stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Suomen kirkkoarkkitehtuuri
Historiaa > Autonomian aika > Hajoava klassismi ja kertaustyylit

Ernst Lohrmannin intendentinkaudella selkeä empiretyyli hajosi ilmeeltään vaihtelevammaksi. Kirkkoja rakennettiin kaiken kaikkiaan 72, ja klassismin ihanteet korvautuivat historistisilla romantiikan ja gotiikan aiheilla. Tähän vaikuttivat ajan berliiniläiset esikuvat ja suunnittelijoiden lisääntynyt määrä. Lohrmann suunnitteli paljon länsitornillisia pitkäkirkkoja, joista esimerkkinä on tiilestä ja harmaakivestä rakennettu Ylistaron kirkko. Kerimäelle rakennettiin maailman suurin puukirkko. Kerimäen kirkko edustaa eräänlaista empiregotiikkaa, jossa näkyy Euroopassa tuolloin suositun pyörökaarityylin vaikutus. Pyörökaarityyli (saks. Rundbogenstil) yhdisteli aineksia varhaiskristillisestä, bysanttilaisesta, normandialaisesta, romaanisesta ja varhaisrenessanssin arkkitehtuurista. Tällä sekatyylillä on keskeinen asema ajan suomalaisessa kirkkoarkkitehtuurissa, ja monet uusgoottilaisiksi nimetyistä kirkoista ovat paremminkin sen edustajia. Lohrmannin kauden kirkoista ainoastaan G. T. Chiewitzin ja Carl Johan von Heidekenin suunnittelema Keski-Porin kirkko on verrattavissa Keski-Euroopan puhtaasti uusgoottilaisiin katedraaleihin.
Kertaustyylien aikakaudella, 1890-luvun lopulle asti, keskiajan tyylejä pidettiin kirkkoihin parhaiten soveltuvina. Myös uusrenessanssin ollessa muussa arkkitehtuurissa suosittua kirkkoihin sovellettiin romaniikkaa ja gotiikkaa, joita oli suositellut Saksan evankelisten kirkonrakentajien käyttämä Eisenacherin säännöstö, joka oli ilmestynyt 1861. Uusgotiikkaa käytettiin erityisesti kaupungeissa, kun haluttiin rakentaa näyttävästi. Myös huokeammissa puukirkoissa gotiikan tyylipiirteitä sovellettiin siten, että suippokaarivaikutelmaa jäljiteltiin kolmiomuotojen, ruusustojen ja ikkunoiden vinoneliöruutujen avulla.
Historiaa > Autonomian aika > Kansallisromantiikka ja jugend

Esiin tulivat jugend-tyyli ja kansallisromantiikka. Tämän ajan merkittävimpiä kirkkoja ovat Lars Sonckin Tampereen Tuomiokirkko, Turun Mikaelinkirkko, sekä Helsingin Kallion kirkko. Kansallisromanttisen kirkkoarkkitehtuurin tuotteliain arkkitehti lienee Josef Stenbäck, jonka suunnittelemina rakennettiin muun muassa Nilsiän, Raahen ja Koiviston kirkot.
Historiaa > 1900-luku

1900-luvulla kirkonrakentamisessa oli näkyvissä funktionalismi. Kirkot rakennettiin monikäyttöisiksi seurakuntasaleineen ja harrastetiloineen. Pohjapiirrokset olivat hyvin monimuotoisia. Sisätiloista tuli pelkistettyjä.kenen mukaan?
Historiaa > 1900-luku > Helluntailainen kirkkoarkkitehtuuri

