stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Mamoru Oshii
Osittainen filmografia

Urusei yatsura – Only You (käsikirjoitus, ohjaus ja storyboard), 1983
Beautiful Dreamer (Urusei yatsura 2 – Beautiful Dreamer; käsikirjoitus, ohjaus ja storyboard), 1984
Tenshi no tamago (käsikirjoitus ja ohjaus), 1985
Akai megane / The Red Spectacles (ohjaus, käsikirjoitus ja storyboard), 1987
Kidō keisatsu Patlabor the movie (ohjaus), 1989
Kerberos – jigoku no banken (käsikirjoitus ja ohjaus), 1991
Talking Head (käsikirjoitus, ohjaus ja storyboard), 1992
Kidō keisatsu Patlabor 2 the Movie (ohjaus ja storyboard), 1993
Ghost in the Shell – aaveääni (Ghost in the Shell / Kōkaku kidōtai; ohjaus ja storyboard), 1995
Blood the Last Vampire (tuotanto ja suunnittelu), 1999
Jin-Roh: Susiprikaati (Jinrō; käsikirjoitus), 2000
Avalon (ohjaus),
Ghost in the Shell 2: Innocence (Innocence; käsikirjoitus ja ohjaus), 2004
Tachiguishi retsuden (立喰師列伝; käsikirjoitus, ohjaus ja storyboard), 2006
The Sky Crawlers (ohjaus), 2008
Pitkien elokuvien lisäksi Mamoru Oshii on eri tavoin osallistunut muun muassa useiden televisiosarjojen, kuten Peukaloisen retket ja Urusei yatsura, tuotantoon.
Aiheesta muualla

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
Mamoru Oshii – Biography Madman Entertainment. Viitattu 16.7.2020. (englanniksi)
Mamoru Oshii British Film Institute – BFI. Viitattu 16.7.2020. (englanniksi)
Master Chief

| Master Chief |
| --- | --- |

Pelisarja:  Halo
Ensimmäinen peli:  Halo: Combat Evolved (2001)
Luoja:  Marcus Lehto, Rob McLees, Shi Kai Wang
Ääninäyttelijä  (englanti):  Steve Downes
Live-näyttelijä:  Pablo Schreiber (Halo)
Lisää peliartikkeleitavideopelien teemasivulla
Master Chief Petty Officer of Navy SPARTAN-117 (lyhyemmin Master Chief tai oikealta nimeltään John) on kuvitteellinen hahmo, joka esiintyy Halo-pelisarjan peleissä: Halo: Combat Evolved, Halo 2, Halo 3, Halo 4, Halo 5 ja Halo Infinite. Master Chief on pelien päähenkilö, joissa hän on muukalaisia vastaan taisteleva geneettisesti ja fyysisesti paranneltu supersotilas. Master Chief tunnetaan myös nimillä SPARTAN-117 tai John-117.
Master Chiefin kasvoja ei ole koskaan paljastettu kokonaisuudessaan, mutta Halo 4:n vaikeimman tason lopussa olevassa videossa hänen kasvoistaan paljastetaan pieni osa silmien kohdalta. Halo CE:ssä Master Chiefin kengänpohjassa on Marcus Lehdon nimikirjaimet (MRL). Master Chief on myös ensimmäinen videopelihahmo, joka on päässyt Madame Tussaudsin vahakabinettiin. Master Chiefin hahmon ovat luoneet Marcus Lehto, Rob McLees ja Shi Kai Wang. Master Chiefiä ääninäyttelee Steve Downes.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Master Chief Wikimedia Commonsissa
Markku Nieminen (raviohjastaja)

