stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Efraim Kronqvist
Elämä > Politiikassa

Vuonna 1905 Kronqvist oli perustamassa Nurmeksen työväenyhdistystä, jonka ensimmäisenä puheenjohtajana hän toimi. Kronqvist valittiin eduskuntaan vuonna 1909 ja hän uusi paikkansa kolmissa seuraavissa vaaleissa. Kansanedustajan tehtäviensä ohella Kronqvist työskenteli Nurmeksessa osuuskaupan hoitajana ennen muuttoaan Hausjärven Riihimäelle 1913.
Elämä > Yleislakko ja sisällissota

Kronqvist kuului lokakuussa 1917 perustetun Riihimäen työväen järjestyskaartin johtoon. Marraskuun yleislakon aikana Kronqvist ja Vihtori Huhta muodostivat paikallisen lakkokomitean johdon syrjäytettyään maltillisemmat sosialidemokraatit. Kronqvist oli myös Riihimäen elintarvikelautakunnan puheenjohtaja. Sisällissodan käynnistyttyä Kronqvistista tuli Riihimäen punakaartin päällikkö sekä Riihimäen rautatieasemalla toimineen Suomen Punaisen Kaartin piiriesikunnan ylipäällikkö. Lisäksi Kronqvistin alaisuuteen kuului Oskari Koivulan johtama Hyvinkään punakaarti, jonka ohella hän komensi myös piirin reservijoukkoja. Entisenä rakuunana Kronqvist liikkui usein ratsuosaston kanssa. Valkoisten mukaan hänellä oli adjutanttinaan 15-vuotias poikansa Suomi Kalervo. Kronqvist oli myös punaisten valitseman Hausjärven kunnanvaltuuston jäsen. Joidenkin tietojen mukaan hän olisi sodan aikana pelastanut Erkylän kartanon punaisten tuhopoltolta. Riihimäen valtauksen jälkeen Kronqvistin joukot pakenivat kohti Lahtea. Kaupungista käydyn taistelun päätyttyä Kronqvist jäi piileskelemään Kärkölän metsiin. Hän palasi kotiinsa 12. toukokuuta, mutta joutui heti valkoisten vangiksi. Kronqvist kuoli tuntemattomasta syystä Riihimäen vankileirillä kymmenen päivää myöhemmin.
Perhe