Suomalaisen helluntaliikkeen alkuaikoina jumalanpalveluksen sisältöä pidettiin ensisijaisena ja varsinaisella jumalanpalveluspaikalla ei ollut suurta merkitystä. Herätyksen laajetessa ja uusien helluntaiseurakuntien syntyessä vakituisten kokoontumistilojen tarve lisääntyi. Seurakuntien varallisuuden karttuessa pystyttiin vähitellen myös ostamaan kiinteistöjä ja muuttamaan ne kokoustenpitopaikoiksi.
1970-luvun puolivälistä lähtien helluntaiseurakuntien rukoushuoneet saivat uutta ilmettä. Erityisesti arkkitehti Veikko Gröhn suunnitteli monille seurakunnille uusia kokoontumistiloja. Gröhniä pidetään helluntairukoushuoneiden tyylisuunnan edelläkävijänä. Gröhnin vaikutuksesta sekä helluntailainen kirkkoarkkitehtuurimerkittävästi ja arkkitehtuuri huomioi kirkkorakennuksen, jumalanpalveluksen ja helluntaiteologian välisen vuorovaiktuuksen.
Helluntailaiseen kirkkoarkkitehtuuriin kuuluu, että kokoustilat palvelevat seurakuntalaisten aktiivista osallistumista niin jumalanpalveluksissa kuin muissakin toiminnoissa. Kirkkotiloille on ominaista seurakuntatilan väljyys. Liikkuminen alttarin etuosaan on esteetöntä.
Kuuluisia suomalaisia kirkonrakentajia

Antti Hakola
Matti Honka
Matti Härmä
Mikko Karjalahti
Antti Piimänen
Mikael Piimänen
Jakob Rijf
Simon Silvén
Matti Åkerblom
Mats Åkergren
Kirjallisuutta

Gardberg, C. J. & Heininen, Simo & Welin, P. O.: Kansallispyhäkkö: Turun tuomiokirkko 1300–2000.  Helsinki:  Tammi, 2000.  ISBN 951-31-1398-1
Heikkilä, Tuomas: Pyhimyksiä ja paanukattoja: Kulttuuriretkiä Suomen kirkkoihin.  (Kuvat ja pyhiinvaellusreitit: Liisa Suvikumpu)  Helsinki:  Kirjapaja, 2009.  ISBN 978-951-607-839-0
Hiekkanen, Markus: Suomen kivikirkot keskiajalla.  Helsingissä:  Otava, 2003.  ISBN 951-1-15126-6
Hiekkanen, Markus: Suomen keskiajan kivikirkot.  (Suomalaisen Kirjallisuuden Seuran toimituksia 1117)  Helsinki:  Suomalaisen Kirjallisuuden Seura, 2007.  ISBN 978-951-746-861-9
Kuorikoski, Arto (toim.): Uskon tilat ja kuvat: Moderni suomalainen kirkkoarkkitehtuuri ja -taide.  (Suomalaisen teologisen kirjallisuusseuran julkaisuja 260)  Helsinki:  Suomalainen teologinen kirjallisuusseura, 2008.  ISBN 978-952-9791-74-3
Neuvonen, Petri: Viipuri: Rakennusperinnön seitsemän vuosisataa.  (Suomalaisen Kirjallisuuden Seuran toimituksia 1156)  Helsinki:  Suomalaisen Kirjallisuuden Seura, 2008.  ISBN 978-951-746-973-9
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Suomen kirkot Wikimedia Commonsissa
Rakennusperinto.fi: Kirkot (Arkistoitu – Internet Archive).
Kun puurakennusta ei enää tarvita, se lahoaa tai mätänee, ellei se ole sitä ennen palanut. Lamasalvosrakennuksia on usein myös tarvittaessa siirretty paikasta toiseen. Tämän vuoksi vanhimman puuarkkitehtuurin historiaa on mahdotonta selvittää tarkasti. Kuvassa Hietamäen kappelin rauniot 1880-luvulla.
Temppeliaukion kirkon alttari Helsingissä.
Sipoon vanha kirkko.
Petäjäveden vanha kirkko 1763–1765.
Uusklassismia edustava Engelin Helsingin tuomiokirkko. Kulmatornit kupoleineen piirsi Ernst Lohrmann tuntemattoman pietarilaisen arkkitehdin luonnoksen pohjalta.
Uusgoottilainen Keski-Porin kirkko on rakennettu vuonna 1863.
Lakeuden Risti Seinäjoella.
Veikko Gröhnin vuonna 2000 suunnittelema Seinäjoen helluntaikirkko.
Kairila

