stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Vilho Virta
Elämä

Kangasalla syntynyt Virta jäi orvoksi seitsemänvuotiaana. Hän pääsi kirjansitojan oppiin Tampereelle ja kiersi 18-vuotiaasta saakka eri puolilla Suomea harjoittamassa ammattiaan. Samalla hän oppi ruotsinkieliseltä mestariltaan ja saksalaiselta työtoveriltaan molempien puhumat kielet. Myöhemmin Virta asettui Helsinkiin, jossa hän työskenteli Weilin+Göösin kirjansitomossa. Hän liittyi Helsingin Työväenyhdistykseen, joka vielä tuolloin edusti porvarillista wrightiläistä työväenliikettä. Tutustuttuaan saksalaisten sosialistien ajatuksiin Virta vaati jo vuonna 1893 wrightiläistä työväenliikettä radikalisoitumaan. Helsingin Työväenyhdistyksessä Virta kuului oppositioon, jota kutsuttiin ”rähinöitsijöiksi”.
Keväällä 1895 hän oli mukana perustamassa Työmies-lehteä, jonka ensimmäisen toimituskunnan hän muodosti Nils Robert af Ursinin, Väinö Sohlmanin ja Aatami Hermanni Karvosen kanssa. Hänelle tarjotusta päätoimittajan tehtävästä Virta kieltäytyi, mutta hän toimi lehden ensimmäisen johtokunnan puheenjohtajana.
Samana syksynä Virta matkusti Teollisuushallituksen kustantamana opiskelemaan kirjansidontaa Saksaan. Palattuaan keväällä 1896 Virta jäi terveydellisistä syistä pois työväenliikkeen toiminnasta ja muutti Kuopioon, jossa hän oli työnjohtajana Backmanin kirjansitomossa. Vuoden 1897 alussa hän alkoi toimittaa kuukausittain ilmestynyttä Kirjansitoja-ammattilehteä.
Virta kuoli Saksassa saamaansa keuhkotautiin 28-vuotiaana elokuussa 1897. Samana vuonna hän voitti postuumisti Työväen kalenterin järjestämän kirjoituskilpailun nimimerkillä ”Vintiö” laatimalla kirjoituksellaan ”Hiukan työväenasiasta”.
Perhe

Vilho Virran puoliso oli Ida Seger. Pariskunnalla oli kaksi lasta.
Aiheesta muualla

Helsingin ensimmäinen sosialidemokraatti kuoli 28-vuotiaana Kuopiossa. Vilho Fredrik Virran lyhyt elämäkerta, Suomen Sosialidemokraatti, 26.02.1939, nro 56, s. 13, Kansalliskirjaston digitaaliset aineistot
Kopra

Kopran valmistusta Puka-Pukan atollilla.
Kopra on kookospalmun hedelmän eli kookospähkinän kuivattua siemenvalkuaista. Sitä käytetään kookosöljyn valmistukseen, minkä vuoksi se on merkittävä vientituote monissa Oseanian saarivaltioissa.
Etymologia

Kopran nimi juontuu malajalamin kielen sanasta koppara, josta sana copra on lainattu alun perin portugalin kieleen. Sanaa copra on käytetty ensimmäisen kerran tiettävästi vuonna 1584.
Käyttö

Koprasta tuotetaan kookosöljyä jauhamalla sitä ja keittämällä vedessä. Kopran valmistuksessa hedelmät rikotaan ja niistä erotetaan valkuainen, joka kuivatetaan auringossa. Tuotanto tapahtuu tavanomaisesti palmujen kasvualueella. Kopra on merkittävä vientituote monissa Oseanian saarivaltioissa.
Eläinravinto ja muut sovellukset

Valmistuksen sivutuotteena syntyvää kopramurskaa käytetään rehuna hevosille ja nautakarjalle. Murskan korkea öljy- ja proteiinipitoisuus ovat omiaan karjan lihottamiseen. Kuumentamalla kopramurskasta saadaan korkealaatuista proteiinia, joka ei hajoa märehtijöiden ruoansulatuksessa.
Kopraa voidaan käsitellä myös biopolttoaineeksi.
Tuottajamaat

