Vernon Duke
Tuotanto > Populaarimusiikki

1920-luvulla Pariisissa Duke alkoi kirjoittaa musiikkia lontoolaisiin teatterinäytöksiin. Ensimmäisenä suurena teatteriprojektinaan hän sävelsi puolet kappaleista West End -musikaaliin Yvonne vuonna 1926. Kaksi vuotta myöhemmin hän sävelsi musiikin Edgar Wallacen kirjaan perustuvaan näytelmään The Yellow Mask.
Palattuaan takaisin New Yorkiin vuonna 1929 Duke sävelsi musiikkia Broadway-näytelmiin. Hänen ensimmäinen Broadway-musikaalinsa oli vuonna 1930 ensi-iltansa saanut Garrick Gaieties, jonka sanoittivat E. Y. Harburg ja George Gershwinin veli Ira Gershwin. Harburg, Gershwin ja Duke kirjoittivat musikaaliin kappaleen ”I Am Human After All”, ja Duke teki Harburgin kanssa vielä lisämateriaalia kiertueelle, jolla musikaalia esitettiin Broadwayn jälkeen. Samana vuonna Duken säveltämä ja Howard Dietzin sanoittama ”Talkative Toes” otettiin mukaan Dietzin ja Arthur Schwartzin musikaaliin Three’s a Crowd.
Duken ensimmäinen populaarimusiikin menestyskappale oli Harburgin sanoittama ”April in Paris” vuoden 1932 musikaalista Walk a Little Faster. Näytelmä oli ensimmäinen Duken yksin säveltämä Broadway-tuotanto. ”April in Paris” lisättiin ohjelmistoon Bostonissa esitettyjen harjoitusten aikana, ja se sai ylistystä sikäläisiltä kriitikoilta mutta ei saavuttanut samanlaista menestystä New Yorkissa. Syynä saattoi olla näyttelijä Evelyn Hoeyn sairastama kurkunpäätulehdus, joka heikensi esitystä. Kappale nousi suosioon vasta näytelmän esitysten loputtua, kun blueslaulaja Marian Chase otti ensiksi sen ohjelmistoonsa ja myöhemmin Freddy Martinin ja Henry Kingin levytykset nousivat singlelistoille. Myöhemmin kappaleesta on tullut jazzstandardi, jota ovat esittäneet muun muassa Thelonious Monk, Charlie Parker ja Count Basie.
Vuonna 1934 Duke ja Harburg tekivät kappaleet ”What Is There to Say” ja ”I Like the Likes of You” musikaaliin Ziegfeld Follies of 1934. Temperamenttiset miehet kuitenkin riitautuivat musikaalin kirjoittamisen yhteydessä, ja ”I Like the Likes of You” jäi heidän viimeiseksi yhteiseksi kappaleekseen. Duke sanoitti itse kappaleen ”Autumn in New York”, joka esitettiin joulukuussa 1934 Thumbs Up -revyyn päätösnumerona. Kappale syntyi, kun Duke asui Connecticutissa ja alkoi tuntea kaipuuta vauhdikkaaseen New Yorkiin. Siitä tuli hitti 13 vuotta myöhemmin Frank Sinatran esittämänä.
Musiikkinäyte
Bunny Beriganin nauhoitus vuodelta 1937.
Äänitiedostojen kuunteluohjeet
Duken ja Harburgin tiet erosivat, kun Broadway-tuottajat määräsivät miehet työskentelemään kahteen eri musikaaliin. Duke sai aisaparikseen sanoittaja Ira Gershwinin, joka oli vapaa veljensä Georgen viimeistellessä Porgy ja Bess -musikaalia. Miehet kirjoittivat musiikin Ziegfeld Follies of 1936 -näytelmään, jossa pikemmin näyttelijänä kuin laulajana tunnettu Bob Hope esitti kappaleen ”I Can’t Get Started”. Tästä kappaleesta tuli seuraavana vuonna hitti, kun trumpetisti Bunny Berigan levytti sen. Nauhoitus valittiin vuonna 1975 Grammy Hall of Famen historiallisten äänilevyjen kokoelmaan. Beriganin nauhoituksen ansiosta siitä tuli erityisen suosittu trumpetistien keskuudessa.
Vuonna 1938 Duke sävelsi rannikkovartiostolle revyyesityksen Tars and Spars, jossa esiintyi tuolloin vielä tuntematon Sid Caesar.
Duken kaupallisesti menestynein Broadway-näytelmä oli mustien näyttelijöiden esittämä Cabin in the Sky, joka sai ensi-iltansa vuonna 1940. Duken Ballets russes -ryhmästä ennestään tuntema George Balanchine teki näytelmään koreografian ja ohjasi sen. Sanoituksista vastasi nuori John La Touche. Näytelmän suosituin kappale oli Ethel Watersin laulama ”Taking a Chance on Love”.
Duke jatkoi musiikin kirjoittamista rannikkovartiostossa ja sävelsi muun muassa Eddie Cantorin ainoan Broadway-esiintymisen Banjo Eyes (1941) sekä pahasti epäonnistuneen näytelmän The Lady Comes Across (1942). Teatterimusikaali Dancing in the Streets sai ensi-iltansa vuonna 1943.