stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Luettelo Karijoen julkisista taideteoksista ja muistomerkeistä

Luettelo Karijoen julkisista taideteoksista ja muistomerkeistä sisältää Karijoen kunnassa olevat pysyvät patsaat, muistomerkit ja muistolaatat.
Tämä luettelo on osa valtakunnallista Suomen julkisten taideteosten ja muistomerkkien luettelointia. Luettelossa on pysyvästi julkisilla paikoilla olevia taideteoksia, muistomerkkejä ja muistolaattoja sekä hautausmailla olevia yleisiä muistomerkkejä ja patsaita. Luettelossa ei mainita rakennusten sisällä ja suljetuilla sisäpihoilla olevia julkisia teoksia eikä yksittäisten hautojen veistoksia. Teokset ovat luettelossa nimensä mukaisessa aakkosjärjestyksessä. Sijaintipaikka on puiston, aukion, rakennuksen tai muun vastaavan nimi ja/tai katuosoite. Alue tarkoittaa kaupunginosaa/kunnanosaa, taajamaa, kylää, osa-aluetta tai asuinaluetta. Karttalinkki osoittaa teoksen sijaintipaikan kymmenien metrien tarkkuudella. Paljastusvuosi on teoksen julkistuksen tai paljastuksen vuosi sijaintipaikalla (suluissa on mainittu valmistumisvuosi, jos se poikkeaa huomattavasti paljastusvuodesta).
| Julkinen teos | Paikka | Alue | Kartalla | Tekijä | Paljastusvuosi | Kuva | WD |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 1918 vapaussodan sankarien muistomerkki | Karijoen kirkon kirkkotarha, Kirkkotie 11 |  | 62.3119°N, 21.7061°E |  | 1922 |  |  |
| Evakkojen muistomerkki | Karijoen Myrkyn entisen rautatieaseman portaissa, Asematie 49 | Myrkky | 62.3825°N, 21.55°E |  | 1989 |  |  |
| Hautaniemen veljesten muistomerkki | Yksityispiha Teuvantie 335 | Järvikylä | 62.3418°N, 21.7072°E |  |  |  |  |
| Isovihan muistomerkki | Karijoen kotiseutumuseon pihamaalla, Marttusentie 2 | Keskikylä | 62.3024°N, 21.7154°E |  | 2013 |  |  |
| Karjalaan jääneiden vainajien muistomerkki | Kirkon vieressä |  | 62.3117°N, 21.7059°E |  |  |  |  |
| Muualle haudattujen muistomerkki | Karijoen kirkon hautausmaa, Kirkkotie 11 |  | 62.3112°N, 21.7057°E |  |  |  |  |
| Talvisotaan lähteneiden karijokelaisten muistomerkki | Myrkyn (entisen) koulun pihamaalla (karttalinkki epämääräinen) | Myrkky | 62.3796°N, 21.5559°E |  |  |  |  |
| Usko tulevaisuuteen (1939-1944 talvi- ja jatkosodan sankarien muistomerkki) | Karijoen kirkon sankarihautausmaa, Kirkkotie 11 |  | 62.3117°N, 21.7059°E | Aalto, VilhoVilho Aalto | 1950 |  |  |
| Veteraanien muistokuusi ja muistolaatta | Karijoen kotiseutumuseon pihamaalla, Marttusentie 2 | Keskikylä | 62.3026°N, 21.7164°E |  | 2014 |  |   |
Jääkiekon Euroopan cup 1965–1966

