stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Loimijoki
Historia

Loimijoen tulvaherkkyys on ollut historiallinen tosiasia, ja sen ratkaisemiseksi on toteutettu monta hanketta. 1920-luvulla joen kokonaiskäytön suunnitelma valmistui ja sen toteuttamiseksi käynnistettiin erilaisia hankkeita. Loimikosken raivasi vuonna 1928 perustettu perkausyhtiö. Kosken parempi virtaus laski tulvia ja joen vedenkorkeutta niin, että 6−7 kilometrin matkalta saatiin 278 hehtaaria lisämaata viljelyyn. Hanke oli kallis ja sitä avusti valtio 420 000 markalla. Siitä huolimatta hanke rahoitettiin pääasiassa lainalla. Perkaustyöt valmistuivat 1930-luvun alussa.
Yläjuoksulla Vampulan ja Alastaron rajalla sijanneiden Hanhikosken ja Huhtaankosken perkaaminen vaati 950 000 markkaa. Hanke toteutettiin työllisyystöinä vuonna 1935, ja sen seurauksena vedenpinta aleni metrillä. Ympäröivää maata kuivattiin ja otettiin viljelyyn paljon laajempi alue kuin Loimikosken tapauksessa.
Sivu-uomia

Loimijoen valuma-alueen pääuoman sivu-uomia on kerätty alla olevaan taulukkoon. Taulukon tietojen lähteet näkyvät taulukon alla ja ne on yksilöity kunkin rivin oikeassa sarakkeessa. Sivu-uomat on kuvailtu tarkemmin taulukon jälkeen kirjoitetussa tekstissä.
| Sivu-uoman nimi   | pääuoman kohta   | Etäisyys Kokemäen- joesta (km) | Pituus (km)   | Virtaama (MQ m³/s)   | Valuma-alue (km²)   | Lähteet     |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
Loimijoki yhtyy Kokemäenjokeen Huittisten Lauhassa.
| Punkalaitumenjoki | Lauttakylä, Huittinen | 4 | 57 | 4 | 435 | 2,2,2,1,1,4 |  |
| Pukinoja | Lauttakylä | 6 |  |  | 33 | 2,2,2,–,–,4 |  |
| Vahaoja | Lauttakylä |  |  |  |  | 2,2,–,–,–,– |  |
| Suittionoja | Jokisivu–Loima | 14 |  |  | 18 | 2,2,2,–,–,4 |  |
| Paukkionoja | Jokisivu | 18 |  |  | 17 | 2,2,2,–,–,4 |  |
| Kourajoki | Katinhäntä | 19 | 45 |  | 229 | 2,2,2,1,–,4 |  |
| Matkusjoki | kirkonkylä | 27 | 11 |  | 65 | 2,2,2,1,–,4 |  |
| Kärväselänjoki | kirkonkylä | 28 |  |  | 42 | 2,2,2,–,–,4 |  |

| Hanhijoki | Mälläinen, Loimaa | 38 | 15 |  | 91 | 2,2,2,–,–,4 |  |
| Salioja | Tammiainen, Loimaa |  |  |  |  | 2,2,–,–,–,– |  |
| Rapakonoja | Vännilä | 40 |  |  | 11 | 2,2,2,–,–,4 |  |
| Niinijoki | Niinijoensuu | 46 | 46 |  | 221 | 2,2,2,1,–,4 |  |
| Kojonjoki | Koskenkylä | 49 | 70 |  | 462 | 2,2,2,1,–,4 |  |
| Kyrönoja | Kesärlä | 52 |  |  | 8 | 2,2,2,–,–,4 |  |
| Kärrynoja | Kesärlä | 53 |  |  | 12 | 2,2,2,–,–,4 |  |
| Petäjoki | Hirvikoski | 61 | 21 |  | 68 | 2,2,2,1,–,4 |  |
| Ypäjoki | Rajalahti, Ypäjä | 76 | 11 |  | 59 | 2,2,2,–,–,4 |  |

| Kuusjoki | Myllynkulma, Ypäjä | 78 | 14 |  | 73 | 2,2,2,1,–,4 |  |
| Suo-oja | Palikkala | 85 |  |  | 10 | 2,2,2,–,–,4 |  |
| Alhonoja | Palikkala | 86 |  |  | 8 | 2,2,2,–,–,4 |  |
| Varsanoja | Varsanoja | 87 |  |  | 12 | 2,2,2,–,–,4 |  |

