stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Gloria Ubiebor
Henkilökohtaiset ennätykset > Sisäradat

50 metrin juoksu: 6,44 (2005)
60 metrin juoksu: 7,48 (2005)
Saara Ranin

| Saara Ranin |
| --- | --- |
 Saara Ranin 1930-luvun alussa.
Henkilötiedot
Syntynyt: 3. maaliskuuta 1898 Hamina, Suomi
Kuollut: 3. maaliskuuta 1992 (94 vuotta) Helsinki, Suomi
Ammatti:  näyttelijä, ohjaaja
Puoliso:  Helge Ranin
Lapset:  Matti Ranin
Näyttelijä
Taiteilijanimet:  Saara Wilhelmiina Ranin,  o.s. Muinonen
Aktiivisena:  1919–1979
Merkittävät roolit:  Amalia Rygseck  (Komisario Palmun erehdys) 
Palkinnot
 1954 Pro Finlandia 
Aiheesta muualla
IMDb
Elonet
Svensk Filmdatabas
Saara Wilhelmiina Ranin, o.s. Muinonen (3. maaliskuuta 1898 Hamina – 3. maaliskuuta 1992 Helsinki) oli suomalainen näyttelijä ja ohjaaja. Hän teki huomattavan uran ohjaajana ja näyttelijänä eri teattereissa Kotkassa, Tampereella, Porissa ja Helsingissä. Lisäksi hän tuli tunnetuksi useista elokuvarooleistaan. Hän oli naimisissa Helge Raninin kanssa. Näyttelijä ja teatterineuvos Matti Ranin oli hänen poikansa.
Raninille myönnettiin Pro Finlandia -mitali vuonna 1954. Hänen filmografiaansa kuuluvat muun muassa elokuvat Natalia (1979), Komisario Palmun erehdys (1960), Ryysyrannan Jooseppi (1955) ja Säkkijärven polkka (1955).
Lapsuus ja nuoruus

Saara Ranin syntyi Matti Muinosen (1857–1913) ja Wilhelmiina Cajanderin (1870–1952) perheen esikoiseksi. Matti Muinonen oli Mikkelin seudulta Porvoon, Viipurin ja Pietarin kautta ympyräkaupunkiin muuttanut  kirjansitojamestari. Hän oli leski ja Wilhelmiina oli hänen toinen vaimonsa. Muinosella oli Haminassa oma liike. Saarasta seuraava tytär kuoli nelivuotiaana, seuraavat lapset Martti, Paavo, Martta, Erkki, Aaro ja Maija elivät aikuisikään. Matti Muinonen kuoli 23. tammikuuta 1913.
Oppikoulua Saara Muinonen kävi kolme vuotta, hänen lempiaineitaan ja myös kouluajan jälkeisiä harrastuksiaan olivat voimistelu ja urheilu. Oppikoulun jälkeen neiti Muinonen meni käsityökursseille ja sen suoritettuaan hän aloitti ansiotyön kirjakaupassa. Hän kävi raittiusseuran tilaisuuksissa, joissa hän myös toisinaan esiintyi. Suomen sisällissodan aikana Saaran veli Aaro liittyi valkoisten joukkoihin ja Saara teki samoin. Hän hiihti punaisten rintaman läpi Suomenniemelle. Punaisten ja valkoisten rajalla hän esitti ruuanhakijaa. Matka kesti vuorokausia ja perillä valkoisten puolella hän toimi huoltotehtävissä. Aaro-veli sai surmansa sodassa.
Kotkan Näyttämöllä

Sodan jälkeen Muinosen perhe muutti Kotkaan. Sinne perustettiin Kotkan Näyttämö, jonka toimikuntaan Saara Muinonen kuului. Hän pääsi hämmästyksekseen myös näyttelemään Liisaa näytelmässä Pohjalaisia. Tuolloin hän ei vielä suunnitellut teatteria elämänurakseen. Uskovainen äiti piti tyttärensä teatteritouhuja syntinä. Tosin Wilhelmiina Cajander oli nuoruudessaan itsekin ollut kiinnostunut teatterista. Merkittävän sysäyksen Saara Muinosen näyttelijän uralle antoi Kotkan Näyttämön johtaja Tilda Vuori, joka koulutti Muinosta ja antoi hänelle vähitellen isompia rooleja. Eräs tällainen oli nimiosa Minna Canthin Anna Liisassa. Muinonen sai Kotkassa oppia myös huomattavilta näyttelijävierailta, kuten Axel Ahlbergilta, Mimmi Lähteenojalta ja Hilda Pihlajamäeltä. 1920-luvun puolivälissä Kotkan Näyttämöä johtanut Bertha Lindberg antoi Muinoselle taiteellisesti huomattavia rooleja ja näin kehitti nuoren näyttelijättären ammattitaitoa. Lindbergin kaudella Muinonen tulkitsi muun muassa nimiosan näytelmässä Elinan surma.
Tampereen kausi

