stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Alivääpeli
Suomessa

Suomessa on ollut alivääpeleitä ainakin Kustaa III:n sodan aikana, jolloin Oulun vapaajoukoissa oli alivääpeleitä.
Ante

Ante on miehen etunimi. Se on Anton-nimen kroatialainen asu. Lisäksi se on Antonin ja Andersin vanha ruotsalainen kutsumamuoto, josta on saatu suomeen nimi Antti. Saamelaisilla on Ante-nimen rinnalla käytössä muoto Ánte.
Digi- ja väestötietoviraston mukaan Suomessa on toukokuuhun 2024 mennessä tilastoitu noin 240–250 Ante-nimistä ja alle 25 Ánte-nimistä miestä.
Nimipäivät

Ante-nimi sisältyi aiemmin Ruotsin almanakkaan. Vuosina 1986–1992 Anten ruotsalainen nimipäivä oli 10. heinäkuuta.
Professori Pekka Sammallahden laatimassa pohjoissaamelaisessa nimipäiväkalenterissa Ánten nimipäivä on 30. marraskuuta.
Tunnettuja Anteja

Ante Aikio (s. 1977), saamelainen kielitieteilijä ja professori
Ante Aikio (s. 1985), saamelainen kirjailija
Ante Budimir (s. 1991), kroatialainen jalkapalloilija
Ante Čačić (s. 1953), kroatialainen jalkapallovalmentaja
Ante Ćorić (s. 1997), kroatialainen jalkapalloilija
Ante Čović (s. 1975), australialainen jalkapallomaalivahti
Ante Gotovina (s. 1955), kroatialainen kenraaliluutnantti
Ante Ivas (s. 1939), kroatialainen roomalaiskatolinen piispa
Ante Marković (1924–2011), kroatialainen poliitikko
Ante Pavelić (1889–1959), kroatialainen poliitikko
Ante Rebić (s. 1993), kroatialainen jalkapalloilija
Ante Šimunać (s. 1984), kroatialainen jalkapalloilija
Ante Tomić (s. 1987), kroatialainen koripalloilija
Ante Trumbić (1864–1938), kroatialainen poliitikko
Antun ”Ante” Žanetić (1936–2014), Jugoslaviaa edustanut kroatialainen jalkapalloilija ja olympiavoittaja
Aiheesta muualla

Etunimien taivutus: Ante (Kotimaisten kielten keskuksen verkkojulkaisu)
Angelo Mottola

Angelo Mottola (10. tammikuuta 1935 Aversa – 8. lokakuuta 2014) oli italialainen roomalaiskatolinen arkkipiispa ja kirkon diplomaatti. Hänet vihittiin papiksi 2. huhtikuuta 1960 ja nimitettiin Cercinan titulaariarkkipiispaksi sekä apostoliseksi nuntiukseksi Iraniin 16. heinäkuuta 1999. Piispaksi vihkiminen seurasi 21. syyskuuta. Pääkonsekraattorina toimi Angelo Sodano, jota avustivat Marcello Zago ja Mario Milano.
25. tammikuuta 2007 Mottola siirrettiin apostoliseksi nuntiukseksi Montenegroon. Hän erosi tehtävistään helmikuussa 2010.
Jan Stenerud

