stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Mike Tyson’s Punch-Out!!

| Mike Tyson’s Punch-Out!! |
| --- | --- |

Kehittäjä:  Nintendo R&D3
Julkaisija:  Nintendo
Ohjaaja:  Gen’yō Takeda
Tuottaja:  Minoru Arakawa
Suunnittelija:  Kazuo Yoneyama Mayumi Hirota
Taiteilija:  Makoto Wada
Säveltäjä:  Yukio Kaneoka Akito Nakatsuka Kenji Yamamoto
Ohjelmoija:  Masato Hatakeyama
Pelisarja:  Punch-Out!!
Julkaistu:  Gold VersionJP 18. syyskuuta 1987Mike Tyson's Punch-Out!!NA 18. lokakuuta 1987JP 21. marraskuuta 1987PAL 15. joulukuuta 1987Punch-Out!!NA 2. elokuuta 1990EU 15. elokuuta 1990
Lajityyppi:  urheilupeli, tappelupeli
Pelimuoto:  yksinpeli
Ikäluokitus:  PEGI: 7 ESRB: E  Virheellinen ESRB-arvo
Alusta:  Famicom/NES, PlayChoice-10
Jakelumuoto:  pelimoduuli
Lisää peliartikkeleitaVideopelien teemasivulla
Infobox OK      : 
Mike Tyson’s Punch-Out!! on Nintendon kehittämä ja julkaisema nyrkkeilyaiheinen urheilupeli, joka julkaistiin Nintendo Entertainment Systemille vuonna 1987. Peli on jatkoa aiemmin kolikkopeleinä tunnetulle Punch Out!! -pelisarjalle. Pelissä ohjataan nyrkkeilijää, joka kohtaa joukon erilaisia vastustajia ja lopulta ottelee Mike Tysonia vastaan.
Nintendo julkaisi Punch-Out!! -nimisen uuden version pelistä vuonna 1990, joka on muuten samanlainen mutta viimeisenä vastustajana toiminut Mike Tyson korvattiin hahmolla nimeltä Mr. Dream. Uusi vastustaja otteli Mike Tysonin tapaan, mutta näytti erilaiselta. Uuden version syynä oli se, että Nintendon ja Mike Tysonin välinen sopimus pelistä oli rauennut ja sopimus oli jäänyt uusimatta, sillä Tyson ei ollut enää hallitseva maailmanmestari. Myös Tysonin raiskauskohun takia oli luontevampaa jättää käyttämättä hänen nimeään pelissä.
Erotuomarina nyrkkeilyotteluissa toimii Mario.
Jatko-osa Super Punch-Out!! julkaistiin Super Nintendo Entertainment Systemille vuonna 1994 ja reboot-versio Punch-Out!! Wiille vuonna 2009. Peli oli myös yksi marraskuussa 2016 julkaistun Nintendo Classic Mini -pelikonsolin peleistä.
Pelin alkuruutu.
Tarina

Little-Mac -niminen nyrkkeilijä aloittaa uransa taistelemalla Maailman videonyrkkeilyseuran turnauksessa helppoja vastustajia vastaan. Pian vastukset kovenevat ja valmentaja Doc Louis, entinen raskaansarjan maailmanmestari, joutuu koventamaan suojattinsa harjoittelua. Lopulta Mac etenee listasijoituksissa ykköseksi, jolloin hän on valmis kohtaamaan hallitsevan maailmanmestarin, Mike Tysonin.
Pelin kulku

Peli koostuu neljästä ottelusarjasta, joissa jokainen vastustaja on edellistä vaikeampi. Voitto tarkoittaa listasijoituksen nousua ja uuden vastustajan kohtaamista. Hävittyään ottelun Little Mac voi vaatia uusintaottelua, ja mikäli uusintaottelukin päättyy häviöön, listasijoitus laskee ja seuraava ottelu käydään jo aiemmin voitetun vastustajan kanssa. Parin tappion jälkeen peli loppuu. Salasanan saa aina uuteen sarjaan noustua, eli käytännössä kolmen tai neljän ottelun välein. Peli on sikäli täysin epärealistinen, että nyrkkeilijät eivät liiku ollenkaan ottelun aikana, vaan pysyvät keskellä kehää. Ideana on löytää vastustajan heikot kohdat ja oppia torjumaan heidän omat erikoisliikkeensä. Monet vastustajien erikoisliikkeet ovat varsin mielikuvituksellisia.
Pelin kulku > Vastustajat

