stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Yhdistymiskirkko
Toiminta

Yhdistymiskirkko väittää, että sitä kannattaa maailmanlaajuisesti yli kolme miljoonaa henkeä. Todellinen jäsenmäärä lienee 250 000 – 1 000 000, uutistoimistojen mukaan ehkä satojatuhansia. Toimintaa on myös Suomessa.
Moonin ja Hanin avioliitto, joka solmittiin vuonna 1960, nähdään kirkon tärkeimmäksi avioliitoksi ja malliavioliitoksi liikkeen jäsenille. Kirkko on järjestänyt joukkohäitä vuodesta 1960 alkaen. Näiden pyhien joukkohäiden kautta kirkko uskoo luovansa uuden taivaallisen perhetradition ja korjaavansa perheiden, yhteiskunnan ja koko maailman rikkoutuneet suhteet.
Moon tarjosi kirkon jäsenille pelastuksen tärkeän siunausseremonian kautta, jossa perisynti pyyhitään pois. Hän oli itse vaimoineen ja lapsineen ”Tosi Perhe” sekä Jumalan ja ihmiskunnan välinen välittäjä. Siunauksen kautta muutkin voivat jälkeläisineen liittyä Jumalan puolella olevaan Tosi Perheeseen.
Vaikka Taivaallinen periaate onkin Yhdistymiskirkon tukipilari, toiminta on uskoa merkittävämmässä asemassa Jumalan suunnitelman täyttämisessä. Kirkon jäsenten tehtävänä on yhteiskunnan puhdistaminen, jota seuraa Jumalan taivaallisen valtakunnan perustaminen maan päälle. Toimintaa varten Moon perusti useita järjestöjä, jotka keskittyvät uskontojen väliseen vuoropuheluun ja maailmanrauhaan yhdistymisen ja perhearvojen voimaan saattamisen kautta. Kirkon järjestöistä tärkein on Universal Peace Federation (UPF), joka perustettiin vuonna 2005. Järjestö käy maailmalla uskontojen välistä vuoropuhelua, vastustaa aidsia ja edistää erilaisia humanitaarisia ja ympäristöasioita. Koreassa UPF muun muassa edistää Koreoiden yhdistymistä. Järjestön päätavoiteena on tuoda maailmaan rauha ja ykseys. Kirkon järjestöjen yhteiskunnallinen toiminta on tuonut kirkolle paljon ulkopuolistakin tukea.
Liike julkaisee New World Encyclopediassa eri lähteistä, erityisesti Wikipediasta, koostettuja artikkeleita, joita muokataan tavoitteiden mukaisiksi. ”Projektin tarkoituksena on esittää inhimillinen tieto niin että se vastaa tavoitteitamme.”
Arvostelua ja Moonin vastoinkäymisiä

Antikulttiliike on kutsunut Yhdistymiskirkkoa ”vaaralliseksi kultiksi”, ja se on syyttänyt Yhdistymiskirkkoa erityisesti ”aivopesun” käyttämisestä jäsenhankinnassa. Ranskan parlamentti luokitteli Yhdistymiskirkon vaaralliseksi lahkoksi vuonna 1995. Kulttiväite on kuitenkin todistamaton, ja monet akateemiset tutkijat eivät pidä Yhdistymiskirkon menetelmiä erilaisina kuin muidenkaan uskontojen.
Vuonna 1976 yhdysvaltalaisten katolisten, protestanttisten ja juutalaisten johtajien paneeli kutsui Moonin kirjoituksia ja Yhdistymiskirkon periaatteita ”juutalaisvastaisiksi, kristinuskon vastaisiksi ja demokratianvastaisiksi.” Juutalaisjohtajien mukaan Moon oli syyttänyt juutalaisia kollektiivisesti Jeesuksen ristiinnaulitsemisesta ja Yhdistymiskirkko oli kutsunut holokaustia rangaistukseksi tästä. Kristittyjen johtajien mukaan Yhdistymiskirkon väitteet Jeesuksesta olivat harhaoppisia. Julkilausumassa myös ehdotettiin, että Moonin väitetyt yhteydet Etelä-Korean tiedustelupalveluun tutkittaisiin Yhdysvalloissa mahdollisten poliittisten vaikutusyritysten vuoksi.
Moon tuomittiin 1980-luvun alussa Yhdysvalloissa vuodeksi vankilaan veropetoksista, ja 1990-luvulla hänen yrityksensä joutuivat vaikeuksiin. Iso-Britannia määräsi Moonille maahantulokiellon vuoteen 2005 asti.
Aiheesta muualla

