stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Pelle Lindbergh

| Pelle Lindbergh> Henkilötiedot |
| --- | --- |
Syntynyt: 24. toukokuuta 1959 Tukholma, Ruotsi
Kuollut: 11. marraskuuta 1985 (26 vuotta) Somerdale, New Jersey, Yhdysvallat
Kansalaisuus:   Ruotsi
Jääkiekkoilija
Pelipaikka:  maalivahti
Pituus:  175 cm
Paino:  77 kg
Pelinumero:  31
Pelaajaura
Pääsarjaura:  1979–1985
Seurat:  AIK IF (Elitserien) Maine Mariners (AHL) Philadelphia Flyers (NHL) Springfield Indians (AHL)
NHL-varaus:  35. varaus, 1979 Philadelphia Flyers
| Mitalit> Maa:   Ruotsi.Miesten jääkiekko. Olympialaiset  | Mitalit> Maa:   Ruotsi.Miesten jääkiekko. Olympialaiset  | Mitalit> Maa:   Ruotsi.Miesten jääkiekko. Olympialaiset  | Maa:   Ruotsi> Miesten jääkiekko. |
| --- | --- | --- | --- |
|  Pronssia | Lake Placid 1980 | jääkiekko |  |
Göran Per-Eric ”Pelle” Lindbergh (24. toukokuuta 1959 Tukholma – 11. marraskuuta 1985 Somerdale, New Jersey, Yhdysvallat) oli ruotsalainen jääkiekkomaalivahti.
Philadelphia Flyers varasi Lindberghin NHL-liigaan 1979 varaustilaisuuden toisella kierroksella numerolla 35. Hän nousi kuuluisuuteen oltuaan Ruotsin maajoukkueen maalivahtina olympiapronssia voittaneessa joukkueessa 1980 talviolympialaisissa. Olympiaturnauksen jälkeen hän siirtyi pelaamaan Pohjois-Amerikkaan Maine Mariners -joukkueeseen, joka pelasi AHL:ssä. NHL:ään Lindbergh nousi kaudella 1981–1982. Seuraavan kauden jälkeen hänet nimitettiin tulokastähdistökentälliseen. Kaudella 1984–1985 hän keräsi 40 voittoa, mikä oli maalivahdeista eniten. Hänet palkittiin kauden jälkeen parhaana maalivahtina Vezina Trophyllä sekä nimitettiin tähdistökentälliseen.
Lindbergh kuoli auto-onnettomuudessa marraskuussa 1985. Hän suistui Porsche 930 -autollaan jyrkässä kaarteessa päin kiviseinää lähes 130 kilometrin tuntinopeudella ja kuoli saamiinsa aivo- ja selkäydinvammoihin muutamaa tuntia myöhemmin sairaalassa. Ennen onnettomuutta Lindbergh oli nauttinut alkoholia ja hänen verensä alkoholipitoisuudeksi todettiin 2,4 promillea. Lindberghin kyydissä olleet kaksi matkustajaa saivat vakavia vammoja, mutta selvisivät hengissä. Lindbergh on haudattu Skogskyrkogårdenin hautausmaalle Tukholmaan.
Lindberghin kuolemaa edeltäneenä päivänä Philadelphia Flyers oli pelannut kotijäällään voitokkaan ottelun Boston Bruinsia vastaan maalein 5–3. Voitto oli ollut Philadelphia Flyersille kymmenes peräkkäinen. Philadelphia Flyers ei ole virallisesti jäädyttänyt Lindberghin pelinumeroa, mutta yksikään pelaaja ei ole käyttänyt Lindberghin numeroa hänen kuolemansa jälkeen.
Aiheesta muualla

