stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Aaron Cresswell
Seurajoukkueura

Cresswell edusti Liverpool FC:n junioreita vuodet 2003–2005. Ammattilaisdebyyttinsä hän teki vuonna 2008 Ykkösliigan Tranmere Roversissa. Roversia Cresswell edusti vuodet 2008–2011. Vuonna 2011 hän siirtyi Mestaruussarjan Ipswich Towniin. Siellä hän pelasi vuodet 2011–2014. Seuran kannattajat valitsivat hänet vuonna 2012 seuran kauden pelaajaksi.
Kesällä 2014 Cresswell siirtyi Valioliigan West Ham Unitediin. Pääsarjadebyyttinsä hän teki elokuussa 2014 Tottenham Hotspuria vastaan. Ensimmäisellä kaudellaan West Hamissa hän pelasi joukkueen kaikki valioliigaottelut ja seuraavallakin kaudella yhtä vaille kaikki. Molempina kausina hän teki kaksi maalia. Kauden 2016–2017 alku viivästyi polvivamman takia ja hän pelasi kaikkiaan 26 liigaottelua, mutta kaudella 2017–2018 Cresswellilta jäi väliin vain kaksi valioliigaottelua ja hän teki yhden maalin. Kaudella 2018–2019 hän pelasi 20 liigaottelua. Kaudella 2019–2020 Cresswell pelasi 31 liigaottelua ja teki syyskuussa maalin voittoisassa ottelussa Manchester Unitedia ja tasapeliin päättyneessä ottelussa Bournemouthia sekä marraskuussa ainoan maalin voitto-ottelussa Chelseaa vastaan. Kaudella 2020–2021 hän pelasi Valioliigassa 36 ottelua, joista kahta lukuun ottamatta täyden ajan. Seuraavalla kaudella hän pelasi 31 liigaottelua ja teki kaksi maalia. Eurooppa-liigassa hän pelasi yhdeksän ottelua. Kaudella 2022–2023 hän pelasi seitsemän ottelua West Hamin voittamassa Konferenssiliigassa. Loppuottelun hän istui penkillä. Valioliigassa hän pelasi 28 ottelua. Kaudella 2023–2024 hän pelasi 11 valioliigaottelua, joista neljä avauskokoonpanossa. Eurooppa-liigassa hän pelasi kuusi ottelua ja teki yhden maalin.
Maajoukkueura

Cresswell pelasi Englannin jalkapallomaajoukkueessa ensimmäisen kerran maaottelussa Espanjaa vastaan marraskuussa 2016. Hän pelasi avauskokoonpanossa MM-karsintaottelussa Liettuaa vastaan lokakuussa 2017. Tämä on viimeisin hänen kolmesta maaottelustaan.
Käännös suomeksi
Aaron Copland