Vuonna 1925 Kotkaan siirtyi Viipurista näyttelijä Helge Ranin. Hän rakastui oitis Saara Muinoseen, joka oli hänen vastanäyttelijänään näytelmässä Loikkaus avioliittoon. Muinonen avioitui Helge Raninin kanssa heti, kun mies oli saanut avioeron edellisestä vaimostaan. Nuoripari muutti Tampereelle, jossa rouva Saara Ranin synnytti esikoisensa Matin 21. marraskuuta 1926. Hän näytteli Tampereen Työväen Teatterissa "lisävoimana" ilman varsinaista kiinnitystä. Keväällä 1928 Saara Ranin siirtyi TTT:sta Tampereen Teatteriin, kuten puolisonsakin. TT:ssa hän näytteli muun muassa Åsen osan Peer Gyntissä sekä Irja Salon osan Agapetuksen komediassa Syntipukki. Saara Raninin roolit TT:ssa olivat pääasiassa kevyitä. Myös tanssitaito oli tarpeen.
Teatterien palkat olivat varsin pienet, joten myös Raninin pariskunta teki kesäkiertueita lisätulojen saamiseksi. Taloudellisuudestaan huolimatta Saara Ranin joutui usein ottamaan vekseliluoton roolipuvun hankkimiseksi. Täytekynä-nimistä salonkikomediaa varten hänen piti teettää kolme pukua rikkaan roolihahmonsa kannettaviksi.
Porin Teatterissa

Vuonna 1934 Helge Ranin valittiin Porin Teatterin johtajaksi. Saara Ranin aloitti saman teatterin näyttelijänä. Hänen töihinsä kuului operettien ja komedioiden lisäksi myös vakavia näytelmiä, kuten Maughamin draamat. Erityinen taiteellinen voitto hänelle oli Sadie Thompsonin osa näytelmässä Sade. 16. joulukuuta 1936 Porin Teatterissa sai ensi-iltansa Hella Wuolijoen Niskavuoren naiset, jossa Ranin tulkitsi Ilona Ahlgrenin roolin. Niin ikään Wuolijoen näytelmissä Juurakon Hulda sekä Justiina vuonna 1937 Raninilla oli pääosat. Vuonna 1939 Saara Ranin miehineen lähti opintomatkalle Pariisiin tutustumaan Ranskan teatterielämään.
Ankarat vuodet

Vuonna 1938 Saara Ranin huomasi olevansa uudelleen raskaana. Työtahti teatterissa oli kuitenkin liian kiivas - hän synnytti kaksospoikansa ennenaikaisesti. Molemmat menehtyivät tuon ajan alkeellisissa olosuhteissa. Matti Ranin jäi pariskunnan ainokaiseksi. Talvisodan jälkeen 1940 Saara Ranin siirtyi Kotkan Maakuntateatteriin. Hänen puolisonsa oli Kotkan Näyttämöstä ja Kotkan Työväen Teatterista muodostetun uuden teatterin ensimmäinen johtaja. Saara Ranin paitsi näytteli, myös ohjasi Kotkan Maakuntateatterissa. Hänen roolitöihinsä kuuluivat muun muassa tuttu Åse Peer Gyntissä ja Margueriten osa Kamelianaisessa. Vuonna 1944 Raninin pariskunta siirtyi Viipuriin. Ympärillä riehui kuitenkin siinä määrin verinen tosielämän näytelmä - Suomen ja Neuvostoliiton välinen sota - etteivät olosuhteet olleet suopeat teatteritaiteelle. Miehensä ja muiden teatterilaisten mukana Saara Ranin teki kiertueen Viipurin lähialueella, mutta kesällä 1944 suomalaisten oli jätettävä Viipurinsa ja lähdettävä länteen. Aviopuoliso Helge joutui jättämään tuolinsa, sekretäärinsä ja salin lamppunsa perheen Viipurin asuntoon, mutta henkinen pääoma sentään saatiin pelastettua.
Eläkkeellä

