stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Taljanka

Taljanka on suomalainen lauluyhtye, jonka perusti aviopari Anja ja Timo Tyrväinen vuonna 1975. He ovat olleet yhtyeen keulakuvina koko historian ajan. Mukana olivat aluksi myös laulajat Antero Launis ja Hannele Kaleva-Virkkunen.
Yhtyeen tunnetuin kappale on "Huopikkaat", joka löytyy esikoisalbumilta Taljanka. Vakiokokoonpanoon kuuluivat tuolloin Lauri Harvilahti, kitara, huilu ja laulu sekä Asko Heinonen, kitara, hanuri, piano ja laulu. Toisesta albumista lähtien Taljanka on ollut trio, jossa kitaraa soittaa Timo Tyrväisen ohella Ari Salin. Konserttikokoonpanossa on heidän lisäkseen tilaisuuden luonteen mukaan 6–10 muusikkoa ja tanssijaa. Yksi tärkeimmistä vakiomuusikoista on ollut harmonikkataituri Petri Ikkelä.
Taljankan levyillä on kuultu monien maiden musiikillisiä sävyjä. Kesällä 1974 Anja Tyrväinen oli venäjän kielikursseilla Leningradissa ja toi mukanaan kasan levyjä. Hän käänsi "Huopikkaat", Timo Tyrväinen taas esikoislevyltä myös löytyvän "Sinisen huivin". Myös toinen albumi on pääosin slaavilaisperäistä musiikkia. Matkaan-albumilla on kappaleita, jotka Tyrväiset olivat kuulleet matkoillaan Pariisiin. Mikset saavu sisältää espanjalaisten rytmien ja Latinalaisen Amerikan lauluja. Imarme merkitsi paluuta slaavilaiseen musiikkiin. Zaiori-levyllä oli sellaisia etnomusiikin helmiä, jotka ovat muutamaa poikkeusta lukuun ottamatta jääneet Suomessa suhteellisen vieraiksi. Santa Lucialla on joululauluja eri maista ja kulttuureista. Suomalaisten joululaulujen rinnalla soivat ranskalaisen, espanjalaisen, italialaisen, saksalaisen ja yhdysvaltalaisen joulun sävelet. Kaksi kuvaa rinnakkain kulki työnimellä Taljanka goes iskelmä. Levyn aloittaa Kerkko Koskisen ja Jukka Itkosen "Elämänlangat", josta Katri Helena teki tunnetummaksi muodostuneen coverin. Federico García Lorcan teksteihin perustuva flamencolevy Tarara on tekijöittensä mukaan puhtaimmin omaan makuun tehty levy.
Myös Tyrväisten tyttäret Taija (s. 1982) ja Tania Tuulevi (s. 1984) ovat satunnaisesti olleet mukana Taljankan toiminnassa. Taija on soittanut pianoa ja lyömäsoittimia sekä sovittanut lauluja muun muassa albumilla Santa Lucia (koko perhe esittäytyy myös levyn kansissa joulutunnelmissa) ja Tarara-albumilla, jolla molemmat toimivat taustalaulajina.
Diskografia

Taljanka (1978)
Kun kohdattiin (1980)
Matkaan (1987)
Mikset saavu (1990)
Imarme (1993)
Parhaat (kokoelma, sisältää kaksi uutuusraitaa ja kaksi uudelleenlevytystä) (1996)
20 suosikkia — Huopikkaat (kokoelma) (1999)
Zaiori (2001)
Santa Lucia (joululevy) (2002)
Kaksi kuvaa rinnakkain (2004)
Tarara — Federico Garcia Lorcan lauluja (2006)
Tunteista tinkimättä, sointuja säästämättä (tuplakokoelma) (2010)
Eko (EP) feat. Mikko Perkoila (2020)
Live at Savoy (2020)
Aiheesta muualla

