stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Paavo Kyrenius
Elämä

Paavo Kyreniuksen vanhemmat olivat eversti Karl Simeon Kyrenius (1838–1917) ja Angelica Lopacinsky (1849–1923). Hän pääsi ylioppilaaksi 1904 ja valmistui insinööriksi 1908.
Kyrenius oli Tampereen sementtivalimon teknillisenä johtajana 1910–1913, Turgelin paperi- ja selluloosatehtaan toimitusjohtajana 1914–1915 ja 1921–1925, Ljaminon tehdasalueen toimitusjohtajana 1915–1917 sekä rakennusliike Oy Constructorin toimitusjohtajana 1917–1919. Tampereen sementtivalimon omistaja Richard Helander perusti 1910-luvun alussa yhdessä Kyreniuksen ja professori Jalmar Castrénin kanssa Viron rakennusmarkkinoilla toimineen yhtiön. Kyrenius vastasi yhtiön Viron rakennuskohteista ja hänen johdollaan Viroon rakennettiin tehdasrakennuksia, lentokonehalli ja sähkölaitos. Virossa yhtiöllä oli enimmillään noin 300 työntekijää. Venäjän vallankumousta seuranneet levottomuudet katkaisivat kuitenkin näin alkaneen rakennusviennin.
Kyrenius oli myös vuonna 1917 perustetun Suomen Betonilaiva Osakeyhtiön toimitusjohtajana 1917–1919, yhtiö rakensi teräsbetonirunkoisia laivoja Kyreniuksen ja insinööri Manne Muoniovaaran (1883–1958) kehittämän menetelmän mukaan. Tämä yhtiö rakennutti Kemissä vuonna 1919 277 bruttorekisteritonnin betonikaarirunkoisen rahtilaivan M/S Norpan. Laivan köli, vantaat, kansi ja ulkolaudoitus oli rakennettu puusta. Toisen suuremman vastaavanlaisen aluksen rakentaminen keskeytettiin. M/S Norppa myytiin pakkohuutokaupalla Raumalla maaliskuussa 1920 ja se upposi joulukuussa 1920 Gotlannin pohjoispuolella kun sen runkoon tuli vesirajan alapuolelle repeämä. Suomen Betonilaiva Osakeyhtiö lakkautettiin 1924.
Kyrenius toimi Kymin oy:n työpäällikkönä 1919–1921 ja Lapin kultamailla koneellista kullanhuuhdontaa harjoittaneen Oy Ivalojoki Ab:n teknillisenä johtajana 1925–1926. Kyreniuksella oli oma insinööritoimisto Helsingissä vuodesta 1926 alkaen ja hän toimi lisäksi rakennusalan asiantuntijana Helsingissä vuodesta 1946 lähtien. Kyrenius oli myös Rakennusalan työnantajaliiton asiamiehenä 1927–1942 ja hän oli vakuutusneuvoston jäsenenä 1928–1934 sekä vakuutusyhtiö Louhen hallintoneuvoston jäsenenä vuodesta 1945. Hän toimi maanviljelijänä Karjalassa 1943–1944 ja Hattulassa vuodesta 1944 lähtien.
Perhe

Paavo Kyrenius oli naimisissa 1908–1928 Eeva Susanna Simeliuksen (1885–1961) kanssa ja vuodesta 1929 Astrid Elfvingin (1902–1982) kanssa. Hänen veljiään olivat upseerit Eugen Kyrenius ja Karl Edvard Kyrenius.
Julkaisuja

Suomen rakennustyönantajaliitto 1920-1945; tekijät Yrjö Similä ja Paavo Kyrenius. Suomen rakennustyönantajaliitto, Helsinki 1945
Aiheesta muualla

