stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Volkswagen Golf
Golf III (1991–1997)

Kolmannen sukupolven Golf esiteltiin marraskuussa 1991, Yhdysvaltain markkinoilla vasta keväällä 1993. Yhtiön sisäinen koodi mallille oli Typ 1H. Yhdysvaltain markkinoille tarkoitettujen autojen tuotanto Meksikon Pueblassa viivästyi tehtaan laatuongelmien vuoksi. Golfin kolmas sukupolvi valittiin vuonna 1992 vuoden autoksi Euroopassa. Ensimmäistä kertaa kolmi- ja viisiovisten versioiden rinnalla oli saatavilla myös farmarimalli Variant. Kolmas sukupolvi sai useita lähinnä vain varusteiltaan poikkeavia erikoismalleja, kuten Pink Floyd Edition (1994), Rolling Stones Edition (1995) ja Bon Jovi Edition (1996). Näitä myytiin myös Suomessa. Taustalla oli Volkswagenin kyseisten yhtyeiden Euroopan kiertueiden sponsorointi.
Golf IV (1997–2003)

Neljäs sukupolvi esiteltiin vuonna 1997. Valmistaja käytti siitä koodia Typ 1J. Samaa A4-pohjalevyä käytettiin myös useissa muissa Volkswagen-konsernin autoissa.
Neljännen sukupolven myötä Volkswagen halusi nostaa Golfin laatuvaikutelmaa, ja siihen tulikin saataville lisävarusteina ensimmäistä kertaa mallin historiassa esimerkiksi xenon-ajovalot ja tuulilasinpyyhinten sadetunnistin. Perusmallit olivat kuitenkin edelleen niukasti varusteltuja.
Neljännestä sukupolvesta esiteltiin nelivetoinen R32-malli 3,2-litraisella VR6-moottorilla, jota valmistettiin ainoastaan 5 000 kappaletta. Se oli ensimmäinen sarjavalmisteinen auto, jossa oli kaksoiskytkinvaihteisto. Myöhemmin samaa voimansiirtoratkaisua on käytetty laajalti Volkswagen-konsernin eri automalleissa.
Golf V (2003–2009)

Vuonna 2003 esiteltiin Golfin viides sukupolvi. Pohjois-Amerikassa malli tuli markkinoille vuonna 2006 Rabbit-nimisenä.
Golf VI (2008–2012)

Golfin kuudes sukupolvi esiteltiin Pariisin autonäyttelyssä lokakuussa 2008. Auto tuli myyntiin heti sen jälkeen kaikkialla Euroopassa. Pohjois-Amerikan markkinoilla auto tuli myyntiin vuonna 2010 Golf-nimisenä, kun Rabbit-mallinimestä oli jälleen luovuttu. Golfin kuuden sukupolvi perustuu samaan pohjalevyyn kuin edeltävä viides sukupolvi ja säilyi siitä syystä mitoiltaan lähes ennallaan. Tämän perusteella autoa ei kaikissa yhteyksissä pidetä täysin uutena sukupolvena. Viidennen sukupolven Variant- ja Plus-mallit päivittyivät hieman myöhemmin vastaamaan ulkonäöltään kuudetta sukupolvea. Niiden koripeltien muotoilu ei käytännössä muuttunut, ainoastaan keula sai uuden ilmeen.
Golf VII (2012–2020)

Golfin seitsemäs sukupolvi esiteltiin syksyllä 2012 Pariisin autonäyttelyssä. Siinä hyödynnettiin ensimmäisten mallien joukossa Volkswagen-konsernin uutta modulaarista MQB-pohjalevyrakennetta. Farmarimalli Variantin valmistus alkoi jälleen Euroopassa Zwickaun tehtaalla.
Golf VIII (2019–)

