stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Frans Akseli Heporauta
Teoksia

Hästesko nimellä:
Ihminen ja luonto Kalevalassa. WSOY 1910
Kalevalan kuvakielestä. WSOY 1910
Loitsu ja taika Kalevalassa. WSOY 1910
Mielikuvitus ja todellisuus Kalevalassa. WSOY 1910
Länsisuomalaiset tautien loitsut, väitöskirja. Suomalaisen Kirjallisuuden Seura, Helsinki 1910
Kotiseutututkimus nuorisoseuroissa. Kansanvalistusseura 1912
Motivverzeichnis westfinnischer Zaubersprüche. Suomalaisen Kirjallisuuden Seura, Helsinki 1914
Piirteitä Suomen kansakoululaitoksen historiasta. Otava 1916, 2. täydennetty painos 1945
Kalevalan opas : opintopiirejä varten. Kansanvalistusseura, 1918
Länsisuomalainen loitsurunous. Suomalaisen Kirjallisuuden Seura, Helsinki 1918
Kalevalan kauneuksia 1. Edistysseurojen kustannus, Helsinki 1920
Nuori Keski-Suomi : Keski-Suomen nuorisoseuran 25-vuotisjulkaisu, toimittanut F. A. Hästesko. Edistysseurojen kustannus, Helsinki 1921
Suomalainen kansanrunous: yleistajuisia tutkielmia koulutyön ja itseopiskelun avuksi, toimittanut F. A. Hästesko. Otava 1923
Hiukan loitsujen ja taikojen psykologiasta, teoksessa Professori Kaarle Krohnin 60-vuotisjuhlajulkaisu, 1923; myös teoksessa Suomi V:2, 1923
Kalevala lyhennettynä. Suomalaisen Kirjallisuuden Seura, Helsinki 1925 (14. painos 2007)
Kalevalan opetusopas : liittyy lyhennettyyn Kalevalaan. WSOY 1926
Hämäläisten vanhat juhlatavat, teoksessa Talonpoika 4. Porvoo: Etelä-Häme, 1927
Kalevalan kauneuksia 2. Otava 1927
Äidinkielen opetusoppi. 1927
Historian oppikirja: kansakouluja varten. WSOY 1929
Historian oppikirja: moniopettajaisia kansakouluja varten. WSOY 1931
Suomen nuorisoseuraliikkeen historia. WSOY 1931
Heporauta nimellä:
Suomen kansan vaiheet maailman tapahtumien yhteydessä : historian oppikirja kansakouluja varten. WSOY 1943  (15. painos 1966)
Kalevalainen kulttuuri suomalaisen sivistystyön pohjana, teoksessa Kalevala - kansallinen aarre : kirjoituksia kansalliseepoksen vaiheista, toimittaneet F. A. Heporauta ja Martti Haavio. WSOY 1949
Folke Wassén

| Mitalit | Mitalit | Mitalit |  |
| --- | --- | --- | --- |
|  Folke Wassén |  Folke Wassén |  Folke Wassén |  |
Miesten purjehdus
|  Olympialaiset  |  Olympialaiset  |  Olympialaiset  |  |
Maa:   Ruotsi
|  Pronssia | Helsinki 1952 | 5.5m |  |
Folke Viktor Wassén (18. huhtikuuta 1918 Göteborg – 22. lokakuuta 1969 Västra Frölunda) oli ruotsalainen purjehtija. Hän kilpaili vuoden 1952 kesäolympialaisissa Helsingissä ja oli mukana saamassa Hojwalla pronssia 5.5m-luokassa. Hän oli Magnus Wassénin veli.
Frans Brüggen

Frans Brüggen vuonna 1969.
Frans Brüggen (30. lokakuuta 1934 Amsterdam – 13. elokuuta 2014 Amsterdam) oli hollantilainen kapellimestari ja nokkahuilunsoittaja.
Brüggen nimitettiin vuonna 1955 Haagin kuninkaallisen konservatorion professoriksi 21 vuoden ikäisenä. Brüggen johti monia merkittäviä orkestereita, muun muassa Concertgebouw-orkesteria, ja loi merkittävän uran solistina.
Vuonna 1981 Brüggen perusti Lucy van Daelin ja muiden kanssa Orchestra of the Eighteenth Centuryn.
Aiheesta muualla

