stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Epäviralliset jääkiekon Euroopan-mestaruuskilpailut 1940

| Epäviralliset jääkiekon Euroopan-mestaruuskilpailut 1940 |
| --- | --- |
Joukkueet:  6
Isäntämaa:   Saksa
Kaupungit:  Garmisch-Partenkirchen
Ajankohta:  1.–4. helmikuuta 1940
Mitalistit:  
–  Kultaa:   Böömi-Määri
–  Hopeaa:   Unkari
Kansainvälisen talviurheiluviikon 1940 jääkiekkoturnaus järjestettiin 1.–4. helmikuuta 1940 Garmisch-Partenkirchenissä Saksassa.
Talviolympialaiset 1940 oli määrä järjestää vuoden 1936 tapaan Garmisch-Partenkirchenissä. Toisen maailmansodan puhkeaminen esti kuitenkin olympialaisten järjestämisen kokonaan. Saksassa järjestettiin kuitenkin Kansainvälinen talviurheiluviikko, jossa myös jääkiekkoilu oli ohjelmassa. Jääkiekkoturnauksen ottelut pelattiin 1.–4. helmikuuta. Sodan johdosta osanottajajoukko oli hyvin rajallinen, joten virallista Euroopan-mestaruuskilpailujen arvoa kisoille ei ole voitu antaa.
Karsintaryhmä A

| Joukkue | O | V | T | H | Maalit | P | HUN | GER | YUG |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
|  Unkari | 2 | 2 | 0 | 0 | 13–2 | 4 |  | 3–2 | 10–0 |
|  Saksa | 2 | 1 | 0 | 1 | 11–3 | 2 |  |  | 9–0 |
|  Jugoslavia  | 2 | 0 | 0 | 2 | 0–19 | 0 |  |  |  |
Karsintaryhmä B

| Joukkue | O | V | T | H | Maalit | P | BPM | ITA | SVK |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
|  Böömi-Määri | 2 | 2 | 0 | 0 | 17–0 | 4 |  | 5–0 | 12–0 |
|  Italia | 2 | 1 | 0 | 1 | 3–6 | 2 |  |  | 3–1 |
|  Slovakia | 2 | 0 | 0 | 2 | 1–15 | 0 |  |  |  |
Loppuottelu

| 0 | 1 | 2 | 3 | 4 | 5 | 6 |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 4. helmikuuta 1940 | Garmisch-Partenkirchen |  Böömi-Määri | – |  Unkari |  | 6–0 (3–0, 1–0, 2–0) |
Gerd Albrecht

Gerd Albrecht
Gerd Albrecht (19. heinäkuuta 1935 Essen – 2. helmikuuta 2014 Berliini) oli saksalainen kapellimestari.
Albrecht oli musiikintutkija Hans Albrechtin poika. Hän opiskeli Hamburg Musikhochschulessa vuosina 1955–1958 sekä Hampurin ja Kielin yliopistoissa. Hänen ammattiuransa kapellimestarina alkoi 1950-luvun lopussa. Vuosina 1961–1963 hän toimi Mainzin oopperan ylikapellimestarina.
Vuodesta 1962 Gerd Albrecht johti Buhnen Lübeckiä, vuodesta 1966 Kasselin valtionoopperaa ja vuodesta 1972 Länsi-Berliinin ooppera Berlin Deutsche Operaa. Vuonna 1975 hänestä tuli Tonhalle-orkesterin ylikapellimestari Zürichissä. Hän jätti Berlin Deutsche Operan 1977 ja Tonhallen 1980.
Myöhempiä virkoja Gerd Albrechtilla oli muun muassa Tšekin filharmonisen orkesterin kanssa 1990-luvun alussa, Tanskan kansallisen sinfoniaorkesterin kanssa 2000–2004 ja Yomiuri Nippon -sinfoniaorkesterin kanssa Japanissa 1998–2007.
Säveltäjiin, joiden musiikin tulkinnoista Gerd Albrecht tuli tunnetuksi, kuuluivat esimerkiksi Louis Spohr, Hans Zemlinsky, Max Reger, Robert Schumann, Antonín Dvořák, Arnold Schönberg, Alban Berg, Anton von Webern, Paul Hindemith, Viktor Ullman, Gideon Klein ja Pavel Haas. Hän johti myös tuoreempaa tuotantoa muiden muassa György Ligetiltä, Krzysztof Pendereckiltä ja Alfred Schnittkeltä.
Eliza Orzeszkowa

