stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
The Ride Majestic

| The Ride Majestic Soilwork |
| --- | --- | --- |

Studioalbumin tiedot
 Äänitetty : helmi–kesäkuu 2015
 Studio : Fascination Street Studios, Tukholma; Black-Out in the Red Room, Landskroma
 Julkaistu: 28. elokuuta 2015
 Tuottaja(t): David Castillo
 Tyylilaji: melodinen death metal
 Kesto: 49.51 60.07 (Limited Edition)
 Levy-yhtiö: Nuclear Blast
Listasijoitukset
  12.  103.
Soilworkin muut julkaisut
| Beyond the Infinite (EP) 2014 | The Ride Majestic 2015 | Death Resonance 2016 |
The Ride Majestic on Soilworkin kymmenes studioalbumi, joka julkaistiin 28. elokuuta 2015. Albumi on tyyliltään edeltäjiänsä nopeampi sekä synkempi, johon on vaikuttanut menetykset yhtyeen jäsenten lähipiirieissä. Kappaleiden rakenteita on myös hajotettu ennakkoluulottomasti. Albumi on yhtyeen ensimmäinen ilman pitkäaikaista basistia Ola Flinkiä julkaistu sekä viimeinen rumpali Dirk Verbeurenin kanssa äänitetty albumi.
Albumi debytoi Suomen virallisen listan sijalla 12. Yhdysvalloissa se ylsi Billboard 200 -listan sijalla 103.
Vastaanotto

Albumi sai erinomaisen vastaanoton. Kaaoszinen Jouni Lepistö antoi albumille arvosanaksi 9/10, ja sanoi albumin olevan kokonaisuudessaan ”tarttuva” paria vaikeammin sisäistettävää kappaletta lukuun ottamatta. Niin ikään Blabbermouth antoi albumille yhdeksän pistettä kymmenestä, ja kehui albumin raivon ja harmonian tasapainoa.
Kappaleet

The Ride Majestic – 4.09
Alight in the Aftermath – 3.47
Death in General – 4.59
Enemies in Fidelity – 4.16
Petrichor by Sulphur – 5.11
The Phantom – 3.57
The Ride Majestic (Aspire Angelic) – 4.46
Whirl of Pain – 5.02
All Along Echoing Paths – 4.21
Shining Lights – 3.43
Father and Son, Watching the World Go Down – 5.40
Kappaleet > Limited Edition

Of Hollow Dreams – 4.08
Ghosts and Thunder – 5.17
Kokoonpano

Björn Strid – laulu
David Andersson – kitara, basso
Sylvain Coudret – kitara, basso
Sven Karlsson – kosketinsoitin
Markus Wibom – basso (kreditoitu, muttei esiintynyt)
Dirk Verbeuren – rummut
Arvostelut

About.com:
Blabbermouth: 9/10
Kaaoszine: 9/10
Metalsucks:
Aiheesta muualla

The Ride Majestic Discogsissa. (englanniksi)
Albumi The Ride Majestic Encyclopaedia Metallum -sivustolla (englanniksi)
Toralv Maurstad

| Toralv Maurstad |
| --- | --- |
 Maurstad vuonna 2016.
Henkilötiedot
Syntynyt: 24. marraskuuta 1926 Bærum, Norja
Kuollut: 4. marraskuuta 2022 (95 vuotta) Oslo, Norja
Ammatti:  näyttelijä, ohjaaja, teatterinjohtaja
Vanhemmat:  Tordis Maurstad Alfred Maurstad
Näyttelijä
Aktiivisena:  1949–2018
Merkittävät roolit:  Georg Anker-Hansen (Hotel Cæsar)
Palkinnot
 Pyhän Olavin ritarikunta 
Aiheesta muualla
IMDb
Toralv Maurstad (24. marraskuuta 1926 Bærum – 4. marraskuuta 2022 Oslo) oli norjalainen näyttelijä, ohjaaja ja teatterinjohtaja. Hän johti Oslo Nye Teateria vuosina 1967–1978 ja Norjan kansallisteatteria 1978–1986. Maurstad kouluttautui Royal Academy of Dramatic Artissa Lontoossa.
Yksityiselämä

