stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Tuiskula (Angelniemi)

Tuiskula on kylä Salon kaupungissa Varsinais-Suomessa. Kylä sijaitsee Kemiön saarella entisen Angelniemen kunnan alueella. Tuiskula sijaitsee Meri-Seppälän ja Esselpään välissä. Pienessä kylässä on kantatilan lisäksi vain loma-asuntoja. Kemiön saaren maa-alueen lisäksi Tuiskulan kylään kuuluu pala Angelansaarta, jossa sijaitsee Tuiskulankalliot.
Tuiskula on luultavasti perustettu jo varhaiskeskiajalla, sillä se on kuulunut niin sanotun suomalaisen vero-oikeuden piiriin. Vanhimmissa kirjoissa Tuiskula on tunnettu nimellä Pyöli. 1800-luvun puolessa välissä kantatilalla oli hetken aikaa toiminnassa savikaakelitehdas. 1800-luvun loppupuolella kylään perustettiin tiilitehdas, joka oli toiminnassa maan itsenäisyyden ensimmäisille vuosikymmenille.
Niilinmedestäjä

| Niilinmedestäjä |
| --- | --- |
 Niilinmedestäjänaaras.
Uhanalaisuusluokitus
 Elinvoimainen  
  
Tieteellinen luokittelu
Domeeni::  Eukaryootit Eucarya
Kunta::  Eläinkunta Animalia
Pääjakso::  Selkäjänteiset Chordata
Alajakso::  Selkärankaiset Vertebrata
Luokka::  Linnut Aves
Lahko::  Varpuslinnut Passeriformes
Heimo::  Medestäjät Nectariniidae
Suku::  Loistomedestäjät Hedydipna
Laji::  metallica
Kaksiosainen nimi
 Hedydipna metallica  (Lichtenstein, 1823) 
Katso myös
   Niilinmedestäjä Wikispeciesissä   Niilinmedestäjä Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OKIUCN-testi OK: 
Niilinmedestäjä (Hedydipna metallica) on medestäjiin kuuluva varpuslintu.
Tuntomerkit

Niilinmedestäjä on 9–10 senttimetriä pitkä. Koiraalla on 4,5–6,5 senttimetriä pitkät pyrstöjouhet ja pesimäaikana vihreänkiiltoinen yläpuoli, musta rinta ja keltainen vatsa. Naaraalla on harmaanruskea yläpuoli ja vaaleankeltainen alapuoli ja silmäkulmanjuova.
Levinneisyys

Niilinmedestäjää tavataan Egyptissä, Itä-Afrikan pohjoisosissa ja Arabian niemimaalla.
Niilinmedestäjäkoiras.
Turkuhallin seisake

Turkuhallin seisake, aikaisemmin Elysée Areenan seisake on Artukaisissa, Uudenkaupungin radalta Pernon telakalle vievän sivuraiteen varressa sijaitseva seisake. Se palvelee vain Turkuhalliin ja sen tapahtumiin suuntautuvaa satunnaista tilausliikennettä, eikä sinne järjestetä säännöllistä liikennettä.
Seisakkeelle on pysähtynyt muun muassa Helsingistä tulevia Jokerien jääkiekkojoukkueen kannattajia kuljettaneita junia 1990-luvun puolivälissä ja 2000-luvun alussa, kun Jokerit on pelannut TPS:aa vastaan vieraskentällä Turussa.
Aiheesta muualla

