stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Glykosidaasit

Glykosidaasien katalysoima reaktio
Glykosidaasit eli glykosidihydrolaasit tai glykosyylihydrolaasit ovat ryhmä hydrolaaseihin kuuluvia entsyymejä. Nämä entsyymit sekä hydrolysoivat että muodostavat polysakkaridien glykosidisidoksia. Glykosidaaseja esiintyy kaikissa eliöryhmissä ja niitä ovat muun muassa amylaasi, disakkaridaasit, invertaasi, lysotsyymi, neuraminidaasi ja sellulaasit. Glykosidaasien EC-numero on 3.2.1.x. Glykosidaaseja käytetään muun muassa elintarviketeollisuudessa ja orgaanisen kemian synteeseissä.
Glykosidaasien luokittelu

Glykosidaasit voidaan luokitella endo- tai eksoglykosidaaseihin hydrolyysipaikan perusteella. Eksoglykosidaasit hydrolysoivat vain polysakkaridiketjun päissä olevia glykosidisidoksia, kun taas endoglykosidaasit hydrolysoivat polysakkaridiketjun keskellä olevia glykosidisia sidoksia.
Glykosidaasit voidaan luokitella myös niiden katalysoiman reaktion mekanismin perusteella stereokemian säilyttäviin tai invertoiviin glykosidaaseihin. Stereokemian eli anomeerin säilyttävät glykosidaasit pitävät glykosidisen hiilen stereokemian samana, mikä se oli alkuperäisessä polysakkaridissa, ja invertoivat entsyymit kääntävät sen. Invertoivien glykosidaasien aktiivisen kohdan aminohapot toimivat happo-emäs-katalyytteinä. Negatiivisesti varautunut karboksyyliryhmä vastaanottaa vedeltä protonin, mikä tekee siitä nukleofiilisemman hydroksidi-ionin. Tämä ioni reagoi glykosidisen sidoksen hiilen kanssa nukleofiilisella substituutiolla, jolloin stereokemia kääntyy. Stereokemian säilyttävillä glykosidaaseilla tämä inversio tapahtuu kahdesti, jolloin lopputuloksena on alkuperäisen stereokemian säilyminen.
Invertoivien glykosidaasien reaktiomekanismi on seuraava:
Stereokemian säilyttävät glykosidaasit katalysoivat reaktiota seuraavasti:
Glykosidaasien inhibiittorit

Glykosidaasien virheellisen toiminnan on havaittu olevan yksi tekijöistä muun muassa Alzheimerin taudissa, eräissä syövissä ja perinnöllisissä sairauksissa. Niillä voi olla käyttöä myös virustautien hoidossa sekä maatalouskemikaaleina. Monet alkaloidit ovat glykosidaasien inhibiittoreita ja näitä ovat muun muassa deoksinojirimysiini, kastanospermiini ja swainsoniini.
Glukonihappo

| Glukonihappo |
| --- | --- |


Tunnisteet
IUPAC-nimi:  (2R,3S,4R,5R)-2,3,4,5,6-pentahydroksiheksaanihappo
CAS-numero:  526-95-4
PubChem CID:  10690
SMILES:  C(C(C(C(C(C(=O)O)O)O)O)O)O
Ominaisuudet
Molekyylikaava:  C6H12O7
Moolimassa:  196,156 g/mol
Sulamispiste:  131 °C
Liukoisuus veteen:  1 000 g/l (25 °C)
Glukonihappo (C6H12O7) on aldonihappoihin kuuluva orgaaninen yhdiste ja glukoosin hapettumistuote. Yhdistettä voidaan käyttää elintarvikkeissa lisäaineena ja metalli-ionien kelatointiin.
Ominaisuudet

