stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Jolanda (kuningatar)

| Isabella II |
| --- | --- |
 Isabella II:n ja Fredrik II:n vihkiminen. Maalaus vuodelta 1350.
Jerusalemin kuningatar
Valtakausi:  1212–1228
Edeltäjä:  Maria de Monferranto
Seuraaja:  Fredrik II Konrad IV
Sijaishallitsija:  Jean de Brienne
Pyhän saksalais-roomalaisen keisarikunnan keisarinna
Valtakausi:  1225–1228

Syntynyt:  Isabelle de Brienne 1212
Kuollut:  1. toukokuuta 1228 Palermo, Sisilian kuningaskunta
Puoliso:  Fredrik II
Lapset:  Konrad IV
Koko nimi:  Yolande de Brienne
Suku:  Brienne
Isä:  Jean de Brienne
Äiti:  Maria de Monferrato
Isabella II, hänestä on käytetty myös nimeä Jolanda (1212 Andria, Sisilian kuningaskunta – 1. toukokuuta 1228 Palermo, Sisilian kuningaskunta) oli Jerusalemin kuningatar omalla oikeudellaan, suo jure vuosina 1212–1228. Avioliittonsa keisari Fredrik II:n kautta hän oli myös Sisilian ja Saksan kuningatar sekä Pyhän saksalais-roomalaisen keisarikunnan keisarinna.
Suku

Hänen vanhempansa olivat Jerusalemin kuningatar Maria de Monferrato ja Jerusalemin kuningas Jean de Brienne. Jolanda peri Jerusalemin kruunun äidiltään, joka kuoli Jolandan syntymässä vuonna 1212. Hänen isänsä toimi sijaishallitsijana. Isä Jean johti ristiretkeä Egyptiin vuonna 1218, joka oli sotilaallinen tappio.
Avioliitto ja perillinen

Saksalaisen ritarikunnan suurmestari neuvoi Jeania naittamaan tyttärensä keisari Fredrik II:lle. Avioliitto solmittiin vuonna 1225. Myös paavi Honorius III osallistui avioliiton järjestelyihin, tavoitteenaan saada keisari sitoutumaan ristiretkiin.
Jean de Briennen, paavi Honorius III:n ja Fredrik II:n tapaamisessa Ferentinon kaupungissa vuonna 1223 päätettiin Isabellan kohtalo: Fredrik suostui vihdoin lähtemään ristiretkelle, mutta vain Jerusalemin laillisena kuninkaana, ja tämä oli vain mahdollista. jos hän suostuisi ottamaan puolisokseen nuoren kuningatar Isabella II:n, tuohon aikaan Frederik oli leski.
Tämän suunnitteli paavi, joka toivoi tämän siteen avulla sitouttavansa keisarin lujasti kuudennen ristiretken toteuttamiseen. Kihlaus vahvistettiin, mutta keisari viivytti silti lähtöään elokuuhun 1225 asti, jolloin hän ja Isabella avioituivat välittäjä Pattin piispa Giacomon avulla, per procutionem, Akkon kaupungissa. Muutama päivä myöhemmin Isabella II kruunattiin Jerusalemin kuningattareksi.
Isabella saapui Italiaan kahdenkymmenen keittiön kanssa, jonka Fredrik II oli lähettänyt tuomaan hänet isänsä luo ja meni naimisiin henkilökohtaisesti Frederick II:n kanssa Brindisin katedraalissa 9. marraskuuta 1225.[6] Seremonian aikana Frederick julisti itsensä Jerusalemin kuninkaaksi ja huolehti välittömästi siitä, että hänen uusi appinsa John of Briennen, nykyinen Jerusalemin valtionhoitaja, syrjäytettiin ja hänen oikeutensa siirrettiin hänelle. Nykyaikaiset kronikat kuvailivat eksoottisia hääjuhlia, joita pidettiin Orian linnassa, ja hänen isänsä John of Briennen närkästynyttä reaktiota, jolla ei nyt ole kuninkaallista auktoriteettia.
Perintö