Lähtö 5 Porin raviradalla 6. elokuuta 2011. Hevonen numero 3 on Markku Niemisen ohjastama Incredible Dream D ja 5 on Tuomo Ojanperän ohjastama Dottie D.Kemp.
Markku Nieminen (s. 19. marraskuuta 1956 Jyväskylä) on suomalainen raviohjastaja ja -valmentaja, joka saavuttanut menestystä suurkilpailuissa, hänet on palkittu useaan otteeseen vuoden valmentajana ja hänelle on myönnetty raviurheilijan kultainen ansiomerkki.
Nieminen on pitänyt omaa valmennustallia Ylöjärvellä Teivon raviradalla vuodesta 1985 lähtien. Sinä ennen hän toimi apuvalmentajana Martti Keskisen tallilla. Vuodesta 1991 Niemisellä on ollut maaseututalli Viialassa Tolvilan kartanossa, josta hän luopui vuonna 2012. Nykyään Niemisellä on valmennuskeskus Urjalassa, jossa on kolme pientä tallia ja kolme työntekijää. Karsinapaikkoja Urjalassa on 23.
Hän on erikoistunut ohjastamaan ja valmentamaan lämminverihevosia.
Saavutukset

Vuonna 1976 alkaneella ohjastajan urallaan Nieminen on ajanut lähes 17 000 starttia, joista hän on voittanut 2  247 (tilanne 22.12.2022). Palkintorahoja Nieminen on ajanut 9,5 miljoonaa euroa. Valtaosa näistä on tullut hänen omilla valmennettavillaan. Nieminen on valittu Suomessa vuoden ravivalmentajaksi seitsemän kertaa, vuosina 1998, 2002–2004, 2016, 2019 ja 2020. Niemiselle on myönnetty raviurheilijan kultainen ansiomerkki.
Markku Nieminen on urallaan saavuttanut kymmeniä suurkilpailuvoittoja sekä koti- että ulkomailla.
Tunnetuimpia hevosia

Niemisen tunnetuin hevonen on ollut tamma Passionate Kemp, jolla hän kilpaili menestyksekkäästi Suomessa, Ruotsissa ja Italiassa. Passionate Kempin lisäksi hän on valmentanut myös useita muita Kemppi-tallin hevosia. Muista hevosista tunnettuja ovat muun muassa Enoran Charlotta, Will Racing Lady, Mayday Birdland, Don Giovanni, Simb Chaplin, Quite An Avenger sekä useat ruotsalaisen Boko-kasvattamon hevoset, kuten Rae Boko ja Zimba Boko. Lämminverisiin keskittyneen Niemisen menestynein suomenhevonen on ollut Vokkerin Prinssi, jolla hän voitti suomenhevosten Derbyn.
Merkittävimpiä suurkilpailuvoittoja

Kriterium – Cheri Boy 1989, Briso Mancini 1998, Passionate Kemp 2004, Belmonte 2006
Suuri Suomalainen Derby – Incognito Kemp 1998, Lovely Kemp 2001, Don Giovanni 2002, Passionate Kemp 2005 Quite An Avenger 2013
Suur-Hollola-ajo – Passionate Kemp 2006
Kymenlaakso-ajo – Lovely Kemp 2000 (ohjastajana Ilkka Korpi)
Killerin Eliitti – Mayday Birdland 2002
Kuopio Stakes – Enoran Charlotta 1991, Don Giovanni 2002, Mystic Soul 2003
Oulu Express – Briso Mancini 1998, Special Arbor 2004, Belmonte 2006
St Leger – Passionate Kemp 2005
Tammavaltikka – Passionate Kemp 2006, 2007
Suomenhevosten Derby – Vokkerin Prinssi 1994
E3: Rae Boko 2002 (ohjastajana Jorma Kontio)
Breeders' Crown – Rae Boko 2002 (ohjastajana Jorma Kontio)
Drottning Silvias Pokal – Rae Boko 2003 (ohjastajana Jorma Kontio)
Färjestads Nordiska Treåringspris – Royal Blood 1991, Exciting Kemp 1993
Lyons Lopp – Mayday Birdland 2001
Guldstoet – Rae Boko 2002 (ohjastajana Jorma Kontio)
Treårselite – Incognito Kemp 1997 , Passionate Kemp 2004
Fyraåringseliten – Passionate Kemp 2005
Ulf Thoresenin muistoajo – Royal Blood 1991, Meadowbranch Grace 1992 , Empress Kemp 1993, Passionate Kemp 2004, Simb Chaplin 2006
3 års Elite – Passionate Kemp 2004
Derby – Unikum 2010 (ohjastajana Heinz Wewering)
Passionate Kemp: Gran Premio Orsi Mangelli 2004, Gran Premio Tino Triossi 2005, Gran Premio Continentale 2005, Freccia d' Europa 2006, Gala Internazionale del Trotto 2006, Gran Premio Royal Mares 2006
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Markku Nieminen (raviohjastaja) Wikimedia Commonsissa
Niemisen tallin kotisivut
Markku Nieminen Suomen Hippoksen tietokannassa
Matthias Kobena Nketsiah

