stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Demetrianukselle

| Demetrianukselle> Ad Demetrianum.Alkuperäisteos |
| --- | --- |
Kirjailija:  Cyprianus
Kieli:  latina
Genre:  apologia
Julkaistu:  252–253
Suomennos
Suomentaja:  Tomi Vuolteenaho
Kustantaja:  omakustanne
Julkaistu:  2008
Ulkoasu:  nidottu
ISBN:  978-952-92-4077-7
Löydä lisää kirjojaKirjallisuuden teemasivulta
Demetrianukselle (lat. Ad Demetrianum) on Cyprianuksen kirjoittama apologeettinen teos kristinuskon ja kristittyjen puolustukseksi.
Teos on kirjoitettu vuosien 252 ja 253 välisenä aikana, jolloin Karthagossa vallitsi kulkutautiepidemia. Samalta ajalta on peräisin myös Cyprianuksen teos Kuolemantaudista. Teos on osoitettu nimensä mukaisesti eräälle Demetrianus-nimiselle henkilölle, josta ei tiedetä muuta kuin se mitä teos kertoo. Perinteisesti hänen on ajateltu toimineen African provinssin prokonsulina.
Teos koostuu 26 lyhyehköstä luvusta. Sen tarkoituksena on kumota pakanoiden esittämät väitteet, joiden mukaan kristityt olisivat syypäitä kaikenlaisiin maailmaa vaivaaviin onnettomuuksiin, kuten sotiin, kulkutauteihin, nälänhätiin ja muihin vastoinkäymisiin. Cyprianuksen mukaan juuri Demetrianus esitti kulkutautiepidemian aikana tällaisia syytteitä kristittyjä vastaan, koska nämä eivät palvoneet kreikkalais-roomalaisen uskonnon jumalia. Cyprianus vastaa Demetrianukselle, että maailma yleensäkin rappeutuu vanhan ikänsä vuoksi. Toiseksi, pakanat itse ovat syypäitä onnettomuuksiin, koska eivät palvele Jumalaa ja vainoavat kristittyjä epäoikeudenmukaisesti.
Cyprianus sai teokseensa vaikutteita Tertullianuksen teoksesta Apologeticum.
Kirjallisuutta

Cyprianus: Demetrianukselle. Teoksessa Cyprianus: Herran rukouksesta, Demetrianukselle, Kuolemantaudista.  Suomentanut latinan kielestä Tomi Vuolteenaho. Helsinki:  Omakustanne, 2008.  ISBN 978-952-92-4077-7
Aiheesta muualla

Cypriani Liber de mortalitate et epistola Ad Demetrianvm. Internet Archive. (latinaksi)
Cyprian: An Address to Demetrianus. Christian Classics Ethereal Library. (englanniksi)
Cyprian von Karthago: An Demetrianus (saksaksi)
Clayton Ince

Clayton Ince
Clayton Ince (s. 12. heinäkuuta 1972 Arima) on trinidadtobagolainen jalkapallomaalivahti.
Ince aloitti jalkapalloharrastuksensa puolustajana siirtyen maalivahdiksi myöhemmin. Hän oli Trinidad ja Tobagon maalivahti, kun sen nuorten maajoukkue selvisi nuorten MM-kilpailuihin Portugaliin vuonna 1991. Samana vuonna hän aloitti uransa Trinidad ja Tobagon pääsarjassa Defence Force -joukkueessa. Vuonna 1997 Trinidad ja Tobagon jalkapalloliitto nimetti Incen vuoden jalkapalloilijaksi.
Vuonna 1999 Ince meni kokeelle waleslaiseen Wrexhamin joukkueeseen, joka pelasi Englannin kolmannessa divisioonassa. Seuralla ei kuitenkaan ollut varaa palkata Incea, mutta hän sai sopimuksen Crewe Alexandralta, joka pelasi Englannin toisessa divisioonassa. Ince ei kahden ensimmäisen kauden aikana saanut Crewessä juurikaan peliaikaa, vaikka kävi Dundeessa lainassa, mutta kaudella 2001–2002 hän nousi seuran ykkösmaalivahdiksi. Vuonna 2005 hän siirtyi sopimuksensa umpeuduttua Englannin mestaruussarjassa pelaavaan Coventry Cityyn, jossa hän joutui tyytymään kakkosmaalivahdin rooliin.
Ince teki ensiesityksensä Trinidad ja Tobagon jalkapallomaajoukkueessa 4. huhtikuuta 1997, jonka jälkeen hän on pelannut yhteensä 63 maaottelua (tilanne toukokuu 2006). Hänet on valittu kahdesti Caribbean Cup -turnauksen parhaaksi maalivahdiksi. Ince kuului Trinidad ja Tobagon joukkueeseen Saksan MM-kisoissa 2006 mutta ei päässyt pelaamaan.
Delta

