stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Magnesian teatteri
Rakennus

Teatteri sijaitsi erään kukkulan rinteessä Magnesian kaupunkialueen kaakkoisosassa, suoraan etelään kaupungin agorasta eli torista. Teatterirakennus avautui luoteeseen päin. Sen katsomo oli hieman puolikaarta laajempi, ja sen halkaisija oli noin 71 metriä. Vaakasuora poikkikäytävä (diazoma) jakoi katsomon ala- ja yläosaan. Penkkirivien lukumäärää ei tunneta, sillä yläosa on säilynyt huonosti. Pystysuorat portaat jakoivat alaosan viiteen sektoriin. Yläosa oli myös jaettu sektoreihin, mutta niidenkään lukumäärää ei tiedetä varmuudella. Ensimmäisessä rivissä oli marmorisia kunniaistuimia merkkihenkilöille.
Orkhestran halkaisija oli noin 21,6 metriä. Se oli päällystetty marmorikivillä. Myös skene- eli näyttömärakennuksesta on säilynyt jäänteitä. Hellenistisen kauden skenessä oli viisi huonetta, joista oli pääsy orkhestralle. Skeneä reunusti kolmelta sivulta proskenion. Sen rakenteet edustivat doorilaista tyyliä. Roomalaisella kaudella skene uusittiin, ja se muutettiin koristeelliseksi taustaseinäksi (scaenae frons). Orkhestralle johti maanalainen niin kutsuttu Kharonin tunneli näyttämörakennuksesta.
Teatterissa on ollut lukuisia patsaita. Ne on ajoitettu pääosin varhaiselle roomalaiskaudelle, ja niitä oli omistettu sekä kreikkalaisille että roomalaisille merkkihenkilöille. Patsaista on löydetty ainakin 25 jalustat.
Teatteri kytkeytyi läheiseen Dionysokselle omistettuun pyhäkköön. Kaupungissa oli myös toinen, nimellä Theatron tunnettu teatteri sekä odeion.
Pihtiputaan vaakuna

Pihtiputaan vaakuna
Pihtiputaan vaakuna on Pihtiputaan kunnan tunnus. Vaakunan kilvenjako kuvastaa osaltaan sekä seudun jakoon vesistöjen ja maa-alueiden välillä että sen sijaintiin vanhojen maakuntien keskellä Hämeen, Pohjanmaan ja Savon raja-alueilla. Nuolenkärjet viittaavat muinaisaikojen jahtimiesten eränkäyntiin.
Vaakunan selitys on ”hopeaan ja mustaan nelitahkoisen kilven toisessa ja kolmannessa kentässä hopeiset nuolenkärjet.” Vaakunan on suunnitellut Olof Eriksson, ja Pihtiputaan kunnanvaltuusto hyväksyi sen kokouksessaan 28. kesäkuuta 1961. Sisäasiainministeriö vahvisti vaakunan käyttöön 16. lokakuuta samana vuonna.
Madeiransitruunaperhonen

| Madeiransitruunaperhonen> Uhanalaisuusluokitus |
| --- | --- |
 Erittäin uhanalainen  
  
Tieteellinen luokittelu
Domeeni::  Aitotumaiset Eucarya
Kunta::  Eläinkunta Animalia
Pääjakso::  Niveljalkaiset Arthropoda
Alajakso::  Kuusijalkaiset Hexapoda
Luokka::  Hyönteiset Insecta
Lahko::  Perhoset Lepidoptera
Alalahko::  Glossata
Osalahko::  Erilaissuoniset Heteroneura
Yläheimo::  Päiväperhoset Papilionoidea
Heimo::  Kaaliperhoset Pieridae
Alaheimo::  Keltaperhoset Coliadinae
Suku::  Sitruunaperhoset Gonepteryx
Laji::  maderensis
Kaksiosainen nimi
 Gonepteryx maderensis  Felder, 1862 
Infobox OKNimi-testi OKIUCN-testi OK: 
Madeiransitruunaperhonen (Gonepteryx maderensis) on erittäin uhanalaiseksi luokiteltu Madeiralla endeemisenä tavattava päiväperhonen. Joissakin lähteissä sitä pidetään eteläeurooppalaisen kleopatran (Gonepteryx cleopatra) alalajina. Lajin siivet ovat kellertävät ja siipiväli 52–61 mm. Harvalukuisen lajin elintavat tunnetaan huonosti.
Koko ja ulkonäkö

