stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Jaakobin paini

Gustave Doré: Jaakob painii enkelin kanssa
Jaakobin paini on Vanhan testamentin Ensimmäisen Mooseksen kirjan (1. Moos. 32:23–33) sekä Hoosean kirjan 12. luvussa kuvattu tapahtuma, jossa Jaakob painii koko yön ajan tuntemattoman miehen kanssa. Aamun koittaessa mies siunaa Jaakobin ja antaa hänelle nimen Israel (hepr. ‏יִשְׂרָאֵל‎, Jisrael; hepreaksi ”Jumala kamppailee” tai ”hallitsee”).
Jaakob itse luonnehti tapahtunutta: ”Minä olen nähnyt Jumalan kasvoista kasvoihin, ja silti olen elossa.”
Jaakob rakensi tapahtuman johdosta alttarin ja antoi sille nimeksi ”El-Elohe-Israel” (hepr. ‏אֵל אֱלֹהֵי יִשְׂרָאֵל‎, El Elohe Jisrael; 1. Moos 33:20), ”El, Israelin Jumala”.
Jaakobista tuli Israelin 12 heimon kantaisä. Tilanne tapahtui Jaakobin matkalla takaisin Kaanaanmaahan, luvattuun maahan. Aihe on saanut suurta suosiota kuvataiteilijoiden keskuudessa, mm. Rembrandt (1659), Gustave Doré (1855), Eugène Delacroix (1861), Alexander Louis Leloir (1865), Léon Bonnat (1876), Gustave Moreau (1878), Paul Gauguin (1888).
Jaakobinpainiksi kutsutaan tilannetta, jossa henkilö joutuu ratkaisemaan suuren sisäisen ristiriidan.
Jaakola (Halikko)

Jaakola on kylä Halikossa. Se sijaitsee Lempilän eteläpuolella Jaakolanmäellä. Kylän etelälaidalla sijaitsee Meisala, idässä Hirvikallion ja Viurilan alueita ja länsirajana on Purilanjoki.
Jaakola on perustettu jo ennen 1300-lukua, sillä se on kuulunut suomalaisen vero-oikeuden piiriin. Kylän tilaluku on vähentynyt ajan mittaan, eikä kantatiloista ole enää kuin yksi jäljellä. 1800-luvulla kylässä oli kaksi tilaa, jotka oli nimetty Immalan tavoin Ylimmäiseksi ja Alimmaiseksi. Alimmainen päätyi Ylimmäisen omistukseen ja siitä tuli palvelusväen asunto. Se on Jaakolanmäen ainoa asuintila ja sijaitsee mäen länsirinteellä.
Jaakolanmäen eteläpuolella sijaitsee kylään kuuluva Kiikala-niminen niitty- ja peltoalue, jossa sijaitsee kolme maatilaa.
Ihotauti

Ihotauti on ihmisen iholla esiintyvä sairaus tai tulehdus. Tällöin ilmenee kudoksen halkeilemista, rakkuloita tai ihottumaa. Tavallisimpia ihotauteja ovat akne, psoriasis, atooppinen ihottuma, eri allergiat ja silsa. Hoitomuotoina käytetään rasvoja, antibiootteja ja leikkaushoitoa varsinkin luomien kohdalla sekä valohoitoa.
Ihotautien syynä voi olla perimä, altistuminen, varhainen kehityshäiriö, kemiallinen tai fysikaalinen vaurio tai verenkiertohäiriö taikka loinen.
Ihotauteihin liittyvät lääkkeet on luokiteltu anatomis-terapeuttis-kemiallisessa lääkeluokituksessa eli ATC-luokituksessa ryhmään D.
Aiheesta muualla

Lääkealan turvallisuus- ja kehittämiskeskus (Fimea): ATC-luokitus
Ihotulehdus

Ihotulehdus syntyy, kun haavojen tai muiden ihovaurioiden kautta ihon sisään pääsee bakteereja. Joskus tulehdus paranee itsestään, ja vakavammatkin tulehdukset saadaan hoidettua antibioottikuurilla. Ihotulehdus ilmenee ihon turvotuksena, haavaumina, punoituksena tai ihottumana.
Aiheesta muualla

