stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Sara (nimi)
Tunnettuja suomalaisia Saroja

Sara Ahde (s. 1979), kuvataiteilija
Sara Al Husaini (s. 1992), irakilaissyntyinen suomalainen kirjailija
Sara Chafak (s. 1990), näyttelijä ja malli, Miss Suomi 2012
Sara Etelävuori (s. 1990), viulisti
Sara Maria Forsberg (s. 1994), videobloggaaja, laulaja ja lauluntekijä
Sara Francis (s. 2000), pikajuoksija
Sara Haapakoski, Sara Karoliina (s. 1999), YouTube-videoiden tekijä
Sara-Maria Heinonen (s. 1989), näyttelijä
Sara Heinämaa (s. 1960), filosofi
Sara Hildén (1905–1993), liikenainen, taidemesenaatti
Sara Ilveskorpi (s. 1970), kuvataiteilija
Sara Jungersten (s. 1976), kirjailija, toimittaja ja kriitikko
Sara Jäntti (s. 1987), käsipalloilija
Sara-Ella Kemppainen (s. 1999), pesäpalloilija
Sara Killinen (s. 2001), moukarinheittäjä
Sara Kujanen (s. 2003), pesäpalloilija
Sara La Fountain, oik. Saara Kuronen (s. 1981), ruokakolumnisti, kirjailija ja televisiojuontaja
Sara Lappalainen, o.s. Kuivisto (s. 1991), suomalainen keskimatkjen juoksija
Sara Lohiniva (s. 1990), näyttelijä
Sara Marjoniemi, muusikko ja yrittäjä
Sara Mella (s. 1967), varatoimitusjohtaja
Sara Melleri (s. 1986), näyttelijä ja laulaja
Sara Milazzo (s. 1983), elektronisen musiikin tekijä
Sara Mustonen (1962–1979), alppihiihtäjä
Sara Nunes (s. 1980), pop-laulaja
Sara Paasikoski (s. 1991), näyttelijä
Sara Paavolainen (s. 1959), näyttelijä
Sara Parikka, o.s. Säkkinen (s. 1991), näyttelijä
Sara Piispa (s. 1996), salibandyn pelaaja
Sara Ramsay, o.s. Hirvelä (s. 1969), malli, Frank Pappa Show'n vakioesiintyjä
Sara Reddrop, o.s. Lahtinen (s. 1986), laulaja
Sara Rokkanen (s. 1996), koripalloilija
Sara Salmani (s. 1988), monimuotoisuuskouluttaja, näyttelijä ja elokuvatuottaja
Sara Seppänen (s. 1982), perussuomalainen poliitikko
Sara Sieppi (s. 1991), telvisiojuontaja, Miss Suomi 2011
Sara Sievistö (s. 2000), jalkapalloilija
Sara Siipola (s. 1997), laulaja ja lauluntekijä
Sara Sintonen (s. 1971), mediakasvatusalan tutkija ja tietokirjailija
Sara Soulié, näyttelijä ja tanssija
Sara Suominen (s. 1990), koripalloilija
Sara Säkkinen (s. 1998), jääkiekkoilija
Sara Taavitsainen (s. 2001), jalkapalloilija
Sara Tammela (s. 1983), näyttelijä
Sara Ussher, sulkapalloilija
Sara Vanninen (s. 1989), bloginpitäjä
Sara Vilander, laulaja, säveltäjä, sanoittaja ja sovittaja
Sara Väyrynen, o.s. Sajanti (s. 1987), suomalainen estejuoksija
Sara Wacklin (1790–1846), kirjailija
Sara Welling (s. 1983), näyttelijä
Sara Wesslin (s. 1991), kolttasaamelainen uutistoimittaja
Kuvitteellisia Saroja

