stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Phyllis Covell

| Mitalit> Maa:   Yhdistynyt kuningaskunta.Naisten tennis. Olympialaiset  | Mitalit> Maa:   Yhdistynyt kuningaskunta.Naisten tennis. Olympialaiset  | Mitalit> Maa:   Yhdistynyt kuningaskunta.Naisten tennis. Olympialaiset  | Maa:   Yhdistynyt kuningaskunta> Naisten tennis. |
| --- | --- | --- | --- |
|  Hopeaa | Pariisi 1924 | Nelinpeli |  |
Phyllis Lindrea Covell (o.s. Howkins; 22. toukokuuta 1895 Paddington – 28. lokakuuta 1982 Heyshott) oli brittiläinen tennispelaaja ja olympiamitalisti.
Covell oli vielä Howkinsin nimellä Wimbledonin turnauksen hopealla sekanelinpelissä 1921. Hän voitti vuonna 1923 Kathleen McKanen kanssa Yhdysvaltain avoimen turnauksen nelinpelin, ja sai hänen kanssaan hopeaa seuraavan vuoden olympialaisista. Covell oli vuoden 1924 olympiakisoissa mukana myös kaksinpelissä, jossa hän pääsi kolmannelle kierrokselle saakka, ja sekanelinpelissä, jossa hän putosi Leslie Godfreen kanssa puolivälierissä. Hän oli häviämässä Wimbledonissa finaalin nelinpelissä vuosina 1924 ja 1929, jolloin hänen parinsa oli Dorothy Barron. Vuonna 1929 hän oli finaalissa Yhdysvaltain avoimissa sekä sekanelinpelissä että nelinpelissä, mutta hävisi molemmat ottelut.
Peter Wisgerhof

| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |

Henkilötiedot
Koko nimi: Peter Wisgerhof
Syntymäaika: 19. marraskuuta 1979 (ikä 44)
Syntymäpaikka: Wageningen, Alankomaat
Pelipaikka: keskuspuolustaja
Pituus: 181 senttimetriä
Seura
Seura: Twente
Pelinumero: 4
Junioriseurat
: Vitesse
Seurat
| Vuodet | Seura | O (M) |
| 1999–2001 2000–2001 2001–2009 2009– | Vitesse → NEC Nijmegen NEC Nijmegen Twente | 15 (0) 34 (4) 236 (12) 66 (4) |
Maajoukkue
| 2010– | Alankomaat | 1 (0) |
 Seurajoukkueuran tilastot kattavat vain kansalliset sarjat, päivitetty 7. joulukuuta 2010.  Maajoukkueuran tilastot päivitetty 7. joulukuuta 2010.
Peter Wisgerhof (s. 19. marraskuuta 1979 Wageningen, Alankomaat) on alankomaalainen entinen jalkapalloilija. Hän on edustanut mm. Alankomaiden Eredivisiessä pelaavaa Twenteä ja on pelipaikaltaan keskuspuolustaja.
Seurajoukkueura

Wisgerhof teki ensiesiintymisensä ammattilaisurallaan kasvattajaseuransa Vitessen riveissä kaudella 1999–2000. Seuraavan kauden hän pelasi lainasopimuksella NEC Nijmegenissä, jonka jälkeen siirtyi joukkueeseen pysyvällä siirrolla. Wisgerhof edusti seuraa seuraavat 7,5 vuotta, jonka aikana ottelui kertyi yhteensä 236 ja niissä maaleja 12.
Tammikuussa 2009 hän siirtyi Twenteen ja solmi joukkueen kanssa 3,5-vuotisen sopimuksen. Tulonsa jälkeen, hän nousi nopeasti joukkueen avauskokoonpanoon.
Aiheesta muualla

