stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Toinen oopiumisota
Rauhansopimukset

Qing-dynastian hovin paettua Jeholiin prinssi Gong suostui lokakuussa 1860 Venäjän välittämiin rauhanehtoihin, jotka asettivat Tianjinin sopimukset voimaan. Kiinan ja Ison-Britannian välinen Pekingin rauhansopimus allekirjoitettiin 24. lokakuuta 1860, Kiinan ja Ranskan välinen seuraavana päivänä. Oopiumkauppa laillistettiin, Britannia, Ranska, Venäjä ja Yhdysvallat saivat luvan avata lähetystöt Pekingiin ja länsimaat saivat luvan tehdä lähetystyötä varsin vapaasti sekä oikeuden omistaa maata Kiinassa.
Kiinan ja Venäjän välinen rauhansopimus vahvistettiin 14. marraskuuta 1860. Siinä Kiina luovutti Venäjälle Amurin pohjois­puoliset ja Ussurin itä­puoliset alueet. Tällöin Venäjän ja Kiinan välisen rajan itäosa sai nykyisen linjauksensa. Kiinan  mantšulainen kenraali Yishan oli luvannut nämä harvaan asutut alueet Venäjälle jo vuonna 1858, kun Venäjä oli uhannut sodalla, mutta keisari Xianfeng ei ollut sopimusta vahvistanut. Vuoden 1860 rauhan­neuvotteluissa Venäjän lähettiläs Nikolai Ignatjev perusteli rajan­siirtoa sillä, että hän oli taivutellut britit ja ranskalaiset hyväksymään rauhan­omaisen ratkaisun ja että sen vuoksi hänen maansa oli ansainnut palkkion. Kiinalta valtaamalleen alueelle venäläiset perustivat myöhemmin Vladivostokin.
Aiheesta muualla

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
Toinen oopiumsota Radio86.fi 23.05.2007.
Tolbutamidi

| --- | --- |


Tolbutamidi
Systemaattinen (IUPAC) nimi
N-[(butyyliamino)karbonyyli]-4-metyylibentseenisulfonamidi
Tunnisteet
CAS-numero: 64-77-7
ATC-koodi: A10BB03
PubChem CID: 5505
DrugBank: DB01124
Kemialliset tiedot
Kaava: C12H18N2O3S 
Moolimassa: 270,354
SMILES: Etsi tietokannasta: eMolecules, PubChem
Fysikaaliset tiedot
Sulamispiste: 128,5–129.5 °C 
Liukoisuus veteen: 0,109 g/l (37 °C)
Farmakokineettiset tiedot
Hyötyosuus:  ?
Metabolia:  ?
Puoliintumisaika:  ?
Ekskreetio:  ?
Terapeuttiset näkökohdat
Raskauskategoria:  ?
Reseptiluokitus:    
Antotapa: Oraalinen
Tolbutamidi (C12H18SN2O3) on sulfonyyliureoihin kuuluva orgaaninen yhdiste. Yhdistettä on käytetty diabeteksen hoidossa niin ihmisillä kuin eläimilläkin. Uudemmat lääkkeet ovat pääasiassa korvanneet tolbutamidin ja sitä käytetään nykyään enää harvoin.
Ominaissuudet ja käyttö

Huoneenlämpötilassa tolbutamidi on väritöntä tai hieman kellertävää kiteistä ainetta. Aine ei käytännöllisesti katsoen liukene veteen, mutta liukenee muun muassa etanoliin, dietyylieetteriin, asetoniin ja kloroformiin. Tolbutamidi lisää insuliinin eritystä haiman β-soluista, minkä vuoksi sitä on käytetty diabeteslääkkeenä, mikäli ruokavaliolla ei ole saatu verensokeritasoa laskemaan riittävästi. Markkinoille se tuli vuonna 1956 ja oli ensimmäinen diabeteksen hoitoon käytetty sulfonyyliureajohdannainen. Yhdisteen haittavaikutuksena esiintyy verensokeritason laskua liian alhaiseksi. Nykyään tolbutamidia käytetään lähinnä eläinlääketieteessä.
Valmistus

