stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Plzeň
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Plzeň Wikimedia Commonsissa
Euroopan kulttuuripääkaupunki
| --- | --- |
1980-luku:   1985: Ateena  1986: Firenze  1987: Amsterdam  1988: Länsi-Berliini  1989: Pariisi 
1990-luku:   1990: Glasgow  1991: Dublin  1992: Madrid  1993: Antwerpen  1994: Lissabon  1995: Luxemburg  1996: Kööpenhamina  1997: Thessaloniki  1998: Tukholma  1999: Weimar 
2000-luku:   2000: Avignon · Bergen · Bologna · Bryssel · Helsinki · Krakova · Praha · Reykjavík · Santiago de Compostela  2001: Rotterdam · Porto  2002: Brugge · Salamanca  2003: Graz  2004: Genova · Lille  2005: Cork  2006: Patras  2007: Sibiu · Luxemburg  2008: Liverpool · Stavanger  2009: Vilna · Linz 
2010-luku:   2010: Essen · Istanbul · Pécs  2011: Turku · Tallinna  2012: Guimarães · Maribor  2013: Marseille · Košice  2014: Riika · Uumaja  2015: Mons · Plzeň  2016: San Sebastián · Wrocław  2017: Aarhus · Páfos  2018: Leeuwarden · Valletta  2019: Matera · Plovdiv 
2020-luku:   2020: Rijeka · Galway  2021: Timișoara · Elefsína  2022: Kaunas · Esch-sur-Alzette  2023: Veszprém  2026: Oulu
Paradise Lostin diskografia

| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |

Julkaisut
| ↙Studioalbumit | 16 |  |
| ↙Livealbumit | 6 |  |
| ↙Kokoelmat | 5 |  |
| ↙EP:t | 2 |  |
| ↙Singlet | 17 |  |
| ↙Videot | 7 |  |
| ↙Musiikkivideot | 25 |  |
Paradise Lost on brittiläinen metalliyhtye, joka perustettiin Halifaxissa, Englannissa vuonna 1988. Yhtyettä pidetään goottimetallin pioneerina, ja yhtyeestä on tehty Diran Noubarin ohjaama dokumenttielokuva Over the Madness (2007), joka käsittelee Paradise Lostin vaikutusta goottimetalligenreen. Dokumentin mukaan yhtye on myynyt maailmanlaajuisesti yli kaksi miljoonaa albumia.
Albumit

Lost Paradise (1990,  Peaceville Records)
Gothic (1991,  Peaceville Records)
Shades of God (1992,  Music for Nations)
Icon (1993,  Music for Nations)
Draconian Times (1995,  Music for Nations)
One Second (1997,  Music for Nations)
Host (1999,  EMI)
Believe in Nothing (2001,  EMI)
Symbol of Life (2002,  Gun Records)
Paradise Lost (2005,  Gun Records)
In Requiem (2007,  Century Media Records)
Faith Divides Us – Death Unites Us (2009,  Century Media Records)
Tragic Idol (2012,  Century Media Records)
The Plague Within (2015,  Century Media Records)
Medusa (2017,  Nuclear Blast Records)
Obsidian (2020)
Livealbumit

At the BBC (2003,  Strange Fruit)
The Anatomy (2008,  Century Media)
Draconian Times MMXI (2011,  Century Media)
Live at the Roundhouse (2013,  Abbey Road Studios)
Symphony for the Lost (2015,  Century Media)
Live At Rockpalast 1995 (2019,  MIG-Music GmbH)
At the Mill (2021,  Nuclear Blast)
Kokoelmat

The Singles Collection (1997,  Music for Nations)
Reflection (1998,  Music for Nations)
Drown in Darkness – The Early Demos (2009,  Century Media)
Lost in Time (2012,  Century Media)
Tragic Illusion 25 (The Rarities) (2013,  Century Media)
EP:t

As I Die (1993)
Gothic EP (1994)
Singlet

Frozen Illusion (1989)
In Dub (1990)
As I Die (1993)
Seals the Sense (1994)
The Last Time (1995)
Forever Failure (1995)
True Belief ’97 (1997)
Say Just Words (1997)
One Second (1997)
Permanent Solution (1999)
So Much Is Lost (1999)
Fader (2001)
Mouth (2001)
Erased (2002)
Forever After (2005)
The Enemy (2007)
Crucify (2012)
DVD/VHS-julkaisut

