stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Vanadiini(III)
Ominaisuudet, valmistus ja käyttö

Huoneenlämpötilassa vanadiini(III)fluoridi on kellanvihreää kiteistä ainetta. Yhdisteen alkeiskoppi on romboedrinen ja eräät muutkin fluoridit kiteytyvät samankaltaisella rakenteella. Kidevedettömän vanadiini(III)fluoridi lisäksi tunnetaan myös kidevedellinen trihydraatti (VF3·3H2O), joka on väriltään tummanvihreää. Aine on veteen liukenematonta eikä hapetu yhtä helposti kuin muut vanadiini(III)yhdisteet. Vanadiini(III)fluoridi on Lewis-happo ja reagoi esimerkiksi fluoridien kanssa kompleksiseksi fluorovanadaatti(III)ioneiksi (esimerkiksi [VF4]-,  [VF5]2- ja  [VF6]3-). Useita muitakin komplekseja tunnetaan.
Vanadiini(III)fluoridia voidaan valmistaa vanadiinin ja vetyfluoridin reaktiolla. Muita tapoja ovat vanadiinitrioksidi tai vanadiinitrikloridin ja vetyfluoridin reaktio tai vanadiini(IV)fluoridin kuumentaminen.
Vanadiini(III)fluoridia voidaan käyttää katalyyttinä yhdessä magnesiumfluoridin kanssa. Sitä on myös tutkittu parantamaan litiumioniakkujen ominaisuuksia.
Tiamfenikoli

| --- | --- |


Tiamfenikoli
Systemaattinen (IUPAC) nimi
2,2-dikloori-N-[(1R,2R)-1,3-dihydroksi-1-(4-metyylisulfonyylifenyyli)propan-2-yyli]asetamidi
Tunnisteet
CAS-numero: 15318-45-3
ATC-koodi: J01BA02
PubChem CID: 27200
DrugBank: DB08621
Kemialliset tiedot
Kaava: C12H15NCl2O5S 
Moolimassa: 356,22
SMILES: Etsi tietokannasta: eMolecules, PubChem
Fysikaaliset tiedot
Sulamispiste: 164,3–166.3 °C 
Liukoisuus veteen: liukenee veteen
Farmakokineettiset tiedot
Hyötyosuus:  ?
Metabolia: ei metaboloidu
Puoliintumisaika: 2,6–3,5 tuntia
Ekskreetio: renaalinen
Terapeuttiset näkökohdat
Raskauskategoria:  ?
Reseptiluokitus:    
Antotapa: oraalinen
Tiamfenikoli (C12H15SCl2NO5) on aromaattinen orgaaninen yhdiste. Sitä käytetään lääketieteessä ja eläinlääketieteessä antibioottina.
Ominaisuudet ja käyttö

Huoneenlämpötilassa tiamfenikoli on kiteistä ainetta. Yhdiste liukenee veteen ja etanoliin. Aine on optisesti aktiivista ja sen kiertokyky etanoliliuoksessa on +12,9. Rakenteeltaan tiamfenikoli muistuttaa kloramfenikolia ja on sen tavoin suhteellisen laajakirjoinen antibiootti. Teholtaan tiamfenikoli on kuitenkin heikompi. Yhdisteen antibioottiset ominaisuudet perustuvat siihen, että se estää bakteerien proteiinisynteesiä. Tiamfenikoli on hyväksytty käytettäväksi eräissä Euroopan, Aasian ja Etelä-Amerikan maissa esimerkiksi bakteerien aiheuttamien hengitystieinfektioiden ja tippurin hoitoon.
Haittavaikutukset

