stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Suomalainen kansantanssi
Kansantanssin muotoja > Kontratanssit > Kolonnatanssit

Kolonnatanssit ovat kontratansseja, joiden tanssikuvio muodostuu useista kolmikkoriveistä. Monissa maissa kolonnatanssit tunnetaan ranskankielisellä nimellä tempete. Suomessa tunnetaan muutamia kolonnatansseja, esim. Yhdeksänhenkinen, Hampuri, Hollolalainen, Tyrvään lysti ja Pappi varis. Kolonnatanssit ovat olleen yleisempiä muualla Euroopassa, missä niitä on tanssittu myös suuremmissa kuvioissa. Sana purpuri tulee ranskalaisesta sanasta potpourri, joka tarkoittaa sekaliharuokaa: kuten ruoassa on useita lihalajeja, siten purpurissa on useita tanssilajeja.
Kansantanssin muotoja > Kontratanssit > Katrilli

Katrilleja on Suomessa muistiinmerkitty useita. Se on ollut suosituin kontratanssin muoto Suomessa. Katrillia tanssitaan neliössä.
Kansantanssin muotoja > Kontratanssit > Franseesi

Franseesi (ranseesi, pransiisi) yleistyi säätyläistanssina kontratansseista viimeisenä 1800-luvun lopulla, ja kansanomaisessa käytössä se ei ole ollut kovinkaan yleinen. Franseesia leimasi tietty herraskaisuus, ja se oli käytössä vain lyhyen aikaan. Se on poloneesin ohella säilyttänyt asemansa akateemisten juhlatilaisuuksien tanssina. Franseesista on tietoja neliö- ja vastakkaisrivitanssina Länsi- ja Etelä-Suomesta, ja ainoastaan Helsingin ympäristössä sillä on ollut vahva asema kansan keskuudessa. Franseesi muistutti rakenteeltaan sekä katrilleja että purpureita: katrillimaisia piirteitä siinä oli vastuut, paikanvaihdot, karkelot ja muut vastaavat vakio-osat ja purpurimaisia piirteitä olivat monimuotoiset kuviomarssit tanssin lopussa.
Kansantanssin muotoja > Kontratanssit > Purpuri

Purpuri on eräs komeimmista ja näyttävimmistä suomalaisen kansanomaisen tanssiperinteen edustajista. Tämä pitkä, moniosainen ja monivuoroinen tanssi on alun perin muodostunut useista itsenäisistä tansseista, jotka ovat sitten liittyneet yhä kiinteämmiksi kokonaisuudeksi muodostaen lopulta yhtenäisen tanssin, jonka vuoroiksi nämä tanssit on käsitetty.
Kuviotanssityyppejä

Poloneesi
Karjalaiset kisat
Kižata-sana on alun perin tarkoittanut todennäköisesti kaikenlaista ilonpitoa: leikkiä, tanssia, laulua ja kisailua. Karjalaisissa illanvietoissa kisoilla ollut suuri merkitys niiden kuvioinnin, askelikkojen ja soitinsäestyksen tarpeettomuuden vuoksi. Usein kisoja säestettiin laulamalla.
Röntyskä
Kansanomaiset paritanssit > Polska

Polska on piirissä, ketjussa tai pareittain tanssittava, useimmiten tahtilajiltaan 3/4. Suomeen puolalaista alkuperää oleva polska on tullut Ruotsista, jossa sillä on hyvin suuri arvostus kansantanssina. Tilassa liikkuva paritanssiversio tunnetaan myös nimellä hamburska.
Kansanomaiset paritanssit > Masurkka

Masurkka on kolmijakoinen paritanssi, jonka oletetaan tulleen Suomeen Venäjän kautta. Suurin osa muista paritansseista on todennäköisesti tullut Suomeen Keski-Euroopasta Ruotsin kautta.
Masurkan perusaskel tanssitaan seuraavasti:
A-osassa tehdään askel-hyppyjä ja juoksuaskelia ja
B-osassa tanssitaan tyypillisimmin polkkamasurkkaa (toiselta nimeltään masurkkapolkkaa).
Kansanomaiset paritanssit > Polkka

