stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Alan Jones

| Alan Jones |
| --- | --- |

Henkilötiedot
Syntynyt: 2. marraskuuta 1946 (ikä 77) Melbourne, Victoria, Australia
Kansalaisuus:   Australia
Formula 1 -ura
Aktiivivuodet:  1975–1981, 1983, 1985–1986
Talli(t):  Hesketh, Hill, Surtees, Shadow, Williams, Arrows, Lola
Kilpailuja:  117 (116 lähtöä)
Maailman­mestaruuksia:  1 (1980)
Voittoja:  12
Palkintosijoja:  24
Paalupaikkoja:  6
Nopeimpia kierroksia:  13
MM-pisteitä:  199 (206)
Ensimmäinen kilpailu:  Espanjan GP 1975
Ensimmäinen voitto:  Itävallan GP 1977
Viimeinen voitto:  Las Vegasin GP 1981
Viimeinen kilpailu:  Australian GP 1986
Williams FW07 jolla Jones voitti mestaruuden
Alan Stanley Jones (s. 2. marraskuuta 1946 Melbourne, Victoria, Australia) on viimeisin australialainen Formula 1 -luokan maailmanmestari kaudelta 1980.
Jones saavutti urallaan 24 palkintosijaa, joista 12 oli voittoja ja 7 oli kakkossijoja. Ensimmäisen voittonsa ja palkintosijansa Jones saavutti kolmannella kaudellaan 1977. Tosin hänen ensimmäinen MM-sarjan ulkopuolinen palkintosija on vuodelta 1976.
Ura > Alkuvaiheet

Jones aloitti kilpa-ajamisen nuorena kartingissa, josta siirtyi mestarina 15-vuotiaana Mini-kilpailuihin sekä Formula 2 Cooper -sarjaan. Jonesin isä Stan Jones oli ajanut jo 1950-60-luvuilla Australian ja Oseanian kilpailuja (ensimmäinen australialaisen voitto kotimaan ulkopuolella), mikä innosti Alania tulemaan yhtä hyväksi kuin hän oli ollut. Jonesin perhe joutui kuitenkin taloudellisiin vaikeuksiin ja Alan päätti muuttaa ajokaverin Brian McGuiren kanssa työn ja kilpa-ajojen perässä ulkomaille 1960-70-luvuilla, jolloin he rahoittivat Formula 3 -ajonsa autokaupoilla. Myös isä-Stan muutti myöhemmin Alanin perässä Englantiin tukeakseen poikaansa kilpa-ajoissa, mutta kuoli vuonna 1973 ennen kuin näki poikansa ensimmäisen voiton Silverstonen F3-kilpailussa (voittoseppele kuljetettiin isän arkussa Australiaan). Jones sijoittui toiseksi samalla kaudella ja kilpakuljettaja Harry Stiller sai hänet siirrettyä Formula Atlantic -sarjaan kaudeksi 1975.
Ura > Formula 1