Tiamfenikoli voi aiheuttaa huonovointisuutta, ripulia ja ummetusta. Lääkeaine on myrkyllistä luuytimelle, mutta aplastinen anemia on harvinaisempaa kuin kloramfenikolilla. Tiamfenikoli on immunosuppressiivinen aine.
Vanadiinitetrafluoridi

| Vanadiinitetrafluoridi |
| --- | --- |

Tunnisteet
CAS-numero:  10049-16-8
PubChem CID:  5153193 ja 44717705
Ominaisuudet
Molekyylikaava:  VF4
Moolimassa:  126,94
Ulkomuoto:  Vihreä kiteinen aine
Sulamispiste:  325 (hajoaa) °C
Tiheys:  2,975 g/cm3
Liukoisuus veteen:  Reagoi veden kanssa
Vanadiinitetrafluoridi (VF4) eli vanadiini(IV)fluoridi on vanadiinin ja fluorin muodostama epäorgaaninen molekyyliyhdiste. Sitä voidaan käyttää fluoraavana reagenssina.
Ominaisuudet, valmistus ja käyttö

Huoneenlämpötilassa vanadiinitetrafluoridi on vihreää tai ruskehtavaa kiteistä ja hygroskooppista ainetta. Yhdisteen alkeiskoppi on monokliininen ja rakenne on polymeeri muistuttaen tina(IV)fluoridin rakennetta. Vanadiinitetrafluoridi reagoi veden kanssa hydrolysoituen vanadyylifluoridiksi ja liukenee etanoliin. Kuumennettaessa aine disproportioituu vanadiinitrifluoridiksi ja vanadiinipentafluoridiksi. Yhdiste on Lewis-happo ja reagoi esimerkiksi fluoridien kanssa kompleksiseksi fluorovanadaatti(IV)ioneiksi (esimerkiksi [VF6]2-). Useita muitakin komplekseja tunnetaan.
Vanadiinitetrafluoridia voidaan valmistaa kuumentamalla vanadiinia ja fluoria. Tavanomaisempi tapa on kuitenkin vanadiini(IV)kloridin ja vetyfluoridin reaktio tai vanadiinipentafluoridin pelkistys.
Vanadiinitetrafluoridia voidaan käyttää fluoraavana reagenssina. Sitä voidaan mahdollisesti hyödyntää myös elektroniikassa tai spintroniikassa.
Tallitytöt

Tallitytöt on Polluxin vuonna 2003 julkaisema tietokonepeli. Pelissä on tarkoitus voittaa hevosen luottamus ja voittaa kenttäkisat.
Päähenkilönä on 14-vuotias Minna, joka saapuu tallille uutena. Siellä hän siivoaa tallia, ruokkii hevosia, mutta pääsee myös estetunneille ja maastoon. Tallilla hän tutustuu hemmoteltuun Karoliinaan, juonittelevaan Kirsiin ja Karoliinan ihanaan isoveljeen Joonakseen.
Pelin ovat luoneet Artplant ja Stabefeldt.
Pelistä on toinen osa Tallitytöt 2
Vanadiinipentafluoridi

| Vanadiinipentafluoridi |
| --- | --- |

Tunnisteet
CAS-numero:  7783-72-4
PubChem CID:  165641
Ominaisuudet
Molekyylikaava:  VF5
Moolimassa:  145,94
Ulkomuoto:  Väritön neste
Sulamispiste:  19,5 °C
Kiehumispiste:  48,3 °C
Tiheys:  2,5 g/cm3
Liukoisuus veteen:  Reagoi veden kanssa
Vanadiinipentafluoridi (VF5) eli vanadiini(V)fluoridi on vanadiinin ja fluorin muodostama epäorgaaninen molekyyliyhdiste. Sitä voidaan käyttää fluoraavana reagenssina orgaanisen ja epäorgaanisen kemian synteeseissä.
Ominaisuudet, valmistus ja käyttö

