stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Stephen Graham
Filmografia > Televisio

| Televisio> Vuosi | Televisio> Suomenkielinen nimi | Televisio> Alkuperäinen nimi | Televisio> Rooli | Televisio> Huomioita |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| 1990 | Children's Ward | Children's Ward | Mickey Bell | 2 jaksoa |
| 1993 | Sydämen asialla | Heartbeat | Barry Ward | 1 jakso |
| 1997 | Järvet | The Lakes | Graham | 1 jakso |
| 1998 | Sydän paikallaan | Where the Heart Is | Nick Bowen | 1 jakso |
| 1998 | Liverpool 1 | Liverpool 1 | Thewlis | 2 jaksoa |
| 1998 | Hyppy vapauteen | The Jump | Peter McNulty | 2 jaksoa |
| 1998 | The Bill | The Bill | Jezzo/Jason Barrett | 3 jaksoa |
| 1999 | Coronation Street | Coronation Street | Lee Sankey | 5 jaksoa |
| 2001 | Taistelutoverit | Band of Brothers | Myron Mike Ranney | 2 jaksoa |
| 2004 | Top Buzzer | Top Buzzer | Lee | 10 jaksoa |
| 2005 | M.I.T.: Murder Investigation Team | M.I.T.: Murder Investigation Team | Jason Phelps | 1 jakso |
| 2005 | Last Rights | Last Rights | Steve | minisarja |
| 2005 | Empire | Empire | Bazzer | minisarja |
| 2006 | The Innocence Project | The Innocence Project | Andrew Lucas | 6 jaksoa |
| 2008 | Jeesuksen viimeiset päivät | The Passion | Barabbas | 3 jaksoa |
| 2009 | Katu | The Street | Shay Ryan | 2 jaksoa |
| 2009 | Occupation | Occupation | Danny Ferguson | 3 jaksoa |
| 2010 | This is England '86 | This is England '86 | Andrew "Combo" Gascoigne | 4 jaksoa |
| 2010–2014 | Boardwalk Empire | Boardwalk Empire | Al Capone | 56 jaksoa |
| 2011 | This is England '88 | This is England '88 | Andrew "Combo" Gascoigne | 3 jaksoa |
| 2011 | Walk Like a Panther | Walk Like a Panther | Mark Bolton | 1 jakso |
| 2012 | Seinää vasten | Accused | Tony | jakso "Tracien tarina" |
| 2012 | Juhlien jälkeen | Parade's End | Vincent Macmaster | 4 jaksoa |
| 2012 | Good Cop | Good Cop | Noel Finch | 2 jaksoa |
| 2018 | Line of Duty | Line of Duty | John Corbett | 4 jaksoa |
| 2022 | Sisäpiirissä | The Walk-In | Matthew Collins | 5 jaksoa |
Aiheesta muualla

Stephen Graham Internet Movie Databasessa. (englanniksi)
Venäjän teatteritaiteen akatemia

Venäjän teatteritaiteen akatemian rakennus.
Venäjän teatteritaiteen akatemia (GITIS) (ven. Российский университет театрального искусства – ГИТИС) on vuonna 1878 perustettu moskovalainen teatterikoulu, joka on Venäjän suurin ja vanhin alallaan. Koulu aloitti toimintansa Šostakovskin musiikkikouluna, nimettiin Moskovan filharmonisen seuran musiikki- ja teatterikouluksi vuonna 1883 ja ylennettiin konservatorioksi vuonna 1886. Vuosina 1934–1991 sen nimenä oli Lunatšarskin teatteritaiteen valtioninstituutti.
Venäjän teatteritaiteen akatemiassa opiskelee nykyään 1 500 oppilasta. Sieltä on vuosikymmenten varrella valmistunut useita kuuluisia taiteilijoita, kuten Vsevolod Meyerhold, Vasili Kalinnikov, Serge Koussevitzky, Eimuntas Nekrošius, Andrei Zvjagintsev ja Tšulpan Hamatova. Opetus perustuu on stanislavskilaiseen metodiin.
Akatemialla oli vuosina 2001–2009 Tanskan Aarhusissa sivutoimipiste, "GITIS Scandinavia", jonka opetuskieli oli englanti ja se tarjosi ensin kolmivuotisen ja myöhemmin nelivuotisen teatteritaiteen kandidaatin tutkinnon. Tästä sivutoimipisteestä ehti valmistua viisi näyttelijäkurssia eri puolilta Pohjoismaita.
Suuriruhtinatar Elisabet Fjodorovna oli koulun suojelija 1900-luvun alussa.
Aiheesta muualla

