stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Esiselkäjänteiset
Aiheesta muualla

Laji.fi: Esiselkäjänteiset (Hemichordata)
ITIS: Hemichordata (englanniksi)
University of Michigan, Animal Diversity Web (ADW): Hemichordata, acorn worms (englanniksi)
National Center for Biotechnology Information (NCBI): Hemichordata, taxonomy (englanniksi)
Eurico Dias Nogueira

Eurico Dias Nogueira (6. maaliskuuta 1923 Dornelas do Zêzere – 19. toukokuuta 2014) oli portugalilainen roomalaiskatolinen arkkipiispa. Hänet vihittiin papiksi 22. joulukuuta 1945 ja nimitettiin Vila Cabralin hiippakunnan (Mosambik) piispaksi 10. heinäkuuta 1964. Piispaksi vihkiminen seurasi 6. joulukuuta. Pääkonsekraattorina toimi Ernesto Sena de Oliveira, jota avustivat Emanuele Trindade Salgueiro ja Manuel Dos Santos Rocha.
Dias Nogueira sai 19. helmikuuta 1972 nimityksen Sá da Bandeiran hiippakunnan (Angola) piispaksi, jonka tehtävistä hän erosi 3. helmikuuta 1977. Hän sai 3. marraskuuta 1977 nimityksen Bragan arkkipiispaksi, jona hän toimi, kunnes jäi eläkkeelle 5. kesäkuuta 1999.
Dias Nogueira osallistui Vatikaanin toiseen kirkolliskokoukseen.
Eighteen with a Bullet

| ”Eighteen with a Bullet” Pete Wingfield |
| --- | --- | --- |

Singlen tiedot
 Julkaistu: 1975
 Formaatti: 7"-vinyylisingle
 Tuottaja(t): Pete Wingfield, Barry Hammond
 Tyylilaji: popmusiikki
 Kesto: 03.30
 Levy-yhtiö: Island Records
Ääninäyte
Äänitiedostojen kuunteluohjeet
Eighteen with a Bullet on brittiläisen Pete Wingfieldin singlejulkaisu vuodelta 1975. Levy-yhtiö on Island Records. Singlen toisena tuottajana Wingfieldin lisäksi on Barry Hammond. Kappaleiden julkaisijat ovat Island Music Ltd / Uncle Doris Music Ltd. Single on ollut New Musical Express -lehdessä viikon singlenä.
Wingfieldiltä on ilmestynyt ainakin sooloalbumi Breakfast Special ja sen lisäksi hän on ollut mukana myös esimerkiksi Nazareth-yhtyeen debyyttialbumilla vuonna 1971 ja Mud-yhtyeen toisella albumilla Mud Rock Vol II vuonna 1975.
Singlen kappaleet

Eighteen with a Bullet – 3.30 (säv. Pete Wingfield)
Shadow of a Doubt – 3.25 (säv. Pete Wingfield)
Arvioita

Single on esitelty Soundin numerossa 6/1975. Sen mukaan Pete Wingfield on tunnettu soul-levyjen keräilijänä ja hän on kirjoitellut aiheesta mm. Let It Rock -lehteen. Wingfield on ollut Jellybread-yhtyeen jäsen ja tehnyt yhteistyötä muun muassa Maggie Bellin, Van Morrisonin ja Colin Blunstonen kanssa. Tämä doo-wop-elementtejä sisältävä single ei ole arvioijan musiikkimaun mukainen, vaikka Wingfieldiä onkin muualla kehuttu.
Esirippu laskee

