stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Predacon
The Transformers > Jäsenet

Razorclaw: Predaconien johtaja. Muuntautuu leijonaksi.
Rampage: Muuntautuu tiikeriksi.
Divebomb: Muuntautuu kotkaksi.
Tantrum: Muuntautuu häräksi.
Headstrong: Muuntautuu sarvikuonoksi.
Predaking: 5 Predaconin yhdistelmä.
The Transformers > Animaatiosarja

Animaatiosarjassa Predaconit olivat alun perin Quintessonien luomuksia, jotka oli lähetetty varastamaan Metroplexin muuntautumisratas (engl. Transformation cog). Mutta seuraavilla kerroilla ne nähtiin Galvatronin palvelijoina.
Beast Wars

Beast Warsissa Predaconit ovat Decepticonien jälkeläisiä, jotka sotivat Autobottien jälkeläisiä, Maximaleja vastaan.
Robots in Disguise

Sarjassa Transformers: Robots in Disguise Predaconit ovatkin Autobottien vihollisia Decepticonien sijasta, mutta heitäkin johtaa Megatron. Toisin kuin Autobotit, Predaconit ovat osittain orgaanisia olentoja.
Aligned-jatkumo

Aligned-jatkumossa Predaconeilla on merkittävä rooli erityisesti sarjan Transformers: Prime kolmannella kaudella, joka kantaa lisänimeä Beast Hunters.
Aligned-jatkumo > The Covenant of Primus

Kirjan Transformers: The Covenant of Primus mukaan Predaconit olivat muinaisia cybertronilaisia petoja, jotka muistuttivat lohikäärmeitä ja aarnikotkia. Kun suurin osa 13 alkuperäisestä Primesta oli kuollut tai lähtenyt Cybertronilta, alkoi Evoluution aikakausi, jolloin syntyi uusia transformereiden sukupolvia. Suurin osa ensimmäisten sukupolvien edustajista oli Predaconeja. Aluksi ne saalistivat muita transformereita, kunnes niiden johtaja, Predaking, hävisi kaksintaistelussa Primejen johtajalle, Primalle. Primaa ei taistelun jälkeen enää nähty ja Predaconit kuolivat sukupuuttoon, kun suuret meteoriparvet ja voimakkaat aurinkomyrskyt vaivasivat Cybertronia (tapaus sunnettiin "Suurena mullistuksena").
Aligned-jatkumo > Transformers: Prime

Animaatiosarjassa Transformers: Prime Shockwave oli löytänyt yksin Cybertronilla ollessaan fossiilisoitunutta CNA:ta (cybernukleiinihappoa). Hän loi niiden avulla Predakingistä kloonin edesauttamaan Autobottien metsästämistä.
Myöhemmin Megatron ja Shockwave paljastivat Starscreamille kloonanneensa Predaconeja jo Cybertronin sodan aikoina. Ne oli lähetetty Maahan tuhoamaan kaikki sinne kauan sitten paenneet Autobotit. Suoritettuaan tehtävänsä ne jäivät etsimään Maan energonvaroja ja odottamaan Decepticonien saapumista. Mutta Decepticonien saapuessa ne olivat muuttuneet jälleen fossiileiksi, joista Decepticonit alkoivat käydä taistelua Autobotteja vastaan.
Predaking ei tullut toimeen Starscreamin kanssa, joka piti tätä pelkkänä aivottamana petona. Mutta se alkoi Decepticonien huomaamatta osoittaa älykkyyden merkkejä. Ja lopulta se paljasti Decepticoneille kykenevänsä muuntautumaan sekä robottimuodossaan myös puhumaan. Peläten hänen kääntävän Predaconit Decepticoneja vastaan, Megatron päätti tuhota kloonauslaboratorion ja vierittää syyt Autobottien niskoille. Mutta myöhemmin vangiksi joutunut Ratchet paljasti Predakingille totuuden Megatronin suunnitelmista. Predaking yritti tästä hyvästä tappaa Megatronin, mutta hänet heitettiin ulos sota-aluksesta. Predaking oli kuitenkin pitänyt kiinni aluksesta ja sen saavuttua Cybertronille hän lensi tiehensä.
Aligned-jatkumo > Transformers: Prime > Elokuva

