stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Holly Bourne

| Holly Bourne |
| --- | --- |
 Holly Bourne vuonna 2018
Henkilötiedot
Syntynyt: 6. toukokuuta 1986 
Kansalaisuus:  englantilainen
Ammatti:  Kirjailija
Kirjailija
Äidinkieli: englanti
Tyylilajit:  Fiktio
Aiheesta muualla
Löydä lisää kirjailijoitaKirjallisuuden teemasivulta
Holly Bourne on englantilainen kirjailija. Bourne aloitti kirjoittanjauransa uutistoimittajana ja hän on työskennellyt myös kustannustoimittajana. Toimittajana hänet on palkittu "Best Print Journalist of the Year" -palkinnolla.  Kirjailijana Bourne tunnetaan erityisesti nuorille aikuisille suunnatuista romaaneistaan.
Teoksia

Katsokaa miten onnellinen olen (How Do You Like Me Now), suom. Kristiina Vaara, Gummerus 2019
Niin käy vain elokuvissa (It Only Happens in the Movies), suom. Kristiina Vaara, Gummerus 2019
Syitä itkeä julkisesti (The Places I've Cried in Public), suom. Kristiina Vaara, Gummerus 2020
Teeskentelyä (Pretending), suom. Kristiina Vaara, Gummerus 2021
Vuosikirja (The Yearbook), suom. Kristiina Vaara, Gummerus 2021
Teoksia > Normaali-sarja

Oonko ihan normaali (Am I Normal Yet?), suom. Kristiina Vaara, Gummerus 2017
Mikä kaikki voi mennä pieleen (How Hard Can Love Be?), suom. Kristiina Vaara, Gummerus 2017
Mitä tytön täytyy tehdä (What's a Girl Gotta Do?), suom. Kristiina Vaara, Gummerus 2018
...ja onnellista uutta vuotta? (...And a Happy New Year?), suom. Kristiina Vaara, Gummerus 2018
Aiheesta muualla

Holly Bournen virallinen sivusto (englanniksi)
Holly Bourne Kirjasammossa
Moskva, Tšerjomuški

Moskva, Tšerjomuški (venäjäksi Москва, Черемушки) tai Moskova, Tšerjomuški (suom.) on Dmitri Šostakovitšin (op. 105) kolminäytöksinen musiikkikomedia (operetti) viidessä kuvaelmassa Wladimir Massin und Michail Tscherwinskin librettoon. Operetti sävellettiin vuosina 1957-58 Moskovassa. Kantaesitys oli 24. tammikuuta 1959 Moskovan Operettiteatterissa kapellimestari Grigori Stoljarowin johdolla.
Šostakovitš oli koko elämänsä nauttinut kevyemmästä musiikista, opereteista ja musikaaleista. 1950-luvun lopulla Šostakovitšille tarjoutui mahdollisuus paneutua itse operetin maailmaan kun Moskovan operettiteatterin uusi kapellimestari tilasi säveltäjältä uuden näyttämöteoksen. Libretosta vastasi 2 merkittävää ja tunnettua tuon ajan kirjailijaa.
Operetista syntyi viihdyttävä satiirinen kokonaisuus, joka pilkkasi Neuvostoliiton korruptiota ja Stalinin jälkeisen ajan idealismia. Teos pilkkaa satiirisesti ennen kaikkea Hruštšovin tunnetusti liian kunnianhimoista suunnitelmaa asuttaa väestö hätäisesti rakennettuihin uusiin kerrostalolähiöihin, jotka oltiin varusteltu modernein oivalluksin. Moskova, Tšerjomuški on satiirinen ja iloinen kuvaus kolmesta nuoresta pariskunnasta, jotka lähtevät asumaan uuteen moskovalaiseen lähiöön, mutta kokevat, että käytännön asiat ovat monimutkaisempia kuin he ensin kuvittelivat. Paikallisilla viranomaisilla on omat röyhkeät suunnitelmansa siitä, mitä he haluavat tehdä näiden uusien huoneistojen kanssa, ja yrittävät ahnaasti ottaa lahjuksia ja pitää huoneistot itsellään. Lopulta juoni päättyy oikeudenmukaisesti ja onnellisesti.
Musiikki

