stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Deanna Durbin

Deanna Durbin vuonna 1945.
Edna Mae ”Deanna” Durbin (4. joulukuuta 1921 Winnipeg, Kanada – 17. huhtikuuta 2013 Neauphle-le-Château, Ranska) oli kanadalainen näyttelijä. Hänen vanhempansa James ja Ada olivat maahanmuuttajia Lancashirestä, Englannista. Heillä oli myös toinen lapsi, tytär Edith, josta tuli opettaja.
Durbin sai sopimuksen Metro-Goldwyn-Mayerilta vuonna 1935. Hän tuli Hollywood-uransa aikana tunnetuksi varsinkin heleästä lauluäänestään. Hänelle myönnettiin jo vuonna 1938 Oscar-kunniapalkintoihin kuulunut niin sanottu Juvenile Award.
Durbinin tunnettuja elokuvia ovat muiden muassa Se alkoi Eevasta (1941), Tuli ja tuhka (1944) ja En antaudu (1945). Hän eli 1950-luvun alusta alkaen enimmäkseen poissa julkisuudesta. Muiden muassa Anne Frank ja Winston Churchill nimesivät Durbinin suosikkifilmitähdekseen.
Durbinilla on tähti Hollywood Walk of Famella. Hän oli naimisissa kolmeen otteeseen; kolmas avioliitto alkoi vuonna 1950 ja päättyi vasta puolison kuolemaan 1. maaliskuuta 1999. Deanna asui ennen kuolemaansa Sveitsissä. Hän kuoli 91-vuotiaana huhtikuussa 2013.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Deanna Durbin Wikimedia Commonsissa
Eräs ääni valloittaa maailman, Kuva, 20.07.1938, nro 15, s. 14, Kansalliskirjaston digitaaliset aineistot
| Auktoriteettitunnisteet  |
| --- | --- |
Kansainväliset:  FAST  ISNI  VIAF  WorldCat 
Kansalliset:  Espanja  Ranska  BnF data  Katalonia  Saksa  Italia  Israel  Belgia  Yhdysvallat  Tšekki  Alankomaat  Puola 
Taiteenala:  Discography of American Historical Recordings  FID  MusicBrainz 
Henkilöt:  DDB  Elonet 
Muut:  Europeana  NARA  SNAC  IdRef
Nipsu

| Nipsu |
| --- | --- |
 Nipsu Tove Janssonin piirtämänä
Luoja(t):  Tove Jansson
Näyttelijä(t):  Eero Ahre (1991–2001) Jyrki Kovaleff (1993) Rabbe Smedlund (1996) Ilpo Mikkonen (2007–2010) Jukka Nylund (2017) Markku Haussila (2019–2025) Tuomas Uusitalo (2020) André Wickström (2021)
Ensi- esiintyminen:  Muumit ja suuri tuhotulva (1945)
Henkilötiedot
Sukupuoli:  mies
Asuinpaikka:  Muumilaakso
Luonteenpiirteet:  ahne, pelkurimainen, arka, ystävällinen, nälkäinen
Suhteet
Vanhemmat:  Hosuli (isä), Sosuli (äiti), Muumimamma (kasvattiäiti), Muumipappa (kasvatti-isä)
Sisarukset:  Sottuli (veli), Muumipeikko (kasvattiveli), Pikku Myy (kasvattisisar)
Tädit ja sedät:  Fredrikson (isosetä)
Tutut:  Niiskuneiti, Nuuskamuikkunen, Niisku, Hemuli, Aliisa ja muut Muumilaakson asukkaat
Infobox OKNimi-testi OK: 
Nipsu (ruots. Sniff) on Tove Janssonin luoma Muumi-tarinoiden hahmo. Ensimmäisen kerran hän esiintyy ensimmäisessä Muumi-kirjassa Muumit ja suuri tuhotulva. Hän esiintyy kirjojen lisäksi myös Muumi-sarjakuvissa ja -animaatioissa.
Nipsu Muumi-teoksissa

