stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Mauritius
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Mauritius Wikimedia Commonsissa
| n k Afrikan valtiot |
| --- | --- | --- |
|  Pohjois-Afrikka |  Algeria  Egypti  Libya  Marokko  Mauritania  Sudan  Tunisia  |  |
|  Länsi-Afrikka |  Benin  Burkina Faso  Gabon  Gambia  Ghana  Guinea  Guinea-Bissau  Kamerun  Kap Verde  Kongon tasavalta  Liberia  Mali  Norsunluurannikko  Niger  Nigeria  Päiväntasaajan Guinea  São Tomé ja Príncipe  Senegal  Sierra Leone  Togo  |  |
|  Keski-Afrikka |  Burundi  Keski-Afrikan tasavalta  Kongon demokraattinen tasavalta  Ruanda  Tšad  |  |
|  Itä-Afrikka |  Djibouti  Eritrea  Etelä-Sudan  Etiopia  Kenia  Seychellit  Somalia  Tansania  Uganda  |  |
|  Eteläinen Afrikka |  Angola  Botswana  Etelä-Afrikka  Komorit  Lesotho  Madagaskar  Malawi  Mauritius  Mosambik  Namibia  Swazimaa  Sambia  Zimbabwe  |  |
 Itsehallintoalueet: Länsi-Sahara kiistanalainen alue  Mayotte  Réunion  Saint Helena 
| n k Kansainyhteisö |
| --- | --- |
Jäsenvaltiot:  Antigua ja Barbuda  Australia  Bahama  Bangladesh  Barbados  Belize  Botswana  Brunei  Dominica  Etelä-Afrikka  Fidži  Gabon  Gambia  Ghana  Grenada  Guyana  Intia  Jamaika  Kamerun  Kanada  Kenia  Kiribati  Kypros  Lesotho  Malawi  Malesia  Malediivit  Malta  Mauritius  Mosambik  Namibia  Nauru  Nigeria  Pakistan  Papua-Uusi-Guinea  Ruanda  Saint Kitts ja Nevis  Saint Lucia  Saint Vincent ja Grenadiinit  Salomoninsaaret  Sambia  Samoa  Seychellit  Sierra Leone  Singapore  Sri Lanka  Swazimaa  Tansania  Togo  Tonga  Trinidad ja Tobago  Tuvalu  Uganda  Uusi-Seelanti  Vanuatu  Yhdistynyt kuningaskunta 
| n k Eteläisen Afrikan kehitysyhteisö (SADC) |
| --- | --- |
Jäsenvaltiot:  Angola  Botswana  Etelä-Afrikka  Kongon demokraattinen tasavalta  Lesotho  Madagaskar  Malawi  Mauritius  Mosambik  Namibia  Sambia  Seychellit  Swazimaa  Tansania  Zimbabwe 
Mauritiuksen kartta
Chamarelin putoukset
Mauritiuksendodo.
Mauritiuksen parlamenttitalo
Mauritiuksen piirikuntakartta
Allas luksuslomakohteessa Mauritiuksella
Sokeriruokoplantaasi Mauritiuksella
Metro Expressin juna
Brian Garfield

| Brian Garfield> Henkilötiedot |
| --- | --- |
Syntynyt: 24. huhtikuuta 1924
Kuollut: 29. joulukuuta 2018 (94 vuotta) Pasadena
Kansalaisuus:  Yhdysvallat
Ammatti:  kirjailija, käsikirjoittaja, muusikko
Kirjailija
Äidinkieli: englanti
Tuotannon kieli: englanti
Palkinnot
 Edgar-palkinto 
Aiheesta muualla
Löydä lisää kirjailijoitaKirjallisuuden teemasivulta
Brian Francis Wynne Garfield (24. huhtikuuta 1924 – 29. joulukuuta 2018 Pasadena) oli yhdysvaltalainen kirjailija, käsikirjoittaja ja muusikko. Hänelle myönnettiin Edgar-palkinto vuonna 1976 jännitysromaanista Ihmismetsästys (1975).
Salanimet

