stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Kuwaitin kuvernementit

Kuwaitin kuvernementit
Kuwait jakautuu kuuteen kuvernementtiin (muhafazat). Mubarak Al-Kabir eli Mobarak al kabeer erotettiin Hawallista vuonna 1999. Asumattomat Bubiyanin ja  Warbahin saaret tilastoidaan joskus omaksi yksikökseen.
Al Ahmadi
Al Farwaniyah
Al Asimah eli Al Kuwait
Al Jahra
Hawalli
Mobarak al kabeer
Kuolinpesä

Kuolinpesällä tarkoitetaan kuolleen henkilön varojen ja velkojen muodostamaa taloudellista kokonaisuutta. Tällainen pesä ei ole oikeushenkilö vaan osakkaidensa väliaikainen henkilöyhteenliittymä. Kuolinpesän osakkaita ovat henkilön perilliset, eloonjäänyt puoliso avio-oikeuden nojalla sekä mahdollinen yleisjälkisäädöksen saaja tai saajat. Kuolinpesään liittyviä oikeudellisia seikkoja ovat muun muassa perunkirjoitus, osakkaiden mahdollinen vastuu pesän veloista erityistilanteissa, perinnönjako ja lesken oikeus hallita jäämistöä jakamattomana. Kuolinpesää kutsutaan joskus arkikielessä vanhahtavasti perikunnaksi.
Hallinto

Kuolinpesän hallinto edellyttää osakkaiden yksimielisyyttä kaikista päätöksistä. Jos tätä ei voida saavuttaa, kukin osakas voi hakea tuomioistuimelta pesänselvittäjän määräämistä. Kun kuolinpesä on pesänselvittäjän hallinnossa, hän yksin tekee päätökset pesän asioista.
Lakkaaminen

Kuolinpesä tavallisesti lakkaa perinnönjaossa, mutta se voidaan myös osakkaiden niin halutessa pitää jakamattomana hyvinkin pitkiä aikoja. Osakkaat voivat tehdä kirjallisen sopimuksen jakamattomassa pesässä elämisestä ja luopua täten määräajaksi oikeudestaan pesänselvittäjän tai pesänjakajan hakemiseen. Kun kuolinpesän osakas kuolee, hänen sijaansa osakkaiksi tulevat automaattisesti hänen perillisensä.
Kirjallisuutta

Aarnio, Aulis & Kangas, Urpo: Suomen jäämistöoikeus I: Perintöoikeus.  (6. uudistettu painos)  Helsinki:  Alma Talent, 2016.  ISBN 978-952-14-2554-7.
Aiheesta muualla

Finanssivalvonta - Kuolinpesän asioiden hoito (Arkistoitu – Internet Archive)
Kremlologia

Kremlologia on Venäjän ja aiemmin Neuvostoliiton poliittisen johdon toiminnan ja puheiden tutkimusta, tulkintaa ja analyysia. Sana viittaa Venäjän johtavien hallintoelinten toimipaikkaan, Moskovan Kremliin. Termi kremlologia syntyi Neuvostoliiton aikana, ja siitä on esimerkiksi Saksassa käytössä versio Kreml-Astrologie, jolla viitataan tulkinnan epävarmuuteen. Kremlologian tarkoituksena on ollut tutkia Venäjän ja aiemmin Neuvostoliiton kehitystä ja sen vallankäyttöä, laajemmin myös niiden vaikutuspiirissä olevien alueiden tutkimusta. Neuvostoaikaista kremlologiaa kutsuttiin myös sovjetologiaksi.
Kremlologia on monitieteinen ala, mutta kremlologiaksi nimitetään myös poliittisten kommentoijien tulkintoja. Tutkimuksen perusteella on pyritty luomaan myös ennusteita.
Aiheesta muualla