Akatemian viralliset sivut
FK Lokomotiv Moskova

Kuva FK Lokomotiv Moskovan ottelusta 2020.
FK Lokomotiv Moskova (ven. Футбольный клуб «Локомотив» Москва, Lokomotiv Moskva) on moskovalainen jalkapalloseura.
Seura on perustettu vuonna 1923 nimellä "Lokakuun vallankumouksen seura". Vuonna 1931 nimi muutettiin Kazankaksi, ja nykyisen nimensä seura sai vuonna 1936.
Lokomotiv on voittanut Venäjän mestaruuden vuosina 2002, jolloin se lopetti Moskovan Spartakin huikean mestaruusputken, ja 2004, ja kaudella 2017/18. Venäjän cupin Lokomotiv on voittanut vuosina 1996, 1997, 2000, 2001, 2007, 2015, 2017 ja 2019. Kakkossijalle se on sijoittunut Venäjän pääsarjassa vuosina 1995, 1999, 2000, 2001 ja 2019, sekä kolmossijalle vuosina 1994, 1998, 2005 ja 2006. Venäjän supercupin joukkue voitti vuosina 2003, 2005 ja 2019. Neuvostoaikoina Lokomotiv voitti cupin vuosina 1936 ja 1957.
Entisiä valmentajia

Slaven Bilić
Anatoli Byšovets
Vladimir Eštrekov
Juri Krasnožan
Leonid Kutšuk
Slavoljub Muslin
Rašid Rahimov
Juri Sjomin
Aiheesta muualla

Virallinen sivu (venäjäksi)
Paukkajan seisake

Paukkajan seisake (lyhenne Pja. tai Pak. ratakm 668,372) on lakkautettu rautatieliikennepaikka Suomen rataverkkoon kuuluvalla rataosalla Joensuu–Kontiomäki. Liikennepaikka sijaitsi silloisen Enon kunnan Paukkajan kylässä, joka on kuulunut vuodesta 2009 Joensuun kaupunkiin.
Historia

Paukkajassa sijaitsi jo rakentamisaikana saha ja rautatien rakentamisen jälkeen puuteollisuus kasvoi. Puuteollisuuden toiminta-aikana Paukkajalla oli vilkastakin tavaraliikennettä. Perustamisen yhteydessä sille rakennettiin Thure Hellströmin suunnittelema laiturirakennus, vastaavilla piirrustuksilla kuin Kelvän laiturirakennus. Myöhemmin laiturirakennuksen viereen rakennettiin makasiini ja tavaraliikenteen myötä Paukkajasta tuli laiturivaihde. Vuonna 1926 laiturirakennukseen vedettiin sähköt. Paikallisille ihmisille Paukkajan laiturivaihde tarjosi parempia mahdollisuuksia liikkumiselle ja se paransi myös kauppatavaroiden ja postin kulkua. Rautatie aiheutti kuitenkin omat ongelmansa, sillä karjan ja ihmisten liikkuminen radalla aiheutti toistuvasti vaaratilanteita. Rataa jopa aidattiin piikkilangoilla.
Paukkajan laiturivaihde oli kieltolain aikana levoton. Asemamiehet olivat toistuvasti juopuneita ja laiturilla tapahtui jopa ammuskeluja. Laiturivaihteella käytiin myös avointa pirtukauppaa, mutta tilanne rauhoittui paikallisen poliisin kiinnitettyä tilanteeseen huomiota.
Toiminta-aikanaan se oli vaihtelevasti miehitettynä, välillä korotettuna jopa pysäkiksi. Tavaraliikenne kuitenkin hiljeni Paukkajan sahan toiminnan päätyttyä vuonna 1938, jonka jälkeen Paukkaja jäi  matkustajaliikenteen käyttöön. Tässä yhteydessä purettiin myös tavaraliikennettä varten tehtyjä rakennelmia. Henkilöliikenteen loppuvaiheessa junat pysähtyivät Paukkajalla vain tarvittaessa. Liikennepaikkana Paukkaja lakkautettiin henkilöliikenteen päättymisen yhteydessä vuonna 1990. Laiturirakennus ja sivuraide on purettu, joskin laiturirakennuksista on edelleen jäänteitä maastossa
Asemamiehet

