stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Chilen historia
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Chilen historia Wikimedia Commonsissa
Amerikan historia maittain
Antigua ja Barbuda
Argentiina
Bahama
Barbados
Belize
Bolivia
Brasilia
Chile
Costa Rica
Dominica
Dominikaaninen tasavalta
Ecuador
El Salvador
Grenada
Grönlanti¹
Guatemala
Guyana
Haiti
Honduras
Jamaika
Kanada
Kolumbia
Kuuba
Meksiko
Nicaragua
Panama
Paraguay
Peru
Puerto Rico¹
Saint Kitts ja Nevis
Saint Lucia
Saint Vincent ja Grenadiinit
Suriname
Trinidad ja Tobago
Uruguay
Venezuela
Yhdysvallat
1: Epäitsenäinen alue
Bernardo O’Higgins, ensimmäinen valtionpäämies.
Kansanrintaman sosialistiehdokas Salvador Allende
Augusto Pinochet 1978
François Joseph Clozel

François Clozel.
Marie François Joseph Clozel (29. maaliskuuta 1860 Annonay – 10. toukokuuta 1918 Rabat) oli ranskalainen upseeri ja siirtomaavirkailija.
François Joseph Clozel opiskeli arabiaa Pariisin Itämaisten kielten koulussa ja suoritti asepalveluksensa Algeriassa. Vuonna 1892 hän osallistui tutkimusmatkaan Tšadiin ja Kongoon, ja vuosina 1894–1895 hän johti tutkimusretkikuntaa Kongon pohjoisosaan.
Vuonna 1896 Clozel lähetettiin siirtomaaupseeriksi Norsunluurannikolle, jossa hän johti afrikkalaisten vastarinnan kukistamista Anyin ja Ndenyen alueella. Hänet nimitettiin vuonna 1899 kuvernööri Henri Roberdeaun sihteeriksi, joka käytännössä johti aluetta seuraavan kolmen vuoden ajan. Clozelista tuli Norsunluurannikon väliaikainen kuvernööri vuonna 1902, ja seuraavana vuonna hänet nimitettiin kuvernööriksi. Clozel kehitti alueensa liikenneyhteyksiä, taloutta ja kaupankäyntiä ja pyrki lisäämään sen kansojen tuntemusta ranskalaisten keskuudessa.
Vuonna 1908 Clozel nimitettiin William Pontyn jälkeen Ranskan Sudanin kuvernööriksi. Hän toimi myös Pontyn sijaisena Ranskan Länsi-Afrikan kenraalikuvernöörinä alkuvuodesta 1912. Clozel oli Ranskan Länsi-Afrikan kenraalikuvernöörinä vuosina 1915–1917. Hän kehitti alueen historiallista ja tieteellistä tutkimusta ja kirjoitti myös itse kansatieteellisistä aiheista.
1604 Tombaugh

| 1604 Tombaugh |
| --- | --- |
 1931 FH 

Löytäminen
Löytäjät:  C. O. Lampland
Löytöaika:  24. maaliskuuta 1931
Kiertoradan ominaisuudet
Keskietäisyys Auringosta:  3,02 AU
Pienin etäisyys Auringosta:  2,73 AU
Suurin etäisyys Auringosta:  3,32 AU
Eksentrisyys:  0,097
Kiertoaika Auringon ympäri:  1921 päivää 5,26 vuotta
Inklinaatio:  9,38°
Fyysiset ominaisuudet
Läpimitta:  32 km
Pyörähdysaika:  7,04 h
Absoluuttinen kirkkaus:  10,53
Albedo:  0,104
Asteroidiluokka:  Xc
1604 Tombaugh on Marsin ja Jupiterin väliseen pääasteroidivyöhykkeeseen kuuluva pikkuplaneetta eli päävyöhykkeen asteroidi. Sen löysi C. O. Lampland vuonna 1931. Pikkuplaneetta sai nimensä tähtitieteilijä Clyde Tombaughin mukaan, joka löysi mm. ensimmäisen transneptunisen kohteen, kääpiöplaneetta 134340 Pluton. Ennen kuin asteroidi Tombaugh sai nimensä se tunnettiin väliaikaisella tunnuksella 1931 FH. Tombaughin läpimitta on noin 32 kilometriä ja se pyörähtää akselinsa ympäri noin 7,04 tunnissa.
Cirius

