stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Vijaya Raje Scindia

Vijaya Raje Scindia
Vijaya Raje Scindia (alkuperäiseltä nimeltään Lekha Divyeshwari Devi; 12. lokakuuta 1919 – 25. tammikuuta 2001) oli intialainen poliitikko ja aatelinen. Hänen aviomiehensä oli Gwaliorin ruhtinaskunnan maharadža Jivajirao Scindia.
Vijaya Raje Scindia syntyi Sagarissa Madhya Pradeshin osavaltiossa nepalilaisen Rana-dynastian jäseneksi. Hän päätyi isovanhempiensa kasvattamaksi, koska hänen äitinsä kuoli synnytyksessä ja hänen isällään oli toinen perhe kasvatettavanaan. Hän osallistui Intian itsenäisyysliikkeen toimintaan ja avioitui vuonna 1941 Gwaliorin maharadžan kanssa, jolloin hän muutti nimensä Vijaya Rajeksi.
Vuonna 1957 Scindia sai ensimmäisen poliittisen voittonsa kongressipuolueen jäsenenä, kun hänet valittiin Lok Sabhaan. Hänet valittiin toiselle kaudelle 1962. Hän erosi puolueesta 1967 ja liittyi Bharatiya Jana Sanghin jäseneksi, jonka ehdokkaana hän sai samana vuonna paikan Madhya Pradeshin osavaltioparlamentissa. Hänet valittiin jatkokaudelle Madhya Pradeshin lainsäätäjäksi vuonna 1971. Vuosina 1978–1989 hän toimi Intian parlamentin ylähuoneessa, minkä jälkeen hän palasi Lok Sabhaan. Intian kansanpuolueen varapuheenjohtajana hän toimi vuosina 1980–1998, jonka osalta hänet muistetaan yhtenä puolueensa kovimpaa hindunationalistista linjaa ajaneista poliitikoista. Hän oli avainasemassa liikkeessä, joka tuhosi Baburin moskeijan tarkoituksena rakentaa sen tilalle hindulainen Raman temppeli.
Scindialla oli neljä tytärtä ja yksi poika. Hänen vanhin tyttärensä meni naimisiin Tripuran maharadžan kanssa mutta kuoli nuorena. Scindian kuoleman jälkeen seurasi useita vuosia kestänyt perimyskiista, koska hän oli määrännyt testamentissaan poikansa Madhavrao Scindian perinnöttömäksi ja kieltänyt tätä suorittamasta hänen hautajaisriittejään. Madhavraon välit äitiinsä katkesivat vuoden 1975 kansallisen hätätilan jälkeen, jolloin Scindia joutui vankilaan. Madhavrao liittyi kongressipuolueeseen, joka myös vaikutti välien heikkenemiseen. Scindian kolme muuta tytärtä ovat Usha Raje, Vasundhara Raje ja Yashodhara Raje. Scindian ja hänen poikansa suhteesta valmistettiin vuonna 2017 elämäkerrallinen elokuva Ek Thi Rani Aisi Bhi.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Vijaya Raje Scindia Wikimedia Commonsissa
Vijaya Raje Scindian tiedot Intian parlamentin alahuoneen sivuilta
Vintage Whine

| Vintage Whine Skyclad |
| --- | --- | --- |

Studioalbumin tiedot
 Julkaistu: 1999
 Tuottaja(t): Kevin Ridley
 Tyylilaji: Folk metal
 Kesto: 43.49
 Levy-yhtiö: Massacre Records
Skycladin muut julkaisut
| Outrageous Fourtunes 1998 | Vintage Whine 1999 | Classix Shape 1999 |
Vintage Whine on folk metal -yhtye Skycladin yhdeksäs studioalbumi.
Kappaleet

"Kiss My Sweet Brass" (Instrumental) - :31
"Vintage Whine" - 4:26
"On with Their Heads!" - 4:51
"The Silver Cloud's Dark Lining" - 3:21
"A Well beside the River" - 5:42
"No Strings Attached" - 4:53
"Bury Me" - 4:37
"Cancer of the Heart" - 5:27
"Little Miss Take" - 3:15
"Something to Cling To" - 5:00
"By George" (Instrumental) - 1:46
Kokoonpano

