stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Urabi-kapina
Tausta

Egyptin kediivi Ismail oli noudattanut kunnianhimoista modernisointipolitiikkaa. Egypti kävi läpi nopeaa yhteiskunnallista muutosta. Esimerkiksi maan arabienemmistöisen väestön asema parani perinteiseen turkkilaiseen yläluokkaan nähden. Toisaalta uudistustoimet olivat myös kasvattaneet menoja ja tätä kautta valtion velkaantumista. Vuonna 1876 velkojat ottivat Egyptin käytännössä holhoukseensa. Ismail joutui nimittämään Britannian ja Ranskan edustajista koostuneen valtionvelkaa hoitavan komission. Eurooppalaisia asetettiin myös valvomaan maan tärkeimpien toimintoja, kuten tullia ja rautateitä. Valtiovelan hoito iski erityisesti Egyptin armeijaan, jota supistettiin huomattavasti. Kediivistä tuli käytännössä kumileimasin. Ismailin julkaistua velkaohjelman helpotuksia ja kediivin valtaoikeuksien palauttamista vaatineen manifestin ulkovallat päättivät siirtää hänet syrjään. Ismail lähti keväällä 1879 maanpakoon, ja tilalle nostettiin hänen helpommin ohjailtavissa oleva poikansa Tawfiq. Pääministeriksi nostettiin Ranskan ja Britannian suosikki Mustafa Rijad Paša.
Ahmad Urabi oli arabitaustainen kyläpäällikön poika, joka oli liittynyt armeijaan ja edennyt urallaan everstiluutnantiksi jo 20-vuotiaana. Egyptin armeijassa arabiupseerien etenemismahdollisuudet olivat kuitenkin rajalliset. Egyptin kediivi Tawfiqin nimittämän tšerkessitaustaisen sotaministeri Uthman Rifiqin uskottiin suunnittelevan armeijan ylimpien virkojen puhdistamista arabeista kokonaan. Tammikuussa 1881 Urabi alkoi kahden muun upseerin kanssa vaatia Rifiqin eroa. Vastauksena kaikki kolme pidätettiin ja asetettiin sotaoikeuteen. Urabin puolella olleet alemmat upseerit ja rivimiehet tunkeutuivat armeijan päämajaan ja vapauttivat Urabin ennen oikeudenkäyntiä. Tapahtumien kulku tuli yllätyksenä Rifiqille ja Tawfiqille. Tawfiq joutui taipumaan ja erottamaan sotaministerinsä sekä myöntämään kapinoitsijoille armahduksen. Aiemmin varsin tuntemattomasta Urabista oli tullut Tawfiqin hallinnon ja länsimaiden vaikutusvaltaa vastustavien egyptiläispiirien johtohahmo.
Kapina > Urabi ja Tawfiq

Urabin kasvava vaikutusvalta huoletti Tawfiqia, joka yritti ryhtyä uuteen yritykseen tämän lyömiseksi. Syksyllä 1881 Urabille myötämielinen Rifiqiä seurannut sotaministeri korvattiin kediivin sukulaisella, ja kediivi suunnitteli siirtävänsä nyt epäluotettavina pidetyt armeijan osastot pois pääkaupunki Kairosta. Ennen suunnitelma toteuttamista 1. syyskuuta Urabi oli kuitenkin kediivin yllätykseksi saapunut Tawfiqin Abadainin palatsin edustalle vaatien kuulemistaan. Kediivin henkivartiokaartikin loikkasi Urabin miesten puolelle. Kediivi joutui kohtaamaan joukon saapuessaan ulos palatsista ainoan puolelleen jääneen liittolaisen, brittien konsulin kanssa. Urabi saneli joukon vaatimuksia, joihin kediivin oli tilanteen takia suostuttava. Pääministeri Rijad Paša oli erotettava, maalle piti valita uusi parlamentti ja maan armeijan enimmäisvahvuus tuli nostaa 18 000:n sotilaaseen. Urabi oli näin noussut kediivin paikalle maan vaikutusvaltaisimpana poliittisena hahmona.
Euroopan länsimaissa Egyptin kehitystä seurattiin huolestuneina. Britannialla ja Ranskalla oli molemmilla suojeltavanaan intressejä Egyptissä. Ranska ei halunnut länsimaalaisten vastaisen liikkeen leviävän sen hallitsemiin osiin Pohjois-Afrikkaa, ja briteillä oli monia taloudellisia intressejä pitää alue hallussaan. Suuri osa Suezin kanavan läpi kulkevista laivoista oli brittiläisiä, ja maa omisti myös suurimman osan Egyptin ulkomaanvelasta. Urabia oli puolustanut brittirunoilija ja diplomaatti Wilfrid Blunt, mutta pääministeri William Ewart Gladstone alkoi menettää uskoaan tämän vakuutteluihin siitä, että Urabi ei muodostanut uhkaa briteille. Ranska ja Britannia lähettivät tammikuussa 1882 nootin, jolla ne ilmaisivat tukensa Tawfiqille. Nootin vaikutus oli kuitenkin päinvastainen kuin haluttiin. Egypti yhdistyi entistä enemmän Urabin taakse, ja helmikuussa 1882 muodostettiin Mahmud Sami al-Barudin johtama, ensimmäistä kertaa arabienemmistöinen hallitus. Urabista tuli sotaministeri.
Kapina > Brittien väliintulo

