stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Pispalan vanha kirkko
Historia > Kirkoksi

Harjun seurakunta perustettiin vuonna 1937, kun läntiset esikaupunkialueet oli liitetty Tampereeseen. Rukoushuone vuokrattiin seurakunnalle kirkoksi. Pispalan kirkko sai alttaritaulun vuonna 1939. Taiteilija Väinö Hervon maalaaman taulun aiheena oli Vapahtajan ottaminen ristiltä.
 Rukoushuoneyhdistys lahjoitti kirkon tontteineen Tampereen seurakunnille vuonna 1950.
Kirkossa tehtiin 1951–1952 muutostyöt, jotka suunnitteli arkkitehti Bertel Strömmer. Uusitun kirkon vihki 21. syyskuuta 1952 piispa Eelis Gulin. Kirkon vanha tapuliosa purettiin pois ja sen paikalle tehtiin 31 metriä korkea kellotapuli, mikä muutti selvästi Lönnin suunnitteleman rakennuksen ilmettä. Tapuliin sijoitettiin kaksi Lokomon valamaa kirkonkelloa. Kirkosta poistettiin koristeaiheita ja uusittiin lämmitys ja sähköistys. Kirkkosalissa oli muutosten jälkeen 400 istumapaikkaa, ja lisäksi rakennuksessa oli 50 istumapaikan seurakuntasali, tarjoiluhuone ja keittiö.
Historia > Tuhoutuminen tulipalossa

Kirkko tuhoutui tulipalossa vuonna 1968. Samaan aikaan kirkon alapuolelle rakennettiin Pispalan uittotunnelia, ja tulipalon arveltiin saaneen alkunsa rakennuksen sähköistä tunnelin rakennustöiden vahingoitettua kirkon perustuksia. Tätä ei kuitenkaan voitu varmasti osoittaa. Vanhan kirkon tuhouduttua päätettiin laajentaa Pispalan seurakuntataloa, josta tuli vuonna 1971 Pispalan uusi kirkko.
Vuonna 2014 Pispalan uittotunnelin kattoon maalattiin risti siihen kohtaan, jonka yläpuolella Pispalan vanha kirkko oli sijainnut. Kirkon entisellä sijaintipaikalla on nykyisin Pispalan vanhan kirkon puisto.
Aiheesta muualla

Kuvia Pispalan vanha puukirkosta Finnassa
Pispalan vanhan kirkon muistomerkki uittotunnelissa.
Osborne-ilmiö

Osborne 1 vuodelta 1982.
Osborne Executive
Osborne Vixen prototyyppi.
Osborne-ilmiö käytetään terminä tahattomasta tilanteesta, jossa yhtiön menestys tuhotaan kertomalla tulevasta tuotteesta liian aikaisin. Termin synty liitetään Adam Osbornen pitämään lehdistötilaisuuteen. Osborne Vixen oli pikaisesti koottu prototyyppi, joka oli vielä vuoden päässä tuotannon aloittamisesta. Vixen-mallia ei virallisesti ehditty julkaista ennen yhtiön konkurssia, mutta irtisanotut työntekijät veivät niitä mukanaan.
Termi on yksinkertaistettu Osborne-yhtiön kohtaamista vaikeuksista, mutta termi on jäänyt käyttöön. Samaa termiä voidaan käyttää Stephen Elopin vaikutuksesta Nokian johdossa.
Käännös suomeksi
Osbert Salvin