Paavo Kyrenius : Rautabetoni ja sen käyttäminen laivojen rakennusaineena, Maailma, 01.04.1919, nro 4, s. 32, Kansalliskirjaston digitaaliset aineistot
Ivalojoki Oy:n kullanhuuhdontakokeet eivät ole odotuksia vastaavia, Uusi Suomi, 27.08.1926, nro 195, s. 1, Kansalliskirjaston digitaaliset aineistot
Paavo Kyrenius : Varoitus uusien 'kultayhtiöitten' suhteen, Helsingin Sanomat, 20.12.1932, nro 345, s. 10, Kansalliskirjaston digitaaliset aineistot
Vastine kirjoitukseen: "Varoitus uusien 'kultayhtiöitten' suhteen", Helsingin Sanomat, 23.12.1932, nro 348, s. 8, Kansalliskirjaston digitaaliset aineistot
Paavo Kyrenius : Herra Alexander Hedbergin vastineen johdosta kultayhtiöasiassa, Helsingin Sanomat, 24.12.1932, nro 349, s. 12, Kansalliskirjaston digitaaliset aineistot
Patrick Gordon Walker

Patrick Gordon Walker 1964.
Patrick Chrestien Gordon Walker tai Gordon-Walkerin paroni CH, PC (7. huhtikuuta 1907 – 2. joulukuuta 1980) oli brittiläinen työväenpuolueen poliitikko. Hän oli Britannian parlamentin jäsen miltei 30 vuotta ja toimi ministerinä useaan otteeseen.
Walker opiskeli historiaa ja yhteiskuntatieteitä Oxfordin yliopistossa ja Saksassa. Hän sai toisen maailmansodan aikana sujuvan saksantaitonsa ansiosta hoitaakseen Natsi-Saksaan suunnattuja BBC:n radiolähetyksiä.
Walker valittiin parlamentin alahuoneeseen ensi kertaa vuonna 1945. Hän toimi siirtomaaministerinä Clement Attleen johtamassa hallituksessa 1950–1951.
Walker toimi ulkoministerinä Harold Wilsonin hallituksessa lyhyen aikaa, lokakuusta 1964 tammikuuhun 1965. Huhtikuussa 1967 Wilson nimitti hänet ensin salkuttomaksi ministeriksi ja pian opetusministeriksi, joka tehtävä jatkui huhtikuuhun 1968 asti. Walker jäi pois parlamentista 1974 ja sai samana vuonna paronin arvon. Hän toimi vielä lyhyen aikaa europarlamentaarikkona 1970-luvun loppupuolella.
Käännös suomeksi
Patrick Francis Lyons

Patrick Francis Lyons (6. tammikuuta 1903 Melbourne – 13. elokuuta 1967) oli australialainen roomalaiskatolinen piispa. Hänet vihki papiksi Melbournen arkkihiippakuntaan Willem Marinus van Rossum 6. tammikuuta 1927. Hänet nimitettiin Christchurchin hiippakunnan johtoon Uuteen-Seelantiin 16. maaliskuuta 1944, ja piispaksi vihkiminen seurasi 2. heinäkuuta. Pääkonsekraattorina toimi Daniel Mannix, jota avustivat Hugh John O'Neill ja Matthew Beovich. Lyons asetettiin virkaansa 6. elokuuta.
Lyons sai 8. maaliskuuta 1950 nimityksen Sydneyn vihkipiispaksi ja Cabasan titulaaripiispaksi. 11. lokakuuta 1956 hänet nimitettiin Salen koadjuuttoripiispaksi, ja 16. kesäkuuta 1957 hänestä tuli sen piispa. Hän osallistui Vatikaanin toiseen kirkolliskokoukseen ja kuoli 64-vuotiaana virassa.
Ovar

| Ovar |
| --- | --- |
 Santa Maria de Valegan kirkko
 lippu:  vaakuna
 Ovar Portugalin kartalla
 Koordinaatit: 40°51′N, 8°37′W 
Valtio:  Portugali
Alue:  Centro
Ala-alue:  Baixo Vouga
Piiri:  Aveiro
Hallinto:  
 – Hallinnon tyyppi:  Kunta
 – Pormestari:  Domingos Silva
Pinta-ala:  
 – Kokonaispinta-ala:  148 km²
Väkiluku (2022):  55 736
 – Väestötiheys:  377,4 as./km²
 
