stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Wayne Simmonds

| Wayne Simmonds |
| --- | --- |

Henkilötiedot
Syntynyt: 26. elokuuta 1988 (ikä 36) Scarborough, Ontario, Kanada
Kansalaisuus:   Kanada
Jääkiekkoilija
Lempinimi:  Simmer, Wayne-Train
Pelipaikka:  oikea laitahyökkääjä
Maila:  oikea
Pituus:  188 cm
Paino:  83 kg
Pelinumero:  17
Pelaajaura
Pääsarjaura:  2008–
Aik. seurat:  Los Angeles Kings (NHL)   Philadelphia Flyers (NHL)   Nashville Predators (NHL) New Jersey Devils (NHL)   Buffalo Sabres (NHL)   Toronto Maple Leafs (NHL)
NHL-varaus:  61. varaus, 2007 Los Angeles Kings
Wayne Simmonds (s. 26. elokuuta 1988 Scarborough, Ontario) on kanadalainen entinen jääkiekkoilija, pelipaikaltaan oikea laitahyökkääjä.
Ura > Juniorivuodet

Simmonds pelasi vuodet 2006–2008 OHL-junioriliigassa, ensin Owen Sound Attackin ja myöhemmin Sault Ste. Marie Greyhoundsin riveissä. Hän siirtyi Greyhoundsiin joulukuun 2007 pelaajakaupassa, jossa Sound Attack sai Chris MacKinnonin ja kaksi varausvuoroa OHL Priority Selectionissa. Simmonds teki kaudella 2006–2007 49 tehopistettä, 23 maalia ja 26 syöttöpistettä, 66:ssa runkosarjaottelussa ja sijoittui OHL:n tulokkaiden pistepörssissä kymmenenneksi. Kaudella 2007–2008 hän teki 39 tehopistettä, 17 maalia ja 22 syöttöpistettä, 29:ssä ottelussa Sound Attackin riveissä ja 36 tehopistettä, 16 maalia 20 syöttöpistettä, 31:ssä runkosarjaottelussa Greyhoundsin riveissä.
Yhteensä Simmonds pelasi kahden kauden aikana 126 OHL:n runkosarjaottelua, joissa hän teki 124 tehopistettä, 56 maalia ja 68 syöttöpistettä. Pudotuspeliotteluja hän pelasi 18, joissa hän teki kuusi maalia ja antoi kymmenen maalisyöttöä. Ennen OHL:ää Simmonds pelasi kauden 2005–2006 Brockville Bravesin riveissä Central Junior A Hockey Leaguessa (CJHL) ja kauden 2004–2005 Toronto Jr. Canadiensissa Greater Toronto Hockey Leaguessa (GTHL).
Ura > NHL-ura

Los Angeles Kings varasi Simmondsin NHL:ään numerolla 61 vuoden 2007 varaustilaisuuden toisella kierroksella ja hän aloitti ammattilaisuransa kaudella 2008–2009. Hän pelasi ensimmäisen NHL:n runkosarjaottelunsa 11. lokakuuta 2008, jolloin Kings kohtasi vierasottelussa San Jose Sharksin. Hän sai ottelussa peliaikaa 12 minuuttia ja kaksi sekuntia. Ensimmäisen NHL-maalinsa hän teki 14. lokakuuta Kingsin kotiottelussa Anaheim Ducksia vastaan. Simmonds teki Kingsin 1–2-kavennusmaalin ottelussa, joka päättyi joukkueen voittoon maalein 6–3.
Simmonds edusti Los Angeles Kingsiä kolme kautta. Näistä tilastojen valossa paras oli runkosarjakausi 2009–2010, jolla hän teki 40 tehopistettä, 16 maalia ja 24 syöttöpistettä, 78:ssa ottelussa ja saavutti plus-miinus-tilastossa joukkueensa parhaan lukeman, +22. Hänen on myös arvioitu olleen tuolla kaudella yksi joukkueensa parhaista puolustavista hyökkääjistä. Kesäkuussa 2011 Simmonds siirtyi Philadelphia Flyersiin osana pelaajakauppaa, jossa Flyers sai hänen lisäkseen Brayden Schennin ja toisen kierroksen varausvuoron NHL:n varaustilaisuudessa 2012, ja jossa Kingsiin siirtyivät Flyersin kapteenina toiminut Mike Richards ja Rob Bordson.
NHL:n syyskuussa 2012 alkaneen työsulun aikana Simmonds pelasi kahdessa eri joukkueessa, ETC Crimmitschaussa Saksan 2. Bundesligassa ja HC Bílí Tygři Liberecissä Tšekin Extraligassa. Hänen joutumisensa rasististen huuteluiden kohteeksi Chomutovia vastaan pelatussa lokakuisessa ottelussa sai mediahuomiota, ja hän sekä samoissa joukkueissa työsulun aikana pelannut Chris Stewart jättivät Liberecin kaksi viikkoa myöhemmin.
Simmonds teki lokakuussa 2020 Toronto Maple Leafsin kanssa yksivuotisen ja 1,5 miljoonan dollarin arvoisen sopimuksen.
Kesäkuussa 2021 Simmonds teki Maple Leafsin kanssa kaksivuotisen ja yhteensä 1,8 miljoonan dollarin arvoisen jatkosopimuksen.
Ura > Maajoukkue

