stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Arop

Arop
Arop satelliittikuvassa
| --- | --- |
Muut nimet:  Ahrup, Pono, Long Island
Sijainti:  Madang  Papua-Uusi-Guinea
Korkein kohta:  Mount Reaumur (1280 m)
Pinta-ala:  328 km²
| --- | --- |
Asukasluku:  900
muokkaa - muokkaa wikitekstiä - muokkaa Wikidataa
Arop tai Ahrup (paikallisten kielillä Pono, englanniksi Long Island) on tuliperäinen saari Papua-Uudessa-Guineassa. Se sijaitsee noin 130 km Madangista itään ja noin 65 km Saidorista koilliseen. Saaren kokonaispinta-ala on noin 328 km2. Saarella asuu noin 900 asukasta ja he asuvat pääasiassa saaren viidessä suurimmassa asutuskeskuksessa Bokissa, Kautissa, Malalassa, Poin Kiaussa ja Matapunissa.
Dampier antoi saarelle sen englanninkielisen nimen purjehtiessaan saaren ohi vuonna 1700. Nimestä huolimatta saari on suunnilleen kuusikulmionmuotoinen ja sen leveys on suurimmillaan noin 30 km.
Aropin saari on osa Bismarckin tulivuorikaarta, joka ulottuu lännessä Schouteninsaarille ja idässä Rabauliin Uudessa-Britanniassa. Aropin saaren tulivuori purkautui 1600-luvulla tai 1700-luvun alussa tuhoten saarelta lähes kaiken elollisen. Purkauksen jälkeen kasvit, eläimet ja ihmiset ovat kuitenkin levittäytyneet saarelle uudelleen ja purkauksessa muodostuneessa kalderassa on nykyisin makeavetinen Wisdominjärvi (engl. Lake Wisdom). Järven pinta-ala on 86 km2, ja sitä ympäröivät vanhan kalderan reunat kohoavat korkeimmillaan reilun 1000 metrin korkeuteen.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Arop Wikimedia Commonsissa
Haukijärvi (Kangasala, Säynäjärvi)

| Haukijärvi |
| --- | --- |
Valtiot:  Suomi
Maakunnat:  Pirkanmaa
Kunnat:  Kangasala
Koordinaatit:  61°36′20″N, 24°07′34″E
Vesistöalue ja valuma-alueen tietoja
Päävesistöalue:  Kokemäenjoen vesistö (35)
Valuma-alue:  Vesijärven valuma-alue (35.73)
Laskujoki:  oja Letkumaanjärveen 
Järvinumero:  35.733.1.004
Mittaustietoja
Pinnankorkeus:  144,3 m  
Rantaviiva:  1,934 km  
Pinta-ala:  10,657 ha  
Saaria:  ei saaria 
 fiHaukijärvi 
Haukijärvi  on Pirkanmaalla Kangasalla Säynäjärven lähellä sijaitseva järvi.
Maantietoa

Järven pinta-ala on 10,7 hehtaaria ja se on 750 metriä pitkä ja 300 metriä leveä. Se sijaitsee Matalajärven ja valtatien 9 välissä. Järven luoteispuolella kohoaa matala Haukivuori, joka kohoaa 28 metrin korkeuteen järven vedenpinnasta. Haukijärven on keskivaiheilla lahti, jonka eteläpuolella sijaitsee saman kokoinen niemi. Järvellä ei ole kartan mukaan saaria. Sen rantaviivan pituus on 1,9 kilometriä ja sen rannat ovat metsämaata. Järven koillispäässä on vapaa-ajan asunto, jonne tulee valtatieltä metsätie. Järven lounaispuolen rannan ohittaa läheltä valtatieltä Sorilaan johtava maantie.
Vesistösuhteet