Pelle Lindbergh The Internet Hockey Databasessa (englanniksi)
Tietoa Lindberghistä hockeydraftcentral.comissa
| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
| Edeltäjä: Thomas Gradin | Viking Awardin voittaja 1983 | Seuraaja: Patrik Sundström |
| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
| Edeltäjä: Tom Barrasso | Vezina Trophyn voittaja 1985 | Seuraaja: John Vanbiesbrouck |
Pangea Software

| Pangea Software Inc>  |
| --- | --- |
Perustettu:  1987
Perustaja:  Brian Greenstone
Toimiala:  videopeliteollisuus
Tuotteet:  videopelit
Kotisivu:  http://www.pangeasoft.net/
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Pangea Software (tai "Pangeasoft" ) on vuonna 1987 perustettu tietokonepelejä valmistava yritys, jonka toimipaikka on Austinissa, Texasissa. Se valmistaa pelejä ainoastaan Applen käyttöjärjestelmille (Mac OS 9, Mac OS X ja iOS). Sen pelit ovat koko perheen pelejä eli niissä ei juurikaan ole väkivaltaa. Apple on myös myynyt joitakin pelejä käyttöjärjestelmiensä mukana.
Tähän mennessä julkaistut pelit

Xenocide (1987)
Firefall Arcade (1993)
Power Pete/Mighty Mike (1995)
Gerbils (1996)
Weekend Warrior (1996)
Nanosaur (1998)
Bugdom (1999)
Cro-Mag Rally (2000)
Otto Matic (2001)
Bugdom 2 (2002)
Enigmo (2003)
Billy Frontier (2003)
Nanosaur II: Hatchling (2004)
Enigmo 2 (2006)
Pangea Arcade (2006)
Aiheesta muualla

Profiili MobyGamesissä (englanniksi)
Pekka Virkki

Pekka Virkki (s. 1993) on suomalainen ulko- ja turvallisuuspolitiikkaan erikoistunut toimittaja sekä tietokirjailija. Hän on kirjoittanut muun muassa Ilta-Sanomiin, Iltalehteen, Suomen Sotilaaseen ja Verkkouutisiin. Vuonna 2023 Docendo julkaisi Virkin tietokirjan Jälkisuomettumisen ruumiinavaus, joka käsittelee suomalaisen politiikan Venäjä-myötäilyä 1990- ja 2000-luvuilla.
Virkki on valmistunut valtiotieteiden maisteriksi Tarton yliopistosta kansainvälisen politiikan ja aluetutkimuksen aloilta vuonna 2021. Lisäksi hän on valtiotieteiden maisteri Helsingin yliopistosta vuodelta 2023 Euroopan ja Pohjoismaiden tutkimuksen aloilta.
Teokset

Jälkisuomettumisen ruumiinavaus.  Docendo, 2023.  ISBN 978-952-382-551-2.
Aiheesta muualla

Pekka Virkki Ylen aamun haastattelussa 2.3.2023: Miltä näyttää suomettuneisuuden perintö?
Pernilla Burholm

| Mitalit> Maa:  Ruotsi.Naisten jääkiekko.EM-kilpailut  | Mitalit> Maa:  Ruotsi.Naisten jääkiekko.EM-kilpailut  | Mitalit> Maa:  Ruotsi.Naisten jääkiekko.EM-kilpailut  | Maa:  Ruotsi> Naisten jääkiekko. |
| --- | --- | --- | --- |
|  Kultaa | Venäjä 1996 | jääkiekko |  |
|  Hopeaa | Tšekkoslovakia 1991 | jääkiekko |  |
|  Hopeaa | Tanska 1993 | jääkiekko |  |
|  Hopeaa | Latvia 1995 | jääkiekko |  |
Maria Pernilla Burholm (s. 16. helmikuuta 1974 Härnösand, Ruotsi) on ruotsalainen urallaan puolustajana pelannut jääkiekkoilija. Hän pelasi Ruotsin naisten jääkiekkomaajoukkueessa olympialaisten naisten jääkiekkoturnauksessa 2006 Torinossa. MM-kilpailuissa hän edusti maajoukkuettaan Suomessa 1992, Yhdysvalloissa 1994 Kanadassa 1997, Suomessa 1999 ja oli joukkueen varakapteeni, Kanadassa 2000 sekä Yhdysvalloissa 2001 ollen joukkueen varakapteeni. EM-kilpailuissa Burholm edusti Ruotsia Tšekkoslovakiassa 1991, Tanskassa 1993, Latviassa 1995 sekä Venäjällä 1996. Seuratasolla hän edusti urallaan MB Hockeyta Ruotsin naisten korkeimmalla jääkiekkosarjatasolla sekä Findlayn yliopistoa.
Pataruoka

