stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Gospel

| Gospel |
| --- | --- |
Alkuperä:  hymni, negrospirituaali
Alkuperämaa:  Yhdysvallat
Kehittymisen ajankohta:  1900-luvun alku
Tyypillisiä soittimia:  laulu, Hammond-urut, torvi, sähkökitara, sähköbasso, rummut
Kehittyneitä tyylilajeja / suuntauksia:  rhythm and blues, country gospel, nykyajan kristillinen musiikki (mm. kristillinen rock)
Gospel on rytmimusiikkia, jolla ilmaistaan henkilökohtaista tai yhteisön kristillistä uskoa. Gospel-musiikki tarkoittaa perinteisesti jazzvaikutteista afroamerikkalaisen väestön kristillistä laulua, joka muodostui omaksi tyylilajikseen Yhdysvalloissa 1930-luvulta lähtien. Gospel-musiikin tekstit perustuvat suurimaksi osaksi Uuteen testamenttiin.
Gospel-musiikki eroaa hengellisestä musiikista siinä, että gospel-musiikkia esitetään usein solistisesti ja soittimilla säestäen. Gospel-musiikin juuret ovat negrospirituaaleissa ja blues-musiikissa. Historiallisesti tunnettu gospel-musiikin esittäjä on Mahalia Jackson.
Gospelmusiikin luominen, esitys, merkitys ja määritelmä vaihtelevat kulttuurista ja yhteiskunnasta riippuen. Gospelia sävelletään ja esitetään eri tarkoituksiin, mukaan lukien esteettistä mielihyvää varten, uskonnollisiin tai seremoniallisiin tarkoituksiin ja viihteeksi. Yleisin aihe on ylistää, palvoa tai kiittää Jumalaa, Kristusta tai Pyhää Henkeä.
Termi tarkoitti alun perin lähinnä Yhdysvaltojen mustan väestön esittämää rytmikästä, kristillistä kuoromusiikkia. Perinteinen gospel on bluesin ja jazzin ohella osa sitä musiikin traditiota, josta moderni populaarimusiikki syntyi 1950-luvulla. AllMusic jakaa gospelin kolmeen luokkaan: afroamerikkalaiseen gospeliin, kantrigospeliin ja siitä 1970-luvulla syntyneeseen nykyajan kristilliseen musiikkiin. Se oli 1980–1990-luvuilla gospelin suosituin laji, koska se kuulosti valtavirran popmusiikilta, uskonnollisilla sanoituksilla varustettuna.
Sana gospel tarkoittaa englannin kielessä evankeliumia eli ilosanomaa. Sittemmin gospel-termin merkitys suomen kielessä on eriytynyt tarkoittamaan kaikkea kristillistä uskoa tunnustavaa rytmimusiikkia, jonka sanoitukset vaihtelevat vahvasti, Raamatun sanomaan pohjautuvasta julistuksesta aina uskovan ihmisen arkisiin kokemuksiin. Näin ollen, moderni gospelmusiikki ei rajoitu nykymerkityksessään tiettyyn musiikkityyliin, vaan sen edustajia löytyy niin virsistä, dance-musiikista, rockista, punkista kuin kristillisestä metallimusiikista.
Historia

Perinteisen gospelmusiikin juuret ulottuvat 1800-luvun Yhdysvaltoihin mustan väestön keskuuteen. Mustilta orjilta oli kielletty omien alkuperäisuskontojensa harjoittaminen, ja valkoisen valtaväestön uskonnon eli kristinuskon omaksuminen oli helpompaa, kun siihen liitettiin tapoja joihin musta väestö oli tottunut. Periafrikkalaisia tapoja olivat muun muassa laulu, estoton ilon ilmaisu ja tanssi.
Määritelmä Suomessa ja suomen kielessä

