stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Otoskleroosi

| Otoskleroosi |
| --- | --- |

Luokitus
ICD-10:  H80
ICD-9:  387
MedlinePlus:  001036
Huom!:  Tämä artikkeli tarjoaa vain yleistä tietoa aiheesta. Wikipedia ei anna lääketieteellistä neuvontaa.
Otoskleroosi on kuuloa heikentävä sairaus, joka osalla potilaista voi aiheuttaa myös korvan soimista ja vähäisiä tasapainovaikeuksia. Yleensä sairaus on vähitellen etenevä, mutta raskaana olevilla kuulon huononeminen voi olla nopeaakin. Sairaudesta johtuvaa kuulon heikkenemistä voidaan hoitaa leikkauksella. Myös kuulokojeesta on apua.
Otoskleroosissa äänten vaikeutunut kulkeutuminen sisäkorvaan johtuu jalustimen kiinnittymisestä virheellisesti sisä- ja välikorvan väliseen soikeaan ikkunaan. Yleensä sairaus on bilateraalinen, molemmissa korvissa. Sitä tavataan naisilla kaksi kertaa useammin kuin miehillä. Taudin esiintyminen suvussa kasvattaa sairastumisvaaraa.
Otos

Wikisanakirjassa on tähän liittyvä sananselitys: .
Otos voi viitata seuraaviin asioihin:
otos, näytejoukko tilastotieteessä
otos, leikkausten välinen yhtäjaksoinen kuva elokuvassa tai muussa kuvaohjelmassa
Otos, toinen kreikkalaisen mytologian giganttiveljeksistä, aloadeista
Otos, kunta Valencian maakunnassa Espanjassa.
| --- | --- |
: Tämä on täsmennyssivu, joka luettelee monimerkityksisen käsitteen eri merkitykset tai useita eri henkilöitä. Artikkelisivuja, joiden nimessä tai tekstissä lukee ”Otos”, voi hakea sivunnimihaulla, laajalla sivunnimihaulla tai tekstihaulla.
Royal Ballet

Royal Ballet’n balettikoulun oppilasmatinea 2007.
Royal Ballet (Englannin kuninkaallinen baletti) on brittiläinen balettiseurue, joka toimii Royal Opera Housessa Lontoon Covent Gardenissa. Se on Britannian suurin balettiseurue. Vuonna 2014 siellä oli kuusitoista ensitanssijaa. Seuruetta johtaa Kevin O'Hare.
Seurueen perusti Ninette de Valois, joka oli tanssinut Sergei Djagilevin Ballets russesissa. Hän palasi kotimaahansa, perusti ensin balettikoulun, ja vuonna 1931 kuuden naisen balettiseurueen. Hän rekrytoi Frederick Ashtonin pääkoreografiksi vuonna 1935. Vuonna 1946 baletti asettui Covent Gardeniin. Seurue sai nimen Royal Ballet vuonna 1956. Ashton seurasi Valoisia sen johtajana vuonna 1963.
Katso mhyös

Royal Ballet School
Royal Arsenal

Royal Arsenalin pääportti Woolwichissa
Royal Arsenal oli Britannian kruunun asetehdas, varastoalue, koealue ja tutkimuslaitos Thamesin etelärannalla Lontoon Woolwichissa Greenwichissä. Alue oli käytössä 1600-luvulta lähtien. Asetehdas suljettiin 1967 ja puolustusministeriö luopui alueesta 1994.
Woolwich Warrenia käytettiin koealueena ensi kerran 1651.
Kuninkaallinen vaunutehdas perustettiin Woolwichiin 1664.
Vuonna 1695 perustettiin Royal Laboratory, joka valmisti räjähteitä, sytyttimiä ja ammuksia.
Vuonna 1716 perustettiin kuninkaallinen pronssivalimo
ja alueelle koottiin tykistörykmentti ja rakennettiin parakit.
Nimen Royal Arsenal alue sai 1805 Yrjö III:n aikana.
Kuninkaallinen sotilasakatemia siirrettiin Woolwich Commoniin 1808, jossa se sijaitsi vuoteen 1939.
Kun Woolwichin telakka suljettiin 1869 alue luovutettiin sotaministeriölle liitettäväksi Royal Arsenaliin.
Alueen käyttö tykistön ampuma-alueena jatkui vuoteen 1860.
Royal Arsenaliin perustettiin kemiallinen tutkimusosasto vuonna 1907. Tämä sai seuraavana vuonna nimen Research Department. Vuonna 1912 tästä muodostettiin High Explosive Research Department. Osasto kehitti myöhemmin Britannian ydinaseen.
Royal Arsenalin huippukausi oli ensimmäisen maailmansodan aikana, jolloin alue käsitti 1 285 eekkeriä ja siellä oli työssä 80 000 ihmistä.
Vuonna 1936 hallitus päätti siirtää arsenaalin Chorley'en  Lancashiressa, Bridgendiin Walesissa ja Bishoptoniin. Tutkimusosasto siirrettiin 1942 Fort Halsteadiin.
Kuninkaallinen tykistörykmentti siirtyi pois 1998.
Alueella oli oma kapearaiteinen rautatie. Osaan varastorakennuksia ei ollut lainkaan tieyhteyttä edes 1960-luvulla. Kahden neliömailin alueella oli 147 mailia rautatietä ja sillä oli käytössä 1000 vaunua.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Royal Arsenal Wikimedia Commonsissa
Paradise Regained