Delta (isona kirjaimena Δ, pienenä δ, kreik. δέλτα) on kreikkalaisen kirjaimiston neljäs kirjain. Sen äännearvo oli alun perin muinaiskreikassa [d], kun taas nykykreikassa se äännetään [ð] (samoin kuin englannin soinnillinen th esimerkiksi sanassa this). Kreikkalaisissa numeroissa deltan lukuarvo on 4.
Latinalaisessa kirjaimistossa deltaa vastaa kirjain D/d ja kyrillisessä kirjaimistossa kirjain Д/д. Suomen kieleen delta translitteroidaan sekä muinaiskreikasta että nykykreikasta d.
Muoto ja sen historia

Delta on kehittynyt foinikialaisen kirjaimiston kirjaimesta  (dalet). Sen muoto on alun perin saattanut viitata esimerkiksi oviaukkoon tai kalan päähän.
Delta esiintyi kaikissa paikallisissa kreikkalaisissa kirjaimistoissa. Sillä oli kirjaimistoissa kaksi perusmuotoa, joista toinen oli kolmiomainen ja toinen pyöreämpi muistuttaen nykyistä D-kirjainta latinalaisessa kirjaimistossa, johon se kopioitui tässä muodossa. Joissakin kirjaimistoissa esiintyi enemmän nykyistä lambda-kirjainta muistuttava muoto.
Epigrafisissa lähteissä deltasta esiintyy muun muassa seuraavanlaisia variantteja:
Merkityksiä

Matematiikassa
\Delta  (iso delta) merkitsee kahden arvon erotusta:
Laplacen operaattori:
Toisen asteen yhtälön ratkaisukaavan diskriminantti:
Kroneckerin delta,  \delta _{ij}, lauseke, joka on 1, jos luvut  i ja  j ovat samoja, muutoin 0.
Diracin deltafunktio
Fysiikassa
Delta-baryoni (Δ++, Δ+, Δ0, Δ−) on nimitys hiukkaselle, joka koostuu vain ylös- ja alaskvarkeista ja joiden spinien summa on 3/2. Delta-baryonit ovat epävakaita ja hajoavat usein pioniksi ja protoniksi tai neutroniksi
Δ (iso delta) merkitsee usein muutosta. Esimerkiksi lämpötilan muutos merkitään ΔT.
Kemiassa
δ kuvaa molekyylien atomien osittaisvarauksia (katso elektronegatiivisuus ja sähködipoli).
δ tarkoittaa NMR-spektroskopiassa kemiallista siirtymää.
\Delta  nuolen päällä tarkoittaa reaktioyhtälössä lämmitystä.
Muita merkityksiä
d´ on kreikkalaisissa numeroissa luku 4.
Jokien suistoja kutsutaan monissa kielissä deltoiksi kolmiomaisen muotonsa vuoksi.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Delta Wikimedia Commonsissa
Deponointi

