stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
M/S Baltic Queen
Käyttöhistoria > 2022-

Loppuvuodesta 2021 Tallink ilmoitti, että Baltic Queenin liikenne keskeytetään väliaikaisesti tammi-helmikuun 2022 ajaksi hyvin alhaisten matkustajamäärien seurauksena. Liikennöintikatkon aikana alus telakoitiin Naantalissa. Baltic Queen palasi liikenteeseen 18. helmikuuta 2022.
Syyskuussa 2022 Silja Europan vuokrauksesta johtuen Baltic Queen korvasi Silja Europalle alunperin tarkoitettuja 22h-risteilyitä viikon ajan Helsingin ja Tallinnan välillä. Alus korvasi myös Europan Maarianhaminan risteilyn.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta M/S Baltic Queen Wikimedia Commonsissa
Tallink Silja
| --- | --- |
Nykyiset alukset:  Baltic Princess  Baltic Queen  Galaxy  Megastar  MyStar  Regal Star  Romantika  Sailor  Silja Europa  Silja Serenade  Silja Symphony  Star  Victoria I 
Entiset alukset:  Isabelle  Sea Wind  Superstar 
Muuta:  Harri Hylje  Tallink Hotels 
Manhattan Bar kannella 7.
Baltic Queenin kahden hengen B-hytti.
Baltic Queenin kannen 6 pääaula.
Baltic Queen vanhassa Tallink Cruise- brändissä 2015.
Luitzen Egbertus Jan Brouwer

Harald Bohr (vas.) Ja Luitzen Egbertus Jan Brouwer (oik.) 1932 kansainvälisessä matematiikan kongressissa Zürichissä.
Luitzen Egbertus Jan Brouwer (yleensä L. E. J. Brouwer) (27. helmikuuta 1881, Overschie – 2. joulukuuta 1966, Blaricum) oli alankomaalainen matemaatikko, joka työskenteli topologian, joukko-opin, mittateorian ja funktioteorian alueilla.
Brouwer käytännössä perusti matematiikan filosofian intuitionismin suuntauksen, joka suuntautui tuolloin vallalla ollutta formalismia vastaan. Jälkimmäistä kannattivat mm. David Hilbert, Paul Bernays, Wilhelm Ackermann ja John von Neumann.
Julkaisuja

Leven, Kunst en Mystiek (1905)
Over de grondslagen der wiskunde. Academisch proefschrift (1907)
”De onbetrouwbaarheid der logische principes”, Tijdschrift voor Wijsbegeerte 2 (1908), pp. 152–58.
”Zur Analysis Situs”, Mathematische Annalen 68 (1910), 422:434
”Beweis der Invarianz der Dimensionenzahl”, Mathematische Annalen 70 (1911), 161:165
”Über Abbildung von Mannigfaltigkeiten”, Mathematische Annalen 71 (1911), 97:115
”Beweis des Jordanschen Satzes für den n-dimensionalen Raum”, Mathematische Annalen 71 (1911), 489:494
”Begründung der Mengenlehre unabhängig vom logischen Satz vom ausgeschlossenen Dritten. Erster Teil, Allgemeine Mengenlehre”, Koninklijke Akademie van Wetenschappen te Amsterdam, Verhandelingen 1e sectie, deel XII, no 5 (1918), 1:43
”Intuitionistische Zerlegung mathematischer Grundbegriffe”, Jahresbericht der deutschen Mathematiker-Vereinigung 33 (1925), 251:256
”Consciousness, Philosophy and Mathematics”, Proceedings of the 10th International Congress of Philosophy. III (1948) 1235:1249
Kirjallisuutta

Collected Works (toim. Arend Heyting ja Hans Freudenthal)
Philosophy and foundations of mathematics. 1975, ISBN 0-7204-2805-X
Geometry, analysis, topology and mechanics. 1976, ISBN 0-7204-2076-8
Aiheesta muualla

