stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Luettelo jääkäreistä S
S > Eedi Joel Syrjänen

(9. heinäkuuta 1892 Viljakkala – 9. huhtikuuta 1942) oli suomalainen jääkäri. Hänen vanhempansa olivat pienviljelijä Juho Aleksi Syrjänen ja Eeva Miina Joelintytär. Hänet vihittiin avioliittoon vuonna 1932 Elli Amanda Valkaman kanssa. Hän työskenteli työmiehenä ennen liittymistään vapaaehtoisena Saksassa sotilaskoulutusta antavaan jääkäripataljoona 27:n täydennysjoukkoon 22. kesäkuuta 1916, mutta joutui jo 26. syyskuuta 1916 sairaalahoitoon, josta hänet laskettiin parannuttuaan siviilitöihin Saksaan 29. lokakuuta 1916. Syrjänen palasi takaisin Suomeen sisällissodan jälkeen kesäkuussa 1918 ja työskenteli sen jälkeen aluksi kotonaan Viljakkalassa. Myöhemmin hän työskenteli eri tehtailla Tampereella, kunnes vuonna 1924 sai työpaikan Singerin ompelukoneliikkeen asiamiehenä ja oli tehtävässä vuoteen 1928 saakka. Muuten hän työskenteli vain tilapäistöissä heikon sydämen ja vaivaavan reumatismin johdosta, kunnes joutui 6. helmikuuta 1935 alkaen hoidettavaksi Pitkäniemen mielisairaalaan, jossa hän eli loppuvuotensa.
S > Viljo Johannes Syväjärvi

(26. marraskuuta 1886 Virrat –) oli suomalainen jääkäri ja Saksan armeijan Hilfsgruppenführer. Hänen äitinsä oli Iita Katriina Yli-Havanka. Hän kävi kansakoulun ja Tuusulan kansanopiston vuosina 1908–1909. Hän työskenteli sähköasentajana ennen liittymistään vapaaehtoisena Saksassa sotilaskoulutusta antavaan jääkäripataljoona 27:n pioneerikomppaniaan 13. marraskuuta 1915. Hän osallistui taisteluihin ensimmäisessä maailmansodassa Saksan itärintamalla Misse-joella, Riianlahdella ja Schmardenissa sekä Aa-joella, josta hänet siirrettiin pataljoonan täydennysjoukkoon 30. joulukuuta 1917. Syväjärvi ei palannut jääkäreiden mukana Suomeen vaan sisällissodan jälkeen helmikuussa 1919 ja työskenteli sen jälkeen sähköasentajana Helsingissä. Vuonna 1932 muutti Venäjälle, jonka jälkeiset elämänvaiheet ovat tuntemattomia. Ylennykset: Hilfsgruppenführer 31. toukokuuta 1917
S > Kaarlo Petter Sädevuori ent. Strålberg

(8. marraskuuta 1884 Kaavi – 4. toukokuuta 1962) oli suomalainen jääkäri. Hänen vanhempansa olivat torppari Antti Strålberg ja Maria Sofia Juutilainen. Hänet vihittiin avioliittoon vuonna 1923 Olga Anna Syrjäsen kanssa, josta hän erosi vuonna 1927. Sädevuori työskenteli työmiehenä ennen liittymistään vapaaehtoisena Saksassa sotilaskoulutusta antavaan jääkäripataljoona 27:n konekiväärikomppaniaan 23. syyskuuta 1915, josta hänet laskettiin 26. helmikuuta 1916 alkaen palvelukseen kykenemättömänä siviilitöihin Saksaan. Heinäkuun puolivälissä vuonna 1916 hänet kumminkin määrättiin Altonan työosastoon, josta hän palasi takaisin siviilitöihin 10. helmikuuta 1917. toukokuussa 1917 hän poistui Saksasta ja saapui Hollantiin ja pestautui merimieheksi. Takaisin Suomeen Sädevuori saapui keväällä vuonna 1922 ja työskenteli sen jälkeen lähinnä rakennustyömailla Helsingissä. Talvisodan aikana Sädevuori osallistui itä-rajan linnoitustöihin Ilomantsissa Ryhmä Talvelassa ja jatkosodan aikana hän osallistui niin ikään linnoitustöihin Virojoella ja nyt Linnoitusrakennuspataljoonan riveissä.
Karl Aarne Särämö ent. Söderberg
Sigurd Albion Söderberg
Karl Edvin Söderholm
Ivar Alexander Söderlund
S > Aukusti Walfrid Söderman