Nipsun vanhemmat ovat Muumipapan nuoruudenystävät Hosuli ja Sosuli (ruots. Rådd-djuret ja Sås-djuret). Nipsu on eräänlainen ottolapsi muumiperheessä, sillä Hosuli ja Sosuli hukkasivat hänet, kun hän oli vielä pieni.
Nipsu on ahne ja hieman pelkurimainen. Hän on arka, ja niinpä vapaus merkitsee hänelle pelkojen selättämistä. Alkuperäisissä kirjoissa Nipsu on pienikokoinen ja hänestä käytetäänkin usein nimitystä ”pikku otus Nipsu”. Puolestaan sarjakuvissa ja esimerkiksi televisiosarjassa Muumilaakson tarinoita Nipsu on pitkä ja suurikokoinen moniin muihin hahmoihin verrattuna. Hänet on animaatioissa kuvattu ruskeana tai harmaana, mutta Tove Janssonin tekemissä värillisissä kuvissa hän on aina valkoinen (tosin joskus pahoinvoinnin seurauksena hennon vihertävä).
Kirjoissa Nipsu on monesti Muumitalossa yökylässä, mutta hän asuu kiven koloon rakennetussa talossa metsän liepeillä. Muumilaakson tarinoissa sekä Tove ja Lars Janssonin sarjakuvissa Nipsulla on kuitenkin oma talo. Animaatiosarjassa vaikuttaa kuitenkin siltä, että hän asuu useammin Muumitalossa kuin omassaan. Sarjakuvissa Nipsu on rahanahneudessaan röyhkeämpi kuin kirjoissa ja punoo joskus jopa juonia konnamaisen Haisulin kanssa. Muumilaakson tarinoissa Nipsu on kiinnostunut kultakolikoista ja jalokivistä, mutta onnistuu harvoin niitä ansaitsemaan. Muumilaakso-sarjassa Nipsu yritti kevään tultua myydä lumipalloja, mutta ne sulivat ennen kuin kauppoja saatiin syntymään. Nipsu pitää paljon myöskin syömisestä ja Muumimamman pannukakut ovat hänen mieleensä.
Näkymätön lapsi ja muita kertomuksia -kirjan tarinassa Sedrik Nipsulla on koira nimeltä Sedrik.
Muumilaakson tarinoita -animaatiosarjassa Nipsu esiintyy aktiivisesti koko sarjan ajan, vaikka Tove Jansson käytti hahmoa vain harvoin ensimmäisten muumikirjojen jälkeen. Sarjassa Nipsu on lisätty moniin sellaisiin Janssonin tarinoihin, joissa hän ei alun perin ollut mukana.
Nipsu esiintyy useimmissa Muumilaakson tarinoita -sarjan jaksoissa. Jaksot, joissa hän ei esiinny, ovat Hattivattien salaisuudet, Taikasiemeniä valtamerestä, Viidakon kätköissä, Muumipeikko pelastaa tiikerit, Muumipeikon ja Pikku Myyn talvinen seikkailu, Talven vieraita, Majakka syttyy, Keskitalven kokko, Muumipeikko rakentaa talon, Kuplia, Äidinrakkaus ja Taiteilijoita Muumilaaksossa. Nipsu ei puhu lainkaan jaksoissa Muumit ja taistelu merirosvoa vastaan ja Lampun henki. Näissä jaksoissa hänet nähdään ensin mainitussa Niiskun vajan ulkopuolella väkijoukossa ja toiseksi mainitussa Muumitalon ulkopuolella jakson loppukohtauksessa, jossa Taikuri vie taikalampun pois. Jaksossa Iso jysäys hän esiintyy ainoastaan Muumipeikon unessa jakson alussa.
Nipsun suomenkieliset ääninäyttelijät

| Vuosi | Elokuva / Sarja | Näyttelijä |
| --- | --- | --- |
| 1991–1998 | Muumilaakson tarinoita | Eero Ahre |
| 1993 | Muumipeikko ja pyrstötähti | Jyrki Kovaleff |
| 1996 | Suuri Muumijuhla | Rabbe Smedlund |
| 1997 | Muumit ja Taikurin hattu | Eero Ahre |
| 2001 | Muumit ja Taikalamppu | Eero Ahre |
| 2007–2008 | Muumien maailma | Ilpo Mikkonen |
| 2010 | Muumi ja punainen pyrstötähti | Ilpo Mikkonen |
| 2017 | Muumilaakson tarinoita | Jukka Nylund |
| 2019–2025 | Muumilaakso | Markku Haussila |
| 2020 | Muumipeikko ja pyrstötähti | Tuomas Uusitalo |
| 2021 | Muumipapan urotyöt – Erään nuoren Muumin seikkailut | André Wickström |
Myllykosken Pallo -47

