stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Tsai Ing-wen
Poliittinen ura > Presidenttinä

Vuonna 2016 hän voitti Taiwanin presidentinvaalit ja astui virkaansa ensimmäisenä naispresidenttinä 20. toukokuussa 2016. Tsain mukana varapresidentiksi valittiin Chen Chien-jen. Vaalivoiton myötä Tsaista tuli myös ensimmäinen hakka- ja aboriginaalitaustainen (Tsain isoäiti kuului paiwan-kansaan) Taiwanin presidentti, ensimmäinen naimaton presidentti sekä ensimmäinen kansan valitsema presidentti, joka ei ole aiemmin toiminut Taipein pormestarina. Tsain virkaanastujaisissa laulanut paiwaneista koostuva lapsikuoro kiellettiin manner-Kiinassa, koska nämä esittivät Taiwanin kansallislaulun. Pian tämän jälkeen Tsai ilmoitti Facebookissa lahjoittavansa 500 000 dollaria kuoron kiertuerahastoon.
Vuonna 2017 Taiwan kielsi koirien ja kissojen teurastuksen taloudellisen hyödyn tavoittelemiseksi.
Vuoden 2020 presidentinvaaleissa Tsai valittiin toiselle kaudelleen. Hän sai 57 prosenttia äänistä. Tsain varapresidenttinä aloitti William Lai. Toukokuussa 2020 Tsai valittiin uudelleen DPP:n puheenjohtajaksi voitettuaan presidentinvaalit.
Koronaviruspandemian aikana Tsai pyrki vahvistamaan Taiwanin suhteita myös maan epävirallisiin liittolaisiin, kuten Yhdysvaltoihin, ja monet maat ovat alkaneet kannattaa Taiwanin mukaan ottamista esimerkiksi WHO:n toimintaan. Tsain johtama hallitus lahjoitti myös merkittäviä määriä kirurgisia maskeja ulkomaille, sillä maan oman tilanteen katsottiin olevan hyvin hallussa. Elokuussa 2020 maailmalle lahjoitettujen maskien määrä oli 51 miljoonaa. Toukokuussa 2020 Taiwan lahjoitti Pohjois-Suomen sairaanhoitopiireille 200 000 kirurgista maskia.
Tsai on joutunut seksististen kommenttien uhriksi naimattomuutensa ja lapsettomuutensa vuoksi; vastustajien mukaan hän ei kykene johtamaan maata, koska hänellä ei ole perheen tuomaa emotionaalista sitoutuneisuutta.
Poliittinen ura > Poliittisia näkemyksiä

Tsai kannattaa vahvoja suhteita Yhdysvaltoihin ja puhui maan silloiseksi presidentiksi vastavalitun Donald Trumpin kanssa puhelimitse. Kyseessä oli ensimmäinen kerta, kun Yhdysvaltain presidentti, tai sellaiseksi valittu henkilö, soittaa virallisen puhelun Kiinan tasavallan presidentille sen jälkeen kun Jimmy Carter lakkasi tunnustamasta maata viralliseksi Kiinaksi vuonna 1979.
Tammikuussa 2019 Kiinan kansantasavallan presidentti Xi Jinping tarjosi Taiwanille mahdollisuutta yksi maa, kaksi järjestelmää -järjestelyyn, josta Tsai kieltäytyi vedoten siihen, ettei hänen hallituksensa hyväksy vuoden 1992 konsensusta, jonka mukaan on olemassa vain yksi Kiina ja kaksi tulkintaa. Manner-Kiinan mukaan tähän kuuluu lähtökohtaisesti myös yksi maa, kaksi järjestelmää -käytäntö koskien Taiwania, mitä DPP ei hyväksy.
Tsai on presidenttinä pyrkinyt tuomaan Taiwanin alkuperäiskieliä ja muita vähemmistökieliä entistä tasavertaisempaan asemaan mandariinikiinan rinnalle. Vaikka mandariinikiina onkin edelleen maan ainoa virallinen kieli, vuonna 2017 hyväksytyn lain mukaan Taiwanin alkuperäiskielet määritellään automaattisesti kansalliskieliksi. Tsain johtama hallitus on myös ilmoittanut tavoittelevansa kaksikielistä Taiwania vuoteen 2030 mennessä, mihin kuuluu englannin kielen aseman kohentaminen ja korottaminen kansallisen kielen asemaan.
Kampanjoidessaan vuoden 2016 presidentinvaalien alla Tsai kertoi olevansa seksuaalivähemmistöjen puolustaja ja kannattavansa samaa sukupuolta olevien avioliittoa. Tultuaan valituksi presidentiksi Tsain hallitus laillisti samaa sukupuolta olevien avioliitot ensimmäisenä Aasian maana.
Tsai on kertonut ihailleensa Angela Merkeliä ja Margaret Thatcheriä.
Kunnianosoituksia