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
Suomen yhdistymisliikkeen virallinen kotisivu.
Perheiden maailmanrauhanjärjestö ry Uskonnot Suomessa -sivustolla .(Arkistoitu – Internet Archive)
Perttu Häkkisen haastattelu ”Unifikationismin opetukset” Yle Puheessa 17.5.2016.
| Auktoriteettitunnisteet  |
| --- | --- |
Kansainväliset:  ISNI  VIAF 
Kansalliset:  Ranska  BnF data  Saksa  Israel  Yhdysvallat  Japani 2  Tšekki 2 
Muut:  IdRef 
Moonilaisuuden perustaja Sun Myung Moon vaimonsa Han Hak-jan kanssa noin vuonna 2006.
Sun Myung Moon vaimoineen moonilaisessa siunaustilaisuudessa vuonna 2010.
Bill Wyman

| Bill Wyman |
| --- | --- |
 Wyman esiintymässä 2020.
Henkilötiedot
Syntynyt: 24. lokakuuta 1936 (ikä 88)
Muusikko
Aktiivisena:  1962–
Tyylilajit:  rock, blues rock, rhythm and blues, rock and roll, swing, jazz
Soittimet:  bassokitara, kosketinsoittimet, kitara
Yhtyeet:  The Rolling Stones, Bill Wyman's Rhythm Kings, Willie & the Poor Boys, The Cliftons
Levy-yhtiöt:  Bertelsmann Music Group 
Aiheesta muualla
www.billwyman.com
  [ Muokkaa Wikidatassa ] [ ohje ]  
Bill Wyman (syntyjään William George Perks, s. 24. lokakuuta 1936 Lewisham, Lontoo, Britannia) on brittiläinen rockmuusikko, joka tunnetaan parhaiten The Rolling Stonesin entisenä basistina. Häntä pidettiin rauhallisena ja yhtyettä tasapainottavana voimana. Rolling Stonesissa lähes alusta saakka vaikuttanut Wyman erosi yhtyeestä vuonna 1991 ja on sen jälkeen esiintynyt ja levyttänyt satunnaisesti Bill Wyman’s Rhythm Kings -kokoonpanon kanssa. Wyman on kirjoittanut lukuisia kirjoja.
Lapsuus ja nuoruus

William ”Bill” Perks syntyi 24. lokakuuta 1936 Lewishamissa, Lontoossa. Lapsena hän soitti isänsä kanssa urkuja ja aloitti pianotunnit kymmenvuotiaana.
Perks palveli merivoimissa ja kiinnostui siellä rock and roll -musiikista Chuck Berryn, Elvis Presleyn ja Fats Dominon innoittamana. Hän myös ystävystyi siellä Lee Whymaniin, jolta tämä myöhemmin keksi itselleen uuden sukunimen. Englantiin palattuaan Perks ryhtyi puusepäksi ja opettelemaan omatoimisesti bassokitaran soittoa.
Musiikkiura > Rolling Stonesin jälkeen

