stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Serranus

| Serranus |
| --- | --- |
 Pastellimeriahven (Serranus cabrilla)
Tieteellinen luokittelu
Domeeni::  Aitotumaiset Eucarya
Kunta::  Eläinkunta Animalia
Pääjakso::  Selkäjänteiset Chordata
Alajakso::  Selkärankaiset Vertebrata
Luokka::  Luukalat Osteichthyes
Alaluokka::  Viuhkaeväiset Actinopterygii
Lahko::  Ahvenkalat Perciformes
Heimo::  Meriahvenet Serranidae
Alaheimo::  Saha-ahvenet Serraninae
Suku::  Serranus  Cuvier, 1816
Katso myös
   Serranus Wikispeciesissä   Serranus Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OK: 
Serranus on meriahventen heimoon (Serranidae) ja saha-ahventen alaheimoon (Serraninae) kuuluva kalasuku, johon kuuluvat seuraavat 32 lajia:
| --- | --- |
 Serranus accraensis (Norman, 1931)  Serranus aequidens Gilbert, 1890  Serranus africanus (Cadenat, 1960)  Serranus aliceae Carvalho-Filho & Ferreira, 2013  Serranus annularis (Günther, 1880) – oranssimeriahven  Serranus atricauda Günther, 1874  Serranus atrobranchus (Cuvier, 1829)  Serranus baldwini (Evermann & Marsh, 1899) – lyhtymeriahven  Serranus cabrilla (Linnaeus, 1758) – pastellimeriahven  Serranus chionaraia Robins & Starck, 1961  Serranus flaviventris (Cuvier, 1829) – pilkkusaha-ahven  Serranus hepatus (Linnaeus, 1758) – ruskosaha-ahven  Serranus heterurus (Cadenat, 1937)  Serranus huascarii Steindachner, 1900  Serranus luciopercanus Poey, 1852 :  Serranus maytagi Robins & Starck, 1961  Serranus notospilus Longley, 1935  Serranus novemcinctus Kner, 1864  Serranus phoebe Poey, 1851  Serranus psittacinus Valenciennes, 1846  Serranus pulcher Wirtz & Owamoto, 2016  Serranus sanctaehelenae Boulenger, 1895  Serranus scriba (Linnaeus, 1758) – raitasaha-ahven  Serranus socorroensis  Allen & Robertson, 1992  Serranus stilbostigma (Jordan & Bollman, 1890)  Serranus subligarius (Cope, 1870)  Serranus tabacarius (Cuvier, 1829) – tupakkasaha-ahven  Serranus tico Allen & Robertson, 1998  Serranus tigrinus (Bloch, 1790) – harlekiinisaha-ahven  Serranus tortugarum Longley, 1935 – kalkkisaha-ahven
Servilia

