stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Sichuan
Hallinnollinen jako

Sichuan on jaettu 18 prefektuuritason kaupunkiin ja kolmeen autonomiseen prefektuuriin. Ne jakautuvat yhteensä 183 kaupunkipiiriin, piirikuntatason kaupunkiin, piirikuntaan tai autonomiseen piirikuntaan.
| --- | --- |
 Prefektuuritason kaupungit 3. Mianyang  4. Guangyuan  5. Nanchong  6. Bazhong  7. Dazhou  8. Ya’an  9. Chengdu (maakunnan pääkaupunki)  10. Deyang  11. Suining  12. Guang’an  13. Meishan :  14. Ziyang  15. Leshan  16. Neijiang  17. Zigong  18. Yibin  19. Luzhou  21. Panzhihua Autonomiset prefektuurit 1. Garzên tiibetiläisten autonominen prefektuuri  2. Ngawan tiibetiläisten ja qiangien autonominen prefektuuri  20. Liangshanin yiden autonominen prefektuuri 
Chengdun keskustaa, Tianfu-aukio.
Leshan.
Panzhihua.
Kangding, Garzên autonomisen prefektuurin hallintokeskus.
Barkam, Ngawan autonomisen prefektuurin hallintokeskus.
Väestö

| Sichuanin etniset ryhmät vuosien 2000 ja 2010 väestönlaskennoissa> .Etninen ryhmä | Sichuanin etniset ryhmät vuosien 2000 ja 2010 väestönlaskennoissa> .2000 | Sichuanin etniset ryhmät vuosien 2000 ja 2010 väestönlaskennoissa> .2010 |
| --- | --- | --- |
| Han-kiinalaiset | 78 229 697 | 75 509 724 |
| Yit | 2 122 389 | 2 64 953 |
| Tiibetiläiset | 1 269 120 | 1 496 524 |
| Qiangit | 300 757 | 296 931 |
| Miaot | 147 526 | 164 642 |
| Hui-kiinalaiset | 109 960 | 104 544 |
| Mongolit | 42 316 | 36 646 |
| Tujiat | 41 246 | 59 231 |
| Lisut | 18 674 | 21 082 |
| Mantšut | 13 849 | 15 920 |
Sichuanin väkiluku oli 99,71 miljoonaa vuonna 1982, 78,35 miljoonaa vuonna 1990 ja 82,35 miljoonaa vuoden 2000 väestönlaskennassa. Väkiluvun pieneneminen vuosien 1982 ja 1990 väestönlaskentojen välillä liittyy Chongqingin erottamiseen Sichuanista. Vuoden 2010 väestönlaskenta kirjasi 80,42 miljoonaa asukasta, joka oli 6,00 prosenttia Kiinan väestöstä (ilman Hongkongia ja Macaota). Autonominen alue oli Kiinan neljänneksi väkirikkain maakuntatason hallintoalue. Vuoden 2013 lopun väestöarvio oli 81,07 miljoonaa ja arvio väestötiheydestä 166,5 henkeä neliökilometrillä.
Han-kiinalaiset ovat ylivoimainen enemmistö Sichuanissa; heitä on väestöstä yli 95 %. Loput kuuluvat johonkin yli 40 vähemmistökansasta.
Kulttuuri

Sichuanilaisessa keittiössä käytetään paljon mausteita ja tofua.
Unescon maailmanperintökohteet:
Dazun kalliokaiverrukset
Dujiangyanin kastelujärjestelmä rakennettiin 200-luvulla eaa.
Emeivuori, jonka lähistöllä sijaitsee myös Leshanin valtava Buddha-patsas
Jiuzhaigoun laakso
Sichuanin isopandan rauhoitusalueet
Qingchengvuori
Aiheesta muualla