Wisgerhofin esittely Twenten sivustolla (hollanniksi)
Peschiera del Garda

| Peschiera del Garda |
| --- | --- |

 Peschiera del Garda
 Koordinaatit: 45°26′N, 10°41′E 
Valtio:   Italia
Alue:   Veneto
Maakunta:  Verona
Pinta-ala:  
 – Kokonaispinta-ala:  18,27 km²
Korkeus:  65–136 m
Väkiluku (1.1.2017):  10 465
 – Väestötiheys:  573 as./km²
 
 www.comunepeschieradelgarda.com 
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Peschiera del Garda on vanha linnoituskaupunki Veronan maakunnassa Veneton alueella Pohjois-Italiassa. Kaupungissa on runsaat 10 000 asukasta, ja se sijaitsee Gardajärven etelärannalla.
Gardajärven laskujoki Mincio saa alkunsa Peschierasta.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Peschiera del Garda Wikimedia Commonsissa
Veronan maakunta
Affi | Albaredo d’Adige | Angiari | Arcole | Badia Calavena | Bardolino | Belfiore | Bevilacqua | Bonavigo | Boschi Sant’Anna | Bosco Chiesanuova | Bovolone | Brentino Belluno | Brenzone sul Garda | Bussolengo | Buttapietra | Caldiero | Caprino Veronese | Casaleone | Castagnaro | Castel d’Azzano | Castelnuovo del Garda | Cavaion Veronese | Cazzano di Tramigna | Cerea | Cerro Veronese | Cologna Veneta | Colognola ai Colli | Concamarise | Costermano sul Garda | Dolcè | Erbezzo | Erbè | Ferrara di Monte Baldo | Fumane | Garda | Gazzo Veronese | Grezzana | Illasi | Isola della Scala | Isola Rizza | Lavagno | Lazise | Legnago | Malcesine | Marano di Valpolicella | Mezzane di Sotto | Minerbe | Montecchia di Crosara | Monteforte d’Alpone | Mozzecane | Negrar di Valpolicella | Nogara | Nogarole Rocca | Oppeano | Palù | Pastrengo | Pescantina | Peschiera del Garda | Povegliano Veronese | Pressana | Rivoli Veronese | Roncà | Ronco all’Adige |  Roverchiara | Roveredo di Guà | Roverè Veronese | Salizzole | San Bonifacio | San Giovanni Ilarione | San Giovanni Lupatoto | San Martino Buon Albergo | San Mauro di Saline | San Pietro di Morubio | San Pietro in Cariano | San Zeno di Montagna | Sanguinetto | Sant’Ambrogio di Valpolicella | Sant’Anna d’Alfaedo | Selva di Progno | Soave | Sommacampagna | Sona | Sorgà | Terrazzo | Torri del Benaco | Tregnago | Trevenzuolo | Valeggio sul Mincio | Velo Veronese | Verona | Veronella | Vestenanova | Vigasio | Villa Bartolomea | Villafranca di Verona | Zevio | Zimella
Peter Wright

Wright vuonna 2022
Peter Wright (s. 10. maaliskuuta 1970 Livingston, Skotlanti) on skotlantilainen dartsinpelaaja. Wright on lajin kaksinkertainen maailmanmestari (2020, 2022). Wrightin lempinimi on ”Snakebite”.
Ura

Wright teki läpimurtonsa maailman huipulle vuoden 2014 World Championship -kisoissa, jossa hän pääsi finaaliin Michael van Gerweniä vastaan nousten maailmanrankingin sijalta 16 sijalle 7. Samana vuonna hänet palkittiin PDC:n vuoden kehittyneimmän pelaajan sekä PDPA:n pelaajien äänestämällä vuoden pelaajan palkinnoilla.
Ensimmäisen major-kisan voittonsa Wright sai vuoden 2017 UK Open -kisassa voittamalla finaalissa Gerwyn Pricen. Seuraavat major-mestaruustittelit tulivat vuonna 2020 World Darts Championship-, The Masters-, sekä European Championship -voitoilla, vuonna 2021 World Matchplay- sekä Players Championship Finals -voitoilla, sekä vuonna 2022 World Darts Championship -voitolla.
Maaliskuussa 2022 Wright nousi ensimmäistä kertaa maailmanranking-listan ykköseksi.
Tyyli

Wright on tunnettu kampaajavaimonsa laittamista erivärisistä irokeesikampauksista ja päänahkamaalauksista sekä värikkäästä kisavaatetuksesta.
Phyllis Bryn-Julson

