stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Sari Siirola

Sari Siirola (s. 4. kesäkuuta 1971) on suomalainen pesäpalloilija.
Siirola edusti Superpesiksessä Hyvinkään Tahkoa, Ylihärmän Junkkareita, Ylihärmän Pesis-Junkkareita, Vihdin Palloa ja Peräseinäjoen Toivetta. Siirola saavutti yhden SM-pronssin kaudella 1999. Kaudella 2001 Siirola oli Superpesiksen etenijäkuningatar 72:llä tuodulla juoksulla ja voitti Kultaisen mailan. Siirola pelasi kuusi Itä-Länsi-ottelua vuosina 1997, 1998, 2001, 2002, 2003 ja 2004. Hän pelasi ulkokentällä ykkösvahtina. Siirola pelasi 265 Superpesiksen runkosarjan ottelua. Näissä hän löi 48 kunnaria ja 143 tavallista juoksua, toi 435 juoksua ja keräsi 1 328 kärkilyöntipistettä. Siirola pelasi 34 Superpesiksen ylemmän loppusarjan ottelua. Näissä hän löi kaksi kunnaria ja neljä tavallista juoksua, toi 32 juoksua ja keräsi 143 kärkilyöntipistettä. Siirola pelasi kuusi Superpesiksen alemman loppusarjan ottelua. Näissä hän löi yhden kunnarin ja kaksi tavallista juoksua, toi 14 juoksua ja keräsi 41 kärkilyöntipistettä.
Sari Seppänen (jalkapalloilija)

Sari Seppänen (s. 22. syyskuuta 1975) on suomalainen entinen jalkapalloilija.
Liberona pelaavan Seppäsen jalkapalloura alkoi Tampereen Ilveksessä. Hän pelasi seurassa lähes koko uransa ajan. Ilveksen lisäksi hän pelasi PU-62:ssa 1996, Malmin Palloseurassa 2002 ja tanskalaisessa Fortuna Hjörringissä vuosina 1994 ja 1995. Seppänen pelasi maajoukkueessa vuosina 1992–2002 yhteensä 63 maaottelua, joissa hän teki kaksi maalia. Myös Sari Seppäsen kaksoissisko Satu Seppänen maajoukkuetason jalkapalloilija.
Sano Oili vaan

| Sano Oili vaan |
| --- | --- |
 Oili Lumme (Mari Rantasila) ja Alpo Lumme (Kari Hietalahti).
Ohjaaja:  Veli-Matti Saikkonen
Käsikirjoittaja:  Veijo Meri
Tuottaja:  Matti Penttilä
Kuvaaja:  Raimo Hartzell
Leikkaaja:  Lena Hemming
Lavastaja:  Anu Maja
Pääosat:  Kari Hietalahti   Mari Rantasila   Ilkka Heiskanen   Vesa Vierikko   Rea Mauranen
Valmistustiedot
Valmistusmaa:   Suomi
Tuotantoyhtiö:  Yleisradio
Ensi-ilta:  2000
Alkuperäiskieli:  suomi
Aiheesta muualla
IMDb 
Elonet
Infobox OKNimi-testi OK: 
Sano Oili vaan on Veli-Matti Saikkosen ohjaama ja Veijo Meren käsikirjoittama televisioelokuva, jonka ensiesitys oli vuonna 2000 Yle TV1 -kanavalla. Elokuva on yritysmaailmaan sijoittuva komedia parisuhteesta. Elokuvassa pääosia esittävät Kari Hietalahti ja Mari Rantasila.
Rooleissa

| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
|  Kari Hietalahti  | … |  Alpo Lumme   |
|  Mari Rantasila  | … |  Oili Lumme    |
|  Vesa Vierikko  | … |  Johtaja Lilja   |
|  Rea Mauranen  | … |  Rouva Paula Lilja   |
|  Ilkka Heiskanen  | … |  Myyntipäällikkö Granström   |
|  Algot Böstman  | … |  Liikemies Hauser   |
|  Kaija Pakarinen  | … |  Neiti Kirsch   |
|  Mira Kivilä  | … |  Neiti Liesivaara   |
|  Maarit Peltomaa  | … |  Rouva Sarastus   |
|  Tommi Eronen  | … |  Eläinlääkäri Kuronen   |
|  Vesa Mäkelä  | … |  Rakennusurakoitsija Sipi   |
|  Ismo Apell  | … |  Tarjoilija   |
Sanny Hagelstam-Federley

