stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Santa Bárbara (departementti)

| Santa Bárbara |
| --- | --- |
 Lippu:  Vaakuna
 Sijainti
Valtio:  Honduras
Kunnat (municipalities):  28 kpl
Perustettu:  1893
Hallinto:  
 – hallinnollinen keskus:  Santa Bárbara (24 230 as., 2013)
Pinta-ala  ():  5 024 km²
Väkiluku (2013)  ():  421 337
HDI (2022):  0,596
Lyhenteet:  
 – ISO 3166:  HN-SB
Santa Bárbara on departementti Hondurasin luoteisosan sisämaassa. Departementin pinta-ala on 5 024 neliökilometriä ja väkiluku 421 337 asukasta (VL2013).
Sen hallinnollinen keskus ja suurin kaupunki on Santa Bárbaran kaupunki (24 230 as., 2013).
Alueen maatalouden tärkeimpiä tuotteita ovat sokeriruoko, maissi, kahvi, banaanit, pavut sekä kotieläintuotannon antimet.
Katolinen kirkko Santa Barbarassa.
Proteccionin kaupunkia.
San Jose de Tarros.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Santa Bárbara (departementti) Wikimedia Commonsissa
| n k Hondurasin departementit |
| --- | --- |
 Atlántida  Choluteca  Colón  Comayagua  Copán  Cortés  El Paraíso  Francisco Morazán  Gracias a Dios  Intibucá  Islas de la Bahía  La Paz  Lempira  Ocotepeque  Olancho  Santa Bárbara  Valle  Yoro
Australian urheilu

Tämä on artikkeli Australian urheilusta. Australian suosituimmat urheilulajit ovat australialainen jalkapallo, rugby league, rugby union, kriketti, jalkapallo ja koripallo. Australiassa on yhdet maailman suurimmista yleisömääristä henkeä kohti; australialaisen jalkapallon pääsarja AFL keräsi kaudella 2024 8,2 miljoonaa katsojaa. Rugby league on kuitenkin televisiossa katsotuin, sillä sen kumulatiivinen yleisömäärä on yli 174 miljoonaa.
Pääsarjat > Miehet

| Sarja | Laji | Joukkueita | Kausi | Suosio alueittain | Perustettu | Huomautukset |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| Australian Football League | Australialainen jalkapallo | 18 | maalis-syyskuu | Suosituin talvella pelattava urheilulajiVictoriassa, Etelä-Australiassa, Länsi-Australiassa, Pohjoisterritoriossa ja Tasmaniassa | Katsotuin urheilulaji |  |
| A-League Men | Jalkapallo | 12 | loka-toukokuu | Suosittu ympäri maata | 2004 |  |
| Big Bash League | Kriketti | 8 | joulu-tammikuu | Suosituin kesällä pelattava urheilulaji | 2011 |  |
| National Basketball League | Koripallo | 10 | Syys-maaliskuu | Suosittu ympäri maata | 1979 |  |
| National Rugby League | Rugby league | 17 | March – September | Suosituin talvella pelattava urheilulaji Uusi-Etelä-Walesissa, Queenslandissa ja Canberrassa. | 1908 | Katsotuin laji televisiossa |
Historia

Käännös suomeksi
Ott Tänak

| Ott Tänak |
| --- | --- |
 Ott Tänak vuonna 2014.
Henkilötiedot
Syntynyt: 15. lokakuuta 1987 (ikä 37) Kärla, Saarenmaa
Kansalaisuus:   Viro
WRC-ura
Aktiivivuodet:  2009–2012, 2014–
Kartanlukija(t):  Martin Järveoja Raigo Mõlder
Nykyinen talli:  Hyundai Motorsport
Entiset tallit:  DMACK WRT Toyota Gazoo Racing Hyundai Motorsport M-Sport
Kilpailuja:  160
Maailmanmestaruuksia:  1 (2019)
Voittoja:  21
Palkintosijoja:  52
Erikoiskoevoittoja:  381
MM-pisteitä:  1682
Ensimmäinen kilpailu:  Portugalin ralli 2009
Ensimmäinen voitto:  Sardinian ralli 2017
Viimeisin voitto:  Keski-Euroopan ralli 2024
Sijoitus kaudella 2024:  3. (200 p.)
Aiheesta muualla
otttanak.com
Ott Tänak (s. 15. lokakuuta 1987 Kärla, Saarenmaa) on virolainen ralliautoilija ja lajin maailmanmestari vuodelta 2019. Hänen kartanlukijanaan toimi Raigo Mõlder vuosina 2014–2016. Kaudesta 2017 eteenpäin kartanlukijaksi vaihtui Martin Järveoja. Tänak on virolaisen uransa lopettaneen ralliautoilijan Markko Märtinin suojatti.
Ura