Kahdeksannen sukupolven Volkswagen Golf julkistettiin lokakuussa 2019 Wolfsburgissa. Tämän sukupolven myötä Golfia valmistetaan jatkossa ainoastaan viisiovisena hatchbackinä sekä farmarimallisena Golf Variantina. Merkittävin ero edelliseen sukupolveen verrattuna on auton muuttuminen entistä digitaalisemmaksi.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Volkswagen Golf Wikimedia Commonsissa
Volkswagenin automallit
| --- | --- |
Nykyiset mallit: Henkilöautot: Arteon ·  Atlas ·  Atlas Cross Sport ·  Bora (2018–) ·  C-Trek ·  Gol ·  Golf ·  ID.3 · ID.4 ·  ID.5 ·  ID.6 ·  Jetta ·  Lamando ·  Lavida ·  Passat ·  Phideon ·  Polo ·  Saveiro ·  T-Cross ·  T-Roc ·  Taigo ·  Taigun ·  Talagon ·  Tayron ·  Tharu ·  Tiguan ·  Touareg ·  Touran ·  up! ·  Viloran ·  Virtus  Hyötyajoneuvot: Amarok ·  Caddy ·  Crafter ·  Transporter
Lopetetut ilmajäähdytteiset mallit: 181 (Kurierwagen/Trekker/Thing/Safari) ·  1500/1600 (Typ 3) ·  411/412 (Typ 4) ·  Kupla (Typ 1) ·  Brasilia ·  Country Buggy (Sakbayan) ·  Hebmüller Cabriolet ·  Karmann Ghia ·  Kommandeurwagen ·  Kübelwagen ·  Schwimmwagen ·  SP2 ·  Type 18A ·  VW-Porsche 914
Lopetetut vesijäähdytteiset mallit: Ameo ·  Apollo ·  Beetle ·  Bora ·  Citi Golf ·  CC ·  Corrado ·  Derby ·  Eos ·  Fox ·  Golf Plus ·  Golf Sportsvan ·  Iltis ·  K70 ·  LT ·  Lupo ·  New Beetle ·  Parati ·  Phaeton ·  Pointer/Logus ·  Routan ·  Scirocco (1974–1992) ·  Scirocco (2008–2017) ·  Sharan ·  SpaceFox ·  Taro ·  Vento
Konseptimallit: 1-Litre Concept ·  up!/space up!/space up! blue/E-Up!/Up! Lite ·  GX3 ·  Iroc ·  EcoRacer ·  Concept A ·  Concept R ·  New Beetle Ragster ·  EDAG Biwak ·  Microbus Concept ·  W12/Nardo ·  Stanley ·  Concept BlueSport
Tulevat mallit: 
Volkswagen-pohjaiset (asuntoautot, kit-carit, kilpa-autot): Herbie ·  Formula Vee ·  Baja Bug ·  Meyers Manx ·  EMPI Imp ·  Westfalia Campervans
Volkswagen Golf I
Volkswagen Golf II
Volkswagen Golf III
Volkswagen Golf IV
Volkswagen Golf V
Volkswagen Golf VI
Volkswagen Golf VII
Volkswagen Golf VIII
Hämeen elinkeino-, liikenne- ja ympäristökeskus

| Hämeen ELY-keskus |
| --- | --- |

 sijainti 
Toimialueen maakunnat:  Kanta-Häme, Päijät-Häme
Päätoimipaikka:  Lahti
Muut toimipaikat:  Hämeenlinna
Ylijohtaja:  Tommi Muilu
Vuosibudjetti:  6,0 milj. € (2020)
Hämeen ELY-keskus (elinkeino-, liikenne- ja ympäristökeskus) (ruots. Närings-, trafik- och miljöcentralen i Tavastland) on yksi Suomen neljästä kahden vastuualueen elinkeino-, liikenne- ja ympäristökeskuksesta. Hämeen ELY-keskuksen vastuualueita ovat elinkeinot, työvoima ja osaaminen (E-vastuualue) sekä ympäristö ja luonnonvarat (Y-vastuualue). Liikenne ja infrastruktuuri-asioista (L-vastuualue) Hämeessä vastaa Uudenmaan ELY-keskus.
Kanta- ja Päijät-Hämeen tiet eroavat aluehallinnollisesti, kun Hämeen ELY-keskus lakkautetaan hallintouudistuksessa. Kanta-Häme muodostaa jatkossa yhdessä Pirkanmaan kanssa Sisä-Suomen elinvoimakeskuksen kun taas Päijät-Häme liittyy osaksi Kaakkois-Suomen uutta elinvoimakeskusta. Uudet elinvoimakeskukset aloittavat toimintansa vuoden 2026 alussa. Ne korvaavat osin nykyisten ELY-keskusten toiminnot.
Toimialue

