stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Kolubara
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Kolubara Wikimedia Commonsissa
Serbian piirikunnat
Bor •
Braničevo •
Jablanica •
Kolubara •
Mačva •
Moravica •
Niš •
Pčinja •
Pirot •
Podunavlje •
Pomoravlje •
Rasina •
Raška •
Šumadija •
Toplica •
Zaječar •
Zlatibor
Vojvodinan piirikunnat:
Etelä-Bačka •
Etelä-Banat •
Keski-Banat •
Länsi-Bačka •
Pohjois-Bačka •
Pohjois-Banat •
Srem
HMS Amethyst

HMS Amethyst on ollut seitsemän Britannian Kuninkaallisen laivaston aluksen nimenä.
HMS Amethyst (1793), 36-tykkinen viidennen luokan alus
HMS Amethyst (1799), Penelope-luokan 36-tykkinen viidennen luokan alus
HMS Amethyst (1844), Spartan-luokan 26-tykkinen kuudennen luokan alus
HMS Amethyst (1873), Amethyst-luokan korvetti
HMS Amethyst (1903), Topaze-luokan kolmannen luokan risteilijä
HMS Amethyst (1935), sukellusveneentorjuntatroolari
HMS Amethyst (F116), parannellun Black Swan -luokan sluuppi
| --- | --- |
: Tämä on täsmennyssivu, joka luettelee monimerkityksisen käsitteen eri merkitykset tai useita eri henkilöitä. Artikkelisivuja, joiden nimessä tai tekstissä lukee ”HMS Amethyst”, voi hakea sivunnimihaulla, laajalla sivunnimihaulla tai tekstihaulla.
Kaukalopikaluistelu talviolympialaisissa 2010

Vuoden 2010 talviolympialaisten kaukalopikaluistelun eli short track -luistelun kilpailut käytiin Pacific Coliseumissa, Vancouverissa 13.–26. helmikuuta.
Kilpailut ja mitalistit > Miehet > 500 m

| Sija | Maa | Urheilija | Aika |
| --- | --- | --- | --- |
| 1 |  | Charles Hamelin | 40,981 |
| 2 |  | Sung Si-bak | 41,340 |
| 3 |  | François-Louis Tremblay | 46,366 |
26. helmikuuta
Kilpailut ja mitalistit > Miehet > 1 000 m

| Sija | Maa | Urheilija | Aika |
| --- | --- | --- | --- |
| 1 |  | Lee Jung-su | 1.23,747 |
| 2 |  | Lee Ho-suk | 1.23,801 |
| 3 |  | Apolo Anton Ohno | 1.24,218 |
| 4 |  | Charles Hamelin | 1.24,329 |
| 5 |  | François Hamelin | 1.25,206 |

20. helmikuuta
Kilpailut ja mitalistit > Miehet > 1 500 m

| Sija | Maa | Urheilija | Aika |
| --- | --- | --- | --- |
| 1 |  | Lee Jung-su | 2.17,611 |
| 2 |  | Apolo Anton Ohno | 2.17,976 |
| 3 |  | J. R. Celski | 2.18,053 |
| 4 |  | Olivier Jean | 2.18,806 |
| 5 |  | Sung Si-bak | 2.45,010 |
| 6 |  | Liang Wenhao | 2.48,192 |
13. helmikuuta
Kilpailut ja mitalistit > Miehet > Joukkuekilpailu 5 000 m

| Sija | Maa | Joukkue | Aika |
| --- | --- | --- | --- |
| 1 |  Kanada | Charles Hamelin François Hamelin Olivier Jean François-Louis Tremblay Guillaume Bastille | 6.44,244 |
| 2 |  Etelä-Korea | Kwak Yoon-gy Lee Ho-suk Lee Jung-su Sung Si-bak Kim Seong-il | 6.44,466 |
| 3 |  Yhdysvallat | J. R. Celski Travis Jayner Jordan Malone Apolo Anton Ohno Simon Cho | 6.44,498 |
26. helmikuuta
Kilpailut ja mitalistit > Naiset > 500 m

