stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Pyhän Alkmundin kirkko
Moderni kirkko

St. Alkmundin seurakunnan käyttöön, alkuperäistä kirkkoa korvaamaan rakennettiin 1970-luvun alussa Kedleston Roadille samanniminen nykyaikaista arkkitehtuuria edustava kirkko. Sen sivuseinät ovat siksak-muotoiset, joissa umpinaiset paneelit vuorottelevat lasimaalausten kanssa. Lasista tehdyn julkisivun yläpuolella on kapea lasikuituinen torni, ja julkisivuun on upotettu osia aikaisemmista Pyhän Alkmundin kirkoista.
Aiheesta muualla

Modernin kirkon valokuvia: ulkoa ja sisältä. The Churches of Britain and Ireland, Mike Berrell (2011)
Kuva kirkosta vuodelta 1750.
Robert Bradleyn maalaus Exeterin sillalta. Edellisen Alkmundin kirkon teräväkärkinen torni oikealla. Nelikulmainen torni vasemmalla kuuluu Exeter Houseen. Maalaus on Derbyn kaupunginmuseossa.
Kirkon alta löytynyt kivisen, neljämetrisen anglosaksien ristin varren katkelma.
Pyrrhoksen voitto

Pyrrhos saapuu Italiaan joukkoineen, John Leechin kuvitus teokseen The Comic History of Rome 1850-luvulta.
Pyrrhoksen voitto on vertauskuva, jolla kuvataan niin raskaita menetyksiä vaatinutta voittoa, että siitä on voittajalle enemmän haittaa kuin tappion kärsineelle.
Suuret tappiot sodassa ovat tavallisia varsinkin hyökkäävälle osapuolelle, mutta varsinaisesta Pyrrhoksen voitosta voi puhua, kun voiton aiheuttamia raskaita tappioita voi verrata häviöön ja niillä on merkittävä vaikutus sodankäynnin jatkamisen kannalta.
Käsitteen alkuperä

Käsitteelle nimen antanut Epeiroksen kuningas Pyrrhos kävi sotaa Roomaa vastaan 280–275 eaa. Hänen epeiroslaisensa voittivat lukumääräisesti pienemmän roomalaisarmeijan Herakleian taistelussa 280 eaa. Seuraavana vuonna Asculumin taistelussa Pyrrhoksen ja Rooman armeijat olivat suurin piirtein samanvahvuisia, ja Pyrrhos voitti jälleen. Vaikka roomalaisten tappiot molemmissa taisteluissa olivat paljon suuremmat kuin epeiroslaisten, he saattoivat kuitenkin korvata menetyksensä täydennysjoukoillaan. Vastaavasti Pyrrhoksella ei ollut varaa tappioihin ja hänen kerrotaan sanoneen: "Vielä yksi tällainen voitto, niin olen hukassa".
Plutarkhos kuvaili Pyrrhoksen tilannetta Asculumin jälkeen seuraavasti: "...Pyrrhoksen kerrotaan vastanneen voittosanoman tuoneelle, että seuraava tällainen voitto tekee hänestä lopun. Sillä hän oli menettänyt suuren osan joukoista, jotka hän toi mukanaan, ja melkein kaikki hänen läheiset ystävänsä ja tärkeimmät komentajansa; siellä ei ollut ketään värvättäväksi, ja hän piti liittolaisiaan Italiassa huonoina. Toisella puolen, kuin kaupungissa olevasta lähteestä olisi virrannut, roomalaisten leiri oli nopeasti ja ylin kyllin täytetty tuoreilla miehillä, joilta ei puuttunut rohkeutta kärsittyjen tappioiden vuoksi, vaan joille niiden synnyttämä viha antoi uutta voimaa ja päättäväisyyttä jatkaa sodankäyntiä."
Pyhän Olavin katolinen seurakunta

| Pyhän Olavin katolinen seurakunta |
| --- | --- |
Suuntautuminen:  Katolinen kirkko
Kirkkokunta:  Katolinen kirkko Suomessa
Hiippakunta:  Helsingin katolinen hiippakunta
Perustettu:  1. lokakuuta 2016
Kirkkoherra:  Anders Hamberg
Pääkirkko:  Pyhän Olavin kirkko Jyväskylässä
Jäseniä:  372 (1.1.2018)
Aiheesta muualla
Pyhän Olavin katolinen seurakunta
Infobox OKNimi-testi OK: 
Pyhän Olavin katolinen seurakunta on katolisen kirkon seurakunta Suomessa, jonka toiminta-alueena on Keski-Suomi. Seurakunnan keskuspaikka on Jyväskylä, jossa seurakunnalla on Pyhän Olavin kirkko.
Historia > Seurakunnan syntymistä edeltävät vaiheet

