stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Ne 45000
Huomioita

Suomessa todettiin 1920–1930-luvulla noin 45 000 uutta tuberkuloositapausta vuosittain; tästä nimi valistuselokuvalle, josta alkuun suunniteltiin lyhytelokuvaa. Maila Talvio kirjoitti tendenssikertomukseksi luonnehtimansa tekstin Ne 45-tuhatta, jonka pohjalta Erkki Karu ja Risto Orko tekivät käsikirjoituksen. Tarina ilmestyi vuonna 1932 romaanina Ne 45.000 (Tarkoitusromaani. Porvoo: WSOY, 1932). Kehystarinaan liitettiin dokumenttijaksoja, joissa asiantuntijana toimi lähinnä tohtori Severi Savonen.
Ne 45000 -elokuvaa kuvattiin vuodesta 1931 lokakuuhun 1933. Paikkoina olivat muun muassa Satalinnan parantola Harjavallassa sekä Paimion parantola. Lisäksi kuvauksia tehtiin Helsingissä, Hämeenlinnassa ja Siilinjärvellä.
Elokuvan yleisömenestys Suomen teattereissa oli vuoden 1933 heikoin. Seuraavana vuonna Suomen Tuberkuloosin Vastustamisyhdistys aloitti maaseutukiertueet, jotka keräsivät vuosittain noin satatuhatta katsojaa. Kansainvälinen talouslama oli romahduttanut elokuvateattereiden kävijämäärät ylipäätään; vuonna 1928 Suomen elokuvateattereissa oli käynyt yli 12 000 000 katsojaa, vuonna 1933 enää 6 500 000.
Juoni

Osakuntatoverit hakevat Helmi Hirvisen tansseihin Vanhalle ylioppilastalolle. Tanssiessaan Helmi pyörtyy kavaljeerinsa Heikki Huhtamäen käsivarsille. Heikin ystävä, lääketieteen opiskelija Antti Ahonen tulee apuun ja saattaa Helmin kotiin. Antti huomauttaa Helmin isälle, kamreeri Aarne Hirviselle, että Helmin ja hänen pikkusisartensa tulisi käydä maksuttomassa tuberkuloositutkimuksessa. Seuraavana päivänä Heikki kosii Helmiä, mutta pettymyksekseen huomaa, että Helmi on ihastunut Anttiin. Koko Hirvisen sisarkaartilta löydetään tuberkuloosipesäkkeitä kulta mistäkin, niinpä heidät passitetaan Kukkarannan moderniin parantolaan.
Kun Heikki vierailee parantolassa, paljastuu että hänelläkin on tuberkuloosi. Antin hoidettavaksi hän ei kuitenkaan suostu suurin surminkaan. Helmille Heikki julistaa olevansa kihloissa. Parannuttuaan Helmi alkaa suuntautua sairaanhoitajan uralle. Hän alkaa kiertää ympäri Suomea ja valistaa kansaa tuberkuloosin vaaroista. Heikin tauti on tällä välin edennyt terminaalivaiheeseen. Kuolinvuoteellaan Heikki tunnustaa Helmille rakastaneensa ainoastaan häntä kihlauksestaan huolimatta. Helmi puolestaan sanoo, että Heikki on aina ollut hänen sydämensä valittu. Heikki antaa hyväksyntänsä Antin ja Helmin yhteiselle tulevaisuudelle. Yhteiset kiinnostuksen kohteet luovat Helmin mielestä ainakin jonkinlaiset edellytykset hänen ja Antin suhteen onnistumiselle.
Arviot