Live Death (1990, VHS/DVD)
Harmony Breaks (1994, VHS)
One Second Live (1999, VHS)
Evolve (2002, DVD)
Over the Madness (2007, DVD)
The Anatomy of Melancholy (2008, DVD)
Draconian Times MMXI (2011, DVD)
Demot

Morbid Existence (1988)
Morbid Existance – 02.58
Demo sisälsi treeninauhaversion Morbid Existence -kappaleesta.
Paradise Lost (1988)
Drown in Darkness – 04.35
Internal Torment – 02.03
Morbid Existence – 02.58
Frozen Illusion (1989)
Paradise Lost – 05.48
Internal Torment – 05.19
Frozen Illusion – 05.30
Pain of Desolation (1990)
Internal Torment – 04.40
Our Saviour – 05.56
Plains of Desolation – 04.09
Drown in Darkness – 04.36
Paradise Lost – 05.33
Nuclear Abomination – 03.47
Our Saviour (Encore) – 06.01
Musiikkivideot

| Vuosi | Kappale | Ohjaaja(t) |
| --- | --- | --- |
| 1992 | "Pity the Sadness" |  |
| 1992 | "As I Die" | James Engwell |
| 1993 | "Widow" |  |
| 1993 | "True Belief" |  |
| 1993 | "Embers Fire" | David Barnard |
| 1995 | "The Last Time" | Jan Russel |
| 1995 | "Forever Failure" |  |
| 1997 | "Say Just Words" |  |
| 1997 | "One Second" |  |
| 1999 | "So Much is Lost" | Marcus Nispel |
| 1999 | "Permanent Solution" |  |
| 2001 | "Mouth" | Thomas Job |
| 2001 | "Fader" |  |
| 2002 | "Erased" | Stefan Klotz |
| 2005 | "Forever After" | Volker Hannwacker |
| 2007 | "The Enemy" | Edward 209 |
| 2007 | "Praise Lamented Shade" | Dash Productions |
| 2009 | "Faith Divides Us – Death Unites Us" | Nathan T Heys |
| 2009 | "The Rise Of Denial" | Nigel Crane |
| 2012 | "Honesty in Death" | Matt Green |
| 2012 | "Fear of Impending Hell" | Steve Edmondson |
| 2015 | "Beneath Broken Earth" | Ash Pears |
| 2016 | "Victim of the Past" (livevideo) |  |
| 2017 | "Blood and Chaos" | Ash Pears |
| 2020 | "Fall from Grace" |  |
Richmond Hill (Kanada)

| Richmond Hill (Town of Richmond Hill) |
| --- | --- |

 Richmond Hill
 Koordinaatit: 43°52′17″N, 79°26′14″W 
Valtio:   Kanada
Provinssi:  Ontario
Piirikunta:  York
Perustettu:  1. tammikuuta 1873
Kaupunkioikeudet:  1957
Hallinto:  
 – Hallinnon tyyppi:  Richmond Hillin kaupunginvaltuusto
 – Pormestari:  Dave Barrow
Pinta-ala:  
 – Kokonaispinta-ala:  101 km²
Väkiluku (2011):  185 541
 – Väestötiheys:  1 613 as./km²
Aikavyöhyke:  UTC-5
 – Kesäaika:  UTC-4
Postinumero:  L4B, L4C, L4E, L4S
Suuntanumero(t):  905 ja 289
Lempinimi::  R-Hill
Motto::  En la rose, je fleuris
 
 richmondhill.ca 
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Richmond Hill on Suur-Torontoon kuuluva kaupunki Ontarion provinssissa Kanadassa. Kaupungissa asuu noin 185 000 ihmistä. Kaupungin asukkaista 46 % kuuluu johonkin etniseen vähemmistöryhmään, joista suurin (21 %) ovat kiinalaiset.
Richmond Hill sai kaupunkioikeudet vuonna 1957. 1900-luvun alkupuolella sinne rakennettiin paljon kasvihuoneita, ja siitä tuli Kanadan ruusuntuotannon keskus.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Richmond Hill Wikimedia Commonsissa
Roger Clark