Huoneenlämpötilassa vanadiinipentafluoridi on väritöntä nestettä. Kiinteänä sen rakenne on polymeeri. Yhdiste hydrolysoituu veden vaikutuksesta ja liukenee esimerkiksi etanoliin, asetoniin ja kloroformiin. Se reagoi useiden aineiden kanssa esimerkiksi huoneenlämpötilassa hitaasti lasinkin kanssa. Vanadiinipentafluoridi on Lewis-happo ja reagoi esimerkiksi fluoridien kanssa kompleksiseksi heksafluorovanadaatti(V)ioniksi ([VF6]-). Useita muitakin komplekseja tunnetaan.
Vanadiinipentafluoridia  voidaan valmistaa kuumentamalla vanadiinia ja fluoria tai bromitrifluoridia 300 °C:n lämpötilaan. Muita vaihtoehtoja ovat vanadiinitetrafluoridin kuumentaminen tai vanadiinitrifluoridin tai divanadiinipentoksidin ja fluorin reaktio.
Vanadiinipentafluoridia käytetään fluoraavana reagenssina. Se liittää fluoriatomeja tyydyttymättömiin yhdisteisiin kuten alkeeneihin. Fluorattujen aromaattisten yhdisteiden kanssa se reagoi muodostaen fluorattuja syklohekseenejä tai sykloheksadieenejä.
Valtteri Parikka

| Valtteri Parikka> Henkilötiedot |
| --- | --- |
Syntynyt: 8. joulukuuta 1994 (ikä 29) Järvenpää, Suomi
Kansalaisuus:   Suomi
Jääkiekkoilija
Lempinimi:  Vallu
Pelipaikka:  puolustaja
Maila:  vasen
Pituus:  182 cm
Paino:  85 kg
Seura
Seura:  ei joukkuetta
Pelaajaura
Pääsarjaura:  2013–
Aik. seurat:  Ässät (SML) KeuPa HT (Mestis) Hokki (Mestis) Kiekko-Vantaa (Mestis) Peliitat (Mestis) Pelicans (SML) KalPa (SML) HPK (SML) BIK Karlskoga (HockeyAllsvenskan)
Lasse Valtteri Parikka (s. 8. joulukuuta 1994 Järvenpää) on suomalainen jääkiekkopuolustaja. Hän on pelityyliltään hyökkäävä puolustaja.
Ura > Seuraura

Parikka on Järvenpään Haukkojen kasvatti. Hän siirtyi KJT:stä C-juniori-ikäisenä Hämeenlinnan Pallokerhoon kaudeksi 2009–2010. Parikka toimi joukkueen C-nuorten varakapteenina ja oli HPK:n tehokkain puolustaja runkosarjassa tehoilla 4+18=22. Hän kuului joukkueen kapteenistoon myös B-nuorissa seuraavalla kaudella 2010–2011, jolloin Parikka voitti B-nuorten SM-sarjan runkosarjan jäähypörssin 87 minuutillaan.
Kesken kauden 2011–2012 Parikka siirtyi HPK:sta Kalevan Palloon. Hän voitti kaudella 2012–2013 KalPan A-nuorten sisäisen jäähypörssin 63 minuutillaan. Kaudeksi 2013–2014 Parikka siirtyi vuoden mittaisella sopimuksella Porin Ässiin. Hän teki liigadebyyttinsä 24. syyskuuta 2013 vieraissa Kalevan Palloa vastaan. Liigauransa avausmaalin Parikka teki 17. lokakuuta 2013 Oulun Kärppiä vastaan. Kaikkiaan hän teki tulokaskautensa aikana 39 runkosarjaottelussa tehot 1+3=4. Marraskuussa 2013 Parikka teki kaksivuotisen jatkosopimuksen Ässien kanssa.
Kaudella 2014–2015 Parikka haki vauhtia Mestis-joukkue KeuPa HT:stä yhteensä 14 ottelun verran. Helmikuussa 2015 Ässät lainasi hänet loppukaudeksi toiseen Mestis-seuraan, Kajaanin Hokkiin. Parikka voitti kauden päätteeksi Mestis-pronssia. Elokuussa 2015 hänen sopimuksensa Ässien kanssa purettiin yhteisymmärryksessä. Parikka teki pian tämän jälkeen vuoden mittaisen sopimuksen Mestis-joukkue Kiekko-Vantaan kanssa.
Parikka siirtyi kaudeksi 2016–2017 vuoden mittaisella sopimuksella jatkamaan Mestis-uraansa Heinolan Peliittojen riveihin. Hän pelasi kauden aikana myös 19 ottelua lainalla seuran yhteistyöjoukkueen, Pelicansin SM-liigajoukkueen vahvuudessa, kun joukkueessa oli loukkaantumisia.
Kaudeksi 2017–2018 Parikka palasi kaksivuotisella SM-liigasopimuksella hänen junioriuraltaan tuttuun Kalevan Palloon. Joukkeeseen siirtyi myös apuvalmentajaksi Parikalle Peliitoista tuttu Marko Tuomainen. Hän pelasi loukkaantumisen vuoksi kauden aikana kuitenkin vain yhden runkosarja- ja neljä Mestarien liigan ottelua. Myös Parikan kautta 2018–2019 haittasi loukkaantumiset. Hän pelasi 26 runkosarjaottelua sekä neljä ottelua lainalla Mestis-joukkue Iisalmen Peli-Karhuissa. Maaliskuussa 2019 Parikka teki KalPan kanssa 1+1-vuotisen jatkosopimuksen. Alkukaudella 2019–2020 hän pelasi neljä ottelua KalPassa ja kaksi ottelua lainalla IPK:ssa, kunnes tammikuussa 2020 KalPa lainasi Parikan Kajaanin Hokkiin paikkaamaan loukkaantumisia. Kuuden siellä pelatun ottelun jälkeen seura vuokrasi hänet viikon mittaisella sopimuksella Hämeenlinnan Pallokerhon SM-liigajoukkueeseen, kun joukkueen puolustuksesta oli sivussa maajoukkuekomennusten vuoksi Elmeri Eronen ja Petteri Nikkilä sekä käsivamman vuoksi Miro Karjalainen. Siirtorajan kynnyksellä KalPa lainasi Parikan loppukaudeksi Ruotsin toiseksi korkeimmalle sarjatasolle HockeyAllsvenskan-joukkue BIK Karlskogaan.
Ura > Maajoukkueura