Englanninkielisissä maissa gospelmusiikilla viitataan yleensä spirituaaleihin ja ns. mustaan gospeliin. Suomessa gospelmusiikki ymmärretään yleensä käsitteellisesti tätä laajemmin.
Kahden maan kansalaiset – Suomi-gospelin historiaa (2005) -kirjan mukaan gospelilla tarkoitetaan suomessa hengellistä nuorisomusiikkia. Kirjan mukaan Suomessa kuulee harvoin afroamerikkalaisia spirituaaleja ja siksi Suomi-gospel otti vaikutteensa 1960-luvun popin ja rockin vallankumouksesta. 1960-luvun suomalaisiin gospelyhtyeisiin vaikuttivatkin mm. The Beatles ja Rolling Stones.
Suomessa ns. gospeliksi ei yleensä mielletä klassista laulua, soitinmusiikkia ja kirkkosäveltaidetta.
Suomen "gospelmusiikki" -sanan merkitystä vastaa Yhdysvalloissa eniten Contemporary Christian Music (nykyaikainen kristillinen musiikki tai hengellinen populaarimusiikki).
Gospelmusiikki nuorisotyössä

Gospelmusiikilla on oma roolinsa seurakuntien nuorisotyössä. Kysymyksessä hengellisen populaarimusiikin merkityksestä on viitattu Lutherin ajatuksiin, että laulettu evankeliumi on tehokkaampaa kuin puhuttu. Luther uskoi, että musiikki oli Jumalan lahja eikä ihmisen aikaansaannos, oli itsessään hyvää, ja että musiikissa oleva paha oli todellinen paha. Lutherin mukaan hyvä musiikki oli Jumalasta ja huono Saatanasta. Tummaa valoa-yhtyeen eräs muusikko uskoi olevan tärkeää, että rippikouluikäiselle nuorelle esitellään hengellistä populaarimusiikkia ja rikotaan stereotypia hengellisen musiikin yksipuolisuudesta, huonosta laadusta ja epäuskottavuudesta. Diakonia-ammattikorkeakoulun opinnäytetyössä vuodelta 2003 hengellisen musiikin uskotaan olevan tärkeä osa nuoren hengellistä kasvua ja säilyttävän tämän roolin ihmisen elämän varrella, vaikka musiikin muotokieli muuttuisi. Tietyt gospelmuusikot ja nuorisotyöntekijät uskovat, että "nuorille on puhuttava nuorten omalla kielellä" – virsien koetaan olevan nuorille liian vaikeita eikä niiden koeta muotokielellään puhuttelevan heitä. Vastaavia näkökulmia on perusteltu lisäksi nykyajan asiantuntijoiden näkemyksillä musiikin luonteesta. Esimerkiksi musiikkiterapeutti Heidi Ahonen kirjoittaa kirjassaan Musiikki – Sanaton kieli (1997), että musiikilla on neurofysiologisia ja psykologisia vaikutuksia ihmisiin – musiikki stimuloi ihmistä yhtä aikaa sekä fyysisesti että psyykkisesti.
Gospel populaarikulttuurissa

