stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Lauri Honko
Teoksia

Krankheitsprojektile: Untersuchung über eine urtümliche Krankheitserklärung. Helsinki 1959. (Folklore Fellows' communications, 178.)
Geisterglaube in Ingermanland. Helsinki 1962. (Folklore Fellows' communications, 185.)
Siirtymäriitit.  (Eripainos teoksesta Sananjalka 6. cripta ethnologica 17)  Turku:  Turun yliopisto, kansantieteen laitos, 1964.
Textualising the Siri epic. Helsinki 1998 (Folklore Fellows' communications, 264. Vol. 118.)
Uskontotieteen näkökulmia.  (Taskutieto 85)  Porvoo Helsinki:  WSOY, 1972.  ISBN 951-0-00009-4
(toim.): Kalevala ja maailman eepokset.  (Kalevalaseuran vuosikirja 65)  Helsinki:  Suomalaisen kirjallisuuden seura, 1987.  ISBN 951-717-417-9
Intian päiväkirja.  (Suomalaisen Kirjallisuuden Seuran toimituksia, 629)  Helsinki:  Suomalaisen Kirjallisuuden Seura, 1995.  ISBN 951-717-877-8
| Auktoriteettitunnisteet  |
| --- | --- |
Kansainväliset:  FAST  ISNI  VIAF  WorldCat 
Kansalliset:  Norja  Ranska  BnF data  Saksa  Israel  Suomi (KANTO)  Belgia  Yhdysvallat  Latvia  Tšekki  Alankomaat  Puola 
Taiteenala:  KulturNav 
Henkilöt:  DDB  Kansallisbiografia  Biografiskt Lexikon  Uppslagsverket Finland  Biografiasampo 
Muut:  IdRef
Kuolema pukee häntä

| Kuolema pukee häntä> Death Becomes Her |
| --- | --- |
 Elokuvan juliste
Ohjaaja:  Robert Zemeckis
Käsikirjoittaja:  Martin Donovan   David Koepp
Tuottaja:  Robert Zemeckis   Steve Starkey
Säveltäjä:  Alan Silvestri
Kuvaaja:  Dean Cundey
Leikkaaja:  Arthur Schmidt
Tuotantosuunnittelija:  Rick Carter
Pukusuunnittelija:  Joanna Johnston
Pääosat:  Meryl Streep   Bruce Willis  Goldie Hawn
Valmistustiedot
Valmistusmaa:   Yhdysvallat
Tuotantoyhtiö:  Universal Pictures
Levittäjä:  Universal Studios Netflix
Ensi-ilta:   31. heinäkuuta 1992    25. joulukuuta 1992 
Kesto:  104 minuuttia
Alkuperäiskieli:  englanti
Aiheesta muualla
IMDb 
Elonet
AllMovie
Infobox OKNimi-testi OK: 
Kuolema pukee häntä (Death Becomes Her) on vuonna 1992 ensi-iltansa saanut yhdysvaltalainen musta komedia, jonka ohjasi Robert Zemeckis. Pääosissa olivat Goldie Hawn, Meryl Streep ja Bruce Willis. Elokuva voitti Oscar-palkinnon parhaista erikoistehosteista.
Juoni

