stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
PostgreSQL
Ominaisuudet > Muut ominaisuudet

Viite-eheysrajoitteet mukaan lukien viiteavain -rajoitteet, sarakerajoitteet, ja rivitarkistukset
Näkymät
Täydet, sisä-, ja ulko- (vasen ja oikea) liitokset
Sisäkyselyt
Transaktiot
Vahva SQL:2003 standardinmukaisuus
Salatut yhteydet (SSL:n avulla)
Binääri- ja tekstimuotoisten suurten objektien varastointi
Varmuuskopiointi palvelimen ollessa toiminnassa
Arvoalueet
Taulutilat
Tallennuspisteet
Tietokannan palautus haluttuun tilanteeseen aikamääreen perusteella (Point-in-time recovery)
Versiossa 12 uutuutena on tuotetut sarakkeet, joiden arvo lasketaan uudelleen automaattisesti näkymän tavoin ilman tarvetta triggerille. Esimerkiksi taulussa voisi olla sarakkeet leveys, korkeus ja pinta-ala, joista viimeksi mainittu lasketaan automaattisesti kahden muun perusteella. Tuotettu arvo säilötään eikä sitä lasketa uudelleen arvoa hakevan kyselyn aikana.
Ominaisuudet > Ulkopuoliset lisäominaisuudet

Maantieteelliset oliot käyttäen PostGIS:iä. GPL-lisensoitu.
Täysi tekstihaku käyttäen OpenFTS:iä. GPL-lisensoitu.
Useita asynkronisia isäntä/orja replikointiohjelmistoja, muun muassa Slony-I (BSD lisenssi) ja Mammoth Replicator (Arkistoitu – Internet Archive) (PostgreSQL lisenssi).
Suosio

Toukokuussa 2023 Stack Overflow -sivustolla tehdyn kyselyn mukaan PostgreSQL on noussut suosituimmaksi tietokantamoottoriksi. Kolme vuotta aiemmin tehdyn tuloksen mukaan MySQL oli suosituin ja PostgreSQL oli toisella sijalla. Kaupallisista tietokonemoottoreista suosituin oli Microsoft’s SQL Server. Kysely on suunnattu ohjelmistokehittäjille eikä siten kerro miten paljon tuotantokäytössä on asennettuna.
Aiheesta muualla

PostgreSQL Website
PostgreSQL Documentation
Open Source Database Network
Database Journal articles on PostgreSQL
Peter Pilz

Peter Pilz
Peter Pilz (s. 22. tammikuuta 1954 Kapfenberg) on itävaltalainen journalisti ja poliitikko. Hän oli parlamentissa 31 vuotta Vihreiden edustajana ja puolueen johdossakin.
Pilz väitteli kansantalouden tohtoriksi Wienin yliopistosta 1979.
Pilzin lista

Pilz jätettiin kesäkuussa 2017 valitsematta vihreiden ehdokkaaksi tulevissa parlamenttivaaleissa. Tämän jälkeen Pilz muodosti oman itsenäisen Pilzin listan, joka lopulta päihitti vihreät mielipidemittauksissa. Varsinaisissa vaaleissa vihreät jäi äänikynnyksen alle pudoten parlamentista, kun taas Pilzin listan onnistui ylittää neljän prosentin äänikynnys.
Marraskuussa 2017 Pilz jätti paikkansa perustamansa puolueen johdossa eikä myöskään ottanut paikkaansa parlamentissa vastaan, kun Falter-lehdessä oli väitetty hänen seksuaalisesti ahdistelleen erästä Euroopan kansanpuolueen naisjäsentä konferenssissa neljä vuotta aiemmin. Myös eräs vihreiden jäsen syytti tämän jälkeen Pilziä ahdistelusta. Pilz otti parlamenttipaikkansa vastaan toukokuussa 2018, kun syyttäjä oli päättänyt tutkimuksensa väitteisiin liittyen.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Peter Pilz Wikimedia Commonsissa
Peliko