Eliza Orzeszkowa 1905.
Eliza Orzeszkowa, o.s. Pawlowska, (1841–1910) oli puolalainen kirjailija. Hän kuului Puolan positivistiliikkeen keskeisiin hahmoihin. Hänen teostensa aiheina koulutus, itsenäisyys ja avioliitto jäivät omana aikanaan harvoin käsiteltyjen kysymysten varjoon. Näitä olivat prostituutio, aviottomat lapset ja naisten asema työelämässä.
Orzeszkowa syntyi Grodnossa. Hän meni 1858 naimisiin Piotr Orzeszkon kanssa, joka osallistuttuaan Puolan kapinaan 1863 karkotettiin  Siperiaan. Orzeszkowa on Maria Konopnickan rinnalla aikansa Puolan huomattavin naiskirjailija. Hänen lukuisat romaaninsa ja novellinsa, joissa läpikäyvänä sävynä on humaanisuus ja suvaitsevaisuus, käsittelevät naisen asemaa yhteiskunnassa, pikkuaatelin ja varsinkin hänen kotiseutunsa, Liettuan juutalaisten elämää. Paras niistä on Niemenjoen varrella (1888-89), muita merkittäviä ovat Eli Makower (1875), Meir Ezofowicz (1878), Cham (1888), Mirtala (1890). Argonautat (1899), Bene nati (1898).
Nobel-komitea harkitsi vuonna 1905, olisiko Nobelin kirjallisuuspalkinto palkinto pitänyt jakaa Orzeszkowan ja Henryk Sienkiewiczin kesken. Sienkiewicz sai kuitenkin palkinnon yksin.
Maila Talvio oli Orzeszkowan kanssa kirjeenvaihdossa, ja yhdessä aviomiehensä J. J. Mikkolan kanssa hän suunnitteli Orzeszkowan teosten suomentamista ja julkaisemista. Suomennoksia ei kuitenkaan saatu julkaistuksi muutamia lehdissä julkaistuja kertomuksia lukuun ottamatta. Talvio kirjoittaa:
»Näiden vuosien välillä ollut kirjevaihto sisältää pääasiassa tietoja siitä, mitkä Eliza Orzeszkowan teoksista olisivat sopivimmat kääntää suomalaiselle yleisölle ja milloin olisi paras aika hänen käydä Suomessa. Teosten suomentamisesta ei tullut mitään, koska kustantajat arvelivat yleisön mieluummin lukevan Sienkiewicziä eivätkä katsoneet voivansa toimittaa julkisuuteen kahta puolalaista kirjailijaa yhtaikaa.»
Suomennetut teokset

Kuin unikuva. Suomennos. Pori: Gust. Ronelius 1908.
Suomennetut teokset > Kertomuksia

"Seula", suom. Maila Talvio, Valvoja 1901 no 7–8 s. 432–444 (32–44) (Kansalliskirjasto)
"Ei kappalettakaan", suom. Maila Talvio, alkusanat: Maila Talvio: "Elämää runouden varjossa", Nuori Voima 1912 no 3–4 (s. 2–8) (Kansalliskirjasto)
"Legenda Rabbi Akibasta", esperantosta suom. Jorma Partanen. Kodin Lehti 1921 no 1 s. 4 (Kansalliskirjasto)
"Kenen syy", teoksessa Valkoinen kotka, toim. ja suom. Reino Silvanto, s. 36–56, Gummerus, 1937.
Aiheesta muualla

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
Eliza Orzeszkowa, Culture.pl (englanniksi)
P. C.: Naiskirjailijaa juhlittiin, Naisten ääni 1907 no 6-7, s. 97–98 (29–30)
Maila Talvio, Muutamia kirjeitä Niemenin rannoilta, Aika 1915 no 7, s. 412–420 (34–42)
Raimo Pullat, Suomi ja Puola. Suhteita yli Itämeren 1917–1941, s. 145–147 (Mikkoloiden ja Eliza Orzeszkowan tapaamisesta)
Elwa Molin

