stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Kalmarin sota

Kalmarin sota (ruots. Kalmarskriget) oli Ruotsin ja Tanskan välinen sota aikavälillä 1611–1613 erinäisistä rajakiistoista, muun muassa Ruijan omistamisesta.
Tanskaa johti kuningas Kristian IV. Ruotsin johdossa oli sodan alussa Kaarle IX, ja sodan päätti hänen poikansa Kustaa II Aadolf.
Tanska julisti sodan alkaneeksi 4. huhtikuuta 1611 Örebrossa. Kristian IV:n joukot piirittivät Kalmarin 3. toukokuuta ja kaupunki vallattiin saman kuun lopussa. Tärkeän Älvsborgin linnoituksen tanskalaiset valtasivat 24. toukokuuta 1612
Rauha solmittiin Knäredissä 20. tammikuuta 1613. Rauhan vuoksi Ruotsin täytyi luopua oikeuksistaan Jäämeren rannikkoalueisiin.
Juha Lappalainen (mäkihyppääjä)

| Juha Lappalainen> Henkilötiedot |
| --- | --- |
Syntynyt: 1966
Mäkihyppääjä
Seura:  Jyväskylän Hiihtoseura Helsingin Mäkihyppääjät Gamlakarleby IF
| Mitalit> Maa:   Suomi.Miesten mäkihyppy | Mitalit> Maa:   Suomi.Miesten mäkihyppy | Mitalit> Maa:   Suomi.Miesten mäkihyppy | Maa:   Suomi> Miesten mäkihyppy |
| --- | --- | --- | --- |
|  Kultaa | Alle 18-vuotiaiden normaalimäki | Puijo 1984 |  |
|  Kultaa | Suurmäki | Ruka 1984 |  |
|  Kultaa | Normaalimäki joukkuekilpailu | Lahti 1986 |  |
|  Kultaa | Suurmäki | Ruka 1991 |  |
Juha Lappalainen (s. 1966) on uransa lopettanut suomalainen mäkihyppääjä.
Henkilökohtaisten mitalien lisäksi Lappalainen oli joukkuemäkihypyn SM-mitalisti vuosina 1984–1988 (kultaa 1986) ja 1991–1992.
Juha Lappalainen on osallistunut veteraanien mestaruuskilpailuihin.
Saavutuksia

kultaa alle 18-vuotiaiden normaalimäessä Puijolla 1984 (mäkiennätys 97 metriä oli voimassa 1984–1998)
kultaa suurmäessä Rukalla 1984 (mäkiennätys 128 metriä oli voimassa 1984–1992)
kultaa normaalimäen joukkuekilpailussa Lahdessa 1986
kultaa ja kolmesti hopeaa suurmäessä kansainvälisessä mäkihyppykilpailussa Yhdysvalloissa 1989
kultaa ja hopeaa suurmäessä Euroopan Cupissa Willingenissä 1991
kultaa suurmäessä Kaamoskisoissa Rukalla 1991
Kalmarin tuomiokirkko

| Kalmarin tuomiokirkko Kalmar domkyrka |
| --- | --- |

Kirkkokunta:  Ruotsin kirkko
Hiippakunta:  Växjön hiippakunta
Seurakunta:  Kalmarin tuomiokirkkoseurakunta
Rakentamisvuosi:  1703
Suunnittelija:  Nicodemus Tessin vanhempi
Lisää rakennusartikkeleitaArkkitehtuurin teemasivulla
Infobox OKNimi-testi OK: 
Kalmarin tuomiokirkko (ruots. Kalmar domkyrka) on Kalmarissa, Kaakkois-Ruotsissa sijaitseva kirkkorakennus. Se oli Kalmarin hiippakunnan tuomiokirkko vuosina 1603–1915, jolloin Kalmarin hiippakunta oli toiminnassa. Kirkko on kuulunut Växjön hiippakuntaan vuodesta 1916 lähtien, jolloin Växjön hiippakunta ja Kalmarin hiippakunta yhdistettiin samalla kun uusi hiippakunta perustettiin Luulajaan. Kalmarin hiippakunta lakkasi, koska valtiopäivät eivät halunneet lisätä hiippakuntien määrää. Kirkko on Mariestadin tuomiokirkon lisäksi ainoa ruotsalainen tuomiokirkko, joka ei ole hiippakuntansa pääkirkko.
Tuomiokirkon on suunnitellut ruotsalainen arkkitehti Nicodemus Tessin vanhempi ja se on yksi tärkeimmistä esimerkeistä barokkiklassisismin läpimurrosta Ruotsissa. Tessin otti kirkon ulkonäköä suunnitellessaan mallia Roomassa sijaitsevasta Il Gesùsta. Rakennustyöt aloitettiin vuonna 1660, mutta työt keskeytettiin useita kertoja ja kirkko valmistui lopulta vuonna 1703. Kirkkosalia oli kuitenkin käytetty jumalanpalveluksiin jo vuodesta 1683 alkaen.
Kirkkoon on haudattu 1 500–2 000 ihmistä vuosina 1681–1824.
Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
Käännös suomeksi
John Fordin filmografia

