stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Bantut
Bantujen historia ja muuttoliike

Bantut asuttavat nykyään valtaosaa päiväntasaajan eteläpuolisesta Afrikan mantereesta. He ovat kuitenkin suhteellisen uusia tulokkaita lähes koko tällä alueella. Bantujen ja bantukielten levittäytyminen on seurausta laajamittaisesta muuttoliikkeestä, yhdestä ihmiskunnan historian laajimmista.
Bantujen alkukoti oli Guineanlahden pohjukassa, alueella joka muodostaa nykyisen Kamerunin lounaisosan ja Nigerian kaakkoisosan. Tämä on voitu todistaa niin geneettisillä kuin kielitieteellisilläkin tutkimuksilla. Kaikki bantukielet kuuluvat yhteen ainoaan nigeriläis-kongolaisten kielten alaryhmään, ja niiden lähimmät sukukielet ovat edelleen Nigerian ja Kamerunin alueilla. Alkuperäiset bantut asuivat vain tällä alueella vielä niinkin äskettäin kuin 4 000 vuotta sitten.
Afrikan eteläpuoliskon alkuperäiset asukkaat olivat khoisan-kansoja eli saneja ja khoita sekä pygmejä ja muita kääpiökansoja. Khoisanien ja bantujen välillä on selviä eroja, mikä osoittaa päiväntasaajan kahden puolen eläneiden ihmisryhmien olleen erossa toisistaan melko pitkään ennen viimeisimpien vuosituhansien kansainvaelluksia.
Bantujen nopea levittäytyminen khoisanien asuttamille alueille oli mahdollista elinkeinojen eroavuuksien takia. Päiväntasaajan pohjoispuolisesta Afrikasta löytyi luonnonvaraisena useita viljelykelpoisia kasveja sekä myös joitakin eläimiä jotka oli mahdollista kesyttää. Päiväntasaajan eteläpuolella ei ollut mitään näistä. Niinpä negridit päätyivät jo varhain viljelemään maata tai paimentolaisiksi ja kehittivät heimoyhteiskuntia, johon liittyi myös varsin kehittynyt aseistus. Khoisanit taas pysyivät alkukantaisina metsästäjä-keräilijöinä, jotka myöhemmin bantujen levittäytyessä yksinkertaisesti siirtyivät syrjään karummille maille, tai joskus sulautuivat laajenevaan bantuväestöön.
Bantuekspansion ensimmäinen vaihe oli heidän levittäytymisensä alkukodistaan keskisen Afrikan sademetsiin toisella vuosituhannella ennen ajanlaskumme alkua. Tämä vaihe oli suhteellisen hidas, ja vasta noin tuhatta vuotta myöhemmin, vähän ennen ajanlaskun alkua, bantukansoja alkaa ilmaantua idässä suurten järvien alueelle ja etelässä Sambiaan. Heidän tuloaan ulos sademetsistä pidetään ekspansion toisena vaiheena. Joskus ajanlaskun alun jälkeisen ensimmäisen vuosituhannen aikana Itä-Afrikkaan ja Sambiaan tuli idästä uusia viljelykasveja, ilmeisesti Madagaskarin malaijien Kaakkois-Aasiasta tuomia. Näiden hyödyntäminen mahdollisti bantujen levittäytymisen edelleen Kenian rannikolle ja toisaalla Zimbabween saakka. Tämä ekspansion kolmas vaihe lähti Sambiasta ja tapahtui nähtävästi vasta vuoden 600 jälkeen.
Bantujen historia ja muuttoliike > Zimbabwen valtakunta