Matthias Kobena Nketsiah (s. 14. huhtikuuta 1942) on ghanalainen roomalaiskatolinen arkkipiispa. Hänet vihittiin papiksi 19. heinäkuuta 1970 ja nimitettiin Cape Coastin arkkihiippakunnan vihkipiispaksi sekä Abaradiran titulaaripiispaksi 24. marraskuuta 2006. Piispaksi vihkiminen seurasi 3. helmikuuta 2007. Pääkonsekraattorina toimi Nketsiahin aikoinaan myös papiksi vihkinyt Peter Kwasi Sarpong, jota avustivat Gabriel Charles Palmer-Buckle ja Lucas Abadamloora.
Nketsiah sai 31. toukokuuta 2010 nimityksen Cape Coastin arkkipiispaksi, ja hänet asetettiin tähän virkaan 24. heinäkuuta. Hänet nimitettiin lisäksi Sekondi-Takoradin apostoliseksi hallitsijaksi 14. joulukuuta 2011.
Mamoru Takuma

Mamoru Takuma (jap. 宅間 守) (23. marraskuuta 1963 – 14. syyskuuta 2004) oli japanilainen rikollinen.
Takuma syntyi Hyōgon prefektuurissa. Hän jätti koulunsa kesken ja tuli erotetuksi myös Japanin ilmavoimista oltuaan seksuaalisessa kanssakäymisessä alaikäisen kanssa. Vuonna 1984 hän oli useita kertoja pidätettynä raiskauksista ja vastaavista rikoksista.
Muutettuaan Ikedaan, Osakan prefektuuriin, Takuma löysi töitä bussinkuljettajana. Hän oli työtovereidensa mukaan hiljainen ja melko huomaamaton mies, hieman syrjään vetäytyvä. Vuonna 1998 hän pahoinpiteli asiakkaansa tämän parfyymin epämiellyttäväksi kokemansa tuoksun vuoksi. Hänet erotettiin, mutta hän löysi uuden työn Itamin peruskoulun huoltomiehenä. Saman vuoden lokakuussa hänet pidätettiin epäiltynä entisen vaimonsa pahoinpitelystä.
3. maaliskuuta 1999 Takuma sekoitti opettajainhuoneessa teehen omia lääkkeitään ja aiheutti neljän ihmisen sairastumisen. Hänet pidätettiin ja lähetettiin psykiatriseen sairaalaan, jossa hänelle annettiin diagnoosiksi skitsofrenia. Jo kuukauden kuluttua hänet kuitenkin todettiin "kykeneväksi pitämään huolta itsestään" ja kirjoitettiin ulos. Hän sai syyskuussa 2000 paikan taksikuskina, mutta joutui jälleen kerran erotetuksi 16. lokakuuta pahoinpideltyään hotellipojan Osakassa.
Marraskuussa 1999 Takuma pidätettiin epäiltynä murrosta. Syytteistä luovuttiin. 23. toukokuuta 2001 hänet otettiin uudelleen sairaalaan, mutta hänet kirjoitettiin ulos seuraavana päivänä.
Osakan verilöyly

