stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Bulqizë
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Bulqizë Wikimedia Commonsissa
Albanian kaupungit
Apollonia
Bajram Curri
Ballsh
Berat
Bilisht
Bulqizë
Burrel
Cërrik
Çorovodë
Delvinë
Durrës
Elbasan
Ersekë
Fier
Fushë-Krujë
Gjirokastër
Gramsh
Has
Himarë
Kamzë
Kavajë
Këlcyrë
Klos
Konispol
Koplik
Korçë
Krujë
Krumë
Kuçovë
Kukës
Laç
Lezhë
Libohova
Librazhd
Lushnjë
Maliq
Mamurras
Mavrovë
Memaliaj
Patos
Peqin
Peshkopi
Përmet
Pogradec
Poliçan
Pukë
Rrëshen
Rrogozhinë
Roskovec
Sarandë
Selenicë
Shëngjin
Shijak
Shkodra
Tepelenë
Tirana
Tropojë
Valbonë
Vlorë
Albanian kunnat
Belsh
Berat
Bulqizë
Cërrik
Delvinë
Devoll
Dibër
Divjakë
Dropull
Durrës
Elbasan
Fier
Finiq
Fushë-Arrëz
Gjirokastër
Gramsh
Has
Himarë
Kamëz
Kavajë
Këlcyrë
Klos
Kolonjë
Konispol
Korçë
Krujë
Kuçovë
Kukës
Kurbin
Lezhë
Libohovë
Librazhd
Lushnjë
Malësi e Madhe
Maliq
Mallakastër
Mat
Memaliaj
Mirditë
Patos
Peqin
Përmet
Pogradec
Poliçan
Prrenjas
Pukë
Pustec
Rrogozhinë
Roskovec
Sarandë
Selenicë
Shijak
Shkodra
Skrapar
Tepelenë
Tirana
Tropojë
Ura Vajgurore
Vau i Dejës
Vlorë
Vorë
Uusin testamentti

| Uusin testamentti |
| --- | --- |
 1.–7. painoksen kansikuva
Kirjailija:  Terho Pursiainen
Kieli:  suomi
Genre:  teologia, pamfletti
Kustantaja:  Tammi
Julkaistu:  1969
Sivumäärä:  110
Sarja: Huutomerkki
Löydä lisää kirjojaKirjallisuuden teemasivulta
Uusin testamentti on teologi Terho Pursiaisen vuonna 1969 julkaistu teos, joka ilmestyi kustannusyhtiö Tammen yhteiskunnallisia pamfletteja käsittäneessä Huutomerkki-sarjassa. Kirjasta otettiin kahden vuoden aikana seitsemän painosta ja sitä myytiin yhteensä 21 600 kappaletta. Pamfletin kahdeksas painos ilmestyi 1993 ja se on lisäksi julkaistu osana Pursiaisen koottuja teoksia vuonna 2005.
Tausta

Pursiainen oli Uusimman testamentin kirjoittaessaan akateemisen perustutkinnon suorittanut 23-vuotias teologi ja vasta vihitty pappi, joka toimi uskonnon sijaisopettajana Ressun lukiossa. Valtakunnallisesti tunnetuksi hän nousi, kun Pursiaisen naapurina asunut Hannu Taanila pyysi häntä vieraaksi Lenita Airiston kanssa juontamaansa Yleisradion Jatkoaika-keskusteluohjelmaan. Pursiainen esiintyi ohjelmassa yhdessä keskustapuolueen puheenjohtajan Johannes Virolaisen ja liberaalisen kansanpuolueen kansanedustajan Pirkko Aron kanssa. Ohjelman jälkeen Tammi tilasi häneltä kirjan Huutomerkki-sarjaansa. Uusinta testamenttia kirjoittaessaan Pursiainen luetti tekstiään säännöllisesti opiskelutoverillaan Simo Knuuttilalla.
Kirjasta noussut kohu ja kantelu

