stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Camping Kiviniemi

Camping Kiviniemen vastaanotto.
Camping Kiviniemi on Puulaveden rannalla Kangasniemellä sijaiteva leirintäalue, jonka omistaa Kangasniemen kunta. Kunta on vuokrannut alueen yksityiselle Area sale scurra -osuuskunnalle vuonna 2023. Leirintäalue on perustettu 1985 ja se on alkujaan toiminut leirikeskuksena. Alue on ollut vuokrattuna yksityiselle toimijalle vuodesta 1998 alkaen. Se tunnettiin 2000-luvun puoleen väliin saakka nimellä Kiviniemi Camping ja 2000-luvun puolesta välissä  lähtien nimellä Puulan muikku. Alueen nimi päivitettiin vuonna 2023 muotoon Camping Kiviniemi.
Leirintäalueella on 16 lomamökkiä, kolme huoltorakennusta, vastaaottorakennus ja tunnetuimpana maamerkkinä Etelä-Suomen suurimmasta kotarakennuksesta. Matkailuajoneuvopaikkoja on 48 kappaletta, joista sähköistettyjä 26 kappaletta. Telttapaikkoja alueella on noin 40.
Camping Kiviniemi Kota.
Kotarakennus on kooltaan hieman yli 70 m². Siinä on pöytä- ja istumapaikat noin viidellekymmenelle hengelle. Kodan tulisija on halkaisijaltaan hieman yli 1,5 metriä ja on jo sinällään nähtävyys. Kotaa vuokrataan yksityiskäyttöön ja siellä pidetään runsaasti yhdistys- ja järjestötapahtumia.
Camping Kiviniemi sijaitsee noin 65 km Jyväskylästä ja 54 kilometriä Mikkelistä valtatie 13:n varrella.
Leirintäalueella on kahvila ja minimarket.  Alueella on vierasvenelaituri, uimaranta ja saunoja.
Camping Kiviniemi aittamökit.
Leirintäalue jakautui kahtia vuonna 2005. Finn Zhukovka Oy suunnitteli leirintäalueen viereen hotelli- ja kylpyläkeskuksen. Rakennushankeen piti alkaa alkuvuodesta 2006; hanke ei kuitenkaan toteutunut. Aiheesta laajempi artikkeli Jukka Joutsin aihetta käsittelevässä tekstissä.
Pohjatöitä kuitenkin aloitettiin ja nykyinen Kiviniementie siirtyi kulkemaan leirintäalueen läpi, jakaen leirintäalueen kahtia. Kangasniemen Teboilin nykyisen rekkaparkin kohdalla piti olla hotellin parkkialue. Hankkeen kaaduttua Teboil osti kyseisen parkkialueen rekkaparkiksi.
Antônio Gaspar

Antônio Gaspar (s. 11. marraskuuta 1931 São Paulo) on brasilialainen roomalaiskatolinen piispa. Hänet vihittiin papiksi São Paulon arkkihiippakuntaan 8. heinäkuuta 1962 ja nimitettiin sen vihkipiispaksi sekä Cozylan titulaaripiispaksi 6. joulukuuta 1982. Piispaksi vihkiminen seurasi 6. helmikuuta 1983. Pääkonsekraattorina toimi Paulo Evaristo Arns, jota avustivat José Thurler ja Francisco Manuel Vieira.
Gaspar sai 20. joulukuuta 2000 nimityksen Barretosin piispaksi, jonka virkaan hänet asetettiin 3. maaliskuuta 2001. Hän jäi eläkkeelle 9. tammikuuta 2008.
Chey

| Chey |
| --- | --- |
 Cheyn kirkko
 Chey
 Koordinaatit: 46°18′17″N, 00°02′57″W 
Valtio:  Ranska
Alue:  Uusi-Akvitania
Departementti:  Deux-Sèvres
Arrondissementti:  Niort
Pinta-ala:  
 – Kokonaispinta-ala:  21,6 km²
Väkiluku (2016):  568
 – Väestötiheys:  26,3 as./km²
Postinumero:  79120
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Chey on Ranskan kunta Deux-Sèvresin departementissa Uuden-Akvitanian hallintoalueella. Se sijaitsee Niortin itäpuolella. Kunnan pinta-ala on 21,6 neliökilometriä ja siellä on arviolta 568 asukasta (vuonna 2016).
Cheyn naapurikunnat ovat Chenay, Sepvret, Exoudun, Lezay ja Bougon.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Chey Wikimedia Commonsissa
Avaruusfysiikka

