stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Sveitsin ilmavoimat
Kalusto > Lentokoneet

| Kuva | Nimi | Alkuperä | Tyyppi | Versiot | Lkm | Huom |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
|  | F/A-18 Hornet |  USA Sveitsi valmistettu lisenssillä | Monitoimihävittäjä | F/A-18C | 25 (J-5001 - J-5026) (J-5022 tuhoutui) | Hävittäjälaivueet 17, 18 Payernen lentotukikohta) ja 11 (Meiringenin lentotukikohta) Onnettomuudessa 23. lokakuuta 2013 tuhoutui yksi koneista. |
|  | F/A-18 Hornet |  USA Sveitsi valmistettu lisenssillä | Monitoimihävittäjä | F/A-18D | 5  (J-5232 - J-5238, J-5231 tuhoutui 1998, J-5237 2013, J-5235 2015) | Hävittäjälaivueet 17, 18 Payernen lentotukikohta) ja 11 (Meiringenin lentotukikohta) Onnettomuudessa 23. lokakuuta 2013 tuhoutui yksi koneista. |
|  | Northrop F-5 Tiger II |  USA Sveitsi valmistettu lisenssillä | Torjuntahävittäjä | F-5E | 42 | Torjuntahävittäjälaivueet 6, 8 (Emmenin lentotukikohta) ja 19 (Sionin lentotukikohta). Nykykäyttö: torjuntatehtävät, taitolento, maalinhinaus Patrouille Suisse |
|  | Northrop F-5 Tiger II |  USA Sveitsi valmistettu lisenssillä | Torjuntahävittäjä | F-5F | 12  (J-3201 - J-3212) | Nykykäyttö: ilmatilanvalvonta ja elektroninen sodankäynti |
|  | Pilatus PC-7 Turbo trainer |  Sveitsi | Koulukone | NCPC-7 | 27 | Locarnon lentotukikohta Dübendorfin lentotukikohta |
|  | Pilatus PC-9 |  Sveitsi | Koulukone | PC-9/F | 6 (C-405, C-407, C-408, C-409, C-411, C-412. C-404 tuhoutunut) | Lentokoulutusyksikkö 12 (Payernen lentotukikohta)Nykykäyttö: maalinhinaus ja elektroninen sodankäynti |
|  | Pilatus PC-21 |  Sveitsi | Jatkokoulutuskone | PC-21 | 8 (A-101 - A-108) | Emmenin lentotukikohta |
|  | CL604 |  Kanada | VIP /Ambulanz | CL60 | 2 (T-751,T-752) |  |
|  | Beechcraft 1900 |  USA | VIP kuljetus | 1900D | 1 (T-729) | Bern-Belpin lentoasema |
|  | DHC-6 Twin Otter |  Kanada | Ilmakuvaus | DHC-6 | 1 (T-741) |  |
|  | Beechcraft Super King Air |  USA | Lentokartoitus | 350C | 1  (T-721) | Dübendorfin lentotukikohta |
|  | Pilatus PC-6 Turbo-Porter |  Sveitsi | Kevyt kuljetuskone | PC-6/B2-H2M-1 | 15 | Kuljetuslentolaivue 7 (Emmenin lentotukikohta) + HB-FCF   lainassa Armasuisselta |
|  | Dassault Falcon 900EX |  Ranska | VIP kuljetus | Falcon 900 | 1 (T-785) | Bern-Belpin lentoasema |
|  | Pilatus PC-12 |  Sveitsi | Koelento- ja kuljetuskone | PC-12 | 1  (HB-FOG) | Armasuisse  Dübendorfin lentotukikohta |
|  | Cessna Citation Excel |  USA | VIP kuljetus | Ce-560XL | 1 (T-784) | Bern-Belpin lentoasema |
|  | Pilatus PC-24 |  Sveitsi | VIP kuljetus | PC-24 | 1 (T-786) |  |
|  | Diamond DA42 |  USA Itävalta | Koelentotoiminta | Diamond DA42 Aurora Centauer | 1 (R-711) | Armasuisse Emmenin lentotukikohta |
|  | ADS-95 Ranger |  Sveitsi | UAV | ADS-95 | 24 (D-108 - D-134. D-119 & D-132 tuhoutunut ) | UAV laivue 7 (Emmenin lentotukikohta) |
|  | ADS-15 Hermes 900 |  Israel | UAV | ADS-15 | 0 (6) | 6 per 2019  |
|  | KZD 85 |  Sveitsi | UAV | KZD-85 | 60 (Z-30 - Z-90, 30 palveluskäytössä) | Ilmatorjuntajoukkojen koulutus |
Trainingsmockup F/A-18C, X-5098 X-5099.
Kalusto > Helikopterit