Naudanlihapata
Pataruoka on padassa kypsennettyä ruokaa. Pataruuat vaativat usein pitkää valmistusaikaa.
Pataruoassa raaka-aineet ovat melko suurina palasina, joten sitä syödään veitsellä ja haarukalla eikä pelkällä lusikalla kuten keittoa. Useimmat raaka-ainepalaset ovat kuitenkin erotettavissa toisistaan: laatikkoruoka (esimerkiksi silakkalaatikko tai makaronilaatikko) on tasa-aineisempaa. Palasten välissä on nestettä mutta vähemmän kuin keitossa. Muhennoksesta pata eroaa suuremmalla raekoollaan. Pataruokaa haudutetaan hitaasti pitkän ajan kuluessa.
Pataruokiin hyvästi sopivaa lihaa ovat lapa, etuselkä, rinta ja kasslerliha. Kalaa käytettäessä pataruokiin sitä ei kannata kypsentää puolta tuntia pidempään. Kun pataruokaan yhdistetään kasviksia ja kalaa tai äyriäisiä, kasvikset tulee laittaa kiehumaan aikaisemmin. Kasvispataan sopivat hyvin pavut, linssit, soija ja nyhtökaura. Kasviksia ja lihaa sisältäviin pataruokiin on hyvä laittaa paljon juureksia. Maailmalla joitakin lihapatoja maustetaan erityisellä tavalla. Intiassa lihapataruoka maustetaan inkiväärillä, kardemummalla, kurkumalla ja garam masalalla. Persialainen Fesenjan pata maustetaan granaattiomenan mehulla ja saksanpähkinöillä.
Aiheesta muualla

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
Kodin Pellervo: Edullinen arkiruoka kunniaan
Paula Nordfors

Paula Nordfors (s. 11. elokuuta 1977 Sydney, Australia) on suomalainen taidemaalari ja valokuvataiteilija. Hän aloitti vuonna 1998 kuvataiteelliset opintonsa, joita hän suoritti muun muassa Vapaassa taidekoulussa, Lahden taideinstituutissa ja Alankomaiden Kuninkaallisessa taideakatemiassa.
Nordforsia ovat keskeisesti inspiroineet matkailu ja vieraat kulttuurit. Hän onkin asunut esimerkiksi Australiassa, Alankomaissa ja Venäjällä.
Paula Myllyoja

| Henkilötiedot |
| --- | --- | --- | --- |
Syntymäaika: 20. toukokuuta 1984 (ikä 40)
Pelipaikka: maalivahti
Seura
Seura: FC PAOK Thessalonikis
Seurat
| Vuodet | Seura | O | (M) |
| 2008–2009 | KMF | 40 | (0) |
| 2010 | FC United | 15 | (0) |
| 2011–2012 | Ilves | 43 | (0) |
| 2013–2015 | PK-35 Vantaa | 46 | (0) |
| 2016–2018 | FC Honka | 64 | (0) |
| 2019 | Åland United | 3 | (0) |
| 2019 | ASD Pink Sport Time | 16 | (0) |
| Yhteensä | Yhteensä | 211 | (0) |
Maajoukkue
| 2018– | Suomi | 3 | (0) |
 Seurajoukkueuran tilastot kattavat vain kansalliset sarjat, päivitetty 2.9.2019.  Maajoukkueuran tilastot päivitetty 18.2.2021.
Paula Myllyoja (s. 20. toukokuuta 1984) on suomalainen jalkapallomaalivahti. Hän pelasi viimeksi Kreikan pääsarjassa FC PAOK Thessalonikissa.
Myllyoja on pelannut urallaan Naisten Liigassa Kuopion MimmiFutiksessa, pietarsaarelaisessa FC Unitedissa, Tampereen Ilveksessä, PK-35 Vantaassa, FC Hongassa ja Åland Unitedissa. Myllyoja on voittanut Suomen mestaruuden kolmesti – PK-35 Vantaassa 2014 ja Hongassa 2017 sekä 2018 Elokuussa 2019 Myllyoja siirtyi ensi kertaa täysammattilaiseksi Serie A:ssa pelaavan Pink Sport Timeen.
Myllyoja on edustanut Suomen jalkapallomaajoukkuetta kolmessa ottelussa. Hän teki debyyttinsä lokakuussa 2018 34-vuotiaana. Hänellä on kokemusta myös B-maajoukkueesta ja nuorten maajoukkueesta.
Myllyojan todettiin tammikuussa 2007 sairastavan leukemiaa, josta hän hoidon myötä parantui. Keväällä 2009 hän sairasti hengenvaarallisen keuhkokuumeen.
Myllyoja on työskentellyt liikunnan- ja luokanopettajana Helsingissä.
Pataun oireyhtymä