Tämä on luettelo John Fordin ohjaamista elokuvista
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta John Fordin filmografia Wikimedia Commonsissa
Jouni Hirvaskero

Jouni Olavi Gottlieb Hirvaskero, nimimerkki Jooseppi (sukunimi vuoteen 1936 Hymander; 8. marraskuuta 1929 Kuopio – 20. kesäkuuta 2018 Kuopio) oli suomalainen pakinoitsija.
Hirvaskeron vanhemmat olivat diplomi-insinööri Martti Ananias Gottlieb Hymander ja Elli Helena Pääkkönen. Hän pääsi ylioppilaaksi Kuopion yhteiskoulusta 1948 ja valmistui valtiotieteen kandidaatiksi Helsingin yliopistosta 1964.
Hirvaskero kirjoitti pakinoita Savon Sanomat -lehteen.
Teoksia

Hukkujan opas : viisikymmentä pakinaa ; kansi ja piirrokset Seppo Syrjä. Gummerus 1968
Ensimmäinen onkeni : televisionäytelmä ; Juhani Ahon novellista dramatisoinut Jouni Hirvaskero.  YLE 1974
Myllärin housut : televisionäytelmä ; Juhani Ahon novellista dramatisoinut Jouni Hirvaskero. YLE 1974
Pipo päässä : pakinoita ihmisistä ja muista ; piirrokset Pekka Juntunen. Kustannuskiila, Kuopio 1981
Toimitustöitä

Veikko Huovinen : Lohkaisuja ; toimittaneet Mauri Auvinen ja Jouni Hirvaskero. Otava 1979
Jorma Ollikainen : Pieninkä : erätarinoita Itä-Karjalasta 1942-44 ; kuvitus Seppo Polameri ; toim. Mauri Auvinen ja Jouni Hirvaskero. Kustannuskiila, Kuopio 1985
Judith Herrin

Judith Herrin
Judith Herrin (s. 1942) on brittiläinen historioitsija, joka toimii King's Collegen myöhäisantiikin ja Bysantin professorina Lontoossa. Herrin opiskeli historiaa Cambridgen ja Birminghamin yliopistoissa, joista jälkimmäisestä hän väitteli tohtoriksi. Ennen nykyistä virkaansa hän  toimi  Princeton Universityn Bysantin historian professorina. Herrin parhaiten on tunnettu kirjoittamistaan kirjoista The Formation of Christendom (1989), Women in Purple (2000) ja Byzantium: The Surprising Life of a Medieval Empire (2008).
Judith Faulkner

