stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Kalle Hagert
Kirjallisuutta

Saarto, Tuula: Kalle Hagert, legenda jo eläessään.  Helsinki:  WSOY, 1976.  ISBN 951-00771-1-9
Nokia 5030

| Nokia 5030 XpressRadio |
| --- | --- |
Valmistaja:  Nokia
Julkaistu:  2009
Käyttöverkot:  GSM 850/900/1800/1900
Mitat:  108 × 45 × 15 mm
Paino:  82 g
Näyttö:  1,8" TFT
Näytön kuvatarkkuus:  128 × 160
Värien lukumäärä:  65 tuhatta
Muisti:  8 MB, ei muistikorttipaikkaa
Kamera:  ei
Radio:  FM-radio
Valmiusaika:  525 h
Puheaika:  10 h
Infobox OKNimi-testi OK: 
Nokia 5030 on Nokian kehittämä matkapuhelin vuodelta 2009. Se on yhtiön ensimmäinen XpressRadio-malli, ja siinä on sisäänrakennettu antenni.
Toiminnot

Taskulamppu
Tekstiviestit
FM-Radio
Kuvaviestit
Pelejä
Aiheesta muualla

Nokia 5030 Nokian sivuilla
Nokia 5030 XpressRadio - GSMArena.com (englanniksi)
Nokia 5030 XpressRadio - Puhelinvertailu.com
B1 (höyryveturi)

| B1 |
| --- | --- |
 B1 numero 9 Suomen Rautatiemuseossa.
Perustiedot
Tyyppi:  Höyryveturi
Liikennöitsijä:  VR
Valmistaja:  Bayer, Peacock & Co
Lukumäärä:  8
Valmistusvuodet:  1868, 1873, 1875, 1890
Museoitu:  1 yksilö
Numerointi:  9, 10, 53–56, 150, 151
Lempinimi:  Pässi
Tekniset tiedot
Huippunopeus:  60 km/h
Paino:  26,4 t
Pituus:  7 924 mm
Pyörästö:  0-4-2ST
B1 eli Pässi oli Valtionrautateiden (VR) ensimmäinen höyryveturi, joka hankittiin vaihtotyöhön.
Historia ja käyttö

B1 on tankkiveturi, sen vesisäiliö eli satulatankki on vaippana höyrykattilan päällä. Pässi toimi järjestelyveturina hyvin,
sen vetovoima oli vanhimmissa versioissa 2 900 kp (28,4 kN) ja uudemmissa 3 370 kp (33 kN).  Vuonna 1880 VR tilasi B1:stä samalta valmistajalta vielä sen pienemmän version B2:n (numero 301, vuodesta 1887 numero 100), jota käytettiin myös radanrakennustyömailla. Se hylättiin vuonna 1919 ja myytiin sitten Enso Oy:lle.
B1-veturit hylättiin 1920-luvulla. B1-veturi numero 9 oli ensimmäinen, jolle ei annettu enää virallista nimeä vaan pelkästään numero. Se on Suomen vanhimpana säilyneenä veturina esillä Suomen rautatiemuseossa Hyvinkäällä.
Johanna Haavisto

Johanna Haavisto (s. 23. kesäkuuta 1987) on suomalainen soutaja. Hän sijoittui Brandenburgin EM-kilpailuissa 2016 yksikössä 13:nneksi.
Haavisto edustaa Takon Soutajia. Hän voitti Suomen-mestaruuden yksikön sprintissä vuosina 2014, 2015 ja 2016. Hän on voittanut Suomen-mestaruuksia myös olympiamatkoilla kahden, neljän ja kahdeksan hengen veneluokissa.
Danielle Rousseau

| Danielle Rousseau |
| --- | --- |
Näyttelijä(t):  Mira Furlan Melissa Farman
Ensiesiintyminen:  Erakko
Viimeinen esiintyminen:  Tapaa Kevin Johnson
Henkilötiedot
Koko nimi:  Danielle Rousseau
Ammatti:  tieteilijä
Infobox OKNimi-testi OK: 
Danielle Rousseau on kuvitteellinen hahmo televisiosarjassa Lost. Vanhempaa Rousseauta näyttelee Mira Furlan, nuorempaa Melissa Farman.
Rooli sarjassa > Saarella > Ennen lento-onnettomuutta

