stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Vietnam olympialaisissa

Vietnam osallistui olympialaisiin ensimmäisen kerran Helsingin vuoden 1952 kesäolympialaisissa. Kun maa jakaantui Pohjois-Vietnamiksi ja Etelä-Vietnamiksi vuonna 1954, vain Etelä-Vietnam osallistui olympialaisiin vuosina 1956-1972, nimellä Vietnamin tasavalta. Vietnamin sodan loputtua vuonna 1975 ja maiden yhdistymisen jälkeen Vietnamin sosialistinen tasavalta on osallistunut olympialaisiin vuoden 1980 kesäolympialaisista lähtien. Vuosina 1976 ja 1984 Vietnam ei osallistunut olympialaisiin.
Vietnamin ensimmäinen olympiamitalisti oli taekwondoin Trần Hiếu Ngân, joka saavutti Sydneyn 2000 olympialaisissa hopeaa naisten 57 kilon sarjassa. Pekingin 2008 olympialaisissa painonnostaja Hoàng Anh Tuấn saavutti hopeaa alle 56 kilogramman sarjassa.
Vietnamin ensimmäisen olympiakullan toi vuonna 2016 Hoàng Xuân Vinh miesten 10 metrin ilmapistoolissa, samoissa kisoissa hän saavutti hopeaa 50 metrin vapaapistoolissa.
Mitalit lajeittain

| 0 | 1 | 2 | 3 | 4 | 5 |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| Laji | Kultaa | Hopeaa | Pronssia | Yhteensä | Sija |
|  Ammunta | 1 | 1 | 0 | 2 | 43 |
|  Painonnosto | 0 | 1 | 1 | 2 | 53 |
|  Taekwondo | 0 | 1 | 0 | 1 | 30 |
| Yhteensä | 1 | 3 | 1 | 5 | 98 |
Lähteet:
Mitalit olympialaisittain

| 0 | 1 | 2 | 3 | 4 | 5 |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| Olympialaiset | Kultaa | Hopeaa | Pronssia | Yhteensä | Sija |
1952  1952 Helsinki: 0
1956  1956 Melbourne: 0
1960  1960 Rooma: 0
1964  1964 Tokio: 0
1968  1968 Mexico City: 0
1972  1972 München: 0
1980  1980 Moskova: 0
1988  1988 Soul: 0
1992  1992 Barcelona: 0
1996  1996 Atlanta: 0
| 2000  2000 Sydney | 0 | 1 | 0 | 1 | 64 |
2004  2004 Ateena: 0
| 2008  2008 Peking | 0 | 1 | 0 | 1 | 73 |
| 2012  2012 Lontoo | 0 | 0 | 1 | 1 | 79 |
| 2016  2016 Rio de Janeiro | 1 | 1 | 0 | 2 | 48 |
2020  2020 Tokio: 0
| Yhteensä | 1 | 3 | 1 | 5 | 98 |
Lähteet:
Olympiamitalistit

| Mitali | Nimi | Vuosi | Laji | Tapahtuma |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| 2 Hopeaa | Trần Hiếu Ngân | 2000  2000 Sydney |  Taekwondo | Naisten 57 kg |
| 2 Hopeaa | Hoàng Anh Tuấn | 2008  2008 Peking |  Painonnosto | Miesten 56 kg |
| 1 Kultaa | Hoàng Xuân Vinh | 2016  2016 Rio de Janeiro |  Ammunta | Miesten 10 metrin ilmapistooli |
| 2 Hopeaa | Hoàng Xuân Vinh | 2016  2016 Rio de Janeiro |  Ammunta | Miesten 50 metrin vapaapistooli |
Lähteet:
Väinö Merivirta

