stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Cyberpunk 2077
Kehitys

Jo vuonna 2012 paljastettu projekti oli pitkään kesken, sillä pelistudio työsti The Witcher -pelisarjan kolmatta osaa vuoteen 2016 saakka. Vuonna 2017 CD Projekt REDin johtaja Adam Kiciński ilmoitti pelimoottorin olevan valmis. E3 2018 -tapahtumassa julkaistussa trailerissa oli mukana piilotettu kirje, jossa mainitaan muun muassa pelin olevan yksinpelattava roolipeli ja että pelissä on mahdollista luoda oma pelaajahahmo.
Alkuperäisen roolipelin kehittäjä Mike Pondsmith on kertonut saaneensa CD Projekt RED:iltä yhteydenoton, jossa kerrottiin miten tärkeä vuoden 1988 lautapeli oli rautaesiripun takana: tämä ja ryhmän osaaminen ja materiaalin arvostaminen vaikuttivat häneen. Pondsmith osallistui pelin kehitykseen konsulttina ja hän esiintyy pelissä olevana hahmona.
E3 2019 -pelimessuilla CD Projekt ilmoitti lukuisista tieteiselokuvarooleistansa tunnetun kanadalaisen näyttelijän Keanu Reevesin esittävän pelissä Johnny Silverhand -nimistä hahmoa. Samalla pelistudio vahvisti pelin julkaisupäivämäärän. Julkaisun jälkeen peliin on tulossa myös mikrotransaktioita sisältävä verkkomoninpeli.
Pelin musiikista on vastannut Marcin Przybylowicz, joka sävelsi musiikin The Witcher 3: Wild Hunt -peliin.
Ennen julkaisua uutisoitiin erään arvostelijan saaneen epileptisia oireita eräässä kohdassa käytetyistä vilkkuvista valoista.
Pelin kehittäjät ovat kertoneet varoituksen lisäämisestä sekä pysyvämmän ratkaisun selvittämisestä.
Kehitys on maksanut arviolta 330 miljoonaa dollaria puolalaisen pankin mukaan, joka tekee siitä yhden kalleimmista koskaan tehdyistä peleistä.
Julkaisun jälkeen CD Projekt Red on kertonut peruneensa samaan maailmaan sijoittuvan erillisen monen pelattavan pelin ja jatkossa aikovansa sisällyttää moninpelitilan peleihinsä. Yhtiö aikoo käyttää huomattavasti lyhyempiä markkinointikampanjoita jatkossa johtuen useista ongelmista pelin tilan kommunikoinnissa.
Toukokuussa 2021 kerrottiin, että Gabriel Amatangelo on liittynyt pelin ohjaajaksi roolissa aiemmin olleen Mateusz Tomaszkiewiczin tilalle, joka lähti CD Projekt Redistä. Amatangelon tehtäviksi kerrottiin pelin viimeistely julkaisun yhteydessä luvatunlaiseksi ja uuden ladattavan sisällön kehitystyö. Aiemmin ohjaajana toiminut Adam Badowski on siirtynyt muihin tehtäviin CD Projekt Redissä.
Vaikutus

Ennen julkaisua eräät muut julkaisijat ovat ilmoittaneet omien peliensä julkaisun lykkäämistä välttääkseen kilpailua.
Julkaisupäivänä yhtäaikaisten pelaajien määrä Steam-palvelussa nousi yli miljoonaan, joka oli kaikkien aikojen ennätys yksinpelille.
Edellinen ennätys oli Fallout 4 -pelillä 472 tuhannella pelaajalla vuodelta 2015. 
Peli on saatavissa myös GOG.com, Epic, GeForce Now, Stadia -palveluista sekä konsoleille, joten todellinen pelaajien määrä on tätä suurempi.
Julkaisu

