stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Toshihiro Takeda

Toshihiro Takeda (s. 1975) on Kahjot Ninjat -kilpailun yksi tähdistön jäsenistä. Hän on gifulainen palomies. Takedan ensiesiintymisen ohjelmassa tapahtui 24-vuotiaana viidennessä Kahjot Ninjat -ohjelmassa. Silloin hän pääsi toiselle tasolle, mutta epäonnistui hämähäkinnousussa. Hän on ainoa tähdistön jäsen, joka ei ole päässyt viimeiselle tasolle. Hän on läpäissyt ensimmäisen tason 12 kertaa ja toisen tason 10 kertaa.
Alla on tulokset Takedan tuloksista Kahjot Ninjat kilpailuissa ja numero ja este missä hän epäonnistui.
5.kisa (74) - Epäonnistui Hämähäkkinousussa - Taso 2
6.kisa  (93)- Epäonnistui Vartalonojassa - Taso 3
7.kisa (96)- Epäonnistui Köysikiipeilyssä - Taso 1
8.kisa  (71)- Epäonnistui Putkiliu'ussa - Taso 3
9.kisa (97)- Epäonnistui Lamppusillalla - Taso 3
10.kisa (997)- Epäonnistui Verkkohypyssä - Taso 1
11.kisa (97)- Epäonnistui Vartalonojassa - Taso 3
12.kisa (95)- Epäonnistui Putkiliu'ussa† - Taso 3
13.kisa (98)- Epäonnistui Kalliokiipeilyssä - Taso 3
14.kisa (97)- Epäonnistui Kalliokiipeilyssä - Taso 3
15.kisa (96)- Epäonnistui Pirunkeinussa - Taso 3
16.kisa (98)- Epäonnistui Kalliokiipeilyssä - Taso 3
17.kisa (91)- Epäonnistui Putkiliu'ussa - Taso 3
18.kisa (86)- Epäonnistui Lohinousussa Taso 2
19.kisa (96)- Epäonnistui Kaarevalla Seinällä Taso 1
20.kisa (1995)- Epäonnistui Rope Ladder-esteellä* Taso 1
21.kisa (98)- Epäonnistui Viistokiipeilyssä - Taso 3
22.kisa (92)- Epäonnistui Hämähäkkihypyssä - Taso 1
23.kisa (97)- Epäonnistui Spider Flip-esteellä* - Taso 3
24. kisa (98)- Epäonnistui Spider Flip-esteellä* - Taso 3
25. kisa (70)- Epäonnistui Lohinousussa - Taso 2
28. kisa (97)- Epäonnistui Rolling Escargot-esteellä* - Taso 1
29. kisa (95)- Epäonnistui Hedgehog-esteellä* - Taso 1
30. kisa (2980)- Epäonnistui Lohinousussa - Taso 2
31. kisa (93)- Epäonnistui Rolling Hill-esteellä* - Taso 1
32. kisa (98)- Epäonnistui Kaarevalla Seinällä - Taso 1
33. kisa (90)- Epäonnistui Lohinousussa - Taso 2
34. kisa (91)- Epäonnistui Lohinousussa - Taso 2
35. kisa (91)- Epäonnistui Dragon Glider-esteellä* - Taso 1
36. kisa (85)- Epäonnistui Dragon Glider-esteellä*^ - Taso 1
Tähdellä merkittyjen esteiden suomenkielistä nimeä ei tiedetä.
† Takedan olkapää murtui hänen pudotessaan veteen.
^Takedan olkapää meni sijoiltaan läpäistessään Wing Slider-estettä.
End of Days

| End of Days |
| --- | --- |

Ohjaaja:  Peter Hyams
Käsikirjoittaja:  Andrew W. Marlowe
Tuottaja:   Marc Abraham  Armyan Bernstein 
Säveltäjä:  John Debney
Kuvaaja:  Peter Hyams
Leikkaaja:  Steven Kemper
Pääosat:   Arnold Schwarzenegger  Gabriel Byrne  Robin Tunney 
Valmistustiedot
Valmistusmaa:  Yhdysvallat
Tuotantoyhtiö:  Universal Studios
Levittäjä:  Universal Studios Netflix Disney+
Ensi-ilta:  1999
Kesto:  121 minuuttia
Alkuperäiskieli:  englanti
Aiheesta muualla
IMDb 
Elonet
AllMovie
Infobox OKNimi-testi OK: 
End of Days on vuonna 1999 ensi-iltansa saanut yhdysvaltalainen toiminta-/kauhuelokuva, jonka on ohjannut Peter Hyams. End of Daysin pääosissa näyttelevät Arnold Schwarzenegger (ex-poliisi), Gabriel Byrne (Saatana) sekä Robin Tunney (Christine York).
Näyttelijöitä

| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
|  Arnold Schwarzenegger  | … |  Jericho   |
|  Gabriel Byrne  | … |  mies   |
|  Robin Tunney  | … |  Christine   |
|  Kevin Pollak  | … |  Chicago   |
|  CCH Pounder  | … |  Detective Marge Francis   |
|  Derrick O'Connor  | … |  Thomas Aquinas   |
|  David Weisenberg  | … |  OB-GYN   |
|  Rainer Judd  | … |  Christinen äiti   |
|  Miriam Margolyes  | … |  Mabel   |
|  Udo Kier  | … |  pappi   |
|  Luciano Miele  | … |  paavin avustaja   |
|  Michael O'Hagan  | … |  kardinaali   |
|  Mark Margolis  | … |  paavi   |
|  Jack Shearer  | … |  Kellogg   |
|  Rod Steiger  | … |  isä Kovak   |
Vastaanotto

Tv-maailma-lehdessä vuonna 2024 Jussi Karjalainen kirjoitti elokuvan edustaneen maailman lyhintä jännityselokuvatrendiä, vuosituhannen vaihteen Y2K-pelottelua. Hän antoi kornina pitämälleen elokuvalle puoltoista tähteä viidestä.
Aiheesta muualla

Ebert, Roger: End Of Days RogerEbert.com. 24.11.1999. Viitattu 18.6.2021. (englanniksi)
McCabe, Bob: End of Days Review Empire. 1.1.2000. Viitattu 18.6.2021. (englanniksi)
Eoin: End of Days (1999) Review TheActionElite.com. 13.5.2015. Viitattu 18.6.2021. (englanniksi)
Lottamuseo

| Lottamuseo Lottamuseum |
| --- | --- |
 Lottamuseo nähtynä hämähäkinverkkoportin takaa.
Tyyppi:  erikoismuseo
Sijainti:  Rantatie 39, 04310 Tuusula
Perustettu:  1996
Ylläpitäjä:  Lotta Svärd Säätiö
Kotisivut:  www.lottamuseo.fi
Koordinaatit:  60°25′35.6″N, 025°02′59.6″E
 fiLottamuseo 
    
Lottamuseo (ruots. Lottamuseum) on Tuusulassa sijaitseva erikoismuseo, joka tallentaa ja esittelee lottajärjestön historiaa ja tutkii naisten tekemää vapaaehtoistyötä. Museo on avattu vuonna 1996, ja sitä ylläpitää Lotta Svärd Säätiö. Museorakennus on Tuusulan Rantatien varrella Syvärannan tilalla osoitteessa Rantatie 39. Lottamuseo on avoinna ympäri vuoden, ja sen yhteydessä toimii kahvila Lottakanttiini.
Näyttelyt

Museon päänäyttely lottajärjestön 100-vuotisjuhlavuonna oli nimeltään ”Lotta Svärd - 100 vuotta yhteiskuntavastuuta”. Näyttely kertoi Lotta Svärd -järjestössä työskennelleiden naisten monialaisesta yhteiskuntavastuusta niin sodan, kuin rauhankin aikana. Lottamuseon erikoisnäyttely "Oikea lotta - lottakuvia 100 vuotta" kokosi yhteen erilaisia näkemyksiä, käsityksiä ja stereotypioita, joita lottajärjestössä palvelleisiin naisiin on viimeisen sadan vuoden aikana yhdistetty.
Kokoelmat

