stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Ternopilin piiri

| Ternopilin piiri Тернопільський район |
| --- | --- |
 Piirin sijainti Ternopilin alueen kartalla
 Lippu:  Vaakuna
 Koordinaatit: 49.5558°N, 25.5911°E 
Valtio:  Ukraina
Alue:  Ternopilin alue
Hallinto:  
 – hallinnollinen keskus:  Ternopil (223 938 as., 2021)
Pinta-ala  ():  6 161,6 km²
Väkiluku (2021 (arvio)):  562 142
Ternopilin piiri (ukr. Тернопільський район, Ternopilskyi raion) on hallinnollinen piiri Ukrainan länsiosassa Ternopilin alueella.  Nykyään - vuoden 2020 aluelaajennusten jälkeen - Ternopilin piiri rajoittuu pohjoisessa Kremenetsin piiriin, idässä Hmelnytskyin alueen Hmelnytskyin piiriin, etelässä Tšortkivin piiriin ja lännessä sekä Ivano-Frankivskin alueen Ivano-Frankivskin piiriin että Lvivin alueeseen (Lvivin piiri ja Zolotšivin piirit). Piirin hallinnollinen keskus on Ternopilin kaupunki (223 938 as., 2021).
Ternopilin piiri kuuluu Ukrainan aluehallinnon toiseen tasoon. Heinäkuussa 2020 Ukraina supisti Ternopilin alueen piirien lukumäärän kolmeen. Uuden Ternopilin piirin pinta-alaksi tuli 6 161,6 neliökilometriä.
Ukrainan tilastokeskus arvioi Ternopilin piirin väkiluvuksi 562 142 (1.1.2021). Kaupunkilaisiksi luokiteltiin &&&&&&&&&&&&&056.080000056,8 prosenttia piirin asukkaista (319 359 as.), eli piirin seitsemän kaupungin (Berežany, Zbaraž, Zboriv, Pidhaitsi, Skalat, Terebovlja ja Ternopil) ja kahdeksan kaupunkityyppisen taajaman väestö. Piirin laajenemisen (7/2020) seurauksena uusi piiri on huomattavasti aiempaa samannimistä piiriä väkirikkaampi.
Ternopilin piiri ennen heinäkuun 2020 alueuudistusta.
Ternopilin rautatieasemaa.
Kirkko Ternopilissä.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Ternopilin piiri Wikimedia Commonsissa
Supraneste

Supraneste karkaa astian reunojen yli nuolien osoittamalla tavalla. Huomaa myös astian ulkoreunoilla oleva supraneste.
Supraneste eli suprajuokseva neste on nestemäinen aine, jossa ei hyvin alhaisissa lämpötiloissa havaita lainkaan viskositeettia. Viskositeetin hävittyä nesteellä ei ole minkäänlaista sisäistä vastustavaa voimaa, joten se on jatkuvassa liikkeessä. Toisin sanoen supraneste ei pysy astiassa, vaan se karkaa astian reunuksien ylitse. Lämpötilaa, jossa nesteestä tulee supraneste kutsutaan lambdapisteeksi. Ensimmäisen kerran suprajuoksevuuden havaitsi Heike Kamerlingh Onnes, mutta hän ei pitänyt ilmiötä mielenkiintoisena.[lähde? ]
Supranesteiden kiehuminen on poikkeuksellinen muihin nesteisiin verrattuna. Tavallisesti nesteet kiehuvat sekä pinnasta että nesteen sisältä, jolloin muodostuu kuplia. Supranesteet eivät kupli lainkaan, joten nesteen muuttuminen supranesteeksi on helppo havaita kiehumiskuplien yht'äkkisenä katoamisena. Lämmönjohtokyky supranesteillä on teoriassa ääretön, mutta käytännössä erittäin suuri.[lähde? ]
Tausta