Ranskassa ja Britanniassa uskottiin nyt, että Tawfiqia voitaisiin tukea vain voimannäytöllä. Alkukesällä 1882 Ranskan ja Britannian laivastojen sota-alukset lähetettiin Aleksandrian edustalle. Kaupungissa oli huomattava länsimaalainen vähemmistö, jonka suhteet paikallisiin olivat olleet jo entuudestaan kireällä. Nyt tilanne paheni entisestään. 11. kesäkuuta syttyi mellakoita, joissa kuoli 50 länsimaalaista ja 250 egyptiläistä. Urabi oli lähettänyt armeijan ottamaan tilanteen haltuun, mutta nyt Britanniassa vaadittiin voimankäyttöä kostoksi kuolleista länsimaalaisista. Egyptin armeijan alettua vahvistaa Aleksandrian rannikkolinnoituksia brittilaivaston komentaja Beauchamp Seymour antoi 11. heinäkuuta määräyksen avata tulen kaupunkia kohti. Ranskalaiset olivat kieltäytyneet ottamasta osaa pommitukseen, joka aiheutti laajoja tuhoja. Lopulta brittijoukot nousivat maihin ja valtasivat kaupungin.
Urabi oli vastannut Aleksandrian valtaukseen marssittamalla armeijansa Kafr al-Dawwariin sulkien brittijoukoilta pääsyn Aleksandriasta syvemmälle Niilin suistoon. Britit päättivät kuitenkin käyttää laivastoaan ja siirsivät suurimman osan joukoistaan Port Saidiin, joka vallattiin lähes ilman vastarintaa. Kairoa uhattiin nyt idästä, ja Kafr al-Dawwarin puolustusasemat olivat hyödyttömät. Egyptiläiset joutuivat siirtymään nopeasti Tall al-Kabiriin Kairosta koilliseen, josta he pystyivät sulkemaan reitin Ismailiasta kohti pääkaupunkia. Britit tunsivat beduiinioppaiden ansiosta vastustajiensa asemat hyvin. Brittien ja egyptiläisten ottaessa yhteen 13. syyskuuta egyptiläiset lyötiin perusteellisesti, kun taas britit kärsivät vain pienet tappiot. Urabi yritti vielä järjestää pääkaupungin puolustusta, mutta poliittinen eliitti oli kääntynyt häntä vastaan. Urabi päätti antautua briteille, ja pian hänen jälkeensä antautuivat myös jäljellä vielä olleet egyptiläiset sotilaat. Maa jäi brittien käsiin.
Seuraukset