Glukonihappoa esiintyy luonnossa monissa eliöissä ja erityisen runsaasti sitä on muun muassa viinissä ja hunajassa. Huoneenlämpötilassa yhdiste on väritöntä, kiteistä kiinteää ainetta. Yhdiste liukenee helposti veteen ja orgaanisiin liuottimiin ja on keskivahva happo. Sen happovakion arvo on 1,99 · 10−4. Emästen kanssa yhdiste muodostaa suoloja ja alkoholien kanssa estereitä. Glukonihappo muodostaa komplekseja monien kahden- ja kolmenarvoisten metalli-ionien kanssa ja se on monihampainen ligandi, joka sitoutuu metalli-ioniin sekä karbonyyliryhmällään että hydroksyyliryhmillään. Sekä kiinteänä, että liuoksessa glukonihappo on kemiallisessa tasapainossa kahden laktonimuodon glukono-1,4-laktonin eli glukono-γ-laktonin ja glukono-1,5-laktonin eli glukono-δ-laktonin kanssa. Glukonihappo on optisesti aktiivinen yhdiste ja sen ominaiskiertokyky vesiliuoksessa 25 °C:n lämpötilassa on −5,4°. Glukonihappo voidaan hapettaa glukaarihapoksi.
Valmistus ja käyttö

Glukonihappoa voidaan valmistaa joko kemiallisesti tai bioteknillisesti. Ensimmäisen kerran happoa valmistettiin vuonna 1887 hapettamalla glukoosia kloorin avulla. Kemiallisesti glukoosi voidaan hapettaa glukonihapoksi vetyperoksidin, ilman hapen tai otsonin avulla platinaryhmän metallien katalysoimana. Hapetus voidaan suorittaa myös elektrolyyttisesti. Teollisessa mittakaavassa sitä valmistetaan kuitenkin lähinnä bioteknillisesti hyödyntämällä Aspergillus niger-homeen glukoosioksidaasientsyymiä, joka hapettaa glukoosin glukono-δ-laktoniksi ja hydrolyysi laktonaasientsyymin katalysoimana johtaa glukonihappoon.
Koska glukonihappo muodostaa vesiliukoisia komplekseja monien metalli-ionien kanssa ja se ei ole korrodoivaa sitä käytetään teollisuudessa metallipintojen puhdistamiseen liasta ja ruosteesta. Sen etuna on myös, että se on myrkytöntä ja biohajoavaa. Yhdistettä ja sen suoloja käytetään myös lääketieteessä. Glukonihappoa voidaan käyttää elintarvikkeissa happamuudensäätö- ja stabilointiaineena. Sen E-koodi on E 574.
Aiheesta muualla

Human Metabolome Database: Gluconic acid (englanniksi)
Kyoto Encyclopedia of Genes and Genomes (KEGG): D-Gluconic acid (englanniksi)
ChemBlink: Gluconic acid (englanniksi)
Kevätkaapuyökkönen

| Kevätkaapuyökkönen |
| --- | --- |

Tieteellinen luokittelu
Domeeni::  Aitotumaiset Eucarya
Kunta::  Eläinkunta Animalia
Pääjakso::  Niveljalkaiset Arthropoda
Alajakso::  Kuusijalkaiset Hexapoda
Luokka::  Hyönteiset Insecta
Lahko::  Perhoset Lepidoptera
Alalahko::  Imukärsälliset perhoset Glossata
Osalahko::  Erilaissuoniset perhoset Heteroneura
Yläheimo::  Yökkösmäiset Noctuoidea
Heimo::  Aitoyökköset Noctuidae
Alaheimo::  Kaapuyökköset Cuculliinae
Suku::  Kaapuykköset Cucullia
Laji::  chamomillae
Kaksiosainen nimi
 Cucullia chamomillae  (Denis & Schiffermüller, 1775) 
Katso myös
   Kevätkaapuyökkönen Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OK: 
Kevätkaapuyökkönen (Cucullia chamomillae) on kaapuyökkösiin lukeutuva, melko kookas, harmaa yöperhoslaji. Se on Suomen perhoslajistossa jokseenkin uusi tulokas.
Koko ja ulkonäkö