Parikka putosi viimeisten joukossa alle 20-vuotiaiden MM-joukkueesta vuoden 2014 turnaukseen. Yhteensä hän on pelannut kuusi nuorten ja kolme poikien maaottelua.
Jean Michel Jarre

| Jean-Michel Jarre |
| --- | --- |
 Jean Michel Jarre vuonna 2016.
Henkilötiedot
Syntynyt: 24. elokuuta 1948 (ikä 76) Lyon,  Ranska
Ammatti:  säveltäjä artisti tuottaja
Puoliso:   Flore Guillard (1975–1977)  Charlotte Rampling (1978–2002)  Anne Parillaud (2005–2010)  Gong Li (2019–) 
Lapset:   Émilie Charlotte  David 
Sukulaiset:   Maurice Jarre (isä)  France Pejot (äiti)  Stéphanie Jarre (siskopuoli)  Kevin Jarre (velipuoli) 
Muusikko
Taiteilijanimi:  1906 Electric Choo Choo Band Foggy Joe Jammie Jefferson Jo Sherman Pop Corn Orchestra The Superfly
Aktiivisena:  1971–
Tyylilajit:  soitinmusiikki new age elektroninen musiikki
Soittimet:   syntetisaattori  kosketinsoitin  harmonikka  sähköurut  laserharppu  keytar  theremin  kitara  bassokitara 
Yhtyeet:  The Dustbins
Levy-yhtiöt:  Disques Dreyfus Polygram Sony Music Warner Music iTunes
 Nimikirjoitus
Aiheesta muualla
jeanmicheljarre.com
  [ Muokkaa Wikidatassa ] [ ohje ]  
Jean-Michel André Jarre (s. 24. elokuuta 1948 Lyon, Ranska) on ranskalainen elektronisen musiikin säveltäjä ja esittäjä. Hän on Oscar-palkitun säveltäjän Maurice Jarren poika. Jarren taiteilijanimi on Jean Michel Jarre, joka on vuodesta 1991 kirjoitettu ilman yhdysmerkkiä.
Monet pitävät Jarrea yhtenä elektronisen musiikin edelläkävijöistä Wendy Carlosin, Vangeliksen, Kraftwerkin, Isao Tomitan, Tangerine Dreamin, Yellon ja muiden alan kuuluisuuksien ohella. Jarren levyjä on myyty maailmalla yli 80 miljoonaa kappaletta, ja hän on myös noussut levylistoille muutamilla singleillään.
Jarren musiikki

