stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Privy Council

Viktoria pitämässä ensimmäistä Privy Council -kokoustaan vuonna 1837. David Wilkien maalaus seuraavalta vuodelta.
His Majesty’s Most Honourable Privy Council (suom. valtaneuvosto, valtakunnanneuvosto, salaneuvosto) on Britannian monarkin neuvonantajien toimielin. Yhdessä hallitsijan kanssa sitä kutsutaan virallisesti valtakunnan hallitukseksi. Aiemmin se olikin vaikutusvaltainen elin, mutta nykyisin suurin osa sen vallasta on pääministerin johtaman hallituksen, poliittisen ministeristön, käsissä, joka on virallisesti sen yksi valiokunta. Privy Councililla on myös oikeudellisia toimenkuvia, joista kuitenkin suurin osa on delegoitu oikeusvaliokunnalle (engl. Judicial Committee).
Privy Councilin puheenjohtaja on lordipresidentti (engl. Lord President), joka on arvoasteikossa kuudes perinteisistä kruununministereistä (engl. Great Officers of State). Lord President on hallituksen jäsen ja yleensä ala- tai ylähuoneen johtaja (engl. Leader, ei ole sama kuin puhemies).
Neuvoston tehtävät

Hallitsija tekee keskeiset ratkaisunsa Privy Councilin istunnossa (engl. King/Queen-in-Council). Tavanomaisissa lyhyissä istunnoissa, jotka pidetään vaihdellen monarkin virallisissa residensseissä, on paikalla puheenjohtajan lisäksi vain muutamia henkilöitä, yleensä ne hallituksen ministerit, joilla on asioita esitettävänä hallitsijalle vahvistettavaksi. Hallitsija vahvistaa parlamentin säätämät lait (engl. Royal Assent), antaa kaikki asetukset (engl. Order of Council), tekee nimitykset, myöntää arvonimiä ja antaa viralliset julistukset, jotka kaikki on käytännössä muodollisuuksia, sillä valtiosäännön pitkän perustuslaillisen käytännön sanelemana hallitsija toimii ministeriensä neuvosta. Hallitsija on vahvistanut kaikki neuvostossa esitellyt lait vuoden 1708 jälkeen. Päätökset saavat lainvoiman hallitsijan allekirjoituksella ja valtakunnan suursinetin (engl. Great Seal of the Realm) varmennuksella, jota lordikansleri vartioi ja käyttää. Neuvosto ei voi tehdä päätöksiä ilman hallitsijaa, eikä hallitsija ilman neuvostoa, poliittisia päättäjiä edustavia neuvonantajiaan. Mikäli hallitsija on estynyt osallistumaan Privy Councilin istuntoon, osallistuu yleensä kruununperijä tai joku muu kuninkaallisen perheen jäsen valtuutettuna.
Valtaneuvoston erityinen istunto tapahtuu hallitsijan vaihduttua, jolloin neuvosto toteaa edellisen hallitsijan perijän astuneen valtaan tämän seuraajana, joskin hallitsija on lain mukaan astunut valtaan jo välittömästi edellisen kuoltua tai luovuttua kruunusta. Tätä erityistä St Jamesin palatsissa pidettävää kokousta kutsutaan valtaanastumisneuvostoksi (engl. Accession Council), jolloin paikalla on valtaneuvoston lisäksi myös neuvostoon kuulumattomia valtakunnan keskeisiä poliitikkoja, korkeita virkamiehiä, Commonwealth realmien lähettiläitä ja muita korkea-arvoisia henkilöitä. Tämän istunnon yhteydessä hallitsijan valtaannousu, hallitsijanimi ja arvonimet vahvistetaan, ja hallitsijan allekirjoitettua julistuksen, kuulutetaan se seremoniallisesti palatsin parvekkeelta sekä muissa valtakunnan kolkissa.
Jäsenet