Hämeen ELY-keskuksen toimialueeseen kuuluvat Kanta-Häme ja Päijät-Häme. Päätoimipaikkana on Lahti sekä muu toimipaikka Hämeenlinnassa.  Hämeen ELY-keskus aloitti toimintansa vuoden 2010 alussa.
Hämeen ELY-keskuksen tehtävät > Hämeen ELY-keskuksen tehtävät

ELY-keskuksen tehtävät muodostuvat entisten Hämeen TE-keskuksen ja Hämeen ympäristökeskuksen tehtävistä.
Yritysten kehittämispalvelut
Työvoimakoulutus (Arkistoitu – Internet Archive)
Maaseudun kehittäminen
Maatilatalousasiat
Maahanmuuttoasiat
Kulttuurin ja luovat talouden edistäminen
Alueiden käytön ja rakentamisen ohjaus
Ympäristönsuojelu
Luonnonsuojelu
Ympäristön tilan seuranta
Vesivarojen käyttö ja hoito
Kanta- ja Päijät-Hämeen liikenneasiat hoidetaan Uudenmaan ELY-keskuksessa.
Hämeen ELY-keskuksen tehtävät > Toimialueen rajat ylittävät tehtävät

Rakennerahoitus- ja yritystukitehtävät Etelä-Suomen alueella
Työvoimakoulutuksen hankinnat nosturialan osalta
Vantaanjoen vesistöalueen tulvariskien hallinnan yhteensovittaminen
Euroopan maaseudun kehittämisen maatalousrahaston valtakunnalliset hankkeet
Hämeen ELY-keskuksen toiminta