| Servilia |
| --- | --- |
 Servilian muotokuvapatsas
Henkilötiedot
Syntynyt: noin 100 eaa. Rooma, Italia
Kuollut: 42 eaa. jälkeen
Vanhemmat:  Quintus Servilius Caepio  Livia
Puoliso:  Marcus Junius Brutus vanhempi  Decimus Junius Silanus
Lapset:  Marcus Junius Brutus  Junius Silanus  Junia  Junia  Junia Tertia
Servilia (s. n.100 eaa., k. 42 eaa. jälkeen) oli roomalainen ylhäisönainen, Julius Caesarin rakastajatar ja Marcus Junius Brutuksen äiti.
Servilian vanhemmat olivat Quintus Servilius Caepio ja Livia. Servilian velipuoli oli Cato nuorempi. Servilia avioitui Marcus Junius Brutus vanhemman kanssa Sullan diktatuurin aikana noin vuonna 80 eaa. Pari sai vuonna 85 eaa. pojan Marcus Junius Brutuksen, joka tuli tunnetuksi yhtenä Caesarin salamurhaajista. Marcus Junius Brutus vanhempi teloitettiin osuudestaan Sullan perustuslakia vastaan ja Servilia jäi leskeksi.
Servilian toinen aviomies oli Decimus Junius Silanus. Hänen kanssaan Servilia sai pojan Junius Silanuksen ja kolme Junia-nimistä tytärtä, joista jokainen meni naimisiin vaikutusvaltaisten miesten kanssa. Keskimmäinen Junia oli naimisissa triumviri Lepiduksen kanssa ja nuorin Junia Cassiuksen kanssa.
Servilia eli poliittisesti vaikuttavien isänsä ja setänsä määrittelemällä tiellä. Hän oli saanut poliittisen kasvatuksen ja hän työskenteli kunnianhimoisesti luoden kulissien takana vaikutusverkostoa, jonka tarkoituksena oli vahvistaa hänen rooliaan Rooman politiikan tuomarina.
Servilia esittelee tyttärensä Junia Tertian Julius Caesarille
Servilia oli pitkään Julius Caesarin rakastajatar ja Brutuksen juoruttiin olevan Caesarin poika, vaikka se oli hyvin epätodennäköistä miesten vähäisen ikäeron vuoksi. Caesar todisti rakkauttaan Serviliaa kohtaan muun muassa antamalla tälle valtavan virheettömän helmen, jonka arvo nykyrahassa vastaisi miljoonia dollareita. Lisäksi hän antoi Servilian lunastaa suuren osan Pompeiuksen omaisuudesta murto-osalla sen arvosta tämän kuoltua.
Servilian suhde Caesariin saattoi pelastaa Brutuksen ja hänen ystäviensä hengen Farsaloksen taistelun jälkeen. Suhteesta huolimatta Caesarin murhan jälkeen Servilia tuki salamurhaajia. Servilia toimi kulissien takana edistäen salamurhaajien etuja. Servilia huolehti sinä aikana myös muista perheenjäsenistään. Hän vetosi keskimmäisen tyttärensä puolesta Cicerolle, kun senaatti teki Lepiduksesta valtion vihollisen. Brutuksen ja Cassiuksen hävittyä Filippoin taistelun, Servilia katoaa lähteistä. Servilia sai mahdollisesti Brutuksen tuhkat Antoniukselta.
Šeol

Šeol (hepr. ‏שאול‎) on juutalaisuuden käsitys tuonpuoleisesta. Šeolia voisi verrata antiikin maailman Haadekseen, joka oli varjomaisten haamujen vainajala eli tuonpuoleinen. Heprealaisessa raamatussa eli Tanakissa šeol on keskittynyt nuorimpaan Danielin kirjaan. Juutalaisuudessa tuonpuoleinen ei ole niin selkeä käsite kuin kristinuskossa.
Sielun haihtuminen

Juutalaisuuden pyhästä kirjasta käytetään nimitystä Tanak. Kristinuskossa kirja on Vanha testamentti. Tanakin vanhimmat osat on ajoitettu toisen vuosituhannen eaa. alkupuolelle ja nuorimmat 160-luvulle eaa. Tanakiin ei kuulu ajatusta kuolemanjälkeisestä elämästä, jossa oikeamieliset saisivat palkkion ja vastaavasti pahantekijät saisivat rangaistuksen. Kun ihminen kuolee, hän haihtuu pois. Jumala palkitsee ja rankaisee vain eläviä. Helvetti tuli mukaan vasta nuorempien juutalaisuuden tekstien syntyessä, eivätkä ne päätyneet Tanakin kaanoniin.
Tanakin mukaan todellinen elämä on mahdollista vain noudattamalla Jumalan käskyjä. Jumalan tahtoa tottelemalla saa elää, mutta tahdon torjumalla joutuu kuolemaan. Kuolemalla ei tarkoitettu pelkästään ajan päättymistä vaan myös moraalista mahtia. Hepreankielinen sana šeol tarkoittaa vainajien valtakunnan lisäksi kuoleman mahtia, joka pyrkii jatkuvasti saamaan ihmiset omaan kitaansa. Sana šeol on suomennettu luterilaisen kirkon käännöksessä tuonelaksi. Tanakissa sielu on yhtä kuin elävä ihminen. Vainajille ei saanut tuoda uhreja eikä heitä saanut manata esille.
Viittauksia varjoelämään