Slavoj Zizek, Ideology II: Competition is a Sin
Kurkistelija

| Kurkistelija> Peeping Tom |
| --- | --- |

Ohjaaja:  Michael Powell
Käsikirjoittaja:  Leo Marks
Tuottaja:  Nat Cohen
Säveltäjä:  Brian Easdale
Kuvaaja:  Otto Heller
Leikkaaja:  Noreen Ackland
Tuotantosuunnittelija:  Arthur Lawson
Lavastaja:   Arthur Lawrence  Arthur Lawson 
Pääosat:   Carl Boehm  Moira Shearer  Anna Massey 
Valmistustiedot
Valmistusmaa:  Iso-Britannia
Tuotantoyhtiö:  Anglo-Amalgamated Films
Levittäjä:  Anglo-Amalgamated Netflix
Ensi-ilta:  16. toukokuuta 1960
Kesto:  109 min.
Alkuperäiskieli:  englanti
Aiheesta muualla
IMDb 
Elonet
AllMovie
Infobox OKNimi-testi OK: 
Kurkistelija (Peeping Tom, televisiossa ja videona myös nimellä Pelon kasvot) on Michael Powellin ohjaama brittiläinen psykologinen trilleri- ja kauhuelokuva vuodelta 1960. Se kertoo nuoresta miehestä, joka murhaa naisia ja kuvaa heidän viimeiset hetkensä kaitafilmille.
Elokuva sai niin murskaavan vastaanoton Britanniassa, että Michael Powellin elokuvaohjaajan ura Britanniassa käytännössä päättyi siihen. Se jäi myös Suomen ennakkosensuurin kynsiin: se kiellettiin 1960 (kaksi päätöstä) ja 1966. Sen esitys sallittiin vasta 1981 Suomen elokuva-arkistossa.
Nykyään sitä pidetään kuitenkin psykologisen jännitys- ja kauhuelokuvan mestariteoksena  kuten Alfred Hitchcockin Psykoa, joka sai ensi-iltansa vain pari kuukautta myöhemmin. Niitä verrataan usein keskenään, sillä molemmat käsittelevät voyeurismia, mutta Powell menee pidemmällä ja samaistaa itsensä ohjaajana ja katsojat elokuvan tirkistelijään, jonka näkökulmaa kameraa seuraa.
British Film Instituten valitsemat asiantuntijat äänestivät Kurkistelijan vuonna 1999 yhdeksi kaikkien aikojen sadasta parhaasta brittielokuvasta.
Rooleissa

| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
|  Carl Boehm  | … |  Mark Lewis   |
|  Moira Shearer  | … |  Vivian   |
|  Anna Massey  | … |  Helen Stephens   |
|  Maxine Audley  | … |  rouva Stephens   |
|  Brenda Bruce  | … |  Dora   |
|  Miles Malleson  | … |  asiakas   |
|  Esmond Knight  | … |  Arthur Baden   |
|  Martin Miller  | … |  tohtori Rosan    |
|  Michael Goodliffe  | … |  Don Jarvis    |
|  Jack Watson  | … |  ylitarkastaja Gregg    |
|  Shirley Anne Field  | … |  Diane Ashley   |
|  Pamela Green  | … |  Milly, malli   |
Ohjaaja Michael Powell esiintyy päähenkilön kotielokuvassa hänen isänään ja päähenkilöä lapsena esitti Powellin oma poika Columba Powell.
Aiheesta muualla

Kurkistelija Internet Movie Databasessa (englanniksi)
Kurkistelija Elonet.
Kurkistelija AllMoviessa. (englanniksi)
Kuwaitin kansalliskirjasto

| Kuwaitin kansalliskirjasto> مكتبة الكويت الوطنية National Library of Kuwait |
| --- | --- |
Osoite:  Arabian Gulf Street, Kuwaitin kansallismuseon vieressä, Safat, Kuwait, Kuwait
Sijainti:  Kuwait, Kuwait
Verkkosivut
 