Tolbutamidia valmistetaan p-tolueenisulfonyyliamidin ja butyyli-isosyanaatin välisellä reaktiolla.
Schneider-nopeuskisat

Schneider Trophy -palkinto Science Museumissa, Lontoossa.
Gloster VI -vesitaso kehitettiin vuoden 1929 Schneider -kilpailua varten.
Schneider-nopeuskisat (Coupe d'Aviation Maritime Jacques Schneider, myös Schneider Trophy tai Schneider Prize) oli vuosittain järjestetty vesilentokoneiden ja lentoveneiden nopeuskisa. Palkintoa säilytetään nykyään Lontoossa sijaitsevassa Science Museumissa.
Kilpailut nimettiin varakkaan ranskalaisen teollisuusmiehen Jacques Schneiderin mukaan ja järjestettiin ensimmäisen kerran 16. huhtikuuta 1912 Monacossa. Ensimmäisen kilpailun osallistujamaita olivat Belgia, Ranska, Iso-Britannia, Italia, Espanja ja Yhdysvallat. 1920-luvulle tultaessa siitä oli tullut tärkeä ilmailualan tapahtuma, jossa merkittävät teollisuusmaat kuten Iso-Britannia, Yhdysvallat ja Italia kokeilivat maidensa ilmailuteknologiaa. Kilpailu järjestettiin vuosien 1912-1931 välisenä aikana yhteensä 12 kertaa. Ensimmäisen maailmansodan aikana ei kilpailtu.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Schneider-nopeuskisat Wikimedia Commonsissa
Luutn. M. Kilpi : Kilpailu Schneider-pokaalista - "maailman suurin urheilutapahtuma", Hakkapeliitta, 07.12.1929, nro 49, s. 9, Kansalliskirjaston digitaaliset aineistot
Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista. 
Alkuperäinen artikkeli: en:Schneider Trophy
Käännös suomeksi
Viktor Tretjakov

2008
Viktor Viktorovitš Tretjakov (s. 17. lokakuuta 1946 Krasnojarsk) on venäläinen viulutaiteilija. Hän voitti vuonna 1966 Moskovan kansainvälisen Tšaikovski-kilpailun. Hän on tehnyt laajoja kiertueita ja vieraillut usein myös Suomessa.
Artur Tollet

Ernst Artur (Arthur) Tollet (16. heinäkuuta 1866 Turku – 31. elokuuta 1935 Helsinki) oli suomalainen lääkäri, joka sai lääkintöneuvoksen arvonimen vuonna 1919, jolloin se myönnettiin Suomessa ensimmäisen kerran.
Henkilöhistoria

Artur Tolletin vanhemmat olivat maistraatinsihteeri Karl Arvid Tollet ja Tilda Lovisa Jakobina Säve ja puoliso vuodesta 1895 Anna Koroleff.
Tollet tuli ylioppilaaksi Turussa ja valmistui filosofian maisteriksi 1886 ja lääketieteen lisensiaatiksi 1892. Hän toimi kaupunginlääkärinä Maarianhaminassa 1893–1898 ja  sotilas- ja yksityislääkärinä Helsingissä vuodesta 1898. Hän työskenteli myös kylpylälääkärinä Maarianhaminassa ja Savonlinnassa. Tollet oli Maarianhaminan ja Helsingin kaupunginvaltuuston jäsen. Hänellä oli lisäksi useita muita luottamustehtäviä. Suomen Lääkäriliiton sihteerinä Tollet toimi 1910–1917 ja puheenjohtajana 1917–1927.
Julkaisuja

