stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Campbell Wright

| Mitalit | Mitalit | Mitalit |  |
| --- | --- | --- | --- |
|  Campbell Wright MM-kilpailuissa 2023. |  Campbell Wright MM-kilpailuissa 2023. |  Campbell Wright MM-kilpailuissa 2023. |  |
Maa:   Yhdysvallat
Miesten ampumahiihto
| MM-kilpailut  | MM-kilpailut  | MM-kilpailut  |  |
|  Hopeaa | Lenzerheide 2025 | pikakilpailu |  |
|  Hopeaa | Lenzerheide 2025 | takaa-ajo |  |
Campbell McRae Wright (s. 25. toukokuuta 2002 Rotorua, Uusi-Seelanti) on uusiseelantilais-yhdysvaltalainen ampumahiihtäjä, kaksinkertainen MM-mitalisti. Hän kilpaili vuoteen 2021 saakka arvokilpailutasolla myös maastohiihdossa. Hänen yhdysvaltaliset vanhempansa muuttivat aikoinaan Uuteen-Seelantiin, jossa Wright syntyi ja aloitti ampumahiihdon.
Wright edusti nuorten olympialaisissa 2020 Uutta-Seelantia sekä maasto- että ampumahiihdossa. Ampumahiihdossa hän sijoittui 7.5 kilometrin pikakilpailussa neljänneksi ja 12,5 kilometrin normaalimatkalla kuudenneksi. Maastohiihdossa hän oli parhaimmillaan sprintissä 22:s. Kaksi viikkoa myöhemmin hän sijoittui ampumahiihdon nuorten MM-kilpailujen 19-vuotiaiden sarjan pikakilpailussa kuudenneksi.
Ensimmäisissä aikuisten MM-kilpailuissaan Wright sijoittui vuonna 2021 Uuden-Seelannin edustajana Pokljukassa ampumahiihdon pikakilpailussa 74:nneksi ja Oberstdorfissa maastohiihdon 15 kilometrin vapaan hiihtotavan kilpailussa 103:nneksi. Pekingin olympialaisissa 2022 hän oli parhaimmillaan ampumahiihdon normaalimatkalla 32:s. Saman talven nuorten MM-kilpailuissa hän sijoittui 22-vuotiaiden normaalimatkalla kuudenneksi. Oberhofin MM-kilpailuissa 2023 hän oli normaalimatkalla 20:s. Hän saavutti samana talvena Uudelle-Seelannille maailmanmestaruuden 22-vuotiaiden pikakilpailussa. Takaa-ajossa hän sijoittui kuudenneksi.
Wright siirtyi edustamaan Yhdysvaltoja kaudesta 2023–2024 lähtien. Nové Měston MM-kilpailuissa 2024 hän sijoittui pikakilpailussa 11:nneksi, takaa-ajossa 12:nneksi, yhteislähdössä 18:nneksi, normaalimatkalla 20:nneksi, miesten viestissä viidenneksi ja parisekaviestissä seitsemänneksi. Lenzerheiden MM-kilpailuissa 2025 hän saavutti hopeaa sekä pikakilpailussa, jossa hän ei ampunut ohilaukauksia, että takaa-ajossa, jossa hän kiersi yhden sakkokierroksen. Yhteislähtökilpailussa hän sijoittui neljänneksi.
Wright kilpaili ampumahiihdon maailmancupissa ensimmäisen kerran Östersundissa kaudella 2021–2022. Ensimmäisen maailmancupin pisteensä hän sai jo toisessa kilpailussaan oltuaan normaalimatkalla 40:s. Uuden-Seelannin edustajana hän sijoittui parhaimmillaan 15:nneksi Antholzin normaalimatkalla niin ikään kaudella 2021–2022. Kymmenen parhaan joukossa hän debytoi oltuaan kahdeksas Oslon normaalimatkalla kaudella 2023–2024. Parhaimmillaan hän on sijoittunut maailmancupin osakilpailussa neljänneksi Kontiolahden pikakilpailussa kaudella 2024–2025.
Antikytheran efebi