Vuoden 1000 paikkeilla sisämaahan lähelle Sambesi-jokea kehittyi Zimbabwen valtakunta, kenties ensimmäinen eteläisen pallonpuoliskon suuri valtio. Tansanian ja Mosambikin rannikoilla liikkui tuohon aikaan paljon Lähi-idän merenkulkijoita, arabeja, jotka perustivat kauppa-asemiaan ja siirtokuntiaan hyviin satamapaikkoihin. Vielä tuohonkaan aikaan rannikoilla ei ollut lainkaan bantuja, ensimmäiset bantukansat saapuivat Mosambikiin vuoden 1000 jälkeen. Heidän saapumisensa merkitsi arabien kaupan kasvua, khoisaneilla kun ei juuri kauppatavaroita ollut. Zimbabwen valtakunta pääsi nopeasti mukaan kaupankäyntiin ja seuraavien vuosisatojen aikana se keräsi mittavat tulot myymällä jalometalleja, norsunluuta ja muita tuotteitaan rannikon kauppiaille. Tässä vaiheessa syntyi myös ehkä tunnetuin bantukieli, Kenian ja Tansanian swahili, eräänlaiseksi bantujen yhteiseksi kauppakieleksi merenkulkijoiden kanssa. Suahilin sanavarastosta suurin osa onkin lainasanoja Aasian kielistä, enimmäkseen arabiasta, mutta myös persiasta ja intialaisista kielistä.
Zimbabwe romahti viimeistään 1400-luvulla luonnonvarojensa vähenemiseen, ja valtakunnan kaupungit hylättiin. Seuraavalla vuosisadalla bantut levittäytyivät edelleen syvemmälle Etelä-Afrikkaan, kunnes Kapmaassa eivät päässeet enää pidemmälle, bantujen hyödyntämät afrikkalaiset viljelykasvit kun eivät kasva Kapmaan ilmastossa, joka on välimerenilmaston aluetta. Samoin bantut eivät menneet Kalaharin autiomaahan tai sitä ympäröiville alueille, jotka käsittävät suurelta osin nykyisen Namibian ja Botswanan, osia Angolasta ja Kapmaan pohjoisosan. Näillä alueilla khoisanit saivat edelleen olla rauhassa. Muuten bantut olivat levittäytyneet koko mantereen eteläpuoliskolle, joskin Tansaniassa säilyi eristyksissä muutamia khoisan-kansoja, jotka edelleen puhuvat omia kieliään. Muualla khoisanit varmaankin sulautuivat kokonaan bantuihin, lisäksi eräillä eteläisen Afrikan alueilla on khoisaneita jotka ovat vain omaksuneet jonkin bantukielen. Samoin keskisen Afrikan sademetsien pygmit, jotka ovat olleet paljon pidempään bantujen vaikutuspiirissä, puhuvat nykyään vain bantukieliä, mutta ovat säilyneet geneettisesti erilaisina kääpiökansoina, vaikkakin enemmän tai vähemmän bantuihin sekoittuneina.
Bantujen historia ja muuttoliike > Kongon kuningaskunta

Länsi-Afrikassa Kongojoen suistoon syntyi 1300-luvulla pienehkö Kongon kuningaskunta. Täällä tapahtui myös ensimmäinen kohtaaminen eurooppalaisten ja bantujen välillä, kun portugalilaiset vuonna 1483 purjehtivat jokisuistoon, ja ryhtyivät vähän myöhemmin säännölliseen yhteydenpitoon kongolaisten kanssa. Portugalilaisten tuella Kongon valtakunta alkoi kasvaa ja siitä tuli 1500-luvun kuluessa alueen merkittävä mahti, ennen kuin se sitten alkoi heiketä sisällissotiin. Portugalille Kongo ja lähiseudut tulivat pian merkittäväksi orjakaupan lähtöalueeksi, kun Amerikka oli valloitettu ja sinne tarvittiin työvoimaa. Portugalilaiset perustivat siirtokuntia länsirannikolle Angolaan ja itärannikolle Mosambikiin, ja olivat pitkään ainoita eurooppalaisia näissä osissa maailmaa.
Bantujen historia ja muuttoliike > Eteläinen Afrikka

