Sippolan kirkko
Historia > Sippolasta kappeliseurakunta

Vuodesta 1812 sippolalaiset kuuluivat uusien valtakunnanrajojen myötä Porvoon tuomiokapituliin. Pitäjänkokouksessa vuonna 1819 sippolalaiset panivat jälleen oman papin pyynnön vireille, tällä kertaa tuotiin myös ilmi Sippolan aikomus muodostaa oma kappeliseurakunta. Seuraavan kerran Vehkalahden kappalaisen viran tullessa avoimeksi sippolalaiset kieltäisivät osallistuvansa uuden papin palkkaamiseen. Näin tapahtui vuonna 1824. Sippolalaiset ehdottivat anomuksessaan Porvoon tuomiokapitulille perustavansa uuden kappeliseurakunnan. Papille maksettaisiin sama palkka, jota sippolalaiset olivat siihen asti maksaneet Vehkalahden kappalaiselle, lisäksi hankittaisiin sopivat asuintilat. Ainoastaan mämmäläläiset olivat tyytymättömiä uuteen anomukseen, sillä Mämmälä sijaitsi lähempänä Anjalan kirkkoa, eivätkä mämmäläläiset nähneet hyötyä maksaa kaukana heistä sijaitsevasta papista. Vehkalahden seurakunnan kokouksessa anomusta vastustettiin, mutta Porvoon tuomiokapituli hyväksyi päätöksen uuden kappeliseurakunnan perustamisesta, kunhan kappalaiselle rakennettaisiin sopiva virka-asunto. Pappilan rakennukseksi suunniteltiin ostettavan Kujalan tilaa Liikkalasta, mutta hanke jäi paperille, vaikka ilmeisesti varojakin olisi ollut riittävästi. Pappila rakennettiin vasta vuonna 1842 Hirvelään, Sakin kruununtilan maille, huolimatta omistajien vastustuksesta. Talo rakennettiin Sippola-Kaipiainen-seututien varteen, jossa se on edelleen pystyssä.
Koska pappilan rakentamisessa meni aikaa, niin ensimmäisten viidentoista vuoden ajan Sippolassa toimivat väliaikaiset saarnaajat. Ensimmäinen saarnaaja oli pastori Johan Tengén. Tengén oli kansan keskuudessa pidetty ja maanläheinen pappi, hänet tunnettiin helppotajuisista saarnoistaan ja hyvistä keskustelutaidoistaan. Tengén tunnettiin myös viinaan menevänä miehenä, joka saarnoissaan usein lausuikin "Älkää, hyvät ihmiset ja seurakuntalaiset, eläkö kuten minä, vaan niin kuin minä sanon!". Tengénin jälkeen vuonna 1831 virkaa hoiti väliaikaisesti vuoden ajan Haminan vankilapappi Johan Adolf Järnefelt, jonka jälkeen virkaan valittiin alkeiskoulun opettaja Karl Clayhills. Hän toimi virassa kymmenen vuoden ajan.
Vihdoin pappilan valmistuttua kuvernementinsihteeri Alexander von Daehn ehdotti kappalaisen palkkaamista Sippolaan. Niinpä uudessa virassa aloitti vuonna 1844 Jonas Justen. Hän oli lähes varaton, heikkolahjainen, epäkohtelias sekä virassaan huolimaton ja välinpitämätön. Justen oli myös ryyppymies, ja kun hän alkoi esiintymään humalassa virantoimituksissakin, niin tuomiokapituli erotti hänet vuonna 1864. Justen kuoli alle vuoden kuluttua murtuneena miehenä. Justenin jälkeen kappalaisen tehtäviä hoiti vuoden ajan Karl Clayhills, kun muita halukkaita ei ollut. Hänen jälkeensä kappalaiseksi määrättiin kahden vuoden ajalle Aleksanteri Wilhelm Forstadius.
Seuraava kappalainen oli vuodesta 1867 pastori Kaarle Philip Rönnholm, joka viihtyi toimessaan kahdentoista vuoden ajan. Rönnholm oli pidetty, ystävällinen mies, joka harrasti metsästystä, kalastusta ja puutarhanhoitoa. Hän perusti pappilaan hedelmä- ja marjapuutarhan, jonka seurauksena muuallakin Sippolassa alettiin harrastamaan puutarhaviljelystä. Rönnholmin myötä Sippolan kirkollinen elämä alkoi olla taas hyvällä mallilla. Sippolan uuden tiilikirkon valmistuttua vuonna 1879 Rönnholm siirtyi Joroisten kirkkoherraksi.
Sippolan viimeinen kappalainen oli Kaarle Henrik Huhtinen, joka hoiti tehtävänsä aina hyvin, ajatellen seurakuntalaistensa parasta. Hän toimi virassa vuoteen 1887, jolloin Sippolasta muodostettiin itsenäinen seurakunta.