stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Borel-joukko
Ominaisuuksia

Voidaan osoittaa, että jokainen avaruuden  \mathbb {R} ^{n} avoin joukko on Lebesgue-mitallinen. Tästä seuraa, että jokainen  \mathbb {R} ^{n}:n Borel-joukko on Lebesgue-mitallinen eli
Nimittäin mitalliset joukot muodostavat sigma-algebran  \operatorname {Leb} \,\mathbb {R} ^{n} ja Borelin perhe  \operatorname {Bor} \,\mathbb {R} ^{n} on saatu leikkaamalla kaikki ne sigma-algebrat, jotka sisältävät avoimet joukot.
Koska Borelin perhe on sigma-algebra, joka sisältää kaikki avoimet joukot, niin se sisältää myös kaikki suljetut joukot. Lisäksi sigma-algebran ominaisuuksista näemme, että Borelin perhe sisältää myös kaikki numeroituvat yhdisteet ja leikkaukset avoimista ja suljetuista joukoista. Tästä seuraa, että leikkaamalla, yhdistämällä ja komplementoimalla saadaan lukemattomia erilaisia joukkoja. Siksi on itse asiassa vaikea konstruoida joukkoa, joka ei ole Borel. Ei-Borel-joukkoja on kuitenkin olemassa. Tällainen saadaan muun muassa seuraavalla esimerkillä, jonka vaiheiden perustelut löytyvät tarkemmin lähteestä:
Olkoon  C_{1}\, ja  C_{2}\, (yleisiä) Cantorin joukkoja  \mathbb {R} :ssä. Oletetaan, että esimerkiksi  C_{1}\, positiivimittainen ja  C_{2}\, on nollamittainen. Tällöin Lebesguen ulkomitan ominaisuuksista seuraa, että  C_{2}\, sisältää ei-Lebesgue-mitallisen joukon  A\,. Koska Cantorin joukot ovat keskenään homeomorfisia, niin on olemassa homeomorfismi  f:C_{1}\rightarrow C_{2}. Tästä seuraa, että joukko  fA\subset \mathbb {R} \, ei itse asiassa ole Borel-joukko. Nimittäin jos se olisi Borel, niin olisi funktion f jatkuvuuden nojalla joukko  f^{-1}fA\, Borel (homeomorfismit ovat erityisesti jatkuvia, joten ne ovat Borel-kuvauksia). Toisaalta funktion f bijektiivisyyden nojalla  f^{-1}fA=A\,, joten joukko A olisi tällöin Borel. Tämä on mahdotonta, sillä oletimme, että A ei ole Lebesgue-mitallinen joukko ja siis ei erityisesti Borel-joukkokaan. Toisaalta voidaan osoittaa, että se taasen on mm. Lebesgue-mitallinen, mikä osoittaa sen, että Borelin perhe  \operatorname {Bor} \,\mathbb {R}  on aito osajoukko Lebesgue-mitallisten joukkojen kokoelmasta  \operatorname {Leb} \,\mathbb {R} .
Borel-mitat ja Borel-ulkomitat