| Mitalit> Maa:   Kanada.Miesten jääkiekko.MM-kilpailut  | Mitalit> Maa:   Kanada.Miesten jääkiekko.MM-kilpailut  | Mitalit> Maa:   Kanada.Miesten jääkiekko.MM-kilpailut  | Maa:   Kanada> Miesten jääkiekko. |
| --- | --- | --- | --- |
|  Hopeaa | Saksa/Ranska 2017 | jääkiekko |  |
| Alle 20-v. MM-kilpailut  | Alle 20-v. MM-kilpailut  | Alle 20-v. MM-kilpailut  |  |
|  Kultaa | Tšekki 2008 | jääkiekko |  |
Simmonds on pelannut MM-kilpailuissa 2013 ja 2017. Hän oli voittamassa maalleen kultaa vuoden 2008 jääkiekon nuorten maailmanmestaruuskilpailuissa, jotka pelattiin Tšekissä. Hän pelasi turnauksessa seitsemän ottelua ja jäi ilman tehopisteitä.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Wayne Simmonds Wikimedia Commonsissa
Kanadan joukkue – Jääkiekon MM-kilpailut 2017
1 Comrie |
4 Barrie |
5 Demers |
7 Morrissey |
9 Duchene |
10 Schenn |
11 Konecny |
14 Couturier |
16 Marner |
17 Simmonds |
19 Matheson |
21 Point |
24 de Haan |
28 Giroux (C)  |
29 MacKinnon |
30 Johnson |
31 Pickard |
44 Vlasic (A) |
53 Skinner |
55 Scheifele |
71 Killorn |
90 O’Reilly (A) |
Valmentaja Cooper
One on One: Dr. J vs. Larry Bird

| One on One: Dr>  J vs. Larry Bird |
| --- | --- |
 Kansikuvassa vasemmalla Julius Erving ja oikealla Larry Bird.
Kehittäjä:  Electronic Arts
Julkaisija:  Electronic Arts EUR Ariolasoft
Suunnittelija:  Eric Hammond
Julkaistu:  1983
Lajityyppi:  urheilupeli (koripallo)
Pelimuoto:  moninpeli ja yksinpeli
Alusta:  Amiga, Apple II, Atari 7800, Atarin 8-bittiset, ColecoVision, Commodore 64, DOS, Macintosh, TRS-80 CoCo
Jakelumuoto:  Levyke
Lisää peliartikkeleitaVideopelien teemasivulla
Infobox OK : 
Dr. J and Larry Bird Go One on One (tunnettu myös nimellä One on One) on Eric Hammondin kehittämä ja Electronic Artsin vuonna 1983 Apple II:lle julkaisema koripalloaiheinen urheilupeli.
Pelaaja voi valita pelattavaksi hahmoksi joko Julius Ervingin tai Larry Birdin. Yksi-vastaan-yksi-peliä voi pelata joko toista pelaajaa tai tietokonetta vastaan. Pelit ovat joko aika- tai pisterajoitteisia. Pelihahmolla on "kestävyysmittari": juokseminen ja hyppiminen väsyttää pelaajaa, kun taas paikallaan seisominen palauttaa voimat. Alhainen kestävyys hidastaa pelaajan suoritusta. Jos pelaaja donkkaa usein, korin takalauta saattaa rikkoutua, jolloin vahtimestari tulee siivoamaan lattialle pudonneet osat.
Pelin jatko-osa Jordan vs Bird julkaistiin IBM PC:lle, Sega Mega Drivelle, Commodore 64:lle ja Nintendo Entertainment Systemille vuonna 1988.
One on One oli ensimmäinen lisensoitu urheiluvideopeli, jossa pelaajat esitettiin tunnistettavina oikeilla nimillään ja ominaisuuksillaan. 1UP.comin Essential-artikkelisarjassa pelille annetaan kunnia edelläkävijänä, jolle nykyiset lisensoidut urheilupelit ovat velkaa suosiostaan.
Aiheesta muualla

