stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Alkaanit
Fysikaaliset ominaisuudet > Sykloalkaanien ominaisuudet > Olomuodot

Sykloalkaanien kiehumispisteet kasvavat suoraketjuisten alkaanien tapaan molekyylimassan kasvaessa. Sulamispisteet kuitenkin vaihtelevat suuresti eri yhdisteillä sykloalkaanien erilaisten muotojen vuoksi.
Kemialliset reaktiot

Alkaanit reagoivat yleensä vain harvojen aineiden kanssa, koska niiden hiili-hiili- ja hiili-vety-sidokset ovat vahvoja kovalenttisia sidoksia. Muutamien aineiden kuten hapen, halogeenien ja typpihapon kanssa ne kuitenkin reagoivat sopivissa olosuhteissa varsin herkästi. Reaktiot hapen ja fluorin kanssa ovat niin kiivaita, että alkaanien molekyylit hajoavat täysin.
Kemialliset reaktiot > Alkaanien palaminen

Tärkein alkaanien reaktio on niiden palaminen, joka on niiden ja hapen välinen reaktio. Tiettyä syttymispistettä korkeammissa lämpötiloissa ne reagoivat hapen kanssa varsin kiivaasti. Reaktiotuotteina syntyy hiilidioksidia ja vettä, ja samalla vapautuu runsaasti energiaa lämpönä. Tähän perustuu hiilivetyseosten bensiinin, raskaan ja kevyen polttoöljyn sekä maakaasun käyttö polttoaineina moottoreissa ja lämmityslaitteissa. Energiaa vapauttavaa reaktiota kutsutaan eksotermiseksi. Esimerkiksi metaanin, jota muun muassa maakaasu pääosin on, palamisreaktio:
Suuremmatkin alkaanit hajoavat palaessaan täysin eli kaikki niiden molekyyleissä olevat sidokset katkeavat. Esimerkiksi propaanin, nestekaasun pääaineksen palamisreaktio on:
Jos happea ei ole riittävästi, osaan hiiliatomeista liittyy kuitenkin vain yksi happiatomi; tällöin syntyy hiilimonoksidia eli häkää.
Kemialliset reaktiot > Alkaanien substituutioreaktiot

Substituutioreaktiossa yksi tai useampi alkaanin vetyatomeista korvautuu toisella atomilla tai atomiryhmällä. Halogeeneja liitettäessä reaktiota kutsutaan halogenoinniksi. Alkaanit reagoivat muun muassa kloorin kanssa säteilytettäessä ultraviolettivalolla. Tällöin syntyy eri määrin klooria sisältäviä yhdisteitä sekä suolahappoa. Esimerkiksi metaani reagoi kloorin kanssa seuraavasti:
muodostaen metyylikloridia (CH3Cl) ja suolahappoa. Jos klooria on riittävästi, metaanista syntyy myös dikloorimetaania (CH2Cl2), trikloorimetaania eli kloroformia (CHCl3) ja tetrakloorimetaania eli hiilitetrakloridia (CCl4).
Suurimolekyylisempien alkaanien reagoidessa kloorin kanssa eivät hiiliatomien väliset sidokset katkea. Niinpä esimerkiksi etaanista (C2H6) voi kloorattaessa syntyä useita kloorattuja hiilivetyjä, joiden molekyyleissä klooriatomien lukumäärä vaihtelee yhdestä (etyylikloridissa, ClCH2–CH3) kuuteen (heksakloorietaanissa, Cl3C–CCl3), mutta joissa kaikissa on edelleen kaksi hiiliatomia.
Bromi reagoi joidenkin alkaanien kanssa samaan tapaan kuin kloorikin, mutta hitaammin. Se syrjäyttää kuitenkin vedyn vain sellaisista hiiliatomeista, jotka ovat sitoutuneet kolmeen muuhun hiiliatomiin ja vain yhteen vetyatomiin.
Fluorin kanssa alkaanit reagoivat niin kiivasti, että niiden molekyylit hajoavat täysin. Kaikki niissä olevat hiiliatomien väliset sidokset katkeavat, ja useampikin hiiliatomeja sisältävistä alkaaneista syntyy vain tetrafluorimetaania ja vetyfluoridia, esimerkiksi:
Kemialliset reaktiot > Alkaanien substituutioreaktiot > Alkaanien nitraus

