stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Karhiainen
Näyttelijät

| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
|  Jack Nicholson  | … |  Francis Phelan   |
|  Meryl Streep  | … |  Helen Archer   |
|  Carroll Baker  | … |  Annie Phelan   |
|  Michael O'Keefe  | … |  Billy Phelan   |
|  Diane Venora  | … |  Margaret "Peg" Phelan   |
|  Fred Gwynne  | … |  Oscar Reo   |
|  Margaret Whitton  | … |  Katrina Dougherty   |
|  Tom Waits  | … |  Rudy   |
|  Nathan Lane  | … |  Harold Allen   |
|  James Gammon  | … |  Reverend Chester   |
|  Laura Esterman  | … |  Nora Lawlor   |
|  Joe Grifasi  | … |  Jackson   |
|  Hy Anzell  | … |  Rosskam   |
|  Ted Levine  | … |  Pocono Pete   |
|  Black-Eyed Susan  | … |  Clara   |
Käännös suomeksi
Jari Juutinen

Jari Juutinen (kuva: Aki Loponen)
Jari Tuomas Kalevi Juutinen (s. 9. toukokuuta 1959 Nurmes) on suomalainen teatteriohjaaja ja näytelmäkirjailija.
Juutinen opiskeli vuodet 1984–1990 Oulun yliopiston kirjallisuuden laitoksella. Vuonna 1990 hän aloitti dramaturgina Oulun kaupunginteatterissa, josta hän siirtyi samaan tehtävään Lahden kaupunginteatteriin 1994. Vuonna 1995 hän perusti muutaman muun teatterin ammattilaisen kanssa Lahteen Teatteri Vanhan Jukon, jonka johtajana hän toimi vuodet 1995–2007. Juko-vuosinaan hän oli perustamassa myös Lainsuojattomat-liikettä ja -festivaalia ollen liikkeen näkyvimpiä hahmoja yhdessä Kristian Smedsin, Leea Klemolan ja Annamari Karjalaisen kanssa. Hän on saanut Lainsuojattomien teattereiden Hilikka-tunnustuspalkinnon yhdessä  Ritva Sorvalin kanssa. Vuosina 2007–2015 Juutinen toimi teatterinjohtajana Lappeenrannan kaupunginteatterissa. Vuodesta 2015 Juutinen on työskennellyt pääasiassa kansainvälisesti.
Näytelmäkirjailijana Juutinen käsittelee usein vaikeita aiheita ja yhteiskunnan kipupisteitä, kuten ylivelkaantuneen perheenäidin kohtaloa tutkivassa ”Julia, Julia!” –näytelmässä tai vuoden 1918 kapinoinnin ja 2000-luvun alun mellakoinnin yhteyksiä ”Lahti” –näytelmässä. Kansainvälisesti menestyneen "Julia, Julia!" -näytelmän ohella Juutisen tunnetuimpiin näytelmiin kuulunee ”Minä olen Adolf Eichmann”, joka on käännetty usealle kielelle ja esitetty muun muassa Ranskan Avignon Off -teatterifestivaalilla 2008.
Suomen lisäksi Juutinen on ohjannut muun muassa Luxemburgissa (Theatre du Centaure), Georgiassa (Liberty Theatre) ja Venäjällä (Teatr Dramy Im. F. M. Dostoevskogo). Juutisen ohjauksia on lisäksi vieraillut kansainvälisesti muun muassa Ranskassa, Venäjällä, Valko-Venäjällä, Kuubassa, Georgiassa, Liettuassa, Virossa, Luxemburgissa, Britanniassa, Sloveniassa, Armeniassa ja Yhdysvalloissa.
Teatterialan työkokemus

Oulun kaupunginteatteri 1990–1994, dramaturgi
Lahden kaupunginteatteri 1994–1996, dramaturgi
Teatteri Vanha Juko 1995–2007, perustaja, taiteellinen johtaja, ohjaaja
Lappeenrannan kaupunginteatteri 2007–2015, teatterinjohtaja
sadsongskomplex:fi 2015–, perustaja, näytelmäkirjailija, ohjaaja
Tärkeimmät ohjaukset

