stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Susanna Vironmäki

Susanna Vironmäki on suomalainen balettitanssija. Hän valmistui Kansallisoopperan balettikoulusta vuonna 1982 ja on siitä asti työskennellyt Kansallisoopperan baletissa tanssijana. Kaudella 2005–2006 hän toimi pää- ja solistitehtävissä. Hän jäi eläkkeelle 2007 ja oli mukana eläkkeelle jäävien tanssijoiden jäähyväisnäytöksessä 9. maaliskuuta 2007.[lähde? ] Nykyään Vironmäki opettaa Suomen Kansallisoopperan balettioppilaitoksessa.
Surigao del Norte

Surigao del Norten sijainti
Surigao del Norte on Filippiinien Caragan alueella sijaitseva provinssi. Sen pääkaupunki on Surigao City. Se muodostuu Siarcaon ja Bucas Granden saarista sekä Mindanaon saaren pohjoiskärjestä. Mindanaolla provinssin naapureita ovat sen eteläpuolella Agusan del Norte sekä Surigao del Sur. Sen väkiluku vuoden 2010 väestönlaskennassa oli 442 588.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Surigao del Norte Wikimedia Commonsissa
Filippiinien hallinnollinen jako
| --- | --- |
Pääkaupunki:  Manila
Alueet:   Bicolin alue  Cagayan Valley  CALABARZON  Caraga  Cordilleran hallinnollinen alue  Davaon alue  Ilocosin alue  Itä-Visayas  Keski-Luzon  Keski-Visayas  Länsi-Visayas  MIMAROPA  Mindanaon autonominen muslimialue  Pohjois-Mindanaon alue  Pääkaupunkialue  SOCCSKSARGEN  Zamboangan niemimaa 
Provinssit:   Abra  Agusan del Norte  Agusan del Sur  Aklan  Albay  Antique  Apayao  Aurora  Basilan  Bataan  Batanes  Batangas  Benguet  Biliran  Bohol  Bukidnon  Bulacan  Cagayan  Camarines Norte  Camarines Sur  Camiguin  Capiz  Catanduanes  Cavite  Cebu  Cotabato  Davao del Norte  Davao del Sur  Davao de Oro  Davao Occidental  Davao Oriental  Dinagat Islands  Eastern Samar  Guimaras  Ifugao  Ilocos Norte  Ilocos Sur  Iloilo  Isabela  Kalinga  La Union  Laguna  Lanao del Norte  Lanao del Sur  Leyte  Maguindanao  Marinduque  Masbate  Misamis Occidental  Misamis Oriental  Mountain Province  Negros Occidental  Negros Oriental  Northern Samar  Nueva Ecija  Nueva Vizcaya  Occidental Mindoro  Oriental Mindoro  Palawan  Pampanga  Pangasinan  Quezon  Quirino  Rizal  Romblon  Samar  Sarangani  Siquijor  Sorsogon  South Cotabato  Southern Leyte  Sultan Kudarat  Sulu  Surigao del Norte  Surigao del Sur  Tarlac  Tawi-Tawi  Zambales  Zamboanga del Norte  Zamboanga del Sur  Zamboanga Sibugay
Superboy

| Superboy |
| --- | --- |
Tyyli:  seikkailu
Kestoaika:  22 min
Luoja(t):  Ilya Salkind Alexander Salkind
Pääosissa:   John Haymes Newton  Gerard Christopher  Stacy Haiduk  Ilan Mitchell-Smith  Scott James Wells  George Chakiris  Zevi Wolmark  Peter Jay Fernandez  Robert Levine  Jim Calvert 
Alkuperämaa:   Yhdysvallat
Alkuperäiskieli:  englanti
Verkko:  
Esitetty:  8. lokakuuta 1988 – 17. toukokuuta 1992
Tuotantokausia:  4
Jaksoja:  100
Tuotanto
Tuotantoyhtiö(t):  Alexander and Ilya Salkind Productions Lowry Productions Cantharus Productions, DC Comics
Aiheesta muualla
IMDb
Superboy on yhdysvaltalainen televisiosarja, jota esitettiin vuosina 1988-1992. Sarja kertoi nuoren Teräsmiehen eli Clark Kentin elämästä tämän toimiessa Teräspoikana. Sarjaa esitettiin neljä tuotantokautta ja 100 jaksoa. Sarjan kolmannella kaudella sarja uudelleennimettiin The Adventures of Superboyksi.
Näyttelijät

| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
|  Gerard Christopher  | … |  Kal-El / Clark Kent / Superman   |
|  Stacy Haiduk  | … |  Lana Lang   |
|  Ilan Mitchell-Smith  | … |  Andy McCalister   |
|  Jim Calvert  | … |  Trevor Jenkins "T.J." White   |
|  Peter Jay Fernandez  | … |  Matt Ritter   |
|  Robert Levine  | … |  C. Dennis Jackson   |
|  Sherman Howard  | … |  Lex Luthor   |
|  George Chakiris  | … |  Professori Peterson   |
|  Zevi Wolmark  | … |  Christopher Grimes   |
Steven Dewick

| Mitalit> Maa:   Australia.Miesten uinti. Olympialaiset  | Mitalit> Maa:   Australia.Miesten uinti. Olympialaiset  | Mitalit> Maa:   Australia.Miesten uinti. Olympialaiset  | Maa:   Australia> Miesten uinti. |
| --- | --- | --- | --- |
|  Pronssia | Atlanta 1996 | 4 × 100 m sekauintiviesti |  |
Steven Dewick (2. helmikuuta 1976, Sydney, Uusi Etelä-Wales) on australialainen entinen uimari ja olympiamitalisti. Hän oli erikoistunut selkäuintiin.
Dewick teki kansainvälisen tason arvokilpailudebyyttinsä vuonna 1994 Kansainyhteisön kisoissa. Hän voitti kilpailuissa kultaa 4 × 100 metrin sekauintiviestistä ja hopeaa 100 metrin selkäuinnista.
Vuoden 1996 kesäolympialaisissa Yhdysvaltain Atlantassa Dewick voitti yhdessä Phil Rogersin, Scott Millerin sekä Michael Klimin kanssa pronssia 4 × 100 metrin sekauintiviestistä. Heidän edelleen sijoittuivat Yhdysvaltain sekä Venäjän joukkueet. Dewick osallistui Atlantassa myös 100 metrin selkäuintiin, mutta hän ei selviytynyt siinä välieriin.
Survival International

Survival International on ihmisoikeusjärjestö, joka perustettiin vuonna 1969 edistämään alkuperäiskansojen, heimojen ja eristyksissä elävien ihmisryhmien oikeuksia. Järjestön toimintaan sisältyy muun muassa tiedonlevittämistä, tukihankkeita alkuperäisväestöjen keskuudessa ja lobbausta. Survival International rahoittaa toimintansa vapaaehtoisilla lahjoituksilla, mutta ei hyväksy valtioiden tarjoamaa rahallista tukea.
Järjestö sai alkunsa Robin Hanbury-Tenisonin matkoista, joiden seurauksena hän päätti alkaa puolustamaan maailman suurimpina vähemmistöryhminä pitämiään alkuperäisasukasyhteisöjä. Järjestö pyrkii suojelemaan alkuperäisasukkaita, joiden kulttuuria ja olemassaoloa uhkaavat monet tekijät kuten nyky-yhteiskunnan laajeneminen heidän alueelleen, lähetyssaarnaajien tekemä käännytystyö ja yritysten tekemät maavaltaukset. Vuonna 1989 Survival Internationalille myönnettiin Right Livelihood -palkinto tunnustuksena työstä alkuperäiskansojen oikeuksien, elämän ja itsemääräämisoikeuden suojelemiseksi.
Survival International julkaisi vuonna 2011 kuvia Amatsonin sademetsän alueella havaitusta eristyksissä elävästä alkuperäiskansasta painostaakseen Perun hallitusta estämään laittomat hakkuut, joiden vuoksi alkuperäisväestö joutui pakenemaan asuinalueeltaan. Järjestö on Intiassa pyrkinyt suojelemaan adivasien oikeutta elää tiikeriensuojelualueilla, joilla he ovat eläneet vuosisatoja. Järjestön mukaan heimot ovat eläneet tiikerien kanssa sopusoinnussa pitkään eikä niiden olemassaolo uhkaa tiikereitä mitenkään toisin kuin rikollisjärjestöjen tekemä salametsästys. Survival International myös kehotti Intiaa vuonna 2018 olemaan noutamatta sentinelien surmaaman yhdysvaltalaisen lähetyssaarnaajan John Allen Chaun ruumista, koska sentineleillä ei ole vastustuskykyä ulkopuolisille sairauksille.
Steven Fletcher