Danielle Rousseau oli yksi kuudesta ranskalaisen tutkimusryhmän jäsenestä yhdessä miehensä Robertin kanssa. Ryhmä partioi Tyynellämerellä kolmen päivän matkan päässä Tahitilta, kun he kuulivat lähetyksen, joka toisti numeroita 4 8 15 16 23 42. Ryhmä päätti muuttaa kurssia tutkiakseen mistä lähetys tuli. Laivan koneisiin tuli vikoja ja myrsky nousi yllättäen. 17 marraskuuta 1988 heidän aluksensa ajoi karille ja kääntyi ympäri. Ryhmä pelastui hätälautalla ja purjehti kohti maata, kunnes he havaitsivat miehen kellumassa meressä. Ryhmä pelasti miehen ja souti rantaan. Mies osoittautui Jiniksi, jonka luultiin kuolleen Kahana-laivan räjähdyksessä.
Yhdessä Jinin kanssa Rousseaun ryhmä lähti tutkimaan radiomastoa, josta lähetys tuli. Matkalla ryhmä kohtasi savuhirviön, joka tappoi Nadinen ja raahasi Montandin Temppelin alle. Jin ehti estää Daniellea menemästä tunneleihin ennen seuraavaa aikahyppyä. Kaksi kuukautta myöhemmin Danielle oli tappanut loput tutkijaryhmänsä jäsenet väittäen heidän ”sairastuneen”. Robert yritti puhua Daniellelle järkeä mainiten heidän lapsensa. Robert yritti ampua Daniellen mutta Danielle oli poistanut iskurin Robertin aseesta. Danielle ampui Robertin. Rousseau huomasi Jinin ja yritti ampua hänet peläten hänenkin sairastuneen, mutta Jin ehtii juosta pakoon samalla kun aikahyppy tapahtuu.
Rousseau synnytti tyttärensä Alexandran vuonna 1989 eläen yksin rantaleirissään. Widmore oli lähettänyt Benin tappamaan Daniellen pian tämän jälkeen. Benin valmistautuessa ampumaan Daniellen hän huomasi Alexin ja päätti säästää Daniellen hengen mutta Ben varasti Alexin Danielilta. Ben neuvoi Daniellea pakenemaan jos tämä kuulee kuiskauksia.
Rousseau vaihtoi lähetyksen radiomastolla ennen kuin hän synnytti Alexin. Myöhemmin Danielle väitti selviytyneille Toisten olleen Black Rock -aluksen kantajia ja ryhmänsä sairastuneen Toisten takia. Ei tiedetä, miten Danielle selvisi Toisten surmattua kaikki Dharman työntekijät vuonna 1992 Myrsky-aseman avulla. Rousseau eli saarella yksin 16 vuotta rakentaen ansoja ja välttäen kontakteja Toisiin.
Rooli sarjassa > Vaihtoehtoinen aikajana

Vaihtoehtoisessa aikajanassa Danielle Rousseau teki kahta työtä elättääkseen Alexin. Kun Ben oli joutunut Desmondin pahoinpitelemäksi, Alex ehdotti äidilleen että Ben tulisi syömään heille. Rousseau suostui ja avasi oven Benille kohteliaisuudesta. Ruoan jälkeen Rousseau kertoi Benille Alexin pitävän tätä isähahmonaan tämän auttamisen ansiosta, mistä Ben liikuttui. Danielle ei ollut mukana kirkossa selviytyneiden kanssa, mutta hän luultavasti ”siirtyi eteenpäin” Alexin ja Benin kanssa.
Aleksandre I

Aleksandre I
Aleksandre I  (ალექსანდრე I დიდი) (1386–1445) oli yhdistyneen Georgian viimeinen kuningas.  Hän hallitsi vuosina 1412–1442. Hän yritti palauttaa maataan jaloilleen Timur Lenkin hyökkäysten jälkeen, mutta ei saanut sitä elvytettyä entiseen loistoonsa. Vuonna 1442 Aleksandre luopui vallasta ja vetäytyi luostariin. Hän jakoi valtakuntansa kolmen poikansa kesken, ja antoi osille nimet Imereti, Kakheti ja Kartli. Imeretia säilyi itsenäisenä 1800-luvulle asti, kaksi muuta osaa yhdistyivät pian taas Georgiaksi.
Prescott (Arizona)

