stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Paras miespääosa draamaelokuvassa (Golden Globe)
Voittajat ja ehdokkaat > 1960-luku

| Vuosi | Voittaja | Elokuva | Muut ehdokkaat |
| --- | --- | --- | --- |
| 1960 | Burt Lancaster | Huijarisaarnaaja |  Trevor Howard – Poikia ja rakastajia  Laurence Olivier – Spartacus  Dean Stockwell – Poikia ja rakastajia  Spencer Tracy – Joka tuuleen kylvää |
| 1961 | Maximilian Schell | Nürnbergin tuomio |  Warren Beatty – Kuumetta veressä  Maurice Chevalier – Fanny  Paul Newman – Suurkaupungin hait  Sidney Poitier – Särkynyt illuusio |
| 1962 | Gregory Peck | Kuin surmaisi satakielen |  Laurence Harvey – Grimmin veljesten ihmeellinen maailma  Burt Lancaster – Alcatrazin vanki  Jack Lemmon – Viinin ja ruusujen aika  James Mason – Lolita  Paul Newman – Nuoruuden suloinen lintu  Peter O’Toole – Arabian Lawrence  Anthony Quinn – Arabian Lawrence |
| 1963 | Sidney Poitier | Kedon kukkaset |  Marlon Brando – Vaarallinen amerikkalainen  Stathis Giallelis – America, America!  Rex Harrison – Kleopatra  Steve McQueen – Yö muukalaisen kanssa  Paul Newman – Hud – Lännen kapinallinen  Gregory Peck – Armoton vihollinen  Tom Tryon – Kardinaali |
| 1964 | Peter O’Toole | Becket |  Richard Burton – Becket  Anthony Franciosa – Rio Conchos  Fredric March – Toukokuun 7 päivää  Anthony Quinn – Kerro minulle, Zorbas |
| 1965 | Omar Sharif | Tohtori Živago |  Rex Harrison – Tuska ja hurmio  Sidney Poitier – Kosketus onneen  Rod Steiger – Panttilainaaja  Oskar Werner – Narrilaiva |
| 1966 | Paul Scofield | Kunnian mies |  Richard Burton – Kuka pelkää Virginia Woolfia?  Michael Caine – Alfie – naisten viettelijä  Steve McQueen – Tykkivene Jangtse-joella  Max von Sydow – Havaiji |
| 1967 | Rod Steiger | Yön kuumuudessa |  Alan Bates – Kaukana mielettömästä maailmasta  Warren Beatty – Bonnie ja Clyde   Paul Newman – Lannistumaton Luke  Sidney Poitier – Yön kuumuudessa  Spencer Tracy – Arvaa kuka tulee päivälliselle |
| 1968 | Peter O’Toole | Leijona talvella |  Alan Arkin – Sydän on yksinäinen harhailija  Alan Bates – The Fixer  Tony Curtis – Bostonin kuristaja  Cliff Robertson – Charly |
| 1969 | John Wayne | Kova kuin kivi |  Alan Arkin – Popi  Richard Burton – Tuhannen päivän kuningatar  Dustin Hoffman – Keskiyön cowboy  Jon Voight – Keskiyön cowboy |
Voittajat ja ehdokkaat > 1970-luku