| Esirippu laskee> Stage Fright |
| --- | --- |

Ohjaaja:  Alfred Hitchcock
Käsikirjoittaja:  Whitfield Cook Ranald MacDougall
Tuottaja:  Alfred Hitchcock
Säveltäjä:  Leighton Lucas
Kuvaaja:  Wilkie Cooper
Leikkaaja:  Edward B. Jarvis
Pukusuunnittelija:  Christian Dior
Pääosat:  Jane Wyman Richard Todd
Valmistustiedot
Valmistusmaa:  Britannia
Tuotantoyhtiö:  Warner Brothers
Levittäjä:  Warner Bros. Netflix
Ensi-ilta:  1950
Kesto:  110 minuuttia
Alkuperäiskieli:  englanti
Aiheesta muualla
IMDb 
Elonet
AllMovie
Infobox OKNimi-testi OK: 
Esirippu laskee on Alfred Hitchcockin ohjaama elokuva vuodelta 1950. Se sijoittuu Lontoon teatterimaailmaan.
Esirippu laskee oli Hitchcockin viimeinen Englannissa kuvattu elokuva yli 20 vuoteen. Amerikkalaisen Jane Wymanin ja saksalaisen Marlene Dietrichin lisäksi elokuvassa oli joukko Britannian kirkkaimpia tähtiä: Alastair Sim, Kay Walsh, Michael Wilding, Richard Todd, Miles Malleson, Joyce Grenfell, Andre Morell, Irene Handl ja Sybil Thorndike.
Aiheesta muualla

Esirippu laskee Internet Movie Databasessa (englanniksi)
Emma Tillman

Emma Fanchon Faust Tillman (22. marraskuuta 1892 Gibsonville, Pohjois-Carolina, Yhdysvallat – 28. tammikuuta 2007 East Hartford, Connecticut, Yhdysvallat) oli maailman vanhin tunnettu henkilö neljän päivän ajan.
Emma Tillman syntyi plantaasin vuokraviljelijöiden perheeseen vuonna 1892. Hänen vanhempansa olivat syntyneet samalla plantaasilla orjuudessa. Sieltä perhe muutti 1900 Connecticutiin, jossa Emma Tillman toimi Katharine Hepburnin palvelijana.
Neljä Tillmanin sisaruksista eli myös yli 100 vuoden ikäisiksi. Tillman asui viimeiset päivänsä hoitokodissa East Hartfordissa Connecticutissa. Hänestä tuli maailman vanhin elossa oleva henkilö 24. tammikuuta 2007, kun aikaisemmin ennätystä hallussaan pitänyt puertoricolainen Emiliano Mercado del Toro kuoli. Tillman kuoli 114 vuoden ja 67 päivän iässä 28. tammikuuta 2007. Hänen jälkeensä maailman vanhimman tunnetun henkilön tittelin sai japanilainen Yone Minagawa.
Emma Tillman oli ennen kuolemaansa viimeinen tunnettu vuonna 1892 syntynyt henkilö.
Aiheesta muualla

She's in Guinness! (Arkistoitu – Internet Archive) (englanniksi)
U.S. woman now world's oldest known person (englanniksi)
Díon arkeologinen museo

| Díon arkeologinen museo Αρχαιολογικό Μουσείο Δίου |
| --- | --- |
 Díon arkeologinen museo.
Tyyppi:  arkeologinen museo
Sijainti:  Dío, Dío-Ólympos, Pieria, Keski-Makedonia, Kreikka
Perustettu:  1983
Koordinaatit:  40°10′14″N, 22°29′14″E
 fiDíon arkeologinen museo 
   
Díon arkeologinen museo (myös Dionin arkeologinen museo; kreik. Αρχαιολογικό Μουσείο Δίου, Archaiologikó Mouseío Díou) on arkeologinen museo Díon kylässä Dío-Ólympoksen kunnassa Kreikassa. Se esittelee läheiseltä antiikin Dionin arkeologiselta alueelta sekä lähiseudulta löydettyä pääosin antiikin aikaista esineistöä.
Museo on perustettu vuonna 1983. Museorakennus on kaksikerroksinen ja sijaitsee Díon kylän eteläosassa vajaan kilometrin arkeologiselta alueelta lounaaseen.
Kokoelmat