Tollet, Artur – Hällberg, Karl V. – Willebrand, E. von (toim.): Mariehamns hafs-kuranstalt på Åland: 1894, 15 juni – 15 september. 1894.
Komitealta ehdotuksen tekemistä varten uudeksi asetukseksi lääkärintoimen harjoittamisesta. 1921.
Tollet, Artur – Uggla, John (toim.): Den nya lagstiftningen angående självstyrelse för Åland jämte tillhörande författningar. 1922.
Tollet, Artur – Uggla, John (toim.)Lagstiftningen angående självstyrelse för Åland jämte tillhörande författningar: med förklaringar. 1930.
Gandin kirkko

| Gandin kirkko Gand kirke |
| --- | --- |
 Kirkko vuonna 2008.
Sijainti:  Sandnes, Norja
Kirkkokunta:  Norjan kirkko
Hiippakunta:  Stavangerin hiippakunta
Rakentamisvuosi:  1978
Materiaali:  betoni
Istumapaikkoja:  650
Lisää rakennusartikkeleitaArkkitehtuurin teemasivulla
Gandin kirkko (norj. Gand kirke) on Sandnesin kunnassa Norjassa sijaitseva betoninen pitkäkirkko vuodelta 1978.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Gandin kirkko Wikimedia Commonsissa
Irja Aro-Heinilä

Irja Aro-Heinilä (s. 1947 Punkalaidun) on suomalainen kirjailija, pappi ja teologian tohtori. Hänen tuotantoonsa kuuluu romaaneja, runo- ja pakinakokoelmia sekä lastenkirjoja. Hänen väitöskirjansa aiheena oli naiskuva ja naisen rooli Hilja Haahden tuotannossa, ja hän on myös kirjoittanut kirjan Hilja Haahden elämästä (SLS, 2007). Aro-Heinilä on tehnyt pitkään lähetystyötä Afrikassa ja työskennellyt opettajana Keniassa 1980-luvulla ja Tansaniassa 1990-luvulla.
Aro-Heinilä syntyi Punkalaitumella pienviljelijäperheen seitsemänneksi lapseksi vuonna 1947. Hän solmi avioliiton Veikko Aro-Heinilän kanssa vuonna 1968.lähde?
Työvuosina Keniassa kehkeytyi ajatus lisäopiskelusta. Siihen avautui mahdollisuus 1990-luvulla tulleen aikuisopintotuen myötä, tosin samalla opettajan työtä tehden. Opettajavuosia kertyi kaksikymmentä. Aro-Heinilä vihittiin papiksi yhdessä Veikko Aro-Heinilän kanssa vuonna 1995. Tämän jälkeen he lähtivät Tansanian Morogoron evankelis-luterilaisen kirkon papeiksi. Vuonna 2005 hän väitteli teologian tohtoriksi runoilija-kirjailija Hilja Haahden naiskuvista Helsingin yliopistossa,lähde? ja vuonna 2010 hän perusti oman toiminimen Artbox Irja. Se on julkaissut kirjoja ja tuottaa edelleen erilaisia kulttuuripalveluja.
Vuonna 2023 Aro-Heinilä julkaisi Warelian kustantaman romaanin Kun emme mitään muuta voi, joka käsittelee naisiin kohdistuvaa väkivaltaa, kuten tyttöjen silpomista Afrikassa.
Nykyisin Aro-Heinilä asuu Naantalin saaristoon kuuluvalla Livonsaarella. Eläkkeelle jäätyään hän alkoi rakentaa naisten ja tyttöjen turvakotia Tansanian Morogoroon yhdessä Lempäälän seurakunnan, Lempäälän NMKY:n ja monien muiden tahojen kanssa. Ensimmäinen rakennus Kimbilion alueella otettiin käyttöön 2014.lähde?
Aiheesta muualla

Kirjailijan kotisivut
Kalevan kisat 1937

Kalevan kisat järjestettiin Viipurin keskusurheilukentällä 6.–8. elokuuta 1937. Kalevan maljan voitti Helsingin Poliisi-Voimailijat. Kilpailupaikkana oli Viipurin uusi keskuskenttä, joka oli silloin Suomen nykyaikaisin. Kentän etusuora oli yhdeksänratainen. Kisojen kokonaiskatsojamäärä oli yli 30 000, joka ylitettiin vasta 1970-luvulla. Ohjelmassa oli ensimmäistä kertaa 200 metrin aitajuoksu ja 30 kilometrin kävely. Myös maratonjuoksussa kilpailtiin ensimmäisen kerran virallisesti suomenmestaruudesta. 3 000 metrin estejuoksun Suomen mestaruudesta oli aikaisemmin kilpailtu viestikisoissa eri yhteydessä, nyt se oli ensimmäistä kertaa ohjelmassa Kalevan kisoissa. Kymmenottelu järjestettiin Helsingissä 11.–12. heinäkuuta.
Mitalistit