Molemmilla sukupuolilla etusiipien kärki on terävä ja takasiivissä on lyhyt kannus. Siipien alapinnat ovat kellanvihreät, ja niissä on ruskeat keskitäplät. Siipien yläpinnoilla keskitäplät ovat oranssinpunaiset, ja siiven reunassa, siipisuonten päissä on tummemmat täplät. Koiraalla siipien yläpinnan pohjaväri on kirkkaan sitruunankeltainen, mutta etusiivissä yläpinta on reunoja lukuun ottamatta kirkkaan oranssi. Naaraalla siivet ovat yläpuolelta kauttaaltaan vaaleankeltainen ja etusiivet ovat etureunastaan hiukan oranssinsävyiset. Siipiväli on 52–61 mm.
Toisin kuin muiden sitruunaperhosten, madeiransitruunaperhosen siipien alapinnat eivät heijasta ultraviolettivaloa, mikä lienee sopeutuma sen tapaan yöpyä ja viettää huonon sään jaksot ultraviolettia heikosti heijastavien laakeripuiden lehtien alapinnoilla.
Levinneisyys ja lentoaika

Madeiransitruunaperhosta tavataan ainoastaan Madeiran saaren laurisilvametsissä 500–1500 metrin korkeudella merenpinnasta. Lajin nykyinen elinalue on supistunut viiteen esiintymispaikkaan, joiden pinta-ala on alle 500 km². Perhosia lentää lähes ympäri vuoden. Ainoastaan marraskuusta tammikuuhun niillä on jonkinlainen talvilepo, joka sekin katkeaa lämpimällä säällä.
Elinympäristö ja elintavat

Laji on harvalukuinen ja yksilömäärät ovat laskussa. Madeiransitruunaperhosta tavataan vain suppealla alueella Madeiran ikivihreissä lehtimetsissä sekä ruohostomailla. Vuotuisten sukupolvien määrää ei varmuudella tunneta, mutta kasvatusten perusteella sukupolvia on vain yksi.
Perhosen elintavat tunnetaan huonosti. Naaras munii pitkänomaiset, kellanvalkoiset, ennen kuoriutumistaan oranssinkeltaisiksi muuttuvat munat yksitellen nuorille lehdille tai niiden ruodille. Toukat ovat aktiivisia lähinnä vain yöllä ja nahanluonnin jälkeen syövät vanhan toukkanahkansa. Häirittynä toukat pudottautuvat silkkirihman varaan. Toukka ja kotelovaiheet yhdessä kestävät noin kuukauden. Aikuisia perhosia tavataan heinäkuusta kesäkuuhun, ja talvikuukausina ne viettävät jonkinlaista talvilepoa. Talvikuukausina aikuiskuolleisuus lienee merkittävää, sillä loppuvuodesta perhosia tavataan enemmän kuin kevätpuolella. Eroon vaikuttanee kuitenkin myös kevätkuukausien heikommista säistä aiheutuva perhosten haluttomuus lähteä lentoon.
Laji on luokiteltu kansainvälisesti erittäin uhanalaiseksi, ja sen säilymistä uhkaavat ensisijaisesti maa- ja metsätalous sekä metsäpinta-alan pieneneminen.
Ravintokasvi

Toukan ravintokasvi on nyppypaatsama (Rhamnus glandulosa).
Aiheesta muualla

Bestimmungshilfe des Lepiforums (saksaksi)
Fauna Europaea (Arkistoitu – Internet Archive) (englanniksi)
| --- | --- |
Taksonitunnisteet:  Wikidata: Q1312433  ARKive: gonepteryx-maderensis  EoL: 178904  EUNIS: 17178  Fauna Europaea: 440835  Fauna Europaea (new): 3a6813ab-e39f-406a-b61a-32685f041c6b  GBIF: 4535270  iNaturalist: 101711  IRMNG: 11123719  IUCN: 39485  LepIndex: 178125  NCBI: 78628  Observation.org: 80838  Open Tree of Life: 460785
Mahlunjärven alue

