stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Asikkalan kirjasto
Kirjastorakennus > Yleistä

Kirjasto muutti nykyisiin tiloihinsa syksyllä 2004. Rakennuksessa toimi aiemmin Vääksyn ammattikoulu, ja siellä opiskeltiin veneen  rakennusta. Uuden kirjaston suunnittelusta vastasi Arkkitehtuuritoimisto Kari Järvinen.
Rakennuksen entinen käyttötarkoitus haluttiin jättää näkyviin, ja siksi muun muassa vanha hallinosturi säilytettiin. Se riiputtaa nyt samassa hallissa rakennettua puuvenettä. Kirjastotiskikin näytti aiemmin veneeltä ja samoin parven pyöreä ikkuna sekä kattopurjeet vievät ajatukset vesille. Ulkona olevaan kivipuutarhaan on upotettu puuveneen hylky. Vene on aiemmin kuulunut näyttelijä Joel Rinteelle.
Kirjastorakennus > Yleistä > Köpötit

Kirjaston katossa on kaksi isoa Köpöttiä. Köpöttien isä on Asikkalasta kotoisin oleva kuvataiteilija Ossi Pirkonen. Köpötit syntyivät alun perin Helsingin designpääkaupunkivuoteen liittyneen projektin yhteydessä ja olivat esillä Kampin kauppakeskuksessa. Projektin päätyttyä kotia vaille jääneet Köpötit majoitettiin vuonna 2013 kirjastoon ilahduttamaan ihmisiä.
Aiheesta muualla

Mattila, Vuokko: Kansanvalistusaate ja Asikkalan kirjaston synty, pro gradu-tutkielma, Tampereen yliopisto 1999.
Ron Asheton

| Ron Asheton |
| --- | --- |
 Ron Asheton vasemmalla.
Henkilötiedot
Syntynyt: 17. heinäkuuta 1948
Kuollut: 6. tammikuuta 2009 (60 vuotta)
Ammatti:  Kitaristi, muusikko, lauluntekijä, näyttelijä, basisti
Muusikko
Aktiivisena:  1963–2008
Tyylilajit:  Punk rock, protopunk, hard rock, garage rock
Soittimet:  Kitara, basso, haitari
Yhtyeet:  The Stooges, Destroy All Monsters, New Race
Levy-yhtiöt:  Virgin, Elektra, Columbia
Aiheesta muualla
Kotisivut
  [ Muokkaa Wikidatassa ] [ ohje ]  
Ronald ”Ron” Franklin Asheton, Jr. (17. heinäkuuta 1948 Washington D.C., Yhdysvallat – 6. tammikuuta 2009 Ann Arbor, Michigan) oli yhdysvaltalainen muusikko. Hän soitti kitaraa protopunk-yhtye The Stoogesissa vuosina 1967–1971 ja uudestaan vuodesta 2003 kuolemaansa asti. Vuosina 1972–1974 hän soitti samassa yhtyeessä bassoa.
Asheton soitti kitaraa myös yhtyeissä The New Order, Destroy All Monsters ja Dark Carnival. Musiikkilehti Rolling Stone sijoitti hänet sadan merkittävimmän kitaristin listalla sijalle 29. Myös hänen veljensä Scott Asheton oli muusikko ja kuului The Stoogesiin.
Ura > Lapsuus ja nuoruus

