stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Kotajoki (Etelä-Varanki)
Uoma, valuma-alue ja järvet

Joen pääuoman pituus on 44,330 km ja valuma-alue 168,31 km². Joen leventymänä sen keskijuoksulla on Sandneslangvatnet (pohjoissaameksi Važžejávri) -niminen järvi. Suomen puolelta jokeen laskee kolme suomalaisella peruskartalla vailla nimeä olevaa järveä ja joukko lampia lähellä Rajapään autiotupaa. Järvien korkeudet merenpinnasta ovat 197,0 metriä, 200,0 metriä ja 217,5 metriä.
Käännös suomeksi
Kuurinmaan motti

Kuurinmaan motti (saks. Kurland-Kessel) oli toisessa maailmansodassa Neuvostoliiton Baltian offensiivin ja Operaatio Bagrationin seurauksena syntynyt motti, jossa Neuvostoliiton 1. Baltian rintaman joukot motittivat Saksan Pohjoisen armeijaryhmän joukot Kuurinmaalle, Latviaan 9. lokakuuta 1944. Armeijaryhmä uudelleennimettiin 25. tammikuuta 1945 Armeijaryhmä Kuurinmaaksi. Mottiin jäivät Saksan 16. ja 18. armeija. Motissa olleet joukot antautuivat sodan loputtua 22. toukokuuta 1945, jolloin siellä olleet 180 000 saksalaissotilasta joutui sotavankeuteen.
Taustaa

Saksan pohjoinen armeijaryhmä oli vallannut Baltian ja siten myös Kuurinmaan operaatio Barbarossassa kesällä 1941. Seuraavat kaksi vuotta armeijaryhmä yritti vallata Leningradin, kunnes tammikuussa 1944 puna-armeija mursi kaupungin piiritysrenkaan.
Neuvostoliitto aloitti 22. kesäkuuta 1944 Valko-Venäjän strategisen iskun, jonka peitenimi oli operaatio Bagration. Operaation tavoitteena oli Valko-Venäjän alueen vapauttaminen saksalaismiehityksestä. 29. elokuuta päättynyt operaatio oli menestys tuhoten lähes täysin Saksan keskustan armeijaryhmän. Sen viimeiset vaiheet Kaunaksen ja Siauliain hyökkäykset kohdistuivat Itämeren rannikolle eristäen keskustan ja pohjoisen armeijaryhmät toisistaan.
Bagrationin päätyttyä puna-armeija aloitti Balttian alueella hyökkäyksen Saksan joukkojen yrittäessä säilyttää rintamansa operaatio Doppelkopfin avulla. Neuvostojoukot aloittivat Memelin operaation pyrkimyksenään eristää pohjoinen armeijaryhmä lopullisesti.
Motin muodostuminen

Neuvostojoukot saavuttivat Itämeren rannikon Memelin lähistöllä 9. lokakuuta 1944. Sen seurauksena pohjoinen armeijaryhmä eristettiin Itä-Preussista. Hitlerin neuvonantajat – erityisesti Heinz Guderian – ehdottivat saarroksiin joutuneen armeijaryhmän evakuoimista meritse, jotta itärintama voitaisiin vakauttaa. Hitler kielsi evakuoinnin ja käski joukkojen pitää hallussaan olevat alueet Kuurinmaalla ja Viron saaristossa.
Aiheesta muualla

www.aif.ru
Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista. 
Alkuperäinen artikkeli: en:Courland Pocket
Merkinnän syy: Puolen vuoden sotatoimet täysin kuvaamatta
Kuurinmaan armeijaryhmän tunnus.
Kuurinmaan motin aikana käytetty postimerkki
Käännös suomeksi
Ulla Heiskanen

Ulla Elisa Heiskanen (o.s. Korhonen, s. 22. joulukuuta 1949) on aktiiviuransa päättänyt suomalainen kestävyysjuoksija, joka edusti Hakunilan Rientoa.
Aikuisten SM-kilpailuista Heiskanen saavutti pronssia maratonilta vuonna 1980. Ennätyksikseen hän juoksi maratonilla ajan 2.51.48 (1980) ja puolimaratonilla ajan 1.18.47 (1980). Virallisiin kilpailuihin Heiskanen ei ole osallistunut vuoden 1989 jälkeen.
Kultainen maila

