stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Marja Kivilehto

Marja Kivilehto (s. 1965) on suomalainen käännöstutkija, opetuksen tutkija, kielen tutkija ja yliopistonlehtori Tampereen yliopistossa, jossa hän on myös väitellyt filosofian tohtoriksi.  Kivilehto on tutkinut laajasti auktorisoitua kääntämistä ja sen arviointia, sekä tehnyt muutosehdotuksia auktorisoidun kääntäjän kokeeseen.
Julkaisut ja artikkelit

Kääntämisen opettaminen, oppikirjatekstit ja erikoisalojenn tekstit ovat Kivilehdon pääasiallisia tutkimusintressejä. Kivilehto on julkaissut tieteellisiä artikkeleita niin suomeksi, ruotsiksi, kuin myös englanniksi ja hänen artikkeleitaan on julkaistu monipuolisesti erilaisilla julkaisualustoilla, aina ruotsinkielisistä historiantutkimuksen julkaisuista käännösalan englanninkielisiin julkaisuihin.
Julkaisut ja artikkelit > Koulutuksen tutkimus

Kivilehdon väitöskirja käsitteli kääntämisen opettajien tietoperustaa. Väitöskirjassa selvitettiin kahdeksan opettajan tietoperustaa asiantuntijuuden näkökulmasta.
Kivilehto on kuitenkin paneutunut pedagogisiin teemoihin myös kääntämisen tutkimuksen ulkopuolella. Kivilehto on käsitellyt historianopettajien opetusta ruotsinkielisissä kouluissa yhteistyössä pohjoismaisia kieliä. Lisäksi hän on kirjoittanut englanniksi historian oppikirjojen kääntämisestä Translation Journal (mTm) -julkaisuun.
Julkaisut ja artikkelit > Auktorisoidun kääntämisen tutkimus

Kivilehto on tutkinut paljon auktorisoitua kääntämistä. Tutkimuksissaan hän on käsitellyt muun muassa auktorisoiden kääntäjien koulutusta. Tutkimuksessaan Kivilehto on käsitellyt sitä, kuinka hyvin kääntäjänkoulutus vastaa auktorisoidun kääntämisen kokeen käännösongelmatehtäviä. Lisäksi hän on käsitellyt auktorisoidun kääntäjän kokeen käännöstehtävien arviointikriteereitä ja niiden soveltamista.
Vuonna 2018 Kivilehto on yhdessä Leena Salmen kanssa kirjoittanut luvun teokseen Legal Translation and Court Interpreting: Ethical Values, Quality, Competence Training, jossa he ehdottavat auktorisoidun kääntäjän kokeen uudistamista, vertaillen Suomen koetta USA:n auktorisoidun kääntäjän kokeeseen. Artikkelissaan he ehdottavat holistisempaa lähestymistapaa auktorisoidun kääntäjän testaukseen nykyisen virhekeskeisen lähestymistavan sijaan.
Muu toiminta

Tutkimusten laatimisen ja yliopistonlehtorina toimimisen lisäksi Kivilehto on toiminut Mikhail Mikhailovin johtaman Computer-Based Studies of Specialised Texts and Terminology-tutkimusryhmän jäsenenä osana Tampereen yliopiston yhteydessä toimivaa monitieteistä kielten ja kulttuurien tutkimuskeskusta PLURALia.
Kivilehto on toiminut Kääntämisen ja tulkkauksen tutkimuksen symposiumin (KäTun) verkkojulkaisun MikaELin toimittajana vuodesta 2013 lähtien.
Yliopistonlehtorina Kivilehdon vastuuoppialat ovat monikielisen viestinnän ja käännöstieteen opinnot, ruotsi työkielenä.
Julkaisuja