Kronqvistin puoliso oli lappeenrantalainen palvelija Eva Sorthán (s. 1870), jonka kanssa hän avioitui vuonna 1900. Pariskunnalla oli viisi lasta.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Efraim Kronqvist Wikimedia Commonsissa
Sosialidemokraattien kansanedustajat
| n k Sosiaalidemokraattien kansanedustajat 1909–1910 |
| --- | --- |
Eduskuntaryhmä (84):  Aakula (1909–1910)  Aalle-Teljo  Airola  Annala  Aro  Aromaa  Aronen  Boman  E. Eloranta  V. Eloranta  Eronen  Etelämäki  Gylling  Helle  Herrala  Hoikka  Hokkanen  A. Huotari  An. Huotari  Huttunen  K. Hämäläinen  M. Hämäläinen  Häyrynen  Hörhammer  Jalava  A. Jokinen  V. Jokinen  Järvinen  Kaipio  Kanervo  Kannisto  Kellosalmi  Kiiskinen  Kirjarinta  Kirves  Komu  Koponen  Koskinen  Kotonen  Kronqvist  Kuusinen  Lautasalo  Lehtinen  Lehtonen  Leivo  Lonkainen  Lumio  Lundström  Lylykorpi   Mäkelin  Mäki  Mömmö  Mäkelin (1909)  Nuorteva  Orasmaa  Paasivuori  Partanen  Pipatti  Pohjola  Pärssinen  Rantanen  Raunio  Saaristo  Sainio  Salin  Salo  Savolainen-Tapaninen  Sillanpää  Sirén  Sirola  Suosaari  Tanner  Telkkä  Tikkanen  Tokoi  Tuomi  Turunen  Typpö  Törmä  Vainio  Valavaara  Valjakka  Valpas  S. Wuolijoki  W. Wuolijoki 
| n k Sosiaalidemokraattien kansanedustajat 1910–1911 |
| --- | --- |
Eduskuntaryhmä (86):  Aakula  Aalle-Teljo  Airola  Annala  Aro  Aromaa  Aronen  Boman  E. Eloranta  V. Eloranta  Eronen  Etelämäki  Halonen  Heikkilä  Helle  Herrala  Hoikka  Huttunen  K. Hämäläinen  M. Hämäläinen  Häyrynen  Hörhammer  A. Jokinen  V. Jokinen  Järvinen  Kanervo  Kannisto  Kautto  Kellosalmi  Kiiskinen  Kirves  Kivikoski  Komu  Kopila  Koponen  Koskinen  Kotonen  Kronqvist  Kurkinen  Kääriäinen  Laine  Lautasalo  Lehtonen  Lonkainen  Lumio  Lundström  Manner  Miettinen  Murros  Mäkelin  Mäkelä  Mäki  Mänty  Nuorteva  Orasmaa  Paasivuori  Perttilä  Pohjola  Pärssinen  F. Rantanen  S. Rantanen  Saari  Saarikivi  E. Saarinen  K. Saarinen  Sainio  Salmi  Salo  Savolainen-Tapaninen  Sillanpää  Sirén  Sivenius  Tanner  Telkkä  Tikkanen  Tokoi  Tuomi  Turunen  Typpö  Törmä  Vainio  Valavaara  Valjakka  Valpas  Virkki  S. Wuolijoki 
| n k Sosiaalidemokraattien kansanedustajat 1911–1914 |
| --- | --- |
Eduskuntaryhmä (86):  Aalle-Teljo  Airola  Annala  Aro  Aromaa  Aronen  Eloranta  Eronen  Etelämäki  Gylling  Hakala  Herrala  Hoikka  A. Huotari  An. Huotari  Huttunen  Hämäläinen  Häyrynen  Jalava  Jalonen  A. Jokinen  V. Jokinen  Kananen  Kanervo  Kautto  Kirves  Kivikoski  Komu  Kopila (1911)  Koponen  Kotonen  Kronqvist  Kunnassalo  Kurkinen  Kuusinen  Kääriäinen  Laine  Lapveteläinen  Latvala  Lautasalo  Lehtimäki  Lehtonen  Leivo  Lonkainen  Lundström  Lylykorpi  Manner  Marttila (1911–1914)  Miettinen  Murros  S. Mäkelä  V. Mäkelä  Mäki  Mänty  Oksman  Paasonen  Paasivuori  Paunu  Perttilä  Pohjaväre  Pohjola  Pärssinen  Rainio  Rantanen  Saari  Saarinen  Salmi  Sainio  Salo  Savolainen-Tapaninen  Sirén  Tainio  Tervo  Tikkanen  Tokoi  Tuomi  Turunen  Typpö  Törmä  Valavaara  Valjakka  Valpas  Vatanen  Mikko Virkki  Väänänen  Wiik  S. Wuolijoki 
| --- | --- |
Auktoriteettitunnisteet: Henkilöt :  Eduskunta
Isojoki

| Isojoki Storå |
| --- | --- |

 vaakuna :  sijainti 
Sijainti:  62°06′50″N, 021°57′30″E
Maakunta:  Etelä-Pohjanmaan maakunta
Seutukunta:  Suupohjan seutukunta
Kuntanumero:  151
Hallinnollinen keskus:  Isojoen kirkonkylä
Perustettu:  1855
Kokonaispinta-ala:  647,43 km² 185:nneksi suurin 2022 
– maa:  642,38 km²
– sisävesi:  5,05 km²
Väkiluku:  1 794 265:nneksi suurin 31.12.2024 
– väestötiheys:  2,79 as./km² (31.12.2024)
Ikäjakauma:  2020 
– 0–14-v.:  11,3 %
– 15–64-v.:  55,1 %
– yli 64-v.:  33,7 %
Äidinkieli:  2023 
– suomenkielisiä:  94,8 %
– ruotsinkielisiä:  0,8 %
– muut:  4,4 %
Kunnallisvero:  9,8 % 46:nneksi suurin 2025 
Kunnanjohtaja:  Juha Herrala
Hallituksen puheenjohtaja:  Pia Jaakkola
Kunnanvaltuusto:  21 paikkaa
– puheenjohtaja:  Esa Saarinen
  2021–2025   • Kesk.   • Kok.   • PS   • SDP:   11 5 4 1
www.isojoki.fi
Infobox OKNimi-testi OK: 
Isojoki (ruots. Storå) on Suomen kunta, joka sijaitsee Etelä-Pohjanmaan maakunnassa. Kunnassa asuu 1 855 ihmistä ja väestötiheys on 3,06 as./km². Pinta-ala on 647,46 km², josta vesistöjä 5,04 km².
Isojoki on Etelä-Pohjanmaan eteläisin kunta ja se sijaitsee Etelä-Pohjanmaan ja Satakunnan rajamailla sijaitsevassa Isojokilaakson kultturimaisemassa. Kulttuurimaisemaan kuuluu useita joenvarren kyliä perinteisine talonpoikaisrakennuksineen. Kirkonkylän maisemaa hallitsee keltaisen Isojoen empirekirkon kupoli.
Nimen synty