Judith Faulkner (s. 1943) on yhdysvaltalainen miljardööri. Hän perusti potilastietojärjestelmiä kehittävän Epic Systems Corporationin vuonna 1979 ja toimii edelleen sen toimitusjohtajana. Vuonna 2021 hän omisti 47 prosenttia yrityksestä, arvoltaan 6 miljardia dollaria.
Faulkner kasvoi Haddonfieldissa New Jerseyssa. Hän opiskeli matematiikkaa Dickinson Collegessa Carlislessa Pennsylvaniassa ja sai kesätyön hiukkasfysiikan laboratoriossa University of Rochesterissa, jossa hän tutustui Fortran-ohjelmointikieleen. Vuonna 1965 hän aloitti tohtoriopinnot University of Wisconsinin uudessa tietojenkäsittelytieteen ohjelmassa.
Professori Warner Slack opetti kurssia tietokoneiden hyödyntämisestä lääketieteessä. Vuonna 1969 Faulkner kehitti professori John Greistin alaisuudessa ohjelman, jolla sihteeri voi reikäkorttien avulla luoda aikataulun koko vuodeksi kerrallaan. 1970-luvun alussa Faulkner työskenteli University of Wisconsinissa ryhmässä, joka kehitti tietokantaa potilastietojen seuraamiseen. Vuonna 1979 Faulkner ja Greist perustivat Human Services Computing -yhtiön, josta tuli myöhemmin  Epic Systems. Faulkner toimi sekä yhtiön johtajana että kirjoitti kaiken koodin Data Generalin Eclipse-minitietokoneelle.
Epicin ohjelmisto lisäsi laskutusominaisuudet 1980-luvulla ja graafisen käyttöliittymän 1990-luvulla. Vuonna 2004 yhtiö sai 400 miljoonaa sopimuksesta Kaiser Permanenten kanssa. 
Vuonna 2011 yhtiö ylitti yhden miljardin dollarin liikevaihdon. 
Vuonna 2020 floridalainen AdventHealth päätti ottaa ohjelmiston käyttöön 37 sairaalassaan.
Epic ei ole perustamisensa jälkeen ottanut ulkopuolisia sijoituksia tai tehnyt ikinä yritysostoja. Epic Systemia ei voi ikinä myydä tai vielä pörssiin, sillä Faulkner siirsi äänivaltaiset osakkeensa perheensä ja työntekijöiden hallitsemaan trustiin. Äänivallattomat osakkeet on siirretty Roots & Wings -säätiölle, joka käyttää varoja Faulknerin kiinnostuksen kohteisiin lasten aivojen kehittämiseen ja rikosoikeusuudistuksen ajamiseen.
Jussi Vasama

Jussi Vasama (s. 6. syyskuuta 1974 Helsinki) on aktiiviuransa lopettanut suomalainen aitajuoksija. Hän edusti uransa alun Vihdin Viestiä ja siirtyi aikuisurheilijana edustamaan Porvoon Urheilijoita. Hänen valmentajinaan toimivat Teijo Nieminen ja Mikael Ylöstalo. Kalevan kisoista Vasama saavutti hopeaa 400 metrin aitajuoksussa vuonna 1997. Lisäksi sisäratojen SM-kisoista hän saavutti kolme perättäistä pronssimitalia 60 metrin aitajuoksussa; vuosina 1996, 1997 ja 1998.
Jussi Vasamalla on useita nuorten Suomen Mestaruuksia ja mitaleja aitajuoksuissa eri matkoilta, sekä lisäksi mitaleita joukkuemoniotteluissa. Hän oli usean vuoden ajan maajoukkuevalmennuksessa ja osallistui sekä nuorten että aikuisten maaotteluihin. Virallisissa kilpailuissa hän ei ole esiintynyt vuoden 1999 jälkeen.
Ennätykset päälajeissa:
60m aj - 7.92
110m aj - 14.05
400m aj - 51.52
100m - 11.02
200m - 22.35
Urheilu-uransa jälkeen Jussi Vasama on siirtynyt liike-elämän palvelukseen.[lähde? ]
Joustava mekanismi

Joustava mekanismi (engl. compliant mechanism) on konetekniikassa systeemi, jonka toiminta perustuu kappaleen elastiseen muodonmuutokseen, etenkin taipumiseen. Jäykässä mekanismissa toiminta perustuu jäykkien osasten liikkumiseen toistensa suhteen. Esimerkkinä yksinkertainen pihti. Joustava mekanismi on vaikkapa muovista valettu yksiosainen kappale, jossa pihdin kärkien liike saadaan aikaan nivelen ja varsien taipumisella. Jäykän mekanismin pihdissä liike saadaan aikaan saranalla.
Mekanismien eroja ovat myös:
joustavassa mekanismissa on vähemmän osia kuin jäykässä, usein vain yksi
kitkarasitusten sijaan on muodonmuutosrasitusta
joustavassa mekanismissa ei ole välyksiä.
Aiheesta muualla

