stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Ricky Sbragia
Ura valmentajana

Peliuransa jälkeen Sbragia jatkoi valmentajana York Cityn juniorijoukkueessa. Hän suoritti valmentajalisenssin 1990. Hänen johdollaan York Cityn juniorit selvisivät ensikertaa seuran historiassa nuorten FA Cupin välieriin 1992/93.
1994 Sbragia siirtyi Sunderland AFC:n juniorijoukkueen valmentajaksi. Hän työskenteli Sunderlandin organisaatiossa kahdeksan vuotta luotsaten myös seuran reservijoukkuetta.
Marraskuussa 2002 Sbragia siirtyi Manchester Unitedin reservijoukkueen valmentajaksi.  ManUssa Sbragia nosti reservijoukkueen kautta suuren yleisön tietoisuuteen muun muassa Kieran Richardsonin ja Darren Fletcherin.
Lokakuussa 2005 Sbragia siirtyi Sam Allardycen valmennusryhmään Bolton Wanderersin organisaatioon.  Hän työskenteli Boltonissa marraskuuhun 2007 saakka, jolloin hän siirtyi Roy Keanen apuvalmentajaksi Sunderlandiin.
Joulukuun alussa 2008 Sbragia nousi Sunderlandin väliaikaiseksi päävalmentajaksi Keanen erottua tehtävistään.  Sbragian johdolla The Black Catsin otteet paranivat ja seurajohto antoi luottamuksensa skotille, ja joulukuun lopulla Sbragia allekirjoitti kauden 2009/10 loppuun ulottuvan sopimuksen seuran kanssa.  Sbragia kuitenkin jätti tehtävänsä kauden jälkeen luotsattuaan Sunderlandin kuiville putoamiskamppailussa.
Elokuussa 2011 Sbragiasta tuli Skotlannin alle 17-vuotiaiden maajoukkueen päävalmentaja.  Vuotta myöhemmin hän siirtyi U19-maajoukkueen päävalmentajaksi. Marraskuussa 2014 Sbragiasta tuli väliaikaisesti U21-maajoukkueen päävalmentaja.  Elokuussa 2015 maan jalkapalloliitto vahvisti Sbragian jatkavan täysipäiväisesti U21-maajoukkueen valmentajana.
Heinäkuussa 2017 Sbragia palasi Manchester Unitediin alle 23-vuotiaiden joukkueen päävalmentajaksi. Sbragia sai potkut seurasta kauden 2018/19 jälkeen.
Reginald

Reginald (/ˈɹɛd͡ʒ.ə.nəld/) on englanninkielinen miehen etunimi. Se perustuu latinankieliseen nimeen Reginaldus, joka puolestaan perustuu germaaniseen nimeen Raginald. Nimi Reginald lyhennetään usein muotoon Reggie (/ˈɹɛd͡ʒ.i/). Suomessa etunimi Reginald on vuoteen 2023 mennessä annettu yhteensä alle 70 miehelle ja alle 30 naiselle.
Tunnettuja Reginald-nimisiä

