stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Pavlo Petrenko

| Pavlo Petrenko |
| --- | --- |

Ukrainan oikeusministeri
 27. helmikuuta 2014 – 29. elokuuta 2019  
Edeltäjä:  Olena Lukaš
Seuraaja:  Denys Maljuska
Kansanedustaja
 2012–2014  
Ryhmä/puolue:  Batkivštšyna
Henkilötiedot
Syntynyt: 17. heinäkuuta 1979 (ikä 45) Tšernivtsi, Ukrainan SNT
Kansalaisuus:  Ukraina
Tiedot
Puolue:  Kansanrintama
Muut puolueet:  Batkivštšyna
Pavlo Dmytrovytš Petrenko (ukr. Павло Дмитрович Петренко; s. 17. heinäkuuta 1979) on ukrainalainen poliitikko, joka edustaa Kansanrintama-puoluetta. Hänet valittiin Jatsenjukin väliaikaishallituksen oikeusministeriksi Ukrainan vallankumouksen päätteeksi 27. helmikuuta 2014.
Petrenko syntyi Tšernivtsissä. Vuonna 2001 hän valmistui Tšernivtsin yliopiston oikeustieteen laitokselta ja vuonna 2004 Ukrainan ulkomaankauppa-akatemiasta. Vuonna 2014 hän väitteli oikeustieteen kandidaatiksi. Ennen poliittista uraansa hän työskenteli lakimiehenä. Vuonna 2010 hänet valittiin Kiovan alueen aluevaltuustoon. Vuoden 2012 parlamenttivaaleissa hänet valittiin Ukrainan parlamenttiin Verh’ovna Radaan Batkivštšynan listan 52. ehdokkaana. Vaalien jälkeen hänet valittiin oikeusasiainvaliokunnan sihteeriksi. Vuonna 2013 hänet valittiin yhdeksi Batkivštšynan varajohtajista. Helmikuussa 2014 hänet nimitettiin oikeusministeriksi. Saman vuoden parlamenttivaaleissa hänet valittiin Verh’ovna Radaan kansanrintaman listan 11. ehdokkaana. Petrenko jatkoi oikeusministerinä Volodymyr Hroismanin hallituksessa, minkä myötä hän erosi parlamentista. Vuoden 2019 parlamenttivaaleissa hän pyrki Verh’ovna Radaan Hroismanin ukrainalainen strategia -puolueen listalta, muttei tullut valituksi.
Peristéri

Peristéri (kreik. Περιστέρι; kath.kreik. Περιστέριον, Peristérion) voi viitata seuraaviin paikkoihin Kreikassa:
Peristéri, kaupunki ja kunta Länsi-Ateenan alueyksikössä Attikan alueella
Peristérin metroasema, Ateenan metron asema Peristérin kaupungissa
Peristéri, saari Singitikóslahdessa Keski-Makedonian alueella
Lákmos eli Peristéri, vuori Píndos-vuoristossa Epeiroksen ja Thessalian alueiden rajalla
| --- | --- |
: Tämä on täsmennyssivu, joka luettelee monimerkityksisen käsitteen eri merkitykset tai useita eri henkilöitä. Artikkelisivuja, joiden nimessä tai tekstissä lukee ”Peristéri”, voi hakea sivunnimihaulla, laajalla sivunnimihaulla tai tekstihaulla.
Skepticism

| Skepticism |
| --- | --- |

Tiedot
Toiminnassa:  1991–
Tyylilaji:  doom metal, funeral doom
Kotipaikka:  Riihimäki, Suomi
Laulukieli:  englanti
Jäsenet:  Matti Tilaeus, laulu   Jani Kekarainen, kitara   Lasse Pelkonen, rummut   Eero Pöyry, kosketinsoitin  
Levy-yhtiö:  Red Stream, 1995–  
Aiheesta muualla
skepticism.fi
Infobox OKNimi-testi OK: 
Skepticism on suomalainen erittäin hidasta funeral doomia, yhtä doom metallin alagenreistä soittava yhtye. Yhtye on perustettu 1991.
Kokoonpano