Asemamiehinä ovat toimineet ainakin seuraavat henkilöt:
Oskari Auvinen (1925-1928)
Antti Ropponen (1928-1937)
Erkki Martikainen (1937-1938)
Valtter Stenius (1940-1943)
Mikko Pelkonen (1944-1947)
Urho Peippo (1948-1962)
Venäjän federaation asevoimien yhteisakatemia

Venäjän sotilasakatemian sisäänkäynti
Venäjän federaation asevoimien yhteisakatemia (ven. Общевойсковая академия Вооружённых Сил Российской Федерации, Obševoiskovaja akademija Vooružennyi Sil Rossijskoi Federatsii) eli Venäjän sotilasakatemia on  Moskovassa sijaitseva Venäjän sotakorkeakoulu.
Koulu uudelleenorganisoitiin ja -nimettiin 1998 Neuvostoliiton aikana perustetuista Frunzen sotilasakatemiasta, Malinovskin panssarijoukkojen akatemiasta ja Šapošnikovin korkeimpien upseerien kursseista. Frunzen akatemian lailla sen historialliset juuret ovat keisarillisen Venäjän Nikolajevskin yleisesikunta-akatemiassa. Vuonna 2008 koulun alaisuuteen liitettiin useita eri puolella maata toimivia sotilaskouluja ja -instituutteja.
Tällä hetkellä laitoksen sotatieteen ja -koulutuksen keskus tarjoaa:
koulutusta ja jatkokoulutusta asevoimien upseereille, korkeasti koulutetuille komentajille ja sotilasinsinööreille, tieteellistä ja pedagogista koulutusta
koulutusta ja jatkokoulutusta komentaville upseereille ja insinööreille, sekä sotakorkeakoulujen, yliopistojen ja instituuttien tieteellisillä ja pedagogisilla aloilla toimiville henkilöstölle
perustavaa ja sovellettua tutkimusta valtion puolustuksen voimistamiseksi ja sotilaallisen ammatillisen koulutuksen kehittämiseksi
Ystävyydenpuisto (Moskova)

Keväinen kuva Ystävyydenpuistosta.
Puiden ja pensaiden istutusta
Ystävyydenpuisto (ven. Парк Дружбы, Park Družby) on puisto Moskovan pohjoisosassa Leningradin valtatien varrella. Puistossa on runsaasti Moskovan kaupungin lahjaksi saamia veistoksia, muun muassa Antti Neuvosen teos Rauhan lapset, jonka Helsingin kaupunki lahjoitti Moskovan kaupungille 1990. Lähellä sitä on Unkarin ja Neuvostoliiton ystävyyden patsas vuodelta 1976. Puistoa on sanottu lahjaveistosten häätöpaikaksi. Se on kuitenkin kaunis ja hyvin hoidettu puisto.
Puisto on perustettu 1957, jolloin Moskovassa pidettiin Maailman nuorison ja ylioppilaiden VI maailmankonferenssi. Osallistujat istuttivat puistoon 3 000 puuta.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Ystävyydenpuisto (Moskova) Wikimedia Commonsissa
Serebro

| Serebro |
| --- | --- |
 Serebro Helsingissä Eurovisionin aikaan vuonna 2007.
Tiedot
Toiminnassa:  2007–2019
Tyylilaji:  pop
Kotipaikka:  Moskova, Venäjä
Laulukieli:  englanti, venäjä
Levy-yhtiö:  Monolit Records, MALFA, Ego Music, Columbia, Sony Music, Magic Records
Aiheesta muualla
www.serebro.su
Infobox OKNimi-testi OK: 
Serebro (ven. Серебро ’hopea’) oli venäläinen yhtye, jonka muodostivat alun perin Marina Lizorkina, Elena Temnikova ja Olga Serjabkina. Vuonna 2007 muodostettu yhtye osallistui Helsingissä järjestettyyn vuoden 2007 Eurovision laulukilpailuun. 2010-luvulla useita kokoonpanovaihdoksia kokenut yhtye lakkasi olemasta vuonna 2019.
Historia

