stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Liikennevalo-ohjaus
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Liikennevalo-ohjaus Wikimedia Commonsissa
Helsingin kaupungin liikenteenohjauskeskus (Arkistoitu – Internet Archive)
Tampereen liikennevalot
Turun liikennevalot (Arkistoitu – Internet Archive)
LIVASU, Tiehallinnon liikennevalosuunnitteluohje (Arkistoitu – Internet Archive)
Wienin sopimuksen määritelmiä liikennevaloista (ranskaksi)
Liikennevalot.info
Kuntatekniikan foorumi: Aina vihreää ambulansseille ja paloautoille
LED-valojen käyttö liikennevaloissa (englanniksi)
Dynniq (Arkistoitu – Internet Archive), liikennevalojärjestelmiä tekevä yritys (englanniksi)
Swarco, liikennevalojärjestelmiä tekevä yritys
PrismaTibro, painonappien valmistaja (ruotsiksi)
Liikennevalojärjestelmiä tekevä yritys (englanniksi)
Itä-Berliinin liikennevaloissa kuvattu hattupäinen mies Ampelmännchen on saanut Saksassa legendaarisen maineen.
Autoliikennevalot Englannin Warringtonissa.
Auto- ja raitiovaunuliikennevalot Helsingin Kalliossa.
Turkmenistan.
Liikennevaloista varoittava suomalainen liikennemerkki.
Yksiaukkoinen lisäopastin normaalin opastimen vieressä. Suomessa lisäopastimen sijoitustapa poikkeaa kuvassa olevasta.
LED-liikennevalot Ruotsin Örnsköldsvikissä.
Jalankulkuopastin.
Pyöräilijä Helsingin keskustassa Mannerheimintiellä.
Liikennevalojen ohjauskoje on yleensä sijoitettu kaappiin.
Ohjauskojeen kaappi avattuna.
Painonappi puolalaisissa liikennevaloissa.
Tasoristeyksen valo-ohjaus.
Suomalainen joukkoliikenneopastin.
Jokeri-linjan 550 risteysylitys pysäyttää muun liikenteen.
Mahiedine Mekhissi-Benabbad

| Mitalit | Mitalit | Mitalit |  |
| --- | --- | --- | --- |
|  Mahiedine Mekhissi-Benabbad Amsterdamissa 2016 |  Mahiedine Mekhissi-Benabbad Amsterdamissa 2016 |  Mahiedine Mekhissi-Benabbad Amsterdamissa 2016 |  |
Maa:  Ranska
Miesten yleisurheilu
|  Olympialaiset  |  Olympialaiset  |  Olympialaiset  |  |
|  Hopeaa | Peking 2008 | 3 000 m ej |  |
|  Hopeaa | Lontoo 2012 | 3 000 m ej |  |
|  Pronssia | Rio 2016 | 3 000 m ej |  |
| MM-kilpailut  | MM-kilpailut  | MM-kilpailut  |  |
|  Pronssia | Daegu 2011 | 3 000 m ej |  |
|  Pronssia | Moskova 2013 | 3 000 m ej |  |
| EM-kilpailut  | EM-kilpailut  | EM-kilpailut  |  |
|  Kultaa | Barcelona 2010 | 3 000 m ej |  |
|  Kultaa | Helsinki 2012 | 3 000 m ej |  |
|  Kultaa | Zürich 2014 | 1 500 m |  |
|  Kultaa | Amsterdam 2016 | 3 000 m ej |  |
|  Kultaa | Berliini 2018 | 3 000 m ej |  |
| Sisäratojen EM-kilpailut  | Sisäratojen EM-kilpailut  | Sisäratojen EM-kilpailut  |  |
|  Kultaa | Göteborg 2013 | 1 500 m |  |
| Maastojuoksun EM-kilpailut  | Maastojuoksun EM-kilpailut  | Maastojuoksun EM-kilpailut  |  |
|  Hopeaa | Tilburg 2018 | sekaviesti |  |
Mahiedine Mekhissi-Benabbad (s. 15. maaliskuuta 1985) on ranskalainen estejuoksija.
Ura

