stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Jousimies
Jousimiehen Teepannu

Jousimiehen τ, ζ, σ, φ, λ, ε, δ, η ja γ2 muodostavat tunnetun "epävirallisen tähtikuvion" eli asterismin, Teepannun. Tähdet δ Sgr (Kaus Media), ε Sgr (Kaus Australis), ζ Sgr (Ascella), ja φ Sgr muodostavat teepannun säiliön, kansi on λ Sgr (Kaus Borealis):n kohdalla ja γ2 (Alnasl) on kaatonokan kärki sekä σ Sgr (Nunki) ja τ Sgr  muodostavat kahvan.
Muuta Jousimiehen tähdistä

α Sgr (Rukbat) ei ole suinkaan Jousimiehen kirkkain tähti, sillä se on magnitudiltaan melko himmeä: 3,96.
Jousimiehen tähdistön kohteita

Tähdistön alueella sijaitsevat Messierin kohteet M8 (Laguunisumu), M17 (Omegasumu), M18, M20 (Trifidsumu), M21, M22, M23, M24 (Jousimiehen tähtipilvi), M25, M28, M54, M55, M69, M70 ja M75. Linnunradan keskuksen suunnassa sijaitsee radiosäteilijä Sagittarius A jonka sisässä on tiiviimpi Sagittarius A* (lue: Sagittarius A tähti), musta aukko, jonka ympärillä on kuuma kaasukiekko.
Siltapanssarivaunu

Siltapanssarivaunu (englanniksi armoured vehicle-launched bridge, "panssaroitu, ajoneuvosta pystytettävä silta") on taistelutukiajoneuvo, joka on suunniteltu avustamaan panssarivaunuja ja muuta kalustoa esimerkiksi kuilujen tai jokien yli. Siltapanssarivaunu on yleensä telaketjuilla kulkeva, panssarivaunusta muunnettu ajoneuvo, joka aseistuksen sijasta kantaa kokoontaitettua siltaa. Sen tehtävänä on mahdollistaa panssari- tai jalkaväkiyksiköiden
kulku kaivantojen ja kapeiden jokien yli, kun kahlaaminen ei ole mahdollista eikä sopivaa siltaa ole lähellä.
Churchill AVRE -siltapanssari ja oikealla Churchill Crocodile -liekinheitinvaunu vuonna 1945.
Kuvaus

Siltapanssarivaunu avaa ja pystyttää lastinaan olevan sillan minuuteissa. Kun siltajakso on paikoillaan, panssarivaunu irrottautuu siitä ja siirtyy syrjään liikenteen tieltä sekä ylittää pystyttämänsä sillan muiden jälkeen. Tämän jälkeen silta pakataan takaisin kuljetusasentoon.
Varhaisimpia sarjatuotantona valmistettuja siltapanssareita on Wehrmachtin vuonna 1940 käyttöönottama Panzer IV -alustalle rakennettu saksalainen Brückenleger IV, jonka kehitystyö aloitettiin vuonna 1939.
Britannian armeijan Churchill-vaunun alustalle rakennettu ARK Mk I -siltapanssari esiteltiin vuonna 1943. Normandian maihinnousussa 1944 Liittoutuneet käyttivät Churchill AVRE -vaunun siltapanssariversiota sekä niinikään AVRE-pohjaista ns. risukimppu-vaunua, joka laski ylitettävään kaivantoon etukuormaimestaan nipun tukkeja.
2000-luvulla siltapanssarivaunut (esim. Leguan AVLB) luokitellaan yhdeksi nopeasti liikuteltavien siltojen tyypiksi, hyökkäyssillaksi.
Tyyppejä ovat hyökkäyssilta (assault bridge), tukisilta (support bridge), logistinen silta (logistic bridge) ja kelluva silta (floating bridge).
Viron puolustusvoimien käytössä on Leopard 1 -alustalle rakennettuja siltapanssarivaunuja.
Suomen puolustusvoimien kalusto

