stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Kolmatta linjaa takaisin

| ”Kolmatta linjaa takaisin” Fredi |
| --- | --- | --- |

Singlen tiedot
 Albumilta: Fredi
 B-puoli: ”Onhan päivä vielä huomennakin”
 Äänitetty : 1. helmikuuta 1968
 Julkaistu: 1968
 Tyylilaji: iskelmä
 Kesto: 03.06
 Levy-yhtiö: Philips Records
Fredin muut singlet
| ”Napostellaan” 1967 | ”Kolmatta linjaa takaisin” 1968 | ”Milloinkaan en löydä samanlaista” 1968 |
”Kolmatta linjaa takaisin” on suomenkielinen versio Tony Hatchin ja Jackie Trentin kirjoittamasta kappaleesta ”Beautiful in the Rain”, jonka Petula Clark levytti. Juha Vainio sanoitti kappaleen suomenkielisen version ja Fredi levytti sen vuonna 1968. Kappale on Fredin tunnetuimpia levytyksiä ja Vainion tunnetuimpia käännöskappaleita – sanat tosin ovat täysin erilaiset kuin alkuperäisessä.
Laulun syntyhistoria ja teema

Alkuperäisversiossa kerrotaan sateessa kuljeskelevasta tytöstä, joka miettii elämäänsä. Suomenkielinen versio taas sijoittuu Kolmas linja -kadulle Helsingin Kallioon. Kerrotaan, että Vainio keksi Kolmannen linjan avattuaan puhelinluettelon karttaosan ja tökättyään sattumanvaraisesti jotain kohtaa. Sormi osui Kolmas linja -kadun kohdalle. Vainion yhteistyökumppani, säveltäjä Toivo Kärki, harmitteli sitä, että Vainio teki niin hyvän tekstin käännöskappaleeseen eikä Kärjen omaan sävelmään.
Teemaltaan hyvin paljon samantapaiset tekstit ovat myös Vainion kappaleissa ”Ei ole Kööpenhamina kuin ennen” ja ”Vanha salakuljettaja Laitinen”.
Vainio kommentoi työtään seuraavasti vuonna 1978:
»Joskus, kun tulee ihmisten kanssa puhetta tästä mun omasta työstä, lähinnä tekstinteosta, niin semmoinen mielikuva tulee, ettei tässä perhana oo muuta työtä tullut tehtyäkään ku yks Kolmatta linjaa takaisin. Kun sen toiset tuntee niin hyvin. Tosiasia on, että ei tämä mulle, tämä ralli, oo muodostunut mikskään virstanpylvääks. En mä oo sen kohdalle pysähtynyt, ja ei se oo ku yks teksti satojen joukossa. Niin ku on tää katukin: yks kuja tuhansien seassa.»
Julkaisu

Fredi levytti kappaleen vuonna 1968, ja se julkaistiin singlenä. B-puolella on ”Onhan päivä vielä huomennakin”. Molemmat kappaleet ovat myös Fredin albumilla Fredi. Fredin versiosta tehtiin kaksi musiikkivideota: ensin vuonna 1972 ja myöhemmin 1980-luvulla. Jälkimmäisen ohjasi Päiviö Pyysalo.
Oman versionsa kappaleesta ovat tehneet myös muun muassa Bablo, Kari Kuuva, Mikko Alatalo, Sielun Veljet (nimellä Kullervo Kivi ja Gehenna-yhtye) ja Jontti & Shaka.
Laserkeilaus

Historiallisen rakennuksen julkisivun pistepilvi. Useamman keilauksen yhdistelmä.
Leikkauskuva sisätilakeilauksista yhdistetystä pistepilvestä.
Leikkaus pistepilvestä tuo esille rakennuksen pohjakuvan. Arkeologinen kohde Tambossa, Coloradossa, Yhdysvalloissa.
Historiallisen kohteen ja veistosten keilaustulos. Kuvan alareunassa näkyy keilaimen ”varjo”, josta ei saada dataa.
Laserkeilaus on mittaustapa, jolla kohteesta saadaan lasersäteiden avulla mittatarkkaa kolmiulotteista tietoa kohteeseen koskematta.
Mittausperiaate

