stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Yleisnero
Yleisneroiksi mainittuja

Aristoteles kreikkalainen filosofi ja luonnontieteilijä
Arkhimedes kreikkalainen matemaatikko ja filosofi
Leon Battista Alberti italialainen taidemaalari, runoilija, kielitieteilijä, filosofi, muusikko ja arkkitehti
Francis Bacon englantilainen kirjailija, lakimies, filosofi ja valtiomies
Al-Biruni,  persialainen luonnontieteilijä, filosofi ja teologi
Leonardo da Vinci italialainen tieteilijä, matemaatikko, insinööri, keksijä, anatomi, taidemaalari, kuvanveistäjä, arkkitehti, kasvitieteilijä, muusikko ja kirjailija
Albrecht Dürer saksalainen taidemaalari, graafikko, puupiirrosten ja kuparikaiverrusten tekijä
Sigfridus Aronus Forsius, suomalainen pappi, tähtitieteilijä, astrologi, almanakkojen julkaisija, luonnonfilosofi, runoilija ja tieteen yleismies
Benjamin Franklin Yhdysvaltain perustajaisä, sähköopin tutkija, ukkosenjohdattimen keksijä ja liberaali valtiomies
Imhotep egyptiläinen virkamies, arkkitehti, ylipappi ja valtiomies
Thomas Jefferson Yhdysvaltain itsenäisyysjulistuksen kirjoittaja ja presidentti, liberaali filosofi
Gottfried Leibniz filosofi, matemaatikko, juristi
Michelangelo italialainen taidemaalari, kuvanveistäjä, arkkitehti ja runoilija
Charles Sanders Peirce, yhdysvaltalainen filosofi, tiedemies ja matemaatikko.
Frederick W. Lanchester,  brittiläinen moottoroitujen ajoneuvojen pioneeri.
Pixote – heikomman laki

| Pixote – heikomman laki> Pixote: a Lei do Mais Fraco |
| --- | --- |

Ohjaaja:  Héctor Babenco
Käsikirjoittaja:   Héctor Babenco  Jorge Duran 
Perustuu:  José Louzeiron romaaniin Infáncia dos mortos
Tuottaja:   Paulo Francini  José Pinto  Sílvia Naves 
Säveltäjä:  John Neschling
Kuvaaja:  Rodolfo Sanches
Leikkaaja:  Luiz Elias
Lavastaja:  Clovis Bueno
Pääosat:   Fernando Ramos da Silva  Jorge Juliáo  Gilberto Moura  Edilson Lino  Zenildo Oliveira Santos 
Valmistustiedot
Valmistusmaa:  Brasilia
Tuotantoyhtiö:  Embrafilme
Levittäjä:  Embrafilme
Ensi-ilta:  1981
Kesto:  128 minuuttia
Alkuperäiskieli:  portugali
Aiheesta muualla
IMDb 
Elonet
AllMovie
Infobox OKNimi-testi OK: 
Pixote – heikomman laki  [piˈʃɔtʃi] (Pixote: a Lei do Mais Fraco) on brasilialainen elokuva vuodelta 1981. Se kertoo pienen pojan elämästä São Paulon kaduilla.
Juoni

Elokuva alkaa sosiaaliraporttimaisella selostuksella siitä, miten Brasiliassa on yli kolme miljoonaa koditonta alle 18-vuotiasta. Rikolliset Brasiliassa käyttävät alaikäisiä lapsia apureina, koska heitä ei voida syyttää rikoksista. Poliisi saa elokuvan alussa kiinni poikajoukon, jonka yksi pienimmistä on kymmenvuotias Pixote. Hän joutuu kasvatuslaitokseen ja sen henkilökunnan kaltoin kohdeltavaksi. Hän karkaa yhdessä muiden kanssa, ja pian pojat ovat vakavien rikosten tiellä.
Pääosat

| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
|   Fernando Ramos da Silva	  | … |   Pixote   |
|    Jorge Juliáo	  | … |   Lilica   |
|    Gilberto Moura   | … |  	Dito   |
|   Edilson Lino	  | … |   Chico   |
|    Zenildo Oliveira Santos	  | … |   Fumaça   |
Vastaanotto