Neljän ottelusarjan vastustajat ovat:
Minor Circuit
Glass Joe (Pariisi, Ranska) - Lasileuka-Joe on eläkkeelle siirtyvä ranskalainen, joka häviää Little Macille lähes varmasti.
Von Kaiser (Berliini, Saksa) - Saksalainen, joka pukeutuu ruskeisiin housuihin ja nahkasaappaisiin.
Piston Honda (Tokio, Japani) - Ensimmäisen ottelusarjan mestari.
Major Circuit
Don Flamenco (Madrid, Espanja) - Flamenco-tanssia harrastava espanjalainen ilmestyy nyrkkeilykehään ruusu suussaan. Suosii koukkulyöntejä.
King Hippo (Hipposaari) - Kuningas Hippo on haavoittuvainen vatsastaan, johon on kuitenkin vaikea osua.
Great Tiger (Bombay, Intia) - Suuri Tiikeri on taikuutta harrastava, turbaania käyttävä vastustaja, Erikoisliikkeenä maaginen nopeus jossa tämä liikkuu todella nopeasti.
Bald Bull (Istanbuli, Turkki) - Kalju Härkä on tuttu muistakin Punch-Out!! -peleistä. Erikoisliikkeenä on rynnistys kehän poikki.
World Circuit
Piston Honda - Entinen ensimmäisen ottelusarjan mestari on harjoitellut vimmatusti edellisen häviönsä jälkeen.
Soda Popinski (Moskova, Neuvostoliitto) - Vaaleanpunainen Neuvostoliiton mestari, joka juo jatkuvasti "limua". Erikoisliikkeenä kierrelyönnit. (Huom. Tämän hahmon nimi oli alkuperäisessä pelihalliversiossa Vodka Drunkenski.)
Bald Bull - Entinen toisen ottelusarjan mestari, parantanut tekniikkaansa uusintaottelua varten.
Don Flamenco - Taistelee uudella taktiikalla.
Mr. Sandman (Philadelphia, Yhdysvallat) - Entinen maailmanmestari, taitava kaikilla nyrkkeilyn osa-alueilla. Erikoisliikkeenä ruudun etualalla tehtävät nopeat koukkulyönnit.
Super Macho Man (Los Angeles, Yhdysvallat) - Maailman videonyrkkeilyseuran hallitseva mestari. Omahyväinen muskelimies. Käytännössä muunneltu versio Soda Popinskista.
Unelmaottelu
Mike Tyson / Mr. Dream
Pelin kulku > Another World Circuit

Pelissä on viides ottelusarja, joka aukeaa pelattavaksi vain koodilla.
King Hippo
Great Tiger
Piston Honda
Soda Popinski
Bald Bull
Don Flamenco
Mr. Sandman
Super Macho Man
Mike Tyson / Mr. Dream
Aiheesta muualla

Mike Tyson's Punch-Out!! MobyGamesissa (englanniksi)
Pelin ohjevihkonen
Koodit ottelusarjojen käynnistämiseen
Kuningas Hippo ennen ottelua.
Little Mac ottaa teknisen voiton Don Flamencosta.
Dmitri Kozlov (jääpalloilija)

Dmitri Kozlov (s. 19. toukokuuta 1974) on venäläinen jääpalloilija, pelipaikaltaan hyökkääjä. Hän pelaa maan pääsarjassa murmanskilaisessa AMNGR-Murmanin joukkueessa.
Kozlov on ufalaisen jääpallokoulun kasvatti. Ennen siirtymistään nykyiseen seuraansa hän on pelannut Kirovets Ufassa, Lokomotiv Orenburgissa, Agrohim Bereznikissä, missä teki 85 maalia, Metallurg Bratskissa ja Montšegorsk-Severonikelissä, missä hän pelasi kahden kauden aikana 42 ottelua ja teki 63 maalia. Nykyiseen seuraansa AMNGR-Murmaniin hän siirtyi vuonna 2004.
Dave Brock

