stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Karolina Kowalkiewicz
Vapaaottelu > UFC (2015–) > Haastaminen mestaruudesta ja myöhemmät ottelut (2016–)

2016 Kowalkiewicz pääsi heti ensimmäisen ottelun jälkeen lähelle mestaruusottelua. Heinäkuussa hän otteli Rose Namajunasia vastaan, jonka voittaja pääsisi ottelemaan korsisarjan mestaruudesta. Kaksikon ottelu oli illan tapahtuman toinen pääottelu, jonka Kowalkiewicz voitti hajaäänin (28–29, 29–28, 29–28). 12. marraskuuta Kowalkiewicz kohtasi hallitsevan mestarin Joanna Jędrzejczykin, joka oli puolustanut mestaruuttaan kolmesti. Ottelu käytiin UFC 205 -tapahtumassa, joka oli samalla ensimmäinen kerta, kun vapaaottelutapahtuma on järjestetty Madison Square Gardenissa. Ottelu päättyi Kowalkiewiczin tappioon tuomariäänin (46–49, 46–49, 46–49). Tappio oli samalla hänen uran ensimmäinen voitettuaan sitä ennen kymmenen ottelua peräkkäin.
Mestaruusottelun jälkeen Kowalkiewicz palasi takaisin kesäkuussa 2017 Cláudia Gadelhaa vastaan, jolle hän hävisi Brasiliassa käydyn ottelun takakuristuksella ensimmäisessä erässä. Lokakuussa Kowalkiewicz katkaisi kahden ottelun tappioputkensa voitettuaan kotimaassaan Puolassa Jodie Esquibelin tuomariäänin (30-27, 30-27, 30-26).
Huhtikuussa 2018 Kowalkiewicz kohtasi Brooklynissa Felice Herrigin, jonka hän voitti hajaäänin (29-28, 28-29, 29-28). Syyskuussa Kowalkiewicz kohtasi Jéssica Andraden syyskuussa UFC 228 -tapahtumassa. Hän hävisi kamppailun tyrmäyksellä ensimmäisessä erässä.
Kowalkiewicz otteli maaliskuussa 2019 Michelle Watersonia vastaan UFC on ESPN: Barboza vs. Gaethje -tapahtumassa, jossa hän hävisi ottelun tuomariäänin (27-30, 27-30, 27-30). Kesäkuussa Kowalkiewicz sai vastaansa Alexa Grasson. Ottelu käytiin UFC 238 -tapahtumassa, jossa hän hävisi kamppailun tuomariäänin (27–30, 27–30, 27–30).
Saavutukset > Thainyrkkeily

Puolan Cup mestaruus
Saavutukset > Vapaaottelu

Illan kamppailu (kerran)
Illan kamppailu (kerran)
Korsisarjan mestaruus (kerran, puolusti kerran)
Nellimin kerhotalo

| Nellimin kerhotalo |
| --- | --- |
Osoite:  Siikajärventie 40, 99860 Nellim
Sijainti:  Nellim, Inari
Valmistumisvuosi:  1958
Suunnittelija:  Kaarlo Helppi
Omistaja:  Nellimin Pyry ry
Runkorakenne:  puurunkoinen
Julkisivumateriaali:  lauta
Kerrosala:  158 m²
Tilavuus:  518 m²
 
Lisää rakennusartikkeleitaArkkitehtuurin teemasivulla
Infobox OKNimi-testi OK: 
Nellimin kerhotalo sijaitsee Inarin Nellimin kylässä. Talon omistaa Nellimin Pyry ry.
Rakennus

Nellimin Kerhotalo on rakennettu vuonna 1958. Talon suunnitteli Kaarho Helppi. Talo peruskorjattiin vuosina 1986–1987 rakennusmestari Tarmo Mansikka-ahon suunnitelmien mukaan. Vuoden 1997 peruskartoituksen mukaan talossa on sähkö, vesi ja viemäri ja lämmitysmuotona sähkölämmitys.
Toimintaa kerhotalolla

