stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Dittmar & Indrenius

Dittmar & Indrenius Asianajotoimisto on perustettu vuonna 1899, ja se on yksi Suomen vanhimmista asianajotoimistoista. Dittmar & Indrenius toimii Helsingissä ja edustaa kotimaisia ja kansainvälisiä yrityksiä, julkishallintoa sekä voittoa tavoittelemattomia järjestöjä. Toimisto työllistää noin 70 henkilöä, joista noin 50 on lakimiehiä. Toimiston perustivat varatuomari John Dittmar ja varatuomari August Emanuel Indrenius.
Toimisto avustaa asiakkaitaan seuraavilla aloilla: yritys-, rahoitus- ja pääomajärjestelyt; erimielisyyksien ratkaiseminen; yleinen sopimus- ja yhtiöoikeus; kiinteistö- ja ympäristöoikeus; teknologia- ja immateriaalioikeus; terveydenhuolto ja lääkkeet; kilpailuoikeus ja julkiset hankinnat; työoikeus ja etuudet; verotus ja strukturointi; energia, cleantech, infrastruktuuri ja luonnonvarat; sekä tietosuoja, markkinointi ja kuluttajansuoja.
Dittmar & Indreniuksen toimisto sijaitsee Pohjoisesplanadilla Grönqvistin talossa. Toimiston osakkaat ovat Suomen Asianajajaliitton jäseniä.
Aiheesta muualla

Dittmar & Indreniuksen kotisivut.
Dorothee Oberlinger

Dorothee Oberlinger (s. 2. syyskuuta 1969 Aachen) on saksalainen nokka- ja poikkihuilunsoittaja. Hän opiskeli aluksi Kölnin yliopistossa musiikkikasvatusta ja saksaa. Sittemmin hän opiskeli nokkahuilunsoittoa Kölnissä, myöhemmin Amsterdamissa ja Milanossa. Hänen opettajiensa joukossa olivat Günter Höller, Walter van Hauwe ja Pedro Memelsdorff. Hän voitti lontoolaisessa kilpailussa ensimmäisen palkinnon vuonna 1997 ja piti debyyttinsä solistina Wigmore Hallissa 1998.
Oberlinger on pitänyt resitaaleja eri puolilla Eurooppaa, Yhdysvalloissa ja Japanissa. Hän on myös esiintynyt solistina lukuisten kansainvälisten barokkikokoonpanojen, kuten London Baroquen ja Musica Antiqua Kölnin kanssa. Sinfoniaorkestereidenkin kanssa hän on tehnyt yhteistyötä. Oberlinger on levyttänyt muun muassa Antonio Vivaldia. Hän perusti Ensemble 1700 -kokoonpanon vuonna 2003 ja sai nimityksen Mozarteumin professoriksi Salzburgissa 2004.
Diego Junqueira

| Diego Junqueira |
| --- | --- |

Henkilötiedot
Syntynyt: 28. joulukuuta 1980 (ikä 43)
Kansalaisuus:   Argentiina
Tennispelaaja
Pituus:  178 cm
Paino:  72 kg
Kätisyys:  vasen
Ammattilaisena:  2001–
Palkintorahat:  727 371 USD
Kaksinpeli
Paras sijoitus:  68. (9.3.2009)
Voitot/tappiot:  11–33
Grand Slam -turnauksissa
Australian avoimet:  1. kierros (2009)
Ranskan avoimet:  2. kierros (2008, 2009)
Wimbledon:  1. kierros (2009)
Yhdysvaltain avoimet:  2. kierros (2011)
Nelinpeli
Paras sijoitus:  156. (27.9.2010)
Voitot/tappiot:  1–17
Aiheesta muualla
ITF
ATP
Diego Junqueira (s. 28. joulukuuta 1980 Tandil, Buenos Aires) on argentiinalainen tennispelaaja. Hän on ollut parhaimmillaan ATP-listalla kaksinpelissä sijalla 68 maaliskuussa 2009 ja nelinpelissä sijalla 156 syyskuussa 2010.
Aiheesta muualla

Diego Junqueira ATP:n sivuilla (englanniksi)
Diego Junqueira ITF:n sivuilla (englanniksi)
Dune