| Artikkeli | Julkaisu | Julkaisuvuosi | Muut tekijät |
| --- | --- | --- | --- |
| Finlandssvenska åttondeklassares uppfattningar om bilder och figurer i undervisningen i historia | Svenskan i Finland 15. Tampere: Tampere University Press | 2015 | Johanna Koivisto |
| Från "Livet i början av 1800-talet" till "En enda värld": Historiskt tänkande i finlandssvenska högstadieläroböcker i historia | Historisk Tidskrift för Finland 100 | 2015 | - |
| Translating history textbooks for Swedish-speaking pupils in Finland: In search of quality in textbook translation | mTm - A Translation Journal 7 | 2015 | - |
| Hur medveten är historieläraren om elevernas uppfattningar? Elever och lärare i svenskspråkiga skolor i Finland resonerar om läxläsning, studiestrategier och lärobokens begriplighet i skolämnet historia | Svenskans beskrivning 34: Förhandlingar vid Trettiofjärde sammankomsten i Lund den 22–24 oktober 2014. Lund: Lund University | 2016 | Johanna Koivisto |
| Käännösfunktion huomiotta jättäminen, joka johtaa epätäsmälliseen lopputulokseen: Auktorisoidun kääntäjän tutkinnon käännöstehtävien arvioinnista | Teksti ja tekstuaalisuus, Text och textualitet, Text and Textuality, Text und Textualität | 2016 | - |
| Miten auktorisoidun kääntäjän tutkinnon käännöstehtävät vastaavat tutkinnon tavoitteita erikoisalojen kääntämisen näkökulmasta | MikaEL: Kääntämisen ja tulkkauksen tutkimuksen symposiumin verkkojulkaisu. Helsinki: Suomen kääntäjien ja tulkkien liitto | 2017 | Esimerkki |
| Translation Quality Assessment: Proposals for developing the Authorised Translator's Examination in Finland | Legal Translation and Court Interpreting: Ethical Values, Quality, Competence Training | 2017 | Leena Salmi |
Miombosirkku

| Miombosirkku |
| --- | --- |
 F. c. cognominata, Menongue, Angola
Uhanalaisuusluokitus
 Elinvoimainen  
  
Tieteellinen luokittelu
Domeeni::  Aitotumaiset Eucarya
Kunta::  Eläinkunta Animalia
Pääjakso::  Selkäjänteiset Chordata
Alajakso::  Selkärankaiset Vertebrata
Luokka::  Linnut Aves
Lahko::  Varpuslinnut Passeriformes
Heimo::  Sirkut Emberizidae
Suku::  Raitapääsirkut Fringillaria
Laji::  cabanisi
Kaksiosainen nimi
 Fringillaria cabanisi  (Reichenow, 1875) 
Synonyymit
 Emberiza cabanisi 
Katso myös
   Miombosirkku Wikispeciesissä   Miombosirkku Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OKIUCN-testi OK: 
Miombosirkku (Fringillaria cabanisi) on afrikkalainen varpuslintu. Sen varsin laaja elinympäristö käsittää Saharan eteläpuolisen Afrikan, mutta se puuttuu mantereen eteläisimmästä osasta. Laji on nimetty Jean Cabanisin kunniaksi.
Midwayn taistelu (vuoden 1976 elokuva)

| Midwayn taistelu> Midway |
| --- | --- |
 Elokuvan juliste
Ohjaaja:  Jack Smight
Käsikirjoittaja:  Donald S. Sanford
Tuottaja:  Walter Mirisch
Säveltäjä:  John Williams
Kuvaaja:  Harry Stradling Jr.
Leikkaaja:  Robert Swink Frank J. Urioste
Pääosat:  Charlton Heston  Henry Fonda James Coburn
Valmistustiedot
Valmistusmaa:   Yhdysvallat
Tuotantoyhtiö:  Columbia Pictures Metro-Goldwyn-Mayer Universal Studios Warner Bros. Pictures
Levittäjä:  Universal Studios
Ensi-ilta:   18. kesäkuuta 1976
Kesto:  132 minuuttia
Alkuperäiskieli:  englanti
Budjetti:  43 220 000 dollaria
Aiheesta muualla
IMDb 
Elonet
AllMovie
Infobox OKNimi-testi OK: 
Midwayn taistelu on vuonna 1976 ensi-iltansa saanut sotaelokuva, joka kertoo Midwayn taistelusta toisessa maailmansodassa. Elokuvan pääosia esittävät muun muassa Charlton Heston, Henry Fonda, James Coburn, Robert Mitchum, Toshiro Mifune, Cliff Robertson, Glenn Ford, Robert Wagner, Dale Ishimoto ja Pat Morita. Elokuvan on ohjannut Jack Smight.
Aiheesta muualla

