stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Peukaloiskerttulit

| Peukaloiskerttulit |
| --- | --- |
 Peukaloiskerttuli (Zeledonia coronata)
Tieteellinen luokittelu
Kunta::  Eläinkunta Animalia
Pääjakso::  Selkäjänteiset Chordata
Luokka::  Linnut Aves
Lahko::  Varpuslinnut Passeriformes
Heimo::  Peukaloiskerttulit  Zeledoniidae  Ridgway, 1907
Katso myös
   Peukaloiskerttulit Wikispeciesissä   Peukaloiskerttulit Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OK: 
Peukaloiskerttulit (Zeledoniidae) on varpuslintuihin kuuluva heimo. Heimon taksonominen asema on osin epäselvä ja heimon lajit on aiemmin sijoitettu kerttulien tai rastaiden heimoon, mutta molekyylibiologiset tutkimukset ovat osoittaneet, että lajit eivät kuulu näihin heimoihin. BirdLife Suomen luokittelun mukaan heimoon kuuluvat peukaloiskerttuli (Zeledonia coronata) ja kuubankerttulien (Teretistris) suvun lajit kuubankerttuli (Teretistris fernandinae) ja orientenkerttuli (Teretistris fornsi). Nämä lajit kuitenkin luetaan toisinaan kuuluviksi heimoon Teretistridae.
Peukaloiskerttulien heimon lajeja tavataan Väli-Amerikasta ja ne elävät metsissä.
Petrolieetteri

Pullo petrolieetteriä
Petrolieetteri on seos nestemäisiä alifaattisia hiilivetyjä Ne eivät siis ole kemiallisessa mielessä eettereitä vaan termi eetteri viittaa seoksen keveyteen ja hyvin suureen haihtuvuuteen. Petrolieetteriä käytetään hyvin yleisesti liuottimena kemianteollisuudessa ja laboratorioissa.
Ominaisuudet

Petrolieetteri koostuu pääasiassa pentaanista, heksaanista, heptaanista sekä niiden haarautuneista isomeereista. Tyydyttymättömien ja aromaattisten hiilivetyjen pitoisuus petrolieetterissä on hyvin pieni. Petrolieetteriksi määritellään yleensä hiilivetyseokset, joiden kiehumispiste on välillä 25–80 °C, mutta toisinaan tällä nimellä kutsutaan myös seoksia, joiden kiehumispisteet ovat jopa yli 100 °C. Korkeammalla kiehuvia hiilivetyseoksia nimitetään usein ligroiiniksi. Petrolieetterin tiheys on välillä 0,63–0,68 kg/l. Petrolieetteri on erittäin helposti haihtuvaa sekä syttyvää. Sen ja ilman seokset syttyvät palamaan räjähdysmäisesti.
Valmistus ja käyttö

Petrolieetteriin kuuluva jae erotetaan maaöljystä tislaamalla. Seos voidaan tämän jälkeen pelkistää vedyttämällä, jolloin mahdolliset aromaattiset ja tyydyttymättömät hiilivedyt pelkistyvät alifaattisiksi hiilivedyiksi.
Petrolieetteriä käytetään runsaasti liuottimena kemianteollisuudessa ja laboratorioissa. Se liuottaa hyvin muun muassa rasvoja, öljyjä, maaleja, lakkoja ja hartseja. Sitä käytetään uutettaessa kasveista eteeristen öljyjen komponentteja ja tekstiiliteollisuudessa pienten hienojen karvojen poistoon. Se on yleisesti käytetty liuotin myös eri kromatografiamenetelmissä ja kiteytyksissä.
Peyronien tauti