Vauva, jolla on Patau-oireyhtymän äärimmäinen vaikea muoto eli erittäin harvinainen yksisilmäisyys, keskikasvojen täydellinen puuttuminen (kyklopia) ja vakava etuaivojen jakautumishäiriö (alobaarinen holoprosenkefalia).
Pataun oireyhtymä (trisomia 13, 13-trisomia) on kromosomiparin 13 trisomia. Se aiheuttaa lukuisia oireita, kuten pään epämuodostumia, syvää kehitysvammaisuutta, vaikean sydänvian, kuulovammoja ja useiden elinten poikkeavuuksia ja vaurioita. Lapset ovat yleensä pienikokoisia ja kärsivät aivojen poikkeavuuksista. Pataun oireyhtymä on nimetty saksalaisen Klaus Pataun mukaan. Oireyhtymästä kärsii yksi 4 000:sta–10 000:sta syntyvästä lapsesta.
Pataun oireyhtymän ennuste on huono, ja enemmistö (72 %) oireyhtymän saaneista menehtyy jo ensimmäisen elinvuoden aikana. Riski kuolleena syntymiseen tai välittömästi syntymän jälkeen menehtymiseen on suuri. Ei ole kuitenkaan täysin tavatonta elää 13-trisomian kanssa vuosiakin. Monesti Patau-raskaus johtaa keskenmenoon.
Vanhempien riski saada toinen trisomia 13:sta kärsivä lapsi on hyvin vähäinen. On todettu, että lapsen trisomia 13 -riski kasvaa äidin iän myötä.
Pataun oireyhtymä saatetaan todeta ennen lapsen syntymää lapsiveden tai istukkanäytteen soluista. Sikiökaudella havaittu trisomia 13 on Suomessa ollut vuosina 1993–2009 noin 200 lapsella. Samalla aikavälillä naisista, jotka saivat tietää odottavansa trisomia 13 -lapsen, päätti yli 50 prosenttia valita raskaudenkeskeytyksen.
Trisomia 13:lle ei ole parannuskeinoa, ja hoito keskittyy oireiden lievittämiseen. Tähän voi kuulua leikkaus poikkeavuuksien korjaamiseksi ja toimintaterapia.
Aiheesta muualla