Aaron Copland vuonna 1962.
Aaron Copland (14. marraskuuta 1900 Brooklyn, Yhdysvallat – 2. joulukuuta 1990 Sleepy Hollow, Yhdysvallat) oli yhdysvaltalainen säveltäjä. Copland kuuluu niihin amerikkalaissäveltäjiin, jotka ovat kyenneet antamaan Amerikan musiikille kenties osuvimmin oman identiteetin ja äänen. Coplandin tuotanto voidaan jakaa eri tyyleihin. Nuoruutensa teoksissa, kuten pianokonsertossa, Copland hyödynsi jonkin verran jazz-vaikutteita. Sittemmin hän siirtyi jossain määrin vaikeatajuisempaan sävelkieleen, josta näkyy vaikutteita muun muassa toisessa sinfoniassa (Short symphony) ja Pianomuunnelmissa. Modernimman kauden jälkeen Copland erikoistui varsinaisesti kansanomaisempiin amerikkalaisaiheisiin balettiteoksiin, kuten Appalakkien kevät, Billy the Kid ja Rodeo, jotka puhuttelevat myös ns. suurta yleisöä. Myöhemmällä urallaan, 1950-luvun lopulta alkaen Copland alkoi hyödyntää 12-säveltekniikkaa. Kaikelle Coplandin musiikille on ominaista tanssillinen ja vaihteleva rytmiikka. Kenties tunnetuimman teoksensa, Fanfare for the Common Man, Copland sävelsi sotavuonna 1942. Samana vuonna syntyi myös lausujalle ja sinfoniaorkesterille sävelletty presidentti Abraham Lincolnin puheteksteihin perustuva teos Lincoln Portrait. Ei ole sattumaa, että Copland sävelsi sekä Fanfare for the Common Manin että Lincoln Portraitin aikana, jolloin kansallissosialismi ja kommunismi riehuivat Euroopassa. Molemmat teokset julistavat Coplandin demokraattisia ihanteita. Lincoln Portraitin tekstiosuus on saanut useita kuuluisia ja innoittuneita tulkitsijoita, kuten Margaret Thatcherin, Barack Obaman, Adlai Stevensonin, James Earl Jonesin, Gregory Peckin ja Charlton Hestonin. Coplandin muihin tunnettuihin teoksiin kuuluvat muun muassa Benny Goodmanin tilauksesta syntynyt klarinettikonsertto, kolmas sinfonia, ooppera The Tender Land, kamariorkesteriteos Quiet City, El Salón México sinfoniaorkesterille ja pianosonaatti.
Copland oli taitava pianisti ja hän esiintyi monien pianoteostensa tulkkina. Copland myös johti useiden orkesteriteostensa ensiesitykset ja -levytykset. Myöhemmällä iällään säveltäjä sairastui Alzheimerin tautiin, minkä vuoksi hän joutui lopettamaan työskentelynsä. Uransa aikana hän myös kirjoitti kirjoja ja artikkeleita sekä toimi suosittuna luennoitsijana. Coplandin sävellysoppilaisiin kuuluvat muun muassa Einojuhani Rautavaara, Ned Rorem ja elokuvasäveltäjä Elliot Goldenthal. Aaron Copland kuoli kotikaupungissaan New Yorkissa joulukuussa 1990.
Vuonna 2013 albumi Copland Conducts Copland: Appalachian Spring (1974) valittiin mukaan Yhdysvaltain kongressin kirjaston National Recording Registry -kokoelmaan, johon kootaan esteettisesti, historiallisesti tai kulttuurisesti merkittäviä yhdysvaltalaisia äänitteitä.
Kirjallisuutta

Murchison, Gayle: The American Stravinsky: The Style and Aesthetics of Copland’s New American Music, the Early Works, 1921–1938.  Ann Arbor:  The University of Michigan Press, 2013.  ISBN 978-0-472-09984-9.
Aiheesta muualla

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
New Yorkin filharmonikot ja kapellimestari James Levine esittävät Fanfare for the Common Manin Japanin-kiertueellaan youtube.com
Aarni Penttilä

| Aarni Penttilä |
| --- | --- |
 Aarni Penttilä perheineen.
Henkilötiedot
Syntynyt: 5. elokuuta 1899 Raahe
Kuollut: 25. elokuuta 1971 (72 vuotta) Helsinki
Koulutus ja ura
Tutkinnot:  Turun yliopisto
Tutkimusalue:  suomen kieli
Tunnetut työt:  Suomen kielioppi
 Professori ja rehtori Jyväskylän kasvatusopillisessa korkeakoulussa. 
Aarni Emanuel Penttilä (vuoteen 1919 Hildén; 5. elokuuta 1899 Raahe – 25. elokuuta 1971 Helsinki) oli suomalainen kielitieteilijä (fennisti), joka palveli 30 vuotta suomen kielen professorina Jyväskylän kasvatusopillisessa korkeakoulussa.
Aarni Penttilän vanhemmat olivat kansakoulujen ylitarkastaja Konrad Hildén ja Anna Maria Elisabet Fagergren. Hän syntyi Raahessa ja tuli ylioppilaaksi Helsingin Suomalaisesta normaalilyseosta vuonna 1918. Hän suoritti maisterintutkintonsa Helsingin yliopistossa (1922), jatkoi opintojaan Turun yliopistossa ja väitteli siellä tohtoriksi vuonna 1927. Väitöskirjassaan  Suomen ja sen lähimpien sukukielten painotusoppia hän sovelsi uraauurtavalla tavalla hahmopsykologian ajatuksia, joihin hän oli tutustunut Eino Kailan kautta. Väitös avasi psykolingvistisiä ja sosiolingvistisiä näköaloja suomen kielen tutkimukseen. Penttilä tutki myös varhaisen kirjakielen historiaa.
Penttilä hoiti Helsingin yliopistossa suomen kielen dosentuuria vuosina 1931–1945 ja osallistui Nykysuomen sanakirjan toimitustyöhön. Hän otti Jyväskylästä vastaan suomen kielen professuurin ja hoiti sitä vuodet 1936–1966; hän toimi myös Jyväskylän kasvatusopillisen korkeakoulun vararehtorina ja rehtorina (1940–1962). Hänen tunnetuin teoksensa lienee Suomen kielioppi (1957).
Aarni Penttilä avioitui vuonna 1924 opettaja Kyllikki Islea Kielon (1901–1982) kanssa; perheeseen syntyi kaksi lasta. Aarni Penttilän veli oli Helsingin kauppakorkeakoulun englannin kielen apulaisprofessori Erkki Penttilä (1908–2003).
Penttilän kuoleman jälkeen hänen laaja kirjastonsa myytiin Uumajan yliopiston kirjastolle, jossa se on tutkijoiden käytössä.
Teoksia

