stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Christoph Baumgartner

Christoph Baumgartner lokakuussa 2019.
Christoph Baumgartner (s. 1. elokuuta 1999 Horn) on itävaltalainen jalkapalloilija, pelipaikaltaan hyökkäävä keskikenttäpelaaja. Hän on pituudeltaan 180-senttimetrinen. Hän edustaa Saksan Bundesliigassa pelaavaa RB Leipzigia, johon hän siirtyi kesällä 2023 TSG 1899 Hoffenheimista.
Baumgartner siirtyi kesällä 2017 kotimaansa St. Pölten -joukkueen junioreista saksalaisseura Hoffenheimiin. Hän pelasi Hoffenheimin edustusjoukkueessa kaksi ensimmäistä bundesliigaotteluaan toukokuussa 2019. Hän pelasi kauden 2022–2023 loppuun mennessä Hoffenheimissa 121 bundesliigaottelua ja teki niissä 27 maalia. Eurooppa-liigassa hän pelasi kahdeksan ottelua kaudella 2020–2021 ja teki niissä kolme maalia.
Baumgartner siirtyi heinäkuussa 2023 RB Leipzigiin. Hän pelasi kaudella 2023–2024 Bundesliigassa 32 ottelua, joissa hän oli 11 kertaa avauskokoonpanossa, ja teki niissä viisi maalia. Mestarien liigassa hän tuli vaihdosta kentälle kuudessa ottelussa.
Baumgartner pelasi monissa Itävallan nuorisomaajoukkueissa. Hän pelasi Itävallan A-maajoukkueessa ensimmäisen ottelunsa syyskuussa 2020 Kansojen liigan ottelussa Norjaa vastaan. Hän pelasi kesällä 2021 Euroopan-mestaruuskilpailuissa joukkueensa kaikki neljä ottelua avauskokoonpanossa ja teki yhden maalin. EM-kilpailuissa 2024 hän pelasi joukkueensa kaikki neljä ottelua, jotka viimeistä alkulohko-ottelua avauskokoonpanossa, ja teki yhden maalin. Hän on pelannut vuoden 2024 loppuun mennessä 48 A-maaottelua ja tehnyt niissä 18 maalia. Hän on pelannut avauskokoonpanossa 40 kertaa.
Baumgartner teki ensimmäisen A-maaottelumaalinsa syyskuussa 2020 Kansojen liigan ottelussa Romaniaa vastaan. Seuraavat syntyivät lokakuussa 2020 ystävyysottelussa Kreikkaa vastaan, maaliskuussa 2021 MM-karsintaottelussa Färsaaria vastaan, kesäkuussa 2021 EM-kilpailujen alkulohkon ottelussa Ukrainaa vastaan, syyskuussa 2021 MM-karsintaottelussa Moldovaa vastaan, kolme päivää myöhemmin MM-karsintaottelussa Israelia vastaan, syyskuussa 2022 Kansojen liigan ottelussa Kroatiaa vastaan ja maaliskuussa 2023 EM-karsintaottelussa Azerbaidžania vastaan. Kesäkuussa 2023 hän teki Itävallan molemmat maalit sen voittaessa EM-karsintaottelussa Ruotsin 2–0. Baumgartner nosti maalimääränsä 15:een tekemällä maalin viidessä peräkkäisessä ystävyysottelussa: marraskussa 2023 Saksaa, maaliskuussa 2024 Slovakiaa ja Turkkia sekä kesäkuussa 2024 Serbiaa ja Sveitsiä vastaan. Myöhemmin kesäkuussa hän teki maalin EM-kilpailujen alkulohko-ottelussa Puolaa vastaan. Syksyllä 2024 pelatussa Kansojen liigassa hän teki maalin Kazakstania vastaan lokakuussa kotiottelussa ja marraskuussa vieraskentällä.
Iittala (yritys)