Kun alankomaalaiset, joista myöhemmin polveutuivat buurit ja heistä afrikaanerit, perustivat siirtokuntansa Kapkaupunkiin 1652, ei viljavassa ja hedelmällisessä Kapmaassa ollut bantuja, joten alueella selvittiin yli vuosisadan ajan ilman suurempia konflikteja, khoisanien siirtyessä eurooppalaisten tieltä. Kuitenkin jo 1500-luvulta alkaen oli sotaisien niililäis-saharalaisten maasaiden ja muiden pohjoisen Afrikan kansojen levittäytyminen Itä-Afrikkaan aina Tansaniaan saakka ajanut alueen bantuja etelään päin. Tämä synnytti väestöpainetta Zimbabwen alueella ja itäisen Etelä-Afrikan kansat alkoivat liikehtiä. Näistä merkittävimpiä olivat Nguni-alaryhmään kuuluvat, kuten xhosat, zulut ja swazit. Ensimmäiset varsinaiset kohtaamiset itään ja koilliseen levittäytyvien buurien ja xhosien välillä lienevät olleet vasta 1700-luvun loppupuolella.
Britannia puuttui Etelä-Afrikan asioihin saman vuosisadan lopussa. Ranska oli valloittanut Alankomaat, ja britit katsoivat oikeudekseen suojella siirtomaita miehittämällä ne. Kapmaasta tulikin pian pysyvästi brittiläinen siirtomaa. Buureja tämä ei miellyttänyt, ja osa heistä lähti koilliseen 1800-luvun alkupuolella. Kun zulut olivat samoihin aikoihin Shaka Zulun johdolla perustaneet lyhytaikaisen sotilasvallan, johti tämä ensimmäisiin suuriin sotiin eurooppalaisten ja bantujen välillä. Pian buurit perustivat valtionsa bantujen alueille, jotka britit myöhemmin vuorostaan valloittivat. Vähemmistönä olevien eurooppalaisten valta johti Etelä-Afrikassa myöhemmin Apartheid-rotuerotteluun, vastaava järjestelmä oli käytössä myös Rhodesiassa.
Euroopan suurvallat jakoivat Afrikan mantereen keskenään 1800-luvun lopun valloituksissaan. Tämä johti bantukansojen alistamiseen, mutta 1900-luvun puolella he pääsivät myös osallisiksi länsimaisen teknologisen kehityksen saavutuksista, ja vuoden 1960 molemmin puolin jälleen itsenäistyneissä Afrikan maissa ovat bantut päässeet hallitsemaan, viimeisenä Etelä-Afrikassa 1994.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Bantut Wikimedia Commonsissa
Indianapolisin lastenmuseon pysyvään kokoelmaan kuuluva ntwana-kansan helmillä päällystetty nukke.
Breakpoint

Demo
Kompo
Demoparty
Mod Archive
Pouët.net
Scene.org
demoscene.info
Abduction
Alternative Party
Assembly
The Gathering
Breakpoint
The Party
Kuva vuoden 2004 Breakpointista. Vasemmalla Pilvari "Nosfe" Pirtola
Breakpoint oli Saksassa vuosina 2003–2010 järjestetty demoparty. Yli 1000:n henkilön kävijämäärällään se oli maailman suurin puhtaasti demoskenelle omistettu tapahtuma.
Historia

Breakpoint syntyi tarpeesta järjestää Keski-Euroopassa suuremman luokan demoskenetapahtuma pääsiäisenä järjestetyn Mekka & Symposiumin järjestäjien ajauduttua sisäisiin riitoihin ja siten lopetettua tapahtuman järjestäminen. Osittain järjestäjät olivat sen jälkeenkin entisiä, mutta suurin ero M&S:ään oli tapahtumapaikka, joka siirtyi Pohjois-Saksasta eteläisempään Reinin varrella sijaitsevaan Bingenin pikkukaupunkiin.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Breakpoint Wikimedia Commonsissa
http://breakpoint.untergrund.net – Viralliset kotisivut
Pouet.netin Breakpoint-sivu
Turun kaupunginsairaalan väärinkäytökset