Väinö Johannes Merivirta (sukunimi aik. Sjöström; 16. heinäkuuta 1892 Pori – 20. marraskuuta 1937 Helsinki) oli suomalainen asianajaja, kansanedustaja ja kirjailija.
Merivirran vanhemmat olivat konetehtaan työmies Johannes Sjöström ja Edla Sofia Sundberg. Hän pääsi ylioppilaaksi 1911 ja valmistui filosofian kandidaatiksi ja maisteriksi 1917. Mervirta suoritti ylemmän oikeustutkinnon ja ylemmän hallintotutkinnon 1921. Hän sai varatuomarin arvon 1926.
Kesäkuussa 1919 Merivirta valittiin Sosialistisen Työpuolueen lisätyn puoluetoimikunnan jäseneksi puolueen perustavassa kokouksessa.
Merivirta omisti Turussa toimineen Merivirran asianajotoimiston 1921–1934. Hän oli Turun kaupungin köyhäin asianajaja 1929–1934 ja Helsingin kaupungin asiamies 1934–1937. Merivirta toimi lisäksi Turun työväenopiston valtio-oikeuden opintopiirin ohjaajana 1928–1934.
Merivirta oli Kansallisen edistyspuolueen kansanedustajana 1935–1936 edustaen Turun läänin eteläistä vaalipiiriä. Hän tuli eduskuntaan edustajantoimesta vapautuksen saaneen Toivo Tyrnin tilalle. Merivirta oli myös Turun kaupunginvaltuuston jäsenenä ja hän toimi Turun työväenopiston johtokunnan puheenjohtajana.
Väinö Merivirta oli naimisissa vuodesta 1924 Linda Elise Österlundin kanssa.
Teoksia

Mikä johti punakapinaan?. Työn valta, Helsinki 1918 (Teoksen digitoitu versio (Työväenliikkeen kirjasto : Digitaalinen arkisto))
Vihan valta. Kirjapaino Johannes Gutenberg, Turku 1931
Totuus Tarton rauhasta. Kansallisen edistyspuolueen Mikkelin piiritoimisto, Mikkeli 1936
Aiheesta muualla

Väinö Merivirran muistokirjoitukset, Nykypäivä-lehti nro 22/30.11.1937, sivu 4 (Työväenliikkeen kirjasto, Helda)
Manfred Toeppen

| Mitalit> Maa:   Yhdysvallat.Miesten vesipallo. Olympialaiset  | Mitalit> Maa:   Yhdysvallat.Miesten vesipallo. Olympialaiset  | Mitalit> Maa:   Yhdysvallat.Miesten vesipallo. Olympialaiset  | Maa:   Yhdysvallat> Miesten vesipallo. |
| --- | --- | --- | --- |
|  Pronssia | St. Louis 1904 | Vesipallo |  |
Manfred Kurt Washington Toeppen (3. syyskuuta 1887 Saint Louis – 18. heinäkuuta 1968 Los Angeles) oli yhdysvaltalainen vesipalloilija ja olympiamitalisti. Hänen seuransa oli saintlouisilainen Missouri AC. Toeppen pelasi St. Louisin olympialaisissa 1904, joissa Missouri AC sijoittui kolmanneksi.
Manfredin isä Hugo oli painija.
Maa aikojen alussa 11: Pikkusaurusten matkassa

| Maa aikojen alussa 11: Pikkusaurusten matkassa> The Land Before Time XI: Invasion Of The Tinysauruses |
| --- | --- |

Ohjaaja:  Charles Grosvenor
Käsikirjoittaja:  John Loy
Tuottaja:  Charles Grosvenor
Säveltäjä:  Michael Tavera ja James Horner
Leikkaaja:  Jay Bixsen
Pääosat:  Aaron Spann Anndi McAfee Aria Noelle Curzon Jeff Bennett
Valmistustiedot
Valmistusmaa:  Yhdysvallat
Tuotantoyhtiö:  Universal Studios Home Entertainment
Levittäjä:  Universal Studios Home Entertainment Netflix
Ensi-ilta:   11. tammikuuta 2004
Kesto:  81 min
Alkuperäiskieli:  englanti
Aiheesta muualla
IMDb
Elonet
AllMovie
Infobox OKNimi-testi OK: 
Maa aikojen alussa 11: Pikkusaurusten matkassa on Maa aikojen alussa -elokuvasarjan yhdestoista osa. Elokuvan ohjasi ja tuotti Charles Grosvenor, joka on ohjannut myös kahdeksan muuta kyseisen sarjan elokuvaa. Käsikirjoituksen elokuvaan laati John Loy.
Elokuva julkaistiin suoraan DVD:lle ja VHS-kasetille, elokuvissa esittämisen sijaan.
Juoni