| Iittala Group |
| --- | --- |

Yritysmuoto:  osakeyhtiö
Perustettu:  1881 (Iittalan lasitehtaan perustaminen)
Perustaja:  P. M. Abrahamson
Liikevaihto:  168,2 milj. euroa (2012)
Nettotulos:  12,3 milj. euroa (2012)
Emoyhtiö:  Fiskars Oyj Abp (2007–)
Kotisivu:  www.iittala.com
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Iittalan vanha logo.
Iittala on suomalainen yritys, joka on erikoistunut sisustusmuotoiluun ja astioihin. Iittalan i-logon suunnitteli Timo Sarpaneva vuonna 1956. Iittalan logo uudistui vuonna 2024. Yritys aloitti lasitehtaana vuonna 1881. Vuonna 2007 Iittala Groupista tuli Fiskarsin tytäryhtiö.
Iittalan muotoiluperinteet lasiastioiden ja taidelasin suunnittelussa pohjautuvat 1930-luvulle. Esimerkkejä tästä ovat varhaiset teokset, kuten Aino Aalto -lasit, jotka Aino Aalto suunnitteli vuonna 1932, Alvar Aallon Aalto-maljakko (Savoy-maljakko) vuodelta 1936, vuodesta 1962 saakka valmistettu Oiva Toikan Birds by Toikka -lasilintukokoelma ja hänen Kastehelmi-lasiastiasarjansa vuodelta 1964 sekä Tapio Wirkkalan Ultima Thule -lasisarja vuodelta 1968.
Vuosien saatossa Iittala on laajentanut lasista myös muihin materiaaleihin, kuten keramiikkaan ja metalliin. Esimerkkejä ovat Kaj Franckin keraaminen Teema-astiasarja vuodelta 1952 ja Timo Sarpanevan valurautainen Sarpaneva-pata vuodelta 1960.
Muita tunnettuja tuotteita ovat Björn Dahlströmin vuonna 1998 suunnittelemien keitto- ja paistoastioiden Tools-sarja, Heikki Orvolan Kivi-kynttilälyhdyt vuodelta 1988, Alfredo Häberlin keraaminen Origo-astiasarja vuodelta 1999 ja Essence-lasit vuodelta 2001, Anu Penttisen Vitriini vuodelta 2010 sekä keramiikkaa, lasia, puuta ja tekstiiliä yhdistelevä Sarjaton-astiasarja, jonka ovat suunnitelleet Harri Koskinen, Aleksi Kuokka, Musuta ja Samuji vuonna 2012.
Iittalan tuotteita valmistetaan Suomessa, Thaimaassa, Romaniassa, Vietnamissa ja Baltian maissa.
Historia

Iittala on saanut nimensä Iittalan kylään vuonna 1881 perustetun lasitehtaan mukaan.
Vuodesta 1917 Iittalan omisti A. Ahlström Osakeyhtiö, joka omisti myös Karhulan lasitehtaan. Nämä muodostivat yhdessä Karhula-Iittalan lasitehtaan aina 1950-luvulle asti. Alussa tehdas valmisti enimmäkseen apteekkilasia, pulloja ja öljylamppulaseja, mutta myös jonkin verran talouslasia.
1920- ja 30-lukujen perinteisten, taidokkaasti hiottujen hienostolasien hallitseman kauden jälkeen Iittala alkoi vähitellen panostaa uuteen muotoiluun ja siitä alkoi muodostua lasitaiteen ja -teollisuuden edelläkävijä.kenen mukaan? Ensimmäisiä askeleita olivat kansainvälistä suosiota osakseen saaneet Aino Aallon ”Aino Aalto” -lasisto sekä Alvar Aallon vuonna 1936 suunnittelema Savoy-maljakko (Aalto-maljakko).
Toisen maailmansodan aikana tuotanto oli pitkiä aikoja pysähdyksissä raaka-aine- ja työvoimapulan vuoksi. Tuotanto saatiin jälleen käyntiin vuonna 1946, mihin mennessä tehdas oli jo päässyt ränsistymään pahoin. Sodan jälkeen Iittala oli menestyvä ja kasvava yritys aina 1970-luvun öljykriisin ajoille saakka. Tuolloin alkoivat irtisanomiset ja tuotannon supistukset, jotka jatkuivat aina 1980-luvulle asti.
Vuonna 1987 A. Ahlström Osakeyhtiö myi Iittalan lasitehtaan Wärtsilälle, joka omisti ennestään Nuutajärven lasitehtaan Urjalassa. Iittala yhdistettiin Nuutajärven lasitehtaan kanssa Iittala-Nuutajärvi Oy:ksi. Hackman osti yrityksen vuonna 1990. Vuodesta 2003 yritys toimi itsenäisenä nimellä Iittala Oy Ab. Vuonna 2004 se siirtyi toimivan johdon ja ABN AMRO Capitalin hallinnoiman sijoitusrahaston omistukseen. Vuoden 2006 lopussa yritys muutettiin julkiseksi osakeyhtiöksi ja nimeksi tuli Iittala Group Oyj.
9. maaliskuuta 2007 yhtiön pääomistaja ja yhtiö päättivät toteuttaa osakemyynnin ja -annin ja hakea listausta Helsingin pörssiin. Osakemyynti ja -anti alkoivat 12. maaliskuuta, mutta ne peruutettiin 27. maaliskuuta 2007, eikä yhtiö hakenut listausta pörssiin. Kesäkuussa 2007 Fiskars ilmoitti tehneensä sopimuksen Iittalan osakekannan ostamisesta. Kauppa toteutui elokuun lopussa 2007 ja yrityksen nimeksi vaihtui syyskuussa Iittala Group Oy Ab.
Historia > Vuosilukuja