Mahlunjärven alue (vesistöaluetunnus 14.62) on Saarijärven reitin valuma-alueessa sijaitseva toisen jakovaiheen alue, jonka pinta-ala on 510,21 neliökilometriä. Alueen järvisyys on 6,4 %. Vesistön alueen alarajana on Mahlunjärven luusua, jonka yläpuolisen valuma-alueen pinta-ala on 2 132,64 neliökilometriä ja sen järvisyys on 6,63 %. Reitin vedet laskevat seuraavaksi Saarijärven alueeseen (14.61).
Kolmannen jakovaiheen alueita ovat seuraavat yhdeksän aluetta tai valuma-aluetta. Sisennys tarkoittaa sitä, että vesistöalue laskee tai yhtyy yläpuoliseen vesistöalueeseen. Samalle tasolle sisennetyt vesistöalueet laskevat kaikki yläpuoliseen vesistöalueeseen alajuoksulta luetellussa järjestyksessä :
Mahlunjärven lähialue (14.621)
Kotajoen alue (14.624)
Konttijoen valuma-alue (14.625)
Vartejärven–Horonalasen alue (14.622)
Iso-Löytänän valuma-alue (14.629)
Kalmarinselän alue (14.623)
Saukonpuron valuma-alue (14.628)
Humalalammen valuma-alue (14.627)
Sydänmaanpuron valuma-alue (14.626)
Mahdiyya

| Mahdiyya > 1881–1896 |
| --- | --- |
  Khalifa Abdallahin käyttämä lippu. 
   Mahdistivaltion rajat merkitty katkoviivoin nykyisen Sudanin kartalle. 
Mahdi (1881–1885) Kalifi (1885–1896):  Muhammad Ahmad (1881–1885) Abdallahi ibn Muhammad (1885–1896)
Pääkaupunki:  Khartum
Edeltäjä(t):   Egypti
Seuraaja(t):   Anglo-egyptiläinen Sudan
Mahdiyya oli mahdilaisten perustama islamilainen valtio nykyisen Sudanin alueella vuosina 1881−1896. Valtion perusti mahdiksi julistautunut Muhammad Ahmad, joka valloitti joukkoineen alueen Egyptiltä. Valtion valloittivat brittiläis-egyptiläiset joukot sodan jälkeen.
Historia

Mahdilaisliike syntyi Etelä-Sudanissa, jossa paikalliset kokivat aluetta hallinneen Egyptin sortavan heitä. Vuonna 1844 syntynyt Muhammad Ahmad julistautui mahdiksi vuonna 1881. Hänen taaksensa liittyivät nopeasti Sudanin alueen paimentolaiset, jotka olivat jo aiemmin vastustaneet Egyptin yrityksiä verottaa heitä. Brittiläiset vallanpitäjät Egyptissä kiinnittivät aluksi vain vähän huomiota paikallisena herätysliikkeenä pitämiinsä mahdilaisiin, mutta kun mahdilaiset valloittivat baggararatsujoukkoineen El Obeidin, britit ymmärsivät tilanteen vaativan voimakasta sotilaallista väliintuloa. Mahdilaiset valtasivat vuonna 1885 Khartumin, jonka varuskuntaa pelastamaan lähetetty kenraali Charles George Gordon kuoli taistelussa heitä vastaan. Voittojen jälkeen mahdilaisiin liittyivät myös Niilin varren maanviljelijät.
Muhammad Ahmad kuoli vähän Khartumin valloituksen jälkeen, ja hänen seuraajansa oli kalifi Abdallahi ibn Muhammad. Ibn Muhammad hallitsi 13 vuotta. Brittien ohella Mahdiyyaa uhkasivat ibn Muhammadin kaudella Eritreassa olleet italialaiset sekä Kongosta edenneet ranskalaiset. Näiden torjumiseksi britit aloittivat vuonna 1896 Herbert Kitchenerin johdolla hyökkäyksen Mahdiyyaa vastaan. Hänen joukkonsa kukistivat Mahdiyyaan Omdurmanin taistelussa, ja sen jälkeen britit kukistivat Mahdiyyan ottamalla haltuunsa Khartumin.
Mahdiyyan perustaja Muhammad Ahmad.
Madaban kartta

Jerusalem Madaban kartassa.
Madaban kartta (Madaban mosaiikkikartta) on bysanttilaisaikainen, 500-luvulla tehty mosaiikkikartta, joka kuvaa tuonaikaista Palestiinaa. Se on nykyisin osa Pyhälle Yrjölle omistetun kirkon lattiaa Madabassa Jordaniassa.
Historia