Aikalaiskriitikko Erkki Kivijärvi Helsingin Sanomissa arvioi elokuvaa: "Tämä filmiteos on erinomaisen vaikuttava opetus- ja propagandafilmi" ja "kohoaa tähänastisen kotimaisen elokuvatuotantomme huippusaavutukseksi". Lehden mukaan se oli "kaunis todistus Erkki Karun kyvystä ja filmaattisesta silmästä". Oiva Talvitie puolestaan hehkutti Uudessa Suomessa: "Olemme saaneet filmin, jonka on tultava koko kansan omaisuudeksi."
Myöhemmin vuonna 1979 televisioesityksen yhteydessä Markku Tuuli pitää Katso-lehdessä dokumenttijaksoja kestävinä, ja lopun dokumentin ja fiktion yhdistelmässä on hänen mukaansa "hienoa kuvailmaisua; mieleen tulevat Pare Lorentzin ym. 30-luvun Amerikassa tekemät tendenssielokuvat". Toinen arvio vuodelta 2013 oli lyhyydessään tyly: "...hyvää tarkoittavaan filmiin ei millään pysty suhtautumaan näytelmäelokuvana."
Henkilöt

| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
|  Einar Wichmann  | … |  Aarne Hirvinen, kamreeri   |
|  Helena Koskinen  | … |  Helmi Hirvinen   |
|  Katri Rautio  | … |  mummi   |
|  Eero Kilpi  | … |  Wiljam Ania, ylilääkäri   |
|  Jalmari Rinne  | … |  Antti Ahonen, lääket. kandidaatti   |
|  Kaarlo Angerkoski  | … |  Heikki Huhtamäki, ylioppilas   |
|  Georg Malmstén  | … |  Jyrki, Helmin osakuntatoveri   |
|  Laila Richter  | … |  Annikki, Helmin osakuntatoveri   |
|  Laura Tudeer  | … |  Greta, Helmin osakuntatoveri   |
|  Ellen Parviainen  | … |  Esteri, Helmin osakuntatoveri   |
|  Jaana Ylhä  | … |  Mirja, Helmin osakuntatoveri   |
|  Yrjö Tuominen  | … |  tuberkuloosilääkäri   |
|  Elsa Rantalainen  | … |  mökin emäntä   |
|  Unto Salminen  | … |  tuberkuloosilääkäri   |
|  Pirkko Raitio  | … |  sairas mökin emäntä   |
|  Olga Leino  | … |  mökin emäntä   |
|  Lilli Sairio  | … |  Alina, kansakoulunopettaja   |
|  Alfred Roini  | … |  mökkiläinen   |
|  Mimmi Lähteenoja  | … |  mattoja tomuttava muija   |
|  Eero Vepsälä  | … |  parantolassa ollut mökin mies   |
|  Kaija Suonio  | … |  Maija   |
|  Iivari Kainulainen  | … |  talonmies   |
|  Helsingin Teatteriorkesteri  | … |  tanssiorkesteri   |
|  Severi Savonen  | … |  tuberkuloosilääkäri / luennoitsija   |
|  Matti Aro  | … |  ylioppilas Vanhan kahvilassa   |
|  Kaarlo Halttunen  | … |  ylioppilas sivuhuoneessa   |
|  Ate Holander  | … |  ylioppilas sivuhuoneessa   |
|  Risto Orko  | … |  Kalle, shakkia pelaava ylioppilas   |
|  Oke Tuuri  | … |  yksi tanssijoista   |
Aiheesta muualla

Ylioppilastalo elokuva-atelierina. Viimeiset kohtaukset elokuvaan "Ne 45,000" filmattiin eilen, Helsingin Sanomat, 17.10.1933, nro 279, s.8, Kansalliskirjaston digitaaliset aineistot
Tekniikka