Elokuvan päähenkilö, Pikkutassu joutuu vaikeuksiin valehdeltuaan laumalleen, että joukko pikkusauruksia olisi syönyt kaikki "puukarkeiksi" kutsutut lehdet. Tämän seurauksena Pikkutassu menettää luottamuksen ystäviinsä, laumaansa ja pikkusauruksiin, jotka pakenevat suuremmilta dinosauruksilta suurena tuntemattomana tunnetulle aavikolle, josta paetessaan he tuovat mukanaan joukon vaarallisia terävähampaita. Pikkutassun on jälleen saatava pikkusaurusten luottamus, jotta hän voi pelastaa laumansa ja ystävänsä lihansyöjiltä.
Rooleissa

| Roolihahmo | Ääninäyttelijä | Suomenkielinen ääni | Kuvaus |
| --- | --- | --- | --- |
| Pikkutassu | Aaron Spann | - | Elokuvan päähenkilö, Apatosaurus |
| Sera | Anndi McAfee | - | Pikkutassun ystävä, Triceratops |
| Alli | Aria Curzon | - | Pikkutassun ystävä, Saurolophus |
| Petri | Jeff Bennett | Christian Lönegren | Pikkutassun ystävä, Pteranodon |
| Piikki | Rob Paulsen | Rob Paulsen | Pikkutassun ystävä, Stegosaurus |
| Isoisä | Kenneth Mars | Jape Kantola | Pikkutassun isoisä, Apatosaurus |
| Isoäiti | Miriam Flynn | - | Pikkutassun isoäiti, Apatosaurus |
| Isokäsi | Michael Clarke Duncan | - | Pikkusaurusten johtaja, Mussaurus |
| Lissu | Cree Summer | - | Pikkusaurus, Mussaurus |
| Keijo | Leigh Kelly | - | Pikkusaurus, Mussaurus |
| Topsi | John Ingle | Christian Lönegren | Seran isä, Triceratops |
| Tria | Camryn Manheim | Hanna Kommeri | Topsin nuoruuden ystävä, Triceratops |
| Terävähampaat | Frank Welker | Frank Welker | Ilkeitä lihansyöjiä, Utahraptoreita |
| Kertoja | John Ingle | Christian Lönegren |  |
Vietnam Airlinesin lento 815

| Vietnam Airlinesin lento 815 |
| --- | --- |
 Koneen hylky pian onnettomuuden jälkeen.
Yhteenveto
Päivämäärä:  3. syyskuuta 1997
Onnettomuustyyppi:  lentäjän virhe
Tapahtumapaikka:  Pochentongin kansainvälinen lentoasema, Phnom Penh, Kambodža
 :  11°32′47″N, 104°50′38″E
Lähtöpaikka:  Tan Son Nhatin kansainvälinen lentoasema, Hồ Chí Minh City, Vietnam
Määränpää:  Pochentongin kansainvälinen lentoasema, Phnom Penh, Kambodža
Kuolleita:  65
Loukkaantuneita:  1
Eloonjääneitä:  1
Lentokone
Konetyyppi:  Tupolev Tu-134B-3
Lentoyhtiö:  Vietnam Airlines
Rekisteritunnus:  VN-A120
Matkustajia:  60
Miehistöä:  6
Vietnam Airlinesin lento 815 oli Vietnam Airlinesin reittilento Hồ Chí Minhin kaupungista Phnom Penhiin. Lennolla 3. syyskuuta 1997 käytetty Tupolev Tu-134B-3 syöksyi pellolle lähellä Phnom Penhin Pochentongin kansainvälistä lentoasemaa. Lennolla oli 60 matkustajaa ja kuusi miehistön jäsentä eli yhteensä 66 ihmistä, joista 65 kuoli maahansyöksyssä.
Kone lähestyi kapteenin ohjaamana väärää kiitotietä rankassa sateessa ja näkyvyyden ollessa huono. Kapteeni ei kuunnellut lennonjohdon käskyä vaihtaa kiitotietä eikä perämiehensä neuvoja lähestymisen keskeyttämisestä. Kun lähestyminen lopulta keskeytettiin, kone sakkasi, osui puihin ja syöksyi riisipellolle 300 metrin päässä kiitotiestä. Maahansyöksystä selvisi vain yksivuotias poikavauva.
Tausta > Lentokone