Why Machines That Bend Are Better (esimerkkejä joustavista mekanismeista)
Joroisten rautatieasema

Joroisten rautatieasema (lyh. Jor, ruots. Jorois järnvägsstation) on linjavaihde Suomen rataverkkoon kuuluvalla rataosalla Huutokoski–Parikkala. Rautatieasema sijaitsee Joroisten kunnan keskustaajaman lounaislaidalla Asemanseudulla. Asemalla ei ole enää henkilö- tai tavaraliikennettä, ja asemarakennus on yksityiskäytössä.
Joroisten ratapiha käsittää pääraiteen lisäksi yhden läpiajettavan kuormausraiteen. Ratapihan länsipäästä haarautui Joroisten kunnan omistama sivuraide. Yhteys ratapihan eteläpuolella sijaitseviin Välijoen rantaan johtaville Liunan pistoraiteille katkaistiin ratapiharemontin yhteydessä.
Historia

Huutokosken ja Savonlinnan välinen rata valmistui vuonna 1914, ja Joroinen avattiin liikenteelle 1. marraskuuta 1914. Asemarakennus rakennettiin V luokan aseman piirustusten mukaisesti, ja se valmistui vuonna 1913. Piirustukset laati Thure Hellström ja niiden mukaan rakennettiin myös Rantasalmen rautatieasema. Joroinen muutettiin miehittämättömäksi 28. syyskuuta 1986 ja henkilöliikenne lakkautettiin 29. toukokuuta 1988.
Joroisten ratapihaa uusittiin vuonna 2009 Huutokoski–Savonlinna-rataosan peruskorjauksen yhteydessä huomattavilla varoilla. Sinne asennettiin muun muassa raakapuun kuormausraide, uudet vaihteet, akselinlaskijat radio-ohjauksen mukaiset turvalaitteet. VR kuitenkin ilmoitti helmikuussa 2010 lopettavansa puunkuormaamisen liikennepaikalla. Kuormausten lakkauttamista perusteltiin vähäisellä kysynnällä ja puunlastauspalveluita tarjoavien muiden liikennepaikkojen läheisyydellä. Kuormausraiteella on sittemmin säilytetty romutukseen menossa olevia säiliövaunuja.
Aiheesta muualla

Vaunut.org: Kuvia Joroisista
Jussi Vatanen

Jussi Vatanen on muun muassa seuraavien nimi:
Jussi Vatanen, Maiju Lassilan romaanin Tulitikkuja lainaamassa (1910) toinen päähenkilö
Jussi Vatanen (s. 1978), suomalainen näyttelijä
Jussi Vatanen (1875–1936), suomalainen poliitikko (SDP), kansanedustaja 1917–1918
| --- | --- |
: Tämä on täsmennyssivu, joka luettelee monimerkityksisen käsitteen eri merkitykset tai useita eri henkilöitä. Artikkelisivuja, joiden nimessä tai tekstissä lukee ”Jussi Vatanen”, voi hakea sivunnimihaulla, laajalla sivunnimihaulla tai tekstihaulla.
Joyce Johnson

