stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Vahanokat

| Vahanokat |
| --- | --- |
 Vahanokka (Estrilda astrild)
Tieteellinen luokittelu
Kunta::  Eläinkunta Animalia
Pääjakso::  Selkäjänteiset Chordata
Alajakso::  Selkärankaiset Vertebrata
Luokka::  Linnut Aves
Lahko::  Varpuslinnut Passeriformes
Heimo::  Loistopeipot Estrildidae
Suku::  Vahanokat Estrilda  Swainson, 1827
Katso myös
   Vahanokat Wikispeciesissä   Vahanokat Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OK: 
Vahanokat (Estrilda) on loistopeippojen heimoon kuuluva varpuslintusuku. Vahanokkien sukuun kuuluu BirdLifen mukaan 13 lajia.
Vahanokkiin kuuluvia lajeja

Arabianvahanokka (Estrilda rufibarba)
Harmaavahanokka (Estrilda caerulescens)
Hirssivahanokka (Estrilda nonnula)
Luhtavahanokka (Estrilda paludicola)
Lyijyvahanokka (Estrilda perreini)
Metsävahanokka (Estrilda atricapilla)
Naamiovahanokka (Estrilda erythronotos)
Nigerianvahanokka (Estrilda poliopareia)
Ruostevahanokka (Estrilda rhodopyga)
Sahelinvahanokka (Estrilda troglodytes)
Savannivahanokka (Estrilda melpoda)
Tuhkavahanokka (Estrilda thomensis)
Vahanokka (Estrilda astrild)
Aiheesta muualla

ITIS: Estrilda (englanniksi)
Varisjoki

| Varisjoki |
| --- | --- |
Maat:  Suomi
Maakunnat:  Kainuun maakunta
Kunnat:  Paltamo
Vesistöalue ja valuma-alueen tietoja
Päävesistöalue:  Oulujoen vesistö
Joen uoman kohteita
Alkulähde:  Kivesjärvi
 :  64°24.42′N, 27°30.29′E
Laskupaikka:  Varislahti, Oulujärvi
 :  64°23.61′N, 27°32.83′E
Mittaustietoja
Korkeusero:  12,4 m
Pituus:  3 km
Muuta
Varisjoki on Paltamossa sijaitseva joki, joka laskee Kivesjärvestä Oulujärveen. Sen pituus on noin kolme kilometriä, ja järvien välinen pudotus on 12,4 metriä. Joki alkaa Juurikkaselältä Kivesjärven kaakkoispäästä, virtaa kaakkoon ja laskee Oulujärven Varislahteen. Varisjoessa on kolme koskea, jotka ovat Ruukinmyllykoski, Hotellinkoski ja Myllykoski. Jokea myötäilee sen yläjuoksulla Hakasuon kotiseutupolku. Joen rannat ovat osittain luonnonsuojelualuetta.
Vainio Clothing

Vainion logo
Yrityksen vanha logo
Vainio Clothing, aiemmin Leggo, on suomalainen lastenvaateyritys, jonka tuotteet perustuvat kestävyydelle. Yrityksen perustaja ja toimitusjohtaja on Otto Vainio. Yritys toimii Pyhtäällä. Ideakymi 2023 -kilpailussa se oli liikeideoiden sarjan voittaja ja sai tuhannen euron palkinnon.
Yritys joutui vaihtamaan nimensä kun tanskalainen suuryritys Lego esitti vaatimuksen sillä perusteella, että nimi muistuttaa liikaa Legoa ja Lego myy myös vaatteita. Leggo kiisti Legon vaatimuksen mutta ennakoidessaan, että Lego oli valmis pitkiin oikeudenkäynteihin markkinaoikeudessa, se kuitenkin luopui nimestään. Se toimii nyt perustajansa nimellä Vainio Clothing, ja lastenvaatteita myydään nimellä Vainio. Yrityksen perustajan mukaan se oli tehnyt brändityötä vuoden verran, ja se joutui aloittamaan työn alusta. Nimi Leggo on Otto Vainio mukaan yhdistelmä sanoista Leg ja Go. Tuotteet ovat toistaiseksi vain sisäkäyttöön.
Yrityksen tummansinisestä kankaasta valmistettujen tuotteiden myyntituotosta menee osa Itämeren suojeluun. Kangas on nimetty itämerensiniseksi.
Aiheesta muualla

