stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Theodor Lennström
Ura > Seuraura

Lennström on AIK IF:n kasvatti. Kaudella 2011–2012 hän oli joukkueensa tehokkain puolustaja sekä J18 Elitissä tehoilla 3+11=14 että J18 Allsvenskanissa tehoilla 7+8=15, joilla Lennström voitti myös AIK:n sisäisen pistepörssin. Hän voitti myös J18 Allsvenskanin pohjoisen lohkon puolustajien piste- ja maalipörssin. Kaudella 2013–2014 Lennström debytoi AIK:n SHL-joukkueessa, jossa hän sai tililleen 26 runkosarjaottelua tehopistein 1+2=3. Lennström teki SHL-debyyttinsä 28. lokakuuta 2013 Växjö Lakers HC:tä vastaan. Hän sai ottelussa jääaikaa 43 sekuntia. SHL-uransa avausmaalin Lennström teki 28. tammikuuta 2014 Örebro HK:ta vastaan. Hänen osumansa ratkaisi AIK:lle 2–1-jatkoaikavoiton ajassa 60.30. Lennström ei saanut kuitenkin peliaikaa kevään Kvalserienissä, jonka päätteeksi joukkue putosi HockeyAllsvenskaniin.
Toukokuussa 2014 Lennström teki AIK:n kanssa vuoden mittaisen ammattilaissopimuksen. Hän pelasi kaudella 2014–2015 Allsvenskanissa 33 runkosarjaottelua tehden yhden syöttöpisteen ja yhdeksän Kvalserien AS:n ottelua tehden yhden syöttöpisteen. Kaudeksi 2015–2016 Lennström siirtyi jatkamaan Allsvenskan-pelejään kaksivuotisella sopimuksella BIK Karlskogaan. Kaudella 2016–2017 hän sijoittui tehoilla 11+15=26 koko sarjan puolustajien maalipörssissä toiseksi edellään vain IK Panternin Johan Björk sekä puolustajien pistepörssissä neljänneksi.
Kaudeksi 2017–2018 Lennström siirtyi kaksivuotisella sopimuksella SHL-joukkue Färjestad BK:hon. Hän pelasi ensimmäisellä kokonaisella SHL-kaudellaan 47 runkosarjaottelua tehden myös liigan yhden kauden piste-ennätyksensä tehoilla 5+11=16 sekä kolme playoff-ottelua ilman tehopisteitä. Kaudeksi 2019–2020 Lennström siirtyi kaksivuotisella sopimuksella Frölunda HC:hen. Hän jakoi kolmella osumallaan Mestarien liigan puolustajien maalipörssin voiton viiden muun pelaajan kanssa. Lennström voitti CHL:n mestaruuden. Hänen kautensa jäi kuitenkin 31 runkosarjaottelun mittaiseksi ja päättyi CHL:n finaalin jälkeen leikkaushoitoa vaatineen peukalon murtuman vuoksi helmikuussa 2020.
Huhtikuussa 2020 NHL-varaamaton Lennström teki vuoden mittaisen tulokassopimuksen Edmonton Oilersin kanssa. Heinäkuussa hänen vahvistettiin pelaavan kauden 2020–2021 lainalla Frölundan SHL-joukkueessa.
Pelityyli

Elite Prospects -sivuston David Enbomin mukaan Lennström on hyökkäävä puolustaja, joka liikkuu jäällä nopeasti ja on erinomainen luistelija. Enbomin mukaan hänellä on hyvä laukaus ja hän on melko hyvä alivoimapelaaja. Enbomin mukaan Lennströmin tulisi kuitenkin kehittää oman puolustuspään pelaamista sekä sijoittumista, jotta hän voisi ulosmitata täyden potentiaalinsa joukkueensa kärkipuolustajana.
Aleksandr Jakovenko

| Aleksandr Jakovenko> Henkilötiedot |
| --- | --- |
Syntynyt: 22. helmikuuta 1998 (ikä 27) Karaganda, Kazakstan
Kansalaisuus:   Venäjä  Kazakstan
Jääkiekkoilija
Lempinimi:  Jako
Pelipaikka:  puolustaja
Maila:  vasen
Pituus:  180 cm
Paino:  80 kg
Pelinumero:  75
Pelaajaura
Pääsarjaura:  2019–
Aik. seurat:  Tšelmet Tšeljabinsk (VHL) Jukurit (SML) EHC Biel (NL)
Aleksandr Sergejevitš Jakovenko (ven. Александр Сергеевич Яковенко; s. 22. helmikuuta 1998 Karaganda, Kazakstan) on venäläis-kazakstanilainen jääkiekkopuolustaja.
Ura > Seuraura

