stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Joe Tex

Joe Tex
Joe Tex (8. elokuuta 1933 – 13. elokuuta 1982) oli Teksasista kotoisin ollut yhdysvaltalainen laulaja-lauluntekijä. Hän oli oikealta alkuperäiseltä nimeltään Joseph Arrington nuorempi. Käännyttyään aikuisiällään islamiin Tex otti käyttöön nimen Yusuf Hazziez. Hän tuli tunnetuksi southern soulillaan ja puhelaulullaan. Hän oli eräs nykyisen raptyylin edelläkävijä.
Joe Tex nousi R&B-listan ykköseksi hiteillään ”I Want to (Do Everything for You)” (1965), ”A Sweet Woman Like You” (1966) ja ”I Gotcha” (1972). Hän kuoli 49-vuotiaana sydänkohtaukseen Teksasin Navasotassa.
Aiheesta muualla

AllMusic: Joe Tex (englanniksi)
John August

John August vuonna 2007.
John August (s. 4. elokuuta 1970 Boulder, Colorado) on yhdysvaltalainen elokuvaohjaaja ja -käsikirjoittaja, joka tunnetaan parhaiten lukuisista käsikirjoituksistaan Tim Burtonin kanssa.
Ura

Augustin ensimmäinen käsikirjoitus oli 1999 kriitikkojen paljon arvostelema Go, jossa hän toimi myös tuottajana. Sen jälkeen August on käsikirjoittanut muun muassa Tim Burtonin ohjaaman fantasia-/draamaelokuva Big Fishin, joka sai neljä Golden Globe -ehdokkuutta.

Hänen debyyttinsä ohjaajana tapahtui vuonna 2007, elokuvassa The Nines.
Aiheesta muualla

John August Internet Movie Databasessa. (englanniksi)
Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta John August Wikimedia Commonsissa
Johan Venninen

Johan Ebenhard Venninen (1. helmikuuta 1909 – 13. huhtikuuta 2008) oli suomalainen keksijä, joka asui Vihdin kunnassa. Huolimatta kahden tapaturman aiheuttamasta täydellisestä sokeudesta hän mm. rakensi räjäyttämällä maakellarin, teki erilaisia metallitöitä esimerkiksi hitsaamalla sekä suunnitteli ja rakensi erilaisia laitteita, joiden avulla pyrki pysymään kiinni arjessaan ja harrastuksissaan ilman ulkopuolista apua. Venninen sai vuonna 2007 Mensa-palkinnon.
Venninen esiintyi kahdessa Matti Kaukisen ohjaamassa dokumenttielokuvassa, Johan on Venninen (1997) ja Vesille Vennisen mieli (1998), joissa seurataan hänen elämäänsä Vihdissä ja hänen kesäasunnollaan Dalsbrukissa. Vennisen kuoleman jälkeen julkaistiin vielä kolmas Matti Kaukisen ja Erkki Määttäsen ohjaama dokumenttielokuva Vennisen testamentti (2008). Dokumentit ovat olleet YLE:n TV1:n katsojatoiveiden kärjessä jo vuosien ajan.[lähde? ] Syy tähän lienee Vennisen elämänasenteessa: Venninen ei ollut vastoinkäymisistään katkera, vaan näki ne päinvastoin haasteina ja mahdollisuuksina. Tämä elämänasenne loi hänestä käsitteen selviytyjänä, joka ei valita turhista. Jotkut ihmiset ovat myös vaikuttuneet hänen yksinkertaisista, mutta käyttötarkoitukseensa hyvin soveltuvista keksinnöistään.
Venninen oli kasvissyöjä. Hänen isänsä, joka oli punaisten puolella, kuoli Suomen sisällissodassa.
Suunnistuslaitteet

