stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Kanadan liikenne
Vesiliikenne

Vesiliikenne on ollut Kanadalle tärkeää sen länsimaisen asutuksen alkuajoista lähtien. St. Lawrencen ja Suurten järvien muodostama sisävesijärjestelmä ulottuu Atlantin rannikon St. Lawrencen lahdelta keskelle mannerta, noin 3 800 kilometrin pituisen matkan. Saint Lawrencen vesitietä pitkin lähes kaikki alukset pääsevät Yläjärven pohjukkaan asti, ja vain kaikista suurimmat valtamerialukset ovat liian isoja vesireitille. Vesitien varrella on monia Kanadan merkittävimmistä kanavista. Esimerkiksi Ontariojärven ja Montrealin välillä on seitsemän sulkua, Wellandin kanava ohittaa Niagaran putoukset ja Soon sulut yhdistävät Huronjärven Yläjärveen. Vesitien tärkeimmät hyödykkeet ovat Thunder Baystä Saint Lawrencen lahdelle kuljetettava vehnä ja rautamalmi Kanadan ja Yhdysvaltain terästehtaille.
Itärannikolla kuljetetaan paljon metsäteollisuustuotteita, hiiltä ja raakaöljyä. Vesiliikenne on tärkeää myös Kanadan arktisille alueille, sillä sen avulla syrjäisiin asutuskeskuksiin voidaan viedä hyötytavaroita ja sieltä kuljettaa kaivosteollisuuden tuotteita. Jäämeren lisäksi pohjoisen tärkeä vesireitti on Mackenziejoki.
St. Lawrencen varrella sijaitsee useita tärkeitä satamia, kuten Montreal, Sept-Îles, Port-Cartier, Thunder Bay ja Québec. Muita tärkeitä satamia ovat Tyynenmeren rannikon Vancouver, Atlantin rannikon Halifax ja St. John's sekä Pohjoisen jäämeren Churchillin satama. Vancouverin satama oli vuonna 2018 rahtimäärältään Kanadan suurin, ja se käsitteli erityisesti Aasiaan suuntautuvaa ja sieltä tulevaa liikennettä. Sen kautta kulki 147,1 miljoonaa tonnia rahtia. Toiseksi suurin satama oli vuonna 2018 Montrealin satama, joka käsitteli 38,9 miljoonaa tonnia rahtia.
Kanadan kauppalaivasto ei ole kovin suuri, ja suurin osa Kanadan merentakaisesta kaupasta käydäänkin toisten maiden laivoilla. Suurin osa Kanadan kauppa-aluksista liikennöi kotimaan kaupassa, ja vain muutamat alukset tekevät mannerten välisiä matkoja. Vuonna 2011 Kanadalla oli 181 yli tuhannen bruttorekisteritonnin kauppa-alusta. Niistä 63 kuljetti sekä matkustajia että lastia ja 62 oli irtolastialuksia. Peräti 225 oli rekisteröity muihin maihin, 96 Bahamalle ja 77 Hongkongiin.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Kanadan liikenne Wikimedia Commonsissa
Canadian Pacific Railwayn juna vuonna 1988.
Kanadan tärkeimmät rautatiereitit
Kanadan tärkeimmät valtatiet
Trans-Canada Highwaytä Albertassa
Air Canada Airbus A340
Montrealin satamaa.
Hongzhi

| Hongzhi  弘治 |
| --- | --- |
 
Kiinan keisari
Valtakausi:  22. syyskuuta 1487 – 8. kesäkuuta 1505
Edeltäjä:  Chenghua
Seuraaja:  Zhengde

