stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Sami Hilvo

| Sami Hilvo> Henkilötiedot |
| --- | --- |
Syntynyt: 14. maaliskuuta 1967 (ikä 57) Helsinki
Kirjailija
Esikoisteos:  Viinakortti
Aiheesta muualla
Sami Hilvo
Löydä lisää kirjailijoitaKirjallisuuden teemasivulta
Sami Hilvo (s. 14. maaliskuuta 1967 Helsinki) on suomalainen kirjailija ja kääntäjä.
Hilvon esikoisteos Viinakortti otettiin myönteisesti vastaan, ja sitä on luonnehdittu hienoksi romaaniksi. Viinakortti oli myös Helsingin Sanomien kirjallisuuspalkintoehdokkaana ilmestymisvuotenaan 2010. Viinakortin saksannos Die Schnapskarte ilmestyi vuonna 2012. Romaanista dramatisoitu näytelmä Viinakortti sai ensi-iltansa 19. marraskuuta 2013.
Vuonna 2012 ilmestyi Hilvon toinen romaani Rouva S., joka vie tuhannen vuoden takaiseen Kiotoon ja 2000-luvun Tokioon. Rouva S. oli ehdokkaana vuonna 2012 perustetun Tulenkantaja-kirjallisuuspalkinnon saajaksi.
Elokuussa 2016 ilmestyi Hilvon kolmas romaani Pyhä peto ja se sai Tampereen kaupungin kirjallisuuspalkinnon samana vuonna.
Syyskuussa 2020 ilmestyi Hilvon neljäs romaani Lajityypillistä käyttäytymistä, joka on runsas romaani poikkeuksellisesta perheestä ja siitä, miten hienovaraisesti ja väkivaltaisesti sukupuolta määritellään ja korostetaan.
Teokset

Viinakortti.  Helsinki:  Tammi, 2010.  ISBN 978-951-31-5403-5.
Rouva S..  Helsinki:  Tammi, 2012.  ISBN 978-951-31-6854-4.
Pyhä peto.  Helsinki:  Tammi, 2016.  ISBN 978-951-31-9037-8.
Lajityypillistä käyttäytymistä.  Helsinki:  Tammi, 2020.  ISBN 978-952-04-1783-3.
Rintakarvariviera, lehdessä Parnasso 5/2023 s. 54
Aiheesta muualla

Sami Hilvo Tammen sivustolla
Sami Hilvon blogi
Pyhä peto (Arkistoitu – Internet Archive), lukunäyte kustantajan sivuilla
Lajityypillistä käyttäytymistä (Arkistoitu – Internet Archive), lukunäyte kustantajan sivuilla
Sami Hilvo: Viinakortti Yleisradion Elävässä arkistossa.
Seppo Koskinen (tutkimusprofessori)

Seppo Koskinen (s. 1954 Helsinki) on suomalainen lääkäri ja Terveyden ja hyvinvoinnin laitoksen tutkimusprofessori emeritus. Hän on toiminut laajojen väestötutkimusten kuten FinTerveyden ja FinSoten johtajana ja koordinoijana. Hänen erityisosaamistaan on väestön ja sen osaryhmien terveyden ja hyvinvoinnin tutkimus, seuranta ja tulevan kehityksen ennakointi. Lisäksi hän on kehittänyt väestön toimintakyvyn ja sen edistämismahdollisuuksien tutkimusta ja siihen liittyvää kehittämistyötä.
Seppo Toiviainen (kauppaneuvos)

Seppo Einari Toiviainen (27. helmikuuta 1928 Kivennapa – 27. toukokuuta 1997) oli suomalainen diplomi-insinööri ja yrittäjä, joka sai kauppaneuvoksen arvonimen vuonna 1979.
Evakkokarjalainen Toiviainen pääsi ylioppilaaksi 1946 ja valmistui diplomi-insinööriksi 1954. Jo opiskelijana hän johti isänsä perustamaa kauppaliike T:mi E. Toiviaista ja toimi myös Hyvinkään Kampalanka-kutomossa. Vuonna 1961 hän perusti autoja myyneen Hyvinkään Autokeskuksen ja myöhemmin yrityksen toimipisteen myös Riihimäelle. Toiviainen myi yrityksensä vuonna 1988.
Toiviainen oli myös merkittävä poliittinen vaikuttaja Hyvinkäällä. Hän oli Hyvinkään kaupunginvaltuuston kokoomuslainen valtuutettu 1961–1988 ja kaupunginhallituksen jäsen 1965–1984. Hyvinkään kaupunginhallituksen puheenjohtaja hän oli 1970-luvun lopussa. Hänellä oli myös monia luottamustehtäviä.
Serafim de Sousa Ferreira e Silva