Talon käyttö on edelleen ympärivuotista. Aikaisemmin taloa vuokrattiin Nellimin Pyrylle, mutta nykyisin se omistaa talon. Ennen talon myyntiä kahvilatilaa vuokrasi kesäisin yksityinen yrittäjä, joka piti siinä teehuonetta. Vuokratuloilla katettiin sähkö- ja vakuutusmaksut. Seura tarjoaa toimitiloja Nellimin kerhotalolta myös muiden yhdistysten ja yhteisöjen vuokrattavaksi tilaisuuksiaan varten.
Nimeni on Neumann

| Nimeni on Neumann Neumann |
| --- | --- | --- |

Studioalbumin tiedot
 Äänitetty : 1996
 Julkaistu: 1996
 Tyylilaji: Suomirock
 Levy-yhtiö: Warner Music Finland
Neumannin muut julkaisut
| Naisilleni 1992 | Nimeni on Neumann 1996 | 20 suosikkia – Naiselleni 1998 |
Nimeni on Neumann on Pertti Neumannin vuonna 1996 julkaisema albumi. Lähes puolet levyn kappaleista on sooloversioita vanhoista Dingo-hiteistä. Levy-yhtiönä toimi Warner Music Finland.
Kappaleet

Kuutamokeikka – 3.41
Leidi ja kadunmies – 3.23
Sinä ja minä – 4.14  (feat. Merja Laaksonen, duoversio)
Siellä se on – 3.29
Jalo sydämen klaani – 4.28
Jokainen aamu (sooloversio) – 2.44
Lähetyssaarnaaja (sooloversio) – 3.08
Susipari – 2.38
Kirjoitan (sooloversio) – 4.01
Levoton Tuhkimo (sooloversio) – 4.50
Kaksin – 3.57
Aaveet – 4.24
Nobuhiro Takeda

| Henkilötiedot |
| --- | --- | --- |
Syntymäaika: 10. toukokuuta 1967 (ikä 57)
Syntymäpaikka: Hamamatsu, Japani
Pelipaikka: Hyökkääjä
Seurat
| Vuodet | Seura | O (M) |
| 1986-1997 1996 1997 1998-1999 2000-2001 2000 | Verdy Kawasaki →Júbilo Iwata Kyoto Purple Sanga JEF United Ichihara Tokyo Verdy →Sportivo Luqueño |  |
Maajoukkue
| 1987-1994 | Japani | 18 (1) |
Nobuhiro Takeda (jap. 武田 修宏; s. 10. toukokuuta 1967 Hamamatsu, Japani) on japanilainen entinen jalkapalloilija.
Jalkapallomaajoukkue

Nobuhiro Takeda edusti Japanin maajoukkuetta vuosina 1987-1994. Hän on osallistunut mm. Asian mestaruuskilpailuissa 1992.
Tilastot

| Japanin maajoukkueessa> Vuodet | Japanin maajoukkueessa> ottelut | Japanin maajoukkueessa> maalit |
| --- | --- | --- |
| 1987 | 4 | 1 |
1988: 0
1989: 0
| 1990 | 4 | 0 |
| 1991 | 2 | 0 |
| 1992 | 2 | 0 |
| 1993 | 4 | 0 |
| 1994 | 2 | 0 |
| Yhteensä | 18 | 1 |
Aiheesta muualla

National Football Teams
Japan National Football Team Database
Japanin joukkue – Jalkapallon AM-kilpailut 1992
1 Matsunaga |
2 Ōtake |
3 Katsuya |
4 Horiike |
5 Hashiratani |
6 Tsunami |
7 Ihara |
8 Fukuda |
9 Takeda |
10 Ramos |
11 Miura |
12 Yamada |
13 Sakakura |
14 Kitazawa |
15 Yoshida |
16 Nakayama |
17 Moriyasu |
18 Jinno |
19 Maekawa |
20 Takagi |
Valmentaja Ooft
Nigerian puolustusministeri

| Nigerian puolustusministeri Defence Minister of Nigeria |
| --- | --- |
 
 Nykyinen Mohammed Badaru Abubakar 
Nimittäjä:  Nigerian presidentti
Nigerian puolustusministeri (engl. Defence Minister of Nigeria) on liittovaltion puolustusneuvoston johtavin virkamies, joka johtaa Nigerian puolustusministeriötä. Puolustusministerin päätehtävänä on yhdessä pääesikunnan ja presidentin kanssa, johtaa Nigerian puolustusvoimien kaikkia asehaaroja, ylläpitää ​​sotilasjoukkoja kansallisen alueen ja turvallisuuden takaamiseksi. Puolustusministerin tehtävät on tarkemmin eritelty Nigerian liittotasavallan perustuslaissa.
Luettelo Nigerian puolustusministereistä

