stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Anna Abreun diskografia
Singlet > Muut listasijoitukset

| Vuosi | Kappale | Singlelista | Latauslista | Striimaus- lista | Radiolista | Albumi |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 2007 | ”Broken” | – | 11  | – | – | Idols 2007 |
| 2007 | ”Solta-se O Beijo” | – | 23  | – | – | Anna Abreu |
| 2008 | ”Work It Out” | – | 27  | – | – | Now |
| 2013 | ”Kylmästä lämpimään” | 3  | 1  | 2  | 6  | Vain elämää – kausi 2 |
| 2013 | ”Poplaulajan vapaapäivä” | 17  | 29  | 39  | – | Vain elämää – kausi 2 |
| 2013 | ”Ohikiitävää” | – | – | 48  | – | Vain elämää – kausi 2 |
| 2016 | ”Kaikki paljaana” (feat. Mikael Gabriel) | – | – | 21  | – | Sensuroimaton versio |
| 2025 | ”Mä ja sä” (Jore & Zpoppa feat. ABREU) | 31  | – | – | – | Monsteri |
Musiikkivideot

End Of Love (ohjannut Kusti Manninen)
Ivory Tower (ohj. Kusti Manninen)
Vinegar (ohj. Kusti Manninen)
Silent Despair (ohj. Misko Iho)
Music Everywhere (ohj. Mikko Harma)
Impatient (ohj. Mikko Harma)
Hysteria (ohj. Mikko Harma)
Stereo (ohj. Jaakko Itäaho)
Ra-ta ta-ta (ohj. Hannu Aukia)
Right In Front Of You (ohj. Taito Kawata)
Bandana (ohj. Joonas Kenttämies)
Lusikat (ohj. Teemu Heljo)
20 Ave Mariaa (ohj. kaverikarim)
Vierailut / muut kappaleet

Julkaistu Idols-kokoelmalla vuonna 2007. Sijoittunut myös latauslistan 11. sijalle.
Julkaistu Now -albumin digitaalisen version bonuskappaleena. Sijoittunut myös latauslistan 27. sijalle.
Julkaistu Don Johnson Big Bandin albumilla Records Are Forever.
Julkaistu Just A Pretty Face? -albumin digitaalisella versiolla sekä digitaalisena singlenä muutamissa Euroopan maissa.
Nestlé FITNESS-täysjyväpatukka-kampanjan ”lahjakappale”, jonka pystyi lataamaan itselleen keräämällä koodit kahdesta eri Annan kuvalla varustetusta FITNESS-täysjyväpatukka-pakkauksesta.
Indiana Jones ja viimeinen ristiretki

| Indiana Jones ja viimeinen ristiretki> Indiana Jones and the Last Crusade |
| --- | --- |

Ohjaaja:  Steven Spielberg
Käsikirjoittaja:  Jeffrey Boam
Tarina:  George Lucas   Menno Meyes
Tuottaja:  Robert Watts   George Lucas   Frank Marshall   Arthur F. Repola
Säveltäjä:  John Williams
Kuvaaja:  Douglas Slocombe
Leikkaaja:  Michael Kahn
Tuotantosuunnittelija:  Elliot Scott
Pukusuunnittelija:  Anthony Powell Joanna Johnston
Pääosat:  Harrison Ford   Denholm Elliot   Alison Doody   John Rhys-Davies   Julian Glover   River Phoenix   Sean Connery
Valmistustiedot
Valmistusmaa:  Yhdysvallat
Tuotantoyhtiö:  Lucasfilm Ltd.
Levittäjä:  Paramount Pictures
Ensi-ilta:   1989-05-2424. toukokuuta 1989 (Yhdysvallat)  1989-09-1515. syyskuuta 1989 (Suomi)  
Kesto:  127 minuuttia
Alkuperäiskieli:  englanti
Budjetti:  55 364 887 $
Tuotto:  474 170 000 $
Edeltäjä:  Indiana Jones ja tuomion temppeli
Seuraaja:  Indiana Jones ja kristallikallon valtakunta
Aiheesta muualla
IMDb 
Elonet
AllMovie
Infobox OKNimi-testi OK: 
Indiana Jones ja viimeinen ristiretki (engl. Indiana Jones and the Last Crusade) on 24. toukokuuta 1989 ensi-iltansa saanut yhdysvaltalainen seikkailuelokuva ja ilmestymisjärjestyksessä kolmas Indiana Jones -elokuva. Elokuvan on ohjannut Steven Spielberg, ja sen pääosissa nähdään Harrison Ford, Sean Connery, Alison Doody, John Rhys-Davies, Denholm Elliot, Julian Glover ja River Phoenix. Elokuvan ensi-ilta Suomessa oli 15. syyskuuta 1989.
Rooleissa

| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
|  Harrison Ford  | … |  Henry ”Indiana” Jones Jr.   |
|  River Phoenix  | … |  13-vuotias Henry Jones Jr.   |
|  Sean Connery  | … |  Henry Jones Sr.   |
|  Alison Doody  | … |  Tri. Elsa Schneider   |
|  Denholm Elliott  | … |  Tri. Marcus Brody   |
|  John Rhys-Davies  | … |  Sallah Mohammed Faisel el-Kahir   |
|  Julian Glover  | … |  Walter Donovan   |
|  Michael Byrne  | … |  eversti Vogel   |
|  Kevork Malikyan  | … |  Kazim   |
|  Robert Eddison  | … |  Graalin ritari   |
|  Vernon Dobtcheff  | … |  hovimestari   |
|  Michael Sheard  | … |  Adolf Hitler   |
|  Ronald Lacey  | … |  Heinrich Himmler   |
|  Alexei Sayle  | … |  Hatayn sulttaani   |
Tuotanto

Koska synkkä Tuomion temppeli oli saanut kriitikoilta kielteisemmän vastaanoton kuin Kadonneen aarteen metsästäjät, Lucas päätti vuonna 1985 alkaessaan käsikirjoittaa kolmatta Indiana Jones -elokuvaa, että se palaisi takaisin ensimmäisen osan kevyempään tunnelmaan. Alun perin Spielberg ei innostunut tarinakokouksissa esille tulleesta ideasta, jossa ehdotettiin Graalin maljan etsintää elokuvan aiheeksi, koska se toi hänelle mieleen elokuvan Monty Pythonin hullu maailma. Lucaskin kiinnostui enemmän jo Tuomion temppelin käsikirjoitusvaiheessa esitetystä kiinalaiseen mytologiaan liittyvästä Apinakuningas-seikkailusta. Ideasta kuitenkin luovuttiin ja käsikirjoittajat palasivat takaisin Graalin maljan pariin. Spielberg piti aihetta edelleen tylsänä, ja Lucas keksi liittää siihen itse keksimänsä legendan, jonka mukaan Graalista juominen toisi ikuisen elämän. George Lucas ja Jeffrey Boam kirjoittivat lopullisen käsikirjoituksen, jossa esiteltiin Henry Jones, Indiana Jonesin isä, keskiajan kirjallisuuden ja Graalin myytin asiantuntija. Hahmo oli Spielbergin keksimä, sillä kaikesta huolimatta Graalin etsintä oli hänestä tylsä lähtökohta tarinalle. Hän on kertonut sen sijaan halunneensa tehdä Graalin etsinnästä metaforan isälle ja pojalle, jotka etsivät toisiaan ja lopulta löytävät toisensa Graalin avulla.
Lucas ei pitänyt siitä, että Spielberg valitsi Henry Jonesin rooliin Sean Conneryn, koska hänestä tuli Lucasille mieleen vain James Bond. Spielberg sen sijaan vaati Conneryn palkkaamista, koska Spielbergin alkuperäinen idea seikkailuelokuvasta oli alun perin saanut alkunsa juuri Bondista. Connery oli imarreltu, kun häntä pyydettiin rooliin, ja ennen roolinsa virallistamista hän kysyi Spielbergiltä ”onko tämä Indiana Jones kohtaa James Bondin?”. Kun Viimeinen ristiretki valmistui vuonna 1989, kyseessä oli ensimmäinen kerta, kun joku Indiana Jonesin sukulainen esiteltiin.
Elokuvan tunnetuimpia kuvauspaikkoja oli Petran kalliokaupunki, jossa kuvattiin elokuvan loppukohtaus. Paikalle matkanneiden turistien määrät kasvoivat elokuvan ilmestyttyä. Elokuvan loppuun Spielberg liitti kohtauksen, jossa Indiana Jones ratsastaa auringonlaskuun symboliksi siitä, että sarja oli saatettu päätökseen.
Julkaisu