| Sija | Maa | Urheilija | Aika |
| --- | --- | --- | --- |
| 1 |  | Wang Meng | 43,048 |
| 2 |  | Marianne St-Gelais | 43,707 |
| 3 |  | Arianna Fontana | 43,804 |
| 4 |  | Jessica Gregg | 44,204 |
17. helmikuuta
Kilpailut ja mitalistit > Naiset > 1 000 m

| Sija | Maa | Urheilija | Aika |
| --- | --- | --- | --- |
| 1 |  | Wang Meng | 1.29,213 |
| 2 |  | Katherine Reutter | 1.29,324 |
| 3 |  | Park Seung-hi | 1.29,379 |
26. helmikuuta
Kilpailut ja mitalistit > Naiset > 1 500 m

| Sija | Maa | Urheilija | Aika |
| --- | --- | --- | --- |
| 1 |  | Zhou Yang | 2.16,993 |
| 2 |  | Lee Eun-buyl | 2.17,849 |
| 3 |  | Park Seung-hi | 2.17,927 |
20. helmikuuta
Kilpailut ja mitalistit > Naiset > Joukkuekilpailu 3 000 m

| Sija | Maa | Joukkue | Aika |
| --- | --- | --- | --- |
| 1 |  Kiina | Sun Linlin Wang Meng Zhang Hui Zhou Yang | 4.06,610 ME |
| 2 |  Kanada | Jessica Gregg Kalyna Roberge Marianne St-Gelais Tania Vicent | 4.09,137 |
| 3 |  Yhdysvallat | Allison Baver Alyson Dudek Lana Gehring Katherine Reutter Kimberly Derrick | 4.14,081 |
24. helmikuuta
Naisten 500 metrin palkintojenjako.
Giovanni Stroppa

Giovanni Stroppa vuonna 2017.
Giovanni Stroppa (s. 24. tammikuuta 1968 Mulazzano) on italialainen jalkapalloilija ja jalkapallovalmentaja. Hän oli pelaajaurallaan keskikenttäpelaaja. Hän pelasi Serie A:ssa 243 ottelua, joissa hän teki 24 maalia. Hän edusti Serie A:ssa Milania, Laziota, Foggiaa, Udinesea ja Piacenzaa sekä lisäksi alemmilla sarjatasoilla Monzaa, Bresciaa, Genoaa, Alzanoa, Avellinoa ja Chiaria. Hän pelasi Italian maajoukkueessa neljä maaottelua vuosina 1993–1994. Hän on valmentanut Pescaraa Serie A:ssa vuonna 2012 kesäkuusta marraskuuhun sekä useita muita joukkueita alemmilla sarjatasoilla. Hänen valmennuksessaan Crotone nousi Serie B:stä Serie A:Han keväällä 2020.
Freestylerullaluistelu

Freestylerullaluistelua
Freestylerullaluistelu eli bleidaus on freestyle-urheilulaji jota harrastetaan lajia varten suunnitelluilla rullaluistimilla. Lajissa keskitytään erilaisten temppujen tekemiseen. Harrastepaikkoja ovat rullalautapuistot, verttirampit sekä erilaiset kaupunkiympäristössä sijaitsevat temppujen tekemiseen soveltuvat paikat.
Freestylerullaluisteluun kuuluu monen muun freestyle-lajin tapaan oma slangi.
Historia

Ensimmäiset inline-tyyppiset rullaluistimet patentoi John Joseph Merlin Englannissa 1760-luvulla. Italialainen urheiluvälinevalmistaja Roces julkaisi vuonna 1981 ensimmäisen kaupallisen inline-rullaluistimen, missä renkaat olivat peräkkäin. 1980-luvun alussa yhdysvaltalaiset jääkiekkoilijat halusivat harrastaa lajiaan kesäisin, joten he perustivat oman yrityksen ja lisensoivat Rocesilta inline-rullaluistimen. Uudenlaista rullaluistinta markkinoidakseen Scott and Brennan Olson perustivat yhtiön nimeltä Ole's Innovative Sports, minkä nimeksi vaihtui yrityksen myymisen jälkeen Rollerblade. Vuonna 1988 julkaistiin maailmanlaajuisesti ensimmäisen kaupallinen freestylerullaluistin nimeltä Rollerblade Lightning TRS. Lajin kehitys jatkui voimakkaasti 1990-luvulla, jolloin alettiin järjestää ensimmäisiä virallisia tuomaroituja urheilukisoja. Freestylerullaluistelu oli mukana ensimmäisissä X-Games-kilpailuissa vuonna 1995 vertti- ja parkkiluistelun muodossa. Suomessa järjestetään lajin SM-kisat vuosittain.
Luistimien rakenne

