stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
FS Duguay-Trouin (1877)

| Duguay-Trouin |
| --- | --- |
 Duguay-Trouin

Aluksen vaiheet
Rakentaja:  Arsenal de Cherbourg
Kölinlasku:  1873
Laskettu vesille:  1877
Palveluskäyttöön:  1879
Poistui palveluskäytöstä:  proomuksi 1900
Tekniset tiedot
Uppouma:  3 479 t
Pituus:  89,76 m (vesiraja)
Leveys:  13,18 m
Syväys:  6,25 m
Koneteho:  4 800 ihp
Nopeus:  15,5 solmua
Miehistöä:  322
Aseistus
Aseistus:  5 × 7,6" Mle 1870 -tykkiä 5 × 140 mm Mle 1870 -tykkiä 10 × 37 mm tykkiä 2 × 360 mm torpedoputkea
Duguay-Trouin oli Ranskan laivaston vuonna 1877 vesillelaskettu rautarunkoinen, panssaroitu ja kuparoidulla pohjalla varustettu risteilijä.
Valmistus

Alus tilattiin Cherbourgin laivastontelakalta ja sen köli laskettiin vuonna 1873. Alus laskettiin vesille vuonna 1877 ja se otettiin palvelukseen vuonna 1879.
Alus oli varustettu kaksoispohjalla ja se oli jaettu kahdeksaan vesitiiviiseen osastoon sekä varustettu törmäyslaipioin. Kansien väli oli pieni ja tykit oli sijoitettu yläkannelle. Tykeistä oli aluksen etukannella yksi 7,6 tuuman ja neljä oli asennettu hyllyille. Perään oli asennettu yksi 140 millimetrin  ja  loput laidoille. 7,6 tuuman tykit korvattiin myöhemmin 6,4 tuuman Mle 1881 tykeillä ja 37 millimetrin tykkien määrä laskettiin viiteen, jolloin tilalle asennettiin neljä 47 millimetrin tykkiä.
Palvelus

Duguay-Trouin muutettiin proomuksi vuonna 1900 nimellä  Vétéran. Samalla kuljetusalus Tonquin vastaanotti aluksen tehtävän koululaivana nimellä Duguay-Trouin.
Akripos

| Akripos> Ἄκριπος.Sijainti |
| --- | --- |
 Akripos
Koordinaatit:  38°45′00″N, 21°15′00″E
Valtio:  Kreikka
Paikkakunta:  ?, Aitolia-Akarnania, Länsi-Kreikka
Historia
Tyyppi:  kaupunki
Kulttuuri:  antiikki
Alue:  Aitolia
Infobox OKNimi-testi OK: 
Akripos (m.kreik. Ἄκριπος, lat. Acripus) oli antiikin aikainen kaupunki ja kaupunkivaltio (polis) Aitoliassa Kreikassa. Sen tarkkaa sijaintia ei tunneta.
Myöskään Akripoksen historiasta ei tiedetä mitään. Vaikka kaupunki on luetteloitu nykytutkimuksessa klassisen kauden polisten eli itsenäisten kaupunkivaltioiden joukkoon, sen todellinen asema tunnetaan kuitenkin huonosti. Kaupunki tunnetaan vain yhdestä polisten välisiä suhteita koskevasta, noin vuodelta 355 eaa. peräisin olevasta piirtokirjoituksesta, jossa se esiintyy yhdessä muiden Aitolian ja Akarnanian rajamailla sijainneiden kaupunkien joukossa.
Dosso

| Dosso |
| --- | --- |
 Ilmakuva kaupungista.
 Dosso
 Koordinaatit: 13°02′40″N, 3°11′41″E 
Valtio:  Niger
Alue:  Dosson alue
Departementti:  Dosson departementti
Hallinto:  
 – Asutustyyppi:  kaupunki
 – Hallinnon tyyppi:  kaupunkikunta
Pinta-ala:  
 – Kokonaispinta-ala:  541 km²
Korkeus:  228 m
Väkiluku (2012):  89 132
Aikavyöhyke:  UTC+1
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Dosson oikeustalo.
Tavallinen asuinkatu Dossossa.
Dosso on kaupunki, kunta sekä Dosson alueen ja departementin hallinnollinen keskus Nigerissä. Se sijaitsee Dosson alueen keskiosassa 140 kilometriä maan pääkaupungista Niameysta kaakkoon. Kunnassa on 89 132 asukasta (vuonna 2012, väestönlaskenta).
Maantiede ja ilmasto

