stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Porvoon puukirkko

| Porvoon puukirkko Borgå träkyrka |
| --- | --- |

Sijainti:  Porvoo, Uusimaa
Kirkkokunta:  Suomen evankelis-luterilainen kirkko
Hiippakunta:  Porvoon hiippakunta, Helsingin hiippakunta
Seurakunta:  Borgå svenska domkyrkoförsamling, Porvoon suomalainen seurakunta
Rakentamisvuosi:  1740
Materiaali:  Hirsi
Istumapaikkoja:  170
Lisää rakennusartikkeleitaArkkitehtuurin teemasivulla
Infobox OKNimi-testi OK: 
Porvoon puukirkko tai Pikkukirkko (ruots. Borgå träkyrka tai Lilla kyrkan) on luterilainen kirkkorakennus, joka sijaitsee Uudellamaalla Porvoon vanhassa kaupungissa aivan Porvoon tuomiokirkon vieressä. Kirkko vihittiin käyttöön vuonna 1740, jotta suomenkielisiä ja ruotsinkielisiä jumalanpalveluksia voitaisiin viettää samanaikaisesti paikkakunnalla. Kirkko oli ennen vain suomenkielisen seurakunnan käytössä.
Porvoon kirkkovaltuusto päätti purkaa kirkon vuonna 1964, mutta purkupäätös kumottiin lokakuussa 1972. Pikkukirkko remontoitiin vuosien 1973 ja 1974 välissä professori Nils-Erik Wickbergin johdolla. Kirkko otettiin uudelleen käyttöön 10. maaliskuuta 1974. Kirkko oli aktiivisessa käytössä, kun Porvoon tuomiokirkkoa korjattiin tuhopolton jäljiltä.
Porvoon puukirkon omistaa Porvoon seurakuntayhtymä.
Esinesitö

Puukirkossa sijaitseva krusifiksi on peräisin 1700-luvulta. Lisäksi kirkossa on kaksi vanhaa alttaritaulua 1800-luvulta. Kirkon urut on rakentanut Bror Axel Thulé vuonna 1887 ja niissä on kahdeksan äänikertaa. Kirkon saarnastuoli on peräisin 1800-luvulta ja kyntteliköt kirkkoon ostettiin vuonna 1880.
Prasutagus

Prasutagus oli brittiläisen kelttiheimon, ikeenien kuningas, joka hallitsi suunnilleen nykypäivän Norfolkia vastaavalla alueella ensimmäisellä vuosisadalla. Hänen puolisonsa oli Boudicca.
Prasutaguksesta tehtiin luultavasti ikeenialueiden Rooman vasallikuningas heimon vuoden 43 jaa kansannousun jälkeen . Rooman liittolaisena hänen heimonsa pysyi nimellisesti itsenäisenä. Varmistaakseen tämän Prasutagus nimesi Rooman keisarin valtakuntansa perijäksi yhdessä tyttäriensä kanssa.
Prasutagus kuoli vuonna 60 tai hiukan ennen. Kuoleman jälkeen roomalaiset keisari Neron johdolla eivät tyytyneet kolmasosaan perinnöstä (keisari kuvitteli valtion olevan rikkaampi kuin mitä siitä kerrottiin) vaan anastivat haltuunsa ikeenien maat ja ryöstivät kuningaskunnan; roomalaiset rahoittajat vaativat myös lainojaan maksettavaksi . Boudicca ruoskittiin ja heidän tyttärensä raiskattiin. Tämä johti ikeenien kansannousuun Boudiccan johdolla 60 tai 61.
Roomalaisista historioitsijoista Prasutaguksesta kertoo Tacitus  sekä Boudiccan kapinaan johtaneista seikoista myös Dio Cassius
Prasoú