| Mitalit> Veikkausliiga  |
| --- | --- | --- |
|  Kultaa | 2005 |  |
|  Hopeaa | 1993, 1994, 1995, 1996, 2002 |  |
|  Pronssia | 1999, 2000, 2001 |  |
Suomen Cup 
|  Kultaa | 1992, 1995, 2004 |  |
Myllykosken Pallo -47 (MyPa) on vuonna 1947 perustettu suomalainen jalkapalloseura, jonka kotipaikka on Myllykoski nykyisen Kouvolan kaupungin alueella. MYPAn miesten edustusjoukkue pelasi Suomen korkeimmalla sarjatasolla 24 kautta (1975, 1992–2014) ja saavutti yhden Suomen-mestaruuden ja kolme Suomen Cupin voittoa. Seuran kotistadion on Saviniemen jalkapallostadion ja tunnusvärit punainen ja valkoinen.
MYPAlle ei myönnetty Veikkausliiga-lisenssiä kaudeksi 2015 talousvaikeuksien vuoksi. Seura luopui myös saamistaan mahdollisuuksista pelata alemmilla sarjatasoilla, ja seuran hallitus päätti 20. helmikuuta 2015 hakea yhdistyksen konkurssiin. MYPAn juniori- ja harrastejoukkueiden toimintaa jatkoi vuonna 2015 perustettu MYPA juniorit.
MYPA palasi edustusjalkapalloiluun kaudeksi 2017, kun se pelasi neljänneksi korkeimmalla sarjatasolla Kolmosessa. MYPA voitti Kolmosen lohkonsa kaudella 2017 ja teki paluun Palloliiton sarjoihin nousemalla Kakkoseen kaudeksi 2018. Kirjoitusasunsa MyPaksi palauttaneen seuran edustusjoukkue pelasi kaudella 2024 Kakkosessa sijoittuen seitsemänneksi.
Historia > Perustaminen

Jalkapallon tuolloin Sippolan kuntaan kuuluneeseen Myllykosken teollisuustaajamaan toi pesäpalloseurana vuonna 1929 perustettu Myllykosken Kilpa-Veikot, joka otti lajin ohjelmaansa vuonna 1933. Toisen maailmansodan jälkeen MyKV pelasi kolmanneksi korkeimmalla sarjatasolla Maakuntasarjassa kaudet 1945–1946 ja 1946–1947, joista jälkimmäisellä seura voitti oman lohkonsa. Suomensarjan nousukarsinnoissa Porvoon Akilles oli kuitenkin parempi peräti maalein 9–0. Joulukuussa 1947 seura katsoi parhaaksi lopettaa jalka- ja jääpallotoimintansa ja perustaa uusi erikoisseura.
Myllykosken Pallo -47 perustettiin 14. joulukuuta 1947. Puuhamiehenä toimivat Armas Pyy ja Ensio Rikkonen, mutta taustalla vaikutti myös Yhtyneiden Paperitehtaiden toimitusjohtaja Juuso Walden, joka yhdessä Kaarle I. Waldenin kanssa keksi seuran nimen. Myllykosken paperitehtaan avustuksella paikkakunnalle oli rakennettu myös jalkapallokenttä katsomoineen. Björnbergin suvun Myllykoski-yhtiö, joka erosi Yhtyneistä Paperitehtaista vuonna 1952, tuki seuraa 2010-luvulle asti. Ensimmäisen ottelunsa MYPA pelasi 9. huhtikuuta 1948 Kouvolan torilla, minkä se hävisi Kouvolan Urheilijain Palloilijoille maalein 2–1.
Kuntaliitosten myötä seuran kotikunta on vaihtunut sen historian aikana kahdesti. Vuodet 1975–2008 Myllykoski kuului Sippolan ja Anjalan yhdistäneeseen Anjalankoskeen, ja vuodesta 2009 lähtien se on ollut osa Kouvolaa. Vuonna 2009 muuttui myös seuran lyhenne muotoon MYPA. Aiemmin käytössä ovat olleet lyhenteet MyPa-47 ja MyPa.
Historia > Alkuvuosikymmenet

