stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Maakaari
Nykyisen maakaaren osat ja luvut > I osa

1 luku Kiinteistön saantoa koskevat yleiset säännökset
2 luku Kiinteistön kauppa
3 luku Saannonmoite ja oikeuksien pysyvyys kiinteistön kaupassa
4 luku Kiinteistön kauppaa koskevien säännösten soveltuminen muihin luovutuksiin
Nykyisen maakaaren osat ja luvut > II osa

5 luku Kirjaamisasioita koskevat yleiset säännökset
6 luku Kirjaamishakemus ja sen käsittely
7 luku Lainhuuto- ja kiinnitysrekisteri
8 luku Virheen korjaaminen
9 luku Muutoksenhaku kirjaamisasioissa
Nykyisen maakaaren osat ja luvut > III osa

10 luku: Kiinteistön omistusoikeuden ja erityisen oikeuden kirjaamista koskevat yleiset säännökset
11 luku: Lainhuudatusvelvollisuus
12 luku: Lainhuudatusmenettely
13 luku: Lainhuudon oikeusvaikutukset
14 luku: Erityisen oikeuden kirjaaminen
Nykyisen maakaaren osat ja luvut > IV osa

15 luku: Kiinteistöpanttioikeutta koskevat yleiset säännökset
16 luku: Kiinteistökiinnitys
17 luku: Panttioikeus kiinteistöön
18 luku: Kiinnityksen muuttaminen
19 luku: Kiinnitys ja panttioikeus käyttöoikeuteen ja rakennuksiin
20 luku: Lakisääteinen panttioikeus
Nykyisen maakaaren osat ja luvut > V osa

21 luku: Tarkemmat säännökset ja voimaantulo
Aiheesta muualla

Agricola-historiasivut: Ruotsin valtakunnan vuoden 1734 laki
Vuoden 1995 maakaari Finlexissä
Maailman seitsemän ihmettä

Hollantilaisen taiteilijan Maarten van Heemskerckin väritetyt kaiverrukset Maailman seitsemästä ihmeestä (vasemmalta oikealle ja ylhäältä alas lukien): Gizan suuri pyramidi, Babylonin riippuvat puutarhat, Artemiin temppeli, Zeuksen kuvapatsas Olympiassa, Halikarnassoksen mausoleumi, Rhodoksen kolossi ja Faroksen majakka.
Maailman seitsemän ihmettä olivat antiikin ajan maailman rakennuksia ja monumentteja, joita useat senaikaiset kreikkalaiskirjailijat ylistivät aikansa suurina nähtävyyksinä. Seitsemän ihmeen luettelo syntyi 200-luvulla eaa., kun kaikki luetellut kohteet olivat yhtä aikaa vielä olemassa, joskin se vakiintui nykymuotoonsa vasta paljon myöhemmin. Ihmeistä on säilynyt vain yksi, Gizan suuri pyramidi. Muut ihmeet ovat Babylonin riippuvat puutarhat, Artemiin temppeli, Zeuksen kuvapatsas Olympiassa, Halikarnassoksen mausoleumi, Rhodoksen kolossi ja Faroksen majakka.
Historia