Johan Venninen kehitti veneilyä varten erilaisia menetelmiä ja apuvälineitä, joiden avulla hän pystyi sokeudestaan huolimatta liikkumaan avomerellä eksymättä. Avomerellä liikkuessaan Venninen käytti matkaradiota kompassin pohjoishaarukan korvaajana. Tekniikka toimii seuraavasti: Aluksi tarkistetaan käsikompassilla pohjoisen sijainti ja käännetään veneen nokka siten, että se osoittaa haluttuun ilmansuuntaan. AM-radioasemien lähetystaajuudesta-, voimakkuudesta- ja erityisesti ferriittiantennista johtuen asema ei kuulu, mikäli radio käännetään tiettyyn asentoon suhteessa lähettimeen (tai mastoon) (antennin akseli osoittaa kohti mastoa). Kun veneen nokka on käännetty haluttuun matkasuuntaan, asetetaan radio veneeseen siten, ettei lähetystä kuulu. Nyt voidaan navigoida vastaavasti kuin normaalinkin kompassin avulla: suunta on oikea, mikäli lähetys pysyy vaimennettuna. Mikäli lähetys alkaa kuulua, pitää venettä kääntää takaisin oikeaan suuntaan. Toimintatapa on sama kuin vanhoilla radiosuuntimalaitteilla.
Veneilymatkan välietapit Venninen merkitsi kehittämällään piippausmerkkipoijulla. Poijun ääni tuotetaan summerilla, joka aktivoidaan vanhasta kellonkoneistosta rakennetulla eräänlaisella mekaanisella sekvensserillä. Hälytys aktivoidaan noin kerran kymmenessä minuutissa. Näin säästetään paristoja verrattuna tilanteeseen, jossa hälytys soisi jatkuvasti. Hälytyksen suunnasta voi havaita esimerkiksi, kuinka paljon on tullut liikkuneeksi sitten poijun laskemisen.
Kotilaituriin saapumisen helpottamiseksi Venninen kehitti kaksi piippauslaitetta, jotka hän asensi eri paikkoihin kotirannalle. Kotirantaa lähestyttäessä pyritään etsimään paikka, jossa laitteiden äänet soivat päällekkäin. Tällöin ollaan linjalla, joka johtaa suoraan laituriin. Vastaavanlaisesti näkeville on Suomessa käytössä linjataulut: kaksi toisistaan etäällä olevaa taulua, joissa on punainen/oranssi tai musta viiva valkoisella pohjalla, linjataan niin, että viivat ovat toistensa päällä, voidaan päätellä veneväylän kulkusuunta etu tai takasuuntaan katsottaessa.
Lisäksi Venninen käytti navigoinnissa hyödykseen kohokarttaa ja kaikuluotainta, jonka avulla voi havaita matalikot, samaan tapaan kuten topografikartan avulla saadaan määriteltyä mäet ja laaksot.
Aiheesta muualla

Ylen elävä arkisto: Johan on Venninen (haastatteluja, dokumentti)
Sainio, Ulla: Vuoden 2007 Mensa-palkinnon sai Johan Venninen, 98. Mensalainen, 2007, nro 6, s. 24-26.  Artikkelin verkkoversio. (pdf) Viitattu 29.12.2008.
Ylen elävä arkisto: Vennisen Testamentti (Arkistoitu – Internet Archive) (Vennisen Testamentti kertaa sokean miehen elämää ja saavutuksia, dokumentti)
Ferriittiantenni
Joe Tehan