Etualalla Lamminjärvi. Taustalla Kairilalle tyypillistä metsämaisemaa, Kairilassa ei ole suuria peltoaukeita tai järviä.
Kairila Maanmittaushallituksen v. 1901-1905 kartassa.
Kairila on kylä Noormarkussa Porissa. Se sijaitsee noin 23 kilometriä Noormarkun keskustan koillispuolella. Kylässä on 44 asukasta (2016). Kylä vilkastuu kesäaikaan, sillä kylässä on yli 30 loma-asuntoa.
Kairilan kylän alueen asutus on alkanut viimeistään myöhäiskeskiajalla. 1500-luvun asiakirjoissa Kairilassa mainitaan Paavo Kairi eli Kairinen. Kairilassa on useita kylmämuodostumia kuten Harhala, Karkunkylä ja Kelleskaupunki.  Kylän läpi kulkee Lavian ja Siikaisten välinen yhdystie 2600.
Kairilassa toimii kyläyhdistys Kairilan kyläyhdistys ry, jolla on noin 50 jäsentä. Kyläyhdistys järjestää erilaisia vuosittaisia tapahtumia.
Aiheesta muualla

Kairilan kyläyhdistys ry
Trixie Mattel

| Trixie Mattel |
| --- | --- |
 Mattel esiintymässä Helsingissä huhtikuussa 2017.
Henkilötiedot
Koko nimi:  Brian Michael Firkus
Syntynyt: 23. elokuuta 1989 (ikä 35) Milwaukee, Wisconsin, Yhdysvallat
Kansalaisuus:  Yhdysvallat
Ammatti:  drag queen, laulaja, koomikko, tv-persoona
Muusikko
Laulukielet:  englanti
Aktiivisena:  2008-
Levy-yhtiöt:  ATO Records Producer Entertainment Group
Aiheesta muualla
Kotisivut
  [ Muokkaa Wikidatassa ] [ ohje ]  
Brian Michael Firkus (s. 23. elokuuta 1989 Milwaukee, Wisconsin), joka paremmin tunnetaan taiteilijanimellä Trixie Mattel, on yhdysvaltalainen drag queen, laulaja, koomikko ja tv-persoona. Mattel nousi kuuluisuuteen kilpaillessaan Huippu- drag queen haussa -sarjan seitsemännellä kaudella. Hän palasi kilpailemaan Huippu- drag queen haussa: Tähtiloistoa -sarjan kolmannella kaudella, ja voitti kilpailun. Hänet tunnetaan erityisesti nettisarjasta UNHhhh, jossa hän esiintyy yhdessä drag queen -kollegansa Katya Zamolodchikovan kanssa.
Ura

Kilpailtuaan Huippu- drag queen haussa -sarjan seitsemännellä kaudella vuonna 2015, Mattel alkoi pian tehdä yhteistyötä samalla kaudella kilpailleen drag queenin, Katya Zamolodchikovan kanssa. Heidän yhdessä tekemänsä jaksot World of Wonderin nettisarjoihin Bestie$ for Ca$h ja Fashion Photo RuView saivat positiivisen vastaanoton, jonka johdosta he aloittivat vuonna 2016 oman, World of Wonderin tuottaman, nettisarjansa nimeltä UNHhhh. Sarjassa he keskustelevat annetuista aiheista komediasävytteisesti. Sarjasta on esitetty spin-offeja The Trixie & Katya Show Vicelandilla vuosina 2017-2018 ja Trixie and Katya Save the World WOW Presents Plussalla vuonna 2020.
Mattel esiintyy Zamolodchikovan kanssa myös Netflixin nettisarjassa I like to watch ja heillä on yhteinen podcast The Bald and the Beautiful.
Mattel omistaa kosmetiikkayrityksen nimeltä Trixie Cosmetics ja hän ylläpitää kauneudenhoitoon keskittyvää YouTube-kanavaa. Hän omistaa kumppaninsa David Silverin kanssa Trixie Motel -nimisen motellin Palm Springsissä, jonka remontoimisesta on tehty samanniminen Discovery+ -dokumenttisarja. Mattel on toinen Wisconsinin vanhimman homobaarin This Is It!:in omistajista.
Diskografia

Two Birds (2017)
One Stone (2018)
Barbara (2020)
The Blonde & Pink Albums (2022)
Greg LeMond
Saavutuksia