Moskova, Tšerjomuškin musiikki muistuttaa Šostakovitšin vitsikästä, satiiris-parodista tyyliä, jota hän käytti joissakin varhaisteoksissaan, kuten elokuvamusiikissaan "Uusi Babylon" (venäjäksi Новый Вавилон, op. 18) tai baleteissaan. Operetissaan säveltäjä kuitenkin yhdistää tyyliin romantiikan ajan charmia kuten myös 1955 jälkeen valmistuneessa orkesteriteoksessaan "Sarja varieteeorkesterille". Partituuri on täynnä energiaa ja mieliinjääviä melodioita. Šostakovitš myös lainaa ja parodioi (kuten 11. sinfoniassaan) kuuluisia katkelmia mm. Tšaikovskin "Joutsenlammesta" sekä Lehárin "Iloisesta leskestä" ja myös varioi tunnettuja venäläisiä säveltäjiä (kuten Glinka ja Borodin). Myös lännessä tunnettu "Moskovan yöt" (numerossa 19) on ujutettu sävellykseen mukaan. Šostakovitš myös lainaa ja siteeraa useampaan kertaan itseään. Tunnusmelodia "Tšerjomuški-valssi" (prologissa ja numeroissa 13, 17 ja 39) perustuu säveltäjän lauluun elokuvamusiikista "Kultaiset vuoret" (venäjäksi Златые горы, op. 30). Lidotškan laulu (numerot 6 ja 22) on versio säveltäjän kuuluisimmasta laulusta "Нас утро встречает прохладой" - "Nas utro wstretschajet prochladoi", jonka Šostakovitš sävelsi elokuvaan "Encounter" (Counterplan), op. 33.
Moi Gómez

| 0 | 1 | 2 | 3 |
| --- | --- | --- | --- |

Henkilötiedot
Koko nimi: Moisés Gómez Bordonado
Syntymäaika: 23. kesäkuuta 1994 (ikä 30)
Syntymäpaikka: Rojales, Espanja
Pelipaikka: hyökkäävä keskikenttäpelaaja
Pituus: 174 senttimetriä
Seura
Seura: Osasuna
Junioriseurat
2009–2010: Alicante
2010–2011: Villarreal
Seurat
| Vuodet | Seura | O | (M) |
| 2011 | Villarreal C | 7 | (3) |
| 2011–2013 | Villarreal B | 28 | (4) |
| 2011–2016 | Villarreal | 76 | (7) |
| 2015–2016 | → Getafe | 22 | (2) |
| 2016–2019 | Sporting Gijón | 47 | (3) |
| 2018–2019 | → Huesca | 53 | (3) |
| 2019– | Villarreal | 72 | (9) |
 Seurajoukkueuran tilastot kattavat vain kansalliset sarjat, päivitetty 14. lokakuuta 2021.
Moisés "Moi" Gómez Bordonado (s. 23. kesäkuuta 1994 Rojales, Espanja) on espanjalainen jalkapalloilija. Hän edustaa Espanjan Primera Divisiónissa pelaavaa Osasunaa ja on pelipaikaltaan hyökkäävä keskikenttäpelaaja.
Seurajoukkueura

Gómez siirtyi vuonna 2011 Villarrealin nuorisoakatemiaan paikallisseura Alicanten akatemiasta. 30. huhtikuuta 2011 hän teki ensiesiintymisensä seuran reservijoukkueessa maan toiseksi korkeimmalla sarjatasolla Segunda Divisiónissa ottelussa Gimnàstic de Tarragonaa vastaan.
28. marraskuuta 2011 Gómez pelasi ensimmäisen ottelunsa edustusjoukkueessa vieraskentällä Málagaa vastaan. 25. helmikuuta 2012 hän teki ensimmäisen maalinsa ammattilaisurallaan ottelussa Guadalajaraa vastaan. Kauden päätteeksi molemmat edustus- sekä reservijoukkue putosivat sarjaporrasta alemmaksi edustusjoukkueen jäätyä maan pääsarjassa sijalle 18.
Seuraavalla kaudella 2012–2013 Gómez teki edustusjoukkueessa 24 pelaamansa ottelun aikana yhden maalin, kun joukkue onnistui kauden päätteeksi palaamaan takaisin pääsarjaan. Elokuussa 2013 hän teki seuran kanssa uuden viisivuotisen sopimuksen. Ensimmäisen maalinsa pääsarjassa Gómez teki 13. tammikuuta 2014 ottelussa Real Sociedadia vastaan.
Aiheesta muualla