Topologisen avaruuden  (X,{\mathcal {T}}) mitta  \mu \, on Borel-mitta jos ja vain jos kaikki Borel-joukot ovat mitallisia eli mitan sigma-algebran alkioita.
Topologisen avaruuden  (X,{\mathcal {T}}) ulkomitta  \mu ^{*}\, on Borel-ulkomitta jos ja vain jos kaikki Borel-joukot ovat  \mu -mitallisia.
Lisäksi määritellään, että Borel-ulkomitta  \mu ^{*}\,  on Borel-säännöllinen jos ja vain jos jokaista  A\subset X kohti on olemassa Borel-joukko  B\in \operatorname {Bor} \,X, jolla  A\subset B{\mbox{ ja }}\mu ^{*}(A)=\mu ^{*}(B).
Ulkomitan Borel-säännöllisyys tuo esille Borel-joukkojen kätevyyden mittateoriassa. On mahdollista, että esimerkiksi todistaessa jollekin patologiselle joukolle jotain sen mitan avulla voi olla suoraan vaikeaa, sillä mitta on vaikeasti laskettavissa, mutta käyttämällä sitä Borel-joukkoa, joka peittää tämän joukon ja on samanmittainen, niin tilanne voi helpottua huomattavasti. Esimerkiksi joukon mitallisuus voidaan Borel-säännöllisen ulkomitan tapauksessa todistaa pelkästään Borel-joukkoja hyväksikäyttäen.
Borel-ulkomitat voidaan karakterisoida toisella tavalla metrisissä avaruuksissa. Jos siis edellä mainittu topologia  {\mathcal {T}} metristyvä, ts. on olemassa jokin joukon  X\, metriikka  d\, siten, että  {\mathcal {T}}={\mathcal {T}}_{d}, niin jokainen tämän topologian ulkomitta  \mu ^{*}\, on Borel jos ja vain jos ehdosta
seuraa ominaisuus
kaikilla  A,B\subset X\,.
Borel-funktiot

Olkoon  (X,{\mathcal {T}}) topologinen avaruus ja joukko  A\subset X. Kutsumme funktiota  f:A\rightarrow \mathbb {R}  Borel-funktioksi jos ja vain jos jokaisen avoimen joukon alkukuva kuvauksessa f on Borel-joukko.
Tämä määritelmä voidaan myös lausua muodossa: joukko  A on Borel-joukko ja joukko
on Borel-joukko kaikilla  c\in \mathbb {R} . Borel-funktioita kutsutaan joskus kirjallisuudessa Bairen funktioiksi.
Voidaan osoittaa, että jokainen jatkuva kuvaus on Borel-kuvaus. Lisäksi jokaisessa Borel-kuvauksessa jokaisen Borel-joukon alkukuva on Borel.
Lisäksi jos annettu topologia  {\mathcal {T}} on metristyvä, niin voidaan osoittaa, että jokainen tämän topologian Borel-funktio on mitallinen jokaisen Borel-mitan suhteen.
Kirjallisuutta

Jalava, Väinö: Moderni analyysi I.  (15)  Tampere:  TTKK, 1976.  ISBN 951-720-223-7
August Bournonville

August Bournonville, 1841.
August Auguste Bournonville (21. elokuuta 1805 Kööpenhamina, Tanska – 30. marraskuuta 1879 Kööpenhamina) oli tanskalainen balettimestari ja koreografi. Hänen isänsä oli ranskalainen balettitanssija ja koreografi Antoine Bournonville, joka oli opiskellut ranskalaisen koreografin Jean-Georges Noverren oppilaana, ja hänen tätinsä oli Julie Alix de la Fay (o.s. Bournonville) joka oli Ruotsin kuninkaallisen baletin tanssija.
Bournonville opiskeli italialaisen koreografin Vincenzo Galeottin oppilaana Tanskan kuninkaallisessa baletissa Kööpenhaminassa sekä Pariisissa ranskalaisen tanssijan Auguste Vestris'n oppilaana. Hän loi omaperäisen balettityylin, josta käytetään nimitystä Bournonvillen koulukunta.
Nuoruuden Pariisin-opiskelujen jälkeen Bournonvillesta tuli Kööpenhaminaan Kuninkaallisen baletin tanssija. Vuosina 1830–1877 hän oli kuninkaallisen baletin koreografi, ja hän loi seurueelle yli 50 balettia, joita ihaillaan niiden elämänilon, keveyden ja kauneuden vuoksi. Hän loi tyylin, joka on täysin hänen omansa vaikka oli saanut vaikutteita pariisilaisesta baletista. Koreografina hän loi baletteja, joiden tapahtumaympäristönä oli milloin Tanska, milloin Italia tai Venäjä, jopa Etelä-Amerikka. Koreografioista on säilynyt vain pieni osa.
Bournonvillen työtä alettiin tuntea Tanskan ulkopuolella vasta toisen maailmansodan jälkeen. Kuninkaallinen baletti on vuoden 1950 jälkeen tehnyt pitkiä kiertueita ulkomaille.
Tunnetuimpia Bournonvillen baletteja ovat La Sylphide (1836), Napoli (1842), Konservatoriet (1849), Kermessen i Brügge (1851) ja Et Folkesagn (1854).
Nuoruus

