stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Kirkkoherrakunta
Perustaminen

Kirkkoherrakunnan perustaminen ja samalla seurakunnan itsenäistyminen oli toisinaan pitkä ja monivaiheinen tapahtuma. Kuusjoen kappeliseurakunnalla oli velvollisuus osallistua Perttelin kirkkoherran palkkaukseen ja Perttelin pappilan kunnossapitoon. Koska se koettiin hankalaksi, haluttiin asiaan muutos. Kuusjoen kirkonkokous päätti 12. joulukuuta 1907 asettaa toimikunnan edistämään asiaa ja laatimaan ehdotus tulevan kirkkoherran palkkauksesta. Kirkonkokous hyväksyi 21. tammikuuta 1908 toimikunnan ehdotuksen. Seuraavaksi anottiin tuomiokapitulilta, että se määräisi pidettäväksi asian vaatimat kirkonkokoukset Kuusjoella ja Perttelissä.
Lääninrovasti Karl Troberg piti huhtikuussa 1908 kirkonkokoukset molemmissa seurakunnissa. Molemmissa kokouksissa kannatettiin Kuusjoen itsenäistymistä ja niin tuomiokapituli saattoi tehdä esityksen senaatille 11. kesäkuuta 1908. Koska myös Turun ja Porin läänin kuvernööri puolsi lausunnossaan asiaa, senaatti saattoi antaa myönteisen päätöksen 3. syyskuuta 1908. Päätöksen mukaan Kuusjoen seurakunnasta tuli itsenäinen kirkkoherrakunta sitten, kun virassaan olevat Perttelin kirkkoherra Vihtori Korpela ja Kuusjoen kappalainen Antti Fabian Oja poistuisivat viroistaan. Kun Korpela valittiin syksyllä 1911 toiseen virkaan, päätti Kuusjoen kirkonkokous 3. joulukuuta 1911 sopia Ojan kanssa, että tämäkin irtisanoutuisi virastaan. Sopimus tehtiin tuomiokapitulin määräämässä kirkonkokouksessa 27. helmikuuta 1912. Ojan asettama ehto sopimiselle oli, että jollei hän tulisi valituksi uuteen Kuusjoen kirkkoherran virkaan, Kuusjoen seurakunta maksaisi hänelle vuosittaisen korvauksen, kunnes hänet valittaisiin yhtä hyvään vakinaiseen virkaan toisaalla. Tuomiokapituli hyväksyi ja senaatti vahvisti sopimuksen. Kun Oja irtisanoutui kappalaisen virastaan, voitiin Kuusjoen kirkkoherran virka julistaa haettavaksi. Virkaan valittiin Oja ja niin Kuusjoen kirkkoherrakunta saattoi aloittaa toimintansa toukokuun alussa 1913.
Casalarreina

Kunnan sijainti La Riojan itsehallintoalueella.
Pyhän Martinin kirkko Casalarreinassa.
Casalarreina (espanjaksi) eli Nafarruri (baskiksi) on kunta La Riojan (baskiksi Errioxa) itsehallintoalueella Espanjassa. Alue sijaitsee Baskimaan naapurissa.[lähde? ]
Vanha kieli

Ennen baskin kielen puhuma-alueen ollessa laajempi sitä tiedetään puhutun La Riojan länsiosissa yleisesti ainakin vielä 1200-luvulla ja joissakin osissa 1500-luvulle asti. Nykyisin alueen valtakieli on espanja, mutta baskin kielikin on alkanut palata alueelle, sillä jotkut kunnan asukkaat laittavat lapsensa Baskimaan puolella Lapuebla de Labarcassa toimivaan baskinkieliseen kouluun. Alueen baskitausta näkyy myös useissa kunnan alueen paikannimissä, jotka ovat baskinkielistä alkuperää.
Bukowski

Bukowski tai Bukovski on muun muassa seuraavien henkilöiden sukunimi:
Charles Bukowski (1920–1994), yhdysvaltalainen kirjailija
Henryk Bukowski (1839–1900), puolalais-ruotsalainen taide- ja antiikkikauppias, Bukowskis-huutokauppayrityksen perustaja
Vladimir Bukovski (1942–2019), venäläinen aktivisti.
| --- | --- |
: Tällä täsmennyssivulla luetellaan henkilöitä, joilla on sama sukunimi.
Briitta Hepo-oja

