stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Onnellinen ministeri
Näyttelijät

| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
|  Birgit Kronström  | … |  Margit Helleheimo, Baby Peggy, Manta Mutikainen   |
|  Tauno Palo  | … |  mainospiirtäjä Kalevi Kari   |
|  Sven Relander  | … |  ministeri Helleheimo, af Hellman   |
|  Thure Bahne  | … |  Alfons Hilpeläinen   |
|  Toppo Elonperä  | … |  Bruno Benjamin Blomster, mainostoimisto Originalin johtaja   |
|  Sirkka Sipilä  | … |  Irma, mainosvirkailija   |
|  Ossi Elstelä  | … |  teatteritoimiston johtaja Ferdinand Oikero   |
|  Hugo Hytönen  | … |  ylivahtimestari Wilson   |
|  Harmony Sisters  | … |  mainosvirkailijoita   |
|  Anitra Karto  | … |  Swing-Sisters: Jean & June   |
|  Laila Jokimo  | … |  Swing-Sisters: Jean & June   |
|  Inna Ahti  | … |  ministerin sisäkkö   |
|  Lasse Pöysti  | … |  juoksupoika   |
|  Arvo Kuusla  | … |  järjestäjä   |
|  Ossi Korhonen  | … |  ohjaaja   |
|  Lauri Kyöstilä  | … |  studioapulainen   |
|  Irja Kuusla  | … |  1. nainen, ”Kekka”   |
|  Maire Suvanto  | … |  pikkutyttö   |
|  Jalmari Parikka  | … |  miehet Keskiyön Kapakassa   |
|  Otto Noro  | … |  miehet Keskiyön Kapakassa   |
|  Verna Piponius  | … |  4. nainen   |
Arviot

Kritiikissä elokuvaa on luonnehdittu musiikilla höystetyksi kepeästi kulkevaksi hullutteluksi. Tarjolla on myös erotiikkaa. Arto Pajukallio totesi Helsingin Sanomissa televisioesityksen arvostelussa, että elokuvassa on sekä tuoretta yritystä että koomista väkinäisyyttä.
Oot kuin karkkia mulle

| ”Oot kuin karkkia mulle” Nylon Beat |
| --- | --- | --- |

Singlen tiedot
 Albumilta: Nylon Beat
 Julkaistu: 1995
 Formaatti: CD
 Tyylilaji: pop
 Kesto: 03.22
 Levy-yhtiö: MTV-Musiikki
Nylon Beatin muut singlet
|   | ”Oot kuin karkkia mulle” 1995 | ”Teflon love” 1996 |
Oot kuin karkkia mulle on suomalaisen popduon Nylon Beatin kappale ja debyyttisingle vuodelta 1995. He esittivät kappaleen MTV3-kanavan Kiitorata-kykyjenetsintäohjelmassa ollessaan lukiolaisia.
Kappale julkaistiin singlenä, ja se on myös yhtyeen debyttialbumilla Nylon Beat, jossa se on 11. raita. Kappale ei päässyt listoille ja jäi seuraajansa ”Teflon Loven” varjoon. Sen sanoituksista vastasivat Ilkka Vainio ja Risto Asikainen, ja sen sävelsi Asikainen.
Kappaleet

Oot kuin karkkia mulle (Radio Edit) – 3.22
Oot kuin karkkia mulle (Extended Teflon Dance-Mix) – 5.36
Oot kuin karkkia mulle (109 Bpm Plastic Love-Mix) – 4.34
Aiheesta muualla