| Antikytheran efebi |
| --- | --- |
 Antikytheran efebi.
Nimi:  Antikytheran efebi
Valmistumisvuosi:  n. 340–330 eaa.
Taiteenlaji:  veistos
Materiaali:  pronssi
Sijainti:  Kansallinen arkeologinen museo, Ateena, Kreikka
Antikytheran efebi tai Antikytheran nuorukainen on nuorta miestä esittävä antiikin kreikkalainen pronssiveistos. Se on ajoitettu klassisen kauden lopulle vuosille 340–330 eaa. Veistos on saanut nimensä siitä, että se löydettiin niin kutsutusta Antikytheran hylystä läheltä Antikytheran saarta vuonna 1900. Veistos on sijoitettu Kansalliseen arkeologiseen museoon (sali 28) Ateenassa.
Antikytheran efebi.
Veistos esittää nuorukaista seisomassa oikea käsi kohotettuna. Paino on vasemmalla jalalla. Nuorukaisen kädessä on ollut joku esine, joka on kadonnut. Veistoksesta puuttuvat myös silmät. Nuorukaisesta on esitetty useita eri tulkintoja. Yhden yleisen tulkinnan mukaan kyseessä olisi Perseus, joka roikottaa hiuksista Medusan päätä. Toisen myös yleisen tulkinnan mukaan veistos esittäisi Parista kädessään Eriksen omena. Nuorukainen on tulkittu myös muun muassa Apolloniksi, Hermeeksi kädessään kerykeion, Herakleeksi kädessään sauva tai leijonantalja, urheilijaksi kädessään voittopalkinto, sekä nuoren miehen hautaveistokseksi. Patsaan korkeus on 1,96 metriä.
Kuvanveistäjää ei tunneta varmuudella. Nykyisin monet tutkijat uskovat veistoksen olevan Polykleitoksen seuraajien niin kutsutun argoslais-sikyonilaisen koulukunnan tuotantoa, ja kuvanveistäjäksi arvellaan usein Kleon Sikyonilaista. Taiteilijaksi on ehdotettu myös Skopas Paroslaista sekä Eufranor Isthmialaista.
Hylyssä veistos oli osina, joista se on koottu uudelleen. Veistos kunnostettiin alun perin 1901–1902. Tulos osoittautui epätyydyttäväksi, ja siksi veistos purettiin ja koottiin uudelleen vuonna 1947.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Antikytheran efebi Wikimedia Commonsissa
Antikytheran filosofi

| Antikytheran filosofi |
| --- | --- |
 Antikytheran filosofin pää.
Nimi:  Antikytheran filosofi
Valmistumisvuosi:  n. 240 eaa.
Taiteenlaji:  veistos
Materiaali:  pronssi
Sijainti:  Kansallinen arkeologinen museo, Ateena, Kreikka
Antikytheran filosofi on filosofia esittävä antiikin kreikkalainen pronssiveistos, joka löydettiin niin kutsutusta Antikytheran hylystä läheltä Antikytheran saarta vuonna 1901. Se on ajoitettu hellenistiselle kaudelle noin vuoteen 240 eaa. Nykyisin veistos on sijoitettu Kansalliseen arkeologiseen museoon (sali 30) Ateenassa.
Antikytheran filosofin jalat.
Veistos esittää parrakasta, pitkään himationiin pukeutunutta miestä, joka on esitetty seisomassa sauva vasemmassa kädessään ja oikea käsi ojennettuna puhujille tyypilliseen tapaan. Asusta päätellen filosofi on edustanut kyynistä koulukuntaa. Erään ehdotuksen mukaan kyseessä olisi ollut Bion Borysthenesläinen. Veistoksesta on säilynyt nykyaikaan vain osia. Merkittävimmät osat ovat pää, kädet, jalat sekä osa asusta.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Antikytheran filosofi Wikimedia Commonsissa
Maastojuoksun Suomen-mestaruuskilpailut 1957