Sara, toinen päähenkilöistä Anni Swanin nuortenkirjassa Sara ja Sarri
Sara, hahmo Hellevi Salmisen nuortenkirjassa Käppyrä
Sara, Jefferson Starshipin laulussa ”Sara”
Sara, Eva Mendesin roolihahmo elokuvassa Hitch – Lemmentohtori
Bella Sara, nettipelissä Bella Sara
Sara Erkkilä, tv-sarjassa Uusi päivä
Sara Johnson, Julia Stilesin esittämä päähenkilö elokuvassa Save the Last Dance
Sara Moore, Elizabeth Hurleyn esittämä päähenkilö elokuvassa Saran suloinen kosto
Sara Niinistö, Tuija Lehtisen Sara-kirjasarjan päähenkilö
Sara Polvijärvi, kuvitteellinen hahmo sarjassa Salatut elämät
Sara Sandoval, Salma Hayekin esittämä päähenkilö elokuvassa Bandidas
Sara Sidle, Jorja Foxin esittämä rikospaikkatutkija televisiosarjassa C.S.I.
Sara Stanley, päähenkilö L. M. Montgomeryn kirjassa Sara, tarinatyttö ja siihen perustuvassa elokuvassa Tie Avonleaan
Sara Tancredi, Sarah Wayne Callisin esittämä tohtori televisiosarjassa Pako
Sara Toomey (suomennoksissa Saara), päähenkilön tyttöystävä sarjakuvassa Jere
Sara Wayland, Angelina Jolien roolihahmo elokuvassa Puhallettu 60 sekunnissa
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Sara (nimi) Wikimedia Commonsissa
Sava

| Sava |
| --- | --- |
 Savan ja Tonavan yhtymäkohta Belgradissa.
Alkulähde:  Zelenci, Kranjska Gora  46°29′33″N, 13°44′16″E
Laskupaikka:  yhtyy Tonavaan Belgradissa  44°49′27″N, 20°26′38″E
Maat:  Slovenia, Kroatia, Bosnia ja Hertsegovina, Serbia
Pituus:  990 km
Alkulähteen korkeus:  833 m
Virtaama:  1 700 m³/s
Valuma-alue:  97 713,2 km²
Sava (bosn., kroatiaksi ja sloveeniksi Sava; serb. Сава, Sava; saks. Save; unk. Száva) on Balkanilla sijaitseva joki. Se on 990 kilometriä pitkä Tonavan sivujoki, jonka lähde on Slovenian Alpeilla.
Sava kulkee Ljubljanan ja Zagrebin kautta Belgradiin, missä se yhtyy Tonavaan. 97 713,2 neliökilometrin suuruiseen valuma-alueeseen kuuluu osia Sloveniasta, Kroatiasta, Bosnia-Hertsegovinasta, Serbiasta, Montenegrosta ja Albaniasta. Sava on Kroatian tärkein joki ja suurin osa maan kuljetuksista hoidetaan jokea pitkin. Savan suurin sivujoki on Drina.
Savan valuma-alue.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Sava Wikimedia Commonsissa
Slovenian hydrologia
| --- | --- |
Joet:   Bistrica  Bolska  Dragonja  Drava  Dravinja  Dreta  Framski potok  Gradaščica  Hudinja  Idrijca  Iška  Kamniška Bistrica  Kokra  Kolpa  Krka  Lahinja  Ledava  Ljubljanica  Ložnica  Meža  Mirna  Mislinja  Mur  Oplotniščica  Paka  Pesnica  Pivka  Poljanska Sora  Polskava  Pšata  Radulja  Reka  Sava  Sava Bohinjka  Savinja  Ščavnica  Selška Sora  Sora  Sotla  Soča  Temenica  Tržič Bistrica  Vipava  Voglajna 
Kosket:   Božna  Davščica  Glinščica  Kobilje  Nadiža  Rak 
Vesiputoukset:   Javornik  Rinka 
Järvet:   Bled  Bohinj  Cerknica  Gradišče  Črno  Kreda  Palčje  Ptuj  Trboje  Žovnek  Divje 
Kosteikot:   Ljubljanan suomaa  Sečovljen suolakentät  Škocjanin luolat 
Meri:  Adrianmeri
Laaksot::   Logar  Radovna  Rakov Škocjan  Trenta  Triglav  Tuhinj  Vipava  Ylä-Sava 
Kanjonit ja rotkot:   Bledin rotko  Iškan rotko  Pekelin rotko
Satakoski