| Nimi | Virkakausi |
| --- | --- |
Muhammadu Ribadu: 1960–1965
Inuwa Wada: 1965–1966
Yakubu Gowon: 1966–1975
Illiya Bisalla: 1975–1976
Olusegun Obasanjo: 1976–1979
Iya Abubakar: 1979–1981
Akanbi Oniyangi: 1981–1983
Domkat Bali: 1984–1990
Sani Abacha: 1990–1998
Abdulsalami Abubakar: 1998–1999
Theophilus Danjuma: 1999–2003
Rabiu Kwankwaso: 2003–2007
Yayale Ahmed: 2007–2008
Shettima Mustapha: 2008–2009
Godwin Abbe: 2009–2010
Adetokunbo Kayode: 2010–2011
Bello, Haliru MohammedHaliru Mohammed Bello: 2011–2012
Obada, OlusolaOlusola Obada: 2012–2013
Maku, LabaranLabaran Maku: 2013–2014
Gusau, Aliyu MohammedAliyu Mohammed Gusau: 2014–2015
Dan Ali, Mansur MohammedMansur Mohammed Dan Ali: 2015–2019
Magashi, Bashir SalihiBashir Salihi Magashi: 21.8.2019–29.5.2023
Abubakar, Mohammed BadaruMohammed Badaru Abubakar: 21.8.2023 alkaen
Nitza Metzger-Szmuk

Metzger-Szmuk, kuva vuodelta 2006
Zeev Rechterin suunnittelema asuintalo vuodelta 1933. Rakennus sijaitsee Tel Avivin kansainvälisessä korttelissa ja on nykyään maailmanperintökohde. Metzger-Szmukin työn ansiosta rakennus kunnostettiin.
Nitza Metzger-Szmuk  (1945 Tel Aviv) on israelilainen arkkitehti. Hän on valmistunut arkkitehdiksi Firenzestä  vuonna 1978 ja valmistuttuaan on työskennellyt rakennussuojelun parissa.
Palattuaan Israeliin Metzger-Szmuk alkoi tutkia Tel Avivin kansainvälisen korttelin  eli Valkoisen kaupungin rakennuksia. Hän alkoi tehdä konservointisuunnitelmia ja havaintojensa pohjalta hän kirjoitti kirjan. Konservointitoimisto perustettiin vuonna 1991 ja Metzger-Szmuk johti sitä vuoteen 2002. Toimisto kartoitti kaikkiaan 1600 rakennusta ja johti 300 kunnostamista. Tämän toiminnan ansiosta Tel Avivista tuli kunnostamisen malli muulle Israelille. Toiminta herätti huomiota maailmalla ja vuonna 1994 Metzger-Szmukin ansiosta kaupungissa pidettiin Bauhaus-kongressi, sillä Tel Avivin kansainvälinen kortteli on rakennettu Bauhausin periaatteilla.
Tel Avivin modernistisesta arkkitehtuurista pidettiin näyttely joka oli esillä myös Kanadassa ja Sveitsissä. Metzger-Szmuk valittiin näyttelyn kuraattoriksi. Vuonna 2001 hän ehdotti Tel Avivin kansainvälistä korttelia Unescon maailmanperintökohteeksi. Unesco liitti korttelin maailmanperintökohteiden listalle vuonna 2003.
Vuoden 2003 jälkeen Metzger-Szmuk on työskennellyt omassa arkkitehtitoimistossaan. Toimisto on keskittynyt korjausrakentamiseen. Vuonna 2006 hänet nimitettiin professoriksi, jonka erikoisalana on korjausrakentaminen. Hän on voittanut alan pakintoja.
Nicolai Cleve Broch

Nicolai Cleve Broch (s. 1975) on norjalainen näyttelijä. Hän on opiskellut Norjan teatterikorkeakoulussa (Teaterhøgskolen) ja näytellyt useissa norjalaisissa elokuvissa. Hänen merkittävin roolinsa on päärooli TV-sarjassa Mustamaalattu. Lisäksi hän on näytellyt elokuvassa Max Manus. Brochin vaimo on vuodesta 2004 ollut näyttelijä Heidi Gjermundsen. Heillä on kaksi lasta, joista ensimmäinen on poika Jacob (s. 23. helmikuuta 2004).
Syksystä 2005 Broch on näytellyt Norjan kansallisteatterissa (Nationaltheatret).
Aiheesta muualla

