stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Seitsentoistakulmio
Säännöllinen 17-kulmio > Konstruointi > DeTemplen menetelmä

Seuraava animaatio kuvaa Duane W. DeTemplen vuonna 1991 esittämää menetelmää säännöllisen 17-kulmion konstruoimiseksi Carlylen ympyröiden avulla.
Symmetria

Säännöllisellä 17-kulmiolla on kertaluvun 34 diedrinen symmetria. Koska 17 on alkuluku, diedrisellä symmetrialla on yksi aliryhmä, Dih1, jolla on diedrinen symmetria, ja kaksi syklisen ryhmän mukaista symmetriaa: Z17 ja Z1.
Näitä neljää symmetriaa voidaan pitää 17-kulmion neljänä erillisenä symmetriaa. John Horton Conwayn mukaan niitä merkitään kirjaimella ja ryhmän järjestysluvulla. Tämän säännöllisen muodon kokonaissymmetria on r34, joka vastaa sen kaikkien symmetriaoperaatioiden muodostamaa ryhmää. Tämän ryhmän aliryhmistä suppein on a1, joka käsittää vain identtisen operaation. Diedriset symmetriat jakautuvat sen mukaan, kulkeeko symmetria-akseli kärkien (d lävistäjille), sivujen keskipisteiden (p kohtisuorille) vai molempien kautta (i). Syklisiä symmetrioita merkitään g:llä.
Jokainen aliryhmäsymmetria sallii yhden tai muun vapausasteen epäsäännöllisille muodoille. Vain aliryhmällä g17 ei ole vapausasteita, mutta sitä voidaan katsoa muodostuvan suunnatuista särmistä.
17-kulmioon liittyviä monikulmioita > Heptadekagrammit

Heptadekagrammi on 17-sivuinen tähtimonikulmio. Säännöllisiä heptadekagrammeja on seitsemän erilaista, joiden Schläflin symbolit ovat {17/2}, {17/3}, {17/4}, {17/5}, {17/6}, {17/7} ja {17/8}. Koska 17 on alkuluku, nämä kaikki ovat säännöllisiä tähtikulmioita, eivät yhdistettyjä kuvioita.
| 0 | 1 | 2 | 3 | 4 | 5 | 6 | 7 |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| Kuva |  {17/2} |  {17/3} |  {17/4} |  {17/5} |  {17/6} |  {17/7} |  {17/8} |
| Sivujen välinen kulma | ˜137.647° | ˜116.471° | ˜95.2941° | ˜74.1176° | ˜52.9412° | ˜31.7647° | ˜10.5882° |
17-kulmioon liittyviä monikulmioita > Petrien monikulmiot

Säännöllinen 17-kulmio on erään useampiulotteisen säännöllisen kuperan polytoopin Petrien monikulmio, joka saadaan projisoimalla se viistolla ortogonaalisella projektiolla.
Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista. 
Alkuperäinen artikkeli: en:Heptadecagon
T. P. Stowellin konstruktio säännöllisen 17-kulmion piirtämiseksi.
Stowellin konstruktio animaationa.
H. W. Richmondin konstruktio säännöllisen 17-kulmion piirtämiseksi.
H. W. Richmondin konstruktio animaationa

Duane W. DeTemplen esittämä konstruktio Carlylen ympyröiden avulla, 1 min 57 s kestävä animaatio
Säännöllisen 17-kulmion symmetriat. Kärjet on merkitty punaisilla pisteillä. Symmetria-akselit, siniset viivat, kulkevat kukin yhden kärjen ja vastakkaisen sivun keskipisteen kautta.
Käännös suomeksi
Alan Sugar