Ron Asheton syntyi heinäkuussa 1948 Washington D.C.:ssä. Hänen ensimmäinen soittimensa oli harmonikka, jota hän soitti viisi vuotta lapsena. 10-vuotiaana hän vaihtoi soittimekseen bassokitaran. Asheton ja hänen veljensä Scott Asheton ystävystyivät nuoruudessaan Dave Alexanderin kanssa. Heidän isänsä kuoli vuonna 1963, hieman sen jälkeen kun perhe oli muuttanut Ann Arboriin. Ron ja Dave matkustivat 18-vuotiaina Englantiin katsomaan ihailemiensa The Whon sekä The Beatlesin konsertteja. Ron myi moottoripyöränsä, jotta he saisivat tarpeeksi rahaa matkustamiseen. He olivat ensimmäisiä nuoria koulussaan, jotka uskalsivat kasvattaa hiuksensa korvien yli.
High schoolia käydessä Asheton tapasi James Osterbergin. Heidän lisäkseen Scott Asheton ja Dave Alexander olivat menossa samaan kouluun, mutta Dave lähti sieltä jo ensimmäisenä koulupäivänä. Scott halusi tulla erotetuksi sieltä, joten hän järjesti tappelun koulutoverinsa kanssa ja sai rangaistuksena erottamisen. Vain Ron kävi koulunsa loppuun. Ashetonin veljekset tunsivat Jim Pop-nimisen miehen, ja alkoivat kutsua Osterbergia Iggy Popiksi.
Ura > The Stooges

Iggy Pop perusti Ashetonin veljesten Ronin ja Scottin kanssa The Stooges -yhtyeen vuonna 1967. Heidän tarkoitus oli soittaa kovaäänistä, hyökkäävää ja aggressiivista jazzia. Ron toimi ensin yhtyeen basistina. Pian hän vaihtoi soittimekseen sähkökitaran vaikkei osannut soittaa sitä juurikaan. Dave Alexander liittyi mukaan basistiksi. Hän opetteli soittamaan sitä käytännössä The Stoogesin harjoituksissa ja keikoilla. Yhtye harjoitteli veljesten kellarissa. Ron kehitti ainutlaatuisen soundin ja lähestymistavan kitaraan.
Asheton toimii kitaristina The Stoogesin albumeilla The Stooges ja Fun House. Hän sävelsi suurimman osan yhtyeen kappaleista, ja Iggy Pop kirjoitti niihin sanat. Fun Housen jälkeen Dave Alexander erotettiin ja useampi bändin roudari yritti korvata hänet. Yhtyeen jäsenet tutustuivat huumausaineisiin ja lähes kaikista tuli narkomaaneja. Vain Ron Asheton kieltäytyi huumeista. The Stoogesin toiminta muuttui epäsäännölliseksi.
Vuonna 1972 Iggy Pop tapasi James Williamsonin ja kokosi hänen kanssaan Stoogesin uudestaan. He pyysivät Ashetonin veljeksiä takaisin mukaan. Ron siirtyi vastahakoisesti basistiksi. Yhtye teki albumin nimeltä Raw Power, joka sekään ei menestynyt. Erityisesti Iggyn huumeongelma paheni ja Scottin sekä Jamesin mielenterveys alkoi häiriintyä. Levy-yhtiö hylkäsi The Stoogesin, ja se hajosi lopulta helmikuussa 1974.
Myöhemmin The Stooges teki paluun vuonna 2003. Ashetonin veljekset olivat perustaneet yhtyeen kappaleita esittäneen coveryhtyeen Mike Wattin kanssa. Iggy Pop halusi liittyä mukaan huomattuaan, kuinka hauskaa hänen vanhat ystävänsä pitivät. Ronista tuli jälleen The Stoogesin kitaristi. Hän pääsi viimein nauttimaan ansaitsemaansa arvostusta ja suosiota.
The Stooges levytti paluualbumin The Weirdness ja esiintyi ympäri maailmaa. Viimeisen kerran se konsertoi Ron jäsenenään Sloveniassa 29. syyskuuta 2008.
Ura > Muut yhtyeet ja näyttelijän ura

