stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Polydoros (Priamoksen poika)

Polymestor heittää Polydoroksen mereen, Bauerin kuvitusta Ovidiuksen teokseen Muodonmuutoksia.
Polydoros (m.kreik. Πολύδωρος) oli kreikkalaisessa mytologiassa kuningas Priamoksen ja Hekaben nuorin poika. Hänen isänsä lähetti hänet vävynsä, Traakian kuninkaan Polymestorin, luokse runsain jalokivi- ja kultalahjoin pidettäväksi turvassa Troijan sodan alkamisen tultua ilmeiseksi. Troijan kukistuttua Polymestor piti lahjat itsellään, mutta haki kuitenkin kreikkalaisten suosiota surmaamalla Polydoroksen ja heittämällä hänen ruumiinsa mereen. Polydoroksen ruumis huuhtoutui Troijan rannikolle, josta hänen äitinsä sen löysi. Raivoissaan Hekabe meni Polymestorin luokse, ja tämän vannottua pojan olevan kunnossa, repi tältä paljain käsin silmät päästä.
Punainen päivä

Ratsupoliiseja ja jalankulkijoita Siltasaarenkadulla Helsingissä Punaisena päivänä.
Punainen päivä oli Suomen Ammattijärjestön 1. elokuuta 1929 toimeenpanema mielenosoitus. Kommunistit olivat useissa maissa järjestäneet mielenosoituksia elokuun ensimmäiseksi päiväksi, mutta Suomessa hallitus kielsi ne.
Poliisi hajottaa Suomen Ammattijärjestön mielenosoitusta 1. elokuuta 1929 Helsingissä.
Puolan kolmas jako

Puolan kolmas jako vuonna 1795 oli Venäjän, Itävallan ja Preussin välinen sopimus, jossa ne jakoivat keskenään koko Puolan. Aikaisemmissa jakosopimuksissa ne olivat jo ottaneet suuria alueita itselleen, mutta kolmannessa jaossa Puola-Liettua lakkasi olemasta, eikä puolalaisilla ollut omaa valtiota ennen vuotta 1918.
Kolmas jako alkoi siitä, kun 3. toukokuuta 1791 säädettyä, mutta Puolan toisen jaon voittajavaltioiden vuoksi kumottua, perustuslakia kannattavat puolalaiset, jotka vastustivat Venäjän armeijan läsnäoloa Puolassa, ryhtyivät vastarintaan Tadeusz Kościuszkon johdolla.
Kościuszko hävisi 10. lokakuuta 1794, ja Varsova antautui 24. lokakuuta 1795. Venäjän keisarikunta sai Kuurinmaan ja Liettuan suuriruhtinaskunnan, läntisen Valko-Venäjän ja Ukrainan, Habsburgien monarkia (Itävalta) Puolan kuningaskunnan eteläisen keskusosan ja Preussin kuningaskunta Kaakkois-Puolan sekä pääkaupunki Varsovan. Puolan valtio lakkasi olemasta runsaaksi vuosisadaksi 1795–1918.
Pulkki

Pulkki on sukunimi, joka on muun muassa seuraavilla suomalaisilla henkilöillä:
Matti Pulkki (s. 1947), rehtori ja yritysjohtaja, matkailuneuvos
Simo Pulkki (s. 1982), jääkiekkoilija
Tauno Pulkki (1929–1985), juristi, kapunginjohtaja
Ville Pulkki (s. 1969), professori, akustiikan tutkija
| --- | --- |
: Tällä täsmennyssivulla luetellaan henkilöitä, joilla on sama sukunimi.
Pikkujärvi (Jämsä, Kaltila)

| Pikkujärvi |
| --- | --- |
Valtiot:  Suomi
Maakunnat:  Keski-Suomi
Kunnat:  Jämsä
Koordinaatit:  61°58′20″N, 24°39′52″E
Vesistöalue ja valuma-alueen tietoja
Päävesistöalue:  Kokemäenjoen vesistö (35)
Valuma-alue:  Kuoreveden alue (35.61)
Laskujoki:  oja Kuoreveteen 
Järvinumero:  35.611.1.012
Mittaustietoja
Pinnankorkeus:  98,9 m  
Rantaviiva:  0,696 km  
Pinta-ala:  3,251 ha  
Saaria:  ei saaria 
 fiPikkujärvi 
Pikkujärvi  on Keski-Suomessa Jämsässä Kaltilan kylän lähellä sijaitseva järvi, joka kuuluu Kokemäenjoen vesistöön.
Maantietoa

