stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Vuoden museo -palkinto
Palkintolautakunnan jäsenet > Puheenjohtajat

Anne Sjöström, Naantalin museon museonjohtaja (2014–2016)
Maija Ekosaari, ICOM:n edustaja (2017–2019)
Anne Laiti, ICOM:n edustaja (2021–2022)
Marjo Meriluoto, ICOM:n edustaja, Vapriikin näyttelypäällikkö (2023–)
Palkintolautakunnan jäsenet > Muut jäsenet

Merja Heiskanen, Kuopion kulttuurihistoriallisen museon museonjohtaja (2014–2016)
Kimmo Levä, Suomen museoliiton pääsihteeri (2014–2016)
Liisa Lindgren, Helsingin yliopiston dosentti (2014–2016)
Päivi Salonen, opetus- ja kulttuuriministeriön kulttuuriasiainneuvos (2014–2016)
Kaisa Viljanen, Helsingin Sanomien toimittaja (2014–2016)
Ditte Winqvist, Kuntaliiton erityisasiantuntija (2014–2016)
Selma Green, Vaasan kaupungin museotoimenjohtaja (2017)
Pirjo Hamari, Museoviraston kehittämisjohtaja (2017, 2019)
Teemu Keskisarja, historioitsija, Helsingin yliopiston dosentti (2017)
Tuuli Rajavuori, Suomen museoliiton viestintäpäällikkö (2017, 2021)
Johanna Selkee, Kuntaliiton erityisasiantuntija (2017–2019)
Pauli Sivonen, Serlachius-museoiden johtaja (2017–2019)
Nelli Korpi, Suomen museoliiton viestintäpäällikkö (2018–2019)
Risto Kupari, Rauman kaupungin kulttuurijohtaja (2018–2019)
Teemu Laaksonen, Ylen toimittaja (2018–2019)
Samu Forsblom, Oulun kaupungin kulttuurijohtaja (2021–2022)
Toivo Haimi, Ylen toimittaja (2021–2022)
Elina Makkonen, ICOM:n edustaja (2021–2022)
Mirva Mattila, opetus- ja kulttuuriministeriön kulttuuriasiainneuvos (2021–2022)
Tuulia Tuomi, Lahden museoiden johtaja (2021–2022)
Sami Louekari, museonjohtaja (2022)
Minna Sartes, Turun kaupungin järjestämisjohtaja (2023–)
Eeva Teräsvirta, opetus- ja kulttuuriministeriön kulttuuriasiainneuvos (2023–)
Pasi Huttunen, Outokummun Seudun toimittaja (2023–)
Elina Bonelius, Vaasan kaupungin museoiden museotoimenjohtaja (2023–)
Erik Tirkkonen, Kansallismuseon näyttelyamanuenssi (2023–)
Maritta Jokiniemi, Poliisimuseon tutkija (2023)
Ro60-0175

| Ro60-0175 |
| --- | --- |

Tunnisteet
IUPAC-nimi:  (2S)-1-(6-kloori-5-fluori-indol-1-yyli)propan-2-amiini
CAS-numero:  169675-09-6
PubChem CID:  6446435
SMILES:  C[C@@H](CN1C=CC2=CC(=C(C=C21)Cl)F)N
Ominaisuudet
Molekyylikaava:  C11H12ClFN2
Ro60-0175 on Hoffmann–La Rochen kehittämä isotryptamiiniryhmään kuuluva yhdiste, jolla on sovelluksia tieteellisessä tutkimuksessa. Se toimii tehokkaana ja selektiivisenä agonistina sekä 5-HT2B- että 5-HT2C-serotoniinireseptorin alatyypeille, ja sillä on hyvä selektiivisyys samankaltaiseen 5-HT2A-alatyyppiin nähden ja vähäinen tai ei ollenkaan affiniteettia muihin reseptoreihin.
Päivä, jolloin musiikki kuoli