Vainio Clothing
Hannu Lehtinen, Pyhtääläiset menestyivät Ideakymi-​kilpailussa, Pyhtään Lehti 8.3.2024
Ville Vanhala, Pyhtääläinen Otto Vainio kehitti kulutusta kestävät lastenhousut Pyhtään Lehti 29.8.2024
Olli-Pekka Toivanen, Legolta tuli kirje – suomalainen Leggo joutui vaihtamaan nimensä Yle.fi, uutiset 8.10.2024
Venetsian–Turkin sota (1463–1479)

Toinen Venetsian–Turkin sota käytiin Venetsian tasavallan ja sen liittolaisten sekä Osmanien valtakunnan välillä 1463–1479. Sota käytiin kymmenen vuotta sen jälkeen, kun osmanit olivat vallanneet Konstantinopolin ja loput Bysantin valtakunnasta ja se merkitsi Venetsialle useita aluemenetyksiä Albaniassa ja Kreikassa. Tärkeimpiä näistä oli Euboian saari, joka oli kuulunut Venetsian alueisiin vuosisatojen ajan. Sodan aikana osmanit kasvattivat ja kehittivät laivastoaan, josta tuli kilpailukykyinen haastaja Aigeianmerellä sekä venetsialaisille että Johanniittain ritarikunnalle. Sodan lopulla Venetsia onnistui kuitenkin paikkaamaan tappioitaan hankkimalla valta-aseman Kyproksen kuningaskunnassa.
Itäinen Välimeri 1450-luvulla
Käännös suomeksi
Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista.
Veijo Valmu

Veijo Valmu (1929–1995) oli suomalainen Torniossa asunut taidemaalari.
Maalauksia

Tunturinäkymä, öljymaalaus. 1966
Oma persoona Ego, öljymaalaus kankaalle. 1974
Vaindloo

Vaindloo saar
Vaindloon sijainti Suomenlahdella
| --- | --- |
Muut nimet:  Vaindlood
Sijainti:  59°49′02″N, 26°21′37″E, Haljalan kunta Länsi-Virumaa Viro
Vesialue:  Suomenlahti 
Korkein kohta:  4,2 m
Pinta-ala:  6,2 ha
muokkaa - muokkaa wikitekstiä - muokkaa Wikidataa
Vaindloo saar eli Vaindlood (ruots. Stenskär) on itäisellä Suomenlahdella, Viron pohjoisrannikolla sijaitseva saari. Vaindlood sijaitsee Länsi-Virumaahan kuuluvassa Haljalan kunnassa, ja se on Viron pohjoisin saari. .
Vaindloon majakka vuodelta 1871.
Vaindloodin pinta-ala on 6,2 hehtaaria. Paikalla sijaitsee alun perin 1718 perustettu majakka. Nykyisen majakan runko on vuodelta 1871. Saareen pääsee vain pienveneellä, sillä siellä ei ole isommille aluksille sopivaa satamaa.
Venäjän ilmavoimat on usein loukannut Viron ilmatilaa Vaindloon saaren yllä.
Aiheesta muualla

Viron lintuseuran kuvia (Arkistoitu – Internet Archive)
Vaindloo satelliittikartalla
Majakka[vanhentunut linkki]
Osv. Tooming : Suomenlahden silmä - Vaindlo talvisin Suomen ja Viron hylkeenpyytäjien "kotisatama", Helsingin Sanomat, 09.10.1938, nro 272, s. 33, Kansalliskirjaston digitaaliset aineistot
Valtio vapauden vei