Syntynyt:  30. heinäkuuta 1470 Peking, Kiina
Kuollut:  8. kesäkuuta 1505 (34 vuotta) Peking, Kiina
Puoliso:  Xiao Cheng Jing
Lapset:  Zhengde Zhu Houwei Taikang
Suku:  Zhu
Isä:  Chenghua
Äiti:  Xiaomu
Keisari Hongzhi (kiin. 弘治, 30. heinäkuuta 1470 – 8. kesäkuuta 1505), alku­peräiseltä nimeltään Zhu Youcheng, oli Kiinan Ming-dynastian yhdeksäs keisari, joka hallitsi vuosina 1487–1505. Hänen aika­kausi­nimensä Hongzhi merkitsee suurta hallitusta.
Hongzhi oli rauhaa rakastava hallitsija. Hänen valtakautensa oli Ming-kauden puolivälissä, ja sitä nimitetään myös Hongzhin hopea-ajaksi. Muista Kiinan keisareista poiketen Hongzhilla oli vain yksi keisarinna eikä yhtään jalkavaimoa, ja hän onkin Kiinan historian ainoa pysyvästi yksi­avioinen keisari.
Varhaisvuodet

Zhu Youcheng syntyi aikana, jolloin keisari Chenghuan entinen puoliso, rouva Wan kannattajineen yritti pitää huolen siitä, ettei keisarin lapsista yksikään jäisi eloon. Youcheng onnistuttiin kuitenkin kätkemään entiseltä keisarinnalta, minkä vuoksi hän välttyi varhaiselta kuolemalta. Vasta viisivuotiaana, vuonna 1475, hänet tuotiin takaisin keisarihoviin ja hänet nimitettiin kruunun­prinssiksi. Hän oli huomattavan lahjakas lapsi, ja hän sai aikansa parhaan koulu­opetuksen. Hän kävi kungfutse­laista koulua ja menestyi opinnoissaan erittäin hyvin.
Hongzhi keisarina

Zhy Youcheng nousi keisariksi vuonna 1487 nimellä Hongzhi. Hänen hallitsijantoimensa perustuivat kungfutse­laiseen ideologiaan, ja hänestä tuli ahkerasti työskentelevä hallitsija. Hän valvoi läheisesti kaikkia valtion asioita, alensi veroja, vähensi hallituksen rahan­käyttöä ja teki viisaita päätöksiä nimittäessään ministerejä tehtäviinsä. Hän toimi harvinaisen läheisessä yhteis­työssä korkeimpien virka­miesten kuten Liu Jianin, Xie Qianin ja Wang Shun kanssa. Lisäksi hän rohkaisi ministerejä perehtymään tarkoin kaikkiin käsiteltäviin asioihin ja jopa ottamaan huomioon keisariin itseensä mahdollisesti koskenut arvostelu. Tämä teki hallituksen läpi­näkyvämmäksi ja toi Ming-dynastialle tuoretta tarmoa. Tämän vaikutuksesta Kiinan väestö vaurastui hänen aikanaan. sanottiin, että yksittäisten eunukkien vaikutusvaltaa vähennettiin, eikä hovissa ilmennyt samanlaisia juonitteluja kuin hänen edeltäjiensä aikana. Hongzhia on verrattu edeltäjistään lähinnä Hongwuun ja Yongleen, joiden ohella häntä pidetään yhtenä Ming-dynastian parhaista hallitsijoista.
Keväällä 1488 Jeu-do-virkamies Choe Bun (1454–1454) johtama haaksi­rikkoutunut korealainen miehistö matkusti Keisarinkanavalla, ja Ming-dynastian kuriiripalvelu saattoi heidtä takaisin Koreaan. Choe havaitsi kanavalla lauttoja, joissa oli Kiinan sota-, oikeus- ja henkilöstöministeriön virkamiehiä.. Kun hän kysyi, mitä oli tekeillä, hänelle vastattiin, että uusi keisari Hongzhi oli erottanut hallituksesta korruptoituneet ja epä­pätevät virka­miehet, ja viimeisenä suosion­osoituksenaan heille hän tarjosi mukavan kotiin­paluun laivoilla.
Seuraajat

Toisin kuin lähes kaikilla edeltäjillään, joiden monet jalka­vaimot synnyttivät keisareille paljon lapsia, Hongzhilla oli elin­aikanaan vain yksi keisarinna. Kun keisarinna lisäksi synnytti vain kaksi poikaa ja toinen heistäkin kuoli varhais­lapsuudessaan, Hongzhille jäi vain yksi ehdokas seuraajakseen. Kun Hongzhi vuonna 1505 kuoli, keisariksi nousi hänen poikansa Zhengde.  Tämä kuitenkin kuoli lapsettomana vuonna 1521, jolloin valtaistuin siirtyi tämän serkulle, josta tuli keisari Jiajing. Tämän jälkeen keisari Hongzhin jälkeläisiä ei enää ollut elossa.
Perhe

