stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Kark

Kark tappaa Haakon Jaarlin (Christian Krohg, kuvitusta Heimskringlaan)
Kark (myös Tormod Kark tai Skofte Kark; n. 935 – n. 995 Trondheim) oli Snorri Sturlusonin saagojen mukaan jaarli Haakon Sigurdinpojan orja, joka tappoi isäntänsä, kun Olav Tryggvason oli luvannut siitä hänelle palkkion. Tryggvason antoi kuitenkin palkitsemisen sijaan tapattaa Karkin. Legendan mukaan Kark ja Haakon olivat syntyneet samana yönä ja Haakon sai Karkin orjakseen, kun hänen ensimmäinen hampaansa oli puhjennut. Vuonna 986 Kark osallistui Haakonin rinnalla Hjørungavågin taisteluuun, missä hän alakynteen jääneen jaarlin pyynnöstä uhrasi jumalille tämän pojan. Seurauksena oli raekuuro, joka auttoi heitä voittamaan taistelun.
Eini

| Eini |
| --- | --- |
 Eini Estradilla 30 vuotta -konsertti Vihreillä Niityillä vuonna 2007.
Henkilötiedot
Koko nimi:  Eini Hannele Pajumäki
Syntynyt: 29. syyskuuta 1960 (ikä 64) Pello
Ammatti:  laulaja
Puoliso:  Lars Pajumäki (1988–)
Muusikko
Taiteilijanimi:  Eini 
Laulukielet:  suomi
Aktiivisena:  1977–
Tyylilajit:  pop, disko
Yhtyeet:  Boogie Kuumaa kamaa (2017–)
Levy-yhtiöt:   Finnlevy  Ensio Music  AGM-Good Music Oy  P-Production  Sollenic Oy  Einimusic  Motley  Suomen Musiikki  Sony Music 
  [ Muokkaa Wikidatassa ] [ ohje ]  
Eini (oik. Eini Hannele Pajumäki, o.s. Orajärvi, s. 29. syyskuuta 1960 Pello) on suomalainen laulaja. Hän tuli tunnetuksi vuonna 1977 laululla ”Yes sir, alkaa polttaa”. Einin muita tunnettuja levytyksiä ovat ”Kesä ja yö”, ”Rakastua voisit aivan pikkuisen”, ”Xanadu”, ”Haloo hela Finland”, ”Monta monta yötä”, ”Kiitävän hetken hurma”, ”Olen neitsyt”, ”Mä jään”, ”Sulle tuli faksi”, ”Saisit haudatun kuun” ja ”Draamaa”. Vuonna 2002 Eini sai ensimmäisen kultalevynsä kokoelmastaan Hitit, ja vuonna 2012 sama kokoelma oli myynyt platinaa. Platinaa tuli niin ikään Finnhits-kiertue 2012 -kokoelmasta. Vuonna 2005 hän oli Iskelmä-Finlandia-ehdokkaana.
Eini esiintyi omana itsenään elokuvassa Uuno Turhapuro armeijan leivissä (1984), jossa hän esitti kappaleensa ”Kesä ja yö”. Eini osallistui myös Finnhits-kiertueelle vuosina 2004–2005 yhdessä Markku Aron, Dannyn, Taiskan ja Kisun kanssa. Vuonna 2012 järjestetylle uudelle Finnhits-kiertueelle osallistuivat Einin lisäksi Danny, Tapani Kansa, Frederik ja Vicky Rosti. Aiemmin Eini keikkaili tiiviisti Boogie-yhtyeensä kanssa. Elokuussa 2017 Einin ja Boogien tiet erkanivat, ja tilalle tuli uusi yhtye, Kuumaa kamaa.
Ura > Lapsuus

