stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
15. marraskuuta
Juhlapäiviä

Japani: Shichi-go-san (seitsemän-viisi-kolme).
Ortodokseilla alkaa joulua edeltävä paastoaika.
Isak Saban syntymäpäivä, saamelaisten liputuspäivä
| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
|  |   Lyhyt tiivistelmä päivästä 15. marraskuuta: |  |
:   August Krogh 1874 – Tanskalainen fysiologi ja eläintieteilijä August Krogh syntyi.  1917 – Suomen eduskunta julistautui korkeimman valtiovallan haltijaksi Suomessa, mikä enteili Suomen täydellistä itsenäistymistä.  1920 – Kansainliiton ensimmäinen yleiskokous pidettiin Genevessä.  1931 – Kenian entinen presidentti Mwai Kibaki syntyi.  1932 – Yhdysvaltalainen filosofi Alvin Plantinga syntyi.  1983 – Pohjois-Kyproksen turkkilainen tasavalta perustettiin.  
Katso myös: kalenteri ~ 14. marraskuuta, 16. marraskuuta
Vuoden kuukaudet ja päivät
| --- | --- |
tammikuu:  1  2  3  4  5  6  7  8  9  10  11  12  13  14  15  16  17  18  19  20  21  22  23  24  25  26  27  28  29  30  31 
helmikuu:  1  2  3  4  5  6  7  8  9  10  11  12  13  14  15  16  17  18  19  20  21  22  23  24  25  26  27  28  29  (30 )
maaliskuu:  1  2  3  4  5  6  7  8  9  10  11  12  13  14  15  16  17  18  19  20  21  22  23  24  25  26  27  28  29  30  31 
huhtikuu:  1  2  3  4  5  6  7  8  9  10  11  12  13  14  15  16  17  18  19  20  21  22  23  24  25  26  27  28  29  30 
toukokuu:  1  2  3  4  5  6  7  8  9  10  11  12  13  14  15  16  17  18  19  20  21  22  23  24  25  26  27  28  29  30  31 
kesäkuu:  1  2  3  4  5  6  7  8  9  10  11  12  13  14  15  16  17  18  19  20  21  22  23  24  25  26  27  28  29  30 
heinäkuu:  1  2  3  4  5  6  7  8  9  10  11  12  13  14  15  16  17  18  19  20  21  22  23  24  25  26  27  28  29  30  31 
elokuu:  1  2  3  4  5  6  7  8  9  10  11  12  13  14  15  16  17  18  19  20  21  22  23  24  25  26  27  28  29  30  31 
syyskuu:  1  2  3  4  5  6  7  8  9  10  11  12  13  14  15  16  17  18  19  20  21  22  23  24  25  26  27  28  29  30 
lokakuu:  1  2  3  4  5  6  7  8  9  10  11  12  13  14  15  16  17  18  19  20  21  22  23  24  25  26  27  28  29  30  31 
marraskuu:  1  2  3  4  5  6  7  8  9  10  11  12  13  14  15  16  17  18  19  20  21  22  23  24  25  26  27  28  29  30 
joulukuu:  1  2  3  4  5  6  7  8  9  10  11  12  13  14  15  16  17  18  19  20  21  22  23  24  25  26  27  28  29  30  31
Pink Floyd – The Wall