Dune ja Dyyni tarkoittavat seuraavia asioita:
dyyni, tuulen kasaama hiekkakumpu
Dyyni , engl. Dune , Frank Herbertin kirjoittama kirjasarja
Dyyni, kirjasarjan ensimmäinen osa
Dune , kirjoihin perustuva pelisarja, johon kuuluvia pelejä ovat:
Dune
Dune II
Dune 2000
Dyyni, Dyyniin perustuva David Lynchin ohjaama tieteiselokuva vuodelta 1984
Dyyni, Denis Villeneuven ohjaama tieteiselokuva vuodelta 2021
Dune, kirjoihin perustuva television minisarja
Dune, saksalainen yhtye
Dune, Dunen albumi
Dúné, tanskalainen rockyhtye
Dune, tietokonemuusikko, joka tunnetaan nykyään paremmin oikealla nimellään Lassi Nikko
Dune, Klaus Schulzen albumi
| --- | --- |
: Tämä on täsmennyssivu, joka luettelee monimerkityksisen käsitteen eri merkitykset tai useita eri henkilöitä. Artikkelisivuja, joiden nimessä tai tekstissä lukee ”Dune”, voi hakea sivunnimihaulla, laajalla sivunnimihaulla tai tekstihaulla.
Egyptin kuvernementit

Egypti on jaettu 27 kuvernementtiin (yksikössä muhafaza). Kutakin kuvernementtia johtaa Egyptin presidentin nimittämä kuvernööri.
Egyptin tilastoviranomainen (CAPMAS) on julkaissut kullekin kuvernementille väkilukuarvion vuoden 2015 alun tilanteen mukaisesti.

| # | Nimi | Pinta-ala (km2) | Väkiluku (2015) | Pääkaupunki |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| 2 | Aleksandria | &&&&&&&&&&&02300.&&&&002 300 | &&&&&&&&04812186.&&&&004 812 186 | Aleksandria |
| 27 | Assuan | &&&&&&&&&&062726.&&&&0062 726 | &&&&&&&&01431488.&&&&001 431 488 | Assuan |
| 22 | Asyut | &&&&&&&&&&025926.&&&&0025 926 | &&&&&&&&04245215.&&&&004 245 215 | Asyut |
| 3 | Al-Buhaira | &&&&&&&&&&&09826.&&&&009 826 | &&&&&&&&05804262.&&&&005 804 262 | Damanhur |
| 19 | Bani Suwaif | &&&&&&&&&&010954.&&&&0010 954 | &&&&&&&&02856812.&&&&002 856 812 | Bani Suwaif |
| 16 | Kairo | &&&&&&&&&&&03085.&&&&003 085 | &&&&&&&&09278441.&&&&009 278 441 | Kairo |
| 5 | Al-Daqahliyya | &&&&&&&&&&&03538.&&&&003 538 | &&&&&&&&05949001.&&&&005 949 001 | Al-Mansura |
| 6 | Damietta | &&&&&&&&&&&&0910.&&&&00910 | &&&&&&&&01330843.&&&&001 330 843 | Damietta |
| 15 | Al-Fayyum | &&&&&&&&&&&06068.&&&&006 068 | &&&&&&&&03170150.&&&&003 170 150 | Al-Fayyum |
| 9 | Al-Gharbiyya | &&&&&&&&&&&01942.&&&&001 942 | &&&&&&&&04751865.&&&&004 751 865 | Tanta |
| 14 | Giza | &&&&&&&&&&013184.&&&&0013 184 | &&&&&&&&07585115.&&&&007 585 115 | Giza |
| 13 | Ismailia | &&&&&&&&&&&05067.&&&&005 067 | &&&&&&&&01178641.&&&&001 178 641 | Ismailia |
| 4 | Kafr al-Šaykh | &&&&&&&&&&&03467.&&&&003 467 | &&&&&&&&03172753.&&&&003 172 753 | Kafr al-Šaykh |
| 26 | Luxor | &&&&&&&&&&&02410.&&&&002 410 | &&&&&&&&01147058.&&&&001 147 058 | Luxor |
| 1 | Matruh | &&&&&&&&&0166563.&&&&00166 563 | &&&&&&&&&0447846.&&&&00447 846 | Marsa Matruh |
| 20 | Al-Minya | &&&&&&&&&&032279.&&&&0032 279 | &&&&&&&&05156702.&&&&005 156 702 | Al-Minya |
| 10 | Al-Minufiyya | &&&&&&&&&&&02499.&&&&002 499 | &&&&&&&&03941293.&&&&003 941 293 | Shibin El Kom |
| 21 | Al-Wadi al-Gadid | &&&&&&&&&0440098.&&&&00440 098 | &&&&&&&&&0225416.&&&&00225 416 | Kharga |
| 8 | Šamal Sina’ | &&&&&&&&&&028992.&&&&0028 992 | &&&&&&&&&0434781.&&&&00434 781 | Arish |
| 7 | Port Said | &&&&&&&&&&&01345.&&&&001 345 | &&&&&&&&&0666599.&&&&00666 599 | Port Said |
| 11 | Al-Qalyubiyya | &&&&&&&&&&&01124.&&&&001 124 | &&&&&&&&05105972.&&&&005 105 972 | Banha |
| 25 | Qina | &&&&&&&&&&010798.&&&&0010 798 | &&&&&&&&03045504.&&&&003 045 504 | Qina |
| 23 | Al-Bahr al-Ahmar | &&&&&&&&&0119099.&&&&00119 099 | &&&&&&&&&0345775.&&&&00345 775 | Hurghada |
| 12 | Al-Šarqiyya | &&&&&&&&&&&04911.&&&&004 911 | &&&&&&&&06485412.&&&&006 485 412 | Zagazig |
| 24 | Suhaj | &&&&&&&&&&011022.&&&&0011 022 | &&&&&&&&04603861.&&&&004 603 861 | Sohag |
| 18 | Janub Sina’ | &&&&&&&&&&031272.&&&&0031 272 | &&&&&&&&&0167426.&&&&00167 426 | El-Tor |
| 17 | Suez | &&&&&&&&&&&09002.&&&&009 002 | &&&&&&&&&0622859.&&&&00622 859 | Suez |
Aiheesta muualla