Matti Tilaeus – laulu
Jani Kekarainen – kitara
Eero Pöyry – koskettimet
Lasse Pelkonen – rummut
Diskografia > Albumit

Stormcrowfleet (1995,  Red Stream)
Lead and Aether (1998,  Red Stream)
Farmakon (2003,  Red Stream)
Alloy (2008,  Red Stream)
Ordeal (2015,  Svart Records)
Companion (2021,  Svart Records)
Diskografia > EP:t

Ethere (1997,  Red Stream)
Aes (1999,  Red Stream)
The Process of Farmakon (2002,  Red Stream)
Diskografia > Demot

Aeothe Kaear (1993)
Diskografia > Singlet

Towards My End (1992)
Calla (2021)
Swan and the Raven (2021)
Aiheesta muualla

Skepticism yhtyeen viralliset kotisivut
Skepticism Meteli.netissä
Peace & Love

Peace & Love on ruotsalainen kulttuuritapahtuma, jota on järjestetty Borlängessä vuodesta 1999. Vuonna 2011 lippuja myytiin yli 50 000 kappaletta, ja tapahtuma on Ruotsin vuoden suurin.
Historia

Ensimmäiset Peace & Love -juhlat järjestettiin 1999. Vuosien mittaan juhlat ovat kasvaneet. 2007 perustettiin Peace & Love AB -yhtiö. Vuonna 2008 Peace & Love -juhlat ja Hultsfred-juhlat olivat Borlängessä, ja vierailijoita oli 25 000 kappaletta.
Sanoma

Peace & Loven pysyvä sanoma on moninkertainen yhteisyys ja ymmärrys. Sanoma tulee esille joka vuosi uutena teemana. Teemoja ovat olleet:
2004 - Vapaa sanoma
2005 - Ympäristö
2006 - Demokratia
2007 - Vallankumous
2008 - Herätys
2009 - Intohimo
2010 - Vapaus
Festivaalien kasvu

Kun festivaalit järjestettiin ensimmäistä kertaa vuonna 1999, ne pidettiin Bolanchen kapakassa Borlängen keskustassa. Seuraavana vuonna ne siirrettiin nuorison disko Cosmoziin, mutta sijoitettiin osittain myös Folkets Parkiin. Vuonna 2001 juhlat saivat nykyisen muotonsa: ne siirrettiin Borlängen keskustaan ja kävijöitä oli sinä vuonna 3000. Seuraavana vuonna vierailijoita oli 8000. Vuosien 2004-2005 aikana juhlan kävijämäärä kasvoi 10 000:een päivässä. Seuraavana vuonna myytiin 15 000 lippua joka päivä. Myytyjen lippujen määrä oli 2007 Peace & Love -juhlilla noin 20 000 kappaletta.
Aiheesta muualla

Peace & Love (ruotsiksi) (englanniksi)
Peace & Love Myspacessa (englanniksi)
Paul Hazoumé

Paul Hazoumé (15. huhtikuuta 1890 Porto-Novo, Ranskan Dahomey – 18. huhtikuuta 1980 Cotonou, Beninin kansantasavalta) oli beniniläinen kirjailija, opettaja, kansatieteilijä ja poliitikko.
Elämä ja tuotanto