| Paradise Regained |
| --- | --- |
Kirjailija:  John Milton
Genre:  eepos
Julkaistu:  1671

Löydä lisää kirjojaKirjallisuuden teemasivulta
Paradise Regained on englantilaisen runoilijan John Miltonin runo, joka julkaistiin ensimmäisen kerran vuonna 1671. Se ilmestyi samassa niteessä kuin Miltonin draamateos Samson Agonistes. Jo nimessään Paradise Regained (”Takaisin saatu paratiisi”) yhdistyy kirjailijan varhaisempaan ja kuuluisampaan teokseen, eeppiseen runoon Kadotettu paratiisi. Muita yhdistäviä tekijöitä ovat samat teologiset teemat, silosäkeen käyttö sekä kristillinen historia. Aiheena teoksessa ovat Kristuksen kohtaamat kiusaukset sellaisina kuin ne on kuvattu Luukkaan evankeliumissa.
Milton kirjoitti Paradise Regainedin mökillään Chalfont St Gilesissä Buckinghamshiressä. Teos koostuu neljästä kirjasta ja 2 065 rivistä; paljon pidempi Kadotettu paratiisi sisältää kaksitoista kirjaa ja 10 565 riviä. Tästä syystä kirjallisuudentutkija Barbara K. Lewalski on nimittänyt teosta ”lyhyeksi eepokseksi”.
Siinä missä Kadotettu paratiisi on tyyliltään monimutkainen ja koristeellinen, Paradise Regainedin tyyli on melko pelkistettyä. Milton käyttää nyt vähemmän vertauksia, ja hänen lauserakenteensa ovat yksinkertaisempia.
Royal Arena

| Royal Arena |
| --- | --- |

Rakennuksen tiedot
Koordinaatit:  55°37′33″N, 12°34′26″E
Rakennustyöt aloitettu:  2013
Avattu:  28. tammikuuta 2017
Kustannukset:  noin 1,4 mrd. DKK
Arkkitehti:  3XN, HKS Architects, Arup, ME Engineers, Planit-ie
Katsojakapasiteetti
 16 000 (konsertit) 12 500 (urheilutapahtumat) 
Lisää rakennusartikkeleitaArkkitehtuurin teemasivulla
Royal Arena on monitoimihalli Kööpenhaminan Ørestadin kaupunginosassa. Halli valmistui tammikuussa 2017. Hallissa on urheilutapahtumissa noin 12 500 katsomopaikkaa ja muissa tilaisuuksissa, kuten konserteissa, 16 000 katsomopaikkaa.
Areenan rakennustyöt aloitettiin kesäkuussa 2013 ja lopulliset rakennuskustannukset olivat noin 1,4 miljardia Tanskan kruunua.
Hallissa järjestettiin lyhyen radan EM-uinnit 2017 sekä jääkiekon MM-kilpailut 2018.
Aiheesta muualla

Kotisivut (Arkistoitu – Internet Archive) (tanskaksi)
| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
| Edeltäjä: Lanxess Arena 2017 | Jääkiekon maailmanmestaruuskilpailujen finaaliareena 2018 | Seuraaja: Ondrej Nepela Arena 2019 |
Robert Addie

| Robert Addie> Henkilötiedot |
| --- | --- |
Syntynyt: 10. helmikuuta 1960
Kuollut: 20. marraskuuta 2003 (43 vuotta)
Aiheesta muualla
IMDb
Robert Alastair Addie (10. helmikuuta 1960 – 20. marraskuuta 2003) oli englantilainen näyttelijä, joka tunnettiin parhaiten Guy Gisbornena tv-sarjassa Robin of Sherwood.
Ura

