stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
U-luokka (sukellusvene)
Suunnittelu

Nämä pienehköt sukellusveneet, joiden uppouma oli noin 630 tonnia, oli alun perin suunniteltu aseistamattomiksi koulutusveneiksi korvaamaan ikääntyvän H-luokan. Ensimmäiset kolme tilattiin 1936. Ne muutettiin valmistuksen aikana kuljettamaan neljää sisäistä ja kahta ulkoista torpedoa. Lisäksi kahta ensimmäistä lukuun ottamatta kaikki luokan alukset aseistettiin kolmituumaisella tykillä, vaikka tykkimiehistöllä ei ollutkaan omaa luukkua kulkemista varten. Kulku tykille tapahtui komentotornin kautta.
Sodan uhan kasvaessa tilattiin seuraavan erän kaksitoista alusta, joista ainoastaan neljään sijoitettiin ulkoiset torpedoputket. Ulkoiset torpedoputket poistettiin niiden aiheuttamien ongelmien vuoksi.
Alukset osoittautuivat käyttökelpoisiksi Pohjanmerellä ja Välimerellä. Kolmannen erän 34 alusta tilattiin kahdessa osassa 1940 ja 1941. Ne muistuttivat toisen erän aluksia, vaikka niiden pituus kasvoi 1,52 metriä parannettaessa rungon virtaviivaisuutta.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta U-luokka (sukellusvene) Wikimedia Commonsissa
Britannian Kuninkaallisen laivaston alusluokat II maailmansodassa
| --- | --- |
Lentotukialukset:  Courageous • HMS Argus • HMS Hermes • HMS Eagle • HMS Ark Royal • Illustrious • HMS Unicorn • Implacable • ColossusC • MajesticC • AudaciousC • MaltaX • CentaurC
Saattuetukialukset:  HMS ArcherA • HMS Audacity • AvengerA • AttackerA • RulerA • HMS Activity • HMS Pretoria Castle • Nairana
Taistelulaivat:  HMS Centurion • HMS Iron Duke • Queen Elizabeth • Revenge • Nelson • King George V • LionX • HMS VanguardC
Taisteluristeilijät:  Renown • HMS Hood
Raskaat risteilijät:  Hawkins • County • York
Kevyet risteilijät:  C • Danae • Emerald • Leander • Arethusa • Town • Dido • Crown Colony • Minotaur
Miinalaivat:  HMS Adventure • Abdiel-luokka
Laivueenjohtajat:  Shakespeare • Scott
Hävittäjät:  R • S • V&W • TownA • HMS Ambuscade • HMS Amazon • A • B • C • D • E • F • G • H • I • Tribal • J • Hunt • K • L • M • N • O • P • Q • R • S • T • U • V • W • Z • Ca • C • Battle • Weapon • GX • DaringC
Fregatit:  River • CaptainA • ColonyA • Loch • Bay
Korvetit:  Flower • Castle
Sluupit:  24 • Bridgewater • Hastings • BanffA • Shoreham • Grimsby • Bittern • Egret • Black Swan
Miinanraivaajat:  Hunt • Halcyon • Bangor • AukA • Algerine
Sukellusveneet:  H • L • Odin • Parthian • Rainbow • S • River • Grampus • T • U • P.611 • V • Amphion • X • XE
Monitorit:  Erebus • Roberts
Vesilentokoneiden emälaivat:  HMS Pegasus • HMS Albatross
Troolarit:  Isles • Strath • Tree
Muut:  MAC-alukset • Katapulttialukset • AMC-alukset • Maihinnousualukset • Moottoritorpedoveneet • Moottoritykkiveneet
Vihaposti

Vihaposti on sähköisesti tai perinteisesti postitettua häirintää. Vihaposti voi koostua vastaanottajan herjaamisesta tai uhkailusta. Yleensä kirjeiden kieli on poikkeuksellisen röyhkeää.
Vastaanottaja voi saada halveksivia kommentteja liittyen yksilön etnisyyteen, seksuaalisuuteen, uskontoon, älykkyyteen, poliittiseen ideologiaan, etiikkaan tai ulkonäköön. Yleensä vihaposti sisältää hävyttömyyksiä tai voi olla vain negatiivissävyinen paheksuva viesti.
Lehdissä ja internetissä on kerrottu tapauksista, joissa vihaposti on johtanut väkivaltaan.[lähde? ]
Vesipyörre