Paul Hazoumé oli syntyisin Porto Novon kuningaskunnan aatelistosta. Hänen isänsä Alamavo Hazoumé oli kuningas Toffan pääneuvonantaja Porto-Novossa. Hän menestyi koulussa hyvin, ja etnografi, lähetyssaarnaaja Francis Aupiais auttoi häntä pääsemään Dakariin William Pontyn normaalikouluun, jota pidettiin aikansa parhaimpana Länsi-Afrikassa.
Palattuaan Dahomeyhin Hazoumé ryhtyi opettamaan Ouidahissa ja eteni siellä kouluhallinnon johtajaksi. Vuonna 1917 hänet nimitettiin vastaavaan virkaan Abomeyssa. Hänelle myönnettiin Ranskan kansalaisuus vuonna 1919, mikä oli harvinainen saavutus afrikkalaiselle ennen toista maailmansotaa.
Vuonna 1931 hän edusti Dahomeyta Kansainvälisessä siirtomaiden näyttelyssä sekä myös Kansainvälisessä siirtomaiden välisessä ja alkuperäiskansojen kongressissa. Palattuaan hän työskenteli Cotonoun kouluhallinnossa.
Hazoumé alkoi kirjoittaa historiallisten teosten sarjaa ollessaan Ouidahissa ja Abomeyssä, ja hän julkaisi artikkeleita Ouidahin historiallisesta dynastiasta arvovaltaisissa Ranskan Länsi-Afrikan julkaisuissa. Ranskan kenraalikuvernööri palkitsi hänen etnograafisen kirjoituksensa La pacte de sang du Dahomey (1937).
Hazoumé julkaisi historiallisen romaanin Doguicimi vuonna 1938. Sitä pidetään ensimmäisenä beniniläisenä romaanina. Hän selostaa romaanissa Dahomeyn kuningaskunnan inhimillisiä uhrauksia ja sen julmuutta sekä osoittaa, miten Atlantin orjakauppa ja kilpailu muiden kuningaskuntien kanssa vaikuttivat Dahomeyn kuningaskuntaan. Hazoumélle myönnettiin romaanista kaksi palkintoa, ja Ranskan hallitus tarjosi hänelle työpaikan Pariisin Musée de l’Hommessa, jossa hän toimi vuodesta 1937 toisen maailmansodan syttymiseen asti.
Sodan loppuvaiheessa hänestä tuli arvostetun lehden Présence Africainen toimittaja. Négritude-liikkeen muiden kirjailijoiden tavoin hän piti itseään afrikkalaisena humanistina. Hän osallistui Mustien kirjailijoiden ja taiteilijoiden ensimmäiseen kansainväliseen konferenssiin Pariisissa vuonna 1956.
Toisen maailmansodan jälkeisinä vuosina Hazoumé osallistui paikalliseen politiikkaan, jolloin hänestä tuli Cotonoun vaalilautakunnan sihteeri. Hän oli Dahomeyn Progressiivisen Unionin (UPD), nykyisen Beninin suuren poliittisen puolueen perustajia. Hän toimi Ranskan unionin jäsenenä vuodesta 1947, kunnes se hajotettiin vuonna 1958. Hän oli sen kulttuurikomission ja ulkomaisten kulttuurien komission varapuheenjohtajana. Hazoumé oli Alueellisen kokouksen varaedustaja 1952–1957. Hänestä tuli yhdistyksen Association des Anciens du Dahomeyn puheenjohtaja vuonna 1964.
Itsenäistymisen jälkeen monet afrikkalaiset kirjailijat ja kriitikot Dahomeyn tasavallassa pitivät Hazouméa liian läheisesti liittyneenä Ranskan kolonialismiin ja kielsivät hänen teoksensa.
Hazoumé pyrki presidentiksi kiistanalaisissa vaaleissa toukokuussa 1968, mutta sai äänistä vain 11 091 ääntä eli 3,9 prosenttia, mikä johtui vahvasta regionalismista. Paul Hazoumé kuoli 90-vuotiaana 18. huhtikuuta 1980.
Julkaisuja

Le Pacte de sang au Dahomey, Paris, Institut d’Ethnologie, 1937 (ranskaksi)
Doguicimi , préface de Georges Hardy, Larose, 1938 (Doguicimi de Paul Hazoumé , essais rassemblés et présentés par Robert Mane et Adrien Huannou, L’Harmattan, 1987 2-85802-957-1(ranskaksi)
Doguicimi, The First Dahomean Novel (1937), 1990, Three Continents Pess (käänn. ranskasta Richard Bjornson) (englanniksi)
Kirjallisuutta

Mohamadou Kane, Roman africain et tradition, Les Nouvelles Editions Africaines, Dakar 1982 (ranskaksi)
Jean-Louis Jouberta, Littératures francophones d’Afrique de l’Ouest, Paris, Nathan, 1994 (ranskaksi)
Aiheesta muualla

Doguicimi(ranskaksi)
Paul Hazoumé, patriarche de la littérature négro-africaine d'expression française(ranskaksi)
Peace Cup