Uusin testamentti herätti ilmestymisensä jälkeen suurta pahennusta. Kohun johdosta Pursiainen sai häirikköpuheluita sekä tappouhkauksia. Pursiainen muun muassa kyseenalaisti teoksessaan Raamatun opetusten erehtymättömyyden sekä ylösnousemuksen ja piti osaa Raamatun tarinoista paikkansapitämättöminä tai aikojen saatossa muuntuneena totuutena. Hänen mukaansa Jeesus oli vallankumouksellinen, jonka opetuksia oikeassa kristillisyydessä nimenomaan pitäisi noudattaa. Kohua herätti myös Pursiaisen kehotus aseelliseen vallankumoukseen, jota hänen mukaansa edellytti Jumalan vaatiman oikeudenmukaisuuden toteuttaminen. Pursiainen kannatti Latinalaisen Amerikan maissa 1960-luvulla syntynyttä niin sanottua "vapautuksen teologiaa". Teologisen ja yhteiskunnallisen pohdinnan lisäksi Uusin testamentti sisälsi myös aikansa modernin raamatuntutkimuksen lähtökohtien ja tulosten esittelyä.
Toukokuussa 1969 kokoomuksen kaupunginvaltuutettuna toiminut Vuokko Juhola teki Pursiaisen kirjasta kantelun Helsingin hiippakunnan tuomiokapitulille ja oikeuskansleri Jaakko Enäjärvelle. Sen toisena allekirjoittajana oli varatuomari Erkki Könkkölä. Tuomiokapituli puolestaan siirsi asian käsittelyn lääninhallitukselle, joka aloitti poliisitutkinnan. Kantelussa Pursiaista syytettiin kirkkolain eri pykälien rikkomisesta, lisäksi hänen väitettiin syyllistyneen muun muassa valtiopetokseen sekä yleistä turvallisuutta vaarantavaan rikokseen. Kirkon johtoa Juhola syytti kantelussaan virkavirheestä, kun se ei ollut ryhtynyt toimenpiteisiin Pursiaista vastaan. Lisäksi vaadittiin pohdittavaksi, oliko Pursiainen ylipäänsä kelvollinen toimimaan pappina.
Pursiaisen vastine ja seuraukset

Yleisradion haastattelussa Pursiainen kummeksui Juholan käyttämiä keinoja hänen vaientamisekseen, koska Pursiaisen mielestä asioista olisi voitu käydä julkista keskustelua. Lisäksi hän syytti Juholaa maailman epäoikeudenmukaisuudesta hyötyvien tahojen äänitorveksi. Lopulta lääninhallitus teki päätöksen, ettei Pursiainen ollut syyllistynyt rikokseen ja myös tuomiokapitulilta tuli vapauttava päätös äänin 3–2.
Pursiaisen mukaan kirjasta syntynyt jupakka sai hänet poliittisen vasemmiston pariin, vaikka hän ei ollut aikaisemmin kiinnostunut puoluepolitiikasta. Vuoden 1970 eduskuntavaaleissa Pursiainen oli SKDL:n ehdokkaana Helsingin vaalipiirissä ja valittiin kansanedustajaksi äänivyöryllä. Saamansa julkisuuden johdosta Pursiainen pyydettiin jouluna 1969 saarnaamaan Helsingin pitäjän kirkossa järjestettyyn nuorten joulukirkkoon. Tilaisuus vaikutti myöhemmin nykyisen virsikirjan virren numero 175 syntyyn.
Aiheesta muualla

Teoksen verkkoversio Terho Pursiaisen nettipäiväkirjassa
"Jumalan valtakunta ei tule kammioihin" Aimo Ruususen kritiikki teoksesta, alun perin julkaistu Tyrvään Sanomissa 28.5.1969.
Berat

| Berat |
| --- | --- |
 Beratin ottomaaniaikaisia taloja Magdalamin kaupunginosasta.
 lippu:  vaakuna
 Berat
 Koordinaatit: 40°42′N, 19°57′E 
Valtio:  Albania
Maakunta:  Berat
Hallinto:  
 – Hallinnon tyyppi:  Kunta
 – Pormestari:  Petrit Sinaj
Väkiluku:  45 000
Aikavyöhyke:  UTC+1
 – Kesäaika:  UTC+2
 