Korkeissa lämpötiloissa höyrytilassa alkaanit reagoivat myös typpihapon kanssa. Tämäkin on substituutio­reaktio ja tapahtuu seuraavasti (R merkitsee mielivaltaista hiili- ja vetyatomeista koostuvaa alkyyliryhmää):
Tällöin kuitenkin vain yksi vetyatomi korvautuu nitroryhmällä (NO2), mutta hiiliatomien väliset sidokset saattavat samalla katketa. Reaktiotuotteita sanotaan nitroalkaaneiksi.
Kemialliset reaktiot > Krakkaus

Korkeassa lämpötilassa ja paineessa saattavat hiiliatomien väliset sidokset katketa. Reaktiota sanotaan krakkaukseksi. Tällöin syntyy välivaiheena erittäin reaktioherkkiä vapaa radikaaleja, jotka ovat lyhytikäisiä ja reagoivat keskenään muodostaen uusia, yleensä alkuperäistä pienimolekyylisempiä hiilivetyjä. Krakkauksella on suuri merkitys öljynjalostuksessa.
Aiheesta muualla

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
IUPAC: Rule A-1. Saturated Unbranched-chain Compounds and Univalent Radicals (englanniksi)
Virtual Institute of Applied Science (VIAS), Hans Lohninger: List of Alkanes (englanniksi)
Yksinkertaisimmat hiilivedyt
Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista. 
Alkuperäinen artikkeli: en:alcane
2 etaanimolekyyliä akselin suunnasta katsottuna. Niiden vetyatomit voivat vaihtaa geometrista suhdettaan kiertymällä hiili-hiili-sidoksen varassa. Molemmat kuvatut tapaukset ovat mahdollisia, mutta jälkimmäinen on paljon todennäköisempi.
2-metyylibutaanin viivakaava. Hiiliketjua ilmaisevia numeroita ei normaalisti merkitä.


Käännös suomeksi
Katolinen kirkko Skotlannissa

Katolisten osuus Skotlannin väestöstä vuoden 2011 väestönlaskennan mukaan.
Katolinen kirkko Skotlannissa  toimii osana maailmanlaajuista katolista kirkkoa paavin ja hänen kuuriansa hengellisessä ohjauksessa.
Organisaatio ja jäsenmäärä

Skotlannissa on kaksi katolista arkkihiippakuntaa ja kuusi hiippakuntaa. Seurakuntia oli vuonna 2010 yhteensä 452. Samana vuonna katolisia arvioitiin olevan Skotlannissa 667 017, joita palveli yhteensä 740 pappia. Messuun osallistui viikoittain keskimäärin 185 608 henkeä. Vuoden 2011 väestönlaskennan mukaan katolisiksi määritteli itsensä noin 841 000 skotlantilaista, mikä tarkoitti 16 % väestöstä. Saman laskennan mukaan uskonnottomia oli 37 % ja Skotlannin kirkon omaksi vakaumuksekseen ilmoittavia oli 32 %.
Organisaatio ja jäsenmäärä > Glasgown kirkkoprovinssi