Website of the Recorder Home Page: Recorded Recorders (Arkistoitu – Internet Archive)
Falkirk FC

Falkirk Football Club on vuonna 1876 perustettu Falkirkistä kotoisin oleva skotlantilainen jalkapalloseura.
Falkirk FC pelaa Ykkösliigassa. Seura on voittanut useita divisioonan mestaruuksia sekä Skotlannin cupin kahdesti ja Skotlannin Challenge cupin kolmesti.
Seuran kotikenttä on Falkirk Stadium.
Saavutukset

Skotlannin cupin voitto: 1914, 1958
Skotlannin Challenge cupin voitto: 1994, 1998, 2005
1. divisioonan mestaruus: 1991, 1994, 2003, 2005
2. divisioonan mestaruus: 1936, 1970, 1975, 1980
Aiheesta muualla

Seuran kotisivut
Fusku

Fusku, joka tunnetaan myös nimellä lava-jive tai Single-time Swing on jivestä kehittynyt, foksin askelrytmityksellä tanssittava rock'n'swing -tanssi, jota tanssitaan erityisesti tanssilavoilla.  Se on mukava ja letkeä tanssi, joka askeltensa suhteellisen helppouden takia soveltuu tanssittavaksi kenelle tahansa, ja jossa on silti riittävästi kuvioita ja mahdollisuuksia pitämään menon kiinnostavana taitavammillekin.
Fuskua tanssitaan paritanssina pääasiassa avoimessa otteessa. Fuskun askel on rytmitykseltään foksista tuttu hidas-hidas-nop-nop, mutta fuskussa nopeat askeleet otetaan taka-askeleena eli ns. rock-askeleena. Polvet ja nilkat tekevät jokaisella askeleella joustoa. Fusku sopii tanssittavaksi myös niille nopeille kappaleille, joilla monimutkaisemmilla tanssityyleillä olisi tullut raja vastaan jo kauan sitten. Fuskua voi tanssia mihin tahansa nelijakoiseen musiikkiin, lavoilla usein näkeekin ihmisten tanssivan nopeampia fokseja fuskuna tai buggina.
Fuskussa voi käyttää samoja kuvioita kuin jivessä ja muissa rock'n'swing -tansseissa.
Fuskua tanssitaan niin harrastuspohjalta kuin kilpatanssinakin. Lajin opetukseen pääsee käsiksi menemällä jonkun rock'n'swing -tansseihin erikoistuneen seuran tai kerhon tunneille, tai seura/lavatanssikurssille, joiden opetusohjelmassa fusku on.
Rock'n'swing -tanssiseuroja

Baunssi / Hämeenlinna
Comets Rock'n'roll Dance Club / Helsinki
Swing Team / Tampere
Flying Steps / Turku
Rock'n'Swing Dance Club Break / Jyväskylä
Mikkeli Swing Society / Mikkeli
Tanssiseura Hurmio / Tampere
Fotografia (Antônio Carlos Jobimin kappale)

Fotografia (suom. Valokuvaus) on Antônio Carlos Jobimin vuonna 1959 säveltämä ja sanoittama bossa nova -kappale. Se julkaistiin ensi kertaa Sylvia Tellesin vuoden 1959 albumilla Amor de Gente Moça. Kappale on julkaistu Jobimin esittämänä muun muassa Jobimin vuoden 1967 albumilla A Certain Mr. Jobim sekä Jobimin ja Elis Reginan vuoden 1974 albumilla Elis & Tom.
”Fotografia” oli yksi Jobimin ensimmäisistä sävellyksistä, jonka hän sekä sävelsi että sanoitti.
Levytyksiä