Toistaiseksi tunnetaan kaksi supranestettä, jotka ovat heliumin (He) kuudesta isotoopista pysyvimmät 4He ja 3He. Helium muuttuu nesteeksi 4 K:n lämpötilassa, ja kun lämpötilaa lasketaan aina 2 K asti, heliumnesteessä havaitaan niin sanottu faasitransitio. Tällöin heliumnestettä ei voida kuvata enää klassisen mekaniikan avulla, vaan on käytettävä kvanttimekaanista kuvausta. Nestemäinen helium ei kiinteydy lähellä absoluuttista nollapistettä, mikä havaitaan helium-3:n faasidiagrammista. Suprajuokseva helium johtaa lämpöä äärettömän hyvin.
Suprajuoksevia tiloja havaitaan myös alkalimetallien kaasuissa, esimerkiksi 87Rb, 7Li, 23Na, 1H.
Sovellukset

Supranesteet ovat kvanttihydrodynamiikan suurimpia tutkimuskohteita. Ensimmäisinä alkoivat supranestettä tutkia 1937 Pjotr Kapitsa, John Allen ja Don Misener, joskin ilmiö oli löydetty jo ennen heitä. Supranestettä käytetään apuna muun muassa Gravity Probe B:n tutkimuslaitteissa sekä valon nopeuden pienentämiseen.[lähde? ]
Top (tietokoneohjelma)

top on tietokoneohjelma Unix- ja Unixin kaltaisissa käyttöjärjestelmissä. Ohjelmaa käytetään suoritettavien ohjelmien seurantaan ja hallintaan.
Alkuperäisen version ohjelmasta teki William LeFebvre vuonna 1984. Ohjelmaa on verrattu ps-ohjelman toimintaan, mutta joka päivittyy säännöllisin väliajoin. Ohjelma on käytössä muun muassa FreeBSD:ssä ja OpenBSD:ssä.
Linuxissa käytetty versio ohjelmasta ei käytä samaa lähdekoodia vaan on eri henkilöiden tekemä. Linux-ytimen ollessa varhaisessa vaiheessa Branko Lankester teki ps-ohjelmasta pikaisen version avuksi: tuolloin aikaisempi versio ohjelmasta ei vielä voinut toimia Linuxissa. Roger Binns kirjoitti top-ohjelman uudelleen Linuxia varten käyttäen Lankesterin ps-ohjelmaa pohjana. Binns julkaisi Linuxille tehdyn top-ohjelman vuonna 1992, jonka jälkeen muut ottivat sen ylläpidon vastuulleen.
Muita vastaavia

iftop – verkkoliikenteen seurantaan
iotop – tallennusmedian kuormituksen seurantaan
The Use of Knowledge in Society

The Use of Knowledge in Society on taloustieteilijä Friedrich von Hayekin kirjoittama artikkeli, joka ilmestyi alun perin The American Economic Review lehdessä vuonna 1945. Se kuuluu yhtenä kirjoituksena Hayekin kokoomateokseen Individualism and Economic Order, joka ilmestyi vuonna 1948. Artikkeli oli yksi viime vuosisadan ylistetyimpiä kirjoituksia. Hayekin mukaan tieto tai tietämys jakaantuu epätasaisesti yhteiskunnassa ja on siten desentralisoitunutta .
Suprematismi

