stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Elateia (Fokis)
Maantiede

Elateia oli antiikin Fokiin merkittävimpiä kaupunkeja Delfoin jälkeen. Se sijaitsi lähes keskellä laajaa ja hedelmällistä tasankoa, joka ulottui Amfikaiasta eli Amfikleiasta Boiotian rajalle saakka. Elateian etäisyys Amfikaiasta oli noin 180 stadioninmittaa eli noin 32 kilometriä. Kaupungin sijainti oli strateginen, sillä se hallitsi luonnollista reittiä pohjoisesta Kefissos-joen laaksoon, ja sitä pidettiin eteläisen Manner-Kreikan hallinnan avaimena.
Historia

Elateian seutu on ollut asuttua viimeistään neoliittisella kaudella 6000 eaa. Hautalöytöjen perusteella paikalla on ollut asutusta myös mykeneläisellä kaudella. Kaupunki ei kuitenkaan esiinny Homeroksen Iliaan laivaluettelossa. Kreikkalaisessa mytologiassa kaupungin nimi oli peräisin Elatoksesta, Areaan pojasta. Antiikin aikana Elateian asukkaat katsoivat olevansa alkuperältään arkadialaisia. Kaupungin kansalaisesta käytettiin etnonyymiä Elateus (Ἐλατεύς).
Persialaiset tuhosivat Elateian persialaissodissa 480–479 eaa. muiden Fokiin kaupunkien tavoin. Makedonian Filippos II valtasi Elateian vuonna 338 eaa. ollessaan hyökkäämässä Amfissaan, ja kunnosti kaupungin linnoitteet. Myöhemmin kaupunki torjui Kassandroksen hyökkäyksen, kun taas Filippos V onnistui valtaamaan sen. Elateia pysyi uskollisena Makedonialle roomalaisten vallatessa Kreikkaa. Roomalaiset valtasivat sen vuonna 198 eaa. Seuranneella roomalaisella kaudella roomalaiset antoivat Elateialle vapaakaupungin oikeudet, koska kaupunkilaiset olivat vastustaneet Mithridatesta.
Elateian alueella on suoritettu arkeologisia kaivauksia 1900-luvun alkupuolella ja vuonna 1959 sekä jälleen vuodesta 1985 lähtien.
Rakennukset ja löydökset

Elateian akropoliina eli linnavuorena ja yläkaupunkina toimi kukkula nykyisen Eláteian kylän pohjoispuolella. Kukkulan eteläpuolelta on löydetty hautausmaa (38°38′50.9″N, 22°46′19.7″E), joka on ollut käytössä mykeneläiseltä kaudelta 1300-luvulta eaa. protogeometriselle kaudelle 900-luvulle eaa. saakka, ja erityisesti 1200-luvulla eaa. Löytöihin kuuluu muun muassa tholos-hautoja.
Pausaniaan mukaan kaupungissa oli agora, teatteri, Athenen kuvapatsas sekä Asklepiokselle omistettu temppeli, jossa oli jumalaa esittänyt parraton kulttikuva. Noin kolme kilometriä kaupungin paikasta kaakkoon on löydetty Athene Kranaialle omistetun temppelin rauniot. Pausanias mainitsee myös tämän temppelin, ja sen sijainti vastaa hänen antamaansa kuvausta.
El Oued

| El Oued الوادي, al-Wādī |
| --- | --- |
 El Ouedin holvikattoja.
 El Oued
 Koordinaatit: 33°22′3″N, 6°51′6″E 
Valtio:  Algeria
Maakunta:  El Oued
Piirikunta:  El Oued
Hallinto:  
 – Hallinnon tyyppi:  kunta
Pinta-ala:  
 – Kokonaispinta-ala:  77,2 km²
Väkiluku (2020):  190 800
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
El Oued (arab. الوادي‎, al-Wādī) on kaupunki ja El Ouedin maakunnan hallinnollinen keskus Algeriassa. Se sijaitsee Saharassa Soufin keidasalueella 625 kilometriä Algerista kaakkoon. El Ouedin kunnassa oli arviolta 190 800 asukasta vuonna 2020.
Maantiede ja ilmasto

