stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Poltallochinterrieri
Ulkonäkö

Poltallochinterrieriä kuvailtiin pienten, ruskeiden skotlantilaisten työterriereiden "kellahtavan valkoiseksi" versioksi, ja sen jalostus perustui ennen kaikkea cairnterrierin rotutyyppiin. Sillä oli pystyt korvat, lyhyet raajat, harjaksinen karvapeite ja epätavallisen suuret hampaat.
Alkuperä

Rodun nimi tulee länsiskotlantilaisella Argyllin alueella sijaitsevasta Poltallochin paikkakunnasta. Sen kehittämisen aloitti Poltallochin eversti Malcolm viktoriaanisella aikakaudella. Se jalostettiin ketun ja saukon luolametsästämiseen, minkä lisäksi se oli hyvä rotan tappaja. Alun perin väritys ei ollut täysin valkoinen, vaan vaihteli sävyltään kermasta hiekkaan; eversti Malcolm kuitenkin jalosti sitä systemaattisesti vaaleammaksi, kunnes se oli puhtaanvalkoinen. Pian tämän jälkeen poltallochinterrieristä kehittyi kuitenkin kokonaan uusi rotu, valkoinen länsiylämaanterrieri.
Parineeti Chopra

| Parineeti Chopra |
| --- | --- |
 Parineeti Chopra vuonna 2017.
Henkilötiedot
Syntynyt: 22. lokakuuta 1988 (ikä 36) Ambala, Haryana, Intia
Ammatti:  näyttelijä
Puoliso:  Raghav Chadha (vih. 2023)
Sukulaiset:  Priyanka Chopra (serkku)
Näyttelijä
Aktiivisena:  2011–
Aiheesta muualla
IMDb 
AllMovie
Parineeti Chopra (s. 22. lokakuuta 1988 Ambala, Haryana, Intia) on intialainen näyttelijä, joka työskentelee hindinkielisessä elokuvateollisuudessa. Hän teki ensiesiintymisensä romanttisessa komediassa Ladies vs Ricky Bahl (2011) ja voitti parhaan naistulokkaan Filmfare Awards -palkinnon. Kriitikot ylistivät hänen roolisuoritustaan romanttisessa draamassa Ishaqzaade (2012), mistä hän sai National Film Awards -erityismaininnan. Hän sai kehuja myös suorituksistaan menestyneissä romanttisissa komedioissa Shuddh Desi Romance (2013) ja Hasee Toh Phasee (2014). Myöhempiin menestyksiin kuuluivat komedia Golmaal Again (2017) ja sotadraama Kesari (2019).
Varhainen elämä ja yksityiselämä

Chopra syntyi hindulaiseen punjabiperheeseen Ambalassa Haryanan osavaltiossa. Hänen isänsä on liikemies ja äiti on kotirouva. Hänellä on kaksi veljeä. Näyttelijät Priyanka Chopra, Meera Chopra ja Mannara Chopra ovat hänen serkkujaan. Hän lähti 17-vuotiaana opiskelemaan Manchesterin yliopistoon Englantiin. Hän halusi sijoituspankkiiriksi Lontooseen, mutta valmistuttuaan palasi taantuman vuoksi Intiaan.
Chopra meni naimisiin poliitikko Raghav Chadhan kanssa Udaipurissa 24. syyskuuta 2023.
Filmografia

| Vuosi | Elokuva | Rooli | Muuta |
| --- | --- | --- | --- |
| 2011 | Ladies vs Ricky Bahl | Dimple Chaddha | Parhaan naistulokkaan Filmfare Awards -palkinto Parhaan naissivuosan Filmfare Awards -ehdokkuus |
| 2012 | Ishaqzaade | Zoya Qureshi | National Film Awards -erityismaininta Parhaan naispääosan Filmfare Awards -ehdokkuus |
| 2013 | Shuddh Desi Romance | Gayatri | Parhaan naispääosan Filmfare Awards -ehdokkuus |
| 2014 | Hasee Toh Phasee | Meeta Solanki |  |
| 2014 | Daawat-e-Ishq | Gulrez ”Gullu” Qadir |  |
| 2014 | Kill Dil | Disha |  |
| 2016 | Dishoom | Muskaan Qureshi |  |
| 2017 | Meri Pyaari Bindu | Bindu Shankarnarayanan | Myös playback-laulaja laulussa ”Maana Ke Hum Yaar Nahin” |
| 2017 | Golmaal Again | Khushi Bansal |  |
| 2018 | Namaste England | Jasmeet Kaur |  |
| 2019 | Kesari | Jeevani Kaur | Myös playback-laulaja laulussa ”Teri Mitti” |
| 2019 | Jabariya Jodi | Babli Yadav |  |
| 2021 | The Girl on the Train | Mira Kapoor |  |
| 2021 | Sandeep Aur Pinky Faraar | Sandeep ”Sandy” Kaur Walia | Parhaan naispääosan Filmfare Awards -ehdokkuus |
| 2021 | Saina | Saina Nehwal |  |
| 2022 | Code Name: Tiranga | Durga Devi Singh / Ismat |  |
| 2022 | Uunchai | Shraddha Gupta |  |
| 2023 | Mission Raniganj | Nirdosh Kaur Gill |  |
| 2024 | Amar Singh Chamkila | Amarjot Kaur |  |
Televisio