Suomen puolustusvoimat on käyttänyt siltapanssarivaunujen ohella olosuhteisiin paremmin sopivia silta- ja ponttonikalustoja, joista osa on panssaroimattomista erikoisajoneuvoista laskettavia tai koottavia. Neuvostovalmisteisten TMM-3M-silta-ajoneuvojen ja ponttonikalusto 73:n alustoina olivat myös neuvostoliittolaiset KrAZ-255-maastokuorma-autot.
Neuvostoliittolaisten siltavaunujen ja -autojen tilalle hankittiin vuosina 2003-2004 Saksasta käytettyjä Leopard 2 -panssarivaunuja, joista osa varustettiin siltavaunuiksi. Suomessa on rakennettu saksalaista Leguan-siltajärjestelmää käyttäviä ajoneuvoja, joiden alustana on jokapyörävetoinen Sisu E15TP-L. Sen ohjaamo on panssaroitu.
Kirjallisuutta

Heikkinen, Otso: Siltakalustoja 2000-luvun joukoille. Hakku, 1997, 74. vsk, nro 1, s. 23-25.
Heikkinen, Otso: Ylimenokalustojen kehitysnäkymiä. Hakku, 1997, 74. vsk, nro 2, s. 10-20.
Rajamäki, Erkki: Siltapanssarivaunut. Hakku, 1993, 70. vsk, nro 4, s. 57-58.
Saaristo, Jarmo: Panssarijoukkojen liikkeenedistämiskalustot. Panssari, 1993, nro 2, s. 14-16.
Taylor, Richard: Armoured Warfare in the British Army 1945-2020.  Pen & Sword Military, 2024.  (englanniksi)
Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista. 
Alkuperäinen artikkeli: en:Armoured vehicle-launched bridge
Leguan 3 siltajakson asennus meneillään.
Käännös suomeksi
Fashion (elokuva)

| Fashion |
| --- | --- |

Ohjaaja:  Madhur Bhandarkar
Käsikirjoittaja:  Ajay Monga Madhur Bhandarkar Anuradha Tiwari
Tuottaja:  Madhur Bhandarkar Deven Khote Ronnie Screwvala Zarine Mehta
Säveltäjä:  Salim-Sulaiman
Kuvaaja:  Mahesh Limaye
Leikkaaja:  Deven Murdeshwar
Pääosat:  Priyanka Chopra Kangana Ranaut Mugdha Godse Samir Soni Arbaaz Khan Arjan Bajwa
Valmistustiedot
Valmistusmaa:  Intia
Tuotantoyhtiö:  UTV Motion Pictures Bhandarkar Entertainment
Levittäjä:  UTV Motion Pictures Netflix
Ensi-ilta:  29. lokakuuta 2008
Kesto:  178 min
Alkuperäiskieli:  hindi
Aiheesta muualla
IMDb 
AllMovie
Infobox OKNimi-testi OK: 
Fashion (hindiksi फैशन) on Madhur Bhandarkarin ohjaama intialainen Bollywood-elokuva vuodelta 2008. Elokuvan tuotto jäi keskinkertaiseksi, mutta kriitikot kehuivat Priyanka Chopran ja Kangana Ranautin roolisuorituksia. Molemmat voittivat rooleistaan sekä National Film Awards -palkinnon että Filmfare Awards -palkinnon.
Näyttelijät

| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
|  Priyanka Chopra  | … |  Meghna Mathur   |
|  Kangana Ranaut  | … |  Shonali Gujral   |
|  Mugdha Godse  | … |  Janet Sequeira   |
|  Arjan Bajwa  | … |  Maanav   |
|  Samir Soni  | … |  Rahul Arora   |
|  Ashwin Mushran  | … |  Rohit Khanna   |
|  Kitu Gidwani  | … |  Anisha Roy   |
|  Arbaaz Khan  | … |  Abhijit Sarin   |
|  Suchitra Pillai-Malik  | … |  Avantika Sarin   |
|  Rohit Roy  | … |  Kartik Suri   |
|  Raj Babbar  | … |  Meghnan isä   |
|  Kiran Juneja  | … |  Meghnan äiti   |
|  Chitrashi Rawat  | … |  Shomu   |
|  Manini Mishra  | … |  Sheena Bajaj   |
|  Harsh Chhaya  | … |  Vinay Khosla   |
|  Konkona Sen Sharma  | … |  Itsenään   |
|  Ranvir Shorey  | … |  Itsenään   |
|  Wendell Rodricks  | … |  Itsenään   |
|  Manish Malhotra  | … |  Itsenään   |
|  Karan Johar  | … |  Itsenään   |
|  Madhur Bhandarkar  | … |  Itsenään   |
|  Diandra Soares  | … |  Itsenään   |
|  Kanishtha Dhankhar  | … |  Itsenään   |
|  Aanchal Kumar  | … |  Itsenään   |
|  Usha Bachchani  | … |  Sheetal   |
|  Rakshanda Khan  | … |  Reportteri   |
|  Rohit Verma  | … |  Viren   |
|  Atul Kasbekar  | … |  Valokuvaaja   |
Musiikki