Osbert Salvin.
Osbert Salvin (25. helmikuuta 1835, Finchley – 1. kesäkuuta 1898) oli englantilainen luonnontieteilijä.
Osbert Salvin oli arkkitehti Anthony Salvinin toiseksi vanhin poika. Hän opiskeli Westminsterissä ja matematiikkaa Trinity Hallissa Cambridgen yliopistossa ja väitteli vuonna 1857. Pian tämän jälkeen hän liittyi Henry Baker Tristramin retkelle Tunisiaan ja itäiseen Algeriaan. 1857 hän teki ensimmäisen lukuisista Guatemalan retkistään, palaten sieltä yhdessä Frederick DuCane Godmanin kanssa. Tällä matkalla he ideoivat laajan Keski-Amerikan luontoa esittelevän teoksen, jonka nimeksi tuli sittemmin Biologia Centrali-Americanum ja joka julkaistiin 52-osaisena tietosanakirjana vuosien 1879–1915 välillä.
1871 Salvinista tuli The Ibiksen, lintutieteellisen julkaisun toimittaja. Hän sai viran Cambridgen yliopistosta, jossa hän tuotti julkaisun Catalogue of the Strickland Collection. Hän oli eräs BOU:n, British Ornithologists' Union, perustajajäsenistä. Hän toimitti British Museumin lintuluetteloon osat kolibreista ja ulappaliitäjistä. Eräs hänen viimeisistä töistään oli lordi Lilfordin teoksen Coloured Figures of British Birds (1897) viimeisteleminen.
Salvin oli Royal Societyn, Linnean Societyn, Zoological Societyn ja Entomological Societyn jäsen. Kuollessaan hän oli BOU:n sihteeri. Hän kuoli altistuttuaan lintujen konservoinnissa käytetyn arsenikin pitkäaikaisen käytön aiheuttamiin sairauksiin.
Salvin nimesi muun muassa galapagosinalbatrossin.
Ostrov

Ostrov tarkoittaa seuraavia maantieteellisiä paikkoja:
Ostrov, kaupunki Pihkovan alueella
Kukkola, kylä Viipurin piirissä Leningradin alueella, entisessä Antreassa
Ostrova, kylä Hatsinan piirissä, entisessä Koprinassa
Saari, kylä Kirovskin piirissä
Ostrov, kylä Puutoisen piirissä
Ostrov, kylä Boksitogorskin piirissä
Ostrov, kylä Olhavan piirissä
Ostrov, kylä Tihvinän piirissä.
| --- | --- |
: Tämä on täsmennyssivu, joka luettelee monimerkityksisen käsitteen eri merkitykset tai useita eri henkilöitä. Artikkelisivuja, joiden nimessä tai tekstissä lukee ”Ostrov”, voi hakea sivunnimihaulla, laajalla sivunnimihaulla tai tekstihaulla.
Okapin eläintensuojelualue

| --- | --- |
Sijainti:  Kongon demokraattinen tasavalta
Pinta-ala:  13 726,3 km2, 13 726,3 km2 
| --- | --- |
Tyyppi:  Eläintensuojelualue 
Perustettu:  1928
muokkaa - muokkaa wikitekstiä - muokkaa Wikidataa
Okapin eläintensuojelualue on Unescon maailmanperintökohde koillisessa
Kongon demokraattisessa tasavallassa, lähellä Etelä-Sudanin ja Ugandan rajaa. Siihen kuuluu noin viidennes Iturin metsästä.
Puistossa on okapeja; vuonna 1996 arvioitiin, että maailman 10 000 – 20 000 okapista 3 900 – 6 350 eli 20–60 % asui tässä puistossa. Puiston sydämenä on vuonna 1928 perustettu riista-asema, joka toimitti aikoinaan okapeja Euroopan ja Pohjois-Amerikan eläintarhoihin. Okapien lisäksi puistossa elää monia muitakin uhanalaisia lajeja, kuten metsänorsuja ja 13 lajia apinoita.
Okapin eläintensuojelualuetta uhkaavat seudun perinteinen maanviljely, joka perustuu kaskeamiseen ja aiheuttaa usein metsäpaloja, salametsästys sekä kullan etsiminen. Luontomatkailun toivotaan parantavan tilannetta.
Epulu-joki virtaa suojelualueen halki.
Pohjois-Makedonian koripallomaajoukkue

