stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Unelmien pelikirja

| Unelmien pelikirja> Silver Linings Playbook |
| --- | --- |

Ohjaaja:  David O. Russell
Käsikirjoittaja:  David O. Russell
Perustuu:  Matthew Quickin romaaniin  The Silver Linings Playbook
Tuottaja:  Bruce Cohen Donna Gigliotti Jonathan Gordon George Parra
Säveltäjä:  Danny Elfman
Kuvaaja:  Masanobu Takayanagi
Leikkaaja:  Jay Cassidy
Tuotantosuunnittelija:  Judy Becker
Pääosat:  Bradley Cooper Jennifer Lawrence Robert De Niro Jacki Weaver Chris Tucker
Valmistustiedot
Valmistusmaa:  Yhdysvallat
Tuotantoyhtiö:  The Weinstein Company Mirage Enterprises
Levittäjä:  The Weinstein Company Netflix Microsoft Store
Ensi-ilta:  8. syyskuuta 2012 (TIFF)  16. marraskuuta 2012  1. helmikuuta 2013
Kesto:  122 minuuttia
Alkuperäiskieli:  englanti
Budjetti:  21 000 000 dollaria
Tuotto:  236 412 453 dollaria
Aiheesta muualla
Virallinen sivusto
IMDb 
Elonet
AllMovie
Infobox OKNimi-testi OK: 
Unelmien pelikirja (engl. Silver Linings Playbook) on vuonna 2012 ensi-iltansa saanut David O. Russellin ohjaama ja käsikirjoittama yhdysvaltalainen romanttinen draamakomedia. Elokuva perustuu Matthew Quickin samannimiseen romaaniin vuodelta 2008. Elokuvan pääosissa ovat Bradley Cooper, Jennifer Lawrence, Robert De Niro, Jacki Weaver ja Chris Tucker. Elokuva kertoo Pat Solitanosta (Bradley Cooper), joka vapautuu psykiatrisesta sairaalasta ja muuttaa takaisin vanhempiensa (Robert De Niro ja Jacki Weaver) luo. Pat on päättänyt voittaa takaisin vaimonsa rakkauden. Hän tapaa tuoreen lesken ja seksiaddiktin Tiffany Maxwellin (Jennifer Lawrence), joka lupaa auttaa Patiä saamaan takaisin vaimonsa, mikäli tämä osallistuu hänen kanssaan tanssikilpailuun.
Unelmien pelikirja sai kahdeksan Oscar-ehdokkuutta muun muassa kategorioissa paras elokuva ja paras ohjaus sekä kaikissa neljässä näyttelijäkategoriassa, joista Jennifer Lawrence voitti parhaan naispääosan Oscarin. Elokuva sai myös neljä Golden Globe -ehdokkuutta, joista Lawrence voitti parhaan naispääosan palkinnon. David O. Russell voitti BAFTAn parhaasta sovitetusta käsikirjoituksesta.
Unelmien pelikirja sai ensi-iltansa Toronton elokuvajuhlilla 8. syyskuuta 2012. Suomessa elokuvan ensi-ilta oli 1. helmikuuta 2013.
Näyttelijät

| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
|  Bradley Cooper  | … |  Patrick "Pat" Solitano, Jr.   |
|  Jennifer Lawrence  | … |  Tiffany Maxwell   |
|  Robert De Niro  | … |  Patrick "Pat" Solitano, Sr.   |
|  Jacki Weaver  | … |  Dolores Solitano   |
|  Anupam Kher  | … |  Dr. Cliff Patel   |
|  Chris Tucker  | … |  Danny McDaniels   |
|  Julia Stiles  | … |  Veronica   |
|  Brea Bee  | … |  Nikki Solitano   |
|  John Ortiz  | … |  Ronnie   |
|  Paul Herman  | … |  Randy   |
|  Dash Mihok  | … |  Officer Keogh   |
Vastaanotto

| Vastaanotto> Arvostelupisteet.Julkaisu | Vastaanotto> Arvostelupisteet.Pisteet |
| --- | --- |
Dome Tatu Junni: 
Episodi Jouni Vikman: 
Filmitähti Päivi Laajalahti: 
Filmgoer Marko Pekkanen: 
Film-O-Holic JP Jokinen: 
Helsingin Sanomat Anna Möttölä: 
Iltalehti Tuomas Riskala: 
Ilta-Sanomat Tarmo Poussu: 
Me Naiset Heidi Heino: 
MTV Tuuve Aro: 
Stara Neea Jokinen: 
V2 Jari Tapani Peltonen :
Vastaanotto > Palkinnot ja ehdokkuudet