Vanha rakennusnosturi, jonka tyyppisiä käytettiin keskiajalla esimerkiksi kirkkojen rakentamisessa. Se toimii siten, että ihminen kävelee oravanpyörän sisällä, jolloin vinssin avulla kuorma nousee
Tekniikka tarkoittaa menetelmiä, joilla ihminen vaikuttaa ympäristöönsä ja käyttää sitä hyväkseen. Siinä muodossa kuin tekniikkaa on opetettu kouluissa 1800-luvun lopulta alkaen, tekniikka tarkoittaa luonnon mahdollisuuksien hyödyntämistä, varsinkin aineellisten tuotteiden valmistusta ja käyttöä luonnontieteiden sovelluksiin perustuvin keinoin. Sanaa tekniikka käytetään myös erilaisista menetelmistä, teko- tai suoritustavoista ja -taidoista, kuten korkeushypyn tekniikka.
Rakennukset, koneet ja laitteet edustavat tekniikan tuloksia. Tekniikkaa ei sinänsä tarvita mihinkään eikä sillä ole itseisarvoa, mutta tekniikalla voidaan saavuttaa yhteiskunnalle korkeampi materiaalinen perusta. Tekniikka on siten yleensä väline elintason nostamiseksi.kenen mukaan?lähde?
Tekniikka-käsitteestä ja sanan ”tekniikka” alkuperästä

Sanan ”tekniikka” alkuperä on klassisen kreikan sana tekhne, joka merkitsi vapaiden miesten työtä ja taitoja. Englannin kielessä sanalle tekniikka ei ole suoraa vastinetta, vaan siellä termi engineering tarkoittaa teknisten toimintojen toteuttamista, mikä suomennetaan usein sanalla suunnittelu. Englannin technique tarkoittaa tapaa, jolla jokin asia tehdään ja se on suppeampi käsite. Englannin technology, joka on tietoa rakenteista, laitteista, työkaluista ynnä muusta sellaisesta ja sisältää myös niiden käytön, on jossain tapauksissa hyvä käännös.
Tekniikka-sanan sijasta käytetään jossain tapauksissa ”sovellettu tiede” -käsitettä (engl. applied science). Sovellettu tiede on tekniikkaa laajempi käsite, sillä sovelletuksi tieteeksi luetaan myös lääketiede.
Teknologialla tarkoitetaan teknisten ratkaisujen teoreettista puolta, ja se on siten kapeampi käsite kuin tekniikka. Arkikielessä teknologia-termiä on alettu käyttää englannin vaikutuksesta tekniikka-sanan synonyyminä. Suomen kieli kehittyy ja teknologia-termi näyttää olevan syrjäyttämässä tekniikka-sanan laajemmin. Vaikka sanan teknologia logos-pääte viittaa oppiin, se ei ole tiede siinä mielessä, että se ulkopuolisena tutkisi jotakin ilmiötä. Teknologia-nimistä tiedettä ei ole olemassa. Teknologia on tekniikan järjestelmien suunnittelua, rakentamista, käyttämistä ja tutkimusta, kaikkea yhdessä. Airaksisen mukaan teknologia on sama asia kuin tekniikka eli teknologia ei ole puhetta vaan tavaraa. Teknillistä tai teknologista koulutusta antavista ammattikorkeakouluista ja teknillisistä yliopistoista valmistuneiden ammattinimike on insinööri.
Tekninen tieto ja taito

Tekninen tietämys sisältää paljon yksinkertaistettuja kokemusperäisiä laskentakaavoja, mitoitusohjeita, standardeja ja sääntöjä, joiden tieteellinen selityskyky on vajavainen mutta, joilla pystytään saavuttamaan haluttu lopputulos. Hyvä esimerkki tästä on kitkakerroin ja siihen pohjautuva mitoitus, joka on riittävä useiden koneiden rakentamiseen. Syy tähän käytäntöön on tekniikan jo varhaishistoriasta alkanut läheinen suhde ihmisten toimeentuloon. Hengissä pysymisen vuoksi tärkeämpi tavoite on saada koneet ja työkalut toimimaan ja vasta toissijaisesti ymmärtää miksi kone toimii. Todellisuuden monimutkaisuus pakottaa myös yksinkertaistuksiin, sillä tarkoista, kaiken huomioon ottavista laskelmista tulee helposti ylivoimaisia.
Uusia koneita rakennetaan tyypillisesti koekappaleiden avulla ja seuraava pyritään tekemään tehokkaammaksi ja taloudellisemmaksi edellisestä saatujen tulosten mukaan. Koneiden ja rakenteiden äärirajoille viedystä mitoitusten optimoinnista on tekniikan historiassa useita esimerkkejä, kuten teräksiset riippusillat (esimerkiksi Tacoma Narrows) 1900-luvun alkupuolella. Nämä rakennettiin lopulta niin pitkiksi ja keveiksi, että kovassa tuulessa tultiin niiden ominaisvärähtelytaajuudelle, jolloin siltaan kohdistui huomattavasti laskettua suurempia kuormituspiikkejä ja siltoja sortui. Toinen tunnettu esimerkki on höyrykattila, jonka painetta haluttiin nostaa höyrykoneiden tehon parantamiseksi. Tämä johti varsinkin koko 1800-luvun ajan toistuvasti tuhoisiin räjähdysonnettomuuksiin. Tekninen osaaminen kasvaa kaikkien tällaistenkin vastoinkäymisten kautta ja seuraavalla kerralla otetaan mitoituksissa huomioon saadut kokemukset. Teknisen tietämyksen kasvaessa ja tietokonesimulaation avulla voidaan nykyään yhä paremmin laskea ja ennustaa rakenteiden kestävyyttä ja koneiden toimintaa jo suunnitteluvaiheessa.
Tekniikan historia