Mekhissi-Benabbad sijoittui Brysselin maastojuoksun MM-kisoissa 2004 nuorten sarjassa 61:nneksi. Saman vuoden Grosseton nuorten MM-kisoissa hän karsiutui estejuoksun alkuerissä ajalla 9.09,53. Hän karsiutui estejuoksun alkuerissä myös Erfurtin alle 23-vuotiaiden EM-kilpailuissa 2005. Vuonna 2006 hän juoksi kahdeksanneksi 1 500 metrin juoksussa sekä Euroopan-cupin superliigassa ajalla 3.53,66 että yleisurheilun maailmancupissa. Vuonna 2007 Mekhissi-Benabbad voitti alle 23-vuotiaiden Euroopan-mestaruuden estejuoksussa ja oli toinen Euroopan cupin superliigassa.
Osakan MM-kisoissa 2007 Mekhissi-Benabbad karsiutui alkuerissä ajalla 8.33,11. Seuraavana vuonna hän voitti olympiahopeaa Pekingin olympialaisissa ajalla 8.10,49. Hän voitti lisäksi Euroopan cupin ja Ranskan-mestaruuden. Berliinin MM-kilpailuissa 2009 hän keskeytti loukkaantumisen takia alkuerässä. Vuonna 2010 hän oli 1 500 metrin kahdeksas Dohan sisäratojen MM-kilpailuissa. Hän teki 30. kesäkuuta 2010 Reimsissä 2 000 metrin estejuoksun maailmanennätyksen 5.10,68.
Barcelonan EM-kilpailuissa Mekhissi-Benabbad voitti 3 000 metrin esteiden kultaa ajalla 8.07,87. Splitin maanosien cupissa hän sijoittui estejuoksussa kolmanneksi. Daegun MM-kilpailuissa 2011 hän sai 3 000 metrin estejuoksussa pronssia ajalla 8.16,09. Hän voitti Euroopan-mestaruuden Helsingissä 2012 ajalla 8.33,23. Saman vuoden Lontoon olympialaisissa hän sai hopeaa ajalla 8.19,08. Göteborgin sisäratojen EM-kilpailuissa 2013 hän voitti kultaa 1 500 metrillä. Mekhissi-Benabbad juoksi estejuoksun Euroopan ennätyksen 8.00,09 Timanttiliigan kilpailussa Pariisissa 6. heinäkuuta 2013.
Zürichin EM-kisoissa 2014 Mekhissi-Benabbad voitti 1 500 metrin juoksun. Hän sijoittui alun perin ensimmäiseksi myös 3 000 metrin estejuoksussa, mutta hänen suorituksensa hylättiin hänen riisuttuaan paitansa loppusuoralla. Hän on aiemminkin häiriköinyt kilpailuissa. Barcelonan EM-kisoissa vuonna 2010 Mekhissi-Benabbad pyysi kisamaskottia polvistumaan eteensä voitettuaan Euroopan-mestaruuden, minkä jälkeen hän työnsi maskotin kumoon. Vuotta myöhemmin Mekhissi-Benabbad joutui kilpailukieltoon tapeltuaan maanmiehensä Mehdi Baalan kanssa. Helsingin EM-kisoissa kesällä 2012 Mekhissi-Benabbad tönäisi jälleen kisamaskottia. Kisamaskottina toimi tuolloin 14–15-vuotias tyttö.
Mekhissi-Benabbad voitti 3 000 metrin estejuoksun Euroopan-mestaruuden Amsterdamissa 2016 ajalla 8.25,63. Saman vuoden Rio de Janeiron olympialaisissa hän sai pronssia ajalla 8.11,52. Lontoon MM-kilpailuissa 2017 hän sijoittui 3 000 metrin estejuoksussa neljänneksi ja karsiutui 1 500 metrillä alkuerissä. Hän voitti 3 000 metrin estejuoksun Euroopan-mestaruuden Berliinissä 2018 ajalla 8.31,66. Saman vuoden maastojuoksun EM-kilpailuissa hän kuului sekaviestissä Ranskan hopeajoukkueeseen.
Henkilökohtaiset ennätykset

