stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Herakleen lapset
Sisältö > Juoni

Eurystheuksen lähettämä sanansaattaja Kopreus yrittää ottaa kiinni Herakleen lapset ja Iolaoksen, jotka hakevat turvaa Zeuksen alttarilta. Iolaos anoo apua kuorolta, joka koostuu iäkkäistä ateenalaisista. Ateenan kuningas Demofon, Theseuksen poika, saapuu. Iolaos vetoaa tähän muistuttaen muun muassa, että Herakles oli Theseuksen sukua ja oli aiemmin auttanut tätä. Demofon ilmoittaa turvananojien olevan hänen suojeluksessaan. Kopreus poistuu uhaten palaavansa armeijan kanssa.
Näin Demofon on ainakin aluksi valmis puolustamaan suojattejaan sodankin uhalla. Hän kysyy kuitenkin neuvoa oraakkelilta, ja saa tietää, että ateenalaiset voittaisivat sodan vain, jos he uhraavat ylhäistä syntyperää olevan neidon Persefonelle. Demofon ilmoittaa Iolaokselle, että vaikka hän haluaisikin auttaa, hän ei aikoisi uhrata ketään omista lapsistaan eikä pakottaa ketään muutakaan ateenalaista tekemään niin. Iolaos ymmärtää, että hänen ja lasten tulisi lähteä Ateenasta hakeakseen turvapaikkaa jostakin muualta.
Kun Herakleen tytär Makaria saa tietää oraakkelin vastauksesta ja ymmärtää perheensä ahdingon, hän tarjoaa itseään uhriksi kieltäytyen uhrin arpomisesta. Hän heittää hyvästit sisaruksilleen ja Iolaokselle ja poistuu uhrattavaksi. Kuoro ylistää hänen ylevää kuolemaansa.
Samaan aikaan Herakleen poika Hyllos saapuu ja kertoo tuovansa vahvistusjoukkoja auttamaan Demofonia taistelussa. Vaikka Iolaos on vanha ja heikko, hän vaatii taisteluun lähtemistä. Taistelun aikana hän saa ihmeellisellä tavalla voimansa takaisin ja ottaa kiinni Eurystheuksen. Seuraa keskustelu hänen surmaamisestaan. Alkmene, Herakleen ikääntynyt äiti, vaatii Eurystheuksen surmaamista saman tien, vaikkakin tällainen teloitus on Ateenan lakien vastaista. Lopulta Eurustheys kertoo ennustuksen: hänen henkensä suojaisi kaupunkia Herakleen lasten jälkeläisiltä, jos he surmaavat ja hautaavat hänet. Eurystheus surmataan.
Tulkintoja

Tragedia nähdään yleensä isänmaallisena teoksena käynnissä olleen sodan keskellä. Isänmaallisia teemoja siinä ovat muun muassa ylpeys omasta jalosta sukutaustasta, heikompien suojelu sekä jumalten kunnioittaminen. Samaan viittaa myös näytelmän sijoittaminen Marathoniin, joka kytkeytyi muistoihin persialaissodissa saavutetusta voitosta Marathonin taistelussa. Näytelmän rakenne on varsin hajanainen, sillä se seuraa välillä Iolaosta, välillä Demofonia, välillä Makariaa ja välillä Eurystheusta. Näytelmän huippukohta tapahtuu suhteellisen varhain, kun Makaria ilmoittaa uhrautuvansa, jonka jälkeen tragedian voima katoaa. Joskus on katsottu, että myöhemmät toimittajat olisivat muuttaneet tekstiä huonommaksi.
Tyypilliseen tapaansa Euripides yhdistelee näytelmässä eri myyttejä ja tekee niihin lukuisia muutoksia. Esimerkiksi aiemmissa myyttiversioissa Ateenan kuninkaana oli herakleidien saapuessa vielä Theseus. Makaria ja muut Herakleen tyttäret esiintyvät nyt ensimmäistä kertaa, siinä missä aiemmin herakleidit oli nähty lähinnä Herakleen poikina. Ajatus Makarian uhrautumisesta muiden puolesta voi palautua Foinikian naisiin, jossa Menoikeus uhraa itsensä.
Kirjallisuutta > Tekstilaitoksia ja käännöksiä