| Peliko |
| --- | --- |

Perustettu:  1985 (Peliko-nimellä) 1940-luku (historian alku)
Kotipaikka:   Raisio, Suomi
Tuotteet:  pelit
Emoyhtiö:  Oy Martinex Ab
Sisaryhtiöt:  Artia
Kotisivu:  https://www.martinex.fi/tuotemerkit/peliko
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Peliko on Oy Martinex Ab:n omistama suomalainen pelivalmistaja. Pelikon kuuluisimpia pelejä ovat muun muassa Kari Mannerlan luomat Afrikan tähti- ja Inkan aarre -lautapelit sekä Pekka-pelikortit. Peliko-nimellä yhtiö sai alkunsa vuonna 1985, mutta pelien valmistuksen historia ulottuuselvennä 1940-luvulle saakka.
Yhtiön tuotantotilat sijaitsevat Raisiossa.
Pekka Jokinen

Pekka Jokinen voi tarkoittaa seuraavia:
Pekka Jokinen, suomalainen ympäristöpolitiikan tutkija, Itä-Suomen yliopiston professori
Pekka Jokinen, suomalainen lääkäri ja kansanedustaja
Pekka Jokinen (oik. Tomi Riionheimo), Eläkeläiset-yhtyeen graafikko
| --- | --- |
: Tämä on täsmennyssivu, joka luettelee monimerkityksisen käsitteen eri merkitykset tai useita eri henkilöitä. Artikkelisivuja, joiden nimessä tai tekstissä lukee ”Pekka Jokinen”, voi hakea sivunnimihaulla, laajalla sivunnimihaulla tai tekstihaulla.
Percy Oliver

| Mitalit> Maa:   Australia.Miesten uinti.Kansainyhteisön kisat  | Mitalit> Maa:   Australia.Miesten uinti.Kansainyhteisön kisat  | Mitalit> Maa:   Australia.Miesten uinti.Kansainyhteisön kisat  | Maa:   Australia> Miesten uinti. |
| --- | --- | --- | --- |
|  Kultaa | Sydney 1938 | 110 jaardin  selkäuinti |  |
|  Pronssia | Sydney 1938 | 3 × 110 jaardin  sekauinti |  |
Percival "Percy" Cole Oliver (1. huhtikuuta 1919 – 9. heinäkuuta 2011) oli australialainen uimari, joka kilpaili selkäuinnissa. Hän osallistui vuoden 1936 kesäolympialaisiin.
Seitsemäntoista vuoden iässä hän osallistui vuoden 1936 Berliinin kesäolympialaisiin, jossa sijoittui seitsemänneksi miesten 100 metrin selkäuinnissa. Kaksi vuotta myöhemmin hän voitti kultaa Brittiläisen imperiumin kisoissa Sydneyssä vuonna 1938. Hän voitti myös pronssia Australian uintijoukkueessa 3 x 110 jaardin sekauinnissa. Lisäksi hän kilpaili 110 jaardin vapaauinnissa.
Hän kuoli heinäkuussa 2011 92 vuoden iässä.
Peter Sack

Peter Sack (s. 27. heinäkuuta 1979 Schkeuditz) on saksalainen kuulantyöntäjä.
Sack voitti vuonna 1997 pronssia nuorten EM-kisoissa Ralf Bartelsin ja Mikuláš Konopkan jälkeen. Seuraavana vuonna hän sijoittui neljänneksi nuorten maailmanmestaruuskilpailuissa. Vuoden 2008 sisäratojen maailmanmestaruuskilpailuissa Sack sijoittui kahdeksanneksi ja Berliinin MM-kisoissa 2009 hän jäi ilman tulosta loppukilpailussa. Muuten hän on arvokisoissa jäänyt karsintaan. Näin kävi muun muassa Ateenan ja Pekingin olympialaisissa.
Sackin ennätys on 17. toukokuuta 2008 Versmoldissa työnnetty 21,19. Sisällä Sack on työntänyt 20,88 (2008). Saksan mestaruuden Sack on voittanut ulkoradoilla vuonna 2007 ja sisäradoilla vuosina 2007 ja 2008. Euroopan cupin kuulakilpailun hän on voittanut 2007 ja 2008.
Peter Sackin veli René Sack on myös kuulantyöntäjä.
Aiheesta muualla