| Haapajoki | Vaulammi, Jokioinen | 91 | 14 |  | 54 | 2,2,2,1,–,4 |  |
| Jänhijoki | Kirkonkulma | 94 | 27 |  | 201 | 2,2,2,1,–,4 |  |
| Kotkanoja | Jokioinen |  |  |  |  | 2,2,–,–,–,– |  |

| Teerikiimaoja | Vieremä, Forssa |  |  |  |  | 2,2,–,–,–,– |  |
| Kuhalanoja | keskusta | 109 |  |  | 12 | 2,2,2,–,–,4 |  |
Loimijokea on Kuhalanojan kohdalta vielä viisi kilometriä Tammelan Pyhäjärvelle.

Lähteet: 1 = luettu Wikipedian suomenkielisestä artikkelista, 2 = katsottu tai mitattu Karttapaikan verkkopalvelusta , 3 = katsottu SYKE:n VALUE valuma-aluerajaustyökalulla , 4 = luettu SYKE:n HERTTA-verkkopalvelun virtavesien tietokannasta
Loimijoki tulvii Huittisten Mommolankoskessa vuonna 2008
Valuma-alue

Loimijoen koko valuma-alueen pinta-ala on 3 138 km². Joki virtaa Tammelan, Forssan, Jokioisten, Ypäjän, Loimaan ja Huittisten alueilla ennen yhtymistään Kokemäenjokeen. Nykyisen Loimaan alueella joki kulkee entisistä kunnista myös Alastaron, Vampulan ja Loimaan kunnan alueilla. Loimijoen sivujokien varsille jäävät pääosin nykyiset Punkalaitumen ja Humppilan kunnat ja entisistä kunnista Koijärvi, Metsämaa ja Mellilä.
Valuma-alue > Sivujoet ja järvisyys

Loimijoen suurimpia sivujokia ovat Forssan Koijärvestä alkunsa saava ja Alastarolla Loimijokeen laskeva Kojonjoki (valuma-alue 465 km²), Punkalaitumelta alkunsa saava ja Huittisissa Loimijokeen yhtyvä Punkalaitumenjoki (valuma-alue 425 km²), Mellilästä alkunsa saava ja Alastarolla Loimijokeen laskeva Niinijoki (valuma-alue 223 km²), Huittisissa, aiemmin Vampulan ja Huittisten rajalla, Loimijokeen laskeva, Punkalaitumelta alkunsa saava Kourajoki (valuma-alue 228 km²) sekä Tammelasta alkunsa saava ja Jokioisissa Loimijokeen laskeva Jänhijoki (valuma-alue 203 km²). Pienempiä sivujokia ovat Matkusjoki Vampulassa Huittisissa (valuma-alue 64 km²), Hanhijoki Alastarolla Loimaalla (valuma-alue 91 km²), Petäjoki Loimaalla (valuma-alue 66 km²) Loimaalla, Ypäjoki (valuma-alue 59 km²) ja Kuusjoki (valuma-alue 71 km²) Ypäjällä sekä Haapajoki (valuma-alue 53 km²) Jokioisilla.
Järviä on Loimijoen alajuoksun ja sen sivujokien valuma-alueilla vähän. Kojonjokeen laskevat Koijärven ohella Valijärvi (87 ha) Tammelan ja Forssan rajalta ja Kiipunjärvi (61 ha) Humppilan ja Jokioisten rajalta. Jänhijokeen laskevat Rehtijärvi (39 ha) Jokioisissa sekä muun muassa Jänijärvi (82 ha), Heinijärvi (127 ha), Särkijärvi (118 ha) ja Saloistenjärvi (186 ha) Tammelan luoteisosista. Loimijoen lähdejärven Pyhäjärven Tammelan ylänköön rajoittuva valuma-alue sen sijaan on järvisempää. Järvisyys Forssan Kuhalankosken yläpuolisella alueella on 10,52 % kun koko Loimijoen valuma-alueen järvisyys on vain 2,74 %.
Valuma-alue > Latvavedet

