stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Samaa sukupuolta olevien avioliitto Suomessa
Mielipidetiedustelut ja yleinen mielipide > Suomen evankelis-luterilaisen kirkon kanta

Keväällä 2014 Suomen evankelis-luterilainen kirkko vahvisti virallisen kantansa, että avioliitto on miehen ja naisen välinen liitto, joka perustuu kirkkokäsikirjaan sekä kirkolliskokouksen ja piispainkokouksen kannanottoihin.
Vuonna 2014 evankelisluterilaisen kirkon papeista 44 prosenttia kannatti sukupuolineutraalia avioliittolakia. Vuoden 2014 kevään kirkon akateemisten jäsenkyselystä 44 prosenttia papeista kannatti sukupuolineutraalia avioliittolakia ja 41 prosenttia vastusti. Kirkollista vihkimistä samaa sukupuolta oleville kannatti 35 prosenttia ja vastusti 50 prosenttia.
Vuonna 2015 keväällä Ylen kyselyssä enemmistö kirkon kirkolliskokouksen päättäjistä ei hyväksy samaa sukupuolta olevien vihkimisiä.
Enemmistö Suomen evankelisluterilaisen kirkon piispoista ei vihkisi homopareja.
Homopareja avioliittoon vihkineet pastorit, kuten Kai Sadinmaa, ovat saaneet tuomiokapituleilta ”vakavia moitteita” ja kirjallisia varoituksia.
Vuonna 2014 homoparien liiton siunaaminen tulkittiin rukoushetkeksi, mutta vuonna 2017 samankaltaisen toimituksen suorittanut pastori sai hiippakunnan tuomiokapitulilta kirjallisen varoituksen.
Monet evankelis-luterilaisen kirkon papit ovat ilmoittaneet haastavansa kirkon virallisen kannan ja vihkivänsä pareja näiden sukupuolesta riippumatta. Syyskuussa 2020 tällaisia sateenkaaripappeja oli yli 130.
Marras-joulukuussa 2014 yli 10 000 suomalaista erosi evankelis-luterilaisesta kirkosta Eroakirkosta.fi-sivuston kautta arkkipiispa Kari Mäkisen sukupuolineutraalia avioliittolakia tukeneiden kommenttien vuoksi.
18. toukokuuta 2018 kirkolliskokous päätti, että evankelis-luterilainen kirkko ei ala vihkiä samaa sukupuolta olevia pareja.
1. kesäkuuta 2018 virkansa aloittanut arkkipiispa Tapio Luoma vahvisti kantansa, jonka mukaan kirkon avioliittokäsitys on säilytettävä yhden miehen ja yhden naisen välisenä liittona.
Lukumäärä

Samansukupuolisia pareja vihkivien pappien mukaan uuden lain voimaantulosta alkaen syyskuuhun 2020 mennessä on kirkollisesti vihitty ainakin 95 samaa sukupuolta olevaa paria, ja ainakin 40 sateenkaariparien avioliittoa on siunattu.
Aiheesta muualla

Seksuaali- ja sukupuolivähemmistöön kuuluvien perus- ja ihmisoikeudet Suomessa (Arkistoitu – Internet Archive) Oikeusministeriön selvityksiä ja ohjeita 34/2014.
Tahdon2013-liikkeen logo.
Litofoni

Litofoni on lyömäsoitin, jossa ääni tuotetaan lyömällä tai napauttamalla tiettyyn säveleen viritettyä kiveä. Termi toimii yleisnimityksenä kaikille soivista kivistä valmistetuille kivisoittimille.
Emil Väre