Midwayn taistelu Internet Movie Databasessa (englanniksi)
Midas (yhtye)

| Midas> Tiedot |
| --- | --- |
Toiminnassa:  1990–1993
Tyylilaji:  huumori-rap
Laulukieli:  suomi
Levy-yhtiö:  Power Records, 1990–1993  
Infobox OKNimi-testi OK: 
Midas oli suomalainen 1990-luvulla toiminnassa ollut humoristista elektronista hip hop-musiikkia esittävä yhtye. Vuonna 1990 julkaistiin yhtyeeltä singlet Ehkäisy Rap (Venyy Mut Ei Pauku) ja Remufobia / Dj:n Työ. Seuraavana vuonna ilmestyi yhtyeen ensimmäinen ja ainoa studioalbumi Kelpaisiko seksi?!. Vuonna 1993 yhtye julkaisi vielä singlenä coverversion Pelle Miljoonan hittikappaleesta Tahdon rakastella sinua.
Musiikista ja tuotannosta vastasivat Hausmyllyn sen aikaiset jäsenet. Yhtyeen yksi tunnetuimmista kappaleista on "Seksi on hauskaa selvinpäin", josta tehtiin musiikkivideo yhteistyössä Alkon ja sosiaali- ja terveyshallituksen kanssa. Kyseistä musiikkivideota esitettiin televisiossa ja se sisällytettiin mainoksena muutamiin 1990-luvun alussa julkaistuihin videokasettijulkaisuihin. Musiikkivideossa esiintyivät muun muassa videon teon aikaan Kallion lukiossa opiskellut, myöhemmin laulajana tunnettu Maija Vilkkumaa sekä näyttelijä Vilma Melasniemi.
Diskografia > Albumi

Kelpaisiko seksi?! (1991)
Diskografia > Singlet

Ehkäisy Rap (Venyy Mut Ei Pauku) (1990)
Remufobia / Dj:n Työ (1990)
Rikos ei kannata (1991)
Tahdon rakastella sinua (1993)
Minna von Knorring

Wilhelmina Mathilda Augusta "Minna" von Knorring (19. helmikuuta 1846 Vaasa – 13. helmikuuta 1918 Helsinki) oli suomalainen säveltäjä. Hän saavutti 1900-luvun alussa suosiota lauluillaan.
Elämä

Von Knorring oli Eugen von Knorringin ja Helena Catharina Schwenzonin (1822-1901) tytär. Hän kuului Knorringien aatelissukuun. Perhe muutti Helsinkiin isän päästyä senaatin virkamieheksi.
Minna von Knorring kävi koulua Helsingin Svenska Fruntimmersskolanissa syyskuusta 1854, mutta lopetti koulunkäynnin vuonna 1856 sairauden takia. Muuta koulutusta koskevaa tietoa von Knorringista ei ole säilynyt. Hänen siskonsa Agata Lovisa von Knorring (1844–1871) lopetti koulun samoista syistä; kaksi pikkuveljeä kuoli vuonna 1855 tuhkarokkoon ja täsmentämättömään sairauteen. Von Knorring oli perheen toiseksi vanhin lapsi, ja hänellä oli kuusi aikuisiksi elänyttä sisarusta. Sisaruksiin kuuluivat Eugen Carl Egenolf von Knorring (1848-1911), Anton Leonard von Knorring, kuvataiteeseen ja teatteriin perehtynyt Olga Elisabet Alexandrine von Knorring von Törne (1856-1946), jonka poika oli säveltäjä Bengt von Törne sekä diplomi-insinööri, valtiopäivämies Frans Axel Herman von Knorring (1860-1904).
Von Knorringin tiedetään saaneen vuodesta 1894 saakka eläkettä Ritarihuoneen aatelisneitojen eläkesäätiöltä, johon hän oli liittynyt vuonna 1856. Lisäksi hän ansaitsi vuokraamalla asunnossaan ollutta huonetta. Greta von Klossen (1899–1981) tiedon mukaan Minna von Knorring kirjoi lisäksi koristeellisia lampunkupuja myyntiin Helsingissä.
Musiikki

