stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Anne Frankin talo
Historia

Anne Frankin talona tunnettu rakennus rakennettiin vuonna 1635, ja sen rakennutti Dirk van Delft. Rakennusta muokattiin huomattavasti sata vuotta myöhemmin, vuonna 1739. Korjauksissa rakennuksen ulkosivua muutettiin merkittävästi, ja myöhemmin Frankin piilopaikkana tunnettua rakennuksen osaa kasvatettiin huomattavasti.
Rakennuksessa oli muutamia yrityksiä 1900-luvun alkupuolella. Anne Frankin isä Otto siirsi mausteyrityksensä toimistotilat rakennukseen joulukuussa 1940. Rakennuksen ensimmäinen kerros oli jaettu kolmeen osaan. Etuosassa oli tavaroiden vastaanotto- ja toimitustilat. Keskellä kerrosta oli maustemylly, ja takaosassa, joka oli myös lisäsiiven alin kerros, oli varastotila, jossa tavarat pakattiin kuljetettavaksi. Toisessa kerroksessa oli työntekijöiden toimistoja.
Vuonna 1942 rakennuksen lisäosaa aletaan valmistella piiloutumista varten. Lisäosan tilat tyhjennetään tavaroista, ja se muutetaan asuttavaksi. Anne Frank ja muut muuttavat piilopaikkaansa 6. heinäkuuta 1942. He asuivat piilopaikassa yli kaksi vuotta, kunnes heidät pidätettiin 4. elokuuta 1944. Kaikki omaisuus piilosta takavarikoitiin, mutta kaksi Otto Frankin työntekijää onnistuivat pelastamaan joitakin henkilökohtaisia tavaroita, kuten Anne Frankin päiväkirjan.
Otto Frank palaa kesäkuussa 1945 Amsterdamiin perheensä ainoana eloonjääneenä. Hänelle annetaan Annen päiväkirjat, ja ne julkaistaan kirjana 1947. Pian tämän jälkeen monet haluavat nähdä talon, jossa Anne Frank piilotteli. Yrityksen työntekijät esittelivät epävirallisesti paikkoja halukkaille. Vuonna 1955 yritys vaihtoi kuitenkin toimitiloja, ja koko kortteli, jossa talo sijaitsee myytiin. Suunnitelmissa oli rakennuttaa tehdas tälle paikalle. Protestoijat pystyivät kuitenkin estämään rakennuksen purkamisen, ja 3. toukokuuta 1957 Otto Frank ja Johannes Kleiman perustivat Anne Frankin säätiön, jonka tarkoituksena oli hankkia rakennus omistukseensa. Lokakuussa rakennuksen omistanut yritys lahjoitti talon säätiölle. Anne Frankin museo avattiin lopulta 3. toukokuuta 1960.
Ensimmäisenä vuonna museossa oli 9 000 kävijää, mutta vierailijoiden määrä kasvoi koko ajan. Kymmenen vuotta myöhemmin määrä oli jo tuplaantunut. Vierailijoiden lukumäärän takia museota jouduttiin korjaamaan ja parantamaan. Se olikin suljettuna vuoden 1970. Vuonna 1971 museo avattiin uudelleen, ja vierailijoilta alettiin pyytää myös sisäänpääsymaksuja. Tästäkin huolimatta vierailijoiden määrä kasvoi entisestään. Vuonna 1990 museossa kävi yli 600 000 ihmistä. Museon vierailutilat koettiin riittämättömiksi. Ajatuksia museon laajentamiseksi oltiin esitetty jo 1980-luvun alkupuolella. Alkuperäinen suunnitelma esitettiin huhtikuussa 1989, mutta naapurusto ei hyväksynyt tätä. Amsterdamin kaupunginvaltuusto hyväksyi lopulta marraskuussa 1993 museon uudistamissuunnitelmat. Työt alkoivat syyskuussa 1995. Projekti vietiin läpi vaiheittain, ja museo pystyi olemaan samanaikaisesti auki yleisölle. Kuningatar Beatrix avasi uudistetun museon 28. syyskuuta 1999.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Anne Frankin talo Wikimedia Commonsissa
Museon kotisivut (englanniksi)
Simo Knuuttila