Helena Ylänen kuvaa Helsingin Sanomissa elokuvaa sosiaalipornografiaksi, jonka juonenkäänteiksi tuntuu kelvanneen mikä tahansa kauheus. Häntä hämmästyttää, että näin tärkeästä aiheesta tehty elokuva ei tunnu oikein vakuuttavalta eikä edes kovin kiinnostavalta. Muutkin suomalaisarviot Pixotesta olivat varsin tylyjä. Kymmenestä ensi-iltakriitikosta yksi antoi elokuvalle kolme tähteä, yksi kaksi tähteä, viisi yhden tähden ja kolme ei ollut arvioinut elokuvaa. Keskiarvoksi tuli Projektio-lehden laskukaavalla 1,43 tähteä neljästä.
Yhdysvalloissa ja monissa muissa maissa elokuva sai dokumentaarisesta suoruudestaan ja tärkeästä aiheestaan hyvinkin kiittäviä arvosteluja. The New York Timesin kriitikot valitsivat Pixoten vuonna 2004 yhdeksi kaikkien aikojen tuhannesta parhaasta elokuvasta maailmassa.
Pääosan esittäjä ammuttiin

Pixotea esittävä Fernando Ramos da Silva ajautui elokuvanteon jälkeen itsekin katurikollisuuteen ja kuoli poliisin luoteihin 19-vuotiaana vuonna 1987.
Taksonomia

Tieteellinen luokittelu
Taksonomia
Systematiikka
Kladistiikka
Luokittelun tasot
yläkunta / domeeni
kunta
alakunta
osakunta
yläjakso, yläkaari
pääjakso / kaari
alajakso / alakaari
osajakso / osakaari
yläluokka
luokka
lahko
heimo
tribus
suku
sektio
sarja
laji
alalaji
muunnos / serotyyppi
muoto
erityismuoto
lajike / rotu
Termejä
taksoni
fenetiikka
kladistiikka
tyyppilaji
binominen nimistö
holotyyppi
Luettelo systematiikassa yleisistä latinan- ja kreikankielisistä sanoista
rengaslajit
Integrated Taxonomic Information System
Kasvien luokittelu
Angiosperm Phylogeny Group
APG II -luokittelu
APG III -luokittelu
Cronquistin luokittelu
Kasvien luokitus Linnén teennäisjärjestelmän mukaan
Taksonomia on tieteenala, joka tutkii eliöiden luokittelua ja luokittelee niitä taksoneihin. Sen synonyyminä esitetään yleensä nimitys tieteellinen luokittelu. Erään kuvauksen mukaan systematiikka tutkii biologisen luokittelun teoriaa ja menetelmiä ja taksonomia käytännön luokittelua.
Taksonomia voi tarkoittaa myös jonkin muun alan luokittelujärjestelmää, jolloin termillä tarkoitetaan erilaisten asioiden hierarkkista luokittelua, luokittelujärjestelmää tai luokittelun periaatteita (esimerkiksi antropologiassa). Melkein mitä tahansa, kuten elollisia ja elottomia objekteja, paikkoja tai tapahtumia voidaan luokitella jonkinlaisen taksonomisen järjestelmän mukaan.
Taksonomia poikkeaa ontologiasta siinä, että ontologia tutkii, mitä kaikkea on, kun taas taksonomia pyrkii luokittelemaan kaiken tunnetun olemassa olevan täydellisen kattavaan luokitukseen – taksonomiaan.
Aiheesta muualla

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
Biologian taksonomian perusteita: Eliöiden ja eliöryhmien tieteelliset nimet ja taksonomian tasot
Anders Bergman

