stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Aínos

Aínos-vuori.
| --- | --- |
Sijainti:  Kefaloniá, Jooniansaaret, Kreikka
Korkeus merenpinnasta:  1 628 m
Prominenssi:  1 628 m
| --- | --- |
Koordinaatit:  fi 
muokkaa - muokkaa wikitekstiä - muokkaa Wikidataa
Aínos (kreik. Αίνος; myös Énos) on vuori Kefalonián saarella Kreikassa. Se on saaren ja koko Jooniansaarten korkein vuori, ja sen korkeus on 1 628 metriä. Aínos-vuori ympäristöineen muodostaa kansallispuiston nimellä Aínoksen kansallismetsä (Εθνικός Δρυμός Αίνου, Ethnikós Drymós Aínou).
Aínosvuori.
Aínos sijaitsee Kefalonián eteläosissa linnuntietä noin 18 kilometriä itäkaakkoon saaren pääkaupungista Argostólista. Vuoren korkein huippu on nimeltään Mégas Sorós (Μέγας Σωρός). Antiikin aikana vuoren huipulla oli Zeus Ainiokselle (tai Ainissokselle) omistettu temppeli. Venetsialaisvallan aikana vuori tunnettiin nimellä Monte Nero (”Musta vuori”).
Aínoksen kansallispuisto on perustettu vuonna 1962 ja sen laajuus on 2 862 hehtaaria. Puisto perustettiin suojelemaan Kreikan oloissa ainutlaatuista havumetsää. Alkujaan vuori oli kokonaan metsän peitossa, mutta kontrolloimattomat hakkuut ja metsäpalot ovat pienentäneet metsän neljäsosaan alkuperäisestä. Puuston päälaji on kreikanpihta (Abies cephalonica). Siellä kasvaa myös monia uhanalaisia ja kotoperäisiä kasvilajeja kuten kämmeköitä. Puistossa elää myös mielenkiintoisia matelijoita ja nisäkkäitä kuten kettuja, jotka ovat harvinaisia muualla Kreikan saaristossa.  Aínoksen kansallispuisto on ainoa saarella sijaitseva kansallispuisto Kreikassa.
Aínosvuori on suosittu vaelluskohde Kefaloniálla. Sen huipulta on hyvä näköala saarelle, läheisille Jooniansaarille sekä myös Manner-Kreikan rannikolle. Vuorella on Andréas Michalitsiánoksen mukaan nimetty teleskooppi, joka toimii aiemmin ilmavoimien käytössä olleessa rakennuksessa.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Aínos Wikimedia Commonsissa
Kreikan kansallispuistot
| --- | --- |
Kansallismetsät:   Aínoksen kansallismetsä  Oítin kansallismetsä  Ólympoksen kansallismetsä  Parnassóksen kansallismetsä  Párnithan kansallismetsä  Píndoksen kansallismetsä  Préspajärvien kansallismetsä  Samarián kansallismetsä  Soúnion kansallismetsä  Víkoksen–Aóoksen kansallismetsä 
Merikansallispuistot:   Alónnisoksen ja Pohjoisten Sporadien merikansallispuisto  Zákynthoksen merikansallispuisto 
Muut kansallispuistot:   Amvrakikóslahden kosteikkojen kansallispuisto  Axióksen suiston kansallispuisto  Chelmóksen–Vouraïkóksen kansallispuisto  Dadián, Lefkímin ja Souflín metsien kansallispuisto  Évroksen suiston kansallispuisto  Itä-Makedonian ja Traakian kansallispuisto  Kerkíni-järven kansallispuisto  Koróneia- ja Vólvi-järvien ja Makedonian Témpin kansallispuisto  Kotýchin ja Strofylián kosteikkojen kansallispuisto  Mesolóngin–Aitolikón laguunien kansallispuisto  Pohjoisen Píndoksen kansallispuisto  Préspajärvien kansallispuisto  Rodópi-vuorten kansallispuisto  Schiniáksen kansallispuisto  Tzoumérkan, Peristérin ja Árachthoksen rotkon kansallispuisto
Käävät metsien suojeluarvon indikaattoreina