Kopran suurin tuottajamaa on Filippiinit, jonka vuosittainen tuotanto ylittää arvoltaan 80 miljoonaa Yhdysvaltain dollaria. Suuri osa tuottajista on pienviljelijöitä, joille kopran valmistus muodostaa olennaisen osan tuloista. Monet Tyynenmeren saarivaltiot ovat taantuneet tuotannossa, poikkeuksena Papua-Uusi Guinea, Salomonsaaret, Tuvalu ja Vanuatu, joissa kopran tuotanto on merkittävä osa kansantaloutta. Intiassa Karnatakan seutu on tunnettu koprantuotannostaan.
Kopran kuljettaminen ilmateitse ilman erillistä kirjallista viranomaisen lupaa on kielletty sen spontaanin syttymisherkkyyden vuoksi.
Kopran kuivausta Sumatran saarella Indonesiassa 1900-luvun alkupuolella.
Vysočina Arena

| Vysočina Arena |
| --- | --- |

Stadionin tiedot
Sijainti:   Nové Město na Moravě
Koordinaatit:  49°34′38.2″N, 16°3′12.1″E
Korkeus merenpinnasta:  620 m
Avattu:  2006 (ampumahiihtostadion)
Remontoitu:  2013
Laajennettu:  2016
Lumitykkien kapasiteetti:  60 000 m³
Ampumapaikkoja:  30 (HoRa)
Katsojakapasiteetti
Katsomo:  20 000
Maasto:  10 000
Ladut
Korkein kohta:  665 m
Matalin kohta:  610 m
Kilpailuja
Maailmancup:  2012, 2015, 2016, 2018
MM-kilpailut:  2013
Vysočina Arena on Nové Město na Moravěssa, keski-Tšekissä sijaitseva ampuma- ja maastohiihtostadion. Stadionilla kilpaillaan liki vuosittain ampumahiihdon maailmancupissa tai IBU-Cupissa sekä maastohiihdon maailmancupissa. Se on katsojamäärältään yksi suurimmista kilpailukeskuksista kummankin lajin kilpailukalentereissa. Vysočina Arena on myös isännöinyt ampumahiihdon maailmanmestaruuskilpailut kokonaisuudessaan kerran; vuonna 2013.
Stadion muutettiin ampumahiihtokäyttöön vuonna 2006, mutta se on toiminut maastohiihtokeskuksena jo aiemmin. Ensimmäiset IBU-Cupin kilpailunsa se järjesti jo vuonna 2007. Maailmancupia se pääsi isännöimään vasta vuonna 2012 mm-kisojen esikilpailuina. Sen jälkeen sitä on nähty maailmancupissa epäsäännöllisesti huolimatta sen suuresta katsojakapasiteetista, jota on useaan otteeseen kasvatettukin. Viimeisin laajennus tehtiin vuoden 2016 maailmancupin kilpailuja varten.
Vysočina Arenan ladut ovat pitkälti asfaltoidut, josta johtuen sitä käytetään ahkerasti myös rullahiihtoon ja pyöräilyyn. Stadion on isännöinyt myös kesäampumahiihdon maailmanmestaruuskilpailuja vuonna 2011 ja tulee uudelleen isännöimään niitä kesällä 2018.
Vulle

Vulle on saamelainen miehen etunimi. Sen taustalla on skandinaavisen Olav-nimen ruotsalainen muunnos Olle, joka on tunnettu jo 1300-luvulla. Ollen ja Vullen suomalainen vastine on Olli.
Digi- ja väestötietoviraston mukaan Suomessa on vuoteen 2022 mennessä tilastoitu alle 5 Vulle-nimistä miestä.
Nimipäivä

Professori Pekka Sammallahden laatimassa pohjoissaamelaisessa nimipäiväkalenterissa Ollella ja Vullella on nimipäivä 29. heinäkuuta.
Nimi populaarikulttuurissa

