stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Espanjan ympäriajo 2019
Etapit

Lähde: Pro Cycling Stats
| Etappi | Päivä | Reitti | type | Pituus (km) | Voittaja | Kokonaiskilpailun johtaja |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 1  | 24. elokuu | Torrevieja – Torrevieja | Joukkueaika-ajo | 13,4 |  Astana |  Miguel Ángel López |
| 2  | 25. elokuu | Benidorm – Calp | Keskivaikea vuorietappi | 199,6 |  Nairo Quintana |  Nicolas Roche |
| 3  | 26. elokuu | Ibi – Alicante | Tasamaaetappi | 188 |  Sam Bennett |  Nicolas Roche |
| 4  | 27. elokuu | Cullera – El Puig de Santa Maria | Tasamaaetappi | 175,5 |  Fabio Jakobsen |  Nicolas Roche |
| 5  | 28. elokuu | L'Eliana – Astrophysical Observatory of Javalambre | Keskivaikea vuorietappi | 170,7 |  Ángel Madrazo |  Miguel Ángel López |
| 6  | 29. elokuu | Mora de Rubielos – Ares del Maestrat | Keskivaikea vuorietappi | 198,9 |  Jesús Herrada |  Dylan Teuns |
| 7  | 30. elokuu | Onda – Lucena del Cid | Vuorietappi | 183,2 |  Alejandro Valverde |  Miguel Ángel López |
| 8  | 31. elokuu | Valls – Igualada | Keskivaikea vuorietappi | 166,9 |  Nikias Arndt |  Nicolas Edet |
| 9  | 1. syyskuu |  Andorra la Vella –  Els Cortals d'Encamp | Vuorietappi | 94,4 |  Tadej Pogačar |  Nairo Quintana |
| 10  | 3. syyskuu |  Jurançon –  Pau | Henkilökohtainen aika-ajo | 36,2 |  Primož Roglič |  Primož Roglič |
| 11  | 4. syyskuu |  Saint-Palais – Urdazubi/Urdax | Keskivaikea vuorietappi | 180 |  Mikel Iturria |  Primož Roglič |
| 12  | 5. syyskuu | Los Arcos – Bilbao | Keskivaikea vuorietappi | 171,4 |  Philippe Gilbert |  Primož Roglič |
| 13  | 6. syyskuu | Bilbao – Los Machucos | Vuorietappi | 166,4 |  Tadej Pogačar |  Primož Roglič |
| 14  | 7. syyskuu | San Vicente de la Barquera – Oviedo | Tasamaaetappi | 188 |  Sam Bennett |  Primož Roglič |
| 15  | 8. syyskuu | Tinéu – Santuario de Nuestra Señora del Acebo | Vuorietappi | 154,4 |  Sepp Kuss |  Primož Roglič |
| 16  | 9. syyskuu | Pravia – Puertu de la Cubieḷḷa | Vuorietappi | 144,4 |  Jakob Fuglsang |  Primož Roglič |
| 17  | 11. syyskuu | Aranda de Duero – Guadalajara | Tasamaaetappi | 219,6 |  Philippe Gilbert |  Primož Roglič |
| 18  | 12. syyskuu | Colmenar Viejo – Becerril de la Sierra | Vuorietappi | 177,5 |  Sergio Higuita |  Primož Roglič |
| 19  | 13. syyskuu | Ávila – Toledo | Tasamaaetappi | 165,2 |  Rémi Cavagna |  Primož Roglič |
| 20  | 14. syyskuu | Arenas de San Pedro – Plataforma de Gredos | Vuorietappi | 190,4 |  Tadej Pogačar |  Primož Roglič |
| 21  | 15. syyskuu | Fuenlabrada – Madrid | Tasamaaetappi | 106,6 |  Fabio Jakobsen |  Primož Roglič |
Osallistuneet joukkueet

Lähde: Pro Cycling Stats
Suomi–Ruotsi-maaottelu 2011

Suomi–Ruotsi-maaottelu 2011 järjestettiin 9. syyskuuta ja 10. syyskuuta 2011 välisenä aikana Helsingissä. Kisoissa tehtiin uusi maailmanennätys, kun yleisössä tehtiin 31 kierrosta aaltoja katsomon ympäri.
Tulokset