Peter ja René Sackin kotisivut
Sack Pekingin olympialaisten sivuilla
Pekka Lanko

Pekka Lanko (ent. Rantala; 1941 Pessalompolo, Ylitornio – 11. maaliskuuta 2016 Rovaniemi), tunnettu kutsumanimellä ”Lanko-Pekka”, oli lappilainen kirjailija ja juontaja, joka tunnetaan Peräpohjolan murteen vaalijana, Tornionlaakson historian kertojana ja monenlaisten Lapin tapahtumien juontajana. Lanko oli koulutukseltaan metsätalousinsinööri ja teki työuransa metsälehtorina Lapin metsäkoululla, Tammelan työnjohtajakoululla ja Rovaniemen metsäopistolla.
Kirjallista tuotantoa

Rajamiehiä ja väärtejä. Lapin rajavartiosto 75 vuotta. Rovaniemi: Lapin rajavartioston kilta, 1994 (Pohjolan painotuote)
Sannooko nimi mithään? Omakustanne, 1996. Lapin Kansan takasivun pääkirjoituksia vuosilta 1988-1994.
Metsästäjä-lehden pakinat 1998-1999.
Rajapaalu. Toim. Pekka Lanko [et al.]. Lapin rajavartioston kilta, 1999.
Minun väylä. Pello: Meän väylä, 1999 (Jyväskylä: Gummerus). Meän väylä-lehden pakinoita vuosilta 1997-1998.
Ikäheimo, Albert. Karhu-Alpi muistelee [Äänite]. Tekijät: Leino, Seppo; Hast, Mauri; Lanko-Pekka. Studio Sele 2003.
Me tulemme taas. Tukkilaiskisat kautta aikojen. Toim. Mauri Hast, Pekka Lanko. Mauri Hast, 2009.
Kenttä - Pessalompolon Kenttäniemi sanoin ja kuvin. Omakustanne, 2016.
Panthéon

Pariisin Panthéonin (1789) on suunnitellut arkkitehti Jacques-Germain Soufflot.
Panthéon on alkujaan Pyhän Genevièven kirkoksi vuonna 1789 valmistunut rakennus Pariisin Latinalaiskorttelissa. Tyyliltään uusklassismia edustavan kirkon suunnitteli arkkitehti Jacques-Germain Soufflot. Panthéon on erityisen tunnettu Ranskan suurmiesten hautapaikkana. Rakennus sijaitsee Montagne Sainte-Genevièven huipulla, ja korkean sijaintinsa ansiosta se näkyy yli koko kaupungin.
Historia

