stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Major League Baseball -kausi 1897
National League

| Postseason | National Leaguen mestari | Voitot | National Leaguen 2>  sijoittunut | Peli 1 | Peli 2 | Peli 3 | Peli 4 | Peli 5 |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| Temple Cup | Boston Beaneaters |    1-4 | Baltimore Orioles | 13-12 | 11–13 |   3–8 | 11–12 |   3–9 |
Aiheesta muualla

Baseball almanakka - National League 1897 (englanniksi)
Baseballlibrary.com (englanniksi) (Arkistoitu – Internet Archive)
Bill Lamb: Joe Corbett (englanniksi)
Maria Ruotsala

Maria Ruotsala (s. 15. maaliskuuta 1961 Helsinki) on suomalainen elokuvaohjaaja. Elokuvaohjaajan uraa ennen hän oli kuvataiteilija.
Kuvataiteilijana Ruotsala on tehnyt muun muassa maalauksia, installaatioita ja videoita. Hänet nimettiin yhdeksi neljästä Vuoden nuoresta taiteilijasta vuonna 1990 yhdessä Eija-Liisa Ahtilan, Jarmo Kurjen ja Juha Saitajoen kanssa. Hänen töitään on hankittu muun muassa Kiasmaan ja Pariisin Pompidou-keskukseen.
Ruotsala opiskeli elokuvaohjaajaksi Lontoossa ja palkittiin Fuji-stipendillä parhaana ohjaajana 1992.
Ruotsala on ohjannut Yleisradiolle muun muassa kolmiosaisen televisioelokuvan Kreetta Onkelin romaanin Ilonen talo pohjalta.
Ohjauksia ja käsikirjoituksia

Esineiden luonto (1987)
Platonin poika (1990)
The Cost (1992)
Hyper Sensitive (1993, kunniamaininta Kettupäivillä)
Ruusutarha (1997, pääpalkinto Kettupäivillä)
Ilonen talo (2006)
Apeiron (2013)
Aiheesta muualla

Maria Ruotsala Internet Movie Databasessa. (englanniksi)
Manuel Latusa

| Manuel Latusa |
| --- | --- |

Henkilötiedot
Syntynyt: 23. tammikuuta 1984 (ikä 40) Wien, Itävalta
Kansalaisuus:   Itävalta
Jääkiekkoilija
Pelipaikka:  hyökkääjä
Pituus:  183 cm
Paino:  86 kg
Seura
Seura:  EC Red Bull Salzburg
Sarja:  EBEL
Seurat:  2001–
Manuel Latusa (s. 23. tammikuuta 1984) on itävaltalainen jääkiekkoilija. Latusa oli jääkiekon 1. divisioonan maailmanmestaruuskilpailuissa 2012 A-lohkon turnauksen pistepörssissä toisena ja valittiin turnauksen parhaaksi hyökkääjäksi.
Aiheesta muualla

Manuel Latusa The Internet Hockey Databasessa (englanniksi)
Maria Ramstedt

Maria Ramstedt (os. Häggblom, kirjailijanimeltään Martti Humu; 12. joulukuuta 1852 Pietari – 10. elokuuta 1915 Helsinki) oli suomalainen opettaja, toimittaja, kirjailija ja teosofi.
Elämäkerta

