stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Kuninkuusravit 2018
Muut suurkilpailut

Viikonlopun muissa suomenhevosten suurkilpailuissa 5-vuotiaiden Pikkukunkun voitti Janne Sorosen ohjastama Vixus ja 4-vuotiaiden Pikkuprinssin Landen Paukku ohjastajanaan Jani Suonperä.
Aiheesta muualla

Kuningas- ja Kuningatarkilpailun tulokset Suomen Hippos.
Rovaniemen Kuninkuusravien käsiohjelma Issuu.com.
Laibachkunstderfuge
Kappaleet

Contrapunctus 1 – 3.08
Contrapunctus 2 – 20.53
Contrapunctus 3 – 2.55
Contrapunctus 4 – 5.17
Contrapunctus 5 – 2.47
Contrapunctus 6, a 4 im Stile francese – 4.11
Contrapunctus 7, a 4 per Augment et Diminut – 1.22
Contrapunctus 8, a 3 – 7.31
Contrapunctus 9, a 4 alla Duodecima – 8.26
Contrapunctus 10 a 4 alla Decima – 6.15
Contrapunctus 11, a 4 – 2.03
Contrapunctus 12, Canon alla Ottava – 4.22
Contrapunctus 13, Canon alla Duodecima in Contrapuncto alla Quinta – 4.46
Contrapunctus 15, Canon per Augmentationem in Contrario Motu – 5.23
Konserttikokoonpano

Ivan Novak – elektroniikka, ääni ja vinyylilevyn soittaminen
Luka Jamnik – elektroniikka
Iztok Turk – elektroniikka
Sašo Vollmayer – elektroniikka
Janez Gabrič – sähkörummut
Arvostelut

Imperiumi: 7+/10
Aiheesta muualla

Albumin esittely Laibachin sivuilla (Arkistoitu – Internet Archive) (englanniksi)
Donald Campbellin konserttiarvio ja valokuvia (Arkistoitu – Internet Archive) (englanniksi)
Laibach
| Eber | Dachauer | Saliger | Keller |
| --- | --- |
Diskografia::  Laibach | Rekapitulacija 1980–84 | Nova Akropola | Opus Dei | Slovenska Akropola | Krst Pod Triglavom-Baptism | Let It Be | Machbeth | Sympathy for the Devil | Kapital | NATO | Jesus Christ Superstars | WAT | Anthems | Volk | Laibachkunstderfuge | Iron Sky – The Original Film Soundtrack | Spectre | Also sprach Zarathustra | The Sound of Music | Laibach Revisited | Wir sind das Volk
Live::  Neu Konserwativ | The Occupied Europe Tour 1985 | Ljubljana-Zagreb-Beograd | The Occupied Europe NATO Tour 1994-1995 | Malci Belic, December 21, 1984 | The John Peel Sessions | Volk Tour London CC Club 16.04.2007 | We forge the future
DVD::  Laibach | Laibach 2 | Laibach 3 | Volk – Dead in Trbovlje
Sivuryhmät::  300 000 V.K. | Germania
Kätköhitu

| Kätköhitu |
| --- | --- |
 Kätköhidun mikroskooppisia piirteitä: a – itiökantoja; b – itiöitä.
Uhanalaisuusluokitus
 
Suomessa::  Elinvoimainen 
 
Tieteellinen luokittelu
Domeeni::  Aitotumaiset Eucarya
Kunta::  Sienet Fungi
Kaari::  Kantasienet Basidiomycota
Alakaari::  Avokantaiset Agaricomycotina
Luokka::  Varsinaiset avokantaiset Agaricomycetes
Alaluokka::  Agaricomycetidae
Lahko::  Atheliales
Heimo::  Atheliaceae
Suku::  Kätköhidut Lobulicium  K.H. Larss. & Hjortstam 1982
Laji::  occultum
Kaksiosainen nimi
 Lobulicium occultum  K.H. Larss. & Hjortstam 1982 
Infobox OKNimi-testi OK: 
Kätköhitu (Lobulicium occultum) on Atheliales-lahkoon kuuluva orvakkalaji. Sen pienet itiöemät kasvavat havupuulla, jonka kantokääpä (Fomitopsis pinicola) on ensin lahottanut. Moniliuskaiset itiöt erottavat kätköhidun lähisukuisista lajeista. Kätköhitu on sukunsa, joissakin lähteissä myös heimonsa, ainoa laji.
Kuvaus