Televisioelokuvassa Predacons Rising Starscream ja Shockwave olivat paenneet erääseen laboratorioon, jossa he alkoivat luoda uutta Predacon-armeijaa kostaakseen Autoboteille. Näistä ensimmäisinä he loivat yksilöt nimeltä Darksteel ja Skylynx.
Samaan aikaan Predaking oleskeli alueella, joka oli täynnä hänen lajitovereidensa jäänöksiä. Kun Ultra Magnus ja Smokescreen olivat havainneet Darksteelin ja Skylynxin, Autobotit kysyivät asiasta Predakingiltä, joka ei tiennyt mitään. Kun Predaking etsii tietoa asiasta, hän löytää Darksteelin ja Skylynxin alueelta, jossa Unicron oli herättänyt kaikki Predaconit henkiin Terrorconeina. Predaking haastoi molemmat "elävät" Predaconit ja alisti nämä tahtoonsa. He osallistuivat taisteluun Unicronia ja Terrorcon-Predaconeja vastaan ja selvisivät, minkä jälkeen he lähtivät Starscreamin perään selvittääkseen henkilökohtaiset välinsä tämän kanssa.
Aligned-jatkumo > Jäsenet

Predaking: Predaconien johtaja. Muuntautuu suureksi lohikäärmeeksi
Lazerback: Predacon, joka ei halua palvella ketään. Muuntautuu aarnikotkaksi.
Ripclaw: Naaraspuolinen Predacon ja Predakingin uskollisin palvelija. Muuntautuu suuripyrstöiseksi lohikäärmeeksi.
Grimwing: Kunniaa ymmärtävä Predacon. Muuntautuu karhukotkaksi.
Blackbeak: Grimwingin apuri.
Skystalker: Predaconeista älykkäin. Muuntautuu lohikäärmeeksi.
Vertebreak: Muodoltaan identtinen Lazerbackin kanssa.
Abominus: Viiden eri Predaconin yhdistelmä.
Hun-Gurrr: Muuntautuu kaksipäiseksi siivettömäksi lohikäärmeeksi sekä Abominuksen vartaloksi.
Twinstrike: Muuntautuu Orthosiksi sekä Abominuksen vasemmaksi käsivarreksi.
Blight: Muuntautuu peikkomaiseksi olennoksi sekä Abominuksen vasemmaksi jalaksi.
Rippersnapper: Muuntautuu hain kaltaiseksi pedoksi sekä Abominuksen oikeaksi jalaksi.
Windrazor: Muuntautuu traakiksi sekä Abominuksen oikeaksi käsivarreksi.
Darksteel: Muodoltaan identtinen Grimwingin kanssa.
Skylynx: Muodoltaan identtinen Skystalkerin kanssa.
Cindersaur: Muodoltaan identtinen Rippersnapperin kanssa.
Dive Bomb: Muodoltaan identtinen Windrazorin kanssa.
Rot Gut: Muodoltaan identtinen Blightin kanssa.
Seuraavat Predaconit ovat esiintyneet vain Japanissa näytetyssä Transformers Go! -animaatiossa:
Dragotron: Predaconien keisari. Muodoltaan identtinen Predakingin kanssa.
Bakudora: Muodoltaan identtinen Ripclawin kanssa.
Gaidora: Muodoltaan identtinen Lazerbackin kanssa.
Goradora: Muodoltaan identtinen Abominuksen kanssa.
Judora: Muodoltaan identtinen Skystalkerin kanssa.
Aiheesta muualla