Turun kaupunginsairaalan väärinkäytökset eli Kupittaan väärinkäytökset ovat potilaiden kaltoinkohtelua, jota tapahtui Suomessa Turun kaupunginsairaalan psykiatrisilla, suljetuilla osastoilla vuosina 2009–2016. Vakavimmat rikokset eli pahoinpitelyt tapahtuivat yli 65-vuotiaille suunnatulla vanhuspsykiatrian 15-paikkaisella G1-osastolla, jossa noin puolet asiakkaista sairasti dementiaa. Rikosepäilyjä alettiin tutkia, kun ne tulivat julkisuuteen helmikuussa 2016. Sairaalan kolmen muunkin suljetun osaston (A1, A3 ja A6) toiminta tarkastettiin. Osastot sijaitsevat Kupittaan sairaalarakennuksessa, joka sijaitsee muun sairaala-alueen keskellä.
Syyskuussa 2016 valmistuneen konsulttiselvityksen mukaan suuria puutteita ja parannustarpeita oli edelleen potilaiden oikeuksissa ja hoidon johtamisessa.
Sairaalan vuonna 2013 tekemä sisäinen tarkastus

Vuonna 2013 Kupittaalla tehtiin mittava sisäinen tarkastus muun muassa lääkehävikkien ja potilaiden epäasiallisen kohtelun vuoksi. Kaupunki ei kuitenkaan ilmoittanut havainnoista valvontavirasto Valviraan tai aluehallintovirastolle, vaan poliisille. Koska kaupunki ei täsmentänyt mitä raportin asiat tarkoittivat, poliisi tutki vain lääkevarkauksia. Valviraan ilmoittamatta jättäminen ei ole Suomessa laitonta. Vuonna 2013 osastolla oli paljon esihenkilöiden poissaoloja, minkä Valvira jälkikäteen arvioi synnyttäneen organisaatioon harmaita toimintakulttuureja.
Vuonna 2014 paljastunut kaltoinkohtelu

Syyskuussa 2014 Yle uutisoi, kuinka Turun mielenterveysyhdistys ITU:n mukaan monet kuntoutujista pitävät Turun psykiatrisessa hoidossa saamaansa kohtelua ala-arvoisena. Omahoitajakeskusteluja ja hoitoneuvotteluja oli hyvin vähän, potilaita ei kuunneltu, heidän ruumiillisia vaivojaan oli sivuutettu ja heille ei aina kerrottu, mitä lääkkeitä he saavat, vaikka he kysyisivät sitä. Omaisten ollessa mukana kohtelu oli paljon asiallisempaa. Myös tahdosta riippumattomassa hoidossa oli epäkohtia. Lisäksi kovan lääkäripulan takia vain puolet Turun erikoislääkäreistä oli päteviä ja lääkärinlausunnot viivästyvät. Joitakin lausuntoja oli kirjoitettu näkemättä potilasta, määräyksiä annettiin puhelimitse ja lääkärit avautuivat potilaille omista ongelmistaan.
Turun kaupungin psykiatrian tulosyksikköjohtaja, ylilääkäri Jyrki Heikkilän mukaan toiminta oli kokonaisuutena normaalilla tasolla ja jotkin katkerat kommentit liittyvät lähinnä yksittäistapauksiin, jotka leimasivat koko toimintaa.
Vuonna 2016 paljastuneet väärinkäytökset

