stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Recce

Recce tarkoittaa elokuva-alan ammattikielessä kuvauspaikkojen ennakkokatselmusta tulevien kuvausten kannalta. Sana tulee sanasta reconnaissance eli tiedustelu.
Reccen tarkoitus on, että kuvauspaikalla käydään läpi kaikki kuvaustilanteeseen liittyvät asiat, kuten kuvauspaikkajärjestelyt, kuvasuunnitelma, valaisutyöt, lavastus ja rekvisitointi sekä mahdolliset muut esille tulevat asiat kuten aikataululliset asiat tai työvoiman tarve.
Recceen osallituvat yleensä ohjaaja, kuvaaja, lavastaja, valaisija, järjestäjä, apulaisohjaaja sekä tuotantopäällikkö. Jokainen tekijä tekee oman reccemuistionsa katselmuksen perusteella, mutta vain apulaisohjaajan tai tuotantopäällikön muistio julkaistaan laajemmin työryhmän vastaaville tekijöille.
Recce on tärkeä osa tuotantoa, koska sen avulla tekijöille piirtyy tarkempi kuva halutusta lopputuloksesta sekä olosuhteista, joissa siihen tullaan pyrkimään.
Reedy’s Mirror

Reedy’s Mirror oli yhdysvaltalainen kirjallinen aikakauslehti, joka ilmestyi fin de sièclen aikaan St. Louisissa Missourissa. Se mainosti itseään "Mid-Westin viikkolehtenä". Lehdessä alkoi 29. toukokuuta 1914 ilmestyä Spoon River antologia. Lehti lakkasi ilmestymästä 1920.
Lehti alkoi ilmestyä 25. helmikuuta 1891 nimellä Sunday Mirror julkaisijanaan The Sunday Mirror Company. Sen nimi muuttui 28. helmikuuta 1895 The Mirroriksi. Lokakuussa 1896 sen omistajaksi tuli jälleen James Campbell, ja William Marion Reedyista tuli sen päätoimittaja joulukuussa 1896. Hänen aikanaan lehden talous oli tiukoilla. Lehti sai jälleen uuden nimen, Reedy's Paper, ja vihdoin 30. toukokuuta 1913 sen nimeksi tuli Reedy's Mirror. Lehden jälkeläinen The Mirror ilmestyi 1920–1944, ja sen toimittajina olivat ensin Charles J. Finger ja lopuksi Barry Lewis.
Lehden avustajakuntaan kuuluivat Robert Frost, Edgar Lee Masters, Carl Sandburg, Ezra Pound, Vachel Lindsay, Harris Merton Lyon, Sara Teasdale and Theodore Dreiser.
Raku järv

| Raku järv |
| --- | --- |

Valtiot:  Viro
Maakunnat:  Harjumaa
Kunnat:  Sakun kunta
Koordinaatit:  59°21′23″N, 24°44′45″E
Järvinumero:  VEE2006030
Mittaustietoja
Rantaviiva:  15,083 km
Pinta-ala:  2,298 km2 
Tilavuus:  0,008 km³
Keskisyvyys:  7 m
Suurin syvyys:  12 m
Valuma-alue:  13 km²
Saaria:  5
 fiRaku järv 
Raku järv  (myös Männiku liivakarjäär) on Virossa Harjumaalla Sakun kunnassa sijaitseva tekojärvi.
Maantietoa

Tekojärvi on osa Tallinnan raakavesivarastointijärjestelmää. Männiku järv sijaitsee 200 metriä lounaaseen järven luoteispäästä ja se kuuluu samaan järjestelmään. Raku järven pinta-ala on 230 hehtaaria. Se muodostuu useasta hiekan ja soranotossa syntyneestä altaasta, jotka yhdessä muodostavat nykyisen tekojärven. Pohjoisemman pääaltaan poikki työntyy kaksi niemeä, joiden väliin jää keskelle vielä 150 metriä. Pääallas on kulmikkaan muotoinen ja se on 1,3 kilometriä pitkä ja 1,0 kilometriä leveä. Pääaltaan eteläpäässä on 200 metriä leveä kapeikko, jonka alapuolella aukeaa kaksilahtinen järvenpää. Järven pohjoispuolella 1,6 kilometrin päässä sijaitsee Ülemistejärvi. Järvessä on viisi saarta, joiden yhteinen pinta-ala on 0,9 ha. Järven valuma-alueen laajuus on 13,0 neliökilometriä.
Järvi on luodattu ja sen keskisyvyys on 7,0 metriä ja suurin syvyys 12 metriä. Järven tilavuudeksi on arvioitu 0,00800 kuutiokilometriä eli 8,00 miljoonaa kuutiometriä. Järven rantaviivan pituus on 15,1 kilometriä.
Järvi kuvattuna niemeltä klo 6 aamulla 8.8.2013
Aiheesta muualla