Peace Cup on Etelä-Koreassa pelattava jalkapallon seurajoukkueiden harjoitusturnaus. Vuonna 2009 se järjestettiin neljännen kerran. Aiemmat vuodet ovat olleet 2003, 2005 ja 2007. Turnaus pelattiin kolmella ensimmäisellä kerralla kahdessa lohkossa, joissa kummassakin on neljä joukkuetta. Vuonna 2009 lohkoja oli 4 ja joukkueita 12. 2007 turnauksen voitti ranskalainen Lyon, joka kukisti finaalissa Boltonin. Boltonin maalivahtina toimi turnauksessa suomalainen Jussi Jääskeläinen.
Lohkojaot

2003
Lohko A
Beşiktaş JK
Seongnam Ilhwa Chunma
Kaizer Chiefs
Olympique Lyonnais
Group B
TSV 1860 München
Club Nacional de Football
Los Angeles Galaxy
PSV Eindhoven
2005
Lohko A
Seongnam Ilhwa Chunma
Olympique Lyonnais
Once Caldas
PSV Eindhoven
Lohko B
Club Atlético Boca Juniors
Real Sociedad
Sundowns
Tottenham Hotspur FC
2007
Lohko A
Bolton Wanderers FC
Chivas de Guadalajara
Seongnam Ilhwa Chunma
Racing de Santander
Lohko B
Reading FC
Olympique Lyonnais
Club Atlético River Plate
Shimizu S-Pulse
Finaalit

| Vuosi | Mestari | Tulos | Häviäjä |
| --- | --- | --- | --- |
| 2003 |  PSV Eindhoven | 1–0  |  Olympique Lyonnais |
| 2005 |  Tottenham Hotspur | 3–1  |  Olympique Lyonnais |
| 2007 |  Olympique Lyonnais | 1–0  |  Bolton Wanderers |
| 2009 |  Aston Villa | 0–0 (4–3 rp.)  |  Juventus |
Aiheesta muualla

Peace Cupin kotisivut (Arkistoitu – Internet Archive)
Patrik Wahlsten

Patrik Wahlsten  (s. 11. syyskuuta 1996 Vaasa) on suomalainen pesäpalloilija, joka edustaa Superpesiksessä pelaavaa Kouvolan Pallonlyöjiä. Aiemmin urallaan hän on edustanut Superpesiksessä myös Joensuun Mailaa, Koskenkorvan Urheilijoita ja Sotkamon Jymyä. Lokakuussa 2020 Wahlsten siirtyi 2+1-vuotisella sopimuksella Joensuun Mailaan. Wahlsten on pelipaikaltaan lyöjäjokeri. Hänen kasvattajaseuransa on Vaasan Maila, jonka edustusjoukkueessa Suomensarjassa hän on pelannut. Lisäksi hän pelasi Ykköspesiksessä Vähänkyrön, Haapajärven ja Muhoksen joukkueissa ennen siirtymistään kaudeksi 2018 Koskenkorvan joukkueeseen.
28.7.2018 mennessä pelaamissaan 25 Superpesiksen runkosarjaottelussa Wahlsten on lyönyt neljä kunnaria ja 70 tavallista juoksua, tuonut yhdeksän juoksua ja kerännyt 105 kärkilyöntiä.
Palkinnot

3 Itä-Länsi -ottelua: 2021, 2023, 2024
Superpesiksen kuukauden pelaaja: heinäkuu 2020
Sopimuspohjainen ohjelmointi

Sopimuspohjainen ohjelmointi on tietokoneohjelmistojen suunnittelutapa. Sen mukaan ohjelmistosuunnittelijoiden tulisi määritellä muodolliset, täsmälliset ja tarkastettavat rajapintamääritykset ohjelmistokomponenteille. Nämä määritykset laajentavat tavallisten abstraktien tietotyyppien määritelmää alkuehdoilla, loppuehdoilla ja invarianteilla. Näitä määrityksiä kutsutaan sopimuksiksi  konseptin käyttämän liike-elämän sopimusten ehtojen ja velvollisuuksien metaforan mukaan.
Historia