Rusokääpä (Pycnoporellus fulgens), vanhojen kuusimetsien indikaattorilaji
Lahottajasieniin kuuluvia kääpiä käytetään yleisesti vanhojen, suojeluarvoltaan korkeiden metsien tunnistamiseen luontoinventoinneissa. Metsätaloudelle herkkien kääpien esiintyminen kertoo laajemmin lahopuusta riippuvaisten eliölajien tilasta ja alueen lahopuujatkumosta.
Mitä käävät indikoivat

Teoriassa jokainen metsästä löytyvä eliölaji on vain itsensä indikaattori, eli pursukäävän löytyminen todistaa vain sen, että paikalla elää pursukääpä. Kokemus on kuitenkin osoittanut, että tiettyjen, vaateliaiden lajien (ja varsinkin monien sellaisten yhtaikainen) löytyminen heijastaa laajemminkin kyseisen paikan tilaa, samaan tapaan kuin suomalaisessa metsien kasvupaikkaluokituksessa tietyt opaskasvit kertovat varsin selvästi, mistä metsätyypistä on kyse. Huolella valikoituja eliölajeja voidaan käyttää ilmentäjinä eli indikaattoreina, kun joudutaan vertailemaan suojelun kannalta olennaisia asioita.
Metsän luonnontilaisuuden indikaattoreiksi sopivat monet eliöryhmät, kuten sienet, jäkälät, sammalet ja hyönteisistä etenkin kovakuoriaiset. Kukin eliöryhmä paljastaa omanlaisiaan piirteitä metsän ekologiasta ja ikärakenteesta: puusto- eli varjojatkumoa, jättipuujatkumoa, maapuujatkumoa, elävän puuston jatkumoa, jne. Kaikkien eliöryhmien inventointi on kuitenkin liian suuritöinen, ja käytännön tarpeisiin on tehtävä valintoja. Kääpien inventointia on Suomessa käytetty laajasti ns. toiminnallisen aarniometsäjatkumon (functional primeval forest continuity) osoittamiseen, eli käytännössä suojeluarvon yhtenä mittarina.
Kotirannan ja Niemelän kääpäpisteytys

Kotirannan ja Niemelän (1993, 1996) laatimassa arviointimenetelmässä indikaattorilajit jaetaan kahteen ryhmään. Vanhan metsän lajit ovat sieniä, jotka menestyvät parhaiten vanhoissa, luonnontilaa lähellä olevissa metsissä, vaikka niitä löytää silloin tällöin myös ihmisen vaikutuspiiristä (esim. romahtaneista hirsirakenteista). Joka tapauksessa metsäluonnossa kasvaessaan ne kuuluvat metsän ikäsukkession loppupuolelle. Aarniolajit ovat edellisiä selvemmin ja tiukemmin sitoutuneet vanhimpiin luonnonmetsiin. Kuusivaltaisille metsille ja mäntyvaltaisille metsille laadittiin oma lajilistansa.
Inventoidun metsän luonnontilaisuuden ja suojeluarvon karkea arviointi tehdään seuraavasti. Löytyneille vanhan metsän lajeille annetaan numeroarvo 1, aarniolajeille 2. Yhteenlaskien saadaan vertailuluku:
10–19 Suojelullisesti arvokas metsäalue
20–29 Hyvin arvokas metsäalue
30–46 Erittäin arvokas, ainutlaatuinen alue
Asteikko on luonnollisesti karkea, sillä siihen vaikuttavat mm. alueen koko ja vaihtelevuus. Tulosten luotettavuuteen vaikuttavat mm. se, mihin aikaan ja millaisena sienivuonna inventointi tehtiin, kuinka kauan alueella työskenneltiin, ja millainen oli inventoijan/inventoijien työskentelyrutiini ja lajintuntemus. Alinkin luokka (10–19) on vaatimustasoltaan tiukka; oikeaoppisesti hoidettu talousmetsä saa tällä asteikolla mitaten useimmiten numeroarvon 0, harvoin 1–4.
Valittava työtapa riippuu siitä, miten tarkkaa arviota tarvitaan. Jos alueella on sekä merkittäviä männiköitä että tuoreita kangasmetsiä, kummatkin pitäisi inventoida ja arvottaa erikseen metsäkuviotietojen pohjalta tai mänty- ja kuusimetsät silmämäärin erottaen. Indikaattorilaji, joka on sekä kuusi- että mäntymetsien listassa, luetaan silloin esim. mäntymetsien pistemäärään vain, jos se löytyi mäntymetsästä. Yleisluontoisemmassa arvioinnissa koko alue voidaan inventoida yhtenä, ja pisteyttää yleisemmän metsätyypin mukaan.
Uusien lajikäsitysten ja nimien myötä lajiluetteloon tehty muutoksia 2000-luvulla. Kääpälistaukseen on merkitty listasta poistetut tai listan sisällä siirretyt lajit.
Kotirannan ja Niemelän kääpäpisteytys > Kuusivaltaisten metsien indikaattorilajit > Vanhan metsän lajit

