stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Skotlannin väestö
Etniset ryhmät

Vuoden 2011 väestönlaskennan mukaan Skotlannin asukkaista 83 prosenttia on syntynyt Skotlannissa, 9 prosenttia Englannissa, 0,7 prosenttia Pohjois-Irlannissa ja 0,3 prosenttia Walesissa. Niistä seitsemästä prosentista, jotka eivät ole syntyneet Britanniassa, 15 prosenttia on syntynyt Puolassa ja 6 prosenttia Intiassa ja Irlannissa.
Skotiksi itsensä määrittelee 62 prosenttia Skotlannin aikuisväestöstä ja 18 prosenttia sekä skotiksi että englantilaiseksi.
Skotlannin asukkaista neljä prosenttia kuuluu johonkin vähemmistöön. Määrä on kymmenessä vuodessa noussut kaksi prosenttiyksikköä. Vuonna 2001 hieman yli 100 000 asukasta kuului vähemmistöihin, kun vuonna 2011 vähemmistöihin kuului jo yli 200 000 asukasta. Suurin yksittäinen vähemmistöryhmä oli puolalaiset, joita asui Skotlannissa 61 000 ihmistä. Muita suuria ryhmiä olivat irlantilaiset (54 000 asukasta), pakistanilaiset (49 000 asukasta), kiinalaiset (34 000 asukasta), intialaiset (33 000 asukasta) ja afrikkalaiset (30 000 asukasta).
Uskonnot

| Uskonto | 2001 (%) | 2011 (%) |
| --- | --- | --- |
| Uskonnoton | 27.6 | 36.7 |
| Skotlannin kirkko | 42.4 | 32.4 |
Roomalais-katolinen: 15.9
| Muu kristitty | 6.8 | 5.5 |
| Islam | 0.8 | 1.4 |
| Hindu | 0.1 | 0.3 |
| Buddhalainen | 0.1 | 0.2 |
| Sikhi | 0.1 | 0.2 |
Juutalainen: 0.1
| Muu uskonto | 0.5 | 0.3 |
| Ei tiedossa | 5.5 | 7.0 |
Skotlannin kansallisena kirkkona toimii reformoitu Skotlannin kirkko. Se ei ole valtionhallinnon alaisuudessa eikä samaan tapaan valtionkirkon asemassa kuten Englannissa Englannin kirkko. Yhdistyneen kuningaskunnan parlamentti julisti sen itsenäiseksi vuonna 1921 (Church of Scotland Act 1921), mikä sovitti vuosisatoja jatkuneet ristiriidat valtionhallinnon ja kirkon välillä.
1560-luvulla alkanut John Knoxin johtama Skotlannin reformaatio oli vahvasti kalvinistinen ja kirkko noudattikin kalvinismin oppeja läpi 1600- ja 1700-lukujen kontrolloiden vahvasti kansan moraalia. Kirkon vaikutus Skotlannin kulttuurin kehitykseen varhaismodernilla aikakaudella on kiistaton. Muita protestanttisia uskontokuntia ovat Skotlannin vapaakirkko, joka pitäytyi kalvinismin konservatiivisissa opeissa, Skotlannin episkopaalinen kirkko, joka kuuluu osana anglikaaniseen seurakuntaan, sekä metodistikirkko ja kongregationaalinen kirkko.
Roomalais-katolisuus säilyi Skotlannissa reformaatiosta ja 1500-luvulta 1700-luvun lopulle jatkuneesta vahvasta painostuksesta huolimatta, etenkin Uist- ja Barra-saarilla. Sitä vahvisti 1800-luvulla entisestään etenkin Länsi-Skotlantiin muuttaneet irlantilaiset siirtolaiset. Muuttoliike jatkui 1900-luvulla, jolloin maahan saapui katolisia myös Italiasta ja Puolasta. Skotlanti (erityisesti Central Beltin alue Glasgow'n ympärillä) on kärsinyt uskontokuntien välisistä ongelmista, esimerkiksi jalkapallossa. Tämä ilmenee siitä, että Glasgow'n joukkueista Celtic FC on perinteisesti ollut katolisten suosiossa ja Rangers FC puolestaan protestanttien, mikä on aiheuttanut mellakoita.
Vuonna 2011 tehdyssä tutkimuksessa suurin vakaumusryhmä oli uskonnottomat 36,7% väestöosuudella. Reformoituun Skotlannin kirkkoon kuului 32,4% väestöstä. Roomalais-katolisia oli 15,9%. Muita kristittyjä oli 5,5%. Islamia kannatti 1,4%. Hinduja 0,3%. Buddhalaisia 0,2%. Sikhejä 0,2%. Juutalaisia 0,1%. Muita uskontoja 0,3%. Kantansa kertomatta jätti 7,0% väestöstä.
Terveys

