stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Idänpään työväentalo Torppa
Historiaa

Idänpään työväenyhdistys perustettiin vuonna 1906, alun perin nimellä Idänpään ja Hätilän työväenyhdistys Toveri. Yhdistyksen jäsenten joukossa oli paljon mäkitupalaisia. Talo, Torppa, valmistui vuonna 1908. Tuolloin yhdistyksen jäsenmäärä oli 67. Jäsenmäärä lähti kuitenkin laskuun: vuonna 1915 se oli 27 ja vuonna 1931 25.
Sisällissodan aikana talo oli takavarikossa, ja sen aikana suurin osa yhdistyksen irtaimistosta katosi. Takaisin saatiin ainoastaan yhdistyksen urheiluosaston voimistelumatto.
Helmikuussa 1931 työväentalo yritettiin räjäyttää. Pihalle ajaneesta autosta noussut henkilö kiipesi tikkailla katolle ja pudotti kotitekoisen dynamiittipommin savupiipusta sisään. Pommi rikkoi palomuurin ja tiiliä lensi ikkunoista ulos, mutta talo pysyi muuten ehjänä. Tapausta selviteltäessä lääninetsivä huomasi, että Vaasassa oli yritetty räjäyttää kirjapaino samalla metodilla. Vaasan räjäytysyrityksestä epäilty henkilö oli myös joidenkin todistajanlausuntojen mukaan ollut Idänpään tapahtuman aikoihin Hämeenlinnan rautatieasemalla. Juttu kuitenkin kuivui kokoon, eikä ketään saatu syytteeseen.
Vuodesta 2019 alkaen Idänpään Työväenyhdistys on vuokrannut Torpan ylläpidon ja tilojen vuokraamisen ulkopuoliselle pitopalvelulle.
Toimintaa työväentalolla

Talolla on toiminut urheiluseura Idänpään Toive (vuodet 1909–1920 nimellä Toivo), ja sitä ovat käyttäneet kokous- ja juhlapaikkana niin sadat eri järjestöt kuin yksityishenkilötkin. Talolla on myös pidetty huutokauppoja, kirpputoreja ja myyjäisiä. Etenkin 1970–1980-luvuilla Torpan tanssit olivat todella suosittuja.
Rakennus

Taloa laajennettiin vuosina 1971 ja 1973. Talon vanha puoli on hirsirakenteinen, vuonna 1973 valmistunut uusi osa taas rankorakenteinen. Katto oli alun perin päre- ja huopakatto; vuonna 1973 asennettiin peltikatto. Vanhan osan ulkoseinät olivat vuoraamattomat, uuden osan seinät vuoratut. Seinät on maalattu punaisiksi ja ruskeiksi.
Talossa on ollut juhlasali, kaksi ravintolaa, keittiö, eteinen ja vahtimestarin asunto. Näyttämö ja rakennuksen kuistit purettiin 1970-luvun alussa. 1970-luvun aikana taloon tuli myös vesijohto, viemäri, sisä-wc ja sähköpatterit. Vuonna 2000 rakennus uusittiin.tarvitaan parempi lähde Talo on kaksikerroksinen, ja sen pinta-ala on 317 m².
Inger Nilsson

Inger Nilsson Tukholman elokuvajuhlilla vuonna 2015.
Karin Inger Monica Nilsson (s. 4. toukokuuta 1959 Kisa, Ruotsi) on ruotsalainen näyttelijä.
Nilsson muistetaan parhaiten pääroolistaan Peppi Pitkätossuna vuosina 1968–1970 kuvatuissa Peppi Pitkätossu -elokuvissa ja televisiosarjassa. Peppi-roolien jälkeen Nilsson on tehnyt töitä sihteerinä Tukholmassa ja näytellyt joissain teatterirooleissa. Vuonna 2000 sveitsiläinen ohjaaja Xavier Koller pyysi häntä näyttelemään Gripsholm-nimisessä elokuvassaan, joka perustuu Kurt Tucholskyn samannimiseen romaaniin. Vuonna 2007 Nilsson sai roolin saksalaisessa televisiosarjassa nimeltä Der Kommisar und das Meer, jossa hän näyttelee patologia nimeltä Ewa Svensson.
Aiheesta muualla