Museon kokoelmiin kuuluu löytöjä Dionista sekä muualta Ólympos-vuoren lähistöltä ja Pierian alueelta. Museon kokoelmiin kuuluu löytöjä Dionin pyhäköistä, roomalaisesta kylpylästä ja muista rakennuksista sekä kaupungin hautausmailta klassiselta kaudelta roomalaiselle ja varhaiskristilliselle ajalle saakka. Esineisiin kuuluu muun muassa kulttikuvia ja muita veistoksia, hautakiviä, votiivilahjoja, rakennusten koristeosia, keramiikkaa, lattiamosaiikkeja, piirtokirjoituksia sekä rahoja ja jokapäiväisiä käyttöesineitä. Merkittäviin löytöihin lukeutuvat muun muassa Zeuksen, Afroditen ja Isiksen sekä Asklepioksen perheenjäsenten kulttikuvat, sekä niin kutsutusta Hydraulis-talosta löydetyt maailman vanhimmat tunnetut vesiurut.
Zeuksen kulttipatsas Zeus Hypsistoksen pyhäköstä.
Marmorinen kotka Zeus Hypsistoksen pyhäköstä.
Isis-Tykhen kulttipatsas ja marmorisia votiivilahjoja, 100-luku.
Afroditen patsas Isiksen pyhäköstä.
Afrodite Hypolympidian patsas ja votiivilahjoja.
Filosofi Erennianoksen hermi.
Piirtokirjoitus "ΒΑΣΣΙΛΕΩΣ ΦΙΛΙΠΠΟΥ" (”kuningas Filippos”)
Medusan pää Dionysoksen talon lattiamosaiikissa.
Panakeia, Asklepioksen tytär.
Mosaiikki Zosaksen talosta kirjoituksella ”onnelliselle Zosakselle”.
Keisari Severus Alexanderin pronssipatsaan pää.
Hydraulis-talon vesiurut, 1. vuosisata jaa.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Díon arkeologinen museo Wikimedia Commonsissa
Edvard Rein

Johan Edvard Rein (28. elokuuta 1873 Helsinki – 9. helmikuuta 1940 Lohja) oli suomalainen klassillisen filologian tutkija ja Helsingin yliopiston kreikan kirjallisuuden professori.
Henkilöhistoria

Reinin vanhemmat olivat todellinen valtioneuvos, professori Karl Gabriel Thiodolf Rein ja Hedvig Maria Sofia Florin. Hän  pääsi ylioppilaaksi Helsingin suomalaisesta normaalilyseosta 1891 ja valmistui filosofian kandidaatiksi 1891, maisteriksi 1896, lisensiaatiksi 1903 ja tohtoriksi 1907. Rein teki opinto– ja tutkimusmatkoja Berliiniin 1899–1900, Müncheniin 1905, Pariisiin ja Roomaan 1906 sekä Müncheniin ja Italiaan 1913–1914. Hän toimi Helsingin yliopistossa dosenttina vuodesta 1904, latinankielen alkeisopettajana 1904–1925, muinaiskreikkalaisen ja bysanttilaisen filologian ylimääräisenä professorina 1925–1930, kreikan kirjallisuuden vt. professorina 1910–1911, 1920–1922 ja 1926–1929 sekä kreikan kirjallisuuden vakinaisena professorina 1930–1940. Rein oli ylioppilastutkintolautakunnan jäsen 1917–1940. Hän julkaisi ja suomensi useita oman alansa teoksia sekä kirjoitti Maailmanhistoria -teokseen ensimmäisen laajemman ja itsenäisen Bysanttia esityksen Pohjoismaissa eli Itä-Rooman historiaa koskevat osat vuosina 1915-1916 ja 1920. Rein myös avusti tietosanakirjojen laatimisessa. Väitöskirjan ohella hänen pääteoksekseen jäi Die Florentiner Briefsammlung (Codex Laurentianus San Marco 356), joka on erään bysanttilaisen käsikirjoituksen kommentaari. Tämän käsikirjoituksen julkaiseminen jäi sen sijaan toteutumatta.
Rein oli naimisissa vuodesta 1913 filosofian maisteri Elsa Siiri Liliuksen (k. 1945) kanssa. Hänen veljensä oli historian professori Gabriel Rein.
Rein laati artikkeleja vuosina 1930–1939 julkaistuun Isoon tietosanakirjaan antiikin kreikkalaisen kirjallisuuden alalta.
Teoksia