| --- | --- |
Sijainti:  37°48′36″N, 23°15′48″E, Aígina Saaret, Attika Kreikka
Saariryhmä:  Diapória Nisiá, Argo-Saroniset saaret
Vesialue:  Saroninlahti
Merialue:  Egeanmeri, Välimeri
Pinta-ala:  0,014 km²
| --- | --- |
Asukasluku:  0
muokkaa - muokkaa wikitekstiä - muokkaa Wikidataa
Prasoú (kreik. Πρασού) on pieni Kreikan saari, joka kuuluu Argo-Saronisiin saariin ja tarkemmin Diapória Nisiá -saariin, ja sijaitsee Saroninlahdessa Aíginan saaren ja Peloponnesoksen niemimaan koillisrannikon välissä. Saaren pinta-ala on noin 0,014 neliökilometriä ja se on asumaton (vuonna 2011). Hallinnollisesti Prasoú kuuluu Aíginan kuntaan, Saarten alueyksikköön ja Attikan alueeseen.
Prasoún länsipuolella sijaitsee Diapória Nisián suurin saari Ágios Thomás ja pohjoispuolella toiseksi suurin saari Ágios Ioánnis.
Pikkuriipi (Kolari, Pasmajärvi)

| Pikkuriipi |
| --- | --- |
Valtiot:  Suomi
Paikkakunta:  Kolari
Koordinaatit:  66°59′18″N, 24°29′44″E
Vesistöalue ja valuma-alueen tietoja
Päävesistöalue:  Tornionjoen vesistö
Laskujoki:  Luonajänkänoja 
Järvinumero:  67.953.1.001
Mittaustietoja
Pinnankorkeus:  177,9 m  
Rantaviiva:  0,39 km  
Pinta-ala:  1,003 ha  
Saaria:  ei saaria 
 fiPikkuriipi 
Pikkuriipi  on Lapissa Kolarissa Pasmajärven kylän lähellä sijaitseva lampi.
Maantietoa

Lammen pinta-ala on 1,0 hehtaaria, se on 150 metriä pitkä ja 100 metriä leveä. Lammella ei ole kartan mukaan saaria. Sen rantaviivan pituus on 400 metriä.
Vesistösuhteet

Lampi sijaitsee Tornionjoen vesistössä (vesistöaluetunnus 67) Tengeliönjoen valuma-alueen (67.9) Aalisjoen valuma-alueella (67.95), jonka Aalisjoen keskiosan alueeseen (67.953) se kuuluu. Lammen vedenpinnan korkeus on 177,9 metriä mpy.
Pieksämäen seutukunta

| Pieksämäen seutukunta |
| --- | --- |

 sijainti 
Väkiluku:  23 140 40:nneksi suurin 31.12.2021 
Pieksämäen seutukunta on yksi Suomen seutukunnista. Se sijaitsee Etelä-Savon maakunnassa. Euroopan unionin alueluokitusjärjestelmässä sen LAU 1 (NUTS 4) -numero on 105.
Kunnat

| Vaakuna | Kunta | Väkiluku (2024) | Maa- pinta-ala (km²) | Väestön- tiheys (as> /km²) | Kunnallis- vero (2024) | Suomen- kieliset (2023) | Ruotsin- kieliset (2023) | Muun- kieliset (2023) |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
|  | Juva | 5 706 | 1 163 | 5 | 8.1 % | 96 % | 0,2 % | 4 % |
|  | Pieksämäki | 17 192 | 1 569 | 11 | 9.4 % | 94 % | 0,1 % | 5 % |
|  | yhteensä | 22 898 | 2 732 | 8 |  | 95 % | 0,1 % | 5 % |
Historia

1. tammikuuta 2004 Jäppilä, Pieksämäen maalaiskunta ja Virtasalmi yhdistyivät Pieksänmaan kunnaksi. Haukivuori siirtyi Mikkelin seutukuntaan.
1. tammikuuta 2007 Pieksämäki ja Pieksänmaa yhdistyivät Pieksämäen kaupungiksi. Kahden vuoden ajan Pieksämäki oli seutukunnan ainoa kunta.
1. tammikuuta 2009 Juva, Joroinen ja Rantasalmi liittyivät Pieksämäen seutukuntaan lakkautetusta Juvan seutukunnasta.
1. tammikuuta 2011 Rantasalmi siirtyi seutukunnasta Savonlinnan seutukuntaan.
1. tammikuuta 2021 Joroinen siirtyi seutukunnasta Pohjois-Savon maakuntaan ja Varkauden seutukuntaan.
Väestönkehitys