Kuvia Turkuhallin seisakkeelta Vaunut.org -sivustolla
YLE Extra

| YLE Extra |
| --- | --- |

Lähetykset alkoivat:  27. huhtikuuta 2007
Lähetykset loppuivat:  1. tammikuuta 2008
Omistaja:  Yleisradio
Katsojaosuus:  0,8 % (Vuosi 2007, )
Maa:   Suomi
Näkyvyysalue:  Koko maa
Korvasi kanavan:  YLE24
Kanavan korvasi:  YLE TV1+
Kotisivu:  https://web.archive.org/web/20070418075133/http://extra.yle.fi/ (arkistoitu)
Saatavuus
Antenniverkko
Antenni:  Kanava 8
Kaapeliverkko
Elisa:  Kanava 8
Welho:  Kanava 8
Infobox OKNimi-testi OK: 
YLE Extra oli Yleisradion digitaalinen televisiokanava, joka keskittyi live-tapahtumien, suorien lähetysten, populaarikulttuurin ja urheilutapahtumien lähettämiseen.
Extra aloitti YLE24:n paikalla televisiokanavana perjantaina 27. huhtikuuta 2007. Se jäi kuitenkin hyvin lyhytikäiseksi ja lakkautettiin jo seuraavan vuoden tammikuussa.
Lakkautus liittyi Yleisradion talouden säästötoimenpiteisiin. Kanavan katsojaluvut eivät olleet Yleisradion mukaan riittävän hyviä. Kanavapaikka luovutettiin YLE TV1+:lle jatkuvien tekstityshäiriöiden vuoksi. Tämän jälkeen YLE TV1:n ohjelmia oli näytetty kahdella kanavalla, Extran kanavapaikalla tekstitys oli toteutettu polttamalla kuvaan aiemman digitaalisen tekstityksen sijaan, joten ongelmia ei ollut enää syntynyt. Nykyään Extran kanavapaikalla näkyy Liv.
YLE Extran ohjelmistoa

Operaatio hyvä yritys
The Mighty Boosh
Musiikki-tv (aiemmin TV2:n ohjelmistossa)
Extra Live
Extra Large (suora makasiiniohjelma, ensimmäinen lähetys 20. elokuuta 2007)
Mielensäästäjä
Testikuva
YleX (aamu) extrana (vuosina 2005–2007 TV2:n ohjelmistossa YleX Aamu, YLEKaX ja YlekaX-nimisenä)
YleX (iltapäivä) extrana (YleX (aamu) extran sisarohjelma)
Extran joulukalenteri
H2O
Hei, meitä huijataan
Itsepalvelu-TV
Mieletön show
Nauruhuussi
Roudarin iltasatu
Sketsiklinikka
Starat
Todella upeeta
Vikatikki
Wintteri
Aiheesta muualla

https://web.archive.org/web/20070418075133/http://extra.yle.fi/ (Arkistoitu)
SilverCrest

Silvercrestin VoIP-puhelin.
Silvercrest on Lidlin halpatuotemerkki. SilverCrest-laitteita ei ole saatavilla jatkuvasti, vaan niitä voi ostaa vain tiettyinä kampanjapäivinä.
Tuotteita myyvät ja valmistuttavat myös eräät saksalaiset yhtiöt. Esimerkiksi Saksan Soestissa sijaitseva Targa GmbH:n elektroniikkafirma, sekä Bochumissa sijaitseva Kompernaß Handelsgesellschaft mbH  myyvät nettikaupoissaan Silvercrest -merkkisiä tuotteita. Hampurilainen Hoyer-handel GmbH  myy myös Silvercrest tuotteiden varaosia.
Koska tuotteet ovat hyvin halpoja länsimaisiin verrokkeihin verrattaessa arvioidaan, että 
Lidliin yhteydessä olevat yhtiöt valmistuttavat tuotteensa pääosin Kiinassa ja pelkkä laadunvalvonta tapahtuu Saksan päässä.  Lidl varjelee salaisuutena Silvercrest-tuotteiden alkuperää ja valmistajia, mutta Lidlin alihankkija Hoyer Handelilla on kaksi ostokonttoria Kiinassa; yksi Hongkongissa ja yksi Shenzhenissä, myös Kompernassilla on toimintaa Kiinassa.
Ulkonäöllisesti monet Silvercrestin tuotteet noudattelevat tunnetumpien valmistajien linjaa.lähde?
Silvercrestin tuotteita ovat muun muassa maailmanradiot, iPodin tarvikkeet, DVD-soittimet, kuulokkeet, tietokoneen hiiret sekä näppäimistöt, WLAN-reitittimet, varavirtalähteet, parranajokoneet sekä kodin keittiökoneet.
Aiheesta muualla