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
Population and area data
Dániel Tőzsér

Dániel Tőzsér
Dániel Tőzsér (s. 12. toukokuuta 1985) on unkarilainen jalkapalloilija. Szolnokissa syntynyt keskikenttäpelaaja on pelannut uransa aikana kotimaassaan ja ulkomailla seuraavissa ammattilaisseuroissa:
Debreceni VSC (2002–2003)
Galatasaray SK (2003–2004)
Ferencváros (2004–2006)
AEK Ateena (2006–)
Tőzsérin pelipaidan numerona kreikkalaisessa AEK Ateenassa on 88. Hän on edustanut Unkaria maajoukkueessa.
Aiheesta muualla

Dániel Tőzsér - magyarfutball.hu
Dr. Feel

Dr. Feel on muppettihahmo yhdysvaltalaisessa lastenohjelmassa Seesamtie.
Dr. Feel auttaa muita Seesamtien hahmoja heidän ongelmiensa kanssa. Dr. Feelin hahmo perustuu amerikkalaiseen tv-psykologi Phil McGrawiin eli Dr. Philiin. Dr. Feelin ulkonäöllisiä yhtäläisyyksiä oikeaan Dr. Philiin ovat muun muassa viikset ja hiustyyli.
Electro Ghetto (kappale)

| ”Electro Ghetto” Bushido |
| --- | --- | --- |

Singlen tiedot
 Albumilta: Electro Ghetto
 Julkaistu: 2004
 Tyylilaji: Rap
 Kesto: 03.43
 Levy-yhtiö: ersguterjunge
Listasijoitukset
 Media Control Charts #31 (2004)
Bushido muut singlet
|   | ”Electro Ghetto” 2004 | ”Nie wieder” 2004 |
Electro Ghetto on Bushidon ensimmäinen single Electro Ghetto albumilta ja se julkaistiin vuonna 2004. Kappaleen sanoittivat Bushido ja Ilan.
Listasijoitukset

| Vuosi | Lista | Sijoitus |
| --- | --- | --- |
| 2004 |  Media Control Charts | 31 |
Diu

| Diu |
| --- | --- |
 Vuonna 1610 valmistunut Pyhän Paavalin kirkko.
 Diu
 Koordinaatit: 20°42′55″N, 70°59′15″E 
Valtio:  Intia
Alue:  Daman ja Diu
Hallinto:  
 – Hallinnon tyyppi:  piirikunta
Pinta-ala:  
 – Kokonaispinta-ala:  40 km²
Väkiluku (2011):  52 074
 