Saltstraumenin vesipyörre
Vesipyörre eli kurimus on vesistössä esiintyvä luonnonilmiö, jossa vesimassa pyörteilee suppilomaisesti alaspäin. Vesipyörre syntyy, kun veden virtaus osuu tietyllä tavalla rakentuneeseen rantapenkereeseen, jossa vastakkaiset virtaukset kohtaavat. Myös tuuli voi synnyttää pyörteilyä vesimassassa. Pyörteitä tiedetään syntyneen myös silloin, kun kivet ja vuorovesi häiritsevät merivirran kulkua. Myös voimakas tsunami voi synnyttää vesipyörteen.
Eri puolilla maailmaa on useita tunnettuja pyörteitä, joista yksi sijaitsee rotkossa Niagaran putouksien alapuolella. Joen alajuoksulla 5 km:n päässä varsinaisista putouksista sijaitsevassa hevosenkenkäpyörteessä on niin rajuja vesipyörteitä, että niiden synnyttämä eroosio kuluttaa joenpenkkaa 8 cm vuodessa. Toinen kuuluisa vesipyörre on Maelstrøm Norjassa. Se syöksähtelee ja pyörii kahden saaren välissä maan luoteisrannikon edustalla ja on vaarallisimmillaan silloin, kun tuuli puhaltaa sitä vastaan vuoroveden samalla vaihtuessa vuoksesta luoteeksi.
Vesipyörteen pyörimisnopeus riippuu pyörteen koosta ja tuulesta. Suurimmat vesipyörteet voivat pyörteillä jopa 20–30 km tuntivauhdilla otollisissa oloissa. Maailman nopeimpia vesipyörteitä ovat Saltstraumen Bodøn ulkopuolella Norjassa (nopeus 37 km/h); Moskstraumen Lofooteilla Norjassa (nopeus 27,8 km/h) [lähde? ]; Old Sow Eastportissa Mainessa Yhdysvalloissa (nopeus 27,6 km/h)[lähde? ]; Naruton vesipyörteet Japanissa (nopeus 20 km/h); ja Corryvreckan Skotlannissa (nopeus 18 km/h). Voimakkainkaan vesipyörre ei pysty upottamaan laivaa, mutta voi hukuttaa ihmisen. Fiktiossa on esiintynyt muutamia "tappajapyörteitä", kuten Kharybdis Odysseuksen tarinoissa tai Jules Vernen romaanissa Sukelluslaivalla maapallon ympäri (1869), jossa Kapteeni Nemo ohjaa sukellusveneensä Nautiluksen vesipyörteeseen. Vesipyörre esiintyy myös Edgar Allan Poen tarinassa "A Descent into the Maelström" (1841). Elokuvassa Pirates of the Caribbean: Maailman laidalla Lentävä Hollantilainen uppoaa valtavaan vesipyörteeseen taistelun jälkeen.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Vesipyörre Wikimedia Commonsissa
Viktor Pintšuk