| Valtio vapauden vei |
| --- | --- |
Ohjaaja:  Joonas Berghäll Mika Hotakainen
Käsikirjoittaja:  Joonas Berghäll Mika Hotakainen Kauko Lindfors
Tuottaja:  Joonas Berghäll Pekka Karjalainen
Säveltäjä:  Pekka Karjalainen
Kuvaaja:  Onni Tappola Harri Kärkkäinen Jarkko T. Laine Harri Räty
Valmistustiedot
Valmistusmaa:  Suomi
Tuotantoyhtiö:  Mokul Filmi
Ensi-ilta:  19. marraskuuta, 2004
Kesto:  66 minuuttia
Alkuperäiskieli:  suomi
Aiheesta muualla
IMDb 
Elonet
Infobox OKNimi-testi OK: 
Valtio vapauden vei on Joonas Berghällin ja Mika Hotakaisen ohjaama suomalainen dokumenttielokuva vuodelta 2004.
Elokuvan aiheena on asevelvollisuus Suomessa. Siinä seurataan kolmea nuorta miestä, jotka suorittavat asevelvollisuuttaan eri tavoin. Yksi heistä on valinnut varusmiespalveluksen, toinen on mennyt siviilipalvelukseen ja kolmas on totaalikieltäytyjä.
Aiheesta muualla

ah-v: Valtio vapauden vei Yle Vintti.  29.12.2004. Viitattu 31.5.2021.
Björbacka, Hannu: Valtio vapauden vei DVD-Opas. Viitattu 31.5.2021.
Venetsian–Turkin sota

Venetsian–Turkin sota voi tarkoittaa seuraavia Osmanien valtakunnan ja Venetsian tasavallan välisiä sotia:
Vuoden 1416 konfliktia, jossa Venetsian laivasto hyökkäsi osmanien laivastoa vastaan Marmaranmerellä
Thessalonikin piiritystä vuosina 1422–1430, jossa osmanit valloittivat Thessalonikan
Vuosien 1443–1453 sotaa
Vuosien 1463–1479 sotaa, jossa osmanit valloittivat Albanian ja Egeanmeren saaria
Vuosien 1499–1503 sotaa, jossa osmanit valloittivat valtaosan Kreikasta
Vuosien 1537–1540 sotaa, jossa osmanit valloittivat Kykladit ja loputkin Kreikasta
Vuosien 1570–1573 sotaa, jossa osmanit valloittivat Kyproksen
Kreetan sotaa 1645–1669, jossa osmanit valloittivat Kreetan
Morean sotaa 1684–1699, jossa Venetsia valloitti takaisin alueita Kreikasta
Vuosien 1714–1718 sotaa, jossa Venetsia hävisi Kreikan ja Adrianmeren rannikon
| --- | --- |
: Tämä on täsmennyssivu, joka luettelee monimerkityksisen käsitteen eri merkitykset tai useita eri henkilöitä. Artikkelisivuja, joiden nimessä tai tekstissä lukee ”Venetsian–Turkin sota”, voi hakea sivunnimihaulla, laajalla sivunnimihaulla tai tekstihaulla.
Venetsian linja-autoturma

| Venetsian linja-autoturma |
| --- | --- |

Päivämäärä:  3. lokakuuta 2023
Tapahtumapaikka:  Venetsia, Italia
Kuolleita:  21
Loukkaantuneita:  15
Venetsian linja-autoturma tapahtui tiistaina 3. lokakuuta 2023 hieman ennen iltakahdeksaa paikallista aikaa Mestren kaupunginosassa Venetsiassa Italiassa, kun ulkomaisia matkailijoita kuljettanut linja-auto syöksyi alas sillalta ja syttyi palamaan. Viranomaiset ovat vahvistaneet 21 kuolonuhria, joiden joukossa on useita lapsia. Viisitoista muuta sai vammoja. Suomen ulkoministeriön tietojen mukaan uhrien joukossa ei ollut suomalaisia. Alustavasti turman syyksi epäillään kuljettajan sairaskohtausta.
Valkomerikotka