Skotlantilaisten terveys on keskimäärin huonompaa kuin Britannian ja useimpien EU-maiden väestön. Maan terveystilanne on kehittynyt 1900- ja 2000-luvuilla, mutta ei yhtä nopeasti kuin monissa muissa läntisen Euroopan maissa.
Elinajanodote on noussut 1900-luvun lopulla ja 2000-luvun alussa, mutta se on silti pienempi kuin Britanniassa keskimäärin. Vielä vuonna 1981 elinajanodote miehillä oli 69,1 vuotta ja naisilla 75,3 vuotta, mutta vuonna 2010 elinajanodote miehillä oli 76,1 ja naisilla 80,6 vuotta. Elinajanodotteessa on selviä eroja Skotlannin sisällä. Lyhin elinajanodote on Glasgow’ssa, missä se miehillä on 71,6 ja naisilla 78 vuotta. Suurimmillaan se on Itä-Dunbartonshiressa, missä miesten elinajanodote on 79,4 ja naisten 82,7 vuotta. Maaseudun miehet elävät keskimäärin 3,5 vuotta pidempään kuin kaupunkilaiset ja naiset 2 vuotta pidempään.
Kuolleisuus on laskenut Skotlannissa 1960-luvun jälkeen, kuten on muissakin läntisen Euroopan maissa. Lapsikuolleisuus on Skotlannissa eurooppalaista keskitasoa, mutta työikäisten kuolleisuus on ollut 1970-luvulta lähtien läntisen Euroopan korkeinta.
Yli puolet skotlantilaisten kuolemista aiheutuvat syövistä, sepelvaltimotaudista ja aivoverenkiertohäiriöstä. Vuosittain kuolevien ihmisten määrä on Skotlannissa laskenut 1980-luvun alusta, ja sepelvaltimotaudin osuus muuttunut 29 prosentista 14 prosenttiin ja aivoverenkiertohäiriön osuus 14 prosentista 8 prosenttiin. Syöpäkuolemien määrä on kuitenkin kasvanut 14 prosenttia, ja samalla niiden osuus kaikista kuolemista on noussut 22 prosentista 29 prosenttiin.
Syöpäsairauksien osuudet vaihtelevat, ja esimerkiksi ruokatorvensyöpäkuolleisuus on läntisen Euroopan suurinta. Keuhkosyöpään, paksusuolen syöpään ja rintasyöpään kuolleiden määrä on laskussa, mutta niissäkin määrä on läntisen Euroopan suurimpia. Yksi syy Skotlannin ja muun Britannian kuolleisuuden erolle johtuu sepelvaltimotaudista, jonka miesten kuolleisuus oli 16 ja naisten kuolleisuus 19 prosenttia korkeampia kuin muualla Britanniassa. Kuolleisuus kroonisiin maksasairauksiin on ollut selvässä nousussa 1990-luvun jälkeen, ja esimerkiksi kuolleisuus maksakirroosiin on 2,5 kertaa suurempi kuin Englannissa.
Terveys > Koulutus