Satakoski on kylä Kiikalassa Salossa.
Sijainti

Kylä sijaitsee noin neljän kilometrin päässä Kiikalan kirkolta Salon ja Someron rajalla. Se rajoittuu pohjoisessa Someron Lautelan kylään, lännessä Kiikalan Kirkonkylän, Rekijoen ja Kesälän kyliin, etelässä Kiikalan Komisuon kylään ja idässä Someron Terttilän kylään. Kylän kautta kulkee Someron ja Kiikalan välinen yhdystie 2410 eli Lautelantie.
Luonnonympäristö

Kylän eteläpuolitse virtaa Uskelanjoen vesistöön kuuluvan Hitolanjoen latvahaara Satakoskenoja, joka saa alkunsa Kiikalannummella sijaitsevan Hyyppärän harjualueen Natura 2000 -suojelualueeseen kuuluvista Kultalähteen ja Lamminlähteen lähteiköistä. Kylän pohjoisosassa on harjumaastoa, johon sisältyvät Hautainkrottien suppamuodostumat ja laaja, osaksi ojittamaton Heposuon keidassuo. Suon pohjoislaidassa on pieni, nyttemmin jo umpeenkasvanut Hepojärvi, joka on laskenut Uskelanjoen sivujoen Terttilänjoen latvahaaraan Isojokeen eli Kaskistojokeen pohjoisessa. Pääosa kylän asutuksesta on etelässä Satakoskenojan rantapeltojen ääressä.
Historia

Vuoteen 1841 nykyisen Satakosken kylän alue oli osa Someron Lautelan kylän Satakokoskenmaan takamaapalstaa. Kylä sai asutuksensa, kun Satakoskenmaan takamaapalstalle perustettiin isonjaon yhteydessä vuonna 1805 Lähijoen ja Leikkilän uudistalot. Vuonna 1841 näistä muodostettiin uusi Satakoski-niminen kylä.
Kun Etelä-Someron kylät, joihin myös Lautela kuului, oli vuonna 1492 siirretty Uskelan seurakunnasta Someron seurakuntaan, olivat nämä kylät jääneet maallisen hallinnon osalta kuulumaan Turun linnalääniin ja myöhemmin Turun ja Porin lääniin muun Someron kuuluessa Hämeen linnalääniin ja myöhemmin Hämeen lääniin. Kun läänien rajat koko Suomessa vuonna 1870 yhdenmukaistettiin seurakuntien rajoihin, siirrettiin alkuaan Uskelaan kuuluneet Etelä-Someron kylät kuulumaan maallisen hallinnon osalta Hämeen lääniin, johon Someron pohjoisosa oli kuulunut jo aiemmin. Siirron yhteydessä kuitenkin siihen asti Someron seurakuntaan kuulunut, vuonna 1841 omaksi kyläkseen erotettu Satakoski jätettiin osaksi Turun ja Porin lääniä ja siirrettiin myös kirkollisesti osaksi Kiikalan seurakuntaa.
Save Your Kisses for Me

| Save Your Kisses for Me> Kappaleen tiedot |
| --- | --- |
Esittäjä(t):  Brotherhood of Man
Säveltäjä(t):  Tony Hiller Lee Sheriden Martin Lee
Sanoittaja(t):  Tony Hiller Lee Sheriden Martin Lee
Euroviisutiedot
Vuosi:  1976
Maa:  Yhdistynyt kuningaskunta
Kieli:  englanti
Sijoitus:  1.
Pisteet:  164
Save Your Kisses for Me oli vuoden 1976 Eurovision laulukilpailun voittajakappale. Sen esitti Brotherhood of Man englanniksi, ja se toi Isolle-Britannialle kolmannen sen viidestä voitosta. Kappale sai 164 pistettä, voittaen seuraavaksi tulleen Ranskan 17 pisteellä. Kappale esiintyi viisuissa ensimmäisenä.
Kappale nousi voiton jälkeen listojen kärkeen lähes kaikissa Euroopan maissa, ja kappaleen single on edelleen viisuhistorian myydyin. Kappaleesta onkin tullut ikivihreä euroviisuklassikko. Se oli yksi neljästätoista kappaleesta, jotka valittiin vuonna 2005 Eurovision viisikymmenvuotista taivalta juhlistavaan Congratulations-tapahtumaan ehdokkaaksi kaikkien aikojen euroviisuksi, ja se sijoittui siinä viidenneksi. Suomeksi kappale on laulettu nimellä ”Säästä suukkosi vain”.
Aiheesta muualla

