stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Ayaan Hirsi Ali
Elämänvaiheet > Kansalaisuuskohu

Toukokuussa 2006 alankomaalainen Zembla-televisiodokumentti otti uudelleen esiin Hirsi Alin turvapaikkahakemukseen liittyvät epäselvyydet: Hirsi Ali oli hakiessaan turvapaikkaa valehdellut oikean nimensä, ikänsä ja maan, josta hän saapui. Hän oli kertonut näistä asioista julkisesti poliittisen HP/De Tijd -lehden haastattelussa jo syyskuussa 2002. Media alkoi spekuloida mahdollisuudella, että Hirsi Ali menettäisi kansalaisuutensa ja näin ollen myös parlamenttipaikkansa.
Aluksi liberaalien siirtolaisministeri Rita Verdonk sanoi, ettei tutkisi asiaa, mutta populistisen Lijst Pim Fortuyn -johtajan Hilbrand Nawijnin vaatimuksesta hän myöntyi selvittämään sitä.
Loppupäätelmä oli, että Hirsi Ali ei ollut saanut Alankomaiden kansalaisuutta laillisesti pätevällä tavalla valehdeltuaan ikänsä ja syntymäaikansa. Valehtelun motiivi oli välttää pakkoavioliitto ja saada turvapaikka Hollannista. Turvapaikan saamiseksi Hirsi Alin oli esitettävä tulevansa sotaa pakoon Somaliasta. Hän oli kertonut olevansa vuonna 1967 syntynyt Ayaan Hirsi Ali, vaikka itse asiassa olikin vuonna 1969 syntynyt Ayaan Hirsi Magan. Näin ollen Hirsi Ali tulkittiin laittomaksi siirtolaiseksi. Hirsi Ali erosi parlamentista 16. toukokuuta 2006 myönnettyään valehdelleensa turvapaikkahakemuksessa. Hän ilmoitti muuttavansa Yhdysvaltoihin syyskuussa 2006. Hollannin pakolaisministeri sanoi kuitenkin 19. toukokuuta, ettei Hirsi Ali menettäisi kansalaisuuttaan, ja 27. kesäkuuta 2006 Hollannin tiedotusvälineet ilmoittivat maan hallituksen päättäneen, että Hirsi Ali saa pitää maan kansalaisuuden.
Kansalaisuuskohu johti lopulta Jan Peter Balkenenden hallituksen kaatumiseen, kun koalitiohallituksen pienin puolue Democraten 66 veti tukensa hallitukselta.
Elämänvaiheet > Muutto Yhdysvaltoihin

Vuonna 2006 Hirsi Ali sai paikan American Enterprise Institutesta Washington, D.C.:sta. Alankomaiden hallitus jatkoi hänen turvallisuuskustannustensa takaamista.
25. syyskuuta 2007 Hirsi Ali sai pysyvän oleskeluluvan Yhdysvaltoihin samaan aikaan Alankomaiden oikeusministeri Hirsch Ballin ilmoitti Hirsi Alille, ettei Alankomaiden hallitus enää takaa hänen turvallisuuskustannuksiaan ulkomailla 1. lokakuuta 2007 alkaen. Hirsi Alista tuli Yhdysvaltain kansalainen vuonna 2013
Suomennettuja teoksia

Vuonna 2005 Otava julkaisi Hirsi Alin teoksen Neitsythäkki. Otava pyysi kirjailijalta lupaa jättää pois kohdan, jossa tämä syytti Muhammedia lapsiin sekaantumisesta. Lupaa ei tullut, mutta kymmenen virkettä jäi kirjasta puuttumaan, Otavan mukaan vahingossa. Asiasta nousi kohu, minkä jälkeen Otava liitti jokaiseen kirjaan puuttuvan kohdan erillisenä paperilappuna. Kääntäjän nimi on kaikissa maissa turvallisuussyistä salattu.
Vuonna 2016 kuopiolainen Scanria julkaisi Hirsi Alin teoksen Harhaoppinen.
Kansainväliset tunnustukset ja palkinnot