Alan Sugar vuonna 2009
Alan Michael Sugar (s. 24. maaliskuuta 1947 Hackney, Lontoo) on brittiläinen liikemies, joka tunnetaan erityisesti Amstradin perustajana.
The Sunday Timesin vuonna 2009 julkaiseman arvion mukaan Sugar oli Yhdistyneen kuningaskunnan 59. rikkain henkilö. Hänen henkilökohtaisen omaisuuden arvoksi arvioitiin 730 miljoonaa Englannin puntaa. Lehden vuoden 2015 listauksen mukaan Sugarin omaisuus on 1,04 miljardia puntaa, ja hän on Ison-Britannian rikkaimpien henkilöiden listalla sijalla 101.
Sugar sai ritarin arvonimen vuonna 2000. Vuonna 2009 hänet aateloitiin paroniksi, minkä myötä hän on Yhdistyneen kuningaskunnan ylähuoneen jäsen.
Sugar esiintyy vuonna 2005 alkaneen Diili-televisiosarjan brittiläisen version ”pomona”.
Sugar oli jalkapallon Englannin Valioliigassa pelaavan Tottenhamin omistaja ja puheenjohtaja vuosina 1991–2001.
Kiljusen herrasväen uudet seikkailut

| Kiljusen herrasväen uudet seikkailut |
| --- | --- |
 Elokuvan juliste, Lauri Kanerva, 1990.
Ohjaaja:  Matti Kuortti
Käsikirjoittaja:  Olli Soinio   Matti Kuortti   Jouko Aaltonen   Heikki Takkinen
Perustuu:  Jalmari Finnen Kiljusen herrasväki-kirjoihin
Tuottaja:  Heikki Takkinen
Säveltäjä:  Markku Kopisto
Kuvaaja:  Kari Sohlberg
Leikkaaja:  Marjo Valve
Lavastaja:  Pentti Valkeasuo   Aarre Koivisto
Erikoistehosteet:  Antero Honkanen   David Lewis Yewdall   Hans-Walter Kramski   Bernd Schmidl   Jarmo Savolainen
Pääosat:  Jukka Sipilä   Miitta Sorvali   Henri Paasivirta   Gary White
Valmistustiedot
Valmistusmaa:   Suomi
Tuotantoyhtiö:  Filminor Oy
Ensi-ilta:  21. joulukuuta 1990
Kesto:  89 minuuttia
Alkuperäiskieli:   Suomi
Budjetti:  5 772 462 mk
Katsojat:  40 892
Edeltäjä:  Kiljusen herrasväki
Aiheesta muualla
IMDb 
Elonet
Infobox OKNimi-testi OK: 
Kiljusen herrasväen uudet seikkailut on suomalainen elokuva vuodelta 1990. Se perustuu Jalmari Finnen Kiljusen herrasväestä kertovaan kirjasarjaan. Elokuvan tuottaja Heikki Takkinen voitti elokuvasta parhaan tuottajan Jussi-palkinnon.
Televisioesitykset

| Päivämäärä | Kanava | Katsojamäärä |
| --- | --- | --- |
| 13.10.1993 | TV-1 | 613 000 |
| 26.12.1994 | TV-1 | 633 000 |
| 25.8.2005 | YLE TV1 |  |
| 5.5.2016 | Yle Teema |  |
Arnolds

| Arnolds |
| --- | --- |

Perustettu:  1991
Toimitusjohtaja:  Jussi Laurila
Kotipaikka:  Helsinki
Toimiala:  ravintolapalvelut
Tuotteet:  donitsit, bagelit, smoothiet
Henkilöstö:  noin 250 henkilöä (2019)
Emoyhtiö:  Hermen Oy
Kotisivu:  https://www.arnolds.fi
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Arnolds on suomalainen leipomokahvilaketju, jolla on noin 30 toimipistettä ympäri Suomea. Ensimmäinen toimipiste avattiin vuonna 1991, ja sen jälkeen ketju on laajentunut franchising-periaatteen mukaisesti. Arnoldsin tuotteita myydään  Arnolds-kahviloissa, K-Citymarketeissa ja yli 60 ABC-liikeasemalla. Jos laskee yhteen sekä Arnolds-ketjun toimipisteet että Arnoldsin tuotteita myyvät K-Citymarketit ja ABC-asemat, Arnolds on Suomen suurin kahvilaketju kahvilamäärillä mitattuna.
Liikkeen tuotevalikoimaan kuuluu muun muassa erilaisia donitseja, muffineita ja amerikkalaistyylisiä bageleita.
Vuosittain Arnolds-kahvilat myyvät noin 5 miljoonaa donitsia.
Historia > 1991–1999