Skotlannissa on nykyisin viisitoista yliopistoa, joissa voi opiskella niin kandidaatin-, maisterin- kuin tohtorintutkinnonkin tasolla. Näistä vanhin on St Andrewsin yliopisto (perustettu 1413) ja uusin University of the Highlands and Islands, joka saavutti yliopistostatuksen vuonna 2011. Kandidaatintutkinto Skotlannissa kestää neljä vuotta, ja sen lukukausimaksuihin (n. 1 820 ₤ vuonna 2013–14) voivat skotlantilaiset sekä EU-maiden asukkaat hakea rahoitusta Skotlannin hallitukselta SAAS:n (Student Awards Agency for Scotland) kautta.
Muita Skotlannissa sijaitsevia yliopistoja ovat Glasgow'n yliopisto (Glasgow), Aberdeenin yliopisto (Aberdeen), Edinburghin yliopisto (Edinburgh), University of Strathclyde (Glasgow), Heriott-Watt University (Edinburgh), Dundeen yliopisto, Stirlingin yliopisto, Napier University (Edinburgh), Robert Gordonin yliopisto (Aberdeen), University of the West of Scotland (Paisley), Glasgow Caledonian University, University of Abertay (Dundee) ja Queen Margaret University (Musselburgh). Näistä etenkin vanhemmat yliopistot opettavat pääasiassa perinteisiä aineita, kuten luonnontieteitä, kieliä sekä valtiotieteitä, kun taas "uudet yliopistot", jotka ovat saaneet yliopistostatuksen 1990-luvulla, usein opettavat myös keskitetympiä aloja, kuten viestintää, fysioterapiaa ja farmasiaa.
Jakub Kłusak

Jakub Kłusak (s. 2. tammikuuta 1992) on puolalainen alppihiihtäjä, joka edustaa AZS Zakopanea.
Kłusak kilpaili maailmancupissa ensimmäisen kerran Kitzbühelin supersuurpujottelussa tammikuussa 2016. Maailmancupin pisteille hän pääsi ensimmäisen kerran alppiyhdistetyssä samana päivänä oltuaan yhteistuloksissa 30:s.
Jevgeni Timkin

| Jevgeni Timkin> Henkilötiedot |
| --- | --- |
Syntynyt: 3. syyskuuta 1990 (ikä 34) Murmansk, Venäjän SFNT, Neuvostoliitto
Kansalaisuus:   Venäjä
Jääkiekkoilija
Pelipaikka:  laitahyökkääjä
Maila:  vasen
Pituus:  195 cm
Paino:  99 kg
Pelaajaura
Pääsarjaura:  2005–
Aik. seurat:  Avangard Omsk-2 (RUS-3) Avangard Omsk (KHL) Florida Everblades (ECHL) Mississippi RiverKings (CHL) Vitjaz Tšehov (KHL) Metallurg Magnitogorsk (KHL) SKA Pietari (KHL) Salavat Julajev Ufa (KHL)
Jevgeni Timkin (s. 3. syyskuuta 1990) on venäläinen jääkiekkoilija, pelipaikaltaan hyökkääjä. KHL-kaudella 2015–2016 hän voitti Mangnitokorskin joukkueessa Gagarin Cupin.
Johan Dietrich Boldt

Johan Dietrich Boldt (24. toukokuuta 1831 Hamina – 11. tammikuuta 1883 Pietari) oli suomalainen Venäjän keisarikunnan armeijan kenraalimajuri.
Boldtin vanhemmat olivat lääketieteen tohtori, kollegineuvos Georg Fabian Boldt ja vapaaherratar Eleonora Sofia Lybecker ja puoliso vuodesta 1858 Anna Christina Frosterus, piispa Robert Frosteruksen tytär. Uskonnonfilosofi, opettaja Georg Boldt oli heidän poikansa, samoin kuin Jean Boldt, Alexander Boldt ja Robert Boldt. Myös Johan Dietrich Boldtin kahdesta veljestä, Theodor Hugo Fredrik Boldtista ja Konstantin Ferdinand Boldtista, tuli kenraaleita. Johan Dietrich Boldt tuli Haminan kadettikoulun oppilaaksi 1843. Vänrikiksi ylennettynä hän palveli Liettuassa vuodesta 1849, aliluutnantti hänestä tuli 1852, luutnantti 1854 ja alikapteeni 1856. Puolan sijoitettuun joukko-osastoon hänet määrättiin 1856. Boldt ylennettiin kapteeniksi 1866 ja everstiksi 1867. Samasta vuodesta hän palveli jalkaväkirykmentin pataljoonan komentajana, vuodesta 1869 reservijalkaväkipataljoonan komentajana ja vuodesta 1874 jalkaväkirykmentin komentajana. Sotapalveluksesta Boldt erosi kenraalimajurina vuonna 1876, minkä jälkeen hän toimi vielä Pietarin passiviraston sihteerinä ja vuodesta 1881 viraston päällikkönä.
Stim