Discogs
Nylon Beat
| --- | --- |
Studioalbumit:   Nylon Beat  Satasen laina  Nylon Moon  Valehtelija  Demo  Extreme  Last in Line  12 apinaa 
Kokoelmat:   Comeback – Neljäkymmentä hittiä  Maailman pisin luokkaretki 
Livealbumit:  Hyvää uutta vuotta Live
Singlet:   ”Oot kuin karkkia mulle”  ”Teflon love”  ”Rakastuin mä looseriin”  ”Lä-lä-lä”  ”Satasen laina”  ”Kuumalle hiekalle”  ”Jos”  ”Like a Fool”  ”Umm ma ma”  ”Viimeinen”  ”Seksi vie ja taksi tuo”  ”Ainut jonka sain”  ”Musta joulu”  ”Viha ja rakkaus”  ”Syytön”  ”Syntinen”  ”Anna mulle”  ”Sanoja”  ”Moka”  ”Guilty”  ”Last in Line”  ”12 apinaa”  ”Petollinen päiväkirja” (Promosingle)  ”Nukutaan”  ”Psykedeliaa”  ”Comeback”  ”Kuumalle hiekalle (Remix)”  ”Teflon love (Live)”  ”Seksi vie 12 apinaa kuumalle hiekalle”  ”Syytön '07” (Promosingle) 
Musiikkivideot:   "Teflon Love"  "Lä-Lä-Lä"  "Satasen Laina"  "Like A Fool I versio"  "Like A Fool II versio"  "Viimeinen"  "Seksi Vie Ja Taksi Tuo"/"Sex While A Taxi Ride"  "Musta Joulu"  "Syytön"  "Guilty"  "Anna Mulle"  "Comeback"
Oothan tässä vielä huomenna

| ”Oothan tässä vielä huomenna” Johanna Kurkela |
| --- | --- | --- |

Singlen tiedot
 Albumilta: Sudenmorsian
 Julkaistu: 4. heinäkuuta 2012 
 Tyylilaji: pop
 Kesto: 04.01
 Levy-yhtiö: Kaiku Recordings
Johanna Kurkelan muut singlet
| ”Elegia” 2011 | ”Oothan tässä vielä huomenna” 2012 | ”Kaikki askeleet” 2012 |
”Oothan tässä vielä huomenna” on Johanna Kurkelan kappale hänen viidenneltä studioalbumiltaan Sudenmorsiamelta. Kappale julkaistiin albumin ensimmäisenä singlenä 4. heinäkuuta 2012. Kappaleen on säveltänyt ja sanoittanut Eppu Kosonen. Kappaleen sanoitus kertoo sekä kaikenkattavasta onnentunteesta että ihmismielelle ominaisesta menettämisen pelosta.
Kappale ei onnistunut pääsemään myyntilistoille. Radiolistan TOP-20:ssa se pysyi yhteensä kaksi viikkoa ja pääsi korkeimmillaan 13. sijalle.
Kappaleet

Oothan tässä vielä huomenna – 4.01
Listasijoitukset

| Lista | Paras sijoitus |
| --- | --- |
Suomen virallinen singlelista: –
Suomen virallinen latauslista: –
Radiolista: 13
Oottakos kuullu...

| Oottakos kuullu> .. Tapio Heinonen |
| --- | --- | --- |

Studioalbumin tiedot
 Julkaistu: 1972
 Formaatti: LP
 Tyylilaji: iskelmä
 Levy-yhtiö: Columbia
Tapio Heinosen muut julkaisut
| När livet börjar le 1971 | Oottakos kuullu... 1972 | Minun tieni 1974 |
Oottakos kuullu... on Tapio Heinosen albumi vuodelta 1972. Albumi sisältää suomalaisia kansanlauluja Heikki Laurilan ja Erkki Ertaman uusina sovituksina.
Kappaleet

Oottakos kuullu...
Mies kapakass' se kerran
Yksi ruusu
Nikkarin Kerttu
Aamulla varhain
Meinasin meinasin
Hyvää hyvää iltaa
Tuoll' on mun kultani
Imatran rannalla
Läksin minä kesäyönä käymään
Pienen lammen rannalla
Kukapa sen saunan lämmittääpi
Tekijätiedot

Muusikot
Erkki Ertama – kapellimestari (A1, A2, A4, B1, B3, B5) ja urut
Heikki Laurila – kapellimestari (A3, A5, A6, B3, B4, B6) ja kitara
Juhani Aaltonen – huilu, sopraanosaksofoni
Reijo Lehtovirta – huilu ja klarinetti
Unto Haapa-aho – klarinetti ja baritonisaksofoni
Arto Alaspää, Kaj Backlund, Ossi Runne ja Tauno Virtanen – trumpetti
Juhani Aalto, Sointu Huuskonen ja Henrikki Virkki – pasuuna
Aaro Kurkela – haitari
Nacke Johansson ja Raimo Roiha – piano
Esa Katajavuori – piano ja sähköpiano
Antero Jakoila, Ilpo Saastamoinen ja Raimo Sarkio – kitarat
Matti Bergström, Pentti Mutikainen ja Erkki Seppä – sähköbassot
Nappi Ikonen, Ilpo Kallio, Matti Oiling ja Esko Rosnell – rummut ja lyömäsoittimet
Jouni Heinonen, Pekka Helasvuo, Juhani Homanen, Heikki Hämäläinen, Marjukka Kankkunen, Pekka Kari, Pertti Kiri, Risto Paalanen, Jorma Rahkonen, Olavi Rignell, Rauno Salminen, Juhani Tiainen, Heikki Vermola, Ailla Vitikka ja Jorma Ylönen – viulut
Mauri Pentikäinen, Ahti Pilvi ja Jorma Taivainen – alttoviulut
Veli-Pekka Bister, Jalmari Hölttä ja Jaakko Raulamo – sellot
Martti Kankkunen – kontrabasso
Muut
Raimo Henriksson – tuottaja
Timo Kirves – valokuvat
Joop Nieuwland – layout
Zaōn hyppyrimäki