Loimijoen lähdejärven Pyhäjärven (2 284 ha) koko valuma-alueen pinta-ala on 639 km², josta järven lähivaluma-alue käsittää 115 km² ja Pyhäjärveen idästä Saarensalmen kautta laskevan Kuivajärven (825 ha) valuma-alue 524 km².
Kuivajärveen laskee etelästä Tammelan Liesjärvestä (944 ha) alkunsa saava Turpoonjoki, johon laskee Ilmetynjoen kautta Pääjärvi (119 ha) Tammelan, Lopen ja Hämeenlinnan, aiemmin Rengon rajalta. Turpoonjoen vesireitin latvajärviä ovat Liesjärveen laskevat Kyynärä (67 ha), Tapolanjärvi (126 ha) ja Ruostejärvi (174 ha) Tammelassa sekä Salkolanjärvi (271 ha) Somerolla, aiemmin Somerniemellä. Turpoonjoen koko valuma-alue on 235 km².
Pohjoisesta Kuivajärveen laskee Tammelan Pehkijärvestä (189 ha) alkunsa saava Myllyjoki, johon laskee Kaukjärvi (202 ha) Tammelan ja Forssan rajalta. Pehkijärveen laskevat pohjoisesta Vaihijoki ja Teuronjoki. Vaihijoen latvajärviä ovat muun muassa Liesjärvi (89 ha) Tammelassa ja Lunkinjärvi (116 ha) Tammelan ja Forssan, aiemmin Koijärven rajalla. Teuronjoen latvajärviä ovat muun muassa Ojajärvi (129 ha) ja Rautijärvi (72 ha) Tammelassa, Kanajärvi (206 ha) Tammelan ja Hämeenlinnan, aiemmin Kalvolan rajalla, Sotkajärvi (211 ha) Hämeenlinnan ja Hattulan rajalla, aiemmin Hattulassa, sekä Pukarojärvi (85 ha) ja Suojärvi (58 ha) Hattulassa. Etelästä Pehkijärveen laskee vielä Oksjärvi (301 ha). Myllyjoen koko valuma-alue on 265 km².
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Loimijoki Wikimedia Commonsissa
Loimijoki Hämeen ympäristökeskus. Viitattu 24.11.2019.
Loimijoen valuma-alue Lounais-Suomen ympäristökeskus. Viitattu 24.11.2019.
Kokemäenjoen sivujoet
Harjunpäänjoki
Tattaranjoki
Sonnilanjoki
Ala-Kauvatsan joki
Raijalanjoki
Loimijoki
Sammunjoki
Luojoki
Kilpijoki
Kikkelänjoki
(35.9)
Longane

| Longane> Λογγάνη.Sijainti |
| --- | --- |
 Longane
Koordinaatit:  38°05′31″N, 15°09′30″E
Valtio:  Italia
Paikkakunta:  Milici, Rodì Milici, Messina, Sisilia
Historia
Tyyppi:  kaupunki
Kulttuuri:  antiikki
Alue:  Sikelia
Infobox OKNimi-testi OK: 
Longane (m.kreik. Λογγάνη, Longanē, myös Longone, Λογγώνη, Longōnē) oli antiikin aikainen kaupunki ja kaupunkivaltio (polis) Sikeliassa eli Sisilian saarella nykyisen Italian alueella. Se sijoitetaan nykyisen Rodì Milicin kunnan alueelle lähelle nykyistä Milicin kylää.
Maantiede

Longanen oletetaan sijainneen Peloros-vuorilla Sisilian pohjoisosissa noin viisi kilometriä sisämaahan saaren pohjoisrannikosta. Rannikolla sen länsipuolella sijaitsi Tyndaris ja itäpuolella Mylai. Kaupungin todennäköinen paikka on tasangolla nykyisten Rodin ja Milicin kylien yläpuolella Termini- (antiikin Longanos) ja Mazzarra-jokien laaksojen välillä. Kaupungin akropoliina eli linnavuorena toimi ilmeisesti nykyinen Monte Ciappa noin 1,3 kilometriä Milicistä luoteeseen. Kaupungille on ehdotettu kuitenkin myös muita sijaintipaikkoja.
Historia

