stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Tiina Tanskanen

Tiina Tanskanen (s. 1984 Polvijärvi) on suomalainen käsikirjoittaja ja kirjailija. Hän on opiskellut käsikirjoittamista Turun taideakatemian elokuvalinjalla.
Tanskanen on käsikirjoittanut muun muassa Salatut elämät -televisiosarjaa sekä siihen perustuneita elokuvia Nightmare – painajainen merellä ja Nightmare 2 – Painajainen jatkuu. Muita hänen kirjoittamiaan draamasarjoja ovat olleet Hotel Swan Helsinki ja Pohjolan laki -sarjat.
Tanskasen kirjoittamaa hevosharrastusta, tallin arkea ja nykynuorten elämää käsittelevää Hevostyttö Iitu -kirjasarjaa on julkaistu vuodesta 2014 alkaen.
Tanskanen on naimisissa Riku Riihilahden kanssa.
Käsikirjoitustöitä

Bikineitä ja timantteja
Hotel Swan Helsinki
Ismo
Nightmare – painajainen merellä
Nightmare 2 – Painajainen jatkuu
Penkinlämmittäjät
Pohjolan laki
Salatut elämät
Tuuliranta
Villi kortti
Aiheesta muualla

Tiina Tanskanen Elonetissä.
Tiina Tanskanen Internet Movie Databasessa. (englanniksi)
1. erillinen autokomppania

1. erillinen autokomppania (1.ERAUTOK ja aiemmin 1. ErAutoK tai 1.ERAK) on Suomen puolustusvoimien Kainuun prikaatin Kuopion huoltopataljoonaan kuuluva perusyksikkö, joka antaa huollon johtajakoulutusta ja miehistön yhdistelmäajoneuvokoulutusta.
Perustaminen

Ennen talvisodan alkua keskitettiin 15. lokakuuta 1939 Ouluun 38. autokomppania osaksi Pohjois-Suomen ryhmää. 38. komppaniaan liitettiin vuonna 1941 Hanhikoskella perustettu 40. autokomppania. Komppania nimettiin 67. autokomppaniaksi vuonna 1941.
Porissa perustettu 13. autokomppania keskitettiin 18. lokakuuta Nuijamaalle Taliin. 13. autokomppaniaan liitettiin Lappeenrannassa perustettu 1. erillinen autokomppania, joka oli nimetty 47. autokomppaniaksi vuonna 1941.
1. autokomppania perustettiin Lapin sodan lopulla 4. joulukuuta 1944 yhdistämällä Aunukseen sijoitettu 13. autokomppania sekä 67. autokomppania.
Historia

1. autokomppania nimettiin 10. maaliskuuta 1952 puolustusvoimien organisaatiomuutosten yhteydessä 1. erilliseksi autokomppaniaksi.
Yksikkö siirrettiin 1. tammikuuta 1997 Oulusta Kainuun prikaatiin.
Aiheesta muualla