Jolanda kuoli 16-vuotiaana poikansa syntymän aiheuttamiin komplikaatioihin. Pojasta tuli Sisilian ja Jerusalemin kuningas Konrad IV.
Reetta Vanhanen

| Reetta Vanhanen> Henkilötiedot |
| --- | --- |
Syntynyt: 23. marraskuuta 1990 (ikä 33) Vantaa
Poliitikko
Puolue:  vihreät
Asema:  kaupunginvaltuutettu, kaupunginvaltuuston puheenjohtaja
Vaalipiiri:  Helsingin vaalipiiri
Kotipaikka:  Helsinki
Aiheesta muualla
Virallinen sivu
Reetta Vanhanen (s. 23. marraskuuta 1990 Vantaa) on suomalainen vihreiden poliitikko, kaupunginvaltuutettu ja Helsingin kaupunginvaltuuston puheenjohtaja.
Vanhanen on ollut Helsingin kaupunginvaltuuston jäsen vuodesta 2017 lähtien. Hän on ollut Helsingin kaupunginhallituksen varajäsen vuodesta 2017 lähtien ja jäsen vuodesta 2020, Helsingin ja Uudenmaan sairaanhoitopiirin hallituksen jäsen vuodesta 2017 lähtien sekä Uudenmaan Sairaalapesulan hallituksen puheenjohtaja vuodesta 2018 lähtien.
Koulutukseltaan Vanhanen on lääketieteen tohtori. Hän on anestesiologiaan ja tehohoitoon erikoistuva lääkäri ja suorittaamilloin? erikoistumisjaksoa Päijät-Hämeen keskussairaalassa.
Politiikka

Vanhanen liittyi vihreisiin vuonna 2012. Hänet valittiin vuoden 2017 kunnallisvaaleissa Helsingin kaupunginvaltuustoon 1 113 äänellä. Hänet valittiin Helsingin vihreiden valtuustoryhmän puheenjohtajaksi vuonna 2019.
Eduskuntavaaleissa 2019 Vanhanen sai 3 774 ääntä. Hän sijoittui Helsingin vaalipiirin vihreiden listalla yhdeksänneksi eikä tullut valituksi.
Yksityiselämä

Reetta Vanhanen on Matti Vanhasen veljentytär.
Helmitinami

| Helmitinami |
| --- | --- |

Uhanalaisuusluokitus
 Silmälläpidettävä  
  
Tieteellinen luokittelu
Domeeni::  Aitotumaiset Eucarya
Kunta::  Eläinkunta Animalia
Pääjakso::  Selkäjänteiset Chordata
Alajakso::  Selkärankaiset Vertebrata
Luokka::  Linnut Aves
Lahko::  Tinamilinnut Tinamiformes
Heimo::  Tinamit Tinamidae
Suku::  Isotinamit Tinamus
Laji::  guttatus
Kaksiosainen nimi
 Tinamus guttatus  Pelzeln, 1863 
 Helmitinamin levinneisyysalue.
Katso myös
   Helmitinami Wikispeciesissä   Helmitinami Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OKIUCN-testi OK: 
Helmitinami (Tinamus guttatus) on tinamien (Tinamidae) heimoon ja isotinamien (Tinamus) sukuun kuuluva lintulaji. Sen tieteellinen lajinimi guttatus merkitsee pilkukasta.
Tuntomerkit

Helmitinami kasvaa tavallisesti 32–36 senttimetrin mittaiseksi. Se on väritykseltään pääosin ruskea. Sillä on vaaleita täpliä siivissään ja ruumiinsa yläosassa. Lajilla on tummanharmaa pää. Kurkku on yleensä valkoinen, toisinaan kellanruskea, niska on ruskea ja tummien täplien peitossa. Sukupuolet ovat keskenään samannäköiset.
Levinneisyys ja elinympäristö