Kun elokuva julkaistiin, se oli kassatuloiltaan vuoden 1989 toiseksi menestynein elokuva Pohjois-Amerikassa häviten Tim Burtonin Batmanille. Maailmanlaajuisesti Viimeinen ristiretki oli kuitenkin vuoden tuottoisin 474 170 000 dollarin lipunmyynnillä.
Elokuvalla on 89% ”tuore” arvosana Rotten Tomatoes -sivustolla. Spielberg kertoo, että nähdessään Viimeisen ristiretken teatterissa hän kuuli yleisön nauravan enemmän kuin muissa Indiana Jones -sarjan elokuvissa, ja siksi hän itse pitää elokuvaa sarjan hauskimpana. Silti elokuva jakoi ilmestyessään arvostelijoiden mielipiteet. Washington Post arvosteli elokuvan kahdesti: ensimmäisessä arvostelussa 24. toukokuuta 1989 Hal Hinson kutsui sitä "pelkäksi takaa-ajoksi ja tylsän näköiseksi", vaikka kehuikin Fordin ja Conneryn rooleja. Hinson myös lisäsi, että Indianan hahmon aiempia elokuvia tarkempi poisti hahmon mystisyydenselvennä. Kaksi päivää myöhemmin lehti julkaisi Desson Howen positiivisen arvostelun, jossa hän kehui elokuvan seikkailua ja toimintaa sekä isä-poika-suhteen temaattista syvyyttä.
Elokuva voitti Oscar-palkinnon äänitehosteistaan, minkä lisäksi se oli ehdolla myös kahdessa muussa kategoriassa: paras musiikki ja äänitys.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Indiana Jones ja viimeinen ristiretki Wikimedia Commonsissa
Elokuvan viralliset kotisivut
Indiana Jones ja viimeinen ristiretki IndyVillessä
| n k Indiana Jones |
| --- | --- |
Elokuvat:  Kadonneen aarteen metsästäjät (1981)  Tuomion temppeli (1984)  Viimeinen ristiretki (1989)  Kristallikallon valtakunta (2008)  The Dial of Destiny (2023) 
Televisiosarjat: Indiana Jones Junior (1993–1994)
Hahmot:  Indiana Jones  Marion Ravenwood  Sallah  Henry Jones Sr. 
Videopelit:  Raiders of the Lost Ark  The Temple of Doom  The Last Crusade: Action Game  The Last Crusade: The Graphic Adventure  The Last Crusade (Taito)  The Fate of Atlantis  Greatest Adventures  Desktop Adventures  The Infernal Machine  The Emperor’s Tomb  Lego Indiana Jones: The Original Adventures  The Staff of Kings  Lego Indiana Jones 2: The Adventure Continues  The Great Circle 
| n k Steven Spielbergin ohjaamat elokuvat |
| --- | --- |
 Amblin’ (1968)  Kauhun kilometrit (1971)  Something Evil (1972)  Kovat ratsastajat (1974)  Tappajahai (1975)  Kolmannen asteen yhteys (1977)  1941 – Anteeksi, missä on Hollywood? (1979)  Kadonneen aarteen metsästäjät (1981)  E.T. (1982)  Hämärän pelottavat varjot (1983)  Indiana Jones ja tuomion temppeli (1984)  Häivähdys purppuraa (1985)  Auringon valtakunta (1987)  Indiana Jones ja viimeinen ristiretki (1989)  Always – ikuisesti (1989)  Hook – Kapteeni Koukku (1991)  Jurassic Park (1993)  Schindlerin lista (1993)  Amistad (1997)  Kadonnut maailma – Jurassic Park (1997)  Pelastakaa sotamies Ryan (1998)  A.I. – Tekoäly (2001)  Minority Report (2002)  Ota kiinni jos saat (2002)  Terminaali (2004)  Maailmojen sota (2005)  München (2005)  Indiana Jones ja kristallikallon valtakunta (2008)  Tintin seikkailut: Yksisarvisen salaisuus (2011)  Sotahevonen (2011)  Lincoln (2012)  Vakoojien silta (2015)  Iso kiltti jätti (2016)  The Post (2017)  Ready Player One (2018)  West Side Story (2021)  The Fabelmans (2022) 
Kolmatta Indiana Jones -elokuvaa kuvattiin myös Petran kalliokaupungissa, josta näkyy tässä kuvassa pieni osa kallioseinämien välistä. Petrassa käyvien turistien määrä kasvoi huomattavasti sen jälkeen, kun elokuva oli ilmestynyt.
Kirsi Rostamo