1. ErAutoK... historiaa (Arkistoitu – Internet Archive) Autojoukkojen Keski-Pohjanmaan Kilta
Poika ja varis

| Poika ja varis |
| --- | --- |

Nimi:  Poika ja varis
Tekijä:  Akseli Gallen-Kallela
Valmistuspaikka:  Tyrvää
Valmistumisvuosi:  1885
Teostyyppi:  Maalaus
Materiaali:  Öljyväri ja kangas (maalauspohja)
Korkeus:  86,00  cm
Leveys:  72,00  cm
Kokoelma:  Kansallisgalleria
Sijainti:  Ateneum
Realismit
Jacob Riis, , 1890.
Realismi taiteessa | Realismi kirjallisuudessa
Fantastinen realismi 
 Fotorealismi 
 Inhorealismi 
 Kapitalistinen realismi 
 Maaginen realismi 
 Naturalismi (taide) 
 Neorealismi 
 Sosialistinen realismi 
 Surrealismi 
 Uusi realismi 
 Yhteiskunnallinen realismi
Realismia
Akka ja kissa 
 Démasquée 
 Femme nue couchée 
 Kivenhakkaajat 
 Le Sommeil 
 Maailman alkuperä 
 Poika ja varis 
 Pyykkiranta 
 Raatajat rahanalaiset 
 Tanssiaiskengät 
 Toipilas 
 Wolgastin satamassa 15. kesäkuuta 1633 
 Zaporogit kirjoittavat pilkkakirjettä Turkin sulttaanille
Poika ja varis on suomalaisen taidemaalarin Akseli Gallen-Kallelan maalaus vuodelta 1884. Teos on 86 × 72 cm -kokoinen öljymaalaus kankaalle ja se on yksi suomalaisen taiteen kultakauden mestariteoksista. Tyyliltään teos edustaa naturalismia.
Poika ja varis on merkittävimpiä Gallen-Kallelan nuoruudentöistä, joille realistinen ilmaisu oli tyypillistä. Vuotta myöhemmässä Akka ja kissa -maalauksessa on vastaavia piirteitä. Molemmissa teoksissa kohteena ovat yhteiskunnan vähäosaiset. Teos syntyi taiteilijan viimeisenä Tyrvään kesänä vuonna 1884. Hän vietti aikaansa Sipin talon pihapiirissä, missä maalaus syntyi. On myös pidetty todennäköisenä, että taulun esittämä poika on Sipin talon isännän ja kirkkoväärtin poika Väinö Sipi. Gallen-Kallela vietti kesiä Tyrväällä myös lapsuudessaan.
Poika ja varis oli Gallen-Kallelan mukana hänen matkustaessaan ensimmäisen kerran Pariisiin 19-vuotiaana syksyllä 1884. Se teki siellä vaikutuksen, mikä johti Gallen-Kallelan opiskelupaikan saamiseen. Teoksen omistaa Suomen valtio, ja se kuuluu Ateneumin taidemuseon Antellin kokoelmiin.
Aiheesta muualla

Suomen Kansallisgalleria: Kokoelmat: Poika ja varis.  (Arkistoitu – Internet Archive)
Historian elävöittäminen

Historian elävöittämisen harrastajat esittämässä Rooman legioonalaisia.
Historian elävöittäminen (myös yhteen kirjoitettuna tai elävän historian toiminta) on historian harrastamista, jossa pyritään luomaan tavoitellun aikakauden ympäristö mahdollisimman todenmukaisena ja ”ennallistamaan” kohteena olevan aikakauden elämä sellaisena kuin se on ollut. Historian elävöittäminen voi koskea jotakin todellista tapahtumaa (esimerkiksi Hastingsin taistelua tai Visbyn taistelua) tai tiettyä aikakautta (esimerkiksi viikinkiaikaa, keskiaikaa tai toista maailmansotaa). Historian elävöittämistä ei pidä sekoittaa sitä usein läheisesti muistuttavaan liveroolipelaamiseen.
Englannin kielessä living history (elävä historia, historian elävöittäminen) tarkoittaa yleisölle suunnattuja uudelleen luotuja historiallisia näytöksiä, tapahtumia ja ympäristöjä esimerkiksi museoiden yhteydessä. Historical reenacting ja historical reenactment (historian uudelleen näytteleminen, uudelleenluominen) tarkoittaa harrastajien toimintaa, jossa ei elävöitetä tiettyä tapahtumaa, vaan rakennetaan omaa historiallista persoonaa, jota toteutetaan muun muassa lähteisiin perustuvalla vaatetuksella. Suomen kielessä merkitysero ei ole yhtä selvä.
Historian elävöityksen muotoja