Sarjaottelut MYPA aloitti kesällä 1948 MyKV:n paikalla Maakuntasarjassa. Vuonna 1949 MYPA pääsi karsimaan noususta Suomensarjaan, mutta hävisi Vaasan Pallo-Veikoille. Alkuaikoina MYPA sai oppia englantilaisen Nottingham Forestin hyökkääjältä Tom Johnstonilta,  joka vieraili Myllykoskella Yhtyneiden Paperitehtaiden palkkaamana vuosina 1948 ja 1949. Myös englantilaisen Albert E. Reed -yhtiön joukkue vieraili Myllykoskella useana vuonna.
1950-luvun alun MYPA pelasi Maakuntasarjassa kunnes putosi kaudella 1954. Kaudeksi 1956 Palloliitto perusti neljänneksi sarjatasoksi Aluesarjan, jossa MYPA pelasi samaisesta kaudesta alkaen. MYPA nousi Maakuntasarjaan kaudeksi 1958, mutta putosi heti takaisin Aluesarjaan. Kaudeksi 1961 seura palasi Maakuntasarjaan, minkä myötä se jätti lopullisesti sitä alemmat sarjat taakseen. 1970-luvun alussa Palloliitto uusi sarjajärjestelmäänsä ja Mestaruussarjan alapuoliset sarjatasot nimettiin divisiooniksi. Kaudeksi 1970 MYPA nousi toiseksi korkeimmalle sarjatasolle II divisioonaan. Kaudeksi 1973 Mestaruussarjan ja II divisioonan väliin perustettiin valtakunnallinen I divisioona, johon MYPA pääsi mukaan sijoituttuaan II divisioonan itälohkossa kolmanneksi.
Kaudella 1974 MYPA voitti I divisioonan mestaruuden ja nousi ensimmäistä kertaa Mestaruussarjaan. Vuoden 1975 alussa kotikunta vaihtui kuntaliitoksen myötä Sippolasta Anjalankoskeksi. Vierailu korkeimmalla sarjatasolla jäi vain kauden 1975 mittaiseksi, sillä MYPA jäi 12 joukkueen sarjassa viimeiseksi ja putosi takaisin I divisioonaan. Nousu- ja ensimmäisellä Mestaruussarja-kaudella joukkuetta valmensi Olli Käppi, joka omalla pelaajaurallaan voitti SM-kultaa Helsingin Jalkapalloklubissa vuonna 1964.
Kaudesta 1976 alkaen MYPA pelasi kohtalaisella menestyksellä I divisioonassa, kunnes kaudella 1981 seura putosi II divisioonaan, jossa se pelasi kolmen kauden ajan ennen paluuta ylemmäs. 1980-luvun lopulla seura aloitti nousun kohti pääsarjatasoa. Kaudella 1988 seura sijoittui Jaron kanssa I divisioonan jaetulle kärkipaikalle, mutta hävisi uusintaottelun suorasta noususta mestaruussarjaan rangaistuspotkukilpailun jälkeen. Myös nousukarsintaottelu Kuopion Palloseuraa vastaan päättyi tappioon. Kaudeksi 1991 valmentajaksi tuli Harri Kampman, joka oli kahta kautta aikaisemmin nostanut naapurikaupungin Kuusankosken Kumun uuteen pääsarjaan Veikkausliigaan. Hän onnistui samassa myös Myllykoskella, sillä MYPA voitti I divisioonan ja nousi kaudeksi 1992 liigaan, jossa se pelasi seuraavat 23 kautta.
Historia > Uusi lähtö alasarjoista

MYPA palasi edustusjalkapalloon kaudella 2017, jolloin sille marraskuussa 2016 myönnettiin Purhan paikka Kaakkois-Suomen Kolmosesta. Sarjapaikan siirto tapahtui Purhan aloitteesta, sillä joukkueella ei ollut tarpeeksi tekijöitä ja motivoituneita pelaajia. 12. elokuuta 2017 MYPA juhli 70-vuotista taivaltaan.lähde?
Kaudella 2017 joukkue ei hävinnyt Kolmosessa otteluakaan ja nousi Kakkoseen. Kausi 2018 Kakkosen A-lohkossa päättyi niin ikään sarjan voittoon, minkä ansiosta MYPA pääsi karsimaan paikasta Ykköseen. Joukkue kuitenkin hävisi nousukarsinnoissa TPV:lle.lähde?
Veikkausliigasta pudonneen PS Kemin luovuttua Ykkösen paikasta oli MYPA täydennysmenettelyssä ensimmäisellä sijalla, ja seura myös haki lisenssiä Ykköseen ja saikin paikan, Ykkösen 2019 kaudelle.lähde? Kaudella 2021 joukkue pelasi Kakkosessa, josta se putosi Kolmoseen. Kauden jälkeen seura palautti kirjoitusasunsa MYPAsta perinteiseksi MyPaksi.
Joulukuussa 2023 MyPa ja KJP (Kouvolan Jalkapallo) ilmoitti tiivistävän yhteistyötä luodakseen vahvemman perustan menestyksekkäälle ja monipuoliselle jalkapallotoiminnalle Kouvolassa. Sopimuksen keskeisenä tavoitteena on luoda yhteinen pelaajapolku kouvolalaisille ja varmistaa, että pelaajille, valmentajille ja toimihenkilöille on riittävästi resursseja.
Hallinto

