stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Catalão
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Catalão Wikimedia Commonsissa
Bill Buckner

Bill Buckner Wrigley Fieldillä 11. kesäkuuta 1981.
William Joseph Buckner (14. joulukuuta 1949 – 27. toukokuuta 2019) on entinen Major League Baseballin pelaaja, jonka pelipaikkana oli ensimmäinen pesä. Vaikka Buckner voitti vuoden 1980 lyöjäkuninkuuden, edusti Chicago Cubsia tähtiottelussa ja löi uransa aikana yli 2700 osumaa, hänet muistetaan lähinnä merkittävästä virheestä vuoden 1986 World Seriesin kuudennessa pelissä.
Ura Major Leaguessa > Alemmat sarjatasot, 1968–1970

Yhdeksäntoistavuotias Buckner pelasi ensimmäiset ottelunsa Baseballin Major Leaguessa syyskuussa 1969, kun hänet valittiin Los Angeles Dodgersiin. Sinä vuonna Buckner pelasi vain yhdessä pelissä 21. syyskuuta, jolloin Dodgers kohtasi San Francisco Giantsin. Seuraavana vuonna hänen lyöntituloksensa oli vain .191 eikä hän lyönyt kertaakaan kunnaria, joten Buckner siirrettiin alemmassa liigassa pelanneeseen Spokane Indiansiin. Indiansissa Bucknerin vakuuttava lyöntitulos .335 riitti toiseen mahdollisuuteen, ja Buckner palasi Dodgersiin syyskuussa. Loppukaudella hänen lyöntituloksensa oli .277, ja hän ansaitsi viisi juoksua sekä neljä avustusta.
Ura Major Leaguessa > Los Angeles Dodgers (1971–1976)

Vuonna 1971 Buckner nimettiin Dodgersin aloittavaksi oikeaksi koppariksi, ja pelasi myös jonkin verran ensimmäisellä pesällä. Vuonna 1976 Dodgers osti Reggie Smithin oikeaksi koppariksi St. Louis Cardinalsilta, joten Bucknerin pelipaikaksi muutettiin lopullisesti vasen takakenttä. Dodgersissa pelatessaan Bucknerin löi 773 pelissä yhteensä 38 kunnaria sekä kaiken kaikkiaan 347 juoksua.
Ura Major Leaguessa > Chicago Cubs (1977–1984)

Vuoden 1976 kauden jälkeen Buckner ja Ivan De Jesus vaihdettiin Chicago Cubsiin Rick Mondayta vastaan. Cubsissa Bucknerin pelipaikka siirrettiin pysyvästi ensimmäiselle pesälle. Alkuun näytti silti että Dodgersit olisivat hyötyneet pelaajavaihdosta enemmän, sillä Monday toimi keskikopparina kun joukkue pääsi World Seriesiin vuosina 1977 ja 1978. Buckner kuitenkin nousi Cubsin tähdeksi ja joukkueessa ollessaan ylitti .300 lyöntituloksen neljästi. Hän myös sijoittui lyöntitulokseltaan liigan parhaaksi vuonna 1980, ja hänet valittiin ainoana edustamaan Cubsia vuoden 1981 tähtiotteluun.
Ura Major Leaguessa > Boston Red Sox (1984–1987)