Seitsemän ihmeen luettelo sai innoituksensa 400-luvulla eaa. eläneen historioitsijan Herodotoksen kirjoituksista. Herodotos ihaili persialaisten ja muiden idän korkeakulttuurien saavutuksia ja kirjoitti ihaillen etenkin Babylonista ja Gizan pyramideista. Kaikkia myöhemmin seitsemän ihmeen joukkoon valittuja kohteita ei kuitenkaan ollut vielä rakennettu Herodotoksen aikana.
Aleksanteri Suuren perustettua hellenistisen imperiumin 300-luvulla eaa. kreikkalaiset pystyivät vertailemaan laajan alueen monumentteja toisiinsa. Luettelon muotoutumisessa tärkeintä aikaa oli luultavimmin 30 vuoden jakso Faroksen majakan rakentamisen 200-luvun puolivälissä eaa. ja Rhodoksen kolossin romahtamisen 226 eaa. välillä, jolloin kaikki ihmeet olivat yhtä aikaa pystyssä. Silloin kyreneläinen Kallimakhos, joka oli korkeassa asemassa Aleksandrian kirjastossa, kirjoitti teoksensa Kokoelma maailman maiden ihmeistä, joka ei ole kuitenkaan säilynyt. Tunnetuimman listan ihmeistä esitti kreikkalainen arkkitehti Filon Bysanttilainen joskus 200-luvulla eaa.. Varhaisimman seitsemän ihmeen luettelon kirjoitti kreikkalainen runoilija Antipatros Sidonlainen sata vuotta Kallimakhoksen kuoleman jälkeen. Siinä oli nykyisten ihmeiden lisäksi Babylonin muurit, mutta Faroksen majakka vielä puuttui.
Roomalainen runoilija Martialis lisäsi ensimmäisen vuosisadan jaa. lopulla luetteloon roomalaisen amfiteatterin Colosseumin. 500-luvulla kristitty kirjailija Gregorius Toursilainen lisäsi Nooan arkin ja Salomon temppelin. Faroksen majakka ilmestyi luetteloihin vasta roomalaisajan jälkeen, lähes tuhat vuotta rakentamisensa jälkeen. Seitsemän ihmeen luettelo vakiintui nykymuotoonsa vasta renessanssin aikana, osittain hollantilaisen taiteilijan Maarten van Heemskerckin (1498–1574) kaiverrusten ansiosta.
Seitsemän ”ihmettä” (kreikk. thaumata) olivat alun perin Seitsemän ”nähtävyyttä” (kreikk. theamata), mutta ajan myötä nimitys vaihtui yleisessä kielenkäytössä. Numerolla seitsemän on aina ollut paljon maagista ja uskonnollista merkitystä, ja se onkin yleinen luetteloissa.
Seitsemän ihmettä > Artemiin temppeli

Artemiin temppeli (n. 323 eaa. – 268 jaa.) oli Efesoksen lähellä nykyisessä Turkissa sijainnut jumalatar Artemiille omistettu temppeli. Marmorisen temppelin kattoa kannatteli yli sata 20 metriä korkeaa, veistoksin koristeltua pylvästä. Gootit tuhosivat sen 268 jaa.
Seitsemän ihmettä > Babylonin riippuvat puutarhat

Babylonin riippuvat puutarhat (n. 600 eaa. – n. toinen vuosisata jaa.) rakensi hallituskaudellaan noin 605–562 eaa. Babylonian kuningas Nebukadressar II vuoristoisesta Meediasta kotoisin olleen vaimonsa Amyitiksen iloksi. Puutarhat olivat pengerrettyjä ja muistuttivat vuoristomaisemaa. Niiden sivujen pituudeksi on kreikkalaisissa teksteissä kerrottu 120 metriä ja korkeudeksi 25 metriä. Babylonin riippuvat puutarhat ovat seitsemästä ihmeestä ainoa, jonka olemassaolosta ei ole varmuutta.
Seitsemän ihmettä > Faroksen majakka

Faroksen majakka (n. 280 eaa. – 1303 jaa.) oli egyptiläisen satamakaupungin, Aleksandrian edustalla sijainnut majakka, jonka Ptolemaios II Filadelfos rakennutti marmorista. Se oli ehkä 135-metrisenä aikanaan Gizan pyramidien jälkeen maailman korkein rakennus. Majakka sortui vuonna 1303 maanjäristyksessä.
Seitsemän ihmettä > Gizan suuri pyramidi

Kheopsin pyramidi (rak. 2500-luvulla eaa.) on Egyptin Gizassa sijaitseva pyramidi, joka rakennettiin faarao Khufun hautamuistomerkiksi. Maailman seitsemästä ihmeestä Gizan suuri pyramidi on ainoana säilynyt nykypäivään asti.
Seitsemän ihmettä > Halikarnassoksen mausoleumi

