stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Errico Malatesta
Elokuvat

Errico Malatestan elämästä on tehty kaksi elokuvaa. Vuonna 1970 valmistui saksalaisen Peter Lilienthalin ohjaama Malatesta, jossa häntä esittää yhdysvaltalaissyntyinen näyttelijä Eddie Constantine. Toinen elokuva on Paolo ja Vittorio Tavianin vuonna 1972 ohjaama San Michele aveva un gallo, joka pohjautuu löyhästi Malatestan elämään.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Errico Malatesta Wikimedia Commonsissa
San Michele aveva un gallo Internet Movie Database.
Malatestan muistomerkki Pozzuolissa.
Gregg Binkley

Gregg Binkley (s. 20. maaliskuuta 1963) on yhdysvaltalainen näyttelijä.
Ura

Hänet tunnetaan parhaiten sarjasta Kovan onnen kundi, jossa hän esittää Kennyä Jamesiä.
Yksityiselämä

Hän tapasi vaimonsa, Tokiko Ohniwan, näyttelijäkurssilla. He menivät naimisiin 31. toukokuuta 2003.
Aiheesta muualla

Gregg Binkley Internet Movie Databasessa. (englanniksi)
Haapaveden kirkko

| Haapaveden kirkko |
| --- | --- |

Sijainti:  Haapavesi
Koordinaatit:  64°08′09″N, 025°22′10″E
Seurakunta:  Haapaveden seurakunta
Rakentamisvuosi:  1981
Suunnittelija:  Arkkitehtitoimisto Laiho, Pulkkinen & Raunio
Materiaali:  kivi
Istumapaikkoja:  500
Lisää rakennusartikkeleitaArkkitehtuurin teemasivulla
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Nykyinen Haapaveden kirkko on Haapaveden seurakunnan kirkko, joka rakennettiin vuonna 1981 palaneen vanhan kirkon läheisyyteen. Rakennus on seurakuntakeskus, jossa on kirkko, seurakuntasali, kirkkoherranvirasto ja pienryhmätiloja. Kirkko vihittiin käyttöön adventtina 1984.
Seurakuntakeskuksen on suunnitellut arkkitehtitoimisto Arkkitehtitoimisto Laiho, Pulkkinen & Raunio. Kirkkosalissa on 500 istumapaikkaa. Kirkkosali on arkkitehtuuriltaan pylväistön jakama kaksilaivainen leveä basilika. Kirkkosaliin on siirtoseinän avulla liitettävissä vierellä oleva seurakuntasali, jolloin tila muodostuu kolmilaivaiseksi.
Haapaveden vanha kirkko

Haapaveden vanha kirkko oli tasavartinen ristikirkko. Vanhan kirkon ensimmäiset piirustukset laati kalajokinen rakennusmestari Simon Silvén vuonna 1781. Piirustuksia kuitenkin muutettiin yli-intendentinvirastossa Tukholmassa. Kirkon rakensi myös kalajokinen Sigfrid Silvasti. Kirkko valmistui vuonna 1784.
Vanha kirkko tuhoutui tuhopoltossa toukokuussa 1981. Kirkon vieressä oli jo vuonna 1751 rakennettu kellotapuli, joka säilyi tulipalossa ja on edelleenkin nähtävillä Haapavedellä.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Haapaveden kirkko Wikimedia Commonsissa
Haapaveden kirkko
Haapaveden vanha kirkko
Erkki Palola