Inger Nilsson Internet Movie Databasessa. (englanniksi)
Kervinen, Elina: Peppiä näytellyt Inger Nilsson on elänyt vuosikymmeniä roolin varjossa Helsingin Sanomat.  19.5.2015.
Hässelby strandin metroasema

Hässelby strandin metroasema on yksi Tukholman metron asemista, joka sijaitsee Hässelby strandissa. Se otettiin käyttöön 18. marraskuuta 1958, jolloin siitä tuli Tukholman metroverkoston 45. asema. Ulkoasema on osa niin sanottua metron ensimmäistä linjaa (vihreä linja). Etäisyys Slussenin metroasemalle on asemalta noin 18,6 kilometriä. Asemalla on Christian Partosin kaakelimosaiikkitaidetta vuodelta 2000.
Vuonna 2015 asemaa käytti arkisin keskimäärin 4 500 matkustajaa päivässä.
Aiheesta muualla

| Pohjoiseen/Länteen |  |  |  | Etelään/Itään |
| --- | --- | --- | --- | --- |
|  |  |  Linja 19 päätepiste |  | Hässelby gårdin metroasema ▷ Hagsätran metroasema |
muokkaa wikidataa
Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
Ilomantsin kunnantalo

| Ilomantsin kunnantalo |
| --- | --- |
Sijainti:  Ilomantsi, Pohjois-Karjala
Rakennustyyppi:  Kunnantalo
Valmistumisvuosi:  1984
Suunnittelija:  Erkki Helasvuo
Rakennuttaja:  Ilomantsin kunta
Urakoitsija:  Perusyhtymä Oy
Julkisivumateriaali:  Tiili
 
Lisää rakennusartikkeleitaArkkitehtuurin teemasivulla
Infobox OKNimi-testi OK: 
Ilomantsin kunnantalo on Ilomantsissa, Pohjois-Karjalassa sijaitseva kunnantalo. Tiilinen kunnantalo on valmistunut arkkitehti Erkki Helasvuon piirustusten mukaan heinäkuussa 1984.
Historia ja arkkitehtuuri

Ilomantsin kunnantalo koostuu kolmesta eri rakennuksesta: kunnanvirastosta, kirjastosta ja valtion virastosta. Näistä kirjasto valmistui kolme vuotta myöhemmin kuin muut osat talosta.
Ilomantsin kunnantalo vihittiin käyttöön uudenvuoden yönä 1984. Kunnantalon pääsisäänkäynnin portissa on vuosiluku 1985, sillä kunnantalon haluttiin viestivän Kalevalan juhlavuodesta sekä Ilomantsin kunnallishallinnon 110 vuoden iästä. Rakennus on ensimmäinen Ilomantsiin rakennettu kunnantalo. Aikaisemmin kunnantalon virkaa oli toimittaneet muut kiinteistöt ja tilat.
Erkki Helasvuo halusi suunnitella Ilomantsin kunnantalon symboloimaan ilomantsilaisuutta ja karjalaisuutta. Näitä symboloivat esimerkiksi talon julkisivun tumma tiili ja tiilien ladonta, joka on saanut inspiraationsa ilomantsilaisista tekstiilitöistä. Rakennuksen ovien ja portaiden rakennukset ovat saaneet vaikutteita rajakarjalaisuudesta.
Imago (lautapeli)

| Imago |
| --- | --- |

Pelaajia:  2-8
Ikäsuositus:  12+
Pelin kesto:  noin 45 min
Monimutkaisuus:  keskiverto
Strategisuus:  keskiverto
Satunnaisuus:  keskiverto
 BoardGameGeek 
Imago on lautapeli, jossa tarkoituksena on käyttää mielikuvitusta vastatessa kysymyksiin itsestä, ystävistä ja perheestä tai vaikkapa julkkiksista, joita ei koskaan ole tavannut oikeasti. Imago-lautapelejä valmistaa suomalainen Tactic Games Oy Tactic-tuotemerkin alla.
Pelin kulku