Jussi Laurila perusti Arnoldsin vuonna 1991
yhtiökumppaneidensa kera. Hän oli opiskellut hotelli- ja ravintola-alaa Sveitsissä. Liikeideassa yhdistyivät Laurilan kiinnostus pikaruokaan, franchising-yrityksiin ja donitseihin, joita hän oli syönyt Kaliforniassa 1980-luvun vaihto-oppilasvuosinaan. Ensimmäinen kahvila avattiin lokakuussa Turun Hansakorttelissa. Arnolds-nimi oli ostettu kansainväliseltä suuryritykseltä, joka oli luopunut suunnitelmistaan myydä Arnolds-merkkisiä donitseja.
Keväällä 1992 avattiin kolmas kahvila Zeppelin-kauppakeskuksessa Kempeleessä. Hyvän liikepaikan ansiosta sen myynti oli alusta asti isoa ja se päätettiin myydä yrittäjälle, ensimmäisellä Arnolds-ketjun franchising-yrittäjälle.
1990-luvun lopulla yhtiö oli Ruotsin markkinoilla muutamia vuosia.
Historia > 2000–2019

2000-luvun alussa makeiden tuotteiden rinnalle tuotiin bagelit, toastit ja salaatit.
Vuonna 2006 Arnolds-ketjuun kuului 30 kahvilaa 19 paikkakunnalla.
Vuonna 2013 Arnolds laajensi omistajakuntaansa Hartwall Capitalin myötä. Arnolds avasi kaksi kahvilaa Pietariin.
Vuonna 2015 Arnolds luopui Pietarin kahviloistaan Krimin kriisin seurauksena.
Vuonna 2017 ketju uudisti tuotevalikoimaansa vitriinituotteilla ja kertoi haluistaan laajentua Ruotsiin. Japanissa sillä oli yksi kahvila ja muutamia myyntipisteitä.
Vuonna 2018 ketjun liikevaihto oli 15 miljoonaa euroa.
Tammikuussa 2019 ABC-ketju kertoi alkavansa myydä neljää Arnoldsin suosituinta donitsia ja monidonitsipakkauksia esimerkiksi niille paikkakunnille, joilla ei ollut ollut aiemmin Arnolds-kahvilaa. Arnolds-kahviloita oli 20 paikkakunnalla. Hartwall Capital myi osuutensa yhtiöstä.
Historia > 2020–

Vuonna 2021 Arnoldsin täyttäessä 30 vuotta juhlavuodelle etsittiin uutuusmakuja yleisökilpailulla. Voittajaksi valittiin Banoffee.
Organisaatio

Arnoldsin emoyhtiö on Hermen Oy. Vuonna 2021 ketjuun kuului 28 kahvilaa, joista 26 kuului yhteensä 20 franchise-yrittäjälle. Vuonna 2019 ketju työllisti noin 250 henkilöä.
Ketju vastaa muun muassa resepteistä, myymälöiden suunnittelusta ja koulutuksesta. Ketju toimii ulkomailla muun muassa Tokiossa.
Vuonna 2021 Arnoldsin tuotteita myytiin 63 ABC-liikeasemalla.
Tuotteet ja markkinat