The Stoogesin jälkeen Ron Asheton eli vaatimattomasti Ann Arborin kodissaan. Iggy Pop nousi soolourallaan suosioon 1970-luvun lopulla, jolloin The Stoogesin musiikkia alettiin viimein arvostaa. Vuonna 1975 Ron perusti vanhojen bändikaveriensa ja entisten MC5-jäsenien kanssa The New Order -yhtyeen, joka julkaisi muutaman vähälle huomiolle jääneen singlen. Sen jälkeen Ron liittyi MC5-basisti Michael Davisin kanssa noise-musiikkia ja performanssitaidetta esittäneeseen Destroy All Monsters -yhtyeeseen.
1980- ja 1990-luku ei ollut Ronille eikä muillekaan The Stoogesin soittajille menestyksekästä aikaa. Hän pysyi enimmäkseen poissa julkisuudesta mutta jatkoi edelleen soittamista ja musiikin tekoa. Häntä haastateltiin Please Kill Me -kirjaan vuonna 1995, jossa kerrottiin paljon The Stoogesista.
2000-luvulla Asheton ryhtyi soittamaan Wylde Ratttz -punk-tribuuttiyhtyeessä. Sen muita jäseniä olivat Mike Watt, J. Mascis, Thurston Moore sekä Mark Arm.
Musiikin lisäksi Asheton esiintyi 1980- ja 1990-luvuilla muutamissa independent-elokuvissa. Hänen suurin roolinsa oli Mosquito-elokuvassa vuonna 1995, jossa näytteli myös Gunnar Hansen. Hän näytteli myös elokuvissa Frostbiter: Wrath of the Wendigo ja Legion of the Night.
Ura > Kuolema

Ron Asheton löydettiin kuolleena Ann Arborissa kotinsa olohuoneesta 6. tammikuuta 2009. Hän oli kuollut sydänkohtaukseen jo vuoden 2008 viimeisenä tai vuoden 2009 ensimmäisenä päivänä. Ashetonin avustaja huolestui, kun ei saanut kitaristiin mitään yhteyttä useaan päivään ja pyysi poliisin apua. He löysivät 60-vuotiaan Ashetonin ruumiin tämän kodista. The Stooges jatkoi toimintaansa James Williamsonin korvatessa Ashetonin. Yhtye teki viimeiselle albumilleen Ready to Die Ashetonin kuolemasta kertovan kappaleen ”The Departed”.
Hänen veljensä Scott Asheton kuoli maaliskuussa 2014.
Ura > Soittimet ja välineet

Ron Asheton käytti perinteisiä vahvistimia ja nuppeja sekä harvoja efektipedaaleja. Vuonna 2008 julkaistiin hänen nimikkokitaransa, Reverend-yhtiön valmistama V:n muotoinen sähkökitara. 1960-luvusta 1990-luvulle hän soitti Fender Stratocasteria, Gibson Flying V:tä, Gibson Les Paulia, Gibson SG Jr.:tä ja Guild X-79. 2000-luvulla hän soitti enimmäkseen Reverend Jetstream guitaria sekä vuonna 2008 nimikkomalliaan Reverend Ron Asheton Signature guitaria eli Custom Volcano 390:ta.
Asheton suosi paljon efektejä, voimasointuja ja säröä. Hänen käyttämiään kitaraefektejä olivat Vox wah-wah, Reverend Drive Train, Mosrite Fuzzrite, Ibanez Tube Screamer ja Vox Tone Bender. Hänen käyttämiään vahvistimia olivat puolestaan Vox Super Beatle Amp, Marshall 1959, Marshall JCM 800, Marshall JCM 900 sekä Sunn 2000S.
Diskografia > The Stooges

The Stooges (1969)
Fun House (1970)
Raw Power (1973)
Metallic K.O. (live) (1976)
Telluric Chaos (live) (2005)
The Weirdness (2007)
Diskografia > The New Order

New Order  (1977)
Victim of Circumstance (1989)
Declaration of War (1990)
Diskografia > Destroy All Monsters

November 22, 1963 (1989)
Bored (1999)
Diskografia > New Race

The First and Last (1982)
The First To Pay (1989)
The Second Wave (1990)
Diskografia > Dark Carnival

Live - Welcome to Show Business (1990)
Greatest Show in Detroit (1991)
Last Great Ride (1996)
HOTBOX Greatest Hits 6 (2006)
Diskografia > The Empty Set

