneet Libyan Ansar al-Shariaa aseiden toimittamisesta Tunisiassa toimivalle saman nimiselle järjestölle. Järjestön itsensä mukaan sillä oli noin 300 jäsentä, mutta joidenkin arvioiden mukaan heidän todellinen määränsä saattoi olla jopa 5 000.
SSE2

SSE2 (engl. Streaming SIMD Extensions 2) on yksi IA-32:n SIMD-käskykannoista. Intel otti sen ensimmäisenä käyttöön Pentium 4 -suorittimen ensiversion myötä vuonna 2001. SSE2 lisäsi aikaisempaan 70-käskyiseen SSE-käskykantaan 144 käskyä ja korvasi täysin MMX:n. SSE2-käskykantaa on edelleen laajennettu SSE3:lla, joka tunnetaan myös nimellä "Prescott New Instructions" (suom. Prescottin uudet käskyt). Sen Intel otti käyttöön vuoden 2004 alussa.
Kilpaileva suoritinvalmistaja AMD lisäsi tuen SSE2-käskykannalle omien 64-bittisten suorittimiensa (AMD Opteron ja AMD Athlon 64) käyttöönoton yhteydessä ja vuonna 2005 lisäsi tuen SSE3-käskykannalle päivittämällä suorittimensa "E"-merkinnällä.
Muutokset

SSE2 lisäsi tuen kaksoistarkkuuden (64-bittisille) IEEE-liukuluvuille ja 64-, 32-, 16- ja 8-bittisille kokonaislukuoperaatioille SSE:n yhteydessä käyttöön otetuissa kahdeksassa 128-bittisessä XMM-suoritinrekisterissä. Kokonaislukuoperaatioiden lisäys mahdollistaa liukuluku- ja kokonaislukuoperaatioiden sekoittamisen ilman MMX:n vaatimaa tilanvaihtoa MMX- ja x87-liukulukuoperaatioiden välillä.
Muut SSE2:n laajennukset sisältävät suorittimen välimuistin hallinnan, joka on tarkoitettu etupäässä välimuistin hallintaan käsiteltäessä jatkuvaa datavirtaa. Lisäksi käskykannassa on lukuformaattien muunnoskäskyt.
AMD:n toteutus SSE2-kannasta AMD64-alustalla sisältää lisäksi vielä 8 rekisteriä eli se sisältää yhteensä 16 XMM-rekisteriä (XMM0–XMM15). Nämä lisärekisterit ovat näkyvissä vain mikäli suoritin on 64-bittisessä tilassa. Intel hyväksyi nämä lisärekisterit osana tukea AMD64:n arkkitehtuurille vuonna 2004.
Erot x87-kaksoistarkkuuden ja SSE2:n välillä

x87:n FPU-käskyt tallettavat aina välitulokset 80 bitin tarkkuudella. Kun perinteiset FPU-ohjelmistoalgoritmit siirretään käyttämään SSE2:ta, tuloksissa voi olla poikkeamia. Tällä on vaikutusta etenkin tieteellisessä laskennassa.
Kääntäjät

Kun SSE2 otettiin ensi kerran käyttöön (vuonna 2001), ohjelmistokehitystyökalut eivät vielä tukeneet sitä. Esimerkiksi mikäli ohjelmoija halusi käyttää SSE2-käskyjä omassa Microsoft Developer Studio -projektissaan hänen oli joko käsin kirjoitettava assembly-koodia tai tuotava objektikoodia ulkoisesta lähteestä (kuten Microsoftin MASM:ista).
Intelin C-kääntäjä osaa itsestään luoda SSE/SSE2-koodia ilman käsin kirjoitettua assembly-koodiakin. Näin ohjelmoivat voivat assembly-tason toteutuksen asemesta keskittyä algoritmiseen kehitystyöhön. Käyttöönottonsa myötä Intelin C-kääntäjä on suuresti lisännyt SSE2:n yleistä hyväksyntää Windows-ohjelmistokehitystyössä.
SSE2-käskykanta on nykyisin pakollinen modernien käyttöjärjestelmien ajamiseksi. Windows 7 lakkasi tukemasta prosessoreja ilman sitä maaliskuun 2018 päivityksessä. Käskykanta on aina ollut pakollinen Windows 8:n tai uudemman asentamiseksi.
Merkittävin suoritin ilman SSE2-tukea on Pentium III.
SSE2-käskykantaa tukevat suorittimet

