stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Weapon-luokka (hävittäjä)

| Weapon-luokka |
| --- | --- |


Tekniset tiedot
Uppouma:  1 980 t (standardi) 2 825 t (kuormattu)
Pituus:  111 m (kokonaispituus)
Leveys:  12 m
Syväys:  4,4 m
Koneteho:  40 000 shp
Nopeus:  31 solmua
Miehistöä:  234
Aseistus
Meritorjunta:  4 x DP 4,5"/L45 Mk XVI -tykkiä kaksiputkisina HA Mk.XIX -asennuksina 10 x 21" torpedoputkea 2 x Squid-sukellusveneentorjuntaheitintä
Ilmatorjunta:  4 x Bofors 40 mm -ilmatorjuntatykkiä kaksiputkisina STAAG Mk.II -asennuksina 2 x Bofors 40 mm -ilmatorjuntatykkiä yksiputkisina Mk.III -asennuksina
Weapon-luokan piti olla Britannian kuninkaallisen laivaston kahdenkymmenen hävittäjän muodostama alusluokka. Suunnitelluista aluksista vain kolmentoista valmistus aloitettiin ja vain seitsemän laskettiin lopulta vesille. Toisen maailmansodan päättyminen keskeytti työt ja lopulta ainoastaan neljä valmistui loppujen joutuessa romutettavaksi.
Alukset

| Nimi | Telakka | Kölinlasku | Vesille | Valmis | Kohtalo |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| HMS Battleaxe | Yarrow and Company, Scotstoun | 22. huhtikuuta 1944 | 12. kesäkuuta 1945 | 23. lokakuuta 1947 | romutettu 1964 |
| HMS Broadsword | Yarrow | 20. heinäkuuta 1944 | 5. helmikuuta 1946 | 4. lokakuuta 1948 | romutettu 1968 |
| HMS Carronade | Scotts Shipbuilding and Engineering Company, Greenock | 26. huhtikuuta 1944 | 5. huhtikuuta 1946 | ei | saapunut romutettavaksi 5. huhtikuuta 1946 |
| HMS Claymore | Scotts | ei | - | - | - |
| HMS Crossbow | John I. Thornycroft and Company, Woolston | 26. elokuuta 1944 | 20. joulukuuta 1945 | 4. maaliskuuta 1948 | romutettu 1972 |
| HMS Culverin | Thornycroft | 27. huhtikuuta 1944 | ei | - | - |
| HMS Cutlass | Yarrow | 28. syyskuuta 1944 | 20. maaliskuuta 1946 | ei | saapunut romutettavaksi maaliskuussa 1946 |
| HMS Dagger | Yarrow | 7. maaliskuuta 1945 | ei | - | - |
| HMS Dirk | Scotts | ei | - | - | - |
| HMS Grenade | Scotts | ei | - | - | tilaus peruutettu 23. joulukuuta 1944 |
| HMS Halberd | Scotts | ei | - | - | tilaus peruutettu 23. joulukuuta 1944 |
| HMS Howitzer | Thornycroft | 26. helmikuuta 1945 | ei | - | - |
| HMS Longbow | Thornycroft | 11. huhtikuuta 1945 | ei | - | - |
| HMS Musket | J. Samuel White and Company, Cowes | ei | - | - | tilaus peruutettu 5. lokakuuta 1945 |
| HMS Poniard | Scotts | ei | - | - | tilaus peruutettu 23. joulukuuta 1944 |
| HMS Rifle | William Denny and Brothers | 30. kesäkuuta 1944 | ei | - | tilaus peruutettu 27. joulukuuta 1945 |
| HMS Spear | Denny | 28. syyskuuta 1944 | ei | - | tilaus peruutettu 27. joulukuuta 1945 |
| HMS Sword (ex-HMS Celt) | White | 17. syyskuuta 1945 | ei | - | tilaus peruutettu 5. lokakuuta 1945 |
| HMS Scorpion (ex-HMS Centaur) | White | 16. joulukuuta 1944 | 15. elokuuta 1946 | 17. syyskuuta 1947 | saapunut romutettavaksi 1971 |
Vieras (vuoden 2013 elokuva)