Jan Stenerud
Jan Stenerud (s. 26. marraskuuta 1942 Fetsundissa Norjassa) on norjalainen entinen amerikkalaisen jalkapallon pelaaja. Hän pelasi uransa aikana AFL:ssa ja NFL:ssa 20 kauden ajan. Hän pelasi 1967-69 AFL:n Kansas City Chiefsissa 1967-1969, samassa joukkueessa NFL:ssa 1970-1979. Lisäksi hän pelasi NFL:ssa Green Bay Packersissa 1980-1983 sekä Minnesota Vikingsissa 1984-85. Stenerud on ensimmäinen Euroopassa syntynyt ja kasvanut henkilö, joka on pelannut NFL:ssa.
Stenerud, joka oli Norjassa lupaava mäkihyppääjä, saapui Montanan yliopistoon hiihtolajien stipendillä. Norjalaisen toisena vuonna paikallinen baseball-valmentaja huomasi Stenerudin potkimassa jalkapalloa ilmeisen lahjakkaasti. Valmentaja välitti tiedon paikalliselle amerikkalaisen jalkapallojoukkueen valmentajalle, joka kosi Stenerudin mukaan joukkueeseen. Yliopistouransa aikana Stenerud potkaisi 59 jaardin pituisen potkumaalin, joka oli aikanaan yliopistosarjojen ennätys.
Stenerud oli yksi ensimmäisistä pelaajista NFL:ssa, jonka vakituisena pelipaikkana oli potkaisija. Hänen erinomaisen tarkkuutensa ansiosta Stenerud sai maineen yhtenä liigan parhaista potkaisijoista. Kansas City Chiefs valitsi norjalaisen vuoden 1966 varaustilaisuuden kolmannella kierroksella. Stenerud voitti kauden 1969 Super Bowl IV:n Kansas City Chiefsissa. Finaalissa kaatui Minnesota Vikings luvuin 23-7 ja Stenerud teki 9 pisteen arvoiset kolme potkumaalia, joista yksi oli 48 jaardin pituinen, Super Bowlin historian pisin potkumaali aina tammikuuhun 1994 asti.
Uransa aikana Stenerud teki 373 potkumaalia 558 yrityksestä (66 prosenttia) ja onnistui 580 lisäpisteyrityksessä 601:tä (96 prosenttia). Yhteensä Stenerud teki kokonaiset 1699 pistettä. Jan Stenerud nimettiin Pro Football Hall of Fameen 1991. Hän on edelleen Hall of Famen ainoa pelkästään potkaisijana uransa tehnyt pelaaja. Kansas City Chiefs poisti käytöstä Stenerudin pelinumeron 3 vuonna 1994.
Aiheesta muualla

Pro Football Hall of Fame: Jäsenkuvaus
Marius Van Andringa

| Marius Van Andringa> Henkilötiedot |
| --- | --- |
Koko nimi:  Marius Van Andringa
Syntynyt: 20. maaliskuuta 1994 (ikä 30) Helsinki, Suomi
Kansalaisuus:   Suomi    Ranska
Koripalloilija
Pelipaikka:  Heittävä takamies
Pituus:  189 cm
Paino:  92 kg
Nyk. joukkue:  CEP Lorient
Sarja:  NM1
Pelaajaura
Seurajoukkueet
2012−2013 2013−2014 2013−2014 2014−2016 2016−2017 2017−2019 2019−2020 2020−:   Torpan Pojat  Helsinki Seagulls → Pussihukat  Joensuun Kataja  Kobrat  Korihait  Ura Basket  CEP Lorient
Aiheesta muualla
FIBA
Marius Van Andringa (s. 20. maaliskuuta 1994 Helsinki) on suomalais-ranskalainen koripalloilija, pelipaikaltaan heittävä takamies. Van Andringa voitti Joensuun Katajassa Suomen mestaruuden vuonna 2015, ja hänet valittiin samalla kaudella Korisliigan vuoden tulokkaaksi.
Pelaajaura

Malmin Super-Koriksen kasvatti Van Andringa debytoi miesten valtakunnallisissa sarjoissa kaudella 2012−2013 divisioonajoukkue Torpan Poikien joukkueessa. Seuraavalla kaudella hän kuului Korisliigajoukkue Helsinki Seagullsin miehistöön ja pelasi myös seitsemän ottelun verran divisioonajoukkue Pussihukissa. Kesäkuussa 2014 Van Andringa siirtyi yhden kauden mittaisella sopimuksella Korisliigassa pelanneeseen Joensuun Katajaan. Maaliskuussa 2015 Van Andringa ja Kataja tekivät 1+1-vuotisen jatkosopimuksen. Kataja eteni keväällä 2015 loppuotteluihin ja voitti seurahistoriansa ensimmäisen miesten Suomen mestaruuden. Kauden päätteeksi Van Andringa valittiin Korisliigan vuoden tulokkaaksi.
Heinäkuussa 2016 Van Andringa siirtyi Kobriin.
Lokakuussa 2017 Van Andringa siirtyi Korihaihin.
Elokuussa 2018 Van Andringa teki vuoden mittaisen jatkosopimuksen Korihaiden kanssa.
Toukokuussa 2019 Van Andringa teki sopimuksen kaarinalaisen Ura Basketin kanssa.
Toukokuussa 2020 Van Andringa solmi 1+1-vuotisen sopimuksen ranskalaisen CEP Lorientin kanssa.
Yksityiselämä