25. toukokuuta 1984 Buckner siirtyi vaihdossa Boston Red Soxin ensimmäiseksi pesävahdiksi. Tuolloin Red Sox oli American Leaguen itäisen divisioonan kuudennella sijalla, mutta nousi kauden aikana neljänneksi. Seuraavana vuonna Buckner pelasi kaikissa Red Soxin 162 pelistä lopullisella lyöntituloksella .299 ja 16 kunnarilla sekä 110 avustetulla juoksulla. Bucknerilla oli hyvä osumatarkkuus, ja hänet poltettiin 718 lyöntivuorolla vain 36 kertaa kotipesälle. Samana vuonna hän myös rikkoi ulkovuoroilla Major Leaguen ennätyksen avustuksissa, joita hänelle kertyi kaiken kaikkiaan 184.
Vuonna 1986 Red Sox voitti American Leaguen, ja kohtasi World Seriesissä New York Metsin. Viiden ottelun jälkeen Red Sox johti kolmella voitolla kahta vastaan, ja oli näin vain yhden voiton päässä mestaruudesta. Kuudennessa ottelussa joukkueet kohtasivat tasaisesti, ja peli eteni lisävuoropareille. Kymmenennellä hyökkäysvuorolla Red Sox löi kaksi juoksua, minkä jälkeen joukkueen manageri antoi Bucknerin jatkaa ensimmäisen pesän kopparina sen sijaan että olisi vaihtanut tämän kuten aikaisemmissa peleissä. Erän aikana Mets tasoitti pelin, ja lopulta Mookie Wilson löi pallon maata pitkin kohti Bucknerin vartioimaa ensimmäistä pesää. Buckner ei kuitenkaan saanut helppoa palloa kiinni, ja hänen virheensä salli Ray Knightin juosta ratkaisevan juoksun. Seuraavassa ottelussa Mets voitti tuloksellä 8–5, ja samalla lunasti World Seriesin voiton toista kertaa historiassa. Huolimatta muista Red Soxin pelaajien virheistä otteluiden aikana, Bucknerin virhettä pidettiin esimerkkinä Bambinon kirouksesta, jota pidettiin syynä Red Soxin voitottomaan kauteen vuosina 1918–2004. Turhautuneet fanit alkoivat syyttää Buckneria tappiosta, ja Buckner alkoi saada tappouhkauksia sekä hänelle buuattiin kotiotteluissa. Kohun myötä myös Leonard P. Zakim Bunker Hill Memorial Bridgelle annettiin lempinimeksi "Bill Bucknerin silta", sillä autot kulkevat auton Y-muotoisten "jalkojen" läpi.
Ura Major Leaguessa > California Angels (1987–1988), Kansas City Royals (1988–1989)

Buckner vapautettiin Red Soxista kesken vuoden 1987 kautta, vaikka hän oli lyönyt hyvin, saanut kaksi kunnaria sekä avustanut 42 juoksua. Buckner liittyi loppukaudeksi California Angelsiin, mutta jäi joukkueesta seuraavan vuoden toukokuussa. Hän liittyi seuraavaksi Kansas City Royalsiin, missä pelasi myös vuoden 1989 kauden.
Ura Major Leaguessa > Paluu Boston Red Soxeihin (1990)

Vuonna 1990 Buckner palasi Red Soxiin ja pelasi ensimmäisen ottelunsa 9. huhtikuuta keräten yleisön suosionosoitukset. Hän ei kuitenkaan pysynyt joukkueessa kauan vaan jäi eläkkeelle jo 22 ottelun jälkeen.
Carrie White