Rahoittaa hankkeita ja yritystoimintaa
Kestävää kasvua ja työtä 2014-2020 (Arkistoitu – Internet Archive)-rakennerahasto-ohjelman ESR-rahoituspäätökset sekä EAKR:n yritystuki- ja toimintaympäristötukipäätökset Etelä-Suomen osalta (Etelä-Karjala, Kymenlaakso, Kanta-Häme, Päijät-Häme ja Uusimaa).
PK-yritysten kehittämishankkeet ja yritysten toimintaympäristön kehittämishankkeet myös kansallisella rahoituksella.
Tarjoaa kehittämispalveluja yrityksille
Neuvonta ja rahoitus
Elinkeinoelämän ja innovaatioympäristön kehittäminen
Verkkopalvelu Yritys-Suomi
Toimii työllisyyden parantamiseksi
Alueellinen elinkeino- ja työvoimapolitiikka
TE-toimiston ohjaus
Toimii osaavan työvoiman kouluttajana yhdessä TE-toimiston kanssa
Työvoimakoulutuksen suunnittelu, hankinta ja seuranta sekä tiedotus- ja kehittämistoiminta
Toimii pitkäaikaistyöttömien, nuorten ja maahanmuuttajien asialla
Pitkäaikaistyöttömyyden vähentäminen sidosryhmäyhteistyöllä
Nuorten syrjäytymisen ehkäiseminen nuorisotakuulla
Maahanmuuttajien kotoutuminen ja työllistyminen
Tukee ja edistää maaseudun elinvoimaisuutta
Maaseudun ja maaseutuelinkeinojen kehittäminen
Maataloustuotannon ohjaus ja viljelijätukien valvonta
Toteuttaa Manner-Suomen maaseudun kehittämisohjelmaa 2014-2020[vanhentunut linkki] ja rahoittaa sen mukaisia tukia
Vahvistaa luovaa taloutta
Ennakoi elinkeinojen ja työllisyyden kehitystä sekä osaamis- ja koulutustarpeita
Kehittää alueellista elinikäistä ohjausta (ELO) (Arkistoitu – Internet Archive) elinikäisen oppimisen edistämiseksi
Edistää kulttuuripalvelujen tuotantoedellytyksiä
Kehittää tasapainoista alue- ja yhdyskuntarakennetta
Kaavoituksen ja rakentamisen ohjaus sekä valvonta
Vaalii kulttuuriympäristöjä ja rakennusperintökohteita
Rakennussuojelu
Rakennusperinnön hoito
Suojelee luontoa
Suojeluohjelmat (muun muassa Natura 2000 ja Metso)
Luonnonsuojelualueet
Rauhoitetut ja uhanalaiset lajit
Luontotyypit ja niiden ennallistaminen
Arvokkaat maisema-alueet
Huolehtii luontoarvojen huomioon ottamisesta
Maankäytön suunnittelu
Hankkeet
Suojelee ympäristöä
Ympäristökuormitusta aiheuttavien toimintojen valvonta
Vesitalousasioiden valvonta
Ympäristö- ja vesilupapäätösten valvonta
Päätökset pilaantuneiden maiden kunnostusehdoista
Ympäristövahinkojen ennaltaehkäisy ja osallistuminen torjuntaan asiantuntijana
Hankkeiden ja ohjelmien ympäristövaikutusten arviointi (YVA ja SOVA)
Seuraa ympäristön tilaa
Vesistöt, pohjavedet ja maaympäristö
Muutokset
Edistää vesienhoitosuunnitelmin pinta- ja pohjavesien hyvän tilan saavuttamista
Edistää vedensaannin toimintavarmuutta ja jätevesivaikutusten minimointia
Ympäristö- ja vesistötöiden tukeminen
Vesivarojen käyttö ja hoito
Edistää tulvasuojelua
Tulva- ja kuivuusriskien hallinta
Vesistöjen säännöstelyn kehittäminen
Kuntien maankäytön ohjaus
Akuuteissa tulvatilanteissa asiantuntijana ja tiedottajana toimiminen
Tuottaa ja julkaisee tietoa Hämeestä, sen tilasta ja omasta toiminnastaan
Tulevien muutosten ennakointi
Päätöksenteon tuki
Tietoisuuden lisääminen
Ylijohtajat

2010–2017:  Pekka Savolainen
2017– Tommi Muilu
Aiheesta muualla

Hämeen ELY-keskuksen kotisivut
| n k Elinkeino-, liikenne- ja ympäristökeskukset |
| --- | --- |
 Etelä-Pohjanmaa  Etelä-Savo  Häme  Kaakkois-Suomi  Kainuu  Keski-Suomi  Lappi  Pirkanmaa  Pohjanmaa  Pohjois-Karjala  Pohjois-Pohjanmaa  Pohjois-Savo  Satakunta  Uusimaa  Varsinais-Suomi  KEHA-keskus
Iso Mäkilampi

| Iso Mäkilampi |
| --- | --- |
Valtiot:  Suomi
Maakunnat:  Pohjois-Savo
Kunnat:  Kuopio
Koordinaatit:  62°49′18″N, 27°13′40″E
Vesistöalue ja valuma-alueen tietoja
Päävesistöalue:  Kymijoen vesistö (14)
Valuma-alue:  Virmasveden alue (14.72)
Laskujoki:  oja Kuttajärveen 
Järvinumero:  14.724.1.005
Mittaustietoja
Pinnankorkeus:  125,1 m  
Pituus:  450 m  
Leveys:  220 m  
Rantaviiva:  1,109 km  
Pinta-ala:  7,051 ha  
Suurin syvyys:  8,2 m  
Saaria:  ei saaria 
  [ ohje ]  
Iso Mäkilampi  on Pohjois-Savossa Kuopiossa  Koskenkylän lähellä sijaitseva lampi.
Maantietoa