AMD Athlon 64
AMD Athlon 64 X2
AMD Opteron
AMD Sempron (vain Socket 754/939/AM2 -versiot)
AMD Mobile Sempron
AMD Turion 64
AMD Turion 64 X2
Intel Atom (ei Cherry Trail)
Intel Pentium 4
Intel Pentium D
Intel Pentium Extreme Edition
Intel Pentium M
Intel Celeron (vain Socket 478 -versiot)
Intel Celeron D
Intel Celeron M
Intel Core Solo/Duo
Intel Core 2 Solo/Duo/Extreme
Transmeta Efficeon
Intel Xeon
Via C7
Käännös suomeksi
Russian Memorial

Russian Memorial
Russian Memorial on Lewesissa, East Sussexissa, Englannissa sijaitseva muistomerkki, joka pystytettiin vuonna 1877 Venäjän keisarin Aleksanteri II:n käskystä Krimin sodassa kuolleiden 28 sotavangin muistoksi. Sotavangit olivat Venäjän keisarikunnan armeijassa palvelleita suomalaissotilaita, jotka kuolivat Lewesissa vuosien 1854–1856 välillä. English Heritage listasi muistomerkin II-luokkaan vuonna 1985. Muistomerkki restauroitiin ja juhlallisesti paljastettiin uudelleen vuonna 2013.
Muistomerkkiin on kaiverrettu seuraavat nimet kuolinvuoden mukaan: Johan Mast, Gustaf Husar (1854), Johan Hellen, Gustaf Kyro, Victor Wilander, Joel Jalo, Matts Lindstrom, Johan Rof, David Kihl, Carl Udd, Matts Hellman, Carl Wecktars, Michel Gronroos, Victor Wass, Sergeant Carl Grod (1855), Michel Sett, Micha Mild, Johan Oinstrom, Matts Asp, Carl Lind, Joseph Storm, Abraham Lindfors, Erik Kivi, Matts Mort, Adolf Granat, Matts Lilja, Carl Boll ja John Kive (1856).
Arnulf

| Arnulf |
| --- | --- |
Nimipäivä:   
– suomenkielinen:  –
– ruotsinkielinen:  –
– ortodoksinen:  –
Muunnelmia:  Arnold
Vastineita eri kielissä:  Arnoul, Arnulph, Arnolf, Earnulf, Ernulf, Arnúlfr, Ærnulfr, Ǫrnólfr, Ǫrnulfr, Ærinolf, Ærnolf, Ärnulf, Annul, Annulv, Anul, Arnolv, Arnulv, Örnólfur, Ørnolvur, Örnulf, Ørnulf, Ørnulv
Nimen alkuperä:  arn (suom. kotka) + ulf (suom. susi)
Infobox OKNimi-testi OK: 
Arnulf on saksalaisperäinen miehen etunimi. Se tulee saksan kielen sanoista arn ’kotka’ ja ulf ’susi’.
Suomessa nimi Arnulf on Digi- ja väestötietoviraston tietojen mukaan noin kahdellakymmenellä henkilöllä, joista kaikki ovat 1900-luvulla syntyneitä.
Tunnettuja Arnulfeja

Arnulf Kärnteniläinen (850–899), Pyhän saksalais-roomalaisen keisarikunnan hallitsija
Arnulf Louvainilainen (n. 1200–1250), belgialainen sistersiläisluostarin apotti ja kirjailija
Arnulf Metziläinen (582–640), ranskalainen piispa
Arnulf Øverland (1889–1968), norjalainen runoilija ja taiteilija
Arnulf (k. 937), Baijerin herttua
Aurignacin kulttuuri

