stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Judee Sill

| Judee Sill> Henkilötiedot |
| --- | --- |
Koko nimi:  Judith Lynne Sill
Syntynyt: 7. lokakuuta 1944 Los Angeles, Kalifornia, Yhdysvallat
Kuollut: 23. marraskuuta 1979 (35 vuotta) Los Angeles, Kalifornia, Yhdysvallat
Ammatti:  Laulaja, lauluntekijä, säveltäjä
Muusikko
Aktiivisena:  1960- ja 1970-luvut
Tyylilajit:  folk, barokkipop, folk rock
Soittimet:  Laulu, kitara, koskettimet
Levy-yhtiöt:  Asylum Records
  [ Muokkaa Wikidatassa ] [ ohje ]  
Judith Lynne Sill (7. lokakuuta 1944 – 23. marraskuuta 1979) oli yhdysvaltalainen laulaja ja lauluntekijä.
Elämäkerta

Sill aloitti musiikin soittamisen lapsuudenkodissaan Oaklandissa, Kaliforniassa. Hän opiskeli lyhyen aikaa San Fernando Valleyn Junior Collegessa, taide pääaineenaan, soittaen pianoa koulun orkesterissa ja työskennellen samaan aikaan pianobaarissa.  Hän alkoi työskennellä laulunkirjoittajan 1960-luvun jälkipuoliskolla.
1970-luvun alussa Sill sai apua uransa edistämisessä muusikkoystäviltään Graham Nashilta ja David Crosbylta. Sill oli ensimmäinen artisti, joka teki sopimuksen David Geffenin vasta perustaman Asylum Recordsin kanssa. Hänen ensimmäinen albuminsa, Judee Sill, ilmestyi syyskuussa 1971. Se sisältää kenties Sillin tunnetuimman kappaleen, Jesus Was a Crossmaker. Akustisen folkin lisäksi Sill sai musiikillisia vaikutteita Bachin klassisesta musiikista ja käyttikin samanlaisia ideoita, päällekkäinäänittäen lauluääntään neliäänisiksi fuugiksi ja koraaleiksi. Sillin kappaleiden sanoituksista löytyy perinteisten ihmissuhdeaiheiden lisäksi myös kristillisiä teemoja. Albumi ei kuitenkaan menestynyt julkaisuaikanaan.
Toisella albumillaan (vuoden 1973 maaliskuussa ilmestynyt Heart Food), Judee Sill otti enemmän musiikillista vastuuta itselleen, vastaten myös sen sovituksista ja orkesteriosuuksista. Levy päättyy The Donor -kappaleeseen, joka on yhdeksänminuuttinen, monimutkainen, yhden naisen kuoroteos. Tämäkään levy ei juuri myynyt, joten levy-yhtiö katkaisi sopimuksensa Sillin kanssa.
Sill jatkoi musiikin tekoa vielä vuonna 1974, jolloin hän demosi kappaleita valmistumattomaksi jääneelle kolmannelle albumilleen. Terveysongelmat ja huumeiden käyttö vaikeuttivat kuitenkin hänen elämäänsä. Sill menetti vähitellen mielenkiintoaan musiikkiin, kiinnostuen sen sijaan enemmän teosofiasta ja eläimistä. Sill menehtyi vuoden 1979 marraskuussa, 35:n vuoden iässä.  Hänen kolmannen albuminsa jäljelle jääneet äänitykset, kotona äänitettyjen demojen rinnalla, julkaistiin vuonna 2005 kahden CD:n Dreams Come True -kokoelmalla.
Judee Sillin musiikkia ovat kehuneet mm. XTC:n Andy Partridge, Liz Phair, Porcupine Treen Steven Wilson, Bill Callahan, Big Thiefin Adrianne Lenker ja Weyes Blood.
Elämäkerta > Yksityiselämä

