stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Ed Speleers

| Ed Speleers |
| --- | --- |
 Ed Speleers vuonna 2024.
Henkilötiedot
Syntynyt: 7. huhtikuuta 1988 (ikä 36) Chichester, West Sussex, Yhdistynyt kuningaskunta
Ammatti:  näyttelijä
Näyttelijä
Aktiivisena:  2006–
Merkittävät roolit:  Eragon Downton Abbey
Aiheesta muualla
IMDb 
Elonet
Edward John ”Ed” Speleers (s. 7. huhtikuuta 1988 Chichester, West Sussex, Iso-Britannia) on englantilainen näyttelijä.
Speelers esiintyi ensimmäisen kerran valkokankaalla vuonna 2006 ilmestyneen Eragon-fantasiaseikkailun pääosassa. Elokuva perustuu Christopher Paolinin samannimiseen romaaniin. Ennen Eragonia Speelersilla ei ollut kokemusta kuin amatööriteatterinäytelmistä. Hän oli kuitenkin ehtinyt hakea jo muun muassa Peter Pevensien rooliin elokuvaan Narnian tarinat: Velho ja leijona (2005).lähde?
Speelers oli kiinnitettynä myös Eragonin jatko-osien filmatisointeihin, mikäli ensimmäinen elokuva olisi menestynyt riittävän hyvin. Jatko-osia ei kuitenkaan tuotettu. Eragonin jälkeen Speleers on esiintynyt muun muassa lyhytikäiseksi jääneessä brittiläisessä saippuasarjassa Echo Beach (2008) sekä elokuvissa A Lonely Place to Die (2011) ja Love Bite (2012). Hän myös näyttelee Jimmy Kentiä Downton Abbeyn kolmannella tuotantokaudella.
Karl Adolf Brakel

Karl Adolf Brakel
Karl Adolf Brakel (1774–1861) oli suomalainen sotilas, arvoltaan kapteeni. Hän osallistui sotiin vuosina 1788–1790 ja 1808–1809 ja toimi ansiokkaasti Lapualla ja Kauhajoella.
Liiviläistä alkuperää oleva Brakelin suku kotiutui Suomeen 1600-luvulla ja heidän omistuksessaan oli Viikin kartano nykyisen Nokian kaupungin alueella. Kartanossa syntynyt Brakel tuli Porin rykmentin korpraaliksi 1787 ja kersantiksi 1789. Samana vuonna hänet ylennettiin vänrikiksi ja vuonna 1804 luutnantiksi.
Brakel osallistui 15-vuotiaana kersanttina Kustaa III:n sodan aikana Porrassalmen taisteluun 13. kesäkuuta 1789. Taistelun aikana hän pelasti kiväärin luodista otsaan haavoittuneen von Döbelnin taistelukentällä olleesta redutista. Taistelun jälkeen Brakel sai tehtäväkseen viedä tiedon voitosta Porvoossa oleskelleelle kuningas Kustaa III:lle. Kuningas oli erityisesti kiinnostunut Georg Magnus Sprengtportenin osuudesta taisteluun, tämä oli taistelussa johtanut venäläisten hyökkäystä ja haavoittunut vaikeasti taistelun aikana.
Brakel osallistui myöhemmin Suomen sotaan Kyrön komppanian päällikkönä, yleni kapteeniksi 1809 ja kunnostautui Lapuan ja Kauhajoen taisteluissa. Haminan rauhan jälkeen hän palasi Viikin kartanoon ja tuli tunnetuksi taitavana maanviljelijänä ja koskenperkaajana. Hän sai näistä ansioistaan Suomen Talousseuran hopeisen mitalin ja keisarilta majurin arvon. Brakel kuoli Viikin kartanossa vuonna 1861, hän oli tällöin viimeinen elossa ollut Kustaa III:n sotaan osallistunut suomalainen.  Brakelin kirjoittamat muistelmat Kustaa III:n sodasta ja Suomen sodasta julkaistiin hänen kuolemansa jälkeen vuonna 1862.
Karl Adolf Brakelin veli oli Gustaf Anton Brakel.
Julkaisuja