| Vieras> The Host |
| --- | --- |

Ohjaaja:  Andrew Niccol
Käsikirjoittaja:   Stephenie Meyer  Andrew Niccol 
Perustuu:  Stephenie Meyerin romaaniin Vieras
Tuottaja:   Stephanie Meyer  Nick Wechsler  Steve Schwartz  Paula Mae Schwartz 
Säveltäjä:  Antonio Pinto
Kuvaaja:  Roberto Schaefer
Leikkaaja:  Thomas J. Nordberg
Tuotantosuunnittelija:  Andy Nicholson
Pääosat:   Saoirse Ronan  Jake Abel  Max Irons  Diane Kruger 
Valmistustiedot
Valmistusmaa:  YhdysvallatXXXXXX
Tuotantoyhtiö:   Chockstone Pictures  Nick Wechsler Productions  Silver Reel 
Levittäjä:  Open Road Films ProVideo Netflix
Ensi-ilta:  29. maaliskuuta 2013
Kesto:  125 minuuttia
Alkuperäiskieli:  englanti
Budjetti:  40 000 000 dollaria
Tuotto:  48 227 201 dollaria
Aiheesta muualla
IMDb 
Elonet
AllMovie
Infobox OKNimi-testi OK: 
Vieras (engl. The Host) on vuonna 2013 ensi-iltansa saanut romanttinen tieteiselokuva, jonka on ohjannut Andrew Niccol Stephenie Meyerin samannimisen romaanin pohjalta. Stephenie Meyer tunnetaan myös Houkutus-kirjasarjasta. Vieras-elokuvan tuottivat Stephenie Meyer, Nick Wechsler, Steve Schwartz ja Paula Mae Schwartz, ja elokuvakäsikirjoituksen tekivät Meyer ja Andrew Niccol. Elokuvan pääosia näyttelevät Saoirse Ronan, Jake Abel, Diane Kruger ja Max Irons.
Elokuva ei saanut kaunista vastaanottoa kriitikoilta ja sen tuotto jäi reilusti alle tavoitteen.
Juoni

Sielut ovat saapuneet maapallolle ja sukeltaneet ihmisten mieliin yksi kerrallaan. Lähes koko maapallo on valloitettu, mutta pieni vastarintaliike kapinoi edelleen vapautensa puolesta. Eräs kapinoijista, Melanie, jää kiinni ja hänen päähänsä istutetaan Vaeltajaksi kutsuttu Sielu. Melanie on kuitenkin vahvempi kuin Vaeltaja uskalsi kuvitellakaan eikä suostu haihtumaan Sielun tieltä. Tahtomattaan Vaeltaja saa muistoja Melanielta, jotka muokkaavat myös hänen ajatusmaailmaansa. Kaksikko pakenee ja he alkavat etsiä Melanien niin kauan kaipaamaa poikaa Jaredia sekä tytön pikkuveljeä. He eivät tiedä, että Etsijä on heidän kannoillaan.
Melanie tuupertuu polttavassa kuumuudessa etsiessään rakkaitaan, mutta vastarintaliike löytää hänet. Hänen setänsä Jeb löytää tytön ja järkyttyy siitä, että tällä on Sielu sisällään. Hän kuitenkin päättää säästää tytön muiden vastusteluista huolimatta ja johdattaa tämän vastarintaliikkeen salaiseen päämajaan kallioiden sisällä. Myös Jared on hengissä ja vastarintaliikkeen mukana, mutta ei voi sietää Melanieta silmissään koska Sielu on vallannut tytön eikä Vaeltaja usko, että kukaan heistä uskoisi hänen kertoessaan, että Melanie elää yhä kehossaan hänen lisäkseen.
Vaeltajan olemassaolo aiheuttaa ihmisten välille paljon konflikteja, mutta pian Vaeltaja pääsee tutustumaan Melanien pikkuveljeen sekä lähentyy Ian O’Shean kanssa. Juuri kun kaikki alkaa mennä hyvin, Vaeltaja saa vihiä vastarintaliikkeen toimintatavoista ja järkyttyy syvästi.
Kaiken aikaa Etsijä yrittää paikantaa vastarintaliikkeen pakonomaisesti ja onnistuukin pääsemään heidän jäljilleen, mutta loppujen lopuksi jää kiinni ja Vaeltaja poistaa Sielun naisen sisältä, jotta tämä voisi olla taas oma itsensä. Hän tekee myös päätöksen omasta tulevaisuudestaan ja pyytää tohtoria poistattamaan hänet Melaniesta, jotta tyttö voisi taas elää omaa elämäänsä ja hän voisi lähteä jollekin toiselle planeetalle. Kukaan ei ole ideasta mielissään, mutta tohtori kuitenkin tekee tarvittavan. Herätessään Vaeltaja huomaakin olevansa Pet-nimisen naisen kehossa. Pet oli sisällään olleen Sielun poistamisen jälkeen aivokuollut, joten Vaeltaja oli antanut keholle uuden elämän. Vaeltaja voi nyt olla Ianin kanssa ja Melanie voi jälleen olla Jaredin kanssa.
Elokuva päättyy kun Melanie, Jared, Ian ja Vaeltaja joutuvat piiritetyiksi ja selviää, että heidän lisäkseen on olemassa monta muutakin vastarintaliikettä ja että Vaeltajan lisäksi muitakin Sieluja oli asettunut ihmisten puolelle.
Näyttelijät

| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
|  Saoirse Ronan  | … |  Melanie Stryder   |
|  Max Irons  | … |  Jared Howe   |
|  Jake Abel  | … |  Ian O’Shea   |
|  Diane Kruger  | … |  Etsijä/Lacey   |
|  Chandler Canterbury  | … |  Jamie   |
|  William Hurt  | … |  Jeb   |
|  Boyd Holbrook  | … |  Kyle O’Shea   |
|  Frances Fisher  | … |  Maggie   |
|  Lee Hardee  | … |  Aaron   |
|  Marcus Lyle Brown  | … |  Parantaja Fords   |
|  J.D. Evermore  | … |  Trevor Stryder   |
|  Mustafa Harris  | … |  Brandt   |
|  Scott Lawrence  | … |  Doc    |
|  Shawn Carter Peterson  | … |  Wes   |
|  Raeden Greer  | … |  Lily   |
|  Andrea Frankle  | … |  Parantaja Skye   |
|  Bokeem Woodbine  | … |  Nate   |
|  Emily Browning  | … |  Vaeltaja/Pet   |
|  Stephen Rider  | … |  Etsijä Reed   |
|  Jaylen Moore  | … |  Etsijä Song     |
|  Stephen Conroy  | … |  Etsijä Sands   |
|  Michael L. Parker  | … |  Etsijä Wolfe   |
|  Phil Austin  | … |  Etsijä Waverley   |
|  Evan Cleaver  | … |  Etsijä Pavo   |
|  Tatanka Means  | … |  Etsijä Hawke   |
|  Tailinh Agoyo  | … |  Etsijä Robin   |
|  Erik Schultz  | … |  Etsijä Zephyr   |
|  David House  | … |  Etsijä Summer   |
|  Yohance Myles  | … |  Etsijä Nova   |
|  Stacey Carino  | … |  Etsijä Dawn   |
|  Alex Russell  | … |  Etsijä Burns   |
Tuotanto