Moi Gómezin tilastot BDFutbol-sivustolla (englanniksi)
Moi Gómezin tilastot Soccerway-sivustolla (englanniksi)
Helmi Issakainen

Helmi Issakainen  (24. helmikuuta 1907 Joensuu – 15. heinäkuuta 1977 Helsinki) oli suomalainen lastenkirjailija.
Teoksia

Prinsessa Kultahelmen häät : näytelmä. 1954
Ihmeelliset helmet ; kuv. Helga Sjöstedt. Karisto 1956
Moskovskije vedomosti

Moskovskije vedomostin etusivu vuodelta 1856.
Moskovskije vedomosti (ven. Моско́вские ве́домости, ”Moskovan tiedonannot”) oli Moskovassa vuosina 1756–1917 ilmestynyt venäläinen sanomalehti.
Moskovskije vedomosti oli pietarilaisen Sankt-Peterburgskije vedomostin jälkeen Venäjän toiseksi vanhin sanomalehti. Se kuului vuoteen 1909 saakka Moskovan yliopistolle. Vuosina 1779–1789 lehteä vuokrasi Nikolai Novikov, jonka aikana se julkaisi uutisten lisäksi myös artikkeleita kirjallisuudesta, tieteestä ja taiteesta. 1840-luvulla toimittaja Jevgeni Koršin aikana Moskovskije vedomosti oli Venäjän johtava liberaali sanomalehti. Vuonna 1852 se julkaisi Ivan Turgenevin kielletyn muistokirjoituksen Gogolista, mikä johti kirjailijan pidätykseen.
Vuodesta 1863 lähtien Moskovskije vedomostista tuli Mihail Katkovin johdolla oikeistolaisten ja monarkistien äänenkannattaja. Hallituksesta riippumattomana sillä oli huomattava vaikutus viranomaisten päätöksiin. Katkovin kuoltua toimittaja Sergei Petrovskin aikana lehti oli poliittisesti väritön. Vuonna 1896 viranomaiset nimittivät toimittajaksi Katkovin työtoverin Vladimir Gringmutin. Vuoden 1905 vallankumouksen aikana Moskovskije vedomosti kävi taistelua vallankumouksellisia ja liberaaleja vastaan ja siitä tuli vasta perustetun Venäläisen monarkistipuolueen äänenkannattaja.
Vuonna 1909 toimittajaksi tuli Lev Tihomirov, joka pyrki muuttamaan Moskovskije vedomostin Pjotr Stolypinia tukevaksi puolueettomaksi oikeistolehdeksi. Vuodesta 1914 lähtien lehteä julkaisivat ja toimittivat Nazarevskin veljekset, joiden aikana se oli Moskovan monarkistien äänenkannattaja. Toisin kuin suurin osa muista oikeistolehdistä Moskovskije vedomosti jatkoi ilmestymistään myös helmikuun vallankumouksen jälkeen. Bolševikit lakkauttivat sen heti kaapattuaan vallan.
Moskovskije vedomosti oli 1800-luvun puoliväliin saakka Venäjän suurin sanomalehti. Sen levikki oli Novikovin aikana lähes 4 000, vuonna 1862 6 000 ja vuosina 1865–1866 12 000 kappaletta. Lehti ilmestyi vuoteen 1842 saakka kahdesti viikossa, sen jälkeen kolmesti ja vuonna 1859 siitä tuli päivälehti.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Moskovskije vedomosti Wikimedia Commonsissa
Helmi Hannula

