stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Guitrancourt
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Guitrancourt Wikimedia Commonsissa
Guatemalan maanjäristys 1976

Guatemalan vuoden 1976 maanjäristyksen jälkeistä katunäkymää
Guatemalan vuoden 1976 maanjäristys oli 4. helmikuuta 1976 noin kello kolmelta aamuyöllä paikallista aikaa sattunut maanjäristys, jonka keskus sijaitsi noin 160 kilometriä koilliseen Guatemalan pääkaupungista Ciudad de Guatemalasta. Guatemalan vuoden 1976 maanjäristys oli momenttimagnitudilla mitatulta voimakkuudeltaan 7,5. Sen aiheuttama tuho ulottui Meksikon kaakkoisosien, Hondurasin ja El Salvadorin alueille.
Guatemalan vuoden 1976 maanjäristys johtui Motaguan siirroksen vasemmanpuoleisesta repeämästä. Maanjäristys tunnettiin vähintään 100 000 neliökilometrin alueella. Sen uhreina kuoli yli 22 700 ja haavoittui yli 76 000 ihmistä. Alustava arvio Guatemalan vuoden 1976 maanjäristyksen taloudellisista vahingoista oli 1 100 000 000 Yhdysvaltain dollaria. Jopa noin neljäsosa Guatemalan silloisesta väestöstä eli arviolta 1,5 miljoonaa ihmistä jäi kodittomiksi maanjäristyksen seurauksena. Noin 40 % Guatemalan silloisista sairaaloista tuhoutui. Vakavin tuho koettiin noin 160 kilometrin säteellä Ciudad de Guatemalasta pohjoiseen ja länteen; alueelle oli keskittynyt huomattava osa maan asutuksesta.
Guatemalan vuoden 1976 maanjäristys tunnettiin noin 45 sekunnin ajan. Jälkijäristyksiä oli 1 000–1 500, joista monet voitiin tuntea. Jotkin näistä jälkijäristyksistä olivat niinkin voimakkaita kuin 6,0 Richterin asteikolla. Guatemalan vuoden 1976 maanjäristys oli 90 kertaa voimakkaampi kuin Managuan suurilta osin tuhonnut Nicaraguan maanjäristys 1972. Yhdysvallat suoritti Guatemalan vuoden 1976 maanjäristyksen jälkeen hätäoperaation maassa silloisen presidentti Kjell Eugenio Laugerud Garcían vetoomuksesta hätäavun saamiseksi.
Guatemalan lippu

Guatemalan lippu
Guatemalan lippu on Guatemalan valtion kansallistunnus vaakunan, moton ja kansallislaulun ohella. Se koostuu kolmesta samankokoisesta pystyraidasta. Taivaansinisten raitojen välissä oleva valkoinen raita kuvastaa sitä, että Guatemala on maa Tyynenmeren ja Atlantin välissä. Lipun valkoinen väri symboloi myös rauhaa. Valkoisen raidan keskellä on Guatemalan vaakuna.
Vaakunaan sisältyy Guatemalan kansallislintu mayaketsaali, joka symboloi vapautta; pergamenttirulla, jossa on Väli-Amerikan Espanjasta itsenäistymispäivä 15. syyskuuta 1821; ristikkäin olevat kiväärit, jotka kuvaavat Guatemalan tahtoa puolustaa itseään tarvittaessa vaikka voimakeinoin; laakeriseppele, voiton symboli; ja kaksi miekkaa, jotka kuvaavat kunniaa.
Nykyinen lippu on vuodelta 1871. Se perustuu Keski-Amerikan liittovaltion lippuun vuodelta 1824. Guatemalan lippu on Mosambikin lipun lisäksi ainoa kansallislippu, jossa on kuvattu nykyaikainen ase (kivääri).
Gene Kelly