Maantieajon MM-kilpailu: 1982 hopeaa, 1983 kultaa, 1985 hopeaa, 1986 seitsemäs, 1989 kultaa, 1990 neljäs
Ranskan ympäriajo:
1984 kokonaiskilpailun kolmas
1985 kokonaiskilpailun toinen ja 21. etapin voitto
1986 kokonaiskilpailun ja 13. etapin voitto
1989 kokonaiskilpailun sekä 5., 19. ja 21. etapin voitto
1990 kokonaiskilpailun voitto
1991 kokonaiskilpailun seitsemäs
Italian ympäriajo:
1985 kokonaiskilpailun kolmas
1986 kokonaiskilpailun neljäs ja 5. etapin voitto
Dauphiné Libéré:
1981 kokonaiskilpailun kolmas
1983 kokonaiskilpailun sekä 1., 5. ja 7B etapin voitto
1984 kokonaiskilpailun kolmas ja 6B -etapin voitto
Tour de l'Avenir:
1982 kokonaiskilpailun voitto
Tirreno–Adriatico
1982 kokonaiskilpailun kolmas ja 3. etapin voitto
1984 kokonaiskilpailun viides
1989 kokonaiskilpailun kuudes
Sveitsin ympäriajo:
1983 kokonaiskilpailun neljäs
1986 kokonaiskilpailun kolmas, pistekilpailun voitto
1992 kokonaiskilpailun neljäs
Baskimaan ympäriajo:
1985 kokonaiskilpailun toinen
Pariisi–Nizza:
1986 kokonaiskilpailun kolmas
Tour Dupont:
1992 kokonaiskilpailun ja prologin voitto
Lombardian ympäriajo: 1983 toinen
Pariisi–Tours: 1983 neljäs
Liège–Bastogne–Liège: 1984 kolmas
Pariisi–Roubaix: 1985 neljäs
Flanderin ympäriajo: 1985 seitsemäs
Züri-Metzgete: 1986 neljäs, 1990 toinen
Milano–San Remo: 1986 toinen
La Flèche Wallonne: 1986 viides
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Greg LeMond Wikimedia Commonsissa
Virallinen kotisivu (Arkistoitu – Internet Archive) (englanniksi)
Greg Lemond & 3 x Tour-voitto. Velofilo.fr-sivusto https://velofilo.com/greg-lemond/
Miesten maantiepyöräilyn maantieajon maailmanmestarit
| Auktoriteettitunnisteet  |
| --- | --- |
Kansainväliset:  FAST  ISNI  VIAF  WorldCat 
Kansalliset:  Norja  Espanja  Ranska  BnF data  Saksa  Israel  Belgia  Yhdysvallat  Latvia  Japani  Alankomaat  Puola 
Henkilöt:  Deutsche Biographie  DDB 
Muut:  IdRef
Jahr

Jahr on seuraavien henkilöiden sukunimi:
Adolf Jahr, oik. Adolf Johansson (1893–1964), ruotsalainen näyttelijä
Line Jahr (s. 1984), norjalainen mäkihyppääjä
Peter Jahr (s. 1959), saksalainen poliitikko
| --- | --- |
: Tällä täsmennyssivulla luetellaan henkilöitä, joilla on sama sukunimi.
FK Sūduva

Futbolo Klubas Sūduva on jalkapalloseura Marijampolėn kaupungista. Seura pelaa Liettuan korkeimmalla sarjatasolla A Lygassa.
Saavutukset

Seura on voittanut Liettuan mestaruuden kuudesti: 2017, 2018 ja 2019.
Liettuan cupin eli LFF taurėn seura on voittanut kolmesti: 2006, 2009 ja 2019.
Liettuan Supercupin Sūduva on voittanut neljästi: 2009, 2018, 2019 ja 2022.
Kausi

| Kausi | Sarjataso | Liiga | Paikka | Linkki |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| 2000 | 3. | Antra lyga (Pietūs) | 1. |  |
| 2001 | 2. | Pirma lyga | 2. |  |
| 2002 | 1. | A lyga | 6. |  |
| 2003 | 1. | A lyga | 6. |  |
| 2004 | 1. | A lyga | 7. |  |
| 2005 | 1. | A lyga | 3. |  |
| 2006 | 1. | A lyga | 5. |  |
| 2007 | 1. | A lyga | 2. |  |
| 2008 | 1. | A lyga | 4. |  |
| 2009 | 1. | A lyga | 3. |  |
| 2010 | 1. | A lyga | 2. |  |
| 2011 | 1. | A lyga | 3. |  |
| 2012 | 1. | A lyga | 3. |  |
| 2013 | 1. | A lyga | 4. |  |
| 2014 | 1. | A lyga | 5. |  |
| 2015 | 1. | A lyga | 4. |  |
| 2016 | 1. | A lyga | 3. |  |
| 2017 | 1. | A lyga | 1. |  |
| 2018 | 1. | A lyga | 1. |  |
| 2019 | 1. | A lyga | 1. |  |
| 2020 | 1. | A lyga | 2. |  |
| 2021 | 1. | A lyga | 2. |  |
| 2022 | 1. | A lyga | 6. |  |
| 2023 | 1. | A lyga | 7. |  |
| 2024 | 1. | A lyga | 9. |  |
Edustusjoukkue 2024