Panthéonin rakennustyöt käynnisti kuningas Ludvig XV. Hän halusi korvata vanhan ja rappeutuneen pyhän Genevièven kirkon uudella temppelillä, joka sopisi paremmin Pariisin nimikkopyhimyksen arvolle. Tarinan mukaan kuningas, joka oli sairastunut vakavasti johtaessaan Ranskan armeijaa Itävallan perimyssodassa, oli luvannut rakentaa Genevièvelle uuden kirkon, mikäli selviäisi hengissä.
Arkkitehti Jacques-Germain Soufflot’n suunnitteleman kirkon perustukset laskettiin vuonna 1758. Taloudellisten vaikeuksien vuoksi se valmistui vasta vuonna 1789, ja rakennustyöt saattoi Soufflot’n kuoltua loppuun hänen oppilaansa Jean-Baptiste Rondelet. Rakennus on uusklassismin ensimmäisiä huomattavia edustajia. Sen julkisivu päätykolmioineen on kopio antiikin Rooman kaikkien jumalten temppelistä Pantheonista, mutta uusklassinen kupoli antaa sille esikuvastaan poikkeavan ulkoasun.
Panthéon valmistui samana vuonna kuin Ranskan vallankumous alkoi. Vallankumoushallitus, joka vastusti kristinuskoa, määräsi sen muutettavaksi kirkosta Ranskan suurmiesten hautapaikaksi. Ensimmäiset kirkkoon haudatut olivat Honoré Mirabeau ja Voltaire vuonna 1791. Myöhemmin Panthéon yritettiin kahdesti muuttaa takaisin kirkoksi, mutta nämä muutokset olivat lyhytaikaisia, ja sen asema suurmiesten mausoleumina on säilynyt meidän päiviimme asti. Rakennuksen päätykolmiossa on teksti AUX GRANDS HOMMES  LA PATRIE RECONNAISSANTE (”Suurille miehille kiitolliselta isänmaalta”).
Fyysikko Léon Foucault hämmästytti vuonna 1851 yleisöä suorittamalla Panthéonissa kuuluisan kokeen, jossa hän todisti Maan pyörimisliikkeen 67 metriä pitkän Foucault’n heilurin avulla.
Panthéon hautapaikkana

Ranskan vallankumouksen vuosina Panthéoniin haudattiin vallankumousmiesten ihailemat filosofit Voltaire ja Jean-Jacques Rousseau sekä useita vallankumouksen sankareita. Monet jälkimmäisistä, kuten Honoré Mirabeau ja Jean-Paul Marat, siirrettiin myöhemmin muualle. Napoleon I:n keisarivuosina 1806–1815 Panthéoniin haudattiin kaikkiaan 42 vainajaa, useimmat poliitikkoja tai sotilaita.
Napoleonin kauden jälkeen Panthéon jätettiin pitkäksi aikaa rauhaan. Seitsemänkymmenen vuoden aikana temppeliin siirrettiin vain sen oma arkkitehti Jacques-Germain Soufflot vuonna 1829. 1880-luvulla Panthéon kuitenkin otettiin näyttävästi takaisin käyttöön: vuonna 1885 siellä pidettiin kansallissankarina juhlitun kirjailija Victor Hugon muhkeat hautajaiset, ja vallankumouksen satavuotisjuhlien yhteydessä 1889 sinne siirrettiin neljän vallankumoussotien sankarin ruumiit. Tämän jälkeen Panthéonissa on järjestetty säännöllisesti useita hautajaisia joka vuosikymmen.
Edellä mainittujen lisäksi Panthéonin kuuluisimpiin vainajiin kuuluvat kirjailija Émile Zola (1902), hävittäjä-ässä Georges Guynemer (1917), pistekirjoituksen keksijä Louis Braille (1952), toisen maailmansodan vastarintaliikkeen sankari Jean Moulin (1964), Euroopan unionin luojiin kuulunut Jean Monnet (1988) ja kirjailija Alexandre Dumas vanhempi (2002). Vuonna 1995 fyysikko Marie Curiestä tuli ensimmäinen omien ansioidensa perusteella Panthéoniin haudattu nainen (vuonna 1907 Sophie Berthélet sai hautapaikan sieltä akateemikkopuolisonsa rinnalla, kun perhe ei hyväksynyt puolisoiden erottamista toisistaan). Vuonna 2021 Panthéoniin tuli symbolinen hauta Joséphine Bakerille (ensimmäinen Panthéoniin haudattu tummaihoinen nainen ja ensimmäinen amerikkalaissyntyinen).
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Pariisin Panthéon Wikimedia Commonsissa
Panoraamakuva Panthéonin sisältä
Pete Mahovlich