Madeline Ashton ja Helen Sharp eivät siedä toisiaan ja Helenille viimeinen pisara on, kun Madeline vie Helenin kihlatun tohtori Ernest Menvillen vihille. Helen vajoaa masennukseen ja seitsemän vuotta myöhemmin hänestä on tullut ylipainoinen ja rapistunut ulkonäöltään. Helenin päivänsä kuluvat syömällä ja televisiota katselemalla. Yllättäen hänen elämänsä saa uuden suunnan, kun hän joutuu mielisairaalaan.
Kun on kulunut 14 vuotta Madelinen ja Ernestin häistä, pariskunnan elämä on kaikkea muuta kuin auvoisaa. Molemmilla on alkoholiongelma, ja Ernestin kirurginura on vaihtunut hautausurakoitsijan töihin. Pariskunta saa kutsun Helenin kirjan julkistamistilaisuuteen ja Madeline järkyttyy huomatessaan Helenin vanhenemisen sijaan nuorentuneen monen vuoden jälkeen. Madeline päättää lähteä etsimään apua vanhentuneeseen ulkonäköönsä ja saa salaperäiseltä naiselta, Lisleltä, eliksiiriä, joka takaa ikuisen kauneuden ja nuoruuden.
Helen yrittää taivutella Ernestiä myrkyttämään vaimonsa, koska Helenistä Madeline on syypää Ernestin onnettomaan elämään. Lopulta mies työntää vaimonsa alas portaita. Paniikissa Ernest soittaa Helenille, mutta saa huomata Madelinen olevan vakavista vammoista huolimatta elossa. Ernest yrittää palauttaa vaimolleen mahdollisimman luonnollisen ilmeen ja vahingossa paljastaa Madelinelle tappoyrityksen. Madeline ampuu haulikolla Heleniä vatsaan, mutta hänkin on juonut samaa eliksiiriä eikä kuole.
Kun naiset saavat omat kinansa selvitettyä, he pyytävät Ernestiä korjaamaan heidän ulkonäkönsä. Mies suostuu sillä ehdolla, ettei hänen vastaisuudessa tarvitse olla naisten kanssa missään tekemisissä. Ernestin korjaukset osoittautuvat kuitenkin väliaikaisiksi, ja naiset päättävät yrittää saada Ernestinkin juomaan samaa eliksiiriä. Naiset vievät miehen Lislen juhliin, ja Lisle epäonnistuu taivuttelussaan saada Ernest juomaan eliksiiriä. Ernest onnistuu lopulta pakenemaan, ja Helen ja Madeline toteavat joutuvansa elämään toistensa kanssa – ikuisesti.
Näyttelijät

| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
|  Meryl Streep  | … |  Madeline Ashton   |
|  Bruce Willis  | … |  Ernest Menville    |
|  Goldie Hawn  | … |  Helen Sharp    |
|  Isabella Rossellini  | … |  Lisle von Rhuman    |
|  Ian Ogilvy  | … |  Chagall   |
Palkinnot > Bafta

Parhaat erikoistehosteet
Palkinnot > Golden Globe

Ehdokkuudet:
Paras naispääosa musikaali- tai komediaelokuvassa
Palkinnot > Oscar

Parhaat erikoistehosteet
Palkinnot > Saturn

Parhaat erikoistehosteet
Paras naissivuosa (Isabella Rossellini)
Ehdokkuudet:
Paras miespääosa
Paras naispääosa
Paras ohjaus
Paras fantasiaelokuva
Paras musiikki
Paras käsikirjoitus
Arvioita

Video-oppaassa vuodelta 1994 Bello Romano kehui elokuvan erikoistehosteita ja sanoi sen huippunäyttelijöiden ”hölmöilevän koko rahan edestä”. Hän antoi elokuvalle kolme tähteä viidestä, mikä vastaa sanallista arviota ”hyvä”.
Kuparisulfidi

| Kuparisulfidi |
| --- | --- |


Tunnisteet
CAS-numero:  1317-40-4
PubChem CID:  14831 ja 165914
Ominaisuudet
Molekyylikaava:  CuS
Moolimassa:  95,62
Ulkomuoto:  Musta kiteinen aine
Sulamispiste:  507 °C (hajoaa)
Tiheys:  4,76 g/cm3
Liukoisuus veteen:  Ei liukene veteen
Kuparisulfidi (CuS) on kupari- ja sulfidi-ionien muodostama epäorgaaninen ioniyhdiste. Yhdistettä käytetään muun muassa maaleissa. Luonnossa kuparisulfidia esiintyy kovelliittimineraalina.
Ominaisuudet, valmistus ja käyttö