El Ouedin kunnan pinta-ala on 77,2 neliökilometriä. Se rajoittuu pohjoisessa Kouininen ja Hassani Abdelkrimin, idässä Trifaouin, etelässä Bayadhan ja lännessä Oued El Alendan kuntiin. Keitaita ympäröi Itäinen Iso erg. Alueella on huomattavat pohjavesivarat.
Seudulla vallitsee subtrooppinen aavikkoilmasto. Vuotuinen sademäärä on 65 millimetriä. Keskilämpötila on 33 astetta heinäkuussa ja 10 astetta tammikuussa. Vuorokautiset lämpötilanvaihtelut ovat suuria.
Historia

Kaupunki on saanut nimensä hiekan alle jääneestä vadista. Seudun kanta-asukkaat ovat keidasviljelyä ja karjanhoitoa harjoittavia arabeja. Adwan-heimon kerrotaan saapuneen ensimmäisten arabivalloittajien joukossa ja paimentolaisheino trudin 1300-luvun lopussa. Syrjäisyydestään huolimatta alue ei ole koskaan ollut eristäytynyt, vaan muodostaa linkin Tunisian ja Algerian Saharan pohjoisosien välillä. Ranskalaiset valtasivat Soufin keitaat vuonna 1854 ja alistivat ne suoraan hallintoonsa vuonna 1877. 1800-luvulta lähtien alueella kamppailivat suufilaisveljeskunnat rahmaniyya, tidjaniyya ja qadiriyya.
El Ouedista tuli maakuntakeskus vuonna 1984. Kaupunki on kasvanut sen jälkeen voimakkaasti varsinkin julkisten investointien ansiosta, mikä on johtanut muun muassa ympäristöongelmien kärjistymiseen.
Liikenne ja talous

El Ouedista on maantieyhteydet Biskraan, Touggourtiin, Tébessaan ja Tunisiaan. Kaupungin lähellä Guemarissa on kotimaan lentoasema.
Kaupungin pääelinkeinot ovat kaupankäynti ja palvelut. Maatalous tuottaa vehnää, vihanneksia, taateleita, lihaa ja maitoa. Lisäksi on kemian-, elintarvike- ja rakennustarviketeollisuutta. El Ouedissa toimii Hamma Lakhdarin yliopisto.
Nähtävyydet

El Oued on kuuluisa valkoisista holvikatoistaan, ja sitä kutsutaan ”tuhannen kupolin kaupungiksi”. Keitaiden toinen erikoisuus on taatelipalmujen istuttaminen syviin kaivantoihin. Tämän ansiosta palmuja ei tarvitse kastella, mutta ne ovat jatkuvasti vaarassa peittyä hiekkaan. Paikallisia nähtävyyksiä ovat vilkas torialue, Kouininen vanha linnoitus, tidjaniittien zawiya Guemarissa ja ympäröivät hiekkadyynit. El Ouedissa toimii museo.
Elandi

| Elandi |
| --- | --- |

Uhanalaisuusluokitus
 Elinvoimainen  
  
Tieteellinen luokittelu
Kunta::  Eläinkunta Animalia
Pääjakso::  Selkäjänteiset Chordata
Alajakso::  Selkärankaiset Vertebrata
Luokka::  Nisäkkäät Mammalia
Lahko::  Sorkkaeläimet Artiodactyla
Heimo::  Nautaeläimet Bovidae
Alaheimo::  Naudat Bovinae
Suku::  Elandit Taurotragus
Laji::  oryx
Kaksiosainen nimi
 Taurotragus oryx  (Pallas, 1766) 
Katso myös
   Elandi Wikispeciesissä   Elandi Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OK: 
Elandi eli hirviantilooppi (Taurotragus oryx) on Afrikassa elävä suurikokoinen nautaeläinlaji.
Ulkonäkö ja koko