Haavautuva ihotulehdus, Terveyskirjasto.fi
Ivan Zotov

Ivan Zotov (vasemmalla) Neuvostoliiton ja Latvian ystävyys- ja avunantosopimuksen allekirjoitustilaisuudessa vuonna 1939.
Ivan Stepanovitš Zotov (ven. Ива́н Степа́нович Зо́тов, 1903–1963) oli neuvostoliittolainen diplomaatti, joka toimi maansa lähettiläänä Suomessa talvi- ja jatkosodan välillä.
Moskovan vieraiden kielten pedagogisessa instituutissa työskennellyt Zotov komennettiin Neuvostoliiton ulkoasiain kansankomissariaattiin vuonna 1937. Hän toimi maansa täysivaltaisena edustajana Latviassa vuosina 1937–1939. Zotov oli Neuvostoliiton täysivaltainen edustaja Suomessa huhtikuusta 1940 huhtikuuhun 1941 ja johti sen jälkeen ulkoasiain kansankomissariaatin Skandinavian osastoa. Elokuussa 1941 hänet määrättiin Neuvostoliiton ulkomaisten kulttuurisuhteiden seuran VOKS:in palvelukseen. Zotov päätti virkauransa vieraiden kielten instituutin rehtorina.
Ivan Vučetić

Ivan Vučetić.
Ivan Vučetić (20. heinäkuuta 1858 – 14. tammikuuta 1925) oli argentiinalainen poliisi, joka loi ensimmäisen toimivan tavan tunnistaa sormenjälkiä ja käytti niitä todisteena murhatutkinnassa.
Nuorena Kroatiasta Argentiinan La Plataan muuttanut Vučetić sai innostuksensa sormenjälkien keräämiseen luettuaan ranskalaisesta lehdestä Francis Galtonin sormenjälkitutkimuksista. Hän kehitti daktoloskopiaksi kutsumansa tavan luokitella sormenjälkiä.
Vučetićin kunniaksi on hänen kotikaupunkiinsa Pulaan pystytetty muistomerkki.
Heikki Rantakari

Heikki Vilho Olavi Rantakari (14. maaliskuuta 1979 Peräseinäjoki – 21. lokakuuta 2023 Rochester, Yhdysvallat) oli suomalaissyntyinen Yhdysvalloissa asunut taloustieteen tohtori ja yliopisto-opettaja. Hän väitteli Massachusetts Institute of Technologyssa (MIT) taloustieteen alaan kuuluvalla väitöskirjalla (2007). Hänen englanninkielinen väitöstutkimuksensa oli otsikoitu Essays in organizational economics. Väitöstutkimuksen ohjaajina toimivat Robert Gibbons ja Bengt Holmström.
Sittemmin Rantakari toimi myös saman oppilaitoksen vierailevana opettajana (suomalainen termi apulaisprofessori). Viimeisenä pestinään hän opetti taloustiedettä ja johtamista apulaisprofessorina Rochesterin yliopiston kauppakorkeakoulussa.
Rantakari asui perheineen Bostonissa. Hän oli matkustanut Rochesteriin 20. lokakuuta 2023 opettamaan mutta ei ilmestynyt luennolle seuraavana päivänä. Varhain samana aamuna kuvatun videomateriaalin perusteella epäiltiin, että hän putosi kävelysillalta Geneseejokeen. Rantakarin ruumis löydettiin joesta 31. lokakuuta.
Aiheesta muualla