| Vuosi | Voittaja | Elokuva | Muut ehdokkaat |
| --- | --- | --- | --- |
| 1970 | George C. Scott | Patton |  Melvyn Douglas – I Never Sang for My Father  James Earl Jones – Ylpeä jättiläinen  Jack Nicholson – Rajut kuviot  Ryan O’Neal – Rakkaustarina |
| 1971 | Gene Hackman | Kovaotteiset miehet |  Peter Finch – Saakelin sunnuntai  Malcolm McDowell – Clockwork Orange – Kellopeliappelsiini  Jack Nicholson – Miehuusvuodet  George C. Scott – Klinikka |
| 1972 | Marlon Brando | Kummisetä |  Michael Caine – Pirullista peliä  Laurence Olivier – Pirullista peliä  Al Pacino – Kummisetä  Jon Voight – Syvä joki |
| 1973 | Al Pacino | Serpico – kadun tiikeri |  Robert Blake – Moottoripyöräcowboy  Jack Lemmon – Pelastakaa tiikeri  Steve McQueen – Papillon  Jack Nicholson – Saattokeikka |
| 1974 | Jack Nicholson | Chinatown |  James Caan – Piru pakassa  Gene Hackman – Keskustelu  Dustin Hoffman – Lenny  Al Pacino – Kummisetä osa II |
| 1975 | Jack Nicholson | Yksi lensi yli käenpesän |  Gene Hackman – Kovaotteiset miehet II  Al Pacino – Hikinen iltapäivä   Maximilian Schell – The Man in the Glass Booth  James Whitmore – Give 'em Hell, Harry! |
| 1976 | Peter Finch | Kasvot kuvaruudussa] |  David Carradine – Tämä maa on minun  Robert De Niro – Taksikuski  Dustin Hoffman – Maratoonari  Sylvester Stallone – Rocky |
| 1977 | Richard Burton | Hevonen |  Marcello Mastroianni – Kohtaaminen Roomassa  Al Pacino – Taivas ei tunne suosikkeja  Gregory Peck – MacArthur – kapinallinen kenraali   Henry Winkler – Sankarit |
| 1978 | Jon Voight | Katkera paluu |  Brad Davis – Keskiyön pikajuna  Robert De Niro – Kauriinmetsästäjä  Anthony Hopkins – Pahan riivaama  Gregory Peck – Brasilian pojat |
| 1979 | Dustin Hoffman | Kramer vastaan Kramer |  Jack Lemmon – Kiina-ilmiö  Al Pacino – Ja oikeutta kaikille  Jon Voight – Mestari  James Woods – Poliisiauto 6-Z-4 ei vastaa |
Voittajat ja ehdokkaat > 1980-luku

| Vuosi | Voittaja | Elokuva | Muut ehdokkaat |
| --- | --- | --- | --- |
| 1980 | Robert De Niro | Kuin raivo härkä |  John Hurt – Elefanttimies  Jack Lemmon – Tribute  Peter O’Toole – The Stunt Man – henkensä kaupalla  Donald Sutherland – Tavallisia ihmisiä |
| 1981 | Henry Fonda | Kultalampi |  Warren Beatty – Punaiset  Timothy Hutton – Henkeen ja vereen  Burt Lancaster – Atlantic City  Treat Williams – Vallan terällä |
| 1982 | Ben Kingsley | Gandhi |  Albert Finney – Myrskyävä sydän  Richard Gere – Upseeri ja herrasmies  Jack Lemmon – Kateissa  Paul Newman – Ratkaisun hetki |
| 1983 | Tom Courtenay Robert Duvall | Pukija Kantrin kaipuu |  Tom Conti – Reuben, Reuben  Richard Farnsworth – Harmaa kettu – Lännen legenda  Albert Finney – Pukija  Al Pacino – Scarface – arpinaama  Eric Roberts – Star 80 |
| 1984 | F. Murray Abraham | Amadeus |  Jeff Bridges – Starman  Albert Finney – Tulivuoren juurella  Tom Hulce – Amadeus  Sam Waterston – Kuoleman kentät |
| 1985 | Jon Voight | Pakojuna |  Harrison Ford – Peter Weirin Todistaja  Gene Hackman – Kahdesti elämässä  William Hurt – Hämähäkkinaisen suudelma  Raúl Juliá – Hämähäkkinaisen suudelma |
| 1986 | Bob Hoskins | Mona Lisa |  Harrison Ford – Moskiittorannikko  Dexter Gordon – Round Midnight – keskiyön soundi  William Hurt – Sanaton rakkaus  Jeremy Irons – Linnake  Paul Newman – Suuret setelit |
| 1987 | Michael Douglas | Wall Street – rahan ja vallan katu |  John Lone – Viimeinen keisari  Jack Nicholson – Karhiainen  Nick Nolte – Ohdakkeet  Denzel Washington – Huuto vapaudelle |
| 1988 | Dustin Hoffman | Sademies |  Gene Hackman – Mississippi palaa  Tom Hulce – Nicky ja Gino   Edward James Olmos – Älä anna periksi  Forest Whitaker – Bird |
| 1989 | Tom Cruise | Syntynyt 4. heinäkuuta |  Daniel Day-Lewis – Minun elämäni  Jack Lemmon – Isä  Al Pacino – Rakkauden meri  Robin Williams – Kuolleiden runoilijoiden seura |
Voittajat ja ehdokkaat > 1990-luku