Elandi on ruumiinmuodoltaan raskasrakenteinen ja muistuttaa hieman härkää. Uros voi painaa 400–1000 kiloa, ja sen säkäkorkeus on 150–180 cm. Naaras painaa 300–600 kiloa, ja säkäkorkeus on 120–150 cm. Naaras on selvemmin ruskea, uros harmahtavampi ja tummempi.
Sarvet voivat olla metrin mittaiset ja ne ovat sekä uroksella että naaraalla. Lajille on tyypillistä myös lyhyt harjas niskassa ja tyhjää pussukkaa muistuttava tupsu kaulassa. Elandin häntä on noin puoli metriä ja sen päässä on tumma tupsu.
Elandit voivat saada aikaan soinnikkaita naksauksia polviensa avulla.
Levinneisyys

Elandeita tavataan Afrikassa, Etiopiasta ja Zairen eteläosista Etelä-Afrikkaan ulottuvalla alueella. Laji elää sekä ruohosavannilla että harvan metsän peittämällä savannilla.
Elinympäristö

Elandi elää tavallisesti laumassa tasankoalueella, mutta toisinaan niitä esiintyy myös aavikoiden reunoilla ja metsissä.
Lisääntyminen

Naaraalla ensimmäinen parittelu tapahtuu noin 15 kuukauden iässä, ja tiineysaika on 8,5–9 kuukautta. Synnytys tapahtuu usein sadekautena, ja jälkeläisiä on vain yksi kerrallaan.
Mohamed el-Fatatry

Mohamed el-Fatatry (s. 1984 Arabiemiirikunnat) on egyptiläinen Suomessa asuva media-alan yrittäjä. Hän perusti muslimiportaalin Muxlim.com. Muxlim sai vuonna 2009 Tasavallan presidentin kansainvälistymispalkinnon.  Sittemmin Muxlim.com teki miljoonatappiot ja lopetti toimintansa.
El-Fatatryn vanhemmat ovat toimittajia, jotka el-Fatartyn syntyessä työskentelivät Arabiemiraateissa. Hän tuli Suomeen opiskelemaan mediatekniikkaa ammattikorkeakoulu Evtekiin "koska opiskelu oli ilmaista". Hänen yrittäjähenkisyytensä huomattiin ja häntä kehotettiin kehittelemään ideoita. Opinnot jäivät kuitenkin kesken el-Fatatryn keskittyessä nettisivuihinsa.
Kirjallisuutta

David J. Cord: Mohamed 2.0: Disruption Manifesto.  Schildts & Söderströms, 2012.  ISBN 978-951-52-2898-7  (englanniksi)
Eksentrisyys

Taivaankappaleen ellipsirata. Kuvassa oleva eksentrisyys eli soikeus 0,5 on melko suuri.
Eksentrisyys eli epäkeskisyys e on kartioleikkauksen kuten ellipsin tai hyperbelin muotoa kuvaava parametri, joka on suuruudeltaan leikkauksen polttopisteiden välimatkan suhde isoakselin pituuteen. Ellipsillä eli soikiolla se on aina 0:n ja 1:n välillä, ja on sitä suurempi, mitä pitkänomaisempi ellipsi on. Ympyrän eksentrisyys on nolla.  Eksentrisyys voidaan määritellä myös paraabelille, jolla se on 1, ja hyperbelille, jolla se on suurempi kuin 1.
Koska taivaankappaleiden radat ovat ellipsin muotoisia, on käsitteellä huomattava merkitys myös tähtitieteessä.
Ellipsin eksentrisyys

Ellipsin isoakseli on sen suurin pituus. Ellipsillä on kaksi polttopistettä: F1 ja F2. Ellipsin reuna kiertää ellipsin määritelmän mukaisesti polttopisteitä siten, että missä hyvänsä reunan pisteessä P kolmion F1F2P ympärysmitta pysyy aina saman pituisena. Mitä soikeampi ellipsi on, sitä kauempana polttopisteet ovat toisistaan. Näin eksentrisyys ilmoittaa polttopisteiden välisen etäisyyden suhteen ellipsin isoakselin pituuteen; polttopisteiden väli ikään kuin venyttää ellipsiä. Ympyrässä polttopisteet sulautuvat keskipisteeksi.
Jos eksentrisyys on nolla ( e = 0 ), kyseessä on ympyrä. Mitä suurempi eksentrisyys on ellipsillä, sitä soikeampi tämä on. Ympyrän eksentrisyys on nolla, ellipsillä se on nollan ja yhden välillä (0 < e < 1).
Taivaankappaleiden ratojen eksentrisyys