Yleisväriltään harmaiden kaapuyökkösten aikuiset yksilöt ovat melko vaikeita määrittää lajilleen ja erityisen paljon kevätkaapuyökkönen muistuttaa yleistä kellerväkaapuyökköstä (Cucullia umbratica). Etusiivet ovat pitkät, kapeat, teräväkärkiset, ulkosyrjästä hieman sisäänpäin kaartuvat  ja pohjaväriltään ruskehtavan harmaat. Siiven kuviointia ovat pitkät, ohuet, mustat viirut, jotka ulottuvat siiven ulkoreunaan saakka. Takasiivet ovat ruskehtavan harmaat ja jonkin verran tummuneet. Siipiväli 43–50 mm.
Levinneisyys ja lentoaika

Lajin levinneisyys ulottuu Pohjois-Afrikasta Etelä- ja Keski-Euroopan kautta Skandinavian eteläosiin. Idässä Uralille ja Kaukasukselle.
Suomesta laji tavattiin ensimmäisen kerran vuonna 2004, mutta hyvin huonosti valolle tulevana kyseessä saattaa olla lähinnä havaintojen puute ja populaatio lienee ollut olemassa paljon pitempään. Tunnettu levinneisyys rajoittuu etelä- ja lounaisrannikolle, suunnilleen Turku-Imatra-linjan eteläpuolelle. Nimensä mukaisesti laji lentää keväällä, muita kaapuyökkösiä aikaisemmin, toukokuulta kesäkuun alkuun.
Elinympäristö ja elintavat

Kevätkaapuyökkönen on elinmpäristövaatimuksiltaan joutomailla ja muissa kulttuuriympäristöissä viihtyvä pioneerilaji. Perhoset lentävät yöllä ja tulevat hyvin huonosti valopyydyksiin. Helpoin tapa perhosen läsnäolon havaitsemiseksi onkin etsiä toukkia ravintokasveilta. Lisäksi tarha-aamukääriäisen (Adoxophyes orana) sekä mänty-yökkösen (Panolis flammea) feromonit houkuttelevat kevätkaapuyökköstä. Toukat syövät pääasiassa kukintoja öisin ja piilottelevat päivät etenkin ravintokasvien alaosissa. Koteloituminen tapahtuu maaperään kotelokopan sisään. Kotelo on talvehtiva elämänvaihe ja saattaa talvehtia useita kertoja.
Ravintokasvi

Toukan ravintokasveja ovat erilaiset mykerökukkaiset (heimo Asteraceae), etenkin kamomillasaunio (Matricaria chamomilla) ja peltosaunio (Tripleurospermum inodorum).
Aiheesta muualla

Pertti Pakkanen: Cucullia chamomillae (Denis & Schiffermüller, 1775) Suomessa
Saunakukat reikiä täynnä - toukkametsästys parhaimmillaan YLE Häme 4. heinäkuuta 2012
Bestimmungshilfe des Lepiforums (saksaksi)
Moths and Butterflies of Europe and North Africa (englanniksi)
Luonnontieteellinen keskusmuseo (Arkistoitu – Internet Archive)
| --- | --- |
Taksonitunnisteet:  Wikidata: Q1875740  BioLib: 53534  BOLD: 205556  CoL: 3295S  EoL: 457537  EUNIS: 310927  Fauna Europaea: 449328  Fauna Europaea (new): d6b67d4a-1762-493a-a090-1885741faeb2  GBIF: 5109498  iNaturalist: 468695  IRMNG: 11269232  LepIndex: 259099  LoB: 5130  MaBENA: CuculChamo  NBN: NHMSYS0021144520  NCBI: 987914  Observation.org: 9839  Open Tree of Life: 837093  Laji.fi: MX.62504 
Kevätkaapuyökkösen tapaa tyypillisimmin toukkana pelto- tai kamomillasaunion kukinnoista.
Glyseroli-3-fosfaatti

| Glyseroli-3-fosfaatti |
| --- | --- |

Tunnisteet
IUPAC-nimi:  2,3-dihydroksipropyylidivetyfosfaatti
CAS-numero:  57-03-4
PubChem CID:  754
SMILES:  C(C(COP(=O)(O)O)O)O
Ominaisuudet
Molekyylikaava:  C3H9O6P
Moolimassa:  172,072 g/mol
Glyseroli-3-fosfaatti (C3H9O6P) on glyserolin ja fosforihapon muodostama esteri. Yhdiste on tärkeä muun muassa lipidien biosynteesissä.
Metabolia