Lampi on 450 metriä pitkä, 220 metriä leveä, ja sen pinta-ala on 7,1 hehtaaria. Lammella ei ole kartan mukaan saaria. Lampi on luodattu ja siitä on julkaistu syvyyskartat. Sen rantaviivan pituus on 1,1 kilometriä.
Vesistösuhteet

Lampi sijaitsee Kymijoen vesistössä (vesistöaluetunnus 14) Rautalammin reitin valuma-alueen (14.7) Virmasveden alueella (14.72), jonka Kuttajärven alueeseen (14.724) se kuuluu. Lammen vedenpinnan korkeus on 125,1 metriä mpy.
Seututie 506

Seututie 506 alkaa seututieltä 573 Pohjois-Savosta Kaavin kunnan Luikonlahden kylästä. Tie suuntaa Juukaan Pohjois-Karjalaan. Maakuntien rajalle saakka tie kulkee Juuantienä. Juuan kunnan puolella tie jatkuu Luikonlahdentienä. Ennen päätepistettään tie kulkee Juuan kirkonkylän pääraitin kohdalla Juuantienä. Seututie 506 päättyy valtatielle 6.
Tieyhteydet

Tien alkupiste on Luikonlahti, josta on matkaa Kaavin kirkonkylälle 13 kilometriä, Outokummun keskustaan 33 kilometriä ja Tuusniemen kirkonkylälle 19 kilometriä.
Kaavin Sivakkavaarassa seututieltä 506 lähtee yhdystie 5731 Kortteiseen ja Kaavin kirkonkylälle.
Seututieltä 506 on kaksi yhdystietä Polvijärvelle seututielle 502: Onnivaaran kautta pääsee Saarivaaraan ja Ukonvaaran kautta Hukkalaan.
Juuan Polvelasta lähtee yhdystiet Juankosken Viitaniemestä Juukaan menevälle seututielle 508 ja Outokummusta Kolille menevälle seututielle 504.
Valtatie 6 lähtee Juuasta Joensuun ja Nurmeksen suuntaan.
Kylät seututien 506 varrella

Kaavi:
Luikonlahti
Sivakkavaara
Niinivaara
Telkkävaara
Juuka:
Halivaara
Kajoo
Petrovaara
Polvela
Juuan kirkonkylä
Eläimet