Peyronien tauti aiheuttaa erektoituneen peniksen kaareutumisen taudin aiheuttaman plakin tai kyhmyn puolelle
Peyronien tauti eli induratio penis plastica on miesten sairaus, jonka keskeinen oire on siittimen alueelle muodostuva plakki tai kova, sidekudoksinen kyhmy. Erektiossa siitin käyristyy kovettuman puolelle, mikä saattaa haitata yhdyntää.
Vaivaa esiintyy arviolta yhdellä prosentilla miehistä. Toisen tutkimuksen mukaan 40–70-vuotiaista miehistä Peyronien tauti on 1–3,7 prosentilla. Tautia on tavattu myös tätä nuoremmilla.
Aiemmin on etenkin lievissä muodoissa kehotettu olemaan odottavalla kannalla. Nykyisin kuitenkin kehotetaan hakeutumaan urologin vastaanotolle jo alkuvaiheessa, sillä sairaus ei yleensä spontaanisti parane ja voi olla tarjolla hoitoja, joiden avulla sen eteneminen hidastuu tai pysähtyy. Jos sairaus on pitkäaikainen ja hankaloittaa sukupuoliyhdyntää, potilaalle saatetaan suorittaa leikkaus. Taudin tarkkaa aiheuttajaa ei tunneta. Joillakin potilailla sairaus paranee ajan kanssa, useimmiten se ei etene tai oireet muuttuvat.
Peyronien tauti on nimetty Ludvig XV:n kirurgi François Gigot de la Peyronien mukaan, joka kuvasi sairauden 1700-luvulla.
Pezmeg

Pezmeg (ven. Пезмег, komiksi Пезмöг, Pezmög) on kylä ja maalaiskunta Komin tasavallan Kortkerosin piirissa Venäjällä. Se sijaitsee Vytšegdan varrella 12 kilometriä Kortkerosista itään. Kylässä on 410 ja kunnassa 1 300 asukasta (vuonna 2007).
Kylä mainitaan ensimmäisen kerran vuonna 1586. 1700-luvulla siitä tuli kirkonkylä ja volostin keskus. Valtaosa asukkaista on komeja. Pezmegin kuntaan kuuluu myös Adžeromin (ven. Аджером, komiksi Адзорöм, Adzoröm) maaseututaajama, joka perustettiin 1930-luvulla Loktšimlagin vankileirihallinnon keskukseksi. Tärkein työnantaja on maatalous. Palveluihin kuuluvat Pezmogin alakoulu ja kulttuuritalo, Adžeromin keskikoulu, erityiskoulu ja kerhotalo sekä Adžeromin ja Pezmogin lastentarhat, kirjastot ja ensiapuasemat.
Maailmankaupunki

New York
Lontoo
Pariisi
Tokio
Hongkong
Shanghai
Sydney
Chicago
Maailmankaupunki (engl. world city) on kaupunki, jolla on merkittävä vaikutus maailmaan sosioekonomisesti, kulttuurisesti tai poliittisesti. Maailmankaupunki-termin sijaan käytetään joskus myös termiä globaali kaupunki (engl. global city).
Maailmankaupungiksi määritellään yleensä sellainen kaupunkikeskus, jolla on huomattavia kilpailuetuja muihin kaupunkeihin nähden ja joka toimii globaalin talousjärjestelmän tärkeänä solmukohtana. Termin taustalla on 1980-luvun kaupunkitutkimus, jossa tarkasteltiin maailman tärkeimpien kaupunkien yhteisiä piirteitä. Sittemmin näitä maailmankaupunkeja on ryhdytty kutsumaan globaaleiksi kaupungeiksi, kun tutkimuksissa on ryhdytty kiinnittämään yhä enemmän huomiota globalisaation kehityskulkuihin.
Lähtökohtana on oletus, että kaupungeista on tulossa tuotannon, talouselämän ja viestinnän globaalien verkostojen tärkeimpiä keskuksia. Tällä perusteella globaalit kaupungit nähdään globalisaation tärkeimpinä rakennuspalikoina. Samalla globaaleista kaupungeista on tulossa uusia etuoikeutettujen asuinpaikkoja.
Varhainen globaalien kaupunkien tutkimus keskittyi Lontoon, New Yorkin ja Tokion tarkasteluun. Sittemmin on alettu kiinnittää enemmän huomiota nouseviin kaupunkikeskuksiin, joihin kuuluvat Amsterdam, Frankfurt, Houston, Los Angeles, Mexico City, Pariisi, São Paulo, Sydney ja Zürich. Näiden kaupunkien katsotaan nivoutuvan paremmin yhteen ja muodostavan globaalin kaupunkiverkoston, joka palvelee ylikansallisen pääoman tarpeita laajoilla alueilla.
Teoria maailmankaupungeista tai globaaleista kaupungeista haastaa taloudessa ja politiikassa vallalla olleen valtiokeskeisen ajattelutavan. Globaalien kaupunkien väitetään nimittäin olevan enemmän yhteydessä toisiin suurkaupunkeihin ja kansainväliseen toimintakenttään kuin oman maansa kansantalouteen.
GaWC:n arviointi