Järven pinta-ala on 3,3 hehtaaria ja se on 250 metriä pitkä ja 250 metriä leveä. Järvellä ei ole kartan mukaan saaria. Sen rantaviivan pituus on 700 metriä..
Vesistösuhteet

Järvi sijaitsee Kokemäenjoen vesistössä (vesistöaluetunnus 35) Keuruun reitin valuma-alueen (35.6) Kuoreveden alueella (35.61), jonka Kuoreveden lähialueeseen (35.611) se kuuluu.
Puolan kuningaskunta

Puolan kuningaskunta (puol. Królestwo Polskie, ven. Царство Польское Tsarstvo Polskoje, lat. Regnum Poloniae) oli Puolan valtion virallisena nimenä keskiajalta vuoteen 1795 saakka. Myöhemmin nimi on ollut myös Venäjän keisarikuntaan kuuluneella autonomisella valtiolla sekä Saksan valtakunnan samalle alueelle ensimmäisen maailmansodan aikana perustamalla lyhytaikaisella nukkevaltiolla.
Itsenäisen Puolan kuningaskunnan historia jakautuu seuraaviin vaiheisiin:
Puolan kuningaskunta (1025–1385), Piastin dynastian hallitsema kuningaskunta
Puolan kuningaskunta (1385–1569), Jagiellon dynastian hallitsema kuningaskunta
Puolan kuningaskunta ja Liettuan suuriruhtinaskunta, 1569−1791 (1795).
Myöhemmin nimi on ollut seuraavilla epäitsenäisillä valtiolla:
Kongressi-Puola, virallisesti Puolan kuningaskunta, 1815−1867 (1915). Vaikka Puola vuonna 1867 menetti autonomiansa ja muutettiin Veikselin aluepiiriksi, pysyi Venäjän keisarilla vielä tämän jälkeenkin myös Puolan kuninkaan arvonimi.
Puolan kuningaskunta (1916), Saksan ensimmäisen maailmansodan aikana perustama lyhytikäinen nukkevaltio.
Käännös suomeksi
Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista. 
Alkuperäinen artikkeli: en:Kingdom of Poland
Puolan historia
Pikkujärvi (Jämsä, Lahdenkylä)

| Pikkujärvi |
| --- | --- |
Valtiot:  Suomi
Maakunnat:  Keski-Suomi
Kunnat:  Jämsä
Koordinaatit:  61°58′29″N, 24°41′38″E
Vesistöalue ja valuma-alueen tietoja
Päävesistöalue:  Kokemäenjoen vesistö (35)
Valuma-alue:  Kuoreveden alue (35.61)
Laskujoki:  oja Kuoreveteen 
Järvinumero:  35.611.1.014
Mittaustietoja
Pinnankorkeus:  99,6 m  
Rantaviiva:  0,68 km  
Pinta-ala:  3,169 ha  
Saaria:  ei saaria 
 fiPikkujärvi 
Pikkujärvi  on Keski-Suomessa Jämsässä Lahdenkylänn lähellä sijaitseva järvi, joka kuuluu Kokemäenjoen vesistöön.
Maantietoa

Järven pinta-ala on 3,2 hehtaaria ja se on 250 metriä pitkä ja 200 metriä leveä. Järvellä ei ole kartan mukaan saaria. Sen rantaviivan pituus on 700 metriä..
Vesistösuhteet

Järvi sijaitsee Kokemäenjoen vesistössä (vesistöaluetunnus 35) Keuruun reitin valuma-alueen (35.6) Kuoreveden alueella (35.61), jonka Kuoreveden lähialueeseen (35.611) se kuuluu.
Perusmuotoistaminen

