stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Christian Dvorak
Ura

Arizona Coyotes varasi Dvorakin 2014 varaustilaisuuden toisella kierroksella. Huhtikuussa 2015 hän solmi kolmivuotisen sopimuksen Coyotesin kanssa. Tuon jälkeen hän pelasi kaksi ottelua AHL:ssä Portland Piratesin paidassa, ennen kuin palasi London Knightseihin.
Kauden 2015–2016 alussa Dvorak nimettiin London Knightsin varakapteeniksi. Hän löi aiemmat ennätyksensä samalla kaudella saalistaen 121 tehopistettä.
Syyskuussa 2021 Coyotes kauppasi Dvorakin Montreal Canadiensiin vaihdossa ensimmäisen kierroksen varausvuoroon vuoden 2022 varaustilaisuudessa ja toisen kierroksen varausvuoroon vuoden 2024 varaustilaisuudessa.
Dvorak on edustanut Yhdysvaltoja vuoden 2016 nuorten MM-kisoissa, jossa hän auttoi joukkueensa pronssille.
K3 (animaatiosarja)

| K3 |
| --- | --- |
Kestoaika:  12 min
Alkuperämaa:   Ranska  Belgia
Verkko:   Suomi Nelonen Nappula
Aiheesta muualla
IMDb
K3 (holl. De avonturen van K3, "K3:n seikkailut", ransk. K3) on ranskalais-belgialainen animaatiosarja, joka perustuu K3 nais-popyhtyeeseen.
Äänirooleissa > Suomenkieliset

| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
|  Saara Aalto  | … |  Kylie   |
|  Ella Tarvonen  | … |  Kim   |
|  Yasmine Yamajako  | … |  Kate   |
|  Sasu Moilanen  | … |  X   |
|  Nina Palmgren  | … |  Maxine   |
|  Antti Jaakola  | … |  Dwayne, sivuäänet   |
|  Tero Koponen  | … |  Dee-Dee, Bob, sivuäänet   |
|  Alina Tomnikov  | … |  sivuäänet   |
|  Pinja Hanski  | … |  sivuäänet   |
|  Laura Aarre  | … |  sivuäänet   |
|  Taru Eronen  | … |  sivuäänet   |
|  Aku Laitinen  | … |  sivuäänet   |
|  Antti L. J. Pääkkönen  | … |  sivuäänet   |
|  Tarja Alexander  | … |  sivuäänet   |
Käännös: Päivi Kangas
Tuotanto: SDI Media
Tuotanto

Sarja on saanut inspiraationsa naismusiikkiyhtyeestä K3. Belgialaista ja hollantilaista alkuperää olevat sen jäsenet ovat erittäin suosittuja. Vuonna 2010 Studio 100 hankki oikeudet ja kehitti sarjan 2D-sarjakuvia ranskalaiselle televisiolle ympäri K3:n maailmaa. Hollantilaissarjassa laulajien nimet korvattiin myös K3:n jäsenillä: Hanne, Klaasje ja Marthe. Ja ääninä toimivat Hanne Verbruggen, Klaasje Meijer ja Marthe De Pillecyn.
Huomautuksia ja viitteitä

↑  Zo klinkt de animatieserie van de nieuwe K3'tjes.  FLAIR, 9.3.2016.  Teoksen verkkoversio. (hollanniksi)
Venezuelan presidentti

| Venezuelan presidentti |
| --- | --- |
 Presidente de la República Bolivariana de Venezuela
 
 Nykyinen Kiistanalainen 23. maaliskuuta 2019 lähtien
Virka-asunto:  Palacio de Miraflores
Kauden pituus:  6 vuotta
Perustettu:  1811
Ensimmäinen:  Cristóbal Mendoza
Kotisivut:  Despacho de la Presidencia
Venezuelan presidentti (esp. Presidente de Venezuela) on Venezuelan valtion ja hallituksen päämies sekä kansallisten asevoimien neljän osaston ylipäällikkö. Presidentti nimittää varapresidentin ja ministerit. Yksi virkakausi kestää kuusi vuotta. Aiemmin sama henkilö voitiin valita presidentiksi enintään kahdelle peräkkäiselle kaudelle, mutta tämä pykälä kumottiin kansanäänestyksessä vuonna 2009. Oppositiolla on vuoden 1999 lain perusteella oikeus järjestää kauden kolmen viimeisen vuoden aikana kansanäänestys presidentin alasastumisesta, mikäli he saavat tuekseen 20 prosenttiä äänioikeutetuista.
Etelä-Amerikan itsenäisyyssotien ja Suur-Kolumbian aikana vallinneen yleisen epäjärjestyksen johdosta alla olevassa luettelossa on vuosien 1814–1819 kohdalla aukkoja. Angosturan konferenssi nimitti Simón Bolívarin "Venezuelan tasavallan ylipäälliköksi" (Jefe Supremo de la República de Venezuela) vuosiksi 1819–1830.
Huomautuksia luettelosta