Luitzen Egbertus Jan Brouwer, Stanford Encyclopedia of Philosophy (englanniksi)
Luitzen Egbertus Jan Brouwer, MacTutor Biography (englanniksi)
| Auktoriteettitunnisteet  |
| --- | --- |
Kansainväliset:  FAST  ISNI  VIAF  WorldCat 
Kansalliset:  Norja  Ranska  BnF data  Katalonia  Saksa  Italia  Israel  Belgia  Yhdysvallat  Ruotsi  Tšekki  Australia  Kroatia  Alankomaat  Puola  Vatikaani 
Tieteilijät:  CiNii  DBLP  Leopoldina  MathSciNet  Mathematics Genealogy Project  zbMATH 
Henkilöt:  Alankomaat  Deutsche Biographie  DDB  Trove 
Muut:  IdRef 
Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista. 
Alkuperäinen artikkeli: en:Luitzen Egbertus Jan Brouwer
Käännös suomeksi
Ralf Lindberg

Ralf Waldemar Lindberg (22. huhtikuuta 1951 Leppävirta – 27. huhtikuuta 2024) oli suomalainen rakennustekniikan tutkija ja talonrakennustekniikan professori.
Ralf Lindberg syntyi insinööri Birger Lindbergin ja Rakel Auttilan perheeseen. Hänen puolisonsa vuodesta 1972 oli Lea Jäntti. Lindberg tuli ylioppilaaksi Leppävirran yhteiskoulusta 1972 ja valmistui diplomi-insinööriksi Teknillisestä korkeakoulusta 1976 ja tekniikan lisensiaatiksi Tampereen teknillisestä korkeakoulusta 1983, missä hän myös väitteli tekniikan tohtoriksi 1987 tutkimuksella Actual behaviour of a beam to column connection in a reinforced concrete portal frame. Lindberg oli ensimmäinen talonrakennustekniikasta väitellyt henkilö Tampereen teknillisessä korkeakoulussa.
Lindberg oli Rakennusliike Auttila Oy:n projekti-insinööri 1976–1977, Tampereen teknillisen korkeakoulun assistentti 1977–1983 ja yliassistentti 1983–1988, Oy Lohja-CAD Ab -yhtiön tuotekehityspäällikkö 1988–1990, Teknillisen korkeakoulun talonrakennustekniikan apulaisprofessori 1990–1992 ja Tampereen teknillisen yliopiston talonrakennustekniikan professori 1992–2014. Hän toimi myös yliopiston rakennustekniikan laitoksen johtajana ja hänellä oli useita asiantuntija- ja luottamustehtäviä, mukaan lukien Suomen Betoniyhdistyksen puheenjohtajuus 2000–2002 ja Suomen Rakennusinsinöörien Liiton puheenjohtajuus 2009–2011. Lindberg ohjasi työuransa aikana useita satoja diplomitöitä, samoin kuin lisensiaatintöitä ja väitöskirjoja. Vuoden rakennusalan diplomi-insinööriksi hänet valittiin 2006.
Žmerynkan piiri

| Žmerynkan piiri Жмеринський район |
| --- | --- |
 Piiri Vinnytsjan alueen kartalla.
 Lippu:  Vaakuna
 Koordinaatit: piiri 49.1074°N, 28.1647°E 
Valtio:   Ukraina
Alue:  Vinnytsjan alue
Perustettu:  7.3.1923
Hallinto:  
 – hallinnollinen keskus:  Žmerynka (33 754 as., 2022)
Pinta-ala:  3 140,1 km²
Väkiluku (2022, arvio):  158 913
Aikavyöhyke:  UTC+2
– kesäaika:  UTC+3
 