Eini Orajärvi varttui Pellossa maanviljelijäperheessä. Hän liittyi pikkuveljensä perustaman Sailons-yhtyeen laulusolistiksi 14-vuotiaana vuonna 1974. Yhtye keikkaili muun muassa Lapin hiihtokeskuksissa. Muun muassa Taiskan kappaleen ”Moi moi vain” sisältäneellä demonauhalla Eini sai Toivo Kärjeltä kutsun koelaulutilaisuuteen. Levytyssopimus varmistui koelauluissa esitetyn Katri Helenan ”Lintu ja lapsi” -kappaleen myötä.
Eini muutti Helsinkiin 17-vuotiaana ja sai unohtaa saman tien harjoittelijapaikkansa hammashoitajana, sillä ensimmäinen single osoittautui läpilyönniksi. ”Yes sir, alkaa polttaa” oli käännös Baccaran hitistä ”Yes Sir, I Can Boogie”, johon Irina Milan teki vanhaan lastenloruun pohjautuvat suomenkieliset sanat. Kappale julkaistiin marraskuussa 1977, ja siitä tuli listaykkönen. Eini levytti hieman myöhemmin myös toisen Baccara-hitin ”Cara mia”, suomeksi ”Rakastua voisit aivan pikkuisen”. Sekin menestyi sijoittuen listalla seitsemänneksi kesäkuussa 1978. Laulajan ura sai vauhtia vuonna 1978 Tapani Kansan kesäkiertueelta Summer night special, jossa Eini esiintyi vierailijana. Yksinkertaisesti Einiksi nimetty esikoisalbumi ilmestyi samana vuonna. Albumilta muistetaan Baccara-käännösten ohella levytykset ”Vielä jossain kohdataan”, ”Kapteeni Aika” ja ”Vie vain”, joista viimeisen Eini levytti vielä uudelleen vuonna 1998. Tapani Kansan kesäkiertueen jälkeen Einin taustalle koottiin oma yhtye, Pantterit.
Vuonna 1979 Eini levytti toisen albuminsa Laululintunen, jonka suurimmaksi hitiksi nousi ”Vetonaula”. Niin ikään ”Avaruuslaiva 109” on jäänyt elämään. 1980-luvulle tultaessa laulajan imago muuttui sporttisemmaksi ja musiikkityyli vakiintui diskoiskelmiin. Alkuvuodesta 1980 Einiltä julkaistiin käännös Olivia Newton-Johnin ja Gene Kellyn musiikkielokuvan Xanadu nimikkokappaleesta. Menestystä tuli myös ”Rajana taivas” -levytyksellä, joka oli Raha-automaattiyhdistyksen jukeboxlistan kolmannella sijalla tammikuussa 1982. Vuoden 1981 Syksyn sävelessä Einin ”Kulta rakas” ei läpäissyt esikarsintaraatia, mutta nousi hitiksi Syksyn Sävelen satoa -ohjelman myötä. Nämä levytykset ovat albumilta Eini & Lady (1981). Heinäkuussa 1982 Einin levytys ”Haloo hela Finland” menestyi niin ikään myyntilistalla yltäen yhdeksännelle sijalle. Kesäkuussa 1982 Eini osallistui myös Bulgariassa järjestetyille Golden Orfeus -laulufestivaaleille ja esitti siellä muun muassa englanninkielisen version ”Anywhere you want” neljännen albuminsa nimikkoraidasta ”Jossakin, jos haluat”.
Ura > 1980-luku