Thin Slim & None/Flunkie (1996)
Diskografia > Powertrane

Ann Arbor Revival Meeting (2003)
Aiheesta muualla

Ron Ashetonin muistokirjoitus Helsingin Sanomissa
Ron Asheton - King of The Stooges
Ron Asheton ja laulajatar Niagara esiintymässä Destroy All Monstersin konsertissa vuonna 1982.
Simo Silmu

| Simo Johannes Silmu> Henkilötiedot |
| --- | --- |
Syntynyt: 31. elokuuta 1977 (ikä 47)
Muusikko
Aktiivisena:  1989–
Tyylilajit:  Iskelmämusiikki
Soittimet:  laulu basso haitari
Yhtyeet:  The Apple (1989–1990) Rytmiveikot (1990–1993) Yölintu (1992–)
Levy-yhtiöt:  Warner Music
  [ Muokkaa Wikidatassa ] [ ohje ]  
Simo Johannes Silmu (s. 31. elokuuta 1977 Pori) on suomalainen muusikko, säveltäjä ja sanoittaja. Hänet tunnetaan parhaiten tanssiorkesteri Yölinnun laulajana ja keulakuvana.
Silmu on Yölinnun ohella julkaissut myös kolme studioalbumia sooloartistina. Vuonna 2004 julkaistu Simo Silmu on ylittänyt sekä kulta- että platinalevyyn oikeuttavan myyntimäärän, ja vuoden 2006 Sydänsärkyä ylitti niin ikään kultalevyrajan. Silmun viimeisin sooloalbumi on vuonna 2008 julkaistu Punaisessa talossa. Hänen soolouransa suurimpia hittikappaleita ovat olleet ”Kaikkea hyvää”, ”Vain yksinäinen”, ”Sydänsärkyä”, ”Katariina” sekä ”Taivaan tuhat kynttilää”.
Elämä ja ura

Simo Silmu syntyi Porissa vuonna 1977 kolmilapsisen perheen keskimmäisenä. Perheen isä Jouko oli sähkömiehenä Ahlströmin tehtaalla. Äiti Marjatta oli aluksi kotiäiti, mutta päätyi myöhemmin hänkin Ahlströmille. Kaikenlainen musiikkiin liittyvä alkoi kiinnostaa jo varhain. Musisointi alkoi Simon ollessa 4-vuotias, kun perheeseen ostettiin sähköurut. Ensimmäisen haitarinsa Silmu sai seitsemän vuoden iässä. Silmu kävi Meri-Porin lukiota.
Simo aloitti uransa vuonna 1992 Yölinnun kanssa. Yölintu voitti Satakunnan tanssiyhtyeiden mestaruuden yleisöäänestyksessä vuonna 1996 Ulvilassa Ravanin juhlahallissa pidetyissä kilpailuissa. Ensimmäisen soololevyn hän teki vuonna 2004, joka myi kultaa ja seuraavana vuonna platinaa. Levyn hitti oli ”Kaikkea hyvää”, ja se valittiin vuoden 2004 parhaaksi iskelmäksi. Vuonna 2006 ilmestyi Silmun toinen sooloalbumi Sydänsärkyä ja se myi kultaa myös nopeasti. Silmu oli Iskelmä-Finlandia-ehdokas vuonna 2007. Voiton vei kuitenkin Eino Grön, mutta Simo sai yleisön suosikin palkinnon. Vuonna 2008 ilmestyi viimeisin soololevy Punaisessa talossa. Silmun soolouran hittejä ovat ”Kaikkea hyvää”, ”Sydänsärkyä”, ”Taivaan tuhat kynttilää” ja ”Elä vielä”.
Silmu on puhunut monesti keikkaelämänsä rankoista puolista. Vuonna 2009 hän kertoi Ilta-Sanomille, että liika työnteko oli viedä häneltä voimat. Silmun alkoholinkäytöstä johtuvien lukuisten ongelmallisten esiintymisten vuoksi Yölintu uhkasi hajota vuonna 2011, kun soolokitaristi Matti Fredrikson, pitkäaikainen basisti Kari Heiskari sekä rumpali Mika Lilja jättivät yhtyeen. Vuonna 2012 Silmu kuitenkin onnistui selvittämään ongelmansa alkoholin suhteen, ja Yölintu aloittikin sittemmin uuden tulemisensa uusitulla kokoonpanolla uuden studioalbumin merkeissä. 2015 Simo Silmu oli taas alkoholiongelman kourissa. Keikat keskeytyivät tai peruuntuivat.
Tammikuussa 2017 Simo erotti veljensä Matti Silmun Yölintu-yhtyeestä sähköpostitse. Veljesten välit olivat niin huonot, että Matti oli hakenut vuoden 2018 huhtikuussa lähestymiskieltoa Simolle ja tämän Päivi-vaimolle. Samoin Matti oli nostanut kunnianloukkaussyytteen Simoa vastaan vuonna 2018. Syyskuussa 2019 Matti tuomittiin Länsi-Uudenmaan käräjäoikeudessa 30 000 euron korvauksiin velkariidassa Simon kanssa. Korkoineen ja oikeudenkäyntikuluineen kokonaiskorvaus nousi noin 50 000 euroon.
Silmu avioitui 19. toukokuuta 2017 Päivi Räisäsen kanssa.
Diskografia > Sooloalbumit