Maastojuoksun Suomen-mestaruuskilpailut 1957 käytiin 26. toukokuuta Heinolassa lähes 2 000 katsojan läsnäollessa.
Tulokset

| Laji | Kultaa | Hopeaa | Pronssia |
| --- | --- | --- | --- |
| Miehet 5 km | Olavi Vuorisalo, Naantalin Löyly | Matti Huttunen, Kaipolan Vire | Reijo Höykinpuro, Jyväskylän Kenttäurheilijat |
| joukkueet | Kaipolan Vire Matti Huttunen Olavi Salonen Arvo Kruus | Rosenlewin Urheilijat -38 Urho Julin Olavi Aaltonen Reino Karvonen | Jyväskylän Kenttäurheilijat Reijo Höykinpuro Pekka Höykinpuro Juhani Martin |
| Miehet 10 km | Erkki Rantala, Kaipolan Vire | Hannu Posti, Vuoksenniskan Urheilijat | Jukka Koivumäki, Vetelin Urheilijat |
| joukkueet | Kaipolan Vire Erkki Rantala Viljo Heinäaho Aarne Ahlbom | Lappeenrannan Urheilu-Miehet Paavo Pystynen Antti Viskari Erkki Viikala | Joensuun Kataja Unto Jaatinen Kalevi Räty Mauno Kähkönen |
| Naiset 2 km | Eila Helin, Nakkilan Visa | Sirkka-Liisa Soininen, Kouvolan Urheilijat | Helvi Selenius, Porvoon Urheilijat |
| joukkueet | Korson Kunto Ritva Vainio Martta Kupiainen Marianne Björklund |  |  |
Apollon Omfalos

| Apollon Omfalos |
| --- | --- |
 Apollon Omfalos, roomalainen kopio 100-luvulta jaa. Kansallinen arkeologinen museo, Ateena.
Nimi:  Apollon Omfalos
Tekijä:  Kalamis
Valmistumisvuosi:  n. 460 eaa.
Taiteenlaji:  veistos
Materiaali:  pronssi
Apollon Omfalos (m.kreik. Ἀπόλλων ἐπὶ τοῦ Ὀμφαλού, Apollōn epi tū Omfalū) oli Apollon-jumalaa esittävä antiikin kreikkalainen pronssiveistos ja siitä alkunsa saanut veistostyyppi. Alkuperäinen veistos oli tehty klassisella kaudella noin vuonna 460 eaa. Se on kadonnut, mutta se tunnetaan myöhempien roomalaisaikaisten marmorikopioiden perusteella.
Apollon Omfalos, yksityiskohta kasvoista.
Veistos esitti Apollonin seisovana alastomana nuorukaisena. Kirjallisten lähteiden perusteella alkuperäisen veistoksen tekijä oli Kalamis. Eräs veistoksen marmorinen kopio on Kansallisessa arkeologisessa museossa (sali 15) Ateenassa. Se on tehty 100-luvulla jaa. ja sen korkeus on 1,76 metriä. Veistos löydettiin Dionysoksen teatterin raunioista vuonna 1862 ja sai napaan (omfalos) viittaavan nimensä siitä, että lähellä oli maailmannapaa (Omfalos) esittänyt jalusta. Jalusta ei kuitenkaan ilmeisesti liity veistokseen.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Apollon Omfalos Wikimedia Commonsissa
Kathmandu

| Kathmandu (काठमाडौं) |
| --- | --- |

 lippu
 Kathmandu
 Koordinaatit: 27°42′N, 085°20′E 
Valtio:     Nepal
Vyöhyke:  Bagmati
Piirikunta:  Kathmandu
Korkeus:  1400 m
Väkiluku (2011):  1 003 285
 
 kathmandu.gov.np 
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Kathmandu
Kathmandu (Katmandu, nepaliksi काठमाडौं, Kāṭhamāḍauṁ) on Nepalin pääkaupunki. Se sijaitsee Kathmandun laaksossa. Itse kaupungin väkiluku vuonna 2011 oli noin miljoona.
Viime vuosien aikana on tapahtunut hyvin mittava muutto maalta ja pienemmistä kaupungeista Kathmandun laaksoon. Vuoden 2011 väestönlaskennassa Kathmandun piirissä oli vuonna 2011 yhteensä 1,7 miljoonaa asukasta, kun vuonna 2001 heitä oli noin miljoona. Kathmandun laakson väkiluku kasvoi kymmenessä vuodessa 1,6 miljoonasta 2,5 miljoonaan.
Maantiede