| Pohjois-Makedonia |
| --- | --- |

Valmentaja:   Jordančo Davitkov
Fiba-ranking:  42. 
Liittyi Fibaan:  1993
fiba-alue:  Eurooppa
Kansallinen liitto:  Pohjois-Makedonian koripalloliitto
Olympialaiset
Esiintymiset:  ei
Mitalit:  ei
Maailmanmestaruuskilpailut
Esiintymiset:  ei
Mitalit:  ei
Euroopan-mestaruuskilpailut
Esiintymiset:  4
Mitalit:  ei
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Pohjois-Makedonian koripallomaajoukkue edustaa Pohjois-Makedoniaa koripallon miesten maajoukkuekilpailuissa. Sitä hallinnoi Pohjois-Makedonian koripalloliitto.
Pohjois-Makedonian maajoukkue on pelannut neljä kertaa EM-kilpailujen lopputurnauksessa. Ranskan kisoissa 1999 se hävisi alkulohkonsa otteluissa Ranskalle, Jugoslavialle ja Israelille sijoittuen lopullisessa rankingissa kolmanneksitoista. Puolan EM-kilpailuissa 2009 Pohjois-Makedonia voitti alkulohkossa Israelin sekä hävisi Kreikalle ja Kroatialle. Jatkolohkossa se voitti Saksan 86–75, mutta hävisi Ranskalle ja Venäjälle. Joukkueen lopullinen sijoitus oli yhdeksäs. Liettuan EM-kilpailuissa 2011 Pohjois-Makedonia sijoittui neljänneksi. Se voitti alkulohkonsa kukistettuaan Kroatian, Kreikan, Suomen ja Bosnia ja Hertsegovinan sekä hävittyään Montenegrolle. Jatkolohkossa se voitti Georgian ja Slovenian sekä hävisi Venäjälle sijoittuen toiseksi. Puolivälieräottelussa Pohjois-Makedonia voitti isäntämaa Liettuan pistein 67–65. Välieräottelussa se hävisi Espanjalle 80–92 ja pronssiottelussa Venäjälle 68–72. Slovenian EM-kisoissa 2013 Pohjois-Makedonia voitti alkulohkossa Serbian mutta hävisi Liettualle, Latvialle, Bosnia ja Hertsegovinalle sekä Montenegrolle ja sijoittui lohkossaan viimeiseksi sekä koko kisojen lopputaulukossa 21:nneksi.
Olympialaisiin ja MM-kilpailujen lopputurnaukseen Pohjois-Makedonia ei ole toistaiseksi selviytynyt.
Aiheesta muualla

Pohjois-Makedonian maajoukkueen sivusto Euroopan koripalloliiton sivustolla (englanniksi)
Pohjois-Makedonian koripalloliiton virallinen sivusto (Arkistoitu – Internet Archive) (makedoniaksi)
FIBA Europen maajoukkueet
Alankomaat | Albania | Andorra | Armenia | Azerbaidžan | Belgia | Bosnia ja Hertsegovina | Bulgaria | Englanti | Espanja | Georgia | Irlanti | Islanti | Israel | Italia | Itävalta | Kreikka | Kroatia | Kypros | Latvia | Liettua | Luxemburg | Malta | Moldova | Montenegro | Norja | Pohjois-Irlanti | Pohjois-Makedonia  |  Portugali | Puola | Ranska | Romania | Ruotsi | Saksa | San Marino | Skotlanti | Serbia | Slovakia | Slovenia | Suomi | Sveitsi | Tanska | Tšekki | Turkki | Ukraina | Unkari | Wales | Valko-Venäjä | Venäjä | Viro | Yhdistynyt kuningaskunta
Entisiä joukkueita: DDR | Jugoslavia | Neuvostoliitto | Tšekkoslovakia
Pujoliivi

Mies, jolla on päällään pujoliivi.
Pujoliivi eli slipoveri on pään yli pujotettava neuleliivi, erityisesti miesten vaatteena. Pujoliivi on hihaton muunnelma v-aukkoisesta neuleesta. Tyyliltään se on melko rento asuste, jota voi käyttää myös puvun kanssa.[lähde? ]
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Pujoliivi Wikimedia Commonsissa
Poutahaukat