Isä
Keisari Chenghua
Äiti
Keisarinna Xiao Mu (孝穆皇后)
Perhe > Puoliso

| Arvonimi | Alkuperäinen nimi | Syntyi | Kuoli | Isä | Äiti | Lapset | Huomautus |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| Keisarinna Xiao Cheng Jing 孝成敬皇后 | Zhang (張) | Xingji, Hebein maakunta | 1541 | Zhang Luan 張巒 | rouva Jin 金氏 | Zhu Houzhao, keisari Zhu Houwei, Wein prinssi Dao Zhu Xiurong, prinsessa Taikang | avioitui silloisen kruununprinssi Youchengin kanssa 1487 ja sai kruununprinsessan arvon, nimitettiin keisarinnaksi, kun Hongzhi nousi valtaistuimelle myöhemmin samana vuonna |
Perhe > Pojat

| Nro | Nimi | Arvonimi | Syntyi | Kuoli | Puoliso | Lapset | Huomautus |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 1 | Zhu Houzhao 朱厚照 | keisari Zhengde | 26. lokakuuta 1491 | 20. huhtikuuta 1521 | rouva Xia, keisarinna Xiao Jing Yi kuusi jalkavaimoa | – | nimitettiin kruununprinssiksi 1493, seurasi isäänsä valtaistuimelle 14-vuotiaana |
| 2 | Zhu Houwei 朱厚煒 | Wein prinssi Dao 蔚悼王 | 1. tammikuuta 1495 | 9. maaliskuuta 1496 | – | – |  |
Perhe > Tytär

| Nro | Arvonimi | Nimi | Syntyi | Kuoli | Avioitui | Puoliso | Lapset | Huomautus |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 1 | Prinsessa Taikang 太康公主 | Zhu Giurong (朱秀榮) | 15. helmikuuta 1497 | 1. lokakuuta 1498 | – | – | – |  |
Hans van Breukelen

| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |

Henkilötiedot
Koko nimi: Johannes Franciscus van Breukelen
Syntymäaika: 4. lokakuuta 1956 (ikä 68)
Syntymäpaikka: Utrecht, Alankomaat
Pelipaikka: maalivahti
Seurat
| Vuodet | Seura | O (M) |
| 1976–1982   1982–1984   1984–1994 | Utrecht   Nottingham Forest   PSV |  |
Maajoukkue
| 1980–1992 | Alankomaat | 73 (0) |
Johannes Franciscus ”Hans” van Breukelen (s. 4. lokakuuta 1956 Utrecht, Alankomaat) on alankomaalainen jalkapalloilija, pelipaikaltaan maalivahti. Hän voitti Euroopan-mestaruuden vuonna 1988.
Van Breukelen edusti seuratasolla vuosina 1976–1994 kotimaassaan Utrechtia ja PSV:tä sekä Englannissa Nottingham Forestia. Hän saavutti PSV:n riveissä kuusi Alankomaiden-mestaruutta ja kolme Alankomaiden cupin voittoa. Vuonna 1988 van Breukelen saavutti PSV:n riveissä Euroopan cupin voiton. Hän torjui loppuottelun rangaistuspotkukilpailussa Benfican ratkaisevan laukauksen.
Alankomaiden maajoukkueessa van Breukelen pelasi 73 ottelua vuosina 1980–1992. Hän edusti Alankomaita EM-kisoissa vuosina 1988 ja 1992 sekä MM-kisoissa vuonna 1990. Van Breukelen saavutti Alankomaiden riveissä Euroopan-mestaruuden vuonna 1988. Hän torjui loppuottelussa Neuvostoliiton Ihor Bilanovin rangaistuspotkun.
Saavutukset

Alankomaiden-mestaruus 1986, 1987, 1988, 1989, 1991, 1992
Alankomaiden cupin voitto 1988, 1989, 1990
Euroopan cupin voitto 1988
Euroopan-mestaruus 1988
Alankomaiden vuoden jalkapallomaalivahti 1987, 1988, 1991, 1992
Aiheesta muualla