Pelaajat ovat raportoineet pelissä olevista ohjelmointivirheistä sekä PlayStation 4- ja Xbox One -alustoja koskevista alhaisista kuvataajuuksista. CD Projekt on kommentoinut olleensa liian keskittynyt pelin julkaisuun viivästymisien jälkeen. Yhtiö on sanonut aikovansa rakentaa uudelleen pelaajien luottamuksen yhtiöön.
Yhtiö on pyytänyt anteeksi ettei näyttänyt PlayStation 4- ja Xbox One -versioita ennen julkaisua ja on tarjonnut rahoja takaisin. Sony on keskeyttänyt pelin myynnin PlayStation Storessa toistaiseksi.
Maaliskuussa 2021 julkaistu päivitysversio 1.2 sisältää yli 500 korjausta konsolikohtaiset korjaukset mukaanluettuna. Päivityksen julkaisu viivästyi kehittäjään kohdistuneen tietomurron vuoksi. 
Kesäkuussa 2021 kerrottiin pelin palaavan PlayStation Storeen, mutta suositeltuna vain PlayStation 4 Pro- ja PlayStation 5-konsoleilla pelattavaksi. Perusmallin PlayStation 4:llä peliä ei vielä suositella pelattavaksi.
Edgerunners-päivityksen ja anime-sarjan julkaisun jälkeen peli on noussut uuteen suosioon.
Myynti

Peli keräsi kahdeksan miljoonaa ennakkotilausta ennen julkaisua, josta 74% oli digitaalisen jakelun versioita. Peli myi 4,72 miljoonaa kappaletta pelkästään tietokoneilla ennen julkaisua ja rikkoen aiemmat ennätykset nopeiten myyvästä pelistä tietokoneille. Tietokoneversio kattaa 59% pelin ennakkotilauksista.
Peli oli voitollinen jo ensimmäisenä julkaisupäivänä ennakkotilausten johdosta.
Peli on myynyt kymmenen päivän sisällä julkaisusta 13 miljoonaa kappaletta myös palautukset huomioiden.
Vastaanotto

Pelin Windows-versio on saanut IGN:n arvostelussa arvosanaksi 9/10. Playstation 4- ja Xbox One -versiot saivat huomattavasti heikkomman arvosanan 4/10.
Peli on saanut GameSpotin arvostelussa arvosanaksi 7/10. Kritiikkiä peli sai teknisistä ongelmista ja pelin sisällön jäävän monin paikoin pinnalliseksi sekä epäjohdonmukaiseksi.
Google Stadia- ja Xbox Series X-versiot ovat lähellä toisiaan toisen antaessa enemmän tarkkuutta tietyissä tilanteissa ja toisen toisissa: Stadia-käännöksen on tehnyt QLOC.
Peli sai vuoden 2024 tapahtumassa Bafta-palkinnon kehittyvälle pelille.
Ääninäyttelijät

| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
|  Cherami Leigh  | … |  V (naishahmo)   |
|  Gavin Drea  | … |  V (mieshahmo)   |
|  Keanu Reeves  | … |  Johnny Silverhand   |
|  Emily Woo Zeller  | … |  Panam Palmer   |
|  Carla Tassara  | … |  Judy Alvarez   |
|  Robbie Daymond  | … |  River Ward   |
|  Jason Hightower  | … |  Jackie Welles   |
|  Rome Kanda  | … |  Goro Takemura   |
Lisäosat

Pelille julkaistiin ladattavana sisältönä laajennusosa Cyberpunk: Phantom Liberty syyskuussa 2023. Ohjaaja Gabriel Amatangelo ei kertonut ennakkoon tarkkoja tietoja laajuudesta, mutta sanoi sitä suureksi. Peliin tuli myös muutoksia kulkuneuvojen käyttöön taisteluissa ja autoista voi ampua. Pelihahmon kykyihin on tehty suuria muutoksia ja Cyberwaren käytössä on painotettava riskejä uusien ominaisuuksien lisäämisen myötä.
Laajennuksen julkaisun edellä peruspeliin julkaistiin merkittävä 2.0-päivitys.
Muu media

Pelin maailmaan perustava anime-sarja Cyberpunk: Edgerunners on julkaistu Netflixissä syyskuussa 2022.
Aiheesta muualla

Cyberpunk 2077 MobyGamesissa (englanniksi)
Cyberpunk 2077 Internet Movie Databasessa (englanniksi)
Behind the Voice Actors -sivustolla (englanniksi)
Operaatio Osoaviahim