Superpesiksessä on valittu kultainen maila vuodesta 1993 saakka. Kultainen maila on pelaajien äänestämä palkinto, joka annetaan parhaaksi valitulle sisäpelaajalle. Palkintoa ei jaettu kausina 2002-2004.
Eniten miesten kultaisia mailoja ovat voittaneet Kari Hakkarainen, Jani Komulainen ja Sami Haapakoski (kolme kertaa). Eniten naisten palkintoja ovat voittaneet Hanna Airaksinen ja Paula Rautiainen (kolme kertaa).
Tuomiopartio

Tuomiopartio (eng. Doom Patrol) on DC Comicsin sarjakuvissa esiintynyt supersankariryhmä. Ryhmä esiintyi ensimmäisen kerran My Greatest Adventure #80 tarinassa kesäkuussa 1963 ja ryhmän loivat Arnold Drake, Bob Haney ja Bruno Premiani. Tuomiopartio koostuu metainhimillisiä voimia omaavista supersankareista, joiden "lahjat" aiheuttivat heille vieraantumista ja traumaa. Ryhmän alkuperäisiä jäseniä olivat Chief (Niles Caulder), Robotman (Cliff Steele), Elasti-Girl (Rita Farr) ja Negative Man (Larry Trainor); Petopoika (Garfield Logan) ja Mento (Steve Dayton). Tiimi pysyi My Greatest Adventure -tarinan hahmoina, joka nimettiin uudelleen Doom Patroliksi numerosta 86 (maaliskuu 1964). Alkuperäinen sarja peruutettiin vuonna 1968, kun Drake tappoi joukkueen numerossa 121, sarjan viimeinen, (syyskuu–lokakuu 1968). Sen jälkeen Doom Patrol -sarjaa on ollut kuusi, ja Robotman on ainoa hahmo, joka esiintyy kaikissa niissä. Petopoika liittyi myöhemmin Teinititaanien vakiojäseneksi. Ryhmällä on ollut sen historian aikana useita muita jäseniä. Ryhmä on esiintynyt omassa nimikkosarjakuvassaan, jota julkaistaan edelleen.
Syyskuussa 2011 The New 52 käynnisti uudelleen DC:n jatkuvuuden. Tällä uudella aikajanalla Doom Patrol mainitaan lyhyesti Justice Leaguen numerossa 24. Joukkueen on kuvattu olevan ulkonäöltään identtinen Paul Kupperbergin vuoden 1977 Doom Patrolin kanssa, joka koostuu jäsenistä Celsius (Arani Desai), Joshua Clay ja Negative Woman (Valentina Vostok) sekä lisäjäseninä Karma (Wayne Hawkins) ja Scott Fischer.
Forever Evil tarinan aikana Valentina Vostok, Karma ja Scott kuolevat yhteenotossa Johnny Quickin ja Crime Syndicate -järjestön Atomican kanssa, kun taas Celsius ja Joshua Clay oletettavasti tapetaan. Saatuaan tietää tiiminsä kuolemasta tohtori Niles Caulder ryhtyy kokoamaan uutta Tuomiopartiota.
Crime Syndicate -järjestön tappion jälkeen äskettäin luotu Doom Patrol esitellään Justice Leaguen numerossa 30. Tiimiin kuuluvat Robotman, Elasti-Girl, Negative Man ja M.I.A., Oikeuden Puolustajien jäsen Element Woman, jota Caulder kieltäytyy päästämästä pois ryhmästä ja huijaa uskomaan, että Oikeuden Puolustajat hylkäsivät hänet.
Tuomiopartiolla on ollut useita vihollisia ryhmän pitkän historian aikana, joista merkittävimpiä ovat olleet Pahuuden Veljeskunta (Brotherhood of Evil), Kenraali Immortus, Kenraali Zahl, Mr. Nobody, Garguax, Shrapnel, Red Jack, Vincent Harding, Darren Jones, The Scissor Men, Mutant Master, Black Vulture, The Claw ja AVM.
Tuomiopartio on esiintynyt samannimisessä televisiosarjassa Doom Patrol, jota esitettiin neljä tuotantokautta vuosina 2019-2023. Ryhmä esiintyi myös Titans -sarjan jaksossa Doom Patrol, jossa esiintyivät Chief, Elasti-Woman, Robotman ja Negative Man.
Tālā

