stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Musta torvensoittaja

| Musta torvensoittaja> Black Man with a Horn.Alkuperäisteos |
| --- | --- |
Kirjailija:  T. E. D. Klein
Kieli:  englanti
Genre:  kauhu, Cthulhu-tarusto
Julkaistu:  New Tales of the Cthulhu Mythos, 1980
Ulkoasu:  kovakantinen, antologia
Suomennos
Suomentaja:  Ulla Selkälä ja Ilkka Äärelä
Kustantaja:  WSOY
Julkaistu:  Musta kivi, 1995
Ulkoasu:  taskukirja, antologia
Sivumäärä:  49

Löydä lisää kirjojaKirjallisuuden teemasivulta
Musta torvensoittaja on yhdysvaltalaisen kauhukirjailija T. E. D. Kleinin pienoisromaani, joka ilmestyi Ramsey Campbellin antologiassa New Tales of the Cthulhu Mythos vuonna 1980. Se kertoo iäkkäästä kauhukirjailijasta, joka epäonnekseen saa tietää Cthulhu-taruston olevan totta.
Juoni

Kertomuksen päähenkilö ja minä-muotoinen kertoja on iäkäs kauhukirjailija, joka on nuoruudessaan tuntenut H. P. Lovecraftin. Koko uransa hän on työskennellyt kuuluisan ystävänsä varjossa, ja jopa hänen uusinta novellikokoelmaansa kuvaillaan ”lovecraftilaiseksi”. Tarinaa rytmittävät lyhyet lainaukset Lovecraftin kirjeistä. Lainaukset on valittu niin, että ne näyttävät vihjaavan johonkin pahaenteiseen.
Lentokoneessa kertoja tapaa Mortimer-nimisen miehen, joka palaa lähetysmatkalta Malesiasta. Mortimer matkustaa naamioituneena ja muistelee Malesiassa tapaamansa chaucha-kansan jäseniä kauhulla. Lentoasemalla Mortimer näkee kuvan saksofonia soittavasta miehestä ja säikähtää hillittömästi.
Kertoja unohtaa tapauksen pitkäksi aikaa, mutta löytää sitten sattumalta museosta maininnan chaucha-kansasta ja oivaltaa sen olevan sama kuin tcho-tcho, jota hän oli tottunut pitämään pelkkänä Lovecraftin keksintönä. Hän alkaa tutkia asiaa ja huomaa tcho-tchojen palvoman olion vainoavan häntä. Se on musta, kalan ja ihmisen risteytystä muistuttava demoni Shugoran, jonka kasvoissa on torvea muistuttava uloke. Shugoran ei kuitenkaan puhalla torveen vaan ”vetää sisään”. Kertojalle selviää myös, että tcho-tchot kasvattavat ihmisten sisällä jotakin.
Kertoja yrittää löytää Mortimerin, mutta saa tietää tämän kadonneen hirmumyrskyn aikana. Pian sen jälkeen hänen naapurinsa kertoo nähneensä kammottavat mustat kasvot ikkunassaan. Ne muistuttivat miestä, jolla oli kaasunaamari tai snorkkeli naamansa peittona. Kertoja pohdiskelee, kauanko mahtaa kestää ennen kuin olento löytää hänen luoksensa.
Teemat

Mustan torvensoittajan nimetön kertoja muistuttaa Frank Belknap Longia (1901–1994), joka oli Lovecraftin ystävä ja pitkän linjan kauhukirjailija. Kleinin pienoisromaanissa on useita viittauksia Longin romaaniin The Horror from the Hills (1931). Pienoisromaanin kertoja on katkera ja turhautunut, mutta hänen ystävyytensä Lovecraftin kanssa oli vilpittömän lämmin.
Mustassa torvensoittajassa Klein kommentoi Cthulhu-tarustoa ja -kirjallisuutta metatekstuaaliseen ja satiiriseen sävyyn. Tarinan kertoja on jatkuvasti tietoinen ihmisrodusta ja pitää kaikkia rotuja – mukaan luettuna anglosakseja – enemmän tai vähemmän outoina ja ahdistavina. Kertoja huomauttaa, että nykyään kuka tahansa voi ostaa kirjakaupasta okkultismin ja taikuuden oppikirjoja, joilla on Muinaisen kielletyn tiedon tietosanakirjan kaltaisia nimiä. ”Jos Necronomicon todella olisi olemassa, se olisi ilmestynyt Bantamin taskukirjana Lin Carterin kirjoittamalla esipuheella varustettuna.” Muinaisten kirjojen sijaan 1980-luvulle sijoittuvan tarinan kertoja löytää suurimmat kauhut sanomalehdistä. Toisin kuin perinteisten Cthulhu-kertomusten sankarit, Mustan torvensoittajan henkilöhahmot eivät tule kohtaamiensa kauhujen seurauksena hulluksi vaan alistuvat kohtaloonsa fatalistisesti.
Vastaanotto