Huoneenlämpötilassa kuparisulfidi on mustaa kiteistä ainetta ja sen alkeiskoppi on heksagonaalinen. Yhdiste ei käytännöllisesti katsoen liukene veteen, mutta liukenee happoihin sekä ammoniakki- ja syanidiliuoksiin komplekseja muodostaen. Kuparisulfidi hajoaa kuumennettaessa voimakkaasti.
Kuparisulfidia valmistetaan saostamalla veteen liukenevan kuparisuolan liuoksesta vetysulfidilla.
Kuparisulfidia käytetään laivojen pohjamaaleissa ja apuaineena värjättäessä aniliinimustalla.
Kupariheksasyanoferraatti

| Kupariheksasyanoferraatti |
| --- | --- |

Tunnisteet
Muut nimet:  Kupariferrosyanidi
CAS-numero:  13601-13-3
PubChem CID:  3081430
Ominaisuudet
Molekyylikaava:  Cu2[Fe(CN)6]
Moolimassa:  339,07
Ulkomuoto:  Punaruskea kiteinen aine
Kiehumispiste:  25,7 °C (298,7 K)tarvitaan parempi lähde
Tiheys:  2,2 g/cm3
Liukoisuus veteen:  Ei liukene veteen
Kupariheksasyanoferraatti(II) eli kupariferrosyanidi (Cu2[Fe(CN)6]) on kupari- ja ferrosyanidi-ionien muodostama epäorgaaninen ioniyhdiste. Yhdistettä käytetään väriaineena ja puoliläpäisevien kalvojen valmistamiseen.
Ominaisuudet

Huoneenlämpötilassa kupariheksasyanoferraatti(II) on väriltään punaruskeata kiteistä ainetta, joka on käytännöllisesti katsoen veteen liukenematonta. Yhdiste koostuu kuparikationista ja kompleksisesta [CuFe(CN)6]--ionista. Se liukenee muodostaen komplekseja syanidi- ja ammoniakkiliuoksiin. Kidevedettömän kupariheksasyanoferraatin lisäksi tunnetaan myös hydraatteja, joiden rakenteessa kideveden määrä vaihtelee.
Valmistus ja käyttö

Kupariheksasyanoferraattia valmistetaan saostamalla kuparisuolan avulla kaliumferrosyanidiliuoksesta.
Yhdistettä käytetään pigmenttinä öljymaaleissa ja emaleissa. Sitä sisältäviä punertavan- tai violetinruskeita väriaineita kutsutaan nimillä Firenzen ruskea, Hatchett-ruskea tai Van Dyck -ruskea. Kupariheksasyanoferraatti on yksi ensimmäisistä puoliläpäisevissä kalvoissa käytettävistä materiaaleista ja sitä on käytetty tässä tarkoituksessa muun muassa kasvisolujen toimintojen mallintamiseen.
Kuparioksalaatti

| Kuparioksalaatti |
| --- | --- |

Tunnisteet
CAS-numero:  814-91-5
PubChem CID:  13148
Ominaisuudet
Molekyylikaava:  C2O4Cu
Moolimassa:  151,57
Ulkomuoto:  Vaaleansininen kiteinen aine
Sulamispiste:  310 °C (hajoaa)
Liukoisuus veteen:  0,026 g/l (25 °C)
Kuparioksalaatti (C2O4Cu) on kupari- ja oksalaatti-ionien muodostama ioniyhdiste. Yhdistettä voidaan käyttää muun muassa katalyyttinä orgaanisen kemian synteeseissä ja siementen käsittelyissä.
Ominaisuudet, valmistus ja käyttö

Huoneenlämpötilassa kuparioksalaatti on vaaleansinistä kiteistä ainetta. Se esiintyy usein kidevedellisenä hemihydraattina (C2O4Ca·½H2O). Yhdiste liukenee vain hyvin niukasti veteen, mutta liukenee paremmin ammoniakkiliuoksiin. Kuparioksalaatti hajoaa kuumennettaessa kupari(II)oksidiksi ja välivaiheina ovat metallinen kupari ja kupari(I)oksidi. Kuparioksalaattia esiintyy luonnossa moolooiittimineraalina guanokasoissa ja monissa sienissä ja jäkälissä.
Kuparioksalaattia valmistetaan saostamalla veteen liukenevan kuparisuolan liuoksesta oksaalihapon tai natriumoksalaatin avulla.
Kuparioksalaattia käytetään katalyyttinä orgaanisen kemian synteeseissä, polyoksimetyleenimuovien stabilisaattorina ja siemeniä tuholaisilta suojaavana pinnoitteena.
Kuplapesä

