stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Hinoi Team

| HINOI team (Hinoiチーム)> Tiedot |
| --- | --- |
Toiminnassa:  2005–2007
Tyylilaji:  j-pop
Kotipaikka:   Japani
Laulukieli:  japani, englanti
Jäsenet:  Asuka Hinoi   Hikaru Koyama   Rina Takenaka   Keika Matsuoka  
Levy-yhtiö:  Avex Trax Records  
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
HINOI team (jap. HINOIチーム, Hinoi chīmu) on japanilainen tyttöryhmä. Ryhmän perusti Asuka Hinoi, ja siihen liittyi Hikaru Koyama, Rina Takenaka ja Keika Matsuoka. Heidän julkaisunsa ovat olleet eurobeat-covereita. Laulajina toimivat Asuka ja Hikaru, Rina ja Keika toimivat vain tanssijoina. Asuka on saanut mainetta Japanissa myös soolourallaan. Hinoi Team lopetti toimintansa keväällä 2007 Keikan erotessa ryhmästä.
Profiilit > Asuka Hinoi

Japaninkielinen nimi: 樋井明日keike
Kutsumanimi: Asuka
Syntynyt: 8. tammikuuta 1991
Syntymäpaikka: Osaka, Japani
Pituus: 158 cm
Profiilit > Keika Matsuoka

Japaninkielinen nimi: 松岡桂花
Kutsumanimi: Keikeru
Syntynyt: 18. syyskuuta 1992
Syntymäpaikka: Kobe, Japani
Pituus: 155 cm
Profiilit > Hikaru Koyama

Japaninkielinen nimi: 小山ひかる
Kutsumanimi: Pickey
Syntynyt: 28. kesäkuuta 1991
Syntymäpaikka: Kyoto, Japani
Pituus: 160 cm
Profiilit > Rina Takenaka

Japaninkielinen nimi: 竹中里奈
Kutsumanimi: Rinappe
Syntynyt: 12. toukokuuta 1992
Syntymäpaikka: Kobe, Japani
Pituus: 162 cm
Diskografia > Singlet

Ike Ike
King Kong
Night of Fire
Sticky, Tricky and Bang
Now And Forever
Dancin' & Dreamin'
Super Euro Flash
Diskografia > Albumit

Super Euro Party
Aiheesta muualla

Viralliset sivut (Arkistoitu – Internet Archive) (japaniksi)
Hinochiboshi++ (Arkistoitu – Internet Archive) (englanniksi)
www.hinoiteam.tk (Arkistoitu – Internet Archive) (unkariksi)
Cutie Team (Arkistoitu – Internet Archive) (ranskaksi)
HINOI team (puolaksi)
Harri Tapper

| Harri Tapper |
| --- | --- |
 Harri Tapper Turun kirjamessuilla 2009.
Henkilötiedot
Syntynyt: 28. maaliskuuta 1929 Saarijärvi
Kuollut: 23. joulukuuta 2012 (83 vuotta) Jyväskylä
Kirjailija
Äidinkieli: suomi
Palkinnot
 Pro Finlandia -mitali (2001) Kirjallisuuden valtionpalkinto (2003) 
Aiheesta muualla
Löydä lisää kirjailijoitaKirjallisuuden teemasivulta
Harri Tapper (28. maaliskuuta 1929 Saarijärvi – 23. joulukuuta 2012 Jyväskylä) oli suomalainen kirjailija. Hän syntyi Aino (o.s. Virta, 1899–1982) ja Vihtori (1897–1970) Tapperin toisena lapsena. Hänen veljiään olivat Marko (myöhemmin kirjailija Marko Tapio, 1924–1973), Kain (kuvanveistäjä, 1930–2004) ja Yrjö (teatterilavastaja, 1932–2014).
Harri Tapper omistautui kirjailijanuralleen täysipäiväisesti vasta jäätyään eläkkeelle luokanopettajan työstään vuonna 1985. Esikoisteos Kirkonrakentajaveljekset ilmestyi kuitenkin jo 1962. Hänen palkittuun tuotantoonsa kuuluu romaaneja, novelleja, näytelmiä ja lyriikkaa. Parhaiten Tapper tunnetaan omaa ja taiteilijaveljestensä varttumista kuvanneesta romaanitrilogiasta Näin syntyvät revontulet (1990), Kerrothan, oi koivu (1993) ja Tulva (1995). Myöhemmin muistelmasarja laajeni vielä itsenäisillä lisäromaaneilla Missä kurkien aura on (1998) ja Pitkäsuisten suku (2002), jotka molemmat olivat myös Finlandia-palkintoehdokkaita. Keväällä 2009 muistelmaromaanit julkaistiin kirjailijan 80-vuotispäivien yhteydessä ensimmäistä kertaa yhtenäisenä laitoksena nimellä Järkäle. Alkuvuodesta 2004 sai ensi-iltansa Kajaanin kaupunginteatterissa Tapperin omaelämäkerrallisiin romaaneihin perustunut näytelmä Mihin sateenkaari päättyy.
Harri Tapperin tuotannolle on ominaista Keski-Suomen murteeseen pohjautuva puheen poljento sekä taidokas kansanihmisten kuvaus. Keski-Suomen alueen murteella on kirjoitettu muiden muassa Tapperin teokset Hevone, naene ja kuu (1999) sekä Syyntakkeetom mies (2004).
Palkinnot