Tiettävästi ensimmäinen katolilainen Jyväskylän seudulla reformaation jälkeen oli puolalaissyntyinen Leopold Starczewski, joka muutti Vaajakoskelle 1922. Pappi Henrik Hartwijk kävi 1920- ja 1930-luvuilla yleensä kerran vuodessa tämän perheen luona, viettäen siellä kesällä joskus useita viikkoja kääntäen Kalevalaa hollanniksi pitäen samalla aamuisin messuja Starczewskin perheen kodissa ja opettaen perheen lapsia. Hänen jälkeensä toisetkin papit kävivät pitämässä jumalanpalveluksia.
Vuonna 1940 Jyväskylään tuli jonkin verran katolilaisia evakkoja, kuten Käkisalmesta paenneet Riedererin ja Bayerin perheet. Vuonna 1941 vietettiin Riedererien kodissa Tourulan kaupunginosassa ensimmäistä messua, mutta muulloin kokoonnuttiin yleensä Starczewskeillä, missä oli enemmän tilaa. Näihin jumalanpalveluksiin osallistui kymmenisen henkeä. Pastori Henrik de Heij kävi Lahdesta käsin pitämässä messuja kunnes muutti kesällä 1942 Vaajakoskelle. Samoihin aikoihin myös useita muita katolilaisia siirtyi Lahdesta joko Vaajakoskelle tai muualle Jyväskylään. Niinpä piispa Gulielmus Cobben havaitsi vierailullaan Riedererien luona Jyväskylässä sinne tarvittavan oman kappelin. Sellaiseksi sopiva tila löydettiinkin Vaasankatu 17:stä, jolla sijainnut tontti ja puurakennus saatiin käyttöön marraskuussa 1943. Siihen sijoitettiin kappeli ja papin asunto. Tässä kappelissa kirkkoherra Theodor Schwering kävi kuukausittain pitämässä jumalanpalveluksia majoittuen tällöin sakaristonakin toimivassa papin asunnossa. Talon muissa huoneissa oli vuokralaisia paitsi siinä osassa, missä talonmiehenä toimiva Josef Riederer asui perheineen. Kappelin sisustuksesta ja alttarin rakentamisesta huolehti Leopold Starczewski.
1940-luvun lopulla kappelirakennusta kunnostettiin niin, että työt alkoivat syksyllä 1948 ja päättyivät huhtikuussa 1949. Tällöin katolle tehtiin pieni kelloteline kattoristeineen, ja myöhemmin siihen saatiin kellokin.
Aiheesta muualla

Seurakunnan kotisivut (Arkistoitu – Internet Archive)
Pyökkilehtorousku

| Pyökkilehtorousku |
| --- | --- |

Tieteellinen luokittelu
Domeeni::  Aitotumalliset Eucarya
Kunta::  Sienet Fungi
Kaari::  Kantasienet Basidiomycota
Alakaari::  Avokantaiset Agaricomycotina
Luokka::  Varsinaiset avokantaiset Agaricomycetes
Lahko::  Russulales
Heimo::  Haperot ja rouskut Russulaceae
Suku::  Rouskut Lactarius
Laji::  subdulcis
Kaksiosainen nimi
 Lactarius subdulcis  (Pers.) Gray 
Katso myös
   Pyökkilehtorousku Wikispeciesissä   Pyökkilehtorousku Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OK: 
Pyökkilehtorousku (Lactarius subdulcis) on kupera kanelinruskea tai nahanruskea rouskulaji. Sen jalka on nuijamainen ja lakin värinen. Heltat ovat aluksi valkeat ja muuttuvat vanhemmiten nahanruskeiksi. Viininpunaisia vivahteita voi esiintyä heltoissa. Maitiaisneste on valkoista. Malto on valkeaa tai nahanruskeaa. Sieni maistuu miedolta tai vähän kirpeältä. Sieni kasvaa lehtimetsissä varsinkin pyökin seuralaisena. Sitä saattaa esiintyä Suomessakin.
Pyratsoli