Briitta Hepo-oja (s. 1988 Kuusamo) on suomalainen lasten- ja nuortenkirjailija.
Hepo-oja on valmistunut filosofian maisteriksi Oulun yliopistosta pääaineenaan kirjallisuus. Hän muutti valmistumisensa jälkeen Helsinkiin. Hepo-ojan esikoisromaani Siilin kuolema ilmestyi vuonna 2015. Hänen fantasiaromaaninsa Suomea lohikäärmeille sai Topelius-palkinnon vuonna 2020. Se ja sen jatko-osa Sydämiä seireeneille olivat myös Kuvastaja-palkintoehdokkaana 2020 ja 2021.
Teoksissaan Hepo-oja on käsitellyt yhteiskunnallisia teemoja, kuten eriarvoisuutta ja köyhyyttä.
Teokset

Siilin kuolema.  Myllylahti, 2015.  ISBN 978-952-202-611-8.
Hylättyjen lasten kaupunki.  Myllylahti, 2017.  ISBN 978-952-202-790-0.
Suomea lohikäärmeille.  Otava, 2019.  ISBN 978-951-1-34561-9.
Sydämiä seireeneille.  Otava, 2020.  ISBN 978-951-1-36770-3.
Amalia A ja kosmiset kiemurat.  Otava, 2024.  ISBN 978-951-1-48091-4.
Aiheesta muualla

Hepo-oja, Briitta Kirjasampo.fi.
Briitta Hepo-ojan blogi
Clérey

| Clérey |
| --- | --- |
 Kunnantalo
 vaakuna
 Clérey
 Koordinaatit: 48°12′33″N, 4°11′28″E 
Valtio:  Ranska
Alue:  Grand Est
Departementti:  Aube
Arrondissementti:  Troyes
Pinta-ala:  
 – Kokonaispinta-ala:  18,8 km²
Väkiluku (2021):  1 142 
 – Väestötiheys:  60 as./km²
Kunnan numero:  10100
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Clérey on kunta Ranskassa Auben departementissa Grand Estin alueella. Se sijaitsee Seinejoen varrella, noin 15 kilometriä Troyes'n kaupungista kaakkoon.
Saint-Pierre-aux-Liensin kirkko
Saint-Pierre-aux-Liensin kirkko lisättiin historiallisten monumenttien luetteloon vuonna 1926. Se on rakennettu 1100- ja 1200-luvuilla, sekä uusittu 1600- ja 1800-luvuilla.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Clérey Wikimedia Commonsissa
Bukovinan yliopisto

| Bukovinan yliopisto> Буковинський університет |
| --- | --- |
 Bukovinan yliopiston päärakennus joulukuussa 2023.
Tyyppi:  yksityinen yliopisto
Opiskelijoita:  2 500
Sijainti:  Tšernivtsi,  Ukraina (48.2962°N, 25.9269°E)
Osoite:  vul. Darvina 2А, 58000 Tšernivtsi, Tšernivtsin alue, Ukraina
Sivusto:  bukuniver.edu.ua
Bukovinan yliopisto (ukr. Буковинський університет, Bukovynskyi universytet) on pienehkö, vuonna 1995 perustettu ukrainalainen yliopisto, joka toimii Tšernivtsissä, Länsi-Ukrainassa. Yksityisrahoitteinen yliopisto antaa alempaan ja ylempään korkeakoulututkintoon johtavaa opetusta. Yliopistossa opiskelee noin 2 500 opiskelijaa.
Bukovina on historiallinen alue, joka sijoittuu Itä-Karpaattien vuoriston ja läheisten tasankojen seudulle nykyisten Romanian (lähinnä Suceavan piirikunnan) ja Ukrainan Tšernivtsin alueilla.
Catulle Mendès