John Hopkins: Kuin kuumeessa (Losing Time) (Oulun kaupunginteatteri) 1994
Jarkko Mikkola: Antero, ihmisen poika (Lahden kaupunginteatteri) 1995
Pirjo Toikka – Sinikka Nopola: Kieslowskin niska (Teatteri Vanha Juko) 1997
Jari Juutinen: Kekkonen eli Saatanan tunarit eli Ehdotus poliittiseksi näytelmäksi eli Totuus Suomesta 1 (Teatteri Vanha Juko) 2002
Jari Juutinen: Lahti eli Totuus Suomesta 2 (Teatteri Vanha Juko) 2003
Kristian Smeds: Jääkuvia (Teatteri Vanha Juko) 2004
Jari Juutinen: Minä olen Adolf Eichmann (Teatteri Vanha Juko) 2005
Kristian Smeds – Arto Paasilinna: Jäniksen vuosi (Teatteri Vanha Juko) 2006
Jari Juutinen: Julia, Julia! (Rakastajat –teatteri) 2007
Georg Büchner- Kristian Smeds: Woyzeck (Lappeenrannan kaupunginteatteri) 2007
Jari Juutinen: Minä olen Adolf Eichmann (Lappeenrannan kaupunginteatteri) 2009
Lukas Moodysson-Jari Juutinen: Kimpassa (Lappeenrannan kaupunginteatteri) 2009
Jari Juutinen - Ahti Taponen - Kaj Chydenius: Kekkonen! (Lappeenrannan kaupunginteatteri) 2010
Jari Juutinen: Juliette, Juliette! (Theatre du Centaure, Luxemburg) 2010
Lars Von Trier - Christian Lollike: Dogville (Lappeenrannan kaupunginteatteri) 2011
Kristian Smeds: Sad Songs from the Heart of Europe (Lappeenrannan kaupunginteatteri) 2013
Arto Paasilinna - Kristian Smeds: Jäniksen vuosi (Lappeenrannan kaupunginteatteri) 2013
Esa Leskinen - Sami Keski-Vähälä: Neljäs tie eli Suomen tasavallan nousu ja tuho (Lappeenrannan kaupunginteatteri) 2014
Jari Juutinen: Juliet, Juliet! (Liberty Theatre, Tbilisi) 2014
Kristian Smeds: Jääkuvia (Griboedov Theatre, Tbilisi) 2016
Anton Tšehov: Vanja-eno (Teatr Dramy Im. F. M. Dostoevskogo, Novgorod) 2016
Jari Juutinen: Minä, Faransis W. (KokoTeatteri) 2016
Jari Juutinen: I Am Faransis W. (Edinburgh Festival Fringe) 2017
Kristian Smeds: Les Murmures de Sonia – Crime et Châtiment (sadsongskomplex:fi) 2017
F.M Dostojevski: Pelurit (Teatr Dramy Im. F.M. Dostoevskogo, Novgorod) 2018
Anton Tšehov: Lokki (Griboedov Theatre, Tbilisi)
Sofi Oksanen: Puhdistus (SLG Celje, Celje)
Tärkeimmät näytelmät ja käsikirjoitukset

Sukellus (lyhytelokuva yhdessä Arto Koskisen kanssa) 1990
Levolle lasken luojani (yhdessä Mika Lehtisen kassa) 1999
Halleluja! (viisiosainen TV-komedia, yhdessä Petri Revon kanssa, YLE TV2) 2000
Klubi (20-osainen TV-sarja, kuusihenkisen käsikirjoittajaryhmän jäsen, YLE TV2) 2001
Rakkautta ei ole (yhdessä Juha Turkan kanssa) 2001
Kekkonen! eli Saatanan tunarit eli Ehdotus poliittiseksi näytelmäksi eli Totuus Suomesta 1, 2002
Lahti eli Totuus Suomesta 2, 2003
Minä olen Adolf Eichmann eli Totuus Suomesta 3, 2005
Julia, Julia! 2007
Minä, Faransis W. 2016
Luottamustoimet

Suomen Teatteriohjaajien liiton hallituksen jäsen 1994–1996
Valtion näyttämötaidetoimikunnan jäsen 2004–2010
Suomen näytelmäkirjailijaliiton hallituksen jäsen 2005–2011
Apurahoja, palkintoja