Helmi Hannula (11. marraskuuta 1880 Sippola − 28. helmikuuta 1950 Savonlinna) oli suomalainen talousopettaja.
Helmi Hannula suoritti 1903 Helsingin suomalaisen jatko-opiston kurssin ja opiskeli sitten kotitalousalaa Hårstorpissa Ruotsissa sekä myöhemmin Uppsalan talouskoulussa. Hän teki viisi opintomatkaa Ruotsiin, Tanskaan ja Norjaan sekä opiskeli vuoden ajan Yhdysvalloissa valtion apurahalla.
Hannula oli talousopettajana Pohjois-Pohjanmaan kansanopistossa 1907−1908 ja Kymenlaakson kansanopiston johtajana 1908−1913. Hän oli Sortavalan opettajaseminaarin talousjatkoluokan opettajana 1913−1919 ja seminaarin kotitalouden opettajana vuodesta 1919 alkaen. Hannula toimi myös vt. kotitaloustarkastajana maataloushallituksessa ja kouluhallituksen määräämänä kotitalousopetuksen tarkastajana vuonna 1927.
Teoksia

Kodinhoito : oppikirja kotitalousopetusta varten ; liitteen kirjoittaneet Sophie Calonius ja Aini Lagus. Gummerus 1920, 2. painos 1923, 3. painos 1926, 4. painos 1931, 5. painos 1937
Kotitalousopin suuntaviivoja : kansakouluja, jatkoluokkia, seminaareja ja oppikouluja varten. WSOY 1933
Kodinhoito : seminaarien kotitaloudenopetusta ja koteja varten. 5. uusittu painos Gummerus 1936, 6. uusittu painos WSOY 1943, 7. korj. painos WSOY 1947
Nuorten kotitalousopas : kansakoulujen jatkoluokkia varten. WSOY 1936, 3. korj. painos 1939, 5. tarkistettu painos 1945, 6. tarkistettu painos 1947, 7. painos 1949
Nuorten kotitalousoppaan työkirja. WSOY 1936
Henri Joki-Erkkilä

| Henri Joki-Erkkilä |
| --- | --- |

Henkilötiedot
Syntynyt: 12. marraskuuta 1986 (ikä 37) Ylivieska, Suomi
Kansalaisuus:   Suomi
Jääkiekkoilija
Lempinimi:  Öffe
Pelipaikka:  puolustaja
Maila:  vasen
Pituus:  179 cm
Paino:  90 kg
Pelaajaura
Pääsarjaura:  2019–2020
Seurat:  YJK (S-S) Kiekko-Laser (S-S/Mestis) RoKi (S-S/Mestis) HC Reims (Ranska I) Nikkō Ice Bucks (ALIH) RoPo (III-div.)
Henri Joki-Erkkilä (s. 12. marraskuuta 1986 Ylivieska) on suomalainen entinen jääkiekkopuolustaja. Hän pelasi uransa alkuvaiheessa myös keskushyökkääjänä. Joki-Erkkilä pelasi suurimman osan urastaan Rovaniemen Kiekossa, jossa hän pelasi yhteensä 11 kautena Suomi-sarjaa ja Mestistä. Joki-Erkkilä toimi joukkueen kapteenina kahdeksalla kaudella. Hän johdatti RoKin Suomi-sarjan mestaruuteen vuosina 2011 ja 2013. Joki-Erkkilä pelasi Suomi-sarjaa myös kasvattajaseurassaan Ylivieskan Jääkarhuissa sekä Kiekko-Laserissa ja Kemin Lämäreissä sekä Mestistä Kiekko-Laserissa. Hän pelasi urallaan myös Ranskassa ja Japanissa. Joki-Erkkilä ilmoitti pelaajauransa lopettamisesta heinäkuussa 2021, jolloin myös RoKi tiedotti jäädyttävänsä hänen pelinumeronsa 8 lähitulevaisuudessa.
Muuta