Avaruusfysiikka on avaruuden fysiikan ilmiötä tutkiva fysiikan haara. Tähtitiede tutkii siten osittain samoja kohteita. Suomessa tutkitaan avaruusfysiikkaa muun muassa Ilmatieteen laitoksella, Oulun yliopistossa, Helsingin yliopistossa ja Aalto-yliopistossa. Perinteisesti tutkimuksen pääasiallisena kohteena ovat (lähi-)avaruudessa esiintyvät plasmat ja niiden aiheuttamat ilmiöt kuten revontulet ja avaruussää. Useimmat tutkittavat ilmiöt ovat peräisin auringosta ja sen aktiivisuudesta. Yleisesti tieteenalan ajatellaan alkaneen ja kehittyneen yhdessä ihmisten avaruustoiminnan kanssa, vaikka tosin havaintoja ja epäsuoraa tutkimusta on ollut tätä ennen esimerkiksi auringonpilkuista.
Aiheesta muualla

Ilmatieteen laitoksen avaruusfysiikan ryhmä (Arkistoitu – Internet Archive)
Oulun yliopiston avaruusfysiikan ryhmä
Helsingin yliopiston avaruusfysiikan ryhmä
Aalto-yliopiston avaruusfysiikan ryhmä
Campinas

| Campinas |
| --- | --- |

 lippu:  vaakuna

 Campinas
 Koordinaatit: 22°54′3″S, 47°03′26″W 
Valtio:  Brasilia
Osavaltio:  São Paulo
Väkiluku (2010):  1 080 113
CEP:  13000-000
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Campinas (IPA: kɐ̃ːˈpinɐs) on kunta São Paulon osavaltiossa Brasiliassa. Kunnan asukasluku oli 1 080 113 vuonna 2010. Campinasin metropolialueella on 19 kaupunkia, joissa oli vuonna 2000 yhteensä 2,3 miljoonaa asukasta. Campinas on osavaltion kolmanneksi suurin kaupunki São Paulon (noin 12 300 000) ja Guarulhosin (noin 1 400 000) jälkeen.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Campinas Wikimedia Commonsissa
Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista. 
Alkuperäinen artikkeli: en:Campinas
Käännös suomeksi
Antônio Carlos Magalhães

Antônio Carlos Magalhães
Antônio Carlos Magalhães (4. syyskuuta 1927 – 20. heinäkuuta 2007) oli brasilialainen poliitikko. Hän oli yksi maan tunnetuimmista ja pitkäaikaisimmista poliittisista johtajista. Magalhães toimi Bahian osavaltion kuvernöörinä kolmena kautena ja istui Bahian edustajana Brasilian senaatissa samoin kolmena kautena.
Magalhães syntyi vuonna 1927 Salvadorissa, Bahiassa, ja opiskeli nuorena lääkäriksi. Hän aloitti poliittisen uransa 27-vuotiaana Brasilian silloisen presidentin Juscelino Kubitschekin suojeluksessa ensin kongressin alahuoneessa, josta hän siirtyi vuonna 1964 alkaneen 21-vuotisen sotilasdiktatuurin ajaksi Bahian kuvernööriksi. 1980-luvulla Magalhães toimi maan viestintäministerinä ja myöhemmin oikeistolaisen Liberal Front Party (nyk. Democratas) -puolueen johtajana ja senaatin puheenjohtajana. Vaaliskandaalin johdosta hän joutui eroamaan vuonna 2001, mutta hänet valittiin seuraavissa vaaleissa takaisin senaattiin. Magalhães oli naimisissa, hänellä oli kaksi lasta ja lapsenlapsia; yksi lapsenlapsista, hänen kaimansa Antônio Carlos Magalhães, on myös mukana politiikassa. Magalhães kuoli 79-vuotiaana monielinvaurioon São Paulossa 20. heinäkuuta 2007.
Antto Varilo