Ensimmäisen päivän täydelliset tulokset Tilastopajan tietokannassa
Toisen päivän täydelliset tulokset Tilastopajan tietokannassa
| Maa | Miesten pisteet | Naisten pisteet |
| --- | --- | --- |
|  Suomi | 206 | 182 |
|  Ruotsi | 194 | 225 |
Tulokset > Miehet

| 0 | 1 | 2 | 3 | 4 | 5 | 6 | 7 |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| Kilpailu | Voittaja | Tulos | Toinen | Tulos | Kolmas | Tulos | Pisteet |
| 100 m |  Jonathan Åstrand | 10,40 |  Nil de Oliveira | 10,56 |  Jarkko Ruostekivi | 10,61 | 12 - 10 |
| 200 m |  Jonathan Åstrand | 20,91 |  Johan Wissman | 21,07 |  Nil de Oliveira | 21,13 | 10 - 12 |
| 400 m |  Johan Wissman | 47,30 |  Axel Begrahm | 47,57 |  Ville Wendelin | 48,11 | 9 - 12 |
| 800 m |  Johan Rogerstedt | 1:50,95 |  Niclas Sandells | 1:50,95 |  Rami Oravakangas | 1:53,06 | 9 - 10 |
| 1 500 m |  Niclas Sandells | 3:46,36 |  Jonas Hamm | 3:46,67 |  Johan Walldén | 3:46,91 | 14 - 8 |
| 5 000 m |  Eric Senorski | 14:17,40 |  Erik Johansson | 14:17,45 |  Jarkko Hamberg | 14:18,56 | 8 - 14 |
| 10 000 m |  Adil Bouafif | 29.02,11 PB |  Mikael Ekvall | 29.47,48 |  Jussi Utriainen | 29.52,04 | 8 – 14 |
| 110 m aidat |  Antti Korkealaakso | 14,04 |  Robert Kronberg | 14,05 |  Alexander Brorsson | 14,08 | 10 - 12 |
| 400 m aidat |  Oskari Mörö | 51,19 |  Petteri Monni | 51,22 |  Niclas Åkerström | 51,49 | 15 - 7 |
| 3 000 m esteet |  Jukka Keskisalo | 8:48,09 |  Joonas Harjamäki | 8:53,33 |  Eric Senorski | 8:53,97 | 14 - 7 |
| 4 x 100 m |  Ruotsi | 40,03 |  Suomi | DQ |  |  | 0 - 5 |
| 4 x 400 m |  Ruotsi | 3:10,14 |  Suomi | DQ |  |  |  |
| Korkeushyppy |  Jussi Viita | 2,12 |  Emil Svensson    Jakob Thorvaldsson | 2,08 |  |  | 9 - 12 |
| Seiväshyppy |  Eemeli Salomäki | 5,50 |  Mikael Westö | 5,50 |  Jere Bergius | 5,35 | 16 - 6 |
| Pituushyppy |  Tommi Evilä | 7,86 |  Mikko Kivinen | 7,85 |  Michel Torneus | 7,83 | 15 - 7 |
| Kolmiloikka |  Aleksi Tammentie | 16,07 |  Ville Mylläri | 15,42 |  Mathias Ström | 15,30 | 13 - 9 |
| Kuulantyöntö |  Leif Arrhenius | 18,83 |  Niklas Arrhenius | 18,80 |  Henri Pakisjärvi | 18,10 | 9 - 13 |
| Kiekonheitto |  Niklas Arrhenius | 61,37 | Leif Arrhenius | 61,37 |  Mikko Kyyrö | 59,57 | 7 - 15 |
| Moukarinheitto |  Olli-Pekka Karjalainen | 75,52 |  David Söderberg | 75,49 |  Mattias Jons | 74,23 | 15 - 7 |
| Keihäänheitto |  Antti Ruuskanen | 82,02 |  Ari Mannio | 81,69 |  Gabriel Wallin | 77,94 | 13 - 9 |
Tulokset > Naiset