| Laji | Kultaa | Aika /  tulos | Hopeaa | Aika /  tulos | Pronssia | Aika /  tulos |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 100 m | Aki Tammisto | 10,7 | Toivo Ahjopalo | 10,9 | Toivo Häkkinen | 11,0 |
| 200 m | Aki Tammisto | 21,6 | Toivo Ahjopalo | 22,2 | Torsten Avellan | 22,3 |
| 400 m | Aki Tammisto | 49,3 | Aku Räkköläinen | 49,7 | Sakari Aarniala | 49,7 |
| 800 m | Tauno Peussa | 1.54,0 | Ossi Teileri | 1.54,7 | Niilo Hartikka | 1.54,8 |
| 1 500 m | Toivo Sarkama | 3.55,7 | Niilo Hartikka | 3.56,0 | Martti Matilainen | 3.56,3 |
| 5 000 m | Taisto Mäki | 14.28,8 | Arvo Askola | 14.30,0 | Lauri Lehtinen | 14.31,1 |
| 10 000 m | Ilmari Salminen | 30.49,3 | Erkki Tamila | 30.49,4 | Oiva Lämsä | 31.11,2 |
| 110 m aidat | Bengt Sjöstedt | 15,3 | Veikko Jussila | 15,3 | Hans-Jörgen Sjöstedt | 15,6 |
| 200 m aidat | Bertel Storskrubb | 25,9 | Pentti Valkama | 26,0 | Arvo Salmela | 26,2 |
| 400 m aidat | Bertel Storskrubb | 55,3 | Arvo Salmela | 55,7 | Toivo Heinonen | 57,5 |
| 3 000 m esteet | Kaarlo Tuominen | 9.16,6 | Alf Lindblad | 9.16,6 | Onni Kepponen | 9.31,0 |
| Maraton | Väinö Muinonen | 2.35.44,4 | Eljas Suoknuuti | 2.46.47,0 | Mauno Tarkiainen | 2.52.40,2 |
| Korkeushyppy | Kalevi Kotkas | 195 | Lauri Kalima | 190 | Veikko Peräsalo | 190 |
| Seiväshyppy | Aulis Reinikka | 385 | Pekka Hopea | 385 | Eijo Vesanen | 385 |
| Pituushyppy | Aaro Laine | 728 | Erkki Karikoski | 704 | Veikko Merenmies | 700 |
| Kolmiloikka | Onni Rajasaari | 15,29 | Kalevi Luoma | 15,12 | Kaarlo Ilovaara | 14,83 |
| Kuulantyöntö | Sulo Bärlund | 15,01 | Risto Kuntsi | 14,74 | Olavi Suomela | 14,68 |
| Kiekonheitto | Kalevi Kotkas | 48,96 | Oiva Mentula | 45,85 | Heikki Taskinen | 45,39 |
| Moukarinheitto | Sulo Heino | 51,55 | Gösta Hannula | 50,75 | Juho Siltanen | 49,69 |
| Keihäänheitto | Yrjö Nikkanen | 74,78 | Matti Järvinen | 73,01 | Kalervo Toivonen | 67,74 |
| 30 km kävely | Hjalmar Ruotsalainen | 3.08.11,3 | S. Savolainen | 3.10.39,4 | Tauno Helppolainen | 3.12.09,8 |
| Kymmenottelu | Aulis Reinikka | 6404 | Arvi Andersson | 6105 | Manne Jokela | 5983 |
Hanan kirkko

| Hanan kirkko Hana kirke |
| --- | --- |
 Kirkko vuonna 2007.
Sijainti:  Sandnes, Norja
Kirkkokunta:  Norjan kirkko
Hiippakunta:  Stavangerin hiippakunta
Rakentamisvuosi:  1997
Suunnittelija:  Kolbjørn Jensen
Materiaali:  kivi
Istumapaikkoja:  415
Lisää rakennusartikkeleitaArkkitehtuurin teemasivulla
Hanan kirkko (norj. Hana kirke) on Sandnesin kunnassa Norjassa sijaitseva kahdeksankulmainen kivikirkko vuodelta 1997.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Hanan kirkko Wikimedia Commonsissa
TMP

