stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Naistutkimuksen kritiikki
Keskustelu Norjassa

Norjassa sukupuolentutkimuksen tutkimusprojektin valtiontukea ei jatkettu vuonna 2012 Tiedeneuvoston ehdotuksen mukaisesti. Asiasta vastaavan ministerin mukaan syynä oli budjetin tiukkuus, mutta yleisesti arvellaan, että varsinainen syy oli kansallisen televisiokanava NRK:n tuottaman Brainwash-ohjelmasarjan nostattama keskustelu konstruktionistiselle tutkimukselle ja tasa-arvopolitiikalle myönnetyn tuen tarpeellisuudesta. Pohjoismaiden ministerineuvosto lakkautti myös vuoden 2011 lopussa Oslon yliopiston yhteydessä toimineen pohjoismaisen tasa-arvotiedon keskuksen, NIKK:n.
Parodia-artikkelit

Vuonna 2018 paljastui, että tutkijat Helen Pluckrose, James Lindsay ja Peter Boghossian olivat lähettäneet naistutkimuksen ja sen lähitieteiden lehtiin tekaistuja artikkeleita, joilla he halusivat osoittaa näiden alojen tieteen tekemisen ongelmat. He kirjoittivat 20 artikkelia ja saivat näistä läpi 7. Artikkeleissa oli muun muassa uudelleenkirjoitettu pätkä Adolf Hitlerin teoksestaTaisteluni sekä artikkeli, jossa lihavuutta verrattiin kehonrakennukseen. Huijauksen paljasti The Wall Street Journal -lehti.
Kommentteja

Evoluutiopsykologiaa on arvosteltu yhteiskunnallisen näkemyksen puutteesta sekä yksinkertaistavista johtopäätöksistä. Esimerkiksi vuonna 2007 julkaistiin tutkimus, jonka mukaan on havaittu naisten valitsevan mieluummin vaaleanpunaisen ja miesten vaaleansinisen värin. Tästä on tehty johtopäätös, että värimieltymykset ovat syntyneet luonnonyhteisössä, jossa naiset hoitavat lapsia ja keräävät marjoja ja miehet käyvät ravinnonhankintamatkoilla. Kyseinen tutkimus perustui kapeaan otantaan, eivätkä tutkijat itse esittäneet evolutiivista selitystä kuin hypoteesina, vaikka mediassa tutkimustulos esitettiinkin todisteena evoluution tuottamasta erosta sukupuolten välillä. Tieteentutkijoiden Petri Ylikosken ja Tomi Kokkosen mukaan tämän tutkimuksen tapaus tuo hyvin esiin sen, miten odotukset ja kiinnostus löytää sellaisia sukupuoliin liittyviä eroavuuksia, jotka tukevat kulttuurissa vallitsevia, stereotyyppisiä käsityksiä, vaikuttaa siihen, miten tutkimuksista helposti tulkitaan paljon pidemmälle meneviä väitteitä, jotta lukijakunta kiinnostuisi.
Australialainen psykologi Cordelia Fine on kuvannut neuroseksismiksi sitä tapaa, jolla jotkin neurotieteen tutkijat ovat pyrkineet osoittamaan, että sukupuoli on "koodattu" aivoihin. Finen mukaan kyseessä ylitulkinta ja jopa tulosten vääristelevä esittäminen, jolla pyritään tukemaan perinteisiksi miellettyjä käsityksiä sukupuolista. Hänen mukaansa on ongelmallista, että stereotyyppisiä käsityksiä sukupuolista pyritään oikeuttamaan vetoamalla tieteellisyyteen, kun sitä ei samalla noudateta näissä tutkimuksissa.
Sosiaalisen vaihdon teoriaa on jo monen vuosikymmenen ajan kritisoitu erilaisista ongelmista, joista suurimmat ovat sen ihmiskuva, jossa ihminen oletetaan rationaalisena ja ainoastaan omaa etuaan tavoittelevana toimijana, sekä se, etteivät sen peruskäsitteet ole riittävän selkeästi määriteltyjä, mikä tekee sen testaamisen vaikeaksi.
Aiheesta muualla

