stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Helsingin yliopiston piirustussali

Åke Hellman opettamassa Helsingin yliopiston piirustuslaitoksella vuonna 1978.
Piirustussali on alun perin Turun Akatemian yhteyteen vuonna 1707 perustettu kuvataideoppilaitos. Se siirtyi yliopiston mukana Helsinkiin vuonna 1828 ja on välillä toiminut myös nimellä Helsingin yliopiston piirustuslaitos. Piirustussali on osa Tiedemuseo Liekkiä, entistä Helsingin yliopistomuseota.
Ensimmäisen varsinaisen piirustusmestarinsa silloinen Turun akatemia sai vuonna 1708, kun tukholmalainen maalari Johan Oppenort palkattiin tehtävään. Piirustusmestarin toimi vakiintui Helsinkiin muuton jälkeen 1830-luvulla. Helsingin yliopiston piirustussali oli 1840-luvulle asti ainoa taideopetusta antanut oppilaitos Suomessa. Pääopettajina ovat toimineet monet kuuluisat taiteilijat, kuten Magnus von Wright, Adolf von Becker, Fredrik Ahlstedt, Eero Järnefelt, Väinö Blomstedt, Erkki Kulovesi ja Åke Hellman.
Piirustuslaitos toimi 2000-luvun alussa kolmena päivänä viikossa Porthanian 7. kerroksessa taidemaalari Pertti Summan johdolla. Kipsien piirtämistä ja alastonmallin piirustusta ja maalausta opiskeli vuosittain noin sata opiskelijaa. Piirtämään voivat hakeutua yliopiston opiskelijat ilmoittautumisjärjestyksessä. Opinnot aloitettiin perinteiseen tapaan kipsiluokassa. Myöhemmin siirryttiin elävään malliin. Opetukseen kuului myös anatomiakurssi. Piirustuslaitos suljettiin vuonna 2016, mutta se aloitti jälleen toimintansa syksyllä 2018 osana Helsingin yliopistomuseota perinteisellä nimellä Helsingin yliopiston piirustussali. Piirustussalin toiminta käynnistettiin uudestaan sekä Helsingin yliopiston opiskelijoille tarjottavilla kursseilla että suurelle yleisölle suunnatuilla tapahtumilla. Piirustussalin opettajana eli piirustusmestarina toimii kuvataiteen maisteri Vappu Rossi, joka on ensimmäinen tehtävään valittu nainen.
Piirustussalilla on myös laaja taidekokoelma. Teoksia hankittiin piirustusmalleiksi ja esikuviksi oppilaille, ja ne olivat pitkään esillä piirustuslaitoksen seinillä. Alkuun hankittiin litografioita, kipsiveistoksia ja mallikuvia piirrettäväksi, myöhemmin myös pieniä maalauksia, muun muassa Alexander Lauréukselta, ja grafiikkaa. Ensimmäiset antiikin veistosjäljennökset hankittiin Pehr Adolf Kruskopfin ehdotuksesta 1830-luvulla. Samat veistokset olivat esillä maan ensimmäisessä taidenäyttelyssä, joka oli esillä piirustussalissa vuonna 1845. Esillä oli myös lahjoitetut kipsiveistosjäljennökset muun muassa Laokoon-ryhmästä ja Belvederen Apollosta. Kokoelmiin kuuluu myös arvokkaita teoksia, kuten Ateneumiin deponoitu piirustussalissa aikanaan opiskelleen Werner Holmbergin Postitie Hämeessä. Kokoelmassa on lisäksi runsaasti harjoitustöitä opiskelijoilta, kuten Albert Edelfeltiltä, Eliel Saariselta ja Tove Janssonilta.
Hautalampi (Mäntyharju, Miekka)

| Hautalampi |
| --- | --- |
Valtiot:  Suomi
Maakunnat:  Etelä-Savo
Kunnat:  Mäntyharju
Koordinaatit:  61°26′10″N, 26°37′20″E
Vesistöalue ja valuma-alueen tietoja
Päävesistöalue:  Kymijoen vesistö (14)
Valuma-alue:  Vuohijärven alue (14.91)
Laskujoki:  Volanjoki Kilpilampeen 
Järvinumero:  14.916.1.003
Mittaustietoja
Pinnankorkeus:  96,5 m  
Pituus:  280 m  
Leveys:  200 m  
Rantaviiva:  0,847 km  
Pinta-ala:  3,328 ha  
Saaria:  ei saaria 
 fiHautalampi 
Hautalampi  on Etelä-Savossa Mäntyharjulla  Miekan lähellä sijaitseva lampi.
Maantietoa