| Joseph "Joe" Tehan> Henkilötiedot |
| --- | --- |
Kansalaisuus:   Yhdysvallat
Pokerinpelaaja
WSOP-voitot:  0
WSOP-rahasijat:  7
WPT-voitot:  1
EPT-voitot:  0
Turnausansiot (USD):  1 950 195
Päivitetty:  29. elokuuta 2007
Joseph "Joe" Tehan (s. 15. syyskuuta, Utica, New York) on yhdysvaltalainen pokeriammattilainen.
MBA-tutkinnon suorittanut Tehan aloitti pokerin ammattilaisuransa Las Vegasissa käteispelaajana. Vuonna 2005 hän pelasi ensimmäiset turnauksensa ja joulukuussa 2005 hän oli Five Diamond World Poker Classic -tapahtuman 1 500 dollarin no limit hold'em -turnauksen kakkonen ja kuukautta myöhemmin L.A. Poker Classicin 294 dollarin kisan voittaja. Näistä hän voitti 101 480 ja 179 605 dollaria.
Kesäkuussa 2006 Tehan saavutti uransa toistaiseksi suurimman voiton, kun hän oli ykkönen World Poker Tourin Mandalay Bay Poker Championship -turnauksessa. Voitostaan Tehan ansaitsi 1 033 440 dollaria.
Joulukuussa 2006 Five Diamond World Poker Classic -tapahtuman 5 000 dollarin no limit hold'em -turnauksessa Tehan sijoittui toiseksi Erik Cajelaisin jälkeen ja ansaitsi 250 290 dollaria. Toukokuussa 2007 Tehan voitti Mirage Poker Showdownin 2 500 dollarin no limit hold'em -turnauksen ja ansaitsi 105 910 dollaria.
Elokuussa 2007 Tehanin pokeriuran turnausansiot ylittivät 1,9 miljoonaa dollaria.
Aiheesta muualla

Joe Tehan The Hendon Mob Poker Databasessa (englanniksi)
: Joe Tehan profile World Poker Tour. Arkistoitu 30.9.2007. Viitattu 18. toukokuuta 2007.
Craig Cunningham: Joe Tehan - Going Pro  3.8.2006. PokerWorks. Viitattu 18. toukokuuta 2007.
Ilpo Kaija

Tuomas Ilpo Kaija (1. kesäkuuta 1921 Alahärmä – 30. lokakuuta 1944 Vuotso, Sodankylä) oli suomalainen vänrikki ja runoilija, joka kaatui Lapin sodan aikana.
Kaija palveli tulenjohtajana Raskas Patteristo 14:ssä. Kaija kaatui 30. lokakuuta 1944 Kaunispäällä suomalaisten hyökätessä Vuotsosta kohti Laanilaa. Kyseessä oli varusmiesten ja kantahenkilökunnan voimin tehtävä hyökkäys. Vuonna 1922 ja sitä ennen syntyneet reserviläiset eivät käskyn mukaan saaneet osallistua hyökkäykseen, koska heidän oli määrä päästä seuraavana päivänä siviiliin, mutta tiedotuskatkon takia käsky saavutti patteriston liian myöhään, ja vuonna 1921 syntynyt Kaija joutui vastoin tarkoitusta tulenjohtajaksi. Kaija on haudattu Hietaniemen hautausmaalle Helsinkiin.
Ennen kaatumistaan Kaija kirjoitti kirjeessä sotasairaalaan patterinpäällikölleen Lauri Jäntille 18. lokakuuta 1944: ”En tiedä, kannattaako yleensä enää lähteä suunnittelemaan opiskelua. Jos luoksesi joskus hämärässa tulevaisuudessa hiippailee mies, jonka nuoruus takertui kerran piikkilankoihin, älä lyö häntä korvalle vaan muista, että meitä on monta, jotka olemme tavoitelleet elämässämme unelmaa ja tavanneet liekin, joka syö...”
Kaijan runo Rintaman kevät julkaistiin Olavi Paavolaisen toimittamassa runokokoelmassa Täältä jostakin – Suomen kenttäarmeijan runoja (WSOY 1943).
Vuonna 2011 Yle Radio 1:ssä esitettiin Todellisia tarinoita -sarjassa Ilpo Kaijasta kertonut radiodokumentti Tuntemattoman runoilijan kuolema.
Juhani Lohikoski