| Catulle Mendès |
| --- | --- |
 Catulle Mendès
Henkilötiedot
Koko nimi:  Abraham Catulle Mendès
Syntynyt: 1841
Kuollut: 1909 (67–68 vuotta)
Kansalaisuus:  Ranska
Ammatti:  kirjailija
Kirjailija
Äidinkieli: ranska
Tuotannon kieli: ranska
Pääteokset:  La Reine Fiammette (suom. Orlanda kuningatar)
 Nimikirjoitus
Aiheesta muualla
Löydä lisää kirjailijoitaKirjallisuuden teemasivulta
Abraham Catulle Mendès (1841–1909) oli ranskalainen kirjailija ja runoilija. Hän oli parnassolaisen koulukunnan perustajia ja vaikutti moneen lupaavaan aloittelijaan, muun muassa François Coppéehen. Hän osasi hyvin taitavasti jäljitellä muita runoilijoita. Hänen loistavalla muoto- ja tyylitaidolla kirjoitetut romaaninsa ovat sävyltään rohkeita ja väkevän aistillisia. Runomuotoinen näytelmä Le roman d’une nuit (1863) tuotti hänelle vankeus- ja sakkorangaistuksen. Mendèsin koottujen runojen kokoelma Poésies ilmestyi 1872. Hänen romaaneistaan merkittävimpiä ovat Le roi vierge (1880), Méphistophéla (1890), La maison de la vieille (1894), Gog (1896). Mendèsin parhaita näytelmiä ovat Les mères ennemies (1882), La femme de Tabarin (1887), La Reine Fiammette (1889), joka on Mendèsin pääteos, esitetty suomeksi nimellä Orlanda kuningatar, Médée (1898), Scarron (1904). Mendès oli vuodesta 1893 Le Journal -lehden teatteriarvostelijana. Mendès oli Ranskan varhaisimpia Richard Wagnerin ihailijoita ja on kirjoittanut hänestä kirjan.
Suomennettu tuotanto

Valittuja novelleja, suom. Simo Pakarinen. Varustettu elämäkerrallisella katsauksella. Savonlinna: Kansa 1908. Sarja: Kansan novellikirjasto 10.
"Haitallinen luuranko", antologiassa Unikäärme ja muita vanhoja kauhukertomuksia, Nysalor-kustannus 2017
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Catulle Mendès Wikimedia Commonsissa
Lisää luettavaa aiheesta Catulle Mendès on Wikiaineistossa
Camille du Gast

Camille du Gast kuvattuna  Marokon matkallaan.
Marie Marthe Camille Desinge du Gast (30. toukokuuta 1868 Pariisi – 24. huhtikuuta 1942) oli ranskalainen naisten autourheilun pioneeri, seikkailija ja naisten oikeuksien puolustaja. Hän oli Belle Époquen ajan suuria kuuluisuuksia. Hänet muistetaan myös merkittävästä hyväntekeväisyydestään huono-osaisten naisten ja lasten hyväksi sekä myös eläinten oikeuksien puolustajana.
Auto-urheilun ohella du Gast miekkaili, kuumailmapalloili, ampui pistoolilla ja hyppäsi laskuvarjolla. Hän oli myös konserttipianisti ja laulaja.
Elämänvaiheita > Perhetaustaa

Camille du Gast solmi vuonna 1890 avioliiton Jules Crespinin kanssa. Crespin oli merkittävä osakas Dufayel tavaratalossa. Crespin oli innokas kuumailmapalloilija otti myös vaimonsa mukaan näille retkille.  Crespin kuoli yllätäen nuorena, jättäen suuren omaisuutensa vaimolleen ja pienelle tyttärelleen. Leskeydyttyään du Gast aloitti urheiluharrastukset sekä matkailun. Vuonna 1895 hän herätti huomiota hypättyään laskuvarjolla kuumailmapallosta joka lensi 610 metrin korkeudessa.
Elämänvaiheita > Autourheilun pioneeri