Vuonna 1983 julkaistiin Einin viides studioalbumi Aika pakkaus, jonka tuotti Jori Sivonen. Monien muiden Einin 1980-luvun albumien tavoin valtaosan levyn sanoituksista kirjoitti Raul Reiman. Tunnetuimmiksi tältä levyltä ovat tulleet levytykset ”Vie, vie, vie”, joka on käännös vuoden 1983 Israelin euroviisuedustajan Ofra Hazan kappaleesta ”Hi”, Audrey Landers -hitin ”Manuel Goodbye” suomenkielinen käännös ”Tavataanko taas” ja ”Me kaksi matkalla Tukholmaan”. Albumilla on myös Sivosen ja Reimanin yhteistyössä syntynyt hitti ”Kiitävän hetken hurma”, jolla Einiä vietiin Japanin markkinoille vuonna 1983. Single julkaistiin Japanissa suomenkielisen version ohella myös englanniksi nimellä ”Moment of Ecstasy”. Varsinainen hitti kappaleesta tuli Japanissa vuonna 1984 vasta 17-vuotiaan Yōko Nagayaman ensi levytyksenä, jonka japaninkielinen nimi on ”Haru wa sara sara”.
Vuonna 1984 Eini esiintyi ensimmäistä kertaa myös valkokankaalla, kun hänellä oli cameorooli Uuno Turhapuro -elokuvassa Uuno Turhapuro armeijan leivissä vuonna 1984. Kyseessä on kaikkien aikojen menestynein Turhapuro-elokuva, ja se keräsi elokuvateattereihin yli 700 000 katsojaa. Elokuva on vuosien saatossa tehnyt Einin kabinettikohtauksessa esittämästä ”Kesä ja yö” -kappaleesta yhden laulajan suurimmista hiteistä. Levytyksen alkuperäisversio on julkaistu kokoelmilla Finnhits-kiertue 2012 ja Elämäni biisit – 40 suosikkia. Tätä ennen se oli julkaistu ainoastaan Kellot käy -singlen b-puolena.
Einin imagoon ovat kuuluneet jo ensimmäisestä levytyksestä lähtien energisyys ja eroottisuus, joita vahvistivat entisestään vuonna 1985 julkaistun albumin Eini käännöskappaleet, kuten ”Tyydytys” (Laura Braniganin ”Satisfaction”) ja ”Olen neitsyt” (Madonnan ”Like A Virgin”). 1980-luvun lopulla tangokuninkaallisten ja yleisen trendin mukaisesti Eini muutti tietoisesti tyyliään ja siirtyi diskoiskelmistä perinteisten ikivihreiden pariin. Vuonna 1989 julkaistiin Lauantai-illan tyttö, joka sisältää muun muassa Tamara Lundin, Tapio Rautavaaran ja Topi Sorsakosken levytyksiä uusina sovituksina. Levyn tuotti Jaakko Salo, ja siltä julkaistuista singleistä ”Lauantai-illan tyttö” ja ”Rakkauden satu” tuli suosittuja Einin levytyksinä. Levyllä on mukana myös ”Sua liikaa rakastan”, jota kuullaan edelleen Einin keikkaohjelmistossa ja josta Anita Hirvonen teki oman coverinsa vuonna 2008.
Ura > 1990-luku

Einiltä ilmestyi 1990-luvulla kolme levyä, ja myös levy-yhtiö vaihtui. Sydän onnea soi -levyltä (1994) muistetaan parhaiten radioiden soittolistoille kohonnut ”Nukuitko sä kulta jo?”. Keväällä 1996 Eini osallistui Suomen euroviisukarsintoihin Kari Sallin säveltämällä kappaleella ”Aina sun luonas” ja sijoittui seitsemänneksi. Samana vuonna ilmestyi myös ehdokaskappaleen nimeä kantava kokopitkä levy, jolta nousi hitiksi Turkka Malin sanoittama ”Yön jälkeen”. Samalta levyltä suosiota sai myös Tauskin Einille tekemä ”Tahdon rakastaa”.. Eini velkaantui yritystoiminnastaan, kun markka devalvoitiin laman takia. Niinpä Eini maksoi velkojaan pois aina vuoteen 2008 asti.
Yksityiselämä

Eini on ollut naimisissa Lars Pajumäen kanssa vuodesta 1988, ja heillä on vuonna 1990 syntynyt tytär ja vuonna 1999 syntynyt poika. Eini harrastaa sisustusta ja kuntoilua.
Diskografia

| --- | --- |
 Studioalbumit Eini (1978,  Finnlevy)  Laululintunen (1979,  Finnlevy)  Eini & Lady (1981,  Finnlevy)  Jossakin jos haluat (1982,  Finnlevy)  Aika pakkaus (1983,  Finnlevy)  Eini (1985,  Finnlevy)  Lauantai-illan tyttö (1989,  Finnlevy)  Sydän onnea soi (1994,  Ensio Music)  Aina sun luonas (1996,  Ensio Music)  Tule vain (1998,  AGM-Good Music Oy)  Mä jään (2011,  KHY Suomen Musiikki Oy)  Vähän kipeää (2014,  KHY Suomen Musiikki Oy)  Draamaa (2016,  KHY Suomen Musiikki Oy)  Vihdoin valmis (2020,  Sony Music)  Pimeän jälkeen (2023,  Sony Music)  Mun vuosi (2025,  Sony Music) :  Kokoelmat ja livet Ota kii jos saat (1983,  kasettikokoelma, sis. 14 hittiä, Finnlevy)  Eini (1990,  LP-kokoelma, sis. 7 kappaletta enemmän kuin C-kasetilla ja CD:llä, Fazer Finnlevy)  20 suosikkia – Yes sir, alkaa polttaa (1996,  Warner Music)  Hitit (2002,  Poptori)  Live! (2003,  P-Production)  Tähtisarja – 30 suosikkia (2006,  Warner Music)  Elämäni biisit – 40 suosikkia (2023,  Valitut Palat) Muut levytykset ”Joulupukin maa” (mm. kokoelmalla Soiva joulumaa, Finnlevy 1978)  ”Juuri sitä minä kaipaankin” (kokoelmalla Kesähitit, Finnlevy 1984)  ”San Franciscoon” (kokoelmalla Finnhits, Finnlevy 1986)  ”Hengaillaan” (yhdessä Dannyn, Virve Rostin, Tapani Kansan ja Frederikin kanssa, kokoelmalla Finnhits-kiertue 2012, Warner Music 2012)
Kirjallisuutta