TMP voi tarkoittaa muun muassa seuraavia asioita:
kuumahierre (thermo-mechanical pulp), puusta kuumahiertämällä valmistettu mekaaninen massa
trimetopriimi, antibiootti, jota käytetään erityisesti virtsatietulehdusten hoidossa
tymidiinimonofosfaatti, nukleotidi
.TMP, väliaikaisten tiedostojen tiedostopääte
Tampere-Pirkkalan lentoasema
Tactical Machine Pistol
Työväen Mailapojat (TMP), entinen helsinkiläinen pesäpalloseura
| --- | --- |
: Tämä on täsmennyssivu, joka luettelee monimerkityksisen käsitteen eri merkitykset tai useita eri henkilöitä. Artikkelisivuja, joiden nimessä tai tekstissä lukee ”TMP”, voi hakea sivunnimihaulla, laajalla sivunnimihaulla tai tekstihaulla.
Punakaulustimali

| Punakaulustimali |
| --- | --- |

Uhanalaisuusluokitus
 Erittäin uhanalainen  
  
Tieteellinen luokittelu
Domeeni::  Aitotumaiset Eucarya
Kunta::  Eläinkunta Animalia
Pääjakso::  Selkäjänteiset Chordata
Alajakso::  Selkärankaiset Vertebrata
Luokka::  Linnut Aves
Lahko::  Varpuslinnut Passeriformes
Heimo::  Pyrstötimalit Leiotrichidae
Suku::  Afrikantimalit Kupeornis
Laji::  rufocinctus
Kaksiosainen nimi
 Kupeornis rufocinctus  (Rothschild, 1908) 
Katso myös
   Punakaulustimali Wikispeciesissä   Punakaulustimali Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OK: 
Punakaulustimali (Kupeornis rufocinctus) on pyrstötimaleihin kuuluva lintulaji. Lajia tavataan uhanalaisena Keski- ja Itä-Afrikasta.
Koko ja ulkonäkö

Punakaulustimali voi kasvaa 19–20 cm pitkäksi. Sukupuolet muistuttavat toisiaan ulkonäöltään. Punakaulustimalin päälaki ja otsa ovat väriltään mustat. Lajin kurkku, posket, niska ja perä ovat punaruskeat ja silmät valkoiset. Linnun selkä, siivet ja vatsa ovat tumman oliivinruskeat. Punakaulustimalin nokka on väriltään vaalea.
Levinneisyys ja elinympäristö

Punakaulustimalia tavataan Mitumbavuorilta Kongon demokraattisesta tasavallasta, Ugandasta, Ruandasta ja Burundista. Lajin elinympäristöä ovat kosteat trooppiset vuoristometsät 1 700–2 700 metrin korkeudella. Se liikkuu usein pieninä ryhminä metsien keski- ja latvuskerroksissa. Punakaulustimalin ravintoa ovat hyönteiset ja toisinaan myös hedelmät. Linnun pesimäkausi kestää huhtikuulta syyskuulle. Kantaa uhkaa metsien hakkaaminen maatalousmaaksi ja se luokitellaan erittäin uhanalaiseksi.
Toinen kuninkaiden kirja

| Toinen kuninkaiden kirja> מלכים ב.Tanak Nevi'im.Raamattu Vanha testamentti |
| --- | --- |

