stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Savupääsky

| Savupääsky |
| --- | --- |

Uhanalaisuusluokitus
 Elinvoimainen  
  
Tieteellinen luokittelu
Domeeni::  Eukaryootit Eucarya
Kunta::  Eläinkunta Animalia
Pääjakso::  Selkäjänteiset Chordata
Alajakso::  Selkärankaiset Vertebrata
Luokka::  Linnut Aves
Lahko::  Varpuslinnut Passeriformes
Heimo::  Pääskyt Hirundinidae
Suku::  Sinipääskyt Progne
Laji::  tapera
Kaksiosainen nimi
 Progne tapera  (Linnaeus, 1766) 
Katso myös
   Savupääsky Wikispeciesissä   Savupääsky Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OKIUCN-testi OK: 
Savupääsky (Progne tapera syn. Phaeoprogne tapera) on laajalla alueella Keski- ja Etelä-Amerikassa tavattava pääskyihin kuuluva varpuslintu.
Koko ja ulkonäkö

Savupääsky on suurehko pääsky, kooltaan noin 17,5 cm. Selästään ja päästän laji on väritykseltään harmahtavan ruskea. Kapeat siivet ja hivenen haarapäinen pyrstö ovat muuta yläruumista harmaammat. Kurkku on valkoinen ja rinnan poikki kulkee harmaanruskea juova. P.t. fusca -alalajilla juova jatkuu vatsaan päin tummien pilkkujen muodostamana juovana. Vatsa on väriltään valkoinen.
Levinneisyys ja elinympäristö

Keski-Amerikassa lajia tavataan Costa Ricassa ja Panamassa. Etelä-Amerikassa lajia tavataan alueelta, joka ulottuu Venezuelasta Argentiinaan. Lajia tavataan pääosin Andien itäpuolelta. Lajin elinympäristöä ovat avoimet paikat, kuten savannit, joilla kasvaa yksittäisiä puita. Savupääskyt elävät usein vesialueiden lähettyvillä.
Elintavat

Eteläisemmän P.t. fusca -alalajin linnut muuttavat talvehtimaan pohjoisemmaksi Etelä-Amerikan pohjoisosiin ja Karibialle asti. Laji on tavattu muuttoaikoina kaksi kertaa Yhdysvalloista.
Laji pesii pääasiassa vanhoissa orneerojen pesissä. P.t. tapera -alalajin linnut voivat pesiä myös muissa koloissa tai rakentaa pesänsä termiittikekoihin, mutta ne suosivat vanhoja orneerojen pesiä. Laji ei pesi kolonioissa toisin kuin monet muut pääskylajit.
Uroporfyrinogeenidekarboksylaasi

Malli ihmisen uroporfyrinogeenidekarboksylaasin rakenteesta
Uroporfyrinogeenidekarboksylaasi on lyaaseihin kuuluva entsyymi. Entsyymi katalysoi uroporfyrinogeeni III:n hajoamista koproporfyrinogeeni III:ksi ja hiilidioksidiksi. Uroporfyrinogeenidekarboksylaasia tavataan niin esi- kuin aitotumaisistakin eliöistä, ja se on osa porfyriinien kuten hemiryhmän biosynteesiä. Sen EC-numero on EC 4.1.1.37.
Rakenne ja toiminta