| Prescott |
| --- | --- |
 Prescottin oikeustalo

 Koordinaatit: 34°31′56″N, 112°27′58″W 
Valtio:  Yhdysvallat
Osavaltio:  Arizona
Piirikunta:  Yavapai
Hallinto:  
 – Pormestari:  Marlin Kuykendall
Pinta-ala:  
 – Kokonaispinta-ala:  107,07 km²
Korkeus:  1 636 m
Väkiluku (2018):  43 314
 – Väestötiheys:  404,5 as./km²
Aikavyöhyke:  UTC-7
 
 www.cityofprescott.net 
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Prescott on kaupunki Yavapain piirikunnassa Arizonan osavaltiossa Yhdysvalloissa. Sen väkiluku oli 43 314 vuonna 2018. Vuosina 2010–2018 väkiluku kasvoi 8,9 prosenttia. Kaupungin pinta-ala on 107,1 neliökilometriä.
Presscott oli Arizonan territorion pääkaupunki vuosina 1864–1867 ja 1877–1889. Nykyisin se on Yavapain piirikunnan pääkaupunki.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Prescott (Arizona) Wikimedia Commonsissa
Arizonan osavaltio
| --- | --- |
Alueet:  Arizona Strip  Coconino Plateau  Etelä-Arizona  Grand Canyon  Koillis-Arizona  Mojaven aavikko  North Central Arizona  Phoenix Metropolitan Area  Pohjois-Arizona 
Piirikunnat:  Apache  Cochise  Coconino  Gila  Graham  Greenlee  La Paz  Maricopa  Mohave  Navajo  Pima  Pinal  Santa Cruz  Yavapai  Yuma 
Kaupungit (suurimmat):  Chandler  Flagstaff  Gilbert  Glendale  Mesa  Peoria  Phoenix (pääkaupunki)  Prescott  Scottsdale  Tempe  Tucson  Yuma
Queluzin palatsi

Queluzin palatsi
Queluzin palatsi (port. Palácio de Queluz) on portugalilainen 1700-luvulta peräisin oleva palatsi, joka sijaitsee Queluzin kaupungissa, Sintrassa. Palatsi, yksi Euroopan viimeisistä rokokoo-rakennuksista, suunniteltiin Portugalin kuninkaalle Pietari III:lle kesänviettopaikaksi. Pietarin kuoleman jälkeen palatsi oli kuningatar Maria I:n vankipaikkana, kun hän sairastui äkillisesti mielisairauteen. Myöhemmin, kun Ajudan kansallispalatsi tuhoutui tulipalossa vuonna 1794, Queluzin palatsista tuli Juhana VI:n ja tämän perheen virallinen asuinpaikka. He asuivat siellä vuoteen 1807 saakka, jolloin Juhana VI pakeni muun kuningasperheen kanssa Brasiliaan Ranskan miehitettyä Portugalin.
Arkkitehti Mateus Vicente de Oliveira aloitti palatsin suunnittelun vuonna 1747. Rakennusta verrataan usein Versaillesin palatsiin, vaikka se onkin selvästi pienempi.
Vuonna 1826 palatsin suosio Portugalin hallitsijoiden keskuudessa laski, ja vuonna 1908 siitä tuli valtion omaisuutta. Vuonna 1934, vakavan tulipalon seurauksena, palatsin sisustus tuhoutui. Se kuitenkin entisöitiin ja nykyään palatsi on avoinna turisteille ja onkin yksin alueen päänähtävyyksistä.
Yksi palatsin siivistä, rakennettu vuosina 1785–1792, on nykyään muiden maiden valtionpäämiehien majoituspaikkana.
Arkkitehtuuri

Queluzin arkkitehtuuri edustaa Portugalin kulttuurin ylellisyyden aikakauden loppupuolta. 1700-luvun alusta Portugalissa työskenteli monia ulkomaalaisia taiteilijoita ja arkkitehteja, jotka toivat mukanaan klassisia arkkitehtuurisia ideoita, jotka polveutuivat renessanssista. Queluz kapinoi tyylillään aiempaa, raskaampaa, italialaisvaikutteista barokkia, joka edelsi rokokoota.
Queluzin palatsia verrataan usein Versaillesin palatsiin, mikä ei ole perusteltua. Versaillesin on sanottu säteilevän majesteettisuutta, kun taas Queluzin on sanottu olevan "ennemminkin hieno kuin upea" ja näyttävän "erittäin kalliilta syntymäpäiväkakulta". Queluzin tyyli heijastaa Portugalin senaikaisen kuningasperheen elämäntyyliä.
Käännös suomeksi
Luettelo Suomen taajamista 2020