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
Kotisivut (Arkistoitu – Internet Archive) (hollanniksi)
Esittely (hollanniksi)
Maaottelutilastot (englanniksi)
Video (hollanniksi)
Alankomaiden joukkue – Jalkapallon EM-kilpailut 1988
1 van Breukelen |
2 van Tiggelen |
3 Troost |
4 R. Koeman |
5 Winter |
6 van Aerle |
7 Vanenburg |
8 Mühren |
9 Bosman |
10 Gullit |
11 van ’t Schip |
12 van Basten |
13 E. Koeman |
14 Kieft |
15 Koevermans |
16 Hiele |
17 Rijkaard |
18 Suvrijn |
19 Krüzen |
20 Wouters |
Valmentaja Michels
Alankomaiden joukkue – Jalkapallon MM-kilpailut 1990
1 van Breukelen |
2 van Aerle |
3 Rijkaard |
4 R. Koeman |
5 van Tiggelen  |
6 Wouters |
7 E. Koeman |
8 Vanenburg  |
9 van Basten |
10 Gullit  |
11 Witschge  |
12 Kieft |
13 Rutjes |
14 van ’t Schip |
15 Roy |
16 Hiele  |
17 Gillhaus  |
18 Fräser |
19 van Loen  |
20 Winter  |
21 Blind  |
22 Menzo |
Valmentaja Beenhakker
Alankomaiden joukkue – Jalkapallon EM-kilpailut 1992
1 van Breukelen |
2 van Aerle |
3 van Tiggelen |
4 Koeman |
5 Blind |
6 Wouters |
7 Bergkamp |
8 Rijkaard |
9 van Basten |
10 Gullit |
11 van ’t Schip |
12 Kieft |
13 Menzo |
14 Witschge |
15 Winter |
16 Bosz |
17 de Boer |
18 Jonk |
19 Viscaal |
20 Roy |
Valmentaja Michels
| Auktoriteettitunnisteet  |
| --- | --- |
Kansainväliset:  VIAF 
Kansalliset:  Saksa
Jennifer Aniston

| Jennifer Aniston |
| --- | --- |
 Aniston 2012 tilaisuudessa, jossa hän sai tähden Hollywood Walk of Famelle.
Henkilötiedot
Koko nimi:  Jennifer Joanna Aniston
Syntynyt: 11. helmikuuta 1969 (ikä 56) Los Angeles, Kalifornia, Yhdysvallat
Ammatti:  näyttelijä, tuottaja
Puoliso:  Brad Pitt  (vih. 2000; ero 2005)   Justin Theroux  (vih. 2015; ero 2018)
Sukulaiset:  John Aniston   Nancy Dow
Näyttelijä
Aktiivisena:  1987–
Merkittävät roolit:   Frendit  Bruce – taivaanlahja  The Break-Up  Just Go With It  Kaameat pomot 
Palkinnot
  Parhaan komedia­sarjan nais­pää­osan Golden Globe  2003 Frendit  Parhaan nais­pää­osan Prime­time Emmy  2002 Frendit  
 Nimikirjoitus
Aiheesta muualla
IMDb 
Elonet
AllMovie
Svensk Filmdatabas
Jennifer Joanna Aniston (s. 11. helmikuuta 1969 Los Angeles, Kalifornia) on yhdysvaltalainen näyttelijä ja elo­kuva­tuottaja. Aniston sai maailman­laajuista tunnustusta esittäessään Rachel Greeniä komedia­sarjassa Frendit (1994–2004). Hänet palkittiin roolistaan Emmyllä, Golden Globella ja SAG-palkinnolla.
Anistonilla on menestyksekäs elo­kuva­ura Holly­woodissa. Hän sai kiitosta rooleistaan independent-elo­kuvissa Se ainoa oikea (1996), Konttorirotat (1999), Kiltti tyttö (2002) ja Rakkaat rikkaat ystävät (2006). Hänen suurimpia kaupallisia menestyksiään ovat olleet elo­kuvat Bruce – taivaanlahja (2003), The Break-Up (2006), Marley & Me (2008), Just Go With It (2011) ja Kaameat pomot (2011). Aniston sai tähden Hollywood Walk of Famelle vuonna 2012.
Vuonna 2015 hän sai parhaan nais­pää­osan Golden Globe -ehdokkuuden draama­elo­kuvasta Cake (2014).
Nuoruus