David Brock lavalla heinäkuussa 2009
David Anthony "Dave" Brock (s. 20. elokuuta 1941, Isleworth, Middlesex, Britannia) on englantilainen muusikko. Hän on ollut Hawkwind-yhtyeen johtohahmo yhtyeen koko olemassaolon ajan. Hän on ainoa alkuperäisjäsen yhtyeessä tällä hetkellä (2012). Brockin pääinstrumentti on kitara. Hän soittaa myös kosketinsoittimia ja laulaa.
Dave Brock aloitti musiikkiuransa soittamalla dixieland-tyylistä jazzia klubeilla ja myöhemmin hänen kiinnostuttua blues-musiikista hän soitti yhdessä mm. Eric Claptonin ja Keith Relfin kanssa. Brock toimi myös katusoittajana 1960-luvun puolivälissä ennen kuin liittyi Dharma Blues Bandiin.
Hän on tehnyt 1960-luvulla joitakin blues- ja folkvaikutteisia levytyksiä, joita on julkaistu Hawkwindin kokoelma-albumeilla. Brock oli kuitenkin ensisijaisesti kiinnostunut elektronisen musiikin yhdistämisestä rockiin ja vuonna 1969 hän perusti Hawkwind-yhtyeen, jossa pääsi toteuttamaan ideoitaan. Hawkwindia edelsi Famous Cure -niminen psykedeelistä bluesia soittanut yhtye.
Monista Hawkwindissa mukana olleista luovista persoonista ja taitavista muusikoista huolimatta Dave Brock on aina ollut yhtyeen päähahmo ja johtaja. Brock on aina inhonnut valtavirtaa ja kaupallistumista. Hän on sanonut vihaavansa yhtyeen hittisingleä "Silver Machinea" ja yhtye kieltäytyi esiintymästä suositussa Top Of The Pops -musiikkiohjelmassa (BBC:n piti tästä syystä tulla yhtyeen konserttiin kuvaamaan). Suurimpana virheenään Brock on pitänyt Lemmy Kilmisterin erottamista Hawkwindista.
Brock on julkaissut myös muutaman sooloalbumin ja hänen muuta soolotuotantoaan on julkaistu ainakin Weird Tapes 1-8 -sarjassa. Brock asuu vaimonsa Kris Taitin kanssa Devonissa, jossa heillä on maatilayritys sekä levytysstudio, jossa Hawkwind on levyttänyt viimeisimmät albuminsa.
Soolodiskografia

Earthed To The Ground 1984
Strange Trips & Pipe Dreams 1995
Memos And Demos 2001
Earthed To The Ground & The Agents Of Chaos 2003
Dmitri Kozlovski