| Valkomerikotka |
| --- | --- |

Uhanalaisuusluokitus
 Elinvoimainen  
  
Tieteellinen luokittelu
Domeeni::  Aitotumaiset Eucarya
Kunta::  Eläinkunta Animalia
Pääjakso::  Selkäjänteiset Chordata
Alajakso::  Selkärankaiset Vertebrata
Luokka::  Linnut Aves
Lahko::  Päiväpetolinnut Accipitriformes
Heimo::  Haukat Accipitridae
Alaheimo::  Haliaeetinae
Suku::  Merikotkat Haliaeetus
Laji::  leucogaster
Kaksiosainen nimi
 Haliaeetus leucogaster  (Gmelin, 1788) 
Katso myös
   Valkomerikotka Wikispeciesissä   Valkomerikotka Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OKIUCN-testi OK: 
Valkomerikotka (Haliaeetus leucogaster) on merikotkien sukuun kuuluva päiväpetolintu.
Tuntomerkit

Valkomerikotkalla on valkoinen pää ja alapuoli ja tummanharmaa selkä ja siivet. Siipien takareuna on alhaalta musta. Nokka on harmaa, ja sen kärki on tummempi. Silmät ovat tummanruskeat. Sukupuolet ovat samannäköiset, mutta naaraat ovat koirasta suurempia. Naaraat painavat 2,8–4,2 kg ja koiraat 2,5–3,7 kg. Valkomerikotkan siipien kärkiväli on 1,8–2 metriä.
Levinneisyys

Valkomerikotkaa tavataan Etelä- ja Kaakkois-Aasiassa sekä Australiassa. Laji on luokiteltu elinvoimaiseksi.
Ravinto

Valkomerikotka käyttää ravinnokseen pääasiassa vesieläimiä, kuten kaloja, kilpikonnia ja merikäärmeitä, mutta se saalistaa myös nisäkkäitä ja lintuja. Se hyödyntää myös haaskoja.
Rauli Virtanen

| Rauli Virtanen |
| --- | --- |
 Rauli Virtanen maaliskuussa 2009
Henkilötiedot
Syntynyt: 28. kesäkuuta 1948 (ikä 76) Alavus
Kansalaisuus:  Suomi
Ammatti:  tietokirjailija, toimittaja, tv-tuottaja
Rauli Virtanen (s. 28. kesäkuuta 1948 Alavus) on suomalainen tietokirjailija, freelancetoimittaja, ohjaaja, kuvajournalisti ja tv-tuottaja. Hän on saanut tiedonjulkistamisen valtionpalkinnon, Suomen Kuvalehden journalistipalkinnon, Urho Kekkosen 70-vuotisjuhlasäätiön tunnustuspalkinnon, Suomen Punaisen Ristin "Inhimillinen kädenojennus" -tunnustuksen, Sotilasansiomitalin, Alfred Kordelinin palkinnon ja Kultainen Venla 2023 elämäntyönpalkinnon. Virtanen on raportoinut kymmeniltä kriisialueilta Vietnamin sodasta lähtien sekä matkustanut jokaisessa (194) maailman itsenäisessä valtiossa.
Virtanen valittiin Tampereen yliopiston journalistiikan vierailijaprofessoriksi lukuvuosiksi 2015–2016.
Virtanen oli ehdolla vuoden 2017 kuntavaaleissa Espoon kaupunginvaltuustoon vihreiden listalta sitoutumattomana. Hänen henkilökohtainen äänimääränsä oli 879, ja hänet valittiin valtuustoon.
Virtasella on kolme poikaa.
Nuoruus ja uran alku

Launeen yhteislyseon käynyt Rauli Virtanen aloitti toimittajanuransa vuonna 1968 kesätoimittajana lahtelaisen Etelä-Suomen Sanomien ulkomaantoimituksessa, jossa häntä pyydettiin kesäyliopiston espanjan-opintojen myötä erikoistumaan Latinalaiseen Amerikkaan. Syksyllä hän aloitti kansainvälisen politiikan ja tiedotusopin opinnot Tampereen yliopistossa, mutta ei pitänyt niiden teoreettisuudesta vaan lähti joulukuussa 1970 rahtilaivan mukana Rio de Janeiroon. Sieltä hän postitti juttuliuskoja ja diakuvia Suomeen, jossa agentti myi jutut maakuntalehdille ja lähetti rahat kirjeessä Virtasen kulloiseenkin osoitteeseen. Kymmenen kuukautta kestäneellä matkallaan Virtanen eteni vähitellen Riosta New Yorkiin, taustalukemistonaan Marcel Niedergangin kirja The 20 Latin Americas.
Kirjat

