stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Capella
Capella A ja B

Capella A (vaihtoehtoisesti Aa) ja B (vaihtoehtoisesti Ab tai P) muodostavat lähekkäisen spektroskooppisen kaksoistähden, joka löydettiin vuonna 1897. Kummatkin tähdet ovat G-luokan keltaoransseja jättiläistähtiä, ja ne kiertävät toisiaan 0,730 AU:n etäisyydellä kerran 104,02 vuorokaudessa. Kiertoradan inklinaatio Maan suhteen on 137,2°. A-komponentti on hieman B:tä massiivisempi, valovoimaisempi, viileämpi ja kehittyneempi. Sen iäksi on arvioitu 525 miljoonaa vuotta. A-komponentti on jo todennäköisesti aloittanut heliumin fuusioitumisen hiileksi, kun taas B-komponentti on yhä matkalla pääsarjasta jättiläisvaiheeseen. Parin yhteinen valovoima on yli 150 kertaa Aurinkoa suurempi, ja tähdet lähettävät lisäksi runsaasti röntgensäteilyä, joka on todennäköisesti peräisin jommankumman komponentin pinnalla tapahtuvasta magneettisesta aktiivisuudesta. Niiden massat ovat 3,09 Mθ ja 2,95 Mθ ja säteet 14 Rθ ja 8 Rθ.
Capella C ja D

Capella C (vaihtoehtoisesti H) ja D (vaihtoehtoisesti L) ovat punaisia kääpiötähtiä, joiden massat ovat huomattavasti Aurinkoa pienempiä. Niiden sijainti taivaankoordinaatistossa epookin 2000.0 mukaisesti on RA 5 h 17 m 23,7 s, δ +45° 50' 23", ja ne kiertävät toisiaan 48,1 AU:n etäisyydellä kerran 388 vuodessa. Pari sijaitsee 11 000 AU:n (0,17 valovuoden) päässä Capella A:n ja B:n muodostamasta kaksoistähdestä.
Capitani Romani -luokka

| Capitani Romani -luokka |
| --- | --- |
 Luokan alus Scipione Africano

Tekniset tiedot
Uppouma:  3 745 t (kuiva) 5 419 t (kuormattu)
Pituus:  142,9 m (kokonaispituus)
Leveys:  14,4 m
Syväys:  4,87 m
Koneteho:  110 000 hv
Nopeus:  41 solmua
Miehistöä:  418
Aseistus
Meritorjunta:  8 x 135 mm tykkiä kaksiputkisina asennuksina 8 x 533 mm torpedoputkea
Ilmatorjunta:  8 x 37 mm/L54 -ilmatorjuntatykkiä kaksiputksina asennuksina 8 x 20 mm ilmatorjuntatykkiä kaksiputkisina asennuksina
Capitani Romani -luokka oli Italian laivaston suunnittelema kahdentoista aluksen kevyt risteilijäluokka. Aluksista valmistui toisen maailmansodan aikana kuitenkin vain kolme.
Aseistus

Alusten pääaseistuksena oli kahdeksan 135 millimetrin 45 pituuskaliiperin Ansaldon ja OTOn valmistamaa tyypin 1938 tykkiä, jotka oli asennettu neljään kaksoistorniin. Tornien panssarointi oli kilvessä 10-20 millimetriin ja sivuilla ja katossa kuusi millimetriä. Tykkeihin oli myös ilmatorjuntaan soveltuvia ampumatarvikkeita. Apuaseina oli alkuperäisen suunnitelman mukaisten 65 millimetrin 64 pituuskaliiperin tykkien sijaan kahdeksan Bredan tyypin 1932 37 millimetrin 54 pituuskaliiperin ilmatorjuntatykkiä, jotka oli asennettu yksiputkisina asennuksina kummallekin kyljelle. Tykeistä kolme oli etuosan kansirakenteissa ja neljäs varakomentosillan sivulla.
Aluksilla oli myös taaemman savuhormin ympärillä neljä kaksiputkista Scottie & OM:n tyypin 1941 20 millimetrin 70 pituuskaliiperin ilmatorjuntatykkiä, jotka oli asennettu modifioidulle RM35 jalalle. Lisäksi aseistusta täydensivät muutama kahdeksan millimetrin ja 6,5 millimetrin siirrettävä konekivääri, jotka normaalisti olivat etu- ja puolikansilla.
Torpedoputket oli asennettu kahteen neljän putken ryhmään. Aluksilla oli putkissa kahdeksan Si 270/533,4 x 7,2 type M -torpedoa sekä varalla neljä. Torpedo painoi 1 715 kilogrammaa ja niissä oli mahdollisuus asentaa kolme eri nopeutta, jotka mahdollistivat 4000, 8000 ja 12000 metrin etäisyydet. Torpedoputkien suuntaus oli mahdollista kolmeen eri suuntaan sekä oikealle että vasemmalle.
Sukellusveneidentorjuntaan aluksilla oli kaksikymmentäneljä 100 kilogramman syvyyspommia.
Alukset