Controversies of the Music Industry -kirjan mukaan gospelmusiikki on kiistanalaista, koska "joillekin hartaille kristityille CCM ja gospel ovat vain yksi keino muiden joukossa 'sielujen voittamisessa Kristukselle'. Jopa kunnianarvoisa kristitty evankelista Billy Graham käyttää kristillisiä rock- ja rap-yhtyeitä kuten Jars of Clayta ja dc Talkia kiertueillaan."
Populaarikulttuurissa gospelmusiikkia on arvosteltu sen tavasta riippua valtavirran musiikkisuuntauksista. Soundi-lehden toimitussihteeri Tero Alanko kirjoitti vuonna 2005 mielipiteenään: "Gospelmusiikki on minulle vain hupaisa anekdootti. Se on surkea kompromissi – musiikkia, joka imitoi rockin muotoa, mutta josta puuttuu sen henki... Rock on taidemuoto, jossa voi laulaa melkein mistä tahansa. Rockissa ei kuitenkaan voi laulaa uskonnosta, ainakaan siihen sävyyn kuin gospelmusiikissa tehdään. Rock'n roll korostaa yksilöllisyyttä ja muista erottumista. Uskonto tukahduttaa ne. Kummasta lähtökohdasta syntyy kiinnostavampaa taidetta? Tietenkin siitä, kumpi antaa tekijälleen enemmän mahdollisuuksia."
Gospelmuusikko Pekka Simojoki on todennut Iisalmen Sanomien artikkelissa 2008, että gospelin laajasta valikoimasta huolimatta suomalaiset ovat hengellisen musiikin kanssa varuillaan: "Se on äärimmäisen intimiteetin asioita. Ei gospelia kuule Novalla. Suomalaisilla on tietynlailla traumaattinen kulttuuri ja siksi gospel-musiikinkin kuunteleminen on arka asia. [Toisin kuin Yhdysvalloissa...] Täällä taas radiossa voidaan puhua melkein mistä tahansa muusta, paitsi Jeesuksesta. Gospel-musiikista saatetaan todeta, että älyttömän hyvää musaa muuten, paitsi väärät sanat." Kysyttäessä, miksi yhdysvaltalainen listayhtye voi lieveteksteissään kiittää Jumalaa leimautumatta kristilliseksi yhtyeeksi mutta suomalainen ei, gospelista pro gradu -tutkielmaa tekevä Mikko Nikula arvioi: "Se on kulttuurinen juttu, asenneilmasto on meillä jyrkempi kuin vaikkapa Amerikassa, mutta ehkä tilanne on vähän muuttumassa Suomessakin. Joku Samuli Edelmann esimerkiksi teki virsilevyn, joka myi hirveästi."
Suomessa nousee aika ajoin listoille myös kristinuskon teemoja käsitteleviä kappaleita, ilman kytköksiä omaan vakaumukseen. Tällaisia kappaleita ovat esimerkiksi Happoradion "Pelastaja", jonka inspiraatio on Uuden testamentin kertomuksessa Getsemanesta (Mark. 14:26–42, Matt. 26:36–46, Luuk. 22:39–46).
Perinteisiä afroamerikkalaisia gospel-kappaleita

"John the Revelator"
"Nobody knows the trouble I've seen" (suom. "Kukaan ei tunne murheitani")
"On the other side" (suom. "Paremmalle rannalle")
"Swing Low, Sweet Chariot"
"When the saints go marchin' in"
"Amazing grace"
"How Great Thou Art"
Valikoima gospelmusiikkia vuodelta 1943
Esittänyt Golden Jubilee Quartet
Esittänyt Cochran Field Singers
Esittänyt Middle Georgia Singers
Esittänyt Bertha Houston seurakuntineen
Esittänyt The Four Brothers
Esittänyt Spiritual Four Quartet: Edward Bond, Cleve Parker, James Bond ja Elwood Gaines
Äänitiedostojen kuunteluohjeet
Aiheesta muualla

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
Gospel-musiikki Suomessa (Arkistoitu – Internet Archive) – Tekstiä, kuvia ja videopätkiä
Christianity Today Paljon tietoa uusista julkaisuista ja artisteista
Christianrock Kristittyä rokkia soittava yhdysvaltalainen nettiradio
Christianhardrock Astetta raskaampaa gospelrokkia soittava yhdysvaltalainen nettiradio
Christian-hiphop (Arkistoitu – Internet Archive) Gospelhiphoppia soittava yhdysvaltalainen nettiradio
Gospelbandit.com (Arkistoitu – Internet Archive) Lista suomalaiseen gospelmusiikkiin liittyvistä aktiiviyhtyeistä
Nuorten keskuksen gospel-lista (Arkistoitu – Internet Archive) Suomen kattavin luettelo gospelin kotimaisista tekijöistä yhteystietoineen
Maanalainen levykauppa Kristillistä musiikkia myyvä suomalainen verkkokauppa
(Arkistoitu – Internet Archive) SM-gospelkisojen virallinen kotisivu
YLE Elävä arkisto: Suomigospel
Fleim.fi – uusimmat gospellevyarviot (Arkistoitu – Internet Archive)
| n k Kristillinen musiikki |
| --- | --- |
Tyylilajit:  Gospel  Kristillinen nykymusiikki  Kristillinen lastenmusiikki  Negrospirituaali  Ylistysmusiikki  Suomigospel 
Kirkkomusiikki:  Kirkkomusiikki  Messu  Virsi 
Palkinnot:  Dove-palkinto  Grammy-palkinto  Glow Gospel Awards  Kirkon musiikkipalkinto (1976–1992)  Gospel Music Hall of Fame 
Florence Joy gospelkonsertissa Schenefeldissä, Saksassa 2006.
Greippi