Lisätietoa Predaconeista TFWIKI.Netissä, Transformers-aiheisessa Wikiassa
Transformers
Predaconien tunnus sarjassa Transformers: Prime.
Ristisaatto
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Ristisaatto Wikimedia Commonsissa
Ristisaatto / Ortodoksi.net
Rajalampi (Kihniö)

| Rajalampi |
| --- | --- |
Valtiot:  Suomi
Maakunnat:  Pirkanmaa
Kunnat:  Kihniö
Koordinaatit:  62°11′58″N, 23°13′27″E
Vesistöalue ja valuma-alueen tietoja
Laskujoki:  oja Syyslampeen 
Järvinumero:  35.538.1.008
Mittaustietoja
Pinnankorkeus:  152,4 m 
Rantaviiva:  0,596 km 
Pinta-ala:  0,01493 km² 
 fiRajalampi 
Rajalampi  on Pirkanmaalla Kihniössä sijaitseva lampi, joka kuuluu Kokemäenjoen vesistössä Ikaalisten reitin valuma-alueen Parkanonjärven alueeseen. Rajalampi on osa Nerkoonjärven valuma-aluetta.
Maantietoa

Lammen pituus on 250 metriä, leveys 100 metriä ja sen pinta-ala on 1,5 hehtaaria. Se sijaitsee kaksi kilometriä Kihniöstä itään Rajalamminvuoren juurella. Siihen laskee kolme suo-ojaa. Pohjoisen ojan kautta laskee myös Kiimanevan turvetuotanoalueen vesiä. Idästä laskee Vuorenmaan pelloilta ja suolta sekä toisesta haarasta Kotonevan turvetuotantoalueen vesiä. Lammen laskuoja on kilometrin mittainen ja se laskee Syyslampeen. Rantaviivan pituus on 600 metriä. Rannat ovat suota eikä niille ole rakennettu mitään. Lammelle ei johda teitä, mutta Rajalamminvuoren louhoksen tie kulkee lammen ohitse. Louhoksen tielle pääsee valtatieltä 23.
Robert Vaughn

| Robert Vaughn |
| --- | --- |
 Robert Vaughn jakamassa nimikirjoituksia vuonna 2009.
Henkilötiedot
Koko nimi:  Robert Francis Vaughn
Syntynyt: 22. marraskuuta 1932 New York, New York, Yhdysvallat
Kuollut: 11. marraskuuta 2016 (83 vuotta) Ridgefield, Connecticut
Ammatti:  näyttelijä
Näyttelijä
Aktiivisena:  1955–2016
Aiheesta muualla
www.officialrobertvaughn.com
IMDb 
Elonet
Robert Francis Vaughn (22. marraskuuta 1932 New York, New York – 11. marraskuuta 2016 Ridgefield, Connecticut) oli yhdysvaltalainen näyttelijä.
Vaughn syntyi näyttelijävanhemmille New Yorkissa, mutta vanhemmat erosivat pian ja Robert-poika vietti lapsuutensa isovanhempien luona Minnesotan osavaltiossa, kun hänen äitinsä teki teatterikiertueita. Vaughn kannatti demokraattipuoluetta ja ystävystyi Robert Kennedyn kanssa ollessaan mukana tämän veljen presidentinvaalikampanjassa.
Vaughn tuli tunnetuksi sekä televisiosta että elokuvista. 1960-luvulla hänellä oli rooli televisiosarjassa Napoleon Solo (The Man from U.N.C.L.E., 1964–1968), ja vuonna 1978 hänelle myönnettiin Emmy-palkinto. Etsivä Harry Rulen roolissa Vaughn oli 1970-luvun sarjassa The Protectors.
Vaughn oli vuonna 1959 ehdolla parhaan miessivuosan Oscar-palkinnon saajaksi roolistaan elokuvassa Mies Philadelphiasta (1959). Hänet nähtiin television rikossarjassa Columbo kaksi kertaa. Myöhempiin rooleihin kuuluvat muun muassa roolit elokuvissa Sekopallo (1998) ja Pootie Tang – supersankari (2001). 2000-luvulla Vaughn esiintyi myös televisiosarjassa Kelmien kerho.
Vaughn sai tähden Hollywood Walk of Famella vuonna 1998. Hän oli vuodesta 1974 naimisissa Linda Staabin kanssa. Vaughn oli viimeinen elossa oleva näyttelijä vuonna 1960 ilmestyneen westernelokuvan 7 rohkeata miestä sankareista.
Rafael Leónidas Trujillo