Käpäläkääpä (Anomoporia bombycina)
Poimukääpä (Antrodia pulvinascens)
Oravuotikka (Asterodon ferruginosus) (kuuluu muihin sieniryhmiin kuin kääpiin)
Peikonnahka (Crustoderma dryinum) (kuuluu muihin sieniryhmiin kuin kääpiin)
Rusokantokääpä (Fomitopsis rosea)
Harjasorakas (Gloiodon strigosus) (kuuluu muihin sieniryhmiin kuin kääpiin)
Punahäivekääpä (Leptoporus mollis)
Pihkakääpä (Pelloporus leporinus)
Huopakääpä (Pelloporus tomentosus)
Korkkikerroskääpä (Perenniporia subacida)
Karhunkääpä (Phaeolus schweinitzii)
Siperiankääpä (Phellinus abietis) (...tai kuusenkääpä (Phellinus chrysoloma))
Ruostekääpä (Phellinus ferrugineofuscus)
Pikireunakääpä (Phellinus lundellii)
Aarnikääpä (Phellinus nigrolimitatus)
Riukukääpä (Phellinus viticola)
Tippakääpä (Postia guttulata)
Rusokääpä (Pycnoporellus fulgens)
Istukkakääpä (Rhodonia placenta)
Korpiludekääpä (Skeletocutis odora)
Listasta poistetut lajit:
Hentokääpä (Postia lateritia)
Kotirannan ja Niemelän kääpäpisteytys > Kuusivaltaisten metsien indikaattorilajit > Aarniolajit

Pursukääpä (Amylocystis lapponica)
Riekonkääpä (Antrodia albobrunnea)
Sitkaskääpä (Antrodia piceata)
Sitruunakääpä (Antrodiella citrinella)
Känsäorvakka (Cystostereum murrayi) (kuuluu muihin sieniryhmiin kuin kääpiin)
Lohkokääpä (Diplomitoporus crustulinus)
Raidantuoksukääpä (Haploporus odorus)
Louhennahka (Laurilia sulcata) (kuuluu muihin sieniryhmiin kuin kääpiin)
Pohjanrypykkä (Phlebia centrifuga) (kuuluu muihin sieniryhmiin kuin kääpiin)
Röyhelökääpä (Pycnoporellus alboluteus)
Sirppikääpä (Sidera lenis)
Välkkyludekääpä (Skeletocutis stellae)
Punakarakääpä (Steccherinum collabens)
Listasta poistetut lajit:
Aarniukonsieni (Lepiota lignicola)
Kalkkikääpä (Antrodia crassa)
Erakkokääpä (Antrodia infirma)
Kotirannan ja Niemelän kääpäpisteytys > Mäntyvaltaisten metsien indikaattorilajit > Vanhan metsän lajit