Latinalainen Amerikka huomisen varjossa.  Helsinki:  Kirjayhtymä, 1979.  ISBN 951-26-1728-5.
Saigonista Bagdadiin: Neljä vuosikymmentä ulkomaankirjeenvaihtajana.  Helsinki:  WSOY, 2009.  ISBN 978-951-0-35441-4.
Hiljaiset auttajat: Suomalaista katastrofityötä Turkin sodasta Haitiin.  Helsinki:  WSOY, 2010.  ISBN 978-951-0-36830-5.
Suezilta Afganistaniin: Suomalaiset rauhaa turvaamassa.  Helsinki:  WSOY, 2011.  ISBN 978-951-0-37872-4.
Kaivoja köyhille: Suomalaisen kehitysavun vuosikymmenet.  Helsinki:  WSOY, 2013.  ISBN 978-951-0-39439-7.
Reissukirja: Matkalla kaikissa maailman maissa.  Helsinki:  WSOY, 2014.  ISBN 978-951-0-40494-2.
Riosta Rotterdamiin.  John Nurmisen Säätiö, 2018.  ISBN 9789529745579.
Täällä Rauli Virtanen : kohtaamisia Vietnamista Ukrainaan.  Helsinki:  WSOY, 2023.  ISBN 978-951-0-49417-2.
Valokuvanäyttelyt

Plan Suomi - "Tytöt kriiseissä", 2020.
Hamina Bastioni - "Ihminen", 2021.
Tampere Talo - "Saigonista Kiovaan", 2022.
Ålands Museum - "Afganistan, människor och platser", 2022.
Helinä Rautavaaran museo - "Kestävät kaupungit ja yhteisöt", 2022 - 2023
Hämeenlinnan kaupunginkirjasto - "Evakot meillä ja muualla", 2023.
Lahti, Lanun aukio, Eino Kollin Säätiö - "Evakot meillä ja muualla", 2023.
Foreign Correspondents Club, Bangkok with Embassy of Finland - "All over the world with Rauli Virtanen", 2023-2024.
Bangkok YK-keskus, UN Women with Embassy of Finland - "Asian women", 2024.
Bangkok Art and Culture Center - "Asian women", 2024.
Duluth, Minnesota,FinnFest USA - "From Vietnam to Ukraine", 2024.
Aiheesta muualla

Yle Areena – Kuusi kuvaa Rauli Virtasen elämästä
Yle Elävä arkisto: Ulkomaankirjeenvaihtaja Rauli Virtanen
Rauli Virtanen kokosi kokemuksiaan ulkomaankirjeenvaihtajana, Kirjastokaista-video
Valero Energy

| Valero Energy |
| --- | --- |
ISIN:  US91913Y1001
Perustettu:  1980
Toimitusjohtaja:  William R. Klesse
Kotipaikka:  San Antonio, Texas, Yhdysvallat
Toimiala:  öljy ja kaasu
Henkilöstö:  22 000
Kotisivu:  valero.com
Infobox OKNimi-testi OK: 
Valero Energy on yhdysvaltalainen yritys, joka valmistaa ja myy polttoaineita ja muita petrokemian tuotteita. Se on toiminut aikaisemmin lähinnä Yhdysvalloissa, mutta vuonna 2011 se osti öljynjalostamon Walesista Chevron-yhtiöltä.
Vuonna 2011 se ilmoitti ostavansa michiganilaisen etanolitehtaan koko tuotannon vuodesta 2013 alkaen, voidakseen täyttää Yhdysvaltojen säännökset etanolin sekoittamisesta polttoaineeseen.
Yhtiö oli vuoden 2012 Fortune 500 -listalla kahdennellatoista sijalla.
Yhtiön pääkonttori San Antoniossa.
Raquel Welch