1726 Rörstrand perustettiin Tukholmaan kuningas Fredrik I:n kehotuksesta
1790 saksalainen Johan Friedrich Hackman perusti kauppahuoneen Viipuriin
1793 Kapteeni Jacob Wilhelm de Pont & Harald Furuhjelm perustivat Nuutajärven lasipruukin
1873 Rörstrand perusti Arabian tehtaan Helsinkiin
1876 Hackman aterin- ja hienotaetehdas Nurmeen, Viipurin lähelle
1881 Peter Magnus Abrahamson perusti Iittalaan lasitehtaan
1891 Aterintuotanto käynnistyi Sorsakoskella
1909 Höganäs Keramik perustettiin. Tunnettiin aluksi nimellä Andersson&Johansson
1917 Iittala siirtyi A. Ahlström Oy:n omistukseen
1920 Høyang-Polaris perustettiin
1971 BodaNova perustettiin
1956 Professori Timo Sarpaneva suunnitteli Iittalan tuotemerkin
1989 Hackman osti Høyang-Polaris -tehtaan Norjasta
1990 Hackman osti Arabian, Rörstrand-Gustavsbergin ja Iittala-Nuutajärven, syntyi Hackman Tabletop
1994 Hackman Housewares ja Hackman Tabletop yhdistyivät, syntyi Hackman Designor
2002 Kansainvälisen Iittala-brändin ja -valikoiman lanseeraus. Designor osti BodaNova-Höganäs Keramik AB:n Ruotsista
2003 Iittala Oy Ab yrityksen nimeksi
2004 italialainen keittiölaitevalmistaja Ali Group (Alifin Oy) osti Iittalan omistavan Hackman Oyj Abp:n ja ilmoitti luopuvansa Iittalan omistuksesta. Hackmanin osake ja sen mukana Iittala poistui Helsingin pörssin päälistalta
2004 Iittala siirtyi toimivan johdon ja ABN AMRO Capitalin omistukseen
2006 Yritysmuoto muuttui julkiseksi osakeyhtiöksi ja nimeksi tuli Iittala Group Oyj
2007 Osakeanti peruttiin, Fiskars osti Iittala Group Oyj:n ja nimeksi tuli Iittala Group Oy Ab
2024 Iittala lanseeraa Aleksi Tammen suunnitteleman uuden aikakauden logon.
Lasimuseot

Iittalan lasimuseo perustettiin tehtaan yhteyteen vuonna 1971. Iittalan Lasimuseo, Nuutajärven Lasimuseo, Arabian museo, Rörstrandin museo sekä Aterinmuseo tallettavat ja tutkivat Arabian, Hackmanin, Iittalan ja Rörstrandin historiaa.
Tuotantolaitoksia

Iittalan lasitehdas sijaitsee Iittalassa Kanta-Hämeessä.
Arabian keramiikkatehdas Helsingissä.
Kirjallisuutta