| Viktor Pintšuk |
| --- | --- |
 Viktor Pintšuk vuonna 2010.
Henkilötiedot
Syntynyt: 14. joulukuuta 1960 (ikä 63) Kiova, Ukrainan SNT
Muut tiedot
Omaisuus:  3,0 miljardia dollaria 2014
Yritys:  Interpipe, StarLightMedia
Aiheesta muualla
pinchukfund.org
Viktor Myhaylovytš Pintšuk (ukr. Віктор Михáйлович Пінчýк, 14. joulukuuta 1960) on juutalaistaustainen ukrainalainen suurliikemies, ukrainalainen oligarkki. Forbes arvioi kevään 2014 miljardöörilistallaan hänen yritysomistustensa arvoksi 3,0 miljardia dollaria. Hän on ollut Ukrainan toiseksi rikkain Rinat Ah’metovin jälkeen.
Lapsuutensa ja uransa alkuvaiheet Pintšuk vietti Dnepropetrovskissa. Hän valmistui metallurgisesta instituutista 1983, jonka jälkeen hän oli valtion tutkimusinstituutissa kehittämässä putkituotantoa. Tohtoriksi hän väitteli 1987.
Pintšukin yritykset toimivat teräsputkien ja rautatievaunujen pyörien tuotannossa (Interpipe), media- ja pankkialallaa. Joukkoviestintäomistuksia hallitaan holdingyhtiö StarLightMedian välityksellä. Sillä on hallinnassaan kuusi tv-kanavaa, joista suosituimmat ovat ICTV ja STB (maan 3. ja 4. suosituimmat kanavat). Myös suositun tabloid-lehden Fakty i kommentarii omistus liitetään Pintšukiin.
Pintšuk on entisen presidentin Leonid Kutšman vävy. Hän on ollut Ukrainan parlamentin kansanedustaja vuosina 1998–2006. Hän tuki aikanaan Viktor Janukovytšia. Parlamentin jätettyään Pintšuk on keskittynyt hyväntekeväisyyteen, etenkin AIDSin vastaiseen toimintaan. Hän keskitti toimintansa Viktor Pintšuk -säätiön alaisuuteen.
Aiheesta muualla

The World's Billionaires #543 Victor Pinchuk: Net Worth $3.1 Billion (4/2014) (englanniksi) (forbes.com)
#6 Richest: Viktor Pinchuk, 50 (2010) (englanniksi) (kyivpost.com)
Viktor Pintšukin säätiö Viktor Pintšukin biografia säätiön sivustolla (englanniksi) (pinchukfund.org)
Revealed: Tony Blair and the oligarch bankrolling his charity (2/2013) (englanniksi) (telegraph.co.uk)
Interpipe threatened with loss of Moscow-led Customs Union market (englanniksi) (kyivpost.com)
Victor Pinchuk, Ukrainian Oligarch Connected To Clintons, Locked In Trade Dispute (englanniksi) (huffingtonpost.com)
In the wake of turmoil, the role of Ukraine’s oligarchs is under scrutiny (3/2014) (Arkistoitu – Internet Archive) (englanniksi) (ft.com)
Viljo Pällo

Viljo Pällo (12. maaliskuuta 1916 Terijoki – 13. lokakuuta 1995) oli suomalainen yleisurheilija, jonka päälaji oli 110 metrin aitajuoksu. Hän edusti Inkeroisten Terhoa, Inkeroisten Vihuria, Tampereen Pyrintöä ja Mikkelin Kilpa-Veikkoja. Hän oli pituudeltaan 185 cm.
Pällo voitti 110 metrin aitajuoksun Suomen-mestaruuden Helsingissä 1942 ajalla 15,7. Hän sai samaassa lajissa SM-hopeaa 1939 ja 1943. 200 metrin aitajuoksussa hän saavutti SM-pronssia 1938 ennätyksellään 26,0. Hän sijoittui SM-kisoissa lisäksi parhaimmillaan viidenneksi sekä 400 metrin aitajuoksussa 1936 että kymmenottelussa 1937 ennätyksellään 5558 pistettä.
Pällo edusti Suomea kolme kertaa maaottelussa 110 metrin aitajuoksussa. Hän voitti maaottelujuoksun Kouvolassa 1939 ajalla 15,3.
Pällo teki 110 metrin aitajuoksuennätyksensä 14,9 Kouvolassa 6. elokuuta 1939. 400 metrin aitajuoksussa hänen ennätyksensä oli 59,0 (1937).
Vuorenmaa (täsmennyssivu)

Vuorenmaa voi tarkoittaa seuraavia:
Vuorenmaa, kylä Satakunnassa
Vuorenmaa Yhtiöt, lapualainen teollisuustarvikeyritys
Sukunimi