| Vuosi | Ohjelma | Rooli | Muuta |
| --- | --- | --- | --- |
| 2014 | India’s Best Cinestars Ki Khoj | Mentori | Kykykilpailu |
| 2014 | Dor | Ria | Lyhytelokuva |
| 2015 | Man’s World | Lääkäri | Websarja |
Aiheesta muualla

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
Parineeti Chopra Internet Movie Databasessa. (englanniksi)
Parineeti Chopra Allmoviessa (englanniksi)
Pueblonkoira

| Pueblonkoira> Avaintiedot |
| --- | --- |
Alkuperämaa:   Yhdysvallat
Määrä:  kuollut sukupuuttoon
Alkuperäinen käyttö:  karvalangan lähde
Muita nimityksiä:  Long-haired Pueblo Dog
FCI-luokitus:  ei FCI-rotu
Ulkonäkö
Väritys:  keltainen ruskein merkein
Pueblonkoira (Long-haired Pueblo Dog) on sukupuuttoon kuollut yhdysvaltalainen koirarotu, jolla ei koskaan ollut FCI:n tunnustusta.
Ulkonäkö

Pueblonkoira oli nykyisen collien kokoinen. Sen karvapeite oli pitkä (pisimmillään 10 cm pitkää), tuuhea ja villainen ja väriltään vaaleankeltainen, joskin päässä ja selässä oli ruskeampi sävy.
Alkuperä

Rotu oli New Mexicon ja Arizonan pueblo-intiaanien kehittämä, he käyttivät sen karvaa langankutomiseen. Sen uskotaan olleen amerikanintiaanikoiran pitkäkarvainen versio, jolle kehitettiin jalostuksella jatkuvasti aiempaa pidempää karvapeitettä. Se oli suosionsa huipulla 1200-luvulla, jolloin myös sen kasvattaneet heimot elivät kulta-aikaansa. 1500-luvun pitkäkestoinen kuivuus vaikutti kuitenkin suuresti paikallisten elintasoon ja vuoteen 1540 mennessä pueblonkoira oli harvinaistunut huomattavasti. Lisäksi vuonna 1599 eurooppalaiset uudisasukkaat toivat mukanaan lampaita ja vuohia, jotka korvasivat paikallisen koiran langantuottajina, mikä tiesi rodun loppua.
Nootkankoira

| Nootkankoira> Avaintiedot |
| --- | --- |
Alkuperämaa:  Brittiläinen Kolumbia,  Kanada
Määrä:  kuollut sukupuuttoon
Alkuperäinen käyttö:  karvalangan lähde
Muita nimityksiä:  Nootka Dog, Nootka Sound Dog, Asiatic Nootka Dog, Nootka Sheepdog
FCI-luokitus:  ei FCI-rotu
Ulkonäkö
Väritys:  valkoinen, ruskea tai musta
Nootkankoira (Nootka Dog) on sukupuuttoon kuollut kanadalainen koirarotu, jolla ei koskaan ollut FCI:n hyväksyntää. Tieteelliseksi nimeksi on aikoinaan esitetty Canis laniger nolis.
Ulkonäkö

Vuonna 1840 everstiluutnantti Charles Hamilton Smith kuvaili nootkankoiraa kookkaaksi, pystykorvaiseksi eläimeksi, jota tavattiin valkoisena, ruskeana ja mustana. Sen villainen karvapeite oli niin hienolaatuinen ja suuri, että sitä olisi voinut kutsua lampaan villaksi.
Luonne ja käyttäytyminen

