stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Turku
Kulttuuri > Uskonto > Muut kristilliset seurakunnat

Muihin kristillisiin kirkkoihin lukeutuvat muun muassa katolinen Pyhän Birgitan ja Autuaan Hemmingin seurakunta, Suomen ortodoksisen kirkon Turun ortodoksinen seurakunta ja Lähetyshiippakuntaan kuuluvat Pyhän Paavalin luterilainen seurakunta ja Sankt Gabriels församling.
Suomen helluntaikirkon jäsenseurakunnista Turussa toimivat Kristillinen seurakunta Uusipesula ja Turun Helluntaiseurakunta. Itsenäisenä helluntaiseurakuntana Turussa toimii Turun Kotikirkko.
Kulttuuri > Uskonto > Muut uskonnot

Muita merkittäviä uskontokuntia Turussa edustavat Turun juutalainen seurakunta, jolla on oma synagoga, Suomen vietnamilaisten buddhalaisten yhdyskunta, jolla on temppeli Moisiossa, ja Turun Islamilainen Yhdyskunta.
Turussa toimii useita kymmeniä uskonnollisia yhteisöjä. Turussa on järjestetty vuodesta 2016 lähtien kesän alussa uskontojen yhteinen rauhankävely, jonka tarkoituksena on osoittaa, että erilaiset uskonnolliset yhteisöt voivat elää sovinnossa keskenään.
Kulttuuri > Uskonto > Entiset seurakunnat

Seuraavassa luettelossa on mainittu historiallisella ajalla lakkautetut seurakunnat Turun kaupungin nykyisellä alueella.
Kakskerran seurakunta (liitetty Turun Martinseurakuntaan 1959)
Kulttuuri > Ruokakulttuuri

Turkulainen perinneruoka on samalla varsinaissuomalaista perinneruokaa. Rusinamakkara, kala eri muodoissaan (erityisesti silakka), hapanleipä ja saaristolaisleipä ovat alueelle tyypillisiä perinneruokia.
Turkua on jo välillä tituleerattu Suomen ruokapääkaupungiksi. Ruokamatkailu on ollut hyvässä nosteessa ja Turkuun on noussut tasokkaita ravintoloita. Michelin-oppaaseen maininnan on saanut Kaskis, jolle myös Suomen Gastronominen Seura antoi Vuoden ravintola 2018 -tunnustuksen. Pikaruokaketju Hesburger on alkujaan turkulainen perheyritys, kuten myös Dennis Rafkinin perustama Pizzeria Dennis. Turun kauppahallissa on muutaman ravintolan keskittymä ja se onkin lounasaikaan suosittu ruokapaikka. Kauppahallissa on yhä myös useita ruokaan liittyviä erikoiskauppoja.
Lähiruoka on muun maan tavoin ollut hyvin esillä 2010-luvulla. Turun kulttuuripääkaupunkivuoden 2011 ruokakulttuurihankkeilla haluttiin tuoda esille lähiruokaa ja paikallisen ruuan ja ravintolakulttuurin erityispiirteitä.
Turussa järjestetään vuoden aikana useita ruokatapahtumia. Turku Craft Beer -festivaali järjestetään maaliskuussa. Maalis-huhtikuussa pidetään Saaristolaismarkkinat jokivarressa ja kesäkuussa vietetään Neitsytperunafestivaaleja. Elokuussa on aika maistella vegaaniruokia, suuren suosion saanut Vegånia järjestetään vuonna 2018 toistamiseen Vanhalla Suurtorilla. Samassa yhteydessä pidetään Turun Panimofestivaali. Syksyllä ajankohtaisia ovat Ruokamessut ja Food and Fun -festivaali. Perinteiset Turun silakkamarkkinat pidetään jokivarressa lokakuun lopulla.
Kirjallisuutta

