stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Intian taide

Prinssi Siddhartha. Gandhara, 2.-3. vuosisata jaa.
Intiassa taide on ollut perinteisesti uskonnollista, väline, joka yhdistää näkyvän ja jumalallisen maailman toisiinsa.  Siksi taiteilijat ja arkkitehdit ovat työskennelleet nimettöminä, eivät itsensä vaan jumaliensa kunniaksi. Luovuus on kukoistanut erityisesti lukuisissa jumalia ja ihmisiä esittävissä veistoksissa ja malauksissa sekä temppelien arkkitehtuurissa. Uskonnollisen taustan takia ihmisen kuvat eivät useinkaan ole näköisyyteen pyrkiviä muotokuvia, vaan tavoittelevat ihmisen sisäistä olemusta, idealisoitua ja yhteistä ihmisyyttä.
Yksi läpitunkeva piirre on luonnon kunnioittaminen. Siinä missä länsimainen taide pakottaa luonnon omiin tarkoituksiinsa, intialainen taide toimii luonnon ehdoilla: luolatemppelien veistokset on sovitettu luonnon muovaamiin syvennyksin. Tämä rinnastuu uskontoihin, joissa joet ja puut ovat usein pyhiä palvonnan kohteita.  Monsuuni-ilmaston vastakohtaiset vuodenajat ovat ruokkineet käsitystä dualismista ja rotujen ja uskontojen monimuotoisuus on usein johtanut eklestiikkaanselvennä ja synkretistiseen taiteeseen.
Intialaisessa taiteessa ilmenee avointa eroottisuutta: hindulaisuudessa seksi on rukouksen muoto, yksi kanavista,  jotka yhdistävät ihmisen jumaluuteen. Sekä miehen että naisen sukupuolielimiä realistisesti tai symbolisesti esittävät kivikaudelta periytyvät kuviot esiintyvät hindujen ja dravidien taiteessa yleisesti.[lähde? ]
Kuvataiteet

Intiassa kuvallinen perinne on ollut kertovaa ja ihmisille on opetettu asioita kuvan kautta. Mesoliittisella kaudella tehdyt Bhimbetkan luolamaalaukset kuuluvat Unescon maailmanperintöluetteloon.
Kuvanveisto liittyy läheisesti arkkitehtuuriin ja veistoksia tehtiin Buddhan kuvia lukuun ottamatta yleensä korkokuvina. Luolatemppeleissä oli runsaasti freskomaalauksia. Myöhemmin intialainen taide on joutunut monen vieraan kulttuurin vaikutuksen alaiseksi, esimerkiksi islamilaisen ja mongolilaisen.[lähde? ]
Intialaisessa nykytaiteessa tulee vahvana esille yhteiskunnallinen kantaaottavuus ja taiteilijat kommentoivat teoksissaan ympäröivää muutosta. Naistaiteilijoiden määrä on Intiassa lisääntynyt 1980-luvulta alkaen, mutta vasta nyt he ovat alkaneet saada arvostusta.
Kuvataiteet > Intialaisia taiteilijoita

Ravi Varma, maalari
Anish Kapoor, kuvanveistäjä
Raghu Rai, valokuvaaja
Arkkitehtuuri

Huomattavampia rakennustaiteellisista kohteista ovat stupat ja luolatemppelit, joita on rakennettu vuodesta 250 eaa. Niitä suurempia ovat noin vuonna 600 jaa. rakennetut brahmalaiset temppeli- ja luostarirakennukset esimerkiksi Ellorassa ja Elefantassa. 1000-1700-luvuilla rakennettiin tiili- tai hiekkakivitemppeleitä, joissa päätemppeliä eli pagodia ympäröi kappeleita, pilarikäytäviä, avoimia pihoja ja vesialtaita, jotka sijaitsevat muurin sisäpuolella ja ovat kuvaveistoksin koristeltuja.[lähde? ]
Yksi Intian tunnetuimmista rakennuksista on Taj Mahal, joka on rakennettu hautamuistomerkiksi.[lähde? ]
Musiikki

