stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Renato Dionisi

| Mitalit | Mitalit | Mitalit |  |
| --- | --- | --- | --- |
|  Renato Dionisi |  Renato Dionisi |  Renato Dionisi |  |
Maa:   Italia
Miesten yleisurheilu
| EM-kilpailut  | EM-kilpailut  | EM-kilpailut  |  |
|  Pronssia | Helsinki 1971 | seiväshyppy |  |
| Sisäratojen EM-kilpailut  | Sisäratojen EM-kilpailut  | Sisäratojen EM-kilpailut  |  |
|  Kultaa | Rotterdam 1973 | seiväshyppy |  |
|  Pronssia | München 1976 | seiväshyppy |  |
Renato Dionisi (s. 21. marraskuuta 1947) on entinen italialainen yleisurheilija. Hänen päälajinsa oli seiväshyppy.
Dionisi sijoittui seiväshypyssä neljänneksi Budapestin EM-kilpailuissa 1966 tuloksella 480 cm. Helsingin EM-kilpailuissa 1971 hän saavutti pronssia tuloksella 530 cm. Sisäratojen EM-kilpailuissa hän voitti kultaa Rotterdamissa 1973 tuloksella 540 cm sekä saavutti pronssia Münchenissä 1976 tuloksella 530 cm. Dionisi osallistui olympialaisiin Tokiossa 1964 ja Münchenissä 1972 mutta ei kummallakaan kerralla selviytynyt karsinnasta loppukilpailuun.
Dionisi paransi seiväshypyn Italian-ennätystä ensimmäisen kerran heinäkuussa 1964 tulokseen 450 cm ja viimeisen kerran kesäkuussa 1972 tulokseen 545 cm. Ennätys oli koko tämän ajan hänen hallussaan lukuun ottamatta yhtä vuotta kesäkuusta 1965 kesäkuuhun 1966, kun ennätysmiehenä oli 475 cm hypännyt Sergio Rossetti. Ennätyksensä Dionisi menetti Mauro Barellalle vuonna 1984. Italian-mestaruuksia Dionisi voitti kymmenen, mihin on seiväshyppääjistä yltänyt hänen lisäkseen vain Danilo Innocenti. Dionisin mestaruusvuodet olivat 1964–1971 sekä 1977–1978.
Diloksanidifuroaatti

| --- | --- |

Diloksanidifuroaatti
Systemaattinen (IUPAC) nimi
[4-[(2,2-diklooriasetyyli)-metyyliamino]fenyyli]furaani-2-karboksylaatti
Tunnisteet
CAS-numero: 3736-81-0
ATC-koodi: P01AC01
PubChem CID: 19529
DrugBank: DB14638
Kemialliset tiedot
Kaava: C14H11NCl2O4 
Moolimassa: 328,138
SMILES: Etsi tietokannasta: eMolecules, PubChem
Fysikaaliset tiedot
Sulamispiste: 112,5–114 °C 
Farmakokineettiset tiedot
Hyötyosuus:  ?
Proteiinisitoutuminen: >99,5 %
Metabolia: Suolistossa
Puoliintumisaika: 3 tuntia
Ekskreetio:  ?
Terapeuttiset näkökohdat
Raskauskategoria:  ?
Reseptiluokitus:    
Antotapa: oraalinen
Diloksanidifuroaatti (C14H11NCl2O4) on aromaattisiin amideihin ja estereihin kuuluva orgaaninen yhdiste. Yhdistettä käytetään lääketieteessä amebojen aiheuttaman punataudin hoitoon. Diloksanidifuroaatti kuuluu WHO:n laatimaan tärkeimpien lääkeaineiden luetteloon.
Ominaisuudet ja käyttö

Diloksanidifuroaatti on huoneenlämpötilassa valkoista kitestä ainetta, joka liukenee hieman veteen, etanoliin ja dietyylieetteriin. Se on rakenteeltaan diloksanidin ja furoiinihapon esteri ja se hydrolysoituu niiksi ihmisen suolistossa. Diloksanidi on diloksanidifuroaatin aktiivinen metaboliitti eli diloksanidifuroaatti on siis aihiolääke. Diloksanidin vaikutusmekanismia ei tunneta tarkasti, mutta se saattaa estää alkueläinten proteiinisynteesiä. Lääkeaine tehoaa Entamoeba histolytica-alkueläimeen ja sen aiheuttamaan punatautiin. Diloksanidi tehoaa erityisesti alkueläimen kystamuotoihin, joihin esimerkiksi metronidatsoli tai tinidatsoli eivät tehoa. Diloksanidifuroaatti annostellaan suun kautta tablettina.
Haittavaikutukset