Uroporfyrinogeenidekarboksylaasi on rakenteeltaan kahdesta samanlaisesta alayksiköstä koostuva dimeeri. Ihmisen entsyymin molekyylimassa on 84 kDa. Uroporfyrinogeenidekarboksylaasi on sikäli poikkeuksellinen entsyymi dekarboksylaasien joukossa, että se ei tarvitse toimiakseen koentsyymiä. Entsyymin aktiivisessa keskuksessa on useita polaarisia aminohappoja kuten arginiinia, asparagiinihappoa, histidiinia ja tyrosiinia. Entsyymin katalysoimassa reaktiossa positiivisesti varautunut arginiiniaminohappo luovuttaa pyrrolirenkaalle protonin, jolloin se tautomerisoituu pyrroliniumkationiksi. Seuraavassa vaiheessa molekyylistä poistuu hiilidioksidimolekyyli ja muodostuu metyleenipyrroliinirakenne, josta protoninsiirtojen seurauksena muodostuu metyylipyrroliinirakenne. Dekarboksylaatio lähtee liikkeelle D-renkaasta ja etenee vaiheittain tämän jälkeen järjestyksessä A, B ja C. Jos substraattikonsentraatio on suuri, etenemisjärjestys on satunnaista. Uroporfyrinogeeni III:n lisäksi entsyymi hyväksyy substraateikseen myös useat muun porfyrinogeenit.
Harvinaisessa perinnöllisessä porfyrioihin kuuluvassa sairauksessa porfyria cutanea tardassa uroporfyrinogeenidekarboksylaasin toiminta on puutteellista tai entsyymiä ei muodostu ihmiselimistössä lainkaan. Tämän seurauksena elimistöön kertyy uroporfyrinogeeni III:a. Seurauksena on valoherkkyyttä ja valon aiheuttamia iho-oireita ja maksan toimintahäiriöitä. Oireita voi laukaista ja pahentaa runsas alkoholinkäyttö.
Uroporfyrinogeenidekarboksylaasin katalysoima reaktio
Uridiinidifosfaattigalaktoosi

| Uridiinidifosfaattigalaktoosi |
| --- | --- |

Tunnisteet
IUPAC-nimi:  [[(2R,3S,4R,5R)-5-(2,4-dioksopyrimidin-1-yyli)-3,4-dihydroksioksolan-2-yyli]metoksihydroksifosforyyli]-[(2R,3R,4S,5R,6R)-3,4,5-trihydroksi-6-(hydroksimetyyli)oksan-2-yyli]vetyfosfaatti
CAS-numero:  2956-16-3
PubChem CID:  18068
SMILES:  C1=CN(C(=O)NC1=O)C2C(C(C(O2)COP(=O)(O)OP(=O)(O)OC3C(C(C(C(O3)CO)O)O)O)O)O
Ominaisuudet
Molekyylikaava:  C15H24P2N2O17
Moolimassa:  566,302 g/mol
Uridiinidifosfaattigalaktoosi eli UDP-galaktoosi (C15H24N2O17P2I on nukleotidi ja galaktoosisokerista muodostunut aktivoitu johdannainen. Eliöt käyttävät uridiinidifosfaattigalaktoosia polysakkaridien ja eräiden glykoproteiinien ja  glykolipidien biosynteesiin.
Biosynteesi ja biologinen rooli

Ihmisen elimistössä uridiinidifosfaattigalaktoosia muodostuu maksassa ja sitä tuottavia entsyymejä on kaksi, joista molemmat käyttävät substraattinaan galaktoosi-1-fosfaattia. Galaktoosi-1-fosfaattiuridyylitransferaasi siirtää uridiinimonofosfaattiryhmän UDP-glukoosilta galaktoosi-1-fosfaatille ja tässä reaktiossa tuotteina muodostuu UDP-galaktoosia ja glukoosi-1-fosfaattia. Toinen galaktoosi-1-fosfaattia UDP-galaktoosiksi muokkaava entsyymi on UDP-glukoosipyrofosforylaasi, joka muodostaa UDP-galaktoosia galaktoosi-1-fosfaatista ja UTP-molekyylistä.
Uridiinidifosfaattigalaktoosi on UDP-glukoosin epimeeri ja voidaan muuttaa reversiibelisti UDP-glukoosiksi UDP-galaktoosi-4-epimeraasin katalysoimana. Eliöt käyttävät UDP-galaktoosia, di- ja polysakkaridien, kuten laktoosin, glykolipidien kuten serebrosidien ja eräiden glykoproteiinien synteeseihin.
Aiheesta muualla

Human Metabolome Database (HMDB): Uridine diphosphategalactose (englanniksi)
DrugBank: Uridine Diphosphate Galactose (englanniksi)
Kyoto Encyclopedia of Genes and Genomes (KEGG): UDP-galactose (englanniksi)
Šavuot