Myöhäispaleoliittisen Aurignacin kulttuurin alue Euroopassa.
"Leijonamies", pienoispatsas.
Aurignacin kulttuuri oli kivikautinen kulttuuri, jonka kausi oli 43 000 – 35 000 vuotta sitten. Kulttuuri vaikutti laajasti määriteltynä Lähi-idästä ja Venäjän länsiosista halki koko Keski- ja Länsi-Euroopan aina Espanjaan ja Portugaliin asti.
Aurignacin kulttuurin kehittymiseen meni varsin pitkä aika, ja sen varhaisimmissa vaiheissa ihmiskulttuuri eli siirtymävaihetta neandertarlinihmisen ja nykyihmisen välillä. Kun Aurignanin kulttuuri alkoi levittäytyä Eurooppaan yli 40 000 vuotta sitten, maanosassa asui vielä neandertalilaisia.
Aurignacin kulttuurin aikana ihmisten työkalut alkoivat monimutkaistua ja erikoistua. Sen aikana keksittiin muun muassa uurrin. Muihin myöhäispaleoliittisiin kulttuureihin verrattuna Aurignacista tavataan enemmän kivisiä iskostyökaluja terätyökalujen sijaan. Iskostyökaluilla tehtiin muun muassa erilaisia kaapimia, ja luista ja sarvista tehtiin piikkejä ja naskaleita.
Aurignacin kulttuuria pidetään taiteen historian ensimmäisenä kehittyneenä perinteenä, jonka aikana siirryttiin ensimmäisistä yritelmistä kypsiin tyyliin. Ensimmäiset Länsi-Euroopasta löydetyt taideteokset olivat pääosin yksinkertaisia pikkukiviin kaiverrettuja eläinhahmoja, joita myöhemmin alettiin tehdä myös luihin ja norsunluuhun. Itä-Euroopassa syntyi myös ensimmäinen varsinainen kuvanveistokulttuuri. Se loi yksinkertaisia mutta realistisia savisia eläimiä ja tyyliltelyjä raskaana olevia naisia.
Aurignacin kulttuurin loppuvaiheessa tehtiin läntisessä Euroopassa satoja maalauksia, kaiverruksia ja reliefeitä kalkkikiviluolien seiniin, kattoihin ja joskus myös lattioihin. Ensimmäiset maalaukset olivat todennäköisesti seinää vasten nojaaman käden avulla tehtyjä, mutta myöhemmin maalauksista kehittyi figuratiivisia. Aurignacin perinteet eläinhahmot olivat usein kiertyneitä, sillä pää saattoi olla oikein mutta sarvet osoittivat suoraan kohti katsojaa. Aurignacilaisia maalauksia löytyy muun muassa Chauvet’n luolasta, jonka varhaisimmat maalaukset osuvat kulttuurin ajanjaksolle. Luolan uusimmat maalaukset ovat Gravetten kulttuurin luomia.
Aurignacin teriä.
Luinen terä
Chauvetin luolaan maalattuja hevosen kuvia.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Aurignacin kulttuuri Wikimedia Commonsissa
Paul Mellars: Palaeoanthropology: The earliest modern humans in Europe Nature.  24.11.2011. Viitattu 5.12.2016. (englanniksi)
Bocquet-Appel, Jean-Pierre: Démographie du paléolithique supérieur en Europe (PDF) Centre national de la recherche scientifique. (ranskaksi)
Rose Marie Reid

| Rose Marie Reid> Henkilötiedot |
| --- | --- |
Koko nimi:  Rose Marie Reid (o.s. Yancey)
Syntynyt: 12. syyskuuta 1906
Kuollut: 16. joulukuuta 1978 (72 vuotta)
Kansalaisuus:  kanadalainen
Muotisuunnittelija
Yritys:  Rose Marie Reid, Inc.
Kuuluisimpia töitä:  uimapuku
Rose Marie Reid (os. Yancey, 12. syyskuuta 1906 Cardston, Alberta, Kanada – 16. joulukuuta 1978 Provo, Utah, Yhdysvallat) oli kanadalaissyntyinen yhdysvaltalainen uimapukusuunnittelija, joka menestyi suunnittelijana 1940–1960 -luvuilla.
Perhe

Rose Marie Yancey syntyi William Elvie Yancey Sr.:lle ja Marie Hyde Yanceylle 12. syyskuuta 1906 Cardstonissa, Albertassa, Kanadassa. Hänen äitinsä opetti hänet ompelemaan. Vuonna 1916 hänen perheensä muutti maatilalle Weiseriin, Idahoon. Vuonna 1925 hän osti kauneushoitolan Oregonista. Pian sen jälkeen hän meni naimisiin Gareth Rhynhartin, matkustavan taiteilijan kanssa, ja he erosivat vuonna 1935. Reid muutti Vancouveriin Brittiläiseen Kolumbiaan eronsa jälkeen. Reid meni naimisiin Jack Crossman Reidin kanssa 30. marraskuuta 1935, ja heille syntyi kolme lasta: Bruce Alan Reid (1937–2015), Sharon Reid Alden (s. 1938) ja Carole Marie Reid Burr (1940–2020). Uskottomuuden ja pahoinpitelyn vuoksi Reid päätti avioliittonsa Jackin kanssa 10. huhtikuuta 1946. Avioero edesauttoi hänen suuren yrityksensä muuttoa Kaliforniaan vuonna 1949.
Ura > Uran alku Kanadassa

Reid aloitti uimapukusuunnittelu-uransa Vancouverissa, Brittiläisessä Kolumbiassa, Kanadassa. Hän sai inspiraationsa uimapukujen suunnitteluun siitä, että hänen miehensä Jack valitti uimapukujensa materiaalista ja mukavuudesta. Hänen suunnitteluliiketoimintansa alkoi vuonna 1936 Reid's Holiday Togs, Ltd:n kanssa. Hänen varhaisimmissa uimapuvuissaan oli tyypillisesti molemminpuolinen nauhakiristys, ja vuonna 1938 valmistunut uimapuku on säilytetty Kanadan New Westminster Museum and Archivessa. Ensimmäisenä toimintavuotenaan Reid työllisti 16 työntekijää, tuotti 10 000 dollaria ja suunnitteli vain kuusi pukua.
Ura > Rose Marie Reid, Inc.