Garfield käytti urallaan useita salanimiä
Bennett Garland
Alex Hawk
John Ives
Drew Mallory
Frank O'Brian
Jonas Ward
Brian Wynne
Frank Wynne
Francis Wynne
Brian Wynne Garfield
Suomennetut teokset

Väkivallan vihollinen, alkuteos: Death wish, suom. Ahti Laine. Karisto 1975. Uusi Kirjakerho 1975 2. p. 1991.ISBN 951-23-3023-7
Kuolema seuraa jälkiä, alkuteos: Relentless, suomennos: J. V. Ilkka. Vaasa Oy 1975 ISBN
Ihmismetsästys, alkuteos: Hopscotch, suom. Kaarina Jaatinen. Karisto 1976, Uusi kirjakerho, 1977 ISBN
Koltšakin kulta, alkuteos: Kolchak's gold, suom. Väinö J. Tervaskari. Karisto 1977. 2. p. Karisto 1992. ISBN 951-23-3185-3
Kuoleman pyörteissä, alkuteos: Death sentence, suom. M. Hossa. Vaasa oy, 1979. ISBN 951-9400-12-5 (Nimiösivulla tekijän nimi virheellisesti Carfield.)
Varjoagentti, alkuteos:  The paladin/ Brian Garfield yhteistyössä "Christopher Creightonin" kanssa ; suom. Antti Virtanen. Otava, 1981 ISBN 951-1-06426-6
Todistaja, alkuteos: Recoil, suom. Esko Halme, Otava, 1982 ISBN 951-1-06745-1
Häikäilemättömät, alkuteos: The bravos,  Suom. R. Rekola. Viihdekirjat, 1968.
Sheriffin kosto, alkuteos: Big country big men, suom. M.-L. Aalto, Viihdekirjat, 1972
Korkein panoksin, alkuteos: The lusty breed, Suom. R. Säämänen. Viihdekirjat, 1969.
Aiheesta muualla

Brian Garfield Internet Movie Databasessa. (englanniksi)
Brian Garfieldin kotisivu
| Auktoriteettitunnisteet  |
| --- | --- |
Kansainväliset:  FAST  ISNI 2  VIAF  WorldCat 
Kansalliset:  Norja  Espanja  Ranska  BnF data  Katalonia  Saksa  Israel  Suomi (KANTO)  Belgia  Yhdysvallat  Ruotsi  Japani  Tšekki 2  3  4  5  6  Korea  Alankomaat 
Taiteenala:  FID 
Henkilöt:  Deutsche Biographie  Elonet 
Muut:  Europeana  SNAC  IdRef
Gandharan kulttuuri

Violetilla on merkitty Swatin eli Gandharan kulttuuri.
Gandharan kulttuurin polttohautausuurna.
Gandharan kulttuuri (tunnetaan myös nimellä Swatin kulttuuri) oli varhainen indoiranilainen kulttuuri noin 1600–500 eaa. Se vaikutti nykyisen Peshawarin lähistöillä. Tuolta ajalta on löydetty hautoja, joissa on vainajia polvet koukuissa ja uurniin haudattuna. Niinpä kulttuuria pidetään ainakin myöhemmissä vaiheissaan yleensä arjalaisvaikutteisena.
Edeltäjiä

Gandharan kulttuuria edelsi esiharappalainen ja harappalainen kulttuuri. Varhaiset kulttuurit, muun muassa indus-kulttuuri, levitti vaikutuksensa tänne. Alueella viljeltiin jo varhain riisiä.
Gandharan kulttuuri