Kunnan nimi Isojoki vakiintui alueelle 1600-luvulla.
Historia > Esihistoria ja asutuksen syntyminen

Isojoelta on löydetty lukuisia kivikautisia esineitä. Vesijärveltä, Villamosta ja Vanhakylästästä löydetyt hioinkivet viittaavat myös asuinpaikkoihin. Keskiaikainen eräreitti Satakunnasta Etelä-Pohjanmaalle kulki luultavimmin Isojoen kautta. Pysyvästi Isojoen seutu asutettiin 1500-luvulla. Kustaa Vaasan aikana Isojoelle levisi maanviljely. Taloja rakennettiin viljavien jokilaaksojen reunoille. Metsät olivat kylän yhteistä omaisuutta isojakoon asti.
Isojoki kuului alkuaan Närpiön ruotsinkieliseen emäpitäjään. Alueet liitettiin Närpiöstä eronneeseen Lapväärttiin vuonna 1607, jolloin Isojoella oli neljä taloa. Tervanpoltto houkutteli asukkaita Isojoelle, ja taloluku nousi 1700-luvulle tultaessa. Isojoen asutus oli suurimmaksi osaksi suomenkielistä ja kieliraja oli kunnan länsirajan tuntumassa.
Perimätiedon mukaan Isojoelta käytiin kirkossa aina Karkussa asti, mutta enimmäkseen Lapväärtissä. Vuonna 1710 Isojoki sai oman kirkon, ja samana vuonna Isojoesta tuli Lapväärtin rukoushuonekunta. Vuonna 1725 Isojoelle muutti oma pitäjänapulainen.
Historia > Itsenäistyminen seurakuntana (1732–1868)

Isojoki tuli kappeliseurakunnaksi vuonna 1732 ja itsenäiseksi seurakunnaksi vuonna 1855. 1820-luvulla Isojoelle ryhdyttiin uuden kirkon rakennustöihin, joka valmistui vuonna 1833. Isojoki eriytyi omaksi nimismiespiiriksi vuonna 1884 ja omaksi käräjäkunnaksi vuonna 1888. Isojoen ensimmäinen itsenäinen kuntakokous pidettiin pappilassa vuonna 1868.
Isojoen väestönkasvu kiihtyi 1800-luvulla, ja vuonna 1880 sen väkiluku oli 4 016.
Historia > Kehittyminen kuntana (1868–)

1900-luvun vaihteen jälkeen Isojoen kasvua hidasti jonkin verran siirtolaisuus.
Isojoelle asutettiin jatkosodan jälkeen Jaakkiman siirtoväkeä. Kunnan syrjäisen sijainnin vuoksi väkiluku alkoi 1960-luvulla vähentyä voimakkaasti, ja muuttoliike suuntautui kaupunkeihin ja Ruotsiin.
Vuonna 2017 Lauhanvuoren kansallispuistoon Isojoella istutettiin metsäpeuroja, joista toivotaan muodostuvan elinvoimainen kanta.
Maantiede

Isojoki sijaitsee Etelä-Pohjanmaan maakunnan lounaiskulmassa, ja sen naapurikunnat ovat Karijoki, Kankaanpää, Kauhajoki, Kristiinankaupunki, Merikarvia ja Siikainen. Entisiä naapurikuntia ovat Kankaanpäähän liitetty Honkajoki sekä Kristiinankaupunkiin liitetyt Lapväärtti ja Siipyy. Matkaa maakuntakeskukseen Seinäjoelle on 101 kilometriä.
Maantiede > Liikenne

Isojoki sijaitsee melko kaukana pääteistä, ja lähin rautatieasema on Seinäjoella. Isojoen kirkonkylän kautta kulkevat seututie 661 Merikarvian Kuvaskankaalta Kauhajoen Päntäneelle ja seututie 664 Honkajoelta Kristiinankaupunkiin.
Maantiede > Luonto