| Pyratsoli |
| --- | --- |

Tunnisteet
IUPAC-nimi:  1H-pyratsoli
CAS-numero:  288-13-1
PubChem CID:  1048
SMILES:  C1=CNN=C1
Ominaisuudet
Molekyylikaava:  C3H4N2
Moolimassa:  68,082 g/mol
Sulamispiste:  69,5-70 °C
Kiehumispiste:  186-188 °C
Liukoisuus veteen:  Veteen 19,4 g/l (25 °C)
Pyratsoli eli 1,2-diatsoli (C3H4N2) on typpeä sisältävä heterosyklinen ja aromaattinen orgaaninen yhdiste. Yhdistettä voidaan käyttää orgaanisen kemian synteeseissä.
Ominaisuudet

Pyratsoli on huoneenlämpötilassa väritöntä kiteistä ainetta. Yhdiste liukenee muun muassa veteen, etanoliin, dietyylieetteriin ja bentseeniin ja sen liuokset ovat heikosti emäksisiä. Yhdisteellä on kaksi tautomerista muotoa, jotka ovat nopeassa kemiallisessa tasapainossa. Pyratsoli muodostaa molekyylien välisiä vetysidoksia ja esiintyy dimeereinä, syklisinä trimeereinä tai lineaarisina usean molekyylin ketjuina.
Pyratsolin elektronegatiiviset typpiatomit vetävät elektronitiheyttä niihun sitoutuneilta hiiliatomeilta, mikä tekee 4-asemassa sijaitsevasta hiiliatomista nukleofiilisen. Pyratsoli reagoikin helposti tästä asemasta elektrofiilisella aromaattisella substituutiolla esimerkiksi nitrauksella, sulfonoinnilla, halogenoinnilla tai Friedel–Crafts-asyloinnilla. 1-aseman typpiatomi voi myös reagoida elektrofiilien kanssa substituutioreaktioilla. Pyratsolin pelkistys natriumetoksidilla johtaa pyratsoliiniin ja vedytys muodostaa pyratsolidiinia.
Ruotsalainen lääkäri Gunnar Lundquist sai 1970-luvun alussa alustavia tuloksia, että pyratsoli muuttaisi alkoholin palamista siten, että sen haittavaikutukset vähenisivät.
Valmistus ja käyttö

Pyratsolia voidaan valmistaa hydratsiinin ja propargyylialdehydin asetaalin eli propargyyliasetaalin välisellä reaktiolla tai etyynin reagoidessa diatsometaanin kanssa. Pyratsolia käytetään muiden yhdisteiden synteesien lähtöaineena, metalleja kelatoivana reagenssina ja eräiden liuottimien ja voiteluaineiden stabiloijana.
Pyrimetaniili

| Pyrimetaniili |
| --- | --- |

Tunnisteet
IUPAC-nimi:  4,6-dimetyyli-N-fenyylipyrimidin-2-amiini
CAS-numero:  53112-28-0
PubChem CID:  91650
SMILES:  CC1=CC(=NC(=N1)NC2=CC=CC=C2)C
Ominaisuudet
Molekyylikaava:  C12H13N3
Moolimassa:  199,254 g/mol
Sulamispiste:  96,3 °C
Tiheys:  1,15 g/cm3
Liukoisuus veteen:  Veteen 0,121 g/l (25 °C)
Pyrimetaniili (C12H13N3) on anilinopyrimidiineihin kuuluva orgaaninen yhdiste. Yhdistettä käytetään maataloudessa fungisidina eli sienitautien hoitoon ja torjuntaan erityisesti harmaahometta vastaan.
Ominaisuudet