Reginald Arvizu (s. 1969), yhdysvaltalainen basisti
Reginald Beavan (1843–1927), brittiläinen eläintieteilijä
Reginald Bratton (s. 1986), yhdysvaltalainen koripalloilija
Reginald Brooks-King (1861–1938), brittiläinen jousiampuja
Reginald Butler (1913–1981), brittiläinen kuvanveistäjä
Reginald Campbell Thompson (1876–1941), brittiläinen arkeologi ja assyriologi
Denzil Reginald D’Souza (1929–2002), intialainen roomalaiskatolinen piispa
Reginald ”Reggie” Davani (s. 1980), papuauusiguinealainen jalkapalloilija
Reginald Dyer (1864–1927), brittiläinen prikaatinkenraali
Reginald John Delargey (1914–1979), uusiseelantilainen roomalaiskatolinen arkkipiispa ja kardinaali
Reginald Doherty (1872–1910), englantilainen tennispelaaja
Reginald Dwight (nyk. Elton John, s. 1947), englantilainen muusikko
Reginald ”Reggie” Evans (s. 1980), yhdysvaltalainen koripalloilija
Reginald Fessenden (1866–1932), kanadalainen keksijä
Reginald Golson (s. 1981), yhdysvaltalainen koripalloilija
Reginald Heber (1783–1826), englantilainen anglikaaninen piispa ja virsirunoilija
Reginald Hill (1936–2012), brittiläinen rikoskirjailija
Reginald ”Reggie” Jackson, yhdysvaltalainen baseballpelaaja
Reginald Johnston (1874–1938), skotlantilainen diplomaatti ja opettaja
Reginald Jägerhorn (s. 1932), suomalainen taloustieteilijä
Reginald Lee (1870–1913), englantilainen tähystäjä
Reginald Martin (1887–1981), brittiläinen haavipalloilija
Reginald Maudling (1917–1979), brittiläinen poliitikko
Reginald Ernest Moreau (1897–1970), englantilainen lintutieteilijä
Reginald Joseph Orsmond (1931–2002), eteläafrikkalainen roomalaiskatolinen piispa
Reginald Pole (1500–1558), englantilainen roomalaiskatolinen arkkipiispa ja kardinaali
Reginald ”Reggie” Pridmore (1886–1918), brittiläinen maahockeypelaaja
Reginald Rodrigues (1922–1995), intialainen maahockeypelaaja
Reginald Rose (1920–2002), yhdysvaltalainen televisio- ja elokuvakäsikirjoittaja
Réginald Storms (1880–1948), belgialainen ampuja
Reginald VelJohnson (s. 1952), yhdysvaltalainen näyttelijä
Reginald Wingate (1861–1953), brittiläinen kenraali
Kuvitteellisia henkilöitä:
Reginald Jeeves, kirjailija P. G. Wodehousen luoma hahmo
Reginald Perrin, päähenkilö televisiosarjassa Herra Perrinin uusi elämä.
Raatihuoneentori (Viipuri)

Kristuksen kirkastumisen katedraali ja Hovioikeuden talo (oik.).
Raatihuoneentori (ven. Соборная площадь, Sobornaja ploštšad eli "Katedraalinaukio") on Viipurin keskustassa sijaitseva aukio. Sen keskeisin rakennus on Viipurin ortodoksisen hiippakunnan entinen pääkirkko Kristuksen kirkastumisen katedraali, joka tunnetaan myös Preobrašenskin katedraalin nimellä.
Historia

Nykyisin Raatihuoneentorina tunnettu aukio syntyi 1580-luvun lopulla, kun keskiaikaisen kaupunginmuurin itäpuolelle rakennettiin Sarvilinnoituksen nimellä tunnettu muuri. Niiden väliin jäävälle alueelle muodostui uusi Vallin kaupunginosa, jonka keskelle oli asemakaavassa merkitty suuri aukio. Sitä kutsuttiin aluksi Suurtoriksi ja myöhemmin kaupungin siirryttyä Venäjän haltuun oli nimenä jonkin aikaa Katariinantori keisarinna Katariina II:n mukaan. Hänen kuolemansa jälkeen 1800-luvun alussa nimeksi vakiintui Katedraalintori tai Raatihuoneentori. Käytössä on ollut myös nimitys Uusi raatihuoneentori erotuksena lännempänä sijaitsevasta Vanhan raatihuoneen torista eli nykyisestä Torkkeli Knuutinpojan torista.
Torin ja ympäristön rakennuksia

Keskellä Raatihuoneentoria sijaitsee Kristuksen kirkastumisen katedraali, joka rakennettiin Katariina II:n käskystä hänen vuonna 1783 tekemänsä vierailun jälkeen ja se valmistui 1789. Torin itälaidalla katedraalin takana on vuonna 1885 arkkitehti N. A. Courvoisierin piirustusten mukaan valmistunut entinen Venäläisen siviililukion rakennus, johon Suomen itsenäistymisen jälkeen muutti Viipurin suomalainen lyseo. Tiloissa toimii edelleen koulu. Raatihuoneentorin etelälaidalla kulkee Vahtitorninkatu (ven. Ulitsa Storoževoj Bashni), jonka varrella ovat arvokas 1770-luvun lopulla valmistunut Viipurin hovioikeuden talo sekä hovioikeuden presidentin virka-asunnoksi valmistunut Ernst Lohrmannin suunnittelema rakennus vuodelta 1847. Hovioikeuden talo on nykyään koulurakennuksena ja virka-asunto puolestaan lastentarhana.
Torin länsilaidalla on nykyään enää yksi takennus, jossa vuodesta 1962 lähtien on toiminut elokuvateatteri. Se saneerattiin talvisodan pommituksissa pahoin tuhoutuneen Viipurin kaupungintalon tiloihin. Vieressä oli vuonna 1834 valmistunut Seurahuone, jonka oli suunnitellut arkkitehti Anders Fredrik Granstedt. Rakennus kuitenkin tuhoutui talvisodan aikana. Torin pohjoispuolta rajaa entinen Linnankatu (nyk. Krepostnaja ulitsa), jonka takana sijaitsee Suomessa paremmin Torkkelinpuistona tunnettu Lenininpuisto.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Raatihuoneentori Wikimedia Commonsissa
Hovioikeuden presidentin talo.
Sorvanjärvi (Luhanka)