| Nimi | Telakka | Kölinlasku | Vesille | Valmis | Kohtalo |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| RN Attilio Regolo | OTO, Livorno | 28. syyskuuta 1939 | 28. elokuuta 1940 | 14. toukokuuta 1942 | poistettu palveluksesta 24. heinäkuuta 1948 |
| RN Caio Mario | OTO, Livorno | 28. syyskuuta 1939 | 17. elokuuta 1941 | ei | upotettu 1944 |
| RN Claudio Druso | Cantieri del Tirreno, Riva Trigoso | 27. syyskuuta 1939 | ei | ei | romutettu 1941 |
| RN Claudio Tiberio | OTO, Livorno | 16. syyskuuta 1940 | ei | ei | romutettu 1941 |
| RN Cornelio Silla | Ansaldo, Genova | 12. lokakuuta 1939 | 28. kesäkuuta 1941 | ei | upotettu heinäkuussa 1944 |
| RN Giulio Germanico | Castellamare | 11. toukokuuta 1940 | 20. heinäkuuta 1941 | ei | upotettu 11. syyskuuta 1943 |
| RN Ottaviano Augusto | CNR, Ancona | 23. syyskuuta 1939 | 31. toukokuuta 1942 | ei | upotettu 1. marraskuuta 1943 |
| RN Paolo Emilio | Ansaldo, Genova | 12. lokakuuta 1939 | ei | ei | romutettu 1941 |
| RN Pompeo Magno | CNR, Ancona | 23. syyskuuta 1939 | 28. elokuuta 1941 | 24. kesäkuuta 1943 | koululaivaksi 1964 |
| RN Scipione Africano | OTO, Livorno | 28. syyskuuta 1939 | 12. tammikuuta 1941 | 23. huhtikuuta 1943 | poistettu palveluksesta 9. elokuuta 1948 |
| RN Ulpio Traiano | CNR, Palermo | 23. syyskuuta 1939 | 30. marraskuuta 1942 | ei | upotettu 3. tammikuuta 1943 |
| RN Vipsanio Agrippa | Cantieri del Tirreno, Riva Trigoso | lokakuu 1939 | ei | ei | romutettu 1941 |
Cannes

| Cannes |
| --- | --- |
 Kaupungintalo
 vaakuna
 Cannes
 Koordinaatit: 43°33′05″N, 07°00′46″E 
Valtio:   Ranska
Alue:  Provence-Alpit-Riviera
Departementti:  Alpes-Maritimes
Arrondissementi:  Grasse
Hallinto:  
 – Pormestari:  Bernard Brochand
Pinta-ala:  
 – Kokonaispinta-ala:  19,62 km²
Väkiluku (2006):  70 610
 – Väestötiheys:  3 598,9 as./km²
Aikavyöhyke:  UTC+1
 – Kesäaika:  UTC+2
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Cannes (ranskaksi  [ˈkan], (ohje) oksitaaniksi Canas) on kaupunki Etelä-Ranskassa, Ranskan Rivieralla. Asukkaita siellä on 70 610 (vuonna 2006). 1830-luvulta eteenpäin ranskalaiset ja ulkomaalaiset aristokraatit rakensivat alueelle loma-asuntoja, ja vähitellen kaupungista muodostui lomakaupunki. Cannes on kuuluisa vuotuisista elokuvajuhlistaan. Kaupungissa on järjestetty Eurovision laulukilpailu kaksi kertaa, vuosina 1959 ja 1961.
Historia