Gandharan kulttuuri vallitsi pohjoisen Induslaakson ja Afganistanin itäisten vuorien rajalla pohjoisessa Pakistanissa aivan Himalajasta länteen noin 1600–500 eaa.
Kulttuuri levisi Swat- ja Dir-joelle pohjoisessa sekä Taxilajoelle kaakossa, ja Gomaljoelle etelässä. Nämä joet ovat Induksen haaran Sindhujoen latvoilla.
Kulttuurille oli ominaista vainajien polttohautaaminen uurniin, joissa oli vainajan kasvot tyyliteltynä kohokuvana. Kulttuuri nousi Gandharan alueella noin 1500 eaa. Tämän kulttuurin yhteyksistä muihin ajan kulttuureihin on huomattavaa väittelyä. Jotkut tutkijat pitävät Gandharan kulttuuria indoiranilaisena eli arjalaisena.
Parpolan mukaan paimentolaisten Gandharan kulttuuriin liittyvää arjalaista asutusta olisi ollut Luoteis-Pakistanissa Swatin seuduilla noin 1600 eaa. ja seuraavassa vaiheessa noin 1300 eaa. Gandharan haudat levisivät Pohjois-Punjabiin. Tämä toinen aalto liittyi puru- ja bharata-heimojen saapumiseen ehkä Kandaharin seuduilta sikäläisen Sarasvati-joen varrelta. Nämä arjalaiset hyökkäsivät myös BMAC-kulttuurin kimppuun.
Gandharan kulttuurin löytöpaikkoja

Timargarha
Aligrama 1000 eaa.
Butkara-II
Katelai
Loebanr I ( Loe Banr I ) arjalaisia hautoja n. 1700 eaa.
Thana
Malatai arjalaisia n. 1700 eaa.
Balambat
Bir-kot-ghundai
Kalako-deray
Kulttuurin jako

Italialaisten tekemä Swatin kulttuurin jako
Ajoitukset ovat edelleen verraten epätarkkoja.
vaihe I esiharappalainen, kot dijin vaikutusta . Chalegain kalliosuojan haudat 3280–2560 cal. eaa.
vaihe II harappalainen, paikallista hienoa keramiikkaa n. 2180 eaa. , mutta toisen lähteen mukaan 2400–2020
vaihe III. 1940–1640 eaa. Chalegaissa, toinen ajoitus 1950–1920 eaa.1900–1700, –1800/1700. Tämä ehkä 1. muuttoaalto Pakistaniin/Intiaan? Ehkä BMAC?
siirtymäkausi III–VI 1800/1700–1400. Esim Aligraman haudasta löydetty aikaan 3350–3000 BP ajoitettua keramiikkaa, joka kuuluu jaksoon IV. Tällöin keramiikka olisi kalenterivuosissa 1740–1050 vuotta vanhaa.
tai IV, V 1600–1300
vaihe IV  1400 eaa.-, kalkoliitti, kiviesineitä, kupariesineitä hautauksissa enimmäkseen ruumiit polvet koukussa, jonkin verran polttohautauksia. Ehkä Punjabin Kalmisto H-kulttuurin aikalainen ja kansa sama kuin siinä.Ajoitettu eri paikoissa näin: Aligrama 1690–1090 cal BC, Loebanr III 1730–1225 cal BC, Timagarha mm 1590–1470 cal bc, ja 15–14 vuosisata eaa. Toiset ajoituksen 3360–3140 bp uncal, mikä vastaa 1510–1285 bc (eaa.) uncal, mikä on kalenterivuosissa noin 1677–2424 eaa.  Erään avuon mukaan Swatin kausi IV 1376–1129, mutta laajemmin kalkoliitti 1740–1129 cal. eaa., monet ajoituksen välillä 1600–1300 cal. eaa. Loenbar III:ssa IV-kausi 1860–1260, Aligramassa 1740–1050 eaa. Eräs Aligrama vaiheen IV kerrostuman hiili ajoitettu vuosirenkailla aikaan 1690–1710 cal. eaa. +-60 v.
vaihe V: myöhäispronssikausi, polvet koukussa hautauksia ja paljon polttohautauksia. Nämä luultavasti Rigveden indo-arjalaisia.  Aligraman haudat 3090–1660 bp uncal, mikä vastaa noin 1230–790 bp uncal, ja 1400–818 bp cal. Toisen arvion mukaan kauden V haudat 1527–823 cal. eaa. Swatin laaksossa noin 1527–. Eräs varhainen Aligraman jakson V 1460+-60 v kalenterivuotta eaa. Tällöin jakso V olisi ollut noin 1400–800 eaa. Aligramassa 1919–480 cal eaa.
vaihe VI rautakautiset haudat
vaihe VII
Muita varhaisia vedalaisen ajan kulttuureja ja löytöpaikkoja