Flykt, Maritta: Kaksi joutsenta Aurajoessa.  Turku:  Turkuseura, 2008.  ISBN 978-952-99619-5-5
Heikkilä, Markku: Uutissi Turust: ei virallissi, mut torellissi.  Turku:  Radio Sata, 2005.  ISBN 951-97572-9-5  (Turun murre)
Heikkilä, Markku: Turku: ikikaunis.  Kirjapaja, 2008.  ISBN 978-951-607-694-5
Junnila, Hilkka & Paasikivi, Iina & Perälä, Tauno & Hummelstedt, Christer & Raunio, Timo: Turun nimistö.  Turku:  Turun maakuntamuseo, 2001.  ISBN 951-595-069-4
Järventausta, Kari; Laine, Unto; Sahlberg, Raimo ja Turun eläin- ja kasvitieteellinen seura: Turun puisto-opas: Turun kaupungin tärkeimpien puistojen puut ja pensaat.  Turku:  Turun kaupunki, 1991.  ISBN 951-9262-46-6
Kalpa, Harri: Muuttuva kaupunki: Turku eilen ja tänään.  Turku:  Turun Sanomat, 1980.  ISBN 951-99124-8-7
Kallioniemi, Jouni: Piänt firinä Suamen Turus: sattumia, tapahtumia ja ajankuvia entisajan Turussa.  Kirjatorni Oy, 2000.  ISBN 951-96472-3-6
Kupila, Sanna: Sisua, siloa ja sinappia: merkkituotteita Turusta.  Turku:  Turun maakuntamuseo, 2004.  ISBN 951-595-090-2
Kurbatov, Juri: Turku : historiaa ja arkkitehtoninen kuva.  Turku:  Turun Pietari-seura, 2007.  ISBN 978-952-92-2373-2
Laaksonen, Hannu ja Lahtinen, Rauno: Kävely puutalojen Turussa.  Turku:  Turkuseura, 2004.  ISBN 951-96910-7-3
Lahtinen, Rauno: Kävely jugendtalojen Turussa.  Turku:  Turkuseura, 2006.  ISBN 952-99619-2-8
Lahtinen, Rauno ja Otronen, Merja: Kävely 1920- ja 1930-lukujen Turussa.  Turku:  Turkuseura, 2012.  ISBN 978-952-67404-7-8
Latvakangas, Eva: Turku : muuttuva kaupunki.  Turku:  Turun Sanomat, 2011.  ISBN 978-951-9129-84-6
Latvakangas, Eva: Turku : muuttuva kaupunki, osa II.  Turku:  Turun Sanomat, 2012.  ISBN 978-951-9129-88-4
Narjus, Raimo: Turku nousi tuhkasta jälleen : sodan tuhot ja kaupungin jälleenrakentaminen.  TS-Yhtymä Oy, 1998.  ISBN 951-9129-30-8
Niitemaa, Vilho & Nikula, Oscar & Sormunen, Tapio: Turun kulttuurihistoriaa.  Turku:  Turun historiallinen yhdistys, 1979.  ISBN 951-95100-7-9
Niskala, Meiju: Olet tässä (Turku).  Helsinki:  Avain, 2006.  ISBN 952-5524-26-4
Penttilä, Eino: Turku talvi- ja jatkosodassa 1939–1944.  Mainosteknikot, 1988.  ISBN 951-99926-6-9
Salmi, Jarmo: Suomen Turku.  Helsinki:  Otava, 2004.  ISBN 951-1-18464-4
Jukka Vakkila

| Henkilötiedot |
| --- | --- | --- | --- |
Koko nimi: Jukka Keijo Olavi Vakkila
Syntymäaika: 2. huhtikuuta 1951 (ikä 73)
Syntymäpaikka: Joutseno, Suomi
Valmennusura
1973–1974: KPK (jun.)
1975–1981: KP-75
1978–1981: Suomi U16
1982–1984: Haka
1984–1985: Suomi U21
1986–1987: Haka
1986–1988: Suomi (olympiajoukkue)
1988–1992: Suomi
1993–1996: Haka
1997: Jazz
2018: KTF tytöt
2019: StU
2020-2022: PePo naiset