Helmitinamia tavataan alueellisesti yleisenä Kolumbian kaakkoisosissa ja Venezuelan eteläosissa, mistä sen levinneisyysalue jatkuu etelään Peruun, Ecuadoriin ja Bolivian pohjoisosiin, idässä levinneisyysalue ulottuu Brasilian koillisosiin. Sen elinympäristöä ovat trooppiset sademetsät. Lajia on arvioitu esiintyvän kaikkiaan 5 250 000 neliökilometrin laajuisella alueella.
Sukukypsien helmitinamien määräksi on arvioitu 200 000–500 000 yksilöä. Kansainvälinen luonnonsuojeluliitto IUCN luokittelee sen silmälläpidettäväksi lajiksi. Vielä vuonna 2009 liitto luokitteli helmitinamin elinvoimaiseksi lajiksi. Linnun kannat ovat vähenemässä kiihtyvän metsäkadon ja osittain myös metsästyksen vuoksi. Vuoden 2011 arvion mukaan 25–29 prosenttia sen populaatioista häviää metsäkadon seurauksena seuraavien kolmen sukupolven aikana.
Ravinto ja elintavat

Orinocojoen yläjuoksulla helmitinamin lisääntymisaika sijoittuu maalis-huhtikuulle. Brasiliassa sen on havaittu syövän enimmäkseen muurahaisia ja siemeniä.
Lajin munia.
Riukiunrastas

| Riukiunrastas |
| --- | --- |

Uhanalaisuusluokitus
 Elinvoimainen  
  
Tieteellinen luokittelu
Domeeni::  Aitotumaiset Eucarya
Kunta::  Eläinkunta Animalia
Pääjakso::  Selkäjänteiset Chordata
Luokka::  Linnut Aves
Lahko::  Varpuslinnut Passeriformes
Heimo::  Rastaat Turdidae
Suku::  Kirjorastaat Zoothera
Laji::  major
Kaksiosainen nimi
 Zoothera major  Ogawa, 1905 
Katso myös
   Riukiunrastas Wikispeciesissä   Riukiunrastas Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OKVirheellinen IUCN-arvo: 
Riukiunrastas (Zoothera major) on rastaiden heimoon kuuluva varpuslintu. Riukiunrastasta tavataan Japanin Amamisaarilla.
Forbidden (albumi)

| Forbidden Black Sabbath |
| --- | --- | --- |

Studioalbumin tiedot
 Äänitetty : 1994-1995 Parr Street-studiot, Liverpool ja Devonshire-studiot, Los Angeles
 Julkaistu: 8. kesäkuuta 1995  20. kesäkuuta 1995 
 Formaatti: CD
 Tuottaja(t): Ernie C
 Tyylilaji: heavy metal, hard rock
 Kesto: 42.00
 Levy-yhtiö: I.R.S. Records
Listasijoitukset
  12. (kesäkuu 1995)    19. (16. kesäkuuta 1995)    40. (16. heinäkuuta 1995)    48. (2. heinäkuuta 1995)    71.    86. (24. kesäkuuta 1995)
Black Sabbathin muut julkaisut
| Cross Purposes Live 1995 | Forbidden 1995 | Between Heaven and Hell 1995 |
Forbidden on Black Sabbathin studioalbumi, joka julkaistiin vuonna 1995. Albumin ovat arvioineet niin fanit, media kuin yhtye itsekin monissa yhteyksissä sen historian heikoimmaksi. Albumia on kritisoitu tasapaksusta kappalemateriaalista ja huonolaatuisesta tuotannosta.
Kokoonpanomuutokset ja albumin taustaa