Keisarinna - naistutkimuskriittinen blogi.
Antifeministiska samfundet.
DN Debatt: "Uppsala universitet måste läggas ned". 22.8.2007
Norjalainen dokumentti naistutkimuksesta
Jussi K. Niemelä ja Osmo Tammisalo arvostelevat naistutkimusta kirjassaan Keisarinnan uudet (v)aatteet.
Narsissit

| Narsissit |
| --- | --- |

Tieteellinen luokittelu
Kunta::  Kasvit Plantae
Alakunta::  Putkilokasvit Tracheobionta
Kaari::  Siemenkasvit Spermatophyta
Alakaari::  Koppisiemeniset Magnoliophytina
Luokka::  Yksisirkkaiset Liliopsida
Lahko::  Asparagales
Heimo::  Narsissikasvit Amaryllidaceae
Alaheimo::  Amaryllidoideae
Suku::  Narsissit Narcissus  L.
Katso myös
   Narsissit Wikispeciesissä   Narsissit Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OK: 
Valkonarsissi (Narcissus poëticus)
Narsissit eli kruununarsissit (Narcissus) ovat narsissikasvien (Amaryllidaceae) heimon suku. Ne ovat monivuotisia sipulikasveja. Kukat ovat yleensä väriltään keltaisia, valkoisia tai keltavalkoisia ja niissä on lisäteriötorvi. Lehdet ovat kapeita, tasasoukkia ja tylpähköjä. Luonnossa narsisseja kasvaa Etelä-Euroopasta Japaniin ulottuvalla vyöhykkeellä. Narsisseista on kehitetty jo satoja vuosia erilaisia puutarhanarsisseja eri lajien risteytysten tuloksena. Puutarhamuotojen ulkokiehkuran kehälehdet ovat joko samanvärisiä kuin torvikin tai erivärisiä. Suomessa niitä kasvatetaan hyvin yleisesti koristekasveina pihoilla, puutarhoissa ja kasvihuoneissa. Tunnetuin laji on keltanarsissi eli pääsiäislilja (Narcissus pseudonarcissus).
Narsissit ovat myrkyllisiä, myös sipulit, siksi myyrät ja hiiret eivät koske niihin. Kasvit sisältävät lääkkeenäkin käytettävää galantamiinia, joka on antikoliiniesteraasi.
Lajeja

Luonnonvaraisia narsisseja:
pikkunarsissi (Narcissus asturiensis)
virvanarsissi (Narcissus bulbocodium)
syklaaminarsissi (Narcissus cyclamineus)
nunnannarsissi (Narcissus jonquilla)
luminarsissi (Narcissus minor)
vititasetti (Narcissus papyraceus )
ranskanvititasetti (N. papyraceus subsp. polyanthos)
valkonarsissi (runoilijanarsissi) (Narcissus poëticus )
hyrrävalkonarsissi (N. poëticus subsp. poëticus)
tähtivalkonarsissi (N. poëticus subsp. radiiflorus)
keltanarsissi eli pääsiäislilja (torvinarsissi) (Narcissus pseudonarcissus )
isokeltanarsissi (N. pseudonarcissus subsp. major)
pikkukeltanarsissi (N. pseudonarcissus subsp. pseudonarcissus)
neidonnarsissi (Narcissus serotinus)
sarjatasetti eli tasetti eli sarjanarsissi (Narcissus tazetta)
orkideanarsissi (Narcissus triandrus)
Narcissus watieri
Risteymiä:
tähtinarsissi (Narcissus × incomparabilis) – valko- ja keltanarsissin risteymä.
vihkotasetti (Narcissus × medioluteus) – valkonarsissin ja sarjatasetin risteymä.
kihlanarsissi (Narcissus × cyclazetta) – syklaaminarsissin ja sarjatasetin risteymä.
Puutarhalajikkeita

torvinarsissit (mm. King Alfred)
isotorviset eli maljatorviset narsissit
pienitorviset narsissit
kerrannaiskukkaiset (kerrotut) narsissit
valkonarsissi
tähtinarsissit (mm. keltanarsissi eli pääsiäislilja)
pienikokoiset narsissit
Triandrus-narsissit
syklaaminarsissit
orkideanarsissit
Jonquilla-narsissit
Tazetta–sarjanarsissit (Poetaz-narsissit)
Bulbocodium-narsissit
Poeticus-narsissit
Aiheesta muualla