Suomalaisessa polkassa on paljon askelvariaatioita ja nostoja.
Kansanomaiset paritanssit > Jenkka

Jenkkaa tanssitaan edelleen tanssilavoilla. Jenkka ja sottiisi ovat aiemmin olleet saman tanssin muunnoksia, mutta ne on eronneet omiksi tansseikseen. Jenkka ja sottiisi eroavat toisistaan siten, että sottiisi tanssitaan sitkeästi "maata pitkin"ja jenkka puolestaan hyppelemällä.
Jenkan perusaskel tanssitaan tyypillisimmin seuraavasti:
A-osassa askel askel hyppy x 2, joilla edetään parin kanssa tanssisuuntaan avoimessa tanssiotteessa
B-osassa hyppyaskelia x 4, joilla pyöritään 2 kierrosta parin yhteisen akselin ympäri tanssisuuntaan tilassa liikkuen
Kansanomaiset paritanssit > Sottiisi

Sottiisia sanotaan myös "laiskan pojan jenkaksi", koska askelten kaava on sama, mutta se tanssitaan ilman hyppyä.
A-osassa tanssitaan askel askel jousto x 2 edeten tanssisuuntaan avoimessa tanssiotteessa
B-osassa tanssitaan neljä pistopyörintää kaksi kierrosta ympäri suljetussa otteessa
Kansanomaiset paritanssit > Kerenski

Paritanssi ja sävelmä, joka oli suosiossa Viipurin läänissä ja Etelä-Suomessa ainakin 1900-luvun alkukymmenillä. Tanssia ruvettiin Venäjän vallankumousten aikana säestämään pääministeri Aleksandr Kerenskistä kertovalla samannimisellä pilkkalaululla ja nimittämään yleensäkin kerenskiksi. Laulu kiellettiin räikeän sisältönsä takia samalla myös tanssi alkoi jäädä pois suosiosta. Tanssi ja sävelmä tunnetaan edelleen Ukrainassa nimellä karapet (карапет - videolla 06:35-08:41) .
Tanssijat liikkuvat piirissä myötä- ja vastapäivään eri askelikoilla.
Kansanomaiset paritanssit > Hambo

Todennäköisesti hambon tanssiminen on alkanut Suomessa 1800-luvulla, mutta sen historia on hyvin epäselvä ja hämärän peitossa. Luultavimmin hambo on saapunut Suomeen Ruotsin kautta ja suurin osa hambon variaatioista onkin syntynyt kansantanssijoiden luomina sekä Suomessa että Ruotsissa. Hamboa on kutsuttu myös nimillä hambopolska ja hamburska. Hambomusiikin tahtilaji on 3/4. Tanssillisesti hambo on lähempänä polskaa, mutta musiikillisesti masurkkaa. Hambo soitetaan kuitenkin masurkkaa enemmän triolimaiseksi, eli tahdit soitetaan kolmimuunteisina. Hambon tanssillisen fraasin pituus on 8 tahtia. Hambo sisältää pääsääntöisesti kaksi osiota: inledning (kaksi dahlstegiä ja yksi tresteg) ja hambopyörintä polskaotteessa.
Kansanomaiset paritanssit > Valssi

Kansanparitanssina valssi on kolmijakoinen tanssi, josta löytyy useita askelvariantteja, jopa nostoja. Perusmuodossaan kansanomaisena, seura- tai kilpatanssityyppisenä paritanssina valssin perusaskelikko on samantyyppinen, mutta kustakin lajista löytyy omat vivahde-eronsa valssille. Valssin kotimaana pidetään Itävaltaa. Vanhin tieto valssista Suomessa on vuodelta 1800. jolloin 14-vuotias Jacobina Charlotte Munsterhejlm kirjoitti päiväkirjaansa tanssineensa valssia.
Kansantanssitermejä