Antto Varilo (s. 1965 Helsinki) on suomalainen kitaristi, säveltäjä ja tuottaja.
Ura

Antto Varilo aloitti uransa 1982 Frame-yhtyeessä. Vuonna 1984 Varilo liittyi Hasse Wallin Afro Line -yhtyeeseen, jossa vaikutti vuoteen 1987 saakka. Varilo liittyi Värttinä-yhtyeeseen yhtyeen silloisen basistin Pekka Lehden suosittelemana 1993. Hän vaikutti yhtyeessä kitaristina, säveltäjänä, nuotittajana ja sovittajana vuoteen 2008 saakka. Lisäksi Varilo soitti Värttinässä kanteletta, fado-kitaraa, cumbus tanburia, urkuja, dobroa, sazia, guitalelea ja lauloi. Nykyisin Varilo toimii kitaransoiton ja musiikin opettajana.
Diskografia > Värttinä

Aitara (1994)
Kokko (1996)
Vihma (1998)
Ilmatar (2000)
6.12. (2001)
iki (2003)
Miero (2006)
25 (2007)
Diskografia > Hasse Walli

Hasse Walli, Hassan Bah & Afro Line: Dakar Nights (1984)
Hasse Walli, Hassan Bah & Afro Line: Close to the Line (1987)
Hasse Walli: Kevyet Kengät (2000)
Diskografia > Muut levytykset

Jani Helenius: Novelty Accordion (1992)
Perttu Hietanen: Ahmatova (1989)
Chíoksen hiippakunta

Chíoksen hiippakunta voi viitata seuraaviin:
Chíoksen, Psarán ja Oinoússeen hiippakunta, ortodoksinen hiippakunta
Chíoksen roomalaiskatolinen hiippakunta
| --- | --- |
: Tämä on täsmennyssivu, joka luettelee monimerkityksisen käsitteen eri merkitykset tai useita eri henkilöitä. Artikkelisivuja, joiden nimessä tai tekstissä lukee ”Chíoksen hiippakunta”, voi hakea sivunnimihaulla, laajalla sivunnimihaulla tai tekstihaulla.
Antonov An-70

| Antonov An-70 |
| --- | --- |
 Antonov An-70 (2006).
Tyyppi:  STOL -kuljetuskone
Valmistaja:  Antonov
Miehistö:  3
Matkustajat:  160-180
Ensilento:  16. joulukuuta 1994
Mitat
Pituus:  40,73 m
Kärkiväli:  44,06 m
Korkeus:  16,38 m
Voimanlähde
Koneisto:  4 kpl Ivtšenko Progres D-27
Teho:  4 x 10,350 kW
Antonov An-70 (Nato:”Cart”) on ukrainalainen keskipitkän matkan lyhyiltä kentiltä nousemaan ja laskeutumaan pystyvä kuljetuslentokone. Se on ensimmäinen puhallinpotkureilla varustettu suuri konemalli. Ukraina on pyrkinyt sopimaan sen kehittämisestä ja tuotannosta Venäjän kanssa jakamalla riskin puolittain.
Varsinaisen sarjavalmistuksen oli määrä alkaa Ukrainan Kiovassa ja Venäjän Samarassa. Venäjän hallituksen alkuperäisenä tavoitteena oli tilata 160 konetta asevoimille.
Ukrainalainen postimerkki, aiheena An-70 (1998).
Koneen ensimmäinen prototyyppi katosi 1995 koelennolla. Toinen prototyyppi kärsi vaurioita kylmän ilmanalan hätälaskussa 2001 Venäjän Omskissa, mutta korjattiin. Venäjän viranomaiset vaativat lisäkehitystyötä. Toukokuussa 2005 Venäjän ilmavoimien edustajat vaativat kahdenkeskistä kehitystyötä ja koneen lisäkokeita.
Pjotr Butovskin mukaan Antonov An-70:n kilpailijoiksi olisi ollut nousemassa Iljušin Il-76MF, eli  uudistettu Il-76 -tyyppi, Tupolev Tu-330 ja Iljušin Il-214. Ukrainan puolustusministeriö julkaisi joulukuussa 2005 suunnitelmansa hankkia viisi Antonov An-70:ää Ukrainan ilmavoimille.
Antonov An-70:n kovin kriitikko julkisuudessa oli 2000-luvun puolivälissä Venäjän ilmavoimien komentaja, kenraalieversti Vladimir Mihailov. Esimerkiksi huhtikuussa 2006 hän taloussanomalehti Kommersantin mukaan mainitsi, että Venäjä ei tarvitsi Antonov An-70 -projektia yhdessä Intian kanssa aikomansa uuden kuljetuskoneen vuoksi. Lehden mukaan Antonov An-70 -projektille ei ollut rahoitusta Venäjän vuosien 2007-2015 varusteluohjelmassa.
Ukrainan teollisuusministerin mukaan Ukraina pystyisi viemään Antonov An-70 -hankkeen loppuun itsekin.
Tekniset tiedot