 bashkia-berat.net 
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Berat on Keski-Albaniassa sijaitseva kaupunki, jossa oli vuonna 2011 noin 36 000 asukasta. Kaupunki on rakennettu Osum-joen varrelle. Kaupunki on kuuluisa ottomaaniaikaisesta arkkitehtuuristaan, mistä se saanut kutsumanimen tuhannen ikkunan kaupunki sekä bysantinaikaisesta linnakkeesta, joka sijaitsee kaupungin takana, kukkulan laella. Linnoituksen päällä on kirkkoja ja ikonimuseo, jossa on näytteillä tunnetun albanialaisen ikonimaalarin Onufrin teoksia 1500-luvulta.
Berat valittiin Unescon maailmanperintöluetteloon harvinaislaatuisena esimerkkinä hyvin säilyneestä ottomaaniaikaisesta kaupungista vuonna 2008, jolloin se listattiin Gjirokastran kaupungin laajennuksena. Beratin ja Gjirokastran historialliset keskustat muodostavat nyt yhden Unescon maailmanperintökohteen.
Ottomaaniaikainen kaupunki on osa Beratia ja kuuluu Unescon maailmanperintöluetteloon.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Berat Wikimedia Commonsissa
bashkia-berat.net (Arkistoitu – Internet Archive)
Albanian kaupungit
Apollonia
Bajram Curri
Ballsh
Berat
Bilisht
Bulqizë
Burrel
Cërrik
Çorovodë
Delvinë
Durrës
Elbasan
Ersekë
Fier
Fushë-Krujë
Gjirokastër
Gramsh
Has
Himarë
Kamzë
Kavajë
Këlcyrë
Klos
Konispol
Koplik
Korçë
Krujë
Krumë
Kuçovë
Kukës
Laç
Lezhë
Libohova
Librazhd
Lushnjë
Maliq
Mamurras
Mavrovë
Memaliaj
Patos
Peqin
Peshkopi
Përmet
Pogradec
Poliçan
Pukë
Rrëshen
Rrogozhinë
Roskovec
Sarandë
Selenicë
Shëngjin
Shijak
Shkodra
Tepelenë
Tirana
Tropojë
Valbonë
Vlorë
Albanian kunnat
Belsh
Berat
Bulqizë
Cërrik
Delvinë
Devoll
Dibër
Divjakë
Dropull
Durrës
Elbasan
Fier
Finiq
Fushë-Arrëz
Gjirokastër
Gramsh
Has
Himarë
Kamëz
Kavajë
Këlcyrë
Klos
Kolonjë
Konispol
Korçë
Krujë
Kuçovë
Kukës
Kurbin
Lezhë
Libohovë
Librazhd
Lushnjë
Malësi e Madhe
Maliq
Mallakastër
Mat
Memaliaj
Mirditë
Patos
Peqin
Përmet
Pogradec
Poliçan
Prrenjas
Pukë
Pustec
Rrogozhinë
Roskovec
Sarandë
Selenicë
Shijak
Shkodra
Skrapar
Tepelenë
Tirana
Tropojë
Ura Vajgurore
Vau i Dejës
Vlorë
Vorë
Fiat Panda

Fiat Panda on Fiatin vuodesta 1980 lähtien valmistama A-segmentin automalli, joka korvasi Fiat 126:n.
Fiat Panda I (1980–2003)

