stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Lycia et Pamphylia
Maantiede > Kaupunkeja

Lycia et Pamphylian roomalaisaikaisia kaupunkeja olivat muun muassa (suluissa latinankielinen nimi, mikäli eri):
Adada
Amblada
Antifellos (Antiphellus)
Aperlai (Aperlae)
Apollonia, Lyykia
Apollonia, Pisidia
Ariassos (Ariassus)
Arykanda (Arycanda)
Aspendos (Aspendus)
Attaleia (Attalea)
Erymna
Etenna
Faselis (Phaselis)
Fellos (Phellus)
Foinike (Phoenice)
Foiniks (Phoenix)
Gagai (Gagae)
Idyros (Idyrus)
Isinda, Lyykia
Isinda, Pisidia
Khoma (Choma)
Kibyra (Cibyra)
Komama (Comama)
Konana (Conana)
Kremna (Cremna)
Kretopolis (Cretopolis)
Kormasa (Cormasa)
Korydallos (Corydallus)
Korykos (Corycus)
Ksanthos (Xanthus)
Kyaneai (Cyaneae)
Limyra
Magydos (Magydus)
Marmara
Megiste
Melanippion (Melanippium)
Myra
Oinoanda (Oenoanda)
Olbasa
Olympos (Olympus)
Parlais (Colonia Julia Augusta Parlais)
Patara
Pednelissos (Pednelissus)
Perge
Pinara
Pogla
Ptolemais
Rhodiapolis
Sagallassos (Sagallassus)
Seleukeia (Seleucia)
Seleukeia (Seleucia Sidera)
Selge
Side
Sidyma
Sillyon (Sillyum)
Telmissos (Telmissus)
Termessos (Termessus)
Tetrapyrgia
Tlos
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Lycia Wikimedia Commonsissa
Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Pamphylia Wikimedia Commonsissa
Italian alueet ja Rooman provinssit vuonna 117
| --- | --- |
AugustuksenItalian alueet:   Regio I Latium et Campania  Regio II Apulia et Calabria  Regio III Lucania et Bruttii  Regio IV Samnium  Regio V Picenum  Regio VI Umbria  Regio VII Etruria  Regio VIII Aemilia  Regio IX Liguria  Regio X Venetia et Histria  Regio XI Transpadana 
Provinssit:   Achaea  Aegyptus  Africa proconsularis  Alpes Cottiae  Alpes maritimae  Alpes Poeninae et Graiae  Arabia Petraea  Armenia  Asia  Assyria  Bithynia et Pontus  Britannia  Cappadocia  Cilicia  Creta et Cyrene  Cyprus  Dacia  Dalmatia  Epirus  Galatia  Gallia Aquitania  Gallia Belgica  Gallia Lugdunensis  Gallia Narbonensis  Germania inferior  Germania superior  Hispania Baetica  Hispania Tarraconensis  Judaea  Lusitania  Lycia et Pamphylia  Macedonia  Mauretania Caesariensis  Mauretania Tingitana  Mesopotamia  Moesia inferior  Moesia superior  Noricum  Pannonia inferior  Pannonia superior  Raetia  Sardinia et Corsica  Sicilia  Syria  Thracia 
Rooman provinssit Diocletianuksen uudistuksesta n. vuonna 293
Achaea
Aegyptus Herculia
Aegyptus Jovia
Aemilia et Liguria
Africa proconsularis
Alpes Cottiae
Alpes maritimae
Alpes Poeninae et Graiae
Apulia et Calabria
Aquitania prima
Aquitania secunda
Arabia
Armenia minor
Asia
Baetica
Belgica prima
Belgica secunda
Bithynia
Britannia prima
Britannia secunda
Campania
Cappadocia
Caria
Carthaginensis
Cilicia
Corsica
Creta
Cyprus
Dacia mediterranea
Dacia ripensis
Dalmatia
Dardania
Diospontus
Epirus nova
Epirus vetus
Europa
Flaminia et Picenum
Flavia Caesariensis
Galatia
Gallaecia
Germania prima
Germania secunda
Haemimontus
Hellespontus
Insulae
Insulae Baleares
Isauria
Libya inferior
Libya superior
Lucania et Bruttii
Lugdunensis prima
Lugdunensis secunda
Lusitania
Lycia et Pamphylia
Lydia
Macedonia
Mauretania Caesariensis
Mauretania Sitifensis
Mauretania Tingitana
Maxima Caesariensis
Mesopotamia
Moesia prima
Moesia secunda
Narbonensis prima
Narbonensis secunda
Noricum mediterraneum
Noricum ripense
Numidia Cirtensis
Numidia militiana
Novempopulana
Osroene
Pannonia prima
Pannonia secunda
Paphlagonia
Phrygia prima
Phrygia secunda
Pisidia
Pontus Polemoniacus
Praevalitana
Raetia prima
Raetia secunda
Rhodope
Samnium
Sardinia
Savia
Scythia
Sequania
Sicilia
Syria Coele
Syria Palaestina
Syria Phoenice
Tarraconensis
Thebais
Thessalia
Thracia
Tripolitania
Tuscia et Umbria
Valeria Byzacena
Valeria
Venetia et Histria
Viennensis
Lähiöt ja tehokkuuden yhteiskunta