Suomen ja sen lähimpien sukukielten painotusoppia: Kielipsykologinen tutkimuskoe (1926)
Oikeakielisyyden periaatteista (1930)
Upsalan suomenkielisen (1500-luvulta polveutuvan) evankeliumikirjan fragmentin kielestä (1931)
Aapiskukko: Alakoulun ensimmäinen lukukirja (1938)
Hyvästi, Aapiskukko: Alakansakoulun toinen lukukirja (1939)
Unkarin kirjallisuuden historia (1939)
Suomen kielen äänne- ja oikeinkirjoitusoppi (1948)
Suomen kielioppi (1957)
Kirjallisuutta

Ellonen, Leena (toim.): Suomen professorit – Finlands Professorer 1640–2007, s. 542.  Helsinki:  Professoriliitto, 2008.  ISBN 978-952-99281-1-8.
Palomäki, Jari: ”Penttilä, Aarni (1899–1971)”, Suomen kansallisbiografia, osa 7, s. 633–634.  Helsinki:  Suomalaisen Kirjallisuuden Seura, 2006.  ISBN 951-746-448-7.  / Teoksen verkkoversio.
Pekkola, Seppo (toim.): Sadanmiehet: Aarni Penttilän ja Ahti Rytkösen juhlakirja.  (Suomen kielen laitoksen julkaisuja, 41)  Jyväskylä:  Jyväskylän yliopisto, 1999.  ISSN 1238-6898.  ISBN 951-39-0571-3.
Penttilä, Aarni: Aarni Penttilä: Juhlakirja 5. VIII 1959.  (Jyväskylän kasvatusopillisen korkeakoulun julkaisuja, 17)  Jyväskylä:  Jyväskylän kasvatusopillinen korkeakoulu, 1959.
Penttilä, Kyllikki – Penttilä, Marikki (toim.): Aarni Penttilän kirjallinen toiminta.  Helsinki:  K. Penttilä, 1980.  ISBN 951-99256-9-4.
Aiheesta muualla

Tytär Marikki Penttilän sivusto.
AeroVironment RQ-11 Raven

| RQ-11 Raven |
| --- | --- |

Tyyppi:  miehittämätön sotilaslennokki
Valmistaja:  AeroVironment, Inc.
Miehistö:  miehittämätön
Ensilento:  2004
Mitat
Pituus:  0,91 m
Kärkiväli:  1,37 m
Nopeus:  31–82 km/h
Tyhjäpaino:  2,18 kg
AeroVironment RQ-11 Raven on yhdysvaltalaisen AeroVironmentin valmistama miehittämätön ilma-alus, jonka ensilento tehtiin lokakuussa 2001. Konetyyppiä käytetään Yhdysvaltojen asevoimissa maa-, meri- ja ilmavoimissa. RQ-11 on käsin ilmaan lähetettävä lennokki.
Käyttö