Sylvia Telles – Amor de Gente Moça (Musicas de Antônio Carlos Jobim) (1959)
Astrud Gilberto – The Astrud Gilberto Album (1965)
Antônio Carlos Jobim – A Certain Mr. Jobim (1967)
Dick Farney – Dick Farney: Piano Orquestra: Gaya (1967), Dick Farney (1973)
Nara Leão – Dez Anos Depois (1971)
Elis Regina & Antônio Carlos Jobim – Elis & Tom (1974)
Ella Fitzgerald – Ella Abraça Jobim (1981)
Rosa Passos – Curare (1991)
João Gilberto – Eu Sei que Vou Te Amar (1994)
Joe Henderson – Double Rainbow: The Music of Antônio Carlos Jobim (1995)
Gal Costa – Gal Costa Canta Tom Jobim Ao Vivo (1999)
Dave Liebman Group – The Unknown Jobim (2001)
Jaques Morelenbaum, Paula Morelenbaum & Ryuichi Sakamoto – Morelenbaum 2/Sakamoto: Casa (2001), A Day in New York (2003)
Flora Purim – Perpetual Emotion (2001)
Claudia Telles – Tributo a Tom Jobim (2001)
Palmyra & Levita with João Donato – Here's That Rainy Bossa Day (2002)
Eliane Elias – Dreamer (2004)
Antonio Adolfo & Carol Saboya – Ao Vivo Live (2006)
Lisa Ono – Music of Antônio Carlos Jobim: Ipanema (2007)
Mark Murphy – Lucky to Be Me (2010)
Vanessa da Mata – Vanessa da Mata canta Tom Jobim (2013)
Wanda Sá – Photograph: The Song of Antônio Carlos Jobim (2014)
Stacey Kent – I Know I Dream – The Orchestral Sessions (2017)
Golestan

| Golestan (گلستان, Golestān) Solṭānābād |
| --- | --- |
 Golestan
 Koordinaatit: 35.769°N, 51.466°E 
Valtio:  Iran
Provinssi:  Teheran
Väkiluku (2011)  ():  259 480
Aikavyöhyke:  UTC+3:30
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Golestan (pers. ‏گلستان‎, Golestān) on kaupunki Iranin Teheranin provinssissa. Se sijaitsee Teheranin suurkaupunkialueen koillisosassa. Golestanin kaupungin väkiluku on kasvanut seuraavasti: 669 (1956), 827 (1966), 1 074 (1976), 9 927 (1986), 45 892 (1991), 112 554 (1996), 231 905 (2006) ja 259 480 (2011).
Teheranin metron metrolinjan 3 koilliseen vievä haara kulkee Golestanin kautta (asema Heravi eli Golestan-Heravi).
Ersän kieli