1 000 metrin juoksu: 2.17,14 (2009)
1 500 metrin juoksu: 3.33,12 (2013)
Maili: 3.51,55 (2014)
2 000 metrin juoksu: 4.56,85 (2013)
3 000 metrin juoksu: 7.44,98 (2010)
2 000 metrin estejuoksu: 5.10,68 (2010)
3 000 metrin estejuoksu: 8.00,09 (2013)
1 500 metrin juoksu: 3.36,95 (2013)
2 000 metrin juoksu: 5.08,58 (2017)
3 000 metrin juoksu: 7.43,72 (2013)
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Mahiedine Mekhissi-Benabbad Wikimedia Commonsissa
M/T Exxon Valdez

| M/T Exxon Valdez |
| --- | --- |
 Exxon Valdez karilla Prince William Soundissa.
Tyyppi:  säiliöalus
Lippuvaltio:   Yhdysvallat (1986–2005)    Marshallinsaaret (2005–2008)    Panama (2008–2012)
IMO-numero:  8414520
Rakennustelakka:  National Steel and Shipbuilding Company
Tilattu:  1. elokuuta 1984
Vesillelasku:  14. lokakuuta 1986
Luovutettu:  11. joulukuuta 1986
Status:  romuttamolle vuonna 2012
Tekniset tiedot
Pituus:  301 m
Leveys:  51 m
Syväys:  20 m
Uppouma:  214 862 t
Koneisto:  Sulzerin 8-RTA-84-dieselmoottori
Nopeus:  16,25 kn
Miehistö:  21
Lastikapasiteetti:  1 484 829 barrelia
M/T Exxon Valdez (IMO 8414520) oli San Diegossa rakennettu säiliöalus, jonka ensimmäinen omistaja oli Exxon. Se oli suuryhtiön suurin alus, kun se ajoi karille Alaskassa Prince William Soundissa. Aluksesta vuoti mereen yli 40 miljoonaa litraa raakaöljyä, mikä aiheutti merkittävän ympäristökatastrofin, jossa kuoli kymmeniätuhansia lintuja sekä satoja merisaukkoja ja kirjohylkeitä. Onnettomuus vaikutti huomattavan negatiivisesti alueen talouteen ja erityisesti ammattikalastukseen.
Onnettomuuden jälkeen Exxon Valdez ei enää pystynyt purjehtimaan Yhdysvalloissa, sillä maassa kirjoitettiin laki, joka kielsi yksirunkoiset säiliöalukset. Exxon Valdez vaihtoi tämän jälkeen nimeä useaan otteeseen, ja alus oli ensin käytössä Euroopassa, kunnes Euroopan unionikin kielsi vuonna 2002 yksirunkoiset alukset. Tämän jälkeen alus oli hetken käyttämättömänä, kunnes honkongilaisyritys teki siitä vuonna 2008 malminkuljetusaluksen. Lopulta alus myytiin vuonna 2012 intialaiselle romuttamolle.
Rakentaminen ja tekniset tiedot

Exxon Valdez luovutettiin Exxon Shipping Companylle 11. joulukuuta 1986. Sen rakennutti sandiegolainen National Steel and Shipbuilding Company, ja se oli suurin Yhdysvaltain länsirannikolla koskaan rakennettu alus. Se oli lisäksi ensimmäinen yrityksen Exxonille rakennuttamista kahdesta Alaska-luokan säiliölauksesta. Exxon Valdez rakennettiin Yhdysvaltain rannikkovartioston ja American Bureau of Shippingin hyväksymien ohjeiden perusteella. Exxon oli tuolloin Yhdysvaltain suurin öljy-yhtiö ja 125 miljoonaa dollaria maksanut Exxon Valdez sen laivaston suurin alus.
Exxon Valdez oli tyypillinen moderni säiliöalus, ja se oli rakennettu kokonaan hitsatusta teräksestä. Se oli noin 301 metriä pitkä ja 51 metriä leveä. Sen suurin syväys oli noin 20 metriä. Sen kuollut paino oli 214 861 tonnia ja uppouma 240 291 pitkää tonnia. Exxon Valdez luokiteltiin supertankkeriksi, sillä se pystyi kuljettmaan yli 100 000 tonnia nesteitä. Alukseen mahtui kaikkiaan 1 484 829 barrelia eli noin 235 miljoonaa litraa öljyä.
Exxon Valdezin 18 tankkia oli jaettu viiteen osastoon, jotka oli numeroitu yhdestä viiteen. Numerointi alkoi keulasta. Jokainen osasto koostui kolmesta osasta, paapuurin ja tyyrpuurin puolen tankeista ja keskitankista. Painolasti oli keulan yksittäisessä tankissa sekä kakkos- ja nelososaston reunatankeissa. Lisäksi vitososaston reunaosat oli jaettu kahteen osaan. Perällä olevat tankit olivat jätesäiliöitä.
Exxon Valdezin pääkoneena oli kahdeksansylinterinen Sulzerin 8-RTA-84-dieselmoottori. Koneen teho oli 31 650 hevosvoimaa, ja sen ansiosta aluksen nopeus oli 16,25 solmua.
Öljyonnettomuus