| Lähiöt ja tehokkuuden yhteiskunta>  Suunnittelujärjestelmän läpimurto suomalaisten asuntoalueiden rakentumisessa 1960-luvulla. |
| --- | --- |
 Kannessa on Pekka Vuoren teos Elämän laatu (1980)
Kirjailija:  Johanna Hankonen
Kansitaiteilija:  Pekka Vuori
Genre:  väitöskirja
Kustantaja:  Otatieto Oy, Gaudeamus
Julkaistu:  1994
Sivumäärä:  539
ISBN:  951-672-187-7
Löydä lisää kirjojaKirjallisuuden teemasivulta
Lähiöt ja tehokkuuden yhteiskunta on Johanna Hankosen väitöskirja vuodelta 1994. Kirjassa Hankonen kuvaa toisen maailmansodan jälkeistä rakennemuutosta Suomessa, tarkoituksenaan tehdä ymmärrettäväksi ”hyvinvointivaltion kehittämiskauden tuottamien uusien asuinympäristöjen, lähiöiden syntyä”
Merkitys

Tampereen yliopiston aluetieteen yliopistonlehtori Markus Laine pitää Hankosen teosta edelleen ajankohtaisena, sillä lähiön näkeminen ”tuotantoa ja kulutusta koskevan rakennemuutoksen tuloksena että sen edellytyksenä” on hänen mukaansa 2010-luvulla jopa ajankohtaisempi lähestymistapa yhteiskunnallisten prosessien tarkasteluun kuin 1990-luvulla.
Pennyjäätikkö

Pennyjäätikköä vuonna 2001
Pennyjäätikkö (engl. Penny Ice Cap) on Cumberlandin niemimaalla, Baffininsaarella sijaitseva suuri lakijäätikkö. Jäätikkö on osa Auyuittuqin kansallispuistoa. Itse saari kuuluu hallinnollisesti Kanadalle ja on osa Nunavutin territoriota.
Längelmäveden ja Hauhon reittien valuma-alue

Längelmävettä ilmakuvassa.
Längelmäveden ja Hauhon reittien valuma-alue (vesistöaluetunnus 35.7)  on Suomen vesistöaluejaotuksessa yksi Kokemäenjoen vesistön (vesistöaluetunnus 35) ensimmäisen jakovaiheen osa-alueista. Se käsittää Kokemäenjoen vesistössä alueen, joka kerää vedet Pirkanmaalta Tampereelta, Kangasalta, Valkeakoskelta, Pälkäneeltä, Orivedeltä, Juupajoelta ja Ruovedeltä, Keski-Suomesta Jämsästä ja Kuhmoisista, Päijät-Hämeestä Padasjoelta, Kanta-Hämeestä Hämeenlinnasta ja Janakkalasta, ja laskee ne Mallasveden ja Valkeakosken (koski) kautta Vanajaveden–Pyhäjärven alueella (35.2) Vanajaveteen. Vesistön valuma-alueen alarajana on Valkeakoski (koski). Veden jatkavat edelleen Pyhäjärveen, joka laskee Nokialla Nokiankosken kautta Kuloveteen, joka kuuluu Kokemäenjoen alueeseen (35.1). Kokemäenjoki laskee Porissa Selkämereen. Valuma-alueen pinta-ala on 4 449,79 neliökilometriä ja järvisyys 18,7 %.
Alla olevista järvien, jokien ja valuma-alueiden tiedoista suurin osa on tuotu sekä Suomen ympäristökeskuksen (SYKE) Ympäristö- ja paikkatietopalvelusta että Kansalaisen karttapaikasta.
Vesistöjen suhteet