Dosson kaupunkikunnan arvioitu pinta-ala on 541 neliökilometriä. Se rajoittuu pohjoisessa Garantchédeyn ja Mokkon, idässä Goroubankassamin, etelässä Fareyn ja lännessä Gollén maalaiskuntiin. Seutu on pinnanmuodostukseltaan etupäässä vadien halkomaa tasankoa. Pysyviä vesistöjä ei ole.
Seutu kuuluu Sudanin ja Sahelin ilmastovyöhykkeiden siirtymäalueeseen. Sadekausi kestää toukokuun puolivälistä lokakuuhun, kuiva ja viileä kausi marraskuusta helmikuuhun ja kuiva ja kuuma kausi maaliskuusta toukokuun puoliväliin. Vuotuinen sademäärä on 400–700 millimetriä. Kuukauden keskilämpötila on korkeimmillaan 42 °C huhtikuussa ja alimmillaan 18 °C tammikuussa.
Asutus

Kuntaan kuuluu yhdeksän kaupunginosaa, viisi hallintokylää ja kaksi heimoryhmää. Perinteinen hallinto käsittää sulttaanikunnan, jonka alue vastaa Dosson departementtia. Asukkaat ovat etupäässä djermoja. Heidän lisäkseen kunnassa asuu hausoja, fulbeja ja tuaregeja.
Historia

Dosso on syntynyt 1700-luvulla pienen djermakuningaskunnan keskukseksi. Dosson kuningaskunta kävi sotia kilpailijoidensa kanssa ja onnistui 1800-luvun alussa torjumaan Sokoton valtakunnan ensimmäiset hyökkäykset. Vuosisadan puolivälissä siitä tuli Sokoton vasalli, mutta zarmakoy Kossomin (1854–1865) aikana se sai takaisin itsenäisyytensä ja aiheutti murskatappion tuaregeille. Ranskan siirtomaavalta teki zarmakoyn päällikönvirasta perinnöllisen. Vuodesta 1903 lähtien hän hallitsi entistä laajempaa kantonia ja vuodesta 1926 provinssia. Dosson zarmakoy sai sulttaanin arvonimen vuonna 2010. Nigerin muiden perinteisten päälliköiden tapaan hän on nykyään valtion virkamies, jota kunnioitetaan perinteisin menoin.
Liikenne, talous ja palvelut

Dosson kautta kulkee Niameysta itään johtava päällystetty valtatie RN1, josta haarautuu päällystetty RN7 Beninin rajalle Gayaan. Kaupunki on rakenteilla olevan rautatien varrella. Valmistuessaan 2020 rautatie yhdistää Nigerin Beniniin.
Seudun pääelinkeinot ovat maanviljely, karjanhoito ja kaupankäynti. Tärkeimmät viljelykasvit ovat hirssi, durra, lehmänpapu, maapähkinä, seesami, maapapu ja vihannekset. Kotieläimiä ovat naudat, lampaat, vuohet, aasit, kamelit, hevoset ja siipikarja. Käsityöammattien merkitys on vähäinen eikä suurempaa teollisuutta ole lainkaan.
Kunnassa toimii 109 lastentarhaa ja alakoulua, kymmenen yläkoulua ja lukio. Terveydenhuoltojärjestelmään kuuluvat aluesairaala, piirisairaala, terveyskeskus, synnytyslaitos sekä joukko terveysasemia, yksityisklinikoita ja apteekkeja. Vesihuolto käsittää kaivoja ja porakaivoja sekä kaupungin ja kahden kylän vesijohtoverkon. Puhtaan juomaveden ulottuvilla on 71 % väestöstä.
Kaupunkikuva ja matkailu