| Roger Clark |
| --- | --- |
 Roger Clark (kesekllä) ja Jim Porter 1968 Tulppani-rallin voittajina.
Henkilötiedot
Kansalaisuus:   Iso-Britannia
WRC-ura
Aktiivivuodet:  1973-1995
Entiset tallit:  Rothmans Rally Team M.C.D. Services British Leyland Cars Ford Motor Company
Kilpailuja:  21
Maailmanmestaruuksia:  0
Voittoja:  1
Erikoiskoevoittoja:  51
MM-pisteitä:  1
Ensimmäinen kilpailu:  Safari-ralli 1973
Ensimmäinen voitto:  RAC-ralli 1976
Viimeinen voitto:  RAC-ralli 1976
Viimeinen kilpailu:  RAC-ralli 1995
Roger Albert Clark, MBE (5. elokuuta 1939 – 12. tammikuuta 1998) oli brittiläinen ralliautoilija, jonka menestysvuodet osuivat 1960- ja 1970-luvuille. Voittaessaan vuoden 1976 RAC-rallin, hänestä tuli ensimmäinen brittiläinen rallin MM-osakilpailun voittaja. Kyseinen voitto jäi myös hänen ainoakseen MM-tasolla. Kauden 1977 jälkeen Clark ei yhtä poikkeusta lukuun ottamatta enää kiertänyt ulkomaan ralleja, vaan keskittyi Englannin kansalliseen rallisarjaan. Vuonna 1978 Clark sijoittui FIA:n rallin EM-sarjassa neljänneksi ajettuaan neljän britteinsaarilla ajetun kisan jälkeen voittoon Kyproksen EM-rallissa. Tämä jäi myös hänen viimeiseksi ulkomailla ajetuksi kisakseen.
Clarke ei suoranaisesti koskaan lopettanut rallin ajamista, mutta uuden aikakauden autojen myötä hän vetäytyi ajelemaan britteinsaarten klubikisoissa. Vielä vuonna 1995 Clarke ajoi N-ryhmän Subaru Imprezalla viiden kilpailun ohjelman, joka sisälsi kolme EM-osakilpailua sekä kauden ja uran kruunuksi Englannin MM-osakilpailun.
Clark kuoli tammikuussa 1998 sydänkohtauksen komplikaatioihin. Mallory Parkiin pystytettiin hänen muistokseen pronssinen näköispatsas.
Clarkin patsas Mallory Parkissa.
Roger Closset

| Mitalit> Maa:   Ranska.Miesten miekkailu. Olympialaiset  | Mitalit> Maa:   Ranska.Miesten miekkailu. Olympialaiset  | Mitalit> Maa:   Ranska.Miesten miekkailu. Olympialaiset  | Maa:   Ranska> Miesten miekkailu. |
| --- | --- | --- | --- |
|  Hopeaa | Melbourne 1956 | floretti, joukkuekilpailu |  |
Roger Closset (11. helmikuuta 1933 Pariisi – 29. lokakuuta 2020) oli ranskalainen miekkailija. Hän oli mukana saamassa hopeaa floretin joukkuekilpailussa vuoden 1956 kesäolympialaisissa Melbournessa. Lisäksi hän sijoittui sen yksilökilpailussa kuudenneksi kesäolympialaisissa 1960 Roomassa.
Perno

