stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Petrokefáli

| Petrokefáli Πετροκεφάλι |
| --- | --- |
 Petrokefáli
 Koordinaatit: 35°1′54″N, 24°50′4″E 
Valtio:  Kreikka
Hajautetun hallinnon alue:  Kreeta
Alue:  Kreeta
Alueyksikkö:  Iraklion
Kunta:  Faistós
Hallinto:  
 – Asutustyyppi:  kylä
 – Kallikrates-koodi:  7107010801
Väkiluku (2011):  790
Aikavyöhyke:  UTC+2
 – Kesäaika:  UTC+3
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Petrokefáli (kreik. Πετροκεφάλι) on Kreikan kylä, joka sijaitsee Kreetan saarella. Se kuuluu hallinnollisesti Faistóksen kuntaan, Iraklionin alueyksikköön ja Kreetan alueeseen. Kylän väkiluku on 790 (vuonna 2011).
Petrokefálin Pyhän Hengen ja Neitsyt Marian ilmestyksen (Ágio Pnévma kai Evangelismós) kirkko.
Petrokefálin kylä sijaitsee Mesarán tasangon keskellä noin 56 kilometriä lounaaseen Iraklionin kaupungista. Se muodostaa oman kyläyhdyskuntansa (Τοπική Κοινότητα Πετροκεφαλίου, Topikí Koinótita Petrokefalíou). Kylä mainitaan ensimmäisen kerran venetsialaisvallan aikaisessa väestönlaskennassa vuonna 1583. Sen tärkeimmät kirkon on omistettu Pyhälle Hengelle ja Neitsyt Marian ilmestykselle (Ágio Pnévma kai Evangelismós) sekä Pyhälle Eleutheriokselle (Ágios Elefthérios) ja Neitsyt Marialle (Theotókos).
Aiemmin kylä kuului Moíresin kuntaan ja vuodesta 2011 lähtien Faistóksen kunnan Moíresin kunnallisyksikköön.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Petrokefáli Wikimedia Commonsissa
Normi

Normi (lat. norma 'kulmamitta, ohje, sääntö') tarkoittaa mm. seuraavia asioita:
matemaattinen normi, itseisarvon yleistävä funktio, matematiikan käsite
eettinen tai filosofinen normi, sääntö tai ohje, etiikan ja filosofian käsite
sosiologinen normi, yhteisön jäseniä ohjaava vuorovaikutuksen muoto, sosiologian käsite
sosiaalinen normi, jonkin yhteisön hyväksymä käyttäytymissääntö
normi, jonkin yhteisön jäseniä sitova toimintaohje
normi, jonkin yhteisön keskimääräinen moraalikäsitys
normi, jonkin yhteisön yleisimpien perinteiden kokonaisuus
normi, jonkin yhteisön käskyt, kiellot, luvat, velvollisuudet ja lait
normi, pelisäännöt
normi eli standardi, määritelmä siitä, miten jokin asia tulisi tehdä
normi, sovittu työtavoite tai vastaava ("täyttää norminsa")
A. B. Normi, oik. Antti W. Heikkinen (1901–1947), suomalainen kirjailija.
Usein sana normi voidaan korvata esimerkiksi sanalla sääntö, ohje, malli tai esikuva. Eettisen tai sosiaalisen normin suomennokseksi on myös ehdotettu sanaa mitta.
Pikkupunamesikko

| Pikkupunamesikko |
| --- | --- |
 Pikkupunamesikko alhaalla oikealla
Uhanalaisuusluokitus
 Elinvoimainen  
  
Tieteellinen luokittelu
Domeeni::  Eukaryootit Eucarya
Kunta::  Eläinkunta Animalia
Pääjakso::  Selkäjänteiset Chordata
Alajakso::  Selkärankaiset Vertebrata
Luokka::  Linnut Aves
Lahko::  Varpuslinnut Passeriformes
Heimo::  Mesikot Meliphagidae
Suku::  Punamesikot Myzomela
Laji::  adolphinae
Kaksiosainen nimi
 Myzomela adolphinae  Salvadori, 1876 
Katso myös
   Pikkupunamesikko Wikispeciesissä   Pikkupunamesikko Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OKIUCN-testi OK: 
Pikkupunamesikko (Myzomela adolphinae) on mesikoiden heimoon kuuluva varpuslintu.
Levinneisyys