Operaatio Osoaviahim oli Neuvostoliiton 22. lokakuuta 1946 järjestämä operaatio, jonka aikana 2 200 saksalaista spesialistia pakkosiirrettiin Itä-Saksasta Neuvostoliittoon. Operaation päämääränä oli saada Natsi-Saksan ajan V2-rakettiteknologian tietoja ja varusteita Neuvostoliiton omaan käyttöön. Yhdysvallat oli saman vuoden aikana järjestänyt oman versionsa operaatiosta, nimeltä Operaatio Paperclip.
Taustaa

Toisen maailmansodan päättyessä Yhdysvallat sekä Neuvostoliitto halusivat hyödyntää saksalaista rakettiteknologiaa. Yhdysvallat aloitti helmikuussa 1946 operaatio Paperclipin, jonka avulla he toivat saksalaisia insinöörejä ja tiedemiehiä vapaaehtoisesti Yhdysvaltoihin. Neuvostoliiton johto päätyi tekemään päätöksen Itä-Saksassa olevien insinöörien ja spesialistien pakkosiirrosta.
Operaatio

22. lokakuuta 1946 NKVD sekä puna-armeijan sotilaat NKVD:n komissaari Ivan Serovin johdolla ilmestyivät itäsaksalaisten insinöörien ja asiantuntijoiden kotioville ja käskivät heitä perheineen valmistautumaan muuttoon Neuvostoliittoon. Neuvostosotilaat käyttivät pelkoa apunaan osoittaen aseilla saksalaisia työläisiä. Yön aikana neuvostosotilaat pakkasivat saksalaisten työläisten huonekalut.
Operaation aikana noin 6 000–7 000 saksalaista siirrettiin Neuvostoliittoon, mikä vaati 92 junan käyttöä. Ihmisten lisäksi myös saksalaista teknologiaa ja koneistoa siirrettiin, muun muassa Junkersin tehtaalta Dessausta, BMW:n tehtaalta Stassfurtista sekä Askanialta Itä-Berliinistä.
Seuraukset

Saavuttuaan Neuvostoliittoon saksalaiset jaettiin eri ministeriöihin. 1 250 risteilyohjuksiin erikoistunutta saksalaista meni ilmailualan ministeriöön. Rakettiteknologiaan erikoistuneista noin 500 meni aseistuksen ministeriöön. 350 radiospesialistia siirrettiin viestinnän ministeriöön. 30 rakettien työntövoimaan erikoistunutta meni maanviljelykoneiston rakentamisen ministeriöön. Vuoteen 1950 mennessä suurin osa saksalaisista palautettiin takaisin Itä-Saksaan.
Ulrich von Cilli

Ulrich II von Cilli (1406–1456), oli Cillin kreivien suvun viimeinen miespuolinen jäsen, valtakunnanruhtinas,  Friedrich II von Cillin ja Elisabeth Frankopanin poika, kuningatar Barbara Celjeläisen veljenpoika, Serbian despootti Đurađ Brankovićin vävy.
Ulrich II oli vuodesta 1438 lyhyen aikaa Böömin kuningaskunnan valtionhoitaja. Myöhemmin varmistettuaan alaikäisen Ladislaus V:n kruunaamisen Unkarin kunikaaksi, hän hallitsi käytännössä tämän kautta Unkarin kuningaskuntaa.
Harry Watson (jääkiekkoilija)