Maria Häggblom syntyi merimiehen aviottomana tyttärenä. Pietarin suomalaisen seurakunnan kirkkoherra Johannes Öhqvist otti hänet orpokodista kasvatikseen ja huolehti myöhemmin hänen opinnoistaan. Häggblom kävi Pietarin suomalaisen kirkkokoulun, opiskeli Jyväskylän seminaarissa ja valmistui kansakoulunopettajaksi vuonna 1874. Hän työskenteli sen jälkeen opettajana, mutta luopui urastaan vuonna 1878 solmittuaan avioliiton seminaarista pari vuotta aikaisemmin valmistuneen Alexander Ramstedtin kanssa. Alexander Ramstedt työskenteli kansakoulunopettajana ja lyseoiden musiikinopettajana kotikaupungissaan Savonlinnassa. Hän toimitti vaimonsa kanssa vuonna 1876 perustamaansa Savonlinna-lehteä ja sen jatkajaa, mutta kuoli jo vuonna 1889.
Maria Ramstedt oli leskeksi jäädessään 37-vuotias neljän lapsen äiti. Hän jatkoi miehensä jälkeen Savonlinnan vastaavana toimittajana ja oli yksi Suomen ensimmäisistä ammattimaisista lehtinaisista. Raittiusaatteesta ja muista ajankohtaisista kysymyksistä kiinnostuneen Ramstedtin päätoimittajakausi oli myrskyisää taistelujen aikaa. Hän joutui kahdesti vastaamaan kirjoituksistaan oikeudessa ja sai molemmilla kerroilla sakkoa. Ramstedt työskenteli Savonlinnassa myös kirjurina, tulkkina ja sihteerinä sekä tyttökoulun laulun ja venäjän kielen opettajana.
Luovuttuaan toimittajan työstä vuonna 1894 Ramstedt siirtyi Helsinkiin, jossa hän työskenteli kymmenen vuoden ajan G. W. Edlundin kustannusliikkeen kirja-arvostelijana ja ulkomaisen kirjeenvaihdon hoitajana. Sen jälkeen hän työskenteli kuolemaansa saakka tie- ja vesirakennushallituksen puhtaaksikirjoittajana ja kielenkääntäjänä. Päätoimensa ohessa Ramstedt antoi saksan ja venäjän kielen tunteja.
Ramstedt puhui sujuvasti ruotsia, saksaa, ranskaa, englantia ja venäjää. Hän oli taitava kynänkäyttäjä ja toimi kirjailijana salanimellä Martti Humu. Ramstedt on julkaissut kaksi romaania, noin 60 lehtinovellia ja laatinut puoli tusinaa näytelmää.
Ramstedt liittyi teosofiseen liikkeeseen vuonna 1902. Hän oli mukana teosofien kustannustoiminnassa, piti luentoja ja ryhtyi vuonna 1905 julkaisemaan Omatunto-lehteä. Ramstedt kuului jonkin aikaa vuonna 1907 perustetun Suomen Teosofisen Seuran hallitukseen. Hän on laatinut myös ”salatieteellisen tutkimuksen” Kalevalasta.
Taidemaalari Yrjö Ramstedt oli Maria ja Alexander Ramstedtin poika.
Teoksia

Junalla kulkiessa. G. W. Edlund 1894.
Helmikimppu: valittuja lauluja Suomen nuorisolle. G. W. Edlund 1895.
Passaripoika: näytelmä 1:ssä näytöksessä. Edlund 1896.
Unisampo: uusi unien selittäjä, josta saa tietää yli 1600 eri unen merkityksen. Edlund 1896.
Valo tulee!: näytelmä 1:ssä näytöksessä. Edlund 1896.
Parittomat: huvinäytelmä yhdessä näytöksessä. G. W. Edlund 1902.
Kalevalan sisäinen perintö salaoppien valossa. Tekijä 1909.
Teosofia ja H. P. Blavatsky. Teosofinen kirjakauppa 1910.
Käännöksiä

Leo Tolstoi: Isäntä ja työmies. G. W. Edlund 1895.
Jules Verne: Matka maan ympäri 80:ssa vuorokaudessa. Edlund 1895.
Hedvig Haglund: Tärkeimpiä neuvoja nuorille palvelusneitsyille. Edlund 1895.
Maallisten sekä hengellisten merimiesten opastaja: tutkistelemuksia kaikille elon merellä purjehtijoille sovitetut kuukauden joka päivälle (2. p.). Edlund 1896
Alexander Friedrich Franz Hoffmann: Herran tiet ovat ihmeelliset. G. W. Edlund 1902.
C. R. Sederholm: Omantunnon uskonto. Ervast 1903.
Franz Hartmann: Bhagavad-Gîtâ, laulu jumaluudesta tahi oppi jumalallisesta olemuksesta. Teosofinen kirjakauppa, 1905.
Alexander Fullerton: Mitä on teosofia? Teosofinen kirjakauppa 1910.
Aiheesta muualla