| Mitalit> Maa:   Ruotsi.Miesten jääkiekko. Olympialaiset  | Mitalit> Maa:   Ruotsi.Miesten jääkiekko. Olympialaiset  | Mitalit> Maa:   Ruotsi.Miesten jääkiekko. Olympialaiset  | Maa:   Ruotsi> Miesten jääkiekko. |
| --- | --- | --- | --- |
|  Pronssia | Calgary 1988 |  |  |
| MM-kilpailut  | MM-kilpailut  | MM-kilpailut  |  |
|  Kultaa | Wien 1987 |  |  |
Anders Bergman (6. elokuuta 1963 Bollnäs – 25. syyskuuta 2024) oli ruotsalainen jääkiekkoilija, pelipaikaltaan maalivahti. Hän kuului Ruotsin maajoukkueeseen Calgaryn olympialaisissa 1988, Wienin MM-kilpailuissa 1987 ja Kanada-cupissa 1987 mutta ei saanut missään niistä peliaikaa vaan jäi kolmannen maalivahdin rooliin.
Bergman edusti kotimaansa pääsarjassa MoDo AIK:ta kausina 1982–1988 ja Färjestad BK:ta kausina 1988–1994. Hän saavutti Elitserienissä hopeaa vuosina 1990 ja 1991.
Sösdala

| Sösdala |
| --- | --- |
 Vannarödin linna
 Sösdala
 Koordinaatit: 56°02′26″N, 13°40′43″E 
Valtio:   Ruotsi
Lääni:  Skånen lääni
Maakunta:  Skåne
Kunta:  Hässleholm
Väkiluku (2021):  1 873
Sösdala on taajama Hässleholmin kunnassa Skånen läänissä samannimisessä historiallisessa maakunnassa Ruotsissa. Taajamassa oli 1 873 asukasta vuonna 2021.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Sösdala Wikimedia Commonsissa
Finnjamboree

| Finnjamboree |
| --- | --- |
Tyyppi:  suurleiri, jamboree
Järjestämistiheys:  noin kuuden vuoden välein
Ensimmäisen kerran:  Karelia, 1.–10.8.1979, Koli
Järjestäjä:  Suomen Partiolaiset
Finnjamboree on Suomen Partiolaisten suurleiri ja kansainvälinen jamboree, joka järjestetään noin kuuden vuoden välein.
Finnjamboreet

| Nro | Nimi | Paikka | Ajankohta | Osallistujia | Leirinjohtaja(t) |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| I | Karelia | Koli | 1.–10.8.1979 | noin 9 000 | Gunnel Palermaa, Asko Rantti |
| II | Miilu | Jämijärvi | 23.7.–1.8.1985 | noin 10 000 | Marjaana Suosalmi |
| III | Tervas | Kannonkoski | 1.–9.8.1990 | noin 13 500 | Risto ”Albert” Pyysalo |
| IV | Loisto | Hanko | 18.–26.7.1996 | noin 14 500 | Pekka ”Zorro” Saarela |
| V | Tarus | Padasjoki | 28.7.–5.8.2004 | noin 13 000 | Marjukka ”Mjukka” Aaltonen |
| VI | Kilke | Evo, Hämeenlinna | 28.7.–5.8.2010 | noin 10 500 | Juha ”Jeo” Lehto |
| VII | Roihu | Evo, Hämeenlinna | 20.–28.7.2016 | noin 17 000 | Heikki Otsolampi ja Jaakko ”Piitu” Piitulainen |
| VIII | Kajo | Evo, Hämeenlinna | 15.–23.7.2022 | noin 13 500 | Janne Costiander ja Maria "Kerttu" Nikkari |
Finnjamboreet > Loisto

Loisto oli neljäs Finnjamboree, joka järjestettiin Hangossa 18.–26. heinäkuuta 1996 ja sille osallistui noin 14 500 partiolaista. Loistolla oli neljä alaleiriä: Kipinä, Revontuli, Tuuli ja Slööri.
Vartiolaiset kävivät leirin aikana monissa ohjelmapisteissä. Lisäksi leirin aikana oli useita yhteisiä ohjelmia, kuten avajaiset, messu, seminaareja, näyttelyitä, vierailupäivän markkinat sekä päättäjäiset. Leirin aikana kilpailtiin Scout-jollien maailmanmestaruudesta sekä Suomen Partiolaisten suunnistusmestaruuksista.
Partiolaisten keskuudessa esiintyi leirin aikana Kauramies (Antti Brax), jonka tehtävänä oli suojella uhanalaisia rantakauroja. Elinvoimansa hän sai kaurapuurosta.
Finnjamboreet > Tarus