Bournonvillen isä, ranskalainen balettitanssija Antoine Bournonville, oli asettunut työskentelemään Tanskaan. Hänen äitinsä oli Antoine Bournonvillen ruotsalainen taloudenhoitaja Lovisa Sundberg. Vanhemmat avioituivat myöhemmin. August meni kahdeksanvuotiaana oppilaaksi Kuninkaalliseen balettikouluun Christiansborgin linnan hoviteatteriin, ja hänen opettajansa oli isän lisäksi Tanskan kuninkaallisen Baletin balettimestarina ja pääkoreografina vuosina 1775–1816 toiminut Vincenzo Galeotti.
Bournonville esiintyi näyttämöllä ensi kerran 2. lokakuuta 1813 pienessä osassa viikinkikuninkaan poikana Galeottin baletissa Lagertha, joka oli ensimmäinen pohjoismaisaiheinen baletti. Vajaan vuoden kuluttua hän sai ensimmäisen ensimmäiset omat suosionosoitukset tanssittuaan Hoviteatterissa Unkarilaisen soolon. Tanssin lisäksi August oli ahkera lukija, oppi kotona ranskaa, soitti viulua, lauloi poikasopraanona ja opiskeli puhetaitoa näyttelijöiden Michael Rosing, Lindgreen ja Frydensdahl oppilaana. Hänen lahjansa huipentuivat kuningattaren syntymäpäivänä 29. lokakuuta 1817, kun hän kaksitoistavuotiaana esitti Adonian roolin musiikkinäytelmässä Salomonin tuomio ja lauloi siinä romanssin.
Perhe

Bournonvillella oli viisi sisarusta, mutta hän oli lapsista ainoa, jolla oli kiinnostusta tanssiin. Hän avioitui Helena Fredrika Håkanssonin kanssa 23. kesäkuuta 1830, ja he saivat seitsemän lasta, joista molemmat pojat kuolivat jo pienenä. Lisäksi hän sai Pariisissa aviottoman tyttären.
Pariisi

Isä Antoine Bournonville sai vuonna 1920 kuninkaalta apurahan balettiopintoihin Pariisiin. August lähti isänsä mukaan, ja vaikka hän Pariisin aikana opiskeli vain isänsä kanssa, hän sai siellä tuoreimpia balettivaikutteita ja seurasi loistavien opettajien Gardelin ja Vestris'n työtä käytännössä. Tanskaan paluun jälkeen Augustista tuli Kuninkaallisen teatterin tanssija, mutta ohjelmisto ei pariisilaisen baletin jälkeen tuntunut hänestä kiinnostavalta.
August Bournonville palasi 1824 Pariisin viimeistelemään opintojaan ja valmistellakseen tutkintoa Pariisin oopperan balettiin. Aiottu 15 kuukauden oleskelu venyi viideksi vuodeksi, ja sinä aikana Tanskan baletti joutui surkeaan tilaan. August tutustui Pariisissa isänsä vanhan ystävään Louis Niveloniin, joka tarjosi hänelle ystävyytensä, aterioita ja pääsyn seurapiireihin. August toivoi mestari Gardelin ottavan hänet vastaan, mutta Gardelin studio oli lopetettu, ja hänet neuvottiin Auguste Vestris'n oppilaaksi kohentamaan heikoimpia alueitaan, "tasapainoa, piruetteja ja käsiä". Vestris otti Bournonvillen oppilaakseen. August kirjoitti isälleen:
»Olen tyytyväinen Vestris'iin, ja lisäksi hän on hyvin ilahtunut innostuksestani, ahkeruudestani ja avuliaisuudestani. Hän on hyvin täsmällinen oppituntien suhteen ja tulee luokkaan kolmesti viikossa kahdeksalta aamulla ja kolmesti viikossa yhdeksältä, ja hän on siellä yhteentoista. Nousen aamulla kuudelta ja tulen paikalle puoli tuntia ennen oppitunnin alkua, jotta olen aivan varmasti valmis, kun Vestris tulee. Hän on ottanut minut ystäväkseen ja kehittää taitojani hyvin huolellisesti osoittaen täsmällisesti virheeni mutta suhtautuu minuun hienotunteisesti.»
Bournonville tanssi 1820–1828 maineikkaan tanssijan Marie Taglionin ja Pariisin oopperan baletin kanssa.
Kuolema

