stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Wolfgang Borchert

| Wolfgang Borchert |
| --- | --- |

Henkilötiedot
Syntynyt: 20. toukokuuta 1921 Hampuri, Saksa
Kuollut: 20. marraskuuta 1947 (26 vuotta)
Ammatti:  kirjailija, näytelmäkirjailija
Kirjailija
Äidinkieli: saksa
Tuotannon kieli: saksa
 Nimikirjoitus
Aiheesta muualla
www.borchertgesellschaft.de
Löydä lisää kirjailijoitaKirjallisuuden teemasivulta
Wolfgang Borchertin hauta Ohlsdorfin hautausmaalla Hampurissa.
Wolfgang Borchert (20. toukokuuta 1921 Hampuri, Saksa – 20. marraskuuta 1947) oli saksalainen kirjailija. Hänen tuotantoonsa vaikutti merkittävästi palvelu toisen maailmansodan aikana Wehrmachtissa. Hänen tärkein teoksensa on näytelmä Ovien ulkopuolella. Borchert on suosituimpia Saksan toisen maailmansodan jälkeisiä kirjailijoita, ja häntä luetaan kouluissa edelleen.
Elämä

Wolfgang Borchertin vanhemmat olivat opettaja Fritz Borchert, joka työskenteli myös dadaistisessa julkaisussa Die Rote Erde, ja kirjailija Hertha Borchert, joka toimi Hampurin radiossa ja kirjoitti dialektisia runoja.
Borchert oli 12-vuotias, kun natsit nousivat valtaan 1933. Hän oli 18-vuotias, kun toinen maailmansota alkoi 1939 ja 24-vuotias, kun hänestä tuli kirjailija.
Gestapo pidätti Borchertin 1940, mutta hänet vapautettiin pian. Hän opiskeli teatterialaa ja toimi kiertävässä teatterissa, mutta joutui 20-vuotiaana kesäkuussa 1941 armeijaan ja itärintamalle, jossa hän joutui kohtaamaan sodan kauhuja. Hän menetti sodassa sormensa. Borchertin väitettiin vahingoittanen itseään päästäkseen pois palveluksesta, minkä takia  pidätettiin ja pantiin vankilaan. Oikeudenkäynnissä hänet vapautettiin, mutta hänet pidätettiin pian uudestaan valtion vastaisista lausunnoista. Borchert joutui uudestaan itärintamalle, sai siellä paleltumia sekä keltataudin eli maksatulehduksen ja lähetettiin sairauslomalle. Hän sai siirron armeijan teatteriin ja määräyksen Koblenzin siirtoleirille. Makuusalissa hän esitti Joseph Goebbelsia matkivia parodioita. Niistä hän sai vankeustuomion, joka kuitenkin lykättiin sodan jälkeiseen aikaan. Borchertin komppania antautui maaliskuussa 1945, mutta siirrettäessä sotavankileirille hän ja muutama muu hyppäsivät kuorma-autosta pakoon. Borchert käveli kotiin Hampuriin 550 kilometrin matkan. Perillä hän antautui briteille.
Borchert palasi sodasta fyysisesti ja psyykkisesti sairaana miehenä. Hänellä oli hepatiitti, joka aiheutti kouristus- ja kuumekohtauksia. Hänelle jäi vajaat kaksi vuotta elinaikaa kirjoittamiseen, joka usein tapahtui kuumeisena ja vuoteenomana. Borchert kuoli 26-vuotiaana maksan vajaatoimintaan sveitsiläisessä parantolassa – vain päivää ennen Ovien ulkopuolelle -näytelmän ensiesitystä.
Kirjallinen tuotanto

Joulukuussa 1946 Borchert julkaisi runokokoelman Laterne, Nacht und Sterne. Hän kirjoitti runsaasti novelleja. Lisäksi valmistui näytelmä Draußen vor der Tür (suom. Ovien ulkopuolella). Jo ennen varsinaista julkaisua se esitettiin 1947 radiossa. Borchert kirjoitti myös sodanvastaisen manifestin Dann gibt es nur eins! vähän ennen kuolemaansa. Borchertin kootut teokset sisältävät runsaat 300 sivua. Novellien, näytelmän ja runojen lisäksi mukana on esseitä ja arvosteluja.
Jälkimaine