Sillin henkilökohtainen elämä oli kuohuvaa: hänen vanhempansa ja veljensä menehtyivät varhain. Hän aloitti huumeiden käytön jo 1960-luvulla. High school -aikanaan hän elätti itseään ryöstelemällä huoltoasemia kumppaninsa kanssa. 1960-luvun lopullta hän elätti itseään myös seksityöllä ja shekkejä väärentämällä. On epäselvää, oliko hänen kuolemansa vuonna 1979 huumeiden yliannostukseen itsemurha vai vahinko. Kuolemansa aikaan hän oli niin vähän tunnettu, että hänestä ei laadittu muistokirjoitusta, joten jotkut hänen ystävistään saivat tietää hänen poismenostaan vasta vuosia myöhemmin.
Sill oli avoimesti biseksuaali.
Diskografia

Judee Sill (1971)
Heart Food (1973)
Dreams Come True (2005, kokoelma, äänityksiä vuosilta 1968-1974)
Abracadabra: The Asylum Years (2006, kokoelma)
Live in London: The BBC Recordings 1972-1973 (2007)
Songs of Rapture and Redemption: Rarities & Live (2018)
Louis-Ferdinand Céline

| Louis-Ferdinand Céline |
| --- | --- |

Henkilötiedot
Syntynyt: 27. toukokuuta 1894 Courbevoie, Ranska
Kuollut: 1. heinäkuuta 1961 (67 vuotta) Pariisi, Ranska
Kansalaisuus:  Ranska
Ammatti:  kirjailija, lääkäri
Kirjailija
 Nimikirjoitus
Aiheesta muualla
Löydä lisää kirjailijoitaKirjallisuuden teemasivulta
Louis-Ferdinand Céline (oik. Louis-Ferdinand Destouches, 27. toukokuuta 1894 Courbevoie – 1. heinäkuuta 1961 Meudon) oli ranskalainen kirjailija.
Nuoruus

Céline osallistui ensimmäiseen maailmansotaan vapaaehtoisena ja haavoittui käsivarteen. Sodan jälkeen hän asui muun muassa Yhdysvalloissa Detroitissa ja Afrikassa.
Céline valmistui lääkäriksi vuonna 1924 ja matkusti laajalti Kansainliiton tehtävissä.
Kirjailijanura