Takuma murhasi 8 ja haavoitti 15 ihmistä "Osakan verilöylyssä" Ikedan peruskoulussa 8. kesäkuuta 2001. Hän teki joukkomurhan päivänä, jona hotellipojan pahoinpitelyjuttu oli määrä käsitellä oikeudessa. Pidätettäessä Takuma oli sekavassa tilassa; hän väitti mm. lähteneensä rautatieasemalle ja puukottaneensa 100 ihmistä. Ennen tapausta Takuma oli ottanut 10-kertaisen yliannostuksen psyykenlääkkeitään. Aseenaan koulussa Takumalla oli keittiöveitsi.
Takuma yritti useaan otteeseen itsemurhaa. Hänet todettiin 28. elokuuta 2003 syylliseksi useisiin murhiin ja tuomittiin kuolemaan. Hänet hirtettiin 14. syyskuuta 2004. Kaikki Takuman kuolonuhrit olivat olleet lapsia, enimmäkseen 7–8-vuotiaita. Haavoittuneisiin kuului 13 muuta oppilasta ja kaksi opettajaa.
Osakan verilöyly > Kuolonuhrit

Yuki Hongo (本郷優希)
Mayuko Isaka (猪阪真宥子)
Yuka Kiso (木曽友香)
Ayano Moriwaki (森脇綾乃)
Maki Sakai (酒井麻希)
Takahiro Totsuka (戸塚健大)
Hana Tsukamoto (塚本花菜)
Rena Yamashita (山下玲奈)
Manuele Blasi

Manuele Blasi
Manuele Blasi (s. 17. elokuuta 1980, Civitavecchia), on italialainen jalkapalloilija, joka edustaa kotimaansa toisella sarjatasolla pelaavaa A.S. Varese 1910:tä. Hän on pelipaikaltaan keskikenttäpelaaja. Blasi on edustanut Italian maajoukkuetta ensimmäisen kerran vuonna 2004.
Aiheesta muualla

http://www.fifa.com/worldfootball/statisticsandrecords/players/player=217881/ (Arkistoitu – Internet Archive)
Meanderi (geomorfologia)

Meandereita englantilaisessa Cuckmere-joessa.
Kaavakuva meanderoivasta joesta.
Meanderi on tasangolla virtaavan joen silmukkamainen mutka. Nimitys juontuu Vähän-Aasian mutkittelevasta Maiandros-joesta (nyk. Menderes). Saman joen mukaan on nimetty myös kuvataiteessa meanderiksi nimitetty viivaornamenttikuvio.
Meandereita muodostuu ajan myötä jokiin, joiden uoma on leveä ja rannat loivia. Tällaisissa joissa virran eroosio kuluttaa vain toista rantaaselvennä, ja vähitellen joki alkaa mutkitella [lähde? ].
Suomessa meandereita esiintyy varsinkin savi- ja hiekkamaiden jokiuomissa.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Meanderi Wikimedia Commonsissa
Matador (Mariskan albumi)

| Matador Mariska |
| --- | --- | --- |

Studioalbumin tiedot
 Julkaistu: 21. lokakuuta 2016
 Formaatti: CD
 Levy-yhtiö: Fried Music
Listasijoitukset
  Suomen virallinen lista: 19.
Mariskan muut julkaisut
| Kukkurukuu 2012 | Matador 2016 | Mariska 2019 |
Matador on Mariskan neljäs sooloalbumi, joka julkaistiin 21. lokakuuta 2016.. Albumilta on julkaistu neljä singleä: "Sotilaat", "Typötyhjiin", "Itserakkausjuttuu" ja "Entiselle". Mariska itse on kuvallut albumia ”tanssilevyksi”.
Albumi debytoi Suomen virallisen listan sijalla 19.
Vastaanotto

| Vastaanotto> Arvostelupisteet.Julkaisu | Vastaanotto> Arvostelupisteet.Pisteet |
| --- | --- |
Aamulehti: 
Savon Sanomat: 
Albumi sai hyvän vastaanoton. Savon Sanomien Heikki Kivelä antoi albumille kolme tähteä viidestä, ja piti sanoituksia vahvana ja lauluääntä suloisena ja kappaleet toisiinsa sitovina, vaikka kritisoikin tuotantoa, sävellystä ja sovitusta. Aamulehden Jussi Saarinen piti Mariskan perustekemistä hyvänä, vaikka hän kaipasikin syvällisyyttä ja sanoi albumin kompastuvan ajoittain kepeyteen.
Kappaleet