Joissakin Tanakin kohdissa on viittauksia siihen, että vainaja ei häviä tyhjäksi vaan siirtyy johonkin paikkaan. Sana šeol mainitaan kirjan sivuilla 66 kertaa. Muita aihetta sivuavia mainintoja ovat kuoppa, hauta ja kadotus. Myöhemmin kristityt yhdistivät nämä kaikki viittauksina helvettiin. Varhaiskristityt lukivat pääsääntöisesti kreikankielistä Septuaginta-käännöstä, jossa šeol käännettiin kreikan kielen sanaksi haades. Tämä aiheutti heidän mielissään sekoittumisen tutumpaan kreikkalaisen ja roomalaisen uskonnon tuonpuoleiseen.
Kaikissa Tanakin teksteissä on viittauksia epämääräiseen varjoelämään, mutta vain nuoremmissa teksteissä on alustavaa ylösnousemukseen viittaavaa aineistoa. Viittaukset ovat lähinnä runollisia eivätkä selkeitä teologisia opetuksia. Tekstit viittaavat siihen, että kansan keskuudessa oli historian saatossa hyvin monimuotoisia näkemyksiä kuolemanjälkeisyydestä. Viittaukset haudantakaiseen ovat kielikuvallinen tapa kertoa, etteivät elämän kärsimykset vaivaa enää kuollutta. Tanakin näkemys vainajien olotilasta ei ole yhtenäinen, mutta virallinen juutalainen teologia lähtee siitä, että vainajat häviävät olemattomiin.
Tanakin kohdat, joista löytyy runollisia tai kirjaimellisempiakin viittauksia tuonpuoleiseen, eivät ole merkkejä suuremmasta opillisesta kokonaisuudesta, joka voitaisiin yhdistää kokoon. Sen sijaan Tanakista löytyy runsaasti perusteluita Viimeiselle tuomiolle. Ajatus Jumalan vihasta ja tuomiosta kulkevat punaisena lankana Israelin kansan historiassa. Syntisten kohtalona tulee olemaan kauhea kuolema maan päällä ja häviäminen olemattomiin. Tästä poikkeuksena on Danielin kirja, joka lupaa tuonpuoleista piinaa..
Hellenistisen ajan helvetti

Palestiinan alue kuului hellenistisen kulttuurin vaikutuspiiriin. Vuosien 200 eaa.–200 jaa. välillä juutalaiseen kirjallisuuteen ilmestyi runsaasti vaikutteita idästä ja lännestä. Nämä kirjat jäivät pääsääntöisesti pois Tanakin kokoelmasta eli ne ovat apokryfisia kirjoja. Lännestä saatiin kreikkalainen näkemys sielun kuolemattomuudesta. Vastaavasti idästä saatiin zarathustralaisuuden näkemys hyvä ja pahan välisestä taistelusta. Sielun ja ruumiin erottaminen toisistaan oli vallankumouksellista juutalaisessa uskonnossa. Tunnetuin hellenistinen juutalaisfilosofi oli Filon Aleksandrialainen, joka pyrki yhdistämään Platonin ajattelua ja Tanakin oppeja. Juutalaisen historioitsijan Josefuksen mukaan essealaiset – jotka todennäköisesti kirjoittivat Kuolleenmeren kääröt – uskoivat sielun kuolemattomuuteen ja pahojen sielujen kärsivän ikuisista rangaistuksissa tuonpuoleisessa.
Kenties varhaisin maininta suoranaisesta juutalaisesta helvetistä löytyy virallisen tekstikokoelman ulkopuolisesta Ensimmäisessä Henokin kirjassa. Henokin nimiin laitetun 100-luvulla eaa. syntyneen kirjan mukaan tuonpuoleisessa on neljä varastoa, joissa sielut odottavat tuomiota. Ensimmäisessä varastossa ovat puhtaat ja toisessa syntiset. Kolmannessa ovat väkivaltaisesti kuolleet, jotka tulevat tuomiopäivänä syyttämään tappajiaan. Neljännessä varastossa ovat puolisyntiset sielut, jotka eivät pääse tuomiolle, vaan he jäävät pysyvästi varastoon.
Varsinainen helvetti on gehenna. Alun perin nimellä tarkoitettiin Ge-Hinnomin laaksoa Jerusalemin lounaispuolella. Israelin kuningaskunnan aikana siellä harjoitettiin palvontamenoja, joihin kuului lasten polttaminen uhreina Moolok-jumalalle. Hellenistisellä ajalla nimi miellettiin syntisten rangaistuspaikaksi. Kreikkalaisen Tartaroksen tapaan se oli syvä kuilu. Profeetta Jesajan mainitsema sammumaton tuli muuttui kansan mielessä polttavaksi kidutustavaksi. Perinne alkoi puhua tulisesta järvestä tai jopa merestä.
Näkemykset Gehennan kestävyydestä vaihtelevat. Yksien kirjoittajien mielestä syntisten tuskat päättyvät tietyn ajan kuluttua ja he yksinkertaisesti tuhoutuvat. Toisten mukaan syntisten piinat kestävät ikuisesti. Ikuinen rangaistus perustuu kreikkalaiseen käsitykseen sielujen katoamattomuudesta.
Myös Saatana ja hänen enkelinsä tuomitaan lopulta. Jobin kirjassa Saatana ei ole niinkään paha olento vaan Jumala lähettää hänet koettelemaan Jobia. Myöhemmin Saatanasta tulee pahantahtoinen Jumalan ja ihmisten vihollinen. Tanakin näkemyksen mukaan Jumala on sekä hyvä että paha. Vasta kolmannella vuosisadalla kristityt omaksuivat kaksijakoisen eli dualistisen näkemyksen, jonka mukaan Jumala ja Saatana ovat toistensa vastakohtia.
Hellenistisen ajan farisealaiset alkoivat opettaa sielun kuolemattomuutta. Yläluokkaiset saddukeukset sen sijaan hylkäsivät uudet vaikutteet eivätkä odottaneet mitään kuolemanjälkeistä elämää. Jerusalemin temppelituhon myötä vuonna 70 saddukeukset menettivät merkityksenä. Tämän jälkeen farisealaisten opetuksista tuli juutalaisuuden kantava voima.
LÉ Setanta