Lauhanvuoren kansallispuisto on Isojoen ja Kauhajoen rajalla sijaitseva kansallispuisto. Lauhanvuoren rinteillä on näkyvissä jääkauden jättämiä merkkejä. Näyttävimpiä näistä ovat Kivijata eli pirunpelto sekä Aumakivi.
Isojoen muita Natura-kohteita ovat runsaslajinen suoalue Haapakeidas, Lapväärtinjokilaakso, vanhaa metsää kasvava Lassinharju, Kodesjärvi runsaine vesilintuineen ja valtakunnallisesti merkittävä hyvin tyypillinen ja edustava keidassuo Hanhikeidas.
Maantiede > Kylät

Heikkilä, Iivarinkylä, Kirkonkylä, Kodesjärvi, Kortteenkylä, Kärjenkoski, Koppelonkylä, Leppikylä, Möykky, Peurala, Polvenkylä, Sakara, Sarviluoma, Suojoki, Piikkilänkylä, Vanhakylä, Vesijärvi, Villamo, Viitakoski, Pettukylä.
Palvelut ovat keskittyneet Isojoen kirkonkylään.
Maantiede > Taajamat

Vuoden 2017 lopussa Isojoella oli 2 032 asukasta, joista 792 asui taajamassa, 1 230 haja-asutusalueilla ja 10:n asuinpaikat eivät olleet tiedossa. Isojoen taajama-aste on 39,2 %. Kunnassa on vain yksi taajama, Isojoen kirkonkylä.
Väestö > Väestönkehitys

Seuraavassa kuvaajassa on esitetty kunnan väestönkehitys viiden vuoden välein vuodesta 1980 lähtien. Käytetty aluejako on 1.1.2017 tilanteen mukainen.
| Isojoen väestönkehitys 1980–2020 |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| Vuosi |  |  | Asukkaita |  |
| 1980 | 1980 |    | 3 204 | 3 204 |
| 1985 | 1985 |    | 3 069 | 3 069 |
| 1990 | 1990 |    | 2 896 | 2 896 |
| 1995 | 1995 |    | 2 860 | 2 860 |
| 2000 | 2000 |    | 2 694 | 2 694 |
| 2005 | 2005 |    | 2 552 | 2 552 |
| 2010 | 2010 |    | 2 400 | 2 400 |
| 2015 | 2015 |    | 2 123 | 2 123 |
| 2020 | 2020 |    | 1 947 | 1 947 |
Lähde: Tilastokeskus.
Väestö > Kieli ja etnisyys

Isojoen väestöstä oli vuonna 2023 suomenkielisiä 94,8 prosenttia, ruotsinkielisiä 0,8 prosenttia ja vieraskielisiä 4,4 prosenttia. Isojoella asui vuoden 2023 lopussa 75 ulkomaan kansalaista, mikä on 4,1 prosenttia kunnan väestöstä. Suurin yksittäinen ulkomaalainen väestöryhmä on ukrainalaiset, joita asuu Isojoella 25 henkeä. Seuraavaksi suurimmat väestöryhmät ovat virolaiset (23) ja latvialaiset (13).
Väestö > Uskonto

Vuoden 2018 aluejaon mukaan Isojoella on seuraavat Suomen evankelis-luterilaisen kirkon seurakunnat:
Isojoen seurakunta
Suomen ortodoksisen kirkon seurakunnista Isojoen alueella toimii Vaasan ortodoksinen seurakunta.
Talous

Isojoen työpaikkarakenne, Tilastokeskus (2022)
Alkutuotanto (19.5%)
Jalostus (30.4%)
Palvelusektori (48.5%)
Muut sektorit (1.6%)
Talousalueena Isojoki kuuluu Suupohjan seutukuntaan, jonka alueellinen bruttokansantuote oli 37 027 euroa asukasta kohden vuonna 2022. Alueellinen BKT on maan keskiarvoa pienempi ja seutukuntien keskinäisessä vertailussa 40. suurin.
Isojoella oli vuonna 2022 yhteensä 652 työpaikkaa ja kaupungissa asui 750 työllistä työssäkäyvää. Asuinkunnassaan työssäkäyvien osuus työllisistä on 67,2 prosenttia. Isojoen työpaikkojen suhde on palveluvaltainen. Palvelujen osuus työpaikoista on 48,5 prosenttia, jalostuksen 30,4 prosenttia ja alkutuotannon 19,5 prosenttia.
Isojoen työpaikkaomavaraisuus on 86,9 prosenttia. Työikäisten työllisyysaste oli 78,5 prosenttia vuonna 2022 ja työttömien osuus työvoimasta 6,3 prosenttia. Taloudellisen huoltosuhteen mittarilla Isojoella on 146,9 työvoiman ulkopuolella olevaa ja työtöntä sataa työllistä kohden.
Talous > Elinkeinorakenne

