stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Omavoima

| Omavoima Oy |
| --- | --- |
Tunnuslause:  Paikallinen tekee hyvää
Yritysmuoto:  Osakeyhtiö
Perustettu:  2009
Toimitusjohtaja:  Jesse Ruotsalainen
Kotipaikka:   Rauma
Toiminta-alue:  Suomi
Toimiala:  energia
Tuotteet:  sähköenergian myynti
Liikevaihto:  24,7 milj. € (2021)
Liikevoitto:  −4,7 milj. € (2021)
Henkilöstö:  6 (2021)
Omistaja:  Leppäkoski Group, Rauman Energia, Vakka-Suomen Voima ja Valkeakosken Energia
Kotisivu:  omavoima.fi
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Omavoima Oy (aik. Lännen Omavoima Oy) on Rauman Energia Oy:n ja Vakka-Suomen Voima Oy:n yhdessä perustama sähkönmyyntiyhtiö, joka aloitti toimintansa 1. tammikuuta 2009 nimellä Lännen Omavoima Oy. Omavoima laajeni Pirkanmaalle 1. tammikuuta 2022, kun uusiksi osakkaiksi mukaan tulivat Leppäkoski Group ja Valkeakosken Energia. Samassa yhteydessä nimi muuttui Omavoima Oy:ksi. Laajentumisen myötä yhtiöllä on noin 65 000 asiakasta ympäri Suomea.
Nokia X1-01

| Nokia X1-01 |
| --- | --- |

Valmistaja:  Nokia
Julkaistu:  toukokuu 2011
Käyttöverkot:  EGSM 900/1800
Mitat:  112 × 47 × 16 mm
Paino:  91 g
Näyttö:  1,8" TFT-näyttö
Näytön kuvatarkkuus:  128 × 160 pikseliä
Värien lukumäärä:  65 000
Muisti:  500 nimen numeromuistio, MicroSD-muistikorttipaikka (tuki max 16 gigatavun korteille)
Kamera:  ei
Musiikkisoitin:  on (MP3)
Valmiusaika:  1 030 h
Puheaika:  13 h
Käyttöjärjestelmä:  Series 30
Liitännät:  3,5 mm audioliitäntä
Muuta:  2 SIM-korttipaikkaa, taskulamppu
Infobox OKNimi-testi OK: 
Nokia X1-01 on toukokuussa 2011 julkaistu matkapuhelinvalmistaja Nokian valmistama kahdella SIM-korttipaikalla varustettu matkapuhelin, joka tuli myyntiin kesäkuussa 2011, ja joka käyttää Series 30-käyttöjärjestelmää. X1-01:een saa omat asetukset viidelle eri SIM-kortille.
Ääniominaisuudet

X1-01:ssä on 106 phonin (äänenvoimakkuuden mittayksikkö) kaiutin. Se on Nokian voimakkain ja kirkasäänisin kaiutinkenen mukaan?.
Värivaihtoehdot

Nokia X1-01:ä saa seuraavissa väreissä: punainen, tummanharmaa, merensininen, oranssi sekä valkoinen.
Markkinointi

Nokia X1-01:n hintaluokka on n. 33-45 euroa. Sitä ei myydä Suomessa toistaiseksi.
Aiheesta muualla

X1-01 - Nokia Ääni (Arkistoitu – Internet Archive) (suomeksi)
Näsin rukoushuone

| Näsin rukoushuone |
| --- | --- |
 Näsin rukoushuone heinäkuussa 2023.
Sijainti:  Näsvägen 31 68560 Luoto
Koordinaatit:  
Seurakunta:  Näs Fridsförening r.f. (Laestadianernas Fridsföreningars Förbund)
Rakentamisvuosi:  1976 (1996)
Lisää rakennusartikkeleitaArkkitehtuurin teemasivulla
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Näsin rukoushuone (ruots. Näs bönehus) on Eugmon kylässä Luodossa sijaitseva rukoushuone. Se edustaa ruotsinkielistä rauhansanalaislestadiolaisuutta, jonka kattojärjestö on Laestadianernas Fridsföreningars Förbund. Rukoushuoneen omistaa itsenäinen rukoushuoneyhdistys.
Historia