| Fiat Panda I |
| --- | --- |

Valmistustiedot
Valmistusmaa:   Italia
Valmistaja:  Fiat
Valmistusvuodet:  1980–2003
Muut nimet:  SEAT Panda
Tuotantomäärä:  4 500 000 kpl
Korimalli:  3-ovinen hatchback 3-ovinen cabriolet
Luokka:  A-segmentti
Muotoilija:  Giorgetto Giugiaro
Edeltäjä:  Fiat 126
Seuraaja:  Fiat Panda II
Teknisesti samankaltaisia:  Fiat Cinquecento Lancia Y10 SEAT Marbella
Tekniset tiedot
Moottori:  R2 R4
Iskutilavuus:  0,65–1,0 l
Polttoaine:  bensiini diesel
Vetotapa:  etuveto neliveto
Vaihteisto:  4-vaihteinen manuaali CVT-automaatti
Mitat
Pituus:  3 340 mm
Ensimmäisen sukupolven Pandan linjat piirsi kuuluisa autosuunnittelija Giorgetto Giugiaro. Se oli Citroën 2CV:n ideaa jäljitellen yksinkertainen, vain tärkeimmät varusteet sisältävä auto, joka suunniteltiin helpoksi käyttää ja huoltaa. Panda oli erittäin kulmikas aiempiin Fiatin malleihin verrattuna ja samaa muotoilulinjaa edustaa myös myöhemmin esitelty hieman suurempi Fiat Uno.
Kustannusten säästämiseksi Pandassa käytettiin paljon muiden Fiat-mallien osia. Moottorit ja vaihteistot lainattiin Fiat 127 -mallista. Joillakin markkinoilla edeltävästä Fiat 126:sta peräisin ollut ilmajäähdytteinen, kaksisylinterinen moottori toimi malliston perusmoottorina. Yksinkertaiseen alustarakenteeseen kuului lehtijouset takana, kiinnitettynä kiinteään taka-akseliin.
Sisustukseltaan Panda oli varsin karu. Istuimet olivat putkirungon päälle pingotetusta kankaasta ja sisätiloissa oli näkyvissä runsaasti paljasta peltipintaa. Kokonaisuudessaan Panda oli kuitenkin monikäyttöinen ja ulkomittoihinsa nähden tilava auto. Kulmikkaasta muodostaan johtuen tilat saatiin hyödynnettyä hyvin.
Vuonna 1983 esiteltiin nelivetoinen Panda 4×4 erityisesti Italian huonokuntoisia teitä varten. Samana vuonna tuli myös paranneltu Panda Super -malli.
Vuonna 1986 Panda sai Fiat Unosta FIRE-moottorin sekä kierrejouset taakse parantamaan ajomukavuutta, josta autoa oli moitittu. Nelivetomallissa vanha lehtijousitus kuitenkin säilyi, jotta koko nelivetojärjestelmää ei olisi jouduttu uusimaan. Myös Pandan ulkonäköä kohennettiin uudella etusäleiköllä, joka oli enemmän Unoa muistuttava.
Toinen kasvojenkohotus tuli vuonna 1991, jossa Panda sai uuden katalysaattorilla varustetun FIRE-moottorin. Molempiin FIRE-moottoreihin tuli saataville Selecta-niminen portaaton CVT-automaattivaihteisto. Keulaa pyöristettiin hieman ulkonäön tuoreuttamiseksi.
Maahantuonti moniin Euroopan maihin päättyi vuonna 1996 uusien, tiukempien päästö- ja turvallisuusvaatimusten vuoksi, joita 16 vuoden ikään ehtinyt Panda ei enää täyttänyt.
Ensimmäisen sukupolven Pandaa rakennettiin sen 23-vuotisen elinkaaren aikana yhteensä 4,5 miljoonaa kappaletta. Espanjalainen SEAT valmisti lisenssillä Pandaa vuosien 1981 ja 1986 välillä ja kehitti siitä sen jälkeen oman SEAT Marbella -mallinsa.
Fiat Panda II (2003–2012)