Belgian flaamilaisalueen liberaalien poliittinen seura Nova Civitas myönsi tammikuussa 2004 vuotuisen palkintonsa Prijs voor de Vrijheidin Hirsi Alille.
20. marraskuuta 2004 Tanskan liberaalipuolue Venstre myönsi Hirsi Alille Vapaus-palkinnon tunnustuksena tämän työstä musliminaisten sortoa vastaan ja sananvapauden puolesta. Radikaali-islamistien tappouhkauksien vuoksi Hirsi Ali ei päässyt palkinnonjakotilaisuuteen, mutta matkusti vuotta myöhemmin (17. marraskuuta 2005) kiittämään Venstren puheenjohtajaa, Tanskan pääministeriä Anders Fogh Rasmussenia.
Vuoden 2005 huhtikuussa yhdysvaltalainen Time-aikakauslehti valitsi Hirsi Alin ”100 maailman vaikutusvaltaisimman ihmisen” listalleen. Hirsi Ali oli luokiteltu listan ”Johtajia ja vallankumouksellisia” -ryhmään.
Vuoden 2006 tammikuussa Valittujen Palojen eurooppalaisten painosten toimittajat valitsivat Hirsi Alin vuoden 2006 eurooppalaiseksi, ja 23. tammikuuta EU-komissaari Neelie Kroes ojensi palkinnon Hirsi Alille Alankomaiden parlamentissa järjestetyssä tilaisuudessa.
Teokset

De zoontjesfabriek (Poikatehdas), 2002 ja De Maagdenkooi (Neitsythäkki), 2004. Molempien kirjojen sisältö on julkaistu suomeksi 2005 osana kirjoituskokoelmaa (Neitsythäkki. Islam, nainen ja fundamentalismi.  Helsinki:  Otava, 2005.  ISBN 951-1-20346-0 )
Infidel. My Life, 2007 (Pakomatkalla.  Helsinki:  Tammi, 2008.  ISBN 978-951-31-4145-5 )
Nomad: From Islam to America, 2010.
Harhaoppinen. Miksi islam tarvitsee nyt uskonpuhdistusta.  (Heretic. Why Islam Needs a Reformation Now, 2015.)  Suomentanut Wanda Valtonen. Kuopio:  Scanria, 2016.  ISBN 978-952-5182-42-2
Aiheesta muualla

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
Ervamaa, Tomi: Isku islamin ytimeen Helsingin Sanomat. 18.9.2005. Arkistoitu 20.4.2009.
Musliminaisten puolestapuhuja Ayaan Hirsi Ali on Vuoden eurooppalainen (Lehdistötiedote) Valitut Palat. 5.1.2006. Arkistoitu 28.10.2007.
Niemelä, Jussi K.: Epäilijän omakuva Ayaan Hirsi Ali: Infidel (Free Press 2007) Vapaa Ajattelija. 2/2007.
Masso, Iivi Anna: Hirsi Ali Uusi Suomi blogit. 22.11.2007. Viitattu 28.4.2021. (englanniksi)
Tarvainen, Tiina: Kirjatutka: Hijabinsa hylännyt feministi Ulkopolitiikka.fi. Ulkopoliittinen instituutti.
| Auktoriteettitunnisteet  |
| --- | --- |
Kansainväliset:  FAST  ISNI  VIAF  WorldCat 
Kansalliset:  Norja  Espanja  Ranska  BnF data  Katalonia  Saksa  Israel  Suomi (KANTO)  Yhdysvallat  Ruotsi  Japani  Tšekki  Australia  Korea  Kroatia  Alankomaat  Puola  Portugali 
Tieteilijät:  CiNii 
Taiteenala:  MusicBrainz 
Henkilöt:  DDB  Trove 
Muut:  IdRef
New Black Panther Party