 Piirikunnan sivusto 
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Diu on saari ja piirikunta Damanin ja Diun liittovaltioalueella Intiassa. Se sijaitsee Kathiawarin niemimaan etelärannalla 90 kilometriä Veravalista kaakkoon. Piirikunnassa on 52 074 asukasta (vuonna 2011, väestönlaskenta).
Piirikunnan pinta-ala on 40 neliökilometriä. Se rajoittuu pohjoisessa Gujaratin osavaltion Gir-Somathin ja Amrelin piirikuntiin ja muissa ilmansuunnissa Arabianmereen. Kaksi siltaa yhdistää saaren mantereeseen, jolla sijaitsee piiriin kuuluva Ghoghlan alue. Pieni Simborin alue sijaitsee 25 kilometrin päässä Diusta. Etäisyys Damanin ja Diun liittovaltioalueen keskukseen Damaniin on 768 kilometriä.
Diu on osa Kathiawadin kulttuurialuetta. Paikallisia kieliä ovat gudžarati, englanti, portugali ja hindi. Asukkaista 93 % on hinduja, 6 % muslimeja ja 0,4 % kristittyjä.
Diu kuului vuoteen 1961 saakka Portugalin Intiaan. Portugalilaiset sopivat linnoituksen ja sataman rakentamisesta Gujaratin sulttaanin Bahadur Shahin kanssa vuonna 1535, mutta saivat paikan lopullisesti haltuunsa vasta vuonna 1546. Intian vallattua Portugalin siirtokunnat vuonna 1961 Diu kuului samaan liittovaltioalueeseen yhdessä Goan ja Damanin kanssa. Sen jälkeen kun Goasta tuli osavaltio vuonna 1987, liittovaltioalueen ovat muodostaneet Daman ja Diu.
Diu on huomattava matkailukohde. Sen nähtävyyksiä ovat portugalilaisten rakentamat linnoitus ja kirkot sekä saaren hiekkarannat.
Aiheesta muualla

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
Diun piirikunnan sivusto (englanniksi)
Don’t Forget

| Don’t Forget Demi Lovato |
| --- | --- | --- |

Studioalbumin tiedot
 Äänitetty : 2008
 Julkaistu: 23. syyskuuta 2008
 Formaatti: CD
 Tyylilaji: pop, pop rock, power pop
 Kesto: 38.56
 Levy-yhtiö: Hollywood Records
Muut kannet
 Deluxe Edition
Listasijoitukset
  Billboard 200: 2.
Demi Lovaton muut julkaisut
|   | Don’t Forget 2008 | Here We Go Again 2009 |
Singlet albumilta Don’t Forget
 ”Get Back” Julkaistu: 12. elokuuta 2008  ”La La Land” Julkaistu: 19. joulukuuta 2008  ”Don’t Forget” Julkaistu: 16. maaliskuuta 2009
Don’t Forget on Demi Lovaton ensimmäinen studioalbumi. Se julkaistiin 23. syyskuuta 2008, ja sen julkaisija on Hollywood Records. Albumi debytoi Yhdysvalloissa Billboard 200 -listan toisella sijalla, ja se myi 89 000 kappaletta ensimmäisellä viikolla.
Kappaleet