Näihin aikoihin suuret kaupunkikeskukset hajosivat
Jhukar ja Myöhäis-Kulli Keski-Pakistanin jokilaaksossa ja läntisillä vuorilla
Pirak 1700/1600–700
Kalmisto H -kulttuuri Punjabissa, mm Kudwala
Rangpur IIb ja IIc Kathiawarissa, Kutchissa
Okralla maalattu keramiikka kulttuuri n. 1700–1200 eaa., kytkeytyy Harappan kulttuuriin
Aiheesta muualla

The human past: Chapter 14 - South Asia: From Early Villages to Buddhism (Arkistoitu – Internet Archive)
Astana

| Astana (Астана) |
| --- | --- |

 lippu:  vaakuna
 Astana
 Koordinaatit: 51°10′0″N, 71°26′0″E 
Valtio:  Kazakstan
* linnoitus:  1830
* kaupungiksi:  1832
* pääkaupungiksi:  1997
Väkiluku (2018)  ():  1 068 000
Aikavyöhyke:  UTC+5
Postinumero:  010000-010015
Suuntanumero(t):  +7 7172
 
 www.astana.kz 
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Astana (kaz. Астана), (Neuvostoliiton aikana Tselinograd, vuosina 2019–2022 Nur-Sultan) on Kazakstanin pääkaupunki ja maan toiseksi suurin kaupunki Almatyn jälkeen. Kaupungin väkiluvun arvioitiin olevan 1 068 000 vuonna 2018. Hallinnollisesti se on suoraan Kazakstanin tasavallan alaisuudessa. Kaupunki sijaitsee Kazakstanin keskiosissa, Išim-joen varrella keskellä Keski-Aasian aroaluetta.
Historiaa

Paikkakunta on vaihtanut nimeään useaan otteeseen. Siperialainen kasakkajoukko Omskista perusti Ishimin yläjuoksulle Aqmola-nimisen (Ақмола, Akmola) linnoituksen vuonna 1830. Aqmola tarkoittaa kazakin kielessä valkoista hautaa, joka on myöhemmin käännetty tarkoittamaan valkoista mausoleumia. Linnoitettu kasakkakylä muutettiin kaupungiksi vuonna 1832 nimellä Aqmolinsk (Akmolinsk). Vuonna 1961 kaupunki sai nimen Tselinograd ja siitä tuli Tselinogradin piirin hallintokaupunki.
Neuvostoliiton taistellessa toisessa maailmansodassa Akmolinskia käytettiin evakuoitujen läntisten teollisuuslaitosten väliaikaisena sijaintipaikkana. Myös paikalliset tehtaat muutettiin palvelemaan sotateollisuutta. Sodanjälkeisenä aikana Akmolinsk palveli edelleen teollisuuden väliaikaisena toimipaikkana, koska Neuvostoliiton läntiset teollisuusalueet olivat suurelta osin raunioituneet. Lisäksi siirrettiin väestöä, ja Kazakstaniin tehtiin generalissimus Josif Stalinin määräämiä Volgan saksalaisten pakkosiirtoja. Vuonna 1989 heitä ja heidän jälkeläisiään asui Kazakstanissa lähes miljoona, mikä oli noin puolet Neuvostoliiton saksalaisten kokonaismäärästä.
Neuvostojohtaja Nikita Hruštšovin 1950-luvulla aloittama maatalousohjelma pyrki maataloustuotannon lisäämiseen. Kampanjaa johdettiin Akmolinskista. Pohjois-Kazakstanissa ja Länsi-Siperiassa otettiin käyttöön uusia viljelymaita yhteensä 42 miljoonaa hehtaaria, vaikkakin tiedettiin ilmaston kuivuuden haittaavan viljelyä. Kazakstaniin muodostettiin noin 100 000 hehtaarin jättiläissovhooseja. Suuri määrä työntekijöitä, erityisesti venäläisiä, muutti alueelle. Se pienensi entisestään kazakkien suhteellista osuutta väestöstä.
Kun Kazakstan itsenäistyi vuonna 1991, kaupunki ja alue sai vuosiksi 1992–1998 jälleen nimen Aqmola. Vuonna 1994 tehtiin päätös pääkaupungin siirtämisestä Almatysta Aqmolaan. Pääkaupunki siitä tuli joulukuussa 1997 ja kaupunki sai kesäkuussa 1998 nimen Astana. Nimi Astana tarkoittaa kirjaimellisesti Pääkaupunkia . Vuonna 2019 Kazakstanin parlamentti antoi kaupungin uudeksi nimeksi Nur-Sultan maan itsevaltiaan Nursultan Nazarbajevin kunniaksi. Kazakstanin presidentti Kasym-Žomart Tokajev ilmoitti 13. syyskuuta 2022, että kaupunki nimetään jälleen Astanaksi. Uuden nimenvaihdoksen taustalla arvioidaan olevan Nazarbajevin vallan heikkeneminen ja Tokajevin vallan kasvaminen.
Historiaa > Väestön kehitys