Vuoden 1994 kiertueen jälkeen basisti Geezer Butler, rumpali Bobby Rondinelli sekä häntä muutamalla keikalla tuurannut Bill Ward jättivät yhtyeen. Tämän jälkeen kitaristi ja johtohahmo Tony Iommi päätti koota vuosien 1989–1990 vahvat Headless Cross- ja Tyr-albumit tehneen kokoonpanon (Iommi, laulaja Tony Martin, rumpali Cozy Powell, basisti Neil Murray sekä kosketinsoittaja Geoff Nicholls).lähde?
Albumin suunnitteluvaiheessa yhtyeen levy-yhtiön johtoporras kehotti Iommia ottamaan levylle "ajanmukaisemman" tuottajan. Myös Iommin manageri oli samaa mieltä ja ehdotti yhtyeelle yhteistyötä rap-artistin kanssa, esimerkkeinä Aerosmith-yhtyeen onnistunut yhteistyö Run-D.M.C.:n kanssa ja Anthraxin ja Public Enemyn yhteiset levytykset. Tuottajaksi päätettiin valita amerikkalaisen, värillisen, heavy metal- ja rap-musiikkia yhdistelevän Body Count-yhtyeen kitaristi Ernie C (oik. Ernie Cunnigan). Body Count-yhtyeessä vaikutti myös rappari Ice-T, joka tulisi myös vierailemaan albumilla. Tämä herätti hämmennystä yhtyeen jäsenten keskuudessa, ja Martin, Murray ja Powell pitivät ajatusta naurettavana.
Yhtyeen sisäisen toimintaperiaate oli myös muuttunut. Kun kokoonpanon aiempina vuosina 1988-1990 Iommi ja rumpali Cozy Powell olivat yhtyeen johtohahmot ja tuottivat kokoonpanon aiemmat albumit, niin nyt Powell oli mukana "vain palkattuna muusikkona" ja päätökset teki Iommi. Powell olisi halunnut jatkaa musiikillisesti samalla linjalla kuin Headless Cross- ja Tyr-albumit olivat, mutta Iommin mielestä kyseinen tyyli oli jo pois muodista ja yhtye tarvitsi uudistumista.
Albumin sisältö

Albumi nauhoitettiin lehdistötiedotteen mukaan kymmenen päivän aikana Liverpoolissa Parr Street-studioilla. Joitain nauhoituksia tehtiin myös Devonshire-studioilla Los Angelesissa.lähde?
Huolimatta rap-genrestä tulevasta tuottajasta kyseisen genren vaikutteet eivät juuri albumilla näy lukuun ottamatta avauskappaletta "The Illusion of Power", jossa tuottaja Ernie C:n yhtyekaveri, rappari Ice-T tekee cameo-esiintymisen. Muuten kappale on yhtyeelle tyypillisen raskas ja hidastempoinen. Kyseessä on myös yhtyeen historian ainut kappale, jossa ulkopuolinen muusikko esiintyy laulajana. Hieman grunge-vaikutteisen alun omaava "Can't Get Close Enough" edustaa myös albumin raskaampaa osastoa kuten myös "Shaking Off the Chains" joka omaa hieman erikoisemman tahtilajin.lähde?
Hitaampia, tunnelmallisia kappaleita albumilla ovat balladi "I Wont Cry for You" ja blues-henkinen "Sick and Tired" sekä päätöskappale, pitkä "Kiss of Death", joka kasvaa kuitenkin loppua kohti nopeatempoisemmaksi Iommin riffittelyksi.lähde?
Kaupallisempaa osastoa ovat animoituna videonakin julkaistu "Get a Grip", maailmansotien aikaisiin lentokoneisiin liittyvä "Rusty Angels" sekä nimikappale, elämän kielletyistä asioista kertova "Forbidden".
Powellin tanakan kompin myötä etenevä "Guilty as Hell" sisältää yhtyeen materiaalissa harvemmin kuullun "fuck"-sanan käyttöä lyriikassa. Albumin sessioissa myös nauhoitettu "Loser Gets It All" julkaistiin alun perin Japanin painoksen bonus-kappaleena.lähde?
Kansitaide

Albumin etukannessa on piirretty kuva viikatemiehestä ja takakannessa piirros jatkuu kuvalla missä yhtyeen jäsenet sekä yhtyeen lähipiiriin tuolloin kuuluneet henkilöt ovat tulimeressä. Kuvasta löytyvät yhtyeen jäsenten lisäksi ainakin Ice-T, Ernie C, Iommin ex-vaimo Val sekä I.R.S. Recordsin johtaja Miles Copeland. Kannen suunnitteli Paul Sample, brittiläinen animaattori ja piirtäjä, joka on luonut mm. tunnetun sarjakuvahahmon Ogrin.
Albumin alkuperäinen nimi oli tiettävästi The Illusion of Power, sen avauskappaleen mukaan.
Vastaanotto