| 0 | 1 | 2 | 3 | 4 | 5 | 6 | 7 |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| Kilpailu | Voittaja | Tulos | Toinen | Tulos | Kolmas | Tulos | Pisteet |
| 100m |  Carolina Klüft | 11,67 |  Caroline Sandsjoe | 11,76 |  Hanna-Maari Latvala | 11,78 | 8 - 14 |
| 200m |  Moa Hjelmer | 23,49 |  Caroline Sandsjoe | 24,15 |  Hanna-Maari Latvala | 24,22 | 9 - 13 |
| 400m |  Moa Hjelmer | 52,73 |  Ella Räsänen | 53,44 |  Elin Moraiti | 54,94 | 8 - 14 |
| 800m |  Karin Storbacka | 2:04,49 |  Viktoria Tegenfeldt | 2:06,32 |  Lovisa Lindh | 2:07,68 | 10 - 12 |
| 1 500m |  Karin Storbacka | 4:46,28 |  Viktoria Tegenfeldt | 4:47,02 |  Heidi Eriksson | 4:49,01 | 14 - 8 |
| 5 000m |  Isabellah Andersson | 16:20,35 |  Johanna Lehtinen | 16:21,91 |  Meraf Bahta | 16:29,08 | 9 - 13 |
| 10 000m |  Isabellah Andersson | 34:12,84 |  Laura Markovaara | 34:15,48 |  Leena Puotiniemi | 34:15,72 | 10 - 12 |
| 100m aidat |  Noora-Lotta Neziri | 13,35 |  Emma Tuvesson | 13,55 |  Elisa Leinonen | 13,61 | 14 - 8 |
| 400m aidat |  Anniina Laitinen | 59,73 |  Ewa Marcinkiewicz | 59,85 |  Jenniina Halkoaho | 60,49 | 13 - 9 |
| 3 000m aidat |  Charlotta Fougberg | 10:15,08 |  Klara Bodinsson | 10:16,34 |  Janica Mäkelä | 10:18,22 | 9 - 13 |
| Korkeushyppy |  Ebba Jungmark | 1,87 |  Emma Green Tregaro | 1,83 |  Victoria Dronsfield | 1,80 | 6 - 16 |
| Seiväshyppy |  Michaela Meijer | 4,20 |  Alissa Söderberg | 4,00 |  Jatta Salmela    Emmi Manninen | 3,70 | 7 - 12 |
| Pituushyppy |  Carolina Klüft | 6,33 |  Erica Jarder | 6,17 |  Malin Malmbrandt | 6,04 | 6 - 16 |
| Kolmiloikka |  Khaddi Sagnia | 13,49 |  Kristiina Mäkelä | 13,32 |  Lynn Johnson | 13,28 | 9 - 13 |
| Kuula |  Helena Engman | 16,58 |  Catarina Andersson | 15,36 |  Suvi Helin | 15,01 | 8 - 14 |
| Kiekonheitto |  Tanja Komulainen | 56,55 |  Sanna Kämäräinen | 54,34 |  Jenny Johansson | 51,38 | 15 - 7 |
| Keihäänheitto |  Anna Wessman | 57,09 |  Sanni Utriainen | 55,58 |  Oona Sormunen | 54,14 | 11 - 11 |
| Moukarinheitto |  Merja Korpela | 66,49 |  Tracey Andersson | 66,18 |  Sini Latvala | 64,56 | 12 - 10 |
| 4x100m |  Ruotsi | 44,86 |  Suomi | 51,15 |  |  | 2 - 5 |
| 4x400m |  Ruotsi | 3:38,27 |  Suomi | 3:48,14 |  |  | 2 - 5 |
Karelian Warcry

| Karelian Warcry |
| --- | --- |


Tiedot
Toiminnassa:  2002-–
Tyylilaji:  Blackened death metal
Kotipaikka:   Suomi, Kouvola
Laulukieli:  suomi
Jäsenet:  A. Heiskanen, rummut, laulu   H. Järvinen, laulu   J. Kousa, kitara, laulu   S. Ukkonen, basso, laulu  
Levy-yhtiö:   Wintersunset Records, 2010–    Seven Gates of Hell, 2005–  
Aiheesta muualla
|
Infobox OKNimi-testi OK: 
Karelian Warcry on suomalainen alun perin Kouvolasta lähtöisin oleva blackened death metal -yhtye. Se perustettiin vuonna 2002. Alkuaikoina musiikillinen tyyli oli black metalia. Vuosien myötä materiaali on saanut vaikutteita myös muista genreistä. Yhtyeen sanoitukset kuvaavat sotaa, väkivaltaa ja ihmisen pimeitä puolia. Myös uskonnonvastaisuus on vahvasti läsnä.
Historia