Raven on Yhdysvaltojen lisäksi myyty eri maiden asevoimille muun muassa Australiaa, Viro, Italia,  Tanska ja Iso-Britannia. Valmistajan mukaan yli 11 000 lentolaitetta on toimitettu asiakkaille ympäri maailmaa.
Tekniset tiedot

RQ-11 pystyy kuljettamaan enintään noin 900 gramman painoista hyötykuormaa. Moottorina on Aveox 27/26/7-AV -sähkömoottori, jonka virtalähteenä käytetään akkua. Konetyypillä pystytään lentämään yhtäjaksoisesti noin 80 minuuttia ja sen lentonopeus on 45–95 km/h. Ravenin tyypillinen operaatiokorkeus on 30–150 metriä.
Lentolaitetta voidaan käyttää tiedusteluun valoisalla että pimeällä, valvontaan, kohteiden tai maalien hankkimiseen. Raveniin voidaan kiinnittää kaksi erilaista anturia esimerkiksi kaksi elektro-optista kameraa. Lennokkia käytetään pienten yksiköiden taistelutehtävissä.
Ravenin hinta on 35 000 USD, mutta järjestelmineen hinta voi olla 250 000 USD.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta AeroVironment RQ-11 Raven Wikimedia Commonsissa
Stefano Borgonovo

Stefano Borgonovo (17. maaliskuuta 1964 – 27. kesäkuuta 2013) oli italialainen jalkapalloilija. Hän pelasi ammattilaisena vuosina 1981–1996. Hänen ensimmäinen ammattilaisseuransa oli Calcio Como. Myöhemmin hän pelasi muun muassa AC Milanissa ja ACF Fiorentinassa.
Borgonovo sairasti ALS-tautia, joka on italialaisten jalkapalloilijoiden keskuudessa epätavallisen yleinen.
Susanna Ylä-Kero

Susanna Ylä-Kero (s. 7. kesäkuuta 1980) on suomalainen entinen pesäpalloilija. Hän edusti urallaan Superpesiksessä Vimpelin Vetoa, Oulun Lippoa, Peräseinäjoen Toivetta. PeTo-Jusseja, Lapuan Virkiää ja Jyväskylän Kirittäriä.
Ylä-Kero saavutti yhden SM-kullan kaudella 2009 ja yhden SM-pronssin kaudella 2003. Kaudella 2006 Ylä-Kero oli Superpesiksen lyöjäkuningatar 62:lla lyödyllä juoksulla. Kaudella 2006 hänet valittiin myös Vuoden jokeriksi. Kaudella 2007 Ylä-Kero oli Superpesiksen lyöjäkuningatar 52:lla lyödyllä juoksulla. Kaudella 2008 Ylä-Kero oli Superpesiksen lyöjäkuningatar 64:llä lyödyllä juoksulla.
Ylä-Kero pelasi kolme Itä-Länsi-ottelua vuosina 2006, 2007 ja 2009. Ylä-Kero pelasi 172 Superpesiksen runkosarjan ottelua. Näissä hän löi 11 kunnaria ja 316 tavallista juoksua, toi 32 juoksua ja keräsi 551 kärkilyöntipistettä. Ylä-Kero pelasi 32 Superpesiksen ylemmän loppusarjan ottelua. Näissä hän löi yhden kunnarin ja 58 tavallista juoksua, toi yhden juoksun ja keräsi 83 kärkilyöntipistettä. Ylä-Kero pelasi 27 Superpesiksen alemman loppusarjan ottelua. Näissä hän löi kolme kunnaria ja 51 tavallista juoksua, toi viisi juoksua ja keräsi 76 kärkilyöntipistettä.
Squash Pan-Amerikan kisoissa 2019