Nicolai Cleve Broch Internet Movie Databasessa. (englanniksi)
Official Nicolai Cleve Broch FanPage
Ohion lippu

Ohion lippu (1902–)
Ohion lippu on Yhdysvaltain osavaltio Ohion virallinen tunnus sen sinetin ohella. Lippu on kaksikielekkeinen, ja se on Yhdysvaltain ainoa osavaltion lippu, joka ei ole neliskulmainen. Sen puna-valkoiset raidat ja valkoiset tähdet sinisellä pohjalla muistuttavat paljon Yhdysvaltain lippua. 13 valkoista tähteä symboloivat Yhdysvaltain 13 alkuperäistä osavaltiota, ja neljä tähteä sinisen kolmion kärjessä sitä, että Ohio oli 17. osavaltio, joka liittyi unioniin. Sinisellä taustalla oleva ympyrä symboloi O-kirjainta, joka viittaa osavaltion nimen ensimmäiseen kirjaimeen. Lipun mittasuhteet ovat  8:13.
Nykyinen lippu otettiin käyttöön 9. toukokuuta 1902, ja sen on suunnitellut clevelandilainen arkkitehti John Eisenmann.
Niin että riittää...

| Niin että riittää> .. Problems? |
| --- | --- | --- |

Studioalbumin tiedot
 Äänitetty : 1998
 Julkaistu: 1998
 Tyylilaji: punk rock
 Kesto: 41.34
 Levy-yhtiö: Kråklund Records
Problems?in muut julkaisut
| Punk-House 1995 | Niin että riittää... 1998 | Reaaliajassa 1999 |
Niin että riittää... on suomalaisen Problems? -yhtyeen 6. studioalbumi. Se julkaistiin vuonna 1998.
Kappaleet

Me Tammelat – 2.21
Mustaa ja valkoista – 3.35
Karaoketähti – 3.26
Mun enkelini – 2.26
Stadin kundit – 3.49
Ei koskaan – 2.39
Internet Love – 2.51
Sykkivät sydämet – 3.05
Sä oot niinkuin mua ei olis... – 2.42
Mennyt kesä – 3.06
Hyeena – 3.21
Pahaa pahaa – 4.40
Huipulla niin että riittää – 3.28
Arviot

Soundi:
Nobuharu Matsushita

| Nobuharu Matsushita |
| --- | --- |
 Nobuharu Matsushita 2015
Henkilötiedot
Syntynyt: 13. lokakuuta 1993 (ikä 30)
Kansalaisuus:   Japani
Moottoriurheilija
Formula 2
Esikoiskausi:  2015
Nykyinen talli:  ART Grand Prix
Kilpailuja:  33
Voittoja:  2
Paalupaikkoja:  0
Nopeimpia kierroksia:  4
Paras sijoitus:  9.
Aikaisemmat sarjat
2011 2012 2013–2014 2014–2015:  Formula Masters China Formula Challenge Japan All-Japan Formula Three Championship MRF Challenge
Mestaruudet
2012 2014:  Formula Challenge Japan All-Japan Formula Three
Aiheesta muualla
www.nobuharu.com
Nobuharu Matsushita (jap. 松下信治, Matsushita Nobuharu, s. 13. lokakuuta 1993 Saitama, Japani) on japanilainen rata-autoilija.
Matsushita kilpaili kausilla 2017 ja 2019–2020 Formula 2 -sarjassa sekä on toiminut McLarenin Formula 1 -tallin testikuljettajana. Hän kuuluu Hondan kehitysohjelmaan.
Ura