Serafim de Sousa Ferreira e Silva (s. 16. kesäkuuta 1930 Santa Maria de Avioso) on portugalilainen roomalaiskatolinen piispa. Hänet vihittiin papiksi 1. elokuuta 1954 ja nimitettiin Bragan arkkihiippakunnan vihkipiispaksi sekä Lemellefan titulaaripiispaksi 30. huhtikuuta 1979. Piispaksi vihkiminen seurasi 16. kesäkuuta. Pääkonsekraattorina toimi Eurico Dias Nogueira, jota avustivat António Ferreira Gomes ja António de Castro Xavier Monteiro.
Vuonna 1981 de Sousa Ferreira e Silva sai nimityksen Lissabonin vihkipiispaksi. 7. toukokuuta 1987 hänet nimitettiin Leiria-Fátiman koadjuuttoripiispaksi, ja 2. helmikuuta 1993 hänestä tuli sen piispa. Hän jäi eläkkeelle 22. huhtikuuta 2006.
Russell Schweickart

| Russell Louis "Rusty" Schweickart |
| --- | --- |

Henkilötiedot
Syntynyt: 25. lokakuuta 1935 (ikä 88) Neptune Township, New Jersey
Kansalaisuus:  yhdysvaltalainen
Ammatti:  tiedemies
Ura
Tyyppi:  NASAn astronautti
Aika avaruudessa:  10 päivää 1 tunti 0 mininuuttia
Eläköityminen:  heinäkuu 1979
Lennot

:  Apollo 9
 
Aiheesta muualla
people.well.com/user/rs
Russell Louis "Rusty" Schweickart tai Schweikart (s. 25. lokakuuta 1935) on yhdysvaltalainen entinen NASAn astronautti. Hän osallistui Apollo 9 -lennolle vuonna 1969 kuumoduulin pilottina.
Koulutus ja yksityiselämä

Schweickart valmistui Manasquan High Schoolista New Jerseyssä.  Hänellä on ilmailu- ja avaruustieteen alempi (B.S., 1956) ja ylempi korkeakoulututkinto (M.S., 1963) MIT:stä.
Ennen liittymistään NASAan Schweickart toimi tutkijana MIT:n kokeellisen tähtitieteen laboratoriossa. Työ MIT:ssä käsitti yläilmakehän fysiikan tutkimista, tähtien sijainnin määritystä ja avaruudesta otettujen kuvien vakauttamista.
Schweickart toimi Yhdysvaltain ilmavoimissa ja Massachusettsin kansalliskaartissa hävittäjälentäjänä vuodesta 1956 vuoteen 1963. Hänellä on yli 4000 lentotuntia, joista 3500 suorituskykyisissä suihkuhävittäjissä.
Schweickart on naimisissa West Hartfordissa syntyneen Nancy Ramseyn kanssa. Hänellä on seitsemän lasta ja useita lastenlapsia.
Astronauttiura