Pelaajat heittävät arpakuutiota ja korkeimman luvun saanut aloittaa. Hän heittää uudelleen arpakuutiota ja siirtää valkoista pelimerkkiä myötä- tai
vastapäivään arpakuution näyttämän määrän. Pelaaja nostaa kysymyskortin pakasta ja lukee kysymyksen ääneen.
Jokaisessa kysymyskortissa on viiva, jonka kohdalla sanotaan kohteen nimi. Valkoinen pelimerkki ratkaisee, kuka on kohde.
Esimerkki: Anni heittää numeron neljä, ja saapuu ruutuun ”Jaakko”. Jaakosta tulee siten kysymyksen kohde. Anni nostaa kysymyskortin ja kysyy: - Jos Jaakko olisi eläin, mikä seuraavista hän olisi? Sen jälkeen Anni lukee kaikki kuusi vastausvaihtoehtoa ja asettaa kortin kaikkien pelaajien nähtäville. Pelaajat päättävät sen jälkeen itsekseen, mikä vastaus parhaiten kuvaa kohdetta (eli Jaakkoa), ja asettavat vastauskorttinsa numeropuoli alaspäin pöydälle.
Kun kaikki pelaajat ovat valinneet vastauksensa, he kääntävät korttinsa ja kertovat vastauksensa ääneen yksitellen, alkaen siitä pelaajasta, jonka vuoro on, kunnes kaikki vastaukset on paljastettu. Varaudu puolustamaan vastaustasi.
Jokaisen kierroksen jälkeen kysymyskortti laitetaan pakan alimmaiseksi, pelaajat
ottavat vastauskorttinsa pöydältä ja siirtävät pelinappuloitaan. Seuraava pelaaja heittää arpakuutiota ja jatkaa peliä.
Aiheesta muualla

Imago-lautapeli Tacticin verkkosivuilla (Arkistoitu – Internet Archive)
Imago-lautapelin säännöt
Ivar Fredholm

Ivar Fredholm
Ivar Fredholm (1866–1927) oli ruotsalainen matemaatikko. Hän oli vuodesta 1906 matemaattisen fysiikan professori Tukholman yliopistossa.
Fredholm opiskeli matematiikkaa Gösta Mittag-Lefflerin ohjauksessa. Hänen tutkimuksen julkaistiin 1900 ja sillä oli ratkaiseva merkitys funktioanalyysin kehityksessä.
Hänen mukaansa nimettiin Fredholm-operaattori, jonka alkujaan keksi saksalainen matemaatikko Fritz Noether.
Fredholmin isä oli liikemies Ludvig Fredholm.
Immersion

| Immersion Pendulum |
| --- | --- | --- |

Studioalbumin tiedot
 Äänitetty : 2008–2010
 Julkaistu:   21. toukokuuta 2010  24. toukokuuta 2010
 Tuottaja(t): Rob Swire, Gareth McGrillen
 Tyylilaji: drum’n’bass, electronica, dubstep, house, alternative rock, heavy metal
 Kesto: 67.14
 Levy-yhtiö: Warner Music Group, Ear Storm
Listasijoitukset
  50.
Pendulumin muut julkaisut
| Live at Brixton Academy 2009 | Immersion 2010 | The Reworks 2018 |
Singlet albumilta Immersion
 ”Watercolour” Julkaistu: 1. toukokuuta 2010  ”Witchcraft” Julkaistu: 18. heinäkuuta 2010  ”The Island” Julkaistu: 19. syyskuuta 2010  ”Crash” Julkaistu: 16. tammikuuta 2011
Immersion on australialaislähtöisen elektronista musiikkia esittävän Pendulum -yhtyeen kolmas studioalbumi. Se julkaistiin 24. toukokuuta 2010. Albumilla vierailevat brittiläisen The Prodigy -yhtyeen Liam Howlett, ruotsalainen heavy metal -yhtye In Flames ja brittiläinen Steven Wilson Porcupine Tree -yhtyeestä.
Kappaleet

