stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Yhtiökokous
Varsinainen yhtiökokous

Varsinainen yhtiökokous on pidettävä kuuden kuukauden kuluessa tilikauden päättymisestä.
Osakeyhtiölain 5. luvun 3 §:n mukaan varsinaisessa yhtiökokouksessa on päätettävä tilinpäätöksen vahvistamisesta ja voiton käyttämisestä (kuten osingonjaosta). Lisäksi on päätettävä vastuuvapaudesta hallituksen sekä hallintoneuvoston jäsenille ja toimitusjohtajalle, jos yhtiössä sellaiset on. Varsinainen yhtiökokous myös valitsee hallituksen jäsenet sekä tarvittaessa hallintoneuvoston jäsenet ja tilintarkastajat. Yhtiöjärjestyksessä voidaan määrätä muistakin käsiteltävistä asioista.
Jokaisella osakkeenomistajalla on oikeus osallistua yhtiökokoukseen. Kutsu yhtiökokoukseen on toimitettava viimeistään viikko ennen kokouksen alkua. Asunto-osakeyhtiöissä kokouskutsu on toimitettava aikaisintaan kaksi kuukautta ja viimeistään kaksi viikkoa ennen yhtiökokousta. Yhtiöjärjestyksessä voidaan pidentää lyhyempää määräaikaa (kaksi viikkoa) ja lyhentää pidempää määräaikaa.
Ylimääräinen yhtiökokous

Tarvittaessa voidaan kutsua koolle ylimääräinen yhtiökokous. Ylimääräinen yhtiökokous on pidettävä, jos hallitus tai tilintarkastaja niin vaatii tai jos yhtiöjärjestyksessä niin määrätään. Ylimääräistä yhtiökokousta voi vaatia myös vähemmistö, joka omistaa vähintään 10 % kaikista osakkeista. Yhtiöjärjestyksen määräyksellä 10 % raja voidaan asettaa myös alemmaksi. 
-
Päätöksenteko yhtiökokouksessa

Yhtiökokouksessa tehdään päätökset pääsääntöisesti enemmistöpäätöksillä eli äänestyksen voittaa ehdotus, jota kannattaa yli puolet annetuista äänistä. Osakeyhtiölaissa on kuitenkin listattu päätökset, jotka on tehtävä määräenemmistöllä eli vähintään kahdella kolmasosalla annetuista äänistä ja kokouksessa edustetuista osakkeista. Näitä ovat mm. yhtiöjärjestyksen muuttaminen, suunnattu osakeanti ja yhtiön asettaminen selvitystilaan.
Yhtiökokous asunto-osakeyhtiöissä

Yhtiökokouksessa päätetään asunto-osakeyhtiön asioista. Päätöksillä voi olla merkittäviä vaikutuksia osakkaille. Kaikki osakkaat saavat osallistua yhtiökokoukseen ja käyttää siellä päätösvaltaa. Isännöitsijällä ja taloyhtiön hallituksen jäsenillä on läsnäolo-oikeus. Asunto-osakeyhtiön yhtiökokous valitsee muun muassa yhtiölle hallituksen, vahvistaa tilinpäätöksen ja hyväksyy tulevan vuoden talousarvion.
Nokia Oyj:n ylimääräinen yhtiökokous 19.11.2013 Helsingin Jäähallissa.
William Bentinck

William Henry Cavendish-Bentinck (14. syyskuuta 1774 Bullstrode, Buckinghamshire, Englanti – 17. kesäkuuta 1839 Pariisi, Ranska) oli brittiläinen sotilas, joka toimi Intian kenraalikuvernöörinä vuosina 1828–1835. Intian kenraalikuvernöörin virka perustettiin virallisesti hänen kaudellaan vuonna 1833, jolloin kenraalikuvernööri sai täydet valtuudet koko Brittiläisessä Intiassa. Sitä ennen hän oli virallisesti ollut vain Bengalin kenraalikuvernööri. Bentinck pyrki edeltäjiään aktiivisemmin länsimaistamaan Intiaa ja nujertamaan taantumuksellisina pitämiään uskonnollisia perinteitä.
Ura > Sotilaana Napoleonin sodissa