Huoneenlämpötilassa pyrimetaniili on valkoista tai kellertävää kiteistä ainetta. Se liukenee vain niukasti veteen ja paremmin orgaanisiin liuottimiin kuten heksaaniin, tolueeniin, asetoniin ja etyyliasetaattiin. Pyrimetaniili on laajakirjoinen fungisidi ja sen sienten kasvua estävä vaikutus perustuu metioniinin biosynteesissä tarvittavan entsyymin kystationiini-β-lyaasin inhibiitioon.
Pyrimetaniili aiheuttaa hengityselimien, silomien ja ihon ärsytystä. Se saattaa myös olla karsinogeeninen.
Valmistus ja käyttö

Pyrimetaniilia voidaan valmistaa usealla tavalla. Käytettyjä tapoja ovat muun muassa 2-bromi-4,6-dimetyylipyrimidiinin ja aniliinin välinen reaktio, asetyyliasetonin ja urean muodostaman kondensaatiotuotteen reaktio aniliinin kanssa ja fenyyliguanidiinisuolan ja asetyyliasetonin välinen kondensaation emäksen läsnä ollessa.
Pyrimetaniilia käytetään erityisesti harmaahomen torjuntaan viinirypäle-, mansikka-, kurkku-, hedelmä- ja koristekasviviljelmillä. Yhdiste tehoaa myös Aspergillus-suvun homeisiin ja muun muassa päärynoiden ja omenien hedelmärupea aiheuttaviin Venturia-suvun sieniin. Pyrimetaniilin teho harmaahometta vastaan on hyvä, mutta sitä ei suositella käytettäväksi toistuvasti saman kasvukauden aikana resistenssin kehittymisen vuoksi. Yhdisteen haittapuolena on myös sen suhteellisen korkea fytotoksisuus. Pyrimetaniili tuotiin markkinoille vuonna 1992.
Pyökkiukonsieni

| Pyökkiukonsieni |
| --- | --- |

Tieteellinen luokittelu
Domeeni::  Aitotumaiset Eucarya
Kunta::  Sienet Fungi
Kaari::  Kantasienet Basidiomycota
Alakaari::  Avokantaiset Agaricomycotina
Luokka::  Varsinaiset avokantaiset Agaricomycetes
Alaluokka::  Agaricomycetidae
Lahko::  Helttasienet Agaricales
Heimo::  Agaricaceae
Suku::  Jauheukonsienet Cystolepiota
Laji::  bucknallii
Kaksiosainen nimi
 Cystolepiota bucknallii  (Berk. & Broome) Singer & Clémençon 
Infobox OKNimi-testi OK: 
Pyökkiukonsieni (Cystolepiota bucknallii) on puolipallomainen, jauheinen ja vaalea ukonsienilaji. Sen jalka on purppuranvioletti ja siinä on jauhetta. Malto on vaaleanviolettia ja haisee pistävästi kaasulle. Heltat ovat kermanvaaleat. Sieni kasvaa lehtimetsissä Keski-Euroopassa eikä sitä esiinny Suomessa.
Puutarha

Japanilainen buddhalaistemppelin puutarha.
Puutarha on hyöty- ja koristekasvien, varsinkin hedelmäpuiden, marjapensaiden tai kukkien viljelyalue. Usein puutarhan on tarkoitus olla näyttävä ja rauhallinen aluelähde?. Tällöin pääosa puutarhan kasveista on istutettu niiden ulkonäön takia, vaikka mukana voi olla pieni hyötykasvimaa ja mahdollisesti joitakin hedelmäpuita.
Asuinrakennukseen välittömästi liittyvää puutarhaa sanotaan kotipuutarhaksi, ja jos tuotteita viljellään myyntiin, kyseessä on kauppapuutarha. Puisto on yleensä suurempi ja julkisempi tila kuin puutarha.
Puutarhatyypit

Tavallisia puutarhatyyppejä ovat:
japanilainen puutarha
arboretum: puuvartisia lajeja sisältävä puisto
kasvitieteellinen puutarha: kasvikokoelma, jota käytetään erityisesti tutkimustoimintaan
siirtolapuutarha: kaupungeissa oleva tiivis puutarha-alue, joka on jaettu palstoiksi
koristepuutarha: koristetarkoitukseen suunniteltu puutarha
hyötypuutarha: vihanneksia, juureksia, hedelmiä ja marjoja tuottava puutarha
metsäpuutarha: luonnonmukaisuutta tavoitteleva puutarha
muotopuutarha: geometriseen muotoon leikattuja puita ja pensaita sisältävä puutarha
kivikkopuutarha: runsaasti kiviä tai kalliota ja kuivan paikan kasveja sisältävä puutarha
perhospuutarha: runsaasti perhosia houkuttelevia kukkia sisältävä puutarha
englantilainen puutarha
ruusutarha
kosteikkopuutarha: vesielementtejä sisältävä puutarha
Puutarhakasvit

