stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Alfred Suuri
Englannin kuninkaaksi

Wessex säilyi koskemattomana vuoteen 878 asti. Alkuvuodesta viikinkien kuningas Guthrum valloitti Chippenhamin Wiltshiressä ja käytti sitä tukikohtanaan, josta hyökätä Wessexin kimppuun. Chippenhamissa Alfred oli ollut viettämässä joulua. Yllätettynä Alfred pakeni pienen joukon kanssa metsän läpi nummelle Athelneyhin, Somersetiin. Siellä hän piileskeli kolmen kuukauden ajan.
Pääsiäisen jälkeen, koottuaan armeijan uskollisista aatelisista, yhteenottoon hyvin valmistautunut Alfred löi Guthrumin toukokuussa Edingtonin taistelussa. Tanskalaiset antautuivat ja Guthrum sekä 29 hänen päällikköään velvoitettiin ottamaan kaste ja kääntymään kristinuskoon.
Muodollisen rauhan myötä Englanti jaettiin kahteen osaan. Alfredin hallintaan tuli etelä- ja länsiosat ja viikingeille pohjois- ja itäosat, joita kutsuttiin nimellä danelagen (Danelaw). Hopeapennyssä hänen arvonimekseen oli annettu Rex Anglor[um], ”Englannin kuningas”.
Kuninkaana

Itä-Anglian viikingit alkoivat hyökkäillä vuoden 885 tienoilla, jota seurasi se, että Alfred valloitti Lontoon 885 tai 886. Mahdollisesti tällöin solmittiin rauhansopimus Englannin jakamisesta, joka tunnetaan Alfredin ja Guthrumin rauhana.
Oppineena miehenä Alfred kokosi lakeja, perusti kouluja ja käännätti latinalaisia kirjoja. Hänen aloitteestaan norjalainen Ottar teki retken pitkin Jäämeren rannikkoa Vienanmerelle asti ja slesvigiläinen Wulfston Suomenlahdelle.
Alfred aloitti suojattujen kaupunkien eli burhien rakentamisen ympäri eteläisen Englannin. Hän antoi uudisasukkaille maapalstoja sitä vastaan, että levottomina aikoina nämä kokoontuivat puolustamaan linnoitusta.
Kuollessaan Alfred hallitsi voimakasta Wessexia ja oli myös Mercian lääninherrana. Hänet haudattiin Winchesteriin.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Alfred Suuri Wikimedia Commonsissa
Sitaatteja aiheesta Alfred the Great Wikisitaateissa
| n k Wessexin kuningaskunnan hallitsijat |
| --- | --- |
 Cerdic (519–534)  Cynric (534–560)  Ceawlin (560–591)  Ceol (591–597)  Ceolwulf (597–611)  Cynegils (611–643)  Cwichelm (~626–636)  Cenwalh (643–645)  Penda (~626–655)  Cenwalh (648–672)  Seaxburg ~(672–674)  Cenfus (674)  Aescwine (674–676)  Centwine (676–685)  Cædwalla (685–688)  Ine (688–726)  Aethelheard (726–740)  Cuthred (740–756)  Sigeberht (756–757)  Cynewulf Wessexiläinen (757–786)  Beorhtric (786–802)  Egbert (802–839)  Ethelwulf (839–856)  Ethelbald (856–860)  Ethelbert (860–865)  Ethelred (866–871)  Alfred Suuri (871–899) 
| n k Englannin hallitsijat ja valtionpäämiehet (927–1707) |
| --- | --- |
 Alfred Suuri  Edvard Vanhempi  Ethelweard  Athelstan  Edmund I  Edred  Edwy  Edgar Rauhaisa  Edvard Marttyyri  Ethelred Neuvoton  Sven Haaraparta  Ethelred Neuvoton  Edmund Rautakylki  Knuut Suuri  Harald Jäniksenkäpälä  Knuut III Hardeknut  Edvard Tunnustaja  Edgar Atheling  Harald Godwininpoika  Vilhelm Valloittaja  Vilhelm Punainen  Henrik I  Tapani  Matilde  Eustace IV  Henrik II  Rikhard Leijonamieli  Juhana Maaton  Ludvig VIII  Henrik III  Edvard I  Edvard II  Edvard III  Rikhard II  Henrik IV  Henrik V  Henrik VI  Edvard IV  Henrik VI  Edvard IV  Edvard V  Rikhard III  Henrik VII  Henrik VIII  Edvard VI  Lady Jane Grey  Maria I  Filip II  Elisabet I  Jaakko I  Kaarle I  Oliver Cromwell  Richard Cromwell  Kaarle II  Jaakko II  Maria II  Vilhelm III Oranialainen  Anna 
| Auktoriteettitunnisteet  |
| --- | --- |
Kansainväliset:  FAST  ISNI  VIAF 2  3  WorldCat 
Kansalliset:  Norja  Chile  Espanja  Ranska  BnF data  Saksa  Italia  Israel  Yhdysvallat  Ruotsi  Japani  Tšekki  Australia  Kreikka  Alankomaat  Puola  Vatikaani 
Tieteilijät:  CiNii  zbMATH 
Taiteenala:  ULAN 
Henkilöt:  Deutsche Biographie  DDB  Trove 
Muut:  SNAC  IdRef 
Alfred Suuren patsas Winchesterissä. Patsas paljastettiin vuonna 1899, kun Alfredin kuolemasta oli kulunut tuhat vuotta.
Alkamenes (kuvanveistäjä)