Euripides: Heraclidae. Teoksessa Euripidis fabulae.  (Vol. I (Cyc., Alc., Med., Heracl., Hip., And., Hec.) Toim. James Diggle. Oxford Classical Texts)  Oxford University Press, 1984.  ISBN 978-0-19-814594-3  Kreikankielinen alkuteksti.
Euripides: Children of Heracles. Teoksessa Euripides: Children of Heracles. Hippolytus. Andromache. Hecuba.  (Euripides Volume II. Käännös David Kovacs. Loeb Classical Library 484)  Cambridge, MA:  Harvard University Press, 1995.  ISBN 9780674995338  Kreikankielinen alkuteksti ja englanninkielinen käännös.
Euripides: The Children of Heracles.  (Aris and Phillips Classical Texts. Toim. William Allan)  Oxford University Press, 2001.  ISBN 9780856687402  Englanninkielinen käännös.
Euripides: The Children of Heracles. Teoksessa Euripides I.  (Alcestis, Medea, The Children of Heracles, Hippolytus. The Complete Greek Tragedies. Toim. Mark Griffith et al.)  University of Chicago Press, 2013.  ISBN 978-0226308807  Englanninkielinen käännös.
Aiheesta muualla

Εὐριπίδης: Ἡρακλείδαι. Wikisource. (muinaiskreikaksi)
Euripides: Heracleidae. Wikisource. (englanniksi)
Euripides: Heracleidae. Perseus. (muinaiskreikaksi)
Euripides: Heracleidae. Perseus. (englanniksi)
Euripideen näytelmät
| --- | --- |
Säilyneet:  Alkestis · Andromakhe · Bakkhantit · Elektra · Foinikian naiset · Hekabe · Helena · Herakleen lapset · Herakles · Hippolytos · Ifigeneia Auliissa · Ifigeneia taurien mailla · Ion · Kyklooppi · Medeia · Orestes · Troijan naiset · Turvananojat · (Rhesos)
Kadonneita ja katkelmallisia:  Aiolos
Hermeneuttinen menetelmä

Hermeneuttinen menetelmä on hermeneutiikan lähtökohta. Menetelmällä pyritään ymmärtämään ja tulkitsemaan ihmisen toimintaa, kulttuuria tai tekstiä ja selvittämään merkityksiä. Hermeneuttista menetelmää käytetään humanistisissa tieteissä ja yhteiskuntatieteissä. Käsitteellä hermeneuttinen kehä kuvataan sitä, kuinka totuutta jatkuvasti lähestytään. Hermeneutikkojen mukaan menetelmä noudattaa tieteen menetelmää, koska sen tulosten totuudenmukaisuutta voidaan arvioida julkisesti.
Hermeneuttinen kehä