Vapaasti ladattavia Martti Humun e-kirjoja Projekti Lönnrotilta sekä Project Gutenbergiltä
Manuel Marrero

| Manuel Marrero |
| --- | --- |

Kuuban pääministeri
 21. joulukuuta 2019 –  
Edeltäjä:  Fidel Castro (1959–1976)
Henkilötiedot
Syntynyt: 11. heinäkuuta 1963 (ikä 61) Holguín, Kuuba
Tiedot
Puolue:  Kuuban kommunistinen puolue
Manuel Marrero Cruz (s. 11. heinäkuuta 1963 Holguín, Kuuba) on kuubalainen poliitikko ja Kuuban pääministeri. Hän on vaikuttanut urallaan saarivaltion matkailualalla, ja hänet valittiin vuonna 2004 matkailuministeriksi. Pääministeri hänestä tuli joulukuussa 2019.
Elämä

Manuel Marrero on koulutukseltaan arkkitehti. Hän siirtyi matkailualalle vuonna 1990, kun hän sijoitti Grupo de Turismo Gaviotan kautta Holguínin provinssiin rakennettaviin kahteen hotelliin. Tämän jälkeen Marrero työskenteli Río de Lunan johtohenkilöstössä, ja sitten hän sai paikan Grupo de Turismo Gaviotan itäisten provinssien valtuustosta. Marrerosta tuli vuonna 1996 varaderolaisen Varadero Azul -hotellikompleksin yleisjohtaja ja vuonna 1999 Grupo de Turismo Gaviotan varajohtaja. Johtajaksi hän nousi vuonna 2001.
Marrerosta tuli helmikuussa 2004 Kuuban matkailuministeri. Hän toimi matkailuministerinä 16 vuoden ajan ja oli tuona aikana kehittämässä maan matkailualaa koko talouden veturiksi. Kuuban presidentti Miguel Díaz-Canel nimesi joulukuussa 2019 Marreron maan uudeksi pääministeriksi. Fidel Castro oli lakkauttanut pääministerin viran vuonna 1976. Marrero saa pääministerinä joitakin tehtäviä, joita oli aiemmin ollut presidentillä. Kriitikoiden mukaan hänen asemansa on kuitenkin kosmeettinen, sillä presidentti ja armeija pitävät edelleen keskeisintä valtaa.
Major League Baseball -kausi 1892

Major League Baseball -kausi 1892 tarkoitti National Leaguen nousua monopoliasemaan, koska American Association lakkautettiin ja osa sen joukkueista liittyi NL:aan. Virallisesti liigasta käytettiin nimitystä National League and American Association. Joukkueita liigassa oli 12.
NL kokeili myös uutta sarjaformaattia, jossa kausi jaettiin kahteen puoliskoon, ja kausipuolikkaiden mestarit kohtasivat lopuksi liigan mestaruusottelusarjassa. Syyskausi alkoi heinäkuun 15. päivänä. Koko kauden ottelumäärä oli lähtökohtaisesti 154 per joukkue, eli 77 kummallakin kausipuolikkaalla. Tasapelit MLB:n tavan mukaan uusittiin, mutta vastaavasti merkityksettömiä otteluita on jätetty pelaamatta. 17. lokakuuta alkaneessa mestaruussarjassa kohtasivat Boston Beaneaters ja Cleveland Spiders. Ensimmäinen ottelu päättyi tasan 0–0 yhdentoista vuoroparin jälkeen. Boston otti tämän jälkeen otteen haltuunsa ja vei lopulta mestaruuden voitoin 5–0.
Postseason

|  | Kevätkauden mestari | Voitot | Syyskauden mestari | Peli 1 | Peli 2 | Peli 3 | Peli 4 | Peli 5 | Peli 6 |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| Champ Series | Boston Beaneaters |   5–0 | Cleveland Spiders |   0–0 |   4–3 |   3–2 |   4–0 | 12–7 |   8–3 |
Aiheesta muualla