Sanny Charlotta Hagelstam-Federley (23. toukokuuta 1869 Helsingin maalaiskunta – 27. marraskuuta 1932 ) oli suomalainen taidemaalari ja ruotsin kielellä kirjoittanut kirjailija.
Hagelstam-Federleyn vanhemmat olivat tilanomistaja Jarl August Hagelstam ja Emilia Karolina Söderhjelm. Hän oli naimisissa taiteilija Alex Federleyn kanssa.
Hagelstam-Federley kävi Suomen Taideyhdistyksen piirustuskoulun 1885–1889. Hän osallistui Suomen Taiteilijain näyttelyihin 1898, 1900, 1901, 1906 ja 1907.
Kirjallista tuotantoa

Aherteluja kodissa (lapsille) : leikkuu- , sahuu-, käsityö y. m. malleja pojille ja tytöille / Sysselsättningar i hemmet (för barn) : klipplöfsågnings-, handarbets- m.fl. mönster för gossar och flickor. Öflund & Petterson, Helsinki, 1914
Skogsfrun : berättelser, sagor och sagospel. Helsinki, 1922
Schulzen vaalitapa

Schulzen vaalitapa on Markus Schulzen kehittämä Condorcet'n vaalitapa. Se tuottaa yhden voittajan äänestyslipuista, joihin äänestäjät ovat listanneet ehdokkaat mieluisuusjärjestykseen. Sitä voidaan käyttää myös kaikkien ehdokkaiden listaamiseen paremmuusjärjestyksessä. Vaalitapa tunnetaan myös nimellä beatpath-menetelmä tai polkuäänestys.
Schulzen menetelmä on käytetyin Condorcet-vaalitavoista. Sitä käyttävät mm.
Saksan piraattipuolue neuvoa-antavasti LiquidFeedback-verkkopalvelunsa avulla. Sivusto on käännetty myös suomen kielelle nimellä palautevirta.
Debian-projekti
Software in the public interest -projekti
UserLinux-projekti
Free State Project -projekti
Usenetin uk-alkuisten ryhmien ylläpito
Internetissä oleva viiden sekunnin ristisanakilpailu
Aiheesta muualla

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
San Marinon suur- ja yleisneuvosto

| Suur- ja yleisneuvosto Consiglio Grande e Generale> Tyyppi |
| --- | --- |
Tyyppi:  yksikamarinen
Johto
Kapteenivaltiojohtajat:  Filippo Tamagnini Gaetano Troina
Kokoonpano
Edustajia:  
Puolueet:  Hallitus (44)      PDCS (21)      R.E.T.E. (11)      Domani (4)      Noi per la Repubblica (8) Oppositio (16)      Libera (10)      RF (6)
Vaalit
Viimeisimmät vaalit:  9. kesäkuuta 2024
Kokouspaikka
 Palazzo pubblico
Kotisivut
 https://www.consigliograndeegenerale.sm
Suur- ja yleisneuvoston istuntosali Palazzo Pubblicossa.
Suur- ja yleisneuvosto (ital. Consiglio Grande e Generale) on San Marinon ylin lainsäädäntöelin. Sinne valitaan 60 edustajaa viiden vuoden välein järjestettävillä vaaleilla.
Parlamentaarista työtä tehdään neljässä, vastuualueiltaan melko laajoissa, valiokunnassa.
Parlamentin virallinen tiedotuskanava on ollut Bollettino Ufficiale, joka on vuodesta 2012 ilmestynyt sähköisenä.
Ehdokkaiksi parlamenttivaaleissa voivat asettua kaikki vähintään 21-vuotiaat San Marinon kansalaiset, jotka ovat lukutaitoisia ja asuvat virallisesti San Marinossa. Kirkollisissa viroissa, poliisivoimissa ja diplomaattisissa viroissa toimivat henkilöt eivät voi asettua ehdolle..
Historia

