stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Mideia

| Mideia> Μίδεια |
| --- | --- |
 Mideian arkeologista aluetta.
Sijainti
 Mideia
Koordinaatit:  37°39′00″N, 22°50′30″E
Valtio:   Kreikka
Paikkakunta:  Midéa, Náfplio, Argolis, Peloponnesos
Historia
Tyyppi:  kaupunki
Huippukausi:  2000–1200 eaa.
Kulttuuri:  mykeneläinen kulttuuri
Pinta-ala:  24 000 m²
Aiheesta muualla
  Mideia Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OK: 
Mideia (m.kreik. Μίδεια) eli Midea (Μιδέα) oli mykeneläisaikainen kaupunki Argoliin maakunnassa Kreikassa. Sen arkeologinen kohde sijaitsee Náfplion kunnassa noin 1,5 kilometriä etelään siitä nimensä saaneesta nykyisestä Midéan kylästä.
Mideian arkeologista aluetta.
Mideia oli asuttuna varhaishelladiselta kaudelta 3000–2000 eaa. noin vuoteen 1200 eaa. Se oli Argoliin alueen kolmanneksi merkittävin mykeneläinen linnoitettu akropolis eli linnavuori Mykenen ja Tirynsin jälkeen. Antiikin aikana Mideia oli Argoksen alainen kylä.
Mideia oli rakennettu noin 270 metriä korkean kukkulan huipulle. Se sijaitsee suurin piirtein Mykenen ja Tirynsin puolessa välissä. Kaupunki oli ympäröity kauttaaltaan kyklooppimuurilla lukuun ottamatta luonnostaan jyrkkää kaakkoisosaa, ja sen alue oli noin 24 000 neliömetriä. Muurissa on kaksi porttia. Mideian hautausmaa oli nykyisen Dendrán kylän alueella.
Alueen arkeologiset kaivaukset alkoivat vuonna 1907 ja jatkuvat edelleen. Niitä suorittivat ensin saksalaiset arkeologit ja sitten Ruotsin Ateenan-instituutti.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Mideia Wikimedia Commonsissa
Laura Mielonen

Laura Tellervo Mielonen (s. 3. maaliskuuta 1945 Pyhäjärvi Ol.) on suomalainen yleisurheilija, joka saavutti 1960-luvulla ja 1970-luvun alussa SM-mitaleja keihäänheitossa. Hän edusti Suomea myös maaotteluissa. Kotimaassa hän edusti Sotkamon Jymyä.
Mielonen saavutti keihäänheitossa Kalevan kisoissa hopeaa vuonna 1965 sekä pronssia vuosina 1967, 1968, 1970 ja 1971. Hän sijoittui Kalevan kisoissa neljänneksi vuosina 1964, 1969 ja 1972. Vielä vuonna 1976 hän sijoittui Kalevan kisoissa seitsemänneksi. Hän edusti Suomea vuonna 1965 Pohjoismaiden-mestaruuskilpailuissa ja Suomi–Ruotsi-maaottelussa.
Mielosen keihäänheittoennätys oli 47,94 m, jonka hän teki Helsingin Kalevan kisoissa elokuussa 1969.
Levonperä

Levonperä on Reisjärven kylä, joka sijaitsee Reisjärven ja Haapajärven rajalla, yhdystien 7623 varrella. Varsinaisen Levonperän kylän lisäksi kyläkokonaisuuteen lasketaan kuuluvaksi myös Järvikylän, Pekkaperän, Niininevan ja Tuomiperän asutukset.
Historia