Yhtyeen taival alkoi Kuusankoskella loppuvuodesta 2001. Yhtyeellä ei tuolloin ollut vielä nimeä ja omia kappaleitakin oli vain muutamia. Toiminta hiipui melko pian asevelvollisuuden ja muiden päällekkäisyyksien vuoksi. Vuonna 2002 M. Mikkonen, S. Ukkonen ja A. Heiskanen kokoontuivat uudelleen, tällä kertaa autotalliin, ja ajatus Karelian Warcrysta alkoi viritä.
J. Kousa liittyi ykköskitaristiksi vuonna 2003 ja hänestä tuli myös yhtyeen tärkein säveltäjä. Samana vuonna Ukkonen lähti yhtyeestä keskittyäkseen muihin bändiprojekteihinsa. Jo alkuajoilta tuttu H. Järvinen tuli hänen tilalleen.
Ensimmäinen virallinen demonauhoite julkaistiin vuonna 2004. Saman vuoden syksyllä Karelian Warcry nauhoitti ensimmäisen täyspitkän albuminsa Vuohijärvellä Valkealassa. Levy kantaa nimeä Kylmä rautainen. Se julkaistiin seuraavan vuoden alussa ensin käsinnumeroituna sadan (100 kpl) kappaleen omakustanteena. Myöhemmin samana vuonna puolalainen Seven Gates of Hell julkaisi albumista rajoitetun (500 kpl) digipack-painoksen. Yhtye äänitti myös kappaleen Minun aikani Miasma Magazinen kokoelmalle.
Vuonna 2007 yhtye alkoi nauhoittaa seuraavaa albumiaan "Verinen taival, päättymätön tie". Sen julkaisi Wintersunset Records alkukeväällä 2010.
Kolmas täysipitkä albumi on ollut työn alla vuodesta 2011 saakka.
Yhtyeen laulajakitaristi M. Mikkonen menehtyi äkillisesti kotonaan 10.8.2014.
Karelian Warcry palasi pitkältä keikkatauolta vuonna 2019. Yhtyeen basistina tähän asti toiminut H. Järvinen siirtyi vokalistiksi ja S. Ukkonen palasi bändin riveihin soittamaan bassoa.
Diskografia > Studioalbumit

Kylmä rautainen (2005,  omakustanne; Seven Gates of Hell)
Verinen taival, päättymätön tie (2010,  Wintersunset Records)
Diskografia > Demot

Demo (2004)
Diskografia > Kokoelmat, joissa mukana

Support the Underground (2004)
Miasma Magazine Vol. III (2005)
"Trench Art - A Tribute to Loits" (2016) kappaleella "Aika Herätä" (alkuperäinen kappale "Aeg Ärgata", sanoitukset suomeksi kääntänyt Juha Jyrkäs)
Kokoonpano > Nykyiset jäsenet

J. Kousa – kitara, taustalaulu (2003–)
H. Järvinen – basso (2003–2018), laulu (2018-)
A. Heiskanen – rummut, taustalaulu (2002–)
S. Ukkonen – basso, taustalaulu (2002–2003) (2018-)
Kokoonpano > Entiset jäsenet

Matti Mikkonen (†) – laulu, kitara (2002–2014)
Kokoonpano > Vierailijat

Riikka Raukola – laulu albumilla Verinen taival, päättymätön tie
Aiheesta muualla

Karelian Warcryn Facebook-sivu
Karelian Warcryn viralliset kotisivut (Arkistoitu – Internet Archive)
Metal-archives -sivusto
Yhtye Last.fm-sivustolla
Yhtyeen materiaalia YouTube-sivustolla
SWIFT

| Society for Worldwide Interbank Financial Telecommunication |
| --- | --- |

Yritysmuoto:  osuuskunta
Perustettu:  3. toukokuuta 1973
Toimitusjohtaja:  Gottfried Leibbrandt
Kotipaikka:  La Hulpe, Belgia
Toiminta-alue:  Amerikat, EMEA ja Aasia: 212 maata ja aluetta
Toimiala:  telekommunikaatio
Tuotteet:  SWIFT-viestit, talousalan telekommunikaatio
Kotisivu:  swift.com
Huomioitavaa:  Asiakkaina yli 10 000 pankkia ja muuta instituutiota.
Infobox OKNimi-testi OK: 
Society for Worldwide Interbank Financial Telecommunication (SWIFT) on osuuskunta, jonka omistavat sen palvelua käyttävät pankit ja muut jäsenyritykset. SWIFT on tärkein viestintäverkko, jonka kautta kansainväliset maksutapahtumat aloitetaan. Se myy myös ohjelmistoja ja palveluita rahoituslaitoksille, ja määrittää ISO 9362 -yritystunnuskoodeja (BIC), jotka tunnetaan yleisesti nimellä "Swift-koodit".
Historiaa