Lampi on 280 metriä pitkä, 200 metriä leveä, ja sen pinta-ala on 3,3 hehtaaria. Lammella ei ole kartan mukaan saaria.  Sen rantaviivan pituus on 850 metriä.
Vesistösuhteet

Lampi sijaitsee Kymijoen vesistössä (vesistöaluetunnus 14) Mäntyharjun reitin valuma-alueen (14.9) Vuohijärven alueella (14.91), jonka Volanjoen alueeseen (14.916) se kuuluu. Lammen vedenpinnan korkeus on 96,5 metriä mpy.
Hila (Kirkkonummi)

Hila on kylä Kirkkonummen eteläosassa. Hilassa on useita vanhoja kartanorakennuksia, kuten Hilan ja Jeggarsin kartanot. Hilasta on matkaa Kirkkonummen keskustaan noin 10 kilometriä. Lähimmät elintarvikekaupat ovat Kantvikin Sale ja Eestinkylän Maatilapuoti. Hilassa on myös Linlon pienvenesatama sekä ulkoilualue.
Henri Helle

| Mitalit> Maa:   Ranska.Miesten jousiammunta. Olympialaiset  | Mitalit> Maa:   Ranska.Miesten jousiammunta. Olympialaiset  | Mitalit> Maa:   Ranska.Miesten jousiammunta. Olympialaiset  | Maa:   Ranska> Miesten jousiammunta. |
| --- | --- | --- | --- |
|  Hopeaa | Pariisi 1900 | 50 m Au Chapelet |  |
Henri Helle (4. syyskuuta 1873 – 21. kesäkuuta 1901) oli ranskalainen jousiampuja ja olympiamitalisti. Hän osallistui Pariisin olympialaisiin 1900, joissa hän voitti hopeaa 50 metrin Au Chapelet -kilpailusta ja sijoittui neljänneksi 50 metrin Au Cordon Doréssa.
Käännös suomeksi
Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista. 
Alkuperäinen artikkeli: en:Henri Helle
Henri Hazebrouck

| Mitalit> Maa:  Ranska.Miesten soutu. Olympialaiset  | Mitalit> Maa:  Ranska.Miesten soutu. Olympialaiset  | Mitalit> Maa:  Ranska.Miesten soutu. Olympialaiset  | Maa:  Ranska> Miesten soutu. |
| --- | --- | --- | --- |
|  Kultaa | Pariisi 1900 | perämiehellinen nelikko |  |
Henri Alphonse Hazebrouck (21. heinäkuuta 1877 Roubaix – 1. joulukuuta 1948 Roubaix) oli ranskalainen soutaja, joka kilpaili vuoden 1900 kesäolympialaisissa Pariisissa. Hän kuului siellä perämiehellisessä nelikossa kultaa voittaneeseen Cercle de l'Aviron Roubaix -joukkueeseen.
Henry Thomas Buckle

| Henry Thomas Buckle |
| --- | --- |

Henkilötiedot
Syntynyt: 24. marraskuuta 1821 Lontoo
Kuollut: 29. toukokuuta 1862 (40 vuotta) Damaskos
Ammatti:  kirjailija, historioitsija
Kirjailija
Tyylilajit:  tietokirjallisuus
Aiheesta muualla
Löydä lisää kirjailijoitaKirjallisuuden teemasivulta
Henry Thomas Buckle (24. marraskuuta 1821 Lontoo – 29. toukokuuta 1862 Damaskos) oli englantilainen harrastelijahistorioitsija, tietokirjailija ja shakinpelaaja.
Elämä ja ura