Yhtyeen perusti Maksim Fadeev, joka myös juonsi Fabrika zvjozd -ohjelmaa. Fadeev suunnitteli julkistavansa perustamisen vasta vuoden 2008 alussa. Venäjän ykköskanavan raati kuitenkin valitsi sen Venäjän edustajaksi vuoden 2007 Eurovision laulukilpailuun kappaleella ”Song #1”. Kappale sijoittui kilpailussa kolmanneksi 207 pisteellä.
Eurovision laulukilpailun jälkeen yhtye järjesti pienen kiertueen Itä-Euroopassa ja alkoi työstää debyyttialbumiaan.milloin? Toisena singlenä julkaistiin “Dyši”, joka menestyi hyvin ollen Venäjän singlelistalla sijalla 2. Kappaleeseen kuvattiin myös musiikkivideo. Kesällä 2008 julkaistiin kolmas single nimeltään “Opium”. Europop-kappale menestyi hyvin ja nousi Venäjän singlelistan ensimmäiselle sijalle. Kappaleesta kuvattiin samalla kerralla kaksi musiikkivideota, sekä venäjän- että englanninkielinen versio. Englanninkielistä ei kuitenkaan julkaistu ennen vuotta 2012. Venäjänkielisestä videosta on olemassa kaksi erilaista versiota.
Vuonna 2009 yhtye julkaisu albumin Opiumroz, johon kuuluvat muun muassa kappaleet ”What’s Your Problem” ja ”Dirty Kiss”. Englanninkielinen albumi Mama Lover julkaistiin vuonna 2012. Seuraavana vuonna Serebro julkaisi Japanissa albumin Serebration!, joka oli sisällöltään identtinen Mama Lover -albumin kanssa.
Vuonna 2009 Marina Lizorkina lähti yhtyeestä, ja hänen tilalleen tuli Anastasia Karpova. Vuonna 2013 Karpova kuitenkin jätti ryhmän, ja tilalle tuli Daša Šašina. Pian tämän jälkeen Elena Temnikova jätti ryhmän terveyssyistä. Pian Temnikovan tilalle tuli Polina Favorskaja. Usean jäsenvaihdoksen jälkeen syksyllä 2018 viimeinen alkuperäinen jäsen Olga Serjabkina ilmoitti jättävänsä yhtyeen ja keskittyvänsä soolouraansa. Myöhemmin saman vuoden aikana myös yhtyeen muut jäsenet Katya Kischuk ja Tatiana Morgunova ilmoittivat jättävänsä yhtyeen. Tuottaja Maksim Fadeev julisti avoimen haun uusien jäsenien löytymiseksi. Halukkaista osa pääsi mukaan YouTube-sarjaan Serebro Casting, jota esitettiin joulukuusta 2018 tammikuuhun 2019. Vain muutama päivä viimeisen jakson esittämisen jälkeen Fadeev ilmoitti, ettei hakijoista saa uutta yhtyettä ja että hakua jatkettaisiin helmikuun alkuun. Ystävänpäivänä 14. helmikuuta 2019 uusi Serebro esiintyi ensimmäisen kerran. Uuuteen kokoonpanoon kuuluivat Elizaveta Kornilova, Marianna Kochurova ja Irina Titova. Kornilova ja Kochurova olivat tulleet yleisölle tutuksi jo casting-ohjelmasta. Vuoden 2019 lokakuussa Irina Titova erotettiin yhtyeestä.
Syksyllä 2019 Maxim Fadeev ilmoitti lopettavansa Malfa-levy-yhtiönsä, johon kuuluivat sekä Serebro että aiemmin eronnut Olga Serjabkina eli Molly. Olga sai omistukseensa koko Serebron tuotannon yhtyeen toisesta levystä lähtien. Serebro yhtyeenä lakkasi olemasta syksyllä 2019.
Alkuvuodesta 2020 Maxim Fadeev kertoi, että Malfa jatkaa vähennetyllä toiminnalla, ja että uusi Serebro näkisi päivänvalon vuoden 2020 aikana. Tällä kertaa Fadeev sanoi haluavansa työskennellä vain ammattilaisten kanssa aiemman vapaan haun sijaan. Kesäkuussa 2020 Fadeev kuitenkin ilmoitti sosiaalisessa mediassa ettei Serebroa yhtyeenä tule enää olemaan.
Entiset jäsenet

