stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Teemu Pukki
Maajoukkue > MM-karsinnat 2016–17

Suomi aloitti valmistautumisen vuoden 2018 MM-kisojen karsintoihin uuden päävalmentajan Hans Backen johdolla, ja Pukki pelasi kuudessa karsintoihin valmistavassa ottelussa. Karsintojen avausottelussa Pukki muodosti Suomen kärkiparin Joel Pohjanpalon kanssa Backen 5–3–2-ryhmityksessä. Pukki pelasi vuoden 2016 karsintaotteluissa hyökkääjäkaksikkona myös Kasper Hämäläisen sekä Robin Lodin kanssa ja onnistui rikkomaan pitkän maalittoman putkensa maajoukkueessa vierasottelussa Islantia vastaan. A-maajoukkueen vuosi 2016 oli synkkä, kun joukkue ei voittanut vuoden aikana yhtään ottelua. Suomi sai neljästä karsintaottelusta yhden pisteen, ja päävalmentaja Backe sai potkut joulukuussa 2016. Uudeksi päävalmentajaksi nimitettiin Markku Kanerva. Pukki pelasi keväällä ja kesällä 2017 maajoukkueen hyökkäyksessä yhdessä Pohjanpalon kanssa sekä yksinäisenä kärkipelaajana. MM-karsintojen loppu sujui Suomelta hyvin ja neljä ottelua toi syksyllä 2017 kahdeksan pistettä. Syksyn karsintaotteluista Pukki pelasi kolmessa. Suomi jäi vuoden 2018 MM-kisojen karsintalohkossaan viidenneksi Islannin, Kroatian, Ukrainan ja Turkin jälkeen. Lohkossa Suomen taakse jäi Kosovo. Pukki pelasi Suomen kymmenestä karsintaottelusta yhdeksän ja vuosina 2016–2017 yhteensä 18 maaottelua, joissa hän teki kaksi maalia.
Maajoukkue > KL ja EM-karsinnat 2018–19

Maajoukkueen vuosi 2018 alkoi valmistautumisella uuteen kilpailuun, Kansojen liigaan. Suomi aloitti syksyllä C-liigassa samassa lohkossa Unkarin, Kreikan ja Viron kanssa. Pukki aloitti Kansojen liigan ottelut Jasse Tuomisen kanssa kärkiparina Kanervan 4–4–2-ryhmityksessä. Pukki ja Tuominen pelasivat Suomen hyökkääjäkaksikkona kaikissa kuudessa Kansojen liigan ottelussa. Suomi voitti kolme ensimmäistä ottelua 1–0, ja Pukki iski kaikissa peleissä voittomaalin. Suomi voitti oman lohkonsa ja nousi Kansojen liigassa B-liigaan. Pukki pelasi vuonna 2018 kahdeksan maaottelua ja teki viisi maalia.
Maajoukkue jatkoi menestyksekkäiden Kansojen liigan otteluiden jälkeen vuoden 2020 EM-kisojen karsintoihin. Karsinnat alkoivat maaliskuussa 2019 tappiolla Italiaa vastaan, mutta voitot neljästä seuraavasta ottelusta nostivat Suomen lohkossa kakkossijalle ja taistelemaan toisesta suorasta kisapaikasta. Pukki jatkoi suuressa roolissa joukkueen hyökkäyksessä, ja hän teki viisi maalia kesä- ja syyskuun neljässä ottelussa. Kun Suomi voitti lokakuussa Armenian 3–0, oli lohkon kakkossijan varmistaminen mahdollista karsintojen toiseksi viimeisessä ottelussa 15. marraskuuta 2019. Suomi voitti Liechtensteinin Töölön jalkapallostadionilla maalein 3–0, ja Pukki teki ottelussa toisen ja kolmannen maalin. Suomi oli karsintalohkossa Italian jälkeen toinen ja pääsi Markku Kanervan johdolla ensimmäistä kertaa karsinnoista EM-lopputurnaukseen. Suomen taakse jäivät Kreikka, Bosnia-Hertsegovina, Armenia ja Liechtenstein. Pukki pelasi kaikki kymmenen karsintaottelua, ja teki niissä kymmenen maalia.
Maajoukkue > MM-karsinnat 2021