| Joyce Johnson |
| --- | --- |
 Joyce Johnson 2007.
Henkilötiedot
Syntynyt: 1935 (ikä 88–89) New York, New York, Yhdysvallat
Ammatti:  kirjailija
Kirjailija
Tuotannon kieli: englanti
Aiheesta muualla
Löydä lisää kirjailijoitaKirjallisuuden teemasivulta
Joyce Johnson s. Glassman (s. 1935 New York, New York, Yhdysvallat) on yhdysvaltalainen kirjailija.
Johnson oli kahdeksanvuotiaasta lapsinäyttelijänä muun muassa Broadway-näytelmässä I Remember Mama. Koulun päätyttyä hän työskenteli kustannusalalla kirjallisuusagentti Curtis Brownilla ja alkoi silloin kirjoittaa esikoisteostaan Come and Join the Dance, jonka hän sai kuitenkin valmiiksi vasta viiden vuoden kuluttua elämässä tapahtuneiden käänteiden vuoksi. Teos oli ensimmäinen beat-sukupolven naisen kirjoittama teos ja siinä mielessä merkittävä suuntauksen edustajana.
Johnson tapasi Jack Kerouacin Allen Ginsbergin järjestämillä sokkotreffeillä, ja seurauksena oli kaksivuotinen suhde. Hän sai seurata Kerouacin äkillistä nousua maineeseen Matkalla-kirjan ansiosta ja maineen ikäviä seurauksia. Johnson työskenteli Kerouacin kuoleman aikoihin kustantamo McGraw-Hillillä ja toimitti julkaistavaksi Kerouacin romaanin Visions of Cody, jota hän pitää tämän parhaana.
Johnsonin Come and Join the Dance ilmestyi 1971, mutta seuraavan Bad Connections hän sai julki vasta 1978. Kolmas kirja, Minor Characters, käsittelee aikuistumista, suhdetta Kerouaciin ja beat-ryhmää. Hän sai teoksesta National Book Critics Circle Awardin. Kerouacista ja suhteestaan tähän hän on sittemmin kirjoittanut kaksi kirjaa: Wide Open: A Beat Love Affair in Letters ja The Voice Is All: The Lonely Victory of Jack Kerouac.
Palkinnot ja tunnustukset

National Book Critics Circle Award
O’Henry Awards -palkinto
Kaj Ramm-Schmidt

Kaj Ramm-Schmidt (1951)
Kaj Ejnar (Kay) Ramm-Schmidt (2. toukokuuta 1918 Oslo – 6. huhtikuuta 2004 Helsinki) oli suomalainen metsänhoitaja ja yritysjohtaja, joka sai metsäneuvoksen arvonimen.
Ramm-Schmidtin vanhemmat olivat johtaja, varakonsuli Ejnar Georg Johan Ramm-Schmidt ja Karin Albertine Lorentz ja puoliso vuodesta 1942 Hilda Catharina Borgström. Toimitusjohtaja Heinz Ramm-Schmidt oli hänen veljensä. Kaj Ramm-Schmidt tuli Kaukaan Tehtaan metsäosaston palvelukseen vuoden 1945 alussa. Toimittuaan aluemetsänhoitajana ja hoitoalueen vastaavana hänestä tuli vuonna 1968 yhtiön metsäpäällikkö ja vuonna 1973 metsäjohtaja. Hän osallistui myös neljän puunjalostusyhtiön yhdessä perustaman Tehdaspuu Oy:n toiminnan suunnitteluun ja johtamiseen. Eläkkeelle vuonna 1977 metsäneuvoksen arvonimen saanut Ramm-Schmidt jäi vuoden 1978 lopussa.
Jääpallon Viron-mestaruuskilpailut 1926

| Viron-mestaruus 1926 |
| --- | --- |
Joukkueiden määrä:  3
Sarjajärjestelmä:  cup-kilpailu
Mestari:  Tallinna Kalev
Toinen sija:  Tallinna Sport
Kolmas sija:  Tallinna Hokiklubi
  ← 1924 :  1927 → 
Jääpallon Viron-mestaruudestaa 1926 pelasi kolme joukkuetta. Viron jääpallomestaruus ratkaistiin virallisesti 5. kerran. Mestaruusottelussa kohtasivat Tallinna Kalev ja Tallinna Sport. Kolmas osallistuja oli Tallinna Hokiklubi.
Loppuottelu

|  | Tulos |  |
| --- | --- | --- |
| Tallinna Kalev | 7-2 | Tallinna Sport |
Loppuottelu > Mestarijoukkue