Maurstadin molemmat vanhemmat Tordis ja Alfred olivat myös näyttelijöitä. Näyttelijä Mari Maurstad on hänen puolisiskonsa. Toralv Maurstad oli vuosina 1954–1970 naimisissa näyttelijä Eva Henningin kanssa.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Toralv Maurstad Wikimedia Commonsissa
Tom Tryon

Tom Tryon elokuvan trailerissa vuonna 1957.
Thomas "Tom" Tryon (14. tammikuuta 1926 Hartford, Connecticut – 4. syyskuuta 1991 Los Angeles, Kalifornia, Yhdysvallat) oli yhdysvaltalainen näyttelijä ja Golden Globe -ehdokas. Hänet tunnetaan muun muassa Stephen Fermoylen roolista elokuvassa Kardinaali (1963) sekä televisiosarjoista Disneyland, The Big Valley, Virginialainen, Jane Wyman Presents ja Frontier. Hän lopetti näyttelemisen vuonna 1971. Tryon kuoli mahasyöpään 65-vuotiaana 4. syyskuuta 1991.
Ehdokkuudet

Golden Globe (1964)
Golden Laurel (1964)
Kirjat

The Other (1971)
Crowned Heads (1978)
Aiheesta muualla

Tom Tryon Internet Movie Databasessa. (englanniksi)
Torajärvi

Torajärvi voi tarkoittaa seuraavia:
Torajärvi, kylä ja järvi Tammelassa Kanta-Hämeessä Suomessa
Torajärvi, kuivattu järvi Noormarkussa Porissa Satakunnassa Suomessa
Torajärvi, järvi Iissä Pohjois-Pohjanmaalla Suomessa
Torajärvi (ven. Озеро Бородинское, Ozero Borodinskoje), järvi Leningradin alueella Venäjällä entisen Kirvun kunnan alueella Suomen Neuvostoliitolle luovuttamalla alueella
| --- | --- |
: Tämä on täsmennyssivu, joka luettelee monimerkityksisen käsitteen eri merkitykset tai useita eri henkilöitä. Artikkelisivuja, joiden nimessä tai tekstissä lukee ”Torajärvi”, voi hakea sivunnimihaulla, laajalla sivunnimihaulla tai tekstihaulla.
Tiya

Tiyan steeloja
Tiya on kaupunki eteläisessä Etiopiassa. Se sijaitsee etelään Addis Abebasta Etelän kansojen alueella. Kaupungissa asui vuoden 2007 väestönlaskennan mukaan 1 937 asukasta.
Tiya tunnetaan läheisestä arkeologisesti merkittävästä alueesta, jolla sijaitsee useita muinaista hautapaikkaa merkitseviä steeloja. Alue valittiin vuonna 1980 UNESCOn maailmanperintöluetteloon.
Aiheesta muualla

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
Tiya UNESCOn sivuilla (englanniksi)
Tom Gordin

Tom Gordin ja Jessica Kürten
Tom Patrik Gordin (s. 1951 Helsinki) on esteratsastuksen entinen Suomen mestari, Suomen Ratsastajainliiton entinen puheenjohtaja ja Helsinki International Horse Show'n toinen perustaja ja nykyinen toimitusjohtaja.
Gordin syntyi lääketieteen tohtori Ruben Gordinin (s. 1914) ja sairaanhoitaja Doris Mathilda Lindermani (s. 1923) perheen toisena lapsena.
Vuonna 2006 Gordin valittiin kansainvälisten World Cup -kilpailujärjestäjän Association of World Cup Organisers (AWCO) puheenjohtajaksi.
Tom Gugliotta