| Alkamenes> Ἀλκαμένης.Henkilötiedot |
| --- | --- |
Syntynyt: 400-luku eaa. Ateena (?)
Kuollut: 400/300-luku eaa.
Taiteilija
Aktiivisena:  n. 444–400 eaa.
Ala:  kuvanveistäjä
Taidesuuntaus:  klassinen kuvanveisto
Alkamenes (m.kreik. Ἀλκαμένης, Alkamenēs, lat. Alcamenes; 400-luku eaa.) oli antiikin kreikkalainen kuvanveistäjä, joka edusti klassisen kauden kuvanveistoa. Hän oli oletettavasti kotoisin Ateenasta ja toimi noin vuosina 444–400 eaa.
Elämä ja ura

Alkamenes oli kuvanveistäjämestari Feidiaan oppilas ja näistä kuuluisin. Plinius vanhempi mainitsee hänet ateenalaisena. Suidas puolestaan kutsuu häntä lemnoslaiseksi, minkä on joskus tulkittu viittaavan siihen, että hän olisi voinut olla ateenalainen klerukhos-siirtokuntalainen Lemnoksella. Toisaalta kyseinen kohta on joskus luettu niin, että se voisi viitata Lemnoksen sijasta Ateenan Limnaihin. Tätä tulkintaa tukisi se, että Alkameneen tiedetään tehneen Dionysoksen patsaan Lenaioniin, joka sijaitsi Limnaissa.
Alkameneen ajoitus tunnetaan Pliniukselta, joka sijoitti hänet 84.–95. olympiadeille. Ajoituksen vahvistaa Pausanias, joka ajoittaa Praksiteleen (n. 364 eaa.) kolmanteen sukupolveen Alkameneen jälkeen.
Teokset