SWIFT perustettiin 3. toukokuuta 1973. Tavoitteena oli korjata sähkeen ja telexin tarvitseman suuren käsityön aiheuttama hitaus ja virheherkkyys. Telexin kapasiteetti oli heikko ja siirtoverkot ruuhkautuivat, se käytti vapaamuotoista tekstiä jossa saattoi olla mitä vain tietoa jota lähettäjä ajatteli tarvittavan ja tietoturva puuttui julkisten verkkojen käytön johdosta.
Osuuskuntamuotoinen SWIFT perustettiin vuonna 1973, ja perustajina oli noin 240 pankkia eri puolilta maailmaa. Hankkeen tavoitteena oli maailmanlaajuinen pankkien tietokoneverkko, johon oli määrä siirtyä vähittäin. Tietokoneet olivat tulleet pankkien käyttöön 1950-luvulla, ja 1970-luvulla rakennettiin vauhdilla kansallisia reaaliaikaisesti eli viiveittä toimivia maksuliikennejärjestelmiä.
SWIFTin päämaja perustettiin Brysseliin, johon sijoitettiin myös järjestelmän toinen tietokonekeskus. Toinen sijoitettiin Amsterdamiin. Jokaisessa jäsenmaassa toimi konsentraattoriksi kutsuttu aluekeskus, joka hoiti liikennettä oman maansa pankkeihin ja toisaalta muiden aluekeskusten ja pääkeskusten muodostamaan kansainväliseen pankkiverkkoon. SWIFTin pää- ja aluekeskusten tietokoneet olivat Burroughsin valmistamia, mutta eri maiden pankit saattoivat liittyä SWIFT-järjestelmään myös ICL:n ja General Automationin valmistamilla laitteilla.
SWIFT paransi paitsi maksuliikenteen nopeutta, myös tietoturvallisuutta. Pikasanomiin saatiin vastaanottajalta kuittaus alle viidessä minuutissa, tavallisiinkin sanomiin noin puolessa tunnissa, kun siihen asti kansainvälisessä maksuliikenteessä oli käytetty tavallista kirjepostia sekä telexiä eli kaukokirjoitinta. Esimerkiksi Suomesta Keski-Eurooppaan kulki maksumääräys ennen SWIFTiä 1–3 viikossa, ja SWIFT-järjestelmässä aika lyheni noin kolmeen pankkipäivään. Pikamääräyksiä hoidettiin nopeamminkin lisämaksusta.
SWIFT-tiedonsiirto toimi kansallisilta posti- ja telelaitoksilta vuokratuilla puhelinlinjoilla, ja järjestelmän suosion myötä tiedonsiirrosta pyydettyjä hintoja pyrittiin eri maissa korottamaan, vaikka tariffeista oli alussa sovittu kansainvälisen postiliiton kanssa.
Historiaa > Verkon laajentuminen