Näsin ensimmäinen rukoushuone otettiin käyttöön jouluaattona 1906. Lestadiolainen herätys oli saavuttanut Luodon jo 1870-luvun alussa. Herätys levisi Kokkolasta Öjan kautta Luotoon ja sai vahvan sijan erityisesti Eugmon kylässä. Ensimmäinen rukoushuone rakennettiin Bosundiin vuonna 1896 ja nykyiseen Näsiin 1906. Rukoushuone rakennettiin vapaaehtoisvoimin aivan yleisen tien varteen Gäddan tilalle. Vanhaa rukoushuonetta hallinnoitiin alkujaan vapaan yhteisön voimin eikä rakentamisesta siksi ole säilynyt asiakirjoja. Näs Fridsförening r.f. on rekisteröity vuonna 1964 ja yhdistys on pitänyt siitä lähtien huolta rukoushuoneesta. Uusi rukoushuone otettiin käyttöön vuonna 1976. Rukoushuonetta laajennettiin vielä vuonna 1996.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Näsin rukoushuone Wikimedia Commonsissa
Rukoushuoneen kotisivut
Philip Bračanin

Philip Bračanin (s. 1942) on australialainen säveltäjä.
Bračaninin juuret ovat Kroatiassa. Hän aloitti pianotunnit 6-vuotiaana ja opiskeli sitten musiikkia sekä matematiikkaa Länsi-Australian yliopistossa. Sieltä hän sai sekä taiteiden maisterin että filosofian tohtorin arvot. Eläkkeelle jäämiseensä (2008) saakka hän toimi professorina Queenslandin yliopistossa, jossa toimi yhdeksän vuoden ajan musiikkitiedekunnan dekaanina ja kymmenen vuoden ajan musiikkikoulun johtajana.
Vaikka Bračanin opiskeli Mátyás Seiberin ja Anton von Webernin tekniikoita, hän itse ajautui säveltäjänä pois kaksitoistasäveljärjestelmän ja sarjallisuuden parista. Hänen tuotantoonsa ovat vaikuttaneet ranskalainen musiikki ja uusklassismi.
Bračanin on säveltänyt sinfonioita, joista toinen on kuorosinfonia. Muuhun tuotantoon kuuluu konserttoja monille eri soittimille, laulusarjoja, kuoroteoksia ja kamarimusiikkia, kuten kolme jousikvartettoa. Ensimmäisen sinfonian kantaesitti Pusanin filharmoninen orkesteri Pusanissa toukokuussa 1995, ja toisen sinfonian kantaesitys järjestettiin saman vuoden syyskuussa. Kitarakonsertollaan Bračanin sai APRA-palkinnon parhaasta australialaisesta klassisesta sävellyksestä. Hän on toiminut residenssisäveltäjänä Anglo-Australian Music Festivalilla (Birmingham, 1988), Bournemouthin kansainvälisellä festivaalilla (1991) ja Rottingdean Spring Music Festivalilla (Brighton, 2014).
Orval

Orval
Orval (koko nimi ransk. Brasserie d'Orval S.A.) on trappistipanimo, joka toimii Abbaye Notre-Dame d'Orval -luostarissa Belgian eteläisimmässä osassa aivan Ranskan rajalla. Nykyinen panimo on perustettu vuonna 1931, mutta panimotoimintaa siellä arvellaan harjoitetun jo vuonna 1132 perustetun luostarin alkuajoista asti.
Panimon oluet

Orval valmistaa kahta eri olutta, jotka ovat käytännössä vain erivahvuisia versioita samasta oluesta:
Orval (6,2 %): vaalea pintahiivaolut
Orval Vert (2016: 4,5 %): miedompi versio edellisestä, saatavana ainoastaan luostarin kahvilasta hanaoluena.
Orval poikkeaa oluena luonteeltaan melkoisesti muista trappisteista, mikä johtuu mm. kuivahumaloinnista sekä paikallisen Brettanomyces-villihiivan käytöstä kolme viikkoa kestävän kypsytysjakson aikana. Nämä tekevät mausta (tuoreena) kuivan, hieman lambicmaisen happaman ja voimakkaan aromaattisesti humaloidun. Orval ikääntyy hyvin ja muuttaa viisi vuotta oikein säilytettynä luonnettaan makeammaksi, jopa sherrymäiseksi . Erikoisluonteestaan johtuen Orval jakaa (lambicien tapaan) maistajien mielipiteitä hyvin vahvasti: osa ei voi sietää sitä, kun taas osa pitää sitä maailman parhaana oluena.
Aiheesta muualla