Lisää rakennusartikkeleitaArkkitehtuurin teemasivulla
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Kuwaitinn kansalliskirjasto (arab. مكتبة الكويت الوطنية‎‎, Maktabat al-Kuwayt al-Waṭanīyah, engl. National Library of Kuwait) on virallisesti vuonna 1994 perustettu Kuwaitin pääkaupungissa Kuwaitissa toimiva kansalliskirjasto.
Kansalliskirjastoa edelsi on julkisen kirjastotoiminnan arvostuksen ja suosion kehitys Kuwaitissa. Ensimmäinen julkinen kirjasto perustettiin hyväntekeväisyysjärjestön voimin vuonna 1913. Maan eliitti ja älymystö vaati jo 1923 kansalliskirjaston muodostamista arvokkaisen kirjojen, käsikirjoitusten ja sarjajulkaisujen säilyttämiseksi. Vuonna 1937 suosiota saavuttanut kirjasto vaihtoi nimekseen Julkisen informaation kirjasto (Library of Public Information). Vuonna 1979 vastuu kirjastosta siirtyi kansalliselle kulttuurin, taiteen ja tieteen neuvostolle; kirjasto nimettiin Valtion keskuskirjastoksi (Central Library of the State).
Kuwaitin aikuisväestöstä (yli 15-vuotiaat) oli YK:n erityisjärjestö Unescon mukaan lukutaitoisia 95,7 prosenttia (vuonna 2015).
Ryeowook

| Ryeowook 김려욱 |
| --- | --- |
 Ryeowook heinäkuussa 2019
Henkilötiedot
Syntynyt: 21. kesäkuuta 1987 (ikä 37) Incheon, Korean tasavalta
Ammatti:  laulaja, lauluntekijä, säveltäjä, näyttelijä, radiojuontaja, juontaja
Muusikko
Laulukielet:  korea, japani, kiina
Aktiivisena:  2005-nykyhetki
Tyylilajit:  K-pop, J-pop, R&B, balladi
Soittimet:  piano
Yhtyeet:  Super Junior, Super Junior-K.R.Y, Super Junior-M, SM Town
Levy-yhtiöt:  SM, Label SJ
 Nimikirjoitus
Aiheesta muualla
Kotisivut
  [ Muokkaa Wikidatassa ] [ ohje ]  
Kim Ryeo-wook (21. kesäkuuta 1987), on eteläkorealainen laulaja ja näyttelijä. Hän on poikabändi Super Juniorin ja sen alaryhmien, Super Junior-K.R.Y.:n, Super Junior-M:n jäsen.
Heavy Rain

| Heavy Rain |
| --- | --- |

Kehittäjä:  Quantic Dream
Julkaisija:  Sony Computer Entertainment
Jakelija:  Epic Games Store, Steam, PlayStation Store, Humble Store ja PlayStation Now
Ohjaaja:  David Cage
Suunnittelija:  David Cage
Käsikirjoittaja:  David Cage
Säveltäjä:  Normand Corbeil
Pelimoottori:  PhysX (fysiikkamoottori)
Julkaistu:  NA 23. helmikuuta 2010 EU 24. helmikuuta 2010
Lajityyppi:  Interaktiivinen fiktio, toimintaseikkailu
Pelimuoto:  yksinpeli
Ikäluokitus:  PEGI: 18 ESRB: M  Virheellinen ESRB-arvo BBFC: 15 USK: 16   ACB: MA 15+   OFLC: R18   CERO: D (17+)
Alusta:  PlayStation 3, PlayStation 4, Pc
Jakelumuoto:  Blu-ray
Lisää peliartikkeleitaVideopelien teemasivulla
Infobox OK    : 
Heavy Rain on Quantic Dreamin kehittämä ja Sony Computer Entertainmentin julkaisema toimintaseikkailupeli. Peli julkaistiin vuonna 2010 PlayStation 3:lle, ja maaliskuussa 2016 se julkaistiin myös PlayStation 4:lle. 
Pelin demoversio julkaistiin 11. helmikuuta 2010 PlayStation Storessa.
Pelin on ohjannut Quantic Dreamin perustaja ja toimitusjohtaja David Cage, joka on ohjannut ja käsikirjoittanut myös pelistudion kaksi aiempaa peliä, Omikron: The Nomad Soul ja Fahrenheit. Cage on todennut Heavy Rain -pelin olevan ”aikuisille suunnattu synkkä film noir -tyylinen trilleri”, joka ei sisällä yliluonnollisia tapahtumia. Peliä kutsutaan interaktiiviseksi draamaksi, jossa pelaaja voi vaikuttaa juonen kulkuun ja loppuratkaisuun. Pelaajan täytyy tehdä valintoja, ja oleellista on myös suoriutuminen näytölle ilmestyvissä quick time event -haasteissa erityisesti pelin toimintakohtauksissa. Pelattava hahmo voi kuolla, ja pelissä on lukuisia erilaisia lopetuksia.
Peli on ollut taloudellinen menestys, ja se on saanut positiivisia arvosteluja sekä muun muassa Game of the Year -palkintoja. Heavy Rain on myynyt yli kolme miljoonaa kopiota.
Tarina > Päähenkilöt