Schweickartista tuli astronautti lokakuussa 1963. Hän vietti 241 tuntia avaruudessa Apollo 9 -lennon kuumoduulin pilottina vuonna 1969. Lennon komentajana toimi James McDivitt ja komentomoduulin pilottina Dave Scott. Kyseessä oli Apollo-ohjelman kuumoduulin ensimmäinen miehitetty koelento.
Schweickartin oli tarkoitus myös suorittaa Apollo-ohjelman ensimmäinen avaruuskävely, minkä oli tarkoitus testata kuukävelyllä käytettävää elossapitojärjestelmää, avaruuspuvun kannettavaa "avaruusreppua" (Portable Life Support System). Alkuperäiden suunnitelman mukaan hänen tuli siirtyä kuumoduulista komentomoduuliin kuumoduulin kädensijoja pitkin. 
Schweickart alkoi kärsiä avaruuspahoinvoinnista heti ensimmäisenä avaruudessaolopäivänään, minkä vuoksi avaruuskävelyä siirrettiin. 
Vähitellen hänen vointinsa parani ja hän suoritti avaruuskävelyn seisten ("standing EVA") kuumoduulin ulkopuolella Scottin seisoessa komentomoduulin luukussa.
Aika, minkä Schweickart käytti lennon jälkeen avaruuspahoinvoinnin tutkimukseen vaikutti myös siihen, että häntä ei enää nimitetty kuulentojen miehistöihin. Schweickart toimi sen sijaan ensimmäisen Skylab-avaruusasemalennon varamiehistön komentajana keväällä 1973. Laukaisun aikana menetettiin avaruusaseman lämpökilpi ja Schweikart otti maan päällä vastuulleen hätäaurinkovarjon pystyttämisessä ja jumiutuneen aurinkopaneelin levittämisessä tarvittavien laitteiden ja menettelytapojen kehittämisen, operaatioiden jotka pelastivat avaruusaseman.
Schweickartille myönnettiin kaksi NASAn palvelusmitalia vuonna 1973: Distinguished Service Medal ja Exceptional Service Medal.
Rusty Schweickart on esiintynyt ja opettanut Esalen Instituutissa.  Schweickart on myös B612 Foundationin kanssaperustaja, ryhmän jonka tarkoituksena on puolustaa maapalloa asteroidien iskutuhoilta.
Schweickart vastaanotti vuonna 1969 Emmy-palkinnon ensimmäisten suorien televisiokuvien lähettämisestä ulkoavaruudesta.
Vuoden 1998 television minisarjassa Avaruuden sankarit Schweickartin roolin esitti näyttelijä Kieran Mulroney.
Schweickartin hyväksymä näkemys hänen elämästään ja urastaan ilmestyi vuonna 2007 kirjassa In the Shadow of the Moon. Schweikart on esiintynyt The Universe -dokumenttitelevisiosarjan kahdessa jaksossa.
Aiheesta muualla

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
Kotisivut
No Frames, No Boundaries Connecting with the whole planet—from space (Arkistoitu – Internet Archive) by Russell Schweickart
Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista. 
Alkuperäinen artikkeli: en:Rusty Schweickart
Schweickart kuumoduulin "Spider" oviaukossa avaruuspuvussaan lennon Apollo 9 neljäntenä päivänä 7.3.1969.
Käännös suomeksi
Seppo Tanskanen

Seppo Tapio Tanskanen (s. 22. maaliskuuta 1941 Juuka) on suomalainen kenraalimajuri evp.
Tanskanen syntyi maanviljelijä Toivo Tanskasen ja Elli Martikaisen perheeseen. Hänen puolisonsa vuodesta 1966 on Tuija Tarma.
Tanskanen tuli ylioppilaaksi Joensuun lyseosta 1960, Kadettikoulusta hän valmistui 1963 ja Sotakorkeakoulusta 1973. Tanskanen toimi Karjalan jääkäripataljoonassa opetusupseerina vuodesta 1963 ja komppanianpäällikkönä vuodesta 1966. Joensuun sotilaspiirin komentotoimiston päällikkö hän oli 1968–1970, Pääesikunnan jalkaväkitoimiston toimistoupseeri ja toimistoesiupseeri 1973–1978 ja koulutusosaston toimistoesiupseeri 1978. Karjalan jääkäripataljoonassa Tanskanen toimi pataljoonaupseerina 1979–1981 ja sitten Sotakorkeakoulun maasotalinjan johtajana 1981–1986 ja sotateknillisen koulun johtajana 1986–1988. Puolustusministeriön sotilastoimiston päällikkö Tanskanen oli 1988–1990 ja Savon prikaatin komentaja 1990–1992. Toimittuaan Pääesikunnan henkilöstäosaston päällikkönä vuodesta 1993 ja Lapin sotilasläänin komentajana vuodesta 1994 Tanskasesta tuli Maanpuolustuskorkeakoulun rehtori vuonna 1997. Hän erosi vakinaisesta palveluksesta  helmikuun lopussa 2001.
Tanskanen ylennettiin vänrikiksi 1961, luutnantiksi 1963, yliluutnantiksi 1966, kapteeniksi 1969, majuriksi 1975, everstiluutnantiksi 1981, everstiksi 1988 ja kenraalimajuriksi 1994.
Tanskanen julkaisi vuonna 2016 muistelmateoksen Rivissä ja rivin edessä – puolen vuosisataa upseerin elämää.
SOS-Lapsikylä