Exxon Valdez oli vain kolme vuotta vanha, kun se ajoi 24. maaliskuuta 1989 karille Prince William Sound -lahdessa Alaskassa. Terävä riutta repäisi auki kahdeksan aluksen 16 säiliöstä, ja raakaöljyä alkoi suihkuta voimalla mereen. Aluksesta vuosi arvokkaaseen meriekosysteemiin yli 40 miljoonaa litraa raakaöljyä. Tutkijoiden arvioiden mukaan onnettomuuden välittömänä seurauksena kuoli 350 000–390 000 merilintua, 2 650 merisaukkoa ja 300 kirjohyljettä.
Se osa öljystä, joka ei ollut valunut mereen, saatiin siirrettyä toiseen säiliöalukseen 5. huhtikuuta mennessä. Tämän jälkeen alus hinattiin läheiseen saareen, missä se korjattiin purjehduskuntoon. Aluksen saatto San Diegoon, National Steel and Shipbuilding Companyn kuivatelakalle alkoi 23. kesäkuuta. Alus tarkastettiin telakalla elo-syyskuun vaihteessa. Tarkistuksissa havaittiin, että neljä ensimmäistä keskitankkia oli lähes kokonaan repeytynyt auki. Lisäksi viidennessä tankissa ja oikean kyljen tankeissa oli pahoja vuotokohtia. Vasemman kyljen tankit olivat säilyneet lähes ehjinä.
Lahtea on tutkittu myöhemmin useaan otteeseen, eikä lahden ekosysteemi ollut täysin palautunut vielä 2010-luvun alussakaan. Ympäristövaikutusten lisäksi onnettomuudella oli selvä vaikutus Alaskan talouteen, sillä ammatti- ja urheilukalastus kärsivät öljyvahingoista. Yhdysvalloissa säädettiin onnettomuuden jälkeen Oil Pollution Act -laki, joka tiukensi säiliöaluksia koskevia määräyksiä. Se muun muassa kielsi yksirunkoisten alusten käytön, ja kaikki yksirunkoiset alukset piti olla muutettu kaksirunkoiseksi tai otettu kokonaan pois käytöstä vuoteen 2015 mennessä.
Exxonia vastaan nostettiin vuonna 1994 ryhmäkanne, jonka ensimmäisen oikeudenkäynnin jälkeen yhtiö määrättiin maksamaan viisi miljardia dollaria kantajille. Lisäksi aluksen kapteeni Joseph Hazelwood, jonka alkoholin käyttöä tutkittiin oikeudenkäynnissä, todettiin osasyylliseksi onnettomuuteen. Juttu venyi kuitenkin pitkään, ja vasta korkeimman oikeuden päätöksen jälkeen Exxon maksoi 507,5 miljoonaan dollariin pudonneen korvaussumman.
Onnettomuuden jälkeen