| Muurinseinä / Pink Floyd – The Wall> Pink Floyd – The Wall |
| --- | --- |
Ohjaaja:  Alan Parker
Käsikirjoittaja:  Roger Waters
Tuottaja:  Tin Blue, MGM
Säveltäjä:  Pink Floyd
Kuvaaja:  Peter Biziou
Leikkaaja:  Gerry Hambling
Tuotantosuunnittelija:  Gerald Scarfe
Pukusuunnittelija:  Penny Rose
Pääosat:  Pink (Bob Geldof)
Valmistustiedot
Valmistusmaa:  Iso-Britannia
Tuotantoyhtiö:  MGM
Levittäjä:  Metro-Goldwyn-Mayer Netflix
Ensi-ilta:  1982
Kesto:  95 min
Alkuperäiskieli:  englanti
Aiheesta muualla
IMDb 
Elonet
AllMovie
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Pink Floyd – The Wall (Suomessa myös nimellä Muurinseinä) on vuonna 1982 valmistunut Alan Parkerin ohjaama elokuva, joka perustuu Pink Floyd -yhtyeen konseptialbumiin The Wall.
Elokuvassa on vain vähän vuoropuhelua ja tarinaa kuljetetaan musiikin avulla. Elokuva sisältää myös piirrosanimaatioita. Elokuva kertoo eristäytyneestä, hulluuden ja itsetuhon partaalla olevasta rocktähdestä. Sen tarina poikkeaa hieman albumin juonesta. Elokuva sisältää albumin kappaleiden lisäksi kappaleet ”When the Tigers Broke Free” ja ”What Shall We Do Now?” Toisaalta siitä puuttuvat kappaleet ”Hey You” ja ”The Show Must Go On”. Elokuvan pääosaa esitti The Boomtown Rats -yhtyeen laulaja, sittemmin Live Aidin järjestäjänä tunnetuksi tullut Bob Geldof.
Vastaanotto

Video-oppaassa vuodelta 1994 Bello Romano pitää The Wallia mahtipontisena, parhaimmillaan psykedeelisenä mutta pahimmillaan sekavan pateettisena. Hän antoi elokuvalle kolme tähteä viidestä, mikä vastaa sanallista arviota ”hyvä”.
Aiheesta muualla

Pink Floyd: The Wall (Arkistoitu – Internet Archive). Dvdplaza.fi.
Where to Invade Next

| Where to Invade Next |
| --- | --- |

Ohjaaja:  Michael Moore
Käsikirjoittaja:  Michael Moore
Tuottaja:  Michael Moore Carl Deal Tia Lessin
Kuvaaja:  Richard Rowley Jayme Roy
Leikkaaja:  Pablo Proenza Woody Richman Tyler H. Walk
Valmistustiedot
Valmistusmaa:  Yhdysvallat
Tuotantoyhtiö:  Dog Eat Dog Films IMG
Levittäjä:  Nexo Digital
Ensi-ilta:   2015-09-1010. syyskuuta 2015 (TIFF)  2015-12-2323. joulukuuta 2015 (Yhdysvallat)  2016-04-1515. huhtikuuta 2016 (Suomi)  
Kesto:  120 minuuttia
Alkuperäiskieli:  englanti, arabia, suomi, ranska, saksa, italia, norja, portugali
Aiheesta muualla
Virallinen sivusto
IMDb 
Elonet
AllMovie
Infobox OKNimi-testi OK: 
Where to Invade Next on vuonna 2015 ensi-iltansa saanut Michael Mooren ohjaama dokumenttielokuva. Moore vierailee teoksessaan useassa maassa, muun muassa Suomessa, joissa yhteiskunnallisia kysymyksiä on ratkaistu eri tavoin kuin Yhdysvalloissa. Elokuvassa haastatellaan muiden muassa Suomen entistä opetusministeriä Krista Kiurua ja Islannin entistä presidenttiä Vigdís Finnbogadóttiria.
Aiheesta muualla

Where to Invade Next Internet Movie Databasessa (englanniksi)
Neste-asemaketjut

Neste Express Helsingin Suutarilassa, taustalla St1:n asema.
Truck+-asemat on tarkoitettu raskaalle liikenteelle kortittomaan tankkaukseen, jossa asiakkaan tunnistus tapahtuu etätunnistinlaitteistolla.
Neste-polttonesteiden jakeluketju toimii Suomessa, Virossa, Latviassa ja Liettuassa. Huoltoasemaketju on lajissaan Suomen laajin. Neste-ketjun omistaa Neste Oyj.
Historia