| Eläimet |
| --- | --- |
 Eläinkunnan monimuotoisuutta.
 Kryogeenikausi – Nykyaika (Holoseeni) 670–0 Ma  Had.     Arkeeinen    Proterotsooinen    Fa.      
Tieteellinen luokittelu
Domeeni::  Aitotumaiset Eucarya
Kunta::  Eläimet Animalia  Linnaeus, 1758
Synonyymit
 Metazoa 
Alaryhmät
 Sienieläimet Porifera  Alakunta Monisoluiset Eumetazoa Polttiaiseläimet Cnidaria  Kampamaneetit Ctenophora  Laakkoeläimet Placozoa  Kaksikylkiset Bilateria (luokittelematon) Xenacoelomorpha  Nephrozoa (luokittelematon) Yläjakso Jälkisuiset Deuterostomia  Alkusuiset Protostomia (luokittelematon) 
Katso myös
   Eläimet Wikispeciesissä   Eläimet Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OK: 
Eläimet eli eläinkunta (Animalia, syn. Metazoa) on laaja monisoluisista aitotumallisista eliöistä muodostuva taksonominen kunta. Eläimet muodostavat erittäin monimuotoisen ryhmän, johon kuuluu hyvin erilaisiin oloihin sopeutuneita eliöitä. Ominaista eläimille on, että ne ovat heterotrofisia eli toisenvaraisia, mikä tarkoittaa sitä, etteivät ne kykene tuottamaan energiaa itse, kuten vaikkapa kasvit fotosynteesin avulla, vaan ne joutuvat käyttämään muita eliöitä ravintona pysyäkseen hengissä. Monet eläimistä kykenevät liikkumaan itsenäisesti eli niillä on lihaksisto ja oma hermosto lukuun ottamatta Parazoa-alakuntaa. Useimmilla eläimillä on jonkinlaiset aistinelimet, joiden avulla ne pystyvät reagoimaan tarkoituksenmukaisesti ympäristöönsä ja erilaisiin aistiärsykkeisiin. Lisäksi eläimet eroavat siinä, että eläinsoluilla ei ole soluseinää. Usein arkikielessä ja oikeustieteessä sanaa ”eläin” käytetään viittaamaan kaikkiin muihin eläimiin paitsi ihmisiin, vaikka biologisesti tarkasteltuna ihminenkin on eläin. Eläinten tieteellistä tutkimista kutsutaan zoologiaksi ja etologia tutkii eläinten käyttäytymistä.
Eläinlajeja esiintyy niin maalla, vedessä kuin ilmassakin. Lentokykyisiä eläimiä ovat monet hyönteiset, kuten perhoset, ja suuri osa linnuista sekä lepakot. Vedessä elävistä eläimistä tutuin ryhmä ovat kalat ja maaelämään sopeutuneista nisäkkäät, kuten esimerkiksi kettu, norsut ja metsäjänis. Eläimiä tai eläinryhmiä ei voi kuitenkaan tarkasti määritellä näin, sillä osa eläimistä on sopeutunut elämään eri kerroksissa, kuten vaikkapa maalla ja vedessä (esim. hylkeet, sammakot ja kilpikonnat). Vuonna 2011 Census of Marine Life arvioi lajien määräksi noin 7,8 miljoonaa. Vain pienen osan lajeista on arvioitu olevan selkärankaisia loppujen ollessa selkärangattomia. Eläinlajeja on hävinnyt paljon olosuhteiden muutosten vuoksi, ja nykyään ihmisen toimintaa pidetään tärkeimpänä syynä eläinlajien uhanalaistumiselle.
Anatomia > Rakenne ja koko

Eläimiä on monen muotoisia. Jotkin ovat kokonaan pyöreitä, eikä niillä ole päätä tai häntää. Useimmat eläimet ovat kaksikylkisiä, eli niillä on kaksi puolta, jotka ovat usein symmetrisiä mutta joskus erilaisia.
Suurimpia eläimiä ovat valaat, jotka voivat kasvaa 25 metrin mittaisiksi ja 120 tonnin painoisiksi. Pienimpiä eläimiä ovat mikroskooppiset rataseläimet ja karhukaiset, jotka ovat vain 0,05 millimetrin pituisia. Suuret eläimet ovat turvassa saalistajilta, ja niiden ruumiit ovat energiatehokkaita. Niiltä kestää kuitenkin pitkään saavuttaa sukukypsyys. Pienet eläimet, kuten hyönteiset, ovat helppoa saalista, mutta ne lisääntyvät hyvin nopeasti.
Anatomia > Kehittyneet ja kehittymättömät eläimet

Yksinkertaisilla selkärangattomilla eläimillä ei ole hengityselimistöä eikä verenkiertoelimistöä. Niiden ruoansulatuselimistöllä on yleensä vain yksi aukko, suu. Niiden lisääntymiselimistössä on yleensä sekä uros- että naaraspuoliset sukuelimet.
Niveljalkaisten ruoansulatusjärjestelmä on avoin sekä alku- että loppupäästä. Veri virtaa verisuonissa ja osittain myös kehon muissa tiloissa. Eläin saa happea kidusten tai ilmakanavien kautta.
Selkärankaisilla on kehittynyt hermojärjestelmä ja yleensä suuremmat aivot kuin selkärangattomilla. Verenkiertojärjestelmä on suljettu, ja verta pumppaa sydän.
Anatomia > Vaihto- ja tasalämpöisyys