Tālā on (tyyliteltynä TĀLĀ) brittiläinen laulaja-lauluntekijä ja tuottaja. Hänen isänsä on kotoisin Iranista ja äitinsä Englannista. Tālā julkaisi debyytti-EP:nsä, The Duchess, Aesop-levy-yhtiön kautta vuonna 2014. Hän julkaisi saman levy-yhtiön kautta myös toisen EP:nsä, Alchemy, saman vuoden aikana. Vuonna 2015 hän teki levytyssopimuksen Columbia Recordsin kanssa. Syyskuussa 2015 hän julkaisi Malika-nimisen EP:n, jolla vierailee useita muita artisteja.
Aiheesta muualla

TĀLĀn kotisivut (Arkistoitu – Internet Archive)
Känkkäränkkä-hiihtokoulu

| Känkkäränkkä - hiihtokoulu Mikko Alatalo |
| --- | --- | --- |

Studioalbumin tiedot
 Julkaistu: 1989
 Tyylilaji: iskelmä
 Kesto: 59.00
 Levy-yhtiö: Bluebird
Mikko Alatalon muut julkaisut
| Mikon parhaat 1988 | Känkkäränkkä - hiihtokoulu 1989 | Loveklassikot 1989 |
Känkkäränkkä - hiihtokoulu  on Mikko Alatalon albumi, joka on julkaistu vuonna 1989.
Kappaleet

Känkkäränkkä hiihtää – 3.00
Vuorenpeikon apulaiset – 2.06
Jänöjussin mäenlasku – 2.23
Taikanappi – 2.14
Lennä mukaan – 2.32
Alppihiihtäjän testamentti – 2.44
Nunnuka lailaa – 2.39
Tahtipuikko – 1.59
Laskettelu on rytmin juhlaa – 2.25
Askelkäännös go-go – 2.45
Painovoimaa vastustamaan – 2.16
Hiihtolomalaulu – 3.04
Ulla Henningsen

Ulla Henningsen (s. 7. maaliskuuta 1951 Kalundborg) on tanskalainen näyttelijä ja laulaja. Hänen tunnetuimpiin rooleihinsa kuuluu Iben Skjold Hansenin rooli televisiosarjassa Matador.
Henningsen on asessori Carl Henning Henningsenin ja kirjakauppias Anna Lise Christiansenin tytär. Hän opiskeli Århusin teatterin oppilaskoulussa 1970–1972 ja oli kiinnitettynä teatteriin vuoteen 1977 saakka kunnes siirtyi Det Danske Teateriin. Hänet on nähty usein myös Kööpenhaminan Betty Nansen -teatterissa. Hän on vieraillut myös Det Kongelige Teaterissa.
Henningsen sai 1970-luvun lopulta asti rooleja elokuvissa kuten Talvilapset (Vinterbørn, 1978), Rend mig i traditionerne (1979), Undskyld vi er her (1980) ja Har du set Alice? (1981). Rooli Matadorissa 1978–1982 asianajajan tyttärenä muodostui hänen läpimurrokseen. Hänen myöhempiä elokuvaroolejaan ovat olleet Jeg elsker dig (pääosa, 1987), Hip hip hurraa (pääosa, 1987) ja Negerkys og labre farver (1987), Emman tarina (Skyggen af Emma, 1988), 17 kerrosta ylöspäin (17 op – Sallys Bizniz, 1989) ja Carmen ja pikkuveli (Carmen & Babyface, 1995).
Henningsen tunnetaan myös jazzlaulajana. Vuonna 1992 hän julkaisi albumin Kald mig Liva, joka sisälsi tulkintoja Liva Weelin lauluista. Hänen muita albumejaan ovat The Man I Love (1996) ja Skønne Spildte Dage (2007).
Käännös suomeksi
Ulla Huhtamäki