Varhaisimmin kehittynyt musiikkityyli Intiassa on Veda-kirjoihin liittyneet laulut. Nykyisin yleinen musiikkityyli Intiassa on samankaltainen kuin elokuvamusiikki. Elokuvamusiikissa vallitseva laji on Bollywood-musiikki.
Tanssi

Intiassa perinteisiä tansseja ovat Bharatnatyam, joka on noin 2000 voden takaa peräisin oleva Etelä-Intialainen tanssilaji sekä Pohjois-Intiassa tunnettu Kathak, joka on samantapainen kuin Bharatnatyam. Muita klassisia tanssimuotoja Intiassa ovat Kathakali, johon liittyy runsas meikkaus ja näyttävä pukeutuminen, Kuchipudi ja Manipuri, johon liittyy värikäs pukeutuminen. Klassisia tansseja ovat myös devadasi-perinteestä kehittyneet Mohiniattam ja Odissi.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Intian taide Wikimedia Commonsissa
India Art, Sculpture, Architecture and Culture Study ICT Project (Arkistoitu – Internet Archive) (englanniksi)
Intialainen maalaus.
Far Cry (pelisarja)

| Far Cry |
| --- | --- |
Kehittäjä:  Crytek (2004) Ubisoft Montreal (2005–)
Julkaisija:  Ubisoft
Lajityyppi:  ensimmäisen persoonan ammuntapeli
Alusta:  Microsoft Windows PlayStation 3 PlayStation 4 Xbox Xbox 360 Xbox One Wii kolikkopeli
Ensijulkaisu:  Far Cry (2004)
Viimeisin julkaisu:  Far Cry 6 (2021)
Aiheesta muualla
MobyGames
Lisää peliartikkeleitaVideopelien teemasivulla
Far Cry on Ubisoftin julkaisema ensimmäisen persoonan ammuntapelien sarja. Sarjan alkuperäinen kehittäjä oli Crytek. Crytek myi pelisarjan oikeudet Ubisoftille vuonna 2006.
Pelit

| Vuosi | Nimi | Alustat |
| --- | --- | --- |
| 2004 | Far Cry | Windows |
| 2005 | Far Cry Instincts | Xbox |
| 2006 | Far Cry Instincts: Evolution | Xbox |
| 2006 | Far Cry Instincts: Predator | Xbox 360 |
| 2006 | Far Cry Vengeance | Wii |
| 2007 | Paradise Lost | kolikkopeli |
| 2008 | Far Cry 2 | PlayStation 3 Windows Xbox 360 |
| 2012 | Far Cry 3 | PlayStation 3 Windows Xbox 360 |
| 2013 | Far Cry 3: Blood Dragon | PlayStation 3 Windows Xbox 360 |
| 2014 | Far Cry 4 | PlayStation 3 PlayStation 4 Windows Xbox 360 Xbox One |
| 2016 | Far Cry Primal | PlayStation 4 Windows Xbox One |
| 2018 | Far Cry 5 | PlayStation 4 Windows Xbox One |
| 2019 | Far Cry: New Dawn | PlayStation 4 Windows Xbox One |
| 2021 | Far Cry 6 | PlayStation 4 PlayStation 5 Windows Xbox One Xbox Series X Stadia |
Pelit > Far Cry

Far Cry on saksalaisen Crytekin kehittämä ja Ubisoftin vuonna 2004 julkaisema ensimmäisen persoonan ammuntapeli Microsoft Windowsille. Far Cry myi 730 000 kappaletta ensimmäisen neljän kuukauden aikana julkaisusta. Pelin päähahmo on erikoisjoukkojen entinen jäsen Jack Carver, joka pelin alussa joutuu tuntemattomien palkkasotilaiden hyökkäyksen kohteeksi ollessaan matkalla kartoittamattomaan Jacutanin saaristoon mukanansa toimittaja Valerie Constantine, joka katoaa hyökkäyksessä. Jack lähtee etsimään häntä ja tutkimaan saaristoa ja sen taakseen kätkemiä salaisuuksia. Pelissä seurataan tarkasti tarinaa, mutta pelin jatko-osissa voi liikkua melkein vapaasti.
Pelit > Far Cry Instincts