| Zaōn hyppyrimäet |
| --- | --- |

Sijainti
Paikkakunta:   Yamagata, Japani
Koordinaatit:  38°10′28″N, 140°24′00″E
Avattu:  1978
Remontoitu:  1987, 1999, 2013, 2015
Seura:  OC International Zao Ski Jumping
Alion Tek Zaō Schanze

K-piste:  95 metriä
Mäkikoko:  102 metriä
Mäkiennätys:  103,5 metriä  Robert Johansson (8.3.2011)
Naisten mäkiennätys:  106,0 metriä  Sara Takanashi (22.1.2016)
Kesämäkiennätys:  108,5 metriä  Ryōyū Kobayashi (20.8.2022)
Naisten kesämäkiennätys:  95,0 metriä  Yuki Itō (20.8.2022)
Avattu:  1978
Remontoitu:  1987, 1999, 2013, 2015
Muovitus:  Kyllä
Tornin korkeus:  12,9 m
Vauhtimäen pituus:  92,2 m
Vauhtimäen kulma:  35°
Keulan pituus:  6,3 m
Keulan korkeus:  2,38 m
Keulan kulma:  11°
Alastulorinteen kulma:  33°
K20
K-piste:  20 metriä
Purettu:  2013
Muovitus:  Ei
Zaōn hyppyrimäki (jap. 蔵王ジャンプ台, Zaō jump-dai) on hyppyrimäki Yamagatassa Japanissa.
Historia

Zaōn hyppyrimäessä on järjestetty vuosittain kansallisia kilpailuja sen valmistumisesta vuodesta 1978 alkaen. Vuodesta 1995 alkaen on järjestetty myös Continental Cupin kilpailuja. Vuodesta 2012 alkaen siinä on järjestetty naisten maailmancupin osakilpailuja.
Vuoden 1999 remontissa mäen K-piste siirtyi 85 metristä 90 metriin ja HS-pisteeksi tuli myöhemmin 100 metriä. Keväällä 2013 vanha vauhtimäki purettiin ja sen jälkeen alettiin rakentaa kokonaan uutta vauhtimäkeä samalle paikalle. Uuteen vauhtimäkeen asennettiin Ski-Line-latu-ura. Remontin yhteydessä myös alastulorinne muotoiltiin uudelleen, rakennettiin uusi hiihtohissi ja tuomaritorni sekä uusittiin hyppyrimäen valaistus. Tammikuussa 2014 järjestettiin ensimmäiset kilpailut uudessa hyppyrimäessä. Joulukuussa 2015 alastulorinteeseen asennettiin muovitus ja hyppyrimäki FIS-sertifioitiin uudelleen. Sertifioinnissa K-piste siirtyi 90 metristä 95 metriin ja HS-piste siirtyi 100 metristä 106 metriin, samalla hyppyrimäki nimettiin Kuraray Zaō Schanzeksi. Vuonna 2016 HS-piste siirrettiin 103 metriin ja kesällä 2017 HS-piste siirrettiin 102 metriin.
Mäkiennätyksen kehittyminen (miehet)