Kaupungilla on säännöllinen asemakaava, joka jakautuu neljään osaan. Keskustan muodostavat keskustori, linja-autoasema, sulttaanin palatsi ja perjantaimoskeija sekä niitä ympäröivät julkiset ja liikerakennukset. Valtatie RN1:n pohjoispuolella sijaitsee perinteinen asuinalue. Gayaan johtavan RN7:n itäpuolella on hallinto- ja asuinrakennuksia, palveluja sekä kehittyvä teollisuus- ja käsityöläisalue. Sen länsipuolella on pääosin asuinalue.
Kaupungissa on kolme hotellia, mutta varsinaisen matkailun merkitys on vähäinen. Nähtävyyksiin kuuluvat Dosson sulttaanin palatsi, aluemuseo ja käsityökeskus.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Dosso Wikimedia Commonsissa
Larry Dunn

Larry Dunn, alk. Lawrence Dunhill (s. 19. kesäkuuta 1953 Denver, Colorado) on yhdysvaltalainen kosketinsoittaja. Hän soitti Earth, Wind & Fire -yhtyeessä vuodesta 1972 vuoteen 1983 ja aloitti 1990-luvulla oman soolouransa. Dunn on valittu Earth, Wind & Firen jäsenenä Rock and Roll Hall of Fameen ja Songwriters Hall of Fameen.
Dunn soitti Earth, Wind & Firessä eri kosketinsoittimia, mukaan lukien pianoa, urkuja, klavinettia ja syntetisaattoria. Hän oli mukana säveltämässä monia yhtyeen hiteistä, mukaan lukien Grammy Hall of Fame -palkittua kappaletta ”Shining Star” vuoden 1975 albumilta That’s the Way of the World.
Dunn omistaa Source Productions -nimisen tuotantoyhtiön, jonka kautta hän on tuottanut muun muassa mainos- ja elokuvamusiikkia.
Diskografia > Sooloartistina

Lover’s Silhouette: The Fire (1992)
N2 the Journey (2011)
Aiheesta muualla

Viralliset sivut
| Auktoriteettitunnisteet  |
| --- | --- |
Kansainväliset:  ISNI  VIAF  WorldCat 
Kansalliset:  Espanja  Ranska  BnF data  Yhdysvallat  Tšekki 
Taiteenala:  MusicBrainz 
Muut:  Europeana
Draamakasvatus

Draamakasvatus on draamaa, jota tehdään kasvatuksellisessa kontekstissa koulussa ja sen ulkopuolella. Draamakasvatukseen kuuluvat sekä koulussa tehtävä teatteri että teatteri, jota tehdään koulussa katsottavaksi.
Draamakasvatus on 1900-luvulla luotu käsite, ja ennen sitä myös sanaa teatteri käytettiin kasvatuksen yhteydessä. 1900-luvun draamaopetuksen perusteet ovat lähtöisin Englannista, jossa draamapedagogiikan parissa työskentelivät Caldwell Cook (1917) ja Harriet Finlay Johnson (1923). Nykyisen draamaopetuksen kehitys on lähtöisin 1940-luvun puolivälistä, jolloin draamakasvatusta kehittivät kuuluisat draamaopettajat kuten Slade, Way, Heathcote, Bolton ja Neelands. Suomessa draamakasvatus on uudehko käsite, jota ennen on puhuttu ilmaisutaidosta (ilmaisukasvatuksesta) tai draamapedagogiikasta. Ilmaisutaito-käsitettä käytettiin Suomessa 1960- ja 1970-lukujen vaihteessa ja draamapedagogiikka-käsitettä 1980-luvun lopulla sekä 1990-luvulla. Hannu Heikkisen mukaan tämä termien epämääräisyys on hidastanut Suomessa draamakasvatuksen kehittymistä vakavasti otettavaksi oppiaineeksi sekä tutkimusalaksi.
Draamakasvatus-termin määrittelystä – siitä, mitä draamakasvatus tarkalleen ottaen on – ei olla yhtä mieltä, vaan draamakasvatus on aina tekijöidensä näköistä. Heikkinen määrittelee draamakasvatuksen ”draamaksi ja teatteriksi, jota tehdään erilaisissa oppimisympäristöissä ja joka sisältää sekä esittävän, osallistavan että soveltavan draaman genret”. Draamakasvatus-termiä käytetään tässä merkityksessä yhä yleisemmin englanninkielisissä maissa. Draamakasvatukseen sisältyy koulun teatteritoiminta, mutta sen ulkopuolelle jäävät sekä terapia että teatteri instituutiona ja ammattiteatterina. Draamakasvatus voidaan ajatella oivalluksia ja kokemuksia tuottavaksi ryhmäprosessiksi, johon sisältyy erilaisia hankkeita osallistavan, esittävän ja soveltavan draamakasvatuksen genreissä.
Draamakasvatuksessa roolien käyttö, draaman muodot sekä tapa kertoa ja tutkia tarinoita ihmisenä elämisestä erottavat sen muusta kasvatuksesta. Draamakasvatus on kuitenkin sekä draamaa että kasvatusta.
Draamakasvatus ja oppiminen