Forbiddenin julkaisi kesäkuussa 1995 I.R.S. Records. Se nousi Britannian albumilistalla vaatimattomasti sijalle 71. eikä noussut ollenkaan Billboardin listalle Yhdysvalloissa. Euroopassa menestys oli hieman parempaa ja esimerkiksi Suomessa ja Ruotsissa albumi nousi top-20:neen. Yleisesti albumia on pidetty yhtyeen heikoimpana, mikä johtuu huonosta tuotannosta ja tasapaksusta kappalemateriaalista, ja se on saanut pääosin huonoja arvosteluja.
Allmusic.com-sivuston arvostelija sanoo albumin riffejä "väsyneiksi" ja kritisoi tuotantoa "ylipuhtaaksi" ja sanoo ettei "albumilta löydy mitään kiinnostavaa". Sputnik Music-sivuston kriitikon mukaan albumi on "niin huono ettei se ole edes hauskaa enää" ja Heavy Metal Addiction-sivuston arvostelija ihmettelee "Sabbathin, heavy metalin esi-isien yhdistymistä rap-artistien kanssa" ja sanoo albumin kuulostavan "surkealta bootlegilta".
Albumilla on tosin myös omat puoltajansa ja esimerkiksi arvostetun Black-Sabbath.com-sivuston ylläpitäjä Joe Siegler pitää albumia mainettaan huomattavasti parempana ja myös Metal Excess-sivuston kriitikko sanoo albumin olevan "parempi kuin monet sanovat".
Yhtyeen mielipiteet

Laulaja Tony Martinin mukaan kappaleet kuulostivat hyviltä harjoituksissa, mutta sitten levy-yhtiö ja managerit toivat esille idean käyttää rap-artisteja albumin tuotannossa Martinin ja rumpali Powellin vastustuksesta huolimatta. Martinin mukaan yhdessä vaiheessa oli jopa mahdollista että hän ja Ice-T laulaisivat yhdessä koko albumin ja Martin onkin kuvannut yhtyeen tätä vaihetta nimellä "Rap Sabbath".
Basisti Neil Murray totesi myöhemmin Ernie C:n olleen huono tuottaja ja huono valinta Sabbathille. Albumin äänimaailma onkin aiempaa kliinisempi ja kompressoidumpi ja esimerkiksi Cozy Powellin perinteistä, isoa rumpusoundia ei albumilta löydy, ja myös laulaja Tony Martinin suoritus jää tuotannossa taka-alalle.
Lisäksi Black Sabbathin alkuperäisen kokoonpanon reunionin tiedettiin olevan suunnitteilla, ja näin ollen Forbidden olisi tehty vain koska yhtyeen ja Iommin sopimusta I.R.S. Recordsilla oli jäljellä vielä yhden studioalbumin verran, ja levyn jälkeen Iommi olisi vapaa liittymään yhteen ex-vokalisti Ozzy Osbournen kanssa. Alkuperäisen kokoonpanon noste oli tuolloin vahva, sillä Columbia Records oli julkaissut vuonna 1994 Nativity in Black-nimisen tribuuttialbumin jolla 1980- ja 1990-luvun uuden sukupolven metalliyhtyeet versioivat yhtyeen varhaisen kokoonpanon klassikoita ja lisäksi Ozzy Osbourne ja Geezer Butler olivat olleet mukana vuonna 1995 julkaistun, vuosien 1970-1983 materiaalia sisältävän kokoelma-albumin Between Heaven and Hell tuotannossa.lähde?
Omaelämäkerrassaan kitaristi ja johtohahmo Tony Iommi on kuvannut Forbidden-albumia ja myös sen kansitaidetta "paskaksi, joka ei myynyt yhtään mitään". Vuonna 2010 tosin kerrottiin, että Iommi aikoo miksata albumin uudelleen, kun I.R.S.-yhtiölle tehtyjen albumien remasterointi-sarja alkaa.
Albumin kiertue ja kokoonpanon hajoaminen