| Gene Kelly |
| --- | --- |
 Gene Kelly vuonna 1943.
Henkilötiedot
Koko nimi:  Eugene Curran Kelly
Syntynyt: 23. elokuuta 1912 Pittsburgh, Pennsylvania, Yhdysvallat
Kuollut: 2. helmikuuta 1996 (83 vuotta) Beverly Hills, Kalifornia, Yhdysvallat
Ammatti:  koreografi, laulaja, näyttelijä, ohjaaja, tanssija
Puoliso:   Betsy Blair (1941–1957)  Jeanne Coyne (1960–1973)  Patricia Ward (1990–1996) 
Näyttelijä
Aktiivisena:  1938–1994
Aiheesta muualla
IMDb 
Elonet
AllMovie
Svensk Filmdatabas
Eugene Curran ”Gene” Kelly (23. elokuuta 1912 Pittsburgh, Pennsylvania, Yhdysvallat – 2. helmikuuta 1996 Beverly Hills, Kalifornia, Yhdysvallat) oli yhdysvaltalainen koreografi, laulaja, näyttelijä, ohjaaja ja tanssija. Kelly oli tunnettu etenkin energisestä ja atleettisesta tanssityylistään. Gene Kelly on Fred Astairen ohella musikaalien kirkkain miestähti.kenen mukaan?
Ura

Kelly aloitti uransa teatterissa. Hänen ensimmäinen elokuvansa oli Sittenkin sankari (For Me and My Gal, 1942), jossa vastanäyttelijänä oli Judy Garland. Kelly teki klassisia numeroita musikaaleissa, joista kuuluisimmat ovat Pariisin lumoissa (American in Paris, 1951) ja Laulavat sadepisarat (Singin’ in the Rain, 1952). Kellylle myönnettiin Yhdysvaltain elokuvainstituutin elämäntyöpalkinto vuonna 1985.
Yksityiselämä

Kelly oli naimisissa kolme kertaa. Hänen ensimmäinen avioliittonsa Betsy Blairin kanssa kesti vuodet 1940–1957 ja heille syntyi lapsi, Kerry. Toisesta liitosta Jeanne Coynen kanssa (1960–1973) syntyi kaksi lasta, Bridget ja Tim. Kolmas avioliitto Patricia Wardin kanssa kesti vuodesta 1990 Kellyn kuolemaan asti. Kelly kuoli kahden halvauksen jälkeen 83-vuotiaana.
Aiheesta muualla

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
Gene Kelly Internet Movie Databasessa. (englanniksi)
Gene Kelly Elonetissä.
Muistokirjoitus New York Timesissa 3.2.1996 (englanniksi)
Eurytos

Eurytos (m.kreik. Εὔρυτος) oli antiikin Kreikassa miehen nimi.
Kreikkalainen mytologia

Kreikkalaisessa mytologiassa on useita Eurytos-nimisiä hahmoja:
Kreikkalainen mytologia > Oikhalian kuningas