Mustaa torvensoittajaa pidetään kosmisen kauhun klassikkona.
Kauhukirjailija Joe McKinney pitää Mustaa torvensoittajaa Cthulhu-kirjallisuuden ja Longin uran hienostuneena kommentaarina, jonka kauhu perustuu samaistuttavaan ja säälittävään päähenkilöön. McKinneyn mukaan useimmat Cthulhu-tarinat ovat huonosti kirjoitettuja ja niiden suhde Cthulhu-tarustoon on päälleliimatun oloinen, mutta Musta torvensoittaja eroaa niistä, sillä se lähestyy Lovecraftin tuotantoa ja hänen fiktiivistä maailmaansa hienovaraisesta ja yllättävästä lähtökohdasta. Lisäksi se käsittelee Lovecraftia itseään, kuin myös tämän rasismia.
Tor-verkkosivuston kriitikko Anne M. Pillsworth kiittää Kleinin kykyä kuvata arjen tavallisuutta sekä jokapäiväisen elämän piiriin hitaasti tunkeutuvaa kauhua, mikä tekee eriskummallisesta tarinasta samaistuttavan. Samalla sivustolla julkaistussa arviossa Ruthanna Emrys pitää pienoisromaania ”temaattisesti hämästyttävän nokkelana” kertomuksena, joka rakentaa suurta kauhua pienten vihjauksien kautta. Hän ei kuitenkaan pidä tarinaa erityisen pelottavana vaan lähinnä älyllisesti kiehtovana. Emrysin mukaan Klein yrittää käsittellä Lovecraftin rasismia itsetietoisesti ja kriittisesti mutta epäonnistuu, sillä kaikki ei-valkoiset hahmot kuvataan stereotyyppisesti ja kauhun varsinainen lähde on tummaihoinen tcho-tcho-kansa.
Musta torni (elokuva)

| Musta torni> The Dark Tower |
| --- | --- |
 Elokuvan juliste.
Ohjaaja:  Nikolaj Arcel
Käsikirjoittaja:   Akiva Goldsman  Jeff Pinkner  Anders Thomas Jensen  Nikolaj Arcel 
Perustuu:  Stephen Kingin kirjasarjaan
Tuottaja:   Akiva Goldsman  Brian Grazer  Ron Howard  Stephen King 
Säveltäjä:  Junkie XL
Kuvaaja:  Rasmus Videbæk
Leikkaaja:   Alan Edward Bell  Dan Zimmerman 
Pääosat:   Idris Elba  Matthew McConaughey  Tom Taylor  Claudia Kim  Fran Kranz  Abbey Lee  Katheryn Winnick  Jackie Earle Haley 
Valmistustiedot
Valmistusmaa:  Yhdysvallat
Tuotantoyhtiö:   Weed Road Pictures  Imagine Entertainment  Media Rights Capital 
Levittäjä:  Columbia Pictures Universal Studios InterCom Netflix
Ensi-ilta:   2017-07-3131. heinäkuuta 2017 (Museum of Modern Art)  2017-08-044. elokuuta 2017 (Yhdysvallat ja Suomi)  
Kesto:  95 minuuttia
Alkuperäiskieli:  englanti
Budjetti:  60 miljoonaa dollaria
Tuotto:  113,2 miljoonaa dollaria
Aiheesta muualla
Virallinen sivusto
IMDb 
Elonet
AllMovie
Infobox OKNimi-testi OK: 
Musta torni (engl. The Dark Tower) on vuonna 2017 ensi-iltansa saanut yhdysvaltalainen fantasiaelokuva, jonka on ohjannut Nikolaj Arcel. Se perustuu Stephen Kingin samannimiseen kirjasarjaan. Elokuva kertoo salaperäisestä revolverimiehestä Rolandista, joka pyrkii estämään useita maailmoja tasapainossa pitävää mystistä Mustaa tornia tuhoutumasta samalla kun hänen yliluonnollinen arkkivihollinen Walter yrittää tornia tuhoamalla saada aikaiseksi maailmanlopun. Elokuvan pääosissa ovat Idris Elba, Matthew McConaughey, Tom Taylor, Claudia Kim, Fran Kranz, Abbey Lee, Katheryn Winnick ja Jackie Earle Haley.
Musta torni sai ensi-iltansa 31. heinäkuuta 2017 New Yorkin Museum of Modern Artissa.
Tuotanto