Maahansyöksypaikalla sijaitseva muistomerkki Buddy Hollylle, Ritchie Valensille, J.P. Richardsonille (”The Big Bopper”) sekä pienkoneen lentäjälle Clear Laken lähellä, Iowassa, Yhdysvalloissa.
Päivä, jolloin musiikki kuoli (engl. The Day the Music Died) viittaa 3. helmikuuta 1959 tapahtuneeseen lentoturmaan, jossa kolme merkittävää rock and roll -muusikkoa – Buddy Holly, Ritchie Valens ja J.P. ”The Big Bopper” Richardson – sekä heidän lentäjänsä Peter Rogerson kuolivat.
Tapahtuma järkytti maailmaa ja jätti pysyvän jäljen musiikin historiaan. Buddy Holly, aikansa lahjakkaimpiin lauluntekijöihin kuulunut artisti, oli juuri aloittamassa uutta vaihetta urallaan. Ritchie Valens oli noussut esiin teini-idolina hiteillään kuten ”La Bamba”, ja The Big Bopper oli tunnettu humoristisesta tyylistään ja hitistään ”Chantilly Lace”.
Lentoturma

Ryhmä oli kiertueensa puolivälissä 24 päivän mittaisella, huonosti suunnitellulla Winter Dance Party -kiertueella Yhdysvaltain Keskilännessä. Pitkät, jopa yli 600 km:n matkat esiintymispaikkojen välillä ja jatkuvasti rikkoutuva linja-auto tekivät olosuhteista raskaita ja uuvuttavia.
Buddy Holly päätti vuokrata lentokoneen Clear Laken keikan jälkeen välttääkseen pitkän linja-automatkan seuraavaan esiintymispaikkaan. Hän palkkasi lentäjän, joka ei kuitenkaan ollut riittävästi koulutettu sääolosuhteita varten. Alun perin Hollyn ja Ritchie Valensin oli tarkoitus lentää yhdessä kiertueen kitaristin, Waylon Jenningsin, kanssa. Viime hetkellä The Big Bopper vaihtoi paikan Jenningsin kanssa.
Lento nousi ilmaan Mason Cityn lentokentältä klo 00.55. Vaikka lentoonlähtöä ei estetty, sää paheni nopeasti, ja lentäjä Peterson menetti koneen hallinnan. Lentokone syöksyi pellolle, ja kaikki neljä matkustajaa kuolivat välittömästi. Menetettyjen pääesiintyjien tilalle lisättiin muita artisteja, kuten Bobby Vee ja The Shadows, Fabian ja Frankie Avalon sekä Jimmy Clanton.
Vaikutus musiikkiin

Don McLean kuvasi tätä tragediaa termillä ”päivä, jona musiikki kuoli” kappaleessaan American Pie (1971). Kyseinen kappale, täynnä viittauksia 1950- ja 1960-lukujen musiikkiin ja kulttuuriin, nousi listaykköseksi ja teki tapahtuman tunnetuksi myös uusille sukupolville.
Lentoturma on vaikuttanut populaarikulttuuriin syvästi jo yli 50 vuoden ajan. Clear Lake Iowan Surf Ballroom, jossa menehtyneiden muusikoiden viimeinen konsertti pidettiin, on nykyään tärkeä muistopaikka, jonne fanit kokoontuvat vuosittain kunnioittamaan heidän perintöään. Muusikoiden muistoa vaalitaan myös heidän musiikkinsa kautta kuuntelemalla Buddy Hollyn, Ritchie Valensin ja The Big Bopperin kappaleita. Lisäksi tapahtumaa muistetaan sosiaalisessa mediassa tunnisteella #TheDayTheMusicDied.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Päivä, jolloin musiikki kuoli Wikimedia Commonsissa
Chilenliitäjä

| Chilenliitäjä |
| --- | --- |

Uhanalaisuusluokitus
 Vaarantunut  
  
Tieteellinen luokittelu
Kunta::  Eläinkunta Animalia
Pääjakso::  Selkäjänteiset Chordata
Luokka::  Linnut Aves
Lahko::  Ulappalinnut Procellariiformes
Heimo::  Ulappaliitäjät Procellariidae
Suku::  Tummaliitäjät Ardenna
Laji::  creatopus
Kaksiosainen nimi
 Ardenna creatopus  (Coues, 1864) 