Jukka Keijo Olavi Vakkila (s. 2. huhtikuuta 1951 Joutseno) on suomalainen jalkapallovalmentaja. Hän toimi Suomen maajoukkueen valmentajana vuosina 1988–1992.
Vakkila aloitti valmentamisen jo nuorena ja eteni Keravan Pallokerhon junioreiden valmentajasta Keravan Pallon edustusjoukkueen ja Keski-Uudenmaan piirijoukkueen valmentajaksi, toimien jälkimmäisessä tehtävässä vuosina 1974–1977. Myöhemmin hän oli vuosia Valkeakosken Hakan SM-sarjajoukkueen päävalmentajana. Maajoukkueiden valmentamisen hän aloitti jo vuonna 1979, mutta koulutti samalla itseään. Itsensä kouluttamisen lisäksi hän oli luomassa JVK-tutkintoa (Jalkapallovalmentajakoulu) Suomeen, jonka kaikki nykyiset suomalaiset huippuvalmentajat ovat suorittaneet. Vuosina 1980–1993 Vakkila toimi Palloliiton valmentajakoulun rehtorina ja vuoden 1984 lopusta alkaen koulutuspäällikkönä.
Maajoukkuepestin jälkeen Vakkila valmensi Hakan Suomen mestariksi vuonna 1995. Lisäksi hän on valmentanut porilaista FC Jazzia ja toiminut Kotkan TP:n toimitusjohtajana.
Viime vuosina Vakkila on toiminut Suomen Palloliiton projekteissa ja kouluttajana. Hän on toiminut myös Suomen Jalkapallovalmentajat ry:n puheenjohtajana vuodesta 1994 ja Euroopan Jalkapallovalmentajaunionin, UEFT:n hallituksen jäsenenä vuodesta 2004.
Vakkila oli kokoomuksen ehdokkaana Kaakkois-Suomen vaalipiirissä vuoden 2019 eduskuntavaaleissa. Hän sai 319 ääntä, eikä tullut valituksi.
Vakkila asuu Savitaipaleella (2018). Hänellä on vaimo ja viisi lasta.
Mirjami Paso

Mirjami Paso (s. 1972 Posio) on suomalainen oikeustieteen tohtori, hovioikeudenneuvos, varatuomari ja dosentti. Hän on toiminut vuodesta 2016 hovioikeudenneuvoksena Helsingin hovioikeudessa. Sen ohella Paso työskentelee Itä-Suomen yliopistossa vuosina 2017–2022 määräaikaisena oikeustieteen työelämäprofessorina (engl. Professor of Practice). Itä-Suomen yliopiston mukaan Paso on ensimmäinen oikeustieteen Professor of Practise -tehtävään nimitetty henkilö Suomessa, joka samaan aikaan työskentelee tuomarina.
Nuoruus ja uran alku

Mirjami Paso syntyi Posiolla. Hän kirjoitti ylioppilaaksi 1991 Kiimingin lukiosta. Lukion jälkeen hän opiskeli oikeustiedettä Lapin yliopistossa ja valmistui sieltä 1998 oikeustieteen kandidaatiksi ja oikeustieteen lisensiaatiksi vuonna 2000. Tohtoriksi Paso väitteli yleisen oikeustieteen alalla Turun yliopistossa vuonna 2009. Väitöskirjassaan hän vertaili erilaisten retoriikan tutkimuksen menetelmien avulla korkeimman oikeuden ja Euroopan yhteisöjen tuomioistuimen tuomioita sekä niiden perusteluja 1990-luvulla ja 2000-luvun alussa. Hän analysoi väitöstutkimuksessaan tuomioistuinten päätösten tekstin retoriikkaa. Paso huomasi, että EY-tuomioistuimen ratkaisuissa ja niiden perusteluissa on tavallisesti suostuttelevan poliittisen retoriikan piirteitä. Sen sijaan korkeimman oikeuden tuomioissa ja niiden perusteluissa vastaavaa ei hänen mukaansa esiintynyt.
Ammatillinen ura