Tsaille on myönnetty seuraavat ulkomaalaiset kunnianosoitukset:
Viiden tulivuoren ritarikunta (Guatemala, 2023)
Pyhien Kristoferin ja Nevisin ritarikunta (Saint Kitts ja Nevis, 2019)
Elefantin ritarikunta (Swazimaa, 2018)
Kunnian ja meriittien ritarikunta (Haiti, 2018)
Belizen ritarikunta (Belize, 2018)
José Matías Delgadon ritarikunta (El Salvador, 2017)
Quetzal-ritarikunta (Guatemala, 2017)
Francisco Morazánin ritarikunta (Honduras, 2016)
Kansallisen ansion ritarikunta (Paraguay, 2016)
Quetzal-ritarikunnan kunniamerkin lisäksi Guatemalan presidentti Jimmy Morales nimesi Tsain myös rauhan suurlähettilääksi.
Vuonna 2019 Tsain presidenttiydestä julkaistiin anime-tyylinen videopeli nimeltä What?! I, a Taiwanese third-year high schooler from Class 2, suddenly fell into a different world and met the president?! (lyhyemmin vain Presidential Palace Adventure). Pelin tarkoituksena oli myös edesauttaa Tsain uudelleenvalintaa vuoden 2020 vaaleissa.
Galleria

Tsai DPP:n kampanjointitapahtumassa vuonna 2008
Tsai kampanjoimassa vuoden 2016 presidentinvaalien alla.
Tsai kuvattuna leivosten kuorrutteessa
Tsaita esittävä sarjakuvapiirros
Tsai ja Marshallinsaarten presidentti, Hilda Heine, lokakuussa 2017.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Tsai Ing-wen Wikimedia Commonsissa
Office of the President, Republic of China (Taiwan): Biography (englanniksi)
Tsai Ing-wen Facebookissa
Tsai Ing-wen Twitterissä
| Auktoriteettitunnisteet  |
| --- | --- |
Kansainväliset:  FAST  ISNI 2  VIAF 
Kansalliset:  Saksa  Yhdysvallat  Japani  Tšekki  Australia  Korea  Puola 
Tieteilijät:  CiNii 
Henkilöt:  Trove 
Muut:  IdRef
Kivikausi Turussa

Esihistoria
Kivikausi
Pronssikausi
Rautakausi
Keskiaika
1200-luku
1300-luku
1400-luku
Uusi aika
1500-luku
1600-luku
1700-luku
Uusin aika
1800-luku
1900-luku
näytä
keskustele
Osa artikkelisarjaa
Kivikausi Turussa tarkoittaa Turun alueen kivikautista asutusta. Maailmanlaajuisessa mittakaavassa kivikausi alkoi Suomen alueella melko myöhään. Ilmasto alkoi Suomessa vähitellen lämmetä ja maata peittänyt paksu jääkauden aikainen mannerjäätikkö sulaa. Turun seutu oli pitkän aikaa kokonaan veden peitossa, mutta jääkauden jälkeen maa kohosi vähitellen ja meri syrjäytyi.
Kivikauden alkupuolella Suomi kuului koilliseurooppalaisen Kampakeraamisen kulttuurin piiriin, jossa Turun Jäkärlän alueen asutus on muodostanut oman erityispiirteisen Jäkärlän kulttuurihaaran. Useiden arkeologisten kaivausten pohjalta on pidetty melko varmana, että Jäkärlän kulttuurin asukkaat ovat muodostaneet Turun seudun ensimmäisen väestön, joka on muodostanut muista selvästi erottuvan länsisuomalaisen kampakeramiikan haaran.
Kivikauden loppupuolella Suomeen tuli uutta väestöä ilmeisesti etelästä meren yli. Nuorakeraamisen kulttuurin väestö toi mukanaan uudenlaisia aseita, vasarakirveitä, jotka oli mahdollisesti tarkoitettu taisteluaseiksi. Uutta oli myös se, että nämä nuorakeraamista kulttuuria edustaneet maahanmuuttajat eivät tiettävästi eläneet vain metsästyksellä ja kalastuksella, vaan heillä ilmeisesti oli kotieläiminään lehmiä, lampaita ja vuohia, ja viljanviljelykin oli mahdollista.
Vanha kampakeraaminen kulttuuri ja uusi Nuorakeraaminen kulttuuri sulautuivat lopulta yhteen kivikauden lopulla muodostaen Kiukaisten kulttuurin, joka oli Lounais-Suomen kivikauden viimeinen jakso. Turun Niuskalasta löydetty, Kiukaisten kulttuurin aikaan ajoittuva ohranjyvä on vanhin kiistaton todiste maanviljelystä Suomen alueella.
Kampakeraaminen kulttuuri > Maarian Sipilänhaan asuinpaikka