Freestylerullaluistimet eroavat tavallisista inline-rullaluistimista monella tapaa. Temppuja varten luistimet ovat rakenteeltaan tukevammat, joustavammat sekä kestävät paremmin kulumista. Puhekielessä freestylerullaluistimia kutsutaan yleensä bleideiksi.
Luistimien rakenne > Freestylerullaluistimen osat

Shelli, luistimen muovinen tai kuituseoksesta valmistettu ulkokenkä, johon muut osat kiinnitetään.
Cuffi, nilkkatuki, jossa on joko muovinen buckle tai kankainen kiristysremmi.
Soulit, muoviset levymäiset palat, jotka kiinnitetään ulkokengän pohjaan ja jotka mahdollistavat liukumisen pituussuunnassa.
Backslide plate, muovinen pala, joka mahdollistaa liukumisen poikittain ulkokenkään nojaten.
Laineri, kankainen pehmustettu sisäkenkä, joka on ulkokengän sisässä. Sisällä on usein pohjallinen, jossa on iskuja vaimentava pohja.
Absorberi, kuminen iskuja vaimentava pehmuste, joka on kantapään kohdalla ulkokengän sisässä sisäkengän alla.
Freimi, kisko, jossa renkaat ovat kiinni.
Renkaat, usein keskimmäiset renkaat on korvattu grindirenkailla, jotka ovat yleensä samaa kovaa muoviseosta kuin kiskot.
Laakerit, pienet kuulalaakeroidut ”putket”, mitkä ovat kiskon pulttien ja renkaiden välissä.
Nauhat, joilla luistimet kiristetään.
Sträpit, luistinten kiristämiseen tarkoitetut remmit.
Skini, jotkut luistinmallit on päällystetty kankaalla tai nahalla, jota sanotaan skiniksi.
Yleensä kaikki rullaluistimen osat ovat vaihdettavissa, jolloin kuluneet voidaan vaihtaa uusiin. Joistain luistinmalleista kaikkia edellä lueteltuja osia ei löydy, esimerkiksi Xsjadoissa ei ole nauhoja vaan ne on korvattu bucklella ja kahdella sträpillä. Kummankin jalan freestylerullaluistimet kasataan yleensä symmetrisesti saman mallisista ja värisistä osista. Eri osista luisteluvalmiiksi kasattua kokoonpanoa kutsutaan setupiksi. Ilman kiskoja, renkaita ja laakereita olevaa setuppia kutsutaan bootiksi. Valtaosa luistinvalmistajista valmistaa shellit kustannusyistä pareittain kahden koon välein EU-kokoluokituksella: 39-40, 41-42, 43-44, 45-46. Sisäkengät valmistetaan pituudelta ja leveydeltä joka koolle yksilöllisesti, mutta korkeudet menevät yleensä pareittain.
Luistimien rakenne > Kiskot

Ulkokengän alle ruuvatut kiskot ovat olennainen osa freestylerullaluistelua. Kiskoilla liu'utaan tehden erilaisia temppuja jotka riippuvat luistimien asennosta. Kiskot on valmistettu erittäin kovasta muovista, jotta ne liukuisivat paremmin. Niiden keskellä on kolo, joka mahdollistaa liukumisen poikittain.
Kiskoja on lukuisia eri malleja. Yleisin on nelirenkainen kisko, joissa keskimmäiset renkaat on mahdollista ottaa pois tai vaihtaa koviin muovisiin grindirenkaisiin. Freestyle-kiskoissa ei ole paikkoja keskimmäisille renkaille.
1990-luvun lopulla markkinoille tuli Universal Frame System (UFS), mikä mahdollistaa eri merkkisten kiskojen käyttämisen luistimissa. Kiinnitysruuvien reiät ovat samassa kohdassa kiskon tai luistimen koosta huolimatta.
Luistimien rakenne > Soulit