Antti Vuorenmaa (s. 1970), laulaja
Camilla Vuorenmaa (s. 1979), kuvataiteilija
Erkki Vuorenmaa (s. 1947), Metallityöväen Liiton entinen puheenjohtaja
Evaleena Vuorenmaa, tanssija, lähihoitaja ja läskiaktivisti
Jukka-Pekka Vuorenmaa (s. 1963), lentopalloilija
Jyrki Vuorenmaa (s. 1953), koripalloilija ja valmentaja
Kaarlo Vuorenmaa (1897–1973), yrittäjä ja yritysjohtaja, kauppaneuvos
Riitta-Mari Vuorenmaa (s. 1966), haulikkoampuja.
| --- | --- |
: Tämä on täsmennyssivu, joka luettelee monimerkityksisen käsitteen eri merkitykset tai useita eri henkilöitä. Artikkelisivuja, joiden nimessä tai tekstissä lukee ”Vuorenmaa”, voi hakea sivunnimihaulla, laajalla sivunnimihaulla tai tekstihaulla.
Viktor Petrov

| Viktor Petrov> Петров Віктор Платонович |
| --- | --- |
 Viktor Petrov
Henkilötiedot
Syntynyt: 22. lokakuuta 1894 Jekaterinoslav, Kiovan kuvernementti, Venäjän keisarikunta
Kuollut: 8. kesäkuuta 1969 (74 vuotta) Kiova, Ukrainan SNT, Neuvostoliitto
Ammatti:  kirjailija, kirjallisuudentutkija, etnografi
Kirjailija
Salanimi: V. Domontovytš, V. Ber
Tuotannon kieli: ukraina
Aiheesta muualla
Löydä lisää kirjailijoitaKirjallisuuden teemasivulta
Viktor Petrov, salanimet: V. Domontovytš ja V. Ber, (22. lokakuuta 1894 Jekaterinoslav, Kiovan kuvernementti, Venäjän keisarikunta – 8. kesäkuuta 1969 Kiova, Ukrainan SNT, Neuvostoliitto) oli ukrainalainen kirjailija, kirjallisuudentutkija, arkeologi ja etnografi. Hän oli  Ševtšenkon tieteellisen seuran jäsen.
Petrov valmistui Kiovan yliopistosta 1918 ja työskenteli vuodesta 1920 Ukrainan tiedeakatemian etnografisessa komissiossa. Hän oli Andri Lobodan kanssa sen julkaisun Etnohrafitšnyi visnyk päätoimittaja 1925–1929 ja komission johtaja 1927–1933. Hän harjoitti myös kirjallisuudentutkimusta ja oli kirjailijana lähellä ukrainalaisia uusklassikkoja. Hän pakeni 1944 länteen ja toimi sen jälkeen 1944–1945 Berliinissä sijaitsevan Ukrainan tieteellisen instituutin johtajana. Hän asettui sodan päätyttyä pakolaiseksi Müncheniin ja oli professorina Ukrainan vapaassa yliopistossa ja Ukrainan autokefaalisen ortodoksisen kirkon teologisessa akatemiassa. Hän oli Münchenissä ilmestyneen lyhytikäisen Arka-lehden toimituskunnan jäsen ja MUR-järjestön perustajia. Hän palasi 1949 Neuvostoliittoon ja työskenteli Moskovassa Neuvostoliiton aineellisen kulttuurin historian tutkimuslaitoksessa. Vuodesta 1956 hän opetti Ukrainan SNT:n tiedeakatemian arkeologisessa instituutissa Kiovassa ja oli sen tieteellisen arkiston intendentti.
Petrov kirjoitti salanimellä romaaneja ja kertomuksia. Kirjallisuudentutkijana hän kirjoitti kirjoja ja artikkeleita Panteleimon Kulišista sekä artikkeleita tieteellisiin julkaisuihin Taras Ševtšenkosta, Grigori Skovorodasta ja aikalaiskirjallisuudesta. Hän kirjoitti 1940-luvulla bolsevikkien tuhoamista ukrainalaisista kulttuurihahmoista pamfletin, joka julkaistiin lännessä 1959.
Etnografina Petrov kirjoitti kymmeniä artikkeleita esimerkiksi folkloren asemasta alueellisessa tutkimustyössä, auringosta ukrainalaisissa kansanuskomuksissa ja muusta kansanperinteeseen kuuluvista aiheista sekä artikkeleita Neuvosto-Ukrainan tietosanakirjaan. Hän osallistui arkeologina myöhäisen Tripoljen kulttuurin ja varhaisten slaavilaisten asuinpaikkojen kaivauksiin ja kirjoitti tutkimistaan aiheista kirjoja sekä artikkeleita tieteellisiin julkaisuihin.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Viktor Petrov Wikimedia Commonsissa
Vladimir Ivković

