stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Suomen urheilu 1995
Ampumahiihto

Maailmanmestaruuskilpailuissa 14.–19.2. Anterselvassa, Italiassa Suomen naisten viestijoukkue sijoittui yhdeksänneksi ja miesten viestijoukkue kymmenenneksi. Mari Lampinen sijoittui naisten 7,5 kilometrillä 15:nneksi ja Harri Eloranta miesten 10 kilometrillä 16:nneksi.
Autourheilu

Rallin maailmanmestaruussarjassa Mitsubishilla ajanut Tommi Mäkinen sijoittui viidenneksi. Kansainvälinen liitto FIA ilmoitti 3.11. mitätöivänsä Toyota-tallin suoritukset koko kaudelta sääntöjenvastaisen turboahtimen vuoksi, mikä vei tallissa ajaneen Juha Kankkusen mahdollisuudet taistella maailmanmestaruudesta.
Tommi Mäkinen voitti Jyväskylän Suurajot, jotka eivät tällä kertaa kuuluneet MM-sarjaan. Hassin erikoiskokeella Jämsässä nolla-autoa ajanut Bruno Thiry osui tiellä kävelleeseen katsojaan, mikä aiheutti katsojan kuoleman. Ralliin osallistui myös jääkiekkoilijana menestynyt Teemu Selänne.
Hannu Mikkola voitti 22.4.–22.5. ajetun, 16 000 kilometrin mittaisen Lontoo–Meksiko-rallin 25-vuotisjuhlakilpailun. Hän oli voittanut myös alkuperäisen kilpailun vuonna 1970.
Formula 1:n maailmanmestaruussarjassa McLarenilla ajanut Mika Häkkinen sijoittui seitsemänneksi ja Tyrrellillä ajanut Mika Salo 14:nneksi. Häkkinen sijoittui toiseksi 10.9. Italian Grand Prix'ssä ja 29.10. Japanin Grand Prix'ssä mutta ajoi kauden päättäneen Australian Grand Prix'n aika-ajoissa 10.11. ulos radalta ja loukkaantui hengenvaarallisesti.
Jalkapallo

Miesten maajoukkue voitti maalis-kesäkuussa EM-karsintaotteluissaan San Marinon, Färsaaret ja Kreikan mutta hävisi elo-marraskuussa kahdesti Venäjälle ja kerran Skotlannille ja sijoittui lohkossaan neljänneksi. Kreikka-ottelussa 11.6. Helsingin olympiastadionilla Ari Hjelm teki uransa 20. maaottelumaalin, millä hän oli Suomen maajoukkueen maalintekijätilaston ykkönen. Tanskaa vastaan 31.5. pelatussa ottelussa Hjelm sai ensimmäisenä suomalaispelaajana täyteen 90 maaottelua.
Jari Litmanen oli amsterdamilaisseuransa Ajaxin mukana voittamassa Mestarien liigaa ensimmäisenä suomalaispelaajana. Hän teki cupissa kauden aikana kuusi maalia. Wienissä 24.5. pelatussa loppuottelussa Ajax voitti italialaisen Milanin 1–0. Mestarien liigan kaudella 1995–1996 Litmanen teki muun muassa hattutempun 27.9. vierasottelussa unkarilaista Ferencvárosia vastaan. Litmanen pelasi myös Tokiossa 28.11. Intercontinental Cupin loppuottelussa, jossa Ajax voitti brasilialaisen Grêmion rangaistuspotkukilpailun jälkeen.
Miesten Suomen-mestaruuden voitti valkeakoskelainen FC Haka, hopeaa sai anjalankoskelainen Myllykosken Pallo -47 ja pronssille sijoittui Helsingin Jalkapalloklubi.
Naisten Suomen-mestaruuden voitti Helsingin Jalkapalloklubi, hopeaa sai toinen helsinkiläisjoukkue FC Kontu ja pronssille sijoittui myöskin helsinkiläinen Malmin Palloseura.
Jousiammunta

Tauluammunnan maailmanmestaruuskilpailuissa 1.–6.8. Jakartassa, Indonesiassa Jari Lipponen sijoittui olympiajousella neljänneksi. Joukkuekilpailussa Suomen miehet sijoittuivat kahdeksanneksi.
Jääkiekko

