stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Kerenskin–Krasnovin kapina
Kapinan alku

Bolševikkien otettua vallan Pietarissa 7. marraskuuta (25. lokakuuta) pääministeri Kerenski onnistui pakenemaan kaupungista ja kiirehti Pihkovaan kokoamaan itselleen uskollisia joukkoja. Pohjoisrintaman komentaja, jalkaväenkenraali Vladimir Tšeremisov kieltäytyi auttamasta Kerenskiä muuten kuin kutsumalla joukkoja Suomesta, mutta III ratsuväkiarmeijakunnan komentaja Krasnov suostui auttamaan. Krasnovilla oli komennossaan hieman yli tuhat miestä, pääosin Donin kasakoita. Hänen armeijakuntansa oli ollut pari kuukautta aiemmin mukana Kornilovin kapinassa, Kerenskiä vastaan suunnatussa oikeistolaisessa kaappaushankkeessa. Muut rintamakomentajat eivät lähettäneet Krasnoville apujoukkoja. Tšeremisov ilmoitti vielä 11. marraskuuta (29. lokakuuta), ettei Suomestakaan voinut lähettää joukkoja, koska viestiyhteydet sinne olivat poikki ja lähes kaikki siellä olevat sotilasyksiköt olivat ”bolševisoituneita”.
Pääkaupunkia etelästä lähestyneet Krasnovin joukot valtasivat aamulla 9. marraskuuta (27. lokakuuta) Hatsinan ja seuraavana päivänä Tsarskoje Selon. Ne riisuivat aseista noin 16 000 miestä, jotka kuitenkin päästettiin menemään, koska Krasnovilla ei ollut tarpeeksi sotilaita vartioimaan niin suurta määrää vankeja. Pietarin keskustaan pudotettiin lentokoneesta lentolehtisiä, joissa hallituksen joukkojen sanottiin valtaavan kaupungin takaisin jo seuraavana päivänä.
Myös Etelä-Venäjällä ollut Donin kasakoiden atamaani, ratsuväenkenraali Aleksei Kaledin sekä eräät ulkovaltojen edustajat ilmaisivat tukensa kapinalle.
Bolševikkien puolustusvalmistelut

Lev Trotski ja Pietarin sotilaallinen vallankumouskomitea määräsivät punakaartit puolustamaan kaupunkia. Kansankomissaarien neuvoston puheenjohtaja V. I. Lenin pyysi Venäjän Itämeren-laivaston keskusneuvostoa Tsentrobaltia lähettämään apuvoimia, ja Fjodor Raskolnikov lähettikin Kronstadtista Pietariin merisotilaita ja aluksia, mukaan lukien risteilijä Olegin ja hävittäjä Pobeditelin. Apujoukkoja lähetettiin myös Helsingistä, Viipurista ja Inosta. Suomesta tuli rautateitse kaikkiaan noin 5 000 miestä. Pietarin sotilaspiirin komentajaksi nimitettiin 10. marraskuuta (28. lokakuuta) bolševikki Nikolai Podvoiski, joka ei kuitenkaan ollut tehtävänsä tasalla ja uhkasi erota. Seuraavana päivänä Pietarin puolustuksen johtoon asetettiin esikunta, jota johti vasemmistoeserriä kannattanut everstiluutnantti Mihail Muravjov. Hän määräsi Kerenskiä inhonneen eversti Paul Waldenin puolustamaan Pulkovon kukkuloita kaupungin eteläpuolella. Kilpailevien vasemmistopuolueiden johtama rautatieläisten ammattiliitto Vikžel esti lakkoilulla joukkojen kuljettamisen rautateitse kummankaan osapuolen avuksi ja vaati aselepoa sekä laajapohjaisemman hallituksen muodostamista.
Junkkarikoulujen kapina Pietarissa