Bournonville lopetti aikuisten opettamisen keväällä 1877. Palatessaan kirkosta 30. lokakuuta 1879 hän sai sairauskohtauksen ja hänet vietiin sairaalaan. August Bournonville on haudattu Fredensborgiin Asminderødin hautausmaalle.
Vaikutus

Bournonvillen työ on tärkeä silta aikaisempaan perinteeseen. Hän vastusti baleteissaan romantiikan ajan baletin liioiteltua. Hän on merkittävä koreografioidensa tasa-arvoisuuden vuoksi, sillä niissä painottuvat mies- ja naisroolit yhtä paljon, kun tuohon aikaan eurooppalaisessa baletissa korostettiin ballerinan osuutta. Aikalaiset tutkivat usein ihmisen tunteiden ääripäitä, kun taas Bournonville loi kuvan tasapainoisemmasta ihmisluonteesta.
Aiheesta muualla

Bournonvillen elämäkerta, baletit, tyyli ym., Bournonville.com (elämäkertaosuudessa toimivat vain ylälaidassa olevat linkit ja nekin kaksoisnapautuksella.)
Ballet (Arkistoitu – Internet Archive)
August Bournonvillen baletit
Gratiernes Hyldning, 1829
Valdemar, 1835
Sylphiden, 1836
Toreadoren, 1840
Napoli eller Fiskeren og Hans Brud, 1842
Konservatoriet eller et Avisfrieri, 1849
Psyche, 1850
Kermessen i Brugge eller de Tre Gaver, 1851
Et folkesagn 1854
La Ventana, 1854
Abdallah, 1855
Blomsterfesten i Genzano (Genzanon kukkaisjuhlat), 1858
Fjernt fra Danmark eller et Costumebal Ombord, 1860
Valkyrien, 1861
The White Rose
Bouquet Royal, 1870
Livjægerne på Amager
Arcona, 1875
Fra Siberien til Moskau, 1876
| Auktoriteettitunnisteet  |
| --- | --- |
Kansainväliset:  FAST  ISNI  VIAF  WorldCat 
Kansalliset:  Norja  Ranska  BnF data  Katalonia  Saksa  Italia  Israel  Yhdysvallat  Ruotsi  Latvia  Tšekki  Australia  Kreikka  Alankomaat  Puola  Portugali 
Tieteilijät:  CiNii 
Taiteenala:  FID 
Henkilöt:  Deutsche Biographie  DDB  Trove 
Muut:  RISM  SNAC  IdRef 
August Bournonville, pilapiirros Corsaren-lehdessä 1846.
August Bournonville, noin 1870.
Tony Dalton