Paha onnettomuus oli vienyt tietysti aluksen maineen, ja Exxon antoi sille uudeksi nimeksi Exxon Mediterranean. Samalla alus siirrettiin operoimaan Euroopan satamiin, kun Yhdysvalloissa laki oli kieltänyt yksirunkoiset säiliöalukset. Alus tunnettiin nimellä Exxon Mediterranean vuoteen 1993, jolloin se nimettiin S/R Mediterraneaniksi. Tuolla nimellä alus tunnettiin, kun se esiintyi Kevin Costnerin elokuvassa Waterworld.
Euroopan unionikin kielsi yksirunkoiset alukset vuonna 2002, ja nimellä Mediterranean tunnettu alus siirrettiin Aasiaan. Se otettiin pois palveluksesta syyskuussa 2002. Alus myytiin vuonna 2008 hongkongilaiselle yritykselle, joka teki siitä malminkuljetusaluksen. Aluksen uusi nimi oli Dong Fang Ocean, ja se purjehti Panaman lipun alla. Alus törmäsi vuonna 2010 rahtilaiva Aaliin Keltaisellamerellä. Dong Fang Ocean lävisti törmäyksessä yhden Aalin painolastitankin ja menetti itse ankkurinsa.
Alus, jonka nimi oli vaihtunut Oriental Nicetyksi, myytiin vuonna 2012 intialaiselle Priya Blue Industries -romuttamolle 16 miljoonalla dollarilla. Yritys oli saanut huonoa mainetta vuonna 2006, kun se oli hajottanut Blue Lady -nimisen aluksen, vaikka se oli tiennyt aluksen sisältävän asbestia. Ympäristöaktivistit väittivät, että myös Oriental Nicety sisälsi asbestia ja PCB-yhdisteitä. Heinäkuussa 2012 intialainen oikeusistuin päätti, että alus voidaan purkaa. Se kuljetettiin Intiassa Alangissa sijaitsevalle maailman suurimmalle laivojen romuttamolle. Seuraavassa kuussa arvioitiin, että aluksen hajottamiseen menisi 500-henkiseltä työryhmältä noin neljä kuukautta.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta M/T Exxon Valdez Wikimedia Commonsissa
Marte Høie Gjefsen

Marte Høie Gjefsen
Marte Høie Gjefsen (s. 6. maaliskuuta 1989 Lillehammer) on norjalainen freestylehiihtäjä, joka edustaa seuratasolla Lillehammer Skiklubbia. Hän kilpailee ski crossissa.
Gjefsen kilpaili maailmancupissa ensimmäisen kerran Vossissa helmikuussa 2009 sijoittuen 28:nneksi. Kymmenen parhaan joukkoon hän sijoittui ensimmäisen kerran tammikuussa 2010 oltuaan viides Alpe d'Huezissa. Viikkoa myöhemmin hän saavutti ensimmäisen maailmancupin voittonsa Blue Mountainilla, Kanadassa. Vancouverin olympialaisissa 2010 Gjefsen sijoittui 11:nneksi. Toisen maailmancupin voittonsa hän saavutti maaliskuussa 2011 Grindelwaldissa.
Marteilia maurini

| Marteilia maurini> Tieteellinen luokittelu |
| --- | --- |
Domeeni::  Aitotumaiset Eucarya
Kunta::  Rhizaria
Pääjakso::  Endomyxa
Luokka::  Ascetosporea
Lahko::  Paramyxida
Heimo::  Marteiliidae
Suku::  Marteilia
Laji::  maurini
Kaksiosainen nimi
 Marteilia maurini  Comps, Grizel & Papayanni 1982 
Infobox OKNimi-testi OK: 
Marteilia maurini on Paramyxida-lahkoon ja Marteiliidae-heimoon kuuluva aitotumainen eliölaji. Se on atlantinsinisimpukalle (Mytilus edulis) loisiva tai kommensalistinen laji.
Manea Mănescu

Manea Mănescu
Manea Mănescu (9. elokuuta 1916 Brăila – 27. helmikuuta 2009 Bukarest) oli romanialainen kommunistisen puolueen poliitikko, taloustieteilijä ja kyberneetikko.
Poliittinen ura

