stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Etelän kuningatar (televisiosarja)
Aiheesta muualla

Viralliset kotisivut (Arkistoitu – Internet Archive)
Enrique Pérez Serantes

Enrique Pérez Serantes
Enrique Pérez Serantes (29. marraskuuta 1883 Tui, Espanja – 18. huhtikuuta 1968) oli Kuubassa uransa luonut roomalaiskatolinen arkkipiispa. Hänet vihittiin papiksi Santiago de Cuban arkkihiippakuntaan 10. syyskuuta 1910 ja nimitettiin Camagüeyn hiippakunnan johtoon 24. helmikuuta 1922. Piispaksi vihkiminen seurasi 13. elokuuta. Pääkonsekraattorina toimi Valentín Zubizarreta y Unamunsaga, jota avustivat Severiano Sainz y Bencamo ja José Manuel Dámaso Rúiz y Rodríguez. Pérez Serantes asetettiin virkaansa 2. syyskuuta.
11. joulukuuta 1948 Pérez Serantes sai nimityksen Santiago de Cuban arkkipiispaksi, jona hän toimi, kunnes kuoli 84-vuotiaana virassa.
Stig Inge Bjørnebye

| 0 | 1 | 2 | 3 |
| --- | --- | --- | --- |

Henkilötiedot
Syntymäaika: 11. joulukuuta 1969 (ikä 54)
Syntymäpaikka: Elverum, Norja
Pelipaikka: puolustaja
Pituus: 181 cm
Seura
Seura: Rosenborg
Tehtävä: urheilutoimenjohtaja
Seurat
| Vuodet | Seura | O | (M) |
| 1986 | Elverum | – | (–) |
| 1987–1988 | Strømmen | 19¹ | (0¹) |
| 1989–1991 | Kongsvinger | 62 | (3) |
| 1992 | Rosenborg | 21 | (3) |
| 1992–2000 | Liverpool | 139 | (2) |
| 1994 | → Rosenborg (laina) | 8 | (0) |
| 2000 | → Brøndby (laina) | 13 | (2) |
| 2000–2003 | Blackburn Rovers | 55 | (1) |
| Yhteensä | Yhteensä | 317 | (11) |
Maajoukkue
|  | Norja U16 | 6 | (0) |
|  | Norja U18 | 4 | (0) |
|  | Norja U19 | 10 | (2) |
|  | Norja U21 | 12 | (0) |
| 1989–2000 | Norja | 75 | (1) |
Valmennusura
2006–2007: Start
 Seurajoukkueuran tilastot kattavat vain kansalliset sarjat.
Stig Inge Bjørnebye (s. 11. joulukuuta 1969 Elverum) on norjalainen jalkapalloilija. Hänen pelipaikkansa oli puolustaja. Peliuransa jälkeen Bjørnebye on toiminut valmentajana ja seurajohtajana.
Pelaajaura > Seurajoukkueura

Bjørnebye pelasi Norjan pääsarjassa 110 ottelua edustaen Strømmeniä, Kongsvingeriä ja Rosenborgia, jossa hän voitti Norjan-mestaruuden kausina 1992 ja 1994 sekä Norjan Cupin kaudella 1992. Ulkomailla hän pelasi pisimpään Englannin Valioliigan Liverpoolissa, jota hän edusti 139 Valioliigan ottelussa. Lisäksi Bjørnebye pelasi 13 ottelua Tanskan Superliigan Brøndbyssä sekä Blackburn Roversissa 23 peliä Valioliigassa ja 32 peliä Englannin 1. divisioonassa. Huhtikuussa 2002 Bjørnebyen silmäkuoppa murtui harjoituksissa. Hän pelasi kaudella 2002–2003 vielä yhdessä Liigacupin ottelussa, mutta lopetti uransa vamman seurauksena lääkärin ohjeistuksesta maaliskuussa 2003.
Pelaajaura > Maajoukkueura

Bjørnebye edusti Norjan poikien ja nuorten maajoukkueita yhteensä 32 maaottelussa. A-maajoukkueessa hän pelasi vuosina 1989–1998 ja 2000 yhteensä 75 ottelua, joissa hän teki yhden maalin. Hän oli mukana MM-kilpailuissa 1994 ja 1998 sekä EM-kilpailuissa 2000.
Peliuran jälkeen