Martin Walkyier - Laulu
Graeme English - Basso, Akustinen kitara
Steve Ramsey - Kitara, taustalaulu
George Biddle - Fiddle, Kosketinsoitin ja Piano
Kevin Ridley - Kitara ja taustalaulu
Jay Graham - Rummut, Trumpetti ja taustalaulu
Vitti

Vitti on muun muassa seuraavien henkilöiden sukunimi:
Moacyr José Vitti (1940–2014), brasilialainen roomalaiskatolinen arkkipiispa
Jon Vitti (s. 1961), yhdysvaltalainen käsikirjoittaja
Monica Vitti (1931–2022), italialainen näyttelijä
| --- | --- |
: Tällä täsmennyssivulla luetellaan henkilöitä, joilla on sama sukunimi.
Viertolan saippuatehdas

Saippuatehdas kaakon suunnalta kuvattuna vuonna 1992.
Viertolan saippuatehdas oli Vantaan Viertolassa, Keravanjoen pohjoisrannalla sijainnut suuri saippua- ja pesuainetehdas, joka perustettiin 1930-luvun lopulla, lopetettiin 2001 ja purettiin 2008. Tehtaan omistajia olivat eri aikoina Teo Oy, pohjoismaisten osuustoimintayritysten omistama Oy Nordtend Ab, sitten Hackman Havi Oy Ab ja viimeiset neljä vuotta saksalainen Henkel. Tehtaassa valmistettiin muun muassa Tend-, Ritva- ja Tell-pesujauheita, Purin- ja Teps-pesuaineita sekä Atamon-säilöntäainetta.
Historiaa

K. G. Storm perusti vuonna 1937 pienen saippuatehtaan Keravanjoen rannalle Helsingin maalaiskunnan Viertolaan. Saippuaa keitettiin aluksi vain kesäisin, koska prosessiin tarvittiin paljon sulaa jokivettä. Veikko Vaali rakennutti paikalle modernin pesujauhetehtaan 1954–1955 ja ryhtyi ulkomaisella lisenssillä valmistamaan Tend-pesujauhetta vuoden 1960 alussa. Tuotevalikoima laajeni muilla pesujauheilla ja nestemäisillä pesuaineilla, ja 1960-luvun lopulla alkoi suihkepulloon pakattujen deodoranttien ja hiuslakkojen valmistus. Saippuoiden valmistus loppui vuonna 1985.
Satoja ihmisiä työllistänyt saippuatehdas oli 1970–1980-luvulla tiettävästi Pohjoismaiden suurin pesujauheiden valmistaja. Vielä 1980-luvun puolivälissä alueelle valmistui uusi pesujauhetehdas, joka mahdollisti uudenaikaisten fosfaatittomien pesujauheiden teon. Tehdaskokonaisuuden tuotannosta suuri osa meni idänkauppana Neuvostoliittoon 1970-luvun lopulta aina vuoteen 1991, jolloin Neuvostoliitto lakkautettiin. Viertolan tehdas jatkoi vielä vuoteen 2001 saakka.
Asutuksen keskellä sijaitseva tehdas aiheutti ajoittain merkittäviä ympäristöongelmia muun muassa tuprauttamalla silloin tällöin saippuajauhetta ilmaan. Aivan tehtaan vieressä sijaitsi Viertolan koulu. Muun muassa tehtaan rikkipäästöt olivat viranomaisten tarkkailun alla.
Tehdasaluetta pidettiin vuoden 2006 rakennusinventoinnissa Vantaan merkittävimpiin kuuluvana teollisuusmuistomerkkinä Vernissatehtaan ja Silkkitehtaan ohella. Alueen rakennuksia pidettiin arkkitehtonisesti varsin laadukkaana, niiden suunnittelijoina olivat toimineet arkkitehdit Aarne Hytönen, Risto-Veikko Luukkonen ja Matti K. Mäkinen. Tehdasalueen rakennukset kuitenkin purettiin vuonna 2008 ja niiden paikalle rakennettiin maaperän puhdistamisen jälkeen kerrostaloja.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Viertolan saippuatehdas Wikimedia Commonsissa
Vinterskugge