Halikarnassoksen mausoleumi (n. 353 eaa. – 1400-luku jaa.) oli 45 metriä korkea marmorinen hautakammio, jonka Kaarian kuninkaan Mausoloksen leski Artemisia II rakennutti Halikarnassokseen, nykyiseen Turkkiin. Johanniitat käyttivät 1400-luvulla mausoleumin raunioiden rakennuskivet oman linnakkeensa rakentamiseen.
Seitsemän ihmettä > Rhodoksen kolossi

Rhodoksen kolossi (n. 290 eaa. – 227 eaa.) oli Rhodoksen kaupungin pystyttämä 30 metriä korkea auringonjumala Heliosta esittävä pronssipatsas. Kolossi tuhoutui maanjäristyksessä vuonna 227 eaa.
Seitsemän ihmettä > Zeuksen kuvapatsas Olympiassa

Zeuksen kuvapatsas (n. 435 eaa. – 425/475 jaa.) oli Olympiassa sijainnut, 12 metriä korkea norsunluinen patsas. Patsas oli ateenalaisen kuvanveistäjän Feidiaan valmistama. Patsas tuhoutui 400-luvulla.
Merkitys

Seitsemän ihmeen luettelo tuli yleisesti tunnetuksi viimeistään roomalaisaikana, ja siihen viitattiin useissa roomalaisissa kirjoituksissa. Renessanssin aikana, kun kiinnostus antiikin aikaan heräsi uudelleen, seitsemän ihmeen luettelosta tuli ihmiskunnan saavutusten symboli. Samalla luettelo vakiintui lähes alkuperäiseen muotoonsa, ilman myöhempien kirjoittajien lisäysehdotuksia.
Antiikin seitsemän ihmeen luettelon jälkeen on tehty useita muita sen innoittamia luetteloita maailman uudemmista arkkitehtonisista ihmeistä tai luonnonihmeistä. Sveitsiläinen Weberin säätiö järjesti vuosien 2006–2007 aikana avoimen internetäänestyksen uusista maailman seitsemästä ihmeestä. Ihmeiksi äänestettiin Kiinan muuri, Petra, Rio de Janeiron Kristus-patsas, Rooman Colosseum, Taj Mahal, Machu Picchu ja Chichén Itzá. Niiden lisäksi Gizan suuri pyramidi sai listalle automaattisesti paikan. Unesco ei tukenut äänestystä, koska piti sitä tunnepohjaisena eikä tieteellisenä.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Maailman seitsemän ihmettä Wikimedia Commonsissa
Maailman seitsemän ihmeen sijainnit
Pietarinkalat

| Pietarinkalat |
| --- | --- |
 Pietarinkala (Zeus faber)
Tieteellinen luokittelu
Domeeni::  Aitotumaiset Eucarya
Kunta::  Eläinkunta Animalia
Pääjakso::  Selkäjänteiset Chordata
Alajakso::  Selkärankaiset Vertebrata
Yläluokka::  Luukalat Osteichthyes
Luokka::  Viuhkaeväiset Actinopterygii
Alaluokka::  Neopterygii
Lahko::  Pietarinkalat Zeiformes  Regan, 1909
Heimot
 Karjukalat Caproidae  Vespot Grammicolepididae  Oreot Oreosomatidae  Paraseenit Parazenidae  Pietarinkalat Zeidae  Zeniontidae 
Katso myös
   Pietarinkalat Wikispeciesissä   Pietarinkalat Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OK: 
Pietarinkalat (Zeiformes) on viuhkaeväisten kalojen lahko. Siihen kuuluu noin 40 lajia, jotka jaetaan kuuteen heimoon. Useimmat pietarinkalat ovat syvän meren lajeja.  Joitakin käytetään ruokakaloina. Pietarinkala (Zeus faber) on antanut nimen omalle heimolleen sekä koko lahkolle.
Phenomenon