Aku Ankan nimi on pohjoissaameksi Vulle Vuojaš. Samannimistä lehteä julkaistiin 1980-luvulla.
Viron sosialistisen neuvostotasavallan hymni

| Viron sosialistisen neuvostotasavallan hymni |
| --- | --- |
 Hymnin sanat
Valtio:   Viron sosialistinen neuvostotasavalta
Säveltäjä:  Gustav Ernesaks
Sanoittaja:  Johannes Semper
Sävelletty:  1945
  
Viron sosialistisen neuvostotasavallan hymni (vir. Eesti Nõukogude Sotsialistliku Vabariigi hümn) oli Viron sosialistisen neuvostotasavallan kansallishymni. Sen sävelsi  
Gustav Ernesaks ja sanat laati Johannes Semper. Se oli Karjalais-suomalaisen sosialistisen neuvostotasavallan hymnin kanssa ainoa neuvostotasavaltojen hymneistä, jossa ei mainittu venäläisiä. Vuonna 1956 laulun kolmannesta säkeistöstä poistettiin maininta Josif Stalinista.
Äänitiedostot

MP3-tiedosto (2.4 MB)
MP3-tiedosto (Arkistoitu – Internet Archive) (4.8 MB)
Vytautas Bacevičius

Vytautas Bacevičius (9. syyskuuta 1905 – 15. tammikuuta 1970) oli liettualainen säveltäjä ja pianisti.
Bacevičius syntyi Łódźissa muusikkosukuun. Hänen sisarensa oli kuuluisa puolalainen säveltäjä ja viulisti Grażyna Bacewicz. Bacevičius sai varhaisimman musiikinopetuksen omalta isältään. Hän valmistui Łódźin konservatoriosta vuonna 1926 ja opiskeli sen jälkeen Kaunasin yliopistossa.
Bacevičius asui muutaman vuoden Pariisissa ja asettui Yhdysvaltoihin pian toisen maailmansodan alettua. Hän kuoli New Yorkissa 1970.
Pianistina Bacevičius esiintyi Euroopassa, Pohjois-Amerikassa ja Etelä-Amerikassa. Yhdysvaltoihin muutettuaan hän pääsi esiintymään muun muassa Carnegie Halliin. Hänen ohjelmistoonsa kuului esimerkiksi Franz Lisztin, Frédéric Chopinin, Aleksandr Skrjabinin, Claude Debussyn, Maurice Ravelin ja Mikalojus Konstantinas Čiurlionisin teoksia sekä hänen omaa pianomusiikkiaan.
Bacevičius on keskeinen hahmo liettualaisen taidemusiikin historiassa, ja hänen säveltäminään pidetään sekä Liettuan ensimmäistä pianokonserttoa että yhtä varhaisimmista liettualaisista baleteista. Lisäksi hänen tuotantoonsa kuuluu muun muassa sinfonioita.
Villapaitakirous

Neulottu villapaita.
Villapaitakirous (engl. sweater curse) on neulojien keskuudessa tunnettu uskomus, jonka mukaan käsin neulotun villapaidan lahjoittaminen seurustelukumppanille saa tämän päättämään suhteen lahjan antajan kanssa. Toisen version mukaan suhde päättyy jo ennen villapaidan valmistumista. Uskomusta on käsitelty neulontakirjallisuudessa, ja monet neulojat ovat kertoneet kohdanneensa ilmiön. Vuonna 2005 yksityisen verkkosivun pitäjän kyselyyn vastanneista sivuston lukijoista 41 prosenttia piti villapaitakirousta varteenotettavana uhkana ja 15 prosenttia kertoi kokeneensa sen itse, kun taas 30 prosenttia piti sitä pelkkänä taikauskona.
Villapaitakirous tunnetaan myös suomalaisessa perinteessä, ja vastaavaa ajattelua kuvastaa vanha sananlasku, jonka mukaan ”ei pidä antaa villaista ennen vihkimistä”. Nimestään huolimatta villapaitakirousta ei käsitellä neulontakirjallisuudessa yliluonnollisena ilmiönä tai taikauskona, vaan neulomisen todellisena lieveilmiönä, jolle on olemassa järkipohjaiset syyt.
Mahdollisia selityksiä