Seuraavassa kuvaajassa on esitetty seutukunnan väestönkehitys viiden vuoden välein vuodesta 1990 lähtien. Käytetty aluejako on 1.1.2023 tilanteen mukainen.
| Pieksämäen seutukunnan väestönkehitys 1990–2020 |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| Vuosi |  |  | Asukkaita |  |
| 1990 | 1990 |    | 32 563 | 32 563 |
| 1995 | 1995 |    | 31 393 | 31 393 |
| 2000 | 2000 |    | 29 711 | 29 711 |
| 2005 | 2005 |    | 28 335 | 28 335 |
| 2010 | 2010 |    | 26 831 | 26 831 |
| 2015 | 2015 |    | 25 349 | 25 349 |
| 2020 | 2020 |    | 23 307 | 23 307 |
Lähde: Tilastokeskus.
Aiheesta muualla

Pieksämäen seutu ( Arkistoitu – Internet Archive)
Juvan kunnan kotisivut
Pieksämäen kaupungin kotisivut
Etelä-Savon maakunnan seutukunnat
Pieksämäen seutukunta vuonna 2000.
Porvoon pääkirjasto

| Porvoon pääkirjasto |
| --- | --- |

Sijainti:  Papinkatu 20, 06100 Porvoo
Koordinaatit:  60.39707°N, 25.66727°E
Tyyppi:  yleinen kirjasto, kaupungin pääkirjasto
Perustettu:  1861
Porvoon pääkirjasto  Porvoon pääkirjasto
| Porvoon pääkirjasto |
| --- | --- |

Sijainti:  Porvoo, Suomi
Koordinaatit:  60°23′49″N 25°40′02″E﻿ / ﻿60.39707°N 25.66727°E﻿ / 60.39707; 25.66727
Rakennustyyppi:  Yleinen kirjasto (en)
Suunnittelija:  Tuomo Siitonen
Valmistumisvuosi:  2000
 fiPorvoon pääkirjasto 
  
Porvoon pääkirjasto on Porvoossa toimiva kaupunginkirjaston päätoimipiste. Porvoon kaupunginkirjasto sai alkunsa vuonna 1861. Nykyinen pääkirjaston rakennus valmistui vuonna 2000 ja on arkkitehti Tuomo Siitosen suunnittelema.
Porvoon kaupunginkirjasto toimii paitsi pääkirjastorakennuksen, myös kolmen lähikirjaston, kirjastoauton ja verkkokirjaston välityksellä.Verkkokirjasto on toteutettu osana useiden Uudenmaan kirjastojen muodostamaa seudullista kirjastokimppaa eli Helle-kirjastoja, jonka osa Porvoon kaupunginkirjasto on. Muiden Helle-kirjastojen palvelut ovat myös porvoolaisten käytettävissä.
Aiheesta muualla

Mikael Kokkola (31.12.2016) Biblioteket i Borgå behöver hjälp med självständighetsutställning (ruotsiksi) (yle.fi)
Prasoúra

| --- | --- |
Muut nimet:  Kopriá (Κοπριά)
Sijainti:  36°59′12″N, 25°38′17″E, Náxos ja Pienet Kykladit Náxos, Etelä-Egean saaret Kreikka
Saariryhmä:  Koufonísia, Pienet Kykladit, Kykladit
Merialue:  Egeanmeri, Välimeri
Pinta-ala:  0,145 km²
| --- | --- |
Asukasluku:  0
muokkaa - muokkaa wikitekstiä - muokkaa Wikidataa
Prasoúra (kreik. Πρασούρα) eli Kopriá (Κοπριά) on pieni Kreikan saari, joka kuuluu Kykladien saariryhmään ja tarkemmin Pieniin Kykladeihin ja Koufonísian saariin, ja sijaitsee Náxoksen saaren itäpuolella, koilliseen Koufonísin saaresta. Saaren pinta-ala on 0,145 neliökilometriä ja se on asumaton (vuonna 2011). Hallinnollisesti Prasoúra kuuluu Náxoksen ja Pienten Kykladien kuntaan, Náxoksen alueyksikköön ja Etelä-Egean saarten alueeseen.
Pyhän Henrikin ekumeeninen taidekappeli