Addie opiskeli Marlborough Collegessa ja liittyi 16-vuotiaana National Youth Theatreen. Hän lähti sieltä opiskelemaan vuonna 1978 Royal Academy of Dramatic Artiin, josta hän lähti vuonna 1980 esiintyäkseen John Boormanin elokuvassa Excalibur – sankarin miekka Mordredina. Vuonna 1989 Addie jätti näyttelemisen, mutta palasi uralleen vuonna 1995.
Yksityiselämä

Addien isäpuoli oli Jack Williams, arvostettu englantilainen poolonpelaaja. Addiestakin tuli taitava ratsastaja ja poolonpelaaja. Addie oli naimisissa ja erosi kolme kertaa. Hänellä oli kolme lasta: Alexander, Alastair ja Caitlin. Hän kuoli 20. marraskuuta 2003 43-vuotiaana, vain kolme viikkoa sen jälkeen kun häneltä diagnosoitiin keuhkosyöpä.
Aiheesta muualla

Robert Addie Internet Movie Databasessa. (englanniksi)
Robert Acquafresca

Robert Acquafresca
Robert Acquafresca (s. 11. elokuuta 1987 Torino) on italialainen jalkapalloilija, joka pelaa Serie A -joukkue Atalanta BC:ssä, jossa hän on lainalla Genoasta. Torino FC:n kasvatti Acquafresca on pelipaikaltaan hyökkääjä.
Pelaajaura > Seurajoukkueura

Torinossa syntynyt, italialaisen isän ja puolalaisen äidin omaava, Acquafresca liittyi 6-vuotiaana Torino FC:n nuorten joukkueeseen. Viimeisenä juniorivuotenaan, 2005, Acquafresca pelasi Campionato Primaverassa 14 ottelua, joissa hän teki kaksi maalia.
Torino nousi Serie A:han 2005, mutta taloudellisista ongelmista johtuvien syiden takia Torino joutui kuitenkin palaamaan Serie B:hen ja joukkue joutui laittamaan pelaajiaan myyntiin. Inter päätyi ostamaan Acquafrescan nuorten joukkueeseensa, mutta jo kahden päivän päästä kaupasta, Acquafresca päätettiin lainata Trevison riveihin Serie B:hen.
Trevisossa Acquafresca pelasi kaksi kautta, kunnes 2007 kesällä Inter jatkoi hänen vuokraamistaan. Acquafresca oli osana David Suazon vaihtokauppaa, jossa Acquafresca siirtyi Cagliariin. Cagliarissa Acquafresca pelasi todella hyvin tehden 14 maalia, hän osui muun muassa Interiä vastaan.
29. kesäkuuta 2009 Acquafresca siirtyi Genoaan vaihtokaupassa, jossa Interiin siirtyi Diego Milito. Genoa on kuitenkin lainaamassa Acquafrescaa tulevaksi kaudeksi Atalantaan.
Pelaajaura > Maajoukkueura

Acquafrescaa on pidetty yhtenä Italian jalkapalloilun kirkkaimpana tulevaisuuden tähtenä. Hän on pelannut Italian alle 21-vuotiaiden maajoukkueessa 21 ottelua tehden 11 maalia. Hän on pelannut myös Italian U-17, U-18 sekä U-19 maajoukkueissa. U-21 maajoukkueessa hän teki debyyttinsä 2007 Albaniaa vastaan.
Lisäksi Acquafresca edusti Italian alle 23-vuotiaiden maajoukkuetta kesäolympialaisissa 2008.
Leo Beenhakker on yrittänyt houkutella Acquafrescaa pelaamaan Puolan maajoukkueeseen, koska Acquafresca omaa puolalaisen äidin. Hän olisi voinut yrittää hankkia Puolan kansalaisuuden, mutta Acquafresca on päättänyt edustaa Italiaa.
Aiheesta muualla

Acquafresca Sky Sports sivustolla
Italian joukkue – Kesäolympialaiset 2008
1 Viviano |
2 Motta |
3 De Ceglie |
4 Nocerino |
5 Cigarini |
6 Criscito |
7 Montolivo |
8 Marchisio |
9 Rocchi |
10 Giovinco |
11 Rossi |
12 Dessena |
13 Coda |
14 Acquafresca |
15 Bocchetti |
16 De Silvestri |
17 Abate |
18 Consigli |
20 Candreva |
21 Russotto |
Valmentaja Casiraghi
Orfeusgruppen