Feidiaan koulukunnalle tyypillisesti Alkamenenes teki erityisesti jumalten patsaita. Veistoksissaan Alkamenes ei jäljitellyt Feidiasta aivan samassa määrin kuin esimerkiksi tämän toinen oppilas Agorakritos. Pausanias piti Alkamenesta toiseksi parhaana kuvanveistäjänä heti Feidiaan jälkeen.
Antiikin lähteissä Alkameneen teoksiksi mainitaan:
Puutarhojen Afrodite. Alkameneen tunnetuin ja kauneimmaksi kehuttu teos oli Afroditen patsas, jota kutsuttiin sijoituspaikkansa mukaan ”Puutarhojen Afroditeksi” (Ἡ ἐν κήποις Ἀφροδίτη, Hē en kēpois Afroditē). Feidiaan kerrotaan viimeistelleen kyseisen veistoksen. Erityisesti ihailtiin patsaan poskia, käsiä ja rintoja. Usein on ajateltu, että kyseessä oli sama Afrodite, jolla Alkamenes voitti Agorakritoksen kilpailussa. Tälle ei ole suoraa tukea, ja lisäksi Plinius mainitsee Alkameneen voittaneen enemmän ateenalaisten puolueellisuuden kun veistoksen itsensä vuoksi.
Areen patsas Ateenan Areen temppelissä.
Dionysoksen patsas Ateenan Lenaionissa.
Hefaistoksen patsas, joka esitti jumalan rampuuden kuitenkaan antamatta vaikutelmaa epämuodostuneisuudesta.
Asklepioksen patsas Mantineiassa.
Kolmimuotoinen Hekate, ensimmäinen lajissaan, sekä Prokne Ateenan Akropoliilla.
Viisiottelun voittajaa esittänyt patsas.
Athenen ja Herakleen suurikokoiset patsaat, jotka Thrasybulos pystytti Herakleen temppeliin Thebassa vuonna 403 eaa. sen jälkeen, kun kolmenkymmenen tyrannin hallinto kukistettiin. Nämä ovat Alkameneen viimeiset tunnetut teokset.
Pausaniaan mukaan Alkamenes olisi tehnyt myös Olympian Zeuksen temppelin länsipään päätykolmiokoristelut, jotka esittivät kentauromakhiaa. Nykyisin kyseiset veistokset laitetaan kuitenkin Olympia-mestariksi kutsutun kuvanveistäjän nimiin. Johannes Tzetzes kertoo nykyisin kyseenalaistetun tarinan, jonka mukaan Alkamenes ja Feidias olisivat kilpailleet Athenen patsaan teossa, ja ateenalaiset olisivat suosineet aluksi Alkameneen versiota sen hienostuneen viimeistelyn vuoksi, mutta patsaiden pystyttämisen jälkeen muuttaneet mieltään.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Alkamenes Wikimedia Commonsissa
Merkittävimmät antiikin kreikkalaiset kuvanveistäjät
| --- | --- |
Arkaainen kuvanveisto:  Ageladas · Antenor · Aristion · Arkesilaos · Arkhermos · Athenis · Bathykles · Bupalos · Butades · Dameas Krotonlainen · Dipoinos · Endoios · Eukheiros · Kallon · Kanakhos vanhempi · Polymedes · Rhoikos · Skyllis · Smilis · Theodoros Argoslainen · Theodoros Samoslainen vanhempi · Theodoros Samoslainen nuorempi
Klassinen kuvanveisto:  Agorakritos · Akestor · Aleksis · Alkamenes · Alypos · Anaksagoras · Androsthenes · Antifanes · Apellas · Apollodoros · Aristeides · Asopodoros · Athenodoros · Bryaksis · Daidalos · Dameas Kleitorilainen · Deinomenes · Deinon · Demetrios · Eufranor · Eukadmos · Euthykrates · Feidias · Feidias nuorempi · Fradmon · Frynon · Fyromakhos · Glaukias · Hegias · Kalamis · Kallimakhos · Kanakhos nuorempi · Kantharos · Kefisodotos vanhempi · Klearkhos · Kleoitas · Kleon · Kolotes · Ksenofon · Kresilas · Kritios · Leokhares · Lykios · Lysippos · Lysistratos · Mikon Ateenalainen · Myron · Naukydes · Nesiotes · Nikeratos · Nikodamos · Olympia-mestari · Onatas · Paionios · Pasiteles vanhempi · Patrokles · Periklytos · Polykleitos · Polykleitos nuorempi · Polykles · Praksias · Praksiteles · Ptolikhos Aiginalainen · Ptolikhos Korkyralainen · Pyrrhos · Pythagoras · Silanion · Simon · Skopas · Sostratos · Sthennis · Strongylion · Theokosmos · Thrasymedes · Timotheos
Hellenistinen kuvanveisto:  Aetion · Agasias · Agasias · Agesandros · Aleksanteri Antiokialainen · Antigonos · Apollonios Tralleislainen · Arkesilaos · Arkhelaos · Boethos · Damofon · Doidalsas · Epigonos · Eubulides · Eunikos · Eutykhides · Herofon · Kefisodotos nuorempi · Khares · Koblanos · Ksenokrates · Menekrates · Mikon Syrakusalainen · Pasiteles nuorempi · Polykles · Pyromakhos · Sogonos · Stratonikos · Tauriskos · Thrason
Alkmaion (alkmaionidit)

| Alkmaion> Ἀλκμαίων.Henkilötiedot |
| --- | --- |
Syntynyt: Ateena
Muut tiedot
Aktiivisena:  n. 900–500-luku eaa.
    