Kappaleen sanat
Eurovision laulukilpailun voittaneet kappaleet
| --- | --- |
1950-luku:   1956: ”Refrain”  1957: ”Net als toen”  1958: ”Dors, mon amour”  1959: ”Een beetje” 
1960-luku:   1960: ”Tom Pillibi”  1961: ”Nous les amoureux”  1962: ”Un premier amour”  1963: ”Dansevise”  1964: ”Non ho l’età”  1965: ”Poupée de cire, poupée de son”  1966: ”Merci, Chérie”  1967: ”Puppet on a String”  1968: ”La, la, la”  1969: ”Boom Bang-a-Bang”  ”De troubadour”  ”Un jour, un enfant”  ”Vivo cantando” 
1970-luku:   1970: ”All Kinds of Everything”  1971: ”Un banc, un arbre, une rue”  1972: ”Après toi”  1973: ”Tu te reconnaîtras”  1974: ”Waterloo”  1975: ”Ding-a-dong”  1976: ”Save Your Kisses for Me”  1977: ”L'oiseau et l'enfant”  1978: ”A-Ba-Ni-Bi”  1979: ”Hallelujah” 
1980-luku:   1980: ”What’s Another Year?”  1981: ”Making Your Mind Up”  1982: ”Ein bißchen Frieden”  1983: ”Si la vie est cadeau”  1984: ”Diggi-loo diggi-ley”  1985: ”La det swinge”  1986: ”J’aime la vie”  1987: ”Hold Me Now”  1988: ”Ne partez pas sans moi”  1989: ”Rock Me” 
1990-luku:   1990: ”Insieme: 1992”  1991: ”Fångad av en stormvind”  1992: ”Why Me?”  1993: ”In Your Eyes”  1994: ”Rock ’n’ Roll Kids”  1995: ”Nocturne”  1996: ”The Voice”  1997: ”Love Shine a Light”  1998: ”Diva”  1999: ”Take Me to Your Heaven” 
2000-luku:   2000: ”Fly on the Wings of Love”  2001: ”Everybody”  2002: ”I Wanna”  2003: ”Everyway That I Can”  2004: ”Wild Dances”  2005: ”My Number One”  2006: ”Hard Rock Hallelujah”  2007: ”Molitva”  2008: ”Believe”  2009: ”Fairytale” 
2010-luku:   2010: ”Satellite”  2011: ”Running Scared”  2012: ”Euphoria”  2013: ”Only Teardrops”  2014: ”Rise Like a Phoenix”  2015: ”Heroes”  2016: ”1944”  2017: ”Amar pelos dois”  2018: ”Toy”  2019: ”Arcade” 
2020-luku:   2020: Ei järjestetty  2021: ”Zitti e buoni”  2022: ”Stefania”  2023: "Tattoo"  2024: "The Code"
Veikko Savolainen (jääkiekkoilija)

Veikko Armas Juhani Savolainen (8. elokuuta 1946 Tampere – 30. toukokuuta 2012) oli suomalainen jääkiekkoilija. Hän pelasi SM-sarjassa vuosina 1966–1973 ja voitti yhden Suomen-mestaruuden.
Savolainen edusti koko SM-sarjauransa ajan Tampereen Koo-Vee:ta. Hän pelasi SM-sarjassa yhteensä 120 ottelua, joissa hänen tehopisteensä olivat 44 + 13 = 57 ja jäähymääränsä 39 minuuttia. Hän voitti Suomen-mestaruuden vuonna 1968.
Sauvasimppu

| Sauvasimppu |
| --- | --- |

Uhanalaisuusluokitus
 Elinvoimainen  
  
Tieteellinen luokittelu
Domeeni::  Aitotumaiset Eucarya
Kunta::  Eläinkunta Animalia
Pääjakso::  Selkäjänteiset Chordata
Alajakso::  Selkärankaiset Vertebrata
Yläluokka::  Luukalat Osteichthyes
Luokka::  Viuhkaeväiset Actinopterygii
Alaluokka::  Neopterygii
Lahko::  Simppukalat Scorpaeniformes
Heimo::  Sauvasimput Plectrogenidae
Suku::  Plectrogenium
Laji::  nanum
Kaksiosainen nimi
 Plectrogenium nanum  Gilbert, 1905 
Katso myös
   Sauvasimppu Wikispeciesissä   Sauvasimppu Commonsissa 
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvoIUCN-testi OK: 
Sauvasimppu (Plectrogenium nanum) on sauvasimppuihin kuuluva kalalaji. Lajia tavataan syvistä vesistä indopasifiselta merialueelta.
Koko ja ulkonäkö