Pikkupunamesikkoa tavataan Indonesiassa ja Papua-Uudessa-Guineassa. Lajia on kuvattu paikallisesti melko yleisestä yleiseksi. Se on luokiteltu elinvoimaiseksi.
Petrópolis

| Petrópolis |
| --- | --- |
 lippu:  vaakuna

Maa:   Brasilia
Osavaltio:   Rio de Janeiro
Hallinto:  
 – Pormestari:  Rubens Bomtempo
Pinta-ala:  
 – Kokonaispinta-ala:  775 km²
Väkiluku (2021)  (arvio):  307 144
Lempinimi::  "Keisarillinen kaupunki"
Motto::  Altiora Semper Petens
 
 https://www.petropolis.rj.gov.br/pmp/ 
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Petrópolis [-ro´-], on kaupunki Kaakkois-Brasiliassa, Rio de Janeiron osavaltiossa, noin 40 kilometriä Rio de Janeiron kaupungista pohjoiseen. Kaupunki on nimetty Brasilian viimeisen keisarin Pedro II:n mukaan, minkä vuoksi se tunnetaan lempinimellä "Keisarillinen kaupunki" (port. Ciudad Imperial). Vuodesta 2021 lähtien kaupungin pormestarina on toiminut Rubens Bomtempo.
Vuonna 2021 siellä oli arviolta 307 144 asukasta. Petrópolis on paikallisen maatalousalueen keskus. Siellä on myös tekstiili- ja kemianteollisuutta ja se on suosittu lomanviettopaikka. Kaupungissa on yliopisto, goottilastyylinen tuomiokirkko ja keisarinpalatsi, joka toimii nykyään museona. Petrópolisin pinta-ala on 775 km2.
Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
Aiheesta muualla

Kotisivut (Arkistoitu – Internet Archive) (portugaliksi)
Nokuthula Ngwenyama

Nokuthula Ngwenyama (s. 1976) on Kaliforniassa syntynyt alttoviulisti ja viulisti. Hänen isänsä on zimbabwelainen ja äitinsä japanilainen. Hän valmistui vuonna 1996 Curtis Institute of Musicista ja sai vuonna 1997 Avery Fisher Career Grantin.
Ngwenyama on soittanut muiden muassa KwaZulu-Natalin, Rochesterin ja Los Angelesin filharmonisten orkesterien kanssa. Hän on toiminut myös kamarimuusikkona.
Aiheesta muualla

Viralliset sivut (englanniksi)
People No Names

| People No Names Kalevala |
| --- | --- | --- |

Studioalbumin tiedot
 Julkaistu: 1972
 Tuottaja(t): Jukka Hauru
 Tyylilaji: progressiivinen rock
 Kesto: 38.04
 Levy-yhtiö: Finnlevy
Kalevalan muut julkaisut
|   | People No Names 1972 | Boogie Jungle 1975 |
People No Names on suomalaisen Kalevala-yhtyeen esikoisalbumi. Tyyliltään levy on progressiivisempaa kuin kaksi seuraajaansa, Boogie Jungle (1975) ja Abraham’s Blue Refrain (1977). Alkuperäinen levy julkaistiin 1972, levy-yhtiönään Finnlevy. Levy on julkaistu moneen kertaan yhdessä vuoden 1975 Boogie Jungle -levyn kanssa. Albumi kuuluu merkittävimpiin suomalaisiin progressiivisen rockin levyihin.[lähde? ]
Svart Records julkaisi 4. marraskuuta 2022 albumista uusintapainoksen 1000 kappaleen rajoitettuina vinyyli- sekä 500 CD:n painoksena. Liitevihkosta löytyy saatesanojen ja sanoitusten lisäksi laulaja Harri Saksalan haastattelu. Albumin on masteroinut Pauli Saastamoinen Finnvox-studiolla.
Kappalelista