Jones sai kaudeksi 1975 ajopaikan aluksi Heskethiltä, mutta päätti kautensa Hill-tallissa, jonka autolla hän oli parhaimmillaan viides Saksan GP:ssä. Kaudeksi 1976 John Surtees palkkasi Jonesin kilpakuljettajaksi, ja vaikka hänen parhaimmat tuloksensa olivat toinen sija Race of Champions -kilpailussa sekä neljäs sija Japanin osakilpailussa, hän ajautui riitoihin tallinjohdon kanssa ja erotettiin kauden lopuksi.
Kaudeksi 1977 Jones sai yllättäen paikan Shadow -tallista, kun tallin kilpakuljettaja Tom Pryce menehtyi Etelä-Afrikan GP:ssä. Hän ajoi yllätysvoittoon neljännestätoista lähtöruudusta päihittäen Niki Laudan Itävallan GP:ssä. Kilpailun voittajaa juhlittiin erikoisella tavalla, koska kukaan ei uskonut kenenkään muun kuin Laudan voittavan, minkä seurauksena kisajärjestäjillä ei ollut Australian kansallislaulun musiikkia mukana, jolloin hänen kunniakseen soitettiin Paljon onnea vaan -kappale (engl. 'Happy Birthday')
Jonesin saavutukset havaittiin myös Ferrari -tallissa, mutta he valitsivatkin kuljettajakseen Gilles Villeneuven, minkä seurauksena Jones siirtyi alkuvaikeuksista kärsineeseen Williamsille. Hän voitti mestaruuden Patrick Headin suunnittelemalla Williams-tallin autolla vuonna 1980. Jones voitti mestaruuskaudellaan viisi osakilpailua. Jo edellisellä kaudella hän oli sijoittunut sarjassa kolmannelle tilalle voittaen neljä osakilpailua.
Myös kaudella 1981 Jonesilla oli mahdollisuus voittaa mestaruus, mutta auton luotettavuus ja tallitoveri Carlos Reutemannin haluttomuus alistua tallin kakkoskuljettajaksi estivät kaksoismestaruuden ja mestaruuden päätymisen Nelson Piquet'lle. Kauden 1981 päätteeksi Jones vetäytyi F1-ympyröistä, mutta saatiin houkuteltua rahalla Arrows-talliin ajamaan Yhdysvaltain Long Beachin GP 1983, vaikka kärsi ylipainosta ja jalkavammasta. Vuonna 1984 hän ajoi Le Mansin 24 tunnin ajoja yhdessä Vern Schuppanin ja Jean-Pierre Jarierin kanssa sijoittuen kuudenneksi. Ison rahan houkuttelemana Jones kilpaili jälleen kaudella 1985 Lola-Hart -tallissa heikohkolla menestyksellä, eikä kausi 1986 ollut lainkaan sen parempi, joten Jones vetäytyi kauden jälkeen lopullisesti F1-kilparadoilta. Hän ajoi myös sarjan ulkopuolisissa osakilpailuissa uransa aikana.
Ura > Formula 1 > Formula 1 -tulokset

| Vuosi | Talli | Valmistaja | Moottori | 1 | 2 | 3 | 4 | 5 | 6 | 7 | 8 | 9 | 10 | 11 | 12 | 13 | 14 | 15 | 16 | 17 | Sijoitus | Pisteet |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 1975 | Custom Made Harry Stiller Racing | Hesketh 308B | Ford V8 | ARG | BRA | RSA | ESP Kesk. | MON Kesk. | BEL Kesk. | SWE 11 |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  | 17. | 2 |
| 1975 | Embassy Racing with Graham Hill | Hill GH1 | Ford V8 |  |  |  |  |  |  |  | NED 13 | FRA 16 | GBR 10 | GER 5 | AUT | ITA | USA |  |  |  | 17. | 2 |
| 1976 | Durex Team Surtees | Surtees TS19 | Ford V8 | BRA | RSA | USW NC | ESP 9 | BEL 5 | MON Kesk. | SWE 13 | FRA Kesk. | GBR 5 | GER 10 | AUT Kesk. | NED 8 | ITA 12 | CAN 16 | USA 8 | JPN 4 |  | 15. | 7 |
| 1977 | Shadow Racing Team | Shadow DN8 | Ford V8 | ARG | BRA | RSA | USW Kesk. | ESP Kesk. | MON 6 | BEL 5 | SWE 17 | FRA Kesk. | GBR 7 | GER Kesk. | AUT 1 | NED Kesk. | ITA 3 | USA Kesk. | CAN 4 | JPN 4 | 7. | 22 |
| 1978 | Williams Grand Prix Engineering | Williams FW06 | Ford V8 | ARG Kesk. | BRA 11 | RSA 4 | USW 7 | MON Kesk. | BEL 10 | ESP 8 | SWE Kesk. | FRA 5 | GBR Kesk. | GER Kesk. | AUT Kesk. | NED Kesk. | ITA 13 | USA 2 | CAN 9 |  | 11. | 11 |
| 1979 | Albilad-Saudia Racing Team | Williams FW06 | Ford V8 | ARG 9 | BRA Kesk. | RSA Kesk. | USW 3 |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  | 3. | 40 (43) |
| 1979 | Albilad-Saudia Racing Team | Williams FW07 | Ford V8 |  |  |  |  | ESP Kesk. | BEL Kesk. | MON Kesk. | FRA 4 | GBR Kesk. | GER 1 | AUT 1 | NED 1 | ITA 9 | CAN 1 | USA Kesk. |  |  | 3. | 40 (43) |
| 1980 | Albilad-Williams Racing Team | Williams FW07B | Ford V8 | ARG 1 | BRA 3 | RSA Kesk. | USW Kesk. | BEL 2 | MON Kesk. | FRA 1 | GBR 1 | GER 3 | AUT 2 | NED 11 | ITA 2 | CAN 1 | USA 1 |  |  |  | 1. | 67 (71) |
| 1981 | TAG Williams Racing Team | Williams FW07C | Ford V8 | USW 1 | BRA 2 | ARG 4 | SMR 12 | BEL Kesk. | MON 2 | ESP 7 | FRA 17 | GBR Kesk. | GER 11 | AUT 4 | NED 3 | ITA 2 | CAN Kesk. | CPL 1 |  |  | 3. | 46 |
| 1983 | Arrows Racing Team | Arrows A6 | Ford V8 | BRA | USW Kesk. | FRA | SMR | MON | BEL | DET | CAN | GBR | GER | AUT | NED | ITA | EUR | RSA |  |  | - | 0 |
| 1985 | Team Haas (USA) Ltd | Lola THL1 | Hart S4 (t/c) | BRA | POR | SMR | MON | CAN | DET | FRA | GBR | GER | AUT | NED | ITA Kesk. | BEL | EUR Kesk. | RSA DNS | AUS Kesk. |  | - | 0 |
| 1986 | Team Haas (USA) Ltd | Lola THL1 | Hart S4 (t/c) | BRA Kesk. | ESP Kesk. |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  | 12. | 4 |
| 1986 | Team Haas (USA) Ltd | Lola THL2 | Ford V6 (t/c) |  |  | SMR Kesk. | MON Kesk. | BEL 11 | CAN 10 | DET Kesk. | FRA Kesk. | GBR Kesk. | GER 9 | HUN Kesk. | AUT 4 | ITA 6 | POR Kesk. | MEX Kesk. | AUS Kesk. |  | 12. | 4 |
Ura > Urheiluautosarjat