Nykyinen Neste-asemaketju syntyi, kun Neste yhdisti Finnoil- ja Union-ketjut ja osti lisäksi Kesoil-ketjun. Neste Express -verkosto korvasi A24- ja Nex-automaattiasemat vuoteen 2010 mennessä.lähde?
Nesteellä oli Suomessa vuoden 2013 lopussa noin 260 huoltoasemaa ja noin 200 automaattiasemaa. Raskaalle kalustolle oli noin 310 jakelupistettä, joista osa on huolto- tai automaattiasemien yhteydessä.
Vuonna 2014 yhtiö oli markkinoiden toiseksi suurin toimija Virossa, Latviassa ja Pietarin alueella Venäjällä, ja Liettuassa se oli kolmanneksi suurin. Baltian maissa ja Luoteis-Venäjällä yhtiöllä oli yhteensä 230 asemaa. Neste myi jakeluasemilla kuluttajille pääasiassa bensiiniä, dieseliä ja kevyttä polttoöljyä. Vuonna 2014 yhtiön markkinaosuus bensiinin vähittäismyynnissä Suomessa oli 28,4 ja dieselöljyssä 39,2 prosenttia.
Neste Oil vaihtoi nimekseen Neste 1. kesäkuuta 2015. Neste Oil -asemat jäivät kuitenkin entiselle nimelleen. Yhtiö perusteli tätä sillä, että Neste Oil -asemat oli vastikään uusittu eikä niiden nimien muuttaminen olisi ollut taloudellista. Yhtiö vaihtoi asemien nimet Nesteeksi huhti–lokakuussa 2016.
Heinäkuussa 2019 Neste myi Venäjän-huoltamoketjunsa venäläiselle Tatneft- öljy- ja kaasujätille. Kauppaan kuului polttoaineterminaalin lisäksi 75 asemaa Pietarin alueella.
Asemaverkostot

Nesteellä on Suomessa useita asemaverkostoja.
Neste-asemat ovat miehitettyjä, ”perinteisiä” liikenneasemia tai miehittämättömiä asemia, jotka usein toimivat K-ryhmän K-Citymarketien tai K-Supermarketien yhteydessä. Miehitetyillä asemilla voi maksaa polttoaineostoksensa myös käteisellä.
Neste Express -asemat ovat miehittämättömiä asemia, jotka yhtiön mukaan on tarkoitettu hintatietoisille asiakkaille, jotka arvostavat nopeaa tankkausta. Jokaisessa mittarissa on oma maksupääte. Asemilla myydään 95- ja 98-oktaanista bensiiniä sekä dieseliä. Asemien maksupäätteisiin käyvät vain pankki- ja luottokortit. Neste perustelee pelkkää kortin käyttöä maksuvälineenä käteisen rahan tyhjentämisen aiheuttamilla kustannuksilla ja käteismaksamisen yleisellä vähentymisellä Suomessa.
Neste Truck -asemat on tarkoitettu raskaalle liikenteelle. Osalla Neste Truck -asemista on Truck+-palvelu, joka tarkoittaa raskaan liikenteen asemaa, jolla maksaminen perustuu asiakkaan etätunnistukseen ilman maksu- tai luottokorttia.
Neste K -huoltoasemat ovat miehitettyjä asemia. Ensimmäinen Neste K -asema avattiin Tampereen Teiskontielle 29. maaliskuuta 2016, ja vuoden loppuun mennessä aiottiin avata sata uutta Neste K-asemaa. Kaikki Nesteen ja Keskon yhteiset asemat aiotaan muuttaa Neste K -asemiksi vuoden 2017 loppuun mennessä.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Neste-asemaketjut Wikimedia Commonsissa
Huoltoasemat Suomessa
| asemaketju | (tuotemerkin) omistaja |
| --- | --- |
ABC | ABC Deli: S-ryhmä
Gulf: Hinduja Group → Gulf Oil Corporation → Us-Parts Finn-Am
Neste | Neste Express: Neste
Ritoil: Risto Rämä → Ritoil
Seo: Suomalainen Energiaosuuskunta (SEO, Seo)
St1 | Shell | Shell Express: St1 Nordic → St1
Teboil | Teboil Express: Lukoil → Teboil
Vanhan asemailmeen mukainen Neste-asema Tallinnassa.
Neste Express -aseman mittari, jossa on integroitu maksupääte. Tästä pumpusta saa 95- ja 98-oktaanista bensiiniä sekä dieseliä.
Yksityinen Neste-asema Teija Mesimäki Lohjan Pusulassa Classic-ajojen aikaan vuonna 2014.
Bosch Rexroth