Kirsi Rostamo (s. 20. helmikuuta 1961 Helsinki) on suomalainen päätoimittaja ja entinen toimitusjohtaja, joka tunnetaan erityisesti kristillisen, valtakunnallisen radioasema Radio Dein perustajana ja päätoimittajana. Toimitusjohtajan tehtävät Rostamo on sittemmin jättänyt.
Tausta

Rostamo syntyi ja kasvoi yrittäjätaustaisessa perheessä. Perheyritys Rolate Oy toimii putki- ja koneistusalihankinta-alalla. Rostamo kertoo saaneensa kotoaan ”työnarkomaanin” elämänmallin. Rostamo on koulutukseltaan atk-merkonomi, minkä lisäksi hän on opiskellut viestintää ja radiotyötä.
Rostamo siirtyi perheyrityksen toimitusjohtajaksi 29-vuotiaana isänsä sairastuttua. Sitä ennen hän oli työskennellyt atk-suunnittelijana ja markkinointipäällikkönä. Hän kertoo vaativan saneeraus- ja muutosvaiheen aiheuttaneen loppuunpalamisen vuoden johtajarupeaman jälkeen. Tämän jälkeen Rostamo opiskeli Missionuorten koulutuskeskuksessa Uudessa-Seelannissa, jossa hän kertoo saaneensa näyn kristilliseen radiotyöhön.
Radio Dei

Rostamo kertoo yrittäneensä ensin saada monen vuoden ajan luterilaista kirkkoa ja muitakin yhteisöjä perustamaan kristillistä radiota, mutta tarttuneensa itse toimeen havaitessaan viimeisten analogisten radiotaajuuksien tulevan jaettavaksi. Hän perusti Radio Dein 1997 ja panosti aiheeseen koko omaisuutensa. Neljän vuoden tappiollisen kauden jälkeen radioasema nousi taloudellisesti plussan puolelle. Vuonna 2006 se oli laajentunut 14 paikkakunnalle ja tavoitti päivittäin 75 000 kuuntelijaa. Vuonna 2014 kanavalla oli 200 000 viikoittaista kuuntelijaa, 19 työntekijää ja 20 taajuutta.
Työstään Radio Dein perustajana Rostamo sai Kirkon tiedonvälityspalkinnon vuonna 2000 ja Golden Gospel -palkinnon 2008.
Yksityiselämä

Rostamo on naimisissa Radio Dein toiminnan yhteydessä tapaamansa yrittäjä Oskar Vilkevuoren kanssa. Pariskunnalla on yksi tytär.
Kalat (tähdistö)

| Kalat |
| --- | --- |

Latinankielinen nimi:  Pisces
Lyhenne:  Psc
Genetiivi:  Piscium
Rektaskensio:  1h
Deklinaatio:  +15°
Ala taivaasta:  889 neliöastetta
Tähtien määrä (magnitudi < 3):  0
Kirkkain tähti:  Eta Piscium (3,6 mag.)
Meteoriparvet:  Piscidit
Naapuri- tähdistöt:  Kolmio  Andromeda  Pegasus  Vesimies  Valaskala  Oinas
 Näkyy leveysasteiden +90° ja −65° välillä  Näkyy Suomessa parhaiten Marraskuussa 
Kalat (latinaksi Pisces, genetiivi Piscium) on heikkotähtinen laaja tähdistö Pegasuksen edustalla, jonka muodossa on nähty kala tai kaksi jo tuhansia vuosia sitten. Kalat on horoskoopin tähdistö. Sen suuri osa – ja suurin asterismi, jota pidettiin useimmissa eurooppalaisissa kulttuureissa kreikkalais-roomalaisen antiikin aikana kaukaisena kalaparina, jotka on yhdistetty yhdellä langalla ja jotka kumpikin liittyvät huipulta – sijaitsevat pohjoisella taivaanpuoliskolla. Sen vanha tähtitieteen symboli on Kalat-symboli (♓︎). Sen latinankielinen nimi tarkoittaa "kaloja". Se on lounaaseen samankokoisen Vesimiehen ja idässä pienemmän Oinaan välissä. Ekliptika ja taivaan päiväntasaaja leikkaavat tämän tähdistön sisällä ja Neitsyessä. Tämä tarkoittaa, että aurinko kulkee suoraan päiväntasaajan yläpuolella, keskimäärin suunnilleen tässä pisteessä taivaalla, maaliskuun päiväntasauksen aikaan.
Kalojen tähdistössä on nykyään kevättasauspiste, ekvaattorin ja eläinradan leikkauspiste, jossa Aurinko on kevättasauspäivänä 22. maaliskuuta.
Kaloissa on yksi Messierin kohde, M74, joka on suuri kierteisgalaksi. Kalojen kuviossa sijaitsee myös Van Maanenin tähti, harvinainen esimerkki valkoisesta kääpiöstä, joka 12,2 magnitudin kirkkaudellaan erottuu 20 cm kaukoputkella.
Tähdet