Targan nettikauppa[vanhentunut linkki] (englanniksi)
Hoyer handelin nettikauppa (suomeksi)
Vanttauskosken vesivoimalaitos

| Vanttauskosken vesivoimalaitos |
| --- | --- |
 Vanttauskosken voimalaitoksen pato
Valtio:  Suomi 
Sijainti:  Rovaniemi 
Koordinaatit:  66°22′08″N, 26°41′10″E
Rakentaminen alkoi:  1967
Valmistunut:  1972
Perustaja:  Kemijoki Oy
Pääurakoitsija:  Urpo Oksanen
Suunnittelija:  Imatran Voima Oy & Kai Blomstedt 
Omistaja:  Kemijoki Oy
Pato
Tyyppi:  gravitaatiopato (betoni), maapato
Vesistö:  Kemijoen vesistö
Joki tai koski:  Kemijoki
Juoksutuskanavia:  2 
Yläpuolinen patoallas
Nimi:  Kemijoki
Keskikorkeus:  97,6 m  mpy.
:  (95,2–103,2 m mpy.)
Voimalaitos
Tyyppi:  jokivoimalaitos
Käyttötarkoitus:  vesivoima
Pudotuskorkeus:  22 m 
Turbiinit:  2 × Kaplan (48 MW)
Kapasiteetti:  95 MW
Vuosituotanto:  448 GWh
 fiVanttauskosken vesivoimalaitos 
Commons:  luokka
Vanttauskosken vesivoimalaitos sijaitsee Rovaniemeltä noin 50 kilometriä itään päin ja se on Kemijoessa toimiva jokivoimalaitos. Voimalan omistaa Kemijoki Oy.
Pato ja patoallas

Joen yli kulkee pato, jossa on 124 metriä pitkä betonipadon osuus ja sen molemmilla puolilla 620 metriä maapatoa. Pato kohoaa jopa 33 metrin korkeuteen. Patoallas muodostuu poikittaispadosta ja maaperään syvälle uurretusta jokilaaksosta. Betonipadossa on kaksi patoluukuin varustettua tulva-aukkoa. Niiden kautta juoksutettava vesi joutuu Hyypiöperän jokilahteen.
Voimalaitos

Voimalan putouskorkeus on 22 metriä, mutta patoaltaan vedenpintaa säännöstellään kahdeksan metrin sisällä . Voimalassa toimii kaksi pystyakselista Kaplan-turbiinin tyyppistä vesiturbiinia. Kummankin teho on 47,5 megawattia (MW) ja voimalaitoksen kokonaissähköteho on 95 megawattia. Turbiinien juoksupyörän halkaisija on 5,950 metriä ja ne pyörivät noin 100 kierrosta minuutissa. Voimalan vuosituotanto on noin 448 gigawattituntia (GWh).
Historiaa

Voimalaitosta rakennettiin vuosina 1967–1972 ja työvoimaa oli rakennustöissä enimmillään noin 900 henkeä. Voimalan suunnittelusta vastasi Imatran Voima Oy, arkkitehtina toimi Kai Blomstedt ja rakennustyömaan päällikkönä diplomi-insinööri Urpo Oksanen.
Voimalan asennettiin Kaplan-turbiinit, jotka tuottivat aluksi sähköä yhteensä 83 megawatin teholla eli kumpikin turbiini oli kapasiteetiltaan 41,5 MW. Voimalan vuotuinen energiantuotto oli noin 424 GWh, kun voimalan  keskimääräinen virtaama oli 500 kuutiometriä sekunnissa . Vuosien 2010–2011 aikana voimalaitos peruskorjattiin, jolloin voimalaitoksen kapasiteetti kasvoi 12 MW.
Ympäristövaikutuksia

Vedennosto padon takana kohotti vedenpintaa noin kymmenen metriä, jolloin jokilaakson loivemmat rannat tulvivat ja joki leveni kymmeniä metrejä. Veden alle jäi muutamia jokisaaria. Uusi vedenpinnan korkeus ja vedenpinnan korkeusmuutokset ovat aiheuttaneet uusille rannoille näkyvää eroosiota. Myös esimerkiksi Törmälän kivikautinen asuinpaikka jäi veden alle. Voimalaitosrakentamisen seurausta on padon alle kaivettu alakanava Viinaväylä, jonka kaivanteet on kasattu joenuoman keskelle yli 600 metriä pitkäksi niemeksi. Alempana joenuomassa kaivanne jatkuu ja myös sen viereen on kaivanteet kasattu 1,3 kilometriä pitkäksi ja viivoittimensuoraksi saareksi.
Huomioita