| Phenomenon UFO |
| --- | --- | --- |

Studioalbumin tiedot
 Julkaistu: toukokuussa 1974
 Tuottaja(t): Leo Lyns
 Tyylilaji: hard rock, heavy metal, blues rock
 Kesto: 39.25
 Levy-yhtiö: Chrysalis Records   EMI 
UFOn muut studioalbumit
| UFO 2: Flying 1971 | Phenomenon 1974 | Force It 1975 |
Phenomenon on brittiläisen hard rock -yhtyeen UFOn kolmas albumi, joka julkaistiin vuonna 1974. Albumilla soittaa ensimmäistä kertaa saksalainen kitaristi Michael Schenker, joka oli aiemmin hard rock -yhtye Scorpionsin kitaristi. Yhtyeen musiikki muuttuikin selvästi raskaammaksi aiempien albumien space rock -materiaalin sijasta. Se sisältää yhtyeen klassikkokappaleet ”Doctor Doctor” ja ”Rock Bottom”, joista molemmat ovat olleet keskeisessä osassa yhtyeen konserteissa niiden julkaisuista saakka, ja joista ensimmäisenä mainitusta on myös julkaistu single.
Albumi sai julkaisuaikanaan positiivisia arvioita kriitikoilta, vaikka osa kriitikoista ei juuri pitänytkään albumin tuotannosta. Phenomenon ei kuitenkaan yltänyt Isossa-Britanniassa listoille, mutta Yhdysvalloissa se pääsi melkein kahdensadan myydyimmän albumin joukkoon (paras sijoitus 202). Koska albumilla yhtyeen musiikki muuttui selvästi edellisiä raskaammaksi, monet yhtyeen fanit pitävät Phenomenonia yhtyeen todellisena alkuna.
Kappale ”Built for Comfort” on lainakappale, jonka alkuperäinen esittäjä on blues-muusikko Willie Dixon.
Albumista julkaistiin vuonna 2007 painos, jossa on kuusi bonuskappaletta.
Kappaleet

Kaikki kappaleet kirjoittanut Michael Schenker ja Phil Mogg, ellei toisin mainita.
Kappaleet > A-puoli

Oh My – 2.26 (säv. Pete Way, Mogg)
Crystal Light – 3.47
Doctor Doctor – 4.10
Space Child – 4.01
Rock Bottom – 6.32
Kappaleet > B-puoli

Too Young to Know – 3.10 (säv. Schenker, Mogg, Way, Andy Parker)
Time on My Hands – 4.10
Built for Comfort – 3.01 (säv. Willie Dixon)
Lipstick Traces – 2.20 (säv. Schenker)
Queen of the Deep – 5.49
Kappaleet > Vuoden 2007 painoksen bonuskappaleet

Sixteen – 3.48 (demo)
Oh My – 4.12 (demo)
Give Her the Gun – 3.58 (Singlen a-puoli)
Sweet Little Thing – 3.51 (Singlen ”Give Her the Gun” b-puoli)
Sixteen – 3.55 (ennenjulkaisematon versio)
Doctor Doctor – 4.24 (livenä 6. kesäkuuta 1974)
Kokoonpano

Phil Mogg – laulu
Michael Schenker – kitara
Pete Way – bassokitara
Andy Parker – rummut
Beata Pietarintytär

Beata Pietarintytär tai Pintarintytär oli viimeinen henkilö, joka tuomittiin noituudesta Suomessa.
Beata oli turkulainen porvarin tytär. Hän joutui oikeuteen syytettynä pahansuovasta noituudesta Pietarsaaressa vuonna 1689. Hän kiisti väitteet, mutta oikeudessa häntä vastaan todisti 20 todistajaa. Tuomioistuin määräsi hänet naisen tekemään ruumiintarkastukseen, jotta löydettäisiin fyysisiä merkkejä noituudesta. Hänet tutkinut nainen löysi ”suuren pussin” hänen ruumiistaan. Tämä nähtiin todisteena noituudesta. Beata Pintarintytär tuomittiin kuolemaan syyllisenä esitettyinin syytöksiin. Turun hovioikeus muunsi tuomion vankeudeksi. Hänet vapautettiin vuonna 1701. Beata Pintarintytär on viimeinen henkilö, joka tuomittiin noituudesta Suomessa, ja viimeinen, joka tuomittiin noituudesta kuolemaan Suomessa.
Pietarin löytölastenhuone

