stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Valtiosääty

Valtiosääty on aiemmin käytössä ollut nimitys, joka tarkoitti sellaista ihmisryhmää, jolla oli oikeus lähettää edustajiaan valtiopäiville. Nimitystä käytettiin myös tällaisen ryhmän edustajista valtiopäivillä. Valtiosääty koostui valtiopäivämiesten valitsijoista, joita yhdisti ammatti tai yhteiskunnallinen asema. Valtiosäädyt saivat kukin erikseen valita edustajansa kansanedustuslaitokseen.
Suomessa oli neljä valtiosäätyä vuoden 1906 valtiopäiväjärjestykseen (26/1906) saakka. Sillä luotiin yhtäläiseen äänioikeuteen perustuva kansanedustuslaitos. Valtiosäädyt olivat
aateli
pappissääty, joka edusti kirkkoa ja opettajia
porvarissääty, joka edusti kaupunkien väestöä; sen vaaleissa saivat äänestää porvarit ja kaupunkien virkamiehet, myöhemmässä vaiheessa kaikki tietyn veronmaksukyvyn omaavat ja kiinteistönomistajat.
talonpoikaissääty, jossa valtiopäiville valittiin yksi edustaja jokaisesta tuomiokunnasta, äänioikeutettuina maata omistavat.
Hideki Kamiya

Hideki Kamiya on japanilainen pelisuunnittelija, joka on yksi Platinum Gamesin perustajista.
Kamiya on kotoisin Matsumotosta Naganon prefektuurissa. Hän osti ensimmäiseksi konsolikseen Famicomin (NES), mutta oli sitä ennen ostanut Hudson Softin pelin Nuts & Milk ja odotti pääsevänsä pelaamaan. Konsolien saaminen oli tuolloin vaikeaa, koska konsoli oli suosion huipulla ja konsoleita jonotettiin jo varhain.
Hän työskenteli Resident Evil -sarjan peleissä ja ohjasi ensimmäisen Viewtiful Joe -pelin työskennellessään Capcomin Clover Studiossa. Capcom sulki studion vuonna 2006 ja hän oli mukana perustamassa Seeds, Inc -yritystä Shinji Mikamin ja Atsushi Inaban kanssa. Studio sai myöhemmin uuden nimen Platinum Games. Vuonna 2023 Kamiya lähti Platinum Gamesiltä viitaten epäluottamukseen yhtiön suunnasta.
Aiheesta muualla

Profiili MobyGamesissä (englanniksi)
Charles Kaboré

Charles Kaboré Moskovan Dynamon pelaajana syyskuussa 2019.
Charles Kaboré (s. 9. helmikuuta 1988 Bobo-Dioulasso) on burkinafasolainen jalkapalloilija, pelipaikaltaan keskikenttäpelaaja. Hän pelasi seuraurallaan kotimaansa lisäksi Ranskassa ja Venäjällä. Hän on pelannut eniten maaotteluita Burkina Fason A-maajoukkueessa, 102 ottelua.
Kaboré siirtyi kotimaastaan Ranskaan vuonna 2007. Hän pelasi vuoden ajan Ligue 2:ssa Libournen joukkueessa. Vuosina 2008–2013 hän edusti Olympique de Marseillea ja pelasi Ligue 1:ssä 136 ottelua, joissa hän teki kaksi maalia. Hän voitti liigamestaruuden vuonna 2010 sekä liigacupin vuosina 2010, 2011, 2012. Hän pelasi Mestarien liigassa 17 ottelua, UEFA-cupissa viisi ottelua ja Eurooppa-liigassa seitsemän ottelua, joissa hän teki yhden maalin helmikuussa 2010 vierasottelussa FC Kööpenhaminaa vastaan.
Kaboré siirtyi helmikuussa 2013 Venäjälle, jossa hän edusti Kuban Krasnodaria, lainasopimuksella FK Krasnodaria ja Moskovan Dynamoa. Hän pelasi Venäjän Valioliigassa 8,5 vuoden aikana 188 ottelua ja teki niissä kaksi maalia. Eurooppa-liigassa hän edusti venäläisjoukkueita 29 ottelussa ja teki niissä yhden maalin marraskuussa 2013 kotiottelussa St. Gallenia vastaan. Kaboré päätti pelaajauransa Ranskan Ligue 2:ssa Niortin joukkueessa kaudella 2022–2023.
Kaboré pelasi Burkina Fason A-maajoukkueessa ensimmäisen kerran lokakuussa 2006 Afrikan-mestaruuskilpailujen karsintaottelussa Senegalia vastaan. Hän pelasi Afrikan-mestaruuskilpailuissa yhteensä 19 ottelua vuosina 2010, 2012, 2013, 2015 ja 2017. Burkina Faso saavutti hopeaa vuonna 2013 ja pronssia vuonna 2017, ja molemmissa turnauksissa Kaboré pelasi joukkueen kapteenina. Kaboré pelasi kaikkiaan 102 A-maaottelua ja oli maansa ensimmäinen yli sata maaottelua pelannut jalkapalloilija. Hän teki A-maaotteluissaan neljä maalia: toukokuussa 2007 ystävyysottelussa Zimbabwea, kesäkuussa 2008 MM-karsintaottelussa Seychellejä, lokakuussa 2010 Afrikan-mestaruuskilpailujen karsintaottelussa Gambiaa ja maaliskuussa 2013 MM-karsintaottelussa Nigeriä vastaan. Hän pelasi viimeisen maaottelunsa kesäkuussa 2021 ystävyysottelussa Norsunluurannikkoa vastaan.
Neckarsulm