Kaupunki on kasvanut voimakkaasti pääkaupunkiaikanaan. Vuosien 1989 ja 2009 välisenä aikana kaupunki kohosi Kazakstanin kahdeksanneksi suurimman kaupungin sijalta maansa toiseksi suurimmaksi kaupungiksi.
| Vuosi | Väestö 1897 | Väestö 1959 | Väestö 1970 | Väestö 1979 | Väestö 1989 | Väestö 1999 | Väestö 2009 | Väestö 2012 | Väestö 2018 |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| Väkiluku | &&&&&&&&&&&09688.&&&&009 688 | &&&&&&&&&0102276.&&&&00102 276 | &&&&&&&&&0179514.&&&&00179 514 | &&&&&&&&&0233638.&&&&00233 638 | &&&&&&&&&0276003.&&&&00276 003 | &&&&&&&&&0328341.&&&&00328 341 | &&&&&&&&&0613006.&&&&00613 006 | &&&&&&&&&0742918.&&&&00742 918 | &&&&&&&&01068000.&&&&001 068 000 |
Ilmasto

Astana on maailman toiseksi kylmin pääkaupunki Mongolian Ulan Batorin jälkeen.
Ilmasto on kuiva ja mantereinen. Astanan (Akmolan) sääaseman vuosien 1961–1990 mittausten ilman keskilämpötila oli 2,7 °C. Tammikuun keskilämpötila on -15,8 °C ja heinäkuun 21,3 °C. Vuoden keskimääräinen sademäärä on vaatimaton 317,4 millimetriä. Keskimäärin eniten sataa heinäkuussa (49,5 mm) ja vähiten helmikuussa (13,7 mm).
Kaupunki nykyään