Latva, Tony; Tuunainen, Petri: Iskelmän tähtitaivas: 500 suomalaista viihdetaiteilijaa.  Helsinki: WSOY, 2004.  ISBN 951-0-27817-3
Taljankan esitystuotanto Suomen äänitearkistossa (1901–1999)
Ylen Elävä arkisto – Taljanka: Huopikkaat
| Auktoriteettitunnisteet  |
| --- | --- |
Kansainväliset:  ISNI 
Taiteenala:  MusicBrainz
Michael Joly

| Michael Joly> Henkilötiedot |
| --- | --- |
Syntynyt: 5. toukokuuta 1995 (ikä 29) Gatineau, QC, Kanada
Kansalaisuus:   Kanada  Alankomaat
Jääkiekkoilija
Lempinimi:  Mike, Holy Joly
Pelipaikka:  oikea laitahyökkääjä
Maila:  vasen
Pituus:  180 cm
Paino:  79 kg
Seura
Seura:  HC Lugano
Sarja:  National League
Pelinumero:  88
Pelaajaura
Pääsarjaura:  2021–
Aik. seurat:  Hartford Wolf Pack (AHL) Greenville Swamp Rabbits (ECHL) San Antonio Rampage (AHL) Colorado Eagles (ECHL/AHL) Wheeling Nailers (ECHL) Orlando Solar Bears (ECHL) Wilkes-Barre/Scranton Penguins (AHL) HPK (SML)
Michael Joly (s. 5. toukokuuta 1995 Gatineau, Quebec, Kanada) on kanadalais-alankomaalainen jääkiekkoilija, joka pelaa Sveitsin National Leaguen HC Luganossa. Hän on pelipaikaltaan oikea laitahyökkääjä.
Ura > Seuraura > Junioriura

Joly pelasi kauden 2010–2011 pääasiassa QMEAA-sarjaa Outaouais Intrépide Espoirin joukkueessa, jonka jälkeen Granby Inouk varasi hänet 50. pelaajana QJHL:n varaustilaisuudessa 2011.
 Kauden 2011–2012 Joly pelasi QMAAA-sarjaa Gatineau L’Intrépidessa, jonka sisäisen piste-, maali- ja syöttöpörssin hän voitti tehoilla 25+23=48. Joly jakoi koko sarjan maalipörssin kahdeksannen sijan kolmen muun pelaajan kanssa.
Rimouski Océanic varasi Jolyn 159. pelaajana QMJHL:n varaustilaisuudessa 2012. Hän siirtyi joukkueeseen kaudeksi 2012–2013, jolloin Jolyn pelasi tulokaskautensa aikana 50 runkosarjaottelua tehopistein 11+18=29 ja kuusi pudotuspeliottelua ilman tehopisteitä. Kaudella 2013–2014 hän oli tehoilla 44+30=74 Océanicin paras maalintekijä ja toiseksi paras pistemies Anthony DeLucan jälkeen. Joly sijoittui koko QMJHL:n maalipörssissä kuudenneksi. Hän voitti myös joukkueen sisäisen tehotilaston lukemalla +42. Myös pudotuspeleissä Joly oli Océanicin paras maalintekijä yhdeksällä osumallaan.
Kaudella 2014–2015 Joly oli tehoilla 26+19=45 Océanicin neljänneksi paras pistemies. Pudotuspeleissä hän oli 12 osumallaan joukkueen paras maalintekijä Chris Clappertonin kanssa. Joly eteni Océanicin kanssa aina President’s Cup -finaaleihin saakka. Lopulta finaalisarjan seitsemännessä ottelussa 18. toukokuuta 2016 kotona Quebec Rempartsia vastaan hän ratkaisi joukkueelleen mestaruuden tehtyään Océanicin 2–1-voittomaalin ylivoimalla toisessa jatkoerässä ajassa 81.55. Joly sai ottelussa myös syöttöpisteen Chris Clappertonin ylivoimalla tekemään avausmaaliin. Memorial Cup -turnauksessa hän oli tehoilla 2+4=6 Océanicin paras pistemies ja syöttäjä ja Joly jakoi myös joukkueen sisäisen maalipörssin voiton Alexis Loiseaun ja Chris Clappertonin kanssa.
Kesken kauden 2015–2016, marraskuussa 2015 Océanic kauppasi Jolyn Cape Breton Screaming Eaglesiin vaihdossa kesän 2016 toisen sekä kesän 2017 ensimmäisen ja toisen kierroksen varausvuoroihin. Hän nousi joukkueen varakapteeniksi ja teki Eaglesissa 39 runkosarjaottelussa tehot 33+30=63, joilla Joly oli joukkueen toiseksi paras maalintekijä ja neljänneksi paras pistemies. Hän teki QMJHL:n runkosarjassa yhteensä tehot 47+41=88, joilla Joly jakoi koko liigan maalipörssin toisen sijan Drummondville Voltigeursin Michael Carconen kanssa edellään vain Chicoutimi Saguenéensin Nicolas Roy sekä sijoittui pistepörssissä kymmenenneksi. Pudotuspeleissä hän oli Eaglesin paras pistemies ja maalintekijä tehoilla 11+5=16 ja Joly jakoi joukkueen sisäisen tehotilaston voiton Jevgeni Svetšnikovin kanssa lukemalla +7.
Ura > Maajoukkueura