Tarus oli viides Finnjamboree, joka järjestettiin 28. heinäkuuta – 5. elokuuta 2004 Padasjoella, Iso-Tarus-järven rannalla. Tarukseen osallistui noin 12 000 suomalaista sekä noin 1 000 ulkomaalaista partiolaista. Taruksen leirinjohtajana toimi Marjukka Aaltonen ja varaleirinjohtajana Kaj Kanervavuori. Leirin aikana satoi suuren osan ajasta, ja lehdistössä huomioitiinkin tämä muun muassa maininnalla siitä, että monet muut ulkoilmatapahtumat olisi vastaavilla sademäärillä jouduttu keskeyttämään.
Tarus rakennettiin, kuten partioleirit yleensäkin, lähinnä vapaaehtoisvoimin. Alueella oli muun muassa kahviloita, leirisairaala sekä ensiapupisteitä, palokunta, turva (järjestyksenvalvojat) sekä kauppoja. Leirin osallistujat jaettiin kahteen luokkaan: vartiolaiset sekä muut. Vartiolaiset kiersivät leirin eri toimintapisteissä, kun taas muut olivat töissä palvelutehtävissä tai savuissa. Savu tarkoittaa yhden tai useamman lippukunnan muodostamaa majoittumisyksikköjä, joissa leiriläiset asuivat. Savut sijaitsivat alaleireissä, joita oli seitsemän: Kulo, Uitto, Justeeri, Patikka, Korpi, Stocken ja Savotta. Pienimmät partiolaiset majoittuivat vanhempiensa kanssa perheleiri Lastussa.
Finnjamboreet > Kilke

Kilke oli kuudes Finnjamboree. Se järjestettiin Hämeenlinnassa, Evon uudessa nuorisoleirikeskuksessa 28. heinäkuuta – 5. elokuuta 2010. Leirille osallistui noin 10 000 partiolaista, joista 600 oli ulkomaalaisia. Kilke jaettiin seuraaviin viiteen alaleiriin, jotka olivat Kaleva, Raffu, Tuikku, Lapa ja perheleiri Pöpö.
Kilkkeellä toimi neljä tehtävälaaksoa: Ilmalaakso, Vesilaakso, Maalaakso ja Tulilaakso.
Finnjamboreet > Roihu

Roihu oli järjestyksessään seitsemäs Finnjamboree. Se järjestettiin 20.–28. heinäkuuta 2016 edellisen Finnjamboreen tapaan Evon nuorisoleirikeskuksessa Hämeenlinnan Evolla. Leirille osallistui noin 17 000 osallistujaa, joista noin 3 000 oli ulkomaalaisia partiolaisia. Roihun perheleiri oli nimeltään Riehu.
Finnjamboreet > Kajo

Kajo oli järjestyksessään kahdeksas Finnjamboree. Se järjestettiin 15.–23. heinäkuuta 2022 edellisten Finnjamboreiden tapaan Evon nuorisoleirikeskuksessa Hämeenlinnan Evolla. Leirille osallistui noin 13 500 ihmistä. Kajolle ilmoittautui noin 1000 ulkomaalaista.
Aiheesta muualla

Suomen Partiolaiset
PartioWiki
Kajo2022
Putkinotko (televisiosarja)

| Putkinotko |
| --- | --- |
 DVD-julkaisun kansi.
Tyyli:  draama
Kestoaika:  253 minuuttia
Pääosissa:  Vesa-Matti Loiri Eija Vilpas Jyrki Kovaleff
Alkuperämaa:   Suomi
Alkuperäiskieli:  suomi
Verkko:  Yle TV2
Esitetty:  20. joulukuuta 1998 –
Tuotantokausia:  1
Jaksoja:  3
Tuotanto
Ohjaaja(t):  Reima Kekäläinen
Käsikirjoittaja(t):  Reima Kekäläinen
Säveltäjä(t):  Jukka Pääkkönen
Leikkaaja(t):  Reima Kekäläinen
Lavastaja(t):  Ensio Suominen
Kuvaaja(t):  Kauko Peltola
Tuotantoyhtiö(t):  Yle TV2
Aiheesta muualla
IMDb 
Elonet
Putkinotko on suomalainen television minisarja vuodelta 1998. Se perustuu Joel Lehtosen samannimiseen romaaniin, joka julkaistiin 1919–1920. Televisiosarjan käsikirjoitti ja ohjasi Reima Kekäläinen.
Jaksot