Far Cry Instincts on Ubisoftin kehittämä ja vuonna 2005 julkaisema videopeli Xboxille. Peli piti aluksi julkaista myös Nintendo GameCubelle ja PlayStation 2:lle, mutta tämä peruttiin. Pelissä on merkittäviä muutoksia pelin PC-versioon verrattuna: Instinctsia suunniteltiin enemmän konsoleilla pelattavaksi, minkä takia pelin kartat ovat vähemmän avoimia, koska konsolit olivat tuolloin vielä tehoiltaan huonompia, joten valtavaa ja vapaasti tutkittavaa saaristoa ei pelissä ole.
Pelit > Far Cry Instincts: Evolution

Far Cry Instincts: Evolution on jatko-osa Far Cry Instincts -pelille. Se julkaistiin vuonna 2006. Evolution sisältää uuden yksinpelikampanjan, joka on huomattavasti edeltäjäänsä lyhyempi. Pelissä Jack Carver tekee työtä naiselle nimeltä Kade. Tästä eivät paikallishallinnot pidä, minkä vuoksi ne alkavat jahtaamaan Jackia.
Pelit > Far Cry Instincts: Predator

Far Cry Instincts: Predator on Xbox 360:lle julkaistu peli. Se julkaistiin samana päivänä kuin Far Cry Instincts: Evolution. Peli sisältää graafisesti parannetut versiot peleistä Far Cry Instincts ja Far Cry Evolution.
Pelit > Far Cry Vengeance

Far Cry Vengeance on Ubisoftin kehittämä ja julkaisema videopeli Wii-konsolille. Peli julkaistiin vuonna 2006. Far Cry Vengeance on hyvin samankaltainen Far Cry Instincts: Evolution -pelin kanssa, sillä siinä on lähes samanlainen tarina kuin Evolutionissa. Vengeance sisältää Evolution-peliin verrattuna kolme uutta tasoa, uusia aseita, kulkuneuvoja ja erilaiset kontrollit.
Pelit > Paradise Lost

Paradise Lost on Global VR:n vuonna 2007 julkaisema kolikkopeliversio Far Cry Instincts -pelistä.
Pelit > Far Cry 2

Far Cry 2 on Far Cry -sarjan toinen osa. Pelissä pelaaja valitsee hahmonsa muutaman erilaisen palkkasotilaan väliltä. Juoni pyörii kahden afrikkalaisjärjestön toisiaan vastaan kääntäneen asekauppiaan ympärillä. Pelaajan pitää pysäyttää hänet avoimella 50 neliökilometrin pelialueella. Pelaaja saa liikkua täysin vapaasti afrikkalaisessa maastossa, josta löytyy savanneja, metsiä, eläimiä ja kyliä. Toiset palkkasotilaat voivat olla joko pelaajan vihollisia tai ystäviä, jotka auttavat pelaajaa aina tiukan paikan tullen. Toisten palkkasotilaiden reaktio pelaajaa kohtaan riippuvat täysin pelaajan tekemistä teoista ja valinnoista virkatovereitansa kohtaan. Peli julkaistiin vuonna 2008.
Pelit > Far Cry 3

Far Cry 3 julkaistiin Euroopassa 29. marraskuuta 2012. Pelissä pelaaja on trooppisella saarella täynnä outoja asukkaita, ja tarkoitus on paeta sieltä.
Pelit > Far Cry 3: Blood Dragon

Vuonna 2013 peliin julkaistiin lisäosa Far Cry 3: Blood Dragon, joka on myös saatavilla itsenäisenä pelinä.
Pelit > Far Cry 4

Far Cry 4 julkaistiin Euroopassa 20. marraskuuta 2014. Peli sijoittuu Himalajalle.
Pelit > Far Cry: Primal

Far Cry: Primal julkaistiin helmikuussa 2016. Peli sijoittuu kivikaudelle.
Pelit > Far Cry 5

Far Cry 5 julkaistiin maaliskuussa 2018. Peli sijoittuu Yhdysvaltojen Montanaan.
Pelit > Far Cry: New Dawn

Far Cry: New Dawn julkaistiin helmikuussa 2019. Peli on suoraa jatkoa Far Cry 5:lle.
Pelit > Far Cry 6

