stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Liu Xiaobo
Aiheesta muualla

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
Wikiuutisissa on aiheeseen liittyvä uutinen: Nobelin rauhanpalkinto Liu Xiaobolle
Nobelin rauhanpalkinnon saajat
| --- | --- |
1901–1925:  1901: Dunant, Passy 1902: Ducommun, Gobat 1903: Cremer 1904: Kansainvälisen oikeuden instituutti 1905: Suttner 1906: Roosevelt 1907: Moneta, Renault 1908: Arnoldson, Bajer 1909: Beernaert, Paul Balluet d’Estournelles de Constant 1910: Kansainvälinen Rauhantoimisto 1911: Asser, Fried 1912: Root 1913: La Fontaine 1917: Punainen Risti 1919: Wilson 1920: Bourgeois 1921: Branting, Lange 1922: Nansen 1925: Chamberlain, Dawes
1926–1950:  1926: Briand, Stresemann 1927: Buisson, Quidde 1929: Kellogg 1930: Söderblom 1931: Addams, Butler 1933: Angell 1934: Henderson 1935: Ossietzky 1936: Lamas 1937: Cecil 1938: Nansenin kansainvälinen pakolaistoimisto 1944: Punainen Risti 1945: Hull 1946: Balch, Mott 1947: Kveekarit 1949: Boyd Orr
1951–1975:  1950: Bunche 1951: Jouhaux 1952: Schweitzer 1953: Marshall 1954: Yhdistyneiden kansakuntien pakolaisjärjestö 1957: Pearson 1958: Pire 1959: Noel‑Baker 1960: Lutuli 1961: Hammarskjöld 1962: Pauling 1963: Punainen Risti 1964: King 1965: Unicef 1968: Cassin 1969: Kansainvälinen työjärjestö 1970: Borlaug 1971: Brandt 1973: Kissinger, Lê 1974: MacBride, Satō 1975: Saharov
1976–2000:  1976: B. Williams, Corrigan 1977: Amnesty International 1978: Sadat, Begin 1979: Äiti Teresa 1980: Esquivel  1981: YK:n pakolaisapujärjestö 1982: Myrdal, García Robles 1983: Wałęsa 1984: Tutu 1985: Lääkärit ydinsotaa vastaan 1986: Wiesel 1987: Arias 1988: YK:n Rauhanturvaajat 1989: Dalai Lama 1990: Gorbatšov 1991: Suu Kyi 1992: Menchú 1993: Mandela, de Klerk 1994: Arafat, Peres, Rabin 1995: Pugwash-liike, Rotblat 1996: Belo, Ramos Horta 1997: Kampanja maamiinojen kieltämiseksi (ICBL), J. Williams 1998: Hume, Trimble 1999: Lääkärit ilman rajoja 2000: Kim
2001–:  2001: YK, Annan 2002: Carter 2003: Ebadi 2004: Maathai 2005: IAEA, ElBaradei 2006: Yunus, Grameen Bank 2007: Gore, IPCC 2008: Ahtisaari 2009: Obama 2010: Liu 2011: Gbowee, Johnson Sirleaf, Karman 2012: EU 2013: Kemiallisten aseiden kieltojärjestö 2014: Satyarthi, Yousafzai 2015: Tunisian kansallisen vuoropuhelun kvartetti 2016: Juan Manuel Santos 2017: International Campaign to Abolish Nuclear Weapons 2018: Murad, Mukwege 2019: Abiy 2020: Maailman ruokaohjelma 2021: Ressa, Muratov 2022: Bjaljatski, Memorial, Center for Civil Liberties 2023: Mohammadi 2024: Nihon Hidankyō
9. arrondissementti (Pariisi)