Orfeusgruppen
Orfeusgruppen on Orfeuksen mukaan nimetty suihkulähdetaideteos Tukholmassa. Sen on veistänyt ruotsalainen kuvanveistäjä Carl Milles vuosina 1926–1936. Taideteos on sijoitettu Tukholman konserttitalon edustalle.
Hötorgetia alettiin uudistaa 1920-luvulla, ja esimerkiksi Ivar Tengbom sai tehtäväkseen suunnitella uuden konserttitalon aukion reunalle. Aukion koristelusta järjestettiin kilpailu, jonka voitti Carl Milles kuusimetrisellä Orfeus-veistoksellaan. Konserttihallisäätiö vaati kuitenkin suunnitelmiin muutoksia ja veistosryhmän lähemmäksi konserttitaloa ja sen pylväikköä. Milles uudisti ehdotusta ja korvasi muun muassa Orfeusta ympäröineen lehvästön kahdeksalla kuuntelevalla hahmolla.
Orrskär

Orrskär, ent. Kallskär, on saari Perämeressä Luodon saaristossa Eugmon länsipuolella. Saarella on SS John Graftonin muistomerkki.
SS John Grafton, joka ajoi karille Orrskärin luona 1905 lastinaan aseita. Laiva liittyi Graftonjuttuun.
Robert Iler

Iler kuvassa keskellä.
Robert Iler (s. 2. maaliskuuta 1985) on yhdysvaltalainen näyttelijä. Hänet tunnetaan parhaiten roolistaan Tony Sopranon poikana televisiosarjassa Sopranos, jossa hän näytteli vuosina 1999–2007.
Varhainen elämä

Iler syntyi ja kasvoi New Yorkissa. Hän on etniseltä taustaltaan amerikanirlantilainen.
Henkilökohtainen elämä

Iler jäi teinivuosinaan kiinni omaisuusrikoksesta ja marihuanan hallussapidosta.
Palau kesäolympialaisissa 2008

Palaun joukkue kesäolympialaisissa 2008.
Palau osallistui vuoden 2008 kesäolympialaisiin, jotka järjestettiin Pekingissä, Kiinassa. Palaun olympiajoukkueen johtajana toimi Palaun Olympiakomitean puheenjohtaja Frank Kyota, ja joukkueeseen kuului yhteensä viisi urheilijaa, kolme virkailijaa sekä neljä valmentajaa. Joukkue oli suurin joukkue, jonka Palau oli ikinä lähettänyt olympialaisiin. Kahdella aikaisemmalla kerralla joina Palau oli osallistunut olympialaisiin (Sydney 2000 ja Ateena 2004) Palau oli lähettänyt kisoihin vain neljä urheilijaa kummallakin kerralla. Palaun joukkue oli yksi 117 joukkueesta, jotka eivät voittaneet yhtäkään mitalia kisoissa.
Avajaiset ja päättäjäiset

Olympialaisten avajaisissa Palaun joukkue saapui Pekingin olympiastadionille avajaisparaatissa 119. joukkueena. Joukkueen lipunkantajana toimi vapaapainija Elgin Loren Elwais, joka oli ensimmäinen Palaulainen urheilija, joka onnistui pääsemään olympialaisiin omien saavutustensa johdosta.
Päättäjäisissä olympialaisiin osallistuneet joukkueet saapuivat stadionille vähemmän muodollisella tavalla. Kaikkien joukkueiden lipunkantajat astelivat ensimmäisena stadionille, joiden perässä saapuivat vasta joukkueiden muut jäsenet. Tällöin Palaun lipunkantajana toimi uimari Amber Yobech.
Yleisurheilu