| Perno |
| --- | --- |
 Kaupungin kartta, jossa Perno korostettuna.  Turun kaupunginosat
Kaupunki:  Turku
Suuralue:  Pansio-Jyrkkälä
Koordinaatit:  60°27′30″N, 22°09′00″E
Väkiluku:  2 247 (31.12.2016)
Osa-alueet:  Asuin-Perno, Telakka
Postinumero(t):  20240
Perno on kaupunginosa Turun länsiosassa Raision kupeessa. Pernosta on matkaa keskustaan noin seitsemän kilometriä. Kaupunginosa on jaettu kahteen pienalueeseen, jotka ovat Asuin-Perno ja Telakka.
Vuoden 2016 lopussa kaupunginosassa oli 2 247 asukasta, joista kaikki asuivat Asuin-Pernossa. Asukkaista alle 15-vuotiaita oli 13,8 %, 15–64-vuotiaita 67,9 % ja yli 64-vuotiaita 18,3 %. Väestöstä 77,9 % puhui äidinkielenään suomea, 2,4 % ruotsia ja 19,7 % jotakin muuta kieltä.
Alueella sijainneen Pernon koulun toiminta on päättynyt. Pernon lukio lopetettiin kesällä 2007 ja Pernon yläaste alkuvuodesta 2009. Koulurakennus purettiin vuonna 2021.
Meyer Turun omistamalla Pernon telakalla on rakennettu muun muassa loistoristeilijöitä.
Näkymä M/S Allure of the Seasin kannelta STX Europen Pernon telakalle ja Pernon kaupunginosaan.
Historia

Varhaisimmat kirjalliset maininnat alueesta ovat 1400-luvulta. Perno liitettiin Raisiosta Turkuun yhdessä Pansion kanssa vuonna 1931. Vuonna 1967 liitettiin vielä pienempi alue Upalingon suunnalta nykyisen Pernon telakan luona.  Nimensä kaupunginosa on saanut alueella sijainneesta Pernon kartanosta.
Kirjallisuutta

Kupila, Sanna. Perno.  Teoksessa: Kupila, Sanna & Jenna Kostet (toim.): Kylistä kasvoi Turku, s. 250-253.  (Turun museokeskuksen julkaisuja 87)  Turku:  Turun Museokeskus, 2021.  ISBN 978-951-595-218-9.
Aiheesta muualla

Pernon Huolto Oy:n alueellinen sivusto (Pernon historiasta ja rakennuksista)
Turun suuralueet ja kaupunginosat
| --- | --- |
Suuralueet: Kaupunginosat suuralueittain
1. Keskusta: I kaupunginosa · II kaupunginosa · III kaupunginosa · IV Martti · V Itäranta · VI kaupunginosa · VII kaupunginosa · VIII Port Arthur · IX Länsiranta · Iso-Heikkilä · Korppolaismäki1 · Kupittaa · Kurjenmäki · Mäntymäki · Nummi2 · Pihlajaniemi3 · Ruissalo · Turun satama · Vähäheikkilä4
2. Hirvensalo-Kakskerta: Friskala · Haarla · Illoinen · Jänessaari · Kaistarniemi · Kakskerta · Kukola · Lauttaranta · Maanpää · Moikoinen · Oriniemi · Papinsaari · Pikisaari · Satava · Särkilahti · Toijainen
3. Skanssi-Uittamo: Harittu · Ilpoinen · Ispoinen · Katariina · Koivula · Korppolaismäki1 · Luolavuori · Peltola · Pihlajaniemi3 · Puistomäki · Skanssi · Uittamo · Vasaramäki · Vähäheikkilä4
4. Varissuo-Lauste: Huhkola · Lauste · Vaala · Varissuo
5. Nummi-Halinen: Itäharju · Kohmo · Koroinen · Kurala · Halinen · Nummi2 · Oriketo · Pääskyvuori · Räntämäki
6. Runosmäki-Raunistula: Kaerla5 · Kastu · Kärsämäki · Raunistula6 · Runosmäki7
7. Länsikeskus: Kaerla5 · Kähäri · Mälikkälä · Pitkämäki · Runosmäki7 · Ruohonpää · Teräsrautela · Vätti
8. Pansio-Jyrkkälä: Artukainen · Pahaniemi · Pansio · Perno
9. Maaria-Paattinen: Haaga · Jäkärlä · Koskennurmi · Lentokenttä · Metsämäki · Moisio · Paattinen · Paimala · Saramäki · Tasto · Urusvuori · Yli-Maaria
Huomautukset:  1: Korppolaismäki kuuluu osittain Keskustaan ja osittain Skanssi-Uittamoon. 2: Nummi kuuluu osittain Keskustaan ja osittain Nummi-Haliseen. 3: Pihlajaniemi kuuluu osittain Keskustaan ja osittain Skanssi-Uittamoon. 4: Vähäheikkilä kuuluu osittain Keskustaan ja osittain Skanssi-Uittamoon. 5: Kaerla kuuluu osittain Runosmäki-Raunistulaan ja osittain Länsikeskukseen. 6: Raunistula kuuluu osittain Runosmäki-Raunistulaan ja osittain Länsikeskukseen. 7: Runosmäki kuuluu osittain Runosmäki-Raunistulaan ja osittain Länsikeskukseen.
Robert Reid