| Askelija ja askelikkoja | Vakiokuvioita ja vakio-osia | Otteita |
| --- | --- | --- |
| kävely | diagonaali | laukkaote |
| laputus | sola | käsi kädessä |
| hyllytys | vastakkaisrivi | kädet käsissä |
| hoppavalssi | neliö | peukaloristiote |
| keinuva kävelyaskel | piiri | takaristiote |
| sivuaskel | paripiiri | peukalo-ote |
| kisa-askel | vastakkaispiiri | avoin tanssiote |
| karjalainen puolijuoksu | kääntöpiiri | suljettu tanssiote |
| karjalaisaskelikko eli uhtuan askelikko | risti | käsikynkkä |
| melkutus | ketju | kyynärkoukku |
| tanila | tähti | takatanssiote |
| hapanmykky | tukki | olkavarsiote |
| vaihtoaskel | vastuu | polkkaote |
| laukka | paripyörintä | vyötäröote |
| pisto | ristipyörintä | kädet ristissä rinnalla |
| varvashyppely | piiripyörintä | kolmikon vyötäröote |
| varvaskantahyppely | piirivastuu | yläote |
| isovarvas-hyppely | paikanvaihto | kääntöpiiriote |
| päristys | paikanvaihto pareittain | polskaote |
| hyppyaskel | läpikäyden paikanvaihto | polskapiiriote |
| (t)siiputus | kättely | portti |
| enkeliska(hyppely) | karkelo kaartaen | ranneote |
| juoksu | karkelo kääntyen | hambo-ote |
| ristiaskel | karkelo kääntymättä |  |
| ryssän askel | puolikarkelo |  |
| ripaska | karjalainen karkelo |  |
| puoliripaska | vastakkain seläkkäin |  |
| hoppavalssi | porttien käynti |  |
| heilurihyppy | enkeliskakierto |  |
|  | taputus |  |
|  | näyttö |  |
|  | ristai |  |
|  | pikkuristai |  |
|  | avorivistö |  |
|  | kahden ja neljän parin neliöt |  |
|  | neljän hengen neliö |  |
|  | kolmikko |  |
|  | yhdeksikkö |  |
Tärkeimpiä kansantanssitapahtumia Suomessa

Pispalan Sottiisi, joka toinen vuosi kesäkuussa Tampereella
Kaustinen Folk Music Festival, heinäkuussa
Folklandia-festivaali, risteily tammikuun alussa, Turusta Tukholmaan, välillä vuodesta 2014 muutamana vuotena Helsingistä Tallinnaan
Tradi, huhtikuusta 2025 alkaen Tampereella
Hollo ja Martta, loka-marraskuussa Hollolassa
Kihaus, heinäkuussa Rääkkylässä
Jutajaiset, eri vuodenaikoina Rovaniemellä
Oriveden kansantanssikurssi, joulukuussa
Kalenat, joka toinen vuosi kesäkuussa Lappeenrannassa
Supikas vuosittainen kansantanssikatselmus Pohjois-Pohjanmaalla
Tärkeimpiä kansantanssitapahtumia Suomessa > Tärkeimpiä kansantanssitapahtumia naapurimaissa

Nordlek, järjestetään vuorotellen Pohjoismaissa, Lahdessa 2009
Barnlek, järjestetään vuorotellen Pohjoismaissa
Viron tanssijuhlat (tanssipidot), joka viides vuosi, Tallinnassa (2000-luvulla 2004, 2009, 2014, 2019)
Suomalaisen kansantanssin keskusjärjestöjä