Hermeneutiikan keskeisimpiä käsitteitä on hermeneuttinen kehä. Teoksessa Hermeneuttisen pedagogiikan pääsuuntaukset Pauli Siljander kertoo kolmesta eri merkityksestä, joissa hermeneuttisen kehän käsitettä voidaan käyttää. Ensimmäinen liittyy tiedonmuodostamisen tapahtumasarjaan ja tulee esiin siten, että tiedonmuodostuksella ei voi olla mitään varsinaista alkua. Voidaan käyttää käsitettä esiymmärrys, jonka täytyy aina olla kaiken uuden ymmärtämisen taustalla. Esiymmärrys muuttuu ja korjautuu ymmärtämisen ja tulkinnan edetessä. Se ei kuitenkaan muutu täysin, vaan säilyttää kosketuksen aikaisempaan. Hermeneuttista kehää voidaan kutsua myös hermeneuttiseksi spiraaliksi eli kierteeksi eteenpäin pääsemisen mahdollisuuden vuoksi.
Toinen hermeneuttisen kehän merkitys on ymmärtää se osien ja kokonaisuuden tulkinnan kautta. Esimerkiksi tekstiä tulkittaessa sen osia ei voi ymmärtää ilman kokonaisuutta, mutta osien tulkinta vaikuttaa kokonaisuuden tulkintaan. Kehä etenee osien ja kokonaisuuden välisenä dialektisena suhteena. Hermeneutikko Hans-Georg Gadamer totesi ajatuksen, jonka mukaan kokonaisuus määrittää osia ja osat puolestaan kokonaisuutta, olevan peräisin jo antiikin Kreikan ajalta.
Hermeneuttisella kehällä on vielä kolmas merkitys, joka liittyy läheisesti kahteen edelliseen. Tämä on tulkintojen ja käsitteenmäärittelyn keskeneräisyys. Tällöin käsitteitä ei voi tarkasti määritellä ennen tutkimusta, vaan tutkimus voi osaltaan johtaa käsitteiden määritelmien muuttamiseen. Tutkimuksen edetessä tutkija pyrkii kyseenalaistamaan omia ennakkokäsityksiään ja korjaamaan niitä. Tämän ajatuksen mukaan täsmällistä tutkimuksen kulun ennakkosuunnittelua ja käsitteenmäärittelyä painottava määrällinen tutkimus ja merkityksiä selvittämään pyrkivä laadullinen tutkimus voivat olla toisiaan täydentäviä tutkimustapoja.
Aiheesta muualla

Heller, Agnes: Yhteiskuntatieteiden hermeneuttisesta metodista yhteiskuntatieteiden hermeneutiikkaan. Suom. Mikko Mäntysaari. niin & näin 3/1995, 13–23.
Hermos

| Hermos> Ἕρμος.Sijainti |
| --- | --- |
 Hermos
Koordinaatit:  38°1′9″N, 23°40′00″E
Valtio:  Kreikka
Paikkakunta:  Chaïdári, Attika
Historia
Tyyppi:  kaupunginosa ja demos
Perustettu:  508 eaa.
Kulttuuri:  antiikin Kreikka
Alue:  Attika
Kaupunki:  Ateena
Fyle:  Akamantis
Trittys:  asty
Demonyymi:  Hermeios (Ἕρμειος)
Bulen jäseniä:  2
 :  ei tiedossa (vsta 201 eaa.)
Infobox OKNimi-testi OK: 
Hermos (m.kreik. Ἕρμος, lat. Hermus) oli antiikin aikainen Akamantis-fyleen kuulunut Attikan eli Ateenan kaupunkivaltion muodostaneen alueen demos. Se kuului fylen asty-trittykseen eli kaupunkialueen demoksiin.
Hermos sijaitsi Ateenasta Eleusiihin johtaneen Pyhän tien varrella Kefissos-joen ja Poikilon-vuorella sijaineen Pythionin Apollonin temppelin välisellä alueella. Sijaintipaikka on suunnilleen nykyisen Chaïdárin kaupungin tienoilla.
Demos perustettiin Kleistheneen uudistuksessa arkaaisen kauden lopulla vuonna 508 eaa. Sillä oli kaksi edustajaa Ateenan bulessa eli neuvostossa. Demoksen kansalaisesta käytettiin demonyymiä Hermeios (Ἕρμειος).
Hermoksessa oli Harpaloksen puolison Pythonikeen muistomerkki.
Hermeen ja Afroditen pyhäkkö

| Hermeen ja Afroditen pyhäkkö |
| --- | --- |
 Hermeen ja Afroditen pyhäkön raunioita.
Sijainti:  Káto Sými, Viánnos, Iraklion, Kreeta, Kreikka
Koordinaatit:  35°14′39″N, 25°08′43″E
Rakennustyyppi:  pyhäkkö
Perustettu:  n. 1900–1800 eaa.
 