Donitsimyynnillä aloittaneella Arnoldsilla on valikoimissaan yli kaksikymmentä erilaista donitsia, minkä lisäksi tehdään kausituotteita, esimerkiksi jouluksi. Vuoden vilkkain myyntipäivä on ystävänpäivä. Vuonna 2019 sen suosituimpia donitsimakuja olivat pomada, valkosuklaa, maitosuklaa ja kinuski. Tuotteet paistetaan, täytetään, kuorrutetaan ja koristellaan käsin paikan päällä.  Suklaakuorrutteessa käytetään belgialaista suklaata.
Tuoteryhmät vuonna 2022:
| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
|  Makeat tuotteet: Perinteiset rikkuladonitsit (Originalit)  Sokerikakkutaikinasta tehdyt minidonitsit (Cake)  Sydämenmuotoiset donitsit, jotka on täytetty joko hillolla (Jammy) tai vaniljakreemillä (Creme)  Suklaamuffinssit  Muut makeat tuotteet, esimerkiksi keksit ja pehmytjäätelö  |  Suolaiset tuotteet: Bagelit  Salaatit  Toastit  Muut suolaiset tuotteet, esimerkiksi croissantit ja puuro  |  Juomat: Kahvit ja erikoiskahvit  Kylmät kahvijuomat  Fruitiet  Smoothiet  Milkshaket  Teet ja kaakaot  |
Tunnustuksia

Vuosina 1999 ja 2011 Suomen Franchising -yhdistys valitsi Arnolds Bakery & Coffee Shopin vuoden franchisingketjuksi.
Vuonna 2015 Arnolds oli paras arvioitavina olevista kahviloista Taloustutkimuksen tekemässä Pikaruokapaikat ja kahvilat -tutkimuksessa.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Arnolds Wikimedia Commonsissa
Yrityksen virallinen sivusto
Arnoldsin tuotteita vuonna 2022
Arnolds-kahvila kauppakeskus Sepässä Jyväskylässä
Arnoldsin ensimmäisiä tuotteita olivat donitsit
Eetu Mäki

| Eetu Mäki> Henkilötiedot |
| --- | --- |
Syntynyt: 9. helmikuuta 2000 (ikä 24) Oulu, Suomi
Kansalaisuus:   Suomi
Jääkiekkoilija
Pelipaikka:  oikea laitahyökkääjä
Maila:  oikea
Pituus:  176 cm
Paino:  76 kg
Seura
Seura:  Hermes
Sarja:  Mestis
Pelinumero:  16
Pelaajaura
Pääsarjaura:  2018–
Aik. seurat:  Sport (SML) Kiekko-Vantaa (Mestis) Jokerit (KHL) SaPKo (Mestis) KeuPa HT (Mestis) Frederikshavn White Hawks (Tanska) Diables Rouges de Briançon (Ranska)
Eetu Mäki (s. 9. helmikuuta 2000 Oulu) on suomalainen jääkiekkoilija, joka pelaa Mestis-joukkue Kokkolan Hermeksessä. Hän on pelipaikaltaan oikea laitahyökkääjä. Mäki laukoo oikealta.
Ura > Maajoukkueura

Mäki pelasi alle 18-vuotiaiden Ivan Hlinkan muistoturnauksessa vuonna 2017. Hän pelasi myös World U-17 Hockey Challengessa marraskuussa 2016. Mäki pelasi myös nuorten olympialaissa, Lillehammerissa vuonna 2016. Hän pelasi samana vuonna myös World U-17 Hockey Challengessa. Yhteensä hän on pelannut kuusi nuorten ja 41 poikien maaottelua. Mäki toimi Suomen alle 16-vuotiaiden maajoukkueen varakapteenina Finnair-turnauksessa lokakuussa 2015. Suomen joukkue oli kaikkien aikojen ensimmäinen 2000-luvulla syntyneistä pelaajista koottu maajoukkue virallisiin maaotteluihin.
Pelityyli

Mäkeä SaPKossa valmentaneen Niko Erosen mukaan hän on taitava ja luova oikealta laukova laitahyökkääjä, jonka vahvuudet ovat kiekollisessa pelissä sekä ylivoimalla.
Eino Halonen (rahoitusneuvos)