Forte: Tallinna ümbruse kalastuskohad vol. 3: Raku järv (1), viitattu 12.6.2016 (viroksi)
Kupits, Karl: Männiku järvistu (Raku ja Männiku järved) veeressursi säilimiseks vajalikud uuringud, 2008, viitattu 3.3.2017 (viroksi)
Rahaprosessi

Rahaprosessi on taloudenpitäjän rahavirtojen kuvaus. Rahaprosessi kulkee vaihdantataloudessa toiseen suuntaan kuin reaaliprosessi, rahasta vastikkeellisesti tarjotut tavarat ja palvelukset.
Rahapaja

Rahapaja voi viitata jonkin seuraavista:
Suomen Rahapaja, suomalainen kolikoita valmistava yritys
Rahapaja, antiikin aikainen rahapajarakennus Ateenassa
Rahapaja, espanjalainen televisiosarja
| --- | --- |
: Tämä on täsmennyssivu, joka luettelee monimerkityksisen käsitteen eri merkitykset tai useita eri henkilöitä. Artikkelisivuja, joiden nimessä tai tekstissä lukee ”Rahapaja”, voi hakea sivunnimihaulla, laajalla sivunnimihaulla tai tekstihaulla.
Q5 (yhtye)

| Q5 |
| --- | --- |

Tiedot
Toiminnassa:  1983–1989, 2014–
Tyylilaji:  Hard rock
Kotipaikka:  Seattle, Washington
Laulukieli:  englanti
Levy-yhtiö:  Frontiers Records, Music for Nations, Polygram
Infobox OKNimi-testi OK: 
Q5 on Seattlessa vuonna 1983 perustettu yhdysvaltalainen hard rock -yhtye. Heidän ensimmäinen studioalbuminsa, nimeltään Steel the Light, julkaistiin vuonna 1984. Yhtyeen perustajajäseniin kuuluu Floyd D. Rose, joka tunnetaan parhaiten kitaransoittoa mullistaneen vibrakampijärjestelmän kehittäjänä. Yhtye lopetti toimintansa vuonna 1989, ehtien julkaista yhteensä kaksi albumia. Vuonna 2014 yhtye palasi keikkalavoille uusitulla kokoonpanolla ja kiersi maailmaa aina vuoteen 2019 saakka. Yhtye julkaisi tässä välissä myös kolmannen albuminsa. Nykyään kokoonpanossa on enää yksi alkuperäisjäsen, laulaja Jonathan Scott K.
Jäsenet > Nykyiset jäsenet

Jonathan Scott K. – laulu
Dennis Turner – kitara
Blake Turner – kitara
Chad Thomas – basso
Jarratt VanDyke – rummut
Jäsenet > Entiset jäsenet

Floyd D. Rose – kitara
Rick Pierce – kitara
Gary Thompson – rummut
Evan Sheeley – basso, koskettimet
Jäsenet > Paluukiertueen jäsenet (2014-2019)

Jonathan Scott K. – laulu
Rick Pierce – kitara
Dennis Turner – kitara
James Nelson – kitara
Evan Sheeley – basso
Jeffrey A. McCormack – rummut
Diskografia > Studioalbumit

| Albumi | Tiedot |
| --- | --- |
Steel the Light: Julkaisuvuosi: 1984 Levy-yhtiö: Music For Nations
When the Mirror Cracks: Julkaisuvuosi: 1985 Levy-yhtiö: Polygram
New World Order: Julkaisuvuosi: 2016 Levy-yhtiö: Frontiers Records
Diskografia > Demot