Steven Fletcher on seuraavien henkilöiden nimi:
Steven Fletcher (s. 1972), kanadalainen poliitikko
Steven Fletcher (s. 1987), skotlantilainen jalkapalloilija
| --- | --- |
: Tämä on täsmennyssivu, joka luettelee monimerkityksisen käsitteen eri merkitykset tai useita eri henkilöitä. Artikkelisivuja, joiden nimessä tai tekstissä lukee ”Steven Fletcher”, voi hakea sivunnimihaulla, laajalla sivunnimihaulla tai tekstihaulla.
Sulo Leppänen

| Sulo Armas Leppänen> Henkilötiedot |
| --- | --- |
Syntynyt: 15. tammikuuta 1916 Toksova, Venäjän keisarikunta
Kuollut: 12. maaliskuuta 2015 (99 vuotta) Imatra, Suomi
Uran tiedot
Laji:  Paini
Seura:  Enson Kisailijat (1935–1939)   Tainionkosken Tähti (1944–1946)   TuTo (1946–1949)   RTU (1949–1952)   HUT (1952–1958)
Kilpauran kesto:  1935–1958
Saavutukset
Voitot:  3 SM-kultaa   5 TUL:n mestaruutta
Sulo Armas Leppänen (15. tammikuuta 1916 – 12. maaliskuuta 2015) oli suomalainen painija.
Elämä ja ura

Inkerinmaalla syntynyt Leppänen teki työuransa rautateiden palveluksessa, jonka vuoksi asui eri puolilla maata ja edusti useita suomalaisseuroja. Hän voitti urallaan kolme Suomen mestaruutta sekä viisi Työväen Urheiluliiton mestaruutta. Hänelle on myönnetty TUL:n mestarimerkki n:o 192.
Sulo Leppänen osallistui vuoden 1948 Lontoon olympialaisiin, jossa sijoittui kuudenneksi 67 kg:n sarjassa. Ensimmäisellä kierroksella hän hävisi Italian Garibaldo Nizzolalle, jonka jälkeen voitti Belgian Jan Coolsin sekä Kanadan Morgan Plumbin. Neljännellä kierroksella Leppänen hävisi tulevalle kultamitalistille Turkin Celal Atikille.
Vuoden 1951 MM-kisoissa Helsingissä hän sijoittui 67 kg:n sarjassa neljänneksi.
Saavutukset > Vapaapaini

SM-kultaa: 1950, 1951
SM-pronssia: 1952
TUL:n mestaruus: 1950, 1951, 1952
Saavutukset > Kreikkalais-roomalainen paini

SM-kultaa: 1950
TUL:n mestaruus: 1946, 1947
Steven Furtick

| Steven Furtick |
| --- | --- |

Henkilötiedot
Syntynyt: 19. helmikuuta 1980 (ikä 44) Moncks Corner, Etelä-Carolina, Yhdysvallat
Kansalaisuus:  amerikkalainen
Ammatti:  pastori, kirjailija, lauluntekijä
Puoliso:  Holly Furtick
Lapset:  3
Aiheesta muualla
Kotisivu
Larry Stevens Furtick Jr. (s. 19. helmikuuta 1980 Moncks Corner, Etelä-Carolina, Yhdysvallat) on yhdysvaltalainen pastori, kirjailija ja lauluntekijä. Furtick on Pohjois-Carolinan Charlottessa sijaitsevan Elevation Churchin johtava pastori. Furtick on kirjoittanut useita kirjoja, joista Greater ja Crash the Chatterbox ovat New York Timesin best-sellereitä.
Furtick on perustanut Elevation Church-seurakunnan, joka toimii suoratoistopalvelujen ja television kautta sekä tunnetaan Elevation Worship-yhtyestä. Furtickilla on teologian maisterin tutkinto Southern Theological Seminarysta. Furtick on voittanut vuonna 2022 Grammy-palkinnon parhaan kristillisen albumin kategoriassa albumilla Old Church Basement.
Square Hammer