Deponointi tarkoittaa teoksen tallentamista esimerkiksi museon kokoelmiin niin, että museo ei omista sitä.
Deponointi on eräänlaista lahjoittamista, mutta omaisuuden luovuttaminen on peruutettavissa. Teoksen tai kokoelman käyttöoikeus siirtyy museolle, ja deponointi on tavallaan pitkäaikainen laina. Omistusoikeus ei siirry, ja myös käyttöön saattaa liittyä rajoituksia. Vakuutusvastuusta, laina-ajasta sekä hallinta-, käyttö- ja edelleenlainausoikeudesta tehdään yleensä kirjallinen sopimus.
Depolarisaatio

Jännitteen purkautuminen eli depolarisaatio on hermosolun tapahtuma, jossa lepotilassa olevan hermosolun lepojännite pienenee sekunnin tuhannesosan ajaksi aina yhdessä kohdassa kerrallaan. Depolarisaation etenemistä pitkin hermosolua kutsutaan toimintajännitteeksi. Myös lihassolut voivat saada aikaan jännitteen purkautumisen ja toimintajännitteen. Kaikkien solujen ulkokalvot ovat polarisoituneet eli niiden ulkopuoli on positiivisesti varautunut ja sisäpuoli negatiivisesti varautunut. Polarisaation eli varausten jakautumisen aiheuttavat ionipitoisuuksien erot kalvon eri puolilla. Yhdet tärkeimmistä polarisaation ylläpitäjistä ovat natrium-kaliumpumput. Jännitteen purkautumisessa hermosolun kalvon normaali polarisoituminen muuttuu, koska positiivisesti varautuneita natriumioneja pääsee virtaamaan soluun tasoittamaan varauseroa.
Dendrán haarniska

Dendrán haarniska.
Dendrán haarniska on mykeneläisaikainen, pronssikautinen pronssihaarniska, joka on löydetty haudasta Argoliin Dendrán kylästä (hauta 12) Kreikasta. Haarniska on esillä Náfplion arkeologisessa museossa.
Haarniska on ajoitettu LH II tai LH IIB -kaudelle 1400-luvun eaa. loppupuolelle. Kokonaisuuteen kuuluu rintapanssari ja selkäpanssari; hametta muistuttava alaosa, jossa on kolme levyä edessä ja kolme takana; sekä kaulasuoja ja olkasuojat. Siihen on kuulunut myös villisian torahampailla päällystetty kypärä. Haarniskan paino on noin 15 kiloa ja levyjen paksuus noin 1 millimetri. Haarniska muistuttaa Homeroksen Iliaassa kuvaamia asepukuja sekä lineaari-B-kirjoituksen haarniskaa tarkoittavassa logogrammissa numero 163 kuvattua haarniskaa.
Kokeellisen arkeologian tutkimuksissa haarniska on todettu varsin toimivaksi, mutta tarkoitetuksi mitä ilmeisimmin lähinnä mies miestä vastaan -taisteluihin ennemmin kuin yleiseksi suojaksi taistelukentillä.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Dendrán haarniska Wikimedia Commonsissa
Dentaali

Dentaali  on äänne, jota tuotettaessa kieli koskettaa hampaita (lat. dentes). Suomen kielessä dentaalisena ääntyy ensisijaisesti klusiili /t/ sekä sen yhteydessä esiintyessään myös lateraali /l/ (esim. kalteva) ja nasaali /n/ (esim. kanto). Tavallisesti /l/ ja /n/ (ja monissa muissa kielissä myös /t/) ääntyvät kuitenkin alveolaarisina, niin että kieli koskettaa hampaiden sijasta hammasvallia.
Ainoat dentaalit, joille kansainvälisessä foneettisessa aakkostossa on osoitettu erityinen symboli, ovat soinniton ja soinnillinen frikatiivipari [θ] (esim. engl. think /θɪŋk/) ja [ð] (esim. engl. this /ðɪs/). Muiden äänteiden kohdalla dentaalisuus voidaan tarvittaessa merkitä lisäämällä kirjaimeen tarkkeeksi niin sanottu alapuolinen silta: [ t̪ ]. Unicode-merkistöön sisältyy tätä varten erityinen yhdistyvä tarke (U+032A, engl. combining bridge below).
Independent Apostolic Lutheran Church