Joki-Erkkilän serkut Aku ja Juho ovat pelanneet hyökkääjinä Mestis-tasolla.
Musta torni II: Kolme korttia pakasta

| Kolme korttia pakasta> The Drawing of the Three |
| --- | --- |
 Uudistetun painoksen kansi (2003).
Alkuperäisteos
Kirjailija:  Stephen King
Kansitaiteilija:  Steve Stone
Kieli:  englanti
Genre:  fantasia, kauhu
Julkaistu:  1987
Suomennos
Suomentaja:  Kari Salminen
Kustantaja:  Tammi
Julkaistu:  1993
Ulkoasu:  sidottu
Sivumäärä:  468
ISBN:  951-31-3332-X
Sarja: Musta torni
Edeltävä:  Revolverimies
Seuraava:  Joutomaa
Löydä lisää kirjojaKirjallisuuden teemasivulta
Musta torni II: Kolme korttia pakasta (engl. The Drawing of the Three: The Dark Tower II) on Stephen Kingin Musta torni -sarjan toinen osa vuodelta 1987. Teos ilmestyi suomeksi ensimmäisen kerran vuonna 1993.
Mississipin velho

| Mississipin velho> La Sirène du Mississipi |
| --- | --- |

Ohjaaja:  François Truffaut
Käsikirjoittaja:  François Truffaut, Jean Gruault
Perustuu:  Cornell Woolrichin romaaniin Waltz Into Darkness
Tuottaja:  Marcel Berbert, François Truffaut
Säveltäjä:  Antoine Duhamel
Kuvaaja:  Denys Clerval
Leikkaaja:  Agnès Guillemot
Pukusuunnittelija:  Yves Saint-Laurent
Pääosat:  Jean-Paul Belmondo, Catherine Deneuve
Valmistustiedot
Valmistusmaa:  Ranska, Italia
Tuotantoyhtiö:  Films du Carrosse, Les Productions Artistes Associés, Produzioni Associate Delphos
Levittäjä:  United Artists Netflix
Ensi-ilta:  1969, Suomessa 1970
Kesto:  119 minuuttia
Alkuperäiskieli:  ranska
Aiheesta muualla
IMDb 
Elonet
AllMovie
Infobox OKNimi-testi OK: 
Mississipin velho (La Sirène du Mississipi) on François Truffaut’n käsikirjoittama ja ohjaama jännityselokuva vuodelta 1969. Sen pääosia esittävät Jean-Paul Belmondo ja Catherine Deneuve. Elokuva perustuu Cornell Woolrichin romaaniin, kuten perustuivat myös Truffaut’n vuoden 1968 elokuva Morsian pukeutui mustaan ja Truffaut’n suuresti ihaileman Hitchcockin Takaikkuna (1954). Mississipin velhossa Truffaut pyrkiikin hyvin hitchcockmaiseen ilmaisuun ja ottaa vaikutteita etenkin Vertigosta. Hän kuitenkin omisti elokuvan toiselle esikuvalleen, Jean Renoirile.
Juoni

Ranskalle kuuluvalla Réunionin saarella tupakkaplantaasin omistajamiljonääri Louis (Belmondo) kutsuu luokseen kirjeenvaihtotoverinsa Julien, johon on rakastunut. Laivasta astuva nainen (Deneuve) onkin aivan eri henkilö kuin Julien lähettämässä kuvassa. Louis hyväksyy selityksen, että Julie on lähettänyt naapurinsa kuvan vakuuttuakseen Louis’n tunteiden aitoudesta. He menevät naimisiin, mutta pian Julie häipyy rahat mukanaan. Louis jäljittää hänet Ranskan Antibesiin, jossa nainen työskentelee tanssijana toisella nimellä. Louis matkustaa Antibesiin tappaakseen naisen, mutta heltyy sovintoon kuultuaan naisen selityksen, mutta siitä ongelmat vasta alkavatkin.
Tuotanto

Tuotantoyhtiö United Artists vaati Truffaut’ta ohjaamaan tappiolliseksi arvioimansa Kesyttömän lisäksi myös kaupallisemman elokuvaidean Mississipin velho. Sen pääosiin palkattiin Belmondo ja Deneuve, ja kuvaukset tehtiin suurelta osin Réunionin saarella. Toisin kävi: Kesytön tuotti  paremmin kuin lähes nelinkertaisella budjetilla tehty Mississipin velho.
Mississipin velho kuvattiin lähes täysin käsikirjoituksen mukaisessa, kronologisessa järjestyksessä, koska Truffaut halusi pääparin suhteen kehittyvän elokuvassa mahdollisimman luonnollisesti.
Elokuvan puvustuksen suunnitteli Yves Saint-Laurent.
Vastaanotto ja jälkimaine