| ”Square Hammer” Ghost |
| --- | --- | --- |

Singlen tiedot
 Albumilta: Popestar
 B-puoli: ”He Is”
 Julkaistu: 12. syyskuuta 2016
 Formaatti: digitaalinen, 7” kuvavinyyli
 Tekijä(t): A Ghoul Writer
 Tuottaja(t): Tom Dalgety
 Tyylilaji: hard rock
 Kesto: 03.59
 Levy-yhtiö: Reaktor, Loma Vista
Muut kannet
 Takakannen kuva
Listasijoitukset
  Hot Mainstream Rock Tracks: 1.
Ghostin muut singlet
| ”Majesty” 2015 | ”Square Hammer” 2016 | ”Rats” 2018 |
Square Hammer on Ghostin kappale ja single, joka julkaistiin 12. syyskuuta 2016 yhtyeen EP:ltä Popestar. Siitä julkaistiin 1000:n kappaleen rajoitettu 7” kuvavinyylipainos.
Kappale ylsi Yhdysvalloissa Billboardin Hot Mainstream Rock Tracks -listan ykköseksi, ja se on listan historian ensimmäinen ruotsalaisen yhtyeen kärkisijoitus.
Kappaleesta kuvattiin musiikkivideo.
Kappaleet > A-puoli

Square Hammer – 3.59
Kappaleet > B-puoli

He Is – 3.31 (Radio Edit)
Aiheesta muualla

Square Hammer Discogsissa. (englanniksi)
Albumi Square Hammer Encyclopaedia Metallum -sivustolla (englanniksi)
Steven Fletcher (poliitikko)

| Steven John Fletcher> Henkilötiedot |
| --- | --- |
Syntynyt: 17. kesäkuuta 1972 (ikä 52) Rio de Janeiro, Brasilia
Kansalaisuus:  kanadalainen
Poliitikko
Puolue:  konservatiivit
Asema:  edustajainhuoneen jäsen
Aiheesta muualla
Virallinen sivu
Steven John Fletcher (s. 17. kesäkuuta 1972) on kanadalainen poliitikko. Hän  on ollut vuodesta 2004 parlamentin edustajainhuoneen jäsen. Fletecher kuului aiemmin konservatiiviseen puolueeseen, mutta puolue ei hyväksynyt häntä vuonna 2019 ehdokkaakseen. Vuonna 2016 hänet valittiin osavaltion parlamenttiin sitoutumattomana, ja 2018 hän liittyi Manitoba-puolueeseen. Vuonna 2018 hän ilmoitti alkavansa johtaa Manitoba-puoluetta.
Fletcher syntyi Rio de Janeirossa, Brasiliassa, kanadalaiselle insinööri-isälle. Hän kasvoi Manitobassa ja valmistui Manitoban yliopistosta vuonna 1995. Hän on ollut vuodesta 1996 neliraajahalvaantunut Manitobassa sattuneen hirvikolarin seurauksena. Hänen puhekykynsä palautui kuntoutuksessa.
Fletcher tuli vuonna 2001 ja uudelleen vuonna 2003 valituksi Manitoban Progressive Conservative Partyn puheenjohtajaksi. Parlamenttiin hänet on valittu vuosina 2004, 2006 ja 2011. Hän on parlamentin ensimmäinen neliraajahalvaantunut jäsen.
Squarepusher