Keplerin ensimmäisen lain mukaan planeetat kiertävät aurinkoa ellipsin muotoisia ratoja, joiden toisessa polttopisteessä Aurinko sijaitsee. Taivaanmekaniikassa radan eksentrisyys on yksi kappaleen rataa kuvaavista rataelementeistä. Jos jonkin radan eksentrisyys on lähellä nollaa, kyse on ympyrämäisestä radasta. Maan radan eksentrisyys on 0,0167, mikä tarkoittaa sitä, että Maan etäisyys Auringosta vaihtelee muutaman prosentin verran sen kiertojakson aikana. Maan radan soikeus vaihtelee aikojen kuluessa välillä 0–0,05. Aurinkokunnan planeettojen ratojen eksentrisyydet ovat enimmäkseen alle 0,05. Merkuriuksella ja Marsilla eksentrisyyden arvo on kuitenkin suurempi. Nämä radat näyttävät paperille piirrettyinä jo silminnähden soikeilta. Yleensä taivaankappaleen radan eksentrisyyttä pidetään suurena, jos se on suurempi kuin 0,1.
Komeetat kiertävät Aurinkoa hyvin soikeilla radoilla. Myös esimerkiksi Sedna-nimisellä Aurinkokunnan ulko-osissa kiertävällä pikkuplaneetalla on hyvin suuri eksentrisyys: 0,855.
Erityyppisten käyrien eksentrisyys

ympyrä e = 0
ellipsi 0 < e <1
paraabeli e = 1
hyperbeli e > 1
Muita eksentrisyyden määritelmiä

Taivaanmekaniikassa käytetään usein planeetan radan eksentrisyysvektoria, jonka itseisarvo on yhtä suuri kuin radan eksentrisyys, ja suunta osoittaa, millä puolella Aurinkoa planeetta on ollessaan perihelissä. Tämä vektori mahdollistaa radan eksentrisyyden laskemisen, jos kappaleen paikka- ja nopeusvektorit jollakin ajanhetkellä tunnetaan.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Eksentrisyys Wikimedia Commonsissa
Ellipsin muotoparametreja.
Eljot