| Mitalit | Mitalit | Mitalit |  |
| --- | --- | --- | --- |
|  Harry Watson |  Harry Watson |  Harry Watson |  |
Maa:   Kanada
Miesten jääkiekko
|  Olympialaiset  |  Olympialaiset  |  Olympialaiset  |  |
|  Kultaa | Chamonix 1924 | jääkiekko |  |
Harry ”Moose” Watson (14. heinäkuuta 1898 St. Johns – 11. syyskuuta 1957) oli kanadalainen jääkiekkoilija. Pelipaikaltaan hän oli hyökkääjä.
Watson aloitti uransa junioriliiga OHA:ssa 1913. Vuonna 1919 Watson siirtyi Toronto Granitesiin ja johti joukkueensa kahteen Allen Cupin voittoon 1922 ja 1923. Vuonna 1924 Granites valittiin edustamaan Kanadaa olympialaisiin. Granites voitti olympiaturnauksen Watsonin tehdessä lähteestä riippuen 36 tai 37 maalia. Ruotsia vastaan pelatussa ottelussa Watson saalisti 13 maalia, mikä on olympialaisten ennätys.
Watsonille tarjottiin ammattilaissopimuksia NHL:stä, mutta hän pysyi amatöörinä uransa loppuun. Hänet nimitettiin Hockey Hall of Fameen 1962.
Aiheesta muualla

Watson legendsofhockey.netissä
Top 100 tarinat Story #53 (en)
Sara Ritala

| Sara Ritala> Henkilötiedot |
| --- | --- |
Syntynyt: 1988 (ikä 35–36)
Näyttelijä
Aktiivisena:  2013–
Merkittävät roolit:  Olivia Pouru (Rantabaari)
Aiheesta muualla
IMDb
Elonet
Sara Ritala (s. 1988, Suomi) on suomalainen näyttelijä. Hän valmistui puhe- ja draamataiteen pedagogiksi Snellman-korkeakoulusta vuonna 2021 sekä opiskeli näyttelijäntyötä Työväen Akatemiassa vuosina 2013-2014. Hän tekee myös omaa musiikkia artistinimellä Titi Tuhatmieli. Debyyttisingle Ikionnellinen julkaistiin elokuussa 2018.
Filmografia > Elokuvat

| Vuosi | Elokuva / TV-elokuva / Lyhytelokuva | Rooli |
| --- | --- | --- |
| 2017 | Viraali | Hanna |
| 2018 | Breathing Again | Maria |
| 2020 | Stringer | Hoitaja |
| 2021 | Manian lapset | Kitaristi bändissä |
| 2022 | Vague | Sofia |
| 2024 | Mobius Loop | Jane |
| 2024 | To Thy Rest | Sister Aimee |
Filmografia > Televisiosarjat

| Vuosi | Sarja | Rooli |
| --- | --- | --- |
| 2014 | Valheen vangit | Noora |
| 2014 | Ihan sama | Agentti |
| 2015 | Ismo | Myyjä |
| 2017 | Aallonmurtaja | Panttivanki |
| 2019-2020 | Rantabaari | Olivia Pouru |
| 2020, 2024 | Pohjolan laki | Benson & Benson -vastaanottovirkailija |
Filmografia > Musiikkivideot

HOSTIKKA - Mahonki, Saara (2023 – ohj. Jori Grönroos)
Diskografia > Singlet

Ikionnellinen (2018)
Tulkoon mitä vaan (2019)
JOJO (2019)
Myrsky (2020)
Pohjoismainen ristilippu

Pohjoismaiden liput vasemmalta oikealle: Suomi, Islanti, Norja, Ruotsi ja Tanska.
Pohjoismaisia lippuja, joita käytetään Pohjois-Euroopassa. Vasemmalta oikealle.
Ylin rivi: Islanti, Färsaaret, Orkneysaaret, Shetlandinsaaret, Norja, Ruotsi, Ahvenanmaa, Suomi;
Alin rivi: West Riding of Yorkshire, Tanska, Skåne.
Pohjoismainen ristilippu tai pohjoismainen risti on lippukuvio, joka on kaikkien Pohjoismaiden lipuissa. Sen vaakasuorista sakaroista tangon puoleinen on lyhyempi. Lipun risti symboloi kristinuskoa. Suomen, Ruotsin, Tanskan, Norjan ja Islannin valtionpäämiehet käyttävät lipusta versiota, jonka liehureunalla on kielekkeitä.
Historiaa