SOS-Lapsikylä Oberplanitzissa, Zwickaussa, Sachsenissa, Saksassa.
SOS-Lapsikylä (SOS Children's Villages) aloitti toimintansa Jordaniassa 1980-luvulla. Järjestö oli läsnä Ammanissa ja seuraavien vuosikymmenten aikana se aloitti myös lasten, nuorten ja perheiden tukemisen Aqaban satamakaupungissa ja pohjoisessa Irbidin kaupungissa.
SOS-Lapsikylä (engl. SOS Children’s Villages) on poliittisesti ja uskonnollisesti sitoutumaton kansainvälinen järjestö, jonka tehtävänä on suojella lasten oikeuksia ympäri maailmaa. SOS-lapsikylät auttavat lapsia, jotka ovat vaarassa menettää tai ovat menettäneet vanhempiensa huolenpidon. Lapsikylät tarjoavat asuinpaikkoja orvoille, hylätyille ja huostaanotetuille lapsille. SOS-lapsikyliä on yli 500 eri puolilla maailmaa. Järjestö toimii 133 maassa.
SOS-lapsikylätyö perustuu ajatukseen, jonka mukaan jokainen lapsi tarvitsee samanlaisia asioita kasvaakseen tasapainoiseksi aikuiseksi. Lapsi tarvitsee kehityksensä pohjaksi turvallisen kiintymyssuhteen aikuiseen, vakaan ympäristön ja jatkuvuuden tunteen.
SOS-lapsikylien toiminta perustuu maailmanlaajuisesti neljään periaatteeseen: vanhempi, sisarukset, koti ja kylä. Lapsikylävanhempi on lapsille pysyvä ja turvallinen aikuinen. Sijoitetut lapset kasvavat lapsikyläperheessä sisarusten tavoin. Jokaisella lapsikyläperheellä on oma koti, joka on sekä lapsikylävanhemman että sijoitettujen lasten koti. Lapsikyläkodit, yhteiset tilat, lapset ja henkilökunta muodostavat yhdessä kyläyhteisön.
SOS-Lapsikylä on SOSTEn jäsenjärjestö.
Historia

SOS-lapsikylätoiminnan perustajana oli itävaltalainen lääketieteen opiskelija Hermann Gmeiner. Ensimmäinen SOS-lapsikylä avattiin Itävallan Imstissä vuonna 1949. Tuolloin toiminnan tarkoituksena oli auttaa toisessa maailmansodassa kotinsa, turvansa ja perheensä menettäneitä lapsia.
Lapsikylätyö Suomessa

Suomen SOS-lapsikyläyhdistys perustettiin Albin Gebhardtin johdolla vuonna 1962, ja ensimmäinen lapsikylä valmistui Espoon Tapiolaan vuonna 1966. Suomessa työtä tehdään kymmenessä lapsikylässä.
Lapsikylätyö maailmalla