Ennen Borchertia saksalainen kirjallisuus oli lamassa sodan takia. Borchertin jälkeen tuli Heinrich Böll, Borchertin kesympi kirjallinen versio. Borchert joutui sodan jälkeen aloittamaan ja keksimään saksalaisen kirjallisuuden uudelleen.
Puberteettiajan naiiveista runoista Borchert kasvoi sodan loppuvaiheen paljastavien novellien kirjoittajaksi ja edelleen järisyttävän draaman Draussen vor der Tür  kirjoittajaksi. Näytelmä on säälimätön kuvaus Saksan sodanjälkeisestä toivottomuudesta nuoren ihmisen silmin nähtynä.
Teokset

Die drei dunklen Könige, 1946
An diesem Dienstag, 1946
Das Brot, 1946
Draußen vor der Tür, 1946 Ovien ulkopuolella suom. Toini Havu. Tammi, 1951. julk. vuonna 1963: Keltainen kirjasto 52
Nachts schlafen die Ratten doch, 1947
Die Kirschen, 1947
Dann gibt es nur eins!, 1947
Die lange lange Strasse lang, 1947
Aiheesta muualla

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
English translations of some of Borchert's stories (Arkistoitu – Internet Archive)
International Wolfgang Borchert Society
Translation of "The Crowned Tooth, Or Why My Cousin No Longer Eats Toffees"
| Auktoriteettitunnisteet  |
| --- | --- |
Kansainväliset:  FAST  ISNI  VIAF  WorldCat 
Kansalliset:  Norja  Chile  Espanja  Ranska  BnF data  Saksa  Israel  Belgia  Yhdysvallat  Ruotsi  Latvia  Japani  Tšekki  Australia  Kreikka  Korea  Alankomaat  Puola  Portugali 
Taiteenala:  MusicBrainz 
Henkilöt:  Deutsche Biographie  DDB  Trove 
Muut:  Europeana  RISM  SNAC  IdRef 
Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista. 
Alkuperäinen artikkeli: en
Käännös suomeksi
Katolinen kirkko Panamassa

Katolinen kirkko Panamassa toimii osana maailmanlaajuista katolista kirkkoa paavin ja hänen kuuriansa hengellisessä ohjauksessa.
Organisaatio ja jäsenmäärä

Katolinen kirkko Panamassa on jakautunut kahdeksaan hallinnolliseen yksikköön, joista yksi on arkkihiippakunta, viisi tavallisia hiippakuntia, yksi alueprelatuuri ja yksi apostolinen vikariaatti. Näihin kuului vuoden 2015 lopussa 194 seurakuntaa. Tuolloin katolisia oli maassa kirkon omien tilastojen mukaan noin 3 629 000, 88,6% väestöstä.
| Hiippakunta | Jäsenmäärä | Osuus alueen väestöstä | Lähde |
| --- | --- | --- | --- |
| Panamán arkkihiippakunta | 1 728 968 (2016) | 85% (2016) |  |
| Chitrén hiippakunta | 181 582 (2016) | 85% (2016) |  |
| Colón-Kuna Yalan hiippakunta | 203 169 (2016) | 73,1% (2016) |  |
| Davidin hiippakunta | 415 480 (2016) | 88,2% (2016) |  |
| Penonomén hiippakunta | 217 000 (2016) | 81,3% (2016) |  |
| Santiago de Veraguasin hiippakunta | 352 000 (2016) | 97,8% (2016) |  |
| Bocas del Toron alueprelatuuri | 91 872 (2016) | 53,2% (2016) |  |
| Dariénin apostolinen vikariaatti | 50 252 (2016) | 89,1% (2016) |  |
Jorge Illueca