Buckle oli varakkaan kauppiaan poika. Aluksi Buckle, joka heikon terveytensä vuoksi kävi vain vähän kouluja, omaksui vanhempiensa konservatiiviset näkemykset, mutta isänsä kuoltua ja tehtyään laajoja ulkomaanmatkoja hän palasi kotiin radikaalina vapaa-ajattelijana. Hän luopui aikomuksestaan ryhtyä kauppiaaksi ja omistautui kokonaan suunnitelmalleen kirjoittaa ihmiskunnan sivilisaation historia. Vuonna 1842 hän aloitti ahkeran itseopiskelun, ja vähitellen hän hankki laajan, joskin melko epätasaisen sivistyksen. Tutkimusten tuloksena syntyi hänen History of Civilisation in England -teoksensa, jonka ensimmäinen osa ilmestyi vuonna 1857 ja herätti heti valtavaa huomiota. Teos teki kirjoittajastaan heti kirjallisen ja jopa yhteiskunnallisen kuuluisuuden  History of Civilisation -teoksen toinen osa julkaistiin vuonna 1861, minkä jälkeen Buckle matkusti Lähi-itään. Jerusalemissa hänen uskotaan sairastuneen lavantautiin, mutta hän jatkoi matkaa ja menehtyi Damaskoksessa. Hänen teoksestaan julkaistiin uusi painos vuonna 1866 kolmena niteenä otsikolla History of Civilisation in England, France, Spain and Scotland. Kirja käännettiin monille eurooppalaisille kielille.
Buckle haaveili soveltaa historiantutkimukseen induktiivista menetelmää ja osoittaa historialliselle kehitykselle luonnontieteiden tapaan oman lainalaisuuden. Hän sovelsi kausaalisuuden lakia kaikkiin historian tapahtumiin ja kiisti vapauden ja yksilön merkityksen sivilisaation kehityksessä. Hänen mukaansa sivilisaation kulku määräytyy ensisijaisesti maaperän, ilmaston, elintapojen ja yleisten luonnonolosuhteiden mukaan. Bucklen mukaan suuri ero eurooppalaisen ja ei-eurooppalaisen sivilisaation välillä johtui siitä, että Euroopassa ihminen oli luontoa vahvempi ja että muualla luonto oli ihmistä vahvempi, mistä seurasi, että ainoastaan Euroopassa ihminen oli alistanut luonnon palvelukseensa. Bucklen mukaan skeptisyys, joka taistelee vanhentuneita "ennakkoluuloja" vastaan, on todellinen sivilisaation liikkeellepaneva voima. Sivilisaation kehitystä hillitseväksi voimaksi hän asettaa "suojelun hengen". Buckle pyrki todistamaan ja havainnollistamaan väitteitään erityisesti Englannin ja Ranskan historiasta poimituilla esimerkeillä, ja rakentamalla löytämistään tilastotiedoista yleiset lainalaisuutensa. Bucklen ymmärrys historian tapahtumista oli kuitenkin heikko, ja johtopäätöksensä hän ilmaisi hyvin retorisessa muodossa ja moniselitteisesti. Hän joko ei osannut tai ei välittänyt määritellä käsitteitä, joiden kanssa hän työskenteli. Yliopistokoulutuksen saaneiden asiantuntijoiden keskuudessa hän ei onnistunut saamaan tunnustusta tiedemiehenä, mutta suuri yleisö oli vaikuttunut hänen kirjoituksistaan.
Buckle sai jonkin aikaa mainetta "historiankirjoituksen Darwinina", ja hänen laajalti levinnyt teoksensa vaikutti suuresti siihen, että usko luonnontieteellisen menetelmän soveltuvuuteen myös historiankirjoituksen ongelmiin yleistyi. Jälkeenpäin arvioituna Bucklen vaikutus oli suurempi ennemminkin sosiologian kuin historiantutkimuksen saralla.
Buckle oli aikansa vahvimpia shakinpelaajia ja voitti useita mestareita kuten Lionel Kieseritzkyn ja Johann Löwenthalin.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Henry Thomas Buckle Wikimedia Commonsissa
Hein Vergeer