Musta torni -sarjan saattaminen elokuvaksi on käynyt läpi pitkän ja vaiheikkaan esituotannon. Ensimmäisten joukossa J. J. Abrams suunnitteli toteuttavansa kauan odotetun filmaattisen sovituksen, mutta peläten pilaavansa sen hän päätti jättää asian sikseen. Myöhemmiten projektiin astui ohjaajaksi Ron Howard ja käsikirjoittajaksi Akiva Goldsman. Howard suunnitteli tekevänsä kirjasarjasta kolme elokuvaa sekä televisiosarjan. Huhtikuussa 2011 varmistettiin pääosan esittäjäksi Javier Bardem, joka olisi tullut näyttelemään Mustan tornin päähahmoa, revolverimies Roland Deschainia.
Ensimmäisen elokuvan huhuttiin valmistuvan vuonna 2013, mutta heinäkuussa 2011 elokuvan ollessa alkutuotantovaiheessa ilmoitti Universal Studios peruvansa koko hankkeen rahoittamisen taloudellisten ongelmien takia ja Howard siirtyi ohjaajan paikalta tuottajaksi. 2015 projekti käynnistettiin uudelleen. Lopulta ohjaajaksi valikoitui tanskalaissyntyinen Nikolaj Arcel (Miehet jotka vihaavat naisia, Kuningatar ja henkilääkäri, Fasandræberne) toteuttamaan Goldsmanin laatima käsikirjoitus elokuvaksi. Roland Deschainiksi kiinnitettiin Idris Elba (Luther, Thor, Viidakkokirja, Star Trek Beyond) ja Matthew McConaughey esittämään Rolandin arkkivihollista Walter Padickia, mustiin puettua miestä.
Näyttelijät

| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
|  Idris Elba  | … |  Roland Deschain / Revolverimies   |
|  Matthew McConaughey  | … |  Walter Padick   |
|  Tom Taylor  | … |  Jake Chambers   |
|  Claudia Kim  | … |  Arra Champignon   |
|  Fran Kranz  | … |  Pimli   |
|  Abbey Lee  | … |  Tirana   |
|  Katheryn Winnick  | … |  Laurie Chambers   |
|  Jackie Earle Haley  | … |  Sayre   |
|  Dennis Haysbert  | … |  Steven Deschain   |
Vastaanotto

Elokuvan budjetti oli 66 miljoonaa dollaria ja maailmanlaajuisesti se tuotti vain 113,2 miljoonaa dollaria, jääden tavoitteissa vajaaksi toivotuista summista. Sen lisäksi elokuva ei ole myöskään saanut kriitikoilta ja kirjasarjan faneilta arvostusta osakseen, johtuen enimmässä määrin epäuskollisuudestaan lähdemateriaaliaan kohtaan, mutta kaikesta huolimatta Elban suoritusta paikoittain kiiteltiin. Tuottajana toiminut Ron Howard uskoi elokuvan heikon menestyksen johtuneen elokuvan PG-13-luokituksesta (Suomessa K-12); myös alkujaan elokuvaa ylistänyt Stephen King arveli jälkikäteen studion tyyliä viedä elokuva synkästä ja raaistavasta lähdemateriaalista nuorempaa yleisöä kosiskelevaan suuntaan olleen pahaksi elokuvan menestykselle.
Aiheesta muualla