Valtion yksivuotinen taiteilija-apuraha 2001
Lainsuojattomien teattereiden Hilikka-palkinto 2002
Suomen kulttuurirahaston kolmivuotinen taiteilija-apuraha 2005
Valtion viisivuotinen taiteilija-apuraha 2016-2020
Kansainvälinen toiminta > Näytelmäkirjailijana > Minä olen Adolf Eichmann

Käännökset:
ranskaksi (Je suis Adolf Eichmann, käännös Alexandre Drouet) Theatre du Centaure esitti näytelmää (ohjaus: Marja-Leena Junker) Luxemburgissa, Belgiassa ja Ranskassa kaudella 2006-2007 sekä Avignon-Off -festivaalilla 2008
saksaksi (Ich bin Adolf Eichmann, käännös Marikka Grym)
englanniksi (I am Adolf Eichmann, käännös Ona Nurkkala)
espanjaksi (Yo soy Adolf Eichmann, käännös Maritza Nunez)
Kansainvälinen toiminta > Näytelmäkirjailijana > Julia, Julia!

Käännökset:
ranskaksi (Juliette, Juliette!, käännös Anne Cornette) Theatre du Centaure esitti näytelmää Luxemburgissa kaudella 2010-11. Esitys kutsuttiin ja se esitettiin Festival de Teatro de la Habana –teatterifestivaalilla (Havanna, Kuuba) 2011
georgiaksi (Julieta, Julieta!, käännös Ani Aladashvili & Dimitri Gogolashvili) Esitys on edelleen tbilisiläisen Liberty Theatren ohjelmistossa.
englanniksi (Juliet, Juliet!, käännös Nely Keinänen) Myös englanninkielinen versio on edelleen tbilisiläisen Liberty Theatren ohjelmistossa. Esitys kutsuttiin ja se esitettiin Tbilisi International Festival of Theatre –teatteri festivaalilla (Tbilisi, Georgia) 2014
Minä, Faransis W.
Käännökset:
englanniksi (I Am Faransis W., käännös Elisa Pakkanen)
Kansainvälinen toiminta > Ohjaajana > Juutinen: Juliette, Juliette!

Theatre du Centaure (Luxemburg) 2010. Esitetty myös:
Festival de Teatro de la Habana (Havanna, Kuuba) 2011
Kansainvälinen toiminta > Ohjaajana > Lars Von Trier–Christian Lollike: Dogville

Lappeenrannan kaupunginteatteri 2011. Esitetty myös:
STAGE Festival (Korjaamo/Helsingin Juhlaviikot) 2012
Kansainvälinen toiminta > Ohjaajana > Smeds: Sad Songs from the Heart of Europe

Suomenkielinen kantaesitys Lappeenrannan kaupunginteatterissa 2013. Vuodesta 2015 sadsongskomplex:fi -ryhmän tuotantoa. Esitetty myös mm.:
STAGE Festival (Korjaamo/Helsingin Juhlaviikot/Klockriketeatern) 2013
XVII International Dostoevsky Chamber Plays Festival (Novgorod, Venäjä) 2013
Pärnu International Festival of Theatre Monomaffia (Pärnu, Viro) 2014
Tbilisi International Festival of Theatre (Tbilisi, Georgia) 2014
IX International Festival of Monoperformances Atspindys (Visaginas, Liettua) 2014
Dostoevsky Museum Theatre (Pietari, Venäjä) 2015
Lain§uojattomat-teatterifestivaali (Pori) 2015
KokoTeatteri (Helsinki) 2015–2017
International Selection, BOZAR/Théâtre National de la Communauté Française/KVS (Bryssel, Belgia) 2016
Théâtre du Centaure (Luxemburg, Luxemburg) 2016
Le Gueulard (Nilvange, Ranska) 2016
Belaya Vezha International Festival of Theatre (Brest, Valko-Venäjä) 2017
HighFest International Festival of Performing Arts (Jerevan, Armenia) 2017
Maribor Theatre Festival/Slovenian kansallisteatteri (Maribor, Slovenia) 2017
Freedom Festival (Tartto, Viro) 2018
Kansainvälinen toiminta > Ohjaajana > Juutinen: Juliet, Juliet!