Ahkera akka
Laiska viinatrokari
Tuhma herra
Juoni

Putkinotko on köyhä torppa, jota isännöi lorvaileva viinatrokari Juutas Käkriäinen ja emännöi sanavalmis Rosina Käkriäinen. Perheessä on kymmenen lasta. Juutaksen ja Rosinan keskustelut ovat suorasukaista sanasotaa vailla sievisteleviä kiertoilmauksia. Lehtosen romaani tapahtuu yhden kesäpäivän aikana, kuten myös televisiosarja. Sarjan kolmannessa osassa päärooliin nousee Aapeli Muttinen, joka omistaa Putkinotkon ja sen alueella sijaitsevan huvilan. Muttinen luovuttaa Putkinotkon Käkriäisen omistukseen, jolloin tämä saa tuta, mitä omistaminen lopulta on.
Putkinotkon historiallisena taustana on aika ennen sisällissotaa, jolloin omistavan yhteiskuntaluokan ja köyhien välit vähä vähältä kiristyivät.
Tuotanto

Putkinotkoa kuvattiin kesinä 1995, 1996 ja 1997. Sen tuotantokustannukset olivat kahdeksan miljoonaa markkaa eli noin 1,9 miljoonaa euroa vuoden 2021 rahanarvon mukaan. Mittavasta materiaalista oli määrä tuottaa kaksi elokuvaa, mutta lopulta päädyttiin noin neljä tuntia kestävään televisiosarjaan.
Julkaisut

Putkinotko esitettiin ensi kerran joulun ja uudenvuoden ajan juhlakautena 1998. Se on julkaistu myös DVD:nä ja Yleisradion maksuttomassa Areena-palvelussa, jossa se oli katsottavana vuoden ajan.
Rooleissa

| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
|  Vesa-Matti Loiri  | … |  Juutas Käkriäinen   |
|  Eija Vilpas  | … |  Rosina Käkriäinen   |
|  Hilkka Kästämä  | … |  mummo   |
|  Panu Vauhkonen  | … |  Malakias   |
|  Mikko Nousiainen  | … |  Ananias    |
|  Kati Siirilä  | … |  Saara    |
|  Jenni Loiri  | … |  Leja   |
|  Matti Järvenmäki  | … |  Topi   |
|  Anna-Kaisa Riitijoki  | … |  Sanelma   |
|  Sampo-Juhani Parikka  | … |  Jopi   |
|  Noora-Maria Riitijoki  | … |  Ester   |
|  Ellamaari Riitijoki  | … |  Repekka   |
|  Sampo-Juhani Parikka  | … |  Luukas   |
|  Jyrki Kovaleff  | … |  Aapeli Muttinen   |
|  Uula Laakso  | … |  Mauno Kypenäinen   |
|  Ulla Tapaninen  | … |  Maunon Pertta   |
|  Mari Maijala  | … |  Pertan Sanelma   |
|  Kari Franck  | … |  Könölin   |
|  Miia Nuutila  | … |  Svea   |
|  Ossi Ahlapuro  | … |  vouti   |
|  Tuula Nyman  | … |  emäntäneiti   |
|  Tommi Eronen  | … |  farmaseutti   |
|  Lorenz Backman  | … |  kitaristi   |
|  Ahti Haljala  | … |  torppari   |
|  Tuire Salenius  | … |  näyttelijätär   |
Muuta

Putkinotko-romaanista on tehty myös vuonna 1954 samanniminen elokuva. Elokuvan ohjasi Roland af Hällström, päärooleja näyttelivät Matti Lehtelä ja Elvi Saarnio.
Rocco ja hänen veljensä

