stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Joonas Purnu
Opillisia näkemyksiä > Vanhurskauttamisesta

Purnun mukaan vanhurskaus saadaan ilman omia tekoja ja ansiota yksin uskolla Jeesukseen. Vanhurskauttamisen perusteina ovat Jumalan armo ja Jeesuksen Kristuksen sovintotyö. Jeesuksen veri on kaikkien syntien anteeksiantamus eli puhdistus synneistä. Purnu käyttää joissain kirjeissään tästä hyvin ahtaan kuuloista puhetapaa ja sanoo Jeesuksen vuodattaneen verensä ”monelle tuhannelle” syntien anteeksiantamiseksi. Uskossa omistettavaa ja armosta saatua vanhurskautta seuraavat rauha, rakkaus, yksimielisyys, hengen yhteys sekä anteeksiantava mieli.
Opillisia näkemyksiä > Kasteesta

Purnu ajatteli olevan kaksi kastetta, ensinnäkin Johanneksen kaste, joka tapahtui vedellä parannukseen, toisekseen Pyhän Hengen kaste, joka tapahtuu evankeliumin ja totuuden sanalla. Purnun mukaan vesikasteessa annetaan lapselle nimi, mutta hän saa vasta Pyhän Hengen kasteessa oikean nimensä. Tällöin näet hänestä tulee Jumalan lapsi, mikä on hänen uusi nimensä.
Opillisia näkemyksiä > Suhde yhteiskuntaan

Purnu edusti askeettis-rigoristista suhtautumista kulttuuriin. Hän korosti lainkuuliaisuutta ja vastusti lestadiolaisten kaivostyöläisten osallistumista ammattiyhdistysten toimintaan. Tämän vuoksi Jällivaaran Malmivaaran kaivosalueella työskentelevien ammattiyhdistyksiin liittyneiden olikin erottava niistä.
Opillisia näkemyksiä > Suhde valtionkirkkoon

Purnun suhde valtionkirkkoon oli monimutkainen. Hänen tiedetään arvostelleen voimakkaasti valtionkirkon pappeja. Hänen mukaansa kirkko oli vainonnut ”elävää kristillisyyttä”. Kirkkohistoriasta hän piti esimerkkeinä vainon kohteista Jan Husia, Martti Lutheria ja Lars Levi Laestadiusta. Purnun mielestä valtionkirkon papit eivät julistaneet Laestadiuksen tavoin parannusta. Purnu arvosteli myös lestadiolaisia pappeja siitä, etteivät nämä hänen mielestään seuranneet Laestadiuksen esimerkkiä. Purnu totesi myös tähän liittyen, etteivät apostolit olleet saaneet teologista koulutusta.
Muistitiedon mukaan Purnu olisi pyrkinyt järjestämään lestadiolaisille omaa erillistä ehtoollista Jällivaarassa, mutta kyseinen muistitieto on ristiriitainen. Tiedetään, että Purnu oli aktiivinen ehtoollisella kävijä Jällivaaran kirkossa. Lisäksi Purnu oli, huolimatta voimakkaasta arvostelustaan, yhtenä kuudesta allekirjoittajasta asiakirjassa, joka tehtiin Lannavaarassa helmikuussa 1895 järjestetyssä saarnaajakokouksessa. Siinä todettiin lestadiolaisten tyytyväisinä pysyvän luterilaisessa kirkossa ja käyttävän sakramentteja. Lisäksi siinä sanottiin, että luterilainen oppi on Raamatun mukainen ja lestadiolaiset ovat kiitollisia siitä, että kristillinen esivalta on säilyttänyt puhtaan opin ja ulkonaisen jumalanpalveluksen. Allekirjoittajat ilmaisivat halunsa pysyä kirkossa niin kauan kuin he saavat siinä olla ja heille siellä jaetaan sanaa ja sakramentteja, kuitenkin uskoen, että kyseisen kirkon ulkopuoleltakin saattaa löytyä eläviä kristittyjä. Purnun lisäksi asiakirjan allekirjoittivat saarnaajat Iisakki Poromaa, Per Anders Nutti, Nils Sunna, Henrik Partapuoli ja Peder Fjeldal.
Messaapin kieli