Löytölastenhuoneen imetysosasto vuonna 1913.
Voimistelutunti.
Pietarin löytölastenhuone (ven. Санкт-Петербу́ргский воспита́тельный дом, Sankt-Peterburgski vospitatelnyi dom) oli keisarillisella Venäjällä toiminut aviottomina syntyneiden, orpojen ja köyhälistön lasten kasvatuslaitos.
Ivan Betskoin aloitteesta vuonna 1770 perustettu kasvatuslaitos rahoitettiin pelikorttimonopolin, yksityishenkilöiden avustusten ja erilaisten veroluonteisten maksujen avulla. Synnytyksen ja mahdollisen imetysvaiheen jälkeen suurin osa lapsista lähetettiin Pietarin, Pihkovan ja Novgorodin läänien talonpoikaisperheisiin, joille maksettiin heidän ylläpidostaan viidenteentoista ikävuoteen saakka. Suomen suuriruhtinaskunnassa pietarilaisten kasvattilasten hoidosta luovuttiin vuonna 1859.
1700-luvulla 80–90 % lapsista kuoli ensimmäisen elinvuotensa aikana. 1800-luvun loppuun mennessä luku laski 10–20 prosenttiin. 1880-luvun aikana Pietarin löytölastenhuoneelle tuotiin yhteensä 95 000 lasta, joista valtaosa oli aviottomina syntyneitä. Kaksikymmenvuotiaiksi saakka Pietarin ja Moskovan kasvattilapsista eli 10–13 %. Hoidokkien suuren kuolleisuuden lisäksi järjestelmä aiheutti ongelmia maaseutuväestön keskuudessa. Suomessa ja Inkerinmaalla todettiin, että kasvattilasten pitäminen levittää syfilistä, lisää perheen omien lasten kuolleisuutta ja aiheuttaa ”sopimatonta käytöstä imettäjiksi aikovien naimattomien naisten keskuudessa”.
Eloon jääneet lapset saivat alkeis- tai harvemmin keskikoulutuksen. Löytölastenhuoneen yhteydessä toimi vuonna 1811 perustettu kätilöopisto, lastenhoitajakoulu (1851), välskäriopisto (1854), opettajankoulutuslaitos (1864, vuodesta 1867 opettajaseminaari) ja naisten opisto (1867). Laitos lakkautettiin lokakuun vallankumouksen jälkeen ja sen tehtävät siirrettiin valistusasiain ja terveydenhuollon kansankomissariaateille.
Aiheesta muualla

Pietarin löytölastenhuone Pietari-tietosanakirjassa (venäjäksi)
Petolliset ystävät

Petolliset ystävät (ransk. faux amis; engl. false friends) eli riskisanat tai sekaannussanat ovat kahden eri kielen sanoja ja sanontoja, jotka muistuttavat toisiaan ulkoisesti (ääntämykseltään tai oikeinkirjoitukseltaan) mutta tarkoittavat eri asioita. Alun perin termi tulee ranskan ja englannin välisistä merkitystään muuttaneista lainasanoista. Petolliset ystävät ovat ongelmallisia varsinkin vieraan kielen opiskelijalle, mutta myös kielen ammattilaiset lankeavat joskus niihin. Petolliset ystävät voivat olla sattumalta samankaltaisia tai sukulaissanoja eli samaa alkuperää, joiden merkitykset ovat muuttuneet ajan saatossa eri tavalla eri kielissä – jolloin kyseessä ovat petolliset sukulaissanat (false cognates).
Käsitettä käytetään vain erittäin harvoin saman kielen sanoista, jotka ovat sattumalta samanlaisia (eli eivät ole sukulaissanoja eivätkä tarkoita samaa tai samanlaista). Tällaisesta esimerkkinä suomen kielessä esiintyvät sanat laki (huippu) ja laki (säädös), mutta yleensä sellaisia sanoja kutsutaan homonyymeiksi ja petolliset ystävät -käsitteen käyttö niistä pidettäisiin vääränä tai ainakin harhaanjohtavana.
Hyvin harva kielten välinen sanapari tarkoittaa täysin samaa asiaa. Sanan merkitys vaihtelee käyttöyhteyden mukaan. Sanoilla on merkityskenttiä, jotka kertovat miten laajasti sana käsittää jonkun asian tai ilmiön. Esimerkkinä yleisin käännös suomen sanalle poika on ruotsiksi pojke, mutta jos tarkoitetaan jonkun omaa jälkeläistä, on ruotsinnos son.
Yleensä merkityskentät ovat lähes samoja, mikä on vaarallinen tilanne, sillä silloin merkityskentän rajalla eroa on vaikeinta huomata. Lainasanoilla on taipumus ottaa alkuperäisen sanan merkityskirjosta vain yksi tietty merkitys. Sanojen eri merkityskenttiä selittää myös se, että kielet muuttuvat jatkuvasti ja lainasana, joka olisikin kopioitunut alun perin samanmerkityksisenä, saattaa olla kehittynyt eri suuntaan kuin alkukielinen vastineensa.
Esimerkkejä > Etelä – edel ja lounas – lõuna