Šavuot (hepr. ‏שבועות‎, "viikot") on yksi juutalaisten kolmesta pyhiinvaellusjuhlasta. Šavuot eli viikkojuhla päättää pesahista alkaneen omer-laskennan, joka kestää 49 päivää eli seitsemän viikkoa. Šavuot on myös sadonkorjuujuhla ja kesän alkamisen juhla.
Raamatussa juhlaan viitataan useilla nimillä: leikkuujuhla (חג הקציר, hag ha-katsir; 2. Moos 23:16), viikkojuhla (חג שבעות, hag šavuot; 5. Moos 10:16) ja ensihedelmien juhla (יום הבכורים, jom ha-bikkurim; 4. Moos 28:26). Uudessa testamentissa siitä käytetään nimitystä helluntai, ja kristillinen helluntai onkin suunnilleen samaan aikaan kuin juutalaisten šavuot.
Šavuotia vietetään sivan-kuun kuudentena päivänä. Monissa juutalaisyhteisöissä Israelin ulkopuolella sitä vietetään kahden päivän ajan.
Šavuot on pesahin ja sukkotin ohella yksi Toorassa säädetyistä vuotuisista pyhiinvaellusjuhlista, šaloš regalim. Termin alkuperä on heprean sana regel, jalka. Kysymyksessä ovat kolme juhlaa, jolloin juutalaisten tulisi vaeltaa Jerusalemin temppeliin erityisiä juhlamenoja varten.
Sadonkorjuujuhla

Muinaisessa Israelissa sadonkorjuu aloitettiin ohran leikkaamisella pesahin aikaan ja päätettiin vehnänkorjuuseen šavuotina. Šavuot oli siten viljankorjuun päättävä juhla samalla tavalla kuin sukkot päätti hedelmien sadonkorjuun. Israelilaisten käskettiin tuoda pyhäkköön maan parhaat antimet (2. Moos. 34:26, 3. Moos. 29:15–16, 5. Moos 16:9–19).
Tooran antamisen juhla

Šavuotina juutalaiset juhlivat sadonkorjuun lisäksi myös kymmenen käskyn vastaanottamista. Tarkasta Tooran antamisen päivästä väitellään, mutta monet rabbit uskovat sen olleen juuri sivan-kuun kuudes päivä. Raamattu kertoo israelilaisten saapuneen Siinain erämaahan uuden kuun aikaan (2. Moos. 19:1), ja rabbiinisen kirjallisuuden mukaan Jumala antoi kymmenen käskyä Moosekselle seuraavana lauantaina.
Šavuotin viettämisen perinteisiin kuuluu yön valvominen synagogassa Tooraa lukien. Tanakhista luetaan otteita tärkeimmistä kirjoista, Ruutin kirja kuitenkin kokonaisuudessaan, koska sen tarina sijoittuu sadonkorjuun aikaan. Tapana on myös koristella koti ja synagoga kasvein ja kukin.
Aiheesta muualla

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
lubavitch.fi: Shavuot (englanniksi)
Judaica-guide: Shavuot (Arkistoitu – Internet Archive) (englanniksi)
Juutalaiset juhlapäivät
Sapatti | Roš hašana | Jom kippur | Sukkot | Simhat Tora | Hanukka | Tu bišvat | Purim | Pesah | Šavuot | Lag ba’omer | Tiša be'av
Israelin kansalliset juhlapäivät
Jom hašoa | Jom hazikaron | Jom ha'atsma'ut | Jom Jerušalajim
| n k 3>  Mooseksen kirja (Leviticus) |
| --- | --- |
Henkilöt:  Aaron  Abihu  Eleasar  Itamar  Mooses  Nabad 
Käsitteet:  Azazel  Israelin ylipappi  Israel  Juutalaiset juhlapäivät Elonkorjuujuhla  Pasuunansoiton päivä  Pääsiäinen ja happamattoman leivän juhla  Sapatti  Suuri sovituspäivä  Riemuvuosi  Lehtimajanjuhla  Koskemattomat hedelmät  Vikauhri
Urheiluvuosi 1937