Laserkeilauksessa mittakeilain lähettää automaattisesti lasersäteitä tiheänä rasterina. Säteiden tiheys on säädettävissä, ja esimerkiksi rakennusmittauksessa se voi olla kohteessa alle 10 mm, kauempaa tapahtuvassa puusto- tai maastokartoituksessa esimerkiksi noin 10 cm. Säteen kimmotessa esteestä keilain mittaa etäisyyden ja säteen intensiteetin muutoksen, ja laskee kimmoamispisteen koordinaatit. Keilain mittaa ajan, joka kuluu säteiden kimmoamiseen takaisin ja tällä tavoin koordinaatit saadaan lasketuksi.
Kohde keilataan yleensä useammasta suunnasta katvealueiden välttämiseksi, ja keilaukset yhdistetään tiedostoksi. Tuloksena on pistepilvi, kolmiulotteinen tietokonemalli, johon on sijoitettu piste jokaisen säteen kimmoamispisteeseen. Lukuisten pisteiden avulla pistepilvestä saadaan hahmotettua kohteen kolmiulotteinen pinta. Pisteitä yhdessä pistepilvessä voi olla satoja miljoonia, jopa miljardeja.
Käyttökohteet

Perinteisesti laserkeilausta on käytetty teollisuuslaitosten korjaussuunnittelussa, maaston korkeuskartoituksessa ja rakennusmittauksissa. Käyttö on laajentunut nopeasti keilainten hintojen laskiessa. Nykyisin keilausta käytetään yleisesti esimerkiksi puuston kartoituksessa, arkeologiassa, sekä tielinjojen, tunneleiden ja siltojen mittauksissa. Niitä käytetään myös Eu:n maataloustukiin liittyvässä peltojen tarkkailussa ja tulva-alueiden tarkkailussa.
Käyttö Suomessa

Suomessa Tieliikelaitoksen suunnitteluyksikkö otti ilmalaserkeilauksen ensimmäisen kerran operatiiviseen käyttöön vuoden 1998 syksyllä valtatie 1:n suunnitteluhankkeessa välillä Lohja-Suomusjärvi. Menetelmää kehitettiin eri projekteissa yhdessä ruotsalaisen Saab Surveyn (TopEye AB) kanssa tienrakentamisen suunnittelumittaustarkoitukseen. Varsinainen suuroperaatio oli Kerava-Lahti oikoratahanke. Tämän jälkeen ilmasta käsin tehtävää laserkeilausta on käytetty mittauslähtötiedon keruumenetelmänä kaikissa isoissa tie- ja ratahankkeissa Suomessa.
Maanmittauslaitos otti menetelmän laajasti käyttöön maaston korkeusmittauksissa vuosina 2005–2008. Ensin selvitettiin tulvariskejä suurten jokien valuma-alueilla. Maanmittauslaitos tuottaa koko Suomen kolmiulotteista maastokarttaa Kansallisen laserkeilausohjelman mukaisesti.
Maanmittauslaitoksen vuonna 2019 valmistuneen laserkeilausaineiston tarkkuus oli puoli pistettä neliömetriä kohden. Vuonna 2020 alkaneen tarkemman keilauksen tarkkuus on viisi pistettä neliömetriä kohden. Tarkimman aineiston käyttöä on rajoitettu turvallisuussyistä, mutta matalamman tarkkuuden versio on vapaasti saatavilla.
Jo vuodesta 1997 on kuitenkin kokeiltu menetelmää esimerkiksi metsäinventointeihin, vaikkakin niiden operatiivinen mittaminen alkoikin vasta 2008–2010. Nykyään Metsäkeskus kerää metsävaratietoa kaukokartoituksen avulla. Keruujärjestelmä perustuu laserkeilaukseen, ilmakuvaukseen, koealamittauksiin ja kohdennettuun maastoinventointiin. Aiemmin vastaavat tiedot kerättiin silmävaraisesti maastossa arvioiden. Laserkeilauksella saadaan tehokkaasti tarkkaa, kolmiulotteista tietoa puuston ja maaston rakenteesta. Lisäksi hyödynnetään ilmakuvia, esimerkiksi puulajien tunnistamisessa. Laserkeilaukset tehdään lentokoneesta noin kahden kilometrin korkeudesta ja ilmakuvaukset vastaavasti 6-7 kilometristä. Kaukokartoituksella inventoitavat alueet ovat suuria, metsäpinta-alaltaan noin 200 000 hehtaarin kokoisia. Vuosittain Metsäkeskus inventoi noin 1,5 miljoonaa hehtaaria yksityismetsiä, jolloin inventointikierto on kymmenen vuotta.
Monia muitakin metsäalan käyttökohteita on kehitetty. Puuston laserkeilauksessa tulevat selvitetyiksi myös metsän eläinten elinympäristöt. Näin on saatu uutta tietoa niin metsätuhoista, hirvistä kuin kanalinnuistakin.
Laserkeilain