Lähde:
|  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| Nro | Nimi | Kesto |  |  |  |  |  |  |  |
| 1. | Oikee matador (feat. Tuomas Kauhanen)  | 3.57 |  |  |  |  |  |  |  |
| 2. | Entiselle | 3.31 |  |  |  |  |  |  |  |
| 3. | Je m’appelle Mari | 3.24 |  |  |  |  |  |  |  |
| 4. | Typötyhjiin | 3.36 |  |  |  |  |  |  |  |
| 5. | Pliis ufot pliis | 3.16 |  |  |  |  |  |  |  |
| 6. | Sotilaat | 3.33 |  |  |  |  |  |  |  |
| 7. | Maniton maleksija | 2.41 |  |  |  |  |  |  |  |
| 8. | Itserakkausjuttuu | 2.48 |  |  |  |  |  |  |  |
| 9. | Kotiin | 3.02 |  |  |  |  |  |  |  |
Matador II

| Matador II |
| --- | --- |
Syntynyt:  25. helmikuuta 1979
Kuollut:  2002 (23 vuotta)
Sukupuoli:  ori
Väri:  mustanruunikko
Rotu:  tanskanpuoliverinen
Omistaja:  Kytäjän kartano, Yoshinaga Sakurai
Ratsastaja:  Kyra Kyrklund ja Yoshinaga Sakurai
Laji:  kouluratsastus
Suurkilpailusaavutukset
 Kouluratsastuksen SM 1986, 1987, 1988   Maailmancup 1991 
| Mitalit> Maa:   Suomi.Kouluratsastus.MM-kilpailut  | Mitalit> Maa:   Suomi.Kouluratsastus.MM-kilpailut  | Mitalit> Maa:   Suomi.Kouluratsastus.MM-kilpailut  | Maa:   Suomi> Kouluratsastus. |
| --- | --- | --- | --- |
|  Hopeaa | Tukholma 1990 |  |  |
Matador II (alkuperäinen nimi Paradox Bakkely, kutsumanimi Matador tai Matti, 25. helmikuuta 1979 Tanska – 2002 Tanska) oli kouluratsu. Se oli väriltään mustanruunikko tanskanpuoliveriori, jonka isä oli May Sherif, emä Susan Bakkely ja emänisä Wersal. Matador oli paitsi lahjakas kouluratsu myös komea esiintyjä. Global Dressage Forumin vuonna 2015 järjestämässä kansainvälisessä yleisöäänestyksessä se äänestettiin kaikkien aikojen parhaaksi kouluhevoseksi.
Ura

Vuonna 1982 Matador tuotiin Suomeen Kytäjän kartanon omistukseen. Ori sai kouluttajakseen ja ratsastajakseen suomalaisen kouluratsastaja Kyra Kyrklundin. Ratsukko kilpaili menestyksekkäästi olympiatasolla saakka. Kyrklundin ja Matadorin parhaita saavutuksia olivat muun muassa maailmanmestaruushopea vuonna 1990, maailmancupin finaalin voitto vuonna 1991, 5. sija vuoden 1988 Soulin kesäolympialaisissa, monet sijoitukset kouluratsastuksen kansainvälisissä Grand Prix -luokissa sekä kolme Suomen mestaruutta vuosina 1986–1988.
Matador sairasti vuonna 1989 vakavan ähkyn. Ori kuitenkin toipui tähän liittyneistä suurista leikkauksista niin hyvin, että se palasi vuonna 1990 kilparadoille entistäkin menestyksekkäämpänä. Syksyllä 1991 Matadorin suomalaisomistajat myivät oriin Japaniin. Japanissa Matadoria ratsasti sen ostanut liikemies Yoshinaga Sakurai. Ratsukko sijoittui Barcelonan olympialaisissa sijalle 41.
Matador vietiin vuonna 1999 takaisin synnyinmaahansa Tanskaan, missä se toimi siitosoriina kuolemaansa saakka. Ori jätti jo 1980-luvun alkupuolella alkaneella pitkäkestoisella siitosurallaan runsaasti laadukkaita jälkeläisiä, joista pelkästään Suomeen 85. Kyrklundilla itsellään on muiden muassa orijälkeläinen Matata sekä useita Matadorin täyssisaren May Surprisen jälkeläisiä. Kimotamma Blue Hors Matine, joka tanskalainen kouluratsastaja Andreas Helgstrand voitti vuoden 2006 maailmanmestaruuskilpailuissa kouluratsastuksen hopeaa (kür) ja pronssia, oli Matadorin tyttärentytär.
Matador oli kilpaillessaan hyvin suosittu hevonen eri puolilla maailmaa, ja sillä oli muun muassa oma ihailijakerho, jossa oli yli 3 000 jäsentä.
Aiheesta muualla