| Tony Dalton |
| --- | --- |

Henkilötiedot
Koko nimi:  Álvaro Luis Bernat Dalton
Syntynyt: 13. helmikuuta 1975 (ikä 50) Laredo, Texas, Yhdysvallat
Ammatti:  näyttelijä
Näyttelijä
Aktiivisena:  2000–
Aiheesta muualla
IMDb 
Álvaro Luis Bernat Dalton (s. 13. helmikuuta 1975) on meksikolais-amerikkalainen näyttelijä, käsikirjoittaja ja tuottaja. Suuren osan urastaan Dalton on näytellyt meksikolaisissa elokuvissa, televisiosarjoissa ja näytelmissä, mutta hänet tunnetaan parhaiten Lalo Salamancana televisiosarjassa Better Call Saul (2018–2022), sekä Jack Duquesnen roolista Marvel Studiosin Disney+-televisiosarjoissa Hawkeye (2021) ja Daredevil: Born Again (2025–).
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Tony Dalton Wikimedia Commonsissa
| Auktoriteettitunnisteet  |
| --- | --- |
Kansainväliset:  VIAF  WorldCat 
Kansalliset:  Israel  Yhdysvallat
Suomen puoluerekisteri

Puoluerekisteri on Suomessa valtiollinen rekisteri eli luettelo, jota ylläpidetään lain nojalla ja velvoittamana yhdistyksistä, jotka pyrkivät vaikuttamaan valtiollisiin asioihin ja jotka täyttävät puoluerekisteriin merkitsemisen vaatimukset. Puoluerekisterissä olevat yhdistykset ovat siis rekisteröityjä puolueita.
Oikeusministeriö ylläpitää puoluerekisteriä.
Rekisteröidyllä puolueella on oikeus asettaa ehdokkaita eduskuntavaaleihin, kuntavaaleihin, aluevaaleihin ja Euroopan parlamentin vaaleihin. Ne yhdistykset, jotka eivät ole rekisteröityjä puolueita, eivät voi asettaa ehdokkaita, vaan ehdokkaille on koottava erikseen kullekin oma valitsijayhdistyksensä kulloisenkin vaalin säädösten mukaisesti.lähde?
Puolueen rekisteröimiseksi vaaditaan 5 000 vaalikelpoisen äänestäjän allekirjoittamat sähköiset kannatusilmoitukset tai paperiset kannattajakortit, jotka eivät saa olla yhtä vuotta vanhempia. Jos puolue ei kaksissa perättäisissä eduskuntavaaleissa onnistu saamaan yhtäkään kansanedustajaa tai vähintään kahta prosenttia annetuista äänistä, se poistetaan puoluerekisteristä. Monet pienpuolueet toimivat tämän takia vuoron perään tavallisina aatteellisina poliittisina yhdistyksinä ja rekisteröityinä puolueina.lähde?
Jos jokin rekisteröity puolue päättää itse lopettaa toimintansa, se voidaan poistaa rekisteristä omasta hakemuksestaan. Näin on menetelty muutaman kerran, muun muassa vuonna 1973 Työväen ja Pienviljelijäin Sosialidemokraattisen Liiton ja vuonna 2001 Remonttiryhmän osalta. Suomen Maaseudun Puolueen toiminta päättyi konkurssiin vuoden 1995 eduskuntavaalien jälkeen, mutta puoluerekisteristä SMP poistettiin vasta vuoden 2003 vaalien jälkeen, koska puolue ei itse ollut anonut poistoa rekisteristä. Vuonna 1990 toimintansa lopettaneet Vasemmistoliiton edeltäjät Suomen Kansan Demokraattinen Liitto ja Demokraattinen Vaihtoehto säilyivät samasta syystä rekisterissä kaksien eduskuntavaalien yli vuoteen 1995 saakka.lähde?
Puolueen viralliseen nimeen liittyvät säännöt