Google Scholarin profiili: Heikki Rantakari. University of Rochester (englanniksi) (scholar.google.com)
Itämainen huone

| Itämainen huone> Det orientaliska rummet |
| --- | --- |

Alkuperäisteos
Kirjailija:  Leif Salmén
Kansitaiteilija:  Osmo Leppälä (kuva) Maria Appelberg (suunnittelu)
Kieli:  ruotsi
Genre:  esseekokoelma
Kustantaja:  Förlaget
Julkaistu:  2017
Ulkoasu:  nid.
Sivumäärä:  192 s.
ISBN:  978-952-333-064-1
Suomennos
Suomentaja:  Arto Häilä
Kustantaja:  Teos
Julkaistu:  2017
Ulkoasu:  nid.
Sivumäärä:  220
ISBN:  978-951-851-775-0
Löydä lisää kirjojaKirjallisuuden teemasivulta
Itämainen huone (Det orientaliska rummet) on Leif Salménin esseekokoelma vuodelta 2017. Sen on kustantanut Teos ja suomentanut Arto Häilä.
Itämainen huone on sivistyneenä kulttuuriesseistinä tunnetun Salménin kahdeksas esseekokoelma ja sisältää kahdeksantoista kirjoitusta niin ajankohtaisista poliittisista kuin ajattomista kirjallisistakin aiheista.
Arviot

Jukka Koskelainen kirjoittaa arviossaan, että teoksen lukeminen oli hänelle ristiriitainen kokemus. Essee liukuu toisinaan pamfletiksi, joka Koskelaisen mukaan sopisi paremmin lyhytjänteiseen televisio-ohjelmaan kuin esseeksi. Sen sijaan käsitellessään tutkimusmatkailija Georg August Wallinia tai kirjailija Saul Bellow'ta Salmén suo Koskelaisen mukaan lukijalle rikkaamman lukuelämyksen. Ja kirjoittaessaan esimerkiksi rasismin kehittäjästä Arthur de Gobineausta tai Thomas Carlylesta Salmén kirjoittaa kulttuurihistoriaa. Aihepiiri ulottuu myös ajankohtaiseen populismiin ja Sigmund Freudiin, jota käsittelevä kirjoitus on Koskelaiselle malliesimerkki esseistä, joita hän lukisi enemmänkin.
Esa Mäkijärvi luonnehtii Salménia vanhan liiton humanistiksi ja näkee, että esseissä kulkee "punaisena lankana [Salménin] tuntema penseys maailmaa tuhoon vieviä taantumuksellisia voimia kohtaan". Salmén osaa nähdä yhteiskunnallisten kehityskulkujen juuret syvällä historiassa, niinpä Mäkijärvi kirjoittaakin, että "Salménin kaltaiset laajasti sivistyneet ihmiset ovat tänä päivänä painonsa arvoisia kullassa" vetäessään yhteyksiä nykyasenteista antiikin kreikkalaisten suhtautumiseen barbaareihin. Myös Mäkijärvi nostaa esiin Wallin-esseen muiden joukosta: hän pitää sitä kirjan parhaana ja sanoo, että sitä on ilo lukea. Mäkijärven mielestä Salménin provokaatiot ja kärjistykset tekevät kirjasta – yhdessä tiedon ja tyylikkään ilmaisun kanssa – mukavan lukea.
Koskelainen kiittää Arto Häilän suomennosta. Salménin onneksi suomennoksesta vastaa kokenut ja taitava Häilä, hän sanoo.
Aiheesta muualla

Jorma Melleri: Leif Salmén löysi valon idästä, (Arkistoitu – Internet Archive) Uusisuomi.fi 2.3.2017
Itämainen huone kustantajan sivulla, Teos.fi (Arkistoitu – Internet Archive)
Innsbrucker Platz

Aukio
Innsbrucker Platz on aukio Berliinin Schönebergin kaupunginosassa. Aukiolla sijaitsee myös samanniminen asemakompleksi, jolla pysähtyvät S41/S42, S45 ja S46 sekä U4. Kaupunkimoottoritie A100 kulkee aukion ali tunnelissa.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Innsbrucker Platz Wikimedia Commonsissa
Ivan Viskovatyi