Vuonna 1928 hän avasi klinikan Pariisin esikaupunkialueella ja kirjoitti vapaa-aikanaan. Célinen vuonna 1932 ilmestynyt esikoisteos Niin kauas kuin yötä riittää (Voyage au bout de la nuit) oli samalla hänen kirjallinen läpimurtonsa. Osittain omaelämäkerrallinen romaani rikkoi useita kirjallisia konventioita viljellessään muun muassa slangia ja räävittömyyksiä, eikä sitä voi asettaa mihinkään aikansa kirjalliseen tyylisuuntaukseen. Teoksen yleinen sävy on melko synkkä, nihilistinen ja pessimistinen, joskin monet näkivät siinä myös paljon huumoria – seikka, joka lähinnä raivostutti Célineä.lähde? Kolmiosaiseksi suunnitellusta elämäkertaromaanisarjasta ilmestyi enää vain toinen osa Kuolema luotolla (Morta à crédit), joka sai murska-arviot. Céline lopetti kirjailijanuransa siihen.
Vuonna 1936 ilmestyi Célinen toinen romaani Kuolema luotolla (Mort à credit). Myös se on omaelämäkerrallinen, pessimistinen kuvaus ihmisen pyrkimysten turhuudesta.
Kahden suurteoksensa jälkeen Céline alkoi kirjoittaa fanaattisen juutalaisvastaisia tekstejä, mikä on vaikuttanut merkittävästi hänen myöhempään kuvaansa kirjailijana. Juutalaisvastaisuuden takia hänet yhdistettiin Ranskassa Saksan toisen maailmansodan aikaiseen miehityshallintoon, vaikka hän vihasi natsienkin ideologiaa.lähde? Céline pakeni Saksaan ja edelleen Tanskaan, missä hän oli vuoden vangittuna. Hän palasi Ranskaan vuonna 1951 ja jatkoi kirjoittamista ja lääkärinä toimimista.
Ranskalainen kirjankustantamo Gallimard oli vuonna 2018 aikeissa julkaista tuhatsivuisen kokoelman Célinen vuosina 1937–1941 kirjoittamia juutalaisvastaisia tekstejä mutta perui hankkeen sen jälkeen kun natsien jäljittäjä, asianajaja Serge Klarsfeld oli ilmoittanut ryhtyvänsä oikeustoimiin, jos teos ilmestyy. Klarsfeld sanoo perusteluissaan, että Céline ”vaikutti kokonaiseen kollaboraattorien sukupolveen, joka lähetti Ranskan juutalaisia kuolemaan”. Pamfletit myytiin loppuun 1940-luvun puolivälissä, eikä Céline halunnut niistä otettavan uusia painoksia. Sen sijaan hänen 105-vuotias leskensä muutti mielensä ja allekirjoitti julkaisusopimuksen. Ranskassa suhtautuminen julkaisusuunnitelmaan on ollut hyvin ristiriitaista. Kirjoituksia on julkaistu piraattiversioina. Niiden tekijänoikeussuoja päättyy 2031.
Kirjallisesti Céline on vaikuttanut erityisesti yhdysvaltalaiseen Henry Milleriin, jonka kuuluisa teos Kravun kääntöpiiri voidaan nähdä eräänlaisena pastissina Célinen teoksesta Niin kauas kuin yötä riittää. Millerin kautta Célinen vaikutus näkyy myös beat-kirjallisuudessa (muun muassa Jack Kerouac, Allen Ginsberg, William S. Burroughs), joskaan amerikkalaisten beat-kirjailijoiden tuotokset eivät yleensä ole yhtä synkkäsävyisiä kuin Célinen proosa. Céline oli myös tunnettu holokaustin kiistävistä mielipiteistään.
Céline-asiantuntija David Alliot on kerännyt Célineä koskevan, hänen aikalaistensa kirjoittaman tai dokumentoidusti kertoman aineiston teokseksi D’un Céline l’autre (2011).
Käsikirjoituslöytö

Joukko Célinen käsikirjoituksia löytyi vuonna 2021. Löydössä on liuskoja 20 000, joukossa kolme julkaisematonta romaania, joiden varastamisesta Céline oli katkera koko loppuelämänsä. Hän purkaa katkeruuttaa teoksessa Linnasta linnaan: ”Tiedän mitä minulta on viety, minulla on tarkka luettelo päässäni. – – ihmiset, vapauttajat, kostajat, tunkivat asuntooni, murtautuivat, kantoivat kaiken kirpputorille! – – minulla on todisteita, todistajia, nimiä!” Käsikirjoitukset katosivat, kun hänen asuntoonsa murtauduttiin hänen paettuaan Normandian maihinnousun jälkeen ensin Saksaan ja sieltä Tanskaan. Pako todennäköisesti pelasti hänen henkensä natsihallinnon sortumisen jälkeisten puhdistusten aikana.
Käsikirjoitusnipussa oli romaanit Casse-Pipe, Volonté du Roi Krogold ja ”pari muuta töherrystä”. Casse-Pipestä ilmestyi satasivuinen versio 1940-luvulla, mutta löytyneessä nipussa on 600 sivua. Teos kertoo hänen kokemuksistaan ensimmäisessä maailmansodassa. Joukossa on myös Lontooksi nimetty käsikirjoitus. Runolliseen tyyliin kirjoitettu Volonté du Roi Krogold on keskiaikainen saaga sodasta ja kostosta. Sen kirjoittamisesta Céline kertoi nauttineensa suunnattomasti. Käsikirjoitukset ilmaantuivat julkisuuteen Célinen lesken kuoltua 2019. Toimittaja Jean-Pierre Thibaudat kertoi hallussaan olevista käsikirjoituksista, jotka hän oli saanut 15 vuotta aiemmin Liberation-lehden lukijalta ehdolla, että niitä ei saa julkaista ennen lesken kuolemaa.
Käsikirjoitukset siirtyivät Célinen edunsaajille, jotka ilmoittivat lahjoittavansa löydön seassa olleen Kuoleman käsikirjoituksen version Ranskan kansalliskirjastolle, jolla on ennestään Yön käsikirjoitus.
Kaksi tekstiä löydetyistä julkaistiin vuonna 2022. Toukokuussa ilmestyi La Guerre (Sota) ja lokakuussa Londres, molempien julkaisija on Gallimard.
Suomennetut teokset