Elävöitettävästä aikakaudesta riippumatta historian elävöityksessä pyritään usein luomaan esitettävän aikakauden ympäristö ja elämä mahdollisimman autenttisena ja totuudenmukaisena. Historiallisen aikakauden elämän esittämisessä korostuvat usein käsityötaidot, ja historian elävöittäminen voi pitää sisällään jopa kokeellista arkeologiaa. Käytännön syistä historian elävöitys tapahtuu usein esimerkiksi historiallisena telttaleirinä, koska autenttisen leirimiljöön luominen ei vaadi kohtuuttomasti resursseja.
Tunnettuja elävän historian toiminnan yhdistyksiä ovat muun muassa Society for Creative Anachronism eli SCA ja sen Suomen osa Suomen keskiaikaseura (keskiaika), Der Erste Zug  (toinen maailmansota), sekä suomalaiset Elävä keskiaika (keskiaika), Etulinja, Michael Gaißmair ja Divisioonan Miehet (toinen maailmansota), Harmaasudet (rautakausi), Kuttelo (kivikausi) ja Kevät 1918 (Suomen sisällissota). Myös useat Suomessakin järjestettävät keskiaikamarkkinat ja muut historiafestivaalit pitävät sisällään historian elävöittämistä.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Historian elävöittäminen Wikimedia Commonsissa
Classic Old Western Society.
Elävä keskiaika.
Michael Gaißmair.
GARS.
Etulinja.
Divisioonan Miehet.
Harmaasudet.
Kaarle Knuutinpojan jousiampujat.
Suomen keskiaikaseura.
Viikinkiajan laiva.
Keskiajan elävöittäjien telttaleiri Commarquessa Ranskassa vuonna 2006.
Pyykkiranta

| Pyykkiranta |
| --- | --- |

Nimi:  Pyykkiranta
Tekijä:  Eero Järnefelt
Valmistumisvuosi:  1889
Taiteenlaji:  Maalaustaide
Teostyyppi:  Maalaus
Materiaali:  Öljyväri ja kangas (maalauspohja)
Korkeus:  104  cm
Leveys:  134  cm
Kokoelma:  yksityiskokoelma
Sijainti:  ei ilmoiteta
Realismit
Jacob Riis, , 1890.
Realismi taiteessa | Realismi kirjallisuudessa
Fantastinen realismi 
 Fotorealismi 
 Inhorealismi 
 Kapitalistinen realismi 
 Maaginen realismi 
 Naturalismi (taide) 
 Neorealismi 
 Sosialistinen realismi 
 Surrealismi 
 Uusi realismi 
 Yhteiskunnallinen realismi
Realismia
Akka ja kissa 
 Démasquée 
 Femme nue couchée 
 Kivenhakkaajat 
 Le Sommeil 
 Maailman alkuperä 
 Poika ja varis 
 Pyykkiranta 
 Raatajat rahanalaiset 
 Tanssiaiskengät 
 Toipilas 
 Wolgastin satamassa 15. kesäkuuta 1633 
 Zaporogit kirjoittavat pilkkakirjettä Turkin sulttaanille
Pyykkiranta on Eero Järnefeltin maalaama, vuonna 1889 valmistunut Suomen taiteen kultakauden öljymaalaus. Se on maalattu Kolhon kylässä nykyisessä Mänttä-Vilppulassa, missä Järnefelt vietti kesää 1889 kauppias Malmin kartanossa.
Maalauksessa on kaksi naista, jotka pesevät pyykkiä saaressa järven rannalla. Järven toisella rannalla on taloryhmä. Pyykinpesijä on Anna-Liisa Ala-Kolho. Leskeksi jääneellä Ala-Kolholla oli kolme lasta elätettävänään. Pauliina Laitinen-Laihon mukaan pesijätär oli Järnefeltien palvelijatar Aurora, ja Kolhon talon piika Anna-Liisa keittää padassa vettä. Ida Wilhelmiina Roini kertoo Suomen Kuvalehden haastattelussa vuonna 1934 olleensa nuoruudessaan mallina teosta maalattaessa. Teoksesta on vähitellen tullut yksi Eero Järnefeltin tärkeimmistä maalauksista. Pyykkiranta on ollut esillä useissa näyttelyissä sekä mainittu monissa julkaisuissa.
Myynnit