Liguureihin kuulunut oksybien heimo käytti nykyisen Cannesin alueella olevaa Le Suquet -kukkulaa tähystyspaikkana 100-luvulla eaa. Liguurien naapureiksi asettuneet kreikkalaiset siirtolaiset pyysivät roomalaisilta apua liguureja vastaan ja roomalaiset kukistivat oksybit Quintus Opimiuksen johdolla vuonna 154 eaa. Voiton jälkeen nykyisen Marseillen kreikkalaiset perustivat paikalle sotilasleirin nimeltä Castrum Marcellinum. 300-luvulla läheiselle Île Saint-Honoratille perustettiin luostari ja sen munkit linnoittivat Le Suquetin vuonna 1070 Provencen herttuoiden käskystä.
Kukkulalle rakennetun tähystystornin ympärille kasvoi pieni asutus nimeltä Portus Cannis. Paikalliset asukkaat saivat verovapauden Raimond Bérengeriltä vuonna 1131 ja paikka sai uuden nimen Castrum Francum, joka kuitenkin vaihtui asiakirjojen mukaan jo 1200-luvulla muotoon Castrum Canoïs. Rutto teki suurta tuhoa vuosina 1347 ja 1580, minkä lisäksi Kaarle V:n joukot hävittivät aluetta vuonna 1536 ja Kaarle Savoijilaisen joukot toistivat saman vuonna 1590. Itävallan perimyssodan aikana kaupunki oli Maria Teresian joukkojen hallussa.
Maallistumisen myötä Cannes pääsi irti Île Saint-Honoratin luostarin ohjauksesta vuonna 1788 ja kaupunki alkoi levittäytyä rannikolle. Voimakas kasvu alkoi englantilaisen lordi Henry Broughamin innostuksesta alueeseen. Brougham mainosti aluetta julkisesti ja kaupunki alkoi kehittyä kalastajakylästä turistikeskukseksi, jonne tuli etenkin englantilaisen yläluokan jäseniä. Kaupungin keskus siirtyi pois vanhalta paikaltaan Le Suquetin kukkulalta. Myöhemmin kaupunki on kehittynyt yläluokan vierailukohteesta yleisemmäksi matkailukohteeksi erilaisten festivaaliensa myötä.
Ystävyyskaupungit

Acapulco
Beverly Hills
Budapest
Firenze
Torino
Gstaad
Madrid
Moskova
Quebec
Kensington and Chelsea
Sanya
Shizuoka
Tel Aviv
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Cannes Wikimedia Commonsissa
| Auktoriteettitunnisteet  |
| --- | --- |
Kansainväliset:  FAST  VIAF  WorldCat 
Kansalliset:  Espanja  Ranska  BnF data  Saksa  Israel  Yhdysvallat  Tšekki 
Maantieteelliset:  MusicBrainz area 
Muut:  NARA  IdRef 
Näkymä Cannesin rantakadulta vuonna 1910.
Carl Gustav Jacob Jacobi

Carl Gustav Jacob Jacobi
Carl Gustav Jacob Jacobi (10. joulukuuta 1804 Potsdam – 18. helmikuuta 1851 Berliini) oli saksalainen matemaatikko. Jacobi tutki muun muassa elliptisiä funktioita ja kehitti Jacobin theetafunktion. Hänen panoksensa differentiaaliyhtälöiden teoriaan on myös ollut merkittävä. Jacobin mukaan on nimetty eräs Kuun kraattereista.
Hänen veljensä oli fyysikko Moritz Hermann von Jacobi.
Kirjallisuutta