Kalevi Jäntin palkinto, 1962
Valistuksen II palkinto, 1963
Laukaan kulttuuripalkinto, 1985
Keski-Suomen läänin taidepalkinto, 1991
Opetusministeriön kirjallisuuden Suomi-palkinto, 1995
Keski-Suomen kulttuurirahaston Eila ja Jorma Tiaisen rahaston palkinto, 1999
Pro Finlandia -mitali, 2001
Kirjallisuuden valtionpalkinto, 2003
Finlandia-palkintoehdokkuus, 1998 ja 2002
Suomen Kulttuurirahaston Keski-Suomen rahaston kulttuuripalkinto, 2008
Maakuntakirjailijat-mitali, 2010
Teokset > Kertomakirjallisuus

Tarinakaupunki, WSOY, 1967
Hevoses on arvaamaton, Atena, 1989
Hevone, naene ja kuu, Atena, 1999
Ruusu kädessä ja korppi toisessa, Atena, 2000
Virran lumo, Kopijyvä, 2000
Unhola, Atena, 2003
Syyntakkeetom mies, Atena, 2004
Tanssi puupalttoossa, Atena, 2006
Keisari ja kääpiöt, Atena, 2009
Loimu ja lumi, Atena, 2012
Teokset > Muistelmaromaanit ja muut elämäkerralliset teokset

Näin syntyvät revontulet, Atena, 1990
Kerrothan, oi koivu, Atena, 1993
Tulva, Atena, 1995
Missä kurkien aura on, Atena, 1998
Pitkäsuisten suku, Atena, 2002
Vielä kerran kokosin heidät, Atena, 2007
Järkäle, Atena, 2009
Teokset > Lasten- ja nuortenkirjallisuus

Satumaan kuninkaan murhe, WSOY, 1963
Kettu Auringonnielijä, Atena, 2000
Teokset > Runoteokset

Kirkonrakentajaveljekset, WSOY, 1962
Emuu: eeppinen vaellus, Atena, 1992
Maan kajoa kuussa, Atena, 1996
Poaval, Saarijärvi -seura r.y., 2008
Teokset > Näytelmät

Poikkeuskurssi, Jyväskylän ylioppilasteatteri, 1966
Nuijamiehet, Tampereen teatteri, 1973-74
Hennoitpa hyljätä lapsenpaidan, Lievestuoreen koulu, 1977
Kylän kevät, Jyväskylän Huoneteatteri, 1982-83
Kärpänen solmii siipensä, performanssi Jukka Ammondtin kanssa, 1987
Matti ja jumalatar, Mahlun nuorisoseuran teatteri, 1997
Mihin sateenkaari päättyy, kirj. Vesa Tapio Valo Tapperin romaanien pohjalta, 2004
Teokset > Antologiat