Italian kielet noin 500 eaa.
Messaapin kieli on nykyisessä Kaakkois-Italiassa antiikin aikana asuneiden messapialaisten puhuma kuollut kieli.
Kieli tunnetaan 500-luvulta ensimmäiselle vuosisadalle saakka ennen ajanlaskumme alkua laadituista piirtokirjoituksista. Se on indoeurooppalainen, mutta ei kuulu itaalisiin kieliin. Messaappia on pidetty illyyrin lähisukulaisena, mutta illyyrinkielisen aineiston vähäisyyden takia tätä ei ole voitu todistaa.
Mesosfääri

Mesosfääri on ilmakehän kerros stratosfäärin ja termosfäärin välissä. Se alkaa 50 kilometrin korkeudesta ja jatkuu 80–100 kilometriin. Mesosfääri on ilmakehän kylmin kerros: lämpötila laskee ylöspäin mentäessä niin että kerroksen ylärajalla mesopaussissa lämpötila on noin –100 °C. Ilmanpaine mesopaussissa on vain 0,001 prosenttia maanpinnan ilmanpaineesta.
Avaruudesta tulevat meteorit törmäävät tavallisesti mesosfäärissä ilmakehään ja hajoavat näkyen tähdenlentoina. Mesosfäärissä esiintyy valaisevia yöpilviä.
Meriahvenet

| Meriahvenet |
| --- | --- |
 Raitasaha-ahven (Serranus scriba)
Tieteellinen luokittelu
Domeeni::  Aitotumaiset Eucarya
Kunta::  Eläinkunta Animalia
Pääjakso::  Selkäjänteiset Chordata
Alajakso::  Selkärankaiset Vertebrata
Luokka::  Luukalat Osteichthyes
Alaluokka::  Viuhkaeväiset Actinopterygii
Lahko::  Ahvenkalat Perciformes
Alalahko::  Percoidei
Heimo::  Meriahvenet Serranidae  Regan, 1913
Katso myös
   Meriahvenet Wikispeciesissä   Meriahvenet Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OK: 
Meriahvenet (Serranidae) on ahvenkaloihin (Perciformes) kuuluva runsaslajinen kalaheimo. Heimon lajeja tavataan trooppisista ja lauhkeista meristä ja eräitä myös makeista vesistä. Monet heimoon kuuluvista lajeista ovat tärkeitä ruokakaloja ja eräitä pidetään myös merivesiakvaarioissa.
Taksonomia

Varhaisimmat meriahventen heimoon kuuluvien lajien fossiilit on ajoitettu eoseenikaudelle. Nykyään heimoon kuuluu lähteestä riippuen 62–64 sukua ja 449–535 lajia. Meriahventen jako alaheimoihin vaihtelee. Teoksessa Fishes of the World niitä katsotaan olevan kolme, koruahvenet (Anthiinae), meriahvenet (Epinephelinae) ja saha-ahvenet (Serraninae). Tässä pomat ja saippuakalat luetaan kuuluvaksi alaheimoon Epinephelinae omina tribuksinaan.
Taksonomia > Alaheimot

Meriahventen heimoon kuuluu Fishes of the Worldin mukaan seuraavat kolme alaheimoa.
Anthiinae – koruahvenet
Epinephelinae – meriahvenet
Serraninae – saha-ahvenet
Tyypillisiä piirteitä