| # | Nimi | Kirjoittaja(t) | Aika |
| --- | --- | --- | --- |
| 1. | La La Land | Demi Lovato, Nick Jonas, Joe Jonas, Kevin Jonas | 3:16 |
| 2. | Get Back | Demi Lovato, Nick Jonas, Joe Jonas, Kevin Jonas | 3:20 |
| 3. | Trainwreck | Demi Lovato | 3:18 |
| 4. | Party | Demi Lovato, John Fields, Robert Schwartzman | 3:52 |
| 5. | On the Line | Demi Lovato, Nick Jonas, Joe Jonas, Kevin Jonas | 3:26 |
| 6. | Don’t Forget | Demi Lovato, Nick Jonas, Joe Jonas, Kevin Jonas | 3:43 |
| 7. | Gonna Get Caught | Demi Lovato, Nick Jonas, Joe Jonas, Kevin Jonas | 3:11 |
| 8. | Two Worlds Collide | Demi Lovato, Nick Jonas, Joe Jonas, Kevin Jonas | 3:18 |
| 9. | The Middle | Jason Reeves, John Fields, Kara DioGuardi | 3:05 |
| 10. | Until You’re Mine | Adam Watts, Andy Dodd | 3:31 |
| 11. | Believe in Me | Demi Lovato, John Fields, Kara DioGuardi | 3:42 |
Kappaleet > Bonuskappaleet

| # | Nimi | Kirjoittaja(t) | Aika |
| --- | --- | --- | --- |
| 12. | Behind Enemy Lines | Demi Lovato, Nick Jonas | 2:49 |
| 13. | Back Around | Demi Lovato, Nick Jonas, Joe Jonas, Kevin Jonas | 3:10 |
Arvostelut

AbsolutePunk: 7.1/10
Allmusic:
Entertainment Weekly: C
Aiheesta muualla

Don't Forget discogs.com -sivustolla
Ditzingen

| Ditzingen |
| --- | --- |
 Speyrerin kirkko.
 vaakuna
 Ditzingen
 Koordinaatit: 48°49′35″N, 9°4′0″E 
Valtio:   Saksa
Osavaltio:  Baden-Württemberg
Hallintopiiri:  Stuttgart
Piirikunta:  Ludwigsburg
Hallinto:  
 – Pormestari:  Michael Makurath
Pinta-ala:  
 – Kokonaispinta-ala:  30,39 km²
Väkiluku (30.6.2022):  25 184
 – Väestötiheys:  829 as./km²
 
 www.ditzingen.de 
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Ditzingen on Saksan kaupunki Ludwigspurgin piirikunnassa Baden-Württembergin osavaltiossa. Kesäkuun 2022 lopussa sen väkiluku oli 25 184. Kaupungin pinta-ala on 30,39 neliökilometriä ja väestötiheys 829 as./km². Kaupungin pormestari on vuodesta 1999 lähtien ollut Michael Makurath.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Ditzingen Wikimedia Commonsissa
Kaupungin nettisivut (saksaksi)
Elokuva Ruotsissa

Greta Garbo on yksi kuuluisimmista ruotsalaisista näyttelijättäristä. Tässä hän esiintyy Gösta Berlingin tarussa (Gösta Berlings saga, 1924) yhdessä Lars Hansonin kanssa. Kyseessä oli Garbon ensimmäinen merkittävä elokuvarooli, josta hän sai myös nostetta tulevaa Hollywood-uraansa varten.
Ruotsalainen elokuva kuuluu kansainvälisesti huomattavimpiin kansallisiin repertoaareihinselvennä ja on kenties koko Skandinavian merkittävin elokuvakokonaisuus.[lähde? ] Menestykseen kytkeytyvät neljä suurta, kansainvälisesti tunnettua ohjaajaa: Victor Sjöström, Ingmar Bergman sekä myöhempinä vuosikymmeninä Lasse Hallström ja Lukas Moodysson.
Varhainen ruotsalainen elokuva