Niin kauas kuin yötä riittää.  (Voyage au bout de la nuit, 1932)  Suomentanut Jukka Mannerkorpi. Suomentajan tarkistama laitos (1. laitos: Keltainen kirjasto, Tammi 1966). Helsinki:  Siltala, 2012.  ISBN 978-952-234-092-4
Kuolema luotolla.  (Mort à crédit, 1938)  Suomentanut Sirkka Aulanko. Suomentajan tarkistama 2. laitos (1. laitos: Keltainen kirjasto, Tammi 1998). Helsinki:  Siltala, 2013.  ISBN 978-952-234-093-1
Linnasta linnaan.  (D’un château l’autre, 1957)  Suomentanut Ville Keynäs. Helsinki:  Siltala, 2016.  ISBN 978-952-234-094-8
Sota (Guerre). Suomentanut Ville Keynäs, Siltala 2024 ISBN 978-952-388-272-0
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Louis-Ferdinand Céline Wikimedia Commonsissa
Sitaatteja aiheesta Louis-Ferdinand Céline Wikisitaateissa
Louis-Ferdinand Céline 1894–1961 (ranskaksi)
| Auktoriteettitunnisteet  |
| --- | --- |
Kansainväliset:  FAST  ISNI 2  3  VIAF  WorldCat 
Kansalliset:  Norja  Chile  Espanja  Ranska 2  BnF data 2  Katalonia  Saksa  Italia  Israel  Belgia  Yhdysvallat  Ruotsi  Latvia  Japani  Tšekki  Australia  Kreikka  Korea  Kroatia  Alankomaat  Puola  Portugali  Vatikaani 2 
Tieteilijät:  CiNii 
Taiteenala:  FID  MusicBrainz  RKD Artists  ULAN 
Henkilöt:  Deutsche Biographie  DDB  Trove 
Muut:  Europeana  SNAC  IdRef
André Chéron

André Chéron
André Chéron (25. syyskuuta 1895 Colombes, Ranska – 12. syyskuuta 1980 Leysin, Sveitsi) oli ranskalainen shakinpelaaja ja shakkitehtävien laatija sekä shakkikirjailija. Hänelle myönnettiin vuonna 1959 laadinnan kansainvälisen mestarin arvonimi samana vuonna, jolloin arvonimi perustettiin. Hän oli myös merkittävä loppupeliteoreetikko.
Nuoruudessaan Chéron muutti heikon terveytensä takia Sveitsiin.. Hän asui siellä sittemmin useita vuosia. Terveydentilansa vuoksi Chéron ei myöskään paljon pelannut shakkia vaan keskittyi enimmäkseen shakkitehtävien laatimiseen. Pelaajana hän kuitenkin voitti Ranskan mestaruuden kolme kertaa (1926, 1927 ja 1929). Lisäksi hän edusti Ranskaa Lontoon shakkiolympialaisissa 1927. Amatöörien maailmanmestaruuskisoissa Haagissa vuonna 1928 hän sijoittui 16 pelaajan joukossa 9.:nneksi.lähde?
Laatijana ja kirjailijana