Eljot eli LJ-lennätin tai Jotti oli Suomen puolustusvoimien tiedustelun, radiotiedustelun ja kaukopartio-osastojen 1930- ja 1940-luvuilla käyttämä erityisviestintäväline. Nimitys LJ-lennätin tulee järjestelmän kehittäjien Ragnvald Lautkarin ja Holger Jalanderin sukunimistä, muoto Eljot on puolestaan lyhenne LJ saksan kielen mukaan äännettynä ja Jotti eräänlainen slangi-ilmaus. Väline saatiin sarjatuotantoon talvisodan aikana.
Holger Jalander, toinen Eljotin kehittäjistä viestittää Kyynel-radiolla.
Eljot oli summerilennättimellä toteutettu sähkötysyhteys, linjavärähdin, jota käytettiin radiotiedustelun eri yksiköiden, kuten kuunteluasemien ja suuntimoiden väliseen yhteydenpitoon sekä eräänlaisena pikayhteytenä radiotiedustelusta kaukopartioiden tukikohtiin ja näiden välillä (viimeksi mainittu yhteyden tyyppi esiintyy esimerkkisanomassa alempana). Eljotilla saatettiin lähettää esimerkiksi tukikohdalle tietoja radiotiedustelun sieppaamista viesteistä, joilla oli merkitystä sillä hetkellä toiminnassa oleville kaukopartioille. (Tukikohdissa tarvittavat tiedot muokattiin ja lähetettiin erikseen Kyynel-radiolla partioille.) Eljot-yhteys oli jatkuva ja avoinna kaikille Eljot-asemille samalla kertaa, vaikka kullakin asemalla oli oma kutsunsa.
Fullerphone malli 1917.
Eljotin perustana oli englantilaisen Fullerphone-lankasähkötysjärjestelmän toimintaperiaate. Tekniikkaa kokeiltiin Suomessa vuodesta 1937 alkaen ja sarjatuotanto aloitettiin talvisodan alkaessa. Ensimmäinen kokeilulinja oli kehittäjien, Lautkarin ja Jalanderin, asuntojen välinen kaukokirjoitinyhteys Helsingissä Kruununhaasta Töölöön. Tätä merkityksellisempi koeyhteys rakennettiin Terijoelta ensin Inoon ja myöhemmin Koivistolla, Saarenpään linnakkeella sijainneeseen suuntimisasemaan.
Eljot käytti olemassa olevia puhelinyhteyksiä, mutta niin, ettei tasajännitteistä ja virraltaan mikroampeeriluokkaa olevaa, pulsseina välittyvää liikennettä voinut kuunnella. Eljotin esikuva Fullerphone oli nimenomaan kehitetty maakuuntelumenetelmiä vastaan suojautumiseen.
Väline oli käytössä yhteydenpidossa radiotiedustelun kuunteluasemilla vielä 1950-luvulla kuunteluun ja suuntimiseen liittyen. Muuta yhteydenpitoa kuunteluasemilta toimistoon hoidettiin siviilipuhelimilla. Tekniikka on esitelty tiiviisti Sanomansieppaajia ja koodinmurtajia: Suomen radiotiedustelu sodassa -teoksen osiossa Fullerphonesta jottiin.
Yksittäisistä Eljot-viesteistä on säilynyt tietoja yksiköiden, kuten Osasto Marttinan sotapäiväkirjoissa. Esimerkki Osasto Marttinan sanomasta Osasto Kuismaselle 15. lokakuuta 1942: Kuismanen. Voitko lähettää kuudelle miehelle viikon muonan lehti P-36-10  x 94 y 81 Pyhäjärvi huomenna tai ylihuomenna. Täällä ei sää salli. Marttina.
Eliel

| Eliel |
| --- | --- |
Nimipäivä:   
– suomenkielinen:  9. huhtikuuta
– ruotsinkielinen:  9. huhtikuuta
– ortodoksinen:  –
Muunnelmia:  –
Vastineita eri kielissä:  –
Nimen alkuperä:  heprealainen
Infobox OKNimi-testi OK: 
Eliel on heprealaisperäinen miehen etunimi, joka voidaan tulkita kahdella eri tavalla. Hepreaksi El tarkoittaa Jumalaa ja Eli Jumalani. Eliel voidaan siis tulkita joko "Jumalani on Jumala" tai "Jumalani Jumala".  Vanhassa testamentissa mainitaan kahdeksan Eliel-nimistä henkilöä.
Suomessa nimi Eliel on vuoden 2019 loppuun mennessä annettu 3 610 henkilölle. Elielin nimipäivä on ollut vuodesta 2000 lähtien suomen­ruotsalaisen ja on vuodesta 2020 lähtien myös suomen­kielisen kalenterin mukaan 9. huhtikuuta, joka on myös Eliaksen nimipäivä.
Tunnettuja Elielejä

Eliel Aspelin-Haapkylä (1847–1917), suomalainen professori, valtioneuvos ja kulttuurintutkija
Eliel Aleksanteri Auno (1883–1968), suomalainen lestadiolainen kirkkoherra ja lähetyssaarnaaja
Eliel Lagercrantz (1894–1973), suomalainen kielitieteilijä
Eliel Levón (1854–1940), suomalainen lyseon rehtori
Eliel Lähteenkorva (1919–1999), suomalainen teknillisen fysiikan professori
Eliel Mickelsson (1886–1963), suomalainen kansanedustaja (SDP) ja merikapteeni
Eliel Muoniovaara (1918–1993), suomalainen arkkitehti
Eliel Saarinen (1873–1950), suomalainen arkkitehti
Eliel Sandbacka (1882–1943), suomalainen kauppias, yritysjohtaja ja kauppaneuvos
Eliel Sjöström (1889–1950), suomenruotsalainen kirjailija
Eliel Soisalon-Soininen (1856–1905), suomalainen valtioneuvos, Suomen suuriruhtinaskunnan prokuraattori 1901-1905
Eliel Sundström (1885–1939), suomalainen karjanjalostaja ja hedelmäpuutarhan viljelijä
Eliel Vest (1863–1906), suomalainen tietokirjailija
Eliel Jonathan Warén (1854–1928), suomalainen lääkäri ja lintutieteilijä
Eliel Wartiainen (1875–1973), suomalainen eräkirjailija
Eliel Ilmari Wuorinen (1875–1961), suomalainen lääninsihteeri ja kuvernööri
Eliel Åberg (1861–1936), suomalainen merikapteeni, virkamies ja merenkulkuneuvos
Elaskat