Liberty Theatre (Tbilisi, Georgia) 2014. Esitetty myös:
Tbilisi International Festival of Theatre (Tbilisi, Georgia) 2014
Kansainvälinen toiminta > Ohjaajana > Smeds: Jääkuvia

Griboedov Theatre (Tbilisi, Georgia) 2016. Esitetty myös:
Tbilisi International Festival of Theatre (Tbilisi, Georgia) 2016
Batumi Drama Theatre (Batumi, Georgia) 2016
Baltic House – Meetings in Russia (Pietari, Venäjä) 2017
Kansainvälinen toiminta > Ohjaajana > Tšehov: Vanja-eno

Teatr Dramy Im. F. M. Dostoevskogo (Novgorod, Venäjä) 2016. Esitetty myös:
Belaya Vezha International Festival of Theatre (Brest, Valko-Venäjä) 2016
Melikhovskaya Vesna International Chekhov Theatre Festival (Melikhovo, Venäjä) 2017
Helsingin kultuurikeskus 2017
Kansainvälinen toiminta > Ohjaajana > Juutinen: I Am Faransis W.

sadsongskomplex:fi 2017. Esitetty myös:
Edinburgh Festival Fringe (Edinburgh, Iso-Britannia) 2017
Kansainvälinen toiminta > Ohjaajana > Smeds: Les Murmures de Sonia – Crime et Châtiment

sadsongskomplex:fi 2017. Esitetty mm.:
Festival OFF d'Avignon 2017
Festival OFF d’Avignon 2018
F.M Dostoevsky: Igrok/Der Spieler
Teatr Dramy Im. F. M. Dostoevskogo (Novgorod, Venäjä) 2018
Tšehov: Lokki
Griboedov Theatre (Tbilisi, Georgia) 2019
Oksanen: Puhdistus
SLG Celje, Celje, Slovenia 2020
Aiheesta muualla

Jari Juutinen Näytelmät.fi:ssä
| Auktoriteettitunnisteet  |
| --- | --- |
Kansainväliset:  ISNI  VIAF  WorldCat 
Kansalliset:  Espanja  Suomi (KANTO)
Variksenpelätin (vuoden 1973 elokuva)

| Variksenpelätin> Scarecrow |
| --- | --- |

Ohjaaja:  Jerry Schatzberg
Käsikirjoittaja:  Garry Michael White
Tuottaja:  Robert M. Sherman
Säveltäjä:  Fred Myrow
Kuvaaja:  Vilmos Zsigmond
Leikkaaja:  Evan Lottman
Pääosat:   Gene Hackman  Al Pacino  Eileen Brennan  Richard Lynch 
Valmistustiedot
Valmistusmaa:  Yhdysvallat
Tuotantoyhtiö:  Warner Bros.
Levittäjä:  Warner Bros.
Ensi-ilta:  11. huhtikuuta 1973
Kesto:  112 minuuttia
Alkuperäiskieli:  englanti
Aiheesta muualla
IMDb 
Elonet
AllMovie
Infobox OKNimi-testi OK: 
Variksenpelätin (Scarecrow) on Jerry Schatzbergin ohjaama yhdysvaltalainen elokuva, joka sai ensi-iltansa 11. huhtikuuta 1973. Sen pääosissa esiintyvät Gene Hackman ja Al Pacino. Elokuva voitti Cannesin elokuvajuhlien Kultaisen palmun.
Elokuvassa kaksi kulkuria vaeltavat halki mantereen Kaliforniasta itärannikon Philadelphiaan, jossa toisen heistä on tarkoitus ryhtyä autopesulayrittäjäksi.
Näyttelijät

| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
|  Gene Hackman  | … |  Max Millan   |
|  Al Pacino  | … |  Francis Lionel Delbuchi   |
|  Eileen Brennan  | … |  Darlene   |
|  Dorothy Tristan  | … |  Coley   |
|  Ann Wedgeworth  | … |  Frenchy   |
|  Richard Lynch  | … |  Riley   |
|  Penelope Allen  | … |  Annie Gleason   |
|  Richard Hackman  | … |  Mickey Grenwood   |
|  Al Cingolani  | … |  Skipper   |
Arvioita