Kuten nimestä voidaan päätellä, valuma-alueella on kaksi pääreittiä. Ne ovat Längelmäveden reitti ja Hauhon reitti. Molemmat reitit kohtaavat Mallasvedellä.
Mallasveden ja Pälkäneveden alue (35.71)
Längelmäveden reitti:
Längelmäveden alue (35.72)
Vesijärven valuma-alue (35.73)
Venehjoen valuma-alue (35.74)
Leppähampaanjoen valuma-alue (35.75)
Pääskylänjoen valuma-alue (35.76)
Hauhon reitti:
Hauhon alue (35.77)
Kukkian reitin valuma-alue (35.78)
Ormajoen valuma-alue (35.79)
Lvivin alue

| Lvivin alue Львівська обл |
| --- | --- |
 Lippu:  Vaakuna
 Lvivin alueen sijainti Ukrainan kartalla
 Koordinaatit: 49.843°N, 24.026°E 
Valtio:   Ukraina
Perustettu:  4. joulukuuta 1939
Hallinto:  
 – hallinnollinen keskus:  Lviv
 – suurin kaupunki:  Lviv (721 510 as.)
Pinta-ala  ():  21 833 km² (17.)
Väkiluku (2021)  ():  2 497 750 (5.)
Kielet:  ukraina (virallinen)
BKT (2011):  52 103 milj. UAH (eli 5,06 mrd. EUR tai 4,0 % Ukrainan BKT:stä)
 – asukasta kohti:  20 490 UAH, noin 1 990 EUR (eli 72 % Ukrainan keskiarvotasosta)
Aikavyöhyke:  UTC+2
– kesäaika:  UTC+3
Symbolit:  
 – lippu:  Lvivin alueen lippu
 – vaakuna:  Lvivin alueen vaakuna
Lyhenteet:  
 – rekisterikilven tunnus:   BC, НС
 – ISO 3166:  UA-46
 
loda.gov.ua
Lvivin alue (ukr. Львівська область, Lvivska oblast) on hallinnollinen alue Länsi-Ukrainassa. Alueen pääkaupunki on Lviv. Lviv sijaitsee linnuntietä noin 470 ja rautateitse 575 kilometriä Ukrainan pääkaupunki Kiovasta länteen.
Lvivin alueen naapureina ovat pohjoisessa Volynian alue, idässä Rivnen ja Ternopilin alueet, etelässä Ivano-Frankivskin ja Taka-Karpatian alueet. Lännessä Lvivin alue rajoittuu Puolaan, jonka kanssa sillä on 278 kilometriä yhteistä rajaa.
Lvivin alue perustettiin 4. joulukuuta 1939. Lvivin alueen pinta-ala on 21 833 neliökilometriä.
Väestö ja suurimmat kaupungit

Alueen väkiluku oli vuoden 2021 alussa 2 497 750.  Lvivin alueen asukkaista kaupunkilaisia oli 61,1 prosenttia.
Vuonna 2015 tehdyn tutkimuksen mukaan Lvivin alueen väestöstä oli uskonnoltaan kreikkalaiskatolilaisia 59%, ortodokseja 30%, tarkemmin määrittelemättömiä kristittyjä 6%, roomalaiskatolilaisia 2% ja protestantteja 1%. Yksi prosentti määritteli itsensä uskonnottomaksi ja saman verran ei osannut vastata kysymykseen. Lvivin alue on kreikkalaiskatolilaisuuden vahvinta kannatusaluetta Ukrainassa.
Alueen suurimmat, yli 20 000 asukkaan kaupungit olivat (2021): Lviv (721 510 as., Ukrainan 7. suurin kaupunki), Drohobytš (74 610 as.), Tšervonohrad (65 180 as.), Stryi (59 608 as.), Sambir (34 444 as.), Boryslav (32 913 as.), Novojavorivsk (31 280 as.), Truskavets (28 474 as.),  Novyi Rozdil (28 081 as.), Zolotšiv (23 986 as.), Brody (23 335 as.), Sokal (20 659 as.), ja Stebnyk (20 398 as.).
Hallinnollinen jako > Hallinnollinen jako vuodesta 2020