Ruotsalainen elokuva kurkotteli kohti kansainvälisiä yleisöjä etupäässä Svenska Biografteater AB:n tuotantojen avulla. Vuonna 1911 toiminta siirrettiin Kristianstadista Lidingöön, ja johtaja Charles Magnusson pestasi heti muuton jälkeen ohjaajat Victor Sjöströmin, Mauritz Stillerin ja Georg af Klerckerin elokuvayhtiöönsä. Stillerin ansiosta Greta Garbo saavutti suosiota uransa alkuvaiheissa. Garbon menestyksen osatekijänä oli etenkin elokuva Gösta Berlingin taru (Gösta Berlings saga, 1924). Monilla Biografteaterissa tehdyillä elokuvilla oli suuri vaikutus saksalaisiin mykkäelokuvaohjaajiin ja varhaisiin äänielokuvaohjaajiin johtuen paljolti siitä, että ranskalaisen, brittiläisen ja amerikkalaisen elokuvan vaikutus ei yltänyt Saksaan ensimmäisen maailmansodan aikana.
1920-luvun puolivälissä sekä elokuvaohjaajat että Greta Garbo muuttivat Yhdysvaltoihin, ja Victor Sjöström teki Hollywoodissa elokuvan The Wind (1928), yhden tunnetuimmista töistään. Kahden merkittävän ohjaajan muutto pois kotimaasta synnytti ruotsalaisen elokuvan tyhjiön. Sjöström palasi Ruotsiin vuonna 1928 ja ohjasi kaksi elokuvaa, minkä lisäksi hän toimi itse näyttelijänä. Hänen tunnetuin roolinsa on Ingmar Bergmanin elokuvassa Mansikkapaikka (Smultronstället, 1957).
1920-luvun aikana ruotsalainen elokuva-ala ajautui toistuviin taloudellisiin kriiseihin. Sodanjälkeinen lama johti työttömyyden voimakkaaseen kasvuun ja elokuvissa käymisen vähentymiseen. Lisäksi elokuvavienti sujui odotuksia heikommin. Syynä viennin vaikeuksiin oli osittain se, että sodan koettelemat maat olivat jo ehtineet elvyttää elokuvateollisuutensa, ja osittain syynä oli amerikkalaisen elokuvan hallitseva markkina-asema. Vuosikymmenen vaihteessa Svenska Biografteatern AB:n ja Filmindustri AB Skandian fuusioitumisen tuloksena syntyneestä Svensk Filmindustri AB:stä tuli siten pian yritys, jolla oli ”hurjaa vauhtia kasvava ongelma”.
Äänielokuvan läpimurto

Äänielokuvan synty 1930-luvun alussa vakautti ruotsalaisen elokuvatuotannon. Yleisö palasi suurin joukoin elokuvateattereihin, ja ruotsalaisen elokuvan kysyntä kasvoi. Ruotsissa tuotettiin monia suosittujen Edvard Perssonin ja Dagmar Ebbesenin tähdittämiä maalaiskomedioita. Kieltolain aikaa humoristisesti kuvaavissa pilsnerielokuvissa sekä syötiin että juotiin melkoisesti. Suurinta yleisömenestystä nautti kuitenkin vuosina 1938 – 1939 Ingrid Bergmanin tähdittämä melodraama Naisen kasvot (En kvinnans ansikte, 1938). Pilsnerielokuvien tulvassa oli useampia henkireikiä: Karl Fredrik regerar (1934) kertoo muonamies Karl Fredrikistä, johon henkilöityy ruotsalaisen sosiaalidemokratian tuleva voittokulku. Leif Furhammarin mukaan 1930-luvun ruotsalaiselle äänielokuvalle on ominaista ”yltiökaunisteltu sovitteluhenki”, joka sävyttää myös myöhempiä yhteiskunnan ongelmista ja ristiriidoista kertovia ruotsalaisia elokuvia. Edellä mainittu Karl Fredrik regerar päättyy työläisten ja tuotantovälineiden omistajien väliseen sovintoon.
1940-luku ja toinen maailmansota

Toisen maailmansodan aikana ruotsalaisessa elokuvassa tehtiin taiteellisia aluevaltauksia etenkin ohjaajien Gustaf Molanderin ja Alf Sjöbergin ansiosta. Niin sanottu valmiuselokuva toimi myöhemmin sodan aikana psykologisena puolustuskeinona.
Sodanjälkeinen aika