Puutarhassa kasvatettavat kasvit voidaan jakaa ryhmiin:
kesäkukat (yksivuotiset ruohovartiset kasvit), joista osa sopii kuivakukiksi
perennat (monivuotiset ruohovartiset kasvit)
puut, pensaat, varvut ja liaanit
maanpeitekasvit
vihannekset ja juurekset
Puutarhaelementtejä

Puutarha muodostuu sekä luonnonmateriaaleista ja olosuhteista että ihmisen lisäämistä elementeistä:
Maaperä
Kivet
Vesi
Valaistusolosuhteet
Tuuli
Sateisuus
Ilmanlaatu
Saasteet
Sijainti mereen nähden (ilman suolaisuus)
Kasvillisuus
Lajien ja lajikkeiden määrä, menestyminen
Ihmisen luomia elementtejä:
Terassit ja patiot
Tiet ja polut
Valaistus
Veistokset ym.
Altaat, vesipuutarhat ja muut vesielementit
Koulutus ja järjestöt

Suomessa maisema-arkkitehdiksi on voinut valmistua Teknillisen korkeakoulun arkkitehtiosastolta, maisema-arkkitehtuurin koulutusohjelmasta vuodesta 1969 alkaen. Käytännössä kohteiden viher- ja puutarhasuunnittelijoina toimivat tyypillisesti puutarhurit ja hortonomit.
Puutarhatalouden keskusjärjestöjä ovat Puutarhaliitto ja Viherympäristöliitto.
Tunnettuja puutarhoja Suomessa

Helsingin yliopiston kasvitieteellinen puutarha
Turun kasvitieteellinen puutarha
Roihuvuoren japanilaistyylinen puutarha
Arboretum Mustila
Kultaranta
Aiheesta muualla

Blogeja suomalaisista puutarhoista (Arkistoitu – Internet Archive)
Rakennusperintö.fi artikkeli: Omalla pihalla - omavaraisviljelyä, tyyppimalleja ja ekoajattelua (Arkistoitu – Internet Archive)
Kasvun ihmeitä ikkunalla ja parvekkeella (Helsingin kaupunginkirjasto) (Arkistoitu – Internet Archive)
Lyhyt puutarhojen historia(englanniksi)
Versaillesin puutarha.
El Escorialin puutarhaa Espanjassa.
Japanilainen puutarha.
Vesi on usein tärkeä osa puutarhaa.
Suomalainen kotipuutarha.
Pyhän Ristin kirkko (Kuusamo)

| Pyhän Ristin kirkko |
| --- | --- |
 Kuusamon Pyhän Ristin kirkko
Sijainti:  Kitronintie 11, Kuusamo
Koordinaatit:  65°57′46″N, 029°11′44″E
Seurakunta:  Kuusamon seurakunta
Rakentamisvuosi:  1950
Suunnittelija:  Bertel Liljequist
Materiaali:  kivi
Istumapaikkoja:  800
Lisää rakennusartikkeleitaArkkitehtuurin teemasivulla
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Pyhän Ristin kirkko Kuusamossa on Kuusamon seurakunnan omistama vuonna 1950 valmistunut kirkko. Kirkko rakennettiin saksalaisten vetäytyessään polttaman kirkon tilalle.
Kirkko