Vuonna 1900 du Gast seurasi innokkaasti Gordon Bennet Cupin lähtöjä. Kyseessä oli kilpa-ajo Pariisista Lyoniin. Hän osti vuonna 1901 kaksi autoa, Peugeotin ja Panhard et Levassorin ja tuli tunnetuksi rohkeana kuljettajana. Saman vuonna hän otti osaa Pariisi–Berliini-kilpailuun ja tuli kisassa yhdeksännelletoista sijalle. Du Gast ei antanut huonon sijoituksen häiritä vaan osallistui vuonna 1901 Pariisi–Wien-kilpailuun. Hän ilmoittautui New York – San Francisco -kilpailuun, mutta Yhdysvaltain viranomaiset kielsivät häneltä osallistumisen sukupuolen vuoksi.
Pariisi–Madrid-kilpa-ajot järjestettiin vuonna 1903. Du Gast otti osaa ja oli kotimaisen yleisön suosikki, mutta The Autocar -lehti ei kommenteissaan hyväksynyt naisautoilijoita. Kilpailut olivat vaaralliset ja niissä kuoli kaksi kuljettajaa ja kuusi katsojaa. Viranomaiset keskeyttivät kilpailun Bordeaux´n. Matkan varrella du Gast pysähtyi antamaan ensiapua kilpailijalle, joka oli jäänyt jumiin ojaan ajautuneeseen autoonsa. Tämä aiheutti du Gastin putoamisen seitsemänneltä sijalta sijalle 77.
Vuonna 1904 Benz pyysi du Gastia kuljettajakseen kilpailuihin. Sopimus ei toteutunut, sillä Ranskan valtio kielsi naisten kilpa-ajamisen vedoten heidän "hermostuneisuuteensa". Myös yleinen mielipide oli kääntynyt kilpa-ajoja vastaan tuhoisan Madridin kilpailun vuoksi. Hän osallistui vuonna 1905 Brigtonin kilpa-ajoihin. Tämän jälkeen hän osallistui moottorivenekilpailuihin.
Elämänvaiheita > Matkailija

Jäätyään leskeksi du Gast aloitti matkailun. Vuonna 1906 hän matkusti Marokkoon ja tutki maan ratsastaen. Hän kuvaili maata eurooppalaisille ja erityisesti ranskalaisille vaaralliseksi. Hän vieraili maassa uudelleen 1910 ja 1912 ensin Ranskan ulko- sitten maatalousministeriön työntekijänä. Hän liikkui erityisesti naisten parissa mukanaan lääkkeitä, mutta hänen päätehtävänään oli vakuuttaa marokkolaiset Ranskan vallan hyödyistä. Matkakokemuksistaan hän kirjoitti kirjan.
Elämänvaiheita > Feministi ja vaikeuksia yksityiselämässä

Ensimmäisen maailmansodan jälkeen du Gast valittiin Ranskan naisten oikeuksia ajavan yhdistyksen varapuheenjohtajaksi. Hänen kokemuksiaan autourheilusta käsiteltiin laajasti.
Du Gast vedettiin mukaan vuonna 1902 maailmanlaajuista huomiota saaneeseen oikeusjuttuun. Siinä käytiin kiistelyä siitä, kuka oli ollut mallina Henri Gervexin maalauksessa La Femme au Masque.
Vuonna 1910 du Gastille sattui ikävä tapaus. Hänen tyttärensä, joka oli pitkään yrittänyt saada äidiltään rahaa, oli järjestänyt joukon miehiä tunkeutumaan yöllä äitinsä kotiin luultavasti aikomuksenaan tappaa hänet. Tyttären osuuden paljastuttua äidin ja tyttären välit katkesivat loppuelämäksi.
Pariisin kaupunki kunnioitti du Gastia vuonna 1929 nimeämällä kadun hänen mukaansa.Lisäksi hänen mukaansa on nimetty koulu Chalon-sur-Saônessa.
Camille du Gast kuvattuna Pariisi–Madrid-kilpa-ajoissa pukeutuneena ajan viimeisimmän muodin mukaisesti.
Bolšoi Kizil

| Bolšoi Kizil ven>  Большой Кизил, kaz. Үлкен Кизил |
| --- | --- |

Alkulähde:  Uralvuoriston Uraltau  53°17′38″N, 58°27′28″E 
Laskupaikka:  Uraljoki  52°43′38″N, 58°54′42″E
Maat:  Venäjä
Pituus:  172  km
Alkulähteen korkeus:  760  m
Virtaama:  4,17  m³/s
Valuma-alue:  2080  km²