Glyseroli-3-fosfaattia muodostuu eliöissä kahdella tavalla. Glyserolikinaasientsyymi katalysoi fosfaattiryhmän siirtoa ATP-molekyyliltä glyserolille. Ihmisellä tämä entsyymi on aktiivinen maksassa. Eräillä eliöillä fosfaattiryhmän luovuttajana voi toimia myös jokin muu nukleotiditrifosfaatti. Muissa kudoksissa glyseroli-3-fosfaattia muodostuu dihydroksiasetonifosfaatista glyseroli-3-fosfaattidehydrogenaasin katalysoimana. Reaktio voi tapahtua kumpaankin suuntaan, ja entsyymi katalysoi myös glyseroli-3-fosfaatin hapettamista dihydroksiasetonifosfaatiksi. Pelkistäminen vaatii koentsyymiksi NADH-molekyylin ja hapettaminen NAD+-molekyylin, mitokondriaalinen entsyymi käyttää FAD-molekyyliä
Glyseroli-3-fosfaatti toimii rasvahappomolekyylien vastaanottajana rasvojen biosynteesissä. Rasvahappomolekyylit ovat kiinnittyneet koentsyymi-A:han muodostaen asyylikoentsyymi-A:ta. Tältä molekyyliltä glyseroli-3-fosfaatti-O-asyylitransferaasi siirtää rasvahapon ja esteröi sen glyserolin ykköshiilen hydroksyyliryhmään, ja näin muodostuu lysofosfatidaatti- eli lysofosfatidihappomolekyyli. Sama entsyymi liittää vielä toisen rasvahappomolekyylin glyseroliin, jolloin muodostuu fosfatidaatti- eli fosfatidihappomolekyyli.
Glyseroli-3-fosfaatilla on rooli myös NAD+-molekyylin regeneroinnissa hengitysketjun yhteydessä.
Aiheesta muualla

Human Metabolome Database: Glycerol 3-phosphate (englanniksi)
Richard Goldstone

Richard Goldstone
Richard Goldstone (26. lokakuuta 1938) on eteläafrikkalainen tuomari, joka on työskennellyt muun muassa Etelä-Afrikan perustuslakituomioistuimessa ja kansainvälisissä rikostuomioistuimissa.
Goldstone nimitettiin Transvaalin provinssin korkeimman oikeuden tuomariksi vuonna 1980. Vuosina 1991–94 hän toimi presidentti Frederik de Klerk nimittämän puolueettoman komission (engl. Commission of Inquiry Regarding Public Violence and Intimidation) puheenjohtajana. Komission tarkoitus oli tutkia hallituksen osallisuutta maata repineen poliitiseen väkivaltaan. Goldstonen-komission  vuonna 1992 ja 1993 julkaistuissa raporteissa esitetään todisteita siitä, että hallitus oli käyttänyt turvallisuuspoliisia ANC:n horjuttamiseksi.
Goldstone toimi Etelä-Afrikan perustuslakituomioistuimen tuomarina heinäkuusta 1994 lokakuuhun 2003. Vuosien 1994 ja 1996 aikana hän oli myös Ruandan ja Serbian kansainvälisten sotarikostuomioistuimien pääsyyttäjän. Huhtikuussa 2004 Yhdistyneiden kansakuntien pääsihteeri Kofi Annan nimitti Goldstonen niin sanottuun Volckerin komiteaan, joka tutki Irakin ruokaa öljystä ohjelmaa.
Gnutella