| Rafael Leónidas Trujillo |
| --- | --- |

Dominikaanisen tasavallan presidentti
 16. elokuuta 1930 – 30. toukokuuta 1938 18. toukokuuta 1942 – 16. elokuuta 1952  
Edeltäjä:  Horacio Vásquez Manuel Troncoso de la Concha
Seuraaja:  Jacinto Bienvenido Peynado Héctor Trujillo
Henkilötiedot
Syntynyt: 24. lokakuuta 1891 San Cristóbal, Dominikaaninen tasavalta
Kuollut: 30. toukokuuta 1961 (69 vuotta) Ciudad Trujillo, Dominikaaninen tasavalta
Ammatti:  sotilas
Arvonimi: Generalissimo
Puoliso:  Maria Martínez de Trujillo
Tiedot
Puolue:  Partido Dominicano
 Nimikirjoitus
Rafael Leónidas Trujillo toisen vaimonsa Bienvenida Ricardon kanssa vuonna 1934.
Rafael Leónidas Trujillo Molina (24. lokakuuta 1891 – 30. toukokuuta 1961) oli Dominikaanisen tasavallan johtaja vuosina 1930–1961. Trujillo toimi maansa presidenttinä vuosina 1930–1938 ja myöhemmin 1942–1952, mutta todellisuudessa hän oli Dominikaanisen tasavallan de facto johtaja kuolemaansa saakka.
Trujillo aloitti uransa Dominikaanisen tasavallan kansalliskaartin päällikkönä, mutta vuonna 1930 hän osallistui demokraattisesti valitun presidentti Horacio Vasquésin syrjäyttämiseen. Hän järjesti vallankaappausta seuranneissa vaaleissa itsensä presidentiksi ja käytti uutta valta-asemaansa saadakseen rahallista ja taloudellista vaikutusvaltaa. 31-vuotisen valtakautensa aikana Trujillo harjoitti totalitarismiin pohjautuvaa diktatuuria, joka sai Yhdysvaltojen tuen Trujillon antikommunististen ja oikeistolaisten aatteiden ansiosta. Dominikaanisen tasavallan yläluokka kuitenkin kyllästyi Trujillon sortovaltaan ja järjesti salaliiton, mikä johti diktaattorin salamurhaan sekä epäonnistuneeseen vallankaappausyritykseen.
Varhainen elämä

Rafael Leónidas Trujillo syntyi 24. lokakuuta 1891 San Cristóbalin kaupungissa köyhään mulattiperheeseen. Hänen vanhempansa olivat José Trujillo Valdez ja Altagracia Julia Molina Chavalier. Trujillolla oli myös kahdeksan sisarusta: Rosa María Julieta, José "Petán" Arismendy, Amable "Pipi" Romero, Aníbal Julio, Nieve Luisa, Pedro Vetilio, Ofelia Japonesa ja Héctor Bienvenido. Hän sai peruskoulutuksen ja koulusta valmistumisen jälkeen hän työskenteli sokeriruokoplantaasin vartijana ja myöhemmin lennätinoperaattorina.
Sotilasura