| New Black Panther Party |
| --- | --- |
  
Perustettu:  1989
Johto:   Malik Zulu Shabazz (pj.) 
Ideologia:  anti-imperialismi antisionismi musta nationalismi panafrikkalaisuus
Toimisto:  Dallas, Texas
Kotisivu:  www.newblackpanther.com
Infobox OKNimi-testi OK: 
The New Black Panther Party (suom. Uusi mustien panttereiden puolue) on Yhdysvalloissa toimiva mustien nationalistien järjestö, joka perustettiin Dallasissa, Texasissa vuonna 1989. Puoluetta on kutsuttu rasistiseksi vihajärjestöksi, ja jotkut sen johtohahmot ovat kuvailleet raakoja toimintatapoja vihaamiensa valkoisten ihmisten vahingoittamiseksi ja jopa hävittämiseksi. Vaikka puolue käyttää itsestään nimeä Uudet mustat pantterit, ei sillä ole mitään yhtäläisyyksiä vanhan Mustat pantterit -nimisen järjestön kanssa.
James Bond (hahmo)

| James Bond |
| --- | --- |
 James Bond aseenpiippukohtauksessa. Kohtaus videopelistä GoldenEye 007 (Wii, 2010).
Luoja(t):  Ian Fleming
Näyttelijä(t):  Sean Connery David Niven George Lazenby Roger Moore Timothy Dalton Pierce Brosnan Daniel Craig
Ensi- esiintyminen:  1953 (Casino Royale)
Henkilötiedot
Koko nimi:  James Bond
Status:  00-agentti
Ammatti:  salainen agentti
Sukupuoli:  mies
Asuinpaikka:  Chelsea, Lontoo
Suhteet
Puoliso(t):  Teresa Bond o.s. DiVicenzo
Tutut:  Felix Leiter (kollega CIA:ssa) M (esimies) Q (työtoveri)  Moneypenny (työtoveri)
Infobox OKNimi-testi OK: 
James Bond on fiktiivinen brittiläinen vakooja, joka on esiintynyt vuodesta 1953 alkaen ilmestyneiden Ian Flemingin James Bond -jännitysromaanien ja niiden pohjalta tehdyn elokuvasarjan pääosassa. Bond tunnetaan myös koodinimellä 007. Hahmon käyttö on laajentunut myös erilaiseen oheismateriaaliin, kuten videopeleihin.
Elokuvissa James Bondia ovat esittäneet Sean Connery, David Niven, George Lazenby, Roger Moore, Timothy Dalton, Pierce Brosnan ja Daniel Craig.
Esikuvat

Bondin esikuviksi on esitetty useita todellisia henkilöitä. Yksi heistä on ukrainalaissyntyinen brittitiedustelija Sidney Reilly, joka hänestä kerrottujen tarinoiden mukaan liikkui sujuvasti Euroopan hoveissa ja harrasti kauniita naisia. KGB sai hänet houkutelluksi ansaan, ja hänet teloitettiin.
Toinen esikuvaksi löydetty oli jugoslavialainen saksalaisten ja brittien kaksoisagentti Dušan ”Dusko” Popov. Hän kohtasi silloiseen Britannian tiedustelupalvelun edustajan Ian Flemingiin Lissabonissa vuonna 1941 Casino Estorilin pelikasinolla, jossa hän laittoi pöydälle 50 000 dollaria seteleinä. Popov kirjoittaa tapahtumasta muistelmissaan, ja hänen mukaansa Fleming hyödynsi tapahtunutta Casino Royale -kirjan uhkapelikohtauksessa. Popovinkin sanotaan olleen kova naistenmies. Hänen koodinimensä oli Tricycle (kolmipyörä).
Bond on saanut nimensä yhdysvaltalaisen lintutieteilijän ja johtavan Karibian lintujen tutkijan James Bondin mukaan. Fleming oli innokas lintuharrastaja ja kirjoitti Casino Royale -kirjaa Jamaikalla. Hän muisteli myöhemmin pitäneensä nimeä sopivana, koska se oli anglosaksinen, epäromanttinen, lyhyt ja miehekäs.
Isolla-Britannialla toimi Puolassa vuonna 1964 lyhyen aikaa vakooja, jonka nimi oli James Albert Bond. Ei ole tiedossa, että kirjailija Fleming olisi tuntenut tämän 36-vuotiaan tiedustelijakollegansa.
Elämäkerta