Baseball almanakka - National League 1892 (englanniksi)
Charlton's Baseball Chronology - 1892 (englanniksi)
Cleveland Spidersin joukkue vuodelta 1892 - syyskauden mestari
Maantieteen yhteenveto lyhennelmänä

| Maantieteen yhteenveto lyhennelmänä> Τῆς γεωγραφίας ὑποτυπώσεις ἐν ἐπιτομῇ.Alkuperäisteos |
| --- | --- |
Kirjailija:  Agathemeros
Kieli:  muinaiskreikka
Genre:  maantiede
Julkaistu:  n. 200-luku
Löydä lisää kirjojaKirjallisuuden teemasivulta
Maantieteen yhteenveto lyhennelmänä (m.kreik. Τῆς γεωγραφίας ὑποτυπώσεις ἐν ἐπιτομῇ, Tēs geōgrafias hypotypōseis en epitomē; lat. Geographiae informatio) on Agathemeroksen kirjoittama antiikin kreikkalainen maantieteellinen teos.
Historia

Agathemeros eli ja kirjoitti oletettavasti 200-luvun alussa. Hänen teoksensa oli osoitettu hänen Filon-nimiselle oppilaalleen. Teos koostuu pääasiassa Klaudios Ptolemaioksen ja muiden varhaisempien maantieteilijöiden teoksista otetuista poiminnoista. Eräs keskeinen lähde vaikuttaa olleen Artemidoros Efesoslaisen Geografia, mikä käy ilmi verrattaessa teosta Plinius vanhemman Naturalis historiaan, jonka ensimmäinen kirja on paljolti tiivistelmä Artemidorokselta.
Agathemeroksen teoksesta tai sen osista tunnetaan ainakin 29 käsikirjoitusta. Teoksen editio princeps oli Samuel Tennuliuksen laitoksessa Agathemeris libri duo (Amsterdam, 1671). Jacob Gronow julkaisi siitä parannellun laitoksen vuonna 1697. John Hudson julkaisi teoksen kokoelmassa Geographi Graeci minores vuonna 1703. Uusin julkaisu on Aubrey Dillerin tekemä ja vuodelta 1975.
Sisältö

Teos koostuu kahdesta kirjasta. Sen sisältö voidaan jakaa kolmeen osaan. Ensimmäinen osa esittää yhteenvedon eri näkemyksistä, joita varhaisemmilla kirjailijoilla oli maan muodosta, ja käsittelee maiden, merien ja saarten jaotteluita. Toinen osa käsittelee tuulia ja päivien pituuksia. Kolmas osa on periplus eli merialueiden ja rannikoiden kuvaus ja esittää samalla tunnetun, asutun maailman eräiden tärkeimpien paikkojen välisiä etäisyyksiä stadioneissa mitattuna.
Kirjallisuutta

Agathemeris Orthonis filii compendiariae geographiae expositionum libri duo.  (Cura et interpretation Samuelis Tennulii)  Amstelodami:  Apud Joannem Ravesteinium, 1671.  Teoksen verkkoversio. (muinaiskreikaksi) (latinaksi)
Diller, Aubrey: Agathemerus, ”Sketch of Geography”. Greek Roman and Byzantine Studies (GRBS), 1975, 16. vsk, nro 1, s. 59–76.  Artikkelin verkkoversio. (englanniksi)
Gronow, Jacob: Geographica Antiqua.  (S. Tennulii et emendationibus Jacobi Gronovii)  Ludguni Batavorum:  Apud Jordanum Luchtmans, 1697.  Teoksen verkkoversio. (muinaiskreikaksi) (latinaksi)
Hudson, John: Geographiae Veteris Scriptores Graeci minores.  (cum interpretatione Latina, Dissertationibus, ac Annotationibus. Volumen Secundum)  Oxford:  E Theatro Sheldoniano, 1703.  Teoksen verkkoversio. (muinaiskreikaksi) (latinaksi)
Aiheesta muualla

