stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Mauricio Pochettino

| 0 | 1 | 2 | 3 |
| --- | --- | --- | --- |

Henkilötiedot
Koko nimi: Mauricio Roberto Pochettino Trossero
Syntymäaika: 2. maaliskuuta 1972 (ikä 52)
Syntymäpaikka: Murphy, Argentiina
Pelipaikka: keskuspuolustaja
Pituus: 182 senttimetriä
Seura
Seura:  Yhdysvaltain jalkapallomaajoukkue
Tehtävä: päävalmentaja
Junioriseurat
:  Newell's Old Boys
Seurat
| Vuodet | Seura | O | (M) |
| 1989–1994 |  Newell's Old Boys | 153 | (8) |
| 1994–2000 |  Espanyol | 216 | (11) |
| 2000–2003 |  Paris Saint-Germain | 70 | (4) |
| 2003–2004 |  Bordeaux | 11 | (1) |
| 2004 | →  Espanyol (laina) | 21 | (1) |
| 2004–2006 |  Espanyol | 38 | (1) |
| Yhteensä | Yhteensä | 509 | (26) |
Maajoukkue
| 1998–2002 |  Argentiina | 20 | (2) |
Valmennusura
2009–2012:  Espanyol
2013–2014:  Southampton
2014–2019:  Tottenham Hotspur
2021–2022:  Paris Saint-Germain
2023–2024:  Chelsea
2024–:  Yhdysvallat
 Seurajoukkueuran tilastot kattavat vain kansalliset sarjat.
Mauricio Roberto Pochettino Trossero (s. 2. maaliskuuta 1972) on argentiinalainen jalkapallovalmentaja ja entinen puolustaja. Syyskuusta 2024 lähtien hän on toiminut Yhdysvaltain maajoukkueen päävalmentajana.
Ura pelaajana

Pochettino aloitti peliuransa kotimaassaan Newell's Old Boysissa 1988. Nuorukainen edusti seuraa kuuden vuoden ajan, kunnes 21-vuotias puolustaja kiinnosti espanjalaisen RCD Espanyolia ja Pochettino siirtyi vanhalle mantereelle. Pochettino ahkeroi Espanyolin puolustuksessa kuuden kauden ajan pelaten yli 200 La Liga -ottelua. Ura Espanyolissa huipentui Copa del Reyn voittoon kaudella 1999–2000.
Kesällä 2000 Pochettino jätti Espanjan kentät ja siirtyi ranskalaisseura Paris Saint-Germainiin. Ranskalaisjoukkueessa puolustaja pelasi kolmen kauden ajan esiintyen 74 kertaa pääsarjatasolla. Tammikuussa 2004 hän siirtyi FC Girondins de Bordeaux'hon, mutta ura ei viinikaupungissa enää lähtenyt lentoon ja kesällä hän palasi RCD Espanyoliin. Pochettino pelasi uransa viimeiset kaudet Espanyolissa päättäen ammattilaisuransa 34-vuotiaana Copa del Reyn voittoon päättyneen kauden 2005–2006 jälkeen.
Argentiinan maajoukkueessa Pochettino pelasi urallaan 20 A-maaottelua onnistuen myös kahdesti maalinteossa. Hän oli mukana Marcelo Bielsan valmentamassa joukkueessa Copa Américassa 1999, kun Argentiina hävisi puolivälierissä Brasilialle 2–1 sekä MM-joukkueessa 2002, jolloin Argentiinan tie katkesi yllättäen jo alkulohkovaiheessa. Pochettino pelasi MM-kisoissa Argentiinan kaikki kolme ottelua alusta loppuun.
Ura pelaajana > Meriitit pelaajana

Argentiinan mestaruus (2): 1991, 1992
Copa Libertadores
Hopeaa: 1992
Copa del Rey (2): 2000, 2006
Ura valmentajana > Meriitit valmentajana

Ranskan mestaruus: 2022
Ranskan cup: 2021
Trophée des Champions: 2020
Valmennusfilosofia