Cirius oli suomalainen pop rock -yhtye, joka teki kaksi albumia PSO:n Blue Master -levymerkille. Yhtye perustettiin Pietarsaaressa vuoden 1972 alussa nimellä 'Blommor och Bin', mutta yhtyeen saatua levytyssopimuksen vuonna 1973 nimeksi vaihdettiin Cirius.
Moniääninen harmonialaulu oli yhtyeen tavaramerkki. Yhtye esiintyi Pohjanmaan tanssipaikoilla. Yhtye lopetti toimintansa syksyllä 1974, ja kaikki ajatukset mahdollisesta paluusta kariutuivat 1978 rumpali Ollen kuoltua.
Kokoonpano

Stefan "Pocus" Sundqvist – kitara, laulu
Yngve "Wicki" Wickström – kitara, laulu
Kjell "Tjola"/"Zola" Strömsholm – basso, laulu
Ulf "Olle" Backlund – rummut, laulu
Diskografia

Cirius (1973) Blue Master, BLU-LP 165
Cirius II (1974) Blue Master, SPEL 309
Aiheesta muualla

Ciriusin esitystuotanto Suomen äänitearkistossa (1901–1999)
Cirius-yhtyeen biografia verkkosivustolla keikalla.net/70-luku (Arkistoitu – Internet Archive)
Cirius-yhtyeen diskografia verkkosivustolla Discog.com
Cirius-yhtyeen äänitetuotanto kuunneltavana suoratoistona verkkosivustolla Play.Spotify.com
Cirius-yhtyeen vuoden 1973 Uudenkaarlepyyn konsertin äänitteitä sisältävä YouTube-soittolista
Clemmensen-pelkistys

Yleinen esimerkki Clemmensen-pelkistyksestä
Clemmensen-pelkistys on kemiallinen reaktio, jossa sinkin ja elohopean amalgaami pelkistää karbonyyliyhdisteen alkaaniksi happamissa olosuhteissa. Reaktion raportoi ensimmäisen kerran Erik Christian Clemmensen vuonna 1913.
Reagenssit ja mekanismi

Clemmensen-pelkistys soveltuu useille aldehydeille ja ketoneille ja on erityisen käytetty ketonien pelkistämiseen. Konjugoituneet tyydyttymättömät karbonyyliyhdisteet ja dikarbonyyliyhdisteet johtavat usein eri reaktiotuotteiden seoksen muodostumiseen. Happona reaktiossa käytetään usein vetykloridia ja liuottimena tolueenia. Sivutuotteina reaktiossa voi syntyä muun muassa alkoholeja, dioleja ja alkeeneja. Sivutuotteiden muodostumiseen vaikuttaa muun muassa hapon konsentraatio ja sinkin määrä amalgaamissa.
Clemmensen-pelkistyksen reaktiomekanismi ei ole täysin selvillä. Usein osana sitä katsotaan olevan jokin organosinkkiyhdiste. Erään mekanismin mukaan sinkki luovuttaa yhden elektronin karbonyyliryhmällä, jolloin muodostuu radikaali. Tämä radikaali hajoaa muodostaen orgaanisen karbenoidin sinkin kanssa. Happo luovuttaa protonin yhdisteelle, jolloin muodostuu alkyylisinkkiyhdiste ja toisen protoninluovutuksen seurauksena muodostuu alkaani.
Chilenpodokarpus