Myöhäiskampakeramiikan nuorinta astetta Turussa edustaa Maariassa sijaitsevan Sipilänhaan asuinpaikka. Alue sijaitsee joen rannalla Paimalan kylässä noin 1,5 kilometrin päässä Jäkärlästä. Asuinpaikka löydettiin vuonna 1922 ja siellä suoritettiin tällöin pieni arkeologinen kaivaus. Tämän jälkeen aluetta tutkittiin laajemmin vuonna 1962. Alueelta löydettyä keramiikkaa on kutsuttu Sipilänhaan keramiikaksi. Sipilänhaan tyyliä tunnetaan vain muutamalta asuinpaikalta ja vallitsevana sitä lienee vain Maarian Sipilänhaassa. Sipilänhaan keramiikalle ominaista on huokoinen saviastia-aines jonka koristeluun on käytetty pieniä pyöreitä tai soikeita kuoppia ja pisterivejä. Keramiikan lisäksi Sipilänhaasta on löydetty reikäaseita, kivisaha, kvartsiesineitä, hioimia sekä erilaisia iskoksia, eli kiviesineiden työstämisessä irronneita palasia.
Nuorakeraaminen kulttuuri

Nuorakeraaminen kulttuuri, eli vasarakirveskulttuuri tai venekirveskulttuuri, saapui Etelä- ja Lounais-Suomeen Koillis-Puolasta ja Baltiasta viimeistään noin vuoden 2000 eaa. tienoilla. Vallitsevan käsityksen mukaan uusi väestö tuli Länsi-Suomeen nykyisen Viron alueelta eikä uuden väestön kulttuuria tunneta Itäisestä-Suomesta. Kulttuurin siirtyminen Suomeen lienee ollut vain yksi osa nuorakeraamisen kulttuurin laajentumista uusiin laajoihin osiin Eurooppaa, muun muassa Saksaan, Skandinaviaan, Puolaan ja Venäjälle.
Nuorakeramisen kulttuurin väestöjen uskotaan olleen paimentolaisten tapaan eläviä, helposti uusille asuinsijoille siirtyviä karjanhoitajia- ja kasvattajia, jotka elinkeinonsa vuoksi joutuivat usein etsimään uusia laidunalueita karjalleen. Nuorakeraamisen väestön asuinpaikat ovat tämän vuoksi usein niittyjen lähellä. Ainoa Turun seudulla sijaitseva nuorakeraamisen kulttuurin asuinpaikka sijaitsee Liedossa, Jyrkänkallion läheisyydessä. Alueelta on löydetty 1930-luvulla suoritetuissa kaivauksissa hauta, joka oli ilmeisesti rakennettu asuinpaikan piiriin.
Löydetyt nuorakeraamiselle kulttuurille tyypilliset vasarakirveet olivat sotakirveitä, ja nuorakeraamista väestöä on Suomessa joskus luonnehdittu valloittajakansaksi. Arkeologi Ella Kivikoski on arvioinut, että uusi väestö saattoi asettua alkuperäisen kampakeraamisen väestön keskuuteen ehkä eräänlaiseksi yläluokaksi, vanhan, kenties jopa alistetun, väestön jatkaessa omaa elämäänsä pyyntielinkeinojen varassa. Tähän viittaisi Kivikosken mukaan esimerkiksi se, ettei kaivauksissa nuorakeraamisen kulttuurin jäämistöistä ole löydetty pyyntivälineitä. Joka tapauksessa uuden nuorakeraamisen väestön on täytynyt sopeutua Suomen ilmastoon, joka ei ole ollut suotuisa maanviljelylle kuin eteläisempien alueiden ilmasto. Ajan kuluessa vanha kampakeraaminen ja uusi nuorakeraaminen kulttuuri sulautuivat yhteen ja muodostivat kivikauden nuorimman kulttuurin, Kiukaisten kulttuurin.
Kiukaisten kulttuuri