Van Andringan isä on ranskalainen ja äiti suomalainen. Hänellä on kummankin maan kansalaisuus, ja hän on pelannut lapsena myös ranskalaisessa seurajoukkueessa.
Saavutukset

Korisliigan vuoden tulokas 2015
Suomen mestaruus 2015
Suomen I-divisioona A:n voitto 2014
Tilastot > Runkosarja

| Kausi | Joukkue | Sarja | O | MIN | 2P % | 3P % | 1P % | HL | PL | LEV | S | M | R | T | PTS | PTS YHT |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 2012−2013 | ToPo | I-divisioona A | 10 | 10:41 | 30,0 % | 47,4 % | 66,7 % | 0,2 | 0,9 | 1,1 | 0,6 | 0,7 | 0,5 | 0,1 | 3,5 | 35 |
| 2013−2014 | Helsinki Seagulls | I-divisioona A | 20 | 11:26 | 37,5 % | 42,6 % | 72,2 % | 0,2 | 0,9 | 1,1 | 0,5 | 0,8 | 0,3 | - | 5,3 | 106 |
| 2013−2014 | Pussihukat | I-divisioona B | 7 | 24:16 | 36,7 % | 38,5 % | 85,0 % | 1,0 | 2,6 | 3,6 | 1,0 | 2,0 | 1,0 | 0,3 | 12,0 | 84 |
| 2014−2015 | Joensuun Kataja | Korisliiga | 39 | 18:40 | 57,4 % | 32,9 % | 73,3 % | 0,3 | 0,9 | 1,2 | 0,6 | 0,8 | 0,3 | 0,1 | 5,7 | 223 |
| 2015−2016 | Joensuun Kataja | Korisliiga | 30 | 11:37 | 41,9 % | 33,3 % | 58,3 % | 0,4 | 0,7 | 1,1 | 0,7 | 0,6 | 0,4 | 0,0 | 5,1 | 153 |
| 2016−2017 | Kobrat | Korisliiga | 32 | 20:46 | 36,4 % | 39,3 % | 82,5 % | 0,7 | 1,5 | 2,2 | 0,5 | 0,8 | 0,6 | 0,0 | 7,6 | 224 |
| 2017−2018 | Korihait | Korisliiga | 31 | 25:30 | 30,1 % | 38,0 % | 84,2 % | 0,4 | 1,2 | 1,6 | 1,7 | 1,4 | 0,6 | 0,1 | 10,2 | 317 |
| 2018−2019 | Korihait | Korisliiga | 40 | 27:46 | 50,9 % | 34,9 % | 82,2 % | 0,5 | 1,1 | 1,6 | 2,3 | 1,9 | 0,9 | 0,1 | 13,7 | 549 |
| 2019−2020 | Ura Basket | Korisliiga | 36 | 27:56 | 39,1 % | 35,6 % | 81,5 % | 0,6 | 1,4 | 2,0 | 1,9 | 1,7 | 0,3 | 0,1 | 12,8 | 460 |
| Yhteensä | Yhteensä | Korisliiga | 208 | 22:21 | 43,2 % | 35,8 % | 81,1 % | 0,5 | 1,1 | 1,6 | 1,3 | 1,2 | 0,5 | 0,1 | 9,4 | 1946 |
| Yhteensä | Yhteensä | I-divisioona A | 30 | 11:11 | 35,7 % | 43,8 % | 71,4 % | 0,2 | 0,9 | 1,1 | 0,5 | 0,8 | 0,3 | 0,0 | 4,7 | 141 |
| Yhteensä | Yhteensä | I-divisioona B | 7 | 24:16 | 36,7 % | 38,5 % | 85,0 % | 1,0 | 2,6 | 3,6 | 1,0 | 2,0 | 1,0 | 0,3 | 12,0 | 84 |
Tilastot > Pudotuspelit