1983 – Demo
1984 – Demo 1984
Diskografia > Singlet

1985 – Steel the Light
1986 – Living on the Borderline
2016 – The Right Way
Ranskan Grand Prix 1985

Ranskan Grand Prix 1985 oli Formula 1 -sarjan osakilpailu, joka ajettiin 7. heinäkuuta 1985 Paul Ricardin radalla. Kilpailun voitti kaksinkertainen maailmanmestari Nelson Piquet. Voitto oli hänelle kauden ensimmäinen. Toiseksi ajanut Keke Rosberg lähti paalupaikalta ja ajoi kilpailun nopeimman kierrosajan.
Tulokset

| Sija | Nro | Kuljettaja | Talli | Kierrokset | Aika/keskeytys | Lähtöruutu | Pisteet |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 1 | 7 |  Nelson Piquet | Brabham-BMW | 53 | 1:31'46.266 | 5 | 9 |
| 2 | 6 |  Keke Rosberg | Williams-Honda | 53 | + 6.660 | 1 | 6 |
| 3 | 2 |  Alain Prost | McLaren-TAG | 53 | + 9.285 | 4 | 4 |
| 4 | 28 |  Stefan Johansson | Ferrari | 53 | + 53.491 | 16 | 3 |
| 5 | 11 |  Elio de Angelis | Lotus-Renault | 53 | + 53.690 | 7 | 2 |
| 6 | 15 |  Patrick Tambay | Renault | 53 | + 1'15.167 | 10 | 1 |
| 7 | 16 |  Derek Warwick | Renault | 53 | + 1'44.212 | 11 |   |
| 8 | 8 |  Marc Surer | Brabham-BMW | 52 | + 1 krs. | 14 |   |
| 9 | 18 |  Thierry Boutsen | Arrows-BMW | 52 | + 1 krs. | 12 |   |
| 10 | 23 |  Eddie Cheever | Alfa Romeo | 52 | + 1 krs. | 18 |   |
| 11 | 22 |  Riccardo Patrese | Alfa Romeo | 52 | + 1 krs. | 17 |   |
| 12 | 9 |  Manfred Winkelhock | RAM-Hart | 50 | + 3 krs. | 20 |   |
| 13 | 4 |  Stefan Bellof | Tyrrell-Ford | 50 | + 3 krs. | 26 |   |
| 14 | 19 |  Teo Fabi | Toleman-Hart | 49 | Polttoaineen syöttö | 19 |   |
| 15 | 24 |  Piercarlo Ghinzani | Osella-Alfa Romeo | 49 | + 4 krs. | 24 |   |
| Kesk. | 4 |  Martin Brundle | Tyrrell-Ford | 32 | Vaihdelaatikko | 21 |   |
| Kesk. | 1 |  Niki Lauda | McLaren-TAG | 30 | Vaihdelaatikko | 6 |   |
| Kesk. | 12 |  Ayrton Senna | Lotus-Renault | 26 | Moottori | 2 |   |
| Kesk. | 17 |  Gerhard Berger | Arrows-BMW | 20 | Onnettomuus | 9 |   |
| Kesk. | 29 |  Pierluigi Martini | Minardi-Motori Moderni | 19 | Onnettomuus | 25 |   |
| Kesk. | 10 |  Philippe Alliot | RAM-Hart | 8 | Polttoaineen syöttö | 23 |   |
| Kesk. | 30 |  Jonathan Palmer | Zakspeed | 6 | Moottori | 22 |   |
| Kesk. | 27 |  Michele Alboreto | Ferrari | 5 | Turbo | 3 |   |
| Kesk. | 25 |  Andrea de Cesaris | Ligier-Renault | 4 | Ohjaus | 13 |   |
| Kesk. | 26 |  Jacques Laffite | Ligier-Renault | 2 | Turbo | 15 |   |
| DNS | 5 |  Nigel Mansell | Williams-Honda | 0 | Loukkaantui | 8 |   |
Muuta