Phyllis Bryn-Julson (s. 5. helmikuuta 1945 Bodwon, Pohjois-Dakota) on yhdysvaltalainen taidemusiikin laulaja, äänialaltaan sopraano. Hän aloitti kolmen vuoden iässä pianonsoiton opinnot. Hän opiskeli sittemmin Concordia Collegessa (Moorhead, Minnesota) pianon-, urkujen- ja viulunsoittoa sekä laulua. Hän suuntautui jo opiskeluaikoinaan vuosina 1963–65 kaksitoistasäveljärjestelmää käyttäen luotuun ohjelmistoon. Bryn-Julson sai Concordia Collegesta kunniatohtorin arvon vuonna 1995.
Bryn-Julson suoritti opintoja myös Tanglewoodissa vuosina 1964–67 ja pääsi Helen Boatwrightin johdolla opiskelemaan laulua Syracusen yliopistoon, josta hän sai musiikin kandidaatin (1967) ja maisterin (1969) arvot. Bryn-Julson keskittyi lauluun Gunther Schullerin kehotuksesta.
Bryn-Julson debytoi vuonna 1966 tulkitsemalla Alban Bergin Lulu-sarjan Erich Leinsdorfin johtaman Bostonin sinfoniaorkesterin kanssa. Sittemmin Bryn-Julson on esiintynyt Bostonin sinfoniaorkesterin ja New Yorkin filharmonikkojen kanssa kymmeniä kertoja. Proms-debyyttinsä hän teki vuonna 1967 Hans Werner Henzen teoksen The Raft of Medusa esityksessä. Hän on esittänyt myös muun muassa Covent Gardenissa Igor Stravinskin ja Maurice Ravelin teoksia. Useita kertoja hän on tulkinnut Vitellian roolin Wolfgang Amadeus Mozartin oopperassa La clemenza di Tito, ja Peabodyssa hän on esiintynyt nimiroolissa Richard Straussin oopperassa Ariadne Naxoksella.
Bryn-Julson on keskeinen 1900-luvun ohjelmiston tulkitsija. Hän on tehnyt runsaasti yhteistyötä Pierre Boulez'n ja Ensemble InterContemporainin kanssa. Hän on tulkinnut lisäksi Bergin, Anton Webernin, Arnold Schönbergin, Elliott Carterin, Charles Wuorisen, Benjamin Brittenin ja György Kurtágin teoksia. Hän on tehnyt yhteistyötä sellaisten kapellimestareiden kuin Esa-Pekka Salosen, Simon Rattlen, Seiji Ozawan, Zubin Mehtan, Schullerin ja Leinsdorfin kanssa. Abbadon kaudella Bryn-Julson lauloi Berliinin filharmonikkojen avajaiskonserteissa. Vuonna 2000 hänet otettiin Scandinavian-American Hall of Fameen.
Pescovegetarismi

Pescovegetarismi (lat. piscis ’kala’) on kasvissyönnin eli vegetarismin suuntaus, jossa syödään kasvikunnan tuotteita ja kalaa. Runsaan kasvikunnan tuotteiden käytön lisäksi pescovegetaristit nauttivat kalaa tyypillisesti päivittäin tai ainakin useasti viikossa. Pescovegetaristit voivat myös syödä maitotuotteita ja kananmunaa.
Historia

Moneen uskonnolliseen ruokaperinteeseen on kuulunut kalan syönnin salliminen mutta maaeläinten lihan syönnin kieltäminen. Kalansyönti sallittiin myös 1800-luvun englantilaisessa ”eettisessä kasvissyönnissä”. Pescovegetarismin teoria ja käytäntö on kuitenkin uudempaa perua, ja termiä käytettiin ensimmäisen kerran vasta vuonna 1991.
Koostumus ja terveysvaikutukset