Chéron laati etupäässä lopputehtäviä, mutta myös joitakin mattitehtäviä. Hänen tuotantonsa määrä on yli 450, joista lopputehtäviä noin 400.  Ansioistaan laatijana hänelle myönnettiin kansainvälisen tehtävämestarin arvonimi vuonna 1959. Lisäksi hän sai kansainvälisen tehtävätuomarin arvon 1957.
Lopputehtävien laatimisen ohella Chéron analysoi ja tutki systemaattisesti loppupeliä. Monet Chéronin laatimista lopputehtävistä ovat olennainen osa loppupelejä koskevaa teoriaa.  Työnsä tuloksena hän julkaisi neliosaisen teoksen Lehr- und Handbuch der Endspiele, jonka toinen laitos julkaistiin vuosina 1960–70. Alkuperäinen versio ranskaksi ilmestyi vuonna 1952. Teossarjaan oli kerätty liki kaikki tuonaikainen tietämys loppupeleistä sekä niihin liittyviä lopputehtäviä. Chéron käytti työssään lukuisia lähteitä, mutta sisällytti teoksiinsa myös runsaasti omaa materiaaliaan.
| 0 | 1 | 2 | 3 | 4 | 5 | 6 | 7 | 8 | 9 |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
|  | a | b | c | d | e | f | g | h |  |
| 8 |  |  |  |  |  |  |  |  | 8 |
| 7 |  |  |  |  |  |  |  |  | 7 |
| 6 |  |  |  |  |  |  |  |  | 6 |
| 5 |  |  |  |  |  |  |  |  | 5 |
| 4 |  |  |  |  |  |  |  |  | 4 |
| 3 |  |  |  |  |  |  |  |  | 3 |
| 2 |  |  |  |  |  |  |  |  | 2 |
| 1 |  |  |  |  |  |  |  |  | 1 |
|  | a | b | c | d | e | f | g | h |  |
Ratkaisu:


1. b8R+ Txb8

2. axb8R+ Kd6

3. c8R+ Ke6

4. d8R+ Lxd8

5. exd8R+ Kf6

6. g8R+ Txg8

7. hxg8R+ Kg6

8. f8R#
Lahden seurakuntayhtymä

Lahden seurakuntayhtymän sijainti.
Lahden seurakuntayhtymä eli Lahden seurakunnat on Suomen evankelis-luterilaisen kirkon seurakuntayhtymä, joka toimii Lahden kaupungin alueella. Seurakuntayhtymään kuuluu viisi seurakuntaa.
Lahden seurakuntayhtymän seurakuntiin kuului vuoden 2024 lopussa yhteensä 71 845 jäsentä, mikä vastasi noin 59,2 prosenttia Lahden väestöstä. Jäsenmäärä on laskenut 2000-luvulla selvästi: vuoden 2000 lopussa jäseniä oli 92 356, vuoden 2010 lopussa 87 283 ja vuoden 2020 lopussa 77 240.
Toiminta