Jones siirtyi F1-uransa jälkeen ajamaan Australian Super Car ja Touring Car sarjoihin, joissa hän on voittanut, mm. vuoden 1993 James Hardien 12 tunnin ajon sekä vuoden 1995 Winfield Triple Challengen.
Muuta

Jones on toiminut tv-kommentaattorina ja FIA -tuomariston jäsenenä sekä tukenut poikansa Christianin ajouraa.
Hän ajoi pukeutumalla onnenkaluinaan pitämiin punaisiin alushousuihin.
Hän on tunnettu kilpa-ajouransa aikana ilmaisemista poliittisesti epäkorrekteista kommenteistaan naisia ja ulkomaalaisia kohtaan.
Hänet nimettiin Sport Australia Hall of Fameen vuonna 1985 ja sai The Order of the British Empire -jäsenyyden (MBE) vuonna 1980.
Alwar

| Alwar |
| --- | --- |
 Alwarin kaupunki läheiseltä kukkulalta nähtynä
 Alwar
 Koordinaatit: 27.34°N, 76.37°E 
Valtio:  Intia
Osavaltio:  Rajasthan
Piirikunta:  Alwar
Väkiluku (2011):  315 379
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Alwar on Intian Rajasthanin osavaltiossa sijaitseva kaupunki, joka toimii samannimisen piirikunnan hallinnollisena keskuksena. Kaupungissa sijaitsee useita vanhoja moskeijoita ja Firuz Shah Tughluqin veljen hauta 1300-luvulta. Alwar oli vuonna 1775 Alwarin ruhtinaskunnan pääkaupunki. Kaupungista on noin 165 kilometriä Rajasthanin pääkaupunki Jaipuriin, jossa sijaitsee lähin lentoasema.
Vuoden 2011 väestönlaskennan mukaan Alwarin väkiluku on noin 315 000 henkeä. Väestöstä 90 prosenttia on hindulaisia, neljä prosenttia muslimeja, sikhejä kaksi prosenttia samoin kuin jainalaisia. Lukutaitoisia on lähes 86 %.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Alwar Wikimedia Commonsissa
Anaalihelmet