Urheiluvuosi 1937 käsittelee vuoden 1937 merkittäviä uutisia ja tapahtumia urheilussa.
Alppihiihto

Maailmanmestaruuskilpailut Chamonix'ssa, Ranskassa. Ranskan Émile Allais voitti kaikki kolme miesten ja Saksan Christl Cranz kaikki kolme naisten lajia.
Baseball

World Seriesissä New York Yankees voitti New York Giantsin otteluvoitoin 4–1.
Jääkiekko

Maailmanmestaruuskilpailut Lontoossa, Isossa-Britanniassa. Kultaa voitti Kanada, hopeaa sai Iso-Britannia ja pronssille sijoittui Sveitsi.
Stanley Cupin voitti toisen peräkkäisen kerran Detroit Red Wings.
Koripallo

Euroopan-mestaruuskilpailut Riiassa, Latviassa. Liettua voitti kultaa, Italia sai hopeaa ja Ranska sijoittui pronssille.
Nyrkkeily

Yhdysvaltalainen Joe Louis nousi ammattinyrkkeilyn raskaan sarjan maailmanmestariksi 22.6. Chicagossa tyrmäämällä maanmiehensä James J. Braddockin kahdeksannessa erässä.
Paini

Kreikkalais-roomalaisen painin Euroopan-mestaruuskilpailut Pariisissa, Ranskassa. Ohjelmassa oli seitsemän painoluokkaa, joista Suomi voitti kolme.
Vapaapainin Euroopan-mestaruuskilpailut Münchenissä, Saksassa. Ohjelmassa oli seitsemän painoluokkaa, joista Saksa voitti neljä.
Pikaluistelu

Yleisluistelun maailmanmestaruuskilpailut Oslossa, Norjassa. Mestaruuden voitti isäntämaan Michael Staksrud kolmannen kerran urallaan.
Pohjoismaiset hiihtolajit

Maailmanmestaruuskilpailut Chamonix'ssa, Ranskassa. Ohjelmaan kuului kolme maastohiihtomatkaa sekä mäkihyppy ja yhdistetty. Norja voitti neljä kultamitalia ja Suomi yhden.
Pyöräily

Italian ympäriajon voitti toisen peräkkäisen kerran isäntämaan Gino Bartali.
Ranskan ympäriajon voitti isäntämaan Roger Lapébie.
Taitoluistelu

Maailmanmestaruuskilpailut Wienissä, Itävallassa ja Lontoossa, Isossa-Britanniassa. Miesten mestaruuden voitti Itävallan Felix Kaspar ja naisten mestaruuden britti Cecilia Colledge, molemmat kotimaassaan. Pariluistelumestaruuden Lontoossa voitti toisen peräkkäisen kerran saksalaispari Maxi Herber / Ernst Baier.
Tennis

Australian avointen miesten kaksinpelin mestaruuden voitti järjestäjämaan Viv McGrath ja naisten kaksinpelin hänen maannaisensa Nancye Wynne.
Ranskan avointen miesten kaksinpelin mestaruuden voitti saksalainen Henner Henkel ja naisten kaksinpelin kolmannen peräkkäisen kerran saman maan Hilde Sperling.
Wimbledonin miesten kaksinpelin mestaruuden voitti yhdysvaltalainen Don Budge ja naisten kaksinpelin toisen kerran urallaan britti Dorothy Round.
Yhdysvaltain avointen miesten kaksinpelin mestaruuden voitti Don Budge ja naisten kaksinpelin chileläinen Anita Lizana.
Davis Cupin voitti Yhdysvallat, jonka edellisestä voitosta oli kulunut 11 vuotta.
Yleisurheilu

