stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Sonny Perdue

| Sonny Perdue |
| --- | --- |
 Virallinen muotokuva vuodelta 2017.
Yhdysvaltain 31. maatalousministeri
 25. huhtikuuta 2017 – 20. tammikuuta 2021  
Presidentti:  Donald Trump
Edeltäjä:  Tom Vilsack
Seuraaja:  Tom Vilsack
Georgian 81. kuvernööri
 13. tammikuuta 2003 – 10. tammikuuta 2011  
Edeltäjä:  Roy Barnes
Seuraaja:  Nathan Deal
Henkilötiedot
Syntynyt: 20. joulukuuta 1946 (ikä 78) Perry, Georgia, Yhdysvallat
Puoliso:  Mary Ruff
Lapset:  4
Tiedot
Puolue:  republikaanit (1998–)
Muut puolueet:  demokraatit (–1998)
 Nimikirjoitus
George Ervin "Sonny" Perdue III (s. 20. joulukuuta 1946) on Yhdysvaltain republikaanisen puolueen poliitikko. Hän toimi Georgian osavaltion 81. kuvernöörinä 13. tammikuuta 2003 – 10. tammikuuta 2011. Hän oli Georgian ensimmäinen republikaanikuvernööri 130 vuoteen. Huhtikuussa 2017 Perdue nimitettiin Donald Trumpin hallitukseen Yhdysvaltain maatalousministeriksi.
Perdue on koulutukseltaan eläinlääkäri ja toimi ammatissa, kunnes perusti kolme pienehköä yritystä. Hän on sotilasarvoltaan kapteeni. Hän on naimisissa, ja hänellä on neljä lasta.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Sonny Perdue Wikimedia Commonsissa
| n k  Yhdysvaltain maatalousministerit |
| --- | --- | --- |
|  Coleman  Rusk  Morton  Wilson  Houston  Meredith  H. C. Wallace  Gore  Jardine  Hyde  H. A. Wallace  Wickard  Anderson  Brannan  Benson  Freeman  Hardin  Butz  Knebel  Bergland  Block  Lyng  Yeutter  Madigan  Espy  Glickman  Veneman  Johanns  Schafer  Vilsack  Perdue  Vilsack  |  Coleman  Rusk  Morton  Wilson  Houston  Meredith  H. C. Wallace  Gore  Jardine  Hyde  H. A. Wallace  Wickard  Anderson  Brannan  Benson  Freeman  Hardin  Butz  Knebel  Bergland  Block  Lyng  Yeutter  Madigan  Espy  Glickman  Veneman  Johanns  Schafer  Vilsack  Perdue  Vilsack  |  |
| Auktoriteettitunnisteet  |
| --- | --- |
Kansainväliset:  FAST  ISNI  VIAF  WorldCat 
Kansalliset:  Saksa  Yhdysvallat
Joonas Hurri

| Joonas Hurri> Henkilötiedot |
| --- | --- |
Syntynyt: 31. maaliskuuta 1991 (ikä 33) Lahti, Suomi
Kansalaisuus:   Suomi
Jääkiekkoilija
Pelipaikka:  puolustaja
Maila:  vasen
Pituus:  181 cm
Paino:  80 kg
Seura
Seura:  H’K Njoman Hrodna
Sarja:  Ekstraliga
Pelinumero:  10
Pelaajaura
Pääsarjaura:  2010–
Aik. seurat:  HeKi/Peliitat (Mestis) Pelicans (SML) Asplöven HC (Ruotsi I) KRS Heilongjiang (VHL) Nikkō Ice Bucks (ALIH) Rungsted Seier Capital (Tanska)
Joonas Samuli Hurri (s. 31. maaliskuuta 1991 Lahti) on suomalainen jääkiekkopuolustaja, joka pelaa Valko-Venäjän Ekstraligan H’K Njoman Hrodnassa. Hänen aiemman seuransa, SM-liigajoukkue Pelicansin apuvalmentaja Pasi Nurminen on luonnehtinut Hurria nuorempana moderniksi peruspuolustajaksi ja verrannut häntä nuoreen Janne Laukkaseen. Hurri on pelannut urallaan ulkomailla myös Ruotsissa, Kiinassa, Japanissa ja Tanskassa.
Ura > Seuraura