Tämä artikkeli on luettelo Suomen taajamista vuonna 2020. Tilastolliset taajamat määrittelee Suomessa Tilastokeskus. Taajama-sarakkeessa sulkeisiin lainausmerkkeissä kirjoitetut nimet ovat Tilastokeskuksen alkuperäisessä aineistossa olevia nimimuotoja. Kunta-sarakkeessa kuntien nimien perässä olevat luvut kertovat, kuinka suuri osa taajaman väestöstä asuu kyseisessä kunnassa.
Vuoden 2020 lopussa Suomessa oli 5 533 793 asukasta, joista 4 735 428 asui taajamissa, 734 287 haja-asutusalueilla ja 64 078 asukkaan asuinpaikka oli tuntematon. Taajama-aste oli 86,6 prosenttia. Taajamien lukumäärä oli 723 kappaletta.
Monessa Ahvenanmaan kunnassa (Brändö, Föglö, Geta, Kumlinge, Kökar, Lumparland, Sottunga, Sund ja Vårdö) ei ollut lainkaan taajamaväestöä. Manner-Suomessa ainoa kunta, jossa ei ollut taajamia oli Luhanka. Kunnista, joissa oli taajamaväestöä, korkein taajama-aste oli Kauniaisissa ja Helsingissä (100,0 prosenttia) ja matalin Rääkkylässä (25,4 prosenttia). Maakunnittain tarkasteltuna korkein taajama-aste oli Uudellamaalla (95,7 prosenttia) ja matalin Ahvenanmaalla (64,0 prosenttia).