Eurytos oli Thessalian Oikhalian kuningas ja Meleneuksen ja Stratoniken poika. Hän nai Antiopen, jonka kanssa hän sai lapset Ifitos, Klytios, Tokseus, Deioneus, Molion, Didaion ja Iolen, tavattoman kauniin tyttären. Joissan kertomuksissa myös Dryope mainitaan hänen tyttärekseen suhteesta ensimmäisen vaimonsa kanssa.
Eurytoksen isoisä oli Apollon, jousiammunnan jumala, ja myös hän itse oli taitava jousen käyttäjä. Hänet mainitaan myös henkilönä, joka opetti Herakleelle tämän taidon. Homeroksen mukaan Eurytos olisi tullut niin pöyhkeäksi taidoistaan, että olisi haastanut Apollonin. Tästä julkeudesta suuttuneena Apollon olisi tappanut Eurytoksen, ja Ifitos olisi perinyt tämän jousen. Myöhemmin tämä taas antoi jousen ystävälleen Odysseukselle. Odysseus puolestaan käytti tätä nimenomaista jousta surmatessaan vaimonsa Penelopen kosijat palattuaan Troijan sodasta.
Yleisempi kertomus Eurytoksen kuolemasta liittyy kuitenkin hänen petokseensa Heraklesta kohtaan. Eurytos lupasi tyttärensä Iolen käden sille, joka voittaisi hänet jousiammuntakilpailussa. Herakles voitti kilpailun, mutta Eurytos pelkäsi Herakleen tulevan uudelleen hulluksi ja surmaavan tyttärensä – kuten oli tapahtunut Megaran kohdalla – ja niin hän perui lupauksensa. Herakles poistui raivoissaan hovista, ja pian tämän jälkeen Eurytoksen kaksitoista tammaa, joissain lähteissä yleensäkin karjaa, varastettiin. Toisten lähteiden mukaan Herakles itse varasti hevoset toisten kertoessa Autolykoksen suorittaneen varkauden ja myyneen hevoset Herakleelle.
Etsiessään tammoja Ifitos, joka oli vakuuttunut Herakleen syyttömyydestä, kutsui Heraklesta avukseen ja viipyi tämän vieraana Tirynsissä. Herakles pyysi vieraansa palatsin muurin harjalle, mutta siellä hulluudenpuuskassa, toisen lähteen mukaan tietoisesti, heitti Ifitoksen alas kuolemaan. Tästä rikoksen Herakles joutui palvelemaan Lyydian kuningatarta Omfalea orjana joko yhden tai kolme vuotta.
Herakleen naitua Deianeiran hän palasi Oikhaliaan armeijan kanssa. Koston ajamana hän hävitti 
kaupungin ja tappoi Eurytoksen ja tämän pojat, sekä otti Iolen rakastajattarekseen. Tällöin Deianeira, pelätessään miehensä rakkauden kohdistuvan Ioleen, siveli miehensä viitan kentauri Nessoksen verellä uskoen sen toimivan rakkausloitsuna. Vereen oli kuitenkin sekoittunut myös hydran verta myrkyttäen sen, ja Herakles sai surmansa viitan pureuduttua hänen lihaansa kiinni.
Kreikkalainen mytologia > Aktorin poika

Eurytos oli Aktorin ja Molionen poika, joskin myös Poseidon mainitaan hänen isäkseen. Hänen kerrottiin jakaneen saman ruumiin kaksoisveljensä Kteatoksen kanssa; joidenkin mukaan heidän ruumiinsa olivat kasvaneet yhteen, kun taas toiset kertoivat heillä olleen kaksi päätä, neljä kättä ja neljä jalkaa, mutta torso oli yhteinen. Herakles tappoi heidät Kleonaissa.
Kreikkalainen mytologia > Hermeen poika

Eurytos oli Hermeen ja Antianiran poika. Hän osallistui argonauttien retkeen ja oli mukana myös Kalydonin metsästyksessä. Hän oli Hippasoksen isä.
Kreikkalainen mytologia > Hippokoonin poika

Eurytos oli yksi Hippokoonin pojista. Herakles kuitenkin hyökkäsi hänen isänsä kimppuun tämän syrjäytettyä veljensä Tyndareuksen vallasta, ja surmasi Hippokoonin ja tämän kymmenen poikaa tai kaksitoista poikaa, mukaan lukien Eurytoksen.
Kreikkalainen mytologia > Gigantti

Eurytos oli yksi giganteista, jotka osallistuivat gigantomakhiaan, taisteluun giganttien ja Olympoksen jumalien välillä. Hänet surmasi taistelussa Dionysos thyrsos-sauvallaan.
Kreikkalainen mytologia > Kentauri

Eurytos oli kentauri, joka osallistui Peirithooksen ja Hippodameian häihin. Hän oli kaikista hurjin häihin osallistuneista kentaureista, ja sai aikaan taistelun kentaurien ja lapiittien välillä yrittämällä ryöstää morsiamen. Hän sai surmansa Theseuksen kädestä.
Historiallinen henkilö > Spartalainen soturi