| Mitalit> Maa:   Jugoslavia.Miesten vesipallo. Olympialaiset  | Mitalit> Maa:   Jugoslavia.Miesten vesipallo. Olympialaiset  | Mitalit> Maa:   Jugoslavia.Miesten vesipallo. Olympialaiset  | Maa:   Jugoslavia> Miesten vesipallo. |
| --- | --- | --- | --- |
|  Hopeaa | Helsinki 1952 |  |  |
|  Hopeaa | Melbourne 1956 |  |  |
| EM-kilpailut  | EM-kilpailut  | EM-kilpailut  |  |
|  Hopeaa | Torino 1954 |  |  |
Vladimir Ivković (serb. Владимир Ивковић, 25. heinäkuuta 1929 Niš – 10. maaliskuuta 1992 Zagreb, Kroatia) oli Jugoslaviaa edustanut vesipalloilija ja olympiamitalisti.
Ivković saavutti Jugoslavian maajoukkueessa olympiahopeaa Helsingissä 1952 ja Melbournessa 1956. Hän saavutti myös EM-hopeaa vuonna 1954.
Volganpernaruoho

| Volganpernaruoho |
| --- | --- |

Tieteellinen luokittelu
Domeeni::  Aitotumaiset Eucarya
Kunta::  Kasvit Plantae
Alakunta::  Putkilokasvit Tracheophyta
Kaari::  Siemenkasvit Spermatophyta
Alakaari::  Koppisiemeniset Magnoliophytina
Luokka::  Kaksisirkkaiset Magnoliopsida
Lahko::  Brassicales
Heimo::  Ristikukkaiskasvit Brassicaceae
Suku::  Pernaruohot Sisymbrium
Laji::  volgense
Kaksiosainen nimi
 Sisymbrium volgense  M.Bieb. ex E.Fourn. 
Katso myös
   Volganpernaruoho Wikispeciesissä   Volganpernaruoho Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OK: 
Volganpernaruoho (Sisymbrium volgense) on laji pernaruohojen suvussa. Sitä esiintyy kaakkoisella Venäjällä. Se on monivartinen ja runsashaarainen ruoho, jonka alemmat lehdet ovat kolmiomaisia ja keihästyvisiä, ylemmät suikeita ja kapeatyvisiä.
Aiheesta muualla

Suomen Lajitietokeskus: Volganpernaruoho (Sisymbrium volgense)
Kasviatlas 2022: Volganpernaruohon (Sisymbrium volgense) levinneisyys Suomessa.
Global Biodiversity Information Facility (GBIF): Sisymbrium volgense (englanniksi)
Centre for Agriculture and Biosciences International (CABI): Sisymbrium volgense (englanniksi)
Venäläinen uusivuosi

Uudenvuodenkuusi Moskovan Punaisella torilla 2007/2008
Venäläinen uusivuosi  on vuodenvaihteen juhla- ja vapaapäivien jakso Venäjällä. Uuttavuotta (ven. новый год, novyi god) juhlitaan uudenvuodenpäivänä 1. tammikuuta ja venäläistä joulua (ven. рождество Христово, roždestvo Hristovo, sananmukaisesti "Kristuksen syntymä")  7. tammikuuta. Joulua vietetään myöhemmin kuin läntisen kristikunnan maissa, koska Venäjän ortodoksinen kirkko noudattaa juliaanista kalenteria, joka on 1900- ja 2000-luvulla 13 vuorokautta jäljessä gregoriaanista. Viralliset vapaapäivät ovat 1., 2., 3., 4., 5. ja 7. tammikuuta, mutta vapaapäivän sattuessa viikonlopulle se siirtyy seuraavalle arkipäivälle.
Uudenvuodenjuhlinta