Genesis – 1.09
Salt in the Wounds – 6.39
Watercolour – 5.04
Set Me on Fire – 5.02
Crush – 4.13
Under the Waves – 4.55
Immunize – 4.36  (mukana Liam Howlett)
The Island – Pt. I (Dawn) – 5.20
The Island – Pt. II (Dusk) – 4.09
Comprachicos – 2.48
The Vulture – 4.03
Witchcraft – 4.12
Self vs Self – 4.45  (mukana In Flames)
The Fountain – 5.00  (mukana Steven Wilson)
Encoder – 5.23
Arvostelut

AllMusic:
The Daily Telegraph:
The Guardian:
Listasijoitukset

| Lista (2010) | Sija |
| --- | --- |
Australian Albums Chart: 3
Finnish Albums Chart: 50
Irish Albums Chart: 15
New Zealand Albums Chart: 3
UK Albums Chart: 1
Ilomantsin lukio

| Ilomantsin lukio |
| --- | --- |
Sijainti:  Ylätie 8, 82900 Ilomantsi
Koordinaatit:  62.6654°N, 30.9301°E
Tyyppi:  suomenkielinen lukio
Rehtori:  Päivi Nenonen
Oppilaita:  27 (2018)
Verkkosivut
Ilomantsin lukio on pohjoiskarjalalaisessa Ilomantsin kunnassa toimiva pieni yleissivistävä yleislukio. Vuonna 2018 lukiossa opiskeli 27 lukiolaista.
Ilomantsin lukio on pärjännyt useassa lukiovertailuissa hyvin. Koulu sijoittui esimerkiksi STT:n vuoden 2019 lukiovertailussa Pohjois-Karjalan parhaaksi lukioksi. STT:n lukiovertailu kuvastaa osaltaan lukio-opetuksen hyvää tasoa. Tässä lukiovertailussa mitataan osaamisen kehittymistä tarkastelemalla oppilaiden ylioppilaskirjoitusten arvosanoja verrattuna lukion sisäänpääsykeskiarvoihin kolme vuotta aiemmin.
Ilomantsin lukion kanssa samalla kiinteistöllä opiskelevat Ilomantsin yhtenäiskoulun eli Pogostan koulu esi- ja alakoulun oppilaat. Kunta sulki kaikki viimeisetkin kyläkoulunsa kevätlukukauden 2020 jälkeen ja keskitti perusopetuksen Pogistan kouluun.
Aiheesta muualla

Ilomantsin lukio, Lukio (Arkistoitu – Internet Archive) (opintopolku.fi)
Riikka Heikkilä (4.12.2012, päivitetty 18.2.2015) Kultakaivosyhtiö tarjoaa muhkeaa stipendiä lukiolaisille (yle.fi)
Isis-K

| Isis-K |
| --- | --- |
 Isis-järjestön lippu.
Tyyppi:  islamilainen terroristijärjestö
Toiminta-alue:   Afganistan  Pakistan
Jäsenet:  1 000–5 000
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Isis-K (myös Vilayat Khorasan) on ääri-islamilaisen Isis-järjestön haara keskuksenaan Afganistan. Haara perustettiin virallisesti tammikuussa 2015 ja sen johtajana oli sittemmin surmansa saanut Hafiz Saeed Khan. Järjestön päätukikohta on Nangarharin maakunta Pakistanin vastaisella rajalla ja monien sen johtajien uskotaan olevan Pakistanin heimoalueilla.
Vilayat Khorasan on tehnyt iskuja esimerkiksi Afganistanissa, Pakistanissa, Iranissa ja Venäjällä. Talibanin kukistettua Afganistanin hallinnon järjestö on taistellut Talibania vastaan. Järjestöön kuuluu eri arvioiden mukaan 1 000–5 000 taistelijaa, joista valtaosa on entisiä Pakistanin Talibanin jäseniä.
Organisaatio