 www.cm-ovar.pt 
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Ovar on Portugalin kaupunki Aveiron piirissä Centron hallintoalueella. Sen pinta-ala on noin 148 neliökilometriä ja väkiluku 55 736 (vuonna 2022). Kaupungin väestötiheys on siten 377,4 asukasta neliökilometrillä.
Ovarin pormestari on Domingos Silva. Kunnan juhlapäivä on 25. heinäkuuta.
Freguesiat

Cortegaça
Esmoriz
Maceda
Ovar, São João, Arada e São Vicente de Pereira Jusã
Válega
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Ovar Wikimedia Commonsissa
Viralliset sivut (portugaliksi)
Aveiron piirin kunnat
Águeda
Albergaria-a-Velha
Anadia
Arouca
Aveiro
Castelo de Paiva
Espinho
Estarreja
Ílhavo
Mealhada
Murtosa
Oliveira de Azeméis
Oliveira do Bairro
Ovar
Santa Maria da Feira
São João da Madeira
Sever do Vouga
Vagos
Vale de Cambra
Nils Strömcrona

Nils Ström, vuodesta 1727 aateloituna Strömcrona (1664 Marstrand, Ruotsi – 24. tammikuuta 1740 Karlskrona Ruotsi) oli Ruotsin luotsitoimen johtaja, joka järjesti myös Suomen luotsitoimen ja kartoitti Suomen rannikkovedet.
Henkilöhistoria

Strömcronan vanhemmat olivat varapormestari Thorved Nilsinpoika Ström ja Margareta Mattsintytär. Hänen puolisonsa vuodesta 1697 oli Lovisa Christina Anckarstierna (1661–1718). Strömcrona opiskeli ensin Kööpenhaminan yliopistossa ja vuodesta 1686 Lundin yliopistossa. Hän oli Karlskronan luotsi- eli merenkulkukoulun astronomian ja geometrian opettaja vuodesta 1691. Yliluutnantin arvon hän sai 1696. Luotsikapteeni ja samalla valtakunnan luotsitoimen johtaja Strömcrona oli vuodesta 1697, komentajaksi hänet ylennettiin 1717.
Strömcrona oli johtanut 1699 Ruotsin länsirannikon kartoitusta Göteborgiin asti. Suuren Pohjan sodan päätyttyä Uudenkaupungin rauhaaan 1721 Strömcrona määrättiinn järjestämään Suomen luotsitoimi uudestaan Ruotsin valtakunnan periaatteiden mukaisesti ja samalla kartoittamaan Suomen rannikkovesiä. Ensin mainitun tehtävän Strömcrona teki aluksi itärajalta Ahvenanmaalle ja sitten Pohjanlahden molemmin puolin Vaasan korkeudelle asti. Samassa järjestyksessä Strömcrona kartoitti Suomen rannikkovedet, joiden mittaukset saatiin pääosin valmiiksi vuoteen 1727 mennessä. Strömcronan laatima suuri merikartasto Ruotsin merialualueista Skagerrakista aina Suomen- ja Pohjanlahdelle valmistui 1730-luvun lopussa, juuri ennen hänen kuolemaansa. Ruotsin luotsitoimen johtajana Strömcrona ehti toimia 43 vuotta.
Julkaisuja

General och åtskillige speciale Pass-Chartor öfwer hela Östersjön med Sinu Finnico och Bothnico samt Skager-rack, Cattigat och Belt, 1738 (näköispainos 1984)
Aiheesta muualla