Astana on suunniteltu kaupunki, joka perustuu presidentti Nursultan Nazarbajevin ideaan läntisen ja itäisen kulttuurin yhdistämisestä. Kaupungin yleiskaavan on suunnitellut japanilainen arkkitehti Kisho Kurokawa. Bayterek-tornista on tullut kaupungin maamerkki ja symboli. Sen näköalatasanteella on kullattu valos presidentin kämmenestä, johon vierailijat voivat painaa kätensä ja esittää toivomuksen. Maailman tunnetuimmat arkkitehdit ovat osallistuneet kaupungin suunnitteluun. Kauppa- ja viihdekeskus Han Šatyr sekä Rauhan palatsi ovat brittiläisen Norman Fosterin käsialaa. Konserttisalin suunnittelija on italialainen Manfredi Nicoletti. Kaupunkiin on rakennettu yksi Keski-Aasian suurimmista moskeijoista, Hazrat Sultan, johon mahtuu 5000 kävijää. Keskustassa on useita pilvenpiirtäjiä, kuten Emerald-tornit, joita suunnitelman mukaan tulee kolme kappaletta. Vielä on kesken eräitä töitä, muun muassa liikerakennus Abu Dhabi Plaza, josta tulee Keski-Aasian korkein pilvenpiirtäjä. Vuonna 2020 rakennus oli vielä keskeneräinen. Kazakstanin valtion omistamalla öljy- ja kaasuyhtiöllä, joka on nimeltään KazMynayGaz, on pääkonttori Astanassa.
Kaupungissa on erikoistuttu tuottamaan maatalouskoneita tuulieroosioalueille ja siellä on myös kemian, rakennustarvike- ja elintarviketeollisuutta.
Kaupungin liikenteelle erityisen tärkeitä ovat Astanan rautatieasema, joka on maan pohjoisosien tärkein risteysasema, samoin kuin Astanan kansainvälinen lentoasema. Lapsille on lisäksi lastenrautatie. Maanteistä Almatyyn johtava eurooppatie E125 kulkee kaupungin kautta ja lyhyempi E016 päättyy kaupunkiin.
Kulttuuri ja urheilu

Astanan kulttuurimaailmaa edustavat muun muassa filharmoninen orkesteri, historiallinen museo ja taidemuseo, Maksim Gorkille nimetty draamateatteri, baletti ja ooppera.
Astanan jääkiekkojoukkue Barys pelaa KHL-jääkiekkoliigan Tšernyšev-divisioonassa. Joukkueessa on pelannut useita suomalaisia jääkiekkoilijoita ja joukkueen selkärangan muodostaakin vahva ulkomaalaisedustus. Vuoden 2020 koronapandemia katkaisi HC Barysin KHL-kauden 2019-20 kesken pudotuspelien ja kausi 2020-21 alkoi niin ikään pandemian varjossa: kuuden pelatun ottelun jälkeen joukkueessa todettiin 12 koronavirustartuntaa ja tulevat ottelut siirrettiin myöhempään ajankohtaan.
Yliopistot