Ruumiinrakenteeltaan meriahvenet ovat vankkaruumiisia, oliivinmuotoisia ja suurisuisia kaloja. Lajien koko vaihtelee huomattavasti. Pienimmistä lajeista Plectranthias longimanus kasvaa 3 cm, pastellimeriahven (Serranus cabrilla) 3,5 cm ja Jeboehlkia gladifer 5 cm pitkiksi, kun taas esimerkiksi itajara (Epinephelus itajara) voi saavuttaa 2 metrin ja jättimeriahven (Epinephelus lanceolatus) 3,6 metrin pituuden. Kylkiviiva on jatkuva ja täydellinen. Selkäeviä on yleensä yksi ja sen etuosa on piikikäs. Suussa on useita rivejä teräviä hampaita. Väriltään meriahvenet ovat vaihtelevia ja niiden ruumiissa on usein raitoja tai pilkkuja, eräät lajit myös kykenevät vaihtamaan väritystään. Saippuakalojen iho sisältää myrkyllistä grammistiinia. Useat lajit ovat hermafrodiitteja ja osa vaihtaa sukupuoltaan naaraasta koiraaksi kasvaessaan.
Levinneisyys ja elintavat

Meriahvenlajeja tavataan Atlantin, Intian valtameren ja Tyynenmeren alueilta lämpimistä ja lauhkeista vesistä. Ne elävät yleensä yksittäin tai pienissä ryhmissä tyypillisimmin lähellä koralliriuttoja tai pohjaa 200–400 metrin syvyydessä ja toisinaan myös vesiheiniä kasvavilla alueilla. Meriahvenet syövät eläinplanktonia, pienempiä kaloja, äyriäisiä ja pääjalkaisia.
Koruahven (Anthias anthias)
Jättimeriahven (Epinephelus lanceolatus)
Tähtisaippuakala (Pogonoperca punctata)
Rubiinipoma (Liopropoma rubre)
Pastellimeriahven (Serranus cabrilla)
Tiina Messala

Tiina Österlund (o.s. Messala; s. 23. elokuuta 1971) on suomalainen entinen jalkapalloilija. Hän edusti muun muassa Esbo Bollklubbia, Kyrkslätt IF:ää ja Helsingin Jalkapalloklubia, jossa hän voitti viisi Suomen mestaruutta ja Suomen cupin kolmesti. Messala pelasi vuosina 1991–1996 maajoukkueessa 20 ottelua.
Myös hänen siskonsa Tiia on maajoukkuetason jalkapalloilija.
Merikylpylän puisto

Merikylpylän puisto ja Lauttasaaren uimaranta lännestä kuvattuna.
Kasinon ranta vuonna 1923
Merikylpylän puisto Vattu­niemen länsi­rannalta katsottuna. Taustalla Lautta­saaren kirkon torni.
Silja Linen "Liikuntalaiva" liuku­mäkineen Lautta­saaren uima­rannalla.
Särkiniemen­tien ylittävä jalan­kulku­silta yhdistää Meri­kylpylän puiston Hevosen­kenkä­puistoon.
Merikylpylän puisto (ruots. Sjöbadsparken) on puisto Helsingin Lautta­saaressa, Hevosen­kenkä­lahden rannalla, Myllykallion ja Vattuniemen osa-alueiden rajalla.
Uimaranta

Merikylpylän puistossa sijaitsee toinen Lauttasaaren kahdesta uima­rannasta. Viralliselta nimeltään uimaranta on Lautta­saaren uima­ranta, mutta se tunnetaan yleisesti myös nimellä Kasinonranta.  Viimeksi mainittu nimi johtuu Lauttasaaren Kasino (Drumsö Kasino) -nimisestä puu­rakenteisesta kesä­ravintolasta, jonka Julius Tallberg rakennutti alueelle vuonna 1913, mutta joka paloi vuonna 1947.  Lautta­saaren Kasinolla järjestettiin aikoinaan kesä­sunnun­taisin tansseja orkesterin tahdittamana. Nykyisin Kasinonranta on myös alueella kesäisin toimivan kahvilan nimenä.
Uimaranta on hiekka­pohjainen ja varsin matala, ja se on varsinkin lapsi­perheiden suosiossa. Se oli 1900-luvun alkupuolella yksi Helsingin seudun suosituimmista uima­rannoista ja retkeily­kohteista. Vuosina 1913-1917 Helsingin viimeiset hevos­vetoiset raitio­vaunut liikennöivät Lautta­saaren lautta­laiturilta Kasinon­rannan ohi Kataja­harjuun.
Uimarannan nykyinen puku­suoja­rakennus on Helvi Mether-Borgströmin suunnittelema ja valmistunut vuonna 1966.
Hiekkarannalla on kentät rantalentopalloa ja rantakäsipalloa varten.  Puistossa on lisäksi kaksi koripallokenttää..
Nimen historia