Hallitsija voi nimittää kenet tahansa neuvostoon, mutta yleensä jäseniä ovat vain korkeimmat hallituksen jäsenet sekä opposition johtaja. Kruununperijä on aina jäsen, kuten myös Englannin kirkon kolme korkeinta viranhaltijaa, Canterburyn arkkipiispa, Yorkin arkkipiispa ja Lontoon piispa sekä muutamat korkeimmat oikeudenkäyttäjät. Jäsenien määrää ei ole rajattu, ja heitä on useita satoja. Aiemmat ministerit, jotka menettävät asemansa hallituksen vaihtuessa, jäävät Privy Councilin jäseniksi ja voivat neuvotella hallituksen kanssa tasa-arvoisina neuvoston nimissä. Valtaneuvoston jäsenten nimien perään lisätään virallisissa yhteyksissä pilkulla erotettuna kirjaimet ”PC” (engl. Privy Counsellor, suom. kirjaimellisesti "salaneuvos" tai "valtaneuvos").
Vaikka Privy Council on brittiläinen instituutio, myös muutamia Kansainyhteisön maiden viranomaisia on nimetty. Merkittävimpinä Uuden-Seelannin pääministeri, vanhimmat poliitikot ja korkeimmat tuomarit. Myös Kanadan ja Australian pääministerit ja korkeimmat tuomarit on aiemmin nimitetty, mutta nykyisin näissä maissa pidetään epäsopivana liittyä toisen valtion valtioelimeen ja monarkin alaisuuteen.
Neuvoston jäsenyys on elinikäinen, joskin se lakkaa automaattisesti puolen vuoden kuluttua monarkin kuolemasta. Uusi hallitsija voi tosin nimittää vanhat jäsenet uudelleen, jolloin he saavat jälleen elinikäisen jäsenyyden. Monarkki voi myös erottaa jäsenen tai hän voi hakea eroa välttääkseen erottamisen. Viimeisen vuosisadan aikana kolme jäsentä on eronnut (esimerkiksi John Profumo vuonna 1963) ja yksi erotettiin ensimmäisen maailmansodan jälkeen saksalaismielisen toiminnan vuoksi.
Qujing

| Qujing |
| --- | --- |
 Katunäkymä Qujingin keskustasta (2013)
 Qujingin sijainti Kiinan Yunnanin maakunnassa
 Qujing
 Koordinaatit: 25.486°N, 103.795°E 
Valtio:  Kiina
Maakunta:  Yunnan
Hallinto:  
 – Hallinnon tyyppi:  Prefektuuritason kaupunki
Pinta-ala:  
 – Kokonaispinta-ala:  29 855 km²
Korkeus:  1 873 m
Väkiluku (2010):  5 855 055
 – Metropolialue:  740 747
Aikavyöhyke:  UTC+8
Postinumero:  655XXX
 
 www.qujing.gov.cn 
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Qujing (kiin. 曲靖, pinyin: Qǔjìng) on prefektuuritason kaupunki Lounais-Kiinan Yunnanin maakunnan itäosassa. Prefektuurin pinta-ala on 29 855 neliökilometriä ja väkiluku 5,9 miljoonaa (2010). Prefektuurin hallintokeskus on noin 740 000 asukkaan Qujingin kaupunki (2010).
Qujingin prefektuurin Haifeng kosteikkoaluetta.
Prefektuuri rajoittuu etelässä Wenshanin, lounaassa Honghen, lännessä Kunmingin ja pohjoisessa Zhaotongin prefektuuriin sekä idässä Guizhoun maakuntaan. Yunnanin maakunnan pääkaupunki Kunming sijaitsee 130 kilometriä Qujingistä länteen.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Qujing Wikimedia Commonsissa
Säätila Qujingissa (englanniksi) ja (kiinaksi) (weather.com.cn)
RM 3

RM 3/VTS oli HKL:n raitiovaunusarja. Valmet, Tampereen Raitiovaunutehdas ja STR valmistivat 15 näitä numeroilla 16-30 olleita raitiovaunuja vuonna 1959. Pituus oli 13,5 m, leveys 2,30 m ja korkeus 3,60 m.  Teho oli 300 V/50 kW. Uudempi Karia HM V oli lähes samanlainen RM 3:n kanssa. Vaunuja peruskorjattiin vuosina 1981-1986. Mm. rahastajanaitiot poistettiin. Viimeiset RM 3-vaunut poistuivat liikenteestä 2003.
Poul Nyrup Rasmussenin III hallitus

Pääministeri Poul Nyrup Rasmussen
Poul Nyrup Rasmussenin III hallitus oli Tanskan hallitus vuosina 1996–1998. Siihen kuuluivat Sosiaalidemokraatit ja Radikaali Venstre.
Ministerit