Jennifer Aniston syntyi Sherman Oaksin kaupunginosassa Los Angelesissa. Hänen vanhempansa ovat näyttelijät John Aniston ja Nancy Dow. Hänen isänsä oli amerikan­kreikkalainen. Anistonilla on kaksi veli­puolta. Hänen kummi­setänsä oli näyttelijä Telly Savalas. Lapsena Aniston asui yhden vuoden Kreikassa perheensä kanssa, kunnes he muuttivat New Yorkiin. Aniston kokeili ensimmäisen kerran näyttelemistä 11-vuotiaana, kun hän liittyi steinerkoulunsa näytelmä­kerhoon. Myöhemmin Aniston työskenteli Off Broadway -tuotannoissa ja elätti itsensä useilla osa-aikaisilla töillä, joihin kuului puhelinmyyntiä ja tarjoilijan töitä. Vuonna 1989 Aniston muutti Los Angelesiin.
Ura > Televisio

Vuonna 1990 Aniston sai ensimmäisen televisio­roolinsa sarjasta Molloy. Hän näytteli myös televisio­sarjassa Ferris Bueller, joka oli sovitus menestys­elo­kuvasta Vaihdetaan vapaalle, Ferris. Sarja kuitenkin hyllytettiin nopeasti. Sen jälkeen Aniston esiintyi kahdessa muussa epä­onnistuneessa komedia­sarjassa, sarjoissa The Edge ja Muddling Through. Lisäksi hän vieraili televisio­sarjoissa Aikahyppy, Herman’s Head ja Burke’s Law. Kun sarjat hyllytettiin, ja kriitikoiden pilkatessa hänen esiintymistään vuoden 1992 kauhu­elo­kuvassa Leprechaun, hänen kerrotaan harkinneen luopuvansa näyttelijän urasta.
Suunnitelmiin tuli kuitenkin muutos, kun hän koe-esiintyi Frendeihin, jonka ensimmäinen jakso ensi­esitettiin syksyllä 1994. Hänet haluttiin ensin Monica Gellerin rooliin, mutta hän päätyi näyttelemään Rachel Greenia. Hänelle tarjottiin paikkaa myös komedia­sarjasta Saturday Night Live. Aniston näytteli Frendeissä Rachelia vuodesta 1994 sarjan päätös­jaksoon vuonna 2004.
Frendeistä tuli menestys ja Aniston sekä sarjan muut näyttelijät saivat maailman­laajuista mainetta. Aniston sai roolistaan Emmy-palkinnon. Guinnessin ennätysten kirjan (2005) mukaan Anistonista ja sarjan muista nais­näyttelijöistä tuli televisio­historian korkeimmin palkattuja nais­näyttelijöitä. Kukin heistä sai miljoona dollaria jokaiselta jaksolta sarjan kymmenennellä tuotanto­kaudella.
Vuonna 2007 Aniston esiintyi Courteney Coxin sarjassa Dirt, jossa hän näytteli Coxin kilpailijaa Tina Harrodia. Aniston vieraili 2010 myös Coxin televisiosarjassa Puumanainen. Hän näytteli toisen kauden avaus­jaksossa psykiatria. Aniston on esiintynyt myös 30 Rock -komediasarjan kolmannella tuotanto­kaudella. Hän esitti sarjassa Liz Lemonsin vanhaa kämppä­kaveria, joka vaanii sarjan toista pää­henkilöä Jack Donaghya. Aniston oli roolistaan ehdolla parhaan komedia­sarjan vierailevan nais­näyttelijän Emmy-palkintoon.
Ura > Tiedotusvälineissä