Robert Reid (s. 17. helmikuuta 1966) on englantilainen kartanlukija ja hän osallistui urallaan 103 rallin MM-sarjan kilpailuun. Hän on rallin maailmanmestari kaudelta 2001, jonka hän voitti toimiessaan Richard Burnsin kartturina Subaru World Rally Team -tallissa. Reid on tunnettu juuri Burnsin kartturina ja Burnsin lopetettua ja myöhemmän poismenon johdosta Reid ei ole ollut kartanlukijana kauden 2003 jälkeen.
Reid on toiminut FIA:n hallinnossa (Deputy President for Sport) vuodesta 2021 Mohammed bin Sulayemin hallinnossa. Hänellä on tutkinto maataloudesta.
Aiheesta muualla

eWRC-sivustolla (englanniksi)
Roger Clemens

| Roger Clemens |
| --- | --- |

Henkilötiedot
Koko nimi:  William Roger Clemens
Syntynyt: 4. elokuuta 1962 (ikä 62) Dayton, Ohio
Kansalaisuus:   Yhdysvallat
Baseballpelaaja
Lempinimi:  Rocket
Pelipaikka:  Syöttäjä
Pituus:  193 cm
Paino:  93 kg
Pelaajaura
Seurajoukkueet
1984–1996 1997–1998 1999–2003 2004–2006 2007:  Boston Red Sox Toronto Blue Jays New York Yankees Houston Astros New York Yankees
Aiheesta muualla
rogerclemensonline.com
William Roger Clemens (s. 4. elokuuta 1962 Dayton, Ohio) on yhdysvaltalainen uransa lopettanut baseballpelaaja, pelipaikaltaan syöttäjä.
Oikeakätinen Clemens voitti urallaan ennätykselliset seitsemän kertaa parhaan syöttäjän Cy Young -palkinnon. World Seriesin Clemens voitti kahdesti New York Yankeesin kanssa, vuosina 1999 ja 2000. Lisäksi hänet muun muassa valittiin 11 kertaa tähdistöotteluun.
Peliuransa jälkeen Clemensiä on syytetty useasti steroidien käytöstä.
Clemens vieraili Simpsonit-televisiosarjan softball-teemaisessa jaksossa "Homer at the Bat", jossa esitti itseään.
Reijo Juurinen

Reijo Juurinen (17. marraskuuta 1884 – 1. tammikuuta 1951) oli suomalainen kansakoulunopettaja, luutnantti ja toimitusjohtaja. Juurinen oli maanviljelijän poika Lammilta. Hän opiskeli opettajaksi Jyväskylän seminaarissa ja toimi opettajana muun muassa Myllymäellä. Sisällissodan 1918 aikana Juurinen kävi upseerikurssin ja jäi sodan jälkeen aktiiviupseerina armeijaan töihin. Toimittuaan muun muassa varikonpäällikkönä Seinäjoella, hän siirtyi vuonna 1920 konttoripäälliköksi Itikkaan.
Juurinen toimi Itikan toimitusjohtajana vuosina 1922–1933. Tämän jälkeen Juurinen toimi kirjakauppa-alalla piiritarkastajana ensin Seinäjoella ja vuodesta 1941 Helsingissä. Juurinen oli keskeinen vaikuttaja Seinäjoen kunnalliselämässä ja oli muun muassa kauppalanvaltuuston ensimmäinen puheenjohtaja.
Plynteria

| Plynteria> Πλυντήρια |
| --- | --- |
Tyyppi:  uskonnollinen juhla Athenen kunniaksi
Päivämäärä:  Thargelion 25. (touko-kesäkuu)
Järjestämistiheys:  vuosittain
Paikkakunta:  Ateena, Attika, Kreikka
Plynteria (m.kreik. Πλυντήρια, Plyntēria) oli antiikin Ateenassa vietetty juhla, joka oli omistetu Athenelle. Sitä vietettiin Thargelion-kuun 25. päivä eli nykyisen touko-kesäkuun aikoihin.
Historia