Pukki siirtyi Suomen maajoukkueen kaikkien aikojen maalintekijätilaston kärkeen tekemällä 12. lokakuuta 2021 ottelussa Kazakstan–Suomi kummatkin maalit, ottelun päättyessä 0–2.
Yksityiselämä

Pukki on ollut vuodesta 2019 naimisissa Kirsikka Pukin (o.s. Laurikko) kanssa. Parilla on vuosina 2017, 2020 ja 2024 syntyneet lapset.
Saavutukset > Seurat

Sevilla
Nuorten Copa del Rey (1): 2008
HJK
Veikkausliiga (2): 2010, 2011
Suomen Cup (1): 2011
Celtic
Premiership (1): 2013–2014
Brøndby IF
Tanskan cup (1): 2017–2018
Norwich City
Championship (2): 2018–2019, 2020–2021
Saavutukset > Henkilökohtaiset

Suomen Palloliiton Vuoden poikapelaaja (1): 2006
Kymenlaakson vuoden nuori urheilija (1): 2007
Kymenlaakson vuoden urheiluteko (2): 2008, 2011
Veikkausliigan All Stars (1): 2011
Suomen urheilugaalan Vuoden läpimurto (1): 2011
Kymenlaakson vuoden urheilusaavutus, yleisöäänestys (1): 2011
Kymenlaakson vuoden urheilija (1): 2011
Suomen Urheilugaalan Vuoden sykähdyttävin urheiluhetki (1): 2013
Tanskan Superligan kuukauden pelaaja (2): 11/2014, 8/2016
Championshipin paras pelaaja (1): 2018–2019
Championshipin kuukauden pelaaja (1): 2/2021
Championshipin tähdistökenttä (1): 2018–2019
Pelaajayhdistyksen Championshipin tähdistökenttä (1): 2018–2019
Norwichin paras pelaaja (1): 2018–2019
Championshipin maalipörssi (1): 2018–2019
Palloliiton Vuoden pelaaja (2): 2019, 2020
Englannin liigan kuukauden pelaaja (1): 8/2019
Urheilutoimittajain liiton Vuoden jalkapalloilija (1): 2019
Suomen urheilugaalan Vuoden urheilija (1): 2019
Eniten maaleja Suomen A-maajoukkueessa
Tilastot > Kausi kaudelta

Tilanne 27. tammikuuta 2025.
| Kausi | Seura | Sarja | O | M |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| 2006 | FC KooTeePee | Veikkausliiga | 5 | 0 |
| 2007 | FC KooTeePee | Veikkausliiga | 24 | 3 |
| 2008–2009 | Sevilla | Primera División | 1 | 0 |
| 2008–2009 | Sevilla Atlético | Segunda División(2) | 17 | 3 |
| 2009–2010 | Sevilla | Primera División | 0 | 0 |
| 2009–2010 | Sevilla Atlético | Segunda División B(3) | 16 | 0 |
| 2010 | HJK | Veikkausliiga | 7 | 2 |
| 2011 | HJK | Veikkausliiga | 17 | 11 |
| 2011–2012 | Schalke 04 | Bundesliga | 19 | 5 |
| 2012–2013 | Schalke 04 | Bundesliga | 17 | 3 |
| 2013–2014 | Schalke 04 | Bundesliga | 1 | 0 |
| 2013–2014 | Celtic | Premiership | 26 | 7 |
| 2014–2015 | Celtic | Premiership | 1 | 0 |
| 2014–2015 | Brøndby IF | Superliga | 27 | 9 |
| 2015–2016 | Brøndby IF | Superliga | 33 | 9 |
| 2016–2017 | Brøndby IF | Superliga | 34 | 20 |
| 2017–2018 | Brøndby IF | Superliga | 36 | 17 |
| 2018–2019 | Norwich City | Championship(2) | 43 | 29 |
| 2019–2020 | Norwich City | Premier League | 36 | 11 |
| 2020–2021 | Norwich City | Championship(2) | 41 | 26 |
| 2021–2022 | Norwich City | Premier League | 37 | 11 |
| 2022–2023 | Norwich City | Championship(2) | 41 | 10 |
| 2023 | Minnesota United | MLS | 14 | 10 |
| 2024 | Minnesota United | MLS | 22 | 4 |
| Yhteensä | Yhteensä | Yhteensä | 515 | 190 |
(2) Toinen sarjataso.
(3) Kolmas sarjataso.
Kirjallisuutta