Nykyisin pääosin viljelysmaana olevan alueen paikalla oli ennen vuotta 1865 matala ja kalaisa Kalajanjärvi, joka kuivatettiin. Alueelta on tehty jonkin verran kivikautisia löytöjä ja alueella on arveltu liikkuneen metsästäjiä ja kalastajia. Alueella on arveltu asuneen myös lappalaisia. Kalajanjärven itäreunalla oleva yli 8 metriä korkea Kalaskivi on ollut kulkijoille maamerkki ja mahdollinen kohtauspaikka.
Ensimmäiset vakituiset paikalleen asettuneet asukkaat olivat savolaisia uudisasukkaita, kaskenpolttajia, jotka olivat lähteneet liikkeelle Kustaa Vaasan asetusten rohkaisemana 1550-luvulla. Alueen asukasmäärä pysyi kuitenkin pienenä 1700-luvun lopulle asti. Tärkeitä elinkeinoja olivat kaskiviljely, pienimuotoinen karjanhoito, metsästys, kalastus ja tervanpoltto. Eläinten nahat ja terva olivat tärkeimpiä kauppatavaroita.
Alueen maisema muuttui olennaisesti 12. lokakuuta 1865, jolloin järven kuivatukseen tähdänneen Niinikosken kaivuutyömaan pato aukaistiin ja järvi alkoi juosta tyhjäksi. Järven pohjasta muodostui aluksi niittyä, josta kuivatusalueen osakkaat hankkivat karjalle heinää ja kortetta. 1860-luvun lopussa niittyä oli syntynyt 2 500 ha. Aluksi kuivatus jäi kuitenkin vajaaksi ja kertomusten perusteella jopa heinäntekoaikoina niityllä saattoi olla vettä ja rapaa puolisääreen tai jopa polveen saakka. Toisaalta tulvavesien nousut ja laskut lannoittivat niittyä pitäen sen tuotannon suhteellisen runsaana. Järvikuiviolla voitiin liikkua hevosilla vasta pitkän ajan kuluttua. Koneellisesti kaivetut laskuojat alensivat pohjaveden pintaa tarpeeksi alas vasta 1950-luvulla, jotta varsinainen maanviljely saatettiin aloittaa. Erityisesti sodista kotiutuneet miehet perustivat alueelle uudistiloja ja asukasluku alkoi kasvaa. Väkiluku kasvoi 1970-luvulle saakka, jolloin muuttoliike Etelä-Suomeen ja Ruotsiin jälleen käänsi kehityksen laskusuuntaiseksi. Nykyisin alueen maanviljelytoiminta on pitkälti koneistettua ja aktiivista.
Levonperän kansakoulu perustettiin 1925 ja se kärsi tilanahtautta aina 1960-luvulle saakka, jolloin Levonperän koulupiiri lakkautettiin (1966). Vuonna 1966–67 Levonperän koulun oppilaat siirtyivät vuonna 1938 aloittaneeseen Hakasaaren ja vuonna 1951 aloittaneeseen Järvelän (Järvikylän) kouluihin. Home- ja kosteusvaurioita kärsinyt Hakasaaren ala-aste lakkautettiin lukuvuoden 2001–2002 alussa ja Järvelän ala-aste lakkautettiin 2008.
Yhdistys- ja yritystoiminta

Kylällä toimivat yhdistykset Kalajanjoen Maaseutuseura ja Levonperän Maamiesseura hankkivat Järvelän koulun Reisjärven kunnalta kyläläisten käyttöön ja ylläpitävät entistä koulurakennusta kylätalona. Taloa käytetään kyläläisten harrastustoimintaan, yhteisiin tilaisuuksiin, juhliin ja kokouksiin, ja taloa myös vuokrataan yksityistilaisuuksia varten. Monet kylällä aiemmin toimineet yhdistykset (Levonperä-Järvelän Maa- ja kotitalousnaiset, Levonperän Maamiesseura ja Levonperän Kyläyhdistys) yhdistivät voimansa ja perustivat uuden yhdistyksen nimeltä Kalajanjoen Maaseutuseura 12. tammikuuta 2011. Yhdistyksen alla toimivat omat nais-, nuoriso- sekä MC-Puraperä-jaostot. Kylällä toimii myös Kalajanjoen Metsästysseura.
Pääosin maataloudesta elantonsa hankkivien asukkaiden lisäksi kylällä toimii kolme pienyritystä.
Aiheesta muualla