Nils Strömcrona Biografiasampo.
Nick Suzuki

| Nick Suzuki |
| --- | --- |

Henkilötiedot
Syntynyt: 10. elokuuta 1999 (ikä 25) London, ON, Kanada
Kansalaisuus:   Kanada
Jääkiekkoilija
Pelipaikka:  keskushyökkääjä
Maila:  oikea
Pituus:  180 cm
Paino:  83 kg
Seura
Seura:  Montréal Canadiens
Sarja:  NHL
Pelinumero:  14
Pelaajaura
Pääsarjaura:  2019–
NHL-varaus:  13. varaus, 2017 Vegas Golden Knights
Nicholas Suzuki (s. 10. elokuuta 1999 London, Ontario, Kanada) on kanadalainen jääkiekkoilija, joka pelaa NHL-joukkue Montréal Canadiensissa. Hän toimii joukkueen kapteenina. Alun perin hänet varasi kuitenkin Vegas Golden Knights ensimmäisellä kierroksella 13. pelaajana kesällä 2017. Suzuki on pelipaikaltaan keskushyökkääjä. Hän laukoo oikealta.
Pelityyli

The Sports Forecaster -sivuston mukaan Suzuki on laadukas kahden suunnan hyökkääjä, joka pelaa kypsää peliä, on lahjakas pelintekijä ja myös hyvä viimeistelemään. Suzuki sijoituu hyvin peliälynsä myötä. Hän ei kuitenkaan ole optimaalisen kokoinen NHL-tasolle ja Suzukin tulisi lisätä voimaa ja massaa. Hänellä on kehitettävää myös kokonaisvaltaisessa pelaamisessa. Suzuki laukoo oikealta.
Ura > Maajoukkueura

Suzuki pelasi alle 20-vuotiaiden MM-kilpailuissa vuonna 2019 sekä alle 18-vuotiaiden Ivan Hlinkan muistoturnauksessa vuonna 2016. Hän edusti myös Canada Whiten joukkuetta World U-17 Hockey Challengessa vuonna 2015.
Muuta

Suzukin pikkuveli Ryan pelaa hyökkääjänä OHL-joukkue Barrie Coltsissa. Veljekset ovat sukua akateemikko ja ympäristöaktivisti David Suzukille. Nick Suzukin isoisovanhemmat ovat lähtöisin Japanista.
Onko sulla lupa pitää kivaa?

| ”Onko sulla lupa pitää kivaa?” Nyrkkitappelu |
| --- | --- | --- |

Singlen tiedot
 Albumilta: Haluan olla rocktähti ja saada paljon naisia
 Julkaistu: 24. maaliskuuta 2014
 Formaatti: CDS
 Tekijä(t): Nyrkkitappelu
 Tyylilaji: punk rock
 Kesto: 02.53
 Levy-yhtiö: Stupido
Onko sulla lupa pitää kivaa? on punkyhtye Nyrkkitappelun single, joka julkaistiin maaliskuussa 2014 levymerkillä Stupido Records.
Kappaleet

Onko sulla lupa pitää kivaa? – 2.53
Mimmit mimmit mimmit – 1.52
Aiheesta muualla

Onko sulla lupa pitää kivaa? discogs.com -sivustolla
Onko sulla lupa pitää kivaa? itunes.com -sivustolla
Partaviuhkaheinä

| Partaviuhkaheinä |
| --- | --- |

Tieteellinen luokittelu
Domeeni::  Aitotumaiset Eucarya
Kunta::  Kasvit Plantae
Alakunta::  Putkilokasvit Tracheophyta
Kaari::  Siemenkasvit Spermatophyta
Alakaari::  Koppisiemeniset Magnoliophytina
Luokka::  Yksisirkkaiset Liliopsida
Lahko::  Poales
Heimo::  Heinäkasvit Poaceae
Alaheimo::  Chloridoideae
Suku::  Viuhkaheinät Chloris
Laji::  barbata
Kaksiosainen nimi
 Chloris barbata  Sw. 
Katso myös
   Partaviuhkaheinä Wikispeciesissä   Partaviuhkaheinä Commonsissa 
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Partaviuhkaheinä (Chloris barbata) on heinäkasvien (Poaceae) heimoon, viuhkaheinien (Chloris) sukuun kuuluva kasvilaji. Se on yksivuotinen ja kasvutavaltaan mätästävä heinälaji, joka voi kasvaa enintään 90 cm korkeaksi. Solmut ovat usein purppuraisia, kuten myös tyvitupet. Lehdet ovat velttoja, 10–30 cm pitkiä sekä enintään 6 mm leveitä. Kielekkeet ovat kalvomaisia. Kukintona on 2–11 tähkästä, tavallisimmin  kymmenestä tähkästä muodostuva kukinto. Ulkohelpeissä on 4–6 mm pitkät vihneet.
Aiheesta muualla