Video-oppaassa vuodelta 1994 Bello Romano kutsuu elokuvaa tunteikkaaksi ja omalaatuiseksi road movieksi ja antaa sille kolme tähteä viidestä, mikä vastaa sanallista arviota ”hyvä”.
Aiheesta muualla

Variksenpelätin Internet Movie Databasessa (englanniksi)
Variksenpelätin Rotten Tomatoesissa
Abortinvastainen liike

Aborttilain vastainen mielenosoitus Helsingissä 1971.
Abortinvastainen liike  on poliittinen liike, joka vastustaa aborttia ja kannattaa sen kieltämistä tai rajoittamista.
Liikkeen kannattajat kutsuvat itseään mieluummin nimellä pro life -liike eikä abortin vastustajat, koska heidän mielestään he ennen kaikkea puolustavat elämää. Abortin vastustamisen lisäksi ideologiaan kuuluu muun muassa eutanasian vastustaminen. Ensimmäinen järjestetty liike, joka vastusti aborttia oli Yhdysvaltojen katolisten piispojen aloittama. Nimitys pro life otettiin käyttöön Yhdysvalloissa vuonna 1973, kun korkein oikeus laillisti abortin koko maassa Roe vastaan Wade -tapauksessa. Ennen Roe vastaan Wade -tapausta suurin abortinvastaisen liikkeen järjestö oli Right to Life, jonka jäsenistä suurin osa oli katolilaisia. Yhdysvaltojen pro life -katoliset käyttävät usein pro life -nimitystä vastustaakseen sotia, kuolemanrangaistusta ja eutanasiaa. Maailmanlaajuisesti abortinvastainen liike kannattaa sikiön oikeutta elämään, sillä he pitävät sitä ihmisenä ja sen takia ihmisoikeuksien subjektina. Usein he pitävät hedelmöitystä ihmiselämän alkuna. Pro life -liikkeen vastakohta on pro choice -liike, joka pitää aborttia naisen oikeutena.
Usein abortin vastustajat ovat uskonnollisia ihmisiä, erityisesti kristittyjä, vaikka abortinvastaisen liikkeen äärestä löytyykin muita uskontoja ja uskonnottomia.
Historia

Yhdysvaltain katolilaiset toimivat jo 1960-luvulta lähtien aborttia vastaan. He perustivat Phyllis Schaflyn ja Bever LaHayen sekä muiden evankelisten naisten mallin mukaisia paikallisryhmiä, jotka pyrkivät estämään abortteja. Vuonna 1970 liike vaati abortin säilyttämistä laittomina.
Samoihin aikoihin katolilaiset perustivat kriisipalvelukeskuksia aborttia harkinneille naisille, joissa tarjottiin adoptiota, turvakoteja, mentorointia ja rahallista tukea abortin vaihtoehdoksi.
Historia > Roe vastaan Wade

Abortinvastainen liike sai pontta, kun Yhydsvaltain korkein oikeus teki Roe vastaan Wade-päätöksellään abortista perustuslaillisen oikeuden. Abortinvastaisen liikkeen suunnannäyttäjiä olivat katoliset maallikot ja papit joita ohjasi paavi Paavali VI:n vuonna 1968  antama Humanae Vitae-kiertokirje, jossa elämä julistettin elämä alkavaksi sikiämisen hetkellä ja jokaista katolilaista kutsuttiin puolustamaan syntymättömien lasten oikeuksia.
Roe-päätöksen jälkeen katolisen kirkon piispat perustivat erillisen koordinaatiokeskuksen, joka ryhtyi aktivoimaan olemassa olevia ryhmiä ja luomaan uusia jokaiseen vaalipiiriin. Samat piispat rahoittivat vuonna 1973 perustetun National Right to Life Committeen (NRLC) toimintaa, josta muodostui suurin ja vaikutusvaltaisin abortinvastainen tiedotusjärjestö.
Protestantit liittyivät abortinvastaiseen liikkeeseen kun vuonna 1975 perustettiin kriisipalvelukeskuksia organisoinut Christian Action Council. CAC yhdisti evankelisia pappeja ja maallikkoja toimintaan Roe-päätöksen kumoamiseksi ja rajoittamiseksi. 1970-luvun loppuun menessä sekä evankeliset että katoliset aktivistit olivat yhtä mieltä, että abortinvastaisen taistelun oli oltava poliittisen toiminnan keskiössä.
Ryhmät pitivät vapaata aborttioikeutta arvorelativismin huipentumana ja pitivät esillä, kuinka Roe-päätöstä seuranneena vuosikymmenenä abortteihin oli kuollut enemmän amerikkalaisia kuin kaikissa Yhdysvaltain siihen asti käymissä sodissa yhteensä. Vuoteen 2004 mennessä lapsiuhreja on arvioitu olleen ainakin 45 miljoonaa.
Kannattajakunta