| Sorvanjärvi |
| --- | --- |
Valtiot:  Suomi
Maakunnat:  Keski-Suomi
Kunnat:  Luhanka
Koordinaatit:  61°50′10″N, 25°38′46″E
Vesistöalue ja valuma-alueen tietoja
Päävesistöalue:  Kymijoen vesistö (14)
Valuma-alue:  Päijänteen alue (14.22)
Laskuoja:  oja Päijänteeseen 
Järvinumero:  14.221.1.216
Mittaustietoja
Pinnankorkeus:  107,8 m  
Pituus:  370 m  
Leveys:  140 m  
Rantaviiva:  0,874 km  
Pinta-ala:  3,536 ha  
Saaria:  ei saaria 
 fiSorvanjärvi 
Sorvanjärvi tai myös Sorvajärvi on Keski-Suomessa Luhangassa Rekolankylän lähellä sijaitseva järvi.
Maantietoa

Järven pinta-ala on 3,5 hehtaaria, se on 350 metriä pitkä ja 150 metriä leveä. Järvellä ei ole kartan mukaan saaria. Sen rantaviivan pituus on 850 metriä.
Vesistösuhteet

Järvi sijaitsee Kymijoen vesistössä (vesistöaluetunnus 14) Suur-Päijänteen alueen (14.2) Päijänteen alueella (14.22), jonka Päijänteen lähialueeseen (14.221) se kuuluu. Järven vedenpinnan korkeus on 107,8 metriä mpy.
Reg Noble

Reg Noble
Edward Reginald Noble (23. kesäkuuta 1895 Collingwood, Ontario, Kanada – 19. tammikuuta 1962) oli kanadalainen jääkiekkoilija, joka pelasi kaikkiaan 17 kautta ammattilaisena National Hockey Association (NHA)- ja National Hockey League (NHL)-liigoissa. Sekä hyökkääjänä että puolustajana pelanneen Noblen seuroja olivat Toronto Blueshirts, Montreal Canadiens, Toronto St. Pats, Montreal Maroons, Detroit Cougars, Detroit Falcons ja Detroit Red Wings. Kolminkertainen Stanley Cup -voittaja Noble valittiin postuumisti Hockey Hall of Fameen. Hän oli viimeinen aktiivipelaaja, joka oli nähty jo NHL:n ensimmäisellä ammattilaiskaudella 1917–1918  ja ylipäätään 1910-luvulla.
Kaikkiaan Reg Noble pelasi NHL:ssä 509 ottelua ja teki niissä 167 maalia ja antoi 97 maaliin johtanutta syöttöä (264 tehopistettä). Jäähyminuutteja hänelle kertyi 859. NHL:n pudotuspeleissä Noble keräsi 32 ottelua ja saavutti tehot 4+4=8; jäähyminuutteja hänelle tuomittiin 61.
Saavutuksia ja palkintoja

1914–15 - OHA-Jr.: ykköstähdistössä
1918 - Stanley Cup (Toronto Arenas)
1922 - Stanley Cup (Toronto St. Pats)
1926 - Stanley Cup (Montreal Maroons)
1962 - Hockey Hall of Fame
Aiheesta muualla

Reg Noble The Internet Hockey Databasessa (englanniksi)
Legends of Hockey: Reg Noble
Reijo Lindroos (toimittaja)