Miesten maailmanmestaruuskilpailuissa 23.4.–7.5. Tukholmassa ja Gävlessä, Ruotsissa Suomi voitti historiansa ensimmäisen maailmanmestaruuden. Alkulohkossaan Suomi sijoittui toiseksi ja voitti sitten puolivälierissä Juhani Tammisen valmentaman Ranskan 5–0, välierissä Tšekin 3–0 sekä loppuottelussa Ruotsin 4–1 Ville Peltosen tehtyä kolme maalia. Suomalaispelaajista tähdistökentälliseen valittiin puolustaja Timo Jutila sekä hyökkääjät Jere Lehtinen, Saku Koivu ja Ville Peltonen. Joukkueen päävalmentajana toimi ruotsalainen Curt Lindström. Maailmanmestaruutta juhlittiin 8.5. Helsingissä Kauppatorilla huipentuneessa kansanjuhlassa.
Naisten Euroopan-mestaruuskilpailuissa 20.–25.3. Riiassa, Latviassa Suomi voitti kultaa. Viidessä ottelussaan joukkue teki 61 maalia ja päästi vain kaksi avausottelussaan Saksaa vastaan.
Miesten Suomen-mestaruuden voitti Turun Palloseura, hopeaa sai helsinkiläinen Jokerit ja pronssille sijoittui Porin Ässät.
Naisten Suomen-mestaruuden voitti keravalainen Shakers, hopeaa sai Tampereen Ilves ja pronssille sijoittui kuopiolainen Kalevan Pallo.
Jääpallo

Maailmanmestaruuskilpailuissa 29.1.–5.2. Minneapolisissa, Yhdysvalloissa Suomi saavutti pronssia hävittyään välierissä Ruotsille 4–8 ja voitettuaan pronssiottelussa Kazakstanin 3–2.
Miesten Suomen-mestaruuden voitti ennätyksellisesti 15. kerran Warkauden Pallo -35, joka voitti loppuottelussa Oulun Luistinseuran  9–2. Pronssille sijoittui helsinkiläinen Botnia-69.
Karate

Euroopan-mestaruuskilpailut käytiin 5.–7.5. Helsingin jäähallissa. Sari Laine voitti kultaa avoimessa luokassa ja Taru Tuulijärvi yli 60-kiloisissa. Suomen kolmannen kultamitalin voitti naisten joukkue, johon Laineen ja Tuulijärven lisäksi kuului Marianne Tarva. Pronssille sijoittuivat Laine alle 53-kiloisten sarjassa, Harri Pakarinen alle 70-kiloisissa, Kim Waenerberg alle 80-kiloisissa sekä miesten joukkue.
Keilailu

Maailmanmestaruuskilpailuissa 10.–16.7. Renossa, Yhdysvalloissa Jaana Puhakka voitti kultaa All Events -kilpailussa. Toisen kultamitalinsa Puhakka saavutti joukkuekilpailussa, jossa hänen lisäkseen keilasivat Pauliina Aalto, Anu Peltola, Leena Pulliainen ja Heta-Maija Allen. Parikilpailussa Puhakka ja Aalto saavuttivat hopeaa. Suomen miehet sijoittuivat joukkuekilpailussa neljänneksi ja Mika Koivuniemi oli All Events -kilpailussa seitsemäs.
Koripallo

Miesten Euroopan-mestaruuskilpailuissa 21.6.–2.7. Ateenassa, Kreikassa Suomi hävisi kaikki kuusi otteluaan. Tasaisin oli lukemiin 79–81 päättynyt ottelu Turkkia vastaan.
Miesten Suomen-mestaruuden voitti Kouvolan Kouvot, hopeaa sai Uudenkaupungin Korihait ja pronssille sijoittui helsinkiläinen Torpan Pojat.
Naisten Suomen-mestaruuden voitti Forssan Alku, hopeaa sai vantaalainen Pussihukat ja pronssille sijoittui Forssan Koripojat.
Käsipallo

Miesten Suomen-mestaruuden voitti 14. kerran karjaalainen BK-46, hopeaa sai helsinkiläinen Dicken ja pronssille sijoittui Grankulla IFK.
Naisten Suomen-mestaruuden voitti helsinkiläinen Dicken, hopeaa sai Helsingin IFK ja pronssille sijoittui kolmas helsinkiläisjoukkue Sparta.
Lentopallo