Integrated Taxonomic Information System (ITIS): Chloris barbata (englanniksi)
Global Biodiversity Information Facility (GBIF): Chloris barbata (englanniksi)
Flora of China: Chloris barbata (englanniksi)
Patrick Louis

| Patrick Louis> Henkilötiedot |
| --- | --- |
Syntynyt: 22. joulukuuta 1961 (ikä 62)
Patrick Louis (s. 22. joulukuuta 1961) on ranskalainen entinen Lotus F1 Teamin Formula 1 -tallin toimitusjohtaja. Louis aloitti vuonna 2010 Renaultilla operatiivisena johtana, ja vuonna 2012 hänet ylennettiin Lotus F1 -tiimin toimitusjohtajaksi. Hän jätti tehtävän tammikuussa 2014.
Pahat Viinit

| Pahat Viinit> Tiedot |
| --- | --- |
Toiminnassa:  1995–
Tyylilaji:  hip hop, rap
Kotipaikka:  Rovaniemi
Laulukieli:  suomi
Jäsenet:  Hannibal Stark   Herra Soppa   Hullu-Juki   Ilari Autio   Massimo  
Levy-yhtiö:  3rd Rail Music  
Aiheesta muualla
www.myspace.com/pahatviinit
Infobox OKNimi-testi OK: 
Pahat Viinit on Lapista lähtöisin oleva hip hop -kokoonpano, jonka äsenet ovat Hannibal Stark, Herra Soppa, Hullu-Juki, Ilari Autio ja Massimo. Kokoonpano teki ensimmäiset nauhoitukset Rovaniemellä vuonna 1995. Pahat Viinit on ollut mukana Tulenkantajat sekä Hannibal ja Soppa projekteissa.
Oberbaumbrücke

Berliinin Oberbaumbrücke.
Oberbaumbrücke on silta Saksan pääkaupungissa Berliinissä. Se ylittää Spreejoen ja yhdistää Friedrichshainin ja Kreuzbergin alueet. Silta on kaksikerroksinen ja sitä käyttää sekä kevyt liikenne että Berliinin metro.
Historia