| Vinterskugge Isengard |
| --- | --- | --- |

Kokoelmalevyn tiedot
 Julkaistu: 1994
 Tuottaja(t): Fenriz
 Tyylilaji: death metal, black metal, folk metal
 Kesto: 64.30
 Levy-yhtiö: Peaceville Records
Isengardin muut julkaisut
|   | Vinterskugge 1994 | Høstmørke 1995 |
Vinterskugge on Isengardin ensimmäinen albumi, joka julkaistiin vuonna 1994. Levy sisältää kolme aiemmin julkaistua demoa.
Kappaleet 1–7 ovat Vandreren-demolta.
Kappaleet 8–12 ovat Spectres over Gorgoroth -demolta.
Kappaleet 13–16 ovat Horizons-demolta.
Kappaleet

Vinterskugge – 5.15
Gjennom Skogen til Blåfjellene – 5.51
Ut i Vannets dyp Hvor Morket Hviler – 4.19
Dommedagssalme – 5.06
In the Halls and Chambers of Stardust – The Crystallic Heavens Open – 2.33
Fanden Lokker til Stupet (Nytrad) – 2.43
Naglfar – 5.29
Thy Gruesome Death – 2.16
Deathcult – 1.55
Rise from Below – 3.12
Dark Lord of Gorgoroth – 2.26
Trollwandering (Outro) – 1.29
The Fog (early 1991) – 4.35
Storm of Evil – 6.02
Bergtrollets Gravferd – 5.31
Our Lord will Come – 5.48
Aiheesta muualla

Vinterskugge Discogsissa. (englanniksi)
Albumi Vinterskugge Encyclopaedia Metallum -sivustolla (englanniksi)
Vira Vovk

| Vira Vovk> Віра Селянська |
| --- | --- |
 Vira Vovk joulukuussa 2011.
Henkilötiedot
Syntynyt: 2. tammikuuta 1926 Borysław, Puola (nyk. Boryslav, Ukraina)
Kuollut: 16. heinäkuuta 2022 (96 vuotta) Rio de Janeiro, Rio de Janeiro, Brasilia
Ammatti:  kirjailija, kääntäjä, kirjallisuustieteilijä
Kirjailija
Äidinkieli: ukraina
Tuotannon kieli: ukraina, saksa, portugali
Aiheesta muualla
Löydä lisää kirjailijoitaKirjallisuuden teemasivulta
Vira Vovk, ukr. Віра Вовк, oikea nimi: Vira Seljanska, ukr. Віра Селянська, (2. tammikuuta 1926 Borysław, Puola (nyk. Boryslav, Ukraina) – 16. heinäkuuta 2022 Rio de Janeiro, Rio de Janeiro, Brasilia) oli Brasiliassa asunut ukrainalaissyntyinen kirjailija, kirjallisuudentutkija ja kääntäjä.
Vovk joutui toisen maailmansodan vuoksi lähtemään ulkomaille. Hän opiskeli saksan kieltä ja saksalaista kirjallisuutta 1945–1949 Saksassa Tübingenin ja Münchenin yliopistoissa ja valmistui tohtoriksi 1950 Rio de Janeiron katolisesta yliopistosta, jonne hän jäi opettajaksi ja jossa hän oli 1968–1980 vertailevan kirjallisuustieteen professori. Sen jälkeen hän opetti Rio de Janeiron liittovaltionyliopistossa.
Vovk kirjoitti ennen kaikkea runoja mutta myös proosaa ja näytelmiä. Tuotannon alkuvaiheen runot olivat jäljittelevää, muodoltaan hiomatonta lyriikkaa, mutta myöhemmissä kokoelmissa hän kehitti monimutkaisempaa vapaarytmistä ”elegistä” runoutta ja monirytmisiä ”balladeja”, joissa hän yhdisti dialogia kerrontaan ja kaksikielisiin teksteihin. Runojen läpikäyviä motiiveja ovat pakolaisuudesta johtuva eksoottinen maantiede ja uskonnollinen mystiikka. Kiinnostus mystiikkaan ja myytteihin kulkeutuu myös hänen suppeaan proosatuotantoonsa, josta osa on kaksikielistä. 1970-luvulta alkaen teoksissa oli liitteinä ukrainalaisten taiteilijoiden kuvituksia ja hänen omia paperisia leikekuviaan.
Vovk käänsi kirjallisuutta ukrainaksi, portugaliksi ja saksaksi. Tieteellisen tuotantonsa hän kirjoitti enimmäkseen portugaliksi ja saksaksi. Hän kuului vuodesta 1959 runoilijaryhmään New York Group of Poets. Hänelle myönnettiin vuonna 2008 Ševtšenkon kirjallisuuspalkinto.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Vira Vovk Wikimedia Commonsissa
Värriöjärvi