Eläkevuosinaan Saara Ranin ohjasi koulujen näytelmäkerhoja sekä esiintyi radiokuunnelmissa ja televisionäytelmissä. Lisäksi hänellä oli yksityisoppilaita. 60-vuotistaiteilijajuhlaansa hän vietti Intimiteatterissa vuonna 1978 hullujenhuoneen johtajan Eulaliinan osassa näytelmässä Liika viisas. Pari vuotta aiemmin hän oli tulkinnut Higginsin äidin roolin Intimiteatterin näytelmässä Pygmalion. Higginsiä näytteli Matti Ranin.
Valkokankaalla

Saara Raninin aktiivinen elokuvaura ajoittuu vuosiin 1946–1961. Vuonna 1927 hänellä oli Haapalan ottotyttären rooli mykkäelokuvassa Ei auta itku markkinoilla. Samaisessa filmissä Helge Raninilla oli pääosa ja Matti Ranin puolestaan esitti seitsenkuukautista poikalasta. Elokuva on tuhoutunut. Vuonna 1979 Saara Ranin näytteli vanhaemäntä Näljänkää Matti Kassilan Nataliassa. Raninin elokuvaroolit olivat sivuosia, usein hyvin vaatimattomia tarkemmin nimeämättömiä osia, kuten koiraa ulkoiluttava nainen elokuvassa Paksunahka (1958). Muistetuimpia osia lienee luisevan laskelmoivan Amalia Rygseckin rooli klassikossa Komisario Palmun erehdys (1960). Hella Wuolijoki -filmatisoinnissa Loviisa – Niskavuoren nuori emäntä (1946) Ranin näytteli herrassönskää. Hänellä oli sivuosia myös muun muassa elokuvissa Hilmanpäivät (1954), Ryysyrannan Jooseppi (1955) ja Syntipukki (1957).
Kuolema

Saara Ranin kuoli kotonaan Helsingissä 94-vuotispäivänään vuonna 1992 lyhyen sairauden jälkeen.
Filmografia

| 0 | 1 | 2 | 3 | 4 |
| --- | --- | --- | --- | --- |
|  Ei auta itku markkinoilla (1927)  Loviisa – Niskavuoren nuori emäntä (1946)  "Minä elän" (1946)  Neljästoista vieras (1948)  Läpi usvan (1948)  Hormoonit valloillaan (1948)  Vain kaksi tuntia (1949)  |  Keittiökavaljeerit (1949)  Ylijäämänainen (1951)  Tytön huivi (1951)  Yhden yön hinta (1952)  Tervetuloa aamukahville (1952)  Kaikkien naisten monni (1952)  Senni ja Savon sulttaani (1953)  |  Saariston tyttö (1953)  Kuningas kulkureitten (1953)  Kolmiapila (1953)  Olemme kaikki syyllisiä (1954)  Laivaston monnit maissa (1954)  Hilmanpäivät (1954)  Säkkijärven polkka (1955)  |  Ryysyrannan Jooseppi (1955)  Rakas lurjus (1955)  Pastori Jussilainen (1955)  Neiti talonmies (1955)  Minä ja mieheni morsian (1955)  Syntipukki (1957)  Paksunahka (1958)  |  Autuas eversti (1958)  Asessorin naishuolet (1958)  Virtaset ja Lahtiset (1959)  Komisario Palmun erehdys (1960)  Isaskar Keturin ihmeelliset seikkailut (1960)  Pikku Pietarin piha (1961)  Natalia (1979)  |
Teatterikiinnitykset

Kotkan Näyttämö 1919–1926
Tampereen Työväen Teatteri 1926–1928
Tampereen Teatteri 1927–1934
Porin Teatteri 1934–1940
Kotkan Maakuntateatteri 1940–1944
Suomen Työväenteatteri 1945–1947
Helsingin Kansanteatteri-Työväenteatteri 1947–1964
Aiheesta muualla