Rodun sanotaan olleen luonteeltaan tyyni ja säyseä.
Alkuperä

Rotu oli kotoisin Nootka-salmen alueelta Vancouverinsaarelta. Se tunnettiin toisinaan nimellä "nootkanlammaskoira" (Nootka Sheepdog), mutta ei suinkaan siksi että se olisi paimentanut lampaita, vaan koska siltä kerättiin lankaa villan kutomiseen. Se kerittiin säännöllisesti lampaan tavoin, ja sen karva sekoitettiin muuhun villaan, minkä jälkeen siitä tehtiin vaatteita. Desmond Morriksen mukaan sitä ei tulisi virheellisesti sekoittaa clallaminintiaanikoiraan.
Vuonna 1842 tai 1843 Zoological Society of London hankki muutaman "nootkasalmenkoiran" tavoitteenaan alkaa kasvattaa niitä villateollisuuden tarpeisiin myös Britanniassa. Projekti ei kuitenkaan päässyt alkamaan, ja pian tämän jälkeen koko rotu kuoli sukupuuttoon.
Presa español

| Presa español> Avaintiedot |
| --- | --- |
Alkuperämaa:   Espanja
Määrä:  sukupuuttoon kuollut
Alkuperäinen käyttö:  koiratappelut
Muita nimityksiä:  Perro de Presa Español, Perro de Presa España, Spanish Bulldog
FCI-luokitus:  ei FCI-rotu
Ulkonäkö
Väritys:  tumma
Presa español on sukupuuttoon kuollut espanjalainen koirarotu.
Ulkonäkö

Rotu oli ulkoisesti kuin englanninbulldoggin kookkaampi, raskasrakenteisempi versio. Väritys oli tumma.
Alkuperä

Presa español oli yksi varhaisimpia espanjalaisia taistelukoiria. Sillä oli samanlainen tehtävä kuin cordobantaistelukoiralla. Englanninkielinen nimitys viittaa siihen, että sitä olisi käytetty taistelussa härkiä vastaan, mutta tosiasiassa se taisteli pääasiassa toisia koiria vastaan.
Rotu oli esillä englantilaisessa koiranäyttelyssä vuonna 1896, ja muutamia yksilöitä tuotiin Britanniaan myös sen jälkeen, tarkoituksena vahvistaa englanninbulldoggien linjoja. Se oli olemassa ainakin vielä 1900-luvun alussa, sillä Robert Leighton julkaisi siitä kuvan vuonna 1907.
Pasi Rajala

Pasi Rajala (s. 28. maaliskuuta 1981 Jyväskylä) on suomalainen pesäpalloilija. Rajala edusti urallaan Superpesiksessä kasvattajaseuraansa Jyväskylän Kiriä ja Haminan Palloilijoita. Hän pelasi sisäpelissä etenijänä tai vaihtajana ja ulkokentällä kakkoskopparina. Rajala pelasi 253 Superpesiksen runkosarjan ottelua. Näissä otteluissa hän löi neljä kunnaria ja 60 tavallista juoksua, toi 161 juoksua ja keräsi 860 kärkilyöntipistettä. Rajala pelasi 12 Superpesiksen ylemmän loppusarjan ottelua. Näissä otteluissa hän löi kaksi tavallista juoksua, toi neljä juoksua ja keräsi 36 kärkilyöntipistettä. Rajala pelasi 47 Superpesiksen alemman loppusarjan ottelua. Näissä otteluissa hän löi neljä kunnaria ja 15 tavallista juoksua, toi 51 juoksua ja keräsi 210 kärkilyöntipistettä.
Leuveninpaimenkoira

| Leuveninpaimenkoira> Avaintiedot |
| --- | --- |
Alkuperämaa:   Belgia
Määrä:  kuollut sukupuuttoon
Alkuperäinen käyttö:  lammas- ja vahtikoira
Muita nimityksiä:  Leauvenaar, leuvenaari
FCI-luokitus:  ei FCI-rotu
Ulkonäkö
Väritys:  musta
Leuveninpaimenkoira (Leauvenaar) on sukupuuttoon kuollut belgialainen koirarotu.
Ulkonäkö

Leuveninpaimenkoira oli kookas, pitkäkarvainen ja musta lammaskoira.
Luonne ja käyttäytyminen

Paimennuksen lisäksi rotua käytettiin myös vahtikoirana. Se kulki vankkureiden rinnalla ja varmisti, että ne saapuivat turvallisesti päämääräänsä.
Alkuperä

Leuveninpaimenkoira oli kotoisin Leuvenin lähialueilta hollanninkielisestä Flanderin Brabantista. Se kuoli sukupuuttoon 1800-luvulla.
Alkuperä > Vaikutus nykyisiin rotuihin