Squarepusher, 2012
Squarepusher on brittimuusikko Thomas ”Tom” Jenkinsonin (s. 17. tammikuuta 1975 Chelmsford, Essex, Englanti) taiteilijanimi. Jenkinson luo lähinnä jazzvaikutteilla varustettua drum and bass-, acid house- ja IDM-musiikkia.
Vaikka Squarepusher ei ole varsinaisesti lyönyt läpi Ison-Britannian ulkopuolella, hänen kokeileva ja paikoin äänimaailmaltaan brutaali tuotantonsa on nauttinut laajaa kulttisuosiota.
Jenkinson aloitti keikkailevana basistina perinteisessä musiikkiyhtyeessä. Hän kertoo aloittaneensa elektronisen musiikin tuottamisen rumpukoneista, joilla hän teki laitteiden äärirajoja tavoittelevia kokeiluja. Jenkinson on toisen tunnetun IDM-artistin, Richard D. Jamesin (Aphex Twin), hyvä ystävä.
Tuotanto > Albumit

Alroy Road Tracks [nimellä Duke of Harringay] (1995) - Spymania
Feed Me Weird Things (1996) - Rephlex
Hard Normal Daddy (1997) - Warp
Big Loada (1997) - Warp/Nothing
Burningn'n Tree (1997) - Warp
Music Is Rotted One Note (1998) - Warp/Nothing
Budakhan Mindphone (1999) - Warp/Nothing
Selection Sixteen (1999) - Warp/Nothing
Go Plastic (2001)
Do You Know Squarepusher (2002) - Warp
Ultravisitor (2004) - Warp
Hello Everything (2006) - Warp
Just A Souvenir (2008) - Warp
d'Demonstrator [nimellä Shobaleader One] (2010) - Warp
Ufabulum (2012) - Warp
Tuotanto > EP:t ja single-julkaisut

Crot [nimellä Tom Jenkinson] (1994) - Rumble Tum Jum
Stereotype [nimellä Tom Jenkinson] (1994) - Nothings Clear
Conumber (1995) - Spymania
Squarepusher Plays... (1996) - Rephlex
Bubble & Squeak [nimellä Tom Jenkinson] (1996) - Worm Interface
Port Rhombus (1996) - Warp
Vic Acid (1997) - Warp
Maximum Priest (1999) - Warp
My Red Hot Car (2001) - Warp
Untitled (2001) - Warp
Square Window [Ultravisitor Promo] (2004) - Warp
Venus No. 17 (2004) - Warp
Numbers Lucent (2009) - Warp
Aiheesta muualla

Viralliset kotisivut (Arkistoitu – Internet Archive)
Susanna Vainiola

Susanna Vainiola (o.s. Korhonen, s. 1970) on suomalainen musiikkitoimittaja, joka työskentelee Yleisradion kulttuuri- ja viihdetoimituksessa tehden pääasiassa kevyen musiikin erikoisohjelmia radioon.
Ura

Vainiola aloitti Yleisradiossa vuonna 1991 tehden radio-ohjelmia Radiomafiaan. Sittemmin Vainiola on tehnyt ohjelmia Ylellä myös Radio Keski-Suomeen ja kanavalle Yle Q. Vainiola on myös juontanut Yle TV1:ssä ohjelmaa Lomamatka 80-luvulle sekä ollut mukana tekemässä kuunnelmasarjaa Kaikki huutaa Dingo!. Vuonna 2022 hän toimittaa Yle Radio 1:ssä ohjelmaa Muistojen bulevardi sekä Radio Suomessa ohjelmaa Kissankehto ja yhdessä Pekka Laineen kanssa podcastia Susanna ja Pekka puhuvat popmusiikista. Kissankehto on Vainiolan pitkäaikaisin ohjelma, joka alkoi Radiomafiassa jo 1990-luvulla. Ohjelman nimen Jake Nyman poimi Kurt Vonnegutin kirjasta.
Susannah York