Sillaton ylityspaikka joen yläjuoksulla.
Bolšoi Kizil (ven. Большой Кизил eli ”Suuri Kisil” ja kaz. Үлкен Кизил, mikä luetaan ”Ulken Kizil”) on Venäjällä Uraljokeen oikealta puolelta yhtyvä sivujoki, jonka valuma-alue sijaitsee Uralvuoriston eteläosan itärinteillä. Joen pääuoma virtaa yläjuoksulla pääosin Baškortostanissa, mutta aivan alajuoksulla se siirtyy Tšeljabinskin alueelle.
Maantietoa > Pääuoma

Joen lähteet sijaitsevat Uralvuoriston eteläosissa Uraltaun ja Kriktitaun vuoristoharjanteiden välissä noin 760 metrin  korkeudella merenpinnasta ja se virtaa 172 kilometriä (toinen lähde antaa 155 km ) kunnes se yhtyy oikealta 294 metrin korkeudella Uraljokeen Kizilskojessa (ven. Кизильское) 2 014 kilometriä ennen sen Kaspianmerellä sijaitsevaa suistoa.
Joen pääuomalle tulee korkeuseroa 466 metriä ja joen kaltevuus on siten 2,71 m/km . Joen yläjuoksulla on joella enemmän pudotusta, kun taas alajuoksulla jyrkkyys tasaantuu ja joki saavuttaa alajuoksun lopussa alankoalueen. Joella on syvyyttä 0,6–0,8 metriä. Joella harrastetaan koskenlaskua kajakeilla.
Maantietoa > Sivujoet

Bolšoi Kizil ja sen sivujoet muodostavat yhdessä 2 080 neliökilometrin suuruisen valuma-alueen (toinen lähde antaa 1870 km² ). Taulukossa on lueteltu suurimmat sivujoet (osa tiedoista puuttuvat) :
| yhtyy Bolšoi Kizil (km suusta) | nimi | nimi (ven>  ) | pituus (km) | valuma-alue (km²) | lähde |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 65 | Suvlyozek | Сувлыозек (Сувлы-Узяк, Мамил-Елга) | 32 |  | 1 |
| 73 | Daryvdy | Дарывды (Кара-Елга) | 26 |  | 1 |
| 86 | Ikstimer | Икстимер | 19 |  | 1 |
| 106 | Idjaš | Идяш | 21 |  | 1 |
| 124 | Kirdas | Кирдас | 15 |  | 1 |
| 131 | Argaida | Аргайда | 12 |  | 1 |
| 131 | Bolšoi Kazmaš | Большой Казмаш (Казмаш) | 17 |  | 1 |
| 136 | Tai-Maništy | Тай-Маништы | 11 |  | 1 |
| 140 | Bolšoi Najazdy | Большой Наязды | 13 |  | 1 |
| 148 | Kurjak | Куряк | 12 |  | 1 |
| 158 | Kutyrdy | Кутырды | 11 |  | 1 |
| 165 | Malyi Maigašta | Малый Майгашта | 14 |  | 1 |
Lähteet: 1 =
Ylityspaikka sivujoella Bolšoi Kazmaš heinäkuussa 2012
Näkymä sivujoelle Kutyrdy kesäkuussa 2012
Ylityspaikka Kutyrdyllä elokuussa 2012
Geologia ja kasvillisuus

Uralvuorten matalat vuoristoharjanteet leimaavat koko aluetta. Vuorten kallioiden geologia muodostuu devonisista sedimenteistä, kun taas alhaalla tasangot ovat paleotsooisista kalliosta. Vuorten kallioperässä on runsaasti karbonaattia, hydrokarbonaattia ja kalsiumia ja siellä ovat karstimuodostumat tavallisia. Tämä vaikuttaa myös joen vedenlaatuun. Vedessä on mineraaleja 200-300 milligrammaa litrassa vettä (mg/l), mutta tulva-aikana pitoisuudet kasvavat 500 mg/l. Joen valuma-alueen yläosia peittää havumetsä 76 % pinta-alasta, ja alaosia 41 %. Muu osa maastoa on aroa, joten maisema on niin sanottua metsäaroa.
Vuodenajat ja virtaamat