Yhdysvaltalaiset Bill Sefton ja Earle Meadows paransivat 29.5. Los Angelesissa seiväshypyn maailmanennätykseksi 454 cm, yhdysvaltalainen Elroy Robinson juoksi 11.7. New Yorkissa 800 metrin maailmanennätyksen 1.49,6, suomalainen Ilmari Salminen alitti 18.7. Kouvolassa 10 000 metrin juoksussa maanmiehensä Paavo Nurmen maailmanennätyksen ajallaan 30.05,6, yhdysvaltalainen Melvin Walker ylitti 12.8. Malmössä korkeushypyn uudet ME-lukemat 209 cm ja britti Sydney Wooderson teki 28.8. Motspur Parkissa mailin maailmanennätyksen 4.06,4.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Urheiluvuosi 1937 Wikimedia Commonsissa
Uridiinitrifosfaatti

| Uridiinitrifosfaatti |
| --- | --- |

Tunnisteet
IUPAC-nimi:  [[(2R,3S,4R,5R)-5-(2,4-dioksopyrimidin-1-yyli)-3,4-dihydroksioksolan-2-yyli]metoksihydroksifosforyyli]fosfonovetyfosfaatti
CAS-numero:  63-39-8
PubChem CID:  6133
SMILES:  C1=CN(C(=O)NC1=O)C2C(C(C(O2)COP(=O)(O)OP(=O)(O)OP(=O)(O)O)O)O
Ominaisuudet
Molekyylikaava:  C9H15P3N2O15
Moolimassa:  484,14 g/mol
Uridiinitrifosfaatti eli UTP (C9H15N2O15P3) on nukelosiditrifosfaatteihin kuuluva orgaaninen yhdiste. Yhdisteen rakenteessa trifosfaattiryhmä on liittynyt uridiiniin, joka on nukleosidi. Uridiinitrifosfaatti on biologisesti tärkeä molekyyli sokerien aineenvaihdunnassa.
Biosynteesi ja biologinen rooli

Uridiinitrifosfaattia eliöt tuottavat UMP-molekyylistä, jonka uridiinimonofosfaattikinaasientsyymi fosforyloi UDP:ksi. UDP muodostaa uridiinitrifosfaattia reagoidessaan jonkin toisen nukleosiditrifosfaatin kanssa nukleosididifosfaattikinaasin toimiessa katalyyttinä.
Uridiinitrifosfaatti reagoi monien sokerifosfaattien kanssa muodostaen johdannaisia, joissa sokerifosfaattiin on liittynyt uridiinidifosfaattiryhmä. Esimerkiksi glykogeenin synteesin yhteydessä glukoosi-1-fosfaatti reagoi UTP:n kanssa UDP-glukoosiksi ja samalla tavoin galaktoosi-1-fosfaatti muodostaa UDP-galaktoosia. Glukuronidaatiossa aktiivinen UDP-glukuronihappo muodostuu glukuronihaposta ja uridiinitrifosfaatista. Sytidiinitrifosfaattia tarvitaan RNA:n biosynteesissä ja sitä muodostuu uridiinitrifosfaatista, ATP:stä ja glutamiinista sytidiinitrifosfaattisyntaasin katalysoimana. Tällöin uridiinitrifosfaatin karbonyyliryhmä korvautuu aminoryhmällä.
Aiheesta muualla

Human Metabolome Database (HMDB): Uridine triphosphate (englanniksi)
DrugBank: Uridine 5'-Triphosphate (englanniksi)
Kyoto Encyclopedia of Genes and Genomes (KEGG): Uridine triphosphate (englanniksi)
ChemBlink: Uridine 5'-(tetrahydrogen triphosphate) (englanniksi)
Usa (Petšoran sivujoki)

| Usa |
| --- | --- |
Alkulähde:  Bolšaja ja Malaja Usan yhtymä
Laskupaikka:  Petšorajoki
Maat:   Venäjä
Pituus:  565 km
Virtaama:  1 310 m³/s
Valuma-alue:  93 600 km²
Usa (komiksi ja venäjäksi Уса́) on Petšoran sivujoki Komin tasavallassa Venäjällä. Sen pituus on 565 kilometriä, valuma-alueen laajuus 93 600 neliökilometriä ja keskimääräinen virtaama 1310 kuutiometriä sekunnissa.
Joki syntyy Uralilta alkunsa saavien Bolšaja ja Malaja Usan yhtyessä Vorkutan kaupungin itäpuolella. Se virtaa soistuneella alangolla kohti lounasta. Usa on liikennöintikelpoinen 325 kilometrin matkalla. Sen varrella sijaitsee Usinskin kaupunki ja Parman kaupunkimainen taajama. Joella on sivujoki Adzva.
Uskelan vaakuna