| Tom Gugliotta |
| --- | --- |

Henkilötiedot
Koko nimi:  Thomas James Gugliotta
Syntynyt: 19. joulukuuta 1969 (ikä 54)
Kansalaisuus:   Yhdysvallat
Koripalloilija
Lempinimi:  Googs
Pelipaikka:  Iso laitahyökkääjä
Pituus:  208 cm
Paino:  113 kg
NBA-varaus:  6. varaus Washington Bullets, 1992
Pelaajaura
Yliopistojoukkueet
1988–1992:  North Carolina State
Seurajoukkueet
1992–1994 1994–1995 1995–1998 1998–2004 2004 2004–2005 2005:  Washington Bullets Golden State Warriors Minnesota Timberwolves Phoenix Suns Utah Jazz Boston Celtics Atlanta Hawks
Maajoukkueet
:  Yhdysvallat
Thomas James Gugliotta (s. 19. joulukuuta 1969 Huntington Station, New York) on yhdysvaltalainen uransa lopettanut koripalloilija. Isona laitahyökkääjänä pelannut Gugliotta valittiin urallaan kerran NBA:n tulokkaiden ykköstähdistökentälliseen vuonna 1993 ja kerran NBA:n tähdistöotteluun vuonna 1997.
Hän edusti 13 kautta kestäneellä urallaan suurimmaksi osaksi Phoenix Sunsia. Muita seuroja olivat Washington Bullets, Golden State Warriors, Minnesota Timberwolves, Utah Jazz, Boston Celtics ja Atlanta Hawks.
Sarah Chalke

| Sarah Chalke |
| --- | --- |
 Sarah Chalke vuonna 2008.
Henkilötiedot
Syntynyt: 27. elokuuta 1976 (ikä 48)
Ammatti:  näyttelijä
Näyttelijä
Merkittävät roolit:  Elliot Reid (Tuho-osasto)
Aiheesta muualla
IMDb 
Elonet
Sarah Chalke (s. 27. elokuuta 1976) on kanadalainen televisio- ja elokuvanäyttelijä. Hänet tunnetaan parhaiten yhdysvaltalaisesta komediasarjasta Tuho-osasto, jossa hän näytteli lääkäri Elliot Reidiä vuosina 2001–2010. 1990-luvulla Chalke esiintyi pitkään Roseanne Barrin Roseanne-sarjassa.
Chalke on näytellyt myös muun muassa televisiosarjoissa Ensisilmäyksellä (2008–2009) ja Mad Love (2011). Hän esiintyi sivuosassa komediasarjan Puumanainen kolmannella tuotantokaudella.
Chalke syntyi Ontariossa ja kasvoi Vancouverissa, Brittiläisessä Kolumbiassa. Hän on Doug ja Angie Chalken kolmesta tyttärestä keskimmäinen. Äiti on kotoisin Rostockista, Saksasta, ja vaikka Sarah Chalke puhuu äidinkielenään englantia, hän hallitsee sujuvasti myös saksan kielen.
Chalke on kasvissyöjä. Hän menetti sekä tätinsä että isoäitinsä rintasyövälle ja esiintyikin vuonna 2006 televisioelokuvassa Why I Wore Lipstick To My Mastectomy.
To Víma

| To Víma> Το Βήμα |
| --- | --- |

Lehtityyppi:  sanomalehti
Julkaisija:  Lambrakis Press Group
Levikki:  155 000
Perustettu:  1922
Sitoutuneisuus:  vasemmistoliberaali
Kotikunta:  Ateena
Kotimaa:  Kreikka
Ilmestymistiheys:  ma–su
Kieli:  kreikka
Aiheesta muualla
www.tovima.gr
To Víma (kreik. Το Βήμα, ”Puhujankoroke”) on kreikkalainen sanomalehti, jota julkaistaan Ateenassa. Se on ilmestynyt vuodesta 1922.  Sen omistaa Lambrakis Press Group, joka omistaa myös sanomalehden Ta Néa.
Lehti ilmestyi aiemmin päivittäin, mutta vuodesta 2011 lähtien se ilmestyy päivittäin vain verkossa ja painettuna ainoastaan sunnuntaipainoksena, jonka levikki on 155 000 (2010). Lehti on poliittiselta kannaltaan vasemmistoliberaali.
Aiheesta muualla

Το Βήμα. Sanomalehden verkkosivut. (kreikaksi)
Tom Turpin

Tom Turpin n.1900
Thomas Million John Turpin (18. marraskuuta 1871 Savannah, Georgia – 13. elokuuta 1922 St. Louis, Missouri) oli yhdysvaltalainen ragtime-pianisti ja säveltäjä.
Musiikillinen ura