Ensimmäisessä sarakkeessa on ilmoitettu presidenttikauden järjestysluku. Sitten perustamisensa 1812, Venezuelan tasavallalla on ollut 70 presidenttikautta, alkaen Cristóbal Mendozasta. Toinen sarake ilmoittaa yhden henkilön yhden keskeytymättömän hallintokauden järjestysluvun. Esimerkiksi Juan Cristósomo Falcón hallitsi kahden kauden ajan joten hänen kohdalleen ensimmäiseen sarakkeeseen on merkitty 20. ja 21. presidenttikaudet, toiseen sarakkeeseen tämän olleen 19. keskeytymätön yhden hallitsijan kausi. Kolmas sarake listaa yksittäisen presidentin järjestysluvun. Useat alla listatut miehet ovat olleet väliaikaisia presidenttejä, varsinkin sisällissodan tai vallankaappauksen jälkimainingeissä. Mm. joidenkin näiden väliaikaisten valtakausien hyvin lyhyen keston johdosta muut luettelot Venezuelan presidenteistä saattavat jättää joitakin tässä mainittuja hallitsijoita pois. Sarakkeiden taustaväri kertoo presidenttien puoluetaustan.
Sakurajima

Satelliittikuvassa Sakurajiman saari
| --- | --- |
Tyyppi:  Kerrostulivuori
Sijainti:  Kagoshima Japani
Sijaintipaikka:  Kyūshū, Airan kaldera (en) 
Vesistö:  Kagoshimanlahti (en), Q116110855 
Korkeus merenpinnasta:  1 117 m
Suojelualueet:  Kirishima-Kinkowan kansallispuisto (en), Sakurajima-Kinkowan Geopark (d) (käännä suomeksi) 
Purkautunut viimeksi:  Purkautuu jatkuvasti
| --- | --- |
Koordinaatit:  fi 
muokkaa - muokkaa wikitekstiä - muokkaa Wikidataa
Sakurajima (jap. 桜島) on aktiivinen tulivuori, joka sijaitsee Kagoshiman prefektuurissa Kyūshūn saarella, Japanissa, Kagoshiman kaupungin vieressä. Se oli ennen oma saarensa Kagoshiman lahdessa, mutta on sittemmin yhdistynyt Kyūshūn. Kerrostulivuori kuuluu Airan kalderaan.
Sakurajima syntyi noin 22 000 vuotta sitten valtavassa purkauksessa ja nykyään se on yksi Maan aktiivisimmista tulivuorista. Sillä on vuodesta 1955 lähtien ollut pieniä purkauksia 100-200 kertaa vuodessa. Sakurajiman vuoden 1914 purkaus on Japanin kirjoitetun historian suurin tulivuorenpurkaus.
Etualalla Kagoshima, taustalla Sakurajima.
Vuoden 1914 purkaus

Sakurajiman purkaus vuonna 1914 oli Japanin kuluneen vuosisadan voimakkain tulivuorenpurkaus. Ennen vuotta 1914 Sakurajima oli yli vuosisadan ajan ollut unessa.
Purkaus alkoi 11. tammikuuta 1914. Lähes kaikki saaren asukkaat olivat tuolloin jo poistuneet alueelta purkausta edeltäneiden viiden voimakkaiden maanjäristysten varoittamina. Purkaus alkoi räjähdyspurkauksena synnyttäen purkauspilviä ja pyroklastisia tuhkapilviä. 13. tammikuuta sattuneen voimakkaan, 35 henkeä vaatineen maanjäristyksen jälkeen tulivuori kuitenkin muuttui ylitsevuotavaksi tuottaen valtavan laavavirran.
Laavavirrat ovat Japanissa harvinaisia, mutta Sakurajiman laavavirrat jatkuivat kuukausia. Saari kasvoi niellen useita pienempiä lähialueen saarista ja muodosti lopulta kapean kannaksen yhdistyen pääsaareen. Jotkut Kagoshiman lahden osista mataloituivat ja lahden vuorovesi muuttui korkeammaksi.
Purkauksen loppupuolella vuoren alaisten magmakammion tyhjeneminen sai Airan kalderan keskuksen uppoamaan noin kaksi jalkaa (0,6 m). Purkauksen aiheuttamien tuhojen arvon arvellaan olleen yli 19 miljoonaa dollaria lähde?.
Nykyinen aktiivisuus