The Rolling Stones -yhtyeestä eroamisen jälkeiset kaksi–kolme vuotta olivat Wymanille musiikillisesti hiljaista aikaa, sillä hän oli kaivannut erityisesti perhe-elämäänsä. Vuonna 1997 hänen kokoamansa Bill Wyman’s Rhythm Kings julkaisi ensimmäisen albuminsa, Struttin’ Our Stuff. Edelleen toiminnassa oleva yhtye on erikoistunut erityisesti 1920-luvun jälkeiseen amerikkalaiseen musiikkiin; jazziin, bluesiin, rhythm and bluesiin, swingiin, countryyn, souliin ja rock and rolliin. Wyman on todennut, että yhtyeellä on vapaus esittää kaikkia mahdollisia genrejä. Yhtyeen julkaisemiin albumeihin lukeutuu vuonna 2004 ilmestynyt Just for a Thrill, jolla vierailee muun muassa George Harrison.
Kun Rhythm Kings aloitti esiintymiset, sen konserteista julkaistiin paljon äänenlaadultaan keskinkertaisia bootlegeja. Tällaista toimintaa välttääkseen Wyman on julkaissut internetsivuillaan lukuisia Rhythm Kings -livelevyjä Bootleg Kings -nimen alla.
Lokakuussa 2012 Wyman näyttäytyi Rolling Stonesin kanssa ensimmäisen kerran kahteenkymmeneen vuoteen, kun yhtye juhlisti Crossfire Hurricane -elokuvansa ensi-iltaa. 25. ja 29. marraskuuta Lontoon O2-areenalla järjestetyissä konserteissa Wyman soitti yhtyeen kanssa sen vanhat hitit ”It’s Only Rock ’n’ Roll (But I Like It)” ja ”Honky Tonk Women”.
Kesällä 2015 Wyman julkaisi ensimmäisen sooloalbuminsa 33-vuoteen, kun Back to Basics ilmestyi. Se sisälsi vaikutteita Tom Waitsin, Leonard Cohenin ja J.J. Calen musiikista.
Yksityiselämä

Wymanin ensimmäinen vaimo oli Diane Perks (o.s. Cory), jonka kanssa Wyman meni naimisiin vuonna 1959. Liitto päättyi avioeroon kymmenen vuotta myöhemmin. Wyman on kertonut, että avioliitto oli onneton, joten hänellä oli tapana iskeä muita naisia yhtyekaverinsa Brian Jonesin kanssa. Vuosina 1967–1983 Wyman eli avoliitossa Astrid Lundströmin kanssa. Vuode 1989 kesäkuussa 52-vuotias Wyman vei vihille 18-vuotiaan poptähti Mandy Smithin, mutta jo seuraavan vuoden marraskuussa Wyman ilmoitti liiton olevan ohi. Avioero maksoi Wymanille lähes miljoona dollaria. Huhtikuussa 1993 Wyman solmi kolmannen avioliittonsa Suzanne Acostan kanssa.
Wymanilla on viimeisimmästä avioliitostaan Suzanne Acostan kanssa kolme yhteistä tytärtä; Katharine, Jessica ja Matilda. Tämän lisäksi Wymanilla on ensimmäisestä avioliitostaan poika, Stephen. Stephen on ollut isänsä tavoin tekemisissä musiikin kanssa, ja hän soitti syntetisaattoria tämän vuoden 1982 nimikkoalbumilla.
Vuonna 2006 Maxim-lehti valitsi Bill Wymanin kymmenenneksi Living Sex Legends -listallaan. Lehti arvioi hänen harrastaneen seksiä yli tuhannen naisen kanssa. Keith Richards on kommentoinut, että Wymanilla oli pakkomielle saada naisia tai muuten hän ei pystynyt nukkumaan koti-ikävän vuoksi. Richardsin mukaan Wyman romahti täysin, mikäli hän ei löytänyt seuraa.
Maaliskuussa 2016 Wymanin uutisoitiin sairastavan eturauhassyöpää. Edustajan mukaan sairaus havaittiin ajoissa, joten Wymanin oletettiin toipuvan täysin.
Harrastukset

Wyman on amatööriarkeologi, ja hän on julkaissut aiheesta kirjan. Hänen kirjoittamiin kirjoihin lukeutuvat myös lukuisat musiikkiin – erityisesti Rolling Stonesiin – liittyvät teokset. Vuodesta 2007 hän on ollut oman nimikkometallinpaljastimensa puolestapuhuja. Wyman tunnetaan myös lahjakkaana valokuvaajana.
Jalkapallossa Wyman kannattaa lontoolaista Crystal Palacea.
Diskografia > Sooloalbumit