Far Cry 6 on lokakuussa 2021 julkaistu peli, joka sijoittuu kuvitteelliselle Karibian saarelle Yarelle.
Elokuva

Far Cry -elokuva sai ensi-iltansa vuonna 2009. Elokuva on muunneltu versio Far Cry -pelistä. Elokuvan ohjasi Uwe Boll ja Jack Carverin osaa näytteli Til Schweiger.
Aiheesta muualla

Pelisarja MobyGamesissä (englanniksi)
Far Cryn viralliset kotisivut (englanniksi)
Far Cry -Wiki (englanniksi)
Intian valtameren dipoli-ilmiö

Meriveden lämpötila Mentawaisaarien ympärillä laski noin 4 °C:ta, kun Intian valtameren dipoli-ilmiö oli positiivisessa vaiheessa marraskuussa 1997. Ilmiön aikana epätavallisen voimakkaat itätuulet työntävät lämpimämpää pintavettä Afrikkaa kohti, jolloin kylmä vesi pääsee nousemaan pitkin Sumatran rannikkoa. Tässä kuvassa siniset alueet ovat normaalia kylmempiä, kun taas punaiset alueet ovat normaalia lämpimämpiä.
Intian valtameren dipoli-ilmiö (IOD) on Intian valtamerellä toistuva sääilmiö, joka on yhteydessä Tyynen valtameren El Niñoon. Dipolin vaikutuksesta meren länsiosien pintaveden lämpötila kohoaa itäosia useita asteita lämpimämmäksi ja vallitsevat länsituulet heikentyvät. Ilmiötä on kutsuttu myös Intian valtameren El Niñoksi ja se vaikuttaa maailmanlaajuiseen säähän voimakkaamin kuin El Niño. Dipoli-ilmiö sekoitettiin aiemmin El Niñoon ja vielä vuosien 1997–1998 aikana vaikuttanutta dipoli-ilmiötä pidettiin El Niñona. Se kuvailtiin ensimmäisen kerran tiedelehti Naturessa vuonna 1999.
Sääsatelliittien keräämiä tietoja on dipoli-ilmiöstä vasta vuodesta 1978 lähtien. Sitä aiemmat säähavainnot perustuvat Intian valtamerellä liikkuneiden yksittäisten laivojen havaintoihin. Ilmastonmuutoksen vaikutuksesta dipoli-ilmiön tiheyteen tai voimakkuuteen ei ole varmuutta tietojen vähyyden ja hajanaisuuden vuoksi. Dipoli-ilmiö kuitenkin esiintyi 1960-luvulla useammin ja rajuna jopa joka toinen vuosi.
Ilmiön syntyminen

Intian valtameren dipoli-ilmiöllä on kolme vaiheitta: neutraali, positiivinen ja negatiivinen. Se alkaa yleensä touko–kesäkuussa ja saavuttaa huippunsa elo–lokakuussa jonka jälkeen se laantuu kun monsuunisateet saapuvat kevään lopussa.
Ilmiön vaikutukset

Se aiheuttaa positiivisessa vaiheessa tavallisesti kuivassa Itä-Afrikassa rankkasateita ja tulvia. Ilmiötä on mitattu vuodesta 2001 lähtien ja sillä on taipumusta toistua säännöllisesti. Vuosien 2006 ja 2019 dipolit ovat olleet tavallista voimakkaampia. Esimerkiksi Somaliassa vuoden 2019 tulvat aiheuttivat katoa ja muun muassa Beledweynen kaupunki joutui veden valtaan. Vastaavasti dipoli-ilmiö saanee aikaan kuivuutta Indonesiassa sekä muualla Kaakkois-Aasiassa.
Ilmiön vaiheet > Neutraali vaihe

Neutraalissa vaiheessa vesi virtaa Intian valtamereltä Indonesiaan päin ja pitää meren Australian luoteisosassa lämpämänä. Lämmin ilma nousee ylös ja kiertää yläkautta Intian valtameren länsipuolelle josta se puhaltaa yli meren päiväntasaajaa pitkin. Lämpötilat ovat tällöin normaaleja ja Afrikan ja Australian ilmastossa ei tapahdu suuria muutoksia.
Ilmiön vaiheet > Positiivinen vaihe