Sakurajiman aktiivisuus alkoi uudestaan vuonna 1955, ja tulivuori on siitä lähtien ollut lähes jatkuvassa purkautumisen tilassa. Vuosittain vuoressa esiintyy tuhansia pieniä räjähdyksiä, jotka viskaavat tuhkaa kilometrejä vuoren huipun yläpuolelle. 1960 vuorta valvomaan perustettiin Sakurajiman tulivuoriobservatorio, ja Sakurajima onkin nykyään yksi parhaiten tunnetuista tulivuorista maailmassa.
Vuoren tarkkaileminen ja suurten purkausten ennakoiminen ovat vuoren sijainnista johtuen erityisen tärkeitä. Vain parin kilometrin päässä tulivuoresta sijaitsee tiheään asuttu Kagoshima, jossa asuu noin 600 000 ihmistä, joten ennustamatta sattuneen purkauksen seuraukset olisivat vakavat. Kaupungissa toteutetaan säännöllisiä evakuointiharjoituksia, ja alueelle on rakennettu joukkosuojia, joihin asukkaat voivat paeta purkauksista lentäviä vulkaanisia pirstaleita.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Sakurajima Wikimedia Commonsissa
Sakurajiman tulivuorien tutkimuskeskus (Arkistoitu – Internet Archive) (englanniksi)
VolcanoWorld artikkeli 1914 purkauksesta. (Arkistoitu – Internet Archive) (englanniksi)
Anjan puisto

| Anjan puisto |
| --- | --- |
 Maisema Anjan puistosta.
Sijainti:  Anjanpuistontie 9, 50100 Mikkeli
Koordinaatit:  61.6531°N, 27.3768°E
Pinta-ala:  7 ha
Korkeus:  81-90 m
Perustettu:  1968
Suunnittelija:  Anja Laaksonen
Kotisivut
Anjan puisto on yksityinen, vuonna 1968 perustettu puulajipuisto eli arboretum Mikkelin Honkalahdessa  Anjanpuistontiellä, noin 9 kilometriä Mikkelistä kaakkoon eli Anttolaan päin.
Historia

Puiston on perustanut Anja Laaksonen. Ensimmäiset tammet, lehmukset ja perennat Laaksonen istutti vuonna 1968. Puisto sijaitsee Ala-Säynätjärven ja Iso-Palvasen välisellä kannaksella, maasto on kumpuilevaa ja viettää etelään päin. Vuosien aikana puiston alueelle on istutettu lukuisia puita ja perennoja,  raivattu joutsenlampia suihkulähteineen ja laitettu esille paikalta löytyneitä erikoisia luonnonkiviä.
Nykyisyys

Puisto on 7 hehtaaria laaja alue. Laaksosen tavoitteena on lisätä ja kasvattaa erilaisia hedelmäpuita ja perennoja perinteisten lisäksi ja istuttaa lisää puumaailman uutuuksia ja erikoisuuksia. Lukuisissa lammissa kasvaa erilaisia vesikasveja. Puistoon luontevana osana kuuluvat myös eläimet kuten riikinkukkoja, hanhia, myskisorsia ja helmikanoja. Anjan puisto on suosittu vierailukohde, jossa käy kesäkuukausina matkailijoita ympäri maailmaa.
Puulajeja