| Jääkiekon Euroopan cup 1965–1966 |
| --- | --- |
Järjestyksessä oleva kausi:  1.
Mestari:   ZKL Brno
Toinen sija:   EV Füssen
 1967 → : 
Jääkiekon Euroopan cup pelattiin ensimmäistä kertaa vuonna 1965-1966. Kyseessä oli ensimmäinen Euroopassa järjestetty kansainvälinen seurajoukkuekilpailu, jossa pelasivat maanosan parhaiden jääkiekkomaiden kansallisten sarjojen mestarit. Keväällä 1965 pidettiin cupin perustamisneuvottelut Wienissä, missä maiden mestarijoukkueet olivat mukana. Syksyllä 1965 cup-kilpailu aloitettiin ja cupin voittaja oli selvillä maaliskuussa 1966.
Tšekkoslovakian ja Länsi-Saksan mestarit pääsivät suoraan puolivälieriin. Suomen mestaruuden keväällä 1965 voittanut Porin Karhut pääsi myös suoraan puolivälieriin, koska sen ensimmäisen kierroksen vastustaja Västra Frölunda luopui kilpailusta.
Tulevina vuosikymmeninä cupia hallitsi Neuvostoliiton mestaruussarjan voittajajoukkue, mutta ensimmäiseen Euroopan cupiin ei vielä osallistunut neuvostoliittolaisjoukkuetta. Ensimmäisen jääkiekon Euroopan cupin voitti Tšekkoslovakian liigan mestari ZKL Brno.
Ottelut > 1. kierros

| Joukkue #1 | Tulos | Joukkue #2 |
| --- | --- | --- |
| SG Cortina  | 7-2 |  HC Chamonix |
| SG Cortina  | 3-1 |  HC Chamonix |
| HC Chamonix  | 3-3 |  SG Cortina |
| HC Chamonix  | 3-4 |  SG Cortina |
| Joukkue #1 | Tulos | Joukkue #2 |
| --- | --- | --- |
| Újpesti Dózsa  | 8-3 |  TsSKA Sofia |
| Újpesti Dózsa  | 8-0 |  TsSKA Sofia |
| TsSKA Sofia  | 4-6 |  Újpesti Dózsa |
| TsSKA Sofia  | 4-8 |  Újpesti Dózsa |
| Joukkue #1 | Tulos | Joukkue #2 |
| --- | --- | --- |
| Klagenfurter AC  | 10-3 |  SC Bern |
| Klagenfurter AC  | 7-4 |  SC Bern |
| SC Bern  | 2-3 |  Klagenfurter AC |
| SC Bern  | 3-4 |  Klagenfurter AC |
| Joukkue #1 | Tulos | Joukkue #2 |
| --- | --- | --- |
| GKS Katowice  | 10-2 |  HK Jesenice |
| GKS Katowice  | 4-1 |  HK Jesenice |
| HK Jesenice  | 2-2 |  GKS Katowice |
| HK Jesenice  | 4-2 |  GKS Katowice |
| Joukkue #1 | Tulos | Joukkue #2 |
| --- | --- | --- |
| Vålerenga  | 10-2 |  KSF København |
| Vålerenga  | 4-1 |  KSF København |
| KSF København  | 2-2 |  Vålerenga |
| KSF København  | 4-2 |  Vålerenga |
Ottelut > Puolivälierät

| Joukkue #1 | Tulos | Joukkue #2 |
| --- | --- | --- |
| GKS Katowice  | 3-3 |  ZKL Brno |
| GKS Katowice  | 3-3 |  ZKL Brno |
| ZKL Brno  | 8-0 |  GKS Katowice |
| ZKL Brno  | 12-3 |  GKS Katowice |
| Joukkue #1 | Tulos | Joukkue #2 |
| --- | --- | --- |
| EV Füssen  | 5-0 |  SG Cortina |
| EV Füssen  | 9-1 |  SG Cortina |
| SG Cortina  | 2-1 |  EV Füssen |
| SG Cortina  | 1-1 |  EV Füssen |
| Joukkue #1 | Tulos | Joukkue #2 |
| --- | --- | --- |
| Újpesti Dózsa  | 2-6 |  Klagenfurter AC |
| Újpesti Dózsa  | 3-4 |  Klagenfurter AC |
| Klagenfurter AC  | 5-1 |  Újpesti Dózsa |
| Klagenfurter AC  | 9-0 |  Újpesti Dózsa |
| Joukkue #1 | Tulos | Joukkue #2 |
| --- | --- | --- |
| Vålerenga  | 8-2 |  Karhut |
| Vålerenga  | 2-1 |  Karhut |
| Karhut  | 3-1 |  Vålerenga |
| Karhut  | 4-4 |  Vålerenga |
Ottelut > Välierät