Simo Silmu (2004)
Sydänsärkyä (2006,  kultalevy)
Punaisessa talossa (2008)
Tähtisarja – 30 Suosikkia (2014,  kokoelma)
Diskografia > Singlet

”Kaikkea hyvää” (2004)
”Vain yksinäinen” (2004)
”Laulaja” (2004)
”Sydänsärkyä” (2006)
”Katariina” (2006)
”Ihme kerrallaan” (2006)
”Elä vielä” (2008)
”Punaisessa talossa” (2008)
”Taivaan tuhat kynttilää” (2008)
Aiheesta muualla

Simo Silmun esittelysivu Yölinnun kotisivuilla (Arkistoitu – Internet Archive)
Pelkää Baddingin kohtaloa Ilta-Sanomat.  5.7.2012.[vanhentunut linkki]
A View from the Top of the World

| A View from the Top of the World Dream Theater |
| --- | --- | --- |

Studioalbumin tiedot
 Julkaistu: 22. lokakuuta 2021
 Tuottaja(t): John Petrucci
 Tyylilaji: progressiivinen metalli
 Kesto: 70.19
 Levy-yhtiö: Inside Out
Listasijoitukset
  1. (albumilista)    1. (fyysinen albumilista)
Dream Theaterin muut julkaisut
| Distance over Time 2019 | A View from the Top of the World 2021 | Parasomnia 2025 |
Singlet albumilta A View from the Top of the World
 ”The Alien” Julkaistu: 13. elokuuta 2021  ”Invisible Monster” Julkaistu: 22. syyskuuta 2021
A View from the Top of the World on Dream Theaterin viidestoista studioalbumi, joka julkaistiin 22. lokakuuta 2021. Albumi ylsi heti julkaisuviikollaan Suomen virallisen albumilistan ykköseksi.
Kappaleet

The Alien – 9.32
Answering the Call – 7.35
Invisible Monster – 6.31
Sleeping Giant – 10.05
Transcending Time – 6.25
Awaken the Master – 9.47
A View from the Top of the World – 20.24
Kokoonpano

John Petrucci – kitara
John Myung – bassokitara
James LaBrie – laulu
Jordan Rudess – kosketinsoittimet
Mike Mangini – rummut
Arvostelut

Imperiumi: 9/10
Inferno:
Soundi:
V2.fi:
Aiheesta muualla

A View from the Top of the World Discogsissa. (englanniksi)
Albumi A View from the Top of the World Encyclopaedia Metallum -sivustolla (englanniksi)
Athiya Shetty