| Simo Knuuttila> Henkilötiedot |
| --- | --- |
Syntynyt: 8. toukokuuta 1946 Peräseinäjoki
Kuollut: 17. kesäkuuta 2022 (76 vuotta) Helsinki
Kansalaisuus:  Suomi
Ammatti:  professori
Koulutus ja ura
Tutkinnot:  Helsingin yliopisto
Väitöstyön ohjaaja:  Jaakko Hintikka
Instituutti:  Helsingin yliopisto Suomen Akatemia
Tutkimusalue:  Filosofian historia
Palkinnot:  Gad Rausing -palkinto (2008) Suomen tiedepalkinto (2011)
Simo Jussi Iisakki Knuuttila (8. toukokuuta 1946 Peräseinäjoki – 17. kesäkuuta 2022 Helsinki) oli suomalainen teologi ja uskonnonfilosofi. Hän toimi Suomen Akatemian akatemiaprofessorina (1994–2009) ja teologisen etiikan ynnä uskonnonfilosofian professorina Helsingin yliopiston systemaattisen teologian laitoksessa (1981–2014). Knuuttilan keskeisiä artikkeleita on koottu teokseen Järjen ja tunteen kerrostumat (1998).
Elämä ja ura

Knuuttila oli Jaakko Hintikan oppilas. Hän väitteli teologian tohtoriksi Helsingin yliopistosta vuonna 1976 artikkeliväitöskirjalla Time and Possibility in Scholasticism. Hän toimi Suomen Akatemian tutkimusassistenttina vuosina 1976–1978, nuorempana tutkijana vuosina 1978–1980, käytännöllisen filosofian määräaikaisena professorina vuonna 1981. Hän kuului kansainvälisen keskiajan filosofian tutkimuksen seuran (Société Internationale pour l’Étude de la Philosophie Médiévale) hallitukseen vuodesta 1987 ja oli myös Institut International de Philosophien sekä New Synthese Historical Library -sarjan toimituskunnan jäsen. Hän toimi Suomalaisen Tiedeakatemian esimiehenä vuosina 2004–2006.
Knuuttila toimi kahden Suomen Akatemian monitieteellisen tutkimuksen huippuyksikön, Mielen historian tutkimusyksikön (2002–2007) sekä Filosofisen psykologian, moraalin ja politiikan tutkimuksen huippuyksikön (2008–2013), johtajana.
Simo Knuuttilan ensimmäinen puoliso vv. 1970-79  oli Mervi Johanna Knuuttila (os. Bäckman nyk. Lindstedt )  ja puoliso vuodesta 1981 oli Aalto-yliopiston kauppakorkeakoulun liiketoiminnan filosofian emeritaprofessori Marja-Liisa Kakkuri-Knuuttila.
Tutkimukset

Knuuttila oli ennen kaikkea filosofian historian tutkija. Hän tutki erityisesti logiikan historiaa ja mielenfilosofiaa ja keskittyi antiikkiin ja keskiaikaan. Filosofiselta suunnaltaan hän edusti analyyttista filosofiaa. Pääteostensa lisäksi hän toimitti useita filosofianhistoriaa käsitteleviä teoksia sekä kirjoitti lukuisia artikkeleita, esimerkiksi modaalilogiikasta teokseen The Cambridge History of Later Medieval Philosophy. Hän toimi Aristoteleen teosten suomennostyöryhmän johdossa ja itse suomensi Nikomakhoksen etiikan ja Ensimmäisen analytiikan.
Palkintoja ja tunnustuksia

Professori Knuuttila oli Suomalaisen Tiedeakatemian jäsen vuodesta 1988 ja Academia Europæan jäsen vuodesta 2004.
Vuonna 2008 Knuuttilalle myönnettiin Ruotsin kuninkaallisen kaunokirjallisuusakatemian Gad Rausing -palkinto humanistisesta tutkijateosta. Vuonna 2011 hän sai joka toinen vuosi jaettavan Suomen tiedepalkinnon, jonka arvo on 85 000 euroa.
Teoksia