Bell, Eric T.: Men of Mathematics.  Simon & Schuster, 1965.  ISBN 0-671-62818-6
| Auktoriteettitunnisteet  |
| --- | --- |
Kansainväliset:  FAST  ISNI  VIAF  WorldCat 
Kansalliset:  Norja  Ranska  BnF data  Katalonia  Saksa  Italia  Israel  Yhdysvallat  Ruotsi  Japani  Tšekki  Australia  Kreikka  Kroatia  Alankomaat  Puola 
Tieteilijät:  CiNii  MathSciNet  Mathematics Genealogy Project  zbMATH 
Henkilöt:  Deutsche Biographie  DDB  Trove 
Muut:  SNAC  IdRef
Himjoki

| Himjoki Гимрека, Gimreka |
| --- | --- |
 Himjoen kirkko.
 Himjoki
 Koordinaatit: 61°9′5″N, 35°37′9″E 
Valtio:  Venäjä
Federaatiosubjekti:  Leningradin alue
Piiri:  Podporožjen piiri
Kunta:  Voznesenje
Hallinto:  
 – Asutustyyppi:  kylä
Väkiluku (2015):  91
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Himjoki (ven. Ги́мрека, Gimreka, vepsäksi Himd’ög) on kylä Leningradin alueen Podporožjen piirin Voznesenjen kunnassa Venäjällä. Se sijaitsee lähellä Äänisen rantaa 20 kilometriä Voznesenjesta pohjoiseen. Kylässä on 91 asukasta (vuonna 2015).
Himjoen kylä mainitaan ensimmäisen kerran Novgorodin Äänisen viidenneksen verokirjassa vuonna 1496. Himjoki ja sen lähellä sijaitseva Kallio (ven. Štšeleiki) olivat eteläisimmät äänisvepsäläiset kylät. Nykyään niiden asukkaat pitävät itseään venäläisinä.
Himjoen-Kallion kyläkunta kuului 1900-luvun alussa Aunuksen kuvernementin Petroskoin kihlakunnan Soutjärven volostiin. Karjalan autonomista neuvostasavaltaa perustettaessa Himjoki jäi lähikylineen Leningradin kuvernementtiin ja vuonna 1927 perustettuun Leningradin alueeseen. Himjoen kyläneuvosto kuului Voznesenjen ja vuodesta 1954 Podporožjen piiriin. Se liitettiin Šustrutšein (Kiprušinon) kyläneuvostoon vuonna 1968. Šustrutšein kyläneuvosto liitettiin Voznesenjen taajaman alaisuuteen vuonna 1995.
Himjoen kautta kulkee Voznesenjen ja Petroskoin välinen maantie. Lähistöllä sijaitsee kivilouhos, joka tuottaa sepeliä ja soraa. Palveluihin kuuluvat kerhotalo kirjastoineen, lääkintäasema ja kauppa.
Kylän lähellä on lukuisia kivikautisia asuinpaikkoja. Himjoen ja Kallion kylien välinen kalliorinne on suojeltu luonnonmuistomerkki. Himjoen pogostalla on vuosina 1650–1695 rakennettu Neitsyt Marian syntymän puukirkko. Nelikulmaisen kirkkosalin yläpuolella kohoaa kahdesta kahdeksankulmiosta koostuva torni telttakattoineen ja sipulihuippuineen. Kirkon yhteydessä on erillinen telttakattoinen kellotorni. Rakennuksia ympäröi aita hirsiportteineen. Kirkko restauroitiin vuosina 1972–1983 ja kellotorni vuonna 1974–1976. Esineistö vietiin jatkosodan aikana Suomeen. Himjoella on myös suojeltuja vanhoja asuintaloja.
Carlisle-luokka (risteilijä)