| Mitalit | Mitalit | Mitalit |  |
| --- | --- | --- | --- |
|  Aleksandra Boikova ja Dmitri Kozlovski Ranskan Grand Prix'ssä marraskuussa 2018. |  Aleksandra Boikova ja Dmitri Kozlovski Ranskan Grand Prix'ssä marraskuussa 2018. |  Aleksandra Boikova ja Dmitri Kozlovski Ranskan Grand Prix'ssä marraskuussa 2018. |  |
Taitoluistelu
Maa:   Venäjä
| MM-kilpailut  | MM-kilpailut  | MM-kilpailut  |  |
|  Pronssia | Tukholma 2021 | pariluistelu |  |
| EM-kilpailut  | EM-kilpailut  | EM-kilpailut  |  |
|  Kultaa | Graz 2020 | pariluistelu |  |
|  Pronssia | Minsk 2019 | pariluistelu |  |
|  Pronssia | Tallinna 2022 | pariluistelu |  |
Aleksandra Boikova ja Dmitri Kozlovski Skate Canadassa lokakuussa 2019.
Dmitri Eduardovitš Kozlovski (synt. Nehvjadovitš, ven. Дмитрий Эдуардович Козловский (Нехвядович); s. 23. joulukuuta 1999 Pietari) on venäläinen taitoluistelija. Hän on pariluistelun Euroopan-mestari ja MM-mitalisti.
Kozlovski nousi parinsa Aleksandra Boikovan kanssa kansainväliseen julkisuuteen pariluistelussa saavuttamalla nuorten maailmanmestaruskilpailuissa hopeaa vuonna 2017. He johtivat vielä lyhytohjelman jälkeen mutta saivat vapaaohjelmassa vasta neljänneksi parhaat pisteet. Kaudella 2018–2019 he sijoittuivat Venäjän-mestaruuskilpailuissa pronssille ja pääsivät aikuisten arvokisoihin. Euroopan-mestaruuskilpailuissa he saavuttivat pronssia ja maailmanmestaruuskilpailuissa tuloksena oli kuudes sija. Syksyllä 2019 he voittivat Skate Canada Internationalin ja Moskovassa kilpaillun Rostelecom Cupin. Vuonna 2020 he voittivat ensimmäisen Venäjän-mestaruutensa. Seuraavaksi he voittivat Euroopan-mestaruuden Venäjän ottaessa kolmoisvoiton ja saivat parhaat pisteet sekä lyhyt- että vapaaohjelmassa. Saman vuoden maailmanmestaruuskilpailut peruuntuivat koronaviruspandemian vuoksi. Kaudella 2020–2021 Boikova ja Kozlovski uusivat Rostelecom Cupin voittonsa ja sijoittuivat Venäjän-mestaruuskilpailuissa hopealle. MM-kilpailuissa 2021 he johtivat lyhytohjelman jälkeen mutta olivat vapaaohjelmassa vasta neljänsiä ja putosivat pronssille. EM-kilpailuissa 2022 he saavuttivat pronssia venäläisten ottaessa kolmoisvoiton.
Kozlovski on pituudeltaan 185-senttimetrinen. Häntä ja 164-senttimetristä Boikovaa valmentavat Artur Mintšuk ja Tamara Moskvina.
Moskova ei usko kyyneliin

| Moskova ei usko kyyneliin> Москва слезам не верит |
| --- | --- |
 DVD-julkaisun kansikuva.
Ohjaaja:  Vladimir Menšov
Käsikirjoittaja:  Valentin Tšernyh
Säveltäjä:  Sergei Nikitin
Kuvaaja:  Igor Slabnevitš
Leikkaaja:  Jelena V. Mihailova
Pääosat:  Vera Alentova Irina Muravjova
Valmistustiedot
Valmistusmaa:  Neuvostoliitto
Tuotantoyhtiö:  Mosfilm
Levittäjä:  Mokép Netflix
Ensi-ilta:  Neuvostoliito: 11. helmikuuta 1980 Suomi: 13. helmikuuta 1981
Kesto:  150 min
Alkuperäiskieli:  venäjä
Aiheesta muualla
IMDb 
Elonet
AllMovie
Infobox OKNimi-testi OK: 
Moskova ei usko kyyneliin (ven. Москва слезам не верит, Moskva slezam ne verit) on neuvostoliittolainen elokuva, joka valmistui vuonna 1979. Elokuvan on käsikirjoittanut Valentin Tšernyh ja ohjannut Vladimir Menšov. Pääosia näyttelevät Aleksei Batalov ja Menšovin vaimo Vera Alentova.
Elokuvasta tuli Neuvostoliiton suosituimpia elokuvia. Katsojia oli 80 miljoonaa, kun yleensä suosikkielokuvilla katsojia oli 40–70 miljoonaa. Elokuva palkittiin myös Oscarilla (paras ulkomaalainen elokuva).
Juoni

Maalaistytöt Katerina, Ludmila ja Antonina saapuvat Moskovaan vuonna 1958 ja joutuvat asuntolassa asumaan yhteiseen huoneeseen. Myöhemmin heistä tulee ystäviä.
Katerina työskentelee tehtaassa ansaitakseen rahaa. Hän tapaa juhlissa televisiossa työskentelevän kameramiehen Rudolfin. Rudolf viettelee Katerinan, ja sen seurauksena Katerina tulee raskaaksi. Rudolf ei suostu menemään naimisiin tytön kanssa, ja Katerina jää yksin lapsensa kanssa. Yläluokkaan kuuluva Rudolfin äiti tarjoaa Katerinalle rahaa, jotta tämä jättäisi hänen poikansa rauhaan, mutta Katerina ei suostu ottamaan rahoja vastaan. Samaan aikaan Antonina menee naimisiin rakennustyöläisen Nikolain kanssa, ja Ludmila pyörittelee miehiä ympärillään.
Neljätoista vuotta myöhemmin Katerina on tehtaan johtaja ja murrosikäisen Aleksandran äiti. Katerina tapaa Goša-nimisen miehen, ja he alkavat seurustella. Yllättäen paikalle saapuu Rudolf, joka haluaa sopia välinsä naisen kanssa ja tavata tyttärensä.
Näyttelijät

| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
|  Vera Alentova  | … |  Katerina ”Katja” Tihomirova   |
|  Aleksei Batalov  | … |  Georgi ”Goša” Ivanovitš   |
|  Irina Muravjova  | … |  Ludmila   |
|  Aleksandr Fatjušin  | … |  Sergei   |
|  Raisa Rjazanova  | … |  Antonina   |
|  Boris Smortškov  | … |  Nikolai   |
|  Juri Vasiljev  | … |  Rodion ”Rudolf” Ratškov   |
|  Natalia Vavilova  | … |  Aleksandra   |
Aiheesta muualla

Arvioita filmistä. Rottentomatoes.com. (englanniksi)
Digby Dent (meriupseeri)

Digby Dent (k. kesäkuu 1762) oli brittiläinen meriupseeri, joka saavutti kommodorin arvon. Hänen isänsä oli myös nimeltään Digby Dent ja sotilasarvonsa kommodori. Hänen poikansa Digby Dent kunnostautui amiraali Horatio Nelsonin palveluksessa yleten itsekin amiraaliksi.
Dent taisteli siirtomaasodassa, joka tunnetaan nimellä Sota Jenkinsin korvasta Espanjaa vastaan ja osallistui muun muassa Portobellon taisteluun 1739. Taistelussa hän oli HMS Hampton Courtin kapteenina. Hampton Court oli myös kommodori Charles Brownin lippulaiva.
Vuosina 1747 hän toimi Jamaikan tukikohdan väliaikaisena komentajana. Seuraavana vuonna hänen tilalleen astui kontra-amiraali Charles Knowles.
1748 hänen odotettiin auttavan Knowlesia sotatoimessa Espanjaa vastaan Hispaniolan saarella. Dent ei onnistunut täyttämään käskyä vallata St. Jagoa, joka oli puolustautunut vakuuttavasti sulkupuomilla ja räjähtein lastatuilla laivoilla, jotka toimivat tavallaan tuon ajan torpedoina. Knowles syytti epäonnistumisestaan Dentiä, joka joutui vastaamaan syytteisiin sotaoikeudessa. Hänet vapautettiin kunniallisesti palveluksesta, eikä hän todennäköisesti palannut laivastoon ennen vuotta 1756, jolloin hänet palkattiin virkatehtäviin. Hän toimi virassaan kuolemaansa 1762 saakka.
Deryck Whibley

Deryck Whibley
Deryck Jayson Whibley (lempinimeltään Bizzy D) (s. 21. maaliskuuta 1980, Scarborough, Ontario) on kanadalainen muusikko. Hän on punk rock -yhtye Sum 41:n laulaja-kitaristi ja lauluntekijä. Whibleyn tärkeimmät musiikilliset vaikuttajat ovat Elvis Costello, The Beatles ja eteläkalifornialaiset punk-yhtyeet.
Whibley perusti Sum 41:n Steve Joczin kanssa kesällä 1996. Whibley on sanoittanut lähes kaikki Sum 41:n kappaleet. Hän on ollut tuottamassa osaa Sum 41:n sekä pitkäaikaisen opastajansa ja managerinsa Greig Norin yhtyeen Treble Chargerin albumeita. Whibley oli mukana Treble Chargerin albumilla Detox myös taustalaulajana.
Whibley oli naimisissa kanadalaislaulaja Avril Lavignen kanssa vuodet 2006–2009. Sitä ennen hänellä oli lyhyt suhde Paris Hiltonin kanssa.
Aiheesta muualla