Kalevin joukkue: H. Erjapea, Aleksander Jõers, Harald Kaarmann, Antoni Koovit, Feliks Kull, Johannes Lello, V. Liljencrantz, Arnold Luha, L. Ostrat, Elmar Rähn, Johannes Sarv.
Jääpallon Viron-mestaruuskilpailut 1923

| Viron-mestaruus 1923 |
| --- | --- |
Joukkueiden määrä:  3
Sarjajärjestelmä:  cup-kilpailu
Mestari:  Tallinna Sport
Toinen sija:  Tallinna Kalev
Kolmas sija:  Tallinna Hokiklubi
  ← 1922 :  1924 → 
Jääpallon Viron-mestaruudestaa 1923 pelasi kolme joukkuetta. Viron jääpallomestaruus ratkaistiin virallisesti 3. kerran. Mestaruusottelussa kohtasivat Tallinna Kalev ja Tallinna Sport. Kolmas joukkue oli Tallinna Hokiklubi.
Loppuottelu

|  | Tulos |  |
| --- | --- | --- |
| Tallinna Sport | 5-2 | Tallinna Kalev |
Loppuottelu > Mestarijoukkue

Sportin joukkue: Paul Bersing, Christfried Burmeister, Edgar Klumberg, V. Liljencrantz, Heinrich Paal, Aleksander Rubli, Reinhold Saulmann, Harald Stunde, Aleksander Tamm, Vladimir Tell, Georg Turgan, Oskar Üpraus.
Kappeliluoto

Merikappelin muistomerkki.
Kappeliluoto on Porin Reposaaressa sijaitseva vanha kirkonpaikka ja entinen saari. Paikalla on aikoinaan ollut merenkulkijoiden ja kalastajien käyttämä kappeli eli ns. Merikappeli sekä pieni kalastajakylä.
Kappeliluoto oli vielä 1800– ja 1900-lukujen vaihteessa erillinen saari, mutta se on myöhemmin maankohoamisen johdosta kasvanut kiinni Reposaareen ja Tahkoluoton. Lampaluodosta sen erottaa kapea Kappelinsunti -niminen salmi. Saaren kautta on kulkenut ikivanha Kokemäenjoen suulle johtava laivaväylä. Sitä ovat käyttäneet jo keskiajalla Ulvilan ja Teljän kauppapaikoille purjehtineet saksalaiset hansakauppiaat. On mahdollista, että ensimmäinen kappeli on rakennettu jo tuolloin. Kappeliluodon kappeli hävisi viimeistään 1700-luvulla, mutta paikalla järjestettiin kesäaikaan jumalanpalveluksia vielä 1850-luvulla.
Kappeliluotoa on käytetty myös hautausmaana. 1800-luvun puolivälissä paikalle tiedetään haudatun ainakin kolme vainajaa, mutta on mahdollista että hautauksia on vuosisatojen kuluessa tehty useampiakin. Kappelin ja hautausmaan lisäksi paikalla on ollut kalastajakylä. Vuonna 1981 suoritetuissa kaivauksissa Kappeliluodosta löydettiin vanha kaivo, useita rakennusten perustuksia sekä kiveyksiä, jotka ovat todennäköisesti peräisin kalastajien asumuksista. 1870-luvulta aina 1940-luvulle asti alueella sijaitsi Reposaaren sahan lautatarha.
Kappeliluodon läpi kulkevat nykyään Reposaareen johtava Seututie 269 sekä Tahkoluodon satamaan kulkeva Tampere–Pori-radan osuus. Lisäksi Kappeliluodossa on pienveneille tarkoitettu venesatama.
Kappeliluodon korkeimmalle kohdalle on rakennettu ympyränmuotoinen kivimuuri, jonka keskellä on kivistä muurattu muistomerkki.
Jorma Rikala

| Jorma Rikala> Henkilötiedot |
| --- | --- |
Syntynyt: 24. elokuuta 1937 Hämeenlinna, Suomi
Kuollut: 17. lokakuuta 2023 (86 vuotta) Helsinki
Kansalaisuus:   Suomi
Jääkiekkoilija
Pelipaikka:  hyökkääjä
Pelinumero:  16 (HIFK)
Pelaajaura
Pääsarjaura:  1956–1974
Seurat:  Tarmo HJK HIFK
Matti Jorma Johannes Rikala (24. elokuuta 1937 Hämeenlinna – 17. lokakuuta 2023 Helsinki) oli suomalainen jääkiekkoilija ja valmentaja.
Pelaajaura