Finlands Svenska Folkdansring r.f. (FSF)
Vuonna 1931 perustettu Finlands Svenska Folkdansring edistää toiminnallaan suomenruotsalaisen kansanperinteen tunnettuutta.
Suomalaisen Kansantanssin Ystävät (SKY)
Vanhin suomalainen kansantanssijärjestö, joka on perustettu vuonna 1901. Sen tärkeimpiä tehtäviä ovat suomalaisen kansanperinteen elvyttäminen ja kulttuuriperinteen tuntemuksen lisääminen.
Kansantanssinuorten Liitto (KTNL)
Kansantanssinuorten liitto on perustettu 1982 huolehtimaan Suomalaisen Kansantanssin Ystävien varhaisnuorisotoiminnasta.
Kalevan Nuorten Liitto (KN-liitto)
Kalevan Nuorten Liitto on perustettu vuonna 1960 ja se toimii yhteistyössä Suomen Nuorisoseurojen Liiton kanssa. KN-liiton toiminta keskittyy edistämään lasten kulttuurikasvatusta, kansanperinteen tuntemusta ja terveitä elämäntapoja. KN-liitto järjestää kulttuuritoimintaa pääasiassa alle 16-vuotiaille.
Karjalainen Nuorisoliitto
Perustettu vuonna 1980. Huolehtii karjalaisen kulttuurin ylläpitämisestä ja tunnetuksi tekemisestä Suomessa.
Suomen Nuorisoseurojen Liitto (SNL)
Suomen Nuorisoseurojen Liiton syntyvaiheet liittyvät kiinteästi kansallistunteen ja sivistysaatteen nousuun Suomessa 1800-luvun loppupuolella. Se aloitti toimintansa kansanliikkeenä ja organisoitui myöhemmin piirijärjestöiksi ja liitoiksi. Suomen Nuorison Liitto aloitti toimintansa 1897 ja 1994 vuodesta lähtien sen keskusliiton nimi on ollut Suomen Nuorisoseurojen Liitto.
Kansantanssialan ammatillista koulutusta

Ammatillista koulutusta suomalaisen kansantanssin saralla voi Suomessa hankkia kahdessa paikassa: Oulussa ja Rovaniemellä.
Tanssijan ammatillisen perustutkinnon voi suorittaa Lapin Urheiluopistossa Santasportissa Rovaniemellä. Koulutuksen laajuus on 180 osaamispistettä, ja opinnot sisältävät kansantanssia muiden tanssilajien ohella.
Tanssialan korkea-asteen koulutusta tarjoaa Oulun ammattikorkeakoulu eli OAMK, jossa voi opiskella tanssinopettajaksi pääaineena kansantanssi. Oamkista valmistuneiden ammattinimike on tanssinopettaja(AMK). Vuodesta 1991 alkaen Oulussa koulutettiin opistoasteella tanssinopettajia Oulun konservatorion tanssinopettajakoulutuksessa, josta valmistuneiden tutkintonimike on tanssinopettaja. Oulun konservatorion tanssinopettajakoulutus muutti Oulun ammattikorkeakoulun alaisuuteen vuonna 1998. Opiskelu tanssinopettajaksi kestää neljä vuotta ja opintojen laajuus on 240 opintopistettä eli 160 opintoviikkoa.
Tanssiryhmien luokittelu

Suomalaiset kansantanssijärjestöt luokittelevat ryhmiä säännöllisesti eri taitosarjoihin.
Suomen Nuorisoseurojen Liiton (SNL) luokitteluissa ryhmät luokitellaan erilaisiin taitoa kuvaaviin sarjoihin. SNL:n luokitteluiden tavoitteena on muun muassa ryhmien kartoittaminen kansallisiin ja kansainvälisiin edustustehtäviin.
Karjalaisen Nuorisoliiton vuosittain järjestettävän kansantanssiluokittelun ensisijainen tarkoitus on toimia koulutustapahtumana sekä ohjaajille, tanssijoille että muusi­koille. Samalla kartoitetaan ryhmien senhetkinen taso.
Kansantanssinuorten Liiton kansantanssikatselmus on näytös- ja koulutusluonteinen tapahtuma. Sen tarkoituksena on tukea ohjaajan opetus- ja kasvatustyötä. Ryhmiä innostetaan kehittämään omaa osaamistaan ja niille annetaan kannustavaa ja rakentavaa palautetta.
Suomalaisia kansantanssiryhmiä