Miesten Suomen-mestaruuden voitti viidennen peräkkäisen kerran kuopiolainen KuPS-Volley, hopeaa sai Tampereen Isku-Volley ja pronssille sijoittui helsinkiläinen Poliisien Palloseura.
Naisten Suomen-mestaruuden voitti Jyväskylän maalaiskunnan seura Palokan Pyry, hopeaa sai Joensuun Prihat ja pronssille sijoittui Vaasan Vasama.
Melonta

Maailmanmestaruuskilpailuissa 15.–20.8. Duisburgissa, Saksassa Mikko Kolehmainen sijoittui kajakkiyksiköiden 1 000 metrillä neljänneksi ja 500 metrillä viidenneksi.
Moottoripyöräily

Enduron maailmanmestaruussarjassa Kari Tiainen voitti kultaa 500-kuutioisten luokassa ja Petteri Silván 125-kuutioisissa.
Trialissa Tommi Ahvala saavutti pronssia sekä hallitrialin että ulkoratojen maailmanmestaruussarjassa.
Nopeuslasku

Maailmanmestaruuskilpailut käytiin 22.3. Kolarissa. Esa Määttä saavutti miesten kilpailussa pronssia ja Mari Keränen sijoittui naisten kilpailussa neljänneksi.
Nyrkkeily

Maailmanmestaruuskilpailuissa 7.–14.5. Berliinissä, Saksassa Joni Turunen saavutti pronssia alle 51-kiloisten sarjassa.
Paini

Kreikkalais-roomalaisen painin maailmanmestaruuskilpailuissa 12.–15.10. Prahassa, Tšekissä Juha Ahokas sijoittui neljänneksi alle 130-kiloisten sarjassa, Harri Koskela kuudenneksi alle 90-kiloisissa ja Marko Yli-Hannuksela kahdeksanneksi alle 68-kiloisissa.
Kreikkalais-roomalaisen painin Euroopan-mestaruuskilpailuissa 26.–30.4. Besançonissa, Ranskassa Marko Yli-Hannuksela saavutti pronssia alle 68-kiloisten sarjassa. Juha Ahokas sijoittui alle 130-kiloisissa neljänneksi ja Tuomo Karila alle 82-kiloisissa viidenneksi.
Painonnosto

Maailmanmestaruuskilpailuissa 17.–26.11. Guangzhoussa, Kiinassa Karoliina Lundahl saavutti pronssia yli 83-kiloisten sarjassa.
Pesäpallo

Miesten Suomen-mestaruuden voitti Sotkamon Jymy, hopeaa sai Oulun Lippo ja pronssille sijoittui Seinäjoen Maila-Jussit.
Naisten Suomen-mestaruuden voitti Oulun Lippo, hopeaa sai Siilinjärven Pesis ja pronssille sijoittui Jyväskylän Kiri.
Naisten Itä–Länsi-ottelu 15.7. Alajärvellä päättyi tasapeliin 1–1.
Miesten Itä–Länsi-ottelun 16.7. Alajärvellä voitti Itä jaksoin 2–0.
Pohjoismaiset hiihtolajit