| Ersä |
| --- | --- |
Oma nimi:  эрзянь (eŕźań) эрзянь кель (eŕźań keĺ)
Muu nimi:  ersämordva, erzä
Tiedot
Alue:  Mordva, Nižni Novgorod, Tšuvassia, Uljanovsk, Samara, Penza, Saratov, Tatarstan, Baškortostan, Kazakstan, Uzbekistan, Azerbaidžan, Armenia
Virallinen kieli:  Mordva
Puhujia:  noin 500 000
Sija:  ei 100 suurimman joukossa
Kirjaimisto:  kyrillinen
Kielitieteellinen luokitus
Kielikunta:  uralilaiset kielet
Kieliryhmä:  suomalais-ugrilaiset kielet suomalais-volgalaiset kielet volgalaiset kielet
Kielikoodit
ISO 639-1:  -
ISO 639-2:  myv
ISO 639-3:  myv
 Ohje 
Ersänkielinen musiikkikappale.
Ersä on kieli, joka kuuluu uralilaisten kielten suomalais-ugrilaisen haaran volgalaiseen haaraan. Ersää puhuvat ersäläiset. Sitä puhuu noin puoli miljoonaa ihmistä. Ersän lähin sukukieli on mokša, ja ne kuuluvat yhdessä mordvalaisiin kieliin. Aikaisemmin näitä kieliä pidettiin mordvan murteina, mutta ne ovat keskenään niin erilaisia, että ne on luontevaa luokitella omiksi kielikseen.
Venäjällä ersän ilmoitti vuoden 2010 väestönlaskennassa äidinkielekseen 36 726 ihmistä, lisäksi mordvan ilmoitti äidinkielekseen 392 941 ihmistä.
Ersässä ja mokšassa on paljon yhteisiä rakennepiirteitä ja joiden puhujat ymmärtävät toisiaan jossain määrin. Ersä ja mokša jakautuvat edelleen useiksi murteiksi.
Mordvalaiskielten erkanemisen ovat aiheuttaneet erilliset asuinalueet ja sitä kautta eri naapurikielten vaikutus. Mokšat asuvat lännempänä kuin ersät. Mokšassa on voimakkaampi turkkilaiskielten vaikutus kuin ersässä. Ersä taas on ollut voimakkaan venäläisen vaikutuksen alla jo 1400-luvulta lähtien, kun taas mokšat vasta 1600-luvulta saakka.
Monien muiden Volga-Kaman alueella puhuttavien kielten tavoin myös ersän ja mokšan kirjakielet ovat saaneet alkunsa 1700-luvulla tehdyn käännytystyön myötä. Ensimmäinen painettu ersämordvankielinen teos onkin katekismus. Se ilmestyi vuonna 1808, mutta sen käsikirjoitus on jo vuodelta 1788.
Myös muu varhainen mordvalaiskielilllä kirjoitettu kirjallisuus on lähinnä kirkon ja koulun tarpeisiin laadittua. Vaikka varhaisin kirjallisuus ilmeistyi erikseen ersäksi ja mokšaksi, 1920-luvulla yritettiin vielä luoda yhtä yhteistä mordvan kirjakieltä, mutta lopulta ersän ja mokšan kieliä alettiin kehittää erillisinä. Molempia kirjakieliä on alusta asti kirjoitettu kyrillisellä kirjaimistolla.
Kielioppi > Kirjaimet

Ersää kirjoitetaan kyrillisin kirjaimin.
|  | Kirjain | Äänne |
| --- | --- | --- |
|  | А а | [a] |
|  | Б б | [b] |
|  | В в | [v][w] |
|  | Г г | [g] |
|  | Д д | [d] |
|  | Е е | [je] |
|  | Ё ё | [jo] |
|  | Ж ж | [ʒ] |
|  | З з | [z] |
|  | И и | [i] |
|  | Й й | [j] |
|  | К к | [k] |
|  | Л л | [l] |
|  | М м | [m] |
|  | Н н | [n] |
|  | О о | [o] |
|  | П п | [p] |
|  | Р р | [r] |
|  | С с | [s] |
|  | Т т | [t] |
|  | У у | [u] |
|  | Ф ф | [f] |
|  | Х х | [h] |
|  | Ц ц | [ts] |
|  | Ч ч | [ʧ] |
|  | Ш ш | [ʃ] |
|  | Щ щ | [ʃʧ] |
|  | Ъ ъ | kova merkki |
|  | Ы ы | [ï] |
|  | Ь ь | pehmeä merkki |
|  | Э э | [e] |
|  | Ю ю | [ju] |
|  | Я я | [ja], [jä] |
Kielioppi > Vokaalit

Ersän kirjakielessä on viisi vokaalia: a, e, i, o ja u. Vokaalit e ja i ääntyvät hieman takaisina liudentumattomien konsonanttien (d, n, s, t, z, ʦ, l ja r) jälkeen. Tämä takainen ääntämys saattaa esiintyä onomatopoeettisissa sanoissa silloinkin, kun edellinen konsonantti ei ole dentaali. Vokaalilla "a" saattaa olla keskivokaalinen allofoni, kun se esiintyy liudentuneen konsonantin jälkeen, esimerkiksi śkamonzo ~ śkämonzo.[lähde? ]
Kielioppi > Konsonantit