| Jorge Enrique Illueca Sibauste |
| --- | --- |

Panaman presidentti
 13. helmikuuta 1984 - 10. lokakuuta 1984  
Edeltäjä:  Ricardo de La Espriella
Seuraaja:  Nicolás Ardito Barletta
Henkilötiedot
Syntynyt: 17. syyskuuta 1918 Panama City, Panama
Kuollut: 3. toukokuuta 2012 (93 vuotta) Panama City, Panama
Jorge Enrique Illueca Sibauste ( 17. syyskuuta, 1918 – 3. toukokuuta, 2012) oli panamalainen poliitikko ja diplomaatti, joka toimi Panaman presidenttinä   vuonna 1984.
Illueca syntyi Panama Cityssä, Panamassa. Hän opiskeli Panaman yliopistossa, Harvardin yliopistossa ja Chicagon yliopistossa (oikeustieteen tohtoriksi, 1955). Hänestä tuli yksi maan tärkeimmistä asianajajista, ja opetti  professorina Panaman yliopistossa lakia, ja 1970-luvulla hän  aloitti diplomaattisen uransa ensin työskennellessään Yhdistyneissä kansakunnissa kansainvälisen oikeuden kysymyksissä. Hän toimi Panaman suurlähettiläänä Yhdistyneissä kansakunnissa vuosina 1976–1981 ja Panaman ulkoministerinä vuosina 1981–1983. Vuonna 1982 hänet valittiin Panaman presidentiksi ja toimi presidenttinä muutaman kuukauden ajan vuonna 1984 kunnes erosi presidentin tehväistä määräen uudet vaalit , joihin hän ei osallistunut. Samana aikana hän oli myös YK:n yleiskokouksen puheenjohtaja vuodesta 1983 vuoteen 1984. Hän toimi pysyvänä jäsenenä välimiesoikeudessa Haagissa vuosina 1974-1990 ja Yhdistyneiden kansakuntien kansainvälisen oikeuden komission jäsenenä kolmesti ( 1982-1986, 1987-1991 ja 1997-2001). Hän jatkoi työtä Yhdistyneiden kansakuntien kanssa erityisesti ympäristöasioissa.
Hänen tiedettiin olevan Yhdysvaltain armeijan School of the Americasin vastustaja, jota hän kutsui "suurimmaksi perustaksi Latinalaisen Amerikan epävakaudelle.”
Käännös suomeksi
Gustav von Düben

Gustav von Düben
Gustav Wilhelm Johan Von Düben (1822 – 1892) oli ruotsalainen lääketieteen tohtori, lääkäri ja etnografi.
Von Dübenin saamelaisen antropologian ja etnografian harrastus alkoi kallotutkimuksesta. Hänen tarkoituksenaan oli luetteloida Tukholman Karoliiniseen instituuttiin kerätyt saamelaisten pääkallot. Saadakseen riittävät ja todenmukaiset taustatiedot luettelon johdantoa varten von Düben hakeutui elävän materiaalin, saamelaisten itsensä pariin. Kentälle seurasi hänen vaimonsa Charlotta (Lotten) von Düben, joka oli erinomainen harrastajavalokuvaaja. Von Dübenit asuivat ja tekivät kesinä 1868 ja 1871 havaintoja Sorselen, Luulajan ja Piitimen Lapinmaissa, sekä tunturi- että metsäsaamelaisten parissa. Tuloksena oli edelleen täysin käyttökelpoinen standarditeos Ruotsin saamelaisista (Om Lappland och lapparne, företrädesvis de svenske, 1873). Teoksesta otettiin satakunta vuotta myöhemmin uusintapainos, johon sisältyy myös suuri joukko Lotten von Dübenin arvokkaita valokuvia.
Sorselessa saamelaissyntyinen entinen kirkkoherra Anders Fjellner luovutti von Dübenille kokoelman eeppisiä joikuja, jotka (tosin eräissä tapauksissa vain niiden suorasanaiset kuvaukset) ilmestyivät ensi kerran kutakuinkin täydellisenä kokoelmana von Dübenin Ruotsin saamelaisten kuvauksessa. Näitä saamelaisia folkloretuotteita pidettiin pitkään Fjellnerin itsensä sepittäminä, mutta viime vuosina tutkijat ovat laajasti myöntäneet niiden aitoperäisyyden.
Laurentino Cortizo