Lordi William Bentinck kuului alkujaan pfalzilaistaustaiseen Bentinckin aatelissukuun. Hänen isänsä oli kahdesti pääministerinä toiminut Portlandin herttua William Cavendish-Bentinck ja hänen äitinsä Dorothy Cavendish oli pääministeri William Cavendishin tytär. Hän oli isänsä toinen poika, eikä siten perinyt herttuan arvoa. Bentinck aloitti sotilasuran 17-vuotiaana Coldstream Guards -kaartindivisioonassa ja yleni sukutaustansa ansiosta jo 20-vuotiaana everstiluutnantiksi. Napoleonin sotien aikana hän osallistui vuonna 1799 Aleksandr Suvorovin Pohjois-Italian-sotaretkeen ja vuonna 1801 hän soti Itävallan armeijan mukana. Vuonna 1803 Bentinck nimitettiin vain 29-vuotiaana Madrasin kuvernööriksi Intiaan. Heinäkuussa 1806 brittiarmeijan intialaiset sepoy-sotilaat nousivat kapinaan Velloressa, koska heiltä oli kielletty uskonnollisiin tapoihin liittynyt partojen pitäminen ja turbaanien käyttö. Bentinck sai kapinoinnin kukistuttua, mutta menetti paljon miehiä. Hänet kutsuttiin pois tehtävästään seuraavana vuonna.
Bentinck palveli kenraaliluutanttina ja prikaatinkomentajana lordi Wellingtonin armeijassa tämän Espanjan-sotaretkellä. Vuosina 1811–1815 hän toimi brittien miehittämän Sisilian sotilaskuvernöörinä. Siellä hän kokosi sisilialaisista armeijan Napoleonin vastaista sotaretkeä varten, tuki vanhoillisen Bourbon-sukuisen kuninkaan syrjäyttämistä ja antoi Sisilialle edistyksellisen parlamentaarisen perustuslain. Bentinck ilmaisi tukensa myös ajatukselle Italian yhdistämisestä perustuslailliseksi monarkiaksi, mutta Britannian hallitus ei halunnut tukea tällaista suunnitelmaa. Bentinckin vuonna 1813 Kataloniaan tekemä sotaretki epäonnistui. Seuraavana vuonna hän nousi maihin Genovassa, mutta hänen esittämänsä liberaalit julistukset johtivat siihen, että Britannian hallitus kutsui hänet pois seuraavana vuonna. Palattuaan hänet valittiin parlamentin alahuoneeseen.
Ura > Kenraalikuvernöörinä Intiassa

Bentinck sai vuonna 1827 nimityksen Bengalin kenraalikuvernööriksi ja hän aloitti tehtävässä seuraavana vuonna. Hän onnistui nopeasti elvyttämään Intian brittihallinnon finanssit, ja 1,5 miljoonan punnan alijäämä vaihtui vastaavansuuruiseksi ylijämääksi. Vuonna 1833 annettu Charter Act -laki uudisti Itä-Intian kauppakomppanian hallinnon, jolloin Bentinck sai varsinaisen Intian kenraalikuvernöörin aseman. Hän avasi uusia hallinnon ja oikeuslaitoksen virkoja intialaisille. Hän myös lakkautti raipparangaistuksen käytön Intian armeijassa, vaikka Britannian armeijassa se oli käytössä vielä pitkään hänen jälkeensä.
Bentinck pyrki tukemaan länsimaistumiskehitystä Intiassa selvästi edeltäjiään aktiivisemmin ja vastustustamaan joitain epähumaaneina pitämiään intialaisia perinteitä. Hän kielsi vuonna 1829 satin eli leskenpolton. Aiemmat kenraalikuvernöörit eivät olleet uskaltaneet puuttua leskenpolttoon, koska se oli uskonnollinen perinne, jonka kieltämisen arveltiin aiheuttavan levottomuuksia. Bentinck ryhtyi myös tukahduttamistoimiin rituaalisia ryöstömurhia harjoittanutta tugeenien uskonlahkoa vastaan. Bentinck kanatti utilitaristien kuten Jeremy Benthamin ja James Millin ajatuksia. Historioitsija Thomas Macaulay ylisti myöhemmin Bentinckiä ”itämaisen despotismin korvaamisesta brittiläisellä vapauden hengellä” Intiassa. Toisaalta on sanottu, että Bentinckin aloittama pyrkimys länsimaistaa Intiaa hallinnollisilla toimenpiteillä loi pohjan vuoden 1857 suurelle sepoy-kapinalle.
Bentinck palasi Englantiin maaliskuussa 1835. Hän torjui itselleen tarjotun päärinarvon ja tuli uudelleen valituksi alahuoneeseen. Hän kuoli neljä vuotta myöhemmin Pariisissa.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta William Bentinck Wikimedia Commonsissa
Tristan Wilds