Von Knorringilta on säilynyt sävellyksiä 1900-luvun alusta lähtien. Tietoa ei ole hänen mahdollisesta tätä edeltäneestä työstään musiikin parissa.
Useiden von Knorringin laulujen sanat olivat hänen Agata-siskonsa pojan Hjalmar Procopén käsialaa. Osa lauluista oli säveltäjän itsensä sanoittamia. Kappaleita esittivät Aino Acktén, Wäinö Solan, Jenny Spennertin, Irma Tervanin, Thérèse Hahlin, Signe Liljequistin, Aina Mannerheimin ja Agnes Poschnerin kaltaiset laulajat. Jenny Spennert sisällytti konsertteihinsa usein ylimääräisenä kappaleena von Knorringin laulun Har du en vän, josta tehtiin Spennertin tulkitsemana äänitys vuonna 1913. Von Knorringin sävellyksiä kustansi Helsingfors nya musikhandel.
Von Knorringin laulut ovat usein melankolisesti melodisia, ja niissä yhdistellään kansanlaulunomaisuutta dramaattisiin vaihteluihin sekä voimakkaisiin tunteisiin.
Osaan von Knorringilta julkaistuista nuoteista on merkitty sovittajan tai säestyksen laatijan nimimerkki. Greta von Klossen perimätietoon perustuvien kirjallisten lähteiden mukaan tällaisia avustajia olisivat olleet muiden muassa Bengt Carlson, Erik Furuhjelm, Oskar Merikanto ja Bengt von Törne. Tietoa siitä, miksi apua tarvittiin, ei ole, mutta aikakaudella vallinneet sukupuolinormit eivät olleet naispuolisia säveltäjiä kohtaan suopeita, mikä saattaa osaltaan selittää asiaa.
Von Knorring sävelsi laulujensa lisäksi teoksen Nocturne (1910) viululle ja pianolle. Hän oli aktiivinen säveltäjänä, kunnes kuoli 71 vuoden iässä.
Merikappeli

| Merikappeli |
| --- | --- |
Sijainti:  Upinniemen varuskunta, Kirkkonummi
Koordinaatit:  60.02669°N, 24.36356°E
Rakentamisvuosi:  1965
Suunnittelija:  Mikko Heliövaara
Materiaali:  betoni, punatiili
Tyylisuunta:  modernismi
Lisää rakennusartikkeleitaArkkitehtuurin teemasivulla
Infobox OKNimi-testi OK: 
Merikappeli on Kirkkonummen Upinniemen varuskunnassa sijaitseva varuskuntakirkko. Lahjoitusvaroin rakennettu kirkko kuuluu 1960-luvun merkittävien modernien kirkkorakennusten joukkoon, ja sen arkkitehtuuria leimaa vahva merellisyys.
Mikko Heliövaaran suunnittelema kirkko on aktiivisesti varuskunnan käytössä myös opetustilana. Kirkko on ainoa Suomen valtion omistama toiminnassa oleva varuskuntakirkko.
Historia