| Kausi | Joukkue | Sarja | O | MIN | 2P % | 3P % | 1P % | HL | PL | LEV | S | M | R | T | PTS | PTS YHT |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 2012−2013 | ToPo | I-divisioona A | 3 | 04:04 | 100,0 % | 0,0 % | - | - | 0,3 | 0,3 | 0,3 | 1,0 | - | 0,3 | 1,3 | 4 |
| 2013−2014 | Helsinki Seagulls | I-divisioona A | 5 | 06:59 | 25,0 % | 30,8 % | 50,0 % | 0,6 | - | 0,6 | 0,4 | 0,2 | 0,6 | - | 3,4 | 17 |
| 2014−2015 | Joensuun Kataja | Korisliiga | 15 | 15:57 | 38,1 % | 29,3 % | 66,7 % | 0,2 | 0,6 | 0,8 | 0,4 | 0,5 | 0,5 | - | 3,7 | 56 |
| 2015−2016 | Joensuun Kataja | Korisliiga | 4 | 15:50 | 37,5 % | 22,2 % | 100,0 % | - | 0,8 | 0,8 | 0,8 | 0,3 | 0,3 | 0,8 | 3,5 | 14 |
| 2016−2017 | Kobrat | Korisliiga | 4 | 19:34 | 33,3 % | 25,0 % | 50,0 % | 0,3 | 1,5 | 1,8 | 0,8 | 0,5 | 0,3 | - | 5,0 | 20 |
| Yhteensä | Yhteensä | Korisliiga | 23 | 16:33 | 37,1 % | 27,1 % | 70,0 % | 0,2 | 0,8 | 1,0 | 0,5 | 0,4 | 0,4 | 0,1 | 3,9 | 90 |
| Yhteensä | Yhteensä | I-divisioona A | 8 | 05:53 | 40,0 % | 25,0 % | 50,0 % | 0,4 | 0,1 | 0,5 | 0,4 | 0,5 | 0,4 | 0,1 | 2,6 | 21 |
O = ottelut, MIN = peliminuutit, 2p % = kahden pisteen heittojen onnistumisprosentti, 3p % = kolmen pisteen heittojen onnistumisprosentti, 1p % = vapaaheittojen onnistumisprosentti, HL = hyökkäyslevypallot, PL = puolustuslevypallot, LEV = levypallot yhteensä, S = syötöt, M = menetykset, R = riistot, T = torjunnat, PTS = pistekeskiarvo, PTS YHT = pisteet yhteensä
Aiheesta muualla

Marius Van Andringa basketball profile eurobasket.com (englanniksi)
| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
| Edeltäjä: Anton Odabasi | Korisliigan vuoden tulokas 2014–2015 | Seuraaja: Joonas Cavén |
Jan Store

Jan Birger Store (s. 1. huhtikuuta 1948 Kokkola) on suomalainen diplomaatti. Hän toimi Suomen pysyvänä EU-edustajana (niin sanottuna "EU-suurlähettiläänä") Brysselissä 2008–2013. Hänen tehtäviinsä kuului myös jäsenyys päätöksiä valmistelevassa Coreper II -elimessä.
Aiemmin Store työskenteli EU-edustustossa pysyvän edustajan sijaisena 1995–2000. Hän on toiminut lisäksi suurlähettiläänä Puolassa vuosina 2004–2008 ja ulkoasiainministeriön Eurooppa-osaston osastopäällikkönä.
Vuonna 2013 Storelle myönnettiin Suomen Valkoisen Ruusun toiseksi korkein I luokan komentajamerkki.
Jäätyään eläkkeelle virkkatyöstään hän aloitti vuoden 2016 alusta viestintä- ja lobbausyritys Milttonin palveluksessa Brysselissä tehtävänään yhteydenpito ja vaikuttaminen EU-parlamentikkoihin.
Koulutukseltaan Store on valtiotieteiden maisteri Åbo Akademista vuodelta 1972. Hän on naimisissa ja hänellä on kaksi aikuista lasta.
Teokset

Euroopan ytimessä: 20 vuotta myötä- ja vastamäessä.  Otava, 2014.  ISBN 978-951-1-28451-2.
Angelo Moreschi

Angelo Moreschi (13. kesäkuuta 1952 Nave – 25. maaliskuuta 2020) oli Etiopiassa toiminut italialainen roomalaiskatolinen piispa. Hänet vihittiin salesiaanien papiksi 2. lokakuuta 1982 ja nimitettiin Gambellan prefektiksi 16. marraskuuta 2000. Moreschi sai 5. joulukuuta 2009 nimityksen Gambellan apostoliseksi vikaariksi sekä Elephantaris in Mauretanian titulaaripiispaksi, ja piispaksi vihkiminen seurasi 31. tammikuuta 2010. Pääkonsekraattorina toimi Berhaneyesus Demerew Souraphiel, jota avustivat Tesfasellassie Medhin ja Lorenzo Ceresoli.
Moreschi kuoli Italiassa vuosien 2019–2020 koronaviruspandemiassa.
Izumo