Laserkeilaimet voidaan luokitella kolmeen tyyppiin:
kaukokeilaimet, joiden mittausetäisyys on 100 metristä 100 kilometriin ja mitatun pisteen tarkkuus alle 10 cm,
maalaserkeilaimet, joiden mittausetäisyys on 1–300 metriä ja tarkkuus alle 2 cm, ja
teollisuuslaserkeilaimet pieniä kohteita varten, mittausetäisyys alle 30 metriä ja tarkkuus alle millimetri.
Aiheesta muualla

Vilhomaa, Juha & Laaksonen, Heli: Laserkeilaus testikäytöstä tuotantoon (PDF)  2011. Maanmittauslaitos, Ilmakuvakeskus. Viitattu 2.4.2015.
Maankamara-karttapalvelu. Geologian tutkimuskeskus. Viitattu 2.4.2015.
https://tietoa.fi/palvelut/luotettavat-lahtotiedot/laserkeilaus/
Maalaserkeilain Leica HDS-3000
Rapsi

| Rapsi |
| --- | --- |

Tieteellinen luokittelu
Kunta::  Kasvit Plantae
Alakunta::  Putkilokasvit Tracheobionta
Kaari::  Siemenkasvit Spermatophyta
Alakaari::  Koppisiemeniset Magnoliophytina
Luokka::  Kaksisirkkaiset Magnoliopsida
Lahko::  Brassicales
Heimo::  Ristikukkaiskasvit Brassicaceae
Suku::  Kaalit Brassica
Laji::  napus
Alalaji::  oleifera
Kolmiosainen nimi
 Brassica napus subsp. oleifera  (Moench) Metzg. 
Infobox OKNimi-testi OK: 
Rapsi eli kaalirapsi (Brassica napus subsp. oleifera) on juureskaalin alalaji, jota viljellään öljykasvina sekä Suomessa että muualla Euroopassa, Pohjois-Amerikassa ja Australiassa. Suomessa kevätrapsia voidaan viljellä eteläisimmässä osassa maata eli ns. I vyöhykkeellä. Tavanomaiset syysrapsilajikkeet eivät ole menestyneet Suomessa, mutta puolikääpiöivät, matalakasvuiset hybridilajikkeet vaikuttavat lupaavilta. Niillä on matalan kasvupisteen ansiosta paremmat mahdollisuudet selvitä kylmyydestä.
Rapsin siemenistä puristetaan öljyä, puristustähteestä saadaan karjanrehuksi käytettäviä rapsikakkuja (sisältävät noin 21 % muuntuvaa valkuaisainetta). Rapsiöljyä käytetään ruoanlaitossa, mutta sen käyttöä energialähteenä on myös tutkittu.
Rapsipelto Saksassa
Suomessa vuonna 2017 rapsin viljelyala oli 37 000 hehtaaria, mikä on ohittanut rypsin 28 500:n hehtaarin viljelyalan.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Rapsi Wikimedia Commonsissa
| Taksonitunnisteet |
| --- | --- |
Brassica napus subsp. oleifera:  Wikidata: Q50914244  EUNIS: 162939  GRIN: 319664  IPNI: 60457397-2  NBN: NHMSYS0000456603  POWO: urn:lsid:ipni.org:names:60457397-2  WFO: wfo-0000571296 