Globalization and World Cities Study Group and Network (GaWC) on arvioinnissaan yrittänyt määritellä ja luokitella maailmankaupunkeja.
Vuoden 2012 listaus:
| Kategoria | Kaupunki |
| --- | --- |

Alfa++:  Lontoo
Alfa++:  New York
Alfa+:  Hongkong
Alfa+:  Pariisi
Alfa+:  Singapore
Alfa+:  Shanghai
Alfa+:  Tokio
Alfa+:  Peking
Alfa+:  Sydney
Alfa+:  Dubai
Alfa:  Chicago
Alfa:  Mumbai
Alfa:  Milano
Alfa:  Moskova
Alfa:  São Paulo
Alfa:  Frankfurt
Alfa:  Toronto
Alfa:  Los Angeles
Alfa:  Madrid
Alfa:  México
Alfa:  Amsterdam
Alfa:  Kuala Lumpur
Alfa:  Bryssel
Alfa−:  Soul
Alfa−:  Johannesburg
Alfa−:  Buenos Aires
Alfa−:  Wien
Alfa−:  San Francisco
Alfa−:  Istanbul
Alfa−:  Jakarta
Alfa−:  Zürich
Alfa−:  Varsova
Alfa−:  Washington
Alfa−:  Melbourne
Alfa−:  New Delhi
Alfa−:  Miami
Alfa−:  Barcelona
Alfa−:  Bangkok
Alfa−:  Boston
Alfa−:  Dublin
Alfa−:  Taipei
Alfa−:  München
Alfa−:  Tukholma
Alfa−:  Praha
Alfa−:  Atlanta
| Kategoria | Kaupunki |
| --- | --- |

Beta+:  Bangalore
Beta+:  Lissabon
Beta+:  Kööpenhamina
Beta+:  Santiago
Beta+:  Kanton
Beta+:  Rooma
Beta+:  Kairo
Beta+:  Dallas
Beta+:  Hampuri
Beta+:  Düsseldorf
Beta+:  Manila
Beta+:  Montreal
Beta+:  Philadelphia
Beta+:  Tel Aviv
Beta+:  Lima
Beta+:  Budapest
Beta+:  Berliini
Beta+:  Kapkaupunki
Beta+:  Luxemburg
Beta+:  Houston
Beta+:  Kiova
Beta+:  Bukarest
Beta+:  Beirut
Beta:  Hồ Chí Minh
Beta:  Bogotá
Beta:  Auckland
Beta:  Montevideo
Beta:  Caracas
Beta:  Riad
Beta:  Vancouver
Beta:  Chennai
Beta:  Manchester
Beta:  Oslo
Beta:  Brisbane
Beta:  Helsinki
Beta:  Karachi
Beta:  Doha
Beta:  Casablanca
Beta:  Stuttgart
Beta:  Rio de Janeiro
Beta:  Geneve
Beta−:  Guatemala
Beta−:  Lyon
Beta−:  Monterrey
Beta−:  Panamá
Beta−:  San José
Beta−:  Bratislava
Beta−:  Minneapolis
Beta−:  Tunis
Beta−:  Nairobi
Beta−:  Cleveland
Beta−:  Lagos
Beta−:  Abu Dhabi
Beta−:  Seattle
Beta−:  Hanoi
Beta−:  Sofia
Beta−:  Riika
Beta−:  Port Louis
Beta−:  Detroit
Beta−:  Calgary
Beta−:  Denver
Beta−:  Perth
Beta−:  Kalkutta
Beta−:  San Diego
Beta−:  Amman
Beta−:  Antwerpen
Beta−:  Manama
Beta−:  Birmingham
Beta−:  Nikosia
Beta−:  Quito
Beta−:  Rotterdam
Beta−:  Belgrad
Beta−:  Almaty
Beta−:  Shenzhen
Beta−:  Kuwait
Beta−:  Hyderabad
Beta−:  Edinburgh
Taulukko maailman kaupungeista