Krasnovin lähestyessä Pietaria oikeistoeserrä Nikolai Avksentjevin johtama ”Isänmaan ja vallankumouksen pelastuskomitea” yllytti kannattajiaan nousemaan bolševikkien vastaiseen kapinaan. Kutsua noudattivat 11. marraskuuta (29. lokakuuta) Pietarin junkkarikoulujen nuoret upseerioppilaat kouluttajiensa johdolla. Kapinallisia junkkareita oli noin 1 500. Insinöörijunkkarit linnoittautuivat kouluunsa Mikaelinlinnaan, ja eräät muut valtasivat Pietarin puhelinkeskuksen sekä hotelli Astorian. Junkkarit joutuivat antautumaan jo seuraavana päivänä. Junkkarien kadulta vangitsema bolševikkijohtaja Vladimir Antonov-Ovsejenko lupasi taata vangitsijoidensa hengen säilyttämisen, jos hänet vapautettaisiin, ja piti sanansa.
Kapinan kukistuminen

Ratkaiseva taistelu käytiin 12. marraskuuta (30. lokakuuta) Pulkovon kukkuloilla, missä Krasnovin eteneminen pysäytettiin. Hänellä oli vain 700 miestä, 12 kevyttä tykkiä, yksi panssarivaunu ja yksi panssarijuna, kun taas bolševikeilla oli 5 000 Itämeren laivaston matruusia ja lisäksi 10 000 punakaartilaista. Krasnovin joukoilla oli myös pulaa ammuksista, muonasta ja hevosten heinistä. Krasnov joutui perääntymään takaisin Hatsinaan, ja 13. marraskuuta (31. lokakuuta) hänen joukkonsa alkoivat omavaltaisesti neuvotella vihollisen kanssa. Koko kapina päättyi bolševikkien miehittäessä Hatsinan seuraavana päivänä. Bolševikki Pavel Dybenko sai puhuttua kasakat pettämään komentajansa, jolloin nämä luovuttivat Krasnovin vangiksi ja laskivat aseensa. Kerenskikin olisi luovutettu, mutta hän onnistui pakenemaan matruusiksi naamioituneena ja lähti maasta.
Lyhyeksi jäänyttä kapinaa on luonnehdittu Venäjän sisällissodan alkusoitoksi. Vapaaksi päässyt Krasnov komensi myöhemmin Donin kasakoita valkoisten puolella.
Vaurioita Vladimirin sotakoulun seinässä Pietarin Koivusaaressa junkkarikapinan tukahduttamisen jälkeen.
Kivijärvi (Viena)

Kivijärvi on Vienan entinen kylä, joka sijaitsi Latvajärvestä peninkulman päässä. Kivijärvi sijaitsi hyvin lähellä Suomen ja Venäjän rajaa. Kylässä oli ennen 1930-luvun puoliväliä 46 taloa.
Koovee (salibandy)

Koovee on tamperelainen urheiluseura, jonka alaisuudessa toimii salibandyjaosto. Lisenssipelaajamäärällä mitattuna se on Suomen suurin salibandyseura. Seurassa oli toukokuussa 2008 34 joukkuetta ja yli tuhat lisenssipelaajaa.
Miesten edustusjoukkue pelaa Suomen toiseksi korkeinta sarjatasoa Divaria. Naisten edustusjoukkue pelaa puolestaan Suomen korkeinta sarjatasoa Salibandyliigaa Seuralla on juniorijoukkueita poikien A-F ja tyttöjen B-E ikäluokissa. Nuoremmille seura järjestää salibandykerhoja. Seuralle on myönnetty Nuori Suomi -sinetti laadukkaasta juniorityöstä.
Historia