Nimi Merikylpylän ­puisto vahvistettiin asema­kaavassa vuonna 1950.  Aikaisemmin sen nimenä oli ollut vuodesta 1913 lähtien Badparken, joka vuonna 1932 suomennettiin Kylpy­puistoksi ja käsitti tuolloin myös nykyisen Hevosen­kenkä­puiston. Alueella kulkeneen kävelytien nimenä on ollut Promenaden vuodesta 1913, joka vuonna 1932 suomennettiin Kävely­tieksi.
Ulkoilualue ja lähiliikuntapaikka

Merikylpylän puistosta jatkuu saaren etelä­kärjessä olevalle ulkoilualueelle saakka rannassa kulkeva kapeahko, mutta katkeamaton puisto­alue.
Lauttasaaren etelä­kärkeen johtavan Särki­niemen­tien ylittävä jalan­kulku­silta yhdistää Meri­kylpylän puiston Hevosen­kenkä­puistoon.  Yhdessä nämä kaksi puistoa muodostavat Lauttasaaren lähi­liikunta­paikan,  Nuori Suomi -puiston.
Messages from Finland

| Olen uusi meikäläinen, osa 1: ulkomaalaisen opiskelijan kiehtovia kokemuksia> Messages from Finland: The Exciting Book about the Experiences of a Foreign Student in Finland.Alkuperäisteos |
| --- | --- |
Kirjailija:  Lammin Sullay
Kieli:  englanti
Genre:  omaelämäkerta
Kustantaja:  Reindeer Books
Julkaistu:  1996
Sivumäärä:  260
ISBN:  951-97561-0-8
Sarja: The Newcomer Series
Seuraava:  A Newcomer in Finland 2: A Magazine for Foreigners?
Löydä lisää kirjojaKirjallisuuden teemasivulta
Messages from Finland: The Exciting Book about the Experiences of a Foreign Student in Finland on Sierra Leonesta Suomeen muuttaneen kirjailijan Lammin Sullayn esikoisteos, joka julkaistiin lokakuussa 1996. Kirjassa Sullay kertoo kokemuksistaan Suomeen muuttaneena maahanmuuttajana 1990-luvulla ja ottaa esille senaikaiseen Suomen politiikkaan ja yhteiskuntaan liittyviä asioita maahanmuuttajan näkökulmasta.
Merilintu

Nokitiira elää merellä ja tulee maalle vain pesimään.
Merilinnut ovat lintuja, jotka ovat sopeutuneet elämään meriympäristöissä. Vaikka merilintujen elintavat, käyttäytyminen ja fysiologia suuresti vaihtelevat, niiden kehityksessä on esiintynyt huomattavaa konvergenttia evoluutiota, kun samat ympäristön asettamat haasteet ja ekologiset lokerot ovat johtaneet samanlaisiin adaptaatioihin.
Merilinnut eivät muodosta taksonomista tasoa, vaan merilintuja on useissa eri heimoissa.
Yleensä ottaen merilinnut elävät kauemmin, pesivät myöhemmin ja tuottavat vähemmän poikasia kuin muut linnut mutta ne uhraavat paljon aikaa jälkeläisiinsä. Useimmat lajit pesivät yhdyskunnissa, joiden koko voi vaihdella muutamista kymmenistä miljooniin lintuihin.
Monet merilinnut harhautuvat rannikoille vain voimakkaiden myrskyjen yhteydessä.
Elinkaari

Merilintujen elinkaari on hyvin erilainen kuin maalla elävien lintujen elinkaari. Useimmat lajit munivat vain kerran vuodessa, mikäli eivät menetä ensimmäisellä kerralla hautomiaan, ja monet lajit (kuten ulappalinnut ja suulat) munivat vain yhden munan vuodessa.
Migraatio