Musta torni Internet Movie Databasessa (englanniksi)
Mirjam Kälkäjä

| Mirjam Kälkäjä> Henkilötiedot |
| --- | --- |
Syntynyt: 27. elokuuta 1939 Petsamo
Kuollut: 8. heinäkuuta 2022 (82 vuotta) Tornio
Kansalaisuus:  Suomi
Ammatti:  toimittaja ja kirjailija
Kirjailija
Palkinnot
 Palkinto Tornion Teatteritoiminnan Tukiyhdistys ry:n näytelmäkirjoituskilpailussa, 1976  Uusi Suuri Kirjakerho: vuoden kirjailijapalkinto, 1978  Palkinto Rovaniemen kaupunginteatterin valtakunnallisessa näytelmäkirjoituskilpailussa, 1978  Tornion kaupungin kulttuuripalkinto, 1979  Suomen Maakuntakirjailijat vuoden, 1987  Tornionlaakson kulttuuripalkinto, 1988  Tornion Nuorkauppakamari: Vuoden Torniolainen, 1990  Suomen Harrastajateatteriliiton kultainen ansiomerkki, 2010  Lapin Taidepalkinto, 2011 
Aiheesta muualla
Löydä lisää kirjailijoitaKirjallisuuden teemasivulta
Mirjam Kaisa Marjatta Kälkäjä (o.s. Ranta, 27. elokuuta 1939 Petsamo – 8. heinäkuuta 2022 Tornio) oli suomalainen kirjailija.
Mirjam Kälkäjän tuotanto käsittää romaaneja, näytelmiä, runoja, sanoituksia, dokumentteja, runo- ja novelliantologioita, näytelmällisiä ohjelmakokonaisuuksia (muun muassa Varejoki-ryhmä) ja mietekirjoja.
Mirjam Kälkäjä perusti ja johti torniolaista musiikkiteatteriryhmä Mikin Vintti ry:tä, joka tuottaa musiikkiteatteria, konsertteja ja tallenteita. Kälkäjä oli yksi ryhmän kirjoittajista ja ohjaajista. Hän kirjoitti myös kolumneja ja pakinoita eri sanoma- ja aikakauslehtiin sekä Suomen Yleisradioon (Radio Suomi / Lapin Alue).
Tuotanto > Romaanit

Toteemi.  Kirjayhtymä, 1997.
Joen takana Petsamo.  Kirjayhtymä, 1991.
Käsillä toinen tarina.  Kirjayhtymä, 1990.
Kallis lapsi.  Kirjayhtymä, 1987.
Tulijoki.  Kirjayhtymä, 1986.
Lintu kämmenellä.  Kirjayhtymä, 1981.
Maan ja joen poikki.  Kirjayhtymä, 1978.
Petsamolaiset.  Kirjayhtymä, 1977.
Pilvenpitelijät. Mäntykustannus  2011.
Toivon kirjeet, kirjeromaani Toivo Mustosen rintamakirjeistä. Raimo Mustonen 2010
Tuotanto > Novellikokoelmat

Harmoonityttö ja toinen talvi.  Kirjayhtymä, 1985.
Umpistaival.  Kirjayhtymä, 1989.
Tuotanto > Elämäkerrat, tietokirjat

Isä Yrjö, Petsamon ja Lappin pappi.  Lapin ortodoksinen seurakunta, 2002.
Seppo Ahon tie, rakennusneuvos Seppo Ahon elämäkerta, julkaisija SavaGroup  2010.
Velho. Uuttu-Kallen tarina. Atrain & Nord 2020.
Teatteri 41. Rohkea kokeilu pohjoisessa. Atrain & Nord 2021.
Tuotanto > Kolumnit

Pohjolan Sanomat, pakinapalsta nimimerkillä Mikki, 1964-1980
Pohjan Tornio, pakinapalsta Mikin vintiltä, 1980-1981
Meri-Lappi, pakinapalsta Mikin vintiltä, 1983-
Kaleva, kulttuuripakinoita ja kolumneja
Lapin Kansa, kulttuurikeskustelua
Kotiliesi, pakinapalsta vuonna 1985 sekä reportaaseja ja kolumneja
Radio Suomi/Lapin Alue, pakinasarja Ystäväni Venla Orvokki Lepakko, 1990-1993, sekä pakinasarja Näkötornista, 1994
Tuotanto > Näytelmät