Pete Mahovlich (2008)
Peter "Pete" Mahovlich (s. 10. lokakuuta, 1946, Timmins, Ontario, Kanada) on kanadalainen entinen jääkiekkoilija ja nykyinen valmentaja.
16-vuotisella NHL-urallaan hyökkääjä Mahovlich teki 288 maalia ja antoi 485 syöttöä tehden 773 tehopistettä 884 ottelussa. Hän pelasi Kanadan joukkueessa vuoden 1972 Summit Series -otteluissa ja vuoden 1976 Kanada Cupissa. Pelaajauran jälkeen hän on ollut valmentaja joukkueissa Toledo Goaldiggers, Colorado Rangers (IHL), Denver Rangers, Fort Worth Fire (CHL) ja Cape Breton Oilers (AHL). Peterin veli, senaattori Frank Mahovlich on myös entinen jääkiekkoilija. He olivat joukkuetovereita Montreal Canadiensissa 1970–1974. Pete tunnetaan myös lempinimellä "Little M". Mahovlichien vanhemmat olivat kotoisin Kroatiasta.
Pete Fountain

Pete Fountain
Pete Fountain (3. heinäkuuta 1930 New Orleans, Louisiana – 6. elokuuta 2016 New Orleans, Louisiana) oli yhdysvaltalainen jazzia soittanut klarinetisti. Hän sai vahvoja vaikutteita Benny Goodmanilta ja Irving Fazolalta. Hän soitti Junior Dixieland Bandin ja Phil Ziton kanssa. Vuosina 1950–1954 hän teki merkittävästi yhteistyötä Basin Street Sixin kanssa; sen kanssa hän myös teki ensilevytyksensä.
Vuonna 1955 Fountainista tuli Dukes of Dixielandin jäsen. Suuren läpimurtonsa hän teki soittamalla The Lawrence Welk Show’ssa vuosina 1957–1959. Hän perusti tämän jälkeen oman klubinsa New Orleansiin. Hän vetäytyi tältä alalta vuonna 2003. Hän teki huomattavia levytyksiä muun muassa Coral-levymerkille vuosina 1959–1965.
Phelps

Phelps voi viitata seuraaviin:
Phelps, kaupunki Yhdysvalloissa New Yorkin osavaltiossa
USS Phelps (DD-360), Yhdysvaltojen laivaston hävittäjä toisen maailmansodan aikana
Sukunimi

Edmund Phelps (s. 1933), yhdysvaltalainen taloustieteilijä, Nobelin taloustieteen palkinnon saaja
Fred Phelps (1929–2014), yhdysvaltalainen uskonnollisen ääriliikkeen Westboron baptistikirkon johtaja
James Phelps (s. 1986), englantilainen näyttelijä, Oliver Phelpsin kaksosveli
Jaycie Phelps (s. 1979), yhdysvaltalainen telinevoimistelija ja olympiavoittaja
Mason Phelps (1885–1945), yhdysvaltalainen golfaaja ja olympiavoittaja
Michael Phelps (s. 1985), yhdysvaltalainen uimari
Oliver Phelps (s. 1986), englantilainen näyttelijä, James Phelpsin kaksosveli
Sylvanus Dryden Phelps (1816–1895), yhdysvaltalainen baptistipastori, toimittaja ja kirjailija
William Henry Phelps (1875–1965), yhdysvaltalainen lintutieteilijä ja liikemies
William Lyon Phelps (1865–1943), yhdysvaltalainen kirjallisuudentutkija
| --- | --- |
: Tämä on täsmennyssivu, joka luettelee monimerkityksisen käsitteen eri merkitykset tai useita eri henkilöitä. Artikkelisivuja, joiden nimessä tai tekstissä lukee ”Phelps”, voi hakea sivunnimihaulla, laajalla sivunnimihaulla tai tekstihaulla.
Ranskan aluehallinto