Varhaisvuosien abortinvastaiset aktivistit olivat suurimmaksi osaksi naisia ja suuri osa heistä kuului katolisen kirkon vasemmistoon. Myös vakaumuksellisia feministejä oli mukana liikkeessä ja nämä tulkitsivat abortin vastustamisen olennaiseksi osaksi kansalaisoikeusliikettä.
Nämä ihmiset tulkitsivat abortin vastustamisen johdon mukaisen elämän etiikan ilmentymänä, joka 1900-luvun loppupuolen katolisessa opissa viittasi syntymättömien lasten, köyhien ja syrjittyjen puolustamiseen sekä hyökkäyssodan, ydinasevarustelun, eutanasian ja kuolemantuomion vastustamiseen. Progressiiviset evanekeliset yrittivät levittää näkemystä myös protestanttien keskuuteen.
1970-luvun lopulla abortinvastaisesta liikkeestä olivat yhtä lailla kiinnostuneita seurakuntanaiset, jotka alun perin lähtivät politiikkaan vastustaakseen feminismiä ja koulujen seksivalistusta, sekä miehet, joiden tausta oli separatistisessa antikommunismissa ja uusevankelisuudessa.
Abortinvastaisen liikkeen toiminta > Euroopassa

Euroopassa abortinvastainen liike on kasvanut huomattavasti viime vuosina. Monissa eurooppalaisissa pääkaupungeissa pidetään vuosittain March for Life -mielenosoituksia. Ranskan ensimmäinen abortinvastaisen liikkeen järjestö oli Laissez-les Vivre. Sen puheenjohtajana toimi geneetikko Jérôme Lejeune.
Isossa-Britanniassa suurin järjestö on Society for the Protection of Unborn Children.
Espanjan abortinvastainen liike on kasvanut jyrkästi 2000-luvulla. Espanjassa järjestettiin 19. lokakuuta 2009 mielenosoitus, johon osallistui noin miljoona ihmistä.
Abortinvastaisen liikkeen toiminta > Euroopassa > Suomessa

Suomen abortinvastainen liike muodostuu järjestöistä, joihin kuuluu sekä poliittisia puolueita että sitoutumattomia ryhmiä. Kristillisdemokraattinen puolue (KD) on aborttia vastustava järjestö. KD on Suomen ainoa puolue, joka on ottanut virallisesti kantaa aborttia vastaan.
Toinen suomalainen aborttia vastustava ryhmä, jonka toiminta ja vakaumukset ovat riippumattomia uskonnoista, on rekisteröity yhdistys nimeltä Oikeus elämään. Oikeus elämään -järjestön päätoimintaa on tiedon jakaminen ja mielipidevaikuttaminen, mutta se tarjoaa myös apua raskaana oleville.
Uskonnot ja abortinvastainen liike