| Fiat Panda II |
| --- | --- |

Valmistustiedot
Valmistusmaa:   Puola
Valmistaja:  Fiat
Valmistusvuodet:  2003–2012
Korimalli:  5-ovinen hatchback
Luokka:  A-segmentti
Edeltäjä:  Fiat Panda I
Seuraaja:  Fiat Panda III
Teknisesti samankaltaisia:  Fiat 500 Ford Ka II Lancia Ypsilon II
Tekniset tiedot
Pohjalevy:  Fiat Mini
Moottori:  R4
Iskutilavuus:  1,1–1,4 l
Teho:  54–100 hv
Polttoaine:  bensiini diesel
Vetotapa:  etuveto neliveto
Vaihteisto:  5-vaihteinen manuaali 6-vaihteinen manuaali 5-vaihteinen robotti
Mitat
Pituus:  3 538 mm
Leveys:  1 578 mm
Korkeus:  1 578 mm
Puolassa valmistettava uusi Fiat Panda tuli markkinoille vanhentuneen edeltäjänsä tilalle vasta vuonna 2003. Se valittiin Vuoden autoksi Euroopassa 2004. Uuden Pandan piti alun perin olla nimeltään Fiat Gingo, mutta nimen huomattiin muistuttavan liikaa kilpailevaa mallia Renault Twingoa, joten se muutettiin edeltäjänsä tavoin Pandaksi. Autosta valmistettiin myös nelivetoista 4×4-mallia sekä pakettiautoversio Vania, josta on poistettu takaistuimet tavaratilan suurentamiseksi.
Vuoden 2004 Euro NCAP -kolaritestistä Panda sai tulokseksi kolme tähteä viidestä.
Toisen sukupolven Pandaa valmistettiin ainoastaan viisiovisena versiona. Huhuista huolimatta kolmiovista mallia ei tullut markkinoille. Panda on kokoisekseen autoksi suhteellisen korkea, mikä tekee siitä hieman tila-automaisen. Myös akseliväli on epätavallisen pitkä, jonka vuoksi takapyörät sijaitsevat todella takana. Vaihteenvalitsin on pakettiautomaisesti sijoitettu keskelle kojelautaa, joka tekee vaihtamisesta mukavampaa. Tavaratilaa autossa on 206 litraa. Ohjaus on jo valmiiksi säädetty kevyeksi, mutta sen herkistämiseksi on vielä Puntosta tuttu erityinen City-asento.
Suomessa moottorivaihtoehtoja oli vain yksi: Punton 1,2-litrainen 60 hevosvoimaa tuottava bensiinimoottori. Muualla tarjottuja vaihtoehtoja olivat 1,1 8V (54 hv), 1,3 JTD (75 hv) sekä 1,4 16V (100 hv). 100-hevosvoimaisessa mallissa oli madallettu alusta sekä urheilulliset puskurit ja sivuhelmat. Vaihteisto oli kuusiportainen. Malli tunnettiin merkinnällä Panda 100 HP.
Myös varustetasoja ei ollut kuin yksi. Vakiovarusteina oli ABS-jarrut, kaksi turvatyynyä, ohjaustehostin, ajotietokone, radio/CD-soitin ja keskuslukitus. Varustus oli paljon samanhintaista Punton perusmallia kattavampi. Ajonvakautusjärjestelmä ESP tuli vakioksi vuonna 2005.
Nelivetoisessa 4×4:ssä alustaa on nostettu viisi senttimetriä ja jousitus on säädetty maastoajoon sopivammaksi. Nelivetojärjestelmä on toteutettu viskokytkimellä, ja momenttia voidaan siirtää taka-akselistolle 70 prosenttiin saakka.
Ensimmäiset pienet uudistukset tehtiin vuonna 2007, jolloin kojelaudan väri muuttui aavistuksen verran tummemmaksi ja keulalle tuli uusi punainen Fiat-logo.
Varsinainen kasvojenkohotus tehtiin Pandalle vuonna 2010. Huomattavin muutos oli uusi kapeampi etusäleikkö.
Fiat Panda III (2011–)