Hurri on Pelicansin kasvatti. Hän pelasi juniorina myös Kiekkoreippaassa, jonka C-nuorten tehokkain puolustaja Hurri oli kaudella 2007–2008 C-nuorten SM-karsinnoissa tehoilla 3+7=10. Kaudella 2009–2010 hän pelasi ensimmäiset miesten pelinsä pelattuaan yhteensä 14 Mestis-ottelua Heinolan Kiekossa ja alle 20-vuotiaiden maajoukkueessa tehopistein 1+2=3. Hurri pelasi HeKissä kauden loppuun ja edusti joukkuetta myös kuuden ottelun verran Mestiksen karsintasarjassa tehopistein 1+1=2.
Kaudella 2010–2011 Hurri debytoi SM-liigassa, jossa hän sai tililleen 28 runkosarjaottelua tehden niissä tehot 1+2=3. Hurri pelasi ensimmäisen SM-liigaottelunsa 25. marraskuuta 2010 Kalevan Palloa vastaan, jolloin hän sai jääaikaa 16.55 minuuttia. SM-liigauransa avausmaalin Hurri teki 4. tammikuuta 2011 Espoo Bluesia vastaan. Hänet palkittiin ottelun Ilta-Sanomien yhden tähden tähtipelaajana. Hurri vakiinnutti kauden mittaan paikkansa Pelicansin SM-liigakokoonpanossa. Hän pelasi kauden aikana myös joukkueen A-nuoria, joita Hurri vahvisti myös kevään 2011 karsintasarjassa. Hurri pelasi myös yhteensä kahdeksan Mestis-ottelua HeKissä ja alle 20-vuotiaiden maajoukkueessa. Tammikuussa 2011 hän teki kaksivuotisen jatkosopimuksen Pelicansin kanssa.
Kauden 2011–2012 Hurri aloitti lainalla Heinolan Peliitoissa (Heinolan Kiekko vaihtoi nimensä), jossa hän pelasi lopulta yli puolet runkosarjastaan. Hurri palasi loppukaudella Pelicansin vahvuuteen pelaten SM-liigassa 13 runkosarja- ja kaksi playoff-ottelua tehden yhden maalin. Hän voitti kauden päätteeksi SM-hopeaa. Kaudella 2012–2013 Hurri teki SM-liigan yhden kauden piste-ennätyksensä tehtyään 35 runkosarjaottelussa tehot 5+6=11. Maaliskuussa 2013 hän teki kaksivuotisen jatkosopimuksen Pelicansin kanssa.
Syyskuussa 2015 Hurri teki vuoden mittaisen sopimuksen Peliittojen kanssa oltuaan ilman sopimusta alkukauden 2015–2016. Hän pelasi paljolti Pelicansin ja Peliittojen välillä, kunnes siirtotakarajalla helmikuussa 2016 Pelicans kiinnitti Hurrin loppukauden sopimuksella vahvuuteensa.
Kaudeksi 2016–2017 Hurri siirtyi vuoden mittaisella sopimuksella Ruotsin kolmanneksi korkeimmalle sarjatasolle Hockeyettan-joukkue Asplöven HC:hen. Hän voitti joukkueen sisäisen tehotilaston lukemalla +17. Elokuussa 2017 Hurri teki vuoden mittaisen ja kaksisuuntaisen sopimuksen KHL:n kiinalaisjoukkue Kunlun Red Starin kanssa. Hän pelasi kauden 2017–2018 kokonaan seuran farmijoukkueessa, VHL-joukkue KRS Heilongjiangissa. Hurria oli houkuttelemassa Kunlunin organisaatioon häntä aiemmin Peliitoissa valmentanut Jukka Varmanen. Kaudeksi 2018–2019 Hurri siirtyi vuoden mittaisella sopimuksella Aasian liigan japanilaisjoukkue Nikkō Ice Bucksiin. Kesken kauden, helmikuussa 2019 hän siirtyi kuitenkin loppukauden sopimuksella Tanskan Metal Ligaenin Rungsted Seier Capitaliin. Hurri voitti kauden päätteeksi Tanskan-mestaruuden.
Hurri siirtyi kaudeksi 2019–2020 vuoden mittaisella sopimuksella Valko-Venäjän Ekstraligan H’K Njoman Hrodnaan.
Ura > Maajoukkueura