Longanen paikka on löytöjen perusteella ollut asuttu keskiseltä pronssikaudelta 1700–1400-luvuilta eaa. lähtien. saakka Kaupunkia ei mainita antiikin kirjallisissa lähteissä. Longanos-joki sen sijaan mainitaan paikkana, jonka rannalla Syrakusan tyranni Hieron II voitti mamertiinit vuonna 268 eaa.
Kaupungin väestö koostui osaksi kreikkalaisista ja osaksi saaren ei-kreikkalaisesta väestöstä, mutta se hellenisoitui ajan kuluessa. Kaupungin kansalaisesta käytettiin etnonyymiä Longenaios (Λονγεναῖος) tai Longanaios (Λογγαναῖος).
Vaikka Longane on luetteloitu polikseksi eli itsenäiseksi kaupunkivaltioksi, sen todellinen asema tunnetaan kuitenkin huonosti. Se luetaan polikseksi lähinnä sillä perusteella, että se löi 400-luvulla eaa. omaa kreikkalaistyylistä pronssirahaa.  Kaupunki vaikuttaa myös tuhoutuneen jo samalla vuosisadalla, jonka jälkeen se hylättiin.
Rakennukset ja löydökset

Longanen akropoliilta on löydetty pitkän linnoitusmuurin sekä muiden rakennusten, kuten mahdollisen pyhäkön, jäänteitä. Linnoitteita on löydetty myös etelämpää Cocuzza- tai Pirgo-nimiseltä kukkulalta. Asutuksen jäänteitä on löydetty keskiseltä pronssikaudelta ja klassiselta kaudelta, ja hautausmaita keskiseltä pronssikaudelta sekä rautakaudelta 800–700-luvuilta eaa.
Love Me Only

| ”Love Me Only” Hurriganes |
| --- | --- | --- |

Singlen tiedot
 Albumilta: Seven Days, Seven Nights
 B-puoli: ”Doreen”
 Äänitetty : syyskuu 1983
 Julkaistu: loppuvuosi 1983
 Formaatti: 7" vinyylisingle
 Tekijä(t): säv. Remu Aaltonen  san. Aaltonen, Ile Kallio, Cisse Häkkinen  sov. Aaltonen & Kallio
 Kesto: 03.21
 Levy-yhtiö: Scandia
Hurriganesin muut singlet
| ”Blue Heaven” 1982 | ”Love Me Only” 1983 | ”Fourty Night” 1984 |
Musiikkinäyte
Alle 10%:n ääninäyte kappaleesta.
Äänitiedostojen kuunteluohjeet
Love Me Only on suomalaisen Hurriganes-yhtyeen kappale ja single vuonna 1983 ilmestyneeltä albumilta Seven Days, Seven Nights. Singlen B-puoli on samalla albumilla julkaistu ”Doreen”. Singleä ei juurikaan soitettu radiossa, eikä se saavuttanut listasijoituksia.
Alkuperäisen singlen julkaisi Scandia-Musiikki. Svart Records julkaisi siitä uusintapainoksen vuonna 2017. Svartin mustavinyylistä versiota on painettu 200 kappaletta ja kirkkaalle vinyylille painettua versiota 300 kappaletta.
Lover Man (Oh, Where Can You Be?)

”Lover Man (Oh, Where Can You Be?)” on Billie Holidayn laulama jazzkappale vuodelta 1942. Sen sävelsivät ja sanoittivat James Edward Davis, Ram Ramirez ja Jimmy Sherman. Kappale julkaistiin vuonna 1942, mutta Holiday pääsi nauhoittamaan sen vasta vuonna 1944 muusikkoliitto AFM:n lakon takia. Holiday halusi laulunsa taustalle viuluja, mikä oli epätavallista ajan jazzmusiikissa, ja tuottaja Milt Gabler vastusti aluksi ehdotusta. Laulajatar sai kuitenkin lopulta tahtonsa läpi. Holidayn tulkinta kappaleesta valittiin Grammy Hall of Fameen vuonna 1989. Se oli myös Holidayn ainoa julkaisu, joka nousi Billboardin singlelistalle.
Kappaleesta on tullut yksi useimmin nauhoitetuista standardeista. Dizzy Gillespie nauhoitti vuonna 1945 suositun bebop-version kappaleesta laulaja Sarah Vaughanin ja saksofonisti Charlie Parkerin kanssa. Vaughan nauhoitti laulun myöhemmin urallaan useita kertoja. Sen ovat äänittäneet myös muun muassa Eddie Heywood, Benny Carter, Jimmy Smith, Sonny Rollins ja Ella Fitzgerald.
Lounas (ilmansuunta)