| LÉ Setanta |
| --- | --- |

Aluksen vaiheet
Rakentaja:  Liffey Dockyard, Dublin
Laskettu vesille:  1953
Palveluskäyttöön:  1976
Poistui palveluskäytöstä:  myyty romutettavaksi 1984
Tekniset tiedot
Uppouma:  1 173 t
Pituus:  63,5 m
Leveys:  11,6 m
Syväys:  4 m
Nopeus:  11,5 solmua
Miehistöä:  44
Aseistus
Aseistus:  2 x Oerlikon 20 mm -ilmatorjuntatykkiä
LÉ Setanta (viirinumero A15) oli Irlannin laivaston apualus, joka oli  valmistunut 1953 Liffeyn telakalta Dublinista Irlannin majakkalaitoksen emälaivana nimellä SS Isolda.
Laivasto lunasti aluksen 1976 apu- ja koululaivaksi, jolloin sen ensimmäiseksi päälliköksi tuli J. Jordan. Alus teki useita kalastuksenvalvontamatkoja ennen romuttamistaan 1984.
Setripuunöljy

Setripuunöljy
Setripuunöljy on useiden varsinkin pohjoisamerikkalaisten katajien ja sypressien puun lastuista vesihöyrytislauksella saatava eteerinen öljy, jota käytetään hajusteena ja mikroskopoinnissa immersionesteenä.
Sen siksi tein

| Sen siksi tein Paula Koivuniemi |
| --- | --- | --- |

Studioalbumin tiedot
 Äänitetty : 1989
 Julkaistu: 1989
 Tuottaja(t): Esa Nieminen
 Tyylilaji: iskelmä
 Kesto: 42.47
 Levy-yhtiö: Oy Sonet Suomi Ab
Listasijoitukset
  Suomi: 24. (toukokuu 1989)
Paula Koivuniemen muut julkaisut
| Hei Buonanotte 1987 | Sen siksi tein 1989 | Täyttä elämää 1991 |
Sen siksi tein on Paula Koivuniemen vuonna  1989 julkaistu albumi. Albumin on julkaissut CD-levynä, LP-levynä ja C-kasettina Sonet -levy-yhtiö. Levy on myynyt kultaa. Siivet-kappale oli mukana Syksyn Sävel kilpailussa 1988.
Kappaleet