Muistot - Saara Ranin Helsingin Sanomat.  3.3.1992. Viitattu 18.9.2018.
Saara Ranin Internet Movie Databasessa. (englanniksi)
Gennadi Manakov

| Gennadi Mihailovitš Manakov> Henkilötiedot |
| --- | --- |
Syntynyt: 1. kesäkuuta 1950  Jefimovka, Venäjän sosialistinen neuvostotasavalta, Neuvostoliitto
Kuollut: 26. syyskuuta 2019 (69 vuotta)
Kansalaisuus:   Venäjä
Ura
Valittu avaruuslentäjäksi:  2. syyskuuta 1985
Eläköityminen:  20. joulukuuta 1996
Lennot

 :  Sojuz TM-10
 
:  Sojuz TM-16
 
Gennadi Mihailovitš Manakov (ven. Геннадий Михайлович Манаков; 1. kesäkuuta 1950 Jefimovka – 26. syyskuuta 2019) oli  neuvostoliittolainen ja venäläinen kosmonautti.
Gennadi Manakov syntyi Jefimovkassa Venäjän neuvostotasavallassa, Neuvostoliitossa 1. kesäkuuta 1950. Hänet valittiin kosmonauttikoulutukseen 2. syyskuuta 1985 ja hän lensi Sojuz TM-10 -avaruusaluksen päällikkönä ja myös Sojuz TM-16 -aluksella. Hän siirtyi eläkkeelle 20. joulukuuta 1996. Manakov toimi uransa aikana myös koelentäjänä.
Hän on naimisissa ja perheessä on kaksi lasta.
Fresh (vuoden 2022 elokuva)

| Fresh |
| --- | --- |

Ohjaaja:  Mimi Cave
Käsikirjoittaja:  Lauryn Kahn
Tuottaja:   Adam McKay  Kevin J. Messick  Maeve Cullinane 
Säveltäjä:  Alex Somers
Kuvaaja:  Pawel Pogorzelski
Leikkaaja:  Martin Pensa
Pääosat:   Daisy Edgar-Jones  Sebastian Stan 
Valmistustiedot
Valmistusmaa:  Yhdysvallat
Tuotantoyhtiö:   Legendary Pictures  Hyperobject Industries 
Levittäjä:  Warner Bros. Pictures
Ensi-ilta:   2022-03-044. maaliskuuta 2022 (Yhdysvallat)  
Kesto:  114 minuuttia
Alkuperäiskieli:  englanti
Budjetti:  15–20 miljoonaa dollaria
Aiheesta muualla
IMDb 
AllMovie
Fresh on vuonna 2022 ensi-iltansa saanut yhdysvaltalainen mustan komedian säväyttämä jännityselokuva, jonka on ohjannut Mimi Cave. Sen pääosia esittävät Daisy Edgar-Jones ja Sebastian Stan.
Aiheesta muualla

Fresh Internet Movie Databasessa (englanniksi)
Gennadi Lopyrev

Gennadi Lopyrev
Gennadi Aleksandrovitš Lopyrev (ven. Геннадий Александрович Лопырев; 1954 – 16. elokuuta 2023 Rjazan) oli venäläinen kenraaliluutnantti.
Lopyrev palveli vuosina 2003–2016 Venäjän liittovaltiollisen suojelupalvelun (FSO) johtajana Pohjois-Kaukasian federaatiopiirissä. Hän valvoi Vladimir Putinin Mustanmeren palatsin rakennustöitä ja suojeli Putinia henkilökohtaisesti. Vuonna 2017 Lopyrev sai kymmenen vuoden vankeustuomion korruptiosta. Häntä syytettiin lahjusten ottamisesta rakennussopimuksista.
Lopyrev suoritti vankeusrangaistustaan Rjazanin alueella. Hän kuoli kesken vankeuden kaksi päivää aiemmin todettuun leukemiaan. Institute for the Study of War väitti Lopyrevin olleen yksi harvoista, jotka tunsivat Putinin Versailles-palatsiin liittyvät ”salaisuudet”. Tiedotusvälineissä huomioitiin Lopyrevin kuoleman ajallinen läheisyys toisen kenraalin, Gennadi Židkon kuolemaan.
Freestyle