| Mitalit> Maa:   Suomi.Miesten jääkiekko.Alle 18-v. MM-kilpailut  | Mitalit> Maa:   Suomi.Miesten jääkiekko.Alle 18-v. MM-kilpailut  | Mitalit> Maa:   Suomi.Miesten jääkiekko.Alle 18-v. MM-kilpailut  | Maa:   Suomi> Miesten jääkiekko. |
| --- | --- | --- | --- |
|  Pronssia | Yhdysvallat 2009 | jääkiekko |  |
Hurri pelasi alle 18-vuotiaiden MM-kilpailuissa vuonna 2009, jolloin hän voitti pronssia. Hurri pelasi myös World U-17 Hockey Challengessa vuonna 2008. Yhteensä hän on pelannut 13 nuorten ja 33 poikien maaottelua.
Muuta

Hurri avioitui heinäkuussa 2021 vuoden 2018 Miss Suomen, Alina Voronkovan kanssa.
Baldur Preiml

| Mitalit> Maa:   Itävalta.Mäkihyppy. Olympialaiset  | Mitalit> Maa:   Itävalta.Mäkihyppy. Olympialaiset  | Mitalit> Maa:   Itävalta.Mäkihyppy. Olympialaiset  | Maa:   Itävalta> Mäkihyppy. |
| --- | --- | --- | --- |
|  Pronssia | Grenoble 1968 | Normaalimäki |  |
Baldur Preiml (8. heinäkuuta 1939 Bruggen, Itävalta – 27. tammikuuta 2025) oli itävaltalainen mäkihyppääjä ja olympiamitalisti. Preiml kilpaili vuodesta 1960 vuoteen 1968 asti. Hän saavutti pronssia normaalimäen kilpailusta Grenoblen olympialaisista 1968.
NKVD

| NKVD> Народный комиссариат внутренних дел Narodnyi komissariat vnutrennih del |
| --- | --- |

Perustettu:  1918
Lakkautettu:  1954
Tyyppi:  salainen poliisi
Päämaja:  Lubjanka, Moskova, Venäjän SFNT, Neuvostoliitto
Toiminta-alue:  pääsääntöisesti Neuvostoliitto
Kattojärjestö:  Kansankomissaarien neuvosto
Infobox OKNimi-testi OK: 
NKVD (ven. Народный комиссариат внутренних дел, Narodnyi komissariat vnutrennih del  kuuntele ääntämys (ohje), sisäasiainkansankomissariaatti) oli Neuvostoliiton sisäministeriö, joka perustettiin Neuvosto-Venäjällä vuonna 1918.
Varhaiset vaiheet

Aluksi sen tehtäviin kuuluivat maan sisäiset asiat, muun muassa poliisitoimi, mutta salaisen poliisin Tšekan seuraaja GPU toimi sen osana vuodet 1922–1923.
GPU:n johtajana toimi vuosina 1926–1934 Vjatšeslav Menžinski. Menžinski oli myös bolševikkipuolueen keskuskomitean jäsen. Hänen seuraajansa oli Genrih Jagoda, joka syrjäytettiin vuonna 1936. Jagodan tilalle puolestaan tuli Nikolai Ježov, joka vastasi käytännössä niin kutsutun suuren puhdistuksen eli Stalinin vainojen johtamisesta vuosina 1936–1938, kunnes tuli itse puhdistetuksi 1940.
Stalinin aikana