Pelissä on neljä pelattavaa hahmoa, jotka kaikki etsivät mystistä ”origami-tappajaa”.
Ethan Mars on Yhdysvaltain itärannikolla asuva nuori arkkitehti. Hän on menettänyt esikoispoikansa auto-onnettomuudessa, eronnut vaimostaan ja hänen toinen poikansa joutui Ethanin salaperäisen muistinmenetyksen aikana origami-tappajan kaappaamaksi.
Madison Paige on 27-vuotias journalisti, joka kärsii pahasta unettomuudesta ja painajaisista. Hänellä ei ole suoraa yhteyttä origami-tappajan tapaukseen, mutta joutuu silti yllättäen mukaan tutkintaan.
Norman Jayden on työlleen omistautunut FBI-profiloija, joka lähetetään auttamaan poliisia origami-tappajan tapauksen tutkimisessa. Jayden käyttää kokeiluasteella olevaa ARI-laitetta, joka auttaa häntä tutkimaan rikospaikkoja. Hänellä on vaikeuksia riippuvuutta aiheuttavan aineen ”Triptocainen” kanssa.
Scott Shelby on 48-vuotias entinen poliisi, joka on siirtynyt yksityisetsiväksi 20 vuoden poliisipalveluksen jälkeen. Origami-tappajan edellisten uhrien omaiset ovat palkanneet Shelbyn tutkimaan tapausta ja etsimään johtolankoja, joita paikalliset viranomaiset eivät ole huomanneet.
Tarina > Juoni

Ethan Mars on ostoksilla vaimonsa Gracen sekä lapsiensa Jasonin ja Shaunin kanssa. Kun Grace ja Shaun menevät kenkäkauppaan, Jason jää Ethanin vastuulle. Epähuomiossa Ethan kadottaa poikansa, joka löytää tiensä ulos ostoskeskuksesta. Ethanin pelastusyrityksestä huolimatta Jason jää auton alle ja kuolee. Kahden vuoden kuluttua vaimostaan eronnut Ethan kärsii yhä masennuksesta. Ollessaan puistossa Shaunin kanssa Ethan menettää mystisesti tajuntansa, ja palattuaan tajuihinsa hän huomaa Shaunin kadonneen.
Katoaminen yhdistetään kaupunkia jo vuosia vaivanneeseen mystiseen ”origami-tappajaan”, jonka modus operandiin kuuluu pienten poikien hukuttaminen syyssateiden aikaan, origami-eläimen asettaminen uhrin käteen ja orkidean asettaminen rinnalle. FBI-agentti Norman Jayden kutsutaan kaupunkiin auttamaan poliisipiiriä tappajaa jäljittelevissä tutkimuksissa. Tutkimuksiensa perusteella Jayden tajuaa heillä olevan kolme vuorokautta aikaa löytää tuntemattomaan paikkaan vangittu Shaun, ennen kuin tämä hukkuu sadeveteen.
Ethan vastaanottaa kirjeen, joka opastaa hänet salaperäiselle laatikolle, jonka sisältä hän löytää pistoolin, matkapuhelimen ja viisi origamia. Puhelimessa oleva viesti käskee Ethanin suorittaa viisi vaarallista ”koetta” pelastaakseen poikansa. Kokeissa Ethan joutuu ajamaan autoa moottoritiellä vastakkaiseen suuntaan, kärsimään sähköiskuista, juomaan myrkkyä, katkaisemaan osan sormestaan ja jopa tappamaan miehen. Ethan tapaa Madison Paigen, joka aloittaa omat tutkimuksensa saadakseen selville origami-tappajan henkilöllisyyden ja löytääkseen Shaunin.
Yksityisetsivä Scott Shelby kuulustelee origami-tappajan uhrien vanhempia ja kerää heiltä todistusaineistoa. Vastoin Shelbyn tahtoa nainen nimeltään Lauren Winter lyöttäytyy hänen kanssaan yhteen. Jayden ja hänen partnerinsa Carter Blake eivät etene tutkimuksissaan, kunnes Grace kertoo heille Ethanin mystisistä tajunnan menetyksistä. Kuulusteltuaan Ethanin psykologia Blake etsintäkuuluttaa Ethanin, mutta Jayden uskoo Ethanin syyttömyyteen ja jatkaa tutkimuksiansa.
Tarina > Juoni > Loppuratkaisu