Lähde: [lähde? ]
Yleiset ominaisuudet
Tyhjäpaino: &&&&&&&&&&073000.&&&&0073 000 kg
Suurin lentoonlähtöpaino: &&&&&&&&&0135000.&&&&00135 000 kg
Hyötykuorma: &&&&&&&&&&047000.&&&&0047 000 kg
Suoritusarvot
Matkalentonopeus: &&&&&&&&&&&&0750.&&&&00750 km/h
Lentomatka: &&&&&&&&&&&06600.&&&&006 600 km
Lakikorkeus: &&&&&&&&&&012000.&&&&0012 000 m
Aiheesta muualla

Ukrainan  Antonov An-70:n lentoonlähtö Saksan Leipzig-Hallen lentoasemalta (video, 9/2015).
Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Antonov An-70 Wikimedia Commonsissa
Antonov.com: Antonov An-70 (englanniksi)
ForUA (Arkistoitu – Internet Archive) (englanniksi)
AirForceWorld.com: Antonov An-70 (Arkistoitu – Internet Archive)
Aviaport: teknisiä tietoja (Arkistoitu – Internet Archive) (venäjäksi)
Venäjän ilmavoimien komentaja: Antonov An-70:ä ei tarvita (venäjäksi)
Venäjän asenne ja uudet yhteistyökumppanit (venäjäksi)
Antonov An-70 vuonna 2013.
Antonov An-70 vuonna 2013.
Armando Trovaioli

| Armando Trovaioli |
| --- | --- |
 Trovaioli vuonna 1960
Henkilötiedot
Syntynyt: 2. syyskuuta 1917 Rooma, Italia
Kuollut: 1. maaliskuuta 2013 (95 vuotta) Rooma, Italia
Ammatti:  pianisti, säveltäjä
Puoliso:  Pier Angeli (vih. 1962; ero 1969)
Muusikko
Taiteilijanimi:  Armando Trovajoli 
Tyylilajit:  jazz, elokuvamusiikki
Soittimet:  piano
Palkinnot
 David di Donatello (1978, 1994, 2007) 
Aiheesta muualla
Kotisivut
  [ Muokkaa Wikidatassa ] [ ohje ]  
Armando Trovaioli (myös Trovajoli; 2. syyskuuta 1917 Rooma, Italia – 1. maaliskuuta 2013 Rooma, Italia) oli italialainen pianisti ja säveltäjä, joka tuli tunnetuksi tuotteliaana elokuvamusiikin tekijänä. Trovaioli sävelsi myös tunnettuja italialaisia musikaaleja, kuten Rugantino ja Aggiungi un posto a tavola. Elokuvien joukossa ovat Boccaccio ’70 (1962), Miehet ja Antonia (1977), Perhe (1987) ja Mitä kello on? (1989).
Elämä