Järvi sijaitsee Kokemäenjoen vesistössä (vesistöaluetunnus 35) Längelmäveden ja Hauhon reittien valuma-alueen (35.7) Vesijärven valuma-alueella (35.73), jonka Säynäjärven-Myllyojan valuma-alueeseen se kuuluu. Järven vedenpinnan korkeus on 144,3 metriä mpy. Siihen on johdettu muutama lyhyt suo-oja, mutta lounaispäähän laskeva oja on useiden lampien yhteinen laskuoja. Niistä suurin on Joutsenenpesä, jonka rannat on rauhoitettuja, ja pienempiä lampia ovat suojelualueeseen kuuluvat Norojärvet. Joutsenpesään tule järviketjun kautta seuraavien järvien vedet: Saapasjärvi, Kalliojärvi, Mustijärvi, Palasjärvi ja Kangasjärvi. Haukijärven koillispuolella sijaitsee Valkijärvi, jolla ei ole laskuojaa. Se sisällytetään siitä huolimatta samaan valuma-alueeseen. Haukijärven laskuoja lähtee lahdenpohjukasta ja sen laskee parin kilometrin päässä Letkumaanjärveen. Laskujoki virtaa matkallaan sinne ojitettujen Heinäsuon ja Metsälänsuon läpi.
Historiaa

Vuoden 1855−1856 Kalmbergin kartastossa esiintyi samalla nimellä järvi, joka sijaitsi ”Palijärven” kaakkoispuolella. Siitä lähti laskuoja Letkumaanjärvelle. Järvi oli tuolloin autio erämaajärvi, joka oli säilyttänyt lonnontilansa.
Vuoden 1954 peruskartassa oli järvi edelleen siinä mielessä luonatisessa kunnossa, ettei siihen oltu vielä johdettu kaivettuja ojia muualta. Sen laskuoja oli kuitenkin jo kaivamalla suoristettu. Tilanne muuttuu hieman vuoden 1975 karttaan mennessä, jolloin metsien ojitusta on lisätty, metsiin on rakennettu metsäautoteitä ja kaakkoisrannalle on ilmaantunut vapaa-ajan asunto.
Arnaud Balard

Kuurojen lippu
Arnaud Balard (s. 1971) on ranskalainen kuvataiteilija, graafinen suunnittelija, kuvittaja ja kirjoittaja. Hän on kuurosokea ja kärsii Usherin oireyhtymästä. Hän onkin yhdistänyt taiteelliseen työhönsä vammaisoikeusaktivismin.
Balard opiskeli muun muassa kuvataiteen La Cambre -oppilaitoksessa Brysselissä vuosina 2000–2002. Tänä aikana hän loi useita käsitetaiteellisia teoksia, jotka toivat esiin kuurojen kokemuksia. Balard on Usherin oireyhtymän edetessä keskittynyt voimakkaammin teatteriin ja performanssitaiteeseen. Yhdysvaltalainen taiteilija Nancy Rourke maalasi Balardin muotokuvan.
Surdismi

Balard perusti surdismiksi nimeämänsä taiteellisen liikkeen Brysselissä vuonna 2009. Hän julkaisi samana vuonna Surdismin manifestin. Liikkeen nimi tulee ranskan kielen "kuuroa" merkitsevästä sanasta "sourd". Balard sai innoitusta Paddy Laddin vuonna 2003 esittelemästä käsitteestä "deafhood". Surdismi painottaa kuurouden käsittelyä paitsi kuvataiteen, myös teatterin, elokuvan ja kirjallisuuden keinoin. Liikkeen julistuksessa korostetaan luovan itseilmaisun tärkeyttä oikeudenmukaisuuden ja poliittisen kehityksen saavuttamiseksi.
Surdistisen liikkeen lisäksi Balard aloitti vuonna 2011 toiminnan yhdysvaltalaisessa De'VIA-taiteilijaryhmässä.
Kuurojen lippu