| Eino Halonen> Henkilötiedot |
| --- | --- |
Syntynyt: 30. elokuuta 1949 (ikä 75) Viitasaari
Arvonimi: rahoitusneuvos
Eino Halonen (s. 30. elokuuta 1949 Viitasaari) on suomalainen pankki- ja vakuutusalalla työskennellyt toimitusjohtaja ja rahoitusneuvos.
Halonen valmistui ekonomiksi Helsingin Kauppakorkeakoulusta 1974. Hän oli Kansallis-Osake-Pankin palveluksessa vuodesta 1971 alkaen. Halonen oli aluksi muun muassa yritystutkijana ja konttorinjohtajana Viitasaarella ja Oulussa. Myöhemmin hän siirtyi ylempiin johtotehtäviin ja oli mukana kun STS-Pankki liitettiin 1992 Kansallis-Osake-Pankkiin ja samoin silloin kun Suomen Säästöpankki (SSP) jaettiin neljän pankin kesken syksyllä 1993. Vuonna 1998 Halonen siirtyi Merita-Nordbankenin varatoimitusjohtajan paikalta Henki-Pohjolan toimitusjohtajaksi ja oli tässä tehtävässä vuoteen 2000 saakka. Hän oli sitten Keskinäisen Henkivakuutusyhtiön Suomen (Suomi-yhtiö) varatoimitusjohtajana tammikuusta 2000 alkaen ja toimitusjohtajana heinäkuun alusta 2000 alkaen.
Eino Halonen sai 2007 ensimmäisenä uuden rahoitusneuvoksen arvonimen.  Halonen jäi eläkkeelle vuoden 2008 alusta lukien ja hänen seuraajakseen tuli yhtiön varatoimitusjohtaja Markku Vesterinen.
Opettajatar seikkailee

| Opettajatar seikkailee |
| --- | --- |
 Elokuvan juliste.
Ohjaaja:  Aarne Tarkas
Käsikirjoittaja:  Aarne Tarkas
Tuottaja:  T. J. Särkkä
Säveltäjä:  Jaakko Salo
Kuvaaja:  Olavi Tuomi
Leikkaaja:  Armas Vallasvuo
Lavastaja:  Aarre Koivisto
Pääosat:  Leni Katajakoski Tommi Rinne Pirkko Mannola Leo Jokela
Valmistustiedot
Valmistusmaa:  Suomi
Tuotantoyhtiö:  Suomen Filmiteollisuus
Ensi-ilta:  1960
Kesto:  92 min
Alkuperäiskieli:  suomi
Aiheesta muualla
IMDb 
Elonet
Infobox OKNimi-testi OK: 
Opettajatar seikkailee on Aarne Tarkaksen ohjaama ja käsikirjoittama elokuva vuodelta 1960.
Elokuvassa esiintyy ensimmäisen kerran Tarkaksen henkilögalleriaan kuuluva rikoskaksikko Arska ja Ville, joista Leo Jokela esittää Arskaa ja Risto Mäkelä ensimmäisessä elokuvaroolissaan Villeä. Toisen kerran mukana olivat höynäytettävät poliisit Koukku ja Ripatti. Elokuva aloittaa Tarkaksen uralla uuden lajityypin, sillä tämä oli Tarkaksen ensimmäinen seurapiiri-irvailuelokuva.
Elokuva oli yleisömenestys. Myöhemmissä kritiikeissä väärinkäsityskomediaa on kuitenkin pidetty kokonaisuutena epätasapainoisena..
Juoni

Leni Katajakosken esittämä tyttökoulun historianopettaja, maisteri Leena Kataja, on ankara moraalinvartija, joka ei siedä nuorten rakkaussuhteita ja muita koululaisten moraalille sopimattomia asioita. Hän jopa antaa eräälle tyttökoululaiselle käytöksenalennuksen, kun tämä jää kiinni suutelemasta poikaa. Opettajat tulevat siihen tulokseen, että he lähtevät iltamien sijasta viettämään iloista päivää autiolla saarella.
Tyttökoululaiset saapuvat saarelle, jolla asuu heidän tietämättään taiteilija Pertti Rinne (Tommi Rinne) kaikkine röyhelöpartoineen. Yksi tyttökoululaisista on Tantalle pahoissaan ja lähtee tyttökoululaisten ja maisteri Tyynelän kanssa ennen häntä. Taiteilija ja opettajatar viettävät saarella yön yhdessä. Seuraavana päivänä Leena Kataja löytää koulun taidenäyttelyssä ”Alaston nymfi” -nimisen taulun, joka on Pertti Rinteen käsialaa ja jolle Rinne on antanut Leenan kasvot. Kataja vohkii taulun taidenäyttelystä, ja pian se joutuukin alamaailman ja yksinkertaisten poliisimiesten käsiin. Mukaan tempautuu myös muuta henkilögalleriaa. Leenaa epäillään kaikenlaisista tauluvarkauksista, ja hän saakin ”Liukas-Leenan” nimen, sillä häntä luullaan helsinkiläiseksi tauluvaras Leena Suuroseksi.
Näyttelijät

| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
|  Leni Katajakoski  | … |  maisteri Leena Kataja, ”Tantta”   |
|  Tommi Rinne  | … |  taiteilija Pertti Rinne   |
|  Pirkko Mannola  | … |  koululainen Ritva Laakso   |
|  Leo Jokela  | … |  Arska   |
|  Uljas Kandolin  | … |  ylikonstaapeli Salomon Koukku   |
|  Hannes Häyrinen  | … |  konstaapeli Ripatti   |
|  Risto Mäkelä  | … |  Ville   |
|  Aarne Laine  | … |  Eetu   |
|  Paavo Hukkinen  | … |  asianajaja Anselmi Peltonen   |
|  Siiri Angerkoski  | … |  kauppaneuvoksetar Noponen   |
|  Pia Hattara  | … |  Matilda Peltonen   |
|  Irma Seikkula  | … |  maisteri Tyynelä   |
|  Toivo Mäkelä  | … |  maisteri Petäjä   |
|  Liana Kaarina  | … |  koululainen   |
|  Artturi Laakso  | … |  tohtori Setälä, rehtori   |
|  Leila Väyrynen  | … |  koululainen   |
|  Pentti Viljanen  | … |  Paatero, näyttelyarkkitehti   |
|  Esko Salminen  | … |  poikalyseolainen   |
|  Lena Ressler  | … |  koululainen   |
|  Leila Wallenius  | … |  koululainen   |
|  Anja Saikkonen  | … |  koululainen   |
|  Aili Montonen  | … |  opettaja Montonen   |
|  Urho Seppälä  | … |  opettaja Seppälä   |
|  Annikki Linnoila  | … |  opettaja Linnoila   |
|  Yrjö Virtanen  | … |  vanhempi moottoriveneen kuljettaja   |
|  Jarno Hiilloskorpi  | … |  nuorempi moottoriveneen kuljettaja   |
|  Maarita Mäkelä  | … |  koululainen   |
|  Irmeli Backman  | … |  koululainen   |
|  Aarne Tarkas  | … |  näyttelyn pystyttäjä   |
|  Arttu Suuntala  | … |  konstaapeli Salonen   |
|  Kaarlo Wilska  | … |  muuttomies   |
|  Oiva Luhtala  | … |  talonmies   |
|  Arvi Järvinen  | … |  pirssiautoilija   |
|  Martta Suonio  | … |  Fiinu, palvelijatar   |
|  Laila Rihte  | … |  Mari, palvelijatar   |
|  Hannes Veivo  | … |  Rinteen talon talonmies   |
|  Eija Hiltunen  | … |  opettaja Hiltunen   |
|  Irja Rannikko  | … |  palvelijatar   |
|  Helvi Aunio  | … |  opettaja Aunio   |
|  Irja Kuusla  | … |  opettaja   |
|  Airi Osa  | … |  opettaja   |
|  Kaisu Viias  | … |  laulunopettaja   |
|  Keijo Komppa  | … |  toimittaja   |
|  Ritva Karisto  | … |  pariskunta taidenäyttelyssä   |
|  Severi Seppänen  | … |  pariskunta taidenäyttelyssä   |
|  Pehr-Olof Sirén  | … |  vahtimestari   |
|  Hugo Ahlberg  | … |  uutistenlukijan ääni   |
Julkaisu

Sen ensi-ilta oli 28. lokakuuta 1960 Helsingissä. Silloin elokuvaa esitettiin Rexissä ja Tuulensuussa. Elokuva on esitetty usein televisiossa.
Vastaanotto