Katso myös
   Chilenliitäjä Wikispeciesissä   Chilenliitäjä Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OKIUCN-testi OK: 
Chilenliitäjä (Ardenna creatopus) on ulappaliitäjien heimoon kuuluva ulappalintu. Se pesii vain kolmessa paikassa Chilessä: Juan Fernándezin saaristossa Robinson Crusoella (joitakin tuhansia pareja) ja Santa Claralla (2 000–3 000 paria), sekä Isla Mochalla Araucon edustalla (mahdollisesti jopa 25 000 paria). Se talvehtii Keski- ja Pohjois-Amerikan Tyynenmeren puoleisella rannikolla. Lintuja on havaittu myös Oseaniassa ja satunnaisesti Argentiinan rannikolla. Elliott Coues kuvaili lajin holotyypin San Nicolas Islandita Kaliforniasta 1864.
Chilenliitäjän pää, selkä ja siivet ovat harmahtavan ruskeat ja tummat. Kyljet ovat harmahtavan ruskeat ja valkoisissa rinnassa ja vatsassa voi olla ruskeaa kuviointia. Se liikkuu useimmiten yksin ulapalla, mutta voi liittyä sekaparviin. Chilenliitäjän ravintoa ovat erityisesti kalat, mutta myös kalmarit ja äyriäiset. Kantaa uhkaavat sotkeutuminen kalastusverkkoihin ja vieraslajit, esimerkiksi kissat.
Rytkönen

Rytkönen on alkujaan savolainen sukunimi.
Tunnettuja Rytkösiä:
Ahti Rytkönen (1899–1989), kielitieteilijä
Alpi Rytkönen (1884–1959), juristi, pankinjohtaja ja virkamies
Anni Rytkönen (1891–1937), SDP:n kansanedustaja
Antti Rytkönen (1870–1930), kirjailija
Aron Johan Rytkönen (1843–1901), pappi ja lääninrovasti
Arvo Rytkönen (1929–1980), diplomaatti ja ministeri
August Rytkönen (1886–1960), SSTP:n kansanedustaja
Aulis Rytkönen (1929–2014), jalkapalloilija ja jalkapallovalmentaja
Enok Rytkönen (1874–1960), kirjakauppias, kirjailija ja harrastevalokuvaaja
Ilmari Rytkönen (1900–1957), upseeri
Joni Rytkönen (s. 1993), pesäpalloilija
Juho Rytkönen (1917–1973), SKDL:n kansanedustaja
Julia Rytkönen (s. 2001), jalkapalloilija
Kerttu Rytkönen (1895–1991), arkkitehti
Lauri Rytkönen (s. 1983), metallimusiikin rumpali
Merja Laine, o.s. Rytkönen (s. 1955), jalkapalloilija
Mika Rytkönen (s. 1969), kenraali
Mikko Rytkönen (s. 1982), jääpalloilija
Millariikka Rytkönen (s. 1975), Tehyn puheenjohtaja
Yrjö Olavi Rytkönen (s. 1967), toimittaja, ohjelmapalveluyrittäjä ja savontaja
Pekka Rytkönen (1948–2016), muusikko
Raili Rytkönen (1941–2002), historiantutkija ja kirjailija
Sanna Rytkönen (s. 1976), jalkapalloilija
Seppo Rytkönen, suunnistaja
Sirkka Harjunmaa, o.s. Rytkönen (1926–2018), pianisti ja Sibelius-Akatemian lehtori
Soma Rytkönen (s. n. 1955), kirjailija, toimittaja ja kääntäjä
Tuomas Rytkönen, Spellgoth (s. 1982), suomalainen metallimusiikin laulaja
Veikko Ilmari Rytkönen (1924–1990), SKDL:n kansanedustaja
Veikko Johannes Rytkönen (1924–2003), SKDL:n kansanedustaja.
| --- | --- |
: Tällä täsmennyssivulla luetellaan henkilöitä, joilla on sama sukunimi.
Aktivaattori

Aktivaattori tarkoittaa seuraavia asioita:
aktivaattori (kemia), aine joka nopeuttaa kemiallisia reaktioita esimerkiksi liimauksessa
aktivaattori (oikomiskoje), akryylista valmistettu öisin käytettävä oikomiskoje
| --- | --- |
: Tämä on täsmennyssivu, joka luettelee monimerkityksisen käsitteen eri merkitykset tai useita eri henkilöitä. Artikkelisivuja, joiden nimessä tai tekstissä lukee ”Aktivaattori”, voi hakea sivunnimihaulla, laajalla sivunnimihaulla tai tekstihaulla.
Hannu Ansas