Pescovegetaarinen ruokavalio sisältää melko vähän tyydyttyneitä rasvoja mutta runsaasti omega-3-rasvahappoja ja antioksidantteja. Kala tuo ruokavalioon laadukasta proteiinia sekä monipuolisesti kivennäisaineita.
Pescovegetaarisen ruokavalion puolestapuhujien mielestä pescovegetarismi on terveellinen ruokavalio, joka suojaa noudattajaansa sydänsairauksilta, lihavuudelta, diabetekseltä, dementialta ja masennukselta. Joitain kalalajeja suositellaan kuitenkin vältettävän niiden korkean raskasmetallipitoisuuden vuoksi.
Pirjo Seppä

Pirjo Marjatta Seppä (s. 8. helmikuuta 1946 Virolahti) on entinen suomalainen suunnistaja.
Pirjo Seppä osallistui kolme kertaa suunnistuksen MM-kisoihin. Jo Linköpingissä 1968 hän sai viestissä pronssia. Friedrichrodan 1970 kisoissa koko Suomen joukkue jäi ilman mitaleita. Stare Splavyn 1972 kisoissa Pirjo Seppä oli Suomen ainoa mitalisti henkilökohtaisilla matkoilla. Naisten viestin toisella osuudella Seppä joutui päästämään Ruotsin suunnistajan edelleen, mutta vaihdossa aikaeroa oli vain 11 sekuntia. Ankkuriosuudella Liisa Veijalainen toi Suomen voittajana maaliin 10 sekunnin erolla Ruotsiin. Suomen avausosuuden suunnisti Sinikka Kukkonen.
Kotimaassa Pirjo Seppä edusti Virolahden Sampoa. Hän voitti Venlojen juoksun kolmasti, mutta ei voittanut yhtään Suomen mestaruutta.
Opetus- ja kulttuuriministeriö myönsi Sepälle Pro urheilu -tunnustuspalkinnon vuonna 2012.
Saavutukset

MM-kultaa viestissä 1972
MM-hopeaa henkilökohtaisella matkalla 1972
MM-pronssia viestissä 1968
MM-kisoissa neljäs henkilökohtaisella matkalla 1968 ja 1970 sekä viestissä 1970
Venlojen juoksun voitto 1968, 1970 ja 1972
Pirjo Viitanen

Pirjo Liisa Viitanen (s. 19. heinäkuuta 1944 Hämeenlinna) on suomalainen tanssija, tanssinopettaja ja koreografi.
Viitanen opiskeli Helsingissä Modernin tanssin opistossa Riitta Vainion johdolla vuosina 1964–1967. Hän on opiskellut tanssia ulkomailla Lontoossa, New Yorkissa, Pariisissa, Tukholmassa, Kölnissä ja Oslossa.
Viitanen toimi vuonna 1973–1974 Suomen Tanssitaiteilijain Liiton puheenjohtajana ja Pohjanmaan taidetoimikunnassa 2004–2006. Hän johti kymmenen vuoden ajan Keski-Pohjanmaan kulttuuriopiston tanssitaiteen linjaa ja oli vuonna 1994 perustamassa Kokkolaan talvitanssitapahtumaa, jota hän johti 17 vuoden ajan.
Tunnustukset

taiteilijaeläke 2005
Keski-Pohjanmaan rahaston kulttuuripalkinto 2012
Pirjo Silveri

Pirjo Silveri (s. 1957 Tyrvää) on suomalainen toimittaja ja kirjailija.
Silveri on suorittanut toimittajatutkinnon Tampereen yliopistossa. Hän on työskennellyt Aamulehdessä 1979–2004 ja ollut sen jälkeen freelance-toimittaja.
Silveri oli seuraamassa Tyrvään Pyhän Olavin kirkon kunnostustöitä ja maalausten tekemistä taiteilijoiden valinnasta ja suunnitteluvaiheesta alkaen. Hän on tehnyt kirjat sekä kunnostustalkoista että sisätilojen maalauksesta.
Teokset