Porkkalan (myöhemmin Upinniemen) varuskunnan rakentaminen aloitettiin vuonna 1957, vuosi sen jälkeen, kun Neuvostoliitto oli luovuttanut vuokra-alueen takaisin Suomelle. Varuskunnan papin, kenttärovasti Kalervo Korpisen mielessä syntyi pian ajatus sotilasyhteisön omasta kirkosta, ja varuskunnan väki otti ehdotuksen innokkaasti vastaan. Hankkeen toteuttamiseksi perustettiin myöhemmin Merikappelin Tuki r.y., joka järjesti arkkitehtuurikilpailun ja alkoi kerätä lahjoitusvaroja rakentamista varten. Hankkeen rahoitus ei edennyt kovin nopeasti, sillä projekti oli kallis ja alhaisella prioriteetilla.
Kirkon arkkitehtuurikilpailuun kutsuttiin Osmo Lappo, Mikko Heliövaara ja Sakari Siitonen. Kilpailun voitti Osmo Lapon työ Navis, joka osoittautui kuitenkin liian kalliiksi rakentaa. Siten toteutettavaksi työksi valittiin Heliövaaran Nautilus. Rakennustyön hinnaksi arvioitiin 30-35 miljoonaa vanhaa markkaa, rahauudistuksen jälkeen 475 000 markkaa. Rahoja kerättiin keräyksellä seurakunnista ympäri Suomen. Merkittävimmät yksittäiset tukijat rakentamisessa olivat Wihurin rahasto 275 000 markalla, valtio 80 000 markalla ja Kirkon keskusrahasto 50 000 markalla.
Ensimmäiset louhinnat aloitettiin 30.11.1963, jolloin peruskiven räjäytystöistä vastasi Merivoimien komentaja, vara-amiraali Oiva Koivisto. Peruskiven muurasivat Rakel Wihuri ja kenttäpiispa Toivo Laitinen 28. joulukuuta 1963. Välillä tauonneiden rakennustöiden jälkeen Merikappeli luovutettiin 15. helmikuuta ja vihittiin käyttöön 14. maaliskuuta 1965, arvoltaan 503 000 markkaa.
Arkkitehtuuri ja esineistö

Merikappelin muoto kuvaa suuren laivan keulaa, joka nousee alttaripäässään lähes 20 metrin korkeuteen maan pinnasta. Merelliset aiheet toistuvat kellotapulissa, jonka siluetti muistuttaa veneen kolmikulmaista purjetta. Kirkon alttaritauluna toimii merimaisema Suomenlahdelle, joka näyttäytyy yhtä puhuttelevana kaikissa säissä ja kaikkina vuodenaikoina.
Merikappelin esineistö on saatu pääosin lahjoituksina, ja se seuraa aiheiltaan kirkon merellistä henkeä. Rannikkolaivaston vanha joukko-osastolippu muistuttaa Rannikkoprikaatin juurista. Vuonna 1932 naulattu lippu asetettiin Merikappeliin esille vuonna 1971. Merikappelin siunaushiekkalapio on puolestaan koululaiva Suomen Joutsenen ensimmäiseltä purjehdukselta. Matruusi Vilho Taipale kuoli pudottuaan mastosta aluksen kannelle vuonna 1938, jolloin kersantti Jukarainen teki seuraavan päivän siunaustilaisuutta varten erikseen lapion ja hiekka-astian. Siunauksen suorittanut pastori Erkki Kansanaho lahjoitti lapion kappelille vuonna 1973.
Kirkossa on esillä myös Åke Sandvallin tekemä suuri, 274 senttimetriä pitkä ja 140 kiloa painava Suomen Joutsenen pienoismalli. Se luovutettiin kappelille elokuussa 1974, ja paikalla olivat kaikki elossa olleet laivalla palvelleet veteraanit. Saaristolle tyypillisistä kirkkolaivoista poiketen Merikappelin Suomen Joutsenessa on pelastusveneet, sillä mallista haluttiin tehdä mahdollisimman autenttinen.
Elävä varuskuntakirkko