Ennen kuin Moskovan Kremlin Vapahtajan tornin kellot lyövät uudenvuoden alkamisen merkiksi, Pakkasukko on uudenvuodenaattoiltana vieraillut kodeissa ja Venäjän presidentti pitää noin viisiminuuttisen uudenvuoden puheen. Samalla muistellaan yhdessä sukulaisten ja ystävien kanssa kaikkea mukavaa, mitä menneenä vuonna tapahtui ja saatellaan vanha vuosi. Koska Venäjällä on yhdeksän aikavyöhykettä, niin vuosi "vaihtuu" yhdeksän kertaa ja joillakin on tapana nostaa malja tunnin välein yhdeksästi.
Perinteeksi on muodostunut esittää komediaelokuva Kohtalon ivaa televisiossa, josta tulee aamutunneille saakka muutakin uudenvuoden ohjelmaa jatkuen venäläiseen jouluun saakka. Muita uudenvuoden tapahtumia ja konsertteja järjestetään satoja, varsinkin Moskovassa.
Uudenvuoden toiveet ja lupaukset kuuluvat myös venäläiseen perinteeseen. Useilla on tapana kirjoittaa uudenvuoden toive paperilapulle, sytyttää se tuleen ja juoda paperista palanut tuhka samppanjaan sekoitettuna. Toive tulee tehdä Vapahtajan tornin kellojen lyöntien lakatessa, jolloin avataan samppanjapullo, nostetaan malja uudelle vuodelle ja toivotetaan hyvää uutta vuotta, ven. с новым годом, s novym godom. Uudenvuoden juhlapöytään kuuluvat juomien lisäksi useat salaattiruoat kuten Olivier- (Оливье) salaatti ja sillisalaatti venäläisittäin. Muita antimia ovat liha- tai kalahyytelö,  savustettu kilohaili öljyssä sekä mäti tai kaviaari.
Historia

Alun perin uuttavuotta vietettiin Venäjällä maaliskuun alussa, kevään, auringon ja uuden sadon odotuksen juhlana. Kun kristinusko levisi maahan 900-luvun lopussa, uuttavuotta alettiin viettää bysanttilainen ajanlaskun mukaan syyskuun 1. päivänä. tsaari Pietari Suuri antoi ukaasin viettää uuttavuotta eurooppalaiseen tapaan tammikuun ensimmäisenä päivänä vuodesta 1700 alkaen. Hän kehotti kansalaisia koristelemaan kotinsa mänty- tai kuusenhavuilla. Kaikkien tuli toivottaa omaisilleen ja tuttavilleen hyvää uutta vuotta. Tasan klo 12 uudenvuodenaaton yönä Pietari Suuri tuli Punaiselle torille ja lähetti taivaalle ensimmäisen ilotulitteen, josta alkoi uudenvuoden ilotulitusperinne Venäjällä.
Yli 300 vuotta sitten ihmiset uskoivat, että koristamalla uudenvuodenkuusen he muuttavat pahat voimat hyviksi. Jo ammoin Venäjän kansan keskuudessa kerrottiin tarinoita Pakkasukosta - pahansisuisesta, ilkeästä lumisten peltojen ja metsien haltijasta, joka toi maahan kylmän, lumen ja tuiskut. Ukkoa pelättiin ja kunnioitettiin. Pietari Suuren aikoina Pakkasukon luonne muuttui. Hänestä tuli hyväntahtoinen valkoiseen pitkään turkkiin ja vakoiseen karvahattuun pukeutunut kepin ja säkin kanssa liikkuva pitkäpartainen Joulupukin kaltainen mies, joka jakeli lahjoja lapsille. Mukanaan Pakkasukolla on lapsenlapsensa Lumityttö.
Uudenvuoden pääkaupunki
Venäjän kulttuuriministeriö on valinnut viime vuosina uudenvuoden pääkaupungin. Tunnustus on jaettu neljä kertaa: juhlakaupunkeja ovat olleet Kazan, Vologda ja Vladimir sekä viimeisimpänä (vuodenvaihteessa 2015 - 2016) Sortavala. Nimityksen tarkoitus on nostaa tunnustuksen saaneen kaupungin ja sen ympäristön arvoa matkailukohteena. Uudenvuoden pääkaupungissa vuoden vaihtumista juhlistetaan useiden päivien ajan. Tarjolla on erilaisia tapahtumia kuten konsertteja, joulutoreja ja teatteria.
Venäläinen joulu