| Mitalit | Mitalit | Mitalit |  |
| --- | --- | --- | --- |
|  Hein Vergeer 1985. |  Hein Vergeer 1985. |  Hein Vergeer 1985. |  |
Maa:  Alankomaat
Miesten pikaluistelu
| Yleisluistelun MM-kilpailut  | Yleisluistelun MM-kilpailut  | Yleisluistelun MM-kilpailut  |  |
|  Kultaa | Hamar 1985 | yleisluistelu |  |
|  Kultaa | Inzell 1986 | yleisluistelu |  |
| EM-kilpailut  | EM-kilpailut  | EM-kilpailut  |  |
|  Kultaa | Eskilstuna 1985 | Yleisluistelu |  |
|  Kultaa | Oslo 1986 | Yleisluistelu |  |
|  Pronssia | Trondheim 1987 | Yleisluistelu |  |
Henricus Coenradus Nicolaas "Hein" Vergeer (s. 2. toukokuuta 1961 Reeuwijk, Etelä-Hollanti) on alankomaalainen pikaluistelun maailman- ja Euroopan-mestari. Hän on pituudeltaan 180 cm.
Vergeer voitti yleisluistelun maailmanmestaruuden Hamarissa 1985 ja Inzellissä 1986 sekä sijoittui kymmenenneksi Heerenveenissä 1987. Hän voitti Euroopan-mestaruuden Eskilstunassa 1985 ja Oslossa 1986, sai pronssia Trondheimissa 1987 ja sijoittui viidenneksi Den Haagissa 1988. Sprinttereiden MM-kilpailuissa hän oli seitsemäs Heerenveenissä 1985 ja kymmenes Helsingissä 1983.
Vergeer sijoittui Sarajevon olympialaisissa 1984 1 000 metrillä kymmenenneksi, 1 500 metrillä 12:nneksi ja 500 metrillä 13:nneksi, Calgaryssa 1988 hän oli 1 000 metrillä viidestoista.
Vergeer sijoittui 1 500 metrin maailmancupin kokonaiskilpailussa kolmanneksi kaudella 1986–1987. Hän voitti maailmancupin osakilpailun 1 500 metrillä Utrechtissa joulukuussa 1985, Innsbruckissa tammikuussa 1987 ja Inzellissä maaliskuussa 1987.
Hän voitti Alankomaiden-mestaruuden sprinttiluistelussa 1984 ja 1985, yleisluistelussa 1986 ja 1987 sekä 5 000 metrillä 1987. Hän paransi Alankomaiden ennätystä 1 500 metrillä kolme kertaa sekä 5 000 metrillä ja yleisluistelussa kerran.
Henkilökohtaiset ennätykset

| Matka | Aika | Paikka | Päivä |
| --- | --- | --- | --- |
| 500 m | 37,79 | Heerenveen | 14. helmikuuta 1987 |
| 1 000 m  | 1.14,62 | Calgary | 18. helmikuuta 1988 |
| 1 500 m | 1.53,88 | Heerenveen | 21. maaliskuuta 1987 |
| 3 000 m | 4.01,21 | Heerenveen | 19. maaliskuuta 1987 |
| 5 000 m | 6.54,91 | Inzell | 15. helmikuuta 1986 |
| 10 000 m | 14.39,05 | Inzell | 16. helmikuuta 1986 |
Heinar Kipphardt

| Heinar Kipphardt> Henkilötiedot |
| --- | --- |
Syntynyt: 1922 Heidersdorf, Sleesia, Saksa
Kuollut: 1982 (59–60 vuotta) München, Länsi-Saksa
Kansalaisuus:  Saksan liittotasavalta
Ammatti:  kirjailija
Kirjailija
Äidinkieli: saksa
Tuotannon kieli: saksa
Aiheesta muualla
Löydä lisää kirjailijoitaKirjallisuuden teemasivulta
Heinar Kipphardt (1922 Heidersdorf, Sleesia, Saksa – 1982 München, Länsi-Saksa) oli saksalainen kirjailija ja dramaturgi.
Kipphardt työskenteli 1950–1959 Itä-Berliinissä Deutsches Theaterin päädramaturgina ja asui sen jälkeen Länsi-Saksassa. Hänen näytelmänsä saivat mainetta laajalti ulkomaillakin. Niistä Tapaus Oppenheimer perustuu fyysikko J. Robert Oppenheimerin kuulustelupöytäkirjoihin. Veli Eichmann sijoittuu Adolf Eichmannin viimeiseen vankiselliin.
Suomennetut teokset