Elwa Margareta Molin-Haarla (23. toukokuuta 1935 Tampere – 8. tammikuuta 2017 Ylöjärvi) oli suomalainen tanssitaiteilija ja tanssinopettaja.
Elwa Molin syntyi vanhaan tunnettuun tamperelaissukuun. Hänen äitinsä Frida oli kotirouva ja isä Knut Takon tehtaan konttoripäällikkö.
Uran alku

Elwa aloitti tanssin kaksivuotiaana Ester Naparstokin tanssikoulussa, missä hän opiskeli 17-vuotiaaksi saakka. Vuonna 1953 hän lähti Saksaan opiskelemaan tanssinopettajaksi Kurt Joossin johdolla Essenin Folkwangschuleen. Sieltä hän sai valmistuttuaan opettajandiplomin, vaikka suorittikin opintojen loppuosan Sigurd Leederin koulussa Lontoossa. Vuonna 1956 hän lähti opiskelemaan Pariisiin, josta hän siirtyi tanssijaksi Nancyn teatteriin yhdeksi kaudeksi. Nancyssä hän tapasi yhdysvaltalaisen kuvataiteilijan, jonka kanssa hän avioitui. He muuttivat Espanjaan, ja siellä asuessaan hän perusti ensimmäisen tanssikoulunsa Torremolinokseen.
Paluu Tampereelle

Elwan erottua miehestään hän päätti palata Tampereelle vuonna 1964. Siellä hän perusti samana vuonna tanssikoulun nimeltään Tanssiin kutsu Elwa Molin. Koulun nimi tuli Weberin musiikkiin Tanssiinkutsu tehdystä mehiläistanssista, jota Elwa oli tanssinut 3-vuotiaana. Tanssikoulu toimi vuoteen 2013 saakka, jolloin hän lopetti sen 50 toimintavuoden jälkeen.
Aiheesta muualla

Elwa Molinin muistokirjoitus Helsingin Sanomissa
Erik Lönnroth

Rehtori Lönnroth työhuoneessaan
Erik Johannes Lönnroth (2. elokuuta 1883 Porvoo – 23. joulukuuta 1971 Helsinki) oli suomalainen metsätieteilijä, professori ja Helsingin yliopiston rehtori (1950–1953). Hänet nimitettiin  metsänarvioinnin professoriksi 1928. Hän edisti voimakkaasti Metsätalon ja Porthanian aikaansaamista. Lönnroth tunnettiin myös lempinimellä ”Olkikatto-Erkki”.[lähde? ]
Henkilöhistoria

Lönnrothin vanhemmat olivat sotarovasti Alfons Johan Alexander Lönnroth ja Gabriella Leinberg, säveltäjä Lilli Leinbergin tytär. Puoliso vuodesta 1921 lääketieteen lisensiaatti Elsa Sillman, joka oli metsänhoitaja Conrad Sillmanin ja Emilie Wanda Baerin tytär. Hänen veljensä Arvo Lönnroth toimi tie- ja vesihallituksen pääjohtajana sekä rautatie-, tie- ja vesirakennuksen professorina.
Lönnrothin kerrotaan olleen tarkka siitä, ettei ollut sukua Elias Lönnrotille. Lönnrothin perhetaustasta on helppo poimia esimerkkejä aktiivisista vaikuttajista: hänen tätinsä Alma Forstén perusti Reitkallin puutarhakoulun sekä toimi Martta-liikkeen kantavana voimana Kymenlaaksossa; toinen täti Olga Forstén herätti aikoinaan huomiota naispuolisena kuoronjohtajana niin Varkaudessa kuin Pietarissakin, ja hän myös järjesti 1899 suuren manifestin vieneelle valtuuskunnalle miehensä johtamassa pietarilaistehtaassa majoituksen; isä sotarovasti Alfons Lönnroth toimi pitkään Lappeen kirkkoherrana ja isän eno Knut Stjernvall suunnitteli Suomen ensimmäisen rautatien ja kohosi myöhemmin koko Venäjän rautatiehallinnon päälliköksi.
Ammattiura

