stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Joensuun kartano
Omistushistoria

Joensuun kartano oli keskiajalla rälssisäteri. Ensimmäinen nimeltä tunnettu kartanoon liittyvä henkilö on Petrus de Åminne 1300-luvun puolivälistä. Vuosisadan lopulla sinne ilmestyvät Horn-suvun johtomiehet. Vuonna 1407 sai Henrik Olofsson Horn kartanoon rälssikirjan. Horn-suvun omistuksessa kartano oli lähes viisisataa vuotta. 1500-luvulla tilalla tiedetään olleen kivinen päärakennus. Kartanon asuinkäyttö päättyi vuoteen 1599, jolloin Kaarle-herttuan joukot tekivät sinne ryöstöretken. Tulipalo tuhosi kartanon päärakennuksen 1690, ja sinne siirrettiin rakennuksia toisaalta. Viimeisen Hornin, Catharina Ebba Hornin, kuoltua kartanon osti 1782 skotlantilaissyntyinen Ruotsissa vaikuttanut kauppias George Seton.
Setonin kuoltua Åminne siirtyi 1780-luvulla Armfeltin suvulle, ensin Gustaf Mauritz Armfeltin isän Magnus Wilhelm Armfeltin nimiin. Vuonna 1833 Gustaf Mauritzin poika Gustaf Magnus Armfelt myi kartanon 279 000 ruplalla englantilaissyntyiselle anopilleen Sarah Klinckowströmille (O. W. Klinckowströmin puoliso, o.s. Cuthbert), joka teki siitä kaksi vuotta myöhemmin sääntöperintötilan Gustaf Magnuksen jälkeläisille. Åminnen viimeinen kreivi oli Gustaf Magnuksen pojanpoika Carl Alexander Armfelt, jonka kuoltua lapsettomana vuonna 1925 kartano siirtyi sääntöperintökirjan mukaisesti tämän sisarenpojan kautta von Knorringin suvussa periytyväksi. Sääntöperintötilajärjestelmä lakkautettiin vuonna 1931, jolloin Axel Erik von Knorringista tuli kartanon varsinainen omistaja. Kartanon osti von Knorringeilta vuonna 2001 liikemies Björn Wahlroos 59 miljoonalla markalla.
Joensuun kartano luopui kreivi Carl Alexander Armfeltin päätöksellä patronaattioikeudesta vuonna 1896 toiseksi viimeisenä kartanona Suomessa.
Kartano on edelleen yksityisasunto, ja sen entinen omistaja Björn Wahlroos on entistänyt sen 1800-luvun alun, Gustaf Mauritz Armfeltin ajan, asuun. Kartanon omistaa nykyään Björn Wahlroosin poika Thomas Wahlroos isänsä siirrettyä kartanon omistuksen hänen nimiinsä. Museovirasto on määritellyt Joensuun kartanon yhdeksi Suomen valtakunnallisesti merkittävistä rakennetuista kulttuuriympäristöistä.
Hevosvaunujen ajoluiska pääovelle.
Puutarhan puoleinen julkisivu.
Juhlatalo.
Ajohevostalli, viljamakasiini, keskellä navetta.
Maneesi.
Vanha bensiinipumppu.
Yli kaksi kilometriä pitkä koivukuja johtaa Halikon kirkolta Joensuun kartanoon.
Maatilasta

Ennen toista maailmansotaa Joensuun kartanon suurmaatilaan kuului 5 000 hehtaaria maata, josta peltoa yli tuhat hehtaaria. Vuonna 2010 kartanoon kuului 370 hehtaaria peltoa ja tilan kokonaispinta-ala oli 2 200 hehtaaria.
Kirjallisuutta

