Sukupolvenvuorottelu
Kasvit > Putkilokasvit > Siemenkasvit > Koppisiemeniset

Perinteisesti koppisiemeniset on jaettu kahteen luokkaan: kaksisirkkaisiin ja yksisirkkaisiin. Vain koppisiemenisillä kasveilla on kukkia. Kukka sisältää sporofyytin lisääntymiselimet: siemenaiheet, siitepölysäkit, ja avustavat streriilit elimet. Täydelliseen kukkaan kuuluu neljä kiehkuraa. Uloimmalla kiehkuralla ovat verholehdet, seuraavalla kehällä, koronalla, ovat terälehdet houkuttelemassa pölyttäjiä, seuraavalla kehällä ovat heteet, joista jokaisen päässä on useita siitepölyä tuottavia pölylokeroita, ja keskimmäisellä kehällä ovat emit (joskus vain yksi). Emit ovat vaasin muotoisia. Ylimpänä on luotti, johon siitepöly tarttuu, keskellä on vartalo, jonka läpi siiteputki kasvaa, ja alimpana on siemenaihe.
Koirasgametofyytit kehittyvät heteiden pölylokeroissa. Siellä diploidiset solut käyvät läpi meioosin muodostaen haploidisia mikroitiöitä. Niistä jokainen jakautuu mitoottisesti muodostaen gametofyytin eli siitepölyhiukkasen, jossa on vain kaksi solua: putkisolu ja generatiivinen solu. Joillakin lajeilla generatiivinen solu jakautuu välittömästi muodostaen kolmanneksi soluksi liikkumattoman sperman, mutta useimmilla lajeilla tämä jakautuminen tapahtuu vasta pölytyksen jälkeen. Siitepölyhiukkaseen kehittyy kova kuori.
Paljassiemenisten tapaan naarasgametofyytti kehittyy siemenaiheen sisällä. Tässä tapauksessa siemenaihetta ympäröi emin sikiäin. Sikiäimen sisäpinnan kalvoissa on yhdessä kohtaa reikä nimeltä mikropyle, josta siiteputki pääsee saapumaan. Siemenaiheessa yksi solu jakautuu meioottisesti tuottaen neljä haploidia megaitiötä, joista kolme degeneroituu. Jäljelle jäänyt jakautuu mitoottisesti muodostaen naarasgametofyytin, eli alkiorakon. Siinä on seitsemän solua: kolme yksitumaista solua kummassakin päädyssä, ja yksi suuri keskussolu, jossa on kaksi polaarista tumaa. Mikropyleen luona olevasta solukolmikosta keskimmäinen on munasolu. Kaksi vieressä olevaa solua ovat synergidejä, jotka avustavat siiteputken löytämistä perille. Verrattuna paljassiemenisten naarasgametofyyttiin, jossa voi olla tuhansia soluja, koppisiemenisen gametofyytti on hyvin pieni.
Pölytyksessä siitepöly kulkeutuu tavalla tai toisella siitepölysäkistä emin luotille. Kasveilla on eri mekanismeja, joilla ne estävät siitepölyhiukkasta itämästä, jos sukusolut eivät ole yhteensopivia. Kun siitepöly itää, se tuottaa siiteputken, jossa on kaksi spermasolua. Putki kasvaa vartaloa pitkin mikropyleelle asti. Siellä putki fuusioituu toisen synergidisolun kanssa, ja vapauttaa siihen spermasolut. Toinen niistä kulkeutuu munasoluun, missä tumat yhdistyvät ja muodostuu tsygootti. Toinen kulkeutuu keskustumien luokse, missä muodostuu triploidinen endospermisolu. Tätä kutsutaan kaksoishedelmöitykseksi.
Tsygootista kehittyy alkio, ja endospermin solukosta sen vararavinto. Endospermisolukko kehittyy gametofyytin sisään. Molempien kehitys alkaa heti hedelmöittymisen tapahduttua. Varhainen alkionkehitys on kaikilla koppisiemenisillä hyvin samankaltainen. Aluksi tsygootti jakautuu kahtia: ylemmästä solusta tulee varsinainen alkio, ja alemmasta suspensori (istukka). Alkionkehitys on oma tarinansa.
Endospermin solun tuma jakautuu moneen kertaan ilman, että soluseinää tai edes erottavia kalvoja muodostuu. Aikanaan soluseinät muodostuvat tumien välille. Esimerkiksi kookospalmussa jakautuminen ei lopu ennen kuin siemenen itäessä. Sen seurauksena kookospähkinässä on sekä soluuntunutta kiinteää endospermiä että vapaista tumista koostuvaa nestemäistä endospermiä, joka tunnetaan kookosmaitona.
Kypsässä siemenessä on siis suojaava kuori, endospermi ja itse alkio.