Matsushita aloitti karting -uransa vuonna 2005. Vuonna 2008 Matsushita voitti Open Masters Kart ARTA Challenge -luokan mestaruuden ja vuonna 2010 hän sijoittui kolmanneksi Japanin KF1 -luokassa. Vuonna 2011 Matsushita siirtyi Formula Pilota China -sarjaan, saavuttaen yhden voiton, yhden paalupaikan ja neljä palkintosijaa sijoittuen sarjan neljänneksi. Vuonna 2012 Matsushita kilpaili Formula Challenge Japan -sarjassa voittaen sarjan mestaruuden. Vuonna 2013 Matsushita siirtyi Japanin Formula 3 -sarjaan sijoittuen sarjan viidenneksi. Vuonna 2014 hän jatkoi sarjassa ja voitti sarjan mestaruuden, saavuttaen kuusi voittoa, viisi paalupaikkaa ja yhdeksän palkintosijaa.
Vuonna 2015 Matsushita siirtyi kilpailemaan GP2 -sarjassa menestyneeseen ART Grand Prix -talliin. Matsushita voitti Unkarin sprinttikilpailun, joka jäi kauden ainoaksi voitoksi. Hän jatkoi ART -tallissa myös kaudella 2016. Matsushita voitti Monacon sprinttikilpailun lähdettyään paalupaikalta kilpailuun. Hän sai kilpailukiellon Itävaltaan vaarallisesta ajosta Bakussa. Matsushitan korvasi Itävallassa René Binder. Hän jatkoi myös kaudella 2017 ART -tallissa voittaen Espanjan ja Unkarin sprinttikilpailut ja sijoittui loppupisteissä kuudenneksi 131 pisteellä.
Formula 1 -ura

Kaudesta 2016 lähtien Matsushita on toiminut McLarenin Formula 1 -tallin testikuljettajana.
GP2 -tulokset

| Kausi | Talli | 1 | 2 | 3 | 4 | 5 | 6 | 7 | 8 | 9 | 10 | 11 | 12 | 13 | 14 | 15 | 16 | 17 | 18 | 19 | 20 | 21 | 22 | Pisteet | Sijoitus |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 2015 | ART Grand Prix | BHRFEA 10 | BHRSPR 6 | ESPFEA 11 | ESPSPR 18 | MONFEA Kesk. | MONSPR 19 | AUTFEA 4 | AUTSPR 3 | GBRFEA Kesk. | GBRSPR 19 | HUNFEA 8 | HUNSPR 1 | BELFEA Kesk. | BELSPR 15 | ITAFEA Kesk. | ITASPR 15 | RUSFEA 10 | RUSSPR 7 | BHRFEA 2 | BHRSPR Kesk. | ABUFEA 11 | ABUSPR   | 68,5 | 9. |
| 2016 | ART Grand Prix | ESPFEA 11 | ESPSPR 8 | MONFEA 8 | MONSPR 1 | EURFEA 6 | EURSPR Kesk. | AUTFEA   | AUTSPR   | GBRFEA 6 | GBRSPR 5 | HUNFEA 6 | HUNSPR Kesk. | GERFEA 9 | GERSPR 12 | BELFEA 11 | BELSPR 11 | ITAFEA 11 | ITASPR 6 | MALFEA Kesk. | MALSPR 7 | ABUFEA 2 | ABUSPR 4 | 92 | 11. |
Formula 2 -tulokset

| Kausi | Talli | 1 | 2 | 3 | 4 | 5 | 6 | 7 | 8 | 9 | 10 | 11 | 12 | 13 | 14 | 15 | 16 | 17 | 18 | 19 | 20 | 21 | 22 | 23 | 24 | Pisteet | Sijoitus |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 2017 | ART Grand Prix | BHRFEA 8 | BHRSPR 14 | ESPFEA 4 | ESPSPR 1 | MONFEA 3 | MONSPR 7 | AZEFEA 12 | AZESPR 6 | AUTFEA 6 | AUTSPR 14 | GBRFEA 10 | GBRSPR 8 | HUNFEA 5 | HUNSPR 1 | BELFEA 16 | BELSPR Kesk. | ITAFEA 3 | ITASPR 7 | JERFEA 18 | JERSPR 11 | ABUFEA 6 | ABUSPR 4 |  |  | 131 | 6. |
| 2019 | Carlin | BHRFEA 9 | BHRSPR 12 | AZEFEA 13 | AZESPR 12 | ESPFEA 11 | ESPSPR Kesk. | MONFEA 2 | MONSPR 9 | FRAFEA 9 | FRASPR 9 | AUTFEA 1 | AUTSPR 5 | GBRFEA 9 | GBRSPR 7 | HUNFEA 7 | HUNSPR 2 | BELFEA C | BELSPR C | ITAFEA 1 | ITASPR 5 | RUSFEA 6 | RUSSPR Kesk. | ABUFEA 2 | ABUSPR 7 | 144 | 6. |
| 2020 | MP Motorsport | AUTFEA 9 | AUTSPR 6 | STYFEA 17 | STYSPR 11 | HUNFEA 12 | HUNSPR 11 | GBRFEA 10 | GBRSPR 7 | GBRFEA 11 | GBRSPR 18 | ESPFEA 1 | ESPSPR 5 | BELFEA Kesk. | BELSPR DNS | ITAFEA 15 | ITASPR 11 | TUSFEA 11 | TUSSPR 14 | RUSFEA   | RUSSPR   | BHRFEA   | BHRSPR   | SKRFEA   | SKRSPR   | 42 | 15. |
Norsunluurannikonsupiainen