| Joukkue #1 | Tulos | Joukkue #2 |
| --- | --- | --- |
| Klagenfurter AC  | 3-4 |  ZKL Brno |
| Klagenfurter AC  | 2-7 |  ZKL Brno |
| ZKL Brno | 4-3 |  Klagenfurter AC |
| ZKL Brno | 11-3 |  Klagenfurter AC |
| Joukkue #1 | Tulos | Joukkue #2 |
| --- | --- | --- |
| Vålerenga  | 3-3 |  EV Füssen |
| Vålerenga  | 3-6 |  EV Füssen |
| EV Füssen  | 5-6 |  Vålerenga |
| EV Füssen  | 7-1 |  Vålerenga |
Ottelut > Loppuottelut

| Joukkue #1 | Tulos | Joukkue #2 |
| --- | --- | --- |
| EV Füssen  | 4-6 |  ZKL Brno |
| EV Füssen  | 5-7 |  ZKL Brno |
| ZKL Brno | 6-2 |  EV Füssen |
| ZKL Brno | 6-1 |  EV Füssen |
Jälkikeynesiläinen taloustiede

Jälkikeynesiläinen taloustiede on taloustieteen koulukunta, joka kehittää John Maynard Keynesin teoksessa The General Theory of Employment, Interest and Money (1936) muotoilemaa teoriaa eteenpäin.
Historiaa ja taustaa > Juuret keynesiläisyydessä

Puolalaistaustaisen taloustieteilijän Michal Kaleckin on katsottu esittäneen keynesiläishenkisiä ajatuksia suhdannevaihteluista jo ennen Keynesiä artikkelissaan An Essay on the Theory of the Business Cycle (1933). Kaleckin kirjoitukset lasketaan myös jälkikeynesiläisiin klassikoihin Keynesin kirjoitusten ohella.
Koulukunnan keskeisiä kehittäjiä ovat olleet brittiläiset Nicholas Kaldor, Joan Robinson, Robert Skidelsky sekä yhdysvaltalaiset Paul Davidson, Sidney Weintraub, Hyman Minsky ja John Kenneth Galbraith. Vaikka jälkikeynesiläisen makrotaloustieteen erityispiirteet alkoivat muotoutua jo 1930-luvulla, niin oma taloustieteellinen koulukuntansa jälkikeynesiläisyydestä tuli vasta 1970-luvulla.
Historiaa ja taustaa > Suhde uusklassiseen keynesiläisyyteen

Toisen maailmansodan jälkeen erityisesti amerikkalaisen ja brittiläisen taloustieteen piirissä rakennettiin synteesiä uusklassisen ja keynesiläisen teorian välille. Paul Samuelsonin ja John Hicksin kaltaisten makrotaloustieteilijöiden edustama uusklassinen (synteesi-) keynesiläisyys pyrki osoittamaan, että Keynesin opit pätevät poikkeusolosuhteissa. Esimerkiksi likviditeettiloukun vallitsessa on perusteltua harjoittaa ekspansiivista finanssipolitiikkaa.
Jälkikeynesiläinen taloustiede poikkeaa uusklassisesta keynesiläisyydestä siten, että jälkikeynesiläisten mukaan Keynesin ideat eivät päde ainoastaan poikkeusolosuhteissa. Jälkikeynesiläisille keynesiläisyys ei ole ainoastaan kriisiaikojen ja laskusuhdanteiden taloustiedettä. Jälkikeynesiläisen teorian mukaan kokonaiskysyntä määrittelee työllisyyden kehitystä sekä lyhyellä että pitkällä aikavälillä. Jälkikeynesiläinen institutionalismi korostaa kysyntää vakauttavien instituutioiden merkitystä vakaan kapitalismin kehityksessä.
Nykysuuntaukset > Uuschartalismi eli moderni rahateoria