Jakovenko aloitti jääkiekkoilun synnyinmaassaan Kazakstanissa. Hän on Junost Karagandan kasvatti. Jakovenko siirtyi juniorina sittemmin kuitenkin Venäjälle ja Traktor Tšeljabinskin organisaatioon. Hän debytoi kaudella 2014–2015 Belyje Medvedin joukkueessa Venäjän nuorten sarja MHL:ssä. Kauden 2015–2016 Jakovenko pelasi samaa sarjaa lainalla Venäjän alle 18-vuotiaiden maajoukkueen vahvuudessa.
Kaudella 2016–2017 Jakovenko debytoi miesten peleissä pelattuaan suurimman osan kaudestaan VHL-joukkue Tšelmet Tšeljabinskissä. Hänen tulokaskautensa liigassa toi 43 runkosarjaottelussa tehot 2+3=5. Osa Jakovenkon kaudesta eteni vielä myös Belyje Medvedin MHL-joukkueessa. Myös alkukauden 2017–2018 hän pelasi lähinnä Tšelmetissä, kunnes tammikuussa 2018 Jakovenko siirtyi varaamattomana pelaajana ns. tender-sopimuksella USHL-junioriliigan Muskegon Lumberjacksiin. Kaudella 2018–2019 hän oli joukkueen kolmanneksi paras pistemies tehoilla 19+33=52. Jakovenko jakoi koko liigan puolustajien pistepörssin toisen sijan Tri-City Stormin Zachary Jonesin kanssa edellään vain Stormin Ronald Attard. Hän jakoi myös Lumberjacksin sisäisen tehotilaston voiton Colby Bukesin kanssa lukemalla +32 sekä voitti sisäisen tehotilaston pudotuspeleissä yksin lukemalla +5. Jakovenko valittiin kauden päätteeksi USHL:n ensimmäiseen tähdistökentälliseen.
Kesällä 2019 Jakovenko sai sopimustarjouksen aina NHL:stä asti, mutta hän kuitenkin kieltäytyi tästä. Jakovenko siirtyi kaudeksi 2019–2020 1+1-vuotisella ja syyskuun loppuun asti kestävän try-outin sisältävällä sopimuksella SM-liigajoukkue Mikkelin Jukureihin. Hän sai koejaksonsa päätteeksi jatkosopimuksen. Jo marraskuussa seura käytti Jakovenkon sopimuksessa olleen option ja teki vuoden mittaisen jatkosopimuksen hänen kanssaan. Jakovenko teki 36 ottelussa tehot 5+16=21 ja oli Jukureiden sisäisessä pistepörssissä toisena maanmiehensä Vadim Pereskokovin jälkeen, kunnes helmikuussa 2020 seura vuokrasi hänet loppukaudeksi Sveitsin National Leaguen EHC Bieliin Jukureiden ollessa sarjataulukossa toiseksi viimeisenä.
Kaudella 2020–2021 Jakovenko voitti pelipaikastaan huolimatta Jukureiden sisäisen pistepörssin tehoilla 9+19=28. Hän jakoi myös joukkueen sisäisen syöttöpörssin voiton Axel Rindellin kanssa ja sisäisen maalipörssin kolmannen sijan Kristian Afanasjevin kanssa. Jakovenko jakoi koko SM-liigan puolustajien pistepörssin kuudennen sijan TPS:n Ville Lajusen ja HIFK:n Mikko Kousan kanssa.
Kaudeksi 2021–2022 Jakovenko palasi vuoden mittaisella sopimuksella aiempaan lainaseuraansa National Leaguen EHC Bieliin.
Ura > Maajoukkueura