Maailmanmestaruuskilpailuissa 9.–19.3. Thunder Bayssa, Kanadassa Suomi oli mitalitilastossa viides yhdellä kulta-, kahdella hopea- ja kolmella pronssimitalilla. Ari-Pekka Nikkola, Jani Soininen, Janne Ahonen ja Mika Laitinen voittivat joukkuemäessä kultaa. Normaalimäessä Laitinen saavutti pronssia. Yhdistetyn henkilökohtaisessa kilpailussa Jari Mantila saavutti hopeaa. Miesten viestihiihdossa Karri Hietamäki, Harri Kirvesniemi, Jari Räsänen ja Jari Isometsä saavuttivat hopeaa. Isometsä saavutti pronssia takaa-ajokilpailussa ja Mika Myllylä perinteisen tyylin 10 kilometrillä. Lisäksi Myllylä oli takaa-ajossa ja perinteisen tyylin 30 kilometrillä neljäs sekä Kirvesniemi 10 kilometrillä viides ja 30 kilometrillä kuudes. Naisten viestihiihtojoukkue sijoittui kuudenneksi, ja perinteisen tyylin 15 kilometrillä Pirkko Määttä oli kahdeksas ja Merja Lahtinen kymmenes.
Maastohiihdon maailmancupissa 1994–1995 Jari Isometsä sijoittui yhteispisteissä viidenneksi, Harri Kirvesniemi seitsemänneksi ja Mika Myllylä kahdeksanneksi.
Mäkihypyn maailmancupissa 1994–1995 Janne Ahonen sijoittui yhteispisteissä kolmanneksi, Jani Soininen seitsemänneksi, Ari-Pekka Nikkola kahdeksanneksi ja Mika Laitinen yhdeksänneksi.
Keski-Euroopan mäkiviikolla 1994–1995 Janne Ahonen sijoittui kokonaiskilpailussa kolmanneksi, Ari-Pekka Nikkola neljänneksi, Jani Soininen seitsemänneksi ja Toni Nieminen kahdeksanneksi. Ahonen voitti Garmisch-Partenkirchenin osakilpailun, jossa kuuden parhaan joukossa oli neljä suomalaista.
Keski-Euroopan mäkiviikolla 1995–1996 Mika Laitinen voitti Oberstdorfin osakilpailun mutta loukkaantui kaaduttuaan uudenvuodenaattona Garmisch-Partenkirchenin harjoituksissa. Häneltä murtui solisluu ja viisi kylkiluuta.
Purjehdus

470-luokan Euroopan-mestaruuskilpailuissa kesäkuussa Ruotsissa Petri Leskinen ja Mika Aarnikka saavuttivat hopeaa.
Pyöräily

Maastopyöräilyn maailmanmestaruuskilpailuissa syyskuussa Kirchzartenissa, Saksassa Katja Repo sijoittui alamäkiajossa seitsemänneksi.
Rata- ja maantiepyöräilyn maailmanmestaruuskilpailuissa 26.9.–8.10. Kolumbiassa Mira Kasslin sijoittui 500 metrin aika-ajossa kuudenneksi ja Tea Vikstedt-Nyman 26 kilometrin maantieaika-ajossa kymmenenneksi.
Salibandy

Avoimissa Euroopan-mestaruuskilpailuissa 14.–20.5. Zürichissä, Sveitsissä Suomen miesten joukkue voitti kultaa voitettuaan loppuottelussa Ruotsin rangaistuslaukauskilpailun jälkeen. Naisten turnauksessa Suomi saavutti pronssia voitettuaan pronssiottelussa Sveitsin 3–2.
Squash

Maailmanmestaruuskilpailuissa 6.–11.11. Nikosiassa, Kyproksella Sami Elopuro päätyi sijoille 5–8. Hän voitti kolmanneksi sijoitetun Peter Nicolin 3–1 mutta hävisi puolivälierissä Anthony Hillille 0–3.
Joukkueiden Euroopan-mestaruuskilpailuissa 28.–30.4. Amsterdamissa, Alankomaissa Suomen miesjoukkue saavutti hopeaa hävittyään loppuottelussa Englannille 0–4. Joukkueeseen kuuluivat Sami Elopuro, Juha Raumolin, Kai Peltonen ja Pentti Pekkanen. Suomen naisjoukkue sijoittui viidenneksi.
Suunnistus

Maailmanmestaruuskilpailuissa 15.–20.8. Saksassa Suomen naisjoukkue Kirsi Tiira, Reeta-Mari Kolkkala, Eija Koskivaara ja Annika Viilo voitti kultaa viestissä. Hopeaa saavuttivat Eija Koskivaara ja Janne Salmi normaalimatkalla sekä miesjoukkue Keijo Parkkinen, Reijo Mattinen, Timo Karppinen ja Janne Salmi viestissä.
Jukolan viestissä 10.–11.6. Sipoossa Venlojen viestin voitti Liedon Parma joukkueella Kylli Kaljus, Outi Sareila, Anniina Paronen ja Reeta-Mari Kolkkala. Miesten viestissä Rajamäen Rykmentti sijoittui parhaana suomalaisjoukkueena neljänneksi.
Taitoluistelu