Globaalin vuonna 2007 alkaneen finanssikriisin jälkeen jälkikeynesiläinen uuschartalistinen suuntaus eli moderni rahateoria (MMT) on kasvattanut suosiotaan.
Erottelu rahapoliittisesti suvereenien ja ei-suvereenien valtioiden välillä on noussut yhdeksi tärkeäksi selitysmalliksi valtioiden maksukyvyn rapautumiselle euroalueen eri maissa.
Viime vuosina markkinaromahduksia on alettu kutsua Minsky-hetkiksi, sillä Minsky kehitti tutkimustyössään rahoitusmarkkinoiden epävakaisuushypoteesin.
Nykysuuntaukset > Jälkikeynesiläisiä tutkimussuuntauksia

Jälkikeynesiläisen taloustieteen sisäisissä keskusteluissa vallitsee erilaisia suuntauksia ja painotuksia.
Nykysuuntaukset > Jälkikeynesiläisiä tutkimussuuntauksia > Jaotteluita eri tutkimussuuntauksiin

Kirjallisuudessa viitataan esimerkiksi amerikkalaiseen ja eurooppalaiseen jälkikeynesiläisyyteen, mutta erottelu viittaa enemmän eroihin tutkimusohjelmissa ja painotuksissa kuin tutkijoiden maantieteelliseen sijaintiin. Eurooppalainen jälkikeynesiläisyys on ollut kiinnostuneempi tulonjaosta ja työmarkkinoista, kun taas amerikkalainen jälkikeynesiläisyys on keskittynyt enemmän rahan ja rahoituksen kaltaisiin kysymyksiin.
Toinen tapa erotella jälkikeynesiläiset tutkimussuuntaukset koskee erottelua amerikkalaisiin jälkikeynesiläisiin, straffalaisiin ja kaleckilaisiin.
Nykysuuntaukset > Jälkikeynesiläisiä tutkimussuuntauksia > Yhteistä tutkimussuuntauksilla

Eri tutkimussuuntauksista ja painotuksista huolimatta käytännössä kaikki jälkikeynesiläiset hyväksyvät näkemyksen siitä, että kapitalistisissa talouksissa tuotannon ja työllisyyden kehitykseen liittyy kysyntärajoite, eikä niiden kehitystä ensijaisesti määrittele yksilöiden päätökset työn tarjonnasta.
Anthony Thirwall on esittänyt, että useimmat jälkikeynesiläiset voisivat hyväksyä seuraavat väitteet jälkikeynesiläisen tutkimusohjelman pohjaksi:
1) työllisyyden taso määräytyy hyödykemarkkinoilla eikä työmarkkinoilla,
2) talousjärjestelmässämme on vastentahtoista työttömyyttä,
3) säästämisen lisääminen ei johda automaattisesti vastaavaan investointien kasvuun,
4) epävarmuuden määrittämä rahatalous toimii eri tavalla kuin vaihtokauppatalous,
5) rahan kvantiteettiteoria pätee ainoastaan täystyöllisyystilanteessa,
6) investointitoimintaa ohjaavat yrittäjien eläimelliset vaistot.
Tieteellisiä julkaisuja

Merkittäviä jälkikeynesiläisiä tieteellisiä julkaisuja ovat Journal of Post Keynesian Economics, Cambridge Journal of Economics ja Review of Keynesian Economics.
Jälkikeynesiläisyys Suomessa > Rahatalous haltuun: Irti kurjistavasta talouspolitiikasta -kirja