Kalojen tähdistöön kuuluu 21 tähteä. Huomaa: magnitudi tarkoittaa tässä näennäistä magnitudia.
Alrescha ("Johto"), eli Alpha Piscium (α Psc), 309.8 valovuotta, luokka A2, magnitudi 3.62. Muuttuva binääritähti.
Fumalsamakah ("kalan suu"), eli Beta Piscium (β Psc), 492 valovuotta, luokka B6Ve, magnitudi 4.48
Delta Piscium (δ Psc), 305 valovuotta, luokka K5III, magnitudi 4.44. Kuten muut tähdet lähellä ekliptikaa, Delta Piscium on Kuun okkultaatioiden alainen.
Epsilon Piscium (ε Psc), 190 valovuotta, luokka K0III, magnitudi 4.27. Sillä on ehdokkaana eksoplaneetta.
Revati ("rikas"), eli Zeta Piscium (ζ Psc), 148 valovuotta, luokka A7IV, magnitudi 5.21. Viiden tähden järjestelmä. Zeta (ζ) Piscium on kaksoistähti, jonka komponenttien väli on 24 kaarisekuntia.
Alpherg ("tyhjennys"), eli Eta Piscium (η Psc), 349 valovuotta, luokka G7 IIIa, magnitudi 3.62. Se on Gamma Cassiopeiae -muuttuja heikolla magneettisella kentällä.
Torcular ("lanka"), eli Omicron Piscium (ο Psc), 258 valovuotta, luokka K0III, magnitudi 4.2. Se on kehittynyt punainen jättiläinen tähti vaakasuoralla haaralla.
Omega Piscium (ω Psc), 106 valovuotta, luokka F4IV, magnitudi 4.03. Se on F-tyypin tähti, joka on joko alijättiläinen tai on päätähti.
Gamma Piscium (γ Psc), 138 valovuotta, magnitudi 3.70. Tähti on isäntänä eksoplaneetalle, joka löydettiin vuonna 2021. Sillä on spektrityyppi G8 III.
Van Maanenin tähti on meitä lähin tunnettu yksinäinen valkoinen kääpiö, jonka näennäinen suuruus on himmeä. Se sijaitsee noin 2° Delta Pisciumista etelään, suhteellisella korkealla ominaisliikkeellä 2.978″ vuosittain sijaintikulmaa pitkin 155.538°. Se on lähempänä aurinkoa kuin mikään muu yksinäinen valkoinen kääpiö. Se on liian heikko nähtäväksi paljaalla silmällä. Kuten muutkin valkoiset kääpiöt, se on erittäin tiheä tähti: sen massan on arvioitu olevan noin 67 % Auringon massasta, mutta sillä on vain 1 % Auringon säteestä. ulkoisella ilmakehällä on lämpötila arviolta 6,110 K,, joka on suhteellisesti viileä valkoiselle kääpiölle. Kuten kaikki valkoiset kääpiöt  säteilevät tasaisesti pois lämpöään ajan myötä, tämän lämpötilan avulla voidaan arvioida sen ikää, jonka uskotaan olevan noin 3 biljoonaa vuotta. Sen on ajateltu alun perin olevan F-tyypin tähti ennen kuin valkoisten kääpiöiden ominaisuudet tiedettiin.
Näiden tähtien himmeyden vuoksi tähdistö on käytännössä näkymätön missään suurkaupungissa tai sen lähellä valosaasteen takia.
Historia ja mytologia