Kanerva, Juha: Teemu Pukki. Koko tarina.  Helsinki:  Readme.fi, 2019.  ISBN 978-952-373-022-9
Virtanen, Ari: Oi Suomi on! Huuhkajien tie jalkapallon EM-kilpailuihin.  Helsinki:  HS-kirjat, 2020.  ISBN 978-952-365-018-3
Aiheesta muualla

Teemu Pukki Norwich Cityn sivuilla (Arkistoitu – Internet Archive) (englanniksi)
Teemu Pukki Palloliiton sivuilla (Arkistoitu – Internet Archive)
Teemu Pukki Transfermarkt-sivustolla (englanniksi)
Teemu Pukki Football Finns -sivustolla (Arkistoitu – Internet Archive) (englanniksi)
Suomen joukkue – Jalkapallon alle 21-vuotiaiden EM-kilpailut 2009
1 Jaakkola |
2 Jalasto |
3 Raitala |
4 Portin |
5 Turunen |
6 Sparv |
7 Hämäläinen |
8 M. Hetemaj |
9 Sadik |
10 Otaru |
11 Parikka |
12 Masalin |
13 Kärkkäinen |
14 Aho  |
15 Äijälä |
16 P. Hetemaj |
17 Hakola |
18 Vasara |
19 Kokko |
20 Pukki |
21 Viljanen |
22 Toivio |
23 Lehtovaara |
Valmentaja: Kanerva
| n k Suomen vuoden urheilija |
| --- | --- |
Valitut:  1947: Mikko Hietanen, Lassi Parkkinen  1948: Heikki Hasu  1949: Viljo Heino  1950: Heikki Hasu  1951: Veikko Karvonen  1952: Veikko Hakulinen  1953: Veikko Hakulinen  1954: Veikko Hakulinen  1955: Voitto Hellsten  1956: Antti Hyvärinen  1957: Olavi Vuorisalo  1958: Vilho Ylönen  1959: Juhani Järvinen  1960: Veikko Hakulinen  1961: Kalevi Huuskonen  1962: Pentti Nikula  1963: Pentti Eskola  1964: Eero Mäntyranta  1965: Jouko Launonen  1966: Eero Mäntyranta  1967: Eero Tapio  1968: Kaarlo Kangasniemi  1969: Kaarlo Kangasniemi  1970: Kalevi Oikarainen  1971: Juha Väätäinen  1972: Lasse Virén  1973: Mona-Lisa Pursiainen  1974: Riitta Salin  1975: Heikki Ikola  1976: Lasse Virén  1977: Pertti Ukkola  1978: Helena Takalo  1979: Pertti Karppinen  1980: Pertti Karppinen  1981: Heikki Ikola  1982: Keke Rosberg  1983: Tiina Lillak  1984: Marja-Liisa Kirvesniemi  1985: Matti Nykänen  1986: Marjo Matikainen  1987: Marjo Matikainen  1988: Matti Nykänen  1989: Marjo Matikainen  1990: Päivi Alafrantti  1991: Kimmo Kinnunen  1992: Toni Nieminen  1993: Juha Kankkunen  1994: Jani Sievinen  1995: Jari Litmanen  1996: Heli Rantanen  1997: Mika Myllylä  1998: Mika Häkkinen  1999: Mika Myllylä  2000: Arsi Harju  2001: Sami Hyypiä  2002: Samppa Lajunen  2003: Hanna-Maria Seppälä  2004: Marko Yli-Hannuksela  2005: Janne Ahonen  2006: Jukka Keskisalo  2007: Tero Pitkämäki  2008: Satu Mäkelä-Nummela  2009: Aino-Kaisa Saarinen  2010: Minna Kauppi  2011: Kaisa Mäkäräinen  2012: Tuuli Petäjä-Sirén  2013: Tero Pitkämäki  2014: Iivo Niskanen, Sami Jauhojärvi  2015: Tero Pitkämäki  2016: Leo-Pekka Tähti  2017: Iivo Niskanen  2018: Iivo Niskanen  2019: Teemu Pukki  2020: Lukas Hradecký  2021: Matti Mattsson  2022: Iivo Niskanen  2023: Lauri Markkanen  2024: Aleksander Barkov 
| Auktoriteettitunnisteet  |
| --- | --- |
Kansainväliset:  VIAF 
Kansalliset:  Suomi (KANTO) 
Henkilöt:  Ritva  Yle 
Pukki HJK:n paidassa.
Pukki Brøndbyn paidassa.
Pukki Norwichin paidassa.
Seattle Kraken