| Greippi |
| --- | --- |

Tieteellinen luokittelu
Domeeni::  Aitotumaiset Eucarya
Kunta::  Kasvit Plantae
Alakunta::  Putkilokasvit Tracheobionta
Kaari::  Siemenkasvit Spermatophyta
Alakaari::  Koppisiemeniset Magnoliophytina
Luokka::  Kaksisirkkaiset Magnoliopsida
Lahko::  Sapindales
Heimo::  Ruutakasvit Rutaceae
Suku::  Sitruspuut Citrus
Laji::  × paradisi
Kaksiosainen nimi
 Citrus × paradisi  Macfad.  
Katso myös
   Greippi Wikispeciesissä   Greippi Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OK: 
Verigreipin hedelmä, hedelmänpuolikas ja lohko
Greippi (Citrus × paradisi) on sitruspuiden (Citrus) sukuun kuuluva kasvi ja sen tuottama hedelmä. Se on syntynyt luonnollisesti risteytyneistä pomelosta (Citrus maxima) ja makeasta appelsiinista (Citrus sinensis). Geneettisesti se on kuitenkin paljon lähempänä pomeloa kuin appelsiinia.
Ulkonäkö ja koko

Greippi on ainavihanta puu, joka kasvaa normaalisti noin 5–6 metriä korkeaksi, mutta voi nousta jopa 13–15 metriin. Sen lehdet ovat tummanvihreät, pitkät (jopa 15 cm) ja ohuet. Puun kukat ovat valkoisia, neliterälehtisiä ja noin 5 cm halkaisijaltaan. Hedelmä on tyypillisesti keltakuorinen ja pyöreähkö, ja sillä on syötävä hapan keltainen sisus. Greipistä on myös valkoisia ja punaisia lajikkeita. Punaisia lajikkeita kutsutaan usein verigreipeiksi.
Levinneisyys

Greippi menestyy subtrooppisella vyöhykkeellä. Hedelmä löydettiin 1700-luvun puolivälissä ilmeisesti Barbadokselta. Nykyään greipin sanotaan olevan yksi ”Barbadoksen seitsemästä ihmeestä”.
Käyttö

Greipin hedelmä on syömäkelpoinen kuten muutkin sitrushedelmät. Sitä ei kuitenkaan pidä nauttia yhtä aikaa lääkevalmisteiden kanssa, koska sen sisältämä naringetiini saattaa merkittävästi heikentää tai vahvistaa niiden tehoa.
Aiheesta muualla

Kuopion yliopisto: Lääkekasvatus "Tiedätkö lääkkeistä?"
United States Department of Agriculture (USDA): Citrus × paradisi (englanniksi)
Dr. Duke's Phytochemical and Ethnobotanical Databases: Citrus paradisi (Arkistoitu – Internet Archive) (englanniksi)
| --- | --- |
Taksonitunnisteet:  Wikidata: Q41350  APDB: 90375  APNI: 177789  BOLD: 254498  Ecocrop: 717  EoL: 582202  EPPO: CIDPA  EUNIS: 181685  GBIF: 3190168  GRIN: 10772  iNaturalist: 170588  IPNI: 772019-1  IRMNG: 10716897  ITIS: 28887  NatureServe: 2.147210  NBN: NBNSYS0200003574  NCBI: 37656  NZOR: 590f66a4-84ff-4c63-9441-956c023ac0d7  Observation.org: 912615  Open Tree of Life: 3942435  PfaF: Citrus x paradisi  Plant List: tro-50119435  PLANTS: CIPA3  POWO: urn:lsid:ipni.org:names:772019-1  Tropicos: 50109107  WFO: wfo-0001242547
GSG 9