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
Sum41.com
Sum 41 Myspacessa (englanniksi)
Virallinen fanisivusto There's No Solution
Fanisivusto King Of Disasters (Arkistoitu – Internet Archive)
Sum 41
| Deryck Whibley | Cone McCaslin | Steve Jocz> Tom Thacker | Mark Spicoluk | Marc Costanzo | Dave Baksh | Greig Nori |
| --- | --- |
Albumit::  Half Hour of Power | All Killer No Filler | Does This Look Infected? | Chuck | Underclass Hero | Screaming Bloody Murder | 13 Voices | Order In Decline | Heaven :x: Hell
Livealbumit, EP:t ja kokoelmat::  Motivation EP | Does This Look Infected Too? | Go Chuck Yourself/Happy Live Surprise
Videot ja DVD:t::  Introduction to Destruction | Cross Your T's and Gouge Your I's | Sake Bombs and Happy Endings | Bring The Noize! | Rocked: Sum 41 in Congo | Go Chuck Yourself/Happy Live Surprise
Circuit of the Americasin 6 tunnin ajo 2015

|  Circuit of the Americasin 6 tunnin ajo 2015 |
| --- | --- |
 5 osakilpailu 8 osakilpailusta kaudella FIA World Endurance Championship -kausi 2015. 

Päivämäärä:  19. syyskuuta 2015
Sijainti:  Circuit of the Americas
Kilpailun kesto:  6 tuntia
Circuit of the Americasin 6 tunnin ajo 2015 oli FIA WEC -sarjan kauden 2015 viides osakilpailu, joka ajettiin Yhdysvalloissa, Circuit of the Americasin radalla 19. syyskuuta 2015.
Aika-ajot

LMP1:n nopeimman kierroksen teki Porschen sveitsiläiskuski Neel Jani. Hän ajoi yhdessä Romain Dumasin ja Marc Liebin kanssa. Edellisen paalupaikan ottanut Porsche-trio Mark Webber, Timo Bernhard ja Brendon Hartley hävisi nyt 0,164 sekuntia. LMP2-luokassa paalupaikalle ajoi Nr. 47 Oreca 05 -kolmikko Matthew Howson, Richard Bradley ja Nicolas Lapierre.
GTE Pro -luokan paalupaikan ottivat Nr. Aston Martinin kaksikko Richie Stanaway ja Fernando Rees. Nr. 51 AF Corse -tiimin Ferrari Gianmaria Bruni ja Toni Vilander jäivät kuudenneksi. GTE AM -luokan paalulle ajoi Nr. 77 Porsche 911 RSR kolmikko Patrick Dempsey, Patrick Long ja Marco Seefried.
Kilpailu

LMP1-pääluokassa täysosuman nappasi Porschen kolmikko Mark Webber, Timo Bernhard ja Brendon Hartley, vaikka ryhmä kärsi minuutin stop-and-go -rangaistuksen kisassa sääntöjenvastaisesta varikkotoiminnasta. Audi miehitti sitten kaksi muuta koroketta palkintopallilla, kun toiseksi ajoi trio Andre Lotterer, Benoit Treluyer ja Marcel Fässler, ja kolmanneksi puolestaan Loïc Duval, Oliver Jarvis ja Lucas di Grassi.
LMP2-luokan voittoon ajoivat Nr. 26 Ligier JS P2 kolmikko Roman Rusinov, Julien Canal ja Sam Bird.
GTE Pro-luokassa voittoon ajoi Nr. 91 Porsche 911 RSR kaksikko Richard Lietz ja Michael Christensen. Nr. 51 AF Corse -tiimin Ferrari Gianmaria Bruni ja Toni Vilander sijoittuivat seitsemänneksi kärsittyään tekniikkamurheista ja menettäen varman palkintosijoituksen. GTE AM -luokan voitti Nr. 72 Ferrari F458 kolmikko Victor Shaytar, Andrea Bertolini ja Aleksey Basov.
Dmitri Kvartalnov