Kirkko toimii Lahdessa laajasti. Lahden seurakuntien toiminnassa kastetaan lapsia, järjestetään rippikouluja, vihitään avioliittoon ja siunataan hautaan. Kirkollisen elämän keskipiste on messu, jonka aikana pääsee viettämään ehtoollista. Lahden seurakunnat järjestää myös tapahtumia, konsertteja, harrastetoimintaa ja mahdollisuuksia vapaaehtoistyöhön. Diakoniatyössä ja sairaalasielunhoidossa tarjotaan apua ja tukea elämän kriiseissä.
Valtakunnallisesti tunnettu Lahden Gospelkuoro on osa Lahden seurakuntien toimintaa. Lahden Gospelkuoro eli Lahti Gospel Choir on virallisesti Salpausselän seurakunnan musiikkitoimintaa, mutta se tunnetaan koko Lahden seurakuntien "soivana lippulaivana". Kuorolla on tukenaan myös kannatusyhdistys. Lahden Gospelkuoro ylsi Talent Suomen finaaliin vuonna 2016 ja se esiintyy usein Yleisradion musiikkihartausohjelmissa. Aukusti-kulttuuripalkinnon yleisöäänestyksen kuoro voitti vuonna 2022. Kuoroa johtaa Marjaana Turunen. Lahden Gospelkuoron vahvuus on noin 60 laulajaa ja siihen haetaan koelaulutilaisuuksissa.
Lahden kauppatorilla vietettävässä Lahden Joulukylässä Lahden seurakunnat on pääjärjestäjä yhdessä Lahden kaupungin kanssa. Joulukylästä voi ostaa jouluisia tuotteita ja nauttia tunnelmasta sekä monipuolisesta ohjelmasta. Seurakunnan kodassa on järjestetty perinteinen glögitarjoilu.
Lahden seurakunnilla on myös muita suosittuja yleisötapahtumia. Yhteislauluihin perustuvaa Lahen Suvivirsi -tapahtumaa on vietetty toukokuussa Lahden matkustajasatamassa. Ristinkirkon yö kokoaa yleisöä syyskuussa moniaistisen, urkumusiikkia, konerumpuja ja visuaalisuutta yhdistävän konserttikokonaisuuden äärelle. Yhdessä mielenterveysjärjestöjen ja Lahden kaupungin kanssa järjestettävä Pimeästä valoon on puolestaan noussut tunnetuksi vaihtuvine, korkeatasoisine laulusolisteineen. Suvivirsi-tapahtuma, Ristinkirkon yö ja Pimeästä valoon ovat Lahden seurakuntien tapahtuma- ja nuorisomuusikko Miikka Kallion suunnittelemia.
Lahden seurakuntien tuottama Kärsimystie-katunäytelmä valittiin vuoden 2024 Lahden Keskustateoksi. Katunäytelmä sai Lahti City ry:n järjestämässä kilpailussa 46,9 prosenttia kaikista annetuista äänistä. Kärsimystie-katunäytelmä palasi kahdeksan vuoden tauon jälkeen Lahden keskustan katukuvaan. Esitykset järjestettiin 28.–30.3.2024 ja ne keräsivät 10 000 hengen yleisön. Katunäytelmän toteuttamiseen osallistui noin 150 vapaaehtoista.
Lahden seurakuntien asiakaspalvelupiste sijaitsee osoitteessa Vapaudenkatu 6. Samasta osoitteesta löytyy suosittu Marian kammarin kahvila.
Tietoa Lahden seurakuntien toiminnasta löytyy esimerkiksi kotisivuilta (lahdenseurakunnat.fi), Kirkonseutu-lehdestä (kirkonseutu.fi) sekä alueen muista painetuista lehdistä. Lahden seurakunnat toimii aktiivisesti myös verkossa: YouTube-kanavalla striimataan messulähetyksiä, puhetilaisuuksia ja konsertteja. Muista sosiaalisista kanavista vilkkaimpia ovat Facebook- ja Instagram-tilit, ja Lahden seurakunnat löytyy nykyisin myös Tiktokista.
Ympäristövastuu