Paalupaikka: Keke Rosberg – 1'32.462
Nopein kierros: Keke Rosberg – 1'39.914 kierroksella 46
Ranskan kisaa ei näytetty Suomessa TV:stä, mutta se radioitiin Kakkosverkon puolella. Selostajana toimi Raimo Höyry Häyrinen.
Ramalina dumeticola

| Ramalina dumeticola> Tieteellinen luokittelu |
| --- | --- |
Domeeni::  Aitotumaiset Eucarya
Kunta::  Sienet Fungi
Kaari::  Kotelosienet Ascomycota
Alakaari::  Pezizomycotina
Luokka::  Lecanoromycetes
Lahko::  Maljajäkälät Lecanorales
Heimo::  Ramalinaceae
Suku::  Rustojäkälät Ramalina
Laji::  dumeticola
Kaksiosainen nimi
 Ramalina dumeticola  Krog ja Swinscow 
Infobox OKNimi-testi OK: 
Ramalina dumeticola on Ramalina-sukuun ja Ramalinaceae-heimoon kuuluva sienilaji. Tieteellisen nimen sille antoivat ensimmäisinä Krog ja Swinscow. Sillä ei ole alalajeja.
Ramalina dumeticola esiintyy luonnonvaraisena Afrikassa.
Kirjallisuutta

Krog & Swinscow: ​.  In: Norweg. J. Bot. Vol.: 23 Issue: 3 p. 163, 1976.
Ranskan Grand Prix 1979

Ranskan Grand Prix 1979 oli Formula 1 -sarjan osakilpailu, joka ajettiin 1. heinäkuuta 1979 Dijonin radalla Ranskassa. Kilpailun voitti Renault'lla paalupaikalta startannut Jean-Pierre Jabouille. Voitto oli ensimmäinen, joka saavutettiin turbomoottorilla.
Kilpailu tunnetaan myös taistelusta, joka käytiin toisesta sijasta Ferrarin Gilles Villeneuven ja Renault'n René Arnouxin välillä. He ohittivat ja ottivat rengaskontaktia toisiinsa useasti viimeisten kierrosten aikana. Taistelua on usein kuvailtu yhdeksi ikimuistoisimmista hetkistä Formula 1-sarjassa. Vaikka Arnoux jäi lopulta kolmanneksi, hän on myöhemmin kuvaillut tapausta yhdeksi parhaista Formula 1- muistoistaan.. Kilpailu oli F1-historian ensimmäinen, jossa kumpikin Williams-tallin autoista ylsi pisteille.
Tulokset