| Poutahaukat> Tiedot |
| --- | --- |
Toiminnassa:  1997–
Tyylilaji:  iskelmä
Kotipaikka:  Suomi
Laulukieli:  suomi
Jäsenet:  Marko Haavisto, laulu, kitara   Jouni Saario, kitara   Oskari Haavisto, basso, taustalaulu   Matias Partanen, rummut, taustalaulu  
Entiset jäsenet:  Jukka Räsänen, kitara (1998)  Lari Tapola, basso (1997–1998)  Jukka Teerisaari, rummut (1997–2005)  Jyrki Telilä, kitara (1998–2005)  Jyrki Tukiainen, kitara (1997–1998)  Pekka ”Devil” Virtanen, kitara, taustalaulu (2005–2009)  Kai "Kaitsu" Järvinen, kitara, taustalaulu (2009–2011)  Jaakko Rossi, kitara, taustalaulu (2011–2021)  Samuli Halonen, Rummut, taustalaulu (2005–2021) 
Levy-yhtiö:  Johanna (1997–2015)  Turenki (2015–2016) KHY Suomen Musiikki Oy (2016–)
Aiheesta muualla
Kotisivut
Infobox OKNimi-testi OK: 
Poutahaukat eli Marko Haavisto & Poutahaukat on vuonna 1997 perustettu suomalainen iskelmämusiikkiyhtye. Yhtye tuli suurelle yleisölle tutuksi vuonna 2002 esittäessään Mies vailla menneisyyttä -elokuvassa Pelastusarmeijan orkesteria. He esittivät elokuvassa hittikappaleensa ”Paha vaanii”. Poutahaukkojen kokoonpano muuttui keväällä 2005, kun kitaraan vaihtui Pekka Virtanen ja rumpuihin Samuli Halonen. Kokoonpano vaihtui vuonna 2021 kun Samuli Halonen ja Jaakko Rossi erosivat bändistä ja tilalle tulivat Matias Partanen sekä Oskari Haavisto.
Kokoonpano

Marko Haavisto
Matias Partanen
Jouni Saario
Oskari Haavisto
Diskografia

Marko Haavisto & Poutahaukat (1997)
Täydellinen maailma (1999)
Lamppu palaa (2002)
Lauluja rakastamisen vaikeudesta (2003) (kokoelma)
Kunpa tietäisitkin (2004)
Tässä ja nyt (2006)
Hollolasta Teksasiin (2007)
Tuhannen kaipuun maa – parhaat (2009) (kokoelma)
Outolintu (2015)
Sysmäläinen (2018)
2005 (2021)
Yleisön palvelija (2022)
Okapäämadot

| Okapäämadot |
| --- | --- |
 Echinoderes marthae
Tieteellinen luokittelu
Domeeni::  Aitotumaiset Eucarya
Kunta::  Eläinkunta Animalia
Pääjakso::  Okapäämadot Kinorhyncha  Reinhard, 1885
Luokat
 Allomalorhagida  Cyclorhagida 
Katso myös
   Okapäämadot Wikispeciesissä   Okapäämadot Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OK: 
Okapäämadot, aikaisemmin okakaulamadot (Kinorhyncha) on eläinkunnan pääjakso. Okapäämadot ovat pieniä, vain 0,2–1,2 millimetrin pituisia. Niiden pää on esiin työntyvä ja väkästen ympäröimä, ja siinä on kärsä. Okapäämatoja on yli 300 lajia, jotka elävät merien mutaisissa ja hiekkaisissa sedimenteissä ympäri maailman. Niitä tavataan rantavyöhykkeen matalista vesistä jopa noin 9540 metrin syvyyteen hadaalivyöhykkeessä. Suomen ainoa tunnettu laji on Echinoderes levanderi.
Pulkkila (Anttola)

Pulkkila on Anttolaan kuuluva kylä, joka sijaitsee noin 16 kilometriä Anttolan keskustaajamasta. Nykyisin Anttola on osa Mikkelin kaupunkia. Pulkkilassa sijaitsee suurkokoinen Majaatlampi ja lukuisia muita pieniä lampia. Kylä on haja-asutusaluetta, kylä ei muodosta selkeää kyläkokonaisuutta, ja sitä ympäröivät lähinnä tiheät metsiköt ja aavat peltoaukeat. Pulkkilan kautta kulkee Kokkosenlahdelta Siikakoskeen päin kulkeva maantie.
Pulkkila on maalaismaisemaltaan perinteinen. Kylällä sijaitsee muun muassa talonpoikien asumuksena toiminut savupirtti, joka on merkitty nykyisin Museoviraston erityissuojelukohteeksi. Aiemmin Pulkkila on ollut pientalonpoikien asutusaluetta, jossa on ollut  pienviljelyä ja karjataloutta.
Aiheesta muualla