Reijo Veikko Johannes Lindroos (s. 12. elokuuta 1951 Helsinki)[lähde? ] on suomalainen toimittaja, joka työskenteli pitkään Yleisradion ulkomaantoimittajana. Hän toimi Ylen Afrikan-kirjeenvaihtajana vuosina 1989–1992 asemapaikkanaan Nairobi. Vuosina 1997–2002 hän oli Ylen pääkirjeenvaihtajana Washingtonissa Yhdysvalloissa. Hän on toiminut myös Ylen TV-uutisten ulkomaantoimituksen päällikkönä ja viimeksi erikoistoimittajana. Hän jäi eläkkeelle syksyllä 2016.
Lindroos raportoi kirjeenvaihtajana muun muassa Nelson Mandelan vapautumisesta ja Etelä-Afrikan apartheidin purkamisesta, Yhdysvaltojen vuoden 2000 presidentinvaaleista ja syyskuun 11. päivän terroriteoista 2001. Lomaltaan Sri Lankassa joulukuussa 2004 Lindroos joutui raportoimaan Intian valtameren tsunamista.
Aiheesta muualla

Reijo Lindroos Radio- ja tv-arkiston tietokannassa
Quinton Howden

| Quinton Howden |
| --- | --- |

Henkilötiedot
Syntynyt: 21. tammikuuta 1992 (ikä 32) Winnipeg, MB, Kanada
Kansalaisuus:   Kanada
Jääkiekkoilija
Pelipaikka:  keskushyökkääjä
Maila:  vasen
Pituus:  188 cm
Paino:  86 kg
Pelaajaura
Pääsarjaura:  2013–
Aik. seurat:  San Antonio Rampage (AHL) Florida Panthers (NHL) Manitoba Moose (AHL) Winnipeg Jets (NHL) Dinamo Minsk (KHL) Torpedo Nižni Novgorod (KHL) Vitjaz Podolsk (KHL) Malmö Redhawks (SHL) Kölner Haie (DEL) Jukurit (SML) Brûleurs de Loups de Grenoble (Ranska)
NHL-varaus:  25. varaus, 2010 Florida Panthers
Quinton Howden (s. 21. tammikuuta 1992 Winnipeg, Manitoba, Kanada) on kanadalainen jääkiekkoilija ja olympiamitalisti. Hän on pelipaikaltaan keskushyökkääjä, mutta Howden osaa pelata myös laidassa. Hän on pelannut urallaan myös yhteensä 97 NHL:n runkosarjaottelua Florida Panthersissa ja Winnipeg Jetsissa tehopistein 10+7=17. Panthers varasi Howdenin ensimmäisellä kierroksella varaustilaisuuden 25. pelaajana vuonna 2010.
Ura > Seuraura > Juniorivuodet

Howden on Springfield MHA:n kasvatti. Moose Jaw Warriors varasi hänet koko WHL:n varaustilaisuuden ensimmäisenä pelaajana kesällä 2017. Howden pelasi suurimman osan kaudesta 2007–2008 MMHL-juniorisarjaa Eastman Selectsin joukkueessa, mutta hän debytoi myös WHL:ssä, jossa Howden pelasi viisi ottelua. Varsinaisella WHL:n tulokaskaudellaan 2008–2009 hän pelasi Warriorsissa 62 runkosarjaottelua tehopistein 13+17=30. Kaudella 2009–2010 Howden voitti joukkueen sisäisen piste- ja syöttöpörssin tehoilla 28+37=65. Hän pelasi kauden aikana myös CHL Top Prospects Gamessa.
Florida Panthers varasi Howdenin ensimmäisellä kierroksella 35. pelaajana NHL:n varaustilaisuudessa 2010. Kaudella 2010–2011 hän nousi Moose Jaw Warriorsin WHL-joukkueen varakapteeniksi. Howden oli joukkueen paras maalintekijä ja toiseksi paras pistemies tehoilla 40+39=79. Neljännesvälierissä hän oli Warriorsin paras pistemies ja maalintekijä tehoilla 5+2=7. Howden valittiin kauden päätteeksi WHL:n itäisen konferenssin toiseen tähdistökentälliseen.
Huhtikuussa 2011 Howden teki Florida Panthersin kanssa kolmivuotisen NHL-tulokassopimuksen Florida Panthersin kanssa. Hän jatkoi kaudella 2011–2012 Moose Jaw Warriorsin WHL-joukkueessa, jonka sisäisen pistepörssin Howden voitti tehoilla 30+35=65. Neljännessä puolivälieräottelussa 11. huhtikuuta 2012 vieraissa Medicine Hat Tigersia vastaan hän sai syöttöpisteen Brayden Pointin ylivoimalla tekemään 3–4-voittomaaliin ensimmäisessä jatkoerässä ajassa 68.50. Warriors eteni välieriin otteluvoitoin 4–0. WHL-kauden päätyttyä Panthers lähetti Howdenin AHL-joukkue San Antonio Rampagen vahvuuteen. Hän pelasi siellä neljä playoff-ottelua ilman tehopisteitä.
Ura > Maajoukkueura