Kirkon on suunnitellut arkkitehti Bertel Liljequist. Kirkkorakennus on 48 metriä pitkä ja 18,5 metriä korkea ja muodoltaan niin sanottu basilikatyyppinen pitkäkirkko. Sen itäpäässä on sakaristo ja länsipäässä urkuparvi. Kirkko rakennettiin amerikkalaisten luterilaisten kirkkojen rahallisella tuella. Istumapaikkoja siellä on noin 800 hengelle. Kirkon maalaukset on toteuttanut Paavo Leinonen ja Antti Salmenlinna yhteistyönä. Maalausten luonnokset ja suunnitelmat ovat Antti Salmenlinnan. Kirkon alttaritaulu "Vapahtaja Ristillä" on peräisin Kuusamon vanhasta kirkosta vuodelta 1824. Taulun on maalannut Johan Gustav Hedman. Kirkon vihki piispa Väinö Malmivaara 26. elokuuta 1951. Kirkkoa saneerattiin vuonna 1986, ja adventtina piispa Olavi Rimpiläinen omisti kirkon Pyhän Ristin muistolle.
Kirkko > Sankaripatsas

Kirkon viereisen sankarivainajien muistomerkin on veistänyt Mauno Juvonen, teos valmistui 1957.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Pyhän Ristin kirkko (Kuusamo) Wikimedia Commonsissa
| n k Pohjois-Pohjanmaan kirkot |
| --- | --- |
Oulu:  Haukipudas  Karjasilta  Kastelli  Kiiminki  Maikkulan kappeli  Nasaretin pyhän perheen kirkko  Oulujoki  Oulunsalo  Pateniemi  Pyhän Andreaan kirkko  Pyhän Kolminaisuuden katedraali  Pyhän Luukkaan kappeli  Pyhän Tuomaan kirkko  Tuira  Tuomiokirkko  Turkansaari  Yli-Ii  Ylikiiminki 
Muut kunnat:  Alavieska  Haapajärvi  Haapavesi  Hailuoto  Hailuodon vanha kirkko  Himanka  Ii  Kalajoki  Pyhän Kolminaisuuden kirkko (Kempele)  Kempeleen vanha kirkko  Kestilä  Kuivaniemi  Käylän rajaseutukirkko  Pyhän Ristin kirkko (Kuusamo)  Kylmälänkylän kappeli  Kärsämäki  Kärsämäen paanukirkko  Liminka  Lumijoki  Maakalla  Merijärvi  Muhos  Nivala  Olkkola  Oulainen  Paavola  Pattijoki  Piippola  Pudasjärvi  Pulkkila  Pyhäjoki  Pyhäjärvi  Pyhän Kolminaisuuden kirkko (Ylivieska)  Pyhän Matteuksen kappeli  Pyhäntä  Raahe  Rantakylän kappeli  Rantsila  Rautio  Reisjärvi  Revonlahti  Saloinen  Sarakylän kappeli  Sievi  Siikajoki  Säräisniemi  Taivalkoski  Temmes  Tyrnävä  Utajärvi  Vaala  Vihanti  Ylivieskan vanha kirkko 
| n k Perustiedot Wikidatassa: Pyhän Ristin kirkko (Q11889270)ohje |
| --- | --- |
esiintymä kohteesta: kirkko
valtio: Suomi
sijaitsee hallinnollisessa alueyksikössä: Kuusamo
katuosoite: Kitronintie 11, 93600 Kuusamo
koordinaatit: 65°57′46″N 29°11′44″E﻿ / ﻿65.96286°N 29.19543°E﻿ / 65.96286; 29.19543
Pyruvaattidehydrogenaasikinaasi

Malli ihmisen erään pyruvaattidehydogenaasikinaasin isoentsyymin PDK1:n rakenteesta
Pyruvaattidehydrogenaasikinaasi on entsyymi, joka fosforyloi pyruvaattidehydrogenaasia ja siten osallistuu sen säätelyyn. Pyruvaattidehydrogenaasi siirtää fosfaattiryhmän ATP-molekyyliltä pyruvaattidehydrogenaasin seriiniaminohapoille muodostaen esterisidoksen ja siten inaktivoiden entsyymin. Pyruvaattidehydrogenaasikinaasin EC-numero on EC 2.7.11.2.
Toiminta ja biologinen merkitys