Lavonen, Petri: Åminne. Halikon Joensuun kartanon historiaa keski- ja uuden ajan vaihteesta nykypäiviin.  Salo:  Björn Wahlroos, 2006.  ISBN 952-91-8968-0
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Joensuun kartano Wikimedia Commonsissa
Ylen Elävä arkisto: Joensuun kartano.
Koskinen, Janne: Vierailulla Björn Wahlroosin kartanossa osa 1 ja osa 2. Herrasmiehen päiväkirja 16.7.2014 (radio-ohjelmaan Hienostelua liittyvä blogi).
| n k Halikko |
| --- | --- |
Taajamat:  Halikon kirkonkylä  Asemanseutu  Hajala  Märynummi  Vartsala  Vaskio 
Rekisterikyliä Halikossa:  Ahtiala  Ali-Häävälä  Ammakko  Antola  Breidilä  Hajala  Hevonpää  Hirvikallio  Hulvela  Hyyperä  Häntälä  Ikelä  Immala  Jaakola  Joensuu  Juva  Kalkkila  Kaninkola  Kannisto  Kankare  Karvala  Kavantola  Ketola  Kierla  Kihinen  Kinnarpyöli  Kirjola  Konkola  Korvenpää  Kultola  Kuttila  Kuumala  Kytö  Kärävuori  Laiterla  Laitola  Latala  Lempilä  Lokkila  Meisala  Melkola  Metsäkonkola  Montola  Mustamäki  Mustisi  Märy  Mätikkö  Naapala  Nikkilä  Noukkila  Nurkkilanpyöli  Nummi  Pailinna  Paimoinen  Pajula  Pappila  Perälä  Pihkavuori  Piintilä  Pitkäoja  Puotila  Putola  Riikola  Rikala  Ruotsala  Ruska  Ruuhikoski  Saarimäki  Saha  Sauvonkylä  Seppälä  Suppala  Talola  Tavola  Toijala  Toivila  Tunila  Turila  Vartsala  Vaskion Lempilä  Viikerlä  Viala  Villikkala  Viurila  Voitilanpyöli  Vuorentaka  Vässilä  Yli-Häävälä  Yttelä  Yöntilä 
Rekisterikyliä Angelniemellä:  Ahtmaa (Kaxunge)  Angela  Asila  Esselpää  Isokylä  Kanamäki  Karviainen  Kokkila  Marttila  Meri-Seppälä  Myllyperä  Paatelmaa (Båtsholm)  Peksala  Päärnäspää  Pöylä (Böylä)  Sapalahti (Kallmusnäs)  Tammenpää  Toppjoki  Torkkila  Tuiskula  Valttila 
Koulupiirit Halikossa:  Heinäsuo  Kihinen  Kumio  Kuttila  Mäki  Mustamäki  Nummi  Paavola  Ruska  Saarimäki  Salainen  Sampaa  Vartsala 
Koulupiirit Angelniemellä:  Kokkila  Torkkila  Peksala  Sapalahti 
| n k Perustiedot Wikidatassa: Joensuun kartano (Q10726510)ohje |
| --- | --- |
esiintymä kohteesta: kartanoympäristö, kartanon päärakennus
valtio: Suomi
sijaitsee hallinnollisessa alueyksikössä: Salo
koordinaatit: 60°23′03″N 23°05′12″E﻿ / ﻿60.38417°N 23.08667°E﻿ / 60.38417; 23.08667
Charlotte Hornets

| Charlotte Hornets |
| --- | --- |

Konferenssi:  Itäinen
Divisioona:  Kaakkoinen
Perustettu:  1988
Historia:  Charlotte Hornets 1988–2002 Charlotte Bobcats 2004–2014 Charlotte Hornets 2014–
Areena:  Spectrum Center
Kotipaikka:  Charlotte, Pohjois-Carolina
Värit:                          
Omistaja(t):  Michael Jordan
Toimitusjohtaja:  Mitch Kupchak
Päävalmentaja:  Steve Clifford
Yhteistyöseura:  Greensboro Swarm (NBA G League)
Kotisivu:  https://www.nba.com/hornets
Charlotte Hornets (vuosina 2004–2014 Charlotte Bobcats) on yhdysvaltalainen koripalloseura, joka pelaa NBA-liigassa. Se pelaa kotiottelunsa Spectrum Centerissä (nimellä Bobcats Arena 2005–2008 ja Time Warner Cable Arena 2008–2016) Charlottessa, Pohjois-Carolinassa.
Hornets kuuluu NBA:n itäisen konferenssin kaakkoisdivisioonaan yhdessä Atlanta Hawksin, Miami Heatin, Orlando Magicin ja Washington Wizardsin kanssa.
Seuran historia