Jarre löi itsensä läpi kolmannella levyllään Oxygène (1976). Levyltä singlenä julkaistu ”Oxygène Part 4” on yksi hänen tunnetuimmista melodioistaan.
Oxygène (suom. happi) oli ensimmäinen Jarren monista konseptialbumeista, joilla numeroin nimetyt kappaleet seuraavat toisiaan muodostaen teossarjan yhden teeman ympärille. Muita ovat esimerkiksi Équinoxe (suom. päiväntasaus, 1978) ja ajan mittaamista tulkitseva Chronologie (1993).
Elektronisen musiikin muihin tunnettuihin nimiin verrattuna Jarren musiikki on varsin melodista, ollen näin esikuvana monille 1980-luvun synthpopin tekijöille. Tarttuvien melodioiden lisäksi Jarre pyrkii usein rakentamaan musiikkiaan myös elektronisten ”äänimaisemien” varaan. Erityisesti vuoden 1984 Zoolook-albumiaan varten hän kiersi maailmaa esimerkiksi Laurie Andersonin, Marcus Millerin ja Yogi Hortonin kanssa saadakseen etnoperäistä vaikutusta kappaleilleen.
Vuonna 1986 ilmestyneellä Rendez-Vous-levyllä oli tarkoitus olla kappale, jonka saksofoniosuuden astronautti Ronald McNairin piti nauhoittaa avaruudessa. McNair ei kuitenkaan päässyt tuolla matkallaan avaruuteen asti vaan menehtyi Challenger-sukkulan tuhouduttua 28.1.1986. Levy omistettiin kuolleille astronauteille. Vuonna 1988 Jarre omisti Revolutions-albumin 1800-luvun teollisen vallankumouksen lapsille, jotka kärsivät jouduttuaan tehtaisiin raatamaan. Vuonna 1990 Jarre omisti Waiting For Cousteau -albumin Jacques Cousteaulle ja yhteistyö tämän kanssa jatkui 1991 Jarren sävellettyä kappaleita tämän Palawan-dokumentille.
Jarren musiikki on pääosin instrumentaalipainotteista. Metamorphoses-albumilla (2000) lauluosuudet saivat ensimmäistä kertaa pääroolin.
Uutta ja uudelleensoitettua Jarrea sisältävä albumi Aero (2004) on maailman ensimmäinen 5.1-kanavaiselle surround-äänelle suunniteltu albumi.
Konsertit