Tuottajat Nick Wechsler, Steve Schwartz ja Paula Mae Schwartz ostivat elokuvan oikeudet syyskuussa 2009, mutta myöhemmin Open Road Films osti elokuvan oikeudet ja teki Stephenie Meyeristä, Nick Wechsleristä, Steve Schwartzista ja Paula Mae Schwartzista elokuvan päätuottajia. Andrew Niccol palkattiin kirjoittamaan käsikirjoitusta ja ohjaamaan elokuvaa. Susanna White palkattiin miehen tilalle hetkellisesti, mutta Andrew palasi elokuvan pariin toukokuussa 2011.
Saoirse Ronan valittiin Melanie Stryderin rooliin ja 27. kesäkuuta 2012 ilmoitettiin elokuvan ensi-illaksi 29. maaliskuuta 2013. Elokuvan varsinaiset kuvaukset aloitettiin helmikuussa 2012 Louisianassa ja New Mexicossa.
Vastaanotto

Vieras sai kriitikoilta laajalti negatiivisen vastaanoton. Rotten Tomatoes kuvaili elokuvaa huonosti käsikirjoitetuksi ja dramaattisen tehottomaksi. Vieras oli heidän mielestään enimmäkseen tunkkainen, tylsä ja ajoittain se herätti tahatonta hilpeyttä.
CinemaScoren mukaan elokuva oli saanut keskiarvoksi B- (asteikolla A-F) elokuvan katsoneiden äänestäjien mukaan.
IGN:n Roth Gornet antoi elokuvalle keskinkertaiset pisteet (5/10). Hän totesi, että elokuva on "tahattomasti naurettava" sekä "turhauttavan absurdi".
Vieras oli toiseksi viimeinen elokuva, jonka Roger Ebert arvosteli ennen kuolemaansa 4. huhtikuuta 2013. Hän antoi elokuvalle 2,4 pistettä neljästä. Elokuva oli hänen mielestään liian syvällinen, täynnä soinnikkaita keskusteluja saaden kaiken kuulostamaan jäähyväisiltä. Samalla elokuva oli hänestä niin johdonmukainen, että rakenne ryöväsi mahdollisuudet dramaattiselle jännitykselle.
DVD-julkaisu

DVD ja Blu-ray julkaistiin Yhdysvalloissa 9. heinäkuuta 2013. Suomessa elokuva julkaistiin 7. elokuuta 2013.
Aiheesta muualla

Virallinen sivusto (englanniksi)
Vieras Internet Movie Databasessa (englanniksi)
Weird West

Weird West on lajityyppi, joka yhdistää kauhuviihteen, fantasian tai tieteisfiktion aineksia westerniin. Nimitys on peräisin DC Comicsin sarjakuvasta Weird Western Tales (1972), mutta lajityypin aineksia on nähty jo huomattavasti varhaisemmissa teoksissa, kuten pulp-lehdissä ja B-elokuvissa. Robert E. Howardin novelli ”Intiaanihauta” (1932) yhdistelee vampyyritarinaa ja villin lännen miljöötä ja on ”oudon lännenkirjallisuuden” varhainen edustaja. Myös yliluonnollisia lännenelokuvia tehtiin jo 1930-luvulla. Suosituimmillaan lajityyppi oli 1960-luvulla, jolloin aiheelle oli omistettu kokonainen TV-sarja The Wild Wild West. Lisäksi spekulatiivista fiktiota ja westerniä sekoittavia jaksoja nähtiin TV-sarjoissa Hämärän rajamailla ja Bonanza.
Wolfgang Schwarz

