stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
USS Monitor

| USS Monitor |
| --- | --- |
 USS Monitor

Aluksen vaiheet
Rakentaja:  Continental Iron Works
Kölinlasku:  25. lokakuuta 1861
Laskettu vesille:  30. tammikuuta 1862
Palveluskäyttöön:  25. helmikuuta 1862
Poistui palveluskäytöstä:  haaksirikko 31. joulukuuta 1862
Tekniset tiedot
Uppouma:  987 t
Pituus:  52,42 m (kokonaispituus)
Leveys:  12,64 m
Syväys:  3,20 m
Koneteho:  320 ihp
Nopeus:  6 solmua
Miehistöä:  49
Aseistus
Aseistus:  2 × Dahlgren SB 11" -tykkiä
USS Monitor oli Yhdysvaltain laivaston monitori, joka palveli Yhdysvaltojen sisällissodassa pohjoisvaltioiden puolella.
Suunnittelu

Monitor oli suunniteltu matalan veden alukseksi taistelemaan joilla ja rannikoilla, sillä alus ei muun muassa suuren tykkitorninsa vuoksi ollut kovinkaan merikelpoinen. Aluksen kannella oli pyörivä tykkitorni, jossa oli kaksi 280 millimetrin tykkiä. Panssaroitu yläkansi oli vain hieman vesirajan yläpuolella. Suurin osa aluksesta oli veden alla, jotta alusta olisi vaikeampi upottaa. Myös kaikki henkilöstön tilat ja moottori sijaitsivat veden alla. Alus oli varustettu potkurilla, joka mahdollisti pelkän höyryvoiman käytön.
Valmistus

Aluksen suunnittelija John Ericsson vastaanotti 4. lokakuuta 1861 laivaston tilauksen aluksen valmistamisesta. Aluksen rungon valmisti Continental Iron Works Green Pointissa Long Islandilla alihankintana. Propulsiojärjestelmän valmisti Delamater and Company New York Citystä ja tykkitornin, johon kuului kahdeksan kerrosta tuuman paksuisia rautalevyjä, toimitti Novelty Iron Works New Yorkista. Yhdysvaltain laivaston ensimmäinen ironclad alus laskettiin vesille 30. tammikuuta 1862. Alus otettiin palvelukseen kuukautta myöhemmin 25. helmikuuta ensimmäisenä päällikkönään luutnantti John L. Warden.
Palvelus

Alus taisteli 9. maaliskuuta CSS Virginiaa vastaan Hampton Roadsin taistelussa, joka päättyi alusten välillä ratkaisemattomana. Alus upposi 31. joulukuuta Atlantin valtamerellä Cape Hatterasin lähellä ollessaan USS Rhode Islandin hinattavana. Turmassa sai surmansa kuusitoista miehistönjäsentä.
Hylky paikannettiin vuonna 1973. Monitorin torni löydettiin 1990-luvulla, ja se nostettiin lopulta kymmenkunta vuotta myöhemmin. Sen todettiin olevan yllättävän hyvin säilynyt. Tykkitorni, potkuri, ankkuri ja moottori ovat nykyisin näytteillä Newport Newsin merimuseossa.
Aiheesta muualla

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
Historic Naval Ships Association - USS Monitor (Arkistoitu – Internet Archive) (englanniksi)
| 0 | 1 | 2 | 3 |
| --- | --- | --- | --- |
|  | Edeltäjä: EI | Yhdysvaltain laivaston monitorit | Seuraaja: Passaic-luokka |
Moottorilinnut