Tom Turpin oli jo teini-iässä lahjakas pianisti. Soittajana hän oli itseoppinut. Hän alkoi säveltää omaa musiikkia jo vuonna 1892. Tällöin hän sävelsi ensimmäisen ragtime-kappaleensa Harlem Rag, joka tosin julkaistiin vasta 1897. Hän oli ensimmäinen afroamerikkalainen ragtime-sävellyksen julkaissut säveltäjä. Ragtime-musiikki esiteltiin ensi kertaa vuoden 1893 maailmannäyttelyssä, Chicagossa.
Vuonna 1899 Turpin julkaisi kappaleen Bowery Buck. Hän oli tuolloin vieraillut New Yorkissa ja Bowery-nimisessä paikassa. Turpin on mahdollisesti jopa säveltänyt kappaletta siellä asuessaan.
Vuonna 1903 Turpin sävelsi ja julkaisi ragtime-kappaleen "St. Louis Rag", jonka nimi viittasi vuoden 1904 maailmannäyttelyyn. Kappaleen myynti kärsi siitä, että se julkaistiin liian aikaisin. Vuonna 1904 Turpin julkaisi kappaleen "Buffalo Rag". Näissä kahdessa kappaleessa on havaittavissa vaikutteita Scott Joplinilta. Turpin viettikin vuosina 1903-1904 paljon aikaa Joplinin seurassa ja sai tältä musiikillisia ideoita.
1914 hän sävelsi viimeisen ragtime-sävelmänsä "Pan-Am Rag", johon sovituksen laati Artie Matthews. Turpin oli pestannut Matthewsin säveltämään musiikkia omistamaansa Booker T. Washington-teatteriin jo vuonna 1908. Yhteistyö päättyi Matthewsin muutettua 1915 aluksi Chicagoon ja sittemmin Ohioon. Turpinin viimeiseksi sävellykseksi jäi 1917 laadittu "When Sambo Goes to France".
Oman uransa ohella Turpin kannusti nuoria muusikoita kokeilemaan rohkeasti omia ideoitaan ja opetti heille soittamista. Turpinin oppilaista huomattavimpia olivat Louis Chauvin ja Sam Patterson. Lisäksi ragtime-musiikkia Turpinin opastuksella opetteli myös nuori Joe Jordan 1900-luvun alussa.
Tom Turpin loi perustan ragtime-musiikin tyylisuunnalle, joka nyttemmin tunnetaan nimellä klassinen ragtime tai Missourin koulukunta.. Sitä kehittivät sittemmin esimerkiksi Scott Joplin, Joseph Lamb ja James Scott. Ansioistaan paikallisen ragtime-musiikin hyväksi Turpin sai kunnianimen St. Louisin ragtime-musiikin isä (Father of St. Louis Ragtime).
Luettelo Turpinin sävellyksistä
Harlem Rag (1897)
The Bowery Buck (1899)
A Rag-Time Naightmare (1900)
St. Louis Rag (1903)
Buffalo Rag (1904)
Siwash – an Indian Intermezzo (n. 1909), julkaisematon
Pan-Am Rag (n.1914) sovittanut Artie Matthews
When Sambo Goes to France (1917)
Perhe

Tom Turpin oli naimisissa kahdesti. Ensimmäisen kerran hän avioitui 1891 Julie Anna Turpinin kanssa. Avioliitosta syntyi 1891 poika Thomas Jackson, joka kuoli vuoden ikäisenä toukokuussa 1892.  Turpinin vaimo Julie kuoli heinäkuussa 1893 20-vuotiaana. Toisen kerran Turpin avioitui 1900 Willamete (Willie) Turpinin kanssa. Avioliitto päättyi Tom Turpinin kuolemaan.
The Whole of the Law