Kalat on horoskooppitähdistö Vesimiehen ja Oinaan välillä. Vaikka astrologisen merkin, vesimerkin Kalat katsotaan kiinnittyvän ekliptisiin pituusasteisiin 330° - 0, kun aurinko on näillä, se on nyt enimmäkseen Vesimiehessä, johtuen tähdistön ja merkin yhtymäajasta tapahtuneesta precessiosta. Prekessio johtaa länsimaisen astrologian eläinradan jakautumiseen, joten ne eivät vastaa nykyisellä aikakaudella samanlaisia nimiä kantavia tähtikuvioita, kun taas hindu- ja jainkulttuurissa laajalti käytetty Jyotiṣa liittää tapahtumat Auringon nykyisiin taustatähtikuvioihin.
Galneryus

| Galneryus |
| --- | --- |

Tiedot
Toiminnassa:  2001–
Tyylilaji:  power metal, sinfoninen metalli, progressiivinen metalli, neoklassinen metalli
Laulukieli:  englanti, japani
Levy-yhtiö:  Warner Music Japan  
Aiheesta muualla
 galneryus.jp
Infobox OKNimi-testi OK: 
Galneryus on japanilainen power metal -yhtye. Bändin perusti kitaristi Syu laulajan Masahiro "Yama-B" kanssa Osakassa vuonna 2001.
Jäsenet

Syu - Kitara (2001–)
Yuhki - Koskettimet (2003–)
Masatoshi Ono - Laulu (2009–)
Taka - Basso (2009–)
Lea - Rummut (2020–)
Jäsenet > Entiset jäsenet

Junichi Satoh - Rummut (2003–2016)
Yama-B - Laulu (2001–2008)
Yu-To - Basso (2006–2008)
Tsui - Basso (2003–2006)
Yoshinori Takaoka - Koskettimet (2002)
A - Koskettimet (2001–2002)
Shogo Himuro - Basso (2001–2002)
Toshihiro Yui - Rummut (2001–2002)
Fumiya - Rummut (2016–2020)
Julkaisut > Albumit

Flag of Punishment (2003.10.22)
Advance to the Fall (2005.03.23)
Beyond the End of Despair (2006.07.12)
One for All - All for One (2007.08.22)
Reincarnation (2008.09.10)
Resurrection (2010.06.23)
Phoenix Rising (2011.10.05)
Angel of Salvation (2012.10.02)
Vetelgyus (2014)
Under the Force of Courage (2015)
Ultimate Sacrifice (2017)
Into the Purgatory (2019)
Union Gives Strength (2021)
Between Dread and Valor (2023)
Julkaisut > EPt

Rebel Flag (2002.08.23)
United Flag (2001)
Kizuna (2012)
Julkaisut > Singlet

"Everlasting (CD+DVD)" (2007.06.27)
"Everlasting" (2007.06.27)
"Alsatia/Cause Disarray" (2008.03.19)
"Shining Moments" (2008.07.30)
"Beginning of the Resurrection" (2010.04.21, digital EP)
"Future Never Dies" (2011.09.07, digital EP)
"Kizuna" (January 25, 2012)
"Hunting for your Dream" (2012.07.18, EP)
Julkaisut > DVDt

Live for Rebirth (DVD+CD) (2006.11.22)
Live for All - Live for One (DVD+CD) (2008.03.05)
Live in the Moment of the Resurrection (2 DVD) (2010.12.08)
Phoenix Living in the Rising Sun (2012)
Reliving the Ironhearted Flag (2014)
Attitude to Live (2015)
The Sense of Our Lives (2016)
Just Play to the Sky ~What Could We Do For You...?~ (2018)
Falling Into The Flames Of Purgatory (2020)
Julkaisut > Video

"Struggle for the Freedom Flag" (Flag of Punishment)
"Silent Revelation" (Advance to the Fall)
"My Last Farewell" (Beyond the end of despair)
"Everlasting" (Everlasting (Single))
"New Legend" (One For All - All For One)
"Alsatia" (Alsatia/Cause Disarray (Single))
"Shining Moments" (Reincarnation)
"Destiny" (Resurrection)
"You're the only" (Beginning Of The Resurrection EP)
"Future Never Dies" (Future Never Dies EP)
"Kizuna" (絆(Kizuna))
"Hunting for your Dream" (Angel of Salvation)
"Angel of Salvation" (Angel of Salvation)
Aiheesta muualla

Galneryus Encyclopaedia Metallumissa (englanniksi)
Galneryus Discogsissa. (englanniksi)
Viralliset sivut
Hyvinkään Tahko

| Hyvinkään Tahko |
| --- | --- |

Koko nimi:  Hyvinkään Tahko
Historia:  Hyvinkään Tahko   1915-
Perustettu:  26. toukokuuta 1915 Aseman kansakoulu
Kaupunki:  Hyvinkää
Kenttä:  Pihkala
Miesten sarjataso:  Miesten Superpesis
Naisten sarjataso:  Naisten Superpesis
Värit:  keltainen     

