Navarran kuningaskunta
Varhainen historia

Pamplonan kuningaskunta muodostui osana vaskoonien perinteisiä asuinalueita. Vaskoonit olivat esi-roomalainen heimo, joka hallitsi länsi-Pyreneiden eteläisiä rinteitä sekä osaa Biskajanlahden rannikkoa. Roomalaiset olivat valloittaneet alueen täydellisesti vuonna 74 eaa. Alue oli aluksi osa Citerior-nimistä Rooman provinssia. Myöhemmin alue siirtyi Tarraconensis-provinssin alaisuuteen, ja lopulta osaksi Caesaraugustanusta. Roomalaiset jättivät selvän jäljen alueen kaupungistumiselle, kielelle, infrastruktuurille, kaupankäynnille sekä teollisuudelle.
Länsi-Rooman valtakunnan romahtamisen jälkeen eivät visigootit eivätkä arabit onnistuneet valloittamaan pysyvästi länsi-Pyreneitä. Länsi-Pyreneiden kulkureitit olivat harvoja hyviä reittejä vuoriston läpi, lukuun ottamatta etelä-Pyreneitä. Tämä teki alueesta strategisesti hyvin tärkeän historiansa aikana.
Kaarle Suuren johdolla frankit laajensivat valtaansa kohti etelää, valloittaen useita alueita Pyreneiden niemimaan pohjois- ja itäosista. Ei ole selvää kuinka vankka valta frankeilla Pamplonassa oli. Sen jälkeen kun perääntyvä Kaarle Suuri oli tuhonnut Pamplonan muurit, 15. elokuuta 778 baskiheimot kukistivat hänen jälkijoukkonsa Rolandin johdolla yhteenotossa vuoristoteillä, joka tunnetaan Roncevaux Passin taisteluna.
Vuosina 806 ja 812 Pamplona joutui jälleen frankkien haltuun. Kuitenkin, kun frankkilaiset keisarit eivät enää olleet kykeneviä antamaan huomiotaan valtakuntansa syrjäisille rajamaille kotipuolessa olleiden vaikeuksien takia, Pamplona vähän kerrallaan väistyi täysin heidän alamaisuudestaan. Tällöin alkoi muodostua vaskoonien hallitsijasuku, josta pian tuli erittäin vaikutusvaltainen.
Akvitanian kuningas Pipin I jahtasi heimopäälliköitä, jotka olivat ottaneet pakopaikakseen eteläisen Vasconian, toisin sanoen Pamplonan ja Navarran, joita eivät enää hallinneet frankit. Hän lähetti Aebluksen ja Aznar Sánchezin johtaman armeijan suorittamaan päämääriään Pamploniaan, jossa ei he eivät saaneet kovin suurta vastarintaa. Pamplonia oli edelleen muuriton Kaarle Suuren vuoden 778 tuhotyön seurauksena. Palatessaan takaisin he joutuivat Roncesvaux'ssa todennäköisesti vaskoonien ja muslimien yhteiseen väijytykseen, jossa he kokivat tappion. Urotyön seurauksena baskilainen heimopäällikkö Íñigo Arista valittiin Pamplonan kuninkaaksi. Arista siis aloitti Pamplonan kuninkaiden hallitsijasuvun.
Historian tässä vaiheessa Pamplona ja Navarra olivat kaksi erillistä kokonaisuutta. Pamplona on mainittu vuonna 778 frankkien kuvauksissa navarralaisena linnoituksena, vaikka tämä voidaan selittää heidän epämääräisellä tietämyksellään vaskoonien alueesta. Tosin he erottivat toisistaan Navarran ja vaskoonien tärkeimmän kaupungin vuonna 806. Alkeellinen Navarra saattoi käsittää Goñin, Gesalazin, Lanan, Allinin, Deierrin, Berruezan ja Mañerun laaksot.
Vuonna 905 naapurimaiden prinssit syöksivät Íñigo Aristan perustaman hallitsijasuvun vallasta, ja Ribagorzan kreivin veljenpoika Sancho I (905–925) nousi kuninkaaksi. Hän taisteli maureja vastaan jatkuvalla menestyksellä, ja liitti Ultra Puertosin, tai Basse-Navarren, hallintaansa. Hänen alueensa ulottuivat Nájeraan saakka. Kiitoksena voitoistaan hän perusti vuonna 924 Albeldan nunnaluostarin. Ennen hänen kuolemaansa kaikki maurit oli karkotettu maasta pois. Myös hänen poikansa ja seuraajansa Garcia II (931–970) osallistui lukuisiin konflikteihin maurien kanssa. Tällä kertaa Aragonian kreivikunta, joka oli aiemmin ollut vain nimellisesti vasallivaltio, alkoi suoraan hallitsemaan Pamplonan kuninkaita.