| Carlisle |
| --- | --- |
 HMS Carlisle

Tekniset tiedot
Uppouma:  4 200 t (kuiva) 5 300 t (max)
Pituus:  138
Leveys:  13,3
Syväys:  4,3
Koneteho:  40 000 hv
Nopeus:  29,5 solmua (55 km/h)
Miehistöä:  334
Aseistus
Meritorjunta:  5 × BL 6" (152,4 mm) Mk XII tykkiä 8 × 21" (533 mm) torpedoputkea
Ilmatorjunta:  2 × QF 3" 20 cwt tykkiä 2 kaksinaulaista tykkiä
Carlisle-luokka oli viimeinen alaluokka Britannian Kuninkaalliselle laivastolle rakennettuista C-luokan keveistä risteilijöistä.
Alaluokkaan kuuluneet viisi alusta muodostivat vuoden 1917 hätäohjelman ja ne tilattiin kesä-heinäkuussa 1917 kolmelta eri telakalta ja ne valmistuivat marraskuusta 1918 huhtikuuhun 1922.
Alukset muistuttavat edeltävää Ceres-luokkaa. Alusten merkittävin ero on se, että Carlisle-luokan aluksiin rakennettiin nk. troolari-keula, jolloin alusten keulapakkaa korotettiin 5 jalkaa. Syynä tähän oli aikaisemmissa C-luokan aluksissa esiintynyt veden roiskuminen keulakannelle haittaamaan keulatykkien (A- ja B-torni) toimintaa. Lisäksi aluksille ei rakennettu tulenjohtotornia.
Alusten pääaseina oli viisi kuuden tuuman tykkiä omissa torneissa ja apuaseina kaksi kolmen tuuman, neljä kolmipaunaista kunnialaukaustykkiä ja kaksi kaksinaulaista ilmatorjuntatykkiä.
Kaikki luokan alukset valmistuivat ensimmäisen maailmansodan jälkeen. Luokan alukset lukuun ottamatta HMS Colomboa ja HMS Capetownia muutettiin 1939 ilmatorjuntaristeilijöiksi, vaikkakin HMS Capetowniin asennettiin kuusi 20 millimetrin ilmatorjuntatykkiä sekä tutka.
Ilmatorjuntaristeilijöinä alusten aseistus koostui kahdeksasta nelituumaisesta (102 mm) tykistä, jotka oli asennettu neljään kaksoistykkitorniin. Alusten apuaseina oli epälukuinen määrä 20 millimetrin Oerlikon ilmatorjuntatykkejä. HMS Colombo muutettiin 1942 ilmatorjuntaristeilijäksi, jonka jälkeen sen aseistus muistutti muita luokan aluksia.
Aiheesta muualla

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
C-luokan risteilijät
Capri (laulaja)

| Capri> Henkilötiedot |
| --- | --- |
Koko nimi:  Päivi Selo
Syntynyt: 28. helmikuuta 1972 (ikä 52) Vaasa, Suomi
Ammatti:  muusikko
Muusikko
Tyylilajit:  iskelmä, power metal
Soittimet:  laulu
Yhtyeet:  Amberian Dawn (2012–)
Levy-yhtiöt:  Napalm Records 
  [ Muokkaa Wikidatassa ] [ ohje ]  
Capri (oik. Päivi Selo (ent. Virkkunen), s. 28. helmikuuta 1972 Vaasa) on suomalainen iskelmälaulaja. Caprin levytysura alkoi karaokelaulukilpailun kakkostilan myötä, joka toi hänelle levytyssopimuksen Sonyn kanssa. Ensilevytys ”Rakas” julkaistiin vuonna 1993. Hän alkoi myös laulaa taustoja tuottaja-säveltäjä Kari Sallin tuottamien artistien (muun muassa Merja Raski, Eini ja T. T. Purontaka) levyillä.
Levy-yhtiö Polygramin kautta ilmestyi kaikkiaan viisi singleä ja debyyttialbumi Salaa sinun (vuonna 1997). Hän myös keikkaili oman Swingers-yhtyeensä kanssa. Vuonna 1998 Capri oli Syksyn sävelen loppukilpailussa kappaleella "Vertigo", mutta se ei menestynyt. Välillä karaoke-emännänkin töitä tehnyt Capri osallistui samaan kilpailuun myös vuonna 2000 laululla ”Oot kuin varjo vierelläin”. Vuonna 2001 julkaistiin kakkosalbumi Kuun morsian.
Capri osallistui Suomen Euroviisukarsintoihin 2009 Movetronin ja Waldo’s People -ryhmän taustalaulajana ja edusti Suomea Moskovan Euroviisuissa.
Vuoden 2012 joulukuussa Caprin kerrottiin olevan suomalaisen Amberian Dawn -metalliyhtyeen uusi laulaja.
Diskografia