| Mitalit | Mitalit | Mitalit |  |
| --- | --- | --- | --- |
|  Emil Väre 1912 |  Emil Väre 1912 |  Emil Väre 1912 |  |
Maa:   Suomi
Miesten kreikkalais-roomalainen paini
|  Olympialaiset  |  Olympialaiset  |  Olympialaiset  |  |
|  Kultaa | Tukholma 1912 | 67,5 kg |  |
|  Kultaa | Antwerpen 1920 | 67,5 kg |  |
| MM-kilpailut  | MM-kilpailut  | MM-kilpailut  |  |
|  Kultaa | Helsinki 1911 | 73 kg |  |
| EM-kilpailut  | EM-kilpailut  | EM-kilpailut  |  |
|  Kultaa | Budapest 1912 (epäv.) | 82,5 kg |  |
Emil Ernst Väre (syntyjään Vilén, tunnettu myös nimellä Eemeli Väre; 28. syyskuuta 1885 Kärkölä – 31. tammikuuta 1974 Kärkölä) oli kaksinkertainen kreikkalais-roomalaisen painin olympiavoittaja ja maailmanmestari sekä epävirallinen Euroopan mestari.
Väreen ura oli varsin loistelias. Hän esimerkiksi voitti kaikki vuosina 1912–1916 painimansa ottelut. Väre oli Viipurin Voimailijoiden perustajajäseniä. Väre päätti kilpauransa Antwerpenin kultamitaliin, jonka hän voitti sopuottelussa Taavi Tammista vastaan.
Painin Suomen-mestaruuden Väre voitti 73 kg:n sarjassa vuosina 1909 ja 1911.
Aktiiviuransa jälkeen Emil Väre teki mittavan päivätyän painin järjestötehtävissä. Hän oli kymmenkunta vuotta Painiliiton hallituksessa sekä toimi kahteen otteeseen Viipurin Voimailijoiden puheenjohtajana.
Hänelle myönnettiin Suomen urheilun kultainen ansioristi vuonna 1949.
Saavutuksia

Olympiakultaa Tukholma 1912 ja Antwerpen 1920 (kreikkalais-roomalainen paini, sarja 67,5 kg)
Maailmanmestaruus 1911
Euroopan mestaruus epävirallisista, vuoden 1912 kisoista
Aiheesta muualla

Väre Viipurin Voimailijoiden historiikissä (arkistoitu versio)
Väre, Emil hakuteoksessa Uppslagsverket Finland (2012). (ruotsiksi)
| --- | --- |
Auktoriteettitunnisteet: Henkilöt :  Kansallisbiografia  Uppslagsverket Finland  Biografiasampo
Biola-yliopisto

| Biola-yliopisto> Biola University |
| --- | --- |

Motto:  Above All Give Glory to God
Perustettu:  1908
Tyyppi:  Yksityinen
Säätiön varat:  43,7 miljoonaa USD
Rehtori:  Gary Miller
Henkilökunta:  900
Opiskelijoita:  3 900
Jatko-opiskelijoita:  1 800
Sijainti:  La Mirada, Kalifornia  Yhdysvallat
Osoite:  http://www.biola.edu/
Sivusto:  www.biola.edu
Biola-yliopiston Jeesus-muuri.
Biola-yliopisto on yksityinen evankeliskristillinen yliopisto La Miradassa, lähellä Los Angelesia. Biola tulee alun perin sanoista Bible Institute Of Los Angeles.
Yliopisto on taustaltaan yhteiskristillinen, ja se toimii yhteistyössä eri tunnustuskuntia yhdistävänä tekijänä. Kristillisyys on mukana kaikessa yliopiston opetuksessa, ja henkilökunnan on vannottava uskovansa Jeesukseen Kristukseen. Koulun tavoitteena on valmistaa sen opiskelijat levittämään evankeliumia.
Historia

Biola-yliopiston perusti vuonna 1908 hyväntekeväisyyden harrastaja ja liikemies Lyman Stewart nimellä Bible Institute of Los Angeles. Sen nimettiin Biola Collegeksi vuonna 1949 ja Biola Universityksi vuonna 1981.
1900-luvun alussa oppilaitos julkaisi sarjan pamflettejä nimellä "Fundamentals", ja niistä tuli fundamentalistisen liikkeen periaatteet. Pamfletit oli suunnattu Raamatun arvovaltaa heikentäviä voimia, kuten darvinismia ja protestantteja vastaan.
1990-luvulta alkaen Biolassa on panostettu voimakkaasti elokuva-alan koulutukseen.
Tiedekunnat

Kauppatieteet (Crowell School of Business)
Psykologia (Rosemead School of Psychology)
Kasvatustieteet
Teologia (Talbot School of Theology)
Humanistis-luonnontieteellinen
Intercultural studies (entinen lähetystyö)
Viestintä
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Biola-yliopisto Wikimedia Commonsissa
Kelanauha