Pyruvaattidehydrogenaasikinaasi on rakenteeltaan dimeeri. Se on mitokondrioissa esiintyvä entsyymi, josta ihmisellä on 4 isoentsyymiä: PDK1, PDK2, PDK3 ja PDK4. Pyruvaattidehydrogenaasikinaasi siirtää ATP-molekyyliltä fosfaattiryhmän pyruvaattidehydrogenaasin seriiniaminohappojen hydroksyyliryhmille. Mahdollisia fosforyloitumiskohtia pyruvaattidehydrogenaasissa on 3. Fosforyloitunut entsyymi on inaktiivinen ja näin pyruvaattidehydrogenaasikinaasi osallistuu pyruvaattidehydrogenaasin toiminnan säätelyyn. Pyruvaattidehydrogenaasikinaasi vaatii toimiakseen magnesiumioneja ja sitä aktivoivat allosteerisesti asetyylikoentsyymi-A ja NADPH-molekyyli. Myös kloridi-ionit aktivoivat entsyymiä. Pyruvaattidehydrogenaasikinaasin inhibiittoreita ovat muun muassa palorypälehappo, ADP-molekyyli ja dikloorietikkahappo.
Pyrstötulkku

| Pyrstötulkku |
| --- | --- |

Uhanalaisuusluokitus
 Elinvoimainen  
  
Tieteellinen luokittelu
Domeeni::  Aitotumaiset Eucarya
Kunta::  Eläinkunta Animalia
Pääjakso::  Selkäjänteiset Chordata
Alajakso::  Selkärankaiset Vertebrata
Luokka::  Linnut Aves
Lahko::  Varpuslinnut Passeriformes
Heimo::  Peipot Fringillidae
Suku::  Punavarpuset Carpodacus
Laji::  sibiricus
Kaksiosainen nimi
 Carpodacus sibiricus  (Pallas, 1773) 
Synonyymit
 Uragus sibiricus 
Katso myös
   Pyrstötulkku Wikispeciesissä   Pyrstötulkku Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OKIUCN-testi OK: 
Pyrstötulkun muna
Pyrstötulkku (Carpodacus sibiricus) on peippojen heimoon kuuluva varpuslintu.
Levinneisyys

Pyrstötulkkuja elää Siperiassa ja Itä-Aasiassa. Lajin kokonaispopulaatiota ei ole arvioitu, mutta laji on luokiteltu elinvoimaiseksi. Euroopassa lajia ei ole havaittu luonnonvaraisena, vaan kaikki havainnot koskenevat häkkikarkulaisia.
Pystylehväsammalet

| Pystylehväsammalet |
| --- | --- |
 Soukkalehväsammal (Mnium hornum)
Tieteellinen luokittelu
Kunta::  Kasvit Plantae
Alakunta::  Sammalet Bryobionta
Kaari::  Lehtisammalet Bryophyta
Luokka::  Aitosammalet Bryopsida
Alaluokka::  Hiirensammalet Bryidae
Lahko::  Hiirensammalet Bryales
Heimo::  Lehväsammalet Mniaceae
Suku::  Pystylehväsammalet Mnium  Hedw.
Katso myös
   Pystylehväsammalet Wikispeciesissä   Pystylehväsammalet Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OK: 
Pystylehväsammalet (Mnium) on hiirensammalten lahkoon kuuluva suku, johon kuuluu 7 Suomessa esiintyvää lajia.
Suomessa esiintyvät pystylehväsammallajit

Mnium blyttii - paljakkalehväsammal
Mnium hornum - soukkalehväsammal
Mnium lycopodioides - purolehväsammal
Mnium marginatum - kaihelehväsammal
Mnium spinosum - otalehväsammal
Mnium stellare - sinilehväsammal
Mnium thomsonii - kalkkilehväsammal
Pyriminobaakki-metyyli

| Pyriminobaakki-metyyli |
| --- | --- |

Tunnisteet
IUPAC-nimi:  Metyyli-2-(4,6-dimetoksipyrimidin-2-yyli)oksi-6-[(E)-N-metoksi-C-metyylikarbonimidoyyli]bentsoaatti
CAS-numero:  147411-69-6
PubChem CID:  9604652
SMILES:  CC(=NOC)C1=C(C(=CC=C1)OC2=NC(=CC(=N2)OC)OC)C(=O)OC
Ominaisuudet
Molekyylikaava:  C17H19N3O6
Moolimassa:  361,352 g/mol
Sulamispiste:  105-106 °C
Tiheys:  1,33 g/cm3
Liukoisuus veteen:  Ei liukene veteen
Pyriminobaakki-metyyli (C17H19N3O6) on pyrimidiinijohdannaisiin kuuluva orgaaninen yhdiste. Yhdistettä voidaan käyttää rikkaruohomyrkkynä riisiviljelmillä.
Ominaisuudet, käyttö ja valmistus