Kirkonrakentajat – Kaikkien aikojen talkoot Tyrväällä, 2004
Kauheeta yritystä. Puolivuosisataa mainonnan tekemistä Tampereella, 2009
Tyrvään Pyhän Olavin kirkko – Sata ja yksi kuvaa, Kirjapaja, 2010
Hyvvää! Sastamalan ruokaperinnekirja, Warelia 2019
Kamarista kassaan, kassasta taloksi. Osuuspankin vuosisata Sastamalassa. 2022
Pitta-pittan kieli

| Pitta-pitta> Tiedot |
| --- | --- |
Alue:   Queensland
Puhujia:  2
Sija:  ei 100 suurimman joukossa
Kielitieteellinen luokitus
Kielikunta:  pama-nyungalaiset kielet
Kieliryhmä:  karnilaiset kielet palkukielet
ISO 639-3:  pit
 Ohje 
Pitta-pitta on karnilaisiin kieliin kuuluva uhanalainen kieli, jota puhutaan Queenslandissa, Australiassa. Vuonna 1981 kielellä arvioitiin olevan vain 2 puhujaa. Sen lähin sukulaiskieli on wanggamala.
Kielellä ei ole kirjoitettua standardia.
Pirttijärvi (Jämsä, Jämsänniemi)

| Pirttijärvi |
| --- | --- |
Valtiot:  Suomi
Maakunnat:  Keski-Suomi
Kunnat:  Jämsä
Koordinaatit:  61°47′34″N, 25°22′03″E
Vesistöalue ja valuma-alueen tietoja
Päävesistöalue:  Kymijoen vesistö (14)
Valuma-alue:  Jämsänjoen alue (14.51)
Järvinumero:  14.519.1.009
Mittaustietoja
Pinnankorkeus:  116 m 
Rantaviiva:  1,6 km 
Pinta-ala:  0,12 km² 
 fiPirttijärvi 
Pirttijärvi on Jämsän kaakkoisosassa sijaitseva kahdentoista hehtaarin laajuinen järvi. Etäisyys Jämsän keskustasta on kaksitoista kilometriä kaakkoon ja Tampereelta 90 kilometriä itäkoilliseen.
Maantiede

Pirttijärvi sijaitsee Päijänteeseen työntyvän Jämsänniemen kaakkoisosassa. Järven pituus on puoli kilometriä ja sen rannat ovat metsäisiä. Järven eteläpuolella sijaitseva Pirttivuori kohoaa yli 160 metriä merenpinnan yläpuolelle, luoteessa sijaitseva Soijonmäki kohoaa 180 metriä mpy. Myös pohjoisessa maasto kohoaa useita kymmeniä metrejä Pirttijärven korkeustason yläpuolelle. Lännessä ja idässä on alavampaa. Ympäristössä on lukuisia järviä: Ahvenrimmi eli Koivulanjärvi lounaassa, Ruuhijärvi koillisessa, Kaitajärvi idässä ja Pieni Kaitajärvi kaakossa. Etäisyys Pirttijärveltä Päijänteelle on kaksi kilometriä.
Pirttijärvi kuuluu Nielevän valuma-alueeseen, joka on kolmannen jakovaiheen vesistö Kymijoen päävesistössä. Toinen jakovaihe on Jämsänjoen alue ja ensimmäinen on Jämsän reitin valuma-alue. Nielevän valuma-alue kattaa Jämsänjoen alueen kaakkoisosan. Pirttijärvi on neljänneksi laajin Nielevän alueen yhdestätoista yli hehtaarin laajuisesta järvestä, Kaitajärven ohella se on valuma-alueen eteläisin vakavesi. Pirttijärveen saapuu laskuoja pohjoisesta ja siitä lähtee laskuoja kaakkoon.
Pirttijärvi on yleinen vakaveden nimi. Jämsässä on Jämsänniemen Pirttijärven lisäksi Eväjärven Pirttijärvi, Koskenpään Pirttijärvi ja Kavalan Pirttijärvi. Kuhmoisten ja Jämsän rajalla on Pirttijärvi–Riihijärvi.
Plejadit

Plejadi tai plejadit voivat viitata seuraaviin asioihin:
plejadit, seitsemän sisarusta kreikkalaisessa mytologiassa
Seulaset eli Plejadit, avoin tähtijoukko Härän tähdistössä
Pléiade eli Plejadi, ranskalainen runoilijaryhmä
| --- | --- |
: Tämä on täsmennyssivu, joka luettelee monimerkityksisen käsitteen eri merkitykset tai useita eri henkilöitä. Artikkelisivuja, joiden nimessä tai tekstissä lukee ”Plejadit”, voi hakea sivunnimihaulla, laajalla sivunnimihaulla tai tekstihaulla.
Pohjois-Mindanaon alue