Draamakasvatuksen tärkeyttä on perusteltu sillä, että draamassa sallitaan ja voidaan kokea ja kokeilla sellaisia tunteita, ajatuksia ja ilmaisuja, jotka ovat arkipäivässä mahdottomia tai kiellettyjä. Draamassa saatuja kokemuksia tutkimalla ja niistä keskustelemalla opitaan kulttuurista, yhteiskunnasta, sekä itsestä ja ryhmästä. Draama on keino tutkia erilaisia asioita ja rooleja. Draama voi auttaa oppimaan monenlaisia asioita. Draamakasvatuksessa oppiminen tapahtuu osittain tietoisesti ja osittain toiminnan hetkellä tiedostamattomasti. Tiedostamattoman oppimisen voi purkaa vasta myöhemmin.
Oppiminen draamakasvatuksessa on yhteistoiminnallista eli siinä hyödynnetään ryhmän jäsenten erilaisuutta, kehitetään yhteistyötaitoja sekä vuorovaikutusta, ryhmän jäsenet ovat positiivisesti riippuvaisia toisistaan ja jokainen jäsen kantaa vastuunsa. Oppiminen on myös aktiivista kokemuksellista oppimista: oppiminen etenee omien kokemusten ja toiminnan reflektoinnin kautta ilmiöiden teoreettiseen ymmärtämiseen ja kehittyneempiin toimintamalleihin. Reflektoinnilla tarkoitetaan tässä omien kokemusten ja tietojen tutkimista ja arviointia.
Oppimista voi draaman maailmoissa tapahtua monella tavalla: draama saattaa tehdä oppimisen kokonaisvaltaiseksi tarjoamalla oikeaa elämää muistuttavia oppimistilanteita, se voi auttaa ymmärtämään maailmaa, kehittää osallistujien viestintätaitoja ja älyllisiä, moraalisia, emotionaalisia, sosiaalisia ja fyysisiä alueita sekä kriittistä ajattelua. Draaman maailma voi antaa myös muihin taidemuotoihin ja oppiaineisiin liittyvää ymmärrystä ja kokemuksia.
Draamakasvatuksesta oppiminen voidaan tiivistää neljään oppimisen alueeseen: sisällöstä, itsestä, sosiaalisista taidoista sekä draamasta ja teatterista oppimiseen. Draamakasvatuksessa siis käsitellään jotakin asiaa, ilmiötä tai ongelmaa draaman avulla tai kautta eli opitaan sisällöstä. Draamakasvatuksessa käsiteltävät asiat liittyvät myös osallistujien henkilökohtaiseen kehittymiseen, jolloin opitaan myös itsestä jotain. Sosiaalisista taidoista opitaan, kun toimitaan yhdessä kohti yhteistä päämäärää. Opitaan myös rakentamaan, luomaan ja esittämään draamaa.
Draamakasvatuksessa on siis mahdollista kokeilla, kokea ja tutkia erilaisia rooleja, ratkaisuja ja itselle outoja maailmoja. ”Draamassa opitaan draamassa, draamasta sekä draaman avulla ja draaman kautta”.
Suomalaiseen ammatilliseen koulutukseen draamapedagogiikka alkoi vähitellen siirtyä 1990-luvulla opetussuunnitelmauudistusten myötä. Silloisissa opetussuunnitelmissa uusina painopistealueina otettiin esiin työn henkinen hallinta, työhön sitoutuminen sekä ihmisten ja ryhmien ihmistoiminnan hallitseminen.
Draamakasvatuksen opettaminen