Tässä pisteessä: Keski-Suomen kirjailijain antologia, Keski-Suomen kirjailijat, 1971
Pietari-säätiön julkaisuja 3, Pietari-säätiö, 1994
Kuolleet eivät kopioi: murhamysteerio, Atena, 1996
Pojat puhuvat pehmosia, Atena, 1996
Pojat lennättävät runon leijaa, Atena, 1997
Pojat kokevat runoilla, Atena, 1998
Soidinkuu, Kopijyvä, 2000
Kuumana kinosten alla, Kopijyvä, 2001
Teokset > Tietokirjallisuus

Sydän-Suomessa: suven ja syksyn kauneutta, teksti Harri Tapper, kuvat Trond Hedström, suunnittelu Yrjö A. Jäntti, WSOY, 1963
Metsonsulka: aikakirja, toim. Matti Puhakka, toimituskunnan pj. Harri Tapper, Keski-Suomen kirjailijat, 1992
Loogillista ihmettelyä: kirjoituksia Marko Tapiosta, toim. Miisa Jääskeläinen, toimituskunnan jäsen Harri Tapper, Tapperien Taideseura, 1995
Teokset > Muu tuotanto

Talo sukkelan näköinen: Korpilahden Saalahden koululaisten hyviä sanontoja, Pohjois-Päijänteen kansalaisopisto, 1999
Ilmoille haihtuvat polut: kirjailijan valitut virkkeet, Atena, 2008
Aiheesta muualla

Maagisen realismin taitaja Harri Tapper Elävä arkisto. Yleisradio.
YLE Elävä arkisto. Aamun kirja. Harri Tapper: Keisari ja kääpiöt (2009)
Harri Tapperin muistokirjoitus Helsingin Sanomissa
Harri Tapper Kirjasampo.fi:ssä
Humphrey-karhu

Humphrey-karhu (engl. Humphrey the Bear) oli Disneyn lyhyissä piirrosanimaatioissa 1950-luvulla esiintynyt hahmo. Hahmo nähtiin seitsemässä eri tarinassa. Humphrey esiintyi ensimmäisen kerran vuonna 1950 Hessu-lyhytfilmissä Hold that Pose. Vuonna 1953 Humphery esiintyi Aku Ankan kanssa filmissä Rugged Bear, jossa hän meni metsästäjiä pakoon piiloutumalla Akun mökkiin. Vuodesta 1954 alkaen Humphreyn vastapelurina nähtiin viidessä lyhytelokuvassa metsänvartija Woodlore -niminen hahmo, sekä välillä myös Aku Ankka. 1980-luvulla tehdyssä televisiosarjassa Tikun ja Takun pelastuspartio Humphrey oli mukana jaksossa ”Bearing up Baby”, jossa hän oli pääosassa.
Käytös

Humphrey tekee usein asioita, josta hän jää kiinni. Sen jälkeen Woodlore nuhtelee Humphreytä. Humphrey ei ole kovin suuressa suosiossa muiden karhujen kesken ja tämä tuottaa vaikeuksia käyttäymiseen. Humphrey on joutunut kerämään ainakin roskia ja papereita. Humphrey on myös yrittänyt varastaa Aku Ankalta hunajaa.
Feastem

| Feastem |
| --- | --- |

Tiedot
Toiminnassa:  2005–
Tyylilaji:  grindcore
Kotipaikka:   Raahe
Laulukieli:  englanti, suomi
Jäsenet:  Petri Eskelinen, laulu   Olli Nokkala, kitara   Niko Lainas, basso   Patrik Fält, rummut  
Entiset jäsenet:  Mikko Matela, rummut   Kari Kallioinen, laulu   Antti Saarilampi, basso  
Levy-yhtiö:  Scrotum Jus Records, 2008–2010                        Obscene Productions, 2011-2013  
Aiheesta muualla
www.feastem.murha.net
Infobox OKNimi-testi OK: 
Feastem on raahelainen Grindcore-yhtye, joka on perustettu vuonna 2005. Yhtye julkaisi seuraavana vuonna EP-levyn Psychotic Excess, ja vuonna 2007 yhtye julkaisi Worthless Promon. Vuoden 2007 lopussa yhtye pääsi Finnvox-studioon äänittämään tulevaa debyyttiään Fear In Concrete, joka julkaistiin singaporelaisen Scrotum Jus Recordsin kautta 2008 vuoden lopussa. Kesän 2009 Out of tour condition kiertueen jälkeen yhtye alkoi äänittämään toista pitkäsoittoa, World Deliriumia. Samalla Kari korvattiin Petrillä. Levy julkaistiin Obscene Productions -levy-yhtiön kautta tammikuussa 2011. Yhtye kävi Euroopan kiertueella Kill The Clientin kanssa ja julkaisi heidän kanssa 12" split vinyylin. Kiertueen jälkeen Antti jäi pois bändistä ja tilalle tuli Niko Lainas. Yhtye julkaisi 2013 kesällä kolmannen pitkäsoittonsa Avaritia Humanaen.
Nykyiset jäsenet