Romaaneissa kerrotaan, että Bondin vanhemmat olivat skotlantilainen Andrew Bond, joka työskenteli Vickersille, ja sveitsiläinen Monique Delacroix. He kuolivat kiipeilyonnettomuudessa Ranskan Alpeilla, kun Bond oli 11-vuotias. Hänet kasvatti hänen tätinsä Charmian. Bond opiskeli Eton Collegessa, mutta hänet erotettiin sieltä nopeasti. 13-vuotiaana Bond opiskeli skotlantilaisessa Fettes Collegessa. Hän matkusti nuoruudessaan Itävaltaan, jossa hiihdonopettaja Hannes Oberhauserista tuli hänelle kuin isä. Romaanien Bond on toisen maailmansodan veteraani. Romaaneissa ei kerrota, kuinka Bondista tuli salainen agentti, mutta Casino Royalessa kerrotaan, miten hän sai 00-agentin statuksen: salamurhaamalla ensin japanilaisen salakirjoitusasiantuntijan New Yorkissa ja sitten saksalaisille vakoilleen norjalaisen Tukholmassa.
Casino Royale -elokuvan yhteydessä laaditun taustatarinan mukaan Bond meni 17-vuotiaana Britannian laivaston kouluun, jossa hän oppi nopeasti ja häntä pidettiin synnynnäisenä johtajana. Hän palveli HMS Exeter -hävittäjällä, HMS Turbulent -sukellusveneellä, laivaston erikoisjoukoissa ja valiokommandojoukossa 030-erikoisyksikössä. Erikoisjoukkojen ja erikoisyksikön tehtävissä Bond palveli Bosniassa, Libyassa, Irakissa, Iranissa ja Somaliassa. Kun hänet ylennettiin komentajaksi, hän siirtyi laivaston tiedustelutehtäviin. Hän hankki tietoa Hongkongin luovutuksesta, Irakin aseohjelmista, Lockerbien pommi-iskusta ja S-300-ohjuskriisistä Kyproksella. Hänellä oli myös pelastustehtävä Taliban-liikkeen hallitsemassa Afganistanissa. Sotilasarvoltaan Bond on merivoimien komentajakapteeni. Lisäksi Bond opiskeli useissa yliopistoissa, muun muassa Cambridgessa ja Oxfordissa. Cambridgessa hänellä oli pääaineena itämaiset kielet. Näihin aikoihin Britannian salainen palvelu rekrytoi Bondin. Casino Royale -elokuvassa hän saa 00-agentin statuksen, kun hän toteuttaa peräkkäin kaksi ammattimaista salamurhaa.
Ominaisuudet, taidot ja tavat

Fleming kirjoitti Bondin moderniksi hahmoksi. Hänen ikänsä on romaaneissa noin 35–39 vuotta, ja Kuuraketissa hänen iäkseen kerrotaan 37. Bond on tarpeeksi nuori ollakseen erinomaisessa kunnossa ja tarpeeksi vanha ollakseen kokenut ammattilainen. Bondin elokuvanäyttelijöistä Sean Connery aloitti 32-vuotiaana, George Lazenby 29-vuotiaana, Roger Moore 45-vuotiaana, Timothy Dalton 41-vuotiaana, Pierce Brosnan 42-vuotiaana ja Daniel Craig 38-vuotiaana.
Bond on monitaitoinen ja hyväkuntoinen. Hän osaa judoa, jujutsua, karatea, nyrkkeilyä, painia ja taekwondoa sekä on kehitellyt aseettoman taistelun koulutuskäsikirjaa salaisen palvelun käyttöön. Bond oppi laskettelemaan Hannes Schneiderin laskettelukoulussa Arlbergissa, minkä lisäksi Hannes Oberhauser opetti lajia Bondille, kun tämä teini-ikäisenä kävi lomillaan Itävallassa. Kaksikymppisenä Bond osasi lasketella mestaruustasoisesti. Hän osaa myös ohjaskelkkailla, rattikelkkailla ja vuorikiipeillä. Bond on saanut merivoimien vedenalaisen kommandokoulutuksen ja on hyvä uimisessa, uimahypyissä, laitesukelluksessa ja vedenalaisessa taistelussa. Hän sai merivoimissa myös laskuvarjokoulutuksen.
Bond lausuu elokuvissaan säännöllisesti tutut sutkautuksensa ”Nimeni on Bond, James Bond” esitellessään itsensä ja ”ravistettuna, ei sekoitettuna” tilatessaan vodkamartinin.
Varusteet