Diloksanidifuroaatti on yleisesti ottaen hyvin siedetty lääkeaine. Mahdollisia haittavaikutuksia voivat olla lievä vatsakipu, huonovointisuus, oksentelu, ilmavaivat ja ihottuma.
Valmistus

Diloksanidifuroaatin synteesin ensimmäisessä vaiheessa 4-(N-metyyliamino)fenoli reagoi diklooriasetyylikloridin kanssa muodostaen diloksanidia. Diloksanidi reagoi pyridiinin läsnäollessa furoyylikloridin kanssa diloksanidifuroaatiksi.
Dimetomorfi

| Dimetomorfi |
| --- | --- |

Tunnisteet
IUPAC-nimi:  3-(4-kloorifenyyli)-3-(3,4-dimetoksifenyyli)-1-morfolin-4-yyliprop-2-en-1-oni
CAS-numero:  110488-70-5
PubChem CID:  86298
SMILES:  COC1=C(C=C(C=C1)C(=CC(=O) N2CCOCC2)C3=CC=C(C=C3)Cl)OC
Ominaisuudet
Molekyylikaava:  C21H22NClO4
Moolimassa:  387,846 g/mol
Sulamispiste:  137,2 °C
Tiheys:  1,32 g/cm3
Liukoisuus veteen:  Alle 0,05 g/l (25 °C)
Dimetomorfi (C21H22NClO4) on aromaattinen orgaaninen yhdiste. Yhdistettä käytetään maataloudessa fungisidina.
Ominaisuudet, valmistus ja käyttö

Huoneenlämpötilassa dimetomorfi on väritöntä tai ruskehtavaa kiteistä ainetta. Yhdiste ei käytännöllisesti katsoen liukene veteen, mutta liukenee orgaanisiin liuottimiin kuten metanoliin, asetoniin, tolueeniin ja dikloorimetaaniin. Dimetomorfilla on E- ja Z-isomeerit, joista Z-isomeeri on fungisidina tehokkaampi.
Dimetomorfin valmistuksen ensimmäisessä vaiheessa veratroli reagoi Friedel–Crafts-asylointireaktiolla p-klooribentsoyylikloridin kanssa muodostaen 4-kloori-3',4'-dimetoksibentsofenonia. Seuraava vaihe on joko reaktio trietyylifosfonoasetaatin kanssa ja tämän jälkeen reaktio morfoliinin kanssa tai reaktio N-asetyylimorfoliinin kanssa emäksisissä olosuhteissa.
Dimetomorfia käytetään perunan, tomaatin ja viiniköynnösten munasienitautien torjuntaan. Yhdiste on hyväksytty käytettäväksi kasvinsuojeluaineena muun muassa Euroopan unionin alueella.
Aiheesta muualla

PubChem: Dimethomorph (englanniksi)
PubChem: Z-Dimethomorph (englanniksi)
Toxin and Toxin Target Database (T3DB): Dimethomorph (englanniksi)
Food and Agriculture Organization of the United Nations (FAO): Dimethomorph (englanniksi) pdf
Dilophosaurus

| Dilophosaurus |
| --- | --- |
 Rekonstruoitu kallo
Tieteellinen luokittelu
Domeeni::  Aitotumaiset Eucarya
Kunta::  Eläinkunta Animalia
Pääjakso::  Selkäjänteiset Chordata
Alajakso::  Selkärankaiset Vertebrata
Luokka::  Matelijat Reptilia
Ylälahko::  Dinosaurukset Dinosauria
Lahko::  Liskonlantioiset Saurischia
Alalahko::  Teropodit Theropoda
Suku::  †Dilophosaurus  Welles, 1970
Laji::  wetherilli
Kaksiosainen nimi
 † Dilophosaurus wetherilli  (Welles, 1954) 
Katso myös
   Dilophosaurus Wikispeciesissä   Dilophosaurus Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OK: 
Dilophosaurus eli ”kaksiharjalisko” on sukupuuttoon kuollut petodinosaurussuku, joka eli Pohjois-Amerikan lounaisosissa varhaisjurakaudella. Se sisältää lajin Dilophosaurus wetherilli.
Ulkonäkö