Squashissa kilpailtiin Pan-Amerikan kisoissa 2019 25. – 31. heinäkuuta 2019. Kilpailut käytiin National Sports Villagessa. Sekä miehille että naisille oli yksin-, kaksin- ja joukkuepelit. Näiden lisäksi pelattiin sekakaksinpeli. Menestynein maa oli Yhdysvallat, joka voitti viisi kilpailua seitsemästä. Yhdysvaltain lisäksi Kanada saavutti seitsemän mitalia. Yhdysvaltain Amanda Sobhy voitti kolme kultamitalia.
Mitaliyhteenveto

| Laji | Kultaa | Hopeaa | Pronssia |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| Miehet, yksinpeli   tiedot |  Diego Elías |  Miguel Rodriguez |  César Salazar    Roberto Pezzota |  |  |  |
| Miehet, kaksinpeli   tiedot |  Yhdysvallat   Todd Harrity   Chris Hanson |  Kanada   Shawn Delierre   Nick Sachvie |  Meksiko   Arturo Salazar   César Salazar    Peru   Diego Elías   Alonso Escudero |  |  |  |
| Miehet, joukkuepeli   tiedot |  Yhdysvallat |  Kolumbia |  Kanada    Meksiko |  |  |  |

| Naiset, yksinpeli   tiedot |  Amanda Shoby |  Olivia Blatchford |  Samantha Cornett    Hollie Naughton |  |  |  |
| Naiset, kaksinpeli   tiedot |  Yhdysvallat   Amanda Sobhy   Sabrina Sobhy |  Kanada   Samantha Cornett   Danielle Letourneau |  Chile   Giselle Delgado   Ana Pinto    Kolumbia   Laura Tovar Pérez   María Tovar Pérez |  |  |  |
| Naiset, joukkuepeli   tiedot |  Yhdysvallat |  Kanada |  Kolumbia    Meksiko |  |  |  |

| Sekakaksinpeli   tiedot |  Kolumbia   Catalina Peláez   Miguel Rodríguez |  Meksiko   Alfredo Ávila   Diana García |  Kanada   Andrew Schnell   Hollie Naughton    Yhdysvallat   Andrew Douglas   Olivia Blatchford |  |  |  |
Mitalitaulukko

| Sija | Maa | Kultaa | Hopeaa | Pronssia | Yhteensä |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 1. |  Yhdysvallat | 5 | 1 | 1 | 7 |
| 2 |  Kolumbia | 1 | 2 | 2 | 5 |
| 3. |  Peru | 1 | 0 | 1 | 2 |
| 4. |  Kanada | 0 | 3 | 4 | 7 |
| 5. |  Meksiko | 0 | 1 | 4 | 5 |
| 6. |  Argentiina | 0 | 0 | 1 | 1 |
| 6. |  Chile | 0 | 0 | 1 | 1 |
| Yhteensä | Yhteensä | 7 | 7 | 14 | 28 |
Stefano Bellone

| Mitalit> Maa:   Italia.Miesten miekkailu. Olympialaiset  | Mitalit> Maa:   Italia.Miesten miekkailu. Olympialaiset  | Mitalit> Maa:   Italia.Miesten miekkailu. Olympialaiset  | Maa:   Italia> Miesten miekkailu. |
| --- | --- | --- | --- |
|  Pronssia | Los Angeles 1984 | kalpa, joukkuekilpailu |  |
Stefano Bellone (s. 23. huhtikuuta 1955 Milano) on italialainen entinen miekkailija ja olympiamitalisti. Hän sai kalvan joukkuekilpailussa pronssia vuoden 1984 kesäolympialaisissa Los Angelesissa. Samoissa kisoissa hän sijoittui kalvan yksilökilpailussa neljänneksi.
Moskovan kesäolympialaisissa 1980 Bellone jäi kalvan yksilökilpailussa 13. sijalle. Kesäolympialaisissa 1988 Soulissa hän osallistui kalvan joukkuekilpailuun ja sijoittui siinä neljänneksi.
Surinahelttasieppo

| Surinahelttasieppo |
| --- | --- |

Uhanalaisuusluokitus
 Elinvoimainen  
  
Tieteellinen luokittelu
Kunta::  Eläinkunta Animalia
Pääjakso::  Selkäjänteiset Chordata
Luokka::  Linnut Aves
Lahko::  Varpuslinnut Passeriformes
Heimo::  Afrikansiepot Platysteiridae
Suku::  Hohtohelttasiepot Dyaphorophyia
Laji::  jamesoni
Kaksiosainen nimi
 Dyaphorophyia jamesoni  (Sharpe, 1890) 
Synonyymit
 Platysteira jamesoni 
Infobox OKNimi-testi OK: 
Surinahelttasieppo (Dyaphorophyia jamesoni) on afrikansieppojen heimoon kuuluva varpuslintu.
Levinneisyys