| Chilenpodokarpus |
| --- | --- |

Uhanalaisuusluokitus
 Vaarantunut  
  
Tieteellinen luokittelu
Kunta::  Kasvit Plantae
Kladi::  Siemenkasvit Spermatophyta
Kladi::  Havupuut Pinophyta
Lahko::  Mäntymäiset Pinales
Heimo::  Podokarpuskasvit Podocarpaceae
Suku::  Prumnopitys
Laji::  andina
Kaksiosainen nimi
 Prumnopitys andina  (Poepp. ex Endl.) de Laub., 1978 
Synonyymit
 Podocarpus spicatus Poepp., 1845  Podocarpus andinus Poepp. ex Endl., 1847  Prumnopitys elegans Phil., 1860  Podocarpus valdivianus J. Nelson 1866  Nageia andina (Poepp. ex Endl.) F. Muell. 1876  Stachycarpus andinus (Poepp. ex Endl.) Tiegh. 1891  Nageia valdiviana (J. Nelson) Kuntze 1891  Prumnopitys spicata (Poepp.) Molloy & Muñoz-Schick, 1999  Prumnopitys andina subsp. blijdensteinii Silba, 2002 
Katso myös
   Chilenpodokarpus Wikispeciesissä   Chilenpodokarpus Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OKIUCN-testi OK: 
Chilenpodokarpus (Prumnopitys andina) on podokarpuskasvien heimon (Podocarpaceae) sukuun Prumnopitys kuuluva havupuulaji. Se on ainavihanta puu, joka kasvaa luonnonvaraisena Etelä-Amerikassa Chilen vuoristoissa. Puun mehevät kävyt muistuttavat suuresti joidenkin koppisiemenisten kasvien hedelmiä. Kävyt ovat syötäviä, ja niitä kerätään paikallisesti ruoaksi. Metsien hakkuiden ja elinympäristöjen tuhoutumisen vuoksi puu on luokiteltu vaarantuneeksi lajiksi. Suomenkielisestä nimestään huolimatta laji ei nykyluokituksen mukaan kuulu podokarpuksiin (Podocarpus).
Nimet

Sekä tieteellinen lajinimi andina että lajin suomenkielinen nimi viittaavat lajin luontaiseen levinneisyysalueeseen Andien vuoristossa Chilen alueella.
Kuvaus

Chilenpodokarpus on pienehkö ainavihanta puu. Se voi olla yksi- tai monirunkoinen. Laji kasvaa noin viidentoista metrin korkeuteen ja saattaa tulla rungon rinnankorkeusläpimitaltaan jopa metrin paksuiseksi. Suuremmat oksat ovat siirottavia tai kohenevia. Latvus voi olla kartiomainen tai pyöreä. Rungon aluksi sileä kuori halkeilee vanhemmiten suomumaisiksi liuskoiksi. Kuoren väritys vaihtelee tummanruskeasta harmaaseen. Nuoret versot ovat aluksi vahapintaisen vaalean vihreitä.
Lehtiasento on kierteinen. Nuorten kasvien varhaislehdet ovat yleensä 8–15 millimetriä pitkiä ja 1,2–2 millimetriä leveitä. Varhaislehden lapa on tasasoukka ja pitkäsuippuinen. Vanhempien kasvien myöhäislehdet ovat suurempia, yleensä 12–20 millimetriä pitkiä ja 1,8–2,5 millimetriä leveitä. Varsinkin myöhäislehdet ovat usein kääntyneet tyvestään siten, että asettuvat versorangan sivuille tasossa kaksirivisesti. Myöhäislehden lapa on usein hieman käyrän tasasoukka tai sirppimäinen ja kärjestään pitkäsuippuinen tai tylppä. Lehdessä on keskisuoni, joka on hieman koholla lehden alta. Ilmarakoja on ainoastaan lehden alapinnalla. Lukuisat ilmarakojen rivit muodostavat kaksi laajempaa ilmarakojuovaa lehden keskisuonen ympärille. Nahkeapintaiset lehdet ovat päältä harmahtavan vihreitä ja alta hyvin vaalean vihreitä.
Chilenpodokarpus on kaksikotinen, mikä tarkoittaa hede- ja emikukintojen sijaitsevan erillisissä hede- ja emipuissa.
Hedekävyiksi kutsutut hedekukinnot kasvavat tähkämäisinä kukintoina, jossa yhden rangan ympärillä voi olla jopa 25 siirottavaa hedekäpyä. Yksittäinen hedekäpy on keskimäärin vain 4–7 millimetriä pitkä ja kaksi millimetriä leveä. Jokaista hedekäpyä suojaa noin kolme millimetriä pitkä suojuslehti. Hedekäpy koostuu useista muodoltaan lähes kilpimäisistä ja teräväkärkisistä hedelehdistä. Vihreässä hedelehdessä on kaksi keltaista pölylokeroa, jotka tuottavat siitepölyä.
Kävyiksi kutsutut emikukinnot kasvavat yksittäin tai pienissä kahden tai kolmen kävyn ryhmissä 2–3 senttimetriä pitkissä suomujen peittämissä oksanhaaroissa. Kypsänä käpy muodostuu lähes kokonaan yhdestä siemenestä ja emisuomusta kehittyneestä epimatiumista, joka muodostaa mehevän vaipan siemenen ympärille. Suuren ja mehevän epimatiumin ansiosta käpy muistuttaa hedelmää. Aluksi sinertävän vihreä epimatium on kypsänä keltainen. Pallomainen tai hieman soikeahko käpy on kypsänä keskimäärin 18–25 millimetriä pitkä ja 18–20 millimetriä leveä. Kävyn kärjessä on pieni nysty.
Luokittelu