Maalaus myytiin vuonna 2007 huutokaupassa 630 000 eurolla ahvenanmaalaisen liikemiehen Anders Wiklöfin kokoelmaan. Summa oli tuolloin kolmanneksi suurin suomalaisesta teoksesta maksettu, mutta vuoden 2009 tietojen mukaan maalaus oli kahdeksanneksi kallein suomalainen taideteos.
Neal Stephenson

| Neal Stephenson |
| --- | --- |
 Stephenson jakamassa nimikirjoituksia
Henkilötiedot
Syntynyt: 31. lokakuuta 1959 (ikä 64) Fort Meade, Maryland, Yhdysvallat
Kansalaisuus:   Yhdysvallat
Kirjailija
Salanimi: Stephen Bury
Tuotannon kieli: englanti
Aikakausi:  1984-
Tyylilajit:  tieteiskirjallisuus, esseet
Kirjallinen suuntaus: Kyberpunk, postkyberpunk
Esikoisteos:  The Big U (1984)
Palkinnot
 Hugo-palkinto (1996) Arthur C. Clarke -palkinto (2004) Locus-palkinto (2008) Prometheus-palkinto (2016) 
Aiheesta muualla
Kotisivut
Löydä lisää kirjailijoitaKirjallisuuden teemasivulta
Neal Town Stephenson (s. 31. lokakuuta 1959, Fort Meade, Maryland) on yhdysvaltalainen kirjailija, joka tunnetaan pääasiassa spekulatiivisesta fiktiosta (mukaanlukien tieteiskirjallisuus, historiallinen fiktio ja kyberpunk). Stephenson on lisäksi kirjoittanut esseitä ja teknologia-aiheisia lehtiartikkeleita muun muassa Wired-lehteen.
Teknologia on tavanomainen aihe Stephensonin teoksissa. Muita usein esiintyviä aiheita ovat tieteen historia, matematiikka, valuutta ja raha sekä kryptografia.
Historia

Stephenson syntyi insinöörien ja kovan tieteen tekijöiden perheeseen: hänen isänsä ja tämän isä olivat professoreita, äiti työskenteli biokemian laboratoriossa ja tämän isä oli myös professori.
Stephenson nousi maineeseen vuonna 1992 ilmestyneen Snow Crash -kyberpunk-romaanin myötä. Bestseller-listojen kärkeen noussut kirja pääsi Time-lehden 100 parhaan vuoden 1923 jälkeen kirjoitetun englanninkielisen romaanin listalle. Kirja toi myös yleiseen käyttöön sanskritinkielisen sanan avatar netissä ihmisiä edustavien virtuaalivartaloiden merkityksessä. Stephenson ei ollut ensimmäinen, joka käytti sanaa tässä merkityksessä (sitä käytti jo Habitat-virtuaalimaailma 1986), mutta Snow Crash -kirjan suosio teki sanasta tunnetun.
Stephensonin teoksia Snow Crash, Anathem ja Seveneves kutsutaan tieteiskirjallisuuden moderneiksi klassikoiksi. Stephenson on ehkä tunnetuin kolmiosaisesta The Baroque Cycle -teoksesta.
Seveneves kertoo ihmiskunnan selviytymisestä joukkosukupuuton aiheuttavasta tapahtumasta. Teos alkaa Kuun äkkinäisellä murtumisella useihin osiin, jota seuraa ihmiskunnan taistelu selviytyä lajina.
Reamde kertoo virtuaalitodellisuutta käyttävästä MMORPG:stä ja terrorismista: tarina kulkee sekä todellisessa maailmassa että virtuaalisessa maailmassa nimeltä T'Rain. Fall or, Dodge in Hell seuraa samaa mailmaa, jossa aivot kartoitetaan virtuaalitodellisuuteen jotta henkilö voi jatkaa elämää kunnes teknologia voi palauttaa hänet elämään.
Nicole Gallandin kanssa kirjoitettu tieteisfantasia The Rise and Fall of D.O.D.O. kertoo teknologian ja taikuuden käyttämisestä ajassa matkustamiseen ja historian muuttamiseen.
Termination Shock kertoo ekologisen trillerin, jossa yksi tieteentekijä ostaa valtavan määrän rikkiä ja ampuu sen ilmakehään tavoitteena jäljitellä vuoden 1991 Pinatubon purkausta viilentääkseen planeettaa.
Stephenson on työskennellyt vuodesta 1999 vuoteen 2006 Blue Originilla, kolme vuotta Intellectual Ventures Labissa ja kuusi vuotta Magic Leapille ("Chief Futurist").
Teokset