Valmistuessaan tohtoriksi (2009) Paso työskenteli Joensuun yliopiston eurooppaoikeuden lehtorina. Sen ohella hän on työskennellyt Turun ja Itä-Suomen yliopistoissa tutkijana, lehtorina ja määräaikaisena professorina. Hän on heinäkuusta 2013 lukien ollut myös Lapin yliopiston yleisen oikeustieteen dosentti.
Akateemisen työn ohella Mirjami Paso on työskennellyt oikeuslaitoksen palveluksessa. Hän auskultoi Kuopion käräjäoikeudessa ja sai varatuomarin arvon vuonna 2000. Sen jälkeen hän on toiminut erilaisissa tuomaritehtävissä. Hän on sittemmin ollut tuomarina Itä-Suomen hallinto-oikeudessa ja vuodesta 2016 lähtien Helsingin hovioikeudessa.
Oikeustieteellisenä asiantuntijana Paso on osallistunut erilaisiin julkisiin lainvalmisteluhankkeisiin oikeusministeriössä ja opetus- ja kulttuuriministeriössä. Hän on ollut lainsäädännön asiantuntijana myös Suomen ortodoksisen kirkon kirkollishallituksessa.
Ammatillinen ura > Työelämäprofessori

Mirjami Paso nimitettiin viiden vuoden määräaikaiseen oikeustieteen työelämäprofessorin tehtävään Itä-Suomen yliopistoon 1.2.2017 alkaen.
Pason nimityksen tarkoituksena on vahvistaa Itä-Suomen yliopiston ja tuomioistuinlaitoksen välistä viestintää. Mirjami Paso hoitaa tehtävää osa-aikaisesti normaalin työnsä (hovioikeudenneuvos) ohella. Tehtävässä oikeustieteellinen teoria ja Pason käytännön kokemus tuomarin työstä yhdistyvät. Itä-Suomen yliopiston oikeustieteiden laitoksen johtajan, professori Tapio Määtän mukaan uusi tehtävä tukee oikeudellisen ratkaisun teorian ja prosessioikeuden opetuksen sekä tutkimuksen kehittämistä, koska Paso tuomarintyönsä kautta tuo yliopistoonsa ajankohtaista tietoa tuomioistuinten toiminnasta. Käytännöllisen tiedon avulla Itä-Suomen yliopisto pystyy kehittämään oikeustieteen opetusta. Käytännön osaamisen linkittyminen tutkimukseen vahvistaa myös oikeustieteellisen tutkimuksen yhteiskunnallista vaikuttavuutta Itä-Suomen yliopistossa. Määtän mukaan nimityksestä on hyötyä myös toisinpäin: tavoitteena on auttaa  tuomarikoulutuksen kehittämistä käytännössä ja vaikuttaa tuomioistuinten tekemään laatutyöhön.
Tutkimustyö

Oikeustieteilijänä Paso on tutkinut erityisesti yleisen oikeustieteen alaan liittyviä kysymyksiä. Hän on mm. analysoinut tuomioistuimien päätöksiä ja niiden perusteluja. Kotimaisen oikeuskäytännön lisäksi hän on perehtynyt syvällisesti eurooppaoikeuteen.
Paso on laatinut useita julkaisuja muun muassa oikeudellisen argumentaation, oikeusvertailun, hallintoprosessioikeuden sekä oikeustieteellisen koulutuksen ja tieteellisen kirjoittamisen alalta.
Teoksia

Viimeisellä tuomiolla. Suomen korkeimman oikeuden ja Euroopan yhteisöjen tuomioistuimen ennakkopäätösten retoriikka. Kauppakamari, 2009. ISBN 9789522460004.
Vakauslaitos

Vakauslaitos, aiemmin vakauskomissioni oli Suomessa vuosina 1885–1972 toiminut valtion laitos, johon kuuluivat kauppa- ja teollisuusministeriön alaiset vakaajat. Nykyisin mittauslaitteiden varmentamisista (aiemmin vakauksista) vastaavat Tukesin hyväksymät yksityiset tarkastus- ja arviointilaitokset sekä valtuutetut laitokset.
Aiheesta muualla

Hiusten halkojaa haastattelemassa. Käynti valtion vakaustoimistossa, Suomen Kuvalehti, 23.08.1924, nro 34, s. 12, Kansalliskirjaston digitaaliset aineistot
Mistä tiedetään, että metri on metri? Prof. Väisälän ainutlaatuinen keksintö ja muita vakaustoimiston ihmeitä, Suomen Kuvalehti, 12.01.1935, nro 2, s. 8, Kansalliskirjaston digitaaliset aineistot
Marko Parkkinen

Marko Parkkinen (s. 19. maaliskuuta 1970 Helsinki) on suomalainen sarjayrittäjä ja uusien yritysten liikeideoihin erikoistunut yrityskonsultti. Hän oli mainosalalla johtotehtävissä 2000-luvun alussa.
Ura