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
Orvalin www-sivut
Hyvin kattava artikkeli Orvalista (englanniksi) White Beer Travels:in sivuilla (Arkistoitu – Internet Archive)
One Times Square

| One Times Square |
| --- | --- |

Tiedot
Sijainti:  1 Times Square New York City, New York
Valmistumisvuosi:  1904
Käyttötarkoitus:  toimisto
Yritykset
Arkkitehti:  Cyrus L. W. Eidlitz Andrew C. McKenzie (HLW International)
Omistaja:  Jamestown L.P. Sherwood Equities
Tekniset tiedot
Kerroksia:  25
Kerrospinta-ala:  10 275 m²
Korkeus
Kattokorkeus:  111 m
Lisää rakennusartikkeleitaArkkitehtuurin teemasivulla
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
One Times Square rakenteilla vuonna 1903.
One Times Square (tunnetaan myös nimillä 1475 Broadway, New York Times Building, New York Times Tower) on New Yorkin Manhattanilla sijaitseva, vuonna 1904 valmistunut pilvenpiirtäjä.
Rakennus rakennettiin alun perin sanomalehti The New York Timesille. Lehden pääkonttori sijaitsi rakennuksessa kahdeksan vuoden ajan.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta One Times Square Wikimedia Commonsissa
Oliver Kentish

Oliver Kentish (s. 1954 Lontoo) on brittiläissyntyinen säveltäjä, kuoronjohtaja ja sellisti. Hän opiskeli sellonsoittoa Royal Academy of Musicissa, jossa hänen opettajanaan oli Vivian Joseph. Hän meni vuonna 1977 Islantiin soittaakseen Islannin sinfoniaorkesterissa. Hän sai vuonna 1976 työpaikan Akureyrin musiikkikoulun opettajana ja on sittemmin opettanut Nýi tónlistarskólinnissa, Reykjavíkissa.
Kentish on saanut musiikistaan lukuisia palkintoja, ja hänellä on ollut kolmesti Skálholt Summer Musicin säveltäjäresidenssi. Hän on saanut stipendejä Islannin radion säveltäjien säätiöltä ja Islannin taide- ja tiedeministeriöltä. Kentishin musiikkia on esitetty säännöllisesti radiossa Islannissa ja myös laajalti muualla Euroopassa sekä Yhdysvalloissa. Useita levytyksiä hänen teoksistaan on julkaistu.
Kentish sai vuonna 1989 Islannin kansalaisuuden.
Tuotanto

Kentish on säveltänyt muun muassa suuren määrän lauluja, kuoroteoksia ja kamarimusiikkia. Hän on säveltänyt myös kamarikonserttojen sarjaa, jossa soolosoittimina ovat olleet muiden muassa trumpetti, klarinetti, oboe, viulu, kitara ja harppu. Vuonna 1993 Kentishin synnyinmaan hallitus tilasi häneltä teoksen lahjaksi islantilaisille heidän maansa itsenäisyyden viisikymmenvuotispäiväksi. Teos, "My People" (isl. Mitt fólk) baritonille ja orkesterille, omistettiin Islannin silloiselle presidentille Vigdís Finnbogadóttirille ja kantaesitettiin syyskuussa 1994. Esittäjinä olivat Islannin sinfoniaorkesteri, baritoni Michael Clarke ja kapellimestari Osmo Vänskä.
Aiheesta muualla