Kätköhitu on orvakka, joka muodostaa pieniä, resupinaattisia itiöemiä. Itiöemät ovat yksivuotisia, ohuita ja pehmeitä, ja ne irtoavat helposti alustastaan. Itiöemän reuna on hyvin hienokuituinen. Itiölava on sileä ja valkoinen.
Kätköhidun rihmastorakenne on monomiittinen. Rihmat ovat ohutseinäiset ja sinkilälliset. Kystidit puuttuvat. 4-itiöiset itiökannat ovat pienet ja nuijamaiset. 7-liuskaiset, bisymmetriset itiöt erottavat kätköhidun muista Atheliales-lahkon lajeista.
Levinneisyys ja elinympäristö

Kätköhidulla on laaja levinneisyys Euroopassa ja Aasiassa. Laji löydettiin alun perin Puolasta 1970-luvulla, ja hieman myöhemmin sitä havaittiin myös Norjasta ja Ruotsista. Suomessa kätköhitu on vanhojen metsien laji, jota on löydetty ainakin Kittilän Lapista vuonna 1989. Kätköhitu luokitellaan Norjassa, Ruotsissa ja Suomessa elinvoimaiseksi lajiksi.
Edellä mainittujen maiden lisäksi kätköhitua on löydetty ainakin Italiasta, Itävallasta, Kiinasta, Portugalista, Ranskasta, Saksasta, Tanskasta, Ukrainasta ja Virosta. Lajia pidetään Euroopassa harvinaisena, mikä saattaa johtua sen pienestä koosta. Myös Suomessa lajia on kuvailtu harvinaiseksi. Kätköhitua tavataan havumetsissä, varsinkin kuusimetsissä.
Ekologia

Kätköhitu kasvaa kantokäävän lahottaman havupuun sisällä. Sitä löytää etenkin kaatuneiden kuusien rungoilta, mutta sitä esiintyy myös pihdalla. Kätköhitu käyttää ravinnokseen luultavasti muiden eliöiden jälkeensä jättämiä orgaanisia yhdisteitä. Se kasvaa aina kantokäävän aiheuttaman ruskolahon yhteydessä, mutta se ei todennäköisesti itse ole ruskolahottaja. Kantokääpä on avainlaji, jota kätköhitu ja monet muut lahottajasienet vaativat tullakseen toimeen. Lahopuun vähetessä kätköhidun kaltaiset sienet voivat herkästi kadota.
Taksonomia

Kätköhidun kuvasivat Karl-Henrik Larsson ja Kurt Hjortstam vuonna 1982. Holotyyppi on peräisin Norjan Hurdalista. Kätköhitu on sukunsa Lobulicium ainoa laji. Se kuuluu Atheliales-lahkoon, joka lähteestä riippuen jaetaan yhteen tai useampaan heimoon. Fylogeneettisten analyysien mukaan kätköhitu muodostaa Atheliales-lahkon basaalisimman kehityslinjan. Tämä tarkoittaa sitä, että jos Atheliales jaetaan useaan heimoon, kätköhitu saa oman Lobuliciaceae-heimonsa. Toisissa lähteissä koko lahko luokitellaan kuitenkin samaan Atheliaceae-heimoon.
Laura Johnson

Laura Johnson.
Laura Johnson (s. 1. elokuuta 1957 Burbank, Kalifornia) on yhdysvaltalainen näyttelijä.
Parhaiten hänet tunnetaan Terry Hartfordin roolista Viinitila Falcon Crest -sarjassa vuosina 1983–1986. Johnson tunnetaan myös televisiosarjoista Clash of the Titans (1981) ja L.A. Law.
Filmografia