Harsukääpä (Anomoporia kamtschatica)
Peikonnahka (Crustoderma dryinum) (kuuluu muihin sieniryhmiin kuin kääpiin)
Oranssikääpä (Erastia aurantiaca)
Hoikkaorakas (Hydnellum gracilipes) (kuuluu muihin sieniryhmiin kuin kääpiin)
Helohäivekääpä (Leptoporus erubescens)
Viinikääpä (Meruliopsis taxicola)
Mäntyraspikka (Odonticium romellii) (kuuluu muihin sieniryhmiin kuin kääpiin)
Korokääpä (Oligoporus sericeomollis)
Karhunkääpä (Phaeolus schweinitzii)
Aarnikääpä (Phellinus nigrolimitatus)
Männynkääpä (Phellinus pini)
Riukukääpä (Phellinus viticola)
Okrarypykkä (Phlebia serialis) (kuuluu muihin sieniryhmiin kuin kääpiin)
Ruskokääpä (Postia calvenda), aiemmin ruskohaprakääpä (Postia leucomallella)
Hentokääpä (Postia lateritia)
Kitukääpä (Postia parva)
Kultarypykkä (Pseudomerulius aureus) (kuuluu muihin sieniryhmiin kuin kääpiin)
Istukkakääpä (Rhodonia placenta)
Kelokurokka (Sistotremastrum suecicum) (kuuluu muihin sieniryhmiin kuin kääpiin)
Kurttusieni (Sparassis crispa) (kuuluu muihin sieniryhmiin kuin kääpiin)
Listasta poistetut lajit:
Kuuorvakka (Chaetodermella luna) (...siirretty uudessa listassa aarniolajeihin)
Kermakääpä (Butyrea luteoalba) eli aiemmin kermakarakääpä (Junghuhnia luteoalba)
Punahäivekääpä (Leptoporus mollis)
Talvihampikka (Irpicodon pendulus)
Liiturypykkä (Phlebia cretacea)
Kotirannan ja Niemelän kääpäpisteytys > Mäntyvaltaisten metsien indikaattorilajit > Aarniolajit

Riekonkääpä (Antrodia albobrunnea)
Kalkkikääpä (Antrodia crassa)
Erakkokääpä (Antrodia infirma)
Kairakääpä (Antrodia primaeva)
Lohikääpä (Aurantiporus pricus)
Kuuorvakka (Chaetodermella luna) (kuuluu muihin sieniryhmiin kuin kääpiin) (...vanhassa listassa vanhojen metsien listassa)
Aihkinahka (Crustoderma cornea) eli entinen kelorypykkä (Crustoderma corneum) (kuuluu muihin sieniryhmiin kuin kääpiin)
Salokääpä (Dichomitus squalens)
Liekokääpä (Gloeophyllum protractum)
Sirppikääpä (Sidera lenis)
Lutikkakääpä (Skeletocutis jelicii)
Välkkyludekääpä (Skeletocutis stellae)
Kanadankääpä (Tyromyces canadensis)
Listasta poistetut lajit:
Aarniotaraspikka (Hyphodontia curvispora)
Kitukääpä (Postia parva)
Käpäläkääpä (Anomoporia bombycina), vanhojen kuusimetsien indikaattorilaji
Oravuotikka (Asterodon ferruginosus), vanhojen kuusimetsien indikaattorilaji
Aarnikääpä (Phellinus nigrolimitatus), vanhojen kuusi- ja mäntymetsien indikaattori ja yleinen havupuiden lahottajasieni
Peikonnahka (Crustoderma dryinum), vanhojen kuusi- ja mäntymetsien indikaattori
Viinikääpä (Meruliopsis taxicola), vanhojen mäntymetsien indikaattorilaji
Okrarypykkä (Phlebia serialis), vanhojen mäntymetsien indikaattorilaji
Riekonkääpä (Antrodia albobrunnea), mäntyaarnioiden indikaattori ja luonnontilaisten kelomänniköiden peruslajeja
Orinoconnärhi

| Orinoconnärhi |
| --- | --- |

Uhanalaisuusluokitus
 Elinvoimainen  
  
Tieteellinen luokittelu
Domeeni::  Aitotumaiset Eucarya
Kunta::  Eläinkunta Animalia
Pääjakso::  Selkäjänteiset Chordata
Luokka::  Linnut Aves
Lahko::  Varpuslinnut Passeriformes
Heimo::  Varikset Corvidae
Suku::  Loistonärhet Cyanocorax
Laji::  cayanus
Kaksiosainen nimi
 Cyanocorax cayanus  (Linnaeus, 1766) 

Katso myös
   Orinoconnärhi Wikispeciesissä   Orinoconnärhi Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OKIUCN-testi OK: 
Orinoconnärhi (Cyanocorax cayanus) on varisten heimoon kuuluva varpuslintu.
Levinneisyys