Pochettino suosii hyökkäävää ja aktiivista pelitapaa. Hänen joukkueensa pelaavat yleensä 4-2-3-1-muodostelmalla, jossa vahva prässipeli ja taitava pallonhallinta korostuvat. Pochettino on saanut myös paljon kehuja nuorten lahjakkuuksien tunnistamisesta ja nostamisesta edustusjoukkueeseen.
Pohjankarhepääsky

| Pohjankarhepääsky |
| --- | --- |

Uhanalaisuusluokitus
 Elinvoimainen  
  
Tieteellinen luokittelu
Domeeni::  Aitotumaiset Eucarya
Kunta::  Eläinkunta Animalia
Pääjakso::  Selkäjänteiset Chordata
Alajakso::  Selkärankaiset Vertebrata
Luokka::  Linnut Aves
Lahko::  Varpuslinnut Passeriformes
Heimo::  Pääskyt Hirundinidae
Suku::  Karhepääskyt Stelgidopteryx
Laji::  serripennis
Kaksiosainen nimi
 Stelgidopteryx serripennis  (Audubon, 1838) 
Katso myös
   Pohjankarhepääsky Wikispeciesissä   Pohjankarhepääsky Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OKIUCN-testi OK: 
Pohjankarhepääsky (Stelgidopteryx serripennis) on Pohjois- ja Väli-Amerikassa tavattava pääskyihin kuuluva varpuslintu.
Koko ja ulkonäkö

Kooltaan pohjankarhepääsky on noin 13–15 cm:n pituinen. Selkäpuolelta laji on vaaleanruskea ja vatsapuolelta kermanvalkoinen. Rinta ja kyljet ovat usein vaaleanharmaat. Kurkku on vaaleampi ja toisinaan kanelinruskea. Aikuisten pohjankarhepääskykoiraiden siipien kärkien sulat ovat jäykistyneet ja sahalaitaiset. Pohjankarhepääsky muistuttaa ulkonäöltään törmäpääskyä (Riparia riparia), mutta eroaa siitä harmaan rintansa perusteella.
Levinneisyys

Pohjankarhepääskyn levinneisyysalue ulottuu Alaskan kaakkoisosista ja Kanadan eteläosista Yhdysvaltojen läpi Meksikoon. Keski-Amerikassa lajia tavataan alueelta, joka ulottuu Belizestä Panamaan. Lisäksi lintu pesii Caymansaarilla, Kuubassa, Haitilla, Saint-Pierre ja Miquelonilla, Turks- ja Caicossaarilla sekä Neitsytsaarilla.
Ravinto

Pohjankarhepääskyt käyttävät ravinnokseen erilaisia lentäviä hyönteisiä, joita ne saalistavat ilmasta. Pohjankarhepääsky nappaa ravintonsa tyypillisesti hyvin läheltä veden tai maan pintaa. Laji juo kastamalla nokkansa veteen lentäessään hieman vedenpinnan yläpuolella.
Elintavat

Pohjankarhepääsky on muuttolintu ja muuttaa talveksi Keski-Amerikan eteläosiin ja Etelä-Amerikan pohjoisosiin. Pesimäalueilleen linnut palaavat helmikuun lopulla ja maaliskuussa. Talvehtimisalueilleen linnut lähtevät heinäkuun puolivälistä alkaen. Osa linnusta lähtee vasta marraskuussa.
Laji rakentaa pesänsä hiekkaisiin törmiin, kallionleikkauksiin, luoliin ja myös ihmisen tekemiin rakennelmiin, kuten siltoihin, jotka usein sijaitsevat veden läheisyydessä. Pesä rakennetaan onkalon perälle heinistä ja oksista. Pohjankarhepääskyjen pesät voivat sijaita melko lähelläkin toisiaan, mutta ne eivät pesi yhtä suurina yhdyskuntina kuin törmäpääskyt. Laji pesii usein törmäpääskykolonioissa. Naaras munii neljästä kahdeksaan valkoista munaa, joita myös koiras hautoo.
Pohjalla (albumi)