Ersässä on 28 konsonanttifoneemia, ja ne luokitellaan alla olevan taulukon mukaisesti.[lähde? ]
|  | Bil>  | Lab>  | Den>  | Alv>  | Pal>  | Vel>  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| Nasaalit | m |  | n |  | ń |  |
| Soinnittomat klusiilit | p |  | t |  | ť | k |
| Soinnilliset klusiilit | b |  | d |  | ď | g |
| Soinnittomat frikatiivit |  | f | s | ʃ | ś | x |
| Soinnilliset frikatiivit |  | v | z | ʒ | ź |  |
| Affrikaatat |  |  | ʦ | ʧ | ʦ́ |  |
| Lateraalit |  |  | l |  | ĺ |  |
| Tremulantit |  |  | r |  | ŕ |  |
| Puolivokaalit |  |  |  |  | j |  |
Huomaa, että ortograafinen "v" on useimmiten puolivokaali. Se reaalistuu v:nä vain silloin, kun sitä seuraa lavea vokaali. Huomaa myös, että oikeinkirjoituksessa ei esiinny velaarista nasaalia. On kuitenkin olemassa minimipareja, kuten panks ja pangs. Edellisessä on alveolaari ja jälkimmäisessä velaari nasaali.[lähde? ]
Lyhenteiden selitykset:

Bil. = bilabiaalinen

Lab. = labiodentaalinen

Den. = dentaalinen

Alv. = alveolaarinen

Pal. = palataalinen

Vel. = velaarinen
Kielioppi > Nominien taivutus

Nominit taipuvat sijoissa ja luvussa eli yksikössä ja monikossa. Nomini voi olla joko epämääräinen tai määräinen. Epämääräinen taivutus on monikossa vain nominatiivissa. Lisäksi nomineihin voidaan liittää verbinpäätteitä (esimerkiksi mazij ”kaunis”, mazijat ”olet kaunis”). Substantiiveilla on myös possessiivitaivutus.[lähde? ]
Kielioppi > Verbien taivutus

Verbeillä on sekä subjekti- että objektikonjugaatio. Objektikonjugaatio on suomalais-ugrilaisissa kielissä mordvalaiskielten lisäksi ainoastaan ugrilaisissa kielissä eli unkarissa, hantissa ja mansissa. Ersän objektikonjugaatiolla ilmaistaan sekä subjektin että objektin luku ja persoona. Joitain poikkeuksia lukuun ottamatta objektikonjugaatio voidaan muodostaa vain transitiivisista verbeistä.[lähde? ]
Suffiksien avulla muodostettavia aikamuotoja on kolme: futuuri-preesens, 1. preteriti ja 2. preteriti. Lisäksi voidaan ilmaista futuuria käyttämällä taipuvaa apuverbiä karmams ja siihen liitettyä pääverbin infiniittistä muotoa.[lähde? ]
Suomalais-ugrilaisista kielistä eniten moduksia on mordvalaiskielissä. Ersän moduksista indikatiivi on tunnusmerkitön. Imperatiivi ilmaisee suoraa kehotusta tai käskyä, ja siitä voidaan muodostaa ainoastaan yksikön ja monikon toisen persoonan muodot. Epäsuorempaa kehotusta tai toivetta ilmaistaan optatiivilla, joka taipuu myös muissa persoonissa. Konjunktiivi ilmaisee ehtoa ja vastaa käytöltään suomen konditionaalia. Ersän konditionaali ilmaisee mahdollista toimintaa, jonka toteutumisesta riippuu toisen toiminnan toteutuminen. Konditionaalilla voidaan siis korvata "jos"-alkuiset sivulauseet. Konditionaali-konjunktiivi ilmaisee tapahtumaa, joka ei toteutunut, koska toteutumisen mahdollistavat ehdot eivät täyttyneet. Desideratiivi ilmaisee halua tehdä jotakin.[lähde? ]
Aiheesta muualla

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
Ersänkielinen wikipedia
Ersän kielen e-sanakirja
Ersänkielinen Wikisanakirja hautomossa
Frank Harary

Frank Harary vuonna 2001
Frank Harary (11. maaliskuuta 1921 – 4. tammikuuta 2005) oli tunnettu yhdysvaltalainen matemaatikko, jonka erikoisala oli verkkoteoria eli graafiteoria. Harary on saanut myös kutsumanimen myös ”nykyaikaisen verkkoteorian isä”.
Elämä ja työ