Finto: Kassu – Kasvien suomenkieliset nimet: Narcissus
Suomen Lajitietokeskus: Narsissit (kruununarsissit) – Narcissus
DaffSeek - Daffodil Database with Photos (englanninkielinen lajiketietokanta)
Perhekerho.net: Narsissit
| --- | --- |
Taksonitunnisteet:  Wikidata: Q29465  Wikispecies: Narcissus  APDB: 192873  APNI: 63672  BOLD: 122205  CoL: 8VZL3  eFloraSA: Narcissus  EPPO: 1NARG  FloraBase: 21239  FNA: 121652  FoAO2: Narcissus  FoC: 121652  GBIF: 2858200  GRIN: 7979  iNaturalist: 53597  IPNI: 1558-1  IRMNG: 1360652  ITIS: 500435  NBN: NHMSYS0000460847  NCBI: 4697  NZOR: f5a0ba19-f450-4390-bc2c-398b74bb4c2d  Open Tree of Life: 592259  PLANTS: NARCI  POWO: urn:lsid:ipni.org:names:1558-1  Tropicos: 40025195  VASCAN: 1451  VicFlora: 90f9029c-fbed-408f-8f1c-cf88f9947855  WoI: 249  WFO: wfo-4000025329
Natori (1922)

| Natori / 名取 |
| --- | --- |
 Natori Nagasakin edustalla vuonna 1922

Aluksen vaiheet
Rakentaja:  Mitsubishi, Nagasaki
Kölinlasku:  14. joulukuuta 1920
Laskettu vesille:  16. helmikuuta 1922
Palveluskäyttöön:  15. syyskuuta 1922
Loppuvaihe:  upotettu 18. elokuuta 1944
Tekniset tiedot
Uppouma:  5 659 t
Pituus:  158,6 m (vesiraja) 162,1 m (kokonaispituus)
Leveys:  14,2 m
Syväys:  4,8 m
Koneteho:  90 000 shp
Nopeus:  36 solmua
Miehistöä:  450
Aseistus
Aseistus:  7 x 140 mm/50 type 3 -tykkiä 2 x 80 mm/40 type 3 -ilmatorjuntatykkiä 8 x 533 mm torpedoputkea 48 x miinaa
Natori (jap. 名取) oli Keisarillisen Japanin laivaston Nagara-luokan kevyt risteilijä toisessa maailmansodassa.
Valmistus

Alus tilattiin Mitsubishin Nagasakin telakalta ja sen köli laskettiin 14. joulukuuta 1920. Alus laskettiin vesille 16. helmikuuta 1922 ja se otettiin palvelukseen vielä samana vuonna 15. syyskuuta.
Palvelus

Alus upotettiin 18. elokuuta 1944.
Nasiriyyan taistelu

Nasiriyyan taistelu käytiin Irakin sodan aikana 23.–29. maaliskuuta 2003 Etelä-Irakissa sijainneen Nasiriyyan kaupungin hallinnasta. Kaupungin valtasi onnistuneesti alueelle edennyt merijalkaväen osasto Task Force Tarawa.
Tausta

Nasiriyya oli vuonna 2003 noin puolen miljoonan asukkaan kaupunki, jonka väestön valtaosa oli šiialaisia. Kaupunki sijaitsee parin sadan kilometrin päässä Irakin pääkaupunki Bagdadista etelään ja se on tärkeä liikenteen solmukohta. Kaupungissa on esimerkiksi useita Eufratjoen ylittäviä siltoja ja sen lähellä sijaitsi myös Tallilin lentoasema ja Irakin kolmannen armeijakunnan päämaja. Irakin sodan sytyttyä Yhdysvaltain merijalkaväen Task Force Tarawa (TF Tarawa), jota komensi prikaatinkenraali Richard Natonski. TF Tarawa eteni Irakiin Kuwaitista aavikkoa pitkin ja sen ensimmäinen tavoite oli Jalibahan lentoaseman valtaus, josta se jatkoi Nasiriyyaan varhain aamulla 23. maaliskuuta.
Amerikkalaisilla oli syynsä odottaa vain heikkoa vastarintaa. Paikallisten uskottiin aloittavan kapinan Irakin hallintoa vastaan amerikkalaisten lähestyessä, kuten oli tapahtunut esimerkiksi Persianlahden sodan yhteydessä vuonna 1991. Aiemmin verisesti kukistetut paikalliset eivät kuitenkaan tällä kertaa ryhtyneetkään kapinaan. Suuri osa kaupunkia puolustaneesta Irakin armeijan 11. divisioonasta hajosi, mutta muut joukot ryhtyivät vastarintaan. Vastarintaa tehneiden joukkojen koostumuksesta ei ole täyttä varmuutta, mutta heihin sisältyi esimerkiksi Fedayeen Saddam -joukkoja, joita oli tuotu kaupunkiin 22. maaliskuuta. Puolustajia Irakin eteläosissa komensi kenraali Al Hassan al-Majid.
Taistelu