Wikisanakirjassa on tähän liittyvä sananselitys: .
Freestyle (suom. vapaa tyyli) voi viitata:
Musiikkiin

freestyle-musiikki, elektronisen tanssimusiikin tyylilaji
freestyle rap, rapkilpailutapa
Freestyle, 1980-lukulainen ruotsalaisyhtye
Freestyle, yhdysvaltalainen rap-artisti, Arsonists-yhtyeen jäsen
Urheiluun

freestylehiihto, erilaisista taitoa vaativista laskettelumuodoista koostuva laji
vapaa tyyli eli luistelutyyli, engl. freestyle, maastohiihdon tekniikka
freestyle slalom, rullaluistelupujottelu
freestyle-liitokiekko, yhden tai useamman pelaajan esittämä, musiikkiin sovitettu liitokiekon heitto- ja hallintaohjelma
freestylerullaluistelu, erilaisista taitoa vaativista rullaluistelumuodoista koostuva laji
Disco Freestyle, diskotanssikilpailu
Muita merkityksiä

Freestyle Script, Martin Wait vuonna 1981 suunnittelema kirjasintyyppi.
| --- | --- |
: Tämä on täsmennyssivu, joka luettelee monimerkityksisen käsitteen eri merkitykset tai useita eri henkilöitä. Artikkelisivuja, joiden nimessä tai tekstissä lukee ”Freestyle”, voi hakea sivunnimihaulla, laajalla sivunnimihaulla tai tekstihaulla.
Guido Plante

Guido Plante PME (15. elokuuta 1936 Montréal – 24. toukokuuta 2015) oli kanadalaissyntyinen roomalaiskatolinen piispa. Hänet vihittiin papiksi 24. joulukuuta 1961 ja nimitettiin Cholutecan hiippakunnan koadjuuttoripiispaksi Hondurasiin 14. joulukuuta 2004. Piispaksi vihkiminen seurasi 2. helmikuuta 2005. Pääkonsekraattorina toimi Óscar Andrés Rodríguez Maradiaga, jota avustivat Jean-Claude Turcotte ja Raúl Corriveau.
17. joulukuuta 2005 Plantesta tuli Cholutecan piispa. Hän jäi eläkkeelle 13. heinäkuuta 2012.
Guido Messina

| Mitalit | Mitalit | Mitalit |  |
| --- | --- | --- | --- |
|  Guido Messina. |  Guido Messina. |  Guido Messina. |  |
Maa:   Italia
Miesten ratapyöräily
|  Olympialaiset  |  Olympialaiset  |  Olympialaiset  |  |
|  Kultaa | Helsinki 1952 | joukkuetakaa-ajo |  |
Guido Messina (2. tammikuuta 1931 Monreale – 10. tammikuuta 2020) oli italialainen rata- ja maantiepyöräilijä, olympiavoittaja ja maailmanmestari.
Messina saavutti Helsingissä 1952 olympiakultaa joukkuetakaa-ajossa.
Henkilökohtaisessa takaa-ajossa Messina voitti viisi maailmanmestaruutta: kaksi amatöörinä vuosina 1948 ja 1953 ja kolme ammattilaisena vuosina 1954, 1955 ja 1956.
Maantiellä Messina paras menestys oli vuoden 1955 Italian ympäriajon avausetapin voitto, joka tarkoitti, että hän piti seuraavalla etapilla johtajan vaaleanpunaista paitaa Maglia rosaa.
Gilbert Blaize Rego

Gilbert Blaize Rego (3. syyskuuta 1921 Mumbai – 21. kesäkuuta 2012 Mumbai) oli intialainen roomalaiskatolinen piispa. Hänet vihittiin papiksi 5. joulukuuta 1953 ja nimitettiin Simla and Chandigarhin hiippakunnan johtoon 11. maaliskuuta 1971. Piispaksi vihkiminen seurasi 11. syyskuuta. Pääkonsekraattorina toimi Angelo Innocent Fernandes, jota avustivat Ignatius P. Lobo ja Alfred Fernández.
Rego jäi eläkkeelle 10. marraskuuta 1999. Hän kuoli kesäkuussa 2012 pitkään sairastettuaan.
Fresenius