AllMusic.com: Oliver Kentish (englanniksi)
Oskar Flink

Karl Oskar Flink (9. maaliskuuta 1867 Espoo – 21. maaliskuuta 1915 Kuopio) oli suomalainen Kuopiossa vaikuttanut rakennusmestari, rakennusurakoitsija ja tehtailija.
Oskar Flinkin vanhemmat olivat espoolaisessa Träskändan kartanossa alustalaisena ollut muurarimestari Isak Flink (1840–1919) ja Maria Charlotta Gumberg (1837–1921). Molemmat vanhemmat olivat kotoisin Munsalasta ruotsinkieliseltä Pohjanmaalta. Träskändan kartanon omistanut Aurora Karamzin tuki Isak Flinkin lasten koulutusta, ja Oskar Flink kävi Karamzinin ylläpitämän kansakoulun sekä 1885–1887 Helsingin teollisuuskoulun, josta hän valmistui rakennusmestariksi ruotsinkieliseltä rakennusosastolta.
Flink toimi aluksi muun muassa valvojana Mikkelin lääninvankilan ja Niuvanniemen mielisairaalan työmailla. Hän muutti vaimonsa kanssa Kuopioon 1891 ja hankki kohta omistukseensa Laivonsaaren tiilitehtaan. Vuonna 1894 hän sai urakoitavakseen Joensuun sairaalan. Suuri rakennusurakka valmistui 1897, ja kertoman mukaan Aurora Karamzin oli Flinkin takaajana urakan saamisessa. Hän urakoi sitten useita rakennuskohteita sekä Kuopion ulkopuolella Raahen opettajaseminaarin rakennukset 1897–1899. Flink oli 1899 mukana perustamassa Kuopioon puusepänteollisuutta harjoittanutta Puuseppä Oy:tä, ja hän hankki samana vuonna Vaajasalon Lapinniemessä sijainneen tiilitehtaan. Hän rakennutti Puuseppä Oy:lle tehdasrakennuksen Itkonniemelle vuonna 1900 sekä sahalaitoksen, jonka yhtiö vuokrasi. Flink oli Puuseppä Oy:n osakkaana vuoteen 1906 saakka. Vuosina 1912–1913 hän urakoi nelisulkuisen Juojärven kanavan (nykyinen Varistaipaleen kanava).
Vuonna 1907 Flink osti 97 hehtaarin kokoisen Levälahden tilan Kuopion maalaiskunnan Kurkiharjun Sikoniemestä. Hän perusti Sikoniemeen sahan ja tiilitehtaan, ja hänellä oli hinaaja ja kaksi proomua sahatavaran ja tiilien kuljetusta varten. Vuonna 1909 valmistunut rengasuunilla varustettu tiilitehdas korvasi Flinkin omistamat Laivonsaaren ja Vaajasalon tiilitehtaat. Uudessa tiilitehtaassa tiiliä voitiin polttaa jatkuvalla prosessilla, ja tiiliä valmistettiin 750 000 – 900 000 kappaletta vuodessa. Flink perusti lisäksi kaivonrenkaita, putkia ja portaita valmistaneen betonivalimon Itkonniemelle ja kivilouhimon Kallaveden saareen. Hän harjoitti Levälahden tilalla myös maanviljelyä ja omisti puolet Kauppakatu 37–39:ssä toimineesta elokuvateatteri Kalevasta.
Flink oli Kuopion kaupunginvaltuuston jäsenenä 1903–1907. Hän oli Kagaalin asiamiehenä 1900-luvun alussa ja tilasi Kagaalin toimittamaa maanalaista Fria Ord -lehteä. Flink oli jäsenenä Kuopion kunnallisklubissa, Kuopion rakennusmestariklubissa sekä Haminalahden metsästysseurassa.
Oskar Flink oli naimisissa vuodesta 1890 Johanna (Hanna) Aleksandra Jakobsonin (1872–1947) kanssa. Heillä oli yhdeksän lasta, joista yksi oli jääkärikapteeni Mårten Flink. Flink hankki vuonna 1900 perheensä asuintaloksi Aatalan huvilan Itkonniemeltä. Huvila purettiin 1970-luvun puolivälissä.
Oskar Flinkin urakoimia rakennuskohteita Kuopiossa

Kuopion kuuromykkäin koulu 1896–1897
O. W. Backmanin kirjapainon painotalo 1898–1899, purettu 1966
Kuopion sokeainkoulu 1898–1900
Kuopion ruotsalainen yhteiskoulu 1899
Kansallis-Osake-Pankin toimitalo (nykyinen Kuopion taidemuseo) 1904
Kuopion museo-ja kirjastotalo 1905–1907
Kuopion Puhelinyhdistyksen toimitalo 1910–1911
Suomen Pankin toimitalo 1911–1912
Kuopion lyseon siipirakennus (voimistelusali) 1914
Kuopion Kaupungin Säästöpankin toimitalo 1914–1915, purettu 1950-luvulla
PUB