De Aeaco : quaestiones mythologie, väitöskirja.   Helsingfors 1903
Aiakos in der Unterwelt. Acta Societatis scientiarum Fennicae 32:7.   Finska Vetenskapssocieteten, Helsingfors 1906
Sagengeschichtliche Untersuchungen über Aiakos. Acta Societatis scientiarum Fennicae 32:8.      Finska Vetenskapssocieteten, Helsingfors 1906
Die Florentiner Briefsammlung (Codex Laurentianus San Marco 356).    Suomalainen tiedeakatemia, Helsinki 1915
Kaiser Leon III und die ökumenische Akademie zu Konstantinopel.      Suomalainen tiedeakatemia, Helsinki 1919
Die Schlangenhöhle von Lanuvium.        Suomalainen tiedeakatemia, Helsinki 1919
Helsingin suomalaisen alkeisopiston vaiheet, teoksessa Helsingin suomalainen alkeisopisto 1871-1887.   Otava 1921
De fontibus Commodiani mythologicis. Turun yliopiston julkaisuja. Sarja B, Humaniora 1:1.    Turun yliopisto, Turku 1922
Die mythologischen Anspielungen in den Acta disputationis Acacii. Studia Orientalia 1:18.     Societas Orientalis Fennica, Helsingfors 1925
Zum schematischen Gebrauch des Imperfekts bei Chariton. Annales Academiae scientiarum Fennicae. Series B 21:2.      Suomalainen tiedeakatemia, Helsinki 1927
Kreikan kieli.    Porvoo 1928 (Eripainos teoksesta "Helsingin yliopiston alkuajoilta")
Historiallis-kielitieteelliselle osastolle.    Tekijä, Helsinki 1929
Suomennoksia

Henrik Gabriel Porthanin tutkimuksia;  suom. Edv. Rein.    Suomalaisen Kirjallisuuden Seura, Helsinki 1904
Apuleius : Amor ja Psyke ; suomentanut ja johdannolla varustanut Edv. Rein.    Lilius & Hertzberg, Helsinki 1907, näköispainos Kirja kerrallaan, Helsinki 2005
Herodotoksen historia-teos 1 : 1 ja 2 kirja ; kreikan kielestä suomentanut Edv. Rein.     WSOY 1907, 2. painos (2-osaisena) 1964, 3. painos 1994, 4. painos 1997
Herodotoksen historia-teos 2 : 3-6 kirja ; kreikan kielestä suomentanut Edv. Rein.     WSOY 1908, 2. painos (2-osaisena) 1964, 3. painos 1994, 4. painos 1997
Adolf Ivar Arwidssonin tutkimuksia ja kirjoitelmia ; suomentaneet Severi Nuormaa ja Edv. Rein.      Suomalaisen Kirjallisuuden Seura, Helsinki 1909
Herodotoksen historia-teos 3 : 7-9 kirja ; kreikan kielestä suomentanut Edv. Rein.     WSOY 1910, 2. painos (2-osaisena) 1964, 3. painos 1994, 4. painos 1997
Aiheesta muualla

Edvard Reinin elämäkerta Kansallisbiografiassa (maksullinen artikkeli)
Elohopea-mangaanitähti

Alpheraz, kirkas elohopea-mangaanitähti Andromedan tähdistössä
Elohopea-mangaanitähti on kemiallisesti poikkeava tähti, jonka spektrissä on ionisoituneen elohopean aiheuttama voimakas absorptioviiva 389,4 nm kohdalla. Nämä tähdet kuuluvat spektriluokkiin B8, B9 tai A0, mikä vastaan 10 000 K - 15 000 K pintalämpötilaa. Niillä on kaksi luonteenomaista piirrettä:
Kaasukehässä on ylimäärin alkuaineita kuten fosforia, mangaania, galliumia, strontiumia, yttriumia, platinaa ja elohopeaa.
Tähdellä ei ole voimakasta kaksinapaista magneettikenttää.
Elohopea-mangaanitähtien pyöriminen on suhteellisen hidasta, ja niiden kaasukehä on suhteellisen tyyni. Sen oletetaan kerrostuneen painovoiman, konvektion ja säteilypaineen vaikutuksesta.
Kirkkaita elohopea-mangaanitähtiä