Rikala edusti SM-sarjassa Tarmoa (1956–1959), HJK:ta (1959–1966) ja HIFK:ta (1966–1974). Hän voitti HIFK:ssa Suomen mestaruuden vuosina 1969, 1970 ja 1974, SM-hopeaa 1973 sekä SM-pronssia vuosina 1958, 1971 ja 1972. Rikalan pelaajaura päättyi kevään 1974 SM-kultaan.
Pelaajaura > Maajoukkue

Vuonna 1961 Rikala edusti Suomea MM-kilpailuissa.
Valmentajaura

Rikalasta tuli HIFK:n päävalmentaja kaudella 1979–1980. Hän johdatti joukkueen Suomen mestariksi keväällä 1980 ja hänet palkittiin kauden parhaalle valmentajalle annettavalla Kalevi Numminen -palkinnolla. Rikala valmensi HIFK:ta seuraavankin kauden. Vuonna 1982 hän palasi joukkueen peräsimeen vuoden tauon jälkeen ja valmensi HIFK:n Suomen mestariksi myös keväällä 1983.
Muuta

Rikala toimi Helsingin yhtenäiskoulun liikunnanopettajana.
Viha (sairaus)

Vihat olivat suomalaisen kansanperinteen ja kansanparannuksen tuntemia sairauksiaselvennä, joiden alkusyyksi uskottiin tietyssä ympäristössä asuvat haltijoiden väet. Jos tätä ympäristöä loukattiin, saattoivat sen haltijoiden vihat kohdistua ja tarttua loukkaajaan. Esimerkiksi veden viha saattoi tarttua pelästymällä vedessä, maan viha taas kaatumalla maahan. Vihoja hoidettiin yleensä pyrkimällä palauttamaan ne paikkaan ja ympäristöön, josta ne olivat peräisin ja jonne ne siten kuuluivat. Tämä merkitsi joko tartunnan aikaansaaneen ympäristön aineiden käyttöä hoidossa, tai hoidon tapahtumista tässä ympäristössä.
Vihan oirehtimista ja kivun tuntemuksia kutsuttiin vihoitteluksi.
Erilaisia vihoja > Kylmänvihat

Kylmänvihat nimitystä käytettiin kuoliosta.
Erilaisia vihoja > Veden vihat

Veden vihat eli vesihiidet tarttuivat järvestä, joen pyörteestä tai rannalta. Erityisen vaarallisia paikkoja olivat umpilammet ja kosken pyörteet. Vesihiisi oli samalla nimitys myös vedenhaltijoille eli veden väelle, joiden katsottiin siirtyneen vesihiiteen sairastuneeseen ihmiseen. Veden vihan saattoi saada esimerkiksi pelästymällä ollessaan uimassa tai jos kiroili veden äärellä. Veden vihat saattoivat ilmetä perinteestä riippuen esimerkiksi turvotuksena, kutinana tai rakkuloina. Veden vihoja parannettiin yleensä veden luona, jolloin niiden toivottiin palaavan takaisin vedenhaltijoille. Veden vihat saatettiin yrittää karkottaa myös tulen haltijoiden eli tulen väen avulla.
Erilaisia vihoja > Maan vihat

Maan vihat eli maahisen tai maannenän saattoi saada, jos kaatui maahan ja täten loukkasi maan väkeä. Maan vihat saattoivat ilmetä ihosairauksina, turvotuksena tai silmäkipuina. Maan vihoja hoidettiin usein oletetun tartuntapaikan maalla, jolloin vihojen uskottiin joutuvan takaisin maanväelle.
Erilaisia vihoja > Tulen vihat

Tulen vihat tarkoittivat palovammoja. Nämä oli aiheuttanut tulessa asuva tulen väki. Tulen väkeä saatettiin käyttää muiden vihojen parantamiseen siten, että ne peloteltiin pois. Tämä saattoi tapahtua esimerkiksi saunassa.
Erilaisia vihoja > Metsän vihat