Marina Lizorkina (2006–2009)
Elena Temnikova (2006–2014)
Anastasia Karpova (2009–2013; 2014)
Daša Šašina (2013–2016)
Polina Favorskaya (2014–2017)
Olga Serjabkina (2006–2019)
Katya Kischuk (2016–2019)
Tatiana Morgunova (2018–2019)
Irina Titova (2019)
Elizaveta Kornilova (2019)
Marianna Kochurova (2019)
Diskografia > Albumit

2009 - ОпиумRoz (Opiumroz)
2012 - Mama Lover/Serebration!
2016 - Сила трёх (Sila treh)
Diskografia > EP-levyt

2010 - Izbrannoe
2019 - Chico Loco
2019 - RMXS
Diskografia > Singlet

2007 - Song #1
2007 - Дыши (Dyši)
2008 - Опиум (Opium)
2008 - Скажи, Не Молчи (Skaži ne moltši)
2009 - Сладко (Sladko)/Like Mary Warner
2010 - Не Время (Ne vremja)
2010 - Давай Держаться За Руки (Davai deržatsja za ruki)
2011 - Mama Lover
2012 - Gun
2013 - Sexy Ass
2013 - Мало Тебя (Malo tebja)
2013 - Mi mi mi
2013 - Angels Kiss (Remixes) [vain Puolassa julkaistu]
2013 - Угар (Ugar) - DJ M.E.G. feat. Serebro
2014 - Я Тебя Не Отдам (Ja tebja ne otdam)
2014 - Не Надо Больнее (Ne Nado Bol'nee)
2015 - Kiss
2015 - Перепутала (Pereputala)
2015 - Отпусти Меня (Otpusti menya)
2016 - Chocolate
2016 - Сломана (Slomana)
2016 - Сердце пацанки (Serdtse patsanki)
2016 - My Money (New Version)
2017 - Пройдёт (Proydot)
2017 - Между Нами Любовь (Mezhdu nami lyubov')
2017 - Young yummy love - Serebro feat. DJ Feel
2017 - В Космосе (V Kosmose)
2017 - Новый Год! ‎(Novyi god!)
2018 - 111307
2018 - Chico loco
2018 - На Лицо (Na litso) - ХЛЕБ & Serebro
2018 - Пятница (Pyatnitsa)
2018 - Притяженья больше нет (Prityazhen'ya bol'she net) - Maxim Fadeev & Serebro
2019 - О, мама (O, Mama)
Aiheesta muualla

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
Virallinen sivusto (venäjäksi)
Serebro-konserni lopetti toimintansa (venäjäksi)
Serebro Last.fm:ssä (englanniksi)
| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
| Edeltäjä: Dima Bilan | Venäjän edustaja Eurovision laulukilpailussa | Seuraaja: Dima Bilan |
Kosmonautiikan museo

Kosmonautiikan museo on Moskovassa sijaitseva entinen neuvostoliittolainen ja nykyinen venäläinen avaruuden tutkimuksen museo. Sen päällä on Avaruuden valloittajien muistomerkki. Monumentti pystytettiin vuonna 1964. Museo avattiin 10. huhtikuuta 1981..
Museolla on 85 000 avaruustoimintaan liittyvää esinettä.  Museon pääteemoja ovat Neuvostoliiton avaruusohjelman pääsuunnittelija Sergei Koroljov, lyhyesti Sputnik, kuuluotain ja Venera-venusluotain sekä Sojuz-avaruusohjelma ja muut miehitetyt avaruuslennot.
Vuonna 2009 museo avattiin kolmivuotisen remontin jälkeen. Nykyään se esittelee koko maailman avaruusohjelmia, lähinnä ISS-avaruusteeman ja Yhdysvaltojen, Kiinan ja Intian kantorakettien pienoismallien kautta.
Museossa vierailee vuosittain 300 000 ihmistä.
Kuvia