Yhdistyslain mukaan yhdistysten rekisterissä oloa kuvaava jälkimerkintä kirjoitetaan ilman pisteitä muodossa ry eli "rekisteröity yhdistys". Puoluelain mukaan puoluerekisterissä olevaa yhdistystä merkitään jälkiliitteellä r.p., pisteineen ("rekisteröity puolue" tai "registrerat parti"). Puoluelain mukaan rekisteröityyn puolueeseen ei enää tule viitata yhdistysliitteellä, vaan siihen tulee viitata rekisteröitynä puolueena niin kauan kun se on puoluerekisterissä.lähde?
Puolueiden nimissä osalla puolueista on kaksiosainen nimi, joista toinen osa on suomea ja toinen ruotsia. Joillain puolueilla taas on sekä suomenkielinen että ruotsinkielinen nimi. Vihreällä liitolla on suomenkielinen, ruotsinkielinen ja pohjoissaamenkielinen nimi.lähde?
Puoluerekisterin historiaa

Puoluerekisterin pitäminen tuli välttämättömäksi 10. tammikuuta 1969 hyväksytyn puoluelain vuoksi. Helmikuun alussa 1969 perustettuun puoluerekisteriin merkittiin kaikki silloiset eduskuntapuolueet: Suomen Sosialidemokraattinen Puolue, Keskustapuolue, Suomen Kansan Demokraattinen Liitto, Kansallinen Kokoomus, Ruotsalainen Kansanpuolue, Liberaalinen Kansanpuolue, Työväen ja Pienviljelijäin Sosialidemokraattinen Liitto ja Suomen Maaseudun Puolue sekä Suomen Kommunistinen Puolue.lähde?
Puoluerekisteristä poistettiin eduskuntavaalien 2007 jälkeen kahdeksan puoluetta: Suomen työväenpuolue, Itsenäisyyspuolue, Liberaalit, Muutosvoimat Suomi, Köyhien Asialla, Yhteisvastuu puolue, Suomen Isänmaallinen kansanliike ja Suomen Kansan Sinivalkoiset. Näistä Suomen Työväenpuolue, Itsenäisyyspuolue ja Köyhien Asialla palasivat kuitenkin myöhemmin puoluerekisteriin näiden saatua uudestaan vaadittavat 5 000 kannattajakorttia.
Vuoden 2011 eduskuntavaalien jälkeen puoluerekisteristä poistettiin Suomen Kommunistinen Puolue, Kommunistinen Työväenpuolue ja Suomen Senioripuolue. SKP hyväksyttiin takaisin rekisteriin joulukuussa 2011 ja KTP elokuussa 2012. Suomen Senioripuolue päätti kesäkuussa 2012 liittyä Itsenäisyyspuolueen jäsenyhdistykseksi ja lopetti toimintansa itsenäisenä puolueena loppuvuodesta 2014.lähde?
Vuoden 2015 eduskuntavaalien jälkeen rekisteristä poistettiin Suomen Työväenpuolue, Itsenäisyyspuolue, Köyhien Asialla, Muutos 2011, Sinivalkoinen Rintama ja Piraattipuolue. Piraattipuolue hyväksyttiin takaisin rekisteriin kesäkuussa 2016 ja Itsenäisyyspuolue tammikuussa 2017. Sininen tulevaisuus merkittiin puoluerekisteriin uutena puolueena marraskuussa 2017.
Vuoden 2019 eduskuntavaalien jälkeen rekisteristä poistettiin Suomen Kommunistinen Puolue ja Kommunistinen Työväenpuolue. Suomen Kommunistinen Puolue keräsi kuitenkin vuonna 2020 uudestaan 5 000 kannattajakorttia ja palasi täten puoluerekisteriin vuonna 2021.
Vuoden 2021 alkuun asti puoluerekisteriin halunneiden yhdistysten täytyi kerätä kaikki kannatusilmoitukset paperilomakkeille. Internet-palvelu sähköisten kannatusilmoitusten antamiseen otettiin käyttöön 1.1.2021. Ensimmäinen puolue, joka keräsi tarvittavat 5 000 kannattajakorttia verkkopalvelun avulla oli Avoin puolue, joka sai kannattajakortit täyteen 24. helmikuuta 2021.
Vuoden 2023 eduskuntavaalien jälkeen rekisteristä poistettiin Kansalaisliitto, Piraattipuolue, Liberaalipuolue – Vapaus valita, Eläinoikeuspuolue, Kansalaispuolue, Feministinen puolue, Korjausliike, Suomen Kansa Ensin ja Seitsemän tähden liike. Liberaalipuolue hyväksyttiin takaisin rekisteriin tammikuussa 2024 ja Eläinoikeuspuolue lokakuussa 2024.
Aiheesta muualla