Turun Sanomat paljasti helmikuussa 2016 Turun kaupunginsairaalan vanhuspsykiatrian, eli yli 65-vuotiaille suunnatun mielisairaalan suljetulla G1-osastolla vuosien ajan jatkuneen potilaiden kaltoinkohtelun. Laittomuudet olivat saaneet jatkua sairaalan johdon suojeluksessa, eikä ketään irtisanottu. Ylilääkäri Jyrki Heikkilä vahvisti, että jotkut osaston työntekijät ovat kohdelleet potilaita epäasiallisesti, nukkuneet yövuorossa ja laiminlyöneet tehtäviään, mutta asiasta ei ollut raportoitu eteenpäin Valviralle. Turun Sanomien lähteiden mukaan Heikkilä kielsi kertomasta väärinkäytöksistä valvontaviranomaisille.
Turun Sanomien mukaan potilaita oli lääkitty tajuttomiksi, pahoinpidelty ja nöyryytetty. Yöksi potilaille annettiin tavallisesti vähintään kaksinkertainen annos rauhoittavia. Ruumiillinen väkivalta tapahtui tyypillisesti, kun hoitaja vei veltoksi lääkityn potilaan suihkuun tai huoneeseen. Potilaita tönittiin, heitettiin lattialle sekä tarkoituksellisen kovakouraisesti riuhdottiin ja revittiin. Entisen hoitajan mukaan potilaita jätettiin hoitamatta, heidän eristystään yritettiin jatkaa ilman lääkärin lupaa ja hoitajia häipyi kesken työvuoron.
Iltalehdelle potilaat kertoivat ylilääkitsemisestä sekä henkisestä väkivallasta: uhkailusta, välinpitämättömästä, alistavasta ja pilkkaavasta ilmapiiristä sekä hoidosta, joka aiheutti traumoja. Potilaiden mukaan heitä oli eristetty ilman syytä, esimerkiksi puheliaisuuden vuoksi ja he olivat joutuneet tekemään tarpeensa lattialle, koska hoitaja ei päästänyt vessaan. Heille ei ollut kerrottu heidän oikeuksiaan, kuten mielenterveyslain mukaista tahdonvastaisessa hoidossa olevan potilaan oikeutta sairaalan ulkopuolisen lääkärin arvioon. Sairaalan johto kiisti kuulleensa, että potilaat olisivat joutuneet tekemään tarpeensa eristyshuoneeseen. Osastojen toiminnasta oli tehty valituksia, mutta ne eivät johtaneet mihinkään. Eräs omainen kertoi toisen potilaan kyenneen raiskaamaan hänen läheisensä osastolla vuonna 2010.
Valvontaviraston toimenpiteet ja poliisin rikostutkinta

Asiaa alkoi tutkia Valvira, lääkevirasto Fimea, poliisi ja Turun kaupungin sisäinen tarkastus. Poliisi tutkii juttua alustavasti rikosnimikkeillä pahoinpitely, vapaudenriisto ja virkavelvollisuuden rikkominen.
Helmikuussa Valviran tarkastus paljasti sairaalasta kaksi ammattioikeudetonta ns. valehoitajaa, josta toinen toimi psykiatrisella osastolla. Heidät irtisanottiin.
Toukokuun 2016 lopussa poliisi aloitti epäiltyjen kuulemisen. Epäiltynä oli noin kymmenen henkilöä, mutta poliisi ennakoi määrän kasvavan.
Valviran kesäkuussa 2016 julkaistun loppuraportin mukaan Turun olisi pitänyt ilmoittaa osastolla havaitsemistaan väärinkäytöksistä valvontaviranomaiselle, mutta Valvira kiitti samalla Kupittaan sairaalaa hyvästä asenteesta, koska "he eivät kieltäneet ongelmia tai hyökänneet Valviran havaintoja vastaan, vaikka tilanne on ollut heille varmasti vaikea". Valviran mukaan kaupunki korjasi keväällä paljon epäkohtia tai teki suunnitelmia hoidon laadun parantamiseksi.
Poliisin rikostutkinta valmistui helmikuun alussa 2017. Poliisi epäili rikoksesta kahdeksaa vanhusten G1-osaston hoitajaa, joista neljää mieshoitajaa 11:stä väkivaltarikoksesta (törkeästä pahoinpitelystä vuonna 2009, seitsemästä pahoinpitelystä, kahdesta pahoinpitelyn yrityksestä ja yhdestä laittomasta vapaudenriistosta). Lisäksi jutussa epältiin kahta hoitajaa epäiltiin valehoitajiksi ja virkavelvollisuuden rikkomisesta kahta osastonhoitajaa, jotka eivät tarkastaneet valehoitajien ammattioikeuksia.. Jouluna 2015 tapahtuneessa pahoinpitelyssä hoitaja painoi polvella vuoteessa makaavaa potilasta kurkun alueelle. Pahoinpitelyn yrityksissä hoitaja kehotti toista hoitajaa ylilääkitsemään potilaan, mihin tämä ei suostunut.
Epäillyt rikokset tapahtuivat pääosin vuonna 2013. Poliisin mukaan sairaalan johtajien toiminta ei täyttänyt rikoksen tunnusmerkistöä, vaikka toiminnassa oli puutteita. Myöskään kaupungin johtavassa asemassa olevia viranhaltijoiden toiminnan tai hoitajien epäasiallisen käytöksen, kuten esimerkiksi työvuorossa nukkumisen ja töykeän kielenkäytön ei katsottu olevan rikos. Poliisin mukaan rikostutkinta oli hankalaa, koska tapahtumista oli kulunut jo 3–4 vuotta ja suurin osa uhrien henkilöllisyyksistä jäi epäselviksi. Syytekokonaisuudessa ainoastaan törkeän pahoinpitelyn kohteeksi joutuneen potilaan henkilöllisyys oli selvillä.
Poliisiin oikeusyksikkö alkoi myös selvittää syyllistyikö poliisi itse virheeseen vuonna 2013, kun se ei ryhtynyt G1-raportin perusteella tutkimaan sairaalan toimintaa.
Valvira otti Turun kaupunginsairaalan psykiatrian erityisvalvontaan kesäkuun 2018 loppuun .
Turun kaupungin toimenpiteet