Kiukaisten kulttuurin levinneisyysalue oli suurin piirtein sama kuin aiemman nuorakeraamisenkulttuurin. Kulttuurin asuinpaikkoja on löydetty harvakseen Viipurinlahdelta Etelä-Pohjanmaalle saakka, mutta sen ydinaluetta lienee ollut Lounais-Suomi. Turussa Kiukaisten kulttuurin tärkein asuinpaikka on sijainnut Kärsämäessä, jonka tutkimusalue on kenties Turun seudun merkittävin kivikautinen löytöpaikka. Alueelta on löydetty Kiukaisten kulttuurin lisäksi merkkejä varhaisemmista Kampakeraamisen- ja Nuorakeraamisen kulttuurin asuinpaikoista sekä myöhempiä pronssi- ja varhaisen rautakauden saviastianpaloja. Itse alueelta löydetty laajempi asuinpaikka on kuitenkin ajoitettu nimenomaan myöhempään kivikauteen, eli Kiukaisten kulttuuriin kuuluvaksi.
Asutus on sijoittunut alueella aikoinaan merenrantaan aikana, jolloin merenpinta oli alueella noin 20 metriä nykyistä ylempänä. Alueelta on löydetty muun muassa kiviliesiä sekä paalunsijoja. Tavallisten noin metrin läpimittaisten liesien lisäksi Kärsämäestä on löydetty suuria, noin 2–3 metrin läpimittaisia kattilaliesiä. Löydettyyn esineistöön lukeutuu muun muassa kapeateräisiä kirveitä, kynsi- ja kourutalttoja, nuolenkärkiä, siimanpainoja, reikäkiviä sekä hioimia. Esineistö on osoittanut, että Kärsämäen väestö on harjoittanut pyyntielinkeinoja.
Eräitä Kiukaisten kulttuurin kapeateräisiä kirveitä on oletettu maanviljelystyökaluiksi. Maanviljely on saattanut olla perintöä Nuorakeraamiselta kulttuurilta ja pyyntielinkeinot Kampakeraamiselta kulttuurilta. On kuitenkin kiistanalaista lähteä arvioimaan, kumpi kulttuuri oli vahvemmin esillä edellä mainittujen yhteensulautumisen jälkeen. Kärsämäen alueelta on löydetty myös piistä valmistettuja esineitä sekä muita merkkejä, jotka viittaavat kulttuurin läheiseen yhteyteen Skandinaviaan. Voi olla, että kyse on ollut jopa yhtenäisestä kulttuurialueesta. Tähän viittaavia hajalöytöjä on Turun seudulta löydetty, muun muassa Maarian Haihusta talo, joka on ollut nykyisen ruotsin alueella eläneen kulttuurin tapaan rakennettu.
Galleria

Kyltti Vartiovuorenmäellä kertoo missä merenpinta on sijainnut 2000 eaa.
Suomen kansallismuseon kokoelmiin kuuluva Nuorakeraamisen kulttuurin vasarakirves.
Vasarakirves kuvattuna ylhäältä.
Nuorakeraamisen kulttuurin levinneisyysalue ulottui Turun seudulle.
Hirvensalo (täsmennyssivu)

Hirvensalo tarkoittaa seuraavia:
Hirvensalo, saari Turussa
Hirvensalo, Saimaan saari Juvalla.
Sukunimi