| Palkinnot ja ehdokkuudet> Palkinto | Palkinnot ja ehdokkuudet> Kategoria | Palkinnot ja ehdokkuudet> Kenelle | Palkinnot ja ehdokkuudet> Voitto / Ehdokkuus |
| --- | --- | --- | --- |
| British Academy Film Awards | Miespääosa | Bradley Cooper | Ehdokkuus |
| British Academy Film Awards | Naispääosa | Jennifer Lawrence | Ehdokkuus |
| British Academy Film Awards | Sovitettu käsikirjoitus | David O. Russell | Ehdokkuus |
| Golden Globe | Paras musikaali- tai komediaelokuva |  | Ehdokkuus |
| Golden Globe | Miespääosa musikaali- tai komediaelokuvassa | Bradley Cooper | Ehdokkuus |
| Golden Globe | Naispääosa musikaali- tai komediaelokuvassa | Jennifer Lawrence | Voitto |
| Golden Globe | Käsikirjoitus | David O. Russell | Ehdokkuus |
| Oscar | Paras elokuva | Bruce Cohen, Donna Gigliotti ja Jonathan Gordon | Ehdokkuus |
| Oscar | Miespääosa | Bradley Cooper | Ehdokkuus |
| Oscar | Naispääosa | Jennifer Lawrence | Voitto |
| Oscar | Miessivuosa | Robert De Niro | Ehdokkuus |
| Oscar | Naissivuosa | Jacki Weaver | Ehdokkuus |
| Oscar | Ohjaus | David O. Russell | Ehdokkuus |
| Oscar | Sovitettu käsikirjoitus | David O. Russell | Ehdokkuus |
| Oscar | Leikkaus | Jay Cassidy ja Crispin Struthers | Ehdokkuus |
| Satellite Award | Paras elokuva |  | Voitto |
| Satellite Award | Miespääosa | Bradley Cooper | Voitto |
| Satellite Award | Naispääosa | Jennifer Lawrence | Voitto |
| Satellite Award | Miessivuosa | Robert De Niro | Ehdokkuus |
| Satellite Award | Ohjaus | David O. Russell | Voitto |
| Satellite Award | Sovitettu käsikirjoitus | David O. Russell | Ehdokkuus |
| Satellite Award | Leikkaus | Jay Cassidy | Voitto |
| Screen Actors Guild Awards | Miespääosa | Bradley Cooper | Ehdokkuus |
| Screen Actors Guild Awards | Naispääosa | Jennifer Lawrence | Voitto |
| Screen Actors Guild Awards | Miessivuosa | Robert De Niro | Ehdokkuus |
| Screen Actors Guild Awards | Näyttelijäkokoonpano |  | Ehdokkuus |
Aiheesta muualla

Arkistoitu kopio virallisesta sivustosta (englanniksi)
Unelmien pelikirja Internet Movie Databasessa (englanniksi)
Unelmien pelikirja Box Office Mojossa (englanniksi)
Unelmien pelikirja Rotten Tomatoesissa (englanniksi)
Unelmien pelikirja Metacriticissä (englanniksi)
David O. Russellin ohjaamat elokuvat
| 0 | 1 | 2 | 3 | 4 | 5 | 6 | 7 |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
1990-luku: Spanking the Monkey (1994) · Flirting with Disaster (1996) · Kolme kuningasta (1999)
2000-luku: I ♥ Huckabees (2004)
2010-luku: Taistelija (2010) · Unelmien pelikirja (2012) · American Hustle (2013) · Joy (2015)
Suomen Lalli-liitto