| Neckarsulm |
| --- | --- |
 Neckarsulmin pääkatu
 vaakuna
 Neckarsulm
 Koordinaatit: 49°11′30″N, 09°13′28″E 
Valtio:  Saksa
Osavaltio:  Baden-Württemberg
Hallintopiiri:  Stuttgart
Piirikunta:  Heilbronn
Pinta-ala:  
 – Kokonaispinta-ala:  24,94 km²
Korkeus:  150–335 m
Väkiluku (30.6.2022):  26 459
 – Väestötiheys:  1 061 as./km²
Postinumero:  74172
Suuntanumero(t):  07132
Rekisterikilpi:  HN
 
 www.neckarsulm.de 
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Neckarsulm on Saksan kaupunki Baden-Württembergin osavaltion Heilbronnin piirikunnassa. Lähin suurkaupunki on Stuttgart, ja Neckarsulm muodostaa Heilbronnin kanssa kaksoiskaupungin. Neckarsulm sijaitsee Neckar- ja Sulmjokien yhtymäkohdassa, josta se on saanut nimensä: nimi on siis "neckar-sulm", ei "neckars-ulm". Kaupungissa oli kesäkuun 2022 lopussa 26 459 asukasta, ja sen pinta-ala on 24,9 neliökilometriä.
Neckarsulmin suurimpia työnantajia ovat Audille kuuluva NSU:n autotehdas sekä Audin alumiinituotanto. Kauppaketju Lidlin pääkonttori sijaitsee kaupungissa.
Neckarsulmilla on ystävyyskaupunkeja Ranskassa (Carmaux), Italiassa (Bordighera), Sveitsissä (Grenchen), Saksassa (Zschopau) ja Unkarissa (Budakeszi).
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Neckarsulm Wikimedia Commonsissa
Kaupungin internetsivut (saksaksi)
Neckarsulmin museo (saksaksi)
Kansan vapautusarmeijan laivasto

| Kansan vapautusarmeijan laivasto 中国人民解放军海军 |
| --- | --- |

Toiminnassa:  23. huhtikuuta 1949 alkaen
Valtio:   Kommunistipuolue –  Kiina
Rooli:  puolustushaara
Koko:  noin 260 000 henkeä
Kalusto:  noin 360 alusta
Komentajat
Nykyinen komentaja:  amiraali Dong Jun
Kansan vapautusarmeijan laivasto (kiin.: 中国人民解放军海军; pinyin: Zhōngguó rénmín jiěfàngjūn hǎijūn) on Kiinan kansantasavallan kansan vapautusarmeijan puolustushaara. Tästä syystä laivasto ei niinkään ole Kiinan laivasto, vaan kommunistisen puolueen aseellisen siiven alainen laivasto.
Yhdysvaltain puolustusministeriö arvioi, että 2020-luvulle tultaessa Kiinan vapautusarmeijan laivasto olisi kasvanut taistelukelpoisten alusten määrällä arvioiden maailman suurimmaksi laivastoksi. Marraskuussa 2021 sen taistelukelpoisten alusten lukumääräksi arvioitiin 355. Uppoamalla mitattuna laivasto oli 2010-luvun lopulla maailman toiseksi suurin laivasto Yhdysvaltain laivaston jälkeen. Kiinan vapautusarmeijan laivaston aluskanta on kasvussa myös 2020-luvulla.
Historia