Beyond Reason (1977)
Ensi-ilta (1977)
Dallas (1979–1980)
Tyttö ja villihanhet (1981)
Viinitila Falcon Crest (1983–1986)
Hotel (1985)
Wes Craven's Chiller (1985)
L.A. Law (1987–1988)
HeartBeat (1988–1989)
Fatal Instinct (1992)
Marked for Murder (1993)
Judge and Jury (1996)
Born Free (1998–1999)
And the Beat Goes On (1999)
Nash Bridges (2000–2002)
Hope Ranch (2002)
Strong Medicine (2002)
Kunnian miehet (2003)
The Long Shot (2004)
Yölento (2005)
Todistettavasti syyllinen (2006)
Ilman johtolankaa (2006)
Neljä joulua yhdessä päivässä (2008)
Fame (2009)
The Storm (2009)
Monk (2009)
Mental (2009)
Henkilökohtaista

Johnson oli naimisissa Harry Hamlinin kanssa vuodesta 1985 vuoteen 1989.
Käännös suomeksi
Latin Cup

Benfican voittama Latin Cup vuodelta 1950.
Latin Cup (esp. Copa Latina, ital. Coppa Latina, port. Taça Latina, ransk. Coupe Latine) oli Espanjan, Italian, Portugalin ja Ranskan seurajoukkueiden välinen jalkapallokilpailu, jota pelattiin 1900-luvun puolivälissä. Kilpailuun otti osaa kunkin maan mestari.
Loppuottelut

| Vuosi | Voittaja | Toinen sija | Tulos |
| --- | --- | --- | --- |
| 1949 | Barcelona | Sporting | 2–1 |
| 1950 | Benfica | Bordeaux | 3–3, 2–1 ja. |
| 1951 | Milan | Lille | 5–0 |
| 1952 | Barcelona | Nice | 1–0 |
| 1953 | Stade Reims | Milan | 3–0 |
| 1955 | Real Madrid | Stade Reims | 2–0 |
| 1956 | Milan | Athletic Bilbao | 2–1 |
| 1957 | Real Madrid | Benfica | 1–0 |
Aiheesta muualla

RSSSF: Latin Cup (englanniksi)
Latin American Idol

Latin American Idol on Latinalaisessa Amerikassa järjestetty kilpailu, joka perustuu brittiläiseen Pop Idol -formaattiin.
Vaikka Latinalaisessa Amerikassa puhutaan myös portugalia on tämä kilpailu pääasiassa tarkoitettu espanjaa puhuville latinalaisille amerikkalaisille. Portugalia puhuville latinalaisille amerikkalaisille on oma portugalinkielinen kilpailu Ídolos Brazil.
Latinalaisessa Amerikassa on järjestetty tähän mennessä yksi Idol-kilpailu.
Koelauluja on järjestetty muun muassa Buenos Airesissa ja Méxicossa.
Toinen kausi alkaa Venezuelassa 17. maaliskuuta 2007.
Kilpailijat

Mayré Martínez, Venezuela voittaja
Noelia Soto, Argentiina
Efraín Medina, Meksiko
Gabriel Suárez, Chile
Hernán López, Argentiina
Andrea del Valle, Argentiina
John Paul Ospina, Kolumbia
Isa Mosquera, Kolumbia
Lilia Mariñelarena, Meksiko
Dennis Smith, Argentiina
Aiheesta muualla

Viralliset nettisivut
Idol-fanifoorumi
Laakamadot

| Laakamadot |
| --- | --- |
 Laakamatoja Ernst Haeckelin Kunstformen der Natur -teoksessa (1904).
Tieteellinen luokittelu
Domeeni::  Aitotumaiset Eucarya
Kunta::  Eläinkunta Animalia
Alakunta::  Eumetazoa
Pääjakso::  Laakamadot Platyhelminthes  Minot, 1876
Alajaksot
 Catenulida  Rhabditophora 
Katso myös
   Laakamadot Wikispeciesissä   Laakamadot Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OK: 
Laakamadot (Platyhelminthes) on yksi eläinkunnan pääjaksoista. Suurin osa tunnetuista laakamatolajeista on toisten eläinten loisia, mutta lähes yhtä paljon on vapaina eläviä lajeja. Laakamatoihin kuuluvat muiden muassa skistosomiaasia (bilhartsiaa) aiheuttavat halkiomadot sekä lapamato ja muut suolistossa elävät heisimadot.
Ruumiinrakenne