1 2  Tieto lisätty artikkeliin ilman lähdeviittausta.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Vanttauskosken vesivoimalaitos Wikimedia Commonsissa
https://ylakemijoenhistoria.wordpress.com/vanttauskoski/
Kemijoen vesivoimalaitokset
Isohaara
Jumisko
Ossauskoski
Petäjäskoski
Pirttikoski
Seitakorva
Taivalkoski
Valajaskoski
Vanttauskoski
Vega

| Vega |
| --- | --- |

Nimen alkuperä:  Arabian kielen sana waqi, putoava
Bayerin designaatio:  Alfa Lyrae, Alpha Lyrae, α Lyrae, α Lyr, Alp Lyr, Alf Lyr
Flamsteedin designaatio:  3 Lyrae
HD-designaatio:  HD 172167
Muut designaatiot:  GJ 721, HR 7001, BD +38°3238, PLX 4293.00, LTT 15486, SAO 67174, HIP 91262, HIC 91262.
Fyysiset ominaisuudet
Näennäinen kirkkaus:  V 0,03 mv
Absoluuttinen kirkkaus:  0,58 Mv
Valovoima:  51–55 Lo Aurinkoa aurinkoa
Spektriluokka:  A0 V
Väri-indeksi:  B-V 0,00 U-B -0,01
Lämpötila:  9 600–9 700  navoilla kuumempi 10 000 K  kuin päiväntas (7600 K) K
Massa:  2,157 ± 0,017 M☉
Säde:  >3,1 R☉
Muuttujatyyppi:  Mahdollisesti Delta Scuti -tähti
Pyörimisnopeus:  12.5 tuntia
Metallipitoisuus:  0,0090 ± 0,0006
Ikä:  455 ± 13
Elinkelpoinen vyöhyke:  7,1 AU
Astrometriset ominaisuudet
Tähdistö:  Lyyra
Rektaskensio (J2000):  18h 36m 56,33635s
Deklinaatio (J2000):  +38° 47' 01,2802"
Etäisyys:  7,76 pc
Parallaksi:  130,23 mas
Säteisnopeus:  -13,9 km/s
Ominaisliike:  RA: 200,94 mas/v DEK: 286,23 mas/v
 Näkyy leveysasteiden 90° N  ja 52° S välillä. 
Vega (Wega, α Lyr, Alfa Lyrae) on Lyyran tähdistön päätähti. Tämä kirkas sinertävänvalkea tähti on melko lähellä meitä, 25,3 valovuoden päässä. Vega on kolmanneksi kirkkain Suomessa näkyvä tähti, vain Arcturus ja Sirius ovat kirkkaampia. Vega on niin sanotun Kesäkolmion kärkitähti. Kesäkolmioon kuuluvat myös Joutsenen Deneb ja Kotkan Altair. Koko tähtitaivaalla Vega on viidenneksi kirkkain tähti. Suomessa Vega on sirkumpolaarinen, eli se on aina horisontin yläpuolella. Vegaan on viitattu mm. elokuvassa Ensimmäinen yhteys.
Kuvaus

Spektriluokaltaan Vega on luokkaa A0V ja sijoittuu HR-diagrammissa pääsarjaan. Vegan elinikä on vain 10 % Auringon eliniästä eli noin miljardi vuotta. Vega on Aurinkoa lyhytikäisempi, koska se on aurinkoa massiivisempi. Aurinkoa massiivisempien tähtien keskustassa lämpötila ja tiheys nousevat suuremmaksi, ja ne polttavat vetypolttoainetta fuusioissa Aurinkoa huomattavasti nopeammin, hyvin kiivaasti. Vega on mahdollisesti Delta Scuti -tyypin muuttuva tähti.
Noin 12 000 vuoden kuluttua Vegasta tulee uusi napatähti Pohjantähden tilalle, kun Maan prekessio eli akselin kiertyminen ajan mukana liikuttaa pohjoisnapaa taivaalla. Korjatun magnitudimäärityksen mukaan tähden kirkkaus on 0,03.
Havaintohistoria

Vega oli ensimmäinen valokuvattu tähti vuonna 1850, ja myös ensimmäinen valokuvattu spektri vuonna 1872 otettiin Vegasta. Vega oli ensimmäisiä tähtiä, joiden parallaksi mitattiin. Struve mittasi sen vuonna 1837 ja julkaisi vuonna 1840. Parallaksista saadaan laskettua tähden etäisyys.
Planeettajärjestelmä > Pölykiekko