Maailmanmestaruuskilpailuissa 5.–11.3. Birminghamissa, Englannissa Susanna Rahkamo ja Petri Kokko saavuttivat jäätanssissa hopeaa.
Euroopan-mestaruuskilpailuissa 29.1.–5.2. Dortmundissa, Saksassa Susanna Rahkamo ja Petri Kokko voittivat jäätanssissa kultaa.
Triathlon

Havaijin Ironman-kilpailussa 7.10. Pauli Kiuru sijoittui yhdeksänneksi.
Uinti

Pitkän radan Euroopan-mestaruuskilpailuissa 17.–27.8. Wienissä, Itävallassa Jani Sievinen voitti kultaa 200 metrin sekauinnissa, 400 metrin sekauinnissa sekä 200 metrin vapaauinnissa, jolla Antti Kasvio saavutti pronssia. Vesa Hanski sijoittui 200 metrin perhosuinnissa neljänneksi ja samalle sijalle päätyi Suomen miesjoukkue 4 × 100 metrin vapaauintiviestissä kokoonpanolla Jani Sievinen, Janne Blomqvist, Antti Kasvio ja Petteri Lehtinen.
Voimanosto

Naisten maailmanmestaruuskilpailuissa 5.–7.5. Chibassa, Japanissa Raija Koskinen voitti kultaa alle 44-kiloisten sarjassa ja Anna-Liisa Prinkkala sijoittui samassa sarjassa pronssille. Vuokko Viitasaari saavutti pronssia alle 48-kiloisten sarjassa.
Miesten maailmanmestaruuskilpailut käytiin 15.–19.11. Porissa. Jarmo Virtanen voitti alle 82,5-kiloisten sarjassa uransa yhdeksännen maailmanmestaruuden. Janne Toivanen voitti kultaa alle 90-kiloisissa.
Yleisurheilu

Maailmanmestaruuskilpailuissa 4.–13.8. Göteborgissa, Ruotsissa Suomi saavutti yhden mitalin kutakin väriä ja sijoittui mitalitilastossa 14:nneksi. Valentin Kononen voitti kultaa 50 kilometrin kävelyssä. Hopeaa sai Mika Halvari kuulantyönnössä ja pronssille sijoittui Mikaela Ingberg keihäänheitossa. Neljänneksi sijoittuivat Heli Rantanen keihäänheitossa ja Sari Essayah 10 kilometrin kävelyssä. Ritva Lemettinen oli maratonilla viides ja naisten viestijoukkue, johon kuuluivat Jutta Kemilä, Sanna Hernesniemi, Heidi Suomi ja Heli Koivula, 4 × 100 metrillä kuudes.
Sisäratojen maailmanmestaruuskilpailuissa 10.–12.3. Barcelonassa, Espanjassa kuulantyöntäjä Mika Halvari voitti ensimmäisenä suomalaisena sisäratojen maailmanmestaruuden. Antti Haapakoski sijoittui 60 metrin aitajuoksussa kuudenneksi.
Maastojuoksun Euroopan-mestaruuskilpailuissa 2.12. Alnwickissa, Englannissa Annemari Sandell voitti naisten 4,5 kilometrin kilpailussa kultaa.
Juha Isolehto teki 10.6. Turussa Euroopan cupin I divisioonan kilpailuissa korkeushypyn Suomen-ennätyksen 230 cm. Naiset parantelivat uudempien lajiensa ennätyksiä: Anni Punttila moukarinheitossa 5.5. Espoossa 51,68 m, Kaisa Gustafsson kolmiloikassa 23.7. Lapuan Kalevan kisoissa 13,73 m, Teija Saari seiväshypyssä muun muassa Kalevan kisoissa 350 cm ja 28.7. Ruovedellä 352 cm sekä Annemari Sandell 5 000 metrin juoksussa 28.6. Helsingin Maailmankisoissa 15.12,77 ja 1.9. Berliinissä 15.09,80.
Suramiini