Anaalihelmiä vedetään ulos naisen peräaukosta.
Keskitiukat, muoviset anaalihelmet.
Anaalihelmet on seksiväline, joka koostuu toisiinsa peräkkäin kiinnitetyistä pienistä palloista. Ne asetetaan anuksen kautta peräsuoleen ja poistetaan sieltä halutulla nopeudella. Helmet hierovat peräsuolen seinämiä, mikä tuottaa hyvänolon tunnetta.
Anaalihelmet ovat usein muovia, kumia tai silikonia, ja niiden päässä on lenkki. Lenkki helpottaa helmien poistamista ja se myös estää niiden uppoutumisen kokonaan peräsuoleen. Helmiä on saatavilla erikokoisia riippuen halutusta vaikutuksesta.
Tristan Taormino suosittelee kirjassaan The Ultimate Guide to Anal Sex for Women anaalihelmijohdannaista seksivälinettä, joka koostuu kokonaan silikonista. Silikonihelmien käyttö on yleensä helpompaa kuin muovisten, sillä niissä ei ole erillisiä kiinnikkeitä ja ne on helppo sterilisoida kuumassa vedessä.
Akropolis-ralli

|  Akropolis-ralli |
| --- | --- |
Sarja:  Rallin MM-sarja rallin EM-sarja
Sijainti:  Kreikka
Ensimmäinen tapahtuma:  1951
Viimeisin tapahtuma:  2023
Eniten voittoja
Kuljettajat:    Colin McRae (5) 
Viimeisin kilpailu (2023):
Voittaja:    Kalle Rovanperä    Jonne Halttunen   (Toyota Gazoo Racing WRT)
Voittoaika:  3:00.16,7
Harri Rovanperä ajamassa Mitsubishi Lancer WRC:tä vuoden 2005 Akropolis-rallissa.
Akropolis-ralli (kreik. Ράλλυ Ακρόπολις, Rálly Akrópolis) on Kreikassa ajettava MM-sarjaan pitkään kuulunut soraralli. Ralli on tunnettu erittäin huonokuntoisista sorateistään ja paahtavasta kuumuudesta – yhdistelmä tekee siitä erityisen haastavan niin kuljettajille kuin kalustollekin.
Akropolis-rallia on ajettu jo yli 50 vuotta, ja se on siten vanhimpia vielä nykyään ajettavia ralleja. Se on nimetty Ateenan Akropolis-kukkulan mukaan, ja rallin alkuperäinen lähtöpaikka sijaitsi sen juurella. Nykyisin rallia ajetaan eri puolilla Keski-Kreikkaa. Rallin ovat voittaneet useat suomalaiset rallikuskit: Pauli Toivonen, Ari Vatanen, Timo Salonen, Juha Kankkunen, Markku Alén, Marcus Grönholm, Mikko Hirvonen, Jari-Matti Latvala ja Kalle Rovanperä. Autoihin asennetaan Akropolis-rallin ajaksi ylimääräinen ilmanotto, koska lämpötila rallissa voi olla jopa 50 °C.
Kreikan MM-ralli eli Akropolis-ralli on kuulunut ralliautoilun MM-sarjaan aina ensimmäisestä vuodesta (1973) lähtien vuoteen 2013 asti. Tänä aikana ralli jäi ajamatta kahdesti, vuosina 1974 ja 2010. Kilpailu on kuulunut myös rallin EM-sarjaan.
Parhaiten menestyneitä kuljettajia ovat edesmennyt skottikuski Colin McRae, joka voitti rallin kaikkiaan viisi kertaa, sekä 11 kertaa palkintokorokkeelle ajanut espanjalainen Carlos Sainz.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Akropolis-ralli Wikimedia Commonsissa
World Rally Championship (Arkistoitu – Internet Archive)
Acropolis Rally
Rallybase
Aleksei Kaledin

Aleksei Kaledin.
Aleksei Maksimovitš Kaledin (ven. Алексе́й Макси́мович Каледи́н; 24. lokakuuta (J: 12. lokakuuta) 1861 Ust-Hopjorskaja, Donin kasakoiden alue – 11. helmikuuta (J: 29. tammikuuta) 1918 Novotšerkassk) oli venäläinen kenraali, joka komensi Donin kasakoista koottua valkoista armeijaa aivan Venäjän sisällissodan alkuvaiheessa. Hän oli ensimmäisiä, jotka nostattivat sotilaallista vastarintaa uutta bolševikkihallintoa vastaan.
Ura