Elokuvan musiikin sävelsi säveltäjäduo Salim-Sulaiman. Sanoittajina toimivat Sandeep Nath ja Irfan Siddique.
Musiikki > Soundtrack

|  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| Nro | Nimi | Laulaja(t) | Kesto |  |  |  |  |  |  |
| 1. | ”Fashion Ka Jalwa” | Sukhwinder Singh, Satya Hinduja, Robert Bob Omulo | 4.40 |  |  |  |  |  |  |
| 2. | ”Mar Jawan” | Salim Merchant, Shruti Pathak | 3.59 |  |  |  |  |  |  |
| 3. | ”Kuch Khaas” | Mohit Chauhan, Neha Bhasin | 4.59 |  |  |  |  |  |  |
| 4. | ”Aashiyana” | Salim Merchant | 5.27 |  |  |  |  |  |  |
| 5. | ”Fashion Ka Jalwa” (Remix)  | Sukhwinder Singh, Satya Hinduja, Robert Bob Omulo | 4.10 |  |  |  |  |  |  |
| 6. | ”Mar Jawan” (Remix)  | Salim Merchant, Shruti Pathak | 3.39 |  |  |  |  |  |  |
Palkinnot

Paras naispääosa – Priyanka Chopra
Paras naissivuosa – Kangana Ranaut
Paras naispääosa – Priyanka Chopra
Paras naissivuosa – Kangana Ranaut
Paras naispääosa – Priyanka Chopra
Paras naissivuosa – Kangana Ranaut
Paras naispääosa – Priyanka Chopra
Paras naispääosa – Priyanka Chopra
Paras naissivuosa – Kangana Ranaut
Paras naispääosa – Priyanka Chopra
Paras naissivuosa – Kangana Ranaut
Paras naistulokas – Mugdha Godse
Paras naispääosa – Priyanka Chopra
Aiheesta muualla

Fashion Internet Movie Databasessa (englanniksi)
Fashion AllMoviessa. (englanniksi)
Vanha työväenliike

Suomen Työväenpuolueen perustavan kokouksen osanottajia Turussa heinäkuussa 1899.
Vanhalla työväenliikkeellä tarkoitetaan Suomen työväenliikkeen varhaisvuosia 1890-luvun puolivälistä vuoden 1918 sisällissodan päättymiseen eli aikaa ennen kuin yhtenäinen työväenliike jakaantui sosialidemokraatteihin ja kommunisteihin. Vanha työväenliike rajataan yleensä vuosiin 1895–1918.
Suomalaisen työväenliikkeen varhaisin suuntaus oli 1880-luvun jälkipuoliskolla syntynyt wrightiläinen työväenliike, joka oli kuitenkin porvarillinen ja sen tarkoituksena oli lähinnä pitää työväestö erossa radikaaleista sosialistisista ajatuksista. Seuraavan vuosikymmenen alussa sosialismi alkoi saada jalansijaa Suomen työväenyhdistyksissä, ja vuosien 1895–1896 lakkoliikehdinnän myötä työantajaosapuoli syrjäytettiin lopullisesti niiden johdosta. Vuonna 1899 työväenliike järjestäytyi Suomen Työväenpuolueeeksi, joka puolestaan hyväksyi vuoden 1903 puoluekokouksessaan niin sanotun Forssan ohjelman ja vaihtoi samalla nimensä Suomen Sosialidemokraattiseksi Puolueeksi. Suomen vanha työväenliike kehittyi sortovuosien aikana suomalaisuusliikkeen rinnalla. Työväenliike osallistui omalta osaltaan suomalaisen yhteiskunnan muovaamiseen, jonka vuoksi siitä tuli kansainvälisesti verrattuna kansallismielinen, eikä siitä syntynyt muiden Euroopan maiden tapaan valtionvastaista voimaa. Vanhan työväenliikkeen keskeisiä vaikuttajia olivat muun muassa N. R. af Ursin, A. B. Mäkelä, Matti Kurikka, Eetu Salin, J. K. Kari, Edvard Valpas, Taavi Tainio, Yrjö Mäkelin, Hilja Pärssinen ja Sulo Vuolijoki.
Kulttuurilla ja erityisesti kirjallisuudella oli vanhassa työväenliikkeessä suuri merkitys. Ennen sisällissotaa Suomen työväentaloilla toimi yli tuhat pientä kirjastoa, jonka ohella kymmenillä paikkakunnilla toimi työväen omia kirjakauppoja. Raoul Palmgrenin mukaan työväenliikkeessä vaikutti ennen sisällissotaa lähes 170 kirjailijaa. Heistä merkittävimpiä olivat muun muassa Kaarle Halme, Arvid Mörne, Elvira Willman, Yrjö Sirola, Hilda Tihlä, Konrad Lehtimäki, Kasperi Tanttu, Yrjö Mäkelin, Hilja Pärssinen, Kössi Kaatra, Kaarle Halme, Ture Janson, Santeri Mäkelä, Aku Päiviö ja Moses Hahl.
Charles Howard