One on One: Dr. J vs. Larry Bird MobyGamesissa (englanniksi)
Wayne Static

| Wayne Static |
| --- | --- |
 Wayne Static musisoimassa Cannibal-kiertueella.
Henkilötiedot
Syntynyt: 4. marraskuuta 1965 Muskegon, Michigan, Yhdysvallat
Kuollut: 1. marraskuuta 2014 (48 vuotta)
Muusikko
Aktiivisena:  1994–2014
Tyylilajit:  industrial metal
Soittimet:  kitara
Yhtyeet:  Static-X Pighammer
Levy-yhtiöt:  Warner Brothers Records Reprise Records
  [ Muokkaa Wikidatassa ] [ ohje ]  
Wayne Static (oik. Wayne Richard Wells; 4. marraskuuta 1965 Muskegon, Michigan – 1. marraskuuta 2014) oli industrial metal -yhtye Static-X:n laulaja ja kitaristi.
Ura > Alkuvaiheet

Static varttui Shelbyssä, Michiganissa, ennen kuin hän muutti Chicagoon. Hän asui Chicagossa jonkin aikaa, kunnes muutti Kaliforniaan, josta hänen muusikon uransa lähti myöhemmin käyntiin. Static oli vain 3-vuotias, kun sai ensimmäisen lelukitaransa, ja myöhemmin Waynen ollessa 7 vuotta vanha, hän sai vanhemmiltaan oikean kitaran aloittelijoita varten. Hän sai kitaratunteja maksua vastaan, ja jo vuoden kuluttua hän voitti kykykilpailun kappaleella ”Skip to My Lou”. Ensimmäisessä yhtyeessä Static pääsi soittamaan 12-vuotiaana, jolloin hän ilmoitti haluavansa muusikoksi. 17 vuoden iässä Wayne kävi opintoja Shelby High School -nimisessä koulussa.
Ura > Ammattilaismuusikoksi

Muutettuaan Chicagoon hän perusti Ken Jayn kanssa ensimmäisen hänen urallaan merkittävän yhtyeen, Deep Blue Dreamin. Bändin historia jäi lyhyeksi, sillä Static ja Jay siirsivät toimintansa Kaliforniaan, josta he löysivät Tony Campoksen ja Koichi Fukudan. Static-X sai alkunsa Deep Blue Dreamin jäännöksistä. Vuonna 1998 Static-X teki levytyssopimuksen Warner Brothers Recordsin kanssa. Seuraavana vuonna julkaistiin debyyttialbumi, Wisconsin Death Trip, joka saavutti platinaa yli miljoonan kappaleen myynnillä. 2001 julkaistiin samaisen levy-yhtiön kanssa seuraava albumi, Machine, joka menestyi myös hyvin ylittäessään kultalevyn rajan. Tasaiseen tahtiin tulivat myös Static-X:n albumit: Shadow Zone (2003), Beneath... Between... Beyond... (2004), Start a War (2005), Cannibal (2007) sekä viimeinen tuotos Cult of Static (2009). Wayne toimi myös tuottajana muutamilla albumeilla. Heinäkuussa 2007 Static ilmoitti aloittavansa soittamisen ”sivuprojektina” Pighammer -nimisessä yhtyeessä.
Yksityiselämä

Static ilmoitti olevansa ateisti ja kasvissyöjä. Hän osasi soittaa kitaran lisäksi myös kosketinsoittimia. Hän meni aikuisviihteen alalla olevan Tera Wrayn kanssa naimisiin 10. tammikuuta 2008. Hän sanoi tavanneensa kuuluisia yhtyeitä tai muusikkoja, kuten Kiss, Pantera ja Ozzy Osbourne. Hänen hiustyylinsä on herättänyt monissa kiinnostusta, ja Static paljastikin, että hiuksien pystyyn valmistaminen kestää 20 minuuttia.
Kuolema

Wayne Static kuoli 48-vuotiaana 1. marraskuuta 2014. Kuolinsyy oli alkoholin ja reseptilääkkeiden yliannostus.
Aiheesta muualla