Ulla Helena Huhtamäki (o.s. Tallus, 29. syyskuuta 1948 Kitee) oli Sinebrychoffin taidemuseon johtaja 1997–2013, oppiarvoltaan hän on filosofian tohtori.
Huhtamäki valmistui yhteiskuntatieteiden kandidaatiksi Tampereen yliopistosta 1972 opiskeltuaan kansainvälistä politiikkaa ja taidehistoriaa, filosofian lisensiaatiksi 1986 ja filosofian tohtoriksi 2007 Jyväskylän yliopistosta. Hän on työskennellyt amanuenssina Joensuun taidemuseossa 1974–1978 ja Sara Hildénin taidemuseossa 1978–1980, Hämeenlinnan taidemuseon johtajana 1980–1997 ja sen jälkeen Sinebrychoffin taidemuseon johtajana.
Huhtamäen väitöskirja Heittäydy vapauteen : avantgarde ja Kauko Lehtisen taiteen murros 1961–1965 tarkastettiin Jyväskylän yliopistossa 2007. Hän tarkastelee siinä taidemaalari Kauko Lehtisen kokeilevaa 1960-luvun kautta.
Tähtisarja – 30 suosikkia (Einin albumi)

| 30 suosikkia Eini |
| --- | --- | --- |

Kokoelmalevyn tiedot
 Julkaistu: 2006
 Tyylilaji: Iskelmä
 Kesto: 01.47.02
 Levy-yhtiö: Warner Music
Einin muut julkaisut
| Live! 2003 | 30 suosikkia 2006 |   |
Tähtisarja – 30 suosikkia on suomalaisen iskelmälaulaja Einin vuonna 2006 julkaistu tuplakokoelma-albumi. Kappalevalinnat painottuvat laulajattaren uran alkuvuosiin. Kokoelman lauluista seitsemän on suomalaista alkuperää.
Tuoteseloste

Kokoelmalla on 27 Einin suosikkisävelmää vuosilta 1978–1985 sekä kolme sävelmää vuodelta 2005. CD 1:n viidestätoista kappaleesta kaksitoista on niin sanottuja käännösiskelmiä. Vastaavasti CD 2:n viidestätoista kappaleesta niitä on yksitoista. Kokoelman avausraita on Irina Milanin suomeksi sanoittama käännösiskelmä ”Yes Sir, alkaa polttaa”, jolla Eini teki läpimurron kahdeksantoistavuotiaana. CD 1:llä on suomenkieliset versiot myös muun muassa hiteistä ”Xanadu” sekä ”Manuel Goodbye” eli ”Tavataanko taas”. ”Nousen kanssas aurinkoon” on Einin duetto Markku Aron kanssa.
CD 2:n avausraita ”Kun kosket mua” on Turkka Malin suomentama versio Gloria Estefanin hitistä ”Regresa a mi”, ja se on yksi kokoelman kolmesta vuonna 2005 tallennetuista kappaleista. Madonnan läpimurtohitti ”Like a Virgin” on saanut Raul Reimanin käsittelyssä suomenkielisen nimen ”Olen neitsyt”. Levyllä on myös Einin tulkinta Toivo Kärjen ja Reino Helismaan tangosta ”Täysikuu”. ”Kesä ja yö” on alun perin elokuvasta Uuno Turhapuro armeijan leivissä, jossa Eini cameo-roolissaan esittää sen herraseurueelle ravintolan kabinetissa. 30 suosikkia -kokoelmalla kappaleesta on vuoden 2005 uudistettu versio. ”Kerro mulle” on albumin kolmas vuonna 2005 tallennettu kappale.
Albumi sisältää kaikki Einin levyttämät euroviisukäännökset.
Kappaleet > CD 1