Kaikki sävellykset Kurkinen, kaikki sanoitukset Saksala ja kaikki käännökset Mats Huldén.
People No Names – 8.58
Where I'm From – 4.09
Waves – 6.06
In the Net – 4.45
My Friend – 2.48
Lady with the Veil – 4.16
Escape from the Storm – 5.13
Tamed Indians – 1.49
Kokoonpano

Harri Saksala – laulu, haitari, huuliharppu
Matti Kurkinen – kitara
Juha Salonen – basso
Markku Luukkanen – rummut
Olli Ahvenlahti – piano
Raimo Wallen – huilu
Ile Kallio – akustinen kitara
Mats Huldén – käännökset
Jukka Hauru – tuottaja
Peter Bogdanovich

| Peter Bogdanovich |
| --- | --- |

Henkilötiedot
Syntynyt: 30. heinäkuuta 1939 Kingston, New York, Yhdysvallat
Kuollut: 6. tammikuuta 2022 (82 vuotta) Los Angeles, Kalifornia
Aiheesta muualla
IMDb
Elonet
Peter Bogdanovich (serb. Петар Богдановић, Petar Bogdanović; 30. heinäkuuta 1939 Kingston, New York, Yhdysvallat – 6. tammikuuta 2022 Los Angeles, Kalifornia) oli yhdysvaltalainen elokuvaohjaaja, -käsikirjoittaja ja -näyttelijä. Hänen tunnetuimpia ohjauksiaan on Viimeinen elokuva, jonka hän ohjasi Larry McMurtryn romaanin pohjalta vuonna 1971. Hän sai opetusta Stella Adlerilta. Bogdanovich tunnetaan myös dokumentaristina ja kirjailijana, joka haastatteli elokuvahistorian suuruuksia Orson Wellesistä ja John Fordista alkaen.
Bogdanovich sai vuonna 1971 parhaan käsikirjoituksen Bafta-palkinnon. Hänen isänsä oli serbi ja äitinsä itävallanjuutalainen. Bogdanovichin kotikieli oli lapsuudessa serbia, jonka hän oppi aiemmin kuin englannin kielen.
Useita Oscar-ehdokkuuksia saaneen Viimeisen elokuvan ohella Bogdanovich ohjasi muiden muassa elokuvat Paperikuu (1973), Daisy Miller (1974) ja Etsivät vauhdissa (1981).
Filmografia