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
Virallinen sivusto Sichuanin maakunta. Arkistoitu 4.1.2010. Viitattu 27.3.2013. (kiinaksi)
Sichuan Overview: Geographic Location and Natural Condition (Arkistoitu – Internet Archive) (englanniksi) (sc.gov.cn)
Sichuan Travel Guide (englanniksi) (travelchinaguide.com)
David Barbozajan: In China, Projects to Make Great Wall Feel Small (Kiinan megaprojekteista, Sichuaniin merkitty kolme patohanketta ja maailman suurimmaksi mainittu, luokkaa 2 miljardia USD maksava, liki 3 kertaa Pentagonin kokoinen New Century Global Center -rakennus) 12.1.2015. New York Times, nytimes.com. (englanniksi)
| n k  Kiinan alueellinen hallinto |
| --- | --- |
Maakunnat:  Anhui  Fujian  Gansu  Guangdong  Guizhou  Hainan  Hebei  Heilongjiang  Henan  Hubei  Hunan  Jiangsu  Jiangxi  Jilin  Liaoning  Qinghai  Shaanxi  Shandong  Shanxi  Sichuan  Yunnan  Zhejiang 
Itsehallinnolliset alueet:  Guangxi  Ningxia  Sisä-Mongolia  Tiibet  Xinjiang 
Itsehallinnolliset kunnat:  Chongqing  Peking  Shanghai  Tianjin 
Erityishallintoalueet:  Hongkong  Macao 
Sichuanin prefektuuritason hallinnollinen jako.
Jättiläispandoja Chengdussa
Timon Haugan

| Mitalit> Maa:   Norja.Miesten alppihiihto.MM-kilpailut  | Mitalit> Maa:   Norja.Miesten alppihiihto.MM-kilpailut  | Mitalit> Maa:   Norja.Miesten alppihiihto.MM-kilpailut  | Maa:   Norja> Miesten alppihiihto. |
| --- | --- | --- | --- |
|  Hopeaa | Courchevel / Méribel 2023 | joukkuekilpailu |  |
|  Pronssia | Courchevel / Méribel 2023 | parisuurpujottelu |  |
Timon Haugan (s. 27. joulukuuta 1996) on norjalainen alppihiihtäjä.
Haugan saavutti nuorten MM-kilpailuissa hopeaa suurpujottelussa 2017. Cortina d'Ampezzon MM-kilpailuissa 2021 hän oli parisuurpujottelussa neljästoista. Hän saavutti Courchevelin / Méribelin MM-kilpailuissa 2023 hopeaa joukkuekilpailussa ja pronssia parisuurpujottelussa. Saalbachin MM-kilpailuissa 2025 hän sijoittui pujottelussa viidenneksi ja suurpujottelussa seitsemänneksi.
Haugan kilpaili maailmancupissa ensimmäisen kerran Madonna di Campiglion pujottelussa joulukuussa 2017, ja sai heti maailmancupin pisteitä oltuaan 24:s. Ensimmäisen palkintosijansa – ja ylipäätään ensimmäisen sijoituksensa kymmenen parhaan joukkoon – hän saavutti oltuaan toinen Chamonix'n pujottelussa helmikuussa 2020. Helmikuussa 2023 hän sijoittui Palisades Tahoen pujottelussa toiseksi. Tammikuussa 2024 hän sijoittui Schladmingin pujottelussa toiseksi. Maaliskuussa 2024 hän sijoittui kolmanneksi Aspenin toisessa suurpujottelussa. Hän voitti Saalbach-Hinterglammin pujottelun. Hän sijoittui maailmancupin kokonaiskilpailussa seitsemänneksi ja pujottelucupissa kolmanneksi.
Kaudella 2024–2025 hän voitti Alta Badian pujottelun. Hän sijoittui toiseksi Wengenin pujottelussa. Hän voitti Schladmingin pujottelun. Hän sijoittui toiseksi Kranjska Goran pujottelussa.
Haugan on voittanut kaksi Eurooppa-cupin osakilpailua. Hän sijoittui Eurooppa-cupin kokonaiskilpailussa kolmanneksi ja pujottelucupissa toiseksi kaudella 2018–2019.
Olympialaiset