| Vuosi | Voittaja | Elokuva | Muut ehdokkaat |
| --- | --- | --- | --- |
| 1990 | Jeremy Irons | Onnen kulissit |  Kevin Costner – Tanssii susien kanssa  Richard Harris – Pelto  Al Pacino – Kummisetä osa III  Robin Williams – Heräämisiä |
| 1991 | Nick Nolte | Vuorovetten prinssi |  Warren Beatty – Bugsy  Kevin Costner – JFK – avoin tapaus  Robert De Niro – Cape Fear  Anthony Hopkins – Uhrilampaat |
| 1992 | Al Pacino | Naisen tuoksu |  Tom Cruise – Kunnian miehiä  Robert Downey Jr. – Chaplin  Jack Nicholson – Hoffa  Denzel Washington – Malcolm X |
| 1993 | Tom Hanks | Philadelphia |  Daniel Day-Lewis – Isän nimeen  Harrison Ford – Takaa-ajettu  Anthony Hopkins – Pitkän päivän ilta  Liam Neeson – Schindlerin lista |
| 1994 | Tom Hanks | Forrest Gump |  Morgan Freeman – Rita Hayworth – avain pakoon  Paul Newman – Kukaan ei ole täydellinen   Brad Pitt – Intohimon tuulet  John Travolta – Pulp Fiction – Tarinoita väkivallasta |
| 1995 | Nicolas Cage | Leaving Las Vegas |  Richard Dreyfuss – Mr. Holland's Opus  Anthony Hopkins – Nixon  Ian McKellen – Richard III  Sean Penn – Kuolemaantuomittu |
| 1996 | Geoffrey Rush | Loisto |  Ralph Fiennes – Englantilainen potilas  Mel Gibson – Ransom – lunnaat  Woody Harrelson – Larry Flynt – Minulla on oikeus  Liam Neeson – Michael Collins |
| 1997 | Peter Fonda | Uleen kulta |  Matt Damon – Will Hunting  Daniel Day-Lewis – The Boxer  Leonardo DiCaprio – Titanic  Djimon Hounsou – Amistad |
| 1998 | Jim Carrey | Truman Show |  Stephen Fry – Wilde  Tom Hanks – Pelastakaa sotamies Ryan  Ian McKellen – Frankensteinin isä  Nick Nolte – Verijäljet |
| 1999 | Denzel Washington | Hurricane |  Russell Crowe – The Insider – sisäpiirissä  Matt Damon – Lahjakas herra Ripley  Richard Farnsworth – The Straight Story  Kevin Spacey – American Beauty |
Voittajat ja ehdokkaat > 2000-luku