| Värriöjärvi |
| --- | --- |
Valtiot:  Suomi 
Paikkakunta:  Savukoski
Koordinaatit:  67°28′30″N, 27°59′10″E
Laskujoki:  Ala-Arajoki (d) 
Järvinumero:  65.423.1.002
Mittaustietoja
Pinnankorkeus:  214,8 m 
Rantaviiva:  8,888 km 
Pinta-ala:  1,78 km² 
 fiVärriöjärvi 
Värriöjärvi on saareton järvi Värriön kylässä Savukosken länsiosassa Lapin maakunnassa. Sen pinta-ala on 1,8 neliökilometriä. Etäisyys Rovaniemeltä on 147 kilometriä koilliseen.
Maantiede

Värriöjärven pituus kaakosta luoteeseen on 2,8 kilometriä. Järven pohjoisosan leveys on yli kilometrin. Allas kapenee kaakossa sijaitsevaa luusuaa kohden, josta alkava Ala-Arajoki virtaa edelleen kaakkoon ja laskee Kemijokeen. Värriöjärveen virtaa Yli-Arajoki Arajärveltä, joka sijaitsee seitsemisen kilometriä luoteeseen. Vesireitti Arajärveltä Värriöjärven kautta Kemijokeen virtaa luoteesta kaakkoon ja on pituudeltaan yli 20 kilometriä.
Värriöjärvi (65.423.1.002) kuuluu Arajoen alueeseen (65.423), joka on kolmannen jakovaiheen vesistö Kemijoen vesistössä (65). Toinen jakovaihe on Kemijoen Martin alue (65.42) ja ensimmäinen jakovaihe Ylä-Kemijoen valuma-alue (65.4).
Värriöjärvi on neljänneksi laajin Savukosken yli 150:stä järveksi luokitellusta vakavedestä. Sitä laajempia ovat Arajärvi, Kiurujärvi ja Iso Akanjärvi.
Värriön tutkimusasema

Värriön tutkimusasema.
Värriön tutkimusasema on pohjoisessa Sallassa, Värriötunturin pohjoispuolella, keskellä erämaata oleva Helsingin yliopiston tutkimusasema. Sinne päästäkseen on kuljettava Savukoskelta pohjoiseen Martin, Tulppion ja Ainijärven rajavartioston kautta. Autolla ei pääse perille saakka. Aseman perusti professori Erkki Pulliainen vuonna 1967. Alueella on erinomaiset mahdollisuudet erämaaeläimistön tutkimiseen, kun erämaat ympäröivät asemaa joka suunnasta. Värriötunturien noin kymmenen kilometriä pitkä tunturijakso on lähellä asemaa, samoin kuin Värriön luonnonpuisto. Laajat metsät leviävät tunturien juurella. Alkuun asema keskittyi suureksi osaksi suurpetotutkimukseen, mutta myöhemmin on tutkittu Lapin luontoa monipuolisesti. Tärkeä osa tutkimusta on talvinen eläinten jälkiseuranta, josta on kertynyt aineistoa koko tutkimusaseman toiminnan ajalta.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Värriön tutkimusasema Wikimedia Commonsissa
Helsingin yliopiston Värriön tutkimusasema
Värriön luontopäiväkirja
Pulliainen, Erkki: Lapin taigaa.  Edita Oy, 1997.  ISBN 951-37-2254-6.
Vicki Draves