(21. syyskuuta 1895 Pälkäne – 15. kesäkuuta 1965) oli suomalainen jääkäri. Hänen vanhempansa olivat itsellinen Walfrid Söderman ja Iita Maria Peissu. Hänet vihittiin avioliittoon vuonna 1930 Hulta Rantasen kanssa. Söderman kävi kansakoulun ja työskenteli työmiehenä ennen liittymistään vapaaehtoisena Saksassa sotilaskoulutusta antavaan Jääkäripataljoona 27:n täydennysjoukkoon 27. maaliskuuta 1916. Täydennysjoukosta hänet lähetettiin syksyllä vuonna 1916 Altonan työosastoon, josta hänet laskettiin edelleen siviilitöihin Saksaan. Söderman palasi takaisin Suomeen joulukuussa 1919 ja viljeli sen jälkeen tilaansa Pälkäneellä.
Börje Lennartson Söderström
Elis Gunnar Söderström
Emil Sigfrid Söderström
S > Helge Robert Söderström

(11. elokuuta 1887 Kaskinen – 21. lokakuuta 1941) oli suomalainen jääkäri. Hänen vanhempansa olivat kaupunginviskaali Fredrik Victor Söderström ja Hilma Mathilda Sundell. Hänet vihittiin avioliittoon vuonna 1921 Signe Regina Wahlstenin kanssa. Hän kirjoitti ylioppilaaksi Oulun ruotsalaisesta reaalilyseosta vuonna 1907 ja liittyi Vaasalaiseen osakuntaan. Opintojaan hän jatkoi vuosina 1907–1911 ja kevätlukukaudella vuonna 1915 Helsingin yliopiston lainopillisessa tiedekunnassa. Opintojaan hän rahoitti työskentelemällä ylimääräisenä lääninkanslistina ja kirjaajana Uudenmaanläänin lääninhallituksessa vuosina 1907–1912. Opintojensa jälkeen hän työskenteli Turun ruotsalaisesta teatterin näyttelijänä vuosina 1912–1914 ja Karjaan piirin virkaa tekevänä nimismiehenä kesällä 1913 ja 1914 sekä Lohjan kihlakunnan virkaa tekevänä henkikirjoittajana vuosina 1914–1915. Söderström keskeytti opintonsa Helsingin yliopistossa ja liittyi yhtenä ensimmäisten vapaaehtoisten joukkoon, joiden päämääränä oli Saksassa sotilaskoulutusta antava Pfadfinder-kurssi, joka järjestettiin Pohjois-Saksassa sijaitsevalla Lockstedter Lagerin harjoitusalueella. Leirille hän ilmoittautui 15. maaliskuuta 1915 ja sijoitettiin 1. komppaniaan. Leiriltä hänet komennettiin 6. elokuuta 1915 Tukholmaan, missä hän toimi sihteerinä jääkäriliikkeen toimistossa vuosina 1915–1918. Söderström palasi takaisin Suomeen sisällissodan jälkeen elokuussa 1918. Suomeen palattuaan hän työskenteli sanomalehtiselostajana Saksan Helsingin-lähetystössä vuosina 1918–1920 ja Svenska Tidningenin toimittajana vuosina 1919–1920 sekä Allas Journalin päätoimittajana vuosina 1921–1923 ja Allas Krönikan päätoimittajana vuosina 1923–1926. Myöhemmin hän ryhtyi julkaisemaan Klockarfaria toimien myös sen päätoimittajana aina lehden lakkauttamiseen vuoteen 1937 saakka. Itse julkaisijana hän toimi vuosina 1926–1933. Lisäksi hänen toimittaja töistään mainittakoon toimiminen Svenska Pressenin toimituksen jäsenenä vuosina 1927–1928 ja Nylandin päätoimittajana vuosina 1928–1933 sekä hän toimitti biografisen käsikirjan Vem och Vad vuosina 1926, 1930 ja 1936. Lisäksi hän toimitti myös vuodesta 1924 alkaen joululehteä Julen. Vuodesta 1937 alkaen hän työskenteli Radiobladetin toimittajana aina vuoteen 1941 saakka. Söderström on haudattu Helsingin Hietaniemeen. Kunniamerkit:  Vapaudenristi 4. lk. miekkojen kera,  Jääkärimerkki.
Jääkärit kortilla Lockstedtissa vuonna 1916, vasemmalta jääkärit Jukius Salin, Ragnar Johannes Vaara ja Valdemar Sundqvist myöh. Salmelo.
Otto Aukusti Savolainen
Mai Zetterling