| Vuosi | Voittaja | Elokuva | Muut ehdokkaat |
| --- | --- | --- | --- |
| 2000 | Tom Hanks | Cast Away – tuuliajolla |  Javier Bardem – Ennen yötä  Russell Crowe – Gladiaattori  Michael Douglas – Wonder Boys  Geoffrey Rush – Quills – syntiset säkeet |
| 2001 | Russell Crowe | Kaunis mieli |  Will Smith – Ali  Kevin Spacey – Laivauutisia  Billy Bob Thornton – Mies joka ei ollut siellä  Denzel Washington – Training Day |
| 2002 | Jack Nicholson | About Schmidt |  Adrien Brody – Pianisti  Michael Caine – Hiljainen amerikkalainen  Daniel Day-Lewis – Gangs of New York  Leonardo DiCaprio – Ota kiinni jos saat |
| 2003 | Sean Penn | Menneisyyden ote |  Jude Law – Päämääränä Cold Mountain  Ben Kingsley – Hiekan ja sumun talo  Tom Cruise – Viimeinen samurai  Russell Crowe – Master and Commander: Maailman laidalla |
| 2004 | Leonardo DiCaprio | Lentäjä |  Johnny Depp – Finding Neverland – tarinan lähteillä  Don Cheadle – Hotelli Ruanda  Liam Neeson – Kinsey  Javier Bardem – Meri sisälläni |
| 2005 | Philip Seymour Hoffman | Capote |  Russell Crowe – Cinderella Man  Terrence Howard – Hustle & Flow  Heath Ledger – Brokeback Mountain  David Strathairn – Good Night, and Good Luck. |
| 2006 | Forest Whitaker | The Last King of Scotland |  Leonardo DiCaprio – Blood Diamond – veritimantti  Leonardo DiCaprio – The Departed  Peter O’Toole – Venus  Will Smith – Onnen potkuja |
| 2007 | Daniel Day-Lewis | There Will Be Blood |  George Clooney – Michael Clayton  James McAvoy – Sovitus  Viggo Mortensen – Eastern Promises  Denzel Washington – American Gangster |
| 2008 | Mickey Rourke | The Wrestler – painija |  Leonardo DiCaprio – Revolutionary Road  Frank Langella – Frost/Nixon  Brad Pitt – Benjamin Buttonin uskomaton elämä  Sean Penn – Milk |
| 2009 | Jeff Bridges | Crazy Heart |  George Clooney – Up in the Air  Colin Firth – A Single Man  Morgan Freeman – Invictus – voittamaton  Tobey Maguire – Brothers |
Voittajat ja ehdokkaat > 2010-luku

| Vuosi | Voittaja | Elokuva | Muut ehdokkaat |
| --- | --- | --- | --- |
| 2010 | Colin Firth | Kuninkaan puhe |  Jesse Eisenberg – The Social Network  James Franco – 127 tuntia  Ryan Gosling – Blue Valentine  Mark Wahlberg – Taistelija |
| 2011 | George Clooney | The Descendants |  Ryan Gosling – Vallan kääntöpuoli  Leonardo DiCaprio – J. Edgar  Brad Pitt – Moneyball  Michael Fassbender – Shame |
| 2012 | Daniel Day-Lewis | Lincoln |  Richard Gere – Keinottelua  John Hawkes – The Sessions  Joaquin Phoenix – Mestari  Denzel Washington – Lento |
| 2013 | Matthew McConaughey | Dallas Buyers Club |  Chiwetel Ejiofor – 12 Years a Slave  Idris Elba – Mandela: Pitkä tie vapauteen  Tom Hanks – Captain Phillips  Robert Redford – All Is Lost |
| 2014 | Eddie Redmayne | Kaiken teoria |  Steve Carell – Foxcatcher  Benedict Cumberbatch – The Imitation Game  Jake Gyllenhaal – Nightcrawler  David Oyelowo – Selma |
| 2015 | Leonardo DiCaprio | The Revenant |  Bryan Cranston – Trumbo  Michael Fassbender – Steve Jobs  Eddie Redmayne – Tanskalainen tyttö  Will Smith – Concussion |
| 2016 | Casey Affleck | Manchester by the Sea |  Joel Edgerton – Loving  Andrew Garfield – Hacksaw Ridge – aseeton sotilas  Viggo Mortensen – Captain Fantastic  Denzel Washington – Fences |
| 2017 | Gary Oldman | Synkin hetki |  Timothée Chalamet – Call Me by Your Name  Daniel Day-Lewis – Phantom Thread  Tom Hanks – The Post  Denzel Washington – Roman J. Israel, Esq. |
| 2018 | Rami Malek | Bohemian Rhapsody |  Bradley Cooper – A Star Is Born  Willem Dafoe – At Eternity’s Gate  Lucas Hedges – Boy Erased  John David Washington – BlacKkKlansman |
| 2019 | Joaquin Phoenix | Joker |  Christian Bale – Le Mans 66 – täydellä teholla  Antonio Banderas – Kärsimys ja kunnia  Adam Driver – Marriage Story  Jonathan Pryce – Kaksi paavia |
Voittajat ja ehdokkaat > 2020-luku