Kansan vapautusarmeijan laivasto perustettiin 23. huhtikuuta 1949, kun Mao Zedong oli julistanut maan tarvitsevan ”vahvan laivaston imperialistisen aggression vastustamiseen”. Laivaston esikunta perustettiin Pekingiin huhtikuussa vuonna 1950, ja sen ensimmäinen tukikohta perustettiin Qingdaoon saman vuoden syyskuussa. Laivaston johtoon siirtyi aluksi maavoimien komentajia, ja heitä avusti noin 2 500 neuvostoliittolaista neuvonantajaa. Miehistö koostui aluksi pääasiassa entisistä kansallismielisten laivastossa palvelleista sotilaista, joista suurin osa oli vaihtanut puolta vapaaehtoisesti.
Kylmän sodan aikana laivaston rakennetta uudistettiin useaan otteeseen, ja sen kalustoa pyrittiin parantelemaan jonkin verran. Sen päätehtävänä oli kuitenkin pitkään pelkkä Kiinan rannikon puolustaminen, sillä Mao Zedongin laajemman mittakaavan sotastrategian mukaan mahdollinen vihollinen voitettaisiin suurissa maataisteluissa. Tätä strategiaa alettiin muuttaa 1970-luvun lopulla. Deng Xiaopingin mukaan suurvaltojen välistä sotaa ei todennäköisesti syttyisi ja laivaston tärkeimmäksi tehtäväksi muodostui merellisten luonnonvarojen turvaaminen ja kysymys Taiwanin itsenäisyydestä. Tätä strategiaa kehitteli edelleen amiraali Liu Huaqing, joka auttoi muuttamaan kansan vapautusarmeijan laivaston nykyaikaiseksi puolustushaaraksi.
Yhdysvaltain väliintulo kolmannen Taiwaninsalmen kriisin aikana vuosina 1995–1996 paljasti Kansan vapautusarmeijan laivaston kyvyttömyyden estää Yhdysvaltain laivaston väliintulo alueella. Mahdollisesti tämän takia laivaston pääpaino siirrettiin sukellusveneiden kehitykseen. Kiina on sittemmin kehittänyt useita kotimaisia diesel- ja ydinsukellusveneitä. Sukellusveneiden ohella on uusittu myös laivaston hävittäjiä ja fregatteja. Laivaston hankintoihin on kuulunut myös maan ensimmäinen lentotukialus Liaoning. Sittemmin laivastolle on rakennettu kaksi muutakin lentotukialusta, joista uudenaikainen Fujian on myös suunniteltu Kiinassa.
1990-luvulta lähtien Kiina on kehittänyt laivastonsa kyvykkyyttä ja varustusta silloisesta joki- ja rannikkopuolustukseen keskittyneestä laivastosta lähimerillä ja valtamerillä taistelemaan kykeneväksi laivastoksi. Tämä on tullut ilmi esimerkiksi Kiinan laivaston harjoituksissa 2010- ja 2020-luvuilla. Kiina on samalla kasvattanut kykyään ratkaista esimerkiksi naapurivaltioittensa kanssa ristiriitaisia aluevaatimuksia esimerkiksi Etelä-Kiinan merellä tarvittaessa sotilaallista voimaa näyttämällä ja käyttämällä. Kiina on myös perustanut Djiboutiin sotilastukikohdan, jolla se voi esimerkiksi osaltaan turvata raaka-ainekuljetuksiaan ja tukea toimintaansa Afrikassa ja Lähi-idässä. Tukikohta on varustettu jopa lentotukialuksen mahduttavalla laiturilla. Kiinalaisia työskentelee tai asuu Afrikassa noin miljoona ja Lähi-idän maissa noin 500 000.
Vahvuus ja organisaatio