| Seattle Kraken |
| --- | --- |

Historia:  Seattle Kraken 2021–
Perustettu:  2021
Kaupunki:   Seattle, Washington
Kotiareena:  Climate Pledge Arena
– kapasiteetti:  17 100
Sarja:  NHL
Konferenssi:  Läntinen
Divisioona:  Tyynenmeren
Värit:  syvänmeren sininen, jään sininen, rajattoman sininen, varjonsininen, varoittava punainen                         

Toimitusjohtaja:   Ron Francis
Päävalmentaja:   Dan Bylsma
Kapteeni:   Jordan Eberle
Omistaja:  David Bonderman Jerry Bruckheimer Tod Leiweke
Yhteistyöseurat:  Coachella Valley Firebirds (AHL) Kansas City Mavericks (ECHL)
Infobox OKNimi-testi OK: 
Seattle Kraken on yhdysvaltalainen ammattilaistason jääkiekkoseura, jonka kotikaupunki on Seattle Washingtonin osavaltiossa. Se liittyi NHL-liigaan kaudesta 2021–2022 alkaen, ja pelaa Läntisen konferenssin Tyynenmeren divisioonassa. Seuran omistavat miljardööri David Bonderman, elokuva- ja TV-tuottaja Jerry Bruckheimer, sekä liikemies Tod Leiweke. Seuran toimitusjohtaja on entinen NHL-tähtipelaaja Ron Francis.
NHL hyväksyi uuden seuran perustamisen Seattleen joulukuussa 2018. Heinäkuussa 2020 seuran nimi ja brändäys julkistettiin. Kyseessä on ensimmäinen ammattilaisjääkiekkoseura Seattlessa sitten vuoden 1975, kun Seattle Totems pelasi viimeisen ottelunsa WHL-liigassa, ja ensimmäinen Stanley Cupista kilpaileva seura sitten Seattle Metropolitansin, joka lopetti toimintansa vuonna 1924.
Kraken pelaa kotiottelunsa uudella 17 100 -paikkaisella Climate Pledge Arenalla, joka on remontoitu 930 miljoonalla dollarilla entisen NBA-seura Seattle Supersonicsin vanhasta KeyArenasta. Krakenin uusi farmiseura tulee sijaitsemaan Palm Springsin kaupungissa Kaliforniassa, ja se aloittaa pelaamisen AHL-liigassa kaudella 2022–2023. Uuden seuran perustaminen viivästyi, minkä johdosta Krakenin farmiseurana ensimmäisellä kaudella toimii Charlotte Checkers.
Seattle Krakenin ensimmäinen kokoonpano muodostettiin laajennusvaraustilaisuudessa heinäkuussa 2021. Kraken pelasi ensimmäisen NHL-ottelunsa Vegas Golden Knightsia vastaan 12. lokakuuta 2021 häviten ottelun 4–3.
Ensimmäisellä NHL-kaudellaan 2021–2022 Kraken jäi pudotuspelien ulkopuolelle, mutta seuraavalla kaudella 2022–2023 joukkue pääsi pudotuspeleihin ja eteni niissä aina toiselle kierrokselle asti, jossa putosi Dallas Starsille otteluvoitoin 4–3.
Historia > Ammattilaisjääkiekon historia kaupungissa