Harvinaiskeskus Norio, Trisomia 13.
Percival

Galahad, Bors ja Percival löytävät Graalin. William Morrisin maalaus.
Chrétien de Troyes: Perceval, le Conte du Graal. Keskiaikaisen käsikirjoituksen kuvitusta.
Percival tai Perceval on kuvitteellinen henkilö, joka esiintyy kuningas Arthuriin liittyvissä tarinoissa. Hän on yksi pyöreän pöydän ritareista. Walesinkielisessä kirjallisuudessa hänen nimensä on Peredur.
Useimpien tarinoiden mukaan Percival on aatelinen ja hänen isänsä joko kuningas Pellinore tai joku ylhäinen ritari. Tavattuaan muutamia ritareita Percival ryhtyy itsekin ritariksi. Hän lähtee kuningas Arthurin hoviin, jossa hän osoittautuu erinomaiseksi soturiksi, ja hänet valitaan pyöreän pöydän ritariksi.
Percivalin keskeinen ominaisuus on lapsenomainen viattomuus, joka suojelee häntä maallisilta houkutuksilta ja erottaa hänet muista pyöreän pöydän ritareista. Viattomuus myös yhdistää hänet kansantarinoista tuttuun yksinkertaisen sankarin tai hupsun aiheeseen. Percival yhdistettiin Graalin maljan etsintään jo varhaisimmissa Arthurista kertovissa tarinoissa. Chrétien de Troyes kertoo Percevalista, joka ensin epäonnistuu tehtävässään, mutta oppii erehdyksestään ja lopulta löytää Graalin. Troyes'n tarinassa Le Conte du Graal Percival menee haavoittuneen Kalastajakuninkaan linnaan, jossa hän näkee salaperäisen astian. Percival ei kuitenkaan esitä kysymystä, joka parantaisi Kalastajakuninkaan, koska Percivalia on aiemmin kehotettu olemaan kyselemättä liikoja. Sittemmin Percival osallistuu Graalin maljan etsintöihin ja oppii vähitellen, mitä todellinen ritarius ja sen yhteys kirkon opetuksiin merkitsee. Myöhemmissä versioissa Graalin tärkein löytäjä on Galahad, mutta Percival pysyy kuitenkin yhtenä kolmesta maljan löytävästä ritarista. Kolmas ritareista on sir Bors joka tarun mukaan ainoana palasi etsintämatkaltaan.
Saksalainen ritari ja runolaulaja Wolfram von Eschenbach on kirjoittanut Percivalin kasvutarinasta 1200-luvulla oman versionsa Parzival eli Parsifal, johon Richard Wagnerin ooppera Parsifal pohjautuu.
Pat Martino

| Pat Martino |
| --- | --- |

Henkilötiedot
Syntynyt: 25. elokuuta 1944 Philadelphia, Pennsylvania, Yhdysvallat
Kuollut: 1. marraskuuta 2021 (77 vuotta)
Ammatti:  kitaristi, säveltäjä
Muusikko
Aktiivisena:  1959-
Tyylilajit:  jazz
Soittimet:  kitara
Levy-yhtiöt:  Prestige Muse Cobblestone Warner Bros. 32 Jazz Evidence Mythos Camden Blue Note APM Records
Aiheesta muualla
www.patmartino.com
  [ Muokkaa Wikidatassa ] [ ohje ]  
Pat Martino (alk. Pat Azzara, 25. elokuuta 1944 Philadelphia, Pennsylvania, Yhdysvallat – 1. marraskuuta 2021) oli yhdysvaltalainen jazzkitaristi ja säveltäjä, joka edustaa tyylillisesti postbopia, souljazzia, mainstreamjazzia ja hard bopia.
Elämäkerta

Martino syntyi Etelä-Philadelphiassa. Hän aloitti kitaransoiton jo lapsena. Opettajia oman isän jälkeen oli muun muassa John Hall, jolta hän sai ensimmäiset oppituntinsa ja perustaidot. Hall oli itse taitava kitaristi ja oli innoissaan, että sai Patin oppilaakseen. Pat kävi Hallin tunneilla ainakin kaksi vuotta, kunnes niin opettaja, isä kuin oppilaskin ymmärsivät, että hän tarvitsi kehittyäkseen toisen opettajan.
Martino sai lisäoppia Dennis Sandolelta ja ryhtyi ammattimuusikoksi 15-vuotiaana. Hän  soitti ja levytti jo varsin varhain sellaisten muusikoiden kuin Willis Jackson ja Eric Klossin kanssa. Hän työskenteli myös monien jazzurkurien kanssa, kuten Charles Earland, Don Patterson ja Jack McDuff,. 1960-1970-luvulla Martino levytti sekä muiden taustalla että omalla nimellään.
Vuonna 1980 Martino joutui leikkaukseen hengenvaarallisen aivoverisuonten epämuodostuman vuoksi. Leikkauksen seurauksena hän menetti muistinsa, eikä hänellä ollut mitään muistikuvaa kitarasta eikä aiemmasta muusikonurastaan. Ystävien, tietokoneen, omien levytystensä avulla Martino toipui ja oppi taas soittamaan kitaraa. Hänen improvisaatiomenetelmänsä "Conversion to Minor" perustuu sooloissa yksinomaan molliasteikkoihin.
Martinon paluu musiikin pariin tapahtui 1987, jolloin hän levytti albumin The Return. Vuonna 2006 Mobile Fidelity Sound Lab julkaisi uudestaan hänen albuminsa East!' (Ultradisc UHR SACD). Varsinaisesti ura lähti käyntiin 1994, jolloin ilmestyivät hänen levynsä The Maker ja Interchange. Vuodesta 2007 Martino on tehnyt kiertueita maailmalla.
Ian Knoxin on tehnyt Martinon toipumisesta dokumentin Martino Unstrung (2008), jossa neuropsykologi Paul Broks selvittää Martinon tervehtymistä.
Martino vieraili Suomessa 27. ja 28. huhtikuuta 2009.
Diskografia > Albumit