Lottamuseo tallentaa lottajärjestön ja erityisesti yksittäisten lottien historiaan ja toimintaan liittyvää aineistoa sekä Suomen Naisten Huoltosäätiön (vuodesta 2004 Lotta Svärd Säätiön) ja siihen kiinteässä yhteydessä olleiden liikeyritysten toimintaan liittyvää aineistoa. Historiallisen aineiston lisäksi Lottamuseo dokumentoi lottaperinnetyötä ja muita nykypäivän ilmiöitä, jotka liittyvät lotta-aiheeseen. Lottamuseolla on esine-, valokuva-, asiakirja- ja opetuskokoelma, lehtileikearkisto ja käsikirjasto. Lottamuseon kokoelmat ovat karttuneet vuodesta 1996 alkaen pääosin lahjoituksin. Lottamuseon kokoelmia käytetään museon omassa näyttely- ja yleisötyössä. Kokoelmia hyödyntävät myös lotta-aiheesta tietoa etsivät asianharrastajat, toimittajat ja tutkijat.
Lottagalleria

Lottagalleriassa esitellään suurelle yleisölle lakkautetun lottajärjestön jäseniä ja heidän tarinoitaan. Lottagallerian sähköinen alusta mahdollistaa näiden ainutlaatuisten elämäntarinoiden tallentamisen ja välittämisen nuoremmille sukupolville, jolloin lottajärjestössä työskennelleiden naisten työ ja yhteiskuntavastuu tulevat näkyväksi osaksi Suomalaisen yhteiskunnan kehitystä.
Lottagalleriaa kartutetaan jatkuvasti ja tällä hetkellä Lottagalleriasta löytyy yli tuhannen lakkautetussa lottajärjestössä palvelleen naisen henkilöesittely. Kuka tahansa voi ilmoittaa tuntemansa lotan tai pikkulotan Lottagalleriaan.
Museorakennus ja puutarha > Syvärannan tilan historiaa

Lottamuseo sijaitsee Tuusulan Rantatiellä, Syvärannan tilalla. Lottamuseon puutarhassa on koristeellinen hämähäkinseittiportti, marmoripatsas Josefina ja suihkuallas istutuksineen.
Museorakennus ja puutarha > Syväranta yksityisomistuksessa

Vuonna 1869 helsinkiläinen virkamies Birger Lundahl osti itselleen Gustavelundin kartanoon kuuluneen palstatilan Tuusulanjärven rannalta ja rakennutti tilalle huvilan. Vuonna 1876 Lundahl myi tilan eteenpäin Suomen Pankin johtokunnan puheenjohtajalle Victor von Haartmanille, joka puolestaan myi tilan vain muutamaa vuotta myöhemmin syksyllä 1879 kaartinkapteeni Gotthard Björklundille. Vuonna 1904 Syväranta sai uudet omistajat, kun Björklund myi tilan venäläiselle Konstantin Uschkoffille, joka osti tilan lahjaksi vaimolleen Theresalle. Tila vaihtoi vielä kertaalleen yksityisomistajaa 1900-luvun alkuvuosikymmeninä, kun Uschkoffit myivät tilan Anna ja Herman Hansenille.
Museorakennus ja puutarha > Sanomalehtimiesten lepokoti

Onni V. Tuisku oli Matti Meikäläinen (myöh. Tuulispää) -lehden päätoimittaja ja omistaja, jonka mukaan nimetty Onni v. Tuiskun säätiö osti Syvärannan tilan vuonna 1923. Tilalle perustettiin sanomalehtimiesten lepokoti. Lepokodissa vieraili kirjailijoita, sanomalehtimiehiä ja heidän sukulaisperheitään. Lepokodissa virkistäytymässä kävivät muun muassa Helsingin Sanomien päätoimittaja W. W. Tuomioja perheineen, kirjailija Olavi Paavolainen ja runoilija Eino Leino.
Museorakennus ja puutarha > Lottaopisto