Useimpien lintujen tapaan merilinnut lähtevät muuttolennolle pesimäkauden jälkeen. Muutkin lajit suorittavat päiväntasaajan yli ulottuvia muuttolentoja, niin pohjoisesta etelään kuin etelästä pohjoiseenkin. Pesimäkauden jälkeen Meksikon Baja Californian kaunotiirapopulaatiosta osa muuttaa pohjoiseen keski-Kalifornian rannikkoalueille, kun taas osa muuttaa kauemmas etelään Perun ja Chilen rannikoille.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Merilintu Wikimedia Commonsissa
Purim

Purimin juhlijoita. Painokuva vuodelta 1657.
Purim (hepr. ‏פורים‎, "arvat") on juutalainen juhla, jossa muistellaan Persian juutalaisten pelastumista juonesta, jolla Kserkses-kuninkaan neuvonantaja Haman yritti tuhota heidät. Tapahtumat on kuvattu Vanhan testamentin Esterin kirjassa. Purimia vietetään adar-kuun 14. päivänä.
Purim on hyvin iloinen juhla, jolloin on lupa pitää hauskaa. Juhlan viettoon kuuluu Esterin kirjan lukeminen synagogassa kaksi kertaa sekä lahjojen antaminen köyhille. Sen jälkeen vietetään purim-juhlaa, jota varten pukeudutaan usein naamiaisasuihin. Purim ei ole yhtä tärkeä juhla kuin Tooran määrittelemät pyhäpäivät. Siksi työnteko on yleensä sallittu.lähde?
Esterin kirjan tapahtumat

Ester oli juutalainen nuori nainen, joka kauneutensa ansiosta pääsi kuningas Kserkseen eli Ahasveroksen rakkaimmaksi puolisoksi ja kuningattareksi. Kuningas ei ollut tietoinen Esterin syntyperästä. Esterin kasvatusisä Mordokai kieltäytyi kumartamasta korkea-arvoista Hamania selittäen olevansa juutalainen. Siksi Haman suuttui, ja tahtoi kostoksi surmata kaikki valtakunnan juutalaiset. Hän heitti puria eli arpaa valitakseen juutalaisten tuhoon sopivan päivän. Arpa osui adar-kuun kolmanneksitoista päiväksi, ja Haman sai suunnitelmalleen kuninkaan hyväksynnän. Juutalaiset pelästyivät saatuaan tietää heitä uhkaavasta kohtalosta, ja Mordokai kehotti Esteriä menemään kuninkaan luo anomaan armoa.
Haman oli niin raivoissaan Mordokaille tämän uppiniskaisuudesta, ettei malttanut odottaa määräpäivää, ja pystytti pihalleen hirsipuun Mordokaille. Järjestämissään pidoissa Ester anoi kuitenkin kuningasta säästämään kansansa hengen. Hamanin esiinnyttyä tilanteessa epäkunnioittavasti kuningas vihastui, ja hirtätti Hamanin tämän omaan hirsipuuhun. Juutalaisille annettiin myös oikeus puolustautua, jos joku nousisi heitä vastaan määrättynä, koko valtakuntaan ilmoitettuna päivänä. Adar-kuun kolmantenatoista päivänä juutalaiset hyökkäsivät vihollistensa kimppuun, ja surmasivat heitä sadoittain. Esterin kirjan lopussa Mordokai ja Ester määräsivät adar-kuun neljännentoista päivän yleiseksi ilojuhlaksi, purimiksi.
Purimin tapoja ja perinteitä > Megilan lukeminen