| Raquel Welch> Jo-Raquel Tejada |
| --- | --- |
 Raquel Welch vuonna 2010
Henkilötiedot
Syntynyt: 5. syyskuuta 1940 Chicago, Illinois, Yhdysvallat
Kuollut: 15. helmikuuta 2023 (82 vuotta)
Kansalaisuus:   Yhdysvallat
Ammatti:  näyttelijä, malli
Vanhemmat:  Armando Carlos Tejada Urquizo Josephine Sarah Hall
Puoliso:  James Westley Welch (vih. 1959; ero 1964) Patrick Curtis (vih. 1967; ero 1972) André Weinfeld (vih. 1980; ero 1990) Richie Palmer (vih. 1999; ero 2004)
Lapset:  2
Näyttelijä
Aktiivisena:  1964-2017
Aiheesta muualla
IMDb 
Elonet
Raquel Welch Emmy Awards -tilaisuudessa vuonna 1987
Raquel Welch (alk. Jo-Raquel Tejada; 5. syyskuuta 1940 Chicago – 15. helmikuuta 2023) oli yhdysvaltalainen näyttelijä, josta tuli 1960-luvulla tunnettu seksisymboli Miljoona vuotta eKr. -elokuvan ja sen mainosjulisteiden myötä. Elokuva-arvosteluissakin aikanaan keskityttiin lähinnä Welchin ulkonäköön, mutta koomisista rooleistaan hän sai myös arvostusta. Elokuvasta Muskettisoturien seikkailut hänet palkittiin Golden Globella. Welch ei 1970-luvun puolivälin jälkeen näytellyt enää säännöllisesti elokuvissa, mutta hän esiintyi kuitenkin edelleen muun muassa yökerhoissa, teatterissa ja televisiossa.
Nuoruus, perhetausta ja avioliitot

Welch syntyi Armando Carlos Tejadan ja Josephine Sarah Hallin kolmilapsisen perheen vanhimmaksi lapseksi ja sai kasteessa nimen Jo-Raquel Tejada. Hänen isänsä oli bolivialainen siirtolainen, joka työskenteli avaruusinsinöörinä. Welchin äidillä oli puolestaan englantilaisia sukujuuria.
Raquel Welch osallistui jo teini-iässä kauneuskilpailuihin ja saavutti niissä menestystä. High schoolin jälkeen hän aloitti opintonsa San Diegon osavaltion collegessa, jossa opiskeli teatteria. Vuotta myöhemmin hän avioitui James Welchin kanssa. Pari erosi vuonna 1964. Tämän jälkeen Welch oli kolme kertaa naimisissa. 1970-luvulla Welchillä oli lyhyehkö suhde shock rock -muusikko Alice Cooperin kanssa.
Ura