Chilenpodokarpus on podokarpuskasvien heimoon kuuluva havupuu. Se on suvun Prumnopitys tyyppilaji. Joissakin aikaisemmissa luokituksissa useimmat Prumnopitys-suvun lajit sisällytettiin podokarpusten sukuun (Podocarpus), jolloin chilenpodokarpus tunnettiin nimellä Podocarpus andinus. 2010-luvulla suoritettujen molekyylibiologisten genetiikan tutkimusten mukaan Prumnopitys on kuitenkin selvästi erillinen ryhmä, joka ei ole kovinkaan läheistä sukua podokarpuksille.
Levinneisyys

Chilenpodokarpus kasvaa luonnonvaraisena suppealla alueella Etelä-Amerikan eteläosan vuoristoissa. Sitä pidetään yleensä kotoperäisenä lajina Chilessä, vaikka joidenkin lähteiden mukaan sitä on löydetty myös rajan toiselta puolelta Argentiinasta. Kansainvälisen luonnonsuojeluliiton uhanalaisuusluokituksen arvioinnin mukaan väite lajin esiintymiselle Argentiinassa kuitenkin perustuu herbaariokokoelman kasvinäytteen väärään paikkatietoon sekä erehdyksiin, joissa prinssinkuusia (Saxegothaea conspicua) on luultu chilenpodokarpuksiksi. Chilessä lajia esiintyy luonnossa Andeilla ja rannikon vuoristoissa Biobíon, Araucanían ja Maulen alueilla.
Elinympäristö ja ekologia

Chilenpodokarpus kasvaa tyypillisesti jokilaaksoissa lähellä virtaavaa vettä. Sitä esiintyy vuoristoissa 200 metristä 1 400 metriin merenpinnan yläpuolella. Chilen Andeilla se kasvaa yleensä nahkealehtisissä ja ainavihannissa sekametsissä, joiden valtapuulajeihin kuuluvat chilentuoksusetri (Austrocedrus chilensis), suopapuu (Quillaja saponaria) ja laakerikasvilaji Cryptocarya alba. Rannikon vuoristoissa se kasvaa etelänpyökkivaltaisissa (Nothofagus) vuoristosademetsissä.
Käyttö

Chilenpodokarpuksen puuainesta käytettiin aiemmin laajalti puurakentamiseen ja huonekalujen valmistukseen. Nykyisin puuta ei käytetä kaupallisesti. Emipuut tuottavat runsaasti käpyjä, joiden siementä ympäröivä syötävä vaippa on mehukas ja makea. Puun luontaisen elinalueen asukkaat keräävät käpyjä ravinnoksi. Chilenpodokarpus on yleinen maailman kasvitieteellisissä puutarhoissa, arboretumeissa ja yksityisissä puukokoelmissa, mutta sitä ei yleisesti kasvateta koristekasvina.
Uhat ja suojelu