Trovaioli aloitti musiikin ja pianonsoiton oppimisen kuusivuotiaana. Toisen maailmansodan aikana Trovaioli taisteli Albaniassa ja Kreikassa. Sodan jälkeen vuonna 1948 hän valmistui Rooman Conservatorio Santa Cecilia -konservatoriosta.
Trovaioli oli Italian arvostetuin jazzmuusikko ja hän edusti Italiaa vuoden 1949 International Jazz Festival -festivaaleilla Pariisin Salle Pleyelissa. Hän soitti näinä aikoina ja myöhemminkin maailman arvostetuimpien jazzmuusikoiden kuten Duke Ellingtonin, Miles Davisin, Chet Bakerin, Stéphane Grappellin ja Django Reinhardtin kanssa.
Trovaioli sävelsi yli kolmensadan elokuvan ääniraitaa ja hän teki yhteistyötä merkittävien elokuvaohjaajien kuten Vittorio De Sican, Mario Monicellin, Ettore Scolan, Luigi Magnin, Dino Risin, Antonio Pietrangelin, Marco Vicarion ja Alberto Lattuadan kanssa.
Trovaioli oli vuosina 1962–1969 naimisissa näyttelijä Pier Angelin kanssa.
Kunnianosoitukset

Trovaiolille myönnettiin parhaan musiikin David di Donatello -palkinnot vuosina 1978 ja 1984 sekä David di Donatello elämäntyöstä vuonna 2007. Hän oli lisäksi ehdolla tavallisten David di Donatellojen saajaksi vuosina 1990, 1991, 1996 ja 2001.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Armando Trovaioli Wikimedia Commonsissa
Armando Trovaioli Internet Movie Databasessa. (englanniksi)
Armando Trovaioli Elonetissä.
Chronicles of Hethenesse Book 1: The Shadow Descends

| Chronicles of Hethenesse Book 1: The Shadow Descends Furthest Shore |
| --- | --- | --- |

Studioalbumin tiedot
 Äänitetty : elokuu 1998 Walltone Studio
 Julkaistu: 1999
 Formaatti: CD, LP (2007)
 Tyylilaji: power metal viikinkimetalli
 Kesto: 49.20
 Levy-yhtiö: Skaldic Art Productions
Chronicles of Hethenesse Book 1: The Shadow Descends on suomalaisen metalliyhtyeen Furthest Shoren ensimmäinen studioalbumi. Se on julkaistu vuonna 1999 levymerkillä Skaldic Art Productions.
Vuonna 2007 norjalainen levy-yhtiö Problem Child Records julkaisi albumista 400 kappaleen rajoitetun vinyylipainoksen.
Kappaleet

Prelude – 1.22 (instrumentaali)
Ch. I – Rise of the Immortals – 4.23
Ch. II – The Land of the Free and Proud – 4.00
Ch. III – The Seven Arrive – 5.07
Ch. IV – Tower of God – 5.45
Ch. V – The Blade – 5.38
Ch. VI – The Battle of Haukfnead – 4.25
Ch. VII – ...Until the Bitter End – 4.57
Ch. VIII – Guardian of the Blade – 6.45
Ch. IX – The Prophecy – 6.58
Kokoonpano

Emperor Nattasett – laulu
Teemu Kautonen – kitara, basso, kerronta
R. Puukko – kitarat, kosketinsoitin
Pasi – rummut
Tuomas Holopainen – kosketinsoitin
Sir Th Le Grande – taustalaulu
Kokoonpano > Tuotanto

Tuomo Valtonen – äänittäjä
Mika Jussila – masteroija
Demonos Sova – kansitaide
Tapio Wilska – layout, muu taide
Aiheesta muualla

Albumi Chronicles of Hethenesse Book 1: The Shadow Descends Encyclopaedia Metallum -sivustolla (englanniksi)
Chronicles of Hethenesse Book 1: The Shadow Descends discogs.com -sivustolla
Arviomääräraha