Merikappeli on edelleen käytössä oleva kirkkorakennus. Sen suurin käyttäjä on Upinniemen sotilasseurakunta, joka kokoontuu kappelissa hartauksiin, konsertteihin ja jumalanpalveluksiin. Siellä järjestetään alokaskauden tulokirkot ja sotilasrippikoulut konfirmaatioineen. Kirkollisten juhlapyhien yhteydessä Merikappeli täyttyy sotilaista ja varuskunnan muusta väestä. Merikappelia käyttävät myös Kirkkonummen suomen- ja ruotsinkieliset seurakunnat sekä Rannikkosotilaskotiyhdistys.
Vuosittain Merikappelissa suoritetaan lukuisia kirkollisia toimituksia: kasteita, avioliittoon vihkimisiä ja hautaan siunaamisia. Kirkon esineistö on käytössä myös toimituksissa. Alttarivaatteen, jossa pelikaani syöttää verellä poikasiaan, on suunnitellut Dora Jung. Tärkeimmät ehtoollisvälineet on otettu käyttöön Suursaareen valtauksen jälkeen pystytetyssä korsukirkossa. Merikappelin vihkiryijyn nimi on Purjehdus, ja hautaan siunaamisessa käytettävä hiekkalapio on peräisin Suomen Joutsenen seitsemänneltä koulutuspurjehdukselta. Seurakuntasalissa kokoontuvat päivä-, perhe- ja varhaisnuorten kerhot, ja siellä järjestetään kaksi kertaa vuodessa sotilasrippikoulu. Seurakuntasali toimii myös juhlatilana, jossa voidaan nauttia vaikkapa konfirmaatiokahvit tai viettää merkkipäivää.
Aiheesta muualla

Pronssireliefi Merikappelista vuodelta 1974 Suomen merimuseon kokoelmissa
Uudenmaan kirkot (pois lukien Espoo, Helsinki ja Vantaa)
Askola –
Bromarv –
Capella (Siuntio) –
Degerby –
Fagervik –
Haapajärvi –
Hanko –
Hyvinkää (ev.lut.) –
Hyvinkää (ortod.) -
Hyvinkää (vanha) –
Inkoo –
Järvenpää (ev.lut.) –
Järvenpää (ortod.) –
Karjaa –
Karkkila –
Karjalohja –
Kauniainen –
Kellokoski –
Kerava –
Kirkkonummi –
Klaukkala (ev.lut.) –
Klaukkala (ortod.) –
Kytäjä –
Kärkölä –
Lapinjärvi –
Lapinjärvi (pikku kirkko) –
Lappohja –
Liljendal –
Lohja –
Lohja (tsasouna) –
Loviisa –
Masala –
Merikappeli (Upinniemi) –
Mustio –
Myrskylä –
Mäntsälä –
Nummi –
Nurmijärvi –
Pernaja –
Pohja –
Porvoo –
Porvoon Kristuksen kirkastumisen kirkko –
Pornainen –
Pukkila –
Pusula -
Rajamäki –
Ruotsinpyhtää –
Sammatti –
Sipoo (uusi) –
Sipoo (vanha) –
Siuntio –
Snappertuna –
Söderkulla –
Tammisaari –
Tenhola –
Tuusula –
Täktom (kappeli) –
Vihti
Minda Ramm

| Minda Ramm |
| --- | --- |
 Minda Ramm
Henkilötiedot
Syntynyt: 27. joulukuuta 1859 Sogndal, Norja
Kuollut: 11. huhtikuuta 1924 (64 vuotta)
Kansalaisuus:  Norja
Ammatti:  kirjailija
Puoliso:  Hans E. Kinck
Kirjailija
Äidinkieli: norja
Tuotannon kieli: norja
Esikoisteos:  Lommen
Pääteokset:  Fotfæste
Aiheesta muualla
Löydä lisää kirjailijoitaKirjallisuuden teemasivulta
Minda Mathea Olava Ramm (27. joulukuuta 1859 Sogndal, Norja – 11. huhtikuuta 1924) oli norjalainen kirjailija.
Ramm suoritti cand. real. -tutkinnon 1890 ja julkaisi esikoisteoksensa Lommen 1896. Siinä hän kuvaa nuoren intellektuellin naisen kokemaa ristiriitaa, kun tämä kypsyy henkisesti ja luopuu naisen perinteisestä sukupuoliroolista. Aihetta käsittelevät myös Overtro. Skildringer fra ottiårene (1898) ja satiirinen pikkukaupunkikuvaus Valgaar (1909). Hänen viimeinen ja  merkittävin teoksensa on Fotfæste (1918), jossa hän käsittelee kaipuuta löytää elämään filosofinen perusta.
Rammin puoliso oli norjalainen kirjailija Hans E. Kinck.
Miku Hatsune