| Wolfgang Schwarz |
| --- | --- |
 kuva vuodelta 1966
Henkilötiedot
Syntynyt: 14. syyskuuta 1947 (ikä 77) Wien, Itävalta
Kansalaisuus:   Itävalta
Taitoluistelija
Lopettanut:  1968
Wolfgang Schwarz (s. 14. syyskuuta 1947 Wien, Itävalta) on itävaltalainen taitoluistelija, joka on voittanut vuoden 1968 olympiamestaruuden. Hän on myös voittanut hopeaa kaksi kertaa maailmanmestaruuskilpailuissa (1966–1967) ja kolme kertaa Euroopan-mestaruuskilpailuissa (1966–1968).
Schwarz tuomittiin vuonna 2006 kahdeksaksi vuodeksi vankilaan romanialaisen bisnesmiehen teini-ikäisen tyttären kidnappauksen suunnittelusta. Hänet oli jo vuonna 2002 tuomittu 1,5 vuodeksi vankilaan ihmiskaupasta, mutta tuomiota lykättiin ihosyövän hoitojen takia.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Wolfgang Schwarz Wikimedia Commonsissa
Miesten yksinluistelun olympiavoittajat
1908: Ulrich Salchow
– 1920: Gillis Grafström
– 1924: Gillis Grafström
– 1928: Gillis Grafström
– 1932: Karl Schäfer
– 1936: Karl Schäfer
– 1948: Dick Button
– 1952: Dick Button
– 1956: Hayes Alan Jenkins
– 1960: David Jenkins
– 1964: Manfred Schnelldorfer
– 1968: Wolfgang Schwarz
– 1972: Ondrej Nepela
– 1976: John Curry
– 1980: Robin Cousins
– 1984: Scott Hamilton
– 1988: Brian Boitano
– 1992: Viktor Petrenko
– 1994: Aleksei Urmanov
– 1998: Ilja Kulik
– 2002: Aleksei Jagudin
– 2006: Jevgeni Pljuštšenko
– 2010: Evan Lysacek
– 2014: Yuzuru Hanyū
– 2018: Yuzuru Hanyū
– 2022: Nathan Chen
Urheiluvuosi 2022

Urheiluvuosi 2022 käsittelee vuoden 2022 merkittäviä uutisia ja tapahtumia urheilussa.
Yleistä

Useita Venäjälle myönnettyjä kansainvälisiä urheilutapahtumia peruttiin tai siirrettiin muualle vastalauseena Venäjän hyökkäykselle Ukrainaan helmikuun lopulla.
Talviolympialaiset 4.–20.2. Pekingissä, Kiinassa. Mitalitilaston kärjessä olivat ennätyksellisesti 16 kultamitalia ja kaikkiaan 37 mitalia saanut Norja sekä 12 kultamitalin ja kaikkiaan 27 mitalin Saksa. Norjalainen ampumahiihtäjä Johannes Thingnes Bø voitti neljä kultamitalia. Saksalaisesta pikaluistelijasta Claudia Pechsteinista tuli muutama viikko vaille 50-vuotiaana talviolympialaisten vanhin naisurheilija ja samalla ensimmäinen kahdeksiin talviolympialaisiin kilpailijana osallistunut nainen.
Talviparalympialaiset 4.–13.3. Pekingissä, Kiinassa. Venäjä ja Valko-Venäjä suljettiin kisoista vastalauseena Venäjän hyökkäykselle Ukrainaan.
Alppihiihto

Pekingin olympialaisten alppihiihtokilpailujen ohjelmassa oli kymmenen henkilökohtaista lajia ja yksi joukkuekilpailu. Sveitsi voitti viisi kultamitalia ja sai kaikkiaan yhdeksän mitalia. Ainoa kaksinkertainen kultamitalisti oli itävaltalainen Johannes Strolz, joka voitti toisen kultamitalinsa joukkuekilpailusta.
Maailmancupkaudella 2021–2022 miesten kokonaiskilpailun voitti Sveitsin Marco Odermatt 467 pisteen erolla Norjan Aleksander Aamodt Kildeen ja naisten kokonaiskilpailun Yhdysvaltain Mikaela Shiffrin 184 pisteen erolla Slovakian Petra Vlhováhan. Odermattille voitto oli uran ensimmäinen ja Shiffrinille neljäs.
Amerikkalainen jalkapallo

Super Bowl 13.2. Los Angelesissa. Los Angeles Rams voitti historiansa toisen Super Bowlin, kun se kotistadionillaan voitti Cincinnati Bengalsin 23–20. Ottelun arvokkaimmaksi pelaajaksi valittiin Ramsin Cooper Kupp. Sean McVaysta tuli 36-vuotiaana nuorin Super Bowlin voittanut päävalmentaja.
Ampumahiihto