Pääministeri
Poul Nyrup Rasmussen (Sosiaalidemokraatit) 30.12.1996–23.3.1998
Talousministeri ja pohjoismaisen yhteistyön ministeri
Marianne Jelved (Radikaali Venstre) 30.12.1996–23.3.1998
Valtiovarainministeri
Mogens Lykketoft (Sosiaalidemokraatit) 30.12.1996–23.3.1998
Ulkoministeri
Niels Helveg Petersen (Radikaali Venstre) 30.12.1996–23.3.1998
Liikenneministeri
Bjørn Westh (Sosiaalidemokraatit) 30.12.1996–23.3.1998
Ympäristö- ja energiaministeri
Svend Auken (Sosiaalidemokraatit) 30.12.1996–23.3.1998
Opetus- ja kirkkoministeri
Ole Vig Jensen (Radikaali Venstre) 30.12.1996–23.3.1998
Kehitysapuministeri
Poul Nielson (Sosiaalidemokraatit) 30.12.1996–23.3.1998
Sisäministeri
Birte Weiss (Sosiaalidemokraatit) 30.12.1996–20.10.1997
Thorkild Simonsen (Sosiaalidemokraatit) 20.10.1997–23.3.1998
Terveysministeri
Birte Weiss (Sosiaalidemokraatit) 30.12.1996–23.3.1998
Työministeri
Jytte Andersen (Sosiaalidemokraatit) 30.12.1996–23.3.1998
Puolustusministeri
Hans Hækkerup (Sosiaalidemokraatit) 30.12.1996–23.3.1998
Tutkimusministeri
Jytte Hilden (Sosiaalidemokraatit) 30.12.1996–23.3.1998
Elinkeinoministeri
Jan Trøjborg (Sosiaalidemokraatit) 30.12.1996–23.3.1998
Sosiaaliministeri
Karen Jespersen (Sosiaalidemokraatit) 30.12.1996–23.3.1998
Asuntoministeri
Ole Løvig Simonsen (Sosiaalidemokraatit) 30.12.1996–23.3.1998
Oikeusministeri
Frank Jensen (Sosiaalidemokraatit) 30.12.1996–23.3.1998
Elintarvikeministeri
Henrik Dam Kristensen (Sosiaalidemokraatit) 30.12.1996–23.3.1998
Veroministeri
Carsten Koch (Sosiaalidemokraatit) 30.12.1996–23.3.1998
Kulttuuriministeri
Ebbe Lundgaard (Radikaali Venstre) 30.12.1996–23.3.1998
Poul Nyrup Rasmussenin I hallitus

Pääministeri Poul Nyrup Rasmussen
Poul Nyrup Rasmussenin I hallitus oli Tanskan hallitus vuosina 1993–1994. Siihen kuuluivat Sosiaalidemokraatit, Radikaali Venstre, Keskustademokraatit ja Kristillinen kansanpuolue.
Ministerit