Lisää rakennusartikkeleitaArkkitehtuurin teemasivulla
Infobox OKNimi-testi OK: 
Hermeen ja Afroditen pyhäkkö, tutkimuksessa usein (Káto) Sýmin pyhäkkö (kreik. Ιερό στη (Κάτω) Σύμη, Ieró sti (Káto) Sými), oli minolaisaikainen ja antiikin aikainen pyhäkkö Kreetan saarella Kreikassa. Antiikin aikana siellä palvottiin Hermestä ja Afroditea. Pyhäkön arkeologinen kohde sijaitsee lähellä nykyistä Káto Sýmin kylää.
Nykyiseen kylään viittaava nimitys (Káto) Sýmin pyhäkkö on käytössä erityisesti esihistoriallisen, minolaisen kauden kohteeseen viitattaessa, koska kohteen tuon aikaista nimeä ei tunneta. Nimitys Hermeen ja Afroditen pyhäkkö on käyttökelpoinen antiikin ajasta puhuttaessa.
Historia

Káto Sýmin pyhäkkö oli kulttipaikkana poikkeuksellisen pitkään, aina keskiminolaiselta kaudelta (MM II–III) antiikin ajalle roomalaiselle kaudelle 200-luvulle jaa. saakka, ja se on harvoja paikkoja Kreetalla ja muuallakin Kreikassa, jossa kulttipaikan voidaan osoittaa säilyneen toiminnassa keskeytyksessä pronssikaudelta pitkälle rautakaudelle.
Ensimmäiset merkit toiminnasta paikalla ovat esipalatsikaudelta, tarkemmin kaudelta MM I noin ajalta 2100–2000 eaa., ja laajemmassa mittakaavassa vanhalta palatsikaudelta kaudelta MM II (n. 1900–1800 eaa.). Varhaisimmat rakennusjäänteet ovat kaudelta MM III (n. 1800–1700 eaa.). Pyhäkkö uusittiin uudella palatsikaudella (n. 1750–1450 eaa.) mahdollisesti maanjäristyksen jälkeen. Pyhäkköä ei hylätty minolaisen kauden päätteessä, mahdollisesti koska se ei sijaintinsa vuoksi ollut kytköksissä mihinkään palatsikeskukseen. Sen sijaan pyhäkkö uusittiin protogeometrisella kaudella eli varhaisella rautakaudella muun muassa rakentamalla sen keskukseksi uusi alttari.
Paikan jumaluudesta minolaisella kaudella ei ole tietoa, sillä sieltä puuttuvat minolaiselle uskonnolle tyypilliset naishahmot (vaikka joskus paikan kultin sanotaankin olleen  omistettu minolaiselle äitijumalattarelle). Votiiviesinelöytöjen perusteella kultti vaikuttaisi olleen pikemminkin miespuolisen jumalan. Antiikin aikana pyhäkön kultti muuntui Hermeen ja Afroditen kultiksi. Varhaisimmat merkit Hermeen ja jonkin jumalattaren kultista paikalla ovat 900-luvulta eaa., joskin Hermeen nimen varhaisin todistusaineisto on piirtokirjoituksista 500-luvulta eaa. Tämän paikallinen epiteetti oli Kedrites. Varhaisimmat merkit siitä, että paikan jumalatar tulkittiin Afroditeksi, ovat hellenistiseltä kaudelta. Antiikin aikana pyhäkkö sijaitsi Biannoksen poliksen lähellä, mutta ei ole tietoa siitä, oliko pyhäkkö varsinaisesti Biannoksen alaisuudessa. Votiivilahjojen ja piirtokirjoitusten perusteella pyhäkkö vaikuttaa olleen yleiskreetalainen. Se vaikuttaa taantuneen vain paikalliseksi pyhäköksi 1. vuosisadalla jaa.
Pyhäkön paikka säilyi kulttikäytössä tavallaan varhaisella kristilliselläkin kaudella, sillä 500- tai 600-luvulla paikalle rakennettiin kaksi kirkkoa. Pyhäkkö löytyi sattumalta maansiirtotöissä vuonna 1972. Heti tämän jälkeen alkaneita arkeologisia kaivauksia on johtanut Angelikí Lempési (Angeliki Lebessi). Kaivaukset ovat jatkuneet 2000-luvun puolelle.
Rakennukset ja löydökset