Suomen Lalli-liitto oli vuonna 1929 perustettu suomalainen äärioikeistolainen järjestö, joka ehti toimimaan vain vajaan vuoden. Lalli-liiton keskeisinä teemoina olivat aitosuomalaisuus sekä kommunismin, parlamentarismin ja demokratian vastustaminen. Järjestön tavoitteena oli vallankaappaus ja diktaattorin asettaminen Suomen johtoon. Lalli-liiton toimintaa leimasivat kuitenkin sen koko olemassaolon ajan lähinnä sisäiset ristiriidat, erilaiset salaliittoteoriat ja valehtelu. Järjestön merkittävimpänä saavutuksena pidetään sitä, että Lalli-liiton on katsottu toimineen Lapuan liikkeen esiasteena.
Perustaminen

Lalli-liiton edeltäjä oli marraskuussa 1928 perustettu Suomalainen Kansanpuolue, jonka johtohenkilöt olivat Niilo Rauvala, Pertti Uotila ja Lennartti Pohjanheimo. Sen äänenkannattajana toimi Pohjanheimon kustantama lehti Nouseva Suomi. Puolueen vaatimuksiin kuului muun muassa ei-kansallisena pidetyn leijonan korvaaminen Suomen vaakunassa karhulla sekä Helsingin nimen muuttaminen Sampolaksi. Toiminta loppui kuitenkin jo vuodenvaihteen jälkeen ja helmikuussa 1929 samat miehet perustivat Suomen Lalli-liiton. Puheenjohtajaksi valittiin Niilo Rauvala ja järjestön rahoituksesta vastasi pääosin Lennartti Pohjanheimo. Liiton sihteerinä ja epävirallisena pääideologina toimi merimies Antti Salamaa, joka tunnettii muun muassa äärimmäisenä ruotsin kielen vastustajana. Lalli-liiton perustavassa kokouksessa muina perustajina olivat kirjaltaja Kaarlo V. Kalervo, Antti Salamaa, rakennusmestari G. V. Ruusuvaara, toimittajat E. Lessig-Rajanto ja Oskari Hakovirta, lehtori Aleks. Törrönen sekä ylioppilas Nils H. Brunou-Pajanto.
Toiminta

Järjestön toimintaan yritettiin saada mukaan aikakauden huomattavimpia äärioikeistolaisia vaikuttajia. Liiton jäsenet levittivät huhuja, että mukana olisivat muun muassa puolustusvoimain komentaja kenraalimajuri Aarne Sihvo, suojeluskuntien päällikkö Lauri Malmberg sekä Etsivän Keskuspoliisin päällikkö Esko Riekki. Väitetyt kytkökset suojeluskuntaan hermostuttivat sisäministeri T. M. Kivimäen ja hän määräsi Etsivän Keskuspoliisin seuraamaan Lalli-liiton toimintaa. Järjestö levitti myös huhuja kommunistien vallankaappauksesta sekä suunnitteli itse 12 000 miehen marssia Helsinkiin elokuuksi 1929. Sen tarkoituksena oli keskeyttää eduskunnan toiminta ja asettaa maan johtoon diktaattori.
Vallankaappaushankkeeseensa Lalli-liitto pyysi mukaan Aarne Sihvoa ja väitti, että siinä olivat mukana myös entinen valtionhoitaja P. E. Svinhufvud ja itsenäisyysmies Heikki Renvall. Kevään aikana liiton johtajaksi kaavailtiin ainakin Vihtori Kosolaa sekä Arvi Kalstaa, joka tiettävästi suostuikin tehtävään. Järjestön toimintaan onnistuttiin toukokuun liittokokoukseen mennessä saamaan mukaan joukko tunnettuja äärioikeistolaisia vaikuttajia, kuten jääkäriluutnantti Antti Isotalo, jääkärikapteeni Iivari Hyppölä sekä liikemies Rafael Haarla. Kevään aikana Haarla kävi tapaamassa sisäministeri Kivimäkeä ja vaati tältä ammattiyhdistysliikkeen lakkauttamista. Ellei sitä lakkautettaisi oikeusteitse, tulisi se Haarlan mukaan tapahtumaan väkivalloin. Fasistien vallankumoushankkeet otettiin lopulta maan poliittisessa johdossa niin vakavasti, että uhanneen virkamieslakon johdosta presidentti Lauri Kristian Relander päätti hajottaa virkamiesten palkankorotuksia vastustaneen eduskunnan ja järjestää uudet vaalit. Virkamieslakko olisi lamaanuttanut myös poliisin toiminnan ja näin mahdollistanut vallankaappauksen.
Lalli-liitto ei kuitenkaan onnistunut saavuttamaan suurta suosiota. Sen provokaatioihin ja epäjärjestyksen lietsontaan perustunutta toimintatapaa ei arvostettu ja kielteistä julkisuutta toivat myös jäsenten rikosepäilyt. Varainkeruuta hoitanut Jeremias Kosonen laittoi rahat omiin taskuihinsa, eikä liitolla myöskään ollut lupaa rahankeräykseen. Kosonen keräsi varoja myös Vapaussodan Rintamamiesten Liitolle, joka lopulta teki hänestä rikosilmoituksen ja Kosonen joutui syytteeseen petoksesta, kavalluksesta ja väärennöksestä. Lisäksi päärahoittajana toiminut Lennartti Pohjanheimo sai syytteen sivellisyysrikoksesta. Viimeisin kohu syntyi joulukuussa 1929, kun Antti Salamaa ja Kaarlo Kalervo jakoivat Helsingissä itse painamiaan väärennettyjä kommunistien lentolehtisiä tarkoituksenaan lietsoa väkivaltaisuuksia ja levottomuuksia. Vuodenvaihteeseen mennessä Lalli-liitto oli käytännössä jo lakannut, mutta sen entisiä jäseniä oli samaan aikaan mukana käynnistämässä Lapuan liikkeen toimintaa.
Kirjallisuutta