| Mai Zetterling |
| --- | --- |
 Zetterling K.W. Gullersin kuvaamana.
Henkilötiedot
Syntynyt: 24. toukokuuta 1925 Västerås, Ruotsi
Kuollut: 17. maaliskuuta 1994 Lontoo, Britannia
Ammatti:  elokuvaohjaaja, näyttelijä
Puoliso:  David Hughes
Aiheesta muualla
IMDb 
Elonet
Mai Elizabeth Zetterling (24. toukokuuta 1925 Västerås, Ruotsi – 17. maaliskuuta 1994 Lontoo) oli ruotsalainen  näyttelijä, käsikirjoittaja ja elokuvaohjaaja.
Zetterling esiintyi näyttämöllä ensi kerran 15-vuotiaana. Hän opiskeli Dramatenin oppilaskoulussa 1942–1945, ja hänet kiinnitettiin Dramateniin vuoteen 1947. Ensimmäinen elokuvarooli hänellä oli vuonna 1941 Gunnar Olssonin elokuvassa Lasse-Maja, ja läpilyöntinsä hän teki Alf Sjöbergin elokuvassa Hets vuonna 1944. 1948 hän siirtyi Lontooseen, jossa hän oli mukana yli 20 elokuvatuotannossa. Sitten hän meni Hollywoodiin, teki muutamia elokuvia mutta ei viihtynyt siellä. 35-vuotiaana hän palasi Ruotsiin.
Zetterling teki yhteistyössä BBC:n kanssa neljä lyhytelokuvaa, muun muassa elokuvan, joka käsitteli saamelaisia.
Vuonna 1964 Zetterling toi ensi-iltaan ensimmäisen pitkän elokuvan ohjauksensa Rakastavia pareja (Älskande par), joka sai hyvän vastaanoton. Elokuva valittiin seuraavana vuonna Cannesin elokuvajuhlien Kultaisen palmun saajaehdokkaaksi. Rakastavia pareja on Agnes von Krusenstjernan romaanisarjan Fröknarna von Pahlen filmatisointi. Ruotsissa elokuva sai ylitsevuotavan myönteisen vastaanoton.
1986 Mai Zetterling teki elokuvan  Amorosa Agnes von Krusenstjernan elämästä.
Zetterlingin toinen pitkä elokuva, Öiset leikit (Nattlek, 1966), kuvattiin Penningbyn linnassa Roslagenissa. Elokuva kuvaa miehen yritystä päästä eroon muistikuvista neuroottisesta äidistään. Öiset leikit oli Ruotsin virallinen edustaja Venetsian biennaalissa 1966. Se herätti suurta huomiota elokuvajulisteessa olleen yhdyntää esittävän Leonardo da Vincin piirustuksen ansiosta. Elokuvan ainoa julkinen esitys peruutettiin, vain yksi näytös arvostelijoille tuomareille ja toimittajille sallittiin. Elokuvan esittäminen sallittiin Italiassa ja Ranskassa vasta sensuurin toimenpiteiden jälkeen.
David Thomson kirjoittaa teoksessaan The New Biographical Dictionary of Film, että "Rakastavia pareja ja Öiset leikit ovat "voimakkaita, väkivaltaisia ja aitoja strindbergiläisiä kuvia seksuaalisesta tekopyhyydestä".
Zetterlingin feministinen Näyttelijättäret (Flickorna, 1968), jossa näyttelivät Bibi Andersson, Harriet Andersson ja Gunnel Lindblom, sai kielteiset arvostelut ja katosi Tukholman elokuvateattereista 3,5 viikon jälkeen. Elokuva kertoo teatteriseurueesta, joka harjoittelee Aristofaneen näytelmää Lysistrate, jossa Ateenan naiset nousevat kapinaan pakottaakseen miehet lopettamaan sotimisen.
1980-luvulla Zetterling julkaisi omaelämäkerran Osminkat.
Filmografiaa > Ohjaajana