| Moottorilinnut Kimmo Kuusniemi Band |
| --- | --- | --- |

Studioalbumin tiedot
 Studio : Base-studio
 Julkaistu: 1982
 Formaatti: LP, MC, VHS, CD
 Tuottaja(t): Kimmo Kuusniemi
 Tyylilaji: heavy metal, hard rock
 Kesto: 30.49
 Levy-yhtiö: JP-Musiikki
 Levymerkki: Play
Sarcofagusin muut julkaisut
| Envoy of Death 1980 | Moottorilinnut 1982 | Core Values 2007 |
Moottorilinnut on suomalaisen heavy metal -yhtye Sarcofagusin vuonna 1982 julkaistu kolmas albumi. Levy-yhtiön vaatimuksesta sen esittäjäksi merkittiin yhtyeen johtohahmon mukaisesti Kimmo Kuusniemi Band. Albumin julkaisi JP-Musiikki Play-levymerkillään.
Albumilla Kuusniemeä avustavat rumpali Upi Sorvali, kosketinsoittaja Esa Kotilainen, solisti Jukka Ritari ja Sarcofagusin basisti Juha Kiminki. Kirka Babitzin laulaa kappaleissa ”1000 megawatin totuus” ja ”Veistoksen ajatuksia” ja hänen sisarensa Muska Babitzin kappaleissa ”Metallinen sateenkaari”, ”Elävien hautausmaa” ja ”Megakone”. Moottorilintujen jokaisesta kappaleesta kuvattiin musiikkivideo, ja albumi ilmestyi myös VHS-nauhana.
Poptori julkaisi albumista vuonna 2007 CD-version. Svart Records julkaisi toukokuussa 2012 uuden vinyylipainoksen, jossa oli mukana myös bonus-DVD.
Kappaleet

Kaikki sävellykset Kimmo Kuusniemi
Sanoitukset Kimmo Kuusniemi ja Linnea Hirvensalo, ellei toisin mainita.
A-puoli
Metallinen sateenkaati – 3.45
Kuoleman kauppias – 3.06
1000 megawatin totuus – 4.16  (san. Kuusniemi)
Elävien hautausmaa – 4.04
B-puoli
Moottorilinnut – 3.06
Veistoksen ajatuksia – 3.05
Talo – 4.16  (san. Hirvensalo)
Megakone – 4.37
Moottoripyörätrialin maailmanmestaruuskausi 1976

Trialin maailmanmestaruudesta ajettiin toisen kerran vuonna 1976. Mestaruuden voitti suomalainen Yrjö Vesterinen. Mestaruus oli Vesterisen ensimmäinen.
MM-sarjan parhaat

Lähde:
|  | Kuljettaja | Pyörämerkki | Pisteet |
| --- | --- | --- | --- |
| 1. |  Yrjö Vesterinen | Bultaco |  |
| 2. |  Malcolm Rathmell |  |  |
| 3. |  Martin Lampkin |  |  |
| 4. |  Mick Andrews |  |  |
| 5. |  Ulf Karlsson |  |  |
| 6. |  Charles Coutard |  |  |
| 7. |  Manuel Soler |  |  |
| 8. |  Nigel Birkett |  |  |
| 9. |  Jean Marie Lejeune |  |  |
| 10. |  Rob Edwards |  |  |
Mordino

Mordino (ven. Мордино, komiksi Мордiн, Mordin) on kylä ja maalaiskunta Komin tasavallan Kortkerosin piirissa Venäjällä. Se sijaitsee Loktšimjoen rannalla 70 kilometriä Kortkerosista kaakkoon. Kylässä on 1 300 ja kunnassa 1 700 asukasta (vuonna 2007).
Kylä mainitaan ensimmäisen kerran vuonna 1707. 1700-luvun lopussa ja 1800-luvulla sen lähellä sijaitsi kaivos, josta louhittiin malmia Njuvtšimin tehdasta varten. 1800-luvulla kylään rakennettiin kirkko. Vuonna 1989 asukkaista 79 % oli komeja. Sen jälkeen kylään on yhdistetty Verjun taajama.
Mordinon kuntaan kuuluvat keskuskylän lisäksi Veselovkan (ven. ja komiksi Веселовка) maaseututaajama sekä Danin (Дань), Konšan (Конша) ja Tšetdinon (ven. Четдино, komiksi Чöддiн, Tšöddin) kylät. Tärkein työnantaja on metsäteollisuus. Palveluihin kuuluvat Mordinon keskikoulu, kulttuuritalo, kirjasto ja lääkärin vastaanotto, Veselovkan alakoulu, Mordinon ja Veselovkan lastentarhat sekä Veselovkan ja Tšetdinon kerhotalot.
Moottoripyörätrialin maailmanmestaruuskausi 1982