Dilophosaurus oli sukulaistensa tavoin kevytrakenteinen. Se kasvoi noin kuusimetriseksi ja painoi 300–500 kilogrammaa. Kaula oli pitkä ja kapea. Se oli luultavasti nopea peto, joka juoksi kiinni saaliinsa. Hampaat olivat pitkät, piikkimäiset ja terävät, mutta niin ohuet, etteivät ne soveltuneet saaliin tappamiseen.lähde? Dilophosaurus luultavasti tappoi saaliinsa kynnellisillä eturaajoillaan leukojen sijasta, tai söi raatoja.lähde? Toisen teorian mukaan Dilophosaurus käytti kalaa ravintonaan. Dilophosauruksen ja spinosaurien kallojen yhtäläisyydet tukevat tätä ajatusta.lähde?
Dilophosauruksen tunnetuin piirre olivat sen pääkallossa sijainneet parilliset, puoliympyrän muotoiset, luiset harjanteet. Nämä ohuet heltat ylsivät silmien taakse asti. Niiden käyttöä ei tunneta, mutta harjanteiden ohuudesta päätellen ne tuskin toimivat aseina. Niissä oli matalia onteloita ja reikiä, jotka toimivat mahdollisesti ilmapusseina.lähde? Vaihtoehtoisesti ne ovat voineet toimia erottaakseen lajit ja yksilöt toisistaan, tai kumppanin houkuttelussa. Joillakin yksilöillä (ehkä naarailla)kenen mukaan? oli pienempi heltta.
Toisin kuin useissa elokuvissa, tv-sarjoissa ja peleissä kuvataan, ei dilophosauruksella ole ollut samankaltaista kaulusta kuin kaulusliskolla.
Löytöhistoria

Vuonna 1942 Samuel Paul Wellesin tutkijaryhmä löysi najavointiaanien johtamana ensimmäiset Dilophosauruksen jäänteet Arizonasta. Löytö nimettiin Megalosaurus wetherilliksi. Myöhemmin se siirrettiin omaan sukuunsa Dilophosaurus.
Dilophosaurus populaarikulttuurissa

Dilophosaurus esiintyy Jurassic Park -elokuvassa ja Dinosauruspuisto-kirjassa. Molemmissa Dilophosaurus pystyy sylkemään myrkkyä suustaan. Mitään todisteita dinosauruksen myrkyllisyydestä ei kuitenkaan ole.lähde? Elokuvassa Dilophosaurusta on myös pienennetty, tai se on poikanen, jottei se veisi mielenkiintoa elokuvan suurimmalta dinosaurukselta, Tyrannosaurus rexiltä.kenen mukaan? Elokuvassa Dilophosauruksen kaulan ympärillä on myös suuri värisevä kaulus, kuten nykyajan kaulusliskoilla. Se esiintyi myös Discoveryn sarjassa Dinosaurusten aika. Yhdysvaltalaisessa Dinosaurs-sarjassa Earl Sinclairin vaimo ”Fran” on Dilophosaurus.
Taiteilijan näkemys
Käännös suomeksi
Diktynnan temppeli

| Diktynnan temppeli Diktynnaion> Δικτύνναιον |
| --- | --- |
 Diktynnaionin raunioita.
Sijainti:  Rodopós, Plataniás, Chaniá, Kreeta, Kreikka
Koordinaatit:  35°39′52″N, 23°46′1″E
Rakennustyyppi:  kreikkalainen temppeli
Valmistumisvuosi:  600-luku eaa. / 123 jaa.
Tyylisuunta:  doorilainen
 
Lisää rakennusartikkeleitaArkkitehtuurin teemasivulla
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Diktynnan temppeli eli Diktynnaion (m.kreik. Δικτύνναιον, lat. Dictynnaeum) oli antiikin aikainen Diktynnalle eli Britomartikselle omistettu kreikkalainen temppeli Kreetan saarella Kreikassa. Sen arkeologinen kohde, joka tunnetaan nykyisin myös nimillä Díktyna tai Díktina, sijaitsee Rodopóksen niemimaalla Plataniáksen kunnassa.
Historia