Anteckningar öfver 1789–90 samt 1808–09 årens fälttåg i Finland (1862)
Bundesliiga

| 1>  Bundesliiga |
| --- | --- |
 Meneillään oleva kausi Saksan jalkapallon 1. Bundesliiga 2024–2025 
 Bundesliigan logo
Laji:  jalkapallo
Maa(t):  Saksa
Perustettu:  1963
Joukkueita:  18
Hallitseva mestari:  Bayer Leverkusen
Eniten mestaruuksia:  Bayern München (32)
Sarjataso:  1.
Alempi taso:  2. Bundesliiga
Aiheesta muualla
Sivusto
Jalkapallon Bundesliiga (saks. Fußball-Bundesliga) on Saksan jalkapallon pääsarja. Sarjan järjestää Saksan jalkapalloliiga DFL (Deutsche Fußball Liga), joka järjestää myös 2. Bundesliigan.
Bundesliigaa on pelattu kaudesta 1963–1964, sitä ennen mestaruudesta pelattiin lopputurnaus alueellisten sarjojen parhaiden joukkueiden kesken. Ensimmäisen epävirallisen Saksan-mestaruuden järjesti Saksan jalkapalloilijoiden liitto (Bund Deutscher Fussballspieler, BDF) jo 1890–1891. Nykyinen Saksan jalkapalloliitto (DFB) järjesti ensimmäisen Saksan mestaruuden 1903. Alueista Berliinissä on pelattu yhtäjaksoisesti 1891 alkaen jollakin sarjatasolla.
Saksan mestaruuspokaali oli alkuaan ”Viktoria-pokaali”, joka katosi helmikuussa 1945 Dresdenin pommituksissa. Viktoria-pokaali löytyi Berliinin muurin kaatumisen jälkeen Berliinistä, jossa sitä oli eräs asukas säilyttänyt kylmän sodan vuosina. Pokaali on nykyisin Saksan jalkapalloliiton toimistossa Frankfurtissa. Nykyinen kiertopalkinto, johon kaiverrettiin kaikki Saksan-mestarit, otettiin käyttöön kaudella 1947–1948.
Bundesliiga on yksi Euroopan kovatasoisimmista jalkapallosarjoista. Sarja sijoittui UEFA:n maapistevertailussa neljänneksi Englannin Valioliigan, Italian Serie A:n ja Espanjan La Ligan jälkeen ajanjaksolla 2020–2024.
Ykkösbundesliigan otteluiden yleisökeskiarvo on viime vuodet liikkunut 40 000:n tuntumassa, mikä tekee siitä Euroopan paikan päällä katsotuimman palloilusarjan. 1990-luvulta lähtien Bundesligassa on tehty viidestä suuresta eurooppalaisesta sarjasta (Valioliiga, Ligue 1, Primera División, Serie A ja Bundesliga) eniten maaleja. Bundesliigan menestyksekkäimmät joukkueet ovat Bayern München (32 mestaruutta), Borussia Dortmund (8), sekä Hamburger SV (6).
Sarjajärjestelmä

Bundesliigassa 18 joukkuetta pelaa kaksinkertaisen sarjan. Kaudesta 1995–1996 lähtien voitosta on jaettu kolme pistettä aikaisemman kahden sijaan. Kauden päätteeksi eniten pisteitä kerännyt joukkue voittaa mestaruuden. Kolme parhaiten sijoittunutta joukkuetta pääsevät suoraan Mestarien liigan lohkovaiheeseen ja neljänneksi sijoittunut kolmannelle karsintakierrokselle. Kaksi viimeistä joukkuetta putoavat suoraan 2. Bundesliigaan ja kolmanneksi viimeinen joukkue pelaa putoamiskarsinnan kakkosbundesliigan kolmanneksi sijoittunutta vastaan.
Ottelukokoonpanoissa saa olla enimmillään viisi EU:n ulkopuolista pelaajaa.
Eniten katsojia – tuottavin, mutta ei kuitenkaan rikkain sarja