| Athiya Shetty |
| --- | --- |
 Athiya Shetty vuonna 2022.
Henkilötiedot
Syntynyt: 5. marraskuuta 1992 (ikä 31) Bombay, Maharashtra, Intia
Ammatti:  näyttelijä
Puoliso:  K. L. Rahul (vih. 2023)
Näyttelijä
Aktiivisena:  2015–
Aiheesta muualla
IMDb 
Athiya Shetty (hindiksi अथिया शेट्टी, Athiyā Śeṭṭī; s. 5. marraskuuta 1992 Bombay, Maharashtra, Intia) on intialainen näyttelijä, joka työskentelee hindinkielisissä elokuvissa. Hän on näyttelijä Sunil Shettyn ja Mana Shettyn tytär. Hän on näytellyt naispääosaa elokuvissa Hero (2015), Mubarakan (2017) ja Motichoor Chaknachoor (2019).
Filmografia

| Vuosi | Elokuva | Rooli | Muuta |
| --- | --- | --- | --- |
| 2015 | Hero | Radha Mathur |  |
| 2017 | Mubarakan | Binkle Sandhu |  |
| 2018 | Nawabzaade | Itsenään | Erikoisesiintyminen laulussa ”Tere Naal Nachna” |
| 2019 | Motichoor Chaknachoor | Anita ”Ani” Awasthi |  |
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Athiya Shetty Wikimedia Commonsissa
BMD-sarja

BMD-1.
BMD-sarja on neuvostoliittolaisten rynnäkköpanssarivaunujen sarja, joka on modifioitu BMP-1- ja BMP-2-vaunuista siten, että niistä on tehty ilmakuljetteisia. Käytännössä tämä tarkoittaa sitä, että niitä on helpompi kuljettaa ilmateitse, kuin edeltäjiänsä. BMP-sarjan ominaisuuksia on karsittu   näissä huomattavasti ja tämä näkyy BMD-vaunujen sekä massassa että aseistuksessa. BMD-sarjaan kuuluu kolme perusmallia, jotka ovat BMD-1, BMD-2 ja BMD-3. Nimestään huolimatta BMD-3 muistuttaa ominaisuuksiltaan enemmän BMP-2:sta kuin BMP-3:sta. Suurin ero BMD-sarjan vaunujen välillä on näiden aseistus, joka on BMD-1:ssä 73 mm psv-kanuuna ja BMD-3:ssa 30 mm automaattikanuuna. Myös pst-ohjuksen laukaisin on modernisoitu aina version mukaan.
Brahehus

Auringonlasku Brahehusilla.
Brahehus
Brahehus on entisen Brahehusin linnan raunio, joka sijaitsee Jönköpingin kunnan alueella Grännassa Ruotsissa. Rauniolta on näkymät Vätternille ja Visingsön saarelle. 1640-luvulla Pietari Brahelle rakennettu linna sijaitsee Eurooppatie 4:n moottoritien läheisyydessä.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Brahehus Wikimedia Commonsissa
Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista. 
Alkuperäinen artikkeli: en:Brahehus
Käännös suomeksi
Sovintovaara

Sovintovaara
Sovintovaara on noin 320 m korkea vaara Inarin kunnan Koppelon kylässä Ukonjärven etelärannalla noin 10 km Ivalosta pohjoiseen.
Vaaran laella sijaitsee vuonna 1985 rakennettu, vuoteen 2016 asti kesäisin auki ollut näköalakahvila sekä Inarijärven elämästä kertonut ulko- ja sisänäyttely. Kahvion terassilta avautui näkymät Inarijärvelle sekä Suomen että Venäjän tuntureille. Kahvila ja näyttely suljettiin 15.7.2016 vähäisen kävijämäärän vuoksi. Alue on siirtynyt yksityiskäyttöön.
Lisäksi alueen parkkipaikalla on nähtävänä vanha rynnäkkötykki Ps. 531-25 "Kyllikki", ilmatorjuntatykki 8,8 cm Flak 18 sekä Muddusjärvestä nostettu Junkers Ju 52 pyrstö, jotka kuuluvat Lapin Sotahistorialliselle Seuralle.
Paikalle on kilometrin mittainen alppimainen tie, joka on suljettu puomilla.
Näkymä kahvion terassilta Inarijärvelle
Sovintovaara on vanha käräjäpäikka ja siitä juontuu vaaran nimi. Täyssinän rauhan (1595) raja on kulkenut Sovintovaaran kautta. Vaaran laella sijaitsee myös useamman operaattorin gsm-tukiasema.
Aiheesta muualla