Hämäläinen, Anna-Liisa: Diskokuningatar Eini.  Jyväskylä:  Docendo, 2021.  ISBN 978-952-382-095-1
Aiheesta muualla

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
Einin esitystuotanto Suomen äänitearkistossa (1901–1999)
Eini Meteli-sivustolla
| n k Eini |
| --- | --- |
Studioalbumit:  Eini  Laululintunen  Eini & Lady  Jossakin jos haluat  Aika pakkaus  Eini  Lauantai-illan tyttö  Sydän onnea soi  Aina sun luonas  Tule vain  Mä jään  Vähän kipeää  Draamaa  Vihdoin valmis  Pimeän jälkeen 
Kokoelmat ja livet:  Ota kii jos saat  Eini  20 suosikkia – Yes sir, alkaa polttaa  Hitit  Live!  Tähtisarja – 30 suosikkia  Elämäni biisit – 40 suosikkia 
Singlet:  ”Yes sir, alkaa polttaa” / ”Kotiseutu”  ”Vielä jossakin kohdataan” / ”Rakastua voisit aivan pikkuisen”  ”Vetonaula” / ”Laululintunen”  ”Kuinka rakastan Travoltaa” / ”Superman”  ”Xanadu” / ”Ota kii jos saat”  ”Liian pian ilta päättyy” / ”Rajana taivas”  ”Haloo hela Finland” / ”Pasadena”  ”Jossakin, jos haluat” / ”Pikku nainen”  ”Aika pakkaus” / ”Kultasein”  ”Elämäni mies” / ”Vie, vie, vie”  ”Je t’aime je t’aime” / ”Kiitävän hetken hurma”  ”Kellot käy” / ”Kesä ja yö”  ”Tyydytys” / ”Olen neitsyt”  ”Lauantai-illan tyttö” / ”Hyväile, hyväile vaan”  ”Joutsenet” / ”Rakkauden satu”  ”Lyhyt rakkaustarina” / ”Aika eron kyynelten”  ”Yön jälkeen” / ”Tahdon rakastaa”  ”Tule vain” / ”Kaiken kauniin rinnalla”  ”Sama ilta”  ”Huone 105”  ”Joulun toive”  ”Ajatusleikki”  ”Kun kosket mua”  ”Kesä ja yö” / ”Suoraan suoneen” / ”Huone 105”  ”Kerro mulle”  ”Kuumia tuulia”  ”Kesä ja yö 2010”  ”Mä jään”  ”Älä menetä mua”  ”Saisit haudatun kuun”  ”Sulle tuli faksi”  ”Luulitko että”  ”Palanen onnea”  ”Kriisit”  ”On niin helppoo olla onnellinen”  ”Draamaa”  ”Iho iholla”  ”Yhteistä aikaa”  ”Saaks viel itkee ku sattuu”  ”Virhe”  ”Bridget Jones”  ”Tilkkutäkki”  ”Valitsen sut”  ”Mä en oo kenenkään”  ”Pimeän jälkeen”  ”En itke sun perään”  ”Älä pelkää mua”  ”Syntynyt uudelleen”  ”Mun vuosi”  ”Sun vuoro olla vapaa”  ”Tää kaikki olis voinut olla sun” 
| Auktoriteettitunnisteet  |
| --- | --- |
Kansainväliset:  ISNI 
Kansalliset:  Suomi (KANTO) 
Taiteenala:  MusicBrainz 
Henkilöt:  Elonet  Yle
Cloaca maxima