The Big U (1984)
Zodiac (1988)
Snow Crash (1992)
Interface (1994) yhdessä J. Frederick Georgen kanssa Stephen Buryn nimellä
The Diamond Age: or A Young Lady's Illustrated Primer (1995), Hugo- ja Locus-voittaja 1996
The Cobweb (1996) yhdessä J. Frederick Georgen kanssa Stephen Buryn nimellä
In the Beginning... was the Command Line (1999)
Cryptonomicon (1999), Locus-palkinto, Prometheus Hall of Fame
The Baroque Cycle
Quicksilver (2003), Arthur C. Clarke -palkinto
The Confusion (2004)
The System of the World (2004), Locus-palkinto, Prometheus-palkinto
Barokkisykli koostuu kahdeksasta osasta, jotka on alun perin julkaistu kolmena kirjana. Ne on julkaistu myös erikseen: Quicksilver, The King of Vagabonds, Odalisque, Bonanza, The Juncto, Solomon's Gold, Currency, The System of the World. Alkuperäinen Quicksilver sisältää kolme ensimmäistä kirjaa, The Confusion kaksi seuraavaa ja The System of the World kolme viimeistä.
Anathem (2008), Locus-palkinto
Reamde (2011)
Seveneves (2015), Prometheus-palkinto
The Rise and Fall of D.O.D.O. (2017) Nicole Gallandin kanssa
Fall; or, Dodge in Hell (2019)
Termination Shock (2021)
Polostan (2024)
Aiheesta muualla

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
Neal Stephensonin virallinen kotisivu
Neal Stephenson Internet Speculative Fiction Database -sivustolla (englanniksi)
Neal Stephensonin henkilökohtainen kotisivu
Kirjavinkit: Arvosteluja Neal Stephensonin kirjoista
Suomen kansainväliset valmiusjoukot