Palauta edusti kaksi yleisurheilijaa olympialaisissa, jotka molemmat kilpailivat 100 metrin juoksuissa. Jesse Tamangrow sijoittui alkuerässään kahdeksan urheilijan joukossa sijalle seitsemän. Siitä huolimatta että hän jouksi oman ennätyksensä, 11,38 sekuntia, hän karsiutui puolivälieristä. Naisten sarjassa Peoria Koshiba sijoittui kahdeksanneksi omassa yhdeksän urheilijaa sisältäneessä alkuerässään, eikä selviytynyt seuraaville kierroksille.
| Urheilija | Laji | Alkuerä> Aika | Alkuerä> Sija | Puolivälierät> Aika | Puolivälierät> Sija | Välierät> Aika | Välierät> Sija | Finaali> Aika | Finaali> Sija |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| Jesse Tamangrow | Miesten 100 m | 11,38 (PB) | 7 | Karsiutui | Karsiutui | Karsiutui | Karsiutui | Karsiutui | Karsiutui |
| Peoria Koshiba | Naisten 100 m | 13,18 | 8 | Karsiutui | Karsiutui | Karsiutui | Karsiutui | Karsiutui | Karsiutui |
Uinti

Palaun joukkueen nuorin jäsen, 17-vuotias Amber Yobech, oli ainoa Palaun edustaja uimalajeissa. Hän sijoittui omassa alkuerässään kolmanneksi, mutta lopputuloksissa hän jäi 92 uimarin joukossa sijalle 71.
| Urheilija | Laji | Alkuerät> Aika | Alkuerät> Sija | Välierät> Aika | Välierät> Sija | Finaali> Aika | Finaali> Sija |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| Amber Yobech | Naisten 50 m vapaauinti | 30,00 | 71 | Karsiutui | Karsiutui | Karsiutui | Karsiutui |
Paini

Palauta edusti Pekingissä kaksi painijaa. Molemmat pääsivät suoraan neljännesvälieriin, eli heidän ei tarvinnut osallistua karsintoihin. Hallitseva Oseanian mestari Elgin Loren Elwais hävisi neljännesvälierissä kolminkertaiselle maailmanmestarille iranilaiselle Hamid Soryanille kreikkalais-roomalaisen painin 55 kilogramman sarjassa. Miesten vapaapainin 120 kilogramman sarjassa kilpaillut Florian Skilang Temengil hävisi myös neljännesvälierissä, eikä päässyt seuraaville kierroksille.
| Urheilija | Laji | Karsinnat> Vastustaja Lopputulos | Neljännesvälierät> Vastustaja Lopputulos | Puolivälierät> Vastustaja Lopputulos | Välierät> Vastustaja Lopputulos | Finaali> Vastustaja Lopputulos |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| Florian Skilang Temengil | Miesten vapaapaini −120 kg | – |  Ottó Aubéli L 0-6 1-7 | Karsiutui | Karsiutui | Karsiutui |
| Elgin Loren Elwais | Miesten kr.-room. paini −55 kg | – |  Hamid Sourian L 0-8 0-6 | Karsiutui | Karsiutui | Karsiutui |
Medianäkyvyys

Kesäolympialaiset 2008 olivat ensimmäiset olympialaiset, joita palaulaiset pystyivät seuraamaan omassa maassaan televisiosta kaikkien lajien selostuksella. Palaun televisioselostus oli Television New Zealandin sekä Palau National Communications Corporationin ansiota.
Pat Riley

Pat Riley
Patrick James "Pat" Riley (s. 8. maaliskuuta 1945) on entinen koripallovalmentaja. Hän valmensi Los Angeles Lakersin neljään NBA-mestaruuteen vuosina 1982, 1985, 1987 ja 1988 sekä Miami Heatin yhteen mestaruuteen vuonna 2006. Hän vetäytyi Heatin valmentajan tehtävistä vuonna 2008. Pat Rileytä pidetään yhtenä NBA:n historian kaikkien aikojen parhaimmista päävalmentajista.
Romanian teräskruunu

Teräskruunu kuvattuna vuonna 2019
Romanian teräskruunu (romaniaksi Coroana de oțel a României) on Romanian kuninkaan käytössä ollut kruunu. Sitä pidetään melko modernina verrattuna muihin vastaaviin kruunuihin. Kruunua säilytetään nykyään Romanian historiallisessa kansallismuseossa.
Alkuperä