Trialin maailmanmestaruudesta ajettiin kahdeksannen kerran vuonna 1982. Mestaruuden voitti belgialainen Eddy Lejeune. Mestaruus oli Lejeunen ensimmäinen.
MM-sarjan parhaat

Lähde:
|  | Kuljettaja | Pyörämerkki | Pisteet |
| --- | --- | --- | --- |
| 1. |  Eddy Lejeune | Honda |  |
| 2. |  Bernie Schreiber |  |  |
| 3. |  Gilles Burgat |  |  |
| 4. |  Antonio Gorgot |  |  |
| 5. |  Thierry Michaud |  |  |
| 6. |  Danilo Galeazzi |  |  |
| 7. |  Ulf Karlsson |  |  |
| 8. |  Charles Coutard |  |  |
| 9. |  John Lampkin |  |  |
| 10. |  Yrjö Vesterinen |  |  |
Moottoripyörätrialin maailmanmestaruuskausi 1983

Trialin maailmanmestaruudesta ajettiin yhdeksännen kerran vuonna 1983. Mestaruuden voitti belgialainen Eddy Lejeune. Mestaruus oli Lejeunen toinen.
MM-sarjan parhaat

Lähde:
|  | Kuljettaja | Pyörämerkki | Pisteet |
| --- | --- | --- | --- |
| 1. |  Eddy Lejeune | Honda |  |
| 2. |  Bernie Schreiber |  |  |
| 3. |  Thierry Michaud |  |  |
| 4. |  Gilles Burgat |  |  |
| 5. |  Antonio Gorgot |  |  |
| 6. |  Philippe Berlatier |  |  |
| 7. |  Bernard Cordonnier |  |  |
| 8. |  John Lampkin |  |  |
| 9. |  Lluis Gallach |  |  |
| 10. |  Danilo Galeazzi |  |  |
Moottoripyörätrialin maailmanmestaruuskausi 1977

Trialin maailmanmestaruudesta ajettiin kolmannen kerran vuonna 1977. Mestaruuden voitti suomalainen Yrjö Vesterinen. Mestaruus oli Vesterisen toinen.
MM-sarjan parhaat

Lähde:
|  | Kuljettaja | Pyörämerkki | Pisteet |
| --- | --- | --- | --- |
| 1. |  Yrjö Vesterinen | Bultaco | 107 |
| 2. |  Ulf Karlsson |  | 101 |
| 3. |  Malcolm Rathmell |  | 100 |
| 4. |  Martin Lampkin |  |  |
| 5. |  Rob Shepherd |  |  |
| 6. |  Charles Coutard |  |  |
| 7. |  Bernie Schreiber |  |  |
| 8. |  Manuel Soler |  |  |
| 9. |  Nigel Birkett |  |  |
| 10. |  Marlan Whaley |  |  |
Moottoripyörätrialin maailmanmestaruuskausi 1996

Trialin maailmanmestaruudesta ajettiin 22. kerran vuonna 1996. Mestaruuden voitti espanjalainen Marc Colomer. Mestaruus jäi Colomerin ainoaksi ulkoratojen mestaruudeksi.
MM-sarjan parhaat