| Norsunluurannikonsupiainen> Uhanalaisuusluokitus |
| --- | --- |
 Äärimmäisen uhanalainen  
  
Tieteellinen luokittelu
Domeeni::  Aitotumaiset Eucarya
Kunta::  Eläinkunta Animalia
Pääjakso::  Selkäjänteiset Chordata
Alajakso::  Selkärankaiset Vertebrata
Luokka::  Nisäkkäät Mammalia
Lahko::  Soricomorpha
Heimo::  Päästäiset Soricidae
Alaheimo::  Kotipäästäiset Crocidurinae
Suku::  Crocidura
Laji::  wimmeri
Kaksiosainen nimi
 Crocidura wimmeri  Heim de Balsac & Aellen, 1958 
Katso myös
   Norsunluurannikonsupiainen Wikispeciesissä   Norsunluurannikonsupiainen Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OKIUCN-testi OK: 
Norsunluurannikonsupiainen (Crocidura wimmeri) on	Norsunluurannikolla elävä päästäislaji.
Norsunluurannikonsupiainen on luultavasti kotoperäinen laji Norsunluurannikon eteläosassa, jossa sitä on tavattu Adiopodoumen lähellä ja Bancon kansallispuistossa. Sitä on tavattu kosteassa, suomaisessa metsässä lähellä rannikkoa, sekä ikimetsässä. Adiopodoumesta on hakattu paljon metsää maatalousmaaksi, ja samalla on saatettu tuhota tälle lajille sopivat elinympäristöt, jolloin kansallispuisto on sen viimeinen suojapaikka.
Nikolai Balbošin

| Mitalit | Mitalit | Mitalit |  |
| --- | --- | --- | --- |
|  Nikolai Balbošin |  Nikolai Balbošin |  Nikolai Balbošin |  |
Maa:   Neuvostoliitto
Miesten kreikkalais-roomalainen paini
|  Olympialaiset  |  Olympialaiset  |  Olympialaiset  |  |
|  Kultaa | Montréal 1976 | 100 kg |  |
| MM-kilpailut  | MM-kilpailut  | MM-kilpailut  |  |
|  Kultaa | Teheran 1973 | 100 kg |  |
|  Kultaa | Katowice 1974 | 100 kg |  |
|  Kultaa | Göteborg 1977 | 100 kg |  |
|  Kultaa | México 1978 | 100 kg |  |
|  Kultaa | San Diego 1979 | 100 kg |  |
| EM-kilpailut  | EM-kilpailut  | EM-kilpailut  |  |
|  Kultaa | Helsinki 1973 | 100 kg |  |
|  Kultaa | Ludwigshafen 1975 | 100 kg |  |
|  Kultaa | Leningrad 1976 | 100 kg |  |
|  Kultaa | Bursa 1977 | 100 kg |  |
|  Kultaa | Oslo 1978 | 100 kg |  |
|  Kultaa | Bukarest 1979 | 100 kg |  |
|  Hopeaa | Madrid 1974 | 100 kg |  |
|  Pronssia | Jönköping 1984 | 100 kg |  |
Nikolai Fjodorovitš Balbošin (ven. Николай Фёдорович Балбошин, s. 8. kesäkuuta 1949 Potsdam, Saksa) on Neuvostoliittoa urheilu-urallaan edustanut kreikkalais-roomalaisen tyylin painija, olympiavoittaja, maailman- ja euroopanmestari.
Kreikkalais-roomalaisen painin 100 kilogramman painoluokassa kilpaillut Balbošin voitti olympiakultaa Montréalissa 1976. Loppuottelussa hän voitti bulgarialaisen Kamen Goranovin. Maailmanmestaruuskilpailuissa Balbošin saavutti viidesti kultamitalin, ja Euroopan-mestaruuskilpailuista hän saavutti kuusi kultamitalia, hopean ja pronssin.
Vuonna 2006 Balbošin nimettiin Painin kansainväliseen hall of fameen.
Nicolai Gedda