Kooveen salibandyjaosto perustettiin keväällä 1996, kun Manse Unitedin miesten ja naisten edustusjoukkueet siirtyivät Kooveen alaisuuteen. Heti ensimmäisellä kaudella miesten joukkue voitti I-divisioonan ja nousi kauden päätteeksi mestaruussarjaan. Vierailu ylimmällä sarjaportaalla oli kuitenkin vain kauden mittainen, sillä kauden 1997–1998 lopuksi joukkue putosi mestaruussarjasta. Seuraavat kaudet miesten edustusjoukkue pelasi I-III-divisioonissa, kunnes liigassa pelaava Tampereen Gunners keväällä 2008 siirsi miesten ja poikien toimintansa Kooveen alaisuuteen, jolloin syntyi yhdistelmäjoukkue G-KooVee. Miehet pelasivat liigaa nimellä G-KooVee kauden 2008–2009, mutta kaudesta 2009–2010 nimenä on Koovee.
Kooveen naisten joukkue pelasi salibandyliigaa kolme kautta, vuodesta 1996 vuoteen 1999. Kahden puolivälieriin päättyneen kauden jälkeen joukkue putosi kauden 1998–1999 keväällä I-divisioonaan. Muutamien hyvin menneiden I-divisioonan kausien jälkeen joukkue nousi kauden 2007–2008 päätteeksi takaisin ylimmälle sarjatasolle.
Junioritoiminta seurassa alkoi heti jaoston perustamisen jälkeen. Aluksi junioripelaajien ja -joukkueiden määrä oli melko pieni, mutta vuosituhanteen vaihteesta alkaen sählykerholaisten ja salibandyjuniorien määrä on kasvanut kovalla vauhdilla. Tällä hetkellä tarjontaa löytyy pojissa kaikille ikäluokille ja tytöissä ikäryhmille A-E. Valikoimaa täydentävät vielä sählykerhot. Juniorityö on seurassa tärkeässä roolissa ja SSBL luovutti siitä tunnustukseksi syksyllä 2004 Nuori Suomi -sinetin.
Aiheesta muualla

Seuran kotisivu (Arkistoitu – Internet Archive)
nhlfinns.net, Kooveen pelaajatilastot miesten salibandyliigassa vuodesta 1990
Kooveen tilastoja (UrheiluSuomi.com)
Koulutusrahasto

Koulutusrahasto oli työmarkkinaosapuolten (työnantaja- ja työntekijäjärjestöjen) hallinnoima rahasto, jonka tehtävänä oli edistää työssä tarvittavia valmiuksia myöntämällä tukea ammatilliseen koulutukseen ja kehittymiseen. Koulutusrahaston toimintaa valvoi Finanssivalvonta (Fiva).
Rahaston etuuksia olivat palkansaajille ja yrittäjille maksettava opintovapaan aikainen aikuiskoulutustuki sekä ammatillisen tutkinnon suorittaneille maksettava ammattitutkintostipendi. Vuonna 2017 rahaston  maksamien etuuksien määrä oli yhteensä 198,2 miljoonaa euroa, josta aikuiskoulutustukea maksettiin 24 356 henkilölle yhteensä 188,3 miljoonaa euroa. Ammattitutkintostipendejä maksettiin 24 588 henkilölle yhteensä 9,9 miljoonaa euroa.
Aikuiskoulutustuesta säädetään aikuiskoulutustuesta annetussa laissa (1276/2000) ja ammattitutkintostipendistä Koulutusrahastosta annetussa laissa (1306/2002).
Ammattitutkintostipendin, palkansaajan aikuiskoulutustuen ja Koulutusrahaston hallintokulujen rahoituksesta vastaa Työttömyysvakuutusrahasto, jonka toiminta rahoitetaan työnantajien ja työntekijöiden työttömyysvakuutusmaksutuloilla. Valtio vastaa yrittäjän aikuiskoulutustuen rahoituksesta sekä valtion palveluksessa olevien henkilöiden ammattitutkintostipendin rahoituksesta.
Rahaston toimisto sijaitsi Helsingin keskustassa ja sen palveluksessa oli yli 40 henkilöä.
Koulutusrahasto ja Työttömyysvakuutusrahasto TVR yhdistyivät Työllisyysrahastoksi 1.1.2019.
Aiheesta muualla

Työllisyysrahaston verkkosivut (entinen Koulutusrahasto)
Koululiikuntaliitto

Koululiikuntaliitto (KLL)  liikunnallista materiaalia oppilaille ja opetusryhmälle tuottava liitto. Järjestön tarkoituksena on huolehtia suomenkielisten koulujen ja lukioiden vapaaehtoisesta liikunnan harrastustoiminnasta. Liitto on toiminut vuodesta 1946.
Koululiikuntaliitto järjestää monipuolisia tapahtumia ja kilpailuja koululaisille sekä opettajille. Lisätietoja tapahtumista nettisivuilta www.kll.fi
Koululiikuntaliiton yksilölajejien kilpailutapahtumia ovat muun muassa golf, maastohiihto, maastojuoksu, paini, suunnistus, tanssi ja jalkapallo.
Koululiikuntaliiton Sankarit innostavat jokaista liikkumaan omista lähtökohdistaan. Juoksu-, Pallo-, Pyörä-, Temppu- ja Vesisankarit materiaaleista löytyy monipuolisia harjoituksia perusliikuntataitojen kehittämiseen.
Talous