Anjan puistosta löytyvät muun muassa seuraavat puulajit:
Kuuset: hopeakuusi (Picea pungens 'Glauca' / blågran), kartiokuusi, lukuisat kultakuuset (Picea abies f. aurea), käärmekuusi (Picea abies f. virgata), mustakuusi (Picea mariana), pallokuusi (Picea abies f. globosa), pisan tuuheakuusi, serbiankuusi (Picea omorika l. Pančićeva omorika), sinikuusi (Picea pungens `Glauca´), siperianpihta (Abies Sibirica l. Siberian Fir) ,  surukuusi (Picea abies f. pendula)
Männyt: Keltamänty (Pinus ponderosa), käärmemänty (Pinus sylvestris f. virgata), pylväsmänty, vanhat sembramännyt (Pinus cembra subsp. sibirica)
Koivut: Kultakoivu (Betula pubescens f. aurea), kyynelkoivu (Betula pendula ’Youngii’), Ollin visakoivu, pirkkalankoivu (Betula pendula f. bircalensis), punalehtikoivu (Betula pubescens f. rubra), pahkavisakoivu, taalainkoivu (Betula pendula Dalecarlica), tunturivisakoivu (Betula pubescens subsp. czerepanovii)
Muita puuerikoisuuksia ovat: korkkipuu (Phellodendron spp.), lamoavat lepät, pylväshaapa (Populus tremula 'Erecta' / pelarasp) ,  sulkalehtiharmaaleppä (Alnus incana f. laciniata), kartiojalava (Ulmus glabra Exoniensis) ym.
Aiheesta muualla

Anjan puiston kotisivut (Arkistoitu – Internet Archive)
Anjan puisto - Mikkelin Kaupunkiopas (Arkistoitu – Internet Archive)
420 (luku)

| Luonnolliset luvut |
| --- | --- |
 420 ← 420 421 422 423 424 425 426 427 428 429 → 
Kardinaaliluku:  neljäsataakaksikymmentä
Järjestysluku:  neljässadaskahdeskymmenes
Tekijät:  1, 2, 3, 4, 5, 6, 7, 10, 12, 14, 15, 20, 21, 28, 30, 35, 42, 60, 70, 84, 105, 140, 210, 420
Alkutekijät:   2^{2}\cdot 3\cdot 5\cdot 7
Roomalainen numero:  CDXX
Binääriluku:  110100100
Oktaaliluku:  644
Duodesimaaliluku:  2B0
Heksadesimaaliluku:  1A4
Vigesimaaliluku:  110
420 (neljäsataakaksikymmentä) on luonnollinen luku, jota edeltää 419 ja seuraa 421.
Matematiikassa

420 on yhdistetty luku.
420 on runsas luku.
420 on ”erittäin runsas luku” (engl. highly abundant number), koska sen tekijöiden summa (1344) on suurempi kuin minkään pienemmän luonnollisen luvun.
420 on puolitäydellinen luku.
420 on ”käytännöllinen luku” (engl. practical number), koska mikä tahansa positiivinen kokonaisluku luvun 420 tekijöiden summaan saakka voidaan muodostaa luvun 420 eri tekijöiden summana.
420 kuuluu Zumkellerin lukuihin.
420 on Harshad-luku kymmenjärjestelmässä, binäärijärjestelmässä, kolmijärjestelmässä (1201203), nelijärjestelmässä (122104) ja oktaalijärjestelmässä.
420 on yhdeksänkulmiopyramidiluku.
420 kuuluu O’Halloranin lukuihin, koska se on parillinen kokonaisluku, joka ei voi olla sellaisen suorakulmaisen särmiön pinta-ala, jonka sivujen pituudet ovat kokonaislukuja.
420 on alkulukuparin (419, 421) keskiarvo.
420 on neljän peräkkäisen alkuluvun summa:  101+103+107+109.
420 on 20 ensimmäisen parillisen positiivisen kokonaisluvun summa.
420 voidaan muodostaa kahden peräkkäisen luonnollisen luvun tulona:  20\cdot 21.
420 voidaan muodostaa viiden positiivisen kokonaisluvun neljänsien potenssien summana:  4^{4}+3^{4}+3^{4}+1^{4}+1^{4}.
420 voidaan muodostaa kahden parittoman alkuluvun summana useammalla tavalla kuin mikään pienempi luku, kun alkulukujen järjestyksellä ei ole merkitystä. (Tapoja on 30.)
420 on yksi vain 17:stä luonnollisesta luvusta, joita ei voida muodostaa alle kahdeksan positiivisen kuutioluvun summana.
Muissa yhteyksissä