Alkmaion (m.kreik. Ἀλκμαίων, Alkmaiōn, lat. Alcmaeon) oli kolmen eri henkilön nimi ateenalaisessa alkmaionidien ylimyssuvussa. Heidät erotetaan nykytutkimuksessa toisistaan roomalaisilla numeroilla.
Alkmaion I

Alkmaion I oli alkmaionidien kantaisä, joka oli antiikin aikaisen käsityksen mukaan Nestorin pojanpojan poika ja taustaltaan Pyloksesta Ateenaan tulleita neleidejä (Neleidai) eli Neleuksen jälkeläisiä.
Alkmaion II

Alkmaion II (700-luku eaa.) oli Megakles I:n poika ja Alkmaion I:n pojanpoika. Hän toimi ateenalaisen perimätiedon mukaan kaupungin viimeisenä elinikäisenä arkonttina noin vuoteen 753 eaa.
Alkmaion III

Alkaion III (600/500-luku eaa.) oli Megakles II:n poika ja Alkmaion II:n pojanpoika. Plutarkhoksen mukaan hän komensi Ateenan joukkoja 500-luvun eaa. alkuun sijoitetussa ensimmäisessä pyhässä sodassa Kirrhaa vastaan. Nykyisin sodan historiallisuus on kuitenkin kyseenalaistettu. Alkmaion kasvatti hevosia valjakkoajoihin ja voitti Olympian kisojen nelivaljakkoajot vuonna 592 eaa.
Herodotos kertoo, että Kroisos kutsui Alkmaionin Sardeeseen kiitoksena palveluksista, jotka hän oli tehnyt Kroisoksen lähetystölle, jonka tämä oli lähettänyt Delfoin oraakkelin luokse. Sardeessa Kroisos lupasi antaa Alkmaionille niin paljon kultaa kuin hän pystyisi itse kantamaan pois aarrekammiosta. Alkmaion pukeutui väljimpään vaatteeseensa ja täytti sen laskokset kullalla, ja jalkoihinsa hän oli laittanut tarkoituksella liian isot saappaat, joihin mahtui lisää kultaa. Lopuksi hän vielä täytti suunsa kultapölyllä ja laittoi sitä myös hiuksiinsa. Kroisos nauroi tempulle ja antoi hänelle vielä lisää kultaa saman verran. Tämä lisäsi huomattavasti alkmaionidien myöhempää vaurautta. Tapahtuma ajoittuu noin vuoteen 590 eaa.
Joskus, kun mukaan ei lueta varhaisempia sukupolvia, häneen viitataan numerolla Alkmaion I.
Ajan ja avaruuden filosofia

Ajan ja avaruuden filosofia on ontologian ja fysiikan filosofian rajalle sijoittuva filosofian osa-alue, joka käsittelee ajan ja avaruuden luonnetta sekä niihin liittyviä ontologisia ja tietoteoreettisia kysymyksiä. Siihen liittyviä kysymyksiä ovat muun muassa, ovatko aika ja avaruus olemassa mielen ulkopuolella tai ovatko ne olemassa toisistaan itsenäisinä; mikä selittää sen, että aika vaikuttaa virtaavan yhteen suuntaan; onko muita ajanhetkiä kuin nykyhetki olemassa; ja mikä on olioiden identiteetin luonne yli ajan.
Historiallisia näkemyksiä