Susannah York
Susannah Yolande York (9. tammikuuta 1939 – 15. tammikuuta 2011) oli brittiläinen näyttelijä. Hän syntyi Lontoossa ja opiskeli siellä Royal Academy of Dramatic Artsissa.
Yorkin muutamia elokuvia ovat Tom Jones (1963), Sisar Georgen surma (1969), Taistelu Englannista (1970) ja Mio, poikani Mio (1987). Hän esitti lisäksi Lara-äitiä Teräsmiehessä ja sen jatko-osissa. Hän oli ehdolla Parhaan naissivuosan Oscar-palkinnon saajaksi roolillaan elokuvassa Ammutaanhan hevosiakin (1969).
York oli vuonna 1972 Cannesin elokuvajuhlien paras naisnäyttelijä roolillaan elokuvassa Sairaat mielikuvat. Hänen ääntään kuullaan power metal -yhtye Rhapsody of Firen albumilla Triumph or Agony (2006). Billy Bragg viittaa häneen laulussaan ”The Short Answer”.
York eli vuosina 1960–1976 avioliitossa Michael Wellsin kanssa ja sai kaksi lasta. Hänestä tuli isoäiti ensimmäistä kertaa vuonna 2007. York kuoli luuydinsyöpään 15. tammikuuta 2011.
Aiheesta muualla

Susannah Yorkin muistokirjoitus Helsingin Sanomissa[vanhentunut linkki]
Susannah York IMDB-sivustolla (englanniksi)
Suomen Valtakunnan Liitto

Suomen Valtakunnan Liitto (lyh. SVL) oli jatkosodan aikana Suomessa toiminut järjestö, jonka tehtävänä oli koota natsi-Saksaan myönteisesti suhtautuneet tahot saman katto-organisaation alle ja samalla lähentää niitä toisiinsa. SVL:n lopullisena tavoitteena oli voitetun sodan jälkeen muodostaa Suomeen Saksan tapainen yksipuoluejärjestelmä. SVL toimi kuitenkin koko sodan ajan matalalla profiililla, eikä sillä ollut vaikutusvaltaa. Järjestöä ei myöskään merkitty yhdistysrekisteriin, vaan sen oli tarkoitus aloittaa julkinen toimintansa vasta sodan jälkeen. SVL:n puheenjohtajana toimi professori Mauno Vannas ja toisena johtohahmona on usein pidetty professori Rolf Nevanlinnaa, vaikka hänen roolinsa onkin jäänyt epäselväksi.
Historia > Perustaminen

Saksan sotamenestyksen myötä Suomen natsimieliset piirit ryhtyivät aktivoimaan toimintaansa vuoden 1940 lopussa. Suomen Valtakunnan Liiton perustajina toimivat IKL:n aktiivit ja sitä lähellä olevat henkilöt. Heidän tarkoituksenaan oli vahvistaa poliittista asemaansa Suomen valtiollisessa elämässä uudessa natsi-Saksan hallitsemassa Euroopassa. Tavoitteena oli koota saman sateenvarjo-organisaation alle kaikki Suomen natsimieliset järjestöt ja ryhmittymät. SVL:n piti myös lähentää eri poliittisia puolueita, niin että lopulta Suomessa olisi Saksan mallin mukaisesti ainoastaan yksi maata johtava puolue.
Mikko Uolan vuonna 1982 julkaistun IKL:n historian mukaan SVL:n oli tarkoitus toimia sen ”vara-liikkeenä” ja taata kansallismielisen toiminnan jatkuvuus myös tilanteessa, jossa IKL joutuisi niin sanottujen Kekkosen konstien takia valtiovallan kieltämäksi. Myöhemmin Uola on luonnehtinut järjestöä ennen muuta akateemisten piirien löyhäksi yhteenliittymäksi, joka ajoi kansallisia arvoja ja oli omaksunut natsien ideologiasta muun muassa salaseurojen ja juutalaisuuden vastaisia näkemyksiä. Rolf Nevanlinnan elämäkerran kirjoittaneen Olli Lehdon mukaan järjestöä ei kuitenkaan voi pitää erityisen yliopistopainotteisena, vaan käsitys on syntynyt kahden professorin Vannaksen ja Nevanlinnan mukanaolosta.
Mauno Vannas luonnosteli tammikuussa 1942 SVL:n periaateohjelman, jota käytettiin hyväksi jäsenhankinnassa. Lopullinen ohjelma oli tarkoitus hyväksyä vasta voitokkaan sodan jälkeen pidettävässä perustavassa kokouksessa. Periaateohjelman mukaan SVL:n päämääränä oli ”valtakunnan sisäinen lujittaminen ja hajallaan joutuneiden Suomen heimojen kokoaminen suureen yhteiseen isänmaahan ja tämän laajentuneen isänmaan rakentaminen työn ja oikeuden kestävälle pohjalle”. Ohjelma sisälsi 18 kohtaa, jotka kytkivät sen selkeästi natsi-Saksan tavoitteisiin. Ne sisälsivät muun muassa väestönkasvun rotu- ja perinnöllisyysoppien mukaisesti sekä Suomen vapauttamisen kaikesta juutalaisesta vaikutuksesta. Periaateohjelman allekirjoittivat muun muassa kuvanveistäjät Wäinö Aaltonen ja Jussi Mäntynen, säveltäjä Yrjö Kilpinen, geologi Väinö Auer, kirjailija Lauri Haarla, kielitieteilijä J. J. Mikkola, elokuvaohjaaja Risto Orko ja kansatieteilijä Väinö Salminen. Se käännettiin myös saksaksi ja toimitettiin muun muassa Heinrich Himmlerille ja Alfred Rosenbergille. Järjestölle hankittiin varoja rahankeräyksellä, johon osallistui liike-elämän vaikuttajia, kuten laivanvarustaja Antti Wihuri.
Historia > Toiminta