Uskelan vaakuna (1952–1966)
Uskelan kunnanvaakuna on saanut aiheensa Uskelan historiasta. Häränsarvet viittaavat vetohärkiin, joilla aikanaan oli pitkään tärkeä osa pitäjän maanviljelyksessä. Lilja symboloi Neitsyt Mariaa.
Vaakunan on suunnitellut Gustaf von Numers, ja se vahvistettiin käyttöön 23. elokuuta 1952. Vaakunan selitys on ”punaisessa kentässä kaksi hopeista, paaluittaista häränsarvea, joiden välissä kultalilja”. Vaakuna muuttui epäviralliseksi kotiseutuvaakunaksi 1967 Uskelan liityttyä osaksi Salon kaupunkia.
Uskana

Uskana tai Uscana oli antiikin aikainen kaupunki Illyriassa, nykyisen Albanian valtion alueella. Kaupunki oli alueella eläneen illyrialaisen Penestae-heimon pääkaupunki. Roomalainen historioitsija Livius mainitsee kaupungin kolmannen makedonialaissodan aikana vuosina 170/169 eaa. kun Makedonian kuningas Perseus valtasi sen roomalaisilta.
Urokanaasi

Malli Bacillus subtilis-bakteerin urokanaasientsyymin rakenteesta
Urokanaasi eli urokanaattihydrataasi on entsyymi, joka osallistuu histidiiniaminohapon aineenvaihduntaan. Se katalysoi imidatsolonipropionihapon muodostumista urokaanihaposta. Urokanaasia esiintyy useilla bakteereilla, nisäkkäiden maksassa sekä valkoapilassa.
Urokanaasin entsyyminumero on EC 4.2.1.49 ja CAS-numero 9014-58-8.
Mekanismi

Urokanaasin toiminnassa NAD+-molekyylillä on tavallisuudesta poikkeava rooli, sillä se toimii prosteettisenä ryhmänä ja elektrofiilinä, eikä pelkisty. Elektrofiilina toimii NAD+:n nikotiiniamidiryhmä. Reaktiossa urokaanihappoon liittyy vesimolekyyli, jonka jälkeen tapahtuu toisiintuminen ja muodostuu hydroksi-imidatsolyylipropionaatti, joka muuntuu tautomeerikseen imidatsolonipropionihapoksi.
Urokanaasin puute on hyvin harvinainen autosomien välityksellä periytyvä resessiivinen sairaus. Sairaudessa urikaanihapon eritys virtsaan on voimistunutta. Urokanaasin puute aiheuttaa henkistä kehittymättömyyttä.
Aiheesta muualla

Kehitysvammahuollon tietopankki: Urokanaasipuute [vanhentunut linkki]
EC 4.2.1.49 - Urocanate hydratase Brenda (englanniksi)
Kyoto Encyclopedia of Genes and Genomes (KEGG): Urocanase, EC 4.2.1.49 (englanniksi)
Uroporfyrinogeeni III

| Uroporfyrinogeeni III |
| --- | --- |

Tunnisteet
IUPAC-nimi:  3-[7,12,18-tris(2-karboksietyyli)-3,8,13,17-tetrakis(karboksimetyyli)-5,10,15,20,21,22,23,24-oktahydroporfyrin-2-yyli]propaanihappo
CAS-numero:  1976-85-8
PubChem CID:  1179
SMILES:  C1C2=C(C(=C(N2)CC3=C(C(=C(N3)CC4=C(C(=C(N4)CC5=C(C(=C1N5)CCC(=O)O)CC(=O)O)CC(=O)O)CCC(=O)O)CC(=O)O)CCC(=O)O)CC(=O)O)CCC(=O)O
Ominaisuudet
Molekyylikaava:  C40H44N4O16
Moolimassa:  836,792 g/mol
Uroporfyrinogeeni III (C40H44N4O16) on porfyriineihin kuuluva heterosyklinen orgaaninen yhdiste. Yhdiste on tärkeä välituote muiden porfyriinien ja korriinien kuten B12-vitamiinin biosynteesissä.
Biosynteesi ja biologinen rooli