Vuonna 1936 lottajärjestö osti Syvärannan tilan perustaakseen sinne oman lottaopiston. Tilan päärakennus remontoitiin vastaamaan sisäoppilaitoksen tarpeita. Kaikkiaan päärakennuksessa oli 23 asuinhuonetta, keittiötilat ja yleisiä oleskelutiloja. Lottaopiston johtajaksi valittiin Elli Malmgren, ja ensimmäinen lottakurssi Syvärannassa pidettiin syksyllä 1937. Ennen talvisotaa Syvärannassa oli loma-aikoina myös lepokotitoimintaa, mutta talvisodan jälkeen lottaopistolla keskityttiin vain ja ainoastaan koulutukseen ja erilaisten kurssien järjestämiseen.
Syvärannan lottaopistolla lottia koulutettiin pääosin johtotehtäviin ja vaikeimmille teknisille aloille, mutta kurssien kirjo oli laaja. Ennen sotia kursseja ehdittiin järjestää yhteensä 19 kappaletta ja niille osallistui kaikkiaan 433 lottaa. Vuosina 1941-1943 pidettiin 41 kurssia, ja niissä opiskeli yhteensä 1291 lottaa. Sodan pitkittyessä tärkeimmiksi kursseiksi nousi viesti-, radisti- ja kansliakurssit. Ennen sotia oltiin keskitytty enemmän muonitus- ja sairaanhoitokursseihin.
Lottajärjestö lakkautettiin Moskovan välirauhansopimuksen nojalla ja valvontakomission painostuksesta 23.11.1944. Lottajärjestön huolto- ja avustustyötä jatkamaan perustettiin Suomen Naisten Huoltosäätiö, jolle lottajärjestö lahjoitti varojaan, kiinteistöjään, irtainta omaisuuttaan ja maa-alueitaan, myös Syvärannan tila lahjoitettiin tässä yhteydessä Suomen Naisten Huoltosäätiölle.
Museorakennus ja puutarha > Syväranta sotien jälkeen

Syvärannan tila lahjoitettiin juuri ennen lottajärjestön lakkauttamista Suomen Naisten Huoltosäätiölle, jonka lotat perustivat syksyllä 1944 jatkamaan lottajärjestön huolto- ja avustustyötä. Syvärantaan sijoitettiin lottajärjestön rajatoimiston omistuksessa olevaa kalustoa ja elintarvikevarastoja. Loppuvuodesta 1944 Suomen Naisten Huoltosäätiö vuokrasi Syvärannan päärakennuksen lottien perustamalle liikeyritykselle Työmaahuolto Oy:lle. Syvärannan päärakennus tuhoutui täydellisesti tulipalossa keväällä 1947. Työmaahuollon toiminta kuitenkin jatkui tilalla ja pienemmissä sivurakennuksissa oli Työmaahuollon varastoja. Tilalla myös viljeltiin vihanneksia, hedelmiä ja marjoja Työmaahuollon käyttöön.
Museorakennus ja puutarha > Lottamuseon rakentaminen

1990-luvun alkupuoliskolla Suomen Naisten Huoltosäätiö päätti rakennuttaa Syvärannan tilalle uuden päärakennuksen. Uuden päärakennuksen Lottakodin suunnittelutyöhön palkattiin arkkitehdit Irmeli ja Markus Visanti. Visantien ajatus oli suunnitella päärakennus, joka mukaili Syvärannan vuonna 1947 palaneen huvilan ulkoasua.
Nimensä mukaisesti Lottakodin tarkoituksena oli tarjota lakkautetussa lottajärjestössä palvelleille naisille paikka, jossa voi kohdata ja muistella menneitä. Lottakoti avattiin yleisölle keväällä 1996. Lottakodissa oli kahvila, näyttelytiloja ja yleisiä oleskelutiloja. Näyttelytiloihin lakkautetussa lottajärjestössä aikoinaan palvelleet naiset olivat suunnitelleet ja toteuttaneet näyttelyn, jossa kerrottiin lottajärjestön historiasta ja toiminnasta.
Vuonna 2000 Lottakodin nimi vaihdettiin Syvärannan Lottamuseoksi ja 2012 nimi lyhennettiin Lottamuseoksi. Nimen muutokseen päädyttiin, sillä Suomen Naisten Huoltosäätiö oli rakennuttanut Hyrylään senioritalon, joka nimettiin Tuusulan Lottakodiksi. Senioritalon ja Rantatiellä sijaitsevan Lottakodin nimien samankaltaisuus aiheutti paljon sekaannusta, joten Lottakodista tuli Lottamuseo.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Lottamuseo Wikimedia Commonsissa
Lottamuseon www-sivut
Suomen sotatieteelliset erikoismuseot (Aselajimuseot)
Forum Marinum
Hallinportin ilmailumuseo
Ilmatorjuntamuseo
Suomen Ilmavoimamuseo
Suomen Jääkärimuseo
Jalkaväkimuseo
Lottamuseo
Lylyn viestivarikon museo
Maneesi
Mobilia
Panssarimuseo
Pioneerimuseo
Porilaismuseo
Päämajamuseo
Raatteen Portti
Rajamuseo
Rannikkotykistömuseo
Ratsuväkimuseo
RUK-museo
Sotamuseo
Sotilaslääketieteen museo
Sukellusvene Vesikko
Suojeluskunta- ja lottamuseo
Taistelijan talo
Suomen Tykistömuseo
Viestimuseo
| n k Perustiedot Wikidatassa: Lottamuseo (Q21559920)ohje |
| --- | --- |
esiintymä kohteesta: sotahistoriallinen museo, erikoismuseo, museo
valtio: Suomi
sijaitsee hallinnollisessa alueyksikössä: Tuusula
katuosoite: Rantatie 39, 04310 Tuusula
katu tai tie: Tuusulanjärven rantatie 39
koordinaatit: 60°25′36″N 25°03′00″E﻿ / ﻿60.42656°N 25.04989°E﻿ / 60.42656; 25.04989