Laakamatoja on ruumiinrakenteen perusteella pidetty yhtenä alkeellisimmista kaksikylkissymmetristen eläinten ryhmistä. Kehittyneemmistä eläimistä kuten nivelmadoista tai niveljalkaisista ne erottaa se, ettei niillä ole ruumiinonteloa ihon ja suolen välissä eikä myöskään erilaistuneita hengitys- ja verenkiertoelimiä. Hengityskaasujen vaihto tapahtuu suoraan diffuusiolla pintasolukon lävitse. Tähän liittyen laakamadot ovat joko hyvin pieniä tai sitten litteitä, nauha- tai lehtimäisiä matoja, mikä mahdollistaa kaasujen vaihdon koko ruumiiseen. Toinen ominaispiirre on pussimainen suoli, jossa sekä ravinnon otto että jätteiden poisto tapahtuu suun kautta; erillistä peräaukkoa ei yleensä ole. Suoli sinänsä voi olla monihaarainen, ravinnon tehokkaaksi kuljettamiseksi ruumiin eri osiin.
Laakamadoilla ei ole ulkoista tai sisäistä tukirankaa. Epidermin (pintakerroksen) solut ovat värekarvallisia, ja karvoja on useita kussakin solussa. Epidermin ja suolen välissä on mesenkyymisolukkoa ja lihassäikeitä. Laakamadot ovat kaksineuvoisia, eli sama yksilö tuottaa sekä naaras- että koiraspuolisia sukusoluja. Siittiösolut ovat tyypillisesti kaksipyrstöisiä. Munat kehittyvät joko suoraan madoiksi tai vapaana uivan toukkavaiheen jälkeen. Jotkut laakamadot pystyvät lisääntymään suvuttomasti jakautumalla.
Luokittelu ja evoluutio

Perinteisesti laakamadot on jaettu neljään luokkaan. Näistä kidusmadot (Monogenea), tiehytmadot (Trematoda) ja heisimadot (Cestoda) ovat kaikki yksinomaan loismatoja sisältäviä luokkia. Ne muodostavat yhdessä monofyleettisen ryhmän Neodermata. Neljäs luokka värysmadot (Turbellaria) puolestaan sisältää enimmäkseen vapaana eläviä laakamatoja. Ne ovat petoja, joiden elinympäristöä ovat meret, sisävedet ja kostea maaperä. Värysmadot ei kuitenkaan ole yhtenäinen taksoni, vaan laaja parafyleettinen ryhmä, jonka yhdestä haarasta loismatoluokat polveutuvat.
Värysmatoihin aiemmin luettu alkeellisten matojen ryhmä alkeislattanat (Acoela) on hiljattain kokonaan erotettu laakamadoista omaksi pääjaksokseen Acoelomorpha, joka ilmeisesti edustaa kaksikylkissymmetristen eläinten sukupuun varhaista haaraa. Näin ollen jäljelle jäävät varsinaiset laakamadot olisivat lähempää sukua muille eläimille, esimerkiksi selkärankaisille, kuin näille ulkoisesti laakamatomaisille Acoelomorpha-madoille. Näin määritellyt laakamadot ovat yhtenäinen ryhmä, joka jakaantuu kahteen haaraan, "Catenulida" ja "Rhabditophora". Värysmatoja ("Turbellaria") on molemmissa haaroissa, ja kolmen loismatoluokan ryhmä muodostaa sivuhaaran Rhabditophora-ryhmän sisällä.
Lambahanna järv