/ Static-X Facebookissa
Wayne Static Internet Movie Databasessa. (englanniksi)
Wayne Static
Nuutajärven Lasikylän kulttuurisäätiö

Nuutajärven Lasikylän kulttuurisäätiö on vuonna 2014 perustettu säätiö, jonka tarkoituksena on tukea lasikulttuurin ja korkeatasoisen taideteollisen osaamisen jatkuvuutta ja monipuolistumista Nuutajärvellä. Säätiö järjestää tapahtumia ja koordinoi kehityshankkeita sekä kertoo vastaavansa myös Nuutajärven Lasikylän yhteisestä viestinnästä. Säätiön puheenjohtajana toimii (vuonna 2023) Jussi Toikka.
Aiheesta muualla

Nuutajärven Lasikylän Kulttuurisäätiön verkkosivut
YPKVV

YPKVV:n logo ja tiedustelujärjestön johtaja Nick Fury.
YPKVV (engl. S.H.I.E.L.D.) on Marvel-kustantamon sarjakuvissa esiintyvä kuvitteellinen terrorisminvastainen yksikkö ja tiedustelujärjestö, joka auttaa supersankareita ja tavallisia kansalaisia vastustamaan luonnollisia sekä yliluonnollisia uhkia.
Järjestön nimi on lyhenne sanoista Ylimmän Päämajan Kansainvälisen Vakoilun Vastustamisjaos (engl. Supreme Headquarters, International Espionage, Law-Enforcement Division). Vuonna 1991 englanninkieliseksi nimeksi vaihdettiin Strategic Hazard Intervention Espionage Logistics Directorate. Marvel Cinematic Universessa ja myöhemmissä medioissa myös S.H.I.E.L.D. oli lyhenne nimestä Strategic Homeland Intervention, Enforcement and Logistics Division.
Historia

YPKVV perustettiin vastaamaan teknologisesti kehittynyttä, uusfasistista rikollisjärjestö Hydraa. YPKVV on planeetan suurin ja tehokkain voima maailmanrauhaa uhkaavissa tehtävissä, terrorismin vastustamisessa ja muukalaisinvaasioiden torjunnassa.
Suurin osa YPKVV:n operaatioista on salaisia, mutta joihinkin kuuluu julkisia aktiviteetteja. Organisaation sopimus estää sitä kumoamasta valtion asevoimia osallistumalla sotatoimiin vihollisen maaperällä. Asevoimien kanssa hoidetut tehtävät koordinoidaan sulavasti, kuten tapauksessa, kun Yhdysvaltain armeija jahtasi Hulkia. Kaikki piilo-operaatiot ovat automaattisesti YPKVV:n työtä, jolloin asevoimia ei tarvita. Toisin kuin lukuisat kansalliset tiedustelujärjestöt kuten CIA, Mossad tai MI6, YPKVV:en kuuluu kansainvälinen jäsenyys ja oikeudenhoito. Suurin osa maailman vapaista valtioista osallistuu YPKVV:n toimintaan ja auttavat sen toimintaa omalla maaperällään.
YPKVV:n perustajat pysyvät anonyymeinä; sen johtajiin kuuluu tunnettuja valtio- ja yhtiöjohtajia. Tiedettyjä YPKVV:n perustamisessa mukana olleita olivat Howard Stark ja Peggy Carter. Hydran salamurhaajat tappoivat organisaation ensimmäisen johtajan, jonka henkilöllisyys on salainen. Hänen korvaajansa oli CIA:n agentti Nick Fury. YPKVV:n korkea-arvoisimpana agenttina Fury valvoi päivittäisiä johtotoimenpiteitä ja toimi kentällä joukkojen ylipäällikkönä. Organisaation johtokunta, jonka seitsemän jäsentä pitävät nimettömyytensä kommunikoimalla henkilökunnan kanssa videoruudun kautta, päättävät YPKVV:n toimintatavoista ja direktiiveistä.
YPKVV:n suurin heikkous on se, että siitä on tullut niin monimutkainen organisaatio ja sen tehtävät ovat niin suuria, ettei yksi ihminen, edes Furyn seuraaja Sharon Carter, pysty henkilökohtaisesti valvomaan kaikkia toimia.
Tunnettuja jäseniä sarjakuvissa