Brassica napus:  Wikidata: Q177932  Wikispecies: Brassica napus  AoFP: 4235  APA: 1217  APDB: 78037  BioLib: 39209  Calflora: 1143  CoL: N82B  Ecocrop: 549  EoL: 583918  EPPO: BRSNN  EUNIS: 164206  FloraBase: 2995  FNA: 200009263  FoAO2: Brassica napus  FoC: 200009263  FoIO: BRANAP  GBIF: 3042636  GRIN: 7661  iNaturalist: 75869  IPA: 2793  IPNI: 279419-1  IRMNG: 10197341  ISC: 91761  ITIS: 23060  MichiganFlora: 614  NatureServe: 2.151959  NBN: NBNSYS0000002801  NCBI: 3708  NSWFlora: Brassica~napus  NZOR: dc7e4b57-2a59-4142-b5e1-2e8878653183  Observation.org: 6479  Open Tree of Life: 309234  PalDat: Brassica_napus  PFI: 1650  Plant List: kew-2682380  PLANTS: BRNA  POWO: urn:lsid:ipni.org:names:279419-1  RHS: 143093  Tropicos: 4100068  VASCAN: 3922  VicFlora: 845dd989-72c0-4eea-88ae-ea4f9fcc1244  WisFlora: 2784  WoI: 226  WFO: wfo-0000571271  WoRMS: 993758  Laji.fi: MX.38490
Pedagoginen malli

Pedagogisia malleja
Tutkiva oppiminen
Ongelmalähtöinen oppiminen
Projektioppiminen
Ilmiöpohjainen oppiminen
Freinetpedagogiikka
Montessoripedagogiikka
Yhteisöllinen oppiminen
Yhteistoiminnallinen oppiminen
Oppilaslähtöinen opetus
(katso kaikki 33)
Katso myös
Luokka:Opetusmenetelmät, Pedagogiikka, Didaktiikka, Opetus
Pedagoginen malli on teoriapohjainen jäsennys opetustilanteiden ja oppimisprosessin etenemisestä. Pedagoginen malli kuvaa, miten opetus tapahtuu pedagogisen asetelman mukaan. Ne jäsentävät oppimisprosessin eri vaiheisiin ja toimivat kehikkona opetuksen suunnittelussa. Nykyisissä yleisesti käytetyissä pedagogisissa malleissa oppija on aktiivinen tiedonrakentelija, joka oppii yhteisöllisesti muiden oppijoiden kanssa.
Kirjallisuutta

Komonen, Katja: Integratiivinen oppimisympäristö - työelämässä oppimisen pedagoginen malli. Ammattikasvatuksen aikakauskirja, 2007, 9. vsk, nro 2, s. 36-46.  Helsinki:  Opetus-, kasvatus- ja koulutusalojen säätiö - OKKA-säätiö. ISSN 1456-7989  (suomeksi)
Salakari, Hannu: Simulaattoriopetuksen pedagoginen malli. Ammattikasvatuksen aikakauskirja, 2005, 7. vsk, nro 1, s. 40-51.  Helsinki:  Opetus-, kasvatus- ja koulutusalojen säätiö - OKKA-säätiö. ISSN 1456-7989  (suomeksi)
Vestmannasaaret

| Vestmannasaaret Vestmannaeyjabær |
| --- | --- |
 Kunnan keskus Heimaey
 Kunnan sijainti Islannissa
Valtio:  Islanti
Vaalipiiri:  Suðurkjördæmi
Alue:  Suðurland
Hallinto:  
 – Asutustyyppi:  Kunta
Pinta-ala:  
 – Kokonaispinta-ala:  17 km²
Väkiluku (2010):  4 135
 – Väestötiheys:  243,3 as./km²
 