Valituille kriteereille
| Sija | Kaupungin väestökoko | Metropolialueen väestökoko | Maahanmuuttajien osuus | Elinkustannukset | Metrojärjestelmän matkustajamäärä | Lentokentän matkustajamäärä | Pilvenpiirtäjien määrä | Miljardöörien määrä |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 1 |  Shanghai |  Tokio |  Dubai |  Singapore |  Tokio |  Atlanta |  Hongkong |  New York |
| 2 |  Karachi |  Jakarta |  Bryssel |  Pariisi |  Peking |  Peking |  New York |  Moskova |
| 3 |  Peking |  Soul |  Toronto |  Oslo |  Soul |  Lontoo |  Tokio |  Hongkong |
| 4 |  Delhi |  Delhi |  Vancouver |  Zürich |  Shanghai |  Tokio |  Chicago |  Lontoo |
| 5 |  Lagos |  Shanghai |  Los Angeles |  Sydney |  Moskova |  Chicago |  Shanghai |  Peking |
| 6 |  Tianjin |  Manila |  Auckland |  Caracas |  Kanton |  Los Angeles |  Dubai |  São Paulo |
| 7 |  Istanbul |  New York |  Hongkong |  Geneve |  New York |  Dubai |  Soul |  Istanbul |
| 8 |  Kanton |  Karachi |  Miami |  Melbourne |  México |  Pariisi |  Toronto |  Dubai |
| 9 |  Mumbai |  México |  Lontoo |  Tokio |  Hongkong |  Dallas |  Singapore |  Pariisi |
| 10 |  Moskova |  São Paulo |  Sydney |  Kööpenhamina |  Pariisi |  Jakarta |  Kanton |  Singapore |
Aiheesta muualla

"'U.S. Cities in the 'World City Network'" by Peter J. Taylor and Robert E. Lang of the Brookings Institution
Key Findings
Full Report in PDF Format
Repository, Aiheeseen liittyviä sivustoja (Arkistoitu – Internet Archive)
World Cities (Arkistoitu – Internet Archive) artikkeli, Jennifer Curtis, Charles Sturt University
The World-System’s City System: A Research Agenda (Arkistoitu – Internet Archive), Jeffrey Kentor ja Michael Timberlake of the University of Utah and David Smith of University of California, Irvine
The State of the World's Cities, 2001 (Arkistoitu – Internet Archive), UN Human Settlements Programme
Tibor Pézsa

| Mitalit | Mitalit | Mitalit |  |
| --- | --- | --- | --- |
|  Tibor Pézsa |  Tibor Pézsa |  Tibor Pézsa |  |
Maa:   Unkari
Miesten miekkailu
|  Olympialaiset  |  Olympialaiset  |  Olympialaiset  |  |
|  Kultaa | Tokio 1964 | säilä |  |
|  Pronssia | México 1968 | säilä |  |
|  Pronssia | México 1968 | säilän joukkuekilpailu |  |
|  Pronssia | München 1972 | säilän joukkuekilpailu |  |
Tibor Pézsa (s. 15. marraskuuta 1935 Esztergom) on entinen unkarilainen miekkailija ja olympiavoittaja. Hänen aseenaan oli säilä.
Pézsa voitti säilämiekkailun henkilökohtaisessa kilpailussa olympiakultaa Tokiossa 1964 vaikka hävisikin 19 ottelustaan seitsemän. Joukkuekilpailussa Unkarin joukkue sijoittui viidenneksi. Méxicon 1968 olympialaisissa Pézsa sai pronssia sekä henkilökohtaisessa kilpailussa että joukkuekilpailussa. Vielä Münchenin 1972 olympialaisissa hän sai joukkuekilpailussa pronssia.
Henkilökohtaisen maailmanmestaruuden Pézsa voitti Ankaran MM-kilpailuissa 1970. MM-hopeaa hän sai vuonna 1966 ja MM-pronssia vuonna 1967.
Jeff Pfaendtner