Origami-tappajan lapsuutta käsittelevässä episodissa paljastuu tämän veljen hukkuneen rakennustyömaalla sadeveden täyttämään putkeen, koska tämän humaltunut isä ei halunnut auttaa häntä. Lapsen nimi paljastuu Scott Sheppardiksi, joka adoptoitiin toiseen perheeseen ja samalla hänen nimensä vaihtui Scott Shelbyksi uuden adoptioperheen mukaan. Hän kehitti kokeita löytääkseen isän, joka kykenisi pelastamaan poikansa. Hän käytti yksityisetsivän uraansa hyödyksi saadakseen haltuunsa uhrien vanhemmille jääneet todistusaineistot.
Päähenkilöiden ja Shaunin kohtalo riippuu pelaajan juonen aikana tekemistä valinnoista sekä suoriutumisesta quick time event -haasteissa. Poikansa menettänyt Ethan voi esimerkiksi päätyä tekemään itsemurhan, mutta jos pelaaja onnistuu pelastamaan Shaunin, Ethania saattaa odottaa uusi perhe-elämä poikansa ja Madisonin kanssa.
Vastaanotto

Peli on saanut GameSpotin arvostelussa arvosanaksi 7/10. CG Magazine antoi pelille arvosanaksi 8.5/10 arvostelussaan.
Palkinnot

Peli on voittanut kolme BAFTA-palkintoa: musiikista, teknisestä innovaatiosta ja tarinasta.
Ääninäyttelijät

| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
|  Pascal Langdale  | … |  Ethan Mars   |
|  Jacqui Ainsley  | … |  Madison Paige    |
|  Judi Beecher  | … |  Madison Paige    |
|  Sam Douglas  | … |  Scott Shelby    |
|  Leon Ockenden  | … |  Norman Jayden    |
|  Mike Powers  | … |  Carter Blake    |
|  Aurélie Bancilhon  | … |  Lauren Winters    |
Aiheesta muualla

Heavy Rain MobyGamesissa (englanniksi)
Heavy Rain Internet Movie Databasessa (englanniksi)
Kehittäjän virallinen sivu (Arkistoitu – Internet Archive)
Kustannuspiste