Kansan vapautusarmeijan laivasto on jaettu viiteen aselajiin: sukellusveneisiin, pinta-aluksiin, laivaston ilmavoimiin, rannikkopuolustukseen ja merijalkaväkeen. Näiden lisäksi laivastoon kuuluu joitakin erikoistuneita joukko-osastoja.
Laivasto jakaantuu alueellisten vastuiden mukaan kolmeen laivastoon, jotka ovat Beihain laivasto (eli Pohjoinen laivasto, esikunta Qingdaossa), Donghain laivasto (Itäinen, Ningbo) ja Nanhain laivasto (Eteläinen, Zhanjiang).
Laivastossa palvelee kaiken kaikkiaan noin 260 000 miestä ja heistä 26 000 kuuluu laivaston ilmavoimiin ja 35 000 laivaston merijalkaväkeen. Laivaston taistelukelpoiseen kalustoon kuuluu yli 360 alusta: 59 sukellusvenettä, 86 suurta pinta-alusta, 196 partio- ja rannikkoalusta sekä 157 logistiikka- ja tukialusta. Aluskannan odotetaan kasvavan 420 alukseen 2025 mennessä ja 460 alukseen 2030 mennessä. Laivaston ilmavoimilla on yli 440 erityyppistä ilma-alusta, johon kuuluu noin 110 helikopteria.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Kansan vapautusarmeijan laivasto Wikimedia Commonsissa
Cohen, Joshua T.: China naval modernisation: A report on issues for the US Congress. Naval Forces International Forum for Maritime Power, 2021, XLII. vsk, nro IV, s. 58-59.  Bad Neuenahr-Ahrweller:  Mönch Verlagsgesellschaft mbH. ISSN 0722-8880  (englanniksi)
Xei, Dawei: Fleet Review: China:The People's Liberation Army Navy. Seaforth World Naval Review 2010, 2009, I. vsk, s. 56-65.  Barnsley:  Seaforth Publishing. ISBN 978-1-84832-051-2  (englanniksi)
Kiinan kansanarmeijan laivaston kotisivut (kiinaksi) (81.cn)
Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista. 
Alkuperäinen artikkeli: en:People's Liberation Army Navy
Merijalkaväen sotilaita
Kiinan luokan 094 ydinsukellusveneet pystyvät ampumaan mannertenvälisiä ballistisia ohjuksia (ICBM) ja ovat osa suurvallan strategista aseistusta.
Type 055 -hävittäjä Nanchang (alusnumero 101).
Käännös suomeksi
Slayed?

| Slayed? Slade |
| --- | --- | --- |

Studioalbumin tiedot
 Äänitetty : 1972
 Julkaistu: 1. marraskuuta 1972
 Formaatti: LP, CD
 Tuottaja(t): Chas Chandler
 Tyylilaji: glam rock, hard rock, rock and roll
 Kesto: 34.30
 Levy-yhtiö: Polydor Records
Listasijoitukset
  1. (joulukuu 1972)    1. (2 viikkoa, 3.2.1973)    2. (tammikuu 1973)    3. (15. helmikuuta 1973)    3. (viikko 4, 1973)    8. (1973)    26. (viikko 18/1973)    27. (24. maaliskuuta 1973)    69. (1973)
Sladen muut julkaisut
| Slade Alive! 1972 | Slayed? 1972 | Sladest 1973 |
Slayed? on englantilaisen rockyhtyeen Sladen kolmas albumi, joka julkaistiin 1. marraskuuta 1972. Slayed? on monien kriitikoiden mielestä Sladen paras studioalbumilähde?. Toisin kuin yhtyeen kaksi aiempaa studiolevyä, Slayed? nousi brittilistan ykköseksilähde?.
Levyn nopeaa nousua listoille siivittivät hittisinglet "Mama Weer All Crazee Now" ja "Gudbuy T’Jane", jotka molemmat muodostuivat yhtyeen klassikoiksilähde?. "Mama Weer All Crazee Now" -kappaletta on myöhemmin versioinut muun muassa Quiet Riot. Levyn lainakappaleita ovat "Move Over" (Janis Joplin) ja "Let The Good Times Roll" (Leonard Lee)lähde?.
Albumi valittiin vuonna 2005 hakuteokseen 1001 albumia jotka jokaisen on kuultava edes kerran eläessään.
Kappaleet