Synty
Kirjoittaja (perint.):  tuntematon
Kirjoituspaikka:  Babylon (Babylonin vankeus)
Ajoitus:  n. 590–538 eaa.
Teksti
Genre:  historiakirja
Alkukieli:  heprea
Lyhenne:  2. Kun.
Lukuja:  25
Jakeita:  719
Edeltävä: < 1. Kun.Seuraava: 1. Aik. >
Katso myösLuettelo Raamatun kirjoista
Toinen kuninkaiden kirja (hepr. ‏ספר מלכים ב‎, Sefer Melachim Bet) on yksi Raamatun Vanhan testamentin historiallisista kirjoista. Se on Raamatun kahdestoista ja juutalaisen Raamatun Tanakin toisen pääosion Nevi'imin eli profeettojen kuudes kirja. Ensimmäinen ja Toinen kuninkaiden kirja sisältävät selonteon muinaisen Israelin ja Juudan kuningaskuntien kuninkaiden teoista. Lisäksi niissä kerrotaan profeettojen Elian ja Elisan toiminnasta.
Ensimmäiseen ja Toiseen kuninkaiden kirjaan viitataan myös ”Kolmantena” ja ”Neljäntenä kuninkaiden kirjana” silloin, kun Ensimmäisestä ja Toisesta Samuelin kirjasta käytetään nimiä ”Ensimmäinen” ja ”Toinen kuninkaiden kirja”.
Sisältö > Yhteenveto

Ahasjan kuolema (2 Kun. 1)
Elia otetaan taivaaseen, Elisa tulee hänen seuraajakseen (2)
Jooram Israelin kuninkaana (3)
Elisa profetoi ja tekee tunnustekoja (3–8)
Jooram ja Ahasja Juudan kuninkaina (8–9)
Jehu Israelin kuninkaana, Isebelin kuolema (10)
Jehu hävittää Ahabin suvun ja Baalin palveluksen (10)
Ataljan hirmuvalta (11)
Joas ja Amasja Juudan kuninkaina, Jooahas ja Jerobeam II Israelin kuninkaina (12–14)
Asarja ja Jootam Juudan kuninkaina, Sakarja, Sallum, Menahem, Pekahja ja Pekah Israelin kuninkaina (15)
Aahas ja Hiskia Juudan kuninkaina (16–20)
Manasse, Aamon, Joosia ja Jooahas Juudan kuninkaina (21–23)
Joojakim ja Sidkia Juudan kuninkaina (23–25)
Jerusalemin hävitys, Juuda viedään pakkosiirtolaisuuteen, pako Egyptiin (25)
Kirjallisuutta

Peltola, Olavi: ”Toinen kuninkaiden kirja”, Löytöretki Vanhaan testamenttiin.  Kauniainen:  Perussanoma, 1992.  ISBN 951-888-174-X  Teoksen verkkoversio.
Aiheesta muualla > Teksti

Raamattu . Suomen evankelis-luterilainen kirkko.
Toinen kuninkaiden kirja (Arkistoitu – Internet Archive) (1992)
Toinen kuningasten kirja (Arkistoitu – Internet Archive) (1933)
Toinen kuninkaiden kirja. Suomenkieliset käännökset (1992, 1933 ja 1776), useita muita käännöksiä sekä hepreankielinen alkuteksti (Biblia Hebraica). Uskonkirjat.net.
Aiheesta muualla > Muuta

Schets, Joseph: Third and Fourth Books of Kings Catholic Encyclopedia.  1911. New York:  Robert Appleton Company. (englanniksi)
Singer, Isidore et al.: Books of Kings. Jewish Encyclopedia. 1906. (englanniksi)
Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista. 
Alkuperäinen artikkeli: en:Books of Kings
Nevi'im
Joosuan kirja · Tuomarien kirja · Samuelin kirjat · Kuninkaiden kirjat · Jesajan kirja · Jeremian kirja · Hesekielin kirja · Kaksitoista profeettaa (Hoosean kirja · Joelin kirja · Aamoksen kirja · Obadjan kirja · Joonan kirja · Miikan kirja · Nahumin kirja · Habakukin kirja · Sefanjan kirja · Haggain kirja · Sakarjan kirja · Malakian kirja)
| n k Vanha testamentti |
| --- | --- |
Pentateukki:  Ensimmäinen Mooseksen kirja  Toinen Mooseksen kirja  Kolmas Mooseksen kirja  Neljäs Mooseksen kirja  Viides Mooseksen kirja 
Historialliset kirjat:  Joosuan kirja  Tuomarien kirja  Ruutin kirja  Ensimmäinen Samuelin kirja  Toinen Samuelin kirja  Ensimmäinen kuninkaiden kirja  Toinen kuninkaiden kirja  Ensimmäinen aikakirja  Toinen aikakirja  Esran kirja  Nehemian kirja  Esterin kirja 
Viisauskirjat:  Jobin kirja  Psalmien kirja  Sananlaskujen kirja  Saarnaajan kirja  Laulujen laulu 
Suuret profeetat:  Jesajan kirja  Jeremian kirja  Valitusvirret  Hesekielin kirja  Danielin kirja 
Pienet profeetat:  Hoosean kirja  Joelin kirja  Aamoksen kirja  Obadjan kirja  Joonan kirja  Miikan kirja  Nahumin kirja  Habakukin kirja  Sefanjan kirja  Haggain kirja  Sakarjan kirja  Malakian kirja 
2 Kun. 2:11: Elia otetaan taivaaseen. Gustave Doré.
Käännös suomeksi
Oranssirusorinta