Balard suunnitteli "Sign Union Flagiksi" nimetyn lipun vuonna 2013 suoritettuaan kaksivuotiset veksillologian opinnot. Ranskan kuurojen liitto otti lipun viralliseen käyttöön toukokuussa 2014. Balardin suunnittelema lippu otettiin seuranneina vuosina käyttöön myös muualla maailmassa, laajimmin Etelä-Amerikassa.
9. heinäkuuta 2023 Kuurojen maailmanliitto valitsi Balardin suunnitteleman lipun viralliseksi kuurojen lipuksi ja viittomakielisen yhteisön symboliksi. Samalla lipun oikeudet siirtyivät Kuurojen maailmanliitolle.
Arto Autti

| Henkilötiedot |
| --- | --- | --- | --- |
Syntymäaika: 30. kesäkuuta 1965 (ikä 59)
Syntymäpaikka: Rovaniemi, Suomi
Pelipaikka: vasen laitapuolustaja
Pituus: 177 cm
Junioriseurat
1976–1984: RoPS
Seurat
| Vuodet | Seura | O | (M) |
| 1984–1992 | RoPS | 147 | (1) |
| 1993 | KontU | 18 | (0) |
| 1994 | Santa Claus | 18 | (0) |
| 1995–1997 | RoPS | 49 | (0) |
| 1998 | Kanuunat | 2 | (0) |
| 1999 | Tervarit | 10 | (0) |
| 2000 | RoPS | 8 | (0) |
| Yhteensä | Yhteensä | 252 | (1) |
 Seurajoukkueuran tilastot kattavat vain kansalliset sarjat.
Arto Autti (s. 30. kesäkuuta 1965 Rovaniemi) on suomalainen entinen jalkapalloilija. Hän oli pelipaikaltaan vasen laitapuolustaja. Seuratasolla hän oli Rovaniemen Palloseuran kasvatti ja pelasi koko pääsarjauransa seurassa. Aktiiviurallaan Autti tunnettiin varmaotteisena ja luotettavana puolustajana, joka keskittyi nimenomaan puolustustehtäviin. Hän teki ensiesiintymisenä pääsarjatasolla 14. elokuuta 1984 Kemin Palloseuraa vastaan vieraskentällä. KePS:aa vastaan Autti viimeisteli myös uransa ainoan pääsarjamaalin, 16. elokuuta 1987. Autti teki vielä paluun RoPS:n riveihin vuonna 2000, pelaten kahdeksassa ottelussa. Hän pelasi urallaan kaikkiaan 204 pääsarjaottelua Mestaruussarjassa ja Veikkausliigassa.
Urallaan RoPS:ssa Autti on voittanut Suomen Cupin vuonna 1986 ja SM-pronssia vuosina 1988 ja 89. Autti valittiin Veikkausliigan legendaksi vuonna 2008.
Autti on toiminut myös futsalvalmentajana Rovaniemen Kanuunoissa vuonna 1998. Sittemmin hän on toiminut RoPS:n B-tyttöjen valmentajana.
Autti on pelannut myös jääpalloa edustaen RoPS:aa kahtena pääsarjakautena.
Argentavis magnificens

| Argentavis |
| --- | --- |

 Mioseeni 
Tieteellinen luokittelu
Kunta::  Eläinkunta Animalia
Pääjakso::  Selkäjänteiset Chordata
Luokka::  Linnut Aves
Lahko::  Incertae sedis
Heimo::  Teratornithidae
Suku::  Argentavis  Campbell & Tonni, 1980
Laji::  magnificens
Kaksiosainen nimi
 Argentavis magnificens  Campbell & Tonni, 1980 
Katso myös
   Argentavis magnificens Commonsissa 
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Argentavis magnificens  on ehkä suurin koskaan elänyt lentävä lintu. Se eli Andien vuoriston alueella myöhäismioseenikaudella, 23–6 miljoonaa vuotta sitten. Argentavis luokitellaan joskus haikaralinnuksi ja joskus päiväpetolinnuksi.
Koko ja ulkonäkö