9. arrondissementin sijainti
Pariisin 9. arrondissementti (ransk. 9e arrondissement de Paris) on yksi Pariisin kahdestakymmenestä arrondissementista, joka tunnetaan myös nimellä arrondissement de l’Opéra. Se jaetaan edelleen neljään kortteliin (ransk. quartiers), jotka ovat Saint-Georges, Chaussée-d’Antin, Faubourg-Montmartre ja Rochechouart.
Arrondissementti sijaitsee Seinen oikealla rannalla. Se rajautuu 1., 2., 10., 18. ja 8. arrondissementtiin.
Arrondissementin pinta-ala on 2,18 km² ja sen väkiluku oli 60 120 henkeä vuonna 2011.
Nähtävyydet

La Trinité
Palais Garnier
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Pariisin 9. arrondissementti Wikimedia Commonsissa
9. arrondissementin kotisivut (Arkistoitu – Internet Archive)
Kodima

Kodima-sanomalehden elokuun 2021 kansisivu.
Kodima on Petroskoissa ilmestyvä vepsän- ja venäjänkielinen sanomalehti.
Lehti ilmestyy kerran kuussa. Kustantaja on Periodika, joka kustantaa myös Karjalan Sanomia, Oma Mua -lehteä, kulttuurilehti Careliaa ja lastenlehti Kipinää.
Kodima on ilmestynyt vuodesta 1993 alkaen. Lehdessä on 4–8 sivua, ja se on tabloid-kokoinen. Lehden painos on noin 1 000 kappaletta.
Aiheesta muualla

Kodima-lehden sivusto (Arkistoitu – Internet Archive) (rkperiodika.ru)
Kodima-lehden uusi sivusto (9/2020-) (omamedia.ru)
Fortniten maailmanmestaruuskilpailut

| Fortniten maailmanmestaruuskilpailut> Fortnite World Cup |
| --- | --- |

Tyyppi:  elektronisen urheilun turnaus
Päivämäärä:  26.–28. heinäkuuta 2019
Tapahtumapaikka:  Arthur Ashe -stadion
Fortniten maailmanmestaruuskilpailut (Fortnite World Cup) oli New Yorkissa Yhdysvalloissa 26.–28. heinäkuuta 2019 Fortnitessa järjestetty turnaus, jossa pelattiin sekä yksinpelit (solo) että kaksinpelit (duo).
Yksinpelin voitti ylivoimaisesti yhdysvaltalainen Kyle ”Bugha” Giersdorf ja ansaitsi voittorahoja noin kolme miljoonaa dollaria eli noin 2,7 miljoonaa euroa. Potti oli tällöin suurin yksittäiselle pelaajalle jaettu rahapalkinto elektronisen urheilun kilpapelaamisessa. Kaksinpelin voittivat Emil ”Nyhrox” Bergquist Pedersen ja David ”aqua” Wang, jotka ansaitsivat molemmat 1,5 miljoonaa dollaria. Yhteensä koko turnauksessa jaettiin palkintorahoja vajaa 27 miljoonaa euroa. Turnaus on täten yksi kaikkien aikojen suurimmista elektronisen urheilun turnauksista rahapalkintojen osalta.
Tulokset