Aika ja modaliteetti aristotelisessa skolastiikassa.  (Time and Modality in Aristotelian Scholasticism)  Missiologian ja ekumeniikan seura, 1975.  ISBN 951-95205-3-8
Modalities in Medieval Philosophy. Routledge, London 1993.
Renessanssi. Simo Knuuttila ym. Painatuskeskus, Helsinki 1995.
Järjen ja tunteen kerrostumat.  (Suomalaisen teologisen kirjallisuusseuran julkaisuja 215)  Helsinki:  Suomalainen teologinen kirjallisuusseura, 1998.  ISBN 952-9791-29-1
Emotions in Ancient and Medieval Philosophy. Clarendon Press, Oxford 2004.
Kirjallisuutta

Alhanen, Kai & Perhoniemi, Tuukka: Simo Knuuttila – delikaatti ajattelija. Niin & näin 2/2002, s. 56.
Alhanen, Kai & Perhoniemi, Tuukka: Keskustelu Simo Knuuttilan kanssa – Jumalasta, logiikasta ja rakkaudesta. Niin & näin 2/2002, s. 57–61.
Holopainen, Taina M. & Holopainen, Toivo J. (toim.): Sielun liikkeitä: Filosofianhistoriallisia kirjoitelmia.  (Simo Knuuttilan 50-vuotisjuhlakirja)  Helsinki:  Gaudeamus, 1996.  ISBN 951-662-654-8
Sintonen, Kirsti: Tunteet pelissä antiikista uuteen aikaan: Vuoden Professori 2002 – akatemiaprofessori Simo Knuuttila. Acatiimi 1/2003.
Sihvola, Juha: Simo Knuuttilan kirjoitukset muuttavat ratkaisevasti filosofian historian kokonaiskuvaa. Helsingin Sanomat 3.4.1999.
Aiheesta muualla

Simo Knuuttila. (Arkistoitu – Internet Archive) Filosofisen psykologian, moraalin ja politiikan tutkimuksen huippuyksikkö.
| Auktoriteettitunnisteet  |
| --- | --- |
Kansainväliset:  ISNI  VIAF  WorldCat 
Kansalliset:  Norja  Espanja  Ranska  BnF data  Saksa  Israel  Suomi (KANTO)  Belgia  Yhdysvallat  Tšekki  Australia  Alankomaat  Puola  Vatikaani 
Tieteilijät:  CiNii  PhilPeople  zbMATH 
Henkilöt:  Trove  Uppslagsverket Finland 
Muut:  IdRef
Tasasuuntaaja

Tasasuuntaaja on sähkötekniikan ja elektroniikan komponentti tai ratkaisu, joka muuttavat vaihtovirran (sykkiväksi) tasavirraksi. Tasasuuntauskytkennät voidaan jakaa puoli- ja kokoaaltotasasuuntauskytkentöihin. Kokoaaltotasasuuntaaja hyödyntää vaihtojännitteen molemmat puolijaksot, puoliaaltotasasuuntaaja vain toisen.
Puoliaaltotasasuuntauskytkentä yhdellä diodilla.
kokoaaltotasasuuntauskytkentä kahdella diodilla ja muuntajan keskiulosotolla
Tyypillisin kokoaaltotasasuuntauskytkentä neljällä diodilla - siltakytkentä - ja ilman muuntajan keskiulosottoa.
Nykyaikaisissa elektroniikkalaitteissa tasasuuntaaminen toteutetaan lähes poikkeuksetta diodeilla, jotka voivat komponenttina olla valmiita nelinapaisia kokoaaltotasasuuntaussiltoja, eli diodisiltoja, eli tasasuuntaajia (tasasuuntaussilta, siltatasasuuntaaja).
Tyypillisiä pienjännitetasasuuntaussiltoja
Tasasuuntaamisen yleisin sovelluskohde on elektroniikkalaitteiden virtalähteessä vaihtojännitteen muuttaminen tasajännitteeksi.
Tasasuunnatun tasavirran sykkimistä voidaan vähentää kondensaattorin ja/tai kelan avulla, sekä jännitteensäätöratkaisuilla.
Historia