Argentaviksen siipiväli oli 5,7–8,3 metriä ja painoa sillä oli noin 70 kilogrammaa. Ruumis oli 1,5-metrinen. Lajin väritystä ja höyhenpukua on mahdoton tietää, mutta sen pää on saattanut olla kalju sen lähimpien nykyään elävien sukulaisten, kondorien tapaan. Sillä oli ehkä myös kaulus suojaamassa kylmiltä tuulilta. Kynnet olivat vahvat ja linnulla oli vahva koukkunokka, mikä viittaa petolintuun eikä pelkästään raadonsyöjään. Kaula oli kuitenkin pitkä kuin korppikotkalla.
Elintavat

Argentaviksen elinalue oli sen elinaikana nykyistä paljon rehevämpää ruohotasankoa. Siellä sille riitti saaliseläimiä, kuten hevosensukuisia Diadiaphoruksia. Reviiri lienee ollut laaja linnun suuren koon vuoksi. Painonsa takia linnulla saattoi olla vaikeuksia päästä ilmaan. Todennäköisesti sen täytyi joko heittäytyä kallionkielekkeeltä siivilleen vauhtiaskelten jälkeen, tai sitten juosta kymmeniä metrejä loivaa rinnettä alaspäin, ennen kuin se pystyi irtoamaan maanpinnasta. Nykylinnuista esimerkiksi albatrossit käyttäytyvät samaan tapaan. Argentaviksen lihasvoima ei riittänyt varsinaiseen lentämiseen, mutta se pystyi liitelemään Andeilta Argentiinaan jatkuvasti puhaltavien tuulten ja termiikkien ansiosta jopa 300 kilometriä yhteen menoon. Liidellessään se pystyi etsimään suurilla silmillään  saalista ja raatoja. Saaliin havaittuaan se on voinut rauhassa laskeutua alas ja syöksyä saaliin kimppuun nopealla vauhdilla. Se on voinut katkaista isonkin saaliin selän. Laji lienee hävinnyt, kun sen elinalue kuivui ja saaliseläimet hävisivät.
Löydöt

Argentaviksen fossiileja on löydetty vain Argentiinan pohjoisosista, Patagonian tasangoilta. Sen lähisukulaisten jäännöksiä on löydetty ympäri Pohjois- ja Etelä-Amerikkaa.
Audiomuuntaja

Audiomuuntaja laite jota voi käyttää impedanssitasojen sovittamiseen muun muassa audio- ja radiotekniikassa. Lisäksi sillä voi tehdä galvaanisen erotuksen ja vaiheenkäännön.
Askolan kotiseutumuseo

| Askolan kotiseutumuseo |
| --- | --- |

Tyyppi:  Kotiseutumuseo, paikallismuseo 
Osoite:  Nalkkilantie 4, 07500 Askola  
Sijainti:  Askola 
Perustettu:  1948  
Kotisivut:  kotiseudut.fi/askolaseura/asko... 
Koordinaatit:  60°31′52″N, 25°35′49″E
 fiAskolan kotiseutumuseo 
  
Askolan kotiseutumuseo on paikallismuseo Askolassa, Itä-Uudellamaalla. Museossa esitellään sekä esihistoriaa että maatalousvaltaista Askolaa 1900-luvun alkupuolella.
Askolan kotiseutumuseo: valokuva kirkonkylästä v. 1875 ja osa perusnäyttelystä.
Näyttely

