Ari-Pekka Nikkola
Maailmancupin voitto

Nikkola aloitti maailmancupkauden 1989–1990 Thunder Bayssa suurmäen kolmannella ja normaalimäen seitsemännellä sijalla. Lake Placidissa hän sijoittui suurmäessä kahdeksanneksi ja voitti normaalimäen kilpailun. Sapporossa suomalaiset eivät menestyneet ja Nikkolan sijoitukset olivat 34 ja 15. Keski-Euroopan mäkiviikolla Nikkola hyppäsi Oberstdorfissa viidenneksi, Garmisch-Partenkirchenissä kahdeksanneksi, Innsbruckissa voittoon puoli pistettä Jens Weißflogia parempana sekä Bischofshofenissa yhdeksänneksi, mikä tiesi sijoittumista mäkiviikon kokonaiskilpailussa parhaana suomalaisena viidenneksi. Tammikuun puolivälin kilpailut Harrachovissa, Liberecissä ja Zakopanessa toivat Nikkolalle sijat 40, 15 ja 11, ja kahdessa jälkimmäisessä hän oli paras suomalainen.
Tammi-helmikuun vaihteen molemmin puolin ratkaistiin Suomen-mestaruudet. Jyväskylän Laajavuorella Nikkola sai suurmäen SM-hopeaa 6,1 pistettä kotimäessään hypänneelle Matti Nykäselle hävinneenä. Harjavallassa Puijon Hiihtoseuran nelikko (Mika Kojonkoski, Mika Laitinen, Risto Laakkonen, Ari-Pekka Nikkola) voitti joukkuemäen kultaa mutta normaalimäen mestaruus meni isäntäseuran edustajalle, Harjavallan Jymyn Vesa Hakalalle, jolle SM-hopeaa saanut Nikkola hävisi tasan kaksi pistettä.
Maailmancup jatkui Sveitsin mäkiviikolla, jonka kolmesta osakilpailusta kaksi parasta laskettiin mukaan kunkin hyppääjän cuppisteisiin. Sankt Moritzissa Nikkola oli seitsemäs ja Gstaadissa kolmas. Engelbergissä Nikkola jakoi voiton tasapisteisiin päätyneen jugoslavialaisen Franci Petekin kanssa ja kaksi seuraavaa hyppääjää hävisivät kärkikaksikolle vain puoli pistettä. Mäkiviikon loppupisteissä Nikkola oli kolmas edellään kaksi osakilpailua voittanut Tšekkoslovakian František Jež ja Itävallan Heinz Kuttin. Predazzossa kilpailtiin MM-esikisojen merkeissä, ja tuulen pahasti haittaamissa kilpailuissa Nikkola sijoittui normaalimäessä 11:nneksi ja suurmäessä neljänneksi, molemmissa parhaana suomalaisena.
Kauden 1989–1990 ainoat arvokilpailut olivat lentomäen MM-kilpailut, jotka saatiin järjestettyä pahasta lumipulasta huolimatta. Kunkin kilpailijan kolmesta hypystä laskettiin lopputuloksiin kaksi parasta. Nikkolan hyppyjen pituudet olivat 160, 165 ja 131 metriä, ja hän sijoittui kuudenneksi Matti Nykäsen tuodessa Suomeen MM-hopeaa. Seuraavat maailmancupin kilpailut olivat Lahdessa Salpauselän Kisoissa, joissa Nikkola sijoittui kolmanneksi niin suur- kuin normaalimäessäkin. Örnsköldsvikissä Nikkola oli kuudes ja Sollefteåssa Tšekkoslovakian Pavel Plocin takana toinen. Raufossissa hypättiin lumipulan vaivaaman Holmenkollenin normaalimäen varakisa, jossa Nikkola sijoittui neljänneksi. Holmenkollenin suurmäen kilpailua, jossa Nikkola jäi 29:nneksi, ei päästy hyppäämään riittävän normaaleissa oloissa eikä sitä laskettu mukaan maailmancupin pisteisiin. Maailmancup päättyi Planicaan ja Nikkola varmisti cupvoittonsa sijoittumalla ensimmäisessä kilpailussa toiseksi Italian Roberto Ceconin jälkeen. Kauden päätöskilpailun Nikkola voitti viiden pisteen erolla Länsi-Saksan Dieter Thomaan. Nikkola keräsi maailmancupissa 287 pistettä, toiseksi sijoittunut Itävallan Ernst Vettori 239 ja saman maan Andreas Felder 236 pistettä.