Matador II Suomen Hippoksen rekisterissä
Matador II Sukuposti-hevostietokannassa
Kyra Kyrklundin kotisivut (Arkistoitu – Internet Archive)
Matthias Jacob

| Mitalit | Mitalit | Mitalit |  |
| --- | --- | --- | --- |
|  Matthias Jacob (vas.) ja Holger Wick vuonna 1984. |  Matthias Jacob (vas.) ja Holger Wick vuonna 1984. |  Matthias Jacob (vas.) ja Holger Wick vuonna 1984. |  |
Maa:   Itä-Saksa
Miesten ampumahiihto
|  Olympialaiset  |  Olympialaiset  |  Olympialaiset  |  |
|  Pronssia | Sarajevo 1984 | 10 km |  |
| MM-kilpailut  | MM-kilpailut  | MM-kilpailut  |  |
|  Kultaa | Lahti 1981 | 4 × 7,5 km |  |
|  Kultaa | Minsk 1982 | 4 × 7,5 km |  |
|  Kultaa | Lake Placid 1987 | 4 × 7,5 km |  |
|  Hopeaa | Anterselva 1983 | 4 × 7,5 km |  |
|  Hopeaa | Ruhpolding 1985 | 4 × 7,5 km |  |
|  Hopeaa | Oslo 1986 | 4 × 7,5 km |  |
|  Hopeaa | Lake Placid 1987 | 10 km |  |
Matthias Jacob (s. 2. huhtikuuta 1960 Ohrdruf, Thüringen, DDR) on saksalainen ampumahiihtäjä, joka aktiiviurallaan edusti DDR:ää ja seuratasolla ASK Vorwärts Oberhofia. Hänen puolisonsa on maastohiihtäjä Carola Anding.
Jacob saavutti Sarajevon olympialaisissa 1984 pronssia 10 kilometrin kilpailussa ja kuului neljänneksi sijoittuneeseen DDR:n viestijoukkueeseen. Calgaryssa 1988 hän oli 20 kilometrillä yhdeksäs ja DDR viestissä viides.
Jacob voitti DDR:n viestijoukkueessa maailmanmestaruuden Lahdessa 1981, Minskissä 1982 ja Lake Placidissa 1987 sekä sai hopeaa Anterselvassa 1983, Ruhpoldingissa 1985 ja Oslossa 1986. Sprinttikilpailussa eli 10 kilometrillä hän sai MM-hopeaa 1987, oli viides 1981 sekä seitsemäs 1985 ja 1986. Normaalimatkalla eli 20 kilometrillä hän oli neljäs 1982 ja 1986, seitsemäs 1981 ja kahdeksas 1983.
Jacob sijoittui maailmancupin kokonaiskilpailussa toiseksi kaudella 1981–1982 ja kolmanneksi kaudella 1985–1986.
Lõõdla järv

| Lõõdla järv |
| --- | --- |

Valtiot:  Viro
Maakunnat:  Võrumaa
Kunnat:  Võrun kunta
Koordinaatit:  57°52′13″N, 26°38′46″E
Vesistöalue ja valuma-alueen tietoja
Päävesistöalue:  Narvanjoen vesistöalue
Valuma-alue:  Pienen Emajoen valuma-alue
Laskujoki:  Antsla jõgi, Kängsepa kraavi
Järvinumero:  VEE2124100
Mittaustietoja
Rantaviiva:  9,173 km
Pinta-ala:  98,7  ha 
Keskisyvyys:  3,9 m
Suurin syvyys:  8 m
Valuma-alue:  5,6 km²
Saaria:  2
 fiLõõdla järv 
Lõõdla järv (myös Luhasoo järv, Luassoo järv) on Virossa Võrumaalla Võrun kunnassa sijaitseva järvi.
Maantietoa

