János Kádár
Nousu sosialistisen Unkarin johtajaksi

19.1.1945 Kádár osallistui nyt lailliseksi muuttuneen, uudelleen perustetun Unkarin kommunistipuolueen (Magyar Kommunista Párt) keskuskomitean ensimmäiseen kokoukseen. Hän sai puoluejohdolta ankaria nuhteita KMP:n lakkauttamisesta vuonna 1943, mutta pääsi silti mukaan puolueen johtoelimiin. Hänestä tuli puolueen johtokunnan sihteeristön jäsen, kaaderiosaston johtaja ja toukokuussa 1945 myös politbyroon jäsen, vuoden 1945 lopulla hänet nimitettiin Suur-Budapestin poliisijohdon kakkosmieheksi. Lokakuussa 1946 hänestä tuli MKP:n varapääsihteeri, ja tämän tehtävän hän säilytti myös uudessa Unkarin työväenpuolueessa (Magyar Dolgozók Pártja, MDP), joka syntyi, kun sosiaalidemokraattinen puolue kesäkuussa 1948 sulautettiin kommunistipuolueeseen.
Elokuussa 1948 Kádár nimitettiin sisäministeriksi László Rajkin jälkeen, joka siirrettiin ulkoministerin tehtävään. Sisäministerinä Kádár oli keskeisessä osassa, kun Rajk seuraavana vuonna pidätettiin ja tuomittiin näytösoikeudenkäynnissä kuolemaan Unkarin valtion vastaisesta vehkeilystä Titon Jugoslavian kanssa. Huhtikuussa 1951 Kádár sitten joutui itse puhdistuksen uhriksi: hänet pidätettiin, erotettiin puolueesta ja tuomittiin lopulta joulukuussa 1952 elinkautiseen vankeuteen. Vuonna 1954 Imre Nagyn hallituksen käynnistämien maineenpalautusprosessien ansiosta hän vapautui vankilasta, pääsi taas puolueen jäseneksi ja syyskuussa 1955 Pestin läänin puoluekomitean johtajaksi. Kun heinäkuussa 1956 Mátyás Rákosi joutui eroamaan tehtävästään ja hänen tilalleen nousi Ernő Gerő, Kádárista tuli MDP:n keskuskomitean ja politbyroon jäsen.
Lokakuussa 1956 yleinen tyytymättömyys vallitsevaan järjestelmään laukaisi Unkarin kansannousun. Puolueen johto erotti pääsihteeri Gerőn ja nimitti Kádárin hoitamaan pääsihteerin tehtäviä 25. lokakuuta, ja 28.10. Kádárista tuli uudelleen järjestetyn keskuskomitean puheenjohtaja. Lokakuun 30:ntenä Kádár nimitettiin ministeriksi Imre Nagyn uuteen hallitukseen, ja seuraavana päivänä Kádár osallistui MDP-puolueen hajottamiseen ja uuden kommunistipuolueen (MSZMP, Magyar Szocialista Munkáspárt ’Unkarin sosialistinen työväenpuolue’) perustamiseen; hänet valittiin MSZMP:n toimeenpanevan komitean puheenjohtajaksi. 1. marraskuuta Kádár uuden puolueen perustamisesta kertovassa radiopuheessaan ylisti kansannousua ja Rákosin diktatuurin kukistumista, mutta siinä vaiheessa, kun etukäteen nauhoitettua puhetta lähetettiin radiosta, Kádár itse oli jo Ferenc Münnichin kanssa kaikessa hiljaisuudessa siirtynyt Neuvostoliiton lähetystöön neuvottelemaan. Samana iltana hänet lennätettiin Moskovaan, missä hän 3.11. suostui ryhtymään Neuvostoliiton tuella uuden hallituksen pääministeriksi.
Kádár palasi Unkariin 4.11. aamunkoitteessa, uuden "Unkarin vallankumouksellisen työläisten ja talonpoikien hallituksen" johtajana. 7.11. hän saapui Budapestiin kansannousua kukistavan neuvostoarmeijan kyydissä ja vannoi virkavalansa. Aluksi uusi hallitus lupasi kansannousuun osallistuneille armahduksia, ja myös Jugoslavian lähetystöön paenneelle Imre Nagylle annettiin turvatakuut, mikä käytännössä merkitsi vain, että Nagya eivät tämän turvapaikasta lähtiessä pidättäneet Unkarin vaan Neuvostoliiton viranomaiset. Uuden, väliaikaisen keskuskomitean kokouksissa joulukuun alussa linjattiin kuitenkin, että kansannousu oli ollut "vastavallankumous", jonka kukistamiseksi aseelliset taistelut olivat oikeutettuja. Kansannousun jälkeen siihen osallistuneita teloitettiin tai kuoli vankilassa kaikkiaan 230, vankilaan joutui jopa 22 000 henkeä. Kesäkuussa 1958 teloitettiin myös kansannousuhallituksen pääministeri Imre Nagy.