Kazimir Malevitš: Suprematismi (Supremus No. 58), 1916
Venäjän ja Neuvostoliiton avantgarde
Kazimir Malevitš  1913 tai 1920–1930.
Artikkelit
Abstrakti taide | Agitaatioposliini | Kulkukoiran kellari | Mir iskusstva | Venäläinen formalismi | Voitto auringosta
Suuntaukset
Akmeismi | Futurismi | Konstruktivismi | Suprematismi | Venäläinen symbolismi | Zaum
Tekijät
Anna Ahmatova | Aleksanteri Ahola-Valo | Natan Altman | Mihail Bahtin | Léon Bakst | Andrei Belyi | Nikolai Berdjajev | Ivan Bilibin | Aleksandr Blok | Joseph Brodsky | Marc Chagall | Sonia Delaunay | Sergei Djagilev | Sergei Eisenstein | Pavel Filonov | Mihail Fokin | Naum Gabo | Nikolai Gumiljov | G. I. Gurdjieff | Daniil Harms | Thomas de Hartmann | Velimir Hlebnikov | Wassily Kandinsky | El Lisitski | Anatoli Lunatšarski | Vladimir Majakovski | Kazimir Malevitš | Osip Mandelštam | Vsevolod Meyerhold | Kuzma Petrov-Vodkin | Vsevolod Pudovkin | Aleksandr Rodtšenko | Nicholas Roerich | Olga Rozanova | Konstantin Somov | Dmitri Šostakovitš | Vladimir Tatlin | Marina Tsvetajeva | Pjotr Demjanovitš Uspenski | Dziga Vertov
Suprematismi oli venäläisten avantgarde-taiteilijoiden 1900-luvun alussa omaksuma taidesuuntaus, jonka perustajana toimi vuonna 1915 taiteilija Kazimir Malevitš. Se otti nimensä latinankielisestä sanasta supremus eli ylin.
Suprematismissa oli kyse uudenlaisesta taiteesta, joka ei viitannut mihinkään muuhun kuin itseensä. Käytännössä kyse oli geometristen perusmuotojen (neliön, kolmion, ympyrän, suorakulmion), sekä mustan, harmaan, valkoisen sekä kirkkaiden perusvärien käytöstä.
Malevitšille geometriset kuviot merkitsivät mystisiä symboleja, ja hänen ajattelussaan onkin vahva sija teosofialla. Toinen Malevitšin ajatteluun vahvasti vaikuttanut henkilö oli G. I. Gurdjieffin oppilas, venäläinen mystikko-matemaatikko P. D. Uspenski, joka puhui ja kirjoitti neljännestä ulottuvuudesta sekä neljännestä tiestä. Suprematismi sai myös vaikutteita avantgardistisesta zaum-runoudesta.
Suprematismi vaikutti vahvasti venäläisiin taiteilijoihin kuten Aleksandr Rodtšenkoon, El Lisitskiin ja Wassily Kandinskyyn sekä venäläiseen abstraktiin taiteeseen, taidesuuntauksella oli merkittävä rooli konstruktivismin kehityksessä.
Suprematismin piiriin kuuluvia taiteilijoita

Antti Valliuksen mukaan keskeisiä suprematismiin kuuluvia taiteilijoita ovat:
Ivan Kljun (1873-1943)
Olga Rozanova (1886-1918)
Nadežda Udaltsova (1886-1961)
Vera Pestel (1886-1952)
Ljubov Popova (1889-1924)
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Suprematismi Wikimedia Commonsissa
Venäjän taideliikkeet
Abramtsevo
Agitaatioposliini
Akmeismi
Futurismi
Konstruktivismi
Mir Iskusstva
Parsuna
Sosialistinen realismi
Suprematismi
Vaeltajat
Venäjän ja Neuvostoliiton avantgarde
Venäläinen formalismi
Venäläinen symbolismi
Zaum
Abstraktin taiteen suuntauksia
Voimakkaasti pelkistäviä →     Ekspressionismi ● Kubismi ● Futurismi ● Suprematismi ● Konstruktivismi ● Neoplastisismi ● Konkretismi ● Abstrakti ekspressionismi ● Informalismi ● Minimalismi ● Op-taide ● Kineettinen taide    ← Täysin abstrakteja
Svein Rosseland

| Svein Rosseland |
| --- | --- |
 Rosseland 1930-luvulla.
Henkilötiedot
Syntynyt: 31. maaliskuuta 1894 Kvam, Norja
Kuollut: 19. tammikuuta 1985 (90 vuotta) Bærum, Norja
Arvonimi: professori
Koulutus ja ura
Tutkinnot:  Oslon yliopisto
Väitöstyön ohjaaja:  Vilhelm Bjerknes
Tutkimusalue:  astrofysiikka
Palkinnot:  Pyhän Olavin ritarikunta
Svein Rosseland (31. maaliskuuta 1894 Kvam – 19. tammikuuta 1985 Bærum) oli norjalainen astrofyysikko. Hän toimi Oslon yliopiston professorina vuosina 1928–1964 ja perusti sinne teoreettisen astrofysiikan instituutin vuonna 1934. Rosselandin aloitteesta rakennettiin myös Harestuan aurinko-observatorio 1954. Asteroidi 1646 Rosseland on nimetty hänen mukaansa.
Kuvia