Kansainvälinen luonnonsuojeluliitto eli IUCN on luokitellut chilenpodokarpuksen vaaraantuneeksi lajiksi. Puuta arvioitiin vuonna 2005 julkistetussa uhanalaisuusluokituksen arvioinnissa kasvavan vain noin 36 neliökilometrin laajuisella alueella. Lajilla katsottiin olevan vain kahdeksan toisistaan hieman eristynyttä populaatiota, joista jokaisessa oli vain 20–2 000 lisääntymisikäistä yksilöä. Yhteensä lisääntymiskypsiä yksilöitä arvioitiin olevan alle 10 000. Useimmissa populaatioissa kasvien luontainen lisääntyminen oli heikkoa.
Jäljellä olevia populaatioita uhkaavat karjan laidunnus, metsäpalot ja metsien raivaus talouskäyttöön. Raivatut metsät korvataan yleensä Chilen luonnolle vierailla männyillä (Pinus), joita istutetaan metsäteollisuuden käyttöön. Biobíon alueella yksi populaatio kärsi huomattavasti Biobíojoen patoamisesta vesivoimalaa varten.
Chilenpodokarpuksia kasvaa kolmella suojelualueella. Luontaisten kasvupaikkojen suojelun lisäksi International Conifer Conservation Programme on kerännyt siemeniä lajin eri populaatioista ja perustanut Britanniaan ja Irlantiin viljelmiä lajin ja sen geneettisen monimuotoisuuden säilyttämiseksi.
Lehdet ovat tasasoukkia ja alapinnaltaan hyvin vaaleita.
Chronicon (Hieronymus)

| Chronicon |
| --- | --- |
 Sivu Hieronymuksen tekemän Eusebioksen Kronikan latinankielisen käännöksen ja laajennoksen käsikirjoituksesta vuodelta 699.
Kirjailija:  Hieronymus
Kieli:  latina
Genre:  kronikka
Julkaistu:  n. 380
Löydä lisää kirjojaKirjallisuuden teemasivulta
Chronicon (lat., ”Kronikka”), joskus myös Temporum liber (lat., ”Aikojen kirja”), on Hieronymuksen koostama kronikka eli aikakirja. Se on Eusebios Kesarealaisen Kronikan latinankielinen käännös ja laajennos.
Historia

Chronicon oli Hieronymuksen varhaisia yrityksiä historiankirjoituksen alalla. Hän koosti sen Konstantinopolissa noin vuonna 380 kääntämällä Eusebioksen vuonna 325 valmistuneen Kronikan toisen osan kronologiset taulukot latinaksi. Sen lisäksi hän täydensi niitä vuosien 325–379 tapahtumilla. Hieronymuksen versio teki teoksesta tunnetun ja laajasti käytetyn lännessä koko keskiajaksi.
Teos on ensimmäinen yritys liittää kaikki aiemman historian tapahtumat johonkin ajoitukseen. Huolimatta Eusebiokselta kopioiduista virheistä ja joistakin Hieronymuksen omista virheistä, teos on arvokas universaalihistorian esitys. Se toimi myöhemmin pohjana Prosperus Akvitanialaisen, Cassiodoruksen ja Victor Tunnunalaisen vastaaville teoksille.
Sisältö

Kronikka sisältää kronologian maailman luomisesta teoksen kirjoitusaikaan saakka. Se pitää sisällään muun muassa ajoitukset Assyrian kuninkaisiin ja Abrahamiin perustuen, Vanhan testamentin tapahtumien kronologian sekä paljon kreikkalaisen mytologian tapahtumia. Esimerkiksi Troijan valtauksen Hieronymus ajoittaa vuoteen 1183, mikä täsmää huomattavan hyvin Troija VIIa:n tuhoon noin 1190 eaa. Homeroksen itsensä Hieronymus ajoittaa vuoteen 940 eaa., kun taas nykyisin hänet ajoitetaan vuoden 800 eaa. jälkeiselle ajalle.
Teoksessa eri lähteistä ja valtakunnista peräisin olevat ajoitus- ja hallitsijatiedot on esitetty Eusebioksen teoksen esimerkin mukaisesti vierekkäisissä sarakkeissa, mikä mahdollistaa eri puolilla samaan aikaan tapahtuneiden asioiden vertailun, ja samalla paljastaa mahdolliset virheet ajoituksessa ja pakottaa historioitsijan näin huolellisuuteen.
Sisältö > Aikajana