| Mitalit> Maa:   Kanada.Miesten jääkiekko. Olympialaiset  | Mitalit> Maa:   Kanada.Miesten jääkiekko. Olympialaiset  | Mitalit> Maa:   Kanada.Miesten jääkiekko. Olympialaiset  | Maa:   Kanada> Miesten jääkiekko. |
| --- | --- | --- | --- |
|  Pronssia | Pyeongchang 2018 | jääkiekko |  |
| Alle 20-v. MM-kilpailut  | Alle 20-v. MM-kilpailut  | Alle 20-v. MM-kilpailut  |  |
|  Hopeaa | Yhdysvallat 2011 | jääkiekko |  |
|  Pronssia | Kanada 2012 | jääkiekko |  |
| Ivan Hlinkan muistoturnaus  | Ivan Hlinkan muistoturnaus  | Ivan Hlinkan muistoturnaus  |  |
|  Kultaa | Břeclav 2009 | jääkiekko |  |
Howden edusti Kanadaa Pyeongchangin olympiakisoissa 2018, jolloin hän voitti pronssia. Howden edusti Kanadaa myös Karjala-turnauksessa ja Channel One Cupissa vuonna 2017.
Howden pelasi myös alle 20-vuotiaiden MM-kilpailuissa vuosina 2011 ja 2012. Ensimmäisessä turnauksessa hän teki Yhdysvaltoja vastaan pelatussa välieräottelussa Kanadan 1–4-voittoon päättyneen ottelun voittomaalin, joka ratkaisi joukkueelle finaalipaikan. Kanadan turnaus päättyi lopulta hopeaan. Vuoden 2012 turnauksessa Howden toimi joukkueen varakapteenina ja voitti pronssia.
Howden pelasi myös alle 18-vuotiaiden MM-kilpailuissa vuonna 2010, jolloin hän jakoi neljällä osumallaan Kanadan sisäisen maalipörssin voiton John McFarlandin kanssa sekä voitti joukkueen sisäisen tehotilaston lukemalla +9. Valmentajat valitsivat Howdenin joukkueensa turnauksen yhdeksi kolmesta parhaasta pelaajasta.
Howden pelasi myös alle 18-vuotiaiden Ivan Hlinkan muistoturnauksessa vuonna 2009, jolloin hän voitti kultaa. Howden edusti myös Canada Westernin joukkuetta World U-17 Hockey Challengessa vuonna 2009.
Varhaiset vuodet

Howden loukkaantui kuusivuotiaana pahasti polkupyöräonnettumuudessa, jossa hänen reisiluunsa murtui. Howden oli noin kaksi kuukautta liikuntakyvytön, ja hänen täytyi käyttää tukisidettä. Lääkärit epäilivät, että hänestä ei tule urheilijaa. Howden kuitenkin kuntoutui nopeasti, ja hän aloitti vuotta myöhemmin jääkiekon.
Muuta

Howdenin pikkuveli Brett pelaa hyökkääjänä NHL-seura Vegas Golden Knightsissa. Tampa Bay Lightning varasi hänet ensimmäisellä kierroksella vuonna 2016.
Saksan Bundesliigan kausi 1964–1965