Elokuva sai hyvin ristiriitaisia arvioita, ja sitä syytettiin sekavuudesta sekä rakenteensa että tyylilajiensa suhteen. Se ei menestynyt myöskään teattereissa, mutta jälkikäteen elokuvan arvostus on parantunut.
Vuonna 2001 sai ensi-iltansa uusintaversio samasta tarinasta nimellä Original Sin – perisynti.
Aiheesta muualla

Mississipin velho Internet Movie Databasessa (englanniksi)
Mississipin velho Elonet.
Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista. 
Alkuperäinen artikkeli: en:Mississippi Mermaid
Käännös suomeksi
Horst Bienek

| Horst Bienek |
| --- | --- |

Henkilötiedot
Syntynyt: 1930 Gleiwitz, Saksa (nyk. Gliwice, Puola)
Kuollut: 1990 (59–60 vuotta) München, Saksa
Ammatti:  kirjailija
Kirjailija
Äidinkieli: saksa
Tuotannon kieli: saksa
Aiheesta muualla
Löydä lisää kirjailijoitaKirjallisuuden teemasivulta
Horst Bienek (1930 Gleiwitz, Saksa (nyk. Gliwice, Puola) – 1990 München, Saksa) oli saksalainen kirjailija. Hän oli toisen maailmansodan jälkeen Itä-Berliinissä Bertolt Brechtin oppilas. Hän joutui vuonna 1951 pakkotyöhön Siperiaan mutta vapautui 25 vuoden tuomiosta 1955. Syynä tuomioon oli lentolehtisten levittäminen. Vapautumisensa jälkeen hän siirtyi Länsi-Saksaan, jossa hän toimi radiossa ja teki haastattelusarjan 15 kirjailijasta.
Bienekin ensimmäiset teokset olivat Traumbuch eines Gefangenen (1957) ja Nachtstücke (1959), esikoisromaani Die Zelle ilmestyi 1968. Sittemmin hän kirjoitti romaaneja, runokokoelmia, esseitä ja toimitti runoantologioita, muun muassa suomalaista runoutta sisältävän Finnische Lyrik aus hundert Jahren (Merlin, 1973) ja teki myös elokuvia.
Finnische Lyrik aus hundert Jahren sisältää runoja seuraavilta runoilijoilta:

Aleksis Kivi, Josef Julius Wecksell, Kaarlo Kramsu, Kössi Kaatra, Kössi Ahmala, Eino Leino, Otto Manninen, Arvid Mörne, Aino Kallas, Aaro Hellaakoski, Edith Södergran, Gunnar Björling, Kaarlo Sarkia, Uuno Kailas, Katri Vala, Elmer Diktonius.
Suomennettu tuotanto

Ollutta, mennyttä, kuollutta: katkelma romaanista Die erste Polka. suomentanut Otto Lappalainen. Julkaisussa: Parnasso vsk. 41 (1991): 2
Palkinnot ja tunnustukset

Nelly Sachs -palkinto 1981
Mustajärvi (Raasepori)

| Mustajärvi |
| --- | --- |
Valtiot:  Suomi 
Paikkakunta:  Raasepori
Koordinaatit:  60°09′28″N, 23°37′43″E
Järvinumero:  82.002.1.014
Mittaustietoja
Pinnankorkeus:  29,2 m 
Rantaviiva:  2,11 km 
Pinta-ala:  0,15 km² 
 fiMustajärvi 
Mustajärvi (ruots. Svartsjön) on saareton metsäjärvi Raaseporissa Länsi-Uudellamaalla. Sen pinta-ala on 15,2 hehtaaria. Etäisyys Helsingistä on 73 kilometriä länteen. Mustajärvi kuuluu Fiskarsinjoen valuma-alueeseen.
Maantiede