Suomen kansainväliset valmiusjoukot on joukko varusmiehiä, jotka koulutetaan kansainvälisiin rauhanturvaamis- ja kriisinhallintatehtäviin varusmiespalveluksensa loppupuolella. Koulutukseen valitaan halukkaiden heinäkuun saapumiserän varusmiesten joukosta kielitaitoisia, hyväkuntoisia ja paineensietokykyä osoittaneita sotilaita. Valmiusjoukko aloitti toimintansa vuonna 1996 ja ensimmäiset Valmiusjoukoissa koulutetut sotilaat aloittivat rauhanturvaajapalveluksensa vuonna 1999 Kosovossa.[lähde? ]
Vuonna 2013 valmiusjoukkoon pyrki ennätykselliset 773 hakijaa, joista 34 naisia. Vuonna 2011 hakijoita oli 540, ja vuonna 2010 525. Hakijoista valitaan valmiusjoukkoon noin 200 henkilöä hakemuksen, fyysisen kunnon testien, soveltuvuustestien, kielikokeen sekä haastattelun perusteella. Fyysisen kunnon testi koostuu lihaskuntotestistä ja Cooperin testistä, minkä lisäksi hakijoita testataan evakuointitestissä, jossa noin 55 kilogramman painoista nukkea on kannettava 150 metrin matka kahdessa minuutissa.
Pääasiassa Porin prikaatissa annettava valmiusjoukkokoulutus sisältää muun muassa ajoneuvo- ja jalkapartiointia, englanninkielistä radioviestintää, henkilö-, ajoneuvo- ja taloetsintää, yhteistoimintaa helikopterien kanssa, voimankäyttöä sekä pienpartiotaktiikkaa. Näiden lisäksi ampuma-, ensiapu- ja miinanraivaamiskoulutukset ovat laajempia verrattuna tavalliselle jalkaväkitaistelijalle annettavaan koulutukseen. Jokainen valmiusjoukoissa palveleva sotilas saa myös jonkun tietyn koulutushaarakoulutuksen riippuen puolustusvoimien tarpeesta. erikoistuvat sotilaat palvelevat Porin prikaatissa Säkylässä. Jokainen valmiusjoukon sotilas saa vähintään aliupseerikoulutuksen.[lähde? ]
Varusmiespalveluksen lopuksi valmiusjoukkoon koulutetut voivat allekirjoittaa vapaaehtoisen toimintavalmiussitoumuksen. Tavoitteena on saada valmiusjoukot 7 päivän lähtövalmiuteen.[lähde? ]
Valmiusjoukon sotilaat käyttävät ulkoisena tunnusmerkkinä oliivinvihreässä baretissaan kultaista kruunupäistä leijona-kokardia, joka ansaitaan suorittamalla SKVJ-palvelukseen kuuluva barettimerkkikoe. Valmiusjoukon ajoneuvot on Suomessa ja kansainvälisissä harjoituksissa usein merkitty FRDF-tekstillä (Finnish Rapid Deployment Force). Valmiusjoukon tunnuslause on "Look good, do good!" (Näytä hyvältä, tee hyvää!).[lähde? ]
Aiheesta muualla

Porin prikaati
Puolustusministeriö
Suomen kansainväliset valmiusjoukot
Kaipola

| Kaipola |
| --- | --- |
 Kaipolan paperitehdas.
 Kaipola
 Koordinaatit: 61°48′57.03″N, 25°14′6.02″E 
Valtio:  Suomi
Maakunta:  Keski-Suomi
Kunta:  Jämsä
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Kaipola on Jämsän kaupungin eteläisin teollisuustaajama Keski-Suomen maakunnassa. Kaipola sijaitsee Päijänteen Olkkolanlahden pohjukassa, valtatien 24 itäpuolella. Vuonna 2016 sen väkiluku oli 1 088.
Kaipola oli alun perin pieni maalaiskylä Jämsänjoen suulla. Teollinen kehitys alkoi vuonna 1952, kun alueelle perustettiin paperitehdas. Kaipolassa sijaitsi Suomen suurin siistaamo. Siellä on myös Pitkävuoren hyppyrimäki.
Historiaa

Kaipolan nimen taustalla on Saulo Kepsun mukaan esikristillinen nimi *Kaipo(i). Varhaisin maininta kylästä on vuodelta 1467, jolloin eräs alueella asunut Hannu mainittiin lautamiehenä. Vuoden 1539 maakirjan mukaan Kaipola oli kolmitaloinen kylä. 1550-luvun erämaaluetteloiden mukaan Kaipolan asukkailla oli erämaita nykyisten Viitasaaren ja Vesannon alueilla, Koliman ja Sonkarin ympäristössä. Vuonna 1559 Kaipola kasvoi nelitaloiseksi, jonka kokoisena se pysyi vuoteen 1639 asti, jolloin kaikki neljä taloa yhdistettiin Kaipolan kartanoksi. Aikaisempien talojen nimet eivät ole säilyneet.
Talojen määrä alkoi kasvaa jälleen 1700-luvun loppupuolella; vuonna 1765 kartanosta erotettiin Oikari, vuonna 1771 Niemi ja vuonna 1789 uusi Kaipola, joka liitettiin takaisin kartanoon vuonna 1813. Niemestä erotettiin vielä vuonna 1844 Vihkimälahden talo. Isonjaon yhteydessä myös kylän takamaille myöhemmän Koskenpään kunnan alueelle perustettiin neljä uudistaloa: vuonna 1796 Hietaranta ja Lahnamaa sekä vuonna 1798 Eerikkälä ja Hietamäki. Torppien perustaminen alkoi vuonna 1736, ja vuonna 1860 kylässä oli yhteensä 25 torppaa.
Teollisuus > Kaipolan paperitehdas