Aborttia koskeva erimielisyys näkyy uskonnoissa. Esimerkiksi katolinen kirkko vastustaa aborttia ja tuomitsee sen syntinä. Toisaalta jotkut uskonnot hyväksyvät abortin, esimerkiksi juutalaisuus ja jotkut islamin ryhmät.
Katolinen kirkko, Missourin Synod luterilainen kirkko, Wisconsin evankelisluterilainen kirkko, Englannin kirkko, Yhdysvaltojen anglikaaniset kirkot ja ortodoksiset kirkot eivät hyväksy aborttia. National Association of Evangelicals hyväksyy abortin vain, kun sikiöllä on vakavia ongelmia tai vammoja. Suomen evankelis-luterilaisen kirkon mukaan ihmiselämän syntyy hedelmöityksessä, mutta abortti voidaan tehdä, jos äidin henki on uhattuna, lapsi on saanut alkunsa raiskauksesta tai lapsi on vakavasti vammainen.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Abortinvastainen liike Wikimedia Commonsissa
Elle King

| Elle King |
| --- | --- |
 King esiintymässä  Interstellar Rodeo-tapahtumassa vuonna 2015.
Henkilötiedot
Syntynyt: 3. heinäkuuta 1989 Los Angeles, Kalifornia, Yhdysvallat
Ammatti:  laulaja, lauluntekijä, näyttelijä
Muusikko
Laulukielet:  englanti
Aktiivisena:  1998–
Tyylilajit:  americana, bluesrock, vaihtoehtocountry, rock
Soittimet:  sanat, kitara, basso, banjo
Levy-yhtiöt:  RCA Records
Aiheesta muualla
Kotisivut
  [ Muokkaa Wikidatassa ] [ ohje ]  
Tanner Elle Schneider (s. 3. heinäkuuta 1989 Los Angeles, Kalifornia, taiteilijanimeltään Elle King) on yhdysvaltalainen laulaja, lauluntekijä, TV-persoona ja näyttelijä. Hänen musiikkityylinsä on sekoitus countrya, soulia, rockia ja bluesia. Vuonna 2012 King julkaisi debyytti-EP-levynsä The Elle King EP. Levyn kappaletta "Playing for Keeps" on käytetty tunnuskappaleena VH1:n televisiosarjassa Mob Wives Chicago.
Elle julkaisi Love Stuff -debyyttistudioalbuminsa 17. helmikuuta 2015. Albumilta julkaistiin kansainväliseksi menestykseksi noussut single "Ex's and Oh's", joka nousi kotimaassaan Yhdysvalloissa Billboard Hot 100 -listan kymmenen parhaan joukkoon ja oli ehdolla kahdelle Grammy-palkinnolle. King on tehnyt myös kiertueita Of Monsters and Menin, Trainin, James Bayn, Dixie Chicksin, Heartin, Joan Jettin, Michael Kiwanukan ja Miranda Lambertin kanssa. Hän on näyttelijä-koomikko Rob Schneiderin sekä ex-malli London Kingin tytär. Hän asuu Los Angelesissa.
Diskografia > Albumit

Love Stuff (17. helmikuuta 2015)
Shake the Spirit (19. lokakuuta 2018)
Diskografia > EP-levyt

The Elle King EP (12. kesäkuuta 2012)
Diskografia > Singlet

Pääartistina
Ex's and Oh's (2014)
Under the Influence (2015)
America's Sweetheart (2016)
Good Girls (2016)
Wild Love (2017)
Shame (2018)
Baby Outlaw (2018)
Best of You (mukana Andy Grammer) (2020)
Vierailevana artistina
I Don't Mind (Epick, mukana Elle King) (2013)
Different for Girls (Dierks Bentley, mukana Elle King) (2016)
Not Easy (Alex Da Kid, mukana X Ambassadors, Elle King ja Wiz Khalifa) (2016)
The Upside (Lindsey Stirling, mukana Elle King) (2019)
Promosinglet
Good to Be a Man (2012)
Playing for Keeps (2012)
Catch Us If You Can (2015)
American Girl (2015)
Fooled Around and Fell in Love (Miranda Lambert & Friends) (2019)
Käännös suomeksi
Käännös suomeksi
Sivaji (elokuva)