Tänak voitti Viron rallin mestaruussarjan vuosina 2008 ja 2009. Samana vuonna Tänak ajoi kaksi kilpailua rallin MM-sarjassa. Syyskuussa 2009 Tänak voitti European Pirelli Star Driver -kilpailun Itävallassa. Vuonna 2010 Tänak ajoi kuusi kilpailua MM-sarjassa saavuttamatta pisteitä. Hän kuitenkin voitti PWRC-luokan kilpailut Suomen ja Walesin ralleissa sijoittuen PWRC-sarjan neljänneksi. Vuonna 2011 Tänak saavutti ensimmäisen pisteensä MM-sarjassa sijoittumalla kymmenenneksi Meksikon rallissa. Sardinian rallissa Tänak sijoittui seitsemänneksi ja Walesin rallissa kuudenneksi. Samana vuonna Tänak sijoittui toiseksi SWRC-sarjassa.
Ura > M-Sport ja Dmack (2012-2017)

Kaudella 2012 M-Sportin Fordilla täyden sarjan ajanut Tänak saavutti ensimmäisen palkintosijansa Sardinian rallissa. Hän ajoi kaudella myös seitsemän erikoiskoevoittoa ja 52 pistettä, sijoittuen MM-sarjassa kahdeksanneksi. Seuraavalle kaudelle Tänak ei kuitenkaan onnistunut löytämään itselleen tallipaikkaa MM-sarjasta. Tänak ajoi kauden 2014 DMACK-tallissa WRC2-sarjassa, ja hän ajoi Puolassa luokkavoiton. Vuonna 2015 Tänak sai tallipaikan M-Sportilta. Meksikon rallissa Tänak herätti runsaasti mediahuomiota hurjan, järveen päättyneen kaadon seurauksena. Kauden paras tulos oli kolmas sija Puolassa, mutta epätasaiset tulokset johtivat kymmenenteen sijaan MM-sarjassa ja potkuihin M-Sportilta.
Kaudella 2016 Tänak ajoi uudessa DMACK WRT -tallissa Ford Fiesta RS WRC:llä ja kaudelle 2017 Tänak siirtyi M-Sportin ykkösteamiin brittiläisen Elfyn Evansin ottaessa hänen paikkansa DMACK teamissa.
Ura > Toyota (2018–2019)

Kaudelle 2018 Tänak siirtyi Toyota Gazoo Racingin kuljettajaksi. Hän voitti peräkkäin Suomen MM-rallin, Saksan MM-rallin, sekä Turkin MM-rallin. Walesin MM-rallissa hän johti reilusti, mutta joutui keskeyttämään lauantai-iltana.
MM-rallikausi 2019 päättyi yhtä kilpailua aikaisemmin Espanjassa kun Australiassa oli metsäpaloja. Tänak voitti kaudella kuusi kilpailua ja saavutti kuljettajien mestaruuden ensimmäisenä virolaisena.
Ura > Hyundai (2020–2022)