| Laurentino Cortizo |
| --- | --- |

Panaman presidentti
 1. heinäkuuta 2019– 5. toukokuuta 2024  
Varapresidentti:  José Gabriel Carrizo
Edeltäjä:  Juan Carlos Varela
Seuraaja:  José Raúl Mulino
Henkilötiedot
Syntynyt: 30. tammikuuta 1953 (ikä 71) Panama
Puoliso:  Yazmín Colón
Tiedot
Puolue:  Partido Revolucionario Democrático
Aiheesta muualla
www.nitocortizo.com
Laurentino Cortizo (s. 30. tammikuuta 1953) on panamalainen poliitikko, joka on toiminut maansa presidenttinä vuodesta 2019 vuoteen 2024.
Keskusta-vasemmistolaisen Demokraattisen vallankumouspuolueen PRD ehdokaana ollut Laurentino "Nito" Cortizo voitti Panaman presidentinvaaleissa toukokuussa 2019 keskusta-oikeistolaisen vastaehdokkaansa  ja tuli valituksi Panaman uudeksi presidentiksi. Presidenttinä aloittaessaan hän oli 66-vuotias. Cortizo on opiskellut Yhdysvalloissa ja toiminut aiemmin maatalouministerinä. Vaalikampanjassaan hän sanoi taistelevansa korruptiota vastaan ja korosti Yhdysvaltojen olevan Panaman tärkein strateginen liittolainen.
Aloitettuaan presidenttikautensa 1.7.2019 Cortizo seurasi presidenttinä Juan Carlos Varelaa.
Gujaratin piirikunnat

Intian Gujaratin osavaltio perustettiin vuonna 1960 seitsemästätoista entisen Bombayn osavaltion pohjoisesta piirikunnasta: Ahmedabad, Amreli, Banaskantha, Bharuch, Bhavnagar, Dang, Jamnagar, Junagadh, Kheda, Kachchh, Mehsana, Panchmahal, Rajkot, Sabarkantha, Surat, Surendranagar, ja Vadodara.
Vuonna 1964 Gandhinagarin piirikunta luotiin Ahmedabadin ja Mahesanan osista. Vuonna 1966 Valsadin piirikunta jaettiin Suratista. 2. lokakuuta 1997 Anandin piirikunta jaettiin Khedasta, Dahodin piirikunta Panchmahalista, Narmadan piirikunta Bharuchista, Navsarin piirikunta Valsadista ja Porbandarin piirikunta Junagadhista. Vuonna 2000 Patanin piirikunta perustettiin Banaskanthan ja Mahesanan osista.
Elokuussa 2013 luotiin seitsemän uutta piirikuntaa: Aravalli, Botad, Chhota Udaipur, Devbhoomi Dwarka, Gir-Somnath, Mahisagar ja Morbi.
Luettelo piirikunnista

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
Gujarat koostuu 33 piirikunnasta:
Ahmedabadin piirikunta
Amrelin piirikunta
Anandin piirikunta
Aravallin piirikunta
Banaskanthan piirikunta
Bharuchin piirikunta
Bhavnagarin piirikunta
Botadin piirikunta
Chhota Udaipurin piirikunta
Dahodin piirikunta
Dangin piirikunta
Devbhoomi Dwarkan piirikunta
Gandhinagarin piirikunta
Gir-Somnathin piirikunta
Jamnagarin piirikunta
Junagadhin piirikunta
Khedan piirikunta
Kutchin piirikunta
Mahisagarin piirikunta
Mehsanan piirikunta
Morbin piirikunta
Narmadan piirikunta
Navsarin piirikunta
Panchmahalin piirikunta
Patanin piirikunta
Porbandarin piirikunta
Rajkotin piirikunta
Sabarkanthan piirikunta
Suratin piirikunta
Surendranagarin piirikunta
Tapin piirikunta
Vadodaran piirikunta (Baroda)
Valsadin piirikunta
Luettelo piirikunnista > Tilastot