Uola, Mikko: ”Lalliliitto - poliittinen mörkö vai Lapuan liikkeen edelläkävijä?”, Historiallinen aikakauskirja 77.  Helsinki:  Suomen historian ystäväin liitto & Suomen historiallinen seura, 1979.  ISSN 0018-2362
Ramnesin kirkko

| Ramnesin kirkko Ramnes kirke |
| --- | --- |
 Kirkko vuonna 2011.
Sijainti:  Tønsberg, Norja
Kirkkokunta:  Norjan kirkko
Hiippakunta:  Tunsbergin hiippakunta
Rakentamisvuosi:  1100-luku
Materiaali:  kivi
Istumapaikkoja:  234
Lisää rakennusartikkeleitaArkkitehtuurin teemasivulla
Ramnesin kirkko (norj. Ramnes kirke) on Tønsbergin kunnassa Norjassa sijaitseva kivinen pitkäkirkko 1100-luvulta.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Ramnesin kirkko Wikimedia Commonsissa
Vålen kirkko

| Vålen kirkko Våle kirke |
| --- | --- |
 Kirkko vuonna 2008.
Sijainti:  Tønsberg, Norja
Kirkkokunta:  Norjan kirkko
Hiippakunta:  Tunsbergin hiippakunta
Rakentamisvuosi:  1100-luku
Materiaali:  kivi
Istumapaikkoja:  244
Lisää rakennusartikkeleitaArkkitehtuurin teemasivulla
Vålen kirkko (norj. Våle kirke) on Tønsbergin kunnassa Norjassa sijaitseva kivinen pitkäkirkko 1100-luvulta. Torniosa rakennettiin 1870-luvun alussa.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Vålen kirkko Wikimedia Commonsissa
Niittymarin kieli

| Niittymari |
| --- | --- |
Oma nimi:  марий йылме
Muu nimi:  itämari, tšeremissi
Tiedot
Alue:  Marin tasavalta
Virallinen kieli:  Marin tasavalta
Puhujia:  258 951
Sija:  ei 100 suurimman joukossa
Kirjaimisto:  kyrillinen
Kielitieteellinen luokitus
Kielikunta:  uralilaiset kielet
Kieliryhmä:  marilaiskielet
Kielikoodit
ISO 639-1:  -
ISO 639-2:  mhr (niittymari)
ISO 639-3:  mhr
 Ohje 
Marin päämurteiden levinneisyys 1900-luvun alussa englanninkielisellä kartalla suomalaisen tutkimusryhmän mukaan. 1a. vuorimari, 1b luoteismari; 2a vuorimari ja 2b itämari.
Niittymari eli itämari on kieli, joka kuuluu uralilaisten kielten volgalaiseen haaraan. Se on toinen marilaisista kielistä. Sen lähin sukukieli on vuorimari.
Nykytilanne