Kaipolan paperitehtaan perusti Jämsänjoen suulle Yhtyneet Paperitehtaat, koska yhtiön piti paikata Myllykosken tehtaan menetys uudella tehtaalla. Vuonna 1952 Kaipolan kylään perustettu paperitehdas valmisti LWC-, sanomalehti- ja luettelopaperia. Helsingin Sanomia painettiin ennen Kaipolan paperille, myös Maaseudun Tulevaisuus.
Henkilöstöä tehtaalla oli parhaimmillaan yli 800. Tehtaalla oli viimeisinä vuosinaan kolme toiminnassa olevaa paperikonetta, joiden vuosittainen tuotanto oli yli 700 000 tonnia. Paperitehdas lakkautettiin vuoden 2020 lopussa.
Teollisuus > Kaipola Recycling

Tehtaalla vähän aikaa vuodesta 2021 lähtien toiminut kierrätysyritys Kaipola Recycling Oy haettiin konkurssiin syksyllä 2023 ja toiminnan jäljiltä mm. jopa kymmeniä tuhansia tonneja luvanvastaista muovijätettä ja tuhkaa jäi taivasalle. Yhtiö myös poltti luvatta jätettä.
Teollisuus > Kaipola Circular

Tehdasalueella aloitti vuonna 2022 myös kiertotalousyritys Kaipola Circular Oy.
Kaipolan hyppyrimäki

Hyppyrimäki rakennettiin vuonna 1964 sen ajan suurmäeksi, josta oli mahdollista hypätä yli sata metriä. Hyppyrimäen mäkiennätys on 111 m (Sami ja Toni Nieminen 1994)[lähde? ]. Suurmäkeä täydentävät pienemmät 25 ja 55 metrin hyppyrimäet. Samoihin aikoihin raivattiin viereen myös kaksi pujottelurinnettä. Laskettelu hiipui jo 1980-luvulla, kun lähelle valmistui suurempi hiihtokohde Himos. Viimeinen hyppy Pitkävuoren tornista hypättiin vuonna 1994. Nykyisin hyppyrimäen alastulo on paikoillaan, mutta umpeenkasvanut, samoin pujottelurinteet. Ankkurihissien yläasema moottoreineen ja osin pylväsrakenteineen on paikoillaan. Pienemmät 25 ja 55 metrin pikkumäet ovat nuorten käytössä omine hisseineen.[lähde? ]
Kaipolan koulu

Kaipolan koulu on pieni kyläkoulu Kaipolan taajamassa. Koulussa on noin 150 oppilasta. Koulussa opetetaan luokka-asteita ensimmäisestä kuudenteen. Opettajia on jokaiselle luokka-asteelle yksi, sekä englannin- ja erityisopettaja. Koulu on lakkautusuhan alla vuonna 2025.[lähde? ]
Aleksandra Siltasen puisto

Aleksandra Siltasen puisto on Tampereella Tampellan kaupunginosassa Tammerkosken itärannalla sijaitseva puistoalue, jota on rakennettu 1990-luvun lopusta alusta 2010-luvun alkuun. Puistosta kulkee Palatsinraitin silta Tammerkosken yli. Puistossa on Kalle Päätaloa kunnioittava taideteos Maaltamuutto ja ilmavoimien ensimmäisten kuolonuhrien muistokivi ja -laatta. Tampellan masuuni sijaitsi nykyisen puiston alueella vuosina 1844–1884.
Puisto on nimetty Tampellan tehtaalla työskennelleen kutojan ja kirjurin mukaan. Puiston pohjoispuolella on Otto Gustafssonin puisto.
Novyi Uojan