Seuran toimintaa harjoitti rekisteröity yhdistys Myllykosken Pallo -47 ry, jonka alla toimivat sekä edustusjoukkue että juniorijoukkueet.
Hallinto > Puheenjohtajat

1948–1949  Ensio Rikkonen
1950–1951  Wäinö A. Haaja
1952–1964  Eino Musto
1965–1966  Mauri Kunttu
1967–1972  Eino Musto
1973–1982  Hans J. Björnberg
1983–2007  Matti Tiihonen
2008–2014  Seppo Mäkinen
2014–2015  Matti Tiihonen
2015–2018  Pekka Kolehmainen
2018–2019  Mika Kaleton
2019–  Heikki Pulkkinen
Hallinto > Toiminnanjohtajat

0000–2007 Seppo Mäkinen
2008–2010 Seppo Miettinen
2010–2012 Petri Tiainen
2012–2014 Marco Manso
2019–2020/05 Mika Kaleton
2020/06– Ilkka Mäkelä
Värit ja tunnus

MYPAn ensimmäinen pelipaita oli väritykseltään punainen lukuun ottamatta valkoisia kauluksia ja hihansuita. Vuonna 1953 käyttöön tuli malli, johon kuului valkoinen aluspaita ja punainen liivi. Tähän malliin perustui myös muun muassa mestaruuskaudella 2005 käytössä ollut pelipaita.
Seuran vaakunatunnuksen suunnitteli Helge Kärkkäinen.
Tilat > Saviniemen jalkapallostadion

MYPAn kotistadion kaudesta 1993 alkaen on ollut Myllykosken taajamassa sijaitseva Saviniemen jalkapallostadion, joka tunnetaan markkinointinimellä KSOY Stadion. Stadionilla on 4 167 katsojapaikkaa. Stadionin omistaa Kouvolan kaupunki, ja se on osa laajempaa Saviniemen urheilukeskusta, johon kuuluu muun muassa MYPAn harjoituskäytössä oleva tekonurmipohjainen Saviniemen jalkapallohalli.
Tilat > Aiemmat kentät

Saviniemessä pelattiin jalkapalloa jo 1930-luvulla. Tuolloin siellä sijaitsi hiekkakenttä sekä nykyisen jalkapallostadionin paikalla kumpuileva nurmialue.
Vuonna 1932 rakennettiin paperitehtaan kupeeseen Tehtaan kenttä. Alkuperäinen kenttä oli pienehkö, ja se uusittiin vuonna 1947, jolloin rakennettiin myös puukatsomo. Tehtaan kentällä MYPA pelasi viimeisen ottelunsa lokakuussa 1971. Vuodet 1972–1976 MYPA pelasi Saviniemen uudella jalkapallokentällä ja vuodesta 1977 alkaen naapuriin rakennetulla urheilukentällä. Tällä kentällä MYPA ehti pelata ensimmäisen liigakautensa 1992, kunnes kaudeksi 1993 seura siirtyi takaisin uudet katsomot saaneelle jalkapallokentälle.
Tilat > MYPA-talo

MYPAlla on Myllykoskella Saviniemen jalkapallostadionin vieressä oma seuratalo, MYPA-talo, joka rakennettiin vuonna 1953 Myllykosken paperitehtaan henkilökunnalle sauna- ja pesularakennukseksi. MYPA käytti rakennusta 1970-luvulta lähtien ja osti sen vuonna 1995.
MyPa ei omista taloa. He vuokraavat sieltä muutamaa huonetta.
Pelaajat ja valmentajat > Nykyinen joukkue