Lönnroth opetti vuodesta 1914 Helsingin yliopistossa metsäarviointia, ensin ylimääräisenä opettajana, vuodesta 1928 professorina. Hänen 1919 ilmestynyt ensimmäinen tieteellinen julkaisunsa metsäarvioinnin harjoitustöistä säilyi alan oppikirjana aina 1950-luvulle saakka. Lönnrothin tieteelliset julkaisut käsittelivät metsän kasvu- ja rakenneoppia, puun mittausta sekä metsätalouden järjestämistä. Hänen 1929 kehittämänsä matemaattinen malli metsän kasvun ja poistuman suhteesta on ollut keskeinen tekijä arvioitaessa metsäekosysteemin biomassan kokonaistuotosta ja verrattaessa jatkuvan tuotoksen ja kertainvestointiin perustuvaa biomassan mittaustulosta toisiinsa. Metsän arviointiin Lönnroth kehitti puun korkeuden mittarin eli hypsometrin ja puun läpimitan määrityslaitteen eli dendrometrin.
Opettamisen ohella Lönnrothin kykyjä käytettiin mitä moninaisimmissa yhteyksissä. Edustamisen kyky ja taito yhdistyneenä komeaan ulkomuotoon (hänet tunnettiin myös lempinimellä Vackre Erik) veivät hänet erilaisten järjestöjen johtotehtäviin. Metsäntutkimusojärjestöjen kansainvälisen liiton (IUFRO) kongressissa 1938 hänet valittiin liiton presidentiksi. Tätä tehtävää hän hoiti aina vuoteen 1948 saakka. Jo kotitaustansa vuoksi maanpuolustustyö oli aina lähellä Lönnrothin sydäntä. Talvisodan aikana hän johti ulkomaisten vapaaehtoisten värväys- ja sijoitustoimintaa, ja jatkosodassa hän toimi päämajassa toimistopäällikkönä. Marsalkka Mannerheimin ratsastajapatsasvaltuuskunnan puheenjohtajana hänen panoksensa patsaan aikaansaamiseksi oli olennainen. Erik Lönnroth toimi Kymenlaakson Osakunnan inspehtorina sen perustamisesta rehtoriksi valitsemiseensa asti 1933-1950. Tiedemiespuolenönnroth oli musiikillisesti hyvin lahjakas viulisti.
Lönnroth saattaa arvovieraita Metsätalon vihkiäisissä. Kuvassa marsalkka Mannerheim ja pääministeri Ryti.
Folke Lindström

Folke Valentin Lindström (s. 1. joulukuuta 1951 Kemiö) on suomalainen pankin-, vakuutus- ja kaupan alan yritysjohtaja, joka on saanut kauppaneuvoksen arvonimen.
Folke Lindström syntyiu pankinjohtaja Artur Lindströmin ja terveyssisar Seni Mattssonin perheeseen. Hän avioitui 1977 Helena Maria Storhannuksen kanssa. Lindström tuli ylioppilaaksi Kimito svenska samskolasta 1972 ja valmistui diplomiekonomiksi Åbo Akademin kauppakorkeakoulusta 1977. Hän oli Kemiönsaaren kuntien terveyskeskuksen vt. talouspäällikkö 1977–1978, Houtskärs Sparbankin toimitusjohtaja 1978–1982, Vaasan Säästöpankin pankinjohtaja 1982–1986 ja perimistoimisto Contant Oy:n toimitusjohtaja 1986–1990.
Turun Alueen Säästöpankin, vuodesta 1992 Säästöpankki Suomen Turun toimipiste, toimitusjohtaja Lindström oli 1990–1993 ja Livförsäkrings Ab Verdandin, vuodesta 1994 Pensionsförsäkrings Ab Verdand ja vuodesta 2001 Pensionsförsäkrings Ab Veritas, varatoimitusjohtaja 1993–1995 ja toimitusjohtaja 1996–2003. Osuuskunta Varubodenin toimitusjohtaja ja hallituksen puheenjohtaja Lindström oli 2004–2011. Hänellä on lisäksi ollut useita liike-elämän ja muita luottamus- ja asiantuntijatehtäviä. Kauppaneuvoksen arvonimen hän sai 2010.
Folke Husell