Vuonna 2007 talouslehti Forbes laati listan viihde­alan rikkaimmista naisista, ja Aniston sijoittui siinä kymmenenneksi noin 110 miljoonan Yhdysvaltain dollarin omaisuudellaan. Lehden mukaan Anistonin kasvot ovat viihde­alan myydyimmät. Forbes julkaisee myös Celebrity 100 -listaa, joka listaa vaikutus­valtaisimmat ja suosituimmat julkisuuden henkilöt näiden tulojen, media­näkyvyyden ja sosiaalisen median vaikuttavuuden perusteella. Aniston on sijoittunut listalle joka vuosi vuodesta 2001 lähtien, ja hän saavutti sen kärki­paikan vuonna 2003. Vuonna 2011 Forbes listasi Anistonin tuloiksi 28 miljoonaa dollaria.
Vuonna 2005 laaja­levikkinen Gentlemen’s Quarterly -lehti valitsi Anistonin Vuoden naiseksi. Valinta suoritettiin ensimmäistä kertaa lehden historiassa. Aniston on ollut People-lehden vuosittaisella listauksella yhtenä kauneimmista naisista vuodesta 1995 lähtien. Hän nousi listan kärkeen vuonna 2004. Aniston on myös sijoittunut FHM-lehden listalle seksikkäimistä naisista joka vuosi vuodesta 1996 lähtien. Vuonna 2011 Men's Health valitsi Anistonin maailman seksikkäimmäksi naiseksi.
Vaikka Aniston ei pitänyt kampauksesta, jota hän käytti Frendit-televisiosarjan ensimmäisinä vuosina, Rachel-kampauksesta tuli suosittu ja se on pysynyt suosittuna naisten keskuudessa.
Yksityiselämä

Aniston on ollut kaksi kertaa naimisissa. Ensimmäinen avio­liitto Brad Pittin kanssa kesti 2000–2005, ja sen käänteistä raportoitiin laajasti lehdistössä ensimmäisistä treffeistä alkaen.
Toisessa avio­liitossaan Aniston oli naimisissa Justin Therouxin kanssa elo­kuusta 2015 helmi­kuuhun 2018.
Valikoitu filmografia

Frendit (1994–2004)
Bruce – taivaanlahja (2003)
The Break-Up (2006)
Just Go With It (2011)
Kaameat pomot (2011)
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Jennifer Aniston Wikimedia Commonsissa
Jennifer Aniston (Julkkisarkisto) Iltalehti.
| Auktoriteettitunnisteet  |
| --- | --- |
Kansainväliset:  FAST  ISNI  VIAF  WorldCat 
Kansalliset:  Norja  Espanja  Ranska  BnF data  Katalonia  Saksa  Italia  Israel  Yhdysvallat  Latvia  Tšekki  Australia  Korea  Alankomaat  Puola 
Tieteilijät:  CiNii 
Taiteenala:  Emmy Awards  FID  MusicBrainz 
Henkilöt:  Deutsche Synchronkartei  Deutsche Biographie  DDB  Trove  Elonet  Yle 
Muut:  IdRef 
Aniston ja hänen vasta­näyttelijänsä Steve Zahn elokuvan Management ensi-illassa (2008)
Aniston vuonna 2008 Toronton elo­kuva­juhlilla.
Aniston elo­kuvan Kaameat pomot Lontoon ensi-illassa (2011)
Biewerterrieri

| Biewerterrieri |
| --- | --- |

Avaintiedot
Alkuperämaa:   Saksa
Määrä:  Suomessa 23
Rodun syntyaika:  1980-luku
Alkuperäinen käyttö:  seurakoira
Nykyinen käyttö:  seurakoira
Elinikä:  16 vuotta
Muita nimityksiä:  Biewer Terrier, Biewer Yorkshire Terrier a la Pom Pon, biewer terjer
FCI-luokitus:  ei FCI-rotu SKL: ryhmä 3 Terrierit alaryhmä 4 Kääpiöterrierit #921
Ulkonäkö
Paino:  1,8–3,6 kg
Säkäkorkeus:  18–28 cm
Väritys:  toivotuin tricolor, mutta myös kaksivärinen hyväksytään
Biewerterrieri (saks. Biewer Terrier) on Saksassa yorkshirenterrieristä jalostettu uusi koirarotu. Pohjoismainen Kennelunioni päätti vuonna 2018 tunnustaa sen viralliseksi roduksi, ja täten myös Suomen Kennelliitto aloitti sen rekisteröimisen vuonna 2019. Ensimmäiset koirat rekisteröitiin tammikuussa 2019. Lokakuussa 2018 syntyi ensimmäinen suomalainen pentue – 3 urosta ja 1 narttu – joka niin ikään rekisteröitiin alkuvuonna 2019. Vuonna 2024 Saksan Kennelliitto (VDH) tunnusti biewerterrierin kansalliseksi roduksi.
Ulkomuoto