A-puoli
How D'You Ride – 3.12 (säv. Noddy Holder/Jim Lea)
The Whole World's Goin' Crazee – 3.37 (säv. Holder)
Look at Last Nite – 3.06 (säv. Holder/Lea)
I Won't Let It 'Appen Agen – 3.17 (säv. Lea)
Move Over – 3.45 (säv. Janis Joplin)
B-puoli
Gudbuy T’Jane – 3.34 (säv. Holder/Lea)
Gudbuy Gudbuy – 3.30 (säv. Holder/Lea)
Mama Weer All Crazee Now – 3.44 (säv. Holder/Lea)
I Don't Mind – 3.06 (säv. Holder/Lea)
Let the Good Times Roll / Feel So Fine – 3.45 (säv. Leonard Lee)
Kappaleet > Vuoden 2006 remasteroidun version bonuskappaleet

My Life Is Natural – 3.17 (säv. Holder)
Candidate – 2.52 (säv. Lea/Don Powell)
Wonderin' Y – 2.50 (säv. Lea/Powell)
Man Who Speeks Evil – 3.17 (säv. Lea/Powell)
Slade Talk to 'Melanie' Readers – 6.47
Singlet > Mama Weer All Crazee Now

Julkaistu: 1972, Polydor
A-puoli: Mama Weer All Crazee Now – 3.44 (säv. Jim Lea/Noddy Holder)
B-puoli: Man Who Speeks Evil – 3.17 (säv. Lea/Holder)
Listasijoitukset
| --- | --- |
Iso-Britannia: #1 (syyskuu 1972)
Itävalta: #6 (15. tammikuuta) (1973) 
Suomi: #11 (lokakuu 1972)
Sveitsi: #5 (10. lokakuuta 1972) 
Yhdysvallat: #76
Singlet > Gudbuy T’Jane

Julkaistu: 1972, Polydor
A-puoli: Gudbuy T'Jane – 3.31 (säv. Jim Lea/Noddy Holder)
B-puoli: I Won't Let It 'Appen Agen – 3.16 (säv. Lea)
Listasijoitukset
| --- | --- |
Iso-Britannia: #2 (marraskuu 1972)
Itävalta: #7 (15. tammikuuta) 1973)
Norja: #7 (huhtikuu 1973) 
Suomi: #7 (tammikuu 1973)
Sveitsi: #4 (9. tammikuuta 1973)
Yhdysvallat: #68
Kokoonpano

Noddy Holder – laulu, kitara
Jim Lea – bassokitara, kosketinsoittimet, laulu
Dave Hill – kitara, laulu
Don Powell – rummut
Dyspontion

| Dyspontion> Δυσπόντιον.Sijainti |
| --- | --- |
 Dyspontion
Koordinaatit:  37°42′05″N, 21°19′46″E
Valtio:  Kreikka
Paikkakunta:  Skafidiá/Myrtéa, Pýrgos, Elis, Länsi-Kreikka
Historia
Tyyppi:  kaupunki
Huippukausi:  n. 700-luku–570 eaa.
Kulttuuri:  antiikki
Alue:  Pisatis / Elis
Infobox OKNimi-testi OK: 
Dyspontion (m.kreik. Δυσπόντιον, lat. Dyspontium) tai Dyspontioi (Δυσπόντιοι) oli antiikin aikainen kaupunki ja kaupunkivaltio (polis) Pisatiin alueella Peloponnesoksen niemimaan länsiosassa Kreikassa. Se sijaitsi suunnilleen nykyisen Pýrgoksen kunnan Skafidián ja Myrtéan (Myrtián) kylien tienoilla.
Myöhemmin kaupunki tuli Eliin kaupungin alaisuuteen. Strabonin mukaan dyspontionlaiset nousivat Pisan kaupungin asukkaiden kanssa kapinaan Elistä vastaan noin vuonna 570 eaa. Elisläiset tuhosivat kaupungin, jonka jälkeen sen asukkaat muuttivat Epidamnokseen ja Apolloniaan. Kaupungista ei ole tämän jälkeen mitään mainintoja.
2. olympiadin Olympian kisoissa vuonna 772 eaa. kaupunkia edustanut Antimakhos voitti ainoana lajina olleen stadionjuoksun. Voitto lienee kaupungin kohdalla ainoa laatuaan.
Rauma-luokan ohjusvene