| Kuva | Nimi | Alkuperä | Tyyppi | Versiot | Lkm | Huom |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
|  | Eurocopter AS332 Super Puma |  Ranska | Keskiraskaskuljetus- helikopteri | AS332M1 | 15 (T-311 - T-325) | Payernen ja Dübendorfin lentotukikohdat. |
|  | Eurocopter AS532 Cougar |  Ranska | Keskiraskaskuljetus- helikopteri | AS532UL | 10  (T-331 - T342) | Alpnachin lentotukikohta. 1 Eurocopter Cougar (T-341) tuhoutui koulutuslennolla tuntemattomasta syystä 30. maaliskuuta 2011 Maderanin laaksossa  1 (T-338) tuhoutui koulutuslennolla tuntemattomasta syystä 28. 09. 2016 Gotthard Hospitz |
|  | Eurocopter EC635 |  Ranska  Saksa | Tukihelikopteri | EC635 P2+ | 18 (T-353 - T-370) | Alpnachin lentotukikohta. |
|  | Eurocopter EC635 |  Ranska  Saksa | VIP | EC635 P2+ VIP | 2 (T-351, T-352) | Alpnachin lentotukikohta. |
Kalusto > Ilmapuolustus

| Kuva | Nimi | Alkuperä | Tyyppi | Lkm | Huom |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |
|  | Oerlikon Contraves 35 mm twin cannon |  Sveitsi | ilmatorjuntatykki | 45 | "Flab Kanone 63/90" |
|  | FIM-92 Stinger |  USA | olaltalaukaistava ilmatorjuntaohjus | 288 |  |
|  | Rapier |  Iso-Britannia | ilmatorjuntaohjus | 54 | "Mobile Lenkwaffen Flugabwehr" |
Kalusto > Palveluksesta poistetut lentokoneet