Astanassa, kuten muissakin kaupungeissa Kazakstanissa, on useita yliopistoja. Näistä tunnetuimpia ovat Nazarbayev University, Eurasian National University sekä Saken Seifullinille nimetty korkeakoulu, jossa on rakennustekniikan, maatalouden, lääketieteen ja pedagogian tiedekunnat. Syksyllä 2020 Kazakstanin opetusministeriö perui opetusluvan 25 yliopiston 60:lta opetusohjelmalta.
Taloja Išimjoen äärellä.
Kazakstanin ulkoministeriö.
Keskustan liikenneruuhkaa.
Astana Tower, liikerakennus, jossa sijaitsee myös Suomen suurlähetystö.
Nur Astanan moskeija.
Astanan lähellä sijainneen naisten työleirin (Alžir) muistomerkki, joka kuvaa naisen päähinettä.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Astana Wikimedia Commonsissa
Kazakstanin alueellinen jako
| --- | --- |
Alueet:  Almaty  Aqmola  Aqtöbe  Atıraw  Etelä-Kazakstan  Itä-Kazakstan  Jambıl  Karaganda  Länsi-Kazakstan  Mañğıstaw  Pavlodar  Pohjois-Kazakstan  Qızılorda  Qostanay 
Kaupungit:  Almaty  Astana (pääkaupunki)  Baikonur 
| n k Euroopan pääkaupungit |
| --- | --- |
Itsenäiset valtiot:  Amsterdam, Alankomaat  Andorra la Vella, Andorra  Ankara, Turkki  Astana, Kazakstan  Ateena, Kreikka  Baku, Azerbaidžan  Belgrad, Serbia  Berliini, Saksa  Bratislava, Slovakia  Bern, Sveitsi  Bryssel, Belgia  Budapest, Unkari  Bukarest, Romania  Chișinău, Moldova  Dublin, Irlanti  Helsinki, Suomi  Jerevan, Armenia  Kiova, Ukraina  Kööpenhamina, Tanska  Lissabon, Portugali  Ljubljana, Slovenia  Lontoo, Iso-Britannia  Luxemburg, Luxemburg  Madrid, Espanja  Minsk, Valko-Venäjä  Monaco2  Moskova, Venäjä  Nikosia, Pohjois-Kypros1  Oslo, Norja  Praha, Tšekki  Pariisi, Ranska  Podgorica, Montenegro  Pristina, Kosovo1  Reykjavík, Islanti  Riika, Latvia  Rooma, Italia  San Marino, San Marino  Sarajevo, Bosnia ja Hertsegovina  Skopje, Pohjois-Makedonia  Sofia, Bulgaria  Suhumi, Abhasia1  Tallinna, Viro  Tbilisi, Georgia  Tirana, Albania  Tiraspol, Transnistria1  Tskhinvali, Etelä-Ossetia1  Tukholma, Ruotsi  Vaduz, Liechtenstein  Valletta, Malta  Varsova, Puola  Vatikaani2  Vilna, Liettua  Wien, Itävalta  Zagreb, Kroatia 
1 Valtio tai alue on julistautunut itsenäiseksi, mutta sen itsenäisyyttä ei ole kansainvälisesti tunnustettu. 2 Valtio on kaupunkivaltio.
| Auktoriteettitunnisteet  |
| --- | --- |
Kansainväliset:  FAST  VIAF 2  WorldCat 
Kansalliset:  Ranska  BnF data  Katalonia  Saksa 2  Israel  Yhdysvallat  Tšekki  Kroatia  Puola 
Maantieteelliset:  MusicBrainz area 
Muut:  Encyclopedia of Modern Ukraine  IdRef  İslâm Ansiklopedisi 
Panorama joelta Astanan kantakaupunkiin. Keskellä presidentin virka-asunto Ak Orda.
Ulysses S. Grant

| Ulysses S>  Grant |
| --- | --- |

Yhdysvaltain 18. presidentti
 4. maaliskuuta 1869 – 4. maaliskuuta 1877  
Varapresidentti:  Schuyler Colfax (1869–1873), Henry Wilson (1873–1875)
Edeltäjä:  Andrew Johnson
Seuraaja:  Rutherford B. Hayes
Henkilötiedot
Syntynyt: 27. huhtikuuta 1822  Point Pleasant Ohio
Kuollut: 23. heinäkuuta 1885 (63 vuotta)  Mount McGregor, New York
Kansalaisuus:   yhdysvaltalainen
Ammatti:  sotilas maanviljelijä myyjä
Puoliso:  Julia Dent Grant
Tiedot
Puolue:  Republikaanit
Uskonto:  metodisti
 Nimikirjoitus
Sotilaspalvelus
Lempinimi:  Unconditional Surrender
Palvelusmaa(t):   Yhdysvallat (Pohjoisvaltiot)
Palvelusvuodet:  1839–1854 1861–1869
Sotilasarvo:   armeijakenraali
Taistelut ja sodat:  Meksikon–Yhdysvaltain sota Yhdysvaltain sisällissota
Ulysses S. Grant (syntyjään Hiram Ulysses Grant, 27. huhtikuuta 1822 – 23. heinäkuuta 1885) oli Yhdysvaltain sisällissodassa pohjoisvaltioiden armeijaa johtanut kenraali sekä Yhdysvaltain 18. presidentti (1869–1877). Hän toimi ennen presidentiksi nousuaan Unionin armeijassa ja nousi lopulta koko maan asevoimien komentajaksi. Presidentiksi noustessaan hänellä ei juuri ollut poliittista kokemusta: hän toimi ennen presidenttikauttaan vain muutaman kuukauden ajan Yhdysvaltain sotaministerinä.
Presidenttinä Grantin merkittävin saavutus oli Yhdysvaltain ja Ison-Britannian välien parantaminen. Grantin hallinto kärsi kuitenkin laajasta korruptiosta ja erityisesti intiaanien asema heikkeni Grantin kauden aikana huomattavasti.
Nuoruus