| Sivaji |
| --- | --- |

Ohjaaja:  Shankar
Käsikirjoittaja:  Shankar
Tuottaja:  M. S. Guhan, M. Saravanan
Säveltäjä:  A. R. Rahman
Kuvaaja:  K. V. Anand
Leikkaaja:  Anthony
Pääosat:  Rajinikanth
Valmistustiedot
Valmistusmaa:   Intia
Tuotantoyhtiö:  AVM Productions
Levittäjä:  AVM Productions
Ensi-ilta:  15. kesäkuuta 2007
Kesto:  188 min
Alkuperäiskieli:  tamili
Budjetti:  600 000 000 INR
Aiheesta muualla
IMDb 
AllMovie
Infobox OKNimi-testi OK: 
Sivaji (joskus myös Sivaji: The Boss) on vuonna 2007 ilmestynyt intialainen, tamilinkielinen elokuva, jonka on ohjannut Shankar. Elokuvan pääosaa esittää Rajinikanth ja musiikin siihen on säveltänyt A. R. Rahman. Elokuva kertoo Sivaji-nimisen miehen taistelusta Intian korruptiota ja mustaa pörssiä vastaan.
Sivaji sai Kansallisen elokuvapalkinnon vuoden parhaista erikoistehosteista.
Vuonna 2012 elokuva julkaistiin uudelleen 3D-formaatissa.
Rooleissa

| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
|   Rajinikanth   | … |   Sivaji   |
|   Suman   | … |   Adi Seshan   |
|   Shriya Saran   | … |   Tamizhselvi   |
|   Vivek   | … |   Arivu   |
|   Solomon Pappayya   | … |   Thondaiman   |
|   Raghuvaran   | … |   Chezhian   |
|   Cochin Haneefa   | … |   Kuzhanthai Velu   |
|   Nayantara   | … |   Erikoisesiintyminen laulussa ”Balleilakka”   |
Musiikki

|  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| Nro | Nimi | Sanat | Sävel | Esittäjät | Kesto |  |  |  |  |
| 1. | Balleilakka | Na. Muthukumar | A. R. Rahman | S. P. Balasubrahmanyam, A. R. Reihana, Benny | 06.11 |  |  |  |  |
| 2. | Style | Pa. Vijay | A. R. Rahman | Blaaze, Tanvi, Ravi ”Rags” Khote, Suresh Peters | 05.16 |  |  |  |  |
| 3. | Vaaji Vaaji | Vairamuthu | A. R. Rahman | Hariharan, Madhushree | 05.52 |  |  |  |  |
| 4. | Athiradee | Vaali | A. R. Rahman | A. R. Rahman, Sayonara | 05.50 |  |  |  |  |
| 5. | Sahana | Vairamuthu | A. R. Rahman | Udit Narayan, Chinmayi | 05.24 |  |  |  |  |
| 6. | The Boss | Na. Muthukumar, Blaaze | A. R. Rahman | Naresh Iyer, Blaaze, Raqueeb Alam | 03.23 |  |  |  |  |
| 7. | Sahara | Vairamuthu | A. R. Rahman | Vijay Yesudas, Gomathishree | 04.35 |  |  |  |  |
Deewaar

| Deewaar |
| --- | --- |

Ohjaaja:  Yash Chopra
Käsikirjoittaja:  Salim-Javed
Tuottaja:  Gulshan Rai
Säveltäjä:  R. D. Burman
Kuvaaja:  Kay Gee
Leikkaaja:  T. R. Mangeshkar Pran Mehra
Pääosat:  Shashi Kapoor Amitabh Bachchan Nirupa Roy Neetu Singh Parveen Babi
Valmistustiedot
Valmistusmaa:  Intia
Tuotantoyhtiö:  Trimurti Films Pvt. Ltd.
Levittäjä:  Trimurti Films Netflix
Ensi-ilta:  24. tammikuuta 1975
Kesto:  176 min
Alkuperäiskieli:  hindi
Aiheesta muualla
IMDb 
AllMovie
Infobox OKNimi-testi OK: 
Deewaar (suomeksi ”Seinä”) on vuonna 1975 ensi-iltansa saanut intialainen hindinkielinen rikosdraamaelokuva, jonka ohjasi Yash Chopra. Pääosia näyttelivät Shashi Kapoor, Amitabh Bachchan, Nirupa Roy, Neetu Singh ja Parveen Babi. Elokuva kertoo veljeksistä, jotka joutuvat lain eri puolille.
Deewaar oli sekä yleisö- että arvostelumenestys, ja sillä on ollut suuri vaikutus intialaiseen elokuvaan. Danny Boyle sai siitä vaikutteita elokuvaansa Slummien miljonääri.