Syyskuussa 2016 alussa Turku lakkautti vanhuspsykiatrian suljetut osastot G1 ja G2 ja perusti tilalle uuden vanhuspsykiatrisen osasto A9:n sekä uuden tehostetun avohoitoyksikön.
Turun kaupungin toimenpiteet > Konsulttiselvitys

Syyskuussa 2016 valmistuneessa Turun kaupungin tilaamassa konsulttiselvityksessä havainnoitiin kesä- ja elokuussa toimintaa suljetuilla osastoilla A1, A3, A6 ja G1, sekä haastateltiin sairaalan henkilökuntaa ja johtoa, ei kuitenkaan potilaita itseään. Raportin mukaan puutteita ja parannustarpeita oli edelleen. Potilaiden hoidosta puuttuivat tavoitteet ja suunnitelmat; sitä johdettiin "mutu-tuntumalla". Potilailla ei ollut varsinaista hoitosuhdetta omahoitajaan. He olivat tekemisissä oman hoitajansa kanssa vain omahoitajakeskusteluissa, mutta niissäkin omahoitajan saattoi korvata joku muu hoitaja. Omahoitajuus oli siis vain nimellinen toimintamalli.
Toimintaa tai hoitotyötä ei raportoitu järjestelmällisesti. Johtamiseen ei ollut yhdenmukaisia toimintamalleja tai mittareita. Vastuu hoitotyöstä oli joko puutteellista tai puuttui kokonaan. Hyvän psykiatrisen hoitotyön kriteereitä ei ollut määritelty. Toimintaa ohjaavat periaatteet organisaatio- ja yksikkötasolla puuttuivat. Laadun ja kustannusvaikuttavuuden arviointi- ja seurantajärjestelmä RAI oli käytössä, mutta jäi epäselväksi, miten sitä hyödynnettiin. Raportissa kehotettiin sairaalaa muun muassa määrittelemään jokaisen työntekijän perustehtävä ja vastuut. Turun kaupunginjohtaja Aleksi Randell (kokoomus) ei halunnut kommentoida tutkimuksen tuloksia, vaan vetosi siihen, että ei ole niihin yksityiskohtaisesti perehtynyt.
Turun kaupungin toimenpiteet > G1-osaston sisäisen tarkastuksen lopputulos