Tämä artikkeli on osa Ranskan viidennen tasavallan poliittista elämää ja rakennetta koskevasta kokonaisuudesta
Viides tasavalta
Ranskan perustuslaki (1958)
Ranskan perustuslakineuvosto
Ranskan tasavallan presidentti
Ranskan pääministeri
Ranskan hallitus
Ranskan parlamentti:
Ranskan kansalliskokous
Ranskan senaatti
Alueneuvosto (Ranska)
Yleisneuvosto (Ranska)
Ranskan departementit
Ranskan arrondissementit
Ranskan kantonit
Ranskan kunnat
Ranskan presidentinvaalit
Ranskan kansalliskokouksen vaalit
Ranskan senaatin vaalit
Ranskan aluevaalit
Ranskan kantonivaalit
Ranskan kunnallisvaalit
Ranskan kansanäänestykset
Suuralueet (ransk. région) ovat Ranskan aluehallinnon korkein taso. Ranska on vuoden 2016 alusta lähtien jaettu 18 alueeseen, joista 13 sijaitsee manner-Ranskassa (yksi niistä on Korsika, joka on tarkemmin määriteltynä alueellinen yhteisö) ja viisi on merentakaista aluetta. Alueet jaetaan edelleen departementteihin. Vuoden 2015 loppuun saakka alueita oli yhteensä 27, joista 22 oli Ranskan euroopallisessa osassa.
Alueet

Hauts-de-France
Normandia
Ile-de-France
GrandEst
Burgundi-Franche-Comté
Centre-Val de Loire
Pays de la Loire
Bretagne
Uusi-Akvitania
Auvergne-Rhône-Alpes
Oksitania
Provence-Alpit-Riviera
Korsika
RanskanGuayana
Guadeloupe
Martinique
Mayotte
Réunion
Belgia
Luxemburg
Saksa
Sveitsi
Italia
Yhdistynytkuningaskunta
Andorra
Brasilia
Suri-name
Espanja
Monaco
Englanninkanaali
Biskajan-lahti
Ligurian-meri
Välimeri
Alueet > Manner-Ranska

Manner-Ranskassa on vuoden 2016 alusta 13 aluetta, Korsika mukaan lukien.
| alue | alue | pääkaupunki |
| --- | --- | --- |
|  | Grand Est | Strasbourg |
|  | Uusi-Akvitania | Bordeaux |
|  | Auvergne-Rhône-Alpes | Lyon |
|  | Bretagne | Rennes |
|  | Burgundi-Franche-Comté | Dijon |
|  | Centre-Val de Loire | Orléans |
|  | Île-de-France | Pariisi |
|  | Korsika | Ajaccio |
|  | Oksitania | Toulouse |
|  | Hauts-de-France | Lille |
|  | Normandia | Rouen |
|  | Pays de la Loire | Nantes |
|  | Provence-Alpit-Riviera | Marseille |
Alueet > Merentakaiset alueet

| alue | alue | pääkaupunki |
| --- | --- | --- |
|  | Guadeloupe | Basse-Terre |
|  | Martinique | Fort-de-France |
|  | Mayotte | Mamoudzou |
|  | Ranskan Guayana | Cayenne |
|  | Réunion | Saint-Denis |
Tehtävät

Koska Ranska on yksi ja yhtenäinen valtio, niin alueilla ei ole omaa lainsäädäntöoikeutta eivätkä ne voi tehdä säädöksiä. Ne saavat hallituksen myöntämänä osan valtion keräämistä veroista, ja niillä on kohtuullisen suuruiset budjetit.[lähde? ]
Alueita koskevan lainsäädännön mukaan niiden päätehtävä on rakentaa ja ylläpitää alueen lukioita ja tämän lisäksi tukea julkista liikennettä, koulutusta, tutkimusta sekä uusien projektien tai yritysten innovointia.
Ranskassa on keskusteltu rajoitetun lainsäädäntöoikeuden antamisesta alueille, mikä on herättänyt paljon ristiriitaa. Lisäksi on ehdotettu departementtien paikallishallitusten yhdistämistä aluetasolle, jolloin departementit olisivat vain hallinnollisia osayksiköitä.
Hallinto