Temppeli oli rakennettu alun perin arkaaisella kaudella 600-luvun lopulla eaa. Uusi temppeli rakennettiin samalle paikalle noin vuonna 524–519 eaa. Herodotoksen mukaan sen rakensivat samoslaiset, joiden siirtokuntana Kydonia oli. Temppelin paikka oli sama, jossa kreetalaisessa mytologiassa Diktynna hyppäsi mereen paetessaan kuningas Minosta. Ajan kuluessa Diktynna samaistettiin Artemiihin.
Diktynnaion oli antiikin ajan Kreetan merkittävin kulttipaikka ja monet saaren kaupunkivaltiot, kuten Kydonia ja Polyrrhenia, kiistelivät sen hallinnasta. Temppeli oli ilmeisesti alun perin Kydonian hallinnassa. Polyrrhenia hallitsi sitä 200-luvun eaa. alkupuolella, ja Kydonia jälleen 100-luvulla ja ensimmäisen vuosisadan alussa eaa. Roomalaisten vallattua saaren se siirtyi ilmeisesti lopullisesti Polyrrhenian valtaan. Joskus Diktynnaionin on ehdotettu olleen jopa kaupunki, joka olisi lyönyt omaa rahaa. Temppelin uudelleenrakentamista suunniteltiin ilmeisesti jo keisari Augustuksen kaudella, mutta työ jäi ilmeisesti kesken.
Temppeli kukoisti erityisesti roomalaisella kaudella keisari Hadrianuksen sekä tämän seuraajien aikana. Hadrianuksen aikana noin vuonna 123 jaa. rakennettiin temppelin viimeinen vaihe, jonka rauniot ovat paikalla edelleen. Roomalaisella kaudella rakennettiin myös temppelin ja Polyrrhenian kaupungin välinen tie. Kerrotaan, että ihmiset toivat uhrilahjansa kävellen temppelille paljain jaloin. Temppelin tuottamia lahjoitusvaroja käytettiin julkisten töiden rahoittamiseen eri puolilla Kreetaa.
Temppelin arkeologiset kaivaukset suoritettiin vuonna 1942.
Rakennus ja löydökset

Diktynnan temppelin rauniot sijaitsevat Ménies-nimisessä lahdenpoukamassa sijaisevan hiekkarannan äärellä, lähes Rodopóksen niemimaan päässä sen koillisrannikolla. Antiikin aikana niemi tunnettiin nimellä Tityros.
Temppeli on koko Kreetan ainoa tunnettu peripteraalitemppeli. Se edusti doorilaista tyyliä ja sen koko oli noin 14 × 33,5 metriä. Temppeli oli rakennettu noin 55 × 50 metrin kokoiselle terassitasanteelle, joka oli kolmelta merenpuoleiselta sivulta reunustettu stoilla eli pylväshalleilla. Temppelin alttari sijaitsi sen lounaispuolella. Alueen sisäänkäynti oli propylonin kautta.
Paikalta on löydetty myös muun muassa akveduktin jäänteitä sekä neljä suurta vesisäiliötä. Laaksosta temppelin länsipuolelta on löydetty pyhiinvaeltajille tarkoitettujen majoitusrakennusten ja muiden talojen sekä jonkinlaisen agoran sekä odeionin kaltaisen rakennuksen rauniot. Polyrrheniaan johtaneen tien pituudeksi mainitaan antiikin lähteissä 11 roomalaista mailia eli yli 16 kilometriä, joskin temppelin ja kaupungin välinen etäisyys on ollut suurempi. Osia tiestä on löydetty, ja sen leveys on ollut noin kuusi metriä.
Arkeologisissa kaivauksissa paikalta on löydetty muun muassa Artemiin patsas sekä Hadrianuksen patsaan pää. Ne ovat nykyisin Chanián arkeologisessa museossa.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Diktynnan temppeli Wikimedia Commonsissa
Diktynnaionin arkeologista aluetta.
Artemiin patsas Diktynnan temppelistä roomalaiselta kaudelta. Chanián arkeologinen museo.
Dionysia-juhlien voitot