Diplomi-insinööri ja liiketalouden bachelor-tutkinnon suorittanut Marko Parkkinen aloitti uransa Imatran Voiman markkinoinnissa ja sisäisenä konsulttina. Tämän jälkeen hän toimi toimitusjohtajana mainostoimisto Euro RSCG:ssä, kunnes vuonna 2002 perusti viiden partnerin kanssa mainostoimisto Bob Helsingin, jonka toimitusjohtajana ja sitten hallituksen puheenjohtajana hän toimi vuoden 2006 loppuun.
Parkkinen on ollut ja on edelleen mukana monessa yrityksessä joko suoraan tai perustamansa ja omistamansa kasvuyrityksiä hallinnoivan kehitys- ja konsulttiyhtiö Seedin kautta. Parkkinen toimii sen toimitusjohtajana.
Yritykset

Vuosien 2010-2017 aikana Parkkinen on ideoinut ja perustanut eri yhteistyökumppaneiden kanssa useita yrityksiä, kuten proteiinipitoisia kasvisruokatuotteita lähiruokana tarjoavan Verso Food Oy:n, joka toi markkinoille härkäpapuvalmiste Härkiksen syyskuussa 2016 , Vaikutustoimisto Freud Oy:n (nyk. Vapa Impact Oy), tietoteknisiä ratkaisuja tarjoavan Taito United Oy:n, muovia korvaavia puupohjaisia materiaaleja kehittävän Woodly Oy:n (aik. Welmu International Oy) , paikallisesti toimiviin elintarvikeyrityksiin sijoittavan ja näiden kasvua ja kannattavuutta tehostavan Pro Finnish Oy:n, asumis- ja hoivapalveluja tarjoavan Palveluksessa Suomi Oy:n , rakennusalan käyttöön tarkoitettuja digitaalisia palveluita tarjoavan Digiraksa Oy:n (nykyisin Vizibler)  sekä Business Butler Oy:n (nykyisin Neadvice), jonka kehittämä palvelu automatisoi yritysten vierailuprosessin. Neadvice on alusta joka automatisoi kaikki toiminnot aina vieraan kutsumisesta kulunvalvontaan ja tilavarauksiin.
Yritykset > Aiempia yrityksiä

Parkkisen ideoimassa, kasvuyrittäjyyteen kannustavassa Oravanpesä-projektissa on perustettu makeisyritys Fekman Oy, koirapalvelutietokanta Dogia Oy,koulutusyritys Lifestyle Academy Oy sekä seniorikansalaisten työllistämiseen tähtäävä Ilolla Oy.
Yhdessä Lauri Hulkon kanssa Parkkinen perusti APE Payment Oy:n, jonka kehittämä nanomaksukukkaro on yhtenäinen maksujärjestelmä netin nanomaksuihin eli pieniin, jopa muutamien senttien suuruisiin maksuihin.
Parkkinen on ollut myös mukana omistajana ja hallituksen jäsenenä Kaipaus Oy:ssä, joka on nanoteknologiaan pohjautuvia tuoksukoruja valmistava yritys. Parkkinen perusti yrityksen keväällä 2006 Tuula Anttolan kanssa. Tuoksukorujen suunnittelusta vastaavat Antti Eklund, Harri Koskinen, Paola Suhonen ja Jussi Wright.
Parkkinen perusti yhdessä Lauri Hulkon ja Seppo Sairasen kanssa vuoden 2006 lopussa netissä toimivan mainosrahoitteisen uutis- ja viihdepalvelu News to Screen Oy:n. Parkkisen luotsaama palvelu ajautui konkurssiin kesällä 2009.
Omien yritysten perustamisten lisäksi Parkkinen on myös sijoittanut useisiin yrityksiin joko suoraan, tai yritystensä kautta. Eräs näistä on yhteiskunnallisella asialla jo arvostusta saanut Paptic Oy, joka on kehittänyt suomalaisen innovaation, biologisesti hajoavan vastineen muoville . Paptic ylsi finaalisijoille Kasvu Open 2016 kilpailussa.
Luottamustehtävät