Mäkiennätyksen 103,5 metriä on hypännyt Robert Johansson.
| Päivämäärä | Hyppääjä | Pituus | Kilpailu | Kommentti |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| 2.3.1995 |  Kazuhiro Higashi | 93,0 m | Continental Cup | K85-mäen mäkiennätys |
| 10.3.1999 |  Ryūji Takahashi | 93,0 m | Continental Cup |  |
| 10.3.1999 |  Jinya Nishikata | 93,0 m | Continental Cup |  |
| 10.3.1999 |  Kazuki Nishishita | 93,0 m | Continental Cup |   |
| 11.3.1999 |  Kazuki Nishishita | 98,5 m | Continental Cup |  |
| 9.3.2000 |  Yukitaka Fukita | 99,5 m | Continental Cup |  |
| 15.3.2001 |  Katsutoshi Chiba | 100,0 m | Continental Cup |  |
| 12.3.2003 |  Takanobu Okabe | 101,0 m | Continental Cup |  |
| 12.3.2003 |  Thomas Lobben | 102,0 m | Continental Cup |  |
| 12.3.2003 |  Akira Higashi | 102,5 m | Continental Cup |  |
| 8.3.2011 |  Robert Johansson | 103,5 m | FIS Cup | HS100-mäen mäkiennätys |
Mäkiennätyksen kehittyminen (naiset)

Naisten mäkiennätyksen 106,0 metriä on hypännyt Sara Takanashi.
| Päivämäärä | Hyppääjä | Pituus | Kilpailu | Kommentti |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| 9.3.2005 |  Daniela Iraschko | 98,0 m | FIS Race |  |
| 10.3.2005 |  Daniela Iraschko | 98,5 m | FIS Race |  |
| 5.3.2007 |  Ulrike Gräßler | 100,5 m | Continental Cup |  |
| 3.3.2012 |  Sara Takanashi | 102,5 m | Maailmancup | HS100-mäen mäkiennätys |
| 18.1.2014 |  Sara Takanashi | 104,0 m | Maailmancup | Kaatunut |
| 22.1.2016 |  Sara Takanashi | 106,0 m | Maailmancup | HS106-mäen mäkiennätys |
Kesämäkiennätyksen kehittyminen (miehet)

Kesämäkiennätyksen 108,5 metriä on hypännyt Ryōyū Kobayashi.
| Päivämäärä | Hyppääjä | Pituus | Kilpailu | Kommentti |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| 20.8.2022 |  Ren Nikaidō | 100,0 m |  |  |
| 20.8.2022 |  Ryōyū Kobayashi | 108,5 m |  |  |
Kesämäkiennätyksen kehittyminen (naiset)

Naisten kesämäkiennätyksen 95,0 metriä on hypännyt Yuki Itō.
| Päivämäärä | Hyppääjä | Pituus | Kilpailu | Kommentti |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| 20.8.2022 |  Nozomi Maruyama | 95,0 m |  | Kaatunut |
| 20.8.2022 |  Yuki Itō | 95,0 m |  | Kaksi kertaa |
Ootraus

Ootraus eli puunmukailumaalaus on pinnan käsittelyä kuultomaalaamalla siten, että lopputulos muistuttaa puupintaa. Siinä pintaan maalataan puun syyt ja muut kuviot näkyviin. Ootraus on tyypillistä talonpoikaishuonekalujen valmistuksessa, kun haluttiin männystä valmistetun huonekalun näyttävän esimerkiksi tammelta tai muulta jalopuulta. Ootraus on suurta taitoa vaativaa käsityötä.
Aikoinaan oli myös talosta taloon kiertäviä maalareita, jotka maalasivat koristemaalauksia ja ootrausta huonekaluihin. Köyhillä talonpojilla ei ollut varaa ostaa kalliita esimerkiksi mahonkisia tai pähkinäpuisia huonekaluja, joita he olivat nähneet kartanoissa, mutta maalaamalla niiden pintaa voitiin jäljitellä. Ootraus on kuulto- eli lasuurimaalausta, joka tarkoittaa, että alempi kerros (yleensä sopiva pohjamaalaus) näkyy kuultavasti läpi. 
Ootrausliemi on yleensä vesipohjainen (esimerkiksi kotikalja, maito tai piimä) tai öljypohjainen (ohennettu vernissa). Eri pigmenteillä saadaan kullekin puulajille sopivia värejä, esimerkiksi kasselinruskea pähkinäpuulle, luonnonterra tammelle ja poltettu terra mahongille. Pohjaväri valitaan yleensä muistuttamaan puun vaaleiden kohtien väriä.
Ootrauksessa työvälineinä näytetään erilaisia siveltimiä, jäykkiä kampoja, taipuvia piiskoja, lastoja ja kangaspaloja. Vesipohjainen ootraus on kestävyydeltään heikko, joten se yleensä suojataan lakalla.
Aiheesta muualla