Petri Eskelinen – laulu (2010–)
Olli Nokkala – kitara (2005–)
Niko Lainas - bassokitara (2013-)
Patrik Fält – rummut (2005–)
Nykyiset jäsenet > Entiset jäsenet

Kari Kallioinen – laulu (2005–2010)
Mikko Matela – rummut
Antti Saarilampi – bassokitara (2005–2013)
Diskografia > Studioalbumit

Fear in Concrete (2008,  Scrotum Jus Records)
World Delirium (2011,  Obscene Productions)
Avaritia Humanae (2013,  Obscene Productions)
Graveyard Earth (2020, Lixiviat Records, EveryDayHate)
Diskografia > EP:t

Psychotic Excess (2006,  omakustanne)
Worthless Promo (2007,  omakustanne)
Diskografia > Split-albumit

Kill the Client / Feastem European Tour 12" (2012,  Relapse Records)
Feastem / Teething 7" (2016,  Everydayhate, Tu Pa Tu Tu Pa Records, L'Inphantile Collective)
Aiheesta muualla

Yhtyeen kotisivu[vanhentunut linkki]
Feastem Encyclopaedia Metallumissa (englanniksi)
Yhtyeen Bandcamp
Yhtyeen YouTube-kanava
First of the Five Elements

| First of the Five Elements Warmen |
| --- | --- | --- |

Studioalbumin tiedot
 Julkaistu: 30. syyskuuta 2014
 Tyylilaji: power metal
 Levy-yhtiö: Spinefarm
Warmenin muut julkaisut
| The Evil That Warmen Do 2010 | First of the Five Elements 2014 | Here For None 2023 |
First of the Five Elements on suomalaisen power metal -yhtye Warmenin viides studioalbumi. Se julkaistiin 30. syyskuuta 2014.
Albumin tekemiseen kerättiin varoja joukkorahoituksella.
Kappaleet

Intromental – 3.31
The Race – 3.54 (feat. Pasi Rantanen)
The Red Letter – 3.51 (feat. Jonna Geagea)
Ruler of Your World – 4.10 (feat. Pasi Rantanen)
Suck My Attitude – 4.02 (feat. Alexi Laiho)
When Worlds Collide – 3.30 (feat. Pasi Rantanen)
First of the Five Elements – 3.41
Devil in Disguise – 4.28 (feat. Pasi Rantanen)
Like a Virgin – 3.38 (feat. Jonna Geagea) (Madonna -cover)
Anger – 4.17 (feat. Pasi Rantanen)
Human Race – 4.45 (feat. Pasi Rantanen)
Man Behind the Mask – 3.38 (feat. Alexi Laiho) (Alice Cooper -cover)
Kokoonpano

Mirka Rantanen – rummut
Antti Wirman – kitara
Janne Wirman – kosketinsoitin
Jyri Helko – bassokitara
Kokoonpano > Vierailevat muusikot

Alexi Laiho – laulu (kappaleet 5 ja 12)
Pasi Rantanen – laulu (kappaleet 2, 4, 6, 8, 10 ja 11)
Jonna Geagea – laulu (kappaleet 3 ja 9)
Arvostelut

Metal Temple:
Aiheesta muualla

First of the Five Elements Discogsissa. (englanniksi)
Albumi First of the Five Elements Encyclopaedia Metallum -sivustolla (englanniksi)
Florbela Espanca