Sotaleikit (Wargame, 1963, lyhytelokuva)
Rakastavia pareja (Älskande par, 1964)
Öiset leikit (Nattlek, 1966)
Tri Glas (Doktor Glas, 1968)
Näyttelijättäret (Flickorna, 1968)
München 1972: kahdeksan näkökulmaa (yksi kahdeksasta episodista, 1973)
Tyttövankilan kapinalliset (Scrubbers, 1982)
Amorosa (1986)
Filmografiaa > Näyttelijänä

Kiihko (Hets, ohj. Alf Sjöberg, 1944)
Lemmen tulta ja tuhkaa (Iris och löjtnantshjärta, ohj. Alf Sjöberg, 1946)
Sielujen sävel (Musik i mörkret, ohj. Ingmar Bergman, 1948
Hildegard – retki eiliseen (Portrait from Life, ohj. Terence Fisher, 1948)
Skandaali tyttökoulussa (The Romantic Age, ohj. Edmond T. Gréville, 1949)
Kvartetti (Quartet, useita ohjaajia, 1949)
Kiristäjä (Blackmailed, ohj. Marc Allégret, 1950)
Helvetti loppuunmyyty (Hell Is Sold Out, ohj. Michael Anderson, 1951)
Vaarallinen pako (Desperate Moment, ohj. Compton Bennett, 1953)
Kosketa puuta (Knock on Wood, ohj. Melvin Frank ja Norman Panama, 1953)
Kultaa Berliinistä (A Prize of Gold, ohj. Mark Robson, 1954)
Miehen vallassa (Dance Little Lady, ohj. Val Guest, 1955)
Muuan nukkekoti (Ett dockhem, ohj. Anders Henrikson, 1956)
Parempi naida kuin palaa (Giftas, ohj. Anders Henrikson, 1957)
Meren syleilyssä (Seven Waves Away, ohj. Richard Sale, 1957)
Kaappaus keskiyöllä (Piccadilly Third Stop, ohj. Wolf Rilla, 1960)
Leikki kahdelle (Only Two Can Play, ohj. Sidney Gilliat, 1962)
Punainen kitara (The Main Attraction, ohj. Daniel Petrie, 1962)
Mies joka kuoli kolmasti (The Man Who Finally Died, ohj. Quentin Lawrence, 1962)
Kuka pelkää noitia (The Witches, ohj. Nicolas Roeg, 1990)
Hidden Agenda (ohj. Ken Loach, 1990)
Kirjallisuutta

Mariah Larsson: Skenet som bedrog: Mai Zetterling och det svenska sextiotalet, (Väitöskirja Lundin yliopisto 2006)
Aiheesta muualla