| Saksan Bundesliigan kausi 1964–1965 |
| --- | --- |
Joukkueiden määrä:  16
Ajankohta:  22. elokuuta 1964 – 15. toukokuuta 1965
Mestari:  Werder Bremen
Pudonneet joukkueet:  Hertha BSC (lisenssi peruutettiin)
Ottelut:  240
Maalit:  796 (3,32 per ottelu)
Paras maalintekijä:  Rudolf Brunnenmeier (24 maalia)
Suurin kotivoitto:  1860 München 9–0 Karlsruher SC
Suurin vierasvoitto:  Eintracht Frankfurt 0–7 Karlsruher SC
Alempi sarjataso:  Regionalliga
  ← 1963–1964 :  1965–1966 → 
Saksan Bundesliigan kausi 1964–1965 oli järjestyksessään toinen Bundesliigan, Länsi-Saksan pääsarjan kausi. Se alkoi 22. elokuuta 1964 ja päättyi 15. toukokuuta 1965.  Hallitsevana mestarina kauteen lähti 1. FC Köln.
Mestaruuden voitti Werder Bremen ja alemmalle sarjatasolle putosi Hertha BSC. Tuloksellisesti Karlsruher SCn ja FC Schalke 04:n olisi pitänyt pudota Regionalligaan kaudeksi 1965–1966, mutta Saksan jalkapalloliitto katsoi Hertha Berlinin toimineen sääntöjen vastaisesti siirtomaksujen, bonuksien ja pelaajapalkkioiden kanssa. Tilintarkastusten jälkeen todettiin, että todisteet riittävät epäämään Hertha Berlinin lisenssin.
Kaudella 1964–1965 nähtiin Bundesliigassa ensimmäistä kertaa brasilialaisia pelaajia. Zézéstä tuli ensimmäinen brasilialainen Bundesliigassa, kun hän pelasi FC Kölnin paidassa Hertha Berliniä vastaan 22. elokuuta 1964. Ensimmäinen brasilialainen maalintekijä Bundesliigassa oli Raoul Tagliari, joka teki maalin 21. marraskuuta 1964 Meidericher SV:n paidassa Nürnbergiä vastaan.
Sarjajärjestelmä

Jokainen joukkue pelasi toisiaan vastaan kaksi kertaa kauden aikana: kerran kotona ja kerran vieraissa. Voitosta joukkue sai kaksi, tasapelistä yhden ja häviöstä nolla pistettä. Kauden päätteeksi eniten pisteitä kerännyt joukkue voitti mestaruuden ja kaksi viimeiseksi jäänyttä joukkuetta olisi pudonnut silloiseen Regionalligaan, mutta Hertha Berlinin ongelmien takia joukkueelle ei myönnetty lisenssiä ja näin kaksi viimeiseksi sijoittunutta säilyivät. Jos kaksi tai useampi joukkue olisi päätynyt tasapisteisiin, olisi ratkaistu mestari maalikeskiarvolla, joka oli yleisesti käytössä ennen maalieroa.
Bundesliigan mestari ansaitsi osallistumisoikeuden Mestarien liigan edeltäjään Euroopan Cupiin kaudeksi 1965–1966.
Joukkueet

Preußen Münster ja 1. FC Saarbrücken putosivat Regionalligaan edellisen kauden päätteeksi. Heidän tilalleen nousivat Hannover 96 ja Borussia Neunkirchen.
| Joukkue | Kotistadion | Kapasiteetti |
| --- | --- | --- |
| Berlin Hertha BSC | Olympiastadion | 100,000 |
| Braunschweig Eintracht Braunschweig | Eintracht-Stadion | 38,000 |
| Bremen SV Werder Bremen | Weserstadion | 32,000 |
| Dortmund Borussia Dortmund | Stadion Rote Erde | 30,000 |
| Frankfurt Eintracht Frankfurt | Waldstadion | 87,000 |
| Hamburg Hamburger SV | Volksparkstadion | 80,000 |
| Hannover Hannover 96 | Niedersachsenstadion | 86,000 |
| Kaiserslautern 1. FC Kaiserslautern | Stadion Betzenberg | 42,000 |
| Karlsruhe Karlsruher SC | Wildparkstadion | 50,000 |
| Köln 1. FC Köln | Müngersdorfer Stadion | 76,000 |
| Meiderich Meidericher SV | Wedaustadion | 38,500 |
| München 1860 TSV 1860 München | Stadion an der Grünwalder Straße | 44,000 |
| Neunkirchen Borussia Neunkirchen | Ellenfeld | 32,000 |
| Nürnberg 1. FC Nürnberg | Städtisches Stadion | 64,238 |
| Schalke FC Schalke 04 | Glückauf-Kampfbahn | 35,000 |
| Stuttgart VfB Stuttgart | Neckarstadion | 53,000 |
Sarjataulukko