| Hiippakunta | Vaakuna | Kartta | Perustettu | Alue |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| Glasgown roomalaiskatolinen arkkihiippakunta |  |  | 1878 | Glasgow ja Dunbartonshire |
| Motherwellin roomalaiskatolinen hiippakunta |  |  | 1947 | Lanarkshire |
| Paisleyn roomalaiskatolinen hiippakunta |  |  | 1947 | Renfrewshire |
| Hiippakunta | Vaakuna | Kartta | Perustettu | Alue |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| St Andrewsin ja Edinburghin roomalaiskatolinen arkkihiippakunta |  |  | 1878 | St Andrews, suurin osa Fifea, Kinross-shire, Clackmannanshire, Stirlingshire, West Lothian, Edinburgh, Midlothian, East Lothian ja Scottish Borders |
| Aberdeenin roomalaiskatolinen hiippakunta |  |  | 1878 | Aberdeen, Aberdeenshire, Moray, Ylämaa (paitsi eteläinen Inverness-shire, Skye ja saaret), Orkneysaaret ja Shetlandsaaret |
| Argyllin ja saarten roomalaiskatolinen hiippakunta |  |  | 1878 | Argyll ja Bute, eteläinen Inverness-shire, Arran ja Hebridit |
| Dunkeldin roomalaiskatolinen hiippakunta |  |  | 1878 | Dundee, Forfarshire, Perthshire ja pohjoinen Fife |
| Gallowayn roomalaiskatolinen hiippakunta |  |  | 1878 | Ayrshire (paitsi Arran), Dumfries ja Galloway |
Aiheesta muualla

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
The Bishops' Conference of Scotland
Scottish Catholic Observer
Enarete

Enarete (m.kreik. Ἐναρέτη, Enaretē), joskus Ainarete (m.kreik. Αἰναρέτη, Ainaretē, lat. Aenarete), oli kreikkalaisessa mytologiassa Deimakhoksen tytär ja Aioloksen puoliso ja aiolilaisten kantaäiti. Enarete ja Aiolos saivat seitsemän poikaa - Kretheus, Sisyfos, Athamas, Salmoneus, Deion, Magnes ja Perieres - ja viisi tytärtä - Kanake, Alkyone, Peisidike, Kalyke ja Perimele.
Kiinteäoksidipolttokenno

Kiinteäoksidipolttokennon toimintaperiaate
Kiinteäoksidipolttokenno (engl. Solid Oxide fuel cell, SOFC) on polttokennotyyppi. Kenno käyttää elektrolyyttinä kiinteää keraamista materiaalia, anodilla pienellä määrällä yttriumia stabiloitua zirkoniumoksidia ja katodilla lantaanilla seostettua mangaania. Tämän ansiosta lämpötila voi nousta lähes 1 000 °C:seen ja hyötysuhde jopa 60 prosenttiin. Polttoaineina voidaan käyttää esimerkiksi vetyä, hiilimonoksidia, metanolia ja maakaasua. Kiinteäoksidipolttokennosta on olemassa myös matalan käyttölämpötilan versio LT-SOFC (Low temperature Solid Oxide fuel cell (LT-SOFC)). LT-SOFC:n käyttölämpötila on matalampi ja vaihtelee noin 300–600 celsiuksen välillä.
Korkeaa lämpötilaa käyttävässä kiinteäoksidipolttokennossa on haitallisena puolena hidas käynnistys ja sammutus.
Aiheesta muualla

Sulakarbonaattipolttokenno ja kiinteäoksidipolttokenno (MCFC & SOFC) (Arkistoitu – Internet Archive)
Mikko Oksanen, Maakaasua ja metanolia käyttävien kiinteäoksidipolttokennojen (SOFC) käyttö laivoissa, Kymenlaakson ammattikorkeakoulu, Merenkulun koulutusohjelma, 2011 (pdf)
National Energy Technology Laboratory (NETL): Solid oxide fuel cells (SOFC) (Arkistoitu – Internet Archive) (englanniksi)
John Hannah

John Hannah vuonna 2010.
John David Hannah (s. 23. huhtikuuta 1962) on skotlantilainen näyttelijä. Hän syntyi East Kilbridessa kolmesta lapsesta nuorimpana; hänellä on kaksi isosiskoa.
John Hannah on esiintynyt mm.Muumio-elokuvasarjassa sekä televisiosarjoissa Spartacus - gladiaattori, Neiti Marple ja S.H.I.E.L.D. Agentit.
Hannahin puolisona on ollut vuodesta 1996 näyttelijä Joanna Roth, jonka kanssa hän sai kaksoset 11. helmikuuta 2004.
Elokuvia

Neljät häät ja yhdet hautajaiset (1994)
Madagascar Skin (1995)
Sliding Doors (1998)
The Hurricane (1999)
Muumio (1999)
Muumion paluu (2001)
Hullut hautajaiset (2002)
Lusitania: Murder on the Atlantic (2007)
Muumio: Lohikäärmekeisarin hauta (2008)
Hercule Poirot: Appointment with Death (2008)
Aiheesta muualla

John Hannah Internet Movie Databasessa. (englanniksi)
Fond du Lac

| Fond du Lac |
| --- | --- |
 Fond du Lacin historiallista keskustaa.