Föreningen Brage
Hollolan Nuorisoseura ry, Hollola
Kaustisen Nuorisoseura r.y. - Ottoset, Kaustinen
Pääskyt, Hämeenlinnan Karjala-Seura ry:n nuorisojaosto
Kansantanssiryhmä Kirjavat, Nuorisoseura Rajan Nuoret ry, Lappeenranta
Kansantanssiryhmä Intikka, Kangasala
Kasa, opiskelijoiden kansantanssi- ja paritanssiseura, toimii Espoossa ja Helsingissä
Katrilli, Helsinki
Lykky, Helsinki
Motora, Joensuu
Petkele, Helsinki
Roihu, Helsinki
Kansantanssiryhmä Rutistus, Helsinki
Siepakat, Rovaniemi
Tahdittomat, Jokioinen
Kansantanssiryhmä Sorokoska, Tampere
Tsuumi
Turun Kansantanssin Ystävät ry, Turku
ISOn Tanhuujat, Jyväskylä
Turun Kiikurit ry, Turku
Fyyrkantti, Turku
Väkkärä, eurajoki
Jutarinki, Sodankylä
Klaukkalan Kansantanssijat, Nurmijärvi
Kirjallisuutta

Asplund, Hoppu, Laitinen, Leisiö, Saha & Westerholm: Suomen musiikin historia Kansanmusiikki." WSOY, 2006. 340-370. ISBN 951-0-27708-8
Junno, Sauli: Leikkilipas: Leikkejä ja tansseja Karjalasta ja Suomesta.  Joensuu:  Ilias, 2003.  ISBN 952-5309-49-5
Malmi, Viola: Elämäni tanssi: Karjalaisen kansantanssin arkea ja juhlaa.  (Toimittaneet Antti Koiranen ja Hannu Tommola. Tutkivi 33. SKIPin raportteja 6)  Tampere:  Tampereen yliopisto, 2005.  ISBN 951-44-6266-1
Rausmaa & Rausmaa. Tanhuvakka: Suuri suomalainen kansantanssikirja. WSOY. 1977. ISBN 951-97161-1-4
Aiheesta muualla

Kansantanssi.net Suomalainen kansantanssin historia,  ilmiöt, tapahtumat, organisaatiot, yhdistystoiminta ja nykytila (Arkistoitu – Internet Archive)
Tanssi.org Suomen tanssipalvelin, Kansantanssin askelikkoja, tanhuja, yhdistykset ja keskustelua[vanhentunut linkki]
kansantanssinyst.fi Suomalaisen kansantanssin ystävät
folkdans.fi Finlands Svenska Folkdansring
karjalainennuorisoliitto.fi Karjalainen nuorisoliitto
danceinfo.fi Tanssin tiedotuskeskus
teme.fi/sttl Suomen tanssitaiteilijain liitto (Arkistoitu – Internet Archive)
Aiheesta muualla > Kansantanssitapahtumien kotisivut

Pispalan Sottiisi
Kaustinen Folk Music Festival
Tanssimania
Folklandia-festivaali
Hollo ja Martta
Kihaus
Zembalot (Arkistoitu – Internet Archive)
Oriveden kansantanssikurssi
Kulttuurisavotta (Arkistoitu – Internet Archive)
Kalenat (Arkistoitu – Internet Archive)
Pispalan Sottiisin yhteydessä pidetään Keskustorilla polkan SM-kisat. Kuva vuodelta 2006
Livia

| Livia |
| --- | --- |
Nimipäivä:   
– suomenkielinen:  29. toukokuuta
– ruotsinkielinen:  29. toukokuuta
– ortodoksinen:  –
Muunnelmia:  –
Vastineita eri kielissä:  –
Nimen alkuperä:  Livius tai Olivia
Infobox OKNimi-testi OK: 
Livia on alkujaan roomalainen naisen etunimi joka on ollut käytössä jo ennen ajanlaskun alkua. Se on mahdollisesti alkuperältään latinalaisen Livius-sukunimen naispuolinen vastine. Nimen alkuperä liittyy toisaalta mahdollisesti latinan sanaan lividus, joka merkitsee sinistä. Livia-nimi on ajan saatossa ollut nimenä esillä esimerkiksi näytelmässä Rome ja Julia.
Suomessa nimi Livia oli jonkin verran käytössä jo 1800-luvulla, mutta yleistyi vasta 2010-luvulla. Digi- ja väestötietoviraston tietojen mukaan Livia-nimisiä henkilöitä on ollut vuoden 2019 loppuun mennessä noin 970, joista yli puolet on 2010-luvulla syntyneitä. Vuodesta 2015 lähtien Livian nimipäivä on suomenruotsalaisen ja vuodesta 2025 lähtien myös suomen­kielisen kalenterin mukaan 29. toukokuuta, joka ennestäänkin oli muun muassa Olivian nimipäivä.
Tunnettuja Livioita > Roomalaisia