Villapaitakiroukselle on neulontalehdissä ja -kirjoissa esitetty useita erilaisia mahdollisia mekanismeja.
Villapaidan neulomisessa voi kestää kauan, ja suhde ehtii päättyä omia aikojaan ennen kuin paita valmistuu.
Paidan saaja ei pidä paidan väristä, tyylistä tai kuviosta, tai neulotuista vaatteista ylipäänsä, ja saa siten sellaisen käsityksen, ettei lahjan antaja tunne tai ymmärrä häntä.
Paidan saaja ei osoita riittävästi kiitollisuutta tai kieltäytyy käyttämästä paitaa, koska on huolissaan siitä, mitä muut paidasta ajattelevat.
Parisuhde on huonolla tolalla jo ennen villapaidan neulomista, ja paidan antaminen lahjaksi on alitajuinen yritys pelastaa suhde.
Paljon työtä vaativan paidan antaminen lahjaksi osoittaa halua sitoutua vakavaan suhteeseen. Jos paidan saaja ei ole yhtä halukas sitoutumaan, villapaita voi saada suhteen osapuolet pohtimaan, kannattaako suhdetta jatkaa.
Kirouksen välttäminen

Koska monet villapaitakirouksen mahdollisista mekanismeista liittyvät lahjan suuritöisyyteen, kirouksen välttämiseksi on suositeltavaa antaa villapaidan sijaan lahjaksi jotain pienempää, kuten lapaset tai villasukat. Mikäli villapaidan haluaa antaa lahjaksi, niin kannattaa tehdä vasta, kun molemmat osapuolet ovat varmasti sitoutuneita pitkään suhteeseen. Monesti niin suositellaan tehtävän vasta häiden jälkeen. Yksinkertainen tapa varmistaa, että villapaidan tyyli ja materiaali ovat lahjan saajan mieleen, on kysyä hänen mielipidettään ennen neulomisen aloittamista.
Venäjän naisten käsipallomaajoukkue

Venäjän naisten käsipallomaajoukkue edustaa Venäjää naisten kansainvälisissä käsipallo-otteluissa. Se on voittanut kerran olympiakultaa ja neljä kertaa maailmanmestaruuden. Ennen Neuvostoliiton hajoamista venäläiset huippupelaajat edustivat Neuvostoliiton maajoukkuetta.
Arvokilpailut > Kesäolympialaiset

Kultaa: 2016
Hopeaa: 2008, 2020
Kahdeksas: 2012
Arvokilpailut > MM-kilpailut

Kultaa: 2001, 2005, 2007, 2009
Pronssia: 2019
Neljäs: 1997
Viides: 1993, 2015, 2017
Kuudes: 1995, 2011
Seitsemäs: 2003
Kahdeksas: 2021
Kahdestoista: 1999
Arvokilpailut > EM-kilpailut

Hopeaa: 2006, 2018
Pronssia: 2000, 2008
Neljäs: 2002, 2004
Kuudes: 1994, 2012
Seitsemäs: 1996, 2010, 2016
Yhdeksäs: 1998
Neljästoista: 2014
Aiheesta muualla

