stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Antti Aro

Antti Aro (6. helmikuuta 1952 Helsinki – 22. maaliskuuta 2005 Helsinki) oli suomalainen näyttelijä.
Aro kävi Suomen Teatterikoulun vuosina 1970–1974. Hänet kiinnitettiin sieltä heti KOM-teatteriin neljäksi vuodeksi. Vuonna 1978 Aro pääsi töihin Turun kaupunginteatteriin. Hän näytteli välillä myös Vaasassa ja palasi Turkuun, mistä siirtyi kuudeksi vuodeksi Lahden kaupunginteatteriin vuonna 1985. KOM-teatterissa Aro näytteli muun muassa Optimistisessa tragediassa ja Rouva Carrarin kivääreissä. Vaasan vuosiin kuului nimirooli Molièren Tartuffessa. Muun muassa Kuka pelkää Virginia Woolfia sekä Kolme sisarta olivat Turun kauden näytelmiä. Lahdessa hän alkoi esiintyi suurissa rooleissa. Aro näytteli Akustia Niskavuoren Hetassa ja pastori Salpakaria Täällä Pohjantähden alla -esityksessä. Athol Fugardin Harold-herra ja pojat menestyi Lahden kaupunginteatterissa ennätyksellisen pitkän ajan, peräti kolme vuotta. Helsingin kaupunginteatterissa Aro näytteli myös musikaaleissa. Näihin kuuluivat muun muassa roolit Rosessa, West Side Storyssa ja The Sound of Musicissa. Aro tulkitsi Härkä-Heikin roolin Jussi Kylätaskun Runarissa ja Kyllikissä. Aro näytteli kaksikin kertaa venäläisen ohjaajan Oleg Tabakovin vierailutöissä, joita olivat Biloxi Blues ja Mekaaninen piano. Eri tehtävät Carin Mannheimerin kirjoittamassa Rahalla saa... -näytelmässä olivat Aron viimeisiä Helsingin kaupunginteatterissa. Elokuvissa Aro nähtiin muun muassa Lasse Naukkarisen ohjaamassa Ottakaa varas kiinni -elokuvassa sekä Timo Linnasalon Aurinkotuulessa. Aro nähtiin myös televisiossa, joista viimeiset roolit olivat TV1:n Angela ja ajan tuulet -sarjassa sekä Pelkovaarassa. Skaalan laajuus kuului Antti Aron ominaisuuksiin. Ehkä eniten kotonaan hän oli suomalaisen perusmiehen tulkkina. Katsoja saattoi kuitenkin luottaa hänen työskentelyynsä ja rooleihinsa valikoiman kaikilla osa-alueilla. Helsingin kaupunginteatteri oli vuodesta 1991 Antti Aron viimeinen vakituinen työpaikka. Hän erosi sieltä 11 vuoden jälkeen, kun ei ollut neljään vuoteen saanut teatteriltaan ainuttakaan uutta roolia.
Aro kuoli pitkään sairastettuaan Lallukan taiteilijakodissa Helsingissä vain 53 vuoden iässä.
Annapurna Devi

Annapurna Devi (huhtikuu 1927 Maihar – 13. lokakuuta 2018 Mumbai) oli intialainen surbaharinsoittaja. Hänen alkuperäinen nimensä oli Roshanara Khan. Hänen vanhempansa olivat Madanmanjari Devi ja muusikko Allauddin Khan, joka opetti sekä Annapurnaa että tämän veljeä Ali Akbar Khania. Allauddin Khanin oppilaisiin kuului myös Ravi Shankar, josta tuli Annapurna Devin ensimmäinen aviomies.
Elämä ja ura