Jälkikeynesiläisiksi itsensä luokittelevat Lauri Holappa ja Jussi Ahokas (ekonomisti) ovat kirjoittaneet kirjan "Rahatalous haltuun: Irti kurjistavasta talouspolitiikasta" (2014), jonka lähtökohtana on jälkikeynesiläinen taloustiede. Holapan ja Ahokkaan talousajattelua on analysoitu, kritisoitu ja kiitelty muun muassa Kansantaloudellisessa aikakauskirjassa ja kritiikkiin on myös vastattu.
Yliopistonlehtori Juha Tervalan mukaan Suomessa ei ole merkittäviä jälkikeynesiläisiä ekonomisteja, kukaan suomalainen ei ole julkaissut Journal of Post Keynesian Economics -aikakauskirjassa ja Ahokas ja Holappa eivät ole tehneet ainuttakaan vertaisarvioitua kansainvälistä tutkimusta.
Kritiikin lisäksi Ahokkaan ja Holapan viime vuosien tutkimustyö on saanut myös kiitosta. Ahokkaan ja Holapan kirjoittama Raha ja talous -blogi palkittiin vuonna 2014 Suomen suosituimpana talousaiheisena blogina. Palkansaajien tutkimuslaitoksen erikoistutkija Pekka Sauramo arvioi, että Rahatalous haltuun -kirja sopii jokaiselle jälkikeynesiläisyydestä kiinnostuneelle ja lukijoille, jotka etsivät vaihtoehtoja valtavirtataloustieteen ulkopuolelta.
Jälkikeynesiläisyys Suomessa > Poliittinen talous -podcast

Timo Harjuniemi ja Lauri Holappa ovat pitäneet jälkikeynesiläisyyttäkin käsittelevää Poliittinen talous-podcastia vuodesta 2018. Kuvauksensa mukaan podcastin aiheena ovat  politiikka, talous ja poliittinen talous. Podcastissa on käsitelty muun muassa ilmastopolitiikkaa, finanssikriisiä, uusliberalismia, vasemmistopopulismia, Brasilian poliittista tilannetta ja sukupuolen ja talouden suhdetta.
Aiheesta muualla

Australialainen taloustutkija: Euroalue on joukkopsykoosissa Helsingin Sanomat, 7.10.2015.
Luettelo jousiammunnan Suomen-mestareista

Tämä on luettelo jousiammunnan Suomen-mestareista. Miehet ja naiset kilpailivat jousiammunnan Suomen-mestaruudesta tauluammunnassa ensimmäisen kerran vuonna 1947. Maastoammunnan SM-kilpailut aloitettiin vuonna 1956. Olympiajousen lisäksi on myöhemmin alettu kilpailla varsijousella ja taljajousella.
Jossain vaiheessa, viimeistään vuonna 2004, miesten sarja muuttui yleiseksi sarjaksi, ja yleisen sarjan mestarijoukkueissa on sittemmin ollut mukana miesten lisäksi naisia.
Luettelo Kinnulan julkisista taideteoksista ja muistomerkeistä

Luettelo Kinnulan julkisista taideteoksista ja muistomerkeistä sisältää Kinnulan kunnassa olevat pysyvät patsaat, muistomerkit ja muistolaatat.
Tämä luettelo on osa valtakunnallista Suomen julkisten taideteosten ja muistomerkkien luettelointia. Luettelossa on pysyvästi julkisilla paikoilla olevia taideteoksia, muistomerkkejä ja muistolaattoja sekä hautausmailla olevia yleisiä muistomerkkejä ja patsaita. Luettelossa ei mainita rakennusten sisällä ja suljetuilla sisäpihoilla olevia julkisia teoksia eikä yksittäisten hautojen veistoksia. Teokset ovat luettelossa nimensä mukaisessa aakkosjärjestyksessä. Sijaintipaikka on puiston, aukion, rakennuksen tai muun vastaavan nimi ja/tai katuosoite. Alue tarkoittaa kaupunginosaa/kunnanosaa, taajamaa, kylää, osa-aluetta tai asuinaluetta. Karttalinkki osoittaa teoksen sijaintipaikan kymmenien metrien tarkkuudella. Paljastusvuosi on teoksen julkistuksen tai paljastuksen vuosi sijaintipaikalla (suluissa on mainittu valmistumisvuosi, jos se poikkeaa huomattavasti paljastusvuodesta).
| Julkinen teos | Paikka | Alue | Kartalla | Tekijä | Paljastusvuosi | Kuva | WD |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| Lassi Urpilaisen muistomerkki (Suomen sodan Enojoen taistelun 1808 muistomerkki) | Kangaskylän koulun tien liittymän läheisyydessä, Kettula-Lepistötie 2 | Kangaskylä | 63.389°N, 24.9278°E |  | 1961 |  |  |
| Talvisotaan lähdön muistomerkki | Torialue | Keskusta | 63.3674°N, 24.9671°E |  |  |  |  |
| Sankarihautojen muistomerkki | Kinnulan kirkon sankarihautausmaa, Jääjoentie 2 | Keskusta | 63.3667°N, 24.969°E | Wirkkala, IlmariIlmari Wirkkala | 1955 |  |  |
| Vittasenkivi | Lestijärventie 878 |  | 63.4313°N, 24.9027°E |  |  |  |  |
Jättiläiset ovat kuolleet