GSG 9:n tunnus.
GSG 9 (lyhenne sanoista Grenzschutzgruppe 9 der Bundespolizei) on Saksan liittovaltion poliisin (Bundespolizei) terrorisminvastainen erikoisyksikkö.
GSG 9 perustettiin kaksi kuukautta vuoden 1972 kesäolympialaisten verilöylyn jälkeen. Musta syyskuu -järjestön terroristien ottamien israelilaisten panttivankien pelastamisoperaation aikana sai surmansa 10 panttivankia, viisi terroristia ja yksi poliisi.
GSG 9 vapautti 18. lokakuuta 1977 Mogadishussa kaikki palestiinalaisterroristien lentokonekaappauksessa ottamat 91 panttivankia. Kolme neljästä terroristista sai surmansa vapautusoperaatiossa.
Aiheesta muualla

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
Bundespolizein kotisivu[vanhentunut linkki]
Johan Ulrik Sebastian Gripenberg

| Johan Ulrik Sebastian Gripenberg |
| --- | --- |

Henkilötiedot
Syntynyt: 14. syyskuuta 1795  Sääksmäki
Kuollut: 12. lokakuuta 1869 (74 vuotta)  Kirkkonummi
Kansalaisuus:   Suomi
Ammatti:  senaattori
Vanhemmat:  Hans Henrik Gripenberg Hedvig Lovisa Jahnsson
Puoliso:  Beata Charlotta Gripenberg (1817–1837) Maria Lovisa Öhrnberg (1842–)
Johan Ulrik Sebastian Gripenberg (14. syyskuuta 1795 Sääksmäki – 12. lokakuuta 1869 Kirkkonummi) oli suomalainen vapaaherra, kartanonomistaja ja senaattori, joka tunnettiin varsinkin maanviljelyksen kehittäjänä. Hän oli Mustialan maanviljelyskoulun ensimmäinen johtaja vuosina 1838–1847, senaatin maanviljelystoimituskunnan ensimmäinen päällikkö vuosina 1861–1866 ja niin sanotun Tammikuun valiokunnan puheenjohtaja vuonna 1862.
Yksityiselämä

Gripenberg oli kahdesti naimisissa ja sai yhteensä 17 lasta, joista useista tuli merkittäviä henkilöitä. Vuonna 1818 hän meni naimisiin serkkunsa Beata Charlotta Gripenbergin kanssa, joka kuoli vuonna 1837. Ensimmäisestä liitosta syntyi kahdeksan lasta, jotka kolmea tytärtä lukuun ottamatta kuolivat jo pieninä. Vuonna 1842 Gripenberg meni uudelleen naimisiin, tällä kertaa itseään yli kaksikymmentä vuotta nuoremman satulasepän tyttären, Voipaalan kartanon palveluskuntaan kuuluneen Maria Lovisa Öhrnbergin kanssa. Toisesta liitosta syntyi yhdeksän lasta, joista kahdeksan eli aikuisiksi ja tulivat lähes kaikki kuuluisiksi eri aloilla. Heihin kuuluivat senaattori Johannes Gripenberg (1842–1893), kansanvalistaja Maria Furuhjelm (1846–1916), naisasianainen Elisabeth Stenius (1847–1924), arkkitehti ja senaattori Sebastian Gripenberg (1850–1925), todellinen valtioneuvos ja ylijohtaja Robert Edvard Gripenberg (1852–1937), everstiluutnantti ja sotahistorioitsija Gustaf Adolf Konstantin Gripenberg (1854–1918) sekä kirjailija ja poliitikko Alexandra Gripenberg (1857–1913). Ensimmäisestä liitosta syntynyt Johanna Charlotta Adelaide meni 1860 naimisiin kenraalimajuri Carl Viktor Olivier Collianderin kanssa. Gripenbergin lapsenlapsiin kuuluivat muun muassa runoilija Bertel Gripenberg ja tanssija Maggie Gripenberg.
Aiheesta muualla