| The Whole of the Law Anaal Nathrakh |
| --- | --- | --- |

Studioalbumin tiedot
 Julkaistu: 28. lokakuuta 2016
 Formaatti: CD, LP, digitaalinen
 Tuottaja(t): Mick Kenney
 Tyylilaji: black metal, death metal
 Kesto: 42.07
 Levy-yhtiö: Metal Blade
Anaal Nathrakhin muut julkaisut
| Desideratum 2014 | The Whole of the Law 2016 | A New Kind of Horror 2018 |
Singlet albumilta The Whole of the Law
 ”Depravity Favours the Bold” Julkaistu: 17. elokuuta 2016
The Whole of the Law on metalliyhtye Anaal Nathrakhin yhdeksäs studioalbumi, joka julkaistiin 28. lokakuuta 2016 levymerkillä Metal Blade Records. Albumi on tyyliltään ja sanoituksiltaan poikkeuksellisen vihainen ja aggressiivinen kokonaisuus, jolta välittyy selkeästi kuolema, pahuus ja maailmanloppu.
Elokuussa 2016 albumilta julkaistiin single ”Depravity Favours the Bold”.
Vastaanotto

Albumi sai erinomaisen vastaanoton. Kaaoszinen Otto Vainionpää antoi albumille arvosanan 9/10, ja sanoi sen kestävän kuuntelua ja lunastaneen edellisen albumin täyttämättömät odotukset. Niin ikään Metal Injectionin arvostelija antoi albumille arvosanan 9/11. Hän sanoi albumin olevan silkkaa raivokasta paahtamista, ja kehui sitä yhdeksi yhtyeen parhaaksi julkaisuksi. Imperiumin Henry Lunabba antoi albumille kahdeksan tähteä kymmenestä, ja sanoi albumin olevan kaikessa karuudessaan kaunis teos, joka jättää kuuntelijalle hyvän mielen.
Kappaleet

The Nameless Dread – 1.11
Depravity Favours the Bold – 3.07
Hold Your Children Close and Pray for Oblivion – 3.35
We Will Fucking Kill You – 3.54
...So We Can Die Happy – 4.05
In Flagrante Delicto – 3.38
And You Will Beg for Our Secrets – 3.20
Extravaganza! – 4.12
On Being a Slave – 5.39
The Great Spectator – 3.45
Of Horror, and the Black Shawls – 5.41
Kappaleet > Digipakin bonuskappaleet

Powerslave – 6.55 (Iron Maiden cover)
Man at C&A – 4.10 (The Specials cover)
Kokoonpano

Dave Hunt (a.k.a. V.I.T.R.I.O.L.) – laulu
Mick Kenney (a.k.a. Irrumator) – kitara, basso, musiikkiohjelmointi, grafiikka, tuottaja
Arvostelut

Imperiumi.net:
Kaaoszine: 9/10
Metal Injection: 9/10
Metalliluola: 9½/10
Aiheesta muualla

The Whole of the Law Discogsissa. (englanniksi)
Albumi The Whole of the Law Encyclopaedia Metallum -sivustolla (englanniksi)
The Singles Collection (Britney Spearsin albumi)

| The Singles Collection Britney Spears |
| --- | --- | --- |

Kokoelmalevyn tiedot
 Äänitetty : 1998–2009
 Julkaistu: 10. marraskuuta 2009
 Formaatti: CD
 Levy-yhtiö: Jive
Britney Spears muut julkaisut
| Circus 2008 | The Singles Collection 2009 | Femme Fatale 2011 |
Singlet albumilta The Singles Collection
 ”3” Julkaistu: 2. lokakuuta 2009
The Singles Collection on Britney Spearsin toinen kokoelmalevy. Albumilla julkaistaan Spearsin hittikappaleiden lisäksi uusi single ”3”. Albumia on myyty Yhdysvalloissa 124 000 kappaletta ja maailmanlaajuisesti 500 000 kappaletta. Siitä on olemassa dvd-versio, jossa on videoina muut kappaleet paitsi ”Boys” ja ”3”.
Aiheesta muualla

The Singles Collection (Britney Spearsin albumi) Discogsissa. (englanniksi)
Sampola