| --- | --- |


Suramiini
Systemaattinen (IUPAC) nimi
8-[[4-metyyli-3-[[3-[[3-[[2-metyyli-5-[(4,6,8-trisulfonaftalen-1-yyli)karbamoyyli]fenyyli]karbamoyyli]fenyyli]karbamoyyliamino] bentsoyyli]amino]bentsoyyli]amino]naftaleeni-1,3,5-trisulfonihappo
Tunnisteet
CAS-numero: 145-63-1
ATC-koodi: P01CX02
PubChem CID: 5361
DrugBank: DB04786
Kemialliset tiedot
Kaava: C51H40N6O23S6 
Moolimassa: 1297,31
SMILES: Etsi tietokannasta: eMolecules, PubChem
Farmakokineettiset tiedot
Hyötyosuus:  ?
Proteiinisitoutuminen: > 99 %
Metabolia:  ?
Puoliintumisaika: 44–54 d
Ekskreetio:  ?
Terapeuttiset näkökohdat
Raskauskategoria:  ?
Reseptiluokitus:    
Antotapa: Intravenoosi
Suramiini (C51H40S6N6O23) on sulfonoituihin ureajohdannaisiin kuuluva orgaaninen yhdiste. Lääketieteessä suramiinia käytetään eräiden alkueläintautien, kuten aikaisen vaiheen unitaudin hoitamiseen. Suramiini on WHO:n ylläpitämällä listalla tärkeimmistä lääkeaineista.
Ominaisuudet ja käyttökohteet

Suramiinia käytetään yleensä sen natriumsuolana eli suramiininatriumina. Yhdiste on valkoista tai hieman kellertävää tai punertavaa jauhetta. Suramiini liukenee tässä muodossa veteen ja hieman etanoliin, mutta ei esimerkiksi dietyylieetteriin, kloroformiin tai bentseeniin.
Suramiini tehoaa moniin alkueläimiin kuten Trypanosoma-suvun lajeihin sekä eräisiin matoihin kuten jokisokeutta aiheuttavaan Onchocerca volvulus -lajiin. Yhdisteen tarkka vaikutusmekanismi ei ole tiedossa, ja on mahdollista, että vaikutusmekanismeja on useita. Suramiinin on todettu inhiboivan glykolyysiin, nukleotidien synteesiin ja muihin solujen toiminnan kannalta tärkeisiin aineenvaihduntareitteihin osallistuvia kinaasi- ja dehydrogenaasientsyymejä. Suramiini on ollut 1920-luvulta alkaen varhaisen vaiheen unitaudin ensilinjan hoito. Yhdiste ei läpäise veri-aivoestettä, minkä vuoksi se ei sovellu toisen vaiheen, jossa loisiot ovat saavuttaneet keskushermoston, unitaudin hoitoon. Lääkeaine annetaan ruiskeena suoneen. Suramiinia voidaan käyttää yhdessä muun muassa melarsoprolin tai tryparsamidin kanssa. Suramiinia on tutkittu myös HIV:n hoidossa, koska se estää viruksen käänteiskopioijaentsyymin toimintaa.
Haittavaikutukset

Tyypillisimpiä suramiinin aiheuttamia haittavaikutuksia ovat huonovointisuus, kuumeilu ja allergiset oireet. Myös proteiinin määrä virtsassa voi lisääntyä. Lääkeaine voi myös aiheuttaa polyneuropatiaa ja valoherkkyyttä. Vakavia haittavaikutuksia voivat olla maksatoksisuus ja munuaisten toimintahäiriöt.
Valmistus

Suramiinisynteesin lähtöaine on 1-naftyyliamiini-4,6,8-trisulfonihappo, jonka aminoryhmä reagoi 3-nitro-4-metyylibentsoyylikloridin kanssa muodostaen amiinin. Muodostuneen kondensaatiotuotteen nitroryhmä pelkistetään raudan avulla aminoryhmäksi ja tämä välituote reagoi muodostaen amiinin m-nitrobentsoyylikloridin kanssa. Seuraava vaihe on taas nitroryhmän pelkistys aminoryhmäksi. Suramiinin synteesin viimeisessä vaiheessa tämä välituote reagoi fosgeenin kanssa muodostaen ureajohdannaisen.
Suunujoki