Perusmuotoistamisella (lemmatization), synonyymejä lemmaus ja lemmatisointi, tarkoitetaan tiedonhaussa hakutermin muuttamista sen perusmuotoon. Tiedonhakuprosessissa haun kohteelle ja hakijan kyselylle tehdään kielellinen normalisointiselvennä.
Kielitieteellinen perusmuotoistaminen

Kielitieteessä perusmuotoistaminen on osa leksikaalista morfologiaa. Sanan taivutusmuoto koostuu vartalosta ja taivutustunnuksesta. Vartalo on siis se osa sananmuotoa, joka jää jäljelle kun taivutustunnukset erotetaan. Vartalo voi olla kaikissa sanan taivutusmuodoissa sama, tai sitten se vaihtelee. Esimerkiksi: puhu-a : puhu-n : puhu-taan : puhu-nut ja keppi : kepi-n : keppe-jä.
Perusmuotoistaminen ja stemmaus

Perusmuotoistaminen on läheistä sukua stemmaukselle. Perusmuotoistamisessa indeksiin tallennetaan sanan perusmuoto, kun taas stemmauksessa indeksiin tallennetaan sanan vartalo. Toisin kuin perusmuoto-ohjelmat, stemmerit eivät ymmärrä sanojen kontekstia ja osa sanoista joilla on useita merkityksiä eri asiayhteyksissä jää löytämättä.
Perusmuotoistamisen ja erilaisten perusmuoto-ohjelmien toimintaperiaatteena on palauttaa sanat niiden perusmuotoon ja tunnistaa yhdyssanoista osasanat. Ne pohjautuvat morfologisiin sääntöihin sekä laajaan perusmuodot sisältävään sanakirjaan.
Perusmuotoistamista pidetään stemmausta tarkempana ja perusteellisempana tapana käsitellä tekstiä tiedonhakua varten. Vertailtaessa perusmuotoistamista ja stemmausta, eroja niiden välillä on kuitenkin lähes mahdotonta havaita.
Perusmuotoistamisen etuja ja ongelmia

Perusmuotoistamisen etuna on se, että sen avulla indeksiin saadaan luotua sanakirjamuoto. Perusmuotoistamista pidetään parhaana vaihtoehtona luonnollisen kielen käsittelyyn laajan morfologian omaavissa kielissä, kuten suomen kielessä.
Perusmuotoistamisen huonona puolena on hakujen tarkkuutta heikentävä ylitulkinta. Ylitulkintaa tapahtuu, koska perusmuotoistamismenetelmät löytävät kaikki mahdolliset tulkintavaihtoehdot, esimerkiksi Kokkola-sanan taivutusmuoto kokkolasta on tulkittu kokko- ja lasta-sanojen perusmuodoista koostuvaksi yhdyssanaksi.  Ongelmia aiheuttavat myös sanakirjasta puuttuvat sanat, kuten ulkomaalaiset erisnimet.
Aiheesta muualla

Suomen kielen perusmuoto-ohjelma FINTWOL: http://www2.lingsoft.fi/cgi-bin/fintwol
Sanan kauppa kaikki eri taivutusmuodot: http://www.ling.helsinki.fi/~fkarlsso/genkau2.html (Arkistoitu – Internet Archive)
Pihalla taas

| Pihalla taas Thono Slowknow |
| --- | --- | --- |

Studioalbumin tiedot
 Julkaistu: 16. maaliskuuta 2009
 Formaatti: CD
 Tuottaja(t): Puisto-Osasto
 Tyylilaji: rap
 Kesto: 51.43
 Levy-yhtiö: Slowknow Production
Thono Slowknowin muut julkaisut
| Molotonon Cocktail 2006 | Pihalla taas 2009 | Tono Slono vs. Tantr Slangrr 2016 |
Pihalla taas on rap-artisti Thono Slowknow'n 16. maaliskuuta 2009 julkaistu albumi. Sen julkaisi Slowknow Production. Kappaleiden taustoja on ollut tekemässä Miikka Lampinen ja Jonne Kokkonen.
Kappaleet