Mănescu syntyi vasemmistoradikaalin vaikuttaja Constantin Mănescun poikana. Hänellä oli veljet Lenin ja Rakovski Mănescu. Mănescu itse liittyi Romanian kommunistiseen puolueeseen elokuussa 1944. Hän toimi Romanian talousministerinä vuosina 1955–1957, varapääministerinä vuodesta 1972 ja sitten pääministerinä vuosina 1974–1979. Mănescu toimi myös puolueensa tiede- ja kulttuurijaoksen päällikkönä, talousneuvoston puheenjohtajana ja Romanian vallankumoukseen (1989) saakka valtioneuvoston jäsenenä. Toukokuussa 1961 hän sai mitalin A 40-a aniversare de la înființarea Partidului Comunist din România.
Tieteellinen ura

Mănescu suoritti taloustieteelliset opintonsa Bukarestissa. Hän toimi myöhemmin professorina Bukarestin taloustieteellisen tutkimuksen akatemiassa. Hän erikoistui tutkijana tilastotieteeseen ja kybernetiikan soveltamiseen. Mănescu valittiin Romanian akatemian jäseneksi vuonna 1974. Hän kuului myös Société de statistique de Parisiin ja International Statistical Instituteen (Haag). Hänet valittiin kunniajäseneksi World Organisation of Systems and Cyberneticsiin (WOSC). Mănescu oli mukana perustamassa tieteellistä Kybernetes-lehteä ja kirjoitti siihen aktiivisesti. Lisäksi hän perusti kansainvälisen lehden Economic Computation and Economic Cybernetics Studies and Research ja toimi sen päätoimittajana. Mănescu sai kunniatohtorin arvon Rostockin yliopistosta. Hänen tunnetuin kirjansa oli Economic Cybernetics, joka julkaistiin Lontoossa vuonna 1980. Hänen muihin kirjoihinsa kuuluu Ökonomische Kybernetik (1983).
Vallankumouksen aika ja myöhemmät vaiheet

Mănescu oli Nicolae ja Elena Ceaușescun mukana helikopterissa 22. joulukuuta 1989 näiden yrittäessä paeta Bukarestista. Hänet asetettiin alun perin syytteeseen kansanmurhasta yhdessä Tudor Postelnicun, Ion Dincăn ja Emil Bobun kanssa, koska hän oli ollut paikalla päätettäessä toimista vallankumouksen tukahduttamiseksi. Mănescu sai elinkautisen vankeustuomion, mutta valituksen myötä tuomio alennettiin kymmenen vuoden vankeuteen. Mănescu vapautettiin terveydellisin perustein 12. marraskuuta 1992.
Romanian akatemian säännön nojalla Mănescu menetti rikostuomion myötä jäsenyytensä Romanian akatemiassa. Hän pysyi Romanian kommunistisen ajan järjestelmän puolestapuhujana myöhempinä vuosinaan. Mănesculla oli lääkärivaimo Maria, joka kuoli häntä ennen. Hänellä oli yksi poika, joka kuoli räjähdyksessä Ploieștissa jalostamossa, jossa poika itse oli toiminut teknisenä johtajana.
Mănescu kuoli vuonna 2009. Hänet on haudattu Bellun hautausmaalle Bukarestiin.
Markku Pohjola (poliitikko)