Järven pinta-ala on 99 hehtaaria ja se on 3,8 kilometriä pitkä ja 500 metriä leveä. Järven pituudesta johtuu, että sen ympärillä sijaitsee useita kyliä: Haava, Hargi, Liiva, Majala, Lümatu ja Vaabina. Saaria on kaksi, joiden yhteinen pinta-ala on 0,59 ha. Järven kaakkoispäätä kutsutaan nimellä Haava järv ja suurempaa luoteisosaa Luhaotsa järveksi. Järveen laskee neljä suurempaa ojaa. Niistä huomattavin on järven luoteispäähän laskeva Verioja, joka on Luhassuu järven ja Kallasõ järven yhteinen laskuoja, sekä . Sen laskuojia on kaksi ja ne ovat Antsla jõgi, joka lähtee järven luoteispäästä ja laskee Tiidu järveen, ja Kängsepa oja, joka lähtee järven kaakkoispäästä. Lõõdla järvi on siten bifurkaatiojärvi. Järven valuma-alueen laajuus on 5,6 neliökilometriä.
Järvi on luodattu ja sen keskisyvyys on 3,9 metriä ja suurin syvyys 8 metriä. Järven laskennalliseksi tilavuudeksi voidaan määrittää 0,0038 kuutiokilometriä eli 3,8 miljoonaa kuutiometriä . Järven rantaviivan pituus on 9,2 kilometriä ja siitä on puolet metsää ja loput peltomaata. Rannoilla asutaan harvasti, sillä taloja on vain 13. Võrusta länteen kulkeva maantie ohittaa järven luoteispään.
Järven luokittelu ja ekologia

Järvi on Vesipolitiikan puitedirektiivin (VPD) (vir. Veepoliitika Raamdirektiivi, (VRD)) luokituksen (VRD 3) mukaan veden kovuuden osalta keskikova järvi, jonka vesimassa lämpötilakerrostuu (vir. keskmise karedusega kihistunud veega järv).
Järvi luokitellaan limnologisesti samanaikaisesti samalla sekä kovavetiseksi järveksi että eutrofiseksi järveksi (vir. kalgiveeline eutroofne tai kalgiveeline rohketoiteline, KE). Silloin järven veden kalkkipitoisuus on keskikorkea tai korkea ja sen ravinnepitoisuudet ovat korkeat ja se luokitellaan lisäksi eutrofiseksi järveksi.
Kalakanta

Järvessä on runsaasti eri kalalajeja. Entien siellä elää lahnaa, mutta yleisiä ovat myös särki, ahven, hauki, suutari ja rantanuoliainen. Istutettuja lajeja ovat ankerias, karppi, kuha, Coregonus maraenoides, peledsiika ja taimen. Harvinaisia lajeja ovat rantanuoliainen ja piikkinuoliaisiin kuuluva mutakala (Misgurnus fossilis).
Lumirakentaminen Suomessa

Kuva Kemin lumilinnan sisältä vuodelta 2013
Lumirakentaminen tarkoittaa rakentamista, jossa materiaalina käytetään lunta, jäätä ja näiden yhdistelmiä. Ammattimainen lumi- ja jäärakentaminen alkoi Pohjois-Suomen matkailuyrityksissä vuonna 1997, kun ensimmäiset lumihotellit valmistuivat Kemiin ja Saariselälle. Talvella 2013–2014 lumimajoitusta on edellisten lisäksi myös Kittilässä, Muoniossa, Rovaniemellä ja Sinettässä. Suomessa on kehitetty sekä lumirakentamisen tekniikkaa ja innovaatioita että panostettu alan koulutukseen ja tutkimukseen.
Materiaalista