Huolimatta albumin kehnosta kaupallisesta menestyksestä teki yhtye laajan maailmankiertueen albumin promotoimiseksi kiertäen Pohjois-Amerikassa, Euroopassa sekä Aasiassa ja Australiassa. Yhtye esiintyi myös Suomessa Tampereen Tullikamarin Pakkahuoneella ja Helsingissä Kulttuuritalolla. Forbidden-albumilta settiin pääsivät "Get a Grip", "Rusty Angels", "Kiss of Death", "Can't Get Close Enough" ja "I Won't Cry for You" soitettiin yhdessä konsertissa.lähde?
Sabbathissa tapahtui kesken kiertueen miehistönvaihdos, kun rumpali Cozy Powell jätti yhtyeen Pohjois-Amerikan osion jälkeen. Powell oli ylirasittunut, koska hänellä oli ollut Sabbathin lisäksi käynnissä monta muuta projektia, ja lisäksi hän oli pettynyt Forbidden-albumiin ja yhtyeen sisäiseen politiikkaan. Uudeksi rumpaliksi palasi yhtyeessä jo vuotta aiemmin soittanut Bobby Rondinelli. Vaihdos tapahtui ystävällisissä merkeissä, ja tiettävästi Powell itse kysyi Rondinellia tilalleen. Kiertue jatkui Eurooppaan ja Kaukoitään ja Bangkokin konsertti 14. joulukuuta 1995 jäi kiertueen ja myös kokoonpanon viimeiseksi.lähde?
Tämän jälkeen yhtye pantiin jäihin, mutta lopullista hajoamisilmoitusta ei kuitenkaan tullut. Muiden jäsenten mukaan tosin kaikki tiesivät, että Iommi palaisi yhteen Osbournen kanssa ja alkuperäinen kokoonpano tekisi comebackin piakkoin. Vuonna 1996 I.R.S. julkaisi vielä The Sabbath Stones-nimisen kokoelman, joka sisälsi pääosin Tony Martinin aikaista materiaalia ja samana vuonna Iommi oli työstänyt soolomateriaalia Rob Halfordin ja myös Glenn Hughesin kanssa. Vuoden 1996 joulukuussa ilmoitettiin vielä Martinin olevan Sabbathin jäsen, mutta maaliskuussa 1997 alkoi liikkua huhuja Black Sabbathin alkuperäisen kokoonpanon reunionista. Se toteutui, ja yhtye esiintyi vuoden 1997 Ozzfest-kiertueella, tosin rumpalina tuolloin toimi Bill Wardin sijasta Mike Bordin.lähde?
Kappaleet

Kaikki sanat Tony Martin paitsi "The Illusion of Power" Martin & Ice-T, kaikki sävellykset Black Sabbath.
|  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| Nro | Nimi | Kesto |  |  |  |  |  |  |  |
| 1. | The Illusion of Power (feat. Ice-T)  | 4.51 |  |  |  |  |  |  |  |
| 2. | Get a Grip | 3.58 |  |  |  |  |  |  |  |
| 3. | Can't Get Close Enough | 4.27 |  |  |  |  |  |  |  |
| 4. | Shaking Off the Chains | 4.02 |  |  |  |  |  |  |  |
| 5. | I Won't Cry for You | 4.47 |  |  |  |  |  |  |  |
| 6. | Guilty as Hell | 3.27 |  |  |  |  |  |  |  |
| 7. | Sick and Tired | 3.29 |  |  |  |  |  |  |  |
| 8. | Rusty Angels | 5.00 |  |  |  |  |  |  |  |
| 9. | Forbidden | 3.47 |  |  |  |  |  |  |  |
| 10. | Kiss of Death | 6.06 |  |  |  |  |  |  |  |
| Japanin bonuskappale |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| Nro | Nimi | Kesto |  |  |  |  |  |  |  |
| 11. | Loser Gets It All | 2.55 |  |  |  |  |  |  |  |
Kokoonpano

Tony Iommi – kitara
Tony Martin – laulu
Neil Murray – basso
Cozy Powell – rummut
Geoff Nicholls – kosketinsoittimet
Ice-T – laulu (kappaleessa "The Illusion of Power")
Arvostelut

| --- | --- |
 Allmusic ()   Sputnik Music ()   Metal Reviews (6/10)  (Arkistoitu – Internet Archive)  Mark Prindle (5/10)   Heavy Metal Now (1.6/10)  (Arkistoitu – Internet Archive) :  Metal Excess (positiivinen)  (Arkistoitu – Internet Archive)  Heavy Metal Addiction (kritisoiva)   Metal Sucks (kritisoiva)   Levyarvostelut.fi (kritisoiva)  (Arkistoitu – Internet Archive)
Julkaisuhistoria