Valtio:  Yhdysvallat
Osavaltio:  Wisconsin
Piirikunta:  Fond du Lac
Pinta-ala:  
 – Kokonaispinta-ala:  53,19 km²
 – Josta vettä:  3,39 km² 
Väkiluku (2020):  44 678
 – Väestötiheys:  840 as./km²
 
 https://www.fdl.wi.gov 
Fond du Lac on kaupunki Yhdysvalloissa Wisconsinin osavaltiossa. Vuoden 2020 väestönlaskennassa Fond du Lacissa oli 44 678 asukasta. Kaupunki toimii Fond du Lacin piirikunnan hallintokeskuksena. Fond du Lac sai kylän oikeudet vuonna 1847 ja kaupunkioikeudet se sai vuonna 1852.
Väestö

Vuoden 2020 väestönlaskennassa Fond du Lacin asukasluku oli 44 678. Arvion mukaan asukkaista valkoisia on 86,8 %, mustia 3,1 %, aasialaisia 2,8 %, alkuperäisasukkaita 0,3 % ja Tyynenmeren alkuperäisasukkaita 0,2 %. Asukkaista 4,8 % kuuluu kahteen tai useampaan rotuun. 8,3 % asukkaista puhuu kotonaan jotain muuta kieltä kuin englantia ja 5,0 % asukkaista on syntynyt ulkomailla.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Fond du Lac Wikimedia Commonsissa
Ersa

Ersa-jumalatar Friedrich Distelbarthin Artemis-Selene-reliefissä (1830).
Ersa (m.kreik. Ἔρσα) on kreikkalaisessa mytologiassa Zeuksen ja Selenen (tai toisten lähteiden mukaan Eosin) lapsi. Ersan sisaruksia ovat Pandia ja Nemean leijona. Ersa on kasteen jumalatar.
Jumalatar mainitaan Plutarkhoksen teoksissa Alkmanin runositaateissa.
Amerikanpersimoni

| Amerikanpersimoni |
| --- | --- |
 Puun hedelmiä
Uhanalaisuusluokitus
 Elinvoimainen  
  
Tieteellinen luokittelu
Domeeni::  Aitotumaiset Eucarya
Kunta::  Kasvit Plantae
Alakunta::  Putkilokasvit Tracheobionta
Kaari::  Siemenkasvit Spermatophyta
Alakaari::  Koppisiemeniset Magnoliophytina
Luokka::  Kaksisirkkaiset Magnoliopsida
Lahko::  Ericales
Heimo::  Eebenpuukasvit Ebenaceae
Suku::  Eebenpuut Diospyros
Laji::  virginiana
Kaksiosainen nimi
 Diospyros virginiana  L. 
Synonyymit
 Diospyros virginiana var. mosieri (Small) Sarg.  Diospyros virginiana var. platycarpa Sarg.  Diospyros virginiana var. pubescens (Pursh) Dippel  

Katso myös
   Amerikanpersimoni Wikispeciesissä   Amerikanpersimoni Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OKIUCN-testi OK: 
Amerikanpersimoni (Diospyros virginiana)  on Pohjois-Amerikan itä- ja keskiosista kotoisin oleva keskikokoinen, kesävihanta puu, joka kuuluu eebenpuiden sukuun ja eebenpuukasvien heimoon. Se tunnetaan parhaiten makeista, oranssinpunaisista hedelmistään, joiden maku muistuttaa hieman taatelia.
Ulkonäkö ja koko