| 20 parasta> Solo.Sijoitus | 20 parasta> Solo.Pelaaja | 20 parasta> Solo.Palkinto ($) | 20 parasta> Duo.Pelaajat | 20 parasta> Duo.Palkinto ($, yhteensä) |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| 01  |  Bugha | 3 000 000 |   Aqua   Nyherox | 3 000 000 |
| 02  |  psalm | 1 800 000 |   Rojo   Wolfiez | 2 250 000 |
| 03  |  EpikWhale | 1 200 000 |   Ceice   Elevate | 1 800 000 |
| 4 |  Kreo | 1 050 000 |   Saf   Zayt | 1 500 000 |
| 5 |  k1nG | 900 000 |   Arkhram   Falconer | 900 000 |
| 6 |  Crue | 600 000 |   Mitr0   Mongraal | 450 000 |
| 7 |  Skite | 525 000 |   Dubs   Megga | 375 000 |
| 8 |  Nayte | 375 000 |   Derox   itemm | 375 000 |
| 9 |  Riversan | 300 000 |   Vinny1x   ZexRow | 225 000 |
| 10 |  Fatch | 225 000 |   Skite   Vato | 225 000 |
| 11 |  Rhux | 150 000 |   Deadra   M11Z | 100 000 |
| 12 |  Tchub | 150 000 |   4DRStorm   EpikWhale | 100 000 |
| 13 |  Mongraal | 150 000 |   4zr   Noward | 100 000 |
| 14 |  stompy | 150 000 |   BenjyFishy   MrSavage | 100 000 |
| 15 |  Dubs | 150 000 |   Keys   Slackes | 100 000 |
| 16 |  Pika | 112 500 |   MackWood   yung calculator | 100 000 |
| 17 |  BELAEU | 112 500 |   Crimz   Spades | 100 000 |
| 18 |  Clix | 112 500 |   Hype   Serpennt | 100 000 |
| 19 |  Peterpan | 112 500 |   BadSniper   Oslo | 100 000 |
| 20 |  Commandment | 112 500 |   bell  Scarlet | 100 000 |
Mustaposkipeukaloinen

| Mustaposkipeukaloinen |
| --- | --- |

Uhanalaisuusluokitus
 Elinvoimainen  
  
Tieteellinen luokittelu
Domeeni::  Aitotumaiset Eucarya
Kunta::  Eläinkunta Animalia
Pääjakso::  Selkäjänteiset Chordata
Alajakso::  Selkärankaiset Vertebrata
Luokka::  Linnut Aves
Lahko::  Varpuslinnut Passeriformes
Heimo::  Peukaloiset Troglodytidae
Suku::  Inkapeukaloiset Pheugopedius
Laji::  coraya
Kaksiosainen nimi
 Pheugopedius coraya  (Gmelin, 1789) 
Synonyymit
 Thryothorus coraya 

Katso myös
   Mustaposkipeukaloinen Wikispeciesissä   Mustaposkipeukaloinen Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OKIUCN-testi OK: 
Mustaposkipeukaloinen (Pheugopedius coraya) on peukaloisten heimoon kuuluva varpuslintu.
Levinneisyys

Mustaposkipeukaloista tavataan Etelä-Amerikan pohjoisosissa, ja sen levinneisyysalueen pinta-ala on noin 3 790 000 km2. Lajia on kuvattu melko yleiseksi, ja se on luokiteltu elinvoimaiseksi.
Naji Hakim

Naji Subhy Paul Irénée Hakim (s. 31. lokakuuta 1955, Beirut) on libanonilainen säveltäjä ja urkuri. Hän opiskeli urkujensoittoa yksityisesti Jean Langlais'n johdolla sekä Pariisin konservatoriossa opettajinaan Roger Boutry, Jean-Claude Henry, Marcel Bitsch, Rolande Falcinelli, Jacques Castérède ja Serge Nigg. Isänsä toivomuksesta hän suoritti musiikkiopintojen ohella myös insinöörin tutkinnon. Tekniikan alalla Hakim ei ole kuitenkaan työskennellyt päivääkään.
Hakim on voittanut urallaan kansainvälisiä urkukilpailuja Haarlemissa, Beauvais'ssa, Lyonissa, Nürnbergissä, St Albansissa, Strasbourgissa ja Rennesissä. Hän on toiminut urkurina muun muassa Pariisin Sacré-Cœurissä 1985–1993. Vuonna 1993 Hakim valittiin Olivier Messiaenin toivomuksesta tämän seuraajaksi Pariisin Pyhän Kolminaisuuden (La Trinité) kirkon urkuriksi.
Hakim on ollut 1980-luvulta alkaen yksi merkittävimmistä ranskalaisen urkuri-säveltäjä-improvisoija-perinteen edustajista. Hänen sävellyksistään Symphonie en Trois Mouvements  sai Amis l’Orgue -palkinnon 1994 ja Embrace of Fire menestyi Anton Heillerin muistokilpailussa Yhdysvaltain Tennesseessä 1986. Vuonna 1991 Académie des Beaux-Arts myönsi hänelle André Caplet -sävellyspalkinnon.
Naji Hakim konsertoi maailmanlaajuisesti urkurina ja improvisoijana. Hän pitää mestarikursseja ja toimii analyysin professorina Boulogne-Billancourtin konservatoriossa sekä vierailevana professorina Royal Academy of Musicissa Lontoossa. Hakim on kirjoittanut myös oppikirjoja musiikkianalyysistä ja urkuimprovisaatiosta.
Vuonna 2000 Hakim kutsuttiin jäseneksi Rooman Consociatio Internationalis Musicae Sacrae -järjestöön. Vuonna 2002 Hakim sai Kaslikin yliopiston kunniatohtorin arvon. Paavi Benedictus XVI antoi Hakimille 2007 tunnustuksen tämän ansioista katolisen kirkon hyväksi.
Sävellystuotanto