Luku 420 liittyy kannabiskulttuuriin.
420 on kilpapurjehdusluokka.
420 on Tšekin tasavallan kansainvälinen suuntanumero.
Eurooppatie E420 kulkee Belgian ja Ranskan välillä.
Seututie 420 kulkee Mäntyharjun ja Mikkelin välillä.
420 Bertholda on pikkuplaneetta.
Käännös suomeksi
Jouko Kataja

| Henkilötiedot |
| --- | --- | --- | --- |
Syntymäaika: 4. kesäkuuta 1953
Syntymäpaikka: Lahti, Suomi
Kuolinaika: 16. marraskuuta 2018 (65 vuotta)
Kuolinpaikka: Ruovesi, Suomi
Pelipaikka: maalivahti
Pituus: 186 cm
Junioriseurat
: Reipas
Seurat
| Vuodet | Seura | O | (M) |
| 1972–1974 | Reipas | 3 | (0) |
| 1975–1978 | MiPK | 70 | (0) |
| 1979–1982 | KTP | 70 | (0) |
| 1983 | LTP | – | (–) |
| 1984 | Reipas | 14 | (0) |
| 1986–1987 | Apollo | – | (–) |
| 1988–1990 | Sudet | 38 | (1) |
| Yhteensä | Yhteensä | 195 | (1) |
Maajoukkue
| 1970 | Suomi U18 | 2 | (0) |
| 1980 | Suomi | 0 | (0) |
 Seurajoukkueuran tilastot kattavat vain kansalliset sarjat.
Jouko Olavi Kataja (4. kesäkuuta 1953 Lahti – 16. marraskuuta 2018 Ruovesi) oli suomalainen jalkapallomaalivahti.
Ura > Seurajoukkueet

Kataja pelasi 143 mestarussarjan ottelua Lahden Reippaassa, Mikkelin Pallo-Kissoissa ja Kotkan Työväen Palloilijoissa vuosina 1972–1982. Reipas saavutti hänen aikanaan 1972–1974 kahdesti SM-pronssia ja kerran SM-hopeaa. Kataja oli myös mukana voittamassa Suomen Cupia Reippaassa vuonna 1973 ja KTP:ssä vuonna 1980. Alemmilla sarjatasoilla hän edusti Lahden Työväen Palloilijoita, Reipasta, Apolloa ja Susia.
Ura > Maajoukkue

Kataja pelasi kaksi poikamaaottelua vuonna 1970. Hän oli Suomen olympiajoukkueen varamaalivahti vuoden 1980 kesäolympialaisissa, mutta ei pelannut urallaan yhtään A-maaottelua.
Yleisurheilu kesäolympialaisissa 2004

Ateenan vuoden 2004 kesäolympialaisissa järjestettiin yleisurheilussa 46 kilpailutapahtumaa. Kilpailut käytiin pääasiassa vuonna 1982 valmistuneella Olympiastadionilla lukuun ottamatta kuulantyöntökilpailuita, jotka käytiin antiikin perinteitä kunnioittaen Olympian lehdossa, sekä katureiteillä käytyjä kävely- ja maratonjuoksukilpailuita. Maratonin lähtöpaikka oli Marathónasin kaupungissa ja maaliintulo Panathinaïkó-stadionilla, vuoden 1896 kesäolympialaisten päänäyttämöllä.
Aiheesta muualla

Kansainvälisen Olympiakomitean tulostietokanta
Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Yleisurheilu kesäolympialaisissa 2004 Wikimedia Commonsissa
Yleisurheilu olympialaisissa
1896 •
1900 •
1904 •
1908 •
1912 •
1920 •
1924 •
1928 •
1932 •
1936 •
1948 •
1952 •
1956 •
1960 •
1964 •
1968 •
1972 •
1976 •
1980 •
1984 •
1988 •
1992 •
1996 •
2000 •
2004 •
2008 •
2012 •
2016 •
2020 •
2024
2004 kesäolympialaisten kilpailutapahtumat
Ammunta
|
Baseball
|
Jalkapallo
|
Jousiammunta
|
Judo
|
Koripallo
|
Käsipallo
|
Lentopallo
|
Maahockey
|
Melonta
|
Miekkailu
|
Nykyaikainen viisiottelu
|
Nyrkkeily
|
Paini
|
Painonnosto
|
Purjehdus
|
Pyöräily
|
Pöytätennis
|
Ratsastus
|
Softball
|
Soutu
|
Sulkapallo
|
Taitouinti
|
Taekwondo
|
Tennis
|
Triathlon
|
Uimahypyt
|
Uinti
|
Vesipallo
|
Voimistelu
|
Yleisurheilu
Mara Mäntyniemi