Koululiikuntaliitto on saanut vuosina 2018–2023 Opetus- ja kulttuuriministeriön yleisavustusta liikuntaa edistävien järjestöjen toimintaan yhteensä noin 1 896 000 euroa. Vuosittainen tuki on ollut 316 000 euroa.
Kirsten Wild
Ratapyöräily

Wild on saavuttanut MM-kilpailuissa linja-ajossa kultaa 2015, 2018 ja 2020, hopeaa 2016 ja 2019 sekä ollut viides 2013 ja 2017. Omniumissa hän sai kultaa 2018 ja 2019, hopeaa 2017, pronssia 2011 ja 2015 sekä oli seitsemäs 2016 ja 2020. Pariajossa hän on saavuttanut kultaa 2019, 2020 ja 2021 sekä hopeaa 2018.  Pisteajossa hän sai kultaa 2018, pronssia 2017, 2019 ja 2021 sekä oli viides 2013, kuudes 2020 ja seitsemäs 2015. Joukkuetakaa-ajossa hän sijoittui viidenneksi 2011.
Olympialaisissa Wild saavutti pronssia omniumissa vuonna 2021 järjestetyissä Tokion kisoissa. Lisäksi hän sijoittui kuudenneksi omniumissa Lontoossa 2012 ja Rio de Janeirossa 2016 sekä joukkuetakaa-ajossa 2012.
Wild on saavuttanut EM-kilpailuissa pudotusajossa kultaa 2016, 2017 ja 2019 sekä ollut neljäs 2015. Omniumissa hän sai kultaa 2018 ja 2019, hopeaa 2013, 2016 ja 2017, pronssia 2011 sekä oli neljäs 2014 ja kahdeksas 2015. Pisteajossa hän on saavuttanut kultaa 2013 ja 2016 sekä sijoittunut neljänneksi 2018, viidenneksi 2014 ja seitsemänneksi 2015. Linja-ajossa hän sai kultaa 2018, hopeaa 2015 ja pronssia 2016 sekä oli seitsemäs 2019. Pariajossa hän on saavuttanut pronssia 2016, 2017, 2018 ja 2019. Joukkuetakaa-ajossa hän sijoittui viidenneksi 2011. Euroopan kisoissa hän saavutti 2019 kultaa linja-ajossa ja omniumissa, hopeaa pariajossa sekä sijoittui viidenneksi pisteajossa.
Wild on voittanut maailmancupin osakilpailun omniumissa Calissa 2015, Apeldoornissa 2016, Pruszkówissa 2017, Minskissä, Saint-Quentin-en-Yvelinesissä ja Lontoossa 2018 sekä Hongkongissa ja Glasgow’ssa 2019, pariajossa Hongkongissa ja Minskissä 2019, joukkuetakaa-ajossa Astanassa 2011, pisteajossa Minskissä 2018 sekä linja-ajossa Minskissä 2019.
Wild on voittanut Alankomaiden-mestaruuden linja-ajossa 2008, 2011, 2013, 2016, 2017 ja 2018, pisteajossa 2010, 2011, 2012, 2014, 2016 ja 2018, pariajossa 2011, 2015, 2016, 2017, 2018 ja 2019, omniumissa 2012, 2013, 2014, 2017 ja 2019 sekä takaa-ajossa 2009, 2013, 2015 ja 2016.
Maantiepyöräily

Wild saavutti maantieajon MM-hopeaa Dohassa 2016. Joukkueaika-ajossa hän sai MM-pronssia Valkenburgissa 2012. Hän on voittanut useita World Tour -kilpailuja.
Maantiepyöräily > Saavutuksia

Lähteet: Cycling Archives, Pro Cycling Stats, The-Sports.org
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Kirsten Wild Wikimedia Commonsissa
Kivijärvi (Utajärvi)