| Lambahanna järv |
| --- | --- |
Valtiot:  Viro
Maakunnat:  Valgamaa
Kunnat:  Otepään kunta
Koordinaatit:  57°59′05″N, 26°33′17″E
Vesistöalue ja valuma-alueen tietoja
Päävesistöalue:  Narvanjoen vesistöalue
Valuma-alue:  Pühäjõen valuma-alue
Järveen tulevat joet:  Pühäjõgi Voki järvestä
Laskujoki:  Pühäjõgi Nahajärveen 
Järvinumero:  VEE2120200
Mittaustietoja
Pinnankorkeus:  118,9 m  mpy. 
Pituus:  0,52 km  
Leveys:  0,115 km  
Rantaviiva:  1,427 km  
Pinta-ala:  4,4 ha  
Keskisyvyys:  3,6 m  
Suurin syvyys:  10,2 m  
Keskivirtaama:  0,095 m³/s  
Saaria:  ei saaria 
 fiLambahanna järv 
Lambahanna järv (myös Lambasaba järv, Truuta järv) on Valgamaalla Otepään kunnan Koigun ja Truutan kylissä sijaitseva järvi.
Se kuuluu Koorasten kylän järvialueeseen (vir. Kooraste järvestik), johon kuuluu yhteensä 15 järveä.
Maantietoa

Järvi on 520 metriä pitkä, 115 metriä leveä, ja sen pinta-ala on 4,4 hehtaaria. Siinä ei ole saaria. Sen keskisyvyys on 3,6 metriä ja syvimmässä kohdassa, joka sijaitsee järven luoteispäässä, on 10,2 metriä vettä. Matalinta on järven eteläpäässä. Järven lähiympäristö on voimakkaasti soistunutta, mutta ylempänä jokilaakson rinteillä on maasto metsämaata tai niittyä. Noin 140 metrin korkeudella mpy. alkaa peltomaiden alueet. Pohjoispuolella aukeavat Truutan kylän ja etelässä Koigun kylän alueet. Järven rannoilla ei ole asutusta.
Luontoarvoja ja luokittelua

Järvi on Vesipolitiikan puitedirektiivin (VPD) (vir. Veepoliitika Raamdirektiivi, (VRD)) luokituksen (VRD 3) mukaan veden kovuuden osalta keskikova järvi, jonka vesimassa lämpötilakerrostuu (vir. keskmise karedusega kihistunud veega järv).
Järvi luokitellaan limnologisesti samanaikaisesti sekä kovavetiseksi järveksi että eutrofiseksi järveksi (vir. kalgiveeline eutroofne tai kalgiveeline rohketoiteline, KE). Silloin järven veden kalkkipitoisuus on keskikorkea tai korkea ja sen ravinnepitoisuudet ovat korkeat. Järvi on silloin rehevöitynyt.
Aare Mäemets on julkaisussaan Eesti NSV järved ja nende kaitse vuodelta 1977 kuvaillut järveä. Hänen mukaansa järven vesi on kirkasta, vedenväri keltainen ja sen näkösyvyys on 1,8 metriä. Järven pohja on pääasiassa mutainen. Järven vesi on kesäisin ja talvisin lämpötilakerrostunut. Veden happamuustaso on pH 7,6–7,8 . Kalaston valtalajeja ovat lahna, särki ja hauki. Nykyään luetteloon voidaan lisätä vielä sorva ja ankerias.
Vesistösuhteita

Lambahanna järv kuuluu Pühäjõen valuma-alueeseen, sillä se on samalla joen läpivirtausjärvi. Voki järvestä tuleva vesi viipyy pääuomassa vain 200 metrin matkalla. Järveen tulee vettä kolmesta jyrkkärinteisestä purosta. Purot ja oja sijaitsevat laakoissa Maieorg, Tondiorg ja itäosaan laskevan ojan laaksossa. Osa järveen tulevasta vedestä tulee rannoilla ja järven pohjassa sijaitsevista lähteistä.. Laskuoja alkaa järven kaakkoispäästä ja se laskee 300 metrin jälkeen Nahajärveen. Järven virtaama on matalanveden aikana 20–62 litraa sekunnissa ja korkeanveden aikana 107–140 litraa sekunnissa. Sen keskivirtaama on 95 litraa sekunnissa .
Pühäjõgi on Võhandu jõen sivujoki. Võhandu jõgi laskee Kuumajärveen, joka on Peipsijärven keskiosan nimi. Peipsijärven alue muodostaa Narvanjoen vesistöalueen keskiosan. Peipsijärven pohjoispäästä alkava laskujoki Narvanjoki jatkaa vesireittiä pohjoiseen päin ja laskee lopuksi Suomenlahteen.
Huomautuksia