20. syyskuuta 1946 Reid perusti amerikkalaisen yrityksensä, Rose Marie Reid, Inc:n. Hän kuitenkin säilytti edelleen kanadalaisen yrityksensä. Vuoteen 1946 mennessä 50 % Kanadassa myydyistä uimapuvuista oli hänen suunnittelemiaan. Hänen uimapukunsa hallitsivat Amerikan markkinoita ja olivat suosittuja Länsi-Euroopassa, Etelä-Amerikassa ja Australiassa. Perustettuaan amerikkalaisen yrityksensä Reid asui Los Angelesin tehtaassa, kunnes osti kodin Kalifornian Brentwoodista vuonna 1949. Reid oli tunnettu innovatiivisesta ja muodikkaasta uimapukusuunnittelusta ja -tuotannosta. Hän oli ensimmäinen uimapukujen suunnittelija, joka käytti uima-asuissa sisärintaliivejä, vatsaa peittäviä paneeleja, alaspäin laskevia lahkeita, kuminauhaa, lyhyitä hameita ja perusvaatteita. Hän oli myös ensimmäinen suunnittelija, joka esitteli mekkokoot uima-asuissa ja suunnitteli uima-asuja useille eri kokoisille ja eri vartalotyypeille sen sijaan, että olisi tuottanut vain yhden vakiokoon. Reid haki patenttia vuonna 1950 yksiosaiselle uimapuvulle, jossa oli joustava kangas ja josta puuttui napit. Hänen yrityksensä patentoi koneompeleen, josta tuli hänen suunnitelmiensa tunnusmerkki. Hänellä oli useita muita patentteja uimapuvuille ja asusteille.
Hänen suunnitelmiensa joukossa oli "Hourglass"-puku, joka esiteltiin vuonna 1951 ja jota valmistettiin useissa muunnelmissa. Siitä tuli yksi hänen yrityksensä kaikkien aikojen myydyimmistä. "Magic Length" -mallista tuli Rose Marie Reidin klassikko lukuisilla eri vartalotyypeille sovitetuilla kappaleilla, ja se pysyi suosittuna 1950-luvulle asti.
Reidillä oli myymälät Los Angelesissa, Chicagossa, Miamissa, New Yorkissa, Lontoossa, Amsterdamissa ja Pariisissa. Menestyksensä myötä hän matkusti usein tapaamaan myyjiä tarjotakseen ohjeita kankaista, tyyleistä ja malleista. Hän oli ensimmäinen nainen Yhdysvalloissa, joka lensi 500 000 mailia.
Ura > Palkinnot ja menestys

Vuonna 1958 Reidille myönnettiin Sports Illustrated -lehden Sporting Look of the Year -palkinto, ja vuonna 1955 Los Angeles Times valitsi hänet yhdeksi vuoden kymmenestä naisesta. Hän oli myös ehdolla Sports Illustrated -lehden Vuoden suunnittelijaksi vuonna 1956. Hänen yrityksensä menestyi erittäin hyvin 1950-luvulla. Rose Marie Reid, Inc.:n vuoden 1951 3,5 miljoonan dollarin bruttotulot kasvoivat lähes viisinkertaisiksi 18,1 miljoonaan dollariin vuoteen 1960 mennessä. Hänen Kanadan ja Yhdysvaltojen tehtaiden tuotanto kasvoi vuosina 1952–1959 1 000 puvusta 10 000 pukuun päivässä.
Ura > Kuuluisuus Hollywoodissa

Osa Reidin menestyksestä johtui hänen vaikutuksestaan Hollywoodissa ja elokuvateollisuudessa. Kuuluisat elokuvanäyttelijät, kuten Rita Hayworth, Marilyn Monroe, Jane Russell ja Rhonda Fleming käyttivät hänen uimapukujaan. Rita Hayworth käytti "Glittering Metallic Lamé" -pukua julkistaakseen vuoden 1946 hittielokuvansa Gildaa. Hänen pukunsa olivat esillä myös useissa Kalifornian rantabile-elokuvissa 1950-luvun lopulla ja 1960-luvun alussa, mukaan lukien Hyttyselläkin on tunteet (1959), Seksiä ja muskeleita (1964) ja Missä pojat, siellä tytöt (1960).
Uskonto