| Jättiläiset ovat kuolleet |
| --- | --- |
 Joel Rinne ja Heidi Blåfield Birgerinä ja Elinana
Kirjoittaja:  Mika Waltari
Kirjoitettu:  1930
Tyylilaji:  draama
Aihe:  Nuoren tutkijamiehen ja konttorissa työskentelevän, vähän vanhemman naisen suhde
Tapahtumapaikka ja -aika:  Helsinki 1920-luvun lopussa
Kantaesitys:  25. helmikuuta 1931
Kantaesityspaikka:  Suomen Kansallisteatteri
Henkilöt
Henkilöt:  Birger  Yrjö  Elina  Tarjoilijatar  Talonmies
Jättiläiset ovat kuolleet on Mika Waltarin näytelmä vuodelta 1930. Näytelmä kertoo nuoresta miehestä, joka on kiihkeästi rakastunut itseään vanhempaan naiseen. Nainen suhtautuu mieheen viileästi, mutta heidän välilleen syntyy kuitenkin yhden yön suhde. Tarinalla ja henkilöillä on ilmeisiä yhteyksiä Waltarin elämään.
Näytelmää on pidetty epäonnistuneena ja moitittu liian vuolaasta replikoinnista ja toiminnallisuuden puutteesta. Waltari korosti myöhemmin näytelmän saamaa huonoa vastaanottoa ja kertoi sen opettaneen hänelle paljon.
Taustaa

Maaria Koskiluoman mukaan Jättiläiset ovat kuolleet oli Waltarin esikoisnäytelmä, ja myös Panu Rajalan mukaan Waltari ”debytoi” teatterissa tällä näytelmällä. Näytelmän kirjoittaessaan Waltari oli 22-vuotias. Ritva Haavikko on kuitenkin huomauttanut, että Waltari oli tehnyt jo aiemmin yksinäytöksisen farssin Tieteellinen teoria. Hän kirjoitti sen Nuoren Voiman Liiton teatteripiirin kesäkiertuetta varten pääsiäisenä 1928.
Waltari on kertonut kirjoittaneensa näytelmän neljässä päivässä huhtikuussa 1930, kun hän oli palannut Suomeen Pariisin-matkaltaan. Näytelmä julkaistiin jo ennen ensi-iltaansa painettuna syksyllä 1930 kokoelmassa Jättiläiset ovat kuolleet. Novelleja ja näytelmä. Vuonna 1999 se julkaistiin uudelleen kokoelmassa Mika Waltarin näytelmät.
Tapahtumat