Jarre tunnetaan musiikkinsa ohella spektaakkelimaisista ulkoilmakonserteistaan ja niiden vaikuttavista valo- ja muista efekteistä. Jo hänen ensimmäistä, Ranskan kansallispäivän kunniaksi järjestettyä konserttiaan Pariisin La Concordella seurasi noin miljoona ihmistä, jolloin Jarre myös pääsi Guinnessin ennätysten kirjaan. Jarre esiintyi ensimmäisenä länsimaisena populaarimusiikin esittäjänä Kiinan kansantasavallassa syksyllä 1981, jolloin hän piti kaksi konserttia Pekingissä ja kolme Shanghaissa. Seuraavan ennätyksensä hän rikkoi Houstonin konsertillaan vuonna 1986, johon saapui yli miljoona katsojaa. Tämän jälkeen hän paransi ennätystään vuonna 1990 noin 2,5 miljoonan ihmisen saavuttua hänen konserttiinsa Pariisin La Défense -korttelissa. Jarren onnistui saada myös 3,5 miljoonan ihmisen yleisö Moskovan 850-vuotisjuhlapäiväkonserttiin vuonna 1997, mutta tällöin hänen ennätyksensä oli täsmälleen sama kuin Rod Stewartilla vuonna 1994. Tämän jälkeen hän on konsertoinut muun muassa vuoden 2000 uutena vuotena Gizan pyramideilla sekä 2001 hyväntekeväisyyskonsertissa Ateenan Akropoliilla. Lokakuussa 2004 hän konsertoi Kiinassa Pekingin Kielletyssä kaupungissa yhdessä kiinalaisen laulaja ja erhu-muusikko Cheng Linin kanssa. 2005 Jarre kutsuttiin juhlistamaan Space of Freedom -konsertillaan Puolan solidaarisuusliikkeen 25 vuotta Gdańskiin.
Suomessa Jarre on esiintynyt neljästi: 16. kesäkuuta 1997, 16. toukokuuta 2009 Helsingin Hartwall Areenalla ollessaan In doors -kiertueellaan, 22. lokakuuta 2011 Turussa HK-areenalla ja 31. lokakuuta 2016 Helsingin jäähallissa osana Electronica World Tour -Euroopan-kiertuettaan.
Yhteistyöhankkeet

Rautalankakitaristi Hank Marvin esiintyi vuonna 1988 vierailevana tähtenä Revolutions-albumilla sekä Destination Docklands -konserteissa. Vuonna 1998 Jarre teki yhteistyötä japanilaisen Tetsuya ’TK’ Komoron kanssa, minkä tuloksena syntyivät jalkapallon maailmanmestaruuskisojen teemakappaleet ”Rendez-Vous ’98” ja ”Together Now”. Seuraavan kerran Jarre työskenteli Komuron kanssa vuonna 2001, jolloin he järjestivät yhteistyössä Arthur C. Clarken kanssa Rendez-Vous in Space -konsertin. Tässä konsertissa soitetut uudet kappaleet oli määrä julkaista myöhemmin vuonna 2001, mutta näin ei kuitenkaan tapahtunut.
Diskografia > Studioalbumit

La Cage / Eros Machine EP (1969)
Deserted Palace (1972)
Les Granges Brûlées (1974)
Oxygène (1976)
Équinoxe (1978)
Les Chants Magnétiques (1981)
Musique Pour Supermarche (1983)
Zoolook (1984)
Rendez-Vous (1986)
Revolutions (1988)
En Attendant Cousteau (1990)
Chronologie (1993)
Oxygène 7-13 (1997)
Metamorphoses (2000)
Interior Music (2001)
Sessions 2000 (2002)
Geometry of Love (2003)
Téo & Téa (2007)
Electronica 1: The Time Machine (2015)
Electronica 2: The Heart of Noise (2016)
Oxygène 3 (2016)
Equinoxe Infinity (2018)
Amazônia (2021)
Oxymore (2022)
Diskografia > Livealbumit

The Concerts in China / Les Concerts en Chine (1982)
In Concert / Cities in Concert – Houston Lyon (1986)
Jarre Live / Destination Docklands (1989)
Hong Kong (1994)
Jarre in China (2005)
Solidarnosc live (2005)
Diskografia > Kokoelmalevyt

The Essential (1983)
The Essential 1976–1986 (1985)
Images (1991)
Jarremix (1995)
Odyssey Through O2 (1998)
The Essential Jean Michel Jarre (2004)
AERO (2004)
Oxygène – 30th Anniversary Edition (2007)
Essentials & Rarities (2011)
Essential Recollection (2015)
Planet Jarre – 50 Years of Music (2018)
Konsertit

Place De La Concorde (1979)
Concerts in China -kiertue (1981)
Rendez-Vous Houston (1986)
Rendez-Vous Lyon (1986)
Destination Docklands (1988)
Paris La Defense (1990)
Europe in Concert -kiertue (1993)
Hong Kong (1994)
Concert Pour la Tolerance (Pariisi) (1995)
Oxygene Tour -kiertue (1997)
Oxygen in Moscow (1997)
Nuit Electronique / Electronic Night (1998)
The Twelve Dreams of the Sun (1999–2000)
Hymn to the Akropolis (2001)
Aero – Tribute To The Wind (2002)
Live in Beijing (2004)
Space of Freedom (a.k.a. Solidarnosc) (2005)
Water for Life (2006)
In Doors -kiertue (2009–2011)
Aiheesta muualla