 www.vestmannaeyjar.is 
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Vestmannasaaret (isl. Vestmannaeyjar, lännen miesten saaret) on pieni saariryhmä Islannin etelärannikolla. Asutusta on vain saariston suurimmalla saarella Heimaeylla.
Saaret ovat saaneet nimensä orjiksi vangittujen irlantilaisten mukaan. Muinaisnorjan kielessä vestmenn tarkoitti lännen miehiä ja irlantilaisia. Sana säilyi islannin kielessä siitäkin huolimatta, että Irlanti on idempänä kuin Islanti.
Vuonna 1627 saarille hyökkäsi barbareskivaltioista (nykyisestä Algeriasta) lähtenyt merirosvolaivasto, joka surmasi useita saarten asukkaista ja vei suuren osan asukkaista mukanaan Algeriaan, jossa nämä joutuivat orjiksi loppuelämäkseen.
Maantiede

Vestmannan saariryhmä, kuten muukin Islanti, on tuliperäistä aluetta. 1900-luvulla alueella on ollut kaksi suurta tulivuorenpurkausta: Eldfellin purkaus 1973, joka aiheutti saarten 5 000 hengen väestön evakuoinnin Islantiin, sekä vuoden 1963 purkaus, jonka seurauksena syntyi Surtseyn saari.
Vuosina 1998–2003 Free Willy -elokuvien tähti, miekkavalas Keiko, oli sijoitettuna saarilla sijaitsevaan sopeutusaltaaseen.
Kulttuuri

Vestmannasaaret on tunnettu jokakesäisestä Þjóðhátíð-festivaaleistaan, jotka järjestetään elokuun alussa. Tapahtuma sai alkunsa, kun saaren asukkaat eivät päässeet viettämään Islannin asutuksen tuhatvuotispäivää (Verslunarmannahelgina) Islantiin myrskyisän sään takia. Tällöin he päättivät järjestää omat juhlansa Heimaeyn saarella. Ensimmäisten seitsemänkymmenen vuoden ajan juhla oli pääasiassa perheille tarkoitettu, mutta 1900-luvulla siitä muodostui nuorison suosima festivaali.
Aiheesta muualla

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
Official website
Picture gallery from www.islandsmyndir.is (Arkistoitu – Internet Archive)
All you need to know about Westman Islands
Heimaey (the volcano) (Arkistoitu – Internet Archive)
Surtsey (Arkistoitu – Internet Archive)
Matkaopas aiheesta Vestmannaeyjar Wikivoyagessa (englanniksi)
Global Volcanism Project: Vestmannaeyjar (Arkistoitu – Internet Archive) (englanniksi)
Islannin saaret
Drangey
Eldey
Flatey (Breiðafjörður)
Flatey (Skjálfandi)
Geirfuglasker
Grímsey
Hrísey
Islanti (pääsaari)
Kolbeinsey
Lundey
Papey
Vestmannasaaret
Heimaey
Hellisey
Surtsey
Viðey
Heimaeyn kalliot Vestmannasaarilla.
Kotelon modaus

Modattu tietokoneen kotelo.
Kotelon modaus (englanniksi case modification, lyhyesti case modding) tarkoittaa tietokoneen tai pelikonsolin kotelon muokkaamista ei-standardoidulla tavalla. Kotelon modausta harjoittavat erityisesti laiteharrastajat, jotka usein pyrkivät modauksen avulla havainnollistamaan tietokoneen tehokkuutta. Koteloja modataan myös esteettisistä syistä. Kotelon modauksen tarkoituksena voi olla myös tietokoneen suorituskyvyn parantaminen.
Yleisiä modifikaatioita