1995: IRS 7243-8-30620-2-7, EU, CD
1995: IRS 7243-8-37532-2-2, US, CD
Aiheesta muualla

Forbidden (albumi) Discogsissa. (englanniksi)
Albumi Forbidden (albumi) Encyclopaedia Metallum -sivustolla (englanniksi)
| n k Black Sabbath |
| --- | --- |
 Tony Iommi  Ozzy Osbourne  Geezer Butler  Bill Ward   Entiset jäsenet: Ronnie James Dio  Vinny Appice  Ian Gillan  Glenn Hughes  Tony Martin  Cozy Powell  Geoff Nicholls  Bev Bevan  Neil Murray  David Donato  Dave Spitz  Eric Singer  Ray Gillen  Bob Daisley  Jo Burt  Terry Chimes  Laurence Cottle  Dave Walker 
Studioalbumit:  Black Sabbath  Paranoid  Master of Reality  Vol. 4  Sabbath Bloody Sabbath  Sabotage  Technical Ecstasy  Never Say Die!  Heaven and Hell  Mob Rules  Born Again  Seventh Star  The Eternal Idol  Headless Cross  Tyr  Dehumanizer  Cross Purposes  Forbidden  13 
Livealbumit:  Live at Last  Live Evil  Cross Purposes Live  Reunion  Past Lives  Live at Hammersmith Odeon 
Kokoelmat:  We Sold Our Soul for Rock ’n’ Roll  The Sabbath Stones  The Best of Black Sabbath  Symptom of the Universe: The Original Black Sabbath 1970–1978  Black Box: The Complete Original Black Sabbath 1970–1978  Greatest Hits 1970–1978  The Dio Years  The Rules of Hell 
Videot:  The Black Sabbath Story, Vol 1  The Black Sabbath Story, Vol 2 
Muuta:  diskografia  Heaven and Hell (yhtye)  luettelo jäsenistä
Jonni Sauli

Jonni Sauli 1900-luvun alkupuolella.
Jonni (John) Otto Sauli (vuoteen 1908 Saxelin; 3. lokakuuta 1881 Hämeenlinna – 16. elokuuta 1957 Helsinki) oli suomalainen professori ja kasvinjalostaja.
Saulin vanhemmat olivat tehtailija Carl Otto Saxelin ja Saida Maria Blåfield. Hän pääsi ylioppilaaksi Helsingin reaalilyseosta 1903 ja valmistui Helsingin yliopistosta filosofian kandidaatiksi 1907, maisteriksi 1910, lisensiaatiksi 1924 ja tohtoriksi 1934.
Jonni Sauli oli Hankkijan kasvinjalostuslaitoksen johtaja 1913–1934, sen jälkeen Helsingin yliopiston maanviljelysopin vt. professori 1929–1934 ja professori 1934–1949.
Jonni Sauli oli naimisissa vuodesta 1909 Lempi Siviä Leinosen kanssa. Heillä oli kolme lasta, joista poika Simo Juhani Sauli kaatui talvisodassa; pojan puoliso oli professori Liisa Sauli. Jonni Saulin veljiä olivat kirjailija Jalmari Sauli ja taiteilija Into Saxelin.
The Number of the Beast (albumi)