Orinoconnärheä tavataan Etelä-Amerikan pohjoisosissa. Lajia esiintyy Pohjois-Brasiliassa, Ranskan Guayanassa, Guyanassa, Surinamessa ja Venezuelassa. Lajin populaatiota ei ole arvioitu, mutta lajia on kuvattu melko tavalliseksi ja se on luokiteltu elinvoimaiseksi.
BMW M51

| BMW M51-moottori |
| --- | --- |

Tekniset tiedot
Tyyppi:  R6 SOHC
Materiaali:  sylinterikansi ja lohko valurautaa
Iskutilavuus:  2.5 L; 152.4 cu in (2,497 cc)
Järjestelmät
Venttiilikoneisto:  12
Suoritusarvot
Teho:  85–105 kW (114–141 hv)
Vääntö:  222–280 Nm
BMW M51 on suora-6 sylinterinen Diesel-moottori jonka on valmistanut BMWn tehdas Oberösterreich Upper Austrian Steyr Heinäkuusta 1991 Helmikuuhun 2000. Sen edeltäjä on BMW M21, ja seuraaja BMW M57.
Yleistä

M51 on vesijäähdytteinen ja turboahdettu kuusisylinterinen rivimoottori, jossa on Bosch VP37-syöttöpumppu. Sylinteritilavuus on 2497cc ja puristussuhde is 22.0:1.
Joissakin moottoriversioissa on turboahtimen lisäksi välijäähdytin, ne voidaan tunnistaa tds merkistä. M51 on valuraudasta valmistettu moottori, jossa on yksi ketjuvetoinen yläpuolinen nokka-akseli ja kaksi venttiiliä per sylinteri. M21:een verrattuna M51:ssä on nostimia ja hydraulinen venttiilin säätö. Polttoaineen ruiskutusta ensimmäisissä moottoreissa ja kaikissa E36-malleissa ohjaa ECU Bosch DDE 2.1, joka korvattiin ensimmäisen teknisen tarkistuksen jälkeen DDE 2.2:lla. Tämä johtaa suurempaan vääntömomenttiin alhaisilla kierroksilla. Voiteluun käytetään SAE 5W-40 öljyä.
| Versio | Teho | Vääntö | Vuosi |
| --- | --- | --- | --- |
| M51D25 UL | 85 kW (115 hp)  at 4800 rpm | 222 N⋅m (164 lb⋅ft)   at 1900 rpm | 1991–1997 |
| M51D25 OL | 105 kW (143 hp)   at 4800 rpm | 260 N⋅m (192 lb⋅ft)   at 2200 rpm | 1991–1996 |
| For Opel Omega B | 96 kW (130 hp)   at 4800 rpm | 250 N⋅m (184 lb⋅ft)   at 1400 rpm | 1994–2001 |
| M51D25TÜ UL | 85 kW (115 hp)   at 4800 rpm | 230 N⋅m (170 lb⋅ft)   at 1900 rpm | 1996–1998 |
| M51D25TÜ OL | 105 kW (143 hp)   at 4800 rpm | 280 N⋅m (207 lb⋅ft)   at 2200 rpm | 1996–1998 |
| M51D25TÜ OL | 105 kW (143 hp)   at 4600 rpm | 280 N⋅m (207 lb⋅ft)   at 2200 rpm | 1998–2000 |
| Range Rover P38 DSE 2.5 LP2 | 100 kW (136 hp)   at 4400 rpm | 270 N⋅m (199 lb⋅ft)   at 2300 rpm | 1995-2001 |
Käyttökohteet:
1991 - 1996 E36 325td (M51D25 UL)
1996 - 1998 E36 325td (M51D25TÜ UL)
1993 - 1996 E36 325tds (M51D25 OL)
1996 - 1998 E36 325tds (M51D25TÜ OL)
1992 - 1996 E34 525td (M51D25 UL)
1991 - 1996 E34 525tds (M51D25 OL)
1996 - 2000 E39 525tds (M51D25TÜ OL)
1996 - 2000 E39 525td (M51D25TÜ UL)
1996 - 2000 E38 725tds (M51D25TÜ OL)
1995 - 2001 Land Rover Range Rover 2.5 D/DSE
1995 - 2001 Opel Omega
1992 UMM Alter II (yksi esimerkki; moottori, vaihteisto ja elektroniikan asensi BMW Munich)
Axel Rindell