Tristan Wilds.
Tristan Wilds (s. 15. heinäkuuta 1989) on yhdysvaltalainen näyttelijä. Hän  näyttelee 90210-sarjassa Dixon Wilsonia. Hän esitti aiemmin HBO-sarjassa Langalla Michael Leetä. Television lisäksi hänellä on ollut myös elokuvarooleja. Hän aloitti näyttelijänuransa jo lapsena.
Aiheesta muualla

Tristan Wilds Internet Movie Databasessa. (englanniksi)
World Touring Car Championship -kausi 2012

FIA World Touring Car Championship -kausi 2012 oli WTCC-sarjan historian yhdeksäs kausi ja järjestyksessään kahdeksas sarjan käynnistyttyä uudelleen vuonna 2005. Kaudella 2012 sarjassa ajettiin 24 osakilpailua 12 eri radalla. Kausi alkoi 11. maaliskuuta Italian Monzasta ja päättyi 18. marraskuuta Macaon katuradalla. Sarjan kuljettajien mestaruuden voitti Robert Huff ja valmistajissa Chevrolet.
Robert Huffin Chevrolet-auto Japanin osakilpailussa.
Tulokset > Pisteenlasku

Aika-ajoista jaetaan pisteitä viidelle, ja kilpailuista kymmenelle ensimmäiselle seuraavalla systeemillä:
Lisäksi Yokohama Trophy -luokassa:
Aika-ajon nopeimmalle 1 piste
Jokaisen kisan nopeimman kierroksen ajavalle 1 piste
Yangmingshanin kansallispuisto

| --- | --- |
Sijainti:   Taiwan
| --- | --- |
Nimi alkuperäiskielellä:  陽明山國家公園
Tyyppi:  Kansallispuisto 
Perustettu:  1985
muokkaa - muokkaa wikitekstiä - muokkaa Wikidataa
Yangmingshanin kansallispuisto (kiin.: 陽明山國家公園; pinyin: Yángmíngshān Guójiā Gōngyuán) on Taiwanin eli Kiinan tasavallan Taiwanin saaren pohjoisosassa Taipein ja Uuden-Taipein kaupunkien alueella sijaitseva kansallispuisto. Kansallispuisto käsittää yli 11 338 hehtaaria vuoristoisella vulkaanisella seudulla. Kansallispuistossa tavataan useita kasvi- ja eläinlajeja ja se on perustettu vuonna 1985.
Maantiede

Yangmingshanin kansallispuisto käsittää vuoristoisen alueen Taiwaniin eli kiinan tasavaltaan kuuluvalla Taiwanin saarella. Puiston alue käsittää osia uuden-Taipein ja Taipein kaupunkien alueista. Kokoa alueella on yhteensä 11 338 hehtaaria. Kokreus merenpinnasta puistossa vaihtelee 200 metristä 1120 metriin. Kansallispuisto on tunnettu etenkin vulkanismin muokkaamista pinnanmuodostelmistaan. Alue on osa Euraasian ja Filippiinien laattojen törmäyskohtaa ja seudulla on yli 20 tulivuorta. Vulkaanisen toiminnan tuloksena ovat syntyneet myös alueen fumarolit ja kuumat lähteet. Puiston korkein vuori on Qixing, joka on myös yksi alueen nuorimmista tulivuorista. Alueen tulivuorille tyypillinen piirre ovat niiden kraatterijärvet, kuten Zhuzihu.
Maantiede > Sää

Puiston korkeuden takia kesät alueella ovat suhteellisen viileitä ja talvet kylmiä. Vuotuinen keskimääräinen sadanta alueella on noin 4 000 mm. Kesäisin sateita tuovat lounaaseen puhaltavat monsuunituulet ja talvisin koilliseen puhaltavat tuulet. Sadepäiviä on vuosittain keskimäärin 190. Talvisin sateet saattavat tulla myös lumena.
Maantiede > Luonto