Kivijärvi on kylä Utajärven kunnassa Pohjois-Pohjanmaalla. Se sijaitsee samannimisen järven länsirannalla Juorkunan kylän pohjoispuolella, noin 40 kilometriä koilliseen Utajärven keskustaajamasta. Kylä on muodostunut Juorkunan ja Marttisjärven välisen Olvasjärventien varrelle, ja käsittää Hanhelan, Hentilän, Kallion, Lapinniemen, Lehmilän, Männikön, Uusitalon ja Vanhatalon tilat.
Utajärvi
| --- | --- |
Kylät:  Ahmas | Alakylä | Ala-Naama | Ala-Niska | Autio | Juorkuna | Järvikylä | Kangaskylä | Kernilä | Kivijärvi | Kormunkylä | Marttisjärvi | Murronkylä | Naamankylä | Niska | Ojakylä | Potku | Sanginkylä | Sipolankylä | Sapilasmaa | Sotka | Särkijärvi | Tervolankylä | Utanen | Ylisuvanto | Yli-Utos
Järvet, lammikot ja lähteet:  Ahmasjärvi | Ahvenlampi (Sanginkylä) | Ahvenlampi (Juorkuna) | Hakojärvi | Iso Karvasjärvi | Iso Kivijärvi | Iso Olvasjärvi | Iso-Timonen | Juorkuna | Kaihlanen | Kirkaslampi | Kivi-Sorsua | Kivijärvi | Korpinen | Kärkkäänjärvi | Lauttalampi | Marttisjärvi | Matkalampi | Mustalampi | Nuanjärvi | Palonen | Penikkajärvi | Pieni Torvenjärvi | Pikku Karvasjärvi | Pikku Olvasjärvi | Pikku-Säynäjä |Pikku-Timonen | Pontema | Puutturinjärvi | Saari-Sorsua | Sanginjärvi | Siiralampi | Sotkajärvi | Särkijärvi | Säynäjä |Torvenjärvi | Vaaranlampi | Valkiaisjärvi | Vähä-Ruohonen
Joet ja purot:  Kiiminkijoki | Kivijoki | Koivujoki | Korpisenoja | Naamanjoki | Nuanjoki | Oilinginoja | Oulujoki | Piltuanjoki | Piltunginjoki | Poikajoki | Potkunjoki | Sanginjoki | Särkijoki | Säynäjäjoki | Tilanjoki | Timo-oja | Utosjoki
Luonnonsuojelualueet:  Olvassuon luonnonpuisto | Rokuan kansallispuisto
Rakennukset ja rakennelmat:  Ahmaksen kalevalainen perinnekylä | Ahmaskosken silta | Ala-Utoksen voimalaitos | Maijan kivi |  Utajärven kirkko | Utajärven kivipuisto | Utasen voimalaitos
Muistomerkit, laatat ja veistokset:  Sankarivainajien muistomerkki (1950) | Karjalaan jääneiden muistomerkki (1958) | Roomari-patsas (1985) | Veteraanikivi (1991) | Merilän suvun koskenlaskijoiden muistomerkki (2000) | Runonlaulajien muistomerkki (2003)
Museot:  Utajärven kotiseutumuseo | Ylisipolan kotiseutumuseo
Liikenne:  Ahmaksen rautatieasema | Niskan seisake | Oulu–Kontiomäki-rata | Rokuan rautatie | Seututie 836 | Seututie 837 | Sotkan seisake | Utajärven rautatieasema | Valtatie 22 | Yhdystie 8300
Kirchberg (Sankt Gallen)

| Kirchberg |
| --- | --- |
 Bazenheidin taajama.
 vaakuna

 Kirchberg
 Koordinaatit: 47°25′N, 9°2′E 
Valtio:   Sveitsi
Kantoni:  Sankt Gallenin kantoni
Hallintoalue (Wahlkreis):  Toggenburg
Pinta-ala:  
 – Kokonaispinta-ala:  42,56 km²
Korkeus:  521–966 m
Väkiluku (31.12.2017)  (vakinaiset asukkaat):  9 016
 – Väestötiheys:  212 as./km²
 
 www.kirchberg.ch 
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Kirchberg on kunta Koillis-Sveitsissä Sankt Gallenin kantonissa. Siellä on noin 9 000 asukasta.
Sijainti