Juhani Lohikoski (s. 7. lokakuuta 1972 Helsinki) on Rakennusliiton koulutuspäällikkö. Hän toimi aiemmin Rakennusliiton ylläpitämän Siikaranta-opiston rehtorina ja luottamusmiesaineiden opettajana. Sitä ennen hän on työskennellyt historian ja yhteiskuntaopin opettajana sekä rakennuksilla ja postissa.
Lohikoski on keravalainen toisen kauden kaupunginvaltuutettu ja Vasemmistoliiton valtuustoryhmän puheenjohtaja.
Lohikoski kiinnostui politiikasta peruskoulun kymmenennellä luokalla, jolloin hän alkoi tehdä kaverinsa kanssa musiikkiin keskittynyttä pienlehteä. Punk-musiikin kautta Lohikoski kiinnostui anarkismista ja hän meni mukaan Antifan toimintaan. Juhani Lohikoski on 1990-luvulla ja 2000-luvun alkupuolella vaikuttanut useissa eri kansalaisliikeissä. Hän oli Sosialistiliiton Murros-lehden päätoimittaja ja järjestön keskeisiä aktiiveja. Lohikoski oli mukana järjestämässä Irakin sodanvastaisia suurmielenosoituksia, sekä perustamassa Pysäyttäkää sota -verkostoa Suomeen. Lohikoski toimi myös globaalia oikeudenmukaisuutta ja solidaarista verotusta ajavan Suomen Attacin puheenjohtajana kaksi kautta vuosina 2002-2004.
Eduskuntavaaleissa 1999 Lohikoski oli sitoutumattomana ehdokkaana SKP:n listalla ja hän sai 111 ääntä. Kunnallisvaaleissa 2004 Lohikoski oli yksi Sosialistiliiton kolmesta ehdokkaasta Asukkaiden Helsinki -listalla ja sai 101 ääntä.
Lohikosken vaimo Pia Lohikoski on vasemmistoliittolainen kansanedustaja ja kaupunginvaltuutettu Keravalla.
Aiheesta muualla

Blogi
Johanne Dybwad

| Johanne Dybwad |
| --- | --- |
 Dybwad noin vuonna 1900.
Henkilötiedot
Muut nimet:  Johanne Juell
Syntynyt: 2. elokuuta 1867 Oslo, Norja
Kuollut: 4. maaliskuuta 1950 (82 vuotta) Oslo, Norja
Ammatti:  näyttelijä, ohjaaja
Puoliso:  Vilhelm Dybwad (1891–1916)
Muut tiedot
Aktiivisena:  1887–1947
Tunnustukset:  Pyhän Olavin ritarikunta Kuninkaan ansiomitali
Johann Dybwad (o.s. Juell; 2. elokuuta 1867 Oslo – 4. maaliskuuta 1950 Oslo) oli yksi Norjan kuuluisimmista teatterinäyttelijöistä 1900-luvun alkupuolella.
Dybwad teki ensiesiintymisensä bergeniläisessä Den Nationale Scene -teatterissa vuonna 1887 ja siirtyi jo seuraavana vuonna oslolaiseen Christiania Theateriin, missä hän jatkoi kunnes Norjan kansallisteatteri avattiin vuonna 1899. Dybwad oli yhtä vuotta lukuun ottamatta kiinnitettynä kansallisteatteriin koko loppu-uransa ajan, ja tuli tunnetuksi muun muassa Ibsenin ja Bjørnsonin naishahmojen tulkitsijana. Hän myös ohjasi itse näytelmiä.
Yksityiselämä

Dybwadin vanhemmat Johanne ja Mathias Juell olivat myös näyttelijöitä. Dybwad oli vuosina 1891–1916 naimisissa asianajaja-runoilija Vilhelm Dybwadin kanssa.
Johanne Dybwad on haudattu Vår Frelsers gravlund -hautausmaalle Osloon Bjørnstjerne Bjørnsonin viereen.
Tunnustukset