Kansallispuiston alueella tavataan noin 123 eri lintulajia, joihin lukeutuvat esimerkiksi pikkubambupyy, japaninrilli, punanokkabulbuli, valkoperämanikki, ruusutimali, harmaapääsirkku, ojasuokana, taiwaninjokirastas ja taiwaninloistoharakka. Paikallisiin nisäkäslajeihin lukeutuvat esimerkiksi taiwaninmakaki, kiinanjäniksen alalaji (L. s. formosus), villisian alalaji (C. u. swinboei), naamaripalmunäätä, oliiviselkäorava ja Mogera insularis. Eri matelijalajeja alueella on 53 ja sammakkoeläimiä 22. Hyönteisiin lukeutuvat esimerkiksi alueen yli 180 tunnettua perhoslajia. Eri kasvilajeja alueelta tunnetaan 1 359.
Historia

Nykyisen kansallispuiston aluetta on asutettu esihistoriallisilta ajoilta lähtien. Ensimmäisten asukkaiden joukossa olivat Taiwanin alkuperäiskansat. Han-kiinalaisia siirtolaisia alkoi saapua alueelle 1600-luvun paikkeilta lähtien. Viljelyskelpoisen maan lisäksi alueella oli esimerkiksi siirtolaisia houkutelleita kivihiili- ja rikkiesiintymiä. Alueen rikkiä käytettiin etenkin ruudin valmistukseen. Alue sai nykyisen nimensä Yangmingshan  vasta vuonna 1950 ja sitä ennen se oli tunnettu nimellä Tsaoshan. Nykyinen kansallispuisto perustettiin 16. syyskuuta 1985.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Yangmingshanin kansallispuisto Wikimedia Commonsissa
Paikallinen fumaroli.
Paikallista maisemaa.
Tunturi Hopper

Tunturi Hopper oli Tunturipyörän valmistama pienipyöräinen mopo. Hopper oli suomalainen kilpailija japanilaisille Suzuki PV:lle ja Honda Monkeylle. Se oli Tunturin näkemys "täydellisestä pienipyöräisestä". (Arkistoitu – Internet Archive) Siitä ei kuitenkaan tullut suurta myyntimenestystä.
Hopperin valmistus aloitettiin vuonna 1991 ja lopetettiin samalla kun Tunturi lopetti kaikkien mopojen valmistuksen vuonna 1997.
Tekniikka

Hopperissa on Morinin valmistama Franco Moto Morini FM/GS.A moottori, joka on sama kuin Tunturin Tunturi Tiger Air mallissa.
Moottorin merkki ja malli: Franco Moto Morini FM/GS.A
Huippunopeus: 50 km/h
Moottorin tyyppi: 2-tahti
Jäähdytys: ilma
Iskutilavuus: 49,8 cc
Sylinterin halkaisija: 39 mm
Iskun pituus: 41,7 mm
Puristussuhde: 9:1
Suurin teho: 1,36 kW (1,83hv) /5000 rpm
Kaasutin: Dellorto SHA 14.9
Pääsuutin: 43
Polttoainesekoitus: 2 %
Polttoainesäiliön tilavuus: 5,5 litraa
Kytkin: märkä monilevy
Vaihteet: 4; 1-0-2-3-4
Sytytysjärjestelmä: kärjetön CDI
Jännite: 12 V
Sytytysennakko: 1mm
Sytytystulppa: Bosch W4AC, NGK BR7HS
Sytytystulpan kärkiväli: 0,6–0,9
Mitat:
pituus: 1440 mm
akseliväli: 1000 mm
maavara: 160 mm
Eturengas:
koko: 3,50 × 10
paine: 2–2,5 bar
Takarengas:
koko: 3,50 × 10
paine: 2–2,5 bar
Sytytystulpan kiristysmomentti: 15 Nm
Sylinterinkannen kiristysmomentti: 15 Nm
Aiheesta muualla