Tunnetuin ja vaikutusvaltaisin ruotsalainen elokuvaohjaaja Ingmar Bergman saavutti läpimurtonsa 1950-luvun aikana. Bergman aloitti elokuvien tekemisen 1940-luvun puolivälissä, ja vuonna 1955 hän ohjasi elokuvan Kesäyön hymyilyä (Sommarnatterns leende), joka voitti Cannesissa palkintoja ja toi hänelle kansainvälistä huomiota. Kaksi vuotta myöhemmin Bergman teki elokuvat Seitsemäs sinetti (Det sjunde inseglet, 1957) ja Mansikkapaikka (Smultronstället, 1957), jotka kuuluvat hänen tunnetuimpiin elokuviinsa. 1960-luvulla Bergman voitti parhaan ulkomaisen elokuvan Oscarin kahdesti peräkkäin elokuvilla Neidonlähde (Jungfrukällan, 1960) ja Kuin kuvastimessa (Såsom i en spegel, 1961). Hän voitti Oscarin vielä suuresta draamasta Fanny ja Alexander (Fanny och Alexander, 1982). Sven Nykvist on myös saanut Oscarin parhaasta kuvauksesta Bergmanin elokuvassa Kuiskauksia ja huutoja (Viskningar och rop, 1973)[3]. Elokuva on kertomus kahdesta sisaresta, jotka valvovat kuolinvuoteella makaavan kolmannen sisaren vierellä sekä peläten että toivoen hänen kuolemaansa. Kuiskauksia ja huutoja toi lisäksi Bergmanille ensimmäisen hänen kolmesta parhaan ohjauksen Oscar-ehdokkuudestaan. Ingmar Bergman voitti uransa aikana myös peräti neljä Kultaista maapalloa.
Bergmanin kanssa läheisessä yhteistyössä työskennelleellä kuvaaja Sven Nykvistillä voidaan sanoa olleen suurin vaikutus ruotsalaisen elokuvan tyyliin. Mykkäelokuvan ajalta on syytä mainita myös kuvaaja Julius Jaenzon. Nykvistin saatua kahdesti Oscarin parhaasta kuvauksesta monet alkoivat pitää häntä yhtenä kaikkien aikojen merkittävimmistä kuvaajista. Nykvist on lisäksi ohjannut elokuvan Härkä (Oxen, 1991), joka nimettiin parhaan ulkomaisen elokuvan Oscar-ehdokkaaksi vuonna 1992.
1960-luku

Vilgot Sjöman oli toinen ruotsalaisen elokuvan hahmo, joka aloitti uransa Bergmanin myötävaikutuksella. Sjömanin ensimmäinen elokuva oli Rakastajattaren tarina (Älskarinnan, 1962), mutta hän saavutti selvästi enemmän huomiota Ruotsissa elokuvallaan 491 (1964), joka perustui Lars Görlingin samannimiseen romaaniin. Elokuvan esittäminen kiellettiin alun perin rohkeiden seksikohtausten takia. Kun elokuva oli leikattu uudestaan, se vapautettiin levitykseen vuonna 1964. Sjöman jatkoi kiistanalaista linjaansa elokuvassa Olen utelias – Keltainen (Jag är nyfiken – gul, 1967). USA:ssa elokuvaa pidettiin pornografiana, ja sen esittäminen oli kiellettyä vuoteen 1969 asti. Kun elokuva lopulta päästettiin markkinoille, se koki valtavan läpimurron ja houkutteli joukoittain ihmisiä elokuvateattereihin, minkä seurauksena siitä tuli menestyksekkäin ruotsalainen vientielokuva koskaan. Se oli oletettavasti myös väline, joka vahvisti käsitystä ruotsalaisen elokuvan – ja kenties ruotsalaisten itsensä – vapaamielisestä asennoitumisesta seksuaalisuuteen.
Eräs toinen mainitsemisen arvoinen sodanjälkeisen ajan elokuvaohjaaja on Bo Widerberg. Hänen elokuvansa Korppikortteli (Kvarteret Korpen, 1963) ja Komisario Beck tähtäimessä (Mannen på taket, 1976) ovat suuria ruotsalaisia elokuvaklassikoita. Widerbergillä on ollut peräti kolme parhaan ulkomaisen elokuvan Oscar-ehdokkuutta – elokuvista Korppikortteli (1963), Ådalen 31 (1969) ja Jo joutui armas aika (Lust och fägring stor, 1995) – mutta hän ei ole koskaan voittanut palkintoa.
Mai Zetterling debytoi ohjaajana elokuvalla Rakastavia pareja (Älskande par, 1964), joka sai Kultainen palmu -ehdokkuuden Cannesissa. Hänen toinen elokuvansa Öiset leikit (Nattlek, 1966) kohautti Ruotsin virallisena edustajana Venetsian biennaalissa vuonna 1966. Feministinen elokuva Näyttelijättäret (Flickorna, 1968) kuvaa teatteriseuruetta, joka harjoittelee Aristofaneen Lysistrate-näytelmää.
Vuonna 1968 ilmestyi Stefan Jarlin ja Jan Lidqvistin dokumentti Dom kallar oss mods. Elokuva on hälyttävä kuvaus eräiden teini-ikäisten syrjäytyneisyydestä. Elokuvalle on myöhemmin ilmestynyt kaksi jatko-osaa, jotka muodostavat ensimmäisen elokuvan kanssa trilogian.
1970-luku