Lähde:
|  | Kuljettaja | Pyörämerkki | Pisteet |
| --- | --- | --- | --- |
| 1. |  Marc Colomer | Montesa | 179 |
| 2. |  Dougie Lampkin | Beta | 162 |
| 3. |  Jordi Tarrés | Gas Gas | 156 |
| 4. |  Kenichi Kuroyama |  |  |
| 5. |  Bruno Camozzi |  |  |
| 6. |  Amos Bilbao |  |  |
| 7. |  Takahisa Fujinami |  |  |
| 8. |  Tommi Ahvala | Fantic | 67 |
| 9. |  Graham Jarvis |  |  |
| 10. |  Marcel Justribo |  |  |
Theo Morell

| Theodor Morell |
| --- | --- |
 Morell vuonna 1940.
Henkilötiedot
Koko nimi:  Theodor Gilbert Morell
Syntynyt: 22. heinakuuta 1886 Traysa, Hessen, Saksan keisarikunta
Kuollut: 26. toukokuuta 1948 (61 vuotta) Tegernsee, Baijeri, Miehitetty Saksa
Ammatti:  Adolf Hitlerin yksityislääkäri
Muut tiedot
Puolue:  Saksan kansallissosialistinen työväenpuolue (1933–1945)
Puoliso:  Hannelore Morell (1920-1948)
Theo Morell kuvassa neljäs oikealta (toisessa rivissä).
Theodor ”Theo” Gilbert Morell (22. heinäkuuta 1886, Traysa, Hessen, Saksan keisarikunta – 26. toukokuuta 1948, Tegernsee, Baijeri, Miehitetty Saksa) oli Adolf Hitlerin henkilökohtainen lääkäri.
Morell opiskeli lääketiedettä Gießenissä, Heidelbergissä ja Pariisissa. Aluksi hän toimi apulaislääkärinä muun muassa Münchenissä ja pian lääkärinä linjalaivoilla. Vuonna 1915 hän toimi kirurgina sotasairaaloissa ja rintamilla, vaikka ei ollut kirurgiksi pätevöitynyt. Samoin sodan jälkeen hän oli Berliinissä elektroterapian ja urologian erikoislääkärinä ilman erikoiskoulutusta.
1930-luvun puoliväliin tultaessa Morell oli saanut mainetta lääkärinä, joka hoiti julkisuuden henkilöitä. Hän oli myös liittynyt kansallissosialistiseen puolueeseen 1933 vallanvaihdokseen jälkeen. Hitlerille Morellia suositteli Hitlerin ystävä valokuvaaja Heinrich Hoffman 1936. Morell saavutti Hitlerin luottamuksen nopeasti ja Hitler piti häntä henkilääkärinään loppuun asti. Morell oli yksi Führerbunkerin asukkaista natsi-Saksan viimeisinä päivänä.
Theo Morellin lääkärintaidot on usein kyseenalaistettu ja hänen määräämänsä lääkityksen katsotaan olleen osasyy Hitlerin terveyden luhistumiseen toisen maailmansodan aikana.
Moottoripyörätrialin maailmanmestaruuskausi 1986

Trialin maailmanmestaruudesta ajettiin 12. kerran vuonna 1986. Mestaruuden voitti ranskalainen Thierry Michaud. Mestaruus oli Michaudin toinen.
MM-sarjan parhaat

Lähde:
|  | Kuljettaja | Pyörämerkki | Pisteet |
| --- | --- | --- | --- |
| 1. |  Thierry Michaud | Fantic |  |
| 2. |  Steve Saunders |  |  |
| 3. |  Eddy Lejeune |  |  |
| 4. |  Jordi Tarrés |  |  |
| 5. |  Philippe Berlatier |  |  |
| 6. |  Diego Bosis |  |  |
| 7. |  Bernie Schreiber |  |  |
| 8. |  Pascal Couturier |  |  |
| 9. |  Renato Chiaberto |  |  |
| 10. |  Donato Miglio |  |  |
Moottoripyörätrialin maailmanmestaruuskausi 1997

Trialin maailmanmestaruudesta ajettiin 23. kerran vuonna 1997. Mestaruuden voitti britti Dougie Lampkin, jonka isä Martin Lampkin voitti maailmanmestaruuden vuonna 1975. Mestaruus oli Dougie Lampkinin ensimmäinen.
Kaudelle 1997 sääntöjä muutettiin. Peruuttaminen jalka maassa sallittiin mutta toisaalta reittejä vaikeutettiin. Kuljettajat protestoivat uudistuksia vastaan lakkoilemalla Italian osakilpailussa.
MM-sarjan parhaat