Surinahelttasieppoa tavataan Kongon demokraattisessa tasavallassa, Keniassa, Etelä-Sudanissa, Sudanissa, Tansaniassa ja Ugandassa. Lajin on kuvattu olevan yleinen ja sen kannankehitys on vakaa. Se on luokiteltu elinvoimaiseksi.
Aarni Kouta

| Aarni Kouta> Arnold Elias Candolin.Henkilötiedot |
| --- | --- |
Syntynyt: 24. syyskuuta 1884 Vanaja
Kuollut: 27. helmikuuta 1924 (39 vuotta) Helsinki
Kansalaisuus:  suomalainen
Ammatti:  kirjailija, suomentaja
Kirjailija
Tyylilajit:  runous
Aiheesta muualla
Löydä lisää kirjailijoitaKirjallisuuden teemasivulta
Aarni Kouta (alk. Arnold Elias Candolin, 24. syyskuuta 1884 Vanaja – 27. helmikuuta 1924 Helsinki) oli suomalainen kirjailija, suomentaja ja sanoittaja. Hän suomensi muun muassa Friedrich Nietzschen, August Strindbergin ja Henrik Ibsenin teoksia.
Elämä

Koudan vanhemmat olivat kirkkoherra Kaarlo Adrian Candolin ja tämän ensimmäinen vaimo Dagmar Maria Andersin. Kouta oli naimisissa 1904–1907 Sally Eine Niklanderin kanssa. Avioeron jälkeen hän meni uusiin naimisiin Elisa Cecilia Maria Roschierin kanssa 1908.
Suomennosten lisäksi Aarni Kouta julkaisi puolisen tusinaa runokokoelmaa. Aikaisemmissa kokoelmissa Kouta edussti nietzscheläistä elämänkatsomusta ja yli-ihmisoppia mutta myöhemmät Koudan runot saivat aiheensa uskonnon, teosofian ja mystiikan piiristä. Runoihinsa Kouta hankki esikuvat ensi sijassa Eino Leinolta.
Suomen Kirjailjaliiton Aarni Koudalle hankkima hautakivi paljastettiin 17. joulukuuta 1939 Helsingin Uudella hautausmaalla.
Teoksia

Tulijoutsen, runoja.  Yrjö Weilin 1905
Dityrambeja.  Helsinki:  Helios, 1907.  Teoksen verkkoversio.
Jäiset temppelit, runoja.  Yrjö Weilin 1911
Suomalaisia näyttelijöitä: lapsuuden ja nuoruuden muistoja.  Karisto 1911
Uhriliekki, runoja.  Otava 1915
Elämä ja kuolema, novellikokoelma.  Otava 1917
Valkea morsian, runoja.  Ahjo 1919
Rakkauden temppeli, runoja.  Edistysseurojen kustannus 1920
Maailman lyriikkaa, runosuomennoksia.  Otava 1922
Ristin tie, runoja.  Otava 1922
Lusiferin kannel: Runovalikoima.  Helsinki:  Otava, 1923.
Aurinkohäät: Runoja.  Helsinki:  Otava, 1924.
Aiheesta muualla

Vapaasti ladattavia Aarni Koudan e-kirjoja Projekti Lönnrotilta sekä Project Gutenbergiltä
Aarni Kouta. Aurinkohäät (1924) Juhlaan ja arkeen -sivuilla.
Aarni Koutan sanoitustuotanto Suomen äänitearkistossa (1901–1999)
Irlantilaisen runoilijan W. B. Yeatsin runo Valkeat linnut Aarni Koudan suomentamana, Suomen Kuvalehti, 08.03.1924, nro 10, s. 10, Kansalliskirjaston digitaaliset aineistot
Aarni Kouta : Imatra ennen, nyt ja tulevaisuudessa, Suomen Kuvalehti, 15.03.1924, nro 11, s. 8, Kansalliskirjaston digitaaliset aineistot
Sugata Mitra