Pyriminobaakki-metyyli on huoneenlämpötilassa väritöntä kiteistä ainetta. Yhdiste on käytännöllisesti katsoen liukenematonta veteen tai heksaaniin. Metanoliin, asetoniin tai etyyliasetaattiin yhdiste sen sijaan liukenee hyvin. Pyriminobaakki-metyylin herbisidinen teho perustuu siihen, että se on kasvien asetolaktaattisyntaasientsyymin inhibiittori ja tällöin kasvien tarvitsemien aminohappojen biosynteesi estyy. Yhdiste imeytyy lehtien kautta ja vaikuttaa muun muassa kananhirsseihin (Echinochloa). Nisäkkäille pyriminobaakki-metyyli ei ole myrkyllistä ja WHO luokittelee sen epätodennäköisesti haitalliseksi.
Pyriminobaakki-metyyliä voidaan valmistaa 2-hydroksi-6-metoksi-iminoetyylibentsoehapon ja 2-kloori-4,6-dimetoksipyrimidiinin välisellä reaktiolla. Ainetta käytetään rikkaruohomyrkkynä erityisesti riisiviljelmillä. Sitä käytetään tyypillisesti emulsiona tai rakeina.
Aiheesta muualla

Human Metabolome Database (HMDB): Pyriminobac-methyl (englanniksi)
Food Component Database (FooDB): Pyriminobac-methyl (englanniksi)
Kyoto Encyclopedia of Genes and Genomes (KEGG): Pyriminobac-methyl (englanniksi)
Pyromelliittihappodianhydridi

| Pyromelliittihappodianhydridi |
| --- | --- |

Tunnisteet
IUPAC-nimi:  Furo[3,4-f][2]bentsofuraani-1,3,5,7-tetroni
CAS-numero:  89-32-7
PubChem CID:  6966
SMILES:  C1=C2C(=CC3=C1C(=O)OC3=O)C(=O)OC2=O
Ominaisuudet
Molekyylikaava:  C10H2O6
Moolimassa:  218,116 g/mol
Sulamispiste:  284–286 °C
Kiehumispiste:  397–400 °C
Tiheys:  1,68 g/cm3
Liukoisuus veteen:  Reagoi
Pyromelliittihappodianhydridi eli 1,2,4,5-bentseenitetrakarboksyylihappodianhydridi (C10H2O6) on pyromelliittihapon anhydridi. Yhdistettä käytetään polymeerien valmistuksessa.
Ominaisuudet

Huoneenlämpötilassa pyromelliittihappodianhydridi on valkoista kiteistä ja vettä sitovaa eli hygroskooppista jauhetta. Se ei käytännöllisesti katsoen liukene veteen, vaan reagoi veden kanssa muodostaen pyromelliittihappoa. Yhdiste liukenee paremmin orgaanisiin liuottimiin, kuten asetoniin.
Valmistus ja käyttö

Perinteinen tapa valmistaa pyromelliittihappodianhydridiä on hapettaa dureenia typpihapon, kromihapon, kaliumpermanganaatin tai jonkin muun vahvan hapettimen avulla nestefaasissa. Nykyään pääasiallinen pyromelliittihapon tuotantomenetelmä on dureenin, trimetyyli-isopropyylibentseenin tai dimetyylidi-isopropyylibentseenin hapetus kaasufaasissa hapen avulla. Katalyyttinä tässä reaktiossa käytetään vanadiinia, titaania tai muita metallikatalyyttejä.
Pyromelliittihappodianhydridiä käytetään polyimidipolymeerien valmistamiseen. Erityisen merkittäviä ovat sen ja aromaattisten diamiinien kondensaatiotuotteina muodostuvat polyimidit, kuten kapton. Näillä on usein erittäin hyvä kuumuuden kesto ja hyvät mekaaniset ominaisuudet. Osa niistä on myös sähkönjohteita. Yhdistettä käytetään myös epoksihartsien kovettamiseen ja ristisitomiseen, atsoväriaineiden valmistuksessa ja korroosionestoaineena.