Kaledinin isä oli Donin kasakkajoukkojen upseeri. Kaledinista itsestään tuli kasakkaupseeri vuonna 1879 ja hän valmistui Mikaelin tykistökoulusta 1882 sekä Nikolain yleisesikunta-akatemiasta 1889. Hän yleni everstiksi 1899, kenraalimajuriksi 1907 ja kenraaliluutnantiksi 1912. Hänet nimitettiin vuonna 1910 komentamaan ratsuväkiprikaatia ja vuonna 1912 Venäjän 12. ratsuväkidivisioonaa, joka ensimmäisen maailmansodan syttyessä vuonna 1914 liitettiin osaksi Galitsiassa sotinutta Venäjän 8. armeijaa. Kaledinin haavoituttua keväällä 1915 divisioonan komentajuus siirtyi Gustaf Mannerheimille. Kaledin siirtyi samana vuonna armeijakunnan ja kesäkuussa 1916 koko 8. armeijan komentajaksi.
Kesän 1916 Brusilovin hyökkäyksen yhteydessä Kaledinin 8. armeija valtasi Lutskin, tuotti arkkiherttua Joosef Ferdinandin komentamalle Itävalta-Unkarin 4. armeijalle valtavat tappiot ja osallistui myöhempiin taisteluihin Kowelin ympäristössä. Kaledin ylennettiin samana vuonna ratsuväenkenraaliksi. Hän vastusti väliaikaisen hallituksen helmikuun vallankumouksen jälkeen armeijassa toteuttamia uudistuksia, joten hän joutui eroamaan toukokuussa 1917. Kaledin palasi kotiseudulleen Donin alueelle, jossa hän esiintyi myötämielisenä kasakoiden itsehallintopyrkimyksiä kohtaan. Hänet valittiin Donin kasakoiden atamaaniksi 8. kesäkuuta (26. toukokuuta) 1917.
Elokuussa 1917 Moskovassa järjestetyssä valtakunnankokouksessa Kaledin vaati voimakkaasti työläisneuvostojen lakkauttamista. Hän tuki väliaikaista hallitusta vastaan suunnattua epäonnistunutta Kornilovin kapinaa ja vetäytyi sen jälkeen takaisin Donin kasakoiden alueelle. Lokakuun vallankumouksen jälkeen Donin alueesta tuli käytännössä keskushallinnosta itsenäinen alue, jonne monet vallankumousta vastustaneet oikeistopoliitikot ja sotilasjohtajat pakenivat Pietarista ja Moskovasta. Alueella alettiin koota vastavallankumouksellista vapaaehtoisarmeijaa, ja samaan aikaan Kaledin perusti myös muita kasakoista koottuja uusia sotilasyksiköitä. Hän perusti myös oman hallituksen, johon tuli edustajia alueen muustakin väestöstä kuin kasakoista. Kaledin pyrki yhdistämään voimansa vapaaehtoisarmeijan johtajien Lavr Kornilovin ja Mihail Aleksejevin kanssa.
Kun bolševikkihallitus lähetti joulukuussa 1917 armeijan kukistamaan Kaledinin joukkoja, monet kasakkarykmentit eivät asettuneetkaan hänen tuekseen, joten hän joutui pian tappiolle. Jouduttuaan helmikuun 1918 alkuun mennessä perääntymään Taganrogista ja ennakoidessaan myös Rostovin pian kukistuvan hän erosi komentajan tehtävästään ja teki itsemurhan ampumalla 11. helmikuuta. Bolševikit valtasivat hänen pääkaupunkinsa Novotšerkasskin kaksi viikkoa myöhemmin ja teloittivat hänen lyhytaikaisen seuraajansa Anatoli Nazarovin.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Aleksei Kaledin Wikimedia Commonsissa
Alvis Vickers

Vickersin FV101 Scorpion Irakissa.
Alvis Vickers oli vuosina 1999–2004 toiminut brittiläinen puolustusvälineyhtiö, joka valmisti muun muassa kevyitä panssarivaunuja, kuten Scorpion ja taistelupanssarivaunuja. Alvis Vickers muodostui, kun Vickers-yhtiön (vuosina 1927–1977 nimellä Vickers-Armstrong) ostanut Rolls-Royce plc myi Vickersin asetuotannon edelleen Alvisille vuonna 2002. Alvis Vickers myytiin 2004 BAE Systems Land Systemsille, nyk. BAE Systems Land & Armaments.
Alvis