| Suunujoki Суна, Suna |
| --- | --- |
 Kivatsun koskea Suunujoessa.
Alkulähde:  Kivijärvi  63°27′37″N, 31°55′22″E
Laskupaikka:  Ääninen  62°6′29″N, 34°16′28″E
Maat:  Venäjä
Pituus:  280 km
Alkulähteen korkeus:  364 m
Virtaama:  66 m³/s
Valuma-alue:  7 670 km²
 Äänisen ja Syvärin valuma-alue.
Suunu(joki) eli Suununjoki eli Sunujoki (lyydiksi Suunund’ogi, ven. Су́на, Suna) on Ääniseen laskeva joki Karjalan tasavallan Mujejärven, Suojärven ja Kontupohjan piireissä Venäjällä. Sen pituus on 280 kilometriä, valuma-alueen laajuus 7 670 neliökilometriä ja keskivirtaama 30 kilometrin päässä joen suusta 66 kuutiometriä sekunnissa.
Suunujoki on Karjalan tasavallan toiseksi pisin ja valuma-alueeltaan kolmanneksi suurin joki. Se saa alkunsa Mujejärven piirin Kivijärvestä 364 metriä merenpinnan yläpuolella. Joki virtaa mutkitellen kohti koillista ja laskee Äänisen Kontupohjanlahteen 33 metrin korkeudella. Yläjuoksu sijaitsee Keski-Karjalan ylängön itäreunalla ja alajuoksu Äänisniemen harjuvyöhykkeellä. Valuma-alueesta 63 % on metsää, 18 % suota ja 13 % järviä.
Suunujoen pituudesta lähes kolmasosa on järviä. Niistä suurimmat ovat yläjuoksulta lukien Koutajärvi (10,5 km²), Roikonjärvi (25,1 km²), Himolanjärvi (80,5 km²), Kuutamajärvi (12,4 km²), Tsudojärvi (9,5 km²), Lintujärvi (6,3 km²), Kuivajärvi ja Viiksjärvi (9,8 km²) ja Suunujärvi (50 km²). Valuma-alueeltaan suurimmat sivujoet ovat Muotkajoki (366 km²), Tsuorankojoki (274 km²), Semsjoki (883 km²) ja Santalanjoki (71,3 km²).
Suunujoen alajuoksulle rakennettiin 1930-luvulla Hirvaksen pato ja joen virtaus ohjattiin Päljärven vesivoimalaitoksen kanavaa pitkin Päljärveen ja edelleen Kontupohjan vesivoimalan säännöstelyaltaan muodostaviin Sandaljärveen ja Nikajärveen. Tämän seurauksena nykyään suurin osa Suunujoen vedestä laskee Ääniseen Kontupohjassa, ja Jänispellon luona laskeva vanha uoma muodostaa oman vesistönsä. Alajuoksulla sijainneet Hirvas- ja Porokoski ovat lähes kokonaan kuivuneet ja kuuluisan Kivatsun putouksen vesimäärä on huomattavasti vähentynyt.
Suunujoen kaltevuus on keskimäärin 1,16 ‰. Sen virtaus on yleensä hidas ja jokiuoman leveys keskimäärin 50 metriä. Kalalajeja ovat taimen, hauki ja ahven. Suunujoki on suosittu retkeilykohde, joka sopii myös aloitteleville melojille. Reitit alkavat Porajärveltä tai Lintujärveltä ja päättyvät Hirvaksen padolle. Joen alajuoksulla sijaitsee Kivatsun luonnonpuisto. Porokoskella on muinaisen tulivuoren jäänteitä.
Kontupohjan kaupunki ottaa Suunujoen Nikajärvestä käyttövetensä. Puutavaran uitto jokea pitkin päättyi 1970-luvun alussa.
FS Surveillante (1864)

| Surveillante |
| --- | --- |

Aluksen vaiheet
Rakentaja:  Arsenal de Lorient
Kölinlasku:  28. tammikuuta 1861
Laskettu vesille:  18. elokuuta 1864
Palveluskäyttöön:  21. lokakuuta 1867
Poistui palveluskäytöstä:  1890
Tekniset tiedot
Uppouma:  5 900-6 000 t
Pituus:  80,72 m
Leveys:  17 m
Syväys:  7,7-8,4 m
Koneteho:  3 050-3 600 ihp
Nopeus:  13-14,5 solmua
Miehistöä:  579-594
Aseistus
Aseistus:  30 × 164 mm Mle 1858-60 BL -tykkiä
Surveillante oli Ranskan laivaston vuonna 1864 vesillelaskettu Provence-luokan panssarifregatti.
Valmistus