Lounas = SW
Lounas on väli-ilmansuunta, joka on etelän ja lännen välissä ja kompassissa 225 asteen kohdalla.
Sanan alkuperä

Lounas tarkoittaa ilmansuunnan lisäksi vuorokaudenkiertoon kuuluvaa vakituista ateriaa, joka on päivällä. Myös ilmansuunnan nimenä lounas viittaa päivään. Suomen sana lounas on sukua viron kielen sanalle lõuna, joka tarkoittaa etelää, lounas-ateriaa sekä keskipäivää.
| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
|  | Pääilmansuunnat | Väli-ilmansuunnat |
|  | pohjoinen | koillinen |
|  | itä | kaakko |
|  | etelä | lounas |
|  | länsi | luode |
Pekka Loukiala

Pekka Loukiala
Pekka Jouni Loukiala (28. maaliskuuta 1944 Pieksämäki – 23. maaliskuuta 2010 Helsinki) oli suomalainen rocklaulaja.
Pieksämäellä syntynyt Loukiala muutti veljensä Jukan kanssa Turkuun, jossa hänen uransa alkoi 1950-luvun lopulla. Vappuna 1959 Loukiala sijoittui toiseksi Ponnahdus pinnalle -kilpailussa kappaleella "What You've Done To Me".
Tammikuussa 1961 Loukiala voitti Suomen rock-kuninkuuskisat Helsingissä, mikä avasi hänelle mahdollisuuden päästä levyttämään. Hän kiersi Suomea ja Ruotsia veljensä sekä Eero ja Jussi Raittisen ja Tuula sekä Paula Karppasen kanssa. Rockmusiikin suosion laskettua hän siirtyi perinteiseen tanssimusiikkiin, mutta 1970-luvulla hän palasi rockin pariin, jolloin hän esitti ja levytti erityisesti Elviksen musiikkia. Hän voitti muun muassa maailmanlaajuisen Elvis-kilpailun, ja hänet palkittiin Kanadassa.lähde?
Ammattimuusikon uransa hän lopetti 1980-luvun lopulla ja siirtyi kiinteistöalalle. Musiikkia hän ei kuitenkaan täysin jättänyt, vaan vielä vuonna 2000 hän levytti omakustannelevyn Love me Tender.
Aiheesta muualla

Föribeat (Arkistoitu – Internet Archive)
Suomi Rock-A-Billy (Arkistoitu – Internet Archive) (mm. diskografia)
Pekka Loukiala Ylen Elävässä arkistossa
Äänitearkisto[vanhentunut linkki]
| Auktoriteettitunnisteet  |
| --- | --- |
Kansainväliset:  ISNI 
Kansalliset:  Suomi (KANTO) 
Taiteenala:  MusicBrainz
Louhikalat

| Louhikalat |
| --- | --- |
 Täplälouhikala (Trachinus araneus)
Tieteellinen luokittelu
Domeeni::  Aitotumaiset Eucarya
Kunta::  Eläinkunta Animalia
Pääjakso::  Selkäjänteiset Chordata
Alajakso::  Selkärankaiset Vertebrata
Luokka::  Viuhkaeväiset Actinopterygii
Lahko::  Ahvenkalat Perciformes
Alalahko::  Tähystäjäkalat Trachinoidei
Heimo::  Louhikalat Trachinidae  Rafinesque, 1815
Suvut
 Echiichthys  Trachinus 
Katso myös
   Louhikalat Wikispeciesissä   Louhikalat Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OK: 
Louhikalat (Trachinidae) on ahvenkaloihin kuuluva heimo. Heimon lajeja tavataan itäiseltä Atlantilta, Välimerestä ja Mustastamerestä.
Lajit ja anatomia