PUB Tukholmassa.
PUB oli Ruotsin pääkaupungissa Tukholmassa, Hötorgetilla kahteen eri rakennukseen sijoittunut suuri tavaratalo. Sen nimi juontui sen perustajan, Paul U. Bergströmin, nimikirjaimista. Bergström perusti PUBin vuonna 1882, mutta tuolloin se oli vielä kooltaan pieni. Kaupan käydessä hyvin tavarataloa laajennettiin ajan mittaan useasti. 1900-luvun loppupuoliskolla tavaratalon neljä ylintä kerrosta muutettiin hotelliksi, joka sai nimen Rica Hotel. Vuonna 2015 loputkin rakennuksesta muutettiin hotelliksi ja sen tiloihin avattiin  Haymarket by Scandic vuonna 2016.
Viimeisimmässä vaiheessa tavaratalorakennuksen vanhin osa oli vuodelta 1916 ja se on Gustaf Hermanssonin sekä Cyrillus Johanssonin suunnittelema. Tavarataloa laajennettiin uusilla osilla 1923–1925, 1930, 1933–1940, 1955–1959, 2008 ja 2009–2010.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta PUB Wikimedia Commonsissa
Osakkeiden splittaus

Osakkeiden splittaus tarkoittaa yhtiön kaikkien osakkeiden jakamista kahteen tai useampaan osaan. Jokainen osakkeenomistaja saa yhden vanhan osakkeen sijaan kaksi tai useampia osakkeita. Splittauksessa osakkeiden lukumäärä kasvaa, mutta omistussuhteet eivät muutu.
Splittaamisen tarkoitus on kalliina pidetyn osakkeen arvon laskeminen.
Osakemarkkinoilla splittaus on yleensä positiivinen signaali kurssikehityksen kannalta. Splittaus voidaan ymmärtää yhtiön johdon viestiksi siitä, että osakkeen hinta on nousemassa: osake on parasta splitata, ettei siitä tulisi liian kallista. Splittaus saattaakin nostaa yhtiön osakekurssia tämän psykologisen vaikutuksen ansiosta. On myös arvioitu, että splitatun osakkeen likviditeetti nousee, koska osake tuntuu halvemmalta.
Osakekanta voidaan jakaa uudelleen myös siten, että osakepääoma pysyy ennallaan ja osakkeiden määrä vähenee.
Orgaaniset sedimentit

Orgaaniset sedimentit ovat eloperäisestä aineksesta muodostuneita sedimenttikerrostumia, jotka koostuvat sedimenttikivilajeista.
Vesistöjen pohjissa syntyneet orgaaniset sedimentit

Vesistöjen pohjissa muodostunut lieju on syntynyt eloperäisen aineksen ja hienorakeisen kivennäisaineksiin kuuluvan maalajin sekoituttua ja kerrostuttua sedimenteiksi. Kuivunut lieju on supistunut alkuperäiseen tilavuuteensa nähden. Vähän aikaa sitten syntyneen liejun ominaisuuksia ovat vihreä väri ja hauras juustomainen rakenne. Kuivuneen liejun ominaisuuksia ovat kovuus, keveys ja sarvimainen rakenne. Liejua sisältävä maaperä on hyvää viljelymaata, paitsi että se on ilman kalkitusta hapanta. Järvimuta on syntynyt yleensä vesistöjen syvillä alueilla ja se on usein kulkeutunut vedenvirtauksen mukana muualle. Se on saostunutta humusta, jossa kivennäismaalajien pitoisuus on liejua vähäisempää ja joka on tummaa sekä tuoreena että kuivana. Sitä on suoalueilla sijaitsevissa vesistöissä. Sitä on myös soilla, jotka ovat syntyneet lammen umpeen kasvettua suon pohjassa olevan liejun ja turvekerroksen välissä.
Orgaaniset sedimentit luolissa

Luolien orgaaniset sedimentit ovat syntyneet luoliin tavalla tai toisella tulleesta eloperäisestä aineksesta. Luolien pohjissa on silloin tällöin kariketurvetta, joka on syntynyt joko luolassa kasvaneiden sammalten ja jäkälien jäänteistä tai luolan ulkopuolelta tulleesta karikkeessta. Jos luolassa on lammikoita, niiden pohjissa on voinut syntyä liejua tai mutaa. Luolissa voi olla myös muinaisen merenrannan hiekkaan kertynyttä eloperäistä ainesta sisältäviä kerrostumia. Luolissa voi olla myös lintujen ja lepakoiden ulosteista kertynyttä guanoa, joka on eräänlaista liejua.
Pikkupurtava