| Dionysia-juhlien voitot> Νῖκαι Διονυσιακαὶ.Alkuperäisteos |
| --- | --- |
Kirjailija:  Aristoteles
Kieli:  muinaiskreikka (klassinen)
Genre:  historia
Julkaistu:  300-luku eaa.
Löydä lisää kirjojaKirjallisuuden teemasivulta
Dionysia-juhlien voitot (m.kreik. Νῖκαι Διονυσιακαὶ, Nikai Dionysiakai) oli Aristoteleen kirjoittama teos, joka kokosi yhteen tietoja Ateenan näytelmäkilpailuiden voittajista. Teos ei ole säilynyt nykyaikaan, mutta se tunnetaan paitsi muilta kirjailijoilta säilyneistä maininnoista myös piirtokirjoitusten kautta.
Hesykhioksella teoksen nimi esiintyy pidemmässä muodossa, Kaupunki-Dionysian ja Lenaia-juhlan Dionysian voitot (Νῖκαι Διονυσιακαὶ ἀστικαὶ καὶ Ληναικαί, Nikai Dionysiakai astikai kai Lēnaikai). Tästä nimestä voidaan päätellä, että teos on luetellut Ateenan näytelmäkilpailuiden voittajia sekä kaupunki-Dionysian juhlilla että Lenaia-juhlilla.
Aristoteles on kirjoittanut teoksen Ateenassa toisella jaksollaan, vuosien 334-323 välillä. Ateenasta on löydetty piirtokirjoitus, josta käytetään nimitystä Fasti, joka liittyy sisällöltään Aristoteleen luetteloon. Jotkut tutkijat ovat katsoneet, että Aristoteleen teos olisi toiminut piirtokirjoituksen lähteenä, mutta tämä ei välttämättä pidä paikkaansa ajoituksellisista syistä.
Aristoteles kokosi tietoa näytelmäkilpailuiden voittajista myös teokseensa Näytelmäluettelot (Didaskaliai). Dionysia-juhlien voitot on saattanut olla tämän toisen luettelon eräänlainen lisäosa.
Ding-a-dong

| Ding-a-dong |
| --- | --- |
 Singlejulkaisun kansikuva.
Kappaleen tiedot
Esittäjä(t):  Teach-In
Säveltäjä(t):  Dick Bakker
Sanoittaja(t):  Will Luikinga, Eddy Ouwens
Euroviisutiedot
Vuosi:  1975
Maa:  Alankomaat
Kieli:  englanti
Sijoitus:  1.
Pisteet:  152
Ding-a-dong on vuoden 1975 Eurovision laulukilpailun voittokappale. Sen esitti yhtye nimeltä Teach-In englanniksi ja se toi Alankomaille neljännen voiton. Kappale sai 152 pistettä voittaen seuraavaksi tulleen Ison-Britannian 14 pisteellä. Se esiintyi kilpailuissa ensimmäisenä.
Kappaleen levymyynti ja listasijoitukset jäivät laimeiksi, eikä sitä nykyään pidetä Euroviisujen parhaimmistoon kuuluvana voittokappaleena, lähinnä älyttömäksi kritisoidun sanoituksensa takia. Hanne lauloi sen suomeksi. Saksalaisyhtye BeFour teki kappaleesta oman version vuonna 2009.
Aiheesta muualla