Welch työskenteli työuransa alussa muun muassa sandiegolaisen televisiokanavan säätyttönä, mallina ja cocktail-tilaisuuksien emäntänä. Erottuaan James Welchistä hän muutti kahden lapsensa kanssa ensin Dallasiin ja myöhemmin Los Angelesiin. Näyttelijänura alkoi sivurooleista tv-sarjoissa Vaimoni on noita, McHale’s Navy, The Hollywood Palace ja Virginialainen. Ensimmäisen elokuvaroolinsa hän sai elokuvasta A Swingin’ Summer.
Welchin ura lähti nousuun 1966 tieteiselokuvassa Fantastinen matka ja elokuvassa Miljoona vuotta eKr., jonka markkinoinnissa käytetyt promootiokuvat tekivät hänestä kansainvälisesti tunnetun. Welchin asemaa seksisymbolina vankisti Miljoona vuotta eKr. -elokuvan juliste, jossa hän esiintyi esihistoriallisissa maisemissa nahkaisiin bikineihin pukeutuneena. Camille Paglian mukaan julisteen kuva antaa lähtemättömän jäljen luonnon kuningattarena.
Welch näytteli 1960-luvulla myös elokuvassa Ystäväni paholainen (1967), jossa hänen roolihahmonsa oli Himo, yksi seitsemästä kuolemansynnistä. Elokuvasta tehtiin myöhemmin uusintaversio Pyörryksissä (2000). Sen jälkeen ilmestyivät Hupsu, hupsumpi, hupsuin (1969) ja 100 kivääriä (1969). Gore Vidalin camp-henkiseen romaaniin perustuvassa elokuvassa Myra – herkkua helmoissa Welch näytteli tyylikästä transnaista. Elokuva Kuolema astuu laivaan (1973) oli camp-henkeä hyödyntävä murhamysteeri.
Kriitikot kiinnittivät usein enemmän huomiota hänen ulkonäköönsä kuin näyttelijäntaitoihin, mutta olivat suopeampia hänen esitellessään koomisia kykyjään. Muskettisoturien seikkailuista (1973) Welch palkittiin Golden Globella parhaasta musikaalin tai komedian naispääosasta. Siinä hän näytteli toivottoman kömpelöä ranskalaisnaista. Welch toisti roolinsa jatko-osassa Koston merkki (1974).
Ambulanssikuskeista kertova farssi Muori, Hinkki & Speedy (1976) oli hänen viimeisiä elokuviansa, ja hänen uransa keskittyi sen jälkeen pääosin teatteriin ja televisioon. Welch oli innostunut klubiesityksistä nähtyään Frank Sinatran lavalla. Welchin ensimmäinen laulu- ja tanssiesiintyminen oli 1973 Las Vegas Hiltonissa. Broadway-debyytti tapahtui 1981, kun Welch toimi kaksi viikkoa Lauren Bacallin lomasijaisena musikaalissa Woman of the Year. Hän sai siitä niin paljon kiitosta, että palasi seuraavana vuonna kuudeksi kuukaudeksi samaan rooliin. Hän oli 1997 paikkaamassa seitsemän viikon ajan Julie Andrewsia musikaalissa Victor/Victoria.
Welchiä ei varsinaisesti pidetty taustastaan huolimatta latinonäyttelijänä, mutta hän oli amerikanmeksikolaisen perheen täti PBS:n sarjassa American Family (2002). Welchin viimeinen elokuva oli How to Be a Latin Lover (2017) ja viimeinen rooli televisiosarjassa Date My Dad (2017).
Welch loi uraa myös kaupallisella alalla. Hän julkaisi 1984 hyvinvointiohjelman Total Beauty and Fitness. Siihen kuului harjoituksia, jotka perustuivat hathajoogan periaatteisiin. Welchin peruukkimallisto on myös ollut Yhdysvalloissa varsin suosittu, minkä lisäksi hänellä on oma korumallisto ja ihonhoitosarja, jotka eivät ole kuitenkaan yltäneet vastaavaan myyntimenestykseen.
Palkinnot ja saavutukset

Golden Globe Paras naispääosa draamaelokuvassa, 1974
Hollywood Walk of Fame -tähti nro. 7021
Playboyn lukijat äänestivät Raquelin 1998 maailman 3. seksikkäimmäksi naiseksi.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Raquel Welch Wikimedia Commonsissa
Raquel Welch Internet Movie Databasessa. (englanniksi)
Variskan yhtenäiskoulu

Variskan koulu talvella 2017, ennen vuonna 2022 rakennettua laajennusta.
Variskan yhtenäiskoulu on yksi Vaasan yhtenäiskouluista. Se sijaitsee Ristinummella, jonne on keskustasta matkaa noin 7 kilometriä. Variskan koulun on suunnitellut Asko Halme ja se valmistui vuonna 1990. Vuonna 2022 koulua laajennettiin ala-asteen luokille tarkoitetulla lisäsiivellä.
Nimi Variska tulee sanoista Vanha Vaasa, Ristinummi ja Kappelinmäki. Koulussa oli keväällä 2006 31 opettajaa ja noin 430 oppilasta. Luokat sijaitsevat useassa eri siivessä, mikä johtuu koulun historian aikana tehdyistä laajennusremonteista. Samassa rakennuksessa toimii myös Variskan kirjasto.
Koulun liikuntasali toimii koripallossa Vaasan Salaman ja lentopallossa Vaasan Kiiston kotikenttänä.
Aiheesta muualla