YPKVV:n hyvin tunnettuja jäseniä aakkosjärjestyksessä:
| --- | --- |
 Clint Barton, alias Haukansilmä  Natasha Romanoff, alias Musta Leski  Nick Fury, johtaja  Clay Quartamain  Abigail Brand  Yuri Brevlov, venäläinen Helialuksen komentaja  G. W. Bridge  Laura Brown, Päähydran tytär  Sharon Carter (Agentti 13)  Contessa Valentina Allegra di Fontaine :  Jessica Drew, alkuperäinen Hämähäkkinainen  Timothy ”Dum Dum” Dugan  Rigby Fallon, tietokoneasiantuntija  Maria Hill  Phil Coulson  Jerry Hunt  Daisy Johnson / Järistys, seismisiä voimia omaava superagentti  Leo Fitz, tieteilijä  Jemma Simmons, tohtori  Gabriel ”Gabe” Jones  Eric O’Grady, uusin Muurahaismies  Jasper Sitwell  Tony Stark, alias Rautamies, järjestön johdossa Rautamies: Viisi painajaista -kirjassa (suom. 2010). Ei silti sinänsä ole koskaan kuulunut YPKVV:hen koska ei halunnut mukaan.
Kulkuneuvot ja apuvälineet

Helialukset (engl. Helicarriers): YPKVV:n tärkeimmät kulkuneuvot ja tukikohdat. Tony Starkin ja Stark-yhtiöiden avustuksella suunnitellut ja rakennetut lentävät lentotukialukset. Esiintyivät ensi kerran Strange Tales -lehden numerossa 135 (elokuu 1965).
Quinjet-suihkukoneet: Kehitetty Mustan Pantterin teollisuuslaitoksessa Wakandassa. Niitä kuljetetaan helialuksissa ja niillä voi nousta ja laskeutua pystysuorassa. Olivat alun perin Kostajien käytössä. Esiintyivät ensi kerran The Avengers -lehden numerossa 61 (helmikuu 1969).
LMD-robotit (Life Model Decoy): YPKVV:n kehittämiä muokattavia robottikaksoisolentoja. Niitä halitaan kauko-ohjauksella ja ne ovat yli-inhimillisen voimakkaita. Niihin voi jopa siirtää ihmisten tietoisuuden. Esiintyivät ensi kerran Strange Tales -lehden numerossa 135 (elokuu 1965).
Muut mediat > Televisio

YPKVV:n ensiesiintyminen on sarjan Spider-Man and His Amazing Friends jaksossa "Mission: Save the Guardstar".
YPKVV esiintyy myös 1990-luvun Rautamies -animaatiosarjassa.
YPKVV esiintyi useita kertoja 1990-luvun Hämähäkkimies-animaatiosarjassa, alkaen ensimmäisen kauden jaksosta " Kameleontti". Kaikki myöhemmissä YPKVV:n esiintymisissä on nähty myös Nick Fury. Agentti 1 oli ainut toinen tunnistautunut agentti.
YPKVV esiintyi useita kertoja sarjassa X-Men: Evolution.
YPKVV esiintyy sarjassa The Super Hero Squad Show, missä myös Neiti Ihme kuvaillaan yhdeksi sen agenteista.
YPKVV esiintyy sarjassa Iron Man: Armored Adventures.
YPKVV esiintyy sarjassa The Avengers: Earth’s Mightiest Heroes.
YPKVV esiintyy sarjassa Ultimate Spider-Man. Sarjan juonena on Nick Furyn ja Phil Coulsonin koulutusohjelma, jossa Fury ja Coulson kouluttavat nuoria supersanakreita, joihin kuuluvat Hämähäkkimiehen lisäksi Valkoinen Tiikeri, Voimamies, Rautanyrkki, ja Nova.
YPKVV esiintyy sarjassa Avengers Assemble.
YPKVV esiintyy sarjassa Hulk ja M.Ä.I.S.K.:n agentit
YPKVV on saanut oman televisiosarjan, jonka ABC tilasi vuonna 2012, joka sai nimen S.H.I.E.L.D. Agentit. Sarja sijoittuu Marvel Cinematic Universeen ja sen päähenkilö on Phil Coulson (joka herätettiin kuolleista The Avengersin tapahtumien jälkeen), joka johtaa outoja tapauksia sekä superihmisiä tutkivaa tiimiä.
Nivelsarvet