SVL:n jäsenmäärästä ei ole tarkkaa tietoa, mutta arviot vaihtelevat 2 000–6 000 välillä.  Mukana oli yli 30 professoria. Olli Lehdon mukaan suuri osa jäsenistä ei ollut kovinkaan aatteellisia, vaan olivat lähteneet mukaan ”varmuuden vuoksi”. Järjestö toimi myös erittäin näkymättömästi, sillä toiminta oli tarkoitus käynnistää kunnolla vasta sodan päättymisen jälkeen saksalaisten joukkojen poistuttua maasta. Kun Saksan voitto alkoi vuoden 1943 aikana näyttää epätodennäköisemmältä hiipui kiinnostus SVL:n toimintaan entisestään.
Suomen hallitus suhtautui SVL:oon epäluuloisesti. Maaliskuussa 1944 lääkintäeverstinä palvellut Vannas lähetettiin pääkaupungista Vilppulassa sijainneeseen sotasariaalaan, jotta järjestön toiminta saataisiin loppumaan kokonaan. Myöskään Saksan suurlähetystö ei juurikaan pitänyt SVL:oon yhteyttä. Suurlähettiläs Wipert von Blücher arveli järjestön olevan yhteyksissä ainoastaan Helsingissä vaikuttaneisiin saksalaisiin ”hämärämiehiin”, jotka toimivat itsenäisesti.
Yleisradion vuonna 1998 esittämän MOT-sarjan Lääketieteen musta historia II -ohjelman mukaan järjestöllä oli suunnitelmat Norjan mallin mukaisen nukkehallituksen muodostamiseksi sekä presidentti Risto Rytin kaltaisten ”petturien” murhaamiseksi yhteistyössä saksalaisten joukkojen kanssa. MOT antaa SVL:sta kuvan kansallissosialistisena järjestönä, jonka päämääränä oli Saksan voittaessa natsimielisen hallituksen perustaminen. MOT:n mukaan järjestö korosti muun muassa rotuoppeja ja halusi hävittää juutalaiset. Televisio-ohjelmaa on kuitenkin arvostelu lähdekritiikin heikkoudesta.
Syksyllä 1944 hävitettiin paljon SVL:n materiaalia, joten järjestön toiminnan tutkiminen on vaikeaa. Esimerkiksi Kansallisarkistossa ei ole lainkaan SVL:a koskevaa aineistoa. Saksan arkistoista löytyy Alfred Rosenbergin luottomiehen Hans-Wilhelm Scheidtin marraskuussa 1942 laatima raportti, jossa mainitaan muun muassa Vannaksen ja Nevanlinnan johtoasema sekä aikomus käynnistää järjestön toiminta vasta sodan päätyttyä. Olli Lehdon mukaan Nevanlinna ei kuitenkaan ollut aktiivisesti mukana SVL:n toiminnassa ja myös Matti Klinge on todennut, että tämä oli vain järjestön sympatiseeraaja. Myöskään punaisen Valpon sodanjälkeisessä raportissa ei mainita hänen toimintaansa SVL:ssa.
Sodan päättymisen jälkeen liittoutuneiden valvontakomissio ei määrännyt järjestöä lakkautettavaksi, koska sitä ei ollut merkitty yhdistysrekisteriin.
Kirjallisuutta