Pekingin olympialaisten ampumahiihtokilpailujen ohjelmassa oli viisi miesten ja viisi naisten lajia sekä sekajoukkueiden viesti. Norja voitti kuusi kultamitalia ja sai kaikkiaan 14 mitalia. Norjalaiset Johannes Thingnes Bø ja Marte Olsbu Røiseland sekä ranskalainen Quentin Fillon Maillet saivat viisi mitalia, ja Bøn mitaleista neljä oli kultaa.
Maailmancupin kokonaiskilpailun voitti miesten sarjassa Quentin Fillon Maillet ja naisten sarjassa Marte Olsbu Røiseland.
Darts

PDC-liiton maailmanmestaruuskilpailut 15.12.2021–3.1.2022 Lontoossa, Isossa-Britanniassa.
Freestylehiihto

Pekingin olympialaisten freestylehiihtokilpailujen ohjelmassa oli 13 lajia. Kiina voitti neljä kultamitalia. Kiinalainen Eileen Gu voitti kaksi kultaa ja saavutti yhden hopeamitalin.
Golf

Masters-turnaus 7.–10.4. Augustassa. Yhdysvaltalainen Scottie Scheffler voitti kolmen lyönnin erolla pohjoisirlantilaiseen Rory McIlroyhin.
PGA Championship 19.–22.5. Tulsassa. Yhdysvaltalainen Justin Thomas voitti uusinnassa maanmiehensä Will Zalatorisin.
Yhdysvaltain avoin turnaus 16.–19.6. Brooklinessa, Massachusettsissa. Englantilainen Matt Fitzpatrick voitti yhden lyönnin erolla yhdysvaltalaisiin Scottie Scheffleriin ja Will Zalatorisiin.
Britannian avoin turnaus 14.–17.7. St Andrewsissa, Skotlannissa. Australian Cameron Smith voitti yhden lyönnin erolla Yhdysvaltain Cameron Youngiin.
Jalkapallo

Miesten maailmanmestaruuskilpailut 20.11.–18.12. Qatarissa. Argentiina voitti loppuottelussa Ranskan rangaistuspotkukilpailussa tilanteen oltua varsinaisen peliajan jälkeen 2–2 ja jatkoajan jälkeen 3–3. Pronssiottelussa Kroatia voitti Marokon, joka ylsi ensimmäisenä afrikkalaisjoukkueena MM-kilpailujen välieriin. Turnauksen arvokkaimmaksi pelaajaksi valittiin Argentiinan kapteeni Lionel Messi, ja maalikuninkuuden voitti kahdeksan maalia tehnyt ranskalainen Kylian Mbappé. Runsasta keskustelua herättivät isäntämaa Qatarin ihmisoikeusloukkaukset ja Kansainvälisen jalkapalloliiton kieltämät joukkueiden kapteenien sateenkaarinauhat.
Naisten Euroopan-mestaruuskilpailut 6.–31.7. Englannissa. Emäntäjoukkue Englanti voitti Saksan jatkoajalla 2–1 Wembleyllä Lontoossa pelatussa loppuottelussa, jossa oli ennätykselliset  87 192 katsojaa. Välierissä putosivat Ruotsi ja Ranska.
Jääkiekko