| Nivelsarvet |
| --- | --- |
 Intiannivelsarvi (Tecticornia indica)
Tieteellinen luokittelu
Domeeni::  Aitotumaiset Eucarya
Kunta::  Kasvit Plantae
Alakunta::  Putkilokasvit Tracheophyta
Kaari::  Siemenkasvit Spermatophyta
Alakaari::  Koppisiemeniset Magnoliophytina
Luokka::  Kaksisirkkaiset Magnoliopsida
Lahko::  Caryophyllales
Heimo::  Revonhäntäkasvit Amaranthaceae
Suku::  Nivelsarvet Tecticornia  Hook.f.
Katso myös
   Nivelsarvet Wikispeciesissä   Nivelsarvet Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OK: 
Nivelsarvet (Tecticornia) on revonhäntäkasvien (Amaranthaceae) heimoon kuuluva kasvisuku. Sukuun kuuluu ainakin kaksi lajia, mutta suvun lajilukumäärä voi olla noin 60.
Lajeja

Tecticornia australasica
Tecticornia cinerea
Tecticornia indica – intiannivelsarvi
Aiheesta muualla

Finto: Kassu – Kasvien suomenkieliset nimet: Tecticornia
Wienin avoin tennisturnaus

| Erste Bank Open |
| --- | --- |

Tiedot
Kiertue:  ATP-turnaus
Sijainti:  Wien  Itävalta
Kilpailupaikka:  Wiener Stadthalle
Kilpailuluokka:  ATP World Tour 500
Kenttätyyppi:  Kova / sisäkentät
Kaavio:  32S / 16Q / 16D
Palkintorahaa:  2 198 250 €
Virallinen sivusto
Erste Bank Open on Wienissä, Itävallassa vuosittain järjestettävä tennisturnaus, joka pelataan sisäkentillä. Turnaus on järjestetty Wiener Stadthallessa vuodesta 1974 lähtien ja se kuuluu ATP World Tour 500 -kilpailusarjaan.
Turnaus tunnettiin aluksi nimellä Stadthalle Open, sen jälkeen nimellä Fischer-Grand Prix vuosina 1976–1985, ja nimellä CA-TennisTrophy vuosina 1986–2003. Sen jälkeen turnaus on käyttänyt nimenään BA-CA-TennisTrophya vuosina 2004–2007, ja nimeä Bank Austria TennisTrophy vuosina 2008–2010. Vuonna 2011 se nimettiin Erste Bank Openiksi pääsponsorin vaihduttua.
Tulokset > Kaksinpeli