Taistelukalan (Betta splendens) mätimunia kuplapesän kuplissa.
Kuplapesä on joidenkin kalalajien, kuten labyrinttikalojen, syljestä ja ilmasta vedenpintaan tekemä rakennelma, joka monesti tarttuu vesikasveihin. Kuplat suojelevat mätimunia tunkeilijoilta ja muilta vaaroilta, myös poikasten juuri kuoriuduttua. Kuplapesää käyttävien kalalajien mätimunat ovat pesässä kuoriutumiseen saakka.
Hombori

| Hombori |
| --- | --- |
 Homborin kylää. Taustalla Hombori Tondo.
 Hombori
 Koordinaatit: 15°16′48″N, 1°42′0″W 
Valtio:  Mali
Alue:  Moptin alue
Piiri:  Douentzan piiri
Hallinto:  
 – Hallinnon tyyppi:  maalaiskunta
Pinta-ala:  
 – Kokonaispinta-ala:  2 203 km²
Väkiluku (2009):  23 100
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Näkymä Hombori Tondo -vuorelle.
RN16-maantie ja ”Fatiman käsi”.
Hombori on maalaiskunta ja sen keskuskylä Moptin alueen Douentzan piirissä Malissa. Se sijaitsee Homborivuorten pohjoispuolella 150 kilometriä Douentzasta itään. Kunnassa on 23 100 ja keskuskylässä 7 100 asukasta (vuonna 2009, väestönlaskenta).
Maantiede ja asutus

Homborin kunnan pinta-ala on 2 203 neliökilometriä. Se rajoittuu etelässä Douentzan piirin Mondoron ja lännessä Haïrén sekä pohjoisessa ja idässä Gourma-Rharousin piirin Inadiatafanen ja Gossin kuntiin.
Alue on pinnanmuodostukseltaan tasankoa, jonka keskellä kohoavat Homborivuoret. 1155 metriä korkea Hombori Tondo on Malin korkein kohta. Seutu kuuluu Sahelin vyöhykkeeseen. Vuotuinen sademäärä on keskimäärin 200 millimetriä. Vesistöt ovat sadekauden jälkeen kuivuvia jokia ja lampia. Kasvillisuus on pensas- ja metsäsavannia. Eläinkuntaan kuuluvat Gourman norsut.
Kuntaan kuuluu 20 kylää ja kuusi paimentolaisryhmää. Asukkaat ovat enimmäkseen songhaita. Lisäksi on fulbeja, dogoneja ja bambaroita. Vallitseva uskonto on islam.
Historia

Seudun kanta-asukkaina pidetään dogoneja. Songhait ovat saapuneet Homborivuorille useassa aallossa Gaon, Timbuktun ja Rharousin suunnasta. Kansanperinteen mukaan alkuperäisiä kyliä oli viisi. Vihollisiaan paenneet songhait perustivat uuden kylän, joka sai nimensä sanoista How boori gaïndi (”Tänään on hyvä päivä”).
Sonni Ali Berin aikana 1460- ja 1470-luvuilla Homborista tuli Songhaivaltakuntaan kuuluneen maakunnan keskus. Alueen päälliköllä eli Hombori-koylla oli huomattava vaikutusvalta Gaon hovissa. Homborin päällikkönä toimineesta Mohammed Tourésta tuli sittemmin valtakunnan hallitsija. Marokkolaisten lyötyä songhait Tondibissa vuonna 1591 Hombori toimi askia Nouhoun jatkaman vastarinnan keskuksena. Marokkolaisen Mahmoud ben Zergoun -paššan joukot valtasivat alueen vuonna 1595.
Timbuktun marokkolaisten vallan heikennyttyä 1600-luvulla Hombori joutui Gourman tuaregien valtapiiriin. Tasangon viljely kävi mahdottomaksi orjakauppiaiden hyökkäysten takia, ja asukkaat vetäytyivät vuorten kiviterasseille puolustuslinnoitusten suojaan. Songhaivaltakunnan aikana alkanut islamin leviäminen jatkui 1800-luvulla. Macinan fulbet pakkokäännyttivät Homborin asukkaat muslimeiksi, minkä johdosta osa heistä pakeni Doriin.
Ranskan siirtomaajoukot saapuivat alueelle vuonna 1899. Ranskalaiset solmivat rauhansopimuksen Homborin päällikön Kodan kanssa ja karkottivat seutua uhanneet tuaregit. Siirtomaaviranomaiset asettivat Kodan jälkeen Homborin päälliköksi Kayesissa ja Dakarissa opiskelleen Bokar Sorgoun, jonka jälkeläiset ovat sittemmin toimineet kylän ja kantonin päällikköinä.
Vuosina 1908–1926 Hombori toimi Gourman piirin keskuksena. Se oli myös tärkeä ranskalaisten sotilastukikohta. Malin itsenäistyttyä vuonna 1960 Homborista tuli arrondissementin keskus. Nykyinen kunta on perustettu vuonna 1996.
Liikenne, elinkeinot ja palvelut