Eurytos oli spartalainen soturi, yksi niistä kolmesta sadasta, jotka lähtivät kohtaamaan persialaisia Thermopylain taisteluun 480 eaa. Hän kärsi kumppaninsa Aristodemoksen, jonka kanssa hän oli sopinut joko palaavansa kotiin tai sitten kuolevansa taistelussa yhdessä, silmätulehduksesta. Kuultuaan persialaisten ryhmittyneen taisteluun hän käski helootti-palvelijansa johdattaa hänet taisteluun, jossa hän puolisokeana sai surmansa. Samasta vaivasta kärsinyt Aristodemos palasi häväistynä takaisin Spartaan lupauksensa pettäneenä.
Grammatica Grandonica

Grammatica Grandonica ensimmäinen sivu.
Grammatica Grandonica on sanskritin kieliopin käsikirjoitus, jonka on laatinut saksalainen jesuiittalähestyssaarnaaja Johann Ernst von Hanxleden. Käsikirjoitus on ollut kadoksissa vuosikymmeniä, ja se löytyi Italiasta Rooman lähellä olevasta luostarista 2010. Käsikirjoitusta pidetään merkittävänä, koska sillä oli huomattava vaikutus siihen, että ensimmäinen Euroopassa painettu, Sidharubamin laatima sanskritin kielioppi ilmestyi 1790.
Hanxleden työskenteli 1700-luvun alussa lähetyssaarnaajana Intian Keralassa.
Aiheesta muualla

Lost manuscript of Hanxleden's Sanskrit grammar found in Italian monastery
Hanxleden, Ernst: Grammatica Grandonica. Määritä julkaisija! Teoksen verkkoversio.
Gramat

| Gramat |
| --- | --- |
 Kauppahalli
 vaakuna
 Gramat
 Koordinaatit: 44°46′47″N, 1°43′33″E 
Valtio:  Ranska
Alue:  Occitanie
Departementti:  Lot
Arrondissementti:  Gourdon
Pinta-ala:  
 – Kokonaispinta-ala:  57,1 km²
Väkiluku (2019):  3 469 
 – Väestötiheys:  60 as./km²
Kunnan numero:  46128
 
 Kunnan kotisivut 
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Gramat on kunta Lounais-Ranskassa Lotin departementissa Occitanien alueella. Se sijaitsee Alzoujoen varrella, noin 38 kilometriä Gourdonin kaupungista itään.
Kaupunki sijaitsee strategisesti tärkeällä paikalla vanhojen roomalaisten teiden risteyksessä. Sijainti on johtanut myös useisiin valloituksiin ja ryöstöretkiin. 700-luvulla kaupunkiin hyökkäsivät arabit, ja sen jälkeen 800- ja 1000-luvuilla normannit. Satavuotisessa sodassa (1337-1453) kaupunki tuhoutui jälleen. 1300-luvun lopulla asukkaita oli vain 7 henkilöä. 1500-luvulla Ranskan uskonsodissa aikana Gramat oli jälleen ryöstöjen kohteena, vuorotellen katolilaisten ja protestanttien tekemänä.
Kaupungin keskustassa oleva Pyhän Pietarin kirkko on valmistunut vuonna 1925. Vanha kirkko, jota ei enää ole olemassa, sijaitsi keskustan ulkopuolella. Vanhaan Pyhän Pietarin kirkkoon tehtiin vuonna 1853 urut, jotka kuuluvat historiallisten monumenttien luetteloon. Urut siirrettiin uuteen kirkkoon sen valmistuttua.
Pyhän Pietarin kirkko
Kellotorni
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Gramat Wikimedia Commonsissa
Gaspard de la nuit

Gaspard de la nuit: Trois poèmes pour piano d’après Aloysius Bertrand eli Yön Gaspard: kolme runoelmaa pianolle Aloysius Bertrandin mukaan on Maurice Ravelin säveltämä triptyykki eli kolmiosainen pianosävellys, joka valmistui vuonna 1908. Teos perustuu Aloysius Bertrandin samannimiseen runokokoelmaan. Sävellyksen synkkyys ja äärimmäinen vaikeus ovat tehneet siitä tekijänsä sävellystuotannon tunnuskuvan. Teos kestää noin 25 minuuttia. Sen kantaesitti Ricardo Viñes 9. tammikuuta 1909.
Alkuperä