Pankkeja alettiin kytkeä SWIFT-järjestelmään heinäkuussa 1976, ja vuotta myöhemmin tietoverkossa oli 134 pankkia ja 230 tietokonepäätettä. Vuonna 1977 jo miltei kaikki Länsi-Euroopan ja Pohjois-Amerikan maat olivat mukana järjestelmässä, ja seuraavana oli vuorossa Japani. Vuonna 1979 SWIFT-verkko ulottui 30 maahan, ja vuonna 1996 SWIFT-järjestelmään kuului jo 5 150 pankkia 147 maailman maassa. Keskustietokoneet sijaitsivat tuolloin Alankomaissa ja Yhdysvalloissa.
1990-luvulla verkko siirtyi SWIFT II:een, joka perustui Burroughsin suljetun protokollan ja keskitettyjen kytkimien sijaan hajautettuun pakettikytkentäiseen teknologiaan. SWIFT II oli suuri muutos verkon teknologiassa, jota Financial Times kutsui ”maailman suurimmaksi IT-projektiksi”. SWIFT II:n perustana oli kaupalliset valmiit komponentit (COTS) ja tavoitteena ”viiden yhdeksikön” (99,999 prosentin) saatavuus ja turvallisuus. Vuonna 1991 oli kaksi merkittävää usean tunnin palvelukatkosta tapahtumakäsittelijöissä, joka johti toimintatapojen ja toimintakulttuuriin muutoksiin.
SWIFT oli 1990-luvun keskivaiheille saakka maailman nopeimmin kasvava kansainvälinen tietoverkko, kunnes internet ajoi kasvunopeudessa sen ohi. Yksittäisten maksumääräysten lisäksi SWIFTiä käytettiin muun muassa kansainvälisessä reaaliaikaisessa valuuttakaupassa Reutersin ja Dow Jonesin tietojärjestelmien rinnalla.
SWIFT käyttää XML-pohjaista viestiä ISO 20022 -standardin toteutukseen. Avoin ja yleisesti käytetty standardi arvioitiin paremmaksi vaihtoehdoksi kuin aiemman FIN-muodon uudelleen suunnittelu.
Vuonna 2012 Iran suljettiin ulos SWIFT-yhteistyöstä osana sen ydinohjelmaa vastaan asetettuja pakotteita.
Venäjä on perustanut maan sisäisen SPFS-maksujärjestelmän siltä varalta, että koko Venäjä tai lännen sanktiolistalle joutuneet venäläisyritykset irrotettaisiin SWIFT-maksujärjestelmästä.
Syksyllä 2018 Euroopan unioni (EU) suunnitteli luovansa SWIFTille vaihtoehtoisen SPV-maksuvälityspalvelun kiertääkseen Yhdysvaltain Iranille uudelleen asettamia pakotteita, joita EU ei hyväksy.
26. helmikuuta 2022 EU-maat, Yhdysvallat, Yhdistynyt kuningaskunta ja Kanada ilmoittivat, että tietyt venäläiset pankit suljetaan järjestelmästä osana uusia pakotteita johtuen Venäjän hyökkäyksestä Ukrainaan.
Historiaa > Tietomurrot

2010-luvulla SWIFT-järjestelmään kohdistui useita tietomurtoja. Vuonna 2016 epäiltiin Pohjois-Koreaa syylliseksi SWIFT-tietomurtoon Bangladeshissä. Vuonna 2017 paljastui, että Yhdysvaltojen tiedusteluvirasto NSA olisi murtautunut Lähi-idässä pankkien tietojärjestelmiin.
Ammunnan Suomen-mestaruuskilpailut 1911

Ammunnan Suomen-mestaruudesta kilpailtiin viidennen kerran Jyväskylässä 28. toukokuuta 1911. Ensimmäisen kerran ratkaistiin Suomen-mestaruus liikkuvaan tauluun 50 metrin matkalta. Tähän kilpailuun osallistui 19 ampujaa. Lisäksi mestaruus ratkaistiin perinteiseltä 300 metrin matkalta ammutulla kilpailulla, jossa ammuttiin 20 laukausta pystystä, polvelta ja makuulta. Vuosien 1909 ja 1910 mestari Heikki Huttunen ei ollut puolustamassa mestaruuttaan. Turkulaista Suomen ampumataidon ystävät -seuraa edustanut Emil Nässling voitti mestaruuden kiinteään tauluun ammuttaessa. Kilpailuun osallistui 18 ampujaa.
Vapaakivääri 3 x 20 laukausta

| Sija | Kilpailija | Tulos |
| --- | --- | --- |
| 1 | Emil Nässling | 455 |
| 2 | Frans Nässling | 446 |
| 3 | Gustav Nyman | 436 |
| 4 | Lauri Kolho | 431 |
| 5 | Emil Holm | 409 |
| 6 | Huvi Tuiskunen | 391 |
Liikkuva taulu 30 laukausta

| Sija | Kilpailija | Tulos |
| --- | --- | --- |
| 1 | Nestori Toivonen | 598 |
| 2 | Karl Reilin | 583 |
| 3 | Iivo Väänänen | 578 |
| 4 | U. Gustafsson | 566 |
| 5 | S. Linna | 561 |
| 6 | O. Närhi | 558 |
Muinaisitäslaavi
Aiheesta muualla