Livia Drusilla, keisari Augustuksen puoliso
Livia Orestilla, Rooman keisari Caligulan puoliso
Tunnettuja Livioita > Nykyajan henkilöitä

Livia Altmann, sveitsiläinen jääkiekkoilija
Lívia Járóka, unkarilainen poliitikko ja europarlamentaarikko
Lívia Rév,  unkarilainen pianisti
Livia Viitol, virolainen runoilija, kääntäjä ja kulttuurihistorioitsija
Livia Väresmaa, suomalainen kilpapurjehtija
Lars Melander

Lars Rafael Melander
Lars Rafael Melander (7. maaliskuuta 1896 Sipoo – 22. tammikuuta 1962) oli suomalainen jääkärikenraalimajuri. Hänen vanhempansa olivat tilanomistaja Julius Waldemar Melander ja Hilda Victoria Bergström. Hänet vihittiin avioliittoon vuonna 1924 Saga Aina Lindbergin kanssa.
Opinnot

Hän kirjoitti ylioppilaaksi Helsingin ruotsalaisesta lyseosta vuonna 1915 ja liittyi Nylands Nationiin. Hän suoritti ohjaajatutkinnon Ilmailukoulussa vuonna 1923 ja tähystäjäkurssin vuonna 1924. Teknillisessä korkeakoulussa Sotakorkeakoulun matemaattis-luonnontieteellisen ja yleisteknillisen oppijakson hän suoritti vuosina 1927–1929 ja Sotakorkeakoulun sotateknillisen osaston vuosina 1929–1931.  Hänet komennettiin opintomatkalle vuonna 1932 Ruotsiin tutustumaan ilmatorjuntaan ja epäsuoraan konekivääriammuntaan sekä Saksaan, Sveitsiin, Ranskaan ja Tanskaan sekä vuonna 1933 Englantiin tutustumaan näiden valtioiden ilmatorjunnan järjestelyihin ja ilmatorjuntateollisuuteen.
Jääkäriaika

Hän liittyi vapaaehtoisena Saksassa sotilaskoulutusta antavaan jääkäripataljoona 27:n 1. komppaniaan 27. lokakuuta 1915. Hän otti osaa taisteluihin ensimmäisessä maailmansodassa Saksan itärintamalla Misse-joella, Riianlahdella ja Aa-joella. Rintamapalveluksensa jälkeen hänet siirrettiin 9. heinäkuuta 1917 pataljoonan 1. konekiväärikomppaniaan. Hän suoritti vuonna 1917 Libaussa järjestetyn sotakoulun A-kurssin.
Suomen sisällissota

Hän saapui takaisin Suomeen (Vaasaan) jääkärien pääjoukon mukana yliluutnantiksi ylennettynä 25. helmikuuta 1918. Hänet komennettiin Suomen sisällissotaan konekivääriupseeriksi ja adjutantiksi  2. Jääkärirykmenttiin. Hän otti osaa taisteluihin Suomen sisällissodassa Kalevankankaalla, Tampereella ja Karjalankannaksella mm. Kuokkalassa ja Raivolassa.
Sisällissodan jälkeinen aika