Ootraus Maalaamo Ancelo Oy. Arkistoitu 30.4.2008. Viitattu 30.12.2007.
Restoring the Doors OurVictorianHouse.com. Viitattu 30.12.2007.
http://www.edu.fi/projektit/tammi/Sivut/Arkisto/tammenkesa2004/mmaalaus.htm (Arkistoitu – Internet Archive)
Oranjejoen siirtomaa

Oranjejoen siirtomaa (engl. Orange River Colony, holl. Oranjerivierkolonie) oli Britannian kruununsiirtomaa, joka luotiin sen jälkeen, kun Britannia oli ensiksi vuonna 1900 miehittänyt ja sen jälkeen vuonna 1902 liittänyt itsenäisen Oranjen vapaavaltion imperiumiinsa toisessa buurisodassa. Siirtomaa lakkasi olemasta vuonna 1910, kun se yhdistyi Etelä-Afrikan unioniin Oranjen vapaavaltion provinssina.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Oranjejoen siirtomaa Wikimedia Commonsissa
Oranjen vapaavaltio

Oranjen vapaavaltio (holl. Oranje-Vrijstaat, afrikaansiksi Oranje Vrystaat, engl. Orange Free State) oli nykyisen Etelä-Afrikan alueella vuosina 1854–1902 sijainnut buuritasavalta. Oranjen vapaavaltio sijaitsi Oranje- ja Vaal-jokien välissä, ja sen perustivat Kapmaasta lähtöisin olleet voortrekkerit. Ennen siirtolaisten tuloa alueen väestö koostui tswanoista. Nykyisin sen alue muodostaa Etelä-Afrikkaan kuuluvan Vapaavaltion (Free State) provinssin.
Alue liitettiin brittiläiseen imperiumiin vuonna 1848, mutta britit tunnustivat alueen itsenäisyyden 23. helmikuuta 1854. Transvaalin tasavalta oli saanut itsenäisyyden kaksi vuotta aikaisemmin. Toisen buurisodan (1899–1902) aikana Britannia otti alueen jälleen hallintaansa Oranjejoen siirtomaana (Orange River Colony). Vuonna 1907 se sai itsehallinnon ja 1910 se liittyi Etelä-Afrikan unioniin. Tämän jälkeen entisestä Oranjen vapaavaltion alueesta muodotettiin Oranjen vapaavaltion provinssi, joka korvattiin vuonna 1994 nykyisellä Vapaavaltion provinssilla.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Oranjen vapaavaltio Wikimedia Commonsissa
Orihime Inoue

Orihime Inoue (井上織姫,, Inoue Orihime) on kuvitteellinen henkilö manga- ja animesarjassa Bleach. Hän on rakastunut sarjan päähenkilöön, luokkatoveriinsa Ichigo Kurosakiin.
Vuonna 2006 tunnetuksi internet-ilmiöksi muodostuneessa animaatiovideossa Orihime Inoue on yhdistetty suomalaiseen kansanmusiikkiyhtye Loituman esittämään Ievan polkka -kansanlauluun. Videossa toistuvat viisi kuvaa, joissa Orihime Inoue pyörittää talvisipulia ja näyttää laulavan laulun kertosäettä. Englannin kielellä video tunnetaan nimellä ”Loituma Girl”.
Tausta

Orihimen isoveljen sanojen mukaan "hänen äitinsä oli lutka" ja isä käyttäytyi väkivaltaisesti lapsiaan kohtaan, kunnes veli tuli täysi-ikäiseksi ja muutti pois ottaen Orihimen mukaansa. Sisarukset elivät yhdessä, kunnes veli kuoli Orihimen ollessa noin 10-vuotias. Orihime asui yksin, kunnes tapasi Tatsuki Arisawan, joka suostutteli hänet aloittamaan lukio-opinnot. Ajan myötä Orihime pääsi veljensä kuolemasta yli.
Muuta