Hiller UH-12 Raven|Hiller UH-12B (1952–1962) V-10 – V-12 / KAB-201 – KAB-203
SNCASO SO.1221 Djinn|Sud-Ouest SO 1221 (1958–1964) V-21 – V-24
Alouette II (1958–1992) V-41 – V-70
Alouette III (1964–2010) V-201 – V-284
Eurocopter AS365 Dauphin|Eurocopter Dauphin (2005–2009) T-711
Rockwell Grand Commander 680FL (1976–1993) HB-GCB (swisstopo)
Learjet 35 (1987–2006) T-781 T-872
Dassault Falcon 50 (1996–2013) T-783
Beechcraft Twin Bonanza|Beechcraft Model 50Twin Bonanza (1957–1989) T-711 – T-713
BAe Hawk T.Mk.66 (1987–2002) U-1251 – U-1270)
Dassault Mirage III
Dassault Mirage IIIC (1962–1999) J-2201
Dassault Mirage IIIRS (1964–2003) R-2101 – R-2118
Dassault Mirage IIIS (1964–1999) J-2301 – J-2336
Dassault Mirage IIIBS (1964–2003) U-2001 – U-2004 / J-2001 – J-2004
Dassault Mirage IIIDS (1983–2003) U-2011 – U-2012 / J-2011 – J-2012
Hawker Hunter
Hawker Hunter F.Mk.58 / F.Mk.58A (1958–1994) J-4000 – J-4152
Hawker Hunter T.Mk.68 - Trainer (1975–1994) J-4201 – J-4208
FFA P-16 (1955–1960) J-3001 – J-3005
De Havilland Vampire DH.100 (1949–1990)
4 "Vampire" DH-100 Mk.1 J-1001 – J-1004
178 "Vampire" DH-100 Mk.6 J-1005 – J-1082 & J-1101 – J-1200
39 "Vampire" DH-115 U-1201 – U-1239
De Havilland D.H.112 Venom (1949–1983)
126 "Venom" DH-112 Mk.1 J-1501 – J-1625 & J-1650
100 "Venom" DH-112 Mk.4 J-1701 – J-1800
24 "Venom" DH-112 MK.1R J-1626 – J-1649
Dornier Do 27 (1958–2005) HB-HAD / V-607, V-601 – V-607 & HB-HAC
North American P-51D «Mustang» (1948–1958)
North American T-6 Texan|North American AT-6 Texan (Harvard)' U-301 – U-340
Pilatus P-3 (1956–1995) A-801 – A-873
Pilatus P-2 U-102 – U-128 & U-132 – U-157
Piper PA-18 Super Cub (1948–1975) KAB-101 & KAB-102 / V-651 – V-656
Nord 1201 Norécrin I (1948–1952) V-653 / HB-HOI
Nord NC.850 Norvigie (1949–1950) KAB-103
Siebel 204|Siebel Si 204 (1945–1955) B-3
Potez 63 (1938–1944) B-1 & B-2 B-1 / HB-HAS , B-2 / HB-HAT
Junkers Ju 52/3m (1939–1981) A-701 – A-703
Nardi FN-315 (1944–1948) A-290 & A-291
Fieseler Fi 156 Storch (1940–1963): A-96 – A-100, A-96 / HB-ARU
De Havilland D.H.98 (1944–1954) B-4 & B-5 B-4 / E-42
WLM-1 (1951) 2 WLM-1 U-1 – U-2 ( HB-551 & HB-552)
Messerschmitt Bf 109 (1938–1949):
10 Bf 109 D-1 «David» J-301 – J-310
88 Bf 109 E-3a «Emil»
2 Bf 109 F-4 «Fritz»
13 Bf 109 G-6 «Gustav»
1 Bf 109 G-14 «Gustav»
Messerschmitt Bf 108-B Taifun (1938–1959) A-201 – A-215
Morane-Saulnier MS.406|Morane-Saulnier D-3800 (1940–1959)
82 Morane D-3800 J-1 – J-84
207 Morane D-3801 J-191 – J-297
13 Morane D-3802 J-401 – J-404, J-406 – J414
1 Morane D-3803 J-405
EKW C-3603|K+W C-3603 (1942–1987) C-401 – C-560
Stinson L-5 Sentinel|Stinson L-5 Sentinel (1944–1945) A-96 /HB-TRY
Bücker Bü 133 Jungmeister (1937–1968) U-49 – U-100
Bücker Bü 131 Jungmann (1936–1971) A-85 – A-94
Kalusto > Palveluksesta poistetut lentokoneet > Palveluksesta poistetut ilmapuolustuslaitteet

| Kuva | Nimi | Alkuperä | Entered service | WFU | Huom |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |
|  | Oerlikon 20 mm cannon |  Sveitsi | 1937 | 1992 | (L Flab Kan 37). |
|  | Oerlikon 20 mm cannon |  Sveitsi | 1954 | 1995 | (L Flab Kan 54 Oe). |
|  | BL-64 Bloodhound |  Iso-Britannia | 1964 | 1999 | Flab Lwf BL 64 Bloodhound |
Kalusto > Palveluksesta poistetut lentokoneet > Hankittavaksi suunniteltuja laitteita

| Kuva | Nimi | Alkuperä | Entered service | WFU | Huom |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |
|  | 35 mm anti aircraft tank B22L |  Sveitsi | 1958 | 1964 |  |
|  | RSA Missile(ohjus) |  Sveitsi | 1946 | 1958 |  |
|  | RSD-58(ohjus) |  Sveitsi | 1952 | 1958 |  |
|  | RSE Kriens (ohjus) |  Sveitsi | 1958 | 1966 |  |
|  | Mowag Shark |  Sveitsi  Iso-Britannia   Ranska | 1981 | 1983 | ranskalaisella Crotale-ohjuksella tai  brittiläisellä AAA "wildcat2x30mm -kaksoistykillä |
Kalusto > Palveluksesta poistetut lentokoneet > Tutkajärjestelmiä