Draama saatetaan usein nähdä jonkinlaisena hauskana välipalana sen sijaan, että se nähtäisiin mahdollisuutena oppia. Nykyisin teatteria, draamaa tai ilmaisutaitoa on mahdollista opiskella alakoulussa (1-6.lk) läpäisyperiaatteella eri aineiden yhteydessä, yläkoulussa (7-9.lk) valinnaisena aineena ja lukiossa suorittamalla alan soveltavia kursseja ja ilmaisutaidon lukiodiplomin. Teatteri ei ole sisältynyt koulussa pakollisiin opetettaviin aineisiin tai saanut taideaineen asemaa, vaikka sitä on kyllä koulussa tehty esimerkiksi valmistamalla esityksiä koulun juhliin. Draamakasvatusta ei myöskään ole määrätty kenenkään vastuulle perusopetuksessa, joten vastuu opetuksesta on aiheesta kiinnostuneilla opettajilla.
Draamaopettajan tulisi olla samanaikaisesti sekä taiteilija että pedagogi. Draamaopettajalta vaaditaan asiantuntijuutta, ammattitaitoa, sosiaalista älykkyyttä sekä myös luovuutta ja kykyä heittäytyä. Hänen tulee hallita sekä draama että kasvatus: hänen pitää osata draaman ja teatterin keinot sekä pedagogiset ja oppimisen teoriat ja käytäntö. Draamaopettajalla on monia tehtäviä. Hän esimerkiksi ohjaa toimintaa, luo luottamuksellista ilmapiiriä, innostaa ryhmää ja virittää tunnelmaa, kuuntelee, kyseenalaistaa ja täydentää ratkaisuja.
Kirjallisuutta

Lehtonen, Jaakko & Tanttu-Knapp, Helena (toim.): Draama. Nyt. Kirjoituksia ilmaisukasvatuksen alalta.  Jyväskylä:  Jyväskylän yliopiston opettajankoulutuslaitos, 1994.  ISBN 951-34-0251-7
Toivanen, Tapio: Lentoon! Draama ja teatteri koulussa.  Helsinki:  WSOY Oppimateriaalit, 2007.  ISBN 978-951-0-32456-1
Toivanen, Tapio: Kasvuun! Draamakasvatusta 1–8-vuotiaille.  Helsinki:  WSOYpro, 2010.  ISBN 978-951-0-36393-5
Aiheesta muualla

HAMK:n ammatillisen opettajakorkeakoulun opiskelijat demonstroivat draamakasvatusta työpaikkahaastatteluun (Flash)[vanhentunut linkki].
HAMK:n ammatillisen opettajakorkeakoulun opiskelijat demonstroivat draamapedagogiikkaa asenteiden opettamiseen. Draamassa sovelletaan vastakkainasettelua. (YouTube.)
HAMK:n ammatillisen opettajakorkeakoulun opiskelijat demonstroivat draamapedagogiikkaa asenteiden opettamiseen. Draamassa sovelletaan tšekkiläistä nukketeatteria. Aiheena on hätävarjelun liioittelu. (YouTube.)
Akryylinitriilibutadieenistyreeni