| Rocco ja hänen veljensä> Rocco e i suoi fratelli |
| --- | --- |

Ohjaaja:  Luchino Visconti
Käsikirjoittaja:  Suso Cecchi D'Amico Vasco Pratolini Pasquale Festa Campanile Massimo Franciosa Enrico Medioli
Tuottaja:  Goffredo Lombardo
Säveltäjä:  Nino Rota
Kuvaaja:  Giuseppe Rotunno
Leikkaaja:  Mario Serandrei
Tuotantosuunnittelija:  Mario Garbuglia
Lavastaja:  Mario Garbuglia
Pääosat:  Alain Delon Renato Salvatori Annie Girardot Katina Paxinou
Valmistustiedot
Valmistusmaa:  Italia Ranska
Tuotantoyhtiö:  Titanus Films Marceau
Levittäjä:  Astor Pictures Netflix Fandango at Home
Ensi-ilta:  6. syyskuuta 1960 18. toukokuuta 1962 (Suomi)
Kesto:  176 minuuttia
Alkuperäiskieli:  italia
Aiheesta muualla
IMDb 
Elonet
AllMovie
Infobox OKNimi-testi OK: 
Rocco ja hänen veljensä (ital. Rocco e i suoi fratelli) on Luchino Viscontin ohjaama mustavalkoinen draamaelokuva vuodelta 1960. Elokuva kertoo suurperheen murtumisesta, sen muutettua köyhästä Etelä-Italiasta työn perässä Pohjois-Italian suurimpaan teollisuuskaupunkiin Milanoon. Nimihenkilö on Alain Delonin esittämä keskimmäinen viidestä pojasta. Tarina perustuu osin Giovanni Testorin novelliin Cosa fai, Sinatra.
Vuonna 1979 kolmekymmentä suomalaista elokuva-arvostelijaa ja -asiantuntijaa teki kukin luettelon kaikkien aikojen sadasta merkittävimmästä elokuvasta, ja Rocco oli mukana heistä yhdeksän listalla. The New York Timesin kriitikot valitsivat sen vuonna 2004 yhdeksi kaikkien aikojen tuhannesta parhaasta elokuvasta maailmassa.
Juoni

Aviomiehensä kuoleman jälkeen Rosaria Parondi (Katina Paxinou) päättää muuttaa perheensä kokonaisuudessaan Milanoon, jossa vanhin poika Vincenzo jo asuu. Saapuessaan kaupunkiin äiti ja veljet tapaavat Vincenzon juhlimasta kihlajaisiaan samalta seudulta kotoisin olevan Ginettan (Claudia Cardinale) kanssa. Alkuvaikeuksista selvittyään Rocco löytää töitä pesulasta ja Ciro opiskelun ohessa Alfa Romeo -tehtaasta. Simone (Renato Salvatori) päättää panostaa nyrkkeilyyn.
Draaman keskiöön nousevat pian sosiaaliset ristiriidat, veljesten väliset jännitteet sekä modernin suurkaupungin monimutkainen – ja usein karu – todellisuus. Näennäistä glamouria edustaa Simonelle pakkomielteeksi muodostuva prostituoitu Nadia (Annie Girardot). Tunteiden vuoristorata kääntyy alamäkeen ja päättyy traagiseen välienselvittelyyn, jonka jälkeen mikään ei ole enää entisellään.
Rooleissa

| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
|  Alain Delon  | … |  Rocco Parondi   |
|  Renato Salvatori  | … |  Simone Parondi   |
|  Annie Girardot  | … |  Nadia   |
|  Katina Paxinou  | … |  Rosaria Parondi   |
|  Alessandra Panaro  | … |  Ciron morsian   |
|  Spiros Focás  | … |  Vincenzo Parondi   |
|  Max Cartier  | … |  Ciro Parondi   |
|  Corrado Pani  | … |  Ivo   |
|  Rocco Vidolazzi  | … |  Luca Parondi   |
|  Claudia Mori  | … |  pesulatyöläinen   |
|  Adriana Asti  | … |  pesulatyöläinen   |
|  Enzo Fiermonte  | … |  nyrkkeilijä   |
|  Nino Castelnuovo  | … |  Nino Rossi   |
|  Rosario Borelli  | … |  peliluolan pitäjä   |
|  Renato Terra  | … |  Alfredo, Ginettan veli   |
|  Roger Hanin  | … |  Morini   |
|  Paolo Stoppa  | … |  Cecchi   |
|  Suzy Delair  | … |  Luisa   |
|  Claudia Cardinale  | … |  Ginetta   |
Kirjallisuutta