| Vuosi | Voittaja | Elokuva | Muut ehdokkaat |
| --- | --- | --- | --- |
| 2020 | Chadwick Boseman | Ma Rainey’s Black Bottom |  Riz Ahmed – Metallin soundi  Anthony Hopkins – The Father  Gary Oldman – Mank  Tahar Rahim – The Mauritanian |
Pisamapelikaani

| Pisamapelikaani |
| --- | --- |

Uhanalaisuusluokitus
 Silmälläpidettävä  
  
Tieteellinen luokittelu
Domeeni::  Aitotumaiset Eucarya
Kunta::  Eläinkunta Animalia
Pääjakso::  Selkäjänteiset Chordata
Alajakso::  Selkärankaiset Vertebrata
Luokka::  Linnut Aves
Lahko::  Pelikaanilinnut Pelecaniformes
Heimo::  Pelikaanit Pelecanidae
Suku::  Pelikaanit Pelecanus
Laji::  philippensis
Kaksiosainen nimi
 Pelecanus philippensis  Gmelin, 1789 
Katso myös
   Pisamapelikaani Wikispeciesissä   Pisamapelikaani Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OKIUCN-testi OK: 
Pisamapelikaani (Pelecanus philippensis) on eteläaasialainen pelikaanilintu. Sen esiintymisalue käsittää nykyisin enää vain Sri Lankan, Intian kaakkoisosan ja Kambodžan, sekä luultavasti myös Sumatran. Laji oli ennen yleinen kaikkialla Etelä-Aasiassa, ja vaeltelevia yksilöitä tavataan edelleen laajalla alueella. Kanta on suojelutoimien ansiosta elpynyt viime vuosina. Johann Friedrich Gmelin kuvaili lajin holotyypin Filippiineiltä vuonna 1789.
Havas Worldwide Helsinki

Havas-ketjun logo.
Havas Worldwide Helsinki Oy  (aiemmin Euro RSCG Oy) on integroituun markkinointiviestintään erikoistunut mainos- ja mediatoimisto. Se kuuluu kansainväliseen Havas Worldwide -ketjuun.
Liiketoiminta

Yrityksen toiminta on jaettu neljään liiketoimintayksikköön:
Mainonta
Viestintä
Digitaaliset palvelut ja asiakassuhdeviestintä
Terveysviestintä ja -markkinointi
Havas Worldwide Helsinki Oy:n liikevaihto vuonna 2011 oli 2,5 miljoonaa euroa ja henkilöstömäärä 31.
Historia

Euro RSCG -ketju tuli Suomeen vuonna 1992 ostamalla helsinkiläisen mainostoimisto Exitin. Vuonna 1995 Euro RSCG Exitiin liitettiin Mainostoimisto Varis Poteri Veistola Oy.
Toimisto fuusioitui vuonna 2004 viestintätoimisto BNL Information Oy:n kanssa, joka oli aloittanut toimintansa vuonna 1986 ja tullut sittemmin tunnetuksi niin sanottua "tutkivaa viestintää" harjoittavana toimistona. Fuusioitunut yritys toimi nimellä BNL Euro RSCG Oy, kunnes vuonna 2005 vaihtoi nimekseen Euro RSCG Oy ja vuonna 2012 Havas Worldwide Helsinki Oy.
Havas Worldwide

Havas Worldwide (aiemmin Euro RSCG Worldwide) on yksi maailman suurimmista markkinointiviestintäyrityksistä. Ketjulla on toimistoja Euroopassa, Pohjois-Amerikassa, Latinalaisessa Amerikassa ja Aasiassa, pääkonttori sijaitsee New Yorkissa.
Aiheesta muualla