Mustajärven pituus lounaasta koilliseen on 700 metriä. Järven leveys on 200–300 metriä. Eteläosaa jakaa koilliseen työntyvä niemi. Järven itärannalla kohoaa kaksi jyrkännettä. Vajaa puoli kilometriä Mustajärveltä luoteeseen sijaitsee Ekhammarsjön, korkein maastonkohta järvien välissä on yli 65 metriä merenpinnan yläpuolella. Mustajärvestä virtaa puolen kilometrin mittainen laskuoja kaakkoon Bastsjöhön (28,1 metriä mpy).
Mustajärvi (82.002.1.014) kuuluu Fiskarsinjoen valuma-alueeseen (82.002), joka on kolmannen jakovaiheen vesistö Saaristomeren rannikkoalueen ja Ahvenanmaan päävesistöalueella (82). Fiskarsinjoen alueella on 76 vähintään hehtaarin laajuista vakavettä, joista laajimmat ovat Määrjärvi, Degersjön, Seljänalanen, Simijärvi, Brunkom träsk ja Bastsjö. Lohjanjärven lounaispuolella levittäytyvä Fiskarsinjoen alue sijaitsee Saaristomeren rannikkoalueen kaakkoisosassa Uudenmaan ja Varsinais-Suomen rajaseudulla.
Musta toukokuu (1992)

Mellakoita mustan toukokuun aikana.
Musta toukokuu (thaiksi พฤษภาทมิฬ phruetsapha thamin) on nimitys, jolla viitataan Bangkokissa 17.-20. toukokuuta 1992 järjestettyihin mielenosoituksiin ja niiden veriseen kukistamiseen. Noin 200 000 ihmistä osallistui kenraali Suchinda Kraprayoonin hallituksen vastaiseen protestiin Bangkokin keskustassa. Armeijan voimankäyttö mielenosoittajia vastaan johti virallisen tiedon mukaan 52 ihmisen kuolemaan, lukuisiin katoamisiin ja satoihin loukkaantumisiin. Yli 3 500 ihmistä pidätettiin, ja useat heistä ovat kertoneet että heitä kidutettiin.
Taustaa

23. helmikuuta 1991 armeijan komentaja Suchinda Kraprayoon kaappasi vallan Chatichai Choonhavanin hallitukselta. Vallankaappaajat kutsuivat itseään "Kansalliseksi rauhanturvaneuvostoksi" ja nimittivät väliaikaishallituksen pääministeriksi Anand Panyarachunin. Uudet vaalit määrättiin pidettäväksi 22. maaliskuuta 1992.
Vaalien jälkeen Suchinda nimitettiin pääministeriksi, mistä seurasi heti laajoja mielenosoituksia.
Mielenosoitukset

Toukokuun 17. päivänä Bangkokissa alkoi Thaimaan historian suurin mielenosoitus sitten vuoden 1973. Enimmillään 200 000 ihmistä kokoontui Sanam Luang -aukiolle ja sitä ympäröiville kaduille. Protestoijat alkoivat marssia pääministerin virkahuonetta kohti, kunnes heidät pysäytettiin Phan Fa -sillalla, jonka poliisi oli sulkenut piikkilangalla. Mielenosoittajia ammuttiin vesitykeillä, ja he yrittivät ottaa yhden tykin haltuunsa. Kaksi vesitykein varustettua ajoneuvoa sytytettiin tuleen.
20. toukokuuta Thaimaan kuningas Bhumibol Adulyadej vetosi osapuoliin väkivaltaisuuksien lopettamiseksi. Mielenosoittajat hajaantuivat, ja neljä päivää myöhemmin Suchinda erosi pääministerin paikalta. Hänestä tuli myöhemmin Telecom Asian hallituksen puheenjohtaja.
Hypertymesia

Hyperthymesia (kreikan sanasta thymesis, 'muistaminen' ja hyper, 'ylenmääräinen', 'liika') tunnetaan myös nimillä:  Highly Superior Autobiographical Memory lyh. HSAM, on erittäin harvinainen neurologinen tila, jossa henkilö muistaa elämässä tapahtuneet asiat päivämäärien ja jopa kellon tarkkuudella vuosikymmenien taakse. Vuonna 2017 tällaisia supermuistin omaavia henkilöitä arveltiin olevan n. 60  Tutkijat eivät ole pystyneet selittämään sitä, miten nämä henkilöt pystyvät käsittelemään ja muistamaan hyvin suuria tietomääriä. Jotkut tutkijat ovat taas epäilleet tällaista muistamisen kykyä, koska joillakin "supermuisti" keskittyy vain tiettyihin osa-alueisiin.
Tutkimuksia