| Olympialaiset |
| --- | --- |
 Olympialippu on olympialaisten tunnus. Lipussa ovat olympiarenkaat. Renkaat suunniteltiin vuonna 1913, ja niitä käytettiin ensi kerran Antwerpenin kisoissa vuonna 1920.
Laji:  useita kymmeniä lajeja
Perustettu:  1896
Edeltäjä:  antiikin olympialaiset Zappaan olympialaiset Wenlockin olympialaiset kisat
Motto:  Citius, altius, fortius
Aiheesta muualla
[olympics.com Sivusto]
Olympialaiset eli olympialaiset kisat tai olympiakisat ovat suuret kansainväliset ja monilajiset urheilukilpailut. Vuodesta 1994 alkaen kisat pyritään järjestämään kahden vuoden välein niin, että kesäolympialaiset ja talviolympialaiset vuorottelevat. Tällöin yhden ns. olympiadin aikana käydään yhdet kesä- ja talvikisat. Peräkkäisten kesäolympialaisten väli on siten neljä vuotta, samoin kuin talviolympialaisten. Olympiakisat keskittyvät yhden kaupungin ympärille ja niiden pitopaikan määrää Kansainvälinen olympiakomitea.
Historia > Tausta

Nykyaikaisten olympialaisten juuret ovat yli 2500 vuoden takana antiikin Kreikassa, missä järjestettiin panhelleenisiä kisoja kreikkalaisten kaupunkivaltioiden välillä. Panhelleeniset kisat olivat uskonnollisia tapahtumia kreikkalaisten jumalten kunniaksi. Yksi näistä kilpailuista oli Olympiassa ylijumala Zeuksen kunniaksi järjestetyt Olympian kisat. Niistä varhaisin tunnetaan vuodelta 776 eaa., mutta siihen mennessä kisoja arvellaan järjestetyn jo vuosisatojen ajan.
Olympian kisat olivat huomattavan erilaiset kuin nykyajan olympialaiset. Niiden lajimäärä oli pieni, ja kaikki osallistujat olivat kreikkalaisia miehiä, jotka kilpailivat ilman vaatteita. Vain voittajat saivat palkinnon. Nykyajan olympialaiset ovat jättimäinen, maailmanlaajuinen mediatapahtuma.
Muinaisen Olympian rauniot löydettiin vuonna 1766, ja vuonna 1876 paikalla aloitettiin arkeologiset kaivaukset. Sen jälkeen kun Olympian stadion oli saatu kaivettua esiin, siitä tuli vuonna 1936 nykyaikaisten olympialaisten olympiatulen seremoniallinen sytytyspaikka. Olympiasta olympiatuli kuljetetaan soihtuviestinä kisojen pitokaupungin stadionille. Olympian stadionilla järjestettiin myös vuoden 2004 kesäolympialaisten kuulantyöntö. Stadionin lähettyvillä on nykyisin kansainvälinen olympia-akatemia ja olympialiikkeen perustajan paroni Coubertinin sydämen hautapaikka.
Historia > Olympialiikkeen perustaminen

Nykyaikaisten olympialaisten isä, paroni Pierre de Coubertin, perusti olympialiikkeen ja Kansainvälisen olympiakomitean vuonna 1894, ja toimi sen toisena puheenjohtajana. Coubertin sai ajatuksensa nykyajan olympiakisoista antiikin kisojen ohella myös 1800-luvulla järjestetyistä urheilukilpailuista, kuten englantilaisista Wenlockin olympialaisista kisoista ja kreikkalaisista Zappaan olympialaisista. Monet nykyaikaisten olympialaisten piirteistä ja tavoitteista ovat Coubertinin visioimia. Coubertin teki olympialaisista enemmän kuin pelkät urheilukilpailut, ja olympialaisessa peruskirjassa olympialaiset kuvataan yhteiskunnallisena liikkeenä ja elämänfilosofiana.
Historia > Kisojen historia

Ensimmäiset nykyajan olympiakisat järjestettiin Ateenassa vuonna 1896. Ne olivat vain kesäkisat; ensimmäiset talviolympialaiset järjestettiin vasta vuonna 1924. Jokaisen kesäolympialaisvuoden tammikuu aloittaa uuden olympiadin, neljän vuoden jakson. Vuonna 1992 talviolympialaiset siirrettiin kesäolympialaisten kanssa samalta vuodelta kahta vuotta myöhemmäksi, olympiadin kolmannelle vuodelle.
Vuosina 1912–1948 järjestettiin olympiakisojen yhteydessä myös olympiakisojen taidekilpailuja.
Historia > Osallistumisoikeus