Toiminnanjohtaja:  Antti Yli-Saunamäki
Puheenjohtaja:  Hyvinkään Tahko ry: Ossi Savolainen  Tahko Pesis Oy: Janne Rättö
Miesten pelinjohtaja:  Jarkko Pokela
Miesten kapteeni:   Valentin Ikonen
Naisten pelinjohtaja:  Marko Ruuskanen
Omistaja:  Hyvinkään Tahko ry ja Tahko Pesis Oy
Yhteistyöseurat:  Loimaan Palloilijat Ykköspesis
Miesten SM-mitalit
Kultaa:  4 (1979, 1980, 1981, 2007)
Hopeaa:  5 (1983, 1992, 1994, 1996, 1999)
Pronssia:  5 (1978, 1982, 1989, 1990, 2002)
Naisten SM-mitalit
Kultaa:  2 (1979, 1983)
Hopeaa:  1 (1975)
Pronssia:  2 (1974, 1982)
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Kuva ottelusta Hyvinkään Tahko - Vimpelin Veto kaudelta 2011.
Tilanteen selvittelyä ottelussa Vimpelin Vetoa vastaan.
Hyvinkään Tahko on vuonna 1915 perustettu hyvinkääläinen urheiluseura. Seura on ottanut nimensä pesäpallon kehittäjän, professori Lauri "Tahko" Pihkalan mukaan. Tahko on menestynyt vuosien saatossa monissa eri urheilulajeissa, kuten yleisurheilussa, hiihdossa, mäkihypyssä ja suunnistuksessa. 1980-luvusta lähtien menestyksestä ovat vastanneet koripallo ja pesäpallo. Seura on voittanut miesten pesäpallon suomenmestaruuden neljä kertaa vuosina 1979–1981, sekä 2007. Naisten mestaruuden Tahko on voittanut vuosina 1979 ja 1983.
Hyvinkään Tahko on pesäpallon erikoisseura, ja miesten joukkue pelaa Superpesistä. Naisten joukkue luopui paikastaan Ykköspesiksessä kauden 2010 jälkeen. Joukkue kuitenkin nousi takaisin ykköspesikseen vuonna 2015. Naisten joukkue nousi takaisin Superpesikseen kaudeksi 2018. Tahkon kotikenttänä toimii Pihkalan pesäpallostadion.
Historia > Seuran perustaminen ja toiminnan alkuvuodet

Hyvinkään Tahko perustettiin 26. toukokuuta 1915 Hyvinkään Aseman kansakoululla. Seuran perustamiskokouksessa puheenjohtajana toimi Akseli Vuoristo. Tahkon alkuvuosina lajina toimi aluksi hiihto ja seuran Tyyne Palojoki saavuttikin 1916 SM-pronssia. Vuonna 1918 seuran toimintaan otettiin mukaan paini ja vuonna 1920 pesäpallo. Alkuvuosina seuran suurin menestys tuli yleisurheilusta, jossa Ilmari Nikander ja Väinö Salo voittivat seiväshypyssä SM-kultaa, Akki Turma 10-ottelun SM-hopeaa ja Urho Petäjä 110-metrin aitojen SM-pronssia.
Rekisteröitynä yhdistyksenä seuran nimeksi vahvistettiin Hyvinkään Tahko ry vuonna 1947.
Tunnukset > Peliasu

Hyvinkään Tahko pelaa ottelunsa keltaisissa peliasuissa, joissa on tummat raidat. Peliasun aluspaita on musta. Miesten joukkueen kypärät ovat mustat, naisten ja juniorien keltaiset. Varapaita on valkoinen, jossa on mustat raidat.
Tunnukset > Logot

Tahkon alkuperäinen logo
Tahkon edellinen logo
Tahkon logo 2010–2013
Tahkon logo 2014–2018
Tahkon oranssi logo 2014–2018
Hyvinkään Tahkon logo 2018–2022
Pihkalan stadion

Hyvinkään Tahko pelaa kotiottelunsa Pihkalassa. Sen yleisöennätys syntyi 1992 ensimmäisessä SM-finaalissa Sotkamoa vastaan, jolloin ottelua oli katsomassa 7640 katsojaa.