1 2 3  Kohteen ympäristön kasvillisuutta, asutusta ja nimistöä on tarkistettu Internetin Google-, Bing- tai Yandex-karttapalvelusta käyttäen järven koordinaatteja.
Laitilan seurakunta

| Laitilan seurakunta |
| --- | --- |

 tunnus :  sijainti 
 Laitilan kirkko
Tunnustuskunta:  evankelis-luterilainen
Hiippakunta:  Turun arkkihiippakunta
Rovastikunta:  Nousiaisten rovastikunta
Pääkirkko:  Laitilan kirkko
Jäsenmäärä:  6 358 (2022)
– Osuus asukkaista:  76,0 %
Kirkollisvero:  1,60 %
Kirkkoherra:  Petri Laitinen
Sivusto
Infobox OKNimi-testi OK: 
Laitilan seurakunta on Laitilan kaupungissa Varsinais-Suomessa toimiva Suomen evankelis-luterilaisen kirkon seurakunta. Se kuuluu Turun arkkihiippakuntaan ja Nousiaisten rovastikuntaan.
Historia

Laitilan seurakunta perustettiin 1400-luvun puolivälissä. Siitä ovat myöhemmin eronneet Pyhämaan, Hinnerjoen ja Kodisjoen seurakunnat.
Vuoden 1926 alussa Laitilan seurakunnalla oli 9 524 jäsentä. Vuonna 1929 jäseniä oli 9 639. Rippikoululaisia oli 190 ja kinkerikuntia 26. Seurakunnan kirkkokuoroon kuului 30 henkeä. Vuoden 1943 alkuun mennessä jäsenmäärä oli 9 808 henkeä. Vuoden 1946 lopussa oli jäsenmäärä noussut 10 039 henkeen. Vuonna 1953 seurakunnan jäsenmäärä oli 10 777. Tällöin mainitaan seurakunnassa olleen sen pohjoisosassa rukoilevaisuuden, eteläosassa evankelisen herätysliikkeen kannatusta. Vuonna 1968 seurakunnan jäsenmäärä oli laskenut 9 698 henkeen. Seurakunnan väestö oli pääosin maatalousväestöä. Kinkeripiirejä oli 25. Seurakunnassa mainitaan seurakunnassa olleen sekä rukoilevaisuuden että vähän myös evankelisen herätysliikkeen kannatusta. Kirkkokuorossa oli 40 jäsentä.
Papisto

Seuraavat henkilöt ovat toimineet Laitilan seurakunnan kirkkoherroina:
1995–2017: Kari Aalto
2017→ Petri Laitinen
Aiheesta muualla

Seurakunnan kotisivut
Hattfjelldalin kirkko

| Hattfjelldalin kirkko Hattfjelldal kirke |
| --- | --- |
 Kirkko vuonna 2012.
Sijainti:  Hattfjelldal, Norja
Kirkkokunta:  Norjan kirkko
Hiippakunta:  Sør-Hålogalandin hiippakunta
Rakentamisvuosi:  1868
Materiaali:  puu
Istumapaikkoja:  200
Lisää rakennusartikkeleitaArkkitehtuurin teemasivulla
Infobox OKNimi-testi OK: 
Hattfjelldalin kirkko (norj. Hattfjelldal kirke) on Hattfjelldalin kunnassa Nordlandin läänissä Norjassa sijaitseva puukirkko, joka valmistui vuonna 1868.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Hattfjelldalin kirkko Wikimedia Commonsissa
LP (The Rembrandtsin albumi)

| LP The Rembrandts |
| --- | --- | --- |

Studioalbumin tiedot
 Äänitetty : 1993
 Julkaistu: 1995
 Tuottaja(t): David Solem
 Tyylilaji: rock
 Levy-yhtiö: Atlantic Records
The Rembrandtsin muut julkaisut
| Untitled 1992 | LP 1995 | Spin This 1998 |
LP on The Rembrandtsin studioalbumi vuodelta 1995. Albumi oli yhtyeen viimeinen ennen kuin se lopetti vuonna 1996 LP Tour -kiertueen päätyttyä. Hajoamisen jälkeen ilmestyi enää vain kokoelmia, mutta vuonna 2000 yhtye teki comebackin ja teki seuraavan studioalbuminsa, Lost Togetherin vuonna 2001. Albumi jäi myös viimeiseksi rumpali Pete McRaen osalta.
Kappalelista