Oslon yliopiston teoreettisen astrofysiikan instituutti toimii Svein Rosselandin mukaan nimetyssä rakennuksessa (Finn Bryn, 1934).
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Svein Rosseland Wikimedia Commonsissa
Timo Manner
Kirjallisuutta

Ville Lahelma : Tanner & Manner: Laihia-Vaasa-Orismala: vienalaista laukkukauppaa, tukkukauppaa, vaatetusteollisuutta, pakolaishistoriaa. V. Lahelma, Helsinki 1990
Top-Toy

Top-Toy A/S oli suurin lelujen vähittäismyyjä Pohjois-Euroopan markkinoilla. Holdingyhtiö omisti yritykset nimeltä BR-lelut, Toys ”R” Us (Skandinavia) sekä Top-Toy (Hongkong) Ltd.
Yrityksen keskusvarasto ja pääkonttori sijaitsivat Tanskan Tunessa. Lisäksi Top-Toylla oli hankintaosasto Hongkongissa. Yhtiön johtajana toimi Peter Gjoerup.
Joulukuun 2018 lopussa Top-Toy asetettiin konkurssiin heikosti sujuneen joulumyynnin takia.
Historia

Vuonna 1950 Børge Rasmussen avasi Tanskan Roskildessa lehtikioskin, jossa alettiin pian myydä myös leluja. Vuonna 1963 Børge Rasmussenin pojat Bjarne ja Henrik Gjørup tulivat mukaan yritykseen, ja samalla syntyi päätös yrityksen erikoistumisesta leluihin. Tällöin myös pantiin Børge Rasmussenin nimikirjaimet, BR, liikkeen julkisivuun ja yrityksen uudeksi nimeksi tuli BR-Legetøj (BR-Lelut).
BR jatkoi siitä lähtien kasvamistaan, aluksi vuosittain yhdellä uudella liikkeellä, mutta myöhemmin kasvuvauhti kiihtyi nopeasti. Marraskuussa 1990 muodostettiin Top-Toy A/S yhteiseksi rungoksi kaikelle yritystoiminnalle. 1990-luvun puolivälissä yritys allekirjoitti pitkäaikaisen master franchise -sopimuksen Toys "R" Usin pohjoismaisesta toiminnasta. Viimeisimpänä siirtona oli Pohjoismaiden suurimman lelujakelijan K. E. Mathiasenin osto. Vuonna 2009 Top-Toyn kahteen vähittäismyyntiketjuun Pohjois-Euroopassa kuului 270 myymälää .
Theodore Ts’o

| Theodore T'so |
| --- | --- |

Henkilötiedot
Syntynyt: 1968 Palo Alto, Kalifornia
Ammatti:  ohjelmoija
Muut tiedot
Lempinimet:  Ted
Aiheesta muualla
Kotisivu
Theodore Y. ”Ted” Ts'o (s. 1968 Palo Alto) on yhdysvaltalainen ohjelmistokehittäjä, joka tunnetaan työstään Linux-ytimen parissa.
Ts'o sai vuonna 1990 tietotekniikan korkeakoulututkintonsa valmiiksi MIT:ssä. Valmistumisen jälkeen hän työskenteli Information Systems & Technology -laitoksella (IS&T) MIT:ssä aina vuoteen 1999 asti. Hän oli mm. projektipäällikkönä Kerberos V5 -ryhmässä. IS&T:n jälkeen Ts'o siirtyi kahdeksi vuodeksi töihin VA Linux Systemsiin. Joulukuusta 2002 lukien hän oli töissä IBM:llä parantamassa Linux-ytimen tehokkuutta ja skaalautuvuutta. Joulukuussa 2007 Ts'o siirtyi töihin Linux Foundationiin. Hän on suunnitellut palaavansa takaisin IBM:ään joulukuussa 2009. Vuonna 2010 hän aloitti työt Googlella.
Hän aloitti työskentelyn Linux-ytimen parissa heinäkuussa 1991, ytimen alkuaikoina. Linus Torvaldsin mukaan hän oli ensimmäinen Linux-ytimen kehittäjä Pohjois-Amerikasta.
Ts'o on e2fsprogs-ohjelmistopaketin pääkehittäjä ja ylläpitäjä. e2fsprogs sisältää työkaluja ext2, ext3 ja ext4-tiedostojärjestelmiä varten. Hän myös ylläpitää useita muita Debian-levityspaketin paketteja.
Hän oli IETF:n turvallisuusalan johtokunnan sekä IPsec-työryhmän jäsen. Ts'o oli yksi Free Standards Group -organisaation perustajajäsenistä ja tällä hetkellä sen puheenjohtaja.
Ts'olle myönnettiin FSF:n Advancement of Free Software -palkinto vuonna 2006.
Aiheesta muualla