Joly edusti Kanadaa Spengler Cupissa vuonna 2023.
Muuta

Jolyn äiti Josefine on syntynyt Alankomaiden Amsterdamissa. Michaelin isoveli Raphaël Joly on entinen Alankomaiden maajoukkuehyökkääjä ja pikkuveli D’Artagnan Joly pelaa hyökkääjänä Saksan kolmanneksi korkeimmalla sarjatasolla Oberligaa alankomaalaisessa Tilburg Trappersissa. D’Artagnanilla on myös Calgary Flamesin NHL-varaus vuodelta 2017. Veljesten setä Yvan Joly pelasi omalla urallaan hyökkääjänä kolme NHL-ottelua Montreal Canadiensissa.
Englannin talonpoikaiskapina

Englannin talonpoikaiskapina eli Wat Tylerin talonpoikaiskapina oli vuonna 1381 tapahtunut kapina, joka oli yksi keskiajan Euroopan lukuisista talonpoikaiskapinoista ja tärkeä Englannin historian tapahtuma. Kapina on Englannin historian äärimmäisin ja laajimmalle levinnyt kansannousu, ja sen lisäksi keskiajan parhaiten dokumentoitu yleinen kapina. Useat kapinan johtajat, kuten John Ball, Wat Tyler ja Jack Straw, ovat yhä suosittuja hahmoja populaarikulttuurissa, vaikka heistä tiedetäänkin vain vähän.
Myöhemmin kapina on nähty ensimmäisenä askelena kohti maaorjuuden lakkauttamista Englannissa, vaikka kapina itsessään epäonnistui. Se lisäsi ylempien luokkien tietoisuutta sekä feodaalijärjestelmän uudistamisen tarpeesta että alempien luokkien kokemasta kurjuudesta, jonka orjuutta lähentelevät olosuhteet aiheuttivat.
Kapinaan johtaneet tapahtumat

Kapinaa jouduttivat Rikhard II:n kovakouraiset yritykset panna voimaan kolmas keskiaikainen henkivero. Se oli alun perin asetettu vuonna 1377 rahoittamaan ulkomaan sotatoimia, jotka olivat jatkoa Edvard III:n aloittamalle satavuotiselle sodalle. Kolmannelle henkiverolle ei asetettu kiinteää taksaa (kuten vuonna 1377), eikä se edennyt minkään aikataulun mukaan (kuten vuonna 1379); sen sijaan osa köyhistä saattoi saada veronalennusta, vaikka toiset yhtä köyhät maksoivat täyden veron, mikä aiheutti valituksia epäoikeudenmukaisuudesta. Vero asetettiin kolmeen groatiin (keskiaikainen hopearaha; vastaa 12 pennyä eli yhtä šillinkiä), kun se vuonna 1377 oli vain yksi groat (neljä pennyä). Lapsikuningas Rikhard II, joka oli tuolloin vasta 14-vuotias, oli myös yksi kapinan syistä, sillä ryhmä epäsuosittuja miehiä johti hänen hallitustaan. Heihin kuuluivat Juhana Gent (sijaishallitsija), Simon Sudbury (lordikansleri ja Canterburyn arkkipiispa, joka oli korruptoituneeksi koetun kirkon keulakuva) ja Sir Robert Hales (valtion rahastonhoitaja, vastuussa henkiverosta). Heidät nähtiin korruptoituneina virkamiehinä, jotka yrittivät hyödyntää kuninkaan heikkoutta.
Kapinaan johtaneet tapahtumat > Työvoimapula