Ivan Mihailovitš Viskovatyi (ven. Иван Михайлович Висковатый; k. 25. heinäkuuta 1570 Moskova) oli venäläinen diplomaatti ja Iivana Julman hallinnon keskeinen vaikuttaja.
Viskovatyi aloitti työskentelyn nykyajan ulkoministeriöitä vastaavassa hallinnollisessa laitoksessa vuonna 1542. Hänestä tuli sen johtaja vuonna 1549. Vuonna 1553 Viskovatyista tuli pajareiden duuman jäsen ja vuonna 1561 sinetinvartija. Viskovatyi oli aktiivinen Liivinmaan sodan yhteydessä käydyissä neuvotteluissa. Hän suositteli aselepoa Puolan kanssa ilman vaatimusta Liivinmaan kaupunkien luovuttamisesta. Neuvottelujen kariutuminen johti Puola-Liettuan perustamiseen.
Venäjän sisäisen tilanteen kiristyttyä Iivana Julma ryhtyi puhdistamaan hallintoaan. Viskovatyin veli Tretjak pidätettiin ja teloitettiin. Viskovatyi pyysi Iivana Julmaa säästämään pajarit, mutta hallitsija alkoi syyttää myös Viskovatyita salaliitosta, jonka tarkoitus olisi Novgorodin ja Pihkovan luovuttaminen Puolan monarkille. Iivana Julman mukaan Viskovatyi oli myös tarjonnut Kazania ja Astrahania Turkin sulttaanille ja Krimin kaanille. 25. heinäkuuta 1570 Viskovatyi teloitettiin julkisesti aukiolla. Hänet sidottiin useiden teloittajien paloiteltavaksi. Iivana Julma ja tämän poika Ivan Ivanovitš olivat paikalla teloitusta seuraamassa. Viskovatyin jälkeen vielä yli sata ihmistä teloitettiin Iivana Julman käynnistämissä puhdistuksissa. Myös Viskovatyin äiti ja leski vangittiin.
James William Reiher Jr.

Deuce
James William Reiher Jr. eli Sim Snuka ja Deuce (s. 1. syyskuuta 1971) on World Wrestling Entertainmentissa esiintynyt painija. Hän on painilegenda Jimmy Snukan poika. Hänet vapautettiin WWE-sopimuksestaan vuonna 2009. Hän on 185 cm pitkä ja painaa 105 kiloa. Hänen lopetusliikkeensä on Enzuigiri. Hän yritti Legacyyn, mutta Ted DiBiase Jr petti hänet. Hänet tunnettiin Deucena vuosina 2007 ja 2008, kunnes hän lopetti tiimin pettämällä kaverinsa Dominon.
Itäinen laivasto

Kaukoidän laivasto (engl. Eastern Fleet, the East Indies Fleet ja the Far East Fleet) oli Britannian kuninkaallisen laivaston laivasto, joka oli toiminnassa vuosina 1904–1971.
Itäinen laivasto

John Fisher määräsi vuonna 1904 yhdistettäväksi kolme Itä-Aasiassa sijainnutta Kuninkaallisen laivaston komentokuntaa. Itä-Intian (Singapore) (engl. East Indies Station), Kiinan (Hongkong) ja Australian laivastoasemat (Sydney) yhdistettiin kaikki saman Itäisen laivaston (engl. Eastern Fleet) alaisuuteen, jonka päätukikohtana olisi Singapore. Kiinan laivastoaseman komentaja otti laivaston komentoonsa.
Ensimmäisen maailmansodan aikana laivasto-osastot toimivat kuitenkin yhä itsenäisesti ja Itäinen laivasto oli olemassa vain yleisenä kattoterminä. Sodan puhjetessa Kiinan laivastoasemalle oli sijoitettuna taistelulaiva HMS Triumph, panssariristeilijät HMS Minotaur ja HMS Hampshire, kevyet risteilijät HMS Newcastle ja HMS Yarmouth. Aluksista HMS Triumph oli sodan puhjetessa telakalla. Itä-intian laivastoasemalle oli sijoitettuna taistelulaiva HMS Swiftsure ja kaksi kevyttä risteilijää. Lisäksi Ranskan laivasto asetti kaksi panssariristeilijää ja Venäjä kaksi vanhentunutta kevyttä risteilijää asemanpäällikön käyttöön. Australian laivastoasema oli vahvin, ja sinne oli sijoitettu taisteluristeilijä HMAS Australia, nykyaikaiset kevyet risteilijät HMAS Sydney ja HMAS Melbourne ja kaksi vanhentunutta risteilijää.
Rakenne pysyi käytännössä samana toiseen maailmansodan alkuvuosiin saakka, kunnes sota Japania vastaan puhkesi joulukuussa 1941, jolloin Itäinen laivasto varsinaisesti perustettiin 8. joulukuuta yhdistämällä Itä-Intian ja Kiinan laivueet (laivastoasemat). Sodan aikana laivastoon kuului useita aluksia ja miehistöä muiden liittoutuneiden laivastoista, kuten Alankomaiden laivastosta, Australian laivastosta, Uuden-Seelannin laivastosta ja Yhdysvaltain laivastosta.
Itäinen laivasto lakkautettiin perustettaessa Brittiläinen Tyynenmeren laivasto, jonne siirrettiin kaikki nykyaikaiset alukset Itäisestä laivastosta ja loppuosasta muodostettiin Itä-Intian laivasto.
Taustaa