Pohjois-Amerikan lestadiolaisuuden sukupuu. Sisältää myös kuolleet haarat.
Independent Apostolic Lutheran Church (IALC) eli riitinmattilaisuus on lestadiolaisryhmä Yhdysvalloissa. Sen jälkeen kun pollarilaisuudesta oli 1962-1963 erkaantunut ryhmä nimeltä auneslaisuus, niin pollarilaisuuden pääsuuntaa ryhdyttiin nimittämään myös riitinmattilaisuudeksi. Riitinmattilaisuus sai nimensä saarnaaja Matt Reedin mukaan, sillä hänen katsottiin johtaneen pollarilaisuuden pääsuuntausta auneslaisuuden erkaantuessa siitä. Auneslaisuus sai nimensä sitä johtaneen Aunes Salmelan mukaan.
Pollarilaisuus erkaantui vanhoillislestadiolaisuudesta 1921-1922. Pollarilaisuudella on kannattajia lähinnä vain USA:ssa. Pollarilaiset kutsuvat itseään evankelisiksi, ja pollarilaisuuden perustaja Juho (John) Pollari olikin lähtöisin Vetelin evankelisista piireistä - nimenomaan äärimmäisevankelisista piireistä. Juho Pollari oli ehkä keskeisin vaikuttaja ns suurseuralaisuudessa ennen pollarilaisuuden erkaantumista erilliseksi ryhmäksi vuonna 1921. Pollari mm laittoi lehteen kutsuilmoituksen lestadiolaisryhmien vuoden 1908 yhteiseen kokoukseen, jossa suurseuralaisuus sai alkunsa.
Riitinmattilaisia on vuoden 2012 arvion mukaan vain noin 600, joten vuoden 2001 arvion jälkeen riitinmattilaisten määrä on romahtanut viidesosaan. Vuonna 2001 riitinmattilaisia arvioitiin olevan vielä jopa 3 000. Riitinmattilaisia on vuoden 2012 arvion mukaan noin 50 enemmän kuin auneslaisia, joten suunnilleen saman verran. Heillä on seurakuntia Minneapolisissa, Duluthissa, Kenoshassa ja Ishpemingissä. Riitinmattilaisuudesta erkani vuonna 1982 ollanketolaisuus-niminen erittäin pieni ryhmä, joka on nimetty saarnaaja Elden Ollankedon mukaan.
Vuonna 2012 riitinmattilaisia oli n 600, joten se on kahdeksanneksi suurin lestadiolaisuuden haara maailmassa, ja suurin pollarilaisuuden haara. Suurin lestadiolaisuuden haara on vuonna 2012 vanhoillislestadiolaisuus 115 000 henkilöllä, josta pollarilaisuus erkani vuonna 1921.
Imukärsä

Perhosen imukärsä
Pyyhkäisyelektronimikroskooppikuva perhosen imukärsästä
Imukärsä eli imutorvi on joidenkin hyönteisryhmien suuosista muodostunut putkimainen rakenne, jota ne käyttävät mm. kukkien meden ja muiden nesteiden imemiseen. Tunnetuimpia imukärsällisiä hyönteisryhmiä ovat perhoset ja monet kaksisiipiset, kuten hyttyset ja kärpäset. Suuosat, joista imukärsä muodostuu ovat todellisuudessa erikoistuneita raajoja. Ne koostuvat parillisista ylä- ja alaleuoista eli mandibeleista ja maxilloista, joihin liittyvät aistimia sisältävät leukarihmat eli palpit. Pääosa huulirihmojen aistimista liittyy makuun.
Perhoset