| Hannu Ansas> Henkilötiedot |
| --- | --- |
Muut nimet:  Juhani
Syntynyt: 24. marraskuuta 1945 Marttila, Suomi
Kuollut: 22. syyskuuta 2012  (67 vuotta)
Kansalaisuus:   Suomi
Ammatti:  jääkiekkovaikuttaja
Hannu Juhani Ansas (24. marraskuuta 1945 Marttila – 22. syyskuuta 2012 Turku) oli suomalainen jääkiekkovaikuttaja.
Ansas toimi TPS:n taustajoukoissa vuodesta 1975 lähtien. Hän oli ollut ensin TPS ry:n hallituksen puheenjohtajana ja jäsenenä ja yhtiöittämisen jälkeen HC TPS Turku Oy:n hallituksen puheenjohtajana. Lisäksi Ansas toimi Jääkiekon SM-liiga Oy:n hallituksen jäsenenä ja jääkiekon MM-kisojen järjestelytoimikunnassa.
Ansas oli merkittävässä asemassa Turkuhallin saamisessa Turkuun. Hän vaikutti suuresti kunnallispoliitikkona Turussa halliprojektin aloittamisessa, mitä vaikeutti osaltaan myös aivan hankkeen loppuvaiheessa Suomeen iskenyt kova lama.
Ansas aateloitiin vuonna 2005 Suomen Jääkiekkoleijonaksi numerolla 170.
Thorsten Fink

| 0 | 1 | 2 | 3 |
| --- | --- | --- | --- |

Henkilötiedot
Syntymäaika: 29. lokakuuta 1967 (ikä 57)
Syntymäpaikka: Dortmund, Nordrhein-Westfalen, Saksa
Pelipaikka: puolustava keskikenttäpelaaja
Pituus: 181 cm
Seura
Seura:  KRC Genk
Tehtävä: päävalmentaja
Seurat
| Vuodet | Seura | O | (M) |
| 1989–1994 |  SG Wattenscheid | 162 | (62) |
| 1994–1997 |  Karlsruher SC | 92 | (11) |
| 1997–2004 |  Bayern München | 150 | (4) |
| 2003–2006 |  Bayern München II | 86 | (6) |
Valmennusura
2006–2007:  Red Bull Juniors
2007–2008:  Red Bull Salzburg (apuv.)
2008–2009:  FC Ingolstadt
2009–2011:  FC Basel
2011–2013:  Hamburger SV
2015:  APOEL
2015–2018:  Austria Wien
2018–2019:  Grasshopper
2019–2020:  Vissel Kobe
2022:  Riga FC
2022:  Al Nasr
2023–2024:  Sint-Truidense
2024–:  KRC Genk
 Seurajoukkueuran tilastot kattavat vain kansalliset sarjat.
Thorsten Fink (s. 29. lokakuuta 1967) on saksalainen jalkapallovalmentaja ja entinen puolustaja. Kesästä 2024 lähtien hän on toiminut KRC Genkin päävalmentajana.
Ura pelaajana

Fink aloitti peliuransa SV Roland Martenin juniorijoukkueessa siirtyen 16-vuotiaana Borussia Dortmundin organisaatioon. Edustusjoukkuedebyyttiä puolustuksessa viihtynyt Fink ei Dortmundissa koskaan onnistunut tekemään ja 1989 hän siirtyikin SG Wattenscheidiin, jossa hän teki ammattilaisuransa debyytin 2. Bundesliigassa. Wattenscheidin kanssa Fink juhli debyyttikaudellaan toista sijaa 2. Bundesliigassa ja historiallista nousua Bundesliigaan. Kaudella 1992/93 Fink oli pääsarjatasolla joukkueensa paras maalintekijä kahdeksalla osumallaan.
Kauden 1993/94 päätteeksi Wattenscheid putosi liigasta ja Fink siirtyi Karlsruheen. Hän edusti seuraa kolme kautta, kunnes 1997 sai siirron FC Bayern Müncheniin. Bayernissa Fink pelasi kuusi kautta ja oli keväällä 2001 voittamassa joukkueen kapteenina Mestarien liigaa. Polvivaivat varjostivat Finkin uran viimeisiä vuosia ja hän joutui lopettamaan Bayernin ykkösmiehistössä vuonna 2003. Lopullisesti Fink ripusti nappulat naulaan vuonna 2006 pelattuaan kolme vuotta Bayernin II-joukkueessa.
Ura pelaajana > Meriitit pelaajana