Risti oli alun perin Tanskan lipussa Dannebrogissa, joka on maailman vanhin yhä käytössä oleva lippu. Siitä se levisi ensin Ruotsin ja sitten Norjan, Suomen ja Islannin lippuihin. Tanskan ja Ruotsin liput olivat ensin baneereja eli neliölippuja, mutta sittemmin Tanskan ja Ruotsin kuninkaat johtivat omaan käyttöönsä maansa lipusta version, jossa neliöstä liehureunalla erkani kolme kielekettä. Nämä liput varattiin vain kuninkaan tunnuksiksi, ja tavallinen kansa sai käyttöön suorakaiteisen lipun. Muutos johti siihen, että liehureunaan rajoittuva sakara venyi. Näin syntyi pohjoismainen ristitunnus, joka on otettu myös Färsaarten, Ahvenanmaan ja muiden pohjoisten alueiden lippuihin.
Norjan lippu on ensimmäinen, jossa on kuvattu kaksivärinen risti. Tuolloin lippuun tulivat Ranskan suuren vallankumouksen värit punainen, sininen ja valkoinen. Tätä tapaa kopioivat Islanti, Färsaaret ja Ahvenanmaa. Vaikka kaikilla Pohjoismailla on pohjoismainen risti lipussa, lipuilla on kuitenkin omat historiansa ja symbolisminsa ja liput poikkeavat toisistaan mittasuhteiltaan.
Pohjoismaista ristiä käytetään lipuissa myös Pohjoismaiden ulkopuolella, kuten osissa Britteinsaaria. Historiallisena yhteispohjoismaisena lippuna voidaan pitää Kalmarin unionin lippua.kenen mukaan?
Venäjällä on suomalais-ugrilaisia alueita, joiden asukkaista osa tavoittelee itsenäisyyttä ja jotka käyttävät pohjoismaista ristilippua Inkerin ja Karjalan tavoin. Tällaisia alueita ovat mokšalaisten Mokshen Mastar pääkaupunkinaan Saransk, Komi pääkaupunkinaan Syktyvkar ja Marinmaa pääkaupunkinaan Joškar-Ola. Lisäksi Bjarmian, jonka pääkaupungiksi kaavaillaan Arkangelia, itsenäisyyttä ajavat käyttävät ristilippua.
Pohjoismaiden liput

Islannin lippu
Norjan lippu
Ruotsin lippu
Suomen lippu
Tanskan lippu
Muualla Pohjoismaissa > Pohjoismaihin kuuluvien autonomisten alueiden pohjoismaiset ristiliput

Färsaarten lippu
Ahvenanmaan lippu
Muualla Pohjoismaissa > Maakunnat

Bohuslänin lippu
Helsinglannin lippu
Norlannin epävirallinen lippu
Skånen lippu
Smoolannin lippu
Tanskan Vendsysselin epävirallinen lippu
Muualla Pohjoismaissa > Muut alueet

Bornholmin epävirallinen lippu
Bornholmin toinen epävirallinen lippu
länsi-Ruotsin epävirallinen lippu
Suomalais-ugrilaisilla kansoilla

Ristiliput ovat yleisiä myös suomalaisten sukukansoilla. Niitä käyttävät metsäsuomalaiset ja ruotsinsuomalaiset Ruotsissa ja karjalaiset, lyydiläiset ja vepsäläiset Venäjällä. Myös suomalais-ugrilaisten kansojen lipussa on risti mutta myös kannuksenpyörä. Lisäksi osa suomalais-ugrilaisista komeista käyttää tunnuksenaan ristilippua. Virossakin on käytetty ristilippua ja sen vakiinnuttamiseksi on olemassa kansanliike. Lisäksi eteläisen Viron vähemmistö setukaiset käyttävät ristilippua.
Pohjoismaihin kuulumattomien alueiden pohjoismaiset ristiliput > Suomalais-ugrilaiset alueet

Inkerin lippu
Uhtuan tasavallan lippu vuosina 1920–1922 ja 1941–1944, jota käytetään nykyisin edustamaan karjalaisten kansaa.
Setumaan lippu
Lihoslavlin piiriin lippu Tverin Karjalassa, Tverin alueella; huomaa kannuksenpyörä
Rameškin piirin lippu Tverin Karjalassa, Tverin alueella.
Rameškin lippu, joka on kaupunkimainen taajama ja Rameškin piirin keskus.
Pohjoismaihin kuulumattomien alueiden pohjoismaiset ristiliput > Skotlannin alueet

