stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Jon Ossoff

| Jon Ossoff |
| --- | --- |

Yhdysvaltain senaattori  Georgiasta
 20. tammikuuta 2021– Yhdessä Raphael Warnockin kanssa  
Edeltäjä:  David Perdue
Henkilötiedot
Syntynyt: 16. helmikuuta 1987 (ikä 37) Atlanta, Georgia, Yhdysvallat
Kansalaisuus:   yhdysvaltalainen  australialainen (luopunut)
Puoliso:  Alisha Kramer
Tiedot
Puolue:  demokraatit
Koulutus:  Georgetownin yliopisto (Bachelor of Science) London School of Economics (Master of Science)
Aiheesta muualla
www.ossoff.senate.gov
Thomas Jonathan Ossoff (s. 16. helmikuuta 1987) on yhdysvaltalainen demokraattipuoluetta edustava poliitikko ja Ossoff toimii Yhdysvaltain senaattorina Georgiasta. Hän oli aiemmin dokumenttielokuvien tuottaja ja tutkiva toimittaja.
Vuonna 2017 Ossoff oli demokraattipuolueen ehdokas Georgian 6. vaalipiirin erityisvaaleissa Yhdysvaltain edustajainhuoneeseen, mutta Ossoff hävisi vaalit.
Kesällä 2020 Ossoff voitti demokraattisen puolueen ehdokkuuden Yhdysvaltain senaatin vaaleihin Georgiassa, jossa hänen vastaehdokkaanaan oli republikaanien senaattori David Perdue. Kumpikaan ehdokas ei saavuttanut 50 prosentin kynnystä 3. marraskuuta pidetyissä yleisvaaleissa, mikä johti valintamenettelyn erityisvaaleihin 5. tammikuuta 2021. Ossoff julistettiin vaalien voittajaksi 6. tammikuuta.
Ossoff edustaa yhdessä Georgiaa demokraatin Raphael Warnockin kanssa, joka kukisti istuvan senaattorin, republikaani Kelly Loefflerin vuoden 2020 erityisvaaleissa, myös 5. tammikuuta 2021. Nämä kaksi senaattoripaikkaa herättivät merkittävää kansallista huomiota, koska molempien senaattipaikkojen siirryttyä demokraateille republikaanit menettivät enemmistönsä senaattissa Yhdysvaltain 117. kongressissa. Warnockin ja Ossoffin voittojen myötä demokraateilla ja republikaaneilla on kullakin 50 senaattorin paikkaa, mutta virkaan astuvan varapresidentti Kamala Harrisin puheenjohtajuus äänten mennessä tasan antaa demokraateille enemmistön. Voiton seurauksena Ossoffista tulee nuorin senaattori Don Nicklesin jälkeen vuonna 1980 sekä ensimmäinen juutalainen senaattori Georgiassa ja ensimmäinen juutalainen senaattori syvästä etelästä sitten Benjamin F. Jonasin Louisianasta, joka valittiin vuonna 1879.
Varhainen elämä ja koulutus

Georgian Atlantassa syntynyt Ossoff kasvoi Northlake-lähiössä. Ossoffin äiti on australialainen maahanmuuttaja Heather Fenton, joka muutti Yhdysvaltoihin 23-vuotiaana. Ossoffin äiti perusti NewPower PAC:n, joka pyrkii valitsemaan naisia Georgian paikallisiin virkoihin. Ossoffin isä, Richard Ossoff on Venäjän juutalaisista ja Liettuan juutalaisista syntyperää. Richard Ossoff omistaa Strafford Publications-kustantamon. Ossoff kasvatettiin juutalaiseksi. Aiemmin Ossofilla oli Australian kansalaisuus äitinsä kautta.
Yhdysvaltain senaatti > 2020–21 vaalit