Orihimen veljen haamusta tulee hollow, joka hyökkää Orihimen kimppuun raivoissaan siitä, että tämä lopetti hänen suremisensa. Ichigo ja Rukia Kuchiki onnistuvat kuitenkin suojelemaan Orihimeä. Ichigon ollessa alakynnessä Orihime alkaa rauhoitella veljeään ja kertoo hänelle, ettei ollut lopettanut suremista, vaan suri yhä sisäisesti. Sen seurauksena veljen hollow-naamio murtui ja hän lävisti itsensä Ichigon zanpakutō-miekalla lähettäen näin itsensä Soul Societyyn. Orihime on rakastanut Kurosaki Ichigoa koko ikänsä, mutta koska Ichigo ei edes huomaa Orihimeä, hän purkaa tunteitansa Matsumotolle.
Orihimen veljen päästyä eteenpäin Orihimen hiusneulat, jotka hän oli saanut lapsena veljeltään, aktivoituivat. Silloin Orihime sai käyttöönsä kuusi "sielunsa tuotosta": kaksi parantavaa Hinagikua, kolme kilven luovaa Shun'ōta ja hyökkäävän Tsubakin. Orihime käyttää voimiaan ensimmäistä kertaa, kun hollowien ja ihmisten maailman väliin repeytyy portti. Kun Ichigo päättää lähteä pelastamaan Rukiaa Soul Societystä, missä hänet aiotaan teloittaa sääntöjen rikkomisesta, Yoruichi Shihōin alkaa kouluttaa Orihimea ja Yasutora Sadoa. Soul Societyssä Orihime kohtaa taistelussa vain yhden shinigamin, joka hyökkää hänen ja Uryū Ishidan kimppuun heidän etsiessä Rukiaa. Mangassa Aizenin joukot saavat Inouen omalle puolelleen. Ulquiorra eli joukkojen 4. espada saa tehtäväkseen pitää Orihimesta huolta. Ichigo, Uryu, Sado ja joukko shinigameja lähtevät hakemaan Orihimea takaisin.
PPPoE

| 0 | 1 | 2 | 3 | 4 | 5 | 6 |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| sovellus | FTP | SMTP | HTTP | … | DNS | … |
| kuljetus | TCP | TCP | TCP | TCP | UDP | UDP |
verkko: IP
siirtoyhteys: PPP
siirtoyhteys: PPPoE
siirtoyhteys: Ethernet
PPPoE on PPP-protokollan käyttötapa Ethernet-tyyppisten verkkojen 
yli, jota käytetään erityisesti ADSL-yhteyksissä.
Standardointi

PPPoE (Point-to-Point Protocol Over Ethernet) määritellään seuraavassa RFC-dokumentissa:
RFC 2516 - PPP Over Ethernet
Oranienburger Straße

Neue Synagoge Oranienburger Straßella
Oranienburger Straße on katu Saksan pääkaupungin Berliinin keskustassa. Se sijaitsee Mitten kaupunginosassa, pohjoiseen Spreejoesta ja kulkee Hackescher Platzilta luoteeseen Friedrichstraßelle. Katu on nimetty Brandenburgin osavaltiossa sijaitsevan Oranienburgin kaupungin mukaan.
Kadulla on historiaa 1200-luvulle saakka. Sen vanhin tunnettu nimi on Spandauer Heerweg. Nykyisen nimensä katu sai virallisesti 26. kesäkuuta vuonna 1824. 1800-luvulla ja varhaisella 1900-luvulla Oranienburger Straße oli Berliinin juutalaiskeskus. Kadulla on nykyisin alueen natsien hävityksen kohteeksi joutuneiden juutalaisten asukkaiden ja kohteiden kunniaksi pystytettyjä muistomerkkejä. Vuosina 1868–1877 kadun läpi rakennettiin raitiovaunulinja. Nykyisin kadulla liikennöivät MetroTram-linjat M1 ja M6.
Huomattavin rakennus Oranienburger Straßella on Neue Synagoge, uusi synagoga, joka valmistuttuaan vuonna 1866 oli Berliinin suurin synagoga. Synagoga säästyi kristalliyön tuhotöiltä vuonna 1938 paikallisen poliisikomentajan toimien vuoksi. Vuonna 1943 se suurimmaksi osaksi tuhoutui liittoutuneiden ilmapommituksissa, ja vuonna 1958 Itä-Saksa tuhosi sen rauniot. Synagogarakennus jälleenrakennettiin ja avattiin vuonna 1995 museona ja juutalaiskeskuksena.
Kadulla sijaitsee myös Tacheles, sodassa pahoin vaurioitunut rakennus, joka oli määrä räjäyttää ja purkaa. 1990-luvun alussa  vapaan taiteilijayhteisö sai kiinteistön rakennussuojelun piiriin. Rakennuksessa on pidetty taidenäyttelyitä ja sitä on käytetty työtiloina.
Aiheesta muualla