Outopallon rakkaus, satunäytelmä, 1975-76, Teatteri 41, Tornio
Swentzerön väkeä, historiallinen näytelmä, 1976, Tornion kesäteatteri
Petsamolaiset, balladi asutustilan arjesta, 1978, Rovaniemen kaupunginteatteri
Kehä, 1978, palkittu Lapin Alueteatterin näytelmäkirjoituskilpailussa
Kylätanssit, komedia, 1982, Tornion kesäteatteri
Ministerinrouva, 1985, Teatteri Pesä, Helsinki/Kerava
Kalkkipappi, 1988, Rovaniemen kaupunginteatteri
Tulena ja aurinkona, naismonologeja, 1992, Rovaniemen kaupunginteatteri
Ranskalaiset korot ja kumisaappaat, musikaali (50-luvun musiikkia ja tapahtumia), 1993-95, Tornion pelimannikuoro
Jälen päästä löyät, musiikkinäytelmä petsamolaisista 1995, Varejoki-ryhmä
SamaSakeaElämä, musiikkidraama 1997, Mikin Vintti ry, Tornio
Johanneksen nainen, draama 1998, Teatteri Pesä, Kerava
Keisarin kellopeli, historiallinen musiikkinäytelmä keisarin vierailusta Torniossa 1818, 1999-2000, Tornion kesäteatteri
Savotoilta sukkahousuihin, musikaali 1960-luvusta, 1999, Mikin Vintti ry, Tornio
Peräpohjolan markkinat 1700-luvulta, 18 kohtausta Tornion historiasta 60 esiintyjälle, 1999-2002, Tornion kaupunki
Meillä mielessä haitulitii, musikaali 1930-luvun tyyliin, 2002, Mikin Vintti ry, Tornio
Lumienkeli (draama). Mikin Vintti ry 2004.
Minä, Kirjailijatar (draama). Rovaniemen teatteri 2004.
Läkkisepän onni, (musiikkinäytelmä). Mikin Vintti 2006
Pikku Varpunen, Edith Piafin elämää ja musiikkia, Mikin Vintti 2007
Väylän poikki, 1944 tapahtumia Tornionlaaksossa (draama) Ruotsin Karungin Teatteri 2008
Mestari, Olavi Virran elämää ja musiikkia (musiikkinäytelmä) Mikin Vintti ry 2011
Puumerkki, laulunsekainen komedia teatterin tekemisestä Mikin Vintti ry 2012
Savotta, monologi, TeatteriRaja 2013
Sotaorpo, draama
Lapin Kulta, draama
Mukka - Olen toinen kuin tiedät, draama kirjailija-kuvataiteilija Timo K Mukasta, Mikin Vintti ry 2015
Harmony Sisters, musiikkinäytelmä, Mikin Vintti ry 2017
Irma, teollisuusneuvos Irma Stormbomin ja Lapin Kullan tarina 2018 Mikin Vintti ry
Tabu, Timo K Mukan romaanin mukaan, 2019 Mikin Vintti ry
Tuotanto > Runoja, laulujen sanoituksia

Lähtölaulu, runoja, Pohjoinen 1975
SamaSakeaElämä, musiikkinäytelmä, kaikki sanoitukset, Mikin Vintti 1997
Iloitse, ihana ilta! Teatterimusiikkilevy, kaikki sanoitukset, Mikin Vintti ry 2000
Lapin Kolmion korvessa laulut soi, Varejoki Ryhmän lauluja, kasetti ja lauluvihko, useimmat sanoitukset, 1978
Mummoni Petsamo, Varejoki Ryhmän lauluja, kasetti ja lauluvihko, useimmat sanoitukset 1980
Varejoki Ryhmän lauluja, nuottivihko, useimmat sanoitukset, 2010
Runokirja Valikoima runoja. Atrain & Nord 2019.
Petsamon jäljet, runoja Petsamosta ja petsamolaisista. Atrain & Nord 2020.
Tuotanto > Palkinnot