Historiallisesti ensimmäinen käyttökelpoinen tasasuuntaaja oli diodiputki.
Jo ennen diodiputkea oli käytettävissä 'kidediodi', eli  kidekoneissakin käytetty lyijyhohdediodi. Lyijyhohdediodi ei kuitenkaan ollut kelvollinen merkittävien virtojen käsittelemiseen ja tasasuuntaajan historia alkoikin vasta diodiputken keksimisestä vuonna 1902; Diodiputken keksijä John Ambrose Fleming loi myös koko elektroniikan käsitteen.
Puoli vuosisataa sitten käyttöjännitteen tasasuuntaus esimerkiksi radiovastaanottimissa toteutettiin seleenitasasuuntaajalla.
Sähköjunien ja raitiovaunujen sähkönsyöttöjärjestelmissä käytettiin vielä 1970-luvulla yleisesti elohopeatasasuuntaajia.
Ensimmäisiä puolijohdediodeja olivat germaniumdiodit.
Nykyään kulutuselektroniikassa käytetään tasasuuntauksessa piidiodeja tai Schottky-diodeja siltakytkettynä.
Suurtehoratkaisuissa käytetään nykyään muun muassa tyristoreja.
Puoliaaltotasasuuntaus

Yksinkertaisin tasasuuntaaja on puoliaaltotasasuuntaaja, joka voidaan rakentaa yksittäisestä diodista, jännitelähteestä sekä kuormasta. Sähkövirta pääsee kulkemaan diodin läpi vain toiseen suuntaan. Piirin huono puoli on, että se voi hyödyntää vaihtovirrasta vain joka toisen pulssin.
Kokoaaltotasasuuntaus

Kokoaaltotasasuuntaus voidaan toteuttaa neljän diodin diodisillalla:
Virta kulkee aina kahden diodin läpi kerrallaan. Neljän diodin siltoja on saatavana valmiiksi paketoituna komponentteina.
Tätä kytkentää kutsutaan myös Graetz-kytkennäksi. Diodi-sillan keksi alunperin Karol Pollak 1895.
Mikäli käytettävissä on keskiulosotolla varustettu muuntaja, voidaan kokoaaltotasasuuntaus toteuttaa myös kahdella diodilla:
Kytkennän etuna on pienempi jännitehäviö neljän diodin siltaan verrattuna.
Tarkka tasasuuntaaja

Tavallisessa teholähdekäyttöön tarkoitetussa tasasuuntaajassa osa jännitteestä häviää diodi(e)n kynnysjännitteeseen. Mittaussovelluksia varten voidaan diodin ja operaatiovahvistimen avulla toteuttaa myös tarkempi kytkentä, jolla ei ole diodin kynnysjännitteen aiheuttamaa häviötä, kuten tavanomaisilla tasasuuntauskytkennöillä.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Tasasuuntaaja Wikimedia Commonsissa
Diodiputken periaatekuva. Osat ulkoa sisälle päin: lasikupu (tyhjiö), anodi, katodi, katodia kuumentava hehkulanka
Flemingin ensimmäisiä diodiputkia
Tyypillinen, nykyisin jo käytöstä poistunut seleenitasasuuntaaja
Suuritehoinen, elohopeatasasuuntaaja
Germaniumdiodi. Tarkkaan katsottuna voi nähdä kuinka terävä elektrodi koskettaa germaniumlevyn pintaan
Tyypillisiä muutaman ampeerin piidiodeja
Suuren voimalaitoksen tyristoritasasuuntaaja