Erkki Uolevi Palola (s. 5. elokuuta 1957 Helsinki) on suomalainen viulutaiteilija ja säveltäjä, joka toimi pitkään Helsingin kaupunginorkesterin vuorottelevana konserttimestarina.
Palola opiskeli viulunsoittoa Sibelius-Akatemiassa Anja Ignatiuksen johdolla ja suoritti diplomin vuonna 1979; hänen opettajiinsa kuuluivat myös Tatjana Pogozeva ja Eli Goren. Jo 20-vuotiaana (1977) hän voitti Kuopion viulukilpailun. Palola työskenteli Oulun konservatoriossa lehtorina vuodet 1978–1984, siirtyi ensin Radion sinfoniaorkesterin 2. konserttimestariksi vuonna 1984 ja 1986 lähtien vuorottelevana 1. konserttimestarina vuoden 1990 loppun. Helsingin kaupunginorkesterin vuorottelevaksi konserttimestariksi Palola valittiin vuonna 1991, kunnes hän siirtyi soittamaan ensiviulujen ryhmässä vuonna 2012. Hän on ollut myös Kerava-kvartetin primas vuosina 1985-2006.
Säveltäjänä Palola on itseoppinut. Esikuvikseen hän mainitsee J. S. Bachin, György Ligetin ja Helmut Lachenmannin, ja arvosteluissa hänet on liitetty myös esimerkiksi Dmitri Šostakovitšiin ja Philip Glassiin. Hän järjesti sävellyskonsertin Helsingissä maaliskuussa 2015.
Palolan isä oli tenori ja Oulun konservatorion rehtori Elias Palola, hänen veljensä on viulisti Juhani Palola.
Gordon Drillon

Gordon Drillon
Gordon Arthur "Gordie" Drillon (23. lokakuuta 1914 − 22. syyskuuta 1986) oli kanadalainen Monctonissa New Brunswickissa syntynyt jääkiekkoilija. Hänen NHL-uransa kesti vain seitsemän kautta, mutta sinä aikana hän ehti kunnostautua yhdessä NHL-liigan maineikkaimmista hyökkäysketjuista, Toronto Maple Leafsin joukkueessa vuosien 1936 ja 1942 välillä. Lisäksi hän pelasi yhden kauden Montrealissa.
Saavutuksia ja palkintoja

Lady Byng Memorial Trophy (1938)
Art Ross Trophy (1938)
NHL:n ykköstähdistössä (1938, 1939)
NHL:n kakkostähdistössä  (1942)
Stanley Cup 1941–1942
Hockey Hall of Fame 1975
Aiheesta muualla

Gordie Drillon The Internet Hockey Databasessa (englanniksi)
| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
| Edeltäjä: Marty Barry | Lady Byng Memorial Trophyn voittaja 1938 | Seuraaja: Clint Smith |
| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
| Edeltäjä: Larry Aurie & Nels Stewart | NHL:n maalipörssin voittaja 1938 | Seuraaja: Roy Conacher |
| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
| Edeltäjä: Dave Schriner | NHL:n pistepörssin voittaja 1938 | Seuraaja: Toe Blake |
György Bessenyei

| György Bessenyei |
| --- | --- |
 György Bessenyei
Henkilötiedot
Syntynyt: 1747
Kuollut: 1811 (63–64 vuotta)
Kansalaisuus:  Unkari
Ammatti:  kirjailija
Kirjailija
Äidinkieli: unkari
Tuotannon kieli: unkari
Pääteokset:  Philosophus
 Nimikirjoitus
Aiheesta muualla
Löydä lisää kirjailijoitaKirjallisuuden teemasivulta
György Bessenyei (1747−1811) oli unkarilainen kirjailija.
Bessenyei edusti Unkarin kirjallisuudessa ranskalaista klassisismia. Hänen mietiskelevä, opettavainen, vähän kuivakiskoinen runoutensa vaikutti elähdyttävästi unkarilaisen kansalliskirjallisuuden heräämiseen. Kirjoitettuaan klassisaiheisen näytelmän Agis tragédiája hän siirtyi Unkarin historiaan ja kirjoitti näytelmät Hunyadi László tragédiája ja Attila és Buda tragédiája. Bessenyein tuotannon parhaimmistoon kuuluu komedia Philosophus. Hän kirjoitti myös Voltairen Henriadea mukailevan sankarirunoelman Mátyás király. Parhaiten Bessenyei onnistui opettavaisissa runoelmissaan. Hän on kirjoittanut myös suorasanaisia, yleistajuisia filosofisia teoksia.
Suomennettu tuotanto