Erityisesti perhosten imukärsä soveltuu erinomaisesti nestemäisen ravinnon käyttöön. Niillä yläleuat ovat täysin surkastuneet ja alaleuat muodostavat varsinaisen imukärsän, joka lepoasennossa kiertyy rullalle. Torvimaiset ja pitkät alaleuat ovat sivuiltaan uurteiset, jotka yhteen painuessaan muodostavat putken. Tätä putkea pitkin neste imetään. Pisimmillään imukärsä voi olla jopa 15–30 cm:n pituinen. Pääasiassa perhoset käyttävät imukärsäänsä kukkien meden imemiseen. Jotkin lajit, kuten Suomessakin esiintyvä kyynelyökkönen ja muut, pääasiassa trooppiset Calyptra-suvun yökköset imevät kuitenkin myös verta. Kaikilla perhoslajeilla imukärsää ei ole, eivätkä näiden lajien aikuiset yksilöt siten syö mitään.
Kärpäset

Toisin kuin perhosilla, kärpästen imukärsä on lyhyt ja paksu ja sen päässä on kaksi vierekkäin olevaa sienimäistä liuskaa, joiden väliin imukanava päättyy. Tämäntyyppinen kärsä soveltuu hyvin nesteiden imemiseen mitä erilaisimmilta pinnoilta ja jopa hyvin ohuista nestekalvoista.
Immateriaalioikeus

Coca-Cola -tavaramerkki on maailman tunnetuimpia immateriaalioikeuksia.
Immateriaalioikeudet ovat omistusoikeuden ja sopimusoikeuden läheinen aineettomiin omistuksiin liittyvä oikeudenala, joka koostuu lukuisista eri osa-alueista.
Oikeuksien tyypit

Yleisimmin immateriaalioikeudet jaetaan tekijänoikeuksiin ja teollisoikeuksiin.
Tekijänoikeudet
tekijänoikeudet suppeassa mielessä, kun edellytetään teoskynnyksen ylittymistä.
tekijänoikeuden lähioikeudet ja luettelosuoja
Teollisoikeudet
yksinoikeuteen perustuvat teollisoikeudet
patenttioikeus
hyödyllisyysmallioikeus
mallioikeus
tavaramerkkioikeus
toiminimioikeus
integroitujen piirien suoja
kasvinjalostajanoikeus
suoja sopimatonta menettelyä vastaan (esimerkiksi teollisuusvakoilu).
Immateriaalioikeuden käytöstä sen omistajalle maksettavaa sopimuspohjaista korvausta kutsutaan rojaltiksi tai lisenssimaksuksi.
Oikeuksien käyttö

Patentti perustuu alun perin tavoitteeseen, että yleishyödylliset keksinnöt eivät mene keksijänsä mukana hautaan - vastineeksi keksinnön (esimerkiksi valmistusmenetelmän) julkistamisesta keksijä saa rajoitetun yksinoikeuden keksinnön hyödyntämiseen.lähde? Keksintöjen julkistamisen on katsottu myös edistävän hyödyllistä tekniikan ja valmistustaidon kehittymistä. Tavaramerkki- ja toiminimioikeudet palvelevat tuotteen valmistajan tunnistamista ja suojaavat siten ostajan oikeuksia. Immateriaalioikeuksia on perusteltu myös sillä, että ne toimivat luovan työn taloudellisena kannustimena. Joissain tapauksissa puolustava julkaiseminen voi olla kokonaisedullinen tapa estää kilpailijoita patentoimasta teknologiaa, jota ei itsekään aio patentoida.
Arvostelua

Patenttia ja sitä lähellä olevia teollisoikeuksia on arvosteltu siitä, että myönnetty yksinoikeus on liian laaja ja yksinoikeuksia myönnetään liian kevein perustein, minkä arvostelijat väittävät hidastavan tekniikan ja valmistustaidon edistymistä.
Aiheesta muualla