Henkilökohtainen kotisivu (englanniksi)
Toshirō Mayuzumi

Toshirō Mayuzumi Jyväskylässä 1960-luvulla.
Toshirō Mayuzumi (jap. 黛敏郎, Mayuzumi Toshirō, 20. helmikuuta 1929 Jokohama – 10. huhtikuuta 1997 Kawasaki) oli japanilainen säveltäjä. Mayuzumi valmistui Tokion yliopistosta vuonna 1951. Myöhemmin samana vuonna hän lähti Pariisiin, jossa hän opiskeli musiikkia Tony Aubinin johdolla. Mayuzumi palasi tämän jälkeen Tokioon ja kuoli Kawasakissa vuonna 1997.
Mayuzumin musiikissa oli monesti vaikutteita japanilaisesta perinnemusiikista. Hän sävelsi muun muassa kamari- ja orkesterimusiikkia sekä musiikin useisiin elokuviin.
Toshitsugu Takamatsu

Toshitsugu Takamatsu (10. maaliskuuta 1889 – 2. huhtikuuta 1972) oli japanilainen kamppailutaitojen opettaja. Hänen tunnetuin oppilaansa on Bujinkan budō taijutsun perustaja Masaaki Hatsumi.
The Stranger (albumi)

| The Stranger Billy Joel |
| --- | --- | --- |

Studioalbumin tiedot
 Julkaistu: 1977
 Formaatti: LP
 Tuottaja(t): Phil Ramone
 Tyylilaji: Rock
 Kesto: 39.39
 Levy-yhtiö: CBS/Sony Records
Billy Joelin muut julkaisut
| Turnstiles 1976 | The Stranger 1977 | Movin' Out 1977 |
The Stranger on yhdysvaltalaisen laulaja-lauluntekijä Billy Joelin viides studioalbumi vuodelta 1977. Levyn tunnetuimpia kappaleita on balladi "Just the Way You Are".
Levyn on tuottanut Phil Ramone.
Albumi valittiin vuonna 2005 hakuteokseen 1001 albumia jotka jokaisen on kuultava edes kerran eläessään.
Kappaleet

A-puoli
Movin' Out (Anthony's Song) – 3:30
The Stranger – 5:08
Just the Way You Are – 4:50
Scenes from an Italian Restaurant – 7:55
B-puoli
Vienna – 3:33
Only the Good Die Young – 3:54
She's Always a Woman – 2:20
Get It Right the First Time – 3:54
Everybody Has a Dream – 4:35
Kaikki kappaleet ovat Billy Joelin tekemiä.
Muusikot ja muut tekijät