Lokakuussa 2019 Tänak allekirjoitti kahden vuoden sopimuksen Hyundain kanssa. Voitettuaan edellisvuonna maailmanmestaruuden hän olisi voinut pitää autossaan numeroa yksi, mutta päätyi pitämään samana vuonna käyttämäänsä numeroa kahdeksan. Tänak aloitti 2020 kautensa Monte Carlossa keskeytyksellä ajettuaan neljännellä erikoiskokeella ulos 180 kilometrin tuntinopeudella. Hän selvisi ulosajosta kartturinsa Järveojan kanssa vammoitta. Ruotsissa Tänak ajoi toiseksi hävittyään 12,7 sekuntia rallin voittaneelle Elfyn Evansille. Tänak voitti kaksi erikoiskoetta. Hän saavutti toisen sijan myös Meksikossa häviten tällä kertaa toiselle Toyota kuljettajalle Sébastien Ogierille 27,8 sekuntia. Tänak onnistui voittamaan rallin aikana kuusi erikoiskoetta, kun se jouduttiin lopettamaan lyhyeen koronaviruspandemian vuoksi. Rallin MM-sarja jatkui lopulta syyskuussa Virossa, jossa Tänak otti kauden avausvoitonsa. Hän johti rallia kolmannesta erikoiskokeesta lähtien. Voiton myötä Tänak nousi MM-pisteissä kolmanneksi. Turkissa hän koki ongelmia ja keskeytti perjantaina ohjauksen vuoksi. Tänak jatkoi kuitenkin rallia ajaen viimeisellä power stage erikoiskokeella toiseksi, keräten neljä pistettä. Italiassa hän koki toistamiseen ongelmia, tällä kertaa jousituksen kanssa. Tänak ajoi lopulta kuudenneksi ja voitti myös viimeisen power stage erikoiskokeen saaden viisi lisäpistettä. Hän putosi MM-pisteissä neljänneksi, kun tallikaveri Thierry Neuville nousi neljän pisteen erolla kolmanneksi. Kauden päätösrallissa Monzassa Tänak ajoi toiseksi häviten rallin voittaneelle Ogierille 13,9 sekuntia. Tänak sijoittui lopulta MM-pisteissä kolmanneksi, kun tallikaveri Neuville keskeytti. Daniel Sordon ajettua kolmanneksi he varmistivat Hyundaille valmistajien maailmanmestaruuden.
Tänak joutui keskeyttämään rengasrikkojen vuoksi kauden 2021 aloittaneessa Monte Carlo -rallissa. Kaksi viikkoa ennen Portugalin rallia Tänak ilmoitti tehneensä Hyundain kanssa monivuotisen jatkosopimuksen.
Tänak ilmoitti lokakuussa 2022, ettei hän jatka kaudella 2023 Hyundailla. Joulukuussa 2022 kerrottiin, että Tänak siirtyy M-Sportille kaudelle 2023.
Ura > M-Sport (2023)

Kaudella 2023 Tänak ajaa M-Sportin Ford Puma Rally1 -autolla. MM-kilpailujen lisäksi hän osallistui heinäkuussa 2023 Virossa ajettavaan Lõuna-Eesti-ralliin ennen varsinaista MM-sarjan kilpailua. Lokakuussa hän ajaa Itävallassa ajettavassa Herbst-rallissa eli Syysrallissa ennen Keski-Euroopan MM-rallia.
Lokakuussa 2023 kerrottiin, että Tänak siirtyy takaisin Hyundai Motorsportille kaudella 2024. Tänak viittaa tallin johtoon tehtyjen muutoksien vaikuttaneen päätökseen.
Ura > Hyundai (2024)

Tänak sijoittui kaudella kolmanneksi. Tänak oli vielä viimeisessä kilpailussa mukana mestaruustaistossa, mutta hän ajoi ulos sunnuntain ensimmäisessä erikoiskokeessa ja joutui keskeyttämään.
Rallin MM-sarjan tulokset > Rallin MM-voitot