Tarkka puoliaaltotasasuuntaaja
Vesa Rantanen (jalkapalloilija)

| Henkilötiedot |
| --- | --- | --- | --- |
Syntymäaika: 7. marraskuuta 1969 (ikä 55)
Syntymäpaikka: Pori, Suomi
Pelipaikka: puolustaja
Pituus: 183 cm
Junioriseurat
1979–1986: PPT
Seurat
| Vuodet | Seura | O | (M) |
| 1986–1991 | PPT | 118 | (8) |
| 1992–2000 | Jazz | 227 | (6) |
| 2001–2002 | FC Inter | 47 | (0) |
| 2003–2004 | Jazz | 48 | (0) |
| 2005 | KaIK | 20 | (3) |
| Yhteensä | Yhteensä | 460 | (17) |
Maajoukkue
| 1986 | Suomi U16 | 7 | (0) |
| 1987 | Suomi U17 | 7 | (0) |
| 1988 | Suomi U18 | 1 | (0) |
| 1990–1991 | Suomi U21 | 6 | (0) |
Valmennusura
2013–2015: Jazz (apuv.)
 Seurajoukkueuran tilastot kattavat vain kansalliset sarjat.
Vesa Rantanen (s. 7. marraskuuta 1969 Pori) on uransa lopettanut suomalainen jalkapalloilija. Hän on koulutukseltaan merkonomi ja ammatiltaan postimies.
Rantanen aloitti uransa Porin Pallo-Tovereissa. Hän oli voittamassa FC Jazzissa pronssia kaudella 1992 ja sen jälkeen kahta mestaruutta kausina 1993 ja 1996. Rantanen pysyi lähes koko liigauransa porilaisseuroille uskollisena kahta Inter-kautta (2001–2002) lukuun ottamatta. Hän pelasi uransa aikana yhteensä 402 pääsarjaottelua.
Juba I

| Juba I |
| --- | --- |
 Juba I:n marmoripatsas.
Henkilötiedot
Arvonimi: Numidian kuningas
Muut tiedot
Edeltäjä:  Hiempsal
Juba I (noin 85 eaa. – 46 eaa.) oli vuosina 60–46 eaa. hallinnut Numidian berberiruhtinas, joka hallitsi Rooman klienttinä. Sota Julius Caesaria vastaan johti lopulta Juban itsemurhaan ja hänen kuningaskuntansa liittämiseen Roomaan. Hänen poikansa Juba II oli naimisissa Marcus Antoniuksen ja Kleopatran tyttären Kleopatra Selenen kanssa.
Elämäkerta

Juba seurasi vallassa Numidian itäosassa isäänsä Hiempsalia, jonka tarkkaa valtakautta ei tiedetä, mutta se jatkui ainakin vuoteen 62 eaa. Juba ajautui kahnauksiin Rooman valtakunnan kanssa hänen joukkojensa hyökättyä Lepcis Magnan kaupunkia vastaan Tripolitaniassa. Hänen kuningaskuntansa liittämistä Roomaan ehdotettiin tiettävästi vuonna 50 eaa. Julius Caesarin kansalaissota kuitenkin mutkisti asioita. Rooman African provinssia hallitsi Julius Caesaria vastaan sotinut Pompeius, joka sai tukea Jubalta ja Numidian länsiosaa hallinneelta Masinissa II:lta. Caesar hyökkäsi alueelle vuonna 46 eaa. ja onnistui hajauttamaan numidialaiset joukot järjestämällä Mauretanian kuningas Bokkus II:n ja tämän roomalaisen palkkasoturijoukon johtaja Publius Sittiuksen hyökkäyksen samaan aikaan. Caesar voitti sodan Africassa ja Juba teki itsemurhan. Hänen kuningaskunnastaan muodostettiin Africa novan provinssi.
Juba I kuvattuna kolikossa.
Topias Hynninen