Arviot Isisin vahvuudesta Afganistanissa vaihtelevat. Sitten perustamisensa järjestö on menettänyt satoja taistelijoita. Afganistanissa järjestöllä on 1 000–5 000 taistelijaa. Naton joukkoja Afganistanissa komentavan kenraali John Nicholsonin mukaan taistelijoita on 1 000–1 500 ja määrä on tippunut aiemmasta 3 000:ta. Nicholsonin mukaan noin 70 % Vilayat Khorasanin taistelijoista on entisiä Pakistanin Talibanin eli Tehrik-i-Taliban Pakistanin taistelijoita. Afganistanin turvallisuusviranomaisten mukaan 80 % järjestön taistelijoista on pakistanilaisia.
Useiden järjestön johtajien uskotaan oleskelevan Pakistanin heimoalueilla.
Afganistanin pohjoisosassa antauutuvia Isis-taistelijoita Talibanin mukaan esittävä video.
Ivo Kurtini

| Mitalit> Maa:   Jugoslavia.Miesten vesipallo. Olympialaiset  | Mitalit> Maa:   Jugoslavia.Miesten vesipallo. Olympialaiset  | Mitalit> Maa:   Jugoslavia.Miesten vesipallo. Olympialaiset  | Maa:   Jugoslavia> Miesten vesipallo. |
| --- | --- | --- | --- |
|  Hopeaa | Helsinki 1952 |  |  |
| EM-kilpailut  | EM-kilpailut  | EM-kilpailut  |  |
|  Hopeaa | Torino 1954 |  |  |
|  Pronssia | Wien 1950 |  |  |
Ivica ”Ivo” Kurtini (serb. Ивица ”Иво” Куртини, 23. kesäkuuta 1922 Zagreb, Serbien, kroaattien ja sloveenien kuningaskunta – 12. syyskuuta 1990 Rijeka) oli Jugoslaviaa edustanut vesipalloilija ja olympiamitalisti.
Kurtini saavutti Jugoslavian maajoukkueessa olympiahopeaa Helsingissä 1952. Hän kuului maajoukkueeseen myös Lontoon kesäolympialaisissa 1948. Kurtini saavutti myös kaksi EM-mitalia.
Ivo Lah

Ivo Lah
Ivo Lah (1896–1979) oli slovenialainen matemaatikko. Hän työskenteli Zagrebin yliopistossa. 1930-luvulla Lah teki Slovenian ensimmäiset kuolleisuusasteikot.
Ivo Malec

Ivo Malec
Ivo Malec (30. maaliskuuta 1925 Zagreb – 14. elokuuta 2019 Pariisi) oli kroatialaissyntyinen, ranskalaistunut säveltäjä, tyyliltään avantgardisti. Hän opiskeli Pariisissa ja asettui sinne pysyvästi vuonna 1959. Hänen keskeisin opettajansa oli Pierre Schaeffer.
Malecin varhaisista sävellyksistä monet ovat elektronisia, usein musique concrète -tyylisiä, mistä esimerkkejä ovat Mavena (1957) ja Breaths II (1961). Jälkimmäisessä teoksessa käytetään hengitysääniä. Monissa muissakin teoksissa, kuten Tutti-sävellyksessä (1962) orkesterille ja nauhalle, käytetään perinteisten soitinten kanssa yhdessä elektroniikkaa. Osin André Bretonin Nadjaan pohjautuvassa teoksessa Oral (1966–1967) esiintyy orkesterin kanssa resitoija.
Vuonna 1972 Malecista tuli Pariisin konservatorion professori. Hän opetti siellä vuoteen 1990. Hänelle erityistä suosiota tuoneita teoksia ovat Acro 11 (1975) ja Bassa (1983–1984). 1980-luvulta Malec on suosinut pelkkien orkesterien ja muiden kokoonpanojen soitinten ääntä, mistä esimerkkejä ovat teokset Exempla (1994), Sonoris causa (1997) ja Epistola (2006).
Malec oli Kunnialegioonan jäsen ja Ordre des Arts et des Lettres’n Commandeur.
Jaarli Jauhiainen