Venäjän NKVD lakkautettiin vuonna 1934, jolloin perustettiin Neuvostoliiton NKVD. Tällöin myös GPU:n seuraaja OGPU siirtyi osaksi NKVD:tä ja sai uuden nimen Valtion turvallisuuspäähallinto (GUGB). 1930-luvulla Josif Stalinin johtaman suuren terrorin aikana NKVD nousi valtioksi valtion sisällä ja sen lonkerot ulottuivat syvälle yhteiskuntaan kaikille elämänalueille. Stalin käytti NKVD:tä terrorin työvälineenä, ja se teloitti ja vei gulag-vankileireille miljoonia ihmisiä. NKVD:llä oli valtuudet vangita ihmisiä jopa viideksi vuodeksi ilman oikeudenkäyntejä.
Puhdistusten aikana NKVD:n johtajana toimi Lavrenti Berija, joka oli toiminut aikaisemmin ministeriön varajohtajana Ježovin aikana. Berijan johtaessa ministeriötä se alkoi myös hallinnoida työleirejä. Suuren vankimäärän ansiosta NKVD saattoi ryhtyä suurten julkisten rakennushankkeiden urakoitsijaksi, kuten Stalinin kanavan rakentamisen. Rakentamisen tarkoituksena ei ollut pelkästään tuottaa pakkotyöllä halpaa perusrakennetta kansantalouteen, vaan myös tappaa itsenäisiksi talonpojiksi eli kulakeiksi luokitellut vangit. Stalin oli julistanut tammikuussa vuonna 1930, että kulakit oli tuhottava yhteiskuntaluokkana.
Vuosina 1937–1938 NKVD:n johdolla toteutettiin ns. puolalainen operaatio, jossa organisaatio tuomitsi tekaistujen syytteiden nojalla kuolemaan Neuvostoliiton alueella 139 835 henkilöä, joista suurin osa oli puolalaisia.
Koska NKVD ei ollut virallisesti kommunistipuolueen alaisuudessa, Stalin käytti sitä lähinnä henkilökohtaisena puolisotilaallisena joukkonaan, jonka avulla hän saattoi tapattaa poliittisia vastustajiaan.
Stalinin aikana > Toiminta ulkomailla

Salainen poliisi toimi aktiivisesti myös ulkomailla. Sen ulkomaantiedustelun johtajana toimi vuosina 1921–1930 Mihail Trilisser. Ulkomailla tiedustelua hoitivat paikalliset tiedustelutoimistot eli edustustot (residentuurat) päällikkönsä (residentin) johdolla. Salaista tiedustelua harjoittaneet residentit olivat yleensä kohdemaassa julkisesti toimivan lähetystön, kauppaedustuston tai Neuvostoliiton valtiollisen yrityksen työntekijöitä. GUGB:n agentit kidnappasivat venäläisemigranttien valkoisen armeijan komentajan, kenraali Jevgeni Millerin Pariisissa vuonna 1937. Miller teloitettiin myöhemmin Moskovassa. GUGB:n agentti Ramon Mercader murhasi marxilaisen toisinajattelijan Lev Trotskin Meksikossa vuonna 1940.
Stalinin vainojen aikana NKVD avusti Xinjiangin neuvostomyönteistä Sheng Shicaita suorittamaan omia puhdistuksiaan. Mukana olivat myös Neuvostoliiton konsuli Garegin Apresov, kenraali Ma Hushan, Ma Shaowu, Mahmud Sijan, Huang Hanchang ja Khoja Niyaz. Shengin vastustajia syytettiin "trotskilais-fasistisesta juonesta", jonka tavoite oli tuhota Neuvostoliitto.
Toisen maailmansodan aikana

Toisen maailmansodan aikana 1941 NKVD:stä erotettiin sotilaallista turvallisuutta varjeleva osa, joka alistettiin maa-armeijalle ja laivastolle. Valtiollinen turvallisuus erotettiin omaksi ministeriökseen ”Valtion turvallisuuskansankomissariaatiksi” (NKGB). Sen kansankomissaarina toimi V. N. Merkulov ja ulkomaantiedustelun päällikkönä komissaari P. M. Fitin. Saksan hyökättyä Neuvostoliittoon NKGB:stä sekä maa-armeijan ja laivaston turvallisuusosista tuli uudelleen GUGB ja osa NKVD:tä. Vuonna 1943 nämä elimet erotettiin jälleen NKVD:stä ja nimettiin taas NKGB:ksi sekä Smeršiksi. Sodan aikana Stalin käytti salaisen poliisin yksiköitä rintamakarkureiden ja vihollisen kaukopartiomiesten pysäyttämiseen (ja teloittamiseen) sekä laajojen väestön pakkosiirtojen toteuttamiseen.lähde? NKVD pani sodan aikana toimeen useita vankiteloituksia, kuten Katynin joukkomurhan. Sodan jälkeen se hallinnoi miehitetyssä Saksassa NKVD:n erikoisleirejä.
NKVD määrättiin myös tappamaan läntisen Neuvostoliiton vankiloiden vankeja, jotteivat nämä päätyisi vihollisten käsiin näiden hyödyksi. Laajamittaisia verilöylyjä tehtiin Ukrainassa, Valko-Venäjällä, Liettuassa ja Virossa. Tapahtumien huonosta dokumentoinnista johtuen uhrien lukumäärää ei tiedetä varmasti, mutta sellaiseksi arvioidaan 10 000 – 40 000, jotka teloitettiin vain kahdeksan päivän aikana.
Viimeiset vaiheet ja lakkauttaminen