| Oranssirusorinta |
| --- | --- |

Uhanalaisuusluokitus
 Elinvoimainen  
  
Tieteellinen luokittelu
Domeeni::  Aitotumaiset Eucarya
Kunta::  Eläinkunta Animalia
Pääjakso::  Selkäjänteiset Chordata
Alajakso::  Selkärankaiset Vertebrata
Luokka::  Linnut Aves
Lahko::  Varpuslinnut Passeriformes
Heimo::  Siepot Muscicapidae
Suku::  Rusorinnat Sheppardia
Laji::  aequatorialis
Kaksiosainen nimi
 Sheppardia aequatorialis  (Jackson, 1906) 
Alalajit
 S. a. acholiensis  S. a. aequatorialis 
Katso myös
   Oranssirusorinta Wikispeciesissä   Oranssirusorinta Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OKIUCN-testi OK: 
Oranssirusorinta (Sheppardia aequatorialis) on sieppoihin kuuluva lintulaji. Lajia tavataan Keski- ja Itä-Afrikasta.
Koko ja ulkonäkö

Oranssirusorinta on pienikokoinen lintu ja voi kasvaa 12–13 cm pitkäksi. Sukupuolet muistuttavat toisiaan ulkonäöltään. Oranssirusorinnan pää, selkä ja siivet ovat ruskeat ja pyrstö on punaruskea. Kurkku ja rinta ovat väriltään oranssit. Linnun vatsa on valkoinen.
Levinneisyys ja elinympäristö

Oranssirusorintaa tavataan Keniasta sekä Etelä-Sudanista Burundiin ulottuvalta alueelta. Lajin elinympäristöä ovat ylänköjen metsien alakerrokset. Se liikkuu useimmiten yksittäin mutta voi kerääntyä ryhmiksi ruokailemaan. Oranssirusorinnan ravintoa ovat hyönteiset kuten muurahaiset, ampiaiset, perhoset ja kovakuoriaiset. Linnun pesimäkausi kestää lokakuulta toukokuulle ja pesä on kasvimateriaaleista rakennettu kuppi.
Suomen Madridin-suurlähetystö

| Suomen Madridin-suurlähetystö |
| --- | --- |
 Suomen Madridin-suurlähetystön rakennus.
Osoite:  Paseo de la Castellana, 15, 28046 Madrid
Sijainti:  Madrid, Espanja
Koordinaatit:  40.42810°N, 3.69016°W
Omistaja:  Suomen valtio
 
Lisää rakennusartikkeleitaArkkitehtuurin teemasivulla
Infobox OKNimi-testi OK: 
Suomen Madridin-suurlähetystö (esp. Embajada de Finlandia, Madrid) on Suomen ulkomainen edustusto Espanjan pääkaupungissa Madridissä.
Suomi avasi diplomaattiset suhteet Espanjan kanssa  26. helmikuuta 1918. Suomea edusti aluksi asianhoitaja, sitten konsuli. Vuodesta 1957 lähtien Suomella on ollut suurlähettiläs Madridissa. Edustustoa on syyskuusta 2021 lähtien johtanut suurlähettiläs Sari Rautio.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Suomen Madridin-suurlähetystö Wikimedia Commonsissa
Suomi ulkomailla: Espanja (finlandabroad.fi)
Suomen edustustot ulkomailla (um.fi)
Toinen Ateenan liitto