Ἀγαθήμερος: Αγαθημέρου τοῦ Ὄρθωνος γεωγραφίας ὑποτύπωσις. Digital Agathemerus Project. (muinaiskreikaksi)
Agathemerus: Geographiae informatio. Perseus. (muinaiskreikaksi)
Agathemerus: Sketch of Geography. ToposText. (englanniksi)
Digital Agathemerus Project. (englanniksi)
Agathemeroksen kuvaamat, Timostheneelta peräisin olevat 12 tuulta kompassisuunnittain.
Maria Denis

| Maria Denis |
| --- | --- |
 Maria Denis vuonna 1940
Henkilötiedot
Koko nimi:  Maria Esther Beomonte
Syntynyt: 22. marraskuuta 1916 Buenos Aires, Argentiina
Kuollut: 15. huhtikuuta 2004 Rooma
Ammatti:  näyttelijä
Näyttelijä
Aktiivisena:  1931–1955
Merkittävät roolit:  Maria (Treno popolare)
Aiheesta muualla
IMDb 
Elonet
Maria Denis, oikealta nimeltään Maria Esther Beomonte (22. marraskuuta 1916 Buenos Aires – 15. huhtikuuta 2004 Rooma), oli italialainen näyttelijä, jonka elokuvaura alkoi jo 16-vuotiaana. Hän oli Assia Norisin ja Alida Vallin ohella yksi kolmesta 1930-luvun nuoresta naistähdestä, jotka tulivat tunnetuiksi koko Italian ”julkisina morsiamina”. Nimitys viittaa heidän elokuvissaan esittämiensä roolihahmojen tavalliseen päämäärään. Näyttelijänä Denis oli täten uransa ensimmäisinä vuosina tyypillinen esimerkki sotaa edeltävän italialaisen elokuvan erittäin suositusta naistyypistä: vähän naiivi ja romanttinen porvarillisen perheen tyttölapsi.
Maahanmuuttajien tyttärenä Argentiinassa syntynyt Denis palasi jo lapsena äitinsä kanssa Italiaan. Siellä syntyi hänen yhdeksän vuotta nuorempi sisarpuolensa, Michela, joka myös valitsi näyttelijän uran. Siitä, miten Denis joutui elokuva-alalle, ei ole täysin varmaa tietoa. Hän tuli kuitenkin yleisön ja kriitikkojen tietoisuuteen jo vuonna 1932 Raffaello Matarazzon ensimmäisessä näytelmäelokuvassa Treno popolare, jossa hän 16-vuotiaana näytteli keski-ikäisen viettelijän (Cesare Zoppetti) pahaa aavistamatonta uhria.
Kaksi vuotta myöhemmin Denis saavutti ensimmäisen todella suuren yleisömenestyksen Goffredo Alessandrinin ohjaamassa komediassa Seconda B (1934). Oppilaitoksen seinien sisäpuolelle lukuvuoteen 1911–1912 sijoitettu kolmiodraama tuotti Denisille myös hyvät arvostelut hänen suorituksestaan. Menestyksestä seurasi pitkä sarja osia stereotyyppisissä telefoni bianchi -elokuvissa, joka katkesi vasta vuonna 1940, kun Denis sai tärkeän roolin Augusto Geninan Espanjan sisällissotaa käsittelevässä elokuvassa Alcazar. Vaikutti siltä, että tämä suoritus herätti italialaiset ohjaajat huomaamaan, että Denis osasi näytellä myös vakavampia rooleja, ja sellaisia myös alettiin tarjota hänelle. Hänen myöhemmistä suorituksistaan ovat mainitsemisen arvoisia Ferdinando Maria Poggiolin Sissignora (1942) ja Vittorio Cottafavin La fiamma che non si spegne (1949). Denisin viimeiseksi rooliksi jäi Alessandro Blasettin ohjaama osa episodielokuvasta Tempi nostri (1954).
Maroussi BC

| Μαρούσι K> A.E. |
| --- | --- |

Lempinimet:  Costa Coffee
Liiga:  Kansallinen B-sarja
Perustettu:  1950
Historia:  1950–
Areena:  Maroussi Indoor Hall kapasiteetti 2 500
Kotipaikka:  Maroúsi, Kreikka
Värit:           
Presidentti:   Vasilis Konstantinou
Päävalmentaja:   Vangelis Mageiras
Mestaruudet:  Saporta Cup (1): 2001
Kotisivu:  www.maroussibasket.gr
Maroussi BC (kreik. Μαρούσι K.A.E.) on kreikkalainen koripalloseura Suur-Ateenan Maroúsista.
Historia