Dybwadille myönnettiin kultainen Kuninkaan ansiomitali vuonna 1908 ja Pyhän Olavin ritarikunnan suurristi vuonna 1947.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Johanne Dybwad Wikimedia Commonsissa
Johanne Dybwadin mukaan nimetty aukio Norjan kansallisteatterin vieressä Oslossa.
Jani Nikko

| Jani Nikko> Henkilötiedot |
| --- | --- |
Syntynyt: 7. kesäkuuta 1974 (ikä 50) Laihia
Kansalaisuus:   Suomi
Jääkiekkoilija
Pelipaikka:  puolustaja
Maila:  right
Pituus:  180 cm
Paino:  85 kg
Pelinumero:  3
Pelaajaura
Pääsarjaura:  1991–2002
Seurat:  Sport (I-div.),  Ilves (SM-liiga),   HPK (SM-liiga),   HIFK (SM-liiga),   HV71 (Elitserien)
Jani Nikko (s. 7. kesäkuuta 1974 Laihia) on suomalainen entinen jääkiekkoilija. Hän pelasi puolustajana.
Ura

Nikko pelasi ensimmäisen liigaottelunsa Ilveksessä kaudella 1991–1992. Hän edusti urallaan kaksi kertaa Suomen jääkiekkomaajoukkuetta nuorten EM-turnauksessa, sekä kolme kertaa nuorten MM-kisoissa. Nikko pelasi urallaan I-divisioonaa kasvattajajoukkueessaan Vaasan Sportissa, jääkiekon SM-liigassa kolmessa joukkueessa. Ilveksessä, HPK:ssa ja HIFK:ssa, ja yhden kauden Ruotsin Elitserienissä. Hän joutui lopettamaan uransa kaudella 2001–2002 lukuisiin aivotärähdyksiin.
Nikko teki 23.3.2001 pudotuspeliottelussa HIFK–Ilves jatkoaikamaalin ajassa 124.41. Ottelu oli tuolloin pisin koskaan SM-liigassa pelattu jääkiekko-ottelu, tämä ennätys rikottiin 15. maaliskuuta 2015, jossa olivat myös vastakkain Ilves ja HIFK. Tämän ottelun voitti HIFK Mika Partasen maalilla niin ikään neljännessä jatkoerässä ajassa 134.14 maalein 2–1.
Muuta

Janin veljenpoika Joni Nikko on jääkiekkohyökkääjä.
Joacim Eriksson

| Joacim Eriksson |
| --- | --- |

Henkilötiedot
Syntynyt: 9. huhtikuuta 1990 (ikä 34) Gävle, Ruotsi
Kansalaisuus:   Ruotsi
Jääkiekkoilija
Lempinimi:  Jocke
Pelipaikka:  maalivahti
Hanska:  oikea
Pituus:  186 cm
Paino:  86 kg
Seura
Seura:  Schwenninger Wild Wings
Sarja:  DEL
Pelaajaura
Pääsarjaura:  2010–
Aik. seurat:  Valbo HC (Ruotsi I) Leksands IF (Allsv.) Skellefteå AIK (SEL) Utica Comets (AHL) Vancouver Canucks (NHL) Dinamo Riika (KHL) Växjö Lakers HC (SHL) Djurgårdens IF (SHL) Almtuna IS (Allsv.) Brynäs IF (SHL)
NHL-varaus:  196. varaus, 2008 Philadelphia Flyers
Joacim Eriksson (s. 9. huhtikuuta 1990 Gävle, Ruotsi) on ruotsalainen jääkiekkomaalivahti, joka pelaa Saksan DEL-joukkue Schwenninger Wild Wingsissä. Elite Prospects-sivuston Curtis Joen mukaan hänen torjuntatyylinsä on sekoitus perhostyyliä ja hydridityyliä. Erikssonin vahvuuksiin kuuluu hanskakäsi, liikkuvuus ja sijoittuminen. Hänen hanskakätensä on oikea.
Ura > Maajoukkueura