Kansainvälinen SOS Children’s Villages -järjestö tekee työtä yli sadassa maassa lasten ja perheiden auttamiseksi. Sijais- ja avohuollon, koulutuksen, terveydenhuollon ja hätäavun piirissä on ohjelmia ja palveluja yhteensä 2 319.
Maan poliittinen ja taloudellinen tilanne, kulttuuri sekä monet yksittäiset perheeseen liittyvät tragediat vaikuttavat kyliin tulevien lasten taustoihin. Afrikassa kylissä asuu esimerkiksi aids-orpoja ja monessa maassa entisiä katulapsia. SOS-lapsikylissä ja -nuorisokodeissa asuu yli 80 000 lasta ja nuorta.
Jokainen lapsikylä koostuu 10-15 talosta, joissa jokaisessa asuu perhe, jonka muodostaa lapsikylävanhempi ja 7-10 lasta. Lapsikylien perusajatuksena on, että lapset saavat asua olosuhteissa, jotka muistuttavat mahdollisimman paljon tavallista perhettä. Lapsikylävanhemmat saavat tehtäväänsä 6 kuukauden koulutuksen ennen kuin aloittavat työnsä lasten parissa. He ovat aina kotoisin samasta maasta, jossa lapsikylä sijaitsee, jotta he tuntevat maan tavat ja kulttuurin sekä osaavat kielen. Lapsikylävanhempina työskentelevät ovat pääasiassa naimattomia naisia. Lapsikylissä järjestetään lapsille myös perus- ja ammattikoulutusta sekä terveyspalveluja. Lapset saavat asua kylissä aikuistumiseen asti.
Apu ulottuu kylien ulkopuolellekin. SOS Children’s Villages -järjestön perheiden tukemisen ohjelma (Family Strengthening Programme) auttaa perheitä, joilla on esimerkiksi sellaisia taloudellisia tai terveydellisiä ongelmia, joiden vuoksi lapsen kasvu omassa perheessään saattaa olla uhattuna. Ohjelman tavoitteena on ennaltaehkäistä tilanteen vaikeutuminen, kuten perheen hajoaminen, ja taata lapsille mahdollisimman turvallinen kasvu omassa kodissaan. SOS-lapsikylä voi antaa rahallista tukea, jotta varattoman perheen lapset pääsevät kouluun tai terveydenhuollon pariin. Toisinaan voidaan tarjota psykologista apua vaikeissa elämäntilanteissa. Lisäksi perheen itsenäistä toimeentuloa tuetaan myös kouluttamalla perheen huoltajia talouteen liittyen ja tukemalla yritystoimintaa alkuun rahallisesti. Perheiden tukemisen ohjelmien kautta autetaan yhteensä yli 350 000 lasta ja aikuista.
Maailman SOS-lapsikylistä on mahdollista saada oma kummilapsi. Kummitoimintaa on yli 130 maassa.
Lahjoitukset

SOS-lapsikylätoimintaa Suomessa voi tukea taloudellisesti ryhtymällä kuukausilahjoittajaksi, tekemällä kertalahjoituksen, merkkipäivälahjoituksen tai testamenttilahjoituksen. Lahjoituksilla rahoitetaan muun muassa lasten ja nuorten harrastuksia, Theraplay-terapiaa ja leiritoimintaa sekä stipendejä. Lahjoituksilla autetaan myös kylistä itsenäistyviä nuoria itsenäisen elämän alkuun: nuoria autetaan asumisen järjestämisessä sekä opiskelussa.
Kansainvälistä lapsikylätoimintaa voi tukea ryhtymällä kummiksi kylään sijoitetulle lapselle. Kummien tuella kymmenet tuhannet orvot, hylätyt tai huostaan otetut lapset saavat lapsikylävanhemman, koulutuksen ja terveydenhoitoa. Lapsikylävanhempi asuu samassa talossa lasten kanssa ja huolehtii heistä kuin omista lapsistaan. SOS-lapsikyläjärjestö auttaa myös katastrofien uhreja.
SOS-lapsikylätyötä voi tukea myös vapaaehtoistoiminnan kautta.
Aiheesta muualla

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
SOS-Lapsikylä ry
SOS Children’s Villages (englanniksi)
Lapsia Kantalahden SOS-lapsikylässä Venäjällä
SOS-Lapsikylä Indonesiassa
Serafino Filangeri