1900-luvun alkuvuosina Yhdysvallat ryhtyi tarkkailemaan Dominikaanisen tasavallan poliittista ja taloudellista kehitystä, kunnes vuonna 1916 Yhdysvaltain merijalkaväki miehitti koko saarivaltion presidentti Woodrow Wilsonin käskystä. Miehityksen aikana yhdysvaltalaiset perustivat kansalliskaartin, jonka tarkoituksena olisi ylläpitää rauhaa ja järjestystä sen jälkeen, kun yhdysvaltalaisjoukot olisivat vetäytyneet Dominikaanisesta tasavallasta. Vuonna 1918 Trujillo liittyi kaartiin ja koska yhdysvaltalaiset pitivät häntä lupaavana sotilaana, vuonna 1921 Trujillo siirrettiin sotilaskouluun upseerikoulutukseen. Trujillo kohosi nopeasti kaartin arvoasteikossa ja vuonna 1922 hänen sotilasarvonsa oli jo kapteeni. Vuonna 1923 hänet nimitettiin ”ensimmäisen piirikunnan tarkastajaksi”.
Trujillon nopea nousu sotilasarvoissa on selitetty sillä, että useimmista dominikaaneista poiketen hän teki vapaaehtoisesti yhteistyötä yhdysvaltalaisten kanssa.
Kun yhdysvaltalaismiehitys päättyi vuonna 1924, Trujillosta oli tullut everstiluutnantti. Vuonna 1925 hänet ylennettiin everstiksi ja nimitettiin Dominikaanisen tasavallan poliisivoimien päälliköksi. Vuoden 1927 aikoihin yhdysvaltalaisten perustama kansalliskaarti uudelleenjärjestettiin Dominikaanisen tasavallan armeijaksi ja samalla Trujillosta tuli sekä prikaatikenraali että asevoimain päällikkö. Trujillo kuitenkin alkoi salaa suunnitella vallankaappausta ja vuoden 1930 alussa hän muodosti poliittisen liittolaisensa Rafael Estrella Ureñan kanssa salaliiton, jonka tarkoituksena oli syöstä vallasta presidentti Horacio Vasqués. 3. maaliskuuta 1930 Estrella syrjäytti Vasquésin. Koska Trujillo julisti armeijan olevan ”puolueeton”, armeijalla ei ollut valtuuksia puuttua vallankaappaukseen ja palauttaa Vasquésia takaisin valtaan.
Kun Estrella oli noussut valtaan, julistautunut uudeksi presidentiksi ja luvannut Dominikaanisen tasavallan asukkaille järjestävänsä myöhemmin samana vuonna vapaat vaalit, Trujillo petti liittolaisensa. Hän aloitti väkivaltaisen terrorikampanjan, jossa hänen kannattajansa pahoinpitelivät muita vaaliehdokkaita ja uhkailivat saarivaltion kansalaisia äänestämään Trujilloa. 16. elokuuta 1930 Trujillo valittiin vaaleissa Dominikaanisen tasavallan presidentiksi, joskin hän oli ainoa jäljellä oleva vaaliehdokas.
Kuolema