Bundesliigalla on Euroopan suurimmat katsojakeskiarvot (38 602, seuraavana Valioliiga 34 455), mutta lippuhinnat eivät ole lähelläkään Englannin Valioliigan tasoa (myös seisomakatsomot on sallittu Bundesliigassa, mutta ei Valioliigassa).
Myös muut tulot, kuten tv-sopimukset jäävät selkeästi pienemmiksi.
Bundesliigajoukkueet käyttivät pelaajahankintoihinsa kesällä 2007 ennätykselliset 200 miljoonaa euroa, kun samaan aikaan Valioliigajoukkueet ja Espanjan La Ligan joukkueet käyttivät puolestaan molemmat noin 500 miljoonaa euroa.
Sarjan yhteenlaskettu liikevaihto oli kaudella 2005–2006 jaetusti kolmanneksi suurin. Bundesliiga keräsi tuloja Espanjan La Ligan tavoin 800 miljoonaa puntaa, kun Englannin Valioliiga haali 1,4 miljardia, Italian Serie A 1 miljardin ja Ranskan Ligue 1 600 miljoonaa puntaa. 
Kaudella 2006–2007 Bundesliigan liikevoitto (250 miljoonaa euroa) ylitti Englannin Valioliigan (141 miljoonaa euroa) vastaavan. Valioliigan kannattavuutta syö Bundesliigaan nähden lähes kaksinkertaiset pelaajapalkkiot.
Joukkueet > 2024–25

Kauden 2024–25 Bundeliigajoukkueiden sijainnit
| Joukkue | Kaupunki | Areena |
| --- | --- | --- |
| Augsburg FC Augsburg | Augsburg | WWK Arena |
| Bayer Leverkusen | Leverkusen | BayArena |
| Bayern München | München | Allianz Arena |
| Bochum VfL Bochum | Bochum | Vonovia Ruhrstadion |
| Borussia Dortmund | Dortmund | Signal Iduna Park |
| Borussia Mönchengladbach | Mönchengladbach | Borussia-Park Stadion im Borussia-Park |
| Eintracht Frankfurt | Frankfurt | Deutsche Bank Park |
| Freiburg SC Freiburg | Freiburg | Europa-Park Stadion |
| Heidenheim 1. FC Heidenheim | Heidenheim | Voith-Arena |
| Hoffenheim 1899 Hoffenheim | Sinsheim | PreZero Arena |
| Holstein Kiel | Kiel | Holsterin-Stadion |
| RB Leipzig | Leipzig | Red Bull Arena |
| Mainz 05 | Mainz | Mewa Arena |
| FC St. Pauli | Hampuri | Millerntor-Stadion |
| Stuttgart VfB Stuttgart | Stuttgart | MHPArena |
| Union Berlin | Berliini | Stadion An der Alten Försterei |
| Bremen Werder Bremen | Bremen | Weserstadion |
| Wolfsburg VfL Wolfsburg | Wolfsburg | Volkswagen Arena |
Mestarit > Kausittain