Seura perustettiin vuonna 1950, mutta Maroussi nousi Euroopan kärjen tuntumaan kaudella 1978–1979, kun se pääsi Korać Cupiin. Vuonna 1999 seura nousi Kreikan liigaan 18 divisioonavuoden jälkeen. Kaudella 2000–2001 Maroussi voitti Saporta Cupin, mikä on edelleen Maroussin paras saavutus. Seuraavalla kaudella joukkue oli Kreikan cupissa toinen hävittyään Olympiakosille luvuin 74–66.
Kaudella 2003–2004 joukkue sijoittui toiseksi EuroChallengessa. Samana vuonna se myös hävisi Panathinaikosille Kreikan liigan finaalissa suoraan otteluvoitoin 3–0. Kaudella 2004-2005 joukkue pääsi ensikertaa ULEB Eurocupiin. Kaudella 2007–2008 Maroussi pääsi Kreikan liigan välieriin, jolloin se varmisti kaudeksi 2008–2009 paikan Eurocupissa.
Maroussi pelasi Euroliigassa ensimmäistä kertaa kaudella 2009–2010. Seura eteni aina kuudentoista parhaan joukkoon ennen putoamista. Kaudella 2011–2012 Maroussi sijoittui Kreikan liigassa viimeiseksi ja putosi pääsarjasta. Taloudellisten syiden takia seura putosi kolmannelle sarjatasolle.
Aiheesta muualla

Virallinen kotisivu (kreikaksi)
Mark Reeds

| Mark Reeds> Henkilötiedot |
| --- | --- |
Syntynyt: 24. tammikuuta 1960 Toronto, ON, Kanada
Kuollut: 14. huhtikuuta 2015 (55 vuotta)
Kansalaisuus:  Kanada
Jääkiekkoilija
Pelipaikka:  oikea laitahyökkääjä
Maila:  R
Pituus:  178 cm
Paino:  81 kg
Pelaajaura
Pääsarjaura:  1981–1991
Seurat:  Markham Waxers (OPJHL) Toronto Marlboros (OMJHL) Peterborough Petes (OMJHL) Salt Lake Golden Eagles (CHL) St. Louis Blues (NHL) Hartford Whalers (NHL) Binghampton Whalers (AHL) Fiemme Cavalese (Serie A) Peoria Rivermen (IHL)
NHL-varaus:  86. varaus, 1979 St. Louis Blues
Valmennusura
Vuodet:  1992–2015
Seurat:  Peoria Rivermen (IHL, apuvalm./ECHL) Missouri River Otters (UHL) Kalamazoo Wings (UHL) Owen Sound Attack (OHL) Ottawa Senators (NHL, apuvalm.)
Mark Reeds (24. tammikuuta 1960 Toronto, Ontario, Kanada – 14. huhtikuuta 2015) oli kanadalainen jääkiekkoilija, joka uransa peliuransa jälkeen toimi jääkiekkovalmentajana. Pelipaikaltaan hän oli oikea laitahyökkääjä.
Reeds pelasi urallaan 365 NHL:n runkosarjaottelua tehopistein 45+114=159 ja 53 pudotuspeliottelua tehopistein 8+9=17. Hänen seurojaan NHL:ssä olivat St. Louis Blues ja Hartford Whalers. Lisäksi Reeds pelasi CHL:ssä 188 runkosarjaottelua tehoin 53+95=148 ja 17 pudotuspeliottelua tehoin 5+8=13 edustaen Salt Lake Golden Eaglesiä, 69 runkosarjaottelua AHL:ssä tehoin 26+34=60 edustaen Binghamton Whalersiä sekä IHL:ssä 16 runkosarjaottelua tehoin 4+2=6 ja yhden pudotuspeliottelun tehoitta edustaen Peoria Rivermeniä. Pohjois-Amerikan ulkopuolella Reeds edusti kahden kauden ajan Italian Serie A:ssa pelaavaa Fiemme Cavalesea, jossa hän teki 80 runkosarjaottelussa 55+131=186 pistettä.
Reeds oli mukana Kanadan joukkueessa nuorten MM-kilpailuissa 1980, joissa hän pelasi viisi ottelua tehopistein 1+0=1.
Reeds aloitti valmentamisen jo peliuransa viimeisellä kaudella toimiessaan Peoria Rivermenissa pelaaja-apuvalmentajana. Myöhemmin seuran pelatessa ECHL:ää hän toimi myös päävalmentajana. Reeds työskenteli päävalmentajana myös UHL:n Missouri River Ottersissa ja Kalamazoo Wingsissa sekä OHL:n Owen Sound Attackissa. Hänen viimeiseksi työtehtäväkseen jäi NHL:n Ottawa Senatorsin apuvalmentajan pesti, jota hän ehti hoitaa vajaat neljä kautta. Reeds voitti Owen Sound Attackin päävalmentajana OHL:n mestaruuden.
Reeds menehtyi syöpään pari päivää ennen kuin Ottawa Senators, jossa hän toimi apuvalmentajana, aloitti NHL:n pudotuspelit.
Maryam Hassouni