Onnettomuuskone oli Tupolevin vuonna 1984 valmistama Tu-134B-3 (valmistenumero 66360, rekisteritunnus VN-A120), joka oli toimitettu Vietnam Airlinesille uutena elokuussa 1984. Onnettomuuteen mennessä sille oli kertynyt 11 723 lentotuntia kaikkiaan 8 209 lennolla. Kone oli huollettu asianmukaisesti, eikä siinä ollut onnettomuuspäivänä vikoja.
Tausta > Matkustajat ja miehistö

Onnettomuuslennolla oli 60 matkustajaa ja kuusihenkinen miehistö. Matkustajista 22 oli taiwanilaisia ja 21 eteläkorealaisia. Heistä suurin osa oli joko liikematkalla tai matkustamassa tapaamaan sukulaisiaan. Eteläkorealaisista kuusi kuului ryhmään, joka oli matkalla lahjoittamaan Phnom Penhin yliopistolle lääketieteellistä välineistöä. Muut matkustajat olivat kotoisin Hongkongista, Kambodžasta, Vietnamista, Kanadasta, Kiinasta, Australiasta, Japanista ja Macaosta.
Kaikki kuusi miehistön jäsentä olivat vietnamilaisia. Heidän lupakirjansa ja lääketieteelliset asiakirjansa olivat voimassa ja ajan tasalla.
| Kansallisuus | Matkustajat | Miehistö | Yhteensä |
| --- | --- | --- | --- |
|  Taiwan | 22 | 0 | 22 |
|  Etelä-Korea | 21 | 0 | 21 |
|  Vietnam | 2 | 6 | 8 |
|  Hongkong | 4 | 0 | 4 |
|  Kambodža | 3 | 0 | 3 |
|  Kanada | 2 | 0 | 2 |
|  Kiina | 2 | 0 | 2 |
|  Australia | 1 | 0 | 1 |
|  Japani | 1 | 0 | 1 |
|  Macao | 1 | 0 | 1 |
|  Yhdistynyt kuningaskunta | 1 | 0 | 1 |
| Yhteensä | 60 | 6 | 66 |
Tausta > Lentoasema

Kambodžan YK-rauhanturvaoperaatio UNTAC oli lahjoittanut Phnom Penhin Pochentongin kansainväliselle lentoasemalle VOR/DME-majakan, joka mahdollisti mittarilähestymisen näkyvyyden ollessa huono. Majakasta oli kuitenkin varastettu osia heinäkuussa 1997, eikä se ollut onnettomuuden aikaan toimintakuntoinen, mikä johti keskeytettyjen lähestymisten määrän lisääntymiseen sadekauden aikana. Majakan ollessa pois käytöstä lentäjille jäi huonolla säällä ainoaksi vaihtoehdoksi suunnistaa viiden kilometrin päässä sijainneelle NDB-majakalle ja laskeutua sieltä alaspäin, kunnes he saivat näköyhteyden maahan tai lähestyminen oli pakko keskeyttää. Myös lähestymisvaloista oli varastettu osia, mutta ne oli sittemmin korjattu.
Tapahtumat