Vuonna 1982 säädetyn hallinnon hajauttamislain jälkeen jokaisella alueella on alueellisen yhteisön status ja sitä johtaa alueneuvosto, joka valitaan kuudeksi vuodeksi yhtäläisillä ja yleisillä vaaleilla. Korsikassa hallinnosta vastaa alueellinen parlamentti.[lähde? ]
Jokaisella alueella on hallinnossaan myös hallituksen nimeämä prefekti, jonka tehtävänä on edustaa keskushallinnon etuja alueiden hallinnossa.
Historia

Ennen Ranskan vallankumousta 1789 oli kuningaskunta jaettu historiallisiin provinsseihin, jotka olivat peräisin feodaaliajan hallinnosta, mutta jotka eräässä mielessä pääsääntöisesti vastaavat nykyisiä aluehallinnon alueita. Vuonna 1789 nämä provinssit lakkautettiin ja Ranskan valtioalue jaettiin 83 departementtiin.[lähde? ]
Kuitenkin 1920-luvulta lähtien alettiin kyseenalaistaa jakoa departementteihin, sillä liikenteen ja yhteyksien kehitys olisi mahdollistanut suuremmat hallinnolliset yksiköt. Ensimmäinen askel tähän suuntaan otettiin, kun Vichyn hallinnon johtaja marsalkka Pétain sääti vuonna 1941 lain, jolla yhdistettiin eräitä departementtejä suuremmiksi yksiköiksi. Tämä uudelleenorganisointi kuitenkin purettiin sodan päätyttyä vuonna 1945.
Neljännen tasavallan aikana valtion aluehallinnossa tarvittavat muutokset pakottivat pohtimaan myös departementtien yläpuolella olevaa hallintoaluemallia. Vuonna 1956 annettiinkin asetus alueellisesta yhteistyöstä. Kyseessä oli puhtaasti hallinnollinen toimenpide ja tarkoituksena ei silloin ollutkaan tehdä pidemmälle meneviä muutoksia. Näin muodostuneet yhteistyöalueet muodostettiin täysin teknisin perustein, mutta osuivat kuitenkin monin paikoin yhteen vanhojen provinssirajojen kanssa.
Vuonna 1964 luotiin alueellisten toimintojen kokonaisuuksien prefektuurit. Vasta vuoden 1969 kansanäänestyksessä, jossa eräänä teemana oli alueellisten toimintojen laajentaminen, kenraali de Gaulle koki takaiskun ja joutui eroamaan Tasavallan presidentin tehtävästä. Tämä kansanäänestyksen voimakas vastalause alueellistamiselle oli varmaankin eräs syy siihen, että 1972 annettu laki alueellisista valtuustoista antoi näille elimille valtaa vain hyvin rajoitetusti. Käyttöön otettiin kuitenkin nimitys région, joka virallisesti vahvistettiin lainsäädännöllä vuonna 1982.
Vuonna 1982 laki loi yleisillä ja yhtäläisillä vaaleilla valittavat alueneuvostot, joiden toimiaika on kuusi vuotta. Vaalikausien määrää ei ole neuvostoon valittujen edustajien osalta rajoitettu. Ensimmäiset vaalit pidettiin 16. maaliskuuta 1986. Alueet ovat muodostuneet departementtien ja kuntien kanssa Ranskan aluehallinnon yksiköiksi.
Vuoden 2016 alkuun saakka voimassa ollut aluejako on paljolti seurausta 1950-luvulla Ranskassa tapahtuneista valtioalueen hallinnollisista muutoksista, ja sitä on toistuvasti kyseenalaistettiin. Esimerkiksi Loire-Atlantiquen departementissä on voimakas mielipide, joka vaatii sen liittämistä Bretagnen alueeseen. Myös historiallisen Normandian jako kahteen osaan (Haute-Normandie ja Basse-Normandie) on jatkuvasti keskustelujen kohteena, ja useat kansalaiset vaativat näiden kahden alueen yhdistämistä. Nämä yhdistämiset tehtiinkin vuoden 2016 alusta voimaanastuneessa aluejaossa.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Ranskan aluehallinto Wikimedia Commonsissa
Euroopan maiden ylimmän tason hallinnollinen jako
Alankomaat
Albania
Andorra
Armenia²
Azerbaidžan¹
Belgia
Bosnia ja Hertsegovina
Bulgaria
Espanja
Georgia¹
Irlanti
Islanti
Italia
Itävalta
Kazakstan¹
Kosovo
Kreikka
Kroatia
Kypros²
Latvia
Liechtenstein
Liettua
Luxemburg
Malta
Moldova
Monaco
Montenegro
Norja
Pohjois-Makedonia
Portugali
Puola
Ranska
Romania
Ruotsi
Saksa
San Marino
Serbia
Slovakia
Slovenia
Suomi
Sveitsi
Tanska
Tšekki
Turkki¹
Ukraina
Unkari
Valko-Venäjä
Venäjä¹
Viro
Yhdistynyt kuningaskunta
¹ Sijaitsee sekä Euroopassa että Aasiassa