| Dmitri Kvartalnov |
| --- | --- |

Henkilötiedot
Syntynyt: 25. maaliskuuta 1966 (ikä 58) Voskresensk, Venäjän SFNT, Neuvostoliitto
Kansalaisuus:   Venäjä
Jääkiekkoilija
Pelipaikka:  laitahyökkääjä
Maila:  vasen
Pituus:  176 cm
Paino:  85 kg
Pelaajaura
Pääsarjaura:  1982–2008
Seurat:  HK Himik Voskresensk, SKA Kalinin, San Diego Gulls (IHL), Boston Bruins (NHL), Providence Bruins (AHL), HC Ambrì-Piotta (NLA), Klagenfurter AC (EBEL), Adler Mannheim (DEL), Jokerit (SML), Ak Bars Kazan, Severstal Tšerepovets, HK Krylja Sovetov Moskova
NHL-varaus:  16. varaus, 1992 Boston Bruins
Dmitri Vjatšeslavovitš Kvartalnov (ven. Дмитрий Вячеславович Квартальнов, s. 25. maaliskuuta 1966 Voskresensk, Venäjän SFNT, Neuvostoliitto) on venäläinen entinen jääkiekkoilija, pelipaikaltaan laitahyökkääjä. Nykyään Kvartalnov toimii KHL-liigassa pelaavan Moskovan TsSKA:n päävalmentajana.
Kvartalnov pelasi uransa kaksi ensimmäistä kautta, 1982–83 ja 1983–84 kotikaupunkinsa joukkueessa HK Himik Voskresenskissa. Kausiksi 1984–85 ja 1985–86 hän siirtyi suorittamaan asepalvelustaan kakkosliigan armeijaseuraan SKA Kalininiin, mutta palasi sen jälkeen kasvattajaseuraansa. Kaudella 1989–90 Kvartalnov voitti Neuvostoliiton jääkiekkosarjan pistepörssin.
Neuvostoliiton hajottua Kvartalnov siirtyi samaten laitahyökkääjänä pelanneen veljensä Andrein kanssa Pohjois-Amerikkaan IHL-liigan San Diego Gulls -joukkueeseen voittaen sarjan pistepörssin ja saaden sekä vuoden tulokkaan että parhaan pelaajan palkinnot. Seuraavana kesänä vuonna 1992 Boston Bruins varasi Kvartalnovin NHL:ään ensimmäisellä kierroksella. Hän pelasi samaisen joukkueen riveissä ainoat NHL-kautensa, 1992–93 ja 1993–94, joista ensimmäisen lähes piste per peli -tahtia ja tekemällä uuden NHL-ennätyksen vähintään yhdellä pisteellä jokaisessa neljästätoista ensimmäisestä ottelustaan. Jälkimmäisellä kaudella Kvartalnov joutui yksipuolisen hyökkäysorientoituneena pidetyn pelityylinsä vuoksi puolustuskuria painottaneen valmentaja Brian Sutterin epäsuosioon ja pudotettiin farmijoukkue Providence Bruinsiin, AHL:ään. Seuraaviksi kausiksi Kvartalnov palasi Eurooppaan ja pelasi menestyksekkäästi Sveitsissä ja Itävallassa HC Ambrì-Piottan ja Klagenfurter AC:n joukkueissa.
Kvartalnov edusti Neuvostoliittoa vuosien 1989 ja 1991 MM-kilpailuissa sekä Venäjää MM-kisoissa 1996. Kvartalnov vieraili myös SM-liigan Jokereissa kaudella 1999–2000 ottaen SM-hopeaa. Hän lopetti uransa kasvattajaseurassaan, Venäjän kakkosliigaan pudonneessa HK Himik Voskresenskissa kaudella 2007–08.
Kvartalnovin poika Nikita on myös jääkiekkoilija. Hän on pelannut 117 ottelua KHL:ssa ja osallistuu Pelicansin harjoitusleirille syksyllä 2018.
Churwalden

| Churwalden |
| --- | --- |
 Churwaldenin kylä.
 vaakuna

 Churwalden
 Koordinaatit: 46°48′N, 9°32′E 
Valtio:   Sveitsi
Kantoni:  Graubünden
Hallintoalue:  Plessurin alue
Pinta-ala:  
 – Kokonaispinta-ala:  48,57 km²
Korkeus:  624–2 575 m
Väkiluku (31.12.2017)  (vakinaiset asukkaat):  2 012
 – Väestötiheys:  41 as./km²
 
 www.churwalden.ch 
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Churwalden on kunta Sveitsissä Graubündenin kantonissa. Siellä on runsaat 2 000 vakinaista asukasta. Churwalden on yksi Plessurin hallinnollisen alueen (saks. Region Plessur) kuudesta kunnasta. Nykyinen Churwaldenin kunta perustettiin vuonna 2010, kun kolme kuntaa, Malix, Parpan ja vanha Churwaldenin kunta, yhdistyivät.
Sijainti