Kappaleen sanat
Eurovision laulukilpailun voittaneet kappaleet
| --- | --- |
1950-luku:   1956: ”Refrain”  1957: ”Net als toen”  1958: ”Dors, mon amour”  1959: ”Een beetje” 
1960-luku:   1960: ”Tom Pillibi”  1961: ”Nous les amoureux”  1962: ”Un premier amour”  1963: ”Dansevise”  1964: ”Non ho l’età”  1965: ”Poupée de cire, poupée de son”  1966: ”Merci, Chérie”  1967: ”Puppet on a String”  1968: ”La, la, la”  1969: ”Boom Bang-a-Bang”  ”De troubadour”  ”Un jour, un enfant”  ”Vivo cantando” 
1970-luku:   1970: ”All Kinds of Everything”  1971: ”Un banc, un arbre, une rue”  1972: ”Après toi”  1973: ”Tu te reconnaîtras”  1974: ”Waterloo”  1975: ”Ding-a-dong”  1976: ”Save Your Kisses for Me”  1977: ”L'oiseau et l'enfant”  1978: ”A-Ba-Ni-Bi”  1979: ”Hallelujah” 
1980-luku:   1980: ”What’s Another Year?”  1981: ”Making Your Mind Up”  1982: ”Ein bißchen Frieden”  1983: ”Si la vie est cadeau”  1984: ”Diggi-loo diggi-ley”  1985: ”La det swinge”  1986: ”J’aime la vie”  1987: ”Hold Me Now”  1988: ”Ne partez pas sans moi”  1989: ”Rock Me” 
1990-luku:   1990: ”Insieme: 1992”  1991: ”Fångad av en stormvind”  1992: ”Why Me?”  1993: ”In Your Eyes”  1994: ”Rock ’n’ Roll Kids”  1995: ”Nocturne”  1996: ”The Voice”  1997: ”Love Shine a Light”  1998: ”Diva”  1999: ”Take Me to Your Heaven” 
2000-luku:   2000: ”Fly on the Wings of Love”  2001: ”Everybody”  2002: ”I Wanna”  2003: ”Everyway That I Can”  2004: ”Wild Dances”  2005: ”My Number One”  2006: ”Hard Rock Hallelujah”  2007: ”Molitva”  2008: ”Believe”  2009: ”Fairytale” 
2010-luku:   2010: ”Satellite”  2011: ”Running Scared”  2012: ”Euphoria”  2013: ”Only Teardrops”  2014: ”Rise Like a Phoenix”  2015: ”Heroes”  2016: ”1944”  2017: ”Amar pelos dois”  2018: ”Toy”  2019: ”Arcade” 
2020-luku:   2020: Ei järjestetty  2021: ”Zitti e buoni”  2022: ”Stefania”  2023: "Tattoo"  2024: "The Code"
Dimedoni

| Dimedoni |
| --- | --- |


Tunnisteet
IUPAC-nimi:  5,5-dimetyylisykloheksaani-1,3-dioni
CAS-numero:  126-81-8
PubChem CID:  31358
SMILES:  CC1(CC(=O)CC(=O)C1)C
Ominaisuudet
Molekyylikaava:  C8H12O2
Moolimassa:  140,176 g/mol
Sulamispiste:  148-150 °C (hajoaa)
Liukoisuus veteen:  4,16 g/l (25 °C)
Dimedoni (C8H12O2) on rengasrakenteinen diketoneihin kuuluva orgaaninen yhdiste. Yhdistettä voidaan käyttää reagenssina analyyttisessä kemiassa ja orgaanisen kemian synteeseissä.
Ominaisuudet

Dimedoni on huoneenlämpötilassa valkoista tai keltaista kiteistä ainetta. Yhdiste liukenee hieman veteen ja liukoisuus on suurempi lämpimään kuin viileään veteen. Lisäksi se liukenee moniin orgaanisiin liuottimiin kuten etanoliin, etikkahappoon, kloroformiin ja bentseeniin. Dimedonin vesiliuoksest hapettuvat hitaasti ilman hapen ja valon vaikutuksesta. Dimedoni on heikko happo ja sen pKa-arvo on 5,15.
Muiden 1,3-dikarbonyyliyhdisteiden tavoin dimedonilla esiintyy keto-enolitautomeriaa ja enolimuotoa stabilisoi resonanssi. Kloroformiliuoksessa noin 66 % dimedonimolekyyleistä esiintyy diketonina ja noin 33 % enolina. Kloroformi liuoksessa yhdiste esiintyy osittain dimeereinä, jotka ovat linkittyneet toisiinsa vetysidoksin. Kiinteänä yhdiste esiintyy enolina niin kutsutussa kirjekuorikonformaatiossa ja molekyylit ovat linkittyneet toisiinsa vetysidoksin ketjuksi.
Valmistus ja käyttö