| Axel Rindell> Henkilötiedot |
| --- | --- |
Syntynyt: 23. huhtikuuta 2000 (ikä 24) Espoo, Suomi
Kansalaisuus:   Suomi
Jääkiekkoilija
Lempinimi:  Kike, Rindu
Pelipaikka:  puolustaja
Maila:  oikea
Pituus:  182 cm
Paino:  87 kg
Seura
Seura:  Leksands IF
Sarja:  SHL
Pelaajaura
Pääsarjaura:  2019–
Aik. seurat:  Jukurit (SML) Kärpät (SML) Toronto Marlies (AHL) Newfoundland Growlers (ECHL) Timrå IK (SHL)
NHL-varaus:  177. varaus, 2020 Toronto Maple Leafs
Axel Leonard Rindell (s. 23. huhtikuuta 2000 Espoo) on suomalainen jääkiekkopuolustaja, joka pelaa Ruotsin SHL-liigan Leksands IF:ssä. Hän laukoo oikealta.
Ura > Maajoukkueura

| Mitalit> Maa:   Suomi.Miesten jääkiekko.MM-kilpailut  | Mitalit> Maa:   Suomi.Miesten jääkiekko.MM-kilpailut  | Mitalit> Maa:   Suomi.Miesten jääkiekko.MM-kilpailut  | Maa:   Suomi> Miesten jääkiekko. |
| --- | --- | --- | --- |
|  Hopeaa | Latvia 2021 | jääkiekko |  |
Rindell edusti Suomea MM-kilpailuissa vuonna 2021, jolloin hän voitti hopeaa. Rindellistä tuli kaikkien aikojen ensimmäinen Jukureista Suomen MM-joukkueeseen valittu pelaaja. Hän ei lopulta kuitenkaan mahtunut kertaakaan joukkueen kokoonpanoon turnauksessa. Yhteensä Rindell on pelannut 13 A-maaottelua tehopistein 2+3=5. Hän teki A-maajoukkuedebyyttinsä Karjala-turnauksessa 5. marraskuuta 2020 Helsingin Hartwall Arenassa alle 20-vuotiaiden maajoukkuepelaajista koottua Venäjää vastaan. Rindell merkittiin Suomen kolmospuolustajapariin Mikael Seppälän viereen. Ensimmäisensä A-maajoukkuemaalinsa hän teki kuudennessa ottelussaan Carlson Hockey Gamesissa 12. toukokuuta 2021 Prahan O2 Arenassa Tšekkiä vastaan. Rindell putosi viimeisten joukossa Suomen MM-joukkueesta vuoden 2024 turnaukseen.
Rindell oli myös nimettynä Suomen alle 20-vuotiaiden MM-kisaehdokkaaksi vuoden 2020 turnaukseen, mutta hän kuitenkin putosi lopullisesta kisajoukkueesta. Yhteensä Rindell on pelannut myös kuusi nuorten ja kaksi poikien maaottelua.
Pelityyli

Jukureiden entisen urheilutoimenjohtaja Jukka Holtarin mukaan Rindell on kiekollisesti taitava rightin puolustaja, jolla on tausta hyökkääjänä. Häntä joukkueessa valmentaneen Olli Jokisen mukaan Rindell on pelirohkea puolustaja, joka on poikkeuksellisen lahjakas hyökkäyssuuntaan. Jokisen mukaan hänellä on hyvä laukaus ja pelikäsitys, mutta Rindellin pitää lähteä peleihin kuitenkin puolustuksen kautta. Jokisen mukaan hänellä on opeteltavaa syöttämisessä ja liikkeessä. Rindellin tulisi saada pois pitkät kuljetukset, jotka Jokisen mukaan ovat vähentyneet hänen alaisuudessaan harjoituskaudella 2021–2022. Rindell on itse maininnut kehityskohteikseen puolustuspään kovuuden sekä tasaisuuden pelien sisällä pitää saada paremmaksi.
Rindell on maininnut esikuvakseen Erik Karlssonin. Häntä Jukureissa valmentanut Olli Jokinen on verrannut Rindelliä Tyson Barrieen ja Sami Vataseen.
Avoliitto