Lähde:
|  | Kuljettaja | Pyörämerkki | Pisteet |
| --- | --- | --- | --- |
| 1. |  Dougie Lampkin | Beta | 354 |
| 2. |  Marc Colomer | Montesa | 301 |
| 3. |  Kenichi Kuroyama | Beta | 230 |
| 4. |  Takahisa Fujinami |  |  |
| 5. |  Jordi Tarrés |  |  |
| 6. |  David Cobos |  |  |
| 7. |  Steve Colley |  |  |
| 8. |  Tommi Ahvala | Montesa | 149 |
| 9. |  Graham Jarvis |  |  |
| 10. |  Bruno Camozzi |  |  |
Moottoripyörätrialin maailmanmestaruuskausi 1987

Trialin maailmanmestaruudesta ajettiin 13. kerran vuonna 1987. Mestaruuden voitti espanjalainen Jordi Tarrés. Mestaruus oli Tarrésin ensimmäinen. MM-sarjaan kuului 12 osakilpailua, joista yksitoista ajettiin Euroopassa ja yksi Yhdysvalloissa. Tarrés voitti seitsemän osakilpailua, muun muassa viisi viimeistä.
MM-sarjan parhaat

Lähde:
|  | Kuljettaja | Pyörämerkki | Pisteet |
| --- | --- | --- | --- |
| 1. |  Jordi Tarrés | Beta | 202 |
| 2. |  Diego Bosis | Aprilia | 170 |
| 3. |  Thierry Michaud | Fantic | 168 |
| 4. |  Steve Saunders | Fantic | 127 |
| 5. |  Philippe Berlatier |  | 97 |
| 6. |  Pascal Couturier |  | 92 |
| 7. |  Renato Chiaberto |  | 84 |
| 8. |  Donato Miglio |  | 83 |
| 9. |  Eddy Lejeune |  | 80 |
| 10. |  Gabino Renales |  | 77 |
Lara Moon

Lara Moon on brittiläinen televisio- ja elokuvakäsikirjoittaja. Hän on työskennellyt pitkään Los Angelesissa käsikirjoitusten parissa lukien ja parannellen niitä. Lisäksi hän toimi kaksi vuotta Codikow Films -yhtiön tuotannon kehitysjohtajana. Nykyisin hän asuu Lontoossa. Suomessa Moon tunnetaan lähinnä Levottomat 3 -elokuvan käsikirjoittajana. Moon on käsikirjoittanut myös kaksi tuotantokautta Suomessakin esitettyyn englantilaiseen Dream Team -sarjaan, joka kertoo jalkapalloilusta ja ihmissuhteista.
Käsikirjoitukset televisioon

Dream Team, tuotantokaudet 5 ja 6 (Englanti)
Pitkät elokuvat

No Cake No Jam (Englanti)
Elegy of Bishop Falls (USA)
A Simple Hero (USA)
Everybody's Best Friend (USA)
Levottomat 3 (Suomi)
Moottoripyörätrialin maailmanmestaruuskausi 2002

Trialin maailmanmestaruudesta ajettiin 28. kerran vuonna 2002. Mestaruuden voitti britti Dougie Lampkin, jolle mestaruus oli kuudes perättäinen.
MM-sarjan parhaat

Lähde:
|  | Kuljettaja | Pyörämerkki | Pisteet |
| --- | --- | --- | --- |
| 1. |  Dougie Lampkin | Montesa | 298 |
| 2. |  Takahisa Fujinami | Honda | 266 |
| 3. |  Albert Cabestany | Beta | 213 |
| 4. |  Adam Raga | Gas Gas | 193 |
| 5. |  David Cobos | Montesa | 157 |
| 6. |  Graham Jarvis |  |  |
| 7. |  Marc Freixa |  |  |
| 8. |  Kenichi Kuroyama |  |  |
| 9. |  Marc Colomer |  |  |
| 10. |  Josep Manzano |  |  |
Moottoripyörätrialin maailmanmestaruuskausi 2006