Sen siksi tein – 4.06 (Resistire, säv. De Toro/La Calva, san. Jorma Toiviainen)
Jossain soi musta blues – 2.55 (säv. Esa Nieminen, san. Jorma Toiviainen)
Bepe – 3.34 (Helene, säv. McNeil/Clere, san. Jori Nummelin)
Kymmeneen kun lasken – 3.32 (I Close My Eyes And Count To Ten, säv. Clive Westlake, san. Juha Vainio)
Kyyneleet ja sumujen silta – 3.15 (säv. Paula Koivuniemi/Esa Nieminen, san. Juha Vainio)
Pienokainen – 3.38 (Bambolina, san. Shapiro/Martini, sov. Tarleena Sammalkorpi)
Avaan oven – 3.00 (säv. Eeva Kiviharju, san. Eeva Kiviharju, Paula Koivuniemi)
Juhlan tästä päivästä teen – 2.45 (säv. Pertti Haverinen, san. Jorma Toiviainen)
Äänettömyys – 4.31 (säv. Kari Kuuva, san. Tarleena Sammalkorpi)
Vierelleni jää – 2.58 (Solamente Tu, säv. Herrero/Gomez-Escolar, san. Jori Nummelin)
Eronhetki – 3.56 (Toljko Etogo Malo, säv. Matetsky/Tarkovsky, san. Jorma Toiviainen)
Siivet – 3.34 (säv. Esa Nieminen, san. Juha Vainio)
Kokoonpano

Vesa Aaltonen
Tom Bildo
Jukka Hakoköngäs
Jarmo Havukainen
Esko Heikkinen
Marjo-Riitta Kervinen
Pentti Lahti
Pentti Lasanen
Toni Lehti
Peter Lerche
Kai Lind
Sonja Lumme
Kim Lönnholm
Miri Miettinen
Jarmo Nikku
Seppo Nyyssönen
Juha Tikka
Heikki Virtanen
Kokoonpano > Tuotanto

Esa Nieminen – tuottaja, sovittaja
Kari Chydenius – äänitys
Kari Auvinen – kannen kuvat
Sini Pellonpää – layout
Aiheesta muualla

"Sen siksi tein" Suomen äänitearkiston tietokannassa[vanhentunut linkki]
| n k Paula Koivuniemi |
| --- | --- |
Albumit:  Leikki riittää  Paula Koivuniemi  Sinulle vain  Lady Sentimental  Vie minut pois  Sata kesää, tuhat yötä  Luotan sydämen ääneen  Lähdetään  Rakkaustarina  Ilman minua  Hei Buonanotte  Sen siksi tein  Täyttä elämää  Rakkaudella, sinun  Se kesäni mun  Tulisielu  Kuuntelen Tomppaa  Rakastunut  Yöperhonen  Timantti  Nainen  Rakkaudesta  Matka  Kun joulu on  Duetot  Elämästä 
Kokoelma-albumit:  20 toivottua levytystä  Paula Koivuniemi  18 suosittua levytystä  Santa Maria – hitit 1983–90  21 romanttista laulua  Sinulle vain – 16 suosikki-iskelmää  Toivotut  Suomen parhaat  20 suosikkia – Perhonen  Parhaat (Valitut palat)  20 suosikkia – Aikuinen nainen  20 suosikkia – Kuuleeko yö  Leidit levyllä  Kaikki parhaat (Musiikin mestareita)  Suuret sävelet  Nostalgia  40 unohtumatonta laulua  Lauluja rakkaudesta  Täydet 100  Collections  Tähtisarja – 30 suosikkia 
DVD:t:  Estradilla Paula Koivuniemi 
Muut albumit: Kari Tapio, Paula Koivuniemi, Jorma Kääriäinen & Riku Niemi Orchestra: Vihdoinkin!
HMS Serapis (G94)

| HMS Serapis |
| --- | --- |
 Alus Alankomaiden laivaston Hr. Ms. Piet Heinina Melbournessa 1946