Hallinnollisesti Kathmandu on osa Nepalin Keskisen kehitysalueen Bagmatin vyöhykkeen useasta kaupungista koostuvaa Kathmandun piirikuntaa.
Kathmandu sijaitsee Kathmandun laakson pohjoisosassa noin 1 300 metrin korkeudessa. Kaupungin läpi virtaa neljä jokea: Bagmati, Bishnumati, Dhobikhola ja Tukucha. Samassa laaksossa on Kathmandun lisäksi monia muita kaupunkeja, joista tunnetuimpiin kuuluvat Lalitpur (Patan) ja Bhaktapur.
Nepalin kuninkaan palatsi on keskellä kaupunkia Thamelin turistialueen vieressä. "Vanhassakaupungissa" on paljon hindulaisia ja buddhalaisia temppeleitä 1600-luvulta. Laaksossa on usein maanjäristyksiä, ja siksi monet vanhat rakennukset ovat tuhoutuneet tai vaurioituneet.
Kathmandun laaksossa sijaitsee seitsemän Unescon maailmanperintökohdetta.
Maantiede > Ilmasto

Kathmandussa on lämpimintä heinä- ja elokuussa, jolloin päivän keskilämpötila oli 20–28 °C. Viileintä on tammikuussa, jolloin päivän keskilämpötila on 2–18 °C. Suurimmat sateet saadaan kesäkuun ja elokuun välillä, jolloin sataa yhteensä noin 900 millimetriä. Vähiten sataa marraskuun ja maaliskuun välillä. Vuosittainen sadanta on noin 1 400 millimetriä. Matkailijalle parhaat ajat ovat talven ja sadekauden ulkopuolella, toukokuun ja loka–marraskuun aikoihin.
Historia

Legendan mukaan Kathmandun perusti kuningas Gun Kamdev vuonna 723. Se on ollut pääkaupunkina vuodesta 1768. Vuoden 1934 maanjäristyksen jälkeen on rakennettu modernin tyylisiä taloja.
Kaupungin nimi oli 1500-luvulle saakka Kantipur, joka merkitsee ’kaunista kaupunkia’ ja joka on johdettu sanskritin sanoista kanti ’kauneus’ ja puram ’kaupunki’. Nykyinen nimi tarkoittaa ’puinen kaupunki’, ja on johdettu sanoista kath ’puuaines’ ja mandir ’temppeli, rakennus’. Kaupungille nimen antanut, buddhalaisten kerjäläismunkkien majapaikaksi 1500-luvulla rakennettu temppeli sijaitsee yhä kaupungin keskustassa. Perimätiedon mukaan rakentamiseen käytettiin yhden puun puutavaraa.
Tribhuvanin yliopisto perustettiin vuonna 1959.
Liikenne

Kathmandussa sijaitsee Tribhuvanin kansainvälinen lentoasema.
Liikennettä muualle Kathmandun laaksoon ja muualle Nepaliin hoidetaan linja-autoilla. Kaupungissa on kaksi linja-autoasemaa. Matkailijoille ei vuokrata henkilöautoja, mutta käyttöönsä voi saada auton kuljettajan kanssa. Paikallista liikkumista varten voi vuokrata polkupyörän tai pienen moottoripyörän. Taksit ovat kohtuuhintaisia, mutta pienikokoisia, paikallisbussit ruuhkaisia, eivätkä ne mahdu kulkemaan kaikissa kaupungin osissa.
Kathmandu on Aasian nopeimmin kasvavia kaupunkeja, ja liikennejärjestelmät eivät pysy kehityksen perässä. Ruuhkat ovat massiivisia, ja ilmansaasteet aiheuttavat terveysongelmia. Vuonna 1991 Kathmandun laaksossa tehtiin 60 % matkoista kävellen tai polkupyörällä, vuonna 2011 enää 40 %. Eniten on kasvanut moottoripyörien osuus.
Ystävyyskaupungit

