Nepalin historia
Rana-hallinnon aikakausi > Eristäytynyt Nepal

Jang Bahadur toimi Nepalin rajatonta valtaa käyttävänä pääministerinä aina vuoteen 1877. Siinä missä intialaiset ruhtinaat toimivat brittien alaisuudessa, muodostivat nepalilaiset itsenäisen, mutta muusta maailmasta eristäytyneen kansan. Kuningas myönsi vuonna 1858 Jang Bahadurille arvonimen Rana, joka oli rajputien käyttämä sotamenestystä saavuttaneiden henkilöiden arvonimi. Rana-nimeä käyttivät myös kaikki Jang Bahadurista polveutuneet myöhemmät pääministerit, mistä johtuen tätä Nepalin historian aikakautta on myös kutsuttu samalla termillä.
Jang Bahadur Ranan kuoltua vuonna 1877, hänen vanhin elossa oleva veljensä Ranodip Singh Kunwar astui pääministerin virkaan. Hän oli lapseton, ja hänen valtaannousunsa jälkeen jatkuivat maan johdossa usein nähdyt erilaiset salajuonet ja vehkeilyt Jang Bahadurin poikien ja velkenpoikien välillä. Juonet saivat vielä uusia käänteitä kun kuningas Surenda kuoli vuonna 1881, minkä jälkeen kuninkaaksi nousi Surendran pojanpoika ja Jang Bahadurin tyttärenpoika Prithvi Bir Bikram Shah. Hän oli kuninkaaksi tullessaan vielä alaikäinen.
Lopulta pääministeri Ranodip Singh murhattiin ja pääministeriksi tuli Jang Bahadurin nuorin veli Bir Shamser. Hänen valtakaudellaan maassa tehtiin joitakin uudistuksia, kuten vesijohtolinjan rakennus Kathmanduun ja englannin kielen opetuksen aloittaminen. Hänen seuraajansa Dev Shamserin kolmen kuukauden toimikaudella vuonna 1901 uudistukset olivat liian radikaaleja, sillä hän vapautti naisorjat, perusti kouluverkoston ja aloitti ensimmäisen nepalin kielisen sanomalehden. Hänen veljiensä muodostama koalitio pakotti hänet eroamaan ja siirtymään eläkkeelle Intiaan.
Valtaan noussut pääministeri Chandra Shamsher yritti ratkaista perhesuhteiden aiheuttamat valtataistelut selkeyttämällä vallanperimystä, jakamalla suvun eri luokkiin perustuen siihen minkä vaimon jälkeläinen henkilö sattui olemaan. Tämä järjestelmä synnytti kuitenkin myöhemmin diktatuurin sisäisen opposition.
Chandra Shamsherin hallintokaudella 1901-1929 Rana-hallinto teki kuitenkin joitakin merkittäviä uudistuksia. Maassa perustettiin kouluja, ja taloudellista kehitystä yritettiin vaikuttaa vesivoimaa kehittämällä ja tuotantolaitoksia rakentamalla. Leskenpoltto eli sati kiellettiin vuonna 1920 ja orjuus poistettiin vuonna 1929. Rana-diktatuurin aikana kehitys oli kuitenkin olematonta. Rana-hallinto pyrki eristämään maan ulkomaisilta vaikutteilta, eivätkä Intiassa tapahtuneet muutokset edenneet Nepaliin. Lähes kaikki nepalilaiset olivat lukutaidottomia ja täysin tietämättömiä maansa ulkopuolisista tapahtumista. Kansanterveys oli monilla alueilla samalla tasolla kuin keskiajalla. Rana-diktatuuri perustui vahvasti armeijaan, ja diktatuuria tukeneeseen Isoon-Britanniaan. Nepalin armeija tarjosi kansalaisille ainoan mahdollisuuden nähdä ulkomaailmaa. Ensimmäisen maailmansodan aikana Nepal lainasi 16 000 sotilasta ja 26 000 siviiliä, jotka toimivat osana Brittiläisen Intian rykmenttiä. Korvaukseksi tästä Ison-Britannian hallitus maksoi vuodesta 1919 lähtien miljoonan intian rupian vuosittaisen maksun. Vuonna 1923 britit vahvistivat Nepalin itsenäisyyden ja sen erityissuhteen Brittiläiseen Intiaan. Niin kauan kuin Brittiläinen Intia pysyi vakaasti brittivallassa, Rana-hallinto pystyi eristämään maan ulkomaailmasta armeijan avulla.