zhmerynka-rda.gov.ua
Žmerynkan piiri (ukr. Жмеринський район) on yksi Ukrainan Vinnytsjan alueen länsiosan hallinnollisista piireistä.  Se sijaitsee Vinnytsjan piirin lounaispuolella, linnuntietä noin 230 kilometriä Kiovasta lounaaseen. Žmerynkan piirin hallintokeskus on Žmerynkan kaupunki. Žmerynkasta on Vinnytsjaan rautateitse 40 ja maanteitse 45 kilometriä.
Kirjoitettu historia alkaa 1400-luvulta, jolloin ensimmäiset maininnat kasakkojen nykyisen piirin alueelle perustamista asutuksista kirjattiin kirjallisiin lähteisiin.
Žmerynkan piiri kuuluu Ukrainan aluehallinnon toiseen tasoon. Heinäkuussa 2020 Ukraina supisti Vinnytsjan alueen piirien lukumäärän kuuteen. Aiempaa laajemman Žmerynkan piirin pinta-alaksi tuli 3 140,1 neliökilometriä.
Ukrainan tilastokeskus arvioi Žmerynkan piirin väkiluvuksi 158 913 (1.1.2022). Piiri on väestöltään maaseutuvoittoinen. Kaupunkilaisiksi luokiteltiin &&&&&&&&&&&&&038.080000038,8 prosenttia piirin asukkaista (61 661 as.), eli kolmen kaupungin (Bar 15 337 as., Žmerynka 33 754 as. ja Šarhorod 6 982 as.)  ja piirin kahden kaupunkityyppisen taajaman väestö. Ennen vuoden 2020 aluelaajennuksia, Žmerynkan piirin väkiluku oli paljon pienempi (2017: 
34 189 as.).
Kaupunkityyppisistä taajamista suurempi on Brajiliv (Браїлів; 4 382 as.). Se sijaitsee Rovjoen rannalla ja on tunnettu esimerkiksi Pyhän Kolminaisuuden nunnaluostaristaan. Taajamassa on myös Vinnytsjasta Žmerynkaan johtavan rataosuuden rautatieasema. Kulttuuriperinnöltöään arvokkaisiin kohteisiin luetaan myös Vitoslavskin palatsi Tšernjatynin kylässä.lähde?
Žmerynkan rautatieasema.
Barin kaupunkia.
Šarhorodin synagoogan rakennus (1589).
Brajilivin nunnaluostaria Rovjoen suunnalta.
Brajilivin rautatieasema.
Vitoslavskin palatsi Tšernjatynin kylässä.
Yksityiskohta Vitoslavskin palatsista.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Žmerynkan piiri Wikimedia Commonsissa
Walter Erko

Walter Erko (28. marraskuuta 1911 Pietari, Venäjän keisarikunta – 18. joulukuuta 1998 Helsinki) oli suomalainen opettaja, joka teki pitkän uran Helsingin koulutoimessa muun muassa kaupungin koulutoimenjohtajana ja koulusuunnittelutoimiston päällikkönä 1970–1974. Hän sai kouluneuvoksen arvonimen 1971.
Viittä kieltä sujuvasti taitanut Erko syntyi tsaarinajan Pietarissa. Hän valmistui kansakoulunopettajaksi 1934, tuli ylioppilaaksi 1943 ja suoritti filosofian kandidaatin tutkinnon 1946 pääaineenaan slaavilainen filologia. Hän suoritti kasvatustieteen jatko-opintoja ASLA-Fulbright-stipendillä Columbian yliopistossa New Yorkissa 1954.
Erko toimi Helsingin suomenkielisten kansakoulujen erityisopettajana 1936–1951 ja samalla vt. kansakouluntarkastajana 1948–1950. Tarkastajaura jatkui myöhemmin Helsingin 2. tarkastajana 1956–1962 sekä 1. tarkastajana 1962–1970. Helsingin kaupungin koulutoimenjohtajaksi Erko valittiin 1970, neljä vuotta ennen eläkeikäänsä.
Walter Erkon kaudella pääkaupungin kansakoululaitos kehittyi monin tavoin tulossa olleen peruskoulu-uudistuksen edellä. Kymmeniä uusia kouluja rakennettiin, erityisopetus uudistui, kieltenopetusta tehostettiin ja terveydenhoitoa sekä koululaisten kesävirkistystoimintaa kehitettiin. Erkon ja hänen kollegojensa suunnittelutyön pohjalta perustettiin vuonna 1977 Helsingin kouluvirasto.
Richard Branson

| Richard Branson |
| --- | --- |
 Richard Branson vuonna 2015.
Henkilötiedot
Syntynyt: 18. heinäkuuta 1950 (ikä 74) Blackheath, Lontoo, Britannia
Ammatti:  liikemies
Arvonimi: Sir
Siviilisääty:  naimisissa
Puoliso:  Kristen Tomassi (1972–79) Joan Templeman 1977– (n. 1989– )
Lapset:  Holly (1982–), Sam (1985–)
Muut tiedot
 Nimikirjoitus
Aiheesta muualla
Kotisivu
Richard Charles Nicholas Branson (s. 18. heinäkuuta 1950 Surrey, Englanti) on brittiläinen liikemies, miljardööri ja seikkailija, joka tunnetaan Virgin-brändistään.
Varhainen elämä