| Bosch Rexroth Oy |
| --- | --- |

Tunnuslause:  We Move. You Win.
Yritysmuoto:  osakeyhtiö
Perustettu:  1978
Toimitusjohtaja:  Jaakko Hämäläinen
Toimiala:  liikkuvan kaluston sovellukset, teollisuushydrauliikka, tehdasautomaatio
Liikevaihto:  120,3 milj. € (2023)
Henkilöstö:  107 (2023)
Kotisivu:  https://www.boschrexroth.com/fi/fi/
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Bosch Rexroth on Saksan Lohr am Mainissa alkunsa saanut voimansiirto- ja ohjausteknologioita toimittava yritys. Yritys on saksalaisen monialayritys Robert Bosch GmbH:n tytäryhtiö. Maailmanlaajuisesti Bosch Rexroth työllistää noin 33 800 henkilöä, ja yrityksen liikevaihto vuonna 2023 oli noin 7,6 miljardia euroa.
Bosch Rexroth Suomessa

Bosch Rexroth Oy tarjoaa asiakkailleen neuvonta-, suunnittelu-, kokoonpano- ja huoltotoimintoja sisältäen käyttöönoton ja koulutuksen. Toimipaikat sijaitsevat Vantaalla ja Tampereella. Kokonaismyynti vuonna 2023 oli 120,3 miljoonaa euroa. Yrityksen palveluksessa työskentelee 107 henkilöä.
Tuotteet

Bosch Rexroth tarjoaa asiakkailleen hydrauliikkaa, sähköistä voimansiirtoa, ohjaus- ja vaihdeteknologiaa sekä lineaarisen liikkeen ja kokoonpanon teknologiaa, johon sisältyvät esineiden internetin vaatimat ohjelmistot ja rajapinnat.
Tuoteryhmät:
Kokoonpanotekniikka
Sähkökäytöt ja ohjausjärjestelmät
Vaihteistotekniikka
Teollisuushydrauliikka
Lineaaritekniikka
Mobilehydrauliikka, elektroniikka ja IoT
Muovaus- ja valutekniikat
Hitsaustekniikka
Kiristystekniikka
Historia

Bosch Rexrothin historia ulottuu vuoteen 1795, kun Georg Ludwig Rexroth perusti vesivoimalla toimivan vasaramyllyn Saksan Spessartin vuoristossa. Vuonna 1850 Rexrothin pääkonttori siirtyy Maintaliin yrityksen ostettua Lohrissa sijaitsevan Steinin rautavalimon. Lohr sijaitsi rautatie- ja sisävesiverkoston kannalta keskeisellä paikalla. Vuonna 1930 Rexroth kehittää valu-uunin huippulaatuisten erityisvaloksien valmistukseen. Toisen maailmansodan jälkeen keittoastioiden, pannujen, silitysrautojen, ja myöhemmin lihankäsittelykoneiden valmistus aloitetaan uudelleen. Vakiomallisten hydraulikomponenttien ja hydrauliikan tuotanto aloitetaan vuonna 1952.
Vuonna 1965 Rexroth osti Indramat GmbH:n, minkä myötä tuotevalikoima laajeni myös sähköisiin ohjaus- ja säätölaitteisiin. Vuonna 1968 Mannesmann AG:sta tuli Rexrothin osakas 50% omistusosuudella. Vuonna 1972 Rexroth osti hydraulisia aksiaalimäntäpumppuja ja -moottoreita valmistavan Hydromatik GmbH:n, ja vuonna 1976 Rexroth siirtyi kokonaisuudessaan Mannesmann AG:n omistukseen. Samana vuonna Mannesmann Rexroth AG osti Brueninghaus GmbH:n, ja sai haltuunsa yrityksen aksiaalimäntäpumppujen ja -moottoreiden tuotannon. Vuonna 1977 yritys osti vaihde- ja kytkintekniikkaa valmistavan Lohmann & Stolterfohtin.
Mannesmann Rexroth AG osti lineaarisen liiketekniikan komponentteja valmistavan Deutsche Star GmbH -yhtiön vuonna 1987. Kahta vuotta myöhemmin vuonna 1989 Hannoverissa sijaitseva Rexroth Pneumatik GmbH laajensi Mannesmann Rexroth AG:n liiketoimintaa kattamaan myös pneumatiikan. Vuonna 1998 Mannesmann Rexroth GmbH muutettiin osakeyhtiöksi, ja vuonna 2000 yritys osti taajuusmuuttajavalmistaja REFU elektronik GmbH:n.
Bosch Rexroth AG syntyi vuonna 2001, kun Mannemann Rexroth AG ja Boschin automaatiotekniikan liiketoimintayksikkö yhdistyivät. Näin yritys liittyi osaksi Bosch-konsernia, johon se kuuluu tänäkin päivänä.  Hägglunds AB liittyy osaksi Bosch Rexrothia vuonna 2011 . Vuonna 2013 yrityksen pneumatiikan liiketoiminta myytiin Tritonille , ja samana vuonna Bosch Rexroth sai Hermes-palkinnon Open Core Engineering -hankkeesta .
Historia > Historia Suomessa