| Mitalit> Maa:   Venäjä.Miesten jääkiekko.Ivan Hlinkan muistoturnaus  | Mitalit> Maa:   Venäjä.Miesten jääkiekko.Ivan Hlinkan muistoturnaus  | Mitalit> Maa:   Venäjä.Miesten jääkiekko.Ivan Hlinkan muistoturnaus  | Maa:   Venäjä> Miesten jääkiekko. |
| --- | --- | --- | --- |
|  Pronssia | Bratislava 2015 | jääkiekko |  |
Jakovenko edusti Venäjää alle 18-vuotiaiden MM-kilpailuissa vuonna 2015. Hän jakoi kolmella syöttöpisteellään joukkueensa sisäisen syöttöpörssin voiton viiden muun pelaajan kanssa. Vuoden 2016 turnausta Jakovenkolta jäi kuitenkin väliin, kun Venäjän jääkiekkoliitto hyllytti vähin äänin ennen kisoja koko MM-leirille osallistuneen ryhmänsä, josta yli puolet oli lähteiden mukaan jäänyt dopingtesteissä kiinni kielletyksi luokitellun meldoniumin käytöstä. Kisojen pääikäluokkaa eli vuonna 1998 syntyneitä edustaneen rungon tilalle liitto lähetti turnaukseen Venäjän alle 17-vuotiaiden maajoukkueen, jonka runko koostui vuonna 1999 syntyneistä. Joukkueessa pelasi myös kolme vuonna 1998 syntynyttä Pohjois-Amerikassa pelannutta kiekkoilijaa, jotka eivät olleet mukana dopingrikkomuksesta syytetyssä MM-leiriryhmässä.
Jakovenko pelasi myös alle 18-vuotiaiden Ivan Hlinkan muistoturnauksessa vuonna 2015, jolloin hän voitti pronssia. Jakovenko voitti Venäjän sisäisen tehotilaston lukemalla +3. Jakovenko pelasi myös World Junior A Challengessa vuonna 2015 voittaen pronssia. Hän edusti myös Venäjän alle 17-vuotiaiden maajoukkuetta World U-17 Hockey Challengessa marraskuussa 2014 voittaen kultaa sekä Euroopan nuorten olympiafestivaaleilla vuonna 2015, jolloin Jakovenko voitti kultaa.
Jakovenko edusti Venäjän B-maajoukkuetta Kaufland Cupissa helmikuussa 2020.
Pelityyli

Jukureiden urheilutoimenjohtaja Jukka Holtarin mukaan Jakovenkolla on mainiot kiekolliset taidot. Holtarin mukaan hänen osaamisensa pääsee esiin eleettömän tehokkaassa pelin avaamisessa puolustusalueella sekä ylivoiman siniviivapelissä.
Muuta

Jakovenkon isä Sergei on entinen Kazakstanin maajoukkuepuolustaja.
Svjatoi Georgi (1917)

| Svjatoi Georgi F 1 |
| --- | --- |


Aluksen vaiheet
Rakentaja:  Fiat, San Giorgio
Kölinlasku:  1916
Laskettu vesille:  tammikuu 1917
Palveluskäyttöön:  1917
Poistui palveluskäytöstä:  5. heinäkuuta 1924
Tekniset tiedot
Uppouma:  260 t (pinnalla) 305 t (sukellus)
Pituus:  45,2 m (kokonaispituus)
Leveys:  4,3 m
Syväys:  3,02 m
Koneteho:  2 × Fiat-dieselmoottoria, 700 hv (pinnalla) 2 × sähkömoottoria 500 hv (sukellus)
Nopeus:  13,4 solmua (pinnalla) 8,5 solmua (sukellus)
Toimintamatka:  1 600 nm@8,5 solmua (pinnalla) 88 nm@4 solmua (sukellus)
Miehistöä:  19
Aseistus
Aseistus:  1 × 75 mm/30 tykki 2 × 457 mm torpedoputkea
Svjatoi Georgi oli Venäjän keisarikunnan laivaston sukellusvene.
Valmistus

Laurenti-Ansaldo-tyyppinen Italian pakko-ottaman Svjatoi Georgin korvaava alus F 1 tilattiin vuoden 1915 hätäohjelmassa Fiatin San Giorgion telakalta La Speziasta, missä köli laskettiin 1916. Alus laskettiin vesille tammikuussa 1917 ja nimettiin 7. toukokuuta 1917 Svjatoi Georgiksi. Alus valmistui 20. toukokuuta.
Palvelus

Alus lähti 13. kesäkuuta 1917 La Speziasta ja saapui 9. syyskuuta Arkangeliin, missä se liitettiin Pohjoiseen laivastoon. Vuonna 1918 bolsevikit valtasivat aluksen ja nimesivät sen 7. toukokuuta 1920 Kommunariksi. Se poistettiin 5. heinäkuuta 1924 alusluettelosta, mutta hylyn on raportoitu olleen koulutuskäytössä vuoteen 1941.
Ville Hytönen

| Ville Hytönen |
| --- | --- |
 Ville Hytönen Helsingin kirjamessuilla 2010.
Henkilötiedot
Syntynyt: 9. huhtikuuta 1982 (ikä 42) Porvoo
Kansalaisuus:  suomalainen
Ammatti:  runoilija, kustannuspäällikkö
Kirjailija
Salanimi: Anna Halmkrona 
Esikoisteos:  Kuolema Euroopassa (2006)
Palkinnot
 Nuori Voima -palkinto (Savukeidas Kustannukselle) 2006 Sammontekijät-palkinto 2010 
Aiheesta muualla
Löydä lisää kirjailijoitaKirjallisuuden teemasivulta
Ville Hytönen Kaliningradin SLOWWWO-runofestivaaleilla 23. elokuuta 2008.
Ville Otto-Erik Hytönen (s. 9. huhtikuuta 1982 Porvoo) on suomalainen Virossa asuva runoilija ja kirjallisuusalan vaikuttaja. Hänet valittiin Suomen Kirjailijaliiton puheenjohtajaksi syksyllä 2022.
Elämä ja ura

Hytönen perusti Savukeidas Kustannuksen yhdessä Erno Selänteen kanssa ja toimi sen kustannuspäällikkönä. Vuosina 2011–2015 Hytönen toimi myös tamperelaisen Tulenkantajien kirjakaupan toisena isäntänä yhdessä Erkki Kiviniemen kanssa. Kaupan omistivat Savukeidas ja Kiviniemen Sanasato-kustantamo. Kauppa myytiin Teos-kustantamolle vuonna 2016 ja lopetti toimintansa 2019.
Hytönen on ollut perustamassa Tulenkantaja-kirjallisuuspalkintoa, Turun Kirjan taloa, Burning Bridge -kirjallisuusagentuuria, kirjailijaresidenssejä Villa Werner ja Villa Anniina ja digitaaliseen kokeilevaan runouteen keskittyvää Nokturno-verkkoportaalia. lähde? Hän on ollut Suomen kirjailijaliiton johtokunnan varajäsen 2019-2020, jäsen vuodesta 2020 sekä puheenjohtaja syksystä 2022.
Hytösen toinen lastenkirja Hipinäaasi ja apinahiisi (kuvitus Matti Pikkujämsä) oli vuoden 2013 Finlandia Junior -palkintoehdokkaana. Hytösen vironkielinen teos Kes kardab maskiga koera (Suomeksi Kuka pelkää naamarikoiraa) oli IBBY Estonian ehdokkaana parhaasta ulkomaalaisesta lastenkirjasta. lähde? Hytösen runoja on käännetty kahdeksalletoista kielelle ja kirjoja ruotsiksi, norjaksi, englanniksi, viroksi, italiaksi ja kreikaksi.
Hytönen on ollut naimisissa runoilija ja nuortenkirjailija Vilja-Tuulia Huotarisen kanssa. Hytösellä on lapsi yhdessä suomentaja ja tietokirjailija Anniina Ljokkoin kanssa. Hytönen on vuodesta 2020 asunut perheineen Harkun kunnan Suurupin rannikkokylässä noin 25 kilometriä Tallinnasta länteen.
Tuotanto > Romaanit

Jumalankoirat.  Helsinki:  Sammakko, 2017.  ISBN 978-952-483-334-9
Luumun polte.  Helsinki:  Gummerus, 2019.  ISBN 978-951-241-131-3
Suomalainen utopia.  Vantaa:  Enostone, 2021.  ISBN 978-952-7389-34-8
Johannes-Andreas.  Helsinki:  Like, 2022.  ISBN 978-951-1-41707-1
Tuotanto > Runokokoelmat

Vaivanaika: runoutta metallurgian, mustien hirvien, komposiitin, sammalen ja bitumin liitosta eli kaikki mitä halusin pojalleni kertoa.  Enostone, 2023.  ISBN 978-952-399-048-7
Kuolema Euroopassa.  Helsinki:  Tammi, 2006.  ISBN 978-951-31-3642-0
Idän musta joutsen.  Helsinki:  Tammi, 2009.  ISBN 978-951-31-4299-5
Helvetinjumalankone.  Helsinki:  Siltala, 2015.  ISBN 978-952-234-317-8
Välimeri. Turku: Sammakko, 2018. ISBN 9789524833592
Karsikkopuu.  Helsinki:  Tammi, 2011.  ISBN 978-951-31-6287-0
Sotaraamattu.  Helsinki:  Siltala, 2014.  ISBN 978-952-234-193-8
Thule. Helsinki: Enostone, 2020. ISBN 9789527389171
Anna Halmkrona: Kolmas sotaleikki: Liikkeen ja paikan fragmentteja.  (PoEsia)  Helsinki:  Kirja kerrallaan: Nihil Interit, 2008.  ISBN 978-952-480-100-3
Anna Halmkrona: Jälkeen jääneet paperit.  (Sanasato)  Tampere:  Sanasato, 2015.  ISBN 978-952-5804-64-5
Tuotanto > Esseet ja matkakirjat

Ismailiitti ja lännenmies. (Yhdessä Ville-Juhani Sutisen kanssa) Turku: Savukeidas, 2015. ISBN 978-952-268-121-8
Eesti on my mind. Turku: Sammakko, 2018
Aaveiden Eesti (Yhdessä Tuulia Matilaisen kanssa). Haamu, 2019.
Viro maailmanvallaksi! Sammakko 2021.
Grand Tour: Johdatus anarkistiseen vapauteen.  Tuuma, 2022.  ISBN 978-952-370-299-8
Grand Hotel: Kuinka elää ja kasvaa anarkistisessa vapaudessa.  Tuuma, 2023.  ISBN 978-952-370-423-7
Grand Prix. Talouden, työn ja vallan anarkismia. Tuuma, 2024.
Toisten virolaisten valtakunta. Sammakko, 2024.
Tuotanto > Lastenkirjat

Taatelikujan salaperäinen Pisteli.  (Tammenterho 16. Kuvitus: Krista Partti)  Helsinki:  Tammi, 2012.  ISBN 978-951-31-6497-3
Hipinäaasi apinahiisi.  (Kuvitus: Matti Pikkujämsä)  Helsinki:  Tammi, 2013.  ISBN 978-951-31-7043-1
Ötökkämaan tarinat. Kuvitus: Virpi Penna. Helsinki: Tammi, 2014. ISBN 978-951-31-7761-4
Isovaarin alppiruusu. Kuvitus: Mika Vaaranmaa. Turku. Savukeidas, 2015. ISBN 978-952-268-126-3.
Kuka pelkää naamarikoiraa. Kuvitus: Mira Mallius. Turku. Savukeidas, 2016. ISBN 978-952-268-170-6.
Vauvaperhe matkustaa. Kuvitus: Matti Pikkujämsä. Helsinki. Tammi, 2016 ISBN 978-951-31-8917-4
Kisupekka ja Kisulisu pormestareina. Kuvitus: Kivi Larmola. Turku. Savukeidas, 2016.
Tarina Herra Nallesta, joka ei löytänyt paikkaansa. Savukeidas 2016.
Tootoo-vaari ja Tötteröauto. Kuvitus: Mira Mallius. Turku. Savukeidas 2017.
Kuka tykkää röhinämummosta. Kuvitus: Mira Mallius. Turku. Savukeidas 2017.
Pietimetsä PUUH! Kuvitus: Mira Mallius. Karkkila. Robustos 2017.
Noita-akka nimeltä Baba Jaga. Kuvitus: Ivan Bilibin. Savukeidas 2018.
Varjagien laulu. Kuvitus: Nikolai Roerich. Savukeidas 2018.
Ötökkämaan talvi. Kuvitus: Virpi Penna. Tammi 2018.
Pieni merirosvokirja. Kuvitus: Mira Mallius. Enostone kustannus 2018.
Tootoo-vaari ja työkalupakki. Kuvitus: Mira Mallius. Savukeidas 2019.
Kuka auttaisi Tootoo-vaaria? Kuvitus: Mira Mallius. Savukeidas 2019.
Professori Pistrihin hullu maailmanjärjestys. Kuvitus: Marjo Nygård, Haamu 2019.
Taatelikujan markkinat. Kuvitus Krista Partti. Savukeidas 2019.
Birštonas. Kuvitus M.K. Ciurlionis. Savukeidas 2019.
Pikku-Matelin laulu. Kuvitus Pete Revonkorpi. Enostone 2019.
Lapsi tuli kuusta. Kuvitus Anna Helminen. Aviador 2020.
Kiukkumielen ihmeellinen satukirja. Kuvitus Anu-Riikka Lampinen. Kumma 2021.
Tötterman. Kuvitus Ulla Saar. Enostone 2021.
Tanssi, Kalervo, tanssi! Kuvitus Minna Mäkipää. Kivasana 2021.
Tyttö nimeltä Margariini. Kuvitus Pete Revonkorpi. Enostone 2021.
Ötökkämaan ihmeet. Kuvitus Virpi Penna. Tammi 2022.
Hämeenlinnan kokoinen kana. Kuvitus Minna Mäkipää. Kivasana 2023.
Maa nimeltä Hampampam. Kuvitus Marja-Liisa Plats. Tammi 2023.
Brontosaurus Beppe.  (Kuvitus: Mira Mallius)  Into, 2018.  ISBN 978-952-264-900-3
Beppe ja mausteyllätys.  (Kuvitus: Mira Mallius)  Into, 2019.  ISBN 978-952-351-041-8
Beppe Berliinissä.  (Kuvitus: Mira Mallius)  Enostone, 2023.  ISBN 978-952-399-000-5
Tuotanto > Radioteokset

Härällä ratsastavalle Euroopalle, YLE Radioateljee, 2009
Vulkanuksen lapsi, YLE Radioateljee, 2010
Runoilija Stalinin jalanjäljillä, YLE Radioateljee, 2011
Helvetinjumalankone, YLE Radioateljee, 2012
Veljensä surmaaja, YLE Radioateljee, 2014
Gadjo, vanha mies, YLE Radioateljee, 2015
Toveri Hoxha - ja suurikammioinen sydän, YLE Radioateljee, 2015
Sodan kuva, YLE Radioateljee, 2017
Maustettua läskiä, YLE Radioateljee, 2017
Ihmissyöjä (kuusi osaa), YLE Radio Variaatio, 2020
Tuotanto > Muut teokset

Etäisesti lyyrisiä ajatuksia: Aforistinen kokoelma / Distantly lyrical: Aphorisms.  (Kääntökirja. Osa aforismeista julkaistu aiemmin Kerberoksessa sekä Tiheiden ajatusten kirjassa (Pilke 2011))  Turku:  Savukeidas, 2012.  ISBN 978-952-268-032-7
Nälkätaiteilijan keittokirja.  Helsinki:  Johnny Kniga, 2006.  ISBN 951-0-31860-4
Tuotanto > Toimitetut tietokirjat

Raakatekstistä painotuotteeksi, VKP 1999
Hytönen, Ville ym. (toim.): Täällä Eurooppa, kuuleeko Washington: Euroopan perustuslakikysymys.  Helsinki:  Eurooppanuoret, 2005.  ISBN 952-91-9032-8
MOTMOT - Runouden vuosikirja, WSOY 2006 (toim. yhdessä Vilja-Tuulia Huotarisen kanssa)
Ville Hytönen & Ville-Juhani Sutinen (toim.): Poetiikkaa: Seitsemän esseetä runouskäsityksistä.  Turku:  Savukeidas, 2007.  ISBN 978-952-5500-20-2
Ville Hytönen & Jukka Mallinen (toim.): Kun Putin ja Medvedev... Venäjän poliittiset vitsit.  (Esipuhe: Jukka Mallinen. Kuvittanut Ville Hytönen)  Turku:  Savukeidas, 2008.  ISBN 978-952-5500-36-3
Ville Hytönen & Pauli Rautiainen (toim.): Uusi Atlantis: Puheenvuoroja Euroopan utopioista ja dystopioista.  Turku:  Savukeidas, 2009.  ISBN 978-952-5500-42-4  Teoksen verkkoversio (PDF).[vanhentunut linkki]
Vilja-Tuulia Huotarinen & Ville Hytönen (toim.): Poetiikkaa. II, runouskäsitysten toistoa.  Turku:  Savukeidas, 2009.  ISBN 978-952-5500-52-3
(toim.): Mitä Jussi Halla-aho tarkoittaa?.  Turku:  Savukeidas, 2010.  ISBN 978-952-5500-78-3
Poetiikkaa III (toim.) Turku: Savukeidas, 2015. ISBN 978-952-268-104-1.
Tuotanto > Toimittajana kaunokirjallisissa antologioissa

Reviiri 2003, Varsinais-Suomen taidetoimikunta (yhdessä Tommi Parkon ym. kanssa)
Karusellikyytiä III, Savukeidas 2003 (yhdessä Lauri Levolan kanssa)
Karusellikyytiä II, Savukeidas 2002 (yhdessä Juuso Janhusen kanssa) ISBN 951-98853-0-7
Karusellikyytiä I, Savukeidas 2001
Tuotanto > Suomennokset

Etel Adnan: Arabiapokalypsi. Turku: Savukeidas 2015. ISBN 978-952-2680-46-4.
Mark Twain: Irtolehtiä Aatamin päiväkirjasta.  (Extracts from Adam’s diary, 1904)  Turku:  Savukeidas, 2008.  ISBN 978-952-5500-31-8
Mark Twain: Eevan päiväkirja.  (Eve’s diary, 1906)  Turku:  Savukeidas, 2008.  ISBN 978-952-5500-30-1
Paul Polansky: Mustalaistaksi.  ((Gypsy taxi, 2007.) Savukeitaan maailman nykyrunouden sarja 3)  Turku:  Savukeidas, 2011.  ISBN 978-952-5500-82-0
Paul Polansky: Kosovon mustarastaat (The Blackbirds of Kosovo, 2001) yhdessä Vesa Etelämäen kanssa. Turku: Savukeidas, 2010.
Paul Polansky: Katurakki (The Stray dog, 1999.), yhdessä Vesa Etelämäen kanssa. Turku: Savukeidas, 2010.
Palkinnot ja tunnustukset

J. H. Erkon kirjoituskilpailu, 2005, kunniamaininta
Nuori Voima -palkinto (osoitettu Savukeidas Kustannukselle) 2006
Helsingin Sanomain kirjallisuuspalkintoehdokkuus 2006
Sammon tekijät -palkinto, valtioneuvoston jakama 2010
Finlandia Junior -palkintoehdokkuus 2013
Tanssiva karhu -palkintoehdokkuus 2014
Vuoden matkakirja -kunniamaininta 2015 (yhdessä Ville-Juhani Sutisen kanssa)
IBBY Estonian Vuoden käännöslastenkirja -ehdokkuus 2016
Viron Vuoden matkailuteko 2019
Arvid Lydecken -palkintoehdokkuus 2019
Arvid Lydecken -palkintoehdokkuus 2020
Vuoden matkakirja -kunniamaininta 2021
Uusi suomalainen essee -kilpailun tunnustuspalkinto 2021
Kodiksamia-palkintoehdokkuus 2022
Aiheesta muualla

Majander, Antti: Boheemi Ville Hytönen ryhtyi mesenaatiksi, vaikka kustantajalla ei aina ole tulojakaan Helsingin Sanomat 31.8.2015.
Rämö, Matti: Pikkuvanha runopoika. Ylioppilaslehti 9/2006.
Hautamäki, Terhi: Kahden meren rannalla. Suomen Kuvalehti 26.10.2018
Ville Hytösen lastenkirjasivut Majakkalaakson tarinoita.
Ville Hytösen kotisivut Suomalainen utopia (Arkistoitu – Internet Archive).
| Auktoriteettitunnisteet  |
| --- | --- |
Kansainväliset:  ISNI  VIAF  WorldCat 
Kansalliset:  Saksa  Suomi (KANTO)  Yhdysvallat  Latvia 
Muut:  IdRef
Tee

Kupillinen kevyesti haudutettua ensimmäisen sadon Darjeeling-teetä.
Oolong-teetä hautumassa gaiwanissa.
Tee (kiin. 茶, chá) on teepensaan (Camellia sinensis) lehdistä uuttamalla valmistettava nautintoaineisiin lukeutuva juoma. Teen sisältämällä kofeiinillä (teiini) on lievää piristävää vaikutusta, kun taas teaniinilla ja meteaniinilla on lievästi rauhoittava vaikutus. Tee saa värinsä tanniineista.
Teeviljelmillä viljellään käytännössä kahta teepensaan muunnosta: joko kiinanteetä (Camellia sinensis var. sinensis) tai assaminteetä (Camellia sinensis var. assamica). Näistä muunnoksista on monia alueellisia teepensaskantoja tai kantojen hybridimuotoja.
Tee luokitellaan mustaan, vihreään, valkoiseen ja keltaiseen teehen, joilla kaikilla on oma valmistustapansa. Teen laatu riippuu monista tekijöistä, joista lehtien ikä on yksi tärkeimmistä. Kasvin latvuksen nuoret lehdet, ennen kaikkea kukintojen kiinnityskohdista kasvavat lehdet, ovat arvostetuimpia. Valmistusprosessin kuluessa teelehdet kuivataan; valmiissa irtoteessä on alle 3 prosenttia vettä. Lehtiteestä on kyse, mikäli teelehtiä ei rikota ja rikotusta teestä, jos teelehdet tarkoituksellisesti murskataan valmistusprosessin aikana. Kalleimmat teelaadut maksavat useita satoja euroja kilolta.
Tee on maailman suosituin juoma heti veden jälkeen. Teetä kulutettiin yhteensä noin 7,3 miljardia (kuivapaino)kiloa vuonna 2023. Tee nautitaan monissa kulttuureissa makeutettuna ja joissain kulttuureissa myös maidon kanssa. Teehen voidaan lisätä myös esimerkiksi bergamottiöljyä tai muita aromiaineita.
Muiden kasvien kuin teepensaan lehdistä valmistettuja juomia kutsutaan yleisesti yrttiteeksi.
Historiaa

Teepensaan tarkka alkuperä, samoin kuin geenitutkimukseen ja evoluutiobiologiaan pohjautuva tieteellinen luokittelu on ollut viime vuosikymmenet vilkkaan keskustelun kohteena. Tyypillisesti kirjallisuus sijoittaa teeviljelyn alun Lounais-Kiinan, Myanmarin ja Koillis-Intian seudulle. Kasvin tarkemmaksi alkukodiksi etenkin kiinalaiset tutkijat esittävät nykyisen Kiinan aluetta.
Usein teekirjallisuudessa löytöhistoriaan liitetään myyttinen kertomus kiinalaisesta tarukeisarista Shen Nongista (eli Shennong). Tämän legendan mukaan vuonna 2 737 eaa. väsynyt Shennong istahti teepuun juurelle ja hänelle laitettiin vettä kiehumaan. Veden kuumentuessa hän nukahti. Herättyään hän huomasi puunlehtiä kuuman veden joukossa. Uteliaana Shennong maistoi juomaa ja havaitsi, että huolimatta juoman kitkerästä mausta sillä oli sekä puhdistava että piristävä vaikutus. Vuoden 729 Japanista on peräisin maininta hallitsija Shomunin teetarjoilusta sadalle munkille palatsissaan Narassa uskonnollisessa seremoniassa, josta kehittyi Japanissa yhä tunnettu teeseremonia.