Sauvasimppu voi kasvaa suurimmillaan 7–8 cm pitkäksi. Ruumiinrakenteeltaan laji on pitkänomainen ja suuripäinen. Päässä on useita piikkejä. Kalalla on kaksi selkäevää, joista etumainen on piikikäs. Rinta- ja vatsaevät ovat pitkät. Sauvasimppu on väriltään punaoranssi ja takimmaisessa selkäevässä on tummanpunainen tai musta täplä.
Levinneisyys ja elintavat

Sauvasimppua tavataan Madagaskarista Japaniin ja Havaijille. Laji liikkuu 250–650 metrin syvyydessä.
Savo-Karjala (Kuopio)

Lehden ensimmäisen numeron etusivu.
Savo-Karjala oli Kuopiossa vuosina 1888–1901 ilmestynyt sanomalehti.
Kuopion vanhasuomalaiset perustivat Savo-Karjalan nuorsuomalaiseksi muuttuneen Savon kilpailijaksi. Erityisesti sen taustalla olleita pappeja ja opettajia ärsytti Savoa toimittaneiden Juhani ja Pekka Brofeldtin uskonnollinen vapaamielisyys. Savo-Karjala oli linjaltaan suomenmielinen ja hengeltään ankaran kirkollinen. Sortovuosina lehdestä tuli K. Onni G. Hannikaisen johdolla perustuslaillinen. Sensuuriviranomaiset lakkauttivat sen ensin määräajaksi vuonna 1899 ja sitten lopullisesti syyskuussa 1901.
Lehti ilmestyi aluksi kahdesti ja vuodesta 1889 lähtien kolmesti viikossa. Savosta poiketen Savo-Karjala levisi myös Kuopion läänin itäosaan Pohjois-Karjalaan. Sen levikki oli 2500 kappaletta vuonna 1899. Päätoimittajina työskentelivät Bruno Granit-Ilmoniemi (1888, 1890–1893, 1899 ja 1901), Otto Julius Cantell (Kantele, 1889–1890), Aatu Leinonen (1894–1896), Samuli Koski (1896), Väinö Koivisto (vastaava toimittaja 1897 ja 1898) ja K. Onni G. Hannikainen (1897–1901).
Aiheesta muualla

Savo-Karjala digitoituna kansalliskirjastossa
Savinja

| Savinja |
| --- | --- |
 Savinja kuvattu Celjessä
Alkulähde:  Rinkan vesiputous  46°22′11″N, 14°38′39″E
Laskupaikka:  Sava
Maat:   Slovenia
Pituus:  102 km
Alkulähteen korkeus:  1 310 m
Valuma-alue:  1 848 km²
Savinja on joki Koillis-Sloveniassa. Savinja virtaa pääasiassa Ylä- ja Ala-Savinjan jokilaaksoissa, Laškon ja Celjen kaupunkien läpi. Savinjan alkulähteenä on Rinkan vesiputous ja laskupaikkana Savajoki. Savinja on usein tulvinut, kuten vuosina 1990 ja 1998. Savinjalla on pituutta 102 kilometriä ja se on pisin joki, joka virtaa vain Sloveniassa.
Nimi