Bjørnebye valmensi Startia heinäkuusta 2006 syyskuuhun 2007. Maaliskuussa 2015 hän aloitti jo pelaajana edustamansa Rosenborgin urheilutoimenjohtajana.
Sukellusveneentorjuntaohjus

Leikkauskuva korealaisesta K745A1 Red Shark -ohjuksesta
Kaavio yhdysvaltalaisen ASROC-sukellusveneentorjuntaraketin toiminnasta
Sukellusveneentorjuntaohjus on sukellusveneiden tuhoamiseen tarkoitettu ohjus. Ohjuksen taistelukärkenä eli tässä tapauksessa vedenpinnan alle tunkeutuvana ja räjähtävänä osana toimii syvyyspommi tai torpedo. Joitakin ohjaukseltaan alkeellisia ja etenkin varhaisia kehitelmiä kutsutaan ohjuksen sijasta raketeiksi.
Tekniikka

Ohjuksesta riippuen se voidaan laukaista pinta-alukselta, toisesta sukellusveneestä, kuorma-auto-ohjuslavetilta tai lentokoneesta. Jotkut ohjukset laukaistaan pystysuoraan ilmaan, toiset vaakasuorassa. Ohjusten kantama vaihtelee vain muutamista tai muutamista kymmenistä kilometreistä tyypin satoihin kilometreihin. Lennon lopuksi, kohdesukellusveneen lähellä vapautetaan varsinaisen tuhovaikutuksen aikaansaava taistelukärki. Taistelukärkenä toimii useimmiten torpedo tai syvyyspommi, mutta kylmän sodan aikana Yhdysvalloilla ja Neuvostoliitolla oli tässä tehtävässä myös ydinaseen sisältäviä ydinsyvyyspommeja.
Yksi erikoisimpia ohjuksia on Neuvostoliitossa kehitetty RPK-6 Vodopad, joka laukaistaan sotalaivan torpedoputkesta ensin torpedon lailla veteen ja jonkin ajan vedessä kulkemisen jälkeen se nousee rakettimoottorin avulla lentoon. Maalinsa lähellä ohjuksen sisältämä torpedo vapautetaan veteen. Myös ydinsyvyyspommia suunniteltiin käytettäväksi.
Enrique de Cardona

Enrique de Cardona.
Enrique de Cardona y Enríquez (1485 – 7. helmikuuta 1530) oli renessanssinajan espanjalainen kirkonmies. Hän oli herttua Juan Ramón Folch de Cardonan ja Aldonza Domínguezin poika.
Cardonasta tuli Barcelonan piispa vuonna 1505. Myöhemmin hän siirtyi Italiaan, jossa hän toimi Monrealen arkkipiispana vuodesta 1512. Kardinaalina hän oli vuodesta 1527.
Cardona kuoli Roomassa.
Enrique Regueiferos

| Mitalit> Maa:   Kuuba.Miesten nyrkkeily. Olympialaiset  | Mitalit> Maa:   Kuuba.Miesten nyrkkeily. Olympialaiset  | Mitalit> Maa:   Kuuba.Miesten nyrkkeily. Olympialaiset  | Maa:   Kuuba> Miesten nyrkkeily. |
| --- | --- | --- | --- |
|  Hopeaa | México 1968 | 63,5 kg |  |
| Pan-Amerikan kisat  | Pan-Amerikan kisat  | Pan-Amerikan kisat  |  |
|  Kultaa | Winnipeg 1967 | 60 kg |  |
|  Kultaa | Cali 1971 | 63,5 kg |  |
Enrique Regueiferos Blanco (15. heinäkuuta 1948 Oriente – 2002) oli kuubalainen nyrkkeilijä ja olympiamitalisti.
Regueiferos voitti vuonna 1967 kultaa Pan-Amerikan kisoissa alle 60-kiloisten sarjassa ja otteli seuraavana vuonna olympiahopeaa 63,5-kiloisissa Méxicossa. Hän voitti Pan-Amerikan kisat jälleen 1971, mutta hävisi ensimmäisen ottelunsa Münchenin olympialaisissa 1972.
Snacky