Marilaisia oli Venäjän vuonna 2022 julkaiseman väestönlaskennan mukaan 423 803, ja saman laskennan mukaan 258 951 henkeä osasi jompaakumpaa marin kieltä, kun vielä vuonna 2010 puhujia oli 365 316. Vuorimarin puhujia oli vuonna 2022 kaikkiaan 15 352, kun vuonna 2010 heitä oli 23 062. Pääosa marilaisista asuu Marin tasavallassa, mutta pohjoispuolella sijaitsevan Kirovin alueella heitä on 60 000 sekä idempänä Baškortostanissa 100 000.
Nykytilanne > Kirjaimet

Niittymaria kirjoitetaan kyrillisin kirjaimin. Aakkostoon kuuluu 36 kirjainta.
|   | Kirjain | SUT / IPA | Huomautus |   |
| --- | --- | --- | --- | --- |
|  | А а | [ɑ] / [a] |   |   |
|  | Б б | [b] / [b] |  |  |
|  | В в | [β, v] / [v] |  |  |
|  | Г г | [γ, g] / [g] |  |  |
|  | Д д | [δ, d] / [d] |  |  |
|  | Е е | [je] / [e] |  |  |
|  | Ё ё | [jo] / [jo] | vain venäl. lainasanoissa |  |
|  | Ж ж | [ž] / [ʒ] |  |  |
|  | З з | [z] / [z] |  |  |
|  | И и | [i] / [i] |  |  |
|  | Й й | [j] / [j] |  |  |
|  | К к | [k] / [k] |  |  |
|  | Л л | [l] / [l] |  |  |
|  | М м | [m] / [m] |  |  |
|  | Н н | [n] / [n] |  |  |
|  | Ҥ ҥ | [ŋ] / [ŋ] |  |  |
|  | О о | [o] / [o] |  |  |
|  | Ӧ ӧ | [ö] / [ø] | kuten suomen ö |  |
|  | П п | [p] / [p] |  |  |
|  | Р р | [r] / [r] |  |  |
|  | С с | [s] / [s] |  |  |
|  | Т т | [t] / [t] |  |  |
|  | У у | [u] / [u] |  |  |
|  | Ӱ ӱ | [ü] / [y] | kuten suomen y |  |
|  | Ф ф | [f] / [f] | vain lainasanoissa |  |
|  | Х х | [χ, h] / [h] | vain lainasanoissa |  |
|  | Ц ц | [c] / [ts] | vain lainasanoissa |  |
|  | Ч ч | [č] / [ʧ] |  |  |
|  | Ш ш | [š] / [ʃ] |  |  |
|  | Щ щ | [šč] / [ʃʧ] | vain venäl. lainasanoissa |  |
|  | Ъ ъ | ns. kova merkki |  |  |
|  | Ы ы | [ǝ] / [ǝ] | alas avoin kaari po. merkin päällä |  |
|  | Ь ь | ns. pehmeä merkki | osoittaa ed. kons:n liudentuneisuuden |  |
|  | Э э | [e] / [e] |  |  |
|  | Ю ю | [ju] / [ju] |  |  |
|  | Я я | [jɑ] / [ja] |  |  |
Aiheesta muualla

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
Niittymarinkielinen Wikipedia hautomossa
Äksymmät vanhat herrat

| Äksymmät vanhat herrat> Grumpier Old Men |
| --- | --- |
 Virallinen elokuvateatterijuliste.
Ohjaaja:  Howard Deutch
Käsikirjoittaja:  Mark Steven Johnson
Tuottaja:  John Davis Richard C. Berman
Säveltäjä:  Alan Silvestri
Kuvaaja:  Tak Fujimoto
Leikkaaja:  Billy Weber Seth Flaum Maryann Brandon
Pääosat:  Jack Lemmon Walter Matthau Ann-Margret Sophia Loren Burgess Meredith Daryl Hannah Kevin Pollack
Valmistustiedot
Valmistusmaa:   Yhdysvallat
Tuotantoyhtiö:  Warner Bros.
Levittäjä:  InterCom Netflix
Ensi-ilta:   22. joulukuuta 1995  1997
Kesto:  101 min
Alkuperäiskieli:  englanti
Budjetti:  25 000 000 $
Edeltäjä:  Äksyt vanhat herrat
Aiheesta muualla
IMDb 
Elonet
AllMovie
Infobox OKNimi-testi OK: 
Äksymmät vanhat herrat on Jack Lemmonin ja Walter Matthaun komediaelokuva vuodelta 1995. Se on jatkoa elokuvalle Äksyt vanhat herrat. Se on myös viimeinen elokuva, jossa Burgess Meredith näytteli.
Juoni