Mai Zetterling Internet Movie Databasessa. (englanniksi)
Dagens Nyheter 14.4.2007 "Det våras för Mai" (Arkistoitu – Internet Archive)
Svensk film databas
| Auktoriteettitunnisteet  |
| --- | --- |
Kansainväliset:  FAST  ISNI  VIAF  WorldCat 
Kansalliset:  Espanja  Ranska  BnF data  Saksa  Yhdysvallat  Ruotsi  Tšekki  Alankomaat  Puola  Portugali 
Taiteenala:  KulturNav 
Henkilöt:  Deutsche Biographie  DDB  Trove  Elonet 
Muut:  SNAC  IdRef
Stewart SF01

| Stewart SF01 |
| --- | --- |
 Rubens Barrichello ja SF01 Kanadan GP:ssä
Talli:  Stewart
Suunnittelija(t):  Alan Jenkins
Kuljettajat:   Rubens Barrichello    Jan Magnussen
Teknisiä tietoja
Renkaat:  Bridgestone
Polttoaine:  Texaco
Kilpailuhistoria
Stewart SF01 oli Alan Jenkinsin suunnittelema auto, jolla Stewart-talli kilpaili Formula 1 -kaudella 1997. Auto oli tallin ensimmäinen auto, ja sitä ajoivat Jordanilta talliin tullut Rubens Barrichello ja Jan Magnussen, jolla oli vain yhden kilpailun kokemus kaudelta 1995 McLaren-tallissa.
Vaikka auto oli melko kilpailukykyinen yltääkseen säännöllisesti pisteillä, oli se kuitenkin todella epäluotettava. Autolla ajettiin maaliin asti 8 kertaa 34:stä mahdollisesta. Suurin syy tähän oli Fordin moottorin ja auton öljytankin saaminen toimimaan yhdessä kunnolla. Barrichello onnistui kuitenkin ajamaan toiseksi sateisessa Monacon GP:ssä. Kilpailusta saadut pisteet olivat samalla tallin historian ensimmäiset pisteet.
Talli sijoittui valmistajien loppupisteissä lopulta yhdeksänneksi kuudella MM-pistettä.
Teknisiä tietoja

moottori: Ford Zetec-R 72° V10
vaihdelaatikko: Stewart/Xtrac 6-vaihteinen, puoliautomaattinen
polttoaine: Texaco
renkaat: Bridgestone
Saavutukset

kilpailut: 17
voitot: 0
paalupaikat: 0
nopeimmat kierrokset: 0
Formula 1 -tulokset

| Vuosi | Talli | Moottori | Renkaat | Kuljettajat | 1 | 2 | 3 | 4 | 5 | 6 | 7 | 8 | 9 | 10 | 11 | 12 | 13 | 14 | 15 | 16 | 17 | Pisteet | Sijoitus |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 1997 | Stewart | Ford V10 | B |  | AUS | BRA | ARG | SMR | MON | ESP | CAN | FRA | GBR | GER | HUN | BEL | ITA | AUT | LUX | JPN | EUR | 6 | 9. |
| 1997 | Stewart | Ford V10 | B | Rubens Barrichello | Kesk. | Kesk. | Kesk. | Kesk. | 2 | Kesk. | Kesk. | Kesk. | Kesk. | Kesk. | Kesk. | Kesk. | 13 | 14 | Kesk. | Kesk. | Kesk. | 6 | 9. |
| 1997 | Stewart | Ford V10 | B | Jan Magnussen | Kesk. | Kesk. | 10 | Kesk. | 7 | 13 | Kesk. | Kesk. | Kesk. | Kesk. | Kesk. | 12 | Kesk. | Kesk. | Kesk. | Kesk. | 9 | 6 | 9. |
Gertrude Stein