| Kuva | Nimi | Alkuperä | Entered service | WFU | Huom |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |
|  | FLORIDA Airspace monitoring and management system |  USA | 1970 | 2003 |  |
|  | SRF Airspace monitoring and management system |  Ranska | 1955 | 1970 |  |
|  | LGR-1 Radar |  USA | 1948 | 1955 |  |
|  | Target allocation radar TPS-1E |  USA  (valmistettu lisenssillä) Italia | 1958 | 1989 |  |
|  | Super Fledermaus |  Sveitsi | 1965 | 1977 |  |
|  | Fire control radar Mark VII |  Iso-Britannia | 1958 | 1967 |  |
Other aircraft units

| Image | Name | Status | Homebase | Aircrafttype | History | Notes |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
|  | Berufsfliegerkorps | active | Dübendorf Air Base HQ | all AC types |  | former UeG Überwachungsgeschwader |
|  | Lufttransportdienst des Bundes | active | Bern Airport | Cessna Citation Excel, DHC-6, B350, B1900, Falcon 900, EC635 | Learjet 35, Falcon 50, Eurocopter Dauphin |  |
|  | Pilotenschule | active | Emmen Air Base | Pilatus PC-21 | F-5F, BAE Hawk, DH-100 VampireT |  |
|  | Drohnengeschwader 7 | active | Emmen Air Base | ADS-95 |  |  |
|  | GRD Armasuisse | active | Emmen Air Base | Pilatus PC-6 Turbo-Porter, Pilatus PC-12, Diamond DA42 Aurora Centauer | Hawker Hunter, Mirage IIIC, F-5E(J-3001) | Flight test Service |
|  | Patrouille Suisse | active | Emmen Air Base | F-5E | Hawker Hunter AFB Dübendorf | Created from parts of the Fliegerstaffel 1 |
|  | PC-7 Team | active | Dübendorf Air Base | Pilatus PC-7 |  |  |
|  | MHR Militär Helikopter Rettungsdienst | Inactive |  |  | Alouette III | SAR, Today made by the civil Rega (air rescue) |
|  | ADDC | active | Dübendorf Air Base |  |  | Air Force HQ, Air Operations Centre, Air Defence& Directions Center |
|  | Parachute Reconnaissance Company 17 | active | Locarno | MT-1 |  | Para reccon |
Tail of F-5E J-3033 FlSt6
F-5E J-3073 Vandalos FlSt8
MirageIIIRS FlSt10
F/A-18C J-5011 Tigers FlSt11
Paper Hunter FlSt15
F/A-18C J-5017 Falcons FlSt17
F/A-18C J-5018 Panthers FlSt 18
F-5E Swans FlSt19
Bison Hunter  FlSt20
Superpuma T-316 LT4
Aiheesta muualla

Militärische Denkmäler im Bereich der Luftwaffe (PDF) (Arkistoitu – Internet Archive)
Ilmavoimien viralliset sivut (Arkistoitu – Internet Archive)
Historiallinen luettelo ilmavoimien koneista[vanhentunut linkki]
Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista. 
Alkuperäinen artikkeli: en:Swiss Air Force
Ilmavoimien tukikohdat.
FLORAKO-tutkalaitteisto Pilatusvuorella.
Oerlikon Skyguard
Ex.Schweizer Luftwaffe Ju-52
Pilatus P-2
Pilatus P-3
Swiss Air Force Beechcraft Model 18
Dornier Do-27
DH-112 Venom
FLORIDA EZ at Fliegermuseum Dübendorf
F-5E crossing Street at Mollis AFB
Entinen Raronin sotilaskenttä Rhônen laaksossa.
Käännös suomeksi
Säilöntäaine

Säilöntäaine on luonnollinen tai synteettinen aine, jota voidaan lisätä tuotteisiin ja jonka tarkoitus on ehkäistä tai vähentää tuotteen pilaantumista. Sitä voidaan lisätä muun muassa elintarvikkeisiin, lääkeaineisiin, maaleihin tai biologisiin näytteisiin.
Elintarvikkeiden säilöntäaineet