Yön Gaspard: fantasia Rembrandtin ja Callot’n tyyliin on kokoelma proosarunoja, jotka Aloysius Bertrand julkaisi vuonna 1842. Kirjailija luo keskiajasta pittoreskin ja fantastisen kuvan. Maurice Ravel sävelsi musiikin kokoelman kolmeen runoon. Säveltäjän valinta saattaa heijastella hänen tuonhetkistä mielentilaansa, sillä hänen erittäin sairaana ollut isänsä teki juuri kuolemaa.
Sävellyksen osat ovat:
Ondine, satu veden nymfistä, joka ilmaantuu kuolevaisen ikkunaan.
Le gibet, Hirsipuu, hirtetyn viimeisen vaikutelma, kun hän kokee auringon laskun.
Scarbo, pieni ja riivattu peikko tuo tuhoisia aavistuksia ilmantuessaan nukkujan uneen.
Alkuperä > Ondine

Ondine muistuttaa hetkittäin Ravelin toista pianosävellystä Jeux d’eau. Se loihtii esille värähtelevän vedellisen ilmapiirin, joka kutsuu ihmistä vierailulle veden valtakuntaan. Tarinassa lumoava seireeni kuuluu undiinien valtakunnan väestöön. Se on puoliksi enkeli ja puoliksi demoni ja on syntynyt saksalaisessa tarinaperinteessä, ja Grimmin veljekset kehittivät sitä edelleen.
Alkuperä > Le Gibet

Le Gibet’ssä eli Hirsipuussa itsepintainen kelloaihe toistuu läpi kappaleen. Säveltäjä on merkinnyt esitysohjeeksi: kiirehtimättä tai hidastamatta aina loppuun saakka. Tämä hypnoottiseksi todettu kohtaus kylpee kelmeässä kuunvalossa.
Alkuperä > Scarbo

Scarbo on rytmiltään ja tempoltaan nopea ja triptyykin kappaleista vaikein.
»Kun Ondine osoittaa ennen kaikkea Ravelin melodiset kyvyt ja Le gibet harmoniset mahdollisuudet, niin Scarbossa säveltäjä osoittaa rytmiset taitonsa. Tämä häikäisevä pianokappale ei vaadi niinkään ilmaisua vaan nykyaikaista pianonsoittotekniikkaa ja aikansa taiturimahdollisuuksia.» 
()
Tunnettuja levytyksiä

Useat pianistit ovat levyttäneet Gaspard de la nuit’n. Heistä ehkä tunnetuimpia ovat:
Claudio Arrau (Lugano, 1963)
Samson François (1967)
Arturo Benedetti Michelangeli
Vlado Perlemuter (1973)
Martha Argerich (1975)
Ivo Pogorelich (2002).
Aiheesta muualla

Aloysius Bertrand alkuperäisteksti (Arkistoitu – Internet Archive) (ranskaksi)
Runojen englanninkielinen käännös (Arkistoitu – Internet Archive)
Piano Society.com — Ravel — Gaspard de la nuit (Arkistoitu – Internet Archive) — vapaasti saatavat äänitykset ”Ondine” ja ”Scarbo” MP3-formaatissa.
Gaspard de la nuit musiikkia IMSLLP-sivuilla
Gray Fox

Gray Fox, oikealta nimeltään Frank Jaeger, on kuvitteellinen henkilö Konamin Metal Gear -pelisarjasta. Hän esiintyy peleissä Metal Gear, Metal Gear 2: Solid Snake, Metal Gear Solid sekä Metal Gear Solid: Portable Ops.
Ääninäyttelijät

| Peli | Ääninäyttelijä (englanti) | Ääninäyttelijä (japani) |
| --- | --- | --- |
| Metal Gear Solid | Greg Eagles | Kaneto Shiozawa |
| Metal Gear Solid: The Twin Snakes | Rob Paulsen | Kaneto Shiozawa |
| Metal Gear Solid: Portable Ops | Larc Spies | Jun Fukuyama |
Triviaa