Vuonna 1946 Neuvostoliiton kansankomissariaatit nimettiin ministeriöiksi, jolloin NKGB:stä tuli valtion turvallisuusministeriö (MGB) ja NKVD:stä sisäasiainministeriö (MVD). Ne yhdistettiin jälleen 1953 Stalinin kuoltua mutta erotettiin lopullisesti 1954, jolloin ministeriön tilalle perustettiin Valtion turvallisuuskomitea (eli KGB). Sisäministeriölle jäivät rikospoliisi, rangaistuslaitokset ja palokunnat.
Tunnukset

NKVD:n univormujen ”aselajiväri” eli arvomerkkien taustan ja lakin osien väri oli tummahko sininen. Lakin päällys oli kokonaisuudessaan tätä väriä ja siksi NKVD-miehiä kutsuttiin puhekielessä ”sinilakeiksi”.
Kirjallisuutta

Butler, Rupert: Neuvosto-Venäjän mustat vuodet: Salainen poliisi tsaarinajoista nykypäivään.  ((Stalin’s instruments of terror: Cheka, OGPU, NKVD, KGB from 1917 to 1991, 2006.) Suomentanut Päivi Paju)  Helsinki Jyväskylä:  Minerva, 2008.  ISBN 978-952-492-147-3
Solženitsyn, Aleksandr: Vankileirien saaristo 1918-1956: Taiteellisen tutkimuksen kokeilu, kirjat 1–3.  (Arhipelag GULAG)  Suomentanut Esa Adrian. Tukholma, Tampere:  Wahlström & Widstrand, Kustannuspiste, 1973, 1976, 1978.  ISBN 91-46-12142-0 , ISBN 951-95191-5-7, ISBN 951-95192-7-0
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta NKVD Wikimedia Commonsissa
Saksin visitaatio-artiklat

Saksin visitaatio-artiklat (saks. Visitation-Artikel in gantzen Churkreiss Sachsen) olivat luterilainen oppitunnustus Saksin vaaliruhtinaskunnassa. Aegidius Hunnius ja muut teologit laativat käskystä ne kryptokalvinismia vastaan. Artiklat kirjoitettiin vuonna 1592 ja julkaistiin ensimmäisen kerran saksaksi vuonna 1593. Niiden laatimisen taustana oli kansleri Nikolaus Krellin toiminnan kalvinistinen vaikutus. Artiklat käsittelevät Herran ehtoollista, Kristuksen persoonaa, Pyhää kastetta ja armonvalintaa Yksimielisyyden ohjeen mukaisesti. Vuoteen 1836 asti Saksin vaaliruhtinaskunnassa kaikkien opettajien ja pappien oli opillisena normina allekirjoitettava myös nämä visitaatio-artiklat.
Aiheesta muualla