Intian valtameri oli toiseen maailmansotaan saakka lähes brittiläinen sisämeri. Aluetta reunustivat lukuisat Britannian ja Kansainyhteisön tukikohdat, ja sen kautta kuljetettiin runsaasti materiaalia. Strategisia raaka-aineita olivat Lähi-idän öljy, Malesian kumi, Intian tee sekä Australian ja Uuden-Seelannin elintarvikkeet. Lisäksi Britannia sai Australiasta ja Uudesta-Seelannista työvoimaa, jolloin turvallinen kauttakulku oli tarpeen.
Siksi Kuninkaallinen laivasto sijoitti itään rakennetuille laivastoasemille vanhempaa kalustoaan ja käytti Kiinan ja Kaukoidän asemiaan miehistöntäydennykseen.
Toisen maailmansodan syttyessä Saksan laivasto sijoitti apuristeilijöitä ja taskutaistelulaiva Admiral Graf Speen häiritsemään alueen meriliikennettä ja siten sitomaan laivastovoimia alueelle. Italian julistettua 10. kesäkuuta 1940 sodan Italian Itä-Afrikkaan sijoitettu laivasto-osasto aiheutti uuden uhan Punaisenmeren kautta kulkevalle liikenteelle.
Pahin tapahtui Japanin liityttyä sotaan joulukuussa 1941. Japanin ilma-ase upotti Force Z:n, ja se miehitti Malesian, Singaporen ja Alankomaiden Itä-Intian aiheuttaen uhan alueen meriliikenteelle. Uhka muuttui todeksi Japanin laivasto-osaston tunkeuduttua Intian valtamerelle ja upottaessa useita sotalaivoja muun muassa lentotukialus HMS Hermeksen. Tunkeutuminen aiheutti selkeän uhan Lähi-idän öljyreitin ja Intian valtameren reitin katkeamisesta.
Itä-Intian laivasto (engl. The East Indies Fleet)