1978 Rexroth Oy rekisteröidään kaupparekisteriin
1984 Tampereen toimipaikka perustetaan
1994 Fuusiosopimus Rexroth Oy:n ja Oy Mecman Ab:n välillä. Nimenmuutos Rexroth Mecman Oy rekisteröidään
1999 Uusi toiminimi Mannesmann Rexroth Oy rekisteröidään
2001 Fuusiosopimus Mannesmann Rexroth Oy:n ja Bosch Automaatiotekniikan välillä. Uusi toiminimi Bosch Rexroth Oy rekisteröidään samalla
2011 Fuusiosopimus Bosch Rexroth Oy:n ja Hägglunds Drives Oy:n välillä
2014 Pneumatiikkaliiketoiminta myydään Tritonille
Nytpä tahdon olla mä

| Nytpä tahdon olla mä> Être et avoir |
| --- | --- |

Ohjaaja:  Nicolas Philibert
Käsikirjoittaja:  Laurent Didier
Tuottaja:  Gilles Sandoz
Säveltäjä:  Philippe Hersant
Kuvaaja:   Katell Djian  Hugues Gemignani  Nicolas Philibert 
Leikkaaja:  Nicolas Philibert
Valmistustiedot
Valmistusmaa:  Ranska
Tuotantoyhtiö:   Arte France Cinéma  Centre National de Documentation Pedago  Films d'Ici  Maia Films 
Levittäjä:  Les Films du Losange
Ensi-ilta:  2002
Kesto:  104 min
Alkuperäiskieli:  ranska
Aiheesta muualla
IMDb 
Elonet
AllMovie
Infobox OKNimi-testi OK: 
Nytpä tahdon olla mä (Être et avoir) on vuonna 2002 ensi-iltansa saanut Nicolas Philibertin ohjaama ranskalainen dokumenttielokuva pienen kyläkoulun opettajasta ja tämän oppilaista yhden lukuvuoden mittaan.
Kun elokuvaa alettiin näyttää elokuvateattereissa ja se sai suuren menestyksen, opettaja haastoi tuotantoyhtiön oikeuteen. Hän väitti, että yhtiön edustajat olivat kuvauslupia varten kertoneet hänelle ja lasten vanhemmille tekevänsä vain pienimuotoista dokumenttielokuvaa ”koulutuskäyttöön”. Tuotantoyhtiö voitti jutun, koska opettajan esiintyminen muun muassa Cannesin elokuvajuhlilla filmiä markkinoimassa katsottiin hänen hiljaiseksi hyväksynnäkseen.
Elokuva Suomessa

Elokuva sai virallisen ensi-iltansa Suomessa 23. tammikuuta 2004, mutta sitä esitettiin ennen sitä tammikuussa 2004 osana Docpoint-festivaalin ohjelmistoa. Yle on esittänyt elokuvan televisiossa. Elokuva julkaistiin Suomessa myös DVD:nä.
Aiheesta muualla