Kirchberg sijaitsee Thurjoen länsipuolella, noin 25 kilometriä Winterthurista itään ja noin 25 kilometriä Sankt Gallenista länteen.
Liikenne

Valtatie 16 (saks. Hauptstrasse 16) Saksan Konstanzista Liechtensteiniin kulkee Kirchbergin kautta. SBB:n rautatie Wilistä Lichtensteigiin kulkee Kirchbergin Bazenheidin kautta.
Aiheesta muualla

Büchler, Hans: Kirchberg (SG) (Sveitsin historiallisen tietosanakirjan artikkeli) Historisches Lexikon der Schweiz (HLS).  16.10.2008. Bern:  Stiftung HLS. (saksaksi), (ranskaksi), (italiaksi)
Büchler, Hans: Bazenheid (Sveitsin historiallisen tietosanakirjan artikkeli) Historisches Lexikon der Schweiz (HLS).  23.4.2002. Bern:  Stiftung HLS. (saksaksi), (ranskaksi), (italiaksi)
Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Kirchberg (Sankt Gallen) Wikimedia Commonsissa
Koulutuskeskus JEDU Piippola

| Koulutuskeskus JEDU Piippola> Piippolan ammatti- ja kulttuuriopisto |
| --- | --- |

Sijainti:  Piippola, Siikalatva
Koordinaatit:  64°10′16.5″N, 025°57′48.5″E
Tyyppi:  toisen asteen oppilaitos
Rehtori:  Marko Parhiala (koulutusjohtaja)
Koulutuskeskus JEDU Piippola on toisen asteen oppilaitos, jonka toimipaikka sijaitsee Siikalatvan kunnassa Piippolan taajamassa. Aikaisemmin oppilaitoksen nimi oli Piippolan ammatti- ja kulttuuriopisto.Oppilaitos on vuodesta 2012 alkaen kuulunut koulutuskuntayhtymä Jokilaaksojen koulutuskuntayhtymä JEDUn alaisuuteen. Koulutuskeskuksen  tiloissa on toiminut myös vuodesta 2018 alkaen Siikalatvan lukio. Lisäksi koulun tiloja käyttävät Pentti Haanpään koulun oppilaat.
Koulutus

Piippolan koulutuskeskuksesa voi opiskella seuraavat perus- ja ammattitutkinnot:
media-alan ja kuvallisen ilmaisun perustutkinto, mediapalvelujen toteuttaja (entinen media-assistentti)
taideteollisuusalan perustutkinto, artesaani (sisustusrakentamisen osaamisala ja käsityötaidon ohjaustoiminnan osaamisala)
puuteollisuuden perustutkinto, puuseppä
käsityöntekijän ammattitutkinto monimuoto-opintoina.
Lisäksi koulutuskeskuksessa järjestetään TUVA ja TuvaE - tutkintokoulutukseen valmentavaa koulutusta.
Kirjallisuusvuosi 1935

Kirjallisuusvuosi 1935 käsittelee vuoden 1935 tärkeitä kirjallisuuden tapahtumia, uutisia ja julkistuksia.
Tapahtumia

Julkistettiin elokuva Scrooge, joka oli ensimmäinen äänielokuvaversio Charles Dickensin Joulukertomuksesta. Pääosan esitti Seymour Hicks.
Brittiläinen kustantamo Penguin Books perustettiin.
Natsi-Saksassa kirjastoille lähetettiin luettelo kielletyistä kirjoista. Niihin kuuluivat kaikki juutalaisten kirjoittamat, marxilaiset, pasifistiset ja natseja kritisoivat teokset.
Jaroslav Hasekin tšekkiläinen romaani Kunnon sotamies Švejkin seikkailut maailmansodassa julkaistiin suomeksi kolmessa osassa vuosina 1935–1937. Kirjailija Erkki Vala julkaisi siitä otteita 1935 Tulenkantajat-lehdessä. Hän sai teostaan tuomion uskonnollisten arvojen rienaamisesta. Teos oli kuitenkin sallittu ruotsinkielisenä.
Julkaisuja