Plynteria oli puhdistus- ja sovitusjuhla Athenen lepyttämiseksi ennen sadonkorjuun alkua. Sen nimi viittaa pesemiseen. Juhlassa jumalatarta kunnioitettiin pesemällä Erekhtheionissa pidetty Athene Poliaan muinainen puinen kulttikuva sekä sen vaatteet. Perinteessä juhla kytkettiin Aglauroksen kuolemaan. Tämän katsottiin eläessään palvelleen jumalatarta samalla tavalla. Seremonia suoritettiin vielä ainakin 400-luvulla eaa. senkin jälkeen, kun Athenen arvokkaimmaksi kultikuvaksi kaupungissa oli tullut Feidiaan veistämä, Parthenonissa sijainnut Athene Parthenos.
Samanlainen seremonia tunnetaan muun muassa Parokselta, jossa juhlalla oli myös sama nimi, sekä Argoksesta. Roomassa tunnettiin samankaltainen seremonia nimeltä Megalesia.
Ohjelma

Juhlan aluksi Erekhtheion suljettiin köydellä, jotta kukaan ei olisi astunut sisään luvatta kesken toimitusten. Tämän jälkeen seremoniaa perinteisesti johtaneet praksiergidien suvun naiset riisuivat Athene Poliaan kulttikuvalta kypärän ja keihään. Tämän jälkeen kaksi naista (λουτρίδες, lūtrides tai πλυντρίδες, plyntrides), joiden tehtävänä oli vuorollaan kulttikuvan ja/tai sen peploksen peseminen, riisuivat vaatteen kuvapatsaan yltä. Patsaan ja vaatteiden pesupaikasta on antiikin lähteissä kolme eri tietoa: joidenkin mukaan se tapahtui Erekhtheionissa, joidenkin mukaan Kallirrhoen lähteessä ja joidenkin mukaan meressä Faleronissa, jonne patsas vietiin kulkueessa.
Kulkueesta on säilynyt enemmänkin tietoa, joten se on kaikkein todennäköisin vaihtoehto ainakin jossakin vaiheessa historiaa. Suolavettä pidettiin muutoinkin parhaana puhdistautumiseen, ja sitä käytettiin myös muun muassa Eleusiin mysteereissä. Kulttikuva ja sen vaatteet vietiin merenrannalle vaunuissa. Kulkueessa kulki myös pappeja ja papittaria sekä efebejä ja muuta kansaa. Kulttikuva tuotiin takaisin kaupunkiin illalla soihdunvalossa. Kulkueessa kannettiin myös muun muassa viikunoita. Temppelissä kulttikuvalle puettiin sen puhdas peplos. Patsaan jalustan pesi erillinen katanēptēs (κατανήπτης).
Plynteria-päivää pidettiin yhtenä epäonnen päivistä (ἡμέραι ἀποφράδες, hēmerai apofrades, lat. dies nefasti), jolloin ei haluttu käydä oikeutta tai tehdä kauppoja, sillä kaupunki oli silloin vailla suojelijajumalatartaan. Plynteria-juhlan edeltävänä päivänä oli siihen läheisesti liittynyt Kallynteria-juhla.
Reijo Jylhä