Novyi Uojanin rautatieasema.
Novyi Uojan (ven. Но́вый Уоя́н) on kaupunkimainen taajama Burjatian tasavallan Pohjois-Baikalin piirissä Venäjällä. Se sijaitsee Verhnjaja Angara -joen laaksossa 150 kilometriä piirin keskuksesta Nižneangarskista itään. Taajaman kautta kulkee Baikalin–Amurin rautatie. Asukkaita on 4 200 henkeä (vuonna 2009).
Taajama on perustettu vuonna 1976 Baikalin–Amurin rautatien rakentamisen yhteydessä. Tärkein työnantaja on rautatieliikenne. Lisäksi on puunhankintaa ja -jalostusta sekä elintarviketeollisuutta. Palveluihin kuuluu kaksi lastentarhaa, koulu, lasten taidekoulu, kulttuuri- ja vapaa-ajankeskus, rautatieläisten kulttuuritalo, kirjasto ja sairaala. Nižneangarskiin on osittain asfaltoitu maantieyhteys.
Aiheesta muualla

Novyi Uojan Pohjois-Baikalin piirin sivustolla (Arkistoitu – Internet Archive) (venäjäksi)
Nova União

| Nova União |
| --- | --- |
Perustettu:  1995
Perustajat:  André Pederneiras Wendell Alexander
Valmentajat:  André Pederneiras (päävalmentaja)
Lajit:  brasilialainen jujutsu, vapaaottelu
Paikkakunta:  Rio de Janeiro, Brasilia
Tunnetuimmat ottelijat:  José Aldo (2004–) Renan Barão (2005–2017) B. J. Penn (1997–2010, 2014–2019) Junior dos Santos (2014–2015) Eduardo Dantas Cláudia Gadelha Thales Leites (2003–2018)
Mestaruudet:  UFC, höyhensarjan mestaruus 2011–2015 WEC höyhensarjan mestaruus 2009–2010 UFC, kevytsarjan  mestaruus 2007–2010, UFC, välisarjan mestaruus 2004 UFC, kääpiösarjan mestaruus 2013–2014 UFC tilapäinen kääpiösarjan mestaruus 2012–2013 Bellator, kääpiösarjan mestaruus 2012–2014
Nova União on brasilialainen jujutsu- ja vapaaotteluseura. Wendell Alexander ja André Pederneiras perustivat seuran 1995 ja sitä pidetään yhtenä maailman parhaista vapaaotteluseuroista. Sen tunnetuinpia ottelijoita ovat muun muassa José Aldo, Renan Barão ja Junior dos Santos.
Menestyneimmät ottelijat

| Ottelija | Painoluokka | Mestaruudet |
| --- | --- | --- |
| José Aldo | Höyhensarja Höyhensarja | WEC (2009–2010) UFC (2011–2015) |
| B. J. Penn | Välisarja Kevytsarja | UFC (2004) UFC (2008–2010) |
| Renan Barão | Kääpiösarja | UFC (2012–2014) |
| Eduardo Dantas | Kääpiösarja | Bellator (2012–2014, 2016–2017) |
Aiheesta muualla

Kotisivut (englanniksi)
Nummenkärki

| Talvisilta |
| --- | --- |
Kaupunki:  Hyvinkää
Kaupunginosa nro:  18
Postinumero(t):  05830, 05840
Nummenkärki on Hyvinkään kaupunginosa. Se sijaitsee noin kolme kilometriä Hyvinkään keskustasta länteen valtatie 3:n varrella. Nummenkärjessä sijaitsee useita autoalan yrityksiä, Hiiltomon teollisuusalue sekä pientalovaltainen asuinalue. Kaupunginosaa halkoo Helletorpankatu.
Nummenkärjessä toimi tiilitehdas vuosina 1945–2007.
Nummenkärki rajautuu pohjoisessa Talvisillan kaupunginosaan, idässä Kirjavaantolppaan ja etelässä Veikkariin. Sitä palvelee Hyvinkään Liikenteen paikallisbussilinja 3.