Devi ei saanut muodollista koulutusta, mutta sai luku- ja kirjoitustaidon bengalin kielessä vanhempiensa opettamana. Avioliitto hänen ja Ravi Shankarin välillään oli järjestetty ja sai alkunsa Devin ollessa vasta 14-vuotias. Devi oli muslimi ja Shankar hindu; Devi kuitenkin kääntyi hinduksi, ja naimisiin mentiin hindumenoin. Hääpäivä ja Devin hinduksi kääntymisen päivä oli 15. toukokuuta 1941. Vaikka Allauddin Khan oli perheineen virallisesti muslimi, perheenjäsenten uskomuksiin ja uskonnollisiin käytäntöihin sekoittui myös hindulaisuutta.
Devi esiintyi usein miehensä kanssa festivaaleilla. 1940–50-luvuilla hän oli virtuoosin maineessa, mutta hän luopui esiintymisestä 1950-luvun puolessavälissä. Hän pitkälti eristäytyi ulkomaailmasta eikä enää sallinut kuvaamistaan. Eristäytymisen taustalla oli uskonnollinen vala. Vuonna 1977 Devi sai Intian hallitukselta Padma Bhushanin, mutta ei ottanut sitä julkisesti vastaan vaan se toimitettiin hänen kotiinsa. Vuonna 1991 Deville myönnettiin maan korkein tunnustus esiintyville taiteilijoille, Sangeet Natak Akademin palkinto. Devi ei uransa aikana tehnyt lainkaan ammattimaisia levytyksiä.
Devi ja Shankar erosivat epävirallisesti jo vuonna 1956, mutta muodollisesti vasta 1980. Osapuolet esittivät avioliiton ongelmista ristiriitaisia kuvauksia. Shankarin mukaan Devi ei ehkä pitänyt julkisuudesta, mitä hän luonnehti surulliseksi, koska piti Deviä "fantastisena muusikkona". Kummankaan osapuolen mukaan kyse ei ollut rakkausavioliitosta, ja Shankarilla oli samanaikaisesti muita rakkaussuhteita. Shankar väitti Raga Mala -kirjassa parin pojan Shubhendran vuonna 1980 soittaneen toivottoman kuuloisena Shankarille ja anelleen tätä ottamaan pojan pois äitinsä vaikutuspiiristä. Shankarin mukaan poika oli tehnyt itsemurhayrityksen unilääkkeillä. Devi raivostui Shankarin kuvauksista, jotka liittyivät itsemurhayritykseen ja avioliiton dynamiikkaan. Vuonna 2000 hän antoikin haastattelun, jossa syytti Shankarin kateutta suhteen epäonnistumisesta. Samalla hän kertoi, ettei juuri pitänyt esiintymisestä vaan omistautui mieluummin hengellisille harjoituksille. Hän myös syytti Shankaria yhteisen pojan epäoikeudenmukaisesta kohtelusta.
Esiintymisuransa päätettyään Devi otti oppilaita vastaan. Vuonna 1982 hän solmi toisen avioliiton oppilaansa Rooshikumar Pandyan kanssa. Devin muiden opiskelijoiden joukossa olivat Nikhil Banerjee, Hariprasad Chaurasia ja Devin sisaruksenpoika Aashish Khan. Devin toinen mies kuoli vuonna 2013. Devin ja Shankarin poika Shubhendra oli kuollut keuhkokuumeeseen jo vuonna 1992.
Devi salli poikkeuksellisesti George Harrisonin kuulevan ulkopuolisena soittoaan. Myös kirjoittaja Reginald Massey sai luvan olla läsnä Devin pitämällä oppitunnilla.
Vuonna 2014 Times of India ilmoitti Devin sairastavan Parkinsonin tautia ja lopettaneen opettamisen jo kauan sitten.
Suomirokkia 6

| Suomirokkia 6 Eri esittäjiä |
| --- | --- | --- |

Kokoelmalevyn tiedot
 Julkaistu: 2001
 Tyylilaji: Suomirock
 Levy-yhtiö: Poko Rekords
Suomirokkia-sarjan muut julkaisut
| Suomirokkia 5 2000 | Suomirokkia 6 2001 | Suomirokkia 7 2002 |
Suomirokkia 6 (40 eilisen, tämän päivän ja huomisen tähteä) on samannimisen, Poko Rekordsin julkaiseman, kokoelmalevysarjan kuudes osa. Se julkaistiin vuonna 2001.
Albumi saavutti platinalevyn rajan vuonna julkaisuvuonnaan 2001.
Kappaleet

CD1:
Eppu Normaali: "Vuonna '85"
Zen Café: "Harri"
Ismo Alanko: "Taiteilijaelämää"
CMX: "Sillanrakentaja"
Popeda: "Punaista ja makeaa"
Kolmas Nainen: "Valehtelisin jos väittäisin"
Ville Leinonen & Valumo: "Tähtityttö"
Nylon Beat: "Syytön"
Kemopetrol: "Child is My Name"
Anssi Kela: "Mikan faijan BMW"
Dave Lindholm: "Annan kitaran laulaa vaan"
Aknestik: "Jäänmurtaja"
Leevi and the Leavings: "Sopivasti lihava"
Neon 2: "Polku"
HIM: "Join Me in Death"
The 69 Eyes: "The Chair"
Ultra Bra: "Villiviini"
Pate Mustajärvi & Sakari Kuosmanen: "Sydän syrjällään"
Egotrippi: "Koivuniemen herra"
Pelle Miljoona: "Hyvää yötä maailma"
CD2:
Neljä Ruusua: "Tie ajatuksiin"
Yö: "Vie mut minne vaan"
Jonna Tervomaa: "Yhtä en saa"
Dingo: "Juhannustanssit"
Sleepy Sleepers: "Järkee vai ei?"
Juice Leskinen Grand Slam: "Eesti (On My Mind)"
Aku Syrjä: "Ringo ja Aku"
Apulanta: "Teit meistä kauniin"
Tyrävyö: "Ajetaan tandemilla"
Maukka Perusjätkä: "Vaatteet on mun aatteet"
Sielun Veljet: "Säkenöivä voima"
Lemonator: "You Stole My Heart"
Nerdie: "Burning 4 U"
Miljoonasade: "Olkinainen"
Freud Marx Engels & Jung: "Särkynytsydämiset (viekää minut baariin)"
Juliet Jonesin Sydän: "Suudelma vielä"
Kontra: "Jerry Cotton"
Noitalinna huraa!: "Pikkuveli"
Nightwish: "Sleeping Sun"
J. Karjalainen: "Viimeinen laulu"
Anatoli Artsebarski

| Anatoli Pavlovitš Artsebarski |
| --- | --- |

Henkilötiedot
Syntynyt: 9. syyskuuta 1956 (ikä 68) Prosjanaja, Ukrainan neuvostotasavalta
Ura
Sotilasarvo:  eversti
Aika avaruudessa:  5 kk
Valittu avaruuslentäjäksi:  1985
Lennot

 :  Sojuz TM-12
 
Anatoli Pavlovitš Artsebarski (ven. Анатолий Павлович Арцебарский; s. 9. syyskuuta 1956 Prosjanaja, Ukrainan neuvostotasavalta) on entinen neuvostoliittolainen kosmonautti ja Neuvostoliiton ilmavoimien eversti (evp).
Artsebarskista tuli kosmonautti vuonna 1985. Hän vietti avaruudessa yksijaksoisesti viisi kuukautta. Vuonna 1991 hän lensi  Sojuz TM-12 -avaruusaluksella, joka telakoitu Mir-avaruusasemaan.
Suomirokkia 3

| Suomirokkia 3 eri esittäjiä |
| --- | --- | --- |

Kokoelmalevyn tiedot
 Julkaistu: 1999
 Tyylilaji: suomirock
 Levy-yhtiö: Poko Rekords
Suomirokkia-sarjan muut julkaisut
| Suomirokkia II 1998 | Suomirokkia 3 1999 | Suomirokkia 4 1999 |
Suomirokkia 3 (42 laulua rakkaudesta) on samannimisen, Poko Rekordsin julkaiseman, kokoelmalevysarjan kolmas osa. Se julkaistiin vuonna 1999.
Albumi saavutti kultarajan vuonna 1999, platinarajan vuonna 1999 ja tuplaplatinarajan 2004.
Kappaleet

CD 1
Popeda: ”Tahdotko mut tosiaan”
Dingo: ”Sinä ja minä”
Ultra Bra: ”Sinä lähdit pois”
Yö: ”Laulu rakkaudelle”
Pelle Miljoona & 1980: ”Tahdon rakastella sinua”
Nylon Beat: ”Rakastuin mä looseriin”
J. Karjalainen: ”Hän”
Juliet Jonesin Sydän: ”Rakkauslaulu”
Topi Sorsakoski & Agents: ”Maailma ilman rakkautta”
Leevi and the Leavings: ”Itkisitkö onnesta”
Aknestik: ”Maailma on naisia puolillaan”
Korroosio: ”Hei hei hei”
Mamba: ”Mitä yhdestä särkyneestä sydämestä”
Jussi Hakulinen & Yö: ”Päivänsäde ja menninkäinen”
Tuomari Nurmio: ”Ramona”
Dave Lindholm: ”Sitähän se kaikki on”
Hurriganes: ”My Only One”
Wolde Valdemar Punnala: ”Naulaan ja naputan”
Kari Peitsamo: ”Kauppaopiston naiset”
Costi: ”Jos arvostat mua”
BeeBee: ”Yö on kylmä”
CD 2
SIG: ”Vuosisadan rakkaustarina”
Eppu Normaali: ”Tahroja paperilla”
Sielun Veljet: ”Rakkaudesta”
CMX: ”Pelasta maailma”
Pate Mustajärvi & Saara Soisalo: ”Hei Paula”
Tarharyhmä: ”Rakkauslaulu”
Miljoonasade: ”Tulkoon rakkaus”
Kauko Röyhkä: ”Lauralle”
Broadcast: ”You Break my Heart”
Martti Syrjä: ”Uusi tyttö koulussani”
Rauli Badding Somerjoki: ”Nuori rakkaus”
Ne Luumäet: ”Mut mut jätettiin”
Pojat: ”Mari on förbi”
Ilona: ”Pojat”
Moogetmoogs: ”Klu klu (mua rakastatko?)”
4R: ”Loving the Alien”
James The Beaver: ”One And Only Life”
Juice Leskinen: ”Kaksoiselämää”
Pääesiintyjät: ”Sua aattelen”
Zero Nine: ”Angel”
Ismo Alanko: ”Kun rakkaus on rikki”
Anatoli Aleksandrov

Anatoli Petrovitš Aleksandrov venäläisessä postimerkissä vuonna 2003.
Anatoli Petrovitš Aleksandrov (ven. Анато́лий Петро́вич Алекса́ндров; 13. helmikuuta (J: 31. tammikuuta) 1903 Taraštša – 3. helmikuuta 1994 Moskova) oli Ukrainassa syntynyt neuvostoliittolainen fyysikko. Hän tutki 1930-luvulla polymeerifysiikkaa, mm. synteettisten polymeerien mekaanisia ja sähköisiä ominaisuuksia. Toisen maailmansodan aikana hän tutki laivaston tarpeisiin laivojen suojaamista magneettisilta miinoilta. Sen jälkeen hän siirtyi ydinvoiman tutkimukseen, ja oli johtamassa projektia jossa kehitettiin Tšernobyl-tyyppinen vesijäähdytteinen grafiittihidasteinen ydinreaktori RBMK. Hän oli mukana kehittämässä niin ydinaseita kuin ydinvoimaloitakin, ja muun muassa ydinkäyttöisiä sukellusveneitä.
Aleksandrov oli Neuvostoliiton tiedeakatemian johtaja vuosina 1959–1984.
Andrés Guardado

| 0 | 1 | 2 | 3 |
| --- | --- | --- | --- |

Henkilötiedot
Koko nimi: José Andrés Guardado Hernández
Syntymäaika: 28. syyskuuta 1986 (ikä 38)
Syntymäpaikka: Guadalajara, Meksiko
Pelipaikka: laitalinkki
Pituus: 169 senttimetriä
Seura
Seura: Betis
Pelinumero: 18
Junioriseurat
1993–2005: Atlas
Seurat
| Vuodet | Seura | O | (M) |
| 2005–2007 | Atlas | 64 | (6) |
| 2007–2012 | Deportivo La Coruña | 134 | (23) |
| 2012–2015 | Valencia | 48 | (1) |
| 2014 | → Bayer Leverkusen (laina) | 4 | (0) |
| 2014–2015 | → PSV (laina) | 28 | (1) |
| 2015–2017 | PSV | 52 | (3) |
| 2017– | Betis | 172 | (4) |
Maajoukkue
| 2005–2022 | Meksiko | 171 | (28) |
 Seurajoukkueuran tilastot kattavat vain kansalliset sarjat, päivitetty 7. lokakuuta 2023.  Maajoukkueuran tilastot päivitetty 22. tammikuuta 2022.
José Andrés Guardado Hernández (s. 28. syyskuuta 1986 Guadalajara, Jalisco,  Meksiko) on meksikolainen jalkapalloilija. Hän edustaa Primera Divisiónissa pelaavaa Betisiä ja on pelipaikaltaan vasen laitalinkki.
Seurajoukkueura

Guardado aloitti ammattilaisuransa Atlasissa ja teki ensiesiintymisensä Meksikon pääsarjassa elokuussa 2005 ottelussa Pachucaa vastaan. Ensiesiitymisensä tehdessään hän oli 18-vuotias. Kesällä 2006 Guardadoa yhdistettiin useaan Serie A:n joukkueeseen, sekä espanjalaiseen Real Madridiin ja portugalilaiseen Benficaan. Espanjalaisseura Deportivo teki kuitenkin nopeimpana tarjouksen ja teki 5,25 miljoonan euron ostotarjouksen, jossa 75% pelaajan omistusoikeuksista siirtyisi joukkueelle ja täten täysi omistusoikeus maksaisi 7 miljoonaa euroa. Atlas hyväksyi tarjouksen ja Guardado siirtyi Deportivoon 7. heinäkuuta 2007.
Guardado esiteltiin virallisesti joukkueen pelaajana 24. heinäkuuta 2007 ja hänelle annettiin pelinumeroksi 18, joka on sama numero kuin mitä hän käyttää maajoukkueessa. Deportivo-luotsi Miguel Ángel Lotina kaavaili Guardadolle avainpelaajan roolia ja halusi hyödyntää hänen taitojaan. Guardado kuuluikin joukkueen avainpelaajiin kauden aikana ja hän pelasi lähes koko kauden siihen asti, kun hän loukkaantui ja joutui olemaan viimeiset kaksi kuukautta sivussa. Deportivo sijoittui kauden päätteeksi sarjan keskikastiin.
28. toukokuuta 2012 Guardado siirtyi Valenciaan ja teki joukkueen kanssa nelivuotisen sopimuksen.
Maajoukkueura

Guardado teki ensiesiintymisensä maajoukkueessa 14. joulukuuta 2005 ystävyysottelussa Unkaria vastaan. Hän on ollut mukana vuosien 2006, 2010, 2014 ja 2018 MM-kilpailuissa sekä vuosien 2007 ja 2016 Copa Américassa. Kaikkiaan hän on pelannut 152 maaottelua ja tehnyt niissä 25 maalia.
Aiheesta muualla

Andrés Guardadon tilastot BDFutbol-sivustolla (englanniksi)
Betis – Primera División
1 Silva |
2 Bellerín |
3 Llorente |
4 Cardoso |
5 Bartra |
7 Abde |
8 Fekir |
9 Ávila |
10 Ayoze |
11 Bakambu |
12 Rodríguez |
13 Adrián |
14 Carvalho |
15 Perraud |
17 Rodri |
18 Fornals |
19 Losada |
20 Juanmi |
21 Roca |
22 Isco |
23 Sabaly |
24 Ruibal |
25 Vieites |
27 Altimira |
38 Diao |
Valmentaja Pellegrini
Meksikon kokoonpano
Meksikon joukkue – Jalkapallon MM-kilpailut 2006
1 O. Sánchez |
2 C. Suárez |
3 C. Salcido |
4 R. Márquez |
5 R. Osorio |
6 G. Torrado |
7 A. Naelson |
8 P. Pardo |
9 J. Borgetti |
10 G. Franco |
11 R. Morales |
12 J. Corona |
13 G. Ochoa |
14 G. Pineda |
15 J. Castro |
16 M. Méndez |
17 F. Fonseca |
18 A. Guardado |
19 O. Bravo |
20 R. García |
21 J. Arellano |
22 F. Rodríguez |
23 L. Pérez |
Valmentaja Lavolpe
Meksikon joukkue – Jalkapallon MM-kilpailut 2010
1 Pérez |
2 Rodríguez |
3 Salcido |
4 Márquez |
5 Osorio |
6 Torrado |
7 Barrera |
8 Castro |
9 Franco |
10 Blanco |
11 Vela |
12 Aguilar |
13 Ochoa |
14 Hernández |
15 Moreno |
16 Juárez |
17 Giovani |
18 Guardado |
19 Magallón |
20 Torres Nilo |
21 Bautista |
22 Medina |
23 Michel |
Valmentaja Aguirre
Meksikon joukkue – Jalkapallon MM-kilpailut 2014
1 Corona |
2 Rodríguez |
3 Salcido |
4 Márquez |
5 Reyes |
6 H. Herrera |
7 Layún |
8 Fabián |
9 Jiménez |
10 dos Santos |
11 Pulido |
12 Talavera |
13 Ochoa |
14 Hernández |
15 Moreno |
16 Ponce |
17 Brizuela |
18 Guardado |
19 Peralta |
20 Aquino |
21 Peña |
22 Aguilar |
23 Vázquez |
Valmentaja M. Herrera
Meksikon joukkue – Jalkapallon MM-kilpailut 2018
1 Jo. Corona |
2 Ayala |
3 Salcedo |
4 Márquez |
5 Gutiérrez |
6 J. dos Santos |
7 Layún |
8 Fabián |
9 Jiménez |
10 G. dos Santos |
11 Vela |
12 Talavera |
13 Ochoa |
14 Hernández |
15 Moreno |
16 Herrera |
17 Je. Corona |
18 Guardado |
19 Peralta |
20 Aquino |
21 Álvarez |
22 Lozano |
23 Gallardo |
Valmentaja Osorio
Meksikon joukkue – Jalkapallon MM-kilpailut 2022
1 Talavera |
2 Araujo |
3 Montes |
4 E. Álvarez |
5 Vásquez |
6 Arteaga |
7 Romo |
8 Rodríguez |
9 Jiménez |
10 Vega |
11 Funes Mori |
12 Cota |
13 Ochoa |
14 Gutiérrez |
15 Moreno |
16 Herrera |
17 Pineda |
18 Guardado |
19 Sánchez |
20 Martín |
21 Antuna |
22 Lozano |
23 Gallardo |
24 Chávez |
25 Alvarado |
26 K. Álvarez |
Valmentaja Martino
Albert Casteleyns

| Mitalit> Miesten vesipallo.Maa:   Belgia. Olympialaiset  | Mitalit> Miesten vesipallo.Maa:   Belgia. Olympialaiset  | Mitalit> Miesten vesipallo.Maa:   Belgia. Olympialaiset  | Miesten vesipallo> Maa:   Belgia. |
| --- | --- | --- | --- |
|  Pronssia | Berliini 1936 | joukkuekilpailu |  |
Albert Casteleyns (2. toukokuuta 1917 – 17. kesäkuuta 1974) oli belgialainen vesipalloilija, rattikelkkailija ja olympiamitalisti. Hän kuului vesipallossa pronssia saaneeseen joukkueeseen vuoden 1936 kesäolympialaisissa Berliinissä. Rattikelkkailussa hän sijoittui kahden miehen kelkoissa vuoden 1952 talviolympialaisissa Oslossa kuudenneksi ja Cortina d'Ampezzon talviolympialaisissa 1956 13. sijalle.
Anatoli Ananjev

| Anatoli Ananjev> Henkilötiedot |
| --- | --- |
Syntynyt: 18. heinäkuuta 1925 Džambul, Kazakstan
Kuollut: 7. joulukuuta 2001 (76 vuotta)
Ammatti:  kirjailija
Kirjailija
Tuotannon kieli: venäjä
Aiheesta muualla
Löydä lisää kirjailijoitaKirjallisuuden teemasivulta
Anatoli Andrejevitš Ananjev (ven. Анато́лий Андре́евич Ана́ньев; 18. heinäkuuta 1925 Džambul, Kazakstan – 7. joulukuuta 2001)  oli kazakstanilaissyntyinen neuvostoliittolainen kirjailija. Hän valmistui Alma-Atan yliopistosta 1957 opiskeltuaan kirjallisuutta. Hän kuului Neuvostoliiton kirjailijaliiton johtoon ja oli vuodesta 1974 Oktjabr-lehden päätoimittaja. Hänen merkittävimpiä teoksiaan ovat sotaromaanit, jotka kuitenkin ovat melko raskastyylisiä. Myös ateismi on aiheena hänen teoksissaan.
Annapurna Animation

| Annapurna Animation |
| --- | --- |

Perustettu:  1. joulukuuta 2022
Perustaja:  Robert L. Baird Andrew Millstein
Kotipaikka:  High Ridge Road, North Stamford, Connecticut, Yhdysvallat
Emoyhtiö:  Annapurna Pictures
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Annapurna Animation on yhdysvaltalainen animaatiostudio ja Annapurna Picturesin osasto, jonka perustivat Blue Sky Studiosin entiset johtajat Robert L. Baird ja Andrew Millstein 1. joulukuuta 2022 ja jonka kotipaikka on North Stamford, Connecticut. Studion ensimmäinen elokuva Nimona julkaistiin Netflixissä 30.6.2023.
Elokuvat

Nimona (2023)
Spyro Reignited Trilogy

| Spyro Reignited Trilogy |
| --- | --- |

Kehittäjä:  Toys for Bob
Julkaisija:  Activision
Jakelija:  Steam, PlayStation Store, Nintendo eShop ja Microsoft Store
Ohjaaja:  Dan Neil
Suunnittelija:   Toby Schadt  Ray West 
Taiteilija:   Amber Long  Josh Nadelberg 
Säveltäjä:   Stephan Vakov  Stewart Copeland 
Ohjelmoija:  Brent Hostrawser
Pelisarja:  Spyro
Pelimoottori:  Unreal Engine 4
Julkaistu:  PlayStation 4, Xbox One 13. marraskuuta 2018 Switch, Windows 3. syyskuuta 2019
Lajityyppi:  tasohyppely
Pelimuoto:  yksinpeli
Ikäluokitus:   ESRB: Everyone 10+  Virheellinen ESRB-arvo  PEGI: 7 
Alusta:   PlayStation 4  Xbox One  Microsoft Windows  Nintendo Switch 
Jakelumuoto:  Blu-ray
Lisää peliartikkeleitaVideopelien teemasivulla
Infobox OK      : 
Spyro Reignited Trilogy on Toys for Bobin kehittämä ja Activisionin julkaisema pelikokoelma. Se sisältää uudistetut versiot Spyro-videopelisarjan kolmesta ensimmäisestä pelistä: Spyro the Dragon, Spyro 2: Ripto’s Rage! ja Spyro: Year of the Dragon, jotka Insomniac Games kehitti alun perin PlayStationille. Peli julkaistiin maailmanlaajuisesti PlayStation 4:lle ja Xbox Onelle 13. marraskuuta 2018. Se julkaistiin 3. syyskuuta 2019 myös Nintendo Switchille ja Microsoft Windowsille.
Tom Kenny, joka ääninäytteli Spyroa peleissä Ripto’s Rage!, Year of the Dragon ja Enter the Dragonfly, palaa rooliinsa Reignited Trilogyssa. Toys for Bobin työntekijä Stephan Vakov remasteroi trilogian alkuperäisen musiikin, jonka Stewart Copeland aikoinaan sävelsi.
Yleiskatsaus

Reignited Trilogy on kokoelma, johon sisältyvät uudistetut versiot kolmesta Spyro-pelistä: Spyro the Dragon, Spyro 2: Ripto’s Rage! (eurooppalainen PlayStation-versio nimeltään Spyro 2: Gateway to Glimmer) ja Spyro: Year of the Dragon. Niissä kaikissa pieni violetti lohikäärme Spyro voi siirtyä kotimaailmoista tasoihin portaalien kautta ja liikkua tasojen läpi maaliin pääsemiseksi. Alkuperäisten pelien tavoin, Spyro käyttää liekittämistä tai sarvet edellä ryntäämistä vihollisten voittamiseksi, kirstujen ja ruukkujen rikkomiseksi ja kerätäkseen jalokiviä, sekä saadakseen pikkueläimistä perhosia ravinnoksi Sparx-sudenkorennolle tämän pitämiseksi terveenä. Sparxin väri muuttuu aina kun tämän terveys heikkenee jokaisesta osumasta, jonka Spyro viholliselta saa, ja riittävän monen osuman jälkeen Sparx jättää Spyron yksin. Jos Spyro saa iskun ilman Sparxia, hän menettää yhden elämän.
Joihinkin uusiin maailmoihin ja tasoihin pääseminen vaatii jalokivien keräämisen lisäksi Spyro the Dragonissa kristallipatsaisiin vangittujen lohikäärmeiden vapauttamista, Ripto’s Ragessa jalokivikuulien (engl. Orbs) keräämistä tai uusien kykyjen (pinnan alla uimisen, kiipeämisen ja pääpuskun) oppimista jalokivimaksua vastaan ja Year of the Dragonissa lohikäärmeenmunien keräämistä tai uusien pelattavien hahmojen (Sheila, kersantti Byrd, Bentley ja Agentti 9) vapauttamista jalokivimaksua vastaan. Pelissä on 4K-resoluutio sekä remasteroitu ääni. Trilogiassa esiintyy myös uusia ominaisuuksia, kuten Ripto’s Ragen alkuperäisversiossa esiintynyt kartta, Spyro the Dragoniin lisätyt taitopisteet (engl. Skill Points), jotka esiintyivät aiemmin Ripto’s Ragen ja Year of the Dragonin alkuperäisversiossa, sekä mahdollisuus vaihtaa Vakovin remasteroimat tasojen musiikit Copelandin alkuperäisiin versioihin.
Reignited Trilogyn fyysinen julkaistu sisältää vain Spyro the Dragonin remasteroinnin, kun taas remasteroidut Ripto’s Rage! ja Year of the Dragon on ladattava peliin digitaalisesti.
Ääninäyttelijät > Englanninkieliset

| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
|  Tom Kenny  | … |  Spyro, Professori, kersantti James Byrd, lohikäärmeet   |
|  André Sogliuzzo  | … |  Sparx   |
|  Robbie Daymond  | … |  Hunter, lohikäärmeet   |
|  J. B. Blanc  | … |  Moneybags, lohikäärmeet, Tiki-patsaat   |
|  Cat Taber  | … |  Zoe   |
|  Cassandra Lee Morris  | … |  Elora, Handel, virtahevot, hylkeet, Nancy   |
|  Chantelle Barry  | … |  Sheila, kuningatar Finny   |
|  Dave B. Mitchell  | … |  Bentley, lohikäärmeet, Mestarikokki, ryhmänjohtajat   |
|  Richard Tatum  | … |  Agentti 9, Bartholomew   |
|  Melissa Hutchison  | … |  Bianca   |
|  Michael Gough  | … |  Gnasty Gnorc   |
|  Gregg Berger  | … |  Ripto, Crush, Gulp, ryhmänjohtajat, tuulentekijät    |
|  Cissy Jones  | … |  Sorceress   |
|  Darin de Paul  | … |  lohikäärmeet, luurakentajat   |
|  Xander Mobus  | … |  lohikäärmeet   |
|  Marc Graue  | … |  lohikäärmeet, jäärakentajat, luurakentajat, löllykät, tuulentekijät   |
|  Max Mittelman  | … |  lohikäärmeet, ilmapalloilijat, sähköpeikot, löllykät, faunit, robottifarmarit, leijonat, Tiki-patsaat, pingviinit, tonttuvelhot   |
|  Fred Tatasciore  | … |  lohikäärmeet, shamaani Tik, Tiki-patsaat, jääkarhut, tulikärpäset, tonttuvelhot   |
|  Cam Clarke  | … |  lohikäärmeet, Kolossin munkit, Agentti Zero, lumivuohet, puppurat kyläläiset, egyptiläiskoirat, apulaisseriffi Holiday   |
|  Travis Willingham  | … |  lohikäärmeet   |
|  Roger Craig Smith  | … |  lohikäärmeet, sähköpeikot, satyyrit   |
|  Trevor Devall  | … |  lohikäärmeet   |
|  Matt Mercer  | … |  lohikäärmeet   |
|  Andrew Morgado  | … |  lohikäärmeet   |
|  Piotr Michael  | … |  sivuäänet   |
|  Heather Halley  | … |  sivuäänet   |
|  Chris Cox  | … |  sivuäänet   |
|  Jonathan Lipow  | … |  sivuäänet   |
|  Edward Bosco  | … |  sivuäänet   |
|  Scott Whyte  | … |  sivuäänet   |
|  Charles Halford  | … |  sivuäänet   |
|  Jason Spisak  | … |  sivuäänet   |
|  Chris Fries  | … |  sivuäänet   |
|  Neil Kaplan  | … |  sivuäänet   |
|  Misty Lee  | … |  sivuäänet   |
|  Jon Olson  | … |  sivuäänet   |
|  Andrew Kishino  | … |  sivuäänet   |
|  Mark Allen Stewart  | … |  sivuäänet   |
|  Salli Saffioti  | … |  sivuäänet   |
|  Justine Haxley  | … |  sivuäänet   |
|  Hope Levy  | … |  sivuäänet   |