| Vuosi | Suomenkielinen nimi | Alkuperäinen nimi | Ohjaaja | Käsikirjoittaja | Tuottaja | Näyttelijä |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 1966 | Helvetin jengi | The Wild Angels |  |  |  |  |
| 1968 | Voyage to the Planet of Prehistoric Women | Voyage to the Planet of Prehistoric Women |  |  |  |  |
| 1968 | Targets | Targets |  |  |  |  |
| 1971 | Viimeinen elokuva | The Last Picture Show |  |  |  |  |
| 1971 | Directed by John Ford | Directed by John Ford |  |  |  |  |
| 1972 | Ottaaks’ päähän? | What’s Up, Doc? |  |  |  |  |
| 1973 | Paperikuu | Paper Moon |  |  |  |  |
| 1974 | Daisy Miller | Daisy Miller |  |  |  |  |
| 1975 | Vihdoinkin rakkautta | At Long Last Love |  |  |  |  |
| 1976 | Viiden pennin leffa | Nickelodeon |  |  |  |  |
| 1979 | Singaporen kuningas | Saint Jack |  |  |  |  |
| 1981 | Etsivät vauhdissa | They All Laughed |  |  |  |  |
| 1985 | Naamio | Mask |  |  |  |  |
| 1988 | Laittomasti sinun | Illegally Yours |  |  |  |  |
| 1990 | Texasville – unohduksen maa | Texasville |  |  |  |  |
| 1992 | Maailman kipein komedia | Noises Off... |  |  |  |  |
| 1993 | Sanovat sitä rakkaudeksi | The Thing Called Love |  |  |  |  |
| 1996 | To Sir with Love 2 | To Sir, with Love II |  |  |  |  |
| 1997 | Highball | Highball |  |  |  |  |
| 1997 | Blessed Assurance | The Price of Heaven |  |  |  |  |
| 1997 | Herra Mustasukkainen | Mr. Jealousy |  |  |  |  |
| 1997 | Pakotie vapauteen | Rescuers: Stories of Courage: Two Women |  |  |  |  |
| 1997 | Bella Mafia | Bella Mafia |  |  |  |  |
| 1998 | 54 | 54 |  |  |  |  |
| 1998 | Alaston kaupunki 2: Sarjamurhaaja | Naked City: A Killer Christmas |  |  |  |  |
| 1999 | A Saintly Switch | A Saintly Switch |  |  |  |  |
| 1999 | Coming Soon | Coming Soon |  |  |  |  |
| 2000 | Rated X – seksillä tähtiin | Rated X |  |  |  |  |
| 2001 | Murha vailla syyllistä | The Cat’s Meow |  |  |  |  |
| 2001 | Festival in Cannes | Festival in Cannes |  |  |  |  |
| 2004 | The Mystery of Natalie Wood | The Mystery of Natalie Wood |  |  |  |  |
| 2004 | Hustle | Hustle |  |  |  |  |
| 2006 | Kunniaton | Infamous |  |  |  |  |
| 2007 | Tom Petty and the Heartbreakers: Runnin’ Down a Dream | Tom Petty and the Heartbreakers: Runnin’ Down a Dream |  |  |  |  |
| 2007 | Broken English | Broken English |  |  |  |  |
| 2007 | Dedication | Dedication |  |  |  |  |
| 2007 | The Dukes | The Dukes |  |  |  |  |
| 2007 | The Fifth Patient | The Fifth Patient |  |  |  |  |
| 2008 | Humboldt County | Humboldt County |  |  |  |  |
| 2010 | Abandoned | Abandoned |  |  |  |  |
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Peter Bogdanovich Wikimedia Commonsissa
Peter Bogdanovich Internet Movie Databasessa. (englanniksi)
Pierre Nicole

Pierre Nicole
Pierre Nicole (1625 Chartres, Ranska - 16. marraskuuta 1695) oli ranskalainen teologi ja filosofi, joka oli merkittävimpiä jansenisteja.
Elämä ja teokset

Nicole opiskeli teologiaa Pariisissa vuodesta 1642, ja tutustui pian Port-Royalin luostarin jansenistiyhdyskuntaan. Nicole ei koskaan ryhtynyt papiksi, vaan pysyi teologisena oppineena. Hän toimi muun muassa janisenistisen kirjallisuuden toimittajana Antoine Arnauldin kanssa sekä opettajana. Eräs hänen oppilaistaan oli myöhempi runoilija Jean Racine.
Nicolella oli suuri merkitys Blaise Pascalin Lettres provinciales -kirjeiden (1656) kokoamisessa. Vuonna 1658 hän käänsi ne latinaksi pseudonyymillä Nicholas Wendrock. Vuonna 1662 Nicole kirjoitti yhdessä Arnauldin kanssa vaikutusvaltaisen Port-Royalin logiikan, joka perustui aristoteelisen logiikan kartesiolaiseen tulkintaan. Vuonna 1664 Nicole alkoi itse kirjoittaa sarjaa kirjeitä, Les Imaginaires, tarkoituksenaan osoittaa, että jansenisteihin liitetyt harhaoppisiksi tuomitut mielipiteet olivat todellisuudessa olemassa vain jesuiittojen mielikuvituksessa. Desmaretz de Saint-Sorlin hyökkäsi voimakkaasti näitä kirjeitä vastaan. Nicole vastasi uudella sarjalla kirjeitä, Les Visionnaires (1666).
Suunnilleen samaan aikaan Nicole päätyi kiistelemään Jean Clauden kanssa ehtoollisen transsubstantiaatio-opista. Tätä kautta syntyi yhdessä Arnauldin kanssa kirjoitettu laaja teos La Perpétuité de la foi de l'église catholique touchant l'eucharistie (1669). Nicolen suosituin teos oli kuitenkin Essais de morale, joka käsitteli käytännöllistä kristillisyyttä. Ensimmäinen osa julkaistiin vuonna 1671, ja tätä seurasi uusia osia epäsäännöllisin välein; yhteensä sarjassa oli 14 osaa. Näissä sarjoissa olevat pohdinnat amour-propre -käsitteestä vaikuttivat muun muassa Bernard Mandevillen ja Jean-Jacques Rousseaun ajatteluun.
Vuonna 1679 Nicole ja Arnauld joutuivat pakenemaan Belgiaan jansenistien vainojen alettua uudelleen. Heidän tiensä kuitenkin erosivat sittemmin. Vuonna 1683 Nicolen sallittiin palata Pariisiin. Hän jatkoi siellä kirjallista työtään loppuun asti. Kuollessaan hän kirjoitti kirjaa kvietistejä vastaan.
Aiheesta muualla