Reijo Jylhä hiihdon maailmanmestaruuskilpailuissa Lahdessa vuonna 2017
Reijo Jylhä (s. 18. syyskuuta 1960 Kannus) on suomalainen valmentaja. Hän oli Suomen hiihtomaajoukkueen päävalmentaja keväästä 2001 kevääseen 2006 ja uudestaan keväästä 2014 kevääseen 2018 saakka.
Vuosina 1987–1992 Jylhä toimi Sotkamon urheilulukion johtavana valmentajana, 1994–1998 Suomen Hiihtoliiton nuorten ryhmän valmentajana sekä 1998–2001 SkiCatsien eli B-maajoukkueen valmentajana.
Jylhä on toiminut muun muassa Aino-Kaisa Saarisen, Anne Kyllösen ja Ville Nousiaisen henkilökohtaisena valmentajana. Lisäksi Jylhä on työskennellyt Lapin urheiluakatemian hiihtovalmentajana Santasport Lapin Urheiluopistolla. Hän on toiminut myös urheiluohjelma Elixirin päävalmentajana.
Jylhä avioitui syyskuussa 2018 Lapin urheiluakatemian yleisurheilun lajivalmentaja Susanna Parkkisenniemen kanssa.
Pihasaunio

| Pihasaunio |
| --- | --- |

Tieteellinen luokittelu
Domeeni::  Aitotumaiset Eucarya
Kunta::  Kasvit Plantae
Alakunta::  Putkilokasvit Tracheobionta
Kaari::  Siemenkasvit Spermatophyta
Alakaari::  Koppisiemeniset Magnoliophytina
Luokka::  Kaksisirkkaiset Magnoliopsida
Lahko::  Asterales
Heimo::  Asterikasvit Asteraceae
Suku::  Tuoksusauniot Matricaria
Laji::  discoidea
Kaksiosainen nimi
 Matricaria discoidea  DC. 
Synonyymit
 Matricaria matricarioides 
Katso myös
   Pihasaunio Wikispeciesissä   Pihasaunio Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OK: 
Pihasaunio (Matricaria discoidea, myös Matricaria matricarioides ja Chamomilla suaveolens) on asterikasvien heimoon ja tuoksusaunioiden sukuun kuuluva, tanakka, vahvasti ryydintuoksuinen ruohokasvi. Pihasaunio on levinnyt Koillis-Aasiasta ja Pohjois-Amerikasta 1800-luvulla Eurooppaan, missä sitä tavataan nykyään lähes koko maanosassa. Pihasaunion vanha virallinen suomenkielinen nimi on kehräsaunio. Kansanomaisia nimiä lajista tunnetaan yli 80, mikä kertoo lajin tavanomaisuudesta Suomessa, vaikka se on maassa nuori uustulokas.
Ulkonäkö ja koko

Pihasaunio kasvaa 10–35 cm korkeaksi. Varsi on tukeva, kalju tai ylhäältä lyhytkarvainen ja useimmiten latvasta haaroittuva. Kasvin pääjuuri on voimakas ja tyvestä paksu, laihoilla kasvupaikoilla haarautumaton. Kierteiset, kapealiuskaiset lehdet ovat runsaslukuiset. Lehtilavat ovat tiheän pariliuskaisia ja liuskoiltaan lähes rihmamaisia. Kukinto on tavallisesti alle senttimetrin levyinen mykerö, jonka kehtosuomujen laita on läpikuultava. Mykeröperät ovat lyhyet. Mykerön kekomaisesta, ontosta mykeröpohjasta kasvaa pieniä, kellanvihreitä, torvimaisia kukkia. Pihasaunio kukkii Suomessa heinä-syyskuussa. Hedelmä on vaaleanruskea, 1,2–1,5 mm:n kokoinen ja vinokärkinen pähkylä, jonka sisäsivulla on kolmesta neljään pitkittäistä harjua. Pähkylän pappus (pähkylän kärjessä sijaitseva verhiön muutunnainen) on matala, vaalea ja kruunumainen. Yhdessä kasvissa kehittyy noin 5 000 pähkylää. Märkänä pähkylä liimautuu helposti esimerkiksi ihmisten jalkineisiin ja vaatteisiin, ajoneuvoihin ja eläinten karvoihin, mikä levittää lajia tehokkaasti.
Levinneisyys