Richard Branson syntyi 18. heinäkuuta 1950 Surreyssa Englannissa. Hänen isänsä työskenteli asianajajana ja äitinsä lentoemäntänä. Richard kärsi lukihäiriöstä eikä menestynyt koulussa. Hän jätti yksityiskoulun kesken 16-vuotiaana.
Ura

Koulusta lähdettyään Branson perusti vuonna 1966 Student-nimisen nuorisokulttuurilehden. Hän asui 1960-luvun lopulla lontoolaisessa kommuunissa. Rahoittaakseen lehteään Branson perusti Virgin Mail Order Records -yrityksen, joka myi musiikkialbumeja postimyynnillä. Sen nimi Virgin, ’neitsyt’, viittasi Bransonin kokemattomuuteen liike-elämässä. Branson avasi vuonna 1971 Britannian ensimmäisen alennusmyyntilevyjen kaupan.
Vuonna 1972 Branson oli perustamassa Virgin Records -levy-yhtiötä, josta tuli johtava punkin ja uuden aallon julkaisija. Sen ensimmäinen artisti oli Mike Oldfield albumillaan Tubular Bells (1973). Oldfieldin albumin suurmenestyksen vanavedessä Branson sai Virginille tunnettuja artisteja, kuten Sex Pistols, Culture Club, The Rolling Stones ja Genesis.
Branson osti vuonna 1980 Voyager Group -matkayhtiön. Vuonna 1984 Branson osti osake-enemmistön lentoyhtiöstä, jolle hän antoi uudeksi nimeksi Virgin Atlantic Airways. Branson myi Virgin Recordsin vuonna 1992 saadakseen lentoyhtiölleen enemmän varoja. Seuraavana vuonna Branson perusti Virgin Radio -radioaseman ja vuonna 1996 levy-yhtiö V2 Recordsin, jolle ovat levyttäneet esimerkiksi Powder Finger ja Tom Jones.
Monialayritys Virgin Groupiin kuului 1990-luvulla jo yli 100 yritystä, ja siitä oli tullut yksi Britannian suurimmista yksityisistä yrityksistä. Se toimi 35 maassa, ja sillä oli 70 000 työntekijää. Siihen kuului myös matkapuhelinoperaattori, lentoyhtiöitä, kuten Virgin Express ja Virgin Blue, autovuokrausyhtiöitä, pankki Virgin Money UK, rautatieyhtiö Virgin Trains sekä Virgin Drinks, joka valmistaa virvoitusjuomia.
Vuonna 2000 Branson jätti tarjouksen Yhdistyneen kuningaskunnan valtiollisen loton järjestämisestä, mutta epäonnistui sen saamisessa.
Vuonna 2004 Branson perusti avaruusturismiyhtiö Virgin Galacticin. Vuonna 2006 hän myi langattomia puhelinpalveluja myyvän Virgin Mobilen, mutta pysyi sen suurimpana osakkeenomistajana. Samana vuonna hän perusti viihdeyritykset Virgin Comics ja Virgin Animation.
Branson osti vuonna 2009 F1-tulokastalli Manorin ja nimesi sen uudelleen Virgin Racingiksi. Talli kilpaili kausilla 2010 ja 2011. Vuonna 2012 se jatkoi nimellä Marussia F1 Team. Hän hallinnoi myös Formula E -tallia Virgin Racingiä.
Viime vuosina Branson on keskittynyt avaruusturismiin. Hän perusti yhdessä Scaled Compositesin kanssa The Spaceship Companyn, joka pyrkii kehittämään avaruusaluksen. Vuonna 2013 yhtiö teki onnistuneen koelaukaisun. Vuonna 2015 Branson julkisti Virgin Voyages -risteilyalusyhtiön perustamisen. Kaksi vuotta myöhemmin yhtiö aloitti ensimmäisen risteilyaluksensa valmistuksen. Virgin Galacticin ensimmäinen täysin miehitetty koelento avaruuteen tapahtui 11. heinäkuuta 2021. Tuolloin VSS Unity -avaruusalus nousi avaruuden rajamaille noin 85 kilometrin korkeuteen. Branson oli itse mukana lennolla, ja hänestä tuli samalla ensimmäinen itse omistamallaan koneella yli 50 mailin korkeudessa käynyt henkilö.
Harrastukset ja muu toiminta