Saksan mestaruus (4): 1999, 2000, 2001, 2003
Saksan Cup (3): 1998, 2000, 2003
Hopeaa: 1996
2. Bundesliigan hopeaa: 1990
Mestarien liiga: 2001
Intercontinental Cup: 2001
UEFA Intertoto Cup: 1996
Ura valmentajana > Meriitit valmentajana

Japanin Emperor's Cup: 2019
Japanin supercup: 2019
Sveitsin mestaruus (2): 2010, 2011
Sveitsin cup: 2010
Westliga: 2007
Regionalliga Südin hopeaa: 2008
O. E. Närhi

Otto Emil Närhi (19. syyskuuta 1886 Viitasaari  – 24. maaliskuuta 1949) oli suomalainen pappi, lähetyssaarnaaja ja kristillinen kirjailija.
Henkilöhistoria

Närhen vanhemmat olivat tilallinen Kaarlo Heikki Närhi ja Heleena Sofia Miettinen ja puoliso vuodesta 1922 Lyyli Maria Alanen. Närhi kävi Suomen Lähetysseuran lähetyskoulun ja hänet vihittiin lähetyssaarnaajaksi 1919. Hän oli aluksi vuoden ajan matkasaarnaajana ja Asikkalan kirkkoherran apulaisena kunnes hänet lähetettiin lähetyssaarnaajaksi Lounais-Afrikkaan. Närhi oli lähetyssaarnaajana Lounais-Afrikassa vuoteen 1928 saakka ja hän perusti muun muassa Okavangon ensimmäisen seurakunnan. Suomeen palattuaan Närhi suoritti pappistutkinnon ja sai Tampereen hiippakunnan tuomiokapitulilta oikeuden hoitaa papinvirkoja kotimaan seurakunnissa. Hän suoritti pastoraalitutkinnon 1931.
Närhi oli pappina Hattulassa 1930 ja samana vuonna vt. kirkkoherrana Tyrvännössä, Ruovedellä vt. kappalaisena 1930–1933 ja Hyvinkäällä vt. kappalaisena 1933. Hänestä tuli Akaan vt. kirkkoherra 1933 ja vakinainen kirkkoherra 1935. Närhi teki opintomatkoja paitsi Afrikkaan, myös Palestiinaan ja Etelä-Eurooppaan.
Pastori Närhi nousi ensimmäisenä suomalaisena Kilimanjaron huipulle vuonna 1928 yhdessä professori Reuschin kanssa.
Teoksia

Taikasauva ja risti: mustan kansan tapoja, taikoja ja uskomuksia, Suomen Lähetysseura, 1929.
Pienessä uskollinen: mamselli Hydénin elämäntyö, Suomen Lähetysseura 1929.
Afrikan kätköistä, WSOY, 1930.
Uskontoa bantujen alueella: pastoraalikirjoitus. Tampereen tuomiokapituli, 1932.
Ambolaista uskontoa, O. E. Närhi, 1945.
Aiheesta muualla

Vapaasti ladattavia O. E. Närhin e-kirjoja Projekti Lönnrotilta.
Lähetyssaarnaaja Närhi rouvineen palanut kotimaahan Afrikasta. Matkalla, joka kesti 4 kuukautta, pistäydyttiin Kilimantsharolla ja Mont Blancilla sekä poikettiin Kuolleessa meressä uimassa, Aamulehti, 09.09.1928, nro 247, s. 5, Kansalliskirjaston digitaaliset aineistot
O. E. Närhen lehtiartikkeleita:
Erämaan läpi Ambomaalle, Suomen Kuvalehti, 05.11.1927, nro 45, s. 28, Kansalliskirjaston digitaaliset aineistot
Kuvakirje Ambomaalta, Suomen Kuvalehti, 21.04.1928, nro 17, s. 30, Kansalliskirjaston digitaaliset aineistot
Kahdestoista oli suomalainen. Suomalaisen miehen retki Kilimanjaron huipulle, Suomen Kuvalehti, 29.09.1928, nro 40, s. 20, Kansalliskirjaston digitaaliset aineistot
Joulu Ambomaalla, Suomen Kuvalehti, 18.12.1928, nro 51-52, s. 38, Kansalliskirjaston digitaaliset aineistot
Suomalaisia Mont Blancilla, Suomen Kuvalehti, 26.01.1929, nro 4, s. 16, Kansalliskirjaston digitaaliset aineistot
Kun ambolapsi tulee maailman, Aamulehti, 05.05.1929, nro 121, s. 15, Kansalliskirjaston digitaaliset aineistot
Ambopojan elämästä karjanhoitajana, Suomen Kuvalehti, 11.01.1930, nro 2, s. 14, Kansalliskirjaston digitaaliset aineistot
RwandAir