Yhteenotot Nasiiyyassa alkoivat merijalkaväen edetessä panssarivaunujen tukemana kaupungin laitamille. Hyökkääjät tuhosivat nopeasti yhdeksän asemissa ollutta T-72-panssarivaunua. Noin kello puoli kahdeksan aikaan merijalkaväki kohtasi yllätyksekseen amerikkalaisen kuorma-autokolonnan, jonka miehistö selitti kääntyneensä väärästä kohdasta ja kolonnan edetessä Nasiriyaan se väijytettiin. 11 amerikkalaista oli kuollut ja kuusi jäänyt vangiksi. Kolonnan saapuminen oli ilmeisesti myös kiinnittänyt puolustajien huomion ja yllätysetu oli näin menetetty. Onnistunut yhteenotto kolonnan kanssa nostatti myös puolustajien taistelutahtoa.
Merijalkaväki jatkoi etenemistään Eufratin rantaan, jossa saavutettiin räjäyttämätön silta. Sillan luona syttyi ankaria yhteenottoja ja osa merijalkaväen ajoneuvoista juuttui pehmeään hiekkaan Saddamin kanaalin luona. Eteneminen jatkui tästä huolimatta kaupungin päätielle johtavan kanaalin mukaisesti. Saddamin kanaali ylitettiin amfibiovaunuilla, joista yksi sai osuman puolustajien singosta neljän sotilaan haavoittuessa. Sillan toisella puolella amerikkalainen Fairchild Republic A-10 Thunderbolt II teki puolestaan erehdyksessä iskun sillan yli edenneitä merijalkaväen sotilaita vastaan ja kuusi sotilasta sai surmansa. Kaksi haavoittuneiden evakuointiin käytettyä ajoneuvoa tuhoutui samoin puolustajien tulituksessa. Taistelut jatkuivat pitkin yötä ja amerikkalaisia tukivat Bell AH-1 Cobra -helikopterit. Eufratjoen sillat turvattiin lopulta ja 1. merijalkaväen rykmentti lähetettiin kaupungin läpi uhkaamaan Kutia. Kiivaasta tulituksesta huolimatta osasto eteni kaupungin läpi suhteellisen vähäisin tappioin 24-25. maaliskuuta.
Myöhemmin taistelua vaikeutti puhjennut hiekkamyrsky, jonka takia esimerkiksi ilmatuesta tuli mahdotonta. Tulitukea saattoi kuitenkin edelleen antaa tykistö, jolla tulitettiin esimerkiksi puolustajien tukikohtanaan käyttämää sairaalaa 26. maaliskuuta. Myöhemmin tiedustelun mukaan noin 2 600 vihollissotilasta kerääntyi rautatieasemalle kaupungin eteläosassa vastahyökkäystä varten. Keskittymää tulitettiin tykistöllä ja arviolta 200 irakilaista sai surmansa. Hiekkamyrskykin hellitti lopulta ja taistelut olivat pääosin ohi 29. maaliskuuta mennessä. Kokonaan kaupunki oli turvattu huhtikuun alussa.
Seuraukset