Trialin maailmanmestaruudesta ajettiin 32. kerran vuonna 2006. Mestaruuden vei espanjalainen Adam Raga, vaikka hän voitti kauden 12 osakilpailusta vain kolme. Mestaruus oli Ragan toinen perättäinen ja toistaiseksi viimeinen.
MM-sarjan parhaat

Lähde:
|  | Kuljettaja | Pyörämerkki | Pisteet |
| --- | --- | --- | --- |
| 1. |  Adam Raga | Gas Gas | 201 |
| 2. |  Takahisa Fujinami | Montesa | 184 |
| 3. |  Albert Cabestany | Sherco | 177 |
| 4. |  Dougie Lampkin | Montesa | 169 |
| 5. |  Toni Bou | Beta | 160 |
| 6. |  Jeroni Fajardo |  |  |
| 7. |  Marc Freixa |  |  |
| 8. |  Tadeusz Błażusiak |  |  |
| 9. |  James Dabill |  |  |
| 10. |  Shaun Morris |  |  |
Moottoripyörätrialin maailmanmestaruuskausi 2007

Trialin maailmanmestaruudesta ajettiin 33. kerran vuonna 2007. Mestaruuden vei espanjalainen Toni Bou, joka voitti kauden 11 osakilpailusta yhdeksän. Mestaruus oli Boun ensimmäinen.
MM-sarjan parhaat

Lähde:
|  | Kuljettaja | Pyörämerkki | Pisteet |
| --- | --- | --- | --- |
| 1. |  Toni Bou | Montesa | 214 |
| 2. |  Adam Raga | Gas Gas | 191 |
| 3. |  Takahisa Fujinami | Montesa | 155 |
| 4. |  Albert Cabestany | Sherco | 135 |
| 5. |  Dougie Lampkin | Montesa | 134 |
| 6. |  Jeroni Fajardo |  |  |
| 7. |  Marc Freixa |  |  |
| 8. |  James Dabill |  |  |
| 9. |  Daniel Oliveras |  |  |
| 10. |  Christophe Bruand |  |  |
Montcornet’n taistelu

Montcornet’n taistelu käytiin toisessa maailmansodassa 17. toukokuuta 1940 Montcornet'n kylässä eversti Charles de Gaullen komentaman Ranskan 4. panssaridivisioonan ja Saksan 1. panssaridivisioonan välillä. Taistelussa ranskalaiset onnistuivat ajamaan saksalaisjoukot pois kylästä, mutta joutuivat myöhemmin vetäytymään lähtöasemiinsa Saksan ilmavoimien ilmahyökkäysten ja tuen puutteen takiaselvennä.
Taustaa

Saksa hyökkäsi 10. toukokuuta 1940 Alankomaihin, Belgiaan ja Ranskaan. Saksalaisten saatua läpimurron Sedanissa 13. toukokuuta ranskalaisjoukot joutuivat vetäytymään.
Eversti Charles de Gaulle määrättiin 11. toukokuuta Ranskan 4. panssaridivisioonan (ransk. 4e Division cuirassée) komentajaksi. Divisioonassa oli 5 000 miestä ja 83 panssarivaunualähde?. De Gaulle päätti tehdä 17. toukokuuta divisioonalla vastahyökkäyksen strategisesti merkittävään Montcornet’hen, jonka kautta kulkivat tiet Reimsiin, Laoniin ja Saint-Quinteniin.
Taistelu

