Miloš Forman
Elämä ja ura

Miloš Forman syntyi Tšekkoslovakiassa nykyisen Tšekin alueella vuonna 1932. Hänen vanhempansa kuolivat toisen maailmansodan aikana Auschwitzin keskitysleirissä: isä pidätettiin vastarintatoiminnan ja äiti salakuljetuksen takia. Formanin äiti oli protestantti. Forman sai tietää vasta 1960-luvulla, että hänen biologinen isänsä oli ollut eräs juutalainen arkkitehti.
Forman opiskeli 1950-luvulla Prahan elokuva-akatemiassa. Valmistuttuaan hän kirjoitti kaksi elokuvakäsikirjoitusta. Ensimmäisen niistä ohjasi vuonna 1955 elokuvaksi tunnettu tšekkiläisohjaaja Martin Frič. Toisen käsikirjoituksensa elokuvasovituksessa vuodelta 1958 Forman toimi apulaisohjaajana.
Forman työskenteli kirjoittajana tai apulaisohjaajana muissakin elokuvissa 1950-luvun lopulta 1960-luvun alkuun. Hänen ensimmäiset merkittävät ohjaustyönsä ovat Musta Pekka (1964) ja Vaaleaverikön rakkaus (1965). Ne menestyivät hyvin niin kotimaassa kuin ulkomaillakin, ja jälkimmäinen sai parhaan vieraskielisen elokuvan Oscar-ehdokkuuden.
Formania alettiin pitää tšekkoslovakialaisen elokuvan uuden aallon merkittävänä edustajana. Hänen varhaisissa elokuvissaan tutkiskellaan työväenluokan elämää ja kiinnostusta sosialistiseen elämäntyyliin. Kun Formanin satiirinen elokuva Palaa, palaa! (1967) kiellettiin Tšekkoslovakiassa Neuvostoliiton miehityksen jälkeen, Forman muutti Yhdysvaltoihin. Hän sai maan kansalaisuuden vuonna 1975.
Formanin ensimmäinen elokuva Yhdysvalloissa oli Taking off – otetaan hatkat (1971), joka kertoo karanneista teineistä ja heidän vanhemmistaan. Elokuva sai Cannesissa tuomariston palkinnon, mutta ei Yhdysvalloissa saanut paljon yleisöä. Tämän elokuvan jälkeen Forman jätti entiset yhteiskunnalliset teemansa.
Yksi lensi yli käenpesän (1975) teki Formanista kuuluisan ohjaajan Yhdysvalloissa. Jack Nicholsonin tähdittämä mielisairaalakuvaus voitti kaikki viisi tärkeintä Oscar-palkintoa, mukaan lukien parhaasta ohjauksesta Formanille itselleen.
Formanin seuraava elokuva Hair (1979) on samannimisen musikaalin elokuvasovitus. Se sai myönteiset arvostelut mutta ei kerännyt odotetusti yleisöä. E. L. Doctorowin romaaniin perustuva Ragtime – toivon ja vihan aika (1981) kuvaa 1900-luvun alun Amerikkaa. Elokuva sai kahdeksan Oscar-ehdokkuutta, mutta ei menestynyt lippuluukuilla.
Peter Shafferin näytelmään perustuva, säveltäjä Wolfgang Amadeus Mozartista kertova Amadeus (1984) toi Formanille hänen toisen Oscar-palkintonsa parhaasta ohjauksesta ja voitti myös parhaan elokuvan Oscarin. Forman kuvasi elokuvan synnyinmaassaan Tšekkoslovakiassa.
Valmont (1989) on sovitus Pierre Choderlos de Laclos’n romaanista, mutta se julkaistiin epäonnisesti vuotta myöhemmin kuin sitä parempana pidetty elokuvasovitus samasta teoksesta.
Larry Flynt – Minulla on oikeus (1996) on pornograafikon elämäkerta, joka käsittelee sananvapautta. Forman sai elokuvasta parhaan ohjauksen Oscar-ehdokkuuden. Myös Formanin seuraava ohjaustyö, Man on the Moon (1999), joka kertoo lavaesiintyjä Andy Kaufmanista, sai kiitosta arvostelijoilta.
Formanin viimeiset elokuvatyöt ovat taiteilijan mallista kertova Goyan aaveet (2006) ja musikaali Dobre placená procházka (2009). Jälkimmäinen on taltiointi oopperasta, jonka Forman ohjasi Tšekin kansallisteatterille.