Lento 815 sujui normaalisti lähestymiseen asti. Koneen lähestyessä Phnom Penhiä siellä vallinnut tihkusade muuttui rankkasateeksi ja näkyvyys heikkeni. Lento 815 oli lähestymässä idästä, mutta lennonjohto ohjeisti miehistöä vaihtamaan lähestymissuuntaa muuttuneiden tuuliolojen vuoksi. Miehistö kuittasi ohjeen, mutta kun kone ilmestyi kahden minuutin kuluttua näkyviin pilvien seasta, kone lähestyi edelleen idästä.
Huonon näkyvyyden vuoksi miehistö ei saanut lähestymisen aikana näköyhteyttä maahan. Perämies ja lentoinsinööri varoittivat konetta ohjannutta kapteenia, että he olivat laskeutuneet liian matalalle. Kapteeni kuitenkin käski miehistön vain katsoa ulos ja yrittää etsiä kiitotietä. Koneen toinen siipi osui palmupuuhun, ja kone alkoi liukua kohti maata. Miehistö yritti tehdä ylösvetoa siinä kuitenkaan onnistumatta.
Kone osui maahan härkävankkurien käyttämällä tiellä noin 300 metrin päässä kiitotien alusta, liukui riisipeltojen poikki, hajosi osiin ja syttyi palamaan noin kello 13.40 paikallista aikaa. Suurin osa koneessa olleista kuoli välittömästi tai pian maahansyöksyn jälkeen. Siitä selvisivät vain 14 kuukauden ikäinen poikavauva sekä nelivuotias lapsi. Nelivuotias kuoli myöhemmin vammoihinsa, ja poikavauva oli siten ainoa onnettomuudesta selvinnyt. Lähiseudun asukkaat sekä pelastustöihin tulleet poliisit ja sotilaat ryöstelivät onnettomuuspaikalla vieden muun muassa uhrien arvoesineitä. Ryöstelijät veivät myös onnettomuuskoneen lentoarvotallentimet.
Tutkinta ja onnettomuuden syyt

Onnettomuustutkijat saivat varastetut lentoarvotallentimet takaisin tarjoamalla niistä rahapalkkion, ja ne lähetettiin Venäjälle analysoitavaksi. Vietnamin viranomaiset väittivät aluksi onnettomuuden johtuneen virheellisistä säätiedoista, jotka miehistö oli saanut Phnom Penhistä ennen lennon lähtöä. Pochentongin lentoasemalle iskeneet varkaat eivät kuitenkaan olleet vieneet sääkaluston osia, ja kaikki säähän liittyvät mittarit toimivat normaalisti onnettomuuspäivänä. Vietnamilaiset väittivät myös epäkunnossa olleen VOR/DME-majakan vaikuttaneen onnettomuuteen.
Kambodžalaisten onnettomuustutkijoiden loppuraportin mukaan onnettomuus oli täysin lennon 815 miehistön, erityisesti konetta ohjanneen kapteenin, aiheuttama. Hän ei noudattanut lennonjohdon antamia ohjeita, toimi vastoin ohjeistuksia laskeutumalla minimikorkeuden alapuolelle ilman näköyhteyttä maahan eikä kuunnellut muun miehistön varoituksia. Tutkijat totesivat, ettei kapteeni ollut psykologisesti valmis keskeyttämään lähestymistä, vaan jatkoi impulsiivisesti laskeutumista vaaroista huolimatta.
Vaikka sitä ei mainittu tutkintaraportissa, toimiva VOR/DME-majakka olisi saattanut mahdollistaa turvallisen laskeutumisen, sillä järjestelmän ollessa toimintakunnossa laskeutuminen ei ollut tuottanut ongelmia sadekaudellakaan. Onnettomuuskoneessa olisi ollut tarvittava laitteisto sen käyttämiseksi lähestymisen apuna.
Onnettomuuskone vuonna 1992.
Koneen hylky ja uhreja riisipellolla.
Pelastustyöntekijöitä onnettomuuspaikalla.
Maa aikojen alussa 7 – Kylmän tulen kivi

| Maa aikojen alussa 7 – Kylmän tulen kivi> The Land Before Time VII: The Stone of Cold Fire |
| --- | --- |