Päivitetty 11. 11. 2024.
Kenttä

Marijampolės futbolo arena (2008) – kapasiteetti 6 250.
Aiheesta muualla

fksuduva.lt/
Facebook
A lyga alyga.lt
soccerway
A lygan joukkueet
Banga
Dainava
Džiugas
Hegelmann
Kauno Žalgiris
Panevėžys
Sūduva
Riteriai
FA Šiauliai
Žalgiris (Vilnius)
Atlantas
Atletas
DFK Dainava
Dainava
Ekranas
Jonava
FBK Kaunas
Klaipėda
Klaipėdos Granitas
Kruoja
Nevėžis
Mažeikiai
Palanga
REO
Stumbras
Šiauliai
Šilutė
Tauras
Utenis
Vėtra
Marijampolės futbolo arena
Huaröd

| Huaröd |
| --- | --- |
 Huarödin kirkko
 Huaröd
 Koordinaatit: 55°50′26″N, 13°58′12″E 
Valtio:   Ruotsi
Lääni:  Skånen lääni
Maakunta:  Skåne
Kunta:  Kristianstad
Väkiluku (31.12.2023):  256
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Huaröd on taajama Kristianstadin kunnassa Skånen läänissä samannimisessä historiallisessa maakunnassa Ruotsissa. Taajamassa oli vuoden 2023 lopussa 256 asukasta.
Suosittu kristianstadilainen dansband-yhtye Lasse Stefanz julkaisi vuonna 2016 "Huaröd"-nimisen singlen, minkä jälkeen Huaröd-opastekylttejä alettiin varastaa teiden varsilta.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Huaröd Wikimedia Commonsissa
Istiqlol

| Istiqlol Истиқлол |
| --- | --- |
 Vanhaa Tabošaria.
 Istiqlol
 Koordinaatit: 40°33′58″N, 69°38′23″E 
Valtio:  Tadžikistan
Maakunta:  Suğd
Kaupungiksi:  1993
Väkiluku (2020):  18 130
Istiqlol (tadžikiksi Истиқлол, aiemmin Tabošar, Табошар) on kaupunki Suğdin maakunnassa Tadžikistanissa. Se sijaitsee Quramavuorten etelärinteellä 36 kilometriä maakunnan pääkaupungista Xudžandista pohjoiseen. Vuoden 2020 väestönlaskennan mukaan kaupungissa oli 18 130 asukasta.
Quramavuorilta on vuosisatojen ajan kaivettu rautamalmia, kuparia, lyijyä, hopeaa ja kultaa. 1930-luvulla sinne perustettiin kaivoskombinaatti, joka tuotti myös uraania. Vuonna 1968 avattiin kumitehdas, joka valmisti myöhemmin myös muovituotteita.
Kaivoksen rakentajina ja työvoimana toimi saksalaisia sotavankeja ja Euroopan-puoleiselta Venäjältä karkotettuja saksalaisia. He pystyttivät eurooppalaistyylisiä rakennuksia, joiden takia paikkakuntaa kutsuttiin ”Pikku-Sveitsiksi”. Se oli myös tunnettu poikkeuksellisen hyvästä palvelutasostaan.
Uraanikaivoksen sulkemisen ja Neuvostoliiton hajoamisen jälkeen monet asukkaat muuttivat pois. Tabošarista tuli kaupunki vuonna 1993, ja se sai nimen Istiqlol vuonna 2012. Siellä on nykyään kaivosteollisuuden lisäksi lähinnä elintarvike- ja rakennustarviketeollisuutta.
Bäckhammar