Päivitetty 30. tammikuuta 2023.
Pelaajat ja valmentajat > Joukkueenjohto

Päivitetty Toukokuussa 2024.
Päävalmentaja: Mika Pasanen
Valmentaja: Jukka Lindström
Fysioterapeutti: Jarmo Mäkelä
Joukkueenjohtaja: Timo Tiitinen
Huoltaja: Jussi Merelä
Huoltaja: Antti Perkiö
Pelaajat ja valmentajat > Eniten pääsarjaotteluita

| Pelaaja | Kaudet | Ottelut | Maalit |
| --- | --- | --- | --- |
|  Toni Huttunen | 1992–2009 | 441 | 23 |
|  Tuomas Aho | 1999–2004, 2009–2014 | 260 | 9 |
|  Saku Puhakainen | 2000–2009 | 257 | 75 |
|  Sampsa Timoska | 1998–2006, 2008–2011 | 231 | 6 |
|  Jukka Lindström | 1995–2006 | 192 | 10 |
|  Janne Lindberg | 1992–1994, 1998–2003 | 191 | 15 |
|  Mika Hernesniemi | 1994–2006 | 184 | 18 |
|  Miikka Multaharju | 1997–2003, 2009 | 176 | 19 |
|  Janne Korhonen | 1999–2008 | 164 | 0 |
|  Tuomas Kuparinen | 2001–2008 | 163 | 19 |
Pelaajat ja valmentajat > Eniten pääsarjamaaleja

| Pelaaja | Kaudet | Ottelut | Maalit |
| --- | --- | --- | --- |
|  Saku Puhakainen | 2000–2009 | 257 | 75 |
|  Marco Manso | 1999–2003, 2005–2007 | 153 | 36 |
|  Mauri Keskitalo | 1992–1998 | 147 | 35 |
|  Pekka Sihvola | 2012–2014 | 79 | 33 |
|  Neathan Gibson | 1998–2000 | 61 | 26 |
|  Marko Rajamäki | 1993–1994 | 53 | 26 |
|  Jukka Turunen | 1992–1993 | 59 | 25 |
|  Toni Huttunen | 1992–2009 | 441 | 23 |
|  Niclas Grönholm | 1994–1996 | 73 | 23 |
|  Maksim Votinov | 2009–2011 | 68 | 22 |
Pelaajat ja valmentajat > Entiset valmentajat

1948  Teemu Pälli
1949–1952  Aki Ruotsalainen
1953–1954  Arvo Lavenius
1955–1956  Ensio Mustajärvi
1956, 1964–1973  Jaakko Toikander
1957–1962 eri pelaajavalmentajia
1963  Jaakko Tuomi
1974–1975  Olli Käppi
1976–1978  Erkki Jauhiainen
1979–1981  Aarne Olkkola
1981–1982  Jorma Ovaska
1983–1986  Rauno Ruotsalainen
1987–1990  Billy Hodgson
1991–1996  Harri Kampman
1997  Timo Liekoski
1998–2003  Juha Malinen
2004–2007  Ilkka Mäkelä
2007–2008  Janne Hyppönen
2008–2010  Janne Lindberg
2011–2013  Toni Korkeakunnas
2014  Antti Muurinen
2017–2019  Jukka Karjalainen
2019–2020  Ilkka Mäkelä
2020–2021  Marko Honkanen
2022–2023  Jyrki Saarela
2024–2025  Mika Pasanen
2025–  Jussi Riikonen
Saavutukset > Miehet

Suomen mestari (1): 2005
SM-hopea (5): 1993, 1994, 1995, 1996, 2002
SM-pronssi (3): 1999, 2000, 2001
Suomen Cupin voittaja (3): 1992, 1995, 2004
Muita saavutuksia:
Ykkönen / I divisioona, mestari (2): 1974, 1991
Kakkonen / II divisioona, sarjanousu (2): 1984, 2018
Kolmonen / III divisioona, Kaakon piiri mestari (2): 2017, 2023
Maakuntasarja, mestari (1): 1969
Uusi Lahti Cup, mestari (2): 2004, 2007
Uusi Lahti Cup, hopeaa (1): 1995
Uusi Lahti Cup, pronssia (3): 1993, 2006, 2009
Tilastot > Eurocup-ottelut