| Stim |
| --- | --- |


Perustettu:  1923
Tyyppi:  musiikkialan tekijänoikeusjärjestö
Päämaja:  Hornsgatan 103, Tukholma
Toiminta-alue:   Ruotsi
Jäsenet:  102 238 (2022)
Aiheesta muualla
Sivusto
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Stim (Svenska Tonsättares Internationella Musikbyrå) on ruotsalainen musiikkialan tekijänoikeusjärjestö, joka on perustettu vuonna 1923. Se valvoo, että sen jäsenet saavat korvauksen musiikkinsa julkisesta esittämisestä.
Stim vastaa Suomen Teostoa.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Stim Wikimedia Commonsissa
Sosiaalinen sirkus

Sosiaalinen sirkus Narvassa vuonna 2016.
Sosiaalinen sirkus on matalan kynnyksen toimintaa, jossa yhdistyy sirkustaide ja luova liikunta. Se toimii välineenä henkisen ja fyysisen hyvinvoinnin vahvistamiseen. Sirkuksen avulla harjoitellaan mm. epäonnistumisen sietämistä, itsetuntemusta ja vuorovaikutustaitoja. Sosiaalinen sirkuksen kohderyhmänä ovat kaikenikäiset erityistä tukea tarvitsevat ihmiset. Sosiaalinen sirkus on taloudellisesti, sosiaalisesti ja alueellisesti saavutettavaa, ja sitä viedään ihmisten luo lähiöihin, lastenkoteihin, nuorisotaloille, palvelutaloihin ja oppilaitoksiin.
Sosiaalisessa sirkuksessa sirkus toimii välineenä muiden taitojen tai tavoitteiden saavuttamiseen. Tavoitteita voivat olla esimerkiksi osallisuuden ja toimijuuden tukeminen, syrjäytymisen ehkäisy tai vuorovaikutuksen tukeminen. Sosiaalisen sirkuksen toiminnan suunnittelussa korostuvat osallistujaryhmän toimintakyvyn, kiinnostuksenkohteiden sekä valmiuksien huomioiminen ja toisaalta osallistumisen esteiden poistamiseen. Sovellettuna sirkus sopii kaikille: hyviä tuloksia on muun muassa näkövammaisten, syrjäytymisvaarassa olevien nuorten, päihdekuntoutujien, kehitysvammaisten ja ikäihmisten sirkustoiminnasta.
Suomessa sosiaalista sirkusta on toteutettu ja kehitetty suunnitelmallisesti vuodesta 2009 alkaen, jolloin alkoi Tampereen yliopiston tutkivan teatterityön keskuksen hallinnoima Sosiaalinen sirkus -hanke (2009-2011). Muita hankkeita ovat olleet Vaikuttava sirkus (2011–2014), Caravan Network: Circus+ (2014–16), TEIJO – tee itse taidetta ja osallistu (2015–16), TENHO – elämäntaitoja nuorille taiteen keinoin (2015–17), Taidevaihde (2016–18), Taide in Action (2016–17) ja Sirkuksesta siivet elämään (2017–19).
Sosiaalisen sirkuksen toimijoita ovat mm. Sirkus Magenta, Sorin Sirkus, Oulun Tähtisirkus, Piste Kollektiivi, Kulttuurikeskus PiiPoo, Espoon sirkus- ja teatterikoulu ESKO sekä Sirkuskoulu Kuu.
Sosiaaliselle sirkukselle myönnettiin Nuorisotyön menetelmä -palkinto mielenterveyden edistäjänä Nuorisotyönviikolla 2019. Tunnustuksen myönsi Suomen nuorisoalan kattojärjestö Allianssi.
Aiheesta muualla

Suomen Nuorisosirkusliitto
Sirkus Magenta
Sosiaalisen sirkuksen hyvien käytäntöjen opas
↑  Esittely Sirkus Magenta. Viitattu 30.8.2024.
↑  Sosiaalinen sirkus Suomen Nuorisosirkusliitto. Viitattu 30.8.2024.
↑  Sosiaalinen sirkus • Sirkuksen Tiedotuskeskus Sirkuksen Tiedotuskeskus. Viitattu 30.8.2024.
↑  Sosiaalinen sirkus Suomen Nuorisosirkusliitto. Viitattu 30.8.2024.
John Gordon Mein