Ossoff oli ehdokkaana demokraattipuolueen esivaaleissa yrittääkseen syrjäyttää silloisen republikaanisen senaattorin, David Perduen.Kesäkuun 10. 2020 Ossoff eteni yleisiin vaaleihin vottamalla 50,5% esivaalien äänistä, joka oli hieman yli tarvittavan kynnyksen, jotta estettäisiin toissijaiset vaalit. Heinäkuussa 2020 Perduen kampanja järjesteti Facebook- mainoksen, jossa Ossoffin nenä muutettiin digitaalisesti suuremmaksi, ja jota Ossoff kritisoi "yhdeksi klassisista antisemitistisistä kielikuvista". Perduen kampanja vastasi, että Perdue ei ollut nähnyt kuvaa ja että hänen nenänsä laajentamisen ja venyttämisen teki mainostoimisto. Skandaalin jälkeen Perduen kampanja perui mainoksen.
Lokakuusta 2020 lähtien Ossoff oli kerännyt kampanjaansa yli 100 miljoonaa dollaria, mikä teki hänestä Yhdysvaltojen historian eniten rahoitetun senaattiehdokkaan.
Ossoffin kampanjan suurin keskusteluaihe keskittyi 2000 dollarin elvytysrahaan, jota hän ja Raphael Warnock kannattivat.
Marraskuun 3. päivänä pidetyissä yleisvaaleissa Perdue sai 2 462 617 ääntä (49,73%) ja Ossoff 2 374 519 ääntä (47,95%). Koska kumpikaan ehdokas ei saanut yli 50% äänistä 3. marraskuuta, niin Perduen ja Ossoffin välillä järjestettiin toinen kierros 5. tammikuuta 2021. Ossoff julistautui voittajaksi aamulla 6. tammikuuta, ja lopulta suuret uutiskanavat nimittivät hänet voittajaksi. Tammikuun 5. päivän vaaleissa 2021 Ossoff sai 2 262 523 ääntä (50,6%) ja Perdue sai 2 211 865 ääntä (49.4%).
Poliittiset näkemykset

The New Yorkerin mukaan vuonna 2017 Ossoffilla on "edistyksellisiä kantoja naisten oikeuksien ja terveydenhuollon kysymyksissä" ja "maltillisia kantoja työpaikoista ja turvallisuudesta". Voxin Matthew Yglesias kutsui Ossoffin vuoden 2017 kampanjointia ja ehdokkutta "Obaman tyyliseksi kampanjaksi", asettaen itsensä progressiivisten ja konservatiivien jäsenten väliin.  The New York Times huomautti, että hänen vuoden 2017 kampanja erottui demokraattisesta puolueesta.
Poliittiset näkemykset > Aborttioikeudet

Ossoff kannattaa abortin oikeuksia.
Poliittiset näkemykset > Kannabiksen laillistaminen

Ossoff tukee kannabiksen laillistamista.
Poliittiset näkemykset > COVID-19 ja talouden elvytys

Ossoff kannattaa taloudellisen elvytyksen keskittämistä yrityksille ja kotitalouksille, jotka ovat kärsineet COVID-19-pandemian seurauksena menetyksiä. Ossoff myös kannattaa, että COVID-19 testaukset, sairaalahoito ja rokotteet pitäisivät olla ilmaisia kansalaisille.
Poliittiset näkemykset > Rikosoikeus

Ossoff vastustaa vankilarangaistuksia väkivallattomista huumausainerikoksista. Hänen verkkosivuillaan sanotaan: "Väkivaltaiset rikokset, murhat, raiskaukset, ihmiskauppa ja korruptio ovat levinneet, kun taas käytämme miljardeja vangitsemalla väkivallattomia huumausainerikollisia."
Ossoff vastustaa sekä poliisin rahoittamisen leikkauksia että Yhdysvaltojen maahanmuutto- ja tulliviranomaisten lakkauttamista.
Poliittiset näkemykset > Ympäristöasiat

Ossoff hyväksyy tieteellisen yksimielisyyden ilmastonmuutoksesta ja on sanonut, että "ilmastonmuutos on uhka turvallisuudellemme ja menestyksellemme". Hän tukee Yhdysvaltojen osallistumista Pariisin ilmastosopimukseen.Hän ei kannata Green New Dealia.
Poliittiset näkemykset > Terveydenhuolto