Gnutella on ensimmäinen puhtaasti hajautettu vertaisverkkojärjestelmä. Verkossa ei ole keskuspalvelinta, vaan tiedostoja siirretään suoraan verkon käyttäjien välillä.
Gnutella-verkkoon pohjautuu esimerkiksi LimeWire.
Gnutellan kehitys

Nullsoft julkaisi ensimmäisen Gnutella-asiakasohjelman vuonna 2000, mutta lopetti pian ohjelman kehittämisen lainsäädännöllisistä syistä. Muut käyttäjät kuitenkin ottivat selville ohjelman toimintaperiaatteen ja uusia Gnutella-ohjelmistoja julkaistiin nopeaan tahtiin.
Mihail Golitsyn

Mihail Golitsyn
Ruhtinas Mihail Mihailovitš Golitsyn (ven. Михаи́л Миха́йлович Голи́цын; 1. marraskuuta 1675 Moskova – 10. lokakuuta 1730) oli venäläinen sotapäällikkö. Hän komensi suuren Pohjan sodan aikana vuosina 1713–1714 Suomen miehittänyttä venäläisarmeijaa (isoviha). Hän toimi Suomessa olleiden venäläisten joukkojen ylipäällikkönä vuoteen 1721, jolloin sota päättyi Uudenkaupungin rauhaan.
Golitsyn kohteli miehitettyä Suomea asiallisesti ja yritti ehkäistä sotaväkensä tekemiä vääryyksiä. Tämä siitäkin huolimatta, että hän oli tsaari Pietari Suuren sotapäällikkö. Pietari Suuri käski käyttää poltetun maan taktiikkaa suuren Pohjan sodan aikana.
Vuonna 1721 Golitsyn nimitettiin Pietarin kuvernööriksi ja vuonna 1725 hän sai sotamarsalkan arvon. Hänet nimettiin vuonna 1730 Venäjän sotakollegion johtajaksi.
Helsingin Eirassa sijaitsi vuosina 1908–1928 Golitsynin mukaan nimetty katu Galitzintie (Galitzinvägen). Sen nykyinen nimi on Juhani Ahon tie.
Gnawat

Gnawoja kuvattuna 1900-luvun alun postikortissa.
Gnawat (arab. غناوة‎, ransk. gnaoua) ovat Pohjois-Afrikassa asuva ihmisryhmä, jonka juuret ovat läntisessä Afrikassa. Gnawat ovat arabien 1600-luvun aikana vangitsemien ihmisten eli orjien jälkeläisiä. Orjia tuotiin Sudanin, Malin ja Guinean alueilta Saharan yli pohjoiseen Afrikkaan, jossa heidät saatettiin myydä edelleen eteenpäin tai he saattoivat joutua Marokon sulttaanin palvelijoiksi.
Musiikki

Gnawamusiikilla on syviä hengellisiä ja parantamiseen tähtääviä pyrkimyksiä. Musiikki pohjautuu muinaisiin Saharan eteläpuolisesta Afrikasta peräisin oleviin rituaaleihin sekä islamin mystiseen suuntaukseen sufilaisuuteen. Gnawojen parannusseremoniat eli lilat alkavat iltahämärässä ja kestävät auringonnousuun saakka. Seremoniaa johtaa papitar, joka rukoilee islaminuskoon kuuluvia henkiolentoja jinnejä tai muinaisia afrikkalaisia henkiä sekä islamilaisia pyhimyksiä. Gnawojen bluesinkaltaisessa musiikissa käytettäviä soittimia ovat gimbri-niminen kielisoitin ja qraqeb-nimiset metalliset kastanjetit. Marokon länsirannikon Essaouirassa järjestetään vuosittain kesäkuussa nelipäiväinen gnawa- ja maailmanmusiikkifestivaali. Festivaalin esiintyjät ovat paikallisia, kansallisia ja osa tulee ulkomailta.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Gnawat Wikimedia Commonsissa
Gnaoua Culture (Arkistoitu – Internet Archive), Discover the Gnawa culture.
Glösan kalliopiirrokset