| Pohjalla Eri esittäjiä |
| --- | --- | --- |

Kokoelmalevyn tiedot
 Julkaistu: 1978
 Formaatti: LP, CD
 Tyylilaji: punk
 Kesto: 42.27 65:44 (CD)
 Levy-yhtiö: Love Records
Pohjalla on Love Records -levy-yhtiön vuonna 1978 julkaisema LP-levy (LRLP 287), jolla soittivat suomalaiset uuden aallon punk-yhtyeet 1978, Problems?, Pelle Miljoona & N.U.S., Sehr Schnell sekä Se. Nämä yhtyeet esiintyivät myös Pohjalla-kiertueella syksyllä 1978.
Albumista julkaistiin vuonna 1990 CD-uusintapainos, joka sisältää alkuperäisen sisällön lisäksi yhdeksän bonuskappaletta kokoelmalla esiintyneiden tekijöiden tuotannosta. 10.12.2008 ilmestyi uudelleenmasteroitu CD-uusintapainos, jossa ei ole edellisen CD-version bonuskappaleita, mutta mukana on Atte Blomin kirjoittama kansiteksti sekä kiertuekuvia.
Kappaleet > A-puoli

1978: Elektroninen xtaasi – 1.28
Problems?: Mä haluun mennä – 2.14
Sehr Schnell: 18 V.V.K. – 1.46
Problems?: Raitsikka oot – 2.12
Pelle Miljoona & N.U.S.: Rocktähti – 2.46
Problems?: Koko yö – 2.04
Se: Ei asfaltti liiku – 2.45
Sehr Schnell: Tekopyhä – 2.17
Pelle Miljoona & N.U.S.: Väkivalta ja päihdeongelma – 3.35
Kappaleet > B-puoli

Pelle Miljoona & N.U.S.: Häpeän olla valkoinen – 3.15
Sehr Schnell: Juho vanha natsi – 2.37
Pelle Miljoona & N.U.S.: En jumaloi Amerikkaa – 3.27
Se: Peilit – 6.38
Problems?: Pummina kaupungissa! Miksi? – 2.14
Sehr Schnell: Värinää – 3.09
Kappaleet > Vuoden 1990 CD-painos

Pelle Miljoona & 1980: Lähdetään kiitämään – 3.35 (säv. Ed Hollis & Graeme Douglas)
Pelle Miljoona & 1980: Meidän on tulevaisuus – 2.35
Problems?: Ei tää lama päähän käy – 2.18
Problems?: Tapan aikaa – 2.19
Sehr Schnell: Neuroottiset pohkeet – 2.12
Sehr Schnell: Orja – 2.12
Sehr Schnell: Muukalainen – 2.46
Se: M.M. – 3.02
Se: Meillä vois tänään olla hauskaa – 2.18
Kirjallisuutta

Dimery, Robert (toim.): 1001 albumia jotka jokaisen on kuultava edes kerran eläessään.  ((1001 Albums You Must Hear Before You Die, 2006.) Suomalaisen laitoksen päätoimittaja Jake Nyman. Kääntäjät: Esa Kuloniemi ym)  Helsinki:  WSOY, 2010.  ISBN 978-951-0-36217-4
Aiheesta muualla