| Carrie White |
| --- | --- |
 Sissy Spacekin esittämä Carrie White elokuvassa Carrie vuodelta 1976.
Luoja(t):  Stephen King
Näyttelijä(t):  Sissy Spacek (Carrie, 1976) Linzi Hateley (Carrie-musikaali, 1988) Angela Bettis ja Jodelle Ferland (Carrie, 2002) Molly Ranson (Carrie-musikaali, 2012) Chloë Grace Moretz ja Skyler Wexler (Carrie, 2013) 
Ensi- esiintyminen:  Carrie (1974)
Henkilötiedot
Koko nimi:  Carietta N. White
Status:  kuollut (elossa ainoastaan vuoden 2002 elokuvassa)
Ammatti:  opiskelija
Sukupuoli:  nainen
Ikä:  16-vuotias
Suhteet
Vanhemmat:  Ralph White (isä) Margaret White o.s. Brigham (äiti)
Sisarukset:  Rachel Lang (siskopuoli)
Muut sukulaiset:  John Brigham (isoisä) Judith Brigham o.s. Cochran (isoäiti) Sadie Cochran (iso-isoäiti)
Infobox OKNimi-testi OK: 
Carietta "Carrie" White on kauhukirjailija Stephen Kingin luoma kuvitteellinen hahmo. Hahmo esiintyi ensimmäistä kertaa vuonna 1974 ilmestyneessä Kingin esikoisromaanissa Carrie. Suuremmalle yleisölle hahmo tuli paremmin tutuksi vuonna 1976 ilmestyneessä, Brian DePalman ohjaamassa samannimisessä elokuvassa, jossa Carrie Whitea esitti Sissy Spacek. Muita Carrien esittäjiä ovat olleet myös Angela Bettis vuoden 2002 televisiofilmatisoinnissa ja Chloë Grace Moretz vuonna 2013 ilmestyneessä uusintaversiossa. Carrieta ovat myös näytelleet Linzi Hateley ja Molly Ranson, ensimmäinen vuoden 1988 ja jälkimmäinen vuoden 2012 Broadway-musikaaleissa. Heistä Hateley tuli palkituksi vuonna 1988 Theatre World Award -palkinnolla ollessa ehdolla debyyttiroolistaan musikaalissa.
Sekä romaanissa että myös jokaisessa sovituksessa Carrie White on Mainen Chamberlainissa asuva nuori ujo lukiolaistyttö, joka joutuu koulussa päivittäin koulukiusaamisen ja hyljeksinnän kohteeksi, samalla kun kotonaan Carrie joutuu kärsimään mieleltään epävakaan fundamentalistisuskovaisen äitinsä kaltoinkohtelua. Kuusitoistavuotiaana hän saa ensimmäistä kertaa kuukautiset ja samalla tulee huomanneeksi omaavansa telekineettisiä voimia. Kun hän joutuu kiusaajien nöyryyttämäksi koulun päättäjäistanssiaisissa saamalla päälleen ämpärillisen sianverta, tulee hän raivon vallassa vapauttaaneeksi sisällä uinuneen voimansa ja hän aiheuttaa sanoinkuvaamattoman verilöylyn, jonka Chamberlainin kaupunki on muistava ikuisesti.
Muussa mediassa

Yhdysvaltalaisen teinidraamasarjan Riverdalen toisen tuotantokauden 18. jakso "Chapter Thirty-One: A Night to Remember" käsittelee aiheena Carrien vuoden 1988 broadway-musikaalia, sarjan hahmojen Cheryl Blossomin (Madelaine Petsch) ja Midge Klumpin (Emilija Baranac) yrittäessä esittää omaa tulkintaansa musikaalin Carrie Whitesta.
Yhdysvaltalainen metalcore-yhtyeen Ice Nine Killsin "Hell in the Hallways" -kappaleen musiikkivideo perustuu Carrien tarinaan Isabel McGinityn esittäessä videolla Carrie Whitea.
Can’t Happen Here

| ”Can’t Happen Here” Rainbow |
| --- | --- | --- |

Singlen tiedot
 Albumilta: Difficult to Cure
 Julkaistu: kesäkuu 1981 
 Formaatti: 7"-single
 Tuottaja(t): Roger Glover 
 Tyylilaji: hard rock
 Levy-yhtiö: Polydor Records
Listasijoitukset
 Britannia: 20. (20. kesäkuuta 1981)   Irlanti: 27. (12. heinäkuuta 1981)
Rainbow'n muut singlet
| ”I Surrender” 1981 | ”Can’t Happen Here” 1981 | ”Stone Cold” 1982 |
Can’t Happen Here on Rainbow-yhtyeen kappale ja single vuoden 1981 albumilta Difficult to Cure. Se pääsi Britanniassa sijalle 20, mutta ei yltänyt listoille Yhdysvalloissa.
Kappaleen tekijöiksi on merkitty yhtyeen jäsenet Ritchie Blackmore ja Roger Glover, vaikka sen riffi oli suora kopio Little Richardin kappaleesta ”The Girl Can’t Help It”. Singlen B-puolella oli ”Jealous Lover”, yksi aikansa suosituimmista Rainbow-kappaleista, josta tuli Yhdysvalloissa isompi hitti kuin itse A-puolesta (sija 13 Mainstream Rock -listalla).
Kappaleet singlellä