John Gordon Mein (10. syyskuuta 1913 – 28. elokuuta 1968) oli ensimmäinen Yhdysvaltain suurlähettiläs, joka murhattiin virka-aikanaselvennä.
Mein toimi Yhdysvaltain suurlähettiläänä Guatemalassa, Guatemalan sisällissodan aikana. Hänet surmasivat kapinalliset, jotka olivat asevoimien FAR:n joukoissa, yhden korttelin päästä Yhdysvaltain konsulaatista Avenida Reformassa Guatemala Cityssä 28. elokuuta 1968. Yhdysvaltain viranomaiset uskoivat, että FAR-sissit aikoivat siepata hänet neuvottelemaan vangin vaihtoa, mutta he ampuivat hänet hänen yrittäessään paeta. Kapinalliset olivat tappaneet kaksi  Yhdysvaltain sotilasedustajaa ennen Meinin murhaa.
Mein haudattiinmilloin? Rock Creekin hautausmaalle Washington D.C:hin.
Joe Barton

Joe Barton
Joseph Linus ”Joe” Barton (s. 15. syyskuuta 1949 Waco, Texas) on yhdysvaltalainen republikaanisen puolueen poliitikko. Hän istui Yhdysvaltain edustajainhuoneen jäsenenä Texasin kuudennesta vaalipiiristä vuodesta 1985 aina tammikuuhun 2019 saakka. Barton ei ollut vuoden 2018 vaaleissa enää ehdolla jatkokaudelle.
Barton syntyi Wacossa, Texasissa, ja valmistui Waco High Schoolista 1968. Hän jatkoi opintojaan Texas A&M Universityssä ja Purduen yliopistossa. Hän pääsi edustajainhuoneeseen ensi yrittämällä voittaen demokraatti Dan Kubiakin 56 prosentilla äänistä. Hän otti Phil Grammin paikan, joka jäi tyhjäksi tämän pyrkiessä ja päästessä senaattiin.
Barton on eronnut ensimmäisestä vaimostaan Janet Sue Winslowista, jonka kanssa hänellä oli kolme lasta. Myöhemmin hän eli avioliitossa Terri Bartonin kanssa, mutta hekin erosivat myöhemmin. Barton suhtautuu epäilevästi ilmastonmuutokseen.
Barton sai sydänkohtauksen Washingtonissa 15. joulukuuta 2005.
Barton ilmoitti marraskuussa 2017, ettei hän enää pyrkisi jatkokaudelle edustajainhuoneeseen vuoden 2018 vaaleissa. Päätöstä edelsi julkinen skandaali, kun Bartonin kanssa seksuaalisessa suhteessa ollut nainen julkaisi Bartonista luvatta hänestä otettuja alastonkuvia.
Johan Djourou

| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |

Henkilötiedot
Syntymäaika: 18. tammikuuta 1987 (ikä 37) 
Syntymäpaikka: Abidjan, Norsunluurannikko
Pelipaikka: puolustaja, keskikenttäpelaaja
Pituus: 192 cm
Paino: 90 kg
Seurat
| Vuodet | Seura | O (M) |
| 2004–2013 | Arsenal | 45 (0) |
Maajoukkue
| 2006– | Sveitsi | 76 (2) |
 Seurajoukkueuran tilastot kattavat vain kansalliset sarjat, päivitetty 25. toukokuuta 2009.  Maajoukkueuran tilastot päivitetty 29. maaliskuuta 2021.
Johan Djourou (s. 18. tammikuuta 1987 Norsunluurannikko) on sveitsiläinen jalkapalloilija, pelipaikaltaan keskuspuolustaja, oikea laitapuolustaja tai puolustava keskikenttäpelaaja.
Djourou siirtyi Arsenaliin vuonna 2003 edustettuaan sitä ennen sveitsiläistä Etoile Carougea. Arsenal vuokrasi Djouroun heinäkuussa 2013 saksalaisseura HSV:hen. Hän on Sveitsin, Englannin ja Saksan lisäksi pelannut Turkissa, Italiassa ja viimeksi Tanskassa.
Djourou on pelannut Sveitsin maajoukkueessa 76 maaottelua, joissa hän on tehnyt kaksi maalia. Hän oli mukana vuoden 2006 MM-kisoissa Saksassa sekä vuoden 2008 EM-kisoissa, joita Sveitsi isännöi Itävallan kanssa, mutta kotikisoissa hän ei saanut peliaikaa. MM-kisoissa 2014 ja EM-kisoissa 2016 Djourou pelasi täyden ajan Sveitsin kaikissa otteluissa. MM-kisoissa 2018 hän pelasi vain neljännesvälieräottelun.
Skyscraper (vuoden 1996 elokuva)