Vapaa-aikanaan Branson on harrastanut erilaista ilmailua. Hän teki vuonna 1986 ennätyksen Atlantin ylityksessä pikaveneellä. Vuonna 1987 hän oli ensimmäinen, joka ylitti kuumailmapallolla Atlantin, ja vuonna 1991 hän ylitti ensimmäisenä kuumailmapallolla Tyynenmeren. Vuonna 1990 hän oli mukana yrittämässä kuumailmapallolla maailman ympäri, mutta kaikki kolme yritystä epäonnistuivat. Vuonna 2005 Branson oli rahoittajana, kun Steve Fossett lensi ensimmäisenä miehenä yksin välilaskutta maailman ympäri.
Branson myös perusti Richard Bransonin erikoispalkinnon nopeimmasta Atlantin ylityksestä ja herätti henkiin jo kuolleena pidetyn Sinisen nauhan nopeuskilpailun. Vuonna 1986 Branson ylitti Atlantin nopeammin kuin edellinen Sinisen nauhan voittaja, mutta hän ei saanut palkintoa, koska vene ei ollut kauppalaiva ja koska sitä tankattiin matkan varrella.
Branson on lahjoittanut kolme miljardia dollaria ympäristöystävällisen polttoaineen tutkimuksen rahoitukseen. Hän sai vuonna 2007 humanitaarisen ja ympäristötyön tukemisesta UNCA:n ”Vuoden kansalainen” -palkinnon. Branson lyötiin ritariksi vuonna 1999.
Branson on esiintynyt itsenään useissa televisiosarjoissa, kuten Frendit, Baywatch ja Fox Broadcasting Companyn tosi-tv-sarjassa The Rebel Billionaire.
Yksityiselämä

Branson on ollut kahdesti naimisissa. Hänellä on toisesta avioliitostaan kaksi lasta ja kolme lastenlasta. Hän asuu kotisaarellaan Necker Islandilla Brittiläisillä Neitsytsaarilla.
Omaisuus

Branson nousi vuonna 2009 Forbesin miljardöörilistalle sijalla 261.
Branson on omistanut 1978 lähtien Necker Island -nimisen saaren Brittiläisillä Neitsytsaarilla, (18°31′36″N, 64°21′26″W), jota hän vuokraa. Hintaan sisältyy laadukas majoitus ja 50-henkinen henkilökunta.. Branson tarjosi saaresta ensin 100 000 puntaa. Koska pyyntihinta oli 5 miljoonaa puntaa, tarjousta ei hyväksytty. Vuotta myöhemmin Branson sai kerättyä kokoon 180 000 puntaa, jolla hän sai ostettua saaren Lordi Cobhamilta. Päärakennus paloi salamaniskusta 2011 ja kärsi hurrikaani Irman aiheuttamia myrskytuhoja 2017.
Branson ilmoitti maaliskuussa 2006 ostaneensa saaren Dubaissa sijaitsevasta keinotekoisesta The World -saaristosta. Vuonna 2007 hän osti Moskito-saaren Brittiläisiltä Neitsytsaarilta.
Teoksia