Nytpä tahdon olla mä Internet Movie Databasessa (englanniksi)
Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista. 
Alkuperäinen artikkeli: en:To Be and to Have
Käännös suomeksi
Poikakuoro (elokuva)

| Poikakuoro> Boychoir |
| --- | --- |

Ohjaaja:  François Girard
Käsikirjoittaja:  Ben Ripley
Tuottaja:  Carol Baum
Säveltäjä:  Brian Byrne
Pääosat:   Dustin Hoffman  Kathy Bates  Debra Winger  Garrett Wareing 
Valmistustiedot
Valmistusmaa:   Yhdysvallat  Kanada 
Tuotantoyhtiö:  Informant Films
Levittäjä:  Plaion Vertigo Média Netflix
Ensi-ilta:  2014
Kesto:  103 min
Alkuperäiskieli:  englanti
Aiheesta muualla
IMDb 
AllMovie
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Poikakuoro (Boychoir) on François Girardin ohjaama kanadalais-yhdysvaltalainen perhe-elokuva vuodelta 2014. Pääosia näyttelevät Dustin Hoffman, Debra Winger, Eddie Izzard ja Kathy Bates sekä nuori Garrett Wareing.
Juoni

Musikaalisesti lahjakkaan Stet-pojan alkoholistiäiti kuolee auto-onnettomuudessa. Stetin opettaja (Debra Winger) järjestää pojan arvostetun poikakuoron sisäoppilaitokseen. Stetin isä on salannut pojan olemassaolon uudelta perheeltään, mutta kustantaa pojan kuorokouluopinnot. Kapinallinen Stet on vähällä tulla erotetuksi koulusta, mutta kehittyy lopulta kuoron uudeksi tähtisopraanoksi. Pian äänenmurros iskee ja poika jättää koulun, mutta pääsee asumaan isänsä perheeseen.
Vain kun nauran

| Vain kun nauran> Only When I Laugh |
| --- | --- |

Ohjaaja:  Glenn Jordan
Käsikirjoittaja:  Neil Simon
Tuottaja:  Neil Simon
Säveltäjä:  David Shire
Kuvaaja:  David M. Walsh
Leikkaaja:  John Wright
Tuotantosuunnittelija:  Albert Brenner
Pukusuunnittelija:  Ann Roth
Pääosat:   Marsha Mason  Kristy McNichol  James Coco 
Valmistustiedot
Valmistusmaa:  Yhdysvallat
Tuotantoyhtiö:  Columbia Pictures Corporation
Levittäjä:  Columbia Pictures
Ensi-ilta:  1981
Kesto:  120 min
Alkuperäiskieli:  englanti
Aiheesta muualla
IMDb 
Elonet
AllMovie
Infobox OKNimi-testi OK: 
Vain kun nauran (Only When I Laugh) on Glenn Jordanin ohjaama yhdysvaltalainen draamakomedia vuodelta 1981. Alkoholisoituneesta Broadway-näyttelijättärestä ja tämän aikuistuvasta tyttärestä kertovan elokuvan pääosia näyttelevät Marsha Mason, Kristy McNichol ja James Coco. Neil Simonin käsikirjoitus perustuu hänen omaan näytelmäänsä The Gingerbread Lady.
Marsha Mason, Joan Hackett ja James Coco olivat rooleistaan Oscar-ehdokkaina. Hackett sai roolistaan Golden Globe -palkinnon, ja myös nuori Kristy McNichol oli samassa sarjassa ehdolla ja sai Young Artist -palkinnon.
Elokuva sai nihkeitä arvioita kriitikoilta. Roger Ebert antoi sille yhden tähden neljästä ja kirjoitti, että siihen on ahdettu liian monia ongelmateemoja: alkoholisoitunut äiti, raiskaus, teinitytär ongelmineen, yksinäinen homoseksuaali ja niin edelleen, niin että henkilöhahmot jäävät yksiulotteisiksi ja kliseisiksi. Video-oppaassa vuodelta 1994 Sam Inkinen pitää elokuvaa hellyttävänä ja antaa sille kaksi tähteä viidestä, mikä vastaa sanallista arviota ”keskinkertainen”.
Musta narsissi