"Tiszan aamuinen ihanuus", suom. Toivo Lyy, teoksessa Unkarin lyyra. SKS 1970
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta György Bessenyei Wikimedia Commonsissa
Bessenyei, György Biographisches Lexikon zur Geschichte Südosteuropas (saksaksi)
Eräs avioliitto

| Eräs avioliitto  ja muita kadonneita juttuja |
| --- | --- |

Kirjailija:  Pentti Haanpää
Kansitaiteilija:  Ninni Kairisalo
Kieli:  suomi
Genre:  romaani
Kustantaja:  Into
Julkaistu:  2015
Ulkoasu:  sid.
Sivumäärä:  192 s.
ISBN:  978-952-264-325-4
Löydä lisää kirjojaKirjallisuuden teemasivulta
Eräs avioliitto ja muita kadonneita juttuja on Pentti Haanpään novellikokoelma vuodelta 2014, johon on koottu eri lehdissä ilmestyneitä kertomuksia. Sen on toimittanut Matti Salminen ja kustantanut Into yhteistyössä Työväen Sivistysliiton kanssa.
Teoksen alkusanoissa sen toimittanut Matti Salminen kertoo, että kokoelma syntyi Haanpään juhlavuoden kunniaksi. Vuonna 2015 tuli kuluneeksi 110 vuotta Haanpään syntymästä ja 60 vuotta hänen kuolemastaan. Kertomuksia ei ole julkaistu aiemmin Haanpään novellikokoelmissa eikä kootuissa teoksissa, vaan ne ovat peräisin aikakauslehdistä, juhlajulkaisuista ja tutkimuksista. Suuri ansio niiden löytymisestä on Haanpää-tutkija Esko Viirteellä, joka 1990-luvulla selvitteli Haanpään tyttären Elsa Hyvärisen jäämistöä.
Kokoelmassa on 28 kertomusta, ja kymmenen niistä sivuaa jotakin Haanpään romaania. Haanpäällä oli tapana hyödyntää tuotantoaan muokkaamalla niistä novelleja julkaistavaksi lehdissä. Salminen huomauttaa alkusanoissa, että lukiessa eräitä Noitaympyrään liittyviä novelleja hänelle tuli tunne, ettei Noitaympyrä mahdollisesti olekaan tarkasti Haanpään käsialaa vaan sitä olisi muokattu kustantamossa, ja hän vertaa sitä Väinö Linnan Sotaromaanin kokemaan kohtaloon.
Teoksen lopussa on tietoja kokoelman kertomuksista.
Kertomukset

| --- | --- |
 Kauppiaan kohtalo  Kämppä  Lisiä keksintöjen historiaan  Herra Johtaja viipyy yönseudun tukkikämpällä  Talvitunnelmia tunturien keskellä  Raunio  Kirkkomaalla  Sapattirikos  Toisen erehdyksen uhri  Simo Kärnän lapsuus  Punainen puu  Sairautta  Häitten jälkeen  Voiton jälkeen :  Joulusauna  Rauha  Jälleenrakennuskesä  Vartiossa  Korpraali Isolintu ja Selänpään leski  Akan karkaus  Seikkailijattaren paluu  Vierailu  Unet  Muisti  Isäntä ja sällit  Hätäaputyöt  Vanhoja papereita  Kiinan muurilla
Erik Erämetsä

Erik Erämetsä
Erik Harald Erämetsä, vuoteen 1936 Enwald (27. kesäkuuta 1919 – 19. syyskuuta 1999) oli suomalainen kielitieteilijä. Hän oli Jyväskylän yliopiston germaanisen filologian professori 1962–1975 ja Turun yliopiston germaanisen filologian professori vuodesta 1975. Hän tutki englannin kielen vaikutusta saksan kieleen ja myös saksan ja suomen kielen kontrastiivisia kysymyksiä.
Kirjallisuutta

Matti Luukkainen, Erik Erämetsä 27.6.1919-19.9.1999 : in memoriam, Neuphilologische Mitteilungen 101 (2000) : 1, s. 3-4.
Erik Fisher