Urabin vaikutusvalta Egyptissä oli kestänyt noin vuoden Abadainin palatsin välikohtauksesta hänen kukistumiseensa. Marraskuussa 1882 maahan saapui lordi Dufferin, joka alkoi järjestämään maan asioita. Urabin kannattajia vastaan käytiin oikeudenkäyntejä. Vähäisimmät tuomiot olivat arvonalennuksia, mutta joitakin urabistien johtohenkilöitä karkotettiin. Ahmad Urabi ja pääministerinä toiminut Mahmud Sami al-Barudi karkotettiin Ceylonille. Kaiken kaikkiaan britit olivat ryhtyneet toimiin Egyptissä miettimättä enempää niiden vaikutuksia. Aluksi esimerkiksi ajatuksesta maahan jäämisellä ei ollut juurikaan kannatusta, mutta sotilaita tarvittiin pitämään yllä kuohuvan maan järjestystä ja ulkomaalaisten turvallisuutta. Vetäytymisen sijaan maasta tehtiin niin sanottu "verhottu protektoraatti", jonka kediivi oli edelleen muodollisesti Osmanien valtakunnan alainen, mutta todellisuudessa maata johti brittien edustaja. Brittimiehitystä kesti aina vuoteen 1922 saakka.
Urabi-kapinaan viitataan joskus myös Urabi-vallankumouksena. Egyptin historiassa Ahmad Urabin noin vuoden kestänyt vaikutusvalta oli ensimmäinen kerta, jolloin arabitaustainen egyptiläinen oli kohonnut maassaan niin vaikuttavaan asemaan.
Egyptin kediivi Tawfiq.
Ahmad Urabi.
Urabi ja Tawfiq Abadainin palatsin edustalla.
Aleksandrian pommitus.
Uotsola

| Uotsola |
| --- | --- |
 Uotsola
 Koordinaatit: 61°30′44″N, 23°0′35″E 
Valtio:   Suomi
Maakunta:  Pirkanmaa
Seutukunta:  Lounais-Pirkanmaa
Kunta:  Sastamala
Väkiluku (2011):  1 036
 – Väestötiheys:  293,2 as./km²
Postinumero:  38460
 Tilastotiedot koskevat taajamaa ja niiden lähteenä on Tilastokeskus. Väkiluku ja maapinta-ala ovat ajankohdan 31.12.2011 mukaiset. 
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Uotsola on kylä ja taajama Sastamalan kaupungissa. Se oli aiemmin Mouhijärven kunnan keskusta ja toinen kunnan taajamista. Uotsola sijaitsee Mätikköjärven rannalla valtatie 11:n pohjoispuolella. Vuonna 2011 Uotsolan asukasluku oli 1 036.
Uotsolassa on säilynyt paljon 1800-luvun lopun rakennuskantaa. Mouhijärven kirkko valmistui kylään vuonna 1858. Uotsolassa sijaitsevat myös mm. terveyskeskus, kirjasto, pankki, useita liikkeitä sekä Mouhijärven yhteiskoulu.
Uotsolan alueen postinumero on 38460 Sastamala, ennen kuntaliitosta 38460 Mouhijärvi.
Etymologiaa

Uotsolan ja läheisen Siilijärven nimiä on arveltu alkuperältään saamelaiseksi nimiksi. Siili ei ole suomalainen alkuperäislaji, sillä se saapui Suomeen aikaisintaan 1800-luvulla. Siksi vanhalle Siilijärvelle on haettu jokin muu etymologia. Sellainen löytyy siita-, siiti- ja siili- alkuisena sanana merkityksellä pohjoissaameksi siida eli lappalaisten talvikylä tai lapinkylä. Uotsolan nimi sopii asiayhteyteen, sillä vuosso-, vuotso- ja uotso-alkuiset nimet ovat appellatiivina vuohćću eli kapea, vetinen suo. Unto Salo on ehdottanut nimelle seuraavan selityksen. Hänen mukaansa ”paikan luonto sopii inarinlapin sanaan vuaddzu, vuaccu ‘peräkkäisten lampien sarja suoalanteessa‘.” Näitä lampia olisivat Salon mukaan Pikku-Köhkörö, Iso-Köhkörö, Siilijärvi ja Mätikkö. Nimen säilyminen nykypäiviin voidaan ajatella niin, että maanviljelijät tunsivat rautakaudella tai keskiajalla lappalaisia Mouhijärvellä ja tiesivät paikkojen nimet. Kun viljely alkoi myös Mouhijärvellä, ottivat viljelijät myös käyttöönsä samat nimet.
Veikko Valtonen