Ulkokengän alla on soulit (eng. soulplate), eli kovamuovista valmistetut levennykset, jotka mahdollistavat liukumisen pituussuunnassa. Niiden keskellä on pyöreähkö kolo, mikä mahdollistaa liukumisen poikittain ulkokenkään nojaten. Joissain souleissa kolon korvaa erillinen vaihdettava backslide plate. Markkinoilla on luistinmalleja, joihin käy eri merkkiset ja kokoiset soulit, jolloin luistimia voi muokata omien luistelutottumuksien mukaan.
Luistimien rakenne > Renkaat

Tavallisia rullaluistimia pienemmät rengaskoot mahdollistavat paremman kontrollin sekä alemman tasapainon keskipisteen. Yleisimmät rengaskoot ovat 53–62 mm välillä. Renkaan kulutuspinta on valmistettu pääosin polyuretaanista ja ydin muoviseoksesta. Muoviset grindirenkaat ovat halkaisijaltaan noin 35–48 mm.
Freestylerullaluistinmerkkejä

| 0 | 1 | 2 | 3 | 4 |
| --- | --- | --- | --- | --- |
|  Adapt  Airwalk  Alchemy  Anarchy  Bauer  Blank  Corr  Deshi  Faction  FR Skates  Gawds  |  Iqon  Jack London  K2  Kore  KRF  Landway  MC5  Mesmer  NIMH  OSO  |  O.U.T.  Oxygen  Razors  Remz  Roces  Rollerblade  Salomon  |  Seba  SSM  Them  Traxart  Trigger  Ultra Wheels  USD  |  Valo  Warp  Worker  Xsjado  X-line  |
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Freestylerullaluistelu Wikimedia Commonsissa
Rollernews
Pumppi
Aiheesta muualla > Temppuohjeita

Grindhouse Trick Guide (englanniksi)
Toxboe trick guide (englanniksi)
Giovanni Scanavino

Giovanni Scanavino (s. 6. joulukuuta 1939 Santo Stefano Belbo) on italialainen roomalaiskatolinen piispa. Hän liittyi augustinolaisiin 7. lokakuuta 1956 ja sai pappisvihkimyksensä 14. maaliskuuta 1964. Hänet nimitettiin 8. marraskuuta 2003 Orvieto-Todin hiippakunnan johtoon, ja piispaksi vihkiminen seurasi 27. joulukuuta. Pääkonsekraattorina toimi Paolo Romeo, jota avustivat Decio Lucio Grandoni ja Domenico Berni Leonardi.
Scanavino erosi tehtävistään piispana 5. maaliskuuta 2011.
Gustaf Cederström