Aika ja sen virtaaminen oli ongelma jo muinaisessa ajattelussa. Antiikin Kreikassa esisokraattiset filosofit, kuten Parmenides ja Herakleitos, kirjoittivat ajan luonteesta. Intialaisessa, hindulaisessa filosofiassa kuvataan kosmologiaa, jossa kaikkeus käy läpi useita syntymisen, tuhoutumisen ja jälleensyntymisen syklejä, jokaisen syklin kestäessä 4 320 000 vuotta.
Aristoteles katsoi painovoimateoriassaan, että absoluuttiset sijainnit ja muun muassa kaikkeuden keskipiste ovat olemassa, ja lisäksi avaruudessa on sellaisia absoluuttisia suuntia kuin ”ylös” ja ”alas”. Antiikin ja keskiajan taitteessa kirkkoisä Augustinus pohti ajan luonnetta laajasti teoksensa Tunnustukset yhdennessätoista kirjassa. Hän kysyy: ”Mitä on siis aika? Minä luulen sen tietäväni, jos ei kukaan sitä minulta kysele. Mutta jos joku sitä kysyy ja tahtoisen sen selittää hänelle, minä en sitä tiedä.”
Antiikin aikana monet filosofit ajattelivat, että kaikkeudella on ääretön menneisyys ilman alkua. Keskiajan teologit sen sijaan katsoivat, että kaikkeuden menneisyys on äärellinen, ja sillä on alkupiste. Tämä näkemys sai vaikutteita Lähi-idän  uskonnoille yhteisestä luomiskertomuksesta. Kristitty ajattelija Johannes Filoponos oli ensimmäisiä, joka esitti tähän perustuvan argumentin antiikin kreikkalaista ajattelua vastaan. Hienostuneempia perusteluja kehittivät myöhemmin varhaiset islamilaiset ja juutalaiset filosofit, kuten Al-Kindi, Saadia Gaon ja Al-Ghazali. He kehittivät kaksi loogista perustelua äärettömän menneisyyden ajatusta vastaan. Niistä ensimmäinen perustui ajatukseen todellisen äärettömyyden mahdottomuudesta:
Toinen perustelu perustui ajatukseen, jonka mukaan todellista äärettömyyttä ei voida täydellistää lisäämällä siihen jotain:
Myöhemmät kristilliset filosofit ja teologit omaksuivat kummatkin perustelut. Jälkimmäisestä perustelusta tuli kuuluisa erityisesti, kun Immanuel Kant omaksui sen osaksi ensimmäistä aikaa koskevaa antinomiaansa.
1000-luvun alkupuolella Ibn al-Haitham käsitteli Optiikan kirjassaan (1021) avaruuden hahmottamista ja sen tieto-opillisia seurauksia. Hän hylkäsi Eukleideen ja Ptolemaioksen kannattaman näkemisen emissioteorian ja kehitti sen sijaan näkemisen sisään säteilyn eli intromission oppia. Siinä näköhavainto on suhteessa aiempaan ruumiilliseen kokemukseen, minkä seurauksena näkemistä ei pidetty enää niin itsenäisenä toimintona eikä näköhavaintoja yhtä intuitiivisina kuin aiemmin. Käsityksen mukaan näköaistin toiminta vaatii kouriintuntuvaa kokemusta muun muassa etäisyyksistä ja ko'oista.
Suhtautuminen aika-avaruuteen > Realismi ja antirealismi

Perinteisen ontologisen realismin mukaan aika ja avaruus ovat olemassa ihmismielestä riippumattomina. Ontologinen idealismi sen sijaan kieltää mielen ulkopuolisen todellisuuden olemassaolon tai kyseenalaistaa sen. Myös jotkut antirealistit, jotka myöntävät mielen ulkopuolisia olioita olevan olemassa, kuitenkin epäilevät ajan ja avaruuden mielen ulkopuolista olemassaoloa.
Immanuel Kant esitti teoksessaan Puhtaan järjen kritiikki, että aika ja paikka ovat ihmisen havaintomuotoja, joiden avulla väistämättä hahmotamme kaiken havaitsemamme ja jotka mahdollistavat sen, että voimme ymmärtää havaintokokemusta. Sellaisina ne ovat apriorisia, mutta oliot sinänsä eivät ole sidoksissa aikaan ja paikkaan. Avaruudellisia ulottuvuuksia käytetään määrittämään fysikaalisten kappaleiden välisiä etäisyyksiä, ja ajallista ulottuvuutta käytetään määrittämään tapahtumien välisiä etäisyyksiä tai niiden kestoa.
Jotkut idealistit, kuten J. M. E. McTaggart artikkelissaan ”The Unreality of Time” (1908), ovat katsoneet ajan olevan harha.
Suhtautuminen aika-avaruuteen > Absolutismi ja relationalismi > Mach

Toinen merkittävä henkilö aiheesta käydyn keskustelun historiassa on Ernst Mach. Vaikkakaan hän ei kieltänyt Newtonin ämpärin ajatuskokeen yhteydessä ilmenevien ilmiöiden olemassaoloa, hän kuitenkin kielsi absolutistisen johtopäätöksen tarjoamalla erilaisen vastauksen siihen, mihin nähden ämpäri pyöri: se pyöri suhteessa kiintotähtiin.
Mach katsoi, että sellaiset ajatuskokeet kuin Newtonin ämpäri ovat ongelmallisia. Jos kuvittelisimme kaikkeuden, joka sisältää vain ämpärin, Newtonin kuvauksen mukaan tämä ämpäri voitaisiin laittaa pyörimään suhteessa absoluuttiseen avaruuteen, ja ämpärissä oleva veden pinta muuttuisi koveraksi. Koska kaikkeudessa ei kuitenkaan olisi mitään muuta, olisi mahdotonta vahvistaa, että ämpäri todellakin pyörii. Vaikuttaa aivan yhtä mahdolliselta, että veden pinta ämpärissä pysyisi tasaisena.
Jos kaikkeuteen kuitenkin lisättäisiin joku toinen olio ämpärin lisäksi, kuten esimerkiksi kaukainen tähti, tällöin olisi olemassa jotakin, johon nähden ämpärin voidaan katsoa pyörivän. Ämpärissä olevan veden pinnassa olisi mahdollisesti pieni kaareuma. Kun kaikkeudessa olevien olioiden lukumäärää lisätään, myös veden kaareutuminen lisääntyy. Mach katsoi, että olion momentti on olemassa vain kaikkeuden muiden olioiden vaikutusten summan seurauksena (Machin periaate).
Suhtautuminen aika-avaruuteen > Absolutismi ja relationalismi > Einstein