Aluksen vaiheet
Rakentaja:  Scotts Shipbuilding and Engineering Company, Greenock
Kölinlasku:  14. elokuuta 1941
Laskettu vesille:  25. maaliskuuta 1943
Palveluskäyttöön:  23. joulukuuta 1943
Poistui palveluskäytöstä:  Alankomaiden laivastolle 1945 nimellä Hr. Ms. Piet Hein
Tekniset tiedot
Uppouma:  1 737 t (standardi) 2 545 t (kuormattu)
Pituus:  110,57 m (kokonaispituus)
Leveys:  10,87 m
Syväys:  4,32 m
Koneteho:  40 000 hv (30 MW)
Nopeus:  36,75 solmua
Miehistöä:  180
Aseistus
Aseistus:  4 x 4,7"/L45 (120 mm) QF Mk XII -tykkiä yksiputkisina CP Mk XXII -asennuksina 2 x Bofors 40 mm -ilmatorjuntatykkiä yksiputkisina asennuksina 8 x 21" (533 mm) torpedoputkea Mk IX torpedoille 4 x syvyyspomminheitintä ja 2 x kiskoa, joissa yhteensä 70 syvyyspommia
HMS Serapis (viirinumero G94) oli Britannian Kuninkaallisen laivaston S-luokan hävittäjä toisessa maailmansodassa.
Valmistus

Alus tilattiin 9. tammikuuta 1941 Scotts Shipbuilding and Engineering Companyltä Greenockista osana viidettä hätälaivuetta (engl. 5th Emergency Flotilla) ja sen köli laskettiin vielä samana vuonna 14. elokuuta. Alus laskettiin vesille 25. maaliskuuta 1943 ja se valmistui vielä saman vuoden lopulla 23. joulukuuta. Aluksen valmistusta viivästyttivät suunnittelussa havaittujen virheiden korjaaminen sekä ase- ja tulenjohtojärjestelmien toimituksen viivästyminen.
Palvelus

Alus siirrettiin 2. lokakuuta 1945 Chathamin telakalta Alankomaiden laivastolle, joka nimesi sen Hr. Ms. Piet Heiniksi. Alus muutettiin 1957 fregatiksi ja se poistettiin palveluksesta 16. lokakuuta 1961. Alus sijoitettiin poistolistalle ja se myytiin romutettavaksi 1962.
Serafia

| Serafia |
| --- | --- |
Nimipäivä:   
– suomenkielinen:  –
– ruotsinkielinen:  –
– ortodoksinen:  –
Muunnelmia:  Serafiia, Serafiina, Serafina, Seraphia, Seraphina, Serapia, Serapin, Serapsia 
Nimen alkuperä:  heprean serafim ’liekehtivä’ tai saraph ’käärme’
Infobox OKNimi-testi OK: 
Serafia on heprealaisperäinen naisen etunimi. Sen katsotaan yleensä pohjautuvan sanaan serafim, joka merkitsee ’liekehtivää’ ja ’tulista’. Nimen lähtömuotona voi kuitenkin pitää myös ’käärmettä’ tarkoittavaa sanaa saraph.
Serafia-nimi liittyy kristilliseen pyhimyshistoriaan, sillä keisari Hadrianuksen aikaan Roomassa surmattiin tämänniminen neitsytmarttyyri. Mikael Agricola mainitsee hänet (”Serapia Neitzyt”) vuoden 1544 rukouskirjassaan.
Digi- ja väestötietoviraston mukaan Suomessa on syyskuuhun 2021 mennessä tilastoitu noin 2 420 Serafia-nimistä henkilöä.
Nimipäivä

Serafia-nimi oli mukana Suomen almanakassa vuonna 1850. Nimipäivä oli 3. syyskuuta.
Tunnettuja Serafioita

Serafia Wilhelmiina Lönnrot (1827–1915), Elias Lönnrotin veljentytär ja taloudenhoitaja
Serafia Fredrika Schaeffer (1800–1887), suomalainen kansanparantaja
Aiheesta muualla

Etunimien taivutus: Serafia (Kotimaisten kielten keskuksen verkkojulkaisu)
Serbian taistelut (ensimmäinen maailmansota)