Ammattilaisjääkiekon historia Seattlessa ulottuu vuoteen 1915, jolloin Seattle Metropolitans perustettiin kilpailemaan Pacific Coast Hockey Association (PCHA) -liigassa. Vuoteen 1924 asti toiminut joukkue voitti Stanley Cupin kaudella 1916–1917, jolloin siitä tuli ensimmäinen palkinnon voittanut yhdysvaltalaisjoukkue. Seattlen toinen ammattilaisjoukkue, Seattle Totems pelasi WHL-liigassa vuodesta 1944 liigan lopettamiseen 1975 asti.
Historia > Uuden NHL-joukkueen synty

Seattlen kaupunginvaltuusto hyväksyi 4. joulukuuta 2017 äänin 7–1 KeyArena-stadionin remontoinnin. Stadionin katto säilytetään ennallaan, sillä sitä pidetään Seattlen maamerkkinä, mutta muut osat rakennetaan kokonaan uudelleen. Joulukuun seitsemäntenä päivänä NHL hyväksyi harkitsemaan laajennusjoukkuetta ja asetti laajennusmaksun 650 miljoonaan dollariin.
13. helmikuuta 2018 sijoitusyhtiö Oak View Group lähetti virallisen laajennushakemuksen NHL:lle ja maksoi kymmenen miljoonan dollarin hakemusmaksun. NHL:n ylintä päätösvaltaa käyttävä elin Board of Governors äänesti samana vuonna 4. joulukuuta yksimielisesti Seattlen laajennusjoukkueen puolesta. Uusi joukkue aloittaa pelaamisen kaudella 2021–2022 Läntisen konferenssin Tyynenmeren divisioonassa. Tämän seurauksena joukkueet tasataan neljään kahdeksan joukkueen divisioonaan, ja Arizona Coyotes siirtyy Tyynenmeren divisioonasta Keskiseen.
Heinäkuussa 2019 Seattle ilmoitti palkanneensa entisen Carolina Hurricanesin toimitusjohtajan Ron Francisin joukkueen uudeksi toimitusjohtajaksi. Saman vuoden syyskuussa joukkue ilmoitti, että sen farmijoukkue tulee sijaitsemaan Kalifornian Palm Springsissä, ja aloittaa pelaamisen AHL:ssä kaudella 2022–2023. AHL-joukkueen perustaminen viivästyi koronaviruspandemian vuoksi, joten Seattlen farmijoukkue ensimmäisellä kaudella on Charlotte Checkers.
Kesäkuussa 2021 Kraken nimitti ensimmäiseksi päävalmentajakseen Dave Hakstolin. Laajennusvaraustilaisuus järjestettiin heinäkuussa 2021, ja siihen osallistuivat kaikki joukkueet poislukien Vegas Golden Knights. Kraken muodosti tilaisuudessa ensimmäisen kokoonpanonsa varaamalla 15 hyökkääjää, 12 puolustajaa ja kolme maalivahtia.
Joukkue kaudella 2024–2025