Sampola voi tarkoittaa ainakin seuraavia:
Sampola, Porin kaupunginosa
Sampola, työväenopiston rakennus Tampereella
Sampola, kylä Iitissä
Sampola, nuorisoseurantalo Iin Oijärvellä
Sampola, Vasemmistoliiton toimitalo Akaan Viialassa.
| --- | --- |
: Tämä on täsmennyssivu, joka luettelee monimerkityksisen käsitteen eri merkitykset tai useita eri henkilöitä. Artikkelisivuja, joiden nimessä tai tekstissä lukee ”Sampola”, voi hakea sivunnimihaulla, laajalla sivunnimihaulla tai tekstihaulla.
Sampo Vesterinen

Sampo Vesterinen (s. 1965) on suomalainen kääntäjä ja antiikin maailman asiantuntija. Hän on julkaissut yhdessä Arto Kivimäen kanssa kokoelman antiikin rakkausrunoja Rakkaus ei koskaan lepää (Tammi 2001), joka palkittiin Kääntäjäkarhu-palkinnolla, sekä teokset Ikivanha. Antiikin vitsejä ja sukkeluuksia (yhdessä Vesa Vahtikarin kanssa, Tammi 2002), Otollinen tilaisuus. Antiikin faabeleita (Tammi, 2002) ja Lainehtiva malja – Antiikin runoja viinistä (Teos, 2004).
Sampolan alueen tunnus

Kaj Nordmanin Sampolan alueen tunnus, 1972.
Sampolan alueen tunnus on arkkitehti Kaj Nordmanin suunnittelema ulkoveistos, joka valmistui Porin Sampolaan vuonna 1972. Sampola oli Porin suurin lähiö, joka rakennettiin tyhjälle pellolle. Veistos toimi lähtölaukauksena alueen rakentamiselle. Se julkistettiin 18.12.1972 asuntohallituksen pääjohtaja Olavi Lindblomin toimesta. Lindblom sytytti valot veistokseen.
Teräksestä valmistetussa Sampolan alueen tunnuksessa on kolme pyörää, jotka roikkuvat tukirakenteesta. Pyörät ovat muunnelmia Postipankin ja Porin Suomalaisen Säästöpankin logoista. Pankit rahoittivat teoksen toteutusta.
Torraisarn

Torraisarn
| --- | --- |
Sijainti:  60°5′53.00″N, 24°41′5.00″E, Espoo Uusimaa Suomi
Merialue:  Suomenlahti, Itämeri
Pinta-ala:  0,02 km²
muokkaa - muokkaa wikitekstiä - muokkaa Wikidataa
Torraisarn on saari Espoon Suvisaaristossa Aisarfjärdenin merialueella. Se kuuluu Aisarn-saariryhmään, joka sijaitsee välittömästi Suvisaariston pääsaarten lounaispuolella. Saariryhmän kaksi muuta saarta, Storaisarn ja Lillaisarn sijaitsevat Torraisarnista koilliseen. Saariryhmän lounais–koillissuuntainen ulottuvuus on noin 1,2 kilometriä.
Noin kahden hehtaarin laajuisen Torraisarnin kallioiset ja kivikkoiset rannat kohoavat jyrkästi merenpinnasta. Niillä kasvaa muun muassa hiirenvirnaa, karhunputkea, keltamaitetta ja peltovalvattia. Saaren sisäosa on Uudenmaan sisä- ja välisaaristolle tyypillistä kuivaa kangasmetsää.
Torraisarnin eteläpuolella sijaitsee Labartenin lintualue, jonka pinta-ala on noin yhdeksän hehtaaria. Alueeseen kuuluu kolme lintuluotoa: Stora Labarten, Lilla Labarten ja Stora Isagrund.
Aiheesta muualla

Tiedostopalvelu.maanmittauslaitos.fi
Torraisarn, Uusimaa, Finland — Sunrise, Sunset and Daylength
Sampola (rakennus)