Kustannuspiste oli Tampereella noin vuosina 1972–1982 toiminut pienkustantamo. Se kustansi muun muassa muutamia Neuvostoliiton toisinajattelijoiden kirjoja, Baltian passiivista vastarintaa esittelevän kirjan, sekä Neuvostovakoilua Suomessa ja Ruotsissa koskevia julkaisuja. Kustannuspiste julkaisi myös Suomen talvi- ja jatkosotaa käsitteleviä kirjoja.
Kustantamon perusti vuonna 1971 tamperelainen Aamulehden toimittaja Matti Arjanne. Arjanne ei hakeutunut itse julkisuuteen, vaan kirjoitti ja käänsi kirjallisuutta useimmiten salanimillä. Kirjat saatettiin julkaista kirjoittajanimillä Veijo Varjo tai Aito Salamies. Ulkomaisten kirjojen kääntäjäksi oli yleensä merkitty Antti Virtanen. Omalla nimellään Arjanne julkaisi Heikki Eskelisen kanssa kustantamonsa Vapaus-sarjassa kirjan Me syytämme – Ihmiskohtaloita sosialismissa (1980). Arjanne kirjoitti Aito Salamiehen nimellä kirjan Turisti (1977), joka irvaili Neuvostoliiton matkailulle, votkaturismille. Sitä luonnehditaan "pelkkää valhetta olevaksi veijaritarinaksi".
Kauko Kareen Alea-kirjan ohella Kustannuspiste oli merkittävä kustantamo, jonka julkaisi kirjoja Itä-Eurooppaa ja Suomea koskevista aiheista aikana, jota usein kutsutaan suomettumisen kaudeksi. Kustannuspisteen kirjoja kirjoittaneista Tuure Junnila oli Kokoomuksen kansanedustaja ja Kullervo Rainio liittyi  Perustuslailliseen oikeistopuolueeseen.
Kustannuspiste muistetaan myös Aleksandr Solženitsynin kirjan Vankileirien saariston osien 3–4 (1976) ja 5–7 (1978) julkaisijana. Kirjan ensimmäisen niteen 1974 suomeksi julkaissut Wahlström & Widstrand -kustantamo Tukholmassa ei jatkanut kirjasarjan julkaisemista, eikä kirjaa julkaissut myöskään Solženitsynin kirjoja aikaisemmin julkaissut kustantamo Tammi.
Kustannuspiste julkaisi Vankileirien saariston lisäksi Solženitsyniltä myös kirjat Kirje Neuvostoliiton johtajille ja muita kirjoituksia (1975), Lenin Zürichissä (1976) sekä Puskipa vasikka tammeen. Tutkielma kirjallisesta elämästä (1976).
Muita julkaisuja

Sakari Talvitie, "Vanhan masin" manifesti – muistoja kapinaviikoilta, 1972
Seppo Sisättö, Operaatio nollatutkimus, 1974
Annikki Lumme, Kenttäpostia, 1975
Andres Küng, Mitä Baltiassa tapahtuu? 1975
Andrei Saharov, Maani ja maailma, suom. Esa Adrian, 1976
Tuure Junnila, Kiinalainen päiväkirja; Matkahavaintoja Maon jälkeisessä Kiinassa, 1977
Aito Salamies, Turisti, 1977
Bror Laurla, Tie talvisotaan, 1978
Andres Küng, Tapaus Agapov, 1978
Kullervo Rainio, Ihmisyys ja isänmaa, 1979
Erkki Palolampi, Kun se kerran tulee, 1979
Eitan Haber, Menachem Begin – Mies ja legenda, 1979
Andres Küng, Unelma vapaudesta – Passiivinen vastarinta nyky-Baltiassa, 1979
Ruth von Mayenburg, Hotelli Lux. Antikainen, Dimitrof, Fischer, Ho Tshi Minh, Kuusiset, Pieck, Rakosi, Slansky, Sorge, Tito, Togliatti, Tshou En-lai, Ulbricht ja Wehner K, 1979
Veijo Varjo, Miehet pimeästä - neuvostovakoilu Suomessa, 1980
Jovius Dragan, Neuvostovakoilu Ruotsissa, 1980
Matti Arjanne, Heikki Eskelinen, Me syytämme – Ihmiskohtaloita sosialismissa, 1980
David Lewis, Pääskyset ja korpit, Raportti KGB:n vakoilutoiminnasta, 1981
E. A. Pulli, Sota Pohjan perillä. Miksi Suomessa käytiin sotaa ja mitä sen aikana tapahtui, 1981
Stalinin istunnot. Suomen ja Baltian kohtalo Neuvostoliiton asiakirjoissa 1939-40, 1981
Urho Kähönen, Voittamattomat pataljoonat: Taipaleen talvisota, 1982
Sandor Kopacsi, Unkarin murhenäytelmä – Kuinka vuoden 1956 kapina likvidoitiin, 1982
Ryhmä