Rakettimoottori RD-270.
Juri Gagarinin avaruusalus.
Kuuauto Lunohod.
Aiheesta muualla

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
Museon lyhyt kuvaus venäjäksi
Novogorsk

Novogorsk (ven. Новогорск) on Venäjän treenikeskus, ja se on Venäjän suurin tukikohta maajoukkueitten valmistautuessa kansainvälisiin koitoksiin. Siellä on mahdollisuudet harjoitella monia lajeja esimerkiksi rytmistä voimistelua, koripalloa, lentopalloa, käsipalloa, jousiammuntaa, miekkailua, jalkapalloa, jääkiekkoa, taitoluistelua, ohjaskelkkailua, freestylehiihtoa, curlinga, freestyle painia ja rugbya. Novogorsk sijaitsee Moskovan esikaupunkialueella Himkin kaupunginosassa, jota kauneutensa vuoksi kutsutaankin "Venäjän Sveitsiksi"lähde?. Novogorskissa on myös kuntoutuskeskus, joka toimii urheilijoiden ympärillä. Novogorskissa on myös asuntolat, joissa vanhemmat urheilijat asuvat ympäri vuoden.
Aiheesta muualla

Novogorskin olympiakylä, venäjäksi
Preerianaurulokki

| Preerianaurulokki |
| --- | --- |

Uhanalaisuusluokitus
 Elinvoimainen  
  
Tieteellinen luokittelu
Domeeni::  Eukaryootit Eucarya
Kunta::  Eläinkunta Animalia
Pääjakso::  Selkäjänteiset Chordata
Alajakso::  Selkärankaiset Vertebrata
Luokka::  Linnut Aves
Lahko::  Rantalinnut Charadriiformes
Heimo::  Lokit Laridae
Suku::  Larus
Laji::  pipixcan
Kaksiosainen nimi
 Larus pipixcan  Wagler, 1831 
Synonyymit
 Leucophaeus pipixcan 

Katso myös
   Preerianaurulokki Wikispeciesissä   Preerianaurulokki Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OK: 
Preerianaurulokin muna.
Preerianaurulokki (Larus pipixcan) on mustapäinen lokki, joka kuuluu rantalintujen lahkoon. Lajin nimesi Johann Georg Wagler 1831.
Koko ja ulkonäkö

Linnun pituus on 32–36 cm ja paino 250–300 g. Juhlapukuisen vanhan linnun pää on musta, silmän ympärillä on valkoinen rengas ja nokka on tummanpunainen. Siivet ovat päältä harmaat ja uloimmissa käsisulissa on mustavalkeat kärjet. Vatsapuoli on usein vaaleanpunainen. Nuoren linnun siivet ovat päältä tummat, pyrstö on tumma ja pään sivuilla tummat lautumat.
Esiintyminen

Preerianaurulokki pesii Kanadassa ja Yhdysvaltain pohjoisosien sisämaassa järvillä ja soilla. Maailman populaation koko on 470 000–1,5 miljoonaa yksilöä. Pesimäajan ulkopuolella se oleskelee valtamerillä ja talvehtii Etelä-Amerikan rannikon edustalla Chilestä Ecuadoriin. Tavataan satunnaisesti Euroopassa. Suomessa laji on tavattu kahdesti: 31.5.1997 ja 14.11.1999 Oulussa.
Elinympäristö

Pesii yhdyskunnittain järvillä ja soilla. Oklahoman Salt Plainsin suojelualueella pesi 3 miljoonaa yksilöä vuonna 1950, mutta vain 60 000 yksilöä vuonna 2003. Yhdyskunta on herkkä häiriöille pesinnän alkuvaiheessa.
Lisääntyminen