Huhta, Veli-Matti: ”Kolme minuuttia katedraalissa – tilallisuudesta ja arkkitehtuurista Viscontin modernisaatioeepoksessa Rocco ja hänen veljensä”. Filmihullu 1/2017.
Aiheesta muualla

Rocco and His Brothers at DVD Beaver (includes images).
Rocco and His Brothers at DVD Savant.
Mene, näe, elä

| Mene, näe, elä> Va, vis et deviens |
| --- | --- |
 Ohjaaja Radu Mihaileanu elokuvan julisteen edessä.
Ohjaaja:  Radu Mihaileanu
Käsikirjoittaja:  Alain-Michel Blanc Radu Mihaileanu
Tuottaja:  Yoram Globus Radu Mihaileanu Riccardo Tozzi
Säveltäjä:  Armand Amar
Kuvaaja:  Rémy Chevrin
Leikkaaja:  Ludo Troch
Tuotantosuunnittelija:  Eitan Levi (käännä suomeksi)
Pukusuunnittelija:  Rona Doron
Pääosat:  Moshe Agazai Moshe Abebe Sirak M. Sabahat Yael Abecassis Roschdy Zem Roni Hadar Rami Danon Raymonde Abecassis Mimi Abonesh Kebede Meskie Shibru-Sivan Hadar
Valmistustiedot
Valmistusmaa:  Ranska, Italia, Belgia, Israel
Levittäjä:  Les Films du Losange Netflix
Ensi-ilta:  2005
Kesto:  143 min
Alkuperäiskieli:  ranska heprea amhara
Aiheesta muualla
IMDb 
Elonet
AllMovie
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Mene, näe, elä (Va, vis et deviens) on vuonna 2005 ensi-iltansa saanut romanialaisen Radu Mihaileanun ohjaama ranskalainen elokuva etiopialaisesta kristitystä pojasta, joka tekeytyy juutalaiseksi päästäkseen pakenemaan nälänhätää Israeliin.
Imre Nagy

| Imre Nagy |
| --- | --- |
 Imre Nagy vuonna 1945.
Unkarin pääministeri
 24. lokakuuta 1956 – 4. marraskuuta 1956  
Edeltäjä:  András Hegedüs
Seuraaja:  János Kádár
 4. heinäkuuta 1953 – 18. huhtikuuta 1955  
Edeltäjä:  Mátyás Rákosi
Seuraaja:  András Hegedüs
Unkarin ulkoministeri
 2. marraskuuta 1956 – 4. marraskuuta 1956  
Edeltäjä:  Imre Horváth
Seuraaja:  Imre Horváth
Henkilötiedot
Syntynyt: 7. kesäkuuta 1896, Kaposvár, Itävalta-Unkari
Kuollut: 16. kesäkuuta 1958 (62 vuotta) Budapest, Unkari
Ammatti:  poliitikko
Puoliso:  Mária Égető
Tiedot
Puolue:  Unkarin kommunistinen puolue Unkarin työväenpuolue Unkarin sosialistinen työväenpuolue
Uskonto:  kalvinismi
Imre Nagy [ˈimrɛ nɒɟ] (unkarilaisittain Nagy Imre; 7. kesäkuuta 1896 – 16. kesäkuuta 1958) oli unkarilainen poliitikko, joka toimi maansa pääministerinä loka-marraskuussa vuoden 1956 kansannousun aikana.
Nuoruus ja poliittinen herääminen