A-puoli
Can't Happen Here
B-puoli
Jealous Lover
Kokoonpano

Ritchie Blackmore – kitara
Joe Lynn Turner – laulu
Don Airey – kosketinsoittimet
Roger Glover – bassokitara
Bobby Rondinelli – rummut
Charlie Eastwood

| Charlie Eastwood |
| --- | --- |

Henkilötiedot
Syntynyt: 11. elokuuta 1995 (ikä 29) Belfast, Pohjois-Irlanti
Kansalaisuus:   irlantilainen
Moottoriurheilija
Le Mans Series
Esikoiskausi:  2021
Nykyinen talli:  Racing Team Turkey
Charlie Eastwood (s. 11. elokuuta 1995 Belfast, Pohjois-Irlanti) on irlantilainen autourheilija. Vuonna 2023 Eastwood kilpailee erilaisissa kestävyysajosarjoissa.
Vuonna 2014 Eastwood siirtyi kartingista rata-autoiluun kilpailtuaan BRDC Formula 4 -sarjassa. Hän ajoi kahdesti palkintokorokkeelle ja oli sarjassa lopulta kymmenes. Seuraavana vuonna hän ajoi kahdessa Formula Renault 2.0 -sarjassa ilman menestystä. Vuonna 2016 Eastwood kilpaili Britannian Porsche Carrera Cupissa ja oli sarjassa kolmas. Seuraavalla kaudella hän oli sarjan toinen. Vuodesta 2018 alkaen Eastwood on ajanut erilaisissa kestävyysajokilpailuissa ja -sarjoissa. Vuonna 2019 hän oli mukana voittamassa 991-luokan Dubain 24 tunnin ajoa. Samana vuonna hän oli voittamassa GT World Challenge Europe Endurance Cup -sarjan Pro-Am luokan mestaruutta.
Le Mansin 24 tunnin ajoihin Eastwood on osallistunut neljä kertaa LM GTE Am -luokassa. Vuonna 2020 Eastwood voitti luokkansa yhdessä Jonathan Adamin ja Salih Yolucin kanssa. He edustivat TF Sport tallia ja ajoivat Aston Martin Vantage AMR:llä.
Vuonna 2023 Eastwood osallistui Formula E -sarjan tulokastesteihin McLarenin kanssa.
Carrie Snodgress

| Carrie Snodgress |
| --- | --- |
 Carrie Snodgress vuonna 1970.
Henkilötiedot
Koko nimi:  Caroline ”Carrie” Snodgress
Syntynyt: 27. lokakuuta 1946 Barrington, Illinois
Kuollut: 1. huhtikuuta 2004 (58 vuotta) Los Angeles
Kansalaisuus:  Yhdysvallat
Ammatti:  näyttelijä
Aiheesta muualla
IMDb 
Elonet
Caroline ”Carrie” Snodgress (27. lokakuuta 1946 Barrington, Illinois – 1. huhtikuuta 2004 Los Angeles) oli yhdysvaltalainen näyttelijä. Hänet muistetaan muiden muassa elokuvista Hupsun kotirouvan päiväkirja (1970), Kalpea ratsastaja (1985) ja Sininen taivas (1994).
Roolistaan Hupsun kotirouvan päiväkirjassa Snodgress sai kaksi Golden Globea. Lisäksi hän oli ehdolla Oscar-palkinnon ja Baftan saajaksi.
Snodgress oli alun alkaen kotoisin Illinoisin osavaltiosta, jonka alueella hän myös opiskeli. Hänellä oli suhteet Neil Youngin ja Jack Nitzschen kanssa. Youngin kanssa Snodgressillä oli Zeke-niminen poika. Nitzsche murtautui Snodgressin kotiin vuonna 1979 ja pahoinpiteli hänet, Nitzsche sai tästä teostaan sakot ja kolmen vuoden ehdollisen tuomion. Snodgress avioitui taidemaalari Robert Jones vuonna 1981, parin avioliitto päättyi eroon muutaman vuoden kuluttua.
Snodgress kuoli 58-vuotiaana Los Angelesissa kärsittyään sydän- ja maksavaivoista.
Aiheesta muualla