Albert Einstein esitti, että fysiikan lakien tulee olla samat kaikille havaitsijoille riippumatta käytetystä viitekehyksestä, koordinaatistosta. Suurin ongelma tälle ajatukselle tuli Maxwellin yhtälöistä. Niistä seurasi, että valonnopeus tyhjiössä on vakio. Tämä oli myöhemmin Einsteinin suhteellisuusteorian peruspostulaatteja.
Einstein otti suhteellisuusteoriansa lähtökohdaksi toteamuksen, että kaikki yritykset mitata esimerkiksi Maan nopeus suhteessa postuloituun valoeetteriin epäonnistuivat. Tästä hän päätteli, ettei eetteriä eikä myöskään absoluuttista avaruutta ole olemassa. Erityinen suhteellisuusteoria on suhteellisuuden periaatteen formalisointi. Sen mukaan kaikki fysiikan lait ovat samat kaikissa inertiaalijärjestelmissä eli tasaisessa suoraviivaisessa liikkeessä olevissa koordinaatistoissa.
Myöhemmin yleisessä suhteellisuusteoriassa Einstein yleisti suhteellisuuden ei-inertiaalisiin viitekehyksiin. Tämän mahdollisti ekvivalenssiperiaatteen olettaminen. Sen mukaan gravitaation aiheuttama voima ja kiihtyvyyden seurauksena tunnetut hitausvoimat ovat periaatteessa sama asia. Einsteinin esittämän ajatuskokeen (”Einsteinin hissi” tai avaruusalus) mukaan suljetussa tilassa oleva havaitsija, joka ei näe tämän tilan ulkopuolelle, ei voi millään keinolla ratkaista, onko tämä kiihtyvässä liikkeessä vai vaikuttaako siellä jonkin ulkopuolella olevan kappaleen aiheuttama gravitaatiovoima. Tämä johti johtopäätökseen, jonka mukaan olion massa kaareuttaa sen ympärillä olevan aika-avaruuden, niin kuin Einsteinin kenttäyhtälöt kuvaavat.
Inertiaalisen viitekehyksen mukaan olio, joka liikkuu aika-avaruuden geodeesin vastaisesti, kokee voiman. Vapaassa pudotuksessa oleva olio ei koe voimaa, koska se seuraa geodeesiä. Maan päällä oleva olio kokee voiman, koska se on planeetan pinnalla ollessaan geodeesin vastainen. Tämän valossa tyhjässä avaruudessa pyörivä ämpärillinen vettä kokee voiman, koska se pyörii suhteessa geodeesiin. Vesi kaareutuu, mutta ei siksi, että se pyörisi suhteessa kaukaisiin tähtiin, vaan siksi, että se pyörii suhteessa geodeesiin.
Einstein hyväksyi Machin periaatteen sikäli, että kaukaiset tähdet selittävät inertian tarjoamalla gravitaatiokentän, jota vastaan kiihtyvyys ja inertia tapahtuvat. Päinvastoin kuin Leibnizilla, tämä kaareutunut aika-avaruus on kuitenkin yhtä oleellinen osa oliota kuin muut sen keskeiset ominaisuudet, kuten tilavuus ja massa.
Suhtautuminen aika-avaruuteen > Konventionalismi