Pihasaunion alkuperäisenä kasvualueena on kiistellystikin pidetty sekä Koillis-Aasiaa että läntistä Pohjois-Amerikkaa. Pohjois-Amerikassa lajia tavataan koko mantereella lukuun ottamatta Yhdysvaltain kuumia eteläosia sekä Kanadan ja Alaskan arktisimpia alueita. Yleisin se on mantereen pohjoisosassa ja toisaalta länsirannikolla. Yhtenäinen levinneisyysalue jatkuu Aasian puolella Venäjän itäosissa ja Pohjois-Japanissa. Muualla Aasiassa lajia tavataan lähinnä Etelä- ja Keski-Siperiassa. Eurooppaan pihasaunio levisi 1800-luvulla ja eteni maanosassa nopeasti uusille kasvupaikoille. Nykyään pihasauniota kasvaa suurimassa osassa Eurooppaa. Laji puuttuu pohjoisen arktisilta alueilta sekä suurimmasta osasta Välimeren alueen Eurooppaa, poikkeuksena kuitenkin Etelä-Ranska.
Lajin ensihavainto Suomessa tehtiin vuonna 1849 Helsingin kasvitieteellisessä puutarhassa, jossa lajia tavattiin rikkakasvina. Jo parissa vuosikymmenessä pihasaunio oli yleinen laji Helsingissä. Vuoteen 1925 mennessä sitä oli Suomessa tavattu jo napapiirin pohjoispuolella, ja 1940-luvulla pihasaunio oli levinnyt pohjoisimpiin kolkkiin saakka. Nykyään pihasaunio on yleinen tai erittäin yleinen laji aina Keski-Lappia myöten. Pohjois-Lapissa sitä tavataan satunnaisemmin ja esiintymät keskittyvät asutuskeskusten ympäristöön sekä pääteiden varsille.
Elinympäristö

Pihasaunio on tyypillinen ihmisen kulttuurin seuralainen, jota tavataan pihoilla, puutarhoissa, teillä, polunvarsilla, pelloilla, rannoilla ja joutomailla. Se kestää kasvupaikoillaan erittäin hyvin tallaamista tai yliajamista. Pihasaunio on typensuosija. Typekkäillä ja valoisilla kasvupaikoilla laji kasvaa erityisen reheväksi.
Aiheesta muualla

Kasviatlas 2011: Pihasaunion levinneisyys Suomessa
Pinkka – Lajintuntemuksen oppimisympäristö: Pihasaunio (Matricaria matricarioides) (Arkistoitu – Internet Archive)
Luontoportti: Pihasaunio (Matricaria matricarioides)
Pohjolan kasvien pauloissa: Matricaria discoidea - pihasaunio
Valokki - Nettikasvio: Pihasaunio (Matricaria matricarioides)
United States Department of Agriculture (USDA): Matricaria discoidea (englanniksi)
ITIS: Matricaria discoidea (englanniksi)
Pihasaunion kukintoja.
Pihasaunio.
Ray Winstone

| Ray Winstone |
| --- | --- |
 Ray Winstone vuonna 2014.
Henkilötiedot
Koko nimi:  Raymond Andrew Winstone, Jr.
Syntynyt: 19. helmikuuta 1957 (ikä 67) Hackney, Lontoo, Englanti
Ammatti:  näyttelijä
Puoliso:  Elaine McCausland (vih. 1979)
Lapset:  3
Näyttelijä
Aktiivisena:  1976–
Aiheesta muualla
IMDb 
Elonet
Raymond Andrew ”Ray” Winstone, Jr. (s. 19. helmikuuta 1957 Hackney, Lontoo) on englantilainen näyttelijä. Hän on näytellyt elokuvissa usein kovaotteisia rooleja, esimerkiksi vuoden 1979 elokuvassa Kapina nuorisovankilassa, vuoden 1994 elokuvassa Ladybird Ladybird ja vuoden 1997 elokuvassa Erään perheen elämästä. Hänen myöhempiä elokuviaan ovat muun muassa Sexy Beast (2000), Päämääränä Cold Mountain (2003), Kuningas Arthur (2004), The Proposition (2005), The Departed (2006), Beowulf (2007), Indiana Jones ja kristallikallon valtakunta (2008), Pimeyden ytimessä (2010), The Sweeney (2012) ja Noah (2014).
Vuonna 2006 yhdysvaltalainen kriitikko Roger Ebert luonnehti Winstonea yhdeksi parhaista senhetkisistä elokuvanäyttelijöistä. Winstone tunnetaan myös ääninäyttelijänä.