Sovintovaaran Huippu (Arkistoitu – Internet Archive)
Argumenttiskeema

Argumenttiskeemat ovat argumenttimuotoja, joiden avulla voidaan tunnistaa ja arvioida yleisiä argumentointityyppejä. Niitä käytetään jokapäiväisissä keskusteluissa, joissa toinen osapuoli pyrkii vakuuttamaan toisen käsillä olevan argumentin vakuuttavuudesta. Argumenttiskeemat edustavat tyypillisesti poistettavissa olevia päätelmiä, jotka ovat hyödyllisheuristisia, jotta voidaan siirtyä uskottavaan hypoteesiin epävarmuuden ja tiedon puutteen olosuhteissa. Argumenttiskeemat ovat hyödyllisiä niin argumenttien keksimisessä kuin myös niiden arvioinnissa. Skeemat ovat välttämättömiä argumenttien tunnistamiseen, puuttuvien premissien löytämiseen, argumenttien analysointiin sekä lopuksi niiden arvioimiseen.
Lyhyesti sanottuna argumentaatiossa on erilaisia tapoja tukea väitteitä perusteluilla ja näitä tapoja voidaan kutsua skeemoiksi. Skeemat ovat ajattelumalleja tai -kuvioita, jotka ohjaavat asioiden ymmärrystä tai tekevät ajattelua hyväksyttäväksi. (Pajunen 2017.)
Skeematyypit pragma-dialektiikka-teoriassa

Pragma-dialektiikka-teoriassa argumenttiskeemat jaotellaan kolmeen ryhmään, jotka ovat
Symptomaattinen skeema eli oireeseen vetoava skeema. Jonkin asian ajatellaan olevan oire tai merkki jostakin. Tunnusomaista skeemalle on tyypillisyys, luonteenomaisuus, luonnollisuus ja potentiaalisuus.
Analogiaskeema, jossa ajatellaan, että kahden asian välillä on jokin samankaltaisuus. Tunnusomaista skeemalle ovat vertailukelpoisuus, samankaltaisuus, identtisyys ja rinnastettavuus.
Instrumentaalis-kausaaliset argumentit , jossa instrumentaalisuus tarkoittaa välineellisyyttä eli jokin on väline jollekin asialle. Kausaalisuus taas viittaa syy-seuraussuhteeseen eli jokin aiheutuu jostakin. Tunnusomaista skeemalle ovat kausaalisuus, keino, edistäminen ja syy-seuraussuhde.
Douglas Waltonin argumenttiskeemat

Douglas Walton oli kanadalainen akateemikko, joka määritteli useita erilaisia argumenttiskeemoja. Jokaista argumenttiskeemaa kohden hän antoi joukon kriittisiä kysymyksiä, jotka auttavat arvioimaan argumenttia tilanteessa, jossa argumentti esiintyy.
Asiantuntijaan vetoaminen: Onko henkilö asiantuntija kyseisellä alalla?
Populaarisuus: Onko relevanttia olettaa tiedon yleisyyden perusteella argumentin uskottavuus?
Analogia: Onko X:n ja Y:n välillä samankaltaisuutta merkitsevällä tarkkuudella?
Korrelaatiosta kausaatioon: Onko X:n ja Y:n välillä todella vastaavuutta, vai voiko jokin esim. Z selittää X:n ja Y:n välisen näennäisen korrelaation?
Kalteva taso: Johtaako premissi  X0:sta todella X1:een, X2:een ja lopulta loppupäätelmä Xn saakka?
Suora Ad Hominem: X:n karaktääri on arveluttava.
Epäsuora Ad Hominem: x esittää argumentin, jonka konkluusio on X.
Kielellinen luokittelu: X:lla on ominaisuus Y (instanssi-premissi), kaikki joilla on ominaisuus Y, on myös ominaisuus Z (luokittelu-premissi), konkluusio: X:lla on ominaisuus Z.
Seurauksiin vetoaminen: Jos X esiintyy, niin hyvät / huonot seuraukset Y todennäköisesti seuraavat.
Sitoumukseen vetoaminen: X on sitoutunut Y:hyn.
Käännös suomeksi
Lasse Boelius