Billy Joel – kosketinsoittimet, laulu
Doug Stegmeyer – basso
Liberty Devitto – rummut
Hiram Bullock ja Steve Khan – kitarat
Richie Cannata – puhaltimet, sähköurut
Jim Boyer, Phil Ramone – äänitys
Patrick Williams – orkesterisovitukset
Jim Houghton – valokuvat
Phil Ramone – tuottaja
Timo Maran

| Timo Maran |
| --- | --- |

Henkilötiedot
Syntynyt: 13. huhtikuuta 1975 (ikä 49) Tallinna, Viro
Kansalaisuus:  virolainen
Ammatti:  runoilija, biologi (tutkija)
Kirjailija
Äidinkieli: viro
Tuotannon kieli: viro
Esikoisteos:  Põhjavesi 2001
Aiheesta muualla
Löydä lisää kirjailijoitaKirjallisuuden teemasivulta
Timo Maran (s. 13. huhtikuuta 1975 Tallinna, Viro) on virolainen runoilija, tutkija ja toimittaja. Maran on koulutukseltaan biologi. Hän väitteli vuonna 2005 tohtoriksi Tarton yliopistosta.
Maran kuuluu kirjalliseen Erakkond-ryhmittymään. Runokokoelma Põhjavesi ilmestyi 2001. Omien kokoelmien ja antologien lisäksi hänen runojaan, esseitään ja kolumnejaan on julkaistu useissa lehdissä, kuten Sirp, Looming, Vikerkaar, Akadeemia ja Eesti Loodus. Hän on käsikirjoittanut elokuvat Pesupäev ehk väike linnuaabits (2002) ja Põdra kuningriik (Rein Maranin kanssa, 2007) sekä tehnyt luonto-ohjelmia Viron radioon.
Tieteellisen panoksen Maran on antanut tutkimalla biologisen mimikryn teoriaa ja semiotiikkaa, eläinten merkkikieltä, kulttuurin ja luonnon suhdetta sekä virolaista luonnontieteellistä kirjallisuutta. Hän kuuluu sekä kirjallisuuden että biologian alan järjestöihin. Hänen runotuotantonsa taustalla on luonto, mutta ei ihannoivasti, vaan runoihin sisältyy yhteiskunnallisuutta ja tunnustuksellisuutta
Teokset

Põhjavesi. Luulet aastatest 1995–2000. Erakkond, 2001.
Poeetiline punane raamat. Poetics of Endangered Species. Ukraina Kultuurikeskus, Ajakirjade Kirjastus, 2007.
Metsa pööramine. Erakkond, 2007.
Las ma ümisen. Allikaäärne, 2015.
Harakkiri. Tallinn, Tartu, Viljandi: Erakkond, 1999.
Aastaajad eesti luules. Toimittanut Doris Kareva. Tallinn: Huma, 1999.
Erakkond [CD levy]. Tallinn: Erakkond, 2004.
Kõik muutub lauluks. Toimittanut Vallo Kepp. Tallinn: Varrak, 2005.
Lumi see me ühine. Toimittanut Kalju Kruusa. Tallinn: Tänapäev, 2010.
Aiheesta muualla

Timo Maranin kotisivu
Timo Maran Eesti Teadusinfosüsteemin sivulla
Steve Cherundolo

| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |

Henkilötiedot
Koko nimi: Steven Emil Cherundolo
Syntymäaika: 19. helmikuuta 1979 (ikä 45)
Syntymäpaikka: Rockford, Illinois, Yhdysvallat
Pelipaikka: oikea laitapuolustaja
Pituus: 168 senttimetriä
Paino: 66 kilogrammaa
Junioriseurat
1997–1998: Portland Pilots
Seurat
| Vuodet | Seura | O (M) |
| 1999–2014 | Hannover 96 | 370 (7) |
Maajoukkue
| 1999–2012 | Yhdysvallat | 87 (2) |
 Seurajoukkueuran tilastot kattavat vain kansalliset sarjat, päivitetty 16. huhtikuuta 2014.  Maajoukkueuran tilastot päivitetty 16. huhtikuuta 2014.
Steven Emil ”Steve” Cherundolo (s. 19. helmikuuta 1979 Rockford, Illinois, Yhdysvallat) on yhdysvaltalainen jalkapalloilija. Hän pelasi koko ammattilaisuransa puolustajana Hannover 96:ssa. Hän kuului myös Yhdysvaltain maajoukkueeseen.
Seurajoukkueura