Aiempi Charlotte Hornets siirtyi New Orleansiin kauden 2001–2002 jälkeen ja muutti nimensä New Orleans Hornetsiksi. Jo samana vuonna kaupungille luvattiin kuitenkin uusi seura, joka aloittaisi NBA:ssa kaudella 2004–2005. Oikeuden perustaa laajennusseura Charlotteen sai BET-kaapelitelevisiokanavan perustaja Robert L. Johnson, josta tuli ensimmäinen NBA-seuran pääomistajana toiminut afroamerikkalainen. Hänen lisäkseen oikeutta seuran perustamiseen tavoitteli loppuun asti ryhmä, jota johtivat liikemies Steve Belkin ja koripalloilija Larry Bird. Uuden seuran nimi, Bobcats, julkistettiin kesäkuussa 2003.
Bobcatsin liittyessä liigaan järjestettiin 22. kesäkuuta 2004 laajennusvaraustilaisuus, jossa seura sai varata muiden seurojen suojaamatta jättämiä pelaajia. Aiemmin samana päivänä seura teki kaupan läntiseen konferenssiin kuuluvan Los Angeles Clippersin kanssa, joka antoi Bobcatsille saman kesän varaustilaisuuden ensimmäisen kierroksen toisen varausvuoron vaihdossa varausvuoroihin neljä ja kolmekymmentäkolme. Bobcats käytti ensimmäisen varausvuoronsa Emeka Okaforiin, joka valittiin vuonna 2005 NBA:n vuoden tulokkaaksi. Okafor edusti seuraa viisi kautta, minkä jälkeen hän siirtyi kesällä 2009 New Orleans Hornetsiin pelaajakaupassa, jossa Bobcats sai vaihdossa Tyson Chandlerin.
Bobcats pelasi ensimmäisen ottelunsa NBA:ssa 4. marraskuuta 2004, jolloin se kohtasi Washington Wizardsin. Se hävisi ottelun luvuin 96–103. Seura otti ensimmäisen voittonsa 6. marraskuuta, jolloin se voitti Orlando Magicin luvuin 111–100. Bobcats voitti ensimmäisenä kautenaan 18 ottelua ja hävisi 64, ja sijoittui konferenssissaan toiseksi viimeiseksi, neljänneksitoista. Se pääsi NBA:n pudotuspeleihin ensimmäisen kerran kuudennella kaudellaan, kaudella 2009–2010, joka oli myös ensimmäinen, jolla se voitti yli puolet otteluistaan. Se voitti tuolla kaudella 44 runkosarjaottelua ja hävisi 38 (voittoprosentti 53,7), ja sijoittui konferenssissaan seitsemänneksi. Pudotuspeleissä 2010 se sai ensimmäisellä kierroksella vastaansa Orlando Magicin, joka voitti ottelusarjan suoraan voitoin 4–0.
Bobcats sai keväällä 2010 uuden pääomistajan, kun koripalloilija Michael Jordan osti seuran Robert L. Johnsonilta. Jordan oli ollut seuran osaomistaja vuodesta 2006. Toukokuussa 2013 Jordan ilmoitti suunnitelmasta muuttaa seuran nimi kauden 2013–2014 jälkeen Charlotte Hornetsiksi, kun New Orleans Hornetsista oli tullut New Orleans Pelicans. Seura pääsi pudotuspeleihin viimeisenä kautenaan Bobcatsina voittoprosentilla 52,4 (43 voittoa ja 39 tappiota). Se hävisi pudotuspelien ensimmäisellä kierroksella Miami Heatille suoraan neljässä ottelussa.
Bobcatsin nimenvaihdos Hornetsiksi toteutui toukokuussa 2014. Samassa yhteydessä ilmoitettiin uuden Charlotte Hornetsin saavan itselleen alkuperäisen Hornetsin ennätykset ja muun historian vuosilta 1988–2002.
Aiheesta muualla