| Lasse Boelius> Henkilötiedot |
| --- | --- |
Syntynyt: 16. maaliskuuta 2007 (ikä 17) Pori, Suomi
Kansalaisuus:   Suomi
Jääkiekkoilija
Pelipaikka:  puolustaja
Maila:  vasen
Pituus:  183 cm
Paino:  81 kg
Seura
Seura:  Ässät
Sarja:  SM-liiga
Pelinumero:  25
Pelaajaura
Pääsarjaura:  2024–
    
Lasse Boelius (s. 16. maaliskuuta 2007 Pori) on suomalainen jääkiekkopuolustaja, joka edustaa SM-liigajoukkue Porin Ässiä. Hän on varattavissa NHL:ään vuoden 2025 varaustilaisuudessa. NHL:n suomenkielinen sivusto on maininnut Boeliuksen pelaajana, joka kannattaa pitää mielessä varausta ajatellen.
Ura > Seuraura

Boelius aloitti jääkiekkoilun nelivuotiaana. Hän on Porin Ässien kasvatti. Boelius pelasi omien sanojensa mukaan 12-vuotiaaksi asti hyökkääjänä, kunnes hän siirtyi silloisen valmentajan ehdotuksesta puolustajan pelipaikalle. Boelius voitti kauden 2023–2024 päätteeksi U20 Suomen-mestaruuden.
Huhtikuussa 2024 Boelius teki Ässien kanssa kolmivuotisen SM-liigasopimuksen. Hän aloitti kauden 2024–2025 seuran U20-joukkueessa. Boelius teki liigadebyyttinsä runkosarjan seitsemännellä kierroksella 28. syyskuuta 2024 vieraissa Turun Palloseuraa vastaan. Hänet merkittiin Ässien seitsemänneksi puolustajaksi. Boelius sai ottelussa jääaikaa 13 minuuttia ja hänelle merkittiin teholukema +1, kun Boelius oli Ässien 4–1-tappioon päättyneessä ottelussa jäällä joukkueensa ainoan maalin aikana. Hän sai myös yhden kahden minuutin jäähyn kampituksesta. Hän sai uransa ensimmäisen pisteensä SM-liigassa 12. lokakuuta pelatussa kotiottelussa SaiPaa vastaan, kun hän syötti yhden maalin.
Ura > Maajoukkueura

Boelius pelasi alle 18-vuotiaiden Hlinka Gretzky Cupissa vuonna 2024. Hän pelasi myös World U-17 Hockey Challengessa vuonna 2023. Yhteensä Boelius on pelannut 37 poikien maaottelua.
Pelityyli

Boelius tuo joukkueeseensa omien sanojensa mukaan ratkaisuvoimaa ja kiekollista peliä ja hän tykkää tukea hyökkäyksiä. Boelius on kertonut myös hyökkääjänä pelaamisesta olleen hyötyä pelatessaan vastustajan hyökkääjiä vastaan ja hän kokee sen ansiosta lukevansa heitä. Hän on maininnut seuranneensa hyökkääjänä pelatessaan Pavel Datsjukin ja Patrick Kanen pelaamista, mutta myöhemmin puolustajan tontille siirryttyään Erik Karlssonia sekä erityisesti Rasmus Dahlinia, jolta Boelius on omien sanojensa mukaan yrittänyt ottaa vinkkejä pelaamiseensa. Hän on kertonut haluavansa kehittää puolustus- ja kamppailupelaamistaan SM-liigaan riittävälle tasolle sekä maininnut kehityskohteiseen myös luistelun ja laukauksen.
Muuta

Boeliuksen isoveli Eemeli pelaa hyökkääjänä Suomi-sarjajoukkue S-Kiekossa.