Pääministeri
Poul Nyrup Rasmussen (Sosiaalidemokraatit) 25.1.1993–27.9.1994
Koordinaatioministeri
Mimi Jakobsen (Keskustademokraatit) 25.1.1993–27.9.1994
Talousministeri
Marianne Jelved (Radikaali Venstre) 25.1.1993–27.9.1994
Energiaministeri
Jann Sjursen (Kristillinen kansanpuolue) 25.1.1993–27.9.1994
Valtiovarainministeri
Mogens Lykketoft (Sosiaalidemokraatit) 25.1.1993–27.9.1994
Ulkoministeri
Niels Helveg Petersen (Radikaali Venstre) 25.1.1993–27.9.1994
Maatalous- ja kalastusministeri
Bjørn Westh (Sosiaalidemokraatit) 25.1.1993–27.9.1994
Ympäristöministeri
Svend Auken (Sosiaalidemokraatit) 25.1.1993–27.9.1994
Viestintä- ja matkailuministeri
Arne Melchior (Keskustademokraatit) 25.1.1993–28.1.1994
Helge Mortensen (Sosiaalidemokraatit) 28.1.1994–27.9.1994
Opetusministeri
Ole Vig Jensen (Radikaali Venstre) 25.1.1993–27.9.1994
Asuntoministeri, pohjoismaisen yhteistyön ministeri ja Itämeri-asioista vastaava ministeri
Flemming Kofod-Svendsen (Kristillinen kansanpuolue) 25.1.1993–27.9.1994
Kehitysapuministeri
Helle Degn (Sosiaalidemokraatit) 25.1.1993–27.9.1994
Sisäministeri
Birte Weiss (Sosiaalidemokraatit) 25.1.1993–27.9.1994
Työministeri
Jytte Andersen (Sosiaalidemokraatit) 25.1.1993–27.9.1994
Veroministeri
Ole Stavad (Sosiaalidemokraatit) 25.1.1993–27.9.1994
Puolustusministeri
Hans Hækkerup (Sosiaalidemokraatit) 25.1.1993–27.9.1994
Kulttuuriministeri
Jytte Hilden (Sosiaalidemokraatit) 25.1.1993–27.9.1994
Terveysministeri
Torben Lund (Sosiaalidemokraatit) 25.1.1993–27.9.1994
Liikenneministeri
Helge Mortensen (Sosiaalidemokraatit) 25.1.1993–28.1.1994
Jan Trøjborg (Sosiaalidemokraatit) 28.1.1994–27.9.1994
Teollisuusministeri
Jan Trøjborg (Sosiaalidemokraatit) 25.1.1993–28.1.1994
Mimi Jakobsen (Keskustademokraatit) 28.1.1994–27.9.1994
Oikeusministeri
Pia Gjellerup (Sosiaalidemokraatit) 25.1.1993–29.3.1993
Erling Olsen (Sosiaalidemokraatit) 29.3.1993–27.9.1994
Sosiaaliminieteri
Karen Jespersen (Sosiaalidemokraatit) 25.1.1993–28.1.1994
Bente Juncker (Keskustademokraatit) 28.1.1994–11.2.1994
Yvonne Herløv Andersen (Keskustademokraatit) 11.2.1994–27.9.1994
Tutkimusministeri- ja teknologiaministeri
Svend Bergstein (Keskustademokraatit) 25.1.1993–28.1.1994
Tutkimusministeri
Arne Oluf Andersen (Keskustademokraatit) 28.1.1994–27.9.1994
Kirkkoministeri
Arne Oluf Andersen (Keskustademokraatit) 25.1.1993–27.9.1994
Poul Nyrup Rasmussenin IV hallitus

Pääministeri Poul Nyrup Rasmussen
Poul Nyrup Rasmussenin IV hallitus oli Tanskan hallitus vuosina 1998–2001. Siihen kuuluivat Sosiaalidemokraatit ja Radikaali Venstre.
Ministerit