| Rauma-luokan ohjusvene |
| --- | --- |
 Ohjusvene Porvoo

Tekniset tiedot
Uppouma:  210 t
Pituus:  48,5 m
Leveys:  8 m
Syväys:  1,5 m
Nopeus:  yli 30 solmua
Miehistöä:  24
Aseistus
Meritorjunta:  6 × MtO 85 2 x syvyysammuksenheitin
Ilmatorjunta:  6 × ItO 91 (tai 1 × 23 Itk 95) 1 × 40 mm Itk 2 × 12,7 mm Itkk
Rauma-luokan ohjusveneet Rauma (70),  Raahe (71),  Porvoo (72) ja Naantali (73) ovat kolmannen sukupolven suomalaisia ohjusveneitä. Veneet rakennettiin Hollmingin/Finnyards Rauman telakalla vuosina 1990–1992.
Rakenne ja koneisto

Alukset ovat alumiinirakenteisia. Aluksien voimansiirto on toteutettu vesisuihkupropulsiolla, jonka ansiosta alusten ohjailukyky on hyvä ja ne pystyvät toimimaan hyvinkin matalissa vesissä. Aluksia suunniteltaessa pyrittiin pienentämään niiden magneettista-, lämpö-, ja tutkaherätettä sekä melutasoa.
Meritorjuntaohjukset, omasuoja- ja sukellusveneentorjunta-aseet

Aluksen pääaseena on kuusi ruotsalaisvalmisteista meritorjuntaohjusta. Omasuoja-aseina aluksella on 40 mm ilmatorjuntatykki ja kaksi ilmatorjuntakonekivääriä. Sukellusveneiden etsintää varten alus on varustettu syvyytettävällä kaikumittaimella ja sukellusveneentorjunta-aseina käytetään syvyyspommeja sekä ruotsalaista ASW-600 Elma -syvyysammusheitintä (2 kpl). Lisäksi aluksia voidaan käyttää miinoitukseen. Ennen Rauma-luokan modernisointia alukset oli varustettu ranskalaisilla Matra Mistral -ilmatorjuntaohjuksilla. Modernisoinnin jälkeen aluksissa ei ole lainkaan ilmatorjuntaohjuksia. Omasuojaa tarjoaa Rheinmetallin MASS -harhamaaliheitin.
Upinniemestä Pansioon

Alukset sijoitettiin Suomenlahden laivaston vartiolaivueeseen (myöhemmin Suomenlahden Meripuolustusalueen 7. ohjuslaivue). Laivueen saatua 2000-luvulla käyttöönsä uudet Hamina-luokan ohjusveneet, siirrettiin Rauma-luokan ohjusveneet Saaristomeren Meripuolustusalueen 6. ohjuslaivueeseen. Viimeisenä Rauma-luokan aluksena uuteen laivueeseen siirtyi Porvoo keväällä 2006.
Modernisointi

Kaikki luokan ohjusveneet peruskorjattiin syksystä 2010 syksyyn 2013, millä taattiin aluten käyttö 2020-luvulle. Ensimmäinen alus, Naantali, luovutettiin toukokuussa 2013 takaisin merivoimille.
Heti korjausten valmistuttua kolmesta aluksesta löytyi väsymismurtumia. Ne telakoitiin ja kahden veneen propulsiojärjestelmässä löytyi värähtelyä, jonka syytä ei tiedetä. Se saattoi vaikuttaa murtumien syntymiseen. Komentaja Veli-Pekka Heinosen arvion mukaan murtumat eivät vaikuta aluksen kokonaislujuuteen, mutta ne asetettiin käyttökieltoon. Lisäksi hän sanoo, että alusten alumiini on tullut elinkaarensa päähän ja väsymismurtumia voi tulla. Alukset palaavat käyttöön vuoden 2015 aikana.
Battaglia