| Kausi | Mestari | Toinen | Kolmas | Paras maalintekijä> Pelaaja | Paras maalintekijä> Maalit |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 2007–2008 | Bayern München (20) | Werder Bremen | Schalke 04 | Luca Toni (Bayern München) | 24 |
| 2008–2009 | VfL Wolfsburg | Bayern München | VfB Stuttgart | Grafite (VfL Wolfsburg) | 28 |
| 2009–2010 | Bayern München (21) | Schalke 04 | Werder Bremen | Edin Džeko (VfL Wolfsburg) | 22 |
| 2010–2011 | Borussia Dortmund (4) | Bayer Leverkusen | Bayern München | Mario Gómez (Bayern München) | 28 |
| 2011–2012 | Borussia Dortmund (5) | Bayern München | Schalke 04 | Klaas-Jan Huntelaar (Schalke 04) | 29 |
| 2012–2013 | Bayern München (22) | Borussia Dortmund | Bayer Leverkusen | Stefan Kießling (Bayer Leverkusen) | 25 |
| 2013–2014 | Bayern München (23) | Borussia Dortmund | Schalke 04 | Robert Lewandowski (Bayern München) | 20 |
| 2014–2015 | Bayern München (24) | VfL Wolfsburg | Borussia Mönchengladbach | Alexander Meier (Eintracht Frankfurt) | 19 |
| 2015–2016 | Bayern München (25) | Borussia Dortmund | Bayer Leverkusen | Robert Lewandowski (Bayern München) | 30 |
| 2016–2017 | Bayern München (26) | RB Leipzig | Borussia Dortmund | Pierre-Emerick Aubameyang (Borussia Dortmund) | 31 |
| 2017–2018 | Bayern München (27) | Schalke 04 | 1899 Hoffenheim | Robert Lewandowski (Bayern München) | 29 |
| 2018–2019 | Bayern München (28) | Borussia Dortmund | RB Leipzig | Robert Lewandowski (Bayern München) | 22 |
| 2019–2020 | Bayern München (29) | Borussia Dortmund | RB Leipzig | Robert Lewandowski (Bayern München) | 34 |
| 2020–2021 | Bayern München (30) | RB Leipzig | Borussia Dortmund | Robert Lewandowski (Bayern München) | 41 |
| 2021–2022 | Bayern München (31) | Borussia Dortmund | Bayer Leverkusen | Robert Lewandowski (Bayern München) | 35 |
| 2022–2023 | Bayern München (32) | Borussia Dortmund | RB Leipzig | Niclas Füllkrug (Werder Bremen) | 16 |
| 2022–2023 | Bayern München (32) | Borussia Dortmund | RB Leipzig | Christopher Nkunku (RB Leipzig) | 16 |
| 2023–2024 | Bayer Leverkusen | VfB Stuttgart | Bayern München | Harry Kane (Bayern München) | 36 |
Mestarit > Joukkueittain

| Sijoitus | Joukkue | Määrä | Vuodet |
| --- | --- | --- | --- |
| 1 | Bayern München | 32 | 1969, 1972, 1973, 1974, 1980, 1981, 1985, 1986, 1987, 1989, 1990, 1994, 1997, 1999, 2000, 2001, 2003, 2005, 2006, 2008, 2010, 2013, 2014, 2015, 2016, 2017, 2018, 2019, 2020, 2021, 2022, 2023 |
| 2 | Borussia Dortmund | 5 | 1995, 1996, 2002, 2011, 2012 |
| 2 | Borussia Mönchengladbach | 5 | 1970, 1971, 1975, 1976, 1977 |
| 4 | Werder Bremen | 4 | 1965, 1988, 1993, 2004 |
| 5 | Hamburger SV | 3 | 1979, 1982, 1983 |
| 5 | VfB Stuttgart | 3 | 1984, 1992, 2007 |
| 7 | 1. FC Köln | 2 | 1964, 1978 |
| 7 | 1. FC Kaiserslautern | 2 | 1991, 1998 |
| 9 | 1860 München | 1 | 1966 |
| 9 | VfL Wolfsburg | 1 | 2009 |
| 9 | Eintracht Braunschweig | 1 | 1967 |
| 9 | 1. FC Nürnberg | 1 | 1968 |
| 9 | Bayer Leverkusen | 1 | 2024 |
Ennätykset > Eniten otteluita

| # | Pelaaja | Ott>  | Vuodet | Joukkue(et) |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| 1 |  Charly Körbel | 602 | 1972–1991 | Eintracht Frankfurt 602 |
| 2 |  Manfred Kaltz | 581 | 1971–1991 | Hamburger SV 581 |
| 3 |  Oliver Kahn | 557 | 1987–2008 | Karlsruher SC 128, Bayern München 429 |
| 4 |  Klaus Fichtel | 552 | 1965–1988 | Schalke 04 477, Werder Bremen 75 |
| 5 |  Miroslav Votava | 546 | 1976–1996 | Borussia Dortmund 189, Werder Bremen 357 |
| 6 |  Klaus Fischer | 535 | 1968–1988 | 1860 München 60, Schalke 04 295, 1. FC Köln 96, VfL Bochum 84 |
| 7 |  Eike Immel | 534 | 1978–1995 | Borussia Dortmund 247, VfB Stuttgart 287 |
| 8 |  Willi Neuberger | 520 | 1966–1983 | Borussia Dortmund 148, Werder Bremen 63, Wuppertaler SV 42, Eintracht Frankfurt 267 |
| 9 |  Michael Lameck | 518 | 1972–1988 | VfL Bochum 518 |
| 10 |  Uli Stein | 512 | 1978–1997 | Arminia Bielefeld 60, Hamburger SV 228, Eintracht Frankfurt 224 |
Ennätykset > Parhaimmat maalintekijät