Askola kuuluu Suomen vanhimpiin asuinpaikkoihin. Esihistoriallinen osasto valottaa kivikautista aikaa esittelemällä poikkeuksellisen monipuolista arkeologista kokoelmaa. Noin 10 000 vuotta sitten ensimmäiset ihmiset tulivat alueelle, meren rannalle.
Museossa pääsee näkemään leivän eri vaiheita viljan kylvöstä torimyyntiin saakka. 1800-luvun loppupuolella ruisleipä oli pitäjän tärkein myyntituote. Museossa pääsee tutustumaan myös rakentamiseen, metsästämiseen ja tukinuittoon liittyvään esineistöön. Viljamakasiinissa on katseltavaa kaikenikäisille. Yksi museon aarre on puinen polkupyörä, kansanpyörä 1900-luvun alusta. Askolalainen pitopöytä on kävijöiden suosikki.
Vuonna 1948 avattu näyttely pappilan navetan ylisillä on kasvattanut kokoaan ja muuttanut muotoaan vuosikymmenten kuluessa. Nykyään museo sijaitsee viljamakasiinissa kirkon ja kellotapulin naapurissa. Askola-seura ry:n ylläpitämä museo on auki kesäsunnuntaisin ja sinne on vapaa pääsy. Seura hoitaa myös Askolan hiidenkirnuja.
Audiosurf 2

| Audiosurf 2 |
| --- | --- |

Kehittäjä:  Dylan Fitterer
Julkaisija:  Dylan Fitterer
Jakelija:  Steam
Julkaistu:  2. loka, 2013
Lajityyppi:  Musiikki
Pelimuoto:  yksinpeli, paikallinen moninpeli
Alusta:  Windows
Jakelumuoto:  Digitaalinen jakelu
Lisää peliartikkeleitaVideopelien teemasivulla
Infobox OK : 
Audiosurf 2 on Dylan Fittererin kehittämä videopeli, joka on jatko-osa peliin Audiosurf. Peli julkaistiin lokakuussa 2013. Pelissä valitaan jokin musiikkikappale omalta tietokoneelta ja peli muuttaa sen tasoksi joka liikkuu musiikin rytmin mukaan. Pelissä on useita erilaisia pelimuotoja esimerkiksi Mono jossa väistelään piikkejä ja kerätään pisteitä ja Audiosprint jossa hypitään esteiden yli.
Assamaka

| Assamaka |
| --- | --- |
 Assamaka
 Koordinaatit: 19°20′4″N, 5°46′17″E 
Valtio:  Niger
Alue:  Agadez
Departementti:  Tchirozérine
Kunta:  Ingall
Hallinto:  
 – Asutustyyppi:  kylä
Väkiluku (2001):  365
Aikavyöhyke:  UTC+1
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Assamaka (myös Assamakka) on kylä ja raja-asema Nigerin Agadezin alueen Tchirozérinen departementin Ingallin kunnassa. Se sijaitsee Nigerin ja Algerian rajalla 450 kilometriä Agadezista luoteeseen. Kylässä 365 asukasta (vuonna 2001, väestönlaskenta).
Assamakan kautta kulkee autiomaareitti Algerian In Guezzamista (28 kilometriä) Nigerin Arlitiin (210 kilometriä). Pohjoisessa se jatkuu Algerian Tamanrassetiin ja etelässä Arlitin uraanirekkoja varten päällystettynä maantienä Agadeziin ja Niameyhin. Toinen autiomaareitti kulkee Tigue Dan Tessoumin kautta Ingalliin.
Keskellä Saharaa sijaitseva kylä on saanut alkunsa tuaregien käyttämän kaivon yhteydessä olleesta leiripaikasta. Seudulla asuu myös paimentolaisuutta harjoittavia arabeja. Assamakan eri kansallisuuksiin kuuluvat asukkaat saavat elantonsa rajaliikenteestä ja -kaupasta. Paikkakunta tunnetaan myös Saharan eteläpuolelta Maghrebiin pyrkivien siirtolaisten pysähdyspaikkana.
Arvaiheer