Annala, Vilho: Suomen lasiteollisuus vuodesta 1681 nykyaikaan. II osa. Kehitys vuoden 1809 jälkeen. Toinen nide, s. 549–570.  Helsinki:  Suomen lasiteollisuusliitto, 1948.
Koivisto, Kaisa & Westerholm, Sirpa: Suomalaisia juomalaseja.  (Keräilijän aarteet)  Helsinki:  WSOY, 2010.  ISBN 978-951-0-35747-7
Koivisto, Kaisa & Westerholm, Sirpa: Suomalaisia lasimaljakoita.  (Keräilijän aarteet)  Helsinki:  WSOY, 2011.  ISBN 978-951-0-37039-1
Aiheesta muualla

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
Iittalan kotisivu
Kansalliskirjaston digitoidut aineistot: Iittalan tuoteluettelot.
Iittalan lasitehtaiden tuotantoa (Arkistoitu – Internet Archive).
Tapio Wirkkalan Ultima Thule -sarjaa vuodelta 1968.
Alfredo Häberlin Essence-sarja vuodelta 2001.
Timo Sarpanevan suunnittelema valurautapannu, 1960.
Joulupukin Kuuma linja

| Joulupukin kuuma linja |
| --- | --- |

Kestoaika:  noin 4 tuntia
Alkuperämaa:  Suomi
Alkuperäiskieli:  suomi
Verkko:  Yle TV1 1991–2000 Yle TV2 2001–
Esitetty:  24. joulukuuta 1991 –
Jaksoja:  32
Tuotanto
Tuottaja(t):  Teija Ryösä
Tuotantoyhtiö(t):  Yleisradio
Aiheesta muualla
Virallinen sivusto
IMDb
Joulupukin kuuma linja on suomalainen Ylen jouluaattoisin esittämä televisio-ohjelma. Ensimmäinen ohjelma esitettiin jouluaattona 1991. Vuosina 1991–1994 ohjelma lähetettiin osana Joulupaketti-nimistä ohjelmakokonaisuutta. Ohjelmaa lähetettiin Yle TV1-kanavalla vuosina 1991–2000. Vuodesta 2001 lähtien ohjelmaa on esitetty Yle TV2-kanavalla. Lapset voivat soittaa ohjelmaan puhelimitse Joulupukille ja keskustella hänen kanssaan. Ohjelmaan voi myös lähettää sähköpostitse tai Internetin kautta jouluterveisiä, joita luetaan ohjelman aikana. Alkuaikoina ohjelmassa luettiin myös katsojien lähettämiä fakseja. Yle TV1 aikoina ohjelma kesti 6 tuntia, mutta siirtyessään TV2:lle sen kesto on ollut 4 tuntia.
Puheluiden välissä esitetään jouluaiheisia lastenohjelmia. Nykyvuosina perinteisesti ohjelman lopuksi on esitetty Lumiukko -piirroselokuva. Ohjelmaan soittavien lasten lauluesityksiä säestää flyygelillä Vilkku-tonttu (Vilhelmiina Luokkanen o.s. Heikkonen).
Ohjelma kuvataan suorana Ylen studioilla Tampereella. TV1:n lähettäessä ohjelmaa se kuvattiin Helsingin Pasilassa.
Joulupukkien esittäjät

Kosti Kotiranta: 1991–2005, 2007–2011
Jukka Nurminen: 2006
Auvo Vihro: 2012–
Joulupukkia esitti vuosina 1991–2005 ja 2007–2011 Kosti Kotiranta. Vuonna 2006 joulupukkia esitti Jukka Nurminen, koska Kotiranta oli estynyt esittämään joulupukkia saamansa aivoinfarktin ja epilepsiakohtauksen vuoksi. Vuodesta 2012 lähtien joulupukkia on esittänyt Auvo Vihro.
Kosti Kotirannan esittämä joulupukki esiintyi myös vuonna 2004 televisiosarjassa Kotikatu ja Arto Nybergin keskusteluohjelmassa.
Andreas Weimann