| Snacky |
| --- | --- |

Tuotetyyppi:  pikaruokaketju
Omistaja:  Snacky Oy
Alkuperämaa:  Suomi
Perustettu:  1980
Lakkautettu:  1995, 2016
Markkina-alueet:  pääkaupunkiseutu
Edelliset omistajat:  Effect Investment Oy (2015–2016) Burger Bakers Oy (2007–2015) Westica Partners Oy (2000–2007) Oy Sentra Ab (1993–2000) Tukkuparti Oy (1989–1993) Pentti Hämeenheimo (1980–1989)
Kotisivu:  www.snacky.fi
Infobox OKNimi-testi OK: 
Snacky on suomalainen hampurilaisravintoloiden tuotemerkki ja aikoinaan useissa kaupungeissa toiminut drive in -hampurilaiskioskiketju. Vuonna 1980 perustettu ketju toimi ensin vuoteen 1995 asti ja uudelleen 2007–2015.
Ketjun ajauduttua konkurssiin sen omistaja tuomittiin törkeistä talousrikoksista vankeuteen. Snacky palasi vuonna 2021 jälleen takaisin, nyt tuoteryhmänä Ride Kitchen Oy:n virtuaaliravintolassa, josta voi ostaa Snacky-tuotteita Foodoran ja Woltin kautta. Lisäksi tuotemerkin omistavalla Snacky Oy:llä on kivijalkaravintola Espoon Mikkelässä ja vuodesta 2024 lähtien Helsingin Ruskeasuon Teboililla.
Historiaa

Snacky-hampurilaisketju toimi ensimmäisen kerran vuosina 1980–1995. Yrityksen perusti Fazer Cateringin markkinointipäällikkönä toiminut Pentti Hämeenheimo. Ensimmäinen Snacky aloitti Itäkeskuksessa Shellillä vuonna 1980. Ketjussa oli yhteensä 14 kaksikaistaista autogrilliä. Ne sijaitsivat Helsingissä, Espoossa, Vantaalla, Keravalla, Hämeenlinnassa, Tampereella ja Oulussa. Snackyn tuoteinnovaatioihin kuului ruishampurilainen. 1980-luvun lopulla yrityksellä oli myös perinteisempi ruokaravintola Sun Side uudessa pääkonttorissaan Herttoniemen yritysalueella.
Vuonna 1989 Snackyn osti Tuko-kaupparyhmään kuulunut Tukku Oy, myöhemmin nimillä Tukkuparti ja Sentra toiminut yritys, joka omisti tuolloin myös Spar-ketjun, Carrolsin ja Pizza Hutin Suomen-toiminnan. Oy Snacky Ab toimi Tukkupartin tytäryhtiönä ja franchise-yrittäjien päämiehenä. Myöhemmin Snacky oli osa Tukkupartin tytäryhtiötä Centramarketia. Snacky kuitenkin lopetettiin vuonna 1995, kun Oy Sentra Ab:ksi muuttunut Tukkuparti päätti keskittyä hampurilaisbisneksessä Carrolsiin. 
Snacky-tuotemerkin seuraava omistaja oli vuonna 2000 Sentran toimitusjohtajan tehtävästä Carrols-yrittäjäksi lähteneen Björn Westerholmin yhtiö Westica Partners, joka kuitenkin piti tuotemerkin pöytälaatikossa ilman toimintaa. Tammikuussa 2007 Snacky-merkin osti Jukka Niemisen ja Lennart Helakorven Burger Bakers Oy ja aloitti sillä jälleen liiketoiminnan.
Ketju toimi vuoteen 2015 asti franchise-periaatteella. Uudistetun konseptin Snackyjä oli seitsemän, joista neljä sijaitsi Helsingissä, kaksi Vantaalla ja yksi Espoossa.
Snackyn tuotteista ”Poliisi” oli kerroshampurilainen, joka sisälsi muun muassa paistetun kananmunan, kun taas ”Taksi”-hampurilainen sisälsi ananasta. ”Pressa”-hampurilaisessa oli muun muassa pekonia ja paistettu muna, ja ”Heavy Monster” oli jättimäinen kerroshampurilainen.
Snacky tunnettiin räväkästä ja loppuaikoina toiminnan laajuuteen nähden suurisuuntaisesta markkinoinnistaan, johon kuului showpainia, bikineihin pukeutuneita autonpesijöitä, drive-in-elokuvia, tyttökalentereita ja ilmaisia kondomeja. Mainonta ulottui pääkaupunkiseudun lisäksi muun muassa Thaimaan Hua Hinin avolavatakseihin. Vuoden 2015 jälkipuoliskolla yli puolet parin miljoonan euron liikevaihdosta kului markkinointiin, johon kuului muun muassa puolen tusinaa näyttävää mainoselokuvaa.
21. joulukuuta 2015 Snackyn omistanut Effect Investment Oy hakeutui konkurssiin. Ketjun toiminta loppui 18. maaliskuuta 2016, kun yrityksen toiminnalle ei löytynyt jatkajaa. Viimeinen Snacky -ravintola Helsingin Pihlajistossa sulkeutui elokuun lopussa 2016. Se toimi franchise-periaatteella, joten toiminta jatkui aina vuokrasopimuksen päättymiseen saakka.
Talousrikokset

Snacky-ketjun omistaja ja entinen toimitusjohtaja Jukka Pekka Edvard Nieminen tuomittiin maaliskuussa 2017 käräjäoikeudessa viiden ja puolen vuoden vankeusrangaistukseen useista törkeistä talousrikoksista. Nieminen oli nostanut Snackyn taustalla olleen Effect Investment Oy:n tileiltä 1,1 miljoonaa euroa. Hän oli myös saanut haltuunsa Snacky-ravintoloiden käteismyyntivaroja lähes 600 000 euroa. Kirjanpito oli jäänyt pääosin tekemättä ja yrityksen laskut maksamatta, mikä johti konkurssiin. Lisäksi Nieminen tuomittiin petoksista, jotka liittyivät valheellisiin kertomuksiin Snacky-ketjun laajentamisesta. Käräjäoikeus määräsi Niemisen menettämään lähes kolme miljoonaa euroa.
Hovioikeudessa vankeusrangaistus lyheni neljään ja puoleen vuoteen ja myös korvaussummat pienenivät hieman. Käräjäoikeuden langettama viiden vuoden liiketoimintakielto jäi kumoamatta. Syyttäjän mukaan Niemisen suunnitelma oli ollut muuttaa Australiaan rahojen haltuunoton jälkeen. Siellä Nieminen oli toiminut joitakin vuosia ravintolayrittäjänä jo vuosituhannen vaihteen paikkeilla.
Sufferion – Hamartia of Prudence

| Sufferion – Hamartia of Prudence Silentium |
| --- | --- | --- |

Studioalbumin tiedot
 Julkaistu: 28. heinäkuuta 2003
 Tuottaja(t): Tuomo Valtonen & Silentium
 Tyylilaji: goottimetalli, doom metal
 Kesto: 68.00
 Levymerkki: Spikefarm
Silentiumin muut julkaisut
| SI.VM E.T A.V.VM 2001 | Sufferion – Hamartia of Prudence 2003 | Seducia 2006 |
Sufferion – Hamartia of Prudence on suomalaisen goottimetallin yhtyeen Silentiumin kolmas studioalbumi. Se on julkaistu vuonna 2003 levymerkillä Spikefarm Records.
Kappaleet

Kaikki kappaleet säveltänyt Sami Boman, ellei toisin mainittu.
The Letter – 1.58
Flame Still Burns – 5.09
Antracone's Dream – 2.06
Lost is My Name – 4.17 (säv. Jani Laaksonen)
The Wraith at the Shore – 1.31
Heart Unyielding – 3.49 (säv. Laaksonen)
The Conspiracy – 3.50
Shame Forever Mine – 7.02
Scoria Arrives – 2.39
Dark Whispers – 8.50
The Murderer – 0.55
Wither in Silence – 4.27 (säv. Janne Ojala)
The Hideaway – 1.00
The Fall – 6.23
At the Cabin – 2.59
Beyond – 11.05
Kokoonpano

| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
|  Yhtye Matti Aikio – laulu, basso  Juha Lehtioksa – kitara  Toni Lahtinen – kitara  Janne Ojala – rummut  Sami Boman – kosketinsoitin  Jani Laaksonen – viulu  Tiina Lehvonen – kuorolaulu  |  Vierailevat muusikot Tuomas Holopainen – laulu, kosketinsoitin  W. Lilith – laulu  Maija Turunen – laulu  Tapio Wilska – puhe kappaleessa 2  Noora Piili, Sinikka Salminen, Martti Hänninen, Nadja Räikkä, Anna Ilveskoski, Elli Kotakorpi, Linda Laaksonen – kuorolaulu  |  Tuotanto Tuomas Holopainen – tuottaja  Mika Jussila – masteroija  Janne-Matti Nurminen – kuvat  J. Möilanen – grafiikka  Richard Douglas-Green – grafiikka (perhoset)  Tuomo Valtonen – tuottaja, äänittäjä  |
Arvostelut

Imperiumi.net:
Soundi:
Aiheesta muualla

Albumi Sufferion – Hamartia of Prudence Encyclopaedia Metallum -sivustolla (englanniksi)
Sufferion – Hamartia of Prudence discogs.com -sivustolla
Esko Näätänen

Esko Kalervo Näätänen (11. syyskuuta 1911 Vaasa – 4. joulukuuta 1963 Helsinki) oli suomalainen lääkäri ja anatomian professori.
Näätäsen vanhemmat olivat Albin Näätänen ja Ilma Karoliina Virtanen. Hänen ensimmäinen puolisonsa vuodesta 1936 oli Rauni Marjatta Raudanjoki ja toinen vuodesta 1955 Anna-Liisa Osmoviita. Akatemiaprofessori Risto Näätänen on Näätäsen poika ensimmäisestä avioliitosta.
Näätänen tuli ylioppilaaksi Kallion yhteiskoulusta 1929 ja valmistui lääketieteen lisensiaatiksi 1937, jolloin hän myös väitteli tohtoriksi. Sisätautien erikoislääkärin pätevyyden Näätänen sai 1943. Hän toimi ensin sekä Helsingin yliopiston että Helsingin alueen sairaaloiden palveluksessa; Turun yliopiston anatomian professori hänestä tuli 1956.
Esko Oikarinen

Esko Johannes Oikarinen (s. 13. kesäkuuta 1949 Kajaani) on suomalainen lakimies, joka toimi  Rovaniemen hovioikeuden presidenttinä.
Esko Oikarinen syntyi kirvesmies Lauri Oikarisen ja Linnea Kemppaisen perheeseen. Hänen puolisonsa vuodesta 1970 on toimialajohtaja Kerttu Pyykkönen. Oikarinen tuli ylioppilaaksi 1968 ja valmistui oikeustieteen kandidaatiksi Helsingin yliopistosta 1971, varatuomarin arvon hän sai 1974. Oikarinen oli Kajaanin tuomiokunnan notaari 1973, käräjätuomari 1976–1981, kihlakuntatuomari 1990–1993 ja käräjäoikeuden laamanni 1993–1997. Itä-Suomen hovioikeuden esittelijänä Oikarinen toimi 1973–1975, Pieksämäen tuomiokunnan käräjätuomarina 1975–1976 ja Rovaniemen hovioikeuden hovioikeusneuvoksena 1981–1989. Hovioikeuden presidentiksi hänet nimitettiin 1997. Oikarinen jäi eläkkeelle vuonna 2013, hänen seuraajakseen valittiin 1.1.2014 alkaen Marianne Wagner-Prenner.
Sulho Sipilä

Sulho Sipilän maalaus Toukokuun ensimmäinen päivä (1932)
Sulho Vilhelmi Sipilä (12. joulukuuta 1895 Brändö, Ahvenanmaa – 22. joulukuuta 1949 Helsinki) oli suomalainen taidemaalari, modernisti ja laivaston upseeri. Hän oli myös taitava viulisti.
Sipilän vanhemmat olivat kirkkoherra Frans Vilho Sipilä ja Mandi Matilda Piirainen. Sulhon ollessa pieni perhe muutti Ahvenanmaalta Mynämäkeen, Turkuun. Siellä hän valmistui ylioppilaaksi vuonna 1915 ja opiskeli aluksi teologiaa, mutta luopui siitä ja aloitti maalaamisen Turun Taideyhdistyksen piirustuskoulussa 19-vuotiaana.
Sipilän vaimo oli taidemaalari Greta Hällfors-Sipilä. Pariskunta tapasi toisensa opiskellessaan Ateneumissa Suomen Taideyhdistyksen piirustuskoulussa vuosina 1915–1917. He tutustuivat ulkomaiseen modernismiin Helsingin useissa ulkomaisen taiteen näyttelyissä. Sen värien käyttö ja vapaa muoto innostivat heitä ja heistä tulikin suomalaisen avantgardismin huippuosaajia. Vaikutteita he saivat myös kubismista. Sulho Sipilä maalasi mieluiten öljyväreillä, Greta Sipilä guassi- ja vesiväreillä. Sipilät kihlautuivat vuonna 1920 ja avioituivat 1924.
Ensimmäisen yksityisnäyttelynsä Sipilä piti vuonna 1929. 1930- ja 1940-luvuilla hänen modernistinen tyylinsä väistyi rauhallisempien värien ja tyylin tieltä. Sipilän tyypillisiä aiheita olivat maisemat Helsingistä, herkät sisäkuvat ja näkymät kodista läheisille kaduille ja rakennuksiin. Hän maalasi myös lapsuutensa maisemia. Usein hänen töissään oli nähtävissä pyrkimys paikoin jopa pikkutarkkaan realismiin. Sipilä suunnitteli myös mitaleita, kuten 50-vuotismitalin Duodecim-seuralle 1931 ja Agricola-mitalin 1948. Sipilä sai I palkinnon valtion taidekilpailussa vuonna 1933 maalauksellaan Satama-aihe.
Sipilä toimi Suomen Taiteilijaseuran varapuheenjohtajana 1934–1940 ja puheenjohtajana 1940–1942, samoin kuin helsinkiläisen taiteilijaseura Pro Arten ensimmäisenä puheenjohtajana vuodesta 1945.
Sipilä toimi ammatikseen sotilasuralla merivoimissa, muun muassa 1. upseerina panssarilaivoilla Väinämöinen ja Ilmarinen. Erottuaan vuonna 1944 puolustusvoimista komentajakapteenina hän toimi Vapaan taidekoulun rehtorina ja maalauksen opettajana. Sipilä kuoli pian eläkkeelle jäätyään vuonna 1949. Hänen vaimonsa sairastui vuonna 1946 skitsofreniaan ja joutui hoidettavaksi Kellokosken sairaalaan, jossa kuoli vuonna 1974.
Entwine

| Entwine |
| --- | --- |
 Entwine Kuopio Rockcock -festivaleilla vuonna 2008.
Tiedot
Toiminnassa:  1995–1997  (nimellä Kaamos) 1997–2019
Tyylilaji:  goottimetalli hard rock death metal (1995–1997)
Kotipaikka:  Lahti, Suomi
Laulukieli:  englanti
Jäsenet:  Aksu Hanttu, rummut   Jaani Kähkönen, kitara   Joni Miettinen, basso   Tom Mikkola, kitara   Mika Tauriainen, laulu  
Levy-yhtiö:  Spinefarm  
Infobox OKNimi-testi OK: 
Entwine on vuonna 1995 perustettu lahtelainen metalliyhtye.
Jäsenet

Tom Mikkola – kitara (1995–), murinalaulu (1995–1997)
Aksu Hanttu – rummut, taustalaulu (1995–)
Mika Tauriainen – laulu (1999–)
Joni Miettinen – basso (1999–)
Jaani Kähkönen – kitara (2001–)
Jäsenet > Entiset jäsenet

Riitta Heikkonen – kosketinsoittimet (1997–2006)
Teppo Taipale – basso (1997–1999)
Panu Willman – laulu, kitara (1997–1999)
Saara Hellström – laulu (1999–2002)
Julkaisut

| --- | --- |
 Studioalbumit The Treasures Within Hearts (1999)  Gone (2001)  Time of Despair (2002)  diEversity (2004)  Fatal Design (2006)  Painstained (2009)  Chaotic Nation (2015) Kokoelma-albumit Rough n’ Stripped (2010) EP:t Sliver (2005) :  Singlet ”New Dawn” (2000)  ”The Pit” (2002)  ”Bitter Sweet” (2004)  ”Surrender” (2006)  ”Chameleon Halo” (2006)  ”Strife” (2009)  ”Save Your Sins” (2010)  ”Plastic World” (2015) Demot Divine Infinity (1997)
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Entwine Wikimedia Commonsissa
Entwinen virallinen sivusto
Suomen virallinen lista: Entwine Musiikkituottajat ry.
Solisti Mika Tauriainen Tavastian keikalla tammikuussa 2007.
Esko Nokelainen

Esko Nokelainen (s. 19. maaliskuuta 1947) on pelaajauransa lopettanut suomalainen jääkiekkoilija ja jääkiekkovalmentaja. Nokelaisen peliura alkoi 1960-luvulla Jyväskylässä, josta se jatkui vuodet 1971–78 Vaasan Sportissa. Nokelainen on valmentanut urallaan liigatasolla Hockey-Reipasta, Oulun Kärppiä, Ässiä ja KalPaa. Näiden lisäksi Nokelainen on valmentanut muun muassa Vaasan Sportissa ja Ruotsissa. Esko Nokelainen on valittu 1. divisioonan vuoden valmentajaksi kaudella 1989–90.
Esko Nokelainen on myös työskennellyt maajoukkueen valmentajana Hannu Aravirran työparina.
| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
| Edeltäjä: Jorma Suokko | Vaasan Sportin päävalmentaja 1978–1983 | Seuraaja: Pekka Paavola |
| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
| Edeltäjä: Juhani Tamminen | Ässien päävalmentaja 1998–1999 | Seuraaja: Veli-Pekka Ketola |
Etelän peto

| Etelän peto Kauko Röyhkä |
| --- | --- | --- |

Studioalbumin tiedot
 Julkaistu: 16. toukokuuta 2014
 Kesto: 47.08
 Levy-yhtiö: Svart Records
Listasijoitukset
  7.
Kauko Röyhkän muut julkaisut
| Pois valoista – live 2012 2013 | Etelän peto 2014 | Huominen on uni 2016 |
Etelän peto on Kauko Röyhkän studioalbumi, joka julkaistiin 16. toukokuuta 2014 levymerkillä Svart Records.LP:n kannet on kuvannut valokuvataiteilija Juha Metso.
Kappaleet

Etelän peto – 5.47
Tahdon sukeltaa yöhön – 3.35
Aurinko, kuu ja kaikki muu – 4.18
Jokainen on palanut joskus – 5.09
Poika sateessa – 4.35
Alkukantaisuus – 5.03
Täydellinen nainen – 4.25
Kiinnostava persoona – 3.31
Enkeli – 5.13
Loistava menneisyys – 5.29
Arvostelut

Kaaoszine: 9/10
Rumba:
Soundi:
Suffer (Lord of Warin albumi)

| Suffer Lord of War |
| --- | --- | --- |

Studioalbumin tiedot
 Julkaistu: 8. heinäkuuta 2016
 Formaatti: CD, LP
 Tyylilaji: deathcore
 Kesto: 48.27
 Levy-yhtiö: Unique Leader
Lord of Warin muut julkaisut
| Celestial Pestilence 2011 | Suffer 2016 |   |
Suffer on yhdysvaltalaisen deathcore-yhtye Lord of Warin toinen studioalbumi. Se julkaistiin 8. heinäkuuta 2016 levymerkillä Unique Leader Records. Albumin valmistuminen kesti yli kolme vuotta.
Kappaleet

Age of Heresy – 3.20
Nexus of Hate – 4.04
Embryo – 4.50
Suffer – 4.13
Behold the Harvest – 5.54
Manufactured Existence – 4.27
Skin – 3.48
Carbon Based Genocide – 4.56
Hamunaptra – 4.07
Drowning – 4.56
Killing Must Feel Good to God – 3.52
Kokoonpano

Dan Richardson – kitara
Alexx Walshaw – kitara
Wesley Van Hook – basso
Josh Null – rummut
Kokoonpano > Tuotanto

Daniel Castleman – äänittäjä, miksaaja
Kelly Cairns – äänittäjä, miksaaja
Miah Lajeunesse – masteroija
Colin Marks – kansikuva
Arvostelut

Angry Metal Guy:
Bravewords.com: 6.0/10
The Metal Forge: ristiriitainen
Aiheesta muualla

Suffer (Lord of Warin albumi) Discogsissa. (englanniksi)
Albumi Suffer (Lord of Warin albumi) Encyclopaedia Metallum -sivustolla (englanniksi)
Etelän kolmio

| Etelän kolmio |
| --- | --- |

Latinankielinen nimi:  Triangulum Australe
Lyhenne:  TrA
Genetiivi:  Trianguli Austalis
Rektaskensio:  16h
Deklinaatio:  -65°
Ala taivaasta:  110 neliöastetta
Tähtien määrä (magnitudi < 3):  3
Kirkkain tähti:  Atria (1,91 mag.)
Meteoriparvet:  ei
Naapuri- tähdistöt:  Alttari, Harppi, Paratiisilintu, Kulmaviivoitin
 Näkyy leveysasteiden +25° ja −90° välillä 
Etelän kolmio (lat. Triangulum Australe, Triangulum Australis, TrA) on eteläisellä tähtitaivaalla sijaitseva pieni tähdistö, joka ei näy Suomessa.
Tähdistön kirkkain tähti on α TrA (Alfa Trianguli Australis, nimeltään Atria), jonka kirkkaus on 1.91. Kolmion muut tähdet ovat Beta ja Gamma Trianguli Australis. Myös Delta ja Epsilon ovat tämän tähtikuvion merkittäviä tähtiä. 2. suuruusluokan tähtenä tämä tähti on huomattavan kirkas.
Etelän kolmion kirkkaimpia tähtiä

| Bayerin nimi | Nimiä ja numerointeja | Mag>  | etäisyys valovuotta | Muuta |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| α | Alfa Trianguli Australis, Atria | 1.91 | 415 |  Atria johdettu nimestä Alfa Trianguli Australis |
| β | Beta Trianguli Australis | 2.83 | 40.1 |  |
| γ | Gamma Trianguli Australis | 2.87 | 183 |  |
| δ | Delta Trianguli Australis | 3.86 | 621 |  |
| ε | Epsilon Trianguli Australis | 4.11 | 216 |  |
| ζ | Zeta Trianguli Australis | 4.90 | 39.5 |  |
| κ | Kappa Trianguli Australis | 5.11 | > 2000 |  |
| ι | Iota Trianguli Australis | 5.28 | 132 |  Gamma Doradus-tyypin muuttuva tähti |
| θ | Theta Trianguli Australis | 5.50 | 328 |  |
| η | Eta Trianguli Australis | 5.89 | 690 |  |
| --- | --- |
Tähdet:  Atria, β TrA, γ TrA, δ TrA, ε TrA, ζ TrA, κ TrA, ι TrA, θ TrA, η1 TrA
Eksoplaneetat: 
Tähdistöt
Ajokoirat
Ajomies
Alttari
Andromeda
Bereniken hiukset
Delfiini
Eridanus
Etelän kala
Etelän kolmio
Etelän kruunu
Etelän risti
Etelän vesikäärme
Feeniks
Harppi
Heilurikello
Herkules
Härkä
Ilmapumppu
Ilves
Intiaani
Iso karhu
Iso koira
Jousimies
Joutsen
Jänis
Kaksoset
Kalat
Kameleontti
Karhunvartija
Kassiopeia
Kaukoputki
Kauris
Kefeus
Kentauri
Kettu
Kilpi
Kirahvi
Kolmio
Kompassi
Korppi
Kotka
Krapu
Kulmaviivoitin
Kultakala
Kurki
Kuvanveistäjä
Kyyhkynen
Kärpänen
Käärme
Käärmeenkantaja
Köli
Leijona
Lentokala
Lohikäärme
Lyyra
Maalari
Malja
Mikroskooppi
Neitsyt
Nuoli
Oinas
Oktantti
Orion
Paratiisilintu
Pegasus
Perseus
Peräkeula
Pieni hevonen
Pieni karhu
Pieni koira
Pieni leijona
Pohjan kruunu
Purje
Pöytävuori
Riikinkukko
Sekstantti
Sisilisko
Skorpioni
Sulatusuuni
Susi
Tukaani
Vaaka
Valaskala
Veistotaltta
Verkko
Vesikäärme
Vesimies
Yksisarvinen