| Vähäkangas | &&&&&&&&&&&&0297.&&&&00297 | &&&&&&&&&&&&&&01.09300001,93 | &&&&&&&&&&&&0153.0900000153,9 | Ylivieska |
| Vähänkyrön kirkonkylä | &&&&&&&&&&&03392.&&&&003 392 | &&&&&&&&&&&&&020.076000020,76 | &&&&&&&&&&&&0163.0400000163,4 | Vaasa 2 514 Isokyrö 878 |
| Vääksy | &&&&&&&&&&&04804.&&&&004 804 | &&&&&&&&&&&&&&09.01200009,12 | &&&&&&&&&&&&0526.0800000526,8 | Asikkala |
| Vöyrin kirkonkylä | &&&&&&&&&&&01709.&&&&001 709 | &&&&&&&&&&&&&&08.05800008,58 | &&&&&&&&&&&&0199.0200000199,2 | Vöyri |
| Ylihärmän kirkonkylä | &&&&&&&&&&&02055.&&&&002 055 | &&&&&&&&&&&&&010.020000010,20 | &&&&&&&&&&&&0201.0500000201,5 | Kauhava |
| Yli-Iin kirkonseutu (Yli-Ii (kaupunginosa)) | &&&&&&&&&&&&0642.&&&&00642 | &&&&&&&&&&&&&&02.07300002,73 | &&&&&&&&&&&&0235.0200000235,2 | Oulu |
| Ylikiimingin kirkonkylä | &&&&&&&&&&&&0687.&&&&00687 | &&&&&&&&&&&&&&02.06700002,67 | &&&&&&&&&&&&0257.0300000257,3 | Oulu |
| Ylimarkku (taajama) | &&&&&&&&&&&&0496.&&&&00496 | &&&&&&&&&&&&&&03.05300003,53 | &&&&&&&&&&&&0140.0500000140,5 | Närpiö |
| Yliskulma | &&&&&&&&&&&&0250.&&&&00250 | &&&&&&&&&&&&&&02.01200002,12 | &&&&&&&&&&&&0117.0900000117,9 | Lieto |
| Ylistaron kirkonkylä | &&&&&&&&&&&02444.&&&&002 444 | &&&&&&&&&&&&&012.058000012,58 | &&&&&&&&&&&&0194.0300000194,3 | Seinäjoki 2 441 Isokyrö 3 |
| Ylitornion kirkonkylä | &&&&&&&&&&&01826.&&&&001 826 | &&&&&&&&&&&&&&06.07900006,79 | &&&&&&&&&&&&0268.0900000268,9 | Ylitornio |
| Ylivieskan keskustaajama | &&&&&&&&&&012507.&&&&0012 507 | &&&&&&&&&&&&&028.064000028,64 | &&&&&&&&&&&&0436.0700000436,7 | Ylivieska |
| Ylämaan kirkonkylä | &&&&&&&&&&&&0390.&&&&00390 | &&&&&&&&&&&&&&01.07900001,79 | &&&&&&&&&&&&0217.0900000217,9 | Lappeenranta |
| Yläneen kirkonkylä | &&&&&&&&&&&&0930.&&&&00930 | &&&&&&&&&&&&&&03.07200003,72 | &&&&&&&&&&&&0250.&&&&00250,0 | Pöytyä |
| Yppäri | &&&&&&&&&&&&0337.&&&&00337 | &&&&&&&&&&&&&&03.01000003,10 | &&&&&&&&&&&&0108.0700000108,7 | Pyhäjoki |
| Ypäjän kirkonkylä | &&&&&&&&&&&&0958.&&&&00958 | &&&&&&&&&&&&&&04.05300004,53 | &&&&&&&&&&&&0211.0500000211,5 | Ypäjä |
| Ähtärin keskustaajama | &&&&&&&&&&&03177.&&&&003 177 | &&&&&&&&&&&&&&07.06200007,62 | &&&&&&&&&&&&0416.0900000416,9 | Ähtäri |
| Ähtävä | &&&&&&&&&&&&0784.&&&&00784 | &&&&&&&&&&&&&&05.0500005,05 | &&&&&&&&&&&&0155.0200000155,2 | Pedersören kunta |
| Äkäslompolo | &&&&&&&&&&&&0513.&&&&00513 | &&&&&&&&&&&&&&03.03300003,33 | &&&&&&&&&&&&0154.0100000154,1 | Kolari |
| Ämmänsaari | &&&&&&&&&&&03908.&&&&003 908 | &&&&&&&&&&&&&&08.04500008,45 | &&&&&&&&&&&&0462.0500000462,5 | Suomussalmi |
| Äystö | &&&&&&&&&&&&0285.&&&&00285 | &&&&&&&&&&&&&&02.04400002,44 | &&&&&&&&&&&&0116.0800000116,8 | Teuva |
| Äänekosken keskustaajama | &&&&&&&&&&012799.&&&&0012 799 | &&&&&&&&&&&&&021.027000021,27 | &&&&&&&&&&&&0601.0700000601,7 | Äänekoski |
| Ödkarby | &&&&&&&&&&&&0394.&&&&00394 | &&&&&&&&&&&&&&03.01400003,14 | &&&&&&&&&&&&0125.0500000125,5 | Saltvik 391 Finström 3 |
Saori Yoshida
Urheilu-ura > Nousu huipulle