Ikkunamodit: Ikkunamodi on yhteen tietokoneen paneeliin asennettu, usein akryylistä valmistettu ikkuna. Yleisin toteutustapa on sivupaneeli-ikkuna, mistä on tullut niin suosittu, että useilla suurilla kotelovalmistajilla on valikoimissaan sivuikkunallisia koteloita tai koteloita, joiden sivupaneeli on mahdollista vaihtaa ikkunalliseen. Jotkut valmistajat tekevät koteloita, jotka on valmistettu kokonaan läpinäkyvästä materiaalista. Ikkunaan saatetaan tehdä laserkaiverruksella toteutettu ikkunakuvio, millä pyritään erottamaan kotelo muista.
Valomodit: Valomodi on kotelon sisä- tai ulkopuolelle kiinnitetty valo. Useimmissa valomodeissa käytetään kylmäkatodivaloja (CCL), LED-valoja tai elektroluminesenssivaloja. Kylmäkatodivalot ovat pitkiä putkiloita jotka tuottavat yleensä hieman lämpöä. LED-valoja näkee useimmiten kylmäkatodivalojen kaltaisina valoputkina ja LED-tuulettimina. Elektroluminesenssivalot ovat pieniä hohtavia johtoja, ja niitä kierretään yleensä kaapelien ja johtojen kuten SATA-kaapelien ympärille. Valojen rinnalle asennetaan joskus ääniohjaimia joiden avulla valot sykkivät äänen tahtiin.
Ikkunamodeja ja valomodeja käytetään usein yhdessä, sillä niiden avulla tietokoneen sisäiset komponentit tulevat hyvin näkyviin. Valomodi ilman ikkunamodia ei ole yhtä yleinen, tosin sitäkin käytetään uudistamaan tavallisen näköistä koteloa: valo hohtaa kotelon rei'istä ja koloista, mitä esteettisen vaikutelman ohella voidaan käyttää hyödyksi esim. yövalaistuksessa.
Jäähdytysmodit: Jäähdytysmodeja on useita erilaisia. Tavallisimpia näistä ovat reikien poraaminen uutta tuuletinta varten ja ilmanvirtaa rajoittavan tuuletinristikon poistaminen. Muita modeja ovat ilmanjohtimet, vesijäähdytys, ilman suodatus, aukkojen tukkiminen ilmavirtauksen parantamiseksi tai jopa paineistetun hiilidioksiditankin tai usean litran mineraaliöljytankin kiinnittäminen. Näitä modeja tekevät usein ylikellottajat, jotka tavoittelevat kuumenevien komponenttien parempaa jäähdytystä tai hiljaisempia jäähdytysvaihtoehtoja. Jotkin tuuletinmodit ovat vain modaajan taidonnäytteitä joista ei ole käytännön hyötyä.
Spraymaalaus: Kotelon maalaaminen spraymaalilla on yksinkertainen ja harrastajien parissa suosittu tapa muuttaa kotelon ulkonäköä ja antaa kotelolle yksilöllinen leima.
Jotkut modauksen tekniikat ovat nousseet mainstreamiin, sillä 2010-luvulta lähtien PC-koteloita on saanut läpinäkyvällä sivuseinällä ja emolevyille on laitettu vakiovarusteeksi liittimet ledivaloille.
Modaus-kulttuuri Suomessa

2000-luvun aikana erilaiset kotelomodifikaatiot ovat yleistyneet Suomessa valtaisasti LAN-partyjen myötä. Useissa verkkopelitapahtumissa järjestetään kilpailuja, joissa valitaan tapahtuman tyylikkäin tietokoneen kotelo. Pisteisiin vaikuttavat usein tuoreet ideat, laadukas työn jälki ja näyttävä toteutus.
Tietokoneen valomodi.
Käännös suomeksi
Aarne Forsman