| Piirikunnan koodi | Piirikunnan nimi | Hallintokeskus (kaupunki) | Asukasluku (2011) | Pinta-ala (km²) | Väestötiheys (/km²) |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| AH | Ahmedabad | Ahmedabad | 7 208 200 | 8 707 | 828 |
| AM | Amrelin piirikunta | Amreli | 1 513 614 | 6 760 | 224 |
| AN | Anand | Anand | 2 090 276 | 2 942 | 710 |
| BK | Banaskantha | Palanpur | 2 502 843 | 12 703 | 197 |
| BR | Bharuch | Bharuch | 3 116 045 | 6 524 | 478 |
| BV | Bhavnagar | Bhavnagar | 2 877 961 | 11 155 | 258 |
| DA | Dahod | Dahod | 2 126 558 | 3 642 | 584 |
| DG | The Dangs | Ahwa | 226 769 | 1 764 | 129 |
| GA | Gandhinagar | Gandhinagar | 1 387 478 | 649 | 2 138 |
| JA | Jamnagar | Jamnagar | 2 159 130 | 14 125 | 178 |
| JU | Junagadh | Junagadh | 2 742 291 | 8 839 | 310 |
| KA | Kutch | Bhuj | 2 090 313 | 45 652 | 46 |
| KH | Kheda | Kheda | 2 298 934 | 4 215 | 545 |
| MA | Mehsana | Mehsana | 2 027 727 | 4 386 | 462 |
| NR | Narmada | Rajpipla | 590 379 | 2 749 | 215 |
| NV | Navsari | Navsari | 1 330 711 | 2 211 | 602 |
| PA | Patan | Patan | 1 342 746 | 5 738 | 234 |
| PM | Panchmahal | Godhra | 2 388 267 | 5 219 | 458 |
| PO | Porbandar | Porbandar | 586 062 | 2 294 | 255 |
| RA | Rajkot | Rajkot | 3 799 770 | 11 203 | 339 |
| SK | Sabarkantha | Himmatnagar | 2 427 346 | 7 390 | 328 |
| SN | Surendranagar | Surendranagar | 1 755 873 | 10 489 | 167 |
| ST | Surat | Surat | 6 079 231 | 7 657 | 794 |
| TA | Tapi | Vyara | 806 489 | 7 657 | 105 |
| VD | Vadodara | Vadodara | 4 157 568 | 7 794 | 533 |
| VL | Valsad | Valsad | 1 703 068 | 3 034 | 561 |
Gujaratin piirikunnat
Käännös suomeksi
Bosawasin biosfäärialue

| --- | --- |
Sijainti:  Jinotega Nicaragua
| --- | --- |
Tyyppi:  Biosfäärialue 
Luokitus:  Maailmanperinnön aieluettelon kohde (d) (19. kesäkuuta 1995) 
muokkaa - muokkaa wikitekstiä - muokkaa Wikidataa
Bosawasin biosfäärialue on luonnonsuojelualue Nicaraguan pohjoisosassa lähellä Hondurasin rajaa. Siellä tavataan sekä Pohjois- että Etelä-Amerikan eläimistöä. Alue on Unescon biosfäärialueiden listalla vuodesta 1997. Siellä asuvat alkuperäiskansat osallistuvat alueen suojeluun. Heidän taloutensa perustuvat lähinnä omavaraisviljelyyn ja kotieläimiin, metsästykseen ja kalastukseen. Perheen tuloja täydentävät papujen, riisin, kaakaon ja kullan myynti. Pienimuotoinen kaivostoiminta on myös tärkeä elinkeino. Biosfäärialueella elää kahden alkuperäiskansan edustajia. Miskitot elävät pääasiassa Coco-joen rannoilla, kun taas mayagnat asuvat suojelualueen keskialueella ja Pis-Pis-, Waspuk-, Bocay- ja Laku-jokien rannoilla.
Alue on saanut nimensä kolmen joen mukaan: Bocay (BO), Cerro Saslaya (SA) ja Waspuk (WAS). Se on Keski-Amerikan suurin koskematon trooppinen sademetsäalue. Luonnonsuojelualueella on tunnistettu 215 lintulajia, 25 nisäkäslajia, 12 myrkyllistä käärmelajeja, 11 kalalajia ja 200 000 hyönteislajia. Alueella on luokiteltu 22 eri ekosysteemiä, kuusi metsätyyppiä ja 270 kasvilajia.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Bosawasin biosfäärialue Wikimedia Commonsissa
Belizen kunniaritarikunta