| Mitalit | Mitalit | Mitalit |  |
| --- | --- | --- | --- |
|  Eriksson huhtikuussa 2017 Wienissä pelatussa harjoitusottelussa Itävaltaa vastaan. |  Eriksson huhtikuussa 2017 Wienissä pelatussa harjoitusottelussa Itävaltaa vastaan. |  Eriksson huhtikuussa 2017 Wienissä pelatussa harjoitusottelussa Itävaltaa vastaan. |  |
Maa:   Ruotsi
Miesten jääkiekko
| MM-kilpailut  | MM-kilpailut  | MM-kilpailut  |  |
|  Pronssia | Valko-Venäjä 2014 | jääkiekko |  |
| Ivan Hlinkan muistoturnaus  | Ivan Hlinkan muistoturnaus  | Ivan Hlinkan muistoturnaus  |  |
|  Kultaa | Piešťany 2007 | jääkiekko |  |
Eriksson edusti Ruotsia MM-kilpailuissa vuonna 2014, jolloin hän voitti pronssia. Eriksson toimi turnauksessa lähinnä joukkueensa kakkosmaalivahtina Anders Nilssonille ja pelasi yhden ottelun. Yhteensä hän on pelannut kymmenen A-maaottelua. Eriksson teki A-maajoukkuedebyyttinsä 18. joulukuuta 2011 Channel One Cupin kolmannessa ottelussa Moskovassa Suomea vastaan. Hän torjui Ruotsin 3–4-tappioon päättyneessä ottelussa 35 kertaa.
Eriksson pelasi alle 18-vuotiaiden MM-kilpailuissa vuonna 2008, jolloin hän toimi kuitenkin koko turnauksen ajan Ruotsin kakkosmaalivahtina Jacob Markströmille. Eriksson pelasi myös Ivan Hlinkan muistoturnauksessa vuonna 2007, jolloin hän voitti kultaa. Yhteensä Eriksson on pelannut seitsemän nuorten ja viisi poikien maaottelua.
Tilastot > Maajoukkuetilastot

| Vuosi | Turnaus | O | V | H | MIN | PM | NP | PMK | TP% |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 2014 | MM | 1 | 1 | 0 | 60 | 1 | 0 | 1.00 | 90,9 |
Eriksson AHL-joukkue Utica Cometsin paidassa kaudella 2013–2014.
Ilpo Kauhanen

| Ilpo Kauhanen |
| --- | --- |

Henkilötiedot
Syntynyt: 21. lokakuuta 1973 (ikä 50) Kuopio, Suomi
Kansalaisuus:   Suomi  Saksa
Jääkiekkoilija
Pelipaikka:  maalivahti
Maila:  vasen
Pituus:  177 cm
Paino:  85 kg
Seura
Seura:  KalPa
Sarja:  SM-liiga
Tehtävä:  maalivahtivalmentaja
Pelaajaura
Pääsarjaura:  1994–2010
Seurat:  JoKP (I-div)   Tappara (SM-liiga)   EC Bad Tölz (2. Bund)   Kassel Huskies (DEL)   ERC Ingolstadt (DEL)   Hannover Scorpions (DEL)   Adler Mannheim (DEL)   Füchse Duisburg (DEL) KalPa (SM-liiga)
Ilpo Kauhanen (s. 21. lokakuuta 1973 Kuopio, Suomi) on suomalais-saksalainen jääkiekkomaalivahti. Hän pelasi 4 kautta (1994–1998) Suomen Jääkiekon SM-liigassa Tapparan paidassa. Hän edusti lisäksi useita eri joukkueita DEL-liigassa ja Saksan toiseksi korkeimmalla sarjatasolla, 2. Bundesliigassa, näihin joukkueihin kuuluvat EC Bad Tölz (1998–2001), Kassel Huskies (2001–2002), ERC Ingolstadt (2002–2003), Hannover Scorpions (2003–2005), Adler Mannheim (2005–2007), Heilbronner Falken (2007), Adler Mannheim (2007–2008), Füchse Duisburg (2008–2009), ERC Ingolstadt (2009–2010). Mannheimissa 2007 hän voitti DEL:n mestaruuden.
Kauhanen lopetti uransa kevääseen 2010. Kaudella 2011–2012 hän aloitti KalPan nuorten joukkueen maalivahtivalmentajana. DEL seura Schwenningen Wild Wings palkkasi Kauhasen maalivahtivalmentajaksi 20. heinäkuuta 2015.
Kauhanen on toiminut kasvattajaseuransa KalPan maalivahtivalmentajana vuodesta 2021 lähtien. Kauhanen on toiminut myös Saksan jääkiekkomaajoukkueen maalivahtivalmentajana.
Jubileinyi-urheilukeskus