Pat Martino (1966), Vanguard, julkaisematon LP
El Hombre (1967), Prestige
Strings! (1967), Prestige
East! (1968), Prestige
Baiyina (The Clear Evidence) (1968) , Prestige
Desperado (1970), Prestige
Footprints (1972), 32 Jazz
The Visit (1972), Cobblestone
Live! (1972), Muse
Head & Heart: Consciousness/Live (1972), 32 Jazz
Essence (1973), Muse
Consciousness (1974), Muse
Starbright (1976), Warner Bros.
Joyous Lake (1976), Warner Bros.
Exit (1977), Muse - MR 5075, recorded February 10 1976
The Return (1987), Muse
The Maker (1994), Evidence
Interchange (1994), Muse
Night Wings (1996), Muse
Cream (1997), 32 Jazz
All Sides Now (1997), Blue Note
Stone Blue (1998), Blue Note - with Joyous Lake
Fire Dance (1998), Mythos
Comin' and Goin': Exit & the Return (1999)
First Light (1999), 32 Jazz - compilation album of Joyous Lake and Starbright
Impressions (1999), Camden
Givin' Away the Store, Vol. 3 (2000), 32 Jazz
The Philadelphia Experiment  The Philadelphia Experiment (2001), Ropeadope
Live at Yoshi's (2001), Blue Note
Think Tank (2003), Blue Note
Timeless Pat Martino (2003), Savoy Jazz
Starbright/Joyous Lake (2006), Collectables
Remember: A Tribute to Wes Montgomery (2006), Blue Note
Aiheesta muualla

Pat Martino's official website
Pat Martino on All About Jazz
Martino Unstrung (2007) (Arkistoitu – Internet Archive)
Pentti Konttinen

Pentti Konttinen
Pentti Johannes Konttinen (22. lokakuuta 1932 Käkisalmi – 16. syyskuuta 1969 Jyväskylä) oli suomalainen kirjailija. Hän kirjoitti sekä romaaneja että asiatekstejä. Konttinen oli myös pitkään mukana Keski-Suomen kirjailijat ry:n toiminnassa.
Teoksia

Huomenta, kaupunki, romaani.  Gummerus 1961
Mitali, kertomus.  Gummerus 1963
Näyttelijä.  WSOY 1965
Palkinnot

Kalevi Jäntin palkinto 1962, romaanista Huomenta, kaupunki.
Percival Caza

Percival Caza (13. elokuuta 1896 Saint-Anicet – 12. helmikuuta 1976) oli kanadalainen roomalaiskatolinen piispa. Hänet vihittiin papiksi Valleyfieldin hiippakuntaan 29. kesäkuuta 1922 ja nimitettiin sen vihkipiispaksi sekä Albulaen titulaaripiispaksi 7. elokuuta 1948. Piispaksi vihkiminen seurasi 19. lokakuuta. Pääkonsekraattorina toimi Ildebrando Antoniutti, jota avustivat Joseph-Conrad Chaumont ja Charles-Omer Garant.
Caza sai 24. heinäkuuta 1955 nimityksen Valleyfieldin koadjuuttoripiispaksi, ja 22. syyskuuta 1966 hänestä tuli sen piispa. Hän osallistui Vatikaanin toiseen kirkolliskokoukseen. Hän jäi eläkkeelle 18. maaliskuuta 1969, jolloin hänet vielä nimitettiin Rotarian titulaaripiispaksi. Hän erosi titulaaripiispan arvosta 26. marraskuuta 1970.
Pekka Pohjanvalo