| # | Joukkue | O | V | T | H | TM | PM | Mka | Pst | Karsinta tai putoaminen |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |

| 1. | SV Werder Bremen | 30 | 15 | 11 | 4 | 54 | 29 | 1.862 | 41 | Osallistumisoikeus Euroopan Cupin karsintaan |
| 2. | 1. FC Köln | 30 | 14 | 10 | 6 | 66 | 45 | 1.467 | 38 | Osallistumisoikeus Messukaupunkien cupin ensimmäiselle kierrokselle |
| 3. | Borussia Dortmund | 30 | 16 | 6 | 9 | 67 | 48 | 1.396 | 36 | Osallistumisoikeus Cup-voittajien cupin ensimmäiselle kierrokselle |
| 4. | 1860 München | 30 | 14 | 7 | 9 | 70 | 50 | 1.4 | 35 | Osallistumisoikeus Messukaupunkien cupin ensimmäiselle kierrokselle |
| 5. | Hannover 96 | 30 | 13 | 7 | 10 | 48 | 42 | 1.143 | 33 | Osallistumisoikeus Messukaupunkien cupin toiselle kierrokselle |
| 6. | 1. FC Nürnberg | 30 | 11 | 10 | 9 | 44 | 38 | 1.158 | 32 | Osallistumisoikeus Messukaupunkien cupin ensimmäiselle kierrokselle |
| 7. | Meidericher SV | 30 | 12 | 8 | 10 | 46 | 48 | 0.958 | 32 |  |
| 8. | Eintracht Frankfurt | 30 | 11 | 7 | 12 | 50 | 58 | 0.862 | 29 |  |
| 9. | Eintracht Braunschweig | 30 | 10 | 8 | 12 | 42 | 47 | 0.894 | 28 |  |
| 10. | Borussia Neunkirchen | 30 | 9 | 9 | 12 | 44 | 48 | 0.917 | 27 |  |
| 11. | Hamburger SV | 30 | 11 | 5 | 14 | 46 | 56 | 0.821 | 27 |  |
| 12. | VfB Stuttgart | 30 | 9 | 8 | 13 | 46 | 50 | 0.92 | 26 |  |
| 13. | 1. FC Kaiserslautern | 30 | 11 | 3 | 16 | 41 | 53 | 0.774 | 25 |  |
| 14. | Hertha BSC | 30 | 7 | 11 | 12 | 40 | 62 | 0.645 | 25 | Putoaminen Regionalligaan |
| 15. | Karlsruher SC | 30 | 9 | 6 | 15 | 47 | 62 | 0.758 | 24 |  |
| 16. | FC Schalke 04 | 30 | 7 | 8 | 15 | 45 | 60 | 0.75 | 22 |  |
Tulokset