Sugata Mitra
Sugata Mitra on intialaissyntyinen tutkija, joka toimi ennen eläkkeelle jääntiään (2019) professorina Newcastlen yliopistossa Britanniassa. Hän on tullut tunnetuksi "tietokone seinässä" (Hole in the wall) -tutkimuksistaan. Ensimmäisissä kenttätutkimuksissaan Mitra asennutti näyttöruutuja ja tietokoneen osoittimia (eli hiiriä) intialaisslummien liepeillä oleviin muureihin ja talojen seiniin ja seurasi, mitä tapahtuu kun lapset löytävät laitteet. Havainnot osoittivat, että internetiä apuna käyttäen lapset ja nuoret oppivat tietoja ja taitoja  ilman opettajaa. Heidän opettajansa kertoivat, että lapset suoriutuivat koulutehtävistään entistä paremmin. Mitran tutkimukset ovat inspiroineet muun muassa intialaiskirjailija Vikas Swarupia, jonka romaanin pohjalta tehtiin elokuva Slummien miljonääri.
Mitra on kysytty puhuja ja hänelle on myönnetty lukuisia palkintoja kasvatustieteellisen ja oppimiseen suuntautuvan tutkimuksen alueella, esimerkiksi Klingenstein palkinto, joka on aiemmin myönnetty muun muassa lahjakkuuden ja luovuuden tutkija, professori Howard Gardnerille.
Minimaalisen puuttumisen pedagogiikka

Mitran tutkimusten lähtökohtana on ollut kysymys, miten köyhien alueiden lapset voivat oppia tilanteessa, jossa ei ole kouluja eikä päteviä opettajia, tai jossa koulut ovat heikkotasoisia ja opettajat hakeutuvat töihin vauraammille seuduille.
Mitra halusi tietää, pystyvätkö syrjäisen intialaiskylän tamilinkieliset 10–14-vuotiaat lapset oppimaan vieraalla kielellä (englanniksi) molekyylibiologiaa ilman opettajaa apunaan vain toisensa ja internet sekä 14-vuotias maallikko, jonka tehtävänä oli toimia eräänlaisena kannustajana (tai mentorina, oppimisen ohjaajana). Mitra pyysi häntä olemaan kiinnostunut lasten toiminnasta, kyselemään heiltä ja pyytämään selityksiä, mitä he juuri nyt tekevät tai mitä ovat oppineet. Vertailuryhmän lapset kävivät koulua suurkaupungin englanninkielisessä eliittikoulussa pätevien opettajien johdolla.
Kaksivaiheinen, tapaustutkimuksenomainen koe kesti viisi kuukautta ja sen tulokset osoittivat, että koeryhmän lasten testimenestys ei poikennut vertailuryhmän lapsien vastaavasta menestyksessä. Mitra kutsuu tutkimustulostensa pohjalta kehittelemäänsä pedagogista ajattelua "vähäisen puuttumisen kasvatukseksi" (minimally invasive education ) – tai "oppimisen itse-organisoituneiksi systeemeiksi" – ja väittää sen perustuvan seuraaville tekijöille:
Ryhmän vaikutus eli oppilaat saivat muodostaa keskenään pienryhmiä
Jokaisella ryhmällä oli käytössään tietokone (eli pääsy internetiin)
Oppilaat saattoivat vaihtaa ajatuksiaan ja ideoitaan vapaasti toistensa kanssa ja ryhmien välillä, eli oivaltaa yhdessä
Luokassa ei ollut opettajaa, vain vanhempi henkilö, joka oli kiinnostunut oppilaiden aikaansaannoksista.
"Jos oppiminen on emergentti ilmiö", kirjoittaa Mitra, "opettajan pitää tarjota oppilaille paljon sytykkeitä isojen kysymysten muodossa. Kysymysten pitää olla sellaisia, joihin edes opettajalla, tai ehkei kellään ole vastausta." Mitran mukaan riittää, kun opetussuunnitelma sisältää seuraavat kolme taitoa: 1) luetun ymmärtäminen, 2) informaation etsintä ja analyysi ja 3) rationaalisen uskomusjärjestelmän kehittäminen, joka suojaa lapsia indoktrinaatiolta. "Lapset, joilla on nämä taidot, eivät tarvitse koulua sellaisena, kuin sen nykyisin ymmärrämme. Opettajan rooli kasvaa ja muuttuu: hänen on kysyttävä kysymyksiä, joihin ei itse tiedä vastauksia. Sen jälkeen hän voi astua sivuun ja katsoa, kuinka oppiminen tapahtuu.
Mitran havainnot liittyvät niihin kasvatuksen ja oppimisen tutkimuksen teorioihin ja perinteisiin, joissa korostetaan oppijoiden aktiivisuutta, yhteistoiminnallista oppimista ja ongelmista lähtevää ja niihin perustuvaa oppimista. Näiden oppimiskäsitysten perusteista ovat kirjoittaneet esimerkiksi Ivan Illich, Paulo Freire ja Kenneth J. Gergen.
Aiheesta muualla