Ensimmäinen paikalla kulkenut silta oli vuonna 1732 rakennettu puusilta. Sillalla sijaitsi tulliasema, ja yöaikaan sillalta lasketiin Spreejoen yli kulkeva puomi jokea pitkin tapahtuvan salakuljetuksen estämiseksi. Tästä tulee myös sillan nimi, joka tarkoittaa kirjaimellisesti ”yläpuomisiltaa”. Toinen tullisilta ja ”alapuomi” sijaitsivat silloisen kaupungin toisella puolella, nykyisen Kronprinzenbrücken paikalla lähellä valtiopäivätaloa.
Nykyinen Oberbaumbrücke rakennettiin vuosina 1894–1896. Se edustaa pohjoissaksalaista tiiligotiikkaa, ja siihen kuuluu arkadeja, puolustuskäytäviä ja kaksi tornia. Suunnittelusta vastasi arkkitehti Otto Stahn (1859–1930). Vuonna 1902 siltaa alkoi käyttää myös metro.
Wehrmacht räjäytti sillan keskiosan Adolf Hitlerin määräyksestä 23. huhtikuuta 1945 estääkseen puna-armeijaa käyttämästä sitä. Sodan jälkeen Berliini jaettiin neljään miehitysvyöhykkeeseen, jolloin Oberbaumbrücke jäi jokea pitkin kulkeneelle idän ja lännen rajalle. Se yhdisti Yhdysvaltain ja Neuvostoliiton vyöhykkeet toisiinsa. 1950-luvun keskivaiheille saakka jalankulkijat, moottoriajoneuvot ja raitiovaunut pääsivät kulkemaan sillan yli vaikeuksitta. Kun raja suljettiin Berliinin muurin rakentamisen myötä vuonna 1961, auto-, metro- ja raitiovaunuliikenne Oberbaumbrückella lakkasi. Vuodesta 1963 lähtien siltaa käytettiin länsiberliiniläisten jalankulkijoiden raja-asemana.
Muurin murruttua vuonna 1989 ja Saksojen yhdistyttyä vuotta myöhemmin silta entisöitiin alkuperäiseen tyyliin lukuun ottamatta uutta, teräksistä keskiosaa, jonka suunnitteli espanjalainen arkkitehti Santiago Calatrava. Silta avattiin jalankulkijoille ja liikenteelle 9. marraskuuta 1994. Metroyhteys Warschauer Straßelle avattiin vuotta myöhemmin.
Sillan Friedrichshainin puoleiseen päähän on entiselle teollisuusalueelle rakennettu Oberbaum City -niminen toimistokortteli.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Oberbaumbrücke Wikimedia Commonsissa
Oberegg

| Oberegg |
| --- | --- |
 Näkymä Obereggiin talvella 2008.
 vaakuna
 Obereggin sijainti Appenzell Innerrhodenin kantonissa.
 Koordinaatit: 47°25′20″N, 9°33′13″E 
Valtio:  Sveitsi
Kantoni:  Appenzell Innerrhoden
Pinta-ala:  
 – Kokonaispinta-ala:  14,61 km²
Korkeus:  870 m
Väkiluku (31.12.2018)  (vakinaiset asukkaat):  1 916
 – Väestötiheys:  131 as./km²
Aikavyöhyke:  UTC+1
 – Kesäaika:  UTC+2
Postinumero:  9413
 
 www.oberegg.ch 
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Oberegg on kunta Sveitsissä, Appenzell Innerrhodenin kantonissa. Asukkaita siellä on vajaat 2 000. Vuonna 2012 asukkaista oli 1 279 on roomalais-katolisia, 346 evankelis-reformoituja ja 272 muita tai uskonnottomia.
Obereggissa toimii koulu (saks. Volksschule), jossa on mahdollista käydä yhdeksän vuosiluokkaa.
Oberegg on Appenzell Innerrhodenin kantonin eksklaavi, sillä se sijaitsee kokonaan erossa muusta kantonista ja on Appenzell Ausserrhodenin ja Sankt Gallenin kantonien ympäröimä. Lisäksi Oberegg muodostuu kahdesta, toisistaan erillään olevista alueista. Obereggin naapurikunnat ovat Altstätten, Balgach ja Marbach etelässä, Berneck idässä, Walzenhausen, Wolfhalden ja Heiden pohjoisessa, Trogen ja Wald lännessä. Reute sijaitsee Obereggin kahden osan välissä. Kuusi viimeisenä mainittua sijaitsevat Appenzell Ausserrhodenin kantonissa.
Väkiluvun kehitys

| Vuosi | Väkiluku |
| --- | --- |
1850: 2 141
1900: 2 652
1910: 2 862
1950: 2 197
1990: 1 782
2000: 1 827
2010: 1 892
2015: 1 916
Lähde:
Aiheesta muualla

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
Kunnan kotisivut (saksaksi)
Obereggin historiaa (saksaksi)
Ovi- ja ikkunavero