| Sija | Nro | Kuljettaja | Talli | Kierrokset | Aika/keskeytys | Lähtöruutu | Pisteet |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 1 | 15 |  Jean-Pierre Jabouille | Renault | 80 | 1.35.20,42 | 1 | 9 |
| 2 | 12 |  Gilles Villeneuve | Ferrari | 80 | + 14,59 | 3 | 6 |
| 3 | 16 |  René Arnoux | Renault | 80 | + 14,83 | 2 | 4 |
| 4 | 27 |  Alan Jones | Williams-Ford | 80 | + 36,61 | 7 | 3 |
| 5 | 4 |  Jean-Pierre Jarier | Tyrrell-Ford | 80 | + 1.04,51 | 10 | 2 |
| 6 | 28 |  Clay Regazzoni | Williams-Ford | 80 | + 1.05,51 | 9 | 1 |
| 7 | 11 |  Jody Scheckter | Ferrari | 79 | + 1 krs. | 5 |  |
| 8 | 26 |  Jacques Laffite | Ligier-Ford | 79 | + 1 krs. | 8 |  |
| 9 | 20 |  Keke Rosberg | Wolf-Ford | 79 | + 1 krs. | 16 |  |
| 10 | 8 |  Patrick Tambay | McLaren-Ford | 78 | + 2 krs. | 20 |  |
| 11 | 7 |  John Watson | McLaren-Ford | 78 | + 2 krs. | 15 |  |
| 12 | 31 |  Hector Rebaque | Lotus-Ford | 78 | + 2 krs. | 23 |  |
| 13 | 2 |  Carlos Reutemann | Lotus-Ford | 77 | + 3 krs. | 13 |  |
| 14 | 29 |  Riccardo Patrese | Arrows-Ford | 77 | + 3 krs. | 19 |  |
| 15 | 30 |  Jochen Mass | Arrows-Ford | 75 | + 5 krs. | 22 |  |
| 16 | 18 |  Elio de Angelis | Shadow-Ford | 75 | + 5 krs. | 24 |  |
| 17 | 35 |  Bruno Giacomelli | Alfa Romeo | 75 | + 5 krs. | 17 |  |
| 18 | 17 |  Jan Lammers | Shadow-Ford | 73 | + 7 krs. | 21 |  |
| Kesk. | 3 |  Didier Pironi | Tyrrell-Ford | 71 | Jousitus | 11 |  |
| Kesk. | 14 |  Emerson Fittipaldi | Fittipaldi-Ford | 53 | Moottori | 18 |  |
| Kesk. | 6 |  Nelson Piquet | Brabham-Alfa Romeo | 52 | Ulosajo | 4 |  |
| Kesk. | 1 |  Mario Andretti | Lotus-Ford | 51 | Jarrut | 12 |  |
| Kesk. | 25 |  Jacky Ickx | Ligier-Ford | 45 | Moottori | 14 |  |
| Kesk. | 5 |  Niki Lauda | Brabham-Alfa Romeo | 23 | Ulosajo | 6 |  |
| DNS | 9 |  Hans Joachim Stuck | ATS-Ford |  |  |  |  |
| DNQ | 22 |  Patrick Gaillard | Ensign-Ford |  |  |  |  |
| DNQ | 24 |  Arturo Merzario | Merzario-Ford |  |  |  |  |
Muuta

Paalupaikka: Jean-Pierre Jabouille – 1.07,19
Nopein kierros: René Arnoux – 1.09,16 (kierroksella 71)
Michelin rengasvalmistajan 10. voitto.
Rakastin sinua, Hilde

| Rakastin sinua, Hilde |
| --- | --- |
 Elokuvan juliste.
Ohjaaja:  Veikko Itkonen
Käsikirjoittaja:  Roy
Perustuu:  Pentti Huikun alkuperäisaiheeseen
Tuottaja:  Veikko Itkonen
Säveltäjä:  George de Godzinsky
Kuvaaja:  Kalle Peronkoski
Leikkaaja:  Veikko Itkonen
Lavastaja:  Roy
Pääosat:  Eija Karipää Sakari Jurkka Matti Oravisto Teija Sopanen
Valmistustiedot
Valmistusmaa:  Suomi
Ensi-ilta:  1954
Alkuperäiskieli:  suomi
Aiheesta muualla
IMDb
Elonet
Infobox OKNimi-testi OK: 
Rakastin sinua, Hilde on Veikko Itkosen ohjaama suomalainen elokuva vuodelta 1954. Tapio Vilpposen eli Royn käsikirjoitus perustuu käsikirjoituskilpailun voittaneen hämeenkyröläisen maanviljelijän tekstiin.
Naispääosaa, kaunista viettelijää, esittää tuottaja-ohjaaja Itkosen vaimo Eija Karipää. Tämän ystävätärtä esittää ensimmäisessä elokuvaroolissaan televisiokuuluttaja Teija Sopanen. Itse tarina kertoo varakkaan talon oikullisesta, pahasta naisesta sekä tämän pahasta (Sakari Jurkka) ja hyvästä (Matti Oravisto) kilpakosijasta.
Näyttelijät

| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
|  Eija Karipää  | … |  Hilde Holm   |
|  Sakari Jurkka  | … |  Volmari   |
|  Matti Oravisto  | … |  Vieno   |
|  Teija Sopanen  | … |  Maisa   |
|  Aku Korhonen  | … |  valmentaja Harkko   |
|  Sylva Rossi  | … |  Tuula Harkko   |
|  Heikki Savolainen  | … |  Anselmi   |
|  Matti Aulos  | … |  Haittaniemen Aapo-isäntä, Volmarin isä   |
|  Aino Lohikoski  | … |  Haittaniemen emäntä, Volmarin äiti   |
|  Kaarlo Wilska  | … |  Sivulan äijä, Vienon isä   |
|  Henny Waljus  | … |  Sivulan muori, Vienon äiti   |
|  Martta Kontula  | … |  Hilden äiti   |
|  Tauno Majuri  | … |  Bengt, "professori"   |
|  Maininki Sippola-Wilska  | … |  piika   |
|  Hannes Veivo  | … |  Timo-renki   |
|  Paavo Jännes  | … |  maisteri Karhi   |
|  Lennart Lauramaa  | … |  renki   |
|  Eino Katajavuori  | … |  Hilden tuttava   |
|  Eeva-Liisa Peronkoski  | … |  Hilde lapsena   |
|  Felix Teraste  | … |  Volmari lapsena   |
|  Teuvo Sarias  | … |  Vieno lapsena   |
|  Kerttu Salmi  | … |  yömajan matami   |
|  Kalle Peronkoski  | … |  Hilden kavaljeeri   |
|  Maikki Länsiö  | … |  tyttö kotihipoissa   |
|  George de Godzinsky  | … |  pianisti   |
|  Veikko Itkonen  | … |  radioselostaja   |
|  Esko Jantunen  | … |  nuori mies bussissa   |
Vastaanotto

Kriitikoilta Rakastin sinua, Hilde sai ankaran tyrmäyksen niin käsikirjoituksen, ohjauksen kuin näyttelijätyönkin osalta. Ensimmäisessä elokuvassaan näytellyt Teija Sopanen oli Leo Nordbergin Uuteen Suomeen kirjoittaman arvostelun mukaan elokuvan harvoja valopilkkuja, jota hän olisi suonut näytettävän enemmänkin. Kuvaaja Kalle Peronkoski sai kiitosta toiselta kriitikolta, mutta hänenkään työnsä ”ei jaksa pelastaa itse tarinaa haaksirikolta”.
Erään myöhemmän kriitikon mukaan elokuvaa eivät naurettavuuden alhosta pelasta edes hienot maisemat.
Aiheesta muualla

Rakastin sinua, Hilde Elonet.
Punainenpesukarhukoira

| Punainen pesukarhukoira |
| --- | --- |

Avaintiedot
Alkuperämaa:   Yhdysvallat
Määrä:  Suomessa ei yhtään
Rodun syntyaika:  alkuperä 1700-luvulla jalostus 1920-luvulla
Alkuperäinen käyttö:  pesukarhun, villikissan, puuman ja karhun metsästys - puuhun ajava koira
Nykyinen käyttö:  metsästyskoira
Elinikä:  12–15 vuotta
Muita nimityksiä:  Redbone Coonhound, Redbone Hound, Red-coon Dog, Redbone
FCI-luokitus:  ei FCI-rotu AKC: Hound
Ulkonäkö
Paino:  20,5–31,5 kg
Säkäkorkeus:  uros 56–68,5 cm narttu 53–66 cm
Väritys:  punainen - mustan maskin kanssa tai ilman
Punainen pesukarhukoira (Redbone Coonhound) on yhdysvaltalainen koirarotu. Sillä ei ole FCI:n hyväksyntää, mutta American Kennel Club on tunnustanut sen viralliseksi roduksi.
Ulkonäkö

Silmät ovat pyöreät ja toisistaan erilleen asettuneet. Niiden sävy vaihtelee pähkinänruskeasta tummanruskeaan, mutta tummat ovat toivottavat. Korvat ovat riippuvat ja melko matalalle asettuneet. Karvapeite on lyhyt ja sileä. Väritys on mieluiten yksivärinen punainen, mutta tumma maski ja pienet valkoiset merkit rintakehässä ja raajoissa sallitaan. Uroksen säkäkorkeus on 56–68,5 cm ja nartun 53–66 cm; keskimääräinen paino sukupuolia määrittelemättä on noin 20,5–31,5 kg.
Luonne ja käyttäytyminen