Intro – 1.44
Nappaa se – 3.59
Päässä painetta – 3.48 (feat. Lataaja Wormisto)
Pihalla taas – 4.27 (feat. Jopoloco)
Aleksiskivenkatu – 3.51
Pelaajan pallo – 3.21
Hilloo – 4.07 (feat. Aatsi Pop ja Lataaja Wormisto)
Luokkakokous – 4.55 (feat. Vähäiset äänet)
Lomalla – 3.45 (feat. Eräkoira)
Kuppikunnat (OG Version) – 3.31
Ulos Ulos – 4.51
Ei oo – 4.13
No niin siin käy – 3.31
Arvostelut

Redrum-187: 4–/5
Soundi:
Aiheesta muualla

Albumin tiedot Discogs -sivustolla (englanniksi)
Pommin varjossa

| Pommin varjossa> Fail-Safe |
| --- | --- |

Ohjaaja:  Sidney Lumet
Käsikirjoittaja:  Walter Bernstein
Perustuu:  Vuorenvarma-romaani
Tuottaja:  Max E. Youngstein Sidney Lumet
Kuvaaja:  Gerald Hirschfeld
Leikkaaja:  Ralph Rosenblum
Lavastaja:  J. C. Elaney
Valmistustiedot
Valmistusmaa:  Yhdysvallat
Tuotantoyhtiö:  Columbia Pictures Corporation
Levittäjä:  Columbia Pictures Netflix
Ensi-ilta:  1964
Kesto:  113 min
Alkuperäiskieli:  englanti
Aiheesta muualla
IMDb 
Elonet
AllMovie
Infobox OKNimi-testi OK: 
Pommin varjossa (Fail-Safe) on Sidney Lumetin ohjaama poliittinen trilleri, jota on luonnehdittu vakavahenkiseksi versioksi Stanley Kubrickin Tohtori Outolemmestä. Vuonna 1964 valmistuneessa Lumetin elokuvassa Yhdysvaltain presidentti yrittää estää ydinsodan, kun pommikoneet ovat jo matkalla kohti Neuvostoliittoa. Elokuva perustuu Eugene Burdickin ja Harvey Wheelerin romaaniin.
Näyttelijät

| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
|  Henry Fonda  | … |  Presidentti   |
|  Dan O'Herlihy  | … |  Prikaatikenraali Warren A. Black   |
|  Walter Matthau  | … |  Professori Groeteschele   |
|  Frank Overton  | … |  Kenraali Bogan   |
|  Ed Binns  | … |  Eversti Jack Grady   |
|  Fritz Weaver  | … |  Eversti Cascio   |
|  Larry Hagman  | … |  Buck, presidentin tulkki   |
|  William Hansen  | … |  Puolustusministeri Swenson   |
|  Russell Hardie  | … |  Kenraali Stark   |
|  Russell Collins  | … |  Gordon Knapp   |
|  Sorrell Booke  | … |  Kongressiedustaja Raskob   |
|  Nancy Berg  | … |  Ilsa Woolfe   |
|  Dom DeLuise  | … |  Kersantti Collins   |
|  Frieda Altman  | … |  Kersantti Jennie Johnson   |
|  Hildy Parks  | … |  Betty Black   |
|  Janet Ward  | … |  Helen Grady   |
|  Louise Larabee  | … |  Rouva Cascio   |
|  Dana Elcar  | … |  Herra Foster   |
Aiheesta muualla

Pommin varjossa Internet Movie Databasessa (englanniksi)
Pommin varjossa Elonet.
Raivio (sukunimi)