Amerikanpersimoni on hidaskasvuinen pensas tai puu, joka kasvaa keskimäärin 9–18 metriä korkeaksi. Huonoilla paikoilla se jää alle 6 metriä korkeaksi, kun taas suotuisissa olosuhteissa se voi kasvaa yli 20 metriä korkeaksi ja rinnankorkeusläpimitaltaan 50–60 senttimetriä paksuksi. Eri puuyksilöt kasvavat usein hyvin lähellä toisiaan ja muodostavat sankkoja tiheiköitä.
Amerikanpersimonilla on syvälle maan sisään ulottuva pääjuuri, pyöreä tai kartiomainen latvus ja siirottavat haarat. Vanhojen puiden runkoa peittää paksu, tummanharmaa tai lähes musta kaarna, joka halkeilee suomumaisiksi levyiksi. Suuret, kiiltävät lehdet sijaitsevat varrella vuorottain, ja niissä on 7–10 millimetriä pitkä lehtiruoti. Lehtilapa on 6–15 senttimetriä pitkä, leveänpuikea tai soikea, ehytlaitainen ja pitkäsuippuinen. Lehtien yläpinta on tummanvihreä ja alapinta kalju tai hienokarvainen. Syysväritykseltään lehdet ovat kellanvihreät.
Amerikanpersimoni kukkii maalis–kesäkuussa ja kantaa hedelmää syys–marraskuussa maantieteellisestä sijainnista riippuen. Se on kaksikotinen kasvi, eli sen hede- ja emikukat sijaitsevat eri puuyksilöissä, hedekukat kahden tai kolmen kukan ryhmissä ja emikukat yksittäin. Hedekukat ovat vihertävänkeltaisia, torvimaisia ja 8–13 millimetriä pitkiä ja emikukat perättömiä tai lyhytperäisiä ja noin 2 senttimetriä pitkiä. Emikukissa on tuoksuva, vihertävänkeltainen teriö, joka koostuu neljästä tai viidestä paksusta ja kaarevasta terälehdestä. Syötävät, pallomaiset hedelmät ovat läpimitaltaan 2–5 senttimetriä ja kypsänä vahapintaisia ja kellanoranssin tai tummanpunaisen värisiä. Hedelmien sisällä on 1–8 litteää, punaruskeaa siementä, joiden läpimitta on noin 1,5 senttimetriä. Siemenet leviävät puun ympäristöön hedelmiä syövien villieläinten mukana.
Levinneisyys

Amerikanpersimoni on kotoisin Pohjois-Amerikan itä- ja keskiosista. Sen levinneisyysalue ulottuu koillisessa Etelä-Connecticutiin ja Long Islandiin, luoteessa Kaakkois-Iowaan, lounaassa Coloradojoelle Texasissa ja kaakossa Etelä-Floridaan. Se on hyvin yleinen Mississippijoen ja muiden jokien alajuoksulla mutta puuttuu kokonaan Appalakkien vuoristosta ja Allegheny Plateaun tammi- ja hikkorivaltaisista metsistä.
Elinympäristö

Amerikanpersimoni kasvaa kosteassa ilmastossa 1 100 metrin korkeudelle asti. Se sietää hyvin varjostusta ja on varsin vaatimaton maaperän suhteen, vaikka menestyykin parhaiten kosteassa alluviaalisessa hiekka- tai savimaassa. Se on pioneerikasvi, joka valtaa nopeasti hylättyjä peltoja ja hakkuuaukioita sekä teiden ja aitojen vierustoja. Mississippijoen suistoalueella sitä tavataan märillä tasangoilla, suiston matalimmissa haaroissa ja soiden reunalla, kun taas Keskilännessä se kasvaa kuivilla ylänkömailla.
Käyttö