Saima Harmaja – Sateen jälkeen
Helvi Hämäläinen – Katuojan vettä
Arvi Järventaus – Hyljätty kylä
Arvi Järventaus – Yks' on tarpeellinen
Viljo Kajava – Rakentajat (esikoisrunokokoelma)
Ilmari Kianto – Vanha postineiti: korpiromaani
Ilmari Kianto – Vienan Karjala - Kalevalan ehto: erämaankävijän elämyksiä
V. A. Koskenniemi – Onnen antimet: Lukuja elämäni kirjasta
Artturi Leinonen – Keväästä kevääseen
Sinclair Lewis – It Can't Happen Here (suom. Meillä sitä ei voi tapahtua, 1936)
Harry Martinson – Nässlorna blomma (suom. Nokkoset kukkivat, 1935)
Oiva Paloheimo – Vaeltava laulaja (esikoisteos)
Karl Popper – Logik der Forschung : Zur Erkenntnistheorie der modernen Naturwissenschaft
Dorothy L. Sayers – Gaudy Night (suom. Juhlailta)
Jun Takami – Kokoyu wasureubeki
Palkintoja

ei jaettu
Josephine Winslow Johnson
Kirjallisuusvuosi 1934

Kirjallisuusvuosi 1934 käsittelee vuoden 1934 tärkeitä kirjallisuuden tapahtumia, uutisia ja julkistuksia.
Tapahtumia

Otava ja Werner Söderström perustivat Yhtyneet Kuvalehdet Oy:n kustantamaan aikakauslehtiä.
Julkaisuja

James M. Cain – The Postman Always Rings Twice (suom. Vahinko kello kaulassa, 1970)
Agatha Christie – Idän pikajunan arvoitus
F. Scott Fitzgerald – Yö on hellä (Tender Is the Night)
Arvi Järventaus – Ja eläinten henki oli rattaissa...
Halldór Laxness – Läpi harmaan kiven (Sjálfstætt fólk)
Joel Lehtonen – Hyvästijättö lintukodolle
Klaus Mann – Pako pohjoiseen (Flucht in den Norden)
Thomas Mann – Nuori Joosef
Henry Miller – Tropic of Cancer (suom. Kravun kääntöpiiri, 1962)
Nikolai Ostrovski – Kuinka teräs karaistui (Как закалялась сталь)
Dorothy L. Sayers – The Nine Tailors (rikosromaani, suom. Kuolema kirkkomaalla)
Frans Emil Sillanpää – Ihmiset suviyössä
Rex Stout – Fer-de-Lance (ensimmäinen Nero Wolfe -romaani, suom. Keihäskäärme, 1989)
P. L. Travers – Mary Poppins (kirjasarjan ensimmäinen osa, suom. Maija Poppanen, 1936)
Katri Vala – Paluu
P. G. Wodehouse – Thank You, Jeeves (suom. Kiitos, Jeeves)
Palkintoja

Luigi Pirandello
Caroline Miller
Kirjallisuusvuosi 1938

Kirjallisuusvuosi 1938 käsittelee vuoden 1938 tärkeitä kirjallisuuden tapahtumia, uutisia ja julkistuksia.
Tapahtumia

Vuoden 1938 raamatunsuomennos otettiin käyttöön
Yhdysvalloissa CBS-radiokanavalla 30. lokakuuta lähetetty Orson Wellesin kuunnelma Maailmojen sota sai monet kuulijat uskomaan, että marsilaiset olisivat todella hyökänneet Maahan. Kuunnelma perustui H. G. Wellsin vuonna 1898 ilmestyneeseen tieteisromaaniin The War of the Worlds.
Julkaisuja