Juutalainen päivä alkaa ja päättyy auringon laskiessa. Purimin vietto aloitetaankin synagogan iltajumalanpalveluksella, jossa luetaan Esterin kirja (megila). Purimina ilonpito on sallittua myös synagogassa. Joka kerta, kun Haman tai joku hänen kymmenestä pojastaan mainitaan, seurakunta pitää meteliä räikillä, tömistämällä tai pöytää hakkaamalla. Mordokain ja Esterin nimiä tervehditään viheltämällä tai hurraamalla. Tämä käytäntö on peräisin 1200-luvun Ranskasta ja Saksasta, ja on yleistynyt joistakin soraäänistä huolimatta.lähde?
Purimina rukouksetkin saatetaan lukea tavalla, joka minä tahansa muuna päivänä olisi pyhäinhäväistys.lähde? Seurakunta saattaa kilpailla siitä, kuka lukee rukoukset nopeimmin, tai niitä voidaan laulaa tunnetuilla maallisillakin sävelmillä. Monet juutalaiset pukeutuvat eläimiksi, iskelmätähdiksi tai Esterin kirjan henkilöiksi. Joissakin seurakunnissa niitä, jotka eivät sonnustaudu naamiaisasuun, odottaa rangaistus: heitä saatetaan ampua vesipyssyllä tai he joutuvat laulamaan laulun.
Esterin kirja luetaan toistamiseen seuraavana päivänä, varsinaisena purimina.
Purimin tapoja ja perinteitä > Ruoka ja lahjojen antaminen

Esterin kirja käskee juutalaisten purimina "pitää iloisia juhlia ja pitoja, lähettää toisilleen herkkuja ja antaa lahjoja köyhille". Siksi juutalaiset lähettävät toisilleen leivonnaisia ja lahjoittavat rahaa hyväntekeväisyyteen. Synagogissa järjestetään usein keräyksiä köyhien auttamiseksi.
Erityinen purim-ruoka ovat homentashenit eli Hamantaschen tai Hamanohren ("Hamanin taskut" tai "Hamanin korvat"). Ne ovat kolmikulmaisia, unikonsiemenillä, hedelmillä tai suklaalla täytettyjä leivonnaisia. Muodon arvellaan nimestä huolimatta kuvastavan Hamanin kolmikulmaista hattua. Purim on myös vuoden ainoa päivä, jolloin Talmud kehottaa juutalaisia olemaan humalassa. Tavoite on juoda niin paljon, ettei pysty erottamaan "kirottua Hamania" "siunatusta Mordokaista". Kehotuksesta on myös oltu huolestuneita, ja esimerkiksi rabbi Mooses Isserles varoitti juutalaisia ottamasta sitä liian kirjaimellisesti.
Purimin tapoja ja perinteitä > Naamiaiset

Purimina hulluttelu ja pilkanteko on viety niin pitkälle, että jonkinlaiseksi yleiseksi säännöksi on muodostunut "purimina kaikki on sallittua", jopa joidenkin Tooran lakien rikkominen.lähde? Miehet saattavat pukeutua naisten vaatteisiin tai päinvastoin. Perinteisistä rukoussävelmistä saatetaan laulaa humoristisia muunnelmia. Varsinkin lapset pitävät naamioitumisesta purimina. Suosittuja hahmoja ovat kuningas Kserkses, Ester, Mordokai, ilkeä Haman ja Esteriä edeltänyt Vasti-kuningatar.
Naamiaisasun tarkoitus on peittää juhlijan henkilöllisyys. Esterin kirjassa henkilöitä luullaan toisikseen: Ester ei paljasta olevansa juutalainen, ja Haman joutuu taluttamaan Mordokaita kunnianosoituksena hevosen selässä ympäri kaupunkia, koska kuninkaan kysyessä sopivaa tapaa palkita kuninkaalle palveluksen tehnyt mies Haman luuli tämän tarkoittavan häntä itseään. (Mordokai oli saanut vihiä eräästä kuningasta vastaan suunnatusta salajuonesta ja paljastanut sen, minkä vuoksi kuningas oli hänelle kiitollisuudenvelassa.) Jotkin selitysteokset väittävät Hamanin tyttären tehneen itsemurhan sen jälkeen, kun hän oli erehdyksessä kaatanut jäteastian sisällön isänsä päälle luullen tätä Mordokaiksi. Naamiaisten viettoa on selitetty myös sillä, että Jumalan nimeä ei kertaakaan mainita Esterin kirjassa. Näin Jumalan tulkittiin "peittäneen kasvonsa" purimin ihmeen aikana, minkä muistoksi myös juutalaiset tekevät niin.
Tapa naamioitua purimina esiintyi alkujaan Italian juutalaisten keskuudessa, ja siihen vaikuttivat ilmeisesti roomalaiset karnevaalit. Italiasta naamiaiset levisivät, ja vaikka jotkut opettajat suhtautuivat tähänkin tapaan ankarasti, heistä ei piitattu. Sitä noudattavat yhä kaikki juutalaisuuden suuntaukset ja yhtä hyvin ei-uskonnolliset kuin uskonnollisetkin juutalaiset. Varsinkin Israelissa järjestetään purim-kulkueita, joissa harjoitetaan erilaisia hassutteluita.
Purimin tapoja ja perinteitä > Muita tapoja