(Kesto 55.12)
Yes Sir, alkaa polttaa (4.22) (Yes Sir, I Can Boogie)
R. Soja – F. Dostal – Suom. san. I. Milan – Sov. K. Halonen – Peermusic 1978 Finnlevy
Vielä jossain kohdataan (3.32)
Säv. ja sov. K. Halonen – San. Juha Vainio – Warner/Chappell Music Finland 1978 Finnlevy
Kellot käy (4.37) (Time Goes By)
G. Jakob – L. Pasztor – E. Matvani – Suom. san. R. Reiman – Sov. J. Sivonen – Intersong 1985 Finnlevy
Haloo hela Finland (2.48) (Hallå hela pressen)
M. Kempff – Q. Strix – A. Kempff – Suom. san. R. Reiman – Sov. J. Sivonen – EMI Music Publ. Scand./Scandinavian Songs 1982 Finnlevy
Xanadu (3.20) (Xanadu)
J. Lynne – Suom. san. R. Reiman – Sov. K. Halonen – EMI Songs Scand. 1980 Finnlevy
Vetonaula (2.56) (You Are the Greatest Lover)
H. van Hernert – P. Souer – Suom. san. C. Johansson – Sov. M. Johansson – Bananas Music 1979 Finnlevy
Rakastua voisit aivan pikkuisen (2.58) (Cara mia)
R. Soja – J. O’Brien – Suom. san. P. Reponen – Sov. K. Halonen – Warner/Chappell Music Finland 1978 Finnlevy
Pienet onnen hetket (4.31)
Säv. ja sov. K. Halonen – San. J. Vainio – Warner/Chappell Music Finland 1981 Finnlevy
Vie, vie, vie (3.07) (Hi)
A. Toledano – E. Manor – Suom. san. L. Länsi – Sov. J. Sivonen – Warner/Chappell Music Finland 1983 Finnlevy
Liian pian ilta päättyy (3.55) (Halayla)
S. Levy – Y. Dor – S. Dor – Suom. san. R. Reiman – Sov. V. Samuli – Warner/Chappell Music Scand. 1981 Finnlevy
Vie vain (3.23) (Save Me)
G. Fletcher – D. Flett – Suom. san. P. Reponen – Sov. K. Halonen – Air Music Scand. 1978 Finnlevy
Kiitävän hetken hurma (3.00)
Säv. ja sov. J. Sivonen – San. R. Reiman – Warner/Chappell Music Finland 1983 Finnlevy
Tavataanko taas (3.29) (Manuel Goodbye)
B. Dietrich – G. Grabowski – M. Simons – J. White – Suom. san. P. Lunden – Sov. J. Sivonen – Warner/Chappell Music Finland 1983 Finnlevy
Nousen kanssas aurinkoon (4.12) (When the Rain Begins to Fall) (Eini ja Markku Aro)
M. Bradley - Suom. san. A. Ollikainen - Sov. J. Sivonen – Warner/Chappell Music Scand. 1985 Finnlevy
Viides kevät (4.24) (Do You Wanna)
Dieter Bohlen – D. Bohlen – Suom. san. R. Reiman – Sov. J. Sivonen – Mega 1985 Finnlevy
Kappaleet > CD 2

(Kesto 51.50)
Kun kosket mua (4.23) (Regresa a mi)
Estefan – Dermer – Chirino – Sodi – Dermer – Suom. san. T. Mali – Sov. P. Haverinen – 2005 P-Production
Olen neitsyt (3.22) (Like a Virgin)
B. Steinberg – T. Kelly – Suom. san. R. Reiman – Sov. J. Sivonen – Warner/Chappell Music Scand. 1985 Finnlevy
Monta monta yötä (4.20) (Ooa hela natten)
B. Uhr – Å. Eriksson – Suom. san. R. Reiman – Sov. J. Sivonen – EMI Music Publ. Scand. 1982 Finnlevy
Anteeksi suo (3.13) (Jag var så skär)
A. Fältskog – Suom. san. R. Reiman – Sov. J. Sivonen – Warner/Chappell Music Scand. 1981 Finnlevy
Rajana taivas (3.00)
Säv. E. Koivumies – San. E. Koivumies – R. Reiman – Sov. J. Sivonen – Warner/Chappell Music Finland 1981 Finnlevy
Täysikuu (3.35)
Säv. T. Kärki – San. R. Helismaa – Sov. K. Halonen – J. Louhivuori – Warner/Chappell Music Finland 1978 Finnlevy
Pidä mua kauan (3.30)
Säv. ja sov. K. Halonen – San. J. Vainio – Warner/Chappell Music Finland 1978 Finnlevy
Haaveissain (2.43) (All I Have to Do Is Dream)
B. Bryant – Suom. san. R. Reiman – Sov. J. Sivonen – Opryland Music 1982 Finnlevy
Juuri sitä minä kaipaankin (3.02) (Det lige det)
S. Nielsen-Bundgard – K. Heick – Suom. san. R. Reiman – Sov. K. Halonen – 1984 Finnlevy
Je t’aime je t’aime (3.36) (Comment ca va)
E. de Heer – Suom. san. A. Ollikainen – Sov. J. Sivonen – EMI Music Publ. 1983 Finnlevy
Me kaksi matkalla Tukholmaan (3.25) (Meet Me in Stockholm)
A. Sahm – Suom. san. A. Ollikainen – Sov. J. Sivonen – Warner/Chappell Music Scand. 1983 Finnlevy
Tyydytys (3.25) (Satisfaction)
B. Dietrich – G. Garbovski – E. Simmons – M. Spiro – D. Warren – Suom. san. R. Reiman – Sov. J. Sivonen – Warner/Chappell Music Scand. 1985 Finnlevy
Kesä ja yö (2.58)
Säv. Veikko Samuli – San. R. Reiman – Sov. J. Kountu – Warner/Chappell Music Finland 2005 P-Production
Mua kohtele näin (3.14) (Tired of Toein’ the Line)
R. Burnette – R. Coleman – Suom. san. R. Reiman – Sov. J. Sivonen – LeBaron Music 1981 Finnlevy
Kerro mulle (3.22) (Dime)
J. M’Perez – A. Martinez – Suom. san. J-M. Tammela – Sov. P. Haverinen – Punto Music Publ./RTVE (Editora Musicali) 2005 Em
Aiheesta muualla