Gertrude Stein. Carl Van Vechtenin valokuva vuodelta 1935.
Gertrude Stein (3. helmikuuta 1874 Pittsburgh, Pennsylvania – 27. heinäkuuta 1946 Neuilly-sur-Seine, Ranska) oli yhdysvaltalaissyntyinen, pitkään Pariisissa asunut kulttuurihenkilö ja avantgarde-kirjailija.
Stein emännöi Pariisissa taiteellista salonkia, jossa muun muassa kuvataiteilijat Pablo Picasso ja Henri Matisse sekä kirjailijat Ernest Hemingway ja Sherwood Anderson kokoontuivat. Steinilla oli suuri merkitys nuorten amerikkalaisten kirjailijoiden muodostaman niin sanotun "kadotetun sukupolven" varhaisvaiheissa: Stein toimi heidän mesenaattinaan, keksi ryhmälle nimen ja kertoi heidän tarinansa omissa teoksissaan.
Perhe ja nuoruus

Steinin perhe oli varakasta saksalais-juutalaista sukua. Varhaisen lapsuutensa Stein vietti Euroopassa, ensin Wienissä ja sitten Pariisissa. Nuoruutensa hän vietti Oaklandissa, Kaliforniassa.
Vanhempiensa varhaisen kuoleman jälkeen Stein muutti sukulaistensa luo Baltimoreenlähde? ja opiskeli Radcliffe Collegessa psykologiaa William Jamesin oppilaana ja Johns Hopkinsin yliopistossa lääketiedettä. Hän ei kuitenkaan suorittanut tutkintoaan loppuun, sillä hän kyllästyi täydellisesti opiskeluun.lähde?
Pariisin taiteilijaelämää

Stein matkusti 1903 veljensä Leon kanssa Pariisiin eikä palannut Amerikkaan enää kuin yhden kerran, pitämään luentosarjan 1930-luvulla. Stein ja hänen veljensä asettuivat asumaan Rue de Fleurus’lle pieneen kaksikerroksiseen taloon, johon kuului sivurakennuksena ateljee. Molemmat olivat hyvin kiinnostuneita modernista maalaustaiteesta, ja he aloittivat taidekokoelman keräämisen sekä illallisten järjestämisen taiteilijoille ja taiteista kiinnostuneille. Stein ja hänen veljensä olivat ensimmäisiä kubistien, kuten Picasson, Matissen ja Georges Braquen, keräilijöitä. Steinien ateljeessa sijaitseva kokoelma käsitti myös Cézannen ja Renoirin tuotantoa; kaikki seinät olivat kattoon saakka maalauksia täynnä. Eräillä kuuluisimmista illallisistaan Stein järjesti niin, että jokainen taiteilija sai istua omaa maalaustaan vastapäätä, ja kaikki olivat hyvin tyytyväisiä. Pariisiin muutettuaan Stein aloitti 1908 myös kirjailijan uransa käännöstöillä ja sukukronikalla The Making of Americans (1925).
Steinin persoona oli hallitseva ja itsevarma, ja hänellä oli tapana istuutua suurimmalle, muita tuoleja korkeammalle istuimelle keskelle huonetta. Hän oli tottunut johtamaan puhetta pariisilaisella kaunokirjallisuuden näyttämöllä ja uskoi, että Shakespearen jälkeen vain hän ja ehkäpä myös Henry James olivat tehneet mitään englannin kielen kehittämiseksi. ”Juutalaiset”, hän sanoi kerran – eikä vain piloillaan – ”ovat onnistuneet saamaan aikaan ainoastaan kolme aitoa neroa, Jeesuksen, Spinozan ja minut.”
Alice B. Toklas

Vuonna 1907 Stein tapasi ensimmäisen kerran Alice B. Toklasin teellä Michael-veljensä kotona. Naiset muuttivat pian asumaan yhteen, ja heidän yhteiselämänsä kesti lähes 40 vuotta, Steinin kuolemaan saakka. He matkustelivat paljon mutta asuivat pääasiassa Pariisissa, missä he pysyivät myös molempien sotien ajan. Toklas oli Steinille välttämätön: hän oli suojelija, kustantaja, konekirjoittaja ja rakastaja. Hän oli kaikkea, mitä Stein tarvitsi: ”Little Alice B. is the wife for me /...  You are my honey honey suckle. / I am your bee”. Steinin kuoleman jälkeen Toklas kirjoitti muistelmateoksen What is Remembered, jossa hän kuittaa elämänsä ennen Steinia hyvin lyhyesti yhdellä luvulla.
Tuotanto