Martti "Mara" Mäntyniemi on Kuusamossa syntynyt suomalaisen hard rock -yhtye Zero Ninen kitaristi. Hän on soittanut Zero Ninessa koko yhtyeen uran ajan.
Mäntyniemi on tehnyt myös omaa nimeään kantavan sooloalbumin, joka on julkaistu ainakin vinyylinä. Hän opettaa myös Nilon yläasteella musiikkia. Martti Mäntyniemi on myös opettanut musiikkia Kuusamon lukiossa vuonna 2022.
Diskografia

Mäntyniemi (1991)
Kappaleet:
Tähtiin
Sinulle
Uudelleen
Sain ystävän
Aivan sekaisin
Pyydän ethän mee
Hän on mennyt pois
Kuumaa huumaa
Haaveisiin
| n k Zero Nine |
| --- | --- |
 Keijo ”Kepa” Salmirinne  Timo ”Iso-T” Käsmä  Martti ”Mara” Mäntyniemi  Jarski Jaakkola  Matti ”Iro” Murtola  Mikko ”Dexta” aka ”Borno” Korpela   Esa ”Elmo” Harju  Sika Kukkonen 
Studioalbumit:  Visions, Scenes and Dreams  Blank Verse  Headline  White Lines  Intrigue  Voodoo You  Freakshow  N. E. Files  IX 
Kokoelma-albumit:  Eyes on the Rear View Mirror 
| Auktoriteettitunnisteet  |
| --- | --- |
Kansainväliset:  ISNI 
Kansalliset:  Suomi (KANTO) 
Taiteenala:  MusicBrainz
Neittamojärvi

| Neittamojärvi |
| --- | --- |
Valtiot:  Suomi
Maakunnat:  Satakunta
Kunnat:  Eura, Rauma
Koordinaatit:  61°05′16″N, 22°01′42″E
Vesistöalue ja valuma-alueen tietoja
Laskuoja:  Neittamonoja, joka yhtyy Ahmasojaan 
Järvinumero:  34.024.1.003
Mittaustietoja
Pinnankorkeus:  48,6 m 
Pituus:  1,1 km  
Leveys:  400 m  
Rantaviiva:  3,093 km 
Pinta-ala:  27 ha  
Tilavuus:  0,000648 km³ 
Keskisyvyys:  2,4 m 
Valuma-alue:  8,55 km² 
Keskivirtaama:  0,064 m³/s (MQ) 
 fiNeittamojärvi 
Neittamojärvi on Satakunnassa Euran ja Rauman rajalla Neittamon kylässä sijaitseva järvi. Se kuuluu Eurajoen vesistön Isosuon-Ahmasjärven valuma-alueeseen.
Maantiede

Neittamojärven pinta-ala on 27 hehtaaria ja se on noin kilometrin pitkä ja 400 metriä leveä. Järven luusua sijaitsee järven koillispäässä, mistä 5,0 kilometriä pitkä Neittamonoja kulkee suuren Isosuon kautta ja yhtyy Ahmasojaan Savikon peltoaukean pohjoispäässä. Järveen laskee kaakon suunnasta noin 1,7 kilometriä pitkä Makkarkoskenoja, joka tuo vettä Lavajärvestä. Järvien korkeusero on 8 metriä.
Järvellä on rantaviivaa 3,1 kilometriä, josta pääosa on moreenipohjaista metsää. Järven pohjoispuolella on peltoon päättyviä rantoja, joita reunustaa järviruovikko. Erityisesti järven etelärannalla on runsaasti loma-asuntoja.
Hieman yli puolet Neittamojärvestä, eli järven länsipää, kuuluu entiseen Lapin kuntaan ja nykyiseen Rauman kaupunkiin, ja järven itäpää kuuluu Euraan. Järvelle pääsee Euraan ja Lappiin johtavalta tieltä.
Luonto