Turun kaupungin sisäinen tarkastus valmistui 3. maaliskuuta 2017. Loppuraportin mukaan Turun viranhaltijajohto laiminlöi velvollisuutensa huolehtia potilasturvallisuudesta ja hyvästä hoitokulttuurista. Turun kaupunginjohtaja antoi hallinnollisena rangaistuksena kirjallisen varoituksen hyvinvointitoimialan johtaja Riitta Liuksalle, tulosaluejohtajana toimineelle Hilkka Virtaselle ja psykiatrian tulosyksikköjohtaja Jyrki Heikkilälle, sekä huomautuksen hallintojohtajana toimineelle Antti Perälälle. Varoituksen saanut tulosaluejohtaja erosi virastaan.
6. maaliskuuta 2017 kaupunki pyysi tiedotustilaisuudessa kaupunginsairaalassa kaltoinkohdelluilta potilailta anteeksi. Se ei kuitenkaan irtisanonut yhtäkään potilaiden pahoinpitelyistä epäiltyä hoitajaa, vaan kaksi rikoksista epäiltyä hoitajaa työskenteli maaliskuussa yhä hoitotyössä Turun kaupunginsairaalassa. Kaupunginjohtajan mukaan irtisanomiseen vaadittaisiin toistuvia laiminlyöntejä, eikä varoitus moitittavasta toiminnasta ole irtisanomisperuste. Hän kommentoi, että henkilöitä rangaistiin jo kirjallisella varoituksella vuonna 2013, eikä työnjohdollisia toimenpiteitä ei voi kohdistaa enää uudestaan samasta asiasta samoihin henkilöihin.
Turun kaupungin konsernihallinnon hallintoryhmän johtaja yritti pitää sisäisen tarkastuksen G1-osaston loppuraportin salaisena, mutta Yleisradio valitti siitä hallinto-oikeuteen. Oikeus päätti 23. huhtikuuta 2018, että Turun kaupungin on annettava tiedot tarkastuksesta julkisiksi julkisuuslain perusteella.
Oikeudenkäynnit

14. joulukuuta 2016 Varsinais-Suomen käräjäoikeus tuomitsi valehoitajan palkanneen osastonhoitajan tuottamuksellisesta virkarikoksesta, koska hän jätti tarkastamatta sijaisena toimineen hoitajan toimintaluvan.
Rikosepäilyjen viimeisen haaran syyteharkinta valmistui 12. huhtikuuta 2017. Syyttäjä vaati rangaistusta kolmelle G1-osaston mieshoitajalle vanhuspotilaisiin kohdistuneista väärinkäytöksistä. Epäiltyjä rikoksia on yhdeksän: törkeä pahoinpitely, perusmuotoinen pahoinpitely, vapaudenriisto ja kuusi virkavelvollisuuden rikkomista. Ne tapahtuivat vuosina 2009–2013. Syyttäjä arvioi, että oikeuskäsittely siirtyy syksyyn.
Ensimmäisen pahoinpitelyjutun käsittely alkoi 20. huhtikuuta 2017. 23. toukokuuta Varsinais-Suomen käräjäoikeus tuomitsi pahoinpitelystä 40 päiväsakkoon (560€) hoitajan, joka oli joulukuussa 2015 painanut polvellaan asiakkaan kurkkua, kun asiakasta oltiin asettamassa yöksi magneettivöihin. Oikeus hylkäsi syytteet törkeästä pahoinpitelystä ja heitteillepanosta sekä asianomistajan syytetyltä ja Turun kaupungilta vaatimat korvaukset. Oikeus katsoi tuomiota lieventäväksi perusteeksi muun muassa sen, että potilaan väkivaltaisen käytöksen vuoksi voimatoimien käyttö oli perusteltua. Tuomittu kiisti syyllistyneensä rikokseen. Sekä uhri että tuomittu valittivat päätöksestä, joten asian käsittely jatkuu hovioikeudessa.
19. syyskuuta 2017 oikeus tuomitsi törkeästä pahoinpitelystä vuoden ja kahden kuukauden ehdolliseen rangaistukseen G1-osaston hoitajan, joka vuonna 2009 löi sängyssä maannutta yli 80-vuotiasta asiakasta nyrkillä rintakehään ja vatsaan. Syyte virkavelvollisuuden rikkomisesta hylättiin, koska sen katsottiin jääneen epäselväksi.
Oikeus hylkäsi syksyllä 2017 kahden G1-osaston hoitajan syytteet muun muassaselvennä virkavelvollisuuden rikkomisesta. Heidän syytettiin esimerkiksi antaneen potilaille lääkkeitä ilman lääkärin lupaa. Oikeuden mukaan rikos jäi näyttämättä toteen, koska jäi epäselväksi kenestä tai kuinka monesta asiakkaasta oli kyse, kuinka paljon lääkkeitä oli annettu tai milloin epäillyt rikokset olivat tapahtuneet. Oikeuden mukaan silti "Vaikka rikollinen menettely on jäänyt näyttämättä, on virheelliset toimintatavat sekä huono johtaminen katsottava näytetyksi".
Helmikuussa 2018 Turun hovioikeus hylkäsi viimeisenkin hoitajia vastaan nostetun syytteen.
Oikeudessa todistajat kertoivat G1-osaston huonosta ilmapiiristä. Tuomitun hoitajan työpari kertoi, ettei pitkään uskaltanut ilmoittaa pahoinpitelystä, koska pelkäsi että hänelle annetaan potkut. Nainen kertoi myös tehneensä syytetystä useita huomautuksia, jotka eivät olleet johtaneet mihinkään. Toisen todistajan mukaan osaston koko lääkitysjärjestelmä oli "harmaalla alueella" ja hoitokulttuuri "20 vuoden takaa".
Muut seuraukset