Jaarli Johannes Jauhiainen (6. heinäkuuta 1904 Iisalmi – 1. tammikuuta 1980) oli suomalainen tekniikan tutkija. Hän oli Teknillisen korkeakoulun heikkovirtatekniikan professori 1945–1969. Hän tutki puhelintekniikkaa. Hän vaikutti Suomen puhelinverkon kehittämiseen ja automatisointiin. Eläkevuosinaan Jauhiainen omistautui Tekniikan museon kehittämiselle.
Arkkitehti Juhani Jauhiainen on Jaarli Jauhiaisen poika.
Aiheesta muualla

Asko Parviala: / Jauhiainen, Jaarli (1904 - 1980) Kansallisbiografia-verkkojulkaisu (maksullinen).  12.1.2001. Helsinki:  Suomalaisen Kirjallisuuden Seura.
Ivan Jakovlev

Ivan Jakovlev.
Ivan Jakovlevitš Jakovlev (ven. Ива́н Я́ковлевич Я́ковлев; 25. huhtikuuta 1848 nykyisen Tatarstanin Tetjušin piirin Koški-Novotimbajevon kylä  – 23. lokakuuta 1930 Moskova) oli tšuvassilainen kansanvalistaja, kulttuurihenkilö ja kirjailija.
Ivan Jakovlev syntyi talonpojan perheeseen. Lukiossa opiskellessaan vuonna 1868 hän perusti Leninin isän Ilja Uljanovin tuella Simbirskiin tšuvassinkielisen koulun, josta myöhemmin tuli opettajaopisto ja tšuvassien kulttuurin keskus. Vuonna 1875 Jakovlev valmistui Kazanin yliopiston historiallis-kielitieteellisestä tiedekunnasta, minkä jälkeen hän toimi Kazanin piirin tšuvassinkielisten koulujen tarkastajana ja opettajaopiston johtajana. Hän edisti kansallisten koulujen perustamista ja kehitti niiden opetusmenetelmiä Konstantin Ušinskin oppien pohjalta.
1870-luvun alussa Jakovlev loi tšuvassia varten uuden kirjaimiston, laati aapisia ja oppikirjoja, joissa käytettiin laajasti suullisen kansanperinteen aineksia. Jakovlevin valistuskirjaset ja venäjästä tekemät käännökset edistivät tšuvassin kirjakielen kehitystä.
Tšuvassian pedagoginen yliopisto kantaa Ivan Jakovlevin nimeä. Koški-Novotimbajevossa, Uljanovskissa ja Tšeboksaryssa on hänelle omistetut museot.
Ivan Jašugin

Ivan Petrovitš Jašugin (ven. Ива́н Петро́вич Яшу́гин; 11. elokuuta 1907 Tverin kuvernementti – 30. marraskuuta 1992 Pietari) oli neuvostoliittolainen ooppera- ja konserttilaulaja, joka oli äänialaltaan basso.
Jašugin hankki alun perin maatalousalan koulutuksen. Hän muutti vuonna 1923 Kiovaan ja opiskeli siellä laulua vuosina 1929–1932. Jašugin muutti vuonna 1932 Leningradiin ja opiskeli kaupungin konservatoriossa vuoteen 1938 saakka Sofja Mirovitšin johdolla. Hän oli vuosina 1938–1959 Kirov-teatterin solisti ja oli teatterin kanssa evakuoituna Molotoviin vuosina 1941–1944. Jašugin opiskeli Marxismi-leninismin instituutissa vuosina 1947–1949. Hän sai Venäjän SFNT:n kunniataiteilijan (1947) ja kansantaiteilijan (1957) arvonimet. Vuonna 1951 hänelle myönnettiin Stalin-palkinto. Jašuginin oopperaohjelmistoon kuului teoksia muiden muassa Giuseppe Verdiltä, Charles Gounod’lta, Mihail Glinkalta, Aleksandr Borodinilta, Modest Musorgskilta, Pjotr Tšaikovskilta, Nikolai Rimski-Korsakovilta, Dmitri Kabalevskilta, Borys Ljatošynskyiltä ja Tihon Hrennikovilta.
Mariinski-teatterista lähdettyään Jašugin esiintyi konserttilaulajana, jonka ohjelmistoon kuului venäläisiä ja ukrainalaisia lauluja sekä teoksia Johann Sebastian Bachilta, Georg Friedrich Händeliltä, Wolfgang Amadeus Mozartilta ja Ludwig van Beethovenilta. Vuosina 1965–1982 Jašugin työskenteli lauluopettajana Leningradin konservatoriossa.
Immenkalvo