| Cloaca maxima |
| --- | --- |
 Cloaca maximan suuaukko, vasemmalla Ponte Palatino -silta.
Sijainti:  Rooma, Latium, Regio I Latium et Campania, Italia (nyk. Rooma, Latium, Italia)
Koordinaatit:  41°53′19″N, 12°28′49″E
Rakennustyyppi:  viemäri
Valmistumisvuosi:  n. 600 eaa.
Pituus:  n. 1 600 m
 
Lisää rakennusartikkeleitaArkkitehtuurin teemasivulla
Infobox OKNimi-testi OK: 
Cloaca maxima (lat., ”Suurin viemäri”) oli antiikin Rooman kaupungin pääviemäri, joka virtasi muun muassa Forumin ja Velabrumin läpi ja laski Tiberiin. Se rakennettiin kaupungin laaksojen kuivaamiseksi noin vuonna 600 eaa.
Historia

Cloaca maxima rakennettiin perimätiedon mukaan Rooman etruskikuninkaiden aikana Forumin alueen sekä kaupungin muiden kukkuloiden välissä olleiden soisten laaksojen kuivaamiseksi. Roomassa oli alkeellista viemäröintiä tätä ennenkin, mutta ne eivät kyenneet estämään laaksojen tulvimista. Dionysios Halikarnassoslainen ja Plinius vanhempi laittavat Cloaca maximan rakentamisen Tarquinius Priscuksen (hallitsi n. 616–578 eaa.) nimiin, kun taas Livius jakaa kunnian sen rakentamisesta Tarquinius Priscukselle ja hänen pojalleen Tarquinius Superbukselle (hallitsi n. 534–509 eaa.) yhdessä. Aiemmin on suosittu myöhäisempää ajoitusta, kun taas nykyisin hyväksytään varhaisempi ajoitus; sitä tukevat myös etruskikaupungeista tehdyt viemäröintilöydöt.
Viemärin reitistä ja säilyneistä rakenteista on päätelty, että se oli alun perin puro, joka virtasi soisessa laaksossa. Arvellaan, että kuningasaikana sitä lähinnä vahvistettiin seinämillä. Keisarikauden kirjailijat väittävät, että Tarquiniukset olisivat rakentaneet viemärin heti alusta alkaen maanalaiseksi, mutta Plautuksen viittaus siihen sanalla canalis on saanut monet tutkijat uskomaan, että se oli pitkään avoviemäri, jota ei katettu ainakaan ennen hänen aikaansa 200/100-luvulla eaa.
Arkeologit ovat paljastaneet useita rakennustyylejä ja materiaaleja useilta aikakausilta, mikä osoittaa, että viemäristöä huollettiin ja korjattiin säännöllisesti. Plinius vanhempi antaa viemäristä kaunopuheisen kuvauksen, sillä se säilyi lähes vahingoittumattomana hänen aikaansa asti, ja mainitsee, että koko viemärijärjestelmä tarkastettiin Agrippan ollessa ediilinä vuonna 33 eaa.
Roomalaisten tiedetään – joskin kuvauksien todenmukaisuus on tapauskohtaista – heittäneen joskus ruumiita viemäriin kunnollisten hautajaisten sijaan. Näiden joukossa olivat muun muassa keisari Elagabalus ja Pyhä Sebastian. Viimeksi mainittu tapaus on Lodovico Carraccin maalauksen aiheena.
Rooman viemärijärjestelmät herättivät ihmetystä vielä Teoderikin aikana, mikä osoittaa, että viemäri säilyi käytössä vielä Länsi-Rooman romahtamisen jälkeenkin. Nykyaikana osa Cloaca maximan säilyneistä osuuksista on yhdistetty Rooman nykyiseen viemärijärjestelmään.
Rakennelma