| The Number of the Beast Iron Maiden |
| --- | --- | --- |

Studioalbumin tiedot
 Äänitetty : Battery-studiolla vuonna 1982.
 Julkaistu: 22. maaliskuuta 1982
 Formaatti: LP, CD, C-kasetti
 Tuottaja(t): Martin Birch
 Tyylilaji: heavy metal
 Kesto: 40.22
 Levy-yhtiö: EMI
Muut kannet
 Vinyylipainoksen takakansi.  Vuoden 1998 remasteroidun version kansikuva.
Listasijoitukset
  1. (huhtikuu 1982)   3. (1. toukokuuta 1982)   5. (huhtikuu 1982)   7. (6. huhtikuuta 1982)   13. (huhtikuu 1982)   56. (3. maaliskuuta 2006)
Iron Maidenin muut julkaisut
| Killers 1981 | The Number of the Beast 1982 | Piece of Mind 1983 |
Singlet albumilta The Number of the Beast
 ”Run to the Hills” Julkaistu: 12. helmikuuta 1982  ”The Number of the Beast” Julkaistu: 26. huhtikuuta 1982
The Number of the Beast on brittiläisen metallimusiikkia esittävän Iron Maidenin kolmas studioalbumi.
Albumi julkaistiin 22. maaliskuuta 1982 ja sen tuotti yhtyeen pitkäaikainen yhteistyökumppani Martin Birch, joka toimi tuottajana vuoden 1992 studioalbumiin Fear of the Darkiin asti kunnes jäi eläkkeelle. The Number of the Beast on ensimmäinen Iron Maidenin albumi, jolla yhtyeessä edelleen vaikuttava laulaja Bruce Dickinson esiintyy. Albumi jäi samalla myös yhtyeen ja rumpali Clive Burrin viimeiseksi yhteiseksi studioalbumiksi, sillä hänet erotettiin yhtyeestä albumia seuranneen The Beast on the Road -maailmankiertueen jälkeen.
The Number of the Beast nousi ilmestyessään Suomen albumilistan viidennelle sijalle ja yhtyeen kotimaassa Britannian albumilistan kärkeen. The Number of the Beast oli yhtyeen ensimmäinen listakärkeen Britanniassa yltänyt albumi. Yhtyeen kotimaassa albumilta julkaistiin kaksi singleä; ”Run to the Hills” (brittilistan 9.) ja nimiraita ”Number of the Beast” (brittilistan 18.) Molemmat kappaleet ovat edelleen yhtyeen konserttien vakio-ohjelmistoa ja yhtye on soittanut kappaleita konserteissaan lähes tauotta niiden julkaisun jälkeen. Myös ”Hallowed Be Thy Name” on yksi yhtyeen suosituimmista kappaleista, vaikkei sitä julkaistukaan singlenä ennen vuotta 1993, jolloin kappaleen liveversio albumilta A Real Dead One ilmestyi singlenä.
Historia ja äänittäminen

The Number of the Beast oli Bruce Dickinsonin ensimmäinen levytys Iron Maidenissa. Vuoden 1981 jälkeen yhtye aloitti albumin kappalemateriaalin kirjoittamisen Hollywoodissa sijaitsevalla harjoitusstudiolla. Yhtye esitti albumin kappaleita tiettävästi jo ennen julkaisua esiintyessään salanimellä Genghis Khan. Muun muassa kappaleet ”The Prisoner” ja ”Run to the Hills” soitettiin varsinaisessa konsertissa ja ”Hallowed Be Thy Name” konserttia edeltäneessä soundcheckissä.
Albumin nimi juontaa juurensa tuottaja Martin Birchin autokolarista; Birch ajoi kolarin nunnien pakettiauton kanssa ja hänen autonsa hajosi, ja auton korjauttaminen maksoi yhteensä 666 puntaa eli (666 on Raamatussa mainittava pedon luku, The Number of the Beast).
Bruce Dickinsonin mukaan albumi äänitettiin kovalla kiireellä, koska uuden materiaalin tekeminen vei aikaa. Uusi albumi äänitettiin ja miksattiin Battery Studiosilla Englannissa viidessä viikossa. Kappaleet ”Run to the Hills” ja ”Total Eclipse” äänitettiin ja miksattiin singlejulkaisua varten ennen kuin yhtye pääsi jatkamaan muiden kappaleiden äänittämistä. Basisti Steve Harris ei ollut tyytyväinen albumin kaikkiin miksauksiin, paitsi ”Number of the Beastiin”, ja vaati lisäaikaa kappaleiden uusintamiksaukseen minkä seurauksena Birch suostui uudelleenmiksaamaan albumin.