Erityyppisiä immenkalvoja.
Immenkalvo (lat. hymen) on emättimen ulkoaukon osittain sulkeva ohut limakalvopoimu. Se sijaitsee noin sentin syvyydessä emättimen suuaukon sisäpuolella, ja muodostuu ohuesta ja joustavasta sidekudoksesta. Se on osa häpyä tai vulvaa, ja se on rakenteeltaan samanlainen kuin emätin.
Immenkalvon muoto ja koko vaihtelevat suuresti. Yleisimmät kalvon muodot ovat emättimen takaosaan kiinnittynyt puolikuu (Normal Hymen, kuvassa ylhäällä vasemmalla), sekä rengasmainen kalvo, jonka keskellä on reikä (Hymen anularis, ylh. oik.). Immenkalvo voi olla myös lähes mikroskooppisen kokoinen, tai harvoin jopa puuttua kokonaan (Carunculae hymenales, ylh. kesk.).
Immenkalvon rakenne ja muutokset

Immenkalvo muuttuu hormonituotannon ja kasvun myötä elämän aikana. Vastasyntyneen vauvan immenkalvo on melko paksu ja voi repeytyä luonnollisesti muutaman ensimmäisen syntymäpäivän aikana. Neljän vuoden iässä se muuttuu ohuemmaksi ja sileämmäksi, ja murrosiän aikana estrogeeni muuttaa kalvon ulkonäköä ja rakennetta yksilöllisesti.
Useimmiten immenkalvo on etenkin kuukautisten alkamisen jälkeen niin ohut ja joustava, että esimerkiksi tamponin käyttö ja yhdyntä onnistuvat ongelmitta. Immenkalvon aukko voi tuntua ahtaalta, jos ei ole koskaan harrastanut yhdyntöjä, käyttänyt tamponia tai työntänyt sormia emättimeen, mutta sitä voi venyttää varovasti. Immenkalvon kireys tai lantionpohjalihaksien jännittäminen saattaa myös joskus aiheuttaa kalvoon repeytymän, mutta se paranee itsestään.
Joillakin immenkalvo voi olla niin paksu ja tiukka, että esimerkiksi kuukautisvuoto ei pääse poistumaan. Liian ahdasta immenkalvoa voidaan väljentää kirurgisesti.
Immenkalvo muuttaa muotoaan myös raskauden ja alatiesynnytyksen aikana. Raskauden aikana hymen paksuuntuu, kun se täyttyy glykogeenilla. Alatiesynnytyksen aikana kalvon kudos voi joskus repeytyä joko venyttämällä tai lääkärin leikatessa sitä. Synnytyksen jälkeen emättimen immenkalvoon voi tulla muutoksia niin, että vulva näyttää sen myötä erilaiselta.
Immenkalvo kulttuureissa

Suomenkielinen termi immenkalvo tulee sanoista kalvo sekä impi, jolla tarkoitetaan neitsyttä. Yleisen virhekäsityksen mukaan rikkinäinen tai repeytynyt immenkalvo tarkoittaa, että henkilö on menettänyt neitsyytensä. Myytin juuret voivat olla itse sanan merkityksessäselvennä.
Immenkalvolla on tärkeä kulttuurinen merkitys mm. muslimiyhteisöissä, joissa "koskematonta immenkalvoa" eli morsiamen "neitsyyttä" pidetään suuressa arvossa ja kunniassa avioliittoa solmiessa, ja hänestä voi saada heti eron, jos hän ei ole vuotanut hääyönä verta. Morsiamen isä, veli tai muu sukulainen saattaa jopa tappaa naisen palauttaakseen perheen kunnian. Näitä kunniamurhia tehdään YK:n arvioiden mukaan maailmassa noin 5000 vuodessa.
Mikäli verta ei vuoda hääyönä, saattaa morsian joutua gynekologin tarkastukseen, jonka tarkoituksena on yrittää tutkia, onko nainen ollut yhdynnässä aiemmin. Tätä on kuitenkin nykytiedon mukaan mahdotonta saada selville anatomiaa tutkimalla.  Lokakuussa 2018 YK:n ihmisoikeusjärjestö, UN Women ja Maailman terveysjärjestö (WHO) totesivat, että neitsyystestien tekemisen on loputtava, koska "se on tuskallinen, nöyryyttävä ja traumaattinen käytäntö, joka on naisiin kohdistuvaa väkivaltaa".
Suomessa tehdään kymmeniä immenkalvon muunteluleikkauksia naisille aiheutuneesta väkivallan uhasta johtuen. Maahanmuuttajanaisia tukevan Monika-naisten kanta leikkauksiin on ehdottoman kielteinen.
Aiheesta muualla