MotoWiki
Turing Phone

Turing Phone on Turing Robotic Industriesin Sailfish -älypuhelin, joka tarjoaa päästä–päähän-salauksen ultra-turvalliseen viestintään sekä tavallista älypuhelinta kestävämmän tuotantoprosessin. Laite käyttää hajautettua tunnistamista kaiken viestinnän salaamiseen, ja siihen on asennettu valmiina julkinen avain sekä yksilöllinen salainen avain. Kun laite on yhteydessä toiseen Turing Phoneen, laitteet voivat suoraan tarkistaa toistensa identiteetin välttäen tarpeen tunnistuksen reitittämiseen Key Distribution Centeriin. TRI on kuvannut tuotetta ”suojatuksi viestintäverkoksi, joka on täysin eristetty kyberuhilta ja yksityisyyden murtamiselta. Tämän luottamuksen kehän sisällä käyttäjät voivat vaihtaa arkaluonteisia tietoja, kuten henkilötunnuksia tai pankkitunnuksia tietäen, että tieto tavoittaa vain laitteen, jolle se on tarkoitettu”, yhtiö sanoo.
Laitteen oli aluksi tarkoitus perustua Android 5.0 -käyttöjärjestelmään, mutta se vaihdettiin Jollalta lisensoituun Sailfish OS:ään jossa on Turing UI -käyttöliittymä.
Tietoturvallisuuden lisäksi laitteen runko on valmistettu Liquidmorphium-nimisestä materiaalista, jota valmistaja kutsuu ”taipumattomaksi” metalliksi, joka on ”titaania ja terästä vahvempaa sekä paremmin iskuja ja näytön rikkoutumista kestävää”.
Puhelin julkaistaan kolmena muistiversiona, joista halvin maksaa 610 Yhdysvaltain dollaria. Cnet.comin artikkeli kutsui hinnoittelua korkeaksi, mutta totesi, että ”puhelin on suunnattu hyvin toimeentuleville ja turvallisuudestaan huolestuneille, eikä keskivertokuluttajille”. Turing Robotic Industries on ilmoittanut toimittaneensa ensimmäisen erän Turing Phoneja 12.7.2016, ja että toinen ja kolmas erä toimitetaan vastaavasti 22.7. ja 29.7. Turing phone on saanut suuren huomion Suomessa, koska he suunnittelevat puhelimen valmistettavan Salossa Nokian entisessä tehtaassa.
Aiheesta muualla

13 tonnin painoinen kaivinkone vs. Turing Phone Dark Wyvern
Yön pimeinä tunteina

| Yön pimeinä tunteina |
| --- | --- |
Ohjaaja:  Anssi Mänttäri
Pääosat:  Anssi Mänttäri Iida Simes
Valmistustiedot
Valmistusmaa:  Suomi
Ensi-ilta:  2019 (Sodankylän elokuvajuhlat)
Kesto:  110 minuuttia
Alkuperäiskieli:  suomi
Infobox OKNimi-testi OK: 
Yön pimeinä tunteina on Anssi Mänttärin ohjaama suomalainen komedia- ja rikoselokuva vuodelta 2019. Elokuva sai ensi-iltansa vuoden 2019 Sodankylän elokuvajuhlilla.
Elokuva on tragikomedia ja murhamysteeri, jossa kuvataiteilijian kesämökin rannalta löytyy ruumis.
Turing-vahva

Laskettavuuden teoriassa esitetään useita toisiaan lähellä olevia termejä, jotka kuvaavat minkä tahansa tietokonejärjestelmän eli laskennallisen järjestelmän suorittamisen rajoja ("computational power"). Erilaisia tarkasteltavia järjestelmiä ovat muun muassa abstraktit koneet, virtuaalikoneet ja ohjelmointikielet. Määritelmiä:
Kirjallisuutta

Brainerd, W.S. & Landweber, L. H. (1974), Theory of Computation, Wiley.
Herken, Rolf (toim.): The Universal Turing Machine: A Half-Century Survey (1995), Springer Verlag.
Aiheesta muualla

Giles, Jim: Simplest 'universal computer' wins student $25,000, New Scientist, 24. lokakuuta 2007. (englanniksi)
Turing-täydellisyys C2-wikissä (englanniksi)
Töreälven

| Töreälven |
| --- | --- |
Maanosa:  Eurooppa
Maat:  Ruotsi
Läänit:  Norrbotten
Kunnat:  Kainuu
Vesistöalue ja valuma-alueen tietoja
Päävesistöalue:  Töreälvenin vesistö
Pinta-ala:  448,6 km²  
Järvisyys:  3 % 
Pääuoman pituus:  78 km 
Pääuoman osuudet:  Töreälven ←Tallån ←Lillträskån
Joen uoman kohteita
Alkulähde:  Tjäruträsket, Kainuu 
 :  66.1395°N, 22.4857°E
Laskupaikka:  Töre, Kainuu
 :  65.9062°N, 22.6334°E
Mittaustietoja
Lähdekorkeus:  88,9 m  mpy.
Laskukorkeus:  0 m
Korkeusero:  88,9 m
Pituus:  35 km  
Kaltevuus:  2,54 m/km
Keskiylivirtaama:  40,5 m³/s (MHQ) 
Keskivirtaama:  5 m³/s (MQ) 
Keskialivirtaama:  0,89 m³/s (MNQ) 
Muuta
Töreälven on Ruotsissa Norrbottenin läänissä virtaava 40 kilometriä pitkä joki, joka kuuluu Töreälvenin vesistössä sen pääuomaan. Joen valuma-alueen pinta-ala on 449 neliökilometriä ja se laskee Pohjanlahden Perämereen Töressä Kainuun kunnassa.
Käännös suomeksi
Tupasvilla