Monkey Grip (1974)
Stone Alone (1976)
Bill Wyman (1982)
Stuff (1992) (julkaistu alun perin Japanissa ja Argentiinassa, ja vuonna 2000 Britanniassa)
Back to Basics (2015)
Diskografia > Bill Wyman’s Rhythm Kings

Struttin’ Our Stuff (1997)
Anyway the Wind Blows (1999)
Groovin’ (2000)
Double Bill (2001)
Just for a Thrill (2004)
Aiheesta muualla

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
Viralliset kotisivut (englanniksi)
The Rolling Stones
| --- | --- |
Studioalbumit::   The Rolling Stones  The Rolling Stones No. 2  Out of Our Heads  Aftermath  Between the Buttons  Their Satanic Majesties Request  Beggars Banquet  Let It Bleed  Sticky Fingers  Exile on Main St.  Goats Head Soup  It’s Only Rock ’n’ Roll  Black and Blue  Some Girls  Emotional Rescue  Tattoo You  Undercover  Dirty Work  Steel Wheels  Voodoo Lounge  Bridges to Babylon  A Bigger Bang  Blue & Lonesome  Hackney Diamonds 
Vain Yhdysvalloissa julkaistut studioalbumit::   12 X 5  The Rolling Stones, Now!  December’s Children (And Everybody’s) 
Livealbumit::   Got Live If You Want It!  Get Yer Ya-Ya’s Out!  Love You Live  ”Still Life” (American Concert 1981)  Flashpoint  Stripped  The Rolling Stones Rock and Roll Circus  No Security  Live Licks  Shine a Light 
Kokoelmia::   Big Hits (High Tide and Green Grass)  Flowers  Through the Past, Darkly (Big Hits Vol. 2)  Stone Age  Gimme Shelter  Hot Rocks 1964–1971  Rock ’n’ Rolling Stones  More Hot Rocks (Big Hits & Fazed Cookies)  No Stone Unturned  Made in the Shade  Metamorphosis  Jump Back: The Best of The Rolling Stones 1971–1993  Forty Licks 
| Auktoriteettitunnisteet  |
| --- | --- |
Kansainväliset:  FAST  ISNI 2  VIAF  WorldCat 
Kansalliset:  Espanja 2  Ranska  BnF data  Saksa  Israel  Belgia  Yhdysvallat  Japani  Tšekki  Alankomaat  Puola 
Tieteilijät:  CiNii 
Taiteenala:  Grammy Awards  MusicBrainz  RKD Artists 
Henkilöt:  DDB 
Muut:  Europeana  SNAC  IdRef 
Bill Wyman vuonna 1965.
Bill Wyman soittaa bassokitaraa hänelle tyypilliseen tapaansa, soitin lähes pystysuorassa asennossa. Kuva Rolling Stonesin kiertueelta vuodelta 1975.
Entiset Rolling Stones -jäsenet Wyman ja Mick Taylor vuonna 2008. Kuva on Rhythm Kingsin keikalta, jolla Taylor vieraili.
A United Kingdom

| A United Kingdom |
| --- | --- |

Ohjaaja:  Amma Asante
Käsikirjoittaja:  Guy Hibbert
Tuottaja:  Brunson Green
Säveltäjä:  Patrick Doyle
Kuvaaja:  Sam McCurdy
Leikkaaja:   Jonathan Amos  Jon Gregory 
Pääosat:   Rosamund Pike  David Oyelowo  Jack Davenport  Tom Felton  Laura Carmichael  Jack Lowden  Nicholas Lyndhurst 
Valmistustiedot
Valmistusmaa:   Tšekki  Iso-Britannia  Yhdysvallat 
Tuotantoyhtiö:   Pathé  BBC Films  Ingenious Media  British Film Institute 
Levittäjä:  Fox Searchlight Pictures Netflix
Kesto:  111 minuuttia
Alkuperäiskieli:  englanti
Aiheesta muualla
IMDb 
Elonet
AllMovie
Infobox OKNimi-testi OK: 
A United Kingdom on Amma Asanten ohjaama brittiläinen draamaelokuva vuodelta 2016. Elokuva perustuu Botswanan kruununperillisen Seretse Khaman ja Ruth Williamsin romanssiin, joita elokuvassa näyttelevät David Oyelowo ja Rosamund Pike.
Elokuva sai ensi-iltansa Isossa-Britanniassa 25. marraskuuta 2016 ja Suomessa 21. huhtikuuta 2017.
Juoni