Pekka Pohjanvalo, nimi aik. Petter Jermolajev Loginov (26. kesäkuuta 1900 Uuksalonpää, Salmi – 22. tammikuuta 1970 Vaasa) oli suomalainen toimitusjohtaja, talousneuvos, kirjailija ja salmilaisen kansanperinteen ja murresanaston kerääjä.
Maanviljelijäperheeseen syntynyt Pohjanvalo kävi suomalaisen ja venäläisen kansakoulun. Hän siirtyi vuonna 1916 Sortavalaan töihin liikealalle ja opiskeli samalla Sortavalan kauppakoulussa. Vuonna 1920 Pohjanvalo meni suorittamaan asevelvollisuuttaan ja jäi sitten neljän vuoden ajaksi armeijan palvelukseen vääpelinä toimien esikuntatehtävissä. Isänsä kuoltua Pohjanvalo hoiti sitten kotitilaansa Salmissa 1924–1939. Tässä vaiheessa hän alkoi kerätä talteen tietoa Salmin kansanperinteestä ja kansankulttuurista.
Pohjanvalo sai Karjalan maakunnan ensimmäisen palkinnon osallistuttuaan vuonna 1935 Kalevalan riemuvuoden kilpakeräykseen kokoelmalla, johon sisältyi satuja, kaskuja, legendoja, myytillisiä- ja syntytarinoita ym. Pohjanvalo sai palkinnon myös Karjalaisen osakunnan vuosina 1932–1933 järjestämästä kansanomaisten sananparsien keruukilpailusta. Hän oli kahden vuoden 1936–1937 ajan Suomalaisen Kirjallisuuden Seuran stipendiaattina ja vuoden saksalaisen Ahnenerbe-tutkimusinstituutin stipendiaattina keräten kansanperinneaineistoa. Pohjanvalo osallistui myös romaanillaan Piilopirtti WSOY:n pienoisromaanikilpailuun, jossa kirjailija Mika Waltari sai ensimmäisen palkinnon romaanilla Vieras mies tuli taloon. Hän perusti kotikyläänsä nuorisoseuran, urheiluseuran ja vuonna 1938 lainakirjaston.
Sotavuosina 1939–1945 Pohjanvalo oli eri rintamalohkoilla puolustuslaitoksen rahastonhoitajana, talousupseerina ja kahden vuoden ajan raskaan tykistön patteriston vääpelinä. Sotien jälkeen Pohjanvalo asettui asumaan Vaasaan vuonna 1945.
Vaasassa Pohjanvalo sai valmiiksi ja julkaisi Salmin murteen sanakirjan I osan 1947 ja täydennysosan 1950. Hänestä tuli 1946 Sanakirjasäätiön jäsen, vuonna 1947 Suomalaisen Kirjallisuuden Seuran ja Suomen muinaismuistoyhdistyksen jäsen sekä 1948 Talonpoikaiskulttuurisäätiön jäsen. Talousneuvoksen arvon Pohjanvalo sai 1948. Pohjanvalo oli myös Numismaattisen yhdistyksen, Etelä-Pohjanmaan maakuntaliiton, Vaasan Kauppaseuran ja Vaasan Sortavalaseuran jäsenenä. Hän osallaistui ainoana maallikkona Helsingissä pidettyyn Pohjoismaiseen etnologikonferenssiin.
Julkaisuja

Salmin murteen sanakirja. Suomalaisen Kirjallisuuden Seuran toimituksia 233. Helsinki 1947
Salmin murteen sanakirja: täydennysosa - Dictionnaire du dialecte de Salmi: supplément. Suomalaisen Kirjallisuuden Seuran toimituksia 233. Helsinki 1950
Percival McLeach