Erik Fisher (s. 21. maaliskuuta 1985 Ontario, Oregon) on yhdysvaltalainen alppihiihtäjä. Nykyisin Fisher laskee enimmäkseen vauhtilajeja.
Fisherin ensimmäinen kilpailu maailmancupissa oli marraskuussa 2005 Kanadan Lake Louisessa käyty syöksylasku. Hänen paras sijoitus maailmancupissa on seitsemäs sija Val Gardenasta käydystä syöksylaskusta 20. joulukuuta 2008. Nuorten MM-kisoissa Italian Bardonecchiassa helmikuussa 2005 hän otti syöksylaskussa pronssia.
Aiheesta muualla

Erik Fisherin kotisivut
György Faludy

| György Faludy |
| --- | --- |

Henkilötiedot
Syntynyt: 22. syyskuuta 1910 Budapest, Unkari
Kuollut: 1. syyskuuta 2006 (95 vuotta) Budapest, Unkari
Kansalaisuus:  unkarinjuutalainen
Ammatti:  runoilija
Kirjailija
Äidinkieli: unkari
Tuotannon kieli: unkari
Aiheesta muualla
Löydä lisää kirjailijoitaKirjallisuuden teemasivulta
György Faludy, Unkarissa Faludy György, (22. syyskuuta 1910 Budapest, Unkari – 1. syyskuuta 2006 Budapest) oli unkarilainen juutalaissyntyinen runoilija.
Faludy jäi kiinni lähetettyään 1949 Unkarin kirjailijaliittoon 1800-luvun vallankumousrunoilija János Aranyin balladin "Walesin bardit". Sen oli tarkoitus olla nimetön vastalause sille, että runoilijoita vaadittiin kirjoittamaan ylistysruno 70 vuotta täyttävälle Josif Stalinille. Falady joutui pakkotyöhön, josta vapautui 1953 ja lähti kansannousun jälkeen 1956 länteen.
Faludy oli jo 1938 kertaalleen muuttanut Unkarista Pariisiin, sieltä Marokkoon ja lopulta Yhdysvaltoihin, jossa hän ei kuitenkaan viihtynyt vaikka oli saanut kansalaisuudenkin, vaan palasi sodan päätyttyä kotimaahan.
Faludy nousi nuorena runoilijana suosituksi käännettyään François Villonin runoja. Hänen muistelmansa Iloiset päiväni helvetissä (Pokolbéli víg napjaim) ilmestyivät 1962, ja hänestä tuli niiden ansiosta kotimaassaan legenda. Kirjallisuudentutkija George Gomori kirjoittaa, "ettei voi varmasti sanoa kuinka suurelta osin se perustuu faktoihin".
Suomennetut teokset

Iloiset päiväni helvetissä.  Suomentanut Juha Valkeapää. Palladium Kirjat, 2014.  ISBN 978-952-9893-77-5.
Aiheesta muualla

Famous Hungarian Jews: György Faludy (Arkistoitu – Internet Archive), Jewish.hu (englanniksi)
Rory Winston, "At Home with homelessness", October 2, 2006 (Arkistoitu – Internet Archive), The New York Resident, 2.10.2006
Erkki Pellinen

Erkki Johannes Pellinen (s. 7. elokuuta 1944 Vaasa) on suomalainen eläköitynyt yritysjohtaja, joka on saanut teollisuusneuvoksen arvonimen.
Pellisen vanhemmat olivat konttorinjohtaja Yrjö Salomo Pellinen ja Aune Siviä Mirjam Kivistö. Pellinen kävi kauppakoulun Jyväskylän kauppaoppilaitoksessa 1962–1963. Hän oli valmistuttuaan Pohjanmaan Kauppiaiden Oy:n, vuodesta 1965 Pohjanmaa Oy, myyntimies Jyväskylässä, Oy Adaco Ab:n edustaja, Oy Valkoinen Risti Ab:n edustaja, Vick Scandinavian edustaja, myyntipäällikkö ja myyntijohtaja sekä Amer-yhtymä Oy:n myyntipäällikkö.
Pellinen oli SOK:n Panda Suklaatehtaan, vuodesta 1988 Oy Panda Ab markkinointijohtaja Vaajakoskella 1985–1992 ja toimitusjohtaja 1993–2000. Hän työskenteli myös yrityksen hallituksessa ja oli sen osakas 1988–1995, kun SOK myi yrityksen Pelliselle, Seppo Pienimäelle ja Mauno Jormanaiselle. Pellisellä on myös ollut useita liike-elämän ja muita asiantuntija- ja luottamustehtäviä. Teollisuusneuvoksen arvonimen hän sai 2001.
HC Chamonix-Morzine