Belizen kunniaritarikunta (engl. Order of Distinction) on belizeläinen kunnianosoitus, joka perustettiin 16. elokuuta 1991. Belizeläisten kunnianosoitusten keskenäisessä järjestyksessä kunniaritarikunta on kolmanneksi korkea-arvoisin. Kunniaritarikuntaa myönnetään tunnustuksena Belizen hyväksi tehdyistä ansioista. Belizen kenraalikuvernööri on virkansa puolesta kaikkien belizeläisten kunniamerkkien kansleri ja vastaa niiden myöntämisestä. Uusia nimityksiä tehdään lähtökohtaisesti 21. syyskuuta.
Ritarikunnassa on vain yksi luokka:
ritarikunnan nauha
Coyotlatelcon kulttuuri

Coyotlatelcon tyylinen saviastia.
Coyotlatelcon kulttuuri oli Mesoamerikassa vallinnut intiaanien kulttuuri noin 650–900 jaa. Coyotlatelcon kulttuuri tunnetaan pääkallohyllyistä ja omaperäisestä punaisella maalatusta ruskeasta keramiikkasta.  Kausi oli sotaisaa. Paikalliset keskukset kamppailivat Meksikon laaksossa vallasta.
Coyotlatelcon ihmiset olivat toisten mukaan seudulla jo aiemmin asuneita, toisten mukaan muualta tulleita heimoja.  Kulttuuri alkoi suunnilleen, kun Teotihuacánin suuri valtio romahti.
Teotihuacánin romahdus

Coyotlatelcon kulttuurin merkitys kasvoi huomattavasti suuren kaupungin ja valtion Teotihuacánin romahduksen jälkeen. Coyotlatelcon ihmiset saattoivat tuhota Teotihuacánin, mutta tätä ei osata varmasti sanoa.lähde? Joka tapauksessa Coyotlatelcon aikoihin Meksikon ylängön alue pirstoutui moniin paikalliskulttuureihin, ja laaja kauppaverkosto luhistui.
Tulan seuduilla näyttää siltä Coyotlatelcon keskuksissa ei ollut Teotihuacánin keramiikkaa koskaan samaan aikaan, ja että näillä kahdella kulttuurilla oli ajallinen väli. Näitä mäennyppyläkeskuksia alettiin tehdä jo 600–700. Myöhemmät, varsinaiset Coyotlatelcon keskukset olivat laaksossa, kuten Tula Chico. Ne alkoivat syntyä, kun Teotihuacánin valtiokoneisto vetäytyi Tulan alueelta. Niiden keramiikassa oli vähemmän pohjoisia piirteitä. Joidenkin tietojen mukaan Teotihuacán olisi romahtanut jo 550–600 jaa. ja palanut ainakin Teopancazcon asuinaleelta. Tämän jälkeen Coyotlatelcon hautaukset tulivat noin 680 jaa. Tälläkin kaudella Teotihuacanissa asui noin 12000–35000 ihmistä, mutta hajaantuneina moneen alueeseen. teotihuacanin väestöstä oli hävinnyt 76 %.
Teotihuacánin romahduksen aikoihin Coyotlatelcon keramiikka oli levinnyt laajalle Meksikon laaksoon. Näissä uusissa Coyotlatelcon keskuksissa käytettiin vähemmän obsidiaania ali laavalasia työkalujen valmistukseen, sen sijaan ryoliittia, basalttia ja harvoin serttiä ja niin edelleen. Se obsidiaani mitä käytettiin, oli peräisin Zinapecuarosta ja Michoacanista. Obsidiaanin vähyys johtui Teotihuacánin ajan kaukokaupan romahduksesta. Coyotlatelcon kautta luonnehtiikin pienten, omavaraisten keskusten ilmestyminen.
Mäkiasutukset