Kelanauha
Kelanauha on 1930-luvulla Saksassa kehitetty magneettinen ääniteformaatti. Nauhoja on malliltaan kolmesta tuumasta kymmeneen ja puoleen tuumaan. Nauhakelat ovat joko muovia tai alumiinia.
Kohinanvaimennuksen ansiosta kelanauhat olivat aikoinaan tekniikaltaan ja äänenlaadultaan hifitasoa. Niiden suosio alkoi hiipua 1980-luvun jälkeen, mutta ne ovat sittemmin tehneet uutta tulemista hifipiireissä. Kotikäytössä kelanauhaa alkoi 1970-luvun alusta syrjäyttää c-kasetti paremman käyttömukavuutensa ja edullisemman hintatasonsa ansiosta.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Kelanauha Wikimedia Commonsissa
Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista.
Käännös suomeksi
John Tory

| John Tory |
| --- | --- |

Henkilötiedot
Syntynyt: 28. toukokuuta 1954 (ikä 70) Toronto, Ontario
Kuollut: .
Kansalaisuus:  Kanada
Ammatti:  Poliitikko
Titteli:  Toronton 65. pormestari
Siviilisääty:  Naimisissa
Puoliso:  Barbara Hackett
Muut tiedot
Edeltäjä:  Rob Ford
John Tory (s. 28. toukokuuta 1954 Toronto, Ontario) on kanadalainen poliitikko ja Toronton edellinen pormestari. Hän suoritti B. A. -tutkinnon Toronton yliopistosta 1975 ja valmistui myöhemmin juristiksi Yorkin yliopiston Osgoode Hall Law Schoolista. Hän on ollut naimisissa Barbara Hackettin kanssa vuodesta 1978 ja heillä on neljä lasta.
Uransa alussa Tory työskenteli lakimiehenä isänsä johtamassa lakiasiaintoimistossa Torontossa ja yleni siellä johtavaksi osakkaaksi. 1980-luvulla hän toimi Ontarion parlamentissa pääministeri Bill Davisin avustajana ja hallituksen apulaissihteerinä. Vuoden 1993 liittovaltiovaaleissa hän osallistui Kanadan konservatiivipuolueen vaalikampanjaan, joka epäonnistui täysin Jean Chrétienin kasvohalvausta pilkkaavan televisiomainoksen vuoksi.
Työskenneltyään teleoperaattori Rogers Communicationsin ja Canadian Football Leaguen hallituksissa Tory pyrki Toronton pormestariksi 2003 mutta hävisi vaalit David Millerille. Hänet valittiin Ontarion edistyksellisen konservatiivipuolueen johtajaksi 2004. Puolueen hävittyä vuoden 2007 Ontarion parlamenttivaalit Ontarion liberaalipuolueelle Tory alkoi kuitenkin menettää suosiotaan ja jätti lopulta puoluejohtajan tehtävät maaliskuussa 2009. Hän työskenteli Newstalk 1010 ‑radiokanavan juontajana 2009–2014 ja Suur-Toronton alueella vaikuttavan Greater Toronto CivicAction Alliancen puheenjohtajana 2010–2014.
Tory valittiin Toronton 65. pormestariksi lokakuussa 2014 yli 40 prosentin ääniosuudella. Hän sai eniten ääniä kaupungin keskustan alueella, kun taas toiseksi tullut Doug Ford keräsi enemmän ääniä Etobicoken ja Scarboroughin esikaupunkialueilla. Hän on ilmoittanut päätavoitteekseen kehittää Toronton joukkoliikennettä jatkamalla metroa Scarboroughiin ja rakentamalla 53 kilometriä pitkän SmartTrack-lähijunaverkoston.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta John Tory Wikimedia Commonsissa
Tuula Pynnä

| Tuula Pynnä> Henkilötiedot |
| --- | --- |
Syntynyt: 8. joulukuuta 1958 (ikä 66) Turku, Suomi
Ammatti:  juristi
Tuula Riitta Pynnä (o.s. Rastimo; s. 8. joulukuuta 1958 Turku) on suomalainen juristi. Hän on Euroopan unionin yleisen tuomioistuimen tuomari ja on myös toiminut jäsenenä Suomen korkeimmassa oikeudessa ja korkeimmassa hallinto-oikeudessa.
Elämä ja ura