|  #  | Ralli | Kausi | Kartturi | Auto |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| 1 |  Sardinian ralli | 2017 |  Martin Järveoja | Ford Fiesta WRC |
| 2 |  Saksan ralli | 2017 |  Martin Järveoja | Ford Fiesta WRC |
| 3 |  Argentiinan ralli | 2018 |  Martin Järveoja | Toyota Yaris WRC |
| 4 |  Suomen ralli | 2018 |  Martin Järveoja | Toyota Yaris WRC |
| 5 |  Saksan ralli | 2018 |  Martin Järveoja | Toyota Yaris WRC |
| 6 |  Turkin ralli | 2018 |  Martin Järveoja | Toyota Yaris WRC |
| 7 |  Ruotsin ralli | 2019 |  Martin Järveoja | Toyota Yaris WRC |
| 8 |  Chilen ralli | 2019 |  Martin Järveoja | Toyota Yaris WRC |
| 9 |  Portugalin ralli | 2019 |  Martin Järveoja | Toyota Yaris WRC |
| 10 |  Suomen ralli | 2019 |  Martin Järveoja | Toyota Yaris WRC |
| 11 |  Saksan ralli | 2019 |  Martin Järveoja | Toyota Yaris WRC |
| 12 |  Walesin ralli | 2019 |  Martin Järveoja | Toyota Yaris WRC |
| 13 |  Viron ralli | 2020 |  Martin Järveoja | Hyundai i20 Coupe WRC |
| 14 |  Arctic ralli | 2021 |  Martin Järveoja | Hyundai i20 Coupe WRC |
| 15 |  Sardinian ralli | 2022 |  Martin Järveoja | Hyundai i20 N Rally1 |
| 16 |  Suomen ralli | 2022 |  Martin Järveoja | Hyundai i20 N Rally1 |
| 17 |  Ypres-ralli | 2022 |  Martin Järveoja | Hyundai i20 N Rally1 |
| 18 |  Ruotsin ralli | 2023 |  Martin Järveoja | Ford Puma Rally1 |
| 19 |  Chilen ralli | 2023 |  Martin Järveoja | Ford Puma Rally1 |
| 20 |  Sardinian ralli | 2024 |  Martin Järveoja | Hyundai i20 N Rally1 |
| 21 |  Keski-Euroopan ralli | 2024 |  Martin Järveoja | Hyundai i20 N Rally1 |
Aiheesta muualla

http://juwra.com/tanak_ott.html
Rallin kuljettajien maailmanmestarit
Astuvansalmen kalliomaalaukset

| Astuvansalmen kalliomaalaukset |
| --- | --- |
 Hirviä, ihmishahmoja ja vene Astuvansalmen kalliomaalauksissa.
Sijainti
 Astuvansalmen kalliomaalaukset
Koordinaatit:  61°26′39″N, 027°32′39″E
Valtio:  Suomi
Historia
Tyyppi:  kalliomaalaus
Merkitys:  Suomen kuuluisin kalliomaalauskohde
Aiheesta muualla
  Astuvansalmen kalliomaalaukset Commonsissa 
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Astuvansalmen kalliomaalaukset ovat Etelä-Savossa Yöveden rannalla Mikkelin kaupungissa Ristiinassa sijaitseva esihistoriallinen kalliomaalauskokonaisuus. Maalaukset kuuluvat Suomen ja Fennoskandian suurimpiin.
Astuvansalmen kalliomaalaukset olivat joidenkin paikkakuntalaisten tiedossa jo ennen niiden ”löytämistä”. Laajempaa tunnettavuutta maalaukset saivat arkeologi Pekka Sarvaksen havaittua ne veneretkellään Astuvansalmen pohjoisrannan pystysuorassa kalliossa kesällä 1968.
Maalaukset ovat Pohjois-Euroopan suurimpia: kallioihin on maalattu 65 kuvaa, eikä Suomessa ole löydetty monta kalliomaalausta, jossa olisi yli 15 kuvaa.
Astuvansalmen maalauspaikka

Kallio, jossa maalaukset sijaitsevat, muistuttaa järveltä tietystä suunnasta katsottuna ihmisen päätä. Parhaiten tämän huomaa kevättalvella, maaliskuussa, pilvipoutaisella säällä jään päältä. Ihmiset ovat mahdollisesti mieltäneet suuren pään jonkinlaiseksi jumalaksi tai sen kuvaksi. Kalliosta on ilmeisesti muodostunut heille kulttipaikka.
Astuvansalmen kalliomaalaukset sijaitsevat noin 7,7–11,8 metriä nykyistä Saimaan veden pintaa korkeammalla. Suurin osa maalauksista sijaitsee 8,3–9,8 metrin korkeudella. Maalausten valmistumisaikana vedenpinta on ollut huomattavasti nykyistä korkeammalla. Maalaukset on tehty joko kesällä veneestä tai jäältä kevättalvella, hankikelien aikaan, auringon jo lämmittäessä kallion pintaa. Apuna on saatettu käyttää kallionseinämään nojaavia telineitä. Veden pinta ylettyi korkeimmalla sijaitsevien maalausten alapuolelle 3000–2500 eaa., jolloin valmistuivat korkeimmalla kalliossa sijaitsevat vanhimmat maalaukset. Vuoksen puhjettua vesi laski 2–2,5 metriä ja sen jälkeen vähitellen loput 8 metriä nykyiselle tasolleen. Alempana kalliossa sijaitsevat maalaukset on maalattu kulloinkin vallinneen veden pinnan määräämälle korkeudelle.
Maalauksia on suojannut jääkauden jäävirtojen kovertama pyöreämuotoinen lippa. Lisäksi kalliolta alas juokseva sadevesi on vuosien kuluessa muodostanut maalausten päälle ohuen läpikuultavan piidioksidikerroksen (mineraalina kvartsi).
Meripihkakoruja ja muita löytöjä