Madaban kirkko rakennettiin bysanttilaisella kaudella keisari Justinianuksen aikana noin vuonna 542. Mosaiikki on peräisin heti samalta ajalta, ja kuvaa näin Palestiinaa sen bysanttilaisella huippukaudella. Kartan oletetaan perustuvan Eusebioksen teokseen Onomastikon vuodelta 325. Kirkko tuhoutui muun Madaban tavoin maanjäristyksessä 700-luvulla, ja paikka jäi autioksi 1800-luvulle saakka.
Kartan käsittävä lattiamosaiikki löydettiin paikalla nykyisin olevan ortodoksisen Pyhän Yrjön (Pyhän Georgioksen) kirkon rakennustöiden yhteydessä vuonna 1884. Kirkko rakennettiin varhaisemman kirkon paikalle, kun kristityt saivat luvan muuttaa alueelle, sillä tällöin heille myönnettiin lupa rakentaa kirkkoja vain sellaisille paikoille, joissa oli jo ollut kirkko aiemmin. Kirkkorakennus valmistui vuonna 1896. Mosaiikki restauroitiin vuonna 1965 Herbert Donnerin johdolla. Kartta on vanhin säilynyt Palestiinan alueen kartta ja yleensäkin vanhin tunnettu lattiamosaiikissa oleva kartta.
Mosaiikki

Lattiamosaiikin alkuperäiseksi kooksi on arvioitu noin 15,5 × 6 metriä, ja se on muodostunut noin kahdesta miljoonasta yksittäisestä mosaiikkikivestä eli tesserasta. Säilyneen osan mitat ovat noin 10,5 × 5 metriä, mutta tältäkin alalta mosaiikki on säilynyt vain repaleisesti. Yhteensä alkuperäisestä mosaiikista on säilynyt arviolta noin kolmannes, noin 750 000 tesseraa. Lattiamosaiikki on nykyisen kirkon lattian keskellä.
Kartta kattaa pohjois-eteläsuunnassa alueen Libanonin Tyyroksesta Egyptiin Niilin deltalle, ja itä-länsisuunnassa alueen Jordanjoen itäpuoliselta aavikolta Välimeren rannalle. Säilyneen osan keskellä on Kuollutmeri. Itä on kuvattu ylhäälle, ja karttakuva on tehty katsottavaksi länsisivulta eli seurakunnasta kirkon alttarille päin. Näin sijoitettuna kartta on lattiassa myös oikein päin suhteessa ilmansuuntiin.
Mosaiikki > Kaupungit ja muut kohteet

Kartassa on noin 150 kreikankielistä tekstiä, joista suurin osa merkitsee jotakin raamatullista paikkaa pääosin nykyisen Israelin alueella. Karttaan on merkitty muun muassa Jerusalem, Betlehem, Jeriko ja Hebron, Israelin heimojen alueet (mm. Benjamin, Dan, Juuda ja Simeon) sekä paikka, jossa Johannes Kastaja kastoi ihmisiä. Kartta ei noudata oikeaa mittakaavaa ja etäisyyksien suhteita, vaan esimerkiksi Jerusalem on esitetty huomattavan suurena. Karttaan on kuvattu myös ihmisiä ja veneliikennettä, sekä eläimiä, kuten leijonia ja gaselleja. Eräänä yksityiskohtana Jordanjoen kalat uivat poispäin niille myrkyllisestä Kuolleestamerestä.
Kartan kiinnostavimpia osia on sen pelkistetty mutta suhteellisen yksityiskohtainen esitys tuon ajan Jerusalemista. Se antaa tärkeää tietoa kaupungista 500-luvulla. Kaupunki on kuvattu ovaalinmuotoisena, ja sitä ympäröivät muurit. Muurien sisäpuolisista rakennuksista suuri osa on voitu identifioida. Kartassa näkyvät muun muassa kaupungin pohjois-eteläsuuntainen, pylväin reunustettu cardo maximus -pääkatu, sen pohjoispään portti nykyisen Damaskon portin kohdalla, Pyhän haudan kirkko kadun länsipuolella, Nea-kirkko kadun eteläpäässä, sekä pienempi cardo minimus -katu kaupungin itäosassa.
Mosaiikki > Yksityiskohtia

Jerusalem-teksti.
Jerusalemin Damaskon portti.
Jerusalemin Pyhän haudan kirkko.
Jerusalemin Nea-kirkko.
Jerusalem, Hakeldama.
Betlehem.
Bethabara, Johannes Kastajan kastepaikka.
Dan.
Juuda.
Simeon.
Gaselli.
Kallirrhoen kuumat lähteet.
Kuolluttamerta.
Kirjallisuutta