Gabriel Hirvensalo (ent. Lagus, 1880–1941), agronomi, osastopäällikkö, maanviljelysneuvos ja kansanedustaja (nuorsuomalainen, edistyspuolue)
Lauri Hirvensalo (ent. Lagus, 1892–1965), suomentaja, sanakirjantekijä
Olli Hirvensalo (ent. Lagus, 1882–1956), opettaja, kansanedustaja (Maalaisliitto)
Veikko Hirvensalo (ent. Lagus, 1890–1955), yritysjohtaja, metsäneuvos, Olli Hirvensalon veli
Vilho Hirvensalo (ent. Lagus, 1881–1937), agronomi, pankinjohtaja, maanviljelijä ja kansanedustaja (edistyspuolue)
Virve Hirvensalo (1955–2004), malli, mainonnan suunnittelija ja toimittaja
Yrjö Hirvensalo (ent. Lagus, 1888–1954), kansanedustaja (kokoomus).
| --- | --- |
: Tämä on täsmennyssivu, joka luettelee monimerkityksisen käsitteen eri merkitykset tai useita eri henkilöitä. Artikkelisivuja, joiden nimessä tai tekstissä lukee ”Hirvensalo”, voi hakea sivunnimihaulla, laajalla sivunnimihaulla tai tekstihaulla.
11 Canum Venaticorum

| 11 Canum Venaticorum |
| --- | --- |
Flamsteedin designaatio:  11 CVn
HR-designaatio:  HR 4866
HD-designaatio:  HD 111421
Muut designaatiot:  HIP 62515, BD+49 2163
Fyysiset ominaisuudet
Näennäinen kirkkaus:  +6.25 mv
Absoluuttinen kirkkaus:  +0.49 Mv
Spektriluokka:  A6m
Väri-indeksi:  Sininen
Lämpötila:  7,480 K
Astrometriset ominaisuudet
Tähdistö:  Ajokoirat
Rektaskensio (J2000):  12h 48m 41.86s
Deklinaatio (J2000):  +48° 28' 00.5
Etäisyys:  448.64 valovuotta
11 Canum Venaticorum on tähti Ajokoirien tähdistössä, sen voi nähdä paljaalla silmällä.
Aiheesta muualla

11 Canum Venaticorum Star Facts Universe Guide. (englanniksi)
| --- | --- |
Tähdet:  Cor Caroli, β CVn, 24 CVn, 20 CVn, 5 CVn, 25 CVn, 6 CVn, 21 CVn, 14 CVn, 3 CVn, La Superba, 23 CVn, α1 CVn, 2 CVn, TU CVn, 19 CVn, 17 CVn, 10 CVn, 4 CVn, 7 CVn, 11 CVn, 15 CVn, 9 CVn, R CVn, RS CVn
Eksoplaneetat:
Tikanhiippasammal

| Tikanhiippasammal |
| --- | --- |

Uhanalaisuusluokitus
 Elinvoimainen  
Suomessa::  Elinvoimainen
  
Tieteellinen luokittelu
Kunta::  Kasvit Plantae
Alakunta::  Sammalet Bryobionta
Kaari::  Lehtisammalet Bryophyta
Luokka::  Aitosammalet Bryopsida
Lahko::  Hiippasammalet Orthotrichales
Heimo::  Hiippasammalet Orthotrichaceae
Suku::  Lewinskya
Laji::  speciosa
Kaksiosainen nimi
 Lewinskya speciosa  (Nees) F.Lara, Garilleti & Goffinet 
Synonyymit
 Orthotrichum speciosum Nees 
Katso myös
   Tikanhiippasammal Wikispeciesissä   Tikanhiippasammal Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OK: 
Tikanhiippasammal (Lewinskya speciosa) on hiippasammalten heimoon kuuluva sammal.
Ulkonäkö

Tikanhiippasammal on löyhiä kasvustoja muodostava ja jopa yli 5 cm pitkä. Se on kellanvihreä ja tyveltä ruskeahuovastoinen. Sen keihäsmäiset lehdet ovat hyvin pitkäkärkiset ja reunoilta taakäänteiset. Sillä on usein itiöpesäkkeitä, jotka ulottuvat puoliksi lehtien yläpuolelle. Ne ovat sylinterimäisiä ja melkein sileäpintaisia. Tyhjentynyt pesäke on tappimainen.
Levinneisyys