Kalliomaalausten lisäksi on Astuvansalmesta ja sen lähistöltä löydetty muitakin muinaisjäännöksiä. Aluetta tutkineet meriarkeologit ovat löytäneet kallion edustalta järven pohjasta neljä meripihkakorua. Koruista kolme muistuttaa kallion jumalhahmoa ja niitä kutsutaan Astuvanukoksi, -akaksi ja -pojaksi. 1990 löydetyn Ukon mitat ovat 25 × 14 × 9 mm. Astuvan Akka löytyi samasta kohdasta seuraavana vuonna. Akan mitat ovat 32 × 12 × 13,7 mm ja se on hyvin ilmeikäs, muodoltaan kiilamainen, halkaisijaltaan kolmiomainen. Siitä erottuvat selvästi kulmakaarien alla olevat silmäkuopat, nenä, huulet, suu, leuka ja mahdollinen korva. Astuvan poika löytyi ainakin kolmeen osaan lohjenneena. Neljäs meripihkakoru, Karhunpää, löytyi vuonna 1992 yli 11 metrin syvyydestä.
Jokaisessa korussa on tai on ollut joskus reikä, jonka läpi on voinut pujottaa nahka- tai suonihihnan. Niiden arvellaankin kuuluneen tietynlaiseen jumalkoruun, joka toi hyvää onnea. Kun onni loppui kesken, heitettiin vanha pää järveen ja niin sanottu kallionvartija teki uuden, onnea tuovan korun. Korun valmistamisessa meni aikaa, joten koko korua ei kannattanut heittää. Kallion edustalta järvestä löydetyt korut viittaavat kalliolla suoritettuihin uskonnollisiin toimituksiin.lähde?
Astuvansalmen kalliomaalausten kallioterassilta on löytynyt kaksi katkennutta nuolenkärkeä, joiden on arveltu liittyneen rituaalisiin menoihin. Nuoli ammuttiin ylös kohti taivaita ja mitä korkeammalle se lensi, sitä parempi metsästysonni oli edessä – jos nuoli taas päätyi veteen, tuotti se epäonnea.lähde? Toinen teoria on, että nuolia ammuttiin hirven kuvia kohti rituaalisesti, jotta nuolet ja keihäät tositilanteessakin osuisivat hirviin yhtä hyvin. Kivikauden kampakeraamiselle kaudelle tultaessa hirvikanta väheni ja oikean metsästyksen sijaan alettiin harrastaa enemmän symbolista metsästystä.lähde? Maatalouttakin alettiin harjoittaa. Toinen nuolenkärjistä on valmistettu harmaaliuskeesta noin 2200–1800 eaa. ja toinen kvartsista noin 1300–500 eaa.lähde?
Astuvansalmen lähistöltä on löytynyt myös kivikautisia asuinpaikkoja. Astuvansalmen vastapäätä olevaan Himalansaareen vievän tien varrelta, Heiniemen tilalta, Yöveden Haavinginlahden ja Hotakanlammen välistä löytyi vuonna 1972 kvartsilöydöksiä, jotka viittasivat asuinpaikkaan. Tältä jyrkkärinteiseltä ja tasalakiselta hiekkamäeltä oli ennen esteetön näköala Yövedelle. Paikalta tehdyt löydöt on ajoitettu kampakeramiikan tyypilliselle kaudelle, noin 3300–2800 eaa.lähde?
Matkailu