| Musta narsissi> Black Narcissus |
| --- | --- |

Ohjaaja:   Emeric Pressburger  Michael Powell 
Käsikirjoittaja:   Emeric Pressburger  Michael Powell 
Perustuu:  Rumer Goddenin romaaniin.
Tuottaja:   Emeric Pressburger  Michael Powell 
Säveltäjä:  Brian Easdale
Kuvaaja:  Jack Cardiff
Leikkaaja:  Reginald Mills
Tuotantosuunnittelija:  Alfred Junge
Pukusuunnittelija:  Hein Heckroth
Pääosat:   Deborah Kerr  David Farrar 
Valmistustiedot
Valmistusmaa:  Yhdistynyt kuningaskunta
Tuotantoyhtiö:  The Archers
Levittäjä:  General Film Distributors Netflix
Ensi-ilta:   26. toukokuuta 1947  22. elokuuta 1947 (Suomi) 
Kesto:  100 minuuttia
Alkuperäiskieli:  englanti
Aiheesta muualla
IMDb 
Elonet
AllMovie
Infobox OKNimi-testi OK: 
Musta narsissi (Black Narcissus) on Emeric Pressburgerin ja Michael Powellin ohjaama brittiläinen elokuva vuodelta 1947. Se perustuu Rumer Goddenin samannimiseen romaaniin. Se on Himalajalla sijaitsevaan anglikaaniseen nunnaluostariin ja lähetysasemalle sijoittuva psykologinen draama. Sitä pidettiin yhtenä ilmestymisaikansa eroottisimmista brittiläisistä elokuvista.
Mustan narsissin kuvaajalle Jack Cardiffille myönnettiin siitä parhaan kuvauksen Oscar-palkinto.
Musta narsissi valittiin British Film Instituten vuonna 1999 kokoamalle listalle 1900-luvun sadasta parhaasta brittielokuvasta. The New York Timesin kriitikot valitsivat sen vuonna 2004 yhdeksi kaikkien aikojen tuhannesta parhaasta elokuvasta maailmassa.
Näyttelijät

| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
|  Deborah Kerr  | … |  sisar Clodagh   |
|  Flora Robson  | … |  sisar Philippa   |
|  Jean Simmons  | … |  Kanchi   |
|  David Farrar  | … |  herra Dean   |
|  Sabu  | … |  kenraali Dilip Rai   |
|  Esmond Knight  | … |  vanha kenraali   |
|  Kathleen Byron  | … |  sisar Ruth   |
|  Jenny Laird  | … |  sisar Honey   |
|  Judith Furse  | … |  sisar Briony   |
|  May Hallatt  | … |  Angu Ayah   |
|  Shaun Noble  | … |  Con, Clodaghin lapsuudenaikainen mielitietty   |
|  Eddie Whaley Jr.  | … |  Joseph Anthony, nuori tulkki   |
|  Nancy Roberts  | … |  äiti Dorothea   |
|  Ley On  | … |  Phuba, Deanin palvelija   |
Vaihdokas