Boulder, Yhdysvallat
Chengdu, Kiina
Eugene, Yhdysvallat
Fredericksburg, Yhdysvallat
Lanzhou, Kiina
Lhasa, Kiina
Matsumoto, Japani
Minsk, Valko-Venäjä
Nanjing, Kiina
Pjongjang, Pohjois-Korea
Rochester, Yhdysvallat
Shenzhen, Kiina
Soul, Etelä-Korea
Varanasi, Intia
Xi’an, Kiina
Yangon, Myanmar
Lähde:
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Kathmandu Wikimedia Commonsissa
Matkaopas aiheesta Kathmandu Wikivoyagessa (englanniksi)
YLE Elävä arkisto – Kathmandu, ilon ja jumalien kaupunki
2. jääkärirykmentti

Gabriel von Bonsdorff
2. jääkärirykmentti oli valkoisten itäarmeijan 1. jääkäriprikaatiin kuuluva joukko-osasto Suomen sisällissodassa. Rykmentti koottiin Vaasassa. Komentajina toimivat jääkärimajuri Gabriel von Bonsdorff. Sodan jälkeen se toimi asevelvollisia varusmiehiä kouluttavana Savon Jääkärirykmenttinä (SJR).
Historia

1. jääkäriprikaatiin kuulunut rykmentti perustettiin kenraali Mannerheimin 3. maaliskuuta 1918 allekirjoittamalla Suomen Tasavallan sotajoukkojen Ylipäällikön päiväkäskyllä N:o 9, jolloin yksikön nimenä oli II Jääkärirykmentti ja komentajana saksalainen majuri Rainer Stahel. Sen nimeksi vaihdettiin 22. maaliskuuta 2. jääkärirykmentti ja samana päivänä rykmentin komentajana perustamisesta alkaen toiminut saksalainen majuri Rainer Stahel siirrettiin 3. jääkäriprikaatin komentajaksi. Rykmentin komentajaksi määrättiin 4. jääkäripataljoonan komentaja majuri von Bonsdorff, joka luovutti pataljoonansa kapteeni Edvard Hanellille. Yksikkö perustettiin 25. helmikuuta Vaasaan saapuneista Kuninkaallisessa Preussin jääkäripataljoona 27:ssä koulutetuista jääkäreistä sekä palvelukseen kutsutuista asevelvollisista. Rykmenttiin kuului kolme 1875 miestä käsittänyttä jääkäripataljoonaa ja sen esikunnan sijoituspaikkana oli Vaasa.
Rykmentti siirtyi Vehmaisiin, jonne se saapui 27. maaliskuuta. Se osallistui Kalevankankaan taisteluun jo seuraavana päivänä. Taistelussa rykmentti menetti 378 miestä kaatuneina ja haavoittuneina. 6. jääkäripataljoona osallistui Tampereen taistelun 3. huhtikuuta alkaneeseen rynnäkköön ja kolmen seuraavan päivän aikana kaikki muutkin rykmentin pataljoonat osallistuivat taisteluihin. Prikaatinsa mukana rykmentti siirrettiin Karjalan kannakselle, jossa se osallistui 20.-29. huhtikuuta taisteluihin.
Sisällissodan päätyttyä muodostettuun 2. divisioonaan liitetty rykmentti oli Ollilassa Karjalan kannaksella rajavartiotehtävissä. Sen nimi muutettiin kesäkuun alussa 1918 Jääkärirykmentti N:o 2:ksi ja edelleen 23. elokuuta 1918 annetulla määräyksellä Porin Jalkaväkirykmentti N:o 2:ksi.. Rykmentti siirrettiin maaliskuussa 1919 1. divisioonasta 3. divisioonaan ja sen nimeksi vaihdettiin Savon jääkärirykmentti. Rykmentin esikunta sekä I ja III pataljoona olivat Kouvolassa ja II pataljoona Korialla. Rykmentin II pataljoonan 4. komppania oli sijoitettuna Kuopioon. Rykmentti siirrettiin 2. divisioonaan vuonna 1921. Rykmentin nimi vaihdettiin kesäkuun alussa 1927 Savon prikaatiksi ja pataljoonat nimettiin syyskuussa 1930 Savon (Viipuri), Käkisalmen (Käkisalmi) ja Vuoksen jääkäripataljoonaksi (Sakkola)..
Prikaati määrättiin uudelleen muodostettavaksi siten, että se muodostaa jälleen Savon jääkärirykmentin 1. toukokuuta 1934. Samalla lakkautettiin jääkäripataljoonien erityisnimet. Käkisalmen jääkäripataljoonasta muodostettiin rykmentin I pataljoona, Savon jääkäripataljoonasta II pataljoona ja Vuoksen jääkäripataljoona irrotettiin rykmentistä.
Historia > Komentajat