Nimi Savinja on lähtöisin sanasta Savьn′a, joka taas on johdettu Savajokea tarkoittavasta sanasta. Saksan kielen sana Sann on todistettu myöhemmin. Paikalliset tuntevat joen myös nimellä Sáu̯ńe. Sana Savьn′a on muotoutunut muotoon Savnja nykysloveenissa. Nimen uskotaan olevan esislaavilaista alkuperää.
Historian kuluessa Savinjasta on käytetty muun muassa seuraavia nimityksiä:
fluvius Sana (800-luku)
inter fluenta Souuuę et Sounę (1016)
Seuna (1016)
Souna (1025,1028)
inter fluenta Souuuae et Sounae (1028)
Sounital (1042)
Roomalainen jumalatar Adsaluta, jonka alttareita on löydetty Savan alueelta, tunnistettiin pitkään Savinjaksi. Nykyään tutkijat eivät usko Adsalutan ja Savinjan yhteyteen.
Savinja kuvattuna postikortissa vuonna 1914.
Sapelihammaskissat

Taiteilijan näkemys Smilodon fatalisista. Sapelihammaskissojen oikeita turkin värejä ei tiedetä.
Sapelihammaskissat olivat eri eläinryhmiin kuuluneita esihistoriallisia petoeläimiä, joita yhdisti hieman kissamainen ruumiinrakenne ja huomattavasti pidentyneet kulmahampaat. Nimestään huolimatta kaikki sapelihammaskissat eivät olleet kissaeläimiä, sillä niihin luetaan kissaeläinten Machairodontinae-alaheimon joidenkin lajien lisäksi myös esimerkiksi pussieläinten Thylacosmilus-suku. Sapelihammaskissoja on kutsuttu myös sapelihammastiikereiksi, mutta tämä vanhentunut nimitys on vielä kissaakin epätarkempi.
Sapelihammaskissoja eli niin Afrikassa, Euraasiassa kuin Amerikassakin. Ne olivat nykyisiä kissaeläimiä rotevampia, ja suurimmat niistä olivat painavampia kuin nykyajan leijonat ja tiikerit. Ryhmän tunnetuin suku on Smilodon, joka eli vielä 10 000 vuotta sitten Pohjois-Amerikassa, kunnes kuoli viimeisenä sapelihammaskissana sukupuuttoon pleistoseenin lopun joukkotuhossa.
Piirteet > Koko ja rakenne

Suurimpia sapelihammaskissoja oli Etelä-Amerikassa elänyt roteva Smilodon populator, joka saattoi painaa yli 400 kilogrammaa ja olla säkäkorkeudeltaan 120 senttimetriä. Myös Smilodon fatalis oli painavampi kuin suurin nykyinen kissaeläin siperiantiikeri.
Sapelihammaskissojen kallo oli yleensä suhteellisen korkea. Niska oli yleensä pitkä, ja selkä roteva ja suhteellisen lyhyt. Eturaajat olivat hyvin vahvat ja rotevat. Takaraajat olivat suhteellisen lyhyet. Myös häntä oli usein lyhyt.
Piirteet > Hampaat

Sapelihammaskissat ovat saaneet nimensä suurista kulmahampaistaan. Sapelihampaat olivat yläleuan kulmahampaita, jotka kasvoivat pitkiksi, kaareviksi ja sivuilta enemmän tai vähemmän litistyneiksi. Joidenkin lajien sapelihampaiden takasärmä oli sahalaitainen, mikä teki hampaista parempia leikkaamaan lihaa. Alaleuan kulmahampaat olivat yleensä pienet. Poskihampaita oli vähän.
Nykyisistä petoeläimistä puuleopardi on lähimpänä sapelihampaisuutta, sillä sen kulmahampaat ovat kaikista petonisäkkäistä kaikkein pisimmät suhteessa kallon kokoon.
Piirteet > Turkki

Yhdenkään sapelihammaskissan turkin väriä tai kuviointia ei tunneta. Kun taiteilijat maalaavat lajeista havainnekuvia, he jäljittelevät joskus samoissa elinympäristöissä elävien nykyisten isojen kissojen turkin tyypillisintä kuviointia ja väritystä. Metsässä eläneiden sapelihammaskissojen turkista tehdään siksi joskus täplikäs, ja ruohoarolla eläneiden sapelihammaskissojen turkista tehdään leijonan tapaan yksivärinen. Leijonauroksen harjan tai tiikerin raitojen kaltaisia erikoisuuksia ei sapelihammaskissoille piirretä, vaikka sellaisia joillakin lajeilla on saattanut ollakin.
Saalistus