Ovi- ja ikkunavero oli voimassa Ruotsissa vuodesta 1743 eteenpäin aina vuonna 1809–1810 voimaan astuneisiin uusiin määräyksiin. Veron perusteena oli rakennuksen ovien ja ikkunoiden lukumäärä, jonka avulla katsottiin voitavan määrittää talon omistajan veronmaksukykyisyys. Ovi- ja ikkunaveroja säädettiin monissa muissakin maissa, kuten Britanniassa, Ranskassa ja Hollannissa. Tämä kaavamainen vero jäi vähitellen pois käytöstä, mutta esimerkiksi Ranskassa se oli käytössä vielä 1900-luvun alussa. Veron etuna oli, että rakennuksen koko voitiin arvioida verotusta varten menemättä rakennukseen sisälle. Haittapuolia oli arvion karkeus ja se, että vero vaikutti arkkitehtuuriin.
Veron suuruus oli Tukholmassa 16 äyriä ikkunalta, 12 äyriä suuremmissa kaupungeissa, 8 äyriä pienemmissä kaupungeissa ja 6 äyriä maaseudulla. Rahvas saattoi saada veron alennettua kolmeen äyriin. Sotaväessä palvelevat oli vapautettu verosta.
Lähteitä

Nordisk familjebok/Uggleupplagan. 35. Supplement. Cambrai - Glis sida 1142
Nordisk familjebok/Uggleupplagan. 35. Supplement. Cambrai - Glis sida 1143
Tietosanakirja, Tietosanakirja-osakeyhtiö 1909–1919, hakusana rakennusvero
Onko maallamme malttia vaurastua?

Onko maallamme malttia vaurastua? oli silloisen Suomen pääministerin Urho Kekkosen vuonna 1952 julkaisema pamflettikirja. Pamfletissa Kekkonen kirjoitti, että Suomea olisi teollistettava voimakkaasti ja erityisesti olisi kohdistettava investointeja Pohjois-Suomeen, jotta tämän alueen raaka-ainevarat saadaan käyttöön. Kekkosen mukaan tässä tarvittiin valtion toimia, sillä yksityiset sijoittajat eivät olleet valmiita lähtemään investoimaan Pohjois-Suomeen ja yksityistä pääomaa oli myös niukalti tarjolla Suomessa. Valtion täytyi siis rakentaa raskas teollisuus Pohjois-Suomeen. Kekkonen esitteli pamfletissa sitten Ruotsissa ja Norjassa toteutettuja vastaavia valtiojohtoisia teollistamisohjelmia ja tarkasteli myös Puolan ja Neuvostoliiton teollistamisohjelmia.
Kekkosen pamfletti käynnisti aluepolitiikan Suomessa. Pohjois-Suomen tie- ja tietoliikenneyhteyksiä sekä sähköverkkoa alettiin kehittää ja sinne tehtiin valtion johdolla raskaan teollisuuden investointeja muun muassa Raahen rautatehdas, Oulun typpitehdas ja Tornion jaloterästehdas. Energiatuotannon puolella rakennettiin vesivoimalaitoksia Kemijoen, Iijoen ja Oulujoen vesistöihin.
Kirjallisuutta

Onko maallamme malttia vaurastua?. Otava 1952
Aiheesta muualla

Pamfletin sisällysluettelo (Doria Kansalliskirjasto)
Matti Mäntylä : Urho Kekkonen ja Pohjois-Suomi – Pohjois-Suomi Kekkosen poliittisessa toiminnassa vuosina 1936–1981, Oulun yliopiston historian tohtoriseminaari 29.3.2014 (Arkistoitu – Internet Archive)
Pahat unet (Meriluoto)