Forget, Jacques: Pierre Nicole Catholic Encyclopedia.  1911. New York:  Robert Appleton Company. (englanniksi)
Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista. 
Alkuperäinen artikkeli: en:Pierre Nicole
Käännös suomeksi
Pitkäjärvi (Ikaalinen, Tevaniemi)

| Pitkäjärvi |
| --- | --- |
Valtiot:  Suomi
Maakunnat:  Pirkanmaa
Kunnat:  Ikaalinen
Koordinaatit:  61°53′15″N, 23°06′22″E
Vesistöalue ja valuma-alueen tietoja
Päävesistöalue:  Kokemäenjoen vesistö (35)
Valuma-alue:  Aurejärven valuma-alue (35.57)
Laskujoki:  oja Ojajärven laskuojaan 
Järvinumero:  35.571.1.015
Mittaustietoja
Pinnankorkeus:  125,4 m 
Rantaviiva:  1,137 km 
Pinta-ala:  0,01573 km² 
 fiPitkäjärvi 
Pitkäjärvi  on Pirkanmaalla Ikaalisissa Tevaniemen kylässä sijaitseva järvi, joka kuuluu Kokemäenjoen vesistössä Ikaalisten reitin valuma-alueen Aurejärven valuma-alueeseen. Pitkäjärvi on osa Poltinjoen-Leppäsjärven aluetta.
Maantietoa

Järven pituus on 500 metriä, leveys 50 metriä ja sen pinta-ala on 1,6 hehtaaria. Se sijaitsee erämaassa Ojajärven länsipuolella kilometrin päässä. Järvi on muodostunut pitkään painanteeseen, jota pitkin laskee myös järven laskuoja pohjoiseen. Laskuoja yhtyy siellä Ojajärven laskuojaan, joka laskee Leppäsjärveen.  Järveen laskee etelästä yksi suo-oja. Rantaviivan pituus on 1,1 kilometriä ja se on suota. Järvi on autio eikä sinne johda teitä.
Pahalammi (Ruovesi, Helvetinjärvi)

| Pahalammi |
| --- | --- |
Valtiot:  Suomi
Maakunnat:  Pirkanmaa
Kunnat:  Ruovesi
Koordinaatit:  62°03′01″N, 23°46′24″E
Vesistöalue ja valuma-alueen tietoja
Päävesistöalue:  Kokemäenjoen vesistö (35)
Valuma-alue:  Karjulanjoen valuma-alue (35.36)
Laskujoki:  ei laskuojaa 
Järvinumero:  35.366.1.001
Mittaustietoja
Pinnankorkeus:  154,1 m  
Rantaviiva:  0,439 km  
Pinta-ala:  1,37 ha  
Saaria:  ei saaria 
 fiPahalammi 
Pahalammi  on Pirkanmaalla Ruovedellä Helvetinjärven kansallispuistossa kylän lähellä sijaitseva lampi, joka kuuluu Kokemäenjoen vesistöön.
Maantietoa