Ossoff kannattaa Affordable Care Actia (tunnetaan myös nimellä Obamacare). Hänen terveydenhuoltopolitiikkaansa sisältyy kolme periaatetta: "Ensinnäkin yhdenkään amerikkalaisen ei pitäisi kärsiä tai kuolla ennalta ehkäistäviin tai hoidettaviin sairauksiin. Toiseksi kenenkään ei pitäisi ajautua konkurssiin, jos sairastuu. Kolmanneksi yhdenkään yrityksen ei pitäisi joutua konkurssiin tai vararikkoon siksi, että yritys ei kykene maksamaan kalliita vakuutusmaksuja." Hän ei tue Medicare for All-ohjelmaa. Ossoff vastusti laajalti republikaanipuolueen ehdottamaa American Health Care Actia.
Poliittiset näkemykset > Vähimmäispalkka

Ossoff tukee vähimmäispalkan nostamista ainakin 15 dollariin tunnissa.
Poliittiset näkemykset > Äänestysoikeus

Ossoff tukee John Lewisin äänioikeuslakia.
Ossoff vilkuttaa kannattajilleen Ossoffin ja Warnockin yhteisessä kampanjatilausuudessa.
Kapitan Sorokin

| Kapitan Sorokin |
| --- | --- |
Aluksen laji: Jäänmurtaja
Tunnuskirjaimet: UENQ
Rakennustelakka: Wärtsilä Helsingin Telakka
Rakennusnumero: 411
Tilattu: 13. kesäkuuta 1974
Kölinlasku: 6. joulukuuta 1975
Vesillelasku: 10. joulukuuta 1976
Luovutus: 14. heinäkuuta 1977
Suurin pituus: 131,90 m  129,39 m ilman hinaushaarukkaa
Perpendikkelipituus: 122,48 m
Suurin leveys: 26,70 m
Mallattuleveys: 26,50 m
Suurin syväys: 8,50 m
Mallattusivukorkeus: 12,30 m
Uppouma: 14 900 t
Pääkoneisto: Wärtsilä-Sulzer 9ZL40/48
Akseliteho: 16,2 MW
Miehistö: aluksi 76
Hyttejä: 92 hengelle
Paaluveto: 1,8 MN
Nopeus: 18,75 solmua (35 km/h)
Tiedot koskevat laivaa ennen sen modifiointia.
Kapitan Sorokin on venäläinen matalakulkuinen polaarijäänmurtaja, joka kykenee toimimaan Jäämeren ja muiden pohjoisten vesien lisäksi myös Venäjän pohjoisten jokien suistoalueilla.
Neuvostoliitto tilasi samalla kertaa kaksi murtajaa, joista ensimmäinen sai nimekseen Kapitan Sorokin ja vuonna 1978 valmistunut murtaja Kapitan Nikolaev. Myöhemmin telakka sai vielä kahden sisaraluksen rakentamistyön: Kapitan Dranitsyn valmistui 1980 ja Kapitan Khlebnikov 1981.
Alus