MYPAn ottelut Euroopan jalkapalloliiton alaisissa kansainvälisissä kilpailuissa. Tulos-sarakkeessa MYPAn maalit ensin.
| Kausi | Kilpailu | Kierros | Vastustaja | Tulos |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| 1993–1994 | Cup-voittajien cup | karsintakierros |  Valur | 1–3, 0–1 |
| 1994–1995 | UEFA-cup | karsintakierros |  Inter Bratislava | 3–0, 0–1 |
| 1994–1995 | UEFA-cup | 1. kierros |  Boavista | 1–2, 1–1 |
| 1995–1996 | UEFA-cup | karsintakierros |  Motherwell | 3–1, 0–2 |
| 1995–1996 | UEFA-cup | 1. kierros |  PSV | 1–1, 1–7 |
| 1996–1997 | Cup-voittajien cup | karsintakierros |  Karabah | 1–0, 1–1 |
| 1996–1997 | Cup-voittajien cup | 1. kierros |  Liverpool | 0–1, 1–3 |
| 1997–1998 | UEFA-cup | 1. karsintakierros |  Apollon Limassol | 1–1, 0–3 |
| 2000 | Intertoto-cup | 1. kierros |  Neuchâtel Xamax | 1–2, 3–3 |
| 2001–2002 | UEFA-cup | karsintakierros |  Helsingborg | 1–3, 1–2 |
| 2002–2003 | UEFA-cup | karsintakierros |  Odense | 1–0, 0–2 |
| 2003–2004 | UEFA-cup | karsintakierros |  Young Boys | 3–2, 2–2 |
| 2003–2004 | UEFA-cup | 1. kierros |  Sochaux | 0–1, 0–2 |
| 2004 | Intertoto-cup | 1. kierros |  Zlín | 1–1, 2–3 |
| 2005–2006 | UEFA-cup | 1. karsintakierros |  TVMK | 1–1, 1–0 |
| 2005–2006 | UEFA-cup | 2. karsintakierros |  Dundee United | 0–0, 2–2 |
| 2005–2006 | UEFA-cup | 1. kierros |  Grasshopper | 1–1, 0–3 |
| 2006–2007 | Mestarien liiga | 1. karsintakierros |  The New Saints | 1–0, 1–0 |
| 2006–2007 | Mestarien liiga | 2. karsintakierros |  København | 2–2, 0–2 |
| 2007–2008 | UEFA-cup | 1. karsintakierros |  EB/Streymur | 1–0, 1–1 |
| 2007–2008 | UEFA-cup | 2. karsintakierros |  Blackburn Rovers | 0–1, 0–2 |
| 2010–2011 | Eurooppa-liiga | 1. karsintakierros |  Narva Trans | 2–0, 5–0 |
| 2010–2011 | Eurooppa-liiga | 2. karsintakierros |  Sant Julià | 3–0, 5–0 |
| 2010–2011 | Eurooppa-liiga | 3. karsintakierros |  Timișoara | 1–2, 3–3 |
| 2012–2013 | Eurooppa-liiga | 1. karsintakierros |  Cefn Druids | 0–0, 5–0 |
| 2012–2013 | Eurooppa-liiga | 2. karsintakierros |  Rapid Bukarest | 1–3, 0–2 |
| 2014–2015 | Eurooppa-liiga | 1. karsintakierros |  ÍF | 1–0, 0–0 |
| 2014–2015 | Eurooppa-liiga | 2. karsintakierros |  Dinamo Minsk | 0–3, 0–0 |
Kirjallisuutta