Florbela Espanca.
Florbela Espanca (8. joulukuuta 1894, Vila Viçosa - 8. joulukuuta 1930, Matosinhos) oli portugalilainen runoilija ja feministi.
Espancan varhaisin säilynyt runo, ”A Vida e a Morte” on vuodelta 1903. Espancan äiti kuoli tyttären ollessa 13-vuotias. Espanca meni ensimmäistä kertaa naimisiin vuonna 1913. Vuonna 1917 hän kirjoittautui Lissabonin yliopistoon lukemaan lakia. Vuonna 1921 Espancalle ja hänen miehelleen tuli avioero. Espanca meni elämänsä aikana kahdesti uusiin naimisiin: vuonna 1922 António Guimarãesin ja vuonna 1925 Mário Lagen kanssa. Espanca yritti kahdesti itsemurhaa syksyllä 1930. Hän kuoli 8. joulukuuta 1930. Hieman aiemmin hänellä oli diagnosoitu keuhkopöhö. Tammikuussa 1931 julkaistiin postuumisti Espancan runokokoelma Charneca em Flor.
Gallagher (koomikko)

Gallagher vuonna 2007
Leo Anthony Gallagher Jr. (24. heinäkuuta 1946 – 11. marraskuuta 2022 Palm Springs, Kalifornia), joka tunnetaan mononyymisti nimellä Gallagher, oli yhdysvaltalainen koomikko, josta tuli yksi 1980-luvun tunnetuimmista komediaesiintyjistä hänen rekvisiitta- ja havainnointirutiininsa ansiosta, joihin kuului mm. vesimelonin murskaaminen lavalla vasaralla. Hänellä teki urallaan 13 Comedy Special -standup-televisiointia Showtimelle ja useita suosittuja komediaspesiaaleja HBO:lla. Comedy Central valitsi Gallagherin vuonna 2004 kaikkien aikojen 100 parhaimman stand up -koomikon joukkoon, mutta Gallagher osoitti tyytymättömyytensä alhaisesta sijoituksestaan.
Huipulla tuulee

| Huipulla tuulee Klamydia |
| --- | --- | --- |

EP-levyn tiedot
 Äänitetty : kesä 1994, Harasoo-studio
 Julkaistu: elokuu 1994
 Formaatti: CD
 Tuottaja(t): Klamydia & Jani Viitanen
 Tyylilaji: punk, shock rock
 Kesto: 07.00
 Levy-yhtiö: Kråklund Records
Klamydian muut julkaisut
| Huono 1993 | Huipulla tuulee 1994 | Tippurikvartetti 1994 |
Huipulla tuulee (KRÅCD 14) on Klamydia-yhtyeen kolme kappaletta sisältävä EP-levy, joka ilmestyi kesällä 1994. EP:n äänitti ja miksasi tuolloin Yö-yhtyeessä kitaraa soittanut Jani Viitanen. Viitanen vastasi myös myöhemmin samana vuonna ilmestyneen Tippurikvartetti-albumin äänityksestä ja miksauksesta.
EP:n nimikappale ”Huipulla tuulee” päätyi mukaan myös Tippurikvartetti-albumille. EP:n päättävä ”Plitskoveri” on nimensä mukaisesti suomenkielinen cover-versio Blitz-yhtyeen kappaleesta ”Razors in the Night”. EP nousi julkaisuviikollaan Suomen virallisen singlelistan sijalle 1.
Kappaleet

Huipulla tuulee – 3.03 (säv. Vesku Jokinen, san. Toni Karppi, sov. Jokinen)
Ukuleleppänen – 2.33 (säv. Jokinen, san. Karppi, sov. Jokinen)
Plitskoveri – 2.04 (alkup. ”Razors in the Night”, säv. ja san. Blitz, suom. san. ja sov. Jokinen)
Kokoonpano