Perinnetietoa Anttolan Pitkalahden kylasta
Polyrrinía

| Polyrrinía Πολυρρηνία |
| --- | --- |
 Polyrrinían kylä ja antiikin Polyrrhenian akropolis.
 Polyrrinía
 Koordinaatit: 35°27′18″N, 23°39′7″E 
Valtio:  Kreikka
Hajautetun hallinnon alue:  Kreeta
Alue:  Kreeta
Alueyksikkö:  Chaniá
Kunta:  Kíssamos
Hallinto:  
 – Asutustyyppi:  kylä
 – Kallikrates-koodi:  7405010801
Korkeus:  420 m
Väkiluku (2011):  31
Aikavyöhyke:  UTC+2
 – Kesäaika:  UTC+3
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Polyrrinía (kreik. Πολυρρηνία, myös Polirrinía) on Kreikan kylä, joka sijaitsee Kreetan saarella. Se kuuluu hallinnollisesti Kíssamoksen kuntaan, Chanián alueyksikköön ja Kreetan alueeseen. Kylän väkiluku on 31 (vuonna 2011).
Polyrrinía sijaitsee vuoristossa noin 420 metrin korkeudessa, linnuntietä noin 5 kilometriä etelään Kíssamoksen kaupungista. Polyrrinía muodostaa myös laajemman kyläyhdyskunnan (Τοπική Κοινότητα Πολυρρηνίας, Topikí Koinótita Polyrrinías), johon kuuluvat varsinaisen Polyrrinían kylän lisäksi kylät Grigorianá ja Káto Palaiókastro. Koko yhdyskunnan väkiluku on 78.
Historia > Antiikki

Antiikin aikana nykyisen kylän paikalla sijaitsi Polyrrhenian kaupunki, joka oli yksi Kreetan merkittävimmistä kaupunkivaltioista eli poliksista. Alueella on ollut asutusta jo mykeneläisellä kaudella. Polyrrhenian kaupungin perustivat ja asuttivat alun perin akhaialaiset ja lakonialaiset noin 1000-luvulla eaa. Polyrrhenia oli luonnollisella linnoitusmaisella paikalla ja sillä oli alueellaan strateginen sijainti. Kaupungin nimi viittaa sen lukuisiin lampaisiin (poly, ”paljon” + rhenia, ”lampaita”).
Polyrrhenia oli usein sodassa Kydonian ja Knossoksen kanssa. Roomalaisten vallattua Kreetan Polyrrhenia liittoutui näiden kanssa ja voitti näin vihollisensa. Seurauksena kaupunki kukoisti erityisesti seuranneella roomalaisella kaudella. Rodopóksen niemimaalla sijainnut Diktynnan temppeli kuului yleensä Polyrrhenian alaisuuteen, pysyvästi roomalaiselta kaudelta lähtien.
Historia > Myöhempi historia

Kaupunki taantui myöhäisantiikin aikana ja jäi lopulta kokonaan asumattomaksi. Kaupungin paikka asutettiin uudelleen 900-luvulla jaa. Kreetan toisella bysanttilaisella kaudella eli arabivalloitusta seuranneella ajalla, jolloin sen linnoitukset kunnostettiin. Se toimi merkittävänä linnoitettuna keskuksena vielä venetsialaisvallan aikana.
Nykyisen kylän alkuperäinen nimi oli Áno Palaiókastro(n) (Άνω Παλαιόκαστρο(ν), ”Ylempi Vanhalinna”). Se nimettiin uudelleen antiikin aikaisen kaupungin mukaan vuonna 1940.
Nähtävyydet

Nykyinen kylä on rakennettu osaksi antiikin aikaisen kaupungin paikalle. Kaupungin akropolis eli linnavuori sijaitsee heti kylän koillispuolella. Kylässä olevat antiikin ajan jäänteet ovat pääosin peräisin hellenistiseltä ja roomalaiselta ajalta. Kylän 99 Pyhän Isän kirkko (99 Agíon Patéron) on rakennettu vuonna 1892 antiikin aikaisen temppelin paikalle ja pitää sisällään sen osia ja temppeliin viittaavia piirtokirjoituksia. Myös useissa muissa kylän rakennuksissa on antiikin aikaisia osia.
Kaupungin hellenistisellä ajalla rakennetuista muureista ja torneista on säilynyt laajoja osia sekä akropoliilla että kylässä. Lisäksi kylässä on jäljellä kallioon kaivettua akveduktia sekä siihen liittyneitä vesisäiliöitä ja lähdekaivoja.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Polyrrinía Wikimedia Commonsissa
Polyrrinían kylää.
Antiikin aikaisen temppelin osista tehty 99 Pyhän Isän kirkko.
Poistoilmalämpöpumppu