Charles Howard noin 1620, Daniel Mytens vanhemman maalaama muotokuva
Charles Howard, Nottinghamin 1. jaarli (s. 1536, k. 14. joulukuuta 1624) oli englantilainen valtiomies, poliitikko, diplomaatti ja Englannin merivoimien amiraali Elisabet I:n ja Jaakko I:n hallituskaudella. Hän oli kuningatar Elisabet I:n serkku.
Howard oli vuodesta 1563 vuoteen 1572 parlamentin jäsen Surreystä.
Vuonna 1588 Englanti voitti Charles Howardin, John Hawkinsin ja Francis Draken johdolla Espanjan Voittamattoman armadan. Howard johti myöhemmin vuonna 1596 laivaston sotaretkeä Espanjan Cádiziin yhdessä Robert Devereux'n kanssa.
Howard oli naimisissa kahdesti, ensin vuodet 1563–1603 Henry Careyn tyttären Katharinen kanssa ja tämän kuoltua 1603 Morayn jaarlin tyttären Margaretin kanssa. Nottinghamin jaarlina häntä seurasi hänen poikansa Charles hänen ensimmäisestä avioliitostaan.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Charles Howard Wikimedia Commonsissa
| Auktoriteettitunnisteet  |
| --- | --- |
Kansainväliset:  FAST  ISNI  VIAF  WorldCat 
Kansalliset:  Ranska  BnF data  Saksa  Israel  Belgia  Yhdysvallat  Alankomaat 
Henkilöt:  Deutsche Biographie  DDB  Trove 
Muut:  SNAC  IdRef
Toyota TF102

| Toyota TF102 |
| --- | --- |
 TF102 ja McNish
Talli:  Toyota
Suunnittelija(t):   Gustav Brunner
Kuljettajat:  24.  Mika Salo  25.  Allan McNish
Teknisiä tietoja
Renkaat:  M Michelin
Polttoaine:  Esso
Moottori:  Toyota Toyota RVX-02
Kilpailuhistoria
Debyytti:  Australian GP 2002
Kilpailuja:  17
Voittoja:  0
Paalupaikkoja:  0
Nopeimpia kierroksia:  0
Palkintosijoja:  0
MM-pisteitä:  2
Valmistajien maailmanmestaruuksia:  0
Kuljettajien maailmanmestaruuksia:  0
Toyota TF102 on Formula 1 -auto, jota Toyota-talli käytti kaudella 2002. TF102:lla ajoivat Mika Salo ja tulokaskuljettaja Allan McNish. Toyota käytti kaudella Michelinin renkaita ja Toyota RVX-02 -moottoria. Auton suunnittelusta vastasi Gustav Brunner. Autolla saavutettiin yhteensä kaksi MM-pistettä.
Toyota TF102
Menestys kilpailuittain