Varhaisimmalla tekniikalla on ikää yli miljoona vuotta ja se on siten vanhempaa kuin nykyihminen lajina. Ihmistä edeltäneet ihmislajit, kuten Homo erectus, tunsivat jo tulen ja työkalujen käytön. Tekniikalla on keskeinen osa ihmissuvun säilymisessä kilpailevien lajien kanssa. Eloonjäämisen kannalta keskeiset tekniset keksinnöt liittyvät ihmisyhteisöjen koon kasvamiseen ja ravinnon tuottamiseen eli metsästykseen ja maanviljelyyn. Aseet ovat olleet tärkeitä paitsi metsästyksessä myös ihmisyhteisöjen välisissä sodissa. Ihmisen käyttämästä tekniikasta jää jälkiä ja arkeologit ovatkin hyödyntäneet sitä jakamalla historiaa ihmisen käyttämän tekniikan mukaan kivikauteen, pronssikauteen ja rautakauteen.
Tekninen kehitys voidaan jakaa kolmeen vaiheeseen:
Sattuman tekniikka
Käsityöläisen tekniikka
Insinöörin tekniikka
Alkukantaisilla ihmisillä tekniikka oli sattuman tekniikkaa. Hän on tietämätön keksimisen kyvystään. Hänen keksintönsä seuraavat todennäköisyydenlakeja siitä mihin ihmiset luonnossa saattavat ajan kanssa törmätä.
Käsityöläisen tekniikassa yhteiskunnassa on työnjako ja jotkut osaavat asioita, joita muut eivät pysty tekemään. Osaajilla on ”tekhne”, taito. Tätä taitoa siirretään oppipoikaperusteella eteenpäin tekniikkaa suuremmin kehittämättä.
Keksiminen käsityöläisyhteiskunnassa tuottaa työkaluja, ei koneita. Koneet pitää suunnitella ja siihen tarvitaan insinööri. Tiukan määritelmän mukaan ensimmäinen kone edustaen tekniikan kolmatta vaihetta on Richard Robertsin vuosina 1822-30 kehittämä kutomakone, koska se on ensimmäinen itsenäisesti toimiva kone, joka tekee itsenäisesti jonkun tuotteen. Teknikko-insinööri on siinä erottunut suorittaja-taitajasta, työläisestä.
Ensimmäinen kirjattu insinöörin tehtävänkuva vuodelta 1325 on ollut sotakoneiden suunnittelija. Englannin civil engineer ja ruotsin kielen termi civilingenjör ovat peräisin insinöörien tehtävien jakaantumisesta armeijan palveluksessa oleviin ja siviilitehtävissä oleviin, usein rakennus- ja siltasuunnittelijoihin. Ensimmäiseksi sähköinsinööriksi katsotaan William Gilbert, joka julkaisi vuonna 1600 teoksen De Magnete ja jota pidetään termin "electricity" keksijänä. Ensimmäisen höyrykoneen rakensi 1698 koneinsinööri Thomas Savery.
Tieteen ja tekniikan kehittymisen kannalta tärkeitä ovat olleet tiedon esittämiseen, taltiointiin ja välitykseen (kirjoitustaito, kirjapainotaito, tietokoneet) liittyvät tekniikat.
Uuden teknisen tuotteen suunnittelun metodiikka > Vaatimuslista

Tuotekehityksessä ensimmäinen ja hyvin oleellinen tehtävä on tunnistaa, ymmärtää ja tulkita uuteen tuotteeseen kohdistuvat vaatimukset ja tekniset rajoitukset. Yleensä ei riitä, että tuote toimii, vaan sen on täytettävä muutkin vaatimukset. Vaatimuksiin saattaa sisältää rajoituksia saattavissa olevista resursseista, on erotettava kuvitteelliset ja tekniset rajoitukset, tunnistettava tulevaisuuden joustavuusvaatimukset muokkausten ja lisäysten suhteen ja muut tekijät kuten tuotteen hinta, valmistettavuus, käytettävyys ja huollettavuus. Kokoamalla vaatimuslista luodaan tuotteen määrittely, jossa kuvataan tuotteen käytön ja valmistettavuuden rajat.
Uuden teknisen tuotteen suunnittelun metodiikka > Ongelman ratkaisu

Etsiessään vaatimuslistan toteuttamiseksi sopivan ratkaisun suunnittelijat hyödyntävät tietämystään tekniikasta, matematiikasta ja hankkimaansa kokemusta ja näiden perusteella analysoivat ongelmaa. Luomalla ongelmasta matemaattisen mallin pystytään ratkaisuja testaamaan. Yleensä on olemassa useita toteuttamiskelpoisia ratkaisuja, joten suunnittelijat joutuvat arvioimaan eri toteutustapoja tietämyksellään ja valitsemaan parhaiten vaatimuksiin sopivan ratkaisun. Suunnittelijan ammattitaidosta riippuu, löytyykö paras ratkaisu hänen keksimiensä ratkaisumahdollisuuksien joukosta. Joskus saattaa löytyä ratkaisu, jolla koko tarve uudelle tuotteelle poistuu.
Suunnittelijoiden tehtävänä on ennakoida, kuinka hyvin uusi tuote tulee toteuttamaan määrittelyn vaatimukset ennen tuotannon alkamista. Tässä he käyttävät apuna prototyyppejä, pienoismalleja, tietokonesimulointia, murtokokeita, ei rikkovia testejä ja kuormituskokeita. Testaus varmistaa tuotteen halutun toimivuuden. Suunnittelijat ovat tietoisia tuotevastuusta ja varmistavat mahdollisin hyvin, että uusi tuote ei tuota käyttäjille odottamattomia vahinkoja. Yleensä tuotteiden mitoituksissa käytetään varmuuskerroin vähentämään rikkoontumisien riskiä. Liian suuret varmuuden voivat toisaalta pienentää tuotteen hyödyllisyyttä.
Tekniikka ja yhteiskunta > Teknopessimismi

Teknopessimismi on asenne, jonka mukaan ihmisen kyltymättömien halujen ja tarpeiden tyydyttäminen johtaa onnettomuuteen ja kärsimykseen. Teknopessimisti voi myös katsoa, että tekniikka ei tee ihmistä yhtään onnellisemmaksi. Tekniikalla on aina sivuvaikutuksia. Pessimistin mielestä tekniikan sivuvaikutukset kuten ympäristön saastuminen johtaa lopulta tuhoon.
Tekniikka ja yhteiskunta > Tekniikan determinismi

Teknodeterministinen teesi väittää, että tekniikka muuttaa yhteiskuntaa ja sen arvoja jotenkin väistämättömästi ja välttämättä. Esimerkiksi autojen vieminen kehitysmaahan johtaa kokonaisen autoon liittyvän teknisen järjestelmän rakentamiseen, kuten bensiinin jakeluverkosto ja korjaamot. Ensimmäisenä tuskin käännetään manuaaleja, vaan autojen kanssa toimivat joutuvat opettelemaan vieraskielisiä sanoja. Aatesuuntana tunnetuin teknisen determinismin edustaja on marxilaisuus, jonka mukaan yhteiskunnan tekniset tuotantomenetelmät sanelevat yhteiskuntamuodon.
Tekniikka ja yhteiskunta > Tekniikan imperatiivi

Tekniikan imperatiivi väittää, että kaikki teknisesti toteutettavissa olevat koneet tullaan joskus rakentamaan. Esimerkiksi atomipommi kehitettiin, koska se oli mahdollista tehdä. Kirjallisuuden hullut tiedemiehet ovat olleet enemmänkin insinöörejä, esimerkiksi tohtori Frankenstein, joka ei tyytynyt pelkään tutkimiseen, vaan myös rakensi oman hirviönsä. Rajoitteet tekniikalle tulevat paljolti taloudelliselta puolelta ja lainsäädännöstä.
Tekniikka ja yhteiskunta > Tekniikan autonomisuus

Tekniikan autonomia ajattelun mukaan tekniikka kehittyy omien lakien mukaan sulkeutumana. Tekniikka syntyy tekniikasta. Tekniikka on yhä enemmän järjestelmiä, esimerkiksi sähköntuotanto- ja jakelu, vesi- ja viemärijärjestelmä, tietotekniikka ja muut vastaavat. Näihin on sijoitettu jo niin suuria summia ja ne ovat pitkälle standardisoituneet, joten niiden perustoiminnallisuuksien muuttaminen on vaikeaa, miltei mahdotonta. Tekniikka on kokonaisuus, jonka yksi osa edellyttää kaikki muut ja päinvastoin. Yhteiskunta ei voi ottaa tekniikkaa käyttöön vain osittain, tarpeen mukaan tai silloin tällöin, kun talous tai politiikka niin vaatii.
Tekniikan eri alueet

Tekniikkaa voidaan luokitella käyttöpaikan mukaan kuten kodintekniikka ja avaruustekniikka tai käyttötavan mukaan kuten tuotantotekniikka. Alla jaottelu insinöörien koulutussuuntien mukaan:
Arkkitehtuuri
Rakennus- ja ympäristötekniikka
Talotekniikka
Geotekniikka
Maanmittaus
Mediatekniikka
Graafinen tekniikka
Konetekniikka
Valmistustekniikka
Sähkötekniikka
Elektroniikka
Tietotekniikka
Automaatio- ja systeemitekniikka
Kemiantekniikka
Polymeerikemia
Puunjalostustekniikka
Materiaalitekniikka
Teknillinen fysiikka
Kirjallisuutta

Hughes, Thomas P.: Ihmisen rakentama maailma: Miten ajatella teknologiaa ja kulttuuria.  ((Human-built world: How to think about technology and culture, 2004.) Suomentanut Kimmo Pietiläinen)  Helsinki:  Terra Cognita, 2010.  ISBN 978-952-5697-13-1
Lemola, Tarmo (toim.): Näkökulmia teknologiaan.  Helsinki:  Gaudeamus, 2000.  ISBN 951-662-810-9
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Tekniikka Wikimedia Commonsissa
Raudan valmistusta.
Purjelentokone, jonka tyyppisiä on suunniteltu ja valmistettu Suomessa
Sanomalehtipainokone saksalaisessa museossa.
ILLIAC-tietokone vuodelta 1966, jolloin se oli tekniikan terävintä kärkeä.
Tekijänoikeus

Tekijänoikeusmerkki © tulee termin englanninkielisestä vastineesta copyright. Sillä ei kuitenkaan Suomessa ole oikeudellista vaikutusta.
Musiikin tyylilajit
Taidemusiikki
Populaarimusiikki:
Pop | Rock | Iskelmä
Afroamerikkalainen musiikki
Kansanmusiikki
Maailmanmusiikki
Musiikinteoria
Nuottikirjoitus
Melodia
Harmonia
Tonaalisuus
Sävelasteikko
Sävellaji
Tahtilaji
Musiikkifilosofia
Musiikin vaikutukset
Musiikin historia
Musiikin tekeminen
Muusikko
Säveltäminen
Improvisointi
Soitin
Laulu
Konsertti
Äänen tallennus
Tekijänoikeus
Osa artikkelisarjaa
Tekijänoikeus on tekijän oikeus kirjalliseen tai taiteelliseen teokseensa, josta yleensä säädetään monilla tavoilla kansallisissa lainsäädännöissä. Perustan sääntelyille antavat kansainväliset sopimukset, joista tärkeimpiä ovat Maailman henkisen omaisuuden järjestön WIPOn hallinnoimat yleissopimukset. Muun muassa Suomi on ratifioinut usean vuonna 1967 perustetun WIPOn hallinnoiman yleissopimuksen tekijänoikeuden eri osa-alueilta. Myös vuonna 1886 laadittua Bernin yleissopimusta hallinnoi WIPO. Suomi on ratifioinut vuonna 1986 Bernin yleissopimuksen Pariisin sopimuskirjan.
Teoksia voivat olla esimerkiksi kirjalliset tuotokset, elokuvat, äänitteet, taidemaalaukset ja sävelteokset. Kirjallisia teoksia ovat myös tietokoneohjelmat, kartat ja graafisesti muotoillut teokset. Tekijänoikeus ei suojaa ideoita eikä ajatuksia vaan teoksen ilmiasua eli toteutustapaa.
Tekijänoikeus oikeutena

Eri maissa on säädetty lakeja henkisen omaisuuden suojelemiseksi pääasiassa kahdesta syystä. Tekijöiden teoksille halutaan määritellä moraalinen ja taloudellinen asema, sekä myöntää yleisölle oikeudet teosten käyttämiseen. Toiseksi, halutaan edistää luovuutta ja sen tulosten jakamista, sekä rohkaista sellaista reilua kauppaa, joka johtaisi taloudelliseen ja yhteiskunnalliseen kehitykseen.
Tekijänoikeus tuottaa tietyin rajoituksin yksinomaisen oikeuden määrätä teoksesta valmistamalla siitä kappaleita ja saattamalla se yleisön saataviin, muuttamattomana tai muutettuna, käännöksenä tai muunnelmana, toisessa kirjallisuus- tai taidelajissa tai käyttäen toista tekotapaa. Useimmissa maissa tekijänoikeuden omistaja voi valtuuttaa muun oikeushenkilön näihin taloudellisen oikeuden hyödyntämisiin tai muihin toimenpiteisiin, kuten jälkituotantoon, jakeluun ja lähettämiseen langattomasti tai langallisesti. Joissain maissa tekijänoikeus on ainoastaan mahdollista lisensoida joksikin ajaksi tiettyyn käyttöön. Myös Suomessa sitoo oikeuden uutta haltijaa osin kumpikin menettely. Suomessa, kuten muissakin maissa tekijälle syntyy myös moraalisia oikeuksia, joita ei voi siirtää ja joista voi luopua vain rajoitetusti.
Tekijänoikeuslainsäädäntö on kansainvälisesti voimakkaasti säädeltyä, ja se on nykyisin useimmissa teollisuusmaissa lähes samanlaista. Tekijänoikeuden kesto on 70 vuotta tekijän kuolinvuoden päättymisestä. Muun muassa esityksiä, äänitallenteita, valokuvia ja radio- tai televisiolähetystä suojaavat tekijänoikeuden lähioikeudet. Näiden lähioikeuksien suoja-aika on 50 vuotta, ja se lasketaan esitys-, tallentamis-, julkaisemis-, lähetys- tai valmistamisvuodesta. Tuottajilla on tekijänoikeus myös julkaisemattomaan teokseen. 12. syyskuuta 2011 Euroopan parlamentti ja komissio päättivät pidentää esittäjien ja äänitetuottajien lähioikeuksien suojan 70 vuoteen. Direktiivi piti touteuttaa EU:n kansallisessa lainsäädännössä vuoteen 2014 mennessä.
Tekijänoikeus oikeutena > Historiaa

Tekijänoikeuksien eri oikeuksien alkuperät voidaan jäljittää muinaiseen antiikin Kreikan kulttuuriin, juutalaiseen Talmudin lakiin ja antiikin Rooman lakiin. Ensimmäisenä kirjattuna tekijänoikeuspäätöksenä tunnetaan kuningas Diarmait Mac Cerbhaillin antama päätös Irlannista noin vuodelta 555–561 liittyen The Cathach-psalmikokoelmaan ja sen kopioihin. Päätöksen pohjalta käytiin taistelu Battle of the Book, joka vaati 3 000 uhria ja sitä pidetään ensimmäisenä tekijänoikeuskiistana. Useissa Euroopan maissa tekijänoikeus syntyi 1400-luvulla kirjapainon keksimisen aikoihin privilegioina eli erioikeuksina ja monopolioikeuksina. Ensimmäinen tekijänoikeuslaki The Statute of Anne säädettiin Ison-Britannian kuningaskunnassa Anglo-Skottilaisessa Unionissa vuonna 1710, kun Englannin kuningaskunta ja Skotlannin kuningaskunta olivat solmineet unionisopimuksen juuri vuonna 1707.
Tekijänoikeus alkoi saada lisää merkitystä sanomalehdistön ja kirjateollisuuden laajentuessa 1800-luvulla, ja kansainvälinen Bernin sopimus 1886 oli käännekohta. Yhdysvallat pysytteli kuitenkin kansainvälisen sopimusjärjestelmän ulkopuolella 1950-luvulle asti. Venäjä ei kuulunut Bernin sopimukseen, joten Suomikin liittyi siihen vasta 1928. Suomi ratifioi vasta vuonna 1986 Bernin yleissopimuksen niin sanotun Pariisin sopimuskirjan.
Nykyisin keskeisiä kansainvälisesti velvoittavia sopimuksia ovat esimerkiksi Euroopan alueella EU-direktiivit, Maailman henkisen omaisuuden järjestön WIPOn hallinnoimat yleissopimukset ja WTO:n TRIPS-sopimus (Agreement on Trade-Related Aspects of Intellectual Property Rights). Tekijänoikeutta määrittelevät sopimukset tukevat toisiaan, jolloin uudet sopimukset tarkentavat edellisten jättämiä epäselvyyksiä. Muun muassa WIPOn yleiskokoukset ovat paneutuneet muutaman vuosikymmenen ajan tekijänoikeusjärjestelmän sopeuttamiseksi digitaaliseen ympäristöön.
Bernin sopimuksen mukaan tekijänoikeuden tuli kaikissa maissa olla voimassa vähintään 50 vuotta tekijän kuolemasta. Sopimus jätti kuitenkin valtioille mahdollisuuden säätää suoja-aika pidemmäksikin. Muutamissa Euroopan valtioissa suoja-ajaksi säädettiin 70 vuotta tekijän kuolemasta.lähde?
EU:n direktiivin 2011/77/EU mukaisesti suoja-aika on 70 vuotta tapahtumasta. Bernin sopimuksen mukaan direktiivissä 2006/116/EC suoja-aika oli 50 vuotta kuoleman jälkeen, ja tarkoituksena oli suojata tekijänoikeus kahdeksi sukupolveksi jälkeläisille.
Helmikuussa 2023 Yhdysvaltain tekijänoikeusvirasto epäsi tekijänoikeussuojan tekoälyn generoimilta kuvilta. Kris Kashtanova oli aluksi saanut tekijänoikeusrekisteröinnin sarjakuvakirjalleen Zarya of the Dawn, jonka kuvat on tuotettu Midjourney-kuvageneraattorilla.