| Izumo (出雲市) |
| --- | --- |
 Izumo-taishan rukoushalli
 lippu:  Symboli
 Izumon sijainti Shimanen prefektuurissa
 Izumo
 Koordinaatit: 35°22′01″N, 132°45′17″E 
Valtio:  Japani
Alue:  Chūgoku
Prefektuuri:  Shimanen prefektuuri
Pinta-ala:  
 – Kokonaispinta-ala:  624,36 km²
Väkiluku (12/2019):  174 995
 – Väestötiheys:  280,3 as./km²
Symbolit:  
 – Puu:  Japaninmustamänty
 – Kukka:  Chrysanthemum morifolium
 
 http://www.city.izumo.shimane.jp/ 
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Izumo (jap. 出雲市, Izumo-shi) on Japanin kaupunki Honshūn saarella Chūgokun alueella Shimanen prefektuurissa. Se sijaitsee Japaninmeren rannikolla prefektuurin pohjoisosassa. Etelässä kaupungin alue nousee Chūgokuvuorille, pohjoisessa se ulottuu vuoristoiselle Shimanen niemimaalle; niiden väliin jää Izumon tasanko, jonka läpi virtaavat Kando- ja Hiijoet. Lännessä kaupunki rajautuu vuorostaan Shinjijärveen. Izumossa on 174 995 asukasta (joulukuussa 2019) ja sen pinta-ala on 624,36 neliökilometriä.
Izumon keskustan muodostaa Imaichin alue, joka kehittyi markkinapaikkana Muromachi-kaudelta lähtien. Siellä kaupattiin erityisesti puuvillaa. Kaupungissa toimii edelleenkin tekstiiliteollisuutta. Myös nykyisin Izumon kaupunkiin kuuluva Hirata kukoisti Edo-kaudelta lähtien puuvillan kaupan ansiosta. Rautateiden myötä seudun yhteydet Keihanshinin metropolialueeseen voimistuivat ja siitä muodostui paikallinen kaupan keskus. Tekstiiliteollisuuden lisäksi kaupungissa on myös keramiikka-, elintarvike- ja panimoteollisuutta sekä maatalouskoneiden ja keinotekoisten helmien valmistusta. Maaseutualueilla viljellään riisiä ja hedelmiä sekä harjoitetaan karjataloutta, rannikolla kalastusta ja vesiviljelyä. Myös huomattavan Izumo-taishan pyhäkön mukanaan tuoma matkailu on tärkeä tulonlähde. Kaupunkioikeudet Izumolle osana Japanin nykyistä kunnallishallintoa myönnettiin vuonna 1941. Myöhemmin se on kasvanut useiden suurten kuntaliitosten kautta. Vuonna 2005 perustettiin uusi Izumon kaupunki, kun Izumoon yhdistettiin Hiratan kaupunki sekä Koryōn, Sadan, Taishan ja Takin maaseutukaupungit. Vuonna 2011 Izumoon liitettiin Hikawan maaseutukaupunki.
Izumo-taisha on yksi Japanin merkittävimmistä šintolaisista pyhäköistä, ja sen päähalli on nimitetty Japanin kansallisaarteeksi. Kaupungin muita historiallisia nähtävyyksiä ovat muun muassa Ichibata-jin ja Gakuen-jin buddhalaiset temppelit. Luonnonnähtävyyksiin kuuluvat Tachikuen kanjoni ja Hinomisakin niemimaa. Osa kaupungista kuuluu Daisen-Okin kansallispuistoon. Izumoa palvelevat JR Nishi-Nihonin San’in-päälinja ja Ichibata-rautatiet. Kaupungin pohjoisosassa toimii Izumon lentoasema, jolta on lentoja useisiin Japanin kaupunkeihin.
Kuvia