Cloaca maxima keräsi yhteen paikalla alun perin virranneiden luonnonvirtojen vedet, kukkuloilta tulleet sadevedet, soisten laaksojen vedet ja jätevedet. Se sai alkunsa Argiletum-kadulta Suburan laaksosta Carinaen juurelta, missä se keräsi Esquilinukselta, Viminalikselta ja Quirinalikselta tulleet vedet. Se virtasi Forumin, Velabrumin ja Forum boariumin kautta Tiberiin, johon se laski lähellä Hercules Victorin temppeliä. Viemärin kokonaispituus oli noin 1 600 metriä.
Cloaca maximan varsinainen pääreitti näyttää alkaneen Augustuksen forumin ja Minervan temppelin läheltä. Tästä pisteestä nykyisen Via Alessandrinan suuntaan viemäri oli rakennettu kokonaan peperinosta, ja siinä oli holvattu katto sekä laavakivestä tehdyt päällyskivet, mikä on tasavallan ajalle ominaista tyyliä. Kyseisellä osuudella aina Forumin alueelle saakka viemärin katto on kuitenkin korjattu keisarikauden tiiliverhoilluksi opus caementiciumiksi. Kanava on tässä kohtaa 4,20 metriä korkea ja 3,20 metriä leveä. Tähän osaan tyhjentyy kahdeksan sivuhaaraa. Ne kaikki näyttävät olevan ”virallisia” viemäreitä, jotka palvelivat julkisia käymälöitä, kylpylöitä ja muita julkisia rakennuksia. Yksityisten rakennusten, jopa rikkaiden domusten, jätevedet hoidettiin suurelta osin saostuskaivoilla.
Basilica Aemilian päälaivan alta on löydetty Cloaca maximan kanava, joka kulkee vinosti sen poikki. Kyseinen osuus rakennettiin uudelleen tuffista ja travertiinista vuonna 34 jaa. Basilican jälkeen viemäri ohitti sen jumalattarelle omistetun Venus Cloacinan pyhäkön ja kulki Forumin poikki. Sitten se kulki Basilica Julian itäpään alta ja jatkoi Velabrumiin Vicus Tuscuksen länsipuolella. Tällä alemmalla osuudellaan viemäri oli rakennettu travertiinista tehdyistä lohkoista ja kulki jopa 10 metriä maanpinnan alapuolella. Osa siitä, joka kuuluu tasavallan aikaan mutta jossa on myöhempiä korjauksia, on löydetty läheltä San Giorgio in Velabro -kirkkoa ja Januksen kaarta. Viemäri kulki suoraan kaaren alta.
On todennäköistä, ettei alkuperäisestä noin 500 eaa. rakennetusta viemäristä ole jäljellä mitään, vaikka Basilica Aemilian alapuolelta löytyvä pieni cappellaccio-rakenteinen osuus voidaan mahdollisesti ajoittaa jo näin varhaiselle ajalle. Jotkut haaraviemärit Saturnuksen temppelin lähellä voidaan kuitenkin ajoittaa viimeistään 400-luvun alkuun eaa. Loppuosan reitillä ei ole mitään, mikä kuuluisi aikaan ennen 200-lukua eaa., ja monet osat siitä ovat huomattavasti myöhempiä ja liittyvät Agrippan suorittamiin korjauksiin.
Viemärin suuaukko on Hercules Victorin temppelin luoteispuolella, heti nykyisen Ponte Palatino -sillan itäpään eteläpuolella. Suuaukolla on kolme samankeskistä holvikaarta, joissa yhdistyvät Gabiin ja Grotta Oscuran tuffikivi. Niiden rakentaminen ajoitetaan vuoteen 100 eaa. tai hieman sitä aiemmaksi. Suuaukon alkuperäinen korkeus oli noin 3,8 metriä ja leveys noin 3,3 metriä, mutta korkeusuunnassa osa on nykyisin peittynyt. Kolminkertaista kaariholvausta on noin 12 metrin matkalla viemärin suulla, mutta syvemmällä holvaus on yksinkertaista ja tehty tuffista ja travertiinista.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Cloaca maxima Wikimedia Commonsissa
Cloaca maximan suuaukon kolminkertainen kaariholvaus.
Cloaca maximan sisäänkäynti Forum Romanumilla.
Antiikin Rooman kaupungin keskustan kartta, johon Cloaca maxima on merkitty punaisella.
Kaavakuva Cloaca maximan reitistä ja rakenteista.
R. Kelly