Folke Rune Husell (s. 16. lokakuuta 1945 Maarianhamina) on ahvenanmaalainen juristi ja Ålandsbankenin pääjohtaja vuosina 1987–2003.
Husell toimi vuosina 1977–1986 Ålandsbankenin lakiosaston johtajana ja nousi pankin johtokuntaan vuonna 1979. Vuonna 1986 hänet valittiin pankin toimitusjohtajaksi. Vuodesta 1987 hänen tittelinsä oli pääjohtaja. Hänen pääjohtajakaudellaan pankki laajeni voimakkaasti erityisesti avaamalla uusia konttoreita Suomen mannermaalle ja tarjoamalla Private banking -palveluja. Husellin kaudella vuonna 1991 Ålandsbanken selvisi Suomen pankkikriisistä ilman pankkitukea, jota valtaosa pankeista joutui ottamaan.
Husell irtisanoutui pääjohtajan tehtävästä vuonna 2003 johtokunnan kanssa syntyneiden näkemyserojen takia.
Folke Johansson Ängel

Folke Johansson Ängel (k. 1277) oli Ruotsin arkkipiispa vuosina 1274–1277. Hän puolusti kirkon asemaa kuningasvaltaa vastaan ja suoritti piispanistuimen siirron Vanhasta Uppsalasta Östra Arosiin eli nykyiseen Uppsalaan.
FishBase

| FishBase |
| --- | --- |

Verkkosivusto:  www.fishbase.org
Luonut:  Daniel Pauly ja Rainer Froese
Nykyinen tila:  Aktiivinen
FishBase on maailmanlaajuinen kalalajeihin keskittyvä internet-tietokanta. Se on suuri ja laajalle levinnyt, ja sitä lainataankin usein tieteellisissä julkaisuissa.
Tietokanta

Sivusto tarjoaa kattavaa tietoa lajien koosta, levinneisyydestä, ravinnosta, elintavoista ja käyttötarkoituksista. FishBasen joulukuun 2019 versiossa on kohde yhteensä 34 300 eri lajille. Monien lajien yhteydessä kerrotaan myös sen suomenkielinen nimi.
Fiserv

Fiservin logo.
Fiserv Inc. NASDAQ: FISV on yhdysvaltalainen Fortune 500 -listan yritys, joka tuottaa ohjelmistoja ja palveluita rahoitus- ja vakuutusalan yrityksille. Yrityksen päätoimialoja ovat tilitapahtumien käsittely, palveluiden ulkoistaminen sekä ohjelmisto- ja rahoituspalvelut. Yrityksen liikevaihto 31. joulukuuta 2006 päättyneellä tilikaudella oli 4,5 miljardia Yhdysvaltain dollaria ja liikevoitto 450 miljoonaa dollaria. Fiservin taseen loppusumma oli 6,2 miljardia dollaria ja sillä oli noin 23 000 työntekijää vuoden 2006 lopussa.
Fiserv on perustettu vuonna 1984 ja listattu NASDAQ:issa vuodesta 1986 alkaen. Yrityksen pääkonttori sijaitsee Brookfieldissä Wisconsinissa. Fiservin pääjohtajana on toiminut vuodesta 2005 Jeffery Yabuki ja hallituksen puheenjohtaja vuodesta 1995 Donald Dillon.
Aiheesta muualla

Virallinen sivusto
Forum Diuguntorum

| Forum Diuguntorum |
| --- | --- |
Valtio:  Italia
Paikkakunta:  ?
Historia
Tyyppi:  kaupunki
Kulttuuri:  antiikki
Valtakunta:  Rooman valtakunta
Alue:  Regio XI Transpadana, Italia
Infobox OKNimi-testi OK: 
Forum Diuguntorum (lat.; m.kreik. Φόρος Διουγουντῶν, Foros Diūgūntōn) eli Forum Juguntorum (lat.; m.kreik. Φόρος Ἰουγουντῶν, Foros Iūgūntōn) oli antiikin aikainen kaupunki Gallia transpadanassa Italiassa. Sen olemassaolo tunnetaan ainoastaan Klaudios Ptolemaiokselta, joka sijoitti sen cenomanien alueelle lounaaseen Bergomumista, mutta sen tarkempaa sijaintipaikkaa ei tunneta.
Elsa Enäjärvi-Haavio