Murtajan kastoi laiturissa Neuvostoliiton Suomessa olevan kaupallisen edustuston päällikkö M. V. Gubanov. Neitsytmatkalleen laiva lähti päällikkönään merikapteeni V. S. Vekula. Rautaruukin teräslevyistä valmistetun Kapitan Sorokinin kotisatamaksi tuli aluksi Murmansk.
Murtajan toiminta-aika täydellä teholla on noin 30 vuorokautta ja ruokavarastot on mitoitettu puolen vuoden käyttöä varten. Pitkien merelläoloaikojen vuoksi myös laivaväen viihtyvyyttä on ajateltu: kaikilla on oma hytti, WC ja suihku. Lisäksi murtajassa on lääkärin vastaanottotila ja leikkaussali, liikuntasali ja uima-allas, sauna, elokuvateatteri, kirjasto, musiikkihuone ja valokuvalaboratorio. Näin oli siis aluksen valmistumishetkellä.
Kapitan Sorokin pystyy murtamaan 1,35 metrin paksuista jäätä kolmen solmun nopeudella (5 km/h). Vaikeita jääoloja varten murtaja on suunniteltu niin, että toinen jäänmurtaja voidaan kiinnittää sen taakse hinaushaarukkaan, ja näin saada käyttöön kahden murtajan yhteisteho. Laiva on varustettu myös pelastustehtäviä varten, joten se pystyy pumppaamaan laivoja tyhjäksi vedestä, sammuttamaan tulipaloja ja tukkimaan vuotoja.
Murmansk Shippingin omistuksessa olleen aluksen jäänmurto-ominaisuuksia parannettiin 1990-luvun alussa muuttamalla sen keulaa. Thyssen-Waas-erikoiskeula parantaa tasaisen jään murtokykyä ja jään työntymistä pois uomasta. Ahtojäissä jäänmurtokyky on sama kuin perinteisellä keulalla.
Murtajan omistajaksi tuli myöhemmin vuonna 2003 perustettu Venäjän valtio-omisteinen satamayhtiö Rosmorport. Viime vuodet Kapitan Sorokin on avustanut laivoja Suomenlahdella erityisesti Pietariin liikennettä.
Koneisto

Dieselsähköisessä pääkoneistossa on kuusi Vaasassa valmistettua Wärtsilä-Sulzer 9ZL40/48 -dieselmoottoria, joissa on 9 sylinteriä. Sylinterien halkaisija on 400 mm, iskun pituus 480 mm ja kokonaisteho 6 x 3 047 kW eli 18 282 kilowattia. Moottorit on kytketty suoraan Strömbergin HSSUL 18/1057 D1 vaihtovirtageneraattoriin, kukin moottori omaansa. Generaattorien teho on 6 x 3 040 kW ja niiden tuottama sähkö syötetään  neuvostoliittolaisten dioditasasuuntaajien kautta kolmeen Strömbergin GTOUL 180/1006 D6 -potkurimoottoriin. Näiden kaksoisankkuritasavirtasähkömoottorien teho on 3 x 5 400 kW eli 16,2 MW.
Murtajan potkurimoottorit ovat ilmajäähdytteiset ja niiden lämmittämä ilma voidaan johtaa päädieselhuoneeseen. Näin säästetään energiaa, sillä arktinen ilma on liian kylmää johdettavaksi sellaisenaan jäähdyttämään sähkökoneistoa ja huuhtelemaan dieselmoottoreita. Murtajan tekniikan pitää toimia vielä –50 °C:n lämpötilassa.
Aputehon tuottaa viisi 980 kilowatin tehoista Wärtsilä 824 TS -dieselmoottoria. Jään ja rungon välistä kitkaa pienennetään Wärtsilän ilmapuhallusjärjestelmällä, jonka kompressoreja pyörittää kaksi Wärtsilä 624 TS -dieselmoottoria. Taalintehtaan valamissa kolmessa potkurissa on ruuvikiinnitteiset siivet, jotta sukeltajat voivat vaihtaa uuden siiven merellä, ettei murtajan tarvitse käydä telakalla.
Aiheesta muualla

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
Kuva: http://www.vastavalo.fi/displayimage.php?album=random&cat=48&pos=-5674
Kirkkomusiikki (lehti)

Kirkkomusiikkilehti on kirkollisen musiikin ajankohtaislehti, joka ilmestyy neljä kertaa vuodessa. Lehti palvelee kirkkokuorolaisia, kanttoreita ja kaikkia kirkkomusiikin harrastajia.
Lehteä julkaisee Suomen Kirkkomusiikkiliitto ry (SKML). Vuoteen 2022 asti lehden julkaisijoina toimivat yhdessä Suomen Kirkkomusiikkiliitto ry, Suomen Kanttori-urkuriliitto ry:n ja Lasten ja nuorten keskus ry. Lehden päätoimittajana työskentelee Suomen Kirkkomusiikkiliitto ry:n toiminnanjohtaja Reko Tammi.
Historia

Kirkkomusiikkilehden ensimmäinen numero ilmestyi tammikuussa 1925 ja sen päätoimittajana oli Hannes Haapio ja julkaisijana Kanttori-urkuriyhdistyksen hallitus.
Aiheesta muualla