Kruunu on poikkeuksellisesti valmistettu teräksestä eikä kullasta. Teräs on peräisin Ottomaanivaltakunnan armeijan kanuunasta, jonka romanialaiset joukot onnistuivat kaappaamaan Romanian itsenäisyyssodan aikana Plevnan taistelussa 1877. Kaapattu tykki oli saksalaisesta Kruppin valmistama ja aikansa laadukkaimpiin kuulunut. Materiaalivalinnan kerrotaan tulleen suoraan Romanian ensimmäiseltä kuninkaalta Kaarle I:ltä, joka halusi korostaa itsensä sijaan koko Romanian historiaa ja itsenäisyyssotaa. Kruunun suunnittelijoihin kuuluvat mm. filologi Bogdan Petriceicu Hasdeu, historioitsija Alexandru Odobescu ja taidemaalari Theodor Aman..
Kaarle ei kuitenkaan käyttänyt kruunua omissa kruunajaisissaan korostaakseen itsenäisyyden vuoksi tehtyjä uhrauksia. Kruunu oli kuitenkin esillä kruunajaisissa. Kaarlen seuraaja, Ferdinand I oli ensimmäinen Romanian kuningas, joka käytti kruunua kruunajaisissaan vuonna 1922..
Romanian kruunun ritarikunta perustettiin kruunun kunniaksi ja teräskruunu oli myös ritarikunnan mitalien kuva-aihe vuoteen 1932 saakka.
Kruunu nykyään

Heinäkuussa 2016 Romanian presidentti Klaus Johannis vahvisti lakimuutoksen, jolla kruunu lisättiin Romanian vaakunaan. Tarkoituksena oli muistaa Romanian kuningaskunnan, johon nykyinen Moldovan tasavalta kuului (romaniaksi ns. Marea Unire), perustamista, josta tuli vuonna 2018 kuluneeksi 100 vuotta. Vuodesta 2018 kruunullinen vaakuna on ollut pakollinen kaikissa virallisissa yhteyksissä.. Aloite kruunun lisäämisestä vaakunaan tuli kansallisliberaalisen, sosiaalidemokraattisen ja liberaalidemokraattisen puolueiden yhteisestä aloitteesta. Parlamentin alahuone äänesti aloitteen puolesta 8. kesäkuuta 2016..
Nykyään Romanian kuningasperheen pää, prinsessa Margareta käyttää virallisesti titteli "Kruunun hoitaja" (romaniaksi Custodele Coroanei), koska monarkiaa Romaniassa ei enää ole. Kruunusta valmistettu kopio on esillä Peleșin linnassa ja sitä käytetään mm. kuningasperheen edustustilaisuuksissa. Viimeksi kopio oli käytössä Mikael I:n hautajaisissa. Syynä kopion käyttöön oli se, että Romanian laki kieltää alkuperäisen kruunun, joka lasketaan kansallisaarteeksi, lainaamisen..
Galleria

Kruunu heraldisena symbolina
Romanian vaakuna
Kruunu kuvattuna Romanian kuningashuoneen vaakunassa
Kruunu Romanian viimeisen kuninkaan, Mikael I:n hautajaissaattueessa vuonna 2017.
Kruunu näytillä Peleșin linnassa.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Romanian teräskruunu Wikimedia Commonsissa
Pat Roberts

Pat Roberts
Charles Patrick ”Pat” Roberts (s. 20. huhtikuuta 1936 Topeka) on yhdysvaltalainen republikaanipoliitikko ja entinen senaattori Kansasista. Ennen aloittamistaan senaatissa 3. tammikuuta 1997 hän oli istunut Yhdysvaltain edustajainhuoneessa vuodesta 1981.
Paradise kiss

Paradise kiss on japanilainen Manga sarja, jonka on kirjoittanut ja kuvittanut Ai Yazawa. Se esiintyi aluksi Shodensha muoti lehdessä (Zipper) ja myöhemmin julkaistiin erillisenä mangana. Sarjasta on myös tehty 12 jaksoa kestänyt Anime ja life-action elokuva.
Juoni

Juoni seuraa sarjan pää henkilöä nimeltään Yukari Hayasaka (早坂紫, Hayasaka Yukari) lempinimeltään "Caroline". Yukari on itsepäinen 18 vuotias tyttö käymässä lukion viimeistä vuotta. Hän on opiskelemassa yliöpiston pääsykokeisiin kunnes tapaa Georgen ja ryhtyy tälle malliksi.
Orewayn rautatieasema