Ohjaaja:  Charles Grosvenor
Käsikirjoittaja:  Len Uhley
Tuottaja:  Charles Grosvenor
Säveltäjä:  Michael Tavera James Horner
Pääosat:  Rob Paulsen Kenneth Mars Miriam Flynn Jeff Bennett Jim Cummings Aria Curzon Thomas Dekker Patti Deutsch John Ingle Charles Kimbrough Tress MacNeille Anndi McAfee Michael York
Valmistustiedot
Valmistusmaa:  Yhdysvallat
Tuotantoyhtiö:  Universal Studios Home Entertainment
Levittäjä:  Universal Studios Home Entertainment
Ensi-ilta:   5. joulukuuta 2000
Kesto:  74 min
Alkuperäiskieli:  englanti
Edeltäjä:  Maa aikojen alussa 6: Sauruskallion salaisuus
Seuraaja:  Maa aikojen alussa 8: Valkea maa
Aiheesta muualla
IMDb 
Elonet
AllMovie
Infobox OKNimi-testi OK: 
Maa aikojen alussa 7 – Kylmän tulen kivi (The Land Before Time VII: The Stone of Cold Fire) on yhdysvaltalainen animaatioelokuva.
Elokuvan päähahmot ovat viisi dinosauruskaverusta, Pikkutassu, Sera, Piikki, Alli ja Petri. Elokuvassa seikkailee myös kaksi "sateenkaarinaamaa" sekä Petrin eno nimeltään Lentola.
Suomenkieliset äänininäyttelijät

| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
|  Christian Lönegren  | … |  Petri, Rinkus, Seran isä, kertoja   |
|  Kari Tamminen  | … |  Lentola   |
|  Jape Kantola  | … |  Pikkutassun isoisä   |
|  Aleksi Karjula  | … |  Sateenkaarinaama   |
|  Iiris Heiskanen  | … |  Sateenkaarinaama   |
|  Riikka Lahtinen  | … |     |
|  Roni Kantola  | … |     |
|  Jesse Kantola  | … |     |
|  Pepe Laaksonen  | … |     |
|  Juki Nurmela  | … |     |
Aiheesta muualla

Maa aikojen alussa 7 – Kylmän tulen kivi Internet Movie Databasessa (englanniksi)
Maria Prinz

Maria Prinz on bulgarialais-itävaltalainen pianisti.
Prinz syntyi Sofiassa. Hänen isänsä oli bulgarialainen säveltäjä ja kapellimestari Konstantin Ilijev. Prinz opiskeli Berliinin Hanns Eisler -musiikkikorkeakoulussa Rudolf Dunckelin, Wienissä Jörg Demusin ja Pariisissa Yvonne Leféburen johdolla. Hän on esiintynyt sellaisten kapellimestarien kuin Riccardo Mutin, Seiji Ozawan ja Neville Marrinerin johdolla. Esiintymispaikkojen joukossa ovat olleet Carnegie Hall, Musikverein, Wiener Konzerthaus, Barbican Centre ja Salzburgin musiikkijuhlat. Prinzin kamarimusiikki- ja liedyhteistyökumppaneihin ovat kuuluneet Andrew Marriner, Patrick Gallois, Philippe Pierlot, Ludovic Tézier, Krasimira Stojanova, Matthias Goerne, Alfred Prinz ja Margarita Gritskova. Prinz piti Wolfgang Amadeus Mozartin 250-vuotissyntymäjuhlan kunniaksi Mozart and His Contemporaries -konserttisarjan Wienissä, Sofiassa, Prahassa, Bloomingtonissa ja Los Angelesissa. Hän on tehnyt levytyksiä Chandokselle ja Naxokselle.
Vuonna 1987 Prinz aloitti opettamisen Wienin musiikin ja esittävien taiteiden yliopistossa.
Aiheesta muualla