| # | Pelaajat | Maalit | Ott>  | Maalit/ottelu | Vuodet | Joukkue(et) |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 1 |  Müller, GerdGerd Müller | 365 | 427 | 0,85 | 1965–1979 | Bayern 365/427 |
| 2 |  Lewandowski, RobertRobert Lewandowski | 312 | 384 | 0,81 | 2010–2022 | Dortmund 74/131, Bayern 238/253 |
| 3 |  Fischer, KlausKlaus Fischer | 268 | 535 | 0,50 | 1968–1988 | 1860 München 28/60, Schalke 182/295, Köln 31/96, Bochum 27/84 |
| 4 |  Heynckes, JuppJupp Heynckes | 220 | 369 | 0,60 | 1965–1978 | M’gladbach 195/283, Hannover 25/86 |
| 5 |  Burgsmüller, ManfredManfred Burgsmüller | 213 | 447 | 0,48 | 1969–1990 | Essen 32/74, Dortmund 135/224, Nürnberg 12/34, Bremen 34/115 |
| 6 |  Pizarro, ClaudioClaudio Pizarro | 197 | 490 | 0,40 | 1999–2020 | Bremen 109/250, Bayern 87/224, Köln 1/16 |
| 7 |  Kirsten, UlfUlf Kirsten | 181 | 350 | 0,52 | 1990–2003 | Leverkusen 181/350 |
| 8 |  Kuntz, StefanStefan Kuntz | 179 | 449 | 0,40 | 1983–1999 | Bochum 47/120, Uerdingen 32/94, K'lautern 75/170, Bielefeld 25/65 |
| 9 |  Müller, DieterDieter Müller | 177 | 303 | 0,58 | 1973–1986 | Offenbach 0/2, Köln 159/248, Stuttgart 14/30, Saarbrücken 4/23 |
| 9 |  Allofs, KlausKlaus Allofs | 177 | 424 | 0,42 | 1975–1993 | Düsseldorf 71/169, Köln 88/177, Bremen 18/78 |
Lihavoidut pelaajat pelaavat edelleen aktiivisesti Bundesliigassa.
Aiheesta muualla

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
Virallinen sivu (Arkistoitu – Internet Archive)
Bundesliigan tulospalvelu
| n k  Pääsarjatason jalkapallosarjat Euroopassa (UEFA) |
| --- | --- |
 Alankomaat  Albania  Andorra  Armenia  Azerbaidžan  Belgia  Bosnia ja Hertsegovina  Bulgaria  Englanti  Espanja  Färsaaret  Georgia  Gibraltar  Irlanti  Islanti  Israel  Italia  Itävalta  Kazakstan  Kosovo  Kreikka  Kroatia  Kypros  Latvia  Liettua  Luxemburg  Malta  Moldova  Montenegro  Norja  Pohjois-Irlanti  Pohjois-Makedonia  Portugali  Puola  Ranska  Romania  Ruotsi  Saksa  San Marino  Serbia  Skotlanti  Slovakia  Slovenia  Suomi  Sveitsi  Tanska  Tšekki  Turkki  Ukraina  Unkari  Valko-Venäjä  Venäjä  Viro  Wales 
Saksan jalkapallon 1. Bundesliigan kaudet
| 0 | 1 | 2 | 3 | 4 | 5 | 6 | 7 | 8 | 9 | 10 |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 1960-luku |  |  |  | 1963–1964 | 1964–1965 | 1965–1966 | 1966–1967 | 1967–1968 | 1968–1969 | 1969–1970 |
| 1970-luku | 1970–1971 | 1971–1972 | 1972–1973 | 1973–1974 | 1974–1975 | 1975–1976 | 1976–1977 | 1977–1978 | 1978–1979 | 1979–1980 |
| 1980-luku | 1980–1981 | 1981–1982 | 1982–1983 | 1983–1984 | 1984–1985 | 1985–1986 | 1986–1987 | 1987–1988 | 1988–1989 | 1989–1990 |
| 1990-luku | 1990–1991 | 1991–1992 | 1992–1993 | 1993–1994 | 1994–1995 | 1995–1996 | 1996–1997 | 1997–1998 | 1998–1999 | 1999–2000 |
| 2000-luku | 2000–2001 | 2001–2002 | 2002–2003 | 2003–2004 | 2004–2005 | 2005–2006 | 2006–2007 | 2007–2008 | 2008–2009 | 2009–2010 |
| 2010-luku | 2010–2011 | 2011–2012 | 2012–2013 | 2013–2014 | 2014–2015 | 2015–2016 | 2016–2017 | 2017–2018 | 2018–2019 | 2019–2020 |
| 2020-luku | 2020–2021 | 2021–2022 |  |  |  |  |  |  |  |  |
Odessan alue