Soundi-lehden arvostelu (Arkistoitu – Internet Archive)
Discogs
Pohjolan Työmies

Lehden ensimmäisen varsinaisen numeron etusivu.
Pohjolan Työmies oli Oulussa vuosina 1924–1937 ilmestynyt SDP:n sanomalehti. Huhtikuussa 1925 sen nimenä oli vähän aikaa Työmies.
Vasemmistoradikaalin Pohjan Kansan tultua lakkautetuksi sosiaalidemokraatit päättivät jälleen yrittää oman lehden julkaisemista. Pohjolan Työmies oli edeltäjänsä Kansan Tahdon tavoin kannattamaton, mutta puolueella ei poliittisista syistä ollut varaa antaa sen lakata. Tilannetta ei helpottanut edes Pohjan Kansan jatkajan Pohjan Voiman lakkauttaminen vuonna 1930, ja vuonna 1933 Pohjolan Työmies teki konkurssin. Sen julkaisemista kuitenkin jatkettiin päätoimittaja Arvi Turkan nimissä. Vuonna 1936 sosiaalidemokraatit ja kansanrintamataktiikkaan siirtyneet kommunistit sopivat yhteisen Pohjolan Työ -lehden perustamisesta.
Pohjolan Työmies ilmestyi aluksi kuudesti, vuonna 1926 vähän aikaa kahdesti, sen jälkeen kolmesti ja vuodesta 1933 lähtien jälleen kahdesti viikossa. Lehden tilaajamäärä oli 1 000–1 500 kappaletta. Sen päätoimittajina työskentelivät Reinhold Sventorzetski (Svento, 1924), Kalle Hautala (1924–1925 ja 1928–1931), E. O. J. Kotiranta (1925–1926), Edvard Huttunen (1926–1928) ja Arvi Turkka (1931–1937).
Aiheesta muualla

Pohjolan Työmies digitoituna kansalliskirjastossa
Super Bowl XXII

Super Bowl XXII oli järjestyksessään 22. Super Bowl. Vastakkain pelasivat Washington Redskins ja Denver Broncos. Ottelu pelattiin Jack Murphy Stadiumilla San Diegossa, Kaliforniassa 31. tammikuuta 1988. Washington Redskins voitti pistein 42–10. Ottelun arvokkaimpana pelaajana palkittiin Washingtonin pelinrakentaja Doug Williams.
Super Bowl XIX

Super Bowl XIX oli järjestyksessään 19. Super Bowl. Vastakkain pelasivat San Francisco 49ers ja Miami Dolphins. Ottelu pelattiin Stanford Stadiumilla Stanfordissa, Kaliforniassa 20. tammikuuta 1985. San Francisco 49ers voitti pistein 38–16. Ottelun arvokkaimpana pelaajana palkittiin San Franciscon pelinrakentaja Joe Montana, josta tuli kolmas Super Bowlin arvokkaimmaksi pelaajaksi kahdesti valittu pelaaja.
San Francisco 49ers pelinrakentaja Joe Montana Super Bowl XIX ottelussa. Hänet valittiin arvokkaimaksi pelaajaksi pelissä.
Super Bowl XXV

Super Bowl XXV oli järjestyksessään 25. Super Bowl. Vastakkain pelasivat New York Giants ja Buffalo Bills. Ottelu pelattiin Tampa Stadiumilla Tampassa, Floridassa 27. tammikuuta 1991. New York Giants voitti pistein 20–19. Ottelun arvokkaimpana pelaajana palkittiin San Franciscon keskushyökkääjä Ottis Anderson.
Pohjois-Amerikan maantiede

Pohjois-Amerikka
Pohjois-Amerikka satelliittikuvakoosteessa
Pohjois-Amerikan kallioperä
Pohjois-Amerikka on 25,3 miljoonaa neliökilometriä pinta-alaltaan ja siten kolmanneksi suurin manner. Manner rajoittuu idästä Atlanttiin, pohjoisesta Jäämereen ja lännestä Tyyneenmereen. Manner kapenee etelään mentäessä, ja Väli-Amerikan kannas yhdistää sen Etelä-Amerikkaan.
Pinnanmuodot

Pohjois-Amerikassa on vanhoja ja nuoria vuoristoja. Nuorten Kordillieerien osat Pohjois-Amerikassa (mm. Kalliovuoret ja Sierra Nevada) kulkevat koko mantereen poikki sen länsipuolelta. Vuoret ovat nuoria poimuvuoria, joissa on aktiivisia tulivuoria. Vuoret nousevat yli neljän kilometrin korkeuteen, ja korkein huippu on Denali (6 194 m), joka tunnettiin nimellä Mount McKinley vuodesta 1896 vuoteen 2015. Vuorijonojen väliin jää tasankoja, altaita, kuten Mojaven aavikko, Kuolemanlaakso ja monet suolajärvet.
Mantereen itärannikolla kulkee Appalakit, joka on vanha vuorijono. Sen korkein kohta on Mount Mitchell (2 037 m). Vuoriston ja rannikon välissä on rannikkotasanko. Mantereen sisäosa koostuu valtavista tasangoista ja alangoista, ns. preeriasta. Jääkausien aikana suuret osa mannerta oli jäätiköiden peitossa, jotka ovat tehneet Kanadan ja Yhdysvaltojen alueiden sedimenttikerrokset.
Pohjois-Amerikan suurimmat joet ovat Missouri (4 088 km pitkä), Mississippi (3 766 km), Rio Grande (3 034 km), Columbia (2 044 km) ja Saint Lawrence (3 058 km). Saint Lawrence yhdistää Isotjärvet Atlanttiin. Mantereen suurin järvi on Yläjärvi (82 100 km²).
Ilmasto

Pohjois-Amerikan ilmasto vaihtelee alueittain. Ilmasto luonnollisesti kylmenee etelästä pohjoiseen mentäessä siten, että esimerkiksi Floridan ilmaston ollessa trooppinen, Yhdysvaltojen pohjoisosissa on jo neljän vuodenajan mannerilmasto, ja Kanadan pohjoisosissa se muuttuu arktiseksi. Etelä-Kaliforniassa vallitsee välimerenilmasto. Erityisen kuivaa on Pohjois-Meksikossa, Lounais-Yhdysvalloissa ja Kalliovuorten altaissa.
Tornadoja ilmenee laajalla alueella Keski-Yhdysvalloissa, ja mantereen eteläosiin kulkeutuu usein hurrikaaneja.
Kasvillisuus

Erilaiset metsät peittävät laajoja alueita Pohjois-Amerikassa. Lehtipuut viihtyvät hyvin lauhkeassa ilmastossa, ja Kaliforniassa kasvaa nahkealehtistä kasvillisuutta, sekä Australiasta tuotuja eukalyptuspuita. Subboreaalisella alueella kasvaa subboreaalista metsää. Tyynenmeren rannikolla menestyvät kookkaat puulajit, kuten punapuu.
Mantereen keskiosissa kasvaa ruohokasvillisuutta. Preeriaheiniä kasvaa tasangon niillä alueilla, joissa vuotuinen sademäärä on yli 750 mm. Muualla menestyvät vain matalat heinäkasvit. Pohjoisessa subboreaalisen vyöhykkeen pohjoispuolella Kanadassa ja Alaskassa on tundrakasvillisuutta eli pääasiassa pensaita, sammalia, jäkälää ja ruohoja.
Toivo Pohjala

| Toivo Pohjala |
| --- | --- |
 Toivo Pohjala (vas.) ja Tuomo Mäkelä sekä venäläiset orlovtammat Tamara ja Kuga 1950-luvun lopulla.
Henkilötiedot
Syntynyt: 1. helmikuuta 1888 Nakkila
Kuollut: 23. elokuuta 1969 (81 vuotta) Harjavalta
Ammatti:  maanviljelijä
Lapset:  Toivo T. Pohjala
Toivo Pohjala (alk. Uuloo, 1. helmikuuta 1888 Nakkila – 23. elokuuta 1969 Harjavalta) oli suomalainen painija, raviohjastaja ja hevoskasvattaja, joka tunnettiin myös suojeluskuntaliikkeen ja äärioikeistolaisten Lapuan liikkeen näkyvänä aktiivina. Urheilu-urallaan hän saavutti painin MM-pronssia 1922 ja osallistui vuoden 1924 kesäolympialaisiin. Raviurheilijana Pohjala ohjasti 1930-luvulla kaksi ravikuninkuutta oriilla Lohdutus. Myöhemmin sotavuosien jälkeen hän oli merkittävä raviurheiluvaikuttaja, joka toimi muun muassa keskusjärjestö Suomen Ravirenkaan puheenjohtajana. Varsinaiselta ammatiltaan Pohjala oli maanviljelijä, joka käytti itsestään titteliä ”tilanomistaja”.
Toivo Pohjalan poika oli kokoomuksen kansanedustaja ja ministeri Toivo T. Pohjala. Myös hänen sisarensa Kyllikki Pohjala oli pitkäaikainen kokoomuksen kansanedustaja.
Elämä > Varhaiset vuodet

Toivo Pohjala syntyi Nakkilan ja Harjavallan rajalla Lammaisten kylässä sijaitsevalla Uuloon tilalla. Hänen vanhempansa olivat rusthollari Topias Juhonpoika Uuloo (alk. Klomsi, myöh. Pohjala, 1866–1930) ja Josefiina Brander (1864–1930). Topias Uuloo oli aktiivisesti mukana kunnalliselämässä toimien vuosisadan vaihteessa muun muassa Nakkilan kuntakokouksen puheenjohtajana sekä valtiopäivämiehen valitsijana. Porin lyseossa kirjoilla ollut Pohjala aloitti syksyllä 1906 opinnot Kurkijoen ylemmässä maanviljelyskoulussa, ja opiskeli myöhemmin alaa myös Ruotsissa ja Tanskassa. Vuosina 1910–1912 hän työskenteli Pohjois-Karjalan hevosjalostusliiton konsulenttina Joensuussa ja oli 1912–1915 samassa tehtävässä kotiseudullaan Satakunnassa.
1910-luvun vaihteessa Pohjala otti käyttöön myöhemmin tunnetun sukunimensä. Heinäkuussa 1912 hän avioitui Aino Lyydi Kangasniemen (alk. Keisari, 1892–1991) kanssa. Pohjala ryhtyi myöhemmin viljelemään puolisonsa kotitilaa, joka sijaitsi Harjavallan puolella Torttilan kylässä aivan Uuloon tilan vieressä. Siihen liitettiin 1920–1930-luvuilla osia Klomsin ja Uuloon tiloista, niin että yli 500 hehtaarin kokoisesta Kangasniemen tilasta tuli Harjavallan toiseksi suurin.
Elämä > Sisällissodan aika

Pohjala osallistui jo sortovuosien aikana aktivistien toimintaan. Vuoden 1917 helmikuun vallankumouksen jälkeen hän oli huhtikuussa mukana perustamassa Harjavallan Metsäpalokuntaa, joka oli yksi Suomen ensimmäisistä suojeluskunnista. Pohjala valittiin sen päälliköksi yhdessä maanviljelijä Frans Simulan kanssa. Elokuun lopussa hänestä tuli Huittisten meijerikahakan seurauksena Porissa perustetun Satakunnan Järjestyskaartin päällikkö.
Sisällissodan sytyttyessä Harjavalta jäi punaisten hallitsemalle alueelle. 30. tammikuuta Pohjala pakeni yhdeksän muun suojeluskuntalaisen kanssa rintamalinjan pohjoispuolelle Kankaanpäähän, jossa hän toimi valkoisten Satakunnan rintaman esikunnan intendenttinä. Pohjalan sisar Kyllikki Pohjala oli Kankaanpäässä sairaanhoitajana valkoisten lääkintäjoukoissa. Punaisten vetäydyttyä Satakunnasta Pohjalan johtamat suojeluskuntalaiset palasivat Harjavaltaan 16. huhtikuuta.
Elämä > Sotien väliset vuodet

Sisällissodan jälkeen vuonna 1919 Pohjala oli perustamassa Harjavaltaan kokoomuksen paikallisyhdistystä. Kunnanvaltuustossa hän oli puolueen edustajana vuodet 1926–1928 ja myös Pohjalan puoliso Aino oli pitkään kokoomuksen kunnanvaltuutettu. Lisäksi Pohjala hoiti useita eri luottamustehtäviä ja kuului sähköyhtiö Lammaisten Voiman sekä Harjavalta Osakeyhtiön perustajaosakkaisiin. 1920-luvun lopulta lähtien Pohjala vaikutti äärioikeistolaisessa Lapuan liikkeessä. Kesällä 1930 hän organisoi yhdessä Porin suojeluskunnan päällikön Karl Wiedmerin ja Satakunnan Kansan toimittajan Alku Kalskeen kanssa useita vasemmistolaisten kunnallispoliitikkojen ja ammattiyhdistysaktiivien muilutuksia. Niiden kohteeksi joutui muun muassa Porin kaupunginvaltuuston jäsen Martti Sjöblom. Pohjala oli niin sanottu ”etappimies”, joka järjesti siepattujen kuljetuksia Lapuan liikkeen päämajaan Pohjanmaalle.
Heinäkuussa 1930 Pohjala oli mukana Helsingissä järjestetyllä talonpoikaismarssilla ja osallistui keväällä 1932 ainoana Harjavallan suojeluskunnan jäsenenä Mäntsälän kapinaan. Talonpoikaismarssilla Pohjala muodosti maanviljelijä Vihtori Herttuan ja hovioikeudenneuvos Harald Bouchtin kanssa Lapuan liikkeen lähetystön, joka kävi kutsumassa kenraali Gustaf Mannerheimin seuraamaan tilaisuutta Senaatintorille. Elokuussa 1932 Pohjala asetettiin yhdentoista muun Lapuan liikkeen johtohahmon kanssa syytteeseen Mäntsälän kapinan valmisteluista. Järjestön lakkauttamisen jälkeen Pohjala perusti Isänmaallisen kansanliikkeen Harjavallan paikallisosaston huhtikuussa 1933, ja toimi myös järjestön valtakunnallisessa johdossa. 1930-luvulla hän kuului myös Harjavallan suojeluskunnan sekä Satakunnan suojeluskuntapiirin johtoon ja oli vuosina 1932–1940 Vapaussodan Rintamamiesten Liiton hallituksen jäsen. Sotavuosina 1939–1942 Pohjala toimi vielä Harjavallan suojeluskunnan paikallispäällikkönä.
Urheilu-ura > Paini

Pohjala aloitti painimisen vasta vuonna 1920, jolloin hän oli jo yli 30-vuotias. Pohjala edusti aluksi Porin Tarmoa, josta hän siirtyi Harjavallan Jymyyn uransa loppuvaiheessa vuonna 1926. Kahden Suomen mestaruuden lisäksi Pohjala saavutti kreikkalais-roomalainen painin raskaan sarjan MM-pronssia Tukholmassa vuonna 1922. Hän oli mukana myös Helsingin MM-kilpailuissa 1921 sekä Pariisin olympiakisoissa 1924, jossa Pohjala sijoittui seitsemänneksi. Tukholman MM-kisoissa hän ei hävinnyt yhtään ottelua, mutta sijoittui silloisten sääntöjen mukaan vasta kolmanneksi.
MM-pronssia kreikkalais-roomalaisessa painissa 1922 (sarja yli 82,5 kg)
SM-kultaa kreikkalais-roomalaisessa painissa 1923
SM-kultaa vapaapainissa 1923
SM-hopeaa vapaapainissa 1924
Urheilu-ura > Raviurheilu

Raviohjastajana Pohjala voitti ori Lohdutuksella ravikuninkuudet vuonna 1938 Viipurissa ja 1939 Turussa. Hän oli myös merkittävä suomenhevoskasvattaja, jonka oriista yli 30 merkittiin kantakirjaan. Pohjala kuului Suomen Ravirenkaan johtokuntaan vuodet 1937–1969 ja toimi järjestön puheenjohtajana 1955–1962. Pohjala oli myös Satakunnan Hevosjalostusliiton puheenjohtaja vuodesta 1928 aina kuolemaansa saakka. Osaltaan hänen vaikutusvaltansa ansiosta Suomen Ravirengas myönsi 1950-luvun lopulla kilpailuoikeuden myös lämminverisille, kun Pohjala käytti hyväkseen suhteitaan presidentti Urho Kekkoseen.
Pohjala vaikutti merkittävästi myös uuden Porin raviradan rakentamiseen vuonna 1950 sekä vuoden 1968 tulipalon jälkeen valmistuneen modernin katsomorakennuksen syntymiseen. Hän kuoli elokuussa 1969 kotonaan Harjavallassa samana päivänä jolloin pidettiin Porin uuden katsomorakennuksen vihkiäisravit. Pohjala on haudattu Harjavallan hautausmaalle. Kuvanveistäjä Jussi Pohjosen tekemä Toivo Pohjalan muistoreliefi on Porin raviradan ravintolakatsomossa. Vuosina 1972–1984 Porissa järjestettiin suomenhevosille tarkoitettu Toivo Pohjalan Muistoajo.
Toivo Pohjala painitrikoissa vuonna 1923.
Liisa Pohjola

Liisa Pohjola 1960-luvulla.
Maija-Liisa Pohjola (oik. Pohjola-Oramo; 9. heinäkuuta 1936 Seinäjoki – 31. joulukuuta 2021) oli suomalainen pianisti ja pianopedagogi. Hän opiskeli Helsingissä Timo Mikkilän, Wienissä Richard Hauserin, Essenissä Detlev Krausin ja Pariisissa Magda Tagliaferron johdolla. Pohjolan ensikonsertti Sibelius-Akatemiassa oli vuonna 1955.
Pohjolasta tuli vuonna 1976 pianonsoiton professori Sibelius-Akatemiaan, jossa hän oli opettanut vuodesta 1965 alkaen. Sitä ennen hän oli opettanut muun muassa Turun konservatoriossa. Hän jäi eläkkeelle vuonna 2001. Pohjola esiintyi solistina ja kamarimuusikkona Euroopan eri maissa. Hän oli ansioitunut erityisesti uuden musiikin tulkitsijana, ja hän oli kantaesittänyt lukuisia teoksia, muun muassa Erik Bergmanin, Kalevi Ahon, Pertti Jalavan, ja Mikko Heiniön sävellyksiä.
Liisa Pohjola oli Ensti Pohjolan, Erkki Pohjolan ja Paavo Pohjolan sisar. Liisa Pohjola oli vuosina 1965–1979 naimisissa professori Ilkka Oramon kanssa. Heidän poikansa Sakari Oramo on tunnettu kapellimestari ja tyttärensä Anna-Maaria Oramo barokkicembalisti ja -urkuri.
Palkinnot ja tunnustukset

Madetoja-palkinto (Suomen Säveltäjät) 1988
Pro Musica säätiön palkinto 1999
Säveltaiteen valtionpalkinto 2010
Aiheesta muualla

Pohjola, Liisa hakuteoksessa Uppslagsverket Finland (2012). (ruotsiksi)
Maija-Liisa Pohjolan muistokirjoitus Helsingin Sanomissa
| Auktoriteettitunnisteet  |
| --- | --- |
Kansainväliset:  ISNI  VIAF  WorldCat 
Kansalliset:  Norja  Ranska  BnF data  Saksa  Israel  Suomi (KANTO)  Yhdysvallat  Alankomaat  Puola 
Tieteilijät:  CiNii 
Taiteenala:  MusicBrainz 
Henkilöt:  Yle  Uppslagsverket Finland
Tauno Pohjanlehto

Tauno Poju Verner Pohjanlehto (30. elokuuta 1920 Karjalankannas Kanneljärvi – 23. heinäkuuta 1995 Kotka) oli suomalainen metsänhoitaja ja panssarikapteeni Natsisaksan joukoissa toisen maailmansodan aikaan.
Opinnot

Tauno Pohjanlehto valmistui ylioppilaaksi Viipurin kaksoisyhteislyseosta vuonna 1941 oltuaan sitä ennen jo mukana talvisodassa Summan rintamalla ja käytyään sen jälkeen Reserviupseerikoulun. Heti ylioppilaaksi valmistumisensa jälkeen hän pyrki kadettikouluun, jonne hänet myös hyväksyttiin.