Veikko Valio Valtonen (30. syyskuuta 1905 Helsinki – 7. lokakuuta 1976 Helsinki) oli suomalainen hammaslääkäri, lääkintäeverstiluutnantti ja professori.
Veikko Valtosen vanhemmat olivat rakennusmestari Gustaf Adolf Valtonen ja Maria Elisabeth Greus. Hän valmistui hammaslääkäriksi 1934 ja hoiti sitten yksityispraktikkaa Helsingissä nelisen vuotta. Valtonen perehtyi myös hammaskirurgiaan.
Talvisodasta lähtien Valtonen sovelsi kirurgi Richard Faltinin kehittämiä tukilaitteita ja leikkausmenetelmiä poski- ja leukaluiden vammojen hoidossa Keskussotilassairaala 1:n hammaskirurgisella osastolla. Talvisodan jälkeen Valtonen oli puolustusvoimien pääesikunnassa toimistoupseerina ja järjesti armeijan hammashuoltoa uudessa prikaatijärjestelmässä. Jatkosodan aikana Valtonen oli päämajassa toimistoupseerina. Hänestä tuli 1942 lääkintämajuri ja vuonna 1944 hän valmistui hammastautien erikoislääkäriksi.
Sotien jälkeen Valtonen hoiti yksityispraktiikkaansa ja toimi hammaslääkärinä Kivelän sairaalassa Helsingissä, jossa hän oli hammaskirurgian erikoislääkärinä vuodesta 1957 alkaen. Hän oli puolustusvoimien tarkastajana ja vuosina 1962–1965 puolustusvoimien ylihammaslääkärinä. Valtonen oli myös 11 vuoden ajan keskussotilassairaala Tilkan hammaslääkärinä. Hän jäi eläkkeelle lääkintäeverstiluutnanttina vuonna 1965. Suomen Kulttuurirahaston yhteydessä toimii hammaslääketieteen tutkimusta edistävä Veikko Valtosen rahasto. Rahasto perustettiin 1975 Veikko Valtosen täyttäessä 70 vuotta.
Veikko Valtonen oli naimisissa vuodesta 1934 Saara (Sissi) Tuomiojan (1912–1990) kanssa. Heillä oli viisi lasta.
Unshine

| Unshine> Tiedot |
| --- | --- |
Toiminnassa:  2001–
Tyylilaji:  goottimetalli
Kotipaikka:  Helsinki
Laulukieli:  englanti
Jäsenet:  Susanna Vesilahti, laulu   Jari Hautala, kitara   Harri Hautala, kitara, kosketinsoitin   Teemu Vähäkangas, bassokitara   Jukka Hantula, rummut  
Levy-yhtiö:  Massacre Records, 2012–   Low Frequency Records, 2005–2010  
Aiheesta muualla
Kotisivut
Infobox OKNimi-testi OK: 
Unshine on helsinkiläinen goottimetallin yhtye, joka on perustettu vuonna 2001. Yhtye luonnehtii musiikkiaan "druidimetalliksi".
Syyskuussa 2012 yhtye solmi levytyssopimuksen Massacre Recordsin kanssa. Unshinen uusi albumi on ajoitettu julkaistavaksi helmikuussa 2013.
Jäsenet

Susanna Vesilahti – laulu
Jari Hautala – kitara
Harri Hautala – kitara, kosketinsoitin
Teemu Vähäkangas – basso
Jukka Hantula – rummut
Jäsenet > Entiset jäsenet

Esa Pennala – basso
Mika – kosketinsoitin
Diskografia

Earth Magick (2005,  Low Frequency Records)
The Enigma of Immortals (2008,  Low Frequency Records)
Dark Half Rising (2013,  Massacre Records)
Astrala (2018,  Rockshots Records)
Karn of Burnings (2024,  Rockshots Records)
Rowena's Song (2005,  Low Frequency Records)
Animal Spirit (2008,  Low Frequency Records)
Promo 2002 (2002)
Promo 2003 (2003)
Promo 2004 (2004)
Aiheesta muualla

Unshinen kotisivu (Arkistoitu – Internet Archive)
Unshine Myspacessa (englanniksi)
Varusohjelma

Varusohjelma on tietokoneohjelma, joka mahdollistaa laitteen käytön ja on usein asennettu siihen valmiiksi. Varusohjelmia ovat laitteen alkulatausohjelmat (esimerkiksi bios) ja käyttöjärjestelmä.
Vesisaaren kirkko