Orewayn rautatieasema on rautatieliikennepaikka Newfoundland ja Labradorin provinssissa Kanadassa. Se sijaitsee Quebec North Shore and Labrador Railwayn omistaman Sept-Îlesin ja Labrador Cityn välisellä rataosalla 300 kilometriä Sept-Îlesistä pohjoiseen.
Liikennepaikka avattiin liikenteelle 1952, kun rautatie Sept-Îlesistä Scheffervilleen valmistui. Tuolloin Oreway sijaitsi rautatien puolessavälissä, ja sinne rakennettiin suurikokoinen harkkotiilinen hotelli junamiehistöjen lepopaikaksi. Hotelli suljettiin myöhemmin ja korvattiin parakkityylisellä majoituksella.
Liikennepaikalla on yksi pitkä sivuraide junien kohtaamisia varten, ja sen lisäksi kaksi kuormausraidetta sekä kolmioraide. Liikennepaikalla oli myös pieni korjauspaja kiireellistä korjaamista vaativia rautatiekaluston vikoja varten.
Sept-Îlesin ja Scheffervillen välillä liikennöivä henkilöjuna Tshiuetin pysähtyy asemalla tarvittaessa.
Parnassolaiset

Parnassolaiset (ransk. Les Parnassiens) oli ranskalainen runoilijaryhmä, johon kuuluivat muun muassa Théodore de Banville, Leconte de Lisle, Eugène Manuel, François Coppée ja Sully Prudhomme. Koulukunta korosti objektiivisuutta ja muotoa ja poikkesi siinä romantikoista. Parnassolaisten ohjelmanjulistus oli "taidetta taiteen vuoksi" eli taiteen tulee palvella vain esteettisiä päämääriä.
Tähän niin sanottuun koulukuntaan kuului joukko nuorempia runoilijoita, jotka 1866 liittyivät yhteen estääkseen ranskalaista runoutta rappeutumasta ja kehittääkseen sen muodon suhteen taiteellisesti mahdollisimman täydelliseksi. Uudistajat saivat puolelleen sellaisia merkittäviä vanhempia runoilijoita kuin Leconte de Lisle (1818–1894) ja Théodore de Banville (1823–1891). Ryhmän äänitorveksi muodostui antologia Le Parnasse contemporain, recueil de vers nouveaux, joka ilmestyi kolmiosaisena sarjana vuosina 1866, 1871 ja 1876. Ryhmän perustajia olivat Catulle Mendès (1841–1909) ja Louis-Xavier de Ricard (1843–1911) yhdessä kirjankustantaja Alphonse Lemerren kanssa. Kolmessa runoantologiassa on edustettuina eritasoisia runoilijoita, merkittävimpinä Sully Prudhomme (1839–1907), José-Maria de Hérédia (1842–1905), François Coppée (1842−1908) ja Paul-Armand Silvestre (1837–1901). He eivät muodostaneet varsinaista koulukuntaa, sillä kukin noudatti omaa ominaislaatuaan.
Ryhmää yhdistävä tekijä oli eräänlaisen "romantisme classiquen" luominen. Pyrittiin toisin sanoen yhdistämään romantiikan kautta saavutettu vapaus aihevalinnan ja runomuotojen suhteen klassiseen kiinteyteen, eikä kyse ollut pelkästään siitä, miten runoaines objektiivisesti esitetään, vaan myös kielen muodollisesta käsittelystä. Romantiikan voi siten sanoa tyhjentyneen tähän vanhoillisesti sävyttyneeseen uudistusliikkeeseen, mutta pian ilmeni, ettei se sittenkään vastannut myöhemmän sukupolven runollisia vaatimuksia.
Parnaíba

| Parnaíba |
| --- | --- |
 Joki Piauín puolelta
Alkulähde:  Chapada das Mangabeiras
Laskupaikka:  Atlantti
Maat:   Brasilia
Pituus:  1 700 km
Parnaíba on joki Koillis-Brasiliassa, Piauín ja Maranhãon osavaltioiden rajalla. Sen lähteet ovat Serra da Tabatingalla mistä se virtaa koilliseen 1 700 kilometriä ennen kuin laskee Atlantin valtamereen.
Joen keski- ja yläjuoksulla on monia vesiputouksia, mutta sillä voi liikkua matalan syväyksen aluksilla mereltä Rio Canindén yhtymäkohtaan asti. Tärkeitä jokisatamia ovat Piauín suuret kaupungit Teresina, Floriano ja Parnaíba.
Joen 2 700 neliökilometrin laajuinen suistoalue on saarten, laguunien ja hiekkadyynien muodostama sokkelo, jossa kasvaa mangrovemetsiä. Siellä elää lintuja, käärmeitä, iguaaneja, apinoita ja kaimaaneja. Yli puolet suistosta kuuluu Maranhãoon, mutta matkailijat kulkevat yleensä Piauín puolelta.