Dimedonia valmistetaan dietyylimalonaatin ja mesityylioksidin välisellä reaktiolla. Reaktion ensimmäisessä vaiheessa tapahtuu Michael-additio dietyylimalonaatin enolaatin ja mesityylioksidin olefiinisen kaksoissidoksen välillä ja muodostuva välivaihe syklisoituu Claisen-kondensaatiolla muodostaen etyyli-5,5-dimetyyli-1,3-sykloheksaanidioni-4-karboksylaattia, joka hydrolysoidaan emäksisissä olosuhteissa 5,5-dimetyyli-1,3-sykloheksaanidioni-4-karboksyylihapoksi. Tästä yhdisteestä eliminoituu hiilidioksidi happokäsittelyn seurauksena ja muodostuu dimedonia.
Dimedonia käytetään analyyttisessä kemiassa tunnistamaan aldehydejä ketoneista. Aldehydien kanssa dimedoni reagoi muodostaen liukenemattoman kiteisen yhdisteen, jota kutsutaan dimetoniksi. Ketonit eivät reagoi dimedonin kanssa samoin. Dimedonista ja ketonista muodostuva dimetoni voidaan muuttaa happokäsittelyn avulla heterosykliseksi dimetonianhydridiksi. Orgaanisissa synteeseissä dimedonia voidaan käyttää suojaamaan amiineja ja heterosyklisten yhdisteiden synteeseissä. Lisäksi yhdistettä voidaan käyttää syanidi-ionien spektrofotometriseen määritykseen. Dimedoni läpäisee solukalvon ja sen enolimuoto reagoi hapettuneiden proteiinien sulfeenihapporyhmien kanssa muodostaen konjugaatin. Näitä konjugaatteja voidaan käyttää proteiinien merkitsemiseen reversiibelisti, joko ennen tai jälkeen solujen hajottamisen. Dimedoniin voidaan myös liittää fluoresoiva ryhmä, jolloin dimedonin kanssa konjugaatin muodostaneet proteiinit voidaan tunnistaa fluoresenssin perusteella.
Dimedonin keto- ja enolimuodot
Kiteisenä dimedoni esiintyy vetysitoutuneina enoliketjuina
Dimetyyliallyylipyrofosfaatti

| Dimetyyliallyylipyrofosfaatti |
| --- | --- |

Tunnisteet
IUPAC-nimi:  3-metyylibut-2-enyylifosfonovetyfosfaatti
CAS-numero:  358-72-5
PubChem CID:  647
SMILES:  CC(=CCOP(=O)(O)OP(=O)(O)O)C 
Ominaisuudet
Molekyylikaava:  C5H12O7P2
Moolimassa:  246,086 g/mol
Dimetyyliallyylipyrofosfaatti (C5H12O7P2) on orgaaninen fosforiyhdiste, joka esiintyy kaikissa elämänmuodoissa. Se on tärkeä osa terpeenien synteesiä yhdessä isomeerinsä isopentenyylipyrofosfaatin kanssa.
Terpeenien ja terpenoiden synteesi

Dimetyyliallyylipyrofosfaattia syntyy kahdella tavalla. Mevalonaattireitissä muodostuu ensin isopentenyylipyrofosfaattia, joka muunnetaan isopentenyylipyrofosfaatti-isomeraasin avulla dimetyyliallyylipyrofosfaatiksi. Dimetyyliallyylipyrofosfaatin ja isopentenyylipyrofosfaatin reagoidessa syntyy geranyylipyrofosfaattia, josta eliöt voivat muokata uusia terpeenejä.
Dimeyyliallyylipyrofosfaattia syntyy myös niin sanotulla ei-mevalonaattireitillä eli 1-deoksi-D-ksyluloosi-5-fosfaatti-reitillä. Siinä 	(E)-4-hydroksi-3-metyyli-but-2-enyylipyrofosfaatista muodostetaan dimetyyliallyylipyrofosfaattia ja isopentenyylipyrofosfaatin. Nämä kaksi reittiä ovat yhteydessä toisiinsa dimetyyliallyylipyrofosfaattimolekyylin kautta.
Aiheesta muualla