Carrie Snodgress Internet Movie Databasessa. (englanniksi)
Carrie Snodgress Biography (1946-) Film Reference. Viitattu 21.8.2023. (englanniksi)
Business Center Pohjois-Savo

Business Center Pohjois-Savo on itäsuomalainen yritysneuvonta-alan yritys. Se keskittyy yrittäjyyden ja liikeideoiden kehittämiseen Itä-Suomessa. Perustavoitteena on tukea alueen elinvoimaisuutta ja kilpailukykyä. Se on luonteeltaan palveluverkosto, joka edustaa paikallista osaamista useasta Pohjois-Savon oppilaitoksesta ja kaupungista. Business Center Pohjois-Savolla on tilat Kuopion Savilahdessa.
Historia

Business Center aloitti toimintansa 1. syyskuuta 2018. Alkuperäinen toiminta rahoitettiin hankerahoituksella, joka päättyi 31. elokuuta 2021. Hankkeen kokonaisbudjetti oli 2,2 miljoonaa euroa, ja rahoituksen lähteinä toimivat Etelä-Savon elinkeino-, liikenne- ja ympäristökeskus Euroopan sosiaalirahaston (ESR) kautta ja Pohjois-Savon liitto Euroopan aluekehitysrahaston (EAKR) kautta. Hanke arvioitiin onnistuneeksi ja sen palvelut muutettiin jatkuviksi toiminnoiksi.
Osallistuvat organisaatiot

Verkostoon kuuluvat organisaatiot tarjoavat asiantuntijapalveluita liittyen yrittäjyyden ja liiketoiminnan kehittämiseen:
Savonia-ammattikorkeakoulu
Itä-Suomen yliopisto
Savon ammattiopisto
Iisalmen kaupunki
Kuopion kaupunki
Navitas Kehitys Oy
Business Centeristä muualla

Savon Sanomat on kertonut liiketoimintakeskuksen yhteistyöstä yrittäjyyskasvatuksessa kuopiolaisen alakoulun (Puijonsarven koulu) kanssa (2020).
Yleisradio ja Warkauden Lehti on uutisoivat toiminnan jatkumisesta vuonna 2021 EU-rahoituksen päätyttyä.
Christoph Amberger

Christoph Amberger ennen vuotta 1675.
Christopher Amberger (n. 1500–1562) oli saksalainen taidemaalari. Ambergerin alttaritaulut ja freskot, joita hän maalasi vuodesta 1530 työskennellessään Augsburgissa, kuvastavat vaikutteita italialaisesta manierismista. Amberger oli myös suosittu muotokuvamaalari. Muotokuvia hän teki lähinnä ruhtinaista ja ylimyksistä, ja näistä tunnetuin on Kaarle V:n muotokuva vuodelta 1532. Amberger sai vaikutteita Hans Burgkmairilta, joka mahdollisesti oli hänen opettajansa, ja tutki sitten Venetsian suuria väritaiteilijoita.
Ambergerin tuotanto on tyyliltään Hans Holbeinia. Berliinin taidemuseossa on kaksi hienoa esimerkkiä hänen työstään, Kaarle V:n ja saksalaisen kartografin Sebastian Münsterin muotokuvat, numerot  556 ja 583, Frankfurtissa on numero 84 ja lisäksi muita on Ambergissa. Augsburgin tuomiokirkon itäpäädyn kappelissa on kaunis alttarimaalaus. Hänen tekemäksi on aiemmin pitkään mainittu Henrik VIII:n muotokuva Augsburgin taidemuseossa, mutta maalaus  on sittemmin siirretty Barthel Behamin nimiin, eikä se tiettävästi esitä Englannin kuningasta.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Christoph Amberger Wikimedia Commonsissa
Bushwick Bill