Pääministeri
Poul Nyrup Rasmussen (Sosiaalidemokraatit) 23.3.1998–27.11.2001
Talousministeri ja pohjoismaaministeri
Marianne Jelved (Radikaali Venstre) 23.3.1998–27.11.2001
Valtiovarainministeri
Mogens Lykketoft (Sosiaalidemokraatit) 23.3.1998–21.12.2000
Pia Gjellerup (Sosiaalidemokraatit) 21.12.2000–27.11.2001
Ulkoministeri
Niels Helveg Petersen (Radikaali Venstre) 23.3.1998–21.12.2000
Mogens Lykketoft (Sosiaalidemokraatit) 21.12.2000–27.11.2001
Ympäristö- ja energiaministeri
Svend Auken (Sosiaalidemokraatit) 23.3.1998–27.11.2001
Kehitysapuministeri
Poul Nielson (Sosiaalidemokraatit) 23.3.1998–10.7.1999
Jan Trøjborg (Sosiaalidemokraatit) 10.7.1999–21.12.2000
Anita Bay Bundegaard (Sosiaalidemokraatit) 21.12.2000–27.11.2001
Opetusministeri
Margrethe Vestager (Radikaali Venstre) 23.3.1998–27.11.2001
Kirkkoministeri
Margrethe Vestager (Radikaali Venstre) 23.3.1998–21.12.2000
Johannes Lebech (Radikaali Venstre) 21.12.2000–27.11.2001
Sisäministeri
Thorkild Simonsen (Sosiaalidemokraatit) 23.3.1998–23.2.2000
Karen Jespersen (Sosiaalidemokraatit) 23.2.2000–27.11.2001
Kaupunki- ja asumisministeri
Jytte Andersen (Sosiaalidemokraatit) 23.3.1998–21.12.2000
Lotte Bundsgaard (Sosiaalidemokraatit) 21.12.2000–27.11.2001
Tasa-arvoministeri
Jytte Andersen (Sosiaalidemokraatit) 1.7.1999–21.12.2000
Lotte Bundsgaard (Sosiaalidemokraatit) 21.12.2000–27.11.2001
Puolustusministeri
Hans Hækkerup (Sosiaalidemokraatit) 23.3.1998–21.12.2000
Jan Trøjborg (Sosiaalidemokraatit) 21.12.2000–27.11.2001
Tutkimusministeri
Jan Trøjborg (Sosiaalidemokraatit) 23.3.1998–10.7.1999
Birte Weiss (Sosiaalidemokraatit) 10.7.1999–27.11.2001
IT-ministeri
Birte Weiss (Sosiaalidemokraatit) 21.12.2000–27.11.2001
Sosiaaliministeri
Karen Jespersen (Sosiaalidemokraatit) 23.3.1998–23.2.2000
henrik Dam Kristensen (Sosiaalidemokraatit) 23.2.2000–27.11.2001
Oikeusministeri
Frank Jensen (Sosiaalidemokraatit) 23.3.1998–27.11.2001
Elintarvikeministeri
Henrik Dam Kristensen (Sosiaalidemokraatit) 23.3.1998–23.2.2000
Ritt Bjerregaard (Sosiaalidemokraatit) 23.2.2000–27.11.2001
Terveysministeri
Carsten Koch (Sosiaalidemokraatit) 23.3.1998–23.2.2000
Sonja Mikkelsen (Sosiaalidemokraatit) 23.3.2000–21.12.2000
Arne Rolighed (Sosiaalidemokraatit) 21.12.2000–27.11.2001
Veroministeri
Ole Stavad (Sosiaalidemokraatit) 23.3.1998–21.12.2000
Frode Sørensen (Sosiaalidemokraatit) 21.12.2000–27.11.2001
Elinkeinoministeri
Pia Gjellerup (Sosiaalidemokraatit) 23.3.1998–21.12.2000
Ole Stavad (Sosiaalidemokraatit) 21.12.2000–27.11.2001
Liikenneministeri
Sonja Mikkelsen (Sosiaalidemokraatit) 23.3.1998–23.2.2000
Jacob Buksti (Sosiaalidemokraatit) 23.2.2000–27.11.2001
Kulttuuriministeri
Elsebeth Gerner Nielsen (Radikaali Venstre) 23.3.1998–27.11.2001
Työministeri
Ove Hygum (Sosiaalidemokraatit) 23.3.1998–27.11.2001
Potkaisija

Potkaisija yrittää potkumaalia.
Potkaisija on pelipaikka amerikkalaisen jalkapallon joukkueen sisäisessä erikois- eli potkujoukkueessa (engl. Special Teams). Hänen tehtävänsä joukkueessa on potkaista potkumaali- ja lisäpisteyritykset sekä monesti myös aloituspotkut.
Erikoismies