Supermuistajilla on esitetty olevan isolla osalla pakko-oireita. Tutkimuksissa katsottiin, että 11 supermuisti-koehenkilöllä oli eroavaisuuksia yhdeksällä aivoalueella, joista kaksi on yhteydessä pakko-oireisiin.
Mikrí Saltíni

| Mikrí Saltíni Μικρή Σαλτίνη |
| --- | --- |
Valtiot:  Kreikka
Paikkakunta:  Áktio-Vónitsa, Aitolia-Akarnania, Länsi-Kreikka
Koordinaatit:  38°55′20″N, 20°47′12″E
Mittaustietoja
Pituus:  0,825 km
Leveys:  0,3 km
Pinta-ala:  0,188 km²
Keskisyvyys:  0,5 m
Valuma-alue:  6,26 km²
 fiMikrí Saltíni 
Mikrí Saltíni (kreik. Μικρή Σαλτίνη) eli Komíti (Κομήτη) on laguunimainen järvi läntisessä Keski-Kreikassa. Sen pinta-ala on 0,188 neliökilometriä ja ympäryysmitta 2,16 kilometriä.
Mikrí Saltíni sijaitsee Áktion niemellä Áktio-Vónitsan kunnassa Aitolia-Akarnanian alueyksikössä. Sen erottaa Amvrakikóslahden rannasta Prévezasta etelään johtava tie ja sitä varten tehty noin 0,8 metriä pitkä ja 60 metriä leveä penger. Järvi on paljolti umpeenkasvanut ja sen keskimääräinen syvyys on vain noin 0,5 metriä. Sen ympäristö on suomaata. Mikrí Saltínin (”Pieni Saltíni”) länsipuolella sijaitsee suurempi, samoin laguunimainen Saltíni eli Megáli Saltíni (”Suuri Saltíni”) -järvi. Kummatkin ovat tärkeitä lintualueita.
Musta torni VI: Susannan laulu

| Susannan laulu> Song of Susannah |
| --- | --- |

Alkuperäisteos
Kirjailija:  Stephen King
Kansitaiteilija:  Darrel Anderson
Kieli:  englanti
Genre:  fantasia, kauhu
Julkaistu:  2004
Suomennos
Suomentaja:  Kari Salminen
Kustantaja:  Tammi
Julkaistu:  2006
Ulkoasu:  sidottu
Sivumäärä:  473
ISBN:  951-31-3380-X
Sarja: Musta torni
Edeltävä:  Callan sudet
Seuraava:  Musta torni
Löydä lisää kirjojaKirjallisuuden teemasivulta
Musta torni VI: Susannan laulu (engl. Song of Susannah: The Dark Tower VI) on Stephen Kingin Musta torni -sarjan kuudes osa, joka ilmestyi vuonna 2004 ja suomennos vuorostaan vuonna 2006.
Juoni

Kirjassa Roland Deschainin ka-tet on hajonnut täysin. Roland, Eddie sekä Isä Callahan ja Jake etsivät nyt kadonnutta ystäväänsä, Susannahia. Susannah katosi kesken edellisessä kirjassa käytyä susitaistelua hänen sisällään asuvan Mian päästessä ohjaksiin ja nyt muun ka-tetin on löydettävä hänet ennen kuin Mian pahat aikeet synnyttää kauhistuttava hirviö käyvät toteen. Aikaa on vähän ja Susannahin olinpaikka on mysteeri. Jäljelle jääneiden on siis hajaannuttava: Isä Callahan ja Jake lähtevät 90-luvun lopun New Yorkiin kun taas Roland ja Eddie eksyvät 70-luvun Maineen, jossa he tapaavat erään siellä asuvan kirjailijan.