Lammen pinta-ala on 1,4 hehtaaria ja se on 150 metriä pitkä ja 100 metriä leveä. Lammella ei ole kartan mukaan saaria. Sen rantaviivan pituus on 450 metriä.
Vesistösuhteet

Lampi sijaitsee Kokemäenjoen vesistössä (vesistöaluetunnus 35) Näsijärven–Ruoveden alueen (35.3) Karjulanjoen valuma-alueella (35.36), jonka Niemijärven valuma-alueeseen (35.366) se kuuluu. Lammen vedenpinnan korkeus on 154,1 metriä mpy.
Luontoarvoja

Lampi sisältyy Helvetinjärven kansallispuistoon ja se sijaitsee sen luoteispuolella.
Niccolò dell’Abbate

Niccolò dell'Abbate: Mooseksen pelastaminen vedestä.
Niccolò dell'Abbate joskus myös Niccolò (s. 1509 tai 1512 Modenassa – k. 1571) oli italialainen manieristinen taidemaalari ja sisustaja.
dell'Abbate oli aluksi oppipoikana modenalaisten kuvanveistäjien ateljeessa. Hän sai ensimmäiset vaikutuksensa ferraralaisilta taidemaalareilta Garofalolta ja Dosso Dossilta. Hän keskittyi pitkiin friiseihin, joissa hän kuvasi maallisia ja mytologisia aiheita.
dell'Abbaten tyyli kypsyi, kun hän muutti Bolognaan vuonna 1547. Kaupungissa hän sai merkittäviä vaikutteita, joita antoivat etenkin Antonio da Correggio ja Parmigianino, jonka nimi aiemmin yhdistettiin Niccolò dell'Abbaten maalaukseen Nuoren miehen muotokuva. Hän teki Bolognassa pääasiassa yksityiskohtaisia maisematauluja ja aristokraattisen tyylin metsästyskohtauksia. Tuona aikana hän teki myös muutamia sisustuksia muun muassa herttuan palatsiin Sassuoloon.
Vuonna 1552 dell'Abbate muutti Ranskaan, jossa asui kuolemaansa asti. Ranskassa hän työskenteli kuninkaallisessa Fontainebleaun linnassa sisustusryhmässä Francesco Primaticcion alaisuudessa. dell'Abbate muihin Ranskan ajan töihin lukeutuu muun muassa pariisilaisen kappelin kattofresko.
Niccolò dell'Abbate muistetaan parhaiten mytologisista maisemistaan, jotka ovat inspiroineet myöhempiä taiteilijoita, kuten Claude Lorrainia ja Nicolas Poussinia, sekä runsaista ja aistikkaista piirroksistaan.
Aiheesta muualla

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
Christophe Brouardin arvostelu Niccolòn vuoden 2005 näyttelystä (Arkistoitu – Internet Archive) (englanniksi)
Lexikon över äldre konst, Raben & Sjögrens, 1959
Nice Run

Nice Run on suomalainen kuntoliikuntatapahtumien sarja naisille. Vuonna 2013 Nice Runiin osallistui noin 13 200 naista kahdeksalla paikkakunnalla. Matka on viisi kilometriä ilman ajanottoa.
Tapahtuma järjestettiin ensimmäistä kertaa vuonna 2005 Espoossa, esikuvana ruotsalainen Vår Ruset johon osallistuu vuosittain noin 150 000 naista. Vuonna 2006 Nice Run järjestettiin Espoossa (noin 1500 osallistujaa), Forssassa (n. 900), Mikkelissä (n. 500), Vaasassa (n. 900), Turussa (n. 250) ja Tampereella (n. 300).
Aiheesta muualla