| Bäckhammar |
| --- | --- |
 Bäckhammarin paperitehdas
 Bäckhammar
 Koordinaatit: 59°09′31″N, 14°10′54″E 
Valtio:   Ruotsi
Lääni:  Värmlandin lääni
Maakunta:  Värmlanti
Kunta:  Kristinehamn
Väkiluku (31.12.2023):  281
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Bäckhammar on taajama Kristinehamnin kunnassa Värmlandin läänissä samannimisessä  historiallisessa maakunnassa Ruotsissa. Taajamassa oli 281 asukasta vuoden 2023 lopussa.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Bäckhammar Wikimedia Commonsissa
Tom Bombadil

Tom Bombadil on kirjailija J. R. R. Tolkienin luoma hahmo, joka esiintyi ensimmäistä kertaa Tolkienin runossa "The Adventures of Tom Bombadil" (1934) ja myöhemmin kirjassa Taru sormusten herrasta. Häntä kuvaillaan pieneksi paksuksi mieheksi, jolla on suippohattu, sininen takki, keltaiset saappaat ja ruskea pitkä parta. Tom Bombadil asuu vaimonsa Kultamarjan kanssa. Hänellä on monta nimeä: haltiat sanovat Iarwain-Ben Adariksi, kääpiöt Forniksi, Pohjoisen Ihmiset Oraldiksi. Tolkien jätti tarkoituksella arvoitukseksi kuka tai mikä Tom Bombadil oli. Hän saattoi olla ainu, jokin vapaa henki tai itse Iluvatar.lähde?
Nimi Tom Bombadil oli alun perin Tolkienin lasten nukella, joka päätyi usein kirjailijan lapsilleen kertomiin satuihin ja lopulta myös Taruun sormusten herrasta.lähde? Bombadilista hahmona tiedetään vain vähän. Muista hahmoista poiketen hänellä ei ole kirjassa taustatarinaa.
Tolkien-tutkija David Elton Gay on esittänyt hypoteesin, että Tom Bombadilin melko suorana esikuvana on Kalevalan Väinämöinen.
Vuonna 1962 julkaistiin runokokoelma Tom Bombadilin seikkailut (The Adventures of Tom Bombadil and Other Verses from the Red Book). Kokoelman runoista kaksi kertoo Tom Bombadilista.
Tom Bombadil Taru Sormusten herrasta -kirjassa

Kun hobittinelikko matkasi läpi Vanhan Metsän, Vanha Halavaukko -niminen puu vangitsi heistä kaksi, Merrin ja Pippinin. Sam ja Frodo yrittivät auttaa ystäviään, mutta eivät mahtaneet puulle mitään. Hobittien ollessa toivottomia alkoi läheltä kuulua laulua ja esiin hyppeli Tom Bombadil. Hobitit pyysivät häneltä apua ja hän käski puuta päästämään hobitit vapaaksi. Puu totteli ja outo mies esitteli itsensä Tom Bombadiliksi. Hän kutsui hobitit luokseen, ja he viipyivät Tomin talossa kaksi päivää. Tom sai selville hobiteista paljon kyselemällä taitavasti, ja kun hän sai tietää, että hobiteilla oli Valtasormus, hän pyysi saada nähdä sen. Frodo antoi sen hänelle ja hän pani sen sormeensa, mutta mitään ei tapahtunut. Tom näki myös Frodon, vaikka tämä piti sormusta sormessaan ja oli näkymätön.
Kun hobitit lähtivät jatkamaan matkaa, Tom opetti heille laulun, jolla kutsua hänet paikalle, jos he joutuisivat hätään. Myöhemmin hobitit jäivätkin haudanhaamujen vangeiksi ja Frodo kutsui Tomin paikalle. Hän auttoi heidät ylös maan päälle ja rauhoitti heidän vauhkoontuneet poninsa. Hän kantoi haudasta myös kasan aarteita, joiden joukossa oli tikareita. Tikarit hän antoi hobiteille ja otti itse rintasoljen vaimolleen, loput aarteesta hän jätti maahan jonkun löydettäväksi. Tom saattoi hobitit ulos metsästä.
Myöhemmin Elrondin neuvonpidossa ehdotettiin, että Sormusten Sormus annettaisiin ikiajoiksi Tom Bombadilille. Gandalf hylkäsi kuitenkin ehdotuksen ja sanoi, että Tom ei sitä mielellään ottaisi, ja vaikka ottaisi niin unohtaisi sen pian. Eikä hänessä sitä paitsi olisi tarpeeksi voimaa vastustamaan Sauronin joukkoja, jotka saisivat sormuksen pian.
Elokuva- ja televisiosovituksissa