| Mitalit> Maa:   Yhdysvallat.Miesten soutu. Olympialaiset  | Mitalit> Maa:   Yhdysvallat.Miesten soutu. Olympialaiset  | Mitalit> Maa:   Yhdysvallat.Miesten soutu. Olympialaiset  | Maa:   Yhdysvallat> Miesten soutu. |
| --- | --- | --- | --- |
|  Pronssia | Atlanta 1996 | kevyt nelonen i.p. |  |
| MM-kilpailut  | MM-kilpailut  | MM-kilpailut  |  |
|  Hopeaa | Milano 1988 | kevyt kahdeksikko |  |
Jeff Pfaendtner (s. 28. helmikuuta 1967) on yhdysvaltalainen soutaja. Hän saavutti kevyessä perämiehettömässä nelosessa olympiapronssia Atlantassa 1996. Hän saavutti maailmanmestaruuskilpailuissa kevyessä kahdeksikossa hopeaa Milanossa 1988. Kevyessä pariaironelosessa hän sijoittui neljänneksi Montrealin MM-kilpailuissa 1992.
Petuhovo

Petuhovon rautatieasema
Petuhovo (ven. Петухо́во) on kaupunki Kurganin alueella Venäjällä. Se sijaitsee Kurganin ja Petropavlovskin välisen rautatien varrella 178 kilometriä Kurganista kaakkoon. Kaupunki on Petuhovon piirin keskus. Asukkaita on 11 400 henkeä (vuonna 2009).
Paikkakunta on saanut alkunsa vuonna 1892 rakennetusta Siperian radan asemataajamasta. Myöhemmin siihen liitettiin vuonna 1779 perustettu Judinon kylä. Vuonna 1944 Petuhovosta tuli kaupunki. Nykyään se on maatalousalueen keskus, jossa toimii mm. konepaja ja ratapiiri.
Aiheesta muualla

Petuhovon piirin sivusto (venäjäksi)
Länsimaisen musiikin historia

Länsimaisen musiikin historia luetaan laajimmassa merkityksessä alkavaksi noin 800 eaa. Tämä 1200-vuotinen periodi käsittää antiikin ajan. Sitä seuraavat musiikinhistoriassa keskiaika (400–1420), renessanssi (1420–1600), barokki (1600–1750), klassismi (1750–1800), romantiikka ja realismi (1800–1910) ja lopulta 1910 alkanut modernin jakso.
| --- | --- |
Länsimaisen taidemusiikin aikakaudet
Antiikki: (–476)
Keskiaika: (476–1400)
Renessanssi: (1400–1600)
Barokki: (1600–1750)
Galantti tyyli: (1720–1775)
Klassismi: (1770–1830)
Romantiikka: (1815–1910)
1900-luku: (1900–1999)
Nykymusiikki: (uusin musiikki)
Antiikki (–476)

Musiikilla oli kreikkalaisessa kulttuurissa keskeinen asema ja joitain katkelmia kreikkalaisesta musiikista nuottikirjoituksena on säilynyt nykyaikaan asti. Myös länsimaisen musiikinteorian ja musiikkiestetiikan perusta luotiin antiikin aikana. Musiikki yhdistettiin jo varhain maailmankaikkeuteen ja matematiikkaan. Kreikkalaiset kehittivät musiikinteoriaa ja kreikkalaiset moodit tulivat myöhemmin keskiajan kirkkomusiikin perustaksi ja sitä kautta muodostavat nykyisen taidemusiikin perustan.
Keskiaika (476–1400)