| 0 | 1 | 2 | 3 |
| --- | --- | --- | --- |
Andreas Weimann vuonna 2009.
Henkilötiedot
Koko nimi: Andreas Weimann
Syntymäaika: 5. elokuuta 1991 (ikä 33)
Syntymäpaikka: Wien, Itävalta
Pelipaikka: hyökkäävä keskikenttäpelaaja
Pituus: 179 cm
Seura
Seura: Blackburn Rovers
Maajoukkue
| 2012– | Itävalta | 26 | (2) |
 Seurajoukkueuran tilastot kattavat vain kansalliset sarjat.  Maajoukkueuran tilastot päivitetty 23. joulukuuta 2024.
Andreas Weimann (s. 5. elokuuta 1991 Wien, Itävalta) on itävaltalainen jalkapalloilija. Hän on pelipaikaltaan hyökkääjä tai hyökkäävä keskikenttäpelaaja. Hän on pituudeltaan 179-senttimetrinen. Hän siirtyi Rapid Wienin junioreista Englantiin vuonna 2007 ja on pelannut Englannissa vuonna 2011 mestaruussarjan Watfordissa, vuosina 2011–2015 Valioliigan Aston Villassa, vuosina 2015–2018 mestaruussarjan Derby Countyssa, vuonna 2017 lainasopimuksella mestaruussarjan Wolverhampton Wanderersissa, vuosina 2018–2024 mestaruussarjan Bristol Cityssä, vuonna 2024 lainalla mestaruussarjan West Bromwich Albionissa ja elokuusta 2024 alkaen mestaruussarjan Blackburn Roversissa. Hän on pelannut Valioliigassa 113 ottelua, joissa hän on tehnyt 17 maalia, ja mestaruussarjassa jouluun 2024 mennessä 354 ottelua, joissa hän on tehnyt 71 maalia.
Weimann pelasi Itävallan alle 17-, alle 19-, alle 20- ja alle 21-vuotiaiden maajoukkueissa. Hän pelasi Itävallan A-maajoukkueessa ensimmäisen kerran lokakuussa 2012 MM-karsintaottelussa Kazakstania vastaan. Hän pelasi kesään 2015 mennessä 14 A-maaottelua mutta palasi tämän jälkeen maajoukkueeseen vasta maaliskuussa 2022. EM-kilpailuissa 2024 hän pääsi kentälle vain yhden alkulohko-ottelun viime hetkille. Weimann on pelannut vuoden 2024 loppuun mennessä 26 A-maaottelua ja tehnyt niissä kaksi maalia: kesäkuussa 2022 Kansojen liigan ottelussa Ranskaa ja maaliskuussa 2024 ystävyysottelussa Slovakiaa vastaan.
Salernonlahti

Salernonlahtea
Salernonlahti (ital. Golfo di Salerno) on Tyrrhenanmereen kuuluva lahti lounaisessa Italiassa. Salernonlahtea erottaa Napolinlahdesta Sorrenton niemimaa. Lahden halkaisija on noin 60 kilometriä. Sen pohjoisella laidalla sijaitsee kaupungit Amalfi ja Salerno.
Iltatähti (musiikkiohjelma)

Iltatähti on Yleisradion vuosina 1973–1983 esittämä musiikkiaiheinen televisio-ohjelma. Ohjelmassa esiintyi laulajia, joita haastatellaan ja he esittävät kaksi kappaletta. Iltatähdessä esiintyneitä laulajia olivat muun muassa Juice Leskinen, Rauli Badding Somerjoki, Hector ja Freeman.
Aluksi Iltatähteä tehtiin mustavalkoisena. Ensimmäisen jakson juonsivat 5. kesäkuuta 1973 Jussi Raittinen ja Eija Mikkonen. Ensimmäinen vakituisempi juontaja oli jazztoimittaja Matti Poijärvi. Vuonna 1974 siirryttiin väritelevisiotuotantoon ja juontajaksi tuli Mikko Alatalo. Vuodesta 1977 Iltatähden pääjuontajaksi tuli Sinikka Hein, joka oli vieraillut ohjelman juontajana jo aiemminkin. Ohjelman juontajia tai taustatoimittajia olivat eri aikoina myös Matti Rosvall, Tommi Liuhala, Tapani Ripatti, Liisa Lääveri, Joke Linnamaa, Esko Riihelä ja Matti Kyllönen. Eniten ohjelman sisältöön vaikuttivat kuitenkin sen ohjaajat Jarmo Porola ja Esko Leimu.
Ohjelman tunnusmusiikkina oli hollantilaisen progressiivisen rockin yhtyeen Focuksen vuoden 1971 kappale “Hocus Pocus”.
Aiheesta muualla

Iltatähti Internet Movie Databasessa (englanniksi)
Iltatähti-ohjelma Ylen Elävässä Arkistossa
Iltatähti-ohjelmia Ylen Areenassa
HKT