Sukukypsä 2-vuotiaana. Yksiavioinen. Pesä on maassa tai kelluvalla ruokolautalla, ja siinä on 2–4 munaa, joita haudotaan 23–26 päivää.
Ravinto

Syö kaikenlaisia vedessä eläviä pikkueläimiä.
Aiheesta muualla

South Dakota Birds, lyhyt luonnehdinta
Merenkulkulaitos

Meritaito Oy:n työvene Vaasan edustalla.
Merenkulkulaitos (ruots. Sjöfartsverket, engl. Finnish Maritime Administration, lyhenne MKL; vuoteen 1998 Merenkulkuhallitus, lyhenne MKH) oli vuosina 1917–2009 toiminut Suomen valtion keskusvirasto ja viranomainen, jonka tehtävänä oli vastata merenkulun turvallisuudesta, talvimerenkulun avustamisesta, väylänpidosta, meriliikenteen ohjauksesta ja luotsauksesta sekä merikartoituksesta ja yhteysaluspalveluista.lähde?
Vuoden 2010 alusta osa Merenkulkulaitoksen tehtävistä siirtyi silloin perustettujen Liikenneviraston ja Liikenteen turvallisuusviraston vastuulle. Merenkulkulaitoksen Sisäinen tuotanto yhtiöitettiin vuoden 2010 alussa valtionyhtiöksi, jonka nimeksi tuli Meritaito Oy. Meritaito on erikoistunut vesiväylien hoitoon, kanavien käyttöön ja kunnossapitoon, merenmittaukseen, öljyntorjuntaan, vesirakentamiseen, vesiväylien suunnitteluun sekä muoviputkiviittojen ja -poijujen valmistamiseen.lähde?
Merenkulkulaitoksen luotsausyksiköstä muodostettiin Luotsausliikelaitos. Se erkani Merenkulkulaitoksesta vuonna 2004 erilliseksi valtion liikelaitokseksi ja vuoden 2011 alussa siitä muodostettiin Finnpilot Pilotage Oy.
Merenkulkulaitoksen pääkonttori oli Helsingin Ruoholahdessa Porkkalankadulla. Nykyisin samoissa tiloissa toimii Meritaito Oy.lähde?
Tehtävät ja toiminta

Laitos kilpailutti vuoden 2007 alusta alkaen väylänhoitotyöt, aikaisemmin se osti palveluita yksinomaan Varustamoliikelaitos Finstashipiltä. Jotta Merenkulkulaitoksen olisi helpompi hoitaa alueellisia tehtäviään, Suomi on jaettu merenkulkupiireihin, joita vuodesta 1990 alkaen on ollut neljä. Piirit voivat suorittaa tehtäviä toisen piirin alueella, jos merenkulkulaitos niin määräsi. Ennen 2000-luvun muutoksia Merenkulkulaitos oli jaettu seuraaviin osastoihin: yleinen osasto, merenkulkuosasto, liikenneosasto, väyläosasto ja merikarttaosasto.lähde?
Historia