Vesisaaren kirkko. Foto:Kirkenorge.no
Vesisaaren kirkko (norj. Vadsø kirke) on kirkkorakennus Vesisaaren kunnassa, Norjan Finnmarkin läänissä. Kirkko on muodoltaan pitkäkirkko, ja se on rakennettu betonista vuonna 1958. Samalla tontilla sijainnut vanha kirkko paloi vuonna 1944. Kirkon on suunnitellut arkkitehti Magnus Poulsson. Kirkkoon mahtuu noin 480 ihmistä.
Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
Valeri Nepomnjaštši

| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |

Henkilötiedot
Koko nimi: Valeri Kužmitš Nepomnjaštši
Syntymäaika: 7. elokuuta 1943 (ikä 81)
Syntymäpaikka: Slavgorod, Venäjän SFNT, Neuvostoliitto
Seura
Seura:  FK Tom Tomsk
Tehtävä: päävalmentaja
Seurat
| Vuodet | Seura | O (M) |
| 1961–1965 1966–1967 |  SKIF Ashgabat  Spartak Samarkand |  |
Valmennusura
1982–1983 1988–1990 1992–1993 1993–1994 1995–1998 2000 2001 2002–2003 2004–2005 2006 2006 2008–2011 2014–:  Stroitel Ashgabat  Kamerunin maajoukkue  Gençlerbirliği SK  MKE Ankaragücü  Yukong / Bucheon SK  Shenyang Haishi  Sanfrecce Hiroshima  Shandong Luneng  Shanghai Shenhua  FK Pahtakor Taškent  Uzbekistanin maajoukkue  FK Tom Tomsk  FK Tom Tomsk
Valeri Nepomnjaštši (ven. Валерий Кузьмич Непомнящий, s. 7. elokuuta 1943) on venäläinen jalkapallovalmentaja ja entinen puolustaja. Hän toimii FK Tom Tomskin päävalmentajana.
Ura

Pelaajaurallaan puolustajan tontilla viihtynyt Nepomnjaštši edusti SKIF Ashgabatia ja Spartak Samarkandia Neuvostoliiton alemmilla sarjatasoilla. Hän lopetti pelaajauransa jo vuonna 1967.
Valmennusuransa Nepomnjaštši aloitti 1982 Stroitel Ashgabatin päävalmentajana. Todellisen läpimurtonsa hän teki kuitenkin vasta noustuaan yllättäen Kamerunin maajoukkueen peräsimeen. Hän luotsasi Kamerunin MM-kisoihin 1990. ”Kenraaliharjoitus” Afrikan mestaruuskisoissa ei sujunut hyvin Kamerunin pudottua jo 1. kierroksella, mutta MM-kisoissa maa eteni sensaatiomaisesti puolivälieriin. Kamerunin kisamatka päättyi tiukan taistelun jälkeen jatkoaikatappioon Englannille 3–2.
MM-kisojen jälkeen Nepomnjaštši jatkoi uraansa Kiinan maajoukkueen teknisenä konsulttina. Valmennustehtäviin hän palasi 1991 turkkilaisen  Gençlerbirliğin päävalmentajana. Hän vietti Turkissa pari vuotta valmentaen myös MKE Ankaragücüä.
Vuonna 1994 Nepomnjaštši siirtyi valmentajaksi Aasian kentille. Hän aloitti korealaisen Yukong Elephants peräsimessä ja luotsasi Bucheon SK:ksi nimensä muuttaneen seuran Korean League Cupin mestariksi 1996. Korea-pestinsä jälkeen hän valmensi kiinalaisIa Shenyang Haishia, Shandong Luneng Taishania ja Shanghai Shenhuaa sekä japanilaista Sanfrecce Hiroshimaa ilman suurempaa menestystä.
Kaudella 2006 Nepomnjaštši toimi uzbekistanilaisen FK Pahtakor Taškentin sekä Uzbekistanin maajoukkueen päävalmentajana. Pahtakorin kanssa hän voitti maan tuplamestaruuden.
Syyskuussa 2008 Nepomnjaštši siirtyi ensimmäistä kertaa urallaan venäläisseuran päävalmentajaksi allekirjoitettuaan sopimuksen FK Tom Tomskin kanssa.  Hänen johdollaan Tom Tomsk on sijoittunut liigan keskikastiin sijoille 9 ja 8. Kaudella 2011/12 suoritukset eivät vastanneet seurajohdon tavoitteita ja kuuden ottelun tappioputki johti lopulta potkuihin syyskuussa 2011.
Huhtikuussa 2014 kokenut Nepomnjaštši palasi FK Tom Tomskin päävalmentajaksi.  Hänen johdollaan seura sijoittui 1. divisioonassa neljänneksi kaudella 2014/15. Kesäkuussa 2015 Tomsk teki kaksivuotisen jatkosopimuksen veteraanivalmentajansa kanssa.
Meriitit