Donner, Herbert: The Mosaic Map of Madaba: An Introductory Guide.  (Palaestina antiqua 7, ISSN 0920-7422)  Peeters Publishers, 1992.  ISBN 9039000115
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Madaban kartta Wikimedia Commonsissa
Madaban kartan koko säilyneen osan jäljennös selityksillä.
Magnhild

| Magnhild |
| --- | --- |
Nimipäivä:   
– suomenkielinen:  –
– ruotsinkielinen:  5. marraskuuta
– ortodoksinen:  –
Muunnelmia:  Magna, Magnilla, Hilda 
Vastineita eri kielissä:  Matilda 
Nimen alkuperä:  muinaisyläsaksan ’voima’ ja ’taistelu’ 
Infobox OKNimi-testi OK: 
Magnhild on Pohjoismaissa käytetty naisen etunimi, joka on luultavasti saksalaista alkuperää. Nimen alkuosan merkitys on ’voima’ ja loppuosan ’taistelu’.
Suomessa Magnhild on harvinainen nimi. Digi- ja väestötietoviraston etunimitilastoon on vuoteen 2021 mennessä kirjattu noin 60–70 tämännimistä naista.
Nimipäivät

Magnhild on ollut mukana suomenruotsalaisessa almanakassa vuodesta 1929. Nimipäivä oli alun perin 8. joulukuuta, mutta vuodesta 2010 alkaen se on ollut 5. marraskuuta.
Magnhildilla on nimipäivä myös Norjassa (29. toukokuuta) ja Ruotsissa (17. syyskuuta).
Vuosina 1901–1918 ilmestyneessä suomenkielisessä Luulajan almanakassa Magnhildin nimipäivä oli 18. marraskuuta.
Tunnettuja Magnhildeja

Magnhild Haalke (1885–1984), norjalainen kirjailija
Magnhild Meltveit Kleppa (s. 1948), norjalainen poliitikko
Mahdoton kuvio

Mahdottomia kuvioita: Penrosen kolmio ja "paholaisen äänirauta"
Neckerin kuutio, joka tietystä suunnasta katsottuna näyttää rikkovan geometrian lakeja
Penrosen portaat, päättymättömät portaat
Mahdottomat kuviot ovat tasokuvioita, jotka ensi silmäyksellä näyttävät kolmiulotteisten kappaleiden perspektiivisiltä kuvilta, mutta joita tarkemmin katsottaessa ilmenee, että ei voi olla sellaista kappaletta, jota ne näyttävät esittävän (optinen harha). Tyypillisesti ne muodostuvat osista, jotka sellaisinaan ovat täysin mahdollisia perspektiivikuvia, mutta kuviot kokonaisuudessaan eivät sellaisia ole.  Tunnettuja esimerkkejä mahdottomista kuvioista ovat:
Penrosen kolmio
Penrosen portaat, päättymätön portaikko
"Paholaisen äänirauta"
Mahdottomia kuvioita laati tiettävästi ensimmäisenä ruotsalainen taiteilija Oscar Reutersvärd. Vuonna 1934 hän piirsi kuvion, joka myöhemmin tuli tunnetuksi Penrosen kolmiona. Reutersvärdin versiossa kolmion sivut olivat jakautuneet pieniksi kuutioiksi. Myöhemmin varsinkin M. C. Escher on käyttänyt niitä useissa teoksissaan.
Vuonna 1956 brittiläinen psykiatri Lionel Penrose ja hänen poikansa matemaatikko Roger Penrose laativat mahdottomista kuvioista lyhyen artikkelin Impossible Objects: A Special Type of Visual Illusion. Artikkeli julkaistiin British Journal of Psychologyn numerossa 1/1958.
Mahdottomia kuvioita on käytetty usein myös mainoksissa.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Mahdoton kuvio Wikimedia Commonsissa
http://www.lookmind.com/illusions.php?page=2&cat=1
Mahmoud Ahmed