| Skyscraper |
| --- | --- |

Ohjaaja:  Raymond Martino
Käsikirjoittaja:  William Applegate Jr. John Larrabee
Tuottaja:  Joseph Merhi
Pääosat:  Anna Nicole Smith Richard Steinmetz Branko Cikatić
Valmistustiedot
Valmistusmaa:  Yhdysvallat
Ensi-ilta:  24. heinäkuuta 1996
Kesto:  96 minuuttia
Alkuperäiskieli:  englanti
Aiheesta muualla
IMDb 
Elonet
AllMovie
Infobox OKNimi-testi OK: 
Skyscraper on vuonna 1996 suoraan videolle julkaistu toimintaelokuva, jonka pääosaa näyttelee Anna Nicole Smith. Elokuvan ohjasi Raymond Martino, sekä käsikirjoittivat William Applegate Jr. ja John Larrabee.
Anna Nicole Smith näyttelee elokuvassa Carrie Wink -nimistä kaunista ja uhkeata helikopteripilottia, joka taistelee rikollisia vastaan 86-kerroksisessa pilvenpiirtäjässä. Elokuva lainaa runsaasti vuoden 1988 toimintaklassikosta Die Hard – vain kuolleen ruumiini yli.
Elokuvan ikäraja Suomessa on 18 vuotta.
Näyttelijät

| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
|  Anna Nicole Smith  | … |  Carrie Wink   |
|  Richard Steinmetz  | … |  Gordon Wink   |
|  Branko Cikatić  | … |  Zarkov   |
|  Calvin Levels  | … |  Hakim   |
|  Jonathan Fuller  | … |  Jacques   |
|  Lee de Broux  | … |  kapteeni Wood   |
|  Deirdre Imershein  | … |  Natasha   |
|  Charles M. Huber  | … |  Fairfax   |
|  Deron McBee  | … |  Leidermeier   |
|  Vincent DePalma  | … |  Johnny Hill   |
|  Alan Brooks  | … |  Booker   |
|  Gary Imhoff  | … |  Dudley   |
|  Bob McCracken  | … |  Williams   |
|  Eugene Robert Glazer  | … |  Cranston   |
|  Seth Isler  | … |  Clancy   |
Aiheesta muualla

Skyscraper Internet Movie Databasessa (englanniksi)
Jevgeni Tširikov

Jevgeni Tširikov. Ivan Kulikovin maalaus (1904).
Jevgeni Nikolajevitš Tširikov (ven. Евге́ний Никола́евич Чи́риков, 5. elokuuta 1864 Kazan – 18. tammikuuta 1932 Praha) oli venäläinen kirjailija.
Jevgeni Tširikov syntyi maattomaan aatelisperheeseen. Hän opiskeli Kazanin yliopistossa ja joutui poliittisen toimintansa takia useaan kertaan erotetuksi, pidätetyksi ja karkotetuksi. Tširikov irtisanoutui vallankumousliikkeestä vuoden 1905 tapahtumien jälkeen.
Tširikovin ensimmäinen kertomus ilmestyi vuonna 1894. Hän kirjoitti proosaa ja näytelmiä, jotka kuvasivat realistisesti maaseudun sivistyneistön elämää. Tširikovin näytelmät, kuten Jevrei (”Juutalaisia”, 1904), Ivan Mironytš (1905), Mužiki (”Musikoita”, 1906) ja Koldunja (”Noita”, 1909) olivat aikanaan varsin suosittuja. Tširikovin huomattavimpia teoksia on omaelämäkerrallinen romaani Žizn Tarhanova (”Tarhanovin elämä”, 1911–1924).
Lokakuun vallankumouksen jälkeen Tširikov matkusti Krimille, sieltä vuonna 1920 Konstantinopoliin ja asettui vuonna 1921 Prahaan. Hän julkaisi ulkomailla muun muassa Venäjän sisällissotaa kuvaavan romaanin Zver iz bezdny (”Peto syövereistä”, 1926), joka herätti paljon huomiota.
Suomennettuja teoksia