Puolueet Suomen puoluerekisterissä
Puolueen perustaminen Suomessa
Suomen puoluelaki (Arkistoitu – Internet Archive)
Sattajärvi

Sattajärvi on noin 200 asukkaan kylä samannimisen järven rannalla Torniossa. Kylä sijaitsee noin kolmekymmentä kilometriä kaupungin keskustasta, yhdystie 9271:n varrella.lähde?
Yhdistykset

Metsästysseura Sattajärven Metsästysseura ry
Metsästysseura Sattajärven Erä ry
Urheiluseura Sattajärven Sampo ry (perustettu 1948)
Sattajärven maa- ja kotitalousseura ry
Sattajärven kyläyhdistys ry
Tornio
Kylät ja kaupunginosat
| 0 | 1 | 2 | 3 | 4 | 5 | 6 |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| Kaupunginosat | Kaupunginosat | Kylät | Kylät | Kylät | Kylät |  |
|  Suensaari  Kiviranta  Särkinärä  Pudas  Palosaari |  Luotomäki  Torppi Pikku-Berliini  Miukki  Kokkokangas |  Arpela  Pirkkiö  Puuluoto  Näätsaari  Kantojärvi |  Karunki  Martimo  Vojakkala  Liakka  Lautamaa |  Korpijärvi  Laivaniemi  Sattajärvi  Varajärvi  Raumo |  Ruottala  Laivajärvi  Kourilehto  Könölä  Kaakamo  Kukkola |  |
Urheilu
| --- | --- |
Liikuntapaikat: Pohjan stadion
Urheiluseurat: Tornion Pyry – Tornion Palloveikot – Tornion Pallo -47 – Tornion IHC - Alatornion Pirkat
Liikenne ja logistiikka
| --- | --- |
Rautatieliikenne: Aapajoen seisake – Alavojakkalan seisake –  Kalkkimaan rata – Karungin rautatieasema – Kolarin rata – Korpikylän rautatieasema – Kukkolan seisake – Oulu–Tornio-rata – Röyttän satamarata – Niemenpään rautatieasema – Tornio–Haaparanta-rata – Tornion rautatieasema – Tornio-Pohjoinen – Ylivojakkalan seisake
Sillat: Raumonjoen rautatiesilta – Tornionjoen rautatiesilta
Tieliikenne: Seututie 921 – Seututie 922 – Seututie 927 – Valtatie 21
Vallankumous

Bastiljin valtaus aloitti Ranskan suuren vallankumouksen 1789.
Vallankumous on poliittisena käsitteenä syvällinen mullistus, dramaattinen vallansiirto, jossa yhteiskunta syrjäyttää hallituksensa ja instituutionsa. Vallankumouksiin liittyy usein mielenosoituksia, väkivaltaa ja jopa vallanpitäjien teloituksia. Vallankumouksen seurauksena entinen hallintatapa ja elämäntapa korvautuvat uusilla, ja omaisuus ja työ jaetaan uudelleen. Vallankumouksen taustalla on usein tarve päästä eroon itsevaltiaasta tai korruptoituneesta hallinnosta.
Syyt