Vesku – laulu
Vuokko – kitara
Jakke – basso
Riku – rummut
+
Jani Viitanen – äänittäjä, miksaaja
Pekka Röppänen – kannen piirros
Hiisjärvi (Savonlinna)

| Hiisjärvi |
| --- | --- |
Maanosa:  Eurooppa
Valtiot:  Suomi
Maakunnat:  Etelä-Savo
Kunnat:  Savonlinna
Koordinaatit:  61°54′37″N, 29°00′52″E
Vesistöalue ja valuma-alueen tietoja
Päävesistöalue:  Vuoksen vesistö (04)
Laskujoki:  Hiisjoki
Järvinumero:  04.293.1.020
Mittaustietoja
Pinnankorkeus:  85,2 m 
Rantaviiva:  11,89 km 
Pinta-ala:  3,02 km² 
 fiHiisjärvi 
Hiisjärvi on järvi Savonlinnan keskustan koillispuolella Etelä-Savossa. Sen pinta-ala on kolme neliökilometriä. Järven luoteispuolella sijaitsee Savonlinnan lentoasema.
Maantiede

Hiisjärven pituus kaakosta luoteeseen on kolme kilometriä. Hiisniemi jakaa järven itäosan Sammallahteen ja Pitkälahteen. Sääsniemi jakaa järven länsiosaa, sen pohjoispuolella sijaitsee Hiislahti, josta työntyy koilliseen Soukanlahti. Etäisyys Hiisniemen kärjestä Sääsniemen kärkeen on noin 1,35 kilometriä. Väliin jää järvenselkä, jonka leveys on noin 1,3–1,4 kilometriä.
Hiisjärven saaret ovat melko pieniä. Hiisniemen läheisyydessä sijaitsee Sammakkosaari, Kuusisaari ja muutama nimetön saari. Järven pohjoisrannan lähellä sijaitsee Mikon Munasaari. Hiisjärven rannat ovat metsää ja suota, Hiisniemellä on peltomaata. Rannoilla on pientaloja.
Hiisjärveen virtaa tulouomia soiden halki. Soukanlahden länsikolkasta alkaa Hiisjoki, joka virtaa luoteeseen Pellosjärveen (83,4 metriä mpy). Hiisjärven ja Pellosjärven välinen etäisyys on noin 1,4 kilometriä.
Hiisjärvi (04.293.1.020) kuuluu Suurijoen valuma-alueeseen (04.293), joka on kolmannen jakovaiheen vesistö Vuoksen päävesistössä (04). Toinen jakovaihe on Ylä-Enonveden valuma-alue (04.29) ja ensimmäinen on Haukiveden–Kallaveden alue (04.2). Hiisjärvi on kolmanneksi laajin Suurijoen valuma-alueen 25:stä vähintään hehtaarin laajuisesta vakavedestä. Laajimmat ovat Kuhajärvi ja Seppäjärvi.
Ethel ja Julius Rosenberg

Ethel ja Julius Rosenberg.
Julius Rosenberg (12. toukokuuta 1918 – 19. kesäkuuta 1953) ja Ethel Rosenberg (o.s. Greenglass) (28. syyskuuta 1915 – 19. kesäkuuta 1953) olivat yhdysvaltalaisia kommunisteja, jotka tulivat tunnetuiksi heitä vastaan nostetuista syytteistä vakoilusta Neuvostoliiton hyväksi, erityisesti ydinasesalaisuuksien välittämisestä venäläisagenteille. Molemmat tuomittiin kuolemaan, vaikka näyttöä heidän syyllisyydestään pidettiin melko hatarana. Myöhemmin selvisi, että Julius Rosenberg vakoili Neuvostoliiton hyväksi, joskaan hän ei luultavasti luovuttanut heille merkittäviä atomisalaisuuksia.
Taustaa