Astuvansalmen kalliomaalaukset hyväksyttiin vuonna 2019 Euroopan neuvoston Prehistoric Rock Art Trails -kulttuurireittiin. Kalliomaalaukset olivat tuolloin ensimmäinen reittiin hyväksytty suomalainen kohde.
Suomen valtioneuvosto antoi kesäkuussa 2022 Etelä-Savon ely-keskukselle luvan lunastaa kalliomaalausten alueen luonnonsuojelualueeksi. Luvan myötä Mikkelin kaupungin on mahdollista tehdä maalauksien luo parempikuntoinen kulkureitti. Kaupungin maankäyttöjohtajan mukaan se saattaa lisätä matkailijoiden kiinnostusta kalliomaalauksia kohtaan.
Kirjallisuutta

Grönhagen, Juhani: Ristiinan Astuvansalmi, muinainen kulttipaikkako? SM-1994 (Suomen Museo)Vammala 1994.
Huurre, Matti: Kivikauden Suomi: Sakari Pälsin, Aarne Äyräpään ja Ville Luhon muistolle.  Helsingissä:  Otava, 1998.  ISBN 951-1-15186-X
Jussila, Timo: Saimaan kalliomaalausten ajoitus rannansiirtymiskronologian perusteella.
Kivikäs, Pekka: Saraakallio – muinaiset kuvat. Atena, Jyväskylä 1990.
Kivikäs, Pekka: Kalliomaalaukset: Muinainen kuva-arkisto.  Jyväskylä:  Atena, 1995.  ISBN 951-9362-81-9
Kivikäs, Pekka: Kalliomaalausten kuvamaailma.  Jyväskylä:  Atena, 1997.  ISBN 951-796-036-0
Kivikäs, Pekka: Kallio, maisema ja kalliomaalaus.  Suomi:  Minerva Kustannus Oy, 2005.  ISBN 952-5478-61-0  (suomeksi)
Kivikäs, Pekka: Vorhistorische Felsmalerei in Finnland. Jyväskylä 1997. (saksaksi)
Kivikäs, Pekka: Kalliomaalausraportteja 1. Kopijyvä Jyväskylä 1999.
Kivikäs, Pekka: Kalliokuvat kertovat.  Jyväskylä:  Atena, 2000.  ISBN 951-796-221-5
Luho, Ville: Uusi kalliomaalauslöytö. Geologi nro 9. 1963.
Pentikäinen, Juha: Samaanit. Jyväskylä 1998.
Ristad och Målad – Aspekter på nordisk bergkonst. Redaktion T. Edgren och H. Taskinen. Museiverket, Nordiska Ministerrådet. Vammala 2000. (ruotsiksi)
Sarvas, Pekka: Die Felsenmalerei von Astuvansalmi. SM.1969. (saksaksi)
Sarvas, Pekka: Astuvansalmen kalliomaalaus. Ristiinan entisyyttä ja nykypäivää. Helsinki 1973.
Sarvas, Pekka ja Taavitsainen, J.-P.: Kalliomaalauksia Lemiltä ja Ristiinasta. SM, Tapiola 1976.
Siikala, Anna-Leena: Suomalainen šamanismi. Hämeenlinna 1992.
Turun maakuntamuseo. Kalliotaidetta – tutkimusta ja tulkintaa. Raportteja 11. 1990
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Astuvansalmen kalliomaalaukset Wikimedia Commonsissa
Juha Pentikäinen: Astuvansalmi rituaalipaikkana
Marius Iršėnas: Antrophomorphic and zoomorphic Stone Age Art in Lithuania, and its archaeological Cultural Context. Archaeologia Baltica, 2010, nro 13, s. 175–190.  Klaipėda, Liettua:  Klaipėda University. ISSN 1392-5520  Artikkelin verkkoversio. (pdf) Viitattu 16.10.2012. (englanniksi) (Arkistoitu – Internet Archive)
Astuvansalmen kalliomaalausten yllä kohoaa kallioon piirtynyt ihmiskasvojen profiili. Koivun latvan oikealla puolella silmäluomi ja puun keskivaiheilla nenä.
Astuvansalmen kalliomaalauksia suojannut sisäänpäin kaareva kalliolippa. Kaareva kallio valutti sadevettä sopivan hitaasti, jotta maalauksia suojaava piioksidikerros saattoi syntyä.
Jousella aseistautunut naishahmo, ”Astuvan Tellervo”, on Astuvansalmen kalliomaalausten todellinen harvinaisuus.
Astuvan ukko (KM 25771)
Arto Paasilinna