Aadamista keisari Valensin 14. hallitusvuoteen, 5579 vuotta
Ninos, Beloksen poika, hallitsi 52 vuotta, Abraham, Zarathustra
Semiramis, 42 vuotta
Zameis, 38 vuotta; Abrahamin liitto Jumalan kanssa (1942 eaa.)
Arios hallitsi 30 vuotta; Iisakin syntymä (1912 eaa.)
Aralios, 40 vuotta
Kserkses Balaneus, 30 vuotta; Inakhos, 50 vuotta (1856 eaa.)
Armamitres, 38 vuotta
Belokos, 35 vuotta; Joosefin syntymä (1765 eaa.); Ogygeen tulva (1757 eaa.)
Balaios, 52 vuotta; nälänhätä Egyptissä (1727 eaa.)
Altadas, 32 vuotta; Prometheus
Mamynthos, 30 vuotta
Magkhaleus, 30 vuotta
Sfairos, 20 vuotta; Mooseksen syntymä (1592 eaa.)
Mamylos, 30 vuotta
Sparetos, 40 vuotta; Deukalionin tulva (1526 eaa.)
Askatades, 40 vuotta; Mooses Siinain vuorella (1515 eaa.)
Amynthes, 45 vuotta; Minoksen, Rhadamanthyksen ja Sarpedonin syntymä (1445 eaa.)
Belokhos, 25 vuotta
Bellepares, 30 vuotta; Perseus
Lamprides, 32 vuotta; Tros (1365 eaa.)
Sosares, 20 vuotta; Pegasos
Lampares, 30 vuotta; Europa, temppeli Eleusiissa
Pannias, 45 vuotta; Miletos; argonautit; Oidipus; Gideon
Sosarmos, 19 vuotta; Herakles, Priamos, Theseus, seitsemän sota Thebaa vastaan (1234 eaa.)
Mithraios, 27 vuotta; Olympian kisat (1212 eaa.)
Tautanes, 32 vuotta; Troijan sota (1191–1182 eaa.)
Ninoksesta Sardanapalokseen: 36 Assyrian kuningasta (1240 vuotta)
1. olympiadi (776 eaa.)
65. olympiadi; Dareios Suuri (520 eaa.)
181. olympiadi; Julius Caesar (44 eaa.)
202. olympiadi; Jeesus Kristus (29 jaa.)
289. olympiadi; hunnit voittavat gootit (377 jaa.)
Kirjallisuutta > Käännöksiä ja tekstilaitoksia

Donalson, Malcolm Drew: A Translation of Jerome's Chronicon With Historical Commentary.  Mellen University Press, 1996.  ISBN 0-7734-2258-7
Fotheringham, J. K.: The Bodleian Manuscript of Jerome's Version of the Chronicle of Eusebius Reproduced in Collotype.  Oxford:  Clarendon, 1905.
Helm, R.: Eusebius Werke 7: Die Chronik des Hieronymus.  (Griechischen Christlichen Schriftsteller 47)  Akademie-Verlag, 1956.
Jeanjean, Benoît & Lançon, Bertrand: Saint-Jérôme, Chronique : Continuation de la Chronique d'Eusèbe, années 326–378.  Rennes:  Presses Universitaires de Rennes, 2004.  ISBN 2-7535-0018-5
Aiheesta muualla

Jerome: Chronicle. Tertullian.org. (englanniksi)
St. Jerome (Hieronymus): Chronological Tables for Olympiads 170 to 203 [= 100 B.C. - 36 A.D.] (englanniksi)
Chuckwalla

| Chuckwalla |
| --- | --- |

Uhanalaisuusluokitus
 Elinvoimainen  
  
Tieteellinen luokittelu
Domeeni::  Aitotumaiset Eucarya
Kunta::  Eläinkunta Animalia
Pääjakso::  Selkäjänteiset Chordata
Alajakso::  Selkärankaiset Vertebrata
Luokka::  Matelijat Reptilia
Lahko::  Suomumatelijat Squamata
Alalahko::  Liskot Sauria
Heimo::  Leguaanit Iguanidae
Suku::  Sauromalus
Laji::  ater
Kaksiosainen nimi
 Sauromalus ater 
Synonyymit
 Sauromalus obesus 

Katso myös
   Chuckwalla Wikispeciesissä   Chuckwalla Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OKIUCN-testi OK: 
Chuckwalla (Sauromalus ater) on Pohjois-Amerikassa elävä leguaanilaji.
Ulkonäkö ja koko