Avoliitto tarkoittaa juridisesti vahvistamatonta kahden ihmisen avioliittoa muistuttavaa yhteiselämää. Avoliitossa seurusteleva pariskunta asuu yhdessä ja on säännöllisessä seksuaalisessa suhteessa keskenään, mutta he eivät ole solmineet virallista avioliittoa.
Laki suhtautuu useimmissa maissa avoliittoon eri tavoin kuin avioliittoon. Joidenkin maiden laissa avioliiton kaltaiseen avoliittoon liitetään tiettyjä oikeuksia ja velvollisuuksia, joita myös avioliittoon kuuluu.
Yleisyys

Avoliitosta on länsimaissa tullut 1900-luvun loppupuolelta alkaen hyväksyttävä vaihtoehto yksin asumiselle ja avioliitolle. Esimerkiksi Yhdysvalloissa avoliittojen määrä on kymmenkertaistunut vuosien 1960–2000 aikana, ja aviopareista 70 prosenttia asuu yhdessä ennen häitä.
Suomessa vuonna 2020 avopariperheitä oli 28 prosenttia kaikista parin muodostavista perheistä. Alle 30–34-vuotiaissa avoliitot ovat yleisempiä kuin avioliitot, sitä vanhemmissa harvinaisempia. Vuosittain kaikista avopareista muuttaa erilleen noin joka kymmenes.
Suomen lainsäädännössä, verotuksessa ja sosiaalietuuksissa

Avoliitossa elävillä ei ole avio-oikeuteen verrattavaa oikeutta toisen osapuolen omaisuuteen. Suhteen päättyessä kummallakaan ei ole velvollisuutta jakaa omaa tai perittyä omaisuutta entisen kumppanin kanssa. Laki avopuolisoiden yhteistalouden purkamisesta (26/2011) on säädetty 14.1.2011. Se koskee avopareja, jotka ovat asuneet yhteistaloudessa vähintään viisi vuotta tai joilla on (tai on ollut) yhteinen tai yhteisessä huollossa oleva lapsi. Avoliiton on täytynyt alkaa vasta sen jälkeen, kun avoliittolaki tuli voimaan vuonna 2011. Avoliitto katsotaan päättyneeksi, kun puolisot muuttavat eri osoitteisiin tai kun toinen puolisoista kuolee.
Omaisuuden erottelussa saa kumpikin avopuoliso lähtökohtaisesti pitää oman omaisuutensa. Yhteisen omaisuuden yhteisomistussuhde on vaadittaessa purettava. Omistukseltaan epäselvien irtainten esineiden kohdalla avopuolisoiden katsotaan saaneen sen yhteisesti yhtäläisin oikeuksin. Avopuolisolla on tietyissä olosuhteissa oikeus hyvitykseen, jos hän on auttanut puolisoaan kartuttamaan tai säilyttämään tämän omaisuutta. Avoliittolain säännöksistä on mahdollista poiketa sopimuksella.
Avoliiton päättyessä toisen kuolemaan tämän leski ei peri puolisoaan, ellei hänen hyväkseen ole tehty testamenttia. Hän ei saa asumisoikeutta puolisoiden yhteiseen kotiin. Leskeneläkettä hän saa silloin, kun pariskunnalla on alaikäisiä lapsia.
Verotus kohtelee lapsetonta avoparia tiukemmin kuin avioparia.
Avoliitto ei ole siviilisääty, koska suhdetta ei ole vakinaistettu lain edessä. Joissakin viranomaisten lomakkeissa lukee sana "avoliitto" sen vuoksi, että pystytään esimerkiksi päättämään sosiaalietuudet sen perusteella, asuuko henkilön kanssa samassa taloudessa kumppani ja tarkastamaan tämän tulotiedot.
Avopuolison tulot eivät vaikuta opintotuen saamiseen tai sen määrään.
Aiheesta muualla

Avoliitto - kriittinen analyysi. Avoliiton tarkastelua kristillisestä näkökulmasta.
Kimmo Närhi: Avioliiton ja avosuhteen ero Raamatun valossa (Arkistoitu – Internet Archive).
Ahmad