Pynnä suoritti oikeustieteen kandidaatin tutkinnon Turun yliopistossa vuonna 1981, Magister der Rechte -tutkinnon Trierin yliopistossa Saksassa vuonna 1993 ja Mastère en études juridiques européennes -tutkinnon vuonna 1994. Lisäksi hän sai varatuomarin arvon vuonna 1984.
Pynnä työskenteli Turun yliopiston prosessioikeuden ja siviilioikeuden viransijaisena assistenttina vuosina 1981–1982, Porin raastuvanoikeuden viransijaisena oikeusneuvosmiehenä vuosina 1982–1983, Porin poliisilaitoksen virkaa tekevänä väestökirjatoimiston johtajana vuosina 1983–1985, Tampereen raastuvanoikeuden oikeusneuvosmiehenä vuosina 1985–1993, Pirkanmaan käräjäoikeuden käräjätuomarina vuosina 1993–1995, korkeimman oikeuden viransijaisena nuorempana oikeussihteerinä vuonna 1995 ja Espoon kaupungin virkaa tekevänä lakimiehenä vuonna 1995. Vuosina 1996–2005 hän työskenteli ulkoasiainministeriössä lainsäädäntöneuvoksena, Suomen valtionasiamiehenä Euroopan yhteisöjen tuomioistuimissa, EY-tuomioistuinyksikön päällikkönä ja EU-tuomioistuinasioiden johtajana. Ulkoministeriössä työskennellessään Pynnä toimi myös Suomen edustajana EU:n valmisteluelimissä ja sopimusneuvotteluissa.
Pynnä nimitettiin korkeimman hallinto-oikeuden määräaikaiseksi hallintoneuvokseksi vuonna 2005 ja vakinaiseksi hallintoneuvokseksi seuraavana vuonna. Vuonna 2012 hänet nimitettiin korkeimman oikeuden oikeusneuvokseksi. Pynnä nimitettiin tuomariksi unionin yleiseen tuomioistuimeen kolmen vuoden toimikaudeksi vuonna 2019 ja uudelleen kuuden vuoden toimikaudeksi vuonna 2021.
Pynnä on myös toiminut Suomen Asianajajaliiton asianajajatutkintolautakunnan jäsenenä vuosina 2011–2019 ja puheenjohtajana vuodesta 2013 alkaen sekä Helsingin pörssin kurinpitolautakunnan jäsenenä vuosina 2015–2019. Vuonna 2019 hän sai Suomen Valkoisen Ruusun komentajamerkin.
Kaskasseppä

| Kaskasseppä |
| --- | --- |

Uhanalaisuusluokitus
 Elinvoimainen  
  
Tieteellinen luokittelu
Domeeni::  Aitotumaiset Eucarya
Kunta::  Eläinkunta Animalia
Pääjakso::  Selkäjänteiset Chordata
Alajakso::  Selkärankaiset Vertebrata
Luokka::  Linnut Aves
Lahko::  Tikkalinnut Piciformes
Heimo::  Tukaanit Ramphastidae
Suku::  Vihersepät Psilopogon
Laji::  pyrolophus
Kaksiosainen nimi
 Psilopogon pyrolophus  S. Muller, 1836 
Katso myös
   Kaskasseppä Wikispeciesissä   Kaskasseppä Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OKIUCN-testi OK: 
Kaskasseppä (Psilopogon pyrolophus) on tukaaneihin kuuluva lintulaji. Lajia tavataan Kaakkois-Aasiasta.
Koko ja ulkonäkö

Kaskasseppä voi kasvaa 26–29 cm pitkäksi. Sukupuolet muistuttavat toisiaan ulkonäöltään. Kaskassepän päälaki on ruskehtavan punainen ja otsa musta ja niitä erottaa valkoinen juova. Nokan tyvessä on musta oranssikärkinen höyhentupsu. Lajin posket ja kurkku ovat harmaat ja rinnassa keltainen ja musta juova. Linnun vatsa on vaaleanvihreä ja selkä, siivet ja pyrstö hieman tummemman vihreät. Kaskassepän nokka on pitkähkö, tukevahko ja vihertävänkeltainen.
Levinneisyys ja elinympäristö