Elintarvikkeiden lisäaineluettelossa E-koodilukujen E200–E299 yhdisteitä kutsutaan säilöntäaineiksi. Aineet suojaavat elintarvikkeita pieneliöiden aiheuttamalta pilaantumiselta ja/tai terveydelle haitallisten pieneliöiden – kuten bakteerien ja sienten (esim. hiivat ja homeet) – kasvulta. Tarkoituksena on estää elintarvikkeen mätäneminen, homehtuminen tai käyminen. Kemiallisia lisäaineita hyödyntävä säilöntä vähentää myös bakteerien ja homeiden tuottamien myrkyllisten yhdisteiden syntymisriskiä. Elintarvikkeiden säilöntäaineita käytetään usein joko pelkästään tai yhdessä muiden elintarvikkeiden säilöntätapojen kanssa.
Säilöntäaineiden teho perustuu usein elintarvikkeen happamuuden muuttamiseen, jolloin niitä kutsutaan happamuudensäätöaineiksi. Myös hapettumisenestoaineilla (E300–E399, E450–E452) on säilöviä ominaisuuksia, sillä ne suojaavat elintarvikkeita hapettumisen aiheuttamalta pilaantumiselta, kuten rasvan härskiintymiseltä ja värinmuutoksilta.
Säilöntäaineiden haittavaikutuksia on kuvattu karkeasti esimerkiksi Elintarviketurvallisuusviraston Eviran julkaisussa (2018). Nitraatin ja nitriitin (E249–E252) osalta virasto viittaa aiempaan tieteelliseen riskiarvioon (Suomi et al, 2013). Kunkin lisäaineen nimi, E-koodi, lisäaineryhmä, alkuperä ja käyttötarkoitus sekä hyväksyttävä päivittäinen enimmäissaanti (ADI) on esitetty Eviran julkaisemassa lisäainetaulukossa.
Aiheesta muualla

Food-Info: E200- E300 Preservatives (englanniksi)
Esimerkki säilöntäaineen (E202 eli kaliumsorbaatti), ja säilyvyyttä parantavan hapettumisenestoaineen (E300 eli C-vitamiini) ja säilönnässä usein käytetyn happamuudensäätöaineen (E330 eli sitruunahappo) merkinnästä omenasosepurkin tuoteselosteessa.
Kangasniemen seurakunta

| Kangasniemen seurakunta |
| --- | --- |

 tunnus :  sijainti 
 Kangasniemen kirkko
Tunnustuskunta:  evankelis-luterilainen
Hiippakunta:  Mikkelin hiippakunta
Rovastikunta:  Etelä-Savon tuomiorovastikunta
Pääkirkko:  Kangasniemen kirkko
Perustettu:  1650
Jäsenmäärä:  3 984 (2022)
– Osuus asukkaista:  77,3 %
Kirkollisvero:  1,70 %
Kirkkoherra:  vt. Ville Tikkanen
Sivusto
Infobox OKNimi-testi OK: 
Kangasniemen seurakunta on Mikkelin hiippakuntaan ja Etelä-Savon tuomiorovastikuntaan kuuluva Suomen evankelis-luterilaisen kirkon seurakunta, joka toimii Kangasniemen kunnan alueella.
Historia

Kangasniemi on ollut Pieksämäen seurakunnan kappeliseurakunta. Se erotettiin omaksi seurakunnakseen noin 1650, mutta ensimmäinen kirkko valmistui kuitenkin vasta 1659. Hankasalmen kappeliseurakunnan itsenäistyttyä Rautalammista Hankasalmeen liitettiin osia myös Kangasniemestä.
Aiheesta muualla

Kangasniemen seurakunnan kotisivut
| n k Etelä-Savon tuomiorovastikunta |
| --- | --- | --- |
| Seurakunnat |  Hirvensalmi  Juva  Kangasniemi  Mäntyharju  Pieksämäki  Savonlinna  Tuomiokirkkoseurakunta  |  |
| Entiset seurakunnat |  Anttola  Enonkoski  Haukivuori  Jäppilä  Kerimäki  Mikkelin maa- ja kaupunkiseurakunta  Mikkeli (msrk)  Pertunmaa  Pieksänmaa  Pieksämäki (ksrk)  Pieksämäki (msrk)  Punkaharju  Puumala  Rantasalmi  Ristiina  Savonlinna-Sääminki  Savonranta  Sulkava  Suomenniemi  Sääminki  Virtasalmi  |  |
Mikkelin hiippakunta
Sanna Aaltonen (ryijymestari)