| Vuosi | Voittaja | Loppuotteluvastustaja | Tulos |
| --- | --- | --- | --- |
| 1974 |  Vitas Gerulaitis  |  Andrew Pattison | 6–4, 3–6, 6–3, 6–2 |
1975: Ei järjestetty
| 1976 |  Wojciech Fibak  |  Raúl Ramírez | 6–7, 6–3, 6–4, 2–6, 6–1 |
| 1977 |  Brian Gottfried  |  Wojciech Fibak | 6–1, 6–1 |
| 1978 |  Stan Smith  |  Balázs Taróczy | 4–6, 7–6, 7–6, 6–3 |
| 1979 |  Stan Smith  |  Wojciech Fibak | 6–4, 6–0, 6–2 |
| 1980 |  Brian Gottfried  |  Trey Waltke | 6–2, 6–4, 6–3 |
| 1981 |  Ivan Lendl  |  Brian Gottfried | 1–6, 6–0, 6–1, 6–2 |
| 1982 |  Brian Gottfried  |  Bill Scanlon | 6–1, 6–4, 6–0 |
| 1983 |  Brian Gottfried  |  Mel Purcell | 6–2, 6–3, 7–5 |
| 1984 |  Tim Wilkison  |  Pavel Složil | 6–1, 6–1, 6–2 |
| 1985 |  Jan Gunnarsson  |  Libor Pimek | 6–7, 6–2, 6–4, 1–6, 7–5 |
| 1986 |  Brad Gilbert  |  Karel Nováček | 3–6, 6–3, 7–5, 6–0 |
| 1987 |  Jonas Svensson  |  Amos Mansdorf | 1–6, 1–6, 6–2, 6–3, 7–5 |
| 1988 |  Horst Skoff  |  Thomas Muster | 4–6, 6–3, 6–4, 6–2 |
| 1989 |  Paul Annacone  |  Kelly Evernden | 6–7, 6–4, 6–1, 2–6, 6–3 |
| 1990 |  Anders Järryd  |  Horst Skoff | 6–3, 6–3, 6–1 |
| 1991 |  Michael Stich  |  Jan Siemerink | 6–4, 6–4, 6–4 |
| 1992 |  Petr Korda  |  Gianluca Pozzi | 6–3, 6–2, 5–7, 6–1 |
| 1993 |  Goran Ivanišević  |  Thomas Muster | 4–6, 6–4, 6–4, 7–6(3) |
| 1994 |  Andre Agassi  |  Michael Stich | 7–6(4), 4–6, 6–2, 6–3 |
| 1995 |  Filip Dewulf  |  Thomas Muster | 7–5, 6–2, 1–6, 7–5 |
| 1996 |  Boris Becker  |  Jan Siemerink | 6–4, 6–7(7), 6–2, 6–3 |
| 1997 |  Goran Ivanišević  |  Greg Rusedski | 3–6, 6–7(4), 7–6(4), 6–2, 6–3 |
| 1998 |  Pete Sampras  |  Karol Kučera | 6–3, 7–6(3), 6–1 |
| 1999 |  Greg Rusedski  |  Nicolas Kiefer | 6–7(5), 2–6, 6–3, 7–5, 6–4 |
| 2000 |  Tim Henman  |  Tommy Haas | 6–4, 6–4, 6–4 |
| 2001 |  Tommy Haas  |  Guillermo Cañas | 6–2, 7–6(6), 6–4 |
| 2002 |  Roger Federer  |  Jiří Novák | 6–4, 6–1, 3–6, 6–4 |
| 2003 |  Roger Federer  |  Carlos Moyà | 6–3, 6–3, 6–3 |
| 2004 |  Feliciano López  |  Guillermo Cañas | 6–4, 1–6, 7–5, 3–6, 7–5 |
| 2005 |  Ivan Ljubičić  |  Juan Carlos Ferrero | 6–2, 6–4, 7–6(5) |
| 2006 |  Ivan Ljubičić  |  Fernando González | 6–3, 6–4, 7–5 |
| 2007 |  Novak Đoković  |  Stanislas Wawrinka | 6–4, 6–0 |
| 2008 |  Philipp Petzschner  |  Gaël Monfils | 6–4, 6–4 |
| 2009 |  Jürgen Melzer  |  Marin Čilić | 6–4, 6–3 |
| 2010 |  Jürgen Melzer  |  Andreas Haider-Maurer | 6–7(10), 7–6(4), 6–4 |
| 2011 |  Jo-Wilfried Tsonga  |  Juan Martín del Potro | 6–7(5), 6–3, 6–4 |
| 2012 |  Juan Martín del Potro  |  Grega Žemlja | 7–5, 6–3 |
| 2013 |  Tommy Haas  |  Robin Haase | 6–3, 4–6, 6–4 |
| 2014 |  Andy Murray  |  David Ferrer | 5–7, 6–2, 7–5 |
| 2015 |  David Ferrer  |  Steve Johnson | 4–6, 6–4, 7–5 |
| 2016 |  Andy Murray  |  Jo-Wilfried Tsonga | 6–3, 7–6(6) |
| 2017 |  Lucas Pouille  |  Jo-Wilfried Tsonga | 6–1, 6–4 |
| 2018 |  Kevin Anderson  |  Kei Nishikori | 6–3, 7–6(3) |
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Wienin avoin tennisturnaus Wikimedia Commonsissa
Virallinen sivusto (englanniksi)
Rotterdam Rio de Janeiro Acapulco Dubai Barcelona Halle Lontoo Hampuri Washington Peking Tokio Basel Wien
Niittyjärvi (Pihtipudas)

| Niittyjärvi |
| --- | --- |
Valtiot:  Suomi
Maakunnat:  Keski-Suomi
Kunnat:  Pihtipudas
Koordinaatit:  63°32′24″N, 25°23′40″E
Vesistöalue ja valuma-alueen tietoja
Päävesistöalue:  Kymijoen vesistö (14)
Valuma-alue:  Alvajärven valuma-alue (14.48)
Laskupuro:  Pahkapuro Rimminpuroon 
Järvinumero:  14.489.1.003
Mittaustietoja
Pinnankorkeus:  115,4 m  
Pituus:  420 m  
Leveys:  240 m  
Rantaviiva:  1,147 km  
Pinta-ala:  5,783 ha  
Tilavuus:  0.000043 km³ 
Keskisyvyys:  0,74 m  
Suurin syvyys:  3 m  
Saaria:  1 
 fiNiittyjärvi 
Niittyjärvi  on Keski-Suomessa Pihtiputaalla  Seikan lähellä sijaitseva järvi.
Maantietoa