| HC Chamonix-Morzine |
| --- | --- |
Perustettu:  2016
Kaupunki:  , Chamonix / Morzine
Kotiareena:  Patinoire Richard Bozon
– kapasiteetti:  1700
Sarjataso:  SaxoPrint Ligue Magnus
Värit:                
Päävalmentaja:   Stéphane Gros
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Chamonix-Morzine Hockey Club on ranskalainen jääkiekkojoukkue, joka pelaa Ranskan pääsarjassa, Ligue Magnusissa. Joukkue on perustettu Chamois de Chamonixin ja Pingouins de Morzinen yhdistettyä voimansa. Uusi seura aloittaa taipaleensa suoraan maan pääsarjasta.
Joukkue kaudella 2017-2018

| Maalivahti |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| # |  | Pelaaja | Hanskakäsi | Sopimus | Syntymäpaikka |
| 35 |  | Jason Missiaen | L | 2017 | Chatham, Ontario, Kanada |
| Puolustajat |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| # |  | Pelaaja | Kätisyys | Sopimus | Syntymäpaikka |
 : 
| Hyökkääjät |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| # |  | Pelaaja | Kätisyys | Pelipaikka | Sopimus | Syntymäpaikka |
| 8 |  | Eetu Karvinen | L | VLH | 2017 | Vantaa, Suomi |
| 29 |  | Josselin Besson | R | LH | 2017 | Sallanches, Ranska |
| 52 |  | Arnaud Hascoët | R | LH | 2017 | Caen, Ranska |
|   |  | Joakim Erdugan | L | OLH | 2018 |  |
Lähteet ja muut linkit

Joukkueen viralliset kotisivut
Erik Finne

Erik Finne (16. huhtikuuta 1869 Purmo – 28. heinäkuuta 1931 Purmo) oli suomalainen  ruotsin kielellä kirjoittanut kirjailija joka käytti nimimerkkiä Jerker Svenske.
Teoksia

Skämt och allvar : humoresker och sägner af Jerker Svenske.       Författaren, Jakobstad 1902
Green Parkin metroasema

Green Park on Lontoon metron Jubilee-, Piccadilly- ja Victoria-linjojen asema Green Parkin, Mayfairin ja St. Jamesin rajalla, Piccadillyn varrella. Jubilee-linjalla se sijaitsee Bond Streetin ja Westminsterin asemien välissä, Piccadilly-linjalla Hyde Park Cornerin ja Piccadilly Circusin asemien välissä ja Victoria-linjalla Oxford Circusin ja Victorian asemien välissä. Asemalle on sisäänkäynnit sekä Piccadillyn pohjois- että eteläpuolelta.
Jubilee-linjan länteen kulkevien junien asemalaituri.
Alkuperäinen metroasema avattiin Dover Street -nimisenä 15. joulukuuta 1906 osana Great Northern, Piccadilly & Brompton Railwayn uutta linjaa (nykyinen Piccadilly-linja), joka ulottui aluksi Finsbury Parkista Hammersmithiin. Asema rakennettiin uudelleen vuoteen 1933 mennessä, jolloin sen nimeksi vaihdettiin Green Park viereisen puiston mukaan.
Vuonna 1969 lisättiin asemalaiturit uutta Victoria-linjaa varten, joka rakennettiin yhdistämään neljä Lontoon päärautatieasemaa toisiinsa. Asemalla otettiin käyttöön vielä kaksi muutakin laituria, kun Jubilee-linja avattiin matkustajille 1. toukokuuta 1979. Alun perin Jubilee-linja päättyi Green Parkin jälkeen Charing Crossin metroasemalle, mutta vuonna 1999 sen reitti muutettiin kulkemaan Green Parkista Westminsterin kautta Stratfordiin.
Vuoden 2012 kesäolympialaisia varten asema muutettiin esteettömäksi ja sen ulkoasua kohennettiin. Lisäksi sinne tehtiin Green Parkin puistosta uusi moderni sisäänkäynti, johon kuuluu maanpäällinen vihreä katos. Uuden sisäänkäynnin eteen siirrettiin Diana-suihkulähde puistosta ja katoksen alle tuli kuvanveistäjä John Mainen teos ”Sea Strata”.
HC Berg