Конспект лекции Сергея Данилова «Древнерусский язык»
Slaavilaiset kielet
bosnia
bulgaria
interslaavi
kantaslaavi
kašubi
kirkkoslaavi
kroatia
makedonia
molisenkroatia
montenegro
muinaiskirkkoslaavi
polabi
puola
ruteeni
serbia
serbokroatia
sleesia
slovakki
sloveeni
slovintsi
sorbi
tšekki
ukraina
valkovenäjä
venäjä
Lieksan rautatieasema

Lieksan rautatieasema (lyh. Lis) on rautatieliikennepaikka rataosalla Joensuu–Kontiomäki Lieksan kaupungin keskustassa.
Historia

Kansallisromantiikkaa edustavan asemarakennuksen on suunnitellut rautatiehallituksen arkkitehti Thure Hellström vuonna 1908. Asema oli Nurmeksen radan väliasemista suurin. Osittain rautatieaseman mahdollistaman kasvun ansiosta Lieksa sai taajaväkisen yhdyskunnan aseman vuonna 1915.
Pihapiiriin kuuluu asemarakennuksen lisäksi muun muassa vuonna 1908 valmistunut asuinrakennus ja kellari sekä vuonna 1930 valmistuneet asuinrakennus, ulkorakennus, sauna ja kellari. Asema-alueella on myös kaksipaikkainen veturitalli, jonka yhteydessä on vesitorni.
Kun rata Nurmekseen valmistui vuonna 1911, silloisessa Pielisjärven kunnassa oli kolme asemaa, Lieksa, Vuonislahti ja Kylänlahti. Nämä kolme ovat myös nykyisin Lieksan kaupungin alueella sijaitsevat henkilöliikenneasemat. Aseman länsipuolella sijaitsee itävaltalaisen Binderholzin omistama Lieksan saha, jonne on ollut rautatiekuljetuksia. Asema on myös vilkas raakapuun lastauspaikka.
Liikenteenohjauksessa Lieksassa siirryttiin kauko-ohjaukseen vuonna 2005, minkä seurauksena aseman miehitys ja lipunmyynti loppuivat. Asemalla on tämän jälkeen ollut muun muassa kahvila ja näyttelytiloja. Vuonna 2024 Rukajärven suunnan historiayhdistys osti asemarakennuksen. Yhdistys oli jo aikaisemmin omistanut aseman makasiinin.
Aiheesta muualla

Kuvia Lieksan asemalta
Panu Mikkola

| Panu Mikkola> Henkilötiedot |
| --- | --- |
Syntynyt: 22. joulukuuta 1982 (ikä 41) Rovaniemi
Ammatti:  näyttelijä
Näyttelijä
Aktiivisena:  2005–
Merkittävät roolit:  Lauri Kallio (Uusi päivä)
Aiheesta muualla
IMDb 
Elonet
Panu Mikkola (s. 22. joulukuuta 1982 Rovaniemi) on suomalainen näyttelijä. Hän on ollut myös kahden yrityksen mainoskasvona; Veikkauksen vuonna 2007 ja Tokmannin vuodesta 2016 lähtien.
Vuonna 2024, Panu Mikkola oli mukana kolmessa Tony Heinon julkaistussa elokuvassa Routa, Portti 44 sekä Odile: Avajaiset ennen joulua.
Aleksis Kiven syntymäkoti

| Aleksis Kiven syntymäkoti Stenvallsgården |
| --- | --- |
 Aleksis Kiven syntymäkoti
Tyyppi:  kotimuseo
Sijainti:  Palojoentie 271, Palojoki, Nurmijärvi
Perustettu:  rakennettu 1824 museoksi 1951
Ylläpitäjä:  Nurmijärven museo
Kotisivut:  www.nurmijarvi.fi
Koordinaatit:  60°25′20.2″N, 24°51′54.1″E
 fiAleksis Kiven syntymäkoti 
    
Aleksis Kiven syntymäkoti (ruots. Stenvallsgården) sijaitsee Nurmijärven kunnassa Palojoen kylässä. Kansalliskirjailija syntyi isänsä rakentamassa talossa vuonna 1834.
Rakennuksen historia