Neittamojärven valuma-alue on pinta-alaltaan 8,6 km² ja siihen kuuluu ympäröiviä metsiä ja Lavajärven valuma-alue. Se sisältää 5 % peltoja, 84 % metsiä ja 11 % järviä. Järven happitilanne on hyvä ja vesi on lievästi rehevöitynyttä, vaikka sen läpi virtaa vesi. Ravinteiden runsaus voidaan selittää loma-asunnoista, maataloudesta ja metsäojituksesta johtuvaksi. Veden laatu on tyydyttävä.
Järvessä ei elä arvokaloja eikä sitä pidetä arvokkaana lintujärvenä. Järvessä viihtyy ainakin jokirapu, hauki, ahven, särki, kuha, lahna ja kiiski, jotka ovat alkuperäisiä lajeja, sekä ankerias, joka on istutettu laji.
Luonto > Säännöstelyn tarve

Rantojen asukkaat ovat kokeneet kevättulvien ja kesäkuivuuden aiheuttamat pinnanvaihteut kiusallisiksi ja aikovat aloittaa järven vedenkorkeuden säännöstelyn. Tämä tehtäisiin perkaamalla lasku-uomaa ja rakentamalla luusuaan pohjapato. Sillä voidaan pitää kesäveden korkeutta ylempänä ja toisaalta juoksuttaa kevättulvien vesiä vuolaammin pois.
Aiheesta muualla

Euran kunta: Neittamojärvi-yhdistys ry:n avustus (Arkistoitu – Internet Archive)
Iltalehti: Veden laadusta...
Muinaisjäännösrekisteri: Neittamojärvi (ent. Mäkelän torppa) Kulttuuriympäristön palveluikkuna kyppi.fi. 12.10.2004. Museovirasto. Viitattu 30.10.2014.
Rauman järvet
Otajärvi
• Narvijärvi
• Turajärvi
• Kaljasjärvi
Lavajärvi
• Kauklaistenjärvi
• Saarnijärvi
• Kaarojärvi
• Reelmäjärvi
Lutanjärvi
• Äyhönjärvi
• Salajärvi
• Neittamojärvi
• Kajajärvi
Loukonen
• Meri-Pitkäjärvi
• Tarvolanjärvi
• Ojajärvi
• Iso Saarnummenjärvi
• Kourulammi
• Köyhäjärvi
Vähä Saarnummenjärvi
• Lamminjärvi
• Noitajärvi
• Kuusmonjärvi
• Kinnalanjärvi
• Löyttyjärvi
Kaatmojärvi
• Mustajärvi
• Pirttijärvi
• Ahmasjärvi
Rapajärvi
• Vahejärvi
• Monnanjärvi
• Katonajärvi
Eurajoen vesistö
RN Pellicano

| RN Pellicano |
| --- | --- |

Aluksen vaiheet
Rakentaja:  Cantieri navali Odero, Sestri Ponente
Kölinlasku:  heinäkuuta 1896
Laskettu vesille:  7. huhtikuuta 1899
Palveluskäyttöön:  11. joulukuuta 1900
Poistui palveluskäytöstä:  17. huhtikuuta 1920
Tekniset tiedot
Uppouma:  184 t
Pituus:  48,72 m
Leveys:  5,74 m
Syväys:  1,55 m
Koneteho:  2 680 ihp
Nopeus:  23 solmua
Miehistöä:  30
Aseistus
Aseistus:  2 × Hotchkiss 37 mm/20 -tykkiä 2 × 356 mm torpedoputkea
RN Pellicano (ital. Regia Nave Pellicano) oli Italian kuninkaallisen laivaston vuonna 1899 vesillelaskettu 1. luokan torpedovene.
Valmistus

Leone Lestin suunnittelema alus tilattiin Sestri Ponentesta Cantieri navali Oderolta, missä köli laskettiin heinäkuussa 1896. Alus laskettiin vesille 7. huhtikuuta 1899 ja valmistui 11. joulukuuta 1900.
Palvelus

Alus poistettiin alusluettelosta 17. huhtikuuta 1920.
Cinema (elokuvateatteri)