Sisällissodan jälkeen hän palveli sodan jälkeen konekivääriupseerina ja adjutanttina edelleen 2. Jääkärirykmentissä, jonka nimi muutettiin ensin Porin jalkaväkirykmentti n:o 2:ksi ja myöhemmin Savon jääkärirykmentiksi. Konekiväärikomppanian päälliköksi hänet määrättiin 28. huhtikuuta 1919 ja edelleen 3. konekiväärikomppanian päälliköksi. Hänet komennettiin 4. elokuuta 1919 alkaen 3. divisioonan esikuntaan hoitamaan yleisesikuntaupseerin tehtäviä, josta hänet määrättiin 15. joulukuuta 1919 Savon jääkärirykmentin 3. pataljoonan komentajaksi. Hän otti keväällä vuonna 1920 osaa Porajärven puolustukseen.
Armeijasta hän erosi 26. tammikuuta 1921 ja siirtyi suojeluskuntajärjestön palvelukseen ja hänet sijoitettiin sotilastarkastajaksi Suojeluskuntain yliesikuntaan. Hän astui uudelleen armeija palvelukseen 30. marraskuuta 1921 ja hänet sijoitettiin Ilmavoimien esikuntaan taktillisen toimiston päälliköksi. Ilmavoimien esikuntapäällikön tehtäviä hän hoiti 4. maaliskuuta – 30. syyskuuta 1922 välisen ajan. Ilmasotakouluun hänet siirrettiin 1. huhtikuuta 1923 ja Telakkakomppanian päälliköksi 18. kesäkuuta 1923. Ilmailupataljoonan komentajan tehtäviä hän hoiti 24. syyskuuta 1923 – 23. huhtikuuta 1924 välisen ajan, mistä hänet siirrettiin Hävittäjäeskaaderin komentajaksi ja palveli tehtävässä 4. kesäkuuta 1925 saakka. Ilmavoimista hänet siirrettiin kenttätykistön palvelukseen 5. kesäkuuta 1925 ja hänet sijoitettiin Kenttätykistörykmentti 3:n IV patteriston komentajaksi 5. syyskuuta 1925, mistä hänet siirrettiin II patteriston komentajasi 17. huhtikuuta 1926. Rykmentin komentajan apulaiseksi hänet määrättiin 15. kesäkuuta 1928, josta hänet komennettiin 27. elokuuta 1929 samanlaiseen toimeen Kenttätykistörykmentti 1:een. Ilmatorjuntatykistöön hän siirtyi 1. heinäkuuta 1933 ja hänet sijoitettiin komentajaksi Ilmatorjuntapatteristoon, josta hänet siirrettiin 1. toukokuuta 1934 Ilmatorjuntarykmentin komentajaksi. Esikunta tehtäviin hän palasi 13. elokuuta 1937 ja hänet sijoitettiin Yleisesikunnan tilastollisen ja ulkomaaosaston päälliköksi.
Luottamustoimet

Hän toimi Kunnianeuvoston puheenjohtaja Ilmavoimissa vuosina 1922–1923 ja Kenttätykistörykmentti 3:ssa  vuosina 1926–1927 sekä Kenttätykistörykmentti 1:ssä vuonna 1932. Kolmannen Divisioonan kunniatuomioistuimen jäsenenä hän toimi vuosina 1926–1927.
Talvi- ja jatkosota

Talvisotaan hän osallistui Päämajan järjestelyosaston (Jaosto 2) päällikkönä. Välirauhan aikana hän toimi Puolustusvoimien Pääesikunnan ulkomaanosaston päällikkönä. Jatkosotaan hän osallistui jälleen Päämajan Jaosto 2:n (Tiedusteluosasto) päällikkönä vuoteen 1942 saakka, jolloin hänet komennettiin Ratsuväkiprikaatin komentajaksi. Prikaatinkomentajana hän osallistui taisteluihin Äänisniemellä ja Karjalankannaksella. Vuonna 1944 hänet määrättiin Ylipäällikön käyttöön Linnoitussuunnitteluesikunnassa tapahtuviin erikoistehtäviin. Vielä ennen rauhan saapumista hän kerkesi olla hetken Ratsuväkiprikaatin v.a. komentajana.
Sotien jälkeinen aika