Isojoen yritysrakenne on monipuolinen. Suuri osa yrityksistä on maatalousalalla, maanrakennusalalla ja metsätaloudessa. Isojoen suurimpia yrityksiä ovat Isojoen Saha, Maanrakennus Hautala, Kuljetus Viitalähde sekä Luontomatkailukeskus Lauhansarvi. Isojoen suurimpiin yritystuloverojen maksajiin kuuluivat vuonna 2021 myös Lankoski Oy sekä Isojoen Osuuspankki.
Talous > Matkailu

Lauhanvuoren kansallispuiston ulkopuolella on matkailupalveluja, kuten Lauhansarven luontomatkailukeskus, Kangasjärven leirintäalue sekä Kauhajoen puolella Muurahaisen luontomatkailukeskus. Kaikkia yhdistää Lauhanvuoren kansallispuiston maisemat.
Lauhansarven luontomatkailukeskus avattiin 6. tammikuuta 2000, joskin toiminta alkoi jo syksyllä 1999. Arto Koiviston hiihtomuseo, Suomen sahtiopisto sekä turvehoitosauna palvelevat koko vuoden ajan.
Kangasjärven kesäleirintäalueen kymmenen mökkiä, teltta- ja asuntovaunupaikat palvelevat kesäkuukaudet.
Kulttuuri > Tapahtumat

Isojoella järjestettäviä tapahtumia ovat keväisin järjestettävät Isojoki-viikot, heinäkuun ensimmäisenä viikonloppuna järjestettävä Isojoen Raitilla-tapahtumaviikonloppu sekä heinäkuun lopussa järjestettävät Lauhan spelit.
Kulttuuri > Museot ja nähtävyydet

Kyllikki Saaren suohauta sijaitsee kahden kilometrin päässä Isojoen keskustasta Kauhajoelle päin. Paikalle on pystytetty muistomerkki vuonna 1953 surmatun nuoren tytön, Kyllikki Saaren, löytymispaikalle. Isojoen keskustassa sijaitsee perunankuorimaveitsipatsas, joka pystytettiin Isojokisten maailmanennätystempauksen muistoksi, kun kuntalaiset kuorivat perunoita yli 50 tunnin ajan Guinnesin ennätysten kirjaan.
Isojoen pappilassa sijaitsee Isojoen kotiseututalo ja -museo. 1800-luvun puolivälissä rakennettu vanha pappila on ollut Isojoki-seuran omistuksessa vuodesta 1981 lähtien. Rakennus toimi pappilana vuoteen 1955 saakka.
Isojoen puukirkon on suunnitellut Carl Ludvig Engel. Kirkko valmistui vuonna 1833 kirkonrakentaja Erik Kuorikosken johdolla. Kellotapuli valmistui vuonna 1854.
Kulttuuri > Ruoka

Isojoen pitäjäruoaksi nimettiin 1980-luvulla kalaperunat.
Kulttuuri > Luontokohteet

Isojoella sijaitsee Lauhanvuoren kansallispuisto, joka kuuluut Lauhanvuori–Hämeenkangas Geoparkiin, joka on lisätty Unescon ainutlaatuisten geologisten kohteiden verkostoon vuonna 2020. Lauhavuoren laki kohoaa 231 metrin korkeuteen, noin sata metriä ympäristöä korkeammalle.
Kulttuuri > Urheilu ja liikunta

Isojokelaisia urheiluseuroja ovat Isojoen Urheilijat. Isojoella sijaitsevia ulkoliikuntapaikkoja ovat yleisurheilukenttä, Koulukolmion monitoimikenttä, frisbeegolfrata ja monitoimipuisto. Isojoella sijaitsevia uimapaikkoja ovat Kangasjärven, Kodesjärven, Sarvijärven, Suojoen ja Vesijärven uimarannat. Sisäliikuntatiloja Isojoella ovat monitoimitalo, Koulukolmion liikuntasali sekä Isojoen sisäampumarata.
Hallinto ja politiikka > Hallinto