Keskiajan musiikki on hyvin voimakkaasti yhteydessä kristilliseen kirkkoon ja sen juuriin juutalaisessa perinteessä. Monet länsimaisen taidemusiikin piirteet kehittyivät keskiajalla nimenomaan kirkon piirissä, muun muassa nuottikirjoitus ja polyfonia. Suurin osa kouluista ja säveltäjistä toimi kirkon piirissä, ja vain harvat maallikot osasivat lukea nuotteja. Tämän vuoksi keskiajan varhaisesta maallisesta musiikista ei ole säilynyt kuin joitakin satoja yksiäänisiä lauluja. Keskiajan alkupuolen musiikkityyleistä on myöhempään länsimaiseen taidemusiikkiin vaikuttanut eniten gregoriaaninen kirkkomusiikki.
Renessanssi (1400–1600)

Renessanssimusiikin merkittävin ero sitä edeltäneisiin musiikkityyleihin oli lisääntynyt terssi-intervallin käyttö harmonian pohjana. Keskiajalla terssiä oli vielä pidetty riitasointuna, ja esimerkiksi gregoriaaninen kirkkomusiikki perustuu pääasiassa kvintteihin ja oktaaveihin pohjautuvaan harmoniaan. Renessanssimusiikki oli luonteeltaan modaalista eikä tonaalista, vaikka kauden loppuaikoina musiikkiin alkoi ilmaantua tonaalisia piirteitä. Jo 1100-luvulta asti käytössä ollut polyfonia muuttui monimutkaisemmaksi ja eri äänien itsenäisyys lisääntyi 1400-luvulla.
Renessanssimusiikin keskeisimpiä kirkollisia sävellysmuotoja olivat messu ja motetti. Myös maallisen musiikin säveltäminen yleistyi renessanssin aikana, vaikka on mahdollista, että näennäinen maallisen musiikin määrän lisääntyminen johtuu vain painokoneen keksimisestä ja sen mahdollistamasta suuremman musiikkimäärän julkaisemisesta. Keskeisiä maallisen musiikin muotoja olivat frottola, chanson ja madrigaali.
Barokki (1600–1750)

Barokin aikana painotettiin näyttävyyttä: mahdin korostaminen näkyi muodissa, teatterin kulissirakennelmissa sekä tavassa puhua ja kirjoittaa. Barokkitaiteessa rakastettiin ylenpalttista koristelua, mutta ulkonaisen loiston ohella siihen sisältyy hyvin paljon aitoa herkkyyttä ja uskonnollista lämpöä. Olennaista barokin musiikille on myös monimutkainen polyfonia, jonka mestarina Johann Sebastian Bachia yleisesti pidetään. Barokin aikana soitinmusiikista tuli tärkeämpää kuin koskaan aiemmin.
Galantti tyyli. (1720–1775)

Rokokoota musiikissa vastannut galantti tyyli sai alkunsa Ranskasta. Tyylille on tunnusomaista muodon kepeys, vapautuneisuus, laulavuus ja kuulijan tunteisiin vaikuttaminen. Barokin tyyliin verrattuna galantti tyyli ei ollut enää sidonnainen kenraalibassoon eikä polyfonisiin rakenteisiin. Galanttia tyyliä esiintyi yhtäaikaa perinteisen barokin kanssa, sekä myös koko siirtymäkauden klassismiin asti.
Klassismi (1770–1830)