Battaglia oli alun perin puhtaasti torniolainen yhtye, joka kulki nimellä Battaglia Nobility ja voitti Popyhtyeiden SM-kisat vuonna 1971. Kokoonpanoon kuuluivat Jake Voutilainen, Raimo Ahokas, Esa Joensuu, Hannu Turunen ja Reijo Heikkala (SM-keikalla Olavi "Olli" Tikkala). Paria vuotta myöhemmin mukaan tulivat kemiläinen Pekka Saari ja haaparantalaiset Roland Berg ja Sture Holmberg. Nimi lyheni ja helmikuussa 1974 Helsingin Finnvoxin studiolla äänitettiin Battaglian ensimmäinen single "Kuminen nainen"/"Itikoita pakoon" RCA:lle. Juhannuksen jälkeen lähdettiin tekemään myös albumia Rokkisavotta, jonka ilmestymistä juhlittiin syksyllä loppuunmyydyllä yhteiskiertueella Hullujussin ja Expressin kanssa.
Kokoonpano

Jake Voutilainen — kitara ja laulu. Myös sävellykset ja sanat ovat enimmäkseen Voutilaisen käsialaa.
Hannu Turunen — kitara ja laulu
Raimo Ahokas — basso
Reijo Heikkala — rummut
Esa Joensuu — koskettimet
Battaglia-nimen alla myös soittaneet: Pekka Saari, Roland "Rocca" Berg, Sture Holmberg, Mika Kulmala, Jorma Heikkinen, Matti Adolfsen, Antero Pöntisenaho, Jarmo Portaankorva, Sebastian Jeker, Mika Kaijanen, Åke Nilsson, Matti Saari, Markus Haapala (Knutsson), Kyösti Viitala, Raimo Vertanen, Pasi Pirinen, Stig Wallin, Pekka Somero, Jukka Vuokila, Kari Risto, Janne Morin, Jan-Olov Lundberg, Harry Barsk, Henrik Thall, Juhani Heikkilä, Mats Kyrö, Martti Pessa,  Ilkka Loueranta, Timo Tiitinen, Mikko Nikula, Janne Kankkunen, Kari Hautalampi, Jussi Pitkäkari ja Jouko Kakko.
Julkaisut

Kuminen nainen/ Itikoita pakoon (RCA-single 1974)
Rokkisavotta (RCA-LP 1974)
Onnenpäivät (Happy Days)/ Sen tuut huomaamaan (Satsanga-single 1978)
Soul of Lapland (promosingle 500kpl. Levytys 1995)
Rocca & Battaglia Band: Red Shoes ( RB-maksisingle 1996)
Battaglia (Edel records-CD 2001)
Itikoita pakoon/ Nyt tanssitaan (Edel records-single 2002)
Anna valosi loistaa (Edel records-promosingle 2002)
Mä sulle tuulen teen/ Se on siinä (Edel records 2002)
Rocca & BB: Soul of Lapland (Väylän Pyörre records-CD 2006, studiolive vuodelta 1994)
Aiheesta muualla

Battaglia Meteli.netissä
Moçâmedes

| Moçâmedes Namibe |
| --- | --- |
 Kaupungin satamaa
 Moçâmedes
 Koordinaatit: 15°11.43′S, 12°9.03′E 
Valtio:   Angola
Maakunta:  Namibe
Kunta (município):  Moçâmedes
Perustettu:  1840
Pinta-ala:  
 – Kokonaispinta-ala:  8 930 km²
Korkeus:  44 m
Väkiluku (2019)  (arvio):  347 503
 – Väestötiheys:  38,9 as./km²
Aikavyöhyke:  UTC+1
Moçâmedes on Angolassa sijaitsevan Namiben maakunnan kunta, kaupunki ja maakuntakeskus. Kaupunki sijaitsee valtion lounaisissa osissa. Se perustettiin vuonna 1840. Vuosina 1975–2016 kaupunki tunnettiin nimellä Namibe. Kaupungissa on kuiva ilmasto.
Vuoden 2019 arvion mukaan kaupungissa oli 347 503 asukasta.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Moçâmedes Wikimedia Commonsissa
Luhangan kirkonkylä