| Fresenius |
| --- | --- |

Yritysmuoto:  eurooppayhtiö
Osake:  FWB: FRE
ISIN:  DE0005785604
Perustettu:  1912
Perustaja:  Eduard Fresenius
Toimitusjohtaja:  Ulf Schneider
Puheenjohtaja:  Gerd Krick
Kotipaikka:  Bad Homburg
Toimiala:  terveydenhuolto
Liikevaihto:  23,231 miljardia € (2014)
Liikevoitto:  3,158 miljardia € (2014)
Nettotulos:  1,086 miljardia € (2014)
Henkilöstö:  216 275 (2014)
Tytäryhtiöt:  Fresenius Medical Care   Fresenius Helios   Fresenius Kabi   Fresenius Vamed
Kotisivu:  www.fresenius.com
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Fresenius on saksalainen terveydenhuoltoalan yrityskonserni. Se noteerataan Frankfurtin pörssissä. Vuonna 2014 sillä oli 216 275 työntekijää. Samana vuonna sen liikevaihto oli yli 23 miljardia euroa ja nettotulot hieman yli miljardi euroa.
Konserni koostuu emoyhtiö Freseniuksen lisäksi neljästä tytäryhtiöstä. Fresenius Medical Care on erikoistunut kroonisiin munuaissairauksiin. Fresenius Helios on Saksan suurin sairaaloita ylläpitävä yritys. Fresenius Kabi on lääke- ja lisäravinnevalmistaja. Se valmistaa myös hoitovälineistöä. Fresenius Vamed suunnittelee, kehittää ja johtaa terveydenhuoltoon liittyviä varusteluita.
Historia

Yrityksen historia ulottuu vuoteen 1462, jolloin Frankfurtiin perustettiin Hirschin apteekki, joka siirtyi Freseniuksen suvun omistukseen 1800-luvulla. Eduard Fresenius perusti vuonna 1912 lääketehtaan. Vuonna 1933 tuotanto erotettiin apteekkitoiminnasta ja se siirrettiin Bad Homburgiin. Vuonna 1966 yritys alkoi valmistaa dialyysilaitteita. Vuonna 1982 yrityksestä tehtiin osakeyhtiö. Seuraavana vuonna yritys julkisti polysulfonikuiduista valmistetut membraanit, jotka ovat edelleen tärkeitä valmistusmateriaaleja dialyysilaitteissa. Vuonna 1986 yritys listautuu Frankfurtin pörssiin. Vuonna 1996 perustettiin Fresenius Medical Care -tytäryhtiö. Kolme vuotta myöhemmin perustettiin uusi tytäryhtiö Fresenius Kabi. Vuonna 2005 yritys osti Saksan kolmanneksi suurimman yksityisen sairaalayrityksen Helioksen. Kahta vuotta myöhemmin Fresenius osti yhdysvaltalaisen Renal Care Groupin. Vuonna 2007 yrityksestä tuli eurooppayhtiö, jolloin se sai oikeuden toimia koko Euroopan unionin alueella. Vuonna 2014 Fresenius osti Rhön-Klinikum AG:lta 41 sairaalaa, jolloin siitä tuli Saksan suurin yksityinen sairaalapalveluja tarjoava yritys. Vuonna 2015 siitä tuli osa Euro Stoxx 50-indeksiä.
HMS Fantome

HMS Fantome on ollut viiden Britannian Kuninkaallisen laivaston aluksen nimenä.
HMS Fantome (1810), 18-tykkinen kuudennen luokan alus
HMS Fantome (1839), 16-tykkinen Acorn-luokan prikisluuppi
HMS Fantome (1873), Fantome-luokan potkurisluuppi
HMS Fantome (1901), Cadmus-luokan sluuppi
HMS Fantome (J224), Algerine-luokan miinanraivaaja
| --- | --- |
: Tämä on täsmennyssivu, joka luettelee monimerkityksisen käsitteen eri merkitykset tai useita eri henkilöitä. Artikkelisivuja, joiden nimessä tai tekstissä lukee ”HMS Fantome”, voi hakea sivunnimihaulla, laajalla sivunnimihaulla tai tekstihaulla.
Gennadi Kurdin