Frank Harary syntyi New Yorkissa, paikalla jonne 1930-luvulla rakennettiin Empire State Building. Frank Harary oli Syyriasta Amerikkaan muuttaneen juutalaisen siirtolaisen Joseph Hararyn vanhin lapsi. Suvun sukujuuret juontavat myös Palestiinaan. Tunnettu amerikkalainen taikuri Franz Harary on hänen veljenpoikansa. Frank Harary suoritti akateemiset perustutkintonsa sotavuosina 1941 ja 1945 Brooklyn Collegessa ja väitteli tohtoriksi Kalifornian yliopistossa Berkeleyssä vuonna 1948. Hänen ensimmäinen työpaikkansa väitöksen jälkeen oli Michiganin yliopisto (1948–1986), minkä jälkeen hän siirtyi Las Crucesiin New Mexicoon, missä hän toimi vuodesta 1987 aina kuolemaansa saakka New Mexicon valtionyliopiston tietojenkäsittelyopin laitoksella emeritusprofessorina ("Distinguished Professor Emeritus"). Vuonna 2005 työhuone nimettiin hänen mukaansa. Frank Harary oli julkaisusarjojen Journal of Combinatorial Theory ja Journal of Graph Theory perustaja. . Harary ehti saada kunniatohtorin arvon neljässä eri yliopistossa:  Aberdeen yliopisto, Skotlanti 1975 (matematiikka), Lundin yliopisto, Ruotsi 1978 (sosiaalitieteet), Exeterin yliopisto, Englanti 1992 (tietojenkäsittelyoppi) ja Makedonian yliopisto, Thessaloniki, Kreikka (taloustiede ja sosiaalitieteet).</>
Hararyn erikoisuuksiin kuului hänen harrastuksensa "kerätä yliopistoja". Hän listasi kaikki yliopistot ja korkeakoulut, joissa oli käynyt luennoimassa. Vuosien varrella hän ehti luennoida liki 90:n maan useassa yliopistossa, joukossa on lukuisia suomalaisia yliopistoja. Lisäksi hän ehti luennoida jokaisessa Yhdysvaltain osavaltiossa ja noin 200:ssa yliopistossa siten, että joukossa oli vähintään yksi yliopisto jokaisella alkukirjaimella A–Z. Erikoisuutena voi myös mainita, että elokuvassa Good Will Hunting (1996) päähenkilöä, nuorta matemaattista neroa Will Huntingia, esittävä Matt Damon ratkaisee taululla "mahdottoman" verkko-ongelman, joka on poimittu Hararyn julkaisuista.
Matematiikka

Hararyn työt verkkoteorian kentällä sijoittuivat laajalle alueelle. Hänen kiinnostuksen kohteitaan olivat mm verkkojen luettelointi, jossa listataan erilaisia verkkoja. Tästä aiheesta hän kirjoitti yhdessä Edgar J. Palmerin kanssa vuonna 1973 kirjan Graph Enumeration. Yksi perusongelma oli selvittää kuinka välttää listaamasta keskenään isomorfisia verkkoja useaan kertaan. Harary loi itse kokonaan verkkoteorian haaran Signed graphs ("merkityt verkot") , joka syntyi hänen tutkimuksistaan teoreettisen sosiaalipsykologian alueella yhdessä psykologi Dorwin Cartwrightin kanssa . Lisäksi Harary sovelsi verkkoteoriaa monilla muillakin tieteen aloilla, hän oli mm. yksi kirjoittaja John Wileyn ensimmäisessä sähköisessä kirjassa (eBook), Graph Theory and Geography ja kirjoitti yhdessä norjalaisen etnologi Per Hagen kanssa kolmen kirjan sarjan polynesialaista sukuverkostoista.
Harary julkaisi yli 700 tieteellistä paperia yli 300:n kirjoittajan kanssa.  Hänellä oli myös kaksi julkaistua artikkelia Paul Erdősin kanssa, joten Hararyn Erdősin luku on yksi. Frank Hararyn pääteoksena voidaan pitää vuonna 1968 julkaistua verkkoteorian perusteosta Graph Theory, joka on käännetty myös saksaksi, venäjäksi ja japaniksi.
Teoksia