Elsa Enäjärvi-Haavio.
Elsa Enäjärvi-Haavio (o.s. Enäjärvi, vuoteen 1922 Eklund; 14. lokakuuta 1901 Vihti – 24. tammikuuta 1951 Helsinki) oli suomalainen tieteilijä ja yhteiskunnallinen vaikuttaja.
Enäjärvi-Haavio oli ensimmäinen suomalaisen ja vertailevan kansanrunoudentutkimuksen alalta tohtoriksi väitellyt nainen (1932) ja alan ensimmäinen naisdosentti (1947). Hän oli monipuolinen ja aktiivinen vaikuttaja, joka osallistui eri kansalaisjärjestöjen toimintaan, politiikkaan, toimi tietokirjailijana ja lehtinaisena sekä oli naistutkimuksen uranuurtaja Suomessa.
Enäjärvi-Haavio oli vuodesta 1929 naimisissa professori, kirjailija Martti Haavion kanssa. Elina Haavio-Mannila ja Katarina Eskola ovat heidän tyttäriään. Enäjärvi-Haavion veli oli oikeuskansleri Jaakko Enäjärvi.
Julkaisuja

(Toim.) Ihmisen varjo ynnä muita virolaisia novelleja.  WSOY, 1924.
Vanha iloinen Englanti.  WSOY, 1928.
Englanti ruotsin sijaan ensimmäiseksi vieraaksi kieleksi suomalaisiin kouluihin.  (Kansallisia kysymyksiä n:o 2)  Helsinki:  Suomalaisuuden liitto, 1929.
The Game of Rich and Poor. A Comparative Study in Traditional Games..  (FF Communications 100)  Suomen Tiedeakatemia, 1932.
Emma Irene Åström. Elämäni ja ystäväni..  (Muistelmateos)  WSOY, 1933.
Lyyrilliset kansanlaulut.  (Osa Martti Haavion teosta Muinaisrunojen maailma.)  WSOY, 1935.
Haavio, Elsa (toim.): Eestin runotar: Virolaisen lyriikan antologia.  (Runot suomentaneet O. Manninen ym.)  Porvoo:  WSOY, 1940.
Inkerin virsi.  (Vertaileva runontutkimus)  WSOY, 1943.
Pankame käsi kätehen..  (Suomalaisten kansanrunojen esittämistavoista)  WSOY, 1949.
Ritvalan helkajuhla..  (Martti Haavion viimeistelemänä)  WSOY, 1953.
Aiheesta muualla

Majamaa, Raija: / Enäjärvi-Haavio, Elsa (1901–1951). Kansallisbiografia-verkkojulkaisu (maksullinen).  27.2.2008. Helsinki:  Suomalaisen Kirjallisuuden Seura.
Elsa Enäjärvi-Haavio. ”375 humanistia” -sivusto 14.2.2015. Helsingin yliopiston humanistinen tiedekunta.
Elsa Enäjärvi-Haavio Estofilia.  2018. Tallinna:  Suomen suurlähetystö. Viitattu 4.5.2018. (viroksi) (suomeksi)
Elsa Enäjärvi : Lontoon suomalaisia, Suomen Kuvalehti, 24.11.1928, nro 48, s. 15, Kansalliskirjaston digitaaliset aineistot
Elsa Erho

Elsa Erho (sukunimi vuoteen 1927 Ekholm; 27. maaliskuuta 1904 Ruokolahti – 16. tammikuuta 1992) oli suomalainen lehtori, kirjallisuudentutkija ja suomentaja.
Erho pääsi ylioppilaaksi 1922 ja valmistui filosofian kandidaatiksi ja maisteriksi 1928 sekä lisensiaatiksi 1955. Hän väitteli tohtoriksi 1957 aiheenaan kirjailija Maiju Lassila.
Erho toimi 1931–1967 Turun suomalaisen yhteiskoulun lehtorina sekä 1965–1971 Turun yliopiston ja Åbo Akademin kotimaisen kirjallisuuden dosenttina. Hän oli naimisissa 1928–1950 oikeusneuvosmies Hugo Rautun kanssa.
Teoksia