Jubileinyi-urheilukeskus
Jubileinyi-urheilukeskus (ven. Юбилейный) on Pietarissa, Venäjällä sijaitseva urheilukeskus, joka valmistui vuonna 1967. Se on monitoimiareena, jossa järjestetään urheilu- ja kulttuuritapahtumia, kuten jääkiekkoa, taitoluistelua, koripalloa, lentopalloa, konsertteja ja kokoontumisia.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Jubileinyi-urheilukeskus Wikimedia Commonsissa
Jamie T

Jamie T
Jamie Alexander Treays (s. 8. tammikuuta 1986 Wimbledon), joka tunnetaan taiteilijanimellä Jamie T, on englantilainen laulaja-lauluntekijä. Hänen debyyttialbuminsa oli Panic Prevention (2007), jota seurasi Kings & Queens (2009). Molemmat levyt julkaistiin Virgin Records -levymerkillä. Vuonna 2007 Jamie T valittiin Shockwave NME Awardsissa "parhaaksi sooloartistiksi". Panic Prevention -albumi oli vuonna 2007 Mercury Prize -ehdokas.
Jamie T:n taustayhtye on nimeltään The Pacemakers.
Levytyksiä > Studioalbumit

Panic Prevention (2007, Britannian albumilista: 4)
Kings & Queens (2009, Britannian albumilista: 2)
Levytyksiä > Singlet

"Sheila" (2006, Britannian singlelista: 22)
"If You Got the Money" (2006, Britannian singlelista: 13)
"Calm Down Dearest" (2007, Britannian singlelista: 9)
"Sheila (re-issue)" (2007, Britannian singlelista: 15)
"Sticks 'n' Stones" (2009, Britannian singlelista: 15)
"Chaka Demus" (2009, Britannian singlelista: 23)
Levytyksiä > EP-levyt

Betty and the Selfish Sons EP (2006)
Sticks 'N' Stones EP (2009)
Chaka Demus EP (2009)
Aiheesta muualla

Viralliset sivut (englanniksi)
Hyperjättiläinen

Hyperjättiläinen VY Canis Majoriksen ja Auringon/Maan radan kokovertailu
Hyperjättiläinen on hyvin kirkas tähti, joka on jopa 100 kertaa Aurinkoa massiivisempi. Hyperjättiläisten absoluuttinen kirkkaus on välillä −7,0 … −11,0, eli ne ovat ylijättiläisiä kirkkaampia ja kuuluvat luminositeettiluokkaan 0 (joskus merkitään myös Ia*). Vastaava luokka ylijättiläiselle on I.
Hyperjättiläisten lämpötilat ovat 3 500–35 000 K. Niiden arvioidaan elävän noin 2 miljoonaa vuotta ennen kuin niiden polttoaine loppuu ja ne tuhoutuvat hypernovaräjähdyksessä, jolloin niiden sisin osa romahtaa ehkä mustaksi aukoksi. Tunnettuja hyperjättiläisiä ovat Eeta Carinae, Pistoolitähti ja S Doradus.
Hyperjättiläiset ovat useimmin punaisia tai sinisiä. Keltaisissa hyperjättiläisissä on epävakaisuuksia, joiden takia tämä tähtityyppi on herkkä tuhoutumaan. Klassinen esimerkki keltaisesta hyperjättiläisestä on Rho Cassiopeiae.
Joachim von Ribbentrop