Charlotte Hornetsin verkkosivut (englanniksi)
NBA 2023–2024
| Itäinen konferenssi | Itäinen konferenssi | Itäinen konferenssi | Läntinen konferenssi | Läntinen konferenssi | Läntinen konferenssi |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| Atlantin | Keskinen | Kaakkoinen | Luoteinen | Tyynenmeren | Lounainen |
| Boston Celtics | Chicago Bulls | Atlanta Hawks | Denver Nuggets | Golden State Warriors | Dallas Mavericks |
| Brooklyn Nets | Cleveland Cavaliers | Charlotte Hornets | Minnesota Timberwolves | Los Angeles Clippers | Houston Rockets |
| New York Knicks | Detroit Pistons | Miami Heat | Oklahoma City Thunder | Los Angeles Lakers | Memphis Grizzlies |
| Philadelphia 76ers | Indiana Pacers | Orlando Magic | Portland Trail Blazers | Phoenix Suns | New Orleans Pelicans |
| Toronto Raptors | Milwaukee Bucks | Washington Wizards | Utah Jazz | Sacramento Kings | San Antonio Spurs |
Tapahtumat: Tähdistöviikonloppu (Tähdistöottelu (MVP)) ·  Rookie Challenge ·  Shooting Stars Competition ·  Skills Challenge ·  Donkkikilpailu ·  Kolmen pisteen heittokilpailu) ·  Varaustilaisuus ·  Loppuottelut (MVP) ·  Pudotuspelit ·  NBA:n kesäliiga
Muut: NBA 50 ·  Ennätykset ·  G-League ·  Europe Live Tour ·  Larry O'Brien Championship Trophy ·  NBA TV ·  NBA Salary Cap ·  WNBA
Charlotte Bobcatsin logo alkuperäisessä värityksessään. Käytössä 2004–2012.
Bernard Cohen

I. Bernard Cohen (1. maaliskuuta 1914 – 20. kesäkuuta 2003) oli yhdysvaltalainen tieteenhistorioitsija ja Victor S. Thomas -professori Harvardin yliopistossa. Tieteenhistorioitsijana Cohen oli erikoistunut fysiikkaan, etenkin fyysikko Isaac Newtonin elämään ja hänen aikaansa. Hän oli Harvardissa professorina koko uransa, joka alkoi vuonna 1942 väiteltyään tohtoriksi ensimmäisenä yhdysvaltalaisena tieteenhistoriasta. Cohenin suurimpiin saavutuksiin kuului Newtonin Principia-teoksen kääntäminen Anne Whitmanin täysin englanniksi. 974-sivuisen teoksen kääntäminen kesti heiltä lähes 15 vuotta.
Elämäkerta

Cohen syntyi New Yorkin kaupungille kuuluvan Long Island -saaren Far Rockawayn seudulla vuonna 1914. Opinnot New York Universityssä alkoivat hänen ollessa 15-vuotias, mutta jo ensimmäisen lukuvuoden jälkeen hän lähti yliopistolta ja päätti aloitta eläinlääketieteen opiskelun. Harvardissa hän ryhty opiskelemaan vuoden 1933 lukuvuoden alettua. Pääaineena hänellä oli tässä vaiheessa vielä matematiikka, mutta kandidaatin tutkinnon suorittamisen jälkeen vuonna 1937 hän kiinnostui uudesta tieteenhistorian opinto-ohjelmasta. Uuden opinto-ohjelman ansiosta hän pääsi George Sartonin  – nykyaikaisen tieteenhistorian vaikutusvaltaisimman tutkijan – apulaiseksi.
Cohen haastatteli huhtikuussa 1955 Albert Einsteinia hänen näkemyksistä tieteen kehittymisestä. Cohen oli viimeinen Einsteinia haastatellut henkilö.
Tyko Brahe

| Tyko Brahe |
| --- | --- |

Henkilötiedot
Syntynyt: 14. joulukuuta 1546 Knutstorpin linna, Svalöv, Skåne Tanska-Norja
Kuollut: 24. lokakuuta 1601 Praha, Böömi, Pyhä saksalais-roomalainen keisarikunta
Koulutus ja ura
Tutkinnot:  Ei suorittanut
Väitöstyön ohjaaja:  Valentin Thau ja Caspar Peucer
Instituutti:  Kööpenhaminan yliopisto Leipzigin yliopisto Wittenbergin yliopisto Rostockin yliopisto
Oppilaat:  Simon Marius, David Gans ja Paul Wittich
Tutkimusalue:  Tähtitiede
 Nimikirjoitus
Tyko Brahe (oikealta nimeltään Tyge Ottesen Brahe; 14. joulukuuta 1546 Knutstorpin linna – 24. lokakuuta 1601 Praha) oli tanskalainen tähtitieteilijä. Hän oli omana aikanaan myös tunnettu astrologi ja alkemisti. Hän rakennutti Venin saarelle kaksikin observatoriota, ensin Stjerneborgin ja hiukan myöhemmin isomman ja paremmin varustetun Uranienborgin, mistä tuli varhainen "tutkimusinstituutti". Kummastakaan rakennuksesta ei ole edes peruskiviä jäljellä. Rakennusten ulkonäkö tunnetaan vain niistä tehtyjen piirrosten ja maalausten perusteella.
Julkaisutoiminnan takia hän omisti kirjapainon ja paperimyllyn. Brahen tunnetuin apulainen oli Johannes Kepler.
Varhainen elämä ja perhe