Nykyisin potkaisijat ovat erikoistilannepelaajia, jotka tulevat kentälle ainoastaan potkupeleissä. Silti varsin pitkään joukkueissa ei ollut pelkästään pallon potkimiseen erikoistuneita pelaajia, vaan tehtävät hoiti siihen parhaiten kykenevä pelaaja. Vasta 1960-luvulla ammattilaisjoukkueet alkoivat palkata pelkästään potkimiseen keskittyviä pelaajia. Erikoistuminen jatkui vielä, kun joukkueet hankkivat erikseen potkumaaleja (potkaisija, engl. Placekicker) ja lentopotkuja (lentopotkun potkaisija, engl. Punter) potkivia pelaajia.
Vaikka ammattilais- ja yliopistokentillä potkaisijat ja lentopotkujen potkaisijat ovat usein erikoistuneet omiin töihinsä, useissa amatöörijoukkueissa on ainoastaan yksi potkaisija, joka hoitaa joukkueessa molempia potkuja. Näin on Yhdysvalloissa varsinkin high school -joukkueissa. Joissain joukkueissa ei ole edes erityistä potkaisijaa. Suomessa useimmilla joukkueilla ei ole erityistä potkaisijaa.
Koska potkaisijat harvoin joutuvat kontaktitilanteisiin, heidän ei tarvitse olla erityisen vahvoja ja kookkaita. Jotkut potkaisijat saattavat olla jopa joukkueensa pienimpiä pelaajia. Heillä täytyy olla kova potkujalka: NFL-potkaisijoiden on kyettävä potkumaaleihin jopa yli 50 jaardin etäisyyksiltä ja jopa 70 jaardin mittaisiin aloituspotkuihin. Potkujen pituuden lisäksi tarvitaan myös tarkkuutta: maalihaarukka on vain 5,55 metriä leveä ja sen alarima on kolmen metrin korkeudella.
Potkaisijoilta vaaditaan myös hyvää henkistä kanttia. Parhaimpien ammattilaispotkaisijoiden keskimääräinen onnistumisprosentti potkumaaleissa on yli 75, joten heidän oletetaan myös yleensä onnistuvan potkussaan. Sää- ja tuuliolot vaikuttavat suuresti pallon lentorataan, mutta heidän tulee silti olla varmoja suorittajia, jopa "pisteautomaatteja". Potkaisijat joutuvat myös varsinkin tiukoissa peleissä kentälle ottelun loppuhetkillä, jolloin joukkueen voitto tai tappio on kiinni heidän onnistumisestaan.
Merkitys

Ulkopuolisen leimasta huolimatta hyvät potkaisijat on joukkueilleen korvaamattomia, sillä he ovat usein joukkueensa parhaita pisteidentekijöitä. Myös tiukoissa otteluissa potkaisijoiden merkitys kasvaa entisestään. Peliajan käydessä vähiin tappiolla oleva joukkue pyrkii hyökkäyksellään yleensä vain niin pitkälle, että potkaisijalla on mahdollisuus onnistua potkumaaliyrityksessään. Siksi kovajalkainen potkaisija saattaa olla ratkaiseva tekijä.
Potkutyyli

Nykyisin kaikki potkaisijat käyttävät ns. soccer-tyyliä, jossa palloa potkaistaan samalla tavoin kuin jalkapallossa maalivahti potkaisee rintapotkulla maalipotkut. Tyylin tekivät tunnetuksi veljekset Charlie ja Pete Gogolak, ja se yleistyi 60-luvulla varsinkin eurooppalaissyntyisten potkaisijoiden (em. lisäksi myös Jan Stenerud) myötä. Tätä ennen palloa potkittiin jalkapallon kärkipotkua muistuttavalla tavalla, jossa palloa lähestytään suoraan takaa ja jalan pystysuora saattoliike on korostettu.
Puuraja

Varsin selkeänä erottuva puuraja Tararuan vuoristossa Uudessa-Seelannissa.
Engelmanninkuusia puurajalla Coloradossa.
Puuraja on se maantieteellinen raja, jonka yläpuolella (vuoristossa) tai pohjoispuolella (arktiset alueet) yksittäiset puut eivät kykene kasvamaan ilmastollisten olosuhteiden vuoksi. Puurajan yläpuolella ennen lumirajaa kasvaa ruohovoittoista vuoristokasvillisuutta. Metsänraja on vastaavasti se raja, jossa metsää ei enää kasva. Usein metsä harvenee hiljalleen ennen tundraa, kitukasvuista kylmää pensas- ja ruohokasvillisuutta. Metsä voi rajoittua myös savanniin tai aroon kuivuuden perusteella. Yleensä metsä vaatii kasvaakseen sadetta 500–1 000 millimetriä vuodessa. Metsä ja yksittäiset puut voivat myös rajoittua suohon tai ihmisen tekemään peltoon, hakkuuaukioon tai muuhun sellaiseen.
Puuraja

Metsänrajalla vuoristossa vuoden keskilämpötila on 6,5 °C, mutta voi olla 5,5–7,5 °C 10 cm:n syvyydessä maan alla. Keski-Alpeilla puuraja on 2 200 m:n korkeudessa mutta Meksikossa, Pico de Orizabassa 4 000 m:ssä. Rannikoilla ja vuoristoissa puuraja on voimakkaiden tuulten takia alempana, tuuli muun muassa haihduttaa kosteutta nopeasti pois. Puuraja riippuu myös rinteen jyrkkyydestä ja sademäärästä (jos rinne on sillä vuoren puolella, jossa ei sada). Ylimpänä kasvavat puut ovat usein matalia, tiheässä kasvavia käyriä pensaita, joita kutsutaan saksan kielessä nimellä Krummholz.
Metsänraja