Cherundolo, jolla on sekä italialaisia että saksalaisia sukujuuria, pelasi yliopistojalkapalloa University of  Portlandin joukkueessa Pilotsissa vuosina 1997–1998. Hänet valittiin NCAA:n West Coast Conferencen vuoden tulokkaaksi ja kahdesti konferenssin tähdistöjoukkueeseen.
Tammikuussa 1999 Cherundolo siirtyi tuolloin 2. Bundesliigassa pelanneeseen saksalaiseen Hannover 96:een. Muun muassa polvivammat häiritsivät Cherundolon uraa, mutta hän kuului Hannoverin runkopelaajiin jo ensimmäisestä täydestä kaudestaan 1999–2000 lähtien. Kaudella 2001–2002, jonka päätteeksi Hannover nousi Bundesliigaan, Cherundolo pelasi 30 ottelussa. Cherundolon aikana Hannoverissa joukkue on sijoittunut Bundesliigassa parhaimmillaan kahdeksanneksi ja yltänyt kahdesti Saksan cupin puolivälieriin.
Cherundolo lopetti ammattilaisuransa vuonna 2014 polvivaivojen vuoksi.
Maajoukkueura

Cherundolo edusti Yhdysvaltoja nuorten MM-kilpailuissa huhtikuussa 1999 ja debytoi Yhdysvaltain A-maajoukkueessa ottelussa Jamaikaa vastaan 8. syyskuuta 1999.
Cherundolo on kuulunut maajoukkueeseen vuoden 2003 Maanosaliittojen cupissa, vuosien 2005 ja 2009 Gold Cupissa sekä vuosien 2002, 2006 ja 2010 MM-kilpailuissa. Vuoden 2009 Gold Cupissa hän toimi joukkueen kapteenina. Loukkaantumiset ovat häirinneet myös Cherundolon maajoukkueuraa, sillä vuoden 2002 MM-kilpailuissa hän ei pelannut minuuttiakaan loukkaannuttuaan ennen Yhdysvaltain ensimmäistä ottelua ja vuoden 2005 Gold Cupissa, jossa Yhdysvallat voitti mestaruuden, hän loukkaantui puolivälierävaiheessa. Vuoden 2000 olympialaisiin ja vuoden 2009 Maanosaliittojen cupiin häntä ei voitu valita lopulta lainkaan loukkaantumisten vuoksi. Kaikkiaan hän pelasi 87 maaottelua ja teki niissä kaksi maalia.
Cherundolo on yksi harvoista Yhdysvaltain maajoukkuepelaajista, joka ei ole koskaan pelannut Major League Soccerissa.
Saavutukset

Gold Cupin mestaruus: 2005
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Steve Cherundolo Wikimedia Commonsissa
Steve Cherundolon esittely Hannover 96:n sivustolla (Arkistoitu – Internet Archive) (saksaksi)
Steve Cherundolon esittely Yhdysvaltain jalkapalloliiton sivustolla (englanniksi)
Yhdysvaltain joukkue – Jalkapallon MM-kilpailut 2002
1 Friedel |
2 Hejduk |
3 Berhalter |
4 Mastroeni |
5 O'Brien |
6 Regis |
7 Lewis |
8 Stewart |
9 Moore |
10 Reyna |
11 Mathis |
12 Agoos |
13 Jones |
14 Cherundolo |
15 Wolff |
16 Llamosa |
17 Beasley |
18 Keller |
19 Meola |
20 McBride |
21 Donovan |
22 Sanneh |
23 Pope |
Valmentaja Arena
Yhdysvaltain joukkue – Jalkapallon MM-kilpailut 2006
1 Howard |
2 Albright |
3 Bocanegra |
4 Mastroeni |
5 O'Brien |
6 Cherundolo |
7 Lewis |
8 Dempsey |
9 Johnson |
10 Reyna |
11 Ching |
12 Berhalter |
13 Conrad |
14 Olsen |
15 Convey |
16 Wolff |
17 Beasley |
18 Keller |
19 Hahnemann |
20 McBride |
21 Donovan |
22 Onyewu |
23 Pope |
Valmentaja Arena
Yhdysvaltain joukkue – Jalkapallon MM-kilpailut 2010
1 Howard |
2 Spector |
3 Bocanegra |
4 Bradley |
5 Onyewu |
6 Cherundolo |
7 Beasley |
8 Dempsey |
9 Gómez |
10 Donovan |
11 Holden |
12 Bornstein |
13 Clark |
14 Buddle |
15 DeMerit |
16 Torres |
17 Altidore |
18 Guzan |
19 Edu |
20 Findley |
21 Goodson |
22 Feilhaber |
23 Hahnemann |
Valmentaja Bob Bradley
Sungir