| Elaskat |
| --- | --- |
 Lumpenus fabricii
Tieteellinen luokittelu
Domeeni::  Aitotumaiset Eucarya
Kunta::  Eläinkunta Animalia
Pääjakso::  Selkäjänteiset Chordata
Alajakso::  Selkärankaiset Vertebrata
Luokka::  Viuhkaeväiset Actinopterygii
Lahko::  Ahvenkalat Perciformes
Alalahko::  Kivinilkkakalat Zoarcoidei
Heimo::  Elaskat Lumpenidae  Jordan & Evermann, 1898
Katso myös
   Elaskat Wikispeciesissä   Elaskat Commonsissa 
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Elaskat (Lumpenidae) on ahvenkaloihin kuuluva kalaheimo. Sen lajit esiintyvät Atlantin ja Tyynenmeren pohjoisosissa ja Jäämeressä.
Taksonomia

Elaskat kuuluu ahvenkalojen lahkon kivinilkkakalojen alalahkoon (Zoarcoidei). Heimoon luetaan kahdeksan sukua ja yhteensä 11 lajia. Nykyinen elaskoiden heimo Lumpenidae on hiljattain erotettu laajemmasta Stichaeidae-heimosta, jonka suomalainen nimi ennen oli elaskat, mutta nyt suppeampana sarvielaskat.
Tuntomerkit

Elaskat ovat tyypillisesti pitkulaisia, ankeriasmaisia kaloja. Pyrstöevä on pienehkö ja peräevä ulottuu keskiruumiiseen. Elaskoilla ei ole uimarakkoa.
Levinneisyys ja elintavat

Elaskat ovat kylmien ja viileiden vesien pohjakaloja. Suurin osa lajeista elää Tyynenmeren pohjoisosissa ja kolme Atlantissa. Ne elävät lähellä rannikkoa aina noin 250 metrin syvyyteen asti, ja niitä tavataan myös vuorovesilammikoista. Ravintona ovat pienet selkärangattomat eläimet. Suomessakin tavattava elaska (Lumpenus lampretaeformis) elää Itämeressä syvissä vesissä, vaikka suolaisissa merissä se on rantavyöhykkeen laji.
Suvut

Elaskoihin kuuluu seuraavat kahdeksan sukua:
Acantholumpenus Makushok, 1958
Anisarchus Gill, 1864
Leptoclinus Gill, 1861
Lumpenella Hubbs, 1927
Lumpenus Reinhardt, 1836
Neolumpenus Miki, Kanamaru & Amaoka, 1987
Poroclinus Bean, 1890
Xenolumpenus Shinohara & Yabe, 2009
Elmitjärvi

| Elmitjärvi Эльмитозеро, Elmitozero |
| --- | --- |
Valtiot:  Venäjä
Tasavalta:  Karjalan tasavalta
Piiri:  Prääsän piiri
Paikkakunta:  Jessoila
Koordinaatit:  62°05′29″N, 33°12′26″E
Vesistöalue ja valuma-alueen tietoja
Päävesistöalue:  Suojoki
Laskujoki:  Elmitša
Mittaustietoja
Pinnankorkeus:  116 m
Pituus:  2 km
Leveys:  1 km
Rantaviiva:  6,3 km
Pinta-ala:  1,2 km²
Tilavuus:  0,00291 km³
Keskisyvyys:  2,4 m
Suurin syvyys:  4,7 m
Valuma-alue:  13,6 km²
 fiElmitjärvi 
Elmitjärvi (ven. Эльмитозеро, Elmitozero) on Suojoen vesistöön kuuluva järvi Karjalan tasavallan Prääsän piirin Jessoilan kunnassa Venäjällä. Sen pinta-ala on 1,2 neliökilometriä, valuma-alueen laajuus 13,6 neliökilometriä, keskisyvyys 2,4 metriä ja suurin syvyys 4,7 metriä.
Elmitjärveen virtaa kaksi puroa. Se laskee Elmitšapuron kautta Kuutamajärveen. Järven kalalajeja ovat hauki, särki, säyne, lahna, made, ahven ja kiiski.
Järven pohjoisrannalla on sijainnut Elmitjärven kylä.
Elastinen kerroin