Englannissa vuosina 1348–1350 riehunut musta surma oli suuresti heikentänyt työvoimaa, ja näin ollen hengissä selviytyneet työntekijät saattoivat vaatia korkeampia palkkoja ja lyhyempiä työaikoja. Jotkut vaativat vapautta. He saivat usein tahtonsa läpi, sillä kartanonherrat tarvitsivat epätoivoisesti ihmisiä viljelemään heidän maitaan ja hoitamaan heidän karjaansa. Sitten vuonna 1351 kuningas Edvard III kutsui parlamentin koolle hyväksymään työläisten säädöksen. Säädöksellä pyrittiin hillitsemään vaatimuksia paremmista työehdoista jäädyttämällä palkat ruttoa edeltävälle tasolle ja rajoittamalla työvoiman liikkuvuutta. Kuitenkin asetuksen todennäköinen vaikutus oli se, että kartanonherrojen palkkaamat työläiset vapautettiin verosta, kun taas käsityöläisillä että varakkaammilla talonpojilla palkollisena olevat joutuivat maksamaan sakon tai joutuivat jalkapuihin. Uuden lain voimaantulo suututti talonpoikia suuresti ja aiheutti toisen syyn kapinaan.
Kapinaan johtaneet tapahtumat > Kapinan laukeaminen

Tapahtumat Essexin Fobbingin ja Brentwoodin kylissä olivat laukaiseva tekijä kansannousulle. 30. maaliskuuta 1381 John tai Thomas Bampton yritti kerätä henkiveroa Fobbingin kylän asukkailta. Paikallisen maanomistajan Thomas Bakerin johtamat kyläläiset eivät suostuneet antamaan Bamptonille mitään, ja hän joutui poistumaan kylästä tyhjin käsin. Court of Common Pleas -tuomioistuimen ylituomari Robert Belknap lähetettiin tutkimaan tapausta ja rankaisemaan syyllisiä. 2. kesäkuuta hänen kimppuunsa hyökättiin Brentwoodissa, mihin mennessä väkivaltainen tyytymättömyys oli levinnyt laajemmalle, ja Essexin ja Kentin kreivikunnat olivat täydessä kapinassa. Pian aseistautuneet kapinoitsijat etenivät Lontooseen.
Ensimmäiset protestit

Kesäkuussa 1381 kentiläiset kapinalliset marssivat Wat Tylerin johdolla Lontooseen liittyäkseen essexiläisten osastoon. Kun kentiläiset saapuivat Lontoon Blackheathiin 12. kesäkuuta, lollardilainen luopiopappi John Ball piti saarnan, joka rohkaisi kapinallisia. Seuraavana päivänä saarnan innoittamat kapinalliset ylittivät kaupungin keskustaan vievän London Bridge -sillan. Sillä aikaa “Essexin miehet” olivat kokoontuneet Jack Straw'n johdolla Great Baddow'hin ja marssineet Lontooseen, jossa he saapuivat Stepneyyn. Täysimittaisen kahakan sijaan vain tiettyihin kiinteistöihin hyökättiin systemaattisesti, joista monet liittyivät Juhana Gentiin tai Johanniittain ritarikuntaan. Kesäkuun 14. päivänä kapinallisten sanotaan tavanneen itsensä nuoren kuninkaan ja esittäneen hänelle Wallingfordin Rikhardin johtamana sarjan vaatimuksia, joihin kuului muun muassa joidenkin epäsuosittujen ministerien erottaminen ja maaorjuuden lakkauttaminen. Yksi talonpoikien kiehtovimmistakenen mukaan? vaatimuksista oli se, että “kuningaskunnassa ei pitäisi olla muuta lakia kuin Winchesterin laki”. Se saattaa viitata Winchesterin säädöskokoelman (1251) säädöksiin, joskin sen toisinaan katsotaan viittaavan kuningas Alfred Suuren oikeudenmukaisempiin aikoihin, jolloin Winchester oli Englannin pääkaupunki.
Lontoon Towerin valtaus