Naaraat ja koiraat ovat erinäköisiä. Aikuisen naaraan ruumis on kauttaaltaan ruskehtava, ja siinä on tummanruskeita ja punaisia täpliä. Aikuiset koiraat taas ovat beesinvärisiä suurimmasta osasta ruumista, jotkut ruskeätäpläisiä, mutta pää, hartiat ja lantionseutu ovat mustat. Häntä on vaalean harmaanruskehtava. Nuorilla chuckwalloilla on leveitä nauhoja ruumiissa ja hännässä. Laji on yksi Yhdysvaltojen suurimmista leguaaneista, koiras voi kasvaa 46-senttiseksi. Naaras on hieman pienempi. Ruumista peittävät pienet yhdenmukaiset suomut, lukuun ottamatta korvanaukkoja, joita suojaavat suuremmat suomut.
Luokittelu

Aiemmin suku Sauromalus jaettiin useampaan lajiin kuin nykyään, S. obesusta ja S. ateria pidettiin eri lajeina. Tutkija Bradford D. Hollingsworth väitti kuitenkin vuonna 1998, että näitä kahta lajia pitäisi pitää samana lajina, saaden nimen S. ater. Eräät muut tutkijat kyseenalaistivat tämän käsityksen, mutta vuonna 2004 ICZN (International Comission of Zoological Nomenclature) sai yksimielisyyden siitä, että niitä pidetään samana lajina.
Levinneisyys ja elinympäristö

Chuckwallaa tavataan Yhdysvaltojen lounaisosissa sekä Pohjois-Meksikossa. Sen levinneisyysalue ulottuu eteläisestä Nevadasta ja Utahista Kaakkois-Kaliforniaa ja läntistä Arizonaa pitkin Kalifornian niemimaan eteläosiin ja suurimpaan osaan Sonoraa, jossa sitä tavataan eniten Mojaven ja Sonoran aavikoilla.
Käyttäytyminen ja ravinto

Chuckwalla elää kallioaavikoilla, jopa 1 400 metrin korkeuteen asti, vaikkakin se suosii alavampia seutuja. Se pitää lämmöstä ja paistattelee usein kallioilla. Se on arḱa laji, ja se on kehittänyt erikoisen puolustautuimiskeinon. Jos sitä uhataan, se pakenee kallionhalkeamiin ja -koloihin jossa se vetää keuhkonsa täyteen ilmaa. Siten se jää tiukasti kiinni halkeaman seinämiin eikä peto saa vedettyä sitä ulos kolostaan. Laji on kasvinsyöjä, ja syö maasta löytyviä lehtiä, hedelmiä ja kukkia, erityisesti Encelia farinosa- nimistä asterikasvia (englanniksi ”brittle-bush”).
Lisääntyminen

Chuckwalla parittelevat huhti-heinäkuussa, ja naaras munii enintään 16 munaa jokusen kuukauden sen jälkeen. Munat munitaan maan alle. 
Naaras ei muni ruoan käydessä vähiin.
Käännös suomeksi
Circle of Love

| Circle of Love Steve Miller Band |
| --- | --- | --- |

Studioalbumin tiedot
 Äänitetty : Kaye-Smith Studios
 Julkaistu: syksyllä 1981
 Formaatti: LP-levy
 Tyylilaji: rock
 Kesto: 34.58
 Levy-yhtiö: Sailor Records
The Steve Miller Bandin muut studioalbumit
| Book of Dreams 1977 | Circle of Love 1981 | Abracadabra 1982 |
Circle of Love on yhdysvaltalaisen The Steve Miller Bandin studioalbumi vuodelta 1981. Levy-yhtiö on Sailor Records.
Miller yhtyeineen oli tätä ennen julkaissut kolme korkeatasoista ja hyvin menestynyttä albumia aikavälillä 1973–1977. Circle of Lovea saatiinkin sitten odottaa muutaman vuoden ajan aina vuoden 1981 syksyyn. LP-levyn ensimmäinen puolisko jatkaa edellisten levyjen hyväksi havaittua linjaa, mutta kääntöpuolella oleva laaja teos on arvioitu hieman epäonnistuneeksi, koska Miller on mm. käyttänyt tarpeettoman runsaasti aikaisemminkin suosimiaan äänitehosteita.
LP-levyn kanteen liitetyn tarran mukaan albumi sisältää hittisinglen Heart Like a Wheel.
Kappaleet