Orkneysaarten lippu
Shetlandsaarten lippu
South Uistin lippu Skotlannin Ulko-Hebrideiltä
Pohjoismaihin kuulumattomien alueiden pohjoismaiset ristiliput > Muut alueet

Toinen Normandian lipuista
Oldenburgin suurherttuakunnan lippu
Saarin protektoraatin lippu
Pohjoismaihin kuulumattomien alueiden pohjoismaiset ristiliput > Maakunnat, kaupungit ja kunnat > Viro

Koigin kunnan lippu
Pärnun kaupungin lippu
Türin kunnan lippu
Tallinnan kaupungin Kesklinnan kaupunginosan lippu, joka pohjautuu Tallinnan pienempään vaakunaan, joka puolestaan pohjautuu Tanskan Dannebrogiin
Tallinnan kaupungin Kristiinen kaupunginosan lippu, joka myös pohjautuu Tanskan Dannebrogiin
Harjumaan maakunnan lippu.
Harjumaan maakunnan vaakuna.
Pohjoismaihin kuulumattomien alueiden pohjoismaiset ristiliput > Maakunnat, kaupungit ja kunnat > Latvia

Alūksnen kaupungin lippu
Cēsiksen kaupungin lippu
Ventspilsin kaupungin lippu
Grobiņan kunnan lippu
Pohjoismaihin kuulumattomien alueiden pohjoismaiset ristiliput > Maakunnat, kaupungit ja kunnat > Muut maat

Vysoký Újezdin kunnan lippu Keski-Böömin läänissä, Tšekin tasavallassa
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Pohjoismainen ristilippu Wikimedia Commonsissa
Extensive compilation of official and non-official Nordic Cross flags at Flags of the World (Internet Archivessa, tallennettu 21.5.2012. (englanniksi)
Kalmarin unionin lippu
Ehdotettu ristilippu Virolle vuodelta 1919
Ehdotettu pohjoismainen ristilippu Virolle
Viron ristilippu liehuu Vormsin saarella.
Hanna Mäntylä

| Hanna Mäntylä |
| --- | --- |

Suomen sosiaali- ja terveysministeri
 Sipilän hallitus 29.5.2015–25.8.2016  
Edeltäjä:  Laura Räty
Seuraaja:  Pirkko Mattila
Kansanedustaja
 20.4.2011–30.6.2017  
Ryhmä/puolue:  Perussuomalaisten eduskuntaryhmä (2011–2017) Uusi vaihtoehto (2017)
Vaalipiiri:  Lapin vaalipiiri
Henkilötiedot
Syntynyt: 19. syyskuuta 1974 (ikä 50) Lahti
Asuinpaikka:  Tornio
Tiedot
Puolue:  Perussuomalaiset (–2017)
Hanna Katariina Mäntylä (s. 19. syyskuuta 1974 Lahti) on suomalainen poliitikko, joka toimi perussuomalaisten ja Uusi vaihtoehto -eduskuntaryhmän kansanedustajana vuosina 2011–2017 sekä Suomen sosiaali- ja terveysministerinä vuosina 2015–2016. Hänet valittiin Lapin vaalipiiristä eduskuntaan vuoden 2011 vaaleissa 3 064 äänellä ja uudestaan vuoden 2015 vaaleissa 8 072 äänellä. Mäntylä erosi kansanedustajan toimesta kesäkuussa 2017 siirtyäkseen asiantuntijaksi Euroopan neuvoston sihteeristöön. Työsuhde päättyi kesäkuussa 2019.
Tausta

Ammatiltaan Mäntylä on erityisnuorisotyöntekijä. Hän on työskennellyt myös työvoimaneuvojana. Mäntylä valmistui perushoitajaksi vuonna 1995 ja on opiskellut vuodesta 2007 Lapin yliopistossa pääaineenaan sosiaalityö. 2000-luvun alussa hänellä oli Lahdessa kahden vuoden ajan toiminut Cubbicoot-niminen alusvaateliike, joka kuitenkin joutui lopettamaan toimintansa. Mäntylä ajautui velkakierteeseen, josta selvisi vasta vuoden 2011 jälkeen, kun hänen tulotasonsa muuttui kansanedustajana.
Poliittinen ura