Salaa sinun (Polydor, 1997)
Kuun morsian (AGM, 2001)
Re-Evolution (Amberian Dawn) (KHY Suomen Musiikki, 2013)
Aiheesta muualla

Amberian Dawnin virallinen sivusto
| n k Amberian Dawn |
| --- | --- |
 Capri  Tuomas Seppälä  Emil Pohjalainen  Jukka Hoffren  Joonas Pykälä-aho   Entiset jäsenet: Heidi Parviainen  Jukka Koskinen  Kasperi Heikkinen  Kimmo Korhonen  Tommi Kuri  Heikki Saari  Sampo Seppälä  Tom Sagar 
Studioalbumit:  River of Tuoni  The Clouds of Northland Thunder  End of Eden  Circus Black  Re-Evolution  Magic Forest  Innuendo  Darkness of Eternity  Looking for You  Take a Chance – A Metal Tribute to ABBA 
| --- | --- |
Auktoriteettitunnisteet: Taiteenala :  MusicBrainz 2
Carmen – Mustalainen

| Carmen – Mustalainen> The Loves of Carmen |
| --- | --- |

Ohjaaja:  Charles Vidor
Käsikirjoittaja:  Helen Deutsch
Perustuu:  Prosper Mériméen novelliin ”Carmen”
Tuottaja:  Charles Vidor
Säveltäjä:  Mario Castelnuovo-Tedesco
Kuvaaja:  William E. Snyder
Leikkaaja:  Charles Nelson
Pukusuunnittelija:  Jean Louis
Pääosat:  Rita Hayworth, Glenn Ford
Valmistustiedot
Valmistusmaa:  Yhdysvallat
Tuotantoyhtiö:  Beckworth Productions, Columbia Pictures
Levittäjä:  Columbia Pictures Netflix
Ensi-ilta:  1948, Suomessa 1949
Kesto:  106 min
Alkuperäiskieli:  englanti
Aiheesta muualla
IMDb 
Elonet
AllMovie
Infobox OKNimi-testi OK: 
Carmen – Mustalainen (The Loves of Carmen) on Charles Vidorin ohjaama yhdysvaltalainen romanttinen draamaelokuva vuodelta 1948. Se perustuu samaan Prosper Mériméen novelliin kuin Georges Bizet’n ooppera Carmen, mutta kertoo tapahtumat puhedraaman keinoin. Elokuvan pääosia näyttelevät Rita Hayworth ja Glenn Ford.
Vidorin Technicolor-värielokuva on uudelleenfilmatisointi Raoul Walshin mykkäelokuvasta Carmen vuodelta 1927.
Video-oppaassa vuodelta 1994 Bello Romano piti elokuvaa ”kipinättömänä” ja antoi elokuvalle kaksi tähteä viidestä, mikä vastaa sanallista arviota ”keskinkertainen”.
Aiheesta muualla

Carmen – Mustalainen Internet Movie Databasessa (englanniksi)
Carmen – Mustalainen Elonet.
Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista. 
Alkuperäinen artikkeli: en:The Loves of Carmen (1948 film)
Käännös suomeksi
Hindulais-buddhalainen kuningaskunta

Hindulais-buddhalainen kuningaskunta on nimitys, jota käytetään Kaakkois-Aasiassa noin ajanlaskun ensimmäisiltä vuosisadoilta 1500-luvulle asti sijainneista kuningaskunnista. Tyypillistä niille oli buddhalaisuus tai hindulaisuus uskontona sekä intialaisen kulttuurin vahva vaikutus.
Käsitteen otti käyttöön ranskalainen historioitsija George Cœdès vuoden 1944 teoksessa Histoire ancienne des états hindouisés d’Extrême-Orient, joka oli ensimmäinen kokonaisvaltainen esitys Kaakkois-Aasian historiasta 1500-luvulle asti. Teos on edelleen alansa perusteos. Suomenkielisen termin otti käyttöön Marja-Leena Heikkilä-Horn teoksessa Kaakkois-Aasia eilen ja tänään (1990, uusi laitos Kaakkois-Aasia. Historia ja kulttuurit Jukka O. Miettisen kanssa 2000).
Daniel Cajanus