Taistelujen aikana oli saanut surmansa 18 merijalkaväen sotilasta, minkä lisäksi noin 150 oli haavoittunut. Erikoisjoukot vapauttivat Jessica Lynchin ja neljä muuta kuorma-autokolonnan vangiksi jäänyttä amerikkalaissotilasta. Kuudes vanki Lori Piestewa oli menehtynyt haavoihinsa hieman vangiksi jäämisen jälkeen. Piestewa oli hopi-intiaani ja hänen uskottiin olevan ensimmäinen ulkomailla surmansa saanut naispuolinen intiaanisotilas. Arvoiden mukaan taisteluissa Nasiryyassa ja sen lähialueella sai surmansa 359-431 irakilaista. Paikallisen sairaalan mukaan surmansa sai noin 600 irakilaista ja heistä noin 400 oli sotilaita. Joidenkin järjestöjen mukaan siviiliurien määrä oli huomattavasti suurempi.
Nasiriyyan lähellä tuhoutunut amfibiovaunu.
Merijalkaväen Humvee Nasiriyyassa 1. huhtikuuta.
Narrimainen kirjankeräilijä

| Narrimainen kirjankeräilijä> Πρὸς τὸν ἀπαίδευτον καὶ πολλὰ βιβλία ὠνούμενον.Alkuperäisteos |
| --- | --- |
Kirjailija:  Lukianos
Kieli:  muinaiskreikka
Genre:  satiiri
Julkaistu:  100-luku
Suomennos
Suomentaja:  Kalevi Kuitunen
Kustantaja:  C. Hagelstam
Julkaistu:  1998
ISBN:  ISBN 951-97360-3-4
Löydä lisää kirjojaKirjallisuuden teemasivulta
Narrimainen kirjankeräilijä (m.kreik. Πρὸς τὸν ἀπαίδευτον καὶ πολλὰ βιβλία ὠνούμενον, Pros ton apaideuton kai polla biblia ōnūmenon; lat. Adversus indoctum et libros multos ementem; ”Oppimatonta ja paljon kirjoja ostavaa vastaan”) on Lukianoksen kirjoittama satiiri, joka arvostelee oppimatonta henkilöä, joka keräilee kirjoja mutta ei hyödy niistä lainkaan sivistyäkseen.
Historia

Lukianos eli ja kirjoitti 100-luvulla. Hänet tunnetaan lukuisista satiireistaan. Satiirissa Narrimainen kirjankeräilijä Lukianoksen hyökkäyksen kohteena on joku nimeltä mainitsematon syyrialainen eli Lukianoksen maanmies, joka on ollut selvästi Lukianoksen yleisön tuntema. Tämä tunnettiin selvästi siitä, että keräili suuria määriä kirjoja. Arethas Kesarealaisen mukaan Lukianoksen hyökkäys olisi johtunut siitä, ettei kyseinen henkilö ollut suostunut lainaamaan kirjojaan Lukianokselle.
Lukianoksen teksti on tulkittu muun muassa niin, että se käsittelee kreikkalaisuuden sekä kreikkalaisen kulttuurin ja sivistyksen (paideia) omaksumista. Lukianoksen voidaan nähdä esittäneen, että syyrialainen, kuten Lukianos itsekin, oli sivistykseltään kreikkalainen ja näin ei-barbaari vasta todella omaksuttuaan ja sisäistettyään paideian, joka ilmeni muun muassa kirjallisena oppineisuutena.
Kirjallisuutta > Suomennos

Lukianos: Narrimainen kirjankeräilijä. Teoksessa Kuitunen, Kalevi: Kirjahulluja.  (Käännös perustuu Emil Zilliacuksen ruotsinnokseen. Tarinaan sisältyvä sivun mittainen kertomus Orfeuksen soittimesta on lyhennetty)  Helsinki:  C. Hagelstamin antikvaarinen kirjakauppa, 1998.  ISBN 951-97360-3-4
Kirjallisuutta > Muita käännöksiä ja tekstilaitoksia

Lucian: The Ignorant Book Collector. Teoksessa Lucian: Volume III.  (Loeb Classical Library 130. The Dead Come to Life or The Fisherman. The Double Indictment or Trials by Jury. On Sacrifices. The Ignorant Book Collector. The Dream or Lucian's Career. The Parasite. The Lover of Lies. The Judgement of the Goddesses. On Salaried Posts in Great Houses)  Harvard Universty Press.  Kreikankielinen alkuteksti ja englanninkielinen käännös.
Aiheesta muualla

Lucian: Adversus indoctum et libros multos ementem. Perseus. (muinaiskreikaksi)
Lucian: The Ignorant Book-Collector. Loeb Classical Library. (muinaiskreikaksi) (englanniksi)
Lucian: Remarks Addressed to an Illiterate Book-Fancier. Sacred Texts. (englanniksi)
Nantucket