Metsänraja on Siperiassa taigan ja tundran välissä kohdassa, missä heinäkuun keskilämpötila on alle 10 °C. Tarkka tämä sääntö ei ole. Joitakin puita kasvaa ehkä jo 8 °C:ssä. Metsänrajaksi voisi sanoa viimeistään vyöhykettä (leveysastetta), jossa vuoriston puuraja on laskeutunut merenpinnan tasalle 0 metriin. Norjassa metsänraja siirtää pohjoiseen Golfvirran vaikutus ja lämmin meri-ilmasto paikkaan 71 pohjoista kohdassa 24 itäistä. Keski-Siperiassa yllättäen äärimmäisen mantereisen ilmaston mukanaan tuoma lämmin kesä. Metsänraja lienee lähinnä pohjoisnapaa 72°30' pohjoista pituuspiirillä 102 I, ja Ary-Masissa Keski-Siperiassa Novajajoen, Khatangajoen laaksossa. Grönlannissa on tehty puiden istutuksia ja todettu niiden kasvavan leveysasteella 64° pohjoista leveyttä, Joitakin puita on selvinnyt hengissä hitaasti kasvaen Søndre Strømfjord, 67° pohjoista leveyttä. Quebecissa Kanadassa kylmä Labradorinvirta ja pohjoisnavan läheisyys viilentävät ilmaa ja puuraja laskeutuu 72 läntistä leveyttä paikkaan 56 pohjoista leveyttä mutta Labradorin niemimaalla jopa 53 pohjoista leveyttä. Kamtšatkan niemimaalla Venäjän itäosissa metsää ei kasva 60 leveysastetta korkeammalla kylmien merivirtojen ja voimakkaiden tuulten takia.
Puurajoja eri vuoristoissa

| Sijainti | Summittainen leveysaste | Arvioitu puurajan korkeus (m) | Muuta |
| --- | --- | --- | --- |
| Ruotsi | 68°P | 400 |  |
| Sveitsin Alpit | 46°P | 2 400 |  |
| New Hampshire, Yhdysvallat | 44°P | 1 220 | Joillain vuorilla tulipalojen takia alempi puuraja ja maaperän kato. |
| Wyoming, Yhdysvallat | 43°P | 3 000 |  |
| Kalliovuoret, Yhdysvallat | 40°P | 3 500 | Lämpimillä lounaisrinteillä; alempi (n. 2 400 m koillisrinteillä) |
| Japanin Alpit | 39°P | 2 900 |  |
| Yosemite, Yhdysvallat | 38°P | 3 200 | Sierra Nevadan länsirinteillä |
| Yosemite, Yhdysvallat | 38°P | 3 600 | Sierra Nevadan itärinteillä |
| Himalaja | 28°P | 4 400 |  |
| Havaiji, Yhdysvallat | 20°P | 2 800 | Sademäärä pasaatituulten yllä alheinen |
| Costa Rica | 9.5°P | 3 400 |  |
| Kilimanjaro-vuori, Tansania | 3°E | 3 000 |  |
| Uusi-Guinea | 6°E | 3 900 |  |
| Andit, Peru | 11°E | 3 900 | Itäpuolella, länsirajalla puiden kasvua rajoittaa kuivuus. |
| Sierra de Córdoba, Argentiina | 31°E | 2 000 | Eristynyt vuori, korkea puuraja, pasaatituulten yllä sade heikkoa |
| Australian Alpit, Australia | 36°E | 2 000 | Australian Alppien länsipuolella |
| Australian Alpit, Australia | 36°E | 1 700 | Australian Alppien itäpuolella |
| Eteläsaari, Uusi-Seelanti | 43°E | 1 200 | Voimakas meren vaikutus, viileä kesä joka rajoittaa puiden kasvua. |
Poul Nyrup Rasmussenin II hallitus