Sampola kuvattuna pääsisäänkäynnin suunnasta
Sampola on Tampereella Liisankallion kaupunginosassa sijaitseva julkinen rakennus, joka on Tampereen kaupungin omistuksessa. Rakennuksen ovat suunnitelleet arkkitehdit Timo Penttilä ja Kari Virta ja se on valmistunut vuonna 1960. Sampola sijaitsee Kalevan alueella Liisankallion kaupunginosassa Sammonkadun varrella. Rakennuksessa toimivat nykyään Tampereen työväenopisto, Sampolan kirjasto sekä Tammerkosken lukio. Alun perin rakennus suunniteltiin juuri työväenopiston käyttöön, kirjasto on toiminut Sampolassa vuodesta 2003. Vuoteen 2011 asti Sampolassa sijaitsi sittemmin lakkautettu Sampolan koulu, ja vuoden 2012 elokuusta lähtien Tammerkosken lukio on toiminut Sampolan tiloissa sen sijaan. Rakennuksen sampoon pohjautuva nimi perustuu useiden Kalevan ja Tammelan kadunnimien tavoin Kalevalaan.
Telenovela

Telenovela on etenkin latinalaisessa Amerikassa esitettävä saippuaooppera. Termi on yhdistelmä sanoista ”tele” (television lyhenne) ja ”novela” (romaani). Telenovelat alkoivat kehittyä 1940- ja 1950-luvuilla Kuubassa suosituista radionoveloista, ja 1960–1970-lukujen aikana niiden lähetysaika siirtyi parhaan katseluajan ohjelmistoon. Brasilialainen Rede Globo -yhtiö alkoi samaan aikaan viedä telenoveloita ulkomaille, ja niiden suosio levisi latinalaisesta Amerikasta muualle maailmaan.
Telenovelat eroavat kestoltaan länsimaisista saippuasarjoista, jotka voivat periaatteessa kestää loputtomiin. Telenovelat kirjoitetaan kuitenkin juonivetoisesti, ja sarja kestää yleensä 180–200 jaksoa. Telenoveloiden juonikuvio keskittyy yleensä kahteen rakastavaiseen, joiden rakkauden esteenä ovat joko perheriidat tai yhteiskunnalliset ongelmat. Eri maissa telenovelat ovat yleensä kehittyneet hieman eri suuntiin, ja näin ne eroavat tyylillisesti ja temaattisesti hieman toisistaan. Telenoveleiden tuotanto on sidottu usein yleisön mielipiteeseen, eikä jaksoja tehdä kerralla kuin noin 20 kappaletta.
Historia

Telenovelat alkoivat kehittyä 1940- ja 1950-luvulla, ja niiden taustalla olivat Kuubassa suositut radionovelat. Ensimmäinen radionovela, joka siirrettiin myös televisioon, oli El derecho del nacer, joka oli radiossa niin suosittu, että siitä tehtiin televisioversiot useissa latinalaisen Amerikan maissa. Ensimmäinen varsinainen telenovela oli vuonna 1950 esitetty brasilialainen Sua vida me pertence. Telenovelien suosio levisi pian ympäri latinalaista Amerikkaa, ja esimerkiksi perulainen Simplemente Maria oli niin suosittu, että se sai 10 000 ihmistä kirkkoon toivottamaan fiktiivisen Marian puolesta onnea, kun tämä oli mennyt naimisiin.
Ensimmäiset 1950- ja 1960-luvun telenovelat olivat yleensä sovituksia romaaneista tai muista kirjallisista teoksista, mutta 1960-luvun lopulla telenoveleita alettiin kirjoittaa ja tuottaa suoraan tietyille markkinoille. Tähän asti televenovelat olivatkin keskittyneet lähinnä melodramaattiisiin aineksiin, mutta kun lajityyppi alkoi kehittyä paikallisten mieltymysten mukaan, siihen alkoi liittyä uusia elementtejä eri kulttuuripiireissä. Esimerkiksi Simplemente Maria käsitteli kaupungistumisen ongelmia.
Telenovelat siirtyivät 1960- ja 1970-lukujen aikana päiväohjelmistosta prime time -aikaan. Ne alkoivatkin olla yhä enemmän massayleisölle suunnattuja. Brasilialainen Rede Globo -televisioyhtiö alkoi panostaa myös sarjojen laatuun ja vei niitä ulkomaille. Brasilialaisia telenovelia myytiinkin 1970- ja 1980-lukujen aikana yli 128 valtioon. Ensimmäinen telenovela, josta on tuotettu maailmanlaajuisesti uusia versioita on kolumbialainen Yo soy Betty, la fea. Sen jokaista jaksoa seurasi Kolumbiassa noin kolme miljoonaa ihmistä, ja se levisi 1990-luvun lopussa ja 2000-luvun alussa muihinkin latinalaisen Amerikan maihin. Sen jälkeen siitä tehtiin versiot muun muassa Intiassa, Saksassa, Alankomailla ja Venäjällä. Yhdysvalloissa sarjan pohjalta kehittyi Ruma Betty -draamasarja.
Juoni ja teemat