Vuonna 1983 infrapuna-alueella taivasta kuvannut IRAS-satelliitti havaitsi Vegalta ylimääräistä infrapunasäteilyä. Säteilyn arveltiin olevan peräisin tähteä kiertävästä pölykiekosta. Vuonna 2005 julkaistun, Spitzerin keräämään aineistoon perustuvan tutkimuksen mukaan Vegan pölykiekon säde on 24 μm aallonpituudella mitattuna 330 AU, 70 μm mitattuna 543 AU ja 160 μm mitattuna 815 AU. Vegan renkaan hiukkasten elinikä on laskujen mukaan vain alle 1 000 vuotta.
Planeettajärjestelmä > Mahdolliset planeetat

Aikaisten tutkimusten perusteella Vegan pölykiekossa havaittiin kaksi kasaumaa, joiden arveltiin johtuvan tähteä kiertävästä planeetasta. Vuonna 2002 julkaistu tutkimus arvioi, että Vegalla olisi kolmen Jupiterin massainen planeetta 40 AU:n päässä keskustähdestä. Seuraavana vuonna julkaistussa tutkimuksessa todettiin kasaumien saattavan johtua Neptunuksen massaisen planeetan migraatiosta 56 miljoonan vuoden aikana 40 AU:n etäisyydeltä 65 AU:n etäisyydelle. Vuonna 2006 julkaistu tutkimus rajasi mahdollisen planeetan massaksi korkeintaan 5–10 Jupiterin massaa.
Teorioista huolimatta Vegalta ei ole löydetty planeettoja. Mahdollisen jättiläisplaneetan olemassaolo asetettiin kyseenalaiseksi, kun aikaisemmin havaittuja kasautumia ei kyetty havaitsemaan vuonna 2007 Plateau de Bure Interferometerilla kerätyn aineiston perusteella.
Aiheesta muualla

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
Alcyone.de vega
Solstation Vega
Daviddarling Vega
tcaep.co.uk Vega (Arkistoitu – Internet Archive)
| --- | --- |
Tähdet:  Vega, γ Lyr, β Lyr, R Lyr, δ2 Lyr, κ Lyr, ζ1 Lyr, θ Lyr, η Lyr, ε2 Lyr A, ε1 Lyr A, λ Lyr, 16 Lyr, μ Lyr, 17 Lyr, ν Lyr, ι Lyr, ε2 Lyr B, δ1 Lyr, ζ2 Lyr, ν1 Lyr, 19 Lyr, XY Lyr, ε1 Lyr B, HD 178911, HD 177830, β Lyr, RR Lyr, GSC 02652-01324, β Lyr
Eksoplaneetat:  HD 178911 b, TrES-1
Taivaan kirkkaimmat tähdet
Hieman litteä, sinertävä Vega verrattuna keltaiseen, pienempään Aurinkoon.
Angelniemen Marttila

Angelniemen Marttila on kylä Kemiön saaren Salon puoleisessa osassa. Kylä sijaitsee saaren koilliskulmassa sekä osittain Angelansaaressa. Kylässä sijaitsee Angelansaareen vievä tie ja silta. Kylän nimi oli vuoteen 2009 asti pelkkä Marttila, mutta Salon kuntaliitoksessa syntyneiden nimipäällekkäisyyksien takia nimeksi tuli nykyinen Angelniemen Marttila erotuksena Kiskon Marttilaan.
Marttila koostuu vanhan Angelniemen pappilan, nykyisen Niemen tilan, ympäröivistä alueita. Kylässä on lähekkäin muutama asuintalo molemmissa saarissa. Aivan Niemen vieressä on Meri-Seppälän kylä. Koko Marttila on mereen laskeutuvaa tasaista maata, joka on viljelykäytössä. Angelansaaressa kallioperä nousee korkeaksi mäeksi.
Marttilan asutus on vanhaa perua. Kyläkantainen asutuskin on ollut olemassa jo viimeistään varhaiskeskiajalla. Kylään on myöhemmin ilmestynyt Angelniemen kappeliseurakunnan papin virka-asunto, josta tuli kirkkoherran pappila Angelniemen itsenäistyessä vuonna 1916. Kunta liitettiin takaisin Halikkoon vuonna 1967 ja seurakunta myi tarpeettomaksi jääneen kiinteistön yksityiskäyttöön.
Perhostoukka