Itä-Intian laivasto perustettiin 22. marraskuuta 1944. Aluksi laivaston joukot olivat rajallisia ja käsittivät lähinnä saattuetukialuksia suojayksiköineen. Laivueen alkuperäisenä tehtävänä oli tukea 14. armeijan taistelua Burmassa hyökkäämällä japanilaisten viestilinjoja vastaan maissa ja merellä. Laivaston merkittävimpinä aluksina olivat aluksi:
HMS Ameer, jolla 804 laivueen Grumman Hellcatit
HMS Shah, jolla 851 laivueen Grumman Avengerit
| Alustyyppi | 5> 1. | 5> 5. | 13> 8. | 15> 8. | Huom |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| Saattuetukialukset | - | 3 | 7 | 12 | 21. lentotukialusviirikkö |
| lentokoneet | 52 | 166 | 232 | 274 |  |
| taistelulaivat | 1 | 2 | 1 |  | 3. Taistelulaivaviirikkö |
| raskaat risteilijät | 2 | 2 | 2 |  | 5. Risteilijäviirikkö |
| kevyet risteilijät | 3 | 3 | 2 |  |  |
| ilmatorjuntaristeilijät | 1 | 2 | 3 |  |  |
| hävittäjät | 11 | 15 | 16 | 17 | 10., 11. ja 26. Hävittäjälaivue |
| Saattuehävittäjät | - | - | 4 |  |  |
| fregatit | 9 | 11 | 20 | 25 |  |
| sluupit | 10 | 1 | 11 | 13 |  |
| korvetit | 10 | 10 | 11 |  |  |
| miinanraivaajat | 14 | 22 | 28 |  | 6. ja 7. Miinanraivaajalaivue |
| sukellusveneet | 19 | 12 | 10 | 13 | 2. Sukellusvenelaivue |
| kuljetustukialukset | 1 | 1 | 2 |  |  |
| lentoasemat | 8 | 8 | 8 |  |  |
| muut lentokoneet | 78 | 80 | 78 |  |  |

Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista.
Käännös suomeksi
Iso-Paihmas

| Iso-Paihmas |
| --- | --- |
Valtiot:  Suomi
Maakunnat:  Etelä-Savo
Kunnat:  Kangasniemi
Koordinaatit:  62°09′01″N, 26°37′51″E
Vesistöalue ja valuma-alueen tietoja
Päävesistöalue:  Kymijoen vesistö (14)
Valuma-alue:  Niemisjärven valuma-alue (14.38)
Laskujoki:  Paihmaanjoki Syvä-Pölläkkään 
Järvinumero:  14.383.1.008
Mittaustietoja
Pinnankorkeus:  133,3 m  
Pituus:  1,9 km  
Leveys:  1 km  
Rantaviiva:  6,382 km  
Pinta-ala:  1,08699 km²   
Saaria:  1 
 fiIso-Paihmas 
Iso-Paihmas  on Etelä-Savossa Kangasniemellä Tarvolan lähellä sijaitseva järvi.
Maantietoa

Järven pinta-ala on 109 hehtaaria eli 1,1 neliökilometriä, se on 1,9 kilometriä pitkä ja 1,0 kilometriä leveä. Järvellä on kartan mukaan yksi saari.  Sen rantaviivan pituus on 6,4 kilometriä.
Vesistösuhteet

Järvi sijaitsee Kymijoen vesistössä (vesistöaluetunnus 14) Leppäveden–Kynsiveden alueen (14.3) Niemisjärven valuma-alueella (14.38), jonka Läämingin alueeseen (14.383) se kuuluu. Järven vedenpinnan korkeus on 133,3 metriä mpy.
Hapansilakka

Avattu hapansilakkapurkki.
Hapansilakka (ruots. surströmming) on Ruotsin Pohjanlahden rannikolta peräisin oleva ja siellä perinneruoan maineeseen noussut ruokalaji, joka sisältää käynyttä silakkaa suola-vesiliuoksessa.
Säilötty hapansilakka on Ruotsissa niin suosittua, että sitä myydään lähes kaikissa hyvinvarustetuissa marketeissa. Maassa kumottiin vuonna 1998 pitkään voimassa ollut säännös, jonka mukaan vuoden ensimmäisiä hapansilakoita ei saanut panna myyntiin ennen elokuun kolmatta torstaita.
Valmistus

Hapansilakkaa varten pyydystettävä silakka kalastetaan aina keväisin parhaiden silakkaolosuhteiden aikaan. Silakkaa käytetään aluksi yleensä 1–2 kuukauden ajan tynnyreissä, minkä jälkeen käymisprosessi jatkuu metallisissa, yleensä läkkipeltisissä purkeissa, joissa käymisen aiheuttamat kaasut ja paine aiheuttavat purkille hieman pullistuneen muodon.
Tynnyrissä käymisen ja tinapurkissa tapahtuvan käymisen annetaan kestää yhteensä puolesta vuodesta jopa vuoteen, jonka jälkeen hapansilakka on valmis kaupan hyllylle – edelleen samassa metallipurkissa.
Valmistus > Kemiallinen prosessi