Serafino Filangeri (24. huhtikuuta 1713 Benevento – 14. syyskuuta 1782) oli italialainen roomalaiskatolinen arkkipiispa. Hän liittyi benediktiineihin 6. huhtikuuta 1729 ja sai pappisvihkimyksensä 31. maaliskuuta 1736. Hänet nimitettiin Acerenza e Materan arkkipiispaksi 22. marraskuuta 1758, ja piispaksi vihkiminen seurasi 26. marraskuuta. Pääkonsekraattorina toimi kardinaali Giuseppe Spinelli.
Filangeri sai 25. elokuuta 1762 nimityksen Palermon ja 29. tammikuuta 1776 Napolin arkkihiippakunnan johtoon.
Sergej Ćetković

| Sergej Ćetković |
| --- | --- |

Henkilötiedot
Syntynyt: 8. maaliskuuta 1976
Ammatti:  laulaja
Muusikko
Aktiivisena:  1998-
Tyylilajit:  pop
Soittimet:  pystypiano 
Levy-yhtiöt:  Goraton
Aiheesta muualla
www.sergejcetkovic.com
  [ Muokkaa Wikidatassa ] [ ohje ]  
Sergej Ćetković (s. 8. maaliskuuta 1976) on montenegrolainen laulaja, joka edusti maataan vuoden 2014 Eurovision laulukilpailussa kappaleellaan Moj Svijet. Hän esiintyi ensimmäisessä semifinaalissa, josta pääsi finaaliin. Finaalissa sijoitus oli 19.. Ćetković valittiin Serbian vuoden miespoplaulajaksi vuonna 2010.
Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
Käännös suomeksi
Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista. 
Alkuperäinen artikkeli: en:Sergej Ćetković
Saturn INT-20

Saturn INT-20 oli ehdotettu keskisuuri Saturn V -pohjainen kantorakettikonstruktio. Sen voi kuvata olleen Saturn V, jonka toinen vaihe S-II olisi korvattu väliosalla tai tehostettu Saturn IB, jossa olisi voimakkaampi S-IC ensimmäinen vaihe.
Sergelin tori

Sergelin tori ja Kulturhuset
Sergelin tori (ruots. Sergels torg) on aukio Ruotsin pääkaupungin Tukholman keskustassa. Aukio syntyi 1960-luvulla, kun laaja alue sen ympäristössä, Tukholman Norrmalmin keskeisin osa, rakennettiin kokonaan uudelleen. Se nimettiin 1700-luvulla vaikuttaneen ruotsalaisen kuvanveistäjä Johan Tobias Sergelin mukaan, jonka työpaja oli sijainnut alueella ja jonka mukaan jo aikaisemmin oli nimitetty alueella sijainnut pieni Sergelsgatan -niminen katu (nykyisin kävelykatu).
Aukion keskellä kohoaa sinne vuonna 1974 pystytetty 37 metriä korkea lasinen pylväs, Kristall-vertikal accent, jonka on suunnitellut Edvin Öhrström. Aukion maamerkkinä toimivaa pylvästä ympäröi suihkulähdeallas sekä ellipsin muotoinen liikenneympyrä.
Sergelin torin varrella sijaitsee muun muassa Tukholman Kulttuuritalo (ruots. Kulturhuset). Sergelin torilla sijaitsee myös T-Centralenin metroasema sekä Åhléns City -tavaratalo.
Suihkulähdeallas Sergelin torin ylätasolla
Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
Samuli Penttinen