Tyko Brahe syntyi 14. joulukuuta 1546 nykyisen Ruotsin alueella Skånessa. Alue kuului tuolloin Tanskan kuningaskuntaan. Hän syntyi Knutstorpin linnassa, ja hänen vanhempansa Otte Brahe ja Beate Bille kuuluivat tanskalaiseen aateliin. Tyko Brahen tanskalainen etunimi oli Tyge, mutta hänestä alettiin pian käyttämään latinalaistettua nimeä Tycho.
Tyko Brahen kasvatti hänen rikas ja lapseton setänsä Jørgen Brahe ja tämän vaimo Inger Oxe. Tykon omien sanojensa mukaan hänen setänsä vei hänet hänen vanhempiansa tietämättä, kun hän oli kaksivuotias. Tapaus ei kuitenkaan ilmeisesti aiheuttanut suvun sisällä mitään kitkaa, eikä Tykon oikeat vanhemmat yrittäneet saada poikaa takaisin.
Yliopisto-opinnot

Jørgen Brahe kasvatti Tykon Tosterupin linnassa Skånessa ja rahoitti tämän opinnot. Hän aloitti 12-vuotiaana oikeustieteen opinnot Kööpenhaminan yliopistossa, missä hän opiskeli vuodet 1559–1662.
Tyko Brahe innostui tähtitieteestä kesken oikeustieteen opintojensa. Häneen vaikutti erityisesti 21. elokuuta 1560 tapahtunut täydellinen auringonpimennys. Hän kertoi monesti myöhemmin, kuinka ei ole pystynyt ikinä unohtamaan tapausta. Kööpenhaminassa Brahe jatko kuitenkin setänsä toiveiden mukaisesti oikeustieteen opintoja, mutta hän tutustui itsenäisesti tähtitieteesen. Matemaatikan professori auttoi Brahea saamaan ainoan saatavilla olleen painetun tähtitieteen kirjan, Klaudios Ptolemaioksen Almagestin, ja toiset opettajat auttoivat häntä rakentamaan pieniä maapalloja, joiden avulla tähtien sijainteja pystyi määrittelemään.
Yliopisto-opinnot > Opiskeluja ja havaintojan ulkomailla

Brahen ottovanhemmat päättivät lähettää Tykon lopulta ulkomaille opiskelemaan, ja tämä lähti helmikuussa 1562 Leipzigin yliopistoon. Hänen aineensa olivat siellä klassiset kielet ja kulttuuri, mutta hän otti mukanaan myös tähtieteen kirjoja ja alkoi tehdä elokuussa 1563 itsenäisesti havintoja. Brahen toinen ylösmerkitsemä havainto oli Jupiterin ja Saturnuksen konjunktio. Brahe huomasi, että sekä almanakat että efemeridit ennustivat tapahtuman väärin. Nikolaus Kopernikuksen taulukot olivat useita päiviä väärässä, ja Brahe päätti omistautua taivaanilmiöiden tarkkailulle olemassaolevien taulukoiden korjaamiseksi.
Brahe palasi kotiinsa toukokuussa 1565, mutta jo seuraavassa kuussa hänen setänsä kuoli pelastaessaan kuningasta. Brahe oli vielä alle 18-vuotias, ja hän palasi biologisten vanhempien luokse. Hänen isänsä johti tuossa vaiheessa Helsingborgin linnaa.
Brahe lähti uudelle matkalle vuonna 1566 ja vieraili Wittenbergin ja Rostockin yliopistoissa. Rostockissa hän ajautui etäisen sukulaisensa Manderup Parsbergin kanssa kaksintaisteluun. Brahe menetti taistelussa osan nenästänsä, ja hänelle tehtiin tekonenä huhtikuussa 1567. Sen luultiin olleen hopeaa ja kultaa, mutta vuonna 2010 tehdyissä tutkimuksissa sen havaittiin olevan messinkiä.
Brahe ei viihtynyt kauaa Skånessa, vaan lähti pian uudestaan matkoille ja vieraili Rostockissa, Baselissa, Freiburgissa ja Augsburgissa. Viimeksi mainitussa hän suunnitteli joitakin omia tähtitieteellisiä laitteita ja sai tukijan rahoittamaan niiden valitsamista. Brahe rakensi muun muassa suuren kvadrantin kaupungin ulkopuolelle.
Kuolema