Hans Alfredsson ja Tage Danielsson tekivät yhtiönsä Svenska Ord AB:n kanssa useita elokuvia 1960-luvun loppupuolelta 1980-luvun alkupuolelle asti Ingmar Bergmanin vihjattua SF:lle, että Gröna Hund på Gröna Lund -revyyssä esiintyvien kahden hauskan miehen pitäisi antaa tehdä elokuvia. Miehet tekivät monia elokuvia sekä yhdessä että erikseen Danielssonin kuolemaan saakka, minkä jälkeen Alfredsson jatkoi yksinään. Heidän töitään olivat muun muassa Tehdäänpä silta (Att angöra en brygga, 1965), Omenasota (Äppelkriget, 1971), Mies, joka lopetti tupakoimisen (Mannen som slutade röka, 1972), Päästäkää vangit irti – on kevät! (Släpp fångarne loss, det är vår!, 1975), Picasson seikkailut (Picassos äventyr, 1978) ja Yksinkertainen murhaaja (Den enfaldige mördaren, 1982). Useat näistä elokuvista voittivat parhaan elokuvan Guldbagge-palkinnon.
Jan Troell aloitti uransa Widerbergin kuvaajana, mutta debytoi kuitenkin pian omalla elokuvallaan Tässä on elämäsi (Här har du ditt liv, 1966). Troell ohjasi 1970-luvun alkupuolella elokuvat Maastamuuttajat (Utvandrarna, 1971) ja Raivaajat (Nybyggarna, 1972), jotka perustuvat Vilhelm Mobergin eeppisiin kuvauksiin 1800-luvulla Amerikkaan suuntautuneesta ruotsalaisesta siirtolaisuudesta. Maastamuuttajat oli Oscar-ehdokkaana neljässä sarjassa, muun muassa parhaasta ohjauksesta ja parhaasta kuvauksesta. Hollywoodissa asuessaan Troell ohjasi Gene Hackmanin tähdittämän elokuvan Kohtaaminen erämaassa (Pionjärerna, 1974) sekä elokuvan Hurrikaani (Orkanen, 1979). Troell palasi Ruotsiin ohjatakseen elokuvan Kotkan lento (Ingenjör Andrées luftfärd, 1982), joka kertoo keksijä Salomon Andréen onnettomuudesta vuoden 1897 tutkimusmatkalla pohjoisnavalle. Elokuva oli Oscar-ehdokkaana parhaaksi ulkomaiseksi elokuvaksi. Troellin myöhäisimpiin töihin kuuluvat kiistelty elokuva Il Capitano – nuori kapinallinen (Il Capitano, 1991), Knut Hamsunista kertova Hamsun (1996), Pilvien syleilyssä (Så vit som en snö, 2001) sekä suuri joukko dokumentteja.
1980-luku

Vuonna 1986 neuvostoliittolainen ohjaaja Andrei Tarkovski teki maanpaossa ollessaan viimeisen elokuvansa Uhri (Offret, 1986). Elokuva filmattiin Gotlannissa, ja siinä näyttelivät muun muassa ruotsalaiset Erland Josephson, Allan Edwall sekä Sven Wollter. Elokuva voitti parhaan elokuvan Guldbagge-palkinnon samana vuonna.