1960-luvun lähestyessä Trujillon kansansuosio oli laskussa. Dominikaanisen tasavallan älymystö, katolinen kirkko ja jopa Trujillon pitkäaikainen tukija Yhdysvallat arvostelivat Trujillon diktatuuria ja vaativat häntä lopettamaan hallintonsa laajamittaiset ihmisoikeusrikkomukset. Valtakautensa loppuvuosina Trujillo alkoi kärsiä vainoharhaisuudesta ja Dominikaaninen tasavalta eristäytyi.
Trujillo yritti kesäkuussa 1960 salamurhauttaa Venezuelan presidentti Rómulo Betancourtin, joka oli hieman aikaisemmin pitänyt häntä jyrkästi arvostelevan puheen. SIM-agenttien järjestämä pommi-isku kuitenkin epäonnistui, ja Betancourtin sijasta siinä kuoli eräs presidentin sotilasneuvonantaja. Salamurhayrityksen seurauksena Yhdysvallat lakkasi tukemasta Dominikaanista tasavaltaa ja katkaisi diplomaattisuhteensa maan kanssa. Samoihin aikoihin Trujillon hallintoon kyllästynyt yläluokka alkoi suunnitella diktaattorin surmaamista.
30. toukokuuta 1961 Trujillo oli ajelemassa omalla autollaan Ciudad Trujillon liepeillä, kun yhtäkkiä hänen henkivartiokaartinsa jäsenet ilmestyivät moottoritielle ja käskivät diktaattoria pysäyttämään autonsa. Kun Trujillo nousi autosta, henkivartijat paljastivat käsiaseensa ja ampuivat Trujilloa viidesti lähietäisyydeltä. Trujillon kuoltua hänen ruumiinsa päältä ajettiin henkivartijoiden autolla, minkä jälkeen salamurhaajat laittoivat ruumiin autonsa tavaratilaan ja lyhyen ajomatkan jälkeen jättivät sen makaamaan Ciudad Trujillon kadulle. Henkivartijat olivat olleet liitossa salaliittolaisten kanssa, ja heidän aseidensa toimituksesta vastasi CIA-yhteyksistään tunnettu yhdysvaltalainen, Dominikaaniseen tasavaltaan asumaan asettunut asekauppias Simon Thomas Stocker. Onkin uskottu, että CIA olisi ollut mukana salaliitossa, sillä Betancourtin salamurhayrityksen jälkeen CIA oli alkanut suunnitella Trujillon syrjäyttämistä ja lähestynyt Trujilloa vastustanutta yläluokkaa.
Kun Trujillo oli kuollut, hänen vanhin poikansa Ramfis nousi valtaan heti isänsä kuoleman jälkeisenä päivänä ja esti salaliittolaisten vallankaappausyrityksen, minkä jälkeen useimmat salaliittolaisista paljastettiin ja teloitettiin. Ramfis osoittautui kuitenkin heikoksi hallitsijaksi, ja jo muutaman kuukauden kuluttua isänsä salamurhasta hän joutui pakenemaan maasta, kun Santo Domingossa puhkesi väkivaltaisia mellakoita. Nykyisin Rafael Leónidas Trujillon jälkeläisiä elää maanpaossa Espanjassa, Kanadassa ja Ranskassa. Trujillo itse haudattiin sukulaistensa toiveen mukaisesti Dominikaanisen tasavallan sijasta Pariisin kuuluisalle Père-Lachaisen hautausmaalle.
Populaarikulttuurissa

Trujillolla on pieni cameorooli vuoden 1942 klassikkoelokuvassa Casablanca. Hän vilahtaa elokuvan lopun kuuluisassa lentokenttäkohtauksessa.
Haitilaisen Edwidge Danticatin vuonna 1998 ilmestynyt romaani Veressä viljava maa kertoo Trujillon käskystä vuonna 1937 suoritetuista  haitilaisten joukkomurhista.
Vuonna 2000 ilmestynyt perulaiskirjailija Mario Vargas Llosan romaani Vuohen juhla kertoo Trujillon valtakaudesta.
Edward James Olmos esittää Trujilloa vuoden 2001 draamaelokuvassa In the Time of the Butterflies, joka kertoo Trujillosta ja Mirabal-siskoista.
Trujillon salamurha mainitaan Salaisten kansioiden neljännen tuotantokauden jaksossa Tupakkamiehen tarina, jossa vihjataan, että salaperäinen "Tupakkamies" olisi osallistunut Trujillon tappamiseen.
Frederick Forsyth kirjoittaa jännitysromaanissaan Shakaali Trujillon murhasta osana sivujuonta, jossa etsitään kansainvälistä salamurhaajaa.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Rafael Leónidas Trujillo Wikimedia Commonsissa
Juliste Trujillon valtakaudelta: "Tässä kodissa Trujillo on kansallissymboli."
Reijo Häyry