Pop-lehti.fi (Arkistoitu – Internet Archive)
Regresa a mi (alkuperäinen) (video)
Toomas Hendrik Ilves

| Toomas Hendrik Ilves |
| --- | --- |
 Presidentti Toomas Hendrik Ilves Helsingin kirjamessuilla 2011.
Viron 4. presidentti
 9.10.2006–10.10.2016  
Pääministeri:  Andrus Ansip Taavi Rõivas
Edeltäjä:  Arnold Rüütel
Seuraaja:  Kersti Kaljulaid
Viron ulkoministeri
 Vähin III hallitus 2.12.1996–17.3.1997 Siimannin hallitus 17.3.1997–14.10.1998 Laarin II hallitus 25.3.1999–28.1.2002  
Edeltäjä:  Siim Kallas Raul Mälk
Seuraaja:  Raul Mälk Kristiina Ojuland
Euroopan parlamentin jäsen
 1.5.2004–8.10.2006  
Seuraaja:  Katrin Saks
 Kansanpuolue Maltilliset puheenjohtaja
 2001-2002  
Edeltäjä:  Andres Tarand
Seuraaja:  Ivari Padar
Henkilötiedot
Syntynyt: 26. joulukuuta 1953 (ikä 70) Tukholma, Ruotsi
Kansalaisuus:  virolainen yhdysvaltalainen (–1993)
Ammatti:  diplomaatti, toimittaja
Tiedot
Puolue:  Sosiaalidemokraattinen puolue
 Nimikirjoitus
Aiheesta muualla
www.presidentilves.ee
Toomas Hendrik Ilves (s. 26. joulukuuta 1953 Tukholma, Ruotsi) oli Viron presidentti vuosina 2006–2016. Ennen valintaansa presidentiksi hän toimi Euroopan parlamentin jäsenenä 2004–2006. Aiemmin Ilves toimi Viron ulkoministerinä (1996–1998 ja 1999–2002) ja maansa suurlähettiläänä Yhdysvalloissa (1993–1996). Puoluetaustaltaan hän on sosiaalidemokraatti.
Tausta