Vuonna 1947 Seretse Khama, 26-vuotias Betšuanamaan kruununprinssi, opiskelee Englannissa lakia ja tapaa siellä 24-vuotiaan konttoristin Ruth Williamsin. Heidän rakkauttaan ja avioliittoaan vastaan taistelevat niin molempien perheet kuin myös brittien ja Etelä-Afrikan viranomaiset.
Näyttelijät

| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
|  David Oyelowo  | … |  Sir Seretse Khama   |
|  Rosamund Pike  | … |  Ruth Williams   |
|  Terry Pheto  | … |  Naledi Khama   |
|  Vusi Kunene  | … |  Tshekedi Khama   |
|  Abena Ayivor  | … |  Ella Khama   |
|  Anton Lesser  | … |  pääministeri Clement Attlee   |
|  Jack Davenport  | … |  Sir Alistair Canning   |
|  Jack Lowden  | … |  Tony Benn   |
|  Tom Felton  | … |  Rufus Lancaster   |
|  Charlotte Hope  | … |  Olivia Lancaster   |
|  Nicholas Lyndhurst  | … |  George Williams   |
|  Anastasia Hille  | … |  Dot Williams   |
|  Laura Carmichael  | … |  Muriel Williams   |
|  Jessica Oyelowo  | … |  Lady Lilly Canning   |
Aiheesta muualla

A United Kingdom Internet Movie Databasessa (englanniksi)
Tansanian kansallinen keskuskirjasto

| Tansanian kansallinen keskuskirjasto> National Central Library (of Tanzania) Maktaba Kuu ya Taifa |
| --- | --- |
Osoite:  Bibi Titi Mohamed Road, Dar es Salaam, Tansania; postios. P.O. Box 9283, Dar es Salaam
Sijainti:  Dar es Salaam, Tansania
 
Lisää rakennusartikkeleitaArkkitehtuurin teemasivulla
Infobox OKNimi-testi OK: 
Tansanian kansallinen keskuskirjasto (engl. National Central Library, swahiliksi Maktaba Kuu ya Taifa) on Tansanian suurimmassa kaupungissa Dar es Salaamissa toimiva kansalliskirjasto.
Sen toiminnasta vastaa vuonna 1963 perustettu, Tansanian Opetus- ja ammattikoulutusministeriön alainen, maan yleisten kirjastojen kehittämisestä huolehtiva virasto (engl. Tanzania Library Services Board, lyh. TLSB, swahiliksi Bodi ya Huduma za Maktaba Tanzania).
Aiheesta muualla

IFLA: Tanzania (The International Federation of Library Associations and Institutions) (Arkistoitu – Internet Archive) (englanniksi) (ifla-world-report.org)
| Auktoriteettitunnisteet  |
| --- | --- |
Kansainväliset:  ISNI  VIAF 
Kansalliset:  Ranska  BnF data  Yhdysvallat
Menekkilehdet