Uroporfyrinogeeni III:a muodostuu hydroksimetyylibilaanista uroporfyrinogeeni III-syntaasientsyymin katalysoimana. Yhdiste on porfyriinien biosynteesissä ensimmäinen porfyriinirakenteellinen välivaihe. Seuraava vaihe hemiryhmän ja eräiden muiden porfyriinien biosynteesissä on dekarboksylaatioreaktio, jossa muodostuu tuotteena koproporfyrinogeeni III:a. Tätä reaktiota katalysoi uroporfyrinogeenidekarboksylaasi. Yhdistettä kertyy elimistöön harvinaisessa perinnöllisessa porfyrioihin kuuluvassa sairaudessa Porphyria cutanea tardassa. Oireina ovat muun muassa valoherkkyys.
Uroproporfyrinogeeni III:sta muodostuu myös sirohemi- ja korriinimolekyylejä. Näiden yhdisteiden biosynteesin seuraavassa vaiheessa yhdiste metyloidaan eri prekorriineiksi. Metyyliryhmän luovuttava molekyyli on S-adenosyylimetioniini. Muodostuvat prekorriinit dekarboksyloituvat ja isomeroituvat sirohemiksi ja korriineiksi.
Aiheesta muualla

Human Metabolome Database (HMDB): Uroporphyrinogen III (englanniksi)
Food Component Database (FooDB): Uroporphyrinogen III (englanniksi)
Kyoto Encyclopedia of Genes and Genomes (KEGG): Uroporphyrinogen III (englanniksi)
Urjalan taikayö

| ”Urjalan taikayö” Martti Innanen |
| --- | --- | --- |

Singlen tiedot
 Albumilta: Rakkauden ja onnensatumaan täysivaltainen suurlähettiläs
 B-puoli: ”Kilpauinti kuunsillalla”
 Äänitetty : 1967
 Julkaistu: 1967
 Formaatti: 7"-single
 Tyylilaji: jenkka
 Levy-yhtiö: Safir
Listasijoitukset
  3. (joulukuu 1967)
Martti Innasen muut singlet
| ”Esteri, tyttö sadepisarain” 1967 | ”Urjalan taikayö” 1967 | ”Gunnar vierasmaalainen” 1967 |
Urjalan taikayö on Martti Innasen vuonna 1967 julkaistu kappale ja single, joka oli suuri hitti saman vuoden syksyllä. Sen on säveltänyt Erik Lindström ja sanoittanut Innanen itse. Kappaleen sanoitus kuvaa maalaisromanttista maisemaa, jossa Urjalassa tapahtuvien puimatöiden aiheuttama varstojen jyske kuuluu aina Huittisiin asti. Kappale alkaa suoraan keskeisillä teemoilla: Läpi Urjalan ja kautta Huittisten kuuluu hirveä jyske varstojen, nytpä maistuu työ, varstat maihin lyö, tää on Urjalan taikayö. Laulu julkaistiin samana vuonna ilmestyneellä Innasen esikoisalbumilla Rakkauden ja onnensatumaan täysivaltainen suurlähettiläs. Singlen B-puolella oli kappale ”Kilpauinti kuunsillalla”.
Innanen esitti kappaleen Urjalan kunnan satavuotisjuhlissa keväällä 1968, ja samoihin aikoihin kunnanvaltuusto lahjoitti hänelle elinikäisen käyttöoikeuden rantapalstaan Urjalan Pynnäjärveltä, kun hän oli tehnyt laulullaan paikkakuntaa tunnetuksi. Vastoin yleistä harhaluuloa, Innanen ei koskaan asunut Urjalassa, vaan oli lähtöisin Helsingistä ja asui koko elämänsä pääkaupunkiseudulla. Myös Innasen sukujuuret juontavat täysin toisaalle, sillä hänen isänsä oli kotoisin Parikkalasta Etelä-Karjalasta ja äitinsä Kivennavalta Karjalankannakselta. Kunta asetti Innaselle lahjoitetun rantapalstan myyntiin kevättalvella 2013 ja asiasta on sen jälkeen kehittynyt julkista keskustelua mahdollisesta oikeusturvan loukkauksesta.
Vastaanotto