Reijo Johannes Häyry (17. kesäkuuta 1929 – 4. helmikuuta 2023) oli elintarviketeollisuuden vaikuttaja, toimitusjohtaja ja kauppaneuvos (1979).
Häyry valmistui ekonomiksi vuonna 1953 ja työskenteli aluksi valtion verohallinnossa, kunnes hänet vuonna 1962 palkattiin Satakunnan Osuusteurastamon konttoripäälliköksi Poriin. Vuonna 1965 Häyry siirtyi Keravalle Etelä-Suomen Osuusteurastamon toimitusjohtajaksi. Kolmen vuoden kuluttua hänet kutsuttiin Satakunnan Osuusteurastamon toimitusjohtajaksi Poriin.
Häyry johti SOT:a vuosina 1969–1988. Osuusteurastamoiden keskinäisissä rakennejärjestelyissä Satahämeen Osuusteurastamo sulautui LSO Osuuskuntaan vuoden 1989 alussa, ja Reijo Häyry nimitettiin lyhyeksi aikaa LSO Osuuskunnan toimitusjohtajaksi, mistä tehtävästä hän siirtyi eläkkeelle vuoden 1989 lopussa.
Häyry on haudattu Turun hautausmaan muistolehtoon.
Riukiunnärhi

| Riukiunnärhi |
| --- | --- |

Uhanalaisuusluokitus
 Vaarantunut  
  
Tieteellinen luokittelu
Domeeni::  Aitotumaiset Eucarya
Kunta::  Eläinkunta Animalia
Pääjakso::  Selkäjänteiset Chordata
Luokka::  Linnut Aves
Lahko::  Varpuslinnut Passeriformes
Heimo::  Varikset Corvidae
Suku::  Närhet Garrulus
Laji::  lidthi
Kaksiosainen nimi
 Garrulus lidthi  (Bonaparte, 1850) 
Katso myös
   Riukiunnärhi Wikispeciesissä   Riukiunnärhi Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OKIUCN-testi OK: 
Riukiunnärhi (Garrulus lidthi) on itäaasialainen varislintulaji. Se elää ainoastaan Japanin eteläosassa Ryūkyūsaarten Amami Ōshima- ja Kakeroma-jima-saarilla.
Riukiunnärhi elää metsissä asutuksen lähellä, mieluiten vanhoissa metsissä. Se syö ja varastoi Castanopsis cuspidata-puun ja bambutammen terhoja, näiden puuttuessa se saattaa siirtyä viljelyksille. Se syö myös hyönteisiä, matelijoita, pikkulintuja sekä hedelmiä ja siemeniä.
Reijo Huttunen

Reijo Olavi Huttunen (6. joulukuuta 1943 Kuusankoski – 17. lokakuuta 2007 Luumäki) oli suomalainen kaupunginjohtaja. Hän toimi vuosina 1980–1989 Mäntän ja vuosina 1989–2007 Kuusankosken kaupunginjohtajana.
Reijo Huttusen vanhemmat olivat veturinkuljettaja Kauko Olavi Huttunen ja liikeapulainen Laina Orvokki Kelander ja puoliso vuodesta 1969 Hilkka Maria Rostedt. Huttunen tuli ylioppilaaksi 1963 ja valmistui merkonomiksi 1963 ja hallintotieteiden maisteriksi Tampereen yliopistosta vuonna 1969. Hän työskenteli Kuopion kaupungin tutkimus- ja suunnittelusihteerinä sekä kaupunkisuunnittelupäällikkönä 1971–1980, Joensuun kaupunginteatterin toimitusjohtaja hän oli 1969–1971.
Huttunen sai kaupunkineuvoksen arvonimen vuonna 2006. Hän kuoli pian eläkkeelle jäämisensä jälkeen sairauskohtaukseen kesämökillään Luumäellä.
Robert Van Damme

| Robert Van Damme |
| --- | --- |

Henkilötiedot
Syntynyt: 11. elokuuta 1969 (ikä 55)
Aiheesta muualla
Kotisivu
Robert Van Damme on taiteilijanimi tšekkiläiselle homopornonäyttelijälle. Nykyään hän omistaa oman studionsa, Robert van Damme Productions Est.2010, jossa hän tuottaa ja ohjaa elokuviaan.
Palkinnot