Nykyaikaisiin olympialaisiin saivat alun perin osallistua vain amatöörit eli kilpailijat, jotka harjoittavat urheilua ilman taloudellisen hyödyn tavoittelua. Avery Brundagen puheenjohtajakauden jälkeen 1970-luvulta lähtien Kansainvälinen olympiakomitea alkoi suhtautua ammattilaisurheilijoihin entistä suopeammin kasvattaakseen olympialaisten taloudellista tuottoa. Vuonna 1988 ammattilaisurheilijat saivat muutamaa lajia lukuun ottamatta täyden osanotto-oikeuden olympialaisiin.
Vuonna 1960 otettiin olympialaisten useimpiin lajeihin käyttöön karsintaraja, joka urheilijan tulee saavuttaa halutessaan osallistua kisoihin. Yleisurheilussa ja uinnissa on käytössä karsintarajat. Muissa lajeissa kisapaikat jaetaan karsintakilpailujen tai ranking-listojen perusteella. Jokaisella Kansainvälisen olympiakomitean jäsenmaalla on silti oikeus lähettää olympialaisiin yksi urheilija (kesäolympialaisiin yksi yleisurheilija ja yksi uintiurheilija), vaikka urheilija ei olisikaan selvittänyt karsintarajoja.
Historia > Boikotit

Useat maat boikotoivat kesäolympiakisoja vuosina 1956, 1976, 1980 ja 1984. Vuoden 1956 boikotti liittyi Unkarin kansannousuun ja Suezin kriisiin, vuoden 1976 boikotti liittyi Etelä-Afrikan rotusortoon, vuoden 1980 boikotti Neuvostoliiton Afganistanin sotaan ja vuoden 1984 boikotti oli vastatoimi vuoden 1980 boikotille. Näitä vuosia ennenkin olympiakisoissa oli koettu pienempiä boikotteja.
Olympiaisännän valintaprosessi

Olympialaisten järjestäjäkaupungin valitsee Kansainvälinen olympiakomitea. Kesä- ja talviolympialaisille on omat isäntäkomissionsa.
Kisojen järjestämisestä kiinnostunut kaupunki ottaa aluksi yhteyttä oman maansa olympiakomiteaan ja pyytää siltä virallisen tuen hakuunsa. Kansallinen olympiakomitea ottaa yhteyttä Kansainväliseen olympiakomiteaan, jolta se saa tukea ja neuvontaa. Sen jälkeen kansallinen olympiakomitea voi lähettää KOK:lle virallisen kirjeen, jossa se ilmoittautuu kiinnostuneeksi osapuoleksi.
KOK:n isäntäkomissio tekee KOK:n johtoryhmälle ehdotuksen vuoropuhelun aloittamisesta, jonka aikana KOK kuulee isäntäkomissiota ja isäntäkaupunkiehdokkaita. Vuoropuhelun lopuksi johtoryhmä saa isäntäkomissiolta yksityiskohtaisen raportin ja suosituksen isäntäkaupungista. Johtoryhmä ehdottaa sen pohjalta yhtä tai useampaa isäntäkaupunkia KOK:n kokoukseen, joka äänestää niistä.
Järjestäminen

Vuonna 1964 Tokion olympialaisiin otti osaa hieman yli 5 000 urheilijaa, mutta vuoden 2021 Tokion olympialaisissa urheilijoiden määrä oli kasvanut 11 000:een. Olympialaisten jälkeen samassa kaupungissa järjestetään paralympialaiset.
Järjestäminen > Kustannukset