Draves vuonna 1948
| Mitalit> Maa:   Yhdysvallat.Naisten uimahypyt. Olympialaiset  | Mitalit> Maa:   Yhdysvallat.Naisten uimahypyt. Olympialaiset  | Mitalit> Maa:   Yhdysvallat.Naisten uimahypyt. Olympialaiset  | Maa:   Yhdysvallat> Naisten uimahypyt. |
| --- | --- | --- | --- |
|  Kultaa | Lontoo 1948 | ponnahduslauta |  |
|  Kultaa | Lontoo 1948 | kerroshypyt |  |
Victoria Manalo "Vicki" Draves (31. joulukuuta 1924 San Francisco – 11. huhtikuuta 2010 Palm Springs) oli yhdysvaltalainen uimahyppääjä ja kaksinkertainen olympiavoittaja. Hän voitti vuoden 1948 kesäolympialaisissa Lontoossa kultamitalit sekä ponnahduslaudalla että kerroshypyissä. Hänet otettiin International Swimming Hall of Fameen vuonna 1969.
Draves syntyi englantilaiselle äidille ja filippiiniläiselle isälle. Hän meni naimisiin valmentajansa Lyle Dravesin kanssa 1946. Hänellä oli kaksossisko ja neljä lasta. Hän kuoli 85-vuotiaana sairastettuaan haimasyöpää ja keuhkokuumetta.
Virtain keskustaajama

| Virtain keskustaajama |
| --- | --- |
 Virtain keskustaajama
 Koordinaatit: 62°14′27″N, 23°46′11″E 
Valtio:  Suomi
Maakunta:  Pirkanmaa
Seutukunta:  Ylä-Pirkanmaa
Kunta:  Virrat
Pinta-ala:  
 – Maa:  9,74 km²
 – Väestötiheys:  339,4 as./km²
 Väkiluku, pinta-ala ja väestötiheys koskevat taajamaa. Lähteenä on Tilastokeskus. 
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Virtain keskustaajama (ruots. Virdois centraltätort) on taajama Virroilla ja kaupungin hallinnollinen keskus. Taajamassa asuu 3 306 asukasta ja sen maapinta-ala on 9,74 neliökilometriä. Keskustaajaman väestötiheys on 339,4 asukasta neliökilometrillä.
Virtain keskustaajamassa sijaitsee yhtenäiskoulu, lukio ja ammattiopisto samassa rakennuksessa. Lisäksi taajamassa sijaitsee mm. kirjasto.
Värska laht

| Värska laht |
| --- | --- |

Valtiot:  Viro, Venäjä 
Paikkakunta:  Setomaan kunta
Koordinaatit:  57°58′25″N, 27°37′02″E
Järvinumero:  vee2075640
Mittaustietoja
Rantaviiva:  23,344 km
Pinta-ala:  2,574 km²
Saaria:  4
 fiVärska laht 
Värska laht on Virossa Setomaan kunnassa Võrumaalla sijaitseva Peipsijärven eteläosan eli Pihkovanjärveen aukeava lahti.
Maantietoa