Alkuperäisesti pelissä Metal Gear 2: Solid Snake Gray Fox muistutti ulkonäöllisesti näyttelijä Tom Berengeriä. Myöhemmin pelin mobiiliversiossa hänen ulkonäkönsä muutettiin vastaamaan Yoji Shinkawan näkemystä hahmosta.
Gray Fox on englantia ja tarkoittaa harmaakettua.
Gideon Fontell

| Gideon Fontell> Henkilötiedot |
| --- | --- |
Syntynyt: 11. kesäkuuta 1854 Kristiinankaupunki
Kuollut: 16. elokuuta 1938 Helsinki
Ammatti:  opettaja, historioitsija, virkamies
August Gideon Fontell (11. kesäkuuta 1854 Kristiinankaupunki – 16. elokuuta 1938 Helsinki) oli suomalainen virkamies ja historioitsija.
Henkilöhistoria

Gideon Fontellin vanhemmat olivat kauppias Isak August Fontell ja Albertina Snellman ja puoliso vuodesta 1886 Gertrud Maria Solin. Fontell tuli ylioppilaaksi 1872 ja valmistui filosofian kandidaatiksi 1882 ja lisensiaatiksi 1884, filosofian tohtoriksi hän väitteli 1886. Fontell teki tutkimusmatkoja Keski- ja Pohjois-Europpaan vuosina 1896—1897. Riemumaisteriksi hänet vihittiin 1932.
Fontell oli 1885–1911 Tilastollisen päätoimiston ensimmäinen aktuaari. Uransa alkuvuosina hän toimi opettajana vuosina 1873 ja 1876 sekä 1886—1891. Hän oli Valtionarkiston amanuenssina vuodesta 1878 ja aktuaarina vuodesta 1883.
Fontell oli Suomen Maantieteellisen Seuran jäsen ja Historiallisen Seuran tutkijajäsen sekä oli eri valtionkomiteoiden jäsenenä. Hän julkaisi maantieteellisiä ja historiallisia tutkimuksia ja sai patentteja keksinnöistään. Hän sai Ruotsissa ja Saksassa patentin keksimälleen kynänpyyhkeelle sekä Suomessa vuonna 1915 patentin kulmanjakamiskojeelle.
Julkaisuja

Om finska och svenska rätten, 1883 (väitöskirja)
Consistorii acad. Aboensis äldre protokollen I–II, 1884 ja 1887
Statistik handbok för Finland, 1890 (2. painos)
Egentliga Finlands sölfskattsregister 1571, 1892
Sångarkören M.M:s resor och verksamhet 1888–1892, 1908
Bårgo stads återbyggande efter branden 1708 intill 1728, 1917
Guatemalan kuppakokeet