Suurin osa olympialaisten kustannuksista koostuu tapahtumapaikkojen ja vaadittavan infrastruktuurin rakentamisesta.
1960-luvulta lähtien kaikki olympialaiset ovat ylittäneet hakuvaiheessa ilmoittamansa budjetin. Kesäolympialaisissa ylitys on ollut keskimäärin 213 prosenttia ja talviolympialaisissa 142 prosenttia. Kun Tokio sai olympiakisat, se ilmoitti järjestävänsä ne 5,79 miljardilla eurolla, mutta vuonna 2021 kisojen järjestäjät arvioivat kustannusten nousseen 12,5 miljardiin, ja hallituksen valvontatarkastusten mukaan summa oli todellisuudessa vähintään 21 miljardia euroa. Vuoden 1976 Montrealin kesäolympialaisten kustannukset paisuivat 720 % alkuperäisestä. Vuonna 2016 Brasilian hallitus joutui julistamaan hätätilan kattaakseen olympialaisten kustannukset, jotka paisuivat 352 prosenttia budjetoidusta. Kisojen jälkeen Rio de Janeiron olympiapaikat jäivät heitteille. Sotšin talviolympialaisten kustannukset olivat 18 miljardia euroa, ja sen lisäksi päättäjät käyttivät miljardeja esimerkiksi tiehankkeisiin, mikä nosti kokonaiskustannukset yli 40 miljardin.
Kasvaneiden kustannusten takia vuoden 2024 olympialaisia hakeneista kaupungeista Hampuri, Rooma ja Budapest vetäytyivät ennen aikojaan. Vuoden 2032 kisojen järjestäjäksi on tarjolla vain yksi ehdokas.
Luettelo olympiakisoista > Kesäolympialaiset

Kesäolympialaiset 1896, Ateena, Kreikka
Kesäolympialaiset 1900, Pariisi, Ranska
Kesäolympialaiset 1904, Saint Louis, Yhdysvallat
Kesäolympialaiset 1908, Rooma, Italia > Lontoo, Britannia
Kesäolympialaiset 1912, Tukholma, Ruotsi
Kesäolympialaiset 1916, Berliini, Saksa: ei järjestetty ensimmäisen maailmansodan takia
Kesäolympialaiset 1920, Antwerpen, Belgia
Kesäolympialaiset 1924, Pariisi, Ranska
Kesäolympialaiset 1928, Amsterdam, Alankomaat
Kesäolympialaiset 1932, Los Angeles, Yhdysvallat
Kesäolympialaiset 1936, Berliini, Saksa
Kesäolympialaiset 1940, Tokio, Japani > Helsinki, Suomi: ei järjestetty toisen maailmansodan takia
Kesäolympialaiset 1944, Lontoo, Britannia: ei järjestetty toisen maailmansodan takia
Kesäolympialaiset 1948, Lontoo, Britannia
Kesäolympialaiset 1952, Helsinki, Suomi
Kesäolympialaiset 1956, Melbourne, Australia
Kesäolympialaiset 1960, Rooma, Italia
Kesäolympialaiset 1964, Tokio, Japani
Kesäolympialaiset 1968, México, Meksiko
Kesäolympialaiset 1972, München, Saksa
Kesäolympialaiset 1976, Montreal, Kanada
Kesäolympialaiset 1980, Moskova, Neuvostoliitto
Kesäolympialaiset 1984, Los Angeles, Yhdysvallat
Kesäolympialaiset 1988, Soul, Etelä-Korea
Kesäolympialaiset 1992, Barcelona, Espanja
Kesäolympialaiset 1996, Atlanta, Yhdysvallat
Kesäolympialaiset 2000, Sydney, Australia
Kesäolympialaiset 2004, Ateena, Kreikka
Kesäolympialaiset 2008, Peking, Kiina
Kesäolympialaiset 2012, Lontoo, Britannia
Kesäolympialaiset 2016, Rio de Janeiro, Brasilia
Kesäolympialaiset 2020, Tokio, Japani: oli tarkoitus järjestää 2020, mutta siirrettiin koronaviruspandemian takia vuoteen 2021
Kesäolympialaiset 2024, Pariisi, Ranska
Kesäolympialaiset 2028, Los Angeles, Yhdysvallat
Kesäolympialaiset 2032, Brisbane, Australia
Luettelo olympiakisoista > Talviolympialaiset