Serbian armeijan härkävetoisia vankkureita ja tykistöä vetäytymässä Albaniaan
Serbian taistelut Balkanilla ensimmäisessä maailmansodassa koettelivat maata pahoin. Ensimmäinen maailmansota alkoi Sarajevon laukauksista, joissa serbien tukemaan anarkistiryhmään kuuluva opiskelija Gavrilo Princip ampui Itävalta-Unkarin kruununprinssin. Itävalta julisti tämän takia sodan. Alussa Serbia onnistui kahdesti torjumaan Itävallan joukot, mutta syksyllä 1915 Saksan, Itävallan ja Bulgarian yhteishyökkäyksen jälkeen serbiarmeijan rippeet vetäytyivät Albaniaan.
Taustaa

Ennen ensimmäistä maailmansotaa Balkanilla oli pitkään ollut jännittynyt tilanne, koska siellä kohtasivat ulkovaltojen alueelliset intressit ja alueella oli noussut esiin useita uusia kansallismielisiä valtioita, jotka kilpailivat toistensa kanssa. Ennen ensimmäistä maailmansotaa Balkanilla käytiin Balkanin sodat vuosina 1912–1913.
Sementiitti

Austeniitti (γ-rauta; pkk-hila)
Bainiitti
Martensiitti
Sementiitti (rautakarbidi; Fe3C)
α-ferriitti syntyy austeniitista ( tkk-hila)
δ-ferriitti jähmettyy sulasta ( tkk-hila)
Perliitti (eutektikumi α + Fe3C)
Hiiliteräs (max 2,1 % hiiltä)
Ruostumaton teräs (sis. kromia vähintään 10,5 %)
HSLA-teräs (korkea lujuus, niukka seostus)
Työkaluteräkset (suuri lujuus; karkaistuja)
Valurauta (>2,1 % hiiltä)
Kankirauta (alh. hiilipitoisuus)
näytä
keskustele
| Sementiitti |
| --- | --- |

Tunnisteet
IUPAC-nimi:  Trirautakarbidi
Muut nimet:  Rautakarbidi, sementiitti
CAS-numero:  12011-67-5
PubChem CID:  165960
Ominaisuudet
Molekyylikaava:  Fe3C
Moolimassa:  179,55 g/mol
Ulkomuoto:  tummanharmaata kiinteää ja kovaa ainetta
Sulamispiste:  1 250 °C (1 523 K)
Tiheys:  7,69 g/cm3
Liukoisuus veteen:  g/100 ml tai kuvaus
Sementiitti eli rautakarbidi on raudan ja hiilen muodostama välisijayhdiste, jonka kemiallinen kaava on Fe3C. Sen massasta on 6,67 % hiiltä ja 93,3 % rautaa. Sillä on ortorombinen kiderakenne. Sementiitti on kovaa mutta haurasta ainetta,, joka puhtaana luokitellaan yleensä keraamiksi, mutta suurempi merkitys sillä on raudan metallurgiassa. Useimmat teräkset ja valuraudat sisältävät sementiittiä. Eniten sitä on valkoisessa valuraudassa, jossa kaikki hiili on sementiittinä.
Metallurgia