Susanna ”Sanna” Aaltonen (o.s. Kenkkilä, 23. helmikuuta 1853 Ilmajoki – 24. lokakuuta 1925 Ilmajoki) oli suomalainen ryijyjen kutoja, joka sai vuonna 1904 ensimmäisen palkinnon Pietarin yleisvenäläisestä kotiteollisuusnäyttelystä.
Sanna Aaltonen syntyi Kitinojalla maanviljelijäperheeseen. Hän avioitui ilmajokelaisen kauppiaan ja maanviljelijän Salomon Aaltosen kanssa, ja 1870-luvulla  pariskunta siirtyi Peräseinäjoelle, jonne Aaltonen perusti kauppaliikkeen. Miehensä sairauden takia Sanna Aaltonen joutui hoitamaan kauppaa paljolti yksin. Sama jatkui Ilmajoella, jonne he muuttivat 1880-luvulla pitämään kauppaa Kiikkalan kylässä. Kaupasta jouduttiin luopumaan, ja perhe muutti Palonkylään  Ilmajoen keskustaan.
Kiikkalassa Sanna Aaltonen oli aloittanut uudelleen ryijyjen kutomisen, johon hän oli tutustunut jo teinityttönä ilmajokelaisten ”Alceniuksen mamsellien”, kappalainen Daniel Teofilus Alceniuksen tyttärien opastuksella. Pian Sanna Aaltosen maine kiiri muihinkin pitäjiin ja ympäri Suomen niin, että kaksikin helsinkiläistä kotiteollisuusliikettä otti niitä myyntiin. Sanna Aaltonen kutoi suuren lattiaryijyn muun muassa Suomen silloiselle kenraalikuvernöörille Nikolai Bobrikoville.
Sanna Aaltosen 35 vuotta kestänyt ryijyura alkoi keskieurooppalaisten kukkakuvioiden jäljentämisestä, kunnes löydettiin vanhoja suomalaisia ryijymalleja. Aaltonen osallistui moniin näyttelyihin ja voitti niistä useita palkintoja. Vuonna 1904 Sanna Aaltonen osallistui Pietarin yleisvenäläiseen kotiteollisuusnäyttelyyn ja sai siellä ryijystään ensimmäisen palkinnon. Hänen näyttelyryijynsä, joka perustui saarijärveläiseen malliin vuodelta 1721, ostettiin Pietarin taideteollisuusmuseoon.
Sanna Aaltonen kuului Etelä-Pohjanmaan Kotiteollisuusyhdistyksen johtokuntaan ja edusti maakuntaana monissa alan tilaisuuksissa.
Sanna Aaltosen hauta Ilmajoen hautausmaalla on hänen poikansa, kuvanveistäjä Pauli Aaltosen tekemän  muistomerkin alla. Hänen tyttärensä oli kirjailija Hilja Aaltonen.
Porin tekojäärata

| Porin tekojäärata> Karhupaana |
| --- | --- |

Rakennuksen tiedot
Sijainti:  Isomäki, Pori
Koordinaatit:  61°28′33″N, 21°45′51″E
Avattu:  1985
Laajennettu:  1995, 2005
Omistaja:  Porin kaupunki, Narukerä
Kenttä:  Tekojää, kivituhka
Käyttäjät
 Jääpallo:   Narukerä   Pikaluistelu:   Porin Pyrintö 
Lisää rakennusartikkeleitaArkkitehtuurin teemasivulla
Porin tekojäärata on jääpallokenttä ja pikaluistelurata Porissa. Se sijaitsee Isomäen kaupunginosassa Porin urheilukeskuksessa. Tekojääradasta on käytetty myös nimeä Karhupaana.
Tekojäärata valmistui vuonna 1985 ja se oli valmistuessaan Suomen kolmas iso tekojäärata. Sen jääpallokentän koko on 100 × 67 neliömetriä ja pikaluisteluradan pituus 333,3 metriä. Porin tekojäärataa käyttävät jääpalloseura Narukerä sekä Porin Pyrinnön pikaluistelijat. Kentän pohjoispuolisella sivustalla on katettu ja lämmitetty seisomakatsomo, joka valmistui 1995. Tekojääradalla on myös 2005 valmistunut Narukerän seuratalo. Jääradalla on jäädytysjärjestelmä ja se on valaistu. Aluksi kentän itäreunalla oli kaukalo paljaan taivaan alla, mutta se katettiin harjoitushalliksi vuonna 1990.
Porin tekojääradalla on järjestetty Suomi–Ruotsi-jääpallomaattelu vuosina 1985, 1993 ja 1999 sekä jääpallon Suomen mestaruusloppuottelut vuonna 2005 ja 2023. Lisäksi tekojäällä on pelattu jääpallon nuorten PM- ja MM-kisoja vuosina 2010 ja 2012.
Sähkövuo