Klassismin musiikille ovat tyypillisiä laulavat, jaksottuvat melodiat, joita säestettiin kevyillä harmonioilla. Klassismin aikana sävellysmuodoista saivat nykyisen muotonsa muun muassa sonaatti, sinfonia ja jousikvartetto. Barokin aikana syntyneen oopperan suosio jatkui, mutta aikaisemman mahtipontisen ja jäykän opera serian rinnalle kehittyi keveämpiä ja koomisempia oopperan lajeja kuten opera buffa.
Klassismin loppupuolella musiikkielämän keskus siirtyi Wieniin, jossa ainakin uransa loppupuolella asuivat kaikki kolme merkittävintä aikakauden säveltäjää: Joseph Haydn, Wolfgang Amadeus Mozart ja Ludwig van Beethoven. Tämän vuoksi aikakautta nimitetään usein myös wieniläisklassismiksi.
Romantiikka (1815–1910)

Romantiikan musiikki liittyy läheisesti romantiikkaan myös kirjallisuudessa, taiteessa ja filosofiassa. Musiikissa jatkettiin monelta osin klassismin aikana vallinneita perinteitä, kuten sonaattimuotoa. Henkisesti se oli kuitenkin hyvin erilaista: kun aiemmin musiikissa oli noudatettu tiukkoja kaavoja ja rationalistista estetiikkaa ilmaisussa, nyt säveltäjät alkoivat ilmaista sillä tunteita ja käyttää intuitiivisia ja usein hyvin poikkeuksellisia ilmaisutapoja. Musiikista oli tullut yksilöllisempää, ja jokaisen teoksen ainutkertaisuutta haluttiin korostaa. Säveltäjien tyylit kehittyivät selvästi toisistaan poikkeaviksi. Harmoniset rakenteet olivat peräisin Haydnilta, Mozartilta ja Beethovenilta, mutta niitä laajennettiin ennennäkemättömiin mittasuhteisiin. Sitä alettiin 1800-luvulla kutsua tonaalisuudeksi. Myös kromaattinen sävelasteikko ja dissonanssi tulivat tavallisemmiksi. Kun klassismin musiikin suurin merkitys oli toimia viihdykkeenä ylhäisölle, romantiikassa nähtiin jotain syvällisempää.
Romantiikan sävellykset saivat usein aiheensa luonnosta, kuten aurinkoisesta kevätpäivästä tai myrskyisästä ulapasta. Innoituksia haettiin myös historiasta, kirjallisuudesta ja runoudesta tai ihmisen psyykestä. Teokset saattoivat perustua suoraan kirjallisuuteen, tai teksti saattoi esiintyä niissä laulun muodossa.
Teknisten edistysaskeleiden, kuten pianon oktaavialan ja voimakkuuden kasvamisen ja sinfoniaorkesterin äänen paranemisen myötä myös musiikissa saatettiin pyrkiä laajempiin mittasuhteisiin tai voimakkaampaan ilmaisuun. Teokset pitenivät: Beethovenin Sinfonia Nro 3 (Eroica), yksi romantiikan musiikin ensiaskeleista, kestää noin 45 minuuttia, ja myöhäisromantiikkaa edustavan Gustav Mahlerin kolmas sinfonia on peräti tunnin ja 40 minuutin mittainen.
1900-luku (1900–1999)

1900-luvun taidemusiikkia leimaa tyylien runsas kirjo: vuosisadan alun myöhäisromanttinen ja impressionistinen musiikki ovat esteettisesti hyvin kaukana myöhemmin syntyneistä uusista tyylisuunnista, esimerkiksi aleatorisesta, sarjallisesta tai minimalistisesta musiikista. 1900-luvun aikana duuri-molli-tonaliteetin valta-asema pääasiallisena musiikkia koossapitävänä rakenteena päättyi, uusia sävellystekniikoita syntyi, rytmiä ja pulssia käsiteltiin yhä moninaisemmin tavoin, äänenväriin kiinnitettiin aiempaa enemmän huomiota, soittotekniikoita laajennettiin, ja vuosisadan jälkipuoliskolta lähtien ääniä voitiin tuottaa myös elektronisesti. Jokaisesta uudesta innovaatiosta otti vaikutteita kuitenkin aina vain osa säveltäjistä, ja näin persoonallisten tyylien eriytyneisyys lisääntyi vuosisadan kuluessa.
Kun 1800-luvulle asti taidemusiikki sävellettiin käytännön tarpeisiin, usein johonkin tiettyyn tilanteeseen ja edellisten sukupolvien säveltämää musiikkia esitettiin vain harvoin, alkoi romantiikan aikana muotoutua keskeinen klassisen musiikin ohjelmisto, joka aluksi ulottui klassismiin ja myöhemmin laajeni barokkimusiikkiin. Tämä 1800-luvulla alkanut suuntaus jatkui 1900-luvulla.
Nykymusiikki