| Nimi | Bayerin tai Flamsteedin designaatio | Spektriluokka | Näennäinen kirkkaus |
| --- | --- | --- | --- |
| Alpheratz | Alfa Andromedae | B8IVmnp | 2.06 |
| Gienah Corvi | Gamma Corvi A | B8III | 2.59 |
| Maia | 20 Tauri | B8III | 3.87 |
|  | Chi Lupi | B9IV | 3.96 |
| Muliphein | Gamma Canis Majoris | B8II | 4.10 |
|  | φ Herculis | B9mnp | 4.23 |
|  | π1 Bootis | B9p | 4.91 |
|  | Iota Coronae Borealis | A0p | 4.98 |
|  | κ Cancri A | B8IIImnp | 5.24 |
|  | 14 Sagittae | B9p | 5.89 |
| Dabih Minor | Beta Capricorni B | B9.5III/IV | 6.10 |
|  | HD 30963 | B9 III | 7.23 |
Emma Thomas

| Emma Thomas |
| --- | --- |
 Emma Thomas vuonna 2011.
Henkilötiedot
Syntynyt: 9. joulukuuta 1971 (ikä 52) Lontoo, Englanti
Ammatti:  elokuvatuottaja
Puoliso:  Christopher Nolan (avioliitto 1997–)
Lapset:  4
Sukulaiset:  lanko Jonathan Nolan
Emma Thomas (9. joulukuuta 1971 Lontoo) on brittiläinen elokuvatuottaja. Hänen tuottamiaan elokuvia ovat muun muassa The Prestige, Yön ritari, Inception, Interstellar ja Dunkirk. Thomas on ollut tuottajana vuodesta 1997 lähtien lähes kaikissa aviomiehensä Christopher Nolanin ohjaamissa elokuvissa.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Emma Thomas Wikimedia Commonsissa
Emma Thomas Internet Movie Databasessa. (englanniksi)
Emma Thomas Allmoviessa (englanniksi)
Ensio Lumes

Emil Ensio Lumes, sukunimi aik. Lucenius (8. joulukuuta 1919 Helsinki – 30. tammikuuta 2018 Helsinki) oli suomalainen elokuvaäänittäjä.
Lumes aloitti uransa Suomi-Filmissä toimimalla apupoikana Kaikki rakastavat -elokuvan (1935) kuvauksissa. Koskenlaskijan morsian -elokuvaa kuvattaessa 1937 hän oli Vilho Auvisen näyttelemän Kulku-Matin sijaisena koskenlaskukohtauksessa. Lumes opiskeli sitten äännitystä ja miksausta äänittäjä Pertti Kuuselan opastuksella. Hän toimi äänittäjän apulaisena useissa elokuvissa ja sotavuosina hän oli mukana Puolustusvoimain uutiskatsausten äänityksessä ja miksauksessa. Lumes oli 1940-luvulla äänitysassistenttina monissa Teuvo Tulion elokuvissa ja vuonna 1947 hän oli ensimmäisen kerran itsenäisenä äänittäjänä valmistettaessa Tulion Levoton veri- ja Intohimon vallassa -elokuvien ruotsinkielisiä rinnakkaisversioita.
1950-luvulla Lumes oli päätoimisesti Suomi-Filmin Finlandia-katsausten ja tilauselokuvien äänittäjänä mutta hän osallistui edelleen myös useiden pitkien elokuvien äänitykseen. 1960-luvun alussa Lumes siirtyi Fennada-Filmin palvelukseen äänittäjäksi. Hän oli äänittäjänä muun muassa Maunu Kurkvaaran elokuvissa, Risto Jarvan Työmiehen päiväkirja -elokuvassa (1967), Matti Kassilan kahdessa elokuvassa Vodkaa, komisario Palmu (1969) ja Haluan rakastaa Peter (1972) sekä Edvin Laineen ohjaamissa elokuvissa Täällä Pohjantähden alla (1968) ja Akseli ja Elina (1970). Viimeiset pitkät elokuvansa Luottamus ja Kuumat kundit Lumes äänitti vuonna 1976. Hän jatkoi kuitenkin äänittäjänä muissa tehtävissa aina 1980-luvun lopulle saakka.
Ensio Partanen