Joki sijaitsee Uralvuoriston eteläosassa sen itärinteillä, missä vallitsee mannermainen ilmasto. Korkeudesta johtuen siellä kuitenkin sataa hieman enemmän kuin alangolla. Vuotuinen sademäärä on 570 millimetriä. Joen virtaamasta 71 % tapahtuu keväällä huhtikuun ja toukokuun aikana, kun lumet sulavat, 22 % kesällä ja syksyllä kesäkuusta lokakuuhun, ja loput 7 % talvella eli marraskuusta maaliskuuhun. Joen vuotuinen keskivirtaama (MQ) on 4,17 m³/s, keskiylivirtaama (MHQ) 179 m³/s ja keskialivirtaama (MNQ) 0,010 m³/s. Arvot on mitattu 48 kilometriä joen suusta.
Muuta

Jokilaakso on kaunista seutua ja siellä vierailee turisteja ja kalastajia. Joen rannat ovat Baškortostanin puolella tiheästi asuttuja kyliä, mutta Tšeljabinskin alueella niitä on vain yksi, Kizilskojen pikkukaupunki joensuussa.
Nimitys

Baškiirin kielellä ”kizil” tarkoittaa punaista, minkä arvellaan johtuvan joko veden ajoittaisesta savella värjäytymisestä tai joen uoman punaisista kallioista. Alueella on toinenkin saman niminen joki, joka erotetaan tästä joesta nimellä Malyi Kizil (ven. Малый Кизил eli Pieni Kizil). Sen lähteet ovat samalla rinteellä lähellä toisiaan, mutta sen pääuoma virtaa pohjoiseen päin.
Chico Marx

| Chico Marx |
| --- | --- |
 Chico Marx (1931)
Henkilötiedot
Koko nimi:  Leonard Marx
Syntynyt: 22. maaliskuuta 1887 New York, Yhdysvallat
Kuollut: 11. lokakuuta 1961 (74 vuotta) Hollywood, Yhdysvallat
Ammatti:  näyttelijä, pianisti
Puoliso:  Betty Carp (1917–1940) Mary De Vithas (1958–1961)
Lapset:  Maxine Marx (1918–2009)
Aiheesta muualla
IMDb 
Elonet
AllMovie
Svensk Filmdatabas
Marxin veljekset vuonna 1948. Vasemmalla seisoo Chico ja oikealla Harpo, edessä istuu Groucho
Chico Marx, (oikea nimi Leonard Marx, 22. maaliskuuta 1887 New York – 11. lokakuuta 1961 Hollywood, Kalifornia) oli yhdysvaltalainen koomikko ja vanhin Marx-veljeksistä. Hän sai lempinimensä, joka alun perin oli muodossa Chicko, rooleistaan naistenmiehenä, jota tuo slangisana tarkoittaa. Veljessarjan vaudeville-esityksissä Chicon rooli oli esittää ”tyypillistä italialaista”.
Chico oli myös taitava pianisti, ja jo nuorena hän elätti perhettään pianonsoitolla.
Aiheesta muualla

Chico Marx Internet Movie Databasessa. (englanniksi)
Celebesinhaukkakäki

| Celebesinhaukkakäki |
| --- | --- |

Uhanalaisuusluokitus
 Elinvoimainen  
  
Tieteellinen luokittelu
Domeeni::  Aitotumaiset Eucarya
Kunta::  Eläinkunta Animalia
Pääjakso::  Selkäjänteiset Chordata
Alajakso::  Selkärankaiset Vertebrata
Luokka::  Linnut Aves
Lahko::  Käkilinnut Cuculiformes
Heimo::  Käet Cuculidae
Suku::  Cuculus
Laji::  crassirostris
Kaksiosainen nimi
 Cuculus crassirostris  (Walden, 1872) 
Katso myös
   Celebesinhaukkakäki Wikispeciesissä   Celebesinhaukkakäki Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OKIUCN-testi OK: 
Celebesinhaukkakäki  (Cuculus crassirostris) on Aasiassa elävä käkilintu. Se on endeeminen Indonesiassa, Sulawesin saarella, jossa se elää kosteissa rinnemetsissä 500–1400 metrin korkeudella.
Conn Findlay