Guatemala
Guatemalan kuppakokeet olivat Yhdysvaltain vuosina 1946–1948 tekemiä ihmiskokeita, joissa lääkärit tartuttivat seksitauteja guatemalalaisiin vankeihin, sotilaisiin ja mielenterveyspotilaisiin näiden tietämättä. Tutkimuksen tarkoituksena oli luultavasti tutkia penisilliinin vaikutusta muun muassa kupan ja tippurin hoidossa ja ehkäisyssä.
Tutkimusta varten tartutettuja prostituoituja käytettiin tartuttamaan sotilaita ja vankeja. Kun näin ei saatu tarpeeksi tartuntoja, tutkijat alkoivat rokottaa tartuntabakteereita suoraan henkilöiden elimistöön, ja mukaan otettiin sotilaiden ja vankien lisäksi potilaita psykiatrisesta sairaalasta. Tartutettuja oli noin 1 300 henkilöä, joista noin puolet saivat hoitoa löydetyn tutkimusmateriaalin mukaan. Lisäksi yli viidelle tuhannelle ihmiselle tehtiin kokeita, joiden tarkoitus oli parantaa diagnostiikkaa. Heidän joukossaan oli lapsia sekä Yhdysvaltain ilmavoimien henkilöstöä Guatemalassa olevasta tukikohdasta. Guatemalalaiset viranomaiset olivat antaneet Yhdysvalloille luvan tehdä kokeet.
National Institutes of Healthin (NIH) johtajan Francis Collinsin mukaan Yhdysvalloissa toteutettiin noihin aikoihin 40 samantyyppistä projektia, joissa tauteja tartutettiin potilaisiin.
Toimintaa johti Yhdysvaltain terveysministeriön alainen lääkäri John Cutler (k. 2003), joka myöhemmin osallistui myös pahamaineisiin Tuskegeen kuppakokeisiin. Tiedot tutkimuksista salattiin 64 vuodeksi, kunnes Wellesley Collegen tutkija Susan M. Reverby löysi aineiston ja toimitti sen julkisuuteen vuonna 2010.
Lokakuussa 2010 Yhdysvaltain presidentti Barack Obama pahoitteli tapahtunutta puhelimitse Guatemalan presidentti Alvaro Colomille ja tuomitsi epäeettisen menettelyn. Colomin mukaan kokeet olivat rikos ihmisyyttä vastaan, ja hän ilmoitti maansa harkitsevan asian viemistä kansainväliseen oikeuteen.
Vuonna 2015 nostettiin siviilikanne Johns Hopkinsin yliopistoa, lääkeyhtiö Bristol-Myers Squibbia ja Rockefeller-säätiötä vastaan. Vuonna 2019 liittovaltion tuomioistuin Marylandissa päätti, että haastetut joutuvat vastaamaan kanteeseen oikeudessa.
Aiheesta muualla

Records of Dr. John C. Cutler The U.S. National Archives and Records Administration.
The Guatemala Experiments Pacific Standard. 27.5.2015.
Mariuksen uudistukset

Gaius Marius
Mariuksen uudistuksilla tarkoitetaan Gaius Mariuksen uudistuksia antiikin Rooman armeijaorganisaatiossa. Saadakseen joukkoja tulevaan sotaretkeensä Jugurthaa vastaan vuonna 107 eaa. Marius teki päätöksen, ettei sotilailla enää tarvinnut olla lain määräämää omaisuutta. Näin legiooniin saatettiin ottaa Rooman köyhintä väestöä, jolla ei ollut merkittävää omaisuutta.
Ennen Mariuksen uudistuksia

Rooman tasavallan armeija oli jo kauan ennen Mariusta omaksunut taktisiksi perusyksiköikseen niin sanotut manipulit (latinaksi manipulus, monikossa manipuli; karkea käännös suomeksi manipulukselle on 'kourallinen'). Manipuleihin siirtymisen katsottiin olevan tarpeellista, kun vuonna 390 eaa. gallialaiset murskasivat roomalaisen sotajoukon Allian taistelussa; roomalaisten musertavasta tappiosta seurasi katkera nöyryytys Rooman kaupungille. Brennuksen johtamat gallialaiset hyökkäsivät Roomaan ja ryöstelivät pitkään kaupunkia, jolloin epätoivoiset puolustajat joutuivat pakenemaan Capitoliumin kukkulalle. Lopulta roomalaiset onnistuivat neuvotteluin saamaan gallialaiset pois Roomasta, mutta he joutuivat maksamaan voittajille raskaat korvaukset: 1000 paunaa kullassa.
Ennen Mariuksen uudistuksia > Manipulit > Miehistö

Allian jälkeen roomalaisen legioonan järjestys uudistettiin täysin. Legioona muodostettiin nyt neljästä divisioonasta eli 4200 miehestä, joista 1200 oli kevyitä, haarniskattomia velites-miehiä, joiden tehtävänä oli lähinnä häiritä lähestyvää vihollista – ja peittää legioona näkyvistä – ja sitten perääntyä varsinaisen legioonan taakse taistelun alkaessa. Muun legioonan muodostivat:
Ennen Mariuksen uudistuksia > Manipulit > Manipulien taistelutapa