Sebastian Gripenberg: Berättelse om Kejsar Alexanders färd från Nissilä gästgifveri till staden Kajana under Hans majestäts senaste resa uti Stor-Furstendömet Finland om sommarn år 1819 Doria
https://runeberg.org/anrep/2/0014.html
Woipalan (Johannisbergin) kartano Gripenbergien aikana 1783-1842 sekä Odert ja Sebastian Gripenbergin merkitys Sääksmäen koulujen alkuhistoriassa: Yleisesitys, koonnut Kari Rydman 2008 Valkeakosken kulttuuritoimisto 2008.
Kuva Gripenbergin Voipaalan kartanoon 1838 perustaman sokeritehtaan rakennuksesta, rakennus siirrettiin 1840-luvulla Rapolan kartanoon talousaitaksi ja purettiin keväällä 1922, Suomen Kuvalehti, 27.05.1922, nro 21, s. 16, Kansalliskirjaston digitaaliset aineistot
| Auktoriteettitunnisteet  |
| --- | --- |
Kansainväliset:  ISNI  VIAF 
Kansalliset:  Suomi (KANTO) 
Henkilöt:  Kansallisbiografia  Uppslagsverket Finland  Biografiasampo
Erkki Kilpinen

Erkki Tapio Kilpinen (s. 20. kesäkuuta 1948 Lahti) on suomalainen yhdistetyn hiihtäjä. Hän edusti aktiiviurallaan Lahden Hiihtoseuraa.
Kilpinen sijoittui Sapporon olympialaisissa 1972 neljänneksi ja Innsbruckissa 1976 kymmenenneksi. Maailmanmestaruuskilpailuissa hän oli kymmenes Tatralla 1970 ja 12:s Falunissa 1974. Nuorten Euroopan-mestaruuskilpailuissa hän sijoittui kuudenneksi vuonna 1968.
Kilpinen voitti yhdistetyn kilpailun Ruotsin hiihtokisoissa 1972 ja oli kolmas 1976. Holmenkollenin kisoissa hän oli toinen 1976 ja Salpausselän kisoissa kolmas niin ikään 1976. Ainoan Suomen-mestaruutensa hän voitti Savonlinnassa 1976. Samana vuonna hän saavutti mäkihypyn joukkuekilpailussa SM-hopeaa.
Grenchen

| Grenchen |
| --- | --- |
 Grenchen on taajaan rakennettu kaupunki Juravuorten ja Aarejoen välissä.
 vaakuna

 Grenchen
 Koordinaatit: 47°12′N, 7°23′E 
Valtio:   Sveitsi
Kantoni:  Solothurnin kantoni
Hallintoalue (Bezirk):  Lebernin alue
Pinta-ala:  
 – Kokonaispinta-ala:  26,03 km²
Korkeus:  427–1 403 m
Väkiluku (31.12.2018)  (vakinaiset asukkaat):  17 372
 – Väestötiheys:  667 as./km²
 
 www.grenchen.ch 
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Grenchen on kaupunki Luoteis-Sveitsissä Solothurnin kantonissa. Siellä on runsaat 17 000 asukasta.
Sijainti

Grenchen sijaitsee Aarejoen pohjoispuolella, joen laaksossa, ja Juravuorten kaakkoisrinteellä runsaat 10 kilometriä Biel/Biennestä koilliseen ja kymmenkunta kilometriä Solothurnin kaupungista länteen.
Liikenne

Moottoritie A5 Bielistä Solothurnin suuntaan kulkee Grenchenin kautta.
SBB:n rautatieyhteys Bielistä Solothurniin kulkee kaupungin kautta. Myös BLS:n rautatieyhteys Lengnausta Grenchenbergin tunnelin kautta Juran kantonin Moutieriin kulkee Grenchenin kautta.
Talous

Grenchen on tunnettu kelloteollisuuskaupunki. Se on monen kellonvalmistajan kotipaikka. Näitä ovat muun muassa Breitling, Certina, ETA, Eterna ja Titoni.
Aiheesta muualla