Kaskasseppää tavataan Malesiasta ja Indonesiasta Jaavan saarelta sekä mahdollisesti Thaimaasta. Lajin elinympäristöä ovat kosteat vuoristometsät yli 800 m korkeudessa ja metsien reunamaat. Linnun ravintoa ovat hedelmät, erityisesti viikunat, mutta se voi syödä myös hyönteisiä. Kaskassepän pesimäkausi kestää tammikuusta syyskuulle.
The Prodigy (elokuva)

| The Prodigy |
| --- | --- |
 Elokuvajuliste.
Ohjaaja:   Nicholas McCarthy 
Käsikirjoittaja:   Jeff Buhler 
Tuottaja:   Tara Farney  Tripp Vinson 
Säveltäjä:  Joseph Bishara
Kuvaaja:  Bridger Nielson
Leikkaaja:   Tom Elkins  Brian Ufberg 
Pääosat:   Taylor Schilling  Jackson Robert Scott  Colm Feore 
Valmistustiedot
Valmistusmaa:   Yhdysvallat  Kanada 
Tuotantoyhtiö:   Vinson Films 
Levittäjä:  Orion Pictures
Ensi-ilta:   2019-2-88. helmikuuta 2019 (Yhdysvallat)   2019-3-11. maaliskuuta 2019 (Suomi)  
Kesto:  92 min
Alkuperäiskieli:  englanti
Budjetti:  6 000 000 $
Tuotto:  14 856 291 $
Aiheesta muualla
IMDb 
Elonet
Infobox OKNimi-testi OK: 
The Prodigy on vuonna 2019 ensi-iltansa saanut yhdysvaltalais-kanadalainen kauhuelokuva, jonka ohjasi Nicholas McCarthy ja käsikirjoitti Jeff Buhler. Elokuvan pääosissa näyttelevät Taylor Schilling ja Se-elokuvassa läpimurron tehnyt lapsinäyttelijä Jackson Robert Scott.
Näyttelijät

| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
|  Taylor Schilling  | … |  Sarah Blume   |
|  Jackson Robert Scott ja David Kohlsmith  | … |  Miles Blume   |
|  Paul Fauteux  | … |  Edward Scarka   |
|  Colm Feore  | … |  Arthur Jacobson   |
|  Brittany Allen  | … |  Margaret St. James   |
|  Peter Mooney  | … |  John Blume   |
|  Oluniké Adeliyi  | … |  Rebecca   |
|  Elisa Moolecherry  | … |  Zoe   |
|  Paula Boudreau  | … |  Elaine Strasser  |
Aiheesta muualla

The Prodigy (elokuva) Internet Movie Databasessa (englanniksi)
Mustion ruukkiseurakunta

| Mustion ruukkiseurakunta> Svartå bruksförsamling |
| --- | --- |
 Mustion kirkko
Suuntautuminen:  Luterilaisuus
Perustettu:  1673
Pääkirkko:  Mustion kirkko
Infobox OKNimi-testi OK: 
Mustion ruukkiseurakunta (ruots. Svartå bruksförsamling) on entinen luterilainen seurakunta, joka sijaitsi Mustiolla Uudenmaan ja Hämeen läänissä. Aluksi ruukkiseurakunta jakoi papin Antskogin ruukkiseurakunnan kanssa. Vuonna 1673 seurakunnasta tuli itsenäinen ruukkiseurakunta, ja näin ollen se sai myös oman papin. 1900-luvun alusta papit tulivat Mustiolle Karjaalta. Mustion ruukkiseurakunnan pääkirkkona toimi Mustion kirkko.
Mustion seurakunnan rippikirjat alkavat vuodesta 1700, tilikirjat vuodesta 1771 ja historiakirjat vuodesta 1669.
Papit