Konventionalismin mukaan aika-avaruus on vain konventionaalinen eli sopimuksenvarainen asia. Ensimmäisenä tällaista näkemystä kannatti Henri Poincaré. Hänen näkemyksensä oli vaste epäeuklidisen geometrian synnylle. Hän katsoi, että se mitä geometriaa avaruuteen sovelletaan on sovinnainen asia, koska erilaiset geometriat kuvaavat jonkun oliojoukon yhtä hyvin.
Myöhemmin Hans Reichenbach kehitti ja laajensi tätä näkemystä edelleen ottamaan huomioon suhteellisuusteorian kehityksen. Reichenbachin konventionalismi keskittyi koordinatiivisen määritelmän ajatukseen. Sillä on kaksi keskeistä piirrettä. Ensimmäinen liittyy pituusmittojen koordinoimiseen joidenkin fysikaalisten kappaleiden kanssa. Tämä liittyy siihen, ettemme voi koskaan käsittää pituuksia suoraan. Sen sijaan meidän on valittava joku fysikaalinen kappale, sanokaamme esimerkiksi metrin prototyyppi Kansainvälisessä paino- ja mittatoimistossa (Bureau International des Poids et Mesures), edustamaan pituusmittaamme. Toinen piirre liittyy erillisiin kappaleisiin. Vaikka voimmekin verrata kahden vierekkäin olevan metrin mitan pituuksia suoraan, vertaaminen ei ole yhtä helppoa, jos ne ovat kaukana toisistaan. Vaikka mitat olisivatkin saman pituisia kun ne tuodaan lähekkäin, emme ole oikeutettuja sanomaan, että ne ovat aina yhtä pitkiä. Pituuksien samuus tulee asettaa määrittelemällä.
Reichenbachin konventionalismin mukaan yleisessä suhteellisuusteoriassa on kyse juuri tällaisesta koordinatiivisesta määritelmästä. Siinä valon nopeuden jossain tietyssä ajassa oletetaan vastaavan aina samaa pituutta. Kun tällainen koordinatiivinen määritelmä on asetettu, samalla on asetettu aika-avaruuden geometria.
Aika-avaruuden rakenne

Aika-avaruuden tarkempi rakenne on eräs aihe, josta on keskusteltu sekä ajan ja avaruuden filosofiassa että fysiikan filosofiassa, toisaalta suhteessa absolutismiin ja konventionalismiin, toisaalta suhteessa yleiseen suhteellisuusteoriaan.
Aika-avaruuden rakenne > Samanaikaisuuden suhteellisuus

Erityisen suhteellisuusteorian mukaan avaruuden eri paikoissa sattuvien tapahtumien aikajärjestyskään ei ole kaikissa tapauksissa yksiselitteisesti määriteltävissä. Sen sijaan jokaiseen aika-avaruuden pisteeseen (tapahtumaan) liittyy yksikäsitteisesti määriteltävissä oleva tulevaisuuden valokartio ja menneisyyden valokartio.
Tulevaisuuden valokartioon kuuluvat ne aika-avaruuden pisteet (tapahtumat), joita ennen annetusta pisteestä lähtevä valo ehtii kyseiseen paikkaan. Menneisyyden valokartioon taas kuuluvat ne tapahtumat, joista valo ehtii annettuun pisteeseen ennen kyseistä hetkeä. Minkä tahansa tapahtuman kaikki syyt ovat siihen liittyvässä menneisyyden valokartiossa, kaikki seuraukset taas tulevaisuuden valokartiossa. Täten kahden eri tapahtuman välinen intervalli voi olla ajanluontoinen tai paikanluontoinen. Intervalli on ajanluontoinen, jos toinen tapahtuma on toiseen liittyvässä tulevaisuuden tai menneisyyden valokartiossa, muussa tapauksessa paikanluontoinen. Toisin sanoen intervalli on paikanluontoinen, jos tapahtumapaikat ovat niin kaukana toisistaan, ettei valo ehdi niiden välisenä aikana paikasta toiseen, ja siinä tapauksessa ei tapahtumien aikajärjestyskään ole yksiselitteinen vaan riippuu käytetystä koordinaatistosta. Koska esimerkiksi Auringon valo saapuu Maahan noin 8 minuutissa, tapahtumat Auringossa alle 8 minuuttia sitten tai alle 8 minuutin kuluttua eivät siis kuulu yksiselitteisesti menneisyyteen tai tulevaisuuteen vaan asia riippuu havaitsijan koordinaatiosta.
Suhteellisuusteorian mukaan siis aika ja avaruus liittyvät toisiinsa syvällisemmin kuin fysiikassa oli aikaisemmin oletettu. Tämä johti myös käsitykseen ajasta neljäntenä ulottuvuutena, johon liittyy muun muassa Rietdijkin–Putnamin argumentti.