Hakimin tuotantoon kuuluu sinfonia orkesterille Les Noces de l’agneau, kuusi konserttoa, yli 40 urkuteosta, kamarimusiikkia uruille ja muille soittimille, teoksia pianolle, cembalolle, harpulle, kaksi viulusonaattia, oratorion, messuja ja muuta vokaalimusiikkia.
Aiheesta muualla

Viralliset sivut (englanniksi)
Mäntypeukaloinen

| Mäntypeukaloinen |
| --- | --- |

Uhanalaisuusluokitus
 Elinvoimainen  
  
Tieteellinen luokittelu
Domeeni::  Aitotumaiset Eucarya
Kunta::  Eläinkunta Animalia
Pääjakso::  Selkäjänteiset Chordata
Alajakso::  Selkärankaiset Vertebrata
Luokka::  Linnut Aves
Lahko::  Varpuslinnut Passeriformes
Heimo::  Peukaloiset Troglodytidae
Suku::  Helmipeukaloiset Campylorhynchus
Laji::  megalopterus
Kaksiosainen nimi
 Campylorhynchus megalopterus  Lafresnaye, 1845 

Katso myös
   Mäntypeukaloinen Wikispeciesissä   Mäntypeukaloinen Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OKIUCN-testi OK: 
Mäntypeukaloinen (Campylorhynchus megalopterus) on peukaloisten heimoon kuuluva varpuslintu.
Levinneisyys

Mäntypeukaloista tavataan Meksikossa, ja sen levinneisyysalueen pinta-ala on noin 77 700 km2. Lajin kannankehitys on vakaa, ja se on luokiteltu elinvoimaiseksi.
Okrapeukaloinen

| Okrapeukaloinen |
| --- | --- |

Uhanalaisuusluokitus
 Elinvoimainen  
  
Tieteellinen luokittelu
Domeeni::  Aitotumaiset Eucarya
Kunta::  Eläinkunta Animalia
Pääjakso::  Selkäjänteiset Chordata
Alajakso::  Selkärankaiset Vertebrata
Luokka::  Linnut Aves
Lahko::  Varpuslinnut Passeriformes
Heimo::  Peukaloiset Troglodytidae
Suku::  Peukaloiset Troglodytes
Laji::  ochraceus
Kaksiosainen nimi
 Troglodytes ochraceus  Ridgway, 1882 

Katso myös
   Okrapeukaloinen Wikispeciesissä   Okrapeukaloinen Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OKIUCN-testi OK: 
Okrapeukaloinen (Troglodytes ochraceus) on peukaloisten heimoon kuuluva varpuslintu.
Levinneisyys