Cinema oli elokuvateatteri Helsingin Etu-Töölössä Museokadulla samoissa tiloissa, joissa aiemmin oli ollut Taru ja sitä ennen Mikki ja Revy. Teatteri lopetti toimintansa 3. marraskuuta 1995.
Elokuvakriitikko Mårten Kihlman osti Tarun sen omistajalta, muutti nimen Cinemaksi ja avasi 23. marraskuuta 1967. Ensimmäinen elokuva oli Jacques Demyn ohjaus Lola.
Teatteri profiloitui laatuelokuvien esittäjänä. Kriitikko Mikael Fränti piti sitä ensiaskeleena kohti kunnallista elokuvateatteria, "jonka on pakko olla todellisuutta tässä maassa viimeistään 70-luvun lopulla".
Vuonna 1990 Kihlman myi Cineman Mika Siltalalle, Pekka Lanervalle ja Matti Pauniolle. Kihlman kuoli pian kaupanteon jälkeen. Ensimmäinen uudessa Cinemassa esitetty elokuva oli Krzysztof Kieślowskin Lyhyt elokuva tappamisesta.
Teatterin nimet sen historian 3.11.1929–3.11.1995 aikana:
Revy 3.11.1929–1939
Mikki 17.9.1939–1964
Taru 20.11.1964–1967
Cinema 24.11.1967–3.11.1995.
Rudolf Ropek

| Mitalit> Maa:   Tšekki.Miesten suunnistus.MM-kilpailut  | Mitalit> Maa:   Tšekki.Miesten suunnistus.MM-kilpailut  | Mitalit> Maa:   Tšekki.Miesten suunnistus.MM-kilpailut  | Maa:   Tšekki> Miesten suunnistus. |
| --- | --- | --- | --- |
|  Hopeaa | Rapperswill-Jona 2003 | sprintti |  |
|  Pronssia | Tampere 2001 | viesti |  |
Rudolf Ropek (s. 1970) on tšekkiläinen suunnistaja. MM-kilpailuissa Ropek saavutti hopeaa sprintissä Rapperswill-Jonan MM-kilpailuissa 2003 ja pronssia viestissä Tampereen MM-kilpailuissa 2001. EM-kilpailuissa hänen paras saavutuksensa henkilökohtaisilla matkoilla on pitkän matkan 15:s sija vuodelta 2000. Suunnistuksen maailmancupissa hän on voittanut yhden osakilpailun ja sijoittunut yhdessä osakilpailussa kolmanneksi. Maailmancupin kokonaiskilpailussa hän on sijoittunut parhaimmillaan seitsemänneksi. Nuorten MM-kilpailuissa hänen paras saavutuksensa henkilökohtaisilla matkoilla on pitkän matkan 13:s sija vuodelta 1990.
Pentti Mäki-Hakola

| Pentti Mäki-Hakola |
| --- | --- |
 Pentti Mäki-Hakola.
Henkilötiedot
Koko nimi:  Pentti Matti Mäki-Hakola
Syntynyt: 11. tammikuuta 1929 Nurmo
Kuollut: 20. syyskuuta 1996 (67 vuotta) Nurmo
Kansalaisuus:  suomalainen
Ammatti:  piiri-insinööri
Arvonimi: Valtiopäiväneuvos
Poliitikko
Puolue:  Kansallinen Kokoomus
Asema:  Kansanedustaja (1966–1995)
Vaalipiiri:  Vaasan läänin vaalipiiri
Kotipaikka:  Nurmo
Lapset:  Pertti Mäki-Hakola
Pentti Matti Mäki-Hakola (11. tammikuuta 1929 Nurmo – 20. syyskuuta 1996 Nurmo) oli suomalainen kokoomuksen kansanedustaja ja valtiopäiväneuvos. Hän edusti Vaasan läänin vaalipiiriä 1966–1995. Kokoomuksen oikeistoon muun muassa Tuure Junnilan ja Eero Lattulan ohella luettu Mäki-Hakola oli presidentin valitsijamies 1968, 1982 ja 1988. Hän oli ammatiltaan piiri-insinööri.
Mäki-Hakola toimi kotikuntansa Nurmon kunnanvaltuustossa 23 vuoden ajan.
Myös hänen poikansa Pertti Mäki-Hakola on ollut kokoomuksen kansanedustaja Vaasan vaalipiiristä.
Kansanedustaja

Mäki-Hakola oli kokoomuksen kansanedustajana vuodet 1966–1995 ja hänet valittiin uudelleen kahdeksan kertaa. Eduskunnassa Mäki-Hakola istui vuodesta 1970 lähtien valtiovarainvaliokunnassa. Vuosina 1987–1991 hän toimi valiokunnan puheenjohtajana. Mäki-Hakola oli useita vuosia eduskunnan pankkivaltuusmiesten puheenjohtaja. Mäki-Hakola toimi useissa kokoomuksen luottamustehtävissä ja hänet kutsuttiin puolueen kunniajäseneksi vuonna 1991.