Autoista Bondiin liitetään elokuvissa erityisesti Aston Martin, mutta käytössä ovat olleet myös muut tunnetut arvoautot, kuten Lotus ja BMW. Flemingin kirjoissa Bondin oma automerkkinä on Bentley, Gardnerin romaaneissa myös Saab.
Bond käyttää aseenaan muun muassa Berettaa, Walther PPK:ta, Walther P99:ää, Walther PPS:ää, Walther P5:tä ja 9-millistä ASP:tä. Bond on varustautunut Q:n valmistamilla teknisillä apuvälineillä. Q on MI6-tiedustelupalvelun varusteiden kehittelystä ja valmistamisesta vastaavan Q-osaston (Q Branch) päällikkö. Q:n valmistamia apuvälineitä ovat muun muassa rakettireppu, veden alla kulkeva auto sekä erilaiset rannekellot, joiden ominaisuudet yltävät laserista magneettiin ja erilaisiin räjähteisiin. Bondin ongelma on, ettei hän pysty koskaan palauttamaan tavaroita Q:lle ehjänä vaan yleensä romuttaa ne tehtävänsä aikana.
Kirjallisuutta

Eltonen, Tuuli: 007 ja tähtäimessä sukupuoli.  Helsinki:  Multikustannus, 2009.  ISBN 978-952-468-218-3
Gresh, Lois H. & Weinberg, Robert: James Bondin pelit ja vehkeet. Toimivia laitteita vai mahdottomia keksintöjä?  ((The Science of James Bond. From Bullets to Bowler Hats to Boat Jumps, the Real Technology Behind 007’s Fabulous Films, 2006.) Suomentanut Mari Hyypiä)  Helsinki:  Edita, 2008.  ISBN 978-951-37-5280-4
O’Neill, Terry: Kaikki Bondista.  ((All About Bond, 2012.) Suomentanut Lauri Niskanen)  Helsinki:  Nemo, 2013.  ISBN 978-952-240-213-4
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta James Bond (hahmo) Wikimedia Commonsissa
Sitaatteja aiheesta James Bond (hahmo) Wikisitaateissa
Daniel Craig – James Bond. Ylen Elävä arkisto.
The geography of James Bond (Arkistoitu – Internet Archive) (englanniksi)
| n k James Bond -näyttelijät |
| --- | --- |
 Sean Connery  David Niven  George Lazenby  Roger Moore  Timothy Dalton  Pierce Brosnan  Daniel Craig 
| n k James Bond -elokuvien ohjaajat |
| --- | --- |
 Terence Young  Guy Hamilton  Lewis Gilbert  Peter R. Hunt  John Glen  Martin Campbell  Roger Spottiswoode  Michael Apted  Lee Tamahori  Marc Forster  Sam Mendes 
Vahanukke Pierce Brosnanista James Bondin roolissa. Kuva on Madame Tussaudsin vahakabinetista Lontoosta.
James Bondin varusteita Berliinin vakoilumuseossa.
Schultüte