Elinaikanaan Stein julkaisi 26 teosta, ja hänen kuolemansa jälkeen niitä julkaistiin vielä 12. Ensimmäinen teos Three Lives valmistui vuonna 1905, ja vuotta myöhemmin hän alkoi kirjoittaa laajaa pääteostaan The Making of Americans (1925). Yksi Steinin tunnetuimmista lauseista on runosta Sacred Emily (1913): ”Rose is a rose is a rose is a rose.” Myöhemmin Stein kirjoitti lastenkirjan The World is Round (suomennettu nimellä Maailma on pyöreä), jonka päähenkilö on Rose-niminen tyttö ja jossa sama lause esiintyy monta kertaa.
Steinin kirjat ovat puhutun todellisuuden kuvajaisia. Esimerkiksi amerikkalaisten sotilaiden sotakokokemuksia hän kirjasi puhekieliseen asuun teoksessaan Brewsie and Willie (1946). Hän pysyi etäällä kaikesta akateemisuudesta. Hän pyrki kuvaamaan olennaisia asioita jättämällä teksteistä pois ajallisen ulottuvuuden, keskittymällä nykyhetkeen ja sen tunnelmaan. Erityisesti häntä viehätti Ranska, jota hän piti värikkäänä ja vapaana maana.
Tuotanto > Julkaistuja teoksia

Maailma on pyöreä (The World is Round, 1939), suom. Tuomas Kilpi. Oppian, 2018 ISBN 978-951-877-001-8
Three Lives (1909)
Tender buttons: objects, food, rooms (1914)
Herkät napit: esineitä, ruokaa, huoneita, suom. Markku Into, Palladium kirjat 2013 ISBN 978-952-9893-80-5
Hellät nappulat suom. Tuomas Kilpi, Helsinki: Oppian 2019 ISBN 978-951-877-055-1
Geography and Plays (1922)
The Making of Americans (1925)
Four Saints in Three Acts (1929)
Useful Knowledge (1929)
How to Write (1931)
The Autobiography of Alice B. Toklas (1933)
Stein, Gertrude: Alice B. Toklasin omaelämäkerta.  ((The autobiography of Alice B. Toklas, 1933.) Suomentanut Raija Mattila. Keltainen kirjasto 158)  Helsinki:  Tammi, 1980.  ISBN 951-30-5175-7
Lectures in America (1935)
The Geographical History of America or the Relation of Human Nature to the Human Mind (1936)
Everybody's Autobiography (1937)
Picasso (1938)
Ida; a novel (1941), Ida, suom. Kaarina Ripatti, Kirjayhtymä 1988 ISBN 951-26-3181-4
Wars I Have Seen (1945)
Looking for a young painter: Riba-Rovira (1945) Roquepine Gallery Preface Yale University U.S.A.
Reflections on the Atom Bomb (1946)
The Mother of Us All (1949)
Last Operas and Plays (1949)
The Things as They Are (1950)
Patriarchal Poetry (1953)
Alphabets and Birthdays (1957)
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Gertrude Stein Wikimedia Commonsissa
Miss Gertrude Stein ihailee itseään ja Picassoa, Kuva, 28.09.1938, nro 20, s. 16, Kansalliskirjaston digitaaliset aineistot
| Auktoriteettitunnisteet  |
| --- | --- |
Kansainväliset:  FAST  ISNI  VIAF  WorldCat 
Kansalliset:  Norja  Espanja  Ranska  BnF data  Katalonia  Saksa  Italia  Israel  Belgia  Yhdysvallat  Ruotsi  Latvia  Japani  Tšekki  Australia  Kreikka  Korea  Kroatia  Alankomaat  Puola  Portugali  Vatikaani 
Tieteilijät:  CiNii 
Taiteenala:  FID  MusicBrainz  Museum of Modern Art  RKD Artists  ULAN 
Henkilöt:  Deutsche Biographie  DDB  Trove 
Muut:  Europeana  NARA  SNAC 2  IdRef
Magnaatti