Venäjällä joulua vietetään 7. tammikuuta. Se on ennen kaikkea kristillinen Jeesuksen syntymän juhla, joka julistettiin neuvostovallan jälkeen jälleen pyhäpäiväksi. Venäjälläkin kadut ja kaupat ruuhkautuvat joulujuhlaa valmistelevista ihmisistä, vaikka monet lähtevätkin lomailemaan ulkomaille, mm. Suomeen.
Aattona lapsille tuo lahjoja pakkasukko, mutta useimmiten pakkasukko on vieraillut jo uudenvuoden aattona. Jouluna kirkoissa järjestetään jouluyön jumalanpalveluksia, mutta maallisella puolella joulua vietetään lähinnä uudenvuodenjuhlan jatkeena, joskin vanhat perinteet ovat alkaneet yhä enemmän kiinnostaa myös nykyihmisiä.
Vanha uusivuosi ja loppiainen

Venäläis-ortodoksisen perinteen mukaan juliaanisesta kalenterista eli vanhasta luvusta johtuen vietetään 14. tammikuuta uuttavuotta, vanhaa uuttavuotta ja loppiaista (ven. богоявление, bogojavlenije, sananm. "Jumalilmiö") puolestaan 19. tammikuuta.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Venäläinen uusivuosi Wikimedia Commonsissa
Pietari Suuren ukaasi uudenvuoden vietosta vuodelta 1699
Viktor Elm

Viktor Elm.
Viktor Sebastian Elm (s. 13. marraskuuta 1985) on ruotsalainen jalkapalloilija, joka pelasi kotimaansa lisäksi seitsemän kautta Alankomaissa. Hän oli pelipaikaltaan keskuspuolustaja. Hän pelasi Ruotsin A-maajoukkueessa kymmenen ottelua.
Peliura

Elm teki aikuisten seurajoukkuedebyyttinsä vuonna 2004 liittymällä Falkenbergs FF -seuraan. Juniorivuosinaan hän edusti Johansfors IF:tä. Kaudella 2006 hän siirtyi Kalmar FF:ään. Kalmarissa Elm nousi ruotsalaisen jalkapallomaailman tietoisuuteen ja oli avainroolissa Kalmarin noustessa kohti maan kärkeä. Elm ja Kalmar voittivat vuonna 2007 Ruotsin cupin ja vuonna 2008 mestaruuden.
Kauden 2008 jälkeen Elm jätti Kalmarin ja siirtyi Alankomaiden pääsarjaseura SC Heerenveeniin. Elm edusti seuraa neljän kauden ajan ja oli keväällä 2009 voittamassa Alankomaiden cupia. Kaudella 2009–2010 hän teki 28 liigaottelussaan viisi maalia. Kaudella 2010–2011 hän pelasi 29 liigaottelua ja teki niissä kolme maalia. Kaudella 2011–2012 hän pelasi 33 liigaottelua ja teki niissä kolme maalia. Kesällä 2012 hän siirtyi Heerenveenistä AZ Alkmaariin, jossa hän pelasi kolme kautta ja voitti vuonna 2013 Alankomaiden cupin. Viimeiset vuotensa hän pelasi jälleen Kalmarissa ja lopetti pelaajauransa kauden 2020 jälkeen.
Elm pelasi kaksi ottelua Ruotsin alle 21-vuotiaiden maajoukkueessa. Hän pelasi A-maajoukkueessa ensimmäisen ottelunsa tammikuussa 2008 Yhdysvaltoja vastaan. Hän pelasi kaikkiaan kymmenen A-maaottelua, joissa neljä kertaa avauskokoonpanossa. Maaotteluista kaksi kuului MM-karsintaan. Hän pelasi viimeisen maaottelunsa helmikuussa 2011.
Viktor Elmin veljet David ja Rasmus pelasivat samoin jalkapalloa ammattilaisina.
Aiheesta muualla