Talviolympialaiset 1924, Chamonix, Ranska
Talviolympialaiset 1928, Sankt Moritz, Sveitsi
Talviolympialaiset 1932, Lake Placid, Yhdysvallat
Talviolympialaiset 1936, Garmisch-Partenkirchen, Saksa
Talviolympialaiset 1940, Sapporo, Japani > Sankt Moritz, Sveitsi > Garmisch-Partenkirchen, Saksa: ei järjestetty toisen maailmansodan takia
Talviolympialaiset 1944, Cortina d’Ampezzo, Italia: ei järjestetty toisen maailmansodan takia
Talviolympialaiset 1948, Sankt Moritz, Sveitsi
Talviolympialaiset 1952, Oslo, Norja
Talviolympialaiset 1956, Cortina d'Ampezzo, Italia
Talviolympialaiset 1960, Squaw Valley, Yhdysvallat
Talviolympialaiset 1964, Innsbruck, Itävalta
Talviolympialaiset 1968, Grenoble, Ranska
Talviolympialaiset 1972, Sapporo, Japani
Talviolympialaiset 1976, Innsbruck, Itävalta
Talviolympialaiset 1980, Lake Placid, Yhdysvallat
Talviolympialaiset 1984, Sarajevo, Jugoslavia
Talviolympialaiset 1988, Calgary, Kanada
Talviolympialaiset 1992, Albertville, Ranska
Talviolympialaiset 1994, Lillehammer, Norja
Talviolympialaiset 1998, Nagano, Japani
Talviolympialaiset 2002, Salt Lake City, Yhdysvallat
Talviolympialaiset 2006, Torino, Italia
Talviolympialaiset 2010, Vancouver, Kanada
Talviolympialaiset 2014, Sotši, Venäjä
Talviolympialaiset 2018, Pyeongchang, Korean tasavalta
Talviolympialaiset 2022, Peking, Kiina
Talviolympialaiset 2026, Milano ja Cortina d’Ampezzo, Italia
Talviolympialaiset 2030, Provence-Alpit-Riviera–Auvergne-Rhône-Alpes, Ranska
Talviolympialaiset 2034, Salt Lake City, Yhdysvallat
Olympialajit

Olympialaisissa kilpailtavat lajit päättää Kansainvälinen olympiakomitea joko lajiliiton tai olympialaisten järjestelykomitean ehdotuksesta. Tokion kesäolympialaisten 2020 ohjelmassa on 33 lajiryhmää ja Pekingin talviolympialaisten 2022 ohjelmassa seitsemän.
Olympiasymbolit > Olympiarenkaat

Olympiatunnuksen muodostavat viisi toisiinsa yhdistyvää rengasta, joiden esikuva löydettiin vanhasta alttarista Olympian raunioilta. Olympiarenkaat ovat maailman tunnetuin tuotemerkki. Tunnuksen suunnitteli nykyaikaisten olympialaisten isä Pierre de Coubertin. Aluksi renkaat olivat ketjuna viisi rengasta peräkkäin, kun nykyään ne ovat kahdessa kerroksessa. Kansainvälisen Olympiakomitean mukaan olympiarenkaat kuvastavat viittä maailman maanosaa, jotka olympian henki yhdistää (renkaat yhdessä toisiinsa), sekä urheilijoita, jotka eri puolilta maailmaa kokoontuvat yhteen olympialaisten ajaksi.
Renkaiden symboliikasta on ollut myös muita tulkintoja:
Renkaat kuvaavat sitä, että antiikin Olympian kisat kestivät viisi päivää.
Renkaat kuvaavat Olympian kisojen tärkeintä ja arvostetuinta lajia, viisiottelua.
Renkaat kuvaavat de Coubertinin käsitystä siitä, että urheilu kehittää viittä elämän aluetta (oma-aloitteisuutta, sitkeyttä ja peräänantamattomuutta, tehokkuutta, täydellisyyden tavoittelua ja vaaran halveksuntaa).
Olympialipun kuusi väriä (renkaiden värit, pohjana valkoinen) edustavat maailman kansoja, sillä maailman kaikkien valtioiden lipuissa on vähintään yksi lipun väreistä.
Olympiasymbolit > Olympiatuli

Koska nykyaikaiset olympiakisat jatkavat antiikin kisojen perinnettä, olympiatuli sytytetään ennen kisoja auringonsäteistä Olympian lehdossa Kreikassa, josta se kuljetetaan kisapaikalle. Ensimmäinen soihtuviesti Olympiasta olympialaisten isäntäkaupunkiin järjestettiin Berliinin olympialaisten yhteydessä 1936.
Olympiasymbolit > Olympiamotto