Vilho Ensio Partanen (1. kesäkuuta 1910 Lahti – 3. tammikuuta 2000 Lahti) oli suomalainen SDP:tä edustanut kansanedustaja (1958–1970), rovasti (1966), sosiaalineuvos 1980 sekä Lahden kaupunginvaltuuston puheenjohtaja (1958 ja 1961–1965).
Partasen isä oli puuseppämestari, ja Ensiokin aloitti työuransa puuseppänä. Hän kuitenkin suoritti ylioppilastutkinnon ja lähti papin uralle. Pappisvihkimyksen hän sai 1938, ja oli sen jälkeen savottapappina Lapissa, Lapinjärven alkoholistihuoltolan apulaisjohtajana ja Ilmajoen työlaitoksen johtajana. Pisimmän työuran hän kuitenkin teki Harjulan kansalaisopiston rehtorina Lahdessa 1941−1978. Jatkosodan aikana hän oli rintamalehden toimittajana.
Endre Gyulay

Endre Gyulay vuonna 2018.
Endre Gyulay (17. syyskuuta 1930 – 3. elokuuta 2024) oli unkarilainen roomalaiskatolinen piispa. Hänet vihittiin papiksi 7. kesäkuuta 1953 ja nimitettiin Szeged-Csanádin hiippakunnan piispaksi 5. kesäkuuta 1987. Piispaksi vihkiminen seurasi 4. heinäkuuta. Pääkonsekraattorina toimi László Paskai, jota avustivat László Dankó ja József Udvardy. Gyulay jäi eläkkeelle 20. kesäkuuta 2006.
Endresen

Endresen on seuraavien norjalaisten henkilöiden sukunimi:
Egil Endresen (1920–1992), poliitikko
Tor Endresen (s. 1959), muusikko
| --- | --- |
: Tällä täsmennyssivulla luetellaan henkilöitä, joilla on sama sukunimi.
Edu Ardanuy

Edu Ardanuy (s. 20. kesäkuuta 1967 São Paulo, Brasilia) on brasilialainen kitaristi, joka on soittanut mm Dr. Sin, A Chaveissa sekä Blezqi Zatzasissa.
Ardanuy aloitti akustisen kitaran soiton sähkökitaraan 13-vuotiaana. 16-vuotiaana hän oli jo parissa yhtyeessä ja soitti yökerhoissa São Paulossa. 25-vuotiaana Ardanuy oli perustamassa Angraa, jossa hän vielä tänäpäivänäkin soittaa.
Tuotanto

A New Revolution - The Key
Anjos da Noite - Anjos da Noite
Encoleirado - Supla
Dr. Sin - Dr. Sin
Brutal / Silent Scream - Dr. Sin
Insinity - Dr. Sin
Alive / Live in Brazil - Dr. Sin
Dr. Sin II / Shadows of Light - Dr. Sin
10 Years Live - Dr. Sin
Listen to the Doctors - Dr. Sin
Bravo - Dr. Sin
Aiheesta muualla

Edu Ardanuyn verkkosivut
Dr. Sinin verkkosivut (Arkistoitu – Internet Archive)
FK Alma-Ata

Futbolnyi klub "Alma-Ata" oli jalkapalloseura Kazakstanin suurimmasta kaupungista Almatysta. Seura perustettiin vuonna 2000 nimellä Tsesna. Nykyinen nimi on ollut käytössä vuodesta 2004 lähtien. Superliigassa joukkue on pelasi kaudesta 2004 lähtien. FK Alma-Ata voitti Kazakstanin Cupin vuonna 2006.[lähde? ]
Seura lakkautettiin vuonna 2008.
Eurekan piirikunta