Mäntylä valittiin vuoden 2012 kuntavaaleissa Sallan kunnanvaltuustoon 148 äänellä. Marraskuussa 2013 hän ilmoitti muuttavansa Tornioon ja luopuvansa valtuuston jäsenyydestä.
Vuoden 2013 puoluekokouksessa Mäntylä valittiin perussuomalaisten toiseksi varapuheenjohtajaksi. Vuonna 2011 hänet oli valittu ensimmäiseksi varapuheenjohtajaksi. Mäntylä on ollut myös perussuomalaisten Lapin piirin puheenjohtaja.
Eduskunnassa Mäntylä kuului sosiaali- ja terveysvaliokuntaan ja oli varajäsenenä ulkoasiainvaliokunnassa ja talousvaliokunnassa. Hän oli kahden vuoden välein pidettävän arktisen alueen parlamentaarikkokonferenssin Suomen valtuuskunnan puheenjohtaja ja sen myötä myös kansainvälisten asioiden foorumin jäsen.
Mäntylä toimi Sipilän hallituksessa sosiaali- ja terveysministerinä, mutta ilmoitti elokuussa 2016 luopuvansa tehtävästä perhesyihin vedoten. Hänen tilalleen ministeriksi tuli kansanedustaja Pirkko Mattila. Hanna Mäntylä kiinnitti sosiaali- ja terveysministerinä huomiota kuvaillessaan Mediuutisten haastattelussa puolueensa kantaa rokotuksiin seuraavasti: "Me olemme rokotuskriittisiä, mutta emme ole rokotusvastaisia, vaikka kyseenalaistamme."
Mäntylä siirtyi 19 muun edustajan kanssa Perussuomalaisista Uusi vaihtoehto -eduskuntaryhmään kesäkuussa 2017.
21. kesäkuuta 2017 uutisoitiin Mäntylän siirtyvän asiantuntijaksi Euroopan neuvoston sihteeristöön Strasbourgiin ja luopuvan samalla kansanedustajan toimesta. Hänen tilalleen eduskuntaan nousi Matti Torvinen. Mäntylälle myönnettiin vapautus kansanedustajan toimesta heinäkuun 2017 alusta alkaen. Mäntylän palkan maksoi Suomen valtio sisäministeriön alaisen Pelastusopiston yhteydessä toimivan Kriisinhallintakeskuksen kautta. Työsuhde päätettiin kesäkuussa 2019. Hufvudstadsbladetin mukaan Mäntylä oli siirretty muihin tehtäviin jo edellisenä vuonna.
Petosepäily

Kesällä 2015 poliisi aloitti esitutkinnan siitä, onko aihetta epäillä Hanna Mäntylää petoksesta. Rikosepäilyn mukaan Mäntylä olisi hakenut itselleen yksinhuoltajan oikeusapua yli 5 000 euroa, vaikka hän eli tuolloin avoliitossa miehen kanssa. Rikoksen epäiltiin tapahtuneen 2009–2010 välisenä aikana. Mäntylä kiisti syyllistyneensä rikokseen. Syyteoikeus vanhentui poliisin loman vuoksi, eikä Lapin käräjäoikeus hyväksynyt syyttäjän hakemusta syyteoikeuden vanhentumisajan jatkamisesta. Käräjäoikeus määräsi valtion maksamaan Mäntylälle 1 860 euroa oikeudenkäyntikuluja. Eduskunnan apulaisoikeusasiamies Jussi Pajuojan mukaan Helsingin poliisilaitos viivytteli aiheettomasti rikosepäilyn tutkinnassa.
Bumerangi