Homborin kautta kulkee Sévarén ja Gaon välinen maantie RN16. Kylien väliset reitit ovat vaikeakulkuisia varsinkin sadeaikaan.
Paikallisia elinkeinoja ovat maanviljely, karjanhoito, metsien hyödyntäminen, käsityöammatit ja pienimuotoinen kaupankäynti. Tärkeimmät viljelykasvit ovat hirssi, durra, riisi, maapähkinä, lehmänpapu, maapapu ja vihannekset. Kotieläimiä ovat naudat, lampaat, vuohet, kamelit, aasit ja siipikarja. Nuoriso hakeutuu ansiotöihin Moptiin, Bamakoon ja naapurimaihin.
Kunnassa toimii seitsemän alakoulua ja yksi yläkoulu, kaksi koulutus- ja kehittämiskeskusta (CED) sekä lukutaito- ja koraanikouluja. Terveyspalveluihin kuuluvat Homborin terveyskeskus ja lääkevarasto. Vesihuolto käsittää kaivoja, porakaivoja ja kaksi vesijohtoverkkoa.
Nähtävyydet ja matkailu

Homborivuoret ovat Malin tärkeimpiä luonnonnähtävyyksiä. Matkailijoita houkuttelevat alueen kiipeilymahdollisuudet, luonto ja kulttuuriperintö. Homborissa on majoitus- ja opaspalveluja, mutta kokonaisuutena matkailu on vielä kehittymätöntä.
Aiheesta muualla

Project Hombori (englanniksi), (ranskaksi)
Kuparijakamari

| Kuparijakamari |
| --- | --- |

Uhanalaisuusluokitus
 Elinvoimainen  
  
Tieteellinen luokittelu
Domeeni::  Aitotumaiset Eucarya
Kunta::  Eläinkunta Animalia
Pääjakso::  Selkäjänteiset Chordata
Alajakso::  Selkärankaiset Vertebrata
Luokka::  Linnut Aves
Lahko::  Tikkalinnut Piciformes
Heimo::  Jakamarit Galbulidae
Suku::  Jakamarit Galbula
Laji::  pastazae
Kaksiosainen nimi
 Galbula pastazae  Taczanowski & Berlepsch, 1885 
 Kuparijakamarin levinneisyys
Katso myös
   Kuparijakamari Wikispeciesissä   Kuparijakamari Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OKIUCN-testi OK: 
Kuparijakamari (Galbula pastazae) on jakamareihin kuuluva lintulaji. Sitä tavataan Etelä-Amerikassa.
Koko ja ulkonäkö

Kuparijakamari kasvaa noin 23 cm pitkäksi. Ruumiinrakenteeltaan laji on pitkäpyrstöinen ja myös nokka on pitkä. Kuparijakamarikoiraan otsa on väriltään kiiltävän sininen, muuten pää, selkä ja siivet ovat kiiltävän vihreät. Pyrstö on muuta ruumista ruskeampi. Silmien ympärillä on keltaiset renkaat. Vatsa, alaperä ja pyrstön alaosa ovat koiraalla punaiset. Kuparijakamarinaaraan kurkku on punaruskea ja naaraalla ei ole sinistä otsassa. Naaraan vatsa ja pyrstön alaosa ovat punaruskeat.
Levinneisyys ja elinympäristö