Venäjän käsipalloliiton kotisivut (venäjäksi)
Kekal

| Kekal |
| --- | --- |

 Kekal Saksassa vuonna 2004
Tiedot
Toiminnassa:  1995–2009
Tyylilaji:  avant-garde metal  post-metal   progressiivinen metalli   extreme metal
Kotipaikka:  Jakarta, Indonesia
Laulukieli:  englanti
Jäsenet:  Jeffray Arwadi, laulu, kitara, ohjelmointi   Azhar Levi Sianturi, laulu, basso   Leo Setiawan, Sähkökitara  
Entiset jäsenet:  Harry, Laulu (1995–1998)  Newbabe, basso, laulu (1995–1996)  Yeris, laulu, kitara (1995–1996)  Didi Priyadi, live-kitaristi  
Levy-yhtiö:  Open Grave Records (US), 2006–   Whirlwind Records (EU), 2006–   Fear Dark, 2000–2005   THT Productions, 1995–2000  
Aiheesta muualla
Kotisivut
Infobox OKNimi-testi OK: 
Kekal on indonesialainen yhtye, joka soittaa kokeellista ja progressiivista avant garde metalia sekä post-metalia. Allmusicin mukaan Kekal oli yksi ensimmäisistä Jakartasta, Indonesiasta kotoisin olevista yhtyeistä, jotka saavuttivat kansainvälistä suosiota.. Kekal perustettiin elokuussa 1995 ja se julkaisi ensimmäisen demonsa Contra Spiritualia Nequitiae 1996. Kekal soitti vuosia extreme metalia: alkuaikoina tyylissä oli vaikutteita black metalista, death metalista, doom metalista, 1980-luvun metallista, goottimusiikista ja darkwavesta. Kolmannen albuminsa The Painful Experience myötä Kekal siirtyi enemmän kaoottiseen avant garde metaliin. Yhtye jätti äärimetallin viidennen albuminsa Acidity (2005) jälkeen. Nykyisin yhtye käyttää nimitystä ”tyylilajiton kokeellinen musiikki” (”genreless experimental music”). Alkuvuodesta 2007 Kekal julkaisi kuudennen albuminsa The Habit of Fire. Yhtye esiintyi ensimmäistä kertaa Euroopassa maaliskuussa 2004. Yhtyeen nimi tarkoittaa indonesian kielellä kuolematonta tai ikuista.
Historia > Beyond the Glimpse of Dreams ja Embrace the Dead

Jeffray ”Jeff” Arwadi ja Azhar Levi Sianturi perustivat Kekalin Jakartan kaupungissa elokuussa 1995. Yhtyeeseen liittyivät pian Harry (laulu), Newbabe (basso, laulu), Yeris (kitara, laulu) sekä Leo Setiawan (kitara). He olivat kiinnostuneita kokeellisesta ja äärimmäisestä musiikista: Kekalin tyyliin vaikuttivat muiden muassa ryhmät kuten Celtic Frost, Voivod, Sodom ja Bathory. Yhtyeen goottilaisiin vaikuttajiin kuuluivat artistit Joy Division, Cocteau Twins ja Depeche Mode. Vuoden ajan Kekal harjoitteli ja äänitti joitain demoja, mutta ensimmäinen virallinen demo Contra Spiritualia Nequitiae julkaistiin vuonna 1996. Demo sai hyvän vastaanoton Jakartan underground metal -piireissä ja pian myös laajemmissa kuvioissa äärimmäisillä ja ainutlaatuisilla musiikkirakenteillaan.
Kekalin kokoonpano muuttui myöhemmin. Newbaben ja Yerisin lähdettyä vuonna 1996 yhtyeen kokoonpanossa olivat Harry laulajana, Leo Setiawan kitaristina, Jeff Arwadi kitaristina ja laulajana sekä Azhar Sianturi basistina ja taustalaulajana. Yhtye ei löytänyt tarpeeksi taitavaa rumpalia, joten Kekal on koko uransa ajan ohjelmoinut rumpuraidat itse. Kekal alkoi kirjoittaa uutta kappalemateriaalia. Alkuvuonna 1998 yhtye äänitti ensimmäisen studioalbuminsa Beyond the Glimpse of Dreams. Se lisensoitiin lukuisten riippumattomien levy-yhtiöiden kautta laajemmille markkinoille. Albumi sai erittäin hyviä arvosteluja eri musiikkilehdiltä ympäri maailmaa ja monet arvostelijat pitävät sitä yhtenä parhaista aasialaisista äärimetallijulkaisuista. Vaikka yhtye on indonesialainen, sen tuolloinen musiikki oli lähempänä skandinaavista toisen aallon black metalia. Albumin äänimaisema on kylmä sekä eeppinen ja sisältää vaikutteita ambient- ja goottimusiikista.. Kekal oli tullut jo demonsa myötä sen verran tunnetuksi ryhmäksi, että esikoisalbumia myytiin ilman suuren levy-yhtiön apuakin yli 5 000 kappaletta.
Vuoden 1998 loppuun mennessä Harry jätti yhtyeen henkilökohtaisten velvoitteidensa vuoksi. Kekal pysyi vuosia triona Jeffin ja Azharin vastatessa lalusta. Yhtyeen toinen albumi Embrace the Dead äänitettiin ja julkaistiin vuonna 1999 ja sai esikoisalbumin tavoin hyvän vastaanoton  äärimetallipiireissä. Kekalilla tosin oli omat vastustajansa johtuen sanoitusten poikkeavasta, harvemmin extreme metal -tyylissä tavatusta vakaumuksesta.
Historia > The Painful Experience