Ahmad (arab. أحمد‎‎) on arabialaista alkuperää oleva henkilönnimi, joka esiintyy sekä miesten että naisten etunimenä ja myös sukunimenä. Nimeä käytetään useimmissa muslimimaissa. Nimestä esiintyy myös erilaisia muunnoksia, kuten Ahmed.
Suomessa on Digi- ja väestötietoviraston tietojen mukaan ollut vuoden 2019 loppuun mennessä kirjoilla 1193 Ahmad-niistä miestä ja noin 120 naista. Ahmed-nimisiä miehiä on ollut melkein 3900, naisia noin 1160.
Tunnettuja Ahmadeja ja Ahmedeja > Hallitsijoita

Ahmed I (1590–1617), Osmanien valtakunnan sulttaani 1603–1617
Ahmed II (1643–1695), Osmanien valtakunnan sulttaani 1691–1695
Ahmed III (1673–1730), Osmanien valtakunnan sulttaani 1703–1730
Ahmad ibn Tulun (835–884), Egyptin kuvernööri ja tosiasiallinen hallitsija 868–884, tulunidien hallitsijasuvun perustaja
Ahmad al-Mansur (1549–1603), Marokon sulttaani 1578–1604
Ahmad Shah Qajar (1898–1930), Persian shaahi 1909–1925
Ahmed bei Zogu, Zogu I (1895–1961), Albanian presidentti 1925–1928, kuningas 1928–1939
Ahmad al-Jabir al-Sabah (1885–1950), Kuwaitin sheikki 1921–1950
Ahmad Šah Dorrani (1823–1772), Afganistanin Dorrani-valtakunnan perustaja
Ahmad Shah (1930–2019), Pahangin sulttaani, Malesian kuningas 1979–1984
Tunnettuja Ahmadeja ja Ahmedeja > Muita, Ahmad tai Ahmed sukunimenä

Abdulkadir Said Ahmed (s. 1999), somalialais-suomalainen jalkapalloilija
Ahmed Dini Ahmed (1932–2004), djiboutilainen poliitikko
Ahmed Said Ahmed (s. 1998), somalialais-suomalainen jalkapalloilija
Abdiweli Sheikh Ahmed (s. 1959), Somalian pääministeri 2013–2014
Abdullahi Yusuf Ahmed (1934–2012), Somalian väliaikaishallinnon presidentti
Amran Mohamed Ahmed (s. 1954), somalialainen kirjailija, runoilija ja toimittaja
Anna Molka Ahmed (1917–1994) brittiläissyntyinen pakistanilainen taidemaalari
Enaam Ahmed (s. 2000), brittiläinen autourheilija
Fakhruddin Ahmed (s. 1940), bangladeshilainen taloustieteilijä, poliitikko ja ministeri
Fakhruddin Ali Ahmed (1905–1977), Intian presidentti 1974–1977
Fardosa Ahmed (s. 1985), kenialainen lääkäri ja terveydenhuoltoalan yrittäjä
Fathi Ahmed, suomalainen stand up -koomikko ja näyttelijä
Hawa Ahmed (s. 1989), somalialais-ruotsalainen malli
Iajuddin Ahmed (1931–2012), Bangladeshin presidentti 2002–2009
Issah Ahmed (s. 1982), tanskalainen jalkapalloilija
Khadar Ahmed (s. 1981), somalialais-suomalainen elokuvakäsikirjoittaja ja -ohjaaja
Mahmoud Ahmed (s. 1941), etiopialainen laulaja
Mansoor Ahmed (1968–2018), pakistanilainen maahockeypelaaja
Mohammed Ahmed (s. 1991), kanadalainen kestävyysjuoksija
Muhammad Ahmad (1844–1885), sudanilainen mahdiksi julistautunut kapinallisjohtaja, Mahdiyyan valtion perustaja
Riz Ahmed (s. 1982), brittiläis-pakistanilainen näyttelijä ja rap-artisti
Sara Ahmed (s. 1969), brittiläis-australialainen kulttuurintutkija
Selim Ahmed, Dahoum (1897–1916), syyrialainen T. E. Lawrencen ystävä
Shahabuddin Ahmed (1930–2022), Bangladeshin presidentti 1990–1991 ja 1996–2001
Suldaan Said Ahmed (s. 1993), suomalainen vasemmistoliittolainen poliitikko ja kansalaisaktivisti
Sultan Hashim Ahmad (1945–2020), irakilainen poliitikko, puolustusministeri ja kenraali
Ujuni Ahmed (s. 1987), somalialais-suomalainen ihmisoikeusaktivisti