Lahden seurakuntien ympäristövastuu nousee kristillisen uskon ytimestä. Kristillinen toivo ulottuu koko luomakuntaan, jota Jumala asetti ihmisen myös varjelemaan.
Vuonna 2021 Lahden seurakunnat vähensi yli 90 prosenttia kiinteistöjensä kaukolämmön ja sähkön hiilidioksidipäästöjä. Päästöt vähenivät 706 tonnista noin 30 tonniin verrattuna vuoteen 2020. Vuoden 2021 alusta alkaen lämmitykseen käytetään Lahti Energian sertifioimaa päästötöntä kaukolämpöä. Lisäksi kiinteistöjen vuosittaisesta sähkönkulutuksesta noin 3 200 megawattituntia katetaan uusiutuvalla energialla, mikä vastaa noin 90 prosenttia keskimääräisestä vuosikulutuksesta.
Lisäksi kompensoidaan jätehuollon päästöjä.
Lahden seurakunnat on laatinut yhteistyössä Lahden kaupungin kanssa rippikouluille opetuspaketin ympäristötunteiden käsittelystä ja välineistä luonnon tarjoaman hyvinvoinnin kokemiseen.
Lahden seurakuntayhtymälle myönnetty Suomen evankelis-luterilaisen kirkon ympäristödiplomi on voimassa vuosina 2019–2023. Ensimmäinen diplomi on vuodelta 2001, jolloin järjestelmä otettiin käyttöön.
Historia

Lahden kappeliseurakunta muodostui vuonna 1894, kun Hollolan kappalaisen, Hugo Winterin asuinpaikaksi tuli Hollolan Lahden kylä. Samana vuonna Lahden kappeliseurakunta sai Radiomäelle oman ja Lahden ensimmäisen hautausmaan.
Keski-Lahden kirkko, joka palveli vuoteen 1977 saakka, oli rakennettu jo vuonna 1890. Lahden kauppalasta tuli marraskuussa 1905 Hollolan kunnasta itsenäinen kaupunki, mutta Lahden kappeliseurakunta jatkoi Hollolan seurakunnan osana vuoteen 1916, jolloin myös se itsenäistyi.
Lahden seurakunnasta itsenäistyi Launeen seurakunta vuonna 1955 ja Joutjärven seurakunta vuonna 1960 sekä Salpausselän seurakunta vuonna 1961. Koska kaikki kolme Lahden seurakunnasta itsenäistynyttä seurakuntaa sijaitsevat Lahden kaupungin alueella, alettiin Lahden seurakuntaa kutsua Keski-Lahden seurakunnaksi.
Vuoden 2016 alusta Nastolan seurakunta liittyi Lahden seurakuntayhtymään viidenneksi seurakunnaksi. Samaan aikaan Nastola liittyi Lahden kaupunkiin.
Paikallisseurakunnat > Keski-Lahden seurakunta

Keski-Lahden vuonna 1916 perustettu seurakunta toimii mm. Ristinkirkossa, Mukkulan kirkossa, Kirkkokatu 5:ssä sijaitsevassa Seurakuntatalossa sekä Ankkurin seurakuntakodissa. Alueellisesti se käsittää Lahden kaupungin keskusta-alueet sekä pohjoisia alueita.
Paikallisseurakunnat > Launeen seurakunta

Launeen vuonna 1955 perustettu seurakunta toimii Launeen kirkossa, Liipolan seurakuntakeskuksessa ja Renkomäen seurakuntakodissa. Alueellisesti seurakunta käsittää Lahden kaupungin eteläiset alueet.
Paikallisseurakunnat > Joutjärven seurakunta

Joutjärven vuonna 1960 perustettu seurakunta toimii Joutjärven kirkossa, Ahtialan seurakuntakeskuksessa ja Kariston seurakuntakodissa. Alueellisesti se käsittää Tonttilan, Möysän, Ahtialan ja Kariston alueet.
Paikallisseurakunnat > Salpausselän seurakunta

Salpausselän vuonna 1961 perustettu seurakunta toimii Salpausselän kirkossa, Läntisessä kappelissa sekä Harjunalustan ja Jalkarannan seurakuntakodissa. Alueellisesti seurakunta käsittää Lahden kaupungin läntiset alueet.
Paikallisseurakunnat > Nastolan seurakunta

Nastolan seurakunnasta tuli osa Lahden seurakuntayhtymää, kun Nastolan kunta liittyi Lahteen vuonna 2016. Seurakunnan käytössä on Nastolan kirkko, Nastolan seurakuntakeskus, Villähteen seurakuntakoti ja Luomaniemen toimintakeskus.
Lahden alueen hautausmaat