| Odessan alue Одеська область |
| --- | --- |

 Lippu:  Vaakuna
 Odessan  alueen sijainti Ukrainan kartalla
 Koordinaatit: 46.483°N, 30.733°E 
Valtio:   Ukraina
Hallinto:  
 – hallinnollinen keskus:  Odessa
 – suurin kaupunki:  Odessa (1 015 826 as.)
Pinta-ala  ():  33 310 km² (1.)
Väkiluku (2021)  ():  2 368 107 (6.)
Kielet:  ukraina (virallinen), venäjä ja muita merkittäviä vähemmistökieliä
BKT (2011):  61 499 milj. UAH (eli 5,9719 mrd. EUR tai 4,7 % Ukrainan BKT:stä)
 – asukasta kohti:  25 748 UAH, noin 2 500 EUR (eli 90 % Ukrainan keskiarvotasosta)
Aikavyöhyke:  UTC+2
– kesäaika:  UTC+3
Symbolit:  
 – lippu:  Odessan alueen lippu
 – vaakuna:  Odessan alueen vaakuna
Lyhenteet:  
 – rekisterikilven tunnus:  BH
 – ISO 3166:  UA-51
 
oda.odessa.gov.ua
Odessan alue (ukr. Одеська область, Odeska oblast) on hallinnollinen alue Lounais-Ukrainassa, Mustanmeren äärellä. Sen pääkaupunki on Odessa, jossa asuu 40 % alueen väestöstä. Alueen pinta-ala on 33 300 neliökilometriä. Alueen väkiluku oli vuoden 2021 alussa 2 368 107, joka vastasi 5,7 prosenttia vapaan Ukrainan väestöstä. Edellä vapaan Ukrainan väkilukuun ei ole sisällytetty Venäjän vuodesta 2014 miehittämää Krimin niemimaata eikä Venäjän tukemien nukkehallintojen hallitsemaa osaa kahdesta Ukrainan itäisestä alueesta; näiden piirissä asui tuolloin yli viisi prosenttia Ukrainan väestöstä.
Alueen maantieteellinen ulottuvuus pohjois–eteläsuunnassa on noin 330 kilometriä ja itä–länsisuunnassa 230 kilometriä. Alue rajoittuu etelässä Tonavan toiselle puolelle jäävään Romaniaan, lännessä Moldovaan, pohjoisessa Vinnytsjan ja Kirovohradin alueet, idässä Mykolajivin alue ja kaakossa Mustameri.
Alue on perustettu 27. heinäkuuta 1932 silloiseen Neuvosto-Ukrainaan.
Hallinnollinen jako