Sotien jälkeen hän toimi Lounais-Suomen sotilasläänin komentajana vuoteen 1945 saakka, jolloin erosi vakinaisesta palveluksesta ja siirtyi De Jersey & Co (Suomi) LtD:n apulaisjohtajaksi ja oli tehtävässä vuoteen 1952 saakka ja siitä eteenpäin yrityksen toimeenpanevana johtajana. Hänet on haudattu Helsingin Hietaniemen hautausmaalle.
Ylennykset ja kunniamerkit
| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
| Ylennykset |  | Kunniamerkit |
|  Hilfsgruppenführer 5. helmikuuta 1916  Gruppenführer 19. huhtikuuta 1916  Yliluutnantti (Kapteeni) 11. helmikuuta 1918  Majuri 6. joulukuuta 1923  Everstiluutnantti 6. joulukuuta 1928  Eversti 16. toukokuuta 1937  Kenraalimajuri 1944  Yleisesikuntaupseerin arvonimi 29. marraskuuta 1933 |         |  Suomen Valkoisen Ruusun ritarikunnan 1. lk. komentajamerkki  Vapaudenristi 1. lk. tammenlehvien kera  Vapaudenristi 1. lk.  Vapaudenristi 2. lk. miekkojen kera  Vapaudenristi 2. lk. kansalaisansioista  Vapaudenristi 4. lk. miekkojen kera  Vapaussodan muistomitali soljen kera  Talvisodan muistomitali  Suomen Valkoisen Ruusun ritarikunnan 1. lk. mitali kultaristein  Olympiadia XV ansioristi  Suojeluskuntajärjestön ansioristi  Jääkärimerkki  Saksan 2. lk. Rautaristi  Saksan Kotkan ritarikunnan 1. lk. kunniamerkki  Saksan maailmansotaan osallistuneiden kunniaristi  Viron Kotkaristi ritarikunnan 3. lk. ansioristi  Englannin Yrjö VI kultaisen ristin mitali  Unkarin Ansioritarikunnan komentajamerkki  Italian Kruunuritarikunnan komentajamerkki  Japanin Pyhän Aarteen ritarikunnan 3. lk. kunniamerkki  Latvian Kolmen Tähden ritarikunnan 3. lk. kunniamerkki  Puolan Polonia Restituten ritarikunnan komentajamerkki  Ruotsin Miekkaritarikunnan komentajamerkki |
Jääkäripataljoona 27:n 1. komppania
Jatkosodan Ratsuväkiprikaatin komentaja Lars Melander.
Merihaarikko

| Merihaarikko |
| --- | --- |

Tieteellinen luokittelu
Domeeni::  Aitotumaiset Eucarya
Kunta::  Kasvit Plantae
Alakunta::  Putkilokasvit Tracheobionta
Kaari::  Siemenkasvit Spermatophyta
Alakaari::  Koppisiemeniset Magnoliophytina
Luokka::  Kaksisirkkaiset Magnoliopsida
Lahko::  Caryophyllales
Heimo::  Kohokkikasvit Caryophyllaceae
Suku::  Haarikot Sagina
Laji::  maritima
Kaksiosainen nimi
 Sagina maritima  Don 
Katso myös
   Merihaarikko Wikispeciesissä   Merihaarikko Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OK: 
Merihaarikko (Sagina maritima) on Euroopan ja Pohjois-Afrikan merenrantojen hento kohokkikasvi. Suomessa se on luokiteltu erittäin uhanalaiseksi lajiksi.
Ulkonäkö ja koko

Rentohaarikko on yksivuotinen, tummanvihreä tai punertava ja kasvaa 2–10 cm korkeaksi. Varret ovat kaljuja ja pystyjä tai kohenevia. Pareittain yhdistyviset lehdet ovat lyhyitä, rihmamaisia, möyheitä, nipukkakärkisiä ja usein harvaan lyhytkarvaisia. Ruusukelehtiä ei ole. Valkoisia kukkia on 1–6 kappaletta, ja niiden kukkaperät ovat suoria. Nuput ovat pallomaisia. Sekä verhiö että teriö ovat nelilehtisiä, mutta kukat ovat huomaamattomat, sillä terälehdet ovat hyvin pieniä tai jopa puuttuvat kokonaan. Suomessa merihaarikko kukkii kesä-elokuussa. Hedelmä on kota, joka on verhiön pituinen.
Merihaarikon voi sekoittaa merenrannoillakin esiintyvään rentohaarikkoon (S. procumbens), joka on kuitenkin väriltään puhtaan vihreä, kukkavarsiltaan nuokkuva, lehdet otakärkisiä ja kukan verholehdet siirottavat suoraan eteenpäin.