Pahat unet (WSOY 1958) on Aila Meriluodon kolmas runokokoelma.
Meriluoto oli kokoelman ilmestyessä yli 30-vuotias neljän lapsen äiti. Hänen aikaisempien kokoelmiensa “runotyttömäisyys” oli vaihtunut aikuisen ajatuksiin. teos oli vaikea saada kokoon arjen kiireiden keskellä. Teoksessa kuvastuvat jo aikansa modernismin tyylipiirteet. Meriluoto kertoi muutoksesta myöhemmin niin, ettei hän orjallisesti noudattanut modernismin oppeja, koska veistoksellisuus tuntui edelleenkin hänen omalta tyylilajiltaan. Hän pyrki luomaan sinfonisen runon, jossa kielikuvat, assosiaatiot ja älylliset solmut punoutuvat yhteen. Sisällöllisesti teos oli kuvaus läheisen ihmissuhteen päättymisestä, mikä kirjallisissa piireissä tulkittiin tarkoittavan suhdetta kirjailija Lauri Viitaan.
Teoksen kritiikin aloitti entiseen tapaan akateemikko V. A. Koskenniemi, joka onnitteli Meriluotoa erinomaisesta saavutuksesta. Hän arvioi, että teoksessa kuvastuu tekijän astuminen vapauteen ja uudelle tielle. Koskenniemi katsoi uuden kokoelman jatkavan edellisten kokoelmien (Lasimaalaus ja Sairas tyttö tanssii) teemoja ja liittyvän niihin orgaanisesti. Entistä vahvemmin teos kuvaa naista ja naisen kokemuksia synnyttäjänä ja alkunaisena, jotka runoilija rinnastaa luomisen tuskaan.
Onkkaalan työväentalo

| Onkkaalan työväentalo> Kostian työväentalo |
| --- | --- |
 Pälkäneen työväenyhdistyksen Kostian talo.
Sijainti:  Onkkaala, Pälkäne
Valmistumisvuosi:  1910
Purkuvuosi:  1990?
Rakennuttaja:  Kostian Työväenyhdistys ry
Runkorakenne:  hirsi
Julkisivumateriaali:  lauta
 
Lisää rakennusartikkeleitaArkkitehtuurin teemasivulla
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Onkkaalan työväentalo eli Kostian työväentalo oli Pälkäneen kunnan keskustaajamassa Onkkaalassa sijainnut työväentalo.
Historiaa

Kostian työväenyhdistys perustettiin vuonna 1904. Vuonna 1905 se liittyi Sosialidemokraattiseen Puolueeseen. Vuonna 1908 yhdistyksessä oli 30 jäsentä. Kostian työväentalon vihkiäisiä vietettiin 6.11.1910.
Sisällissodan jälkeen yhdistys aloitteli toimintaansa joulukuussa 1918. Yhdistys erosi 1920-luvun alussa Sosialidemokraattisesta Puolueesta ja liittyi SSTP:en. Lopulta yhdistys lakkautettiin kokonaan. Vuonna 1923 perustettiin kuitenkin uusi Kostian työväenyhdistys, joka oli sosialidemokraattinen. Se myös sai talon haltuunsa ja kunnosti sitä muun muassa sisämaalauksilla ja hankkimalla uuden esiripun syksyllä 1923. Yhdistys alkoi sittemmin toimia nimellä Onkkaalan työväenyhdistys.
Talo on purettu luultavasti 1980-luvun lopussa tai 1990-luvun alussa. Paikalle on rakennettu liikerakennus ja asuinkerrostalo vuosina 1992–1993.
Toimintaa työväentalolla

Vuonna 1931 talolla pidettiin työttömien kokous, johon saapui 14 henkeä. Sen seurauksena perustettiin kolmihenkinen toimikunta tekemään kunnanvaltuustolle aloitteita työtilaisuuksien aikaansaamiseksi. Koko kunnan yhteisiä työväestön juhlia pidettiin usein Kostian työväentalolla. Tapaninpäivänä 1936 yhdistys vietti 30-vuotisjuhliaan työväentalolla, joka oli ääriään myöten täynnä yleisöä. Ohjelmassa oli puheita, soittoa, yhteislaulua, kisällilaulua, humoristinen esitys, näytelmä ja lopuksi tanssia. Seuraavan vuoden pääsiäisenä järjestettiin ohjelmallinen iltama, jossa esitettiin näytelmä Uusi Pörriäinen.