Kappaleen ilmestyessä Innasen omaperäinen huumori ei miellyttänyt kaikkia:
»Minusta sen Martti Innasen voisi vetää henskeleistään hirteen, koska laulaa niin hävyttömästi meistä urjalalaisista. Kaikki tietysti luulevat meidän olevan jonkinlaisia varstanheiluttajia tai putkihurskaita hulluja.» 
(Lukijakirje Suosikki-lehdessä 2/1968)
Innasta itseään puolestaan ei erityisemmin imarrellut se, että osa kuuntelijoista piti kappaletta esittäjänsä kotiseuturakkauden osoituksena ja laulun tekijää maaseudulta Helsinkiin muuttaneena artistina. ”Urjalan taikayö” oli alun perin singlen B-puolella, mutta A-puolen kappale ”Kilpauinti kuunsillalla” jäi lopulta miltei täysin varjoon.
Helsingin Sanomien pilapiirtäjä Kari Suomalainen kommentoi kappaleen suosiota piirroksessaan, jossa kaksi miestä keskusteli myöhempää Rysänperää muistuttavassa maalaismaisemassa: ”Ootko kuullu, että kun Innanen sai viisunsa palkaksi palstan Urjalasta, niin Vennamo päätti heti laulaa levylle 'Jo Karjalan kunnailla'...” Samaan aikaan Suomen Maaseudun Puolueen puheenjohtaja, karjalaissyntyinen Veikko Vennamo oli esittänyt Suomen itärajan tarkistusta ja eräiden talvi- ja jatkosodassa menetettyjen alueiden palauttamista Suomeen. Piirros huvitti Martti Innasta siinä määrin, että hän hankki piirroksen alkuperäiskappaleen itselleen.
Vaikutus

”Urjalan taikayön” vaikutus Urjalassa on nähtävissä edelleen. Paikkakunnalla on nimetty laulun mukaan muun muassa leirintäalue ja kesäteatteri. Myös Urjalasta Punkalaitumen kautta Huittisiin johtava matkailutie Taikayöntie (seututie 230) sai nimensä laulun mukaan, sillä kappaleessa mainitaan kaksi tienvarren kolmesta paikkakunnasta.
Uskonnon olemuksesta

| Uskonnon olemuksesta> Das Wesen der Religion.Alkuperäisteos |
| --- | --- |
Kirjailija:  Ludwig Feuerbach
Genre:  uskonnonfilosofia
Julkaistu:  1846
Suomennos
Suomentaja:  Vesa Oittinen
Julkaistu:  1980
Ulkoasu:  nidottu
Sivumäärä:  126
ISBN:  951-1-05657-3

Löydä lisää kirjojaKirjallisuuden teemasivulta
Uskonnon olemuksesta (saks. Das Wesen der Religion) on Ludwig Feuerbachin vuonna 1846 julkaisema uskonnonfilosofinen teos. Teoksen on suomentanut vuonna 1980 Vesa Oittinen. Teoksen kustansi Otava.
Uroporfyrinogeeni III-syntaasi

Malli ihmisen uroporfyrinogeeni III-syntaasin rakenteesta
Uroporfyrinogeeni III-syntaasi on lyaaseihin kuuluva entsyymi, joka katalysoi hydroksimetyylibilaanin syklisoitumista uroporfyrinogeeni III:ksi. Entsyymi osallistuu porfyriinien metaboliaan ja on osa muun muassa hemiryhmän, B12-vitamiinin ja klorofyllin biosynteesiä. Entsyymiä esiintyy niin aitotumaisissa eliöissä kuin prokaryooteissakin. Uroporfyrinogeeni III-syntaasin EC-numero on EC 4.2.1.75 ja CAS-numero 37340-55-9.