Ensi aste: Koulupojan romaani (Rannije vshody). Suom. Onni Hamara. Hämeenlinna: Karisto, 1910.
Kuoppien Mari (Marka iz Jam). Kuopio: Kuopion uusi kirjapaino, 1907.
Skyrama

Skyrama on Bigpointin luoma peli. Pelin tarkoitus on lennättää ja vastaanottaa erilaisia lentokoneita.
Pelin sisältö

Lentokoneita on monia erilaisia, on tavallisia koneita, rahtikoneita, RamaCoptereita sekä vesitasoja. Koneita saa kaupasta sekä tapahtumista.
Skyramassakin on välillä tapahtumia, joissa yleensä kerätään koneista niin sanottua "nousukasta". Kun "nousukkaita" on tarpeeksi, pelaaja saat palkintoja kuten koneita, koristeita sekä kentän teemoja.
Pelin sisältö > Pelivaluutta

Skyramassa on erilaisia pelivaluuttoja: lentomarkat ja lentopennit. Lentopennejä saa koneista ja koristeista, kun taas lentomarkat pitää ostaa oikealla rahalla tai voittaa tasonnoususta.
Aiheesta muualla

http://fi.board.bigpoint.com/skyrama/
http://en.board.bigpoint.com/skyrama/ (englanniksi)
Skyscraper (vuoden 2018 elokuva)

| Skyscraper |
| --- | --- |

Ohjaaja:  Rawson Marshall Thurber
Käsikirjoittaja:  Rawson Marshall Thurber
Tuottaja:   Beau Flynn  Dwayne Johnson  Hiram Garcia  Rawson Marshall Thurber 
Säveltäjä:  Steve Jablonsky
Kuvaaja:  Robert Elswit
Leikkaaja:   Mike Sale  Julian Clarke 
Tuotantosuunnittelija:  James D. Bissell
Pääosat:   Dwayne Johnson  Neve Campbell  Chin Han  Roland Møller  Noah Taylor  Byron Mann  Pablo Schreiber  Hannah Quinlivan 
Valmistustiedot
Valmistusmaa:  Yhdysvallat
Tuotantoyhtiö:   Legendary Pictures  Flynn Picture Company  Seven Bucks Productions 
Levittäjä:  Universal Pictures
Ensi-ilta:   2018-7-1818. heinäkuuta 2018 (Yhdysvallat)  2018-7-1313. heinäkuuta 2018 (Suomi)  
Kesto:  102 minuuttia
Alkuperäiskieli:  englanti
Budjetti:  125 miljoonaa dollaria
Tuotto:  304.9 miljoonaa dollaria
Aiheesta muualla
IMDb 
Elonet
AllMovie
Infobox OKNimi-testi OK: 
Skyscraper on vuonna 2018 ensi-iltansa saanut yhdysvaltalainen toimintaelokuva, jonka on käsikirjoittanut ja ohjannut Rawson Marshall Thurber. Elokuvan pääosissa on Dwayne Johnson, Neve Campbell, Chin Han, Roland Møller, Noah Taylor, Byron Mann, Pablo Schreiber ja Hannah Quinlivan. Elokuva seuraa entistä FBI-agenttia Johnsonia, jonka on pelastettava perheensä äskettäin rakennetulta Hongkongin pilvenpiirtäjältä, joka on maailman korkein, kun terroristit ovat ottaneet rakennuksen haltuunsa ja sytyttäneet sen.
Kuvaukset aloitettiin syyskuussa 2017 Vancouverissa, Kanadassa. Universal Pictures julkaisi elokuvan Yhdysvalloissa 13. päivä heinäkuuta ja ylitti 304 miljoonaa dollaria maailmanlaajuisesti noin 125 miljoonan dollarin budjetilla. Elokuva sai sekalaisia arvosteluita kriitikoilta, jotka kiittivät Johnsonin suoritusta ja elokuvan jännittäviä kohtauksia, mutta kritisoivat elokuvaa liian samanlaiseksi kuin The Towering Inferno ja Die Hard.
Näyttelijöitä

| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
|  Dwayne Johnson  | … |  Will Sawyer   |
|  Neve Campbell  | … |  Sarah Sawyer   |
|  McKenna Roberts  | … |  Georgia Sawyer   |
|  Noah Cottrell  | … |  Henry Sawyer   |
|  Chin Han  | … |  Zhao    |
|  Roland Møller  | … |  Kores Botha   |
|  Noah Taylor  | … |  herra Pierce   |
|  Byron Mann  | … |  tutkija Wu   |
|  Pablo Schreiber  | … |  Ben   |
|  Hannah Quinlivan  | … |  Xia   |
|  Adrian Holmes  | … |  Ajani Okeke   |
Aiheesta muualla

Skyscraper Internet Movie Databasessa (englanniksi)
Joe Perry

Joe Perry on ainakin seuraavien henkilöiden nimi:
Joe Perry, kitaristi
Joe Perry, amerikkalaisen jalkapallon pelaaja
Joe Perry, snookerpelaaja
| --- | --- |
: Tämä on täsmennyssivu, joka luettelee monimerkityksisen käsitteen eri merkitykset tai useita eri henkilöitä. Artikkelisivuja, joiden nimessä tai tekstissä lukee ”Joe Perry”, voi hakea sivunnimihaulla, laajalla sivunnimihaulla tai tekstihaulla.
Joe Pass

| Joseph Anthony Jacobi Passalaqua |
| --- | --- |
 Joe Pass vuonna 1975.
Henkilötiedot
Syntynyt: 13. tammikuuta 1929
Kuollut: 23. toukokuuta 1994 (65 vuotta)
Ammatti:  muusikko, säveltäjä
Muusikko
Taiteilijanimi:  Joe Pass 
Aktiivisena:  1943-1994
Tyylilajit:  jazz, bebop
Soittimet:  kitara
Levy-yhtiöt:   Concord Records  Pablo Records  Pacific Jazz Records 
  [ Muokkaa Wikidatassa ] [ ohje ]  
Joseph Anthony Jacobi Passalaqua (13. tammikuuta 1929 New Brunswick, New Jersey, Yhdysvallat – 23. toukokuuta 1994 Los Angeles, Kalifornia, Yhdysvallat) oli italialais-amerikkalainen jazzkitaristi. Häntä pidetään yhtenä 1900-luvun merkittävimmistä jazz-muusikoista.
Sisilialaissyntyinen terästehtaan työntekijä varttui Johnstownissa, Pennsylvaniassa. Hänen perheessään ei ollut aikaisemmin musiikin harrastajia. Pass aloitti kitaran soiton sen Gene Autryn potretin innoittamana, jossa lehmipoika soittaa kitaraa. Ensimmäinen kitaransa Pass sai 9-vuotissyntymäpäivinään. Hänen isänsä huomasi hyvissä ajoin, että pojalla on musiikillisia taitoja ja auttoi häntä oppimaan uusia säveliä, soittamaan osia, joita ei ole sovitettu kyseiselle soittimelle, oppimaan sävelasteikot ja olemaan taukoamatta.
Jo 14-vuotiaana Pass alkoi saada keikkoja ja soitti yhtyeissä, joita johtivat Tony Pastor ja Charlie Barnet. Näin hän hioi kitaristin taitojaan ja oppi musiikkibisneksen. Hän liikkui paljon pienien jazz-ryhmien kanssa ja lopulta muutti Pennsylvaniasta New York Cityyn. Muutaman vuoden kuluttua hänellä oli huumeriippuvuus, ja hän vietti suuren osan 1950-luvusta pimennossa. Hän pääsi kuitenkin irti huumeista kaksi ja puoli vuotta kestäneen vieroitusohjelman avulla. Vieroituksessa hän soitti koko ajan kitaraa, ja hänen taitonsa kehittyivät edelleen. Vuonna 1962 hän levytti albumin The Sounds of Synanon.