Osa taiteilija Reijo Kelan Hiljainen kansa -näyttelystä vieraili Lottamuseon pihalla kesällä 2022.
Neljä huonetta

| Neljä huonetta> Four Rooms |
| --- | --- |

Ohjaaja:   Allison Anders  Alexandre Rockwell  Quentin Tarantino  Robert Rodriguez 
Käsikirjoittaja:   Allison Anders  Alexandre Rockwell  Robert Rodriguez  Quentin Tarantino 
Tuottaja:  Lawrence Bender
Säveltäjä:  Combustible Edison
Kuvaaja:  Andrzej Sekuła Rodrigo García Márquez (käännä suomeksi) Phil Parmet Guillermo Navarro
Leikkaaja:  Sally Menke Robert Rodriguez Elena Maganini Terry Rawlings
Pääosat:   Tim Roth  Antonio Banderas  Jennifer Beals  Paul Calderon  Sammi Davis  Valeria Golino  Madonna  David Proval  Patricia Vonne Rodriguez  Ione Skye  Lili Taylor  Marisa Tomei  Tamlyn Tomita  Quentin Tarantino  Bruce Willis  Paul Skemp 
Valmistustiedot
Valmistusmaa:  Yhdysvallat
Tuotantoyhtiö:  A Band Apart Films LLC (käännä suomeksi)
Levittäjä:  Miramax Netflix
Ensi-ilta:  1995
Kesto:  98 min
Alkuperäiskieli:  englanti
Aiheesta muualla
IMDb 
Elonet
AllMovie
Infobox OKNimi-testi OK: 
Neljä huonetta (Four Rooms) on vuonna 1995 ensi-iltansa saanut komediaelokuva. Elokuva sisältää neljä tarinaa, jotka on ohjanneet Allison Anders, Alexandre Rockwell, Quentin Tarantino ja Robert Rodriguez. Pääosassa on hotellin pikkoloa esittävä Tim Roth.
Elokuva kertoo eräässä hotellissa työskentelevästä pikkolosta, Tedistä. On uudenvuoden aatto joka joutuu hoitamaan hotellia yksin, sillä omistaja on juhlimassa kotona. Lopulta Tedin työkaverikin lähtee, mutta muistuttaa häntä: "Muista pitää kalusi kurissa, tai joudut vaikeuksiin"...
Juoni > Puuttuva aine

Ensimmäisen tarinan Puuttuva aine (The Missing Ingredient) on ohjannut Allison Anders. Joukko noitia aikovat herättää palvomansa naisen henkiin, joka kuoli samaisessa hääsviitissä 1950-luvulla. Naisilla on kaikki aineosat paitsi yksi, sperma. Ted kutsutaan apuun hoitamaan velvollisuutensa.
Juoni > Väärä mies

Toisen tarinan Väärä mies (The Wrong Man) on ohjannut Alexandre Rockwell. Ted saa tehtäväksi tuoda jäitä huoneeseen numero 404. Tedin astuessa huoneeseen, mies osoittaa häntä aseella ja tämän kaunis vaimo Angela on sidottu tuoliin kiinni. Mies syyttää Angelaa ja Tediä hänen pettämisestään, ja taas Tediä viedään...
Juoni > Häiriköt