Nagy syntyi Kaposvárissa perheeseen, joka oli talonpoikaista syntyperää mutta nousemassa kaupunkilaiseen keskiluokkaan. Hänen isänsä oli ollut kartanon renkinä, sittemmin lääninhallituksen ja postitoimiston vahtimestarina, ja Imre Nagy oli jo taustaltaan lähempänä kaupunkilaista pikkuporvaristoa. Muistelmissaan hän on kertonut, miten häntä koulupoikana hävetti liikkua paljasjalkaisen, perinteiseen kansanpukuun pukeutuneen isoäitinsä seurassa.
Kunnianhimoiset vanhemmat lähettivät poikansa oppikouluun, missä Imre Nagylla kuitenkin oli vaikeuksia etenkin matematiikassa, ja kun samaan aikaan isä menetti varmaksi uskotun työpaikkansa, poika joutui jättämään koulunsa kesken. Hän siirtyi ammattikouluun, missä opiskeli vuosina 1912–1914 koneasentajaksi ja aloitti sen jälkeen kauppaopiston. Nämä opinnot keskeytyivät, kun ensimmäisen maailmansodan sytyttyä Imre Nagy joutui Itävalta-Unkarin armeijaan vuonna 1915.
Heinäkuussa 1916 Imre Nagy haavoittui Venäjän rintamalla ja joutui sotavangiksi. Hänet vietiin lopulta Siperiaan, Baikaljärven alueella sijaitsevaan vankileiriin. Vuoden 1917 vallankumouksien myötä hän päätyi paikallisten bolševikkien joukkoihin, joiden riveissä hän osallistui Venäjän sisällissotaan viimeistään vuoden 1918 alusta alkaen – ilmeisesti ei vain nopeamman kotiinpaluun toivossa vaan todellakin marxilaisesta vakaumuksesta. Syyskuussa hän jäi Tšekkoslovakian legioonan vangiksi mutta onnistui pakenemaan ja piileskeli sen jälkeen Irkutskin seudulla.
Puna-armeijassa taistellessaan Imre Nagyn on väitetty olleen mukana Venäjän viimeisen tsaarin Nikolai II:n ja hänen perheensä murhassa, mutta nämä väitteet ovat perättömiä, sillä Imre Nagy oleskeli todistettavasti Irkutskin alueella vuoteen 1920 saakka.
Sodanjälkeisen Unkarin hallituksessa

Joulukuussa 1944 Neuvostoliiton tuella perustetussa Béla Miklósin väliaikaisessa hallituksessa Imre Nagy sai tehtävän maatalousministerinä. Talonpoikaisväestön muistiin hän jäi "maanjakajaministerinä"; suurmaanomistajien tilusten jakaminen köyhille talonpojille yhdistettiin hänen nimeensä. Maatalousministeriön jälkeen hän joutui ottamaan sisäministerin salkun hoitaakseen, koska siihenastista ministeriä László Rajkia pidettiin liian ankarana. Tässä tehtävässä hänen vastuulleen tuli Unkarin saksalaisvähemmistön karkottamisen järjestely. Nagy vastusti maatalouden väkivaltaista kollektivisointia ja joutui siksi yhä pahempaan kiistaan puoluejohdon kanssa. Vuonna 1949 hänet erotettiin politbyroosta, ja hän keskittyi työhönsä Kansantaloustieteen yliopistossa, missä hän johti maatalouspolitiikan laitosta. Joulukuussa 1950 hänet palautettiin hallitukseen kansanhuoltoministeriksi. Eräänlaisena kostotoimena puoluejohtaja Mátyás Rákosi määräsi hänet äärimmäisen epäsuosittuun tehtävään, vastaamaan maataloustuotteiden pakkoluovutuksesta, joka kohtasi erityisesti "kulakeiksi" tai "riistäjiksi" nimettyjä vauraampia talonpoikia.
Stalinin kuolemaa 1953 seuranneen "suojasään" aikana Nagy nostettiin pääministeriksi, koska hän oli jokseenkin ainoa puolueen johtavista "moskovalaisista", jolla ei ollut verta käsissään eikä raskaita rikoksia tunnollaan. Pääministerinä hän ryhtyi vapauttamaan talouspolitiikkaa ja parantamaan kuluttajien asemaa, teki lopun "kulakkien" listaamisesta ja talonpoikien pakottamisesta liittymään "tuotanto-osuuskuntiin". Internoidut järjestelmän viholliset vapautettiin, pahamaineinen Recskin työleiri suljettiin.
Nagy ei kuitenkaan pystynyt syrjäyttämään poliittisia vastustajiaan, jotka vuoden 1955 alussa saivat jälleen vallan käsiinsä. Kun Saksan liittotasavallan liittyminen Natoon kärjisti kansainvälistä tilannetta ja kommunistisen puolueen poliittinen linja tiukkeni uudelleen, Nagyn uudistukset alkoivat olla Moskovalle ja kommunistisen puolueen johdolle liikaa, ja Nagy erotettiin virastaan ja lopulta puolueesta vuoden 1955 lopulla.