Saxon Visitation Articles (1592) Bookofconcord.org (englanniksi)
The Saxon Visitation Articles, 1592 Philip Schaff, Creeds of Christendom I. (englanniksi)
Steven Mnuchin

| Steven Mnuchin |
| --- | --- |
 Virallinen muotokuva vuodelta 2018.
Yhdysvaltain 77. valtiovarainministeri
 13. helmikuuta 2017 – 20. tammikuuta 2021  
Presidentti:  Donald Trump
Edeltäjä:  Jack Lew
Seuraaja:  Janet Yellen
Henkilötiedot
Syntynyt: 21. joulukuuta 1962 (ikä 62) New York City, New York, Yhdysvallat
Tiedot
Puolue:  republikaanit
Koulutus:  Yalen yliopisto
 Nimikirjoitus
Steven Terner Mnuchin [mə'nuːʃɪn] (s. 21. joulukuuta 1962) on yhdysvaltalainen liikemies, entinen investointipankkiiri ja poliitikko. Helmikuussa 2017 hänestä tuli Yhdysvaltain valtiovarainministeri Donald Trumpin hallitukseen Yhdysvaltain senaatin äänestettyä nimityksen puolesta äänin 53-47.
Mnuchin valmistui Yalen yliopistosta vuonna 1985, minkä jälkeen hän työskenteli investointipankki Goldman Sachsille 17 vuotta. Myös hänen isänsä oli työskennellyt yhtiössä. Mnuchin jätti yhtiön vuonna 2002, minkä jälkeen hän teki yhteistyötä Soros Fund Managementin kanssa, ennen kuin perusti lopulta oman yhtiönsä, Dune Capital Managementin.
Mnuchin vastasi Trumpin presidenttikampanjan rahoituksesta. Hän on myös perustanut elokuvatuotantoyhtiön, joka on rahoittanut muun muassa elokuvaa Avatar.
Mnuchin on juutalainen. Hänen omaisuutensa on arvioitu olevan jopa 500 miljoonaa dollaria.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Steven Mnuchin Wikimedia Commonsissa
| n k  Yhdysvaltain valtiovarainministerit |
| --- | --- | --- |
|  Hamilton  Wolcott  Dexter  Gallatin  Campbell  Dallas  Crawford  Rush  Ingham  McLane  Duane  Taney  Woodbury  Ewing  Forward  Spencer  Bibb  Walker  Meredith  Corwin  Guthrie  Cobb  Thomas  Dix  Chase  Fessenden  McCulloch  Boutwell  Richardson  Bristow  Morrill  Sherman  Windom  Folger  Gresham  McCulloch  Manning  Fairchild  Windom  Foster  Carlisle  Gage  Shaw  Cortelyou  MacVeagh  McAdoo  Glass  Houston  Mellon  Mills  Woodin  Morgenthau  Vinson  Snyder  Humphrey  Anderson  Dillon  Fowler  Barr  Kennedy  Connally  Shultz  Simon  Blumenthal  Miller  Regan  Baker  Brady  Bentsen  Rubin  Summers  O'Neill  Snow  Paulson  Geithner  Lew  Mnuchin  Yellen  |  Hamilton  Wolcott  Dexter  Gallatin  Campbell  Dallas  Crawford  Rush  Ingham  McLane  Duane  Taney  Woodbury  Ewing  Forward  Spencer  Bibb  Walker  Meredith  Corwin  Guthrie  Cobb  Thomas  Dix  Chase  Fessenden  McCulloch  Boutwell  Richardson  Bristow  Morrill  Sherman  Windom  Folger  Gresham  McCulloch  Manning  Fairchild  Windom  Foster  Carlisle  Gage  Shaw  Cortelyou  MacVeagh  McAdoo  Glass  Houston  Mellon  Mills  Woodin  Morgenthau  Vinson  Snyder  Humphrey  Anderson  Dillon  Fowler  Barr  Kennedy  Connally  Shultz  Simon  Blumenthal  Miller  Regan  Baker  Brady  Bentsen  Rubin  Summers  O'Neill  Snow  Paulson  Geithner  Lew  Mnuchin  Yellen  |  |
| Auktoriteettitunnisteet  |
| --- | --- |
Kansainväliset:  ISNI  VIAF  WorldCat 
Kansalliset:  Saksa  Yhdysvallat
Tom Price