Poistoilmalämpöpumppu (lyhenne PILP) ottaa lämmitysenergiaa talosta poistettavasta ilmasta. Lämpöpumppu siirtää lämmön tuloilmaan, lämpimään käyttöveteen ja/tai vesikiertoiseen lämmitysjärjestelmään. Järjestelmä vaatii, että ilmaa vaihdetaan aina riittävästi. Poistoilmalämpöpumpun kannattavuus riippuu rakennuksen muusta lämpötaloudesta. Poistoilmalämpöpumpulla toteutetaan myös rakennuksen ilmanvaihto. Yleensä poistoilmalämpöpumppua ei käytetä yksin vaan mukana on vähintään yksi apulämmitin.
Koska lämmönlähteenä on aina talon noin 21-asteinen sisäilma, poistoilmalämpöpumppu tuottaa lämpöä vuodenajasta ja ulkolämpötilasta riippumatta vakioteholla. PILP on ilmanvaihtojärjestelmien suhteen mukautuvainen, ja siksi se on mahdollista asentaa myös vanhoihin rakennuksiin vähäisin muutoksin. Poistoilmalämpöpumppu soveltuu monen kokoisiin rakennuksiin, myös pientaloihin.
Aiheesta muualla

Poistoilmalämpöpumppu Motiva
Ilmalämpöpumput (pdf) Motiva (Huom: Poistoilmalämpöpumpun säästölaskelmat perustuvat 2kW:n tehoon)
Poistoilmalämpöpumput kerrostaloissa VTT tutkimus (Arkistoitu – Internet Archive)
HögforsGST HybridiLTO
Lämpöpumppujen sanastoa
Piikkisimppu

| Piikkisimppu |
| --- | --- |

Uhanalaisuusluokitus
 Elinvoimainen  
  
Suomessa:
 Puutteellisesti tunnettu  
Tieteellinen luokittelu
Domeeni::  Aitotumaiset Eucarya
Kunta::  Eläinkunta Animalia
Pääjakso::  Selkäjänteiset Chordata
Alajakso::  Selkärankaiset Vertebrata
Yläluokka::  Luukalat Osteichthyes
Luokka::  Viuhkaeväiset Actinopterygii
Alaluokka::  Neopterygii
Lahko::  Simppukalat Scorpaeniformes
Heimo::  Simput Cottidae
Suku::  Taurulus
Laji::  bubalis
Kaksiosainen nimi
 Taurulus bubalis  (Euphrasen, 1786) 
Katso myös
   Piikkisimppu Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OKIUCN-testi OK: 
Piikkisimppu (Taurulus bubalis) on 10–15 senttimetrin mittainen kallioisten ja kivikkoisten merenpohjien kalalaji. Se esiintyy Suomessa Sipoon ja Kaskisten välisellä rannikolla sekä Ahvenanmaalla. Suolapitoisuuden väheneminen rajoittaa sen leviämistä pohjoisemmas Pohjanlahdelle.
Piikkisimppu on selvästi isosimppua harvalukuisempi laji. Se elää kallioisissa ja kivikkoisissa rannikkovesissä levävyöhykkeen alemmissa osissa. Piikkisimppu on myrkyllinen kidusten päällä olevista piikeistä.
Piikkisimppu kutee Suomessa maalis-toukokuussa. Koiraan vatsan voimakkaan punainen kutuväri alkaa kehittyä jo myöhäissyksyllä. Mätimunien halkaisija on 1,5–1,8 millimetriä ja ne ovat useimmiten väriltään oranssinpunaisia tai joskus sinivihreitä.
Pyydykseen joutunut piikkisuimppu voi äännellä kurnuttavasti.
Aiheesta muualla

Taurulus bubalis (peilipalvelin) FishBase. Froese, R. & Pauly, D. (toim.). (englanniksi)
Pujehunin piirikunta