| Bushwick Bill |
| --- | --- |
 Bushwick Bill vuonna 2005.
Henkilötiedot
Syntynyt: 8. joulukuuta 1966 Kingston, Jamaika
Kuollut: 9. kesäkuuta 2019 (52 vuotta) Houston, Texas, Yhdysvallat
Ammatti:  rap-artisti
Muusikko
Taiteilijanimi:  Bushwick Bill 
Laulukielet:  englanti
Aktiivisena:  1988–2019
Tyylilajit:  gangsta rap
Yhtyeet:  Geto Boys
Levy-yhtiöt:  Rap-a-Lot Records
  [ Muokkaa Wikidatassa ] [ ohje ]  
Richard Shaw (8. joulukuuta 1966 Kingston, Jamaika – 9. kesäkuuta 2019), tunnetaan paremmin taiteilijanimillään Bushwick Bill ja Dr. Wolfgang Von Bushwickin the Barbarian Mother-Funky Stay High Dollar Billstirs oli yhdysvaltalaisen rap-yhtye Geto Boysin jäsen.
Elämä

Buswick Bill syntyi Jamaikalla 1. joulukuuta 1966. Hänen isänsä oli töissä kauppalaivastossa ja äitinsä oli palvelustyttö. Houston Chroniclen mukaan Billillä jäi kesken lukio. Bushwick Bill oli lyhytkasvuinen, vain 112 senttimetriä pitkä. Taiteilijanimen Bushwick Bill tulee Bushwick-nimisestä asuinalueesta New Yorkin Brooklynissä, missä hän asui nuoruudessaan.
Billin elämän käännekohta tapahtui toukokuussa 1991. Humalassa ja masentuneena Bill pyysi tyttöystäväänsä ampumaan häntä, mutta sai kieltävän vastauksen. Hän uhkasi satuttaa heidän lastaan ja välikohtauksen aikana ase laukesi vahingossa ja Bill sai luodin silmäänsä. Hän selvisi hengissä, mutta menetti silmänsä.
Vuonna 1995 hän vaihtoi virallisen nimensä Wolfgang Von Bushwickin the Barbarian Mother-Funky Stay High Dollar Billstirsiksi. Vuonna 1998 ilmestyneen albumin No Surrender…No Retreat hän omisti tyttöystävänsä Gil Epstein muistolle, joka ammuttiin Houstonissa 1996.
MySpace-sivustolla Bushwick Bill ilmoitti, että hän on tullut uskoon uudestaan ja vuonna 2009 hän julkaisi albumin My Testimony of Redemption, joka luokitellaan kristilliseksi rap-musiikiksi.
Diskografia > Sooloalbumit

Little Big Man (1992)
Phantom of the Rapra (1995)
No Surrender…No Retreat (1998)
Universal Small Souljah (2001)
Gutta Mixx (2005)
My Testimony of Redemption (2010)
Diskografia > Yhteisalbumit

Grip It! On That Other Level (1989) – Geto Boys
The Geto Boys (1990) – Geto Boys
We Can't Be Stopped (1991) – Geto Boys
Till Death Do Us Part (1993) – Geto Boys
The Resurrection (1996) – Geto Boys
Greatest Hits (kokoelma, 2002) – Geto Boys
The Foundation (2005) – Geto Boys
Casino de Paris

Casino de Paris.
Casino de Paris on musiikkiteatteri Ranskassa Pariisissa. Se sijaitsee 9. arrondissementissa osoitteessa 16 rue de Clichy. Sen juuret juontavat 1700-luvulle. Nimestään huoimatta se ei ole pelikasino.
Ensimmäinen rakennus samalla paikalla oli Duc de Richelieun rakennuttama noin vuonna 1730, mutta vallankumouksen jälkeen paikka sai uudeksi nimeksi Jardin de Tivoli ja siellä esitettiin ilotulituksia. Vuonna 1880 siitä tuli Palace Theatre, jossa esitettiin erilaisia näytöksiä, kuten painia.
Nykyajan tyyppinen Casino de Paris alkoi muotoutua ensimmäisen maailmansodan puhjetessa, jolloin siitä tuli elokuvateatteri ja musiikkiteatteri. Sodan pommitusten vuoksi esiintymiset keskeytyivät, ja kun ne aloitettiin uudestaan, alkoi paikka saada muodon, joka sillä oli lähes koko 1900-luvun.
Casino de Paris’ssa ovat vuosikymmenten kuluessa esiintyneet esimerkiksi Mistinguett, Maurice Chevalier, Josephine Baker, Micheline Bernardini, Tino Rossi, Line Renaud, Carla Bruni, Violetta Villas ja Zizi Jeanmaire. Esityksiä ovat käsikirjoittaneet muun muassa Serge Gainsbourg and Jean Ferrat, pukuja on suunnitellut 1970-luvulla Yves Saint Laurent, julistetaiteilijoita ovat olleet Erté ja Jules Chéret.
Aiheesta muualla