Naapurukset John Gustafson (Lemmon) ja Max Goldman (Matthau) tulevat nykyään paremmin toimeen. He yrittävät järjestää lapsilleen (Hannah ja Pollack) häitä ja estää uuden asukkaan (Loren) avaaman ravintolan käynnin, koska se tuli entisen viehekaupan tilalle.
Näyttelijät

| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
|  Walter Matthau  | … |  Max Goldman   |
|  Jack Lemmon  | … |  John Gustafson   |
|  Ann-Margret  | … |  Ariel Gustafson   |
|  Sophia Loren  | … |  Maria Sophia Coletta Raghetti   |
|  Ann Morgan Guilbert  | … |  Mama Ragetti   |
|  Burgess Meredith  | … |  Isoisä Gustafson   |
|  Daryl Hannah  | … |  Melanie Gustafson   |
|  Kevin Pollak  | … |  Jacob Goldman   |
|  Katie Sagona  | … |  Allie   |
Vastaanotto

DVD-oppaan Pekka Suorsan mielestä jatko-osa jää melko tyhjänpäiväi­seksi, mut­ta pääosien esittäjien roolityöt kantavat ja komedia yllättäen pa­ra­nee lop­pua koh­ti. Hän antaa elokuvalle kolme tähteä viidestä.
Aiheesta muualla

Äksymmät vanhat herrat Internet Movie Databasessa (englanniksi)
Äksymmät vanhat herrat Elonet.
Espoon Jääklubi

| Espoon Jääklubi |
| --- | --- |

Perustettu:  1978
Kotikunta:  Espoo
Infobox OKNimi-testi OK: 
Espoon Jääklubi (EJK) on vuonna 1978 perustettu espoolainen jääkiekkoseura. EJK on yksi espoolaisista junioriseuroista Espoon Palloseuran, Jäähongan sekä Espoon Kiekkoseuran lisäksi.
Espoon Jääklubin kasvatteja

Peter Ahola
Olli Ahonen
Joni Finell
Kari Haakana
Santeri Heiskanen
Juha Ikonen
Juuso Ikonen
Petro Koivunen
Ismo Kuoppala
Arto Laatikainen
Jan Långbacka
Teemu Riihijärvi
Antti Törmänen
Joni Tuominen
Camilo Miettinen
Teppo Kivelä
Teemu Selänne
Mika Rautio
Petri Pulkkinen
Hugo Rikkilä
Espoon Jääklubissa pelanneita

Tero Koskiranta
Mikko Lehtonen
Teemu Selänne
Jan-Mikael Juutilainen
Ville Uusitalo
Aiheesta muualla