Pohjois-Mindanaon sijainti
Pohjois-Mindanaon alue on Filippiinien hallintoalue Mindanaon saaren pohjoisosassa Boholinmeren rannalla. Pohjois-Mindanaoon kuuluu provinssit Bukidnon, Camiguin, Lanao del Norte, Misamis Occidental ja Misamis Oriental sekä kaupungit Cagayan de Oro ja Iligan. Hallintoalueen asukasluku on 4 297 323 (vuonna 2010) ja kokonaispinta-ala 20 132 neliökilometriä.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Pohjois-Mindanaon alue Wikimedia Commonsissa
Filippiinien hallinnollinen jako
| --- | --- |
Pääkaupunki:  Manila
Alueet:   Bicolin alue  Cagayan Valley  CALABARZON  Caraga  Cordilleran hallinnollinen alue  Davaon alue  Ilocosin alue  Itä-Visayas  Keski-Luzon  Keski-Visayas  Länsi-Visayas  MIMAROPA  Mindanaon autonominen muslimialue  Pohjois-Mindanaon alue  Pääkaupunkialue  SOCCSKSARGEN  Zamboangan niemimaa 
Provinssit:   Abra  Agusan del Norte  Agusan del Sur  Aklan  Albay  Antique  Apayao  Aurora  Basilan  Bataan  Batanes  Batangas  Benguet  Biliran  Bohol  Bukidnon  Bulacan  Cagayan  Camarines Norte  Camarines Sur  Camiguin  Capiz  Catanduanes  Cavite  Cebu  Cotabato  Davao del Norte  Davao del Sur  Davao de Oro  Davao Occidental  Davao Oriental  Dinagat Islands  Eastern Samar  Guimaras  Ifugao  Ilocos Norte  Ilocos Sur  Iloilo  Isabela  Kalinga  La Union  Laguna  Lanao del Norte  Lanao del Sur  Leyte  Maguindanao  Marinduque  Masbate  Misamis Occidental  Misamis Oriental  Mountain Province  Negros Occidental  Negros Oriental  Northern Samar  Nueva Ecija  Nueva Vizcaya  Occidental Mindoro  Oriental Mindoro  Palawan  Pampanga  Pangasinan  Quezon  Quirino  Rizal  Romblon  Samar  Sarangani  Siquijor  Sorsogon  South Cotabato  Southern Leyte  Sultan Kudarat  Sulu  Surigao del Norte  Surigao del Sur  Tarlac  Tawi-Tawi  Zambales  Zamboanga del Norte  Zamboanga del Sur  Zamboanga Sibugay
Philippa Pearce

Ann Philippa Pearce (23. tammikuuta 1920 Great Shelford, Cambridgeshire, Britannia – 21. joulukuuta 2006 Newcastle-upon-Tyne, Britannia) oli englantilainen lastenkirjailija.
Pearce oli perheen neljästä lapsesta nuorin. Hän aloitti sairauden vuoksi koulun vasta kahdeksanvuotiaana. Hän kävi koulun Perse School for Girlsissä ja pääsi stipendillä Cambridgen yliopiston Girton Collegeen opiskelemaan historiaa ja englannin kieltä.
Yliopiston jälkeen Pearce muutti Lontooseen, jossa hän muun muassa kirjoitti BBC:lle kouluradio-ohjelmia. Hän joutui vuonna 1951 sairaalaan tuberkuloosin vuoksi. Ensimmäinen kirja Minnow on the Say ilmestyi vuonna 1955. Uransa aikana Pearce julkaisi kymmeniä kirjoja, joista tunnetuimpia ovat A Dog So Small (1962), Iipu ja Vinku (1978) ja Kivienkeli lentää (1983). Hän sai teoksestaan Tom ja keskiyön puutarha (1958) vuoden 1959 Carnegie-mitalin.
Pearce oli vuodesta 1962 naimisissa Martin Christien kanssa ja ehti ennen varhaista leskeksi jäämistään saada tyttären Sallyn. Hän asui vuodesta 1973 synnyinseuduillaan Great Shelfordissa. Vielä vuonna 2004 häneltä ilmestyi teos The Little Gentleman ja postuumisti 2008 A Finder's Magic. Hän kuoli Durhamissa aivoinfarktin komplikaatioihin 86 vuoden ikäisenä.
Hän oli Royal Society of Literaturen jäsen.
Suomennetut teokset