2000-luvun vaihteessa monien muiden äärimetalliyhtyeiden tavoin Kekal kehitti tyyliänsä kokeelliseen suuntaan, ja alkoi soittaa avant garde metalia. Yhtye alkoi kirjoittaa kokeellisempia ja progressiivisempia kappalerakenteita sekä yhdistää useampia tyylejä, kuten klassista metallia musiikkiinsa. Alkuvuonna 2001 yhtye teki levytyssopimuksen alankomaalaisen Fear Dark -levy-yhtiön kanssa, ja Kekal meni studioon äänittämään kolmatta albumiaan The Painful Experience. Albumi oli tuotantoarvoiltaan parantunut edellisistä julkaisuista, nimittäin rajallisten varojensa vuoksi Kekal kun oli äänittänyt edelliset tuotoksensa kuusitoistaraitaisessa analogisessa studiossa. Neljä eri levy-yhtiötä julkaisivat albumin Yhdysvaltojen, Länsi- ja Itä-Euroopan sekä Kaakkois-Aasian markkinoille. Vuonna 2001 Kekal äänitti myös kappaleen Living Sacrifice -yhtyeen tribuuttialbumille A Tribute to Living Sacrifice. Kekalin cover oli kappaleesta ”Mind Distant”.
Vuonna 2002 Kekal äänitti ep:n, joka julkaistiin split-cd:nä alankomaalaisen, toisen Fear Darkin yhtyeen Slechtvalkin ep:n kanssa. Cd:n nimeksi tuli Chaos & Warfare, ja se sisälsi Kekalilta coverin doom metal -ryhmä Troublen kappaleesta ”The Skull”, joka oli albumilta The Skull (1985). Lisäksi Kekal äänitti Sounds of the Dead -levy-yhtiön joululevylle A Brutal Christmas - The Season in Chaos oman versionsa kappaleesta ”God Rest Ye Marry Gentlemen”.
Historia > 1000 Thoughts of Violence