Tikanhiippasammal kasvaa pohjoisella pallonpuoliskolla lauhkealla ja viileällä vyöhykkeellä sekä vuoristoissa. Se on yleinen koko Suomessa.
Elinympäristö

Tikanhiippasammal kasvaa yleensä puiden rungoilla.
Äimäkynsisammal

| Äimäkynsisammal> Tieteellinen luokittelu |
| --- | --- |
Kunta::  Kasvit Plantae
Alakunta::  Sammalet Bryobionta
Kaari::  Lehtisammalet Bryophyta
Luokka::  Aitosammalet Bryopsida
Lahko::  Kynsisammalet Dicranales
Heimo::  Kynsisammalet Dicranaceae
Suku::  Kynsisammalet Dicranum
Laji::  angustum
Kaksiosainen nimi
 Dicranum angustum  Lindb. 
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Äimäkynsisammal (Dicranum angustum) on sammallaji. Se kuuluu Dicranaceae -heimoon ja kynsisammalten sukuun. Laji on Suomessa elinvoimainen, mutta Järvi-Suomessa, Pohjanmaalla, Pohjois-Karjalassa ja Kainuussa se on alueellisesti uhanalainen. Äimäkynsisammal on yksi Suomen 55:stä vastuulajista lehtisammalissa.
Levinneisyys

Äimäkynsisammalen levinneisyys on Suomessa pohjoinen. Se on lettoalueilla melko yleinen, mutta jo maan keskiosassa harvinainen. Sitä tavataan Etelä-Hämeen, Pohjois-Hämeen, Pohjois-Savon, Pohjois-Karjalan, Kainuun, Oulun Pohjanmaan, Perä-Pohjanmaan, Koillismaan, Kittilän Lapin, Sompion Lapin, Enontekiön Lapin ja Inarin Lapin eliömaakunnissa.
Elinympäristö

Äimäkynsisammal viihtyy runsas- ja joskus keskiravinteisilla paikoilla. Sitä voi tavata lettojen mätäs- ja välipinnoilla ja korvissa sekä märällä maalla.
Aiheesta muualla

ITIS: Dicranum angustum (englanniksi)
| --- | --- |
Taksonitunnisteet:  Wikidata: Q11903235  EUNIS: 197444  GBIF: 4278752  iNaturalist: 161851  ITIS: 547718  NCBI: 1510172  Observation.org: 160886  Open Tree of Life: 3862357  PLANTS: DIAN70  Tropicos: 35121884  WFO: wfo-0001159097  Laji.fi: MX.43538
Calouste Gulbenkianin säätiö

Calouste Gulbenkian -säätiö (port. Fundação Calouste Gulbenkian) on yksityinen mutta yleishyödyllinen portugalilainen säätiö. Sen tavoitteet ovat taiteiden, hyväntekeväisyyden, koulutuksen ja tieteiden alalla. Armenialaista alkuperää olleen öljyalan liikemiehen Calouste Sarkis Gulbenkianin testamentin määräyksestä perustetun säätiön säännöt on hyväksytty 1956.
Säätiön keskuspaikka on Lissabonissa ja toimipisteitä lisäksi Britanniassa sekä Pariisissa. Vuonna 1969 käyttöön otetut tilat muodostuvat itse pääkonttorista ja museosta, ja niiden suunnittelijat ovat Ruy Athouguia, Pedro Cid ja Alberto Pessoa. Lisäksi alueella on säätiön hallinnon ja osastojen käytössä olevia tiloja, suuri auditorio, vaihtuvien näyttelyiden tila, kongressialue, jossa on auditorioita ja muita tiloja, sekä suuri rakennus, jossa ovat Calouste Gulbenkianin museo ja taidekirjasto. Rakennuskompleksi sijaitsee Gulbenkianin puistossa, jonka on suunnitellut Ribeiro Telles. Puiston toiseen päähän avattiin vuonna 1983 Nykytaiteen keskus, joka koostuu museosta ja opetuskeskuksesta. Tiedeinstituutti Instituto Gulbenkian de Ciência sijaitsee usean rakennuksen kompleksissa Oeirasissa Lissabonin laitamilla, lähellä Pombalin markiisin palatsia.
Fundação Calouste Gulbenkian omistaa kokonaan portugalilaisen öljy-yhtiön Partexin.
Aiheesta muualla