| Fiat Panda III |
| --- | --- |

Valmistustiedot
Valmistusmaa:   Italia
Valmistaja:  Fiat
Konserni:  Fiat Chrysler Automobiles
Valmistusvuodet:  2011–
Muut nimet:  Fiat Pandina (2024–)
Korimalli:  5-ovinen hatchback
Luokka:  A-segmentti
Edeltäjä:  Fiat Panda II
Teknisesti samankaltaisia:  Fiat 500 Ford Ka II Lancia Ypsilon II
Tekniset tiedot
Pohjalevy:  Fiat Mini
Moottori:  R2 R3 R4
Iskutilavuus:  0,9–1,3 l
Teho:  69–90 hv
Polttoaine:  bensiini diesel
Vetotapa:  etuveto neliveto
Vaihteisto:  5-vaihteinen manuaali 6-vaihteinen manuaali 5-vaihteinen robotti
Kolmannen sukupolven Fiat Panda esiteltiin vuonna 2011. Sitä myydään perusmallina sekä kahtena maasturiversiona nimiltään 4×4 ja 4×4 Cross. Panda on nyt ensimmäistä kertaa viisipaikkainen, ja sillä on pituutta 3,7 metriä ja leveyttä sekä korkeutta 1,64 metriä. Tavaratilaa on perusmuodossa 225 litraa ja takaistuinten selkänojat taitettuna 870 litran verran.
Vuoden 2011 Euro NCAP -kolaritestistä Panda sai tulokseksi neljä tähteä viidestä.
Vakiovarusteisiin kuuluu neljä turvatyynyä, ABS-jarrut, ESP, mäkilähtöavustin, korinväriset puskurit, 14 tuuman teräsvanteet pölykapselein, ajotietokone, säädettävä ohjauspyörä, sähköikkunat edessä, manuaali-ilmastointi, radio/CD-soitin MP3-liitännällä, kauko-ohjattava keskuslukitus, taittuva takaistuimen selkänoja, päiväajovalot ja ISOFIX-kiinnikkeet turvaistuimille.
Moottorivaihtoehtoina oli aluksi neljä bensiinimoottoria ja yksi dieselmoottori. Perusmalleissa oli kaksisylinterinen 1,0 TwinAir (60 hv) tai nelisylinterinen 1,2-litrainen (69 hv). Start/Stop-järjestelmällä ja robottivaihteistolla varustettu etuvetoinen malli on kaksisylinterinen 0,9 TwinAir (85 hv). Sama moottori on myös nelivetomalleissa, mutta teholukema on niissä 90 hevosvoimaa. Nelivetoiset mallit tarjoavat 400 kilon vetokyvyn pienien lastien siirtelyyn. 1,3-litrainen (75 hv) Multijet-dieselmoottori ei kuulunut Suomen tuontiohjelmaan.
Vuoden 2020 alussa esiteltiin kevythybridimalli, jossa kolmesylinterisen 1,0-litraisen bensiinimoottorin apuna on sähkömoottori. Kyseinen malli korvasi 1,2-litraisen bensiiniversion.
Syksyllä 2020 Panda sai uudelleenmuotoillut puskurit ja uudistetun värivalikoiman. Uusi malliversio on Sport, jonka ulkonäössä on urheilullisia yksityiskohtia. Moottoriltaan se ei kuitenkaan eroa perusmalleista, vaan autossa on 1,0-litrainen (69 hv) bensiinimoottori yhdistettynä kevythybridijärjestelmään.
Vuonna 2024 esiteltiin uusi malli, jonka nimeksi tuli Fiat Pandina. Pandinassa on hätäjarrutusjärjestelmä, kaistavahti, liikennemerkkien tunnistusjärjestelmä, kuljettajan vireystilan valvonta, kaukovaloavustin, vakionopeudensäädin, takapysäköintitutkat, kojelaudassa seitsemän tuuman kosketusnäyttö, kuusi turvatyynyä ja seitsemän tuuman digitaalinen mittaristo.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Fiat Panda Wikimedia Commonsissa
Fiatin automallit
Ensimmäisen sukupolven facelift-malli (1986).
Ensimmäisen sukupolven facelift-malli (1991).
Fiat Panda 100 HP
Fiat Panda 4×4
Toisen sukupolven facelift-malli.
Fiat Panda 4×4
Fiat Panda Cross
Mäntsälän ilmailukerho

Mäntsälän ilmailukerho (MILK Ry) on kevytilmailun harrastusseura, ts. moottorilentoseura.
Kerho perustettiin 1989 Mäntsälässä, josta se siirtyi Hyvinkään lentokentälle. 2005-2019 toiminta tapahtui pääosin Malmin lentoasemalta Helsingissä ja Hyvinkään lentopaikalta. Malmin lentoaseman alasajon takia kerho siirtyi vuoden 2019 lopussa Nummelan lentopaikalle, jossa toiminta jatkuu.
Kerhon lentokalustoon kuuluu vuonna 2025 kaksi ultrakevytlentokonetta: ATEC 122 Zephyr 122, ja ATEC 321 Faeta NG. Kerho vuokraa koneet kerholaisille, ja antaa ultrakeveiden lentokoneiden lupakirjaan tähtäävää koulutusta sekä jatkokoulutusta.
Aiheesta muualla