Lvivin alueen kartta piirikeskuksineen ja muine yli 20 000 asukkaan kaupunkeineen.
Ukrainan korkein neuvosto päätti heinäkuussa 2020 Lvivin alueen piirien uudeksi lukumääräksi seitsemän. Alueuudistuksessa esimerkiksi kaikki alueen kaupungit liitettiin osaksi piirejä. Piirien perustiedot löytyvät oheisesta taulukosta. Useat piireistä olivat olemassa jo ennen heinäkuuta 2020. Niiden pinta-ala ja väkiluku tyypillisesti kasvoi huomattavasti uuden piirijaon johdosta.
Paikallistasolla asutus keskittyy 44 kaupunkiin (joissa on yhteensä kuusi kaupunkipiiriä), 34 kaupunkimaiseen taajamaan ja 1 850 kylään.
| Nimi | Ukrainalainen nimi, kyrillinen | Asukkaita (2021) | Kaupunki- laiset (%, 2021) | Pinta-ala (km²) | Hallintopaikka (as> luku 2021) | Sijainti- kartta |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| Drohobytšin piiri | Дрогобицький район | &&&&&&&&&0235405.&&&&00235 405 | &&&&&&&&&&&&&070.020000070,2 | 0Virhe lausekkeessa: tunnistamaton välimerkki ”,”..0Virhe lausekkeessa: tunnistamaton välimerkki ”,”.1 493,4 | Drohobytš (74 610 as.) |  |
| Javorivin piiri | Яворівський район | &&&&&&&&&0179219.&&&&00179 219 | &&&&&&&&&&&&&042.010000042,1 | 0Virhe lausekkeessa: tunnistamaton välimerkki ”,”..0Virhe lausekkeessa: tunnistamaton välimerkki ”,”.2 373,2 | Javoriv (12 888 as.) |  |
| Lvivin piiri | Львівський район | &&&&&&&&01146538.&&&&001 146 538 | &&&&&&&&&&&&&075.020000075,2 | 0Virhe lausekkeessa: tunnistamaton välimerkki ”,”..0Virhe lausekkeessa: tunnistamaton välimerkki ”,”.4 976,2 | Lviv (721 510 as.) |  |
| Sambirin piiri | Самбірський район | &&&&&&&&&0224126.&&&&00224 126 | &&&&&&&&&&&&&032.&&&&0032 | 0Virhe lausekkeessa: tunnistamaton välimerkki ”,”..0Virhe lausekkeessa: tunnistamaton välimerkki ”,”.3 247,1 | Sambir (34 444 as.) |  |
| Stryin piiri | Стрийський район | &&&&&&&&&0322853.&&&&00322 853 | &&&&&&&&&&&&&047.030000047,3 | 0Virhe lausekkeessa: tunnistamaton välimerkki ”,”..0Virhe lausekkeessa: tunnistamaton välimerkki ”,”.3 854,0 | Stryi (59 608 as.) |  |
| Tšervonohradin piiri | Червоноградський район | &&&&&&&&&0228945.&&&&00228 945 | &&&&&&&&&&&&&057.070000057,7 | 0Virhe lausekkeessa: tunnistamaton välimerkki ”,”..0Virhe lausekkeessa: tunnistamaton välimerkki ”,”.3 001,2 | Tšervonohrad (65 180 as.) |  |
| Zolotšivin piiri | Золочівський район | &&&&&&&&&0160664.&&&&00160 664 | &&&&&&&&&&&&&041.070000041,7 | 0Virhe lausekkeessa: tunnistamaton välimerkki ”,”..0Virhe lausekkeessa: tunnistamaton välimerkki ”,”.2 887,9 | Zolotšiv (23 986 as.) |  |
Hallinnollinen jako > Hallinnollinen jako ennen vuotta 2020