Ilveksen vanhemmat, Endel Ilves ja Irene Ilves o.s. Rebane (1927–2018), olivat virolaisia pakolaisia, jotka pakenivat Virosta vuonna 1944 Neuvostoliiton miehitettyä maan. Perhe menetti 81-hehtaarisen tilansa, jota heidän sukunsa oli asuttanut jo vuodesta 1763 lähtien. Toomas Hendrik Ilves syntyi tapaninpäivänä 1953 Vällingbyn kaupunginosassa, Tukholmassa, jonne hänen vanhempansa olivat ensin päätyneet. Myöhemmin perhe muutti New York Cityyn Yhdysvaltoihin. Ilves varttui New Jerseyssä. Hän suoritti psykologian kandidaatin tutkinnon Columbian yliopistossa vuonna 1976 ja valmistui psykologian maisteriksi Pennsylvanian yliopistossa vuonna 1978.
Vuosina 1984–1993 Ilves työskenteli Radio Free Europen toimittajana Saksassa, jossa hänen tehtävänsä oli tutkia ja analysoida Baltian maiden tapahtumia. Ilves palasi Viroon vuonna 1993 maan palautettua itsenäisyytensä Neuvostoliiton hajottua. Hän luopui Yhdysvaltain kansalaisuudesta samana vuonna voidakseen ottaa vastaan Viron Yhdysvaltain-suurlähettilään viran. Ilves toimi Viron suurlähettiläänä Yhdysvalloissa, Kanadassa ja Meksikossa vuosina 1993–1996.
Poliittinen ura

Suurlähettilään pestin jälkeen Ilves nimitettiin ulkoministeriksi 28. marraskuuta 1996. Syyskuun lopulla 1998 hän ilmoitti eroavansa ulkoministerin tehtävistä vedoten häneen ja johtamaansa kansanpuolueeseen kohdistuvaan painostukseen muiden poliitikkojen taholta. Erityisesti hallituksen maaseutupuolueet olivat vaatineet hänen eroaan. Mielipidemittauksien mukaan Ilves oli Viron suosituimpia poliitikkoja, mutta hänen oli väitetty tekevän hallituksessa kansanpuolueen johtajana sekä oppositio- että vaalipolitiikkaa. Ilves itse oli aikonut erota jo kuukautta aiemmin, mutta Venäjän poliittisesti epävakaan tilanteen vuoksi päätös lykkääntyi.
Uudelleen Ilves toimi ulkoministerinä vuosina 1999–2002, jolloin neuvottelut Viron Euroopan unionin jäsenyydestä olivat käynnissä. Kesällä 1999 Ilves arvioi Viron EU-jäsenyyden suurimpien haasteiden liittyvän lähinnä ympäristöasioihin. Muut ongelmat olivat hänen mukaansa luonteeltaan teknisiä.
Vuonna 2003 Ilves valittiin Euroopan parlamenttiin ja 1. toukokuuta 2004 hänestä tuli parlamentin täysjäsen. Parlamentissa hän kuului Euroopan sosiaalidemokraattisen puolueen ryhmään. Ilves oli muun muassa ulkoasiainvaliokunnan ja Yhdysvaltain suhteista vastaavan valtuuskunnan jäsen. Ilves luopui paikastaan 8. lokakuuta 2006 tultuaan valituksi presidentiksi. Hänen tilalleen parlamenttiin nousi Katrin Saks.
Poliittinen ura > Presidentinvaali 2006

Yksikään vuoden 2006 Viron presidentinvaalien ehdokkaista ei onnistunut saamaan voittoon vaadittavaa kahden kolmanneksen enemmistöä parlamentin äänistä, joten presidentin valinta siirtyi valitsijamiesneuvostolle, joka valitsi Ilveksen presidentiksi 23. syyskuuta 2006. Ilves sai äänestyksessä 174 ääntä ja hänen kilpailijansa, istuva presidentti Arnold Rüütel 162 ääntä. Voittoon tarvittiin 173 ääntä. Äänestyksessä hylättiin yksi ääni ja kahdeksan äänesti tyhjää. Kyselyjen perusteella noin 70 % kansasta kannatti Ilvestä presidentiksi.
Poliittinen ura > Presidentinvaali 2011

Viron parlamentti valitsi Toomas Hendrik Ilveksen toiselle presidenttikaudelle 29. elokuuta 2011. Ilves oli hallituspuolueiden Reformipuolueen ja Isänmaan ja Res Publican liiton sekä oppositiopuolue sosiaalidemokraattien yhteinen ehdokas. Ilves sai 73 ääntä 101:stä ja hänen haastajansa, keskustapuolueen ehdokas europarlamentaarikko Indrek Tarand 25 ääntä. Kolme ääntä hylättiin.
Tarand arvosteli Ilvestä presidentin roolin minimoinnista ja päätöksenteon keskittymisestä pieniin piireihin. Ilves puolestaan korosti, että perustuslain mukaan Viro on parlamentaarinen maa, jossa presidentin rooli on pieni. Ilves on arvostellut äänekkäästi Venäjän demokratiakehitystä sekä maan toimintaa Ukrainassa.[lähde? ]
Presidenttiyden jälkeen