Maiju Lassila (Algoth Untola) : kirjallishistoriallinen tutkimus ; väitöskirja (Turun yliopisto). Tekijä, Turku 1956
Jorma Korpelan kirjallisista virikkeistä. Eripainos Sananjalka 13, 1971. Turun yliopiston kotimaisen kirjallisuuden laitos, Turku 1971
Tohtori Finckelman -romaanin laina-aineksista. Eripainos Kirjallisuudentutkijain seuran vuosikirja 26, 1972. Turun yliopiston kotimaisen kirjallisuuden laitos, Turku 1972
Suomennoksia

Marea Lambert Gally : Rakkautta ei voi paeta : romaani. Mantere, Helsinki 1948 (alkuteos Flight into love)
Fredrik Haupt

Friedrich (Fredrik) Wilhelm ”Fritz” Haupt (12. joulukuuta 1885 Helsinki – 9. lokakuuta 1931 Helsingin mlk) oli suomalainen juristi, joka toimi muun muassa Helsingin pitäjän nimismiehenä. Sisällissodan jälkiselvittelyjen aikana hän oli osaltaan vastuussa useiden kymmenien seudun punakaartilaisten laittomista teloituksista.
Elämä

Fredrik Haupt syntyi Helsingissä kapellimestari Christian Hauptin perheeseen. Haupt varttui Loviisassa ja kirjoitti ylioppilaaksi Borgå gymnasiumista vuonna 1903, jonka jälkeen hän opiskeli oikeustiedettä Helsingin yliopistossa. Vuodesta 1909 lähtien Haupt toimi Helsingin pitäjän apulaisnimismiehenä.
Marraskuun 1917 yleislakon aikana Haupt haavoittui vakavasti häntä pidättämään tulleita työväen järjestyskaartilaisia vastaan käydyssä tulitaistelussa. Sisällissodan jälkeen toukokuusssa 1918 Helsingin pitäjän nimismies Ernst Sohlman sekä apulaisnimismiehet Haupt ja Juho Hagberg ryhtyivät jäljittämään paikallisia punakaartilaisia Etelä-Suomen vankileireiltä. Tämän seurauksena kesäkuun alkuun mennessä teloitettiin ilman oikeudenkäyntiä lähes sata Helsingin pitäjän punakaartilaista. Omaiset tekivät myöhemmin lukuisia kanteluita viranomaisille, mutta teloittajina toimineet suojeluskuntalaiset tai heidän esimiehensä Sohlman, Haupt ja Hagberg eivät joutuneet oikeudelliseen vastuuseen.
Vuodesta 1919 lähtien Haupt piti asianajotoimistoa Malmilla. Hänen uutisoitiin kavaltaneen satojatuhansia markkoja hoitamiensa kuolinpesien varoja. Vuoden 1931 alusta lähtien Haupt hoiti nimismiehen virkaa Malmilla. Hän erosi virastaan elokuun 1931 alussa ja ampui itseään kotonaan Malmilla 9. lokakuuta. Haupt toimitettiin Malmin sairaalaan, jossa hän kuoli myöhemmin samana iltana. Haupt oli yrittänyt ampua itsensä jo aikaisemmin elokuun alussa, mutta tuolloin hänet saatiin pelastettua. Haupt on haudattu Malmin hautausmaalle.
Financial Times