Pujehunin piirikunta (engl. Pujehun district) on yksi neljästä Sierra Leonen Eteläisen maakunnan piirikunnasta, aluehallinnon toisen tason alueesta. Sen pinta-ala on 4 105 neliökilometriä. Piirikunta rajautuu lounaassa Atlantin valtamereen ja kaakossa Liberian Grand Cape Mountin piirikuntaan. Luoteessa naapurina on Bonthen, pohjoisessa Bon ja koillisessa Keneman piirikunta. Pujehunin piirikunnan hallintokeskus on Pujehunin  kaupunki. Muista kaupungeista mainittakoon Bandajuma, Bomi, Gandorhun, Gendema, Masam, Potoru ja Zimmi.
Piirikunnan väkiluku on kehittynyt runsaan 50 vuoden aikana seuraavasti: 84 869 as. (1963), 102 741 as. (1974), 117 185 as. (1985), 228 392 as. (2004) ja 345 577 asukasta (VL2015). Vuonna 2015 Pujehunin piirikunnassa asui 4,9 prosenttia Sierra Leonen väestöstä. Väestöstä 87 prosenttia elää maaseudulla. Väestö on eräs maan köyhimmistä ja vähiten kehittyneistä.
Piirikunnan elinkeinoista keskeisimpiä ovat kaivostoiminta (erityisesti timanttikaivokset) ja maatalous. Viljelykasveista mainittakoon kassava ja bataatti. Myyntiä varten kasvatetaan kahvia ja kaakaota. Valtio on vuokrannut suuria maa-alueita ulkomaalaisille tahoille kaupallisia öljypalmuviljelmiä varten.
Piirikunnan etelärajalla virtaa rajajoki Mano (Gbewa), eteläosia halkoo Moajoki ja luoteisosan läpi laskee Waanjejoki. Rannikon lähellä sijaitsevat Mape ja Mabesi ovat eliölajistoltaan monipuolisia järviä ja niiden alueelle on suunniteltu riistansuojelualuetta tai kansallispuistoa. Moajoen noin 12 neliökilometrin laajuinen, Keneman piirikunnan rajalla sijaitseva, sademetsän peittämä Tiwai-saari (Tiwai Island) on luokiteltu eläimistöltään ja biodiversiteetiltään erittäin merkittäväksi kohteeksi (hotspot) ja on ollut vuodesta 1987 lähtien  riistansuojelualue. Se on nostettu mahdollisten tulevien maailmanperintökohteiden ehdokaslistalle Sierra Leonesta. Myös Golan sademetsäkansallispuiston läntisimmät metsät sijaitsevat Pujehunin piirikunnassa.
Päällikkökunnat

Piirikunta on jaettu paikallishallintoa varten 12 päällikkökuntaan (engl. chiefdom), jotka ovat:
| Päällikkökunta | Väkiluku (VL2015) | Hallinnollinen  keskus |
| --- | --- | --- |
| Barri | &&&&&&&&&&036865.&&&&0036 865 | Potoru |
| Gallines Perri | &&&&&&&&&&054524.&&&&0054 524 | Blama |
| Kpaka | &&&&&&&&&&016376.&&&&0016 376 | Massam |
| Makpele | &&&&&&&&&&031015.&&&&0031 015 | Zimmi |
| Malen | &&&&&&&&&&049215.&&&&0049 215 | Sahn |
| Mono Sakrim (Mano Sakrim) | &&&&&&&&&&012883.&&&&0012 883 | Gbonjema |
| Panga Kabonde (Kpanga Kagonde) | &&&&&&&&&&049302.&&&&0049 302 | Pujehun |
| Panga Krim | &&&&&&&&&&&08915.&&&&008 915 | Gobaru |
| Pejeh (Futa peje; Peje) | &&&&&&&&&&013611.&&&&0013 611 | Futta |
| Soro Gbema | &&&&&&&&&&042024.&&&&0042 024 | Fairo |
| Sowa | &&&&&&&&&&017111.&&&&0017 111 | Bandajuma |
| Yakemu Kpukumu (Yekomo Kpukumu Krim) | &&&&&&&&&&013736.&&&&0013 736 | Karlu |
Peto (elokuva)