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
Jean Michel Jarre Last.fm:ssä (englanniksi)
Jean-Michel Jarre. Ylen Elävä arkisto.
| Auktoriteettitunnisteet  |
| --- | --- |
Kansainväliset:  FAST  ISNI  VIAF  WorldCat 
Kansalliset:  Norja  Espanja 2  Ranska  BnF data  Saksa  Italia  Israel  Suomi (KANTO)  Belgia  Yhdysvallat  Ruotsi  Latvia  Tšekki  Australia  Korea  Alankomaat  Puola 
Taiteenala:  Grammy Awards  MusicBrainz 
Henkilöt:  Deutsche Biographie  Trove 
Muut:  Europeana  SNAC  IdRef 
Jean-Michel Jarre soittamassa Roland AX-Synth -keytaria toukokuussa 2009.
Jean-Michel Jarre soittamassa laserharppua Göteborgissa toukokuussa 2009.
Jean-Michel Jarre Helsingin Hartwall Areenalla toukokuussa 2009.
Jean-Michel Jarre Houstonissa vuonna 1986.
Kenttäviiva

Sähkökenttien kenttäviivoja. Vasemmalla kenttäviivat positiivisen, keskellä negatiivisen varauksen ympärillä. Oikealla tilanne, kun varausta ei ole.
Vasemmalla kenttäviivat kahden lähellä toisiaan olevan positiivisen varauksen ympärillä. Oikealla kenttäviivat sähköisen dipolin ympärillä, jonka muodostavat positiivinen ja negatiivinen varaus.
Käyrät, jotka kulkevat kohtisuoraan kaikkia voimaviivoja vastaan kutsutaan ekvipotentiaalikäyriksi. Ne ovat usein itseensä sulkeutuvia.
Kenttäviiva on vektorikenttään liittyvä käyrä, jonka tangentti käyrän jokaisessa pisteessä on kentän suuntainen. Kenttäviivoja käytetään havainnollistamaan vektori­kenttiä, joita on vaikea kuvata ilman niitä. Samoin kuin leveys- ja pituuspiirit pallon pinnalla tai korkeuskäyrät topografi­kartalla, eivät kenttä­viivatkaan ole todellisia fysikaalisia viivoja, jotka todella olisivat kentässä tietyissä kohdissa, vaan ne ovat vain kentän havain­nollis­tamiseksi keksitty apuväline.
Kenttäviivat ovat kaikkialla kohtisuorassa kentän ekvipotentiaaleja eli sellaisia pintoja vastaan, joilla kentän potentiaali on vakio.
Täsmällinen määritelmä

Vektorikenttä on avaruuden jokaisessa pisteessä tietyn suuntainen, paitsi missä se on nolla. Vektori­kentän kenttä­viiva voidaan muodostaa piirtämällä jostakin kentän pisteestä alkava viiva, joka jokaisessa kohdassaan on kentän suuntainen. Täsmällisemmin sanottuna käyrän tangentti on joka kohdassa saman suuntainen kuin kenttä kyseessä pisteessä. Saman kentän kenttäviivat eivät leikkaa toisiaan.
Täydellinen geometrinen kuvaus vektorikentän kaikista kenttä­viivoista riittää täysin määrittämään vektorikentän suunnan kaikkialla. Jotta kenttä­viivat ilmaisisivat myös vektori­kentän suuruuden, valitaan piirrettäväksi vain tietty määrä kenttä­viivoja siten, että näitä viivoja on eri alueilla sitä tiheämmässä, mitä suurempi itseis­arvoltaan vektori­kenttä missäkin on. Toisin sanoen kenttää vastaan kohtisuorien kenttäviivojen lukumäärä pinta-alayksikköä kohti on suoraan verrannollinen vektori­kentän suuruuteen tällä alueella.
Divergenssilauseen mukaan kentät alkavat alueilta, joissa vektori­kentän divergenssi on positiivinen ja päättyvät alueille, joissa sen divergenssi on negatiivinen. Edellisiä sanotaan kentän lähteiksi, jälkimmäisiä nieluiksi.  Fysiikassa kenttäviivojen piirtäminen on kätevää varsinkin tapauksissa, joissa mahdollisilla lähteillä ja nieluilla on jokin selvä fysikaalinen merkitys (toisin kuin esimerkiksi radiaalisen harmonisen oskillaattorin tapauksessa).
Esimerkkejä > Sähkökenttä