Suomen ja viron kielessä etelää ja lounasta tarkoittavien ilmansuuntien nimet ovat keskenään toisin päin. Viron edel tarkoittaa suomen 'lounasta' ja vastaavasti viron lõuna suomen 'etelää'.
Esimerkkejä > Hallitus ja hallitus

Suomen kielessä hallitus tarkoittaa 'valtioneuvostoa' tai muun 'organisaation johtoa'. Viron kielessä sana merkitsee 'hometta'.
Esimerkkejä > Tape – teippi

Teippi-sana on laina englannin tape-sanasta. Englannissa "tape" kuitenkin tarkoittaa mitä tahansa nauhaa, vertaa esimerkiksi video tape. Suomen kieleen lainattiin sanan merkitys adhesive tape eli kiinnittyvä nauha, liimanauha.
Esimerkkejä > Identity – identiteetti

Identity on hyvä esimerkki petollisesta ystävästä ja yleisestä käännösvirheestä. Suomen identiteetti on ihmisen käsitys omasta itsestään, kun englannissa identity merkitsee myös henkilöyttä.
Esimerkkejä > President – presidentti

Sana president merkitsee (joukon) edessä istuvaa. Yleinen merkitys on 'puheenjohtaja', mutta valtioissa ja  ylioikeuksissa 'presidentti'. Siten esimerkiksi Amerikassa yhtiöistä puhuttaessa president tarkoittaa yhtiön hallituksen puheenjohtajaa. Moottoripyöräjengit kuitenkin kutsuvat johtajiaan "presidenteiksi".
Esimerkkejä > Minister – ministeri

Amerikanenglannissa minister merkitsee 'pappia', "ministeri" taas on secretary ("sihteeri"). Yhdysvalloissa Secretary of State on 'ulkoministeri' eikä "valtiosihteeri". Brittienglannissa taas minister merkitsee 'ministeriä' kuten myös Secretary of State.
Esimerkkejä > Corporation - korporaatio

Suomen sana korporaatio tarkoittaa yhdistystä tai järjestöä, esimerkiksi ylioppilaskuntaa.  Amerikanenglannin "corporation" on suomeksi lähinnä "oikeushenkilö", tai useimmiten "suuryritys".
Kirjallisuutta

Ingo, Rune: Lähtökielestä kohdekieleen: Johdatusta käännöstieteeseen, s. 169–179.  Helsinki:  WSOY, 1990.  ISBN 951-0-16008-3
Aiheesta muualla

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
An on-line hypertext bibliography on false friends (Arkistoitu – Internet Archive)
Jukka Korpelan väärät ystävät (englanniksi)
Petrovski

| Petrovski Petrovskoje selskoje poselenije |
| --- | --- |
 Petrovskin kunta Kontupohjan piirin kartalla.
Valtio:  Venäjä
Tasavalta:  Karjalan tasavalta
Piiri:  Kontupohjan piiri
Hallinto:  
 – Hallinnon tyyppi:  maalaiskunta
Pinta-ala:  
 – Kokonaispinta-ala:  1 183 km²
Väkiluku (2022):  700
Aikavyöhyke:  UTC+3 (MSK)
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Petrovski (ven. Петровское сельское поселение, Petrovskoje selskoje poselenije) on maalaiskunta Karjalan tasavallan Kontupohjan piirissä Venäjällä. Sen keskuskylä Munjärvenlahti sijaitsee Munjärven länsirannalla 39 kilometriä Kontupohjasta maanteitse länteen. Kunnassa on 700 asukasta (vuonna 2022).
Maantiede ja luonto