| Peto> Species |
| --- | --- |
 Elokuvan juliste.
Ohjaaja:  Roger Donaldson
Käsikirjoittaja:  Dennis Feldman
Tuottaja:   Dennis Feldman  Frank Mancuso, Jr. 
Säveltäjä:  Christopher Young
Kuvaaja:  Andrzej Bartkowiak
Leikkaaja:  Conrad Buff
Pääosat:   Ben Kingsley  Forest Whitaker  Natasha Henstridge 
Valmistustiedot
Valmistusmaa:  Yhdysvallat
Tuotantoyhtiö:  Metro-Goldwyn-Mayer
Levittäjä:  UIP-Dunafilm Netflix
Ensi-ilta:   1995-07-077. heinäkuuta 1995 (Yhdysvallat)  1995-11-2424. marraskuuta 1995 (Suomi)  
Kesto:  104 minuuttia
Alkuperäiskieli:  englanti
Budjetti:  35 miljoonaa dollaria
Tuotto:  113,4 miljoonaa dollaria
Seuraaja:  Peto 2
Aiheesta muualla
IMDb 
Elonet
AllMovie
Infobox OKNimi-testi OK: 
Peto, myös  Peto – The Species, (engl. Species) on vuonna 1995 ensi-iltansa saanut yhdysvaltalainen tieteis-kauhuelokuva, jonka on ohjannut Roger Donaldson ja käsikirjoittanut Dennis Feldman. Elokuva kertoo ihmisten kasvattamasta avaruusolennosta, joka karkaa laboratoriosta lisääntyäkseen. Olennon luoneen tiimin tulee saada se kiinni ja tuhota se ennen kuin tieto siitä leviää laajemman yleisön keskuuteen.
Elokuvan jatko-osa Peto 2 sai ensi-iltansa vuonna 1998. Lisäksi elokuville on tehty jatko-osat Species III ja Species: The Awakening suoraan videojulkaisuun.
Juoni

SETI-ohjelman tiedemiehet lähettävät Arecibo-viestin avaruuteen, joka sisältää muun muassa tietoa ihmisen DNA:sta. Viestiin saadaan ulkoavaruudesta vastaus, joka sisältää loppumattoman energialähteen ohjeen. Toinen viesti sisältää ohjeet avaruusolennon ja ihmisen risteytymän luomiseksi. Xavier Fitchin (Ben Kingsley) johtama tiimi onnistuu luomaan uuden olennon ja nimeää sen Siliksi. Olennosta tehdään naaraspuolinen, jotta se olisi helpommin hallittavissa.
Olento paljastuu hyvin nopeasti kasvavaksi ja kehittyväksi, ja se näyttää kolmen kuukauden ikäisenä jo 12-vuotiaalta tavalliselta ihmistytöltä. Silin väkivaltaiset kohtaukset sen nukkuessa saavat tiimin päättämään että olento täytyy tuhota syanidikaasulla, mutta Sil pakenee. Silin kiinniottamiseksi luodaan tiimi, johon kuuluvat antropologi Stephen Arden (Alfred Molina), molekyylibiologi Laura Baker (Marg Helgenberger), "empaatikko" Dan Smithson (Forest Whitaker) ja palkkasoturi Preston "Press" Lennox (Michael Madsen). Sil kehittyy nopeasti aikuiseksi (Natasha Henstridge), ja pyrkii lisääntymään. Se tappaa monia ihmisiä, jotka tulevat sen tielle.
Sil yrittää lisääntyä yökerhossa tapaamansa miehen kanssa, mutta perääntyy havaitessaan tämän olevan diabeetikko. Tiimi onnistuu keskeyttämään Silin kun se on toisen uhrinsa kanssa, ja se muuttaa muotoaan avaruusolennoksi ja pakenee. Sil kidnappaa naisen ja huijaa tämän ruumiin avulla kuolevansa autokolarissa. Sil palaa ulkonäköään muutettuaan hotelliin, jossa tiimi on, ja surmaa heistä Ardenin pariteltuaan tämän kanssa. Sil pakenee viemäriverkkoon, jossa hän murhaa Fitchin. Sitten Sil synnyttää jälkeläisen, jonka Smithson surmaa löytäessään sen. Sil hyökkää tiimin kimppuun, mutta Preston onnistuu tappamaan sen kranaatinheittimellä.