Biewerterrieri on rungoltaan hieman korkeuttaan pidempi ja sillä on vaakasuora ylälinja. Kallo on hieman holvautunut, otsapenger kohtuullinen ja kuono noin 1/3 pään pituudesta. Keskikokoiset silmät ovat joko mantelinmuotoiset tai pyöreät. Silmien väri on tumma. Korvat ovat V:n muotoiset, pienet ja pystyt. Häntä on korkealle kiinnittynyt, kaartuu selän yläpuolelle ja saattaa riippua koiran ollessa levossa. Karva on pitkää ja silkkistä, ja se muodostaa selän päällä jakauksen. Päässä oleva karva kiedotaan rusetiksi päälaelle. Toivotuin väritys on kolmivärinen: joko musta tricolor (tan- ja valkoisin merkein) tai sininen tricolor (tan- ja valkoisin merkein). Myös kaksivärinen black and tan, blue and tan tai kullanruskea-valkoinen sallitaan. Sallittu säkäkorkeus on 18–28 senttimetriä ja paino 1,8–3,6 kilogrammaa.
Luonne ja käyttäytyminen

Biewerterrieri on iloinen, leikkisä, älykäs ja tottelevainen. Se kiintyy syvästi omistajaansa. Koostaan huolimatta se kestää hyvin myös pitkiä lenkkiä, jopa patikointia, ja soveltuu loistavasti myös agilityyn.
Alkuperä

Rotu on saanut nimensä saksalaisilta herra ja rouva Bieweriltä, jotka kasvattivat alun perin yorkshirenterrierejä. Tammikuussa 1984 syntyi ensimmäinen värivirheellinen yorkshirenterrieri, Schneeflockchen von Friedheck. Saman vuoden huhtikuussa syntyi toinen tricolor-värinen pentu, joka ei myöskään sopinut yorkshirenterrierin rotumääritelmään. Nähtyään kyseiset koirat muuan eläinlääkäri ehdotti, että näille "värivirheellisille yorkshirenterriereille" annettaisin uusi nimi kasvattajapariskunnan mukaan. Molemmat koirat päätyivät saksalaiselle laulajalle Margot Eskensille, joka päätti lisätä rodun nimeen "a la Pom Pon". Vuonna 1986 "Biewer Yorkshire Terrier a la Pom Pon"  esiteltiin ensi kerran uutena rotuna erotuksena värivirheellisestä yorkshirenterrieristä. Herra Biewerin sairastuttua ja rouva Biewerin keskitettyä huomionsa hänen hoitamiseensa rodun jalostus loppui heidän osaltaan kokonaan. Vuonna 2003 biewerterrierejä alettiin kuitenkin tuoda Yhdysvaltoihin, missä heräsi kiinnostus niitä kohtaan. Biewer Terrier Club of America alkoi selvittää rodun taustoja tarkemmin ja pyysi geenitutkimuksia tekevän yrityksen Mars Veterinaryn apua todistaakseen, että kyse oli oikeasta uudesta rodusta eikä pelkästä värivirheestä. Se kuuluu American Kennel Clubin Foundation Stock Service -rekisterin rotuihin, mikä on Yhdysvalloissa viimeinen askel ennen täydellistä hyväksyntää roduksi.
Lisa Lopes