Arviomääräraha on yksi valtion talousarvion määrärahatyypeistä. Arviomääräraha voidaan jättää osin käyttämättä, ellei tarvetta ole, ja sen ylittämiseen voidaan perustellusta syystä myöntää lupa. Arviomäärärahan käyttöaika
on vain yksi varainhoitovuosi eli se vuosi, jolle se on budjetoitu. Arviomäärärahaa ei saa siirtää
vuodesta toiseen. Sen käyttöaika loppuu varainhoitovuoden lopussa.
Arviomäärärahaa ei saa siirtää käytettäväksi varainhoitovuoden jälkeen. Lupa arviomäärärahan ylittämiseen voidaan antaa, jos ylitys perustuu lakisääteiseen, lakisääteistä vastaavaan tai ennakoimattomaan muuhun välttämättömään tai vaikeasti arvioitavaan tarpeeseen taikka arvioitua suurempaan yleisen kustannustason nousuun eikä määrärahatarvetta ole mahdollista muutoin toteuttaa. Lupa arviomäärärahan ylittämiseen voidaan myös antaa tulokertymän rajoissa silloin, kun kysymys on maksullisesta toiminnasta tai menot on sidottu tulokertymään.
Avaruusgeometria

Kuutio on yksinkertainen avaruusgeometrinen kappale.
| --- | --- |
Osa artikkelisarjaa Geometria

 Tasogeometria  Piste  Suora  Käyrä  Taso  Pinta  Pinta-ala  Pituus  Kulma  Trigonometria  Ympyrä  Ellipsi  Monikulmio  Kolmio  Nelikulmio  Suorakulmio  Neliö  Suunnikas  Neljäkäs  Puolisuunnikas  Avaruusgeometria  Tilavuus  Avaruuskappale  Pallo  Kartio  Lieriö  Särmiö  Suuntaissärmiö  Suorakulmainen särmiö  Säännöllinen monitahokas  Platonin kappale  Tetraedri  Heksaedri eli kuutio  Oktaedri  Dodekaedri  Ikosaedri  Keplerin–Poinsot'n kappale  Euklidinen geometria  Paralleeliaksiooma  Epäeuklidinen geometria  Hyperbolinen geometria  Elliptinen geometria  Analyyttinen geometria : 
Avaruusgeometria on geometrian osa-alue, jossa käsitellään kolmiulotteisia kappaleita. Kappaleilla on siis tasogeometrian kahden ulottuvuuden lisäksi kolmas ulottuvuus eli syvyys.
Yksi osa avaruusgeometriaa ovat avaruuskappaleet, jollaisia ovat esimerkiksi pallo, kartio, lieriö ja kuutio. Avaruuskappaleista voidaan laskea tasokuvioista laskettavien suureiden lisäksi muun muassa tilavuus, jonka tunnus on V.
Kirjallisuutta

Thompson, Jan & Martinsson, Thomas: Matematiikan käsikirja, s. 36–37.  Helsinki:  Tammi, 1994.  ISBN 951-31-0471-0.
Kivelä, Simo K.: Algebra ja geometria.  Espoo:  Otatieto, 1989.  ISBN 951-672-103-6.
Camping

Campingin brittiläinen uranuurtaja Thomas Hiram Holding teltassaan 1900-luvun alussa.
Automatkailijoiden leiri Etelä-Carolinassa 2005.
Lyhytaikainen telttakylä Australiassa pidetyn pyörätapahtuman aikana 2009.
Camping (leirintä) on leirintäalueisiin tukeutuvaa matkailua. Camping-alueilla yöpymiseen käytetään telttaa, matkailuautoa, matkailuvaunua tai retkeilymajoja.
Retkeilyyn verrattuna camping-harrastajalla on käytössään enemmän mukavuuksia ruokailussa, peseytymisessä ja yöpymisessä, mutta näiden välillä ei ole ehdotonta rajaa. Camping on 1900-luvun aikana kehittynyt telttailusta kohti mukavampia majoittumisen muotoja. Liikkumisen tapoina olivat alkuaikoina pyöräily, kävely ja julkiset kulkuneuvot. Telttailu liittyy nykyisin usein suuriin kesätapahtumiin, mutta monet lomamatkailijat pyrkivät teltan sijasta mukavampaan majoittumiseen.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Camping Wikimedia Commonsissa
Campionato Primavera