Odessan alueen kartta: alueen yli 10000 asukkaan kaupunkeja sekä .
Alueen suurimmat kaupungit olivat (2021): Odessa (1 015 826 as.), Izmajil (70 731 as.), Tšornomorsk (aiempi Illitšivsk, 58 524 as.), Bilhorod-Dnistrovskyi (48 197 as.), Podilsk (39 662 as.) ja Pivdenne (aiempi Južne, 32 745 as.). Kooltaan 10 000–30 000 asukkaan kaupunkeja tai taajamia ovat myös: Kilija (19 116 as.), Balta (18 079 as.), Reni (18 011 as.), Rozdilna (17 593 as.), Bolhrad (14 962 as.), Artsyz (14 486 as.), Velykodolynske (ktt, 13 972 as.), Biljajivka (12 477 as.), Ovidiopol (11 572 as.), Tatarbunary (10 933 as.) ja Teplodar (10 081 as.).
Hallinnollinen jako > Piirit

Ukrainassa aluehallinnon toista tasoa edustavat piirit (raion). Heinäkuun 2020 aluehallinnon uudistuksessa Ukrainan korkein neuvosto supisti Odessan alueen piirien lukumäärän seitsemään. Kaupunkeja niissä on yhteensä 19 (Odessassa 4 kaupunkipiiriä), kaupunkityyppisistä taajamia 33 ja kyliä 1 122. Odessan alueen piirien perustiedot löytyvät oheisesta taulukosta:
| Nimi | Ukrainalainen nimi, kyrillinen | Asukkaita (2021) | Pinta-ala (km²) | Hallintopaikka  | Sijainti- kartta |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| Berezivkan piiri | Березівський район | &&&&&&&&&0106490.&&&&00106 490 | 0Virhe lausekkeessa: tunnistamaton välimerkki ”,”..0Virhe lausekkeessa: tunnistamaton välimerkki ”,”.5 546,1 | Berezivka (9 527 as.) |  |
| Bilhorod-Dnistrovskyin piiri | Білгород-Дністровський район | &&&&&&&&&0198572.&&&&00198 572 | 0Virhe lausekkeessa: tunnistamaton välimerkki ”,”..0Virhe lausekkeessa: tunnistamaton välimerkki ”,”.4 367,7 | Bilhorod-Dnistrovskyi (48 197 as.) |  |
| Bolhradin piiri | Болградський район | &&&&&&&&&0146424.&&&&00146 424 | 0Virhe lausekkeessa: tunnistamaton välimerkki ”,”..0Virhe lausekkeessa: tunnistamaton välimerkki ”,”.4 489,8 | Bolhrad (14 962 as.) |  |
| Izmajilin piiri | Ізмаїльський район | &&&&&&&&&0207333.&&&&00207 333 | 0Virhe lausekkeessa: tunnistamaton välimerkki ”,”..0Virhe lausekkeessa: tunnistamaton välimerkki ”,”.3 237,4 | Izmajil (70 731 as.) |  |
| Odessan piiri | Одеський район | &&&&&&&&01382541.&&&&001 382 541 | 0Virhe lausekkeessa: tunnistamaton välimerkki ”,”..0Virhe lausekkeessa: tunnistamaton välimerkki ”,”.3 878,1 | Odessa (1 015 826 as.) |  |
| Podilskin piiri | Подільський район | &&&&&&&&&0224163.&&&&00224 163 | 0Virhe lausekkeessa: tunnistamaton välimerkki ”,”..0Virhe lausekkeessa: tunnistamaton välimerkki ”,”.7 056,5 | Podilsk (39 662 as.) |  |
| Rozdilnan piiri | Роздільнянський район | &&&&&&&&&0102584.&&&&00102 584 | 0Virhe lausekkeessa: tunnistamaton välimerkki ”,”..0Virhe lausekkeessa: tunnistamaton välimerkki ”,”.3 572,2 | Rozdilna (17 593 as.) |  |
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Odessan alue Wikimedia Commonsissa
Ukrainan alueellinen jako
| --- | --- |
Alueet:  Dnipropetrovsk  Donetsk  Ivano-Frankivsk  Harkova  Herson  Hmelnytskyi  Kirovohrad  Kiova  Luhansk  Lviv  Mykolajiv  Odessa  Pultava  Rivne  Sumy  Ternopil  Tšerkasy  Tšernihiv  Tšernivtsi  Vinnytsja  Volynia  Taka-Karpatia  Zaporižžja  Žytomyr 
Autonominen tasavalta: Krim
Kaupungit:  Kiova  Sevastopol 
| Auktoriteettitunnisteet  |
| --- | --- |
Kansainväliset:  VIAF 
Kansalliset:  Saksa  Israel  Yhdysvallat  Tšekki 
Maantieteelliset:  MusicBrainz area 
Muut:  NARA 
Odessan alueen kartta (venäjäksi).
Aku Louhimies