Kekalin edellisellä täyspitkällä studioalbumilla näkyneet avant garde metal -vaikutteet vahvistuivat myöhemmin entisestään: yhtye alkoi työstää hyvin kokeellisia, kaoottisia ja progressiivisia kappaleita yhdistäen lisää elementtejä lukuisista metallimusiikin ulkopuolisista lajeista. Syyskuussa 2002 Kekal äänitti neljännen albuminsa 1000 Thoughts of Violence, jolla yhtye halusi rikkoa metallimusiikin perinteitä juuttumatta pelkästään extreme metaliin. Albumilla kuullaan melkein kaikkea ambient-tunnelmista kitaramusiikiksi sovitettuihin animesarjojen tunnuslauluihin. 1000 Thoughts of Violence julkaistiin vuonna 2003, ja se sai ylistäviä arvosteluja metallimusiikkimedioissa ympäri maailmaa. Monet lehdet alkoivat kutsua Kekalia yhdeksi maailman parhaista avant garde metal -yhtyeistä. Albumi on myös Kekalin tähän mennessä menestynein ja myi pelkästään Indonesiassa ilmestyessään tuhansia kopioita. 1000 Thoughts of Violencen myötä yhtyeen sanoitukset alkoivat käsitellä yhteiskunnallisempia aiheita: albumin konsepti kertoo väkivallasta, jota yhtyeen jäsenet ovat havainneet Indonesian kaltaisessa jokseenkin poliittisesti epätasapainoisessa kasvuympäristössä.
Vuonna 2003 yhtyeen tuotannosta julkaistiin best of -kokoelmalevy Introduce Us to Immortality. Samana vuonna Kekal äänitti Cradle of Filthin tribuuttialbumille Covered in Filth: a Tribute to Cradle of Filth coverin kappaleesta ”Dance Macabre”, kuten myös coverin Troublen internet-tribuutille End of Daze – The Online Tribute to Trouble.
Maaliskuussa 2004 yhtyeen Länsi-Euroopan jakelusta vastannut levy-yhtiö Fear Dark sponsoroi Kekalin ensimmäisen Euroopan-minikiertueen. Yhtye esiintyi Alankomaissa, Saksassa ja Ruotsissa, mikä teki Kekalista ensimmäisen riippumattoman indonesialaisen ryhmän, joka on esiintynyt Aasian ulkopuolella. Samana vuonna THT Productions julkaisi Kekalin vanhat demot albumilla Spirits from the Ancient Days.
Historia > Acidity, The Habit of Fire ja Audible Minority

Alkuvuonna 2005 Kekal julkaisi viidennen albuminsa Acidityn, jolla äärimmäiset elementit jäivät vähemmälle, kokeellisuuden ja progressiivisuuden saadessa entistä enemmän sijaa. Acidity jäi yhtyeen viimeiseksi äärimetallialbumiksi. Yhtye halusi luoda uraa myös extreme metal -piirien ulkopuolella. Syyskuussa 2005 Kekal julkaisi internetsinglenä coverin Celtic Frostin kappaleesta ”Juices Like Wine” (vuoden 1989 albumilta Cold Lake). Myöhemmin vuonna 2006 Kekal lakkautti levytyssopimuksensa  Fear Darkin kanssa ja kirjoitti jakelusopimuksen yhdysvaltalaisen Open Grave Recordsin sekä saksalaisen Whirlwind Recordsin kanssa.
Tammikuussa 2006 Kekal julkaisi internetsinglenä coverin Voivod-yhtyeen kappaleesta ”The Prow”, albumilta Angel Rat (1991). Vuoden 2006 aikana Kekal oli kirjoittanut uutta kappalemateriaalia, tuloksenaan kokeellinen konseptialbumi The Habit of Fire. Albumi julkaistiin maaliskuussa 2007 ja se on saanut innostuneen vastaanoton eri musiikkimedioissa. The Habit of Firen musiikki on post-rock-vaikutteista ja hyvin instrumentaalista, minkä vuoksi kriitikot ovat nimittäneet Kekalin nykyistä tyyliä post-metaliksi. Albumi oli ehdokkaana vuoden 2007 parhaasta avantgarde metal -albumista Metal Storm -sivustolla,, ja albumi valittiin kuukauden cd:ksi brittiläisessä tekniikkalehdessä Sound on Soundissa. Vuonna 2007 Jeffray Arwadi muutti Kanadaan, ja hän äänitti ja julkaisi seitsemännen Kekal-albumin, Audible Minorityn, itse loppuvuodesta 2008. Arwadi julkaisi albumin ilmaisesti, laillisesti ladattavana Last.fm-sivullaan.
12. elokuuta 2009 Arwadi ilmoitti jättäneensä Kekalin, ja että nimi jatkaisi mutta ilman jäseniä. Lehdistötiedotteessa hän selitti päättäneensä lopettaa yhtyeen musiikin tekemisen muutettuaan Kanadaan. Harvaan asutussa kaupungissa, lähempänä luontoa, hän sanoi kokeneensa rauhaa, jota  ylikansoitetussa Indonesiassa ei kokenut. Sen vuoksi Arwadi ei halunnut jatkaa ”synkeän ja vihaisen musiikin tekoa, koska se ei tuntunut enää vilpittömältä”.
14. tammikuuta 2010 yhtye ilmoitti Facebook-sivullaan, että Jeff, Azhar Levi ja Leo aikovat äänittää yhdessä uuden albumin nimeltä 8. Arwadin mukaan ihailijat olivat tulkinneet aiemman tiedotteen merkkinä yhtyeen hajoamisesta, vaikka yhtye sanoi jatkavansa ”jäsenettömänä”.
Diskografia > Studioalbumit