Churwalden sijaitsee Plessurjokeen laskevan Rabiosajoen laaksossa viitisen kilometriä Churista etelään.
Matkailu

Churwalden muodostaa yhtenäisen matkailualueen Vaz/Obervaziin kuuluvien Lenzerheiden ja Valbellan kanssa.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Churwalden Wikimedia Commonsissa
Derrick De Marney

| Derrick De Marney> Henkilötiedot |
| --- | --- |
Syntynyt: 21. syyskuuta 1906 Lontoo, Yhdistynyt kuningaskunta
Kuollut: 18. syyskuuta 1978 (71 vuotta) Lontoo, Yhdistynyt kuningaskunta
Ammatti:  näyttelijä, ohjaaja, tuottaja
Näyttelijä
Aktiivisena:  1926–1966
Merkittävät roolit:  Nuori ja viaton
Aiheesta muualla
IMDb 
Elonet
Derrick De Marney (21. syyskuuta 1906 Lontoo, Yhdistynyt kuningaskunta – 18. syyskuuta 1978 Lontoo, Yhdistynyt kuningaskunta) oli brittiläinen näyttelijä, elokuvaohjaaja ja -tuottaja. Näyttelijänä De Marney muistetaan ehkä parhaiten Alfred Hitchcockin elokuvasta Nuori ja viaton (1937).
De Marney aloitti näyttämöllä 1926 ja siirtyi elokuviin 1928. Toisen maailmansodan aikana hän ohjasi brittihallitukselle dokumenttielokuvan Malta GC (1942), jonka jälkeen hän toimi tuottajana ja näyttelijänä (muun muassa Quartier Latinin hullu, 1946).
De Marneyn veli Terence De Marney oli myös näyttelijä.
Valikoitu filmografia

| Vuosi | Alkuperäinen nimi | Suomenkielinen nimi | Huomioita |
| --- | --- | --- | --- |
| 1928 | Adenturous Youth |  | näyttelijä, ensimmäinen elokuva |
| 1936 | Things to Come | Tulevia aikoja | näyttelijä |
| 1937 | Young and Innocent | Nuori ja viaton | näyttelijä |
| 1941 | Dangerous Moonlight | Vaarallista kuutamoa | näyttelijä |
| 1942 | Malta G. C. |  | ohjaaja, dokumenttielokuva |
| 1943 | The Gentle Sex | 7 tyttöä | tuottaja |
| 1946 | Latin Quartier | Quartier Latinin hullu | näyttelijä, tuottaja |
| 1948 | Sleeping Car to Trieste | Makuuvaunu Triesteen | näyttelijä |
| 1966 | The Projected Man | Tappava käsi | näyttelijä, viimeinen elokuva |
Digenes Akritas

Digenes Akritas -eepoksen käsikirjoitus Kreikan kansalliskirjastossa.
Digenes Akritas (m.kreik. Διγενῆς Ἀκρίτας, Digenēs Akritas) on bysanttilaisen kansanrunouden sankari.
Vanhin versio Digenes Akritaksesta kertovasta tekstistä on todennäköisesti noin vuodelta 1100. Tarina sijoittuu menneisyyteen kirjoitushetkestä katsoen. Se edustaa maailmankuvaa eri vaiheilta ajanjaksolta 800–1100.
David Brooks

David Brooks tarkoittaa seuraavia henkilöitä:
David Brooks (s. 1961), yhdysvaltalainen toimittaja
David Allen Brooks (s. 1947), yhdysvaltalainen näyttelijä
David Constantine Brooks (s. 1981), taiteilijanimeltään Mavado, jamaikalainen reggaemuusikko
David Brooks (s. 1997), walesilainen jalkapalloilija.
| --- | --- |
: Tämä on täsmennyssivu, joka luettelee monimerkityksisen käsitteen eri merkitykset tai useita eri henkilöitä. Artikkelisivuja, joiden nimessä tai tekstissä lukee ”David Brooks”, voi hakea sivunnimihaulla, laajalla sivunnimihaulla tai tekstihaulla.