Perhostoukka on perhosen toukkavaihe, joka on ennen koteloitumista.
Perhostoukka kuoriutuu munasta. Perhostoukalla on kolme paria oikeita jalkoja edessä ja viisi valejalkaa takaosassa. Ravinnoksi perhostoukat syövät etenkin lehtiä. Suuri osa perhostoukista on väriltään joko vihreitä tai ruskeita, koska tällöin ne ovat vaikeammin havaittavissa petoeläimille ja usein ne ovat lähes karvattomia. Toisaalta osa perhostoukista voi olla väritykseltään hyvinkin kirjavia ja karvaisia ja tällöin ne ovat todennäköisemmin myrkyllisiä. Osia perhostoukista pidetään puutarhojen tuhoeläiminä. Perhostoukat ovat tärkeätä ravintoa monille linnuille ja selkärangattomille eläimille.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Perhostoukka Wikimedia Commonsissa
Vastus

Kolme eriarvoista vastusta
Eurooppalaisen standardin mukainen vastuksen piirrosmerkki
Amerikkalaisen standardin mukainen vastuksen piirrosmerkki
Vastus, resistori, on elektroniikassa komponentti, joka vastustaa tasa- ja vaihtovirran kulkua. Vastuskomponentin sähkövastus eli resistanssi mitataan ohmeissa. Tarkkuus, jolla se osuu määriteltyyn määrään ohmeja ilmaistaan toleranssilukuna.
Toisinaan puhekielessä suuretta resistanssi sanotaan vastukseksi.
Vastustyypit > Säätyvät vastukset

Joidenkin vastusten arvo on tarkoitettu riippuvan jostain ulkoisesta tekijästä. Termistorit ovat vastuksia, joiden vastusarvo riippuu lämpötilasta. Positiivisen lämpötilakertoimen vastusta kutsutaan PTC-termistoriksi (Positive Temperature Coefficient) ja negatiivisen lämpötilakertoimen vastusta NTC-termistoriksi (Negative Temperature Coefficient). Jos vastuksen arvo riippuu jännitteestä (Voltage Dependent Resistor, VDR-vastus) tällaista vastusta nimitetään varistoriksi. Vastuskomponenttia, jonka vastus säätyy valon mukaan (LDR Light Dependent Resistor), kutsutaan valovastukseksi.
Mekaanisesti säädettävät vastukset luokitellaan työkalusäätöisiin trimmereihin ja käsisäätöisiin potentiometreihin.
Lankavastus voi myös olla työkalulla aseteltava. Silloin sen suojakuoressa on vastuksen pituinen aukko, josta vastuslanka näkyy. Langan päällä on liikkuva metallirengas, joka ruuvimeisselillä kiristetään haluttuun vastusarvoon.
Vastustyypit > Kiinteät vastukset

Tavallisimpia kiinteitä vastuksia ovat massavastus, kalvovastus ja lankavastus.
Massavastus valmistetaan puristamalla hiilikvartsiseos lieriömäiseen muotoon, jonka päälle tulee suojakerros. Aikaisemmin massavastus oli yleisin kiinteä vastustyyppi.
Kalvovastus valmistetaan höyrystämällä lieriömäisen keraamisen rungon päälle tavallisesti spiraalimainen kalvo, jonka päälle tulee suojalakka tai -massa. Haluttuun resistanssiin voidaan vaikuttaa kalvonauhan pituudella, leveydellä ja paksuudella. Kalvovastukset jaetaan tavallisesti kolmeen alatyyppiin. Hiilikalvovastuksen kalvo on hiiltä ja se on halvin ja ehkä yleisin vastustyyppi. Metallikalvovastuksen kalvo on nikkelikromia ja se on myös yleinen vastustyyppi. Metallioksidikalvovastuksen kalvo on tinaoksidia.
Lankavastus on muodoltaan lieriömäinen tai kulmikas. Lankavastus valmistetaan kiertämällä vastuslankaa eristerungon ympärille. Vastusarvo riippuu langan pituudesta ja paksuudesta. Vastuslankana käytetään esimerkiksi kuparin ja nikkelin seosta eli konstantaania tai krominikkeliä. Tavallisesti lankavastus kestää huomattavasti enemmän tehoa kuin massa- tai kalvovastus.
Vastuslangan oheisen kuvan mukaisella kaksoiskierteellä voidaan ehkäistä vastuksen itseinduktanssia, eli loisinduktanssia. Esimerkiksi suurilla taajuuksilla käytetään pieni-induktanssisia vastuksia. Vastuslangan kaksoiskierteen vastakkaisiin suuntiin kulkevat vastuslangat kumoavat toistensa induktanssin.
Vastusarvon ilmaiseminen