| Pyhän Henrikin Ekumeeninen Taidekappeli |
| --- | --- |
 Näkymä alttarille.
Sijainti:  Seiskarinkatu 35, Hirvensalo, Turku
Koordinaatit:  60°24′28″N, 022°15′13″E
Seurakunta:  ei seurakuntaa, kappelia hallinnoi Pyhän Henrikin Kappelin Kannatusyhdistys ry
Rakentamisvuosi:  2005
Suunnittelija:  Matti Sanaksenaho
Materiaali:  puu
Istumapaikkoja:  120–200
Lisää rakennusartikkeleitaArkkitehtuurin teemasivulla
Pyhän Henrikin Ekumeeninen Taidekappeli on Turun Hirvensalossa sijaitseva liimapuurakenteinen kappeli. Se vihittiin käyttöön helluntaina 15. toukokuuta 2005. Kappelin suunnittelukilpailun voitti tammikuussa 1996 Matti Sanaksenahon työ Ikthys (m.kreik. ΙΧΘΥΣ). Lasimaalaukset ovat taiteilija Hannu Konolan käsialaa.
Rakennus on päällystetty ulkopuolelta kuparilla. Kappelin kannatusyhdistys oli toivonut löytävänsä suunnitelman, jossa taiteen keinoin toteutuu näky toivosta ja kirkkojen ykseydestä. Kappelissa on noin 120–200 istumapaikkaa.
Rakennusta on esitelty laajasti kansainvälisissä arkkitehtuurijulkaisuissa. Matti Sanaksenaholle myönnettiin kansainvälinen Barbara Cappochin -arkkitehtuuripalkinto syksyllä 2007 kappelin suunnittelusta.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Pyhän Henrikin ekumeeninen taidekappeli Wikimedia Commonsissa
Taidekappeli verkossa
Turun uskonnolliset rakennukset
| --- | --- |
Evankelis-luterilainen kirkko:  Henrikinkirkko • Hirvensalon kirkko • Kakskerran kirkko • Lutherin kirkko • Maarian kirkko • Martinkirkko • Mikaelinkirkko • Paattisten kirkko • Pallivahan kirkko • Pyhän Katariinan kirkko • Pyhän Ristin kappeli • Turun linnan kirkko • Turun tuomiokirkko • Varissuon kirkko • Ylösnousemuskappeli
Muut kristilliset:  Betel-kirkko • Pyhän Birgitan ja Autuaan Hemmingin kirkko • Pyhän Hengen kappeli • Pyhän Henrikin ekumeeninen taidekappeli • Turun helluntaiseurakunnan rukoushuone • Turun ortodoksinen kirkko
Muut uskonnolliset rakennukset:  Turun buddhalainen temppeli • Turun moskeija • Turun synagoga  • Myöhempien aikojen pyhien Jeesuksen Kristuksen kirkon seurakuntakeskus
Tuhoutuneet:  Beetlehem-kirkko • Betanian kirkko • Immanuel-kappeli •  Rouvasväen raamattuseuran rukoushuone
”Kuin kuparikylkinen kala”
Porin teatterinuoret

| Porin Teatterinuoret ry |
| --- | --- |
Perustettu:  1971
Toimiala:  Lasten ja nuorten harrastajateatteritoiminta
Kotipaikka:  Pori
Puheenjohtaja:  Reetta Vehkalahti
Aiheesta muualla
www.porinteatterinuoret.net
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Porin Teatterinuoret ry (PTN) on Suomen suurin lasten- ja nuorten harrastajateatteri. Yhdistykseen kuuluu 200  aktiivijäsentä ikähaarukalla 9-20+, kaikkiaan jäseniä on 300. Yhdistys on Satakunnan harrastajateatteriliitto Hartekan, Suomen Harrastajateatteriliiton (SHTL) ja Työväen näyttämöiden liiton jäsen.
Historia