Raivio on suomalainen sukunimi. Tunnettuja Raivio-nimisiä henkilöitä:
Antti Raivio (1962–2023), näyttelijä, ohjaaja, näytelmäkirjailija ja dramaturgi
Asko Raivio (1947–1989), muusikko
Derek Raivio (s. 1984), yhdysvaltalainen koripalloilija
Jouko Raivio (s. 1939), tutkija ja dekkarikirjailija
Juha Raivio (s. 1972), muusikko
Kaari Raivio (1934–2021), kirjeenvaihtaja ja tietokirjailija
Kari Raivio (s. 1940), lääkäri, Helsingin yliopiston rehtori ja kansleri
Leo Raivio (1966–2018), näyttelijä
Markus Raivio (s. 1973), muusikko ja musiikkituottaja
Matti Raivio (1893–1957), maastohiihtäjä
N. A. Raivio (1909–1993), tietokirjailija
Pauli Raivio (s. 1960), ravivalmentaja
Petri Raivio (s. 1979), televisiotoimittaja ja -juontaja ja tietokirjailija
Ville Raivio, miesten klassisen vaatetustyypin asiantuntija ja tietokirjailija
Yrjö Raivio (1915–1997), kirkkoherra ja kirjailija.
| --- | --- |
: Tällä täsmennyssivulla luetellaan henkilöitä, joilla on sama sukunimi.
Raivaussaha

Kuvan ruohotrimmeri ei ole oikea metsänhoitoon tarkoitettu raivaussaha, vaan  puutarhatyökalu. Siitä puuttuu raivaussahaan kuuluva sahanterä. Usein harrastustason (kiinalaisvalmisteisista) ruoho- tai siimatrimmereistä uupuu turvalliseen metsänraivaukseen tarpeelliset teränsuojaimet, kantovaljaat ja vastaavat.
Raivaussaha on metsän, pääasiassa pensaikon ja vesakkojen, raivauksessa ja taimikonhoidossa käytettävä moottorikäyttöinen saha. Raivaussahan leikkausteränä käytetään yleensä sirkkelinterän kaltaista leikkauslaikkaa. Raivaussahalla voidaan helposti katkoa 4–10 cm:n paksuisia puita; tätä paksumpien puiden katkaisuun raivaussaha ei ole kovin käytännöllinen.
Raivaussaha koostuu leikkausterästä ja moottorista sekä näitä yhdistävästä varresta, jonka sisällä kulkee terää pyörittävä akseli. Käyttövalmista raivaussahaa kannetaan käyttäjälle puettaviin valjaisiin kiinnitettynä. Ohjausvarren ja valjaiden kiinnityskohta on yleensä tasapainotettu siten, että sahan käyttö on vaivatonta. Käyttäjän selän takana sijaitseva moottori toimii terän ja varren vastapainona. Varren pituus on yleensä noin 1,5–2 metriä, josta noin kaksi kolmasosaa on käyttäjän etupuolella.
Monikäyttömallisiin raivaussahoihin on saatavissa erilaisia leikkuuteriä ja muun tyyppisiä työkaluja kuten lehtipuhallin, oksasaha, pyörivä harja ja moottorisahan laippa.
Raivaussahoja tekevät yleensä samat valmistajat, joiden valikoimaan kuuluvat myös moottorisahat. Raivaussahoissa on perinteisesti käytetty kaksitahtimoottoria, joka on rakenteeltaan ja iskutilavuudeltaan lähes vastaava kuin keskikokoisissa moottorisahoissa (30-60 kuutiosenttimetriä). Sittemmin on alettu siirtyä pienempipäästöisiin nelitahtimoottoreihin. Suurimpia sahamerkkejä Euroopassa ovat saksalainen Stihl ja ruotsalaiset Electroluxin omistamat Husqvarna ja Jonsered.
Raivaussahalla työskennellessä on oltava asianmukaiset varusteet, joita ovat valjaiden lisäksi silmikollinen kypärä, kuulonsuojaimet, viiltosuojatut housut tai haalari ja metsurin saappaat tai kengät.
Kevytrakenteista, siimaleikkuriterällä varustettua raivaussahatyyppistä laitetta kutsutaan trimmeriksi tai siimaleikkuriksi. Sellaisia käytetään nurmikonleikkuussa niiden kohtien leikkaamiseen, joihin ruohonleikkuri ei ulotu. Heinikon leikkaamisessa käytetään siimaleikkuriterää tai 3 tai 4-hampaista ruohoterää. Siimaleikkurilla ja ruohotrimmeriterällä varustettuna laite ei ole varsinainen raivausaha. Puutarhakäyttöön tarkoitetuissa trimmereitä valmistetaan myös sähkömoottorilla (verkkojohdolla tai akkukäyttöisenä); sähköakulla varustettu laite on akkutrimmeri.
Platz der Republik