MM-puolivälierät: 1990
AM-1.kierros: 1990
Korean League Cup: 1996
Uzbekistanin mestaruus: 2006
Uzbekistanin cup: 2006
Vieremän koulu

Vieremän koulu on ala-asteen peruskoulu Forssassa Vieremän kaupunginosassa. Koulussa annetaan opetusta vuosiluokilla 1.–6. Koulua käy alle sata oppilasta.
Türkiye Radyo ve Televizyon Kurumu

| Türkiye Radyo ve Televizyon Kurumu |
| --- | --- |

Perustettu:  1. toukokuuta 1964 (radio) 31. tammikuuta 1968 (televisio)
Kotipaikka:   Istanbul, Turkki
Toimiala:  joukkotiedotusväline
Kotisivu:  www.trt.net.tr
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Türkiye Radyo ve Televizyon Kurumu (TRT) on turkkilainen mediayhtiö, jonka kotipaikka sijaitsee Istanbulissa. TRT on perustettu 1. toukokuuta 1964.
Historia

TRT oli aluksi valtion omistama yleisradioyhtiö, joka sai autonomisen aseman. Sen perustamisesta säädettiin vuoden 1961 perustuslaissa. TRT aloitti televisiolähetykset vuonna 1971. Värilähetykset aloitettiin vuonna 1984, ja toinen kanava aloitti toimintansa vuonna 1986. Turkin ulkopuolella toimivat satelliittikanavat rikkoivat valtion televisiomonopolin 1990-luvulla. Niiden asema laillistettiin vuonna 1994.
Kanavat > Televisiokanavat

TRT 1
TRT 2
TRT 3
TRT Arabi
TRT Avaz
TRT Belgesel
TRT Çocuk
TRT Haber
TRT Kurdî
TRT Müzik
TRT Spor
TRT Spor Yıldız
TRT Türk
TRT World
TRT 4K
TRT EBA TV İlkokul
TRT EBA TV Ortaokul
TRT EBA TV Lise
Kanavat > Radioasemat

Radyo 1
TRT FM
Radyo 3
TRT Kurdi Radyo
TRT Radyo Haber
TRT Nağme
TRT Türkü
Voice of Turkey
Logot

1986–1990
1990–2001
2001–2012
2012–2018
2018–
Aiheesta muualla

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
Virallinen sivusto (turkiksi)
TRT:n pääkonttori Ankarassa.
Valkeajärvi (Mänttä-Vilppula, Kolho)

| Valkeajärvi |
| --- | --- |
Valtiot:  Suomi
Maakunnat:  Pirkanmaa, Keski-Suomi
Kunnat:  Mänttä-Vilppula, Keuruu
Koordinaatit:  62°08′26″N, 24°36′04″E
Vesistöalue ja valuma-alueen tietoja
Päävesistöalue:  Kokemäenjoen vesistö (35)
Valuma-alue:  Keurusselän alue (35.62)
Laskujoki:  Hyytiänoja 
Järvinumero:  35.621.1.011
Mittaustietoja
Pinnankorkeus:  107,8 m  
Rantaviiva:  5,339 km  
Pinta-ala:  95,147 ha  
Saaria:  ei saaria 
 fiValkeajärvi 
Valkeajärvi  on Pirkanmaalla Mänttä-Vilppulassa ja Keuruulla Kolhon kylän lähellä sijaitseva järvi, joka kuuluu Kokemäenjoen vesistöön.
Maantietoa