Nantucket
| --- | --- |
Sijainti:  41°17′09″N, 70°00′10″W Nantucket, Massachusetts  Yhdysvallat
Korkein kohta:  Folger Hill, 33 
Pinta-ala:  124 km² 
| --- | --- |
Asukasluku:  14 255
muokkaa - muokkaa wikitekstiä - muokkaa Wikidataa
| Nantucket |
| --- | --- |
 lippu:  vaakuna

Valtio:  Yhdysvallat
Osavaltio:  Massachusetts
Pinta-ala:  
 – Kokonaispinta-ala:  272 km²
 – Josta vettä:  149 km² 
Väkiluku (2020):  14 255
 
 https://www.nantucket-ma.gov/ 
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Nantucket [nænˈtʌkɪt] on Yhdysvalloille kuuluva matala hiekkasaari Atlantin valtameressä Massachusettsin rannikolla, noin 50 kilometriä Cape Codista etelään ja 25 kilometriä Martha’s Vineyardista kaakkoon. Saaresta käytetään lempinimeä "Meren harmaa neitonen", ei ainoastaan sumuisen ilmastonsa takia, vaan myös siksi, että monissa sen taloista on harmaa paanukatto.
Yhdessä lähisaariensa Tuckernuckin ja Muskegetin kanssa se muodostaa Nantucketin kunnan ja piirikunnan, jossa asuu pysyvästi reilut 14 000 ihmistä. Kesällä väkiluku voi kuitenkin kohota jopa 60 000 asukkaaseen, kun saari täyttyy matkailijoista ja kesäasukkaista. Nykyään matkailu onkin Nantucketin merkittävin elinkeino, kun vielä 1800-luvulla se oli yksi maailman suurimmista valaanpyynnin keskuksista. Saari julistettiin kansallishistorialliseksi alueeksi Yhdysvalloissa vuonna 1966.
Historia > Saaren asuttaminen

Historiankirjoituksen perusteella on arveltu, että viikingit saattoivat käydä Nantucketissa jo 1000-luvulla tutkiessaan Pohjois-Amerikan itärannikkoa. Sen sijaan englantilaisen merikapteenin Bartholomew Gosnoldin tiedetään varmasti purjehtineen Concord-parkillaan saaren rantakallioiden editse vuonna 1602 ja piirtäneen siitä ensimmäisen kartan. Saarella asui tuolloin noin 1 500 wampanoag-intiaania, joiden kielessä sana Nantucket tarkoitti ’Kaukaista saarta’ tai ’Maata kaukana merellä’.
Kun englantilaiset ryhtyivät asuttamaan Cape Codia, Nantucketista tuli turvapaikka niemimaalla eläneille intiaaneille. Saaren väkiluku kasvoi ripeästi, vaikka osa heimoista kävi siellä vain kalastamassa tai etsimässä rannoille ajautuneita valaita ja palasi sitten takaisin mantereelle. Intiaanit saivat elää rauhassa eurooppalaisilta valloittajilta vuoteen 1641 saakka, jolloin saaren omistus siirrettiin luovutuskirjalla liikemies Thomas Mayhew'lle ja tämän pojalle.
Englantilaiset asuttivat Nantucketin pysyvästi vasta vuonna 1659, kun Mayhew myi saaren yhdeksälle uudisraivaajalle, jotka muuttivat sinne uskonnollisista syistä Pohjois-Massachusettsissa sijaitsevasta Salisburyn siirtokunnasta. He perustivat Sherburnen kylän suojaisaan poukamaan saaren pohjoisrannikolle, mutta siirsivät sen myöhemmin nykyiselle paikalleen suuren luonnonsataman äärelle. Kylän nimi muutettiin vuonna 1795 Nantucketiksi, jolloin siitä tuli ainoa paikannimi Yhdysvalloissa, jolla viitataan sekä kuntaan, piirikuntaan että saareen. Intiaanien elinolot alkoivat vähitellen heiketä englantilaisten tultua saarelle. 1700-luvulla heitä kuoli paljon eurooppalaisten tuomiin tauteihin, ja he kärsivät vakavista alkoholi- ja velkaongelmista. Koko alkuperäisväestö oli kuollut sukupuuttoon vuoteen 1855 mennessä.
Vuonna 1692 Nantucket irrotettiin New Yorkin provinssista ja liitettiin Massachusetts Bayn provinssiin. Ensimmäiset uudisasukkaat olivat edustaneet vielä useita kristillisiä liikkeitä, mutta 1700-luvun alussa Nantucketiin alkoi hakeutua yhä enemmän kveekareita, jotka pakenivat uskonvainoja kaikkialta Massachusetts Baysta. Vähitellen kveekarismista tuli suosituin uskonlahko saarella, ja sen kannattajat saivat paljon taloudellista ja poliittista vaikutusvaltaa.
Historia > Valaanpyynnin aikakausi