Sähkövuo (tunnus Ψ tai ΦE) on kahta eri suuretta tarkoittava käsite. Asiayhteydestä riippuen on kysymys eri suureista, ja terminologia voi olla välillä harhaanjohtavaakin.
Magneettivuon kanssa analoginen "sähkövuo"

Sähkövuo on magneettivuon kanssa vastaavasti sähkökenttää kuvaava skalaarisuure, jota SI-järjestelmässä mitataan yksiköllä coulombi (C = A·s). Tämä sähkövuo (engl. "electric displacement flux") pinnan P läpi saadaan pintaintegraalista, jossa D on sähkövuon tiheys:
Positiivisesta varauksesta lähtee sitä ympäröivään tilaan kuviteltu virtaus, jota nimitetään sähkövuoksi, ja se läpäisee yhtä suurena jokaisen varausta ympäröivän suljetun pinnan. Negatiivisen varauksen ympäristöstä tuleva sähkövuo päättyy varaukseen. Positiivista varausta kutsutaan lähteeksi ja negatiivista varausta nieluksi. Varatun hiukkasen "säteilemän" sähkövuon suuruudeksi määritellään yksinkertaisesti hiukkasen varaus. Huomattavaa on kuitenkin, että sähkövuo voi olla nollasta poikkeava myös avaruudessa, jossa ei ole varautuneita hiukkasia: esimerkiksi käy vapaassa avaruudessa etenevä sähkömagneettinen säteily, jonka edetessä sähkövuo muuttuu jatkuvasti.
Sähkövuo on pinnan läpi kulkevien sähkökentän kenttäviivojen lukumäärä (tarkemmin: ulospäin ja sisäänpäin menevien kenttäviivojen kohtisuorien komponenttien erotus). Gaussin laki sähkökentille kertoo, että suljetun pinnan läpi laskettu sähkövuo on yhtä kuin pinnan sisäänsä sulkemien varausten summa. Gaussin laki sähkökentille on yhtäpitävä Coulombin lain kanssa.
Sähkövuon muutosnopeutta d \phi _{E} /dt kutsutaan kenttämuutosvirraksi, joka täydentää Ampèren lain Ampère-Maxwellin yhtälöksi. Kenttämuutosvirran ja muiden Maxwellin yhtälöiden pohjalta voidaan ymmärtää sähkömagneettisen säteilyn aaltoluonne.
Sähkökentän voimakkuuteen perustuva "sähkövuo"

Toista sähkövuoksi kutsuttua suuretta ("sähköinen kentänvoimakkuusvuo", engl. "electric field strength flux") mitataan yksiköllä voltti-metri (V·m = N·m²/C). Tämä sähkövuo saadaan sähkökentän voimakkuuden (E) pintaintegraalista.
Kirjallisuutta

Lindell, Ismo; Sihvola, Ari: Sähkömagneettinen kenttäteoria 1. Staattiset kentät.  Helsinki:  Otatieto, 2013.  ISBN 978-951-672-354-2
Syysjuuriperhonen

| Syysjuuriperhonen |
| --- | --- |

Tieteellinen luokittelu
Domeeni::  Aitotumaiset Eucarya
Kunta::  Eläinkunta Animalia
Pääjakso::  Niveljalkaiset Arthropoda
Alajakso::  Kuusijalkaiset Hexapoda
Luokka::  Hyönteiset Insecta
Lahko::  Perhoset Lepidoptera
Alalahko::  Imukärsälliset perhoset Glossata
Osalahko::  Yhtäläissuoniset perhoset Exoporia
Yläheimo::  Juuriperhosmaiset Hepialoidea
Heimo::  Juuriperhoset Hepialidae
Alaheimo::  Hepialinae
Suku::  Hepialus
Laji::  ganna
Kaksiosainen nimi
 Hepialus ganna  (Hübner, 1804) 
Synonyymit
 Gazoryctra ganna 
Katso myös
   Syysjuuriperhonen Wikispeciesissä   Syysjuuriperhonen Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OK: 
Syysjuuriperhonen eli gannanjuuriperhonen (Hepialus ganna) on alkeelliseen juuriperhosten heimoon kuuluva perhonen.
Koko ja ulkonäkö