Markku Juhani Pohjola (s. 24. huhtikuuta 1941 Helsinki) on suomalainen juristi ja poliitikko. Hänen puolueensa on Suomen Sosialidemokraattinen Puolue.
Pohjola on toiminut kahden kauden ajan, vuosina 1987–1991 ja 1995–1999, kansanedustajana Uudenmaan läänin vaalipiiristä. Hän oli varsinaisena jäsenenä lakivaliokunnassa ja perustuslakivaliokunnassa. Hän on toiminut poliittisella urallaan myös Vihdin kunnallispolitiikassa, kunnanvaltuuston jäsenenä vuosina 1976–2000 ja 2009–2012 sekä kunnanvaltuuston puheenjohtajana vuosina 1993–1996, ja presidentin valitsijamiehenä vuonna 1988.
Pohjola valmistui oikeustieteen kandidaatiksi vuonna 1967 ja sai varatuomarin arvonimen vuonna 1970. Hän on työskennellyt Työehtoliiton lainopillisena sihteerinä 1969–1972, korkeimman hallinto-oikeuden ylimääräisenä esittelijänä 1972–1973, Helsingin hovioikeuden asiantuntijajäsenenä vuokra-asioissa 1974–2001, Helsingin raastuvanoikeuden vs. nuorempana oikeusneuvosmiehenä 1971–1976, Helsingin raastuvanoikeuden oikeusneuvosmiehenä 1976–1993 ja Helsingin käräjäoikeuden käräjätuomarina 1993–2008. Vuonna 2005 Pohjola sai laamannin arvonimen.
Pohjola on toiminut myös muun muassa Suomen kunnallisliiton liittovaltuuston puheenjohtajana 1989–1992, Suomen kuntaliiton liittovaltuuston ensimmäisenä varapuheenjohtajana 1993–1996 ja Tradekan hallintoneuvoston puheenjohtajana 1995–2010. Hän on myös urheiluvaikuttaja. Hän on toiminut muun muassa Nummelan Kisaajien puheenjohtajana 1976–2000, Urheiluopistosäätiön hallituksen puheenjohtajana 1987–2013, Suomen Työväen Urheiluliiton liittovaltuuston varapuheenjohtajana 1987–1990 ja Urheilun oikeusturvalautakunnan jäsenenä 1992–1993.
Tammikuussa 2013 Helsingin käräjäoikeus tuomitsi Pohjolan sekä seitsemän muuta Urheiluopistosäätiön hallituksen entistä jäsentä sakkorangaistuksiin luottamusaseman väärinkäytöstä. Urheiluopistosäätiö oli jakanut vaalirahoitusta ehdokkaille vastoin omia sääntöjään. Pohjola valitti tuomiostaan Helsingin hovioikeuteen, joka piti käräjäoikeuden päätöksen voimassa.
Pohjola on naimisissa. Hän avioitui Heljä Simojoen kanssa vuonna 1968.
Mansholtin komissio

Mansholtin komissio oli kolmas Euroopan komissio. Komission toimikausi oli 22. maaliskuuta 1972–5. tammikuuta 1973. Komission puheenjohtajana toimi hollantilainen Sicco L. Mansholt.
Mansholtin komissio

| Toimialue | Komissaari | Kotimaa |
| --- | --- | --- |
| Puheenjohtaja | Sicco Mansholt |  Alankomaat |
| Varapuheenjohtaja sisämarkkinat & energia | Wilhelm Haferkamp |  Saksan liittotasavalta |
| Talous- ja raha-asiat | Raymond Barre |  Ranska |
| Kilpailuasiat ja aluepolitiikka | Albert Borschette |  Luxemburg |
| Työllisyys, sosiaaliasiat ja osallisuus liikenne budjetti ja rahoitussuunnittelu | Albert Coppé |  Belgia |
| Ulkosuhteet ja kauppa | Ralf Dahrendorf |  Saksan liittotasavalta |
| Ulkosuhteet ja kehitysapu | Jean-François Deniau |  Ranska |
| Maatalous | Carlo Scarascia-Mugnozza |  Italia |
| Teollisuus ja yritystoiminta tutkimus, innovointi ja tiede | Altiero Spinelli |  Italia |
Markkolanlampi (Parkano)

| Markkolanlampi |
| --- | --- |
Valtiot:  Suomi
Maakunnat:  Pirkanmaa
Kunnat:  Parkano
Koordinaatit:  61°56′56″N, 23°15′09″E
Vesistöalue ja valuma-alueen tietoja
Päävesistöalue:  Kokemäenjoen vesistö (35)
Valuma-alue:  Aurejärven valuma-alue (35.57)
Laskujoki:  Myllyoja 
Järvinumero:  35.572.1.008
Mittaustietoja
Pinnankorkeus:  132,8 m 
Rantaviiva:  1,216 km 
Pinta-ala:  0,07378 km² 
 fiMarkkolanlampi 
Markkolanlampi  on Pirkanmaalla Parkanossa Vahojärvellä sijaitseva lampi, joka kuuluu Kokemäenjoen vesistössä Ikaalisten reitin valuma-alueen Aurejärven valuma-alueeseen. Markkolanlampi on osa Vahojärven-Aurejoen aluetta.
Maantietoa