Ryhmä tarkoittaa seuraavia asioita:
ryhmä, algebran käsite
ryhmä, alkuaineiden jaksollisen järjestelmän osa
ryhmä, psykologian käsite
ryhmä, sotilasyksikkö
ryhmä, sotatoimiyhtymä (esimerkiksi Ryhmä Talvela, Ryhmä Oinonen)
ryhmä, heimoa pienempi ihmisryhmä, joka vastaa klaania tai laajennettua perhettä
Ryhmä, Sidney Lumetin ohjaama vuoden 1966 elokuva perustuu Mary McCarthyn romaaniin
| --- | --- |
: Tämä on täsmennyssivu, joka luettelee monimerkityksisen käsitteen eri merkitykset tai useita eri henkilöitä. Artikkelisivuja, joiden nimessä tai tekstissä lukee ”Ryhmä”, voi hakea sivunnimihaulla, laajalla sivunnimihaulla tai tekstihaulla.
Rostselmaš

| Rostselmaš |
| --- | --- |
 Rostselmaš-yrityksen logo
Yritysmuoto:  osakeyhtiö
Perustettu:  1929
Toimitusjohtaja:  Valeri Maltsev
Kotipaikka:  Rostov-na-Donu, Venäjä
Toimiala:  maatalouskoneiden valmistus
Tuotteet:  traktorit puimurit
Kotisivu:  https://en.rostselmash.com/
Infobox OKNimi-testi OK: 
Rostselmaš (ven. Ростсельмаш) on venäläinen maatalouskoneyhtiö, joka valmistaa maataloustraktoreita ja puimureita. Yhtiö perustettiin 1929 ja sen kotipaikka on Rostov-na-Donu.
Aiheesta muualla

Rostselmaš-leikkuupuimurit Suomen maahantuojan sivustolla
Rostselmaš-leikkuupuimurit Konedatan sivustolla
Kremlin muuri

Kremlin muuri
Kremlin muuri (ven. Кремлёвская стена, Kremljovskaja stena) on Moskovan Kremliä ympäröivä muuri. Kremlin muuri on kaikkiaan 2,2 kilometriä pitkä, seinän paksuus on 3,5–5,5 metriä ja korkeus 5–19 metriä. Torneja on 20, joista kuuluisin on Spasskaja-torni.
Moskovan Kremlin muurit olivat alun perin puuta. Italialaiset käsityöläiset rakensivat nykyiset muurit ja tornit 1400-luvun jälkipuoliskolla Iivana III:n tilaamina.
Muurissa ja sen edessä on hautausmaa, nimeltään Kremlin muurin nekropoli, joka perustettiin vuonna 1917 lokakuun vallankumouksen jälkeen. Siellä lepää monia Neuvostoliiton johtohahmoja ja merkkihenkilöitä. Otto Wille Kuusinen on ainoa suomalainen, jonka tuhkat on haudattu Kremlin muuriin.
Kremlin muurin nekropoliin haudattuja tunnettuja henkilöitä

| Hautausvuosi | Henkilöt |
| --- | --- |
1919: Jakov Sverdlov 
1920: Inessa Armand, John Reed
1921: Fjodor Sergejev
1923: Vatslav Vorovski
1925: Mihail Frunze, Nəriman Nərimanov
1926: Feliks Dzeržinski
1927: Pjotr Voikov
1926: Leonid Krasin
1927: Charles Ruthenberg
1928: Bill Haywood
1931: Vladimir Triandafillov
1933: Anatoli Lunatšarski, Clara Zetkin
1934: Vjatšeslav Menžinski, Sergei Kirov
1935: Valerian Kuibyšev
1936: Maksim Gorki, Sergei Kamenev, Aleksandr Karpinski
1937: Grigori Ordžonikidze, Marija Uljanova
1938: Valeri Tškalov
1939: Nadežda Krupskaja
1943: Marina Raskova, Jemeljan Jaroslavski
1945: Boris Šapošnikov
1946: Mihail Kalinin
1947: Rozalija Zemljatška
1948: Andrei Ždanov
1949: Fjodor Tolbuhin
1951: Mihail Vladimirski
1953: Lev Mehlis
1954: Andrei Vyšinski
1955: Leonid Govorov
1956: Ivan Nosenko
1958: Grigori Petrovski
1959: Gleb Kržižanovski
1960: Igor Kurtšatov
1961: Mihail Hrunitšev
1961: Josif Stalin (kuoli 1953)
1964: Otto Wille Kuusinen
1966: Sergei Koroljov,  Jelena Stasova
1967: Vladimir Komarov, Rodion Malinovski
1968: Juri Gagarin, Kirill Meretskov, Konstantin Rokossovski
1969: Kliment Vorošilov
1970: Nikolai Švernik, Semjon Timošenko, Andrei Jerjomenko
1971: Sojuz 11:n miehistö (Georgi Dobrovolski, Viktor Patsajev, Vladislav Volkov)
1973: Ivan Konev
1973: Semjon Budjonnyi
1974: Georgi Žukov
1976: Andrei Gretško, Ivan Jakubovski
1977: Aleksandr Vasilevski
1980: Aleksei Kosygin
1982: Hovhannes Baghramjan
1982: Mihail Suslov
1982: Leonid Brežnev
1983: Arvīds Pelše
1984: Dmitri Ustinov
1984: Juri Andropov
1985: Konstantin Tšernenko
Kremlin kongressipalatsi