Lyhenne HKT voi tarkoittaa ainakin seuraavia:
Helsingin kaupunginteatteri
Helsingin Kisa-Toverit, helsinkiläinen urheiluseura
Hong Kong Telecom, hongkongilainen televiestintäyritys
huonekalutehdas.
| --- | --- |
: Tämä on täsmennyssivu, joka luettelee monimerkityksisen käsitteen eri merkitykset tai useita eri henkilöitä. Artikkelisivuja, joiden nimessä tai tekstissä lukee ”HKT”, voi hakea sivunnimihaulla, laajalla sivunnimihaulla tai tekstihaulla.
Pagani

| Pagani Automobili S> p.A. |
| --- | --- |
Perustettu:   1992
Perustaja:  Horacio Pagani
Kotipaikka:   San Cesario sul Panaro, Italia
Kotisivu:  www.pagani.com
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Pagani Automobili S.p.A. on italialainen, urheiluautoihin ja hiilikuitukoreihin erikoistunut autonvalmistaja. Yhtiö kilpailee hinnoillaan ja autojen suorituskyvyillä Koenigseggin ja Lamborghinin kaltaisten merkkien kanssa. Yrityksen perusti vuonna 1992 Argentiinasta kotoisin oleva, sittemmin Italian Modenaan (Enzo Ferrarin syntymäkaupunki) muuttanut Horacio Pagani.
Historia

Horacio Pagani, joka Italiaan muuttaessaan työskenteli aluksi Lamborghini-autotehtaan komposiittiosaston tehtävissä, perusti Pagani Composite Research -nimisen yhtiön vuonna 1988. Se teki Lamborghinin kanssa yhteistyötä lukuisissa projekteissa, mukaan luettuina Lamborghini Countachin 25-vuotisjuhlamallin, P140-konseptiauton ja Diablon muotoiluissa. 1980-luvun lopulla Pagani ryhtyi suunnittelemaan omaa urheiluautoa, silloiselta koodinimeltään ”C8 Project”. Paganin suunnitelmissa oli nimetä auto ”Fangio F1”:ksi kunnianosoituksena toista argentiinalaista, viisinkertaista Formula 1 -maailmanmestaria, Juan Manuel Fangiota kohtaan. Fangio myös itse osallistui auton kehitystyöhön.
Vuonna 1991 Pagani perusti Modena Design -yrityksen urheiluautojen suunnittelun, kehitystyön ja valmistuksen kasvavaan tarpeeseen. Vuonna 1992 hän aloitti Fangio F1 -prototyypin valmistuksen, ja 1993 autoa päästiin testaamaan Dallara-kilpa-autovalmistajan tuulitunnelissa. Tulokset olivat positiivisia, ja 1994 solmittiin Mercedes-Benzin kanssa sopimus V12-moottoreiden valmistuksesta ja toimittamisesta Paganille.
Suunnitelmat auton nimeämisestä Fangio F1:ksi kariutuivat Fangion kuoltua vuonna 1995, ja lopullinen auto nimettiin Pagani Zonda C12:ksi. Zonda esiteltiin ensimmäisen kerran julkisuudessa Geneven autonäyttelyssä vuonna 1999.
Historia > Suhde Daimler-konserniin

Vaikkakin Pagani on yksityisessä omistuksessa oleva yhtiö, sillä on yhteistyösuhde Daimler-konsernin, ja etunenässä sen Mercedes-Benzin AMG-divisioonan kanssa. Zondan eri versiot ovat käyttäneet vuosi vuodelta kehittyneempiä versioita Mercedes-Benzin M120 V12-moottoreista; ensimmäinen versio oli iskutilavuudeltaan 6,0 litraa, ja nykyiset (2007) Zondat käyttävät 7,3 litraisia moottoreita, jotka perustuvat Mercedes-Benz SL73 AMG:n moottoriin. Pagani oli myös mukana Chryslerin ME Four-Twelve -superauton kehitystyössä silloin, kun Daimler oli vielä osa aikaisempaa DaimlerChrysler-konsernia.
Mallit > Pagani Zonda