Arvaiheer on Mongoliassa sijaitsevan Övörhangain provinssin pääkaupunki. Kaupungissa asuu noin 26 000 ihmistä. Monista Mongolian kaupungeista poiketen väki asuu valtaosin taloissa jurttien sijaan.
Arvaikheerin ilmasto on tyypillinen aron ilmasto jossa tyypillistä on kuiva talvi ja sateinen lämmin kesä.
Arvaikheerin keskusaukio.
Baran (Rajasthan)

| Baran |
| --- | --- |
 Baran
 Koordinaatit: 25.1°N, 76.52°E 
Valtio:  Intia
Osavaltio:  Rajasthan
Piirikunta:  Baran
Väkiluku (2011):  117 992
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Baran on Intian Rajasthanin osavaltiossa sijaitseva noin 120 000 asukkaan kaupunki, joka toimii samannimisen piirikunnan hallinnollisena keskuksena.
Vuoden 2011 väestönlaskennan mukaan 84 prosenttia Baranin asukkaista on hinduja. Muslimeiden osuus väestöstä on 14 prosenttia ja jainalaisten yksi prosentti. Lukutaitoisia on noin 80 prosenttia. Slummeissa asuu noin 40 000 henkeä eli 34 prosenttia kaupungin asukkaista.
Aron Baynes

| Aron Baynes |
| --- | --- |
 Baynes puolustamassa John Wallia vuonna 2016.
Henkilötiedot
Koko nimi:  Aron John Baynes
Syntynyt: 9. joulukuuta 1986 (ikä 37) Gisborne, Uusi-Seelanti
Kansalaisuus:   Australia
Koripalloilija
Pelipaikka:  Sentteri
Pituus:  208 cm
Paino:  117 kg
Nyk. joukkue:  Toronto Raptors
NBA-varaus:  ei varattu 2009
Pelaajaura
Yliopistojoukkueet
2005–2009:  Washington State
Seurajoukkueet
2009–2010 2010–2011 2011–2012 2012–2013 2013–2015 2013 2015–2017 2017–2019 2019–2020  2020–:  Lietuvos Rytas EWE Baskets Oldenburg Ikaros Kallitheas BC KK Olimpija San Antonio Spurs → Austin Toros Detroit Pistons Boston Celtics Phoenix Suns Toronto Raptors
Maajoukkueet
:   Australia
Aiheesta muualla
FIBA
Aron John Baynes (s. 9. joulukuuta 1986 Gisborne, Uusi-Seelanti) on australialainen koripalloilija, pelipaikaltaan sentteri. Baynes on pelannut urallaan NBA:ssa ja sen kehityssarjassa sekä Euroopassa. Hän voitti San Antonio Spursissa NBA:n mestaruuden vuonna 2014 ja Lietuvos Rytasissa Liettuan mestaruuden ja cup-mestaruuden vuonna 2010. Baynes on edustanut Australian maajoukkuetta kaksissa kesäolympialaisissa ja kaksissa MM-kilpailuissa. Baynes edustaa NBA:ssa pelaavaa Toronto Raptorsia.
Pelaajaura > Seurajoukkueet

Uudessa-Seelannissa syntynyt Baynes pelasi yliopistokoripalloa Washington Staten joukkueessa vuosina 2005–2009. Tämän jälkeen hän pelasi Euroopassa kaudet Liettuassa, Saksassa, Kreikassa ja Sloveniassa. Liettuassa hän voitti Lietuvos Rytasissa maan mestaruuden ja cup-mestaruuden vuonna 2010.
Tammikuussa 2013 Baynes siirtyi NBA:han tehtyään sopimuksen San Antonio Spursin kanssa. Heti Baynesin tulokaskaudella Spurs voitti NBA:n mestaruuden. Baynes edusti Spursia myös toisen kauden ja pelasi myös NBA:n kehityssarjaa Spursin farmijoukkueessa. Kaudet 2015–2017 Baynes edusti Detroit Pistonsia. Kesällä 2017 hän siirtyi Boston Celticsiin. Heinäkuussa 2019 Baynes siirtyi osana pelaajakauppaa Phoenix Sunsiin.
Marraskuussa 2020 Baynes teki kahden vuoden sopimuksen Toronto Raptorsin kanssa.
Pelaajaura > Maajoukkue