Termin otti ensimmäisenä käyttään Bertrand Meyer suunnittelemansa Eiffel-ohjelmointikielen yhteydessä ja kuvailtiin ensimmäisenä useissa artikkeleissa alkaen vuodesta 1986 ja kahdessa peräkkäisessä versiossa (1988, 1997) kirjastaan Object-Oriented Software Construction. Eiffel Software haki menetelmän englanninkieliselle nimelle ”Design by Contract” tavaramerkkisuojaa joulukuussa 2003, ja se myönnettiin joulukuussa 2004. Tavaramerkin nykyinen omistaja on Eiffel Software.
Kuvaus

Keskeinen idea sopimuspohjaisessa ohjelmoinnissa on se, kuinka ohjelmistojärjestelmän osaset työskentelevät yhdessä yhteisten ”velvoitteiden” ja ”hyötyjen” pohjalta. Metafora tulee liike-elämästä, jossa asiakas ja toimittaja sopivat sopimuksesta joka esimerkiksi määrittää, että:
Toimittajan tulee tarjota tietty tuote (velvoite) ja voi olettaa että asiakas on maksanut maksun (hyöty).
Asiakkaan tulee maksaa maksu (velvoite) ja saa tuotteen (hyöty).
Molempien osapuolten tulee täyttää tiettyjä velvoitteita, kuten lait ja asetukset, jotka pätevät kaikkiin sopimuksiin.
Vastaavasti, jos olio-ohjelmoinnin luokassa oleva rutiini tarjoaa tiettyä toiminnallisuutta, se voi:
Olettaa tietyn tilan olevan voimassa missä tahansa asiakasmoduulissa joka kutsuu sitä: Rutiinin alkuehto – velvoite asiakkaalle, ja hyöty toimittajalle (rutiini itsessään), koska se vapauttaa rutiinin käsittelemästä alkuehdon ulkopuolisia tapauksia.
Takaa tietyn ominaisuuden lopussa: Rutiinin loppuehto – velvoite toimittajalle, ja luonnollisesti hyöty (rutiinin kutsumisen päähyöty) asiakkaalle.
Pitää yllä tietty ominaisuus, joka oletetaan alussa ja taataan lopussa: Luokan invariantti.
Sopimus on näiden velvoitteiden ja hyötyjen muodollistamista (formalisointia). Sopimuspohjaisen ohjelmoinnin voi tiivistää seuraaviin ”kolmeen kysymykseen”,joita suunnittelijan tulee jatkuvasti kysyä:
Mitä se odottaa?
Mitä se takaa?
Mitä se ylläpitää?
Monissa kielissä on mahdollisuus tehdä tällaisia vakuutuksia. Sopimuspohjainen ohjelmointi kuitenkin pitää näitä sopimuksia niin elintärkeinä ohjelmiston oikeellisuudelle että niiden tulisi olla osa suunnitteluprosessia. Käytännössä sopimuspohjainen ohjelmointi kehottaa kirjoittamaan nämä vakuutukset ensin.
Sopimuksen merkintä ulottuu metodi/proseduuri-tasolle asti; jokaisen metodin sopimus sisältää normaalisti seuraavat tiedot:
Hyväksyttävät ja ei-hyväksyttävät syöttöarvot tai tyypit, ja niiden tarkoitus,
Palautusarvot tai tyypit, ja niiden tarkoitus,
Niiden virhe- ja poikkeustilanteiden arvot ja tyypit, joita voi ilmetä, ja niiden tarkoitus,
Sivuvaikutukset,
Alkuehdot,
Loppuehdot,
Invariantit,
(Harvemmin) Suorituskykylupaukset, esim. käytetystä ajasta tai tilasta
Suhde ohjelmistojen testaukseen

Yksikkötestaus testaa moduulia eristyksessä tarkastaakseen, että se toteuttaa sopimuksensa olettaen, että alihankkijat toteuttavat omansa. Integraatiotestaus tarkastaa että eri moduulit toimivat oikein yhdessä.
Kielituki > Kielet, joissa natiivi tuki

Kieliä, jotka toteuttavat useimmat sopimuspohjaisen ohjelmoinnin ominaisuuksista, ovat esimerkiksi:
Cobra
D
Eiffel
Fortress
Lisaac
Nice
Oxygene (ent. Chrome)
Sather
Spec#
Kielituki > Kielet, joissa kolmannen osapuolen tuki