| Arto Paasilinna |
| --- | --- |
 Paasilinna Helsingin kirjamessuilla lokakuussa 2007.
Henkilötiedot
Syntynyt: 20. huhtikuuta 1942 Kittilä
Kuollut: 15. lokakuuta 2018 (76 vuotta) Espoo
Kansalaisuus:  Suomi
Ammatti:  kirjailija, toimittaja
Kirjailija
Äidinkieli: suomi
Tuotannon kieli: suomi
Aikakausi:  1964–2009
Tyylilajit:  huumori
Esikoisteos:  Karhunkaataja Ikä-Alpi (1964)
Aiheesta muualla
Löydä lisää kirjailijoitaKirjallisuuden teemasivulta
Arto Tapio Paasilinna (20. huhtikuuta 1942 Kittilä – 15. lokakuuta 2018 Espoo) oli suomalainen kirjailija.
Paasilinna julkaisi uransa aikana kolmekymmentäviisi romaania ja lukuisia muita teoksia. Hänen tunnetuimpiin teoksiinsa lukeutuvat romaanit Jäniksen vuosi, Ulvova mylläri ja Hurmaava joukkoitsemurha. Hänen teoksiaan on käännetty yli 40 kielelle ja niitä on myyty maailmanlaajuisesti yli kahdeksan miljoonaa kappaletta. Erityisen suosittu Paasilinna on ollut Ranskassa.
Nuoruus

Arto Tapio Paasilinna syntyi 20. huhtikuuta 1942 Kittilän Alakylässä. Hänen vanhempansa olivat poliisikonstaapeli ja asioitsija Väinö Paasilinna (ent. Gullstén) ja emäntä Hilda-Maria "Maija" Paasilinna (o.s. Niva). Myös hänen veljensä Erno, Reino ja Mauri Paasilinna ovat kirjailijoita.
Paasilinnat olivat kotoisin Petsamon Salmijärveltä. Talvisodan sytyttyä vuonna 1939 perhe pakeni Norjaan. He palasivat Suomeen seuraavana keväänä ja asuivat eri puolilla Lappia. Perheen viides lapsi Arto syntyi Mäkivaara-nimisessä autiotalossa, jonka vanhemmat olivat vuokranneet Kittilästä. Arton ollessa 1,5-vuotias Paasilinnat jättivät Kittilän taakseen. He asuivat useilla paikkakunnilla, ennen kuin asettuivat Tervolaan Kuikeron asutustilalle syksyllä 1948. Sota ja pitkä evakkotaival olivat suistaneet perheen köyhyyteen. Väinö Paasilinna hoiti asioitsijan töitä, mutta asiakkailla ei aina ollut varaa maksaa palkkioita. Tilannetta pahensi hänen sairastamansa tuberkuloosi. Väinö-isä kuoli maaliskuussa 1950.
Paasilinnan perheessä arvostettiin kirjasivistystä, ja Arto osasi lukea ja kirjoittaa jo ennen kouluun menoa. Koulumatkoillaan hän viihdytti usein nuorempia sisaruksiaan Sirpaa ja Mauria kertomalla tarinoita.
Paasilinnan ensimmäiset kirjoitukset julkaistiin Pohjolan Sanomien nuortensivuilla.
Paasilinna suoritti asepalveluksen Pohjan prikaatissa Oulussa ja pääsi siviiliin helmikuussa 1960 sotamiehenä.
Ura > Toimittajana