Amerikanpersimonin hedelmät ovat raakana voimakkaasti jumoavia sisältämiensä tanniinien vuoksi mutta muuttuvat ylikypsinä makean makuisiksi. Niitä syödään sellaisenaan ja käytetään raaka-aineena vanukkaissa, kakuissa ja erilaisissa juomissa. Vaikka amerikanpersimonista on jalostettu useita maukkaita lajikkeita, sen viljely ei ole yleistynyt kaupallisesti merkittäväksi. Aikaisemmin hedelmistä on valmistettu myös vedenkestävää mustetta, ja raaoilla hedelmillä ja nilalla on hoidettu kuumetiloja, ripulia ja verenvuotoa. Sana ’persimoni’ on peräisin algonkin-kansoilta, jotka säilöivät hedelmiä kuivattamalla ja leipoivat niistä leipää.
Amerikanpersimoni on paitsi hedelmäpuu, myös yleinen koriste- ja hunajakasvi. Lisäksi siitä saadaan kovaa, lujaa ja tasaista puuainesta, josta valmistetaan erilaisia sorvituotteita, höyliä, golfmailojen lapoja, kenkälestejä, kudontasukkuloita ja puuviilua.
Amerikanpersimonin hedelmät houkuttelevat ihmisten lisäksi myös villieläimiä: niitä syövät ainakin oravat, ketut, kojootit, pesukarhut, opossumit ja amerikanviiriäiset. Lisäksi valkohäntäpeurat käyttävät syys- ja talviravintonaan sen lehtiä ja vuosikasvaimia Indianan ja Ohion osavaltioissa.
Aiheesta muualla

Kassu – Kasvien suomenkieliset nimet: Amerikanpersimoni (Diospyros virginiana)
United States Department of Agriculture (USDA): Diospyros virginiana (englanniksi)
Dr. Duke's Phytochemical and Ethnobotanical Databases: Diospyros virginiana[vanhentunut linkki] (englanniksi)
| --- | --- |
Taksonitunnisteet:  Wikidata: Q158356  Wikispecies: Diospyros virginiana  AoFP: 3858  APA: 1710  Calflora: 9863  CoL: 6D8DM  Ecocrop: 5474  EoL: 595775  EPPO: DOSVI  FEIS: diovir  FNA: 242416451  GBIF: 3032986  GRIN: 14329  IFPNI: C42F70E2-D330-4DA2-857D-84FCC91A77FB  iNaturalist: 83435  IPNI: 323180-1  IRMNG: 11039208  ITIS: 23855  IUCN: 173405  MoBotPF: 279917  NatureServe: 2.159254  NCBI: 13493  NZOR: 5e235efd-7bbf-4b38-b63f-7690f4ad3fdf  NZPCN: 4588  Observation.org: 150039  Open Tree of Life: 525019  PFI: 11771  Plant List: kew-2770719  PLANTS: DIVI5  POWO: urn:lsid:ipni.org:names:323180-1  Tropicos: 11500206  WFO: wfo-0000649953 
Lehdet ovat tummanvihreitä ja kiiltäviä.
Emikukat ovat lehtihangoissa yksittäin.
Vanhojen puiden kaarna halkeilee voimakkaasti.
Vanhassa caddo-intiaanien tarussa kojootti yrittää huijata opossumilta persimoneja.
Amerikan vallankumous

Ennen vallankumousta: 13 siirtokuntaa ovat punaisella, vaaleanpunaisen alueen Britannia sai sodassa Ranskaa vastaan ja oranssi alue oli Espanjan.
Amerikan vallankumous viittaa tapahtumiin, ajatuksiin ja muutoksiin, joiden myötä kolmetoista Pohjois-Amerikan siirtokuntaa irtautui Britanniasta ja muodostivat Amerikan Yhdysvallat. Yhdysvaltain vapaussota (1775–1783) oli osa vallankumousta.
Viime kädessä vallankumous alkoi verokapinana, mutta sen motiiveina olivat ennen kaikkea valistusajan vapausihanteet kuten yksilöiden itsemääräämisoikeus ja etuoikeuksien vastustaminen.
Patriootit vastaan lojalistit