Maryam Hassouni (2020)
Maryam Hassouni (s. 21. syyskuuta 1985) on alankomaalainen televisio- ja elokuvanäyttelijä. Hänelle myönnettiin vuonna 2006 kansainvälinen Emmy-palkinto roolista televisioelokuvassa Offers (2005).
Hassounilla on marokkolaiset vanhemmat, mutta hän itse syntyi Amsterdamissa, johon hänen vanhempansa olivat muuttaneet. Hänellä on veli Zakariya ja sisko Sarra.
Hassouni opiskelee lakia Amsterdamin Vrije Universiteitissa.
Mark Reizen

Mark Reizen (vasemmalla) noin vuonna 1915.
Mark Osipovitš Reizen (ven. Марк Осипович Рейзен, 3. heinäkuuta 1895 – 25. marraskuuta 1992) oli venäläinen oopperalaulaja, lyyrinen basso.
Reizen syntyi juutalaiseen sukuun, ja hänellä oli neljä veljeä ja yksi sisko. Kaikki harrastivat musiikkia. Reizen oli ensimmäisen maailmansodan veteraani ja opiskeli insinööriksi, mutta myös laulua Harkovassa Federico Bugamellin johdolla vuosina 1919–1920.
Reizen debytoi Harkovan oopperassa vuonna 1921, jolloin hän esitti Pimenin roolin Modest Mussorgskin teoksessa Boris Godunov. Hän siirtyi Leningradin Mariinski-teatteriin vuonna 1925 ja kierteli vuosina 1929–1930 Pariisissa, Berliinissä, Monte Carlossa ja Lontoossa.
Reizen työskenteli Bolšoi-teatterin johtavana bassona vuodesta 1930 vetäytymiseensä 1954 ja sai sinä aikana mainetta muiden muassa Nikolai Rimski-Korsakovin, Aleksandr Borodinin, Charles Gounod'n, Mihail Glinkan ja Richard Wagnerin töiden tulkitsijana.
Reizen jatkoi opettamista vuodesta 1967. Hän piti resitaalin 80-vuotispäivänsä kunniaksi ja esitti prinssi Greminin roolin Pjotr Tšaikovskin Jevgeni Oneginissa Bolšoissa 90-vuotisjuhlassaan heinäkuussa 1985. Hänelle myönnettiin Stalin-palkinnot vuosina 1941, 1949 ja 1951. Hän kuoli äkillisesti 97 vuoden iässä Moskovassa.
Maryam Mursal

Maryam Mursal (s. 1. tammikuuta 1950) on somalialaissyntyinen, mutta Tanskassa asuva naislaulaja. Hän aloitti laulamisen 1960-luvulla Mogadishussa. Mursalin kritisoitua Somalian hallitusta häntä kiellettiin esiintymästä kahteen vuoteen. Tämän ajan hän elätti itseään toimimalla taksikuskina.
Mursal on esiintynyt myös somalialaisen 300-henkisen musiikki- ja tanssiyhtye Waaberin kanssa. Vuonna 1997 Mursal esiintyi Readingin festivaaleilla Isossa-Britanniassa.
María Belén Potassa