Paasilinna opiskeli Lapin kansankorkeakoulussa vuosina 1962–1963. Hän työskenteli 1960- ja 1970-luvulla toimittajana useissa lehdissä. Hän aloitti Lapin Kansan toimitusharjoittelijana vuonna 1963. Vuosina 1963–1964 Paasilinna oli Warkauden Lehden uutistoimittaja, 1964–1965 Koillissanomien toimitussihteeri, 1965–1966 Kainuun Sanomien erikoistoimittaja, 1966–1968 Pohjolan Työn päätoimittaja, 1968–1970 Apu-lehden toimittaja ja vuosina 1964–1968 ja 1970–1974 Suomen Kuvalehden vakituinen avustaja. Vuosina 1973–1974 hän oli Nuoren Voiman ja vuosina 1974–1975 Viikkosanomien päätoimittaja. Paasilinna toimi Avun kolumnistina vuodet 1975–1988 ja teki 1970-luvulta alkaen lehtiartikkeleiden ja pakinoiden lisäksi myös radio- ja televisiotyötä.
Ura > Kirjailijana

Paasilinna julkaisi esikoisteoksensa Karhunkaataja Ikä-Alpi vuonna 1964 ja ensimmäisen romaaninsa Operaatio Finlandia vuonna 1972. Vapaaksi kirjailijaksi hän ryhtyi vuonna 1975.
Suomalaisen Kirjallisuuden Seuran ja Kirjallisuuden vientikeskus Filin tilastojen mukaan Arto Paasilinnan käännetyimmät teokset olivat Jäniksen vuosi (käännetty 26 kielelle) ja Ulvova mylläri (24 kielelle). Kaikkiaan Paasilinnan kirjoja oli Filin mukaan käännetty 35 kielelle. Teoksia on filmattu sekä Suomessa että Ranskassa Jäniksen vuosi ja Ulvova mylläri, Saksassa Suloinen myrkynkeittäjä. Suomessa on tehty elokuviksi myös Ere Kokkosen ohjaamina Elämä lyhyt, Rytkönen pitkä, Hurmaava joukkoitsemurha ja Kymmenen riivinrautaa sekä televisiosarjaksi Suloinen myrkynkeittäjä. Muita elokuvia ovat Hannu Kahakorven ohjaama Onnellinen mies ja Jouko Suikkarin ohjaus Hirtettyjen kettujen metsä. Paasilinnan kirjoista on myös Suomessa tehty kymmeniä näytelmiä sekä ammatti- että harrastajanäyttämöille. Painettuja romaaneja Suomessa ja ulkomailla on arviolta 4–6 miljoonaa nidettä.
Paasilinnan teoksista on elokuva- ja näytelmäsovituksien lisäksi tehty myös sarjakuvasovituksia. Hannu Lukkarinen on piirtänyt kaksi Paasilinnan romaaneihin perustuvaa sarjakuvateosta. Vuonna 2002 ilmestyi Ronkoteus-sarjakuva, joka perustuu Paasilinnan romaaniin Lentävä kirvesmies. Karvainen kamaripalvelija ilmestyi vuonna 2006, ja se perustuu Rovasti Huuskosen petomainen miespalvelija -romaaniin.
Ranskalaisen L'Express-lehden kriitikko on verrannut Arto Paasilinnaa Marcel Ayméhen.
Viimeiset vuodet

Paasilinna tuomittiin maaliskuussa 2009 liikenneturvallisuuden vaarantamisesta, vammantuottamuksesta ja liikennepaosta 80 päiväsakkoon sekä maksamaan korvauksia hänen kolaroituaan toisen auton kanssa moottoritiellä. Paasilinna ajoi kiellettyyn ajosuuntaan. Vuonna 2012 tämän arveltiin johtuneen Paasilinnan aiemmin kärsimien epileptisten kohtausten aiheuttamasta näkökentän kapenemisesta.
Paasilinna sai lokakuussa 2009 aivoinfarktin ja samalla aivoverenvuodon, ja huhtikuussa 2010 hänet siirrettiin hoitokotiin. Keväällä 2011 Paasilinnan vointi koheni, mutta entiselleen hänen ei enää odotettu palaavan. Hän asui sairaalahoidon jälkeen hoivakodissa. Huhtikuussa 2012 kerrottiin Paasilinnan toipuneen niin hyvin, että hän oli pystynyt kirjoittamaan ja oli tehnyt hoitokodissa 80-sivuisen luonnoksen uudesta kirjasta.
Arto Paasilinna kuoli 15. lokakuuta 2018 espoolaisessa hoitokodissa 76-vuotiaana. Hänet on haudattu Siuntion hautausmaalle.