Rosslynin kappeli
Historia

Pyhän Matteuksen kollegiaattikirkon (kuten Rosslynin kappeli aluksi tunnettiin) rakentamisen aloitti vuonna 1446 Orkneyn prinssi William Sinclair, ja se vihittiin käyttöön keskeneräisenä 1450. Kirkkoon palkattiin rovasti, kuusi kaniikkia ja kaksi kuorolaulajaa rukoilemaan prinssin puolesta ja tarjoamaan älyllistä ja henkistä sivistystä Roslinin asukkaille. Prinssin kuoltua vuonna 1484 hänet haudattiin kappeliin ja rakentaminen pysähtyi nykyiseen vaiheeseen, vaikka kappelista oli suunniteltu alun perin suurempaa ristikirkkoa.
Skotlannin uskonpuhdistuksen aikana Rosslynin kappelin lahjoituksina saamat varat takavarikoitiin ja papit erotettiin viroistaan 1571. Kappelin alttari tuhottiin epäjumalien palvontapaikkana 1594, minkä jälkeen kirkolliset toimitukset lopetettiin ja rakennus pääsi huonoon kuntoon.
Oliver Cromwellin joukot pitivät kappelissa hevosia vallatessaan Roslinin linnan 1650. Samana vuonna Rosslynin 16. paroni sai surmansa Dunbarin taistelussa ja haudattiin sukunsa viimeisenä ritarina kappelin kryptaan. Vuonna 1736 kappelia kunnostettiin ensimmäistä kertaa liki 150 vuoteen alttarin tuhoamisen jälkeen. Rakennukseen asennettiin lasi-ikkunat, ja sen katto korjattiin ja lattia päällystettiin kivilaatoilla.
Kappelin umpeenkasvaneet rauniot inspiroivat 1700- ja 1800-luvuilla romantiikan ajan runoilijoita, kirjailijoita ja kuvataiteilijoita: muun muassa taidemaalari Alexander Nasmyth ja Skotlannin kansallisrunoilija Robert Burns vierailivat kirkossa 1780-luvulla ja runoilija William Wordsworth siskonsa kanssa 1800-luvun alussa. Vuonna 1805 julkaistiin Walter Scottin teos The Lay of the Last Minstrel, jonka kuudennessa laulussa viitataan Sinclairien klaaniin sekä Roslinin linnaan ja kappeliin. Teoksesta tuli hyvin suosittu ja se houkutteli Rosslyniin lisää vierailijoita; myös kuningatar Viktoria kävi kappelissa 1842.
Vuonna 1862 Edinburghin piispa vihki kappelin episkopaalisen kirkkokunnan käyttöön Rosslynin 3. jaarlin rahoittaman ja arkkitehti David Brycen suunnitteleman restauroinnin jälkeen. Kappelissa alettiin viettää jälleen sunnuntaipalveluksia 200 vuoden tauon jälkeen.
Kappeli joutui suffragettiliikkeen pommi-iskun kohteeksi 13. heinäkuuta 1914. Yhdelle ikkunalaudoista asetettiin ruutikanisteri, joka räjäytettiin pitkällä sytytyslangalla. Räjähdyksestä aiheutui rakennukselle pintavaurioita.
Kirkkoa kunnostettiin 1950-luvulla korjaamalla sakariston katto ja käsittelemällä veistokset suojaavalla pinnoitteella. Samalla baptisterioon lisättiin lasimaalauksia. Myöhemmin osoittautui, että suojapinnoitus aiheutti kivirakenteisiin kosteuden kertymistä ja haitallisen leväkasvuston muodostumista. Kappelin suojelemiseksi perustettiin vuonna 1995 Rosslyn Chapel Trust -säätiö. Ensi töikseen säätiö peitti rakennuksen väliaikaisella katoksella, joka suojasi sitä luonnonvoimilta ja mahdollisti rakenteiden vähittäisen kuivauksen.
Amerikkalainen kirjailija Dan Brown sijoitti vuonna 2003 julkaistun romaaninsa Da Vinci -koodi loppukohtauksen Rosslynin kappeliin. Kirjan myötä kappeli sai maailmanlaajuista julkisuutta ja sen kävijämäärät nousivat huimasti. Kirjasta tehtiin myös elokuva, johon kuvattiin kirkossa kohtauksia.
Vuonna 2007 National Lottery Heritage Fund ja Historic Scotland myönsivät kappelille 4,9 miljoonan punnan avustuksen. Sen ja Da Vinci -koodin kasvattamien kävijätulojen turvin Rosslyn Chapel Trust pystyi aloittamaan mittavan urakan kappelin kunnostamiseksi ja uuden kävijäkeskuksen rakentamiseksi. Rothesayn herttuatar Camilla vihki uudet tilat käyttöön vuonna 2012.