”End of the Beginning”
”East to Forget”
”My Own Way”
”Don’t Hide Your Love”
”Drowning in Your Tears”
”This House Is Not A Home”
”April 29”
”Lovin’ Me Insane”
”There Goes Lucky”
”As Long As I Am Breathing”
”Call Me”
”Comin’ Home”
”What Will It Take”
”The Other Side of the Night”
”I’ll Be There for You”
Kokoonpano

Danny Wilde – soolo- ja rytmikitara, laulu
Phil Solem – basso, taustalaulu
Pete McRae – rummut, taustalaulu
Singlet

I’ll Be There for You
April 29
Musiikkivideot

I’ll Be There for You
Latin Eagles

| Latin Eagles |
| --- | --- |
Perustettu:  1960-luku Halsted ja Addison, Chicago
Vuodet toiminnassa:  1960-luku - nykyhetki
Alue:  Chicago
Rikollistoiminta:  Huumeiden kuljetus, ryöstöt, murhat
Liittoumat:  Folk Nation
Kilpailijat:  People Nation, Latin Kings
Almighty Latin Eagles Nation on yhdysvaltalainen rikollisjengi, joka on lähtöisin Halstedin ja Addisonin alueilta Chicagosta. Se perustettiin 1960-luvulla ja on osa Folk Nationia. Alun perin jengi oli tarkoitettu latinojen poliittiseksi organisaatioksi, mutta 1970-luvulla se muuttui rikolliseksi katujengiksi.
Tunnistus

Latin Eaglesin jäsenet tunnistavat toisensa harmaasta ja mustasta väristä. He käyttävät myös symboleja, kuten kotkan pään kuva tai lentävän kotkan kuva. He käyttävät myös Folk Nationin symboleja.
Jengin kehitys

Jo hieman syntymisensä jälkeen ALEN osallistui huumeiden kuljetukseen, ryöstöihin ja murhiin, joka tapauksessa lisäsivät rikollisuutta 1980-luvulla.
ALEN on myös alkuperäinen Folk Nationin perustaja. He kuuluivat myös latinalaisten katujengien liittoon ULO:on (United Latino Organization). Tähän liittoon kuului myös esimerkiksi Maniac Latin Disciples ja  Insane Spanish Cobras, jotka olivat muiden ohella alkuperäisin Folk Nationin perustajia.
Latin Eaglesin levitessä he joutuivat sotaan People Nation jengin, Almighty Latin King Nationin, kanssa. ALENilla on vieläkin sota alueista Latin Kingsin kanssa.
Latin Lace

| Latin Lace The George Shearing Quintet |
| --- | --- | --- |

LP-levyn kansikuva.
Studioalbumin tiedot
 Formaatti: LP-levy
 Tuottaja(t): Dave Cavanaugh
 Tyylilaji: latinalaisamerikkalainen musiikki
 Levy-yhtiö: Capitol Records
Latin Lace on brittiläis-yhdysvaltalaisen pianisti George Shearingin johtaman kvintetin latinalaisamerikkalaisia rytmejä, mm. mamboa sisältävä studioalbumi vuodelta 1958. Kappaleet ovat instrumentaaliesityksiä. Levy-yhtiö on Capitol Records, jolla on ollut tehtaat Philadelphian Scrantonissa ja Kalifornian Los Angelesissa. Tuottaja on Dave Cavanaugh. Levykannen takapuolella olevan piirroksen tanssivasta naisesta ja häntä säestävistä rumpaleista on tehnyt Ramón Olivera. Kansikuvassa esitetyn huoneen seinillä olevat julisteet viittaavat Espanjan härkätaisteluihin.
Kansitekstin mukaan albumilla olevat melodiat vaihtelevat siestan laiskoista rytmeistä Amazon-joen myllerrykseen.
Kappaleet