Järven pinta-ala on 95 hehtaaria ja se on 1,9 kilometriä pitkä ja 750 metriä leveä. Järvellä ei ole kartan mukaan saaria. Sen rantaviivan pituus on 5,3 kilometriä..
Vesistösuhteet

Järvi sijaitsee Kokemäenjoen vesistössä (vesistöaluetunnus 35) Keuruun reitin valuma-alueen (35.6) Keurusselän alueella (35.62), jonka Keurusselän lähialueeseen (35.621) se kuuluu.
Uusi Israelin sekeli

| Uusi Israelin sekeli |
| --- | --- |

ISO 4217 -koodi:  ILS (nro. 376)
Keskuspankki:  Israelin pankki
Symboli:  ₪
Käyttäjät:   Israel  Palestiina
Inflaatio:  −0,6% (9/2019)
Jaettava yksikkö:  agora
Uusi Israelin sekeli (hepr. ‏שקל חדש‎, šekel ḥadaš, arab. شيكل جديد‎, šīkil jadīd) on Israelin virallinen rahayksikkö. Se syntyi vuonna 1985, jolloin 1 000 Israelin sekeliä vaihdettiin 1 uuteen Israelin sekeliin. Sekeli jakaantuu 100 agoraan (hepr. ‏אגורה‎, monikossa אגורות, agorot). Vuodesta 2003 lähtien se on ollut vapaasti vaihdettava valuutta.
Kolikot

| Kuva | Arvo | Halkaisija | Paksuus | Paino | Nykyisen sarjan käyttöönotto | Poistettu käytöstä |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
|  | 1 agora | 17 mm | 1,2 mm | 2 g | 4. syyskuuta 1985 | 1. huhtikuuta 1991 |
|  | 5 agoraa | 19,5 mm | 1,3 mm | 3 g | 4. syyskuuta 1985 | 1. tammikuuta 2008 |
|  | 10 agoraa | 22 mm | 1,5 mm | 4 g | 4. syyskuuta 1985 |  |
|  | ½ sekeliä | 26 mm | 1,6 mm | 6,5 g | 4. syyskuuta 1985 |  |
|  | 1 sekeli | 18 mm | 1,8 mm | 3,5 g | 4. syyskuuta 1985 |  |
|  | 2 sekeliä | 21,6 mm | 2,3 mm | 5,7 g | 9. joulukuuta 2007 |  |
|  | 5 sekeliä | 24 mm | 2,4 mm | 8,2 g | 2. tammikuuta 1990 |  |
|  | 10 sekeliä | 23 mm | 2,2 mm | 7 g | 7. helmikuuta 1995 |  |
Setelit

| Kuva | Arvo | Mitat | Väri | Kuvaus> Etupuoli | Kuvaus> Kääntöpuoli | Liikkeellelasku |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
|  | 20 sekeliä | 129 x 71 mm | punainen | Rahel Bluwstein | Galilean rantamaisema | 23. marraskuuta 2017 |
|  | 50 sekeliä | 136 x 71 mm | vihreä | Shaul Tchernichovsky | Korinttilaiset pylväät | 16. syyskuuta 2014 |
|  | 100 sekeliä | 143 x 71 mm | oranssi | Leah Goldberg | Ryhmä gaselleja | 23. marraskuuta 2017 |
|  | 200 sekeliä | 150 x 71 mm | sininen | Nathan Alterman | Kukkia kuunvalossa | 23. joulukuuta 2015 |
Aiheesta muualla

Nykyinen kurssi euroina
Vieremän varalaskupaikka

Vieremän varalaskupaikka
Vieremän varalaskupaikka on lentokoneiden varalaskupaikka Vieremän kunnan pohjoisosassa Nissilän kylässä kantatiellä 88 muutama kilometri Vieremän ja Pyhännän rajalta etelään. Kiitotien pituus on noin kolme kilometriä. Karjalan lennosto käyttää Vieremän varalaskupaikkaa harjoituksissaan säännöllisesti. Vieremän varalaskupaikka on osa Suomen maantietukikohtien järjestelmää.
Puolitoista kilometriä kiitotien pohjoispäästä pohjoiseen on Sorronmäen lentokoneiden huoltoalue, joka on käytössä harjoitusten aikana. Alueella on menneinä vuosikymmeninä kallioon louhittuja seisontapaikkoja..
Vieremän ravirata