Kolmannen tarinan Häiriköt (The Misbehavers) on ohjannut Robert Rodriguez. Eräs aviopari palkkaa Tedin hoitamaan heidän lapsiaan, sillä kaksikko lähtee juhlistamaan uutta vuotta. Mutta homma ei ole niinkään helppo, sillä nämä vekarat eivät ole siitä rauhallisimmasta päästä.
Juoni > The Man from Hollywood

Neljännen ja viimeisen tarinan The Man from Hollywood on ohjannut Quentin Tarantino. Viimeisessä tarinassa Ted saapuu huoneeseen, jossa oleskelevat Chester Rush ystävineen juhlii Rankkuri-elokuvan menestystä. Porukka on koko ajan lyömässä jostakin vetoa ja menoa sekoittaa samppanja ja veitset.
Adolfina

| Adolfina, Adolfiina, Aadolfiina |
| --- | --- |
Nimipäivä:   
– suomenkielinen:  –
– ruotsinkielinen:  –
– ortodoksinen:  –
Muunnelmia:  Aada, Aadolfiia, Ada, Adolfia, Alfiina, Alva, Alviina, Fiia, Fiina, Fina, Iina 
Vastineita eri kielissä:  Adolfine 
Nimen alkuperä:  Adolfin sisarnimi
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Adolfina on naisen etunimi, joka on johdettu miehennimestä Adolf. Adolfinan rinnakkaismuotoja ovat Adolfiina ja Aadolfiina. Nimestä esiintyy paljon muitakin muunnelmia.
Digi- ja väestötietoviraston mukaan Suomessa on joulukuun 2024 loppuun mennessä tilastoitu noin 1 120–1 130 Adolfiina-nimistä ja noin 760–770 Adolfina-nimistä naista. Aadolfiinoja on ollut noin 30–60.
Nimipäivä

Adolfina-nimi on aikoinaan ollut mukana Suomen almanakassa. Vuosina 1794–1796 Adolfinan nimipäivää vietettiin 7. maaliskuuta.
Tunnettuja Adolfinoja

Adolfina ”Fiina” Pietikäinen (1870−1956), suomalainen ammattiyhdistysvaikuttaja ja kansanedustaja
Aiheesta muualla

Etunimien taivutus: Adolfiina (Kotimaisten kielten keskuksen verkkojulkaisu)
KF Egnatia

Klubi i Futbollit Egnatia Rrogozhinë on jalkapalloseura Rrogozhinën kaupungista Tiranan maakunnasta Keski-Albaniasta. Seura pelaa kaudella 2021–22 maansa korkeimmalla sarjatasolla Kategoria superioressa. Seura perustettiin 15. syyskuuta 1964. Se nousi maansa pääsarjaan vuonna 2021, ensimmäisen kerran se pelasi pääsarjassa kaudella 2004–05.
Herman Klaunpoika Fleming