| Kausi | talli | Kuljettajat | 1 | 2 | 3 | 4 | 5 | 6 | 7 | 8 | 9 | 10 | 11 | 12 | 13 | 14 | 15 | 16 | 17 | Pisteet | Sija |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 2002 | Toyota |  | AUS | MAL | BRA | SMR | ESP | AUT | MON | CAN | EUR | GBR | FRA | GER | HUN | BEL | ITA | USA | JPN | 2 | 10. |
| 2002 | Toyota |  Mika Salo | 6 | 12 | 6 | Kesk. | 9 | 8 | Kesk. | Kesk. | Kesk. | Kesk. | Kesk. | 9 | 15 | 7 | 11 | 14 | 8 | 2 | 10. |
| 2002 | Toyota |  Allan McNish | Kesk. | 7 | Kesk. | Kesk. | 8 | 9 | Kesk. | Kesk. | 14 | Kesk. | 11† | Kesk. | 14 | 9 | Kesk. | 15 | DNS | 2 | 10. |

Autot, jotka kilpailivat Formula 1 -kaudella 2002
Ferrari F2001B
F2002
McLaren MP4-17
Williams FW24
Sauber C21
Jordan EJ12
BAR 004
Renault R202
Jaguar R3
Arrows A23
Minardi PS02
Toyota TF102
Koski

Tornionjoen Kukkolankoski
Koski on vesiväylän virtapaikka, joka on yleensä myös kivikkoinen. Vesiputouksesta poiketen koskessa vesi virtaa uoman pohjaa pitkin eikä putoa vapaasti. Koski alkaa niskalta ja päättyy usein suvantoon. Näiden paikkojen korkeusero on kosken korkeus. Veneellä laskemiseen soveltumattomia jyrkkäputouksisia koskia kutsutaan könkäiksi.
Suomen kosket

Vapaana virtaavia koskia on Suomessa etenkin maan pohjoisosissa. Suomen tunnetuimpia vapaana virtaavia koskia on Oulankajoen Kiutaköngäs, joka itse asiassa on usean kosken muodostama koskiryhmä. Kuitenkin Suomen ja samalla Euroopan pisin vapaa koski on Tornion Kukkolan kylässä sijaitseva Kukkolankoski. Koskien äärelle rakennettiin vesimyllyjä ja rautaruukkeja jo 1500-luvulla, ja niiden ympärille syntyi ruukkiyhteisöjä, koska niistä saatiin teollisuudessa tarvittavaa vesivoimaa. Tunnettuja valjastettuja koskia ovat esimerkiksi Imatrankoski, Kyröskoski, Tammerkoski, Korkeakoski Kotkassa ja Ankkapurha. Kuopion Maaningalla sijaitsee toinen Korkeakoski niminen koski, joka on Suomen korkein vapaana virtaava koski. Konnevedellä Keski-Suomessa virtaa seitsemän kosken reitti, joka on osa Rautalammin reittiä.
Suomen kosket > Koskiensuojelu

Koskiensuojeluohjelma on ollut Suomessa intressiriitoja aiheuttanut luonnonsuojelutoimi. Koskia on padottu vesimyllyjen ja sähkövoimalaitosten tarpeisiin sekä perattu uittojen tarpeisiin. Koskiensuojeluohjelmassa on pyritty 1980-luvulta lähtien säästämään patoamattomat ja perkaamattomat kosket luonnontilaisina, koska monen kalalajin, erityisesti lohikalojen, elämänkaaressa kosket ovat elintärkeitä. Kalojen ja kalastuksen tarpeisiin on ennallistettu aiemmin perattuja koskia lisäämällä niihin kiviä.
Kosket ja vesiputoukset muualla maailmassa