HC Berg tai Hans-Christian Alarik Berg (s. 26. lokakuuta 1971 Espoo) on suomalainen kuvanveistäjä ja kuvataiteilija.
Berg valmistui taiteiden maisteriksi sekä Kuvataideakatemiasta että Taideteollisesta korkeakoulusta 2002. Yksityisnäyttelyitä hän on pitänyt vuodesta 2004 ja osallistunut näyttelyihin Suomessa ja ulkomailla. Hänen teoksiaan on muun muassa Salon lukiossa, Turun kaupunginkirjaston pääkirjastossa, Tampereen Tampellassa (Valon kehrä) sekä Fennian talossa Helsingissä. Julkinen teos Nereidi paljastettiin Helsingissä vuonna 2021 ja Järvenpäässä Järvenhaltija vuonna 2024.
Bergille myönnettiin Raimo Utriaisen taidesäätiön palkinto vuonna 2000, hänet valittiin vuoden nuoreksi taiteilijaksi vuonna 2007 ja William Thuringin palkinto myönnettiin hänelle vuonna 2009.
Valokuvia julkisista teoksista

Muodon illuusio, Salo, 2006.
Valon kehrä, Tampere, 2010.
Nereidi, Helsinki, 2021.
Aiheesta muualla

Hans-Christian Berg tekee harhakuvia. Turun Sanomat, 8.11.2006
Erik Feldt

Erik Alexander Feldt (27. maaliskuuta 1904 Tukholma – 2. syyskuuta 1974 Helsinki) oli suomalainen ruotsin kielellä kirjoittanut kirjailija ja opettaja.
Ruotsissa syntynyt Feldt muutti 1917 äitinsä kanssa asumaan Vaasaan. Hän pääsi ylioppilaaksi 1924 Vaasan ruotsalaisesta lyseosta ja valmistui filosofian kandidaatiksi 1930 Helsingin yliopistosta. Feldt toimi opettajana Tammisaaren ruotsalaisessa yhteiskoulussa ja Helsingin ruotsalaisessa iltaoppikoulussa sekä pisimpään Helsingin saksalaisessa koulussa. Feldt jäi eläkkeelle 1960.
Feldt kirjoitti 1930-luvulla Vasabladet- ja Hufvudstadsbladet-lehtiin matkakirjeitä nimimerkillä Campus. Hän julkaisi 1970-luvulla kaksi omakustannekirjaa. Hänen kirjallisessa jäämistössään oli myös useita kuunnelma- ja näytelmäkäsikirjoituksia.
Teoksia

Rönnbärsvisdom och vers. Författaren, Helsingfors 1971
Konsten att skriva och beskriva. Författaren, Helsingfors 1975
Erik Estlander