Lvivin alue  oli ennen Ukrainan kesän 2020 hallinnollista uudistusta jaettu aluehallinnon toisella tasolla 20 piiriin ja 9 kaupunkipiiriin (2014).
| 0 | 1 | 2 | 3 | 4 |
| --- | --- | --- | --- | --- |
|  Brody  Busk  Drohobytš  Horodok  Javoriv  Kamjanka-Buzka  Mostyska |   |  Mykolajiv  Peremyšljany  Pustomyty  Padeh'iv  Sambir  Skole  Sokal |   |  Staryi Sambir  Stryi  Turka  Zolotšiv  Žovkva  Žydatšiv |
| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
|  Boryslav  Drohobytš  Lviv  Moršyn  Novyi Rozdil |   |  Sambir  Stryi  Truskavets  Tšervonohrad  Zolotšiv |
Talous

Lvivin alueen osuus Ukrainan vuoden 2011 BKT:stä oli 4,0 prosenttia eli 52,103 miljardia Ukrainan hryvniaa (UAH) tai vuoden lopun virallisella vaihtokurssilla 5,06 miljoonaa euroa. Jokaista alueen asukasta kohti kansantuotetta syntyi yhteensä 20 490 UAH eli 1 990 euroa. Tämä oli  72 prosenttia Ukrainan keskiarvosta. Vuonna 2013 keskimääräinen kuukausipalkka oli alueella eurooppalaisin alhainen 2 789 UAH tai 253 euroa, mikä oli alle Ukrainan keskiarvon.
Kuvia

Läntisen Bugin yläjuoksua Kamjanka-Buzkan piirissä.
Tasankoaluetta Drohobytšin piirissä.
Dnestrin sivuhaaraa, Stryijokea.
Skolen piirin vuoristoa Lvivin alueen eteläosissa.
Lvivin kantakaupunkia.
Puukirkko (1825) Skolen piirissä.
Uudempi puukirkko.
Pototskien (Potocki) palatsi Lvivissä.
Sviržin linna.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Lvivin alue Wikimedia Commonsissa
Lvivin alueen kotisivut (Arkistoitu – Internet Archive) (ukrainaksi)
Lvivin alueen symbolit ja liput (englanniksi)
Ukrainan alueellinen jako
| --- | --- |
Alueet:   Dnipropetrovsk  Donetsk  Ivano-Frankivsk  Harkova  Herson  Hmelnytskyi  Kirovohrad  Kiova  Luhansk  Lviv  Mykolajiv  Odessa  Pultava  Rivne  Sumy  Ternopil  Tšerkasy  Tšernihiv  Tšernivtsi  Vinnytsja  Volynia  Taka-Karpatia  Zaporižžja  Žytomyr 
Autonominen tasavalta:  Krim
Kaupungit:   Kiova  Sevastopol 
| Auktoriteettitunnisteet  |
| --- | --- |
Kansainväliset:  VIAF 
Kansalliset:  Saksa  Israel  Tšekki 
Maantieteelliset:  MusicBrainz area 
Muut:  Encyclopedia of Modern Ukraine
Kalle Lyytinen

Kalle Juhani Lyytinen (19. elokuuta 1953 Helsinki) on suomalainen tietojärjestelmätieteen professori, joka tällä hetkellä toimii Iris S. Wolstein -professorina Case Western Reserve -yliopistossa Clevelandissa.
Häntä pidetään kansainvälisesti tunnetuimpana suomalaisena tietojärjestelmätieteen tutkijana ja eräänä maailman johtavista tietojärjestelmien ja uusien organisaatiomuotojen tutkijoista. Hän on saanut kunniatohtoruuden Lappeenrannan teknillinen yliopistosta, Kööpenhaminan kauppakorkeakoulusta ja Uumajan yliopistosta.
Koulutus

Kalle Lyytinen on vuoden 1972 ylioppilas Jyväskylän lyseosta. Hän valmistui taloustieteiden kandidaatiksi 1977, kauppatieteiden lisensiaatiksi 1982 ja kauppatieteiden tohtoriksi Jyväskylän yliopistosta 1986.
Ura ja tutkimus