Alvis Ltd. syntyi vuonna 1981, kun United Scientific Holdings plc osti kansallistetulta British Leyland Ltd. yhtiöltä sen Alvis-tytäryhtiön. Vuonna 1992 koko United Scientific-ryhmä sai nimen Alvis plc. Alvis hankki vuonna 1997 omistukseensa ruotsalaisen panssariajoneuvoja valmistavan Hägglund Vehiclen ja vuonna 1998 brittiläisen GKN:n panssariajoneuvotuotannon. Vuonna 2002 Alvis osti brittiläiseltä Rolls-Royceltä sen omistaman Vickersin puolustusvälinesektorin (Vickers Defence Systems). Loput Vickersin tytäryhtiöistä saivat nimen Vinters plc. Alvisin ja Vickersin yhdistyttyä nimeksi tuli Alvis Vickers. Se puolestaan päätyi vuonna 2004 osaksi BAE Systemsiä.
Alfa ja Omega (elokuva)

| Alfa ja Omega> Alpha and Omega |
| --- | --- |

Ohjaaja:   Anthony Bell  Ben Gluck 
Käsikirjoittaja:   Steve Moore  Ben Gluck 
Tuottaja:   Richard Rich  Ken Katsumoto  Steve Moore 
Säveltäjä:  Chris Bacon
Leikkaaja:  Joseph L. Campana
Pääosat:   Justin Long  Hayden Panettiere 
Valmistustiedot
Valmistusmaa:  Yhdysvallat
Tuotantoyhtiö:  Crest Animation Productions
Levittäjä:  Fórum Hungary Lionsgate Netflix
Ensi-ilta:   Kanada  9. syyskuuta 2010  Yhdysvallat  17. syyskuuta 2010 
Kesto:  88 minuuttia
Alkuperäiskieli:  englanti
Budjetti:  25 miljoonaa dollaria
Tuotto:  50,5 miljoonaa dollaria
Aiheesta muualla
IMDb 
Elonet
AllMovie
Infobox OKNimi-testi OK: 
Alfa ja Omega (Alpha and Omega) on vuonna 2010 valmistunut yhdysvaltalainen 3D-animaatioelokuva. Sen ohjasivat Anthony Bell ja Ben Gluck, käsikirjoituksesta vastasivat Chris Denk ja Steve Moore.
Elokuvan budjetti oli 25 miljoonaa dollaria, ja se tuotti maailmanlaajuisesti yli 50,5 miljoonaa dollaria. Elokuvan pohjalta tehtiin myös peli Nintendo 3DS:lle. Vaikka elokuva menestyi taloudellisesti, niin kriitikot moittivat sen huonoa animointijälkeä ja heikkoa tarinaa.
Ääninäyttelijät

| 0 | 1 | 2 | 3 |
| --- | --- | --- | --- |
| Rooli | Alkuperäinen nimi | Suomalainen ääninäyttelijä | Alkuperäinen ääninäyttelijä |
| Hannu | Humphrey | Markus Blom | Justin Long |
| Kati | Kate | Sanna Majuri | Hayden Panettiere |
| Marcel | Marcel | Markus Bäckman | Larry Miller |
| Patu | Paddy | Juhani Rajalin | Eric Price |
| Lilli | Lilly | Saara Lehtonen | Christina Ricci  |
| Kari | Garth | Antti Jaakola | Chris Carmack |
| Vihtori | Winston | Pasi Ruohonen | Danny Glover |
| Silli | Salty | Tommi Haapaniemi | Brian Donovan |
| Sheikki | Shakey | Petrus Kähkönen | Kevin Sussman |
| Muusi | Mooch | Rauno Ahonen | Eric Price |
| Toni | Tony | Jukka Voutilainen | Dennis Hopper |
| Eeva | Eve | Katja Aakkula | Vicki Lewis |
Muissa rooleissa: Tero Koponen, Sasu Moilanen, Ninni Norra, Ella Pyhältö, Raili Raitala, Susa Saukko ja Juha Varis. Suomeksi dialogin on kääntänyt Jari Siltakoski.
Käännös suomeksi
Anaalirauhanen