Mahmoud Ahmed vuonna 2009.
Mahmoud Ahmed (s. 8. toukokuuta 1941 Addis Abeba) on etiopialainen laulaja.
Köyhään gurageperheeseen syntynyt Mahmoud pääsi esiintymään 1960-luvun alussa ja toimi sen jälkeen kymmenen vuotta keisarillisen henkivartiokaartin orkesterin solistina. Hän levytti ensimmäisen singlensä Amha-yhtiölle vuonna 1971. 1970-luvun alussa Mahmoudista tuli yksi etiopialaisen pop-musiikin ”kultakauden” suosituimmista laulajista. Hän onnistui jatkamaan uraansa myös vuoden 1974 sotilasvallankaappauksen jälkeen. Vuosina 1980–1981 Mahmoud konsertoi Wallias-yhtyeen kanssa Yhdysvalloissa ja saavutti suosiota paikallisen etiopialaisyhteisön keskuudessa.
Mahmoudin kansainvälinen läpimurto tapahtui vuonna 1986, kun belgialainen Crammed Discs -yhtiö julkaisi valikoiman hänen vuosien 1975 ja 1978 äänityksiään nimellä Erè Mèla Mèla. Kyseessä oli ensimmäinen modernin etiopialaismusiikin julkaisu Euroopassa, ja se herätti paljon huomiota kriitikkojen keskuudessa.
Etiopian vallanvaihdon jälkeen vuonna 1991 Mahmoud on tehnyt yhä enemmän kansainvälisiä esiintymiskiertueita. Hänen neljä aikaisempaa levyään on julkaistu uudelleen Buda Musique -yhtiön Ethiopiques-sarjassa. Vuonna 2007 Mahmoud voitti BBC:n maailmanmusiikkipalkinnon.
Aiheesta muualla

Mahmoud Ahmedin diskografia
| Auktoriteettitunnisteet  |
| --- | --- |
Kansainväliset:  ISNI  VIAF  WorldCat 
Kansalliset:  Ranska  BnF data  Saksa  Yhdysvallat 
Taiteenala:  MusicBrainz 
Muut:  Europeana  SNAC  IdRef
Raikko Pihlajamaa

| Raikko Pihlajamaa> Henkilötiedot |
| --- | --- |
Syntynyt: 5. tammikuuta 1930 Helsinki
Kuollut: 22. marraskuuta 2016 (86 vuotta)
Ammatti:  näyttelijä
Puoliso:  Airi Pihlajamaa
Raikko Leo Juhani Pihlajamaa (5. tammikuuta 1930 Helsinki – 22. marraskuuta 2016) oli suomalainen näyttelijä. Hänet kiinnitettiin Porin Teatteriin vuonna 1957.
Ura

Raikko Pihlajamaan vanhemmat olivat vakuutustarkastaja Leo Pihlajamaa ja Aino Pihlajamaa. Hän avioitui näyttelijä Airi Uiton kanssa 1953. Pihlajamaan pitkä kiinnitys Porin Teatteriin alkoi 1957.
Pihlajamaan rooleja olivat muun muassa Peter (Anne Frankin päiväkirja), Olavi Klaunpoika (Daniel Hjort), Valère (Saituri) ja Eljas (Täällä Pohjantähden alla II). Puheroolien ohella Pihlajamaalla oli useita operettitehtäviä (Luxemburgin kreivi, Mustalaisrakkautta, Annie mestariampuja). Lisäksi hän teki tanssiohjauksia.
Pihlajamaa näytteli 1980-luvulla kolmessa suomalaisessa kokoillan elokuvassa (Mitäs me sankarit, Kaikenlaisia karkulaisia, Yön saalistajat).
Pihlajaveden reitti

Pihlajaveden reitti on keskimmäinen Kokemäenjoen vesistön pohjoisen vesialueen kolmesta järvireitistä. Reitin keskusjärvi on Pihlajavesi entisen Pihlajaveden kunnan alueella Keuruulla. Reitti yhtyy Ähtärin reittiin kuuluvaan Tarjanneveteen Virroilla. Reitin valuma-alue 696,97 km².
Aiheesta muualla

Pihlajaveden reitin valuma-alue Järviwiki. Ympäristöhallinto SYKE. Viitattu 12.2.2014.
(35)
Maailmankaikkeuden laajeneminen
Peruskäsitteet > Yleistä metriikasta

Maailmankaikkeuden laajenemisen ymmärtämiseksi on ensin syytä tarkastella, miten etäisyys määritellään matemaattisena käsitteenä ja miten avaruuden laajeneminen vaikuttaa siihen.
Peruskäsitteet > Yleistä metriikasta > Metriikan määritelmä