Schultüte, 1970.
Schultüte (suom. ”koulupussi”), joka tunnetaan joissakin osissa Saksaa myös nimellä Zuckertüte (”sokeripussi”),  on suuri kartiomainen säiliö, joka on valmistettu paperista, pahvista tai muovista, ja joka on täytetty leluilla, makeisilla, koulutarvikkeilla ja erikoisherkuilla.
Schultüte on perinteinen lahja ensimmäisen koulupäivänsä aloittaville lapsille Saksassa, Itävallassa sekä osassa Tšekkiä ja Puolaa. Traditio on alkuisin nykyisen Thüringenin, Saksin ja Saksi-Anhaltin alueilta ja ensimmäiset kirjalliset viittaukset ovat peräisin 1700-luvun lopulta.
Erilaiset tyypit ja varusteet

Saksan jakautumisen jälkeen DDR:ssä vakiintuivat kuusikulmaiset 85 cm pitkät koulukassit, kun taas lännessä suosittiin perinteisiä pyöreitä laukkuja, jotka olivat yleensä 70 cm pitkiä.
Koulukassit ovat yleensä täynnä makeisia ja pieniä lahjoja, kuten väriliituja tai muita koulutarvikkeita. Nimi ”Zuckertüte”, joka on joillain alueilla yleinen koulupussin nimitys, tulee sen täyttämisestä makeisilla.
Jos koulupussit eivät ole vanhempien valmistamia, ne ostetaan valmiina tai ne ovat lasten itse päiväkodissa tekemiä.
Vaihtoehtona tunnetulle koulupussille on Thüringenin Vogtei kylässä valmistettu Zuckerschachteleita 1800-luvulta lähtien ja jaettu koulun aloittaville. Nämä ovat lastulevystä tehtyjä laatikoita, jotka on koristeltu kuvilla ja tekstillä. Tapa juontaa juurensa luultavasti puunkuoresta valmistettuihin laatikoihin, joissa kuljetettiin pientavaroita.
Galleria

Pikku Bertha laskeutuu varovasti portaita alas, jotta se ei vaaranna Zuckertüteään. Lähettäjä: Neues Zuckerdütenbuch (1859)
Zuckertütenfest, 1953
Käännös suomeksi
René Préval

| René Préval |
| --- | --- |

Haitin presidentti
 14. toukokuuta 2006 – 14. toukokuuta 2011  
Edeltäjä:  Boniface Alexandre
Seuraaja:  Michel Martelly
 7. helmikuuta 1996 – 7. helmikuuta 2001  
Edeltäjä:  Jean-Bertrand Aristide
Seuraaja:  Jean-Bertrand Aristide
Henkilötiedot
Syntynyt: 17. tammikuuta 1943 Port-au-Prince, Haiti
Kuollut: 3. maaliskuuta 2017 (74 vuotta) Port-au-Prince, Haiti
Ammatti:  agronomi
René Garcia Préval (17. tammikuuta 1943 Port-au-Prince – 3. maaliskuuta 2017 Port-au-Prince) oli haitilainen poliitikko, joka toimi maansa presidenttinä 1996–2001 ja uudelleen 2006–2011.
Préval valmistui agronomiksi Gembloux’n yliopistosta Belgiasta. Hänen perheensä pakotettiin maanpakoon 1963 diktaattori François ”Papa Doc” Duvalier'n aikana. Hänen isänsä toimi maatalousministeriössä ennen Duvalierin valtaannousua. Perhe asui muun muassa Belgian Kongossa YK:n tehtävissä.
René Préval vietti viisi vuotta New Yorkissa Yhdysvalloissa. Palattuaan Haitiin hän sai viran mineraalivarojen instituutista. Hän toimi pääministerinä läheisen ystävänsä presidentti Jean-Bertrand Aristiden hallituksessa helmikuusta 1991 lokakuun vallankaappaukseen asti ja lähti maanpakoon syyskuussa 1991 yhdessä tämän kanssa. Préval ja Aristide palasivat Haitiin 1994, ja Aristide valittiin presidentiksi.
Préval valittiin joulukuussa 1995 Aristiden seuraajaksi presidenttinä viisivuotiskaudelle. Tuolloin hän sai 89 % äänistä, kun pääoppositiopuolueet boikotoivat vaaleja. Prévalista tuli maan toinen demokraattisesti valittu presidentti sen kaksisataavuotisen historian aikana ja vuonna 2001 ensimmäinen presidentti, joka hallitsi kautensa loppuun. Préval teki kautenaan lukuisia talousuudistuksia, pääasiassa valtion yhtiöiden yksityistämisiä ja tuki poliisin ja armeijan suorittamien ihmisoikeusrikkomusten tutkimuksia.
Aristide oli Prévalin seuraaja presidentinvirassa vuoden 2004 vallankaappaukseen asti.
Préval asettui ehdolle uudelle kaudelle vuoden 2006 presidentinvaaleihin. Jo äänestyksen aloittamisen viivästyminen johti väkivaltaisuuksiin ja kolmen kuolemaan. Vaaleja tarkkaili 350 kansainvälistä tarkkailijaa. Helmikuun 9. etukäteen julkaistujen tulosten mukaan hän sai noin 60 % äänistä, mutta virallisissa tuloksissa vain 48,7 %, mikä johti toisen kierroksen järjestämiseen. Tulosta seurasi monipäiväisiä mielenosoituksia Port-au-Princessa ja muualla Haitissa. Helmikuun 14. Préval väitti tulosta väärennetyksi ja vaati julistamistaan voittajaksi ensimmäiselle kierroksella. Helmikuun 16. vaalilautakunta julisti Prévalin voittajaksi 51,5 %:lla äänistä, kun ”tyhjät” äänet jätettiin laskennasta. Toiseksi tullut ehdokas Leslie Manigat sai vajaat 12 % äänistä. Vaalit johtivat laajoihin mielenosoituksiin.
Osmo Leivo