jääkärieverstiluutnantti Armas-Eino Martola 1. kesäkuuta 1927 - 21. heinäkuuta 1928
jääkärieverstiluutnantti Emil Hagelberg (vt.)
jääkärieversti Erik Heinrichs 19. syyskuuta 1928 - 31. heinäkuuta 1929
jääkärieversti Lauri Tiainen 1. elokuuta 1929 - 1. elokuuta 1933
jääkärieverstiluutnantti Hjalmar Strömberg 2. elokuuta 1933 - 30. huhtikuuta 1934
Joukko-osastot

4. jääkäripataljoona
Komentaja: jääkärikapteeni Edvard Hanell.
6. jääkäripataljoona
Komentaja: jääkärikapteeni Alonzo Sundman.
12. jääkäripataljoona
Komentaja: jääkärikapteeni Edvard Kumlin myöh. Kairela (haavoittui 23. huhtikuuta) myöh. jääkäriluutnantti Johannes Väisänen.
Rykmentin konekiväärikomppania
Täydennyspataljoona
Komentaja: jääkärikapteeni Olof Prytz (siirrettiin 14. jääkäripataljoonaan), jääkäriyliluutnantti Rafael Kajander, pataljoonan kutsuntapiiri oli Vaasa ja sijoituspaikka Vaasa.
1. komppania
Rykmentissä palvelleita Saksan jääkäreitä

Rykmentin esikunnassa lähettiupseerina jääkärivänrikki Walter Gejtel, intendenttinä jääkäriluutnantti Herman Holmberg, rykmentin esikunnassa adjutanttina jääkäriluutnantti Ruben Lagus,  rykmentin muonitusupseerina jääkäriluutnantti Ivar Lidström (siirrettiin 3. jääkäriprikaatiin), rykmentin esikuntavääpelinä jääkärivääpeli Paavo Vihtori Tassari (siirrettiin 14. huhtikuuta 17. jääkäripataljoonaan),konekivääriupseerina ja adjutanttina jääkäriyliluutnantti Lars Melander, rykmentin esikunnassa kuormastoaliupseerina jääkärivaravääpeli Sulo Johannes Rantala (14. huhtikuuta 1918 alkaen).
Akanakanava

Akanakanava on suomalainen television viihdeohjelmasarja keväältä 1971. Se on kuvitteellisen tasavallan monopolitelevision tuotantoa. Ohjelmasarjan alaotsikkona oli ”Vierasta ainetta valtakunnanverkossa”. Tekijät ilmoittivat, että ”ohjelma kertoo omituisista tapahtumista hätkähdyttävillä uutisillaan ja muun muassa urheiluruudussaan”. Akanakanavan kohokohtia olivat Seppo Lindqvistin luomat nuket ohjelman nukkehallituksessa. Akanakanavan Helsingin ulkomaankirjeenvaihtaja kertoi uutisia pienen maan pääkaupungista.  Ohjelman isäntänä oli Tarmo Manni ja muina vakioesiintyjinä Esa Pakarinen, M.A. Numminen ja Sulevi Peltola. Vierailijoina nähtiin muun muassa Tuulikki Eloranta ja Mauno Blomqvist.  Nukketeatterin poliitikkojen äänenä toimi Reijo Salminen.
Akanakanavaa tuotti TV1:n Viihdetoimitus. Ohjelman toimittajat ja ohjaajat olivat Erkki Pohjanheimo ja Seppo Seppälä. Ohjelmasarja sijoittui lauantain myöhäisiltaan, ja se oli niin sanottu ”open end” -ohjelma eli sen kesto oli etukäteen määrittelemätön.
Ohjelmasarjaa lähetettiin kerran kuussa. Ensimmäinen osa oli 15.1.1971 ja viimeinen 22.5.1971.
Television ohjelmaneuvosto reagoi