Gustaf Cederström, omakuva vuodelta 1877.
Gustaf Olof Cederström (12. huhtikuuta 1845 Tukholma – 20. elokuuta 1933) oli ruotsalainen taidemaalari, joka tunnetaan pääasiassa historiamaalauksistaan, erityisesti Kaarle XII:n aikaan sijoittuvista.
Gustaf Cederström kuului Cederströmin aatelissukuun. Hänen isoisänsä oli kenraaliamiraali Olof Rudolf Cederström, joka korotettiin vuonna 1819 kreiviksi. Gustaf Cederström itse oli vapaaherra. Hänen äitinsä oli af Ugglas -aatelissukua. Cederström kävi koulunsa Uppsalassa ja kirjautui vuonna 1863 yliopistoon. Hän palveli vuosina 1864–1870 aliluutnanttina Värmlannin jääkärirykmentissä, mutta jätti sen jälkeen myös sotilasuran omistautuen taiteelle. Hän opiskeli maalaamista 1867–1868 Ferdinand Fagerlinin johdolla Düsseldorfissa ja 1869–1870 Léon Bonnat’n johdolla Pariisissa. Cederström löi itsensä läpi Ruotsin taidepiireissä vuosien 1870 ja 1873 Ruotsin taideakatemian näyttelyissä. Vuonna 1870 hänen töitään oli ensi kerran esillä myös Pariisin salongissa. Vuosina 1873–1887 hän asui vakituisesti Pariisissa.
Cederströmin tunnetuin maalaus, Kaarle XII:n ruumissaatto (1878).
Cederström siirtyi historiamaalaukseen 1870-luvun puolivälissä. Ensimmäinen yritys, vuonna 1877 Pariisin salongissa esillä ollut taulu Albrekt Mecklenburgilaisesta ei vielä menestynyt. Sen sijaan Cederströmin seuraava maalaus Kaarle XII:n ruumissaatto herätti suurta huomiota vuoden 1878 Pariisin maailmannäyttelyssä ja venäläinen suuriruhtinas Konstantin Konstantinovitš Romanov osti sen. Cederström teki taulusta 1883–1884 toisen version Ruotsin kansallismuseolle. Hän teki tämän jälkeen useita muitakin Kaarle XII:n aikaan liittyneitä historiamaalauksia sekä joitain Ruotsin keskiajan historiaan liittyneitä. Vuonna 1899 valmistunut Pyhä Birgitta paavin edessä oli hänen tuotannossaan siinä suhteessa poikkeuksellinen, että sen aihe liittyi muuhun kuin Ruotsin historiaan.
Isänmaallisten historiallisten näkymien ohella Cederström maalasi myös nykyaikaan sijoittuneita aiheita, joista tunnetuimmat liittyivät uskonnonharjoitukseen, kuten Baptistikaste (1886) ja Pelastusarmeija (1886). Lisäksi hän teki muotokuvia, kirjankuvituksia ja kuvasarjan Ruotsin armeijan univormuista. Vuonna 1891 Cederström sai toimeksiannon maalata Ruotsin kansallismuseon porrashuoneen seinämaalauksen, mutta hän luopui tehtävästä vuonna 1894 Carl Larssonin hyväksi, joka hänen mielestään oli esittänyt paremman kokonaissuunnitelman. Sen sijaan Cederström sai myöhemmin tehdä historia-aiheiset Helsingborgin raatihuoneen lasimaalaukset sekä Dramaten-teatterin lämpiön seinämaalauksen.
Cedertsröm valittiin 1878 taideakatemian jäseneksi ja nimitettiin 1888 professoriksi. Vuodesta 1899 hän toimi akatemian opetustoiminnan johtajana. Hän luopui viroistaan vuonna 1911 ja asui sen jälkeen kahden vuoden ajan Pariisissa. Hän julkaisi vanhoilla päivillään joukon muistelmakirjoja.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Gustaf Cederström Wikimedia Commonsissa
Kolu-Meronen

| Kolu-Meronen |
| --- | --- |
Valtiot:  Suomi
Maakunnat:  Keski-Suomi
Kunnat:  Petäjävesi
Koordinaatit:  62°21′40″N, 25°14′55″E
Vesistöalue ja valuma-alueen tietoja
Päävesistöalue:  Kymijoen vesistö (14)
Valuma-alue:  Pengerjoen valuma-alue (14.54)
Järvinumero:  14.549.1.011
Mittaustietoja
Pinnankorkeus:  170,9 m 
Rantaviiva:  4 km 
Pinta-ala:  0,53 km² 
 fiKolu-Meronen 
Kolu-Meronen on noin puolen neliökilometrin laajuinen tummavetinen ja ravinteikas järvi Petäjäveden pohjoisosassa. Sen vedet virtaavat Merovenjoen kautta Pengerjokeen, joka on osa Jämsän reittiä.
Maantiede