Vaikka Yhdysvallat ja Neuvostoliitto olivat liittolaisia toisessa maailmansodassa, Yhdysvallat oli epäluuloinen erityisesti Stalinia kohtaan ja kieltäytyi luovuttamasta tietoja Manhattan-projektista Neuvostoliitolle. Siksi Neuvostoliiton ensimmäinen ydinkoe 1949 oli järkytys lännelle erityisesti nopean valmistumisensa takia. Tammikuussa 1950 selvisi, että saksalainen pakolainen, ydinfyysikko Klaus Fuchs, joka oli toiminut Manhattan-projektissa, oli luovuttanut koko sodan ajan Harry Goldin välityksellä projektia koskevia tärkeitä asiakirjoja venäläisvakoilijoille. Kersantti David Greenglass, joka oli toiminut sodan aikana Los Alamosin laboratoriossa, tunnusti myös välittäneensä tietoja Goldin kautta. Samalla hän paljasti sisarensa Ethelin ja tämän miehen Julius Rosenbergin luovuttaneen salaisuuksia.[lähde? ]
Oikeudenkäynti

Rosenbergien oikeudenkäynti oli alusta asti suuri mediatapahtuma. Päätodistajana oli Greenglass. Hän kertoi Ethel Rosenbergin tehneen muistiinpanoja, jotka sisälsivät ydinsalaisuuksia, ja tunnusti auttaneensa Rosenbergejä. Hän istui kymmenen vuoden vankeustuomion. Greenglass on myöhemmin sanonut antaneensa väärän todistuksen painostuksen alla ja suojellakseen vaimoaan.[lähde? ]
Rosenbergit todettiin syyllisiksi 29. maaliskuuta 1951 ja tuomittiin kuolemaan 5. huhtikuuta. Molemmat kiistivät syyllisyytensä loppuun asti. Teloitus pantiin täytäntöön perjantaina 19. kesäkuuta 1953 Sing Singin vankilassa niin koti- kuin ulkomaisista vastalauseista huolimatta. Elokuvassa Atomic Café on haastattelu, jossa kerrotaan, että Ethel Rosenberg jouduttiin teloittamaan kahdesti, koska ensimmäiset sähköiskut eivät olleetkaan kuolettavia, mikä havaittiin kun teloitettu tutkittiin rutiinimääräyksen mukaan ensimmäisen teloituksen jälkeen. Ajankohta oli lisäksi juutalainen sapatti, joka nostatti rajuja protesteja New Yorkissa.[lähde? ]
Julius ja Ethel Rosenbergin oikeudenkäynti herätti 1950-luvulla runsaasti huomiota. Pariskunnan tukijoiden mukaan Rosenbergit lavastettiin syyllisiksi, eikä heille annettu mahdollisuutta tasapuoliseen oikeudenkäyntiin kommunisminvastaisen mielialan ollessa vahvimmillaan. Toisten mielestä taas Rosenbergien tapaus oli todiste kommunistien salaliitosta.
Julius Rosenbergiä vastaan löytyi ristiriitaista todistusaineistoa, jonka mukaan hän oli saattanut tavata NKVD:n agentteja. Vasta kylmän sodan päätyttyä Venäjän julkaisemista dokumenteista selvisi, että Julius oli toimittanut tietoja NKVD:lle vuodesta 1943 lähtien. Koska hänen muistiinpanonsa eivät ilmeisesti sisältäneet merkittäviä uusia tietoja neuvostoliittolaisille, monet pitävät kuolemantuomiota liian kovana rangaistuksena.[lähde? ]
Jälkiseuraamuksia

Rosenbergeiltä jäi kaksi poikaa orvoiksi. Heidät kasvatti Meeropolin pariskunta, joka adoptoi heidät. Myöhemmin pojat (Michael ja Robert Meeropol) ilmoittivat pitävänsä enoansa David Greenglassia heille kuolleena henkilönä. Robert Meeropol (ent. Rosenberg) perusti vuonna 1990 lasten tukisäätiön nimeltä Rosenberg Fund for Children.
Myöhempiä paljastuksia

Vuonna 1995 NSA julkaisi VENONA-projektin (jonka tehtävänä oli purkaa venäläisagenttien siepattuja viestejä) asiakirjoja, joista selviää, että Julius Rosenberg syyllistyi vakoiluun Neuvostoliiton hyväksi, mutta tietojen tärkeys Neuvostoliiton ydinohjelman kannalta on epäselvä.
Nikita Hruštšovin 1990 postuumisti julkaistujen muistelmien mukaan pariskunta antoi merkittävää apua Neuvostoliiton atomipommin kehityksessä, vaikka tieto on myöhemmin kiistetty.[lähde? ]
Julius Rosenbergin läheinen ystävä, entinen KGB-kenraali Aleksandr Feklisov on sanonut Rosenbergien olleen syyttömiä atomisalaisuuksien luovuttamiseen, vaikka Julius Rosenberg luovuttikin muita tietoja Neuvostoliitolle.[lähde? ]
Oikeudenkäynnin asiakirjoja ei edelleenkään julkaista