Gendercide (Arkistoitu – Internet Archive) (englanniksi)
Inghamin piirikunta

Inghamin piirikunta (engl. Ingham County) on Yhdysvaltojen Michiganin osavaltiossa sijaitseva piirikunta. Sen väkiluku oli 284 900 vuonna 2020. Piirikunnan hallintokeskus on Masonin kaupunki, ja suurin kunta on Lansing, Michiganin pääkaupunki. Piirikunta on perustettu vuonna 1829.
Väestö

Vuonna 2020 Inghamin piirikunnan 284 900 asukkaasta valkoisia oli 75,6 %, mustia 12,4 %, aasialaisia 7,0 % ja alkuperäisasukkaita 0,6 %. Vuonna 2019 12,7 % asukkaista puhui kotonaan jotain muuta kieltä kuin englantia ja 9,9 % asukkaista oli syntynyt ulkomailla.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Inghamin piirikunta Wikimedia Commonsissa
Jarmo Virtanen

Jarmo Virtanen (s. 15. lokakuuta 1963 Siipyy) on suomalainen voimanostaja. Hän voitti yhdeksän maailmanmestaruutta ja kuusi Euroopan-mestaruutta.
Virtanen aloitti uransa aikuisten sarjoissa vuonna 1983, jolloin hän voitti MM-pronssia, EM-hopeaa ja SM-kultaa. Seuraavana vuonna saldona oli MM-hopea. Vuonna 1985 Virtanen murtautui voimanoston eliittiin voittamalla maailmanmestaruuden, EM-hopeaa, SM-kultaa, nuorten MM-kultaa, EM-kultaa ja SM-kultaa. Vuosina 1986, 1987 ja 1988 hän voitti MM-kullan, EM-kullan ja SM-kullan. Vuonna 1989 hän saavutti MM-kultaa ja EM-kultaa, ja 1990 hän voitti jälleen MM-, EM- ja SM-kultaa. Sama toistui vuonna 1992. Vuonna 1993 hän voitti maailmanmestaruuden ja Suomen mestaruuden. Vuonna 1994 saavutuksena oli SM-kulta, mutta vuonna 1995 hän voitti yhdeksännen maailmanmestaruutensa ja kymmenennen Suomen-mestaruutensa.
Virtasella on edelleen hallussaan Pohjoismaiden ennätykset yhteistuloksessa (870 kg, sarja 82,5 kg, 1993; 807,5 kg, sarja 75 kg, 1988) sekä jalkakyykyssä (337,5 kg, sarja 82,5 kg). Tämän lisäksi hän pitää hallussaan Suomen ennätyksiä yhteistuloksessa (865 kg, sarja 90 kg, 1992) ja jalkakyykyssä (340,5 kg, sarja 90 kg). Hänellä on myös juniorien maastanoston Euroopan ennätys (340 kg, sarja 82,5 kg, 1985).
Ilmo Lassila

Ilmo Kalervo Taavetti (David) Lassila, käytti kirjailijanimeä Tatu Valkonen (7. joulukuuta 1885 Viipuri – 27. huhtikuuta 1945 Helsinki) oli Helsingin yliopiston metsäteknologian professori ja kirjailija.