Official Site
Evene.fr
New York Times (vanha artikkeli)
Chris Huhne

Chris Huhne.
Christopher ”Chris” Murray Paul-Huhne (/ˈhjuːn/, s. 2. heinäkuuta 1954 Lontoo, Englanti) on brittiläinen poliitikko. Hän on toiminut parlamentin alahuoneen jäsenenä vuodesta 2005. Vuosina 1999–2005 Huhne oli Euroopan parlamentin jäsen. Toukokuussa 2010 hänet nimitettiin energia- ja ilmastonmuutosministeriksi David Cameronin johtamaan koalitiohallitukseen.
Huhne on yksi viidestä liberaalidemokraattisesta ministeristä Cameronin hallituksessa. Hän on kahdesti ollut ehdolla liberaalidemokraattien puheenjohtajaksi. Ennen poliittista uraansa Huhne työskenteli taloustoimittajana The Guardian, The Independent ja The Economist -lehdissä. Huhne erosi vuonna 2011 vaimostaan 25 avioliittovuoden jälkeen.  Heillä on viisi lasta.
Aiheesta muualla

Chris Huhnen virallinen sivusto (englanniksi)
Brooke Greenberg

| Brooke Greenberg> Henkilötiedot |
| --- | --- |
Syntynyt: 8. tammikuuta 1993 Baltimore, Maryland, Yhdysvallat
Kuollut: 24. lokakuuta 2013 (20 vuotta) Baltimore, Maryland, Yhdysvallat
Kansalaisuus:  yhdysvaltalainen
Brooke Greenberg (8. tammikuuta 1993 – 24. lokakuuta 2013) oli yhdysvaltalainen nainen, joka jäi ikävuosistaan huolimatta fyysisesti ja psyykkisesti vauvaikäiseksi. Hän oli 76 cm:n pituinen ja painoi noin 7,3 kg. Hänen älyllinen ikänsä vastasi yhdeksänkuukautista vauvaa. Brooken lääkärit antoivat hänen tilalleen nimen syndrooma X. Hän kuoli bronkomalasiaan samassa sairaalassa, jossa syntyi. Bronkomalasiaa esiintyy yleensä lapsilla; siinä hengitys vaikeutuu keuhkoputkien kokoonpuristumisen takia.
Syntymä ja ensi vuodet

Brooke syntyi 8. tammikuuta 1993 kuukautta ennen laskettua aikaa keisarileikkauksella, hänen syntymäpainonsa oli 1,8 kg. Hänen lonkkansa olivat pois paikoiltaan, mutta tila korjattiin leikkauksella. Muuten hän oli kuin kuka tahansa vauva.
Ensimmäisinä kuutena vuotenaan Brooke Greenberg kävi läpi useita selittämättömiä lääketieteellisiä hätätilanteita. Hänellä oli seitsemän puhjennuta mahahaavaa. Hänellä oli epileptinen kohtaus. Tätä seurasi jotain, mikä myöhemmin diagnosoitiin aivoverenkiertohäiriöksi; viikkoja myöhemmin mitään vahinkoa ei havaittu tapahtuneen. Viisivuotiaana Brooken aivoissa oleva massa aiheutti hänelle sen, että hän nukkui 14 päivää. Massa diagnosoitiin aivokasvaimeksi. Kuitenkin myöhemmin, kun Brooke heräsi, lääkärit eivät enää havainneet kasvainta. Brooken henkilökohtainen lastenlääkäri tri Lawrence Pakula toi ilmi, että hänen yllättävät sairautensa olivat mysteeri.
Brookea piti ruokkia pysyvällä mahaletkulla. Ruokkiminen kesti kymmenen tuntia päivässä.
Syndrooma X