Agatha Christie – Appointment with Death (suom. Hänet täytyy tappaa, 1971)
Graham Greene – Brighton Rock (suom. Kiveä kovempi)
Ernest Hemingway – The Fifth Column and the First Forty-Nine Stories (Ensimmäiset 49 kertomusta)
Ilmari Kianto – Korpikirjailijan kirot: elämyksiä
Henry Miller – Tropic of Capricorn (suom. Kauriin kääntöpiiri, 1969)
Daphne du Maurier – Rebecca (suom. Rebekka, 1938 ja 1981)
Vladimir Nabokov – Дар (Lahja)
Olavi Paavolainen – Risti ja hakaristi
Ayn Rand – Anthem
Lev Šestov – Афины и Иерусалим (”Ateena ja Jerusalem”)
Georges Simenon – L'Homme qui regardait passer les trains (suom. Mies ja junat)
Suomen postilaitoksen historia:
Jutikkala, Eino: Suomen postilaitoksen historia 1638–1938. 1, Ruotsin vallan aika
Nurmio, Yrjö: Suomen postilaitoksen historia 1638–1938. 2, Suomen postilaitos vuosina 1808–1870
Osmonsalo, Erkki K.: Suomen postilaitoksen historia 1638–1938. 3, Ajanjakso 1870–1938
Aale Tynni – Kynttilänsydän (esikoisrunokokoelma)
Evelyn Waugh – Scoop (suom. Jymyjuttu)
Lauri Viljanen – Näköala vuorelta
Palkintoja

Maria Jotuni
Pearl S. Buck
John Phillips Marquand
Kotanen (Rautalampi, Kolmistonkylä)

| Kotanen |
| --- | --- |
Valtiot:  Suomi
Maakunnat:  Pohjois-Savo
Kunnat:  Rautalampi
Koordinaatit:  62°28′31″N, 26°40′21″E
Vesistöalue ja valuma-alueen tietoja
Päävesistöalue:  Kymijoen vesistö (14)
Valuma-alue:  Konneveden alue (14.71)
Laskujoki:  oja Pieni-Kotaseen 
Järvinumero:  14.711.1.064
Mittaustietoja
Pinnankorkeus:  107,5 m  
Pituus:  830 m  
Leveys:  460 m  
Rantaviiva:  2,303 km  
Pinta-ala:  16,817 ha  
Suurin syvyys:  7,8 m  
Saaria:  ei saaria 
 fiKotanen 
Kotanen  on Pohjois-Savossa Rautalammilla  Kolmistonkylän lähellä sijaitseva järvi.
Maantietoa

Järvi on 830 metriä pitkä, 460 metriä leveä, ja sen pinta-ala on 16,8 hehtaaria. Järvellä ei ole kartan mukaan saaria. Järvi on luodattu ja siitä on julkaistu syvyyskartat. Sen rantaviivan pituus on 2,3 kilometriä.
Vesistösuhteet

Järvi sijaitsee Kymijoen vesistössä (vesistöaluetunnus 14) Rautalammin reitin valuma-alueen (14.7) Konneveden alueella (14.71), jonka Konneveden lähialueeseen (14.711) se kuuluu. Järven vedenpinnan korkeus on 107,5 metriä mpy.
Kouvolan helluntaiseurakunta

| Kouvolan helluntaiseurakunta |
| --- | --- |

Suuntautuminen:  helluntaiherätys
Kirkkokunta:  Suomen Helluntaikirkko
Perustettu:  1930
Pastori:  Tero Ojasalo
Pääkirkko:  Betania-kirkko Kalevankatu 20 45100 Kouvola
Jäseniä:  n. 420 (2011)
TV:  TV7 UskoTV
Aiheesta muualla
Sivusto
Infobox OKNimi-testi OK: 
Kouvolan helluntaiseurakunta eli Kouvolan Betania on vuonna 1930 perustettu kouvolalainen helluntaiseurakunta. Seurakunnan pastori on Tero Ojasalo. Seurakunnan toimitilat sijaitsevat Kouvolan keskustassa Kalevankadulla. Seurakuntaan kuuluu noin 420 jäsentä. Seurakunta kuuluu Suomen Helluntaikirkko -kirkkokuntaan.
Seurakunnan toimintaan kuuluvat jumalanpalvelusten ja rukouskokousten lisäksi ovat lapsi- ja nuorisotyö, koulutyö, musiikkityö, diakonia, ystäväpalvelu, pienryhmätoimintaa eri intressiryhmille sekä lähetystyö Bosnia-Herzegovinassa ja Espanjassa. Seurakunta julkaisee Sananen-lehteä.
Kouvolan helluntaiseurakunta lähettää tilaisuuksistaan suoria lähetyksiä muun muassa UskoTV-palvelun kautta sekä TV7:n televisio- ja verkkokanavilla.