Kuparijakamaria tavataan Kolumbian eteläosista Ecuadorin ja Perun luoteisosiin. Sen elinympäristöä ovat kosteat vuoristometsät ja erityisesti metsien reunat. Linnun elinympäristöt sijaitsevat tyypillisesti 600–2 100 metrin korkeudella merenpinnasta. Kuparijakamarit rakentavat pesänsä maavalleihin. Kuparijakamarikannan kooksi arvioidaan 42 000 sukukypsää yksilöä. Kantaa uhkaa sopivan elinympäristön väheneminen, koska metsiä hakataan maanviljelykseen muun muassa tee- ja kahviviljelmiä varten.
Hoodoovuori

Hoodoovuori
Hoodoovuori on tulivuori läntisessä Brittiläisessä Kolumbiassa Iskutjoen pohjoispuolella. Hoodoovuori saattaa aktivoitua. Sen huippua peittää halkaisijaltaan 3–4 kilometrin jääpeite. Vuoren huipun tasaisuuden perusteella on päätelty, että sen 100 000 vuotta sitten alkanut muodostuminen olisi tapahtunut jäätikön alla. Hoodoovuoren lähin kaupunki on sadan kilometrin päässä oleva Stewart.
Satelliittikuva Hoodoovuoresta ja jäätiköistä sen molemmin puolin.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Hoodoo Wikimedia Commonsissa
Honky Tonk Women

| ”Honky Tonk Women” The Rolling Stones |
| --- | --- | --- |

Singlen tiedot
 B-puoli: ”You Can’t Always Get What You Want”
 Julkaistu: 4. heinäkuuta 1969
 Formaatti: 7"-single
 Tuottaja(t): Jimmy Miller
 Tyylilaji: rock
 Kesto: 03.02
 Levy-yhtiö:  Decca Records    London Records
Listasijoitukset
  1. (5 viikkoa, 12. heinäkuuta 1969)    1. (5 viikkoa, 9. elokuuta 1969)    1. (4 viikkoa, 1969)    1. (4 viikkoa, 15. heinäkuuta 1969)    1. (26. heinäkuuta 1969)    2. (28. heinäkuuta 1969)    2. (viikko 31/1969)    2. (viikko 31/1969)    4. (15. elokuuta 1969)    5. (1969)
The Rolling Stonesin muut singlet
| ”Street Fighting Man” 1968 | ”Honky Tonk Women” 1969 | ”Brown Sugar” 1971 |
Honky Tonk Women on brittiläisen The Rolling Stones -yhtyeen vuonna 1969 ilmestynyt kappale ja single. Se on toistaiseksi yhtyeen viimeinen Britannian listaykköseksi noussut hitti, ja samalla yhtyeen ensimmäinen julkaistu kappale, jossa soitti uusi kitaristi Mick Taylor. Yhdysvalloissa single oli listaykkösenä neljän viikon ajan.
Laulun sanoitus kertoo prostituoidusta, ja kappale äänitettiin toukokuussa 1969 yöaikaan viidessä tunnissa. ”Honky Tonk Women” edustaa tyyllisesti eräänlaista ”mustaa countrya” puhaltimineen, pianoriffeineen ja naispuolisine taustakuoroineen. Siinä on myös erikoista se, että itse säkeistöissä ei ole lainkaan bassokitaraa. Kappale ei kuulu yhtyeen minkään studioalbumin valikoimaan, mutta joulukuussa 1969 ilmestyneellä studioalbumilla Let It Bleed on kappale ”Country Honk”, joka on ”Honky Tonk Womenin” country-versio.
Kappaleesta ovat tehneet cover-version muun muassa Humble Pie, Joe Cocker, Elton John sekä Ike & Tina Turner. Suomeksi kappaleen levytti ensimmäisen kerran Kirka vuonna 1975 nimellä ”Huonot naiset”. Tekstin oli tehnyt Pertti Reponen. Vuonna 1984 ilmestyi Raimo Räsäsen sanoittama Kino-Orkesterin versio ”Kampin Kaisa”. Vuonna 1989 puolestaan Freud Marx Engels & Jung julkaisi kappaleesta Pekka Myllykosken ja Mikko Saarelan suomennoksen nimellä ”Soittoruokaloiden naiset”.
Alkuperäisen singlen b-puolella oli kappaleen ”You Can't Always Get What You Want” lyhennetty versio. Kyseinen kappale julkaistiin myöhemmin samana vuonna Let It Bleed -albumilla.
Kappaleet