| Aku Louhimies |
| --- | --- |
 Aku Louhimies Tuntemattoman sotilaan kuvauksissa elokuussa 2016.
Henkilötiedot
Syntynyt: 3. heinäkuuta 1968 (ikä 56) Helsinki
Ammatti:  elokuvaohjaaja, elokuvakäsikirjoittaja
Ohjaaja
Aktiivisena:  1987–
Tunnetuimmat ohjaukset:  Tuntematon sotilas (2017), Rebellion (2016), Valkoinen kaupunki (2006), Paha maa (2005)
Aiheesta muualla
Viralliset kotisivut
IMDb
Elonet
Aku Urban Louhimies (s. 3. heinäkuuta 1968 Helsinki) on suomalainen käsikirjoittaja, tuottaja ja elokuvaohjaaja.
Ura

Aku Louhimies on valmistunut elokuvaohjaajaksi Taideteollisesta korkeakoulusta ja opiskellut myös historiaa Helsingin yliopistossa.
Louhimiehen alkutuotanto 1990-luvulla keskittyi yhtenä harvoista suomalaisohjaajista urbaaniin elämänmuotoon ja kaupungissa asuviin nuoriin ihmisiin. Uransa alkuvaiheessa hän ohjasi lyhytelokuvia, dokumentteja, musiikkivideoita sekä useita jaksoja televisiosarjoihin Kotikatu ja Sydänten akatemia sekä televisiosarjan Isänmaan toivot.
Louhimies on tunnettu vaativana ja autoritäärisenä ohjaajana, joka luottaa tiimiinsä ja antaa kanssaan työskenteleville paljon vastuuta. Kirjassa Aku Louhimies - Elokuvaunelmia (2017) pyritään valottamaan ohjaajan metodeja. ”Minua kiinnostaa totuus”, toistuu Louhimiehen sanomana eri muodoissa halki kirjan. Tärkeä menetelmä sen saavuttamiseksi on improvisaatio. Lukihäiriöiselle Louhimiehelle käsikirjoitukset ovat lähtökohtia, ja näyttelijöitään hän kannustaa irrottelemaan. Ohjaaja on aina halunnut näyttelijöiden tutustuvan toisiinsa ennen kuvauksien aloittamista. Hän kuvaa enemmän ottoja kuin Suomessa yleensä. Tämä tyyli ei ollut mahdollista Louhimiestä edeltäneelle elokuvantekijöiden sukupolvelle, mutta digitaalisuus on mahdollistanut nopeat toistot. Tuntemattoman sotilaan kuvauksia seurattiin mediassa.
Louhimies oli Suomen elokuvaohjaajaliitto SELO ry:n puheenjohtaja vuosina 2011–2014.
Joulukuussa 2019 Louhimies ylennettiin reservin yliluutnantiksi.
Vuonna 2023 Louhimies ohjasi kuusiosaisen Konflikti-sarjan, jonka hän on käsikirjoittanut yhdessä Andrei Alénin, Helena Immosen ja Jari Olavi Rantalan kanssa. Konfliktin pääosissa ovat muun muassa Peter Franzén ja Sara Soulié. Mukana on myös useita ulkomaisia tähtiä. Ensi-ilta oli marraskuussa 2024. Konflikti sai kolme Kultainen Venla -ehdokkuutta sarjoissa: käsikirjoitus, draamasarja ja ohjaus, joista kahdesta viimeksi mainitusta tuli palkinto. Sarja on ollut ennätyksellisen suosittu ja yksi Suomen televisiohistorian suurimpia. Sillä on myös kansainvälinen levitys ja ulkomaiden ensimmäinen ensi-ilta on Ranskassa, Canal+-kanavalla 27. tammikuuta 2025.