Tapaus Oppenheimer (In der Sache J. Robert Oppenheimer, 1964), Yleisradiolle suom. ja sov. Jouko Turkka, Helsinki: Yleisradio 1963
Veli Eichmann (Bruder Eichmann); suomentanut Aira Buffa, Helsinki: Työväen Näyttämöiden Liitto 1983
Heine Totland

| Heine Totland |
| --- | --- |
 Totland vuonna 2014.
Henkilötiedot
Syntynyt: 16. lokakuuta 1970 (ikä 53) Bømlo, Norja
Ammatti:  laulaja, näyttelijä
Taiteilija
Aktiivisena:  1994–
Heine Totland (s. 16. lokakuuta 1970 Bømlo) on norjalainen laulaja ja musikaalinäyttelijä. Hän kävi lukion musiikkilinjan Stordissa ja opiskeli Franz Lisztin musiikkiakatemiaan Unkarissa. Totland osallistui vuoden 2010 Melodi Grand Prix'hin, jossa hän pääsi semifinaalista Toinen mahdollisuus -vaiheeseen, mutta putosi siinä.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Heine Totland Wikimedia Commonsissa
Herbert Leonhardt

Herbert Leonhardt
Herbert Leonhardt (27. tammikuuta 1925 – heinäkuu 1986) oli saksalainen yhdistetyn hiihtäjä. Hän edusti seuratasolla SC Aufbau Klingenthalia.
Leonhardt osallistui olympialaisiin kerran, Cortina d'Ampezzossa 1956. Hän oli tuolloin henkilökohtaisessa kilpailussa 28:s ja jätti taakseen seitsemän maaliin päässyttä kisaajaa.
Henrich Focke

Henrich Focke
Focke-Achgelis Fa 330 Bachstelze oli sukellusveneestä operoiva tiedusteluun käytetty autogiro
Henrich Focke  (8. elokuuta 1890 Bremen – 25. helmikuuta 1979 Bremen, Länsi-Saksa) oli saksalainen lentokoneinsinööri, joka kehitti ensimmäiset helikopterit.
Hän rakensi liitokoneen vuonna 1909 ja moottorilentokoneen, joka oli Kolthoff-Focke A III, vuonna 1910. A III oli alitehoinen, mutta lentokelpoinen. Seuraava kone vuonna 1912 A IV oli se, jolla hän itse lensi ensi kerran moottorikoneella. Hän aloitti yhteistyön Georg Wulfin kanssa 1913 ja he suunnittelivat Focke-Wulf A VI -koneen.
Ensimmäisen maailmansodan jälkeen he jatkoivat kehittelyä. Seuraava kone sai tunnuksen A VII.
Vuonna 1923 Wulf, tohtori Werner Neumann ja Focke perustivat Focke-Wulf-yhtiön, joka kehitti 1933–1945 Luftwaffelle suuren määrän lentokoneita.
Focke meni naimisiin Louise Meyerin kanssa vuonna 1926.
Focke-Wulf valmisti Juan de la Ciervan kehittämää autogiroa lisenssillä vuodesta 1933.[lähde? ] Focke suunnitteli sen insipiroimana maailman ensimmäisen käyttökelpoisen helikopterin, Focke-Wulf Fw 61:n, jonka ensilento tehtiin 26. kesäkuuta 1936.
1937 osakkaat pakottivat Focken eroamaan nimeään kantavasta yhtiöstä. Paine on voinut olla myös poliittista.[lähde? ] Hän perusti Focke-Achgelis -yhtiön Gerd Achgelisin kanssa. Se erikoistui helikoptereihin.
Toisen maailmansodan jälkeen Focke työskenteli ranskalaisen SNCASE:n palveluksessa auttaen heitä SE-3000 matkustajahelikopterin kehityksessä, mikä perustui Focke-Achgelis Fa 223 Dracheen. SE-3000 teki ensilentonsa vuonna 1948.[lähde? ]
Hän työskenteli myös brasilialaiselle sotilasilmailun kehitysyhtiö CTA:lle,[lähde? ] jolle hän kehitti kiinteäsiipistä Convertiblano VTOL-konetta ja kaksipaikkaista BF-1 Beija-Flor -helikopteria. Bremenissä hän kehitti kolmipaikkaista Kolibri-helikopteria (ensilento 1958), mitä varten hän rakensi tuulitunnelin hylättyyn lentokonehalliin. Tuulitunneli löydettiin uudestaan vuonna 1997, entisöitiin toimivaksi, ja toimii nykyään Henrich Fockelle omistettuna museona.
Herbert Lindström