Tarina kertoo nuoresta tutkijasta, Birgeristä, joka on rakastunut kiihkeästi häntä muutamaa vuotta vanhempaan Elinaan, itsenäiseen virkanaiseen. Nainen suhtautuu mieheen viileästi, mutta heidän välilleen syntyy kuitenkin yhden yön suhde, joka johtaa epätoivottuun raskauteen. Birger haluaisi mennä naimisiin, mutta Elina vetoaa muun muassa ihmisten paheksuntaan ja siihen, että hän menettäisi itsenäisyytensä ja työnsä konttorissa. Birger lainaa vastahakoisesti Elinalle 2000 markkaa, ja näytelmän lopussa Elina kertoo tehneensä abortin. Birgerin ystävä Yrjö, joka saapuu Birgerin luo Elinan lähdettyä, suhtautuu aborttiin kyynisesti. Birger poistuu puutarhaan ja ampuu itsensä.
Teemat

Koskiluoman mukaan näytelmän teemoja ovat vanhan moraalin ja uuden rationalismin ristiriita ja rakkauden tuhoisuus, ja Rajalan mukaan se kuvaa kaupunkilaisnuorison sukupuolimoraalisia ongelmia. Näytelmän nimessäkin esiintyvät jättiläiset ovat symboli, joka viittaa ”elämänprinsiippiin”, elämänhaluun ja uskoon lapsia ja uutta sukupolvea kohtaan.
Näytelmässä on yhteyksiä Suureen illusioniin, kun se korostaa eroottisen suhteen vaarallisuutta: romaanissa tuloksena on parantumaton syfilis ja näytelmässä abortti. Sekä romaanin Hellas että näytelmän Birger tekevät itsemurhan. Kumpikin teos kuvaa myös idealismin tappiota, kun suuri ja korkeaksi kuviteltu rakkaus tuottaa pettymyksiä, häpeää ja traagisia onnettomuuksia. Nainen, joka kohtelee miestä kylmästi ja julmasti, on tavallinen hahmo Waltarin tuotannossa. Myös miljöö, 1920-luvun moderni Helsinki, liittää näytelmän Waltarin tulenkantajakauden tuotantoon. Hän jatkoi näytelmän teemoja seuraavassa romaanissaan Appelsiininsiemen, jossa päähenkilöt suunnittelevat aborttia, vaikka eivät sitä lopulta teekään.
Yhteydet Waltarin elämään

| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
| ” | Tämä näytelmä on syntynyt keväällä, kipeänä, intohimoisena ja pimeänä keväänä. Sen aihe on noussut eteeni suoraan elämästä, pakoittavana ja vaativana, sen vuorokeskustelun kipeimmät sanat on lausuttu raskaana iltana kohtalontäyteisessä, kolkossa hotellihuoneessa. Se on tilitys erääseen meidän hermokiihkeän ja salaisesti kuohuvan aikamme katkerimpaan probleemaan nähden, ja samalla myös ihmiskohtaloon, joka on sivunnut omaa, hajanaista tietäni sateisena, pimeänä yönä. | ” |
– Mika Waltari näytelmän käsiohjelmassa
Birgerin hahmossa on eräitä yhtymäkohtia Waltariin: hän on 24-vuotias, pari vuotta Waltaria vanhempi, suorittanut kandidaatin tutkinnon kahdessa vuodessa ja julkaissut tieteellisen uransa ohessa myös menestyneen kirjan. Birger on palannut juuri pitkältä ulkomaanmatkalta, ja hän rakastaa Helsinkiä ja ihailee sitä upeana, modernina kaupunkina.
Elinalla on yhteys Suomen Pariisin-suurlähetystön virkailijaan Astrid Jäppiseen, jolla oli suhde Waltarin kanssa. Jäppistä on verrattu myös Suuren illusionin Caritakseen. Waltari kertoo matkakirjassaan Yksinäisen miehen junassa, kuinka hän toi Astridille ravintolaan ruusun, jonka Astrid laski välinpitämättömästi pöydälle ja murensi sormissaan, niin että terälehdet putoilivat lattialle. Tämä kohtaus sisältyy sekä Suureen illusioniin että Jättiläiset ovat kuolleet -näytelmään. Haavikko ja Rajala pitävät myös ilmeisenä, että Waltarin ja Jäppisen suhde johti aborttiin, vaikka Waltari ei sitä suoraan missään mainitsekaan. Hän tosin kirjoitti Jalo Sihtolalle kokeneensa Pariisissa katastrofin ja tuntevansa ”kuin en enää koskaan voisi olla onnellinen”, ja että näytelmä ”on syntynyt kipeimmästä ja synkimmästä, mitä koskaan olen tuntenut”.
Vuonna 1930 abortti oli Suomen lain mukaan rikos, mutta se oli myös Waltarin saaman ankaran kristillisen kasvatuksen mukaan raskas synti, josta saattoi vapautua vain tunnustamalla, katumalla ja pahat teot sovittamalla. Siksi Waltari kirjoitti näytelmän, jossa Birger ajautuu itsemurhaan. Waltari ei kuitenkaan paljastanut edes muistelmissaan näytelmänsä todellista taustaa.
Elinan hahmo herättää assosiaation myös runoilija Elina Vaaraan, johon Waltari oli aiemmin intohimoisesti rakastunut. Waltari on kertonut muistelmissaan, kuinka oli harkinnut itsemurhaa suhteen katkettua. Näytelmässä mainitaan Elinan soittavan viulua. Elina Vaara soitti myös viulua ja oli kirjoittanut runokokoelman Hopeaviulu vuonna 1928. Lisäksi Birgerin ystävällä Yrjöllä on joitakin Olavi Paavolaisen piirteitä. Haavikko olettaa, että näytelmä perustuu paitsi Pariisissa tapahtuneeseen draamaan, myös Waltarin aiempaan näytelmäsuunnitelmaan, joka olisi käsitellyt tulenkantajien vaiheita ja ristiriitoja.
Esitykset