Isojoen kunnanjohtaja, Linda Leinonen, valittiin kaupunginjohtajaksi Kauhajoelle syksyllä 2017. Viransijaisena toimi Juha Mattila. Uudeksi kunnanjohtajaksi valittiin 19. tammikuuta 2018 Juha Herrala.
Kunnanvaltuustossa on 21 paikkaa, joista yksitoista on keskustan hallussa kaudella 2021–2025. Valtuuston puheenjohtajana toimii Esa Saarinen.
Kunnanhallituksessa on yhdeksän jäsentä, ja sen puheenjohtajana toimii Pia Jaakkola.
Hallinto ja politiikka > Politiikka

Annetut äänet viimeisimmissä kunnallisvaaleissa. (Lähde: Yle, Vaalitulospalvelu)
| 0 | 1 | 2 | 3 | 4 | 5 | 6 | 7 | 8 | 9 | 10 | 11 |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| Vuosi | KESK | KESK | KOK | KOK | PS | PS | SDP | SDP | KD | KD | Johto |
| Vuosi | Ääniä | % | Ääniä | % | Ääniä | % | Ääniä | % | Ääniä | % | Johto |
| 2008 | 694 | 53,2 | 263 | 20,2 | 128 | 9,8 | 150 | 11,5 | 70 | 5,4 | 33,0 |
| 2012 | 658 | 50,8 | 260 | 20,1 | 196 | 15,1 | 151 | 11,7 | 31 | 2,4 | 30,7 |
| 2017 | 609 | 57,2 | 253 | 23,8 | 134 | 12,6 | 69 | 6,5 |  |  | 33,4 |
| 2021 | 496 | 49,3 | 257 | 25,5 | 209 | 20,8 | 44 | 4,4 |  |  | 23,8 |
Tunnettuja isojokelaisia

Aulis J. Alanen (1906–1987), historioitsija
Elias Robert Alcenius (1796–1875), pappi ja sukututkija
Antero Arho (1870–1929), poliitikko
Hilla Blomberg (s. 1959), toimittaja
Markus Kajo (s. 1957), toimittaja, käsikirjoittaja ja televisiojuontaja
Arto Koivisto (s. 1947), maastohiihtäjä
Alma Mattila (1888–1973), kirjailija
Ulla Norrbo (s. 1965), kuntajohtaja
Kari Ovaska (1945–1995), kuvanveistäjä
Portion Boys, musiikkiyhtye
Reino Ryhänen (1922–1999), maatalous- ja metsätieteiden tohtori
Kyllikki Saari (1935–1953), henkirikoksen uhri
Elisa Valkama (1861–1937), arkkiveisujen tekijä
Aiheesta muualla

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
Isojoen kunnan kotisivut
Tilastokeskus - Isojoen avainluvut
Kärjenkosken kylä (Arkistoitu – Internet Archive)
Vanhakylä
Lauhanvuoren kansallispuiston kotisivut
Lauhan matkailupalvelujen kotisivut
Isojoen Kalastuskunta (Arkistoitu – Internet Archive)
| n k Etelä-Pohjanmaan maakunnan kunnat |
| --- | --- |
Nykyiset kunnat:  Alajärvi  Alavus  Evijärvi  Ilmajoki  Isojoki  Isokyrö  Karijoki  Kauhajoki  Kauhava  Kuortane  Kurikka  Lappajärvi  Lapua  Seinäjoki  Soini  Teuva  Vimpeli  Ähtäri 
Entiset kunnat:  Alahärmä  Jalasjärvi  Jurva  Kortesjärvi  Lehtimäki  Nurmo  Peräseinäjoki  Seinäjoen maalaiskunta  Töysä  Ylihärmä  Ylistaro 
Isojoen kirkko ja kellotapuli.
Miles Hoop-1a