A. Philippa Pearce: Tom ja keskiyön puutarha.  (Tom’s midnight garden, 1958.)  Suomentanut Kristiina Rikman. Helsinki:  WSOY, 1977 (2. painos 1999).  ISBN 951-0-23387-0.
Philippa Pearce: Iipu ja Vinku.  (Battle of and Squeak)  Suomentanut Merja Heikkilä. Helsinki:  WSOY, 1980.  ISBN 951-0-09821-3.
Philippa Pearce: Kivienkeli lentää.  (The way to Sattin Shore)  Suomentanut Kristiina Rikman. Helsinki:  WSOY, 1987.  ISBN 951-0-13772-3.
Peräseinäjoen helluntaiseurakunta

| Peräseinäjoen helluntaiseurakunta |
| --- | --- |
 Peräseinäjoen helluntaiseurakunnan rukoushuone lokakuussa 2022.
Suuntautuminen:  Helluntaiherätys
Perustettu:  30. elokuuta 1940, rekisteröity 1957
Pastori:  Hannu Mäkelä
Pääkirkko:  Keskustie 29 61100 Peräseinäjoki
Jäseniä:  125
Aiheesta muualla
Kotisivu
Infobox OKNimi-testi OK: 
Peräseinäjoen helluntaiseurakunta on Seinäjoen Peräseinäjoella toimiva seurakunta. Seurakunta on perustettu vuonna 1940, ja se on rekisteröity 15. helmikuuta 1957. Toimintamuotoina ovat muun muassa ehtoolliskokoukset, aamurukoukset, erilaiset iltatilaisuudet sekä lasten ja nuorten illat ja leirit.
Helluntaiseurakunnalla on 125 jäsentä ja seurakunnalla on ollut yhteensä 11 työntekijää. Seurakunnan nykyinen työntekijä Mertsi Mäntyniemi on hoitanut tehtävää vuodesta 2011 lähtien.
Historia

Helluntaiherätyksen toiminta Peräseinäjoella sai alkunsa 1930-luvun lopulla, kun Valkiajärven kylässä järjestettiin hengellisiä tilaisuuksia. Tilaisuuksissa saadun opetuksen perusteella 12 hengen joukko perusti seurakunnan 30. elokuuta 1940. Alkuaikoina seurakunnan tilaisuuksia järjestettiin kodeissa. Vuonna 1941 seurakunnassa oli 21 jäsentä ja seurakunta valitsi ensimmäisen vanhimmiston. Vähitellen seurakunnan toiminta laajeni koko pitäjään.
1950-luvulla seurakunnan toiminnan seurauksena syntyi Viitalankylän herätys. Kylässä järjestetyissä tilaisuuksissa tuli uskoon yli 40 henkilöä. Vuonna 1955 seurakunnan jäsenmäärä oli noussut 155 henkilöön. Vuonna 1956 suunnitelmat omasta rukoushuoneesta etenivät, kun seurakunta osti Kytösaaren tilan kirkonkylältä. Tilan keskeneräinen rakennus saneerattiin rukoushuoneeksi ja toiminnan taustalle perustettiin Peräseinäjoen Siion ry. Seurakunnan ensimmäisenä saarnaajana aloitti Matti Rajamäki.
1960-luvulla seurakunnan jäsenmäärä nousi yli 180:een ja toiminta alkoi vakiintua. Seurakunta myi vanhan rukoushuoneen ja osti Osuusliikkeen kiinteistön uudeksi rukoushuoneeksi. Seurakunta tuki lähetystyötä Israeliin, Japaniin ja Formosaan. Nykyinen rukoushuone valmistui talkootyöllä ja tilan vihkiäisiä vietettiin kesäkuussa 1979. 1970-luvulla seurakunta aloitti myös vuosittaisen nuorisopäivien järjestämisen, joihin on saapunut vieraita ympäri maakuntaa.
Pierre Waldeck-Rousseau
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Pierre Waldeck-Rousseau Wikimedia Commonsissa
Pierre Waldeck-Rousseau (ranskaksi) Assemblée Nationale
Phyllis Logan