| Luhangan kirkonkylä |
| --- | --- |
 Luhangan kirkonkylä
 Koordinaatit: 61.79681°N, 25.70383°E 
Valtio:  Suomi
Maakunta:  Keski-Suomi
Kunta:  Luhanka
Hallinto:  
 – Asutustyyppi:  kirkonkylä
Väkiluku (2019):  alle 200
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Luhangan kirkonkylä on Luhangan kunnan hallinnollinen keskuskylä Keski-Suomessa, Päijänteen itärannan lahden, Tammiselän rannalla. Kirkonkylältä on maanteitse maakuntakeskus, yliopistokaupunki Jyväskylään noin 61 kilometriä, noin tunnin ajomatka.
Tilastokeskuksen vuoden 2019 lopun väestötietojen mukaan koko Luhangan kunnan väkiluku 690. Kunnan haja-asutusalueilla heistä asui 681 ihmistä ja tuntematon asuinpaikka oli yhdeksällä ihmisellä. Koska kaikki luhankalaiset asuivat haja-asutusalueilla, ei Luhangan kirkonkyläkään ole taajama (vähintään 200 asukkaan taajaan asuvia ihmisten asuinalue), vaan alle 200 asukaan kylä. Kuntana Luhanka on kuitenkin ollut muuttovoittoinen 2010-luvulla.
Luhangan kirkko.
Kylästä toimii kyläkauppa,  huoltoasema, sekatavarakauppa, kaksi ravintolaa ja hostelli sekä Luhangan terveysasema ja Luhangan pääkirjasto. Kylässä on myös Luhangan kirkko ja hautausmaa. Huomionarvoinen on myös Luhangan palvelukeskus Tuuliharju. Palvelukeskus Tuuliharjussa on 13 paikkainen ympärivuorokautisen palveluasumisen yksikkö ja kahdeksan palveluasumiseen tarkoitettua asuntoa (tukiasunnot).
Kirkonkylällä ei ole peruskoulua, sillä kunnan ainoa alakoulu, nykyinen Luhangan koulu toimii 12 kilometrin päässä Tammijärvellä.
Aiheesta muualla

Luhangan kunnan kotisivut
Keski-Suomen maakunnan kuntien hallinnolliset keskukset
| n k Luhanka |
| --- | --- | --- |
 Keski-Suomi  Joutsan seutukunta 
| Kylät |  Judinsalo  Klemettilä  Kirkonkylä  Lempää  Rekola  Rekolankylä  Tammijärvi  |  |
Pikkupojat

| Pikkupojat |
| --- | --- |
 Elokuvan juliste.
Ohjaaja:  Ere Kokkonen
Käsikirjoittaja:  Spede
Tuottaja:  Spede Pasanen   Reija Virolainen (tuotannon johto)
Säveltäjä:  Olli Ahvenlahti
Kuvaaja:  Juha Jalasti   Eero Jaakkola (assistentti)   Timo Jalasti (assistentti)
Leikkaaja:  Jyrki Keränen
Pääosat:  Vesku Simo Spede Hannele Lauri
Valmistustiedot
Valmistusmaa:  Suomi
Tuotantoyhtiö:  Spede-Yhtiöt
Ensi-ilta:  25. joulukuuta 1986
Kesto:  84 min (videona 80 min)
Alkuperäiskieli:  suomi
Budjetti:  500 000 mk
Katsojat:  171 545
Aiheesta muualla
IMDb 
Elonet
Infobox OKNimi-testi OK: 
Pikkupojat on vuonna 1986 ensi-iltansa saanut Spede Pasasen elokuva. Elokuva pohjautuu Spede Show’ssa nähtyihin Pikkupojat-sketsien hahmoihin. Tässä elokuvassa on myös Spede Show’sta tuttuja ”naisen logiikka” -kohtauksia. Elokuvan alkupuolella nähdystä kartasta selviää, että tapahtumat sijoittuvat nykyisen Vuosaaren sataman alueelle.lähde?
Tuotanto

Spede käytti tässä elokuvassa vielä kolmannen kerran TV-tekniikan edullisuutta hyväkseen. Elokuva on alkujaan kuvattu lähes kokonaan videonauhalle muutamaa kohtausta lukuun ottamatta ja kopioitu valmiiksi leikattuna elokuvafilmille elokuvateatteriesityksiä varten.