Somppi, Heikki: Hyvässä seurassa – muistikuvia MyPan 60-vuotiselta taipaleelta.  Myllykosken Pallo -47, 2007.  ISBN 9789529229765
Suomen Palloliitto.  Suomen Palloliitto, 1907–1975.  Teoksen verkkoversio. (Arkistoitu – Internet Archive)
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Myllykosken Pallo -47 Wikimedia Commonsissa
MYPAn sivusto
MYPA Euroopan jalkapalloliiton sivustolla (englanniksi)
MYPA Urheilumuseon Veikkausliigan verkkonäyttelyssä (Arkistoitu – Internet Archive)
Yleisradion Elävä arkisto: MyPa Cupin ykköseksi 1995
| n k Jalkapallon Suomen-mestarit |
| --- | --- |
Voittajat:  1908: Unitas  1909: PUS  1910: ÅIFK  1911: HJK  1912: HJK  1913: KIF  1914: ei pelattu  1915: KIF  1916: KIF  1917: HJK  1918: HJK  1919: HJK  1920: ÅIFK  1921: HPS  1922: HPS  1923: HJK  1924: ÅIFK  1925: HJK  1926: HPS  1927: HPS  1928: TPS  1929: HPS  1930: HIFK  1931: HIFK  1932: HPS  1933: HIFK  1934: HPS  1935: HPS  1936: HJK  1937: HIFK  1938: HJK  1939: TPS  1940: järjestettiin cup-kilpailu  1941: TPS  1942: HT  1943: ei pelattu  1944: VIFK  1945: VPS  1946: VIFK  1947: HIFK  1948: VPS  1949: TPS  1950: I-Kissat  1951: KTP  1952: KTP  1953: VIFK  1954: Pyrkivä  1955: KIF  1956: KuPS  1957: HPS  1958: KuPS  1959: HIFK  1960: Haka  1961: HIFK  1962: Haka  1963: Reipas  1964: HJK  1965: Haka  1966: KuPS  1967: Reipas  1968: TPS  1969: KPV  1970: Reipas  1971: TPS  1972: TPS  1973: HJK  1974: KuPS  1975: TPS  1976: KuPS  1977: Haka  1978: HJK  1979: OPS  1980: OPS  1981: HJK  1982: Kuusysi  1983: Ilves  1984: Kuusysi  1985: HJK  1986: Kuusysi  1987: HJK  1988: HJK  1989: Kuusysi  1990: HJK  1991: Kuusysi  1992: HJK  1993: Jazz  1994: TPV  1995: Haka  1996: Jazz  1997: HJK  1998: Haka  1999: Haka  2000: Haka  2001: TamU  2002: HJK  2003: HJK  2004: Haka  2005: MyPa  2006: TamU  2007: TamU  2008: FC Inter  2009: HJK  2010: HJK  2011: HJK  2012: HJK  2013: HJK  2014: HJK  2015: SJK  2016: IFK Mariehamn  2017: HJK  2018: HJK  2019: KuPS  2020: HJK  2021: HJK  2022: HJK  2023: HJK  2024: KuPS 
Veikkausliigan ottelu AC Oulu – MyPa toukokuussa 2007.
Kauden 2020 Ykkösessä AC Oulu – MYPA Raatin stadionilla, Oulussa.
MyPa ja FC Kuusysi kohtasivat 3. kierroksella vuoden 2023 Suomen Cupissa
Saviniemen jalkapallostadion
Saviniemen jalkapallostadion nykyisessä Kouvolassa. UEFA-cupin ottelu Myllykosken Pallo -47 – Blackburn Rovers FC.
Kujalnykin kansallispuisto

Suolaa Kujalnykin limaanin kuivuneessa osassa.
| --- | --- |
Sijainti:  Odessan alue, Ukraina
Lähin kaupunki:  Odessa
Pinta-ala:  108,008867 km²
| --- | --- |
Tyyppi:  Kansallispuisto 
Perustettu:  1.1.2022
muokkaa - muokkaa wikitekstiä - muokkaa Wikidataa
Kujalnykin kansallispuisto (ukr. Національний природний парк «Куяльницький», Natsionalnyi pryrodnyi park "Kujalnytskyi") on kansallispuisto Ukrainan Odessan alueella. Vuonna 2022 perustetun kansallispuiston pinta-ala on 108,008867 neliökilometriä.
Kujalnykin kansallispuisto sijaitsee Odessan piirissä, Odessan suurkaupungin pohjoispuolella. Kansallispuiston ytimen muodostaa erittäin suolainen Kujalnykin limaani, jonka veden tyypillinen suolaisuus on 74,3 ppt, enimmillään jopa 296 ppt. Limaaniin laskee Velykyi Kujalnyk -joki (Великий Куяльник) ja Mustastamerestä sen erottaa vajaa kaksi kilometriä leveä penger.
Suolayrttiä (Salicornia europaea) Kujalnykin limaanin rantahietikolla.
Velykyi Kujalnykin laskukohta Kujalnykin limaaniin (limaanin pohjoispäässä).
Kujalnykin limaania.
Kujalnykin limaanin eteläosaa.