Turun mielenterveysyhdistys järjesti Suomen ensimmäisen Mad Pride -tapahtuman elokuussa 2014, jossa järjestö halusi ilmaista päättäjille suorat sanat mielenterveyshoidon tilasta ja herättää yhteiskunnallista keskustelua mielenterveyskuntoutujien oikeuksista. Kulkueeseen osallistui 200 ihmistä.
Vuoden 2016 paljastus herätti hoitohenkilökunnan edustajia, potilaiden omaisia ja tapahtumista täysin ulkopuolisia kertomaan vastaavanlaisista väärinkäytöksistä mielisairaaloissa 1970-luvulta alkaen. Turun Sanomat sai noin 200 yhteydenottoa. Jotkut omaiset epäilivät että ruumiilliset ja lääkkeillä suoritetut pahoinpitelyt saattoivat olla syy heidän läheistensä kuolemaan tai vammautumiseen suljetuilla osastoilla. Lukija, joka kertoi olleensa Kupittaalla 1980-luvulla töissä, sanoi että potilaita oli nimitelty eläimiksi ja pilkattu sekä heidän alapäitään kuivattu kuumalla hiustenkuivaimella.
Maaliskuussa 2016 Vasemmistoliiton kansanedustaja Li Andersson kutsui moottorisahajonglöörin ja sairaalan entisen potilaan Juha Kurvisen ehdotuksesta Turun kaupunginsairaalan psykiatrian potilaita eduskuntaan pohtimaan potilaiden oikeusturvaa. Andersson aikoi olla yhteydessä ihmisoikeusjuristiin ja harkitsi asian viemistä Euroopan ihmisoikeustuomioistuimeen.
Marraskuussa Oikeustoimittajat ry myönsi Turulle vuoden Sumuverho-palkinnon salailukulttuurin edistämisestä. Psykiatristen palveluiden johto salasi väärinkäytökset vielä senkin jälkeen, kun tapahtumat oli jo paljastettu julkisuudessa. Järjestön mukaan Kupittaan sairaalan henkilökuntaa myös kiellettiin antamasta haastatteluja medialle.
Toukokuussa 2017 Tutkivan journalismin yhdistys myönsi Lumilapio-palkinnon Turun Sanomien toimittaja Rebekka Härköselle juttusarjasta, joka paljasti väärinkäytökset.