Peikot ja heidän kasvattamansa vaihdokas. John Bauerin kuvitusta kirjasta Bland Tomtar och Troll, 1913.
Vaihdokas on kansantarinoissa lapsi, jonka pahan olennon on uskottu vaihtaneen ihmislapsen tilalle.
Vaihdetuksi joutunut vauva on yleensä ollut kastamaton ja huonosti vartioitu. Vaihtajat ovat yliluonnollisia olentoja, kuten haltijoita tai keijuja. Suomalaisissa uskomuksissa vaihtaja on voinut olla esimerkiksi maahinen.
Vaihdokastarinoita on kerrottu etenkin Skandinaviassa, Britteinsaarilla, Saksassa ja Newfoundlandissa Pohjois-Amerikan itärannikolla. Kansantarinoiden luokittelujärjestelmissä vaihdokastarinat on useimmiten luokiteltu legendoiksi. Vaihdokastarinoiden rakenne on samankaltainen kuin tuonpuoleisten olentojen kaappaamista naisista kertovien tarinoiden.
Tyypillisessä vaihdokastarinassa olennot kaappaavat vauvan, koska tämän äiti tai muu huoltaja on ollut tarkkaamaton. Kaappaajat laittavat vauvan tilalle epämuodostuneen ja vanhan olennon. Vaihdokas aiheuttaa perheessä ongelmia käyttäytymisellään ja tulee perheelle kalliiksi kyltymättömällä ruokahalullaan. Kun vanhemmat alkavat epäillä vauvan olevan vaihdokas, he kysyvät neuvoa mitä tehdä. Vanhemmat yrittävät saada vaihdokkaan paljastamaan itsensä tai sen vanhemmat vaihtamaan sen ihmisvauvaan. Lopulta oikea vauva palautetaan vanhemmilleen.
Erään uskomuksen mukaan vaihtamisen saattoi estää laittamalla jotakin väekästä lapsen kehtoon.
Vaihdokastarinan teemana on vaihtokaupat – alussa hyvän vaihto huonoon, lopussa huonon vaihto hyvään. Tarinaa on tulkittu epämuodostumien ja lapsen hitaan kehityksen selitykseksi. Jotkut ovat nähneet siinä oikeutuksen lasten kaltoinkohtelulle ja vauvanmurhalle. Toiset näkevät tarinan juuri päinvastoin kehotuksena pitää omasta lapsesta parempaa huolta, jotta sitä ei vaihdettaisi. Tarina on nähty myös muistutuksena siitä, että vauva on vaarassa niin kauan kuin sitä ei ole vielä kastettu. Vaihdokastarina on myös ollut yksi monista tavoista antaa yliluonnollinen selitys käsittämättömille asioille.
Tyypillinen vaihdokastarina on Grimmin veljesten satu ”Menninkäiset” (”Die Wichtelmänner”, 1812). Uudempia mukaelmia ovat esimerkiksi Selma Lagerlöfin ”Vaihdokas” (”Bortbytingen”, 1915), Maurice Sendakin Outside Over There (1981), Ursula K. Le Guinin A Ride on the Red Mare’s Back (1992) ja Jim Hensonin Labyrintti (1986).
Aiheesta muualla

Noitia ja Blåkullaa koskevat mielikuvat Ruotsissa ja Suomessa Jari Eilola
Le Pion

| Le Pion |
| --- | --- |

Ohjaaja:  Christian Gion
Käsikirjoittaja:  Christian Gion
Tuottaja:   Jacques Bar  Sylvio Tabet 
Säveltäjä:  Jean-Michel Caradec
Kuvaaja:  Jean-Yves Escoffier
Leikkaaja:  Jean-Bernard Bonis
Pääosat:   Henri Guybet  Claude Jade  Jacques Debary 
Valmistustiedot
Valmistusmaa:  Ranska
Tuotantoyhtiö:   Les Films 21  Cité Films 
Ensi-ilta:  1978
Kesto:  93 min
Alkuperäiskieli:  ranska
Aiheesta muualla
IMDb 
AllMovie
Infobox OKNimi-testi OK: 
Le Pion on ranskalaisen Christian Gionin ohjaama elokuva vuodelta 1978.
Rooleissa

| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
|  Henri Guybet  | … |  Bertrand Barabi, eli Bergerac   |
|  Claude Jade  | … |  Dominique Benech   |
|  Maureen Kerwin  | … |  Rouva Thuillier   |
|  Claude Piéplu  | … |  sensori eli ennakkotarkastaja   |
|  Michel Galabru  | … |  akatemian inspehtori   |
|  Claude Dauphin  | … |  Albert Carraud   |
|  Bernard Musson  | … |  Boussignac, rehtori   |
|  Roland Giraud  | … |  Ministeri   |
|  Mathieu Vermesh  | … |  Michel Benech   |
|  Denise Glaser  | … |  televisiojuontaja   |
Aiheesta muualla

Le Pion Internet Movie Databasessa (englanniksi)