Campionato Nazionale Primavera - Trofeo Giacinto Facchetti on italialainen jalkapallosarja. Se on tarkoitettu Serie A ja Serie B -liigojen joukkueitten alle 20-vuotiaille pelaajille. Vuoden 2006 lopulla sarja nimettiin edesmenneen Interin pelaajan ja puheenjohtajan Giacinto Facchettin mukaan. Sarjan nimi tarkoittaa suomeksi kevätmestaruussarjaa.
Ensimmäisen kerran sarja pelattiin kaudella 1962/63. Kauteen 1968/69 A- ja B-sarjojen joukkueet pelasivat eri sarjoissa. Nykyään sarjan 42 joukkuetta on jaettu kolmeen lohkoon. Lohkoista yhteensä 16 joukkuetta etenee cup-muotoisena pelattavaan lopputurnaukseen. Sarjan järjestää Italian ammattilaisjalkapalloliiga (Lega Nazionale Professionisti).
Aiheesta muualla

Primavera Italian liigan sivuilla
Luettelo voittajista
Changes (Tupac Shakurin kappale)

| ”Changes” 2Pac |
| --- | --- | --- |

Singlen tiedot
 Albumilta: Greatest Hits
 Äänitetty : 1992
 Julkaistu: 13. lokakuuta 1998
 Tekijä(t): Tupac Shakur, Deon Evans, Bruce Hornsby
 Tuottaja(t): Big D The Impossible
 Tyylilaji: hip hop
 Kesto: 04.30
 Levy-yhtiö: Interscope
Listasijoitukset
  Billboard Hot 100: 32.
2Pacin muut singlet
| ”Do for Love” 1998 | ”Changes” 1998 | ”Unconditional Love” 1999 |
Changes on Tupac Shakurin rap-kappale. Se on yksi Tupacin merkittävimmistä ja suosituimmista kappaleista. Kappale julkaistiin postuumisti albumilla Greatest Hits. Kappale käsittelee rasismia, poliisiväkivaltaa, huumeita ja jengiväkivaltaa. Kappaleessa käytetään samplea Bruce Hornsby and the Rangen kappaleesta "The Way It is".[lähde? ]
Chris Hafnerin ohjaama musiikkivideo on koottu Tupacin aikaisemmista musiikkivideoista, kotivideomateriaalista sekä ennen julkaisemattomista kuvista.[lähde? ]
"Changes" oli ehdolla Grammy-palkinnon saajaksi luokassa paras rap-sooloesitys ja on ainoa postuumisti julkaistu kappale, joka on koskaan ollut ehdolla kyseisessä luokassa. Yksi säkeistö kappaleesta on myös Tupacin aiemmassa kappaleessa "I Wonder If Heaven Got a Ghetto". "Huey", jonka Tupac mainitsee kappaleessa ("two shots in the dark, now Huey's dead"), on Mustien Panttereiden aktivisti Huey P. Newton. [lähde? ]
"Changes" aloitti Yhdysvalloissa Billboard Hot 100 -listan sijalla 32. Kappale nousi vuonna 2008 Billboardin soittoäänilistan kärkeen.[lähde? ]
Käännös suomeksi
Ariel Olascoaga

| Mitalit> Maa:   Uruguay.Miesten koripallo. Olympialaiset  | Mitalit> Maa:   Uruguay.Miesten koripallo. Olympialaiset  | Mitalit> Maa:   Uruguay.Miesten koripallo. Olympialaiset  | Maa:   Uruguay> Miesten koripallo. |
| --- | --- | --- | --- |
|  Pronssia | Melbourne 1956 |  |  |
Ariel Olascoaga Gutiérrez (26. elokuuta 1929 Treinta y Tres – 22. elokuuta 2010) oli uruguaylainen koripalloilija ja olympiamitalisti.
Olascoaga saavutti Uruguayn koripallomaajoukkueen pelaajana olympiapronssia Melbournesta 1956.
Christopher Walken