Human Metabolome Database: Dimethylallylpyrophosphate (englanniksi)
Kyoto Encyclopedia of Genes and Genomes (KEGG): Dimethylallyl pyrophosphate (englanniksi)
Dimetyyliallyylipyrofosfaatin muodostuminen mevalonaattireitillä
Diictodon

| Diictodon |
| --- | --- |
 Rekonstruktio Staatliches Museum für Naturkunde Karlsruhessa, Saksassa
 Permikausi  Wuchiaping-vaihe–Changxing-vaihe  PreЄ Є O S D C P T J K Pg N  ↓   
Tieteellinen luokittelu
Domeeni::  Aitotumaiset Eucarya
Kunta::  Eläinkunta Animalia
Pääjakso::  Selkäjänteiset Chordata
Alajakso::  Selkärankaiset Vertebrata
Kladi::  Synapsidit Synapsida
Lahko::  Terapsidit Therapsida
Kladi::  Neotherapsida
Alalahko::  †Anomodontia
Osalahko::  †Dikynodontit Dicynodontia
Heimo::  †Pylaecephalidae
Suku::  †Diictodon  Broom, 1913
Kaksiosainen nimi
 † Diictodon feliceps  (Owen, 1876) 
Synonyymit
 Emydorhynchus Broom, 1913 Pylaecephalus van Hoepen, 1934 
Katso myös
   Diictodon Wikispeciesissä   Diictodon Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OK: 
Diictodon (nimen merkitys: ”kaksi fretin hammasta”) on sukupuuttoon kuollut terapsidisuku, joka kuuluu dikynodontteihin. Se eli permikauden lopulla, ja oli tuolloin varsin yleinen. Diictodon-sukuun luettiin aikaisemmin useita lajeja: D. galeops, D. grimbeeki, D. palustris, D. psittacops, D. parringtoni ja D. tienshanensis. Nykytiedon valossa näyttää kuitenkin siltä, että lajeja olisi vain yksi, D. feliceps. Sen fossiileja on löytynyt paljolti Etelä-Afrikasta, mutta yksi tunnetaan myös Kiinasta. Tämä viittaa siihen, että lajin levinneisyys on saattanut olla Pangean laajuinen. Eräillä alueilla Etelä-Afrikassa Diictodon käsittää 40–50 % fossiililöydöistä.
Ulkonäkö

Diictodonin pituus on noin puoli metriä. Sen pää on suuri, suunnilleen 20 % eläimen ruumiinpituudesta. Tämän terapsidin kallo on keskimäärin noin 100 millimetriä pitkä. Diictodonilla on dikynodonteille tyypillisesti nokka sekä usein kaksi keilamaista kulmahammasta, mutta ei muita hampaita. Kulmahampaat saattavat kuitenkin myös puuttua. Tämä saattaa olla sukupuolten välinen ero, tai johtua jostakin muusta tekijästä. Eläimen ruumis on lieriömäinen ja häntä sekä raajat ovat lyhyet.
Elintavat

Diictodon oli kasvinsyöjä, ja se kaivoi kapeita ja korkkiruuvimaisesti mutkittelevia käytäviä, jotka päättyivät noin 1,5 metrin syvyydessä pesäkammioon. Nämä pesäkolot saattoivat olla avain Diictodonin menestykseen, sillä ilma maan alla pysyi viileänä. Siellä eläin todennäköisesti horrosti huonojen aikojen yli. Ilmeisesti Diictodon käytti kolojensa kaivamiseen takajalkojaan. Diictodonien koloja on löydetty useita noin 500 m2:n alueelta, mutta käytävät eivät ole toisiinsa yhteydessä. Tämä viittaa Diictodonien eläneen lähellä toisiaan, mutta ei yhtenäisenä yhteisönä. Diictodon oli todennäköisesti seurallinen, sillä yhtenäisenä säilyneitä luurankoja on löydetty pareittain useista näiden eläinten eläessään tekemistä käytävistä.
Luokittelu

Diictodon kuuluu heimoon Pylaecephalidae, ja on siis läheistä sukua esimerkiksi Robertialle.
Luokittelu > Fylogenia

Sidor (2003), lisätty Kwazulusaurus Maisch, (2002):
Kahden koloonsa fossiloituneen Diictodonin jäänteet
Diictodonin luuranko
Diictodonin fossiili
Diictodon-pesueen fossiili
Diictodonin täyttyneen kolon fossiili ja luuranko
Diictodonin kallo pilkistämässä kivestä. (Aiemmin nimellä ”Dicynodon grimbeeki”, mutta se on Diictodonin synonyymi.)
Diictodon felicepsin koko verrattuna ihmiseen
Diictodon felicepsin rekonstruktio