Okrapeukaloista tavataan Costa Ricassa ja Panamassa, ja sen levinneisyysalueen pinta-ala on noin 17 300 km2. Lajia on kuvattu melko yleiseksi, ja se on luokiteltu elinvoimaiseksi.
Nokipääpeukaloinen

| Nokipääpeukaloinen |
| --- | --- |

Uhanalaisuusluokitus
 Elinvoimainen  
  
Tieteellinen luokittelu
Domeeni::  Aitotumaiset Eucarya
Kunta::  Eläinkunta Animalia
Pääjakso::  Selkäjänteiset Chordata
Alajakso::  Selkärankaiset Vertebrata
Luokka::  Linnut Aves
Lahko::  Varpuslinnut Passeriformes
Heimo::  Peukaloiset Troglodytidae
Suku::  Inkapeukaloiset Pheugopedius
Laji::  spadix 
Kaksiosainen nimi
 Pheugopedius spadix  (Bangs, 1910) 
Synonyymit
 Thryothorus spadix 

Katso myös
   Nokipääpeukaloinen Wikispeciesissä   Nokipääpeukaloinen Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OKIUCN-testi OK: 
Nokipääpeukaloinen (Pheugopedius spadix) on peukaloisten heimoon kuuluva varpuslintu.
Levinneisyys

Nokipääpeukaloista tavataan Kolumbiassa ja Panamassa, ja sen levinneisyysalueen pinta-ala on noin 32 300 km2. Lajia on kuvattu melko yleiseksi, ja se on luokiteltu elinvoimaiseksi. Sen kuitenkin arvellaan olevan vähenemässä elinympäristöjen tuhoutumisen vuoksi.
Luettelo suomalaisista säveltäjistä

Tämä on luettelo suomalaisista säveltäjistä syntymäajan mukaan.
Ennen vuotta 1800

Thomas Byström
Bernhard Henrik Crusell
Carl Ludvig Lithander
Erik Tulindberg
1800–1899

| --- | --- |
 Fredrik Pacius  Karl Collan  P. J. Hannikainen  Robert Kajanus  Jean Sibelius  Alexandrine Armfelt  Oskar Merikanto  Armas Järnefelt  Mikael Nyberg  Erkki Melartin  Heikki Klemetti  Ernst Mielck  Selim Palmgren  Toivo Kuula  Armas Launis :  Heino Kaski  Armas Maasalo  Leevi Madetoja  Greta Dahlström  Ernest Pingoud  Lauri Ikonen  Ernst Linko  Laura Netzel  Väinö Raitio  Aapo Similä  Bengt von Törne  Yrjö Kilpinen  Ilmari Hannikainen  Aarre Merikanto  Martti Similä  Sulo Salonen
1900–1939

| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
|  Uuno Klami  Sulho Ranta  Sergei Kulanko  Helvi Leiviskä  Leo Härkönen  Heikki Aaltoila  Taneli Kuusisto  Lauri Saikkola  Ahti Karjalainen  Nils-Eric Ringbom  Olavi Pesonen  Jaakko Linjama  Kalervo Tuukkanen  Nils-Eric Fougstedt  Hemmo Louhivuori  Erkki Aaltonen  Erik Bergman  Vilho Luolajan-Mikkola  Tauno Marttinen  Jouko Tolonen  Ahti Sonninen  |  Bengt Johansson  Einari Marvia  Einar Englund  Tauno Pylkkänen  Heikki Suolahti  Joonas Kokkonen  Matti Rautio  Aimo Känkänen  Ilkka Hannula  Jaakko Kettunen  Gottfrid Gräsbeck  Leonid Bashmakov  Sakari Mononen  Einojuhani Rautavaara  Osmo Lindeman  Veikko Huuskonen  Usko Meriläinen  Pentti Raitio  Jorma Panula  Ilkka Kuusisto  |  Seppo Nummi  Heikki Laurila  Jouko Linjama  Reijo Jyrkiäinen  Aulis Sallinen  Matti Nikunen  Pentti Lasanen  Kari Rydman  Rauno Vante  Fridrich Bruk  Esa Pethman  Börje Gröning  Paavo Heininen  Martti Parkkari  Kari Komppa  Henrikki Virkki  Heikki Sarmanto  Jarmo Sermilä  Henrik Otto Donner  Matti Rag Paananen  |
1940–1969

| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
|  Sakari Kukko  Uolevi Tikkanen  Erkki Salmenhaara  Teppo Hauta-aho  Erkki Jokinen  Ilpo Saastamoinen  Kaj-Erik Gustafsson  Pentti Tynkkynen  Raimo Lukkarinen  Hannu Sopanen  Osmo Jämsä  Seppo Paakkunainen  Esko Syvinki  Pertti Pekkanen  Pehr Henrik Nordgren  Pekka Kostiainen  Leif Segerstam  Harri Tuominen  Hannu Sinnemäki  Toni Edelmann  Esa Helasvuo  Juan Antonio Muro  Pekka Jalkanen  Eero Koivistoinen  Eero Ojanen  Veikko Juntunen  Kari Tikka  Heikki Valpola  Victoria Yagling  Ralf Gothóni  Asko Vilén  Herbert Lindholm  Jouni Kesti  Kyösti Haatanen  Herman Rechberger  Teodor Nicolau  Matti Murto  Timothy Ferchen  Juhani Leinonen  Petter Ohls  Mikko Heiniö  Jukka Tiensuu  Risto Suurla  Yrjö Mikkonen  Markku Johansson  Olli Ahvenlahti  Markku Kopisto  Harri Wessman  Kalevi Aho  Hannu Syrjälahti  Seppo Tuominen  Patrick Kosk  Anneli Arho  Erkki Raiski  Eero Hämeenniemi  Lasse Jalava  Tuomo Teirilä  |  Otto Romanowski  Markku Ylipää  Kaija Saariaho  Ilari Laakso  Reijo Lainela  Petri Juutilainen  Yrjö Hjelt  Juhani Alesaro  Lars Karlsson  Mikko-Ville Luolajan-Mikkola  Kai Nieminen  Juhani Komulainen  Atso Almila  Tapani Länsiö  Vladimir Agopov  Carita Holmström  Harri Suilamo  Tapio Nevanlinna  Harri Viitanen  Jack Mattsson  László Süle  Manfred Gräsbeck  Annukka Ahola  Anssi Tikanmäki  Olli Koskelin  Olli Roman  Olli Kortekangas  Jukka Linkola  Timo-Juhani Kyllönen  Iro Haarla  Timo Katila  Peter Hilli  Atro Mikkola  Ilkka Niemeläinen  Keira Hölttö  Juha Leinonen  Carl Armfelt  Jouko Tötterström  Jouni Kaipainen  Erkki Palola  Ulf Långbacka  Daping Qin  Harri Vuori  Oliver Kohlenberg  Harri Ahmas  Timo Laiho  Jorma Styng  Jouni Kuronen  Magnus Lindberg  Esa-Pekka Salonen  Kimmo Hakola  Tapio Tuomela  Jukka-Pekka Lehto  Timo Alakotila  Keijo Puumalainen  |  Ari Vakkilainen  Teppo Salakka  Markku Nikula  Jyrki Myllärinen  Kimmo Nevonmaa  Juha Holma  Pertti Jalava  Timo Hietala  Pekka Toivanen  Jukka-Pekka Kervinen  Reijo Kekkonen  Sid Hille  Jorma Savolainen  Markus Fagerudd  Jukka Viitasaari  Juhani Nuorvala  Jyrki Linjama  Mikko Kervinen  Ainokaisa Pitkänen  Juha Karppanen  Asko Hyvärinen  Jovanka Trbojević  Jaakko Mäntyjärvi  Asta Hyvärinen  Hannu Pohjannoro  Jarno Kukkonen  Antti Sarpila  Juha Ojala  Esa Pietilä  Osmo Tapio Räihälä  Osmo Honkanen  Adina Dumitrescu  Pauliina Isomäki  Patrik Vidjeskog  Rafael Junchaya  Jukka Koskinen  Veli-Matti Puumala  Seppo Pohjola  Veli-Matti Puumala  Jussi Tamminen  Kari Heinilä  Juha Pisto  Markku Viitasaari  Sakari Raappana  Sanna Salmenkallio  Kirmo Lintinen  Olli Mustonen  Paola Livorsi  Harri Kerko  Max Savikangas  Tommi Kärkkäinen  Tuomas Kantelinen  Jani Kääriä  Petri Nieminen  |
1970–

| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
|  Sanna Ahvenjärvi  Antti Auvinen  Ilkka von Boehm  Matthew Carter  Cecilia Damström  Sebastian Dumitrescu  Sampsa Ertamo  Johanna Eränkö  Sebastian Fagerlund  Alex Freeman  Sami Fröjdö  Matei Gheorghiu  Sampo Haapamäki  Perttu Haapanen  Vellu Halkosalmi  Jarkko Hartikainen  Mikko Hassinen  Matti Heininen  Jouni Hirvelä  Sebastian Hilli  Heinz-Juhani Hofmann  Christian Holmqvist  Ilari Hongisto  Anna Huuskonen  Ilari Hylkilä  Maija Hynninen  Miika Hyytiäinen  Kari Ikonen  Ilari Kaila  Lasse Kallioniemi  Maria Kallionpää  Juho Kangas  Tuomas Kettunen  Lauri Kilpiö  |  Markku Klami  Sami Klemola  Paavo Korpijaakko  Juha T. Koskinen  Kerkko Koskinen  Veli Kujala  Kimmo Kuokkala  Jaakko Kuusisto  Kimmo Laaksonen  Jussi Lampela  Aki Lappalainen  Tapio Lappalainen  Oleg Larionov  Minna Leinonen (säveltäjä)  Albert Lenkiewicz  Pessi Levanto  Ere Lievonen  Jimmy López  Pasi Lyytikäinen  Ville Matvejeff  Samuli Mikkonen  Juho Miettinen  Josué Moreno  Tiina Myllärinen  Roope Mäenpää  Lauri Mäntysaari  Jani Niinimäki  Mikko Nisula  Iiro Ollila  Esa Onttonen  Timothy Page  Peter Peitsalo  Johannes Piirto  Joonas Pohjonen  Uljas Pulkkis  |  Ville Raasakka  Jüri Reinvere  Ari Romppanen  Tuomas Rounakari  Johanna Ruotsalainen  Kristian Rusila  Tomi Räisänen  Jarmo Saari  Anastasia Salo  Arttu Sipilä  Henri Sokka  Lauri Supponen  Arttu Takalo  Johan Tallgren  Riikka Talvitie  Niilo Tarnanen  Outi Tarkiainen  Aino Tenkanen  Dante Thelestam  Lauri Toivio  Timo Tuhkanen  Tuomas Turriago  Jennah Vainio  Juhani Vesikkala  Adam Világi  Markus Virtanen  Otto Virtanen  Olli Virtaperko  Juuso Wallin  Roger Wanamo  Lotta Wennäkoski  Matthew Whittall  Aki Yli-Salomäki  Itzam Zapata  Sauli Zinovjev  |
Kirjallisuutta

Kangas, Laila & Konttinen, Anu (toim.): Suomalaisia säveltäjiä.  Helsinki:  Yleisradio, 2006.  ISBN 951-43-0863-8
Korhonen, Kimmo: Suomalaisia nykysäveltäjiä 1965–1990.  Helsinki:  Luovan säveltaiteen edistämissäätiö: Suomalaisen musiikin tiedotuskeskus: Kirjastopalvelu, 1990.  ISBN 951-692-231-7
Marvia, Einari (toim.): Suomen säveltäjiä I–II.  Helsinki:  WSOY, 1965.
Salmenhaara, Erkki (toim.): Suomalaisia säveltäjiä.  Helsinki:  Otava, 1994.  ISBN 951-1-12641-5
Adrian Smith (arkkitehti)