1690-luvulla Nantucketin lähivesiltä alettiin pyytää mustavalaita kuusimetrisillä veneillä, joita ohjasi kuuden hengen miehistö. Aluksi uudisasukkaat ja intiaanit metsästivät valaita yhdessä ja jakoivat niistä saamansa lihan ja rasvan tasapuolisesti. Vuonna 1712 he saivat saaliikseen ensimmäistä kertaa kaskelotin, jonka pään sisältä löytyi runsain mitoin vertaansa vailla ollutta öljyä. Tämän jälkeen kaskelottiöljyn kysyntä kasvoi nopeasti, ja siitä maksettiin jopa kolminkertainen hinta tavalliseen valaanrasvaan verrattuna.
Löytääkseen kaskelotteja Nantucketin valaslaivasto joutui ulottamaan pyyntimatkansa yhä kauemmas. Aluksi alukset seurasivat Golfvirtaa pohjoiselle napapiirille saakka mutta suuntasivat sitten Etelä-Amerikan ympäri Tyynellemerelle. Monet Tyynenmeren ja Antarktiksen saarista ovatkin saaneet nimensä nantucketilaisilta merenkävijäsuvuilta. Pyyntimatkojen pidentyessä laivoille alettiin palkkaamaan väkeä myös Nantucketin ulkopuolelta, erityisesti Kap Verden saarilta Afrikan länsipuolelta. Vuosina 1825–1875 Kap Verdessä vieraili vuosittain noin sata valaanpyyntialusta täydentämässä lastiaan ja miehistöään.
Aluksi valaanrasvaa myytiin sellaisenaan, kunnes siitä opittiin 1750-luvulla valmistamaan kynttilöitä. Kynttiläteollisuus syntyi Rhode Islandin ja Massachusettsin rannikkokaupungeissa mutta siirtyi Yhdysvaltain vapaussodan jälkeen lähes kokonaan Nantucketiin. Parhaimmillaan saarella oli 36 kynttilätehdasta, jotka käyttivät valaanrasvaa raaka-aineenaan.
Vuosina 1800–1840 Nantucket oli koko maailman valaanpyynnin keskus ja Yhdysvaltojen kolmanneksi vilkkain satama. Maailman merillä purjehti lähes sata valaanpyyntialusta, jotka pitivät sitä kotisatamanaan. Miehet saattoivat olla merillä jopa vuosia kerrallaan, ja samaan aikaan naiset huolehtivat saaren jokapäiväisistä asioista. Enimmillään asukkaita oli 10 000, ja Nantucket oli Massachusettsin kolmanneksi suurin asutuskeskus Bostonin ja Salemin jälkeen. Siellä oli lukuisia köydenpunomoita, kynttilätehtaita, varastoja, tynnyriverstaita ja purjeneulomoita sekä neljä pankkia ja kolme sanomalehteä. Vuonna 1837 Lower Main Street (silloinen State Street) päällystettiin mukulakivillä, jotta sitä pitkin olisi helpompi ajaa raskailla valaanrasvavankkureilla.
Valaanpyyntiteollisuuden kasvaessa saarelle tuotiin Afrikasta ensin orjia ja myöhemmin vapaaehtoisia siirtotyöläisiä. Vaikka kveekarit kannattivat abolitionismia ja lakkauttivat orjuuden jo vuonna 1770, elivät etniset ryhmät pitkään eristäytyneinä toisistaan. Kapverdeläiset siirtolaiset keskittyivät New Guinean kaupunginosaan, jossa heillä oli omat kauppansa, kirkkonsa ja hautausmaansa.