Baynes on edustanut Australian miesten maajoukkuetta muun muassa kesäolympialaisissa Rio de Janeirossa 2016, missä Australia oli neljäs, ja Lontoossa 2012 sekä MM-kilpailuissa Espanjassa 2014 ja Kiinassa 2019.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Aron Baynes Wikimedia Commonsissa
Profiili NBA (englanniksi)
Lontoon olympiajoukkueprofiili (englanniksi)
Aron Baynes Kansainvälinen olympiakomitea. (englanniksi)
San Antonio Spurs – NBA:n mestari 2014
2 Kawhi Leonard ·
3 Marco Belinelli ·
4 Danny Green ·
5 Cory Joseph ·
7 Damion James ·
8 Patrick Mills ·
9 Tony Parker ·
11 Jeff Ayres ·
15 Matt Bonner ·
16 Aron Baynes ·

20 Manu Ginóbili ·
21 Tim Duncan ·
22 Tiago Splitter ·
23 Austin Daye ·
33 Boris Diaw 

Päävalmentaja Gregg Popovich 

Apuvalmentajat Jim Boylen · Chip Engelland · Chad Forcier · Sean Marks · Ime Udoka
Australian joukkue – Kesäolympialaiset 2016
4 Goulding |
5 Mills |
6 Bogut |
7 Ingles |
8 Dellavedova |
9 Broekhoff |
10 Bairstow |
11 Lisch |
12 Baynes |
13 Andersen |
14 Motum |
15 Martin |
Valmentaja Lemanis
Australian joukkue – Koripallon MM-kilpailut 2019
2 Sobey ·
3 Gliddon ·
4 Goulding ·
5 Mills ·
6 Bogut ·
7 Ingles ·
8 Dellavedova ·
11 Kay ·
12 Baynes ·
20 Barlow ·
34 Landale ·
55 Creek ·
Valmentaja Lemanis
Arutš

| Arutš Արուճ |
| --- | --- |
 Arutš
 Koordinaatit: 40.2865°N, 44.0795°E 
Valtio:  Armenia
Maakunta:  Aragatsotn
Väkiluku (2001):  1 016
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Arutš (arm. Արուճ, Arowč̣, vuoteen 1970 Tališ) on kunta Aragatsotnin maakunnassa Armeniassa. Se sijaitsee Aragatsin eteläpuolella. Vuonna 2001 siellä oli 1 016 asukasta (de jure).
Arutš sai alkunsa 500-luvulla, kun se toimi kuninkaallisten armeijoiden talvileirinä. Pysyvän paikan siitä teki Grigor Mamikonian (661–682). Kylässä sijaitsee Arutšavankin kirkko 600-luvulta. Siellä on myös jäänteitä Mamikonianien palatsista.
Appenzellinpaimenkoira

| Appenzellinpaimenkoira |
| --- | --- |

Avaintiedot
Alkuperämaa:   Sveitsi 
Määrä:  Suomessa rekisteröity 784
Alkuperäinen käyttö:  karjanajo-, paimen-, piha-, vahti- ja kotikoira
Nykyinen käyttö:  monipuolinen seura- ja työkoira seurakoira
Elinikä:  12–15 vuotta
Muita nimityksiä:  appenzelli , Appenzeller Sennenhund, Appenzell Cattle Dog, bouvier appenzellois, bovaro dell'Appenzell, perro boyero de Appenzell, appenzelli alpi karjakoer
FCI-luokitus:  ryhmä 2 Pinserin ja snautserin tyyppiset, molossikoirat ja sveitsinpaimenkoirat alaryhmä 3 Sveitsinpaimenkoirat #46 
Ulkonäkö
Paino:  23–32 kg[lähde? ]
Säkäkorkeus:  uros 52–56 cm narttu 50–54 cm - sallittu vaihtelu +/– 2 cm 
Väritys:  musta-tricolor tai havanna-tricolor
Appenzellinpaimenkoira (saks. Appenzeller Sennenhund, ransk. bouvier appenzellois, ital. bovaro dell'Appenzell) on Sveitsistä peräisin oleva koirarotu. Suomessa se on suosituin sveitsinpaimenkoira berninpaimenkoiran jälkeen.
Ulkonäkö