Pääministeri Poul Nyrup Rasmussen
Poul Nyrup Rasmussenin II hallitus oli Tanskan hallitus vuosina 1994–1996. Siihen kuuluivat Sosiaalidemokraatit, Radikaali Venstre ja Keskustademokraatit.
Ministerit

Pääministeri
Poul Nyrup Rasmussen (Sosiaalidemokraatit) 27.9.1994–30.12.1996
Talousministeri ja pohjoismaisen yhteistyön ministeri
Marianne Jelved (Radikaali Venstre) 27.9.1994–30.12.1996
Elinkeinoministeri
Mimi Jakobsen (Keskustademokraatit) 27.9.1994–30.12.1996
Valtiovarainministeri
Mogens Lykketoft (Sosiaalidemokraatit) 27.9.1994–30.12.1996
Ulkoministeri
Niels Helveg Petersen (Radikaali Venstre) 27.9.1994–30.12.1996
Oikeusministeri
Bjørn Westh (Sosiaalidemokraatit) 27.9.1994–30.12.1996
Ympäristö- ja energiaministeri
Svend Auken (Sosiaalidemokraatit) 27.9.1994–30.12.1996
Opetusministeri
Ole Vig Jensen (Radikaali Venstre) 27.9.1994–30.12.1996
Kehitysyhteistyöministeri
Poul Nielson (Sosiaalidemokraatit) 27.9.1994–30.12.1996
Sisä- ja kirkkoministeri
Birte Weiss (Sosiaalidemokraatit) 27.9.1994–30.12.1996
Työministeri
Jytte Andersen (Sosiaalidemokraatit) 27.9.1994–30.12.1996
Veroministeri
Ole Stavad (Sosiaalidemokraatit) 27.9.1994–1.11.1994
Carsten Koch (Sosiaalidemokraatit) 1.1.1994–30.12.1996
Puolustusministeri
Hans Hækkerup (Sosiaalidemokraatit) 27.9.1994–30.12.1996
Kulttuuriministeri
Jytte Hilden (Sosiaalidemokraatit) 27.9.1994–30.12.1996
Liikenneministeri
Jan Trøjborg (Sosiaalidemokraatit) 27.9.1994–30.12.1996
Sosiaaliministeri
Karen Jespersen (Sosiaalidemokraatit) 27.9.1994–30.12.1996
Terveysministeri
Yvonne Herløv Andersen (Keskustademokraatit) 27.9.1994–30.12.1996
Asuntoministeri
Ole Løvig Simonsen (Sosiaalidemokraatit) 27.9.1994–30.12.1996
Tutkimusministeri
Frank Jensen (Sosiaalidemokraatit) 27.9.1994–30.12.1996
Maatalous- ja kalastusministeri
Henrik Dam Kristensen (Sosiaalidemokraatit) 27.9.1994–30.12.1996
Proto Motors

Proto Motors on Etelä-Koreassa toimiva autonvalmistaja. Yhtiö on perustettu vuonna 1997 ja se toimii yhteistyössä Hyundain, Kian ja GM Daewoon kanssa. Yhtiön ainoa täysin oma malli on Soulin 4. kansainvälisessä autonäyttelyssä vuonna 2002 esitelty Spirra. Yhtiön pääasiallinen tuotanto keskittyy Hyundain, Kian ja Daewoon automallien muuntamiseen avomalleiksi tai sähkömoottorikäyttöisiksi.
Aiheesta muualla

Proto Motors
Prix Europa

Prix Europa on Saksassa vuosittain järjestettävä media-alan festivaali ja kilpailu, jossa jaetaan samannimisiä palkintoja parhaille televisio-, radio- ja verkkosisältötuotannoille. Festivaali pidetään lokakuun kolmannella viikolla Berliinissä ja Potsdamissa ja sen isäntänä toimii radio- ja televisioyhtiö Rundfunk Berlin-Brandenburg (RBB).
Festivaalin kilpailusarjoissa jaetaan vuosittain 13 kuvanveistäjä Anthon Hoornwegin suunnittelemaa Minotaurus-härän päätä esittävää palkintoveistosta ja niiden ohessa 6 000 euron rahapalkintoja.
Vuonna 2014 tapahtuman esivalintatuomaristo sai arvioitavakseen 650 tuotantoa 35 maasta. Kilpailuun valittiin 210 tuotantoa.