Lahden alueella on yhteensä kahdeksan hautausmaata:
Vanha hautausmaa
Levon hautausmaa
Mustankallion hautausmaa
Läntinen hautausmaa
Radanrakentajien hautausmaa
Nastolan hautausmaa
Nastolan sankarihautausmaa
Lahden sankarihautausmaa
Aiheesta muualla

Aikojen halki: kirkon kahdeksan vuosisataa Lahden seudulla, Esko Ryökäs, 2005 ,Keski-Lahden seurakunta, Keski-Lahden seurakunnan julkaisuja, ISSN 1459-577X;2, ISBN 952-99185-2-6 (nidottu)
Kärsimystie: katunäytelmä, Paavo Liski, Kimmo Räihä, Reijo Kontio, Seppo Majala, Petri Johansson, Petri Liski, Maija-Liisa Nisula, Antero Mäkelä, Janne Kangas, Nikke Kaartinen, Jari Koskelainen, 2000, Lahden seurakuntayhtymä, videokasetti
Lahden seurakuntapoika 1953–1954, 1953 , Lahden ev. lut. seurakunnat
Lahden seurakuntapoika 1967–1968, 1967 , Lahden ev. lut. seurakunnat
Lahden seurakuntapoika, 1969 , Lahden ev. lut. seurakunnat
Lahden seurakunnan pojat: aikansa ilmiö, Reino Mäkelä, 2005, Lahden seurakuntayhtymä, ISBN 952-91-8180-9 (sidottu)
Lahden seurakuntien kotisivut: lahdenseurakunnat.fi
Kirkonseutu verkossa: https://www.kirkonseutu.fi/
Lahden rippikoulut: https://lahdenrippikoulut.fi/
Lahden Gospelkuoro: https://www.lahdengospelkuoro.fi/
Mukkulan kirkko
Chuichu

Chuichu on kaksipäinen lohikäärmeen kaltainen jumala, sateenkaari, inkojen mytologiassa. Inkat ymmärsivät jonkinlaisen yhteyden sateenkaaren ja auringon välillä, mutta eivät tienneet, kuinka sateenkaaren värit muodostuivat. He pitivät sateenkaarta auringon jumalan Intin viestinä. Chuichun ajateltiin tuovan elämää sateen ja auringon mukana maahan. Chuichun arveltiin liittävän inkojen kosmoksen kolme perusosaa, taivaan, maan pinnan ja maanalaisen valtakunnan toisiinsa.
Chicomoztoc

Chicomoztoc — seitsemän luolan paikka. Teoksen Historia Tolteca chicimeca kuvitusta.
Chicomoztoc ("seitsemän luolan paikka") on tarunomainen luola-asumus, josta Texcocojärven ympärille asettuneet seitsemän Keski-Amerikan nahuatl-heimoa olivat tarinoiden mukaan lähtöisin. Asteekkien perimätiedon mukaan luolasto sijaitsi heimojen myyttisessä alkukodissa Aztlánissa, koilliseen Meksikon laaksosta. Jokainen heimoista asui yhdessä luolassa, ja täältä he aloittivat yhteisen vaelluksensa kohti etelän maita. Luolaston heimot olivat: Xochimilca, Tlahuica, Acolhua, Tlaxcalan, Tepaneca, Chalca ja Mexica (sittemmin asteekit).
Tarujen mukaan heimot lähtivät Aztlánista saatuaan määräyksen pääjumalaltaan Huitzilopochtlilta. Jumala myös antoi asteekkipapille ilmoituksen, että heimon olisi määränpäähän saavuttuaan ryhdyttävä kutsumaan itseään Mexi-jumalan kunniaksi nimellä mexica.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Chicomoztoc Wikimedia Commonsissa