Maissinjyvistä valmistettava popcorn on eräs suolainen pikkupurtava.
Pikkupurtava eli pikkusuolainen tai snacksit (mon.) on pieni, tavallisesti suolainen ruoka-annos. Sitä voidaan tarjota esimerkiksi elokuvateatterissa (popcorn) tai alkupalana (tapas).
Suosittuja pikkupurtavia:
perunalastut
maissilastut
juustonaksut
popcorn
suolatikut
pähkinät
minisalamitikut
cocktailpalat
tapakset
pienet voileivät ja leivonnaiset
Pokkouhri

Pokkouhri eli Pokko-uhri on karjalainen uskonnollinen toimitus, jossa uhrataan pässi. Pässin veri valutetaan tsasounan portaiden rakoon. Tapa on alun perin pakanallinen, mutta siihen on tehty kristillinen sisältö, ja monet Karjalan ortodoksit ovat jopa pitäneet sitä kristittynä tapana. Pokko-uhrauksen perinne ehti jo melkein katketa, mutta sitä on paikoin aloitettu uudestaan.
Samantapainen on Mantsinsaaren härkäuhri.
Normatiivinen etiikka

Eettinen naturalismi
Eettinen realismi
Emotivismi
Nihilismi
Sentimentalismi
Velvollisuusetiikka
Eettinen intuitionismi
Sopimusetiikka
Luonnonoikeus
Seurausetiikka
Hyve-etiikka
Bioetiikka · Lääketiede
Ympäristö · Sota
Liike-elämä · Tietokoneet
Yritysten yhteiskuntavastuu
Tilanne-etiikka
Deskriptiivinen etiikka
Moraali
Moraalipsykologia
Moraalirelativismi
Normatiivinen etiikka on filosofisen etiikan osa-alue, joka tutkii eettisiä  normeja. Se pyrkii vastaamaan kysymykseen siitä, mitkä ovat oikeat eettiset säännöt, joita yksilön tulisi noudattaa. Normatiivisen etiikan teoriat ilmaisevat, luovat ja puolustavat aina joitakin tiettyjä moraalisia sääntöjä ja arvoja.
Normatiivinen etiikka pyrkii määrittämään joukon sääntöjä, joita voisi käyttää ihmisten menettelytapojen ohjaamisessa. Se käsittelee asioita, joita ihmisten tulisi uskoa oikeiksi ja vääriksi, erotuksena deskriptiivisestä eli kuvailevasta etiikasta, joka käsittelee sitä, mitä ihmiset tosiasiassa uskovat oikeaksi ja vääräksi. Näin normatiivinen etiikka on preskriptiivistä eli ohjaavaa etiikkaa.
Vastaavasti koska normatiivinen etiikka tutkii oikean ja väärän standardeja, se eroaa metaetiikasta, joka tutkii moraalisten väittämien luonnetta, ja soveltavasta etiikasta, joka soveltaa normatiivisia sääntöjä käytännössä.
Normatiiviset teoriat jaetaan tavallisesti kolmeen luokkaan: velvollisuusetiikka, seurausetiikka ja hyve-etiikka.
Normatiiviset eettiset teoriat > Velvollisuusetiikka

Velvollisuusetiikka eli deontologinen etiikka määrittää tekojen moraalisen arvon teot oikeuttavan säännön perusteella. Velvollisuuseettinen teoria voi antaa esimerkiksi tietyn luettelon teoista, joita saa tai ei saa tehdä (sääntö voi olla esimerkiksi ”tietoisen yksilön tappaminen on kiellettyä”). Velvollisuusetiikka voi myös antaa yhden perustavan eettisen säännön, jonka nojalla muut pysyvät eettiset säännöt johdetaan.
Normatiiviset eettiset teoriat > Velvollisuusetiikka > Kategorinen imperatiivi eli kantilainen velvollisuusetiikka

Kategorinen imperatiivi eli ehdoton käsky on Immanuel Kantin kuuluisa velvollisuuseettinen moraalikäsitys. Kantin ajattelussa kategorinen imperatiivi on normi, joka pätee olosuhteista riippumatta. Kategorinen imperatiivi on Kantin mukaan ehdoton normi, joka sitoo kaikkia järkeviä olentoja.
Normatiiviset eettiset teoriat > Velvollisuusetiikka > Eettinen intuitionismi

Eettinen intuitionismi eli eettinen epänaturalismi katsoo, että tietyt teot voidaan tietää oikeiksi tai vääriksi intuitiolla pohtimatta seurausten arvoa.
Normatiiviset eettiset teoriat > Velvollisuusetiikka > Sopimus- ja luonnonoikeusteoriat