Järvi on 420 metriä pitkä, 240 metriä leveä, ja sen pinta-ala on 5,8 hehtaaria. Järvellä on kartan mukaan yksi saari. Järvi on luodattu ja siitä on julkaistu syvyyskartat. Järven tilavuudeksi on saatu 42 600 kuutiometriä. Sen keskisyvyys on 0,7 metriä ja suurin syvyys on 3,0 metriä. Sen rantaviivan pituus on 1,1 kilometriä.
Vesistösuhteet

Järvi sijaitsee Kymijoen vesistössä (vesistöaluetunnus 14) Viitasaaren reitin valuma-alueen (14.4) Alvajärven valuma-alueella (14.48), jonka Pajujoen valuma-alueeseen (14.489) se kuuluu. Järven vedenpinnan korkeus on 115,4 metriä mpy.
Pakistaninkerttunen

| Pakistaninkerttunen |
| --- | --- |

Uhanalaisuusluokitus
 Vaarantunut  
  
Tieteellinen luokittelu
Domeeni::  Eukaryootit Eucarya
Kunta::  Eläinkunta Animalia
Pääjakso::  Selkäjänteiset Chordata
Alajakso::  Selkärankaiset Vertebrata
Luokka::  Linnut Aves
Lahko::  Varpuslinnut Passeriformes
Heimo::  Sirkkalinnut Locustellidae
Suku::  Chaetornis
Laji::  striata
Kaksiosainen nimi
 Chaetornis striata  (Jerdon, 1841) 
Katso myös
   Pakistaninkerttunen Wikispeciesissä   Pakistaninkerttunen Commonsissa 
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvoIUCN-testi OK: 
Pakistaninkerttunen (Chaetornis striata) on aasialainen varpuslintu. Sen laikuittainen elinympäristö käsittää Pakistanin koillisosan ja sieltä itään Bangladeshiin ja Intian koillisosaan. Se talvehtii Intian niemimaan keski- ja eteläosissa. Thomas C. Jerdon kuvaili lajin holotyypin Nilgiristä, Etelä-Intiasta 1841.
Xiaomi Mi 5s Plus

| Xiaomi Mi 5s Plus |
| --- | --- |
Valmistaja:  Xiaomi
Julkaistu:  29. syyskuuta 2016
Mitat:  154,6 x 77,7 x 7,95 mm
Paino:  168 g
Näyttö:  5,7" Full HD IPS LCD
Näytön kuvatarkkuus:  1 080 x 1 920
Suoritin:  Qualcomm Snapdragon 821 MSM8996 Pro 4-ydin, 2,34 GHz, Kryo, 64-bittinen
Grafiikkapiiri:  Adreno 530
Muisti:  128 Gt
Keskusmuisti:  6 Gt
Takakamera:  kaksi 13 megapikselin kennoa
Etukamera:  4 megapikseliä
Käyttöjärjestelmä:  Android 6.0 (Marshmallow) Xiaomin  MIUI-käyttöliittymällä
Akku:  3 800 mAh
Infobox OKNimi-testi OK: 
Xiaomi Mi 5s Plus on Xiaomin 29. syyskuuta 2016 julkaisema älypuhelin, jossa on esiasennettuna Android 6.0 (Marshmallow) Xiaomin MIUI-käyttöliittymällä.
Tekniset tiedot > Muotoilu

Xiaomi Mi 5s Plus -älypuhelimessa on 5,7-tuumainen näyttö Full HD-resoluutiolla.
Tekniset tiedot > Fyysiset osat

Laitteesta löytyy 2,34 Gigahertsin 4-ydin prosessori. Laitteessa on 6 Gigatavua RAM-muistia ja 128 Gigatavua sisäistä muistia.
Tekniset tiedot > Fyysiset osat > Kamerat ja multimedia

Laitteessa on kaksi 13 Megapikselin takakameraa. Etukameran tarkkuus on puolestaan 4 Megapikseliä.
Videokuvaus voidaan tehdä 2160p (4K) -resoluutiolla 30fps.
Tekniset tiedot > Ohjelmisto

Julkaisuhetkellä laitteessa oli esiasennettuna Android 6.0 (Marshmallow) Xiaomin MIUI-käyttöliittymällä.