| Seattle Kraken kaudella 2024–2025> Kokoonpano | Seattle Kraken kaudella 2024–2025> Kokoonpano | Seattle Kraken kaudella 2024–2025> Kokoonpano | Seattle Kraken kaudella 2024–2025> Kokoonpano | Seattle Kraken kaudella 2024–2025> Valmentajat | Seattle Kraken kaudella 2024–2025>  | Seattle Kraken kaudella 2024–2025>  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
|  Maalivahdit  35   Joey Daccord   31   Philipp Grubauer Puolustajat  29   Vince Dunn   41   Ryker Evans    6   Adam Larsson (A)   28   Josh Mahura   62   Brandon Montour   24   Jamie Oleksiak |  |  Hyökkääjät  10   Matty Beniers (A)   95   André Burakovsky    7   Jordan Eberle (C)   21   Michael Eyssimont   15   John Hayden   84   Kaapo Kakko   52   Tye Kartye   19   Jared McCann   63   Jacob Melanson   38   Jani Nyman   17   Jaden Schwartz (A)   67   Mitchell Stephens    9   Chandler Stephenson   20   Eeli Tolvanen   51   Shane Wright |  |  Päävalmentaja Dan Bylsma  Selitykset (C) Kapteeni  (A) Varakapteeni  Lähde: Eliteprospects eliteprospects.com. Päivitetty: 12. maaliskuuta 2025  |  |  |
Joukkue kaudella 2024–2025 > Valmennus & Joukkueenjohto

Päävalmentaja: Dan Bylsma
Apuvalmentaja: Jessica Campbell
Apuvalmentaja: Dave Lowry
Apuvalmentaja: Bob Woods
Maalivahtivalmentaja: Steve Briere
Videovalmentaja: Tim Ohashi
Apuvideovalmentaja: Brady Morgan
Fysiikkavalmentaja: Nate Brookreson
Apufysiikkavalmentaja: Jake Jensen
Kehitysvalmentaja: Cory Murphy
Kehitysvalmentaja: Frans Nielsen
Kehitysvalmentaja: Katelyn Parker
Kehitysvalmentaja: Justin Rai
Taitovalmentaja: Matt Larke
Huoltopäällikkö: Jeff Camelio
Joukkueenjohtaja: Brennan Baxandall
Toimitusjohtaja: Ron Francis
Apulaistoimitusjohtaja: Jason Botterill
Apulaistoimitusjohtaja: Alexandra Mandrycky
Apulaistoimitusjohtaja: Rick Olczyk
Jääkiekkotoiminnanjohtaja: Mike Francis
Pelaajakehitysjohtaja: Jeff Tambellini
Analytiikanjohtaja: Namita Nandakumar
Ammattilaisten kykyjenetsinnänjohtaja: David Baseggio
Amatöörien kykyjenetsinnänjohtaja: Robert Kron
Euroopan kykyjenetsinnänjohtaja: Jan-Axel Alavaara
Maalivahtien kykyjenetsinnänjohtaja: Andrew Allen
Konsultti: Gary Roberts
Brändäys

Joukkueen nimi, tunnukset ja värit paljastettiin 23. heinäkuuta 2020 julkistustapahtumassa Climate Pledge Arenalla. Nimi Kraken viittaa skandinaavisessa mytologiassa esiintyvään Kraken-merihirviöön. Nimi oli suosittu fanien keskuudessa jo ennen sen valitsemista, ja valinnassa otettiinkin vahvasti huomioon yleisön mielipide, jota kartoitettiin erilaisilla kyselyillä ja kilpailuilla. Nimiehdotuksia oli yhteensä yli 1 200.
Joukkueen logo kunnioittaa Seattlen jääkiekkohistoriaa, sillä se on muodoltaan suuri S-kirjain, kuten entisen Seattle Metropolitansin logo. Krakenin logoa koristaa merihirviön lonkero ja uhkaavan punainen silmä. Merellinen teema viittaa Seattlen tärkeään asemaan satamakaupunkina. Tämä näkyy vahvasti myös joukkueen vaihtoehtoisessa logossa, joka on tyylitelty teräväkärkinen ankkuri. Ankkurin muoto muistuttaa Seattlen tunnetuinta maamerkkiä, Space Needle -tornia.
Joukkueen ensisijaista väriä kutsutaan syvänmerensiniseksi (deep sea blue). Toissijaiset värit ovat jäänsininen (ice blue), varjonsininen (shadow blue), rajattoman sininen (boundless blue) ja varoittavan punainen (red alert).
Brändäys > Tunnukset