Yrityksen internetsivusto (Arkistoitu – Internet Archive)
EuroRSG-ketjun internetsivusto (Arkistoitu – Internet Archive)
Havas-konsernin internetsivusto
Holmsund

| Holmsund |
| --- | --- |
 Holmsundin kirkko.
 Holmsund
 Koordinaatit: 63°42.5′N, 20°22.2′E 
Valtio:   Ruotsi
Lääni:  Västerbottenin lääni
Maakunta:  Västerbotten
Kunta:  Uumajan kunta
Pinta-ala:  
 – Maa:  5,48 km²
Väkiluku:  5 489
 – Väestötiheys:  1 001,6 as./km²
 Tilastotiedot koskevat taajamaa ja niiden lähteenä on Statistiska centralbyrån (SCB). Väkiluku ja maapinta-ala ovat ajankohdan 31.12.2010 mukaiset. 
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Holmsund on taajama Uumajan kunnassa Pohjois-Ruotsissa. Se sijaitsee Västerbottenin läänissä ja Västerbottenin maakunnassa Uumajanjoen suulla. Vuoden 2010 lopussa taajamassa oli 5 489 asukasta.
Holmsund on aikaisemmin ollut kauppala, jolloin siihen kuului myös Obbolan taajama. Kauppalalla oli käytössään oma vaakuna.
Holmsundin kauppalan vaakuna
Väestönkehitys

| Holmsundin taajaman väestönkehitys 1960–2010 |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| Vuosi |  |  | Asukkaita |  |
| 1960 | 1960 |    | 4 067 | 4 067 |
| 1965 | 1965 |    | 4 256 | 4 256 |
| 1970 | 1970 |    | 4 717 | 4 717 |
| 1975 | 1975 |    | 5 467 | 5 467 |
| 1980 | 1980 |    | 6 012 | 6 012 |
| 1990 | 1990 |    | 5 906 | 5 906 |
| 1995 | 1995 |    | 5 771 | 5 771 |
| 2000 | 2000 |    | 5 634 | 5 634 |
| 2005 | 2005 |    | 5 482 | 5 482 |
| 2010 | 2010 |    | 5 489 | 5 489 |
Lähde: Statistiska centralbyrån (SCB).
Aiheesta muualla

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
Here Come the Runts

| Here Come the Runts Awolnation |
| --- | --- | --- |

Studioalbumin tiedot
 Äänitetty : Kaliforniassa 2016
 Julkaistu: 2. helmikuuta 2018
 Formaatti: LP, digitaalinen, CD
 Tuottaja(t): Aaron Bruno
 Tyylilaji: alternative rock
 Kesto: 45.43
 Levy-yhtiö: Red Bull Records
Awolnation muut julkaisut
| Run (Remixes) 2016 | Here Come the Runts 2018 | Angel Miners & the Lightning Riders 2020 |
Singlet albumilta Here Come The Runts
 ”Passion” Julkaistu: 12. tammikuuta 2017  ”Seven Sticks of Dynamite” Julkaistu: 6. marraskuuta 2017  ”Miracle Man” Julkaistu: 15. joulukuuta 2018  ”Handyman” Julkaistu: 18. tammikuuta 2018
Here Come the Runts on yhdysvaltalaisen alternative rock -yhtye Awolnationin kolmas studioalbumi, jonka julkaisi Red Bull Records 2. helmikuuta 2018. Albumilta on julkaistu tähän mennessä neljä singleä Passion, Seven Sticks of Dynamite, Miracle Man ja Handyman.
Yhtyeen laulaja Aaron Bruno tuotti, lauloi ja soitti suurimman osan soittimista tälläkin albumilla. Albumi eroaa tyyliltään kahdesta edellisestä albumista ottamalla vaikutteita enemmän tavallisesta rock-musiikista. Albumi nauhoitettiin vuonna 2016 Brunon kotistudiossa, joka sijaitsee Kaliforniassa, Yhdysvalloissa, jossa he eivät ole aiemmin nauhoittaneet materiaalia.
Kappaleet

Here Come the Runts – 3.19
Passion – 3.21
Sound Witness System – 2.22
Miracle Man – 3.23
Handyman – 3.22
Jealous Buffoon – 3.09
Seven Sticks of Dynamite – 4.16
A Little Luck... And A Couple of Dogs – 0.30
Table for One – 4.39
My Molasses – 3.32
Cannonball – 3.09
Tall, Tall Tale – 2.57
The Buffoon – 1.53
Stop That Train – 6.01
Arvostelut