| Mitalit | Mitalit | Mitalit |  |
| --- | --- | --- | --- |
|  Herbert Lindström |  Herbert Lindström |  Herbert Lindström |  |
Maa:   Ruotsi
Miesten köydenveto
|  Olympialaiset  |  Olympialaiset  |  Olympialaiset  |  |
|  Kultaa | Tukholma 1912 | joukkuekilpailu |  |
Carl Herbert Lindström (16. maaliskuuta 1886 Harö – 26. lokakuuta 1951 Harö) oli ruotsalainen köydenvetäjä ja olympiavoittaja. Hän kuului vuoden 1912 kesäolympialaisissa Tukholmassa lajissa kultaa voittaneeseen joukkueeseen.
Hayes (joki)

| Hayesjoki |
| --- | --- |
 York Factory Hayesjoen suulla (1925)
Alkulähde:  Molsonjärvi
Laskupaikka:  Hudsoninlahti
Maat:  Kanada
Pituus:  483 km
Alkulähteen korkeus:  221 m
Virtaama:  590 m³/s
Valuma-alue:  108 000 km²
Hayes on 483 kilometrin pituinen erämaajoki Manitoban provinssissa Kanadassa. Se saa alkunsa Winnipegjärven koillispuolelta ja laskee Hudsoninlahteen. Joki on tärkeä kulkuväylä ja elinkeinon lähde seudulla asuville alkuperäiskansoille ja kanadalaisten suosima melonta-, retkeily- ja kalastuskohde. Se on nimetty Sir James Hayesin mukaan, joka oli Hudson's Bay Companyn perustajajäseniä.
Hayes muodostaa Echimamishjoen (67 km) ja Nelsonjoen yläjuoksun (43 km) kanssa 600 kilometrin mittaisen Hayesjoen vesitien York Factorysta Hudsoninlahden rannalla Norway Houseen Winnipegjärven pohjoispuolella. Se oli Kanadan sisäosien tärkein turkisten kauppatie lähes kaksisataa vuotta, kunnes kaupankäynnistä Yhdysvaltojen kautta tuli kannattavampaa 1870-luvulla. Vesitie on säilynyt rakentamattomana nykypäiviin saakka ja on ollut vuodesta 2006 asti luonnonperintökohde Kanadassa (engl. Canadian Heritage River).
Luonto ja maantiede