Ennen Coyotlatelcoa kukoisti Meksikon keskiylängöllä laaja Teotihuacánin valtakunta. Coytlatelcon ihmiset, jotka lienevät olleen nahuatlia puhuneita kikimeekkejä alkoivat levittäytyä Meksikon keskiylängölle mitä luultavimmin ennen suuren Teotihuacánin valtion romahdusta ja kaupungin tuhoa. Alkuvaiheessa Coyotlatelcon kulttuurin edustajat rakensivat pieniä monumenttikeskuksia vuorille. Yksi kulttuuria kuvaava piirre oli punaisella ruskealle maalattu keramiikka ja asteekeilta tunnettu pääkallohylly, jonne sijoitettiin uhrattujen ihmisten päät.
Ensimmäiset Coyotlatelcon keramiikkaa sisältäneet kivistä rakennetut asuinkeskukset sijaitsivat kukkuloilla, ja saivat ravintonsa terassiviljelyllä. Näitä olivat arkeologien tutkimat Batha, La Mesa, El Aguila ja Magoni. Näiden keramiikka muistutti enemmän pohjoisen periferian keramiikkaa kuin myöhempien, alempana laaksossa olleiden keskusten keramiikka. Näissä pienissä mäennyppyläkeskuksissa asuttiin vain muutamia sukupolvia. Esimerkiksi La Mesassa oli temppeleitä, mahdollisia viljelyterasseja ja ylimystön asuntoja ja tasanteita mäen huipulla. Seinät oli rakennettu pienistä kalkkikivistä ja basalttikivistä samaan tapaan kuin myöhemmin tolteekit tekivät. Mäellä asuttiin luultavasti siksi, että Teotihuacánin varsinaiset asukkaat olivat vieneet parhaat maata ja siksi, että kukkuloita oli helppo puolustaa..
Chalchihuitesin kulttuuri

Cyoytlatelco on lähinnä sama kuin Chalchihuitesin kulttuuri, joka levittäytyi Durangoon, Zacatecasin, Gran Tunaliin San Luis Potosíssa ja Coyotlatelco sekä Guanajuatoon. Nämä osavaltiot ovat Meksikon laaksosta pohjoiseen ja luoteeseen. Chalchihuitesin kulttuurin paikkoja on löydetty Altavistasta (Alta Vista) ja La Quemadasta. La Quemadaan ilmestyi Chalchihuitesin kulttuuri jo 300 jaa., mutta se oli siellä huipussaan noin 700–900 jaa.
Chalchihuitesin kulttuurin esineitä on löydetty Teotihuacánista, mutta Chalchihuitesista ei ole löydetty Teotihuacánin esineitä. Tämän kulttuurin turkoosityöt sijoittuvat Teotihuacánin jälkeiseen aikaan. Esimerkiksi Cerillosista 1800 km:n päästä Teotihuacánista louhittiin turkoosia pääosin Teotihuacánin jälkeen.
Paikallisia asukkaita?

Coyotletelcon perinne saatata selittyä Meskikon laakson valtaleskusken heikkenemisellä ja väestön siirtymisellä eri alueille. Coyotlatelcon tyyli saattoi saada alkunsa Cholulasta, tai pohjoisesta Queretarosta, Guanajutosta ja San Luis Potosista. Coyotlatelcon keramiikka on tavallista Cholulassa ja muualla Pueblan/Tlaxcalan alueella. Tutkijat eivät tiedä, oliko Cholula Coyotlatelcon aikaan suuri keskus, joka saattoi levittää keramiikan lähes koko Meksikon laaksoon. Niinpä Coyotletelcon keramiikka saattoi olla peräisin myöhäisestä vuoden 750 jaa. jälkeisestä Teotihuacanista tai sinne muuttaneen heimon käyttämä tyyli. Tätä vastaan saattaa puhua se, että Coyotletelcon keramiikka Teotihuacanissa  painottuu eri alueille selkeämmin eri tavoin kuin aiempien kausien keramiikkojen alueittaiset erot
Nahuatlia puhuvia?