Branson, Richard. Losing My Virginity: How I've Survived, Had Fun, And Made a Fortune Doing Business My Way, 1999, Three Rivers Press. ISBN 0-8129-3229-3
Branson, Sir Richard. Sir Richard Branson, the Autobiography, 2002, Longman. ISBN 0-582-51224-7
Branson, Sir Richard & Prescot, Colin. To the Edge of Space: The Adventures of a Balloonist, 2000, Boxtree. ISBN 0-7522-1865-4
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Richard Branson Wikimedia Commonsissa
| Auktoriteettitunnisteet  |
| --- | --- |
Kansainväliset:  FAST  ISNI  VIAF  WorldCat 
Kansalliset:  Norja  Espanja  Ranska  BnF data  Katalonia  Saksa  Italia  Israel  Yhdysvallat  Latvia  Japani  Tšekki  Australia  Kreikka  Korea  Alankomaat  Puola  Portugali 
Tieteilijät:  CiNii 
Taiteenala:  MusicBrainz 
Henkilöt:  Deutsche Synchronkartei  DDB 
Muut:  SNAC  IdRef
Brjansk

| Brjansk (Брянск) |
| --- | --- |
 lippu:  vaakuna
 Brjanskin alue Venäjällä
 Brjansk
 Koordinaatit: 53°14′36.0″N, 34°21′46.4″E 
Valtio:  Venäjä
Subjekti:  Brjanskin alue
Pinta-ala:  
 – Kokonaispinta-ala:  186 km²
Väkiluku (2010)  ():  415 721
Aikavyöhyke:  UTC+3 (MSK)
Postinumero:  241000–241059 
Suuntanumero(t):  +7 4832
 
 admin.bryansk.ru 
 Kaupungin kotisivut (venäjäksi) 
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Brjansk (ven. Брянск) on Venäjän länsirajalla sijaitsevan Brjanskin alueen pääkaupunki, 379 km Moskovasta lounaaseen. Kaupungissa asui yhteensä 415 721 henkeä (vuoden 2010 väestönlaskenta).
Historiaa

Kaupunki perustettiin vuonna 985 sotilastukikohdaksi Desnajoen ja sen haarajoen Bolvan risteyskohtaan. Paikkakunta mainitaan kirjallisissa lähteissä aluksi nimellä Dobrjask (Добряньск).
Vuonna 1310 tataarit valloittivat kaupungin.  1400-luvun puolivälissä Moskovan ruhtinaskunta yritti vallata kaupungin takaisin ja onnistui tässä vuonna 1503. 1800-luvulla kaupungista tuli merkittävä metalli- ja tekstiiliteollisuuden keskus.
Kaupungissa asui vuonna 1917 jo 30 000 asukasta. Toisen maailmansodan aikana saksalaiset miehittivät kaupunkia lokakuusta 1941 syyskuuhun 1943 asti ja kaupunki kärsi taisteluissa pahoja vaurioita.
Historiaa > Asukasluvun kehitys

| Vuosi | Brjanskin asukasluku |
| --- | --- |
1959: 219 124
1970: 340 922
1979: 416 962
1989: 473 111
2002: 450 289
2010: 415 721
Liikenneyhteyksiä