Vallankumouksen voi laukaista moni yhteiskunnallinen, poliittinen tai aatteellinen tekijä, kuten:
aineellisten olojen heikkeneminen, kuten taloudellinen alamäki, elintason äkillinen lasku, raskas verotus, kuivuus, nälänhätä tai epidemiat
tunne epäoikeudenmukaisuudesta, joka syntyy sorrosta tai äärimmäisestä köyhyydestä
hävitty sota, joka vie hallituksen uskottavuuden
vieras hallinto, joka on tukahduttava tai tehoton
hallitsijan samastuminen epäsuosittuun ulkomaiseen liittolaiseen
hallituksen pyrkimys tukahduttaa mielipiteet, etenkin uskonnolliset
uusien ajatusten nousu.
Edellytykset

Onnistuakseen vallankumous vaatii monien tutkijoiden mukaan viiden ehdon samanaikaisen toteutumisen:
Suuri osa maaseudun tai kaupunkien väestöstä tulee tyytymättömäksi, ja maassa syntyy laajoja protesteja ja kapinoita valtion käskyvaltaa vastaan.
Eliitin piiriin muodostuu toisinajattelijoiden ryhmiä, ja osa eliitistä kääntyy hallitusta vastaan.
Syntyy kaikki suuret kansanluokat lävistäviä vahvoja motiiveja, jotka yhdistävät suurimman osan kansaa vallankumouksen taakse. Näistä motiiveista yleisimpiä ovat nationalismi, viha diktatorista hallintoa kohtaan, tai kolonialistista hallintoa vastustava kansallinen vapautusliike.
Vakava poliittinen kriisi halvaannuttaa valtion hallinnolliset ja pakottavat kyvyt. Kriisin voi aiheuttaa esimerkiksi tappio sodassa, lama, luonnonkatastrofi tai muiden maiden antaman tuen lakkaaminen. Halvaantunut valtio ei sitten kykene vastustamaan vallankumousta.
Muiden maiden hallitukset eivät lähde tarpeeksi voimallisesti estämään vallankumouksen kehittymistä ja toteutumista.
Seuraukset

Vaikka vallankumouksellisten tavoitteena onkin yleensä vähentää sortoa ja riistoa sekä perustaa parempi ja inhimillisempi yhteiskunta, moni historiassa toteutunut vallankumous on heti tai vähän ajan kuluttua vain korvannut yhdenlaisen sorron toisenlaisella sorrolla tai diktatuurilla. Tällaisiksi tapauksiksi historioitsijat ovat nähneet esimerkiksi Englannin vallankumouksen 1640, Ranskan suuren vallankumouksen 1789, Ranskan vallankumouksen 1830, Saksan vallankumouksen 1848, Venäjän lokakuun vallankumouksen 1917, Kiinan vallankumouksen 1949, Kuuban vallankumouksen 1959, Iranin islamilaisen vallankumouksen 1979 ja Nicaraguan vallankumouksen 1979. Tutkijoiden mukaan ilmiö johtuu paljolti siitä, että vallankumousta usein seuraa vallan kaapanneiden ryhmien välinen valtataistelu, sekä vaikeudet saada maa hallintaan, palauttaa järjestys ja rakentaa yhteiskunta uusiksi. Vallankumousjohtajiksi valikoituvat lisäksi usein kaikkein dogmaattisimmat ja fanaattisimmat henkilöt, jotka alkavat vallan saatuaan tukahduttaa oppositiota vallankumouksellisten liittoumassa.
Vallankumouksilla on taipumus tuottaa anarkisteja. Alistetussa asemassa olevat ihmiset vapautuvat usein anarkismin vaiheen kautta, kun esivalta ja heidän turvallisuusjoukkonsa ovat menettäneet otteen.
Kommunismista vapautumisen vallankumoukset Itä-Euroopassa 1990-luvun taitteessa johtivat muodollisten demokratioiden perustamiseen. Näiden vasta vapautuneiden entisten kommunistimaiden nuorten demokratioiden taso kuitenkin vaihteli Tšekin ja Slovakian korkeasta demokratian tasosta esimerkiksi Valko-Venäjän ja Romanian vähemmän demokraattiseen.