Hinomisaki-jinja
Izumon historiallinen museo
Hinomisakin rannikkoa
Entinen Taishan rautatieasema
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Izumo Wikimedia Commonsissa
Kaupungin internetsivut (japaniksi)
Angelo Parisi

| Mitalit | Mitalit | Mitalit |  |
| --- | --- | --- | --- |
|  Angelo Parisi |  Angelo Parisi |  Angelo Parisi |  |
Miesten judo
Maa:  Yhdistynyt kuningaskunta
|  Olympialaiset  |  Olympialaiset  |  Olympialaiset  |  |
|  Pronssia | München 1972 | avoin luokka |  |
| EM-kilpailut  | EM-kilpailut  | EM-kilpailut  |  |
|  Kultaa | Göteborg 1971 | joukkuekilpailu |  |
|  Kultaa | Voorburg 1972 | 93 kg |  |
|  Pronssia | Madrid 1973 | joukkuekilpailu |  |
Maa:  Ranska
|  Olympialaiset  |  Olympialaiset  |  Olympialaiset  |  |
|  Kultaa | Moskova 1980 | yli 95 kg |  |
|  Hopeaa | Moskova 1980 | avoin luokka |  |
|  Hopeaa | Los Angeles 1984 | yli 95 kg |  |
| EM-kilpailut  | EM-kilpailut  | EM-kilpailut  |  |
|  Kultaa | Ludwigshafen 1977 | avoin luokka |  |
|  Kultaa | Helsinki 1978 | joukkuekilpailu |  |
|  Kultaa | Rostock 1982 | joukkuekilpailu |  |
|  Kultaa | Pariisi 1983 | avoin luokka |  |
|  Kultaa | Liège 1984 | avoin luokka |  |
|  Kultaa | Liège 1984 | joukkuekilpailu |  |
|  Hopeaa | Ludwigshafen 1977 | joukkuekilpailu |  |
|  Hopeaa | Helsinki 1978 | 93 kg |  |
|  Hopeaa | Bryssel 1979 | avoin luokka |  |
|  Hopeaa | Bryssel 1979 | joukkuekilpailu |  |
|  Hopeaa | Wien 1980 | avoin luokka |  |
|  Hopeaa | Rostock 1982 | yli 95 kg |  |
|  Pronssia | Wien 1980 | yli 95 kg |  |
|  Pronssia | Pariisi 1983 | yli 95 kg |  |
Angelo Parisi (s. 3. tammikuuta 1953 Arpino, Italia) on italialaissyntyinen uransa päättänyt judon olympiavoittaja, joka edusti urallaan Isoa-Britanniaa ja Ranskaa. 185 senttimetriä pitkä ja 110 kilogrammaa urallaan painanut Parisi kilpaili yli 95-kiloisten sarjassa.
Parisi syntyi Italiassa, mutta kasvoi Isossa-Britanniassa, jonka väreissä hän voitti olympiapronssia avoimesta luokasta vuoden 1972 kesäolympialaisissa Münchenissä. Ison-Britannian väreissä Parisi saavutti myös kaksi EM-kultaa ja yhden -pronssin. Parisi avioitui ranskalaisen naisen kanssa ja sai näin ollen Ranskan kansalaisuuden. Hän saavutti olympiakultaa yli 95-kiloisista ja -hopeaa avoimesta luokasta vuoden 1980 kesäolympialaisissa Moskovassa edustaen Ranskaa. Vielä vuoden 1984 kesäolympialaisissa Los Angelesissa Parisi saavutti hopeaa yli 95-kiloisista. EM-kilpailuista Parisi voitti Ranskan edustajana kuusi kultaa, yhtä monta hopeaa ja kaksi pronssia.
Isokonnantatar

| Isokonnantatar |
| --- | --- |

Tieteellinen luokittelu
Domeeni::  Aitotumaiset Eucarya
Kunta::  Kasvit Plantae
Alakunta::  Putkilokasvit Tracheobionta
Kaari::  Siemenkasvit Spermatophyta
Alakaari::  Koppisiemeniset Magnoliophytina
Luokka::  Kaksisirkkaiset Magnoliopsida
Lahko::  Caryophyllales
Heimo::  Tatarkasvit Polygonaceae
Suku::  Konnantattaret Bistorta
Laji::  officinalis
Kaksiosainen nimi
 Bistorta officinalis  Delarbre 
Synonyymit
 Polygonum bistorta 
Katso myös
   Isokonnantatar Wikispeciesissä   Isokonnantatar Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OK: 
Isokonnantatar (Bistorta officinalis, aikaisemmin Bistorta major ja Polygonum bistorta) on Suomessa rauhoitettu ja erityisesti suojeltu koristeellinen tatarkasvi.
Aikaisemmin isokonnantatar tunnettiin nimellä konnantatar ja luokiteltiin pihatatarten laajaan sukuun nimellä Polygonum bistorta.
Ulkonäkö ja koko