Lista Mustion papeista:
Werner Nordström (1668-1669)
Daniel Hagerus (1673-1676)
Petrus Petrejus (1676-1678)
Gregorius Kulhovius (1678-1683)
Samuel Tilenius (1683)
Christoffer Roos (1684-1696)
Samuel Farelius (1697-1706)
Henrik Arctelius (1706-1730)
Johan Carelius (1732-1742)
Henrik Warelius (1745-1774)
Gabriel Ring (1775-1781)
Isak Florin (1783-1784)
Adolf Ström (1784-1793)
Lars Palander (1793-1799)
Erik Hamberg (1798-1811)
Erik Villstedt (1811-1815)
Per Ferdinand Hornborg (1815-1827)
Henrik Emanuel Söderborg (1828-1838)
Abraham Johan Axelson (1838-1840)
Adrian Bergman (1842-1856)
Henrik August Moliis (1856-1860)
Johan Emil Telenius (1860-1864)
Karl August Möller (1864-)
Gustaf Oskar Teofil Sumelius (armovuoden saarnaaja 1841-1842)
Mustionjoki

| Mustionjoki Karjaanjoki |
| --- | --- |
 Peltokosken vesivoimala Mustionjoessa.
Alkulähde:  Pyhäjärvi
Laskupaikka:  Pohja, Pohjanpitäjänlahti, Suomenlahti  60°05′32″N, 23°33′26″E
Maat:  Suomi
Virtaama:  19,3  m³/s
Valuma-alue:  2045,81  km²
 Kartta Lohjanjärvestä ja Mustionjoesta.
Mustionjoen museovoimalaitos, Billnäs.
Mustionjoki (ruots. Svartån) eli Karjaanjoki (ruots. Karisån) on joki Karjaan ja Pohjan entisissä kunnissa Uudellamaalla. Joki halkoo Mustion ruukkialuetta. Se on Suomenlahteen laskevan Karjaanjoen vesistön lasku-uoma.
Karjaan taajaman läpi kulkevasta joen osasta käytetään nimeä Landsbroström. Karjaalla on Pumppulahti, jossa joki tekee jyrkän mutkan. Nimeä Karjaanjoki käytetään myös Karjaanjoen vesistön pohjoisesta latvahaarasta, joka saa alkunsa Karkkilan Pyhäjärvestä ja laskee Vihdin Vanjärven kautta Hiidenveteen Vihdissä. Vihdin alueella sen rinnakkaisnimenä on Vanjoki.
Suomen luonnonsuojeluliiton mukaan Mustionjoki on Etelä-Suomen tärkein simpukkajoki. Joessa elävät uhanalaiset jokihelmisimpukka ja vuollejokisimpukka. Mustionjoen simpukkakantoja alettiin elvyttää vuonna 2009 Suomen luonnonsuojeluliiton Ekoenergia-merkin sekä sähköyhtiö Fortumin tuella.
Karjaanjoen vesistön alajuoksulla, eli Lohjanjärven ja meren (Pohjanpitäjänlahden) välisessä Mustionjoessa on neljä vesivoimalaa, jotka ovat ylhäältä alajuoksulle päin mentäessä  nimeltään: Mustionkoski (Fabriksfallet), Peltokoski (Åkerfors), Billnäs (Mustionjoen museovoimala) ja Åminnefors.
Aiheesta muualla

Karisån/Svartån Life-projektet Luonnonsuojeluhankkeen sivusto (Arkistoitu – Internet Archive)
Suomen luonnonsuojeluliiton ja Ekoenergian Mustionjoki-sivusto (Arkistoitu – Internet Archive)
Ilpala, Merja: Vuollejokisimpukka viihtyy Mustionjoessa. Turun Sanomat, 3.9.2004.  Artikkelin verkkoversio. Viitattu 20.5.2012. (Arkistoitu – Internet Archive)
Mustionjoki (ymparisto.fi)
”Ekovoimala” pysäyttää lohen kutuaikeet (yle.fi)
Pato tukkii meritaimenten tien (hs.fi)
Georg Konstantin Palmroth