Paganin ensimmäinen malli on vuonna 1999 esitelty hiilikuitukorinen, keskimoottorinen ja kaksipaikkainen Zonda. Auton muotoilu erikoisine pakoputkistoineen, virtaviivaisine linjoineen ja kapealla matkustamollaan muistuttaa enemmän hävittäjiä kuin perinteisiä henkilöautoja. Zondasta on esitelty seuraavat versiot:
Zonda C12 (1999, 6,0 L, 5987 cm3 V12 Mercedes-Benz 394 hv)
Zonda C12 S (2000, 7,0 L, 7010 cm3 V12 Mercedes-Benz/AMG 550 hv)
Zonda C12 S 7.3 (2002, 7,3 L, 7291 cm3 V12 Mercedes-Benz/AMG 555 hv)
Zonda C12 S Monza (2004)
Zonda GR (2003, C12:een perustuva rata-auto, 7,3 L, V12 Mercedes Benz/AMG 600hv)
Zonda F (2005, 7291cm cm3 V12 Mercedes-Benz/AMG 602 hv)
Zonda R (2007, rata-auto, V12 Mercedes Benz/AMG/Zonda 750hv)
Zonda Cinque (2008, rata-auto, 7,3 L, V12 Mercedes-Benz/AMG 678hv)
Mallit > Pagani Huayra

Huayra on vuodesta 2011 lähtien valmistettu malli, joka on seuraaja Zondalle.
Malli on nimetty Etelä-Amerikkalaisen tuulen jumalan Huayra-tatan (transliteroitu myös Wayra Tata) mukaan.
Seuranneet mallit ovat Huayra BC vuonna 2016 ja Huayra Roadster vuonna 2018.
Mallit > Pagani Utopia

Pagani Utopia on yhtiön uusi malli, joka seuraa Huayraa. Ulkonäkö näyttää tutulta, mutta Paganin mukaan rakenne on täysin uusi.
Utopiassa on seitsemän vaihteinen manuaalinen tai automaattinen vaihteisto ja V12-moottori.
Tuotanto

Pagani valmisti vuodesta 1999 vuoden 2005 joulukuuhun 60 autoa, vuosituotannon ollessa 2005 lopussa jo 25 autoa. Tehdas ilmoitti 2005 kolminkertaistavansa vuosituotannon seuraavan kolmen vuoden aikana, koska se kertoi aloittavansa autojen viennin Yhdysvaltoihin vuonna 2007. Voidaan joka tapauksessa puhua erittäin eksoottisesta automerkistä missä maailmankolkassa tahansa.
Aiheesta muualla

Valmistajan kotisivut (Arkistoitu – Internet Archive)
Pagani Zonda Roadster
Risto Hieta

Risto Juha Sakari Hieta (s. 19. syyskuuta 1956 Mänttä) on suomalainen rooli- ja tietokonepelikulttuurin parissa vaikuttava henkilö. Hän on laatinut itse lukuisia roolipelejä, ja hänet tunnetaan myös pelejä käsittelevissä lehdissä ilmestyneistä palstoista ja kolumneista.
Hieta tuli monelle tutuksi Nordic- tai Nordic the Incurable -nimellä MikroBitti-lehden Peliluola-palstan pitäjänä. Peliluolassa julkaistiin pelivinkkejä, ennätyksiä ja pienimuotoisia peliarvosteluita. Lukijoiden lähettämillä kirjeillä oli tärkeä osa palstan sisällössä. Palstan alussa oli usein tarina, joka perustui Nordicin pelaamien roolipeliseikkailujen tapahtumiin. Ensimmäinen Peliluola oli MikroBitin numerossa 3/1985 ja viimeinen julkaistiin vuonna 1998. Varsinkin palstan alkuaikoina, jolloin pelaamista käsittelevää kirjoittelua ilmestyi Suomessa hyvin vähän, Peliluola oli merkittävä suomalaiselle tietokone- ja roolipelikulttuurille. Myöhemmin Nordic kirjoitti kolumneja Pelit-lehteen. Hieta on lisäksi avustanut suomalaisia roolipelilehtiä, kuten Sinistä lohikäärmettä, Magusta ja Claymorea. Hän on kirjoittanut myös Skrolli-lehteen.
Tietokonepelien arvostelijana Hieta toimi MikroBitin alkuaikoina ja pelisuosikki vuosien ajan oli Boulder Dash, joka sai Nordicilta "vuoden peli" tittelin vielä lukuisia vuosia ilmestymisensä jälkeen.
Hieta julkaisi vuonna 1986 ensimmäisen suomalaisen roolipelin, Miekka ja magia. Muita hänen suunnittelemiaan pelejä ovat muun muassa Ace-pelien kustantamat Elhendi ja Astra sekä Myrrysmiesten kustantama Lännen maat. Hän on myös tehnyt useita pieniä roolipelejä Arctic Ranger Production -yhtiön nimissä.
Hieta työskenteli Fantasiapelit-ketjun liikkeessä Tampereella, kunnes jäi eläkkeelle vuonna 2022. Vuonna 2006 hänelle myönnettiin elämäntyöpalkintona Kultainen lohikäärme Ropecon-tapahtumassa.
Julkaisuja