| Tupasvilla |
| --- | --- |

Uhanalaisuusluokitus
 Elinvoimainen  
  
Tieteellinen luokittelu
Kunta::  Kasvit Plantae
Alakunta::  Putkilokasvit Tracheobionta
Kaari::  Siemenkasvit Spermatophyta
Alakaari::  Koppisiemeniset Magnoliophytina
Luokka::  Yksisirkkaiset Liliopsida
Lahko::  Poales
Heimo::  Sarakasvit Cyperaceae
Suku::  Suovillat Eriophorum
Laji::  vaginatum
Kaksiosainen nimi
 Eriophorum vaginatum  L. 
Katso myös
   Tupasvilla Wikispeciesissä   Tupasvilla Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OKIUCN-testi OK: 
Tupasvilla (Eriophorum vaginatum) on Euraasiassa ja Pohjois-Amerikassa yleinen, erilaisten soiden sarakasvi.
Ulkonäkö ja koko

Tupasvilla muodostaa tiiviitä, rönsyttömiä mättäitä. Täydessä mitassaan kasvin varsi on 40–70 cm korkea ja noin 1,5 mm paksu. Varrella on kaksi väljää, 5–7 cm pitkää lavatonta ruskeaa tyvituppea, jotka vanhemmiten muuttuvat säikeisiksi. Varren tyviosassa sijaitsevat lehdet ovat vartta lyhyempiä, 1–1,5 mm leveitä ja kolmisärmäisiä. Kukinto on tähkä ja kukat ovat kaksineuvoisia. Kukan tummanharmaat tähkäsuomut ovat noin 8 mm pitkiä, puikeita, pitkäsuippuisia ja kärjestä läpikuultavia. Kukassa on yli kymmenen kehäsukasta, jotka pitenevät kukinnan jälkeen jopa 3 cm pitkiksi, paljon tähkää pidemmiksi valkoisiksi karvoiksi, "tupsuiksi". Suomessa tupasvilla kukkii touko-kesäkuussa.
Tupasvilla voi risteytyä himmeävillan (E. brachyantherum) kanssa.
Levinneisyys

Tupasvillaa tavataan laajalla alueella Pohjois- ja Keski-Euroopasta suurimpaan osaa Siperiaa sekä edelleen Alaskassa ja osassa Kanadaa. Suomessa tupasvilla on yleinen koko maassa. Runsaimmillaan se on Pohjois-Suomessa.
Elinympäristö

Tupasvillaa kasvaa pääasiassa karuilla rämeillä ja nevoilla sekä korvissa. Joskus sitä tavataan myös rehevänpuoleisilla soilla. Tupasvilla kasvaa myös tuntureiden rinnesoilla.
Käyttö

Tupasvillan siementupsuja on aikoinaan käytetty yhdessä luhtavillan (E. angustifolium) kanssa tyynyjen ja peittojen täytteenä untuvien sijaan ainakin Ruotsissa.
Tupasvillakuitua saadaan kasvuturveteollisuuden sivutuotteena. Suossa liuonneena kasvin lehtitupista syntyy villaan, pellavaan ja silkkiin sekoitettuna hyvin lämpimiä tekstiilejä. Tupasvillasta on valmistettu 1800-luvulta lähtien huopia ja vaatteita.[lähde? ]
Tupasvillaa käytetään nykyään myös öljyntorjunnassa. Tupasvilla on synteettisiä liinoja parempi, ekologisempi vaihtoehto. Se myös kerää öljyä turvetta paremmin, koska hylkii vettä.
Käyttö tekstiilituotteena:
Teollisuus käyttää tupasvillaa kuitukankaana eristeeksi, tiivisteeksi ja suodattimiksi
Tikkikankaitten, tyynyjen ja peittojen täytteenä
Vaatteissa huopana, kudoksena tai neuleena
Terveystuotteina sairaaloissa kuten vuodevaatteina, hoitoalustoina, istuinalustoina
Antistaattisuutta vaativissa työvaatteissa ja sisustustekstiileissä
Jalkineiden pohjallisissa
Aiheesta muualla