Punainen pesukarhukoira on älykäs, energinen, tottelevainen ja hyväluonteinen. Työskennellessään se on peloton, sitkeä ja väsymätön.
Alkuperä

1700-luvun lopulla skotlantilaiset maahanmuuttajat toivat mukanaan Yhdysvaltoihin punaisia ajokoiria, minkä lisäksi maahan tuotiin myös punaisia irlantilaisia ajokoiria. Punaisen pesukarhukoiran uskotaan polveutuvan näistä koirista. Kuitenkin vasta 1920-luvulla alkoi systemaattinen jalostus. Ensimmäisiä yksilöitä kutsuttiin "satulaseliksi" (Saddleback), koska niillä oli usein musta satulakuvio, josta kuitenkin päästiin eroon jatkojalostuksen myötä.
Rotu kuuluu amerikkalaisiin ns. "puuhun ajaviin koiriin" (treeing dogs). Kun riista on paennut puuhun, koira ilmoittaa sen sijainnin metsästäjälle haukkumalla puun juurella. Punainen pesukarhukoira jalostettiin paitsi pesukarhun, myös villikissan, puuman ja karhun metsästykseen.
Alkuperä > Etymologia

Rotu on saanut nimensä joko tennesseeläiseltä kasvattajalta Peter Redbonelta tai punaisesta karvapeitteestään.
Punainen pesukarhukoira.
Rance Howard

Rance Howard
Harold Rance Howard, alun perin Beckenholdt (17. marraskuuta 1928 – 25. marraskuuta 2017) oli yhdysvaltalainen näyttelijä. Hän syntyi Oklahomassa ja oli vuoden 1982 Emmy-ehdokas.
Howard tunnettiin televisiosta mm. 1960-luvun Gentle Ben - ja 1990-luvun Babylon 5 -sarjoista. Lisäksi hän vieraili esimerkiksi Seinfeldissä ja The Andy Griffith Show’ssa. Elokuvarooleja Howardilla oli esimerkiksi Musiikkimiehessä (1962), Lannistumattomassa Lukessa (1967) ja Suuressa autopuhalluksessa (1977).
Howard oli naimisissa näyttelijä Jean Speegle Howardin kanssa vuodesta 1949, kunnes tämä kuoli 2. syyskuuta 2000. Parin avioliitosta syntyivät lapset Ron ja Clint Howard, molemmat tunnettuja elokuva-/televisioalan vaikuttajia. Näyttelijä Bryce Dallas Howard (s. 1981) on Rance Howardin lapsenlapsi.
Howard meni uusiin naimisiin 29. kesäkuuta 2001, ja hänestä tuli isoisoisä 16. helmikuuta 2007 Bryce Dallas Howardin synnytettyä poikavauvan.
Aiheesta muualla

Rance Howard Internet Movie Databasessa. (englanniksi)
Q2K

| Q2K Queensrÿche |
| --- | --- | --- |

Studioalbumin tiedot
 Äänitetty : 1999
 Julkaistu: 14. syyskuuta 1999
 Tuottaja(t): Kelly Gray
 Tyylilaji: Progressiivinen metalli
 Kesto: 49.45
 Levy-yhtiö: Atlantic Records
Queensrÿche muut julkaisut
| Hear in the Now Frontier 1997 | Q2K 1999 | Greatest Hits 2000 |
Q2K on metalliyhtye Queensrÿchen seitsemäs studioalbumi, joka julkaistiin vuonna 1999. Levy on ainoa, jolla soittaa kitaraa Kelly Gray, joka myös tuotti levyn.
Kappaleet

Falling Down – 4.27 (Kelly Gray, Eddie Jackson, Scott Rockenfield, Geoff Tate, Michael Wilton)
Sacred Ground – 4.11 (Gray, Jackson, Rockenfield, Tate, Wilton)
One Life – 4.46 (Gray, Jackson, Rockenfield, Tate, Wilton)
When the Rain Comes – 5.06 (Gray, Jackson, Rockenfield, Tate, Wilton)
How Could I? – 3.43 (Gray, Jackson, Rockenfield, Tate, Wilton)
Besides You – 5.13 (Gray, Jackson, Rockenfield, Tate, Wilton)
Liquid Sky – 4.52 (Gray, Jackson, Rockenfield, Tate, Wilton)
Breakdown – 4.10 (Gray, Jackson, Rockenfield, Tate, Wilton)
Burning Man – 3.40 (Gray, Jackson, Rockenfield, Tate, Wilton)
Wot Kinda Man – 3.14 (Gray, Jackson, Rockenfield, Tate, Wilton)
Right Side of My Mind – 5.50 (Gray, Jackson, Rockenfield, Tate, Wilton)
Kappaleet > Vuoden 2006 uusintajulkaisun bonuskappaleet