Akanakanavan nukketeatterin tutunoloisten nukkeministerien puheet ja päätökset herättivät huomiota ennen muuta Yleisradion television ohjelmaneuvostossa 15.1.1971, missä ohjelmasarjan osat vaadittiin jatkuvaan ohjelmaneuvoston ennakkokatseluun. Ohjelmaneuvoston kokouksessa äänestettiin julkilausumasta, jonka alkuosan mukaan ”ohjelmaneuvosto katsoo television viihdeohjelmien tehtävänä olevan tarjota katsojakunnalle sen haluamaa ja sopivaksi kokemaa ajanvietettä. Niitä ei saa valmistaa puoluepoliittisia, kaupallisia tai muita ryhmäetuja ajamaan”.  Loppuosassa todetaan, että ”koska viimeaikaiset kokemukset poliittisluontoisista, osallistuvista viihdeohjelmista ovat osoittaneet niiden muodostuvan enemmän poliittisten kiistojen aiheuttajiksi kuin viihteen tarjoajiksi, ohjelmaneuvosto hyväksyy tässä vaiheessa vain myöhäisviihdeohjelman Akanakanava ensimmäisen esityskerran ja päättää sen jälkeen ohjelmasarjan jatkosta”.  Ohjelmaneuvostonjäsenen Pauli Burmanin (SDP) ehdotti loppuosan poistamista. Se meni äänestykseen, ja koko lausuma hyväksyttiin oikeiston äänin 6-5. 
Kuitenkaan Yleisradion ohjesäännössä ei ole minkäänlaista mainintaa siitä, että ohjelmaneuvosto voisi kesken ohjelmakauden puuttua sarjaohjelmiin. Ohjelmaneuvoston tehtävänä on kausisuunnitelmien hyväksyminen tai hylkääminen ja jälkiarvostelu.
Ohjelmasta kirjoitettua

Jaakko S. Tola, Helsingin Sanomat 4.2.1971. Televisiosta nähtyä: ”…Miten tärkeän hallitseva osuus tämäntyyppisissä ohjelmissa on vetäjällä, sen näytti Tarmo Manni täysin vakuuttavasti. Perusteellisen ammattitaitoinen näyttelijä, joka on kylliksi originelli osatakseen myös sopeutua muuallekin kuin näyttämölle, on lähes korvaamaton.”
Maija Hollmen, Helsingin Sanomat 29.3.1971: Kotimaista muotoilua. Nukkehallitus: ”Akanakanavalla esiintyvä nukkehallitus on ehtinyt kevään aikana ilahduttaa monia. Nukkien tekijä on sarjakuvistaan tunnettu Seppo Lindqvist, helsinkiläinen taiteilija, jolla aluksi ei tuntunut tie aukeavan mistään, mutta joka on sitkeästi ajanut omaa linjaansa ja menestynyt maan ulkopuolellakin.”
Jukka Kajava, Helsingin Sanomat 1.3.1971: Fiikus ja vuokralaiset: ”…ykkösverkon huippuikävystyttävää Akanakanavaa odotellessa.”
6. jääkärirykmentti

Maximilian Savonius
6. jääkärirykmentti oli valkoisten Itäarmeijan 3. jääkäriprikaatiin kuuluva joukko-osasto Suomen sisällissodassa. Rykmentin komentaja oli jääkärimajuri Maximilian Savonius (15. huhtikuuta alkaen).
Historia