Zurschmiede, Urs: Grenchen (Sveitsin historiallisen tietosanakirjan artikkeli) Historisches Lexikon der Schweiz (HLS).  23.1.2007. Bern:  Stiftung HLS. (saksaksi), (ranskaksi), (italiaksi)
Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Grenchen Wikimedia Commonsissa
| n k Solothurnin kantonin hallintoalueet ja kunnat |
| --- | --- |
Hallintoalue (saks. Bezirk) ja kunnat (109 kpl, 1.1.2014–)
 Bucheggberg: Biezwil • Buchegg • Lüsslingen-Nennigkofen • Lüterkofen-Ichertswil • Lüterswil-Gächliwil • Messen • Schnottwil • Unterramsern
 Dorneck: Bättwil • Büren • Dornach • Gempen • Hochwald • Hofstetten-Flüh • Metzerlen-Mariastein • Nuglar-St. Pantaleon • Rodersdorf • Seewen • Witterswil
 Gäu: Egerkingen • Härkingen • Kestenholz • Neuendorf • Niederbuchsiten • Oberbuchsiten • Oensingen • Wolfwil
 Gösgen: Erlinsbach • Hauenstein-Ifenthal • Kienberg • Lostorf • Niedergösgen • Obergösgen •  Rohr • Stüsslingen • Trimbach • Winznau • Wisen
 Lebern: Balm bei Günsberg • Bellach • Bettlach • Feldbrunnen-St. Niklaus • Flumenthal • Grenchen • Günsberg • Hubersdorf • Kammersrohr • Langendorf • Lommiswil • Oberdorf • Riedholz • Rüttenen • Selzach
 Olten: Boningen • Däniken • Dulliken • Eppenberg-Wöschnau • Fulenbach • Gretzenbach • Gunzgen • Hägendorf • Kappel • Olten • Rickenbach • Schönenwerd • Starrkirch-Wil • Walterswil • Wangen bei Olten
 Solothurn: Solothurn
Thal: Aedermannsdorf • Balsthal • Gänsbrunnen • Herbetswil • Holderbank • Laupersdorf • Matzendorf • Mümliswil-Ramiswil • Welschenrohr
 Thierstein: Bärschwil • Beinwil • Breitenbach • Büsserach • Erschwil • Fehren • Grindel • Himmelried • Kleinlützel • Meltingen • Nunningen • Zullwil
 Wasseramt: Aeschi • Biberist • Bolken • Deitingen • Drei Höfe • Derendingen • Etziken • Gerlafingen • Halten • Horriwil • Hüniken • Kriegstetten • Lohn-Ammannsegg • Luterbach • Obergerlafingen • Oekingen • Recherswil • Subingen • Zuchwil
Kilta-tuoli

Kilta-tuoli on Olli Mannermaan suunnittelema käsinojallinen tuoli. Mannermaa suunnitteli tuolin ollessaan Martelan (silloinen Tehokaluste) palveluksessa vuonna 1955. Tuoli sai samana vuonna kultamitalin Suomen suurmessuilla. Kilta-tuoli on osallistunut useisiin näyttelyihin ympäri maailmaa, ja se on ollut mukana New Yorkin Museum of Modern Artin (MoMA) kokoelmissa.
Kilta-tuoli oli muiden Mannermaan Tehokalusteelle suunnittelemien toimistotuolien (Vista-nojatuoli ja Testa-kirjoitustuoli) ohella ensimmäisiä suomalaiskalusteita, joiden runko valettiin kevytmuovista, polystyreenistä, yhtenä kappaleena. Pehmusteena käytettiin vaahtomuovia, ja jalkaosat olivat metallia. Kilta-tuoliin oli saatavana erilaisia jalkoja neljästä putkijalasta pyöriviin ja pyörillä varustettuihin keskusjalkoihin.
Guanajuato (kaupunki)

| Guanajuato |
| --- | --- |

 vaakuna
 Guanajuato
 Koordinaatit: 21°01′04″N, 101°15′24″W 
Valtio:  Meksiko
Osavaltio:  Guanajuato
Väkiluku (2014):  70 800
Aikavyöhyke:  UTC−6
 – Kesäaika:  UTC−5
Postinumero:  36000
Suuntanumero(t):  473
Rekisterikilpi:  MX-GUA
 
 guanajuatocapital.gob.mx 
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Guanajuato on samannimisen osavaltion hallinnollinen pääkaupunki Meksikossa. Kaupunki oli pitkään maansa vauraimpia läheisten kulta- ja hopeaesiintymien ansiosta. Nykyään Guanajuato on etenkin kulttuuri- ja yliopistokaupunki. Espanjan kuningas Filip V myönsi kaupunkioikeudet vuonna 1741. Unesco lisäsi kaupungin maailmanperintöluetteloon vuonna 1988.
Katunäkymää
Guanajuaton yliopiston rakennus
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Guanajuato (kaupunki) Wikimedia Commonsissa
Yrjö Kilpinen (sotilas)