A-puoli
Honky Tonk Women – 3.02 (säv. Mick Jagger/Keith Richards)
B-puoli
You Can't Always Get What You Want – 4.45 (säv. Jagger/Richards)
Kupro

Kuproa
Kupro on kupari-ammoniakkimenetelmällä selluloosasta valmistettava muuntokuitu. Kupron kauppanimiä ovat mm. Bemberg, Bemsilke, Bamsilke, Cupioni, Cupresa ja Cuprama.
Kuproa kutsuttiin aiemmin myös nimellä kuparisäteri.
Kuprokuituja valmistetaan nykyisin puuselluloosasta kuten viskoosia. Alun perin kuprokuidut valmistettiin puuselluloosan sijaan puuvillan niin sanotusta lintteristä (engl. linters). Se on puuvillan siemeniin kuitujen erotuksen jälkeen jäävää lyhyttä kuitua, joka ei sovellu kehrättäväksi. Kehruuliuos valmistetaan liuottamalla selluloosa kuparioksidiammoniakkiin: ensin selluloosa jauhetaan yhdessä saostetun kuparihydraatin kanssa, sitten seos käsitellään konsentroidulla ammoniakilla. Näin saatu kehruuliuos saostetaan hitaasti kuumalla vedellä, jolloin selluloosa koaguloituu märkä- tai venytyskehruuta varten.
Kuprokuidun kehitti Louis Despeissis vuonna 1890 Ranskassa. Kuidun valmistusmenetelmän kehittely kuitenkin jatkui Saksassa ja 1908 saksalaisyritys J.P. Bemberg toi markkinoille Bemberg-silkin. Valmistuskustannuksiltaan halvempi viskoosi kuitenkin yleistyi ja Bembergiä ja japanilaista Asashia lukuun ottamatta kuidun valmistus loppui ensimmäisen maailmansodan alkuun mennessä. 1990-luvulla kuprokuidun suosio elpyi muodissa.
Kankaana kupro on silkkimäistä ja siitä valmistetaankin alusasuja. Kupron suurin käyttökohde on vuorikankaana. Kuproa hoidetaan viskoosin tavoin.
Kupari(I)

| Kupari(I)oksidi |
| --- | --- |


Tunnisteet
CAS-numero:  1317-39-1
PubChem CID:  10313194
Ominaisuudet
Molekyylikaava:  Cu2O
Moolimassa:  143,1 g/mol
Ulkomuoto:  Punainen jauhe
Sulamispiste:  1 235 °C
Kiehumispiste:  1 800 °C (hajoaa)
Tiheys:  5,8–6,2 g/cm3
Liukoisuus veteen:  Ei liukene veteen
Kupari(I)oksidi (Cu2O) on epäorgaaninen yhdiste ja toinen kuparin oksideista. Yhdistettä käytetään muun muassa väriaineena ja katalyyttinä. Luonnossa esiintyvä kupriittimineraali on kupari(I)oksidia.
Ominaisuudet

Kupari(I)oksidi on kiinteää ainetta. Jauheena sen väri vaihtelee hiukkaskoon mukaan. Pieninä hiukkasina se on keltaista ja muuttuu hiukkaskoon kasvaessa väriltään oranssin ja punaisen kautta violetiksi. Yhdiste ei liukene veteen mutta liukenee ammoniakkiin ja suolahappoon muodostaa kupari(I)komplekseja mutta kupari(I)oksidi hapettuu kupari(II)yhdisteiksi hapettavien happojen, kuten typpi- tai rikkihapon, vaikutuksesta. Kosteassa ilmassa se hapettuu helposti kupari(II)oksidiksi.
Valmistus