Georg Konstantin Palmroth (21. toukokuuta 1862 Viipuri – 25. heinäkuuta 1913 Viipuri) oli suomalainen tuomari. Viipurin maistraatin oikeusneuvosmiehenä toiminut Palmroth oli toisen sortokauden aikana säädetyn yhdenvertaisuuslain ensimmäisiä uhreja. 
h
Palmrothin vanhemmat olivat Viipurin hovioikeuden varapresidentti Georg Johan Palmroth ja Emilie Jaenisch. Hän suoritti oikeustutkinnon 1888 ja oli vuodesta 1907 Viipurin maistraatin oikeusneuvos.
Vuonna 1912 voimaan tulleen yhdenvertaisuuslain tarkoitus oli mahdollistaa Venäjän kansalaisten nimittäminen Suomen suuriruhtinaskunnan virkamiehiksi, mutta monet oikeusoppineet Suomessa näkivät sen Suomen lain vastaisena ja Suomen itsehallintoa heikentävänä uhkana. Viipurin maistraatti kieltäytyi toimimasta näiden uusien ohjeiden mukaisesti.
Palmroth, Viipurin pormestari Werner Fagerström ja neuvosmies Brutus Lagercrantz otettiin kiinni venäläisten kuulusteltaviksi elokuussa 1912. Tuomari Palmroth kieltäytyi vastaamasta venäläisten kysymyksiin, koska hän katsoi olevansa vastuussa ainoastaan Viipurin hovioikeudelle. Kaikki kolme saivat toukokuussa 1913 vankeustuomion. Palmroth kuoli kuukausi tuomionsa jälkeen.
Johnny English iskee jälleen

| Johnny English iskee jälleen> Johnny English Strikes Again |
| --- | --- |

Ohjaaja:  David Kerr
Käsikirjoittaja:  William Davies
Tuottaja:   Chris Clark  Tim Bevan  Eric Fellner  Rowan Atkinson 
Säveltäjä:  Howard Goodall
Kuvaaja:  Florian Hoffmeister
Leikkaaja:  Tony Cranstoun
Pääosat:   Rowan Atkinson  Ben Miller  Olga Kurylenko  Jake Lacy  Emma Thompson 
Valmistustiedot
Valmistusmaa:   Ranska  Iso-Britannia  Yhdysvallat 
Tuotantoyhtiö:   StudioCanal  Working Title Films  Focus Features 
Levittäjä:  Universal Pictures
Ensi-ilta:   2018-9-2828. syyskuuta 2018 (Suomi)  
Kesto:  89 minuuttia
Alkuperäiskieli:  englanti
Budjetti:  25 miljoonaa dollaria
Tuotto:  159 miljoonaa dollaria
Edeltäjä:  Johnny English – uudestisyntynyt
Aiheesta muualla
IMDb 
Elonet
AllMovie
Infobox OKNimi-testi OK: 
Johnny English iskee jälleen (engl. Johnny English Strikes Again) on David Kerrin ohjaama komediaelokuva vuodelta 2018. Elokuvan pääosia näyttelevät Rowan Atkinson, Ben Miller, Olga Kurylenko, Jake Lacy ja Emma Thompson.
Näyttelijät

| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
|  Rowan Atkinson  | … |  Johnny English   |
|  Ben Miller  | … |  Jeremy Bough   |
|  Olga Kurylenko  | … |  Ophelia Bhuletova   |
|  Jake Lacy  | … |  Jason Volta   |
|  Emma Thompson  | … |  Ison-Britannian pääministeri   |
|  Adam James  | … |  Pegasus   |
|  Vicki Pepperdine  | … |  Lydia   |
|  Pippa Bennett-Warner  | … |  Lesley   |
|  Miranda Hennessy  | … |  Tara   |
Aiheesta muualla

Johnny English iskee jälleen Internet Movie Databasessa (englanniksi)
Suomen hahmontunnistustutkimuksen seura