Elastinen kerroin kuvaa aineen kykyä vastustaa sitä muovaavia voimia. Elastisten kertoimien yksikkö on pascal (tai vaihtoehtoisesti  {\textrm {N}}/{\textrm {m}}^{2}). Elastinen kerroin  \lambda  määritellään kappaleeseen kohdistuvan jännityksen  \sigma  ja venymän (puristuman)  \epsilon  suhteena:
Kimmokerroin

Kimmokerroin (tunnus  E tai  Y) on yleisimmin käytetty elastisista kertoimista. Kimmokerrointa kutsutaan joskus myös nimillä kimmomoduuli, elastisuusmoduuli ja Youngin moduuli. Se on kappaleeseen kohdistuvan jännityksen suhde sen aikaansaamaan suhteelliseen venymään, ja se kuvaa kappaleen venymistä venyttävän voiman vaikutuksesta. Kimmokertoimen tapauksessa jännityksenä käytetään yleensä näennäistä jännitystä
missä  F on kappaletta venyttävä voima ja  A on kappaleen poikkileikkauksen pinta-ala ennen venyttämistä. Tällöin ei oteta huomioon kappaleen poikkipinta-alan muutosta venymän aikana. Kappaleen suhteellinen venymä
missä  l on kappaleen pituus ja  \Delta l pituuden muutos jännityksen suuntaan.
Kimmokerroin E voidaan näin ollen määritellä yhtälöllä
SI-järjestelmässä kimmokertoimen yksikkö on newton neliömetriä kohti (N/m2) eli pascal (Pa).
Hooken lain mukaisesti monien aineiden venymä on suoraan verrannollinen venyttävään jännitykseen eli niiden kimmokerroin on vakio, niin kauan kuin jännitys ei ylitä tiettyä rajaa, jonka jälkeen kappale alkaa muovautua plastisesti. Kun vetosauvaa kuormittava jännitys on myötörajaa pienempi, sauva venyy kimmoisasti eli palautuu alkuperäiseen muotoonsa jännityksen loputtua. Jos jännitys on niin suuri, että saavutetaan plastinen alue, kappaleeseen aiheutuu jännityksestä pysyvä muodonmuutos.
Liukukerroin

Liukukertoimen eli liukumoduulin (tunnus  G tai  S) tapauksessa jännitys on leikkausjännitys
missä  F_{t} on kappaleen pinnan suuntainen voima. Vastaavasti leikkausmyötymä on
Liukukerroin kuvaa materiaalin kykyä vastustaa leikkausvoimia.
Puristuskerroin

Puristuskerroin eli puristusmoduuli ( tunnus  B tai  K) määritellään kappaleen kaikkiin pintoihin kohdistuvan paineen muutoksen  \Delta P avulla
missä  \Delta V/V on paineen muutoksen aiheuttama kappaleen tilavuuden muutos.
| Aine | Kimmokerroin | Liukukerroin | Puristuskerroin |
| --- | --- | --- | --- |
 : (GPa)
| Nylon | 2-4 |   |   |
| Alumiini | 70 | 26 | 75 |
| Hopea | 80 | 30 | 100 |
| Messinki | 78-123 | 39 | 100 |
| Kupari | 124 | 45 | 136 |
| Teräs | 210 | 80 | 160 |
| Timantti | 1050-1200 |  |   |
Poissonin suhde