Miles Hoop-1a:n ja 1000 naulan/450 kg:n pommin mallikappaleet.
Miles Hoop-1a oli brittiyhtiö Milesin toisen maailmansodan aikainen, itsenäinen suunnitelma miehittämättömästä lentokoneesta, joka kuljettaisi pommeja. Kokonaisuus oli suunniteltu kuorman ympärille siten, että laite olisi ollut käytännössä lentävä pommi.
Suunnitelman perustana oli C.R. Tennantin kirjoitus vuodelta 1940, jossa hän totesi RAF:n pommittajien heikon tarkkuuden sekä suunnistuksessa että varsinaisen maalin löytämisessä tarkkuuspommitusten suorittamiseksi yöllä. Hän ennusti tarpeen siirtyä aluepommituksiin.
Miles -yhtiö tarjosi radikaalia vaihtoehtoa esittelemällä suunnitelman pienikokoisesta miehittämättömästä lentokoneesta, joka olisi halpa valmistaa ja jota varastoitaisiin suuria määriä.
Hanke ei edennyt pidemmälle laimean kiinnostuksen vuoksi, sillä vielä vuonna 1940 epäröinti kaupunkien pommittamisesta oli vahvaa. Suunnitelmaa ei myöskään toteutettu aluepommituksiin siirtymisen jälkeen ja hanke päättyi 1943.
Tekniset tiedot

Lähde:
Yleiset ominaisuudet
Kärkiväli: &&&&&&&&&&&&&&04.03000004,3 m
Voimalaite: &&&&&&&&&&&&&&01.&&&&001 × de Havilland Gipsy Queen -6-sylinterinen rivimoottori; &&&&&&&&&&&&&097.&&&&0097 kW (&&&&&&&&&&&&0130.&&&&00130 hv)
Suoritusarvot
Suurin nopeus: &&&&&&&&&&&&0480.&&&&00480 km/h
Lentomatka: &&&&&&&&&&&&0600.&&&&00600 km
Aseistus
1 × 450 kg pommi
Ehdotettu voimanlähde on voinut olla myös Gipsy Major
Kiiltotuliköynnös

| Kiiltotuliköynnös |
| --- | --- |

Tieteellinen luokittelu
Kunta::  Kasvit Plantae
Alakunta::  Putkilokasvit Tracheobionta
Kaari::  Siemenkasvit Spermatophyta
Alakaari::  Koppisiemeniset Magnoliophytina
Luokka::  Kaksisirkkaiset Magnoliopsida
Lahko::  Lamiales
Heimo::  Gesneriakasvit Gesneriaceae
Suku::  Tuliköynnökset Columnea
Laji::  crassifolia
Kaksiosainen nimi
 Columnea crassifolia  Brongn. 
Infobox OKNimi-testi OK: 
Kiiltotuliköynnös (Columnea crassifolia) on tuliköynnösten sukuun kuuluva laji. Se on peräisin Meksikon ja Hondurasin alueelta. Sen kukat ovat putkimaisia, omituisen muotoisia, isoja ja väriltään punaisia, keltaisia tai oransseja. Kasvi viihtyy hyvin kasvihuoneissa ja huonekasvina.
Jorma Nortimo

| Jorma Nortimo |
| --- | --- |

Henkilötiedot
Syntynyt: 20. tammikuuta 1906 Helsinki
Kuollut: 2. heinäkuuta 1958 Helsinki
Ammatti:  elokuvaohjaaja
Aiheesta muualla
IMDb 
Elonet
Jorma Kustaa Olavi Nortimo (alk. Nieminen, 20. tammikuuta 1906 Helsinki – 2. heinäkuuta 1958 Helsinki) oli suomalainen elokuvaohjaaja, näyttelijä ja käsikirjoittaja. Nortimo toimi jo 1930-luvulla Ylioppilasteatterin johtajana ja sittemmin vastaperustetun Turun kaupunginteatterin johtajana sekä SF:ssä ja Suomi-Filmissä näyttelijänä, ohjaajana ja käsikirjoittajana.
Nortimo aloitti elokuvauransa näyttelijänä 1936 Suomen Filmiteollisuudessa. Parhaat ohjauksensa Nortimo teki 1930- ja 1940-lukujen taitteessa, muun muassa Syyllisiäkö (1938), Halveksittu (1939), Lapseni on minun (1940) ja Synnin puumerkki (1942), jotka kaikki perustuivat kaunokirjallisiin teoksiin. Nortimo ohjasi 1950-luvun alussa ensimmäiset rillumarei-elokuvat Rovaniemen markkinoilla, Lännen lokarin veli ja Muhoksen Mimmi. Hänen viimeiseksi ohjaustyökseen jäi Mika Waltarin jo sota-aikana kirjoittama Pikku Ilona ja hänen karitsansa (1957). Nortimo näytteli yli 30 elokuvassa.
Nortimon sisarentytär oli näyttelijä Tuire Orri.
Aiheesta muualla