Yhdysvalloissa tuomioistuin on vuonna 2008 estänyt vakoiluoikeudenkäynnin keskeisen todistajanlausunnon julkistamisen. National Security Archives tutkimuslaitos halusi saada päivänvaloon lausunnon, joka vaikutti keskeisesti Julius ja Ethel Rosenbergin kuolemantuomioihin. Avaintodistajana toiminut Ethel Rosenbergin veli David Greenglass on sanonut antaneensa väärän todistuksen, mutta vaatinut, ettei hänen lausuntoaan saa tuoda julkisuuteen. Yhdysvaltalainen piirioikeuden tuomari on päättänyt, että Greenglassin todistajanlausunto jää edelleen salaiseksi .
Rosenbergien tapaus taiteessa

E. L. Doctorow kirjoitti Rosenbergien tapauksen pohjalta vuonna 1971 ilmestyneen romaanin Danielin kirja ja sovitti sen vuosikymmentä myöhemmin Sidney Lumetin ohjaamaksi samannimiseksi elokuvaksi (1983).
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Rosenbergien oikeudenkäynti Wikimedia Commonsissa
Dokumenttiprojekti: Totuus Rosenbergeistä.
Ethel Rosenbergin pidätyskuva.
Julius Rosenbergin pidätyskuva.
Hiitelä (Artjärvi)

Hiitelä on kylä maarekisterikylä Kinttulan alueella Orimattilan kaupungin Artjärven pitäjän alueella Päijät-Hämeessä.
Hiitelä-seura Simolan maatilalla

Kylässä toimii kotiseutuyhdistyksenä Hiitelä-seura, jolla on käytössään Miina Äkkijyrkän 1991 vuokraama Uudenmaan maaseutupiirin Simolan maatilan rakennukset. Simolan tila meni valtiolle, maa- ja metsätalousministeriöölle siksi, että sen omistajalla ei ollut enää silloin tarvittuja lupia toimia maatalouden harjoittajana. Simolan tilalla on vanha päärakennus, aitta ja 1941 rakennettu punatiilinen navetta, missä toimii yhdistyksen kirjasto. Se tekee myös seuramatkoja kesäisin. 1999 valtio huutokauppasi tilan.
Frederik Vad

| Frederik Vad> Kansankäräjien jäsen |
| --- | --- |
 1. marraskuuta 2022 –  
Henkilötiedot
Syntynyt: 1. syyskuuta 1994 (ikä 30) Vipperød, Tanska
Kansalaisuus:  tanskalainen
Tiedot
Puolue:  Sosiaalidemokraatit
Frederik Vad (1. syyskuuta 1994 Vipperød, Tanska) on tanskalainen sosiaalidemokraattinen poliitikko ja kansankäräjien jäsen marraskuusta 2022 lähtien. Vad valittiin kansankäräjille Själlannin vaalipiiristä. Vad on koulutukseltaan journalistiikan kandidaatti Roskilden yliopistosta.
GATEPAC

San Sebastiánin meriveneklubi (1929), arkkitehdit José Manuel Aizpúrua ja Joaquín Labayen.
GATEPAC (esp. Grupo de Artistas y Técnicos Españoles Para el Progreso de la Arquitectura Contemporánea) oli modernistinen ryhmä, jonka nuoret kansainvälistyneet espanjalaiset arkkitehdit perustivat 26. lokakuuta 1930. Heidän mielestään espanjalainen arkkitehtuuri ei vielä ollut täyttänyt yhteiskunnan enemmistön tarpeita. Ryhmän tärkeimpiä jäseniä olivat Fernando García Mercadal, Josep Lluís Sert, Josep Torres Clavé ja José Manuel Aizpurúa.