| R>  Kelly |
| --- | --- |

Henkilötiedot
Syntynyt: 8. tammikuuta 1967 (ikä 58) Chicago, Illinois, Yhdysvallat
Ammatti:  laulaja-lauluntekijä rap-artisti näyttelijä musiikkituottaja
Muusikko
Taiteilijanimi:  R. Kelly 
Laulukielet:  englanti
Aktiivisena:  1989–
Tyylilajit:  R&B, soul, pop, hip hop, gospel
Yhtyeet:  Public Announcement (entinen jäsen)
Levy-yhtiöt:  Jive Records
Aiheesta muualla
r-kelly.com
  [ Muokkaa Wikidatassa ] [ ohje ]  
R. Kelly (oikealta nimeltään Robert Sylvester Kelly, s. 8. tammikuuta 1967 Chicago, Illinois)  on yhdysvaltalainen Grammy-palkittu R&B ja soul -laulaja, satunnainen rap-artisti, lauluntekijä ja musiikkituottaja. Hän on yksi 1990-luvun menestyneimpiä miesartisteja. R. Kellyn debyyttialbumi 12 Play julkaistiin vuonna 1993 ja se myi 6-kertaista platinaa. R. Kellyn hittikappaleita ovat muun muassa "Bump N Grind", "I Believe I Can Fly", "Ignition", "Burn It Up" sekä "Same Girl". R. Kelly on myös tunnettu Trapped in the Closet -hip-hoperasta (rap-ooppera). Kelly on kuulunut myös Public Announcement -nimiseen R&B-yhtyeeseen.
Ura > 1990-luku – 1990-luvun loppu

R. Kellyn ura lähti käyntiin hänen debyyttialbuminsa 12 Play myötä. Albumi sisälsi Kellyn ykköshitin "Bump N Grind". Single pysytteli 12 viikkoa Yhdysvaltain Hot R&B Singles-listalla. Albumin muut hitit olivat "Your Body's Callin'" ja "Sex Me". Vuonna 1994 albumi myi kultaa, mutta nykyään albumi on myyntyt platinaa jopa kuusi kertaa. R. Kelly tuotti vuonna 1994 tuolloin 15-vuotiaan R&B-laulaja Aaliyahin Age Ain't Nothing but a Number -debyyttialbumin. Hän myös teki remix-version Janet Jacksonin "Any Time, Any Place" hittisinglestä. Kelly myös työsti Janetin veljen, poplegenda Michael Jacksonin "You Are Not Alone"-kappaletta. Vuonna 1994 julkaistiin myös R. Kellyn nimikko sooloalbumi R. Kelly. Toisen albumin hitit olivat "You Remind Me of Something", "I Can't Sleep (Baby If I)" ja "Down Low". Toinenkin albumi menestyi hyvin myyden 4-kertaista platinaa. Vuonna 1996 R. Kelly poseerasi Ebony Man (EM) -lehden kannessa, "R. Kelly the New King of R&B" -otsikon alla.
Ura > Jatkuva menestys (1990-luvun loppu – 2000-luvun alku)