Heart Like a Wheel – 3:55
Get on Home – 3:58
Baby Wanna Dance – 2:11
Circle of Love – 6:22
Macho City – 18:32
Kappaleet ovat Steve Millerin säveltämiä ja sanoittamia, paitsi perinnekappale "Get on Home", johon Miller on tehnyt uudet sanat ja sovituksen.
The Steve Miller Band

Byron Allred – kosketinsoittimet
Gerald Johnson – basso
Gary Mallaber – rummut, lyömäsoittimet
Steve Miller – kitara, laulu
Gerald Johnson oli ollut yhtyeessä aikaisemmin tehtäessä albumia Recall the Beginning... A Journey from Eden (1972) ja Gary Mallaber oli ollut mukana albumista Fly Like an Eagle (1976) lähtien.
Tuotantotiedot

Julkaistu: syksyllä 1981
Levy-yhtiö: Sailor Records, One Century Plaza, Suite 1370, 2029 Century Park East, Los Angeles, California 90067
Muut osalliset levy-yhtiöt: Capitol Records, EMI
Äänitys- ja miksauspaikka: Kaye-Smith Studios
Äänittäjä: Rick Fisher
Kansitaide ja LP-levyn suojakuoren kuvat: Stephen Peringer
Design: John Browning / Ken Trimpe
Kalligrafia: Greg Stadler
Lähteet ja viitteet

The Steve Miller Band LP Circle of Love (Sailor Records ST-12121) 1981
1 2  Jake Nyman: Rocktieto 3.  (Osa 3 N-Z (The Steve Miller Band))  Pirkkala: Fanzine Oy, 1982.  ISBN 951-99372-4-2
1656 Suomi

| 1656 Suomi |
| --- | --- |
 1942 EC 
 Suomen rata (sinisellä) verrattuna Jupiterin ja Kiviplaneettojen ratoihin (harmaalla ja valkoisella).
Löytäminen
Löytäjät:  Yrjö Väisälä
Löytöaika:  11. maaliskuuta 1942
Kiertoradan ominaisuudet
Keskietäisyys Auringosta:  1,88 AU
Pienin etäisyys Auringosta:  1,65 AU
Suurin etäisyys Auringosta:  2,11 AU
Eksentrisyys:  0,123
Kiertoaika Auringon ympäri:  2,57 vuotta
Inklinaatio:  25,07°
Fyysiset ominaisuudet
Läpimitta:  7,9 km
Pyörähdysaika:  2,59 h
Absoluuttinen kirkkaus:  12,8
Asteroidiluokka:  S
1656 Suomi on pikkuplaneetta, joka kuuluu Marsin radan leikkaaja-asteroideihin ja Hungaria-ryhmään. Sen löysi Yrjö Väisälä 11. maaliskuuta 1942. Nimensä asteroidi sai löytäjänsä kotimaan mukaan. Ennen nimeämistään kohde tunnettiin tunnuksella 1942 EC.
Henry Clinton

Kenraali Henry Clinton, brittiarmeijan ylipäällikkö Pohjois-Amerikassa. Kuva julkaistu vuosien 1770 ja 1780 välillä.
Henry Clinton (16. huhtikuuta 1738 Newfoundland, Kanada – 23. joulukuuta 1795 Englanti) oli brittiläinen kenraali Amerikan vallankumouksen aikaan. Hän vietti lapsuutensa New Yorkissa, missä hänen isänsä toimi kuvernöörinä vuosien 1741 ja 1751 välillä. Vartuttuaan Clinton osallistui New Yorkin miliisin toimintaan.
Saratogan sotaretken jälkeen hänet nimettiin toukokuussa 1778 brittiarmeijan ylipäälliköksi. Yorktownin piirityksen päätyttyä brittien antautumiseen toukokuussa 1781 hänet korvattiin Guy Carletonilla. Viimeiset vuotensa Clinton toimi alahuoneen jäsenenä Launcestonista sekä Gibraltarin kuvernöörinä. Hän oli edelleen jälkimmäisessä virassa kuollessaan 23. joulukuuta 1795.