Elastisiin kertomiin liittyy läheisesti myös Poissonin suhde. Kun kappaletta, esimerkiksi sauvaa venytetään pituussuunnassa, se yleensä myös ohenee poikittaisessa suunnassa, ja jos sitä painetaan kasaan, se paksunee poikittaisessa suunnassa. Poissonin suhde on tämän poikittaisessa suunnassa tapahtuvan läpimitan suhteellisen muutoksen suhde sen pituuden suhteelliseen muutokseen:
missä l ja d ovat kappaleen pituus ja paksuus ja  \delta d ja  \delta l näiden eri suuntaisten läpimittojen muutokset.
Isotrooppisilla aineilla Poissonin suhteen ja elastisten kertoimien välillä vallitsevat yhteydet:
missä  \nu  on materiaalin Poissonin suhde, G sen liukukerroin, E kimmokerroin ja K puristuskerroin.
Jännitys-venymäkäyrän alun (kohta 1) lineaarisen osan kulmakerroin antaa kimmokertoimen.
Ellen ja Artturi Nyyssösen säätiö

Ellen ja Artturi Nyyssösen säätiö sr on Jyväskylän yliopistossa tehtävän tutkimuksen edistämiseen keskittyvä säätiö. Säätiö perustettiin vuonna 1970, kun lääkintäneuvos Artturi Nyyssönen (1892–1973) ja hänen vaimonsa odontologian lisensiaatti Ellen Nyyssönen lahjoittivat Jyväskylän yliopistolle 500 000 markkaa. Säätiön hallituksen puheenjohtajana toimii Petri Karonen.
Aiheesta muualla

Kananen, Heli: Tukea monipuoliselle tutkimukselle.  (Ellen ja Artturi Nyyssösen säätiö 40 vuotta)  Jyväskylä:  Ellen ja Artturi Nyyssösen säätiö, 2010.  ISBN 978-952-92-7631-8
Säätiön kotisivut
| Auktoriteettitunnisteet  |
| --- | --- |
Kansainväliset:  ISNI 
Kansalliset:  Suomi (KANTO)
Elminster

Elminster Aumar on Ed Greenwoodin luoma fiktiivinen hahmo. Elminster on voimakas velho ja Forgotten Realms -roolipelimaailman tunnetuimpia hahmoja. Elminster esiintyy useissa Greenwoodin kirjoittamissa kirjoissa sekä Baldur's Gate tietokonepelissä.
Elminster -saaga

Greenwood, Ed: Velhon synty.  ((Elminster: The Making of a mage, 1994.) Forgotten realms. Elminster-saaga 1. Suomennos: Sari Kare)  Helsinki:  Jalava, 2004.  ISBN 951-887-324-0
Elminster Myth Drannorissa (2005, Elminster In Myth Drannor 1997)
Elminsterin Houkutus (2007, The Temptation of Elminster 1998)
Elminster Helvetissä (2008, Elminster In Hell 2001)
Elminsterin tytär (2010; Elminster's Daughter 2004)
Eliminaatioreaktio

Eliminaatio- eli eliminointireaktio on additioreaktion käänteisreaktio, jossa lähtöaineesta syntyy pienimolekyylisen yhdisteen lohjetessa tyydyttymätön yhdiste, yleensä alkeeni tai rengasrakenteinen yhdiste, joka voi olla myös tyydyttynyt. Lohkeavana yhdisteenä on usein vesi, vety, vetyhalidi jne.
Eliminaatioreaktiota, johon liittyy vesimolekyylin (H2O) lohkeaminen, kutsutaan dehydraatioksi. Esimerkiksi kuumennettaessa alkoholia rikki- tai fosforihapon kanssa, reaktiossa lohkeaa vettä ja lopputuotteena saadaan alkeenia.
Alkeeneja voidaan myös syntetisoida lohkaisemalla vetyhalidia alkyylihalideista vahvan emäksen avulla. Esimerkiksi lohkaisemalla kloorietaanista HCl:a vahvan emäksen läsnä ollessa, saadaan eteeniä.
CH_{3}-CH_{2}Cl\rightarrow CH_{2}=CH_{2}+H-Cl