Petrovskin kunnan pinta-ala on 1 183 neliökilometriä. Se rajoittuu pohjoisessa Kontupohjan piirin Hirvaksen ja idässä Kentjärven kuntiin, etelässä Prääsän piirin Tšalnan ja Essoilan sekä Suojärven piirin Veskelyksen kuntiin ja lännessä Naistenjärven kuntaan. Pinta-alasta valtaosa on metsää.
Kunnan alueella virtaavat Vuohtjoki (ven. Vohta), Hirvasjoki (Girvas), Päläjoki (Pjalja), Pieni-Suunujoki (Malaja Suna), Vilkanjoki (Vilga) ja Viikšjoki (Vikša). Suurimmat järvet ovat Suunujärvi, Vaatsilanjärvi, Päljärvi, Munjärvi, Säpsäjärvi, Venjuranjärvi, Märännyksenjärvi, Urosjärvi (Uros) ja Vuohtjärvi. Hyötykaivannaisiin kuuluvat dolomiitti, graniitti, diabaasi ja turve. Luonnonsuojelualueita ovat Munjärven rauhoitusalue, kolme luonnonmuistomerkkiä sekä Martsialnyje Vodyn parantolaa ympäröivät metsät.
Asutus

Petrovskin kunnan asutut paikat Kontupohjan piirin kartalla
Keskuskylän lisäksi kuntaan kuuluvat Martsialnyje vodyn ja Nielkamajärven taajamat sekä kymmenen kylää: Jekunniemi (Deknavolok), Ješšu (Verhnjaja Lamba), Munjärvi (Munozero), Päljärvi, Pälniemi (Navolok), Törökkä (Tereki), Utukka (Utuki), Varhomia (Gotnavolok), Vaatšila ja Vuohtjärvi. Martsialnyje vodyn muodostama Kurortin kunta liitettiin Petrovskiin vuonna 2018. Suurimmat asutuskeskukset ovat yli 400 asukkaan Munjärvenlahti, 300 asukkaan Nielkamajärvi ja reilun 200 asukkaan Varhomia.
Kunnan itäosassa on vanhaa lyydiläisasutusta. Vuoden 2010 väestönlaskennan mukaan asukkaista 59 % on kansallisuudeltaan venäläisiä, 26 % karjalaisia, 8 % valkovenäläisiä ja 2 % suomalaisia.
Historia

Venäjän keisarikunnassa alue kuului Aunuksen läänin Petroskoin kihlakunnan Munjärven volostiin eli kuntaan. Vuonna 1923 volosti nimettiin Petrovskiksi seudulla syntyneen elintarvikekomissaari Ivan Petrovin mukaan. Vuonna 1927 perustettiin Petrovskin piiri, jonka keskuksena toimi Munjärvenlahden kylä. Jatkosodassa vuosina 1941–1944 alue oli Suomen miehittämä. Petrovskin piiri lakkautettiin vuonna 1957 ja sen alue liitettiin Kontupohjan ja Suojärven piireihin. Munjärven kyläneuvosto nimettiin Petrovskiksi vuonna 1962. Nielkamajärven kylähallinto liitettiin Petrovskin kuntaan 2000-luvun alun kunnallishallintouudistuksessa.
Liikenne, talous ja palvelut