JAMES BOND 007 Agenttipeli, Voitto Pohjola Ky, 1984
The Secret Treasure of Raguoc in the Acirema Dungeons (roolipeli), omakustanne, 1985
Miekka ja Magia roolipeli, Pro-Ultimate oy, Tampere, 1987
Rapier, roolipeli, ACE-pelit 1989
Astra, roolipeli (Ari Tukiaisen kanssa), ACE-pelit, 1991
Elhendi, roolipeli, ACE-pelit, 1993
Roolipeliopas, ARP, Tampere 1994
Kalmo, zombiroolipeli, ARP, Tampere 1999
Väinö D20, pelinjohtajaton roolipeli, ARP, Tampere, 2000
Lännen maat, tarinapeli, Myrrysmiehet, Helsinki, 2013
Valon maa, opetusroolipeli, Otavan opisto, 2013
Marsin agentit, parviälyroolipeli, Myrrysmiehet, Helsinki, 2014
Tupilak, noppapeli Grönlannista, Myrrysmiehet, Helsinki, 2015
Aiheesta muualla

Nylund, Niklas; Stenros, Jaakko: Risto Hieta Kansallisbiografia-verkkojulkaisu.  20.12.2019. Helsinki:  Suomalaisen Kirjallisuuden Seura.
Petri Saarikoski: Pioneerien leluista kulutuselektroniikaksi. Suomalainen kotimikroharrastus tietotekniikan murroksessa 1980-luvun alusta 1990-luvun puoliväliin. Lisensiaatintutkimus, Turun yliopisto. kameli.net. Arkistoitu 9.12.2017.
JAMES BOND 007 Agenttipeli Board Game Geek -sivustolla
| --- | --- |
Auktoriteettitunnisteet: Henkilöt :  Kansallisbiografia
Tarantonlahti

Tarantonlahti
Tarantonlahti
Tarantonlahti (ital. Golfo di Taranto, lat. Sinus Tarentinus) on merenlahti Välimereen kuuluvalla Joonianmerellä, eteläisessä Italiassa. Sitä ympäröivät Italian alueet Apulia, Basilicata ja Calabria.
Tärkeimmät lahteen laskevat joet ovat Basento, Sinni ja Agri. Suurimpia kaupunkeja lahden rannalla ovat Taranto ja Gallipoli. Lahti on noin 140 kilometriä pitkä ja leveä.
Venetsianlahti

Venetsianlahti kartalla
Venetsianlahti (ital. Golfo di Venezia) on Välimereen kuuluvan Adrianmeren pohjoisosa. Se levittäytyy Pojoen suistosta Italiasta Istrian niemimaalle Sloveniaan ja Kroatiaan. Lahteen laskevat Pojoen lisäksi Adige-, Piave- ja Tagliamentojoet. Lahden rannikkokaupunkeja ovat muun muassa Italian Venetsia ja Trieste sekä Kroatian Pula. Lahden koillisosassa sijaitsee Triestenlahti, luoteisosassa Venetsian laguuni.
Teekulttuuri

Japanilaista teeseremoniaa.
Teekulttuuri on teen valmistukseen ja nauttimiseen liittyviä tapoja, jotka vaihtelevat usein maittain.
Aasia > Japani

Japanissa tee on saavuttanut kulttuurisesti tärkeän aseman erityisesti teeseremonian muodossa. Tee tuli Japaniin Kiinasta noin vuonna 700. 1100-luvulla matcha eli vihreä teejauhe alkoi olla suosittua. Vihreä tee on suosituin teelaji Japanissa.