Rose Marie Reid oli Myöhempien Aikojen Pyhien Jeesuksen Kristuksen kirkon jäsen. Hän jakoi uskonsa naapureiden ja liikekumppaneiden kanssa. Hänellä oli myös monia juutalaisia ​​ystäviä, joiden kanssa hän jakoi uskonsa. Hän teki osan tästä työstä 1950-luvulla yhteistyössä LeGrand Richardsin ja Hugh Nibleyn kanssa. Reid ehdotti, että Richards nimeäisi kirjansa  Israel! Do You Know?  (alkuperäisen Judah! Do Yo Know? sijaan). Richardsin rohkaisemana Reid laati oppituntisuunnitelman mormonismin selittämiseksi juutalaisille tutkijoille. Rose Marie auttoi myös monissa Myöhempien Aikojen Pyhien Jeesuksen Kristuksen kirkon varainkeruutoimissa, mukaan lukien varainkeruu kirkkorakennusten ja Los Angelesin Kalifornian temppelin rakentamiseen vuonna 1954. Rose Marie suunnitteli "Starlight"-uimapuvun ja pyysi paikallisia kirkon jäseniä ompelemaan paljetteja pukuihin. Tämä puku, joka tunnetaan myös nimellä "Relief Society Suit", myytiin 50 dollarilla. Hän lahjoitti tästä kaupallisesti erittäin menestyksekkäästä puvusta saadut voitot temppelin rakennusrahastoon. "Starlight" oli niin suosittu, että Life Magazine julkaisi kaksi ja puoli sivuisen artikkelin puvun menestyksestä vuonna 1956. Vuonna 1959 Myöhempien Aikojen Pyhien Jeesuksen Kristuksen kirkko pyysi Reidiä suunnittelemaan uudelleen temppelivaatteet. Reid oli myös erittäin antelias hyväntekijä Brigham Youngin yliopistossa ja palveli kansallisessa neuvoa antavassa toimikunnassa. Hän piti myös "hartauspuheen" Brigham Youngin yliopistossa vuonna 1953.
Rose Marie Reidin "Starlight"-uimapuku vuodelta 1956.
Käännös suomeksi
Salaattiperunat

keitettävyyden mukaan
Kiinteämaltoiset perunat
Jauhoiset kiinteämaltoiset perunat
Yleisperunat
Jauhoiset yleisperunat
Jauhoiset perunat
tuleentumisen mukaan
Varhaisperunat
Kevätperunat
Melko varhaiset perunat
Kesäperunat
Melko myöhäiset perunat
Syysperunat
Myöhäiset perunat
Talviperunat
käyttötarkoituksen mukaan
Ruokaperunat
Varhaisperunat
Muut ruokaperunat
Ruokateollisuusperunat
Tärkkelysperunat
valmistuksen mukaan
Salaattiperunat
Keittoperunat
Paistosperunat
Soseperunat
viljelytavan mukaan
Tavanomaisesti viljellyt perunat
luomuperunat
Osa artikkelisarjaa
Salaattiperunat ovat kiinteämaltoisia ruokaperunoita. Näin ollen ne pysyvät hyvin koossa keitettäessä, ja ne voidaan kuutioida perunaa sisältäviin salaatteihin. Salaattiperunaominaisuuksiensa vuoksi perunalajikkeiden keitettävyyskokeiden perusteella kiinteämaltoisiksi määriteltyjen perunalajikkeiden vähittäiskauppatunnus on vihreä.
Salacia

Salacia voi viitata seuraaviin:
Salacia, meren jumalatar roomalaisessa mytologiassa
Salacia, antiikin aikainen kaupunki Hispania Tarraconensiksessa, nykyinen Salamonde Portugalissa
Salacia, antiikin aikainen kaupunki Lusitaniassa, nykyinen Alcácer do Sal Portugalissa
120347 Salacia, pikkuplaneetta
| --- | --- |
: Tämä on täsmennyssivu, joka luettelee monimerkityksisen käsitteen eri merkitykset tai useita eri henkilöitä. Artikkelisivuja, joiden nimessä tai tekstissä lukee ”Salacia”, voi hakea sivunnimihaulla, laajalla sivunnimihaulla tai tekstihaulla.