Gaussin lain mukaan sähkö­kentän lähteitä ovat positiiviset, nieluja negatiiviset varaukset ja vain ne. Näin ollen kenttä­viivat alkavat positiivisista ja päättyvät negatiivisiin varauksiin, elleivät ne ulotu jommassa­kummassa päässään äärettömän kauas. Sitä vastoin sellaisen sähkö­kentän kenttä­viivat, joka syntyy Faradayn induktio­lain mukaisesti muuttuvassa magneettikentässä syntyy myös sähkö­kenttä, mutta tässä tapauksessa sen kenttäviivat voivat olla myös suljettuja käyriä tai ulottua molemmissa päissään äärettömän kauas.
Jotta kenttäviivat, joiden niiden tiheys on verrannollinen kentän suuruuteen, kuvaisivat tilannetta oikein, on kuitenkin otettava huomioon kaikki kolme ulottuvuutta. Ajatellaan esimerkkinä yksittäisen eristetyn piste­varauksen sähkökenttää. Tässä tapauksessa kenttä­viivat ovat suoria viivoja, joita lähtee varauksesta kaikkiin suuntiin kolmi­ulotteisessa avaruudessa. Tämä merkitsee, että niiden tiheys on kääntäen verrannollinen varauksesta mitatun etäisyyden neliöön (suoraan verrannollinen lausekkeeseen  1/r^{2}), samoin kuin Coulombin lain mukaan onkin sähkökentän voimakkuuden laita. Jos kuitenkin kenttäviivoja piirretään vain kaksi­ulotteiselle tasolle, niiden kaksi­ulotteinen tiheys tuleekin kääntäen verrannolliseksi etäisyyteen, mikä ei vastaa sähkökentän voimakkuutta eri kohdissa.
Esimerkkejä > Magneettikenttä

Ehkä tunnetuin esimerkki vektorikentästä on magneettikenttä, jota usein havainnollistetaan magneettia ympäröivien kenttäviivojen avulla.
Gaussin lain magneettikentällä ei ole lähteitä eikä nieluja, minkä vuoksi kenttäviivoilla ei ole alkua eikä loppua. Ne ovat joko suljettuja käyriä tai ulottuvat molemmissa päissään äärettömän kauas. Toisinaan ne piirretään alkamaan magneetin pohjoisnavasta ja päättymään sen etelänapaan, mutta itse asiassa niiden on ajateltava jatkuvan myös magneetin sisällä sen etelänavasta pohjoisnapaan, jolloin niistä muodostuu joko suljettuja tai molemmissa päissään äärettömyyteen ulottuvia käyriä.
Esimerkkejä > Gravitaatiokenttä

Gravitaatiokentällä ei ole lähteitä, mutta sillä on nielu kaikkien massallisten kappaleiden kohdalla. Näin ollen gravitaatio­kentän kenttä­viivoilla ei ole alku­kohtaa vaan ne tulevat äärettömän kaukaa, mutta ne päättyvät massoihin.
Esimerkkejä > Esimerkkejä

Myös virtaavaa ainetta, nestettä tai kaasua, voidaan kuvata kenttä­viivoilla. Tällöin niiden suunta kussakin paikassa esittää virtauksen suuntaa, tiheys taas sen nopeutta.