Espoon Jääklubin virallinen sivusto (Arkistoitu – Internet Archive)
| n k Espoon urheilu |
| --- | --- |
Urheilupaikat:  Espoon Bembölen FK-rata  Espoo Metro Areena  Espoonlahden uimahalli  Espoonlahden urheilupuisto  Esport  Keski-Espoon uimahalli  Kilon talli  Leppävaaran uimahalli  Leppävaaran Urheiluhalli  Leppävaaran urheilupuisto  Matinkylän jäähalli  Matinkylän uimahalli  Matinkylän urheilupuisto  Olarin uimahalli  Otahalli  Peikin Ratsastuskoulu  Solvallan urheiluopisto  Tapiolan jalkapallostadion  Tapiolan ratsastuskoulu  Tapiolan uimahalli  Tapiolan urheiluhalli  Tapiolan urheilupuisto  Tapiolan urheilupuiston jalkapallostadion  Westendin tennishalli 
Urheiluseurat:  Canoa  Cetus  Esbo Bollklubb  Esbo Idrottsförening  Esbo Skytteförening  FC Espoo  FC Honka  Espoo Basket Team  Espoo Expos  Espoo Rugby Club  Espoon Akilles  Espoon Hiihtoseura  Espoon Jääklubi  Espoon Jäätaiturit  Espoon Kiekkoseura  Espoon Palloseura Jalkapallo  Jääkiekko  Espoon Pesis  Espoon Suunta  Espoon Taitoluisteluklubi Revolutions  Espoon Tapiot  Espoon Telinetaiturit  Espoon Tikka  Esport Oilers  Etelä-Espoon Pallo  Fjällskidarklubben-37  Gammelgårds Ungdoms & Allmogeförening  Golden Futsal Team  HC KJH  HooGee  Idrottsklubben-32  IK Örnen  Jäähonka  FC Kasiysi  Kauklahden Pyrintö  Kiekko-Espoo  Kilo Idrottsförening  Laaksolahden Jalkapalloseura  FC Laatupallo Espoo  Leppävaaran budoseura  Leppävaaran Pallo  Leppävaaran Pyrintö  Leppävaaran Sisu  Länsiväylän Dynamo  Olarin Tarmo -77  Olarin Voimistelijat  Peräkylän Ponnistus  Pohjois-Espoon Ponsi  Polin Pallo  SexyPöxyt  Smash-Tennis  Tapiolan Honka  Tapiolan Voimistelijat  Viherlaakson Veikot  Westend Indians 
Urheilutapahtumat:  Juoksu Länsiväyläjuoksu  Viestijuoksun SM 2008  Jääkiekko U-18 MM 2024  Naisten MM 1999  Naisten MM 2019  Jääpallo MM 1975  Maalipallo MM 2014  Ravi Finlandia-ajo  Erkon Pokaali  Kuninkuusravit 2017  Suuri Suomalainen Derby  Ringette MM 2000  Taitoluistelu EM 2023  Uinti Sprinttiuinnin EM 1992  Pitkän radan SM 2006  Pitkän radan SM 2007  Pitkän radan SM 2008  Yleisurheilu Kalevan kisat 2009  Kalevan kisat 2025  Vammaisyleisurheilun EM 2005  U-23 EM 2023  Sisäratojen SM 1970  Sisäratojen SM 1979 
Muuta:  Pääkaupunkiseudun paras urheilija
Etelänseppäkotinga

| Etelänseppäkotinga |
| --- | --- |

Uhanalaisuusluokitus
 Silmälläpidettävä  
  
Tieteellinen luokittelu
Domeeni::  Eukaryootit Eucarya
Kunta::  Eläinkunta Animalia
Pääjakso::  Selkäjänteiset Chordata
Alajakso::  Selkärankaiset Vertebrata
Luokka::  Linnut Aves
Lahko::  Varpuslinnut Passeriformes
Heimo::  Kotingat Cotingidae
Suku::  Seppäkotingat Procnias
Laji::  nudicollis
Kaksiosainen nimi
 Procnias nudicollis  (Vieillot, 1817) 

Katso myös
   Etelänseppäkotinga Wikispeciesissä   Etelänseppäkotinga Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OKIUCN-testi OK: 
Etelänseppäkotinga (Procnias nudicollis) on Etelä-Amerikassa tavattava kotingoihin kuuluva varpuslintu. Se on Paraguayn kansallislintu.
Tunnistaminen

Kooltaan etelänseppäkotinga on noin 26–28 cm. Koiras on täysin valkoinen lukuun ottamatta päässä silmienympärystä ja kurkkua, joissa näkyy paljas turkoosinvärinen nahka. Naaras on selästään oliivinvihreä. Pään sivut ja viiru päälaella ovat tummemmat. Kurkku on valkoviiruinen. Naaraspuolisen etelänseppäkotingan vatsa on väriltään vaaleankeltainen ja ruskeaviiruinen. Koirasta ei voi sekoittaa mihinkään muuhun alueella elävään lajiin. Naaras on suurikokoisempi kuin oranokka (Oxyruncus cristatus), jonka erottaa myös nokastaan. Partaseppäkotingan naaras (Procnias averano) muistuttaa etelänseppäkotingan naarasta, mutta sen päälaen viiru on vaaleampi. Hyvä tuntomerkki on lajin äänet, jotka ovat metallimaisia kolahduksia
Levinneisyys ja elinympäristö