Adar-kuun 13. päivänä vietetään toisinaan Esterin paastoa. Se ei ole alun perin osa purim-juhlaa. Paastossa muistetaan sitä, kuinka juutalaiset paastosivat kolme päivää ennen kuin Ester meni kuninkaan luokse pyytääkseen tätä pelastamaan juutalaiset. Kuninkaan luo luvatta menemisestä oli säädetty kuolemanrangaistus, ellei kuningas osoittaisi tulijaa valtikallaan. Näin kuitenkin tapahtui, ja Ester pääsi esittämään toivomuksensa Kserkseelle.
Purimina on myös esitetty vitsikkäitä näytelmiä. Itä-Euroopassa purim-näytelmistä oli 1700-luvulle tultaessa kehkeytynyt jiddišinkielisen teatterin edelläkävijöitä, joissa yhdisteltiin musiikkia ja tanssia. Näytelmät olivat usein satiireja Vanhan testamentin kertomuksista.
Toinen purimin perinne on Hamanin polttaminen. Italiassa juutalaiset järjestivät meluisia kulkueita, joiden lopuksi Hamania esittävä nukke juhlallisesti poltettiin. Frankfurt am Mainissa puolestaan oli tapana tehdä vahasta talo, Haman, tämän vaimo ja kaksi vartijaa. Kun lukija aloitti megilan lukemisen, talo kaikkine asukkaineen sytytettiin katselijoiden iloksi tuleen.
Heprealaisen kalenterin karkausvuosina adar-kuukausia onkin kaksi. Tällöin purimia vietetään jälkimmäisessä adar-kuussa. Vastaavaa ensimmäisen adar-kuun päivää kutsutaan nimellä purim katan, pikku-purim. Monilla juutalaisyhteisöillä on myös paikallisia purim-juhlia, jolloin juhlistetaan voittoa jostakin antisemitistisestä ryhmästä tai hallitsijasta. Frankfurtissa tällainen juhla on nimeltään Purim Vintz. Jopa perheillä saattaa olla omia "purimeja" jostakin uhkaavasta tilanteesta, vainosta tai onnettomuudesta pelastumisen muistoksi.
Aiheesta muualla

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
JewFaq: Purim (englanniksi)
ReligionFacts.com: Purim (englanniksi)
Kuinka megila luetaan (lubavitch.fi) (englanniksi)
Lahjojen antaminen purimina (lubavitch.fi) (englanniksi)
Juutalaiset juhlapäivät
Sapatti | Roš hašana | Jom kippur | Sukkot | Simhat Tora | Hanukka | Tu bišvat | Purim | Pesah | Šavuot | Lag ba’omer | Tiša be'av
Israelin kansalliset juhlapäivät
Jom hašoa | Jom hazikaron | Jom ha'atsma'ut | Jom Jerušalajim