Kirkkomusiikki
Johanna Booyson

Johanna Booyson (17. tammikuuta 1857 – 16. kesäkuuta 1968) oli pitkäikäinen eteläafrikkalainen.
Booyson on virallisesti Etelä-Afrikan historian vanhin ihminen, vaikka Moloko Temon väitettiin olleen 130-vuotias, kun hän äänesti vuonna 2004. Tämä tekisi Temosta maailman kaikkien aikojen vanhimman ihmisen - Guinnessin ennätysten kirja ei kuitenkaan tunnusta tätä.
Booyson oli 104-vuotias, kun Etelä-Afrikan tasavalta itsenäistyi Yhdistyneestä kuningaskunnasta täysin. Hän oli muutamien kuukausien ajan maailman vanhin elossa oleva ihminen. Häntä edelsi John Mosely Turner, mutta Booyson ehti olla maailmanennätyksen haltija vain muutaman kuukauden ajan ennen kuin kuoli 111-vuotiaana. Häntä seurasi ennätyksen haltijana Marie Bernátková.
Jonny Moseley

Jonny Moseley
Jonny Moseley (s. 27. elokuuta 1975, San Juan, Puerto Rico) on syntyjään puertoricolainen, mutta Yhdysvaltoja edustanut entinen kumparelaskija.
Moseley voitti kumparelaskun olympiakultaa Naganon olympialaisissa 1998, ennen Janne Lahtelaa ja Sami Mustosta. Vuoden 2002 olympialaisissa hän sijoittui neljänneksi.
Jonny Quest (televisiosarja)

Jonny Quest (tunnettu myös nimellä The Adventures of Jonny Quest) on yhdysvaltalainen Hanna-Barberan tuottama animaatiosarja, joka esitettiin alun perin 18. syyskuuta 1964 − 11. maaliskuuta 1965.
Käännös suomeksi
Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista. 
Alkuperäinen artikkeli: en:Jonny Quest (TV series)
Jono

Ihmisiä jonossa sairaalaan.
Jono on joukko peräkkäin järjestykseen asettuneita henkilöitä, jotka odottavat pääsyä johonkin kohteeseen. Jonossa liikutaan vähitellen eteenpäin kunnes tulee oma vuoro. Jonoja on usein esimerkiksi julkisissa toimitiloissa kuten myymälöissä.
Suomalaiset tunnetaan laajasti lojaaleina jonottajina. Sanotaan, että he kokevat eräänlaista yhteenkuuluvuuden tunnetta jonottamalla. Muun muuassa Saksassa asiallinen jonottaminen on huomattavasti harvinaisepaa.
Kirkkoniemen lentoasema

Kirkkoniemen lentoasema (norj. Kirkenes lufthavn, Høybuktmoen) (IATA: KKN, ICAO: ENKR) on lentoasema Høybuktmoenissa Etelä-Varangin kunnassa Norjassa. Se palvelee Kirkkoniemeä ja sijaitsee noin kuusi kilometriä kaupungin keskustasta länteen. Lentoasema on Norjan 13:nneksi vilkkain lentoasema. Sen kautta kulki 316 268 matkustajaa vuonna 2019. Lentoaseman päällikkö on Rell Erling Kjølås.
Tilastot

Katso lähdekoodikysely ja lähteet.
| Sija | Kohde | Matkustajamäärä | Muutos 2018/2019 |
| --- | --- | --- | --- |
| 1. |  Oslo–Gardermoen | 220 675 |  +0,2 % |
| 2. |  Tromssa | 35 589 |  −4,0 % |
| 3. |  Vesisaari | 30 299 |  −1,4 % |
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Kirkkoniemen lentoasema Wikimedia Commonsissa
Kirkkoniemen lentoaseman virallinen verkkosivusto norjaksi ja englanniksi
Jugoslavian vesipallomaajoukkue