Vastuksen arvo ja toleranssi voidaan ilmaista vastukseen painetuin numeroin. Toinen tapa ilmaista on värikoodi, ns. RETMA (Radio Electronics Television Manufacturers Association) -sarjat. Siinä sallittuja vastusarvoja on 6, 12, 24, 48, 96 tai 192 kpl per dekadi. Niiden vastaavat nimitykset ovat E6, E12, E24, E48, E96 ja E192. Vastaavat toleranssit 20 %, 10 %, 5 %, x %, 1 % ja 0,5 % (myös 0,25 % ja 0,1 %).
Kullekin numerolle 0...9 on oma värinsä, samoin toleransseille ja joskus myös lämpötilakertoimelle.
Standardi EIA värikooditaulukko EIA-RS-279:
| Väri | raita 1 | raita 2 | raita 3 (kerroin) | raita 4 (toleranssi) | Lämpötilakerroin |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| Musta | 0 | 0 | ×100 |   |   |
| Ruskea | 1 | 1 | ×101 | ±1% (F) | 100 ppm |
| Punainen | 2 | 2 | ×102 | ±2% (G) | 50 ppm |
| Oranssi | 3 | 3 | ×103 |   | 15 ppm |
| Keltainen | 4 | 4 | ×104 |   | 25 ppm |
| Vihreä | 5 | 5 | ×105 | ±0,5% (D) |   |
| Sininen | 6 | 6 | ×106 | ±0,25% (C) |   |
| Violetti | 7 | 7 | ×107 | ±0,1% (B) |   |
| Harmaa | 8 | 8 | ×108 | ±0,05% (A) |   |
| Valkoinen | 9 | 9 | ×109 |   |   |
| Kultainen |   |   | ×0,1 | ±5% (J) |   |
| Hopeinen |   |   | ×0,01 | ±10% (K) |   |
| Ei ole |   |   |   | ±20% (M) |   |
Punaisesta violettiin värit ovat samassa järjestyksessä kuin sateenkaaressa.
Vastuksen tehonkesto

Vastuksilla on rajallinen tehonkesto, (esimerkiksi 1/8 W, 1/4 W, 1/2 W jne.), joka määrää suurimman keskimääräisen tehon tietyssä ympäristön lämpötilassa (yleensä 23 astetta), jonka vastus kestää ilman ilmoitetun toleranssin ylittymistä. Sähköteho lasketaan virran I ja jännitteen U tulona:
Vastusten käyttötarkoituksia

Vastuksia voidaan käyttää mm. seuraaviin tarkoituksiin elektroniikan kytkennöissä:
jännitteen muuttaminen – vastusjako esim. mittauspiireissä
suodattimet – esim. RC-piirit
virran rajoittaminen
Vastusten käyttötarkoituksia > Lämmitysvastukset

Sähkölämmittimissä on vastuselementtejä, joissa sähköenergia muuttuu lämpöenergiaksi. Tyypillisesti näissä vastuksissa lämmityselementti on valmistettu metallilangasta.
Kirjallisuutta

Wiio, Osmo A.; Somerikko, Unto V.: Nuorten radiokirja.  Tekniikan maailma, 1963.
Aiheesta muualla