Paise koiran oikeanpuoleisessa anaalirauhasessa
Anaalirauhanen on petoeläinten ja muiden lihansyöjien parillinen rasvarauhanen, joka sijaitsee peräaukon uloimman ja sisemmän sulkijalihaksen välissä.
Ihmisen anaalirauhanen saattaa joissain tapauksessa muuttua kirurgisesti hoidettavaksi peräsuoliavanteeksi (lat. Fistula ani).
Anaalirauhasten merkityksenä katsotaan olevan lähinnä lajinsisäinen viestintä ja itsepuolustus. Eräillä näätäeläimillä arvellaan anaalirauhaseritteen viestittävän sukupuolesta.[lähde? ]
Normaalisti anaalirauhasten erite tyhjenee ulostamisen yhteydessä, mutta jos eritys on kiihtynyt tai eritteen poistuminen on vaikeutunut voi anaalirauhasiin tulla erilaisia sairausoireita ja tulehduksia. Esimerkiksi koiran anaalirauhaset voivat turvota niin että ne haittaavat ulostamista. Ne voi tyhjentää käsin puristamalla.
Anaalirauhasten kasvuun vaikuttaa myös keskeisesti ruokavalio. Joskus niihin saattaa tulla vakavampikin bakteeri-infektio kuten ajos eli paise, ja pahimmassa tapauksessa kuumeinen yleisinfektio, johon vaaditaan antibioottihoitoa. Anaalirauhaspaise voi puhjeta, mikä voi aiheuttaa eläimelle paljon kipua. Jos eläimellä on toistuvasti anaalirauhasongelmia, eläinlääkäri voi poistaa anaalirauhaset.
Allinna

| Allinna |
| --- | --- |

Osoite:  Koulukatu 14, 11100 Riihimäki
Sijainti:  Harjukylä, Riihimäki
Koordinaatit:  60°44′31.2″N, 24°46′30.6″E
Rakennustyyppi:  Kartanohuvila
Valmistumisvuosi:  1919
Suunnittelija:  Oiva Kallio
Rakennuttaja:  Anders Rudolf Gestrin
Tyylisuunta:  tanskalais-pohjoismainen klassismi
Runkorakenne:  tiili, graniitti
Julkisivumateriaali:  vaalenkeltainen rappaus, graniitti
 
Lisää rakennusartikkeleitaArkkitehtuurin teemasivulla
Infobox OKNimi-testi OK: 
Allinna on Riihimäen ydinkeskustassa, Harjukylän kaupunginosassa sijaitseva kulttuurihistoriallisesti arvokas rakennus. Erikoisessa kartanohuvilassa voi nähdä tanskalaista, saksalaista kuin italialaista vaikutetta. Allinnaa on luonnehdittu Riihimäen kauneimmaksi rakennukseksi. Allinnaa on historiansa aikana käytetty moniin eri tarkoituksiin. Se on palvellut muun muassa yksityiskotina, mormonikirkkona, näyttelytiloina ja musiikkiopistona. Rakennus on ollut myös terveyskeskuksen hallinnon käytössä, ja siellä on aikoinaan sijainneet myös kaupungin koulu- ja kulttuuritoimistot.
Historia