Kolu-Meronen on Merovenjoen vesistön kolmanneksi suurin järvi. Merovenjoki on Pengerjoen itäinen sivujoki. Kolu-Merosen kaakkoiskulmasta lähtee noin neljänneskilometrin mittainen joki etelään Naula-Meroseen, jonka pinta on vain kymmenen senttimetriä Kolu-Merosta alempana. Järvien välisellä kannaksella on asutusta, kuten myös Kolu-Merosen länsirannalla. . Noin 700 metriä Kolu-Merosen pohjoispuolella sijaitsee Kurkisuon turvetuotantoalue.
Kolu-Meronen kuuluu Merovenjoen kolmannen jakovaiheen vesistöön. Toinen jakovaihe on Pengerjoen valuma-alue ja ensimmäinen on Jämsän reitin valuma-alue. Päävesistö on Kymijoen vesistö.
Vesireitti Kolu-Meroselta Jämsänveteen (suluissa korkeus metreinä merenpinnan yläpuolella):
Kolu-Meronen (170,9) → Naula-Meronen (170,8) → Koskelanjoki → Ala-Meronen (150,3) → Liinalionkoski → Liinajoki → Myllykoski → Merovenjoki → Pengerjoki → Jämsänvesi–Petäjävesi (111,1).
Gowind-luokka

| Gowind-luokka |
| --- | --- |


Tekniset tiedot
Uppouma:  1 000-2 500 t
Pituus:  85-102 m
Nopeus:  22-27 solmua
Miehistöä:  50-75
Aseistus
Meritorjunta:  1 x OTO Melara 76 mm tykki 8 x Exocet 6 x torpedoputkea 1 x helikopteri
Ilmatorjunta:  2 x Nexter Narwhal 20 mm tykkiä 16 x MICA VL -ohjusta
Gowind-luokka on ranskalaisen DCNS:n suunnittelema  ja vuonna 2006 esittelemä korvettiperhe, johon kuuluu neljä erikokoista alusta 85 metristä 102 metriin ja uppoumaltaan 1 000 tonnista aina 2 500 tonniin. Ne muodostavat 1 000 tonnin Sovereignty Enforcer -valvontakorvetti, 2 000-tonniset High Seas Master ja Deterrent Warrior Gowind sekä Multi-Mission Combatant Gowind.
Suunnittelu

Alukset on suunniteltu yksinkertaisiksi ja helposti muunneltaviksi tilaavan maan tarpeiden mukaisiksi. Tähän sisältyy muun muassa paikallinen valmistus ja paikallisten järjestelmien asentaminen. Niiden tehtäviksi on esitetty merirosvouksen torjunta, merialueiden valvonta ja käytön estäminen, taistelutehtävät, terrorismin torjunta, huumekaupan ja salakuljetuksen estäminen, öljy- ja kaasukenttien suojaaminen, etsintä- ja pelastustehtävät, kalastuksenvalvonta, ympäristönsuojelu sekä humanitaariset avustustehtävät.
Alukset on mahdollista aseistaa tilaajan vaatimusten mukaan  vesitykein, 12,7 millimetrin konekiväärein, 20 millimetrin pikatykein, etukannelle asennettavalla 76 millimetrin tykillä, merimaaliohjuksin, omasuojajärjestelmällä sekä elektronisen sodankäynnin järjestelmin.
Aluksella ei ole perinteistä savupiippua, vaan pakokaasut lasketaan vesirajasta veteen, millä vähennetään lämpösäteilyä sekä mahdollistaa komentosillalta 360 asteen valvonnan.
Sovereignty Enforcer 1 000 tonnin valvontakorvetti on suunniteltu partiointiin ja merialueiden valvontaan rannikkoalueilla ja valtioiden talousalueilla. Alus on 85 metriä pitkä ja ne on suunniteltu aseistettavan 76 millimetrin tykillä. Alusten varustukseen kuuluvat myös kumiveneet. High Seas Master 2 000 tonnin korvetti on suunniteltu pitkiin partiomatkoihin kyeten jopa kolmen viikon purjehduksiin. Alus on varustettu helikopterin vaatimin tiloin. Deterrent Warrior on varustettu ilmatorjunta- ja meritorjuntajärjestelmin ja asein. Alukselle voidaan asentaa esimerkiksi lyhyen kantaman pysytysuoraan laukaistava MICA VL -ilmatorjuntaohjusjärjestelmä ja Exocet MM40 -merimaaliohjukset. Multi-Mission Combatant on suunniteltu toimimaan kaikissa olosuhteissa ja se on varustettu sukellusveneentorjuntaan muun muassa vedettävällä kaikuluotaimella. Siinä on myös pienennetty tutkaheijastusta. Malli soveltuu Naton taisteluosastoissa toimimiseen.
Alukset