Osmo Leivo puistossa syksyllä 2011.
Osmo Kari Leivo (s. 13. marraskuuta 1945 Helsinki) on suomalainen toimittaja ja graafinen suunnittelija. Hän on toiminut koko työelämänsä aikakauslehtien taittajana.
Päivittäisen työnsä ohessa Osmo Leivo on suunnitellut useita liikemerkkejä ja logoja, kuten Metromyyrän. Myyräpiirros osallistui Helsingin metrotoimiston Metron tunnuskilpailuun, mutta sitä ei palkittu. Valintaraati päätyi siankärsämäisen Tunnelissa-merkkiin, jota ei kuitenkaan otettu käyttöön. Kun Helsingin Sanomat esitteli sivuillaan kilpailuun osallistuneita merkkejä ja järjesti varjokilpailun, kansa valitsi myyrän. Valinta oli kiusallinen Sanomille, koska yrityksen johto ei tiennyt Osmo Leivon olevan yrityksen palveluksessa Viikkosanomien taittajana. Metromyyrän ansiosta hänet valittiin yhdeksi Suomen Kuvalehden sadasta suomalaisesta vaikuttajasta vuonna 1971.
Osmo Leivo opiskeli graafiseksi suunnittelijaksi Ateneumissa. Hänen ensimmäinen työpaikkansa oli Apu-lehden taittajaharjoittelijana vuonna 1967. Viikkosanomiin hän siirtyi vuonna 1970, josta palasi takaisin A-lehtiin Tuulilasin taittajaksi 1972. Vuonna 1989 hän palasi takaisin Sanomien palvelukseen Tietokone-, ja Macmaailma-lehden Art Directoriksi. Hänet nimitettiin Macmaailma-lehden päätoimittajaksi vuonna 2000. Vuonna 2008 hän jäi eläkkeelle Sanoma Magazinesta. Osmo Leivo on naimisissa Marianne Köhring-Leivon kanssa ja heillä on vuonna 1985 syntynyt poika.
Osmo Leivo on kirjoittanut lukuisia aikakauslehtiartikkeleita ja useita kirjoja. Niko Flang sovitti vuonna 2010 Leivon lastenkirjasta Koira joka meni kouluun Lontoon Suomalaiseen merimieskirkkoon lastennäytelmän The Dog who Went to School.
Julkaisut