17. toukokuuta 1940 kello 4.14 aamulla 4. panssaridivisioonan rykmentit saapuivat Montcornet’hen. Piiritettyään kylän keskipäivään mennessä Ranskan Char B1 -vaunut joutuivat saksalaisten panssarien ja 3,7 cm Pak 36 -panssarintorjuntatykkien maaleiksi. Lukuisia B1-vaunuja menetettiin, kun ne piti hylätä polttoaineen loputtua ja toisten upottua suohon.
De Gaulle määräsi jalkaväen tuhoamaan Saksan puolustuspesäkkeet Chivressä ja Char D2 -vaunut turvaamaan Clermont-les-Fermesin. Kello 16 de Gaulle määräsi uuden hyökkäyksen Montcornet’hen, mutta panssaroidut ryhmätselvennä eivät olleet saaneet yksityiskohtaisia karttoja hyökkäysalueesta ja ne joutuivat 8,8 cm Flak 18 -ilmatorjuntatykkien tuleen, jolloin hyökkäys ei saavuttanut tavoitteita. Kello 18 Saksan ilmavoimien lentokoneiden hyökätessä 4. panssaridivisioonan piti vetäytyä lähtöalueelle.
Taistelun tulos

Ranskalaiset menettivät 23 panssarivaunua hyökkäyksessä ja saksalaiset menettivät 100 miestä kaatuneina.
Aiheesta muualla

Horne, Alistair: To Lose a Battle France 1940, s. 489-496.  Lontoo:  Penguin Books, 1990.  ISBN 978-0-141-03065-4  (englanniksi)
Goutard, Colonel A.: The Battle of France 1940, s. 191-192.  Lontoo:  Frederick Müller Limited, 1958.  (englanniksi)
Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista. 
Alkuperäinen artikkeli: en:Battle of Montcornet
Käännös suomeksi
Monticello

| Monticello |
| --- | --- |

Sijainti:  Charlottesville, Virginia
Valmistumisvuosi:  1772
Suunnittelija:  Thomas Jefferson
Rakennuttaja:  Thomas Jefferson
Omistaja:  Thomas Jefferson Foundation
 
Lisää rakennusartikkeleitaArkkitehtuurin teemasivulla
Infobox OKNimi-testi OK: 
Monticello on Yhdysvaltain kolmannen presidentin Thomas Jeffersonin rakennuttama kartano Charlottesvillessa Virginiassa. Jefferson asui kartanossa vuosina 1770–1826, pois lukien presidenttikautensa 1801–1809, ja hänet on haudattu kartanon hautausmaalle. Rakennus on tyyliltään uusklassinen, ja sen esikuvana on palladiolainen arkkitehtuuri. Kartanon seinät ovat päällystämätöntä tiiltä, sen pohjapiirros on symmetrinen ja sen etu- ja puutarhajulkisivun puolella on portiikit.
Historia

Jefferson aloitti Monticellon rakentamisen vuonna 1768 omistamansa orjatyövoiman avulla. Palattuaan Ranskasta vuonna 1794 Jefferson laajensi kartanoaan Euroopasta saamiensa vaikutteiden pohjalta.
Jeffersonin kuoltua vuonna 1826 hänen tyttärensä myi kartanon. Nykyisin sen omistaa Thomas Jefferson Foundation. Kartano on UNESCOn maailmanperintöluettelon kohde.
Galleria

Monticello lokakuussa 2005
Monticellon puutarhaa
Rakennuksen kupoli
Jeffersonin kasvimaa
Jeffersonin hauta
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Monticello Wikimedia Commonsissa
Monticellon virallinen sivusto
Unescon maailmanperintökohteet Yhdysvalloissa
Cahokia
Carlsbad Caverns
Chacon kanjoni
Everglades
Grand Canyon
Great Smoky Mountains
Hawaii Volcanoes
Independence Hall
Kluane / Wrangell-St. Elias / Glacier Bay / Tatshenshini-Alsek (Kanadan kanssa)
La Fortaleza ja San Juan National Historic Site
Mammoth Cave
Mesa Verde
Monticello ja Virginian yliopisto
Olympic
Papahānaumokuākea
Pueblo de Taos
Redwood
Vapaudenpatsas
Waterton Glacier (Kanadan kanssa)
Yellowstone
Yosemite
Moottoripyörätrialin maailmanmestaruuskausi 2003