Ekberg, Henrik: Führerns trogna följeslagare : den finländska nazismen 1932–1944.  Helsingfors:  Schildts, 1991.  ISBN 951-50052-2-1.
Jokisipilä, Markku: ”Hitlerin avulla idän barbaareja vastaan” : tulkintoja suomalais-saksalaisesta aseveljeydestä.  (Turun yliopiston poliittisen historian tutkimuksia 13)  Turku:  Turun yliopisto, 1998.  ISBN 951-29133-6-4.
Lääkintäeversti Mauno Vannas jatkosodan aikana.
Sulo Muuri

| Sulo Muuri> Kansanedustaja |
| --- | --- |
 6.4.1945–21.7.1948  
Ryhmä/puolue:  SKDL
Vaalipiiri:  Oulu
Henkilötiedot
Syntynyt: 1. maaliskuuta 1910 Kymi
Kuollut: 16. tammikuuta 1995 (84 vuotta) Vantaa
Sulo Alvar Muuri (1. maaliskuuta 1910 Kymi – 16. tammikuuta 1995 Vantaa) oli suomalainen poliitikko, joka toimi SKDL:n kansanedustajana vuosina 1945–1948. Ennen sotavuosia Muuri oli mukana kielletyn SKP:n toiminnassa ja asui 1930-luvulla neljä vuotta Neuvostoliitossa. Talvi- ja jatkosodan ajan hän oli turvasäilössä ja työpalveluksessa.
Elämä > Varhaiset vuodet

Kymissä syntyneen Sulo Muurin isä pakeni sisällissodan lopputuoksinoissa Neuvosto-Venäjälle. Kun äiti ei pystynyt elättämään lapsiaan oli Muuri viisi vuotta huutolaisena Pohjois-Pohjanmaalla. 1920-luvun puolivälissä Muuri muutti Helsinkiin, jossa hän työskenteli laboratorioapulaisena suoritettuaan Helsingin yliopiston kemian iltakursseja. Vuonna 1928 Muuri lähti kommunistien toimintaan liittymällä Nuorten työläisten opintoyhdistykseen sekä Valtiollisten vankien huoltoyhdistykseen. Etsivän keskuspoliisin mukaan Muuri vaikutti myös SKP:n sotilaslinjalla. Varusmiespalveluksen suoritettuaan Muuri muutti vuonna 1932 Neuvosto-Karjalaan. Hän opiskeli Petroskoissa Karjalan kommunistisessa maatalouskorkeakoulussa ja työskenteli Punaisen Karjalan toimittajana.
Elämä > Sota-aika

Muuri palasi Suomeen vuonna 1936 työskennellen rakennuskoneasentajana Turussa, Antreassa ja Oulussa. EK jäljitti Muurin vasta syksyllä 1939 ja pidätti hänet Oulussa talvisodan sytyttyä. Turvasäilöön sijoitettujen joukossa Muuri laskettiin vaarallisimpaan vakoilijoiksi ja sabotööreiksi epäiltyjen ryhmään, koska oli palattuaan elänyt kolme vuotta EK:n pääsemättä selville hänen tekemisistään. Muuri vapautettiin Oulun lääninvankilasta huhtikuussa 1940, mutta otettiin uudelleen turvasäilöön kesällä 1941 ennen jatkosodan käynnistymistä. Syksyllä 1941 Muuri komennettiin muiden turvasäilössä olleiden kommunistien tavoin rintamalle niin sanotun Pärmin pataljoonan riveihin. Lukuisten loikkausten jälkeen heidät siirrettiin pian pois etulinjasta Erilliseen työkomppaniaan, jossa Muuri suoritti työpalvelusta kesään 1944 saakka. Viimeiset kuukaudet ennen jatkosodan päättymistä hän vietti turvasäilössä Karvian varavankilassa ja vapautui viimein syyskuussa 1944.