Maailman henkisen omaisuuden järjestö (OMPI/WIPO)
Suomen Akatemian selvitys vuodelta 2000 (Arkistoitu – Internet Archive) (Viitattu 19.1.2009)
Artikkelit / Immateriaalioikeudet (Arkistoitu – Internet Archive) (Viitattu 26.11.2018)
Derbyn raviradan roomalaisrauniot

Raviradalla tehty lasitettu kannu, nykyisin Derbyn kaupunginmuseossa.
Derbyn raviradan roomalaisrauniot on kolmas Derbyn kaupungin liepeillä oleva roomalaisaikainen muinaisjäänne Strutt’s Parkin roomalaislinnoituksen ja Dervention linnoituksen lisäksi. Raviradan asutus on ollut vicus eli pieni kylä, jossa oli Dervention linnoitukseen liittyvää siviiliasutusta. Se sijaitsee noin 600 metrin päässä linnoituksesta. Paikalla on tehty arkeologisia kaivauksia vuosina 1968–1974.
Nykyisen Derbyn raviradan alta on löydetty hautakammioita, pajoja ja harvinainen uurnaholvi, joka on ollut derventiolaisten käytössä. Derventiosta Sawleyyn kulkenut roomalaistie kulki nykyisen raviratapuiston poikki. Pajoissa on tehty roomalaistyyppistä lasitettua keramiikkaa ja taottu rautaa, mahdollisesti muitakin metalleja. Pajoja on käytetty aktiivisimmin vain muutaman vuosikymmenen ajan 100-luvun alussa. Keramiikantuuotannon hiipuessa metallinvalmistus nousi alueen merkittävimmäksi toiminnaksi, ja se jatkui 300-luvun puoliväliin. Alueelta löydetyt haudat liittyvät tähän vaiheeseen. Roomalaistien varrella on viisi mausoleumia. Niiden yhteydessä on myös avoin hautausmaa. Pohjoisempana on muurien suojaama hautausmaa-alue, jossa on jälkiä sekä poltto- että arkkuhautauksista.
Demeterin temppeli (Naksos)

| Demeterin temppeli> Δημήτρειον |
| --- | --- |
 Demeterin temppelin rauniot.
Sijainti:  Gýroulas, Áno Sagkrí, Náxos, Etelä-Egean saaret, Kreikka
Koordinaatit:  37°1′45″N, 25°25′53″E
Rakennustyyppi:  kreikkalainen temppeli
Valmistumisvuosi:  noin 530 eaa.
Tyylisuunta:  joonialainen
 
Lisää rakennusartikkeleitaArkkitehtuurin teemasivulla
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Demeterin temppeli eli Demetreion (m.kreik. Δημήτρειον, Dēmētreion) (usein myös Sagkrín/Sangrin temppeli) oli antiikin aikainen Demeterille ja Korelle omistettu kreikkalainen temppeli Naksoksen (nykyinen Náxos) saarella Kreikassa. Sen arkeologinen kohde sijaitsee Gýroulaksessa lähellä Áno Sagkrín kylää.
Historia