Samuli Penttinen (s. 30. heinäkuuta 1972 Jyväskylä[lähde? ]) on suomalainen keksijä ja yrittäjä.
Penttinen on tehnyt useita kaupalliseen liiketoimintaan johtaneita keksintöjä eri yrityksille. Penttisen keksinnöt liittyvät usein energia-alaan ja ympäristöön. Useita hänen keksintöjään on myös palkittu:
Vuoden 2010 Energiaoivallus (hiilidioksidi- ja hiukkaspäästöjä vähentävä laite)
Vuonna 2008 Pertti Pasasen keksintökilpailun 1. sija (lämmön talteenottolaite)
Vuonna 2009 Tekevä-säätiön keksintökilpailu 1. sija (aurinkolämpökeräin)
Penttinen on myös tutkinut solujen DNA:n viestintää, kylmäfuusiota, kavitaatiota ja lukuisia muita aiheita, osin yhteistyössä Matti Pitkäsen kanssa. Esimerkiksi veden kavitaation osin selittämättömät energiamäärät muuttuivat Penttisen käsissä teolliseksi tuotteeksi.
Viime vuosina Penttinen on tutkinut nesteefaasien lämpölaajenemista, jonka pohjalta hän on muodostanut termodynamisen kaavan nesteen lämpölaajenemiseen perustuville lämpövoimakoneille.
Wout = Qin - EB - ET, jossa
Wout = Mekaaninen saatu työ
Qin = Sisään tuotu lämpöenergia
EB = Nesteen elastisuudesta johtuva häviö
ET = Nesteen elastisuudesta johtuva lämpöhäviö
Hän on hakenut patentin korkeahyötysuhteiselle lämpövoimakoneelle, joka ei noudata Carnot:n teoreemaa.
Luettelo Samuli Penttisen patenteista on GooglePatents:ssa.
Aiheesta muualla

Matti Pitkänen ja Penttinen, Palava suolavesi
Matti Pitkänen ja Penttinen, pyörivän magneettikentän ymmärtäminen
Samuli Penttisen harrasteblogi lämpövoimakoneista
Schwanthalerhöhen metroasema

| Schwanthalerhöhe |
| --- | --- |

 Münchenin metro 
Perustiedot
Lyhenne:  SH
Metrolinjat:  U4, U5
Osoite:  Schwanthalerhöhe
Paikkakunta:  München
Avattu:  10. maaliskuuta 1984
Rakenne
Tyyppi:  tunneliasema
Laitureita:  1
Laituriraiteita:  2
Liukuportaita:  kyllä
Hissejä:  kyllä
Schwanthalerhöhe on Münchenin metron U4 ja U5 linjojen asema, se avattiin 10. maaliskuuta 1984.
Savonlinnan lyseon lukio

| Savonlinnan lyseon lukio |
| --- | --- |
Sijainti:  Kirkkokatu 1, 57100 Savonlinna
Koordinaatit:  61.8720°N, 28.8799°E
Tyyppi:  suomenkielinen lukio
Rehtori:  Ismo Falck
Oppilaita:  noin 450
Verkkosivut
Savonlinnan lyseon lukio on Savonlinnan keskustassa toimiva, noin 450 opiskelijan yleislukio. Lukion syksystä 2018 lähtien toimineelle urheilulinjalle hyväksytään vuosittain 30 opiskelijaa. Lukiossa on myös mahdollista suorittaa laajuudeltaan joustava tekniikan opintokokonaisuus. Lyseolla on erillinen fysiikan, kemian ja biologian laboratorio kokeellista työskentelyä varten.
Lukio sijaitsee Piispanmäellä vuonna 1966 valmistuneessa ja vuonna 2005 peruskorjatussa koulurakennuksessa. Iltaisin samoissa tiloissa toimii Savonlinnan aikuislukio.
Historia

Vuonna 1639 Suomen kenraalikuvernööri Pietari Brahe perusti Savonlinnaan pedagogion eli Savonlinnan ensimmäisen koulun, joka toimi vuosina 1639–1788. Suomenkielinen reaalilyseo aloitti toimintansa Savonlinnassa 1884. Savonlinna Lyseon lukio juhli 125-juhlavuottaan vuonna 2009.
Lyseossa opiskelleita

Lähde:
Erkki Melartin, Säveltäjä, Helsingin musiikkiopiston (myöh. Sibelius-Akatemia) johtaja 1911–1936.
Joel Lehtonen, kirjailija
Eino Kalima, teatterinjohtaja, ohjaaja, professori. Kansallisteatterin johtaja 1917–1950
Lauri Kristian Relander, Suomen tasavallan presidentti 1925–1931
Taneli Kuusisto, säveltäjä, musiikkikriitikko, opettaja ja kuoronjohtaja, Sibelius-Akatemian rehtori 1959v1971
Erkki Pale, matemaatikko ja vakuutusjohtaja, kehitti nykyisin käytössä olevan henkilötunnuksen
Veikko Helasvuo, Sibelius-Akatemian rehtori 1971–1981
Simo Vuorilehto, Nokian pääjohtaja 1988–1992
Jouko Loikkanen, Tielaitoksen pääjohtaja 1978–1996, II valtiovarainministeri 1976–1977
Ere Kokkonen, elokuvaohjaaja
Matti Louekoski, pitkäaikainen ministeri
Paavo Pelvo, taidemaalari
Kari Jordan, Metsä Groupin pääjohtaja 2006–2018
Aiheesta muualla