Alus tilattiin Lorientin laivastontelakalta ja sen köli laskettiin 28. tammikuuta 1861. Alus laskettiin vesille 18. elokuuta 1864 ja se otettiin palvelukseen 21. lokakuuta 1867.
Palvelus

Saksan–Ranskan sodan uhatessa alus palautettiin reservistä palvelukseen ja se oli sodan aikana Ranskan Itämeren laivaston komentajan amiraali Louis-Edouard Bouët-Willaumezin lippulaivana.
Alus poistettiin Brestissä alusluettelosta 13. toukokuuta 1887 ja se sijoitettiin reservin esikunta-alukseksi Cherbourgiin. Alus romutettiin vuonna 1898.
Suur-Saimaan alue

Suur-Saimaan alue (vesistöaluetunnus 04.1) on Vuoksen vesistössä sijaitseva ensimmäisen jakovaiheen alue, jonka pinta-ala on 17 925,41 neliökilometriä, ja josta 11 233,49 neliökilometriä kuuluu Suomen puolelle ja 6 691,92 kuuluu Venäjän puolelle. Alueen järvisyys on 32,7 %. Vesistön alueen alarajana on Venäjän raja, jonka yläpuolisen valuma-alueen pinta-ala on 52 696,63 neliökilometriä ja järvisyys 19,78 %.
Toisen jakovaiheen  alueita ovat seuraavat yhdeksän aluetta tai valuma-aluetta :
Ala-Saimaan alue (04.11)
Pihlajaveden–Kokonselän alue (04.12)
Saarenojan valuma-alue (04.13)
Kuolimon valuma-alue (04.14)
Ukonveden valuma-alue (04.15)
Syysjärven valuma-alue (04.16)
Kyrsyänjärven–Tuusjärven valuma-alue (04.17)
Puruveden valuma-alue (04.18)
Vuoksen alue (04.19)
Osa-alueista Ala-Saimaan alue (04.11) laskee Imatrankosken kautta Vuoksen alueeseen kuuluvalle Vuoksen lähialueelle (04.191), joka laskee Laatokkaan Venäjällä. Muualta kuin Imatrankosken kautta Vuokseen laskevista Suomen valuma-alueista Vuoksen itäpuoliset kuuluvat Vuoksen alueeseen (04.19) ja Vuoksen länsipuoliset Saarenojan valuma-alueeseen (04.13).
Venäjän puolelta Vuokseen laskevasta Vuoksen vesistön valuma-alueesta pääosa kuuluu Suomen valuma-aluejaossa Vuoksen alueen (04.19) Venäjän puoleiseen osaan (04.19R) ja pieni osa Suomen rajan lähellä Saarenojan valuma-alueen (04.13) Venäjän puoleiseen osaan (04.13R).
Francis Poulenc

Francis Poulenc ja Wanda Landowska.
Francis Jean Marcel Poulenc (7. tammikuuta 1899 Pariisi – 30. tammikuuta 1963 Pariisi) oli ranskalainen taidemusiikin säveltäjä ja pianisti. Hänen monipuolinen sävellystuotantonsa sisältää oopperoita, uskonnollista musiikkia sekä orkesteri-, laulu- ja soitinmusiikkia.
Elämä

Poulencin synnyinpaikka oli Pariisin upporikas kahdeksas arrondissement. Piano-opinnot hän aloitti viisivuotiaana äitinsä opastuksella. Nuorena miehenä Poulenc piti erityisesti Igor Stravinskyn, Claude Debussyn ja Maurice Ravelin musiikista. Myöhemmin hänen opettajanaan oli muun muassa Ricardo Viñes, joka esitteli hänet kahdelle Poulencin elämään ja tuotantoon merkittävästi vaikuttaneelle säveltäjälle, Georges Auricille ja Erik Satielle.
Poulenc oli ensimmäisiä avoimesti homo- tai biseksuaalisia säveltäjiä.