Sugata Mitran blogi
Sugata Mitran artikkeleita ja tutkimuspapereita
Tietokone seinässä -järjestön nettisivu
Sugata Mitra: The Hole in the Wall Experiment, TED Talks 2007 (Arkistoitu – Internet Archive)
Sugata Mitra: The Child-Driven Education, TED talks 2010 (Arkistoitu – Internet Archive)
Sugata Mitra: Outdoctrination: Society, Children, Technology and Self Organisation in Education
Sugata Mitra: Let Learning Happen - Mitra at European Zeitgeist 2011
Sugata Mitra: Build a School in the Cloud (Arkistoitu – Internet Archive)
Suomen VII armeijakunta

Suomen VII Armeijakunta oli Suomen maavoimien armeijakunta jatkosodassa.
Komentaja

Armeijakunnan komentajana oli muodostamisesta 20. kesäkuuta 1941  lakkauttamiseen 16. kesäkuuta 1943 kenraalimajuri Woldemar Hägglund, joka ylennettiin kenraaliluutnantiksi 16. tammikuuta 1942.
Joukot

Armeijakuntaan liitettiin muodostettaessa 7. ja 19. divisioona.
Armeijakunnan tie jatkosodan hyökkäysvaiheessa

VII armeijakunta oli aluksi ryhmitetty linjalle Pyhäjärvi-Värtsilä. Se aloitti hyökkäyksensä muun Karjalan Armeijan tavoin 10. heinäkuuta 1941. Armeijakunnan tavoitteena olisi ollut Sortavala, mutta hyökkäys pysähtyi jo pian Matkaselälle ja Hämekoskelle. Heikon hyökkäysmenestyksen takia armeijakunta sai vahvennuksena 11. divisioonan. Tämäkään ei riittänyt, sillä neuvostodivisioona piti asemansa. Elokuun puolivälissä päämaja joutui perustamaan I armeijakunnan Sortavalan suunnalle. Yhdessä I Armeijakunnan kanssa armeijakunta valtasi Sortavalan elokuun loppupuoliskolla.
Sortavalan taistelujen jälkeen armeijakunta siirrettiin Itä-Karjalaan Vieljärvelle. Elokuun lopussa se eteni Säämäjärvelle ja samalla siihen liitettiin 1. divisioona. Syyskuun puolivälissä armeijakunta valtasi Prääsän ja Petroskoihin armeijakunnan joukot saapuivat 1. lokakuuta. Lokakuun puolivälissä VII armeijakuntaan kuuluivat Osasto Lagus, 1., 11. ja 4. divisioona. Lokakuun lopussa pääosa armeijakunnan joukoista siirrettiin muualle ja uudelleen järjestettyn armeijakunnan muodostivat lopulta vain 4. divisioona ja Ryhmä Oinonen. Armeijakunta valtasi Kontupohjan 2. marraskuuta. Armeijakunnan viimeiseksi hyökkäysvaiheen sotatoimeksi jäi Songunniemen valtaus, jonka jälkeen armeijakunta siirrettiin reserviksi Äänislinnaan.