| Christopher Walken |
| --- | --- |
 Christopher Walken vuonna 2018.
Henkilötiedot
Koko nimi:  Ronald Walken
Syntynyt: 31. maaliskuuta 1943 (ikä 81) Queens, New York, Yhdysvallat
Ammatti:  näyttelijä
Puoliso:  Georgianne Walken (1969–)
Näyttelijä
Aktiivisena:  1953–
Merkittävät roolit:  Nick (Kauriinmetsästäjä) Frank Abagnale (Ota kiinni jos saat) Paul Rayburn (Koston liekki) Cleary (Kuokkavieraat)
Aiheesta muualla
IMDb 
Elonet
Walken vuonna 2008
Christopher Walken (synt. Ronald Walken, s. 31. maaliskuuta 1943 Queens, New York, Yhdysvallat) on yhdysvaltalainen elokuva-, televisio- ja teatterinäyttelijä ja Oscar-voittaja.
Walken kouluttautui alkujaan musiikkiteatterin tanssijaksi ja siirtyi vasta myöhemmin teatterirooleihin ja niistä edelleen elokuvaroolien pariin. Teatterissa Walken on näytellyt yli sadassa näytelmässä. Hän on esiintynyt muun muassa useissa William Shakespearen teosten pääosassa, kuten Hamletissa, Macbethissä, Romeossa ja Juliassa sekä Coriolanuksessa. Walkenin ensimmäinen valkokangasrooli oli Sidney Lumetin elokuvassa Suuri kaappaus vuodelta 1971. Vuonna 1977 Walken teki varsinaisen läpimurtonsa Woody Allenin parhaan elokuvan Oscarilla palkitussa Annie Hallissa. Seuraavana vuonna Walken palkittiin parhaan miessivuosan Oscarilla roolisuorituksestaan Vietnamin sodassa henkisesti tuhoutuneena tehdastyöläisenä elokuvasta Kauriinmetsästäjä, joka myös voitti parhaan elokuvan Oscar-palkinnon.
1980-luvulla Walkenin ensimmäinen elokuva oli Michael Ciminon Portti ikuisuuteen, josta tuli taloudellinen katastrofi. Walken esiintyi 1980-luvulla myös James Bond -konna Max Zorinina elokuvassa 007 ja kuoleman katse. Seuraavalla vuosikymmenellä hän esiintyi taloudellisesti menestyneessä elokuvassa Batman – paluu ja Quentin Tarantinon elokuvassa Pulp Fiction – tarinoita väkivallasta, jossa hän on vain yhdessä kohtauksessa pitkässä monologissa. Muita Walkenin rooleja oli muun muassa Tony Scottin True Romancessa ja Tim Burtonin elokuvassa Päätön ratsumies. Vuonna 1997 Walken esiintyi tuholaistorjuja Caesarina koko perheen komediassa Hiiri, jota ei saatu hengiltä. Walken jatkoi Scottin kanssa yhteistyötä 2000-luvulla tekemällä elokuvat Koston liekki ja Domino, joista etenkin ensin mainittu oli menestys. Vuonna 2003 Walken sai toisen Oscar-ehdokkuutensa, kun hänet huomioitiin roolistaan Steven Spielbergin elokuvassa Ota kiinni jos saat, jossa hän näyttelee kuuluisan huijarin Frank Abagnale Jr:n isää. Televisio-, elokuva- ja teatterirooliensa lisäksi Walken on esiintynyt kolmessa musiikkivideossa. Hänet on nähty Madonnan videossa Bad Girl, Skid Row’n Breakin’ Down -videossa ja Fatboy Slimin Weapon of Choice -videossa. Lisäksi Walken on tehnyt ääninäyttelemistä useissa videopeleissä.
Walken on ollut naimisissa Georgianne Walkenin kanssa vuodesta 1969. Parilla ei ole lapsia.
Aiheesta muualla

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
Christopher Walken Internet Movie Databasessa. (englanniksi)
Christopher Walken Elonetissä.
Christopher Walken Internet Broadway Databasessa (englanniksi)