Louhikalojen heimoon kuuluu yksi laji, pikkulouhikala suvussa Echiicthys ja viisi lajia suvussa Trachinus, muun muassa louhikala (Trachinus draco). Louhikalat ovat ruumiinmuodoltaan pitkulaisia ja kooltaan keskikokoisia kaloja. Suurimmat lajit louhikala ja täplälouhikala (Trachinus araneus) voivat kasvaa 45 cm pitkiksi. Louhikalalajien silmät sijaitsevat ruumiin yläosassa ja ovat kookkaat. Suu on suuri ja ylöspäin vino. Selkäeviä kaloilla on kaksi, joista ensimmäinen on lyhyempi ja piikikäs. Piikit ovat yhteydessä myrkkyrauhaseen, myös kiduskannessa on myrkkypiikki. Taaempi selkäevistä on matalampi ja pidempi ja myös peräevä on pitkä. Vatsaevät sijaitsevat lajeilla ennen rintaeviä. Pohjaväriltään louhikalalajit ovat vaaleanrusehtavia ja ruumiissa on tummempia juovia ja pilkkuja.
Elintavat

Louhikaloja tavataan Atlantin itäosista, Välimerestä ja Mustastamerestä. Ne viettävät paljon aikaa kaivautuneena hiekkapohjaan, josta ne vaanivat saaliitaan kaloja ja rapuja sekä muita äyriäisiä. Kalat ovat aktiivisimillaan öisin. Louhikalat käyttävät myrkkypiikkejään puolustautumiseen ja niiden sisältämä myrkky on 5-hydroksitryptamiinia. Heimon lajit kutevat kesäisin ja mäti kelluu meressä vapaasti.
Paikoin heimon lajeja, erityisesti louhikalaa, käytetään ruokakalana,
Los Angeles -luokka

| Los Angeles -luokka |
| --- | --- |
 Luokan nimikkoalus USS Los Angeles (SSN-688)
Tekniset tiedot
Uppouma:  5986 t (pinnalla) 6818 t (sukelluksissa)
Pituus:  110 m
Leveys:  10 m
Syväys:  9,4 m
Koneteho:  1 x GE PWR S6G -painevesireaktori 35000 hv (26 MW) apumoottori 325 hv (242 kW)
Nopeus:  20 solmua (37 km/h) (pinnalla) 33 solmua (sukelluksissa)
Miehistöä:  129
Aseistus
Meritorjunta:  4 x 533 mm torpedoputkea
Los Angeles -luokka (tai 688-luokka) on Yhdysvaltain laivaston ydinkäyttöinen sukellusveneluokka. Se on saanut nimensä luokan ensimmäisen aluksen (USS Los Angeles (SSN-688)) mukaan. 688-luokka on lukumääräisesti maailman suurin palveluksessa oleva sukellusveneluokka. Luokan alukset korvasivat Sturgeon-luokan sukellusveneet, ja luokan vanhempia aluksia on korvattu Seawolf- ja Virginia-luokan veneillä.
688-luokan veneet ovat nopeita. Varmuudella niiden tiedetään kykenevän yli 25 solmun (46 km/h) nopeuteen, ja niiden oletetaan pystyvän 35 solmun (60 km/h) nopeuteen. Alusten suurin sukellusvyvyys on yli 240 metriä.
688-luokan veneet voivat kuljettaa noin 25 torpedoa tai risteilyohjusta. Kaikki luokan veneet voivat laukaista Tomahawk-ohjuksen vaakasuorassa torpedoputken kautta. 31 uusimmassa veneessä (SSN-719–725 ja SSN-750–773)) on 12 pystysuorassa olevaa siiloa (engl. Vertical Launch System, VLS) ristelyohjuksia varten.
USS Greeneville (SSN-772). Veneen kannelle kiinnitetty  ASDS-pienoissukellusvene (Advanced SEAL Delivery System)
23 uusinta venettä ovat edelleen kehitettyjä. Ne ovat edeltäjiään hiljaisempia ja niiden taistelujärjestelmät ovat kehittyneempiä. Yhdysvaltain laivasto on korvaamassa vanhempia, ilman vertikaalisia ohjussiiloja olevia veneitä uudella Virginia-luokalla.
Alukset