Ilveksen toinen presidenttikausi päättyi lokakuussa 2016. Hän aloitti vierailevana tutkijana Stanfordin yliopiston kansainväliseen turvallisuuteen ja yhteistyöhön keskittyvässä CISAC-keskuksessa vuonna 2017.  Huhtikuussa 2017 suomalainen Libera-säätiö valitsi Ilveksen hallituksensa jäseneksi.
Yksityiselämä

Ilves tapasi ensimmäisen vaimonsa, tohtori Merry Bullockin, molempien opiskellessa psykologiaa Pennsylvanian yliopistossa. He menivät myöhemmin naimisiin ja liitosta syntyi kaksi lasta, vuonna 1987 poika ja vuonna 1992 tytär. Avioliitto päättyi eroon Ilveksen alettua tapailla Evelin Int-Lambotia. Parille syntyi tytär vuonna 2003, mutta Ilveksen ja Bullockin avioero astui voimaan vasta vuonna 2004, minkä jälkeen Ilves avioitui Int-Lambotin kanssa.
Viron presidentin kanslia tiedotti huhtikuussa 2015 presidentti Ilveksen ja Evelin Ilveksen eroavan. Avioeron kerrottiin astuvan voimaan 30. huhtikuuta ja päätöksen olleen parin yhteinen. Avioliiton oli arveltu jo aiemmin olleen vaikeuksissa. Kroonika-lehti oli julkaissut elokuussa 2014 videon, jossa Evelin Ilves suuteli vierasta miestä ja poistui tämän kanssa yhdessä tallinnalaisesta kahvilasta. Myöhemmin Evelin Ilves pyysi anteeksi toimintaansa.
Ilves kihlautui marraskuussa 2015 ja sitten avioitui kolmannen kerran 2. tammikuuta 2016 itseään 24 vuotta nuoremman, Latvian puolustusministeriön kyberosaston johtajan Ieva Kupčen kanssa. 20. toukokuuta 2016 presidentti Ilves kertoi Facebook-päivityksessään pariskunnan odottavan yhteistä lasta, jonka on määrä syntyä syksyllä. Ieva Ilveksellä on jo ennestään kaksi lasta, poika ja tytär. Pariskunta tiedotti ensimmäisen yhteisen lapsensa syntyneen 28. marraskuuta 2016.
Ilves tunnetaan tavastaan pitää solmion sijasta rusettia. Hän sanoo tekevänsä niin, koska hänen isällään oli samanlainen tapa.
Kunnianosoituksia > Virolaiset

Valtionvaakunan ritarikunta ketjulla (2007)
Marianmaan ristin ritarikunta ketjulla (2006)
Lähde:
Kunnianosoituksia > Ulkomaalaiset

Suomen Valkoisen Ruusun ritarikunnan suurristi ketjuineen (Suomi, 2007)
Islannin Haukan ritarikunnan suurristi (Islanti, 2010)
Pyhän Olavin ritarikunnan suurristi (Norja, 2014)
Norjan kuninkaallinen ansioritarikunnan suurristi (Norja, 1998)
Vytautas Suuren ritarikunta kultaketjuin (Liettua, 2008)
Julkaisut

Omalla äänellä.  Helsinki:  WSOY, 2011.  ISBN 978-951-0-37467-2.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Toomas Hendrik Ilves Wikimedia Commonsissa
Sitaatteja aiheesta Toomas Hendrik Ilves Wikisitaateissa
Toomas Hendrik Ilves Twitterissä
Toomas Hendrik Ilves Euroopan parlamentin jäsenet. Euroopan parlamentti.
Presidentti Ilveksen haastattelu Uusi Suomi
Viron presidentit
Konstantin Päts (1938–1940) | Lennart Meri (1992–2001) | Arnold Rüütel (2001–2006) | Toomas Hendrik Ilves (2006–2016) | Kersti Kaljulaid (2016–2021) | Alar Karis (2021–)
Ilves nykyisen puolisonsa Ievan kanssa tammikuussa 2016