Maailman korkeimmat vesiputoukset ovat Angelin putoukset Venezuelassa, jotka sijaitsevat Canainan kansallispuistossa. Toiseksi korkeimmat ovat Kanadan Niagaran putoukset. Brasilian ja Argentiinan rajalla viidakon keskellä virtaavat koskimaiset Iguazún putoukset, joihin kuuluu noin 300 putousta. Zimbabwessa sijaitsevat Victorian putoukset ovat Afrikan
ja samalla koko maailman suurimpia vesiputouksia ja muodostavat mahdollisesti maailman suurimman yhdessä paikassa esiintyvän vesiryöpyn. Svetsissä sijaitsevat koskimaiset Reichenbachin putoukset ovat korkeimpia vesiputouksia, mitä esiintyy Alppivuoristossa. Tyynenmeren keskellä sijaitsevalla Samoan saarella on Togitogigan putoukset keskellä sademetsää. Kaakkois-Aasiassa Laosissa on Kuan Sin koskimaiset putoukset lähellä maaseutukylää sijaitsevassa metsässä.
Harrastukset

Melonnassa kosket luokitellaan niiden vaativuuden mukaan. I luokan koski on helpoin meloa läpi ja X luokan koskia pidetään mahdottomina läpäistä.
Kalastuksessa kosket ovat hyviä perhon ottipaikkoja, mutta vesien omistusolot ja suojelu asettavat koskikalastukselle rajoituksia.
Tukkilaisperinteen ylläpidossa yksi taitolaji on koskenlasku. Se voidaan tehdä veneellä, mutta kuninkuuslajina on koskenlasku tukilla sestointa apuna käyttäen.
Koskenlasku kumiveneellä on harrastus ja urheilulaji, jossa venekunta ohjailee ilmatäytteistä lauttaa melojen tai airojen avulla koskea alas.
Koskien ennallistaminen voi vaikeuttaa melonnan harrastamista, mutta parantaa koskipujottelun harrastamista.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Koski Wikimedia Commonsissa
Suomen vesiputoukset
Koskiluokitus (Arkistoitu – Internet Archive)
Ylen Elävä arkisto – Oulujoen vanha venereitti
Koskenlaskua Costa Ricassa
Alkiolaisuus

Alkiolaisuus on poliittinen ideologia, joka perustuu kirjailija-poliitikko Santeri Alkion ajatuksiin. Alkio pyrki monitahoisella julkisella toiminnallaan herättämään maaseutuväestössä tietoisuuden sen omasta merkityksestä. Alkio oli nuorisoseuraliikkeen aatteellinen ja käytännöllinen johtaja sekä eräs Maalaisliiton perustajista. Alkio toimi puolueen edustajana valtiopäivillä ja eduskunnassa sekä sosiaaliministerinä. Alkio perusti myös Ilkan ja toimi sen päätoimittajana.
Kansanvalistus

Alkio nousi nuorisoseuraliikkeen johtohahmoksi 1890-luvulla. Alkion myötä harrastus- ja edistysseuratoiminta sai tiiviin aattellisen linjan, joka tiivistyy sanapareissa "hyvä ihminen" ja "kunnon kansalainen". Alkiolainen nuorisoseura-aate perustui edistysuskoon, eli ihmisen kykyyn kehittyä kasvatuksen ja varsinkin itsekasvatuksen avulla. Yhteiskunnallisesti nuorisosta haluttiin kasvattaa kansalaisia, jotka veljeyden hengessä ja säätyrajat poistaneina rakentaisivat kansakuntaa.
Raittiusaatteen leviämisessä yhteiskunnalliset rajat murtuivat: raittiutta ajoivat sekä työväenliike, nuorisoseuraliike että herätysliikkeet.
Alkoholin saannin rajoittamisen kannalla ollut Santeri Alkio esitteli kieltolain vuonna 1919 ollessaan Castrénin hallituksen sosiaaliministeri.
Poliittinen aate