Hayes saa alkunsa Molsonjärvestä (391 km²) Kanadan havumetsävyöhykkeeltä. Noin 20 kilometrin päässä järven alajuoksulla siihen yhtyy ainutlaatuinen Echimamisjoki. Echimamiksella on kaksi erillistä haaraa, joista toinen virtaa itään Hayesjoen valuma-alueelle ja toinen länteen Nelsonjoen valuma-alueelle. Jokihaarojen lähteitä erottaa toisistaan vain matala Painted Stonen kallionnyppylä, joka sijaitsee kymmenen kilometrin päässä Hayesjoen uomasta.
Yläjuoksullaan Hayes virtaa sankkojen kuusimetsien halki Kanadan kilvellä, valtavalla prekambrisella graniittilaakiolla. Joki on uurtanut kallioon syviä laaksoja ja rotkoja, joihin se muodostaa paikoitellen koskia ja järviä – suurin rotko on 17 kilometriä pitkä Hell Gates ja suurimmat järvet ovat Oxford- ja Kneejärvi.
Kanadan kilven reunalla Hayesjoessa on Whitemudin putoukset, joiden alapuolella levittäytyy Hudsoninlahden alanko. Maasto muuttuu soiseksi ja valtapuulajeiksi vaihtuvat kitukasvuinen mustakuusi (Picea mariana) ja kanadanlehtikuusi (Larix laricina). Alangolla on suuria savikerrostumia, jotka syntyivät tuhansia vuosia sitten Laurentian mannerjäätikön vetäytyessä pohjoiseen. Joki on kovertanut saviseen maahan paikoitellen jopa 30 metrin syvyisen uoman. Täällä siihen laskee myös kaksi sivujokea, Fox- ja Godsjoki, jotka keräävät vettä lukemattomista pienistä erämaajärvistä.
Hayesjoen alajuoksulla maisema muuttuu vähitellen puuttomaksi tundraksi, jonka pohjoisreunalla joki laskee Hudsoninlahteen York Factoryn aavekaupungin kohdalla aivan Nelsonjoen tuntumassa. Jokien suulta työntyy kauas merelle vuorovesiaaltojen huuhtoma vattialue.
Hayesjoen vedessä elää monia arvokaloja, kuten puronieriä (Salvelinus fontinalis), valkosilmäkuha (Sander vitreus), hauki (Esox lucius) ja sampi (Acipenser sturio). Tyypillisiä nisäkäslajeja ovat susi (Canis lupus), länsikanadanhirvi (Alces alces andersoni), ahma (Gulo gulo) ja metsäkaribu (Rangifer tarandus caribou). York Factoryn ympäristössä elää myös jääkarhuja (Ursus maritimus) ja Hayesjoen suulla Hudsoninlahden rantavesissä maitovalaita (Delphinapterus leucas). Linnuista ovat yleisiä valkopäämerikotka (Haliaeetus leucocephalus), sääksi (Pandion haliaetus), kanadanhanhi (Branta canadensis), törmäpääsky (Riparia riparia) ja jäälokki (Pagophila eburnea).
Joen valuma-alueella esiintyy yli kolmekymmentä kasvia, jotka luokitellaan harvinaisiksi Manitobassa, kuten rahkasara (Carex pauciflora) ja sukassara (Carex microglochin) Kanadan kilven alueella, heinäkasvi Poa tolmatchewii ja maruna Artemisia tilesii Hudsoninlahden alangolla ja mähkä (Selaginella selaginoides) Hudsoninlahden rannikolla.
Metsäkaribu
Jääkarhu
Maitovalas
Kanadanhanhi
Mustakuusi
Kanadanlehtikuusi
Rahka- ja sukassara
Mähkä
Historia ja merkitys