Lisa Nicole Lopes (taiteilijanimeltään ”Left Eye”; 27. toukokuuta 1971 Philadelphia, Pennsylvania – 25. huhtikuuta 2002 La Ceiba, Honduras) oli yhdysvaltalainen rap- ja R&B-artisti, jonka sukujuuret olivat Kap Verdeltä.
Lopes tuli tunnetuksi R&B/rap-yhtyeestä TLC, jonka perustajajäseniin hän kuului vuonna 1991. Hän ehti esiintyä seuraavilla studioalbumeilla:
Ooooooohhh.... On the TLC Tip (1992)
CrazySexyCool (1994)
FanMail (1999)
3D (2002)
Kaikki näistä ovat yltäneet platinaan. Lopes esiintyi myös joillakin kappaleilla levyllä 3D, joka julkaistiin vasta hänen kuolemansa jälkeen.
Lopesilla oli myös TLC:n ulkopuolista musiikkiuraa. Hän muun muassa esiintyi Spice Girlsistä tutuksi tulleen Melanie C:n ”Never Be the Same Again” -kappaleella sekä siitä julkaistulla musiikkivideolla. Single nousi listaykköseksi 35 maassa, ja se myös esitettiin Top of the Popsissa. Lopes työskenteli lukuisten rap-artistien kanssa, kuten 2Pac, Method Man, Pras ja Missy Elliott.
Lopesin ensimmäinen ja ainoaksi jäänyt sooloalbumi Supernova ilmestyi vuonna 2001.
Lisa Lopes sai surmansa auto-onnettomuudessa Hondurasissa huhtikuussa 2002. Mitsubishi Pajerossa oli turmahetkellä seitsemän matkustajaa, joista Lopes oli ainoa kuolonuhri. Hän syöksyi ulos auton ikkunasta kolarin seurauksena ja kuoli niskaan ja päähän saamiinsa vammoihin.
Kaksi jäljelle jäänyttä TLC:n jäsentä tekivät Lopesin muistolle kappaleen ”Turntable”. Myös kappaleen ”Girl Talk” musiikkivideo on omistettu hänelle.
Acta Legis Turkuensia

| Acta Legis Turkuensia |
| --- | --- |

Lehtityyppi:  Aikakauskirja
Julkaisija:  Lex ry
ISSN:  ISSN 1799-4381
Perustettu:  2009
Päätoimittaja:  Anne Jackson, Atte Tolonen
Kotikunta:  Turku
Kotimaa:  Suomi
Ilmestymistiheys:  1–2 kertaa vuodessa
Aiheesta muualla
Kotisivu
Acta Legis Turkuensia on vuonna 2009 perustettu Turun yliopiston oikeustieteen ylioppilaiden toimittama juridinen aikakauskirja, jossa noudatetaan referee-menettelyä. Aikakauskirjan julkaisija on Oikeustieteen ylioppilaiden yhdistys Lex ry.
Kaikki aikakauskirjan artikkelit ovat oikeustieteen opiskelijoiden kirjoittamia. Kirjoituksia julkaistaan suomen, ruotsin ja englannin kielillä. Kaikkien kirjoitusten alussa julkaistaan englanninkielinen tiivistelmä.
Acta Legis Turkuensiaa valvoo ja ohjaa Turun yliopiston oikeustieteellisen tiedekunnan professoreista koottu akateeminen neuvosto. Jokaisesta artikkelista pyydetään nimetön referee-arviointi sopivaksi katsotulta oikeustieteen asiantuntijalta.
Ensimmäinen Acta Legis Turkuensia ilmestyi joulukuussa 2010. Painetun version lisäksi kirjoitukset julkaistaan Internetissä Edilex-lakitietopalvelussa.
Julkaistut artikkelit > Numero 1/2010

Sisältö:
Maijala, Kalle: Veropetoksen yritys erityisesti kelvottoman yrityksen ja tehokkaan katumisen näkökulmasta
Koiranen, Emmi: Liikenneturvallisuuden vaarantaminen
Aula, Siiri: Parisuhdeväkivallan uhrin toiminnan vaikutukset rikosvastuun toteuttamisessa
Arola, Helmi: Tartuntatautilain mahdollistamien tahdosta riippumattomien toimenpiteiden suhde perusoikeuksien yleisiin rajoitusedellytyksiin
Heikkonen, Matti: Rahoitusvakuuslain mukaisen panttauksen käyttöala ja erityiset ehdot panttauksessa
Toponen, Antti: T.M. Kivimäen oikeustieteellinen elämäntyö