| Mitalit | Mitalit | Mitalit |  |
| --- | --- | --- | --- |
|  Findlay (keskellä) vuoden 1956 olympiakultamiehistönsä kanssa. |  Findlay (keskellä) vuoden 1956 olympiakultamiehistönsä kanssa. |  Findlay (keskellä) vuoden 1956 olympiakultamiehistönsä kanssa. |  |
Maa:   Yhdysvallat
Miesten soutu
|  Olympialaiset  |  Olympialaiset  |  Olympialaiset  |  |
|  Kultaa | Melbourne 1956 | perämiehellinen kaksikko |  |
|  Kultaa | Tokio 1964 | perämiehellinen kaksikko |  |
|  Pronssia | Rooma 1960 | perämiehellinen kaksikko |  |
Miesten purjehdus
|  Olympialaiset  |  Olympialaiset  |  Olympialaiset  |  |
|  Pronssia | Montreal 1976 | Tempest |  |
Conrad Francis ”Conn” Findlay (24. huhtikuuta 1930 Stockton, Kalifornia – 8. huhtikuuta 2021) oli yhdysvaltalainen soutaja ja purjehtija. Hän valmistui Etelä-Kalifornian yliopistosta vuonna 1956.
Findlay saavutti olympiamitaleja molemmissa lajeissaan. Soudussa hän voitti perämiehellisessä kaksikossa kultaa Melbournessa 1956 ja Tokiossa 1964 sekä pronssia Roomassa 1960. Purjehduksessa hän saavutti pronssimitalin Tempest-luokassa Montréalissa 1976.
Aiheesta muualla

Conn Findlay Kansainvälinen olympiakomitea. (englanniksi)
Billy Idol

| Billy Idol |
| --- | --- |
 Billy Idol vuonna 2012
Henkilötiedot
Koko nimi:  William Michael Albert Broad
Syntynyt: 30. marraskuuta 1955 (ikä 68) Middlesex, Englanti
Ammatti:  muusikko, laulaja-lauluntekijä, näyttelijä
Muusikko
Taiteilijanimi:  Billy Idol 
Laulukielet:  englanti
Aktiivisena:  1975–
Tyylilajit:  dance rock, hard rock, punk, uusi aalto
Soittimet:  laulu
Yhtyeet:  Generation X
Levy-yhtiöt:  Chrysalis Records Sanctuary Records
Aiheesta muualla
billyidol.net
  [ Muokkaa Wikidatassa ] [ ohje ]  
Billy Idol (oik. William Michael Albert Broad; s. 30. marraskuuta 1955 Middlesex, Englanti) on englantilainen rocklaulaja ja lauluntekijä. Idol aloitti uransa lontoolaisessa Generation X -punkyhtyeessä vuonna 1976. Sen lopetettua vuonna 1981 Idol muutti Yhdysvaltoihin ja aloitti soolouran.
Musiikissaan Idol yhdisteli keskenään niin pop-melodiat, punk-asennetta, perinteistä rock-tyyliä kuin tanssimusiikin rytmejäkin. Billy Idol oli 1980-luvun alussa ensimmäisiä artisteja, jotka saavuttivat suurta menestystä uuden musiikkimedian MTV:n avulla. Hänen singlehittejään 1980-luvulta ovat esimerkiksi "Hot in the City", "Dancing with Myself", "White Wedding", "Rebel Yell", "Eyes Without a Face", "Flesh for Fantasy", "To Be a Lover", "Don't Need a Gun", "Sweet Sixteen", "Mony Mony" ja "Cradle Of Love".
Billy Idol sai oman tähden Hollywood Walk of Famelle 5. tammikuuta 2023.
Elämä ja ura > Nuoruus

William Broad syntyi 30. marraskuuta 1955 Middlesexissä Englannissa. Perhe asui muutaman vuoden ajan New Yorkin osavaltiossa Yhdysvalloissa kunnes palasi takaisin Englantiin. Broad kävi vuoden ajan Sussexin yliopistoa.
Elämä ja ura > Punkkarina Lontoossa ja Generation X