María Belén Potassa
María Belén Potassa (s. 12. joulukuuta 1988) on argentiinalainen jalkapalloilija. Hän on pelipaikaltaan hyökkääjä. Hän on pelannut Argentiinan naisten maajoukkueessa vuoden 2019 MM-kilpailujen päättyessä 29 maaottelua ja tehnyt niissä kahdeksan maalia. Hän on kuulunut maajoukkueeseen vuosien 2007 ja 2019 MM-kilpailuissa sekä vuoden 2008 olympialaisissa. MM-kilpailuissa 2019 hän ei saanut peliaikaa.
Potassa on pelannut seuratasolla muun muassa Boca Juniorsissa ja UAI Urquizassa.
Markku Larkio

| Markku Larkio> Henkilötiedot |
| --- | --- |
Koko nimi:  Markku Tapio Larkio
Syntynyt: 4. syyskuuta 1972 (ikä 52) Riihimäki, Suomi
Kansalaisuus:   Suomi
Koripalloilija
Pituus:  203 cm
Paino:  99 kg
Pelaajaura
Yliopistojoukkueet
1993–1994:   Illinois State University
Seurajoukkueet
1991–1993 1994–1996 1996–1998 1998–1999 1999–2001 2001–2004:   Namika Lahti  Namika Lahti  TTL Bamberg  Namika Lahti  Bayer Leverkusen 04  Braunschweig BS Energy
Maajoukkueet
1995–2003:   Suomi
Ottelut (pisteet):  85
Aiheesta muualla
FIBA
Markku Tapio Larkio (s. 4. syyskuuta 1972 Riihimäki) on suomalainen aktiiviuransa lopettanut koripalloilija.
Ura

Larkio aloitti koripallon pelaamisen Hyvinkään Tahkossa. Koska samassa joukkueessa oli neljä muuta yli kaksimetristä pelaajaa, pantiin Larkio takamieheksi. Vuonna 1991 Larkio siirtyi pelaamaan Namika Lahteen, jossa hän pelasi kahden kauden ajan. Suomesta hän lähti Yhdysvaltoihin opiskelemaan Illinois'n yliopistoon. Valinta kuitenkin epäonnistui, sillä jo yhden kauden jälkeen Larkio palasi Suomeen ja Lahteen.
Kun Bosman-sääntö tehtiin 1990-luvulla, sai Larkio mahdollisuuden siirtyä Eurooppaan. Hän siirtyikin TTL Bambergiin, jossa pelit sujuivat hyvin puolitoista kautta. Toisen kauden lopulla Larkio kärsi vakavan akillesjänteen loukkaantumisen, joka piti hänet pois kentiltä puoli vuotta. Tämän takia hän siirtyi takaisin Suomeen kuntoutumaan ja samalla pelaamaan Lahden paitaan. Kaudeksi 1999–2000 Larkio palasi Saksaan, mutta tällä kertaa Bayer Leverkusenin paitaan. Hän pelasi seurassa kaksi kautta ennen siirtymistään Braunschweigiin. Larkion uran viimeiset kaudet olivat kuitenkin vaikeat, sillä hänellä oli pieniä loukkaantumisia jatkuvasti. Keväällä 2004 Larkio lopetti ammattilaisuransa.
Maajoukkue

Larkio oli mukana myös Suomen koripallomaajoukkueessa vuoden 1995 EM-kisoissa. Hän pelasi maajoukkueessa aina vuoteen 2003 saakka, mutta ei ollut tyytyväinen maajoukkuetoimintaan.
Aiheesta muualla

BBL:n pelaajaprofiili[vanhentunut linkki] (saksaksi)
FIBA Europen pelaajaprofiili (englanniksi)
| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
| Edeltäjä: Kari-Pekka Klinga | Korisliigan vuoden pelaaja 1995–96 | Seuraaja: Mika-Matti Tahvanainen |
| Edeltäjä: Tommi Nordberg | Korisliigan vuoden kehittynein pelaaja 1992–93 | Seuraaja: Roope Mäkelä |
Suomen joukkue – Koripallon EM-kilpailut 1995
4 Kuisma |
5 Möttölä |
6 Markkanen |
7 Pehkonen |
8 Tuomala |
9 Larkio |
10 Marttinen |
11 Tahvanainen |
12 Luhtanen |
13 Lehtonen |
14 Klinga |
15 Niiranen |
Valmentaja Dettmann