Palkinto Tornion Teatteritoiminnan Tukiyhdistys ry:n näytelmäkirjoituskilpailussa 1976 näytelmästä Swentserön väkeä
Uusi Suuri Kirjakerho: vuoden kirjailijapalkinto 1978
Palkinto Rovaniemen kaupunginteatterin valtakunnallisessa näytelmäkirjoituskilpailussa 1978 näytelmästä Kehä
Tornion kaupungin kulttuuripalkinto, 1979
Suomen Maakuntakirjailijat, vuoden 1987 kirjailijapalkinto kirjasta Tulijoki
Tornionlaakson kulttuuripalkinto, 1988 Tornionlaakson kuntain toimikunta
Tornion Nuorkauppakamari: Vuoden Torniolainen, 1990
Suomen Harrastajateatteriliiton kultainen ansiomerkki, 2010
Lapin Taidepalkinto, 2011
Aiheesta muualla

Mirjam Kälkäjä Suomen Näytelmäkirjailijat ja Käsikirjoittajat – Näytelmät.fi. Viitattu 29.10.2020.
Mirjam Kälkäjä – kirjailija Naisten Ääni. Viitattu 29.10.2020.
Kirjailijat Kälkäjä Mirjam Lapin Kirjallisuusseura. Arkistoitu 31.7.2021. Viitattu 29.10.2020.
Mirjam Kälkäjän muistokirjoitus Helsingin Sanomissa
Music hall

Oxford Music Hallin esiintymislava ja yleisöä pöydissään noin vuonna 1875.
Music hall on Englannissa 1800-luvun puolivälistä 1920-luvulle asti suosittu lavaviihteen muoto. Music halliksi kutsuttiin sellaisia varietee-esityksiä, joita järjestettiin suurissa konserttisaleissa ja jotka sisälsivät musiikkia ja komediaa. Esiintyjät esiintyivät lavalla ja yleisö istui pöytien ääressä virvokkeita nauttien.
Music hall -esityksessä nähtiin laulajia, koomikoita, tanssijoita ja näyttelijöitä, joskus myös jonglöörejä, akrobaatteja ja taikureita. Yhden illan show’ssa esiintyi kuudesta kahdeksaan esiintyjää. Esitykset olivat kansanomaisia, ja niissä kävi etenkin työväenluokkaisia miehiä.
Music hall -teatteri perustuu Englannin kaupunkimajatalojen taproom concert -viihteeseen, jota alettiin esittää vuoden 1751 alkoholilisenssilain jälkeen suurissa saleissa. Vuodesta 1843 alkaen alkoholijuomien käyttö ja tupakointi sallittiin music hall -teattereissa mutta kiellettiin tavallisissa teattereissa. Music hallin pioneeri oli Charles Morton, joka rakennutti vuonna 1852 Lontooseen Morton’s Canterbury Hall -teatterin.
Äänielokuvat alkoivat syrjäyttää music hallia 1920-luvulla, ja music hall -teatterit muutettiin elokuvateattereiksi. Toisen maailmansodan jälkeen Englannin sadoista music hall -teattereista oli jäljellä enää muutama.
Aiheesta muualla

Music Hall - aito lontoolainen huvitus, Helsingin Sanomat, 11.12.1938, nro 334, s. 35, Kansalliskirjaston digitaaliset aineistot
Music in Motion

| Music in Motion Amy Diamond |
| --- | --- | --- |

Studioalbumin tiedot
 Julkaistu: 28. marraskuuta 2007
 Tyylilaji: pop
 Kesto: 58.51
 Levy-yhtiö: BAM
Muut kannet
 Gold Edition
Amy Diamondin muut julkaisut
| Still Me Still Now 2006 | Music in Motion 2007 | En helt ny jul 2008 |
Music in Motion on Amy Diamondin kolmas levy, joka julkaistiin Suomessa 28. marraskuuta 2007.
Kappaleet