Alkujaan Alkio oli poliittisesti nuorsuomalainen, mutta liike oli pääosin kaupunkilaisväestön puolue, josta ei tullut maaseudun valtapuoluetta. Alkion mielestä nuorsuomalaisuus liukui oikealle ja "yhteiskunnalliseen värittömyyteen". Alkio ja nuorisoseuralaiset perustivat vastaliikkeenä Etelä-Pohjanmaan oikeistolaiselle lehdistölle uuden sanomalehden, Ilkan, vuonna 1906. Lehti oli osa uudistusmielisen maalaisväestön järjestäytymistä Etelä-Pohjanmaalla. Alkiosta muodostui uuden maalaisväestön poliittisen liikkeen henkinen ja aatteellinen keulakuva, jonka ajatukset levisivät nuorisoseurojen kautta ympäri maata.
Alkiolaisuuden johtoajatuksena on edistyksen kannattaminen. Nuorsuomalaiset olivat innokkaampia uudistajia kuin suomettarelaiset.kenen mukaan? Sosialistista ajattelua Alkiossa liittyy köyhän asiaan.lähde? Tämä tiivistettiin kahteen asiaan: köyhän asiaan ja edistyksen lipun kantamiseen.
Suomen itsenäistymisen ja torpparivapautuksen jälkeen vahvistunut maalaisliitto pyrki lisäämään pienviljelijöiden viljelemää pinta-alaa. Tähän liittyi muun muassa Lex Kallio -laki.
Keskustelu alkiolaisuudesta

Suomen Keskustan piirissä ei keskustelu alkiolaisuudesta ole dogmaattista,kenen mukaan? mutta ajoittain se johtaa kysymyksenasetteluun Keskustan ja Perussuomalaisten välillä, sillä Perussuomalaisten edeltäjä Suomen Maaseudun Puolue erkaantui aikanaan Keskustapuolueesta. Kesällä 2007 Keskustan puoluesihteeri Jarmo Korhonen totesi, että Perussuomalaiset ja Keskusta voisivat yhdistyä, koska niillä on samaa aateperinnettä. Suomen Keskustan historiankirjasarjan yhden osan kirjoittajan, Tytti Isohookana-Asunmaan mukaan yhteyttä ei ole, koska Perussuomalaiset on suvaitsematon puolue. Kari Hokkanen puolestaan kirjoitti, että yhteinen aateperintö on olemassa.
Galil

| Galil |
| --- | --- |
 Galil SAR
Tyyppi:  rynnäkkökivääri
Valmistaja:  Israel Military Industries
Valmistusmaa:   Israel
Tekniset tiedot
Kaliiperi(t):   .222 Remington  5,56×45 mm NATO  .30 Carbine  7,62×51 mm NATO 
Aseen pituus:   AR, ARM 5,56 mm: 987 / 742 mm  SAR 5,56 mm: 850 / 614 mm  MAR 5,56 mm: 690 / 445 mm  AR, ARM 7,62 mm: 1050 / 810 mm  SAR 7,62 mm: 915 / 675 mm  Sniper: 1112 / 845 mm 
Piipun pituus:   AR, ARM 5,56 mm: 460 mm  SAR 5,56 mm: 332 mm  MAR 5,56 mm: 195 mm  AR, ARM 7,62 mm: 535 mm  SAR 7,62 mm: 400 mm  Sniper: 508 mm 
Paino (tyhjänä):   AR 5,56 mm: 3,95 kg  ARM 5,56 mm: 4,35 kg  SAR 5,56 mm: 3,75 kg  MAR 5,56 mm: 2,95 kg  AR 7,62 mm: 3,95 kg  ARM 7,62 mm: 4,45 kg  SAR 7,62 mm: 3,85 kg  Sniper: 6,4 kg 
Lipas:  tankolipas
Kapasiteetti:   5,56 mm: 35+1, 50+1 tai 65+1 patruunaa  7,62 mm: 25+1  patruunaa
Ammuksen lähtönopeus:   AR, ARM 5,56 mm: 950 m/s  SAR 5,56 mm: 900 m/s  MAR 5,56 mm: 710 m/s  AR, ARM 7,62 mm: 850 m/s  SAR 7,62 mm: 800 m/s  Sniper: 815 m/s 
Tehokas kantama:  500 m
Tulinopeus (laukausta/min):  600-750
Galil on Israel Military Industriesin (IMI; nykyään Israel Weapon Industries eli IWI) valmistama rynnäkkökivääri, joka pohjautuu neuvostoliittolaiseen AK-47-rynnäkkökivääriin suomalaisen RK 62:n kautta. Sitä valmistetaan kaliipereissa 5,56×45 mm NATO ja 7,62×51 mm NATO.
Ase on nimetty suunnittelijansa, Israel Galilin mukaan. Israelin puolustusvoimien (IDF) lisäksi ase on monien muiden maiden käytössä.
Historia