Nuori Broad alkoi liikkua Lontoon punkpiireissä. Ennen omaa muusikonuraansa hänet oli tunnettu lempinimellä ”Billy Idle”, koska hänen kolmannen luokan kemianopettajansa oli aikoinaan kirjoittanut pojan koulutodistukseen, että William oli ollut idle, ’laiska’. Kun nuorta punkfani Broadia haastateltiin Sounds-lehteen, hän kertoi nimekseen Idol, ’idoli’, sillä kirjoitusmuodosta Idle tunnettiin jo koomikko Eric Idle.
Idol soitti lyhyen aikaa kitaraa yhtyeessä nimeltä Chelsea. Sen jälkeen vuonna 1976 hän perusti kolmen muun muusikon kanssa punkyhtyeen Generation X, jossa hän toimi laulajana ja lauluntekijänä. Generation X julkaisi kolme albumia vuosien 1978–1981 aikana.
Elämä ja ura > Soolouran alku ja 1980-luku

Generation X:n hajottua Idol muutti New Yorkiin tavoittelemaan menestystä soolouralla. Hän sai managerikseen Kissin managerin Bill Aucoinin ja julkaisi vuonna 1981 EP:n Don’t Stop. Idol sai levytyssopimuksen Chrysalis Recordsilta ja löysi kitaristikseen ja lauluntekijäparikseen Steve Stevensin.
Idolin soolouran esikoisalbumi Billy Idol julkaistiin kesällä 1982. Singlet ”White Wedding” ja ”Dancing with Myself” saivat paljon soittoaikaa uudella musiikkivideokanavalla MTV:llä, ja albumi myi kultaa.
Idolin toinen sooloalbumi Rebel Yell (1983) myi tuplaplatinaa ja nousi Idolin uran myydyimmäksi levyksi. Albumin hittisinglejä olivat ”Rebel Yell”, ”Eyes without a Face” ja ”Flesh for Fantasy”.
Idolin kolmas albumi Whiplash Smile (1986) menestyi vielä kohtalaisen hyvin ja tuotti singlehitit ”To Be a Lover” ja ”Sweet Sixteen”. Kitaristi Stevens lähti pian sen jälkeen perustamaan omaa yhtyettään. Idol sai vielä samana vuonna hitin coverkappaleen ”Mony Mony” liveversiosta.
Elämä ja ura > 1990-luku

Juuri kun Idolin neljäs albumi Charmed Life (1990) oli julkaisuvalmis, Idol loukkaantui moottoripyöräonnettomuudessa ja lähes menetti toisen jalkansa. Hän joutui käyttämään sen jälkeen keppiä jonkin aikaa. Albumilta otettu single ”Cradle of Love” oli menestys, ja myös albumi myi platinaa. "Cradle of Love" kuultiin myös Renny Harlinin ohjaaman Ford Fairlane -elokuvan soundtrackilla.
Ennen seuraavan albuminsa tekemistä Idol näytteli pienessä roolissa Oliver Stonen ohjaamassa elokuvassa The Doors (1991). Idolin seuraava albumi Cyberpunk (1993) sisälsi teknorytmejä. Albumi myi huonommin kuin Idolin aiemmat levyt.
Idol oli pois julkisuudesta vuoteen 1998 asti, jolloin hän teki cameoesiintymisen elokuvassa The Wedding Singer. Seuraavina vuosina hän julkaisi hittikokoelmia ja esiintyi Steve Stevensin kanssa VH1:n dokumenteissa kuten VH1 Storytellers.
Elämä ja ura > 2000-luvulla

Idolin kuudes studioalbumi Devil’s Playground julkaistiin vuonna 2005. Sitä seurasi Happy Holidays seuraavana vuonna. Idol teki maailmankiertueen vuonna 2008 yhdessä Def Leppardin kanssa. Idolin uusin albumi Kings & Queens of the Underground julkaistiin vuonna 2014.
Elämä ja ura > Yksityiselämä

Idolilla on kaksi lasta: muusikko Willem Wolfe Broad, jonka äiti on Perri Lister, ja Bonnie Blue Broad, jonka äiti on Linda Mathis.
Idol on kertonut olleensa pitkään huumeriippuvainen ja ottaneensa useita yliannostuksia. Vuonna 1994 hän lähes kuoli yliannostukseen.