Kupari(I)oksidia voidaan valmistaa usealla eri tavalla. Käytetyimmät tavat ovat pyrometallurgiset valmistusmenetelmät. Sitä voidaan valmistaa kuumentamalla kuparijauhetta yli 1 030 °C:n lämpötilassa ja johtamalla uuniin ilmaa. Alhaisempaa lämpötilaa voidaan käyttää, jos yhdistettä valmistetaan pelkistämällä kupari(II)oksidia hiilen avulla. Tämä reaktio suoritetaan 750 °C:n lämpötilassa ja reagoimattomassa inertissä ilmakehässä. Näin saatu punainen kupari(I)oksidi usein sekoitetaan sen stabiloimiseksi mäntyöljyyn tai isoftaalihappoon.
Yhdistettä voidaan tuottaa myös hydrometallurgisin menetelmin. Käytettyjä ovat muun muassa ammoniakin lisääminen tetra-ammiinikupari(I)-kompleksiin tai saostaminen natriumhydroksidin avulla kupari(I)kloridiliuoksesta. Hienojakoista keltaista kupari(I)oksidia valmistetaan elektrolyysin avulla.
Käyttö

Kupari(I)oksidia käytetään laivojen pohjamaaleissa, joissa se estää levien kasvua ja hanhenkaulojen tarttumista pohjiin. Sitä voidaan käyttää myös fungisidina. Lisäksi kupari(I)oksidilla värjätään lasia ja se katalysoi useita orgaanisia reaktioita.
Kupari(I)oksidin muodostumista käytetään sokerien läsnäolon selvittämiseen niin kutsutulla Fehlingin testillä. Emäksiseksi tehtyyn kuparisulfaattiliuokseen lisätään kaliumnatriumtartraattia ja pelkistävät sokerit tai aldehydit pelkistävät kupari(II)ionit kupari(I)oksidiksi, joka saostuu.
Kuparinitraatti

| Kuparinitraatti |
| --- | --- |


Tunnisteet
CAS-numero:  3251-23-8
PubChem CID:  18616
Ominaisuudet
Molekyylikaava:  Cu(NO3)2
Moolimassa:  187,57 g/mol
Ulkomuoto:  Sininen kiteinen aine
Sulamispiste:  114,5 °C (trihydraatti)
Tiheys:  2,32 g/cm3 (trihydraatti)
Liukoisuus veteen:  1378 g/l (trihydraatti)
      
Kuparinitraatti (Cu(NO3)2) on kupari- ja nitraatti-ionien muodostama epäorgaaninen ioniyhdiste. Yhdistettä voidaan käyttää muun muassa tekstiiliteollisuudessa, pyrotekniikassa ja metallurgiassa sekä muiden kupariyhdisteiden valmistamiseen.
Ominaisuudet

Huoneenlämpötilassa kuparinitraatti on sinistä kiteistä ainetta. Se on voimakkaasti hygroskooppista ja siitä tunnetaan useita kidevedellisiä muotoja esimerkiksi trihydraatti (Cu(NO3)2·3H2O) ja heksahydraatti (Cu(NO3)2·6H2O). Kuparinitraatti liukenee hyvin veteen ja eräisiin orgaanisiin liuottimiin kuten etanoliin. Kuumennettaessa yhdisteen trihydraattia yli sen sulamispisteen se alkaa hajota muodostaen ensin niin kutsuttua emäksistä kuparinitraattia ja lopulta kupari(II)oksidia noin 170 °C:n lämpötilassa. Kiinteänä kidevedettömän kuparinitraatin rakenteessa kupari-ionit muodostavat ketjuja, joita nitraatti-ionit linkittävät. Jokainen kupari-ioni on sitoutunut kahteen nitraatti-ioniin. Kaasufaasissa yhdiste esiintyy tasomaisina molekyyleinä.