| Herman Klaunpoika Fleming |
| --- | --- |

Suomen kenraalikuvernööri
 1664–1669  
Edeltäjä:  Pietari Brahe
Seuraaja:  Karl Nieroth
Henkilötiedot
Syntynyt: 17. syyskuuta 1619 Askainen
Kuollut: 28. heinäkuuta 1673 Tukholma
Herman Klasson Fleming (1619–1673) oli suomalainen valtaneuvos, amiraali ja  Suomen kenraalikuvernööri. Hän oli myös Liperin vapaaherra.
Herman Fleming syntyi 17. syyskuuta 1619 Askaisissa. Hän valmistui ylioppilaaksi 1637 Uppsalassa ja opiskeli 1640 Leidenissä. Hän opiskeli laivanrakennusta Hollannissa ja matkusti myös Ranskaan. Hän palveli hollantilaisella sotalaivalla useissa meritaisteluissa 1642, ja palattuaan kotimaahan hänestä tuli sotalaivan kapteeni Ruotsin laivastossa 1644. Vuonna 1645 hän sai amiraalin arvon, ja vuonna 1650 hänestä tuli valtaneuvos.
Hän tuli Tukholman käskynhaltijaksi ja amiraliteettineuvokseksi vuonna 1650. 
Hän yleni nopeasti virkauralla ja saavutti erityisesti Kaarle X Kustaan suosion. Hän toimi kamarikollegion presidenttinä vuosina 1653–1660 ja tuli peruutuskollegion puheenjohtajaksi (neljännesreduktio) vuonna 1655. Toimiessaan neljännesperuutusta varten asetetun kollegion puheenjohtajana Fleming joutui kuitenkin ylhäisaatelisten säätytoveriensa vihoihin ja syrjäytettiin kuninkaan kuoltua 1660 valtionvarainhoitajan tehtävistä sekä holhoojahallituksen jäsenyydestä.
Herman Fleming määrättiin Suomen kenraalikuvernööriksi, jona hän toimi vuosina 1664–1669. Hän vahvisti sotaväen taloudellista tilannetta saamalla Savon ja Karjalan värväyksen pariin. Edeltäjiensä tavoin hän piti suomenkielen taitoa tärkeänä ja otti sen huomioon virkanimityksissään. Hän kiinnitti erityisesti huomiota itärajan turvallisuuteen.
Fleming vihittiin avioliittoon Kristina Rosladinin kanssa vuonna 1645.
Paroni Herman rakennutti uusiksi Louhisaaren linnan. Vuonna 1655 valmistunut kartanon päärakennus on yksi Suomen harvoista italialaisesta palladiolaisesta arkkitehtuurista vaikutteita saaneista linnoista. Päärakennusta sekä sivurakennuksia ympäröi englantilaistyylinen puisto ja kokonaisuus muodostaa yhden Suomen parhaiten säilyneistä kartanomiljöistä. Kartanon yläkerrassa on katto- ja seinämaalauksia 1600- ja 1700-luvuilta.
Liperin suurpitäjä läänitettiin vuonna 1651 vapaaherrakunnaksi, ja Flemingistä tuli sen ensimmäinen  lääninherra.
Hermanin isä Ritari Claes Fleming (1592–1644), oli maaherrana ja amiraalina, ja kaatui Femernin meritaistelussa. Hänen palveluksensa ja ansioidensa johdosta kuningatar 26. maaliskuuta 1651 korotti hänen lapsensa vapaaherroiksi ja -herrattariksi, mukaan lukien Hermanin. Heidän sukunsa jatkuu tähän päivään saakka, eli ei ole sammunut mieskannalta. Ruotsissa elää edelleen vapaaherra Fleming af Liebelitz -nimisiä ihmisiä.
Hermanin poika oli paroni Claes Fleming af Liebelitz (1649–1685), aatelissäädyn maamarsalkka, ja Ruotsin valtiovarainhoitaja eli kamarimestari, valtaneuvos myös. 10. joulukuuta 1687 kuningas Kaarle XI korotti hänen leskensä ja lapsensa kreivilliseen arvoon. Tämä sukuhaara kuitenkin sammui mieskannalta 15. marraskuuta 1729, joten enää ei ole olemassa kreivi Flemingejä.
Inter Club d'Escaldes

Inter Club d'Escaldes on jalkapalloseura Escaldes-Engordanyn kunnasta. Seura pelaa Andorran korkeimmalla sarjatasolla Primera Divisióssa, jonne nousi kaudeksi 2017–18. Se on voittanut Andorran mestaruuden kolmesti vuosina 2020, 2021 ja 2022.
Erik Fleming

Erik Fleming (1487 Kuitia, Parainen – 1548) oli suomalainen sotilas, valtaneuvos, Kuitian kartanonherra ja jonkin aikaa myös koko Suomen käskynhaltija. Hän johti veljensä Ivarin kera sotajoukkoa, joka karkotti tanskalaiset Suomesta vuonna 1523. Hän oli Etelä-Suomen laamanni vuodesta 1525 ja omana aikanaan Suomen vaikutusvaltaisin mies.
Fleming sai läänitykseksi Raaseporin läänin vuonna 1528, ja myöhemmin samana vuonna hän perusti Tammisaaren kaupungin. Vuonna 1542 vuorityöstä kiinnostunut Fleming perusti Ojamon kaivoksen Lohjan pitäjään. Hän peri isältään silloisen Syrjän eli Suitian kartanon, jossa hän, toisin kuin isänsä, myös asui aika ajoin.
Veeti Kallio

| Veeti Kallio |
| --- | --- |

Henkilötiedot
Syntynyt: 1. tammikuuta 1966 (ikä 59) Rovaniemi
Aiheesta muualla
IMDb 
Elonet
Veeti Kallio (entiseltä nimeltään Fedja Seliverstow, s. 1. tammikuuta 1966 Rovaniemi) on suomalainen laulaja ja näyttelijä.
Ura