Israelin puolustusvoimat otti 1950-luvulla käyttöön FN FAL -kiväärin kaksi eri versiota, toisen taistelijan perusaseena ja toisen tulitukiaseena. Kuuden päivän sodassa FAL oli ensimmäistä kertaa sotakäytössä IDF:llä, joka toi esiin aseen heikkoudet, eli likaantumisesta aiheutuvat häiriöt (jotka kuitenkin myöhemmin todettiin aseen huollon laiminlyönnin seurauksiksi). Lisäksi sen pituus koettiin ongelmalliseksi.
Kuuden päivän sodassa IDF oli saanut sotasaaliiksi tuhansia AK-47 -rynnäkkökivääreitä ja testannut niitä. AK-47 osoittautui paremmin hallittavaksi ja luotettavammaksi kuin FAL, ja se tarvitsi oleellisesti vähemmän huoltoa kuin FAL. Tämän seurauksena IDF päätti hankkia aseen, joka olisi yhtä luotettava kuin AK-47, mutta myös yhtä tarkka kuin FAL. Uuden aseen hankintakilpailuun toimitettiin USA:sta Colt M16A1 ja Stoner 63 ja Saksasta Heckler & Koch HK33. Israelilaisista prototyypeistä mukana oli Uziel Galin sittemmin liian monimutkaiseksi havaittu ase ja Israel Galilin kivääri.
Israel Galilin prototyyppikivääri oli Valmetin RK 62:n pohjalta muunneltu, ja sen ensimmäiset kappaleet käyttivät Valmetin valmistamia RK 62:n laatikoita (runkoja). Koska IDF:lle patruunoita toimittanut USA ei toimittanut patruunoita neuvostoliittolaisessa kaliiperissa 7,62×39 mm, oli Galili muokannut aseen 5,56×45 mm M193-patruunalle. 1960- ja 1970-lukujen vaihteessa toteutetuissa testeissä Galilin kivääri osoittautui parhaaksi tarjotuista aseista, ja IDF valitsi suunnittelijansa mukaan nimetyn aseen virallisesti käyttöönsä 1972. Kiväärin käyttöönotto kuitenkin viivästyi 1973 käydyn Jom kippur -sodan vuoksi.
Yhdysvaltojen toimittaman aseavun vuoksi M16A1 tuli Galilin rinnalle palvelusaseeksi, ja Galilin käytöstä luovuttiin pääasiallisena palvelusaseena jalkaväessä 1990-luvulla. Panssarijoukoissa Galilista luovuttiin vasta 2000-luvulla. Kuitenkin Knessetin vartiokaarti käyttää Galileja yhä 2010-luvulla.
Versiot > 5,56×45 mm NATO

Galil AR: tavallinen rynnäkkökivääriversio, muovisella etukädensijalla ja yleensä etujalkojen kiinnitysmahdollisuudella. Osassa on myös pistinkiinnike. Kaasukoneisto on saman pituinen kuin RK 62:ssa ja AK-47:ssä.
Galil ARM: pikakivääri, mitoiltaan samanlainen kuin AR. Etujalat, kantokahva ja puinen etukädensija piipun kuumenemisen haittojen vähentämiseksi.
Galil SAR: karbiini lyhyemmällä piipulla, tunnetaan myös nimellä Glilon. Muovinen kädensija, osassa on myös pistinkiinnikkeet, mutta piipun pituuden vuoksi erilaiset, kuin AR:ssä. Kaasukoneisto on jonkin verran lyhyempi kuin AR:ssä ja ARM:ssä. Etenkin panssarijoukkojen ja mekanisoitujen joukkojen käyttämä versio.
Galil MAR: 1994 esitelty pienoiskarbiini, tunnetaan myös nimellä Micro Galil. Erilaiset tähtäimet, lyhyen kädensijan kanssa otetta helpottava minimalistisempi laatikon etuosa ja lyhyt kädensija. Kaasukoneiston pituutta on myös lyhennetty merkittävästi. Aseeseen on myös lisätty kolmen laukauksen pursketuli, ja myös luistin viimeisen patruunan jälkeen taka-asentoon jättävä koneisto voidaan lisätä MAR-versioon.