Samaan aikaan joukko kapinallisia valtasi Lontoon Towerin äkkirynnäköllä, ja teloitti oikopäätä siellä piileskelevät, mukaan lukien lordikansleri Sudburyn, Canterburyn arkkipiispan, valtion rahastonhoitajan Robert Halesin, Englannin Johanniittain ritarikunnan suurmestarin. Juhana Gentin Savoyn palatsi oli yksi kapinallisten Lontoossa tuhoamista rakennuksista.
Smithfield

Seuraavana päivänä Smithfieldissä järjestettiin lisäneuvottelut kuninkaan kanssa, mutta tällä kertaa tapaaminen ei mennyt suunnitelmien mukaan. Kuninkaan kronikoitsijoiden mukaan Tyler käyttäytyi erittäin riidanhaluisesti, laskeutui hevosensa selästä ja vaati juotavaa erittäin töykeästi. Seurauksena olleessa väittelyssä Tyler (muka) veti esiin tikarinsa, ja William Walworth, Lontoon ylipormestari, paljasti miekkansa ja hyökkäsi Tylerin kimppuun, haavoittaen häntä kuolettavasti niskaan. Sir John Cavendish, yksi kuninkaan ritareista, veti esiin miekkansa, ja lävisti sillä Tylerin mahan, tappaen hänet lähes välittömästi. Nähdessään hänet kuninkaan saattueen ympäröimänä kapinallisarmeija oli kuohuksissa, mutta kuningas Rikhard tarttui tilaisuuteen, ratsasti esiin ja huusi: “Teillä ei ole muuta johtajaa kuin minä”, lause jonka hän jätti tarkoituksella monitulkintaiseksi tilanteen laukaisemiseksi. Hän lupasi kapinallisille kaiken olevan hyvin, että Tyler oli lyöty ritariksi, ja että heidän vaatimuksiinsa suostuttaisiin — mutta kapinallisten tuli mennä St John's Fieldsin pelloille, jossa Wat Tyler tapaisi heidät. Kapinalliset suostuivat tähän, mutta kuningas rikkoi lupauksensa. Ylimykset järjestäytyivät nopeasti uudelleen pikaisesti kootun, 7000-miehisen miliisijoukon avulla, ja suurin osa kapinallisjohtajista otettiin kiinni ja teloitettiin, mukaan luettuna John Ball ja Jack Straw, joka mestattiin. Kapinan epäonnistuttua kuninkaan myönnytykset kumottiin, ja kapinoinnissa mukana olleet kiiruhtivat sanomaan itsensä irti tapahtumista.
Talonpoikaiskapina Lontoon ulkopuolella

Vaikka tärkeimmät asiat tapahtuivat pääkaupungissa, väkivaltaisuuksia esiintyi ympäri maata, eritoten East Angliassa.
Talonpoikaiskapina Lontoon ulkopuolella > Norfolk

Kapinan alettua 14. heinäkuuta se levisi pian Norfolkin kreivikuntaan. Siellä kapinalliset nujerrettiin Norwichin piispa Henry le Despenserin johdolla North Walshamin taistelussa kesäkuun 25. tai 26. päivä, kun kapinan paikallinen johtaja Geoffrey Litster otettiin kiinni ja teloitettiin.
Yhteenveto