Metacritic: 65/100
Spill Magazine:
Aiheesta muualla

Here Come the Runts Discogsissa
Here Come the Runts - vinyyliversio yhtyeen kotisivuilla (Arkistoitu – Internet Archive)
Heinz Barth

Heinz Barth (15. lokakuuta 1920 Gransee, Brandenburg, Saksa – 6. elokuuta 2007 Gransee, Brandenburg, Saksa) oli SS-Obersturmführer ja sotarikollinen. Hänet tunnettiin ”Oradour-sur-Glanen murhaajana” osallisuudestaan Oradour-sur-Glanen joukkomurhaan 1944. Barth oli ainoa tästä joukkomurhasta tuomittu natsiupseeri. Hänet tuomittiin vuonna 1983 Itä-Saksassa ja vapautettiin vankilasta vuonna 1997.
Nuoruus

Barth liittyi Hitler-Jugendiin vuonna 1932 ja ansaitsi organisaation kultaisen ansiomerkin. Vuonna 1938 hän liittyi kansallissosialistisiin moottoroituihin joukkoihin ja sai sotilaskoulutuksen. Hän liittyi kansallissosialistiseen puolueeseen 9. marraskuuta 1939 oluttupavallankaappauksen vuosipäivänä.
Barth liittyi sotilaspoliisiin, jolloin hänestä tuli upseeri. Vuonna 1983 itäsaksalainen oikeusistuin totesi hänen syyllistyneen erään poliisiyksikön mukana 92 tšekkiläisen partisaanin ampumiseen Klatovyssä ja Pardubicessa. Hän oli myös 1942 ampumassa 32 Ležákyn kylän asukasta.
Ura SS:ssä

Barth liittyi SS:ään 10. helmikuuta 1943 (nro 458037) Untersturmführerina ja sai komennuksen SS-pioneerijoukkoihin. 15. tammikuuta 1943 hän sai siirron 10. SS-panssaridivisioona Frundsbergiin ja myöhemmin 3. SS-divisioona Totenkopfiin, ja lokakuussa 1943 itärintamalle 2. SS-divisioona Das Reichiin. Hän johti 3. komppanian osastoa 4. panssarirykmentti Der Führerissa. Vuonna 1944 hän joutui Adolf Diekmannin prikaatiin Otto Erich Kahnin alaiseksi. Hän otti osaa kesäkuussa 1944 Oradour-sur-Glanen joukkomurhaan. Kylässä Diekmannin SS-miehet polttivat talot asukkaineen kostona SS-pataljoonankomentaja Helmut Kämpfen murhasta. Vuoden 1983 oikeudenkäynnissä hän todisti ampuneensa 15 laukausta väkijoukkoon. Hän myös todisti, ettei 642 siviilin (koko kylän, mukaan lukien yli 200 lapsen) surmaamisessa ollut sotilaallista tavoitetta.
Elokuussa 1944 Barth haavoittui pahoin Normandiassa ja menetti osan jalastaan. Hänet siirrettiin 2. harjoituspataljoonaan SS-panssarikrenatööreihin ja ylennettiin Obersturmführeriksi 9. marraskuuta 1944.
Sodan jälkeen

Sodan jälkeen Barth palasi kotikaupunkiinsa Brandenburgiin Saksan demokraattiseen tasavaltaan väärällä nimellä. Hänet tuomittiin poissaolevana kuolemaan Ranskassa vuonna 1953.
Hänet tunnistettiin ja pidätettiin Granseessa kesäkuussa 1981. Barth joutui uudestaan oikeuteen 1983 Saksan demokraattisessa tasavallassa ja tuomittiin elinkautiseen sotarikoksista. Barth, joka väitti vain noudattaneensa käskyjä, oli ainoa saksalainen upseeri joka tuomittiin tapauksesta. Toiset tapauksesta vastanneet upseerit olivat paenneet Länsi-Saksaan kuten Das Reichin komentaja Heinz Lammerding.
Barth vapautettiin 1997 ikänsä ja terveytensä vuoksi, ja ”koska hänen todettiin osoittaneen katumusta”.
Keskustelua herätti se, että Barth sai 800 mk:n korvausta Normandiassa menetetystä jalastaan haavoittuneena veteraanina. Vuonna 2000 oikeuslaitos Potsdamissa päätti, ettei sotarikollisen tullut saada korvausta. Vuonna 2001 Bundestag sääti lain, jolla estettiin korvauksen määrääminen sotarikollisille.
Barth kuoli syöpään 86-vuotiaana 14. elokuuta 2007.
Piotr Kałwa