Platz der Republik valtiopäivätalon ovelta nähtynä. Oikealla on Bundeskanzleramt, aukion takana näkyy Haus der Kulturen der Weltin katto sekä carillon-kellopelitorni. Vasemmassa laidassa Fahne der Einheit -lipun salko.
Väenpaljoutta silloisella Königsplatzilla vuonna 1924, valtiopäivätalon katolta otettu valokuva. Etualalla Bismarckin patsas, taaempana Siegessäule.
Platz der Republik on suuri, nykyään nurmikkona oleva aukio Berliinin Tiergartenissa valtiopäivätalon edustalla.
Kyseessä oli alkujaan Preussin armeijan paraatikenttä, joka 1860-luvulla nimettiin Königsplatziksi eli ”Kuninkaanaukioksi”. Aukion länsilaidalla oli vuonna 1844 valmistunut Kroll-ooppera, joka vaurioitui pahoin toisen maailmansodan pommituksissa ja purettiin sodan jälkeen. Itälaidalle rakennettiin vuosina 1884–1894 valtiopäivätalo entisen kreivi Raczyńskin palatsin paikalle. Aukion nimi muutettiin vuonna 1926 Platz der Republikiksi eli ”Tasavallan aukioksi”. Vanha nimi palautettiin kansallissosialistien noustua valtaan Saksassa vuonna 1933, mutta vuodesta 1948 aukio on ollut jälleen Platz der Republik.
Siegessäule-voitonpylväs pystytettiin vuonna 1873 aukion keskelle, mutta se siirrettiin vuonna 1939 Adolf Hitlerin Welthauptstadt Germania -kaupunkisuunnitelman tieltä pari kilometriä lännemmäs nykyiselle paikalleen. Pylvään mukana siirrettiin pois myös Otto von Bismarckin, Albrecht von Roonin ja Helmuth von Moltken muistomerkit, jotka oli pystytetty aukion kolmelle sivulle vuosina 1901, 1904 ja 1906.
Kylmän sodan aikana Platz der Republik sijaitsi Länsi-Berliinin reunalla aivan rajan läheisyydessä, ja sen merkitys oli vähäinen. Nyttemmin sen merkitys on jälleen kasvanut, kun Saksan liittopäivät ovat palanneet vanhaa valtiopäivätaloon. Aukion pohjoislaidalle rakennettiin 2000-luvulla Band des Bundes -niminen hallintorakennusten kokonaisuus, johon kuuluu myös uusi liittokanslerinvirasto Bundeskanzleramt. Aukion länsi- ja eteläsivut ovat rakentamattomat.
Platz der Republikille valtiopäivätalon eteen pystytettiin vuonna 1990 Saksojen yhdistymisen kunniaksi ”yhtenäisyyden lippuna” (Fahne der Einheit) tunnettu suuri Saksan lippu, joka liehuu salossa yötä päivää.
Platz der Republikilta etelään kulki aikoinaan Siegesallee (”Voitonkatu”) -niminen puistokatu, jonka varrelle pystytettiin Vilhelm II:n aikana suuri määrä Saksan historian merkkihenkilöitä esittäneitä marmoripatsaita. Katua ei ole nykyään enää olemassa ja patsaat on viety muualle.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Platz der Republik Wikimedia Commonsissa
Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista. 
Alkuperäinen artikkeli: de:Platz der Republik (Berlin)
Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista. 
Alkuperäinen artikkeli: en:Platz der Republik (Berlin)
Käännös suomeksi
Käännös suomeksi
Raiven