Olympialaisten tunnus on Citius, altius, fortius, joka tarkoittaa nopeammin, korkeammalle, voimakkaammin.
Olympiasymbolit > Olympiamitalit

Kultaa Lontoosta 2012.
Mirna Jukić: pronssia 2008.
Pikaluistelija Martina Valcepina 2018.
Maica García Godoy, vesipallo 2020.
Ampuja James Graves Sydneyssä 2000.
Pauli Nevala voittaa kultaa Tokiossa 1964.
Olympiakisojen lajien kolme parasta saavat mitalin: ensimmäinen kultaisen, toinen hopeisen ja kolmas pronssisen. Kahdeksan parasta saavat kunniakirjan. Jokainen olympialaisiin osallistuva urheilija saa muistomitalin.lähde?
Olympiamitali on halkaisijaltaan vähintään 6 senttimetriä ja paksuudeltaan vähintään 3 millimetriä. Kultamitalin kultapitoisuus oli vuoden 2012 kesäolympiakisoissa 1,36 % eli 6 grammaa. Mitalista 93 % oli hopeaa ja 6 % kuparia. Olympialaisten kultamitalin kultapitoisuus on vähentynyt kisa kisalta, ja vielä vuosien 1904, 1908 ja 1912 olympiakisoissa mitali oli täyskultaa, tosin nykyistä pienempi. Kultamitaleita jaettiin ensimmäisen kerran vuoden 1904 kesäolympiakisoissa; edellisissä kisoissa voittajat olivat saaneet kullatun pronssiplakaatin.
Olympiasymbolit > Olympiahymni

Nykyisin käytössä oleva alkuperäinen Ateenan olympialaisiin 1896 tehty olympiahymni on kreikkalaisten Spyrídon Samáraksen säveltämä ja Kostís Palamáksen sanoittama.
Olympiasymbolit > Olympiamaskotti

Vuodesta 1968 alkaen on useimpia olympiakisoja varten suunniteltu oma maskotti, yleensä eläin- tai ihmishahmo. Maskotti on yleensä jollain tavalla liittynyt siihen maahan missä kisat pidetään, esim. Venäjällä Miska-karhu tai Kanadassa Amik-majava.
Ensimmäinen maskotti nähtiin Grenoblen talvikisoissa vuonna 1968, missä Schuss-niminen yksijalkainen hiihtäjähahmo esiintyi kuvissa ja leluissa. Virallisen kisamaskotin tittelin sai kuitenkin vasta Münchenin vuoden 1972 kesäkisojen maskotti Waldi.
Olympiasymbolit > Olympiatervehdys

Olympiatervehdys on variaatio roomalaisesta tervehdyksestä. Olympiavariantissa oikea käsi ojennetaan ylöspäin kämmen alaspäin sormet yhdessä. Ele poikkeaa käden kulman ja suunnan suhteen, jotka ovat korkeammalle ja etuoikeammalle kuin roomalaisessa. Tervehdys on nähtävillä 1924 ja 1936 olympialaisten virallisissa julisteissa.
Olympiatervehdys on jäänyt käytöstä toisen maailmansodan jälkeen, sillä sen katsotaan muistuttavan liikaa natsitervehdystä. Viimeisin käyttö oli vuoden 1948 talviolympialaisisten avausseremonioissa.
Olympiasymbolit > Olympiavala

Olympiavala on olympialaisten avajaisissa lausuttava juhlallinen ja rituaalinen lupaus, jonka yksi urheilija lausuu kaikkien urheilijoiden ja yksi tuomari kaikkien tuomarien puolesta.
Olympiasymbolit > Piktogrammit