Gennadi Kurdin (ven. Геннадий Курдин, s. 9. helmikuuta 1959 Arzamas, Neuvostoliitto) on venäläinen entinen jääkiekkoilija, pelipaikaltaan keskushyökkääjä.
Aikuisten sarjassa Kurdin debytoi kotikaupunkinsa Torpedo Gorkissa Neuvostoliiton liigassa kaudella 1978–1979. Samalla kaudella hän pelasi Neuvostoliiton nuorten maajoukkueessa nuorten MM-kilpailuissa, josta joukkue voitti kultaa. Kaudeksi 1980–1981 hän siirtyi TsSKA Moskovaan, jossa pelasi kaksi kautta ennen siirtoaan Spartak Moskovaan. Spartakista Kurdin siirtyi 1993–1994 Suomeen I-divisioonan Savonlinnan Pallokerhoon. Alussa Kurdin ei saanut paljoakaan peliaikaa, mutta nousi myöhemmin joukkueen menestyksen, joka oli kulminoitua liiganousuun, takuumieheksi. Varsinkin loppuaikoinaan Savonlinnassa Kurdin otti huomattavia määriä rangaistusminuutteja ja voitti pari kertaa divisioonan jäähykuninkuuden.
Saavutuksia

Neuvostoliiton mestaruus 1981
Fredrik Pettersson

| Fredrik Pettersson |
| --- | --- |
 Fredrik Pettersson vuonna 2009.
Henkilötiedot
Syntynyt: 10. kesäkuuta 1987 (ikä 37) Göteborg, Ruotsi
Kansalaisuus:   Ruotsi
Jääkiekkoilija
Lempinimi:  Freddan, Flugan
Pelipaikka:  oikea laitahyökkääjä
Maila:  oikea
Pituus:  175 cm
Paino:  77 kg
Pelaajaura
Pääsarjaura:  2007–
Aik. seurat:  Frölunda HC (SEL) Chicago Wolves (AHL) Donbass Donetsk (KHL) HC Lugano (NLA) Torpedo Nižni Novgorod (KHL) Dinamo Minsk (KHL) ZSC Lions (NLA)
NHL-varaus:  157. varaus, 2005 Edmonton Oilers
John Fredrik Michael Pettersson (s. 10. kesäkuuta 1987 Göteborg, Ruotsi) on ruotsalainen uransa lopettanut jääkiekkoilija ja maailmanmestari. Oikealta laukovan Petterssonin vahvuuksiin kuuluu luistelu, karvaaminen, mailankäsittelytaito, syöttäminen ja laukaus. Hän on myös varsin voimakas ja fyysinen kokoonsa nähden. Pieni koko kuuluu myös Petterssonin heikkouksiin. Hänen muita heikkouksiaan on ajoittaiset sääntöjen vastaiset taklaukset ja oman miehen unohtamiset.
Ura > Seuraura