Naxos: Maria Prinz (englanniksi)
Viljo Kotkanen

Viljo Ilmari Kotkanen (6. lokakuuta 1892 Laihia – 6. marraskuuta 1970 Laihia) oli suomalainen näytelmäkirjailija. Hän kirjoitti myös nimimerkillä Simo Sulka.
Teoksia

Omalla nimellä:
Punainen kukko : 2-näytöksinen pila, Suomen V.P.K.-järjestöille omistettu. Näytelmäkirjasto n:o 32.    Satakunnan kirjateollisuus, Pori 1935
Vanhainpoikain vaivaloinen vaellus : kolminäytöksinen hupailu. Seuranäytelmiä 416.    Karisto 1936
Maantieajot : yksiosainen pilapala. Seuranäytelmiä 488.    Karisto 1947
Laihian osuusmeijerin vaiheita 1903–1953, tekijät Viljo Kotkanen ja Mikko Laulaja.    Laihian osuusmeijeri, Vaasa 1953
Nimimerkillä Simo Sulka:
Kapteenin lapsenpiika : yksiosainen pila. Iltamaohjelmistoa 18.    Hakkapeliitta, Helsinki 1933
Kulovalkea : kaksinäytöksinen näytelmä, palkittu Lotta-Svärd yhdistyksen keskusjohtokunnan järjestämässä näytelmäkilpailussa. Lotta-Svärd-julkaisu n:o 30.   Lotta-Svärd, Helsinki 1937
Metsän kätkössä : kaksiosainen huvinäytelmä.    Pienviljelijäin liitto, Helsinki 1941
Viljo Kosonen

Viljo Kosonen (7. elokuuta 1911 Viipuri – 2. joulukuuta 1965 Helsinki) oli suomalainen toimittaja ja toiminnanjohtaja.
Kosonen syntyi muurarin perheeseen. Hän pääsi ylioppilaaksi Viipurin yhteiskoulusta vuonna 1930, opiskeli Työväen Akatemiassa vuosina 1932–1933 ja työskenteli sen jälkeen toimittajana Kansan Voimassa ja Eteenpäin-lehdessä sekä päätoimittajana Pohjanmaan Kansassa, Kansan Työssä ja Kansan Voimassa.
Kosonen valittiin Työväen Sivistysliiton järjestösihteeriksi vuonna 1944. Hänestä tuli Työväenopistojen Liiton sihteeri ja toiminnanjohtaja vuonna 1946. Kosonen toimitti Työväenopistojen Liiton opistolehteä ja oli vuodesta 1961 lähtien sen päätoimittaja. Hän työskenteli myös Työväen Akatemian opettajana. Työnsä ohessa Kosonen suoritti filosofian kandidaatin tutkinnon vuonna 1957 ja sai samana vuonna maisterin arvon.
Kosonen liittyi Suomen Sosialidemokraattiseen Puolueeseen vuonna 1934. Hän kuului puolueen kasvatustoimikuntaan, Helsingin kunnallistoimikuntaan ja Helsingin Sosialidemokraattisen Työväenyhdistyksen johtokuntaan. Kosonen oli myös Suomen YK-liiton hallituksen ja Unescon neuvottelukunnan jäsen.
Teoksia

Zachris Castrén: kansansivistäjä ajatustensa valossa. T. I. Wuorenrinne ja Viljo Kosonen. Helsinki: Otava, 1950.
Liikunnan henkisistä ja kehollisista virikkeistä. Helsinki: Työväen Urheiluliitto, 1953.
Intian ihmeitä oppimassa: matkani Intiassa, Burmassa ja Thaimaassa. Helsinki: Otava, 1961.
Walter McFadden