| Glösan kalliopiirrokset> Glösa hällristningar |
| --- | --- |
 Glösan kalliopiirrokset
Sijainti
 Glösan kalliopiirrokset
Koordinaatit:  63°22′58″N, 14°1′9″E
Valtio:  Ruotsi
Historia
Tyyppi:  kalliopiirros
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Glösan kalliopiirrokset sijaitsevat Glösan kylän lähellä 500 metriä Alsen-järvestä pohjoiseen Alsenin pitäjässä nykyisessä Krokomin kunnassa Jämtlandin maakunnassa Pohjois-Ruotsissa. Piirroksista kirjoitettiin ensimmäisen kerran jo 1685. Puron rannoille avokallion pintaan on hakattu 45 hirveä tai peuraa ja muutama verkkokuvio. Monessa hirvikuviossa on kehon sisään piirretty viivoja ja mahdollisesti elimen osia. Kuviot ovat osan aikaa vuotta tulvaveden huuhtomia, mutta kesäisin ne ovat kuivana. Arkeologit ovat arvioineet kuvien tyylin perusteella, että ne on tehty kivi- ja pronssikauden taitteessa. Kuvia ja kivikauden elämää esitellään läheisessä ulkoilmamuseossa Glösa Älgriket.
Kalliopiirrokset

Piirrosalue sijaitsee noin 20×10 metriä laajalla silokalliolla, josta piirrokset vievät 10,7×3,7 metriä kallion koilliskulmasta ja eräs kuvio 2,5 metriä kaakkoon edellisistä. Kuvakenttä koostuu 45 eläinhahmosta, kahdesta verkkokuviosta, ja 18 tunnistamattomasta tai keskeneräisestä kuviosta. Eläimet ovat yleensä kooltaan 20−66 senttimetriä ja 13 eläimelle on piirretty kehon sisäisiä viivoja. Kallion korkeimmalle kohdalle on piirretty kaksi verkkokuviota. Niiden koko on 25×17 ja 24×20 senttimetriä. Sijainti veden äärellä on kalliopiirroksissa hyvin tavallista.
Hirvet on kaikki kuvattu nelijalkaisiksi, mutta piirrosten käsiala vaihtelee. Voidaan otaksua, että tekijöitä olisi useita. Kuvien sijoittelu veden äärelle lienee tarkoituksenmukaista ja puron tulviessa osa kuvista jäävät veden alle. Piirrosten tekotapa on symboliseen suuntaan, eli kohteiden kuvaaminen realistisesti ei ole ollut tarkoituksenakaan. Hivien sisään piirretyt ”sisäelimet” liittyvät symboliikkaan ja edustavat jotakin tärkeää asiaa. Tyyli muistuttaa Nämmforsin ja Norrforsin kalliokuvien tyylittelyä.
Piirrosten tekopaikka on valittu metsästyksellisistä syistä. Ympäriltä tunnetaan noin 85 pyyntikuoppaa, joten alue oli hyvää hirvien esiintymisaluetta, koska sitä on niin intensiivisesti pyydetty. Myös piirrosalue saattoi olla ansa, koska puro laskee hyppyrin malliselta kalliolta alas järvelle. Hirvien ajaminen alas jyrkännettä on voinut olla ajon päätekohta. Kuvissa hirvet on piirretty kulkemaan peräkkäin jonossa. Kahden ansaverkon sijoittelussa on pyritty kuvamaan metsätystä ja kuvakentän tarkoituksena on ilmeisesti olla metsästysriittien näyttämönä.
Glösan kalliopiirroksia
Rannan kalliopinta matalan veden aikana.
Sateisina päivinä kallio ja sen kuvat jäävät veden alle.
Eräs kalliopiirroksien kirvistä on kuvattuna Krokomin kunnan vaakunaan
Aiheesta muualla