Harary, Frank, R.Z. Norman ja D. Cartwright, Structural Models: An Introduction to the Theory of Directed Graphs (1965), Wiley, New York.
Harary, Frank, Graph Theory and Theoretical Physics (1967), Academic Press.
Harary, Frank, Graph Theory (1969), Addison–Wesley, Reading, MA.
Harary, Frank ja Palmer, Edgar M., Graphical Enumeration (1973), Academic Press, New York, NY.
Harary, Frank ja Hage Per, Structural Models in Anthropology (1983), Cambridge Univ. Press, Cambridge.
Harary, Frank ja Buckley F., Distance in Graphs (1990), Addison-Wesley, Reading.
Harary, Frank ja Hage Per, Exchange in Oceania (1990), Clarendon Press, Oxford.
Harary, Frank ja Hage Per, Island Networks (1996), Cambridge Univ. Press, Cambridge.
Arlinghaus, Sandra Lach; Arlinghaus, William C.; Harary, Frank. Graph Theory and Geography: An Interactive E-Book. New York: John Wiley and Sons, 2002.
Toimittanut:
Harary, Frank (Editor), New Directions in the Theory of Graphs: Proceedings of the 1971 Ann Arbor Conference on Graph Theory (1973), University of Michigan, Academic Press.
Wilf, Herbert S. and Harary, Frank (Editors), Mathematical Aspects of Electrical Networks Analysis (Siam-Ams Proceedings, Volume 3)(1971), Symposium in Applied Mathematics, American Mathematical Society.
Harary, Frank (Editor), Topics in Graph Theory (1979), New York Academy of Sciences.
Aiheesta muualla

Hararyn kotisivu
Hararyn matemaattinen "suku"
Frank Hararyn 80 vuotta juhlaseminaari Chicagossa (2.11.2001) (Arkistoitu – Internet Archive)
Frank Harary 80 v. juhlaseminaarissaan Chicagossa 2001
Gabber

Gabber on hardcore technon alalaji, joka on nopeampaa kuin perustekno. Yleisin BPM on 175 ja 4/4-tahtista, mutta BPM voi kuitenkin vaihdella 160:n ja 220:n välillä. Gabberille tyypillinen ominaisuus on äänekäs 4/4 tahtia soiva "säröistetty" bassorumpu. Gabber syntyi Rotterdamissa, ja se onkin suosittua erityisesti Hollannissa. HC-piireissä termiä käytetään valtavirran hardcoresta, joka tulee useimmiten Hollannista, mutta ei etenkään nykyään rajoitu pelkästään Hollantiin. HC-piirien ulkopuolella termillä käsitetään usein erheellisesti kaikki hardcore techno. Synnyinmaassaan Hollannissa termi ei ole enää suosiossa ja valtavirran hardcore on yksinkertaisesti hardcore. 90-luvun alun gabber, silloinen gabber house, ei ollut erityisen nopeaa, mutta muuttui nopeammaksi ajan myötä. Vuonna 1997 syntyi gabberin kolmannen sukupolven saundi: newstyle, tai nustyle, joka muuttui hieman hitaammaksi ja bassorummuista tuli massiivisempia. Tyylin varsinainen läpimurto tapahtui 2000-luvun alussa ja nykyään yleensä käytetään vain sanaa hardcore. Nustyle on edelleen kaikista hardcore techno -tyyleistä eniten pinnalla. Eräs tunnetuimmista gabber-artisteista on Angerfist.
Gabba versiolla termistä viitataan usein nopeamman tempon (180-200+ BPM) omaavaan saksalaiseen gabberiin. Mm. Gabba Nation levy-yhtiö on julkaissut tätä tyyliä.
Fotografia (Al Bano & Romina Powerin kappale)