Nykyisestä nimestään huolimatta talonpoikaiskapinaan osallistuminen ei rajoittunut pelkästään maaorjiin tai edes alempiin luokkiin. Talonpojat saivat apua ylimystön jäseniltä, esimerkkinä William Tonge, merkittävä raatimies, joka avasi Lontoon kaupunginportit kapinallisille kesäkuun 12. päivän vastaisena yönä.
Vaikka kapina ei onnistunutkaan tavoitteessaan, se näytti aatelisille että talonpojat olivat tyytymättömiä ja kykeneviä aiheuttamaan tuhoa. Pitemmällä aikavälillä katsottuna kapina auttoi radikaalin perinteen muodostumisessa brittiläisessä politiikassa. Kapinan jälkeen henkiveroa ei enää kerätty, joskin Englannin hallitukset jatkoivat samankaltaisten verojen keräämistä 1600-luvulle asti. 600 vuotta myöhemmin voimaan tullut tasasummavero tunnettiin yleisesti henkiverona, etenkin sen vastustajien keskuudessa.
Käännös suomeksi
Christiaan Huygens

| Christiaan Huygens |
| --- | --- |

Henkilötiedot
Syntynyt: 14. huhtikuuta 1629 Haag, Yhdistyneet provinssit
Kuollut: 8. heinäkuuta 1695 Haag, Yhdistyneet provinssit
Koulutus ja ura
Tutkinnot:  Leidenin yliopisto College van Oranje
Väitöstyön ohjaaja:  Frans van Schooten jr. ja Jan Jansz de Jonge Stampioen (käännä suomeksi)
Instituutti:  Ranskan tiedeakatemia
Oppilaat:  Denis Papin ja Gottfried Leibniz
Tutkimusalue:  Fysiikka Matematiikka
Tunnetut työt:  kaappikello Huygensin periaate
Christiaan Huygens (latinalaistettu muoto Christianus Hugenius; 14. huhtikuuta 1629 Haag – 8. heinäkuuta 1695 Haag) oli hollantilainen matemaatikko, fyysikko, tähtitieteilijä ja keksijä. Hän syntyi vaikutusvaltaiseen hollantilaisperheeseen Haagissa Hollannissa. Huygens tunnetaan parhaiten työstään fysiikan ja eritoten optiikan parissa, jossa hänet tunnetaan muun muassa Huygensin periaatteen keksijänä. Fysiikan lisäksi hän oli vaikutusvaltainen politiikassa, ja hänellä oli perhetaustastaan johtuen hyvät suhteet hollantilaiseen ja ranskalaiseen ylimystöön.
Elämä

Christiaan Huygensin perhe oli tunnettu ja arvostettu. Hänen isänsä Constantijn Huygens toimi Hollannin provinssien käskynhaltijan kirjanpitäjänä sekä Hollannin valtionneuvoston kirjanpitäjänä suuren osan elämästään. Constantijn oli akateemisesti oppinut, ja hän saavutti mainetta myös runoilijana, muusikkona ja taiteiden tukijana. Christiaan saikin akateemisen kasvatuksen musiikin, kirjallisuuden ja tieteiden parissa. Hän osoitti jo nuorena kiinnostusta luonnontieteiden teoriaa ja käytännön sovelluksia kohtaan.
Huygens vietti suhteellisen salattua ja hiljaista sosiaalista elämää, ja parhaiten hänet tunnetaan fysiikan alalla tapahtuneesta työstään. Hän asui Haagissa vuoteen 1666 ja sen jälkeen Pariisissa melkein koko loppuelämänsä lukuun ottamatta kolmea pidempiaikaista vierailuaan Lontoossa. Hän vuorovaikutti tunnettujen fyysikoiden ja matemaatikoiden, kuten Isaac Newtonin ja Gottfried Leibnizin, kanssa ollessaan Royal Societyn ja Ranskan tiedeakatemian jäsen.
Opinnot ja suuntautuminen fysiikkaan

Huygens opiskeli vuosien 1645 ja 1647 välisenä aikana oikeustiedettä ja matematiikkaa Leidenin yliopistossa. Vuodet 1647–1649 hän opiskeli oikeustiedettä Bredassa vasta valmistuneessa Oranian oppilaitoksessa (Collegium Arausiacum), jossa hänen isänsä toimi kuraattorina. Opintojensa jälkeen hän ei jatkanut diplomaatin uralla, vaikka se olisi ollut odotettu ratkaisu hänen perhetaustansa ja opiskelujensa ansiosta. Isältään saaman rahoituksen turvin hän kykeni omistautumaan luonnontieteen ja fysiikan tutkimiseen.
Työ ja tieteelliset saavutukset > Tieteellinen ensiesiintyminen