Metsän vihat, metsännenät tai metsähiidet olivat metsässä tarttuvia sairauksia, joita saattoi saada esimerkiksi pelästymällä metsässä tai loukkaamalla itsensä puuhun. Metsähiisi on myös hiisi-olento, joka sairastuttaa ihmisen. Metsän vihat aiheuttanut metsänväki asusti usein muurahaiskeossa. Metsähiisien parantamiseen etsittiin esimerkiksi muurahaiskeon havunneulasia tai muurahaiskuningattaria eli ”muurahaisten lehmiä”. Myös puissa asui metsän väkeä, ja varsinkin yksin kasvavista tai varreltaan haarautumattomista puista tehdyllä vihdalla tai vastalla saattoi pestä sairaudet pois.
Jos metsän vihat olivat tulleet loukkaantumalla puuhun, piti tämän puun lastulla painella vammaa.
Erilaisia vihoja > Puun vihat

Puun vihat saattoivat tarkoittaa esimerkiksi puutikkua ihon alla.
Erilaisia vihoja > Raudan vihat

Raudan vihat tarkoittivat lähinnä raudan tuottamia haavoja ja vammoja. Raudan vihoja hoidettiin tavanomaisten keinojen, kuten haavan sitomisen, hauteiden ja puhdistamisen lisäksi lukemalla raudan syntysanoja, jotka velvoittivat rautaa korjaamaan tekemänsä vahingot. Usein tarvittiin myös verenseisauttajaa.
Erilaisia vihoja > Kalmannenä

Kalmannenä johtui kalman väestäselvennä
Jääpallon Viron-mestaruuskilpailut 1933

| Viron-mestaruus 1933 |
| --- | --- |
Joukkueiden määrä:  2
Sarjajärjestelmä:  1 ottelu
Mestari:  Tallinna Kalev
Toinen sija:  Tartu Kalev
  ← 1932 :  1934 → 
Otteluihin Jääpallon Viron-mestaruudesta 1933 osallistui kaksi joukkuetta. Viron jääpallomestaruus ratkaistiin virallisesti 12. kerran. Mestaruusottelussa kohtasivat Tallinna Kalev ja Tartu Kalev
Loppuottelu

|  | Tulos |  |
| --- | --- | --- |
| Tallinna Kalev | 3-1 | Tartu Kalev |
Loppuottelu > Mestarijoukkue

Tallinnan Kalevin joukkue: Paul Freiberg, Aleksander Gerassimov, Johannes Hanberg, Antoni Koovit, Arnold Matiisen, Boris Nelisnoi, Villem Raie, Bernhard Ruul, Raoul Sauer, Heinrich Uukkivi.
June

June voi tarkoittaa ainakin seuraavia:
June, etunimi
June, ranskalainen televisiokanava
June, sukunimenä:
Ray June (1895–1958), yhdysvaltalainen elokuvaaja
| --- | --- |
: Tämä on täsmennyssivu, joka luettelee monimerkityksisen käsitteen eri merkitykset tai useita eri henkilöitä. Artikkelisivuja, joiden nimessä tai tekstissä lukee ”June”, voi hakea sivunnimihaulla, laajalla sivunnimihaulla tai tekstihaulla.
Jääpallon Viron-mestaruuskilpailut 1922

| Viron-mestaruus 1922 |
| --- | --- |
Joukkueiden määrä:  5
Sarjajärjestelmä:  cup-kilpailu
Mestari:  Tallinna Sport
Toinen sija:  Tallinna Kalev
  ← 1921 :  1923 → 
Jääpallon Viron-mestaruudesta 1922 pelasi viisi joukkuetta. Viron jääpallomestaruus ratkaistiin virallisesti toisen kerran. Mestaruusottelussa kohtasivat Tallinna Kalev ja Tallinna Sport. Muut joukkueet olivat Tartu Sport, Tartu Kalev ja Tartu Noorsoo Selts.
Loppuottelu

|  | Tulos |  |
| --- | --- | --- |
| Tallinna Sport | 5-1 | Tallinna Kalev |
Loppuottelu > Mestarijoukkue

Sportin joukkue: Paul Bersing, Christfried Burmeister, Edgar Klumberg (Kolmpere), Heinrich Paal, Aleksander Rubli, Reinhold Saulmann, Harald Stunde, Aleksander Tamm, Vladimir Tell, Georg Turgan, Oskar Üpraus.