Levonperän kylän sivusto (Arkistoitu – Internet Archive)
Mieskonmäki

| Mieskonmäki |
| --- | --- |

Kunta:  Joutsa
Väkiluku:  noin 230 
Postinumero:  19670
Mieskonmäki on yksi Joutsan kunnan kylistä. Kylä sijaitsee Joutsan koillispuolella Hirvensalmelle vievän tien varrella Puulan ja Suonteen järvien välissä. Asukkaita kylällä on noin 230 ja asuttuja talouksia noin 100. Kesäasuntoja on noin 300.
Mieskonmäen kylä jakautuu paikallisen määritelmän mukaan viiteen osaan, jotka ovat Kälänkylä (eli Kälä), Pylsynkylä (eli Pylsy), Vallaspelto, Pajumäki ja Kortesalmi.
Kylällä toimii luokkien 1–6 opetusta antava Mieskonmäen koulu. Paikallisia yhteisöjä ovat muiden muassa Mieskonmäen kyläseura, joka syntyi vuonna 2007 Mieskonmäen kyläyhdistyksen ja Mieskonmäen Maa- ja kotitalousseuran yhdistyessä, sekä Mieskonmäen vesiosuuskunta. Kyläseuran omistuksessa on seurantalo Sulon talo, jota käytetään perhejuhliin ja paikallisiin tapahtumiin. Puulan rannalla sijaitsee Koiviston uimaranta.
Mežotnen kartano

Mežotnen kartanon rakennuksia ja Lielupejoki 1800-luvun piirroksessa.
Kartanon julkisivu.
Kartanon pääsali pylväineen.
Mežotnen kartano (latv. Mežotnes pils, saks. Schloss Mesothen) on uusklassista tyyliä edustava kartano Länsi-Latviassa Bauskan kaupungin lähellä.
Kartanon synty ja von Lievenin suku

Venäjän keisarinna Katariina Suuri lahjoitti Mežotnen alueen vuonna 1795 Charlotte von Lievenille. Tämän jälkeenkin kartanoa hallitsi von Lievenin suku, viimeisenä 1900-luvulla Anatoli Lieven, jonka jälkeen Latvian maatalousreformi vei kartanon maat. Kartanorakennus on valmistunut 1802.
Rakennuksen suunnittelu alkoi vuonna 1797 arkkitehti Johann Georg Adam Berlitzin johtamana. Hän käytti italialaisen arrkkitehdin Giacomo Quarenghin laatimaa kartanopiirustusta ja lisäsi tarvittavan lisäsiiven. Lisäksi alueelle nousi runsaasti lisärakennuksia, joiden avulla pyrittiin kartanon omavaraisuuteen.
Nykytila

Rakennus vaurioitui toisessa maailmansodassa, ja sen kunnostaminen saatiin valmiiksi vuonna 2001. Samalla kunnostettiin myös kartanon puisto. Nykyisin talo tarjoaa mahdollisuuden yöpymiselle (kartanohotelli Mežotne Palace) ja ruokailuun.
Barokkilinna Rundāles pils sijaitsee kahden kilometrin päässä Mežotnen kartanosta.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Mežotnen kartano Wikimedia Commonsissa
Kartanohotelli Mežotne Palace. The Mežotne Palace - The Pearl of The Latvian Classicism.
Latvia Tourism | Mežotne Palace (Arkistoitu – Internet Archive)
Miekkahirvenjuuri

| Miekkahirvenjuuri |
| --- | --- |

Tieteellinen luokittelu
Domeeni::  Aitotumaiset Eucarya
Kunta::  Kasvit Plantae
Alakunta::  Putkilokasvit Tracheobionta
Kaari::  Siemenkasvit Spermatophyta
Alakaari::  Koppisiemeniset Magnoliophytina
Luokka::  Kaksisirkkaiset Magnoliopsida
Lahko::  Asterales
Heimo::  Asterikasvit Asteraceae
Suku::  Hirvenjuuret Inula
Laji::  ensifolia
Kaksiosainen nimi
 Inula ensifolia  L. 
Katso myös
   Miekkahirvenjuuri Wikispeciesissä   Miekkahirvenjuuri Commonsissa 
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Miekkahirvenjuuri (Inula ensifolia) on noin 30 sentin kokoinen keltakukkainen kasvi, joka kukkii kesä-elokuussa. Se on kotoisin Etelä-Euroopan ja Kaukasuksen alueelta. Kaikkialle Eurooppaan se levisi 1700-luvun lopulla.
Ulkonäkö