Pekingin olympialaisissa Suomi voitti ensimmäisen kerran jääkiekon olympiakultaa. Se voitti miesten loppuottelussa Venäjän 2–1. Pronssiottelussa Slovakia voitti Ruotsin 4–0. Naisten loppuottelussa Kanada voitti Yhdysvallat 3–2, ja pronssiottelussa Suomi voitti Sveitsin 4–0.
Miesten maailmanmestaruuskilpailut 13.–29.5. Tampereella ja Helsingissä, Suomessa. Suomi voitti loppuottelussa Kanadan jatkoerässä 4–3. Pronssille sijoittui Tšekki.
Naisten maailmanmestaruuskilpailut 25.8.–4.9. Tanskassa. Loppuottelussa Kanada voitti Yhdysvallat 2–1. Pronssia sai Tšekki.
Nuorten maailmanmestaruuskilpailut 26.12.2021–5.1.2022 Edmontonissa ja Red Deerissä, Kanadassa. Turnaus keskeytettiin ennen vuodenvaihdetta neljäntenä pelipäivänä useiden koronatartuntojen vuoksi.
Nuorten naisten maailmanmestaruuskilpailut 8.–15.1. Linköpingissä ja Mjölbyssä, Ruotsissa. Turnaus peruttiin koronaviruspandemian vuoksi.
Ruotsi päätti toukokuussa sallia kaudella 2022–2023 taklaukset naisten jääkiekon kahdella korkeimmalla sarjatasolla eli SDHL:ssä ja Damettanissa.
Lumilautailu

Pekingin olympialaisten lumilautailukilpailuissa Itävalta ja Yhdysvallat voittivat kolme kultaa. Jo vuonna 2006 olympiahopeaa saavuttanut ja silloin voiton omaan hölmöön virheeseensä menettänyt Yhdysvaltain Lindsey Jacobellis voitti lumilautakrossissa uransa ensimmäiset kaksi kultamitalia, joista toisen sekajoukkuekilpailussa 40-vuotiaan Nick Baumgartnerin kanssa.
Paini

Maailmanmestaruuskilpailut 10.–18.9. Belgradissa, Serbiassa. Ohjelmassa olivat miesten kreikkalais-roomalainen paini, miesten vapaapaini ja naisten vapaapaini, ja niissä kussakin oli kymmenen painoluokkaa. Menestyneimmät maat olivat seitsemän kultaa voittaneet Yhdysvallat ja Japani.
Painonnosto

Maailmanmestaruuskilpailut 5.–16.12. Bogotássa, Kolumbiassa. Alun perin isännäksi valittiin Kiinan Chongqing mutta kilpailut siirrettiin Kolumbian järjestettäväksi Kiinan koronavirusepidemiatilanteen vuoksi. Sekä miehet että naiset kilpailivat kymmenessä painoluokassa. Kiina voitti eri painoluokkien yhteistuloskilpailuissa kuusi kultamitalia sekä Kolumbia ja Thaimaa kaksi.
Pikaluistelu

Pekingin olympialaisissa sekä miehet että naiset kilpailivat seitsemässä lajissa. Alankomaat voitti kuusi kultamitalia ja Irene Schouten niistä kolme. Ruotsin Nils van der Poel voitti kaksi kultamitalia. Alankomaiden Ireen Wüst voitti kuudennen kultamitalinsa, ja kullat hän on saavuttanut viisissä eri talviolympialaisissa.
Maailmanmestaruuskilpailut 3.–6.3. Hamarissa, Norjassa. Yleisluistelun mestareiksi luistelivat Ruotsin Nils van der Poel ja Alankomaiden Irene Schouten. Sprinttimestaruudet menivät Alankomaihin Thomas Krolille ja Jutta Leerdamille. Joukkuesprintin voittivat Norjan miesjoukkue ja Alankomaiden naisjoukkue.
Pohjoismaiset hiihtolajit

