Dallapé
Historia > Jäppilän pumppu

Sörnäisten sosialistisen nuorisoliiton osaston laulu- ja soitinryhmä Rajamäen Poikien harmonikansoittaja Martti Jäppilä ja harmonikansoittaja Erkki Majander perustivat Dallapé-tanssiorkesterin yhdessä Rajamäen poikien laulajan Ville Alangon ja laulaja-rumpali Mauno Jonssonin kanssa vuonna 1925. Alanko opetteli soittamaan banjoa ja orkesteri alkoi keikkailemaan muun muassa urheiluseura Ponnistuksen ja Kone- ja Siltateollisuuden ammattiyhdistyksen varainkeruutansseissa, joita järjestettiin Helsingin Hämeentiellä sijainneessa Sörkan Vennuksi kutsutussa Arbetets Vänner i Sörnäs -työväenyhdistyksen tanssipaikassa.
Orkesterin haitaristikaksikko hankki italialaiset Dallapè & Figlio -harmonikat syksyllä 1925, jolloin orkesteri nimettiin Jazz Dallapéksi. Vuonna 1926 Jäppilä teki ensimmäisen sanoituksensa ”Alaska”, jonka Alanko lauloi. Vennun ohella tehtiin talvikeikkoja luistinradoilla, ja kesällä urheiluseura Ponnistuksen majalla Kivinokassa.
Vuonna 1926 Jäppilä löysi Cuba-ravintolan orkesterista ksylofonisti Eino Katajavuoren ja saksofonisti Helge Pahlmanin, molemmat konservatorion käyneitä muusikoita. Katajavuoresta ja Pahlmanista tuli vuosikymmeniksi Dallapén kantavia voimia. Samana vuonna Dallapé muuttui ammattiorkesteriksi siirryttyään Toverien Kerholle Lönnrotinkadulle, jossa sillä oli keikkoja viitenä iltana viikossa sekä joitakin päivätansseja. Ohjelmistossa oli tuolloin humppafokseja ja valsseja, sekä klassisen koulutuksen saaneiden Katajavuoren ja Pahlmanin myötä myös muutamia vakavampia orkesterikappaleita.
Vuonna 1928 Dallapé teki ensimmäisen maaseutukeikan Karkkilaan, mukanaan graafikko-lausuntataiteilija-järjestäjä-puuhamies Toivo Alajärvi. Alajärvi esiintyi usean vuoden ajan Dallapén kiertueilla juontajana ja kaskunkertoja eli speakerina, ja oli hyvä ikäväntorjuja myös keikkabussissa. Myös Eino Katajavuoresta kehkeytyi melkoinen showmies, joka viihdytti yleisöä ksylofonisooloissaan humoristisin pikku nyanssein. Katajavuori kehitti itselleen koomisen kuplettinumeron, jossa hän säesti itseään kanteleella (sisko Ulla Katajavuori oli tunnettu kanteletaiteilija). Noin vuosina 1927–1928 Dallapéssa soittivat Aleksanteri Kallio (harmonikka) ja Hannes Nurminen (viulu). 1928–1929 pitkäaikaisiksi jäseniksi liittyivät Pauli Impivaara (saksofoni, harmonikka ja trumpetti) ja Paavo Raivonen (harmonikka ja saksofoni).
Ensimmäiset levytykset Dallapé teki vuonna 1929 Ravintola Mikadossa Polyphon-levymerkille ja pian tämän jälkeen muutamia levytyksiä Homocord-merkille. Jäppilä ja orkesterin toimistossa työskennellyt trumpetisti Valto Tynnilä muodostivat lauluntekijäparin, joka alkoi kirjoittaa useita iskelmiä, kuten ”Äiti ja poika”, ”Kyyneleiset silmät”, ”Kivikauden mies”, ”Irja pieni”, ”Kesäilta Saimaalla” ja ”Tammerkoski”. Vielä vuoden 1929 aikana osa Dallapésta kävi Berliinissä levyttämässä 50 kappaletta Kansanorkesterin nimellä laulajina Aarne Salonen ja Urho Walkama. Vuoden 1930 keväällä orkesteri matkusti Berliiniin Homocordin studioon, tällä kertaa laulajina Ville Alanko ja Hannes Kettunen. Heti näiden levytysten perään Dallapé matkusti Varsovaan Syrena-yhtiön studiolle soittamaan Niilo Saarikon Columbus-levymerkille 20 levypuolta. Levyt tehtiin Rajamäen poikain orkesterin nimellä ja laulajina olivat Ville Alanko, Kaarlo Kytö ja Yrjö Haapanen. Syksyllä 1930 orkesterin riveihin liittyi sousafonisti ja sovittaja Eero Lindroos (myöhemmin Lauresalo). Marraskuussa 1930 matkustettiin taas Berliiniin Homocordin studiolle laulajina Alanko, Kettunen ja Veli Lehto. Nyt orkesteri soitti ensi kerran Lindroosin sovituksista ja Dallapén soittotyyli vakiintui sellaiseksi, kuin se 1930-luvun alussa oli.
Vuonna 1930 Dallapé solmi pitkäaikainen levytyssopimuksen PSO:n kanssa. Ville Alangon kuoltua 1931 Matti Jurvasta tuli noin vuodeksi Dallapén laulusolisti. Jurva oli jo kokenut, useamman levyn tehnyt laulaja liittyessään orkesteriin. Hän säesti itseään banjolla ja lauloi menestysiskelmiään ”Sulamithia” ja ”Katulaulaja”, välillä stepaten (taito, minkä hän opetti myös Katajavuorelle), ja toisinaan vetäen orkesterin kuusimiehistä ukulele-ryhmää havaijilaisissa numeroissa. Jurva oli alun perin pianisti ja näin ollen kohtalaisen hyvä muusikko. Hän soitti myös muun muassa pianoharmonikkaa, banjoa sekä rumpuja.