| Financial Times |
| --- | --- |

 Financial Timesin etusivu 13. helmikuuta 1888.
Lyhenne:  FT
Lehtityyppi:  sanomalehti
Aihealue:  talous
Kustantaja:  Financial Times Group / Nikkei Inc.
ISSN:  ISSN 0307-1766
Levikki:  234 193 (3/2015)
Perustettu:  9. tammikuuta 1888
Päätoimittaja:  Roula Khalaf (2020–)
Kotikunta:  Lontoo
Kotimaa:  Yhdistynyt kuningaskunta
Sivukoko:  Broadsheet
Ilmestymistiheys:  päivittäin
Kieli:  englanti
Aiheesta muualla
Kotisivu
Financial Times (FT) on alkujaan brittiläinen kansainvälinen taloussanomalehti. Lehteä julkaistaan 22 kaupungissa. Sen historia juontuu vuoteen 1888, jolloin Horatio Bottomley perusti sen nimellä London Financial Guide. Lehden nimeksi vaihdettiin samana vuonna Financial Times.
Lehti ilmestyy joka arkipäivä ja lauantaisin FT Weekend -viikonloppunumerona broadsheet-muodossa.
Lehden julkaisijan FT Groupin omistus siirtyi brittiläiseltä Pearsonilta loppuvuodesta 2015 Japanin suurimman talouslehden Nihon Keizai Shimbunin julkaisijalle Nikkei Inc:ille. FT Group julkaisee muitakin talousaiheisia julkaisuja. Kauppaan ei sisälly The Economistin omistusosuutta.
Vuoden 2023 Yougov-kyselyn mukaan Financial Times oli Britannian luotetuin sanomalehti.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Financial Times Wikimedia Commonsissa
Financial Times (englanniksi)
Pearson-mediatalon kotisivut (englanniksi)
Gerco Schröder

Gerco Schröder
Gerco Schröder (s. 28. heinäkuuta 1978) on hollantilainen esteratsastaja. Omien sanojensa mukaan Schröder aloitti ratsastuksen siitä syystä, että hänen koko perheensä olivat hevosihmisiä ja hänen kaksi vanhempaa veljeään, Wim ja Ben Schröder, olivat jatkuvasti ratsastamassa.
Schröderin tärkeimmät kisahevoset tällä hetkellä ovat Eurocommerce-hevoset Acapulco, Milano, Monaco ja Ventimiglia. Hän ratsastaa ja kilpailee myös jonkin verran muilla hevosilla.
Aiheesta muualla

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
Stal Eurocommerce kotisivut
Ratsastajaprofiili FEI:ssä[vanhentunut linkki]
Dominic Chianese

Dominic Chianese laulamassa ”God Bless Americaa” Yhdysvaltain avoimen tennisturnauksen yhteydessä 2005.
Dominic Chianese (s. 24. helmikuuta 1931 Bronx, New York, New York) on yhdysvaltalainen näyttelijä, joka tunnetaan  erityisesti roolistaan Corrado ”Junior” Sopranona HBO:n tuottamassa televisiosarjassa Sopranos.
Chianese kasvoi amerikanitalialaisessa perheessä. Hänen isänsä oli ammatiltaan muurari. Chianese opiskeli Brooklyn Collegessa, ryhtyi näyttelemään paikallisissa teattereissa 1952 ja päätyi Broadway- ja Off Broadway -näytelmiin, joissa hän esiintyi vuosikymmenten ajan. Hänen ensimmäinen valkokangasroolinsa oli vuoden 1972 elokuvassa Fuzz (suom. Jepariryhmä), jossa Chianese näytteli kerjäläistä. Vuonna 1974 hän esitti gangsteri Johnny Olaa Francis Ford Coppolan ohjaaman Kummisetä-elokuvatrilogian toisessa osassa. Näiden lisäksi Chianese on esiintynyt muun muassa elokuvissa Hikinen iltapäivä, Ja oikeutta kaikille ja Presidentin miehet sekä televisiosarjoissa Kova laki ja Kojak.
Chianese näytteli Corrado ”Uncle Junior” Sopranoa HBO:n suursuosion saavuttaneessa gangsterisarjassa Sopranos, jota alettiin esittää 1999. Chianese sai roolistaan Emmy-ehdokkuuden kategoriassa paras miessivuosa draamasarjassa.
Näyttelijäntyön ohella musiikki on ollut tärkeässä osassa Chianesen elämässä. Vuonna 2001 häneltä ilmestyi albumi Hits, jolla hän esittää perinteisiä italialaisia ja yhdysvaltalaisia lauluja. Levy sisältää myös kolme Chianesen itsensä säveltämää kappaletta, joiden nimet ovat ”Typical New Yorker”,  ”Love Is Real” ja ”True Love Still on My Mind”.