Hapansilakka valmistetaan anaerobisesti bakteerikäymisellä. Valmistaminen tapahtuu Halobacterium-bakteerilajin avulla fermentoimalla. Kala säilötään suolaliemeen niin, että sen osmoottinen paine estää mädättäjäbakteerien toiminnan, mutta Halobacterium-bakteerit alkavat pilkkoa kalan glykogeeniä pienemmiksi yhdisteiksi. Reaktiossa muodostuu rikkivetyä sekä propaani- ja butaanihappoa. Kala ei kuitenkaan mätäne eli sen proteiinit eivät hajoa oligopeptideiksi tai aminohapoiksi, vaan sen kalan rakenne säilyy hyvin kiinteänä ja yhtenäisenä.
Historia

Tarinan mukaan ruokalaji keksittiin vahingossa, kun Ruotsi ja Lyypekin kaupunki olivat 1500-luvulla sodassa keskenään. Koska Lyypekki valvoi merta, tuontitavarasta kuten suolasta tuli pulaa. Sitä ei enää riittänyt tarpeeksi silakan, silloisen peruselintarvikkeen, säilömiseen. Aikoen säästää suolaa, joku laittoi silakkatynnyriin liian vähän suolaa. Silakka alkoi  käydä tynnyrissä. Normaalisti pilaantuneeksi arveltu kala olisi heitetty pois, mutta koska ruoasta oli pulaa, se syötiin. Kaikkien yllätykseksi kala ei maistunutkaan pilaantuneelta vaan happamalta. Kala ei ollut tynnyreissä pilaantunut vaan hapantunut. Huhut tästä uudesta ruokalajista levisivät, ja koska suola oli hinnoissaan rauhankin aikana, vähävaraiset alkoivat yleisesti säilöä silakkaa hapattamalla erityisesti Pohjois-Ruotsissa, missä tuoretta ruokaa ei juuri ollut saatavilla.
1700-luvulla elänyt kasvitieteilijä Carl von Linné ylisti hapansilakan makua maasta taivaaseen ja tarjosi sille käyttökelpoisia reseptejä kirjoituksissaan.
Haju

Hapansilakka pakataan metalliseen säilykepurkkiin sen voimakkaan hajun takia. Rikkivety aiheuttaa hapansilakkaan mädän kananmunan hajua, propaanihappo härskiintyneen hajun ja butaanihappo eltaantuneen voin hajun. Ruotsin kuningattaren Kristiinan hovilääkäri Andreas Sparman kirjoitti 1600-luvun puolenvälin tienoilla hapansilakan haisevan samalta kuin tuore uloste.
Hapansilakkaa pidetään sen hajun vuoksi ulkoilmaruokana: haju ei lähde vaikkapa vaatteisiin tartuttuaan nopeasti pois, etenkään liemen jouduttua suoraan kosketukseen niiden kanssa. Hapansilakkapurkki onkin syytä avata ulkona, koska purkissa olevat paine saa nesteen voimakkaan ulospurkautumisen. Sisätiloissa purkin voi avata veden alla, jolloin neste purkautuu veteen.
Hapansilakkakulttuuri

Hapansilakan ystäviä löytyy etenkin Ruotsista, jonne maaliskuussa 2005 avattiin myös maailman ensimmäinen hapansilakkamuseo Fiskevistet, joka sijaitsee Pohjois-Ruotsissa Skeppsmalnin kalastajakylässä, noin 30 kilometriä Örnsköldsvikistä Skagsudde-majakan lähellä. Hapansilakkaa onkin pidetty esimerkiksi lipeäkalaan verrattavana joissain ihmisissä intohimoa ruokaa kohtaan herättävänä, mutta eroavaisuudet näiden nimenomaisten kalaruokien välillä ovat käytännöllisesti katsoen kuitenkin liian merkittävät tällaista luokittelua varten.
Ulkomailla asuvat ruotsalaiset sanovat usein kaipaavansa kotimaastaan kaikkein eniten juuri hapansilakkaa.
Suomea koskevan sukututkimuksen merkkiteoksessa Sursillin suku alkujaan suvun kantaisän, uumajalaisen suurtalonpojan Östen Sursillin liikanimenä esiintynyt sukunimi Sursill viittaa hapansilakkaan.
Nauttiminen