| Raiven |
| --- | --- |
 Raiven vuonna 2024
Henkilötiedot
Koko nimi:  Sara Briški Cirman
Syntynyt: 26. huhtikuuta 1996 (ikä 28) Slovenia
Ammatti:  laulaja, mezzosopraano, lauluntekijä, harpunsoittaja
Muusikko
Taiteilijanimi:  Raiven
Laulukielet:  sloveeni
Aktiivisena:  2014–
Tyylilajit:  pop, elektropop, vaihtoehtorock, ooppera, elektro-ooppera
Soittimet:  harppu
  [ Muokkaa Wikidatassa ] [ ohje ]  
Sara Briški Cirman, taiteilijanimeltään Raiven (s. 13. lokakuuta 1989 Slovenia) on slovenialainen mezzosopraano, poplaulaja, lauluntekijä ja harpisti. Raiven nousi kuuluisuuteen osallistuttuaan Slovenian euroviisukarsintana toimivaan Evrovizijska Melodija (EMA) -kilpailuun vuonna 2016 kappaleellaan ”Črno bel” sijoittuen toiseksi. Raiven palasi EMA-kilpailuun vuonna 2017, sijoittuen tällä kertaa kolmanneksi kappaleellaan ”Zažarim”. Myös vuonna 2019 Raiven osallistui EMA-kilpailuun sijoittuen jälleen toiseksi kappaleella ”Kaos”. Raiven edustaa Sloveniaa vuoden 2024 Eurovision laulukilpailussa kappaleella ”Veronika”.
Pihamauriainen

| Mauriainen |
| --- | --- |

Uhanalaisuusluokitus
 
 
Suomessa:
 Elinvoimainen  
Tieteellinen luokittelu
Domeeni::  Aitotumaiset Eucarya
Kunta::  Eläinkunta Animalia
Pääjakso::  Niveljalkaiset Arthropoda
Luokka::  Hyönteiset Insecta
Lahko::  Pistiäiset Hymenoptera
Alalahko::  Hoikkatyviset Apocrita
Yläheimo::  Ampiaismaiset pistiäiset Vespoidea
Heimo::  Muurahaiset Formicidae
Alaheimo::  Formicinae
Tribus::  Lasiini
Suku::  Mauriaiset Lasius
Laji::  niger
Kaksiosainen nimi
 Lasius niger  (Linnaeus, 1758) 
Katso myös
   Pihamauriainen Wikispeciesissä   Pihamauriainen Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OK: 
Pihamauriainen eli sokerimuurahainen tai mauriainen (Lasius niger) on pieni (3,5–9 mm) ja musta muurahaislaji.
Sokerimuurahainen tunkeutuu yleisesti ihmisasumuksiin. Sitä löydetään monesti keittiöstä, ruokakaapeista tai -varastoista. Se on perso makealle. Pihalla se viihtyy laatoitusten alla ja kivijalan vieressä tai kukkapenkissä. Laji kelpaa hyvin muurahaisterraarioon; se kaivaa tunneleita ja syö sokeria.
Laboratoriossa tehtyjen pihamauriaisyhdyskuntien tutkimusten avulla on osoitettu, että pihamauriaiskuningattaret elävät noin 18–29-vuotiaiksi. Pisin laboratoriossa mitattu ikä on ollut 28 vuotta 9 kuukautta. Luonnossa yhdyskuntien arvellaan elävän 5–30 vuotta sen jälkeen, kun se on selvinnyt alkuun ja vakiintunut.
Pihamauriaisten kasvattaminen

Pihamauriainen on hyvin helppo laji kasvattaa, sillä se viihtyy hyvin huoneenlämmössä, ja onnistuu tekemään pesän kaikkialle, missä on vähänkin kosteaa. Pihamauriainen tarvitsee talvilevon, jonka voi toteuttaa siirtämällä pesän esimerkiksi jääkaappiin 2–4 kuukaudeksi. Pesän voi myös asettaa ulos, mutta silloin se on syytä sijoittaa esimerkiksi styroxlaatikkoon, jotta lämpötila ei laske alle 2 °C:een.
Pihamauriaisen ja mustamuurahaisen erot

Pihamauriainen ja mustamuurahaisen (Formica fusca) erot ovat:
Mustamuurahainen on hieman isompi
Pihamauriainen liikkuu hillitymmin eikä säntäile kuin Formica-suvun muurahaiset
Mustamuurahainen ei viihdy sisätiloissa
Aiheesta muualla