| Phyllis Logan |
| --- | --- |
 Phyllis Logan vuonna 2014.
Henkilötiedot
Koko nimi:  Phyllis Margaret Logan
Syntynyt: 11. tammikuuta 1956 (ikä 68) Paisley, Skotlanti
Ammatti:  näyttelijä
Puoliso:  Kevin McNally (1994–)
Näyttelijä
Aktiivisena:  1977–
Merkittävät roolit:  Salaisuuksia ja valheita Lovejoy Downton Abbey
Aiheesta muualla
IMDb 
Elonet
Phyllis Margaret Logan (s. 11. tammikuuta 1956 Paisley, Skotlanti) on skotlantilainen televisio- ja elokuvanäyttelijä, joka tunnetaan muun muassa roolistaan elokuvassa Salaisuuksia ja valheita sekä televisiosarjasta Lovejoy. Hänet tunnetaan myös taloudenhoitaja rouva Hughesin roolistaan draamasarjassa Downton Abbey.
Hän on naimisissa näyttelijä Kevin McNallyn kanssa.
Aiheesta muualla

Phyllis Logan Internet Movie Databasessa. (englanniksi)
Piiritysvalli

Piiritysvalli oli piirityksissä maasta rakennettu tilapäinen suojarakenne. Sen tarkoituksena oli suojata piirittävää armeijaa piiritettävien asevaikutukselta.
Aluksi vallit eivät olleet yhtenäisiä, vaan miehistön suojana käytettiin lähinnä maalla täytettyjä pajukoreja, tai pelkkiä pajupunoksia.
Usein valleja oli kaksi. Ensimmäinen suojasi piirittävää armeijaa piiritetyn linnoituksen tulelta ja toinen suojasi piirittäjiä ulkopuolelta tulevalta uhalta. Joskus vielä piiritetyn linnoituksen avuksi tullut armeija rakensi oman piiritysvallinsa piirittääkseen piirittäjät ja näin vallien määrä kasvoi kolmeen.
Tykistön ampumamenetelmien kehityttyä 1800-luvulla valli ei enää ollut riittävä suoja ja armeijat alkoivat kaivaa juoksuhautoja.
Pjongjang (sarjakuva)

| Pjongjang |
| --- | --- |

Kirjailija:  Guy Delisle
Julkaistu:  2003
Suomennos
Kustantaja:  WSOY
Julkaistu:  2009
Löydä lisää kirjojaKirjallisuuden teemasivulta
Pjongjang on quebecilaisen Guy Delislen vuonna 2003 ilmestynyt sarjakuvaromaani. Omaelämäkerrallinen albumi kuvaa, kuinka Delisle asuu kahden kuukauden ajan Pohjois-Korean pääkaupungissa Pjongjangissa työskennellen animaatioelokuvastudiolla. Teos on ilmestynyt suomeksi vuonna 2009 WSOY:n kustantamana.
Aiheesta muualla

Veera Lehtola: Outo, oudompi, Pjongjang (Arkistoitu – Internet Archive). Kumppani 4/2008.
Rantanen, Kimmo: Töissä diktatuurissa Turun sanomat.  23.11.2009.
Mielonen, Juha: Kulissikaupunki. Kvaak.fi.  25.11.2009. Arkistoitu 29.4.2013.
Hannu Sarrala: Guy Delisle perehtyy suljettuihin yhteiskuntiin. Pohjolan sanomat 2.12.2009.
Henri Salonen: Mustaakin harmaampi (Arkistoitu – Internet Archive) Voima 9/2009.