Tom Bombadil ei esiinny Peter Jacksonin elokuvasovituksessa Sormuksen ritarit.
Suomalaisessa televisiosarjassa Hobitit Tomia esittää Esko Hukkanen.
Ölme

| Ölme |
| --- | --- |
 Ölmen kirkko
 Ölme
 Koordinaatit: 59°21′45″N, 14°00′27″E 
Valtio:   Ruotsi
Lääni:  Värmlandin lääni
Maakunta:  Värmlanti
Kunta:  Kristinehamn
Väkiluku (31.12.2023):  205
Ölme on taajama Kristinehamnin kunnassa Värmlandin läänissä samannimisessä  historiallisessa maakunnassa Ruotsissa. Taajamassa oli 205 asukasta vuoden 2023 lopussa.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Ölme Wikimedia Commonsissa
Ville Eerikkilä

Ville "Viki" Eerikkilä YleX Popissa 2017
Ville ”Viki” Eerikkilä (s. 22. huhtikuuta 1985 Kirkkonummi) on suomalainen radiojuontaja. Hän on tullut tutuksi erityisesti YleX Aamusta, jota hän juonsi yhdessä Juuso "Köpi" Kallion kanssa vuosina 2017–2022. Tällä hetkellä hän luotsaa Kallion kanssa Viki ja Köpi Show'ta, jota esitetään Yle Areenassa. Eerikkilä on syntynyt Kirkkonummella ja eli lapsuutensa Kemissä.
Ura

Eerikkilä on opiskellut journalismia Kemi-Tornion ammattikorkeakoulussa. Osana koulutusta hän oli harjoittelussa Yleisradion YleX-radiokanavalla, jolloin hän vieraili muun muassa YleX Iltapäivä -ohjelmassa. Hyvin menneen harjoittelujakson jälkeen tammikuussa 2012 hän pääsi juontamaan kanavalle uutta YleX Jatkot -iltaohjelmaa yhdessä Jani Nivalan kanssa. Helmikuussa 2014 hän siirtyi juontamaan YleX Jälki-istunto -iltapäiväohjelmaa yhdessä Juuso Mäkilähteen kanssa. YleX Jälki-istunto lopetettiin, ja tammikuussa 2016 hän alkoi juontaa NRJ:llä aamuohjelmaa yhdessä Juuso ”Köpi” Kallion kanssa. Tammikuussa 2017 Eerikkilä ja Kallio siirtyivät takaisin YleX:ään ja alkoivat juontaa YleX Aamua. Vuonna 2020 Eerikkilä ja Kallio isännöivät Ylen Festariheinäkuun.
Joulukuussa 2013 Eerikkilä vieraili Yle TV2:n Uusi päivä -draamasarjassa.
Eerikkilä avioitui elokuussa 2019 Kiia Viitakankaan kanssa. Heille syntyi vuonna 2021 tytär ja helmikuussa 2024 poika.
Ura > Naurumaraton

Eerikkilä on yhdessä Juuso Kallion kanssa juontanut neljä kertaa Naurumaraton-nimisen hyväntekeväisyys-radiolähetyksen. Vuonna 2017 kaksikko juonsi yhtämittaisesti 36 tuntia ja keräsi noin 50 000 euroa hyväntekeväisyyteen. Vuonna 2018 he juonsivat Naurumaraton-lähetystä yhtämittaisesti 40 tuntia, tuloksena yli 100 000 euroa. Vuonna 2019 Naurumaraton kesti 41 tuntia ja tuotti yli 176 000 euroa hyväntekeväisyyteen. Naurumaraton 2019 pääsi ehdokkaaksi vuoden 2020 Kultainen Venla -gaalassa "Paras ohjelma" -kategoriassa, jossa voittaja ratkaistiin yleisöäänestyksellä. YleX Aamun Naurumaraton voitti palkinnon 17. tammikuuta 2020 pidetyssä Venla-gaalassa. Vuonna 2021 Naurumaraton kesti 42 tuntia ja keräsi yli 413 000 euroa. Vuonna 2024 Naurumaraton kesti 42 tuntia sekä oli viimeinen tyyliänsä. Viki ja Köpi keräsivät Mieli ry:lle yli 500 000 euroa.
Aiheesta muualla