Monivuotinen isokonnantatar kasvaa 20–80 cm korkeaksi. Juurakko on pitkä, koukeroinen ja hento. Isokonnantattaren varsi on tavallisesti yksivartinen. Lehdet ovat pitkäruotisia, puikeita, hertta- tai pyöreätyvisiä. Ylemmät lehdet ovat kapean kolmiomaisia. Isokonnantattaren kukinto on vaaleanpunainen, paksu tähkä.
Levinneisyys

Isokonnantattaren pääesiintymisalue ulottuu Etelä- ja Keski-Euroopasta itään Baikaljärvelle saakka. Fennoskandiassa lajin alkuperäiset esiintymät keskittyvät Äänisjärven ympäristöön ja Kuolan niemimaalle. Suomessa isokonnantatarta pidetään muinaistulokkaana, mutta kasvin ainoa luontainen kasvupaikka Suomessa lienee Loimaalla. Istutettuja tai satunnaisesiintymiä isokonnantattaresta tunnetaan lähes koko maasta. Osa esiintymistä ovat sotatulokkaita.
Elinympäristö

Alkuperäisiä kasvupaikkoja isokonnantattarelle ovat lähde- ja lettokorvet, lettomaiset suot ja kosteat ja rehevät niityt.
Käyttö

Isokonnantatar on vanha lääke- ja koristekasvi. Kasvin juurta on aikaisemmin käytetty muun muassa karjan lääkkeenä.
Aiheesta muualla

Suomen Lajitietokeskus: Isokonnantatar (Bistorta officinalis)
Kasviatlas 2020: Isokonnantattaren (Bistorta officinalis) levinneisyys Suomessa.
Kassu – Kasvien suomenkieliset nimet: Isokonnantatar (Bistorta officinalis)
ITIS: Bistorta officinalis (englanniksi)
United States Department of Agriculture (USDA): Polygonum bistorta (englanniksi)
Amira Casar

| Amira Casar |
| --- | --- |
 Amira Casar vuonna 2017 Berliinin elokuvajuhlilla.
Henkilötiedot
Koko nimi:  Lontoo
Syntynyt: 1. heinäkuuta 1971 (ikä 53)
Kansalaisuus:  Ranska
Ammatti:  näyttelijä
Aiheesta muualla
IMDb 
Elonet
Amira Casar (s. 1. heinäkuuta 1971) on ranskalainen näyttelijä. Hän tuli tunnetuksi elokuvasta La Vérité si je mens (1997), josta oli ehdolla parhaan nuoren naisnäyttelijän Césarin saajaksi.
Casar alkoi uransa mallina jonka jälkeen hän opiskeli Cours Florent draamakoulussa. Muita elokuvia, joissa Casar on esiintynyt, ovat muiden muassa Minä myös (1999), Sylvia (2003), Himon anatomia (2004) ja Peindre ou faire l'amour (2005).
Valikoitu filmografia

La Vérité si je mens (1997)
Minä myös (Pourquoi pas moi?, 1998)
Sylvia (2003)
Himon anatomia (Anatomie de l'enfer, 2004)
Peindre ou faire l'amour (2005)
Playoff (2011)
The Forbidden Room (2015)
Planetarium (2016)
Call Me By Your Name (2017)
Lähtde:
Aiheesta muualla

Amira Casar Internet Movie Databasessa. (englanniksi)
Iso Pelijärvi

| Iso Pelijärvi |
| --- | --- |
Valtiot:  Suomi
Maakunnat:  Pirkanmaa
Kunnat:  Parkano
Koordinaatit:  62°14′40″N, 22°54′42″E
Vesistöalue ja valuma-alueen tietoja
Päävesistöalue:  Kokemäenjoen vesistö (35)
Valuma-alue:  Kuivasjärven valuma-alue (35.56)
Laskujoki:  Peliluoma 
Järvinumero:  35.563.1.020
Mittaustietoja
Pinnankorkeus:  151,4 m 
Rantaviiva:  3,345 km 
Pinta-ala:  0,25699 km² 
 fiIso Pelijärvi 
Iso Pelijärvi  on Pirkanmaalla Parkanossa Hoseuksessa sijaitseva järvi, joka kuuluu Kokemäenjoen vesistössä Ikaalisten reitin valuma-alueen Kuivasjärven valuma-alueeseen. Iso Pelijärvi on osa Vatajanjoen valuma-aluetta.
Maantietoa