Marko Parkkinen on toiminut Gummerus Oy:n, Zeeland Oyj:n ja Nitro FX Oy:n hallituksen jäsenenä. Hän kuului myös puolustusministeriön asevelvollisuustyöryhmään sekä suomalaisen ruoan kilpailukykyä varmistavaan Kansallinen ruokastrategia 2020 -ryhmään.
Yhteiskuntaohjelmat

Oravanpesä-projektin lisäksi Parkkinen on ollut ideoimassa ja käynnistämässä muitakin yhteiskuntaohjelmia.
Esimiehestä johtajaksi -ohjelman tavoitteena on parantaa suomalaista työelämää johtamisen kautta. Siihen valitaan kerralla 30 tuoretta esimiestä kasvamaan esimiehistä johtajiksi.
Ravistajat 2013 -ohjelma haki kymmenen eniten suomalaisten arkea muuttanutta tai seuraavan kymmenen vuoden aikana muuttavaa yritystä. Finalistit esiteltiin 1.4.2014 julkaistussa Ravistajat-kirjassa, jonka yhtenä kirjoittajana Marko Parkkinen toimi.
Uudistuminen 2013 -hanke kiersi eri puolilla Suomea ja järjesti viisi alueellista pk-yritysten johdon työpajaa sekä kyselyn pk-yritysten uudistumiskyvystä ja -halusta. Ratkaisutoimisto Seedin kanssa yhteistyössä siinä toimivat Itella, MTV3, NASDAQ OMX Helsinki, Pohjola, Sitra ja Sonera.
HTK (Hyväksytty toiminnankehittäjä) -ohjelma on Kauppakamarin ja Seedin yhdessä toteuttama yhteiskunnallinen ohjelma, jonka tavoitteena on uudistaa Suomi valmentamalla yrityksiin seuraavan viiden vuoden aikana tuhat mustan vyön uudistajaa.
Future CEO -hankkeen tavoitteena on auttaa suomalaisia yrityksiä pärjäämään helpottamalla toimitusjohtajien oppimista. Future CEO -tutkimus tehtiin ensimmäisen kerran 2016, jolloin tutkittiin yli 100 henkeä työllistävien yritysten toimitusjohtajia arvoketjussa hallitus - toimitusjohtaja - johtoryhmä. Tutkimus toteutetaan vuorovuosin suurille ja pk-yrityksille.
Yrittäjästä omistajaksi -hanke tarjoaa apua yrittäjyyden ja omistajuuden murroskohdassa oleville yrityksille. Hankkeeseen kuuluu Hyvä omistaja -valinta, joka toteutettiin ensimmäisen kerran 2016 , ja sen jälkeen vuosittain.
Muuta

Parkkinen oli mukana Nelosella vuonna 2007 esitetyssä Kuka, mitä, häh? -keskusteluohjelmassa ja tammi–huhtikuussa 2011 MTV3:lla esitetyn Keksijätehtaan studioraadissa yhdessä Jethro Rostedtin ja Paola Suhosen kanssa.
Parkkinen on listattu vuoden 2010 tivi-vaikuttajiin. Tietoviikko kokosi jälleen kerran oman alansa 100 vaikutusvaltaisinta henkilöä tivi-vaikuuttajat -listalle.
Parkkinen oli 10 finalistin joukossa vuoden 2011 innovaatiojohtajaksi Microsoft Business Summit -valinnassa.lähde?
Vuonna 2005 MAT-säätiö nimesi Parkkisen Mainonnan monitahoksi elämäntyöstään markkinointiviestinnän parissa.
Valaanpaloitus

Valaanpaloitus on norjalaisen taiteilijan Henrik Finnen litografia vuodelta 1951. Teos on kooltaan 59×73 cm ja se kuuluu nykyään Ateneumin taidemuseon Ester ja Jalo Sihtolan lahjoituskokoelmaan.
Henrik Finne teki pitkiä merimatkoja muun muassa Etelämerelle 1930-luvun lopulla. Valaanpaloitus on tämän saanut aiheensa näiltä Finnen merimatkoilta. Finneä arvostetaan värigrafiikan taitajana. Tämä taito tulee ilmi myös Valaanpaloitus-työssä sen kahdeksaine väreineen.
Aiheesta muualla

Valaanpaloitus Kansallisgallerian sivuilla (Arkistoitu – Internet Archive)
Paul Wahl & Co

Paul Wahl & Co oli vuosina 1850–1909 toiminut suomalainen yritys, joka harjoitti Itä-Suomessa sahaustoimintaa, raudanvalmistusta sekä laivojen, erilaisten koneiden ja sähköteknisten tuotteiden valmistusta. Viipurissa pääkonttoriaan pitänyt Paul Wahl & Co harjoitti myös laivanvarustusta ja tukkukauppaa. Yrityksen perustaja oli viipurilainen kauppaneuvos Paul Wahl vanhempi (1797–1872). Paul Wahl & Co:n toiminta päättyi talousvaikeuksien ja Wahlin perillisten erimielisyyksien vuoksi 1909 ja sen tuotantolaitokset siirtyivät A. Ahlström Osakeyhtiön ja W. Gutzeit & Co. -osakeyhtiön omistukseen.
Varkauden telakka ja konepaja

Paul Wahl osti 1834 yhdessä helsinkiläisen Erik Längmanin (1799–1863) kanssa Varkauden Huruskosken rannalla toimineen järvimalmia käyttäneen rautaruukin jonka Gustaf Wrede oli perustanut 1815. He perustivat ruukin yhteyteen myös sahan ja vuonna 1846 laitokset siirtyivät kokonaan Wahlin omistukseen.
Wahl perusti Varkauteen konepajan 1851 mutta konepaja, masuuni ja valimo tuhoutuivat pari vuotta myöhemmin 1854 tulipalossa. Wahl lopetti nyt raudan valmistuksen Varkaudessa mutta rakensi konepajan uudelleen Ämmäkosken rannalle. Varkauden Pirtinniemeen rakennettiin 1866 laivatelakka sekä sen yhteyteen höyrykattila- ja puusepänverstaat.
Huruskoskelle rakennettiin 1870-luvulla putlaus- ja valssilaitos. Ensimmäinen höyrylaiva valmistui Varkauden telakalta 1864. Wahlin konepajassa rakennettiin myös erilaisia koneita muun muassa sahateollisuuden käyttöön. Vuonna 1900 Wahlin Varkauden laitoksilla (konepaja, valssaamo, telakka ja saha) työskenteli lähes 1 000 henkilöä. Wahlin laitokset siirtyivät 1909 A. Ahlström Osakeyhtiön omistukseen.
Sahalaitokset

Paul Wahl & Co. omisti yhdessä toisen viipurilaisen yrityksen Hackman & Kumpp. kanssa Rautalammilla Kerkonkosken sahan. Saha aloitti toimintansa 1858 ja se oli toiminnassa ajoittaisia tuotantoseisokkeja lukuun ottamatta vuoteen 1885. Hackman myi tällöin osuutensa sahasta Paul Wahl & Co:lle ja sahan maat ja rakennukset jäivät Wahlin omistukseen ja siirtyivät sitten 1909 A. Ahlström Osakeyhtiölle. Paul Wahl & Co:lla oli lisäksi sahoja muun muassa Puumalan Miettulassa (per. 1876), Suovussa Kuopion lähellä, Ämmäkoskessa Kajaanissa, Muuramessa, Suur-Hietasessa Kotkassa ja Ummeljoella Anjalassa. Paul Wahl & Co. oli myös huomattava maanomistaja, vuonna 1909 sillä oli maata noin 200 000 hehtaaria.
Rautaruukit