Porin Teatterin nuoret- nimellä aloittaneen yhdistyksen perustivat vuonna 1971 Ritva Siikala ja Noora Männistö ja nimi vaihtui Porin Teatterinuoriksi 1975. Aluksi paikkana oli Porin Teatteri, mutta 1973 otettiin käyttöön Porin Työväenopiston tilat ja myöhemmin toimipisteitä perustettiin eri kaupunginosiin. Jäseniä oli aluksi 20, mutta luku oli 200 jo vuonna 1976. Vuonna 1981 Teatterinuoret muutti Annankatu 6:ssa sijaitsevaan vanhaan teollisuuskiinteistöön, joka sai nimen Kulttuuritalo Annankatu 6 eli Annis.
Toimintaperiaate

Porin Teatterinuoret ry. on uskonnollisesti sitoutumaton järjestö, joka pyrkii antamaan jokaiselle halukkaalle mahdollisuuden harrastaa teatteria ja vuosittain etenevää tavoitteellista taidekasvatusta. Näytelmien valmistamisen ohella järjestetään muutakin teatterialan koulutusta, kuten improvisaatio- tai näyttämötaistelukursseja. Kysyntä on Teatterinuoriin kuitenkin niin kova, että osan halukkaista on jouduttava jonotuslistalle.
Toiminta

Teatterinuorten ohjelmistoon kuuluu sekä klassikkonäytelmiä että ohjaajien omia tekstejä ja dramatisointeja. Vuosittain ensi-iltoja tulee seitsemisen kappaletta, yksi jokaiselta ryhmältä. Ohjaajat ovat saaneet teatterialan koulutuksen tai ovat kokeneempia näyttelijöitä Teatterinuorten omista riveistä. Harjoitukset ja esitykset pidetään pääsääntöisesti Kulttuuritalo Annankatu 6:n tiloissa. Teatterinuoret järjestää säännöllisesti ohjaajatyöpajoja, joissa jokainen ryhmästä ohjaa osan näyelmästä ja näyttelee toisten ohjaamissa kohtauksissa. Lisäksi ovat pikkujoulujuhlat, Päivänkakkaraleiri (a.k.a. Kakkis) ja Teatterivierailu, joilla pyritään kasvattamaan ja pitämään yllä ryhmien välistä yhteishenkeä. Yhdistyksen johtokuntaan kuuluu lapsia, nuoria ja ohjaajia, jotka yhdessä hallinnoivat organisaatiota. Improvisaatiokeikkoja on tehty tilauksesta eri järjestöjen tapahtumiin, kuten pikkujoulujuhliin.
Aiheesta muualla

PTN:n sivut
Kulttuuritalo Annankatu 6:n sivut (Arkistoitu – Internet Archive)
Luhalahden työväentalo Luhalinna

| Luhalahden työväentalo Luhalinna |
| --- | --- |
 Luhalahden työväentalo Luhalinna
Osoite:  Väinälahdentie
Sijainti:  Ikaalinen, Luhalahti
Koordinaatit:  61°46′26″N, 23°16′49″E
Perustettu:  1956
Rakennuttaja:  Luhalahden Työväenyhdistys ry
Omistaja:  Luhalahden Työväenyhdistys ry
Julkisivumateriaali:  lauta
Kerrosala:  2
Huoneistoala:  250 m2
 
Lisää rakennusartikkeleitaArkkitehtuurin teemasivulla
Infobox OKNimi-testi OK: 
Luhalahden vanhaa työväentaloa puretaan v. 1955.
Luhalahden työväentalo Luhalinna on Ikaalisten Luhalahden kylässä sijaitseva työväentalo. Talo on edelleen käytössä ja sitä vuokrataan erilaisiin tilaisuuksiin.
Historiaa