Suomen hahmontunnistustutkimuksen seura on suomalainen tieteellinen seura ja rekisteröity yhdistys, joka edistää tietokonenäön, kuvankäsittelyn, koneoppimisen ja hahmontunnistuksen tutkimusta ja soveltamista käytäntöön. Seura käyttää myös nimeä IAPR/IEEE CS Finland, koska se on kansainvälisten kattojärjestöjen International Association for Pattern Recognitionin (IAPR) ja IEEE Computer Societyn virallinen kansallinen seura Suomessa.
Suomen hahmontunnistustutkimuksen seura, lempinimeltään Hatutus, perustettiin 23.5.1977 Teknillisen korkeakoulun (nykyisin Aalto-yliopisto) Informaatiotekniikan laboratoriossa. Perustavassa kokouksessa oli paikalla 35 henkilöä ja kymmenen seuraavan vuoden aikana seura kasvoi jäsenmäärältään 149 henkilöön.
Seura järjestää yhdessä muiden Pohjoismaiden kanssa joka toinen vuosi järjestettävän skandinaavisen tietokonenäkökonferenssin, Scandinavian Conference on Image Analysis (SCIA). Seura jakaa myös parhaan Suomessa tehdyn hahmontunnistuksen väitöskirjapalkinnon, yhdessä muiden Pohjoismaisten seurojen kanssa parhaan Skandinaviassa tehdyn hahmontunnistuksen väitöskirjapalkinnon ja seuran edustajat osallistuvat tieteellisten seurain valtuuskunnan toimintaan.lähde?
Hatutuksen piiristä on noussut moni merkittäviä ja kansainvälisesti palkittuja tietotekniikan tutkijoita, mm. akateemikko Teuvo Kohonen ja professorit Erkki Oja ja Matti Pietikäinen. hahmontunnistuksen tutkimusta on Suomessa edelleen Aalto-yliopistossa, Oulun yliopistossa, Tampereen yliopistossa ja LUT-yliopistossa.lähde?
Katarina Naumanen

| Henkilötiedot |
| --- | --- | --- | --- |
Syntymäaika: 24. heinäkuuta 1995 (ikä 29)
Syntymäpaikka: Nurmes, Suomi
Pelipaikka: puolustaja
Seura
Seura: HJK
Junioriseurat
–2010: KMF
Seurat
| Vuodet | Seura | O | (M) |
| 2011 | KMF | 1 | (0) |
| 2012–2015 | Pallokissat | 69 | (7) |
| 2015 | Univ. of Central Florida |  |  |
| 2016–2018 | HJK | 64 | (1) |
| 2019 | Stabæk | 6 | (0) |
| 2019 | KuPS | 8 | (0) |
| 2020–2021 | FC Honka | 19 | (1) |
| 2022– | HJK | 0 | (0) |
Maajoukkue
| 2014–2019 |  Suomi | 20 | (1) |
 Seurajoukkueuran tilastot kattavat vain kansalliset sarjat, päivitetty 6.11.2022.  Maajoukkueuran tilastot päivitetty 27.1.2025.
Katarina Naumanen (s. 24. heinäkuuta 1995 Nurmes) on suomalainen jalkapalloilija. Hän edustaa Kansallisessa Liigassa kaudella 2022 Helsingin Jalkapalloklubia, jossa hän pelasi aiemminkin kausina 2016–2018. Hän on edustanut liigatasolla myös Kuopion MimmiFutista kaudella 2011, kuopiolaista Pallokissoja kausina 2012–2015, norjalaista Stabækia ja Kuopion Palloseuraa kaudella 2019 sekä espoolaisseura FC Honkaa kausina 2020–2021. Pelipaikaltaan hän on puolustaja. Hän voitti Suomen Cupin vuonna 2017.
Ensimmäisen naisten maaottelunsa Naumanen pelasi helmikuussa 2014. Huhtikuun 2018 loppuun mennessä hän on pelannut 16 naisten maaottelua. Vuonna 2013 hän pelasi alle 19-vuotiaiden EM-kilpailuissa, joissa Suomi selviytyi välieriin. Vuonna 2014 hän pelasi alle 20-vuotiaiden MM-kilpailuissa. Jalkapalloura päättyi loukkaantumisiin.
Naumanen valittiin toukokuussa 2022 Suomen Olympiakomitean hallitukseen loppukauden ajaksi hallituksesta eronneen Anni Vuohijoen tilalle. Naumanen on koulukseltaan ekonomi Aalto-yliopistosta. Hän on työskennellyt vuoden 2025 alusta kauppiaana Pieksämäen K-Raudassa.