Monia kirjastoja, esikääntäjiä ja muita työkaluja on kehitetty olemassaoleville ohjelmointikielille ilman natiivia sopimuspohjaisen ohjelmoinnin tukea.
Kielituki > Yleisiä työkaluja

Perfect Developer voi, Perfect-määrityskielen kautta, varmistaa sopimuksia staattisella koodianalyysillä ja generoida ohjelmia kielillä kuten C++ ja Java.
Kirjallisuutta

Mitchell, Richard & McKim, Jim: Design by Contract: by example, Addison-Wesley, 2002
A wikibook describing DBC closely to the original model.
Aiheesta muualla

An introduction to Design by Contract(TM)
Original IEEE Computer article
Isaac / Lisaac Project home
dlib C++ Library
Java Programming by Contract Class Utility (Arkistoitu – Internet Archive)
C2 Wiki: Design by Contract
Damian Conway's Class::Contract Perl module from CPAN
Raphael Manfredi's Carp::Datum Perl module from CPAN
GNU Nana
Digital Mars Contract Programming (DBC)
Class Contracts in Delphi Prism (Arkistoitu – Internet Archive)
Pekka Hietala

Pekka Hietala (24. kesäkuuta 1904 Joensuu – 5. maaliskuuta 1995 Joensuu) oli suomalainen kauppias ja liikennöintialan yrittäjä ja yritysjohtaja, joka sai liikenneneuvoksen arvonimen.
Hietalan vanhemmat olivat maanviljelijä Pekka Hietala ja Anna Mutanen ja puoliso 1932–1986 Elvi Johanna Nevalainen. Hietala kävi kauppakoulun Joensuussa ja toimi myymäläapulaisena sekä matkarahastajana. Hän perusti veljensä Ari Hietalan kanssa vuonna 1928 linja-autoliikkeen ja ryhtyi ajamaan Joensuu–Polvijärvi–Perttilahti-reittiä sekä Joensuun keskustan ja Utran yhdysliikennettä. Seuraavana vuonna veljekset sopivat yhdysliikenteestä myös laivayhtiön kanssa Kuopion ja Joensuun välillä. Vuonna 1930 Pekka Hietala perusti Joensuuhun myös talouskaupan ja myöhemmin sille sivuliikkeet Kontiolahdelle ja Polvijärvelle. Näistä hän luopui vuonna 1941. Veljesten linja-autoliiketoiminta siirrettiin vuonna 1936 uuteen Savo-Karjalan Linja -yhtiöön, josta muodostui sittemmin Pohjois-Karjalan merkittävimpiä alallaan, vaikkakin Ari Hietala erosi siitä jo vuonna 1947. Eläkkeelle yrityksen toimitusjohtajan tehtävästä vuonna 1979 jäänyt Pekka Hietala sai liikenneneuvoksen arvonimen vuonna 1977, ensimmäisenä pohjoiskarjalaisena henkilönä.
Pekka Heusala

Pekka Juhani Heusala (s. 15. joulukuuta 1946 Helsinki) on suomalainen diplomi-insinööri ja eläköitynyt yritysjohtaja, joka on saanut teollisuusneuvoksen arvonimen.
Heusala syntyi teollisuusneuvos Matti Hjalmar Heusalan ja Katri Kyllikki Laaksosen perheeseen. Hän avioitui 1979 Anneli Helena Juurikan kanssa. Heusala tuli ylioppilaaksi Arkadian yhteislyseosta 1965 ja valmistui diplomi-insinööriksi Teknillisestä korkeakoulusta 1973. Hän oli VTT:n tutkimusharjoittelija 1972–1973, Helsingin kaupunginkanslian suunnitteluinsinööri 1973–1975, Oy Skanroof Ab:n tuotantopäällikkö 1975–1976, Tapiolan Lämpö Oy:n toimitusjohtaja 1976–1980, A-Elementti Oy Rakennusmiehen tekninen johtaja 1980–1982 ja Icopal Oy:n toimitusjohtaja 1982–2005 Raymond Sellin jälkeen. Rakennusteollisuus RT ry:n selvitysmies Heusala oli 2005–2006 ja vt. toimitusjohtaja 2006–2007. Hänellä on myös ollut lukuisia liike-elämän, teollisuuden ja muita asiantuntija- ja luottamustehtäviä. Heusala sai teollisuusneuvoksen arvonimen 1999.
Paroimiakos