Kallio tuli ensi kerran tunnetuksi 1980-luvun lopussa a cappella -yhtye Veeti & The Velvetsistä, jossa lauloivat myös Aki Sirkesalo, Sasu Moilanen ja Sami Saari. Kallio oli jonkin aikaa laulajana myös Leningrad Cowboys -yhtyeessä. Muita Kallion yhtyeitä ovat olleet muun muassa Veeti & Elastic Family, Veeti & Kallio Horns ja Veeti & The Hellvets.
Kallio on esiintynyt näyttelijänä Q-teatterissa, Helsingin Kaupunginteatterissa, Tampereen Työväenteatterissa, Uuden Iloisen Teatterin musiikkikabareissa ja Turun Kaupunginteatterin rockmusikaali Kakolassa sekä elokuvissa kuten Kuutamolla. Hän oli myös television nuortenohjelma Jyrkin yhtenä juontajana.
Talvella 2009 Kallio oli mukana Nelosen Kuorosota-ohjelmassa, jossa hän toimi Salon kuoron vetäjänä. Syksyllä 2011 Kallio osallistui MTV3:n Tanssii tähtien kanssa -tanssikilpailuun parinaan Susa Matson.
Vuoden 2017 lopussa Kallio sai kiinnityksen Mamma Mia! -musikaaliin siitä potkut saaneen Tomi Metsäkedon tilalle. Musikaalin ensi-ilta oli 4. toukokuuta 2018.
Kallio toimi syksyllä 2019 alkaneen Yleisradion tv-dokumenttisarjan Rikollinen mieli juontajana.
Vuonna 2024 Kallio on mukana tosi-tv ohjelma Farmi Suomen viidennellä kaudella.
Yksityiselämä

Kallio asui neljä ensimmäistä vuottaan Kemijärvellä ja seuraavat neljätoista Pattijoella. Vuodesta 2019 Kallio on asunut puolisoineen Pyhärannassa, jossa pariskunta omistaa bed and breakfast -paikan. Vuodesta 2021 lähtien hän on myös pitänyt hierojan vastaanottoa.
Diskografia

Veeti (EMI,  2002)
Lohikäärmeportti (Universal,  2010)
Vereslihalla (Turenki, 2014)
Filmografia > Elokuvat

| Vuosi | Elokuva | Rooli |
| --- | --- | --- |
| 1997 | Skin Deep | tatuoija |
| 1998 | LA Without a Map | Leningrad Cowboy |
| 2000 | Oho sano iimeili |  |
| 2001 | Kun eurojentalolla tanssittiin |  |
| 2002 | Kuutamolla | Mikko |
| 2002 | Tappava säde | Kalle Jokinen |
| 2002 | Magiaa mahantäydeltä |  |
| 2004 | Hei me tervataan |  |
| 2007 | Ganes | musiikinopettaja |
| 2010 | Jos rakastat | klovni / hattukauppias |
Filmografia > Tv-sarjat

| Vuosi | Sarja | Rooli |
| --- | --- | --- |
| 1999 | Joonas Hytönen show | oma itsensä |
| 2000 | Koivula ja tähdet | oma itsensä |
| 2001 | Hotelli Sointu | oma itsensä |
| 2002 | Thilia thalia | oma itsensä |
| 2002 | Jos sais kerran | oma itsensä |
| 2004 | Krisse show | oma itsensä |
| 2005 | Kylmäverisesti sinun | Taavi Boman |
| 2009 | Kuorosota | Salon kuoronjohtaja |
| 2011 | Tanssii tähtien kanssa | kilpailija |
| 2011 | Villa Helena | Jyrki Salojärvi |
| 2014 | Putous | Ukko |
| 2014 | #lovemilla | Pirjo Peen turvamies |
| 2015, 2016, 2021 | Roba | Jaakko Markkanen |
| 2019 | Rikollinen mieli | juontaja |
| 2021 | Karkurit | Jaakko Markkanen |