Menekkilehdet Oy oli 1970-luvun puolivälissä lyhyen aikaa toiminut lehtikustantamo, joka julkaisi porno- ja skandaalilehtiä nimeltä Panoraama, Junnu ja Sammy. Kustantamon lehdet tekivät julkisuuden henkilöistä rajuja paljastusjuttuja aikana, jolloin ei aivan vielä ollut säädetty intimiteettisuojalakia eli lakia yksityiselämää loukkaavasta tiedon levittämisestä. Lehtien tekijöitä vastaan nostettiin useita kunnianloukkausjuttuja ja syytteitä epäsiveellisten julkaisujen levittämisestä, joista tuomittiin sakkoja, vahingonkorvauksia ja ehdotonta vankeutta. Rautakirja, käytännössä ainoa irtonumerojakelija, kieltäytyi myymästä yhtiön lehtiä niiden seksuaalisen sisällön lainvastaisuuden takia, jolloin Menekkilehtien lehtien menekki romahti. Yhtiö ajautui konkurssiin huhtikuussa 1974 vain vuoden verran toimittuaan. Päävelkojana oli Eero Aholan omistama Karkkilan Kirjapaino, jossa lehdet painettiin.
Menekkilehtien perustajaosakkaita olivat toimitusjohtaja Seppo Sauri, päätoimittaja Seppo Porvali, hallintokamreeri ja rallikuljettajana tunnettu Markku Alén sekä aluepäällikkö Riitta Juslin. Yhtiön rahoittajana oli Harry Alén ja hallituksen puheenjohtajana Hilkka Kylmäkorpi. Samoihin aikoihin Menekkilehtien konkurssin kanssa keväällä 1974 myös Alénin veljesten karkkilalainen maalausliike, yksi Suomen suurimmista, teki konkurssin muun muassa vuodesta 1968 saakka kertyneiden verovelkojensa takia.
Mathilda Wrede

| Mathilda Wrede |
| --- | --- |
 Mathilda Wreden muotokuva, Eero Järnefelt (1896).
Henkilötiedot
Muut nimet:  Mathilda Augusta Wrede
Syntynyt: 8. maaliskuuta 1864 Vaasa
Kuollut: 25. joulukuuta 1928 (64 vuotta) Helsinki
Kansalaisuus:  Suomi
Vanhemmat:  Carl Gustaf Fabian Wrede ja Eleonora Wreden (o.s. Glansenstjerna)
Mathilda Augusta Wrede (8. maaliskuuta 1864 Vaasa – 25. joulukuuta 1928 Helsinki) oli suomenruotsalainen aatelinen, joka omisti elämänsä vankien ja vähäosaisten auttamiseen. Yleisradion järjestämässä Suuret suomalaiset -äänestyksessä hän sijoittui sijalle 87.
Lapsuus ja nuoruus

Mathilda syntyi isänsä Carl Gustaf Fabian Wreden ja äitinsä Eleonora Wreden (o.s. Glansenstjerna) nuorimpana lapsena. Isä oli vapaaherralliseen Wrede af Elimä -aatelissukuun kuulunut Vaasan läänin kuvernööri. Mathilda Wreden veljiä olivat muun muassa senaattori Otto Wrede, ”Parkanon paronina” tunnettu originelli metsänhoitaja Gustaf Wrede ja metsähallituksen ylijohtaja Carl Ernst Wrede.
Lapsia oli perheeseen syntynyt kaikkiaan yksitoista, mutta näistä kaksi poikaa oli kuollut pienenä. Äiti kuoli joulupäivänä 1864 Mathildan ollessa vasta yhdeksän kuukauden ikäinen. Mathildan vanhimmat sisarukset olivat jo muuttaneet pois, ja Vaasan kodissa asuivat vakituisesti enää 16-vuotias Helena ja 6-vuotias Johanna. Ernst, Kasper ja Otto opiskelivat eri puolilla Suomea, Rabbe Pietarin paašiopistossa ja nuorimmat pojat Gustaf ja Henrik kävivät koulua Helsingissä. Virkansa vuoksi isä joutui olemaan paljon poissa kotoa, eikä hän tuon ajan tapojen mukaisesti viettänyt paljon aikaa lastensa kanssa vaan lasten kasvatus jäi perheen äidin vastuulle. Eleonoran kuoleman jälkeen Mathildasta huolehti lastenhoitaja Anna, joka oli hoitanut muitakin kuvernöörin perheen lapsia. Vanhin sisar Helena vastasi Mathildan kasvatuksesta.
Lapsuus ja nuoruus > Koulunkäynti