Pettersson on Frölunda HC:n kasvatti. Hän voitti joukkueessa J20 SuperElitin mestaruuden vuonna 2005 sekä J18 Allsvenskanin mestaruuden vuosina 2003, 2004 ja 2005. Edmonton Oilers varasi Petterssonin 157. pelaajana NHL:n varaustilaisuudessa 2005. Samana kesänä hänet varasi myös WHL-joukkue Calgary Hitmen 48. pelaajana CHL:n varaustilaisuudessa. Pettersson pelasi Hitmenissä vuodet 2005–2007 ja hän sijoittui ensimmäisellä kaudellaan 2005–2006 tehoilla 22+21=43 joukkueen sisäisessä pistepörssissä kolmanneksi sekä sisäisessä maalipörssissä toiseksi. Kaudella 2006–2007 Pettersson paransi piste-ennätystään 50 pisteeseen, mutta sijoitus Hitmenin sisäisessä pistepörssissä oli neljäs.
Toukokuussa 2007 Pettersson teki yksivuotisen Elitserien-sopimuksen Frölundan kanssa. Hän teki Elitserien-debyyttinsä kauden avausottelussa 24. syyskuuta 2007 vieraissa HV71:tä vastaan saaden peliaikaa 11.17 minuuttia ja hän teki ottelussa myös Elitserien-uransa avausmaalin Stefan Livin taakse. Yhteensä Pettersson teki tulokaskautensa 2007–2008 aikana 53 runkosarjaottelussa tehot 6+7=13 sekä seitsemässä playoff-ottelussa tehot 2+1=3. Helmikuussa 2008 hän teki vuoden mittaisen jatkosopimuksen Frölundan kanssa. Kaudella 2008–2009 Pettersson teki runkosarjassa tehot 8+18=26, mutta kevään 2009 pudotuspeleissä hän oli viidellä osumallaan joukkueen paras maalintekijä. Helmikuussa 2009 Pettersson jatkoi Frölunda-sopimustaan kahdella vuodella.
Kaudella 2009–2010 Pettersson oli Frölundan paras pistemies ja maalintekijä tehoilla 20+18=38. Hän oli koko Elitserienin neljänneksi paras maalintekijä yhdessä Timrå IK:n Martin Sonnenbergin, HV71:n Martin Thörnbergin sekä Brynäs IF:n Stephen Dixonin ja Magnus Kahnbergin kanssa. Elitserienin pistepörssissä Pettersson oli sijalla 17. yhdessä Thörnbergin kanssa. Hän ei kuitenkaan pelannut toista sopimuskauttaan Frölundassa, vaan siirtyi kaudeksi 2010–2011 kaksivuotisella tulokassopimuksella NHL-joukkue Atlanta Thrashersin organisaatioon. Pettersson pelasi koko kauden AHL-joukkue Chicago Wolvesissa tehden 67 runkosarjaottelussa tehot 11+21=32.
Pettersson purki heinäkuussa 2011 sopimuksensa Kanadan Winnipegiin muuttaneen Thrashersin (nimi vaihtui Jetsiksi) kanssa ja palasi kaudeksi 2011–2012 nelivuotisella sopimuksella Frölundaan. Hänestä tuli joukkueen varakapteeni. Pettersson teki Elitserienin yhden kauden piste-ennätyksensä tehoilla 16+24=40, joilla hän jakoi Frölundan sisäisen pistepörssin toisen sijan Mika Pyörälän kanssa. Pettersson oli myös joukkueen toiseksi paras maalintekijä ja syöttäjä. Kaudeksi 2012–2013 hän siirtyi KHL-joukkue Donbass Donetskiin.
Kesken toisen Donbass-kautensa 2013–2014 Pettersson jätti joukkueen jo viiden pelaamansa ottelun jälkeen lokakuussa 2013. Marraskuussa hän siirtyi kevääseen 2015 asti ulottuvalla sopimuksella Sveitsin National League A:n HC Luganoon. Maaliskuussa 2014 Pettersson jatkoi sopimustaan kahdella vuodella aina kevääseen 2017 saakka. Kaudella 2014–2015 hän voitti koko liigan piste-, maali- ja syöttöpörssin tehoilla 33+36=69 ja Pettersson valittiin kauden päätteeksi NLA:n tähdistökentälliseen.
Ura > Maajoukkueura

| Mitalit> Maa:   Ruotsi.Miesten jääkiekko.MM-kilpailut  | Mitalit> Maa:   Ruotsi.Miesten jääkiekko.MM-kilpailut  | Mitalit> Maa:   Ruotsi.Miesten jääkiekko.MM-kilpailut  | Maa:   Ruotsi> Miesten jääkiekko. |
| --- | --- | --- | --- |
|  Kultaa | Tukholma 2013 | jääkiekko |  |
|  Pronssia | Saksa 2010 | jääkiekko |  |
| Alle 18-v. MM-kilpailut  | Alle 18-v. MM-kilpailut  | Alle 18-v. MM-kilpailut  |  |
|  Pronssia | Tšekki 2005 | jääkiekko |  |
| U-18 Junior World Cup  | U-18 Junior World Cup  | U-18 Junior World Cup  |  |
|  Pronssia | Piešťany 2004 | jääkiekko |  |
Pettersson pelasi MM-kilpailuissa vuosina 2010, 2012 ja 2013, joista vuoden 2013 turnaus päättyi maailmanmestaruuteen ja vuoden 2010 turnaus päättyi pronssiin. Vuoden 2012 turnaus hänellä päättyi jo Norjaa vastaan pelatussa avausottelussa vain 35 sekunnin jälkeen, kun Pettersson mursi kätensä syöksyessään maalille. Hän debytoi Ruotsin A-maajoukkueessa kaudella 2007–2008.
Pettersson pelasi myös alle 20-vuotiaiden MM-kilpailuissa vuosina 2006 ja 2007, sekä alle 18-vuotiaiden MM-kilpailuissa vuonna 2005 voittaen pronssia. Hän pelasi myös U-18 Junior World Cupissa vuonna 2004 voittaen pronssia.