Luokan alukset on valmistanut joko General Dynamics Electric Boat tai Newport News Shipbuilding and Dry Dock Company. Näistä on edelleen viitisenkymmentä palveluksessa. Aluksista on kymmenkunta romutettu tai odottamassa romuttamista.
| Nimi | Viirinumero | Otettu käyttöön | Poistettu käytöstä |
| --- | --- | --- | --- |
| USS Albany | SSN-753 | 7. huhtikuuta 1990 |  |
| USS Albuquerque | SSN-706 | 21. toukokuuta 1983 |  |
| USS Alexandria | SSN-757 | 26. kesäkuuta 1991 |  |
| USS Annapolis | SSN-760 | 1992 |  |
| USS Asheville | SSN-758 | 1991 |  |
| USS Atlanta | SSN-712 | 1982 | 1999 |
| USS Augusta | SSN-710 | 1985 | 2008 |
| USS Baltimore | SSN-704 | 1982 | 1998 |
| USS Baton Rouge | SSN-689 | 1977 | 1995 |
| USS Birmingham | SSN-695 | 1978 | 1997 |
| USS Boise | SSN-764 | 1992 |  |
| USS Boston | SSN-703 | 1982 | 1999 |
| USS Bremerton | SSN-698 | 1981 |  |
| USS Buffalo | SSN-715 | 1983 |  |
| USS Charlotte | SSN-766 | 1994 |  |
| USS Cheyenne | SSN-773 | 1996 |  |
| USS Chicago | SSN-721 | 1986 |  |
| USS Cincinnati | SSN-693 | 1978 | 1995 |
| USS City of Corpus Christi | SSN-705 | 1983 |  |
| USS Columbia | SSN-771 | 1995 |  |
| USS Columbus | SSN-762 | 1993 |  |
| USS Dallas | SSN-700 | 1981 |  |
| USS Greeneville | SSN-772 | 1996 |  |
| USS Groton | SSN-694 | 1978 | 1997 |
| USS Hampton | SSN-767 | 1993 |  |
| USS Hartford | SSN-768 | 1994 |  |
| USS Helena | SSN-725 | 1987 |  |
| USS Honolulu | SSN-718 | 1985 | 2007 |
| USS Houston | SSN-713 | 1982 |  |
| USS Hyman G. Rickover | SSN-709 | 1984 | 2007 |
| USS Indianapolis | SSN-697 | 1980 | 1998 |
| USS Jacksonville | SSN-699 | 1981 |  |
| USS Jefferson City | SSN-759 | 1992 |  |
| USS Key West | SSN-722 | 1987 |  |
| USS La Jolla | SSN-701 | 1981 |  |
| USS Los Angeles | SSN-688 | 1976 | 2010 |
| USS Louisville | SSN-724 | 1986 |  |
| USS Memphis | SSN-691 | 1977 | 2011 |
| USS Miami | SSN-755 | 1990 |  |
| USS Minneapolis-Saint Paul | SSN-708 | 1984 | 2007 |
| USS Montpelier | SSN-765 | 1993 |  |
| USS New York City | SSN-696 | 1979 | 1997 |
| USS Newport News | SSN-750 | 1989 |  |
| USS Norfolk | SSN-714 | 1983 |  |
| USS Oklahoma City | SSN-723 | 1988 |  |
| USS Olympia | SSN-717 | 1984 |  |
| USS Omaha | SSN-692 | 1978 | 1995 |
| USS Pasadena | SSN-752 | 1989 |  |
| USS Philadelphia | SSN-690 | 1977 | 2010 |
| USS Phoenix | SSN-702 | 1981 | 1998 |
| USS Pittsburgh | SSN-720 | 1985 |  |
| USS Portsmouth | SSN-707 | 1983 | 2005 |
| USS Providence | SSN-719 | 1985 |  |
| USS Salt Lake City | SSN-716 | 1984 | 2006 |
| USS San Francisco | SSN-711 | 1981 |  |
| USS San Juan | SSN-751 | 1988 |  |
| USS Santa Fe | SSN-763 | 1994 |  |
| USS Scranton | SSN-756 | 1991 |  |
| USS Springfield | SSN-761 | 1993 |  |
| USS Toledo | SSN-769 | 1995 |  |
| USS Topeka | SSN-754 | 1989 |  |
| USS Tucson | SSN-770 | 1995 |  |
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Los Angeles -luokka Wikimedia Commonsissa
Louhikkokerttu

| Louhikkokerttu |
| --- | --- |

Uhanalaisuusluokitus
 Elinvoimainen  
  
Tieteellinen luokittelu
Domeeni::  Aitotumaiset Eucarya
Kunta::  Eläinkunta Animalia
Pääjakso::  Selkäjänteiset Chordata
Alajakso::  Selkärankaiset Vertebrata
Luokka::  Linnut Aves
Lahko::  Varpuslinnut Passeriformes
Heimo::  Afrikantöpökerttuset Macrosphenidae
Suku::  Achaetops
Laji::  pycnopygius
Kaksiosainen nimi
 Achaetops pycnopygius  (Sclater, 1853) 
Alalajit
 A. p. pycnopygius  A. p. spadix 
Katso myös
   Louhikkokerttu Wikispeciesissä   Louhikkokerttu Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OKIUCN-testi OK: 
Louhikkokerttu (Achaetops pycnopygius) on afrikantöpökerttusiin kuuluva lintulaji. Lajia tavataan Eteläisessä Afrikkassa.
Koko ja ulkonäkö