Thank You – 2.58
Stay My Baby – 3.04
Look the Other Way – 3.13
Is It Love? – 3.06
We're in This Together – 3.48
Graduation Song – 3.27
Looks Like We Made It – 3.49
Speed of Light – 3.29
We Could Learn a Lot – 4.07
Takes One to Know One – 3.53
Domino – 3.12
Sleepy Sunday – 3.49
So 16 – 3.51
Yellow Shirt – 3.28
Karaoke Thank You – 2.57
Karaoke  Stay My Baby – 3.04
Minox

| Minox GmbH |
| --- | --- |

Kotipaikka:  Saksa
Kotisivu:  www.minox.com
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Minox A
Minox 35 AL
Minox on pienoiskameroistaan tunnettu kameramerkki. Se tuli tunnetuksi toisen maailmansodan aikana yleistyneestä ”vakoilukamerastaan” ja vuonna 1974 esitellystä pienestä kinofilmikamerastaan. Nykyisin Minox valmistaa kiikareita, tähtäimiä ja erityisen pieniä digikameroita.
Historiaa

Minox-pienoiskameran ja sille sopivan filmikoon kehitti latvialainen kaivertaja Walter Zapp 1930-luvun mittaan työskennellessään Viron Tallinnassa. Zapp sai ensimmäisen prototyypin valmiiksi vuonna 1936, ja sen perusteella kolme Zappin filminsiirtoon liittyvää patenttia hyväksyttiin Helsingissä 21. joulukuuta 1936.
Minoxia alkoi valmistaa VEF (Valsts Elektrotehniska Fabrika) Latvian Riiassa 1938. Käsityönä tehtyjä kameroita valmistui alkuun vain kaksi päivässä, vuotta myöhemmin jo kuusi.
Ensimmäinen taskuun mahtuva kamera mullisti kansainvälisen vakoilu- ja tiedustelutoiminnan. Toisen maailmansodan kynnyksellä julkistettu keksintö mullisti kerralla koko maailman vakoilu- ja tiedustelutoiminnan. Toisen maailmansodan aikana kameraa valmistettiin arviolta 17 500 kappaletta.
Minox käytti 8 × 11 millimetrin negatiivikokoa ja painoi 130 grammaa. Sen objektiivi oli 3,5/15 mm eikä himmennintä ollut lainkaan, vaan kuvat otettiin täydellä aukolla ja valotus säädettiin pelkällä sulkimella. Vakoilukäyttöön ja asiakirjojen nopeaan kopiointiin Minox sopi myös erinomaisten lähikuvausominaisuuksiensa vuoksi.
Toisen maailmansodan alettua Minoxeja myytiin varsinkin Britanniaan ja Yhdysvaltoihin. Amerikkalainen kauppaketju olisi halunnut tehdä vuosisopimuksen sadasta tuhannesta kamerasta, mutta hankkeen esti Molotov–Ribbentrop-sopimus.
Vuonna 1948 Minoxia alettiin valmistaa Saksassa, jonne Walter Zapp oli paennut. Siellä hän kehitti mallin Minox A, joka on hieman alkuperäistä isompi mutta toisaalta puolta kevyempi, vain 70 gramman painoinen, kun monia messinki- ja teräsosia korvattiin alumiinisilla. Vuonna 1958 markkinoille tullut Minox B oli varustettu seleenikennoisella valotusmittarilla, ja kameraa valmistettiin noin 350 000 kappaletta. Myöhempiä malleja olivat valotusautomatiikalla ja CdS-kennolla varustettu Minox C (1969), käsisäätöinen Minox BL (1969) ja paranneltu automaattimalli Minox LX (1978). Viimeinen Minox-malli oli muovirunkoinen Minox EC (1981), joita valmistettiin vuoteen 1995 saakka noin 150 000 kappaletta.
Minoxin filmikameroista suurimmaksi myyntimenestykseksi nousi 1970-luvun keskivaiheilla esitelty kinofilmiä käyttävä Minox 35, jota valmistettiin vuoteen 2004 saakka. Kamerassa oli rungon sisään työntyvä 35 mm objektiivi, jonka valovoima oli f/2,8. Kameraa valmistettiin jopa titaani- ja kultapäällysteisenä. Se loi uuden hyvin pienten kinokameroiden kategorian yhdessä kilpailijoidensa Olympus XA:n ja Rollei 35:n kanssa.
Leitz-Leica osti yhtiön vuonna 1996, mutta Minoxin toimiva johto osti yrityksen omiin käsiinsä vuonna 2001.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Minox Wikimedia Commonsissa
Jevgeni Ivannikov