Bumerangi.
Bumerangi on Australian aboriginaalien perinteinen heittoase. Bumerangi on puinen, tavallisesti keskeltä mutkalla oleva keppi. Bumerangi voidaan valmistaa sellaiseksi, että oikealla tekniikalla heitettynä se palaa heittäjälleen. Perinteisenä metsästys- ja sotavälineenä käytetyt bumerangit eivät palanneet takaisin. Nykyisin bumerangi on myös urheiluväline.
Historia

Bumerangin kaltaisia heittokeppejä on käytetty etenkin Australiassa, mutta myös Egyptissä ja Etelä-Amerikassa. Australian aboriginaalit ovat valmistaneet kaikkein monimuotoisimmat bumerangit. Vanhimmat merkit bumerangin käytöstä Australiassa on ajoitettu 10 000 vuoden taakse. Bumerangin nimi tulee englannin kielen kautta erään aboriginaalikielen sanasta ”boomori”, joskin eri kielissä esinettä kutsuttiin eri nimillä.
Tyyppejä

Metsästysbumerangia käytettiin etenkin metsästysaseena, eikä se palannut takaisin heittäjälle. Jotkin metsästysbumerangit olivat jopa kaksi metriä pitkiä. Materiaali vaihteli sen mukaan, mitä puuta alueella kasvoi. Ase kaiverrettiin puun juuresta, ja sen pinta saatettiin maalata ja koristella kuvioin. Metsästysbumerangi pystyttiin heittämään eri tavoin kohti saalista, kuten vaakasuuntaisesti tai maan kautta pomppien. Jos se heitettiin lintuparveen, se saattoi hyvällä onnella pudottaa useita lintuja kerralla. Taistelussa sillä pystyttiin aiheuttamaan vakavia vammoja viholliselle. Metsästysbumerangi oli monikäyttöinen, ja sitä käytettiin myös lyömäsoittimena sekä kaivu- ja leikkuutyökaluna.
Nuijabumerangi oli myös yleisesti käytetty ase. Se muistutti muodoltaan vasaraa, ja sitä heitettiin kuten metsästysbumerangia. Monikäyttöistä koukkumaista koukkubumerangiakin voitiin heittää, mutta se oli erityisen tehokas taistelussa, sillä sen avulla voitiin riisua vihollinen kilvestään. Koukkubumerangi karkaistiin usein tulessa ja teroitettiin.
Palaava bumerangi kaartaa takaisin heittäjälleen. Se on melko uusi keksintö, sillä se on tunnettu vasta 200 vuoden ajan. Se keksittiin Uudessa Etelä-Walesissa, mistä se levisi Etelä-Australiaan ja Keski-Australiaan. Siitä on tullut koko Australian symboli. Palaavaa bumerangia on käytetty huvitteluvälineenä sekä käyttäjänsä heittotaidon esittelyyn. Sitä on käytetty myös metsästysaseena ajamaan lintuparvi verkkoon tai paikkaan, jossa linnut saatiin paremmin kiinni. Nykyisin palaavaa bumerangia heitetään myös kilpaurheilulajina monessa maassa.
Bumerangeja valmistetaan paitsi V-kirjaimen, myös muun muassa Y-kirjaimen, U-kirjaimen ja X-kirjaimen muotoisena.
Heittotekniikka ja lentoperiaate

Bumerangia voi heitellä vain tyynellä ilmalla tai korkeintaan heikossa tuulessa. Sitä pidetään kiinni peukalolla sekä etu- ja keskisormella. Bumerangi heitetään pystyasennossa noin 45 astetta vastatuulen suunnasta oikealle (vasenkätinen heittäjä vasemmalle). Se napataan kiinni kahdella kädellä kämmenten väliin hartioiden alapuolelta ja vartalon sivulta.
Palaavan bumerangin alapinta on tasainen ja yläpinta kupera, ja sen etureuna on terävä. Näin se saa nostetta kuin lentokoneen siipi. Bumerangin siivessä oleva kierre saa bumerangin kaartamaan takaisin heittäjälle. Metsästysbumerangin alapintakin on hiukan kupera, mikä saa sen lentämään vaaka-asennossa kuin liitokiekko. Oikeakätinen ja vasenkätinen bumerangi ovat toistensa peilikuvia, ja ne heitetään eri suuntiin.