Yoshida syntyi 5. lokakuuta 1982 Mien prefektuurin Tsun kaupungissa painijaperheeseen. Hänen isänsä, Eikatsu Yoshida, voitti vapaapainissa Japanin mestaruuden vuonna 1973, ja Saorin kaksi veljeä olivat myös harrastaneet painia. Yoshida aloitti painin harrastamisen jo kolmevuotiaana isänsä ohjauksessa. Yoshida on sanonut, ettei muista tehneensä lapsuudessaan mitään muuta kuin painineensa.
Yoshidan ensimmäinen kansainvälisesti merkittävä saavutus tuli, kun hän vuonna 1998 voitti kadettien (alle 17-vuotiaiden) maailmanmestaruuskisoista kultamitalin. 52-kiloisissa saavutettu mestaruus sai jatkoa seuraavana vuonna, kun neljä kilogrammaa painavampien sarjassa Yoshida voitti jälleen kultaa. Ennen aikuisten sarjaan siirtymistään Yoshida voitti vielä junioreiden (alle 20-vuotiaiden) maailmanmestaruuden kahdesti, vuosina 2000 ja 2001.
Aikuisten sarjassa Yoshida aloitti kansainvälisen arvokisahistoriansa voittamalla kansainvälisen opiskelijaliiton maailmanmestaruuskilpailut kesäkuussa 2002. Lokakuussa hän saavutti Aasian kisoissa Busanissa kultaa voittamalla neljä kanssakilpailijaansa. Jo kuukautta myöhemmin Yoshida paini maailmanmestariksi: finaalissa hän voitti yhdysvaltalaisen Tina Georgen.
Arvokilpailuihin päästäkseen Yoshidan oli voitettava maan sisäisessä karsinnassa arvostettu moninkertainen arvokisavoittaja Seiko Yamamoto. Ennen vuoden 2002 Aasian kisoja ja Khalkisin maailmanmestaruuskilpailuita Yoshidan onnistuikin vakuuttaa valitsijat voittamalla Yamamoto, mikä varmisti edustuspaikan 55-kiloisten sarjaan. Vielä Khalkisin maailmanmestaruuskilpailuissa Yoshida oli Japanissa erittäin suositun ja kisajoukkueesta pudotetun Yamamoton varjossa: Yoshidalle esitettiin kiusallisia, ”Missä Seiko on?” -tapaisia kysymyksiä ja häneen viitattiin nimellä Seiko II. Yoshidan onnistui uusia maailmanmestaruutensa seuraavana vuonna New Yorkissa, ja yhdysvaltalainen Tina George jäi jälleen hopeasijalle. Myös osallistuminen painin maailmancupiin toi Yoshidalle sarjavoiton. Olympiavuonna 2004 Yoshida voitti ensimmäisen Aasian-mestaruutensa Tokion kotikisoista.
Ateenan kesäolympialaisten edustuspaikasta kamppailleiden Yoshidan ja Yamamoton välinen valinta oli pitkään epäselvä, jolloin Japanin painiliitto päätti lähettää molemmat painijat vuoden 2003 maailmanmestaruuskisoihin, Yoshidan 55-kiloisten sarjaan ja Yamamoton 59-kiloisiin. Yoshidan lisäksi myös Yamamoto voitti maailmanmestaruuden, mutta kisojen jälkeisissä kansallisissa kohtaamisissa Yoshida oli parempi, mikä tiesi olympiaedustuspaikkaa. Syrjäytetty Yamamoto siirtyi tämän jälkeen 59-kiloisten painoluokkaan, jossa hän pääasiassa on viime vuosina paininut.
Urheilu-ura > Ateenasta Pekingiin

Ateenan kesäolympialaisissa Yoshida paini vakuuttavasti: hän aloitti toiselta kierrokselta voittaen kiinalaisvastustajansa ylivoimaisella pistevoitolla, ja kolmannella kierroksella hävisi italialaisvastustaja samoin ylivoimaisella pistevoitolla. Välierässä vastaan asettui yksi lajin suurnimistä, Ranskan Anna Gomis, josta Yoshidan onnistui kuitenkin ottaa pistevoitto. Finaalissa Yoshida sai vastaansa kanadalaisen Tonya Verbeekin. Hänen voittamisensa sujui Yoshidalta Gomis-voittoa vaivattomammin, sillä ottelu päättyi Yoshidan pistevoittoon virheettömällä esityksellä. Koska naispaini oli ensimmäistä kertaa mukana olympialaisten ohjelmassa, tuli Yoshidasta näin painoluokkansa kaikkien aikojen ensimmäinen olympiavoittaja.
Ateenan olympialaisten jälkeen Yoshida saavutti voitot vuosien 2004 ja 2005 maailmancupeista. Vuoden 2005 Aasian-mestaruuskisoissa tuli jälleen kultaa, hopealle jäi Kiinan Su Lihui. Saman vuoden universiadeissa Yoshida voitti finaalissa olympiahopeamitalisti Verbeekin, eikä japanilaisen voittamiseen kykenevää painijaa löytynyt Budapestin MM-kilpailuissakaan: Kiinan Su ja Kanadan Verbeek saivat jälleen tyytyä himmeimpiin mitaleihin Venäjän Natalja Goltsin ohella. Budapestissa Yoshida ei antanut viidessä ottelussaan vastustajilleen pistettäkään.
Vuonna 2006 Yoshida kartutti palkintokokoelmaansa voittamalla jälleen maailmancupin, maailmanmestaruuden sekä Aasian kisat, joiden finaalissa kukistui Kazakstanin Olga Smirnova. Seuraavakin vuosi meni Yoshidan hallitessa sarjaansa kovalla otteella, mistä osoituksena Aasian-mestaruuskisojen sekä MM-kilpailujen kultamitalit. Maailmanmestaruuden voitettuaan iloinen Yoshida löi nyrkeillään ilmaa ja heitti yleisöä viihdyttääkseen valmentajansa Kazuhito Sakaen mattoon useita kertoja. Tiedusteluihin tulevista olympialaisista painija vastasi naispainin tason koventuneen huomattavasti ja pohti olympiavoiton uusimisen olevan hankala tehtävä.
Urheilu-ura > Odottamaton tappio ja toinen olympiakulta