Kasvin versot ovat ohuet ja haaroittuneita. Niissä on paljon pitkänomaisia, ruodittomia lehtiä. Kukinnot ovat noin 5 sentin levyisiä ja sijaitsevat yksittäisenä versojen kärjessä. Mykerön keskusta on melko tasainen.
Kasvupaikat

Miekkahirvenjuuren suositeltu kasvualusta on hyvin vettä läpäisevä, mielellään aurinkoinen ja melko kuiva maa on kasville suorastaan ihanteellinen kasvupaikka.
Paavo Miettinen

Paavo Kalervo Miettinen (20. toukokuuta 1919 Viipuri – 8. kesäkuuta 1985 Hyvinkää) oli suomalainen miekkailija.
Miekka-Miehiä edustanut Miettinen kilpaili miesten kalvan joukkuekilpailussa Helsingin kesäolympialaisissa 1952, missä joukkue karsiutui toisella kierroksella. Miettinen edusti Suomea myös maaotteluissa. Hän työskenteli muun muassa majurina ja toimi Suomen ylioppilaskuntien liiton pääsihteerinä vuosina 1945–1951.
Mielikki (lastenlehti)

Lehden ensimmäisen numeron etusivu.
Mielikki oli Helsingissä vuosina 1864–1865 ilmestynyt ruotsinkielinen lastenlehti.
Constance Lundahlin toimittama Mielikki ilmestyi kahdesti kuukaudessa Jakob Simeliuksen perillisten kirjapainosta. Säätyläiskodeille tarkoitettu lehti sisälsi kuvauksia luonnosta ja historiasta, elämäkertoja, kertomuksia, arvoituksia ja tehtäviä. Tehdäkseen ”maan äidinkieltä tunnetuksi ja rakastetuksi kasvavan polven keskuudessa” se julkaisi kirjoituksia myös suomen kielellä. Vuoden ajan ilmestynyt Mielikki lakkasi ilmeisesti kannatuksen puutteeseen.
Aiheesta muualla

Mielikki digitoituna kansalliskirjastossa
Mielakka

| Mielakka |
| --- | --- |
 Mielakan kaupunginosa
 Kaupungin kartta, jossa Mielakka korostettuna.
Kaupunki:  Kouvola
Suuralue:  Keskusta (Kouvola)
Kaupunginosa nro:  9
Tilastoalue nro:  9
Väkiluku:  1 048  (2015)
Osa-alueet:  Mielakka  Mielakanrinne  Niinimäki
Postinumerot:  45120 Kouvola  45100 Kouvola  45200 Kouvola
Naapurikaupunginosat:  Kangas  Vahtero  Tornionmäki  Tykkimäki  Kiehuva (Valkeala)  Aitomäki (Valkeala)
Mielakka on Kouvolan kaupunginosa ja tilastoalue, Kouvolan keskustan suuralueella. Nimensä asuinalue on saanut läheisestä Mielakanmäestä, jota usein kutsutaan pelkästään Mielakaksi. Mäellä on Mielakan hiihtokeskus ja länsiseinämällä kalliokiipeilyreittejä. Kouvolan rautatieasemalta Mielakkaan on matkaa noin kaksi kilometriä.
Nimen taustalla on luultavasti muinaissuomalainen nimi Mielakka. Nimen taustalla on mieluinen-sana, jolla nimettiin toivottu lapsi.selvennä
Mielakassa on Kouvolan keskusta-alueen kaupunginosista eniten lapsia väkilukuun nähden, sillä Mielakan väestörakenteesta 24 % on alle 15-vuotiaita. Alueella onkin runsaasti lapsiperheiden suosimaa uudehkoa, 1990- ja 2000-luvuilla rakennettua omakotitaloasutusta.
Palvelut ja asuminen