Berliinin kaupungin sivut: Oranienburger Strasse (saksaksi)
Oren Smadja

| Mitalit> Maa:   Israel .Miesten judo. Olympialaiset  | Mitalit> Maa:   Israel .Miesten judo. Olympialaiset  | Mitalit> Maa:   Israel .Miesten judo. Olympialaiset  | Maa:   Israel > Miesten judo. |
| --- | --- | --- | --- |
|  Pronssia | Barcelona 1992 | 71 kg |  |
| MM-kilpailut  | MM-kilpailut  | MM-kilpailut  |  |
|  Hopeaa | Chiba 1995 | 78 kg |  |
| EM-kilpailut  | EM-kilpailut  | EM-kilpailut  |  |
|  Pronssia | Pariisi 1992 | 71 kg |  |
Shay-Oren Smadja (hepr. ‏אורן סמדג'ה‎; s. 20. kesäkuuta 1970) on israelilainen judoka ja olympiamitalisti. Hän voitti pronssia Barcelonan olympialaisissa 1992 alle 71-kiloisten sarjassa. Smadja on voittanut yhden mitalin myös MM-kilpailuista. Hän voitti hopeaa Chibasta vuonna 1995; tällä kertaa alle 78-kiloisten sarjasta. Hän saavutti EM-pronssia alle 71 kg:n sarjassa 1992. Hän oli vuonna 1990 nuorten MM-kilpailuissa 71-kiloisissa toinen ja nuorten EM-kilpailuissa samassa painoluokassa kolmas. Hän sijoittui maailmancup-kilpailuissa kaksi kertaa toiseksi ja kerran kolmanneksi.
Pablo de Sarasate

Pablo de Sarasate
Pablo Martín Melitón de Sarasate y Navascues (10. maaliskuuta 1844 Pamplona – 20. syyskuuta 1908 Biarritz) oli espanjalainen säveltäjä ja viulisti.
Sarasate opiskeli aluksi Madridissa ja myöhemmin muun muassa Pariisin konservatoriossa. Sarasate esiintyi konserttiviulistina ensimmäistä kertaa vuonna 1860. Vuonna 1861 hän esiintyi Lontoossa. Myöhemmin uransa aikana hän esiintyi kaikkialla Euroopassa sekä Pohjois- ja Etelä-Amerikassa. Sarasate kuoli keuhkokatarriin 64-vuotiaana.
Suurin osa Sarasaten sävellyksistä on virtuoottista viulumusiikkia, joka edelleen kuuluu kantaohjelmistoon. Hän teki myös runsaasti sovituksia aikansa suosituista sävellyksistä, kuten Carmen-fantasian Georges Bizet'n oopperan pohjalta.
Eduard Lalon Symphonie espagnole ja Camille Saint-Saënsin Introduction et Rondo Capriccioso on omistettu Sarasatelle, jonka viulutaide vaikutti teosten espanjalaissävyihin.
Testamentissaan Sarasate lahjoitti 1724 rakennetun Stradivari-viulunsa Madridin kuninkaalliselle konservatoriolle.
Aiheesta muualla

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
Pablo de Sarasate International Music Score Library Project (englanniksi)
YLE:n Musiikin Mestareita -sarjan ohjelmassa voi kuulla Sarasaten soittoa. (Arkistoitu – Internet Archive)
Parkanon vaakuna

Parkanon vaakuna
Parkanon vaakunassa on sinisessä kentässä aaltokoroinen kultahirsi ja sen päällikkeenä pystyssä kultainen mänty, jonka kuoritut kyljet ovat hopeiset. Männyn latvan molemmin puolin on saatteena seitsemänsakarainen hopeinen tähti. Vaakunan on suunnitellut Germund Paaer ja se otettiin käyttöön vuonna 1950. Oletetaan että pitäjän nimi johtuisi niin sanotusta "parkkamännystä", parkkileivän aineksesta.
Osmanien Kreikka

Osmanien valtakausi Kreikassa kesti 1400-luvulta 1820-luvulle asti, jolloin Kreikka alkoi sotia itsenäisyytensä puolesta vapaussodassa.