ABS-muovin monomeerien rakennekaavat
ABS eli akryylinitriilibutadieenistyreeni ((C8H8· C4H6·C3H3N)x) on eräs kestävä muovilaatu. Se on jäykkää mutta kevyttä, ja hinnaltaan varsin edullista. Niinpä sen käyttökohteita ovat muun muassa erilaiset kypärät, kotitalous- ja konttorikoneet, kotelot, Lego-palikat, putket ja profiilit sekä veneet. ABS-muovia käytetään myös henkilöautojen korien helmoissa ja puskureissa polykarbonaatin sekoitteena PC/ABS. Lisäksi tietokoneiden ja tulostinten rungot ovat tavallisesti ABS-muovia.
ABS-muovin monomeerit ovat akryylinitriili, butadieeni ja styreeni.
ABS-muovilla on hyvä sitkeyden, jäykkyyden ja sulajuoksevuuden yhdistelmä sekä hyvä pinnanlaatu ja kiilto. Sen jännityssäröilyherkkyys on vähäisempi kuin polystyreenillä. ABS-muovilla on myös pieni staattinen sähköisyys ja se kestää hyvin heikkoja happoja ja emäksiä.
ABS-muovia käytetään myös 3D-tulostamisessa. Käytettäessä ABS-muovia 3D-tulostamisessa, prosessissa syntyy lievästi myrkyllisiä kaasuja, joten prosessissa tarvitaan hyvin ilmastoitu tai suljettu 3D-tulostusympäristö.
Yhden ABS-kilon valmistamiseen tarvitaan kaksi kiloa raakaöljyä. Suurin ABS:n tuottaja on Chi Mei Taiwanissa. ABS-muovin yksi kauppanimi on Cycolac.
ABS-muovisia Lego-palikoita
Nikolai Aksjonov

| Mitalit> Maa:   Venäjä.Miesten soutu. Olympialaiset  | Mitalit> Maa:   Venäjä.Miesten soutu. Olympialaiset  | Mitalit> Maa:   Venäjä.Miesten soutu. Olympialaiset  | Maa:   Venäjä> Miesten soutu. |
| --- | --- | --- | --- |
|  Pronssia | Atlanta 1996 | kahdeksikko |  |
| MM-kilpailut  | MM-kilpailut  | MM-kilpailut  |  |
|  Pronssia | St. Catharines 1999 | kahdeksikko |  |
Nikolai Aksjonov (s. 8. kesäkuuta 1970) on venäläinen soutaja. Hän saavutti Atlantan olympialaisissa 1996 pronssia kahdeksikossa. Hän saavutti maailmanmestaruuskilpailuissa pronssia kahdeksikossa St. Catharinesissa 1999 sekä sijoittui samassa luokassa neljänneksi Kölnissä 1998 ja kuudenneksi Aiguebelettessa 1997.
Jan Ladislav Dusík

Dusíkin muotokuva, 1867.
Jan Ladislav Dusík (Dussek) (12. helmikuuta 1760 Čáslav, Böömi – 20. maaliskuuta 1812 Saint-Germain-en-Laye) oli tšekkiläinen pianisti ja säveltäjä. Dusík oli ensimmäisiä kiertäviä virtuooseja, jonka laulavaa soittotyyliä ihailtiin yleisesti.
Dusík suoritti Prahassa teologian oppiarvon, mutta oli jo lapsesta suuntautunut musiikkiuralle. Hän aloitti uransa Amsterdamissa, mutta siirtyi vielä opiskelemaan Hampuriin Carl Philipp Emanuel Bachin johdolla. Hän kiersi Venäjällä, Liettuassa, Ranskassa, Italiassa, Saksassa ja Englannissa, jossa hän asui 12 vuotta vuodesta 1790 lähtien. Dusík meni Englannissa myös naimisiin ja perusti vaimonsa kanssa musiikkikaupan, mutta jätti lopulta vaimonsa ja pakeni velkojiaan mannermaalle. Preussin prinssi Louis Ferdinand, joka oli itsekin varsin hyvä pianisti, oli hänen läheinen ystävänsä. Kun prinssi kaatui taistelukentällä, Dusík ei toipunut menetyksestä. Viimeisinä vuosinaan hän lihoi siinä määrin, ettei juuri noussut sängystä, ja kärsi alkoholismista.
Dusíkin sävellykset on suureksi osaksi unohdettu, vaikka niissä esiintyykin paikoitellen jopa profeetallista Chopinin, Schumannin ja Brahmsin ennakointia. Dusík oli ensimmäinen pianisti, joka ryhtyi esiintymään konserteissaan kylki yleisöön päin. Hän oli ensimmäinen säveltäjä, joka merkitsi sävellyksiinsä kattavat pedaalimerkinnät. Hän myös soitti vuonna 1794 ensimmäisenä pianistina julkisesti kuusioktaavista pianoa. Felix Mendelssohn piti Dusíkia ihmelapsena, mutta katsoi myös, ettei tämä koskaan täysin hyödyntänyt lahjojaan. François Joseph Fétis, joka oli tuolloin Euroopan parhaita kriitikoita, kirjoitti 1808 Dusíkin soiton ylittävän kaiken, mitä hän oli koskaan kuullut. Dusíkin kilpailija Friedrich Kalkbrenner myönsi, että kukaan toinen hänen kuulemansa pianisti ei vanginnut yleisöään, kuten Dusík.
Aiheesta muualla