Louhikkokerttu kasvaa 17–20 cm pitkäksi. Sukupuolet muistuttavat toisiaan ulkonäöltään. Lajin pää, selkä ja siivet ovat ruskean ja mustan raidoittamat. Rinta on valkoinen mustin pilkuin. Louhikkokertun vatsa ja alaperä ovat punaruskeat.
Levinneisyys ja elintavat

Louhikkokerttua tavataan Angolasta ja Namibiasta. Lajin elinympäristöä ovat kallioiset ruohikkoa ja pensaikkoa kasvavat alueet. Lintu liikkuu yksin tai pareittain, ja sen ravintoa ovat hyönteiset. Louhikkokerttu rakentaa kuppimaisen pesän ruohomättääseen, ja naaras munii kaksi tai kolme munaa.
HMCS Longueuil

| HMCS Longueuil |
| --- | --- |

Aluksen vaiheet
Rakentaja:  Canadian Vickers, Quebec
Kölinlasku:  17. heinäkuuta 1943
Laskettu vesille:  30. lokakuuta 1943
Palveluskäyttöön:  18. toukokuuta 1944
Poistui palveluskäytöstä:  31. joulukuuta 1945
Loppuvaihe:  myyty 1947
Tekniset tiedot
Uppouma:  1 468 t (standardi) 2 140 t (max)
Pituus:  91,82 m (kokonaispituus)
Leveys:  11,13 m
Syväys:  2,74 m
Koneteho:  5 500 ihp
Nopeus:  20 solmua (37 km/h)
Miehistöä:  157
Aseistus
Aseistus:  2 × 4"/L45 Mk XVI -tykkiä kaksiputkisena HA/LA Mk XIX -asennuksena 1 × QF 12 naulan/L50 12 cwt Mk V -tykki HA/LA Mk IX -asennuksena 8 × Oerlikon 20 mm -ilmatorjuntatykkiä kaksiputkisina Mk V -asennuksina Hedgehog-sukellusveneentorjuntaheitin 150 syvyyspommia
HMCS Longueuil (viirinumero K672) oli Kanadan laivaston vuonna 1944 palvelukseenotettu River-luokan fregatti toisessa maailmansodassa. Alus on ollut ainoa näin nimetty Kanadan laivastossa.
Palvelus

Alus tilattiin lokakuussa 1941 Canadian Vickersiltä Quebecistä ja sen köli laskettiin 17. heinäkuuta 1943. Alus laskettiin vesille 30. lokakuuta ja se otettiin palvelukseen 18. toukokuuta 1944.
Kanadan laivasto

HMCS Longueuil liitettiin heinäkuussa 1944 Kanadan 2. saattajaryhmään, ja se oli Euroopan sotatoimien päättymiseen saakka saattuetehtävissä Pohjois-Atlantilla. Alus oli satunnaisesti ryhmänsä johtoaluksena ja se ylitti sodan aikana Atlantin neljätoista kertaa. Alus palasi Kanadaan kesäkuussa 1945 ja se poistettiin palveluksesta 31. joulukuuta Esquimaltissa.
Alus myytiin vuonna 1947 ja se upotettiin Kelsey Bayssä Brittiläisessä Kolumbiassa aallonmurtajaksi.
Kanadan laivasto > Aluksen päälliköt

Aluksen päällikköinä palvelivat:
Mervyn John Woods 10. huhtikuuta 1944 - 31. joulukuuta 1945
Aiheesta muualla

Lavery, Brian: River-class Frigates and the Battle of the Atlantic - A Technical and Social History.  Lontoo, Englanti:  National Maritime Museum, 2006.  ISBN 0-948065-73-7  (englanniksi)