| Walter McFadden> Henkilötiedot |
| --- | --- |
Syntynyt: 21. tammikuuta 1987 Hollywood, Florida
Kansalaisuus:   Yhdysvallat
Amerikkalaisen jalkapallon pelaaja
Pituus:  178 cm
Paino:  82 kg
Pelipaikka:  kulmapuolustaja
Pelinumero:  22
Pelaajaura
Seurat:  Oakland Raiders
NFL-varaus:  138. varaus, 2010 Oakland Raiders
Pääsarjaura:  2010–2011
Walter McFadden, Jr. (s. 21. tammikuuta 1987 Hollywood, Florida) on yhdysvaltalainen entinen amerikkalaisen jalkapallon pelaaja, pelipaikaltaan kulmapuolustaja. McFadden pelasi neljä ottelua NFL-liigassa Oakland Raidersin joukkueessa kaudella 2010.
McFaddenin vanhemmat ovat Ella ja Walter McFadden. Hänen nuorempi veljensä Bryant McFadden on myös pelannut NFL:ssä.
Oakland Raiders varasi McFaddenin vuonna 2010 varausnumerolla 138. Tätä ennen hän pelasi Auburnin yliopiston joukkueessa. McFadden pelasi neljä ottelua Oaklandissa kaudella 2010. Kauden 2011 alussa hänen sopimuksensa purettiin. Tämän jälkeen hän kävi kokeilemassa Jacksonville Jaguarsissa, Cincinnati Bengalsissa ja Pittsburgh Steelersissä vuosina 2011 ja 2012 mahtumatta kuitenkaan yhdenkään joukkueen kokoonpanoon.
Vuorenaluslammi

| Vuorenaluslammi |
| --- | --- |
Valtiot:  Suomi
Maakunnat:  Pirkanmaa
Kunnat:  Mänttä-Vilppula
Koordinaatit:  62°09′48″N, 24°18′32″E
Vesistöalue ja valuma-alueen tietoja
Päävesistöalue:  Kokemäenjoen vesistö (35)
Valuma-alue:  Keurusselän alue (35.62)
Laskujoki:  oja Sydänmaanlammiin 
Järvinumero:  35.622.1.017
Mittaustietoja
Pinnankorkeus:  119,2 m  
Rantaviiva:  0,38 km  
Pinta-ala:  0,918 ha  
Saaria:  ei saaria 
 fiVuorenaluslammi 
Vuorenaluslammi  on Pirkanmaalla Mänttä-Vilppulassa Myllykylänn lähellä sijaitseva lampi, joka kuuluu Kokemäenjoen vesistöön.
Maantietoa

Lammen pinta-ala on 0,9 hehtaaria ja se on 150 metriä pitkä ja 100 metriä leveä. Lammella ei ole kartan mukaan saaria. Sen rantaviivan pituus on 400 metriä..
Vesistösuhteet

Lampi sijaitsee Kokemäenjoen vesistössä (vesistöaluetunnus 35) Keuruun reitin valuma-alueen (35.6) Keurusselän alueella (35.62), jonka Ukonselän lähialueeseen (35.622) se kuuluu.
Viljo Kinnunen

Viljo Petteri Kinnunen (s. 25. kesäkuuta 1938 Kemijärvi) on suomalainen kirjailija.
Kinnunen on työskennellyt metsä- ja kaivostöissä, rautatieläisenä ja sahatyömiehenä. Hänen esikoisromaaninsa Talvisavotta kuvasi 1950- ja 1960-lukujen metsätyömaita.
Teoksia

Talvisavotta : romaani. Pohjoinen, Oulu 1975
Sotaorvot : muistelmateos, omakustanne 2014, Pohjolan Painotuote
Väinö Mikkola

Väinö Mikkola vuonna 1920 julkaistussa kuvassa.
Väinö Werner Mikkola (3. maaliskuuta 1890 Kouvola, Valkeala – 7. syyskuuta 1920 Glarusin Alpit, Sveitsi) oli suomalainen sotilaslentäjä, sotilasarvoltaan majuri. Hän oli Suomen ilmavoimien ensimmäisiä suomalaisia lentäjiä.