Sapelihammaskissat metsästivät omasta koostaan riippuen erikokoisia kasvinsyöjiä, yleensä itseään suurempia. Jotkin lajit väijyivät saalistaan metsässä, toiset saalistivat aroilla. Suurimpien lajien saaliina olivat kaikkein suurimmat eläimet, kuten mammutit, mastodontit, biisonit ja kamelit.
Sapelihammaskissa puri uhriaan vasta kammettuaan sen maahan. Purenta ilmeisesti oli varsin heikko, eli kulmahampaat saattoivat katketa osuessaan luuhun, mutta se kohdistui saalin kurkkuun, ja saaliseläin kuoli melkein välittömästi.
Historia > Synty

Sapelihammaskissat tunnetaan vain fossiileista, sillä nykyään maapallolla ei elä yhtään sapelihampaista petonisäkästä. Tämä on poikkeuksellinen tilanne, sillä sapelihampaat olivat yleinen ominaisuus. Ne kehittyivät kenotsooisella maailmankaudella useita kertoja itsenäisesti petonisäkäsryhmille, jotka eivät olleet toisilleen läheistä sukua. Sapelihampaat ovatkin erinomainen esimerkki konvergenssista.
Historia > Kukoistuskausi

Sapelihampaisia muotoja on ollut kissaeläinten heimossa, Oligoseenikaudella eläneessä sukupuuttoon kuolleessa, mäyrää tai ahmaa muistuttavassa nimravidien heimossa ja pussieläimissä, joiden ainoa tunnettu sapelihampainen muoto on eteläamerikkalainen noin 8–5 miljoonaa vuotta sitten elänyt Thylacosmilus, sekä sukupuuttoon kuolleissa kreodonteissa.
Tunnetuin sapelihammaskissasuku oli Amerikan melko raskas Smilodon, joka eli 3 miljoonaa–10 000 vuotta sitten. Euroopassa ja Aasiassa eli samoihin aikoihin kevytrakenteinen Homotherium, joka pyydysti mammutin vasikoita. Pohjois-Amerikassa eli Homotherium serum ja Euroopassa Homotherium latidens. Dinofelis eli Euroopassa ja Afrikassa 5–1,2 miljoonaa vuotta sitten. Se tunnetaan myös "valesapelihammaskissana".
Historia > Sukupuutot

Kaikki sapelihammaskissat ovat kuolleet sukupuuttoon. Ne eivät kuolleet samanaikaisesti, vaan eri suvut katosivat eri aikoina. Afrikasta viimeiset sapelihammaskissat katosivat viimeistään 500 000 vuotta sitten, sen jälkeen ne katosivat Euroopasta, ja lopulta myös Amerikasta viimeisimmän jääkauden loputtua kymmenen tuhatta vuotta sitten yhdessä muiden suurten eläinten kanssa. Sukupuuttoja on selitetty joskus sillä, että sapelihammaskissat olisivat olleet evolutiivisesti vähemmän kelvollisia kuin tavalliset isot kissat. Esimerkiksi niiden saalistuskyky, nopeus ja älykkyys on kyseenalaistettu. Sukupuuttoja on selitetty myös sillä, että ne olivat erikoistuneet suuriin saaliseläimiin, ja kun nämä katosivat jääkauden jälkeen, katosivat niiden mukana myös saalistajat. Tämä ei kuitenkaan selitä niiden monien lajien sukupuuttoa, jotka metsästivät pienempää saalista. Ilmastonmuutoksista, etenkin kuivuudesta, johtuvia kasvillisuuden muutoksia pidetään nykyisin yhtenä mahdollisena syynä sapelihammaskissojen katoamiseen. Muita syitä olivat mahdollisesti kilpailu ihmisen ja leijonien kanssa sekä sapelihammaskissojen liian erikoistunut ruokavalio.
Paraguaysta Lounais-Yhdysvaltoihin ulottuvalla alueella kerrotaan yhä nähdyn suurikokoisia, sapelihampaisia kissapetoja. Biologian aikakäsityksen mukaan viime jääkaudesta on kulunut vasta vähän aikaa ja on mahdollista, että pieni sapelihammaskissakanta olisi voinut säilyä hengissä syrjäisillä seuduilla.
Sukuja