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
Lisää tietoa vastuksista, muun muassa värikoodit (Arkistoitu – Internet Archive)
Vastuksien (ja muidenkin komponenttien) RETMA-sarjoja (Arkistoitu – Internet Archive)
Vastuksen koon värikoodilaskuri
ResistorGuide.com: Wirewound resistor (englanniksi)
Työkalulla aseteltava lankavastus.
Kaksoiskierre
Värikoodi
Vehkajoen vesistö

| Vehkajoen vesistö  (Suomen päävesistö: 12) |
| --- | --- |
Valtiot:  Suomi
Maakunnat:  Kymenlaakso
Vesistöalueen tai valuma−alueen tietoja
Merialue:  Itämeren valuma-alue
Päävesistöalue:  Vehkajoen vesistö (12)
Vesistöjako:  Vehkaojan alaosan alue (12.001), Vehkaojan keskiosan alue (12.002), Piutulanjoen valuma-alue (12.003), Pöyliönjoen valuma-alue (12.004), Kannusjärven valuma−alue (12.005), Mustajoen valuma-alue (12.006), Mäntjoen valuma-alue (12.007), Lelunjoen valuma-alue (12.008)
Laskujoki:  Vehkajoki
Pääuoman jatke:  ←Mustajoki ←Salmento ←Koivuniemenjoki ←Uskinjärvi ←Pyhältö ←Kotojoki ←Rysäkosenjoki ←Korppisenjärvi ←Vehkajoki ←Hainus ←Vehkaoja
Laskupaikka:  Hamina, Suomenlahti 
Koordinaatit:  60°35′31″N, 27°11′31″E
Mittaustietoja
Valuma-alue:  380,28 km²  
Järvisyys:  5,78 % 
Alueen pituus:  35 km  
Alueen leveys:  20 km  
Pääuoma:  52,1 km  
Keskivirtaama:  3,9 m³/s  
 fiJoki laskee Haminan Kirkkojärveen. 
Vehkajoen vesistö (vesistöaluetunnus 12) on Suomen päävesistöalue, jonka laskujoki Vehkajoki laskee Haminassa Suomenlahteen.
Yleistä > Vesistön sijainti

Vehkajoen vesistön valuma-alueen pinta-ala on 380 neliökilometriä ja sen järvisyys on 5,8 %. Valuma-alueen pituus on 35 kilometriä ja sen suurin leveys on noin 20 kilometriä. Valuma-alue sisältyy kokonaan Kymenlaakson maakuntaan, jossa pääosa siitä kuuluu Haminaan lukuun ottamatta luoteisosia, jotka kuuluvat Kouvolaan. Valuma-alueen pohjoisin osa sijaitsee kuusi kilometriä ensimmäisestä Salpausselästä etelään. Valuma-alueen itäpuolella on Virojoen vesistö (11). Kaakkoispuolella Vehkajoen ja Virojoen välissä on pieni vesistöalue, jossa laskevat esimerkiksi Ravijoki (81.007) ja Pyölinjoki (81.011) Suomenlahteen. Vehkajoen valuma-alueen länsipuolella on Summanjoen vesistö (13), jonka vedenjakaja kohtaa pohjoisessa Virojoen vesistön vedenjakajan.
Yleistä > Pääuoman kulun ja pituuden määritys

Vehkajoen vesistö laskee Haminassa Savilahteen johtavaan Salmenvirtaan lyhyttä Mullinkoskea myöten. Mullinkoski alkaa matalasta Kirkkojärvestä, johon Vehkajoki laskee. Vehkajoki on vesistöviranomaisten Paikkatietoikkunan uomaverkoston mukaan Kirkkojärven tulevista uomista merkittävin ja on siksi vesistön alajuoksulla vesistön pääuoma. Vehkajoki alkaa Ihamaalla pohjoisesta tulevan Piutulanjoen ja idästä tulevan Mustajoen yhtyessä. Näiden jokihaarojen valuma-alueiden pinta-alat ovat vastaavasti 67 ja 89 neliökilometriä. Mustajoki kuuluu siten pääuomaan. Vesistöviranomaisten uomaverkostossa ei Mustajoen yläjuoksulla ole enää merkittäviä sivu-uomia, joten seuraamalla merkittyjä uomia päädytään Sydänmaan Ruokkeeseen. Järvi on siten pääuoman lähdejärvi. Pääuoman pituus saadaan yhdistelemällä Paikkatietoikkunan pääuoman osuuksien pituuksia. Pääuoman pituudeksi tulee näin 52,1 ja Vehkajoen pituudeksi 19,7 kilometriä.