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
Vapaasti käytettävissä olevia Dusíkin partituureja Mutopia Project
Artikkeli Dusíkista Tšekin yleisradioyhtiön musiikkisivustolla (englanniksi)
Keith Duffy

Keith Duffy, 2012
Keith Peter Thomas Francis John Duffy (s. 1. lokakuuta 1974 Dublin, Irlanti) on irlantilainen laulaja ja näyttelijä.
Ura

Duffy oli yksi vuosina 1993–2000 toimineen Boyzone-poikabändin jäsenistä. Vuoden 2000 lopulla hän julkaisi entisen yhtyekaverinsa Shane Lynchin kanssa nimellä Keith ’n’ Shane uuden version Milli Vanillin vuoden 1988 hitistä ”Girl You Know It’s True”. Se sijoittui Britannian singlelistalla parhaimmillaan 36. sijalle.
Vuonna 2001 Duffy osallistui Celebrity Big Brotherin ensimmäiselle kaudelle ja sijoittui kuudesta kilpailijasta kolmanneksi. Vuosina 2002–2005 hän esitti Ciaran McCarthya brittiläisessä saippuasarjassa Coronation Street.
Duffy soitti bassokitaraa Moya Brennanin vuoden 1999 albumilla Whisper to the Wild Water.lähde?
Yksityiselämä

Duffy meni naimisiin Lisa Smithin kanssa Las Vegasissa 24. kesäkuuta 1998. Heillä on kaksi lasta. Tyttärensä autismin vuoksi Duffy on puhunut sairaudesta julkisuudessa.lähde?
Aiheesta muualla

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
Keith Duffy Internet Movie Databasessa. (englanniksi)
| Auktoriteettitunnisteet  |
| --- | --- |
Kansainväliset:  VIAF 
Taiteenala:  MusicBrainz
Aktiini

G-aktiini
Aktiini on pallomainen, polymerisoituva 42–47 kilodaltonin (kDa) suuruinen proteiini. Se polymerisoituu muodostaen pitkiä, kuitumaisia aktiinifilamentteja eli mikrofilamentteja, jotka tukevat solun rakennetta. Ne myös osallistuvat solun jakautumiseen, jonka loppuvaiheessa aktiini muodostaa renkaan tulevien tytärsolujen välille. Monomeeristä aktiinia kutsutaan G-aktiiniksi ja polymerisoitunutta aktiinia F-aktiiniksi.
Aktiinifilamentteja on runsaasti kaikkien aitotumaisten soluissa ja niiden konsentraatio voi olla parhaimmillaan yli 100μM. Solun sisällä aktiinin osuus kaikista proteiineista on jopa 5 %.
Aktiineja on kuutta eri muotoa. Neljää α-aktiinia esiintyy lihassoluissa ja β- ja γ-aktiinia on muissa soluissa, ja ne eroavat vain muutaman aminohapon suhteen toisistaan. Aktiini onkin yksi eliökunnan konservoituneimmista proteiineista: esimerkiksi ihmisen ja levän aktiinit poikkeavat toisistaan vain 5 %.
Aktiinifilamentit kuuluvat solun tukirangalle tärkeisiin mikrofilamentteihin eli kierteisiin säikeisiin. Mikrofilamentit koostuvat sadoista valkuaisainemolekyyleistä ja niiden tehtävä on antaa solulle muoto sekä osallistua solujen liikkumiseen kudoksissa.
Aklarubisiini