Amerikan vallankumouksellisista käytettiin nimityksiä patriootit, whigit tai kapinalliset. Heidän keskuudessaan oli erilaisia näkemyksiä. Konservatiiveiksi voidaan laskea Alexander Hamilton, John Jay ja George Washington. Heidän ryhmittymästään tuli myöhemmin federalistinen puolue, ja heidän on katsottu haluavan säilyttää vaurauden ja vallan siirtokuntien "yläluokalla". Liberaalimpaan siipeen lasketaan kuuluviksi muun muassa Thomas Jefferson, James Madison, Benjamin Franklin ja Thomas Paine, joiden myös katsotaan olleen enemmän vähäosaisten puolella.
Lojalisteiksi, toryiksi tai "kuninkaan miehiksi" kutsuttiin niitä monia siirtokuntalaisia, jotka pysyivät lojaaleina kruunulle – moni taisteli kruunun joukoissakin. Heitäkin oli kaikissa yhteiskuntaluokissa. Sodan jälkeen monet lojalistit muuttivat muun muassa Abacon saarille Bahamalla, New Brunswickiin ja Ontarioon Kanadassa sekä Sierra Leonen Freetowniin.
Vapaussota (1775–83)

Keskeisiä sodanjälkeisiä tapahtumia olivat muun muassa
Shayn kapina (1786)
"Luoteinen intiaanisota" (Northwest Indian War) (1785–1795)
"Perustuslakikonventti" (1787)
Vallankumouksen ihanteet

Vallankumouksen taustalla olivat valistusajan liberaalit ihanteet, joille uskonvainoja, verotusta tai muuta sortoa paenneiden siirtolaisten jälkeläiset olivat otollista maaperää. Siirtokunnissa hallinto oli ollut minimaalista ja kansalaiset vapaita päättämään itse elämästään ja toiminnastaan, ja sekin vähäinen hallinto oli siirtokuntalaisten itse hoitamaa ja pienin veroin kustantamaa. Monien oli vaikea hyväksyä sitä, että parlamentti alkoi määräillä heidän elämäänsä.
Thomas Paine julkaisi 10.1.1776 pamfletin Common Sense (Terve järki), jossa hän esitti, että ainoa ratkaisu ongelmiin Britannian kanssa olisi itsenäisyys ja tasavalta (republicanism).
Amerikan vallankumous ei mennyt yhtä pitkälle kuin myöhempi Ranskan vallankumous Robespierren myötä. Se kuitenkin julisti ihmiset vapaiksi ja tasa-arvoisiksi, joten Yhdysvalloissa astuivat voimaan ihmisoikeudet kuten uskonvapaus, sananvapaus ja omaisuudensuoja, etuoikeudet lakkautettiin ja ihmiset olivat tasa-arvoisia lain edessä. Ensimmäistä kertaa toteutui se ajatus, että hallitus saa hallita vain hallittujen suostumuksella.
Thomas Painen kirjoituksen ja valistusajan liberaalien ihanteiden pohjalta Thomas Jefferson laati Yhdysvaltain itsenäisyysjulistuksen, jossa myös nämä oikeudet lueteltiin. Johdonmukaisena se myös lakkautti orjuuden, mutta kongressi ei hyväksynyt sitä vaan vasta muutetun version (4. heinäkuuta 1776, Yhdysvaltain itsenäisyyspäivä), jossa tätä kohtaa ei enää mainittu, vaikka Jeffersonin "All men are born free" oli yhä mukana. Myöhempi Yhdysvaltain kolmas presidentti, Thomas Jefferson eli vielä viisi vuosikymmentä, ja aina kun häneltä pyydettiin kopiota itsenäisyysjulistuksesta, hän antoi alkuperäisen versionsa, vaikka orjuus poistui maasta lopullisesti vasta lähes sata vuotta myöhemmin.
Vallankumouksen leviäminen ympäri maailmaa