Brjansk on erittäin keskeinen Venäjän rautateiden risteyspaikkakunta maan länsiosissa. Kaupungissa on kaksi merkittävää rautatieasemaa. Näistä pienempi on Brjansk-Lgovski (eli Brjansk 2, Брянск-Льговский), joka sijaitsee Moskovasta lounaaseen johtavan, Kalugan kautta saapuvan pääradan varrella. Päärataverkko jatkaa yhtäältä länteen kohti Valko-Venäjän Homelia ja toisaalta etelään, josta se Navljan risteysaseman jälkeen jatkaa lounaaseen esimerkiksi kohti Ukrainan Kiovaa. Lisäksi yksi päärataverkon haara lähtee Brjanskista kohti Orjolia. Tämän ohella Moskovasta saapuvalta pääradalta lähtee Brjanskissa kaksi tärkeä sivurataa: yksi pohjoiseen kohti Vjazmaa ja toinen luoteeseen kohti Smolenskia ja Valko-Venäjän Vitsebskiä (ja edelleen Pietaria). Brjanskin päärautatieasema eli Brjanskin Orjolin asema (Brjansk 1, Брянск-Орловский) sijaitsee tällä rataosuudella runsas kolme kilometriä Moskovasta lounaaseen johtavan radan luoteispuolella.
Brjanskin kaupunkialueella on lentoasema. Maantieyhteyksistä tärkeimpiin kuuluu Moskovasta saapuva valtatie M3, joka ohittaa kaupungin runsas 10 kilometriä sen itäpuolelta ja joka runsaan 140 kilometrin päässä etelässä liittyy valtatiehen M2 (Moskova– Kiova). Toinen keskeinen valtatie on kaupungista lounaaseen Valko-Venäjän Homeliin johtava M13. Muita merkittäviä maanteitä ovat luoteteesta saapuva ja kookkoon jatkava A141 (Valko-Venäjän rajalta Vitsebskistä– Rudnja– Smolensk– Roslavl– Brjansk– Karatšev- Orjol) sekä pohjoiseen Djatkovon kautta Kalugan alueen Ljudinovoon ja edelleen Kiroviin johtava kantatie P68.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Brjansk Wikimedia Commonsissa
Kaupungin virallinen sivusto (venäjäksi) (bryansk032.ru/)
Brjanskiin keskittyvä kaupunkiportaali (venäjäksi) (bryanskcity.ru)
Ortodoksinen kirkko Brjanskissa
Brjanskin Orjolin rautatieasema on tärkeä rautateiden risteysasema
Brjanskin teatteritalo
Ernst Brunner

| Ernst Brunner |
| --- | --- |
 Ernst Brunner
Henkilötiedot
Syntynyt: 1950 (ikä 74–75) Tullinge, Ruotsi
Kansalaisuus:  Ruotsi
Ammatti:  kirjailija
Kirjailija
Tuotannon kieli: ruotsi
Aiheesta muualla
Löydä lisää kirjailijoitaKirjallisuuden teemasivulta
Ernst Brunner (1950 Tullinge, Ruotsi) on itävaltalaistaustainen ruotsalainen kirjailija, koulutukseltaan filosofian tohtori. Hän kuvaa romaanissaan Svarta villan (1987) lapsuutensa siirtolaisyhteisöä Ruotsissa. Hän on julkaissut myös runoja,. Brunnerin väitöskirjan (1985) aiheena on Edith Södergranin ekspressionismi.
Suomennetut teokset

Kuuma katu (Kocksgatan), suom. Saara Villa, Otava 1992 ISBN 951-1-12052-2
Edith: romaani (Edith), suom. Saara Villa, Otava 1993 ISBN 951-1-12689-X
Passionata: kaupunkilaisromaani (Passionata), suom. Leena Vallisaari, Otava 1996 ISBN 951-1-13625-9
Malja tomullesi: C. M. Bellmanin elämä alusta loppuun: romaani (Fukta din aska), suom. Markku Mannila; runot suomentanut Liisa Ryömä, Otava 2004 ISBN 951-1-18430-X
"Midsommardan tjugotre : Juhannuspäivänä vuonna kaksikymmentäkolme" antologiassa Ny lyrik – Uutta lyriikkaa, Kirjailijakeskus, 1984 ISBN 9519953035
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Ernst Brunner Wikimedia Commonsissa
| Auktoriteettitunnisteet  |
| --- | --- |
Kansainväliset:  ISNI  VIAF  WorldCat 
Kansalliset:  Ranska  BnF data  Saksa  Yhdysvallat  Ruotsi  Latvia  Alankomaat  Puola 
Taiteenala:  MusicBrainz 
Muut:  IdRef
Geraldine Brooks

| Geraldine Brooks |
| --- | --- |
 Geraldine Brooks vuonna 2022.
Henkilötiedot
Syntynyt: 1956 Sydney, Australia
Kansalaisuus:  australialainen
Ammatti:  kirjailija
Kirjailija
Äidinkieli: englanti
Tuotannon kieli: englanti
Aiheesta muualla
www.geraldinebrooks.com
Löydä lisää kirjailijoitaKirjallisuuden teemasivulta
Geraldine Brooks (s. 1956 Sydney, Australia) on australialais-yhdysvaltalainen toimittaja ja kirjailija.
Elämäkerta