Nicolai Gedda (etualalla).
Harry Gustaf Nicolai Gedda (alk. Lindberg, myöh. Ustinov, myöh. Gädda; 11. heinäkuuta 1925 Tukholma – 8. tammikuuta 2017 Tolochenaz, Sveitsi) oli ruotsalainen tenori, joka esitti uransa aikana yli 60 oopperaroolia. Yli kahdellasadalla levytyksellä Geddan arvellaan olevan kaikkien aikojen eniten levyttänyt tenori.
Geddan äiti oli ruotsalainen ja isä venäläinen amatöörilaulaja, joka esiintyi kasakoiden ja paikallisen ortodoksisen kirkon kuoroissa. Gedda oli kaksikielinen ja hallitsi lisäksi italiaa, englantia, saksaa ja latinaa. Geddan lahjat löydettiin myöhään ja hän debytoi Ruotsin kuninkaallisessa oopperassa vuonna 1952 vasta 27-vuotiaana. Gedda esiintyi laulajaksi poikkeuksellisen pitkään, hän äänitti Giacomo Puccinin Turandotin keisarin roolin vuonna 2001 ja Wolfgang Amadeus Mozartin Idomeneon ylipapin roolin vuonna 2003 – molemmat yli 70-vuotiaana.
Gedda vieraili usein Suomessa 1960-luvulta alkaen. Hän sai hovilaulajan (ruots. hovsångare) arvonimen vuonna 1965.
Kirjallisuutta

Gedda, Nicolai – Sellermark, Aino: Gåvan är inte gratis.  Stockholm:  Bonnier, 1977.  ISBN 91-0-041939-7.
Nimeni on Bill W.

| Nimeni on Bill W> .My Name Is Bill W. |
| --- | --- |

Ohjaaja:  Daniel Petrie
Käsikirjoittaja:  William G. Borchert
Tuottaja:  Daniel Petrie
Säveltäjä:  Laurence Rosenthal
Kuvaaja:  Neil Roach
Leikkaaja:   Paul Rubell  John Wright 
Pääosat:   James Woods  James Garner 
Valmistustiedot
Valmistusmaa:  Yhdysvallat
Tuotantoyhtiö:  Warner Bros. Television
Levittäjä:  Warner Bros. Television Netflix
Ensi-ilta:  1989
Kesto:  100 min
Alkuperäiskieli:  englanti
Aiheesta muualla
IMDb 
Elonet
AllMovie
Infobox OKNimi-testi OK: 
Nimeni on Bill W. (engl. My Name Is Bill W.) on vuoden 1989 Hallmark Hall of Fame -televisioelokuva, jonka ohjasi Daniel Petrie. Pääosia siinä näyttelevät James Woods ja James Garner. Käsikirjoittaja William G. Borchert perusti elokuvan tositarinaan William Griffith Wilsonista ja tohtori Robert Holbrook Smithistä, jotka perustivat AA-liikkeen (Nimettömät Alkoholistit). Woods voitti roolistaan Wilsonina Emmy-palkinnon. Lisäksi elokuva sai kuusi muuta Emmy-ehdokkuutta ja kaksi Golden Globe -ehdokkuutta.
Elokuvaa levitti Warner Bros. Television. Sen tuottajana toimi Paul Rubell ja musiikin sävelsi Laurence Rosenthal. Kuvaajana toimi Neil Roach sekä leikkaajina Paul Rubell ja John Wright. 30. huhtikuuta 1989 julkaistu elokuva kestää 100 minuuttia.
Roolit

| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
|  George Coe  | … |  Frank Shaw   |
|  James Garner  | … |  tohtori Robert Holbrook Smith, ”tohtori Bob”   |
|  Robert Harper  | … |  tohtori Jeremy Partlin   |
|  Joe Inscoe  | … |  Fred   |
|  Mark Joy  | … |  Guy Kolb   |
|  Gary Sinise  | … |  Ebby Thacher   |
|  Rick Warner  | … |  Bill Dotson   |
|  Fritz Weaver  | … |  tohtori Burnham   |
|  JoBeth Williams  | … |  Lois Wilson 'Lo' Wilson   |
|  James Woods  | … |  William Griffith Wilson, ”Bill W.”   |
Aiheesta muualla