Eurekan piirikunta (engl. Eureka County) on Yhdysvaltojen Nevadan osavaltiossa sijaitseva piirikunta. Sen väkiluku oli 2 029 vuonna 2019. Piirikunnan hallintokeskus on Eurekan kunta. Piirikunta perustettiin vuonna 1873.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Eurekan piirikunta Wikimedia Commonsissa
Nevadan osavaltio
| --- | --- |
Piirikunnat:   Churchill  Clark  Douglas  Elko  Esmeralda  Eureka  Humboldt  Lander  Lincoln  Lyon  Mineral  Nye  Pershing  Storey  Washoe  White Pine 
Kaupungit:   Boulder City  Caliente  Carlin  Carson City (pääkaupunki ja itsenäinen kaupunki)  Elko  Ely  Fallon  Fernley  Henderson  Las Vegas  Lovelock  Mesquite  North Las Vegas  Reno  Sparks  Wells  West Wendover  Winnemucca  Yerington
FK AS Trenčín

Futbalový Klub Asociácia športov Trenčín, usein FK AS Trenčín tai AS Trenčín,on jalkapalloseura Trenčínin kaupungista, Luoteis-Slovakiasta. Seura pelaa maansa korkeimmalla sarjatasolla Fortuna ligassa. Slovakian mestaruuden Trenčín on voittanut kausilla 2014–2015 ja 2015–2016. Slovakian Cupin seura on voittanut 2014–2015 ja 2015–2016.
Egyptinpaimenkoira

| Egyptinpaimenkoira |
| --- | --- |

Avaintiedot
Alkuperämaa:   Egypti
Määrä:  Suomessa ei yhtään, Egyptissä uhanalainen
Rodun syntyaika:  1800-luku
Alkuperäinen käyttö:  lauman vartiointi, karjanajo, metsästys
Nykyinen käyttö:  paimen- ja vahtikoira
Elinikä:  10–13 vuotta
Muita nimityksiä:  Armant, Armanti, Ermenti, Egyptian Sheepdog, Hawara Dog, Sabe, Chien de Berger Égyptien, Cão Pastor de Armant, Cão Hawara, Egipčanski Ovčar
FCI-luokitus:  ei FCI-rotu (poistettu, aiemmin ryhmä 1) EKF: ryhmä 1
Ulkonäkö
Paino:  23–29 kg (tai 23–27 kg)
Säkäkorkeus:  53–58 cm (keskiarvo 56 cm)
Väritys:  musta, black & tan, mustavalkoinen, ruskeavalkoinen, harmaa, harmaankeltainen tai harmaavalkoinen
Egyptinpaimenkoira (armant) on egyptiläinen koirarotu, jonka alkuperäisen muodon uskotaan vaikuttaneen partacollien jalostukseen. FCI oli aiemmin tunnustanut sen, mutta poisti sen listoiltaan populaation pienennyttyä dramaattisesti. Se on kuitenkin edelleen Egyptin Kennelliiton (Egyptian Kennel Federation l. EKF) hyväksymä ja samalla kotimaansa kansallisrotu.
Joillain internet-sivustoilla on egyptinpaimenkoiraa esittävä kuva, jossa rodun väitetään olevan aryan molossus eli afganistaninmastiffi, mikä on aiheuttanut jonkin verran sekaannusta näiden kahden toisistaan suuresti poikkeavan rodun välillä.
Ulkonäkö

Egyptinpaimenkoira on kookas, pitkäkarvainen, neliömäinen ja voimakas. Pää on kookas, melko pitkä ja kapea. Pitkä kuono on suipohko ja vahva ja sen karvat ovat erityisen pitkiä. Silmät ovat pienet ja ruskeat. Korvat ovat pienet ja asennoltaan joko pystyt tai riippuvat. Rintakehä on syvä ja leveä. Häntä typistetään toisinaan, mutta jätetään yleensä luonnonpitkäksi. Karvapeite on takkuista ja karkeaa, ja muodostaa kuonoon "viikset" ja pään takaosaan "nutturan". Tavallisimmat värit ovat musta, black & tan, mustavalkoinen, ruskeavalkoinen, harmaa, harmaankeltainen ja harmaavalkoinen. Kuono, "nuttura" ja rintakehä ovat tavallisesti valkoiset, mutta joillain mustilla yksilöillä nämä alueet ovat pikemminkin harmaat. Säkäkorkeus vaihtelee 53–58 cm välillä, ja keskimäärin koirat ovat noin 56 cm korkeita. Paino vaihtelee 23–29 kg välillä, mutta tarkempien lähteiden mukaan sen tulisi olla noin 23–27 kg.
Luonne ja käyttäytyminen