Sopimusteoriat lähestyvät moraalisuutta yhteiskunnalliselta kannalta ja perustelevat ihmisten perimmäisen luonteen avuin valtion välttämättömyyttä tai tarpeellisuutta. Suuntauksen tärkeimmät kannattajat ovat Thomas Hobbes sekä John Locke 1600-1700-luvuilla. He molemmat loivat omat teoriansa niin sanotusta luonnontilasta ja sitä kautta perustelivat yhteiskuntasopimusta.
Yhteiskuntafilosofia ja etiikka yhdistyvät mainittujen filosofien ajattelussa hyvin lähelle toisiaan ja voi olla vaikea vetää niiden välille rajaa. Sopimusteoriat lasketaan kuitenkin usein yhdeksi neljästä etiikan pääsuuntauksesta.
Nykyajan sopimusteoriaa edustaa John Rawlsin oikeudenmukaisuusteoria.
Normatiiviset eettiset teoriat > Seurausetiikka

Seurausetiikka eli teleologinen etiikka määrittää tekojen moraalisen arvon näiden tekojen tarkoitettujen seurausten perusteella.
Normatiiviset eettiset teoriat > Seurausetiikka > Utilitarismi

Seurausetiikan tunnetuin muoto on utilitarismi (engl. utility, ”hyöty”). Se asettaa eettisen toiminnan johtavaksi periaatteeksi, että on pyrittävä tekemään tilanteessa aina se teko, jonka seurauksena on kaikkien ihmisten kannalta suurin mahdollinen hyöty. Tämänkaltaiset periaatteet eroavat velvollisuusetiikasta siinä, että velvollisuusetiikan mukaan jotkut tietyt teot ovat aina kiellettyjä, kun taas seurausetiikan perusperiaatteesta seuraa, että joku normaalisti kielletty teko voi olla jossain tietynlaisissa tilanteissa sallittu. Utilitarismin alalajeja ovat tilanneutilitarismi ja sääntöutilitarismi.
Normatiiviset eettiset teoriat > Seurausetiikka > Egoismi

Toinen seurausetiikan muoto on eettinen egoismi, jonka mukaan moraalinen ihminen on ensisijaisesti itsestään huolehtiva ihminen. Eettisessä egoismissa teko on oikein, jos se maksimoi yksilön oman hyvän.
Normatiiviset eettiset teoriat > Hyve-etiikka

Hyve-etiikassa kysytään, mitä hyveitä moraalisesti toimivalla yksilöllä tulee olla. Hyveinä pidettyjä ominaisuuksia voivat olla esimerkiksi hyväntahtoisuus, rohkeus, isänmaallisuus ja kohtuullisuus.
Hyve-etiikan edustajiin kuuluu Aristoteles. Aristoteleen mukaan yksilön tulee käyttäytyä hyveellisesti ja kehittää hyveitä, sen sijaan että hän tekisi vain yksittäisiä hyviä tekoja. Aristoteleen teos Nikomakhoksen etiikka painottaa esimerkiksi myöhemmän tilanne-utilitarismin tavoin asiayhteyttä — teko, joka on oikein jossain tilanteessa, saattaa olla jossain toisessa tilanteessa väärin. Tällaisen ajattelun vastakohtana voidaan pitää Immanuel Kantin etiikkaa, joka keskittyy lähinnä yksittäisiin tekoihin.
Viimeisen puolen vuosisadan aikana hyve-etiikka on kokenut uuden tulemisen, ja siitä ovat kirjoittaneet muun muassa G. E. M. Anscombe, Philippa Foot ja Rosalind Hursthouse.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Normatiivinen etiikka Wikimedia Commonsissa
Oliver Kochta-Kalleinen

| Oliver Kochta-Kalleinen |
| --- | --- |
 Taiteilijat Tellervo Kalleinen ja Oliver Kochta-Kalleinen Kiasmassa 2013.
Henkilötiedot
Syntynyt: 1971 Dresden, Itä-Saksa
Taiteilija
Ala:  nykytaiteilija
Kuuluisimpia töitä:  Summit of Micronations (2003), Valituskuoro (2005–), I Love My Job (2008), Archipelago Science Fiction (2012)
Oliver Kochta-Kalleinen (s. 1971 Dresden, Itä-Saksa) on nykytaiteilija. Hän on asunut Helsingissä vuodesta 2003.