Pyhäkkö sijaitsee Díkti-vuoren etelärinteessä noin 1 130 metrin korkeudessa merenpinnasta laskettuna, noin viisi kilometriä koilliseen Káto Sýmin kylästä ylärinteeseen päin. Arkeologisen kohteen läheltä virtaa lähde, joka on antanut paikalle sen nykyaikaisen nimen Krýa Vrýsi. Lähde oli tärkeä myös pyhäkölle ja on saattanut olla yksi tekijä sen sijainnin määrittymisessä. Koska pyhäkkö ei sijainnut huipulla vaan rinteessä, se eroaa minolaiselle uskonnolle tyypillisistä vuorenhuippupyhäköistä.
Pyhäkkö oli suurikokoinen, ja siitä on kaivettu vain pieni osa: kooksi on arvioitu noin 9 350 neliömetriä, josta on kaivettu noin 1 250 neliömetriä. Tämän sekä paikan pitkän historian vuoksi sen kehityksestä ei saada täydellistä kuvaa. Kaivauksissa on aiheuttanut ongelmia myös se, että jokaista vaihetta edustaa vain ohut arkeologinen kerros, johon sekoittuu usein muiden aikakausien rakentamisen jälkiä; maanviljelyn ja maansiirtotöiden aiheuttamat muutokset; sekä sadeveden ja vesivirtojen aiheuttamat muutokset.
Uuden palatsikauden aikainen pyhäkkö oli ympäröity suorakulmaisella temenos-muurilla. Sen portille johti kulkuetie. Myöhemmän ajan löytöihin lukeutuu pyhäkköalueen keskiössä ensimmäisellä vuosituhannella eaa. ollut alttari kooltaan noin 2,7 × 2,2 metriä, sekä siihen liittyvät lukuisten polttouhrien jäänteet. Alttarin ympärillä on lukuisten rakennusten jäänteitä eri aikakausilta. Osa rakennuksista oli avoimia ja osa katollisia. Paikalla on myös paljon merkkejä rinteen pengertämisestä.
Esinelöytöjä on koko pyhäkön käyttöajalta. Pyhäkön alueelta on löydetty lukuisia minolaisia juomauhritabletteja, joissa osassa on lineaari-A-kirjoitusta, sekä erilaisia kulttiastioita. Löytöjen perusteella paikalla on harjoitettu kulttiin kytkeytyneitä yhteisöaterioita. Löytöihin lukeutuu myös suuri määrä votiiviesinelöytöjä sekä pronssi- että rautakaudelta. Näihin kuuluu erityisesti ihmis- ja eläinhahmoisia pienoispatsaita eli figuriineja. Ihmishahmoista suurin osa on mieshahmoja, millä perusteella on arveltu, että pyhäkön kultti olisi ollut erityisesti miesten kultti. Esinelöydöt ovat Iraklionin arkeologisessa museossa.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Hermeen ja Afroditen pyhäkkö eli Káto Sýmin pyhäkkö Wikimedia Commonsissa
Näkymä kohti alttaria.
Pronssisia pienoispatsaita pyhäköstä. Iraklionin arkeologinen museo.
Savesta ja pronssista tehtyjä eläinfiguriineja. Iraklionin arkeologinen museo.
Hermes-figuriineja. Iraklionin arkeologinen museo.
Myyräncolo