Beyond the Glimpse of Dreams (1998)
Embrace the Dead (1999)
The Painful Experience (2001)
1000 Thoughts of Violence (2003)
Acidity (2005)
The Habit of Fire (2007)
Audible Minority (2008)
8 (2010)
Autonomy (2012)
Multilateral (2015)
Deeper Underground (2018)
Quantum Resolution (2020)
Envisaged (2022)
Diskografia > Muut julkaisut

Contra Spiritualia Nequitiae demo (1996)
Chaos & Warfare (2001) (split-CD Slechtvalkin kanssa)
A Brutal Christmas: The Season in Chaos (2002)
Introduce Us to Immortality (2003) (best of -kokoelma-albumi)
Spirits from the Ancient Days (2004) (demojen kokoelma-albumi)
Diskografia > Tribuuttialbumit

A Tribute to Living Sacrifice (2001)
Covered in Filth - A Tribute to Cradle of Filth (2003)
End of Daze - Online Tribute to Trouble (2003)
Diskografia > Internetsinglet

Juices Like Wine (2005) (Celtic Frost -cover)
The Prow (2006) (Voivod-cover)
Jäsenet > Nykyiset jäsenet

Jeffray ”Jeff” Arwadi – laulu, kitara, musiikkiohjelmointi
Azhar Levi Sianturi – laulu, basso
Leo Setiawan – kitara
Jäsenet > Entiset jäsenet

Harry – laulu (1995–1998)
Newbabe – basso, laulu (1995–1996)
Yeris – laulu, kitara  (1995–1996)
Didi Priyadi – live-kitaristi
Sivuprojektit

Jeff Arwadi soitti vanhan liiton black metal -yhtyeessä Armageddon Holocaust. Lisäksi hän on osallisena progressiivisessa metalliyhtyeessä Altera Enigma australialaisten Kenny Cheongin, Jason De Ronin ja Jayson Sherlockin kanssa.
Didi Priyadi soittaa nykyisin pop punkia ja power popia esittävässä yhtyeessä Happy Day, joka on saanut jonkin verran listamenestystä Indonesiassa.
Aiheesta muualla

Kekalin virallinen sivusto (Arkistoitu – Internet Archive) (englanniksi)
Kekalin haastattelu Ultimate Metal webzinessä[vanhentunut linkki] (englanniksi)
Kekal haastettelu Rock Planet Webzinessä (Arkistoitu – Internet Archive) (englanniksi)
Kekalin haastattelu NekroBlog webzinessä (Arkistoitu – Internet Archive) (englanniksi)
Kekal Myspacessa (englanniksi)
Kekal Encyclopaedia Metallumissa (englanniksi)
Kekal Last.fm:ssä (englanniksi)
Viulukonsertto

Viulukonsertto on konsertto yhdelle tai usealle viulusolistille ja orkesterille. Viulukonsertoissa on yleensä kolme tai neljä osaa.
Kuuluisia viulukonserttoja ovat säveltäneet muun muassa Bach, Bartók, Beethoven, Brahms, Bruch, Dvořák, Mendelssohn, Mozart, Paganini, Prokofjev, Šostakovitš, Sibelius, Tšaikovski ja Vivaldi.