Teräksessä ja valuraudassa oleva hiili voi esiintyä pääasiassa kahdessa muodossa: joko pieninä pelkistä hiiliatomeista koostuvina grafiittikiteinä tai kemiallisena yhdisteenä, rautakarbidina eli sementiittinä.
Termodynaamisen tasapainon vallitessa sementiittiä ei esiinny, vaan kaikki hiili on grafiittina, kaikki rauta ferriittinä tai korkeissa lämpötiloissa austeniittina. Sementiitti on kuitenkin metastabiili yhdiste, ja kun sitä on muodostunut, se on varsin pysyvää, ellei lämpötila ole kovin korkea. Sulan hiilipitoisen raudan jähmettyessä hiili sekoittuu tällöin muodostuvaa ferriittiin ja austeniittiin, mutta erkanee niistä seoksen jäähtyessä, jolloin seoksen hiili­pitoisuudesta, jäähtymis­nopeudesta ja muista seoksessa esiintyvistä aineista riippuen syntyy vaihtelevassa suhteessa sekä grafiittia että sementiittiä. Kun hiili­pitoisuus on pieni, on epä­toden­näköistä, että tarpeeksi monta hiiliatomia sattuisi niin lähelle toisiaan, että ne voisivat muodostaa grafiittia, ja tällöin pääosa hiilestä sitoutuukin rautaan sementiitiksi. Pienen hiili­pitoisuuden ohella grafiitin muodostumista edistävät myös suuri jäähtymisnopeus sekä muista seos­aineista kromi ja mangaani, kun taas sementiitin muodostumista edistävät korkea hiilipitoisuus, hidas jäähtymis­nopeus sekä seos­aineista pii, nikkeli ja alumiini.
Pitkäaikaisella lämpökäsittelyllä on mahdollista hajottaa raudassa oleva sementiitti kokonaan raudaksi ja grafiitiksi, jota sanotaan temperhiileksi. Tällä tavalla valmistetaan adusoitua rautaa, jollaista on esimerkiksi amerikkalainen mustaydin-temperrauta.
Viime aikoina on myös kehitetty uusi teräksen valmistusmenetelmä, rautakarbidiprosessi, joissa malmi pelkistetään vedyn ja metaanin avulla. Tällöin saadaan rauta­karbidi­jauhetta, jota voidaan edelleen käyttää teräksen raaka-aineena.
Sementiitti puhtaana

Sementiitillä on ortorombinen kiderakenne. Sen yksikkö­kopissa on 12 rauta- ja 4 hiiliatomia. Jokainen rauta-atomi on sitoutunut kolmeen hiili­atomiin ja jokainen hiili­atomi kahdeksaan rauta-atomiin.
Tavallisissa lämpötiloissa sementiitti on ferro­magneettinen aine. Sen Curie-piste on noin 480 K (207 °C), jota korkeammassa lämpötilassa se on para­magneettista.
Luonnossa rautakarbidia, joka sisältää hieman myös nikkeliä ja kobolttia, esiintyy rauta­meteoriiteissa. Mineraalina sitä sanotaan coheniitiksi saksalaisen mineralogi Emil Cohenin mukaan, joka kuvasi sen ensimmäisenä. Koska hiili on yksi planeettojen metallisissa ytimissä mahdollisesti esiintyvistä kevyemmistä alkuaineista, sementiitin ominaisuuksia korkeissa lämpötiloissa ja paineissa on tutkittu kokeellisesti ja sillä on mallinnettu coheniitin käyttäytymistä. Oheinen kaavio osoittaa sen kokoonpuristuvuuden ja tilavuuden riippuvuuden paineesta huoneenlämmössä.
Muut rautakarbidit

Karkaistusta teräksestä on tunnistettu metastabiileja rautakarbideja, joilla
on merkitystä teollisuudessa ja joita syntyy muun muassa erityisesti Fischer-Tropsch -prosessissa. Sellaisia ovat Epsilon (ε) -karbidi, heksagonaalisena tiivis­pakkauksena kiteytyvä yhdiste Fe2-3C, jota esiintyy karkaistussa hiili­teräksessä, kun sen hiilipitoisuus on yi 0,2 % ja se on karkaistu 100–200 °C:n lämpötilassa. Ei-stoikio­metrinen ε-karbidi hajoaa noin 200 °C:ssa, jolloin siitä alkaa muodostua Häggin karbidia ja sementiittiä. Häggin karbidi on monokliininen yhdiste, Fe5C2, ja sitä esiintyy 200–300 °C:n lämpö­tilassa karkaistuissa työkalu­teräksissä. Eri rauta­karbidien tunnistaminen ei ole aivan helppoa, ja usein siihen on käytettävä röntgendiffraktion ohella myös Mössbauerin spektroskopiaa.
Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista. 
Alkuperäinen artikkeli: en:Cementite
Aiheesta muualla

Seija Meskanen, Pentti Toivonen: ValuAtlas, Valimotekniikan perusteet, Metallurgian perusteita (Arkistoitu – Internet Archive) (pdf)
Thermodynamic calculation of cementite Pycalphad. Arkistoitu 4.3.2016. Viitattu 30.1.2016.
Formation of Fe7C3 and Fe5C2 type metastable carbides during the crystallization of an amorphous Fe75C25 alloy sciencedirect.com.