Aimo Aarne Anton Forsman (8. marraskuuta 1884 Oulu – 22. lokakuuta 1921 Haapamäki) oli suomalainen valokuvaaja.
Oulussa syntynyt Forsman kävi kuusi luokkaa Oulun lyseota. Aarnen isä Anton Oskar Forsman oli toiminut kyseisen lukion rehtorina. Aarne Forsman muutti vuonna 1902 Keuruulle, jossa pääsi harjoittelijaksi Suomen Valtion Rautateiden palvelukseen. Kuuden vuoden harjoittelun jälkeen Forsman nimitettiin rautatiesähköttäjän virkaan Kannuksen rautatieasemalle. Kannuksesta hän siirtyi sähköttäjäksi Orismalan asemalle 1919. Lokakuun 22. päivä 1921 Forsman siirtyi uuteen virkaan Haapamäen asemalle. Samana päivänä hänet kuitenkin murhattiin Haapamäellä. Murhan tekijästä tai motiivista ei ole säilynyt tietoja.
Murhasta tuomittiin marraskuussa 1921 kangasniemeläinen Otto Partti kuritushuoneeseen 5 vuodeksi ja 6 kuukaudeksi.
Varsinaisen päivätyönsä ohella Forsman toimi kiertävänä valokuvaajana lähinnä Oulun ja Keuruun seuduilla. Valokuvia on säilynyt yli 700 vuosilta 1903–1920.
Aiheesta muualla

http://www.keuruu.fi/museo/forsman.html%5Bvanhentunut+linkki%5D Keuruun Museo: Aarne Forsmanin kuvia lahjoitettu Keuruun museoon
http://www.ilmajoenseurakunta.fi/index.php?option=com_content&task=view&id=67&Itemid=80 (Arkistoitu – Internet Archive) Ilmajoen seurakunta: Vanhoja kuvia Ilmajoelta
Pullasota

Pullasota (esp. Guerra de los pasteles) oli lyhyt aseellinen yhteenotto Meksikon ja Ranskan välillä vuosina 1838–1839. Sota syttyi Ranskan tuettua kansalaistensa korvausvaatimuksia Meksikon valtiolta. Eräs korvausten hakija oli ranskalainen leipuri, jonka leipomon meksikolaiset sotilaat olivat ryöstäneet ja jonka mukaan sota sai nimensä. Ranskalaiset saarsivat ja hyökkäsivät Veracruzin rannikkokaupunkiin ja lopulta meksikolaiset taipuivat 600 000 peson sotakorvauksiin. Kaupungin puolustaminen teki kuitenkin meksikolaisesta Antonio López de Santa Annasta sotasankarin ja mahdollisti myöhemmin hänen pääsynsä diktaattorin asemaan.
Tausta

Meksiko oli itsenäistymisensä jälkeen sekasortoisessa tilassa ja sodat ja muut taistelut olivat tehneet eri mittakaavojen vahinkoa ulkomaiden kansalaisten omistuksille maassa. Eri vahinkoja kärsineet osapuolet olivat tehneet korvausvaatimuksia Meksikon valtiota vastaan vahinkojen puolesta. Yksi vaatimusten esittäjistä oli eräs ranskalainen, jonka mukaan meksikolaiset sotilaat olivat ryöstäneet hänen omistamansa leipomon vuonna 1828. Kuningas Ludvig Filip I:n johtama Ranska päätti tukea leipurin ja muiden ranskan kansalaisten vaatimuksia ja Meksikolle esitettiin 600 000 peson korvausvaatimus. Kun rahaa ei tullut kuuluakseen, Ranskan laivasto asetti Meksikon Veracruzin sataman merisaartoon huhtikuussa 1838.
Sota

Tuleva yhteenotto tuli tunnetuksi pullasotana aiemmin mainitun ranskalaisen leipomon mukaan. Nimen risti eräs ranskalainen journalisti tähdentäessään aseellisen yhteenoton mielettömyyttä.
Ranskalaiset ja meksikolaiset neuvottelivat saarron alettua useita kuukausia, mutta lopulta 27. marraskuuta ranskalaiset päättivät hyökätä kaupunkiin vaatimustensa tukemiseksi. Meksikolaiset yllättäen ranskalaiset valtasivat kaupungin vieressä sijaitsevan San Juan de Ulúan linnoituksen. Meksikolainen sotilasjohtaja Antonio López de Santa Anna johti paikallisia puolustajia ranskalaisten hyökätessä itse kaupunkia vastaan 5. joulukuuta. Ranskalaiset saatiin lopulta karkotettua neuvottelujen kautta. Lähtiessään he tulittivat vielä Veracruzia ja Santa Anna menetti haavoittuessaan toisen jalkansa.
Seuraukset