Tarinan mukaan tähtitieteilijä kuoli virtsarakon pullistumaan juotuaan liikaa viiniä päivällisellä Rosenbergin paronin kanssa. Brahe pelkäsi etikettirikettä niin paljon, ettei poistunut pöydästä.lähde?
Brahen kuolemansyy on yhä epäselvä, mutta vuonna 2016 tehdyn tutkimuksen mukaan kyse ei ollut akuutista myrkytyksestä. Brahe saattoi kuolla virtsarakon tulehdukseen. Hänen epäillään yrittäneen hoitaa itseään elohopeaa sisältäneillä lääkkeillä, joka selittää korkean elohopeamäärän hänen elimistössään. Brahe kuoli aamulla yhdeksän ja kymmenen välillä.
On myös esitetty epäilyjä siitä, että Brahen olisi murhannut Kepler. Väite perustuu 1990-luvulla tehtyihin oikeuslääketieteellisiin tutkimuksiin, jotka perustuivat vuonna 1901 haudasta otettuihin hiusnäytteisiin. Vertaamalla hiusten kasvunopeutta Brahen hiuksista löytyneisiin elohopeamääriin on pystytty päättelemään, milloin ja minkä kokoisina annoksina Brahe oli elohopeaa saanut. Koska Brahen elämän loppuvaiheista on tarkat päiväkirjat, on voitu osoittaa, että Kepler oli käytännössä ainut mahdollinen henkilö, joka olisi voinut myrkyttää Brahen. Vuonna 2010 hauta avattiin uudelleen, jotta kuolinsyy pystyttäisiin määrittelemään tarkemmin.
Kunnianosoitukset

Brahen mukaan on nimetty pikkuplaneetta 1677 Tycho Brahe. Kohteen löysi suomalainen tähtitieteilijä Yrjö Väisälä vuonna 1940.
Brahen kuva on ollut maalattuna yhden Norwegian Air Shuttlen sittemmin käytöstä poistetun Boeing 737-800 -koneen pyrstöön.
Kirjallisuutta

Thoren, Victor E.: The Lord of Uraniborg: a biography of Tycho Brahe (Cambridge University Press, 1990) (ISBN 0-521-35158-8) (520 sivua)
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Tyko Brahe Wikimedia Commonsissa
Mosley, Adam: Tycho Brahe University of Cambridge. 1999. Arkistoitu 20.10.2018  . Viitattu 23.10.2018 (englanniksi).
Mäkinen, Jari: Todella outoa tanskanmaalla: Tyko Brahen sekava maailmankuva Tiedetuubi. 12.02.2016. Arkistoitu 23.10.2018. Viitattu 23.10.2018.
Opas: Ven - Tyko Brahen saari oli tutkimuskeskus Historianet.fi. 20.5.2010. Viitattu 23.10.2018.
Tycho Brahe, Scientist, Astronomer (1546–1601) Biography. Arkistoitu 23.10.2018  . Viitattu 23.10.2018. (englanniksi)
Biography of Tyge (Tycho) Brahe Cseligman.com. Arkistoitu 9.8.2018  . Viitattu 23.10.2018. (englanniksi)
Järvi, Matti: Tiedemies Tyko Brahe oli varsinainen vappusankari: hirvi joi liikaa olutta ja nenä putoili lattialle Ilta-sanomat. 30.4.2015. Arkistoitu 23.10.2018  . Viitattu 23.10.2018.
Karttunen, Hannu: Vanhin tiede – Tähtitiedettä kivikaudesta kuulentoihin, s. 401–403.  ("Tyko Brahe (1546–1601)")  Helsinki:  Ursa, 2003.  ISBN 978-952-5329-26-1
| Auktoriteettitunnisteet  |
| --- | --- |
Kansainväliset:  FAST  ISNI  VIAF  WorldCat 
Kansalliset:  Norja  Chile  Espanja  Ranska  BnF data  Katalonia  Saksa  Italia  Israel  Belgia  Yhdysvallat  Ruotsi  Latvia  Japani  Tšekki  Australia  Kreikka  Korea  Alankomaat  Puola 2  Portugali  Vatikaani 
Tieteilijät:  CiNii  MathSciNet  Mathematics Genealogy Project  zbMATH 
Taiteenala:  MusicBrainz  ULAN 
Henkilöt:  Deutsche Biographie  DDB  Trove 
Muut:  SNAC  IdRef 
Boeing 737, jonka pyrstöön Brahen kuva oli maalattu.
Maununneva