Scandinavian Society for Prehistoric Art
Thomas B. Larsson & Sven-Gunnar Broström: Korta meddelanden: Nyupptäckta hällristningar vid Laxforsen, Nordmalings socken, Västerbottens län - en kort notis, Fornvännen nro 94, 1999
Ismo Luukkonen: Glösa, valokuvia
Glösabäcken i Alsen, Bildarkivet Jamtli
Ulkoilmamuseo: Glösa Älgriket
Karl-Johan Olofsson: Glösa – Transﬁguring Rock Art, 2003 jälkeen
Gnaeus Julius Agricola

Gnaeus Julius Agricola.
Gnaeus Julius Agricola (13. kesäkuuta 40 – 23. elokuuta 93) oli roomalainen sotapäällikkö.
Agricola syntyi Gallia Narbonensiksessa (nyk. Etelä-Ranskassa) ja meni naimisiin Domitia Decidianan kanssa. He saivat yhden tyttären, joka meni naimisiin historioitsija Tacituksen kanssa. Tacitus oli yksi hänen suurimmista kannattajistaan ja hän kirjoitti Agricolan elämäkerran De vita et moribus Julii Agricolæ. Kirjassa Tacitus kuvaa erityisesti Agricolan toimintaa Britanniassa.
Agricolan sotaretket Britanniassa.
Agricolan ura alkoi sotilastribuunina Britanniassa vuosina 58–62 kuvernööri Gaius Suetonius Paullinuksen alaisena. Tämän jälkeen Agricola toimi muun muassa legioonan komentajana ja Gallia Aquitanian provinssin kuvernöörinä. Samalla hänestä tehtiin myös patriisi. Kun yksi konsuleista kuoli vuonna 77, valittiin Agricola hänen tilalleen. Seuraavana vuonna hänet valittiin Britannian kuvernööriksi. Britanniassa Agricola kukisti walesilaiset ja kaledonialaiset Mons Graupiuksen taistelussa.
Vuonna 84 hänet kutsuttiin takaisin Roomaan, ehkä siksi että keisari Domitianus pelkäsi Agricolan saamaa suosiota. Agricola kuoli perintötilallaan Gallia Narbonensiksessa vuonna 93. Huhut kertoivat, että hänet olisi myrkytetty, mutta asiasta ei ole näyttöä.
Kirjallisuutta

Tacitus, Publius Cornelius: Agricola.  ((Agricola.) Suomentanut K. J. Hidén. Näköispainos. Alkuteos: Helsingissä: Yrjö Weilin, 1904)  Helsinki:  Kirja kerrallaan, 2004.  ISBN 952-5439-62-3
Aiheesta muualla

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
Lisää luettavaa aiheesta Gnaeus Julius Agricola on Wikiaineistossa
| n k Britannian roomalaiset kuvernöörit (maaherrat) |
| --- | --- |
Britannian kuvernöörit:  Aulus Plautius  Publius Ostorius Scapula  Aulus Didius Gallus  Quintus Veranius  Gaius Suetonius Paulinus  Publius Petronius Turpilianus  Marcus Trebellius Maximus  Marcus Vettius Bolanus  Quintus Petillius Cerialis  Sextus Julius Frontinus  Gnaeus Julius Agricola  Sallustius Lucullus  Aulus Vicirius Proculus  Publius Metilius Nepos  Titus Avidius Quietus  Lucius Neratius Marcellus  Marcus Appius Bradua  Quintus Pompeius Falco  Aulus Platorius Nepos  Trebius Germanus  Sextus Julius Severus  Publius Mummius Sisenna  Quintus Lollius Urbicus  Gnaeus Papirius Aelianus  Gnaeus Julius Verus  Longinus  Marcus Statius Priscus  Sextus Calpurnius Agricola  Quintus Antistius Adventus  Caerellius Priscus  Lucius Ulpius Marcellus  Marcus Antius Crescens Calpurnianus  Publius Helvius Pertinax  Lucius Artorius Castus  Decimus Clodius Albinus  Virius Lupus  Pollienus Auspex  Marcus Antius Crescens Calpurnianus  Gaius Valerius Pudens  Lucius Alfenus Senecio  Gaius Junius Faustinus Postumianus 
Britannia superiorin kuvernöörit:  Tiberius Julius Pollienus Auspex  Gaius Junius Faustinus Postumianus  Rufinus  Marcus Martiannius Pulcher  Titus Desticius Juba 
Britannia inferiorin kuvernöörit:  Gaius Julius Marcus  Marcus Antonius Gordianus  Modius Julius  Tiberius Claudius Paulinus  Marius Valerianus  Claudius Xenophon  Maximus  Claudius Apellinus  Calvisius Rufus  Valerius Crescens Fulvianus  Tuccianus  Maecilius Fuscus  Egnatius Lucillianus  Nonius Philippus  Octavius Sabinus 
Vicariukset:  Lucius Papius Pacatianus  Flavius Martinus  Alypius  Civilis  Victorinus  Chrysanthus 
Kuvernöörit:  Aurelius Arpagius  Flavius Sanctus  Lucius Septimius 
| Auktoriteettitunnisteet  |
| --- | --- |
Kansainväliset:  FAST  ISNI  VIAF  WorldCat 
Kansalliset:  Chile  Espanja  Ranska  BnF data  Katalonia  Saksa  Israel  Suomi (KANTO)  Yhdysvallat  Ruotsi  Japani  Tšekki  Kreikka  Alankomaat  Puola  Vatikaani 
Henkilöt:  Deutsche Biographie  DDB 
Muut:  SNAC  IdRef
Goljatsammakko