Wahl omisti Jyrkän rautaruukin (per. 1831) Sonkajärvellä jonka yhteydessä toimi 1890-luvulle saakka kankirauta- ja naulapajat. Ruukin tuottama rauta meni Wahlin Varkauden laitosten käyttöön. Jyrkän ruukki suljettiin kannattamattomana 1909 mutta se oli vielä toiminnassa 1915–1919 raudan hinnan noustua ensimmäisen maailmansodan aikana korkeaksi. Lisäksi Wahl osti 1874 Vieremältä 1829 perustetun Salahmin ruukin ja rakensi sen yhteyteen masuunin. Salahmin ruukki tuotti masuunissaan järvimalmista noin 1 000 tonnia takkirautaa vuodessa ja tämä tuotanto meni Wahlin Varkauden tehtaiden käyttöön. Salahmin ruukki lopetti toimintansa 1908. Wahl oli hankkinut 1882 itselleen Korkeakosken ruukin joka oli lopettanut toimintansa 1872. Tämän ruukin toimintaa ei käynnistetty kuitenkaan uudelleen.
Wahlilla oli voimassa 1901 vielä 12 kpl valtausta järvimalmin nostamiseksi, mutta 1900-luvulla rautakaivosten rautamalmi syrjäytti sen raudan raaka-aineena.
Sähköteollisuus

Wahlilla oli Viipurissa sähköteknisten laitteiden valmistusta. Sähkölaitteiden valmistus aloitettiin Varkaudessa 1887 mutta valmistus siirrettiin 1888 Viipuriin. Wahl omisti Viipurissa myös sähkönjakeluyhtiön joka toimitti sähköä Viipurin valaistukseen. Vuonna 1900 yritys rakensi Viipurin pohjoispuolella sijainneeseen Lavolankoskeen vesivoimalan josta sähkö johdettiin 33 kilometrin pituista voimalinjaa pitkin Neitsytniemen muuntoasemalle Viipuriin. Voimalaitos aloitti toimintansa syksyllä 1900 ja se tuotti vuodessa noin 0,5 miljoonaa kilowattituntia sähköä Viipurin tarpeisiin. Vuonna 1910 Elekricitets- och Gasaktiebolag Paul Wahl & Co siirtyi saksalaisen AEG:n omistukseen.
Kirjallisuutta

Reijo Valta: Laudamiehestä Hietaseen. Paul Wahl & Co:n laivasto ja sen toiminta 1830-luvulta vuoteen 1909. Saarijärvi 1997. ISBN 951-97717-0-0
Martti Rommi: Wahlin Saha 1905–1967 Lamposaari. Vammalan Kirjapaino Oy, Sasatamala 2013. ISBN 978-952-93-2627-3
Paul Wahl & Co:n Varkauden konepajalla rakennetut höyryalukset S/S Heinävesi I ja S/S Heinävesi II.
Paul Wahl & Co:n Varkauden konepajalla rakennettu S/S Armas kuvattuna kesällä 2009.
Achille Valenciennes

Achille Valenciennes
Achille Valenciennes (9. elokuuta 1794 Pariisi – 13. huhtikuuta 1865) oli ranskalainen eläintieteilijä, joka oli erityisesti perehtynyt kaloihin. Hän vaikutti myös parasitologian kehitykseen tärkeällä ihmisen suolistoloisia koskevalla tutkimuksellaan sekä kehitti  eliöiden systematiikkaa vertailemalla fossiileja ja nykyään eläviä lajeja.
Valenciennes oli Georges Cuvierin oppilas ja oli hänen kanssaan toimittamassa huomattavaa 22-osaista kalatieteellistä teosta l'Histoire naturelle des poissons (1828–1848) ja itse asiassa saattoi työn päätökseen Cuvierin kuoltua 1832. Teoksessa Cuvier ja Valenciennes nimesivät suuren määrän kalalajeja. Hänet valittiin Ranskan tiedeakatemian jäseneksi vuonna 1844. Valenciennes työskenteli eläintieteilijänä Pariisin Muséum national d'histoire naturellessa.
Linnuista Valenciennes nimesi harlekiinifrankoliinin (Scleroptila levaillantii, nykyisin Francolinus levaillantii).
Aiheesta muualla

Jean Théodoridès: Une amitié du savants au siecle dernier: Alexander von Humboldt et Achille Valenciennes. Biologie médicale, helmikuu 1965
| Auktoriteettitunnisteet  |
| --- | --- |
Kansainväliset:  FAST  ISNI  VIAF  WorldCat 
Kansalliset:  Norja  Ranska  BnF data  Saksa  Italia  Israel  Yhdysvallat  Ruotsi  Tšekki  Kreikka  Alankomaat 
Taiteenala:  Scientific illustrators 
Henkilöt:  Deutsche Biographie  DDB 
Muut:  SNAC  IdRef