Nice Runin kotisivu
Notos

Notos, rokokoo-veistos, Pałac Teppera-Dückerta, Varsova
Notos (m.kreik. Νότος) oli kreikkalaisessa mytologiassa etelätuulen henkilöitymä ja jumaluus, yksi kahdeksasta anemoksesta. Hänen vastineensa roomalaisessa mytologiassa oli Auster, sirokkotuuli, joka toi mukanaan tiiviin pilvipeitteen, sumun ja kuumankostean sään.
Notoksen vanhemmiksi nimetään Astraios ja Eos kuten muillekin kolmelle pääilmansuuntien tuulten jumaluudelle; nämä kolme hänen veljeään olivat Boreas, Zefyros ja Euros.
Notos oli enimmäkseen leuto ja lauha tuuli, mutta syksyisin se muuttui puuskittaiseksi ja toi mukanaan myrskyjä, jotka aiheuttivat usein sadon menetystä.
Pietro Vierchowod

Pietro Vierchowod (s. 6. huhtikuuta 1959, Calcinate) on italialainen jalkapalloilija ja jalkapallovalmentaja.
Vierchowod oli pelipaikaltaan puolustaja, sanan perinteisessä merkityksessä. Hänet tunnettiin lempinimellä Tsaari, joka viittasi hänen ukrainalaiseen syntyperäänsä – perheen sukunimi oli alun perin Верховод (Verh’ovod). Vierchowodin isä Ivan Lukjanovytš oli päätynyt Italiaan sotavankina toisessa maailmansodassa, jääden lopulta Lombardiaan pysyvästi paettuaan vankileiriltä ja liityttyään paikallisiin partisaaneihin. Vierchowod oli vastapelaajan vartioinnissa maailman huippuja ja myös taitava lukemaan peliä. Hän kykeni poikkeuksellisesti säilyttämään nopeutensa uransa loppuun, 41-vuotiaaksi saakka. Usein sanotaan, ettei Vierchowodia olisi pitkän uransa aikana kertaakaan kyetty jättämään juoksunopeudessa toiseksi. Väitteen todenperäisyyden tarkistaminen lienee kuitenkin mahdotonta.
Vierchowod aloitti ammattilaisuransa Comossa ennen kuin siirtyi Fiorentinaan. Menestystä hän alkoi kuitenkin saavuttaa vasta siirryttyään AS Romaan, missä saavutti Serie A:n voitolla Italian mestaruuden eli scudetton vuonna 1983. Tämän jälkeen hän siirtyi Sampdoriaan, missä voitti Italian cupin neljästi, Euroopan cup-voittajien cupin kerran ja vuonna 1991 vielä toisen scudetton.
Vuonna 1995 Vierchowod teki jo kokeneena pelaajana sopimuksen Juventuksen kanssa. Siellä hän saavutti 37-vuotiaana ainoan Mestarien liigan voittonsa vuonna 1996. Vielä tässä uransa myöhäisvaiheessakin Vierchowodilla oli pelikyky kansainvälisellä tasolla. Erityisesti hänet muistetaan ilmiömäisestä esityksestään Roomassa, kun Juventus kaatoi Ajaxin rangaistuspotkukilpailussa. Tämän jälkeen hän siirtyi AC Milaniin ja Piacenza Calcioon, missä vielä 41-vuotiaana jatkoi säännöllistä pelaamista. Hän lopetti uransa vuonna 2000.
Vierchowod pelasi 562 ottelua Serie A:ssa, mikä on neljänneksi eniten liigan historiassa – vielä enemmän ovat pelanneet vain Paolo Maldini, Gianluca Pagliuca ja  Dino Zoff. Hän pelasi Italian maajoukkueessa 45 ottelua, joissa teki kaksi maalia. Hän oli mukana vuoden 1982 maailmanmestaruuden voittaneessa joukkueessa mutta ei päässyt pelaamaan yhdessäkään ottelussa. Hän on myös vanhimpana Italian maajoukkueessa maalin tehnyt pelaaja: 24. maaliskuuta 1993 hän onnistui Maltaa vastaan pelatussa karsintaottelussa, jonka Italia voitti 6–1. Kuten monilla aikansa italialaispuolustajilla, Vierchowodilla olisi ollut mahdollisuus pelata Italian maajoukkueessa, lempinimeltään Azzurri ("Taivaansiniset"), huomattavasti useamminkin, ellei maan jalkapallo olisi juuri tuolloin tuottanut suoranaista tulvaa kansainvälisen tason puolustajia.
Valmentamista Vierchowod on kokeillut Cataniassa, Serie C1:ssä, Florentia Violassa (nykyinen Fiorentina),  Serie C2:ssa ja Triestinassa,  Serie B:ssä. Näistä kaikista hänet on kuitenkin irtisanottu ennen kauden päättymistä.
Voitot maajoukkueessa