Ensisijainen logo
Vaihtoehtoinen logo
Tekstityyppi
Menestys kausittain

| 0 | 1 | 2 | 3 | 4 | 5 | 6 | 7 | 8 | 9 |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| Kausi | O | V | H | JAH | P | TM | PM | Divisioona/sijoitus | Pudotuspelit |
| 2021–2022 | 82 | 27 | 49 | 6 | 60 | 216 | 285 | Tyynenmeri, kahdeksas | Jäi pudotuspelien ulkopuolelle |

| 2022–2023 | 82 | 46 | 28 | 8 | 100 | 289 | 256 | Tyynenmeri, neljäs | Voitti 1. kierroksella Avalanchen 4-3   Hävisi 2. kierroksella Starsille 3-4. |
| 2023–2024 | 82 | 34 | 35 | 13 | 81 | 217 | 236 | Tyynenmeri, kuudes | Jäi pudotuspelien ulkopuolelle |
Televisiointi

Elokuussa 2020 Kraken ilmoitti, että heidän kotiotteluidensa selostajaksi on palkattu yhdysvaltalainen Everett Fitzhugh. Hän on aiemmin selostanut ECHL-liigan Cincinnati Cyclonesin kotiotteluita. Fitzhughista tulee ensimmäinen täysiaikainen afroamerikkalainen selostaja NHL:ssä.
Eeli Tolvanen vuonna 2023.
Bjarni Benediktsson (poliitikko, 1908)

| Bjarni Benediktsson |
| --- | --- |

Islannin pääministeri
 14. marraskuuta 1963 – 10. heinäkuuta 1970  
Edeltäjä:  Ólafur Thors
Seuraaja:  Jóhann Hafstein
Henkilötiedot
Syntynyt: 30. huhtikuuta 1908 Reykjavík
Kuollut: 10. heinäkuuta 1970 (62 vuotta) Þingvellir
Kansalaisuus:   Islanti
Vanhemmat:  Benedikt Sveinsson ja Guðrún Pétursdóttir
Puoliso:  Valgerður Tómasdóttir (v. ja k. 1935) Sigríður Björnsdóttir(v. 1943)
Lapset:  Björn Bjarnason (s. 1944), Guðrún Bjarnadóttir (s. 1946), Valgerður Bjarnadóttir (s. 1950), Anna Bjarnadóttir (s. 1955)
Tiedot
Puolue:  Itsenäisyyspuolue
Bjarni Benediktsson (30. huhtikuuta 1908 – 10. heinäkuuta 1970) oli islantilainen itsenäisyyspuolueen poliitikko, joka toimi Islannin pääministerinä vuodesta 1963 kuolemaansa asti vuoteen 1970. Hän istui kansanedustajana Alltingissä vuosina 1942–1970.
Bjarni syntyi Reykjavíkissä. Hänen isänsä oli kansanedustaja Benedikt Sveinsson. Hän opiskeli oikeustiedettä Islannin yliopistossa ja valmistui vuonna 1930, minkä jälkeen hän opiskeli valtio-oikeutta Berliinissä. Vuosina 1932–1940 hän toimi oikeustieteen professorina Islannin yliopistossa ja vuosina 1940–1947 Reykjavíkin pormestarina. Vuosina 1942–1943 hän toimi Alltingin 2. varapuhemiehenä. Vuonna 1947 hänet nimitettiin ulkoasiain- ja oikeusministeriksi, jossa virassa hän toimi vuoteen 1953 asti; vuosina 1949–1950 virkanimike oli ulkoasiain-, oikeus- ja opetusministeri. Vuosina 1953–1956 hän toimi oikeus- ja opetusministerinä. Vuosina 1956–1959 hän toimi Morgunblaðið-sanomalehden päätoimittajana. Vuonna 1959 hän toimi Alltingin puhemiehenä. Vuosina 1959–1963 hän toimi oikeus-, kirkollis-, terveys- ja teollisuusministerinä; syyskuusta joulukuuhun 1961 hän oli vapautettuna tästä ministerinvirasta ja toimi virkaatekevänä pääministerinä Ólafur Thorsin sijaisena. Vuonna 1961 hänet valittiin itsenäisyyspuolueen puheenjohtajaksi. Vuonna 1963 hänet nimitettiin pääministeriksi, jossa virassa hän toimi kuolemaansa saakka.
Bjarni kuoli vuonna 1970 pääministerin kesäasunnon tulipalossa Þingvellirissä. Tulipalossa kuolivat myös hänen vaimonsa Sigríður Björnsdóttir ja heidän neljävuotias lapsenlapsensa.
Djurgårdens IF FF