Leivo, Osmo: Nautilus ja meteoriitti - Seppo Tammisen taiteen tarina.  Fonet, 2010.  ISBN 978-952-99596-1-7
Leivo, Osmo: Koira joka meni kouluun.  Sanoma Lasten oma kirjakerho, 1990.  ISBN 9518751897
Leivo, Osmo: Koira joka meni kouluun, uusi painos 2014. Bod.fi. ISBN 9789523183537.
Leivo, Osmo: Koiralle koti, 2020. Bod.fi. ISBN 9789528022381
Leivo, Osmo: Mikrojulkaisukirja.  Tecnopress, 1991.  ISBN 9518320179
Duloksetiini

| --- | --- |

Duloksetiini
Systemaattinen (IUPAC) nimi
(+)-(S)-N-Metyyli-3-(naftalen-1-yylioksi)-3-(tiofen-2-yyli)propan-1-amiini
Tunnisteet
CAS-numero: 116539-59-4
ATC-koodi: N06AX21
PubChem CID: 60835
DrugBank: DB00476
Kemialliset tiedot
Kaava: C18H19NOS 
Moolimassa: 297.41456 g/mol
SMILES: Etsi tietokannasta: eMolecules, PubChem
Farmakokineettiset tiedot
Hyötyosuus: n. 50 % (32%-80%)
Proteiinisitoutuminen: n. 95 %
Metabolia: Hepaattinen
Puoliintumisaika: 12,1 tuntia
Ekskreetio: munuaiset 70 %, suolisto 20 %
Terapeuttiset näkökohdat
Lupatiedot:  EU US
Raskauskategoria:  C(US) 
Reseptiluokitus:  reseptivalmiste (FI)  
Antotapa: suun kautta
Cymbalta 60 mg -kapseli
Duloksetiini (Suomessa muun muassa kauppanimillä Cymbalta, Loxentia ja Yentreve) on yhdysvaltalaisen Eli Lilly and Company-lääkeyrityksen kehittämä mielialalääke, joka kuuluu SNRI-lääkkeiden eli serotoniinin ja noradrenaliinin takaisinoton estäjien ryhmään. Lääkkeellä hoidetaan masennusta ja yleistynyttä ahdistuneisuushäiriötä sekä rasitukseen liittyvää virtsankarkailua eli ponnistusinkontinenssia. Sitä käytetään myös neuropaattisen kivun eli hermovauriokiputilan hoitoon varsinaisen kipulääkityksen lisäksi.
Duloksetiinia myydään Suomessa 20, 30, 40 ja 60 milligramman vahvuisina kapseleina. Lääkepatentti duloksetiinille umpeutui Yhdysvalloissa 1. tammikuuta 2014, joten duloksetiinista on olemassa myös korvaavia rinnakkaisvalmisteita. Suomessa rinnakkaislääkkeitä on saatavilla muun muassa Mylanilta, Ratiopharmilta ja Orionilta.
Aineenvaihdunta

Duloksetiini metaboloituu laajalti pääasiassa CYP1A2:n ja CYP2D6:n välityksellä, joista edellinen on suurempi tekijä. Se hydroksyloidaan naftaleenirenkaan 4, 5 tai 6 kohdassa 4-hydroksimetaboliitin edetessä suoraan glukuronidikonjugaattiin, kun taas 5- ja 6-hydroksimetaboliitit etenevät katekolin ja 5-hydroksi-6-metoksi-välituotteen läpi ennen glukuronidi- tai sulfaatikonjugaatiota. CYP2C9:n tiedetään olevan vähäinen 5-hydroksimetaboliitin aiheuttaja. Toisen karakterisoimattoman metaboliitin tiedetään erittyvän ulosteisiin, mutta se muodostaa <5 % kokonaiserittyneestä lääkkeestä. Monia muita metaboliitteja on olemassa, mutta niitä ei ole tunnistettu, koska niiden vaikutus duloksetiinin kokonaisprofiiliin on vähäinen ja kliinisesti merkityksetön.