Vallankumouksessa oli ollut myös vapaaehtoisia, etenkin Ranskasta, taistelemassa vapauden puolesta ja brittejä vastaan. Heidän palatessaan kotiin liberaalin vallankumouksen aatteet levisivät ympäri maailmaa, jolloin seurasi muun muassa Ranskan vallankumous, Haitin vallankumous ja Simón Bolívarin johtamat Latinalaisen Amerikan vapaussodat. Irlannin kansannousu 1798, sekä Puolan-Liettuan ja Alankomaiden tapahtumat olivat myös Amerikan vallankumouksen jälkikaikuja. Vasta 1800-luvun loppupuolella liberalismi alkoi vallankumousten ideologiana jäädä sosialismin jalkoihin, kunnes jälleen alkoi palata kumousten keskiöön 1900-luvun lopulla ja 2000-luvun alussa, etenkin Itä-Euroopassa.
Toisaalta näitä liberaaleja vallankumouksia voi myös pitää sosialististen oppien juurina, joutuihan Ranskan vallankumous pari vuotta kestettyään Vuoripuolueen protososialistien (muun muassa Robespierre) käsiin, ja myös Karl Marx aloitti toimintansa sitä seuranneissa liberaaleissa vallankumouksissa.
Monet britannialaiset ja irlantilaiset whigit tunsivat avointa sympatiaa Amerikan patriootteja kohtaan, ja myös Alankomaissa ja Ranskassa sen vaikutus oli huomattava. Asia oli eurooppalaisille tuttu, sillä valistusajan liberaalit aatteet olivat lähtöisin Euroopasta.
Aiheesta muualla

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
Thomas Painen Terve järki
Euadne

Euadne (m.kreik. Εὐάδνη, Euadnē, ”erittäin pyhä”; lat. Evadne) oli kreikkalaisessa mytologiassa useamman eri hahmon nimi.
Euadne, Poseidonin tytär, joka synnytti Apollonille pojan. Hän nimesi poikansa Iamokseksi ja pyysi isältään tälle kunniaa pitää huolta kansasta. Apollon vastasi rukoukseen ja antoi tälle ennustustaidon, ja siitä eteenpäin Iamos ja hänen jälkeläisensä, Iamidit, olivat tunnettuja yli Kreikan menestyksestään.
Euadne, Kapaneuksen puoliso. Sen jälkeen, kun hänen miehensä oli saanut surmansa Thebassa, hän heittäytyi samaan hautarovioon miehensä ruumiin kanssa tappaen siten itsensä.
Euadne oli najadi ja jokijumala Strymonin ja Neairan tytär. Hän meni naimisiin Argoksen kanssa, ja he saivat lapset Ekbasos, Peiras, Epidauros ja Kriasos.
Euboia (mytologia)

Euboia (m.kreik. Εὔβοια, lat. Euboea) oli kreikkalaisessa mytologiassa usean eri naishahmon nimi.
Euboia – tai Khalhis – oli najadi, jokijumala Asopoksen ja Metopen tytär, jonka Poseidon sieppasi. Hänen mukaansa on nimetty Euboian saari – tai saarella sijainnut Khalkiin kaupunki. Joissakin lähteissä hänet nimetään kureettien ja korybanttien äidiksi.
Euboia, yksi jokijumala Asterionin tyttäristä, hoiti sisariensa Akraian ja Prosymnan kanssa Heraa tämän varhaislapsuudessa.
Euboia, yksi Thespioksen ja Megamedeen tyttäristä, joka synnytti Herakleelle pojan, Olympoksen.
Euboia, Makareuksen tytär, joka synnytti Apollonille Agreuksen.
Brodosplit

| Brodosplit |
| --- | --- |
Yritysmuoto:  osakeyhtiö
Perustettu:  1922
Kotipaikka:  Split, Kroatia
Toimiala:  laivanrakennus
Henkilöstö:  4 000
Kotisivu:  brodosplit.hr
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Brodosplitin rakentama M/S Gabriella.
Brodosplit on vuonna 1922 perustettu kroatialainen laivanrakennusyhtiö. Sillä on ollut telakka Splitin kaupungin lähistöllä vuodesta 1932 lähtien ja se on nykyisin alansa suurimpia toimijoita Kroatiassa.
Brodosplit on osakeyhtiö, joka on suurimmaksi osaksi Kroatian valtion omistama. Telakka työllistää lähes 4 000 ihmistä. Brodosplit on rakentanut muun muassa lähes identtiset M/S Gabriella- ja M/S Isabelle -autolautat.