Hiram Ulysses Grant syntyi 27. huhtikuuta 1822 Point Pleasantissa, Ohiossa. Hän kuitenkin muutti vanhempiensa, Jesse ja Hannah Simpson Grantin, kanssa jo seuraavana vuonna Georgetowniin, jossa Jesse pyöritti tavernaa. Vuonna 1839 Jesse järjesti Hiram Ulyssesille paikan maineikkaaseen West Pointin sotilasakatemiaan. West Pointissa toiminut kongressiedustaja Thomas L. Hamer merkitsi Hiramin nimen virheellisesti muotoon Ulysses Simpson Grant. Hiram ei koskaan korjannut virhettä, vaan ryhtyi käyttämään virheellistä nimeään. West Pointissa ollessaan Grant tuli tunnetuksi taitavana hevosmiehenä, joskin muuten häntä pidettiin keskivertoa heikompana opiskelijana. Hän valmistui akatemiasta vuonna 1843.
Valmistumisensa jälkeen Grant määrättiin second lieutenantiksi (vastaa suurin piirtein aliluutnanttia) 4. jalkaväkirykmenttiin, jonka tukikohta sijaitsi Barracksissa, Missourissa. Vuonna 1844 hän tapasi West Pointissa olleen opiskelijatoverinsa siskon, Julia Dentin. Kaksi vuotta myöhemmin Grant taisteli rykmenttinsä mukana Meksikon–Yhdysvaltain sodassa, josta hän palasi Missouriin sodan päätyttyä vuonna 1848. Samana vuonna hän meni naimisiin Julia Dentin kanssa; pari sai yhteensä neljä lasta, jotka kaikki selvisivät aikuisikään asti. Avioliiton solmimisen jälkeen Grant joutui viettämään aikaa erossa perheestään, kun hänet aina välillä kutsuttiin armeijan palvelukseen. Hän erosi armeijasta vuonna 1852.
Nousu presidentiksi > Skandaalit

Grantin kausia presidenttinä varjostivat useat skandaalit ja korruptio, vaikka Grant ei niihin itse osallistunutkaan. Hänen ensimmäisen kautensa aikana ryhmä pörssikeinottelijoita, joista tunnetuimmat olivat James Fisk ja Jay Gould (1836–1892), pyrki vaikuttamaan Grantin hallinnon toimintaan ja siten manipuloimaan kullan arvoa. Seurauksena oli mustana perjantaina 24. syyskuuta 1869 tunnettu pörssiromahdus. Vaikka Grant ei itse ollut tietoinen keinottelusta, hänen maineensa heikkeni, koska hän tunsi sekä Fiskin että Gouldin henkilökohtaisesti.
Toinen merkittävä skandaali sattui vuonna 1875, kun Yhdysvalloissa paljastui miljoonien arvoinen verohuijaus. Tislaajat ja alkoholin jälleenmyyjät tienasivat miljoonia dollareita, kun liittovaltion viranomaiset auttoivat heitä kiertämään alkoholiveroja. Yksi salaliittolaisista oli Grantin henkilökohtainen ministeri Orville E. Babcock. Tästä huolimatta Grant vapautettiin kaikista tapaukseen liittyvistä syytteistä.
Grantin presidenttikauden aikana oli tullut tavaksi, että virkoihinsa päässeet poliitikot palkitsivat kannattajiaan nimittämällä näitä muihin virkoihin. Grant pyrki estämään tätä perustamalla korruptiota vastaan toimineen virkamieskomission, jonka tarkoitus oli saada liittovaltion virkoihin ihmisiä pätevyyden eikä poliittisten syiden perusteella. Kongressi kuitenkin vastusti komissiota, minkä vuoksi sen rahoitus lopetettiin vuonna 1876. Ratkaisu virkamiesongelmaan saatiin vasta vuonna 1883, kun presidentti Chester Arthur hyväksyi Pendleton Civil Service Act -lakiehdotuksen.