Manipulit otettiin käyttöön pitkälti siksi, että haluttiin muodostaa joustavampia sotavoimia kuin mitä falangiarmeijat olivat olleet.
Legioonan divisioonat koostuivat manipuleista, joita oli 30 – velites-divisioonaa ei järjestetty manipuleiksi. Kummankin divisioonan kymmenen hastati- ja principes-rivistön manipulin vahvuus oli 120 miestä, kun taas triarii-manipuleilla se oli 60 miestä.
Ensikosketuksen lähitaistelussa ottivat hastatit. He heittivät pilum-keihäänsä ennen rynnäkköä ja taistelivat sen jälkeen lyhyillä gladiuksillaan. Manipulijärjestelmä mahdollisti sen, että hastatitien joutuessa alakynteen, väsyessä tai muuten joutuessa perääntymään, princepesit astuivat heidän sijaansa tuoreina eturiviin; nämä saattoivat puolestaan tukeutua triaareihin ja nämä puolestaan teoreettisesti jälleen hastati-miehiin. Roomalaiset kierrättivät näin sotilaitaan eturivissä ja näin he saivat pidetyksi etulinjansa virkeänä teoriassa koko taistelun. Vaihto-operaatioille antoi suojaa suuri scutum-kilpi.
Mariuksen uudistukset > Taustaa

Erityisesti puunilaissodat kilpailevaa valtiota, Karthagoa vastaan venyttivät asevelvollisista koottujen Rooman sotavoimien sietokyvyn äärimmilleen. Roomalla oli selviä vaikeuksia pitää yllä sekä armeijaansa että pitää valloittamiaan alueita hallinnassaan – lisäksi Karthago oli sille ongelmaksi.
Tietynlaista uudistusta Rooman koneistossa yrittivät ajaa Gracchuksen veljekset, joista kummankin taru päättyi vanhoillisessa Roomassa verisesti.
Roomalaiset yrittivät haalia uutta miesvoimaa natisevaan sotakoneeseensa alentamalla alokkaiden omaisuusvaatimuksia: Tuolloin legioonaan sai liittyä ainoastaan, jos omisti maata. Kaikista parannuksista huolimatta perinteinen armeijamuoto alkoi käydä vanhanaikaiseksi.
Mariuksen uudistukset > Uudistuksia

Mariuksen uudistuksia ei voi ajoittaa yhdelle tietylle päivämäärälle, vaan pikemminkin hänen kunniakseen luetut, merkittävät uudistukset oli pantu alulle jo ennen häntä, joskin Marius onnistui viemään ne loppuun asti. Mariuksen uudistusten aikaväliksi arvioidaan aikaa hänen ensimmäisestä konsulivuodestaan 107 eaa. mahdollisesti jopa vuoteen 100 eaa. asti, jolloin hänet valittiin kuudennen kerran virkaan.
Mariuksen uudistukset > Uudistuksia > Maauudistus

Ennen maauudistusta tai maareformia Rooman legiooniin värvättiin tarvittava määrä legioonalaisia maanomistajista. Tämä johti ajoittain miehistöpulaan, mikä oli Mariuksenkin ongelma hänen valmistautuessaan sotaretkelle Jugurthaa vastaan vuonna 107 eaa. Hän ratkaisi ongelman poistamalla rajoitteen ja kutsumalla plebeijejä legioonaansa. Käytännössä Marius uudisti Rooman legioonat palkallisiksi ammattiarmeijoiksi.
Mariuksen uudistus oli uskalias, sillä konservatiivisen senaatin uskottiin vaativan hänen päätään vadille. Todellisuudessa Marius saavutti pienviljelijöiden ja plebeijien suosion, sillä pienviljelijät olivat kiitollisia siitä, ettei heidän tarvinnut jättää tilojaan heitteille. Toisaalta köyhille plebeijeille koitti mahdollisuus taloudellisen tilanteensa kohentamiseen legioonassa, joka houkutti saaliilla ja palkalla varsinkin työttömiä kansalaisia.