Lahden pinta-ala on 257 hehtaaria ja lahdensuu rajautuu Rõsnan ja Popovitsan väliin. Siitä aukeaa lähes kymmenen kilometriä leveä järvenosa, jonka keskellä sijaitsee Venäjälle jäävä 6,5 kilometriä pitkä ja 4,0 kilometriä leveä Kulknan saari. Venäjän raja kulkee aivan Värska lahden edustalla ja seuraa sitten pohjoiseen jatkuvan lahdenhaaraa sen keskeltä. Lahden pohjukka alkaa etelässä Värskan kohdalta.
Saaria on neljä, joiden yhteinen pinta-ala on 5,1 hehtaaria. Suurin saari, joka sijaitsee pari kilometriä Värskasta, on 500 metriä pitkä ja sen pinta-ala on lähes viisi hehtaaria. Siihen laskevista ojista huomattavimmat ovat Karisilla oja, Tsistigõ kraav ja Ristoja (myös Lobotka peakraavi). Karisilla oja on 14,6 kilometriä pitkä ja sen valuma-alueen pinta-ala on 42 neliökilometriä. Se laskee lahteen Rõsnan eteläpuolelle lännestä, mutta se tuo vedet etelästä Nedsajasta asti. Ristoja on 4,5 kilometriä pitkä ja se laskee lahteen aivan Värskan pohjoispuolelle ja sen valuma-alueen pinta-ala on 12 neliökilometriä. Tsistigõ kraav on lyhyt Suursuun laskuoja. Värska oja laskee lahden pohjukkaan, mutta siitä ei ole tietoja saatavilla.
Lahden rantaviivan pituus on 23,3 kilometriä. Lahden pohjukassa Värskan keskustaajama levittäytyy molemmille rannoille. Pohjoisempana sijaitsevat lahden länsirannalla Lobotka, Tonja ja Rõsna, ja itärannoilla Väike-Rõsna, Kremessova ja Popovitsa.
Virginian yleiskokous

| Virginian yleiskokous |
| --- | --- |
 
Tyyppi
Tyyppi:  kaksikamarinen
Johto
Senaatin puheenjohtaja:  Winsome Sears
Alahuoneen puhemies:  Todd Gilbert
Edustajia:  140 40 senaattoria 100 delegaattia 
Kokouspaikka
 Virginia State Capitol
Virginian yleiskokous (engl. Virginia General Assembly) on Virginian osavaltion kaksikamarinen lainsäädäntöelin. Se muodostuu alahuoneesta (House of Delegates) ja senaatista (Senate). Alahuoneessa on kaikkiaan 100 delegaattia ja senaatissa 35 senaattoria. 30. heinäkuuta 1619 perustettu yleiskokous on Amerikan mantereen vanhin lainsääntöelin. Alkuperäinen kokoontumispaikka oli kirkko Jamestownissa.
Lainsäädäntöelin on kokoontunut Virginia State Capitolissa, Richmondissa vuodesta 1788 lähtien.
Aiheesta muualla

Yleiskokouksen viralliset kotisivut
Virtain perinnekylä

| Virtain Perinnekylän museot |
| --- | --- |
Tyyppi:  Erikoismuseo
Sijainti:  Herrasentie 16, Virrat
Kotisivut:  https://www.marttinen.fi/koe-virroilla/virtain-perinnekyla/
Koordinaatit:  62°15′50″N, 23°43′30″E
 fiVirtain Perinnekylän museot 
   
Virtain perinnekylä sijaitsee Marttisen saarella, Virroilla. Perinnekylään kuuluu Rajalahden talomuseo ja Halin metsäkämppämuseo sekä useita paikallishistoriallisesti arvokkaita rakennuksia, joissa pääsee tutustumaan paikalliseen talonpoikaiselämään 1800-1900-lukujen taitteessa, sekä tukkijätkien elämään 1950- ja 60-luvuilla. Rakennuksiin kuuluu muun muassa 1820-luvun hollitalli ja harakkamylly vuodelta 1828. Museon rakennuksissa on nähtävillä laaja esinekokoelma, joka kertoo virtolaisen maalaistalon elämästä 1800- ja 1900-lukujen vaihteessa, vanhimmat esineet ovat 1700-luvulta. Vuosina 1948-67 käytössä olleella Halin metsäkämpällä voi tutustua metsätyömiesten arkeen ja työhön aikana, jolloin koneet kuten moottorisahat alkoivat jo muuttaa työn luonnetta. Kämppäyhdyskuntaan kuuluu 25 miehen kämppä ja emännän puoli, sekä teräväpää eli pomon asunto, sauna ja talli. Perinnekylän alueella on myös sotaveteraanimuseo, joka kertoo Suomen 1900-luvun sotahistoriasta. Alueella on myös ensimmäisen maailmansodan aikainen kenttälinnoitusalue ja entinen Virtain Monoskylän työväentalo Torppa, joka siirrettiin sinne vuonna 1982.
Ammattiliitto