Huygensin esiintulo tapahtui vuonna 1651 hänen ensimmäisellä teoksellaan Theoremata de quadratura, jossa käsiteltiin pinta-alan määrittämistä. Hän osoitti Grégoire de Saint-Vincentin tekemien kvadraattisten päätelmien olevan osittain virheellisiä. Huygens paranteli vuosina 1654–1655 teleskooppeja ja veljensä Constantijnin kanssa he suunnittelivat paremman tavan hioa ja kiillottaa linssejä. Tämä johti taivaankappaleiden tutkimiseen, ja vuosina 1655–1656 Huygens tekikin havaintoja valmistamallaan teleskoopilla. Hän ratkaisi useita tähtitieteen ongelmia, kuten Saturnuksen renkaiden luonteen, ja hän löysi ensimmäisenä Saturnuksen kiertolaisen Titanin. Koska tähtitiede edellytti ajan tarkkaa mittaamista, paneutui hän myös horologiaan eli ajan tutkimiseen. Hän kehitti 1656 heilurikellon ja julkaisi 1658 ajan mittaamista käsittelevän teoksen Horologium (jota ei tule sekoittaa myöhemmin ilmestyneeseen teokseen Horologium Oscillatorium).
Työ ja tieteelliset saavutukset > Muutto Pariisiin

Huygens hyväksyttiin Royal Societyn jäseneksi hänen vieraillessaan Englannissa 1663, ja hän pääsi vuorovaikuttamaan aikansa tunnetuimpien tiedemiesten kanssa. Huygens oli jo saavuttanut mainetta, ja Ranskan kuningas Ludvig XIV tarjosi hänelle eläkkeen sillä ehdolla, että hän muuttaisi Pariisiin. Huygens suostui tähän ja asettui Pariisiin keväällä 1666. Samalla hän hyväksyi jäsenyyden juuri perustettuun pariisilaiseen tiedeakatemiaan Académie Royale des Sciencesiin. Terveydentilansa takia hän kuitenkin palasi muutamaan otteeseen kotipaikkaansa Haagiin.
Huygens lähetti 1668 Royal Societylle yhdessä John Wallisin ja Christopher Wrenin kanssa tehtyjen kokeiden tulokset, joissa todettiin liikemäärän säilyvän törmäyksessä. Hän oli kehittänyt jo 1652 kaavan liikemäärän säilymiselle elastisissa törmäyksissä, ja tämä koe osoitti sen pitävän paikkansa.
Työ ja tieteelliset saavutukset > Horologium Oscillatorium

Huygens julkaisi yhden tunnetuimmista teoksistaan Horologium Oscillatoriumin Pariisissa 1673. Teos käsitteli heilurikelloja, raskaiden kappaleiden tippumista tyhjiössä sekä sykloidin tautokronisuutta. Hän johti ensimmäisenä kaavan heilahdusajalle. Teoksessa hän johti myös, että keskeisvoima r-säteisellä ympyräradalla nopeudella v liikkuvaan kappaleeseen on verrannollinen nopeuden neliöön ja kääntäen verrannollinen säteeseen. Horologium Oscillatorium oli omistettu Ludvig XIV:lle, ja tämä vahvisti hänen asemaansa Pariisissa.
Työ ja tieteelliset saavutukset > Traité de la lumière ja valon aaltoluonne