Trialin maailmanmestaruudesta ajettiin 29. kerran vuonna 2003. Mestaruuden voitti britti Dougie Lampkin, jolle mestaruus oli seitsemäs perättäinen ja myös viimeiseksi jäänyt.
MM-sarjan parhaat

Lähde:
|  | Kuljettaja | Pyörämerkki | Pisteet |
| --- | --- | --- | --- |
| 1. |  Dougie Lampkin | Montesa | 308 |
| 2. |  Takahisa Fujinami | Honda | 290 |
| 3. |  Marc Freixa | Montesa | 255 |
| 4. |  Adam Raga | Gas Gas | 204 |
| 5. |  Graham Jarvis | Sherco | 203 |
| 6. |  Kenichi Kuroyama |  |  |
| 7. |  Albert Cabestany |  |  |
| 8. |  Marc Colomer |  |  |
| 9. |  Jeroni Fajardo |  |  |
| 10. |  Josep Manzano |  |  |
Molli

Molli on duurin ohella toinen länsi­maisessa musiikissa vanhastaan käytetty diatoniseen asteikkoon perustuva sävellaji. Päinvastoin kuin duuri, molli mielletään usein suru­mieliseksi tai salaperäiseksi.  Mollia vastaava kirkkosävellaji on aiolinen sävellaji.
Mollikolmisointu on kolmisointu, jossa perussävelen yläpuolella on pieni terssi ja puhdas kvintti. Mollikolmisoinnun muodostavat esimerkiksi sävelet a, c ja e (a-molli­kolmi­sointu) tai c, es ja g (c-molli­kolmi­sointu). Mollin peruskolmisointu on mollikolmisointu. Puhtaasti viritetyssä molli­kolmi­soinnussa sävelten taajuuksien suhteet ovat 10:12:15.
Termi molli johtuu latinan sanasta mollis, joka merkitsee pehmeää.
Erityyppiset molliasteikot

Musiikin teoriassa mollista erotetaan tavallisesti kolme muunnelmaa, luonnollinen, harmoninen ja melodinen molli. Nämä eroavat toisistaan asteikon kuudennen ja seitsemännen sävelen osalta. Käytännössä kuitenkin samassakin sävellyksessä nämä sävelet esiintyvät vaihdellen ylennettyinä ja ylentämättöminä.
Erityyppiset molliasteikot > Luonnollinen molli

Mollisävellajin perus­muotona pidetään niin sanottua luonnollista mollia, joka on käytännössä sama kuin aiolinen kirkkosävellaji. Sen asteikko on diatoninen, ja a-molli­asteikko voidaan pianolla ja muilla kosketin­soittimilla soittaa pelkästään valkoisia koskettimia käyttämällä. Siinä on oktaavia kohti seitsemän säveltä, joiden väliset korkeuserot sävelaskelin ilmaistuina ovat 1–½–1–1–½–1–1. Toisin sanottuna luonnollisessa molliasteikossa on puoliaskel 2. ja 3. sekä 5. ja 6. sävelen välissä. Tässä asteikossa esiintyy kolme molli­kolmi­sointua, joiden pohjasävelinä ovat asteikon ensimmäinen, neljäs ja viides sävel eli toonika (perussävel), subdominantti ja dominantti. Asteikon muille sävelille muodostetut kolmi­soinnut ovat duuri­kolmi­sointuja lukuun ottamatta toisen asteen sointua (a-mollissa h-d-f), joka on vähennetty kolmisointu.
Luonnollisessa molliasteikossa esiintyvät samat sävelet kuin siinä duuri­asteikossa, jonka perus­sävelenä on mollin kolmas sävel. Vastaavasti tämän mollin perus­sävel on sama kuin vastaavan duurin kuudes sävel. Duuria ja mollia, jossa näin esiintyvät samat sävelet, sanotaan toistensa rinnakkais­sävel­lajeiksi.