Sivu 1
"The Story of Love" / "Historia de Un Amor" (Carlos Almaran)
"Serenata" (Leroy Anderson)
"Tu, mi delirio" (Portillo de la Luz)
"Cali Mambo" (Dan'e Varela)
"Rondo" (Carlos Federico)
"To the Ends of the Earth" (Joe Sherman – Noel Sherman)
Sivu 2
"The Moon Was Yellow (And the Night Was Young)" (Fred E. Ahlert – Edgar Leslie)
"Wonder Struck" (Joseph Stefano)
"Sand in My Shoes" (Victor Schertzinger – Frank Loesser)
"Mambo Caribe" (Carlos Federico)
"It's Not for Me to Say" (Al Stillman – Robert Allen)
"Mambo #2" (Torrie Zito)
Kappaleen A3 nimi on myös muodossa "Tu mi delirio" ja B6 muodossa "Mambo No. 2".
Muusikot

The George Shearing Quintet
kansitekstin mukaan levyllä on vierailevia lyömäsoitintaiteilijoita
Kypros olympialaisissa

Kypros osallistui olympialaisiin ensimmäisen kerran Lake Placidissa 1980, ja on ollut mukana kaikissa kesä- ja talviolympialaisissa sen jälkeen. Kesäkisoissa maan joukkueeseen on kuulunut 9–22 urheilijaa, talviolympialaisissa se on osallistunut alppihiihtoon 1–5 urheilijan joukkueella.
Kypros on saavuttanut yhden olympiamitalin; Lontoossa 2012 Pávlos Kontídis saavutti purjehduksen Laser-luokassa hopeaa. Aiemmissa kisoissa pistesijalle eli kahdeksan parhaan joukkoon olivat yltäneet skeet-ampujat Antónis Andréou, kahdeksas miesten kilpailussa Sydneyssä 2000, ja Geórgios Achilléos jaetulla kahdeksannella sijalla miesten kilpailussa Ateenassa 2004. Pekingin olympialaisissa 2008 Antónis Nikolaḯdis oli neljäs ja Geórgios Achilléos viides miesten skeetissä sekä Ántri Eleftheríou seitsemäs naisten kilpailussa.
Rio de Janeirossa 2016 Kypros saavutti neljä pistesijaa. Seitsemänneksi sijoittuivat Kyriákos Ioánnou miesten korkeushypyssä, Pávlos Kontídis purjehduksen miesten laser-luokassa ja Milan Trajkovic miesten 110 metrin aitajuoksussa. Apóstolos Paréllis oli kahdeksas miesten kiekonheitossa.
Mitalit lajeittain

| 0 | 1 | 2 | 3 | 4 | 5 |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| Laji | Kultaa | Hopeaa | Pronssia | Yhteensä | Sija |
|  Purjehdus | 0 | 1 | 0 | 1 | 39 |
| Yhteensä | 0 | 1 | 0 | 1 | 131 |
Lähteet:
Mitalit olympialaisittain

| 0 | 1 | 2 | 3 | 4 | 5 |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| Olympialaiset | Kultaa | Hopeaa | Pronssia | Yhteensä | Sija |
1980  1980 Moskova: 0
1984  1984 Los Angeles: 0
1988  1988 Soul: 0
1992  1992 Barcelona: 0
1996  1996 Atlanta: 0
2000  2000 Sydney: 0
2004  2004 Ateena: 0
2008  2008 Peking: 0
| 2012  2012 Lontoo | 0 | 1 | 0 | 1 | 70 |
2016  2016 Rio de Janeiro: 0
2020  2020 Tokio: 0
| Yhteensä | 0 | 1 | 0 | 1 | 131 |
Lähteet:
Olympiamitalistit

| Mitali | Nimi | Vuosi | Laji | Tapahtuma |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| 2 Hopeaa | Pávlos Kontídis | 2012  2012 Lontoo |  Purjehdus | Miesten Laser |
Lähteet: