stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Luettelo Suomessa pesivistä kahlaajista

Tämä on luettelo Suomessa pesivistä kahlaajista parimäärä- ja uhanalaisuustietoineen.
| Tietellinen nimi ja järjestys | Nimi | Vähintään | Keskimäärin | Enintään | Uhanalaisuusluokka |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| Tringa glareola | Liro  | 320 000 | 360 000 | 390 000 | silmälläpidettävä (NT) |
| Actitis hypoleucos | Rantasipi  | 150 000 | 180 000 | 240 000 | elinvoimainen (LC) |
| Scolopax rusticola | Lehtokurppa  | 140 000 | 180 000 | 230 000 | elinvoimainen (LC) |
| Vanellus vanellus | Töyhtöhyyppä  | 140 000 | 160 000 | 190 000 | elinvoimainen (LC) |
| Tringa ochropus | Metsäviklo  | 120 000 | 150 000 | 170 000 | elinvoimainen (LC) |
| Gallinago gallinago | Taivaanvuohi  | 120 000 | 150 000 | 220 000 | silmälläpidettävä (NT) |
| Pluvialis apricaria | Kapustarinta  | 89 000 | 120 000 | 140 000 | elinvoimainen (LC) |
| Numenius arquata | Kuovi  | 80 000 | 87 000 | 91 000 | silmälläpidettävä (NT) |
| Tringa nebularia | Valkoviklo  | 48 000 | 52 000 | 64 000 | silmälläpidettävä (NT) |
| Numenius phaeopus | Pikkukuovi  | 39 000 | 46 000 | 52 000 | elinvoimainen (LC) |
| Calidris falcinellus | Jänkäsirriäinen  | 14 000 | 18 000 | 25 000 | silmälläpidettävä (NT) |
| Calidris pugnax | Suokukko  | 6 100 | 11 000 | 16 000 | äärimmäisen uhanalainen (CR) |
| Tringa erythropus | Mustaviklo  | 6 300 | 11 000 | 18 000 | silmälläpidettävä (NT) |
| Phalaropus lobatus | Vesipääsky  | 7 000 | 9 000 | 11 000 | vaarantunut (VU) |
| Charadrius hiaticula | Tylli  | 6 500 | 8 700 | 9 800 | elinvoimainen (LC) |
| Calidris alpina alpina | Suosirri  | 6 500 | 8 000 | 9 500 | silmälläpidettävä (NT) |
| Tringa totanus | Punajalkaviklo  | 5 300 | 7 200 | 10 000 | silmälläpidettävä (NT) |
| Lymnocryptes minimus | Jänkäkurppa  | 2 800 | 6 400 | 11 000 | elinvoimainen (LC) |
| Haematopus ostralegus | Meriharakka  | 2 500 | 3 700 | 4 600 | elinvoimainen (LC) |
| Charadrius dubius | Pikkutylli  | 1 500 | 2 000 | 2 300 | silmälläpidettävä (NT) |
| Charadrius morinellus | Keräkurmitsa  | 1 500 | 2 000 | 2 400 | vaarantunut (VU) |
| Calidris temminckii | Lapinsirri  | 1 400 | 1 800 | 2 200 | erittäin uhanalainen (EN) |
| Limosa lapponica | Punakuiri  | 1 000 | 1 500 | 4 000 | silmälläpidettävä (NT) |
| Arenaria interpres | Karikukko  | 600 | 1 500 | 2 200 | erittäin uhanalainen (EN) |
| Limosa limosa | Mustapyrstökuiri  | 250 | 260 | 280 | vaarantunut (VU) |
| Calidris alpina schinzii | Etelänsuosirri  | 38 | 49 | 61 | erittäin uhanalainen (EN) |
| Gallinago media | Heinäkurppa  | 20 | 30 | 60 | äärimmäisen uhanalainen (CR) |
| Calidris maritima | Merisirri  | 10 | 25 | 40 | erittäin uhanalainen (EN) |
| Tringa stagnatilis | Lampiviklo  | 5 | 10 | 15 | erittäin uhanalainen (EN) |
| Xenus cinereus | Rantakurvi  | 5 | 6 | 8 | äärimmäisen uhanalainen (CR) |
| Calidris minuta | Pikkusirri  | 0 | 1 | 5 | äärimmäisen uhanalainen (CR) |
Pekka Ahtiala

Kaarlo Pekka Ahtiala (s. 12. kesäkuuta 1935 Helsinki) on suomalainen kansantaloustieteen emeritusprofessori Tampereen yliopiston taloustieteiden laitokselta. Hänen erityisalansa on kansainvälinen talous. Hän on toiminut asiantuntijana useissa kansainvälisissä työryhmissä ja laitoksissa aina taloustieteen Nobel-palkinnon ehdollepanokollegiosta Maailmanpankkiin ja Filippiinien hallitukseen asti.
Ahtiala toimi salkuttomana ministerinä Keijo Liinamaan virkamieshallituksessa 1975.
Ura

Ahtiala kirjoitti ylioppilaaksi Helsingin V yhteiskoulusta 1953 ja valmistui Kauppakorkeakoulusta ekonomiksi 1956, kauppatieteiden kandidaatiksi 1958 ja filosofian tohtoriksi (Ph.D) Harvardin yliopistosta 1963. Opintomatkoja hän teki Englantiin 1951 ja 1954, Ranskaan 1957, Espanjaan 1958 ja Yhdysvaltoihin 1959–1964.
Työuransa hän aloitti Suomen nuorkauppakamarin keskusliiton pääsihteerinä 1957–1959. Yhdysvaltalaisen Harvardin yliopiston kansantaloustieteen assistenttina hän toimi 1961–1963 ja yliopiston dosenttina 1964. Yhteiskunnallisen Korkeakoulun, josta 1966 tuli Tampereen yliopisto, kansantaloustieteen virkaa toimittavana professorina (erityisalanaan kansainvälinen talous) hän työskenteli 1965–1968 ja Tampereen yliopiston kansantaloustieteen professorina 1968–1999. Tampereen yliopistossa Ahtiala toimi myös julkistalouden virkaa toimittavana professorina 1970–1971, talous- ja hallintotieteiden tiedekunnan dekaanina 1969–1971, kansantaloustieteen laitoksen johtajana 1987–1988, yliopiston valtuuskunnan puheenjohtajana 1978–1980 ja täydennyskoulutuskeskuksen johtokunnan varapuheenjohtajana 1978–1979. Vaasan kauppakorkeakoulun virkaa toimittavana professori hän oli 1968–1971.
Ahtiala on toiminut useiden maiden keskuspankin neuvonantajana vuodesta 1964 lähtien. Hän on konsultoinut muun muassa Yhdysvaltojen keskuspankkia, Maailmanpankkia 1982– ja Filippiinien hallitusta 1998–. Hän toimi myös Kansainvälisen valuuttarahaston asiantuntijaryhmän jäsenenä 1969–1971 ja sen konsulttina 1971–, American Enterprise Instituten Talent Bankin asiantuntijajäsenenä, Yhdysvaltojen Evanstonissa sijaitsevan Northwestern-yliopiston vierailevana professorina 1976–1977, 1981, 1988, Princetonin yliopistossa 1980–1981 ja israelilaisessa Tel Avivin yliopistossa 1987.
Päätyönsä ohessa Ahtiala on toiminut Tampereen Paasikivi-seuran puheenjohtajana 1968–1975, Kansainvälisen politiikan pohjoismaisen yhteistyökomitean Suomen edustajana 1968–1975, taloustieteen Nobel-palkintolautakunnan ehdollepanokollegion jäsenenä 1968– ja Nobelin rauhanpalkinnon ehdollepanokollegiossa 1975. Hän on ollut myös Osuuspankkien Keskuspankki Oy:n (OKO) hallintoneuvoston jäsenenä 1970–1977, Liikkeenjohdon instituutin valtuuskunnan jäsenenä 1971–1976, Suomen Kulttuurirahaston Pirkanmaan rahaston hoitokunnan varapuheenjohtajana 1973–1976. Tampereen seudun osuuspankin hallintoneuvoston puheenjohtajana Ahtiala oli 1975–1976, talousneuvoston varapuheenjohtajana 1975, Teollisen kulttuurin tutkimussäätiön hallituksen jäsenenä 1982–1994, Kansantaloustieteen professorien ja dosenttien yhdistyksen puheenjohtajana 1987–1989 ja kansantaloustieteen tutkijakoulutusohjelman johtoryhmän varapuheenjohtajana 1989–1990. Suomalaisen tiedeakatemian jäsen Ahtiala on ollut vuodesta 1986.
Amerikan psyko (elokuva)

| Amerikan psyko> American Psycho |
| --- | --- |
 Elokuvan teatterijuliste.
Ohjaaja:  Mary Harron
Käsikirjoittaja:   Mary Harron  Guinevere Turner 
Perustuu:  Bret Easton Ellisin romaaniin Amerikan Psyko
Tuottaja:   Edward R. Pressman  Chris Hanley  Christian Halsey Solomon 
Säveltäjä:  John Cale
Kuvaaja:  Andrzej Sekuła
Leikkaaja:  Andrew Marcus
Pukusuunnittelija:  Isis Mussenden
Pääosat:   Christian Bale  Justin Theroux  Josh Lucas  Jared Leto  Chloë Sevigny  Willem Dafoe  Reese Witherspoon  Samantha Mathis 
Valmistustiedot
Valmistusmaa:  Yhdysvallat
Tuotantoyhtiö:  Lions Gate Films
Levittäjä:  Lionsgate Films Netflix Fandango at Home iTunes
Ensi-ilta:   2000-1-2121. tammikuuta 2000 (Sundance)  2000-4-1414. huhtikuuta 2000 (Yhdysvallat)  
Kesto:  101 minuuttia
Alkuperäiskieli:  englanti
Budjetti:  7 000 000 dollaria
Tuotto:  34 300 000 dollaria
Seuraaja:  Amerikan psyko 2
Aiheesta muualla
IMDb 
Elonet
AllMovie
Infobox OKNimi-testi OK: 
Amerikan psyko (engl. American Psycho) on vuonna 2000 ensi-iltansa saanut Mary Harronin ohjaama yhdysvaltalainen psykologinen jännityselokuva ja satiirinen kuvaus 1980-luvusta. Elokuva perustuu Bret Easton Ellisin samannimiseen romaaniin. Pääosan esittäjä Christian Bale on elokuvassa läpimurtoroolissaan.
Juoni

Nuori Patrick Bateman viettää juppielämää pörssimeklarina New Yorkin urbaaniympäristössä nauttien miljoonapalkkaa. Patrickin elämä pyörii työkavereiden kanssa ulkona käydessä kalliissa ravintoloissa ja yökerhoissa. Hän treenaa paljon ja pitää huolta ulkonäöstään käyttämällä kallista muotia ja kosmetiikkaa, sekä kuuntelee muun muassa Genesistä, Huey Lewis and the Newsia ja Phil Collinsia. Patrick mittaa kaiken materian ja tavaran perusteella aina käyntikortin näyttävyydestä lähtien, ja kaikki materiaalinen on hänelle tärkeämpää kuin ihmiset itsessään.
Ulkoisesti kaikki näyttää Patrickin elämässä hyvältä mutta sisäisesti hän alkaa olla murtumispisteessä ja pienet pinnalliset asiat alkavat tuntua ylivoimaisen kestämättömiltä. Kateus ja elämän kaavamaisuus saavat Patrickin murtumispisteeseen. Hän alkaa tuntea vain ahneutta ja inhoa elämässään. Patrickin ongelmiin eivät auta edes satunnaissuhteet ja hieno seurapiirielämä, eikä edes hänen tyttöystävästään Evelynistä ole apua, vaan hän voi pahoin jopa tämän seurassa. Patrick alkaa murhata satunnaisesti ihmisiä helpottaakseen edes hetkellisesti pahaa oloaan. Hänen uhreikseen joutuvat muun muassa ärsyttävä työtoveri, kadulla asuva koditon sekä muutamia prostituoituja. Edes nämä teot eivät tunnu auttavan Patrickin pahaan oloon.
Näyttelijät

| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
|  Christian Bale  | … |  Patrick Bateman   |
|  Willem Dafoe  | … |  Donald Kimball   |
|  Reese Witherspoon  | … |  Evelyn Williams   |
|  Samantha Mathis  | … |  Courtney Rawlinson   |
|  Chloë Sevigny  | … |  Jean   |
|  Cara Seymour  | … |  Christie   |
|  Guinevere Turner  | … |  Elizabeth   |
|  Justin Theroux  | … |  Timothy Bryce   |
|  Josh Lucas  | … |  Craig McDermott   |
|  Bill Sage  | … |  David Van Patten   |
|  Matt Ross  | … |  Luis Carruthers   |
|  Jared Leto  | … |  Paul Allen   |
Aiheesta muualla

Amerikan psyko Internet Movie Databasessa (englanniksi)
Simone Margulies

Simone Margulies (s. 1978) on ruotsalainen toimitusjohtaja.
Margulies valmistui diplomi-insinööriksi Kuninkaallisesta teknillisestä korkeakoulusta. Hän toimi Dagab Inköp och Logistik -yhtiön varatoimitusjohtajana ja sitten neljän vuoden ajan Hemköp-kauppaketjun johtajana. Vuonna 2024 Margulies valittiin Axfoodin toimitusjohtajaksi ja puheenjohtajaksi Klas Balkow’n seuraajana.
Margulies valittiin Axfood-konsernin johtokuntaan vuonna 2020.
Qanlıkólin piiri

| Qanlıkólin piiri |
| --- | --- |
 Piiri Karakalpakstanin kartalla.
Valtio:  Uzbekistan
Tasavalta:  Karakalpakstan
Perustettu:  1970
Hallinto:  
 – hallinnollinen keskus:  Qanlıkól
Pinta-ala:  740 km²
Väkiluku (2024):  53 800
Qanlıkólin piiri (karakalpakiksi Qanlıkól rayonı, uzb. Qanlikoʻl tumani) on paikallishallintoalue Uzbekistaniin kuuluvan Karakalpakstanin tasavallan eteläosassa. Sen pinta-ala on 740 neliökilometriä ja asukasmäärä 53 800 henkeä (vuonna 2024). Piirin hallinnollinen keskus on Qanlıkóln taajama.
Qanlıkólin piiri rajoittuu pohjoisessa Qońıratin, idässä Bozatawin ja Nukusin, etelässä Xojelin ja lännessä Shomanayn piireihin. Alue on etupäässä kastelukanavien halkomaa Amudarjan vasemman rannan tasankoa.
Vuonna 1970 perustettuun piiriin kuuluu yksi taajama, 7 maaseudun itsehallintoaluetta ja 38 maaseutuasutusta. Kaupunkiväestön osuus on 25 prosenttia (vuonna 2024). Asukkaat ovat etupäässä karakalpakkeja ja uzbekkeja.
Piirin maatalous tuottaa puuvillaa, vehnää, riisiä, vihanneksia, meloneja, hedelmiä, lihaa, maitoa ja vuotia. Lisäksi on puuvilla-, rakennustarvike- ja elintarviketeollisuutta.
Nukus

| Nukus |
| --- | --- |
 Kaupunkikuvaa
 Nukus
 Koordinaatit: 42°28′N, 59°36′E 
Valtio:  Uzbekistan
Autonominen tasavalta:  Karakalpakia
Väkiluku (2018):  312 100
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Nukus (karakalpakiksi Nókis, uzb. Nukus) on Karakalpakian autonomisen tasavallan pääkaupunki Uzbekistanin länsiosassa Keski-Aasiassa. Se sijaitsee Karakalpakian eteläosassa Turkmenistanin rajan tuntumassa Amudarja-joen varrella Kyzyl Kumin aavikon länsipuolella Harezmin keitaalla. Kaupungista on matkaa Uzbekistanin pääkaupunkiin Taškentiin 1 255 km. Nukusin asukasluku on 194 700 (1997).
Nukus on Karakalpakian liikenteellinen keskus. Siellä on lentokenttä ja linja-autoasema sekä rautatieyhteys Uzbekistanin pääkaupunkiin Taškentiin ja Kazakstanin puolelle Almatyyn. Kaupungissa on kevyttä teollisuutta muun muassa elintarviketeollisuutta.
Kaupungin nähtävyyksistä mainittakoon Igor Savitskin galleria, jossa on taidekokoelma, jossa on Stalinin kaupunkiin 1920- ja 1930-luvuilla karkottamien taiteilijoiden töitä. Kaupungissa on myös Berdašin kunniaksi pystytetty patsas. Hän oli 1800-luvun suurin karakalpakialainen runoilija ja valtiomies.
Kaupungista on noin 200 kilometriä Araljärvelle ja Araljärven ympäristökatastrofi vaikuttaa myös Nukusissa. Alueen ilmasto on alkanut muuttua ja Nukusissakin kärsitään keskimäärin 10 hiekka- ja pölymyrskystä vuodessa.
Venäläiset perustivat Nukusin 1827, mutta kaupunki alkoi kehittyä ja kasvaa vasta 1930-luvulla. Karakalpakian pääkaupunki siitä tuli 1925.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Nukus Wikimedia Commonsissa
FCoV-rokote

FCoV-rokotteella tarkoitetaan kissan koronavirus- eli FCoV-tartunnalta suojaavia rokotteita. FCoV:t jaetaan kahteen pääasialliseen serotyyppiin, jotka ovat FCoV1 ja FCoV2. Molemmista serotyypeistä on kaksi oireiltaan poikkeavaa alaryhmää (patotyyppiä), jotka ovat FECV ja FIPV. FCoV-tartunta on yleisempi ja aiheuttaa usein lieväoireisen ripulin. FPIV-tartunta taas on harvinainen ja aiheuttaa usein tappavan kissan tarttuvan vatsakalvontulehduksen.
Kaupallisia FCoV-rokotteita on yksi, jota myydään nimellä Felocell FIP. Rokote suojaa FIPV-tartunnalta. Se annostellaan nenäsumutteena vähintään yli 16 viikon ikäisille kissoille. Rokote annostellaan sitten vielä uudestaan kaksi kertaa 3–4 viikon välein. Tämän jälkeen uusintarokote on suotavaa antaa kerran vuodessa. Rokote lieventää tartunnan oireita, muttei estä tartuntaa. Kaikki rokotetut kissat eivät selviä FIPV-tartunnasta rokotteesta huolimatta. Verrattuna FIPV:n saaneihin rokottamattomiin kissoihin, on FIPV:n saaneiden rokotettujen kissojen kuolleisuus kuitenkin yli 70 % matalampi.
Saatavilla oleva FCoV-rokote on kiistanalainen muun muassa siksi, että sitä ei suositella annettavan alle 16 viikon ikäisille kissanpennuille. FCoV-tartunnat ovat kuitenkin yleisiä pennuilla. Pennut voivat siten saada FCoV-tartunnan jo ennen kuin rokotteen voi antaa.
Edellä mainitun rokotteen lisäksi muita FCoV-rokotteita on kehitteillä.
Arndt Wilhelm Nohrström

Arndt Wilhelm Nohrström (21. joulukuuta 1850 Savonlinna – 8. toukokuuta 1890 Savonlinna) oli suomalainen juristi ja Savonlinnan pormestari.
Arndt Wilhelm Nohrströmin vanhemmat olivat Savonlinnan reaalilyseon kollega Johan Wilhelm Nohrström ja Klara Lovisa Olsoni. Hän pääsi ylioppilaaksi Porvoon kymnaasista 1871 ja suoritti Helsingin yliopistossa tuomarintutkinnon ja oikeustutkinnon vuonna 1879. Nohrström sai varatuomarin arvon 1882.
Nohrström oli Savonlinnan pormestarina vuodesta 1886 lähtien. Hän lähti torstaiaamuna 8. toukokuuta 1890 kotoaan kysymään lääkärin neuvoa häntä pidempään vaivanneeseen ikenien pakotukseen. Nohrström ei kuitenkaan palannut kotiinsa ja hänet löydettiin Talvisalon rannasta veteen kuolleena seuraavan päivän aamuna.
Arndt Wilhelm Nohrström oli naimisissa vuodesta 1883 Anna Ottilia Schaumanin kanssa. Heidän poikansa oli kirjastonhoitaja ja kirjallisuuden ruotsintaja Holger Nohrström.
Shirvanshahien palatsi

| Bakun vanha kaupunki, Shirvanshahien palatsi ja Neitsyttorni |
| --- | --- |

Maailmanperintökohde
Sijainti:  Baku, Azerbaidžan  40°22′N, 49°50′E
Tyyppi:  kulttuurikohde
Kriteerit:  (iv)
Tunnusnumero:  958
Valintahistoria
Valintavuosi:  2000
Merkitty vaarantuneeksi:  2003–2009
 
Shirvanshahien palatsi (azer. Şirvanşahlar sarayı) on muinaista Širvania hallinneiden Shirvanshahien 1400-luvulla rakennuttama linna Bakun vanhassa kaupungissa Azerbaidžanissa. Se on Unescon maailmanperintökohde vuodesta 2000.
Vuoden 1192 Şamaxın maanjäristys pakotti Širvanin hallitsijan siirtämään pääkaupungin İçərişəhəriin, jonne rakennettiin Shirvanshahin palatsi. Kokonaisuuteen kuuluu itse palatsi, joka on yksi Lähi-idän ainutlaatuisimmista, oikeustalo, joka on kiehtonut matkailijoita ja tutkijoita keskiajalta lähtien sekä keskiaikaisen oppineen ja ajattelijan seyid Seyid Yəhya Bakuvin hauta. Kompleksiin kuuluu myös palatsin moskeija, Shahin sukuhauta, kylpylä ja maanalainen vesisäiliö.
Palatsin 52 huoneesta 27 sijaitsi ensimmäisessä kerroksessa ja 25 toisessa. Yläkerrassa on säilynyt 15 huonetta, joista vain odotushuone on alkuperäisessä asussaan. Ensimmäisessä kerroksessa on keittiö ja varasto. Siellä tiedetään olleen palvelijoiden, taiteilijoiden ja kalligrafien asuin- ja työtiloja.
Banco Comercial Português

Banco Comercial Portuguêsin päämaja Portossa
Banco Comercial Português on portugalilainen pankki, joka perustettiin kesäkuussa 1985. Sen päämaja sijaitsee Portossa. Sen alaisuudessa harjoitetaan yksityistä pankkitoimintaa nimellä Millennium BCP (Portugali), Millennium Banque Privée (Sveitsi) ja Millennium BCP Bank & Trust (Caymansaaret).
Vuonna 2024 Banco Comercial Portuguêsin suurin osakkeenomistaja oli kiinalainen Fosun International 20 %:n osuudellaan. Toiseksi suurin osakkeenomistaja oli angolalainen öljy-yhtiö Sonangol 19,5 %:n osuudellaan. Vuonna 2024 Banco Comercial Português oli Forbes Global 2000 -listalla sijalla 1 178. Sillä oli tuolloin 15 745 työntekijää.
Vuonna 2023 pankin liikevaihto oli 5,58 miljardia euroa ja nettotulos 821,9 miljoonaa euroa, mikä tarkoittaa 14,74 %:n voittomarginaalia.
Banco Comercial Português tarjoaa muun muassa finanssipalveluita myös Mosambikissa, Angolassa ja Bank Millenniumin kautta Puolassa.
Mars (yritys)

| Mars Inc>  |
| --- | --- |

Perustettu:  1911
Perustaja:  Frank C. Mars
Toimitusjohtaja:  John Mars
Kotipaikka:  6885 Elm Street, McLean, Virginia, Yhdysvallat
Toimiala:  Elintarviketeollisuus
Tuotteet:  makeiset
Tilikauden tulos:  25 mrd. dollaria (2007)
Henkilöstö:  48 000 (2007)
Kotisivu:  www.mars.fi
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Mars tai Mars Incorporated on yhdysvaltalainen, kansainvälisesti toimiva yritys, joka valmistaa makeisia ja muita elintarvikkeita. Kuuluisimpia yrityksen tuotteita ovat suklaapatukat kuten Mars ja Twix. Yrityksen omistaa  kokonaan Marsin perhe, ja yritys onkin yksi suurimmista yksityisessä omistuksessa olevista yrityksistä Yhdysvalloissa. Vuonna 2017 Mars oli maailman suurin makeisvalmistaja.
Yrityksen Euroopan osaston päätoimipaikka on Bryssel Belgiassa. Yritys tunnettiinkin Euroopassa nimellä Masterfoods Europe vuoden 2007 loppuun asti. Masterfoods-nimi tuli Marsin vuonna 1967 ostamalta Lewisin perheen elintarvikeliiketoiminnalta Australiasta. Mars ilmoitti vuoden 2007 lopulla, että sen kaikki liiketoiminnat siirretään nimen Mars alle.
Tuotteet

Lähde:
Tuotteet > Makeiset

Bounty
Hubba Bubba
M&M's
Maltesers
Mars
Milky Way
Orbit
Skittles
Snickers
Twix
Wrigley’s
Tuotteet > Muut elintarvikkeet

Ben’s Original -riisit (vanha nimi Uncle Ben's)
Dolmio-pastakastikkeet
Tuotteet > Eläinruoat

Pedigree
Royal Canin
Sheba
Whiskas
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Mars (yritys) Wikimedia Commonsissa
Förgjord

| Förgjord> Tiedot |
| --- | --- |
Toiminnassa:  1995–
Tyylilaji:  black metal
Kotipaikka:   Pieksämäki
Laulukieli:  suomi
Jäsenet:  Prokrustes Thanatos, laulu, rummut   Valgrinder, kitara  
Levy-yhtiö:  Hammer of Hate, 2006–  
Infobox OKNimi-testi OK: 
Förgjord on suomalainen black metal -yhtye. Yhtye aloitti vuonna 1995 nimellä Brightness of Darkness, jonka jälkeen nimi vaihtui nimeen Winterflesh ja sitten he vaihtoivat nimeksi Iceage. Nykyinen nimi otettiin käyttöön vuonna 1999.
Jäsenet

Prokrustes Thanatos – laulu, rummut
Valgrinder – kitara
Jäsenet > Entiset jäsenet

Fullmoon – basso
Hypnos – rummut
Diskografia > Studioalbumit

Ajasta ikuisuuteen (2008,  Hammer of Hate)
Sielunvihollinen (2012,  Hammer of Hate)
Uhripuu (2017)
Ilmestykset(2019)
Laulu kuolemasta (2020)
Ruumissaarna pt. 1 (2022)
Perkeleen weri (2024)
Diskografia > Kokoelma-albumit

Henkeen ja vereen (2006,  Hammer of Hate)
Diskografia > Split-albumit

Uskon kuolema (2009,  Hammer of Hate)
Diskografia > Demot

Fratres Militiae Inferi (2001)
Tie, totuus & kuolema (2002)
Dnepr

| Dnepr |
| --- | --- |
 Dnepr avaruudesta nähtynä.
Alkulähde:  Valdain ylänkö
Laskupaikka:  Mustameri
Maat:   Venäjä  Valko-Venäjä  Ukraina
Pituus:  2 285 km
Alkulähteen korkeus:  220 m
Virtaama:  1 670 m³/s
Valuma-alue:  516 300 km²
Dnepr (ven. Днепр, valkoven. Дняпро, Dnjapro, ukr. Дніпро, Dnipro), antiikin Borysthenes (m.kreik. Βορυσθένης, Borysthenēs) ja Danapris (m.kreik. Δάναπρις), on noin 2 290 kilometrin pituinen joki Itä-Euroopassa. Se on Ukrainan pisin joki. Dnepr saa alkunsa Länsi-Venäjän Valdain ylängöltä, ja se virtaa Valko-Venäjän ja Ukrainan läpi laskeakseen Mustaanmereen. Se on Euroopan neljänneksi pisin joki; pidempiä ovat vain Volga, Tonava ja Ural.
Dneprin valuma-alue sivujokineen.
Dneprin valuma-alue merkittynä vaaleilla sävyillä Valko-Venäjän (oranssi), Venäjän (vihreä) ja Ukrainan (punainen) alueilla.
Nykyinen Dnepr on valjastettu vesivoiman tuotantoon ja sitä luonnehtii valtavien patoaltaiden sarja. Joen alajuoksulta 1 670 kilometriä on purjehduskelpoista; 18 metriä leveät ja 270 metriä pitkät alukset voivat nousta Kiovaan asti. Aiemmin alajuoksulla Dnipron eteläpuolella oli lukuisia koskia, joiden takia jokiosuus oli kulkukelvoton.
Dneprin sivujoista rakennettiin kanavayhteyksiä Itämereen laskeviin Väinäjokeen, Niemeniin ja Veikselin Bugiin jo 1700–1800-luvuilla. Dnepr–Bug-kanavayhteyden sulkujen pituutta ollaan viimeisimmän kunnostushankkeen myötä kasvattamassa 89 metristä 120 metriin, mutta vesireitti ei vielä jatku navigoitavana Brestiä pidemmälle eli Puolan puoleiselle Bug-joelle.
Kaupungit

Dneprin pääjuoksun varrella olevista kaupungeista merkittävimpiä ovat
Venäjällä:
Smolensk (n. 350 000 as.)
Valko-Venäjällä:
Mahiljou (358 300)
Orša (117 200)
Ukrainassa:
Kiova (2 640 000)
Tšerkasy (290 000)
Krementšuk (240 000)
Kamjanske (270 000)
Dnipro (1 060 000)
Zaporižžja (790 000)
Nikopol (140 000)
H’erson (340 000)
Sivujoet

Dneprin tärkeimpiä oikean- (o) ja vasemmanpuoleisia (v) sivujokia latvalta lukien ovat Drut’ (o), Berezina (o), Sož (v), Pripet (o), Irpin (o), Desna (v), Ros (o), Sula (v), Vorskla (v), Samara (v), Konka (o), Bazavluk  (o) ja Inhulets (o).
Tekojärvet ja vesivoima

Dneprin vesivoimalaitospatojen kaskadi ja niiden patoamien tekojärvien sarja kattaa lähes koko Ukrainan jokiosuuden ja ulottuu Pripetin suulta alas Kah’ovkaan. Sen rakentaminen muutti jokiuoman luonteen täydellisesti; alkuperäisestä jokiuomasta on jäljellä vain lyhyitä katkelmia: Pripetin suun yläpuolella, Kiovan yläpuolella sekä Kanivin, Kamjansken ja Kah’ovkan alapuolella.
| Tekojärvi | Pinta-ala (km²) | Tilavuus (km³) | Voimalaitos (teho ja valmistumisvuosi) | Suuret rantakaupungit |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| Kiovan tekojärvi | 922 | 3,7 | 389 MW (1966) | ei yli 30 000 as. kaupunkeja |
| Kanivin tekojärvi | 675 | 2,6 | 444 MW (1976) | Kiova, Kaniv, Perejaslav-H’melnytskyi |
| Krementšukin tekojärvi | 2 250 | 13,5 | 625 MW (1961) | Tšerkasy |
| Kamjansken tekojärvi (aiempi Dniprodzeržynskin tekojärvi) | 567 | 2,5 | 352 MW (1965) | Horišni Plavni, Kamjanske, Verh’nodniprovsk |
| Dneprin tekojärvi | 420 | 3,3 | 1 500 MW (1932) | Zaporižžja |
| Kah’ovkan tekojärvi | 2 155 | 18,2 | 351 MW (1958) | Enerhodar, Nikopol |
Vesivoimalaitokset tuottavat noin 10 prosenttia Ukrainan sähkövoimasta. Suurin niistä on Zaporižžjassa Dneprin tekojärven patoon liittyvä DniproHES, joka valmistuessaan vuonna 1932 oli Euroopan suurin.
Kuvia

Dnepr Kiovassa.
Dnepr Krementšukin kohdalla.