Savonlinnan lyseon lukion vuosikertomus 2018-2019 (pdf) (savonlinnanlyseonlukio.onedu.fi)
STT: Katedralskolan i Åbo lukiovertailun ykkönen (3.12.2018: STT:n lukiovertailu) (Arkistoitu – Internet Archive) (ts.fi)
Vuonna 1890 lyseolle valmistunut rakennus, jossa koulu toimi vuoteen 1966 asti. Nykyään rakennus on osa kaupungintaloa.
Schwarz

Schwarz on muun muassa seuraavien henkilöiden sukunimi:
Alexander Schwarz (s. 1978), suomalainen maastohiihtäjä
André Schwarz-Bart (1928–2006), ranskalainen kirjailija
Armin Schwarz (s. 1963), saksalainen ralliautoilija
Arturo Schwarz (1924–2021), italialainen taidehistorioitsija, taidekonsultti ja kansainvälisten näyttelyjen kuraattori
Berthold Schwarz (1300-luvulla), saksalainen munkki ja alkemisti, erään perimätiedon ruudin ja tuliaseiden keksijä
Christian Schwarz-Schilling (s. 1930), saksalainen poliitikko
Dieter Schwarz (s. 1939), saksalainen liikemies, Lidlin perustaja
Eleonore Schwarz (s. 1936), itävaltalainen oopperalaulaja
Franz Xaver Schwarz (1875–1947), saksalainen SS-Oberstgruppenführer
Fred Schwarz (1913–2009), australialainen lääkäri ja antikommunistinen aktivisti
Gerard Schwarz (s. 1947), yhdysvaltalainen kapellimestari
Heinrich Schwarz (1906–1947), saksalainen keskitysleirin komendantti
Henrik Schwarz (s. 1972), saksalainen deep house -tuottaja ja DJ
Hubert Schwarz (s. 1960), saksalainen yhdistetyn hiihtäjä
Julie Wilhelmine Hagen-Schwarz (1824–1902), baltiansaksalainen taidemaalari
Leo Schwarz (1931–2018), saksalainen katolinen piispa
Ludwig Schwarz (s. 1940), itävaltalainen katolinen piispa
Marco Schwarz (s. 1995), itävaltalainen alppihiihtäjä
Marek Schwarz (s. 1986), tšekkiläinen jääkiekkomaalivahti
Nathalie Schwarz (s. 1993), itävaltalainen maastohiihtäjä
Sandro Schwarz (s. 1978), saksalainen jalkapalloilija ja valmentaja
Sibylla Schwarz (1621–1638), saksalainen runoilija
Sissy Schwarz (s. 1936), itävaltalainen taitoluistelija
Stefan Schwarz (s. 1969), ruotsalainen jalkapalloilija
Walter Andreas Schwarz (1913–1992), saksalainen laulaja, säveltäjä, sanoittaja, kabareetaiteilija, kirjailija ja käsikirjoittaja
Wolfgang Schwarz (s. 1947), itävaltalainen taitoluistelija.
Sulkapallon maailmanmestaruuskilpailut

Sulkapallon maailmanmestaruuskilpailut ovat vuotuinen sulkapalloturnaus, jonka järjestää Badminton World Federation (BWF). Badminton World Federation on järjestänyt tapahtuman vuodesta 1977. Vuodesta 1983 vuoteen 2005 kilpailut järjestettiin joka toinen vuosi, jonka jälkeen tapahtuma muutettiin jokavuotiseksi lukuun ottamatta olympialaisvuosia.
Käännös suomeksi
Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista. 
Alkuperäinen artikkeli: en:BWF World Championships