Länsi-Sydneyssä lapsuutensa viettänyt Brooks harrasti lapsena kirjeenvaihtoa eri puolille maailmaa, ja hän on kertonut kokemuksista muistelmissaan Foreign Correspondence . Koulun päätyttyä hän opiskeli Sydneyn yliopistossa, josta valmistuttuaan hän työskenteli Sydney Morning Heraldissa. Hän opiskeli Yhdysvalloissa Columbian yliopistossa ja työskenteli sen jälkeen Wall Street Journalin ulkomaankirjeenvaihtajana ja raportoi tapahtumista Lähi-idässä, Somaliassa ja Bosniassa. Hän on avustanut myös muita yhdysvaltalaisia lehtiä, kuten New York Timesia, Washington Postia ja Harper's Bazaaria.
Brooks asuu vuoroin Sydneyssä, vuoroin Yhdysvalloissa Virginiassa, ja hänellä on Australian ja Yhdysvaltojen kaksoiskansalaisuus. Henkilökohtaisten palkintojen lisäksi hänet on palkittu useista teoksistaan, muun muassa vuonna 2006 kaunokirjallisuuden Pulitzer-palkinnolla teoksesta March.
Brooksin puoliso oli 2019 kuollut kirjailija, toimittaja Tony Horwitz.
Palkinnot ja tunnustukset

Officer of the Order of Australia (AO) 2016 kirjallisuuden hyväksi tehdystä työstä ja alkuperäisasukkaiden luku- ja kirjoitustaidon kohentamisessa
Dayton Literary Peace Prize 2010 -elämäntyöpalkinto
Peggy V. Helmerich Distinguished Author Award 2009
Suomennetut teokset

Islamin naisten salattu elämä (Nine Parts of Desire: the Hidden World of Islamic Women), suomentanut Susanna Ylä-Havanka. Helsinki: Nemo, 2001 ISBN 952-5180-43-3.
Kirjan kansa (People of the Book), suomentanut Arto Schroderus. Helsinki: Tammi, 2009 ISBN 978-951-31-4471-5
Aiheesta muualla

Geraldine Brooksin kotisivu (englanniksi)
Haastattelu Washington Postissa (englanniksi)
| Auktoriteettitunnisteet  |
| --- | --- |
Kansainväliset:  FAST  ISNI  VIAF  WorldCat 
Kansalliset:  Espanja  Ranska  BnF data  Katalonia  Saksa  Italia  Israel  Belgia  Yhdysvallat  Japani  Tšekki  Australia  Korea  Alankomaat  Puola 
Tieteilijät:  CiNii 
Henkilöt:  Australian Women's Register  Trove 
Muut:  Europeana  IdRef
Brest (Valko-Venäjä)

| Brest (Брэст, Брест) |
| --- | --- |

 lippu:  vaakuna
 Brest
 Koordinaatit: 52°06′01″N, 23°40′48″E 
Valtio:   Valko-Venäjä
Alue:  Brestin alue
Historiallinen maininta:  1019
Pinta-ala:  
 – Kokonaispinta-ala:  73,7 km²
Korkeus:  125-150 m
Väkiluku (10/2009):  309 764
Aikavyöhyke:  UTC+3
Postinumero:  224000–224035, 225000
Suuntanumero(t):  +375-162 (ulkomailta)  8-0162 (maan sisäinen)
 
 city.brest.by/index.php (venäjäksi) (englanniksi) 
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Brest (valkoven. Брэст tai Бе́расьце, Berastse, ven. Брест, Brest, puol. Brześć), aiemmin Brest-Litovsk ("Liettuan Brest"; puol. Brześć Litewski, Brześć nad Bugiem, liett. Lietuvos Brasta), on noin 300 000 asukkaan kaupunki Valko-Venäjän länsiosassa lähellä Puolan rajaa Bug- ja Muhavetšjokien yhtymäkohdassa. Brest on Brestin alueen pääkaupunki.
Brest on tärkeä rautatiekaupunki Berliinin–Moskovan radan varrella. Kaupungin rautatieaseman luona eurooppalainen kapeampi raideleveys muuttuu leveämmäksi venäläiseksi.