Elokuva oli yleisömenestys. Osa aikalaiskriitikkojen arvioista elokuvasta alkoi olla myönteisiä, toisin kuin monien muiden Tarkasten ohjausten suhteen. Myöhemmissä kritiikeissä elokuvaa on kuitenkin pidetty hauskuudestaan huolimatta tasapainottomana, sillä ”vauhdikkaan väärinkäsityskomedian nasevat ainekset ja hosuva toteutus jäävät tekijälleen tyypilliseen harmittavaan epätasapainoon” (Arto Pajukallio, Helsingin Sanomat). Kokonaisuutta on sanottu myös hahmottomaksi.
Aiheesta muualla

Opettajatar seikkailee Elonet.
Reijo Paukku

Reijo Paukku (s. 1942) on suomalainen teatteriohjaaja, joka on työskennellyt oopperan, operetin, musikaalin sekä puhedraaman parissa. Ohjaajan lisäksi Paukku on toiminut myös koreografina, lavastajana ja puvustajana. Hän on myös esiintynyt drag-artistina.
Paukku tunnetaan erityisesti vuonna 1969 Tampereen teatterikesässä Suomen ensi-iltansa saaneen nuorisomusikaali Hairin ohjaajana. Paukku oli myös perustamassa Hairin esittänyttä Tampereen Popteatteria. Myöhemmin hän toimi pitkään Kotkan kaupunginteatterissa.
Paukulla on ollut huomattava vaikutus Kotkan teatterielämälle. Paukku kutsuttiin vuonna 1970 ohjaamaan Hair-musikaali Kotkan kaupunginteatterille. Hän aloitti Kotkassa 1973 ohjaaja-lavastajana ja hän perusti Kotkan Nuorisoteatterin, joka toimi 38 vuotta. Nuorisoteatterille Paukku ohjasi yhteensä 36 näytelmää. Paukku valokuvasi Kotkan Kaupunginteatterin esitykset sekä suunnitteli käsiohjelmat ja  julisteet. Ohjauksia oli kaikkiaan 45 ja käsikirjoituksia kolme. Lavastuksia Paukku suunnitteli 80, koreografioita 13 ja puvustuksia yhdeksän. Paukku toimi Kotkan Nuorisoteatterin toimi vuosina 1996–1998 Kotkan kaupunginteatterin apulaisjohtajana ja vuosina 1998–2000 teatterinjohtajana Anita Myllymäen irtisanouduttua tehtävästään. Paukku siirtyi takaisin apulaisjohtajaksi, kun Maija-Liisa Márton valittiin Kotkan kaupunginteatterin teatterinjohtajaksi. Paukku toimi Kotkan teatterissa vuoteen 2006 asti.
Teokset

Tampereen Popteatteri ja Hair-musikaali (2009)
Armenian historia

n
k
Armenialaisen sivilisaation historia alkaa noin kuudennelta vuosisadalta ennen ajanlaskun alkua. Seuraavina vuosisatoina armenialaiset kestivät ulkopuolisten kansojen hyökkäykset ja paimentolaisten vaelluksen, luoden ainutlaatuisen kulttuurin, jossa sekoittuivat persialaiset ja kreikkalaiset sosiaaliset ja poliittiset rakenteet, sekä myöhemmin kristilliset perinteet. Armenialaisten hallitsemia itsenäisiä valtioita oli satunnaisesti kahden vuosituhannen ajan Välimeren koilliskulman ja Kaukasuksen välisellä alueella, kunnes viimeinen keskiaikainen armenialainen valtio tuhoutui 1300-luvulla.
Nykyinen Armenia oli pienin Neuvostoliittoon kuuluneista neuvostotasavalloista. Maa kuului Neuvostoliittoon vuodesta 1920, vuonna 1991 tapahtuneeseen Neuvostoliiton hajoamiseen asti. Itsenäisen Armenian tulevaisuutta varjostivat rajalliset luonnonvarat ja Azerbaidžanin kanssa käyty kiista Vuoristo-Karabahin hallinnasta.
Varhaiset vaiheet