Myyräncolon pääsisäänkäynti kesällä 2022.
Myyräncolo oli Vantaan Myyrmäessä sijaitsevassa vuonna 1975 valmistuneessa Myyrinpuhoksen liiketalossa sijaitseva yrittäjävetoinen kulttuuritalo, jossa toimii yli 80 kulttuurialan yrittäjää, ammatinharjoittajaa sekä muuta yhteisöä. Myyräncolon toiminta käynnistyi vuonna 2019 Kilterinmäellä Imatran Voiman entisessä keskuslaboratoriossa. Kyseisen rakennuksen purkutöiden siivittämänä Myyräncolo muutti kesällä 2021 nykyiseen kiinteistöön yhteensä noin 3 000 m2 tiloihin.
Myyr York Park Myyräncolon pihalla
Myyräncolossa toimi muun muassa nykytanssiteatteri Mamia Company, Jazzklubi Lobby Myyrmäki, kolme radioasemaa Roll FM länsistudio, SAYfm ja Finnradio.fm, rock-klubi Skenesali, Revolverstudio, Myyr York Times paikallislehti, MYYRMÄKI-liike, Louhela Jam, Vantaan Elävän musiikin yhdistys VELMU ry, tapahtumatuottajia, av-alan sekä äänentoistoalan yrityksiä, useampia kuoroja, big bändejä, muusikoita ja kuvataiteilijoita. Katutasosta löytyy vuokralaisia ja vieraita palveleva Myyr York Cafe, sekä kevään 2023 aikana avautuva cologalleria.
Myyräncolon Myyr York Cafe
Skenesalia, kokous- ja treenitiloja sekä osaa studiotiloista oli mahdollista vuokrata myös lyhytaikaiseen käyttöön.
Skenesalista löytyy Monipuolista ohjelmatarjontaa
Kesinä 2022 - 2024 2022 Myyräncolon pysäköintialueella toimi Vantaan kaupungin tilaama urbaani puisto Myyr York Park, jossa järjestettiin kesän aikana 60 ilmaiskonserttia.
Skenesalissa toimii Myyräncolon rock-klubi
Myyräncoloa hallinnoi Osuuskunta Myyrmäen kulttuuritalo
Myyräncoloa ylläpitäneen osuuskunnan toiminta keskeytettiin toukokuun lopussa 2024.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Myyräncolo Wikimedia Commonsissa
http://www.myyrancolo.fi
Krateeri

Punakuviotekniikalla koristeltu kellokrateeri, n. 420 eaa. Louvre.
Krateeri (m.kreik. κρατήρ, kratēr, lat. crater) on antiikin aikana käytetty keraaminen sekoitusmalja, jota käytettiin viiniin ja veden sekoittamiseen. Se tunnetaan vaasien muotona erityisesti kreikkalaisesta keramiikasta.
Historia ja käyttö

Krateerin muoto tunnetaan jo mykeneläiseltä kaudelta, jolta ajalta on peräisin muun muassa niin kutsuttu Soturivaasi (1200-luku eaa.). Krateerien käyttö jatkui hellenistiselle kaudelle saakka. Varhaiselle hellenistiselle kaudelle ajoittuu muun muassa Dervénin krateeri (n. 320). Krateeri-sanan alkuperä on kreikan kielen sekoittamista tarkoittavassa sanassa kerannymi (κεράννυμι).
Krateereita käytettiin erityisesti symposioneissa eli pidoissa. Kreikkalaiset nauttivat viinin yleensä aina laimennettuna vedellä, ja krateereita käytettiin viinin ja veden sekoittamiseen. Krateeriin kaadettiin tietty osa vettä ja tietty osa viiniä, ja tämän jälkeen osat sekoitettiin. Laimennettu viini oli valmista nautittavaksi. Krateeria voitiin käyttää yhdessä psykterin kanssa. Se asetettiin krateerin sisään jäähdytettäessä viiniä. On jäänyt epäselväksi, kummin päin viilennys tehtiin: viini oli joko krateerissa tai psykterissä, ja toisessa astiassa oli lunta tai kylmää vettä.
Krateereita käytettiin myös hautauksissa tuhkauurnina.
Muoto ja tyypit

Krateeri on suurikokoinen astia, jossa on avara suu juoman ammentamiseksi. Vaasissa on kaksi kädensijaa, joiden sijoittelu ja muodot vaihtelevat krateerityyppien mukaan. Nykyisin krateereiksi luetaan vain jalalliset vaasit. Pienikokoisesta krateerista käytetään nimitystä krateriskos. Krateereita valmistettiin sekä savesta että pronssista. Maalauskoristelu esittää käyttötarkoituksen mukaan yleensä joko pito- tai hautausaiheutta.
Krateerien tyyppejä ovat:
Muoto ja tyypit > Pylväskrateeri