Jugoslavian vesipallomaajoukkue edusti Jugoslaviaa kansainvälisissä vesipalloturnauksissa ja ystävyysotteluissa maan olemassa olon aikana. Tämä artikkeli käsittelee Jugoslavian saavutuksia vuoteen 1992 saakka.
Jugoslavia voitti olympialaisista seitsemän mitalia. Kolmesti maa voitti olympiakultaa. Maailmanmestaruuskilpailuista Jugoslavia ehti voittaa kaksi kultaa ja kaksi pronssia. Euroopan-mestaruuden maa voitti vain kertaalleen, vaikka voitti  Euroopan-mestaruuskilpailuista yhteensä 13 mitalia.
Jugoslavian vesipallomaajoukkuetta on seurannut Serbia ja Montenegron vesipallomaajoukkue ja Serbian vesipallomaajoukkue.
Saavutuksia

Käännös suomeksi
Koivumaan seisake

Koivumaan seisake (lyh. Kva) on lakkautettu rautatieliikennepaikka rataosalla Tornio–Kolari samannimisellä kyläalueella Kolarissa. Liikennepaikka avattiin 1. joulukuuta 1965, ja se lakkautettiin vuonna 1990.
Aiheesta muualla

Vaunut.org: Kuva Koivumaan liikennepaikasta vuodelta 2010
Kon Tum

Maakunta Vietnamin kartalla.
Kon Tum on maakunta Vietnamin eteläosassa Tây Nguyênin alueella. Sen pääkaupunki on Kon Tum. Vuonna 2009 maakunnassa oli noin 430 000 asukasta. Sen pinta-ala on 9 690,5 km².
Maakunta sijaitsee keskisellä ylänköalueella yli 800 metrin korkeudessa. Yli puolet Kon Tumin asukkaista kuuluu etnisiin vähemmistöihin, varsinkin ba na -kansaan. Chư Mom Rayn kansallispuisto sijaitsee Kon Tumissa.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Kon Tum Wikimedia Commonsissa
Kesäyön unelma (vuoden 1994 televisioelokuva)

| Kesäyön unelma |
| --- | --- |
Ohjaaja:  Veli-Matti Saikkonen
Käsikirjoittaja:  Matti Rossi (näytelmän suomennos)
Perustuu:  William Shakespearen näytelmään Kesäyön unelma
Tuottaja:  Marjatta Lohikoski
Säveltäjä:  Vesa Mäkinen
Kuvaaja:  Raimo Hartzell
Leikkaaja:  Arvo Pylvänäinen
Pääosat:  Vesa-Matti Loiri Katariina Kaitue Pertti Sveholm
Valmistustiedot
Valmistusmaa:  Suomi
Tuotantoyhtiö:  Yleisradio
Ensi-ilta:  26. joulukuuta 1994
Kesto:  106 minuuttia
Alkuperäiskieli:  suomi
Aiheesta muualla
IMDb 
Infobox OKNimi-testi OK: 
Kesäyön unelma on Veli-Matti Saikkosen ohjaama suomalainen televisioelokuva vuodelta 1994, joka perustuu William Shakespearen samannimiseen näytelmään noin vuosilta 1595–1596.
Näyttelijät

| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
|  Vesa-Matti Loiri  | … |  Puck   |
|  Katariina Kaitue  | … |  Titania   |
|  Pertti Sveholm  | … |  Oberon   |
|  Timo Torikka  | … |  Simo Sukkula   |
|  Sanna Saarijärvi  | … |  Helena   |
|  Liisa Mustonen  | … |  Hermia   |
|  Santeri Kinnunen  | … |  Demetrius   |
|  Oskari Katajisto  | … |  Lysander   |
|  Martti Tschokkinen  | … |  Petteri Lankku   |
|  Lasse Karkjärvi  | … |  Roobert Riuku   |
|  Tommi Eronen  | … |  Paavo Puhku   |
|  Vesa Mäkelä  | … |  Valle Veivi   |
|  Sanna Salmenkallio  | … |  Päiväperho   |
|  Langry Chellaf  | … |  Hermian isä   |
|  Jouka Valkama  | … |  nuori poika   |
Aiheesta muualla