Piotr Kałwa (18. lokakuuta 1893 – 17. heinäkuuta 1974) oli puolalainen roomalaiskatolinen piispa. Hänet vihittiin papiksi 1. kesäkuuta 1916 ja nimitettiin Lublinin hiippakunnan piispaksi 30. toukokuuta 1949. Piispaksi vihkiminen seurasi 29. kesäkuuta. Pääkonsekraattorina toimi Stefan Wyszyński.
Kałwa osallistui Vatikaanin toiseen kirkolliskokoukseen. Hän toimi hiippakuntansa johdossa kuolemaansa saakka.
Helsingfors lyceum

Helsingfors lyceumin koulutalo Helsingissä osoitteessa Vuorikatu 22. Rakennus on myöhemmin purettu.
Helsingfors lyceum (Helsingfors privatlyceum, suom. Helsingin lyseo, kutsumanimeltään myös ”Böökin lyseo”, Böökska lyceet) oli Helsingissä vuosina 1831–1891 toiminut ruotsinkielinen lyseo, joka oli Suomen ensimmäinen uudenaikainen yksityisoppikoulu. Sen perustivat Lauantaiseuran vaikutuspiiriin kuuluneet kirkkoherra Axel Adolf Laurell, filosofian maisteri Johan Jakob Nervander, filosofian maisteri Johan Ludvig Runeberg, filosofian maisteri Nils Abraham Gyldén, filosofian maisteri Bengt Olof Lille ja filosofian maisteri Karl Henrik Ståhlberg.
Toiminta alkoi vuonna 1831, jolloin koulussa oli 12 oppilasta ja kuusi opettajaa. Avellanin koulun lopetettua toimintansa vuonna 1832 monet sen oppilaat siirtyivät Helsingfors lyceumiin. Koulu oli aluksi kuusiluokkainen ja Suomen ainoa yliopistoon johtava oppilaitos. Laajetessaan kahdeksanluokkaiseksi vuonna 1857 koulu joutui hankkimaan toimiluvan. Yliopistoon siirtyi oppilaita Helsingfors lyceumista ensimmäisen kerran vuonna 1835. Koulu lakkautettiin vuonna 1891 oppilasmäärän käytyä liian vähäiseksi. Koulu toimi eri tiloissa vuokralla ja sen oma kivitalo valmistui Kaisaniemeen Vuorikadulle vuonna 1874.
Monet Suomen 1800-luvun eliittiin kuuluneet kävivät Helsingfors lyceumia. Tuleva valtiomies J. V. Snellman oli koulun opettajana vuosina 1833–1836. Presidentti Carl Gustaf Emil Mannerheim kirjoitti ylioppilaaksi koulusta vuonna 1879. Mannerheim oli koulun oppilaana vuosina 1874–1879. Hänet erotettiin puoleksi vuodeksi koulusta 12-vuotiaana hänen rikottuaan tahallisesti koulun ikkunoita.
Rehtorit

Axel Adolf Laurell (1831–1840)
Karl Henrik Ståhlberg (1840–1841)
Germund Fredrik Aminoff (1841–1845)
Karl Backman (1845–1856)
Karl Gabriel Leinberg (1856–1868)
Emil Böök (1868–1891)
Aiheesta muualla

Vanhojen herrojen juhlapäivä. Helsingin lyseon satavuotismuisto, Suomen Kuvalehti, 14.03.1931, nro 11, s. 11, Kansalliskirjaston digitaaliset aineistot