Erik Estlander
Erik Estlander (11. huhtikuuta 1871 Helsinki – 15. toukokuuta 1946 Turku) oli suomalainen insinööri ja elokuvatuottaja joka rakensi vuonna 1915 Suomen ensimmäisen elokuvastudion.
Estlanderin vanhemmat olivat Helsingin yliopiston estetiikan ja kirjallisuuden professori Carl Gustaf Estlander ja Helena Aurora Federley. Hän valmistui paperi-insinööriksi 1894 Wienissä ja toimi sitten teollisuusyrittäjänä perustaen 1901 Viialan viilatehtaan. Estlander siirtyi elokuva-alalle 1912 kun hän perusti Ab Finlandia Film-nimisen elokuvavalmistamon Helsinkiin. Tämä yhtiö tuotti vuosina 1912–1921 kaikkiaan 59 lyhytelokuvaa muun muassa sellaisia kuin Imatra talvipuvussa (1913), Karhunmetsästys Sodankylässä (1914), Raaseporin rauniot (1914), Kuvia Suomen vapaussodasta (1919) ja Poroviikko Hyrynsalmella (1921). Yhtiö kuvasi myös senaattori Leo Mechelinin hautajaiset 1914.
Estlander päätti aloittaa myös näytelmäelokuvien tekemisen ja tätä varten hän rakennutti Helsingin Kulosaaressa sijainneelle huvilatontilleen kesällä 1915 lasiseinäisen elokuvastudion jonka oli suunnitellut arkkitehti Sven Kuhlefelt. Studiossa kuvattiin vuonna 1916 kahden pitkän elokuvan Tuhlaajapoika ja Katoavia timantteja sisäkphtaukset mutta sitten toiminta loppui kun venäläiset viranomaiset kielsivät sotatilan vuoksi kaiken kuvaustoiminnan. Ilman käyttöä jäänyt studio purettiin vuonna 1920.
Estlander oli vielä mukana tuottajana venäläisten emigranttien kesällä 1919 Karjalankannaksen Uudellakirkolla kuvaamassa elokuvassa Bolshevismin ikeen alla. Hän toimi vuoteen 1923 saakka elokuvateatterialalla mutta palasi sitten takaisin teollisuuden piiriin. Estlander jäi eläkkeelle 1939 ja kuoli 1946 Turussa.
Elokuvia joissa Estlander oli tuottajana

Tuhlaajapoika 1916
Katoavia timantteja eli Herrasmies-varas Morel vastustajanaan etsivä Frank 1916
Kuvia Suomen vapaussodasta 1919
Bolshevismin ikeen alla 1919
Hannu Vehviläinen

Hannu Juhani Vehviläinen  (s. 30. lokakuuta 1945 Suonenjoki) on suomalainen eläköitynyt metsänhoitaja, maatalous- ja metsätieteiden kandidaatti, virkamies ja metsätalousjohtaja, joka on saanut metsäneuvoksen arvonimen.
Henkilöhistoria

Vehviläisen vanhemmat olivat kauppias Taavetti Vehviläinen ja Martta Miettinen. Hänen puolisonsa vuodesta 1972 on osastonhoitaja Merja Riitta Johanna Tuovinen. Vehviläinen tuli ylioppilaaksi Suonenjoen yhteislyseosta 1964 ja valmistui Helsingin yliopistosta metsänhoitajaksi 1971 ja maatalous- ja metsätieteiden kandidaatiksi 1972. Hän oli harjoittelija Pohjois-Savon metsänhoitolautakunnassa 1965–1967 ja Kymi Oy:ssä 1965–1966, Metsäntutkimuslaitoksen metsäekonomian osaston tutkija 1968–1973, maa- ja metsätalousministeriön metsäosaston esittelijä 1973–1976 ja taloussihteeri 1976–1980, luonnonvarainneuvoston pääsihteeri 1980–1981, maa- ja metsätalousministeriön yleisen osaston taloustoimiston päällikkö 1981–1985 ja metsäosaston apulaisosastopäällikkö 1985–1991 sekä Etelä-Savon metsälautakunnan, vuodesta 1996 Etelä-Savon metsäkeskus, johtaja Mikkelissä 1991–2009. Hänellä oli myös useita asiantuntija- ja luottamustehtäviä. Metsäneuvoksen arvonimen Vehviläinen sai 2009.
Julkaisuja

Stumpage and contract prices of pulpwood in Norway, Sweden and Finland in the felling seasons 1958/59–1968/69 and 1969/70, Helsinki: Metsäntutkimuslaitos, 1969. Sarja: Folia forestalia, 68 (44 s.) Lauri Heikinheimon ja Seppo Paanasen kanssa
Metsätyömiesten moottorisahakustannukset 1969–1970, Helsinki: Metsäntutkimuslaitos, 1971. Sarja: Folia forestalia, 106 (31 s.)
Palkkaus ja työolot metsäkonetöissä syksyllä 1971, Helsinki: Metsäntutkimuslaitos, 1972. Sarja: Folia forestalia, 153 (83 s.)
Erkki Palosuo