Kasviatlas 2016: Tupasvillan (Eriophorum vaginatum) levinneisyys Suomessa
Pinkka, Lajintuntemuksen oppimisympäristö: Tupasvilla (Eriophorum vaginatum)
Valokki - Nettikasvio: Tupasvilla (Eriophorum vaginatum)
ITIS: Eriophorum vaginatum (englanniksi)
United States Department of Agriculture (USDA): Eriophorum vaginatum (englanniksi)
Flora of China: Eriophorum vaginatum (englanniksi)
Kukkiva tupasvilla.
Tupasvillan kukkineita kukintoja, joissa kukan kehäsukaset ovat pidenneet pitkiksi valkoisiksi karvoiksi.
Tristandacunhanrastas

| Tristandacunhanrastas |
| --- | --- |

Uhanalaisuusluokitus
 Silmälläpidettävä  
  
Tieteellinen luokittelu
Domeeni::  Aitotumaiset Eucarya
Kunta::  Eläinkunta Animalia
Pääjakso::  Selkäjänteiset Chordata
Alajakso::  Selkärankaiset Vertebrata
Luokka::  Linnut Aves
Lahko::  Varpuslinnut Passeriformes
Heimo::  Rastaat Turdidae
Suku::  Rastaat Turdus
Laji::  eremita
Kaksiosainen nimi
 Turdus eremita  (Gould, 1855) 
Synonyymit
 Nesocichla eremita 
Alalajit
 T. e. eremita  T. e. gordoni  T. e. procax 
Katso myös
   Tristandacunhanrastas Wikispeciesissä   Tristandacunhanrastas Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OKIUCN-testi OK: 
Tristandacunhanrastas (Turdus eremita) on rastaiden heimoon kuuluva varpuslintu.
Levinneisyys

Tristandacunhanrastasta tavataan kotoperäisenä Tristan da Cunhalla. Sen kannaksi arvioidaan 2 500–10 000 yksilöä. Laji on luokiteltu silmälläpidettäväksi, koska sitä tavataan vain pienellä alueella ja sen kanta on pieni.
Elintavat

Tristandacunhanrastas voi elää käytännössä missä tahansa mahdollisessa ympäristössä. Se käyttää ravinnokseen kuolleita lintuja, ruuantähteitä, muiden lintujen munia ja poikasia ja matoja ja muita selkärangattomia. Laji pesii syys-helmikuussa. Se munii 2–3 tai joskus 4 munaa. Poikaset pysyvät pesässä noin 20 päivää.
Torpedovene S2

| S2 Gagara Prozorlivyi |
| --- | --- |


Aluksen vaiheet
Rakentaja:  Nevski, Pietari
Kölinlasku:  1898
Laskettu vesille:  3. heinäkuuta 1899
Palveluskäyttöön:  1918
Poistui palveluskäytöstä:  uponnut 4. lokakuuta 1925 myrskyssä
Tekniset tiedot
Uppouma:  240 t
Pituus:  57,9 m
Leveys:  5,6 m
Syväys:  2,3 m
Koneteho:  3 800 hv
Propulsio:  höyrykone, 4 Yarrow-kattilaa
Nopeus:  26 solmua
Toimintamatka:  550 mpk@15 solmua
Aseistus
Aseistus:  2 × 75 mm 2 × 380 mm torpedoputkea 2 × konekivääriä syvyyspommit/miinat
Torpedovene S2 (ent. Gagara, ent. Prozorlivyi) oli vuonna 1918 palvelukseen otettu Suomen merivoimien torpedovene, joka upposi 4. lokakuuta 1925 syysmyrskyssä Porin edustalla. Haverissa kuoli aluksen koko 53-henkinen miehistö. Aluksen uppoaminen on Suomen merivoimien pahin rauhanaikainen onnettomuus, joka järkytti Suomessa ja oli osaltaan käynnistämässä merivoimien kehitystyötä ja uusien alusten hankintaa. Keskustelun tuloksena säädettiin 1927 laivastolaki.
Valmistus

Venäjän keisarikunnan laivasto tilasi Sokol-luokan torpedovene Prozorlivyin (suom. Terävä) Pietarista Nevskin telakalta, jossa köli laskettiin 1898. Alus laskettiin vesille 1899 ja valmistui 1901.