Ammattimaisessa lumirakentamisessa käytetään rakennusmateriaalina lunta, jäätä ja/tai sohjoa. Lunta on yleensä käsiteltävä eli tiivistettävä lujemmaksi, jotta siitä saataisiin turvallista ja kestävää rakennusainesta. Sohjoa tai vettä käytetään laastina, kun yhdistetään lunta ja jäätä. Yleisön käyttöön tarkoitetuilta lumirakennuksilta vaaditaan aina rakennuspiirustukset ja -lupa. Lumirakennuksen on myös läpäistävä rakennustarkastus ennen sen käyttöönottoa. Rakennelmaa on seurattava käytön ajan (tarkastukset ja mittaukset).
Rakenteesta

Lumirakentamisessa käytetään yleensä luonnonlunta tiheämpää ja lujempaa tekolunta. Lumimateriaali tiivistyy mekaanisesti käsittelemällä ja lämpötilan vaikutuksesta (mitä kylmempi ilma, sitä tiiviimpää lunta). Tiivistyessä lumikiteet kiinnittyvät lujemmin tosiinsa ja kosteus leviää tasaisemmin lumimassaan. Lumi tiivistyy myös omasta painostaan. Sulamisen ja painumisen aiheuttamaa rakennekuormitusta ja vetojännitystä vähennetään kantavilla puristusrakenteilla (seinä, torni, muuri, kaari, holvi, kupoli). Halutun muotoisia rakennuselementtejä tehdään myös valumuoteilla (betonikasetit, vanerit, pellit). Muurit ja seinämät tehdään liukuvaluna. Ikkunat ja erikoismuodot tehdään paineilmatäytteisillä joustokangasmuoteilla, jotka tyhjennetään ja poistetaan heti lumen kovetuttua.
Tiheydestä

Luonnonlunta (tiheys 100–200 kg/m3) voidaan käyttää turvallisesti alle 1,5 metriä korkeisiin kasamaisiin seinämiin ja veistoksiin. Luonnonlunta tiivistetään lisää polkemalla (150–300 kg/m3), kasaamalla (200–300 kg/m3), lingolla tai seulakauhalla (300–400 kg/m3), toistamalla edellisiä vaiheita (400–600 kg/m3) tai lisäämällä edellisten vaiheiden toistamisen lisäksi lumen määrään 2–5 prosenttia vettä (800 kg/m3). Tekolumesta (tiheys 300–400 kg/m3) voidaan sellaisenaan rakentaa turvallisesti alle 5-metrisiä holveja tai kaarimaisia torniseiniä. Tekolunta tiivistetään lisää joko polkemalla (350–500 kg/m3), lingolla tai seulakauhalla (400–500 kg/m3), toistamalla edellisiä vaiheita (500–700 kg/m3) tai lisäämällä edellisten vaiheiden toistamisen lisäksi lumeen vettä (800 kg/m3). Tavoiteltava ja turvallinen ammattimaisen lumirakennelman tiheys on 400–800 kg/m3.
Harrastelijoiden lumirakennelmia voidaan tehdä kaivamalla luonnonlumikasoihin luolia tai kasaamalla muoteilla tehdyistä kuutioista kupolimaisia igluja.
Aiheesta muualla

Kai Ryynänen: Lumi- ja jäärakentamisen ohjekirja, Rovaniemen ammattikorkeakoulun julkaisut, 2011 (sivut 95–96)
https://arkki.ramk.fi/RAMK/julkaisutoiminta/Julkaisut/RAMK%20C27_Lumi_ja_jaarakentamisen%20ohjekirja.pdf (Arkistoitu – Internet Archive)
Aiheesta muualla > Lumimajoitusta

Kemin Lumilinna http://www.visitkemi.fi/fi/lumilinna
Sinettän Iglukylä http://www.arcticsnowhotel.fi/fi/lumihotelli/
Kittilän Snowhotel http://www.snowvillage.fi/snowhotelfi.htm
Muonion WinterVillage http://www.torassieppi.fi/en/winter/wintervillage/
Rovaniemen Iglu-hotelli http://arctice.fi/fi/iglu-hotelli/ (Arkistoitu – Internet Archive)
Saariselän Kakslauttanen http://www.kakslauttanen.fi/en/ (Arkistoitu – Internet Archive)