Olympiavuosi 2008 alkoi Yoshidan kannalta yllätyksellisesti: kaikki kansainväliset ottelunsa vuodesta 2002 lähtien voittanut japanitar hävisi odottamattomasti tammikuussa maailmancupissa Yhdysvaltain Marcie van Dusenille. Tapahtumaa on verrattu legendaarisen venäläispainija Aleksandr Karelinin yllätystappioon vuoden 2000 Sydneyn olympialaisissa, jolloin jo voittamattomana pidetty venäläinen taipui yllättäen finaalissa amerikkalaiselle Rulon Gardnerille. Van Dusen oli harjoitellut tiettyjä liikkeitä nimenomaan 119 ottelun voittoputkessa olleen Yoshidan varalle, ja japanilainen olikin ottelun jälkeen silminnähden hämillään. Omien sanojensa mukaan Yoshida syytti tappion jälkeen itseään lepsuilusta ja liiasta voitonvarmuudesta. Hän vakuutti kuitenkin ottavansa elokuussa olympiakultaa Pekingistä. Kohennusta itsetunnolleen Yoshida sai jo maaliskuussa, kun hänen onnistui voittaa jo neljäs Aasian-mestaruutensa.
Pekingin kesäolympialaisissa Yoshida osoitti jälleen olevansa sarjansa paras painija. Tutun 55 kilogramman painoluokan ottelut käytiin kaikki 16. elokuuta, ja ensimmäisessä ottelussa Yoshidaa vastaan asettui Ruotsin Ida-Theres Nerell. Lopulta viidenneksi sijoittunut Nerell hävisi Yoshidalle jaksoin 2–0 (pisteet 3–1, 4–0). Puolivälierässä Yoshidan vastustaja oli Venäjän Natalja Golts, jonka japanilainen voitti jaksoin 2–0 (2–1, 4–0). Välierässä Yoshida sai jälleen vastaansa Kanadan Tonya Verbeekin, joka hävisi sarjan valtiattarelle saamatta pistettäkään tätä vastaan: voitto Yoshidalle jaksoin 0–2 (0–2, 0–6), mikä takasi finaalipaikan. Viimeisessä ottelussa vastaan asettui isäntämaa Kiinan nuori edustaja Xu Li. Finaali ratkeaisi muiden otteluiden tavoin normaalisti kahdesta erävoitosta tai selätyksestä. Ensimmäinen kahden minuutin jakso päättyi toista olympiavoittoaan metsästäneen Yoshidan 2–0-voittoon. Lopullisen ratkaisunsa ottelu sai, kun toista jaksoa oli ehditty painia 43 sekuntia: Yoshidan onnistui selättää Xu, ja hän pääsi näin juhlistamaan toista olympiavoittoaan pettyneen kiinalaisyleisön edessä.
Urheilu-ura > Pekingistä maailmancup-tappion toisintoon