Järven pituus on 1,3 kilometriä, leveys 400 metriä ja sen pinta-ala on 26 hehtaaria. Se sijaitsee Hoseuskankaan länsipuolella suoalueella olevien Takanevan ja Pelikohnon välissä. Järveä ympäröivät suot ovat tiheästi ojitettuja ja järveen onkin kaivettu lähes kolmekymmentä suo-ojaa. Suo-ojia myöten järveen laskee myös Iso Kivijärvi sekä Sompanevan turvetuotantoalueen kuivatusojat. Järven oma laskuoja Peliluoma lähtee sen eteläpäästä ja laskee puolen kilometrin jälkeen Vähä Pelijärveen. Rantaviivan pituus on 3,3 kilometriä. Rannat ovat pääasiassa suota, mutta esimerkiksi Rääsymäen ympäristö järven lounaisrannoilla on kangasmetsää. Rääsymäellä sijaisevatkin järven lähes kymmenen vapaa-ajan asuntoa. Niille johtaa tiet yhdystieltä 13344, johon pääsee kääntymällä pois valtatieltä 3 Hoseuksen risteyksessä.
Luonto

Iso Pelijärvi on matala ja rannoiltaan heinittynyt ja soistunut järvi. Siihen laskevat vedet ovat suoalueiden ja turvetuotantoalueen kuivatusojien hapanta suovettä, mikä laskee järven veden happamuustason happamaksi. Vesi on myös erittäin humuspitoista ja veden väri tummaa. Järven mataluus yhdessä humuspitoisuuden kanssa vaikeuttaa veden happipitoisuuden säilymistä tyydyttävänä koko talven yli.
Jaakko Lehmus

Jaakko Lehmus (4. toukokuuta 1913 Tampere – 6. toukokuuta 2006 Helsinki) oli suomalainen yritysjohtaja, Kemira Oy:n varapääjohtaja.
Lehmus valmistui diplomi-insinööriksi Teknillisen korkeakoulun kemian osastolta 1937. Hän oli tekniikan tohtori h. c. (1972) ja vuorineuvos (1965). Hän työskenteli Typpi Oy:n toimitusjohtajana 1951–1971 ja Kemira Oy:n varapääjohtajana 1972–1977.
Aiheesta muualla

Muistot, Hs.fi
Kuka kukin on 1978 (Runeberg.org)
Alive in an Ultra World

| Alive in an Ultra World Steve Vai |
| --- | --- | --- |

Livealbumin tiedot
 Äänitetty : 2000
 Julkaistu: 2001
 Tuottaja(t): Steve Vai
 Tyylilaji: Instrumental Rock
 Kesto: 93.20
 Levy-yhtiö: Epic
Steve Vain muut julkaisut
| The Seventh Song 2000 | Alive in an Ultra World 2001 | The Elusive Light and Sound, volume 1 2002 |
Alive in an Ultra World on kitaristi Steve Vain live-CD. Levy julkaistiin 2001.
Kappalelista > Levy 1

Giant Balls Of Gold  04:45
Burning Rain  04:50
The Black Forest  06:38
Alive In An Ultra World  03:53
Devil's Food  10:11
Blood And Glory  04:53
Whispering A Prayer  08:43
Iberian Jewel  04:38
Kappalelista > Levy 2

The Power Of Bombos  05:05
Incantation  08:53
Light Of The Moon  05:44
Babushka  06:41
Being With You (In Paris)  06:26
Principessa  05:46
Brandos Constumes (Gentle Ways)  06:04
Jaakko Laitinen (lääkäri)

Jaakko Laitinen (s. 10. helmikuuta 1938 Varkaus) on suomalainen Turussa asuva lääketieteen lisensiaatti ja kirjailija.
Laitinen valmistui Turun yliopistosta lääketieteen lisensiaatiksi 1965 ja kirurgian erikoislääkäriksi 1972 sekä
fysiatrian erikoislääkäriksi 1973. Hän toimi ennen eläkkeelle jäämistään kuntoutusylilääkärinä. Laitinen oli kaupunginvaltuutettuna ja osallistui Lääkärit ydinsotaa vastaan-järjestön toimintaan. Hän teki usean kuukauden pituiset tutkimusmatkat Kiinaan, Intiaan ja Mongoliaan tutustuen buddhalaisuuteen ja vaihtoehtoiseen lääketieteeseen.