Isän viran takia perhe asui Vaasassa, mutta toinen koti oli Rabbelugnin kartano Anjalassa, missä vietettiin kesät. Luovuttuaan virastaan kuvernööri Wrede muutti perheineen takaisin lapsuudenkotiinsa Rabbelugniin. Eläinrakas Mathilda viihtyi hyvin Rabbelugnissa, missä hän sai ratsastaa kartanon hevosilla ja juosta veljiensä kanssa metsässä. Mathilda aloitti koulun seitsenvuotiaana Vaasassa. Kymmenvuotiaana Mathilda pantiin Rabbelugnin mailla olleeseen kouluun, jota hän kävi vuoden. Siellä hän oppi myös suomea. Mathilda lähetettiin Haminan yksityiseen tyttöpensionaattiin 12-vuotiaana ja hän kävi tätä koulua kolme vuotta.
Kun koulu Haminassa päättyi, Mathilda palasi takaisin Vaasaan. Säätyläistyttöjen tapaan hänellä ei ollut erityistä tekemistä kotona, koska Helena-sisar huolehti emännän velvollisuuksista. Mathilda kirjoitti kirjeitä ja teki käsitöitä. Hän aloitti myös englannin kielen opiskelun. Mathildan oli tarkoitus mennä suorittamaan rippikoulunsa Jyväskylään, mutta lähtöä edeltävällä viikolla hän oli huonovointinen. Syynä oli ilmeisesti migreeni, josta hän kärsi tästä lähtien ajoittain koko elämänsä ajan. Mathilda suoritti rippikoulun Vaasassa pastori Heikelin luona, ja hänet konfirmoitiin pari viikkoa 17-vuotissyntymäpäivänsä jälkeen.
Lapsuus ja nuoruus > Hengellinen herääminen

Vuoden 1883 alussa Mathilda oli masentunut. Syynä tähän oli ainakin tieto Vaasan kodin myynnistä. Lisäksi Mathildaa vaivasivat taas pahat päänsäryt. Mathildan oli kuitenkin osallistuttava isänsä aseman takia joihinkin tilaisuuksiin, vaikka ne eivät häntä kiinnostaneetkaan. Helenan ja Mathildan oli tarkoitus osallistua eräisiin juhliin isänsä seuralaisina, mutta ennen tätä tilaisuutta tytöt halusivat mennä kuuntelemaan erästä saarnamiestä, Carl Orestia. Mathilda vaikuttui syvästi Orestin puheista. Hän tajusi, miten voisi vapautua häntä vaivanneesta ahdistuksesta. Hengellisen heräämisen myötä Mathilda piristyi ja myös hänen terveydentilansa koheni (vaivat tosin palasivat myöhemmin).
Työ vankien parissa

Mathilda oli tottunut näkemään vankeja jo lapsuudessaan. Vaasan lääninvankilan vankeja työskenteli myös vankilan ulkopuolella ja heitä kävi toisinaan töissä myös kuvernöörin pihapiirissä esimerkiksi halkoja hakkaamassa. Vuonna 1883 eräs vanki tuli korjaamaan Mathildan huoneen lukkoa. Mies oli luottovanki Otto Herman Gustafvasson, ja kuvernööri Wrede antoi Mathildan puhutella häntä. Mathilda kertoi vangille Jumalasta ja kokemastaan heräämisestä. Mathildan yllätykseksi vanki pyysi häntä tulemaan vankilaan, jotta hän voisi kertoa asiasta muillekin. Naisia oli käynyt ennenkin vankilassa julistamassa evankeliumia. Mathilda lupasi tulla heti seuraavana sunnuntaina, mutta isä oli jyrkästi tätä vastaan. Lopulta isä kuitenkin suostui sillä ehdolla että vankilan vahtimestari ja vartija olisivat paikalla Mathildan tavatessa vankeja. Kuvernööri oli virkansa puolesta myös vankilanjohtaja, joten vankilankaan puolesta ei ollut esteitä tapaamisille. Jo tätä ennen Mathildan Henrik-veli oli käynyt tapaamassa vankeja, mutta Henrikin käynnit olivat loppuneet pari kuukautta ennen kuin Mathilda aloitti omansa.
Työ vankien parissa > Keskusteluja vankiloissa