Metriikka ilmaisee, miten avaruudessa voidaan määrittää kahden läheisen pisteen etäisyys tietyssä koordinaattijärjestelmässä. Koordinaatti­järjestelmässä avaruuden jokaista pistettä vastaa tietty jono lukuja, joita sanotaan pisteen koordinaateiksi; tällöin pisteen ilmoittamiseksi tarvitaan yhtä monta lukua kuin avaruudella on ulottuvuuksia. Metriikka on kaava, joka ilmaisee, kuinka siirtyminen avaruudessa paikasta toiseen voidaan muuntaa etäisyydeksi.
Peruskäsitteet > Yleistä metriikasta > Metriikka maan pinnalla

Ajatellaan esimerkkinä etäisyyden mittaamista kahden Maan pinnalla olevan paikan välillä. Tämä on yksinkertainen ja käytännössä tärkeä esimerkki pallogeometriasta. Koska Maan pinta on kaksi­ulotteinen, pisteen sijainti maan pinnalla voidaan ilmaista kahdella koordinaatilla, esimerkiksi pituus- ja leveysasteella.
Euklidinen metriikka merkitsee pisteiden välisten etäisyyksien määrittämistä niiden kautta kulkevaa suoraa pitkin. Maan­pinnan tapauksessa tämä ei yleensä ole mielekästä, koska nämä suorat kulkevat maan sisä­osien kautta.  Käytännössä paljon tärkeämpiä ovatkin maan pintaa pitkin mitatut etäisyydet.
Geodeettinen viiva merkitsee annetulla pinnalla lyhintä reittiä pinnan yhdestä pisteestä toiseen siten, että reitti kokonaisuudessaan on kyseisellä pinnalla. Euklidisella tasolla tällaisia viivoja ovat suorat. Pallon pinnalla ei suoria ole, mutta voidaan osoittaa, että pallo­pinnan geodeettisia viivoja ovat pallon isoympyrän kaaret, toisin sanoen sellaisten ympyröiden kaaret, jonka keski­piste on pallon keski­pisteessä. Tämän vuoksi pitkät lento­reitit pyritään yleensä linjaamaan iso­ympyröiden mukaisesti. Tavallisilla kartoilla nämä iso­ympyröitä tosin eivät yleensä vastaa suorat viivat (ellei karttaa ole tehty gnomo­nisessa projek­tiossa). Iso­ympyrääkin pitkin mitattu etäisyys on maan pinnan kaarevuuden vuoksi aina suurempi kuin Maan sisuksien kautta mitattu suora etäisyys, mutta pienillä etäi­syyk­sillä tämä ero on merki­tyk­settö­män pieni.
Tavallisissa taso­kartoissa maan­pinnan useimpia iso­ympyröitä eivät yleensä vastaa suorat viivat. On tosin olemassa sellainenkin karttaprojektio, gnomoninen projektio, jossa kaikki iso­ympyrät kuvautuvat suoriksi viivoiksi, mutta siinä kartan eri osissa on hyvin eri suuri pituus­mitta­kaava. Ei olekaan mahdollista laatia sellaista kartta­projektiota, jossa maan pinnan minkä tahansa kahden pisteen välinen geodeettinen, iso­ympyrää pitkin mitattu etäisyys olisi suoraan verrannollinen vastaavien pisteiden etäisyyteen kartalla.
Peruskäsitteet > Yleistä metriikasta > Minkowskin metriikka ja intervalli

Suppean suhteellisuusteorian mukaan aika-avaruuden pisteen (tapahtuman) välinen paikallinen etäisyys Δr ja aikaero Δt eivät ole yksikäsitteisesti määrättävissä, vaan ne riippuvat havaitsijan liike­tilasta Lorentz-muunnoksen osoittamalla tavalla. Sitä vastoin lauseke
missä c on valonnopeus, on havaitsijan liike­tilasta riippumaton eli invariantti, ja sen neliöjuurta sanotaan tapahtumien väliseksi intervalliksi.  Tällä tavoin aika-avaruudelle voidaan määrittää Minkowskin metriikka.  Kyseessä ei kuitenkaan ole metrinen avaruus sanan tavanomaisessa matemaattisessa merkityksessä, koska Δr2 voi olla myös negatiivinen, ja lisäksi kahden eri pisteenkin välinen intervalli voi olla nolla.