Demeterin temppelin paikka on ollut kulttikäytössä jo mykeneläisellä ajalla 1000-luvulla eaa. Demeterin ja Persefonen eli Koren kultti sai alkunsa paikalla 700-luvulla eaa. Lisäksi paikalla uhrattiin myös Apollonille. Kultti sijoittui alun perin ulkotiloihin. Temppeli rakennettiin arkaaisella kaudella noin vuonna 530 eaa. Tuolloin saaren tyrannina toimi Lygdamis Naksoslainen. Temppeli taantui 200-luvulla eaa.
Varhaiskristillisellä ajalla temppeli otettiin käyttöön kirkkona. 500-luvulla jaa. sen paikalle rakennettiin kolmilaivainen basilikakirkko, joka tehtiin temppelin osista. Ainoastaan kirkon luoteiskulma oli yhtenevä entisen temppelin kanssa. Kirkko hylättiin ja raunioitui ilmeisesti 700-luvulla, mahdollisesti arabien hyökkäysten vuoksi. Myöhemmin temppelin keskelle rakennettiin pieni kappeli, joka oli omistettu Johannes Teologille. Sen rakentamisessa käytettiin temppelin kiviä.
Temppelin paikan löysi kreikkalainen arkeologi Nikólaos Kontoléon vuonna 1949. Järjestelmälliset arkeologiset kaivaukset alueella suoritettiin vuosina 1976–1995 kreikkalaisten ja saksalaisten yhteistyönä. Kaivausten alussa vuonna 1977 paikalla ollut kappeli siirrettiin nykyiselle paikalleen temppelin viereen sen eteläpuolelle. Kaivausten yhteydessä havaittiin, että suuri osa temppelin kivistä oli edelleen alueella, ja temppeliä on entisöity laajalti kaivausten yhteydessä ja niiden jälkeen.
Rakennus ja löydökset

Temppeli sijaitsee linnuntietä noin 10 kilometriä kaakkoon nykyisestä Náxoksen kaupungista ja noin 1,5 kilometriä etelälounaaseen Áno Sagkrísta. Se oli rakennettu viljavaan laaksoon, mikä liittynee siihen, että Demeter oli maanviljelyksen jumalatar. Temppeli oli tehty valkoisesta naksoslaisesta marmorista, ja se oli ensimmäisiä, joka rakennettiin kokonaan marmorisena.
Temppeli oli malliltaan erikoinen. Se oli pohjakaavaltaan neliömäinen, ja sen sivujen pituus on noin 13 metriä. Temppelin edessä sen julkisivussa oli viisi pylvästä (pentastylos in antis), mikä oli harvinainen ratkaisu. Myös temppelin pylväät olivat omintakeisia. Ne luokitellaan yleensä joonialaisiksi, mutta niiden kapiteeli ei kuitenkaan ole tyypillinen joonialainen vaan muistuttaa enemmän doorilaisen pylvään kapiteelia. Alapäässä pylväissä oli jalusta. Pylväät olivat hoikkia ja kapenivat ylös päin. Niiden leveys on alaosassa kahdeksasosa niiden korkeudesta ja yläpäässä kymmenesosa.
Pylväikön takana oli pronaos, josta johti normaalin yhden oven sijaan kaksi vierekkäistä ovea naokseen eli cellaan. Ovet oli sijoitettu kummankin puolen kahden uloimman pylvään kohdille, ja näin keskimmäinen viidestä pylväästä ei asettunut oven tielle. Naoksen keskellä kattoa tuki poikittaissuunnassa viisi pylvästä, jotka sijaitsivat linjassa julkisivun pylväiden kanssa. Tällainen pylväiden sijoittelu oli päinvastainen normaaliin nähden.
Tällaisena rakennus muistuttaa eräänlaista ”paviljonkia” ennemmin kuin tavallista kreikkalaista temppeliä. Jossain määrin sen voi nähdä muistuttavan Eleusiin Demeterin temppeliä eli Telesterionia. Toisaalta arkkitehtuurin on arveltu jäljittelevän luolaa, joista Demeterin kultti alun perin on saattanut saada alkunsa. Varsinkin kun temppelin ovet on suljettu, luolamaisuus korostuu. Tällöin valoa on tullut ainoastaan kattorakenteiden läpi sirottuneena.
Temppelin vieressä oli uhrikuoppia, jotka oli yhdistetty kanavoinnilla. Niihin uhrattiin hedelmien mehua sekä muita maan antimia.
Temppelin löydöksiä esittelee arkeologisen alueen yhteydessä toimiva Gýroulaksen arkeologinen museo Sagkríssa.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Demeterin temppeli Wikimedia Commonsissa
Demeterin temppeli kauempaa nähtynä.
Demeterin temppelin rauniot.
Temppelin pienoismalli. Gýroulaksen arkeologinen museo Sagkríssa.
Uhrikuoppia temppelin vieressä.
Impivaara