| Daniel Cajanus |
| --- | --- |
 Enoch Seeman, Daniel Cajanus, 1734.
Henkilötiedot
Syntynyt: 1703 Paltamo
Kuollut: 27. helmikuuta 1749 (45–46 vuotta) Haarlem, Yhdistyneet provinssit
Muut tiedot
Lempinimet:  Pitkä Taneli
Daniel Cajanus (1703 Paltamo – 27. helmikuuta 1749 Haarlem, Yhdistyneet provinssit) oli jättiläiskasvuinen suomalaismies, joka saavutti kansainvälistä mainetta esiintyessään ympäri Keski-Eurooppaa ja Englantia. Hän oli eräs kaikkien aikojen pisimpiä suomalaisia ja mahdollisesti aikansa pisin mies maailmassa. Cajanuksen pituus on yleisimmin arvioitu 247 senttimetriksi, mutta suurempia ja pienempiäkin arvioita on esitetty.
Elämäkerta > Lapsuus ja nuoruus

Daniel Andersinpoika Cajanus syntyi Paltamossa Cajanusten pappis- ja virkamiessukuun, joka oli tuolloin merkittävä vaikuttaja Kainuussa ja etenkin Paltamossa. Danielin isä Anders Cajanus oli pappi ja Paltamon seurakunnan 3. kappalainen. Äiti Anna Sculptoria oli Kuopion kirkkoherran tytär. Perheeseen syntyi viisi poikaa ja kaksi tyttöä. Daniel syntyi perheen seitsemäntenä lapsena todennäköisesti vuonna 1703, vaikkakin jotkin lähteet antavat syntymävuodeksi 1702 tai 1706.
Daniel kävi Kajaanin pedagogiota, jonka tuhouduttua vuonna 1713 hän joutui lopettamaan koulunkäynnin. Anders Cajanus pidätettiin virantoimituksesta vuonna 1712 laiminlyöntiensä ja esittämiensä valheellisten noituussyytösten vuoksi, ja vuoden saarnauskiellon jälkeen hän sai saarnata enää syrjäkylissä. Tämä heikensi perheen toimeentuloa ja nuoren Danielin mahdollisuuksia jatko-opintoihin. Danielin lapsuuden aikaisia selkkauksia olivat lisäksi isonvihan tapahtumat, kuten siviilien vainot, niin sanottu sarkasota sekä Kajaanin linnan piiritys ja räjäyttäminen vuonna 1716. Daniel oli monen muun paltamolaisen lailla levottomuuksia paossa Koivulahdessa Pohjanmaalla.
Daniel Cajanuksen nimi mainittiin muiden perheenjäsenten kanssa vuoden 1723 Paltamon myllytulliluettelossa, jossa perheen kerrottiin asuvan Pyykkölän talossa. Äiti Anna kuoli pian sen jälkeen; isä Anders eli noin vuoteen 1737 asti. Daniel Cajanuksen lapsuudesta ja nuoruusvuosista on säilynyt hyvin vähän tietoja, sillä levottomana aikana ei syntynyt paljon kirjallisia lähteitä.
Elämäkerta > Pituuskasvu

Daniel Cajanus kasvoi nopeasti. Hän oli jo nuorena miehenä yli kaksimetrinen ja kasvoi vielä aikuisiälläänkin. Cajanuksen pituudeksi aikuisiällä annettiin eri maissa ja eri vuosina useita erilaisia lukemia. Useimmissa lähteissä hänen pituudekseen ilmoitettiin 247 senttimetriä, mutta lukema vaihtelee lähteestä riippuen 230 senttimetristä 283 senttimetriin. Epävarmuutta hänen oikeasta pituudestaan aiheuttaa muun muassa se, että siihen aikaan käytettiin monenlaisia mittayksiköitä, joiden suuruus saattoi vaihdella eri maissa. Cajanuksen painoksi aikuisiällä kerrottiin noin 180 kilogrammaa.
Cajanus kertoi itse vuonna 1742 Englannissa, että hänen isänsä oli ollut 198 senttimetriä ja äitinsä 191 senttimetriä pitkä. Muissa lähteissä vanhemmat on kuvattu normaalipituisina. Myös Danielin pikkusisko Agnes kasvoi lähes kaksimetriseksi. Danielin jättikasvun syitä ei tiedetä varmasti, mutta sen on arveltu johtuvan perintötekijöiden lisäksi aivolisäkkeen hyvänlaatuisesta kasvaimesta ja hypogonadismista, jotka ovat hormonaalisia sairauksia.
Elämäkerta > Kuolema ja jäännösten kohtalo