Kremlin kongressipalatsi.
Komsomolin liittokokous kongressipalatsissa vuonna 1987.
Kremlin kongressipalatsi (ven. Кремлёвский дворец съездов, Kremljovski dvorets sjezdov) eli Kremlin valtionpalatsi (Государственный Кремлёвский дворец, Gosudarstvennyi Kremljovski dvorets) on Moskovan Kremlissä sijaitseva entinen Neuvostoliiton hallintorakennus ja kongressikeskus, joka toimii nykyään pääasiassa teatterina ja konserttitalona. Se on Kremlin muita palatseja huomattavasti nuorempi rakennus. Se sijaitsee Teremin palatsin ja Kremlin arsenaalin välissä lähellä Kremlin muurin Troitskaja-tornia.
Palatsi on rakennettu vuosina 1959–1961 ja sen on suunnitellut Mihail Posohinin johtama suuri arkkitehtiryhmä. Pääsali suunniteltiin Jevgeni Stamon, pääjulkisivu Ašot Mndojantsin ja lämpiö Pavel Štellerin johdolla. Rakennustyöt kestivät vain 16 kuukautta. Kongressipalatsin tieltä purettiin useita historiallisia arvorakennuksia, kuten 1800-luvun alussa valmistunut Kremlin asehuoneen vanha rakennus. Palatsi rakennettiin alkujaan Neuvostoliiton kommunistisen puolueen (NKP) puoluekokousten paikaksi, sillä silloinen Neuvostoliiton johtaja Nikita Hruštšov oli nähnyt kommunistiseen Kiinaan rakennettuja uusia mahtavia hallintorakennuksia ja halusi jotain vastaavaa Kremliin. Kongressipalatsissa pidettiin NKP:n 22.–27. edustajakokoukset. Puoluekokousten välillä pääsali oli muun muassa Bolšoi-teatterin käytössä. Siellä järjestettiin myös Moskovan elokuvajuhlien näytöksiä ja juhlallisuuksia.
Neuvostovallan loppuaikoina toiminut Neuvostoliiton kansanedustajien kongressi piti istuntonsa kongressipalatsissa. Venäjän neuvostotasavallan ensimmäiseksi presidentiksi valittu Boris Jeltsin vannoi virkavalansa siellä heinäkuussa 1991. Neuvostoliiton hajottua kongressipalatsi muutettiin kokonaan julkiseksi rakennukseksi ja nimettiin vuonna 1992 valtionpalatsiksi. Siellä on järjestetty teatteri- ja balettiesityksiä sekä rock-konsertteja. Satunnaisesti se on kuitenkin ollut myös valtiollisten seremonioiden näyttämönä; siellä pidettiin Jeltsinin toisetkin virkaanastujaiset hänen aloittaessaan toisen kautensa Venäjän presidenttinä vuonna 1996. Rakennus on edelleen presidentin hallinnon alainen.
Modernia arkkitehtuuria edustava kongressipalatsi on rakennettu betonista ja metallista, ja sen julkisivua hallitsevat valkoisella marmorilla päällystetyt pylväät ja suuret lasipinnat. Pääsalissa on 6 000 katsojapaikkaa. Koko rakennuksessa on 800 huonetta ja se ulottuu 17 metriä maan alle. Yhdyskäytävät yhdistävät sen Kremlin suureen palatsiin ja Kahdentoista apostolin kirkon yhteydessä olevaan patriarkan palatsiin.