YLE Elävä arkisto: Kesäyön unelma
Ketolanperän koulu

| Ketolanperän koulu> Ketolanperän kansakoulu |
| --- | --- |
 Vuonna 1993 rakennetun uuden eli nykyisen Ketolanperän koulun sisäänkäynti.
Sijainti:  Ketolanperä, Kempele
Perustettu:  1938
Rehtori:  Jarkko Sillanpää
Luokat:  esiopetus, 1–4
Oppilaita:  87 (lukuvuosi 2023–2024)
Verkkosivut
Ketolanperän koulu on Kempeleen kunnassa Ketolanperän kylässä sijaitseva peruskoulu. Koulu sijaitsee noin seitsemän kilometriä Kempeleen keskustaajamasta kaakkoon, Tyrnävälle johtavan Ketolanperäntien ja Rajakorven kylään johtavan Luonungintien risteyskohdassa. Vuonna 1938 perustettu koulu aloitti toimintansa alun perin kansakouluna. Koulun pihapiirissä sijaitsevat alkuperäinen vuonna 1938 valmistunut koulurakennus sekä vuonna 1993 valmistunut uusi eli nykyinen koulu.
Koulussa opiskelee lukuvuonna 2023–2024 87 oppilasta. Opetusta järjestetään esikoulussa sekä vuosiluokilla 1–4. Alueen vanhemmat oppilaat opiskelevat Ylikylän koululla. Koulun rehtorina toimii Jarkko Sillanpää.
Historiaa

1930-luvulla Ylikylän kansakoulun oppilasmäärien kasvatessa Ketolanperälle rakennettavan kansakoulun perustamisuunnitelma otettiin esille, mutta lykättiin aina vuoteen 1936 asti. Ennen kuin kouluhallitus ehti ottaa kantaa kunnanvaltuuston päätökseen, ryhdyttiin koulun rakentamista kunnassa kiirehtimään. Päätös koulun rakentamisesta syntyi vuoden 1937 alussa ilman viiveitä. Koulun paikaksi valittiin Murron ja Luonunginteiden risteys, jossa sijaitsee myös nykyinen koulu. Koulu avattiin syksyllä 1938.
Juurussuolla toimineen Metsäalueen koulupiiri siirrettiin 1970-luvun alussa Ketolanperälle. Koulun oppilasmäärä laski kuitenkin rajusti 1970-luvulla, ja näin ollen koulu oli joutumassa lakkautumisuhan alle. 1980-luvulla kuitenkin oppilasmäärä kymmenkertaistui Ketolanperällä, joka johti uuden koulun rakentamiseen vuonna 1993, jonka myötä koulutilat moninkertaistuivat. Uuden koulun suunnitteli arkkitehti Heikki Taskinen, ja sen suunnittelu edusti modernia linjaa, jossa pyrittiin ottamaan huomioon alueen maaseutumaisuus. Samaan pihapiiriin jäänyt vanha koulurakennus peruskorjattiin, ja ulkoasultaan se säilytettiin miltei ennallaan.
Kylätoimintakunta rakensi vuonna 1995 koulun läheisyyteen luontopolun, laavun ja makkaranpaistopaikan talkootyönä.
Koulun johtajat ja rehtorit

Kerttu Ojanlatva (johtajaopettaja, 1950–1951)
Erkki Lindell (johtajaopettaja, 1954–1955)
Iris Heikkinen (johtajaopettaja, 1955–1956)
Irma Huovinen (johtajaopettaja, 1958–1974)
Veikko Salminen (johtajaopettaja (sijainen), 1959–1960)
Teuvo Koskela (johtajaopettaja (sijainen), 1960–1961)
Esko Laapas (johtajaopettaja, 1961–1962)
Paavo Ahola (johtajaopettaja, 1962-1974, 1976–?)
Marja-Leena Oittinen (johtajaopettaja, 1974–1976)
Jukka Ojala (rehtori, 1990-luku)
Päivi Mertaniemi (entinen rehtori, ?)
Jarkko Sillanpää (nykyinen rehtori)
↑  Virkavapaalla vuodet 1959–1960 ja 1966–1969.
Joseph Leo Charron