Telenovelat keskittyvät usein tarkemmin juoneen kuin muut saippuaoopperat, sillä niissä on yleensä selkeä alku ja loppu. Yleensä yksittäinen telenovela koostuu 180–200 jaksosta, mutta suositut sarjat voivat pyöriä tätäkin kauemmin. Varhaisimmat telenovelat olivat huomattavasti lyhyempiä, vain 15–20 jakson mittaisia. Telenovevalassa on yleensä yksi selkeä päätarina, joka keskittyy päähenkilön tai pääparin selviytymiseen. Suosittuja teemoja ovat esimerkiksi petos, mustasukkaisuus, tragediat ja rakkaus. Lisäksi sarjassa on yleensä yksi selkeä konna. Vaikka telenoveloissa onkin yksi selkeä pääjuoni, niin monien sivujuonien takia yksittäisessä sarjassa voi olla jopa 80 keskeistä hahmoa.
Telenoveleita tutkineen semiootikon Jesús Martín-Barberon mukaan telenovelat voidaan jakaa kahteen selkeään juonikaavaan. Kuubalaisiin radionoveloihin puhjautuvat telenovelat keskittyvät perheen sisäiseen tai kahden perheen väliseen juonitteluun ja kilpailuun. Brasilialaisen vuoden 1968 Beto Rockfellerin pohjalta kehittyi toisenlainen juonikaava, jossa keskitytään enemmän nykyaikaisiin yhteiskunnallisiin konflikteihin. Kummassakin kuviossa kerronnan keskeisin tekijä ovat kuitenkin rakastavaiset, joita erottavat joko perhe- tai sosiaalirajat. Tyypillinen juoni yhteiskunnallisessa telenovelassa on esimerkiksi köyhän naisen ja rikkaan miehen välinen romanssi.
Telenovelat ovat kehittyneet jokaisessa tuotantomaassaan myös hieman eri suuntiin. Venezuelalaiset telenovelat ovat yleensä lähes puhtaasti viihteellisiä, meksikolaiset sarjat ovat konservatiivisempia sekä melodramaattisempia, ja kolumbialaiset esittelevät usein maan monimuotoisuutta saattaen käsitellä monia ajankohtaisia aiheita.
Tuotanto

Telenovelan tekemisestä sovitaan yleensä noin 20 jaksoksi, sillä niiden tuotanto on sidottu huomattavan paljon yleisön mielipiteeseen. Juonikuvioita voidaan esimerkiksi muuttaa yleisen mielipiteen perusteella. Esimerkiksi Rede Globo saa tuhansia sähköposteja ja soittoja kuukaudessa katsojilta ja käyttää miljoonia katsojien mielipiteiden tutkimiseen. Koska telenovelat ovat huomattavan suosittuja, televisioyhtiöt myös näyttävät niitä mainosrahaa saadakseen, sillä suosituissa sarjoissa näkyvien tuotteiden myynti kasvaa selvästi. Lisäksi televisioyhtiöt myyvät sarjojen musiikkia, joka yleensä koostuu uusista popkappaleista.
Suomessa esitettyjä telenoveloita > Venezuelalaiset

Ihmeiden aika (2006, Subtv)
Tuhkimotarina (2007–2008, Subtv)
Suomessa esitettyjä telenoveloita > Kolumbialaiset

Zorro – miekka ja ruusu (2008, Nelonen)
Paratiisin porteilla (2009, Sub)
Suomessa esitettyjä telenoveloita > Venäläiset

Anastasia (2006–2007, Nelonen)