| Tom Price |
| --- | --- |

Yhdysvaltain 23. terveysministeri
 10. helmikuuta 2017 – 29. syyskuuta 2017  
Presidentti:  Donald Trump
Edeltäjä:  Sylvia Mathews Burwell
Seuraaja:  Alex Azar
Henkilötiedot
Syntynyt: 8. lokakuuta 1954 (ikä 70) Lansing, Michigan, Yhdysvallat
Puoliso:  Betty Clark
Lapset:  1
Tiedot
Puolue:  republikaanit
Thomas Edmunds "Tom" Price (s. 8. lokakuuta 1954) on yhdysvaltalainen lääkäri ja republikaanipoliitikko, joka toimi Yhdysvaltain terveysministerinä vuoden 2017 helmikuusta syyskuun loppuun. Donald Trump valitsi Pricen ehdokkaakseen terveysministeriksi marraskuussa 2016 ja senaatti hyväksyi hänen nimityksensä helmikuussa 2017. Price on tunnettu Obamacareksi kutsutun presidentti Barack Obaman terveydenhoitouudistuksen arvostelijana. Vuosina 2005-2017 hän toimi Yhdysvaltain edustajainhuoneessa Georgian kuudennen kongressivaalipiirin edustajana.
Price erosi terveysministerin virasta 29. syyskuuta sen jälkeen, kun häntä oli kritisoitu yksityiskoneilla matkustamisesta.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Tom Price Wikimedia Commonsissa
| n k  Yhdysvaltain terveysministerit |
| --- | --- | --- |
|  Culp  Williams (vt.)  Folsom  Flemming  Ribicoff  Williams (vt.)  Celebrezze  Gardner  Cohen  Finch  Richardson  Keen  Weinberger  Mathews  Califano  Harris  Mckiee (vt.)  Schweiker  Long (vt.)  Heckler  Bowen  Sullivan  Shalala  Thompson  Leavitt  Johnson (vt.)  Sebelius  Burwell  Cochran (vt.)  Price  Wright (vt.)  Hargan (vt.)  Azar  Cochran (vt.)  Becerra  |  Culp  Williams (vt.)  Folsom  Flemming  Ribicoff  Williams (vt.)  Celebrezze  Gardner  Cohen  Finch  Richardson  Keen  Weinberger  Mathews  Califano  Harris  Mckiee (vt.)  Schweiker  Long (vt.)  Heckler  Bowen  Sullivan  Shalala  Thompson  Leavitt  Johnson (vt.)  Sebelius  Burwell  Cochran (vt.)  Price  Wright (vt.)  Hargan (vt.)  Azar  Cochran (vt.)  Becerra  |  |
| Auktoriteettitunnisteet  |
| --- | --- |
Kansainväliset:  FAST  VIAF  WorldCat 
Kansalliset:  Yhdysvallat 
Henkilöt:  US Congress
Nelikulmio

Tasogeometria
Piste
Suora
Käyrä
Taso
Pinta
Pinta-ala
Pituus
Kulma
Trigonometria
Ympyrä
Ellipsi
Monikulmio
Kolmio
Nelikulmio
Suorakulmio
Neliö
Suunnikas
Neljäkäs
Puolisuunnikas
Avaruusgeometria
Tilavuus
Avaruuskappale
Pallo
Kartio
Lieriö
Särmiö
Suuntaissärmiö
Suorakulmainen särmiö
Säännöllinen monitahokas
Platonin kappale
Tetraedri
Heksaedri eli kuutio
Oktaedri
Dodekaedri
Ikosaedri
Keplerin–Poinsot'n kappale
Euklidinen geometria
Paralleeliaksiooma
Epäeuklidinen geometria
Hyperbolinen geometria
Elliptinen geometria
Analyyttinen geometria
n
k
Osa artikkelisarjaa
Nelikulmio eli tetragoni on geometriassa monikulmio, jossa on neljä kulmaa ja sivua. Nelikulmio voidaan ajatella syntyvän murtoviivasta, jonka neljä sivua voivat olla eri asennoissa ja jonka ensimmäisen ja viimeisen sivun päätepisteet on yhdistetty toisiinsa. Murtoviivaa kutsutaan piiriksi. Nelikulmiosta voi tulla yksinkertainen tai kompleksinen monikulmio. Yhdessä kolmioiden kanssa nelikulmiot ovat yleisimmät geometriset kuviot ja tunnetuimpia nelikulmiota ovat neliöt, suorakulmiot, neljäkkäät, suunnikkaat ja puolisuunnikkaat.
Nelikulmiolla on neljä sivua ja yhdestä kärjestä erkanee aina puolet sivuista. Jos sivut numeroidaan juoksevasti yhdestä kärjestä lukien, ovat parilliset sivut toisilleen vastakkaiset sivut, kuten ovat myös parittomat sivut. Kulmille ja kärjille löytyvät vastaavasti vastakkaiset kärjet ja kulmat. Nelikulmion lävistäjät piirretään yhdistämällä vastakkaiset kärjet toisiinsa, joten lävistäjiä on aina kaksi. Ne voivat kulkea nelikulmion sisä- tai ulkopuolella.
Nelikulmioiden luokittelu