| Topias Hynninen> Henkilötiedot |
| --- | --- |
Syntynyt: 19. joulukuuta 2005 (ikä 19) Vihti, Suomi
Kansalaisuus:   Suomi
Jääkiekkoilija
Lempinimi:  Toppe
Pelipaikka:  keskushyökkääjä, oikea laitahyökkääjä
Maila:  vasen
Pituus:  179 cm
Paino:  80 kg
Seura
Seura:  Jukurit
Sarja:  SM-liiga
Pelinumero:  52
Pelaajaura
Pääsarjaura:  2022–
Aik. seurat:  IPK (Mestis)
Topias Hynninen (s. 19. joulukuuta 2005 Vihti) on suomalainen jääkiekkoilija, joka edustaa SM-liigajoukkue Mikkelin Jukureita. Hän on pelipaikaltaan oikea laitahyökkääjä, joka osaa pelata keskellä.
Ura > Seuraura

Hynninen on KalPan kasvatti. Hän oli kaudella 2019–2020 C-nuorten SM-karsinnoissa joukkueensa paras maalintekijä 13 osumallaan. Kaudella 2020–2021 Hynninen oli 13 osumallaan KalPan U18-joukkueen paras maalintekijä. Kaudella 2021–2022 hän voitti U20 SM-hopeaa.
Kaudeksi 2022–2023 Hynninen siirtyi yhdessä isoveljensä Tuomaksen kanssa Mikkelin Jukurien U20-joukkueeseen. Hän nousi vain 16-vuotiaana joukkueen varakapteeniksi. Hynninen oli tehoilla 12+26=38 Jukurien paras syöttäjä ja toiseksi paras pistemies Tuomaksen jälkeen. Hän teki 16-vuotiaana myös SM-liigadebyyttinsä 1. marraskuuta 2022 Tampereen Ilvestä vastaan, kun Pekka Jormakka ja Daniel Mäkiaho olivat sivussa. Hynninen merkittiin heti Jukureiden ykkösketjun vasempaan laitaan Otto Mäkisen ja Juhamatti Aaltosen viereen. Hän sai ottelussa jääaikaa 14.11 minuuttia. Liigauransa avausmaalin Hynninen teki viidennessä ottelussaan Tapaninpäivänä 26. joulukuuta 2022 vieraissa kasvattajaseuraansa KalPaa vastaan. Hän pelasi SM-liigassa kauden aikana 15 runkosarjaottelua tehden kolme maalia. Jukureiden kauden päätyttyä maaliskuussa 2023 seura lainasi Hynnisen loppukaudeksi Mestis-joukkue Iisalmen Peli-Karhuihin, jossa hän pelasi kolme runkosarjaottelua tehden kaksi syöttöpistettä ja neljä playoff-ottelua tehopistein 1+1=2.
Huhtikuussa 2023 Hynninen teki Jukurien kanssa vuoden mittaisen SM-liigasopimuksen. Varsinaisella tulokaskaudellaan 2023–2024 hän pelasi 43 runkosarjaottelua tehopistein 1+8=9 ja viisi playoff-ottelua ilman tehopisteitä. Hynninen pelasi kauden aikana myös kolme ottelua lainalla IPK:n Mestis-joukkueessa loka-marraskuun 2023 vaihteessa. Helmikuussa 2024 hän teki Jukurien kanssa kaksivuotisen jatkosopimuksen kevääseen 2026 saakka.
Kaudeksi 2024–2025 Jukureita siirtyi valmentamaan Hynniselle IPK:sta tuttu Marko Tuomainen.
Ura > Maajoukkueura

| Mitalit> Maa:  Suomi.Miesten jääkiekko.Alle 20-v. MM-kilpailut  | Mitalit> Maa:  Suomi.Miesten jääkiekko.Alle 20-v. MM-kilpailut  | Mitalit> Maa:  Suomi.Miesten jääkiekko.Alle 20-v. MM-kilpailut  | Maa:  Suomi> Miesten jääkiekko. |
| --- | --- | --- | --- |
|  Hopeaa | Kanada 2025 | jääkiekko |  |
| Hlinka Gretzky Cup  | Hlinka Gretzky Cup  | Hlinka Gretzky Cup  |  |
|  Pronssia | Red Deer 2022 | jääkiekko |  |
Hynninen pelasi alle 18-vuotiaiden MM-kilpailuissa vuonna 2023 sekä Hlinka Gretzky Cupissa vuonna 2022, jolloin hän voitti pronssia. Hän pelasi alle 20-vuotiaiden MM-kilpailuissa vuonna 2025 ja voitti Suomen joukkueessa hopeaa. Yhteensä Hynninen on pelannut 24 nuorten ja 28 poikien maaottelua.
Muuta