| Vocaloid Hatsune Miku |
| --- | --- |

 Vocaloid 2 Hatsune Miku -tuotepaketin kansikuvitus
Kehittäjä:  Crypton Future Media
Kehityshistoria
Ensijulkaisu:  31.8.2007
Tiedot
Ohjelmistotyyppi:  äänisyntetisaattori
Alusta:  Windows
Aiheesta muualla
Crypton.co.jp: Miku
Miku Hatsune (jap. 初音ミク, Hatsune Miku) on Vocaloid-tuoteperheeseen kuuluva laulusyntetisaattorituotesarja sekä tuotesarjan käyttämään lauluääneen yhdistetty kuvitteellinen hahmo. Ensimmäinen Miku Hatsune -ohjelmisto on julkaistu 31. elokuuta 2007. Miku Hatsune -tuotteet on kehittänyt japanilainen media-alan yritys Crypton Future Media. Jokaiseen Miku Hatsune -sarjan ohjelmistoon kuuluu muissakin Vocaloid-tuotteissa käytetty äänisyntetisaattoriohjelmisto sekä erityisesti Miku Hatsunea edustava äänipankki. Tuotemerkkiin liittyy olennaisesti visuaalinen piirroshahmo, joka usein kuvataan laulamassa syntetisaattorilla tehtyjä lauluja.
Miku Hatsune on menestyksekkäin ja tunnetuin Vocaloid-tuoteperheen edustajista. Laajalti japanilaisessa mediassa esillä ollutta Miku Hatsunen hahmoa on usein kutsuttu ”poptähdeksi”. Hahmo on myös esiintynyt lavalla hologrammina konserteissa, joissa on soitettu sarjan syntetisaattoreilla toteutettua musiikkia.
Ääni

Mitchie M:n kappale, jonka laulu on tuotettu Miku Hatsunella
Äänitiedostojen kuunteluohjeet
Miku Hatsunen äänipankki on tuotettu japanilaisen ääninäyttelijän Saki Fujitan (jap. 藤田咲, Fujita Saki) esittämistä äännenäytteistä. Äänipankkiin kuuluu ainoastaan japanin kielessä tarvittavat äännenäytteet, joten sillä ei voida kunnollisesti toteuttaa laulua muilla kielillä. Siitä huolimatta myös muilla kielillä tehdään lauluja.
Hahmo

Visuaalisena hahmona Miku Hatsune on 16-vuotias tyttö. Profiilinsa mukaan hän on 158 cm pitkä ja painaa 42 kg. Hahmon vaatetus perustuu löyhästi japanilaiseen tyttöjen koulupukuun ja siihen kuuluu mekko, paita, kravatti, irtohihat ja kengät. Hatsune Mikun on suunnitellut japanilainen kuvittaja KEI.
Pelit

Miku Hatsunen hahmon pohjalta on kehitetty myös Segan julkaisema rytmipelisarja. Sarjan ensimmäinen osa julkaistiin vuonna 2009, ja 2010-luvun puoleen väliin mennessä sarjan osia oli myyty useita miljoonia kappaleita.
Esiintymiset muissa maissa

Miku Hatsunen hahmo on esiintynyt hologrammina tuotesarjan musiikin konserteissa myös Japanin ulkopuolella. Vuonna 2016 hahmo kävi Pohjois-Amerikan kiertueella. Hahmo on myös esiintynyt Late Show with David Letterman -ohjelmassa vuonna 2014.
Muuta ohjelmistoa