Paroimiakos (m.kreik. παροιμιακός, lat. paroemiacus) eli anapestinen katalektinen dimetri on antiikin kreikkalaisesta metriikasta peräisin oleva runomitta, jossa dimetrisäkeet koostuvat kahdesta anapestisestä metronista. Säe on katalektinen eli lopusta vajaa, mikä erottaa sen anapestisestä dimetristä. Paroimiakos esiintyy usein pidemmän anapestijakson lopussa.
Kaava

Runomitan säkeen peruskaava on ( = lyhyt tavu,  = pitkä tavu,  = anceps eli lyhyt tai pitkä tavu):
Esimerkki

Muinaiskreikkalainen sanonta:
Paulo Futre

Paulo Jorge dos Santos Futre (28. helmikuuta 1966 Montijo Portugali) on pelaajauransa jo lopettanut portugalilainen jalkapalloilija. Pelipaikaltaan hän oli laitahyökkääjä.
Seurajoukkueura

Uransa aikana hän pelasi Sporting Clube de Portugalin (21 ottelua, 3 maalia), FC Porton (81 ottelua, 25 maalia), Atlético Madridin (173 ottelua, 38 maalia), SL Benfican (11 ottelua, 3 maalia), Olympique de Marseillen (8 ottelua, 2 maalia), AC Reggiana 1919:n (13 ottelua, 5 maalia), AC Milanin (1 ottelu), West Ham United FC:n (9 ottelua), ja Yokohama Flügelsin (13 ottelua, 3 maalia) riveissä.
Maajoukkueura

Portugalin jalkapallomaajoukkueessa Futre pelasi 41 ottelua vuosina 1983–1995 ja viimeisteli niissä kuusi maalia. Hän oli mukana myös Portugalin joukkueessa vuoden 1986 MM-kilpailuissa.
Käännös suomeksi
Perkeros

| Perkeros |
| --- | --- |

Kirjailija:  JP Ahonen ja KP Alare
Kieli:  suomi
Genre:  sarjakuvaromaani
Kustantaja:  WSOY
Julkaistu:  2013
Ulkoasu:  sidottu
Sivumäärä:  185
ISBN:  978-951-0-39489-2
Löydä lisää kirjojaKirjallisuuden teemasivulta
Perkeros on JP Ahosen piirtämä ja Ahosen yhdessä KP Alaren kanssa käsikirjoittama sarjakuvaromaani, jonka julkaisi WSOY vuonna 2013.
Aiheesta muualla

Teos kustantajan sivuilla (Arkistoitu – Internet Archive).
Kai Nevala: Voi, Perkeros! (Arkistoitu – Internet Archive) Kaleva.fi 17.12.2013.
Juha Sihto: JP Ahonen ja KP Alare: Perkeros (Arkistoitu – Internet Archive) Aamulehti 9.9.2013
Ville Hänninen: Perkeros (Arkistoitu – Internet Archive). Kirjastolehti 28.10.2013.
Matti Komulainen: Nuottiripulia ja lempiplekuja. Turun sanomat 3.11.2013.
Ismo Karo: Perkeros. Imperiumi.net 6.1.2014.
Pelisterin kansallispuisto