Kaupunginosan läntisellä asuinalueella eli Mielakanrinteellä sijaitsee päiväkoti ja seurakuntakoti. Lähimpään alakouluun, Vahteron kouluun ja ruokakauppaan, Vahteron K-Marketiin on matkaa noin 2 kilometriä. Lähin yläkoulu on Eskolanmäessä, johon on matkaa noin 3 kilometriä. Mielakanrinteellä on toiminut myös pizzeria. Kouvolan ratapiha sijaitsee aivan Mielakan pohjoispuolella.
Mielakan rinnekeskus ja Mielakanmäki sijaitsevat kaupunginosan länsiosassa, Mielakan asuinalueen länsipuolella.
Mielakassa on suurimmilta osin 1980–1990-luvuilla rakennettuja pientaloja ja muutamia rivitaloja. Kojumäen pientaloalue on rakennettu 2000-vuosikymmenen lopussa.
Rauno Miettinen

| Rauno Miettinen |
| --- | --- |

Henkilötiedot
Syntynyt: 25. toukokuuta 1949 (ikä 75) Kuopio, Suomi
Mäkihyppääjä
Seura:  Suonenjoen Vasama
Maailmancup
Kaudet:  –1984
| Mitalit> Maa:  Suomi.Miesten yhdistetty. Olympialaiset  | Mitalit> Maa:  Suomi.Miesten yhdistetty. Olympialaiset  | Mitalit> Maa:  Suomi.Miesten yhdistetty. Olympialaiset  | Maa:  Suomi> Miesten yhdistetty. |
| --- | --- | --- | --- |
|  Hopeaa | Sapporo 1972 | Henkilökohtainen kilpailu |  |
| MM-kilpailut  | MM-kilpailut  | MM-kilpailut  |  |
|  Hopeaa | Lahti 1978 | Henkilökohtainen kilpailu |  |
|  Hopeaa | Oslo 1982 | Joukkuekilpailu |  |
|  Hopeaa | Rovaniemi 1984 | Joukkuekilpailu |  |
Rauno Martti Juhani Miettinen (s. 25. toukokuuta 1949 Kuopio) on suomalainen yhdistetyn hiihtäjä ja olympiamitalisti.
Urallaan Miettinen edusti Suomea neljissä olympialaisissa (Sapporo 1972, Innsbruck 1976, Lake Placid 1980 ja Sarajevo 1984), joista hän voitti Sapporossa hopeaa ja oli sekä Innsbruckissa että Sarajevossa neljäs (Lake Placidissä 23.). MM-kisoista hän sai kolme hopeaa: Lahdesta 1978 henkilökohtaisesti sekä joukkuekilpailuista Oslosta 1982 ja Rovaniemellä 1984. Vuoden 1970 MM-kisoissa Tatralla hän oli neljäs, Falunin MM-kisoissa 1974 kuudes ja Oslossa 1982 henkilökohtaisessa kilpailussa kymmenes. Vuosina 1968 ja 1969 Miettinen voitti junioreiden Euroopan-mestaruuden.
Miettinen kilpaili olympialaisissa myös mäkihypyssä. Hän sijoittui Sapporossa 1972 normaalimäessä 17:nneksi ja suurmäessä 32:nneksi sekä Innsbruckissa 1976 suurmäessä 21:nneksi. Hän voitti normaalimäen Suomen-mestaruuden vuonna 1978.
Holmenkollenin kisoissa Rauno Miettinen voitti yhdistetyn vuosina 1969, 1971, 1972, 1973 ja 1978. Salpausselän kisoissa hän voitti 1976 ja 1982. Schwarzwald-pokaalin Miettinen voitti kolmesti: 1974, 1975 ja 1978. Suomen-mestaruuden hän voitti yhdistetyssä kymmenen kertaa ja oli 16 peräkkäistä kertaa mitaleilla.
Miettinen lopetti kansainvälisen uransa 1984, jolloin hän voitti olympialaisten jälkeen helmikuussa Falunin maailmancupin osakilpailun.
Seuratasolla Miettinen edusti Suonenjoen Vasamaa. Ammatiltaan hän on leipuri ja urheilupaikkojen hoitaja. Hän toimi pitkään urheilupaikkojen hoitajana Suonenjoella. Pro Urheilu -palkinnon Miettinen sai vuonna 2009.
Miekkailu kesäolympialaisissa 1920