Until There Was You – 4.06
Howl – 4.06
Sacred Ground (Live) – 4.23 (Gray, Jackson, Rockenfield, Tate, Wilton)
Breakdown (Radio Edit) – 3.11 (Gray, Jackson, Rockenfield, Tate, Wilton)
Kokoonpano

Geoff Tate – laulu
Michael Wilton – kitara
Kelly Gray – kitara
Scott Rockenfield – rummut
Eddie Jackson – basso
Arvostelut

AllMusic:
Soundi:
Aiheesta muualla

Queensrÿche.com – Q2K
Q2K Discogsissa. (englanniksi)
Albumi Q2K Encyclopaedia Metallum -sivustolla (englanniksi)
Reino Hjerppe

Reino Tapio Hjerppe (s. 19. elokuuta 1942 Savitaipale) on suomalainen valtiotieteen tohtori ja professori. Hän oli Valtion taloudellisen tutkimuskeskuksen (VATT) ylijohtaja vuosina 1990–2006 ja on työskennellyt muun muassa myös Tilastokeskuksessa, valtiovarainministeriössä, Helsingin yliopistossa ja WIDER-instituutissa.
Hjerppe valmistui ylioppilaaksi vuonna 1962 ja valtiotieteen kandidaatiksi 1966 Helsingin yliopistosta. Hän suoritti MA-tutkinnon Rochesterin yliopistossa Yhdysvalloissa. Hjerppe valmistui lisensiaatiksi Helsingistä vuonna 1972 ja väitteli tohtoriksi vuonna 1975. Tieteellisessä työssään Hjerppe keskittyi julkisen talouden ja sen reunaehtojen tutkimiseen. Hjerppe kuului suomalaisten taloustieteilijöiden O-ryhmään.
Hjerppe sai vuonna 2005 Eino H. Laurila -kansantulomitalin ja professorin arvonimen vuonna 2006. Hän on Helsingin yliopiston taloustieteen dosentti.
Rakul Preet Singh

| Rakul Preet Singh |
| --- | --- |
 Rakul Preet Singh vuonna 2018.
Henkilötiedot
Syntynyt: 10. lokakuuta 1990 (ikä 34) New Delhi, Intia
Ammatti:  näyttelijä, malli
Näyttelijä
Aktiivisena:  2009–
Aiheesta muualla
IMDb 
Rakul Preet Singh (s. 10. lokakuuta 1990 New Delhi, Intia) on intialainen näyttelijä ja malli, joka toimii pääosin telugunkielisessä elokuvateollisuudessa. Hän on myös esiintynyt muutamassa tamilin-, hindin- ja kannadankielisessä elokuvassa.
Hän aloitti uransa mallina yliopistoaikanaan, jolloin hän teki myös näyttelemisen debyyttinsä kannadaelokuvassa Gillissä (2009). Vuonna 2011 hän osallistui Femina Miss Intia -kauneuskilpailuun, jossa hän oli sijoittui viidenneksi ja voitti viisi titteliä, mukaan lukien ”Miss India People’s Choice” eli Miss Intia yleisön suosikki. Tämän jälkeen hän päätti ryhtyä kokopäiväiseksi näyttelijäksi. Hänen telugudebyyttinsä Keratam julkaistiin samana vuonna ja hänen tamilidebyyttinsä Thadaiyara Thaakka seuraavana vuonna. Vuonna 2014 hän teki myös Bollywood-debyyttinsä Yaariyan, jossa hänen roolisuorituksensa sai paremman vastaanoton.