Luhalahden työväenyhdistys perustetiin 1906. Oman talon yhdistys rakensi Huopionkosken rannalle 1909.
Sodan jälkeen vanhaksi käynyt rakennus purettiin ja nykyinen rakennus rakennettiin vanhan viereen 1956. Rakennusluvan piirustuksina käytettiin Työväenyhdistysten Keskusliiton Luhalahden työväentalolle laatimia rakennuspiirustuksia. Piirustukset valmistuivat 1950, ja rakennus oli valmis 1956. Piirustuksista ovat toteutuneet ulkomitat ja tilojen jako saliin, ravintolakäyttöön ja yläkerran asuntoon. Julkisivun näkyviä muutoksia ovat kuistit, niiden malli ja paikka sekä ikkunoiden puitejako ja sijoittelu. Nykyinen, ajan rakentamista edustava pääsisäänkäynti poikkeaa selkeästi piirustuksista. Työväentalon tontti on erotettu 1956 Ahtolan tilasta.
Historiaa > Rakennus

Nykyinen talo on vuodelta 1956.Salin ja kaksikerroksisen ravintola- ja asuinosan käsittävä rakennus on rakennettu matalalle betonisokkelille. Katto on satulakatto, joka on katettu profiilipellillä. Rakennuksen runko on vuorattu peiterimavuorauksella, vuoraus on maalattu keltaiseksi, nurkka-, ikkuna ja ovilistat ovat ruskeat. Ikkunat ovat kaksikerroksisessa osassa vaakaikkunat, kolmijakoiset, saliosan eteläpuolella kookkaat 6-ruutuiset ikkunat. Ikkunat ovat alkuperäiset lukuun ottamatta salin ikkunoita, jotka on uusittu. Sisäänkäynti on eteläpuolella, talon länsipäädyssä. Sisäänkäyntiä suojaa aumakattoinen umpikuisti, jonka julkisivussa on kaksi pyöreää ikkunaa. Ulko-ovet ovat puuta ja lasia, kahva on ajalle tyypillinen, pitkä metalli- ja puurakenteinen. Ovessa ja sisäänkäynnin syvennyksen yhteydessä on käytetty kapeaa panelointia. Alkuperäisiä betoniportaita on jatkettu, jotta 2000-lukua edustava metallirakenteinen pyörätuoliluiska on saatu rakennettua.
Rakennuksen kellarissa ollut putka on muutettu kuntosaliksi.
Historiaa > Säilyneisyys

Rakennus on säilyttänyt alkuperäiset ominaispiirteensä, ikkunat, ovet, ulkovuorauksen ja kuistin. Muutoksia ovat salin ikkunat, jotka ovat uusittu vanhaa jakoa noudattaen sekä maalaus. Rakennuksen toteutus ei ole täysin Keskusliiton piirustusten mukaan.
Historiaa > Kulttuurihistorialliset arvot

Rakennus on perinteinen keskusjärjestössä suunniteltu ja rakennusvaiheessa muutettu työväentalo Huopion keskustassa, raitin sillankorvalla. Samalla paikalla vanhemman työväentalon korvannut työväentalorakennus edustaa sotien jälkeistä rakentamista ja on säilyttänyt hyvin ominaispiirteensä. Raitin itäpäähän sijoittuvalla rakennuksella on historiallisia, rakennushistoriallisia ja maisemallisia arvoja osana vanhaa liikeraittia.
Portaali

Portaali tarkoittaa seuraavia asioita:
portaali, linnojen, kirkkojen ja julkisten rakennuksen sisäänkäynti ja erityisesti sen kehys
portaali, tietynlainen verkkopalvelu, Internetiin liittyvä käsite
portaali, tietokonegrafiikassa käytetty tekniikka.
portaalirobotti on teollisuusrobottimalli, joka on koottu lineaarisista liikeakselimoduleista eli lineaariliikkeistä ja jolla on siltanosturia muistuttava liikemekaniikka ja porttimainen rakenne.
| --- | --- |
: Tämä on täsmennyssivu, joka luettelee monimerkityksisen käsitteen eri merkitykset tai useita eri henkilöitä. Artikkelisivuja, joiden nimessä tai tekstissä lukee ”Portaali”, voi hakea sivunnimihaulla, laajalla sivunnimihaulla tai tekstihaulla.
Luettelo Ernest Chaussonin sävellyksistä