² Aasiassa sijaitseva, kulttuurihistoriallisesti eurooppalainen valtio
Phenacoccus abditus

| Phenacoccus abditus> Tieteellinen luokittelu |
| --- | --- |
Domeeni::  Aitotumaiset Eucarya
Kunta::  Eläinkunta Animalia
Pääjakso::  Niveljalkaiset Arthropoda
Alajakso::  Kuusijalkaiset Hexapoda
Luokka::  Hyönteiset Insecta
Alaluokka::  Siipikantaiset Pterygota
Lahko::  Nivelkärsäiset Hemiptera
Alalahko::  Kirvansukuiset Sternorrhyncha
Heimo::  Villakilpikirvat Pseudococcidae
Suku::  Phenacoccus
Laji::  abditus
Kaksiosainen nimi
 Phenacoccus abditus  (Borchsenius, 1949) 
Infobox OKNimi-testi OK: 
Phenacoccus abditus on nivelkärsäisten (Hemiptera) lahkoon ja villakilpikirvojen (Pseudococcidae) heimoon kuuluva hyönteislaji. Lajin kuvasi tieteelle ensimmäisen kerran Borchsenius vuonna 1949. Sillä ei ole alalajeja.
Aiheesta muualla

University of Michigan, Animal Diversity Web (ADW): Phenacoccus abditus (englanniksi)
Phenacoccus aceris

| Phenacoccus aceris |
| --- | --- |

Tieteellinen luokittelu
Domeeni::  Aitotumaiset Eucarya
Kunta::  Eläinkunta Animalia
Pääjakso::  Niveljalkaiset Arthropoda
Alajakso::  Kuusijalkaiset Hexapoda
Luokka::  Hyönteiset Insecta
Alaluokka::  Siipikantaiset Pterygota
Lahko::  Nivelkärsäiset Hemiptera
Alalahko::  Kirvansukuiset Sternorrhyncha
Heimo::  Villakilpikirvat Pseudococcidae
Suku::  Phenacoccus
Laji::  aceris
Kaksiosainen nimi
 Phenacoccus aceris  (Signoret, 1875) 
Infobox OKNimi-testi OK: 
Phenacoccus aceris on nivelkärsäisten (Hemiptera) lahkoon ja villakilpikirvojen (Pseudococcidae) heimoon kuuluva hyönteislaji. Lajin kuvasi tieteelle ensimmäisen kerran Signoret vuonna 1875. Sillä ei ole alalajeja.
Aiheesta muualla

Laji.fi: Phenacoccus aceris
University of Michigan, Animal Diversity Web (ADW): Phenacoccus aceris, apple mealybug (englanniksi)
Centre for Agriculture and Biosciences International (CABI): Phenacoccus aceris (apple mealybug) (englanniksi)