Nelikulmioita voi luokitella eri ryhmiin eri asioiden perusteella. Seuraavassa kaaviossa ja sitä seuraavassa tekstiosuudessa on esitelty joitakin luokkia, jotka ovat yleisimmin esillä sekä joitakin harvinaisempia tapauksia.
Kompleksinen nelikulmio

Kompleksista nelikulmiota kutsutaan joskus ”perhoseksi” tai ”rusetiksi”. Nelikulmion piiri leikkaa itseään vastakkaisten sivujen välissä ja muodostaa kaksi kolmion muotoista sisäosaa. Leikkauspiste ei kuitenkaan ole monikulmion kärki, vaikka siinä näyttää olevan ristikkäiset sisäkulmat. Jos sen kulmissa olisi kärkipiste, olisi se kaksiosainen kuusikulmio. Itseään leikkaavan nelikulmion lävistäjät kulkevat nelikulmion ulkopuolella.
Itseään leikkaava nelikulmio voi olla tasakulmainen, jos kummankin sisäosan sisäkulmat ovat yhtä suuret. Silloin risteävät sivut leikkaavat toisensa pisteessä, jonka etäisyydet yhdensuuntaisista poikittaisista sivuista voivat olla eri pituiset. Se ei kuitenkaan voi olla tasasivuinen. Sen risteävät sivut tulisivat tällöin olla pitemmät, jotta sisäosalle jäisi tilaa, mutta se olisi tasasivuisuutta vastaan. Itseään leikkaavassa nelikulmiossa on eräs merkillinen piirre. Kun lähtee liikkeelle yhdestä kärjestä ja seuraa piiriä, sijaitsee nelikulmion sisäosa kummassakin kolmiossa eri puolella kuljettavaa murtoviivaa. Samoin sisäkulmat aukeavat eri kolmiossa eri puolelle murtoviivaa.
Yksinkertaiset nelikulmiot

Monikulmio on yksinkertainen, kun sillä on yksi yhtenäinen sisäosa. Yksinkertainen nelikulmio voi olla konveksi- tai konkaavi monikulmio. Jos sillä ei ole yhtään yhdensuuntaista sivuparia, on se epäkäs.
Yksinkertaiset nelikulmiot > Konveksit eli kuperat nelikulmiot

Konveksissa eli kuperassa nelikulmiossa kaikki kulmat ovat alle 180°, eli ne ovat koveria. Sisäkulmien eksplementtikulmat ovat silloin kuperia, jolloin koko nelikulmio on kupera. Tällöin mistä tahansa nelikulmion piirin pisteestä näkee sisäosan kautta suoraan kaikki muut piirin pisteet. Erityisesti kärjistä piirretyt molemmat lävistäjät kulkevat koko matkan nelikulmion sisäosassa.
Konveksin nelikulmion (kulmien lukumäärä n = 4) sisäkulmien summa on
Ulkokulma tarkoittaa monikulmiossa kulmaa, joka jää sivun jatkeen ja viereisen sivun väliin. Sisäkulman ja ulkokulman summa on aina 180° eli ne ovat toistensa suplementtikulmia. Konveksin monikulmion ulkokulmien summa on aina 360° eikä se riipu kulmien lukumäärästä.
Jos yksi kulma on lähes 180° eli oikokulma, jää muille kulmille yli 180°. Siksi kuperalla nelikulmiolla on mahdollista olla kaksi lähes 180° kulmaa, ja ne voivat sijaita vierekkäin tai vastakkain. Tällöin kahdelle muulle kulmalle jää jäljelle hyvin pienet kulmat ja nelikulmio on hyvin ohut.