| 0 | 1 | 2 | 3 | 4 | 5 | 6 | 7 | 8 | 9 | 10 | 11 | 12 | 13 | 14 | 15 | 16 |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| Koti \ Vieras1 | Hertha BSC | Braunschweig | Werder Bremen | Borussia Dortmund | Frankfurt | Hamburg | Hannover | Kaiserslautern | Karlsruhe | Köln | Meiderich | 1860 Munich | Neunkirchen | Nürnberg | Schalke 04 | Stuttgart |
| Hertha BSC  |   | 0–3  | 0–0  | 0–0  | 1–3  | 3–1  | 1–1  | 5–3  | 2–1  | 1–3  | 2–2  | 2–1  | 1–1  | 1–2  | 2–1  | 3–1 |
| Braunschweig  | 1–1  |   | 1–1  | 0–1  | 3–2  | 2–0  | 2–2  | 2–0  | 3–0  | 1–1  | 0–1  | 1–1  | 1–0  | 1–0  | 1–2  | 2–1 |
| Werder Bremen  | 5–1  | 5–1  |   | 3–0  | 2–2  | 0–0  | 3–0  | 1–1  | 1–0  | 0–0  | 1–0  | 3–2  | 2–0  | 1–1  | 2–2  | 1–0 |
| Borussia Dortmund  | 6–3  | 5–4  | 1–2  |   | 1–3  | 2–0  | 0–2  | 3–2  | 5–1  | 2–2  | 0–0  | 1–1  | 5–1  | 2–1  | 4–0  | 1–0 |
| Frankfurt  | 3–0  | 2–2  | 0–2  | 0–2  |   | 2–1  | 3–3  | 1–2  | 0–7  | 1–4  | 2–3  | 4–1  | 1–0  | 1–1  | 2–2  | 2–3 |
| Hamburg  | 4–1  | 0–1  | 0–4  | 1–4  | 2–1  |   | 3–0  | 3–2  | 2–1  | 0–0  | 3–0  | 3–2  | 1–2  | 2–1  | 2–4  | 2–2 |
| Hannover  | 3–1  | 1–2  | 2–2  | 2–0  | 3–2  | 1–2  |   | 4–0  | 4–2  | 2–0  | 2–0  | 0–2  | 1–1  | 2–2  | 1–0  | 2–1 |
| Kaiserslautern  | 1–2  | 2–1  | 2–1  | 1–3  | 0–1  | 2–1  | 1–0  |   | 0–1  | 2–2  | 2–0  | 1–2  | 2–0  | 3–2  | 3–0  | 2–1 |
| Karlsruhe  | 0–1  | 3–0  | 0–2  | 2–0  | 3–1  | 2–2  | 2–3  | 6–1  |   | 2–4  | 2–1  | 1–5  | 2–1  | 1–1  | 2–2  | 0–0 |
| Köln  | 2–3  | 5–1  | 4–2  | 3–3  | 3–4  | 3–0  | 0–1  | 3–0  | 4–1  |   | 1–2  | 1–1  | 4–3  | 0–0  | 2–1  | 2–1 |
| Meiderich  | 2–2  | 2–0  | 2–2  | 3–2  | 1–3  | 3–2  | 1–0  | 3–1  | 1–1  | 0–3  |   | 3–0  | 1–1  | 2–0  | 2–1  | 3–3 |
| 1860 Munich  | 6–4  | 2–0  | 3–1  | 4–4  | 0–1  | 4–1  | 4–0  | 2–2  | 9–0  | 2–3  | 2–1  |   | 4–2  | 2–0  | 3–1  | 1–0 |
| Neunkirchen  | 2–2  | 0–0  | 1–1  | 1–2  | 4–0  | 3–1  | 2–1  | 0–3  | 1–0  | 1–1  | 4–2  | 3–0  |   | 1–1  | 3–2  | 3–1 |
| Nürnberg  | 2–0  | 3–2  | 2–3  | 1–0  | 0–0  | 2–3  | 1–0  | 1–0  | 4–1  | 3–0  | 1–1  | 2–2  | 2–0  |   | 3–2  | 1–1 |
| Schalke 04  | 3–0  | 0–3  | 1–0  | 2–6  | 1–1  | 3–1  | 2–2  | 1–0  | 1–1  | 2–3  | 1–2  | 2–2  | 1–1  | 1–3  |   | 3–1 |
| Stuttgart  | 1–1  | 3–1  | 1–1  | 3–2  | 1–2  | 2–4  | 0–3  | 1–0  | 1–2  | 3–3  | 4–2  | 3–0  | 3–2  | 3–1  | 2–1  |  |
Lähde: www.fussballdaten.de
1 Kotijoukkue vasemmanpuoleisessa sarakkeessa.
Värit: Sininen = kotivoitto; Keltainen = tasapeli; Punainen = vierasvoitto.
Parhaat maalintekijät

|  | Pelaaja | Joukkue | Maalit |
| --- | --- | --- | --- |

|  1. |  Rudolf Brunnenmeier | 1860 Munich | 24 |
|  2. |  Friedhelm Konietzka | Borussia Dortmund | 22 |
|  3. |  Christian Müller | 1. FC Köln | 19 |
|  4. |  Heinz Strehl | 1. FC Nürnberg | 15 |
|  5. |  Franz Brungs | Borussia Dortmund | 14 |
|  5. |  Uwe Seeler | Hamburger SV | 14 |
|  6. |  Peter Grosser | 1860 Munich | 12 |
|  6. |  Hartmann Madl  | Karlsruher SC | 12 |
|  6. |  Klaus Matischak | FC Schalke 04 | 12 |
|  6. |  Elmar May | Borussia Neunkirchen | 12 |
|  6. |  Karl-Heinz Thielen | 1. FC Köln | 12 |
|  6. |  Lothar Ulsaß | Eintracht Braunschweig | 12 |