Aleksis Kiven eli Alexis Stenvallin isä, räätäli Erik Stenvall rakensi itselleen talon Palojoelle vuonna 1824 mennessään naimisiin Annastiina Hambergin kanssa. Talon komeus on aikojen kuluessa herättänyt kysymyksiä rakennustöiden rahoittajasta. Asiaa on selitetty sekä perheen yhteyksillä Raalan kartanoon että Nurmijärven rosvoihin. Rakennus oli Stenvallin perheen kotina ja Erikin räätäliverstaana yli 40 vuoden ajan. Synnyinkoti ja Palojoen kylä olivat Kivelle koko elämänsä ajan hyvin tärkeitä. Aikuisiällä kotona käydessään hän asui ja kirjoitti teoksiaan talon vinttikamarissa, etelänpuoleisen päätyikkunan ääressä. Kun Kiven vanhemmat kuolivat 1860-luvulla, talo ja irtaimisto huutokaupattiin. Kivi olisi halunnut ostaa talon itselleen, mutta taloudellisten vaikeuksien takia talon osti hänen puolestaan hänen veljensä Emanuel. Emanuelin ostettua talon Kivi kirjoitti tälle: ”Hyyrä muille tupa ja ali-kammari, mutta anna vinnikammari minun haltuuni...” Emanuel joutui kuitenkin myymään talon ja Kiven toive jäi toteutumatta. Talon osti työmies Lemmi, joka myi sen edelleen 1880-luvulla tai viimeistään vuonna 1890 Johan Grothille. Groth perusti taloon Palojoen ensimmäisen kyläkaupan. Kauppapuotia varten rakennukseen tehtiin suuria muutoksia: yläkerta purettiin, huonejakoa muutettiin ja sisäänkäynti siirrettiin rakennuksen toiselle puolelle.
Kauppias Grothin kuoleman jälkeen hänen perikuntansa asui rakennuksessa, kunnes Aleksis Kiven seura osti talon itselleen. Ensimmäiset Aleksis Kiveen liittyvät museohankkeet olivat virinneet jo 1930-luvulla, Aleksis Kiven syntymän 100-vuotispäivän tienoilla. Stenvallien kodin esineistöä kerättiin museokokoelmaksi, mutta sotavuodet keskeyttivät museotyön ja kokoelmat joutuivat hajalleen. Vuonna 1947 Aleksis Kiven Seura ryhtyi toimeen ja hankki Kiven lapsuudenkodin omistukseensa. Talo entisöitiin arkkitehti Erkki Helamaan johdolla Stenvallien alkuperäisen kotitalon mukaiseksi. Kunnostustöissä voitiin hyödyntää muistitietoa, sillä Palojoella asui yhä runsaasti ihmisiä, jotka olivat vierailleet Stenvallien kodissa ennen muutostöitä. Juhannuspäivänä vuonna 1951 Aleksis Kiven kotimuseo avattiin yleisölle suurin juhlallisuuksin.
Museo Aleksis Kiven koti

Vuodesta 1965 lähtien museota on ylläpitänyt Nurmijärven kunta. Osa huutokaupassa myydyistä Stenvallin perheen tavaroista ja huonekaluista saatiin pelastettua takaisin museoon sen perustamisvaiheessa, mutta iso osa tavaroista oli hävinnyt tai kulunut käytössä.
Museo on auki kesäisin ja erikseen pyydettäessä ympäri vuoden. Pihapiirissä sijaitsevat 1800-luvulle ajoittuva savusauna ja alueelle myöhemmin siirretty aitta. Pihan toisella laidalla on pieni museokauppa ja kahvikioski. Pihaniityllä kasvaa lukuisia nyttemmin harvinaisia niittykukkia, joita suojellaan vuosittaisilla niityn hoitotalkoilla. Palojoentien toisella puolella on Taaborinvuoren museo- ja kulttuurialue, jolla järjestetään kesäisin teatterinäytöksiä, ulkoilmakonsertteja ja muita tapahtumia. Aleksis Kiven syntymäkodilla vierailee vuosittain tuhansia museokävijöitä, koululaisryhmiä, Pokémon Go -harrastajia, geokätköilijöitä, ulkoilijoita ja muita kävijöitä.