Nykymusiikin aikakauden voidaan katsoa alkavan 1950-luvulta. Siihen sisältyy vaikutteita monilta musiikin aloilta kuten jazzista.
Kevyt musiikki

Länsimaisen musiikin historiaan kuuluu myös populaarimusiikin historia, jonka alku voidaan ilmiönä ajoittaa 1800-luvun puoliväliin. Perinteinen musiikin historiantutkimus on yleensä tutkinut musiikkia musiikinteorian lähtökohdista. Sittemmin on myös pyritty ottamaan huomioon musiikin tekemiseen, vastaanottamiseen ja siitä puhumiseen liittyvät sosiaaliset ja inhimilliset ulottuvuudet.
Aiheesta muualla

Sibelius-Akatemian musiikkihistoriallinen artikkelikokoelma Muhi (Arkistoitu – Internet Archive)
Justin Wildridge: Brief History of Music: An Introduction CNUSE
Justin Wildridge:  Brief History of Classical Music Periods CMUSE
Phaeton (korimalli)

Mercedes kaksois-phaeton vuodelta 1905.
Packard 645 Dual Cowl Phaeton vuodelta 1929.
Phaeton on varhaisista avomallisista henkilöautonkoreista käytetty nimitys.
Kaksois-phaetonilla tarkoitettiin kahdella penkkirivillä varustettua, yleensä neli- tai viisipaikkaista mallia. Kolmois-phaetonissa oli vastaavasti kolme penkkiriviä.
Nimitys otettiin uudelleen käyttöön 1920- ja 1930-luvuilla, kun eräät amerikkalaiset autonvalmistajat alkoivat käyttää termiä touring- ja convertible-malleistaan. Dual cowl phaeton oli erikoismalli, jossa oli virtaviivainen kori ja takamatkustajia varten oma erillinen tuulilasi.
Philosophers Without Gods

| Philosophers Without Gods: Meditations on Atheism and the Secular Life |
| --- | --- |

Kirjailija:  Louise M. Antony (toim.)
Kieli:  englanti
Genre:  filosofia
Kustantaja:  Oxford University Press
Julkaistu:  2007
Sivumäärä:  336
ISBN:  978-0-19-517307-9

Löydä lisää kirjojaKirjallisuuden teemasivulta
Philosophers Without Gods: Meditations on Atheism and the Secular Life on filosofian professori Louise M. Antonyn toimittama kirja, joka sisältää ateistisia esseitä kahdeltakymmeneltä nykyfilosofilta. Teoksen on julkaissut Oxford University Press vuonna 2007.
Pesuankankaan jätinkirkko

| Pesuankankaan jätinkirkko> Sijainti |
| --- | --- |
 Pesuankankaan jätinkirkko
Koordinaatit:  64.60461322°N, 25.32355319°E
Valtio:  Suomi
Paikkakunta:  Siikajoki (Paavola)
Historia
Tyyppi:  Jätinkirkko
Ajanjakso:  kivikausi
Korkeus:  52,5 m
Pinta-ala:  820 (34×24) m²
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Pesuankankaan jätinkirkko oli Pohjois-Pohjanmaalla Siikajoen Paavolassa sijainnut tuhottu jätinkirkko. Muinaisjäännös on tuhoutuneena poistettu Museoviraston rekisteristä joulukuussa 2014.