Hamantaschen
Purimin juhlintaa Jerusalemissa
Mesipillikääpä

| Mesipillikääpä |
| --- | --- |

Uhanalaisuusluokitus
 
Suomessa::  Silmälläpidettävä
 
Tieteellinen luokittelu
Domeeni::  Aitotumalliset Eucarya
Kunta::  Sienet Fungi
Kaari::  Kantasienet Basidiomycota
Alakaari::  Avokantaiset Agaricomycotina
Luokka::  Varsinaiset avokantaiset Agaricomycetes
Lahko::  Polyporales
Heimo::  Fomitopsidaceae
Suku::  Rivikäävät Antrodia
Laji::  mellita
Kaksiosainen nimi
 Antrodia mellita  Niemelä & Penttilä (1992) 
Katso myös
   Mesipillikääpä Wikispeciesissä   Mesipillikääpä Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OK: 
Mesipillikääpä (Antrodia mellita) on Suomessa hyvin harvinainen ja vanhoissa metsissä viihtyvä kääpälaji. Sitä on löydetty paikoin runsaasti Etelä-Virosta ja Venäjän Karjalasta. Mesipillikäävän tavallisin isäntäpuu on kosteassa ympäristössä maassa jo pidempään maannut haapa, harvoin raita, koivu tai tuomi (tavattu kerran myös kuuselta). Mesipillikäävän ruskolaho on pehmeää.
Yhden tai muutaman vuoden elävä itiöemä on alustanmyötäinen tai voi muodostaa portaittaisia, nykerömäisiä pseudopileuksia. Tuoreena itiöemä on tanakka ja nahkea, kuivuessaan rapea. Parhaimpia tuntomerkkejä on itiöemän tyviosan nopea rappeutuminen likaisen vetiseksi ja kuultavaksi. Mesipillikäävän väritys vaihtelee vaaleissa hunajan, mehiläisvahan ja (erityisesti kolhiintuneissa kohdissa) pihkan sävyissä, reunus on pillipintaa vaaleampi. Väri on hyvä tuntomerkki verrattaessa samantapaisiin mutta kuultamattoman valkoisiin väljäpillikääpään ja tanakkakääpään. Isoja, väljiä pillejä on 9-13 senttimetrillä ja ne ovat muodoltaan kulmikkaita, joskus sokkeloisia. Mesipillikääpä tuoksuu heikosti makealle. Vertaa myös kittikääpään, joka on ohuempi ja pienempipillisempi.
Aiheesta muualla

Laji.fi: Mesipillikääpä (Antrodia mellita)
Mesipillikääpä. SYKEn lajiesittelyt. www.ymparisto.fi/Lajit. Päivitetty 20.11.2015.
| --- | --- |
Taksonitunnisteet:  Wikidata: Q10525952  BioLib: 339340  CoL: F47X  EoL: 195819  Fungorum: 358062  GBIF: 2542482  iNaturalist: 578674  IRMNG: 11198068  MycoBank: 358062  NCBI: 1330254  Open Tree of Life: 3801140  Laji.fi: MX.205428
Mianna Meskus

Mianna Meskus on suomalainen sosiologi, joka on erikoistunut terveyssosiologiaan ja modernin lääketieteen historiaan. Meskus väitteli tohtoriksi Helsingin yliopiston sosiaalitieteiden laitokselta vuonna 2009. Meskus työskentelee Suomen akatemian tutkijatohtorina Helsingin yliopistossa ja vierailevana tutkijana London School of Economics and Political Sciencessa, Isossa-Britanniassa. Hänen väitöskirjansa Elämän tiede (2009) on julkaistu kirjana. Siinä käsitellään perinnöllisyyslääketieteen historiaa Suomessa, erityisesti sikiötutkimuksen kehitystä ja käyttöönottoa ja sitä, miten tämä on vaikuttanut vanhemmuuteen. Väitöskirja sai Suomalaisen tiedeakatemian laatupalkinnon sekä Laadullisen terveystutkimuksen tutkijaverkoston (LATE) Laatua terveyteen-tunnustuspalkinnon.
Julkaisut

Elämän tiede - Tutkimus lääketieteellisestä teknologiasta, vanhemmuudesta ja perimän hallinnasta.  Tampere:  Vastapaino, 2009.  ISBN 978-951-768-241-1