Grabby Award - Wall of Fame 2009
Rajalampi (Petäjävesi, kirkonkylä)

| Rajalampi |
| --- | --- |
Valtiot:  Suomi
Maakunnat:  Keski-Suomi
Kunnat:  Petäjävesi
Koordinaatit:  62°16′32″N, 25°12′31″E
Vesistöalue ja valuma-alueen tietoja
Päävesistöalue:  Kymijoen vesistö (14)
Valuma-alue:  Petäjäveden alue (14.53)
Laskujoki:  oja Ihakkijokeen 
Järvinumero:  14.534.1.001
Mittaustietoja
Pinnankorkeus:  131,3 m  
Pituus:  750 m  
Leveys:  310 m  
Rantaviiva:  1,905 km  
Pinta-ala:  15,696 ha  
Saaria:  1 
 fiRajalampi 
Rajalampi  on Keski-Suomessa Petäjävedellä kirkonkylän lähellä sijaitseva lampi.
Maantietoa

Lampi on 750 metriä pitkä, 310 metriä leveä, ja sen pinta-ala on 15,7 hehtaaria. Lammella on kartan mukaan yksi saari. Sen rantaviivan pituus on 1,9 kilometriä.
Vesistösuhteet

Lampi sijaitsee Kymijoen vesistössä (vesistöaluetunnus 14) Jämsän reitin valuma-alueen (14.5) Petäjäveden alueella (14.53), jonka Lammasjoen valuma-alueeseen (14.534) se kuuluu. Lammen vedenpinnan korkeus on 131,3 metriä mpy.
Robert Urich

Urich vuonna 1973
Robert Urich (19. joulukuuta 1946 Toronto, Ohio – 16. huhtikuuta 2002 Thousand Oaks, Kalifornia) oli yhdysvaltalainen näyttelijä. Hän näytteli useissa televisiosarjoissa, kuten Kovaa peliä Bostonissa (Spenser: For Hire) ja Kupla, jota esitettiin alun perin vuosina 1977–1981.
Urich vietti lapsuutensa Torontossa, Ohiossa.
Urich oli vuosina 1980 ja 1981 ehdolla Golden Globen saajaksi roolistaan sarjassa Vega$; hän oli toisaalta ehdolla myös huonouspalkinto Golden Raspberryn saajaksi vuonna 1986 elokuvasta Turk 182. Hän esitti pääosaa myös vuonna 1982 valmistuneessa elokuvassa Tuntematon uhka. Hänellä on ollut tähti Hollywood Walk of Famella vuodesta 1995.
Urich oli kahdesti naimisissa. Hän kuoli syöpäsairauteen 55-vuotiaana.
Aiheesta muualla

Robert Urich Internet Movie Databasessa. (englanniksi)
Pariisi–Madrid-autokilpailu

Henri Rougier Turcat-Méry 45-hp -autollaan vuoden 1903 Pariisi–Madrid-kilpailussa, yleissijoitus 11., raskaiden autojen luokassa 9.
Toukokuussa 1903 järjestetty Pariisi–Madrid-kilpailu oli eräs varhaisimmista autokilpailuista. Sen järjestäjinä toimivat Automobile Club de France (ACF) ja Automóvil Club Español.
1800–1900-lukujen vaihteessa Ranskassa vallitsi suuri kiinnostus autokilpailujen järjestämiseen. Vuonna 1894 ajettu Pariisi–Rouen-autokilpailu oli lajissaan maailmanhistorian ensimmäinen, ja sitä seurasivat kilpailut Pariisista Bordeaux’hon, Marseilles’hin, Dieppeen, Amsterdamiin, Berliiniin ja Wieniin. Pariisi–Madrid-autokilpailun oli tarkoitus olla, edeltäjiensä tavoin, uuden vuosituhannen ja uuden tekniikan uljas mittelö, mutta monien ikävien sattumusten vuoksi siitä muodostui suuri murhenäytelmä.