Ernest Chausson, noin 1885.
Kuva: P. Frois, Biarritz, Ranska. Bibliothèque nationale de France.
Tämä on luettelo Ernest Chaussonin sävellyksistä.
Opusnumerottomat teokset

Näyttämömusiikki
Les oiseaux, tilapäismusiikkia Aristofaneen näytelmään The Linnut, huilulle ja harpulle (1889)
Vokaali-orkesterimusiikki
La veuve du roi basque, ballad sanat: L. Brethous-Lafargue (1879)
Hylas, sanat: Leconte de Lisle (1879–1980)
Esméralda, sanat: Victor Hugo (1880)
Hymne à la nature, sanat: A. Silvestre (1881)
L'arabe, kantaatti (1881)
Orkesterimusiikki
Symphony No. 2 (luonnoksia, 1899)
Kamarimusiikki
Andante ja allegro klarinetille ja pianolle (1881)
Konsertto pianolle, oboelle, alttoviululle ja jousikvartetille (luonnoksia, 1897)
Pianomusiikki
Sonatiinoja pianolle nelikätisesti(1878)
No. 1 g-molli
No. 2 d-molli
Yksitoista fuugaa Bachin, Franckin, Massenet'n ja Saint-Saënsin teemoihin pianolle (1880–1881)
Sotilasarssi pianolle (1884)
Uskonnollinen musiikki
O salutaris B-duuri uruille, pianolle tai harpulle (1879)
Tantum ergo lauluäänelle, uruille, viululle ja harpulle(1891)
Lauluja lauluäänelle ja pianolle
Lilas, sanat: Bouchor (1877)
Le petit sentier, sanat: Bouchor (1878)
L'albatros, sanat: Charles Baudelaire (1879)
Le rideau de ma voisine, sanat: Alfred de Musset (1879)
Nous nous aimerons, sanat: tuntematon (1882)
Le mort maudit, sanat: J. Richepin (1884)
Epithalame, sanat: Bouchor (1886)
Marins dévots à la Vierge, sanat: L.-P. Fargue (1898)
Aiheesta muualla

Chaussonin laulujen sanoja
Poppana

Poppanaliina, poppanasukkula ja tehdasvalmisteista kudetta kiekolla.
Poppana on puuvillasta kudottu jäykkä kangas. Poppanaa käytetään joko sellaisenaan, esimerkiksi seinävaatteena tai pöytäliinana, tai sitä voidaan käyttää myös materiaalina, esimerkiksi vaatteissa[lähde? ]. Poppanaa on alkujaan käytetty myös olkipatjojen päällä suojaamaan piikikkäiltä oljenpäiltä. Poppana-sana on kotoisin Etelä-Karjalasta, ja siitä on käytetty myös nimityksiä rököraanu, rääpälvaate, rääsäle ja nukeri.
Poppanakude leikataan kankaasta täysvinoon ohuiksi kuteiksi. Vinoon leikkaamisen ansiosta valmiin tuotteen pinta on samettimaisen pehmeä. Nykyisin poppanan loimena on useimmiten 6-säikeinen kalalanka.
Aiemmin materiaalina käytettiin vanhoja vaatteita, kuten matonkuteisiinkin. Sittemmin poppanakudetta on valmistettu myös teollisesti. Teollisesti valmistettu poppana hyödynsi ensin raaka-aineenaan teollisuuden jäännösmateriaalia, niin kutsuttua paalikudetta, jota kutoja itse leikkasi kapeammaksi. Poppanan yleistyttyä ja kysynnän kasvettua kehitti Pirkanmaan Kotityö Oy markkinoille ensimmäisen poppanakuteen vuonna 1973.[lähde? ] Nykyään poppanoita kudotaan sekä vanhoista että uusista kankaista leikatuista kuteista.
Tekstiilitaiteilija Annikki Karvinen on tullut poppanavaatteiden suunnittelijana maailmankuuluksi.
Puskakorvenkallion tuulivoimapuisto