Useimmat eläimet ovat vaihtolämpöisiä, eli niiden ruumiinlämpö riippuu niiden ympäristöstä. Nisäkkäät ja linnut ovat tasalämpöisiä, eli ne tuottavat itse oman ruumiinlämpönsä, joka on tasainen ulkolämpötilasta riippumatta. Tasalämpöiset eläimet menestyvät tämän vuoksi paremmin kylmissä ilmastoissa kuin vaihtolämpöiset.
Ravinto

Eläimet ottavat ravintonsa ruoasta, joka on orgaanista ainetta. Ne sulattavat ruoan ja ottavat siitä talteen ravinteet, jotka kulkeutuvat eläimen soluihin. Siellä ravintoaineet yhdistyvät soluhengityksessä happeen, jolloin vapautuu energiaa.
Useimmat eläimet ovat joko kasvinsyöjiä tai lihansyöjiä, tai molempia eli kaikkiruokaisia. Lihansyöjiin kuuluu petoeläimiä, jotka saalistavat toisia eläimiä, sekä loisia, jotka syövät isäntäeläimiään elävinä. Jotkin eläimet syövät valmiiksi kuollutta ainetta, kuten mätäneviä lehtiä ja haaskoja, jopa luuta. Kaikki eläimet palautuvat kuoltuaan ravintoketjuun muiden eläinten syötäväksi.
Levinneisyys

Eläimet kehittyivät muun elämän tapaan vedessä, mutta osa lajeista sopeutui pitkällisen kehityksen ansiosta myös maaelämään.
Luonnossa elää edelleen lajeja, kuten kalat ja jotkin sammakkoeläimet, jotka ovat sopeutuneet ainoastaan vedessä elämiseen. Veteen sopeutuneiden eläinlajien ja etenkin merieläinten etuna on elinolosuhteiden hidas muuttuminen. Merten ja valtamerien eläinten monimuotoisuus painottuu rannikoille ja koralliriutoille, jotka tarjoavat paitsi ravintoa myös hyvän piilopaikan saalistajilta. Koralliriutat itsessäänkin rakentuvat itse asiassa korallieläimistä. On arvioitu, että koralliriutoilla elää neljännes merten lajistosta, joten niiden tuhoutuminen olisi suuri menetys merielämän monimuotoisuudelle. Merieläinten pääravinnon lähde on plankton.
Vaikka merielämä painottuukin lähelle merenpintaa, jossa valaistus on yleensä erinomainen, on useiden kilometrien syvyyteen suuresta paineesta ja pimeydestä huolimatta kehittynyt elämänmuotoja, joita kaikkia tiede ei vielä edes tunne.
Käyttäytyminen

Yksinkertaiset eläimet käyttäytyvät vaistonvaraisesti, eli ne reagoivat ärsykkeisiin tavoilla, jotka ovat periytyviä. Vaistonvaraisestikin käyttäytyvät eläimet pystyvät hyvin monimutkaisiin suorituksiin, kuten rakentamaan pesiä, verkkoja ja muita rakenteita. Kehittyneemmät eläimet, kuten selkärankaiset, pystyvät kehittämään käyttäytymistään oppimalla. Kädellisillä on kyky jopa keksiä uudenlaista käyttäytymistä, jota sen lajitoverit sitten kopioivat. Tällainen käyttäytyminen on kulttuurin perusta.
Jotkin eläimet viettävät koko elämänsä yksin, mutta toiset elävät pitkäikäisissä tai lyhytikäisissä ryhmissä, joissa ne esimerkiksi saalistavat yhteistyössä.
Maaeläimet pystyvät yleensä liikkumaan. Merissä elää paljon eläimiä, jotka viettävät koko aikuiselämänsä yhdessä paikassa. Niillä voi olla ulokkeita, jotka saavat ne muistuttamaan kasveja. Ne erottaa kasveista kuitenkin niiden rakenne, sillä niillä on esimerkiksi hermot ja lihakset, ja lisäksi ne saavat energiansa syömällä ruokaa.
Eläimet viestivät lajitovereilleen monin tavoin ja useista eri syistä. Eläinten viestintäkeinoja ovat esimerkiksi asennot, liikkeet, ilmeet, äänet, värit ja tuoksut.
Eläinten käyttäytyminen on usein syklistä ja riippuu esimerkiksi vuorokaudenajasta ja vuodenajasta.
Jotkin eläimet lisääntyvät suvullisesti ja jotkin suvuttomasti. Suvullisesti lisääntyvillä eläimillä on usein, mutta ei aina, uros- ja naarassukupuoli, mutta jotkin lajit ovat hermafrodiittisia. Eläinten lisääntymiseen voi lajista riippuen liittyä monenlaisia toimintoja, kuten parinvalinta, soidin, parittelu, raskaus, pesän rakennus, muninta, muodonvaihdos, haudonta ja poikasten kasvatus.
Taksonomia > Yleistä