DCNS valmisti L'Adroitin vuokraten sen Ranskan laivastolle testaamista varten.
Malesian laivasto tilasi kuusi korvettia, jotka valmistetaan Bousteadin laivastontelakalla. Ne aseistetaan tykein ja merimaaliohjuksin.
Egyptin laivasto tilasi kaksi alusta ja varasi kahden aluksen lisätilausmahdollisuuden. 2 400 tonnin aluksista ensimmäinen valmistetaan Ranskassa ja loput Egyptissä. Niihin asennetaan SETIS-taistelunjohtojärjestelmä, MBDA:n tykkiaseistus, MICA VL -ilmatorjuntaohjukset ja Exocet-merimaaliohjukset.
| Nimi | Telakka | Kölinlasku | Vesille | Valmis | Kohtalo |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| L'Adroit | DCNS |  | toukokuu 2011 | 23. maaliskuuta 2012 |  |
Giovanni Spadolini

| Giovanni Spadolini |
| --- | --- |

Italian pääministeri
 28. kesäkuuta 1981 – 1. joulukuuta 1982  
Presidentti:  Sandro Pertini
Edeltäjä:  Arnaldo Forlani
Seuraaja:  Amintore Fanfani
Henkilötiedot
Syntynyt: 21. kesäkuuta 1925 Firenze
Kuollut: 4. elokuuta 1994 (69 vuotta) Rooma
Tiedot
Puolue:  Partito Repubblicano Italiano
Giovanni Spadolini (21. kesäkuuta 1925 – 4. elokuuta 1994) oli italialainen poliitikko, lehtimies ja historioitsija. Hän oli vuodesta 1961 Firenzen yliopiston nykyajan historian professori. Lehtimiehen uran hän aloitti kirjoittamalla artikkeleita useihin tunnettuihin lehtiin, kuten esimerkiksi Il Mondo, La Stampa ja Il Messaggero ja oli ennen täysiaikaisesti politiikkaan siirtymistä muun muassa Corriere della Sera-lehden johtaja vuosina 1968-72 kunnes hänet valittiin Italian senaattiin vuoden 1972 vaaleissa. Hän toimi puolustusministerinä, opetusministerinä ja kulttuuriministerinä useissa eri hallituksissa ja viimein Italian pääministerinä vuosina 1981–1982. Hän oli myös senaatin puheenjohtaja vuosina 1987–1994. Hän edusti Italian tasavaltalaista puoluetta (Partito Repubblicano Italiano, PRI), joka on pieni liberaalipuolue. Spadolini oli ensimmäinen pääministeri sitten vuoden 1945, joka ei kuulunut kristillisdemokraatteihin.
Hän toimi myös kuukauden ajan virkaatekevänä tasavallan presidenttinä toukokuussa 1992 presidentti Francesco Cossigan erottua kaksi kuukautta ennen virkakautensa päättymistä ja ennen kuin uuden presidentin Oscar Luigi Scalfaron toimikausi alkoi.
Käännös suomeksi
Harald Lindberg

Harald Lindberg voi viitata seuraaviin henkilöihin:
Harald Lindberg, suomalainen kasvitieteilijä
Harald Lindberg, ruotsalainen taidemaalari
| --- | --- |
: Tämä on täsmennyssivu, joka luettelee monimerkityksisen käsitteen eri merkitykset tai useita eri henkilöitä. Artikkelisivuja, joiden nimessä tai tekstissä lukee ”Harald Lindberg”, voi hakea sivunnimihaulla, laajalla sivunnimihaulla tai tekstihaulla.
Giovanni Schiaparelli