| ”Fotografia” Al Bano & Romina Power |
| --- | --- | --- |

Singlen tiedot
 Albumilta: Fotografia di un momento
 A-puoli: ”Fotografia”
 Julkaistu: 1990
 Tyylilaji: pop
 Kesto: 03.58
 Levy-yhtiö: WEA
muut singlet
|   | ”Fotografia”  |   |
Fotografia on italialaisen popduo Al Bano & Romina Powerin single vuodelta 1990. Sen sävelsivät ja sanoittivat Alberto Dati, Hans-Joachim Horn-Bernges ja Romina Power. Singlen b-puolena on Nessun dorma, joka on aaria oopperasta Turandot. "Fotografia" sisällytettiin Al Bano & Romina Powerin studioalbumille Fotografia di un momento (1990). "Fotografia" on julkaistu myös 12-tuumaisena maxisinglenä, jonka kolmantena musiikkikappaleena on "Era casa mia". Singlen CD-julkaisu sisältää samat kappaleet kuin maxisingle. "Nessun dorma" ja "Era casa mia" julkaistiin alkuaan vuonna 1988 studioalbumilla Fragile.
"Fotografia" on voimaballadi, jonka kertojaminät palaavat nuoruutensa kesään 1966 ja meren äärellä vietettyyn taianomaiseen sunnuntaihin, jonka he tallensivat polaroid-filmille. He käyttäytyivät hupsusti ja ajan muoti oli hieman hassunkurista.
Aiheesta muualla

Chordify.net: Al Bano & Romina Power - Fotografia
Foto Signe Brander

| Foto Signe Brander – Valokuvia Helsingistä ja helsinkiläisistä vuosilta 1907–1913 |
| --- | --- |
 Kristianinkatu 15, piharakennus.
Kirjailija:  Jan Alanco Riitta Pakarinen
Kuvittaja:  Signe Brander
Kansitaiteilija:  Signe Brander, Jari Koski
Kieli:  suomi
Genre:  valokuvateos
Kustantaja:  Helsingin Kaupunginmuseo
Julkaistu:  2009
Ulkoasu:  sid.
Sivumäärä:  214 s.
ISBN:  978-952-223-482-7
Sarja: Narinkka
Edeltävä:  Hauraita muistoja Helsingin hautausmailta
Löydä lisää kirjojaKirjallisuuden teemasivulta
Foto Signe Brander – Valokuvia Helsingistä ja helsinkiläisistä vuosilta 1907–1913 on Helsingin kaupunginmuseon Narinkka-julkaisusarjassa ilmestynyt teos, joka sisältää sata Signe Branderin Helsinki-kuvaa vuosilta 1907–1913. Kaupunginmuseo on vuonna 2004 julkaissut Branderin kuvista teoksen Signe Brander – 1869–1942. Brander kuvasi yli 900 kuvaa, osan Helsingin muinaismuistolautakunnan tilauksesta.
Teos Foto Signe Brander valittiin Turun Kirjamessuilla 2010 Vuoden kotiseututietokirjaksi. Raati kiitti teosta selkeäksi, kuvia korkealaatusiksi sekä kuvista muodostuvaa kertomusta. Teoksen kuvat on kuvattu digitekniikalla alkuperäisistä lasinegatiiveista, jolloin niiden laatu on säilynyt muuttumattomana. Kuvista on löytynyt uusia yksityiskohtia, joita vanhemmilla tekniikoilla vedostetuista kuvissa ei ollut. Kunkin kuvan ohessa on teksti, joka kertoo kuvasta, ja kartta kuvan ympäristön sijainnista.
Kuvien ja niiden esittelytekstien lisäksi teoksessa on Jan Alancon kirjoittama Branderin elämäkerta-artikkeli sekä artikkeli ”Nainen kameran takana”, jossa Alanco kertoo Branderin kuvaustyylistä. Riitta Pakarinen kertoo artikkelissa ”Suuren muuroksen aika” kuvien ottamisajankohtana kiivaassa kehitysvaiheessa olleesta Helsingistä. Alanco on Helsingin kaupunginmuseon kuvakokoelmien tutkija, Pakarinen osaston päällikkö.
Teoksen kuvista oli koottu näyttelyitä syksyllä 2009 ja keväällä 2010, ja Kaupunginmuseolla on suunnitteilla Branderin kuva-aineistosta uusia näyttelyjä.
Aiheesta muualla

Signe Branderin panoraamat, Helsingin kaupunginmuseo.