Antwerpenin kesäolympialaisissa 1920 miekkailussa kilpailtiin kuudessa lajissa. Miehet kilpailivat sekä henkilökohtaisessa kilpailussa että joukkuekilpailussa kalvalla, säilällä ja floretilla. Naisille ei järjestetty yhtään kilpailutapahtumaa.
Mitalistit

| Laji: | Kultaa: | Hopeaa: | Pronssia: |
| --- | --- | --- | --- |
| Miesten floretti | Nedo Nadi  Italia | Philippe Cattiau  Ranska | Roger Ducret  Ranska |
| Miesten floretin joukkuekilpailu |  Italia Baldo Baldi Tommaso Constantino Aldo Nadi Nedo Nadi Abelardo Olivier Oreste Puliti Pietro Speciale Rodolfo Terlizzi |  Ranska Lionel Bony de Castellane Gaston Amson Philippe Cattiau Roger Ducret André Labatut Georges Trombert Marcel Perrot Lucien Gaudin |  Yhdysvallat Henry Breckinridge Francis Honeycutt Arthur Lyon Harold Rayner Robert Sears      |
| Miesten kalpa | Armand Massard  Ranska | Alexandre Lippmann  Ranska | Gustave Buchard  Ranska |
| Miesten kalvan joukkuekilpailu |  Italia Nedo Nadi Aldo Nadi Abelardo Olivier Tullio Bozza Giovanni Canova Andrea Marrazzi Dino Urbani Antonio Allocchio Tommaso Constantino Paolo Thaon di Revel |  Belgia Ernest Gevers Paul Anspach Félix Goblet d'Alviella Victor Boin Joseph de Craecker Léon Tom Philippe Le Hardy de Beaulieu    |  Ranska Armand  Massard Alexandre Lippmann Gustave Buchard Georges Trombert Georges Casanova Gaston Amson Emile Moreau      |
| Miesten säilä | Nedo Nadi  Italia | Aldo Nadi  Italia | Adrianus de Jong  Alankomaat |
| Miesten säilän joukkuekilpailu |  Italia Nedo Nadi Aldo Nadi Oreste Puliti Baldo Baldi Francesco Gargano Giorgio Santelli Dino Urbani |  Ranska Georges Trombert Jean Margraff Marc Perrodon Henri de Saint Germain Jean Lacroix Jean Mondielli  |  Alankomaat Jan van der Wiel Adrianus de Jong Jetze Doorman Willem van Blijenburgh Louis Delaunoy Salomon Zeldenrust Henri Wijnoldij-Daniels |
Mitalitaulukko

| Sijoitus | Maa | Kulta | Hopea | Pronssi | Mitalien määrä |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 1. |  Italia | 5 | 1 | 0 | 6 |
| 2. |  Ranska | 1 | 4 | 3 | 8 |
| 3. |  Belgia | 0 | 1 | 0 | 1 |
| 4. |  Alankomaat | 0 | 0 | 2 | 2 |
| 5. |  Yhdysvallat | 0 | 0 | 1 | 1 |
Mielikki (nimi)