Ammattiliitto (myös ammattijärjestö) on ammattiyhdistysliikkeen puitteissa toimiva järjestö, joka pyrkii puolustamaan ja parantamaan työntekijöiden työehtoja. Niitä kutsutaan myös palkansaajajärjestöiksi.
Ammattiliiton muodostavat yleensä saman ammattialan (esimerkiksi sairaanhoitajat) tai toimialan (esimerkiksi lasitehtaan työntekijät) henkilöt tai saman koulutuksen (esimerkiksi insinöörit) saaneet henkilöt. Ammattiliitto muodostuu työntekijöiden muodostamista ammattiosastoista tai -yhdistyksistä.
Ammattiliitot neuvottelevat työehtosopimuksia työnantajapuolen kanssa.
Ammattiliittojen asema Suomessa

Suomessa ammattiliitoilla, kuten kaikilla yhdistyksillä ja henkilöillä, on lailla taattu järjestäytymisvapaus ja vakiintunut asema niin useimmilla työpaikoilla kuin yhteiskunnan institutionaalisessa päätöksenteossa. Ammattiliittojen jäsenmaksut ovat verovähennyskelpoisia ja työnantajajärjestöihin järjestäytyneet työnantajat voivat periä ne suoraan ammattiliittojen jäsenten palkoista ja tilittää ne ammattiliitoille.
Ammattiliittojen asema Suomessa > Keskusjärjestöt

Suomessa ammattiliitot ovat järjestäytyneet pääasiassa kolmeen keskusjärjestöön:
Suomen ammattiliittojen keskusjärjestö SAK (965 000 jäsentä, joista työssäkäyviä 627 000). SAK edustaa perinteisesti työntekijöitä teollisuudessa, rakennus- ja kuljetusalalla, mutta nykyisin suuri osa jäsenistä palvelualoilla ja julkisella sektorilla.
Toimihenkilökeskusjärjestö STTK (520 000 jäsentä, joista työssäkäyviä 335 000). STTK edustaa laajalti toimihenkilöitä, virkamiehiä ja terveydenhoitoalan henkilökuntaa.
Korkeakoulutettujen työmarkkinajärjestö Akava (613 000 jäsentä, joista työssäkäyviä 428 000). Akava edustaa muun muassa opettajia, lääkäreitä, ekonomeja, lakimiehiä ja insinöörejä.
Keskusjärjestöillä oli yhteensä 2 098 000 jäsentä vuoden 2018 alussa. Tämä on vähentynyt 55 000 jäsenellä kolmen vuoden aikana.
Kaikki kolme suomalaista keskusjärjestöä ovat jäseninä Ammattiyhdistysliikkeen maailmanjärjestössä.
Ammattiliittojen asema Suomessa > Suurimmat ammattiliitot

Suomessa on noin 80 ammattiliittoa, joista 35 kuuluu Akavaan, 17 STTK:hon ja 17 SAK:hon.
Teollisuusliitto, 207 000 jäsentä, SAK
Palvelualojen ammattiliitto PAM, 198 000 jäsentä, SAK
Julkisten ja hyvinvointialojen liitto JHL, 172 000 jäsentä, SAK
Tehy 160 000 jäsentä, STTK
Ammattiliitto Pro 127 000 jäsentä, STTK
Opetusalan Ammattijärjestö OAJ 114 000 jäsentä, Akava
SuPer, 86 000 jäsentä, STTK
Tekniikan Akateemisten Liitto TEK, 75 000 jäsentä, Akava
Insinööriliitto, 70 000 jäsentä, Akava
Rakennusliitto, 66 000 jäsentä, SAK
Julkis- ja yksityisalojen toimihenkilöliitto, 58 000 jäsentä, STTK
Suomen Ekonomit, 51 000 jäsentä, Akava
Aiheesta muualla