Parlamentin asema vakiintui 1400-luvun puolessa välissä, jolloin siihen kuului nykyiseen tapaan 60 edustajaa. Nämä edustajat tosin olivat yksinomaan miehiä vaikutusvaltaisista perheistä..
Vuonna 1923 Suur- ja yleisneuvosto lakkautettiin ja nimettiin uudelleen. Tämän jälkeen määrätyissä ennenaikaisissa vaaleissa San Marinon fasistinen puolue voitti vaalit ja oli ainoa parlamentissa edustettuna ollut puolue muutaman katolilaisen pienemmän vaalilistan kanssa. San Marinoon muodostettiin fasistinen yksipuoluehallinto Italian tapaan. Ensimmäiset vaalit toisen maailmansodan jälkeen pidettiin 1945, jossa vasemmistopuolueet voittivat eniten paikkoja..
Naiset saivat äänioikeuden vuonna 1960 ja ovat voineet vuodesta 1973 poliittisissa viroissa. 1. huhtikuuta 1981 Maria Lea Pedinista tuli San Marinon ensimmäinen naispuolinen kapteenivaltionjohtaja.
Viimeisimmät vaalit

Viimeisimmät vaalit pidettiin 8. joulukuuta 2019.
Tulokset valittujen edustajien osalta olivat seuraavanlaiset: Puolueista Domani ja R.E.T.E. olivat vaaliliitossa yhteisellä vaaliohjelmalla, mutta kummallakin puolueella oli oma listansa.
| Lista | Lista | Paikat |
| --- | --- | --- |
| PDCS | PDCS | 21 |
| Domani in Movimento | R.E.T.E. | 11 |
| Domani in Movimento | Domani | 5 |
| Libera | Civ 10 | 10 |
| Libera | SSD | 10 |
| Noi per la Repubblica | PSD | 8 |
| Noi per la Repubblica | PS | 8 |
| Noi per la Repubblica | SMI | 8 |
| Repubblica Futura | Repubblica Futura | 6 |
Vaalien jälkeen suurimmaksi puolueeksi noussut PDCS muodosti hallituksen Domani in Movimento - ja Noi per la Repubblica -vaaliliittojen kanssa.
Aiheesta muualla

Bollettino Ufficialen verkkosivu
Saksan keisarikunnan 1. armeija

Saksan keisarikunnan 1. armeija (saks. 1. Armee/Armeeoberkommando 1 (A.O.K. 1)) oli Saksan keisarikunnan maavoimien armeijatason yhtymä ensimmäisessä maailmansodassa.
Perustaminen

1. armeija perustettiin VIII armeija-alueesta liikekannallepanossa elokuussa 1914 ja se lakkautettiin 17. syyskuuta 1915. Se perustettiin uudelleen Sommen taisteluihin 19. heinäkuuta 1916 ja armeija lakkautettiin lopullisesti sodan päätyttyä joukkoja kotiutettaessa.
Historia

1. armeija oli sijoitettuna länsirintamalle koko sodan ajan. Se oli osa Schlieffen-suunnitelmaa ja osallistui hyökkäykseen Ranskaa ja Belgiaa vastaan sodan alussa elokuussa 1914. Suunnitelman mukaan kenraali Alexander von Kluckin komentaman 1. armeijan tehtävänä oli hyökätä oikealla saartaen Pariisi ja siten lopettaa sota lyhyeen. Armeija oli hyökkäyksen voimakkain yhtymä ja se saattoi sijoittaa noin 10 miestä yhtä rintamametriä kohden. Armeija valtasi Brysselin 20. elokuuta ja melkein onnistui voittamaan Ranskan joukot, jotka kuitenkin pysäyttivät 1. armeijan etenemisen Marnen taistelussa vain noin 20 kilometrin päähän Pariisista syyskuun alussa. Kluck haavoittui vakavasti vuonna 1915 ja hänet korvattiin Max von Fabeckilla. Saksan armeijan ylijohto päätti hajottaa yhtymän sijoittamalla siihen kuuluneet yksiköt muihin armeijoihin. Armeija lakkautettiin 17. syyskuuta 1915.
Saksan keisarikunnan 2. armeija torjui ympärysvaltojen hyökkäyksen Sommen taistelussa. Yhtymä kasvoi taisteluiden aikana niin suureksi, että se päätettiin jakaa kahtia. Uusi 1. armeija muodostettiin 19. heinäkuuta 1916 2. armeijan pohjoisosista ja sen komentaja jalkaväenkenraali Fritz von Below siirtyi 1. armeijan komentajaksi. 1. armeija kuului sodan lopulla armeijaryhmä Deutscher Kronprinziin.
Organisaatio 30. lokakuuta 1918

VII reserviarmeijakunta
1. divisioona
50. reservidivisioona
Baijerin 8. reservidivisioona
17. divisioona
osia Kaartin ratsuväkidivisioonasta
VI reserviarmeijakunta
80. reservidivisioona
osia Kaartin ratsuväkidivisioonasta
XIV reserviarmeijakunta
51. reservidivisioona
7. divisioona
Komentajat

Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista. 
Alkuperäinen artikkeli: en:1st Army (German Empire)
Käännös suomeksi
Sami Rintala

Ympäristötaide
Casagrande & Rintala, , teräksinen puisto Japanissa, 2003.
Suuntauksia
Installaatio | Maataide | Paikkasidonnainen taide | Tilataide | Valotaide
Suomalaisia tekijöitä
Jan-Erik Andersson | Marco Casagrande | Saara Ekström | Kaarina Kaikkonen| Ismo Kajander | Marja Kanervo | Jussi Kivi | Antti Laitinen | Harri Larjosto | Tuuli Luukas | Annikki Luukela | Anni Rapinoja | Sami Rintala | Catarina Ryöppy | Charles Sandison | Maaria Wirkkala
Ulkomaisia tekijöitä
Carl Andre | John Baldessari | Christo ja Jeanne-Claude | Jan Dibbets | Ian Hamilton Finlay | Hamish Fulton | Andy Goldsworthy | Hans Haacke | Michael Heizer | Robert Irwin | Nancy Holt | Richard Long | Walter de Maria | Ana Mendieta | Dennis Oppenheim | Robert Smithson | James Turrell | Wolf Vostell
Teoksia
Hiljainen kansa | Kolme aitaa | Maaltapako | 1000 Rauhanlippua
Sami Rintala (s. 1969 Kaavi) on suomalainen arkkitehti ja taiteilija, joka tuotti vuosina 1999–2003 yhdessä Marco Casagranden kanssa arkkitehtonisia installaatioita kotimaassa. Heidän teoksiaan oli Venetsian arkkitehtuuribiennaalissa 2000 ja Montrealin biennaalissa 2002. Yhteisteoksia on muun muassa Chain Reactor.
Sami Rintala on suunnitellut myös huonekaluja. Hän toimii arkkitehtuurin, kuvataiteen ja muotoilun aloilla. Rintala sanoo töidensä perustuvan tarinan kerrontaan ja käsitteellisyyteen.
Rintalan myös opettaa ja luennoi eri yliopistoissa työpajoissa.
Vuonna 2008 Rintala perusti arkkitehtitoimiston Rintala Eggertsson Architects yhdessä islantilaisen Dagur Eggertssonin kanssa. Toimisto sijaitsee sekä Oslossa ja Bodøssa. Sami Rintala on suunnitellut ohjelman vuoden 2009 Alvar Aalto -symposiumiin.
Teoksia

Hotelli, Kirkenes, Norja 2005, Nico Saieh, Arch Daily 20.5.2008
Elementtitalo, Seoul, Korea 2006, Nico Saieh, Arch Daily 18.5.2008
Aiheesta muualla

Rintala-Eggertsson arkkitehtitoimiston kotisivu (Arkistoitu – Internet Archive)
Sami Ristiniemi

Sami Ristiniemi (s. 1977) on suomalainen näyttelijä, joka on tullut tunnetuksi Rafael Aron roolistaan televisiosarjassa Salatut elämät, jossa hän esiintyi vuosina 2007–2008. Hänellä on pitkä tausta harrastajateatterissa, minkä lisäksi hänet on nähty Kotkan kaupunginteatterin lavalla.
Äänellään hän on esiintynyt muun muassa kuunnelmasarjassa Kaksipäisen vekaran varjossa.
Ristiniemi harrastaa autourheilua ja on työskennellyt Mika Salon F3-tallissa.
Vuonna 2012 Ristiniemi tuli valituksi Kotkan kaupunginvaltuustoon Kokoomuksen listoilta.
Sami Ristiniemi on puoliksi espanjalaista sukujuurta.
Filmografia

Salatut elämät – Rafael Aro (2007–2008)
Romeo & Rafael Desperados – Rafael Aro (2008)
Aiheesta muualla

Sami Ristiniemi Internet Movie Databasessa. (englanniksi)
Schurin–Vornicun epäyhtälö

Schurin–Vornicun epäyhtälö on reaalilukuja koskeva epäyhtälö. Sen mukaan jos a, b ja c ovat reaalilukuja, joille a≥b≥c ja x, y ja z ovat epänegatiivisia reaalilukuja, joille x≥y tai  z≥y, on voimassa
Aiheesta muualla

Art of Problem Solving
Sarah Hegazi

Sarah Hegazi
Sarah Hegazi (arab. سارة حجازي‎, Sāra Hijāzī; 1989 Egypti – 13. kesäkuuta 2020 Kanada) oli egyptiläinen seksuaali- ja sukupuolivähemmistöjen oikeuksia ajanut aktivisti.
Hegazi työskenteli ohjelmistokehittäjänä. Hän nosti ystäviensä kanssa esiin sateenkaarilipun libanonilaisen Mashrou' Leila -yhtyeen konsertissa syyskuussa 2017. Yhtyeen keulahahmo on Hegazin tavoin avoimesti homoseksuaalinen. Lehtien kolumnistit ja puheohjelmien juontajat ottivat tekoon kantaa suivaantuneina, ja päiviä myöhemmin Hegazi joutui ystävineen pidätetyksi. Konserttia seuranneen kuukauden aikana poliisi pidätti vähintään 75 ihmistä, joita epäiltiin homoseksuaaleiksi tai transsukupuolisiksi. Näin laajat toimenpiteet seksuaali- ja sukupuolivähemmistöjä vastaan ovat Egyptissä poikkeuksellisia. Vuonna 2001 oli pidätetty Kairo 52 -tapaukseen liittynyt ryhmä, johon kuuluneet miehet olivat kuitenkin peittäneet kasvonsa julkisessa oikeudenkäynnissä toisin kuin Hegazi, joka halusi esiintyä avoimesti. Hegazin pidätys jatkui kolmen kuukauden ajan. Kertomansa mukaan hän koki kidutusta sähköshokeilla ja häneen kohdistettiin seksuaalista häirintää. Egyptin viranomaiset eivät kommentoineet Hegazin väitteitä. Häntä syytettiin irstauden edistämisestä ja julkista rauhaa uhkaavaan laittomaan järjestöön liittymisestä. Hegazi vapautettiin odottamaan oikeudenkäyntiä, mutta hänen vanhempansa ja naapurinsa olivat hylänneet hänet ja hänet oli irtisanottu työpaikastaan. Hegazista tuli kuitenkin egyptiläisen homoyhteisön ikoni.
Kuukausia vapautumisensa jälkeen Hegazi matkusti Kanadaan, josta hän sai turvapaikan. Vuonna 2018 hän kirjoitti riippumattomaan egyptiläiseen Mada Masr -julkaisuun, että Egyptin hallinto ja islamistit keskinäisestä vastakkainasettelustaan huolimatta yksissä tuumin tukahduttivat yksilönvapauksia vihan ja ennakkoluulojen ajamina. Hegazin äiti kuoli syöpään pian Hegazin poistuttua Egyptistä. Kanadassa Hegazi kertoi kärsivänsä masennuksesta, posttraumaattisesta stressihäiriöstä, paniikkikohtauksista ja yksinäisyydestä. Lisäksi häntä vaivasivat sekä Kairossa saatujen sähköshokkien että Torontossa annetun sähköhoidon aiheuttamat muistihäiriöt. Hegazi kuitenkin jatkoi aktivismiaan, kirjoittamistaan ja ystäviensä tukemista. Hän teki itsemurhan Kanadassa kesäkuussa 2020. Hän oli yrittänyt itsemurhaa kahdesti aiemmin.
Sami Rinne (keraamikko)

Sami Rinne (s. 18. huhtikuuta 1971 Kirkkonummi) on suomalainen keraamikko ja muotoilija.
Rinne kirjoitti ylioppilaaksi Porkkalan lukiosta ja valmistui artenomiksi Kuopion käsi- ja taideteollisuusakatemiasta, jossa hän on suorittanut myös Artenomi Innovation Design (ADI) -erikoistumisopinnot.  Rinne sai Kuopion Muotoiluakatemian Muotoilupalkinnon vuonna 2008.
Rinne valmistaa kaikki keramiikkatuotteensa itse käsityönä Helsingissä Runeberginkadulla sijaitsevassa keramiikkastudiossaan. Hän suunnittelee, työstää ja polttaa savesta kestäviä keramiikka-astioita itsekehittämillään resepteillä. Rinne on kehittänyt reseptejä muun muassa posliinin ja lasitteen sekä muottien tekemiseen. Tuotteiden designissa yhdistyvät arki ja fantasia sekä rakkaus luontoon. Tunnettuja käyttökeramikan tuotteita ovat mm. Enkeli-, Lepakko-,Kallo-, Sudenkorento-, Perhonen-, Viulu-, Mustikka-, Tyrni-, Variksenmarja-, Puolukka-, Poro-, Pupu-, Koivu- ja Kala-astiat sekä Kulmikas- ja Elämänpuu-astiastot.
Rinteen keramiikka-astioita ja sisustuskeramiikkaa on ollut esillä useissa näyttelyissä ja messuilla sekä Suomessa että ulkomailla. Tuotteita on nähtävillä myös Arabian museossa, Design Forum Finlandissa, Suomen käsityön museossa, Varkauden taidemuseossa ja Kuopion kulttuurihistoriallisessa museossa.
Opiskelu

Rinne opiskeli Tervolan käsi- ja taideteollisuusoppilaitoksessa vuosina 1992-1994. Hän valmistui keramiikan artenomiksi vuonna 1988 Kuopion käsi- ja taideteollisuusakatemiasta Pohjois-Savon ammattikorkeakoulusta, jossa hän suoritti myös Artenomi Innovation Design (ADI) -erikoistumisopinnot vuosina 2000-2001.
Rinne valmistui Jyväskylän ammattikorkeakoulun ammatillisesta opettajakorkeakoulusta vuonna 2004. Vuodesta 2003 lähtien hän on toiminut Pohjois-Karjalan Ammattiopiston keramiikkakisällien arviointikokeiden arvioijana. Starttiyrittäjäkurssin Rinne suoritti vuonna 1998, ja oman toiminimen hän perusti vuonna 1999.
Aiheesta muualla

Sami Rinne Design
MTV3 Sisustamisen salat
MTV3:n Tila-ohjelma: Enkeli-, lepakko- ja pääkallomuki
Metro-lehti: Designin uusi sukupolvi
Salasana: Swordfish

| Salasana: Swordfish> Swordfish |
| --- | --- |

Ohjaaja:  Dominic Sena
Käsikirjoittaja:  Skip Woods
Tuottaja:  Joel Silver
Säveltäjä:  Christopher Young
Kuvaaja:  Paul Cameron
Leikkaaja:  Stephen E. Rivkin
Pääosat:   Hugh Jackman  John Travolta  Halle Berry  Don Cheadle 
Valmistustiedot
Valmistusmaa:  Yhdysvallat
Tuotantoyhtiö:  Village Roadshow Pictures Silver Pictures
Levittäjä:  InterCom Netflix
Ensi-ilta:  2001
Kesto:  99 min
Alkuperäiskieli:  englanti
Aiheesta muualla
Virallinen sivusto
IMDb 
Elonet
AllMovie
Infobox OKNimi-testi OK: 
Salasana: Swordfish on yhdysvaltalainen kyberpunk-toiminta/trilleri -elokuva. Se sai ensi-iltansa vuonna 2001. Elokuvan ohjasi Dominic Sena ja sen päärooleissa esiintyvät Hugh Jackman, John Travolta, Halle Berry, Don Cheadle ja Vinnie Jones.
Juoni

Stanley (Jackman), huipputaitava hakkeri, houkutellaan mukaan suureen pankkiryöstöön. Alamaailman johtaja Gabriel (Travolta) ja hänen avustajansa Ginger (Berry) haluavat tämän murtautuvan pankin tietokoneelle ja jotta he voisivat varastaa valtion rahavaroja. Gabriel tarjoaa Stanleylle vastapalvelukseksi avusta mahdollisuuden saada Stanleylle tyttärensä huoltajuus. Gabriel paljastaa että he eivät ole tavallisia rikollisia, vaan agentteja, jotka saavat palkkaa salaperäisestä sodasta terrorismia vastaan. Nämä varastetut pääomat takaisivat heille rajattomat resurssit tässä kamppailussa.
Näyttelijät

| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
|  John Travolta  | … |  Gabriel Shear   |
|  Hugh Jackman  | … |  Stanley Jobson   |
|  Halle Berry  | … |  Ginger Knowles   |
|  Don Cheadle  | … |  J.T. Roberts   |
|  Sam Shepard  | … |  James Reisman   |
|  Vinnie Jones  | … |  Marco   |
|  Drea de Matteo  | … |  Melissa   |
|  Rudolf Martin  | … |  Axl Torvalds   |
|  Zach Grenier  | … |  Bill Joy   |
|  Camryn Grimes  | … |  Holly Jobson   |
|  Angelo Pagan  | … |  Torres   |
|  Laura Lane  | … |  Helga   |
Aiheesta muualla

Ebert, Roger: Swordfish RogerEbert.com.  8.6.2001. Viitattu 14.6.2021. (englanniksi)
Brooks, Xan: Swordfish The Guardian.  27.7.2001. Viitattu 14.6.2021. (englanniksi)
Dinning, Mark: Swordfish Review Empire.  1.1.2000. Viitattu 14.6.2021. (englanniksi)
Saukonoja

Saukonoja on kylä Liedon kunnassa. Se sijaitsee etelään päin kunnan keskustasta. Kylässä oli Saukonojan ala-aste, jossa oli 44 oppilasta lukuvuonna 2016–2017. Koulu lopetti toimintansa vuoden 2017 kesäkuussa, samana vuonna kuin koulu täytti 90 vuotta.
Sammakko (kirjankustantamo)

Sammakon Kirjakauppa & Kahvihuone osoitteessa Yliopistonkatu 28, Turku.
Kustannusosakeyhtiö Sammakko on itsenäinen, turkulainen kustantamo.
Seppo Lahtinen perusti kustantamon Halikossa vuonna 1996. Yhtiön toiminimi oli Kustannusliike Sammakko. Vielä samana vuonna yrityksen toimisto muutti Turkuun, Port Arthuriin, missä se toimii edelleen. Sammakon ensimmäinen julkaisu oli underground-lehti Napa syksyllä 1996. Ensimmäinen Sammakon julkaisema kirja, Charles Bukowskin Päivät karkaavat kuin villit hevoset yli vuorten, runoja 1957–1969, ilmestyi seuraavana vuonna.
Vuonna 2001 kustantamo muuttui osakeyhtiöksi. Tuolloin toisena kustantajana Lahtisen ohella aloitti Riikka Majanen. Kustantajan työn ohella Majanen vastaa yhtiön graafisesta suunnittelusta sekä vegaanisiin leivonnaisiin erikoistuneen Kahvihuoneen toiminnasta. Sammakko tunnetaan laadukkaan kotimaisen sekä suomennetun kaunokirjallisuuden, tietokirjallisuuden ja sarjakuvien julkaisijana. Sammakko julkaisee myös Sammakon Sanomat -lehteä. Yhtiö on vuosien varrella saanut toiminnastaan lukuisia palkintoja.[lähde? ]
Kustannusosakeyhtiö Sammakolla on Turussa kahvila-kirjakauppa osoitteessa Yliopistonkatu 28. Alkuvuoteen 2022 saakka sillä oli myös toinen kivijalkamyymälä, Tarjouskirjakauppa Pikku-Sammakko, osoitteessa Kauppiaskatu 3. Yliopistonkadun liikkeessä toimii myös sammakko.com-nettikaupan varasto ja yhtiön talousosasto, jota johtaa kirjailijanakin tunnettu Henry Lehtonen.[lähde? ]
Aiheesta muualla