Joidenkin tutkijoiden mukaankenen mukaan? Cyoyotletelcon perinteen luojat olivat  pohjoisesta noin 600-650 jaa. tunkeutuneita nahuatlia puhuneita heimoja, kikimeekkejä tai tolteekkien esi-isiä. 
Alussa Coyotlatelcon heimot rakensivat asutuksiaan mäille, myöhemmin laaksoon. On epäilty, että Coyotlatelcon heimot tuhosivat suuren Teotihuacánin kaupungin. Coyotlatelcon hautaukset alkoivat Teotihuacanissa 680 jaa. Joka tapauksessa Meksikon laakson alue hajosi Coyotlatelcon aikoihin paikalliskulttuureihin. Pieniä omavaraisia keskuksia ilmestyi. lähde?
Kalle Virta

Kalle Virta on Kansan Raamattuseuran varatoiminnanjohtaja ja pastori. Hän on pidetty puhujakenen mukaan?, raamatunopettaja ja muusikko. Kalle Virta on koulutukseltaan teologian maisteri ja sosionomi (AMK)-diakoni. Hän kiertää aktiivisesti seurakunnissa puhuja- ja musiikkivieraana.lähde?
Teologi ja diakoni

Kalle Virta on valmistunut Helsingin Yliopistosta teologian maisteriksi vuonna 2010. Hänen pääaineensa oli kirkkososiologia ja Pro Gradu -työssään hän tutki seurakuntaliitoksen tehneiden seurakuntien keskijohdon kokemuksia seurakuntaliitosprosessin johtamisesta. Kalle Virta vihittiin papiksi 2011 Espoon hiippakunnassa. Kalle Virta valmistui diakoniksi 2002 ja työskenteli 2002-2006 nuorisodiakonina Kansan Raamattuseuran nuorisotyössä.lähde?
Evankelista ja raamatunopettaja

Kalle Virta toimii Kansan Raamattuseuran kiertävänä evankelistana ja raamatunopettajana. Hän opettaa Raamattua usein katsoen ihmisen elämää avarasta armosta käsin. Hänen lempiteemojaan on ihmisen vapaus elää täyttä elämää Jumalan yhteydessä.lähde?
Muusikko

Kalle Virta on klassinen laulaja. Hänen äänialansa on baritoni. Kalle Virta aloitti lauluopinnot 14-vuotiaana Joutsenon musiikkikoulussa (sittemmin Lappeenrannan musiikkiopisto) Tarja Silvennoisen oppilaana. Hän jatkoi musiikkiopintojaan oopperalaulaja Jorma Elorinteen oppilaana ja jatkoi opintoja oopperalaulaja Heikki Keinosen oppilaana. Nykyisin hän on oopperalaulaja Timo Honkosen oppilas. Hän opiskelee myös lied-laulua Heikki Pellisen opissa. Hän on käynyt kesäkursseja myös Esko Jurvelinin oppilaana. Kalle Virta konsertoi säännöllisesti ja on laulanut baritoni- ja bassosolistina mm. Faurén ja Mozartin Requiemeissä Mäntsälän Requiem-kuoron solistina.lähde?
Kalle Virta säestää pianolla vapaata säestystä ja tarvittaessa esiintyy myös itseään säestäen.
Äänitteet ja julkaisut

Kalle Virta esiintyy seuraavilla äänitteillä
Vapautta haluan hengittää, runoantologia, kust. Karas-Sana Oy 2018
Karu Erämaa, laulu Kalle Virta, piano Päivi Nylund, kust. Päivä Oy
Kaiken keskellä Jumala[vanhentunut linkki], useita esiintyjiä, kust. Päivä Oy
Ystävälle, taivaan tarinoita, useita kirjoittajia, Kalle Virralta runoja, kust. Päivä Oy
Kaiken keskellä Jumala -päivähartauskirja[vanhentunut linkki], useita hartauksia Kalle Virralta
Yhtä paljon kaikille ei ole yhtä paljon kaikille - erilaiset oppijat rippikoulussa, artikkeli Kalle Virralta, kust. Kirkkohallitus
Blogi: Ilon Sanomaa - ikkuna evankelistan elämään