Giovanni Schiaparelli
Giovanni Virginio Schiaparelli (14. maaliskuuta 1835 – 4. heinäkuuta 1910) oli italialainen tähtitieteilijä. Hän opiskeli Torinon yliopistossa ja Berliinin observatoriossa ja työskenteli yli neljänkymmenen vuoden ajan Breran observatoriossa.
Schiaparelli tutki aurinkokuntaa, ja havainnoituaan Marsia hän laati planeetan kartan ja nimesi sen meret ja mantereet. Vuonna 1877 hän uskoi löytäneensä Marsin pinnalta pitkiä suoria muotoja, joita hän kutsui italiaksi nimellä ”canali” tarkoittaen kanaaleja. Käännösvirheen vuoksi niitä kuitenkin ryhdyttiin kutsumaan ”kanaviksi”, mikä johti kuvitelmiin Marsissa vaikuttavasta sivilisaatiosta. Muutama vuosikymmen myöhemmin Schiaparellin havainto todettiin joka tapauksessa optiseksi harhaksi.
Schiaparelli osoitti ensimmäisenä, että Perseidien ja Leonidien meteoriparvet liittyivät komeettoihin. Lisäksi hän löysi pikkuplaneetta Hesperian 26. huhtikuuta 1861.
Vuonna 2016 ESA laukaisi Schiaparellin mukaan nimetyn Schiaparelli-luotaimen kohti Marsia.
Kolu

Kolu voi tarkoittaa seuraavia:
Suomalaisia henkilöitä

Eeva Kolu (s. 1985), kirjailija ja bloginpitäjä
Ere Kolu (oik. Kustaa Anders Liukonen, 1884-1960),  aktivisti, kirjailija, puuseppä ja kunnallispoliitikko
Marja Kolu (s. 1956), kuvataiteilija ja kuvanveistäjä
Matti Kolu (1911–1987), kirjailija
Max Kolu (s. 1983), jääkiekkoilija
Siri Kolu (s. 1972),  kirjailija ja teatteriopettaja
Tomi-Pekka Kolu (s. 1975), toimitusjohtaja ja entinen jääkiekkoilija
Paikkoja

Kolu, lampi Juupajoella
Kolu, järvi Konnevedellä
Kolu, kylä Tervossa
Kolun kanava, kanava Tervossa Iisveden-Pielaveden reitillä.
| --- | --- |
: Tämä on täsmennyssivu, joka luettelee monimerkityksisen käsitteen eri merkitykset tai useita eri henkilöitä. Artikkelisivuja, joiden nimessä tai tekstissä lukee ”Kolu”, voi hakea sivunnimihaulla, laajalla sivunnimihaulla tai tekstihaulla.
Kauhujen ikkuna

| Kauhujen ikkuna> Night Watch |
| --- | --- |

Ohjaaja:  Brian G. Hutton
Käsikirjoittaja:   Evan Jones  Tony Williamson 
Tuottaja:   Martin Poll  George W. George  Barnard S. Straus 
Säveltäjä:  John Cameron
Kuvaaja:  Billy Williams
Leikkaaja:  John Jympson
Tuotantosuunnittelija:  Peter James
Pääosat:   Elizabeth Taylor  Laurence Harvey  Billie Whitelaw 
Valmistustiedot
Valmistusmaa:  Iso-Britannia
Tuotantoyhtiö:   Avco Embassy Pictures  Brut Productions 
Levittäjä:  Embassy Pictures
Ensi-ilta:  1973
Kesto:  99 minuuttia
Alkuperäiskieli:  englanti
Aiheesta muualla
IMDb 
Elonet
AllMovie
Infobox OKNimi-testi OK: 
Kauhujen ikkuna (Night Watch) on brittiläinen elokuva vuodelta 1973. Se kertoo Ellen Wheeler -nimisestä naisesta (Elizabeth Taylor), joka kertoo nähneensä ikkunastaan murhan, mutta ei pysty todistamaan sitä. Lajityypiltään elokuva on psykologinen trilleri.