Etelänseppäkotingaa tavataan itäisestä Brasiliasta, Koillis-Argentiinasta ja Paraguayn itäosista. Laji elää trooppisissa ja subtrooppisissa kosteissa metsissä aina 1 150 metrin korkeuteen merenpinnasta. Brasiliassa lajin on havaittu muuttavan maan sisällä, mutta vastaavaa käyttäytymistä ei ole tavattu lajin muilla esiintymisalueilla.
Ravinto

Etelänseppäkotingat syövät pääasiassa hedelmiä.
Uhat

Etelänseppäkotingan kannan kooksi arvioidaan 120 000–195 000 yksilöä. Lajin kanta on vähentynyt metsänhakkuiden vuoksi. Lisäksi etelänseppäkotingaa pyydystetään häkkilinnuiksi erityisesti Brasiliassa. Nykyään lajin elinympäristöjä uhkaavat suuresti kaupungistuminen ja teollisuuden ja maanviljelysalueiden lisääntyminen.
Putkilokasvit

| Putkilokasvit |
| --- | --- |

Tieteellinen luokittelu
Domeeni::  Aitotumaiset Eucarya
Kunta::  Kasvit Plantae
Kaari::  Streptophyta
Luokka::  Embryopsida
Kladi::  Putkilokasvit Tracheophyta  Sinnott ex Cavalier-Smith
Synonyymit
 Cormobionta  Tracheobionta 
Katso myös
   Putkilokasvit Wikispeciesissä   Putkilokasvit Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OK: 
Putkilokasvit (Tracheophyta) ovat kasveja, joiden solukot muodostavat erilaistuneita johtosolukoita eli putkiloita veden ja ravinteiden kuljettamiseen. Putkilokasvit on perinteisesti luettu sammalten (Bryobionta) ohella toiseksi kasvikunnan alakunnista, mutta Angiosperm Phylogeny Groupin kehittämässä molekyylibiologiseen tutkimukseen perustuvassa luokittelussa putkilokasvit ovat yksi laajemman kasvikunnan alkiollisten kasvien (Embryopsida) luokkaan kuuluvista kehityslinjoista.
Luokittelu

Putkilokasvit on perinteisesti jaettu kahteen kaareen, jotka ovat siemenkasvit (Magnoliophyta) ja sanikkaiset (Pteridophyta). Liekomaiset kasvit on perinteisesti sisällytetty sanikkaisiin, mutta polveutumishistoriasta johtuen ne on esitetty myös omana erillisenä kaarenaan. Alla olevassa luettelossa on esitettynä nykyisin elossa olevien putkilokasvien luokittelu.
Lycopodiophyta – liekomaiset
Polypodiopsida (Monilophyta) – sanikkaiset
Equisetophytina – kortemaiset
Psilophytina – haarusanikkaiset
Pteridophytina – saniaiset
Spermatophyta – siemenkasvit
Pinophyta – paljassiemeniset
Magnoliophyta – koppisiemeniset
Aiheesta muualla

Problems of adaptation to a terrestrial environment (pdf) (englanniksi)
| --- | --- |
Taksonitunnisteet:  Wikidata: Q27133  Wikispecies: Tracheophyta  BioLib: 163382  CoL: TP  EoL: 4077  Euro+Med PlantBase: af8a89a9-5d35-41cc-acb1-d4b696148a10  GBIF: 7707728  iNaturalist: 211194  ITIS: 846496  NCBI: 58023  NZOR: d73edb3c-e6ad-4f73-b857-b17c96d49d1d  Open Tree of Life: 10210  Paleobiology Database: 196405  VicFlora: 6abc498a-70de-11e6-a989-005056b0018f  WoRMS: 596326
Ammunnan maailmanmestaruuskilpailut 2010

Kansainvälisen ampumaurheiluliiton (ISSF) 50. maailmanmestaruuskilpailut järjestettiin 29.7.–11.8.2010 Saksan Münchenissä. Kyseessä ovat ensimmäiset kilpailut, joissa on jaossa Lontoon 2012 kesäolympialaisten maapaikkoja.
Ohjelma

| --- | --- |
    : Peruskilpailu ja finaali/medal match
    : Peruskilpailu
    : Karsinnat
Olympiapaikat

Seuraavat ampujat saivat maapaikoja MM-kilpailuista mailleen Lontoon olympialaisiin: