stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Pseudopallo
Traktroidi

Tunnetuin pseudopallo on traktroidi, joka syntyy traktrix-käyrän pyörähtäessä asymptoottinsa ympäri. Usein termillä pseudopallo tarkoitetaankin nimenomaan traktroidia. Esimerkiksi pseudopallon puolisko, jonka Gaussin kaarevuus on -1, syntyy, kun traktrix, jolla on parametriesitys
pyörähtää x-akselin ympäri.
Traktrixilla on y-akselin kohdalla terävä kärki. Sen vuoksi traktroidilla on vastaavassa kohdassa, ekvaattorilla ympyrä, joka muodostaa pinnan singulariteetin ja jossa sen Gaussin kaarevuus ei ole määritelty. Sen sijaan kaikkialla muualla tällä pinnalla on vakio Gaussin kaarevuus, ja sen vuoksi pinta on lokaalisti isometrinen hyperbolisen tason kanssa.
Traktrixin pyörähdyspintana traktroidia tutki jo Christiaan Huygens vuonna 1693. Hän osoitti, että sen pinta-ala ja sen sisään jäävän alueen tilavuus ovat äärellisiä, vaikka pinta ulottuukin pyörähdysakselinsa suunnassa äärettömän kauas. Säteen ollessa R pinnan ala on  r\pi R^{2}, samoin kuin pallopinnankin, kun taas sen rajoittaman alueen tilavuus on  {\frac {2}{3}}\pi R^{3}, siis puolet samansäteisen pallon tilavuudesta.
Traktroidi > Universaalinen peitepinta

Pseudopallon puolisko, jonka kaarevuus on -1, on hyperbolisesta tasosta horosyklin sisään jäävän alueen peitepinta. Poincarén puolipintamallissa sopiva valinta on se tason osa, jossa  y\geq 1.  Tällöin peitekuvaus on jaksollinen x-suunnassa, jaksona  2\pi , ja kuvaa horosyklit  y=c pseudopallon meridiaaneille ja pystysuorat geodeettiset viivat  x=c niille traktrixeille, joiden avulla pseudopallo on muodostettu. Tämä kuvaus on lokaalisesti isometrinen ja näin ollen suoran y = 1 yläpuolella oleva puolitaso on pseudopallon universaalinen peiteavaruus. Kuvaus puolitasolta pseudopallolle on seuraava:
missä
on traktrixille edellä käytetty parametrointi.
Hyperboloidi

Joissakin lähteissä, joissa hyperbolisen tason mallina käytetään hyperboloidia, tätä pintaa nimitetään pseudopalloksi. Sanan käyttö tässä merkityksessä johtuu siitä, että hyperboloidi voidaan käsittää Minkowskin avaruuteen upotetuksi imaginaarisäteiseksi palloksi.
Muita pseudopallomaisia pintoja

Laajemmassa mielessä pseudopallolla tarkoitetaan mitä tahansa pintaa, joka voidaan silesti upottaa avaruuteen  \mathbb {R} ^{3} ja jolla on vakio negatiivinen kaarevuus. Traktroidi on yksinkertaisin esimerkki. Muita esimerkkejä ovat Dinin pinnat, breather-pinnat ja Kuenin pinta.
Pseudopallot ja sine-Gordonin yhtälö

Pseudipallomaiset pinnat voidaan konstruoida sine-Gordonin yhtälön ratkaisuista. Tämä voidaan todistaa parametroimalla traktroidi uudellaan koordinaateilla, joissa Gaussin–Codazzin yhtälöt voidaan muotoilla uudestaan sine-Gordonin yhtälöiksi.
Erityisesti traktroidin Gaussin–Codazzin yhtälöt ovat samat kuin staattiseen solitoniratkaisuun sovellettu sine-Gordonin yhtälö, joten se toteuttaa Gaussin–Codazzin yhtälöt. Näissä koordinaateissa ensimmäinen ja toinen perusmuoto kirjoitetaan tavalla, joka osoittaa selvästi, että sine-Gordonin yhtälön jokaisen ratkaisun Kaarevuus#Gaussin kaarevuus on -1.
Näin sine-Gordonin yhtälön jokaisen ratkaisun avula voidaan määrittää ensimmäinen ja toinen perusmuoto, jotka toteuttavat Gaussin–Codazzin yhtälöt. On myös todistettu, että jokainen sellaista käyttää ainakin lokaalisti muodostamaan pinta, joka voidaan upottaa avaruuteen  \mathbb {R} ^{3}.
Muutamia esimerkkejä sine-Gordonin ratkaisuista ja vastaavista pinnoista ovat:
Staattinen 1-solitoni: pseudopallo (traktroidi)
Liikkuva 1-soliton: Dinin pinta
Breatherin ratkaisu: Breatherin pinta
2-solitoni: Kuenin pinta
Traktroidi
Pseudopallo ja sen yhteys kolmeen muuhun hyperbolisen geometrian malleihin
Pseudopallon vääntäminen osaksi Dinin pintaa. Differentiaaligeometriassa tämä on Lien muunnos.
Käännös suomeksi
Amphion-luokka (sukellusvene)

| Amphion |
| --- | --- |
 Amphion-luokan sukellusvene HMS Alliance

Tekniset tiedot
Uppouma:  1385 t (pinnalla) 1620 t (sukelluksissa)
Pituus:  85,5 m
Leveys:  6,8 m
Syväys:  5,1 m
Koneteho:  4300 hv (pinnalla) 1250 hv (sukelluksissa)
Nopeus:  18,5 solmua (pinnalla) 8 solmua (sukelluksissa)
Miehistöä:  61
Aseistus
Meritorjunta:  10 × 21" torpedoputkea, joihin 20 torpedoa
Ilmatorjunta:  1 × 4"/L40 (102 mm) QF Mk XXII tai 4"/L33 QF Mk XXIII -tykkiä  1 × 20 mm tykki 3 × .303 konekivääriä
Amphion-luokka, joka tunnetaan myös nimillä A-luokka ja Acheron-luokka, oli Britannian Kuninkaallisen laivaston 1943 tilattu dieselkäyttöinen sukellusveneluokka, jonka tilaus perustui tarpeeseen saada Tyynenmeren taisteluihin sopiva suurehko sukellusvene. Luokalla oli samalla tarkoitus korvata palveluksessa olleet hitaat ja Tyynenmeren syvyyksiin sopimattomat S- ja T-luokkien sukellusveneet. Sukellusveneen suunnittelun pohjana oli laajennettu T-luokan alusten runko.
Alun perin tilattiin 46 venettä osana vuoden 1943 laivasto-ohjelmaa, joista osa korvasi aiemmin tilattuja T-luokan veneitä. Näistä ainoastaan kahdeksantoista laskettiin vesille. Vesillelasketuista vain kuusitoista otettiin palveluskäyttöön ja kahta runkoa käytettiin paineensietokokeissa. Palveluskäyttöön otetuista veneistä ainoastaan HMS Amphion ja HMS Astute valmistuivat ennen sodan päättymistä ja kumpikaan niistä ei osallistunut sotatoimiin.
Anastasios I

| Anastasios I |
| --- | --- |
 Anastasioksen semissis -raha.
Itä-Rooman keisari
Valtakausi:  11. huhtikuuta 491 – 9. heinäkuuta 518
Edeltäjä:  Zenon
Seuraaja:  Justinus I

Syntynyt:  noin 430 Dyrrakhion (nykyinen Durrës), Albania
Kuollut:  9. heinäkuuta 518 (noin 88 vuotta) Konstantinopoli
Puoliso:  Ariadne
Suku:  Leonid
Anastasios I (nimeä käytetään myös muodossa Anastasius) (lat. Flavius Anastasius Augustus, kreik. Ἀναστάσιος; noin 430 – 9. heinäkuuta 518) oli Itä-Rooman eli Bysantin valtakunnan keisari vuosina 491–518.
Anastasios syntyi Dyrrakhionissa noin vuonna 430. Anastasios ei saavuttanut mitään korkeaa virka-asemaa keisari Zenonin hovissa, mutta vuonna 488 hänet melkein valittiin Antiokian piispaksi. Keisarin kuoltua tämän leski, keisarinna Ariadne, valitsi uudeksi miehekseen juuri Anastasioksen. Bysantin perimyssäädösten mukaan keisarin leski sai valita uuden keisarin, jos tämä kuoli ilman perillisiä. Niinpä Zenonin kuoltua hänen puolisonsa Ariadne nimitti vuonna 491 keisariksi Anastasioksen. Tämä tuli suurena yllätyksenä hovin aristokraateille. 20. toukokuuta 491 Anastasios ja Ariadne menivät naimisiin.
Zenon kuoleman jälkeen hänen veljensä Longinus oli aikonut päästä keisariksi. Anastasios karkotti hänet Egyptiin. Anastasios karkotti myös muut isaurialaiset Konstantinopolista. Tästä syttyikin isaurialaisten kapina. Vaikka kapinalliset lyötiin jo vuonna 491 Cotyaeumissa Fryygiassa jatkoivat he kuitenkin sissisotaa vuoteen 496.
Anastasios loi maan taloudelle suotuisan perustan. Hän edisti idänkauppaa ja teollisuutta. Silkkiä kuljetettiin maitse Persian kautta tai Intiasta meritse Bysantin alueelle, jossa käsityöläiset valmistivat silkkikangasta.
Balkanilla bulgaarit hyökkäilivät Tonavan yli vuonna 493. Heitä vastaan rakennettiin pitkä muuri Mustaltamereltä Marmaranmerelle. Pitkään odotettu sota Persiaa vastaan syttyi vuonna 502. Alussa kärsittyjen tappioiden jälkeen saatiin kuitenkin aikaan rauhansopimus vuonna 506.
Koska Anastasios oli monofysiitti, hänen ja Konstantinopolin patriarkan Eufemiuksen välille syntyi heti kitkaa. Anastasius erotti ja karkotti Eufemiuksen vuonna 496. Vuonna 511 Eufemiuksen seuraaja Macedonius vaihtui monofysitismin kannattajaan. Macedoniuksen syrjäyttäminen sai Traakian sotilaskomentajan Vitalianuksen kapinoimaan. Vitalianus lyötiin vuonna 515.
Anastasios kuoli noin 8. – 10. heinäkuuta 518 ja hänet haudattiin Ariadnen viereen Pyhien Apostolien kirkkoon Konstantinopoliin. Hänen seuraajakseen nousi Justinus I. Anastasios muistetaan erityisesti taloudellisista uudistuksistaan. Veroja kevennettiin ja niiden keruuta tehostettiin.
Anastasioksen toinen silmä oli musta ja toinen sininen (heterokromia), mistä johtuen hän sai lempinimen Dikoros ("kaksi pupillia").
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Anastasios I Wikimedia Commonsissa
| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
| Edeltäjä: Zenon | Bysantin keisari | Seuraaja: Justinus I |
| Auktoriteettitunnisteet  |
| --- | --- |
Kansainväliset:  FAST  ISNI  VIAF  WorldCat 
Kansalliset:  Saksa  Israel  Yhdysvallat  Kreikka 2  Alankomaat  Puola  Vatikaani 
Henkilöt:  Deutsche Biographie  DDB 
Muut:  IdRef  Te Papa (New Zealand)
Ampiaiset (Aristofanes)

| Ampiaiset> Σφῆκες |
| --- | --- |
Kirjoittaja:  Aristofanes
Alkuperäiskieli:  muinaiskreikka (klassinen)
Tyylilaji:  komedia
Kantaesitys:  422 eaa.
Kantaesityspaikka:  Dionysoksen teatteri, Ateena
Henkilöt
Henkilöt:  Filokleon Bdelykleon, Filokleonin poika Sosias ja Ksanthias, Filokleonin orjia poikia koiria vieras leipurin vaimo syyttäjä
Kuoro:  ampiaisia
Ampiaiset (m.kreik. Σφῆκες, Sfēkes, lat. Vespae) on Aristofaneen kirjoittama antiikin kreikkalainen komedia. Se tekee pilkkaa ateenalaisten innosta oikeudenkäynteihin ja politikointiin.
Historia

Aristofaneen Ampiaisten kantaesitys oli Ateenan Dionysoksen teatterilla Lenaia-juhlilla vuonna 422 eaa. Näytelmä arvostelee selvästi ateenalaista populististista poliitikko Kleonia, joka oli merkittävä sotaa kannattaneen puolueen johtaja Spartan johtamaa liittoumaa vastaan käydyn peloponnesolaissodan aikana. Kleon sai merkittävän aseman puhujana kansankokouksessa Perikleen jälkeen, ja onnistui manipuloimaan oikeudenkäyntejä omaksi poliitiseksi ja henkilökohtaiseksi hyödykseen, muun muassa tuottamalla oikeusjuttuja, jotta lautamiehet saivat palkkansa. Kleon oli syyttänyt Aristofanesta tämän näytelmästä Babylonialaiset, joka ei ole säilynyt nykyaikaan. Aristofanes hyökkäsi Kleonia vastaan Ritareissa ja jatkaa hyökkäystä Ampiaisissa.
Sisältö

Ampiaiset edustaa tyyliltään ja rakenteeltaan niin kutsuttua vanhaa attikalaista komediaa. Näytelmä koostuu 1 537 runosäkeestä.
Tulkintoja

Ampiaisia on pidetty yhtenä näytelmistä, joka kaikkein parhaiten edustaa vanhan attikalaisen komedian lajityyppiä. Komedia pilkkaa terävästi Kleonia päähenkilöidensä nimien ja toiminnan kautta, ja nämä muodostavat taitavasti rakennetut henkilöhahmot sekä komedian kannalta, psykologisina kuvauksina että allegorioina. Filokleon, ”Kleonin ystävä”, esitetään ilkeänä vanhana miehenä, joka on riippuvainen oikeudenkäynneistä ja turvautuu kaikessa oikeusjärjestelmään, kun taas Bdelykleon, ”Kleonin vihaaja”, esitetään järkevänä, lakeja kunnioittavana nuorena miehenä. Tämä näyttäytyy kirjailijan poliittisena kannanottona, joka kehottaa ateenalaisia korvaamaan vanhan hallinnon nuorilla rehdeillä miehillä. Toisaalta näytelmä kritisoi Kleonin lisäksi koko oikeusjärjestelmää, joka perustui lautamiehiin ja vetoaviin puheisiin.
Sovituksia

Joissakin käännöksissä päähenkilöille on annettu selvennyksen vuoksi nimet Prokleon (”Kleonin puolesta”) ja Antikleon (”Kleonia vastaan”).
Englantilainen säveltäjä Ralph Vaughan Williams teki näytelmästä suositun sovituksen vuonna 1909.
Kirjallisuutta > Suomennos

Aristofanes: Ampiaiset. Monisteessa Aristofanes: Komediat 1.  (Akharnalaiset, Ritarit, Pilvet, Ampiaiset)  Suomentanut Aulis Rissanen. Omakustanne, 1972.
Kirjallisuutta > Muita käännöksiä ja tekstilaitoksia

Aristophanes: Vespae. Teoksessa Aristophanis Comoediae Vol. I.  (Ach., Eq., Nub., Vesp., Pax, Aves. Toim. F. W. Hall  & W. M. Geldart. Oxford Classical Texts)  Oxford University Press, 1963.  ISBN 978-0-19-814504-2  Kreikankielinen alkuteksti.
Aristophanes: Wasps. Teoksessa Aristophanes: Clouds. Wasps. Peace.  (Aristophanes Volume II. Käännös Jeffrey Henderson. Loeb Classical Library 488)  Cambridge, MA:  Harvard University Press, 1998.  ISBN 9780674995376  Kreikankielinen alkuteksti ja englanninkielinen käännös.
Aiheesta muualla

Αριστοφάνης: Σφήκες. Wikisource. (muinaiskreikaksi)
Aristophanes: Wasps. Perseus. (muinaiskreikaksi) (englanniksi)
Aristofaneen näytelmät
Akharnalaiset · Ampiaiset · Linnut · Lysistrate · Naishallitus · Naistenjuhla · Pilvet · Rauha · Rikkaus · Ritarit · Sammakot
Etiäinen

Etiäinen on kansanuskomusten mukaan ihmisen kuvajainen, kaksoisolento tai aistittava vaikutelma, joka kulkee hänen edellään ja tekee tai on tekevinään edellä samoja asioita, jotka asianosainen myöhemmin itse tekee. Etiäiseksi voidaan kutsua myös kokemusta tällaisen "olennon" kohtaamisesta. Etiäinen voi kuulua, joskus näkyäkin.
Ihmiset saattavat kuulla esimerkiksi perheenjäsenensä kävelevän pihaan, avaavan oven, jopa nähdä tämän hahmon tai varjon, kunnes huomaavat, ettei tämä todellisuudessa vielä tullutkaan. Pian perheenjäsen kuitenkin tulee ja toistaa saman kuin etiäisensä. Etiäinen saadaan kolmen päivän vanhana, ja se noudattaa ihmisensä luonteenpiirteitä. Erityisesti tarmokkailla haltijoilla on kyky toimia ilmoittajina isäntänsä ulkopuolella.
Sanalla voidaan myös tarkoittaa ennakkoaavistusta.
Anakharsis Skyytti

Anakharsis
Anakharsis Skyytti (m.kreik. Ἀνάχαρσις ὁ Σκύθης, Anakharsis ho Skythēs, lat. Anacharsis Scythicus; 500-luku eaa.) oli skyyttalainen filosofi, joka matkusti kotiseudultaan Mustanmeren pohjoisrannikolta Ateenaan 500-luvun eaa. alkupuolella. Hän teki suuren vaikutuksen suorapuheisena ja suorasukaisena barbaarina. Hän oli eräänlainen skeptikkojen ja kyynikkojen edelläkävijä. Jotkut laskevat hänet mukaan Kreikan seitsemän viisaan joukkoon.
Elämä

Anakharsis oli puoliksi kreikkalainen ja skyyttalaisen päällikön poika. Hän oli todennäköisesti kotoisin Mustanmeren pohjoisrannikolta. Hän kehitti taidon tarkastella asioita ulkopuolisena, ja kykeni näkemään epäloogisuuksia tutuissa asioissa. Hänen puhetapansa oli hullunkurinen ja outo, ja Solon ja muut ateenalaiset pitivät häntä luonnonfilosofina. Hänen puhetavastaan tuli Ateenaan sanonta "skyytalaisesta puhetavasta".
Anakharsis muutti Ateenaan noin vuonna 598 eaa., ja saapui filosofi ja lainsäätäjä Solonin asunnolle. Hän sanoi Solonin orjalle, että Anakharsis on tullut vierailulle, halusi nähdä Solonin, ja halusi päästä hyviin väleihin. Palvelija palasi mukanaan Solonin perikreikkalainen vastaus, "sellainen vieraanvaraisuus rajoitetaan yleensä omiin maanmiehiin". Tämän vuoksi skyytti astui kunnolla rajan yli ja sanoi, että kun nyt oli Solonin maassa, se olisi melko soveliasta.
Anakharsis oli ensimmäinen muukalainen, joka sai Ateenan kansalaisoikeudet. Hänet luetaan usein seitsemän viisaan joukkoon. Anakharsis myös initioitiin Eleusiin mysteeririitteihin, siitä huolimatta että mysteerit oli kielletty kaikilta, jotka eivät puhuneet sujuvaa kreikkaa.
Anakharsis kannatti kohtuutta kaikessa, sanoen, että viiniköynnöksellä on kolmenlaisia hedelmiä: ensiksi viini, nautinto, toiseksi humala, ja kolmanneksi inhotus. Näin hänestä tuli ateenalaisille jonkinlainen kohtuuden vertauskuva, ja he kirjoittivat hänen patsaisiinsa: "Rajoita kieltäsi, ruokahaluasi, himojasi".
Anakharsiksen kirja, joka rinnasti skyyttalaisia ja kreikkalaisia lakeja, on kadonnut. Anakharsikselta on peräisin sanonta, joka vertaa lakeja hämähäkinverkkoon, joka ottaa kiinni pienet kärpäset, mutta päästää ampiaiset ja herhiläiset karkuun. Hänen nimiinsä on laitettu myös Kroisokselle osoitettu kirje, joka on kuitenkin apokryfinen.
Kun Anakharsis palasi takaisin skyyttien maahan, hänet surmattiin. Herodotos kertoo, että surmaaja oli Anakharsiksen veli, ja syynä surmaan hänen kreikkalaiset tapansa ja erityisesti tapa uhrata äitijumalatar Kybelelle, jonka roolia ei hyväksytty patriarkaalisessa skyyttikulttuurissa.
Strabon on antanut Anakharsikselle kunnian kaksikyntisen ankkurin keksimisestä. Tämä on todennäköisesti pelkkää legendaa.
Vaikutus

Anakharsis löydettiin uudelleen 1700-luvulla. Vuonna 1788 Jean-Jacques Barthélemy (1716–1795), korkeasti arvostettu klassinen oppinut ja jesuiitta, julkaisi teoksen Voyage du Jeune Anacarsis en Grece vers le milieu du IVe siecle avant l'ere vulgaire (”Anakharsiksen matkat Kreikassa”), jota on kutsuttu ”uuden antiikin kultin tietosanakirjaksi”. Sillä oli suuri merkitys hellenismin ihailun nousulle tuon ajan Ranskassa. Teoksesta otettiin useita painoksia ja se käännettiin useille kielille. 1800-luvulla teoksesta tehtiin myös useita jäljitelmiä. Myöhemmin teos vaikutti Kreikan itsenäisyystaistelua kohtaan tunnettuihin sympatioihin.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Anakharsis Skyytti Wikimedia Commonsissa
Diogenes Laertios: Merkittävien filosofien elämät ja opit :
Anakharsis Skyytin elämäkerta (Arkistoitu – Internet Archive) (englanniksi)
Anakharsis Skyytin elämäkerta (muinaiskreikaksi)
| Auktoriteettitunnisteet  |
| --- | --- |
Kansainväliset:  FAST  ISNI  VIAF 2  3  4  5  6  7  8  9  WorldCat 
Kansalliset:  Norja  Espanja  Ranska  BnF data  Katalonia  Saksa  Israel  Yhdysvallat  Ruotsi  Tšekki  Kreikka  Alankomaat  Puola  Vatikaani 
Tieteilijät:  CiNii 
Henkilöt:  Deutsche Biographie  DDB  Trove 
Muut:  IdRef
Andante festivo

Andante festivo on Jean Sibeliuksen sävellys, joka tunnetaan parhaiten jousiorkesterille ja patarummuille sovitettuna. Teos on omistettu Walter Parviaiselle.
Teoksen alkuperäinen versio on sävelletty jousikvartetille, ja se sai kantaesityksensä 28. joulukuuta 1922 Säynätsalossa vaneri- ja sahalaitosten 25-vuotisjuhlassa. Lopullinen versio valmistui radio-orkesterin tarpeisiin vuonna 1938, ja se voidaan esittää myös ilman patarumpuja.
Andante festivo on viimeinen teos, jonka Sibelius johti julkisesti. Tämä tapahtui Helsingissä Suomen radion orkesterin kanssa 1. tammikuuta 1939 New Yorkiin lähetetyssä suorassa radiolähetyksessä. Tämä radiolähetys, joka tallennettiin vahalevylle, puolestaan on ainoa säilynyt äänite hänen kapellimestaritaiteestaan.
Erik Tawaststjernan kuvauksen mukaan G-duuri-teoksessa on yksi ainoa ylevä ja lähes uskonnollinen melodia. Päätaitteen kahta motiivia seuraa sivuteeman tapainen keinuva aihe, joka ei kuitenkaan juuri muodosta kontrastia pääaiheelle. Tasaisesti etenevä musiikki paisuu lopussa mahtavaksi virraksi.
Anapestinen dimetri

Anapestinen dimetri on antiikin kreikkalaisesta metriikasta peräisin oleva runomitta, jossa dimetrisäkeet koostuvat kahdesta anapestisestä metronista. Sitä käytettiin muun muassa kreikkalaisen tragedian kuoro-osuuksissa. Runomitan muunnelma on paroimiakos eli anapestinen katalektinen dimetri.
Kaava

Runomitan säkeen peruskaava on ( = lyhyt tavu,  = pitkä tavu,  = anceps eli lyhyt tai pitkä tavu):
Yksi anapestimetron on , ja se koostuu poikkeuksellisesti yhden sijasta kahdesta anapestijalasta . Muiden kreikkalaisten runomittojen tapaan anapestinen dimetri on saanut nimensä siinä olevien metroneiden eikä jalkojen määrästä. Runomitassa kaksi lyhyttä tavua voidaan korvata yhdellä pitkällä ja yksi pitkä kahdella lyhyellä, millä anapestijaksoihin saadaan vaihtelua. Ajoittain säe voi koostua myös vain yhdestä metronista.
Esimerkki

Aiskhyloksen Persialaisten alku:
Anávyssos

| Anávyssos Ανάβυσσος |
| --- | --- |
 Anávyssoksen kaupunkia ja sen entinen suola-allas.
 Kunnallisyksikön sijainti
 Anávyssos
 Koordinaatit: 37°43′58″N, 23°56′51″E 
Valtio:  Kreikka
Hajautetun hallinnon alue:  Attika
Alue:  Attika
Alueyksikkö:  Itä-Attika
Kunta:  Saronikós
Hallinto:  
 – Asutustyyppi:  kunnallisyksikkö, entinen kunta, kaupunki
 – Kallikrates-koodi:  491102
Väkiluku (2011):  6 202
 – Kaupunki­yhdys­kunta:  6 202
 – Kaupunki:  6 202
Aikavyöhyke:  UTC+2
 – Kesäaika:  UTC+3
Postinumero:  190 13
Suuntanumero(t):  22910
Rekisterikilpi:  Z
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Anávyssos (kreik. Ανάβυσσος; myös Anávissos) on Kreikan kaupunki sekä samanniminen Saronikóksen kunnan kunnallisyksikkö (Δημοτική Ενότητα Αναβύσσου, Dimotikí Enótita Anavýssou) ja entinen itsenäinen kunta. Se sijaitsee Itä-Attikan alueyksikössä Attikan alueella. Kaupungin ja kunnallisyksikön väkiluku on 6 202 (vuonna 2011).
Auringonlasku Anávyssoksessa.
Anávyssoksen kaupunki sijaitsee Saroninlahden rannalla linnuntietä noin 34 kilometriä kaakkoon Ateenan keskustasta. Se on niin kutsutun Ateenan Rivieran eteläisimpiä kohteita. Anávyssoksen nimen oletetaan perustuvan samalla seudulla sijainneen antiikin aikaisen Anaflystoksen demoksen nimeen. Kaupungin alueelta on löydetty tunnettu Kroisos-kuros, joka on Kansallisessa arkeologisessa museossa Ateenassa. Kaupungin pohjoispuolella kohoaa Attikan Ólympos-vuori.
Anávyssos oli itsenäinen kunta vuoden 2010 loppuun saakka. Vuoden 2011 alussa se yhdistettiin Kallikrates-suunnitelmana tunnetun aluehallintouudistuksen myötä Saronikóksen kunnaksi yhdessä Kalývia Thorikoún, Kouvaráksen, Palaiá Fókaian ja Saronídan kanssa, jolloin se muuttui uuden kunnan kunnallisyksiköksi.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Anávyssos Wikimedia Commonsissa
Anastasius IV

| Anastasius IV |
| --- | --- |

Henkilötiedot
Koko nimi:  Corrado di Subarra
Syntynyt: n. 1073 Rooma, Kirkkovaltio
Kuollut: 3. joulukuuta 1154 Rooma, Kirkkovaltio
Paavi
Paavius alkoi:  12. heinäkuuta 1153
Paavius päättyi:  3. joulukuuta 1154
Edeltäjä:  Eugenius III
Seuraaja:  Hadrianus IV
Paavi Anastasius IV (n. 1073–3. joulukuuta 1154) oli paavina 12. heinäkuuta 1153 – 3. joulukuuta 1154. Hänen oikea nimensä oli Corrado di Subarra ja hän oli syntynyt Roomassa.
Kun hänet valittiin paaviksi 9. heinäkuuta 1153, hän oli Sabinan kardinaali-arkkipiispa. Hän oli osallistunut vuonna 1130 paavi Innocentius II:n valintaan ja oli vastapaavi Anacletus II:n vankkumaton vastustaja. Kun Innocentus joutui lähtemään pakoon Ranskaan, Anastasius jäi hänen kirkkoherrakseen Italiaan.
Lyhyen kautensa aikana hän toimi kuitenkin rauhan rakentajana. Hän pääsi Fredrik I:n kanssa sopuun Magdeburgin piispan arkkipiispan nimittämisestä. Hän ratkaisi neljän paavin aikana käydyn riidan Willian Fitzherbertin nimittämisestä Yorkin arkkipiispaksi voimakkaan sisterssiläisen sääntökunnan vastustuksesta huolimatta.
Etelänliito-orava

| Etelänliito-orava |
| --- | --- |

Uhanalaisuusluokitus
 Elinvoimainen  
  
Tieteellinen luokittelu
Domeeni::  Aitotumaiset Eucarya
Kunta::  Eläinkunta Animalia
Pääjakso::  Selkäjänteiset Chordata
Alajakso::  Selkärankaiset Vertebrata
Luokka::  Nisäkkäät Mammalia
Lahko::  Jyrsijät Rodentia
Alalahko::  Oravamaiset jyrsijät Sciuromorpha
Heimo::  Oravat Sciuridae
Alaheimo::  Sciurinae 
Tribus::  Pteromyini 
Suku::  Glaucomys
Laji::  volans
Kaksiosainen nimi
 Glaucomys volans  (Linnaeus, 1758) 
 Etelänliito-oravan levinneisyys 
Katso myös
   Etelänliito-orava Wikispeciesissä   Etelänliito-orava Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OKIUCN-testi OK: 
Etelänliito-orava  eli assapan (Glaucomys volans) on oravien heimoon kuuluva jyrsijä ja toinen kahdesta pohjoisamerikkalaisesta liito-oravalajista.
Tuntomerkit

Tylppäkuonoisen etelänliito-oravan ruumiin pituus on noin 12 senttimetriä ja massa 45–100 grammaa. Lajille tyypillinen piirre on puusta puuhun liitämisen mahdollistava takajalkoja yhdistävä ihopoimu. Oravan häntä on noin yhdeksän senttiä pitkä, ja sitä peittää tiheä karva.
Elintavat ja lisääntyminen

Laji viihtyy metsissä ja pesii puunkoloihin. Ravinnoksi kelpaavat hedelmät, siemenet ja eläinperäinen ravinto. Lisääntymiskausi alkaa helmi–maaliskuussa, ja tiineys kestää 20 vuorokautta. Naaras synnyttää kerralla 2–6 poikasta.
Nimistä

Tieteellinen sukunimi Glaucomys tarkoittaa harmaata hiirtä ja lajinimi volans lentävää.
Nisäkäsnimistötoimikunta on ehdottanut, että etelänliito-oravan suomenkieliseksi nimeksi vaihdettaisiin ”amerikanliito-orava”. Tätä nimeä on perinteisesti käytetty Glaucomys sabrinus -lajista, jolle taas toimikunta ehdottaa uutta nimeä ”kanadanliito-orava”.