Ville Eerikkilä Internet Movie Databasessa. (englanniksi)
| --- | --- |
Auktoriteettitunnisteet: Henkilöt :  Yle
Sylvian laulut

Sylvian laulut (alkukielellä ruotsiksi "Sylvias visor") on Zacharias Topeliuksen runokokoelma 1800-luvun puolivälistä, johon kuuluvat runot "Kesäpäivä Kangasalla", "Ken raikas sävel sä lienetkin" ja "Sylvian joululaulu". Sylvia eli mustapääkerttu (Sylvia atricapilla) on muuttolintu, joka talvehtii Sisiliassa. Sylvian laulut on alun perin julkaistu osana Topeliuksen Ljungblommor kirjasarjaa vuosina 1845–1860.
Sylvian runojen syntyvuodet olivat Topeliuksella raskaita: hän menetti kaksi poikaa ja yhden tyttären. Kuolleesta Rafael-pojasta kertoo myös joululauluksi sävelletty runo "Varpunen jouluaamuna". "Kesäpäivä Kangasalla" kertoo lisää samaisesta linnusta: "Mä vain olen lintu pieni ja siipeni heikot on". Kolmas Sylvia-runo "Ken raikas sävel sä lienetkin" on jäänyt tuntemattomimmaksi.
Punkaharjulainen dir. mus. Pentti Tynkkynen sävelsi Sylvian laulut ja levytti ne yhdessä Anneli Ranisen kanssa kesällä 2018. Laulujen tunnetuimmat sävelmät ovat tehneet Karl Collán, Gabriel Linsén ja Otto Kotilainen.
Lionel White

| Lionel White> Henkilötiedot |
| --- | --- |
Syntynyt: 9. heinäkuuta 1905 Buffalo New York
Kuollut: 26. joulukuuta 1985 (80 vuotta)
Kansalaisuus:  yhdysvaltalainen
Ammatti:  toimittaja, kirjailija
Kirjailija
Äidinkieli: englanti
Tuotannon kieli: englanti
Aiheet:  kioskikirjallisuus
Aiheesta muualla
Löydä lisää kirjailijoitaKirjallisuuden teemasivulta
Lionel White, myös  L. W. Blanco (9. heinäkuuta 1905 Buffalo New York – 26. joulukuuta 1985) oli yhdysvaltalainen toimittaja ja rikoskirjailija,, jonka useista synkeistä, film noir -tyyppisistä romaaneista on tehty elokuvia.
Elokuvattu on muun muassa Julma leikki nimellä Yö ilman armoa, (jonka on ohjannut Hubert Cornfield ja jossa pääosaa näyttelee Marlon Brando), Naisen tähden nimellä Lain väärällä puolella (ohjaus Burt Kennedy, pääosissa Glenn Ford ja Elke Sommer), Suuri kaappaus nimellä The Big Caper (ohjaus Robert Stevens, pääosassa Rory Calhoun), Yksi tuhannesta nimellä Peli on menetetty (käsikirjoitus ja ohjaus Stanley Kubrick 1956), ja Kohti perikatoa nimellä Hullu Pierrot 1965 (käsikirjoitus ja ohjaus Jean-Luc Godard ). Myös Seppo Huunonen on vuonna 1974 ohjannut romaanista Kohti perikatoa elokuvan nimellä Karvat.
White on käyttänyt myös nimeä L. W. Blanco, mutta hänen sillä nimellä kirjoittamiaan teoksia (ainakin Spykill) ei ole suomennettu. Hän työskenteli rikostoimittajana ja alkoi 1950-luvulla kirjoittaa jännitysromaaneja. Hän kirjoitti runsaat 35 kirjaa, joita on käännetty useille kielille. Alkujaan hänen tarinoitaan julkaisi kioskikirjallisuutta julkaiseva Gold Medal Books, mutta kun Duttons aloitti jännityskirjasarjan, White kirjoitti myös sinne.