Webb, Sidney & Beatrice: Englannin ammattiyhdistysliikkeen historia
Findikaattori - Ammattijärjestöihin ja työttömyyskassoihin kuuluvat (aikasarja vuodesta 2002 alkaen)
Virginiankrassi

| Virginiankrassi |
| --- | --- |

Tieteellinen luokittelu
Kunta::  Kasvit Plantae
Kladi::  Siemenkasvit
Kladi::  Koppisiemeniset
Kladi::  Aitokaksisirkkaiset
Lahko::  Brassicales
Heimo::  Ristikukkaiskasvit Brassicaceae
Suku::  Krassit Lepidium
Laji::  virginicum
Kaksiosainen nimi
 Lepidium virginicum  L. 
Katso myös
   Virginiankrassi Wikispeciesissä   Virginiankrassi Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OK: 
Virginiankrassi (Lepidium virginicum) on laji krassien suvussa. Sitä esiintyy Pohjois-Amerikassa. Se on 20–30-senttimetriseksi kasvava ruoho, jonka alimmat lehdet ovat liuskaisia, ylemmät kapeita hammaslaitaisia. Valkoiset terälehdet ovat tavallisesti verhiötä pidempiä.
Virginiankrassi on levinnyt Pohjois-Amerikasta eri puolille maailmaa, myös useimpiin Euroopan maihin. Suomessa lajia on havaittu harvoin uustulokkaana, joka kasvaa yleisimmin radanvarsilla.
Aiheesta muualla

Kasviatlas: Virginiankrassi (Lepidium virginicum)
ITIS: Lepidium virginicum (englanniksi)
United States Department of Agriculture (USDA): Lepidium virginicum (englanniksi)
Flora of China: Lepidium virginicum (englanniksi)
Viertolan kartano

Viertolan kartano on kuvitteellinen paikka, suurtila Aleksis Kiven romaanissa Seitsemän veljestä.
Viertolan esikuvana on pidetty Nurmijärven Raalan kylässä sijaitsevaa Raalan kartanoa.
Kartanon sijainti

Viertolan kartano sijaitsee veljesten uudistalon paikalta Impivaaran juurelta koilliseen. Kartanosta johtaa kirkkoon vievä tie Teerimäen takana olevan nummen poikki länteen.
Kartanon merkitys veljesten tarinassa

Kuunneltuaan Taula-Matin metsästystarinoita Impivaaraan asettuneet veljekset päättävät lähteä metsästämään vesilintuja. Lauri hakee retkeä varten kartanosta seitsemän korttelia paloviinaa. Retkellä veljekset kohtaavat karhun, jota ajaessaan törmäävät kartanon härkälaumaan. Härät ajavat veljekset hiidenkivelle. Sieltä päästäkseen heidän on ammuttava härät.
Eero vie tiedon härkien kohtalosta voudille ja ”vouti kiireesti herrallensa”. Kiistellessään härkien korvaamisesta voudin kanssa Juhani mainitsee kartanon rikkaaksi ja ihmettelee, miksi ”panee rikas kartano rässyn aidan”, joka ei pidättele härkiä.
Veljesten on korvattava kartanolle 33 härän arvo. Juhanin ja Aapon päästyä neuvottelutulokseen kartanon omistajan, ”peljätyn herran”, kanssa, vahinko korvataan pääasiassa viljanviljelyllä. Veljekset oppivat velkaa maksaessaan itsenäisen viljelijän
toimet ja heidän sosiaalinen nousunsa alkaa lukemaan opettelusta.
Aiheesta muualla

Palomäki,  Paula: Oikea vai väärä Hiidenkivi? Oikeaa hiidenkiveä on vaikea löytää. Helsingin Sanomat, 10.10.1995.
Tarkiainen, Viljo (toim.): Aleksis Kiven muisto : runoilijan syntymän 85-vuotispäiväksi.  Ahjo, 1919.
Härö, Erkki ym. (toim.): Nurmijärven kulttuurimaisema.  Nurmijärven kunta, 1985.  ISBN 951-99612-2-4.