Percival C. McLeach on fiktiivinen hahmo vuoden 1990 elokuvassa Bernard ja Bianca Australiassa. Percival McLeach on salametsästäjä, jonka tavoitteena on löytää harvinainen kullanvärinen kotkalintu Marahute. Percivalilla on suurikokoinen lemmikkigoanna Jonna, joka toimi hänen apulaisenaan ja joka pitää eläinten munista. Percival asuu hylätyssä opaalikaivoksessa Australiassa. Percivalin kerrotaan päässeen kolmannelle luokalle asti, ennen kuin hänet erotettiin koulusta.
Elokuvassa Percival nähtiin ensimmäisen kerran etsintäkuulutusjulisteessa. Myöhemmin hänet nähtiin Jonnan kanssa tarkastamassa yhtä ansoistaan ja Percival yllättyi kun hän huomasi nuoren pojan Tonin (eng. Cody) joutuneen ansaansa. Percival auttoi Tonin pois ansasta ja Jonna aiheutti Percivalin putoamisen ansakuoppaan hyppäämällä Tonin päälle. Percival suuttui tästä Jonnalle, mutta hän huomasi Tonin tietävän sijainnin Marahute-nimisen kotkalinnun luo löydettyään linnun höyhenen tämän repusta. Toni tiesi Percivalin olevan salametsästäjä ja kieltäytyi kertomasta sijaintia Percivalille, joka heitti Tonin repun krokotiileille revittäväksi huijaamaan viranomaiset luulemaan Tonin kuolleen. Percival vei Tonin muiden nappaamiensa eläinten joukkoon, joihin kuuluivat muun muassa Frank-niminen lisko ja Krebbs-niminen koala. Percival yritti suostutella Tonin kertomaan sijainnin tarjoamalla puolet voitosta, mutta Toni kieltäytyi. Kun Jonna varasti ja söi kaikki munat, Percival sai tästä idean ja valehteli pojalle linnun kuolleen toisen salametsästäjän ampumana ja että hänellä ei ole enää syytä pitää poikaa vankina ja munien paleltuvan ilman emoa. Toni lähtee linnun pesän luokse Percivalin ja Jonnan seuraten häntä salaa ja Tonin huomattua linnun olevan elossa, Percival onnistuu vangitsemaan pojan ja linnun. Percival määräsi Jonnan syömään linnun munat pitääkseen linnun aisoissa, mutta Bernard oli vaihtanut munat kiviin, jotka Jonna heitti pettyneenä pois. Tämän jälkeen Percival yritti tappaa Tonin syöttämällä tämän krokotiileille, mutta Bernard onnistuu pysäyttämään koneen, jolla Percival yritti laskea sidotun Tonin jokeen. Percival yritti ampua köyden poikki haulikolla, mutta Jonna tönäisi hänet vahingossa jokeen jahdatessaan Bernardia. Krokotiilit lähtevät jahtaamaan Percivalia ja Jonnaa, mutta he onnistuvat karistamaan heidät kannoiltaan. Jonna pääsee maihin kalliolle ja vilkuttaa hyvästiksi Percivalille, joka on ajautumassa kohti vesiputousta. Percival ei ehdi uida pakoon virtausta ja hän putoaa alas vesiputouksesta omaan kuolemaansa.
Percival McLeach esiintyi Mikin klubi -sarjan jaksossa "House of Crime", jossa hän riiteli Strombolin kanssa. Percival McLeach on ainoa Disneyn pahis, joka ei esiintynyt Mikin ketkuteatteri -elokuvassa.
On oletettavaa, että Percival McLeach on muiden Disneyn pahisten tavoin herätetty henkiin ja vangittu Isle of the Lostille rangaistuksena teoistaan.
Percival Davson

| Mitalit> Maa:  Yhdistynyt kuningaskunta.Miesten miekkailu. Olympialaiset  | Mitalit> Maa:  Yhdistynyt kuningaskunta.Miesten miekkailu. Olympialaiset  | Mitalit> Maa:  Yhdistynyt kuningaskunta.Miesten miekkailu. Olympialaiset  | Maa:  Yhdistynyt kuningaskunta> Miesten miekkailu. |
| --- | --- | --- | --- |
|  Hopeaa | Tukholma 1912 | kalpa, joukkuekilpailu |  |
Percival May Davson (30. syyskuuta 1877 Demerara, Guyana – 5. joulukuuta 1959 Paddington, Yhdistynyt kuningaskunta) oli brittiläinen miekkailija ja tennispelaaja. Hän kilpaili kesäolympialaisissa 1908 ja 1912 saaden jälkimmäisellä kerralla hopeaa kalvan joukkuekilpailussa.
Vuonna 1919 Davson edusti maataan Davis Cupissa.