Positiivisessa vaiheessa alempana päiväntasaajaa pitkin puhaltavat länsituulet heikentyvät jolloin lämmin vesi pystyy siirtymään kohti Afrikkaa. Tuulen suunnan muuttumisen myötä syvällä meren itäosassa oleva viileä vesi pääseen nousemaan ylös. Australian luoteisosassa on vähemmän kosteutta ja tämä muuttaa Australian länsipuolen ilmastoa mikä johtaa siellä vähäisempiin sateisiin ja normaalia korkeampiin lämpötiloihin talvella ja keväällä. Itä-Afrikassa dipoli-ilmiön positiivisessa vaiheessa esiintyy rankkoja sateita jotka aiheuttavat sinne tulvia, mutavyöryjä ja tuhoavat satoja.
Positiivisia vaiheita on ollut vuosina: 1961, 1963, 1972, 1982, 1983, 1994, 1997, 2006, 2012, 2015.
Ilmiön vaiheet > Negatiivinen vaihe

Negatiivisessa vaiheessa alempana päiväntasaajaa pitkin puhaltavat länsituulet voimistuvat jolloin lämmin vesi kerääntyy Australian pohjoispuolelle. Idässä vesi on tavallista lämpimämpää ja lännessä tavallista kylmempää. Tämä johtaa Australian eteläosassa tavallista suurempiin sademääriin koska Australian luoteispuolella olevasta lämpimästä merivedestä nousee enemmän kosteutta.
Negatiivisia vaiheita on ollut vuosina: 1960, 1964, 1974, 1981, 1989, 1992, 1996, 1998, 2010, 2014, 2016.
Aiheesta muualla

Hambling, David: 'Indian El Niño' behind east Africa flooding The Guardian.  8.11.2019. Viitattu 29.11.2019. (englanniksi)
Hamid, Saji: Monitoring the IOD Enformtk.u-aizu.ac.jp. Viitattu 29.11.2019. (englanniksi)
GP2 Malesian Grand Prix 2016

|  GP2 Malesian Grand Prix 2016 |
| --- | --- |
 10. osakilpailu 11 osakilpailusta kaudella 2016. 

Päivämäärä:  1. lokakuuta 2016
Sijainti:  Sepang International Circuit, Sepang, Malesia
Rata:  Moottorirata   5,543 km

Lauantain kilpailu
Pituus:  29 kierrosta
Sää:   Aurinkoinen
Paalupaikka
Kuljettaja:   Pierre Gasly
Talli:  Prema Racing
Aika:  1.42,181
Nopein kierros
Kuljettaja:   Sergei Sirotkin
Talli:  ART Grand Prix
Aika:  1.45,791 (kierroksella 10)
Palkintokoroke
Voittaja:   Antonio Giovinazzi  (Prema Racing)
Toinen:   Sergei Sirotkin  (ART Grand Prix)
Kolmas:   Norman Nato  (Racing Engineering)
Sunnuntain kilpailu
Pituus:  22 kierrosta
Sää:   Aurinkoinen
Paalupaikka
Kuljettaja:  {{{{{paalulta lähtijän maa genetiivissä2}}} lippu}} {{{paalulta lähtijä2}}}
Talli:  {{{paalulta lähtijän talli2}}}
Aika:  {{{paaluaika2}}}
Nopein kierros
Kuljettaja:   Pierre Gasly
Talli:  Prema Racing
Aika:  1.45,813 (kierroksella 18)
Palkintokoroke
Voittaja:   Luca Ghiotto  (Trident Racing)
Toinen:   Raffaele Marciello  (Russian Time)
Kolmas:   Pierre Gasly  (Prema Racing)
GP2 Malesian Grand Prix 2016 oli GP2-kauden 2016 kymmenes osakilpailu, joka ajettiin 1.–2. lokakuuta Sepang International Circuitin moottoriradalla Malesiassa. Kilpailu ajettiin Formula 1:sten Malesian GP:n ohessa.
Osakilpailut GP2-kaudella 2016
| 0 | 1 | 2 | 3 | 4 | 5 | 6 | 7 | 8 | 9 | 10 |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
|  Espanja |  Monaco |  Eurooppa |  Itävalta |  Britannia |  Unkari |  Saksa |  Belgia |  Italia |  Malesia |  Abu Dhabi |
GP2-luokan Malesian Grand Prix’t
| --- | --- |
2010-luku: 2012 • 2013 • 2016
Radat: Sepang International Circuit (2012–2013, 2016)
Firma (televisiosarja)