Kalle Lyytinen on toiminut muun muassa tietojärjestelmätieteen professorina (vuodesta 1987) ja kahden eri tiedekunnan dekaanina Jyväskylän yliopistossa sekä vierailevana tutkijana ja professorina eri yliopistoissa kuten Kööpenhaminan kauppakorkeakoulussa, Hong Kong University of Science & Technologyssa ja Georgian osavaltionyliopistossa. Vuodesta 2001 hän on toiminut Case Western Reserve Universityssa Clevelandissa kutsuttuna tietojärjestelmätieteen ja johtamisen professorina.
Hänen kaudellaan Jyväskylän yliopiston tietojenkäsittelytieteen laitos kasvoi 400 % ja tuli alansa erääksi johtavaksi laitokseksi Euroopassa. Hän toimi myös yliopiston vuonna 1990 perustetun Tietotekniikan tutkimusinstituutin ensimmäisenä johtajana. Lyytinen on toiminut useissa kansallisissa ja kansainvälissä tieteenalansa tiedeseurojen johto- ja luottamustehtävissä ja hänelle on myönnetty useita tieteellisiä palkintoja, kuten Association for Information Systemsin LEO Award (2013). Hänet nimitettiin myös Uumajan yliopiston kunniatohtoriksi vuonna 2008.
Lyytisen vahvimpia tutkimusaloja ovat tietojärjestelmätieteen teoriat ja systeemisuunnittelu. Hänen kansainvälisesti viitatuimpia töitään ovat tietojärjestelmien epäonnistumiseen ja riskeihin kohdistuneet tutkimukset. Yhdysvaltoihin siirryttyään Lyytinen on tutkinut 2000-luvulla erityisesti yhteiskunnan digitalisoitumista ja tietojärjestelmien mahdollistamien digitaalisten innovaatioiden roolia globaalissa murroksessa. Digitaalisiin infrastruktuureihin, kuten Facebook, iPad ja iPhone kohdistuva tutkimus on avannut merkittäviä uusia uria tietojärjestelmätieteessä verrattuna Pohjoismaissa vielä 1990-luvulla tutkittuihin perinteisiin teemoihin. Tietojärjestelmätieteen tutkimusaiheiden lisäksi Lyytinen on tutkinut myös ohjelmistotekniikkaa, järjestelmävaatimusten hallintaa ja kehittänyt tieteenalansa tutkimusmenetelmiä ja julkaisukäytäntöjä. Hänen tutkimustyötään pidetään poikkeuksellisen monipuolisena ja häntä on luonnehdittu tietojärjestelmätieteen huippututkijoiden ainoaksi "ketuksi", joka "tutkii monia eri asioita monella eri tavalla". Jukka Paakin tekemän analyysin mukaan Lyytinen oli vuonna 2012 tutkimuksen vaikuttavuudeltaan maailman kahdeksanneksi eniten viitattu tietojärjestelmätieteilijä, joka oli edelleen vuonna 2013 Google Scholarin mukaan nousemassa kohti kärkisijoja.
Julkaisuja

Lyytinen on julkaissut useita kymmeniä vertaisarvioituja tieteellisiä lehtiartikkeleita ja kirjoittanut sekä toimittanut alan kirjoja ja konferenssijulkaisuja.
(Yhdessä Rudy Hirschheimin ja Heinz Kleinin kanssa), Information Systems Development and Data Modeling. Conceptual and Philosophical Foundations. Cambridge University Press. 1995.
(Yhdessä Sjaak Brinkkemperin ja Richard Welken kanssa, toim.), Principles of Method Construction and Tool Support. Chapman & Hall. 1996.
Hansen, Sean; Berente, Nicholas; Lyytinen, Kalle: Wikipedia, Critical Social Theory, and the Possibility of Rational Discourse.  The Information Society, Volume 25, Number 1, 2009.
Muuta

Lyytistä on kritisoitu muun muassa suomen kielen väheksymisestä tieteen kielenä ja hän herätti myös keskustelua alansa tutkijoiden piirissä kritisoituaan ns. "tieteellistä turismia" 1990-luvulla. Vuonna 2008 Tietoviikko-lehti valitsi Lyytisen sadan suomalaisen "tivi-vaikuttajan" joukkoon.
Dan Penn