Pelaajaprofiili (Arkistoitu – Internet Archive)
Viharyhmä

Viharyhmä on järjestäytynyt ryhmä tai liike, joka puolustaa vihaa tai väkivaltaa tiettyä rodullista, etnistä,  poliittista, uskonnollista, sukupuolista, seksuaalisesti suuntautuvaa ryhmää tai muuta yhteiskunnallista sektoria vastaan. Se on toisin sanoen ryhmä, joka kannattaa kiihotusta kansanryhmää vastaan.[lähde? ]
Tällaisiksi ryhmiksi on Yhdysvalloissa luokiteltu yli yhdeksänsataa järjestöä tai niiden paikallisosastoa, esimerkiksi mm. Ku Klux Klan, American Family Association, Nation of Islam, FMAP-kirkko, New Black Panther Party ja Blood&Honour.
Aiheesta muualla

Minna Tiainen 30.10.2014: ”Jonkun pitäis raiskata toi” (Jyväskylän ylioppilaslehti Jylkkäri) (jylkkari.fi)
Annual survey urges European governments to combat hate crime towards minorities (7/2014) (Arkistoitu – Internet Archive) (englanniksi) (minorityrights.org)
Matleena Kantola, 2013: Oikeus vihapuheeseen? (gradu)
Viharikokset Euroopan unionissa (europa.eu)
Keskisuomalainen: IL: Huippupoliitikot sotkettiin Facebookin viharyhmään (2011) (Arkistoitu – Internet Archive) (ksml.fi)
Laura Peutere, 2009: Poliisin tietoon tullut viharikollisuus Suomessa 2008[vanhentunut linkki]
Hate Communities: A Cross-National Comparison (prof. Pekka Räsäsen vetämä Viharyhmien tutkimushanke Turun yliopistolla) (Arkistoitu – Internet Archive) (englanniksi)
FBI: Hate Crime—Overview (englanniksi) (fbi.gov)
Wako

Wako tai Wakō voivat tarkoittaa:
Wakō, Japanin kaupunki Saitaman prefektuurissa
Wakō, japanilainen tavaratalo ja vähittäiskaupan yritys
wokou, japaniksi wakō, Kiinan ja Korean rannikoilla 1200–1500-luvuilla toimineita merirosvoja
Gabriel Zubeir Wako (s. 1941), sudanilainen katolisen kirkon pappi, Khartumin arkkipiispa
Naoki Wako (s. 1989), japanilainen jalkapalloilija
| --- | --- |
: Tämä on täsmennyssivu, joka luettelee monimerkityksisen käsitteen eri merkitykset tai useita eri henkilöitä. Artikkelisivuja, joiden nimessä tai tekstissä lukee ”Wako”, voi hakea sivunnimihaulla, laajalla sivunnimihaulla tai tekstihaulla.
Vedeera vaarallisilla vesillä

| Vedeera vaarallisilla vesillä |
| --- | --- |

Kirjailija:  Jarkko Tontti
Kuvittaja:  Kirsi Haapamäki
Kansitaiteilija:  Jonna Nisu
Kieli:  suomi
Genre:  fantasia
Kustantaja:  Aviador
Julkaistu:  2018
Ulkoasu:  sidottu
ISBN:  978-952-7063-59-0

Löydä lisää kirjojaKirjallisuuden teemasivulta
Vedeera vaarallisilla vesillä on  Jarkko Tontin vuonna 2018 ilmestynyt fantasiaromaani. Se on itsenäinen jatko-osa vuonna 2012 ilmestyneelle romaanille Vedeeran taru. Kolmas osa, Vedeera ja polttavan auringon maa, ilmestyi vuonna 2022.