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
Calouste Gulbenkian Foundation (Arkistoitu – Internet Archive)
Calouste Gulbenkian Foundation 3D Model (Arkistoitu – Internet Archive)
Pirjo Hassinen

| Pirjo Hassinen> Henkilötiedot |
| --- | --- |
Syntynyt: 14. marraskuuta 1957 (ikä 67) Kuopio 
Kansalaisuus:   Suomi
Ammatti:  kirjailija
Kirjailija
Salanimi: Birgitta Hurme
Äidinkieli: suomi
Tuotannon kieli: suomi
Esikoisteos:  Joel (1991)
Palkinnot
 Savonia-palkinto 1995, 2013  Kirjallisuuden valtionpalkinto 2001 
Aiheesta muualla
Löydä lisää kirjailijoitaKirjallisuuden teemasivulta
Pirjo Annikki Hassinen (o.s. Kinnunen, s. 14. marraskuuta 1957 Kuopio) on suomalainen kirjailija.
Elämä ja ura

Hassinen syntyi ja varttui Kuopiossa. Hän valmistui ylioppilaaksi Kuopion tyttölyseosta vuonna 1977, minkä jälkeen hän opiskeli valtio-oppia ja filosofiaa Jyväskylän yliopistossa.
Vuonna 1991 ilmestyi Hassisen ensimmäinen romaani Joel. Tämän jälkeen hän on julkaissut omalla nimellään 15 muuta romaania. Ennen esikoisromaaniaan hän julkaisi kolme historiallista rakkausromaania nimellä Birgitta Hurme. Romaanien lisäksi Hassinen on kirjoittanut kaksi Radioteatterin tuottamaa kuunnelmaa.
Hassinen on saanut kirjallisuuden valtionpalkinnon vuonna 2001 ja Savonia-palkinnon vuosina 1995 ja 2013. Finlandia-palkintoehdokkaana hän on ollut neljästi (1996, 2002, 2004, 2012).
Hassiselle myönnettiin vuoden 2023 alusta taiteilijaeläke, 1 515,94 euroa kuukaudessa.
Hassinen asuu Jyväskylän Kuokkalassa, ja hänellä on yksi tytär aviomiehensä Pekka Hassisen kanssa.
Teokset > Romaanit

Joel.  Helsinki:  Otava, 1991.  ISBN 951-1-11592-8
Yön kentät.  Helsinki:  Otava, 1992.  ISBN 951-1-12391-2
Ennustaja.  Helsinki:  Otava, 1994.  ISBN 951-1-12790-X
Voimanaiset.  Helsinki:  Otava, 1996.  ISBN 951-1-13573-2
Viimeinen syli.  Helsinki:  Otava, 1998.  ISBN 951-1-15587-3
Mansikoista marraskuussa.  Helsinki:  Otava, 2000.  ISBN 951-1-16865-7
Jouluvaimo.  Helsinki:  Otava, 2002.  ISBN 951-1-18268-4
Kuninkaanpuisto.  Helsinki:  Otava, 2004.  ISBN 951-1-19641-3
Isänpäivä.  Helsinki:  Otava, 2006.  ISBN 951-1-21153-6
Suistola.  Helsinki:  Otava, 2007.  ISBN 978-951-1-22102-9
Sano että haluat.  Helsinki:  Otava, 2009.  ISBN 978-951-1-23855-3
Rouva.  Helsinki:  Otava, 2011.  ISBN 978-951-1-25420-1
Popula.  Helsinki:  Otava, 2012.  ISBN 978-951-1-26366-1
Sauna Paradis.  Helsinki:  Otava, 2014.  ISBN 978-951-1-28208-2
Kalmari.  Helsinki:  Otava, 2016.  ISBN 978-951-1-29834-2
Parit.  Helsinki:  Otava, 2018.  ISBN 978-951-1-32086-9
Hämärän aika.  Otava, 2020.  ISBN 978-951-1-36785-7
Toisella tavalla onnellinen.  Helsinki:  Otava, 2022.  ISBN 978-951-1-40836-9
Teokset > Romaanit > Nimellä Birgitta Hurme