Mathildan käynnit Vaasan vankilassa jatkuivat toukokuulle 1884, jolloin Wredet muuttivat Rabbelugniin. Mathilda kaipasi kovasti tutuiksi tulleita vankeja ja työtään vankilassa. Mathilda halusi jatkaa julistustyötä kotiseudullaan ja hän kutsui sunnuntaisin väkeä koolle lukeakseen heille Raamattua ja pitääkseen hengellisiä puheita. Mathilda yritti aloittaa myös raittiustyötä ja keräsi nimiä raittiusyhdistyksen perustamista varten, mutta ei saanut riittävää kannatusta tälle aatteelle.
Mathildalla oli myös yläluokkaisen asemansa puolesta velvollisuus huolehtia vähäosaisemmista, mutta intoa työlleen hän sai kristillisestä vakaumuksestaan. Mathildan ei tarvinnut olla huolissaan toimeentulostaan, mutta alaikäisenä hän tarvitsi isän suostumuksen toimilleen. Mathildalle olisi riittänyt tehtävää kotiseudullakin, mutta hän halusi palata vankien pariin. Hän oli ahkerassa kirjeenvaihdossa vaasalaisten vankien kanssa ja avusti myös joitakuita heistä taloudellisesti. Mathilda kirjoitti vankeinhoidon ylitirehtöörille Adolf Grotenfeltille ja anoi kirjallista lupaa käydä Suomen vankiloissa. Tukea hankkeeseensa Mathilda sai langoltaan, oikeustieteen professorilta Rabbe Axel Wredeltä. Mathilda saikin luvan vierailla vankiloissa ja keskustella vankien kanssa.
Luvan saatuaan Mathilda lähti pian helsinkiläisiin vankiloihin lankonsa kanssa. Varsinaiset vankilakäynnit Mathilda aloitti 1885 Lappeenrannasta ja Viipurista. Hän vietti runsaasti aikaa myös Suomen suurimmassa vankilassa Turun Kakolassa. Vankilakäyntien tarkoituksena oli saada puhua Jeesuksesta. Myöhemmin hän huomasi vankien ja heidän perheidensä inhimillisen hädän ja alkoi tukea heitä myös sosiaalisesti. Mathilda oli myös usein saattamassa Siperiaan lähetettäviä vankeja. Vankien parissa työskentely oli raskasta ja vielä uuvuttavammaksi sen tekivät Mathildan nuori ikä ja kokemattomuus. Mathilda joutuikin jäämään pitkiksi ajoiksi kotiin lepäämään, sillä hän alkoi taas sairastella.
Työ vankien parissa > Toivola

Henrik Wrede palasi joulukuussa 1885 Suomeen oltuaan kaksi vuotta Siperiassa jakamassa Raamattuja. Hän alkoi yhdessä Mathildan kanssa suunnitella vapautuvien vankien turvakodin perustamista. Heidän isänsä lahjoitti hanketta varten Tuomioja-nimisen torpan, joka sai uuden nimen Toivola. Paikka sijaitsi Kymijoen varrella ja kesäisin sinne pääsi jokea pitkin veneellä Rabbelugnista. Ensimmäinen Toivolan asukas oli mies, jonka Wreden sisarukset lunastivat vankilasta maksamalla hänen sakkonsa. Vastineeksi mies työskenteli turvakodissa. Aluksi asukkaiksi valittiin vain vapaaehtoisia, tuttuja uskovia vankeja. Toivola toimi maanviljelyä harjoittavana työsiirtolana. Henrik asui Toivolassa, mutta Mathilda kävi siellä Rabbelugnista käsin. Mathilda jätti Toivolan kokonaan veljensä hoidettavaksi jo parin vuoden jälkeen ja keskittyi taas pelkästään hänelle tuttuun vankilatyöhön. Toivolan toiminta jatkui vuoteen 1897 asti, jolloin senaatti lopetti sen avustamisen. Toivolan ansiosta suomalaisia rikosvankeja ei lähetetty entiseen tapaan Siperiaan.