Hynnisen vuotta vanhempi isoveli Tuomas on pelannut A-junioritasolla.
Riejanne Markus

| Riejanne Markus |
| --- | --- |
 Riejanne Markus EM-kilpailujen aika-ajossa 2022.
Henkilötiedot
Syntynyt: 1. syyskuuta 1994 (ikä 30)
Kansalaisuus:   Alankomaat
Pyöräilijä
Pituus:  182 cm
Paino:  61 kg
Joukkue:  Lidl-Trek
Laji:  maantiepyöräily, maastopyöräily
Rooli:  ajaja
Ura
Ammattilaisjoukkue(et)
2013–2015 2016 2017 2018 2019–2020 2021–2024  2025–:  Parkhotel Valkenburg Team Liv–Plantur WM3 Pro Cycling WaowDeals Pro Cycling CCC Liv Team Jumbo-Visma / Team Visma–Lease a Bike Lidl-Trek
Suurimmat voitot
 Sekaviestin maailmanmestaruus 2019 Sekaviestin Euroopan-mestaruus 2019  Alankomaiden maantieajomestaruus 2023  Alankomaiden aika-ajomestaruus 2023, 2024 Rantakilpailun Euroopan-mestaruus 2017 
 Tiedot päivitetty: 8. tammikuuta 2025 
| Mitalit> Maa:   Alankomaat.Naisten maantiepyöräily.MM-kilpailut  | Mitalit> Maa:   Alankomaat.Naisten maantiepyöräily.MM-kilpailut  | Mitalit> Maa:   Alankomaat.Naisten maantiepyöräily.MM-kilpailut  | Maa:   Alankomaat> Naisten maantiepyöräily. |
| --- | --- | --- | --- |
|  Kultaa | Yorkshire 2019 | sekaviesti |  |
|  Hopeaa | Flanderi 2021 | sekaviesti |  |
| EM-kilpailut  | EM-kilpailut  | EM-kilpailut  |  |
|  Kultaa | Alkmaar 2019 | sekaviesti |  |
|  Pronssia | München 2022 | aika-ajo |  |
Naisten maastopyöräily
| EM-kilpailut  | EM-kilpailut  | EM-kilpailut  |  |
|  Kultaa | Scheveningen 2017 | rantakilpailu |  |
|  Hopeaa | Scheveningen 2018 | rantakilpailu |  |
|  Hopeaa | Dunkerque 2019 | rantakilpailu |  |
|  Hopeaa | Dunkerque 2021 | rantakilpailu |  |
Riejanne Markus (s. 1. syyskuuta 1994 Diemen, Pohjois-Hollanti) on alankomaalainen maantiepyöräilijä. Hän aloitti ammattilaisuransa Parkhotel Valkenburg -joukkueessa vuosina 2013–2015, edusti Team Liv–Planturia 2016, WM3 Pro Cycling / WaowDeals Pro Cycling / CCC Liv Teamia vuosina 2017–2020, Team Jumbo-Visma / Team Visma–Lease a Bike -tallia 2021–2024 ja on vuodesta 2025 kilpaillut Lidl-Trekissä.
Markus voitti sekaviestin maailmanmestaruuden 2019 ja sai MM-hopeaa 2021. EM-kilpailuissa hän saavutti sekaviestissä kultaa 2019 ja aika-ajossa pronssia 2022. Hän sijoittui vuoden 2024 La Vuelta Femenina -kilpailussa toiseksi minuutin ja 49 sekuntia Demi Volleringille hävinneenä. Hän on voittanut Alankomaiden-mestaruuden maantieajossa 2022 sekä aika-ajossa 2023 ja 2024.
Markus on kilpaillut myös maastopyöräilyssä. Hän on voittanut rantakilpailussa Euroopan-mestaruuden 2017 sekä saavuttanut EM-hopeaa 2018, 2019 ja 2021.
Saavutuksia maantiepyöräilyssä