Appenzellinpaimenkoira on kolmivärinen (joko musta tai havannanruskea punaisin ja valkoisin merkein), keskikokoinen ja lähes neliömäinen. Se on lihaksikas ja joka suhteessa sopusuhtainen koira, joka on ketterä ja erittäin liikkuvainen; ilme on nokkela.
Purenta on täydellinen, voimakas ja säännöllinen leikkaava; myös tasapurenta sallitaan. Silmät ovat melko pienet, hieman vinoasentoiset kuonoon nähden ja mantelinmuotoiset. Korvat ovat riippuvat, melko ylös kiinnittyneet, kolmiomaiset ja kärjestään hieman pyöristyneet.  Appenzellinpaimenkoiran erottaa ulkonäöllisesti sukulaisrodustaan entlebuchinpaimenkoirasta mm. kippuran hännän ansiosta.
Musta tricolor
Havanna tricolor
Luonne ja käyttäytyminen

Rotu on luoteeltaan eloisa, itsevarma, peloton ja temperamenttinen. Se on lahjomaton vahti ja hieman epäluuloinen vieraita kohtaan. Appenzelli on iloinen ja oppivainen.
Alkuperä

Appenzellinpaimenkoira mainittiin ensimmäisen kerran Tierleben der Alpenwelt -nimisessä julkaisussa vuonna 1853. Rotua kuvattiin "kirkkaasti haukkuvaksi, lyhytkarvaiseksi, keskikokoiseksi, moniväriseksi karjakoiraksi, joka on tyypiltään melko yhtenäinen ja pystykorvamainen ja joka toimii sekä talonvahtina että karjanajajana".
Rodun parissa suuresti vaikuttanut metsänhoitaja Max Sieber vaati vuonna 1895 Sveitsin kennelliittoa SKG:tä tekemään jotain rodun hyväksi. St. Gallenin kantonin hallitus myönsi neljäsataa Sveitsin frangia appenzellinpaimenkoirien jalostustyöhön 1898. SKG:n toimeksiannon mukaisesti vahvistettiin rotumerkit ja perustettiin toimikunta.
Altstättenin markkinoilta löydettiin seitsemän narttua ja yhdeksän urosta, jotka palkittiin 5–10 frangin suuruisilla palkinnoilla. Winterthurin ensimmäisessä kansainvälisessä koiranäyttelyssä vuonna 1898 järjestettiin koemielessä karjakoirien luokka, jossa esiteltiin ensimmäisen kerran kahdeksan appenzellinpaimenkoiraa.
Professori Albert Heim oli hyvin kiinnostunut sveitsiläisistä paimenkoirista, joihin myös appenzellinpaimenkoira kuuluu. Heimin aloitteesta vuonna 1906 perustettiin "Appenzeller Sennenhund Club", jonka tehtäväksi tuli alkuperäisen rotutyypin säilyttäminen ja vaaliminen. Puhdasrotuisen appenzellinpaimenkoirien kasvatus alkoi pentujen pakollisen rotukirjaan merkitsemisen myötä. Vuonna 1914 Heim laati ensimmäisen virallisen rotumääritelmän appenzellinpaimenkoiralle.
Alun perin rotua jalostettiin Appenzellin alueella, mutta nykyään se on levinnyt koko Sveitsiin ja myös muihin maihin. Appenzellinpaimenkoira eroaa selvästi muista sveitsiläisistä paimenkoirista ja on nykyisin oma rotunsa.
Ensimmäiset appenzellinpaimenkoirat tulivat Suomeen vuonna 1965. Kyseiset koirat olivat myös ensimmäiset rodun edustajat koko Skandinaviassa. Vaikka rodulla on nykyisin paljon harrastajia, jalostusyksilöiden kanta on vielä varsin pieni.[lähde? ]
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Appenzellinpaimenkoira Wikimedia Commonsissa
Rotumääritelmä