| Joachim von Ribbentrop |
| --- | --- |
 Von Ribbentrop huhtikuussa 1938.
Saksan ulkoministeri
 4. helmikuuta 1938 – 30. huhtikuuta 1945  
Edeltäjä:  Konstantin von Neurath
Seuraaja:  Arthur Seyss-Inquart
Henkilötiedot
Syntynyt: 30. huhtikuuta 1893 Wesel, Preussin kuningaskunta, Saksan keisarikunta
Kuollut: 16. lokakuuta 1946 (53 vuotta) Nürnberg, miehitetty Saksa
Puoliso:  Anna Elisabeth Henkell
Tiedot
Puolue:  NSDAP
 Nimikirjoitus
Ulrich Friedrich Wilhelm Joachim Ribbentrop, vuodesta 1925 von Ribbentrop (30. huhtikuuta 1893 Wesel, Preussi, Saksa – 16. lokakuuta 1946 Nürnberg, Saksa), oli natsi-Saksan ulkoministeri vuosina 1938–1945. Ribbentrop tunnetaan erityisesti Neuvostoliiton ulkoministerin Vjatšeslav Molotovin kanssa vuonna 1939 allekirjoittamasta hyökkäämättömyyssopimuksesta, joka tunnetaan Molotov–Ribbentrop-sopimuksena.
Perhesuhteet

Joachim Ribbentropin isä oli yliluutnantti Richard Ribbentrop ja äiti Johanne Sophie (synt. Hertwig). 15. toukokuuta 1925 hänen kaukainen sukulaisensa Gertrud von Ribbentrop (1863–1943), jonka isä Karl Ribbentrop oli saanut aatelisarvon 1884, otti Joachim Ribbentropin ottopojakseen. Tästä lähtien Joachim sai käyttää sukunimensä edessä aatelisarvoa osoittavaa von-etuliitettä.
Ribbentrop meni 5. heinäkuuta 1920 Wiesbadenissa naimisiin Anna Elisabeth (Annelies) Henkellin (12. tammikuuta 1896 Mainz – 5. lokakuuta 1973), kuohuviinitehtailija Otto Henkellin tyttären kanssa. Avioliiton myötä Ribbentrop siirtyi johtamaan yhtiön Berliinin edustustoa. Avioparille syntyi viisi lasta:
Rudolf von Ribbentrop (s. 10. toukokuuta 1921 Wiesbaden)
Bettina von Ribbentrop (s. 20. heinäkuuta 1922 Berliini)
Ursula von Ribbentrop (s. 19. joulukuuta 1932 Berliini)
Adolf von Ribbentrop (s. 2. syyskuuta 1935 Berliini)
Barthold von Ribbentrop (s. 27. joulukuuta 1940 Berliini)
Elämä

Vuosien 1908 ja 1914 välisenä aikana Ribbentrop vietti useita vuosia ulkomailla, vuodesta 1910 pääasiassa Kanadassa. Tuona aikana hän pelasi jääkiekkoa. Kanadan vuosinaan hän oppi myös puhumaan erinomaista ranskaa ja englantia. Vuonna 1914 hän palasi kotimaahansa astuakseen Saksan armeijaan ensimmäisessä maailmansodan alettua. Hänelle myönnettiin yliluutnantin arvo sekä 1. luokan rautaristi. Haavoituttuaan sodassa hänestä tuli diplomaatti, asemapaikkanaan Istanbul.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Joachim von Ribbentrop Wikimedia Commonsissa
Von Ribbentrop solmimassa Molotov–Ribbentrop-sopimusta. Von Ribbentrop kuvassa taka-alalla, istuvan Molotovin takana.
Kuva Nürnbergin oikeudenkäynnistä: von Ribbentrop istumassa vasemmalla, oikealla Baldur von Schirach.