| Toinen Ateenan liitto |
| --- | --- |
 Kartta toisen Ateenan liiton jäsenistä. Attikan eli Ateenan kaupunkivaltion alue tummanpunaisella, muut jäsenet punaisella.
Perustettu:  378 eaa.
Lakkautettu:  338 eaa.
Tyyppi:  symmakhia (sotilasliitto)
Päämaja:  Ateena
Jäsenet:  noin 60–70 kreikkalaista polista tai muuta kaupunkia
Infobox OKNimi-testi OK: 
Toinen Ateenan liitto (myös toinen Ateenan meriliitto) oli Ateenan johtama kreikkalaisten polisten eli kaupunkivaltioiden muodostama Spartan vastainen liitto vuosina 378–338 eaa. Liiton nimitys on nykyaikainen ja viittaa siihen, että se voidaan nähdä aikaisemman, myös Ateenan johdossa olleen Deloksen meriliiton (478–404 eaa.) seuraajana. Toiseen Ateenan liittoon kuului noin 60–70 jäsentä.
Historia

Toisen Ateenan liiton taustalla olivat Ateenan ja Spartan aikaisemmat vihollisuudet peloponnesolaissodassa vuosina 431–404 eaa., Spartalle sodassa kärsitty katkera tappio, josta Ateena kuitenkin toipui melko nopeasti, sekä Ateenan liittyminen Spartan vastustajien puolelle Korintin sodassa vuonna 395 eaa. Toinen Ateenan liitto perustettiin Ateenan johdolla vuonna 378/377 eaa. sen jälkeen kun Theba oli vapautettu Spartan vallasta talvella 379/378 eaa. Ateena lähetti tuolloin lähettiläitä eri kaupunkeihin kutsuakseen näitä uuteen liittoon Spartaa vastaan. Kohteena olivat kaupungit, jotka olivat Persian valtaan Antalkidaan rauhassa eli kuninkaan rauhassa vuonna 387 eaa. jääneen alueen ulkopuolella. Tarkoituksena oli estää Spartan sekaantuminen muiden kaupunkien asioihin, sillä kaupunki oli monien mielestä alkanut vuorollaan käyttäytyä ylimielisesti peloponnesolaissodan voittonsa jälkeen. Ensimmäisiä mukaan liittyneitä olivat Byzantion, Khios, Lesboksen Methymna ja Mytilene sekä Rhodos.
Liiton kokous (synedrion) kokoontui Ateenassa. Ateena pyrki selvästi tekemään pesäeroa Ateenan imperiumiksi muuttuneen ja epäsuositun, aikaisemmalla vuosisadalla olemassa olleen Deloksen meriliiton toimintamalleihin. Liittolaiskaupungit säilyttivät itsehallintonsa, mutta olivat Ateenan johdossa sotilaallisissa asioissa. Ateena luopui klerukhioistaan eli omista siirtokunnistaan liittolaiskaupungeissa, ja ateenalaisia kiellettiin viljelemästä maata Attikan ulkopuolella. Ateena kuitenkin puuttui edelleen usein liittolaisten sisäiseen politiikkaan ja tuki niissä demokratian kannattajia.
Liitto menetti merkitystään ensimmäisen liittolaissodan (357–355 eaa.) seurauksena monien kaupunkien loikattua pois liitosta. Siitä erosivat muun muassa Euboian kaupungit Eretria, Histiaia, Karystos ja Khalkis sekä Mytilene. Khalkidiken liiton kaupungit erosivat liitosta jo 360-luvulla eaa., mutta liittyivät takaisin vuonna 352/351 eaa. Filippos II:n Makedonian uhan alla. Tämän jälkeen liitto oli suunnattu ennen kaikkea Makedoniaa vastaan. Se lakkasi lopullisesti olemasta vuonna 338 eaa. Khaironeian taistelussa Makedoniaa vastaan kärsityn tappion myötä.