Cajanuksen terveys heikkeni jatkuvasti, joten hän laati testamenttinsa vuonna 1746. Hän kuoli jonkin aikaa sairasteltuaan 27. helmikuuta 1749. Perinnön kävi noutamassa hänen siskonsa Agnes, ja se jaettiin kolmen elossa olleen sisaruksen kesken. Cajanukselle järjestettiin Haarlemissa suuret hautajaiset, joihin osallistuivat kaupungin arvohenkilöt. Arkku sijoitettiin Pyhän Bavon kirkon kuoriin. Cajanus oli halunnut arkkunsa olevan turvallisessa paikassa haudanryöstäjien varalta, mutta arkku kuitenkin avattiin 1780-luvulla ruumiin tutkimuksia varten, ja Cajanuksen luuranko siirrettiin Leidenin luonnontieteelliseen museoon. Vielä 1800-luvun alkupuolella Cajanuksen luita oli useissa Hollannin museoissa, mutta nykyisin tallella on tiettävästi enää toinen reisiluu. Lisäksi haarlemilaisessa Frans Hals -museossa säilytetään joitakin Cajanukselle kuuluneita vaatteita.
Muotokuvat ja muistaminen

Enoch Seemanin vuonna 1734 maalaama muotokuva Cajanuksesta ostettiin vuonna 1975 Kansallismuseon kokoelmiin 36 000 markalla lontoolaisesta taidegalleriasta. Seeman oli maalannut Cajanuksesta toisenkin muotokuvan, joka on melko samanlainen kuin ensimmäinen. Se lienee yksityisomistuksessa. Myös englantilainen B. Brand maalasi Cajanuksesta muotokuvan, joka on nykyisin esillä Haarlemissa. Cajanuksesta on säilynyt myös muun muassa joitakin pienempiä grafiikkakuvia.
Daniel Cajanuksen näköisnukke on kajaanilaisen Hotelli Valjuksen aulassa; sitä ennen se oli Pitkä Taneli -ravintolassa. Paltamossa Daniel Cajanuksen mainetta hyödynnetään matkailussa. Hollannin Haarlemissa Cajanusta muistetaan monin tavoin, kuten näyttelyin.
Cajanuksen elämänvaiheista kertova Egon Krachtin säveltämä ja Hetty Heytingsin librettoon perustuva ooppera Cajanus – een gigantische opera sai Haarlemissa ensiesityksensä vuonna 2017. Se esitetään Kajaanissa Oulujärven rannalla hollannin- ja suomenkielisenä heinäkuussa 2019 nimellä Cajanus – Jättiläisooppera.
Cajanuksesta on kirjoitettu useita muisteluksia, joissa tosiasioihin sekoittuu usein perättömiä tarinoita. Suomessa Cajanuksesta kertoi ensimmäisenä yksityiskohtaisesti Carl Axel Gottlund vuonna 1828 ilmestyneessä kirjassa Otava eli suomalaisia huvituksia. Zachris Topelius sijoitti 12-vuotiaan Cajanuksen Välskärin kertomuksissaan Kajaanin linnan vaiheita käsittelevään osaan.
Kirjallisuutta

Boreman, Thomas: Daniel Cajanuksen tarina: Ruotsalaisen jättiläisen elämä syntymästä nykyaikaan.  ((The History of Cajanus the Swedish Giant, from His Birth to the Present Time, 1742.) Suomentanut Reijo Valta)  Oulu:  Osuuskunta Jyväs-Ainola, 2006.  ISBN 952-5353-23-0