Tokion olympialaisissa (1964) yleisölle tarkoitettujen opasteiden sanat korvattiin piktogrammeilla, jotta liki sadasta eri maasta tulleet vieraat osaisivat suunnistaa kielieroista huolimatta. Erilaisista piktogrammijärjestelmistä tuli heti olympialaisten normaali käytäntö. Albertvillen ja Barcelonan olympialaisissa (1992) piktogrammeista tehtiin osa tapahtuman graafista ilmettä. Lillehammerissa piktogrammien kautta pyrittiin kertomaan tarinaa järjestäjämaan historiasta, ja samaan pyrittiin monissa myöhemmissä olympialaisissa.
Mitalitilastoja > Menestyneimmät urheilijat

| Urheilija | Laji | Kisat | Kulta | Hopea | Pronssi | Yhteensä |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
|  Michael Phelps | uinti | 2004–2016 | 23 | 3 | 2 | 28 |
|  Larysa Latynina | voimistelu | 1956–1964 | 9 | 5 | 4 | 18 |
|  Paavo Nurmi | yleisurheilu | 1920–1928 | 9 | 3 | 0 | 12 |
|  Mark Spitz | uinti | 1968–1972 | 9 | 1 | 1 | 11 |
|  Carl Lewis | yleisurheilu | 1984–1996 | 9 | 1 | 0 | 10 |
|  Marit Bjørgen | maastohiihto | 2002–2018 | 8 | 4 | 3 | 15 |
|  Ole Einar Bjørndalen | ampumahiihto | 1998–2014 | 8 | 4 | 1 | 13 |
|  Bjørn Dæhlie | maastohiihto | 1992–1998 | 8 | 4 | 0 | 12 |
|  Birgit Fischer | melonta | 1980–2004 | 8 | 4 | 0 | 12 |
|  Sawao Katō | voimistelu | 1968–1976 | 8 | 3 | 1 | 12 |
|  Jennifer Thompson | uinti | 1992–2004 | 8 | 3 | 1 | 12 |
|  Matt Biondi | uinti | 1984–1992 | 8 | 2 | 1 | 11 |
|  Ray Ewry* | yleisurheilu | 1900–1908 | 8 (10) | 0 | 0 | 8 (10) |
|  Usain Bolt | yleisurheilu | 2008–2016 | 8 | 0 | 0 | 8 |
* Ray Ewryn mitalien määrä riippuu siitä, lasketaanko vuoden 1906 kesäolympialaisten (välikisat) mitaleja mukaan.
Mitalitilastoja > Eniten mitaleita saavuttaneet urheilijat

| Urheilija | Laji | Kisat | Kulta | Hopea | Pronssi | Yhteensä |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
|  Michael Phelps | uinti | 2004–2016 | 23 | 3 | 2 | 28 |
|  Larisa Latynina | voimistelu | 1956–1964 | 9 | 5 | 4 | 18 |
|  Marit Bjørgen | maastohiihto | 2002–2018 | 8 | 4 | 3 | 15 |
|  Nikolai Andrianov | voimistelu | 1972–1980 | 7 | 5 | 3 | 15 |
|  Ole Einar Bjørndalen | ampumahiihto | 1998–2014 | 8 | 4 | 1 | 13 |
|  Boris Šahlin | voimistelu | 1956–1964 | 7 | 4 | 2 | 13 |
|  Edoardo Mangiarotti | miekkailu | 1936–1960 | 6 | 5 | 2 | 13 |
|  Takashi Ono | voimistelu | 1952–1964 | 5 | 4 | 4 | 13 |
|  Paavo Nurmi | yleisurheilu | 1920–1928 | 9 | 3 | 0 | 12 |
|  Birgit Fischer | melonta | 1980–2004 | 8 | 4 | 0 | 12 |
|  Bjørn Dæhlie | maastohiihto | 1992–1998 | 8 | 4 | 0 | 12 |
|  Sawao Katō | voimistelu | 1968–1976 | 8 | 3 | 1 | 12 |
|  Jennifer Thompson | uinti | 1992–2004 | 8 | 3 | 1 | 12 |
|  Isabell Werth | kouluratsastus | 1992–2020 | 7 | 5 | 0 | 12 |
|  Ryan Lochte | uinti | 2004–2016 | 6 | 3 | 3 | 12 |
|  Dara Torres | uinti | 1984–2008 | 4 | 4 | 4 | 12 |
|  Aleksei Nemov | voimistelu | 1996–2000 | 4 | 2 | 6 | 12 |