Rykmentti perustettiin maaliskuussa 1918 Savon asevelvollisista ja se osallistui huhtikuussa Karjalan kannaksen taisteluihin osana 3. jääkäriprikaatia. Viipurin valtauksen jälkeen rykmentti siirrettiin koottavaksi Säiniölle. Toukokuun puoleen väliin mennessä pääosa asevelvollisista oli kotiutettu ja supistetuneesta rykmentistä muodostettiin 8. kesäkuuta 1918 Jääkäripataljoona N:o 6. Pataljoona siirrettiin Lahteen, jossa joukko-osasto 30. heinäkuuta 1918 uudelleen nimettiin Jääkäripataljoona N:o 3:ksi.
Pataljoona lähetettiin elokuussa Lappiin, mutta sen matka keskeytyi Oulussa. Sen pääosa oli Oulussa lukuun ottamatta Kajaaniin sijoitettua komppaniaa. Pataljoona nimettiin 23. elokuuta Kajaanin Sissipataljoonaksi ja edelleen 15. maaliskuuta 1919 Pohjanmaan Jääkäripataljoonaksi.
Pataljoona joutui itsenäisyyden alkuaikoina useaan otteeseen auttamaan rajavartioinnissa. Muun muassa helmikuussa 1922 torjumaan rajan ylittäneitä venäläisiä Sallassa ja Savukoskella. Pataljoonan ehkä tunnetuin hahmo Nikke Pärmi johti 1930-luvulla Nivalan konikapinaa tukahduttamaan lähetettyä osastoa.
Armeijan uudelleen järjestelyt 1933 johtivat Jääkäriprikaatin lakkauttamiseen, mikä johti lopulta myös pataljoonan lakkauttamiseen. Heinäkuussa komentajan siirtyessä uusiin tehtäviin ei uutta enää tehtävään määrätty. Divisioonan komentaja piti viimeisen koulutustarkastuksen tammikuussa 1934 ja pataljoonan lippu luovutettiin Sotamuseolle huhtikuussa. Miehistö lähti 3. toukokuuta junalla Kuopioon liittyen Pohjan rykmenttiin.
Joukko-osastot

16. jääkäripataljoona
Komentaja: jääkärikapteeni Arno Jaatinen.
17. jääkäripataljoona
Komentaja: jääkärikapteeni Per Ekholm.
18. jääkäripataljoona
Komentaja: jääkärikapteeni Oscar Nordenswan.
Täydennyspataljoona
Komentaja: jääkäriluutnantti Konkola siirrettiin Lappeenrantaan jolloin päällikkyyden otti vastaan eversti Georg Fredrik Palmroth, pataljoonan kutsuntapiiri oli Kuopio ja sijoituspaikka Kuopio.
Rykmentissä palvelleet Saksan jääkärit

Lähettiupseerina jääkärivänrikki Reino Ericsson, adjutanttina jääkäriluutnantti Hjalmar Skog, rykmentin esikunnassa kuormastopäällikkönä jääkärivaravääpeli Ville Timonen.
Apollon Sauroktonos

| Apollon Sauroktonos |
| --- | --- |
 Apollon Sauroktonoksen roomalainen kopio, 1. vuosisata–100-luku jaa., Louvre.
Nimi:  Apollon Sauroktonos
Tekijä:  Praksiteles
Valmistumisvuosi:  n. 350–340 eaa.
Taiteenlaji:  veistos
Materiaali:  pronssi
Apollon Sauroktonos (m.kreik. Ἀπόλλων Σαυροκτόνος, Apollōn Sauroktonos, ”Apollon Liskonsurmaaja”) oli Praksiteleen veistämä Apollon-jumalaa esittävä antiikin kreikkalainen pronssiveistos ja siitä alkunsa saanut veistostyyppi. Alkuperäinen veistos, joka on kadonnut, veistettiin myöhäisellä klassisella kaudella noin vuonna 350–340 eaa. Tyypistä on säilynyt useita myöhempiä esimerkkejä, kuten roomalaisaikaisia marmorikopioita.
Apollon Sauroktonos, yksityiskohta Louvren kopion kasvoista.
Veistos esittää Apollonin alastomana nuorukaisena, joka nojaa puunrunkoon jahdaten siinä kiipeävää liskoa. Hän on juuri sieppaamaisillaan liskon vasempaan käteensä surmatakseen sen oikeassa kädessään olevalla nuolella. Plinius vanhempi mainitsee veistoksen Praksiteleen tekemäksi. Veistoksen aihe on jossain määrin arvoitus, sillä se ei perustuu suoraan kreikkalaisen mytologian kertomuksiin. Se voi kuitenkin liittyä Apollonin ominaisuuksiin puhdistajana ja pahan voittajana sekä kertomukseen Pythonin surmaamisesta.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Apollon Sauroktonos Wikimedia Commonsissa