| Goljatsammakko |
| --- | --- |

Uhanalaisuusluokitus
 Erittäin uhanalainen  
  
Tieteellinen luokittelu
Kunta::  Eläinkunta Animalia
Pääjakso::  Selkäjänteiset Chordata
Alajakso::  Selkärankaiset Vertebrata
Luokka::  Sammakkoeläimet Amphibia
Lahko::  Sammakot ja konnat Anura
Heimo::  Aitosammakot Ranidae
Suku::  Conraua
Laji::  goliath
Kaksiosainen nimi
 Conraua goliath  (Boulenger, 1906) 

Katso myös
   Goljatsammakko Wikispeciesissä   Goljatsammakko Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OKIUCN-testi OK: 
Goljatsammakko, myös goljatinsammakko (Conraua goliath), on myrkyllinen verraten pienellä alueella Länsi-Afrikassa Kamerunissa ja Päiväntasaajan Guineassa, mahdollisesti edelleen myös Gabonissa elävä sammakkolaji, joka voi kasvaa jopa 30 cm:n pituiseksi ja kolmen kilogramman painoiseksi. Pehmeä ja liukas iho on päältä siniharmaa tai vihertävä, vatsapuolelta kellanoranssi. Sammakko tunnetaan erityisesti huimista loikistaan: se voi loikata kerralla jopa kolmen metrin matkan, vaikkakin se ei yleensä jaksa tehdä näitä loikkia peräkkäin kolmea useampaa. Goljatsammakko syö ravinnokseen hyönteisiä.
Tämä maailman suurin sammakkolaji elää suurimman osan ajastaan viidakkopuroissa, missä se on taitava uimaan ja sukeltamaan vahvojen takaraajojensa ansiosta. Harvoin noustessaan maalle goljatsammakko hyppää häirittäessä välittömästi takaisin veteen. Koiras on suurempi kuin naaras, mikä on harvinaista sammakoilla. Sen lisääntymisestä ei tiedetä paljoa, mutta munat lasketaan sadekauden aikana. Goljatsammakko on yöaktiivinen.
Goljatsammakosta on tullut uhanalainen, koska sitä pyydystetään sekä ravinnoksi että myytäväksi sammakkokilpailuihin ja eläintarhoihin. Myös elinympäristön tuhoutuminen on ollut sille haitaksi.
Glyndebournen oopperafestivaali

Glyndebournen ooppera. Kuva vuodelta 2007.
Glyndebournen oopperafestivaali (Glyndebourne Festival Opera, [ɡlaɪndbɔːn]) on vuosittain järjestettävä musiikkitapahtuma Sussexissa, Englannissa.