| Vieremän ravirata> Ylä-Savon Hippos |
| --- | --- |
Rataluokitus:  kesärata
Sijainti:  Raviradantie 1, 74200 Vieremä
Koordinaatit:  63.688824°N, 027.066536°E
Avattu:  1965
Remontoitu:  2005
Omistaja:  Ylä-Savon Hippos ry
Radan pituus:  1 000 m
Kilpailupäiviä:  6
Kotisivu
Rataennätykset
 Lämminveriset: Pay Back Runner 12,0a (2014)   Suomenhevoset: Virijori 23,5a (2012) 
Vieremän ravirata sijaitsee Valkeiskylässä noin 11 kilometriä Vieremän kunnan kirkonkylän eteläpuolella. Iisalmeen on matkaa 15 kilometriä. Se kuuluu kesäratoihin, jotka järjestävät ravikilpailuja vain kesäkaudella. Vieremä on yhdessä Kokemäen ja Riihimäen raviratojen ohella Suomen suosituimpia kesäratoja.
Vieremän raviradan rakensi vuosina 1963–1965 Vieremän Oriyhdistys. Jo aikaisemmin yhdistyksellä oli ollut Vieremän kirkonkylässä sijainnut 500 metrin pituinen rata, joka oli käytössä vuodet 1955–1963. Vuonna 1970 perustettiin Ylä-Savon Hippos ry, jolle kilpailujen järjestäminen Vieremän raviradalla siirtyi oriyhdistyksen keskittyessä jatkossa hevosjalostukseen ja näyttelytoimintaan.
Vieremän ravikauden päätapahtumat ovat perinteiset juhannusaaton ravit sekä lämminverisille tammoille tarkoitettu Einari Vidgrenin muistoajo, joka aikaisemmin tunnettiin Ponsse-ajon nimellä. Se nimettiin 2011 teollisuusneuvos Einari Vidgrénin mukaan. Hän kuului Vieremän raviradan merkittävimpiin taustavaikuttajiin aina 1970-luvulta lähtien, ja Vidgrénin Ponsse-yhtiö oli myös kilpailun sponsoreita.
Vartiomoottorivene 9

| VMV-9 |
| --- | --- |
 piirros aluksesta

Aluksen vaiheet
Rakentaja:  Turun Veneveistämö, Turku
Poistui palveluskäytöstä:  25. huhtikuuta 1960
Tekniset tiedot
Uppouma:  30,7 t
Pituus:  25,6 m
Leveys:  4,4 m
Syväys:  1 m
Koneteho:  Ares-moottori 560 hv risteilymoottori: 180 hv
Nopeus:  23,8 solmua
Miehistöä:  8
Aseistus
Aseistus:  1 × Lahti 20 mm
Vartiomoottorivene 9 (lyhyemmin VMV 9) oli Suomen merivartioston vartiomoottorivene, joka tilattiin Turun Veneveistämöltä ja valmistui 1935. Alus oli osa viidettä vartiomoottoriveneiden tilausvaltuutusta, jonka Turun Veneveistämö voitti keväällä 1934 kilpailun kymmenen uuden vartiomoottoriveneen rakentamisesta.
Valmistus

Eduskunta osoitti 9. tammikuuta 1934 hallituksen käyttöön vartiomoottoriveneiden hankintaan 20 miljoonaa markkaa alkoholin salakuljetuksen jatkuessa Suomenlahdella. Sisäasiainministeriö tilasi Turun Veneveistämöltä kymmenen vartiomoottorivenettä (VMV 8 - 17) ja niihin Ares-kaasuöljymoottorit. Kummankin pääkoneen teho oli 520 ja apukoneen 170 hevosvoimaa. Alus saavutti 23,5 solmun nopeuden. Aluksen pituus oli 25,6 ja leveys 4,3 metriä. Se oli puurunkoinen ja sen aseistuksena oli 20 millimetrin pikatykki.  Tilatut vartiomoottoriveneet nostivat viirinsä ensi kertaa samaan aikaan 30. kesäkuuta 1935.