| --- | --- |
Sijainti:  Pohjois-Makedonia 
Pinta-ala:  171,5 km2 
| --- | --- |
Nimi alkuperäiskielellä:  Национален парк Пелистер 
Tyyppi:  Kansallispuisto 
Perustettu:  30. marraskuuta 1948 
muokkaa - muokkaa wikitekstiä - muokkaa Wikidataa
Pelisterin kansallispuisto on Pohjois-Makedoniassa sijaitseva kansallispuisto. Puiston alueella on kaksi vuoristojärveä, Golemo Ezero ja Malo Ezero. Alueella on monenlaisia luontopolkuja, joista osa on lapsille sopivia ja joidenkin polkujen varrella on historiallisesti merkittäviä nähtävyyksiä. Puiston alueella on myös laskettelurinne. Alueella on myös vuoriniittyjä ja lähteitä. Puiston puulajeihin kuuluu makedonianmänty. Alueella elää karhuja, villisikoja, metsäkauriita, kaniineja, pikkumetsähiiriä, gemssejä, isokauriita ja susia. Puiston alueella esiintyviä lintuja ovat pyy, pöllö ja alppivaris. Alueen järvissä esiintyy taimenen sukuinen laji Salmo pelargonicus, joka on äärimmäisen uhanalainen.
Sidney Poitier

| Sidney Poitier |
| --- | --- |
 Poitier vuonna 1968.
Henkilötiedot
Syntynyt: 20. helmikuuta 1927 Miami, Florida, Yhdysvallat
Kuollut: 6. tammikuuta 2022 (94 vuotta) Los Angeles, Kalifornia, Yhdysvallat
Näyttelijä
Aktiivisena:  1946–2009
Merkittävät roolit:  Virgil Tibbs Yön kuumuudessa (1967)  John Prentice Arvaa kuka tulee päivälliselle (1967).
Palkinnot
 Bafta 1958 Oscar 1963 
Aiheesta muualla
IMDb 
Elonet
AllMovie
Sidney Poitier ['pwɑːtjeɪ] (20. helmikuuta 1927 Miami, Florida – 6. tammikuuta 2022 Los Angeles, Kalifornia) oli yhdysvaltalais-bahamalainen näyttelijä, elokuvaohjaaja ja diplomaatti. Hän syntyi Miamissa, mutta kasvoi Bahamalla. Poitier voitti ensimmäisenä afroamerikkalaisena parhaan miespääosan Oscarin roolistaan elokuvassa Kedon kukkaset (Lilies of the Field, 1963). Hänen kuuluisimmat elokuvansa ovat Yön kuumuudessa (1967) ja Arvaa kuka tulee päivälliselle (1967). Hän sai kunnia-Oscarin vuonna 2002.
Poitier aloitti 1940-luvulla uransa teatterissa Harlemin American Negro Theateressa. Hän sai pian myös rooleja Broadwayllä ja siirtyi sen jälkeen elokuva-alalle. Poitier oli ensimmäisiä mustia näyttelijöitä, jotka nousivat tähtiluokkaan ja sai nimensä myös elokuvajulisteiden keskeisimmille paikoille. Poitier oli vuonna 1969 perustamassa First Artists -tuotantoyhtiötä ja siirtyi 1970-luvun aikana enemmän ohjaajaksi. Hän palasi vielä 1980- ja 1990-luvuilla myös kameran eteen.
Poitier kirjoitti elokuvauransa jälkeen kaksi omaelämäkerrallista teosta ja yhden romaanin. Bahama nimitti hänet myös Japanin- ja Unescon-suurlähettilääksi.
Varhainen elämä

Sidney Poitier syntyi keskosena Miamissa Floridassa, mutta palasi vanhempiensa kanssa Bahamalle. Sidney oli yhdeksänlapsisen perheen nuorin. Perhe asui Cat Islandilla, missä Evelyn ja Reggie Poitier pitivät tomaattitilaa. Sidney oli kymmenenvuotias, kun tila kaatui ja perhe muutti Cat Islandilta Nassauhun.
Sidney Poitier’n isä päätti lähettää poikansa Yhdysvaltoihin, sillä Sidney ajautui nuorena monenlaisiin ongelmiin. Sidney asui ensin jonkn aikaa veljensä luona Miamissa mutta muutti sitten New Yorkiin. Hän työskenteli jonkin aikaa erilaisissa avustavissa töissä, mutta värväytyi sitten toisen maailmansodan aikana Yhdysvaltain armeijaan. Hän valehteli ikänsä ja palveli jonkin aikaa fysioterapiayksikössä. Hän ei viihtynyt siellä ja teeskenteli kärsivänsä psyykkisistä oikeista, minkä ansiosta hänet vapautettiin palveluksesta.