Impivaara on keskeinen juonellinen ja maantieteellinen elementti Aleksis Kiven romaanissa Seitsemän veljestä. Se on myös suomalaisen mentaliteetin ymmärtämisessä käytetty vertauskuva.
Seitsemässä veljeksessä Impivaaraksi kutsutaan toisaalta Jukolan tilan takamailla sijaitsevaa vuorta ja toisaalta tilan takamaata, jonne Jukolan veljekset pakenevat uudisviljelijöiksi, koska he kokevat itsensä kyvyttömiksi vastaamaan ympäristönsä vaatimuksiin. Tästä nimen merkitys on laajentunut eräänlaiseksi mielenlaadun kuvaukseksi, ”impivaaralaisuudeksi”.
Impivaara Seitsemässä veljeksessä

Kiven romaanissa ajatuksen Impivaaraan muuttamisesta esittää ensin Lauri veljesten keskustelussa talonpidon yhteisistä säännöistä. Juhani ottaa asian uudelleen esiin lautamies Mäkelän vierailun jälkeen, kun rovasti on uhannut veljeksiä häpeärangaistuksella, jalkapuulla. Impivaara on veljeksille heidän unelmoimansa vapauden ja itsenäisyyden tyyssija, mutta huoleton elämä siellä osoittautuu myös päämäärättömäksi ja kehityksen esteeksi, minkä lisäksi veljekset ajautuvat monta kertaa hengenvaaraan. Kypsyttyään kohtaamaan ympäröivän maailman ja yhteiskunnan he päättävät kymmenen vuoden jälkeen palata Jukolaan. Teoksen lopussa kuitenkin myös Impivaaran eristyneisyys päättyy, kun se jaetaan kahdeksi tilaksi, joista vanhaan päätaloon asettuu Tuomas ja siitä erotettuun uudistaloon Lauri. Tilat saavat nimikseen Yli-Impivaara ja Laurila.
Impivaaran sijaintia kuvaillaan Seitsemän veljeksen viidennen luvun kuvauksessa veljesten muuttomatkasta. Matka etenee huonoa metsätietä alavassa suomaastossa ”halki synkeän salon”, sitten maasto kohoaa tultaessa ”korkealle metsäiselle maalle, jota Teerimäeksi kutsuttiin”.  Korkealta mäeltä veljekset katselevat entistä elämänpiiriään. Pohjoisessa näkyy Impivaara. Veljekset ylittävät Viertolan kartanon kirkkotien ja nummen, jolla Aapon kertoman mukaan ”ennen muinoin oli kärmeitten keräjäsali”. Matka jatkuu Seunalan Matin omistaman ahon yli kohti Sompiosuota. Suon jälkeen seuraa 500 askelta pitkä korpitie, jonka päättyessä veljekset ovat määränpäässä, ”komeroisen vuoren alla”.
Tämän kuvauksen perusteella on Impivaaran esikuvaksi arveltu useitakin todellisia paikkoja, erityisesti Paraatikallioita Palojoen Metsäkylässä, Vantaanjoen Myllykosken itäpuolella, noin neljä kilometriä Aleksis Kiven syntymäkodista pohjoiseen ja noin kaksi kilometriä Nurmijärven kirkonkylästä itään. Sen kohdalle nimi Impivaara on merkitty Nurmijärven opaskarttaankin.
Impivaaran nimi selitetään viidennessä luvussa Aapon kertomassa tarinassa Kalveasta immestä, neidosta, jonka nuoren miehen valehahmossa esiintynyt peikko vangitsi tähän vuoreen.