Toukokuun kreivi.  Helsinki:  Otava, 1992.  ISBN 951-1-12234-7
Kiveen hakattu sydän.  Helsinki:  Otava, 1994.  ISBN 951-1-13191-5
Lootuslampi.  Helsinki:  Otava, 1996.  ISBN 951-1-13831-6
Teokset > Kuunnelmat

Süssmayrin tehtävä. Radioteatteri, 2012.
Grilli-ilta. Radioteatteri, 2014.
Palkinnot

Suuren Suomalaisen Kirjakerhon tunnustuspalkinto 1994, 1999
Jyväskylän kaupungin kulttuuripalkinto 1995
Savonia-palkinto 1995, 2013
Kiitos kirjasta -mitali 2001
Kirjallisuuden valtionpalkinto 2001
Valtion viisivuotinen taiteilija-apuraha 2002, 2008, 2014
Suomi-palkinto 2004
Pro Finlandia 2024
Aiheesta muualla

Pirjo Hassisen kotisivut
Otava – Hassinen Pirjo
Pirjo Hassinen lukee teostaan Kuninkaanpuisto Prosak-proosaklubilla, Kirjastokaista-video
| Auktoriteettitunnisteet  |
| --- | --- |
Kansainväliset:  ISNI  VIAF  WorldCat 
Kansalliset:  Norja  Ranska  BnF data  Saksa  Suomi (KANTO)  Yhdysvallat  Ruotsi  Latvia  Tšekki  Alankomaat 
Henkilöt:  Yle 
Muut:  IdRef
Rämekynsisammal

| Rämekynsisammal |
| --- | --- |

Tieteellinen luokittelu
Kunta::  Kasvit Plantae
Alakunta::  Sammalet Bryobionta
Kaari::  Lehtisammalet Bryophyta
Luokka::  Aitosammalet Bryopsida
Lahko::  Kynsisammalet Dicranales
Heimo::  Kynsisammalet Dicranaceae
Suku::  Kynsisammalet Dicranum
Laji::  undulatum
Kaksiosainen nimi
 Dicranum undulatum  Schrad. ex Brid. 
Katso myös
   Rämekynsisammal Wikispeciesissä   Rämekynsisammal Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OK: 
Rämekynsisammal (Dicranum undulatum) on sammallaji, josta on käytetty myös tieteellisiä nimiä Dicranum affine ja Dicranum bergeri. Se kuuluu Dicranaceae -heimoon ja kynsisammalten sukuun. Yleisväriltään se on tummanvihreä. Varret ovat tummanruskeita.
Ulkonäkö

Rämekynsisammal on keski- tai isokokoinen (2-10 cm) sammal. Sen lehden kärki on aaltopoimuinen, isohampainen ja tylppä. Lehdet ovat kuivana suoria ja niiden kärjissä on lyhyitä soluja.
Levinneisyys

Rämekynsisammal kasvaa yleisenä koko Suomessa.
Elinympäristö

Rämekynsisammal on vähäravinteisten paikkojen sammal. Se kasvaa rämeillä ruskorahkasammalten (Sphagnum fuscum) kanssa ja pohjoisessa myös kuivissa kangasmetsissä.
Aiheesta muualla

Nettikasvio: Rämekynsisammal[vanhentunut linkki]
| --- | --- |
Taksonitunnisteet:  Wikidata: Q9372624  Wikispecies: Dicranum undulatum  BioLib: 90796  CoL: 35TPR  EoL: 864766  EUNIS: 197443  FNA: 200000995  GBIF: 2675437  iNaturalist: 161873  IRMNG: 10632449  ITIS: 16765  NatureServe: 2.127677  NBN: NBNSYS0000036230  NCBI: 1527527  Observation.org: 160888  Open Tree of Life: 3862333  Plant List: tro-35131620  PLANTS: DIUN8  Tropicos: 35131620  WFO: wfo-0001164124  Laji.fi: MX.200512