Vuonna 1996 Kelly julkaisi yhden hänen kaikkien aikojen tunnetuimmista kappaleista, joka on nimeltään "I Believe I Can Fly". Kappale löytyy Kellyn kolmannen R.-albumin lisäksi Space Jam-elokuvan soundtrackiltä. Kyseinen kappale sijoittui Yhdysvaltain Billboard Hot 100-listan #2 -sijalle ja Britannian UK Charts-listan ykkössijalle. Kappale voitti myös kolme Grammya. Rolling Stone -lehti nimesi kappaleen 408. parhaaksi kappaleeksi 500 parhaan kappaleen listalla. Vuonna 1997 R. Kelly teki "Gotham City"-nimisen kappaleen Batman & Robin-elokuvaa varten.
Vuonna 1998 ilmestyi Kellyn kolmas R.-albumi. "I Believe I Can Fly"-kappaleen lisäksi kyseinen albumi sisälsi hitit: "I'm Your Angel" (feat. Céline Dion), "Half on a Baby" ja "When a Woman's Fed Up". Vuonna 2003 R. oli ylittänyt kahdeksan kertaa platinarajan. Vuonna 1998 Kelly tuotti naislaulaja Sparklesin debyyttialbumin. Albumin tunnetuin kappale lienee "Be Careful" (feat. R. Kelly). Tämäkin albumi myi myöhemmin platinaa. Vuonna 1999 R. Kelly ja Wyclef Jean tuottivat Eddie Murphyn ja Martin Lawrencen tähdittämän Life-elokuvan soundtrackin. Vuosituhannen vaihteessa julkaistiin Kellyn neljäs albumi TP-2.com. Tämän albumin hittisinglet olivat: "I Wish" ja "Fiesta"-kappaleen remix-versio, jolla vierilee Jay-Z. Remix-versio sai hyvää palautetta, joten Jay-Z ja R. Kelly tekivät toisen yhteisen kappaleen "Guilty 'Til Proven Innocent", joka löytyy Jay-Z:n Dynasty-albumilta. Tästäkin Kelly ja Jay-Z saivat hyvää palautetta, joten he tekivät The Best of Both Worlds -nimisen yhteisalbumin vuonna 2002.
Helmikuussa 2003 Kelly julkaisi viidennen Chocolate Factory-nimisen studioalbumin. Albumilta julkaistiin singlet: "Ignition", "Snake" ja "Step in the Name of Love". Albumia myytiin kolme miljoonaa kappaletta. Vuonna 2004 Kelly julkaisi "The R in R&B Collection Volume 1" CD/DVD-kokoelman. Samana vuonna julkaistiin R. Kellyn seuraava studioalbumi: Happy People/U Saved Me. Albumi sisälsi kaksi levyä: Happy People-levyn ja U Saved Me-levyn. Happy People sisältää soul -painotteisia kappaleita, kun taas U Saved Mellä on enemmän gospel-vaikutteisia kappaleita.
2004 julkaistiin Kellyn ja Jay-Z:n toinen yhteinen albumi Unfinnished Business. Albumi sijoittui Billboard 200-listan ykköspaikalle.
Ura > 2007–

29. toukokuuta 2007 R. Kelly julkaisi kahdeksannen Double Up studioalbuminsa. Albumin ensimmäinen single oli "I'm a Flirt (Remix)", jolla vieraili räppäri T.I. ja laulaja T-Pain. Alkuperäinen "I'm a Flirt"-kappale löytyy Bow Wown The Price of Fame -albumilta, joka julkaistiin vuonna 2006. Remix-versio sijoittui Billboard Hot 100-listan #12 sijalle. Billboard Hot Rap Tracks-listalla single puolestaan sijoittui ykköspaikalle. Albumin toinen hitti oli "Same Girl" -niminen single, jolla Kellyn kanssa lauloi Usher. Billboard Hot 100:lla tämä kappale sijoittui sijalle #20. R&B-listalla sijoitus oli #4 sija. Albumin muut singlet olivat: "Rock Star" (feat. Ludacris & Kid Rock), "Freaky in the Club" ja "Sex Planet". Duoble Upin "Rise Up"-kappale on omistettu Virginia Techin verilöylyn uhreille.
R. Kellyn uusin studioalbumi Untitled julkaistiin Britanniassa 30. marraskuuta 2009 ja Yhdysvalloissa 1. joulukuuta 2009. 28. heinäkuuta 2009 julkaistiin albumin ensimmäinen single: "Number One" (feat. Keri Hilson). Single sijoittui U.S. Billboard Hot 100-listan #89 sijalle ja U.S. Hot R&B/Hip-Hop Songs-listan sijalle #17. Albumin toinen single "Religious" julkaistiin 10. lokakuuta 2009 ja albumin kolmas single "Echo" tammikuussa 2010. Neljäs ja viimeinen albumilta julkaistu single oli "Be My #2" ja se julkaistiin 5. huhtikuuta 2010.
R. Kelly julkaisi Epic -nimisen kokoelma-albumin 15. syyskuuta 2010.
Yhdessä kirjailija David Ritzin kanssa R. Kelly on kirjoittanut omaelämäkerrallisen teoksen Soulacoaster: The Diary of Me.
R. Kellyn levy-yhtiö Sony Music antoi hänelle potkut tammikuussa 2019, syynä syytökset nuorien tyttöjen alistamisesta ja seksuaalisesta hyväksikäytöstä.