| Mielikki |
| --- | --- |
Nimipäivä:   
– suomenkielinen:  23. syyskuuta
– ruotsinkielinen:  –
– ortodoksinen:  –
Muunnelmia:  –
Vastineita eri kielissä:  –
Nimen alkuperä:  muinaissuomalainen
Infobox OKNimi-testi OK: 
Mielikki on suomalainen naisen etunimi.
Mielikki kuuluu muinaisnimiin, jotka olivat Suomessa yleisessä käytössä ennen kristinuskon tuloa. Nimi esiintyy myös suomalaisessa mytologiassa ja Kalevalassa, jossa Mielikki on metsänjumala Tapion puoliso. Kristinuskon vakiinnuttua Suomessa raamatulliset ja pyhimysten nimet syrjäyttivät kuitenkin vanhat henkilönnimet jokseenkin täydellisesti. Niinpä Mielikki oli, monien muiden vanhojen naisennimien tavoin, useita vuosisatoja käytössä vain lehmän nimenä, kuten jotkin niistä ovat vieläkin. Lähinnä Kalevalan vaikutuksesta Mielikki tuli kuitenkin 1800-luvulla uudestaan käyttöön myös naisen nimenä. Mielikki tunnetaan myös Virossa, Kalevalaan nimi päätyi vienankarjalaisista loitsurunoista. Vuonna 1908 Mielikki otettiin almanakkaan. Nimipäivä oli aluksi 16. syyskuuta, vuodesta 1929 lähtien 23. syyskuuta.
Vuoden 2019 loppuun mennessä nimi Mielikki on annettu 1072 naiselle ja ainakin kahdelle miehelle. Suurin osa heistä on syntynyt 1900-luvun alkupuolella.
Tunnettuja Mielikkejä

Mielikki Ivalo (1907–1995), kirjailija ja joogaohjaaja
Mielikki Tenhunen (1942–2021), virkamies ja varatuomari, Ulkomaalaisviraston ensimmäinen johtaja
Mihailov

| Mihailov |
| --- | --- |
 Hallintorakennus
 vaakuna
 Rjazanin alueen sijainti Venäjällä.
 Mihailov
 Koordinaatit: 54°14′N, 39°02′E 
Valtio:  Venäjän federaatio
Alue:  Rjazanin alue
Piiri:  Mihailovin piiri
Aikavyöhyke:  UTC+3 (MSK)
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Mihailov (ven. Миха́йлов) on kaupunki Rjazanin alueella Venäjällä. Se sijaitsee Okan sivujoen Pronjan rannalla 68 kilometriä Rjazanista lounaaseen. Kaupunki on Mihailovin piirin keskus. Sen kautta kulkee Moskovan ja Mitšurinskin välinen rautatie (Mihailovin asema). Asukkaita on 13 000 henkeä (vuonna 2005).
Kaupungin on ilmeisesti perustanut vuonna 1137 ruhtinas Rjurik Rostislavitš, joka nimesi sen poikansa Mihailin mukaan. Uudelleen kaupunki perustettiin vuonna 1551, jolloin sinne rakennettiin Moskovan Venäjää tataareilta suojannut linnoitus. Puolalaiset piirittivät sitä vuonna 1618. Vuonna 1778 Mihailovista tuli Rjazanin lääniin kuuluneen kihlakunnan keskus. Toisessa maailmansodassa se oli lyhyen aikaa saksalaisten miehittämä.
Nähtävyyksiä ovat 1700-luvun alun hallintorakennus ja asuintalot, 1700-luvulla rakennettu Kristuksen syntymän kirkko ja jugendtyylinen kihlakunnan zemstvon rakennus vuodelta 1912.
Leukin alue

Leukin alue sijaitsee lounaisessa Sveitsissä, Wallisin kantonissa
Leukin alue (saks. Bezirk Leuk, ransk. District de Loèche ) on yksi Sveitsin 148:sta ja  Wallisin kantonin 14:stä hallinnollisesta alueesta. Maantieteellisesti Leukin alue sijaitsee Rhônen laaksossa ja sen rinteillä.
Kunnat

Leukin alueella on 12 kuntaa, joista suurimmat ovat Leuk, Gampel-Bratsch ja Leukerbad. Alueen keskus on Leuk. Leukin alueen asukasluku oli 31.12.2015 kaikkiaan 12 368. Väkimäärä on lievässä kasvussa, sillä vuoden 2012 lopussa asukkaita oli 12 311. Alueen pinta-ala on 336 km² .
| Kunta | Asukasluku  31> 12.2015 | Pinta-ala  km² |
| --- | --- | --- |
| Agarn | 780 | 7,66 |
| Albinen | 243 | 15,48 |
| Ergisch | 189 | 30,13 |
| Inden | 120 | 9,86 |
| Leuk | 3 915 | 55,36 |
| Leukerbad | 1 475 | 67,23 |
| Oberems | 125 | 50,27 |
| Salgesch | 1 465 | 11,34 |
| Turtmann-Unterems | 1 117 | 42,27 |
| Varen | 615 | 12,81 |
| Guttet-Feschel | 415 | 10,51 |
| Gampel-Bratsch | 1 909 | 23,09 |
| Yhteensä |  12 368  | 336,01 |
Kunnat > Muutoksia