Wallace Daniel ”Dan” Pennington (s. 16. marraskuuta 1941) on yhdysvaltalainen laulaja, lauluntekijä ja tuottaja.  Hänen käsialaansa ovat monet 1960-luvun soulmusiikin hitit, kuten ”Dark End of the Street” James Carrille ja ”Do Right Woman, Do Right Man” Aretha Franklinille.
Dan Penn syntyi Vernonissa, Alabamassa, mutta muutti teini-iässä 1960-luvun alussa Muscle Shoalsin alueelle. Tuolloin hän aloitti Fame Studion lauluntekijänä. Siellä syntyi Pennin ensimmäinen hitti ”Is a Bluebird Blue” Conway Twittylle. Lauluja syntyi yhdessä kosketinsoittaja Spooner Oldhamin kanssa.
Vuonna 1966 Penn muutti Memphisiin, missä hänen työpaikkanaan toimi American Recording studio. Hänen työparikseen tuli tuottaja, lauluntekijä Lincoln ”Chips” Moman. Elvis Presleyn ”Suspicious Minds” ja Dusty Springfieldin ”Son of a Preacher Man” nostivat studion ja sen työntekijät musiikkialalla halutuiksi yhteistyökumppaneiksi. Vuosina 1967–1972 studio tuotti 122 listanoteerattua laulua, joiden joukossa olivat muun muassa Neil Diamondin ”Sweet Caroline”, Box Topsin ”The Letter” ja Bobby Womackin ”Fly Me To The Moon”.
Vuodesta 1975 lähtien Dan Penn on asunut Nashvillessä, Tennesseessä. Hän kirjoittaa vaimonsa Linda Pennin kanssa lauluja, kalastaa ja viettää eläkepäiviä, tehden silloin tällöin muusikon töitä.
Dan Penn kirjoitti yhdessä Carson Whitsettin ja Hoy Lindseyn kanssa Solomon Burken Grammy-palkitun albumin Don't Give Up On Me (2002) nimikappaleen.
Diskografia

Nobody's Fool (Bell, 1973)
Do Right Man (Sire, 1994)
Moments From This Theatre - live (Proper, 1999) Spooner Oldhamin kanssa
Blue Nite Lounge (Dandy, 1999)
Junkyard Junky (Dandy, 2007)
Lähilaskeumamalli

Gaussin vanamalli
Lähilaskeumamallien avulla pyritään selvittämään jonkin lähteen, kuten tehtaan piipuun, aiheuttamat saasteleviämiset lähiympäristössä. Stationaarisen lähilaskeumallin mukaan epäpuhtauspitoisuuksien keskihajonta kasvaa ja normaalijakauma levenee tuulen suuntaisesti. Pitoisuus näin ollen laimenee myötävirtaan. Näitä malleja kutsutaan Gaussin leviämismalleiksi.
Gaussin vanamalli

Gaussin vanamallissa (Gaussian plume) pistemäisen päästölähteen saastepilven konsentraatio  {C} tietyissä pisteissä on suoraan verrannollinen lähteen konsentraatiopitoisuuteen  {Q} ja kääntäen verrannollinen vallitsevan tuulen nopeuteen  {u}:
{C(x,y,z)}={\frac {Q}{2\pi \sigma _{y}\sigma _{z}{u}}}\exp \left[{\frac {-y^{2}}{2\sigma _{y}^{2}}}\right]\left(\exp \left[{\frac {-\left({z}-{H}\right)^{2}}{2\sigma _{z}^{2}}}\right]+\exp \left[{\frac {-\left(z+H\right)^{2}}{2\sigma _{z}^{2}}}\right]\right), missä
\exp \left[{\frac {-y^{2}}{2\sigma _{y}^{2}}}\right] ja   \exp \left[{\frac {-\left(z-H\right)^{2}}{2\sigma _{z}^{2}}}\right] ovat laimenemistermit y- ja x- akselien suuntaisesti.
\sigma _{y} ja  \sigma _{z} ovat keskihajonnan mukaisia parametrejä, jotka ovat riippuvaisia piipun etäisyydestä  {x} ja  vaihtokertoimesta  {K}.
Koska pistemäinen lähde ei sijaitse piipun juuressa, on otettava huomioon sen efektiivinen korkeus,  {H}. Efektiivinen korkeus ottaa huomioon myös lömmöstä aiheutuneen nosteen piipun suulla.
Saastevanan edetessä ja laskeuteussa maahan, sen eteneminen estyy alaspäin. Tämän johdosta saastepitoisuudet kasvavat maanpinnan yläpuolella ja näin ollen saasteet "heijastuvat" maasta takaisin ilmaan. Matemaattisesti kyseinen heijastuminen on otettu huomioon käyttäen ns. "peilikuvalähdettä", joka vastaa mitoitukseltaan alkuperäistä päästölähdettä, mutta joka on peilattu maanpinnan alapuolelle. Tämä näkyy Gaussin vanamallissa viimeisenä terminä:
\exp \left[{\frac {-\left(z+H\right)^{2}}{2\sigma _{z}^{2}}}\right]
Malli ei ota huomioon päästövaihteluita, eikä läheisistä rakennuksista aiheutuvia virtaushäiriöitä. Gaussin vanamalli ei myöskään sovellu yli 5 km pidemmille matkoille.
Muita analyyttisiä ratkaisuja