Neljä suomalaista "konnaa" (Jorma Nortimo, Kaarlo Angerkoski, Hugo Hytönen, Eino Jurkka), Seura, 10.05.1939, nro 19, s. 6, Kansalliskirjaston digitaaliset aineistot
| Auktoriteettitunnisteet  |
| --- | --- |
Kansainväliset:  ISNI  VIAF 
Kansalliset:  Ranska  BnF data  Ruotsi 
Henkilöt:  Elonet  Kansallisbiografia  Biografiasampo
Sirpale (lehti)

Sirpale oli suomalainen Oulussa vuosina 1927–1976 ilmestynyt lukemistolehti. Lehden perustaja oli Juho Henrik (Hannes) Haikala, ent. Hekkala. Lehteen kirjoittivat muun muassa Seppo Tuisku, Juhani Salomaa ja Jorma Kurvinen. Kaarina Kaarna julkaisi nimimerkillä Kleopatra romaaninsa Katariina ja Munkkiniemen kreivi alun perin jatkokertomuksena Sirpale-lehdessä.
Rautatiekirjakaupan irtonumeromyynnissä Sirpale oli vuonna 1933 sijalla kolme, vuonna 1943 sijalla 10, vuonna 1953 sijalla 13, vuonna 1963 sijalla 47 ja vuonna 1973 sijalla 49. Lehden ilmestyminen päättyi kun samoin Oulussa ilmestynyttä Perjantai-lehteä kustantanut Perjantai ky osti Sirpaleen 1976.
Libyan sisällissota

Muammar Gaddafi oli Libyan johtajana 1969-2011
Kapinallisten tunnuksenaan käyttämä Gaddafin kautta edeltänyt Libyan lippu
Libyan sisällissota oli 17. helmikuuta 2011 alkanut aseellinen konflikti maan johtajaa Muammar Gaddafia kannattavien joukkojen ja häntä vastustavien kapinallisten välillä. Sota päättyi lokakuussa 2011 Gaddafin vastustajien voittoon.
Gaddafia vastustava puoli käytti aluksi nimeä 17. helmikuuta -vallankumous. Maaliskuun alussa 2011 kapinalliset ja hallitusta tukevat erilaiset asejoukot taistelivat ankarasti monien kaupunkien hallinnasta. Hallitus näytti olevan voitolla hetken aikaa. Maaliskuun puolivälin jälkeen YK:n turvallisuusneuvosto asetti lentokiellon Libyan ilmatilaan ja salli myös ilmaiskut, mikä sinetöi Gaddafin tuhon. Länsimaiden liittouma teki ilmaiskuja ja asetti lentokiellon voimaan. Kapinalliset mursivat Misratan saarron huhtikuussa 2011. Rintamat säilyivät kuukausia miltei paikoillaan. Kapinalliset alkoivat uudestaan edetä elokuussa 2011 lähinnä läntisellä alueellaan edeten 21. elokuuta 2011 Tripoliin, missä he valtasivat suurimman osan kaupungista ja saivat Gaddafin tukikohdan Bab al-Azizyan haltuunsa kovan taistelun päätteeksi. Gaddafi oli paennut tukikohdasta, ja vielä 10. lokakuuta ei tiedetty missä hän oli.
Viimein 20. lokakuuta kapinalliset pystyivät valtaamaan sitkeää vastarintaa tehneen Bani Walidin kaupungin ja viimeisenä Sirten, jossa lopulta Muammar Gaddafi saatiin kiinni ja surmattiin. Hänen surmaajansa joutuivat oikeuteen. Hyvin pian sen jälkeen viimeiset Gaddafia tukeneet joukot antautuivat kapinallishallinnolle, joka julisti sodan päättyneeksi 23. lokakuuta. Maa oli hajanainen ja turvaton vielä tämän jälkeenkin, kun poliisia ja armeijaa ei saatu muodostettua. Esimerkiksi salafistien ja sufilaisten välillä oli kahnauksia. Sodan jälkeen tapahtui mm. murhayrityksiä ja useita aseellisia yhteenottoja.  Libyan uusi hallitus ja eri islamilaiset tahot kävivät vuodesta 2014 alkaen täyttä sisällissotaa. Isis perusti tukialueensa Libyaan.