| Maununneva> Magnuskärr |
| --- | --- |
 Juoksuhaudantietä.
 Kaupungin kartta, jossa Maununneva korostettuna.  Helsingin kaupunginosat
Kaupunki:  Helsinki
Suurpiiri:  Läntinen suurpiiri
Kaupunginosa nro:  332
Pinta-ala:  1,88 km² 
Väkiluku:  2 601 (31.12.2022)
Väestötiheys:  1 384 as./km²
Työpaikkoja:  375 kpl   (31.12.2017)
Osa-alueet:  on itse Kaarelan kaupunginosan osa-alue
Postinumero(t):  00430
Lähialueet:  Hakuninmaa, Haltiala, Paloheinä, Länsi-Pakila, Pirkkola, Pohjois-Haaga, Kannelmäki
Maununneva (ruots. Magnuskärr) on Kaarelan kaupunginosan osa-alue Helsingissä. Se sijaitsee Kehä I:n pohjoispuolella ja rajoittuu idässä Keskuspuistoon, lännessä Hämeenlinnanväylään (jonka toisella puolella sijaitsee naapurikaupunginosa Kannelmäki) ja pohjoisessa Hakuninmaahan. Alueella oli vuoden 2022 lopussa 2 601 asukasta ja vuoden 2017 lopussa 375 työpaikkaa.
Maununneva muodostettiin Kaarelan kaupunginosan osa-alueeksi vuonna 1959. Nimen taustalla on vanha paikannimi Magnuskärr.
Maununnevalla on rintamamiestaloja 1950-luvulta, uudempia omakotitaloja sekä muutamia kerrostaloja. Kadunnimistö on osin varsin sotaisaa: Juoksuhaudantie, Mörssärinaukio, Vuorilinnakkeentie jne. Kari Hotakaisen romaani Juoksuhaudantie sijoittuu Maununnevalle.lähde?
Maununnevalla sijaitsee Osmo Siparin suunnittelema, vuonna 1965 valmistunut Suomalais-venäläinen koulu. Alueella on myös ala-asteen koulu (Kannelmäen peruskoulun toimipiste), päiväkoti Kalinka, Kaarelan jäähalli, Arena Centerin liikuntakeskus, yksi päivittäistavarakauppa sekä muita pikkuyrityksiä. Maununnevalla oli myös ravintola, Punaruusu, joka oli suljettuna heinäkuussa 2005 sattuneesta tulipalosta lähtien. Tulipalo varmistui tuhopoltoksi. Rakennus purettiin lopulta huhtikuussa 2008.lähde?
Maununnevalla sijaitsee myös vuonna 1991 suojeltu 1,25 hehtaarin kokoinen suoalue, jolla muun muassa kasvaa ainoana paikassa Helsingissä leväkköä. Kaupunginosan eteläisissä metsissä on ensimmäisen maailmansodan aikaisia linnoituksia sekä vallihautoja vuodelta 1917.lähde?
Helsingin kaupungin meluselvityksen mukaan valtaosa Maununnevaa on yli 55 dB:n melualueella. Maununnevalla tieliikenteen melua aiheuttavat Hämeenlinnanväylä ja Kehä I.
Maununnevan läpi Kaarelantietä pitkin kulkee bussi 42 (Kamppi–Kannelmäen asema). Hämeenlinnanväylää kulkevilla busseilla on pysäkkejä Maununnevan kohdalla.