| Yrjö Kilpinen |
| --- | --- |
 Yrjö Kilpinen.
Henkilötiedot
Syntynyt: 31. heinäkuuta 1904 Karjalohja
Kuollut: 1. huhtikuuta 1983 (78 vuotta) Karjalohja
Ammatti:  puuseppä
Sotilashenkilö
Sotilasarvo:  alikersantti
Kunniamerkit:  Mannerheim-risti
Yrjö Kilpinen (31. heinäkuuta 1904 Karjalohja – 1. huhtikuuta 1983 Karjalohja) oli Mannerheim-ristin ritari numero 59. Ryhmänjohtajana Jalkaväkirykmentti 13:ssa palvellut alikersantti Kilpinen nimitettiin Mannerheim-ristin ritariksi 15. toukokuuta 1942. Kilpinen oli siviiliammatiltaan puuseppä, ja hän toimi sotien jälkeen alan yrittäjänä.
The Group

The Group oli suomalainen superyhtyeeksikin nimitetty kokoonpano, joka teki albumin Digit-levymerkille.
The Group perustettiin 23. syyskuuta 1977. Pekka Pohjola ja Vesa Aaltonen olivat jättäneet Made in Sweden -yhtyeen ja halusivat studiokeikkojen ja muiden pikkutöiden lisäksi jonkin pitkäaikaisemman projektin. Mukaan saatiin jazzpianistina tunnettu Olli Ahvenlahti ja kitaristi Nono Söderberg, joka kuitenkin pian jätti yhtyeen. The Group soitti instrumentaalimusiikkia, kuten Pohjolan sooloalbumeilta tuttuja kappaleita, mutta yritti etsiä kokoonpanoonsa myös laulusolistia.
Yhtyeen ainoaksi jääneen albumin äänitti Tom Vuori.
Kokoonpano

Seppo Tyni – kitara
Pekka Pohjola – basso
Vesa Aaltonen – rummut
Olli Ahvenlahti – koskettimet
Nono Söderberg – kitara
Diskografia

The Group (1978)
Aiheesta muualla

The Groupin esitystuotanto Suomen äänitearkistossa (1901–1999)
Guanosiinidifosfaattifukoosi

| Guanosiinidifosfaattifukoosi |
| --- | --- |

Tunnisteet
CAS-numero:  15839-70-0
PubChem CID:  439211 ja 135412609
SMILES:  CC1C(C(C(C(O1)OP(=O)([O-])OP(=O)([O-])OCC2C(C(C(O2)N3C=NC4=C3NC(=NC4=O) N)O)O)O)O)O
Ominaisuudet
Molekyylikaava:  C16H23N5O15P2
Moolimassa:  587,334 g/mol
Guanosiinidifosfaattifukoosi eli GDP-fukoosi (C16H23N5O15P2) on nukleotidisokeri, joka koostuu fukoosisokerista ja guanosiinidifosfaattinukleotidista. Yhdiste on fukoosin lähde erilaisissa glykoproteiineissa.
Biosynteesi ja biologinen rooli

Eliöissä guanosiinidifosfaattifukoosia voi muodostua kahdella eri tavalla. Guanosiinidifosfaattimannoosista sitä muodostuu kahden entsyymin GDP-mannoosi-4,6-dehydrataasin ja FX-proteiinin katalysoimana. Guanosiinidifosfaattifukoosia muodostuu myös fukoosista fukokinaasin ja GDP-L-fukoosipyrofosfoylaasin katalysoimana.
Mikrobit tarvitsevat guanosiinidifosfaattifukoosia syntetisoidessaan biologisesti tärkeitä hiilihydraatteja, jotka sisältävät yhtenä komponenttina fukoosia. Se on myös fukoosin lähde glykosylaation yhteydessä ja fukoosiryhmän kiinnittäviä entsyymejä kutsutaan fukosyylitransferaaseiksi. Eräillä niistä on rooli syövän ja tulehduksien yhteydessä.