Hetkelliset päästöt (Gaussian puff)
Viivamaiset lähteet (Gaussian line plume)
Linkkejä

Gaussin vanamallin pohjalta tehty mallintamisohjelma
Längelmäveden reitti

Ilmakuva Valkeakoskelta. Längelmäveden reitti yhtyy Vanajaveden reittiin Valkeakoskella.
Längelmäveden reitti on Kokemäenjoen vesistöön kuuluva järvireitti Hämeessä Pirkanmaalla Suomessa. Se yhtyy Vanajaveden reittiin Valkeakoskella ja siihen yhtyy kaakosta Hauhon reitti.
Järvireitin keskusjärvenä on Längelmävesi, johon laskee Vesijärvi. Längelmävedestä vedet virtaavat Kaivannon kanavan kautta Roineeseen, ja tästä edelleen Mallasveteen, johon laskee Kostianvirtaa pitkin myös Pälkänevesi sekä kaakosta Hauhon reitin vedet. Itse Mallasvesi laskee Valkeakosken kautta Vanajaveteen.
Historia

Reitin keskiosan järvien Längelmäveden, Roineen, Vesijärven ja Pälkäneveden virtaussuhteet ovat muuttuneet historiallisella ajalla osin luonnonvoimien, osin ihmisen toiminnan vaikutuksesta. Alun perin vuoteen 1604 Längelmävesi, Vesijärvi ja pääosa Pälkäneveden vesistä laski Sarsanvirran kautta Roineeseen osan Pälkäneveden vesistä  laskiessa vähäisen Hykiänkosken kautta Mallasveteen. Vuonna 1604 Hykiänkosken paikalle  syntyi veden uurtamana suurempi uoma, Kostianvirta ja tämän tuloksena Sarsanvirta kuivui. Entisen salmen paikalle Längelmä- ja Pälkänevesien välille muodostui Iharinkoski, jota pitkin Vesijärven ja Längelmäveden vedet alkoivat virrata Pälkäneveteen ja täältä edelleen Kostianvirran kautta Mallasveteen.
Tämän jälkeen virtaussuhteet muuttuivat vielä vuonna 1830, kun Roineen ja Längelmäveden välisen Kaivannon kannaksen poikki silloin rakennetun Kaivannon kanavan sulut murtuivat ja Längelmäveden pinta laski nopeasti Roineen tasoon. Samalla Iharinkoski Längelmäveden ja Pälkäneveden välillä kuivui. Näin Kaivannon kanavasta tuli Längelmäveden lasku-uoma, mutta Kostianvirta säilyi edelleen Pälkäneveden lasku-uomana. Vuonna 2014 Längelmäveden ja Pälkäneveden välille syntyi kapea yhteys, kun Iharinkosken uomassa ollut kannas poistettiin.
Suurjärven altaat

Järvenlaskujen ja riistäytymisten tuloksena Längelmäveden reitin järvistä ovat nykyään samassa tasossa reitin keskusjärvi Längelmävesi, siihen laskeva Koljonselkä, Längelmäveden alapuoliset Roine ja Mallasvesi, Mallasveteen Kostianvirran kautta laskeva Pälkänevesi ja edelleen Mallasveteen Pinteleen kautta laskeva Hauhon reitin järviketju, johon kuuluvat Ilmoilanselkä, Pyhäjärvi, Iso-Roine ja Hauhonselkä. Samalla tasolla olevina nämä voidaan periaatteessa määritellä myös yhdeksi suurjärveksi, joka koostuu useasta altaasta, vaikka monet altaita yhdistävistä uomista ovatkin varsin kapeita.