| Sungir> Сунгирь |
| --- | --- |
 Sungirin paleoliittikauden hauta.
Sijainti
 Sungir
Koordinaatit:  56°10′33″N, 40°30′33″E
Valtio:  Venäjä
Paikkakunta:  Vladimir
Historia
Tyyppi:  asuinpaikka
Ajanjakso:  pleistoseeni, holoseeni
Kulttuuri:  paleoliittinen kausi
Aiheesta muualla
  Sungir Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OK: 
Sungir (ven. Сунгирь) on myöhäispaleoliittinen kivikauden asuinpaikka Venäjällä Vladimirin alueella. Se oli asuttu noin 35 000–27 000 vuotta sitten  viime jääkauden keskivaiheella, jolloin oli kylmiä ja lämpimiä jaksoja. Paikalta on löydetty jääkauden huippuvaihetta edeltäviä hautoja. Sungirin asutus oli Gravetten kulttuurin aikalainen.
Paikka, ajoitukset

Sungir on Vladimirin kaupungin lähellä noin 190 kilometriä Moskovasta itäkoilliseen 56. leveysasteella.  Paikka on lähellä jokivartta. Hehtaarin laajuisesta alueesta on tutkittu vain murto-osa.
Eri menetelmillä on mitattu, että Sungir olisi asuttu joskus 35000-26000 eaa. Sungirin haudat 1,2,3 ja 4 ajoittuvat uusien tutkimusten mukaan lämpimään interstadiaaliin GI-6 tai GI-7. Tällöin Sungirissa olisi asuttu noin 34000 kalenterivuotta sitten, ehkä välillä 33000-35000 eaa.
Ilmasto muistutti noihin aikoihin esimerkiksi nykyisen Salehardin ilmastoa: ainakin matalia puita kasvoi polttopuiksi, rakennusaineisiin ja tarve-esineisiin. Varhemmat radiohiiliajoitukset ja siitepölyanalyysi väittävät hautojen olevan GI-5-interstadiaalin 32 050–28 550 eaa. ajalta, jolloin asutus olisi ollut joskus vuosien 30 500–30 100 eaa. aikoihin. Asutusta oli vielä 27000, ehkä vielä 26000 kalenterivuotta eaa. Jääkauden kylmimmän vaiheen aikana, 24 000–21 000 kalenterivuotta sitten, Sungirin alueelle levisi ruohotundra. Jäätikkö laajeni maksimissaan sadan kilometrin päähän Sungirista.
Sungirissa oli asuttu jo Moustierin ja Aurignacin kulttuurien ajoista lähtien, ja asutusta oli vielä viime jääkauden huippukohdan alkuvaiheessa. Sungiriin liitetään varhais- Aurignacin lehtimäiset kärjet, mutta jotkut ovat sitä mieltä, että kulttuuri on Kostjonkin esivaihetta. Osa esineistä on alkeellisia. Jääkauden lämpimämänä kautena 29 000–25 000 vuotta sitten Sungirissa oli tundraa, mutta kun jää alkoi levitä pohjoisesta, olosuhteet muuttuivat sietämättömiksi, liian kylmiksi riistaeläimille. Luulttavasti myös tarve- ja polttopuut loppuivat. Uskotaan ihmisten muuttaneen etelämmäksi, toisten mukaan uskotaan kuolleen kylmään.