Ebert, Roger: The man who sobered up RogerEbert.com.  1.8.2012. Viitattu 30.6.2021. (englanniksi)
Nikolai Beloborodov

Nikolai Ivanovitš Beloborodov (1827–1912) oli venäläinen harmonikanrakentaja.
Beloborodov kehitti Tulassa ensimmäisen kromaattisen venäläisen näppäinharmonikan vuonna 1870. Instrumentti oli kolmirivinen ja se oli merkittävä edistysaskel venäläisiin harmonikkamalleihin, jotka olivat olleet siihen asti diatonisia yksi- tai kaksirivisiä soittimia. Instrumentti oli ensiaskel arvostetun venäläisen bajan-harmonikkatyypin kehittymisessä.
Nikolai Belov

| Mitalit> Maa:   Neuvostoliitto.Miesten kreikkalais-roomalainen paini. Olympialaiset  | Mitalit> Maa:   Neuvostoliitto.Miesten kreikkalais-roomalainen paini. Olympialaiset  | Mitalit> Maa:   Neuvostoliitto.Miesten kreikkalais-roomalainen paini. Olympialaiset  | Maa:   Neuvostoliitto> Miesten kreikkalais-roomalainen paini. |
| --- | --- | --- | --- |
|  Pronssia | Helsinki 1952 | 79 kg |  |
| EM-kilpailut  | EM-kilpailut  | EM-kilpailut  |  |
|  Kultaa | Praha 1947 | 79 kg |  |
Nikolai Grigorjevitš Belov (ven. Николай Григорьевич Белов, 23. marraskuuta 1919 Fjodorovskoje, Venäjän SFNT – 1987) oli neuvostoliittolainen kreikkalais-roomalaisen tyylin painija, olympiamitalisti ja Euroopan mestari.
Belov voitti kreikkalais-roomalaisen painin 79 kilogramman sarjassa olympiapronssia Helsingissä 1952 ja Euroopan mestaruuden Prahassa 1947.
Nyrkkeilyn Euroopan-mestaruuskilpailut

Nyrkkeilyn Euroopan-mestaruuskilpailut ovat nyrkkeilykilpailut, joissa ratkaistaan amatöörinyrkkeilyn euroopanmestaruudet. Kilpailut käydään Euroopan amatöörinyrkkeilyliiton EABAn alaisuudessa. Nykyisin kilpailut käydään joka toinen vuosi.
Miesten kilpailut

| 0 | 1 | 2 | 3 | 4 |
| --- | --- | --- | --- | --- |
|  1. 1925 Tukholma  2. 1927 Berlin  3. 1930 Budapest  4. 1934 Budapest  5. 1937 Milano  6. 1939 Dublin  7. 1942 Breslau  7. 1947 Dublin  8. 1949 Oslo  |  9. 1951 Milano  10. 1953 Varsova  11. 1955 Länsi-Berliini  12. 1957 Praha  13. 1959 Luzern  14. 1961 Belgrad  15. 1963 Moskova  16. 1965 Itä-Berliini  17. 1967 Rooma  18. 1969 Bukarest  |  19. 1971 Madrid  20. 1973 Belgrad  21. 1975 Katowice  22. 1977 Halle  23. 1979 Köln  24. 1981 Tampere  25. 1983 Varna  26. 1985 Budapest  27. 1987 Torino  28. 1989 Ateena  |  29. 1991 Göteborg  30. 1993 Bursa  31. 1996 Vejle  32. 1998 Minsk  33. 2000 Tampere  34. 2002 Perm  35. 2004 Pula  36. 2006 Plovdiv  37. 2008 Liverpool  |  38. 2010 Moskova  39. 2011 Ankara  40. 2013 Minsk  41. 2015 Samokov  42. 2017 Harkova  43. 2019 Minsk  44. 2022 Jerevan  |
Nurmeksen kihlakunta

Nurmeksen kihlakunta muodostettiin vuoden 1996 kihlakuntauudistuksessa, ja se toimi vuoden 2007 loppuun. Kihlakuntaan kuuluivat Juuka, Nurmes ja Valtimo. Kihlakunta sijaitsi aluksi Pohjois-Karjalan läänissä ja vuoden 1997 lääniuudistuksen jälkeen Itä-Suomen läänissä.