Lammen pituus on 500 metriä, leveys 200 metriä ja sen pinta-ala on 7,4 hehtaaria. Se sijaitsee puoli kilometriä Vahojärven pohjoispuolella. Lampeen laskee kaksi metsäojaa, joista toinen on viereisen ojitetun suon laskuoja ja toinen Ylisenlammen laskuoja, jonka kautta laskee myös ojitettujen soiden vesiä. Lammen oma laskuoja on Myllyoja, joka laskee Vahojärven pohjoispäähän Soljanlahteen. Rantaviivan pituus on 1,2 kilometriä. Rannat ovat kangasmetsää, mutta länsipäässä peltomaa päättyy rantaan. Lammen ympäristössä on yksi maatila ja jonka rantasauna on ainoa rantarakennus. Lammen eteläpuolelta kulkee 100 metrin päässä yhdystie 13289. Sen pohjoisrannalle johtaa peltotie.
Mansfield (Missouri)

| Mansfield |
| --- | --- |
 The Rocky Ridge Farm

 Mansfield
 Koordinaatit: 37.11°N, 92.58°W 
Valtio:  Yhdysvallat
Osavaltio:  Missouri
Piirikunta:  Wright
Pinta-ala:  
 – Kokonaispinta-ala:  4,92 km²
 – Josta vettä:  0,05 km² (1,0 %)
Väkiluku (2010):  1 296
 – Väestötiheys:  266,1 as./km²
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Mansfield on kaupunki Wrightin piirikunnassa Missourin osavaltiossa Yhdysvalloissa. Vuoden 2010 väestönlaskennan mukaan kaupungissa asui 1 296 asukasta. Mansfieldin pinta-ala on 4,92 neliökilometriä, josta 0,05 neliökilometriä on vettä.
Kaupunki sijaitsee noin 60 kilometriä itään Springfieldistä BNSF Railwayn omistaman Springfield–Thayer–Memphis -rataosan varrella. Valtatiet 60 ja 5 risteävät kaupungin keskustassa.
Tunnettuja Mansfieldin asukkaita

Vuonna 1894 Laura Ingalls Wilder muutti Mansfieldiin aviomiehensä Almanzo Wilderin sekä tyttärensä Rose Wilder Lanen kanssa Etelä-Dakotan De Smetistä. Perhe jäi pysyvästi asumaan alueelle ja perusti menestyvän siipikarja-, maito- ja hedelmätilan kaupungin laidalle. Farmin kymmenhuoneinen kivinen päärakennus The Rocky Ridge Farm on nykyisin kansallinen historiallinen maamerkki, jonka suojissa toimii Laura Ingalls Wilder-Rose Wilder Lane Home and Museum. Museossa vierailee vuosittain tuhansia ihmisiä.
Martin Guerren paluu

Martin Guerren paluulla voidaan tarkoittaa seuraavia asioita:
Martin Guerren tapaus 1500-luvun Ranskassa, jossa huijari tekeytyi vuosien poissaolon jälkeen kotiinsa palaavaksi mieheksi
Martin Guerren paluu, edellä mainittuun tositarinaan perustuva ranskalainen elokuva vuodelta 1982
Martin Guerren paluu, historioitsija Natalie Zemon Davisin aiheesta kirjoittama teos.
| --- | --- |
: Tämä on täsmennyssivu, joka luettelee monimerkityksisen käsitteen eri merkitykset tai useita eri henkilöitä. Artikkelisivuja, joiden nimessä tai tekstissä lukee ”Martin Guerren paluu”, voi hakea sivunnimihaulla, laajalla sivunnimihaulla tai tekstihaulla.
Marco dall’Aquila

Marco dall'Aquila (n. 1480–1538 tai myöhemmin) oli italialainen säveltäjä ja luutisti. Dall'Aquilan sävellyksiä ei ole säilynyt nykypäiviin asti kovin monta. Hänen säilyneistä teoksistaan suurin osa on sävelletty luutulle.
Dall'Aquila työskenteli ainakin Venetsiassa.