| Puskakorvenkallion tuulivoimapuisto Puskakorven tuulivoimapuisto |
| --- | --- |
Valtio:  Suomi
Sijainti:  Pyhäjoki
Koordinaatit:  64°24′18″N, 24°14′38″E
Rakentaminen alkoi:  2021 
Valmistunut:  2022 
Perustaja:  Smart Windpower Oy 
Rakennuttaja:  Puskakorven Tuulivoima Oy 
Omistaja:  Foresight Group LLP 
Tuulivoimapuisto
Tyyppi:  maatuulivoimalaitos
Sähköasema:  1 
Puistojännite:  20 kV 
Liittymisjännite:  110 kV 
Korkeus:  12–22 m 
Pinta-ala:  8,35 km² 
Tuulivoimalat:  16 × GE Energy 158 (5,5 MW) 
Kapasiteetti:  88 MW  
Vuosituotanto:  150 GWh 
 fiPuskakorvenkallion tuulivoimapuisto 
Puskakorvenkallion tuulivoimapuisto on Pohjois-Pohjanmaalla Pyhäjoen kohde sijaitseva tuulivoimapuisto, jossa toimii 16 tuulivoimalaitosta. Niiden kokonaiskapasiteetti on 88 megawattia ja vuosituotanto on noin 150 gigawattituntia . Tuulivoimapuiston on rakentanut Puskakorven Tuulivoima Oy, joka on Smart Windpower Oy:n tytäryhtiö, sen omistaa brittiläinen Foresight Group LLP.
Yleistä

Tuulivoimapuisto sijaitsee Pyhäjoen kirkolta 6,5 kilometrin etelään päin. Se jää Pyhäjoen länsipuolelle Pirttikosken kohdalla ja lännessä Viirretjärven koillispuolelle. Tuulipuiston pituus on 3,6 kilometriä, leveys 2,0 kilometriä, ja kaikki voimalaitokset sisällensä sulkevan alueen pinta-ala on 3,3 neliökilometriä. Osayleiskaavan pinta-alaksi muodostui 8,35 neliökilometriä . Voimala-alue muodostuu kahdesta voimaloiden keskittymästä, jossa luoteisen puoleisella alueella sijaitsee 9 ja kaakkoisella alueella 7 tuulivoimalaitosta. Voimala-alue levittäytyy seuduille, josta käytetään paikanniminä esimerkiksi Kalliokangas, Vähäneva, Ryytykänräme, Puskakorvenkallio, Kirkkokangas ja Kirkkokallio. Voimala-alueelle johtaa tie valtatieltä 8 noin viisi kilometriä ennen Pyhäjoen kirkonkylää. Tie kulkee Paltusmäen tuulivoimapuiston läpi ja jatkaa ensin Puskakorvenkallion voimala-alueen luoteisosaan ja sitten kaakkoisosaan. Tiestä haarautuu kullekin voimalalle lyhyet huoltotiet.
Tuulivoimalaitokset ovat yhdysvaltalaisen GE Energyn valmistamaa 5.5-158-mallia, jonka napakorkeus on 161–171 metriä (ei ole tiedossa tarkkaa mittaa), tuuliturbiinin halkaisija 158 metriä, ja jonka kapasiteetti on 5,5 megawattia. Voimaloiden tornit ovat teräsrakenteisia lieriötorneja. Voimalat sijaitsevat 12–22 metrin korkeudella mpy.
Voimaloiden tuottama sähkö johdetaan maakaapeleissa 20 kilovoltin jännitteellä alueen keskellä sijaitsevalle sähköasemalle. Siellä jännite nostetaan 110 kilovolttiin ja johdetaan maakaapelilla Karhunnevankankaan tuulivoimapuiston sähköasemalle. Sieltä alkaa 110 kilovoltin siirtolinja, joka vie 8 kilometrin päähän Jylkän sähköasemalle.