Djurgårdens IF Fotbollförening on tukholmalaisen Djurgårdens IF -urheiluseuran jalkapallojaosto. Ruotsin korkeimmalla sarjatasolla Allsvenskanissa pelaava miesten edustusjoukkue on voittanut Ruotsin-mestaruuden 12 kertaa ja cup-mestaruuden viidesti.
Historia

Djurgårdens Idrottsförening perustettiin vuonna 1891, ja jalkapallotoiminta seurassa alkoi kahdeksan vuotta myöhemmin, 1899. Vain viiden vuoden kuluttua tästä, vuonna 1904, joukkue pelasi jo Ruotsin-mestaruusfinaalissa, jossa se kärsi tappion Örgrytelle. Ensimmäisen mestaruutensa Djurgården voitti vuonna 1912 kahden tasapeliin päättyneen loppuottelun toisessa uusintaottelussa. Joukkue voitti mestaruuden myös vuosina 1915, 1917 ja 1920.
Allsvenskan käynnistyi vuonna 1924, mutta Djurgården ei siihen päässyt. Vuosina 1924 ja 1944 se kävi pelaamassa yhden kauden liigassa pudotakseen takaisin toiseksi korkeimmalle sarjatasolle. Joukkue pelasi kaksi kautta, 1929 ja 1932, myös kolmanneksi korkeimmalla sarjatasolla. Joukkueen uusi nousukiito alkoi, kun se 1944 vakiinnutti paikkansa korkeimmalla sarjatasolla ja voitti 1950- ja 1960-luvulla Ruotsin-mestaruuden neljästi. 1970-luvulla menestys oli vaatimattomampaa, parhaina saavutuksina sarjassa kaksi kolmossijaa.
Vuonna 1981 seura putosi Allsvenskanista, jonne se nousi takaisin vuonna 1986 kahden kauden ajaksi pudotakseen takaisin. Poikkeuksena vaatimattomiin esityksiin oli seuran ensimmäinen Ruotsin cupin voitto vuonna 1990. Edestakainen nousu–putoamisliike jatkui 1990-luvulla, jolloin joukkue putosi ja nousi kolmesti. 2000-luvulle tultaessa joukkue on lähti uuteen nousuun ja saavutti vuosina 2002–2005 sekä kolme liigamestaruutta että kolme cup-voittoa.
Kaudella 2009 Djurgården pelasi surkean kauden ja joutui karsimaan sarjapaikastaan. Lopulta DIF sisuuntui ja onnistui säilymään pääsarjassa kukistettuaan Assyriska Föreningenin.
Kaudella 2013 Djurgårdens IF kantoi Djurgårdsandanin logoa pelipaidoissa.
Djurgården voitti Ruotsin mestaruuden kaudella 2019.
Saavutukset

Ruotsin-mestaruus 1912, 1915, 1917, 1920, 1954–55, 1959, 1964, 1966, 2002, 2003, 2005, 2019
Ruotsin cupin voitto 1989–1990, 2002, 2004, 2005, 2018
Entisiä päävalmentajia

Hans Backe
Kim Bergstrand
Mark Dempsey
Anders Grönhagen
Per-Mathias Høgmo
Andrée Jeglertz
Kjell Jonevret
Siggi Jónsson
Thomas Lagerlöf
Zoran Lukić
Özcan Melkemichel
Per Olsson
Magnus Pehrsson
Tommy Söderberg
Sören Åkeby