Hayesjoen varrelta on löydetty lukuisia muinaisjäännöksiä ja kalliomaalauksia, jotka osoittavat, että se oli merkittävä liikenneväylä alkuperäiskansoille jo kauan ennen eurooppalaisten saapumista.
Ranskalainen tutkimusmatkailija Pierre-Esprit Radisson löysi joen 1650-luvulla ja aloitti turkisten kaupankäynnin Kanadasta Eurooppaan. Turkiksista tuli nopeasti Kanadan tärkein vientituote ja seudulle virtasi idästä kauppiaita, tutkimusmatkailijoita ja uudisasukkaita. Hudson's Bay Company perusti Hayesjoen vesitien varrelle useita kauppa-asemia, ja yhtiön päämaja oli lähes kahdensadan vuoden ajan York Factoryssa Hudsoninlahden rannalla. Turkiskaupan lisäksi Hayesjokea hyödynnettiin Kanadan sisäosien kartoituksessa, ja joella liikkui monia kuuluisia tutkimusmatkailijoita, kuten Henry Kelsey, David Thompson ja Samuel Hearne.
Hayesjoella liikennöitiin suurilla Yorkin veneillä, jotka kuljettivat uudisasukkaita, rahtia ja turkiksia syrjäisten kauppa-asemien ja York Factoryn välillä. Joen rannoilla on säilynyt nykypäiviin saakka hautoja, turkismetsästäjien mökkejä, hylättyjä kauppa-asemia ja patoja, jotka ovat peräisin tältä aikakaudelta.
Nykyään Hayesjoen ympäristössä elää lähinnä suocreeintiaaneja, alkuperäisväestön jälkeläisiä. Heidän suurimmat yhteisönsä ovat Norway Housessa ja Oxford Housessa Oxfordjärven rannalla. Creet saavat elantonsa metsästyksestä, kalastuksesta ja polttopuiden hakkuusta ja harjoittavat jonkin verran turismia ja turkiskauppaa.
Joella käy vuosittain lukuisia matkailijoita melonnan, erämaavaelluksen ja urheilukalastuksen merkeissä ja ihailemassa koskematonta luontoa ja historiallisia nähtävyyksiä. Joen varrelle on rakennettu useita matkailukyliä, ja York Factory ja Norway House on suojeltu historiallisesti merkittävinä rakennusperintökohteina. Kaivosyhtiöt tutkivat mahdollisuuksia hyödyntää alueen mineraalivaroja, joista lupaavimmiksi ovat osoittautuneet vihreäkivi ja timantit. Knee Lakesta löytyi vuonna 2017 pieniä timantteja.
Aiheesta muualla

Hayes River : A Canadian Heritage River. Ten-year Monitoring Report: 2006 – 2016 (Arkistoitu – Internet Archive) 2017
Kanadan preeriaprovinssien joet. Hayesjoki on kuvan oikeassa reunassa.
Kanadalaisia turkiskauppiaita (William Faden 1777)
Resurrection Band

| Resurrection Band |
| --- | --- |
 Resurrection Band konsertissa elokuussa 1988
Tiedot
Toiminnassa:  1972–2000
Tyylilaji:  Klassinen rock  Hard rock Blues rock  Heavy metal (1970-lukulaisittain)  Uusi aalto
Kotipaikka:   Chicago, Illinois, Yhdysvallat
Laulukieli:  englanti
Jäsenet:  Glenn Kaiser, Laulu, sähkökitara, huuliharppu, symbaali   Wendi Kaiser, Laulu   Stu Heiss, Sähkökitara, kosketinsoitin   John Herrin, Rumpusetti  
Entiset jäsenet:  Jim Denton, Bassokitara, kosketinsoitin (1972–1987)  Roy Montroy, Bassokitara, koskettimet (1987–2000) 
Levy-yhtiö:  Grr Records, 1988–   Sparrow Redords, 1983–1988   Star Song Records, 1978–1982  
Aiheesta muualla
Kotisivut
Infobox OKNimi-testi OK: 
Resurrection Band (myös Rez Band tai REZ) on yhdysvaltalainen kristillinen hard rock- ja blues rock -yhtye, joka perustettiin 1960–1970-lukujen vaihteessa Jesus People USA -liikkeen yhteydessä, virallisesti vuonna 1972. Resurrection Bandia pidetään usein ensimmäisenä varhaisena kristillisenä esimetalliyhtyeenä. Tässä suhteessa yhtyeellä oli ratkaiseva asema, kun se avarsi tietä suuntauksen myöhemmille sukupolville. Puolessa välissä uraansa yhtye kävi lähellä merkittävää valtavirran menestystä tehtyään erilaisia tyylikokeiluja radioystävällisen hard rockin ja sanoitustensa kanssa. Resurrection Band edusti alkuaikoinaan sitä, mitä 1970-luvun normeilla pidettiin heavy metalina, ja sen esikoisalbumia Awaiting Your Reply verrattiin varsinkin Led Zeppeliniin. Yhtyeen hajottua vuonna 2000 laulaja-kitaristi Glenn Kaiser jatkoi soolouraansa bluesyhtyeellään Glenn Kaiser Band.