MikuMikuDance (MMD) on ilmainen animaatiosovellus, joka sallii käyttäjien tehdä ja animoida videoita. Sovelluksen on alun perin tehnyt Yu Higuchi (HiguchiM) Miku Hatsune -hahmon animointiin.
Aiheesta muualla

MikuMikuDance-sovelluksen kotisivut (englanniksi)
Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Miku Hatsune Wikimedia Commonsissa
Michael Matt

| Michael Matt |
| --- | --- |

Henkilötiedot
Uran tiedot
Laji:  alppihiihto 
| Mitalit> Maa:   Itävalta.Miesten alppihiihto. Olympialaiset  | Mitalit> Maa:   Itävalta.Miesten alppihiihto. Olympialaiset  | Mitalit> Maa:   Itävalta.Miesten alppihiihto. Olympialaiset  | Maa:   Itävalta> Miesten alppihiihto. |
| --- | --- | --- | --- |
|  Kultaa | Peking 2022 | joukkuekilpailu |  |
|  Hopeaa | Pyeongchang 2018 | joukkuekilpailu |  |
|  Pronssia | Pyeongchang 2018 | pujottelu |  |
| MM-kilpailut  | MM-kilpailut  | MM-kilpailut  |  |
|  Hopeaa | Åre 2019 | pujottelu |  |
|  Hopeaa | Åre 2019 | joukkuekilpailu |  |
Michael Matt (s. 13. toukokuuta 1993) on itävaltalainen alppihiihtäjä, joka edustaa SK Flirsch -seuraa. Hän on joukkuekilpailun olympiavoittaja, ja sen lisäksi hänellä on kaksi olympia- ja kaksi MM-mitalia. Hän on voittanut yhden maailmancupin osakilpailun. Hän on Mario Mattin nuorempi veli.
Arvokilpailut

Vailin / Beaver Creekin MM-kilpailuissa 2015 Matt osallistui pujotteluun, jossa keskeytti toisessa laskussaan. Sankt Moritzin MM-kilpailuissa 2017 hän oli pujottelussa kahdeksas. Pyeongchangin olympialaisissa 2018 hän saavutti pronssia pujottelussa ja hopeaa joukkuekilpailussa. Åren MM-kilpailuissa 2019 Matt saavutti hopeaa pujottelussa ja joukkuekilpailussa. Cortina d'Ampezzon MM-kilpailuissa 2021 hän oli pujottelussa yhdeksäs. Pekingin olympialaisissa 2022 hän voitti kultaa joukkuekilpailussa.
Maailmancup

Matt kilpaili maailmancupissa ensimmäisen kerran Levin pujottelussa marraskuussa 2013. Maailmancupin pisteille hän pääsi ensimmäisen kerran Wengenin pujottelussa tammikuussa 2015 oltuaan 16:s. Kymmenen parhaan joukkoon hän sijoittui ensimmäisen kerran oltuaan kuudes Naeban pujottelussa helmikuussa 2016. Kolmen parhaan joukkoon hän sijoittui ensimmäisen kerran Levin pujottelussa marraskuussa 2016 oltuaan toinen. Ensimmäisen voittonsa hän saavutti Kranjska Goran pujottelussa maaliskuussa 2017. Hän oli samalla kaudella vielä kolmas Aspenissa ja viides pujottelucupin kokonaispisteissä.
Matt sijoittui kaudella 2017–2018 toiseksi Oslon kaupunkitapahtumassa sekä Zagrebin ja Adelbodenin pujotteluissa. Pujottelucupissa hän oli neljäs. Kaudella 2018–2019 hän sijoittui kolmanneksi Madonna di Campiglion pujottelussa. Kaudella 2023–2024 hän sijoittui Gurglin pujottelussa kolmanneksi.
Maailmancup > Maailmancupin osakilpailuvoitot (1)

| Aika | Paikka | Laji |
| --- | --- | --- |
| 5. maaliskuuta 2017 |  Kranjska Gora | Pujottelu |