kerhon kotisivut
Pekka Loiri

Pekka Loirin juliste, 1991.
Veli-Pekka Loiri (s. 30. maaliskuuta 1946) on suomalainen graafinen suunnittelija, jota pidetään yhtenä suomalaisen julistetaiteen uranuurtajista. Loiri on suunnitellut kirjankansia, kulttuurijulisteita, postimerkkejä ja yritysten ilmeitä. Loirin suunnittelemia kirjankansia ja julisteita on ollut näyttelyissä muun muassa Prahassa ja Bogotassa 2008. Loiri toimii Lahden julistebiennaalin johtajana.
Loiri on opiskellut taidegraafikko Aukusti Tuhkan graafisessa koulussa 1971–1972.
Loiri aloitti uransa mainostoimistossa ja oli sen jälkeen WSOY:n art director 1973–1981. Hän on ollut Taideteollisen korkeakoulun opettaja vuodesta 1978. Hän on opettanut ja toiminut rehtorina MG-koulussa. Lisäksi hän on opettanut monissa merkittävissä ulkomaisissa alan oppilaitoksissa. Hän on kirjoittanut graafisesta suunnittelusta muun muassa alan oppikirjoja ja toiminut tuomarina kilpailuissa kotimaassa ja ulkomailla.
Näyttelijä Vesa-Matti Loiri oli Pekka Loirin veli ja kapellimestari Paavo Berglund oli hänen serkkunsa. Pekka Loirin tytär on kirjailija ja sanoittaja Lilli Loiri.
Julkaisut

Simppeli = Simply / [Pekka] Loiri. 2006
Typo : pieni käytösopas typografian laatijalle / Pekka Loiri, Inforviestintä, 2004
Muutos! : ajatuksia kehityksestä, rahoituksesta ja yritystoiminnasta / [toimituskunta: Matti Karhu, Pekka Loiri, Hannele Vuori]. Finnfund, 2000
Portfolio Pekka Loiri : posters = Julisteita = Affischer = Manifest, Inforviestintä, 2000
Huom! : visuaalisen viestinnän käsikirja / Pekka Loiri, Elisa Juholin, Inforviestintä, 1998
Palkinnot ja tunnustukset

Suomen Leijonan Pro Finlandia -mitali 6.12.2010
Platinahuippu 2009
Vuoden graafikko 1991
Valtion taideteollisuuspalkinto 1984
New Yorkin teatterijulistekilpailun kultamitali 1991
Coloradon julistebiennaali, I palkinto 1993
Osnabrück Theatre Plakat Biennale, kunniamaininta 1997
ICOGRADA Excellence Award, Kansainvälinen julistebiennaali, Helsinki 1997
Bienal International del Cartel en Mexico, pronssimitali 2002
Kansainvälinen julistetriennaali, Trnava 2003
Aiheesta muualla

Pekka Loiri; graphic design, Finland. Graphis 315 (1998): 152-55.
Pilot Posters! Lahti: Salpausselän Kirjapaino, 1991.
Who’s Who in Graphic Design. Zurich: Benteli-Werd Verlags, 1994.
Who’s Who in the World. New Providence: Marquis Who’s Who, 1998-2000.
http://posterswithoutborders.com/Pekka-Loiri .
| Auktoriteettitunnisteet  |
| --- | --- |
Kansainväliset:  ISNI  VIAF  WorldCat 
Kansalliset:  Saksa  Suomi (KANTO)  Tšekki
Fiat 500 (2007)