Erschmattin ja Leukin kunnat yhdistyivät uudeksi Leukin kunnaksi 1.1.2013.
Turtmannin ja Unteremsin kunnat yhdistyivät Turtmann-Unteremsin kunnaksi 1.1.2013.
Asukkaat ja kieli

Leukin alue on saksankielinen: vuonna 2000 Leukin alueen vakituista asukkaista 92 % oli saksankielisiä. Ranskankielisiä oli 2 %, italiankielisiä 1 % ja muun kielisiä noin 5 %.
Aiheesta muualla

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
Grichting, Alois: Leuk (Zenden) (Sveitsin historiallisen tietosanakirjan web-sivut) Historisches Lexikon der Schweiz (HLS).  18.11.2009. Bern:  Stiftung HLS. Viitattu 22.12.2013. (saksaksi), (ranskaksi), (italiaksi)
| n k Valais’n hallintoalueet ja kunnat |
| --- | --- |
Hallintoalue (ransk. District, saks. Bezirk) ja kunnat (126 kpl, 1.1.2017)
Brig: Brig-Glis • Eggerberg • Naters • Ried-Brig • Simplon • Termen • Zwischbergen
Conthey:  Ardon • Chamoson • Conthey • Nendaz • Vétroz
Entremont: Bagnes • Bourg-Saint-Pierre • Liddes • Orsières • Sembrancher • Vollèges
Goms: Bellwald • Binn • Ernen • Fiesch • Fieschertal • Goms • Lax • Obergoms
Hérens: Ayent • Evolène • Hérémence • Mont-Noble • Saint-Martin • Vex
 Leuk: Agarn • Albinen • Ergisch • Inden • Leuk • Leukerbad • Oberems • Salgesch • Turtmann-Unterems • Varen • Guttet-Feschel • Gampel-Bratsch
 Martigny: Bovernier • Charrat • Fully • Isérables • Leytron • Martigny • Martigny-Combe • Riddes • Saillon • Saxon • Trient
Monthey: Champéry • Collombey-Muraz • Monthey • Port-Valais • Saint-Gingolph • Troistorrents • Val-d'Illiez • Vionnaz • Vouvry
Raron/itäinen: Bettmeralp • Bister • Bitsch • Grengiols • Mörel-Filet • Riederalp
Raron/läntinen: Ausserberg • Blatten • Bürchen • Eischoll • Ferden • Kippel • Niedergesteln • Raron • Steg-Hohtenn • Unterbäch • Wiler (Lötschen)
Saint Maurice: Collonges • Dorénaz • Evionnaz • Finhaut • Massongex • Saint Maurice • Salvan • Vernayaz • Vérossaz
Sierre: Anniviers • Chalais • Chippis • Crans-Montana • Grône • Icogne • Lens • Miège • Saint-Léonard • Sierre • Venthône • Veyras
Sion: Arbaz • Grimisuat • Savièse • Sion • Veysonnaz
Visp: Baltschieder • Eisten • Embd • Grächen • Lalden • Randa • Saas-Almagell • Saas-Balen • Saas-Fee • Saas-Grund • Sankt Niklaus • Stalden • Staldenried • Täsch • Törbel • Visp • Visperterminen • Zeneggen • Zermatt
Miekkailu kesäolympialaisissa 1956

Melbournen kesäolympialaisissa 1956 miekkailussa kilpailtiin seitsemässä lajissa. Miehet kilpailivat sekä henkilökohtaisessa kilpailussa että joukkuekilpailussa kalvalla, säilällä ja floretilla. Naiset kilpailivat ainoastaan henkilökohtaisessa kilpailussa floretilla.