Smilodon
Hoplophoneus
Eusmilus
Dinictis
Dinaelurus
Dinailurictis
Eofelis
Nimravidus (Nimravides)
Nimravus (Nimravinus)
Nimraviscus
Pogonodon
Quercylurus
Archaelurus
Aelurogale (Ailurictis)
Ictidailurus
Albanosmilus
Afrosmilus
Barbourofelis
Ginsburgsmilus
Prosansanosmilus
Sansanosmilus
Syrtosmilus
Vampyrictis
Vishnusmilus
Homotherium
Thylacosmilus
Metailurus
Adelphailurus
Paramachairodus
Machairodus
Miomachairodus
Amphimachairodus
Hemimachairodus
Lokotunjailurus
Megantereon
Dinofelis
Therailurus
Pontosmilus
Proailurus
Pseudaelurus
Xenosmilus
Stenailurus
Epimachairodus
Hemimachairodus
Ischyrosmilus
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Sapelihammaskissat Wikimedia Commonsissa
￼Shaw, Wesman Todd: The Saber—Tooth Tiger Owlcation.  10.2.2017. Viitattu 11.9.2018.
Strauss, Bob: 10 Facts About the Saber-Tooth Tiger ThoughtCo.  5.7.2018. Viitattu 11.9.2018.
Kaufman, Mark D.: Life in Los Angeles was brutal for saber-toothed cats Popular Science.  24.4.2017. Viitattu 11.9.2018.
Gramling, Carolyn: Saber-toothed kittens were born armed to pounce Science News.  27.9.2017. Viitattu 11.9.2018.
UC Berkeley Museum of Paleontology: Saber-toothed Cats (englanniksi)
Prehistoric cats and prehistoric cat-like creatures, from the Messybeast Cat Resource Archive. (englanniksi)
Smilodon populatorin luurangosta näkyy, kuinka rotevat raajat eläimellä oli.
Sapelihammaskissa pystyi avaamaan leukansa apposen auki.
Barbourofelis fricki, kallo ja ennallistus.
Homotherium serum, ennallistus.
Thylacosmiluksella oli epätavallinen alaleuka.
Megantereon, ennallistus.
Savon Työmies (1920–1921)

Savon Työmies oli Kuopiossa vuosina 1920–1921 ilmestynyt sosiaalidemokraattinen sanomalehti.
Savon Työmies perustettiin SDP:n Kuopion piirin äänenkannattajaksi Suomen sosialistisen työväenpuolueen leiriin siirtyneen Savon Kansan tilalle. Puoluejohdon linjaa edustaneen lehden talous oli heikko, tilaajamäärä pieni ja journalistinen taso vaatimaton. SDP:n kannatuksen huvetessa Savon Työmiestä julkaissut Savon Työväen Sanomalehti Oy joutui konkurssin partaalle ja lehti lopetettiin syyskuussa 1921. Vuonna 1924 puolueen piirilehdeksi tuli mikkeliläinen Vapaus, kunnes vuonna 1930 alettiin julkaista uutta Savon Työmies -nimistä lehteä.
Kolmesti viikossa ilmestyneen lehden painos oli aluksi 1500, mutta vuonna 1921 enää 600 kappaletta. Päätoimittajina ja vastaavina toimittajina työskentelivät Kalle Hyvärinen (1920), Emil Pienimäki (1920–1921), Hugo Virtanen (1921) ja Paavo Leppänen (1921).
Saulen taistelu

Saulen taistelu (saks. Schlacht von Schaulen, latv. Saules kauja, liett. Saulės mūšis) oli Kalparitariston ja liettualaisten sekä heidän kanssaan liittoutuneiden semgallien välillä käyty taistelu 23. syyskuuta 1236. Taistelu päättyi Kalparitariston tappioon ja sen liittämiseen osaksi Saksalaista ritarikuntaa.
Taistelupaikka

Hermann de Wartbergenin Chronicum Livoniaen mukaan taistelu käytiin paikassa nimeltä Saulerorum, minkä on tulkittu nykyistä Šiauliaita. Täyttä varmuutta asiasta ei kuitenkaan ole.