Rotu on älykäs, voimakas ja rohkea. Se on valppautensa ansiosta hyvä vahti- ja paimenkoira. Sen pelottomuus petoja kohdatessaan sekä sen uskollisuus ovat tehneet siitä hyvän vartiokoiran. Se on erittäin ketterä ja tottelevainen ja suojelee herkästi reviiriään, jota se on valmis puolustamaan pelottomasti. Se on koulutettaessa melko vastaanottavainen, mutta vaatii määrätietoisen omistajan. Se tulee hyvin toimeen sekä muiden eläinten että lasten kanssa.
Alkuperä

Egyptinpaimenkoira on saanut nimensä Luxorin lähellä sijaitsevasta pohjoisegyptiläisestä Hermonthis'n (mm. espanjaksi ja egyptiksi Armant) kaupungista, jossa sitä käytettiin alun perin laumanvartijana ja karjanajajana. Erään teorian mukaan sen uskotaan polveutuvan brienpaimenkoiran tyyppisistä lammaskoirista, joita Napoleonin joukot toivat maahan ja jotka risteytyivät paikalliskoirien kanssa. Toisen mukaan se polveutuisi venäläisen vierailijan alueelle 1800-luvun puolivälissä jättämästä vahtikoirasta. Nykyisin yleinen teoria on kuitenkin, että rotu olisi pohjoisafrikkalaisen paariakoiran kookkaampi, pörröisempi ja jalostetumpi versio.
Myöhemmin rotua alettiin käyttää myös vahtikoirana, ja omaisuuden vartiointiin käytettävät yksilöt tunnettiin paikallisten keskuudessa nimellä sabe ("leijona") erotuksena pelkästään laumavartiointiin ja paimennukseen käytettäviin koiriin. Legendan mukaan sabe-koirat polveutuisivat leijonista, ja tämä uskomus lienee syntynyt niiden pelottoman luonteen takia. Hawara puolestaan on paikallisen berberiheimon nimi.
Egyptinpaimenkoiria on viety Eurooppaan, mutta niitä ei ole kuitenkaan alettu kasvattaa siellä.
Nykytilanne

Lähi-idässä käydyt sodat ovat vaikuttaneet egyptinpaimenkoiran populaatioon, minkä myötä siitä on tullut uhanalainen. Nykyisin elossa oleva populaatio on tyypiltään erittäin heterogeeninen eikä sille ole olemassa virallista jalostusohjelmaa, minkä vuoksi FCI joutui lopulta poistamaan rodun viralliselta listaltaan. Nykyisten egyptinpaimenkoirien juurien arvellaan olevan pääosin Ranskassa ja Alankomaissa. Egyptin Kennelliitto on paitsi tunnustanut rodun maan kansalliskoiraksi, on myös aloittanut projektin jonka tavoitteena on pelastaa ja vakiinnuttaa paikallinen populaatio sekä laatia virallinen rotumääritelmä. Edistääkseen kasvatustyötä se on vapauttanut egyptinpaimenkoirien kasvattajat kokonaan rekisteröintimaksuista. Vaikka FCI ei enää pidäkään rotua virallisena eikä mikään muukaan kansainvälisesti merkittävä kenneljärjestö ole sitä tunnustanut, jotkin pienemmät ulkomaiset tahot kuten amerikkalainen Continental Kennel Club ovat hyväksyneet sen. Rodunedustajia voidaan rekisteröidä CKC:hen, mutta koska järjestöllä ei ole varsinaisia virallisia rotumääritelmiä on siitä saatavissa CKC-sivustolla vain lyhyt kuvaus.
Terveys

Rodun keskimääräinen elinikä on noin 10–13 vuotta ja sillä on taipumusta lonkkavikaan ja osteochondritis dissecans'iin.
Aiheesta muualla

Video Raheeb-egyptinpaimenkoirasta vuodelta 2007
Käännös suomeksi