Jo 28. kesäkuuta 1810 määrättiin Suomen luotsilaitosta johtamaan valtion luotsimajuri, mikä merkitsi luotsaushallinnon syntyä. Vuonna 1815 luotsimajurin yläpuolelle luotiin luotsi-inspehtorin virka, mutta Luotsi- ja majakkalaitosten ylihallitus perustettiin lopulta vasta vuonna 1850. Laitoksen tehtäviin kuului muun muassa majakoitten rakentaminen ja niistä huolehtiminen. Se oli sotilaallisesti järjestetty keskusvirasto, joka oli talousasioissa senaatin ja sotilasasioissa kenraalikuvernöörin alainen. Laitoksen tirehtöörillä (johtajalla) oli viran puolesta everstin arvo. Sortokausien aikana venäläisten ote strategisesti tärkeänä pidetystä virastosta tiukkeni ja 1912 Suomen luotsi- ja majakkalaitos alistettiin kokonaan Venäjän meriministeriölle.
Suomen itsenäistyttyä perustettiin 15. joulukuuta 1917 annetulla asetuksella Merenkulkuhallitus hoitamaan kaikkia merenkulkuasioita, mukaan lukien luotsi- ja majakka-asiat. Niiden ohella uuden keskusviraston tehtäviin kuuluivat merenkulun, laivanrakennuksen ja -tarkastuksen, merenkulkuoppilaitosten, lastimerkkien asettamisen sekä satamien valvonta, laivarekisterin ylläpito ja jäänmurtajista huolehtiminen. Organisaatio pysyi samanlaisena suuren osan itsenäisyyden aikaa aina 1990-luvulle saakka. Merenkulkuhallituksen nimi muutettiin merenkulkulaitokseksi vuonna 1998. Siitä erkanivat omiksi liikelaitoksikseen vuonna 2004 Varustamoliikelaitos ja Luotsausliikelaitos.
Merenkulkulaitos, Ilmailuhallinto, Ajoneuvohallintokeskus ja Rautatievirasto yhdistyivät 1.1.2010 alkaen uudeksi Liikennevirastoksi ja Liikenteen turvallisuusvirastoksi.lähde?
Historia > Merenkulkulaitoksen johtajat

| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
|  Luotsimajuri Pehr Gustaf Brodd 1810–1836 Luotsi-inspehtorit Nathanael Gerhard af Schultén 1815–1823  Abraham Arvid Finckenberg 1823–1839  Alexander Wallrond 1839–1848 (vt.)  Mikael Nikolajevitš Lermontov 1849–1850  |  Luotsitirehtöörit Mikael Nikolajevitš Lermontov 1850–1853  Boris Nordmann 1853–1874  Justus Eriksson 1874–1882  Sten Carl Tudeer 1882–1885  Otto Viktorinus Gadd 1885–1894  Anders Sjöman 1894–1910  Konstantin Samsonov 1910–1917  |  Merenkulkuhallituksen pääjohtajat (1917–1925 ylitirehtööri) Gustaf Wrede 1917–1931  Ilmari Jokinen 1931–1938  Svante Sundman 1938–1944  Eero Rahola 1945–1964  Helge Jääsalo 1964–1976  Jan-Erik Jansson 1976–1988  Kyösti Vesterinen 1988–2001  Jukka Hirvelä 2001–2004 (vt.)  Markku Mylly 2004–2009  |
Aiheesta muualla

Liikenne- ja viestintäministeriön verkkopalvelu
Liikenne- ja viestintäministeriön hallinnonala
Meritaito Oy:n sivut
Merenkulkuhallituksen ensimmäiset jäsenet vuonna 1917.
Mariano Andújar

| 0 | 1 | 2 | 3 |
| --- | --- | --- | --- |

Henkilötiedot
Koko nimi: Mariano Gonzalo Andújar
Syntymäaika: 30. heinäkuuta 1983 (ikä 41)
Syntymäpaikka: Buenos Aires, Argentiina
Pelipaikka: maalivahti
Pituus: 194 cm
Seura
Seura: Estudiantes
Seurat
| Vuodet | Seura | O | (M) |
| 2001–2006 | Huracán | 60 | (0) |
| 2005–2006 | → Palermo | 11 | (0) |
| 2006–2009 | Estudiantes | 105 | (0) |
| 2009–2014 | Catania | 135 | (0) |
| 2012 | → Estudiantes | 18 | (0) |
| 2014–2016 | Napoli | 0 | (0) |
| 2014 | → Catania | 0 | (0) |
| 2016 | → Estudiantes |  |  |
| 2016– | Estudiantes |  |  |
Maajoukkue
| 2009– | Argentiina | 10 | (0) |
 Seurajoukkueuran tilastot kattavat vain kansalliset sarjat, päivitetty 8. maaliskuuta 2014.  Maajoukkueuran tilastot päivitetty 8. maaliskuuta 2014.
Mariano Gonzalo Andújar (s. 30. heinäkuuta 1983 Buenos Aires, Buenos Airesin maakunta, Argentiina) on argentiinalainen jalkapallomaalivahti. Hän edustaa kotimaassaan Estudiantesia. Hän on pelannut myös Italiassa.