| RwandAir |
| --- | --- |

 IATA: WB  –  ICAO: RWD 
Kutsukoodi:  RWANDAIR
Perustettu:  1. joulukuuta 2002
Laivaston koko:  14
Solmukohdat:  Kigalin kansainvälinen lentoasema
Kotipaikka:   Kigali, Ruanda
Yhtiön sivut:  rwandair.com
RwandAir (IATA: WB, ICAO: RWD, kutsukoodi: RWANDAIR) on Ruandan kansallinen lentoyhtiö, joka aloitti toimintansa joulukuussa 2002. Se lentää maan sisäisiin kohteisiin ja ympäri Afrikkaa sekä joihinkin kohteisiin Aasiassa ja Euroopassa. Yhtiön solmukohta on Kigalin kansainvälinen lentoasema.
Historia

RwandAir perustettiin vuonna 2002 nimellä Rwandair Express, entisen Air Rwandan tilalle, koska se oli lopettanut toimintansa Ruandan kansanmurhan aikana. Vuonna 2009 nimi vaihtui nykyiseen. 2010-luvun aikana yhtiö kasvoi ja sai lisää koneita, ostaen niitä myös suoraan valmistajilta. Syksyllä 2022 ilmoitettiin, että yhtiö haluaisi liittyä Oneworld-allianssiin Qatar Airwaysin tuella.
Laivasto

| Konetyyppi | Lukumäärä | Tilauksia | Matkustajapaikkoja | Huom>  |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| Airbus A330-200 | 2 | – | 244 |  |
| Airbus A330-300 | 1 | – | 274 |  |
| Boeing 737-700 | 1 | – | 120 |  |
| Boeing 737-800 | 5 | – | 154 |  |
| Boeing 737-800BCF | 1 | 1 | vain rahti |  |
| Bombardier CRJ900ER | 2 | – | 75 |  |
| de Havilland Canada Dash 8 | 2 | – | 67 |  |
| Yhteensä | 14 | 1 |  |  |
RwandAirin Airbus A330-200
RwandAirin Bombardier CRJ900
Käännös suomeksi
Ronny Deila

| 0 | 1 | 2 | 3 |
| --- | --- | --- | --- |

Henkilötiedot
Syntymäaika: 21. syyskuuta 1975 (ikä 49)
Syntymäpaikka: Porsgrunn, Norja
Pelipaikka: puolustaja
Pituus: 188 cm
Seura
Seura: Atlanta United
Tehtävä: päävalmentaja
Seurat
| Vuodet | Seura | O | (M) |
| 1992 | Urædd | 16 | (0) |
| 1993–2004 | Odd | 240 | (22) |
| 2005 | Viking | 23 | (0) |
| 2006–2008 | Strømsgodset | 43 | (6) |
| 2009–2010 | Sparta Bragerøen | 30 | (4) |
Valmennusura
2006–2007: Strømsgodset (apuv.)
2008–2014: Strømsgodset
2014–2016: Celtic
2016–2019: Vålerenga
2020–2022: New York City
2022–2023: Standard Liège
2023–2024: Club Brugge
2025–: Atlanta United
 Seurajoukkueuran tilastot kattavat vain kansalliset sarjat.
Ronny Deila (s. 21. syyskuuta 1975) on norjalainen jalkapallovalmentaja ja entinen hyökkääjä. Tammikuusta 2025 lähtien hän on toiminut Atlanta Unitedin päävalmentajana.
Ura pelaajana

Deila aloitti pelaaja IF Uræddin joukkueessa, mutta pelasi menestysvuotensa Odd Grenlandin joukkueessa. Hän edusti Oddia kaikkiaan 11 vuoden ajan ja oli mukana voittamassa Norjan cupin mestaruutta kaudella 2000. Deilan aikana Odd kipusi 2. divisioonasta aina Tippeligaeniin saakka. Parhaimmillaan Odd Grenland oli Deilan pelivuosina Tippeligaenissa neljäs (2003). Hän jätti Oddin ja siirtyi kaudeksi 2005 Vikingiin, josta seuraavaksi kaudeksi Strømsgodsetiin. Deila lopetti ammattilaisuransa seuran pelaajavalmentajana vuonna 2008. Hän pelasi vielä pari vuotta alasarjajoukkue Sparta/Bragerøenissä.
Ura pelaajana > Meriitit pelaajana

Norjan Cup: 2000
Hopeaa 2002
1.divisioona: 1998
Ura valmentajana > Meriitit valmentajana

MLS Cup: 2021
MLS itäisen konferenssin mestaruus: 2021
Skotlannin mestaruus (2): 2015, 2016
Skotlannin liigacup: 2015
Norjan mestaruus: 2013
Norjan cup: 2010
Norjan vuoden valmentaja: 2013
Saludo

Saludo-mainosteksti Meiran kahvipaahtimorakennuksessa.
Saludo on Meiran valmistama kahvimerkki. Saludo-kahvin pavut kasvatetaan Keski- ja Etelä-Amerikassa. Saludon paahtoaste on vaalea ja sitä myydään sekä pannu- että suodatinjauhatuksilla. Kahvi on pakattu 450 gramman pakkaukseen.
Saludon valmistus aloitettiin 250 gramman papupakkauksilla vuonna 1960. Nykyään Saludon myynti koostuu melkein kokonaan valmiiksi jauhetusta kahvista. Suomen pannujauhatuksista on 15 % Saludo-kahvia. Saludo-kahvia paahdettiin Helsingin Sörnäisissä EKA:n kahvipaahtamossa kunnes vuonna 1988 se siirtyi Sturenkadulle Meiran paahtimoon. Saludon nimi on espanjaa ja tarkoittaa tervehdystä.
Syksyllä 2018 Meira otti Saludon kohderyhmäksi nuoret miehet ja teki provosoivan, kahvihienostelua humoristisesti kritisoivan nettivideokampanjan teemalla ”Hyvä riittää”.
20. tammikuuta

20. tammikuuta on gregoriaanisen kalenterin mukaan vuoden 20. päivä. Vuodesta on jäljellä 345 päivää (karkausvuonna 346).
Nimipäivät

suomalainen kalenteri: Sebastian
suomenruotsalainen kalenteri: Sebastian, Fabian
ortodoksinen kalenteri: Jehki
pohjoissaamenkielinen kalenteri: Henná
vanhemmissa kalentereissa: Faabian, Fabianus, Reijo, Henna, Henni, Henriikka
Tapahtumia