| Jevgeni Ivannikov> Henkilötiedot |
| --- | --- |
Syntynyt: 29. huhtikuuta 1991 (ikä 33) Pietari, Venäjä
Kansalaisuus:   Venäjä
Jääkiekkoilija
Pelipaikka:  maalivahti
Hanska:  vasen
Pituus:  181 cm
Paino:  84 kg
Seura
Seura:  HK Neftehimik Nižnekamsk
Sarja:  KHL
Pelinumero:  53
Pelaajaura
Pääsarjaura:  2013–
Aik. seurat:  HK VMF Pietari (VHL) Admiral Vladivostok (KHL) Spartak Moskova (KHL) SKA Pietari (KHL) Lada Toljatti (KHL) Jugra Hanty-Mansijsk (VHL)
Jevgeni Ivannikov (s. 29. huhtikuuta 1991 Pietari) on venäläinen jääkiekkomaalivahti, joka edustaa KHL-joukkue HK Neftehimik Nižnekamskia.
Music of My Mind

| Music of My Mind Stevie Wonder |
| --- | --- | --- |

Studioalbumin tiedot
 Julkaistu: 1972
 Tuottaja(t): Stevie Wonder,   Robert Margouleff,   Malcolm Cecil
 Tyylilaji: R&B
 Kesto: 47.53
 Levy-yhtiö: Motown
Stevie Wonderin muut julkaisut
| Where I'm Coming From 1971 | Music of My Mind 1972 | Talking Book 1972 |
Music of My Mind on Stevie Wonderin albumi vuodelta 1972. Se on ensimmäinen Wonderin klassisen kauden albumeista, joihin lasketaan myös Talking Book, Innervisions, Fulfillingness' First Finale ja Songs in the Key of Life. Ensimmäistä kertaa Wonder sai levy-yhtiö Motownilta täyden artistinvapauden Marvin Gayen tapaan, joka näkyy mm. kappaleiden kestoissa ja lyriikoissa.
Kappaleet

"Love Having You Around" (Wonder, S. Wright) – 7:23
"Superwoman (Where Were You When I Needed You)" (Wonder) – 8:07
"I Love Every Little Thing About You" (Wonder) – 3:55
"Sweet Little Girl" (Wonder) – 4:59
"Happier Than the Morning Sun" (Wonder) – 5:18
"Girl Blue" (Wonder, Y. Wright) – 3:36
"Seems So Long" (Wonder) – 4:22
"Keep on Running" (Wonder) – 6:40
"Evil" (Wonder, Y. Wright) – 3:33
Helmi Helminen-Nordberg

Helmi Kaarina Helminen-Nordberg, o.s. Helminen (25. toukokuuta 1905 Tampere – 1. toukokuuta 1976 Helsinki) oli Helsingin kaupunginmuseon johtaja ja etnografiaan ja kulttuurihistoriaan suuntautunut historioitsija.
Henkilöhistoria

Helminen-Nordbergin vanhemmat olivat ylikonduktööri Karl Teodor Helminen ja Tekla Lehtinen ja puoliso vuodesta 1963 agronomi Ilmari Nordberg. Helminen-Nordberg tuli ylioppilaaksi 1924 ja valmistui filosofian kandidaatiksi 1928. Hän opiskeli myös Turun, Tarton ja Budapestin yliopistoissa ja teki useita opintomatkoja Skandinaviaan ja Euroopan maihin. Sanakirjasäätiön stipendiaattina hän työskenteli Suomessa ja Ruotsissa 1927–1933 ja Kansallismuseon kansatieteellisen osaston kansatieteellisen biografian toimittajana 1935–1945. Oltuaan Helsingin kaupunginmuseon amanuenssi 1946–1947 hänestä tuli museon ensimmäinen päätoiminen johtaja vuonna 1948, mitä tehtävää hän hoiti vuoteen 1971. Hän paitsi julkaisi tutkimuksia ja tietokirjoja, myös käänsi teoksia unkarista suomen kielelle. Jatkosodan aikana Helminen-Nordberg keräsi perinnettä useissa paikoissa Itä-Karjalassa, kuten Repola, Rukajärvi, Porajärvi, Vieljärvi ja Tulemajärvi. Hän myös toimitti karjalan kielen sanakirjan kokoelmiin yli tuhat sanalippua.