Pylväskrateerissa (myös korinttilainen krateeri) on pieniä pylväitä muistuttavat, hartiasta suuhun ulottuvat kädensijat. Yläosastaan kädensijat liittyvät usein vaasin levymäiseen reunaan. Muoto on peräisin korinttilaisesta keramiikasta, josta se kopioitiin attikalaiseen keramiikkaan. Tyyppi oli suosittu erityisesti noin vuosina 575–425 eaa. Sen kuoltua Kreikassa se säilyi suosittuna apulialaisessa ja etruskilaisessa keramiikassa.
Pylväskrateerin muoto ulkoa ja sisältä.
Pylväskrateeri, n. 500-luku eaa.
Pylväskrateeri, n. 460 eaa.
Pylväskrateeri, n. 460 eaa.
Muoto ja tyypit > Voluuttikrateeri

Voluuttikrateerin (myös lakonialainen krateeri) kädensijat saavat alkunsa vaasin hartiasta ja päättyvät suun yläpuolelle kiertyviin voluutteihin. Muoto on mahdollisesti kehittynyt pylväskrateerista, ja on saattanut saada vaikutteita peloponnesoslaisista pronssivaaseista. Voluuttikrateereita valmistettiin 600-luvun eaa. lopulta 300-luvun eaa. lopulle saakka. Tunnettuja esimerkkejä ovat niin kutsutut Dervénin krateeri ja François-vaasi.
Voluuttikrateerin muoto ulkoa ja sisältä.
Voluuttikrateeri, n. 460–450 eaa.
Dervénin krateeri, voluuttikrateeri, n. 330–320 eaa.
Voluuttikrateeri, n. 300-luku eaa.
Muoto ja tyypit > Kalykskrateeri

Kalykskrateerin vartalo on kukan verhiön muotoinen. Kädensijat ovat vartalon alaosassa. Vaasi koostuu kahdesta osasta, joista alaosa on kupera ja yläosan laidat koverat. Varhaisin esimerkki tunnetaan Eksekiaalta, ja muoto oli mahdollisesti hänen kehittämänsä. Kalykskrateereita valmistettiin 300-luvulle eaa. saakka.
Kalykskrateerin muoto ulkoa ja sisältä.
Kalykskrateeri, n. 500 eaa.
Kalykskrateeri, n. 400 eaa.
Kalykskrateeri, 300-luku eaa.
Muoto ja tyypit > Kellokrateeri

Kellokrateerissa on käänteisen kellon muotoinen vartalo, jonka seinät kaartuvat yläreunaa kohden. Lyhyet kädensijat ovat vartalon yläosassa. Varhaiset esimerkit ovat usein jalattomia, mutta myöhemmissä krateereissa on jalkalevy. Kellokrateerien valmistua sai alkunsa punakuviotekniikan myötä noin 500 eaa., ja niitä tehtiin aina 300-luvun eaa. alkuun saakka.
Kellokrateerin muoto ulkoa ja sisältä.
Kellokrateeri, n. 430–420 eaa.
Kellokrateeri, n. 410–400 eaa.
Kellokrateeri, n. 360–350 eaa.
Muoto ja tyypit > Skyfos- eli kotylekrateeri

Skyfos- eli kotylekrateerissa on kansi ja jalusta. Siinä on tiettyjä yhtäläisyyksiä lebes gamikokseen, ja sitä on ehdotetty kyseisen tyypin edeltäjäksi.
Skyfoskrateerin muoto ulkoa ja sisältä.
Skyfoskrateeri, n. 620 eaa.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta krateerit Wikimedia Commonsissa
Mykenestä löydetty niin kutsuttu Soturivaasi on pronssikautinen krateeri, jossa kuvataan aseistettuja sotureita, noin 1200-luku eaa. Kansallinen arkeologinen museo, Ateena.
Herman Onkimaa

Herman Onkimaa (myös Hermanonkimaa) on kylä Mäntsälässä. Kylässä on noin 140 asukasta (2009). Herman Onkimaa sijaitsee Isojärven rannalla noin kymmenen kilometriä Mäntsälän kirkonkylästä etelään. Kylällä on myös toinen järvi, Pivajärvi.
Historia