Allinnan rakennutti kauppalanjohtaja Anders Rudolf Gestrin (1874–1947) asunnokseen vuonna 1919 arkkitehti Oiva Kallion suunnitelmien mukaan. Alun perin kaupungin vesitornille varattu paikka miellytti Gestriniä, ja hän päätti rakennuttaa Allinnan tälle paikalle, vaikkakin paikan valtaamisesta syntyikin kunnallishallinnossa nurinaa. Gestrin nimesi rakennuksen vaimonsa Alinan (lempinimeltään Alli) mukaan Allin linnaksi.
Nimi on sittemmin kansan suussa muotoutunut Allinnaksi. Talouslama ajoi Gestrinin konkurssiin, ja hän myi vuonna 1933 Allinnan veturinkuljettaja Bruno Konstantin Hakolalle, joka perusti siihen hotelliravintolan yhdessä Anna-vaimonsa kanssa ja kyseessä oli Riihimäen ensimmäinen ravintola, jolla oli ulkoilmaterassi. Hotelliravintolan toiminta loppui huhupuheiden mukaan kateellisten hausjärveläisten kanteluun alkoholin kanniskelusta sulkemisajan jälkeen. Seuraavaksi Allinnan osti säveltäjä Felix Krohn, joka vuokrasi rakennuksen ravintolakäyttöön virolaiselle kosmopoliitille Lola Larvalalle. Sodan jälkeen Allinna oli seudun ainoa tanssiravintola ja siellä järjestetyt vappu- ja ylioppilasjuhlat tunnettiin riehakkuudestaan.
Larvaloiden lopetettua toimintansa Allinnassa vuonna 1959 rakennuksen kohtalosta käytiin pitkä taistelu, kunnes se korkeimman oikeuden päätöksellä siirtyi Riihimäen kaupungin omistukseen. Tämän jälkeen Allinna peruskorjattiin ja sinne avattiin vuonna 1965 Suomen lasimuseon näyttelytilat sekä musiikkiopisto. Lasimuseo muutti Allinnasta vuonna 1980 nykyiselle paikalleen ja musiikkiopisto teki samoin vuonna 1987. Sen jälkeen hallintokäytössä palvellutta ja rapistunutta rakennusta kunnostettiin osittain vuonna 1990 ja seuraavana vuonna Allinnassa avattiin vaihtuvien näyttelyiden galleria, jonka yhteyteen avattiin muutama vuosi myöhemmin ravintola. Ravintola oli toiminnassa loppuvuoteen 2005 asti, jolloin se suljettiin tulipalon jälkeen.
Allinna siirtyi Jari Viidan yksityisomistukseen vuonna 2014. Allinnan rakentamisessa syntyneessä Allinnanmontussa toimii Riihimäen kesäteatteri.
Kirjallisuutta

Järvi, Teppo: Allinna : Allin linna 1919 Riihimäki.  Riihimäki:  Sir Henrik, 2005.  ISBN 952-91-9441-2.
Aiheesta muualla

Galleria Allinna (Arkistoitu – Internet Archive), Häme-wiki
Anaang

| Anaang> Tiedot |
| --- | --- |
Alue:   Nigeria
Puhujia:  1,4 miljoonaa (1991)
Kielitieteellinen luokitus
Kielikunta:  nigeriläis-kongolaiset kielet
Kieliryhmä:  atlantinkongolaiset kielet voltankongolaiset kielet benuenkongolaiset kielet delta-cross-kielet
ISO 639-3:  anw
 Ohje 
Anaang on Nigeriassa Akwa Ibomin osavaltiossa puhuttu nigeriläis-kongolainen kieli. Sitä puhui vuonna 1991 äidinkielenään 1,4 miljoonaa ihmistä. Anaang kuuluu delta-cross-kielten alaryhmään ja on sukua muun muassa efikin, ibibion ja ukwan kielille.
Alojz Ajdič

Alojz Ajdič vuonna 1966.
Alojz Ajdič (s. 6. syyskuuta 1939 Fojnica) on slovenialainen säveltäjä.
Ajdič syntyi Fojnicassa, Bosnia-Hertsegovinassa, lähellä Sarajevoa. Hän siirtyi toisen maailmansodan aikana vanhempineen Kroatiaan ja sittemmin Sloveniaan. Ajdič opiskeli Ljubljanassa klarinetinsoittoa ja valmistui vuonna 1968. Hänen tuotantoonsa kuuluu muun muassa sinfonioita ja kantaatti. Ajdič asuu tällä hetkellä Kranjissa.
All Hail, Liberia Hail

| All Hail, Liberia, Hail! |
| --- | --- |
 Liberian vaakuna
Valtio:   Liberia
Säveltäjä:  Olmstead Luca
Sanoittaja:  Daniel Bashiel Warner
Sävelletty:  1847
Suomenkielinen nimi:  Tervehtikää kaikki Liberiaa, tervehtikää!
   Kansallislaulu Yhdysvaltain laivaston soittokunnan soittamana 
All Hail, Liberia, Hail! (suom. "Tervehtikää kaikki Liberiaa, tervehtikää!") on Liberian kansallislaulu. Laulun sanoitti Daniel Bashiel Warner ja sen sävelsi Olmstead Luca. Vaikka Luca sävelsi laulun vasta 1860, julistettiin Warnerin runo kansallislauluksi jo maan itsenäistyessä 1847. Tämä tekee siitä Afrikan vanhimman kansallislaulun.
Teksti

Lähde:
Aiheesta muualla

Kuuntele laulu