Olympiamenestyksensä jälkeen Yoshida voitti lokakuussa kuudennen maailmanmestaruutensa Tokiossa: naisille päätettiin poikkeuksellisesti järjestää MM-kilpailut olympiavuodesta huolimatta, sillä Pekingin olympialaisissa painoluokkia oli vain neljä, kun taas Tokiossa luokkia oli kuusi. Pekingin jälkeisinä vuosina Yoshida paini arvokilpailuissa harvakseltaan: vuonna 2009 hän voitti 55-kiloisten maailmanmestaruuden kukistettuaan Herningin MM-kilpailujen loppuottelussa Azerbaidžanin Sona Əhmədlin, ja vuonna 2010 Moskovan MM-kilpailuissa Yoshidalle hävisi finaalissa toinen azerbaidžanilainen, Julia Ratkevitš. Hieman yli kaksi kuukautta Moskovan MM-kullan jälkeen Yoshida osallistui Guangzhoussa Aasian kisoihin, joista hän otti kolmannen Aasian kisojen voittonsa. Vuonna 2011 Yoshida osallistui Istanbulin MM-kilpailuihin ja saavutti yhdeksännen maailmanmestaruudensa voitettuaan finaalissa kanadalaisen Verbeekin. Saman vuoden joulukuussa Japanin-mestaruuskilpailuissa Yoshida voitti kymmenennen peräkkäisen Japanin mestaruutensa, ja saavutettu mestaruus varmisti hänelle edustuspaikan Lontoon vuoden 2012 kesäolympialaisiin. Lontooseen Yoshida asetti tavoitteekseen kolmannen olympiavoittonsa.
Toukokuussa 2012 Yoshida osallistui Japanin joukkueessa painin maailmancupiin, joka käytiin Tokiossa. Japani voitti turnauksen loppuottelussa Venäjän, mutta Yoshida hävisi yllättäen 19-vuotiaalle venäläiselle Valeria Žolobovalle jaksoin 2–1. Tappio päätti Yoshidan van Dusen -tappion jälkeisen, 58 ottelun pituisen voittoputken. Edellisen tappion tavoin myös häviö Žolobovalle tapahtui olympiavuoden maailmancupissa.
Urheilu-ura > Kolmas olympiavoitto

Lontoon kesäolympialaisissa 2012 Yoshida toimi Japanin joukkueen lipunkantajana avajaisissa. Painiturnauksessaan japanilainen voitti aluksi yhdysvaltalaisen Kelsey Campbellin ja Azerbaidžanin Ratkevitšin. Seuraavaksi hän paini revanssin Venäjän Žolobovasta, ja loppuottelussa hän voitti jälleen Kanadan Verbeekin erin 2–0 (3–0, 2–0). Yoshida otti kolmannen olympiavoittonsa menettämättä pistettäkään turnauksen aikana. Kolme olympia- ja yhdeksän MM-kultaa saavuttanut Yoshida nousi sivuamaan Aleksandr Karelinin ennätystä. Yoshida ohitti Karelinin saman syksyn MM-kilpailuissa Strathcona Countyssa, jossa hän voitti yhteensä 13. olympia- tai MM-kultamitalinsa.
Syyskuussa 2013 Yoshida voitti jälleen maailmanmestaruuden: Budapestissa hän ei antanut vastustajilleen pistettäkään ja voitti loppuottelussa Sofia Mattssonin pistein 5–0. Vuonna 2014 Yoshida siirtyi lajin painoluokkamuutosten myötä 53 kilogramman sarjaan, jossa hän otti maailmancupin sarjavoiton maaliskuussa. Taškentin MM-kilpailuissa Yoshida ei hävinnyt jälleen pistettäkään ja otti 12. maailmanmestaruutensa kaadettuaan taas Mattssonin loppuottelussa. Yoshidan isä ja valmentaja Eikatsu Yoshida kuoli tasan puoli vuotta ennen MM-kilpailuja aivoverenvuotoon. Muutamaa viikkoa myöhemmin järjestetyissä Aasian kisoissa Incheonissa Yoshida oli vaikeuksissa 55 kilogramman painoluokan avausottelussaan kiinalaispainijaa vastaan mutta voitti tämän lopulta 12–9-pistein. Muista painijoista ei Yoshidalle yhtä tasaista vastusta ollut, ja japanilainen voitti lopulta loppuottelussa mongolialaisen Sündeviin Byambatserenin saavuttaen neljännen Aasian kisojen kultamitalinsa.
Vuoden 2015 MM-kilpailuissa Yoshida aloitti jälleen kolmella voitolla joissa jätti vastustajansa pisteittä. Välierä ja Ruotsin Mattssonia vastaan käyty loppuottelu olivat tasaisempia, mutta Yoshida paini kullan ratkaisseessa ottelussa 2–1-pistevoiton ja jatkoi kultamitaliputkeaan 13. maailmanmestaruudella.
Yoshida päätti kilpauransa tammikuussa 2019.