Pihamauriainen (sokerimuurahainen, mauriainen) – Lasius niger Laji.fi. Viitattu 19.9.2020.
Pihamauriainen (sokerimuurahainen) Lasius niger Ötökkätieto. Viitattu 19.9.2020.
Kodin kutsumattomat vieraat : tuhohyönteisten tunnistus ja torjunta (pdf) Helsingin kaupunki ympäristökeskus. Viitattu 19.9.2020.
Lasius niger Sokerimuurahainen Hyönteismaailma.fi. Viitattu 19.9.2020.
Integrated Taxonomic Information System (ITIS): Lasius niger (TSN 577031) itis.gov. Viitattu 19.9.2020. (englanniksi)
Taxonomy – Lasius niger (Black garden ant) UniProt. Viitattu 19.9.2020. (englanniksi)
Semiochemicals of Lasius niger, the Black garden ant Pherobase. Viitattu 19.9.2020. (englanniksi)
Iowa State University, Bug Guide: Species Lasius niger - Black Garden Ant (englanniksi)
Global Biodiversity Information Facility (GBIF): Lasius niger (englanniksi)
Centre for Agriculture and Biosciences International (CABI): Lasius niger (common black ant) (englanniksi)
Ponta de Pico

Ilmakuva vuoresta vuodelta 2010
| --- | --- |
Tyyppi:  Kerrostulivuori
Sijainti:  Pico, Azorit Portugali
Vuoristo:  Keski-Atlantin selänne
Korkeus merenpinnasta:  2 351 m 
Prominenssi:  2 351  m 
Ikä:  Pleistoseeni 
Purkautunut viimeksi:  joulukuu 1720
| --- | --- |
Koordinaatit:  fi 
muokkaa - muokkaa wikitekstiä - muokkaa Wikidataa
Ponta do Pico eli Pico Alto on Portugalille kuuluvan Azorien saariryhmän ja samalla koko Portugalin valtion korkein huippu. Se sijaitsee Picon saarella. Ponta do Pico on kerrostulivuori, joka kohoaa 2 351 metrin korkeuteen.
Historiaa

Tunnetun historian aikana Pico ei ole koskaan purkautunut varsinaisesta pääkraatteristaan. Vuosina 1562–1564 sattunut purkaus vuoren kaakkoissivustalta synnytti laavavirran, joka ylsi mereen asti. Vuoden 1718 purkauksen laavavirta pysähtyi rannikolle. Viimeisin purkaus on tapahtunut joulukuussa 1720, minkä jälkeen vuori on viettänyt enemmän tai vähemmän hiljaiseloa.
29. syyskuuta 2009 raportoitiin vuoren huipulla olevan fumarolin tupruttelevan ilmaan vulkaanisia kaasuja. CIVISAn (port. Centro de Informação e Vigilância Sismovulcânica dos Açores) raporttien mukaan ilmiö tapahtui aikaisin aamulla ja oli havaittavissa useissa kohdin Picon saarella sekä naapurisaarella Faialilla. Kaasupurkausta lukuun ottamatta kaikki muut sensorit näyttivät kuitenkin normaaleja arvoja, joten ilmiölle ei löytynyt varsinaisesti selitystä.
Geologiaa

Pico on osa Madalenan vulkaanista ryhmää, yhtä kolmesta vulkaanisesta yksiköstä, jotka muodostavat Picon saaren. Alueella tunnetaan kolme historiallisella ajalla tapahtunutta purkausta, vuosina 1562, 1718 ja 1720. Pinnanmuotojen perusteella vuori on syntynyt holoseenikaudella ja radiohiilimittaukset viittaavat myös vahvasti siihen, että vuori on alle 6 000 vuotta vanha. Strukturaalisesti alue voidaan jakaa kahteen osaan: itse vuoreen ja sen itäpuolella olevaan repeämään (engl. Fissural Zone).
Kraatteri Pico Alto on halkaisijaltaan noin 500 metriä ja syvyydeltään noin 30 metriä. Sen vieressä on Piquinho, noin 70 metriä korkea vulkaaninen keko, joka muodostaa vuoren varsinaisen huipun.
Pico Piquinho
Ponta de Picon kraatteri
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Ponta de Pico Wikimedia Commonsissa