Ihmiset asettuivat nykyisen Armenian alueelle noin vuonna 6000 eaa. Ensimmäinen alueella vaikuttanut suuri valtakunta oli Urartu, jonka keskus oli Vanjärven ympärillä 1300-luvulla eaa. Sen valta saavutti huippunsa 800-luvulla eaa. Urartun kukistumisen jälkeen Armenian tasangolle muutti assyrialaisia ja indoeurooppalaisia proto-armenialaisia, luultavasti lännen suunnalta. He sekoittuivat hurrilaisen sivilisaation kanssa, joiden elinalue tuolloin ulottui Anatolian keskiosista Mesopotamiaan.
Kreikkalaiset historiankirjat mainitsevat armenialaiset ensimmäisen kerran 500-luvun puolivälissä eaa. Persialaiset hallitsivat Armeniaa vuosisatojen ajan, mutta vähitellen siitä kehittyi oma puskurivaltionsa idän persialaisten ja arabien, sekä lännen kreikkalaisten ja roomalaisten välille. Kun Rooman valtakunta kukisti Seleukidien kuninkaan Antiokhos III:n Magnesian taistelussa vuonna 190 eaa., tämän kaksi armenialaista satraappia, Artakses ja Zariadres, jäivät Rooman suostumuksella kuninkaiksi. Artakses rakensi Artaksiadien dynastian pääkaupungin Artashatiin, Araks-joen varrelle lähelle nykyistä Jerevania. Zariadreen hallitseman Sophenen kuningaskunnan pääkaupunki oli Carcathiocerta. Artaksiadien hallitsijasukuun kuuluneen Tigranes Suuren valtakaudella 95-55 eaa. Sophene valloitettiin ja Armenian kuningaskunta yhdistyi. Armenian kuningaskunta oli suurimmillaan ja vaikutusvaltansa huipulla kuningas Tigranes Suuren valtakaudella, jolloin se ulottui Välimereltä koilliseen Mtkvari- eli Kura-joelle nykyiseen Georgiaan. Tigraneksen ja hänen poikansa Artavazd II:n hallintokausien aikana Armeniasta tuli yksi hellenistisen kulttuurin keskuksista.
Vuoteen 30 eaa. mennessä Rooma valloitti Armenian kuningaskunnan, ja seuraavien 200 vuoden ajan Armenia oli roomalaisten pelinappula heidän keskiaasialaisia vihollisiaan, parthialaisia, vastaan. Uusi Arsakidien dynastia nousi Armeniassa valtaan vuonna 53 jaa. Sen ensimmäinen hallitsija Tiridates I nousi valtaan Parthian suojeluksessa, mikä rikkoi Rooman ja Parthian välistä sopimusta siitä, että Roomalla oli oikeus nimetä Armenian hallitsija. Tilanne johti Rooman ja Parthian väliseen sotaan, minkä seurauksena Arsakidit päätyivät Rooman vasalleiksi.
Rooman keisari Trajanus valloitti Armenian vuonna 114 Parthiaa vastaan käymänsä sodan yhteydessä, ja teki alueesta Rooman provinssin. Trajanuksen seuraaja Hadrianus kuitenkin veti valtakunnan rajan Eufrat-joelle ja Armenian provinssi palautui takaisin Rooman vasallivaltioksi. Rooman keisari Caracalla vangitsi Armenian kuninkaan ja yritti liittää maan tiiviimmin Rooman yhteyteen vuonna 216, mutta Caracallan seuraaja Macrinus nimitti Armenian kuninkaaksi vangitun kuninkaan pojan, Tiridates II:n, vuonna 217. Tiridates II:n aikana Persian sassanidikuningas Šapur I valloitti Armenian ja asetti oman vasallinsa Hormizd I:n valtaistuimelle. Rooman keisari Diocletianuksen aikana Persialaiset pakotettiin luopumaan Armeniasta ja Tiridates III nostettiin Armenian valtaistuimelle vuonna 287.