Kuluneiden vuosien aikana Brooke Greenbergin vanhemmat tapasivat monia spesialisteja etsiessään selitystä tyttärensä outoon tilaan. Mitään tunnettua geneettistä syndroomaa tai kromosomihäiriötä ei löydetty. Kun NBC Dateline teki vuonna 2001 dokumentin silloin 8-vuotiaasta Brookesta, hän oli yhä kuusikuukautisen vauvan kokoinen painaen 5,9 kg ja ollen 69 cm pitkä. Hänen tilaansa ei löydetty selitystä. Brooke Greenbergin äiti Melanie sanoi: "He [spesialistit] sanoivat, että kyllä hän saavuttaa muut. Sitten kävimme ravitsemusterapeutin luona, endokrinologin luona. Olemme kokeilleet kasvuhormonia...". Kasvuhormonihoidolla ei ollut mitään vaikutusta. Brooken isä Howard sanoi: "Tarkoitan ettei hän saanut grammaakaan lisää painoa tai kasvanut senttiäkään... Silloin tiesin että meillä on ongelma." Kasvuhormonihoidon epäonnistuttua lääkärit nimesivät tilan syndrooma X:ksi, koska eivät voineet sitä diagnosoida muuten.
Greenbergit vierailivat monia kertoja läheisessä Johns Hopkinsin sairaalassa ja veivät Brooken jopa New Yorkiin Mount Sinain sairaalaan etsiessään tietoja lapsensa tilaan. Kun geneetikot sekvensoivat Greenbergien DNAn, he eivät löytäneet mitään virheitä niissä geeneissä, jotka on yhdistetty progeriaan tai Wernerin oireyhtymään.
Lääketieteelliset tutkimukset

Vuonna 2006 hormonaalisen fysiologian tohtori Richard Walker Etelä-Floridan lääketieteellisestä yliopistosta sanoi, että Brooken keho ei kehity yhtenäisenä yksikkönä, vaan itsenäisinä osina, jotka eivät ole synkronissa toisiinsa nähden. Hänellä ei diagnosoitu mitään tunnettua geneettistä virhettä tai kromosomien muutosta, joka olisi voinut selittää syyn tilaan. Brooken telomeerit näyttivät lyhenevän normaalia nopeutta.
Walker sanoi vuonna 2009: "Brooken aivoissa on tapahtunut vain minimaalisia muutoksia ... Jotkin hänen kehonsa osat eivät näytä olevan yhteydessä toisiinsa, kun niiden pitäisi olla samassa vaiheessa". Walker huomautti, että esimerkiksi Brooken aivot eivät olleet sen kehittyneemmät kuin vastasyntyneellä. Hän arvioi tytön psyykkisen iän olevan noin 9 kk – 1 v.
Brooke osasi elehtiä ja tunnistää ääniä, muttei osannut puhua. Hänen luunsa olivat kuin 10-vuotiaan, mutta hänellä oli noin 8-vuotiaan maitohampaat.
Walker sanoi: "Luullaksemme Brooken tilan tarjoaa ainutlaatuisen tilanteen ymmärtää vanhenemisen prosessia." "Hänen kehonsa osat kehittyvät eri tahtia, ei kuten yhtenä yksikkönä, vaan erillisinä," Walker selittää.
Tohtori Walker uskoo tilanteen syntyneen keskeisten kontrolloivien geenien viasta. Hän on tunnistanut kaksi muuta ihmistä, joilla on samanlainen kehityshäiriö: Gabrielle Williams Montanasta (syntynyt 2004) ja Nicky Freeman Australiasta (syntynyt 1970), joka on nelikymppinen mies, joka näyttää pojalta.
Joidenkin tutkijoiden – kuten Aubrey de Greyn (biogerontologi, Cambridgen yliopisto) – mukaan ikääntyminen ja kehitys eivät liity toisiinsa.