Joseph Leo Charron C.Pp.S. (s. 30. joulukuuta 1939 Redfield, Etelä-Dakota) on yhdysvaltalainen roomalaiskatolinen piispa. Hän sai pappisvihkimyksensä 3. kesäkuuta 1967. Hänet nimitettiin Saint Paul and Minneapolisin arkkihiippakunnan vihkipiispaksi ja Bencennan titulaaripiispaksi 6. marraskuuta 1989. Piispaksi vihkiminen seurasi 25. tammikuuta 1990. Pääkonsekraattorina toimi John Robert Roach, jota avustivat John Francis Kinney ja Thomas Cajetan Kelly.
12. marraskuuta 1993 Charron sai nimityksen Des Moinesin piispaksi, jona hän toimi, kunnes erosi tehtävistään 10. huhtikuuta 2007.
Joseph Lee Han-taek

Joseph Lee Han-taek (s. 5. joulukuuta 1934 Ansong) on jesuiittoihin kuuluva eteläkorealainen roomalaiskatolinen piispa. Hänet vihittiin papiksi 9. kesäkuuta 1971 ja nimitettiin Soulin arkkihiippakunnan vihkipiispaksi sekä Thibuzabetumin titulaaripiispaksi 19. marraskuuta 2001. Piispaksi vihkiminen seurasi 25. tammikuuta 2002. Pääkonsekraattorina toimi Nicholas Cheong Jin-Suk, jota avustivat Andreas Choi Chang-mou ja John of the Cross Chang-yik.
Lee Han-taek sai 5. heinäkuuta 2004 nimityksen Uijongbun piispaksi, jona hän toimi, kunnes jäi eläkkeelle 26. helmikuuta 2010.
Jugoslavian partisaanit

Jugoslavian partisaanien lippu
Žorž Skriginin ottama ikoninen kuva jugoslavialaisesta partisaaninaisesta, Kozarčanka (”Nainen Kozarasta”), talvi 1943–1944.
Jugoslavian partisaanit, virallisesti Kansan vapautusarmeija ja partisaaniliittymät Jugoslaviassa (serbokroaatiksi Narodnooslobodilačka vojska i partizanski odredi Jugoslavije, NOV i POJ), olivat pääasiallinen saksalaismiehitystä vastaan taistellut liike toisessa maailmansodassa 1941–1945. Partisaanit taistelivat saksalaisia ja Ustašaa vastaan, kuten myös kuningasmielisiä četnikkejä vastaan. Myös četnikit taistelivat Ustašaa vastaan. Jugoslavian partisaanien johtajana toimi myöhemmin Jugoslavian presidenttinä toiminut Josip Broz Tito.
Partisaaniryhmä perustettiin 22. heinäkuuta 1941 Brezovicassa, Sisakin lähellä, ja he taistelivat ensi kerran 27. heinäkuuta 1941 Srbissä Likassa.
Jugoslavian kansallinen vapautusarmeija NLA perustettiin Jugoslavian partisaaneista.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Jugoslavian partisaanit Wikimedia Commonsissa
Joseph Lescrauwaet

Joseph Lescrauwaet (1984)
Joseph Frans Lescrauwaet (19. kesäkuuta 1923 Amsterdam – 19. marraskuuta 2013 Tilburg) oli alankomaalainen roomalaiskatolinen piispa. Hänet vihittiin Jeesuksen Pyhän Sydämen lähetyssaarnaajien papiksi 12. syyskuuta 1948 ja nimitettiin Haarlemin hiippakunnan vihkipiispaksi sekä Turres Concordiaen titulaaripiispaksi 19. lokakuuta 1983. Piispaksi vihkiminen seurasi 14. tammikuuta 1984. Pääkonsekraattorina toimi Hendrik Joseph Alois Bomers, jota avustivat Hubertus Cornelis Antonius Ernst ja Johannes Antonius de Kok.
Lescrauwaet erosi tehtävistään vihkipiispana 22. maaliskuuta 1995.