Jättiläiset ovat kuolleet sai kantaesityksensä 25. helmikuuta 1931 Suomen Kansallisteatterissa. Sen ohjasi teatterinjohtaja Eino Kalima, ja päärooleja esittivät Joel Rinne ja Heidi Blåfield. Näytelmää esitettiin ensi-illan jälkeen kuusi kertaa, mikä oli Kansallisteatterissa tavallista uusille kotimaisille näytelmille. Waltarin itsensä mukaan ”näytelmä, joka saavutti vain ainoastaan seitsemän kertaa, ei vastannut tarkoitustaan, koska teatterin tarkoitus on puhua yleisölle”. Teatterin esitystietokanta Ilonan mukaan näytelmää ei ole myöhemmin esitetty ainakaan Suomen ammattiteattereissa.
Näytelmä sai paljon palstatilaa lehdissä, ja sitä käsiteltiin melko hellävaraisesti, vaikka teksti saikin yksimielisiä moitteita. Esimerkiksi Helsingin Sanomissa Olli Nuorto piti näytelmän henkilöitä elävinä, vaikka teksti ei hänen mielestään ollutkaan näytelmäkelpoinen. Pahiten näytelmän ja Waltarin haukkui Raoul af Hällström Svenska Pressenissä: hän totesi Waltarin kaiken kaikkiaan yliarvostetuksi kirjailijaksi. Waltarin rohkeutta arvostettiin mutta samalla myös kritisoitiin sitä, että aborttia käsiteltiin vain moraalisena, ei yhteiskunnallisena kysymyksenä. Kaikkiaan arvostelujen sävy oli kuitenkin ”kohteliaan kannustava”.
Kansallisteatterin historian kirjoittanut Rafael Koskimies toteaa näytelmästä, että Waltarin persoonallinen ääni kuuluu vuorosanoissa, vaikka nuori kirjailija ei ymmärrettävästi hallinnutkaan näytelmätekniikkaa ja juonen rakentamista. Koskimies kiittää Joel Rinteen roolityötä "syventyneeksi ja hienostuneeksi" ja sanoo sen laajentaneen Rinteen taiteilijakuvaa vakavampaan suuntaan. Heidi Blåfield ei onnistunut roolissaan yhtä hyvin, sillä hänen osansa oli kirjoitettu liian ohueksi.