1156 – Legendan mukaan talonpoika Lalli surmasi englantilaisen Piispa Henrikin Köyliönjärven jäällä.
1523 – Tanskan kuningas Kristian II pakotettiin luopumaan Tanskan ja Norjan kruunusta.
1885 – L. A. Thompson patentoi vuoristoradan.
1887 – Yhdysvaltain senaatti antoi Yhdysvaltain laivaston vuokrata Pearl Harborin laivastotukikohdaksi.
1892 – Springfieldissä Massachusettsissa pelattiin ensimmäinen virallinen koripallo-ottelu NMKY:ssä.
1929 – Elokuva In Old Arizona julkaistiin. Elokuva oli ensimmäinen ulkotiloissa kuvattu täyspitkä äänielokuva.
1936 – Edvard VIII:sta tuli Yhdistyneen kuningaskunnan kuningas.
1937 – Franklin D. Roosevelt vannoi virkavalan toiselle presidenttikaudelleen. Edellisten presidenttien virkaanastujaistilaisuudet oli pidetty 4. maaliskuuta, tästä lähtien 20. tammikuuta.
1937 – Suomalainen rahtilaiva S/S Savonmaa haaksirikkoutui Skagerrakissa Norjan etelärannikolla ja koko sen 26-henkinen miehistö hukkui.
1942 – Toinen maailmansota: natsit päättivät Wannseen konferenssissa Berliinissä ”lopullisesta ratkaisusta juutalaisongelmaan”.
1953 – Yhdysvaltain presidentti Dwight D. Eisenhower astui ensimmäisen kerran virkaansa.
1961 – Yhdysvaltain presidentti John F. Kennedy astui ensimmäisen kerran virkaansa.
1969 – Yhdysvaltain presidentti Richard Nixon astui ensimmäisen kerran virkaansa.
1969 – Ensimmäinen pulsari havaittiin Rapusumussa (M1).
1977 – Yhdysvaltain presidentti Jimmy Carter astui virkaansa, ja virasta eronneen Nixonin seuraajana presidentiksi vuonna 1974 tulleen Gerald Fordin virkakausi päättyi.
1981 – Yhdysvaltain presidentti Ronald Reagan astui ensimmäisen kerran virkaansa.
1986 – Yhdistynyt kuningaskunta ja Ranska ilmoittivat kanaalitunnelin rakentamissuunnitelmasta.
1989 – Yhdysvaltain presidentti George H. W. Bush astui virkaansa.
1992 – Kolmoskanava alkoi esittää Kauniita ja rohkeita.
1992 – Suomen ja Neuvostoliiton välisen YYA-sopimuksen voimassaolon katsottiin lakanneen.
1993 – Yhdysvaltain presidentti Bill Clinton astui ensimmäisen kerran virkaansa.
1996 – Jasser Arafat valittiin palestiinalaishallinnon presidentiksi.
2001 – Filippiinien presidentti Joseph Estrada syrjäytettiin korruptioskandaalin seurauksena.
2001 – Yhdysvaltain presidentti George W. Bush astui ensimmäisen kerran virkaansa.
2009 – Yhdysvaltain presidentti Barack Obama astui ensimmäisen kerran virkaansa.
2012 – Viranomaiset sulkivat suositun tiedostonjakosivuston Megauploadin.
2017 – Yhdysvaltain presidentti Donald Trump astui ensimmäisen kerran virkaansa.
2021 – Yhdysvaltain presidentti Joe Biden astui virkaansa.
2025 – Yhdysvaltain presidentti Donald Trump astui toisen kerran virkaansa.
Theodor Billroth

| Albert Christian Theodor Billroth |
| --- | --- |

Henkilötiedot
Syntynyt: 26. huhtikuuta 1829 Bergen auf Rügen, Saksa
Kuollut: 6. helmikuuta 1894 (64 vuotta) Opatija, Itävalta-Unkari
Koulutus ja ura
Oppilaat:  Emil Theodor Kocher ja Édouard de Cérenville
Tutkimusalue:  Kirurgia ja lääketiede
   
Albert Christian Theodor Billroth (26. huhtikuuta 1829 Bergen auf Rügen, Saksa – 6. helmikuuta 1894 Opatija, Itävalta-Unkari) oli saksalainen kirurgi, jonka ansioksi on luettava moni edistysaskel erityisesti sotilaskirurgian alalla. Hän teki myös uraauurtavia tutkimuksia musikaalisuuden fysiologian alalla.
Elämä

Billroth syntyi 26. huhtikuuta 1829 Bergenissä Rügenin saarella. Hänen perheensä oli ruotsalaista alkuperää. Hän opiskeli Greifswaldin, Göttingenin ja Berliinin yliopistoissa ja suoritettuaan tohtorin tutkinnon viimeksi mainitussa yliopistossa vuonna 1852 hän lähti opintomatkalle, jonka aikana hän vieraili Wienin, Prahan, Pariisin, Edinburghin ja Lontoon lääketieteellisissä tiedekunnissa. Palattuaan Berliiniin hän toimi Bernhard von Langenbeckin assistenttina vuosina 1853-1860 ja otti sitten vastaan kirurgian professuurin Zürichin yliopistossa. Vuonna 1867 hänet kutsuttiin samaan virkaan Wieniin, ja siellä hän vietti loppuelämänsä. Vuonna 1887 hän sai paikan Itävallan keisarikunnan ylähuoneessa. Hän kuoli Opatijassa Adrianmeren rannalla 6. helmikuuta 1894.
Billroth omistautui myös musiikille. Hän soitti pianoa ja viulua, ja hän oli Brahmsin läheinen ystävä ja ihailija. Monet tämän sävellyksistään esitettiin Billrothin kotonaan yksityisesti ennen niiden julkaisemista. Hänen teoksensa musiikin fysiologiasta (Wer ist musikalisch?) julkaistiin hänen kuolemansa jälkeen.