Ranska ja Meksiko solmivat lopulta kiistansa maaliskuussa 1839 brittien välityksellä. Meksiko suostui lopulta maksamaan Ranskan alun perin vaatimat 600 000 pesoa.
Santa Anna sai kaikesta huolimatta maineen sotasankarina karkotettuaan ranskalaiset Veracruzista. Pääkaupunki Méxicossa hänet valittiin ensin väliaikaiseksi presidentiksi vuonna 1839, mutta hän antoi viran takaisin presidentti Anastasio Bustamantelle. Santa Anna nimitettiin kuitenkin jälleen väliaikaiseksi presidentiksi lokakuussa 1842 armeijan ja hallituksen vaadittua Bustamanten eroa. Sotasankarin maine mahdollisti diktaattorimaiset oikeudet Santa Annalle. Pullasodassa amputoidulle jalalleen hän järjesti hautajaiset pääkaupungissa.
San Juan de Ulúan linnoituksen tulitusta 27. marraskuuta.
Ranskalaiset ja meksikolaiset ottavat yhteen talon sisäpihalla Veracruzissa.
Jukka Rantala

| Henkilötiedot |
| --- | --- | --- | --- |
Syntymäaika: 1. elokuuta 1975 (ikä 49)
Syntymäpaikka: Rauma, Suomi
Pelipaikka: puolustava keskikenttäpelaaja
Pituus: 176 cm
Junioriseurat
1986–1992: P-Iirot
Seurat
| Vuodet | Seura | O | (M) |
| 1993–1994 | P-Iirot | 40 | (0) |
| 1995 | Kuusysi | 17 | (0) |
| 1996–1999 | Haka | 79 | (0) |
| 1996 | → P-Iirot (laina) | 1 | (0) |
| 2000 | PS-44 | 16 | (0) |
| 2001 | Charleston Battery | 25 | (0) |
| 2002–2003 | Haka | 40 | (0) |
| 2003 | → PS-44 (laina) | 2 | (0) |
| Yhteensä | Yhteensä | 220 | (0) |
Maajoukkue
| 1992 | Suomi U16 | 3 | (0) |
| 1992–1993 | Suomi U17 | 12 | (1) |
| 1993 | Suomi U18 | 7 | (0) |
| 1995–1997 | Suomi U21 | 11 | (0) |
 Seurajoukkueuran tilastot kattavat vain kansalliset sarjat.
Jukka Rantala (s. 1. elokuuta 1975 Rauma) on suomalainen jalkapalloilija. Rantalan pelipaikka oli keskikentän keskellä puolustavassa roolissa.
Rauman Pallo-Iiroissa uransa aloittanut Rantala pelasi Veikkausliigassa yhteensä 111 ottelua Kuusysissä ja Valkeakosken Hakassa. Ensiesiintymisensä pääsarjatasolla hän teki 30. huhtikuuta 1995 Kuusysin kohdatessa TPV:n. Rantala voitti Hakassa Suomen mestaruuden kausina 1998 ja 1999 sekä Suomen Cupin vuosina 1997 ja 2002. Hän pelasi yhden kauden myös Yhdysvalloissa, jossa hän edusti toiseksi korkeimmalla sarjatasolla pelannutta Charleston Batteryä. Hän edusti useita Suomen nuorisomaajoukkueita.
Saavutukset

Lupaava pelaaja 1993
Suomen mestaruus 1998, 1999
SM-hopea 2003
SM-pronssi 2002
Suomen Cup 1997, 2002
Luettelo suomalaisten muusikoiden taiteilijanimistä – A

Tämä on luettelo A-kirjaimella alkavista suomalaisten muusikoiden taiteilijanimistä.