Tarinan mukaan kylän nimi tulisi kahdesta Isojärvelle tulleesta veljeksestä, joista Hermanni-niminen meni onkimaan Mäntsälän puolelle ja toinen Askolan puolelle, jossa hän onki puunhaarasta. Askolassa on Puhar-Onkimaa. Kylällä oli koulu vuosina 1957–1966. Rakennus on nykyään kurssikeskuksena. Lapset käyvät nykyisin koulua pääsääntöisesti Sääksjärvellä.
Väestö

Hermanonkimaan väestöstä (n. 140 asukasta) vuonna 2009 oli 0–19 vuotiaita 32 %, 20–44 vuotiaita 26 %, 45–64 vuotiaita 33 % ja yli 65–vuotiaita 9 %.
Politiikka

Vaaleissa Hermanonkimaa kuuluu Nummisten äänestysalueeseen, jolla suurimmat kannatetut puolueet kunnallisvaaleissa 2021 olivat keskusta (27,1 %) ja perussuomalaiset (22,5 %) sekä eduskuntavaaleissa 2019 perussuomalaiset (28,1 %) ja keskusta (19,5 %).
Etäisyyksiä

Pornaisiin on kymmenen kilometriä, Porvooseen 35 ja Helsinkiin 50 kilometriä.
Krioa

| Krioa> Κριῶα |
| --- | --- |
Valtio:  Kreikka
Paikkakunta:  ei tiedossa
Historia
Tyyppi:  demos
Perustettu:  508 eaa.
Kulttuuri:  antiikin Kreikka
Alue:  Attika
Kaupunki:  Ateena
Fyle:  Antiokhis
Trittys:  mesogeios
Demonyymi:  Kriōeus (Κριωεύς)
Bulen jäseniä:  1
 :  2 (vsta 307 eaa.)
 :  ei tiedossa (vsta 201 eaa.)
Infobox OKNimi-testi OK: 
Krioa (m.kreik. Κριῶα, Kriōa, lat. Crioa) oli antiikin aikainen Antiokhis-fyleen kuulunut Attikan eli Ateenan kaupunkivaltion muodostaneen alueen demos. Se kuului fylen mesogeios-trittykseen eli Attikan sisämaa-alueen demoksiin.
Krioan sijaintipaikkaa ei tunneta, koska sitä ei kuvata antiikin säilyneessä kirjallisuudessa, eikä siitä ole tehty arkeologisia löytöjä.
Demos perustettiin Kleistheneen uudistuksessa arkaaisen kauden lopulla vuonna 508 eaa. Sillä oli alun perin yksi edustaja Ateenan bulessa eli neuvostossa. Hellenistisellä kaudella fyleissä ja demoksissa tapahtuneiden muutosten seurauksena demoksella oli myöhemmin kaksi bule-edustajaa. Demoksen kansalaisesta käytettiin demonyymiä Kriōeus (Κριωεύς).
HMS Hermione (1893)

| HMS Hermione |
| --- | --- |
 HMS Hermione

Aluksen vaiheet
Rakentaja:  Devonportin telakka
Kölinlasku:  joulukuu 1891
Laskettu vesille:  7. marraskuuta 1893
Palveluskäyttöön:  14. tammikuuta 1896
Poistui palveluskäytöstä:  nimetty TS Warspiteksi 1922
Loppuvaihe:  romutettu 1940
Tekniset tiedot
Uppouma:  4 360 t (kuormattu)
Pituus:  98 m
Leveys:  15,1 m
Syväys:  5,8 m
Koneteho:  7 500 ihp
Nopeus:  18 solmua
Miehistöä:  318
Aseistus
Aseistus:  2 x QF 6" tykkiä 8 x 4,7" tykkiä 10 x 6 naulan tykkiä 1 x 3 naulan tykki 4 x 18" torpedoputkea
HMS Hermione oli Britannian kuninkaallisen laivaston Astraea-luokan panssarikansiristeilijä. Alus  palveli ensimmäisessä maailmansodassa. Alus nimettiin uudelleen vuonna 1922 TS Warspiteksi ja se romutettiin vuonna 1940.
Valmistus

Alus tilattiin Devonportin telakalta ja sen köli laskettiin joulukuussa 1891. Alus laskettiin vesille 7. marraskuuta 1893 ja se otettiin palvelukseen 14. tammikuuta 1896.