Eläinkunta jaotellaan pääjaksoihin (vrt. kasvi- ja sienikuntien kaaret). Nykyään eläviä lajeja sisältäviä pääjaksoja on noin 36 kappaletta.
Vaikka eläinkunta on erittäin monimuotoinen eliöryhmä, sen kaikkia jäseniä luonnehtivat seuraavat piirteet. Eläimet ovat monisoluisia ja niiden soluissa on sen toimintaa ohjaava yksikkö, tuma. Ne ovat toisenvaraisia, jolloin niiden soluissa ei ole yhteyttämiskykyisiä soluelimiä, kuten vaikkapa kasveilla on fotosynteesiä ylläpitäviä viherhiukkasia. Eläinsoluilta puuttuu kokonaan soluseinä, joka on sienillä (kitiiniä) ja kasveilla (selluloosaa). Suurimmalla osalla eläimistä on liikkumiskyky ainakin jossain elämänvaiheessa, ja alkionkehityksessä niiden elimet muodostuvat kahdesta tai kolmesta solukerroksesta (ekto-, meso-, ja endodermi).
Täsmällisemmässä taksonomiassa eläinkunta jaetaan kahteen alakuntaan: sienieläinmäisiin (Parazoa) ja monisoluisiin (Eumetazoa). Sienieläinmäisiltä puuttuu kokonaan symmetrinen rakenne, kun taas monisoluisilla on tietty säännöllinen rakenne ja symmetria. Lisäksi monisoluisten kohdalla kudosrakenteet muodostavat elimiä, jotka vastaavasti ovat osa elimistöä (esim. ruoansulatuselimistö). Sienieläinmäisiin kuuluu kaksi pääjaksoa: laakkoeläimet (Placozoa) ja sienieläimet (Porifera). Eumetazoa-alakunta jaetaan edelleen symmetriatyypin perusteella kahtia: säteittäissymmetrisiin (Radiata) ja kaksikylkisiin (Bilateria). Kaksikylkisillä eläimillä on symmetria-akseli, jonka molemmilla puolilla on vastaava osa. Esimerkiksi perhosen molemmat siivet ovat samanlaisia, mutta toinen on peilikuva. Kaksikylkissymmetrisillä eläimillä voi olla etu- ja takapään lisäksi myös sivusuunnassa oikea ja vasen puoli sekä ylä- ja alapuoli. Säteittäissymmetrisiltä eläimiltä voidaan määrittää ainoastaan ylä- ja alapuoli, ja ne voidaan jakaa usealla tavalla niin, että lopputuloksena on lähes identtiset osat.
Kaksikylkiset jaetaan kolmeen osaan: ruumiinontelottomat, valeruumiinonteloiset ja ruumiinonteloiset. Ruumiinonteloiset jaetaan vielä alkusuisiin (Protostomia) ja jälkisuisiin (Deuterostomia). Nämä kaksi ryhmää eroavat erityisesti alkionkehityksessä, jossa alkusuisilla blastoporista kehittyy suu ja peräaukko kehittyy myöhemmin, kun taas jälkisuisilla blastoporista kehittyy peräaukko ja suu kehittyy muualta.