| Adrian Smith |
| --- | --- |
 Adrian Smith vuonna 2006.
Henkilötiedot
Koko nimi:  Adrian D. Smith
Syntynyt: 19. elokuuta 1944 (ikä 80)
Kansalaisuus:  Yhdysvallat
Arkkitehti
Koulutus:  Illinoisin yliopisto, Chicago ja Brittiläisen Kolumbian yliopisto
Taidesuuntaus:  postmoderni arkkitehtuuri
Merkittävät työt:  Burj Khalifa, Jeddah Tower, Trump International Hotel and Tower, Jin Mao Tower, Zifeng Tower
Adrian D. Smith (s. 19. elokuuta 1944) on yhdysvaltalainen arkkitehti.
Smith oli mukana perustamassa arkkitehtitoimistoa Adrian Smith + Gordon Gill Architecture vuonna 2006. Hän on suunnitellut useita maamerkkejä, mukaan lukien kaksi maailman korkeinta rakennusta: vuonna 2010 valmistunut Burj Khalifa Dubaissa ja rakenteilla oleva Kingdom Tower Jeddassa Saudi-Arabiassa. Smith on ollut pääarkkitehti esimerkiksi Trump International Hotel and Towerissa Chicagossa, Illinois’ssa, Jin Mao Towerissa Shanghaissa, Kiinassa, ja Zifeng Towerissa Nanjingissa, Kiinassa.
Merkittäviä töitä

Burj Khalifa, Dubai
Jeddah Tower, Jedda
Trump International Hotel and Tower, Chicago
Jin Mao Tower, Shanghai
Zifeng Tower, Nanjing
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Adrian Smith Wikimedia Commonsissa
Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista. 
Alkuperäinen artikkeli: en:Adrian Smith (architect)
Käännös suomeksi
Ryhmä (Suomen puolustusvoimat)

Ryhmä on yleensä ryhmänjohtajana toimivan nuoremman aliupseerin, yleensä alikersantin johtama sotilasjoukko. Siihen kuuluu yleensä 5–8 sotilasta.
Perusratkaisu

Ryhmä on yleensä pienin kiinteä jatkuvasti oleva ryhmä sotilaita, joita johtaa aliupseeri. Ryhmän koko jalkaväessä oli voinut olla kahdeksan kiväärillä varustettu sotilasta, joita on johtanut alikersantti. Joissain tapauksissa ryhmä on kannattanut jakaa kahtia, jolloin on muodostunut kaksi puoliryhmää. Puoliryhmän toista puoliryhmää on tällöin johtanut kokenut alimman miehistöarvon omaava sotilas tai ylimmän miehistöarvon saavuttanut korpraali. Korpraali periaatteessa on ollut ruotusotaväessä Ruotsin kuningaskunnassa ryhmää pienempää ruotua johtava sotilas. Ratsuväessä on ollut jopa yhdentoista ratsuväkisotilaan kokoisia ryhmiä, joita on johtanut lipunkantaja- vänrikki. Suomen puolustusvoimissa kuitenkin vänrikki on aina ollut upseeri, jolla on oikeus joukkueen johtamiseen, jolloin suomalainen vänrikin arvo on vastannut saksalaista luutnanttia tai venäläistä nuorempaa luutnanttia.
Joissain nykyaikaisissa ratkaisuissa toisen puoliryhmän alempiarvoisesta johtajasta on luovuttu ja korpraalin asemesta toista puoliryhmää voi johtaa myös alikersantti.
Poikkeusratkaisut > Kaksi orgaanista puoliryhmää

Jotkut ryhmät on organisoitu siten, että niissä on kaksi johtajaa ja muiden jäsenten lukumäärä on parillinen. Näin ollen ryhmää on jo alusta alkaen ajateltu sellaiseksi, että sitä käytetään kahtena puoliryhmänä. Jako kahteen voi perustua siihen, että sen jakaminen tapahtuu joko ajallisesta työnjaosta, siitä, että jossain asemapaikassa yksi ryhmä toimii puoli vuorokautta, josta toinen jatkaa tai se joudutaan toimintatilanteessa jakamaan ja johtamaan kahdesta paikasta erikseen puolikkaina.