Variskan yhtenäiskoulun kotisivut
Rata-SM (rata-autoilu)

Rata-SM on rata-autoilun Suomen-mestaruussarja, jossa kilpaillaan useissa rata-autoluokissa. Luokat, joissa kilpaillaan Suomen mestaruudesta, vaihtelevat vuosittain.
Rata-SM kilpailu Ahvenistolla kaudella 2006
Kilpailuviikonloppu > Aika-ajot

Kaikki luokat ajavat aika-ajon, joka koostuu kahdesta 20 minuuttia kestävästä osiosta. Ensimmäinen osio määrää lähtöjärjestyksen 1. kilpailulähtöön ja toinen osio 2. kilpailulähtöön. Autot ovat yhtä aikaa radalla ja nopeimman kierroksen ajanut lähtee 1. ruudusta, toiseksi nopeimman 2. ruudusta jne.
Kilpailuviikonloppu > Kilpailu

Osakilpailu käsittää jokaisessa luokassa normaalisti kaksi lähtöä. Super Touring luokassa 1. lähtö on lyhyt "sprint"-lähtö pituudeltaan noin 30 km. 2. lähtö eli "päälähtö" on Super Touring -luokassa noin 70 km pitkä samoin kuin GT3 Nordic -luokassakin. Formula 3 -luokassa lähdöt ovat noin 50 km, Formula Ford ja Formula Renault 2.0 luokissa 35 km ja muissa luokissa 35-30 km pitkä. Super Touringin päälähdössä ja GT3 Nordic -luokan lähdöissä on pakollinen varikkokäynti. Varikkokäynnin saa tehdä vain kun "Pit Stop Window" on auki (tietty ajanjakso kilpailun aikana). Super Touring luokassa varikkokäynnin aikana vaihdettava vähintään yksi rengas. Jos rengasta tai renkaita ei haluta vaihtaa, täytyy rengas irrottaa, koskettaa maahan ja kiinnittää uudelleen. GT3-luokassa täytyy tehdä vähintään 45 sekuntia kestävä varikkokäynti, jonka aikana ei tarvitse vaihtaa renkaita. Pysähdyksen aikana voi vaihtaa kuljettajaa, mutta se ei ole pakollista. Lähdöissä lähdetään lähtöruudukosta valolähetyksellä. Poikkeuksena GT3 Nordic -luokka jossa lähdetään lentävällä lähdöllä.
Pistelaskujärjestelmä SM-luokissa

Täyspitkät SM-lähdöt
21 pistettä
17 pistettä
15 pistettä
13 pistettä
11 pistettä
9  pistettä
7  pistettä
5  pistettä
3  pistettä
1  piste
Super Touringin "sprint"-lähdöt
11 pistettä
9  pistettä
8  pistettä
7  pistettä
6  pistettä
5  pistettä
4  pistettä
3  pistettä
2  pistettä
1  piste
Formula Renault 2.0 -luokan lähdöt
30 pistettä
24 pistettä
20 pistettä
17 pistettä
16 pistettä
15 pistettä
14 pistettä
13 pistettä
12 pistettä
11 pistettä
10 pistettä
9 pistettä
8 pistettä
7 pistettä
6 pistettä
5 pistettä
4 pistettä
3 pistettä
2 pistettä
1 piste
Aika-ajopisteet
3 pistettä
2 pistettä
1 piste
Lisäluokat

Legends Trophy
Honda Challenge
BMW Xtreme 1h
Kuorma-autot
Super Saloon
Aiheesta muualla

Formula Ford luokan kotisivut (Arkistoitu – Internet Archive)
Formula 3 luokan sivut (Arkistoitu – Internet Archive)
Legends luokan sivut