| --- | --- |

Aklarubisiini
Systemaattinen (IUPAC) nimi
Metyyli-(1R,2R,4S)-4-[(2R,5S,6S)-4-(dimetyyliamino)-5-[(2S,4S,5S,6S)-4-hydroksi-6-metyyli-5-[(2R,6S)-6-metyyli-5-okso-oksan-2-yyli]oksioksan-2-yyli]oksi-6-metyylioksan-2-yyli]oksi-2-etyyli-2,5,7-trihydroksi-6,11-diokso-3,4-dihydro-1H-tetraseeni-1-karboksylaatti
Tunnisteet
CAS-numero: 57576-44-0
ATC-koodi: L01DB04
PubChem CID: 42474
Kemialliset tiedot
Kaava: C42H53NO15 
Moolimassa: 811,854
SMILES: Etsi tietokannasta: eMolecules, PubChem
Fysikaaliset tiedot
Sulamispiste: 151–153 °C (hajoaa)
Liukoisuus veteen: Liukenee veteen
Farmakokineettiset tiedot
Hyötyosuus:  ?
Metabolia:  ?
Puoliintumisaika:  ?
Ekskreetio:  ?
Terapeuttiset näkökohdat
Raskauskategoria:  ?
Reseptiluokitus:    
Antotapa: Intravenoosi
Aklarubisiini eli aklasinomysiini A (C42H53NO15) on antrasykliineihin kuuluva orgaaninen yhdiste. Yhdistettä voidaan käyttää lääketieteessä eräiden syöpien kuten leukemian hoidossa.
Ominaisuudet, käyttö ja valmistus

Huoneenlämpötilassa aklarubisiini on keltaista kiteistä ainetta. Se liukenee hyvin veteen pH:n ollessa välillä 4–6 ja vesiliuosten väri muuttuu keltaisesta voimakkaan punavioletiksi lisättäessä emästä liuokseen. Orgaanisista liuottimista se liukenee muun muassa etyyliasetaattiin ja kloroformiin. Aklarubisiini on optisesti aktiivinen yhdiste ja sen ominaiskiertokyky dikloorimetaanissa on –11,5. Aklarubisiinin rakenne koostuu aklavinoniksi kutsutusta aglykonista ja trisakkaridiosasta.
Aklarubisiini on topoisomeraasi II-entsyymin inhibiittori ja se estää erityisesti RNA:n mutta myös DNA:n synteesiä. Se inhiboi myös topoisomeraasi I:stä ja stimuloi tämän entsyymin katalysoimaa DNA:n hajottamista. Aklarubisiinia käytetään muun muassa akuutin myelooisen leukemian hoidossa.  Aklarubisiini voi aiheuttaa yliherkkyysreaktioita.
Ensimmäisen kerran aklarubisiini eristettiin vuonna 1974 ja sitä tuottaa Streptomyces galilaeus-bakteeri. Bioteknillinen tuotantotapa on nykyäänkin menetelmä, jolla tätä yhdistettä tuotetaan.
Dương Quỳnh Hoa

| Dương Quỳnh Hoa |
| --- | --- |
 Dương Quỳnh Hoa vuonna 1974.
Henkilötiedot
Syntynyt: 1930
Kuollut: 2006 (75–76 vuotta)
Muut tiedot
Järjestö:  Etelä-Vietnamin kansallinen vapautusrintama
Dương Quỳnh Hoa (1930–2006) oli vietnamilainen nationalisti ja kommunisti. Hän oli mukana esimerkiksi Vietkongin toiminnassa osallistuen myös sen perustamiseen vuonna 1960. Vietnamin sodan ja Vietnamin yhdistymisen jälkeen hän kuitenkin pettyi maan kommunistihallintoon ja ryhtyi sen kriitikoksi.