Sammakon verkkosivut
Sarah Hennies

Sarah Hennies (s. 1979 Louisville, Kentucky) on yhdysvaltalainen säveltäjä ja lyömäsoittaja.
Hennies varttui Louisvillen indie punk -piireissä Kentuckyssa, mutta sai myös klassisen koulutuksen. Hän sai kandidaatin arvon Illinoisin yliopistosta, Urbana-Champaignista ja maisterin arvon Kalifornian yliopistosta, San Diegosta. Hennies on työskennellyt ennen kaikkea soolo- ja kamarimusiikkiteosten säveltäjänä, mutta hän on ollut aktiivinen myös improvisaation, elokuvataiteen, performanssitaiteen ja tanssin parissa. Hennies on käsitellyt työssään monenlaisia musiikillisia, sosiopoliittisia ja psykologisia aiheita, kuten queer- ja transidentiteettejä, rakkautta, intiimiyttä ja psykoakustiikkaa. Hän on esiintynyt sekä säveltäjänä että lyömäsoittajana muun muassa New Yorkissa, Los Angelesissa, Utrechtissa, Nantesissa, Winnipegissä, Milanossa, Lontoossa, Kööpenhaminassa ja Tukholmassa. Hennies on säveltäjänä vastaanottanut tilauksia monilta tahoilta. Hän sai vuonna 2016 musiikin/äänitaiteen stipendin New York Foundation for the Artsilta ja vuonna 2019 Foundation for Contemporary Artsin Grants to Artists Awardin. Henniesin musiikkia on luonnehdittu minimalistiseksi.
Hennies on perustanut Weighter Recordings -levymerkin ja toiminut improvisaatioon keskittyneen trio Meridianin jäsenenä. Hän on lisäksi muodostanut duon ääni- ja performanssitaiteilija Jason Zehin kanssa sekä toiminut Queer Percussion Research Groupin jäsenenä. Vuonna 2017 New Yorkin ISSUE Project Roomissa kantaesitettiin Henniesin audiovisuaalinen teos Contralto. Se tarkastelee transfeminiinistä identiteettiä; siinä on esiintyjinä transnaisia, joiden taustalla soittavat jousikvartetti ja kolme lyömäsoittajaa. Teosta on esitetty Pohjois-Amerikassa, Euroopassa sekä Australiassa, ja se oli vuonna 2019 yksi finaaliin yltäneistä teoksista Queer|Art|Prizen jaossa. Hennies on itse transnainen. Hän on työskennellyt musiikin vierailevana apulaisprofessorina Bard Collegessa. Hennies on osallistunut Iannis Xenakiksen lyömäsoitinmusiikkia koskevaan tutkimustyöhön ja äänityshankkeeseen yhdysvaltalaisen lyömäsoittaja, säveltäjä Michael Rantan musiikin dokumentoinniksi.
Ser

Wikisanakirjassa on tähän liittyvä sananselitys: .
Lyhenne Ser voi viitata seuraaviin asioihin:
Käärmeen tähdistö (Serpens)
Seriini, aminohappo
sähkö- ja elektroniikkalaiteromu
| --- | --- |
: Tämä on täsmennyssivu, joka luettelee monimerkityksisen käsitteen eri merkitykset tai useita eri henkilöitä. Artikkelisivuja, joiden nimessä tai tekstissä lukee ”Ser”, voi hakea sivunnimihaulla, laajalla sivunnimihaulla tai tekstihaulla.