Traité de la lumière (1678) käsitteli valon ominaisuuksia ja teoriaa valon aaltoluonteesta tai tarkemmin ottaen valosta pulssina. Teoksessa käsiteltiin valon kulkua aaltoliikkeenä väliaineessa ja taittumista aineiden rajapinnassa. Huygens kuvasi ilmiöitä aaltorintamaperiaatteella, joka nykyisin kantaa hänen nimeään. Huygensin periaatteella voidaan kuvata aaltorintaman etenemistä pistemäisten alkeisaaltolähteiden avulla. Teoria ei kuitenkaan aluksi saanut tunnustusta, mikä johtui Newtonin kilpailevasta hiukkasmallista ja tämän vaikutusvallasta luonnontieteissä. Huygens ei myöskään onnistunut kehittämään riittävän vahvaa matemaattista mallia, joka perustelisi teorian aukottomasti.
Työ ja tieteelliset saavutukset > Viimeiset elinvuodet

Huygens kääntyi viimeisinä elinvuosinaan  jälleen matematiikan puoleen Leibnizin kanssa käymänsä kirjeenvaihdon innoittamana. Viimeiset viisi vuotta hän sairasteli, ja hänen terveydentilansa oli huono. Huygens sairastui 1694 erittäin vakavasti ja kuoli kotonaan Haagissa 7. elokuuta 1695.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Christiaan Huygens Wikimedia Commonsissa
Anniversary of the birth of Christiaan Huygens European Space Agency – ESA. 14.4.2004. Viitattu 18.3.2021. (englanniksi)
Christiaan Huygens: Discoverer of Titan European Space Agency – ESA. 12.8.2012. Viitattu 18.3.2021. (englanniksi)
How to pronounce "Huygens". Frank.harvard.edu. Arkistoitu 30.3.2012. Viitattu 18.3.2021. (englanniksi) Huygensin nimen ääntämisestä.
Karttunen, Hannu: Vanhin tiede – Tähtitiedettä kivikaudesta kuulentoihin, s. 447.  Helsinki:  Ursa, 2003.  ISBN 978-952-5329-26-1
| Auktoriteettitunnisteet  |
| --- | --- |
Kansainväliset:  FAST  ISNI  VIAF  WorldCat 
Kansalliset:  Norja  Chile  Espanja  Ranska  BnF data  Katalonia  Saksa  Italia  Israel  Belgia  Yhdysvallat  Ruotsi  Latvia  Japani  Tšekki  Australia  Kreikka  Alankomaat  Puola  Portugali  Vatikaani 
Tieteilijät:  CiNii  MathSciNet  Mathematics Genealogy Project  zbMATH 
Taiteenala:  MusicBrainz  RKD Artists  ULAN 
Henkilöt:  Alankomaat 2  Deutsche Biographie  DDB  Trove 
Muut:  SNAC  IdRef
Bernhard Antiqua

Bernhard Bold Condensed BT. Bitstreamin versio Bernhard Antiqua -kirjaintyypistä.
Bernhard Antiqua on Lucian Bernhardin suunnittelema kirjaintyyppi. Bauerin kirjasinvalimo julkaisi kirjaintyypin vuonna 1912. Bernhard Antiqua edustaa Plakatstiliä, Saksassa 1905–1930 vaikuttanutta julisteiden ja mainosten tyylisuuntausta. Kirjaintyyppi on hyvin kapea ja rosoreunainen, ja se sopii parhaiten mainoslehtisiin, ilmoituksiin ja vastaaviin tarkoituksiin.
Mecanorma on julkaissut Bernhard Antiquan siirtokirjaimina. Useat fonttivalmistajat ovat myös julkaisseet kirjaintyypistä digitaalisia versioita, muun muassa Bitstream, Elsner+Flake, Paratype ja URW. Fonttien nimi on tavallisesti Bernhard Antiqua, Bernhard tai Bernhard Bold Condensed.
12. kesäkuuta

12. kesäkuuta on gregoriaanisen kalenterin mukaan vuoden 163. päivä (164. päivä karkausvuonna). Vuodesta on jäljellä 202 päivää.
Nimipäivät

suomalainen kalenteri: Esko
suomenruotsalainen kalenteri: Eskil
ortodoksinen kalenteri: Unto, Pietari, Petri, Pekka, Arseni
pohjoissaamenkielinen kalenteri: Sire
vanhemmissa kalentereissa: Blondina, Celsus, Eschillus, Escillus