| Fiat 500 |
| --- | --- |

Valmistustiedot
Valmistusmaa:   Meksiko  Puola
Valmistaja:  Fiat
Konserni:  Fiat Chrysler Automobiles
Valmistusvuodet:  2007–2024
Korimalli:  3-ovinen hatchback
Luokka:  A-segmentti
Edeltäjä:  Fiat Seicento
Seuraaja:  Fiat 500e (2020)
Teknisesti samankaltaisia:  Fiat Panda II Ford Ka II Lancia Ypsilon II
Polttoaine:  bensiini
Vetotapa:  etuveto
Fiat 500 eli ”uusi 500” on Fiatin vuoden 2007 heinäkuussa (tasan 500 päivää julkaisun jälkeen) myyntiin tullut automalli, joka perustuu vuonna 2004 Geneven autonäyttelyssä esiteltyyn Fiat Trepiuno -konseptimalliin. Auton virallinen esittely tapahtui 4. heinäkuuta 2007 eli tasan 50 vuotta alkuperäisen 500-mallin esittelyn jälkeen. Se voitti heti seuraavana vuonna Vuoden auto Euroopassa -palkinnon. Vuoden 2007 Euro NCAP -kolaritestistä 500 sai tulokseksi täydet viisi tähteä.
Yleistä

Fiat 500:aa valmistettiin vuosina 2003–2012 Tychyssä Puolassa, kuten Fiatin toistakin kaupunkiautoa Fiat Pandaa. Auto suunniteltiin yhteistyönä Fordin kanssa, ja sama perusrakenne on käytössä toisen sukupolven Ka:ssa. Muotoilultaan uusi 500 muistuttaa hyvin paljon vanhaa Fiat 500:aa, joka oli myyntimenestys vuosina 1957–1975. Muodot on suunnitellut Fiat Style Centre.
Kyseessä on kolmiovinen, nelipaikkainen hatchback, joka on sentin verran Pandaa lyhyempi. Uuden 500-mallin sisustuksen on suunnitellut myös Minin sisustuksesta vastannut Frank Stephenson. Autoon oli saatavana paljon ulkonäköön liittyviä varusteita, ja eri väriteemoja ja varusteita yhdistelemällä autosta saatiin yli puoli miljoonaa versiota.
Uudesta Fiat 500:sta esiteltiin myös Abarth-versio. Abarthissa on edeltäjänsä tapaan levennetyt lokasuojat, jotta alle mahtuvat leveämmät renkaat jäykistetyllä jousituksella. Autossa on 1,4-litrainen 150-hevosvoimainen moottori, jolla auto kiihtyy 0–100 km/h runsaassa kahdeksassa sekunnissa. Esittely tapahtui perusversion yhteydessä keväällä 2007.
| --- | --- |
Fiat 500C: Fiat 500 Abarth
Moottorit

Alkuun mallissa oli kolme moottorivaihtoehtoa.
Moottorit > Moottorit

| Malli | Tyyppi | Iskutilavuus | Teho | Vääntö |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| 1.2 8v | R4 | 1242 cm3 | 51 kW (69 hv) @ 5500 r/min | 102 Nm @ 3000 r/min |
| 1.4 16v Starjet | R4 | 1368 cm3 | 74 kW (100 hv) @ 6000 r/min | 131 Nm @ 4250 r/min |
| 1.3 16v Multijet | R4 | 1248 cm3 | 55 kW (75 hv) @ 4000 r/min | 145 Nm @ 1500 r/min |
Suorituskyky

| Malli | Huippunopeus (km/h) | Kiihtyvyys (s 0–100 km/h) |
| --- | --- | --- |
| 1.2 8v | 160 | 12,9 |
| 1.4 16v Starjet | 182 | 10,5 |
| 1.3 16v Multijet | 165 | 12,5 |

Myöhemmin esiteltiin 0,9-litrainen turboahdetulla moottorilla varustettu malli, joka on ensimmäinen laajasti valmistettu kaksisylinterinen auto sitten legendaarisen Citroën 2CV:n. Moottorin sanotaan olevan normaalia 1,2-litraista taloudellisempi, mutta tuottavan kuitenkin noin 100 hevosvoiman huipputehon. Abarth-mallin moottori kehittää 150 hevosvoiman maksimitehon.
0.9 Multiair Turbo, R2, 90–110 hv
Abarth – 150 hv
Mitat

Pituus: 3 546 mm
Leveys: 1 627 mm
Korkeus: 1 488 mm
Akseliväli: 2 300 mm
Raideleveys (e/t): 1 413 / 1 407 mm
Omamassa: 865–980 kg
Tavaratila: 185 litraa
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Fiat 500 (2007) Wikimedia Commonsissa
500 Fiatin kotisivuilla
Fiatin automallit
Uusi ja vanha Fiat 500.