Hapansilakka otetaan perinteisesti purkista pois kokonaisena (kaloja on yhdessä purkissa useita) ja leikellään palasiksi ruoka-annokseen. Kalan jäljellä olevat sisälmykset, mäti mukaan lukien, on syytä ottaa pois annoksesta.
Hapansilakkaa nautitaan perinteisesti keitettyjen perunoiden, sipulin ja rieskan tai muun lämpimän ohuen vaalean leivän kanssa. Leipä leikataan usein suurehkoiksi neliömäisiksi paloiksi, voidellaan, ja hapansilakka-annos lisukkeineen asetellaan leivän päälle. Kokonaisuus voidaan tämän jälkeen kääriä rullalle, minkä jälkeen se on valmis nautittavaksi.
Viimeistelyn annokselle antaa usein kermaviili tai ranskankerma joiden rasvaisuus kuuluu osaksi annosta.
Usein hapansilakka-annos nautitaan sen suolaisesta ja happamasta mausta johtuen kylmän maidon sekä snapsin kanssa. Myös olut on saanut suosiota ruokajuomana, vaikka hapansilakka ja olut yhdistelmänä saattaa aiheuttaa jälkikäteen ikäviä vatsanväänteitä hapansilakan käyneen koostumuksen ja oluen sisältämän hiilidioksidin vuoksi.
Kiistat

Huhtikuussa 2006 lukuisat suuret lentoyhtiöt, mukaan lukien British Airways ja Air France, kielsivät täysin hapansilakan tuonnin lentokoneisiinsa vedoten silakkapurkkien paineellisuuden aiheuttamaan räjähdysmahdollisuuteen ja näin ollen vaarallisuuteen. Tästä seurasi muun muassa hapansilakan myynnin lopettaminen Arlandan lentokentällä Tukholmassa.
Valmistajien mukaan purkkien räjähdysmahdollisuutta ei ole, eikä epämiellyttävää hajua ole yksin pidetty riittävänä perusteluna lentokone- ja myyntikielloille.
Aiheesta muualla

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
Fermented Herring - Guide and Film (Arkistoitu – Internet Archive)
Ruotsalaisen Kallax Surströmmingiä valmistavan BD Fiskin kotisivut (ruotsiksi)
Kotitekoisen hapansilakan valmistusohje (englanniksi)
Raholan syötäviä sanoja: Hapansilakka ym. hautakalat (Arkistoitu – Internet Archive)
Hapansilakkaa rieskan, perunan ja sipulin kera.
Iso Tervajärvi (Ylöjärvi)

| Iso Tervajärvi |
| --- | --- |
Valtiot:  Suomi
Kunnat:  Ylöjärvi
Koordinaatit:  62°07′13″N, 23°22′15″E
Vesistöalue ja valuma-alueen tietoja
Päävesistöalue:  Kokemäenjoen vesistö (35)
Valuma-alue:  Aurejärven valuma-alue (35.57)
Laskujoki:  oja Aurejärveen 
Järvinumero:  35.577.1.001
Mittaustietoja
Pinnankorkeus:  156 m 
Rantaviiva:  3,456 km 
Pinta-ala:  0,18219 km² 
Tilavuus:  0,00054 km³ 
Suurin syvyys:  8,9 m 
Valuma-alue:  24,5 km² 
 fiIso Tervajärvi 
Iso Tervajärvi  on Pirkanmaalla Ylöjärvellä Lassilassa sijaitseva järvi, joka kuuluu Kokemäenjoen vesistössä Ikaalisten reitin valuma-alueen Aurejärven valuma-alueeseen. Iso Tervajärvi on osa Iso-Tervajärven valuma-aluetta.