Erkki Palosuo (oikealla) vuonna 1972. Takana professori Mauri Määttänen.
Erkki Palosuo (vuoteen 1933 Brander; 28. kesäkuuta 1912 Kitee – 11. elokuuta 2007 Joensuu) oli suomalainen geofysiikan professori ja Suomen jääntutkimuksen uranuurtaja. Hänen isänsä oli maalaisliittolainen kansanedustaja Akseli Brander.
Palosuo aloitti jään fysiikan systemaattisen tutkimuksen, johon liittyi Itämeren jäiden muodostumisen ja liikkeiden ennustaminen. Tästä on ollut paljon hyötyä Suomen talvimerenkululle. Hän johti Merenkulkulaitoksen jääpalvelua vuosina 1955–1972. Palosuo oli Helsingin yliopiston geofysiikan professori vuosina 1973–1977.
Talvi- ja jatkosodan sekä Lapin sodan aikana Palosuo ansioitui lentoupseerina.
Erkki Palosuon puoliso vuodesta 1940 oli toimittaja Maini Palosuo (o.s. Similä). Tekstiilitaiteilija Päikki Priha on heidän tyttärensä.
Aiheesta muualla

Erkki Palosuon muistokirjoitus Helsingin Sanomissa.
Palosuo, Erkki hakuteoksessa Uppslagsverket Finland (2012). (ruotsiksi)
Enterprise

Wikisanakirjassa on tähän liittyvä sananselitys: .
Enterprise (vanhahtavalta kirjoitusmuodoltaan enterprize), englannin kielen "yritystä" ja "yritteliäisyyttä" tarkoittava sana, on muun muassa useiden laivojen nimi. Seuraavassa luetellaan sanan eri merkityksiä.
Paikkakuntia

Enterprise, kaupunki Alabamassa, Yhdysvalloissa
Laivoja ja veneitä

Enterprise tai Enterprize on annettu nimeksi seuraaville vesikulkuneuvoille:
Enterprise, yksityinen höyrylaiva, jonka kapteeni oli Henry Miller Shreve
Enterprise, yksi laivoista, jotka rakennettiin erityisesti Kiinan kauppaa varten 1800-luvun alkuvuosina ja jotka omisti newyorkilainen turkiskauppias ja miljonääri John Jacob Astor
Enterprise, jollaluokka purjehduksessa
Enterprize, vuonna 1829 rakennettu kuunari tai tämän jäljennös, jonka kotisatama on Melbourne.
USS Enterprise (1775), 22-tykkinen sluuppi
Enterprise (1776), 8-tykkinen kuunari
USS Enterprise (1799), 12-tykkinen kuunari
USS Enterprise (1831), 10-tykkinen kuunari
USS Enterprise (1874), parkkitakiloitu potkurisluuppi
USS Enterprise (SP-790), moottorijahti
USS Enterprise (CV-6), Yorktown-luokan lentotukialus
USS Enterprise (CVN-65), Enterprise-luokan lentotukialus.
USS Enterprise (CVN-80), Gerald R. Ford-luokan lentotukialus
HMS Enterprise (1705) kuudennen luokan alus
HMS Enterprize (1709) 40-tykkinen viidennen luokan alus
HMS Enterprize (1718) 44-tykkiseksi viidennen luokan alus
HMS Enterprize (1774) 28-tykkinen kuudennen luokan fregatti
HMS Enterprise (1848) tutkimusalus
HMS Enterprise (1864) sluuppi
HMS Enterprise (D52) Emerald-luokan kevyt risteilijä
HMS Enterprise (A71) rannikkotutkimusalus
HMS Enterprise (H88) monitoimitutkimusalus
Avaruusaluksia

Seuraavat avaruusalukset on nimetty Enterpriseiksi:
Enterprise, NASAn avaruussukkula
VSS Enterprise, ehdotettu nimi ensimmäiselle Richard Bransonin Virgin Galactic -yhtiön alukselle, jolla on tarkoitus tehdä turistilentoja avaruuteen
U.S.S. Enterprise, useiden fiktiivisten tähtilaivojen nimi Star Trek -televisiosarjoissa ja -elokuvissa.