Stefan Czarniecki, puolalainen magnaatti 1600-luvulta.
Magnaatti (keskiajan lat. magnatus < lat. magnus, suuri) tarkoittaa yleisessä merkityksessä mahtimiestä, vaikutusvaltaista henkilöä. Käytetään esimerkiksi nimitystä teollisuusmagnaatti. Entisajan Unkarissa magnaateiksi nimitettiin huomattavien aatelissukujen päämiehiä, jotka muodostivat 1918 lakkautetun valtiopäivien ensimmäisen kamarin eli ylähuoneen niin sanotun magnaattipöydän. Puolan historiassa magnaateiksi kutsuttiin valtaneuvoston ja ylhäisaatelin jäseniä sekä feodaaliyhteiskunnan aikana hallitsevan yläluokan jäseniä.
Fergus Gwynplaine MacIntyre

Fergus tai Feargus  Gwynplaine MacIntyre (1948 – 25. kesäkuuta 2010 Brooklyn) oli skotlantilaissyntyinen journalisti, kirjailija ja runoilija.
Teokset > Kirjat

The Woman Between the Worlds (1994, ISBN 0-440-50327-2 ja 2000, ISBN 0595088848)
MacIntyre's Improbable Bestiary (2005, ISBN 1587154722)
Teokset > Novellit

Asimov's Science Fiction :
"For Cheddar or Worse"
"Martian Walkabout"
"Isle Be Seeing You"
Weird Tales :
"The Ones Who Turn Invisible"
Steampunk

Steampunk-aiheinen valokuva, taustalla Baldwin 60000 -höyryveturi.
Steampunk (suom. ”höyrypunk”) on 1980-luvulla kiteytynyt tieteiskirjallisuuden alalaji, jossa tulevaisuudessa tai vaihtoehtoisessa historiassa käytetään erilaisia höyrykoneisiin pohjautuvia teknologioita. Steampunk-kirjoissa tapahtumaympäristön muodostaa 1800-lukua ja usein erityisesti viktoriaanista Britanniaa muistuttava vaihtoehtoinen todellisuus. 2000-luvulla steampunkista on kehittynyt kokonainen alakulttuuri.
Steampunkissa sekoittuvat scifin, kauhun, fantasian ja vaihtoehtohistorian piirteet. Höyrypunkiksi luokitellusta kirjallisuudesta voi löytää myös dystopian elementtejä ja yhteiskuntakriittisyyttä. Steampunk yhdistelee höyrykoneiden aikakautta nykyaikaan ja uusimpaan tekniikkaan. Yleensä nykytekniikan keksinnöt on käännetty höyryvoimalla tai kellokoneistoilla toimiviksi, ja ne tuovat ulkonäöltäänkin mieleen viktoriaanisen aikakauden muotoilun. Steampunkissa ei yleensä kiinnitetä huomiota siihen, olisiko tällainen kuvitteellinen tekniikka todellisuudessa mahdollista tai käyttökelpoista. Sen sijaan steampunkissa leikitään usein ajatuksella, että 1800-luvun epäonnistuneet teknologiset suunnitelmat tai silloisten tieteiskirjailijoiden mahdottomatkin näyt olisivat olleet toteuttamiskelpoisia ja tulleet yleiseen käyttöön. Steampunk-maailmaan voivat kuulua esimerkiksi tietokoneet, jotka Charles Babbagen analyyttisen koneen tavoin ovat mekaanisia eivätkä sähköisiä.