Pekingin olympialaisten pohjoismaisissa hiihtolajeissa Norja voitti kahdeksan kultaa ja Venäjän olympiakomitean joukkue neljä. Maastohiihdossa venäläinen Aleksandr Bolšunov ja norjalainen Therese Johaug voittivat kumpikin kolme kultaa, ja Bolšunovin koko mitalimäärä oli viisi. Mäkihypyssä vain Slovenia ylsi kahteen kultamitaliin ja Urša Bogataj oli voittamassa molempia. Yhdistetyssä norjalainen Jørgen Graabak oli ainoa kaksinkertainen kultamitalisti.
Lentomäen maailmanmestaruuskilpailut 10.–13.3. Vikersundissa, Norjassa. Henkilökohtaisen kilpailun mitalistit olivat Norjan Marius Lindvik, Slovenian Timi Zajc ja Itävallan Stefan Kraft. Joukkuekilpailun mitalimaat olivat Slovenia, Saksa ja Norja.
Tour de Ski 28.12.2021.–4.1.2022 Sveitsissä, Saksassa ja Italiassa. Miesten kilpailun voitti Norjan Johannes Høsflot Klæbo ja naisten kilpailun Venäjän Natalja Neprjajeva.
Keski-Euroopan mäkiviikko 28.12.2021–6.1.2022 Saksassa ja Itävallassa. Japanin Ryōyū Kobayashi voitti kolme ensimmäistä osakilpailua ja kokonaiskilpailun. Neljännen osakilpailun voitti Itävallan Daniel Huber. Kokonaiskilpailussa toiseksi sijoittui Norjan Marius Lindvik ja kolmanneksi saman maan Halvor Egner Granerud.
Maastohiihdon maailmancupkausi 2021–2022 päättyi 12.3. Falunissa, Ruotsissa, kun viikkoa myöhemmin pidettäväksi suunnitellut Venäjän Tjumenin kilpailut peruttiin Venäjän Ukrainaan tekemän hyökkäyksen vuoksi. Miesten kokonaiskilpailun voitti norjalainen Johannes Høsflot Klæbo. Naisten kokonaiskilpailun ykkönen oli venäläinen Natalja Neprjajeva.
Mäkihypyn maailmancupkausi 2021–2022 päättyi 27.3. miesten lentomäkikilpailuun Planicassa, Sloveniassa. Miesten kokonaiskilpailun voitti japanilainen Ryōyū Kobayashi. Naisten viimeiset osakilpailut Venäjällä peruttiin Venäjän Ukrainaan tekemän hyökkäyksen vuoksi. Naisten kokonaiskilpailun voitti itävaltalainen Marita Kramer.
Yhdistetyn maailmancupkausi 2021–2022 päättyi 13.3. Schonachissa, Saksassa. Miesten kokonaiskilpailun voitti norjalainen Jarl Magnus Riiber, joka saavutti 49. maailmancupin osakilpailuvoittonsa ja ohitti tilaston kärjessä aiemmin olleen Suomen Hannu Mannisen. Naisten kokonaiskilpailun voitti norjalainen Gyda Westvold Hansen.
Pöytätennis

Joukkueiden maailmanmestaruuskilpailut 30.9.–9.10. Chengdussa, Kiinassa. Kiina voitti sekä miesten että naisten mestaruuden.
Euroopan-mestaruuskilpailut 13.–21.8. Münchenissä, Saksassa. Itävaltalainen Sofia Polcanova voitti kultaa naisten kaksinpelissä ja romanialaisen Bernadette Szőcsin kanssa naisten nelinpelissä. Miesten kaksinpelin mestaruuden voitti saksalainen Dang Qiu. Miesten nelinpelin mestaruus meni Ruotsiin ja sekanelinpelin mestaruus Ranskaan.
Sulkapallo

Maailmanmestaruuskilpailut 22.–28.8. Tokiossa, Japanissa. Kiina voitti viidestä lajista kaksi kultamitalia. Kaikkiaan mitaleille ylsi kymmenen maata. Kaksinpelien mestarit olivat Tanskan Viktor Axelsen ja Japanin Akane Yamaguchi.
Suunnistus

Tiomila 7.–8.5. Örebrossa, Ruotsissa. Miesten viestin voitti ruotsalainen OK Linné ja naisten viestin norjalainen Nydalens SK.
Jukolan viesti 18.–19.6. Mynämäellä, Suomessa. Miesten Jukolan voitti ruotsalainen Stora Tuna OK kolmannen peräkkäisen kerran ja naisten Venlojen viestin saman maan IFK Göteborg. Stora Tunan voittajajoukkueessa suunnisti neljä Svenskin veljestä.