1982 maailmanmestaruus, Italia
Voitot seuratasolla

1983 Italian mestaruus (Scudetti), AS Roma
1985 Italian cup, Sampdoria
1988 Italian cup, Sampdoria
1989 Italian cup, Sampdoria
1990 Cup-voittajien cup, Sampdoria
1991 Italian mestaruus (Scudetti), Sampdoria
1991 Italian supercup, Sampdoria
1994 Italian cup, Sampdoria
1995 Italian supercup, Juventus
1996 Mestarien liiga, Juventus
Owen Hunt

| Owen Hunt |
| --- | --- |
Luoja(t):  Shonda Rhimes
Näyttelijä(t):  Kevin McKidd
Ensi- esiintyminen:  Greyn anatomian jaksossa 5.01 "Dream a Little Dream of Me"
Henkilötiedot
Ammatti:  traumakirurgi ylilääkäri (Seattle Gracen sairaala)   USA:n armeijan traumakirurgi upseeri
Sukupuoli:  mies
Ikä:  42
Suhteet
Vanhemmat:  äiti
Puoliso(t):  Cristina Yang (ex-vaimo) Teddy Altman
Tutut:   Beth Whitman (ex-kihlattu) George O'Malley Meredith Grey Derek Shepherd Teddy Altman
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Tri. Owen Hunt on fiktiivinen hahmo ABC:n sairaalamaailmaan sijoittuvasta draamasarjasta Greyn anatomia, jossa häntä esittää Kevin McKidd. Owen esiintyi sarjassa ensimmäisen kerran viidennellä tuotantokaudella. Hän on ammatiltaan traumakirurgi, ja palveli aiemmin Irakissa Yhdysvaltain armeijan kirurgina. Palattuaan Yhdysvaltoihin hän otti vastaan ylilääkärin viran Seattle Gracen sairaalassa. Hän oli pitkään rakastunut Cristina Yangiin.
Kehitys > Persoonallisuus

Sarjan luoja, Shonda Rhimes sanoo, että Hunt on "vanhanajan piinattu sankari" ja vertaa häntä Heathcliffiin. Mark Wilding sanoo Huntin olevan hahmo joka "taistelee omia demonejaan vastaan". Bill Harper sanoo Huntista, että; "Jos joku haluaa määrätä tai paeta ihmisyydestä, se on Owen." Joan Rater kuvaa Huntia "Monimutkaiseksi. Ja piinatuksi." Kevin McKidd itse kuvaa hahmoaan "erittäin vaistonvaraiseksi, impulsiiviseksi ja välittömäksi. Hän tajuaa tilanteen välittömästi. Ja hän on erittäin rehellinen, joskus jopa liiankin itsensä ja muiden kanssa. Hän haluaa tehdä itsestänsä paremman ihmisen. Hän on kunnollinen tyyppi, mies jonka kanssa haluaisin mennä ulos kaljalle."
Kehitys > Suhteet

Owen Hunt ihastui lähes välittömästi Cristina Yangiin. Matt Roush TV Guidesta sanoo heidän ensitapaamisestaan; "välitön kipinä heidän välillään oli sähköinen." Myöhemmissä jaksoissa Hunt ja Yang suutelevat toisenkin kerran. Stacy McKee, yksi sarjan käsikirjoittajista, kuvaa suudelmaa "hieman epätoivoiseksi" ja kuvaa Huntin halua olla suutelematta; "hän menetti kykynsä kommunikoida ihmisten kanssa." Hän sanoo Huntin olevan myös "haavoittunut. Hänellä on sotavammoja", mutta Yang tietää "että haavat voi parantaa." Kevin McKidd sanoo, että hänen hahmonsa ja Cristina Yang ovat "sielunystäviä."