Pienehkö, punaruskea tai harmaanruskea perhonen, jonka etusiipien poikki kulkee siiven kärjestä sen keskivaiheille takareunaan valkoinen, tummareunainen juova. Siiven takareunasta juova suuntautuu takaisin etureunaa kohti mutta taittuu puolimatkassa suoraan kohti siiven tyveä. Joskus juovat jakaantuvat erillisiksi laikuiksi. Takasiivet ovat harmaanruskeat, joillakin yksilöillä hieman läpikuultavat.
Levinneisyys ja lentoaika

Syysjuuriperhosen levinneisyys rajoittuu Keski-Euroopassa Alpeille ja Karpaateille. Pohjoisessa sitä tavataan Suomesta Pohjois-Venäjälle ja Siperiaan. Pohjoismaissa sitä tavataan vakinaisena vain Suomesta. Ruotsista laji on tavattu harhailijana kaksi kertaa vuonna 1847. Levinneisyys Suomessa kattaa alueen etelärannikolta ainakin Pohjois-Pohjanmaalle ja Kainuuseen, muutamia havaintoja on huomattavasti pohjoisempaakin. Ahvenanmaalta syysjuuriperhosta ei ole tavattu. Lentoaika on yhtenä lyhytaikaisena sukupolvena elokuun puolivälistä syyskuun alkuun.
Elinympäristö ja elintavat

Syysjuuriperhonen suosii elinympäristönään havumetsiä ja Keski-Euroopan vuoristoissa se elää puurajan yläpuolella. Laji on esiintymiseltään paikoittainen mutta saattaa sopivalla paikalla olla runsaslukuinen. Naaraat kuoriutuvat koteloistaan aamulla ja alkavat houkutella koiraita feromoneillaan heti, kun siivet ovat lentokykyiset. Koiraiden lento alkaa aamuhämärässä ja jatkuu aamupäivään. Joskus lentoa saattaa olla myös alkuillasta ennen auringonlaskua. Parittelu kestää muutaman tunnin, minkä jälkeen naaras tiputtelee munia maastoon lennosta. Aamulla munivat naaraat saattavat seurata pariutumattomien naaraiden ja niitä seuraavien koiraiden muodostamia ryhmiä. Toukkien kehitys kestää vähintään kaksi, joskus ilmeisesti usein kolmekin vuotta. Ei ole täysin varmaa, viettääkö laji ensimmäisen talven munana vai pienenä toukkana. Toisena ja mahdollisesti kolmantena talvena toukka talvehtii maanalaisessa putkessa ja koteloituu lopulta keväällä maan alle toukan erittämällä silkillä vuorattuun kammioon, josta on silkillä vuorattu käytävä pinnalle. Kotelo ryömii osittain maanpinnan yläpuolelle perhosen kuoriutuessa.
Ravintokasvi

Toukka syö monien eri kasvien juuria, mutta luontaista ravintokasvivalikoimaa ei tunneta. Esiintymispaikoilla kasvaa usein ainakin sananjalkaa (Pteridium aquilinum) tai hietakastikkaa (Calamagrostis epigejos).
Aiheesta muualla

Suomen Lajitietokeskus: Syysjuuriperhonen (gannanjuuriperhonen) – Gazoryctra ganna
Bestimmungshilfe des Lepiforums (saksaksi)
| --- | --- |
Taksonitunnisteet:  Wikidata: Q5114584  Wikispecies: Gazoryctra ganna  BioLib: 44496  BOLD: 324159  CoL: 942CW  EoL: 3874031  EUNIS: 298272  Fauna Europaea: 431744  Fauna Europaea (new): 7df22193-9441-423f-bf80-c9d7cdda2b67  GBIF: 4525623  iNaturalist: 178148  LepIndex: 137093  NCBI: 1197232  Observation.org: 106780  Open Tree of Life: 1057317  Laji.fi: MX.58531