Lähteet: Pro Cyclnig Stats, Cycling Archives
Piper

Piper tarkoittaa seuraavia:
Piper Aircraft, yhdysvaltalainen lentokoneita valmistava yritys
Piper, Pixarin lyhytelokuva vuodelta 2016
The Piper, Abban musiikkikappale vuodelta 1980
Pippuri

aitopippurit eli pippurit (Piper ), kasvisuku, johon kuuluvat muiden muassa:
ryytipippuri eli pippuri (Piper nigrum)
pitkäpippuri (Piper longum)
kavapippuri (Piper methysticum)
Sukunimi

Piper, ruotsalainen aatelissuku
Billie Piper (s. 1982), brittiläinen poplaulaja ja näyttelijä
Carl Piper (1647–1716), ruotsalainen kreivi ja valtiomies
Cherie Piper (s. 1981), kanadalainen jääkiekkoilija
Christina Piper (1673–1752), ruotsalainen kreivitär
David Piper (s. 1930), brittiläinen Formula 1 -kuljettaja
Desmond Piper (s. 1941), australialainen maahockeypelaaja
Donald Piper (1911–1963), yhdysvaltalainen koripalloilija
Gustaf Abraham Piper (1692–1761), ruotsalainen kenraalimajuri ja maaherra
H. Beam Piper (1904–1964), yhdysvaltalainen tieteiskirjailija
Heidemarie Stefanyshyn-Piper (s. 1963), yhdysvaltalainen avaruuslentäjä ja laivaston sukeltaja
Henrik Piper, Käkisalmen läänin maaherra
John Piper (s. 1946), yhdysvaltalainen baptistinen pastori ja teologi
Katie Piper (s. 1983), brittiläinen malli
Leonora Piper (1859–1950), yhdysvaltalainen meedio
Randy Piper (s. 1956), yhdysvaltalainen kitaristi
Roddy Piper (1954–2015), kanadalainen showpainija.
| --- | --- |
: Tämä on täsmennyssivu, joka luettelee monimerkityksisen käsitteen eri merkitykset tai useita eri henkilöitä. Artikkelisivuja, joiden nimessä tai tekstissä lukee ”Piper”, voi hakea sivunnimihaulla, laajalla sivunnimihaulla tai tekstihaulla.
Havukka-ahon ajattelija (veistos)

| Havukka-ahon ajattelija |
| --- | --- |
 Havukka-ahon ajattelija Sotkamossa
Nimi:  Havukka-ahon ajattelija
Tekijä:  Nina Terno
Valmistumisvuosi:  1989
Taiteenlaji:  veistos
Sijainti:  Hirvisaaren puistikko, Sotkamo
Koordinaatit:  64.12887°N, 28.37191°E
  [ ohje ]  
Havukka-ahon ajattelija on Nina Ternon vuonna 1989 tekemä veistos Sotkamossa Hirvensaaressa Ison Sapsojärven rannalla, Kainuuntien (valtatie 76) varrella. Patsas kunnioittaa sotkamolaisen kirjailijan Veikko Huovisen tuotantoa, johon kuuluu myös romaani Havukka-ahon ajattelija.
Pronssinen veistos on lähes neljä metriä korkea. Kirjailija Huovisen Konsta Pylkkäselle kirjoittama lausahdus on kaiverrettu patsaan jalustaan:
“Ihmisellä on tässä avaruudessa kusiaisen valtuudet".
Veikko Huovinen toivoi, että patsas omistetaan hänen itsensä sijaan hänen tuotannolleen. Huovinen piti hirven ja miehen hahmot sisältävää veistosta komeana.