Munjärvenlahden kautta kulkee Suojun aseman ja Hirvaan välinen kestopäällystetty maantie, josta haarautuu tie Vuohtjärvelle. Keskuskylästä on linja-autoyhteydet Petroskoihin, Kontupohjaan, Hirvaaseen ja Vuohtjärvelle.
Kunnassa toimii kaksi puunjalostuslaitosta ja kalanviljelylaitos. Varhomian eteläpuolella on psykiatrinen sairaala.
Keskuskylän palveluihin kuuluu lastentarha, koulu, kulttuuritalo, kirjasto, lääkintäasema, posti, ruokala ja pari kauppaa. Nielkamajärvellä on kerhotalo, kirjasto, lääkintäasema, posti ja kauppa. Munjärvenlahdella on vuonna 2001 rakennettu tsasouna.
Nähtävyydet ja matkailu

Entisen Venjuran kylän luona on kivikautisia asuinpaikkoja. Rakennusmuistomerkkeihin kuuluu Zaharovin talo Vaatšilassa sekä kylän lähelle 1800-luvun lopussa rakennettu pato. Historialliset kohteet liittyvät Vuohtjärvellä asuneeseen runonlaulaja Anastasija Nikiforovaan sekä toisen maailmansodan tapahtumiin.
Munjärvenlahden lähellä toimii laskettelukeskus. Seudulla on kolme lomakylää.
Aiheesta muualla

Petrovskin kunta Kontupohjan piirin sivustolla (venäjäksi)
| n k Kontupohjan piirin kunnat |
| --- | --- |
Nykyiset kunnat:  Kontupohja  Hirvas  Kentjärvi  Käppäselkä  Ketrajärvi  Novinka  Petrovski  Jänispelto
Pekka Pietilä

Pekka Johannes Pietilä (3. syyskuuta 1930 Tampere – 8. syyskuuta 2015) oli suomalainen keilaaja, joka menestyi 1950-luvun MM-kilpailuissa.
Pekka Pietilä voitti Essenissä vuonna 1955 maailmanmestaruuden kahdeksan hengen joukkuekilpailussa (eurooppalainen kilpailumuoto). Amerikkalaisittain kisatussa viisimiehiskisassa hän saavutti hopeaa. Helsingborgin MM-kilpailuissa 1958 menestys oli päinvastainen eli kultaa viisimiehiskisassa ja hopeaa kahdeksanmiehiskisassa. Henkilökohtaisessa kilpailussa Pietilä oli  Essenissä neljäs ja Helsingborgissa yhdestoista.
Tamperelaista keilaseura Nastaa edustanut Pietilä voitti vuonna 1954 Suomen mestaruuden joukkuekilpailussa ja Matti Niemisen kanssa parikilpailussa. Samana vuonna hän heitti kahdeksan sarjan Suomen ennätyksen 1797 pistettä, ja hänet valittiin vuoden parhaaksi keilaajaksi. Hänen uransa paras kahdeksan sarjan tulos oli lopulta 1816 pistettä, neljällä sarjalla hän sai kokoon 917 pistettä, ja paras yksittäinen sarja tuotti 290 pistettä.
Pietilän aikaisemmat seurat olivat Tampereen Pyrintö ja Tampereen Ilves. Pietilä on kuulunut Tampereen Keilailuliiton kilpailutoimikuntaan ja toiminut Nastan sihteerinä. Aikaisemmin hän kilpaili ST-ajossa ja suunnistuksessa. Ammatiltaan Pietilä oli varastonhoitaja ja tullaaja. Sotilasarvoltaan hän oli reservin luutnantti.
Uuno Pietilä

Uuno Pietilä (1. elokuuta 1905 Tampere – 10. joulukuuta 1984 Tampere) oli suomalainen pikaluistelija. Hän teki kansainvälisen debyyttinsä vuonna 1924 Helsingissä järjestetyissä yleisluistelun maailmanmestaruuskilpailuissa, joissa hän saavutti hopeaa. Seuraavana vuonna hän otti jälleen hopeaa yleisluistelun MM-kilpailuissa Oslossa. Vuonna 1926 Pietilä sijoittui kolmanneksi pikaluistelun Euroopan-mestaruuskilpailuissa Chamonix'ssa. Suomen-mestariksi Pietilä luisteli 1925 ja 1926. Seuratasolla hän edusti Tampereen Pyrintöä.