| Firma |
| --- | --- |
Tyyli:  Komedia, draama
Kestoaika:  60 min
Pääosissa:  Antti Virmavirta, Tommi Korpela, Milka Ahlroth, Niina Nurminen, Taneli Mäkelä
Alkuperämaa:   Suomi
Verkko:  MTV3
Esitetty:  30. elokuuta 2005 – 26. toukokuuta 2005
Jaksoja:  11
Tuotanto
Ohjaaja(t):  Rike Jokela Juha Jokela
Käsikirjoittaja(t):  Juha Jokela
Tuotantoyhtiö(t):  Filmiteollisuus Fine 
Palkinnot
Voitetut:  Venla-palkinto (2005)  - Paras käsikirjoittaja Juha Jokela - Paras miesnäyttelijä Tommi Korpela - Paras komediasarja
Aiheesta muualla
Virallinen sivusto
IMDb 
Firma on Rike Jokelan ja Juha Jokelan ohjaama 11-osainen komediasarja, joka keskittyi filosofisen ja kovan yritysmaailman maailmojen törmäämiseen. Musiikin sarjaan on säveltänyt Kie von Hertzen.
Sarja keskittyy kuvaamaan yritysmaailmaa ja sen johtamista sekä yrityksen henkilöstöä ja sen taloudellisia vaikeuksia. Cogito Oy on konkurssin partaalla ja firmaa pelastamaan palkataan yrityssaneeraaja ja konsultti Heikki, joka on luonteeltaan ”kivenkova talouselämän ammattilainen”. Cogito Oy:n toimitusjohtaja Arttu ei pidä saneeraamisesta, koska hänestä yrityksen tehtävä ei ole olla ”reduktionistisesti” rahaan nojaava. Hän tukeutuu ajattelussaan mieluummin filosofien ajatuksiin kuin liiketalousajatteluun, jonka hän ilmoittaa olevan ”reduktionistista”. Arttu kuitenkin rakastaa yritystään ja hänellä on eettisesti kunnianhimoisia tavoitteita, jotka eivät kuitenkaan ole taloudellisesti kestäviä.
Jaksot

Osa 1: Mielen aikido Virosta Suomeen juuri palannut Heikki saa uuden työtehtävän. Samanaikaisesti konkurssikypsän Cogiton yksi työntekijöistä ottaa lopputilin, koska on kyllästynyt Artun päämäärättömyyteen. Kadonnut työvoima tulisi paikata muullakin kuin rummunsoitolla.
Osa 2: Koti vs. työ Tiina aloittaa Cogitossa. Koti- ja työasiat eivät tahdo pysyä erillään ja Artun ja Tiinan keskinäinen kemia alkaa toimia liiankin hyvin. Asiaa ei helpota Aijan ja Artun entinen suhde.
Osa 3: Naiseusaspekti Arttu luulee osallistuvansa naistenlehden tyylin suunnitteluun, mutta asiakas yrittääkin vain aikaansaada intiimin suhteen.
Osa 4: Ajatteluanalyysi Iikka sairastuu ja Heikki joutuu jäämään kotiin. Kun kontrolli puuttuu, syntyy firmalle tuote, ajatteluanalyysi. Sitä kokeillaan Olavilla. Samalla yritetään selvitä verotarkastajasta, joka penää Cogiton epämääräisen taloudenkäytön perään.
Osa 5: Shown etiikka Heikki huijaa verotarkastajan. Olavi arvioi onko ajatteluanalyysissä potentiaalia. Arttu osoittaa lahjakkuutensa näyttelijänä.
Osa 6: Kirkon brändi Arttu alkaa brändätä Cityseurakuntaa. Pappi ”Teukka” korostaa aggressiivista argumentointia. Virrenveisuu muuttuu nyrkkitappeluksi ja Tiina keksii seurakunnan brändiksi debatoinnin kuuluisien ihmisten kanssa.
Osa 7: Puhe vs. vaikeneminen Olavin isän dementian testaaminen  aikaansaa ikäviä tuloksia. Arttu käännyttää itseensä ihastuneen Tiinan ja parantaa saneeraajan parisuhteen.
Osa 8: Hörhötoleranssi Aija kohtaa itsensäpaljastajan, ja ajautuu järkytyksestä työkyvyttömyyteen. Parannukseksi yritetään aivan kaikkea nokkahuilun soitosta henkiparantajaan. Viimeksi mainittu tehoaa vain Heikkiin.
Osa 9: Kanan maailmankaikkeus Heikki saa englantilaisen huippukonsulttiyhtiön kiinnostumaan ajatteluanalyysistä ja lähettämään Simon Ballsin tutustumaan siihen. Yritykset ovat valmiita yhteistyöhön, mutta työntekijöiden näytön kanssa on emotionaalisia vaikeuksia. Aija ihastuu Eliakseen.
Osa 10: Drunken sailor Ihmiset kykenevät yhteistyöhön, mutta ajatteluanalyysi kopioidaan ja faksataan ulkomaille.
Osa 11: Epäonnistujan DNA Heikki lopettaa Cogito-projektin ja löytää syylliseksi firman tilaan itsensä. Cogiton talous on kuitenkin positiivinen. Heikki huomaa myös saaneensa ystäviä.
Roolit

Heikki, näyttelijä Antti Virmavirta, ekonomi, yrityssaneeraaja ja konsultti
Arttu Petäjäluoma, näyttelijä Tommi Korpela, filosofian tohtori ja Cogito Oy:n toimitusjohtaja
Aija Ovaska, näyttelijä Milka Ahlroth, filosofian lisensiaatti ja Cogito Oy:n varsinainen työntekijä, panikoija.
Tiina, Niina Nurminen, ekonomi, Heikin vaimo joka palkataan firmaan töihin.
Olavi, näyttelijä Taneli Mäkelä, konsernin johtaja, Heikin toimeksiantaja.
Iikka, näyttelijä Samuel Jokela, Heikin ja Tiinan poika.
Simon Balls Nicholas Boulton, Ulkomainen asiakas, joka lopulta huijaa yritykselleen Cogito Oy:n ajatteluanalyysin.
Aiheesta muualla

Wikisitaateissa on kokoelma sitaatteja aiheesta .
MTV3:n Firman sivu
Leffatykin arvostelu sarjasta (Arkistoitu – Internet Archive)
GP2 Saksan Grand Prix 2012

|  GP2 Saksan Grand Prix 2012 |
| --- | --- |
 8. osakilpailu 12 osakilpailusta kaudella 2012. 

Päivämäärä:  21. heinäkuuta 2012
Sijainti:  Hockenheimring, Baden-Württemberg, Saksa
Rata:  Moottorirata   4,574 km

Lauantain kilpailu
Pituus:  38 kierrosta
Sää:   Aurinkoinen
Paalupaikka
Kuljettaja:   Giedo van der Garde
Talli:  Caterham Racing
Aika:  1.44,022
Nopein kierros
Kuljettaja:   Fabio Onidi
Talli:  Scuderia Coloni
Aika:  1.25,254 (kierroksella 31)
Palkintokoroke
Voittaja:   Johnny Cecotto, Jr.  (Barwa Addax Team)
Toinen:   Fabio Leimer  (Racing Engineering)
Kolmas:   Stéphane Richelmi  (Trident Racing)
Sunnuntain kilpailu
Pituus:  27 kierrosta
Sää:   Aurinkoinen
Paalupaikka
Kuljettaja:  {{{{{paalulta lähtijän maa genetiivissä2}}} lippu}} {{{paalulta lähtijä2}}}
Talli:  {{{paalulta lähtijän talli2}}}
Aika:  {{{paaluaika2}}}
Nopein kierros
Kuljettaja:   Stéphane Richelmi
Talli:  Trident Racing
Aika:  1.25,760 (kierroksella 7)
Palkintokoroke
Voittaja:   James Calado  (Lotus GP)
Toinen:   Giedo van der Garde  (Caterham Racing)
Kolmas:   Felipe Nasr  (DAMS)
GP2 Saksan Grand Prix 2012 oli GP2-kauden 2012 kahdeksas osakilpailu, joka ajettiin 21.–22. heinäkuuta Hockenheimringin moottoriradalla Saksassa. Kilpailu ajettiin Formula 1:sten Saksan GP:n ohessa.
Lauantain kilpailun voittoon ajoi Barwa Addax Team -tallin kuljettaja Johnny Cecotto, Jr. Sunnuntain kilpailun voitti Lotus GP -tallin James Calado.
Osakilpailut GP2-kaudella 2012
| 0 | 1 | 2 | 3 | 4 | 5 | 6 | 7 | 8 | 9 | 10 | 11 |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
|  Malesia |  Bahrain1 |  Bahrain2 |  Espanja |  Monaco |  Eurooppa |  Britannia |  Saksa |  Unkari |  Belgia |  Italia |  Singapore |
GP2-luokan Saksan Grand Prix’t
| 0 | 1 | 2 | 3 | 4 | 5 | 6 |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 2000-luku | 2005 | 2006 | 2008 | 2009 |  |  |
| 2010-luku | 2010 | 2011 | 2012 | 2013 | 2014 | 2016 |
Radat: Hockenheimring (2005–2006, 2008, 2010, 2012, 2014, 2016) Nürburgring (2009, 2011, 2013)
Gateway

Gateway voi tarkoittaa seuraavia:
Yhdyskäytävä tietoliikenteessä
Avaruuden portti (engl. Gateway ), Frederik Pohlin romaani vuodelta 1977
Gateway, Pohlin kirjaan perustuva videopeli
Gateway 2: Homeworld, Pohlin kirjaan perustuvan videopelin jatko-osa
Gateway eli Gateway Theatre of Shopping, Etelä-Afrikassa sijaitseva suuri kauppakeskus
Gateway Computer, tietokonevalmistaja
"Gateways", Dimmu Borgirin single
| --- | --- |
: Tämä on täsmennyssivu, joka luettelee monimerkityksisen käsitteen eri merkitykset tai useita eri henkilöitä. Artikkelisivuja, joiden nimessä tai tekstissä lukee ”Gateway”, voi hakea sivunnimihaulla, laajalla sivunnimihaulla tai tekstihaulla.
Fay Spain

| Fay Spain |
| --- | --- |
 Fay Spain vuonna 1959.
Henkilötiedot
Syntynyt: 6. lokakuuta 1932 Phoenix, Arizona
Kuollut: 8. toukokuuta 1983 (50 vuotta) Los Angeles, Kalifornia
Kansalaisuus:  Yhdysvallat
Ammatti:  näyttelijä
Aiheesta muualla
IMDb 
Elonet
Fay Spain (6. lokakuuta 1932 Phoenix – 8. toukokuuta 1983 Los Angeles) oli yhdysvaltalainen televisio- ja elokuvanäyttelijä.
Spain aloitti uransa 1950-luvulla televisiosarjojen sivuosissa sekä b-elokuvien seksikkäänä teinityttönä. Hänen ensimmäinen elokuvansa oli Edward L. Cahnin ohjaama Dragstrip Girl vuonna 1957. Vuosikymmenen lopulla Spain esiintyi muutamissa laadukkaammissa elokuvissa kuten Anthony Mannin Luojan oma maatilkku (God's Little Acre, 1958) ja Richard Wilsonin Lain ja oikeuden voitto (Al Capone, 1959), mutta palasi pian roskaleffojen viettelijän rooleihin. Vuonna 1961 hän näytteli italialaisessa peplumelokuvassa Herkules – Atlantiksen valloittaja. Spainin televisioura jatkui episodimaisesti 1970-luvulle saakka. Hänen viimeinen elokuvansa oli Francis Ford Coppolan Kummisetä osa II vuonna 1974.