Rodun uskotaan olleen belgianpaimenkoira groenendaelin ja schipperken kantarotu.
Levesque

| Levesque> Avaintiedot |
| --- | --- |
Alkuperämaa:   Ranska
Määrä:  todennäköisesti kuollut sukupuuttoon
Rodun syntyaika:  1870-luku
Alkuperäinen käyttö:  villisian ja hirven metsästys
Nykyinen käyttö:  metsästyskoira
Muita nimityksiä:  Chien Levesque, Levesque Hound
FCI-luokitus:  ei FCI-rotu aiemmin ryhmä 6 Ajavat ja jäljestävät koirat; alaryhmä 1.2 Keskikokoiset ajavat koirat; #23
Ulkonäkö
Paino:  25–35 kg
Säkäkorkeus:  uros 65–72 cm, narttu 63–68 cm
Väritys:  mustavalkoinen; vaaleat merkit poskissa ja silmien yllä
Lévesque on sukupuuttoon kuollut ranskalainen koirarotu. Se kuului aiemmin FCI:n listalle, mutta pudotettiin sieltä pois harvinaistuttuaan.
Ulkomuoto

Lévesque oli lyhytkarvainen, hoikkarakenteinen, ensivaikutelmaltaan tyypillinen ranskalainen ajokoira. Pää oli pitkänomainen ja voimakas. Silmät olivat suuret, kallo leveä ja korvat pitkät. Kuono oli leveä ja melko pitkä, korvat riippuvat ja silmät vaalean kastanjanruskeat ja suurehkot. Raajat ja runko olivat pitkät ja rintakehä leveä ja syvä. Kaulanahka oli jonkin verran löysää. Häntä oli pitkä ja otsapenger selvästi erottuva. Lyhyen, sileän karvapeitteen väri oli mustavalkoinen, jossa oli poskissa ja silmien päällä erittäin haaleankeltaiset merkit. Urosten säkäkorkeus oli 65–72 cm ja narttujen 63–68 cm. Paino vaihteli 25–35 kg välillä.
Luonne ja käyttäytyminen

Rotu oli ystävällinen ja helposti kiintyvä. Sillä oli älykäs ja lempeä ilme.
Alkuperä

Bretagnelainen Rogatien Lévesque jalosti rodun 1870-luvun alussa englanninkettukoiran, ison gascogne-saintongenajokoiran, isogascognenajokoiran ja grand griffon vendéenin välisistä risteytyksistä. Vuonna 1873 hän nimesi sen itsensä mukaan. Sitä käytettiin alun perin villisian ja hirven metsästykseen hevosajueessa. Se kuoli tiettävästi sukupuuttoon 1970-luvulla.lähde?
Alkuperä > Vaikutus nykyisiin rotuihin

Viimeisiä jäljellä olleita yksilöitä käytettiin vuonna 1957 valko-mustan ranskanajokoiran jalostamiseen.
Puolanvesikoira

| Puolanvesikoira> Avaintiedot |
| --- | --- |
Alkuperämaa:   Puola
Määrä:  kuollut sukupuuttoon
Alkuperäinen käyttö:  metsästyskoira
Muita nimityksiä:  Polski pies wodny-wyzel, Polish Waterdog-Pointer, Polish Water Pointer, Polish Pointer
Puolanvesikoira (Polski pies wodny-wyzel), puolanseisoja tai puolanvesiseisoja on sukupuuttoon kuollut puolalainen koirarotu.
Ulkonäkö

Puolanvesikoira oli runsaskarvainen.
Alkuperä

Rotu oli erittäin suosittu 1700–1800-luvuilla. Sen uskotaan olleen karkeakarvaisen saksanseisojan esi-isä. 1970-luvulla Kazimierz Tarnowski yritti vakiinnuttaa sen rotutyypin hieman pienemmäksi, lyhytkarvaiseksi roduksi. Projekti ei kuitenkaan koskaan edistynyt.
Råda

| Råda |
| --- | --- |
 Norra Rådan kirkko
 Råda
 Koordinaatit: 59°59′58″N, 13°35′20″E 
Valtio:   Ruotsi
Lääni:  Värmlandin lääni
Maakunta:  Värmlanti
Kunta:  Hagfors
Väkiluku (2021):  438
Råda on taajama Hagforsin kunnassa Värmlandin läänissä samannimisessä  historiallisessa maakunnassa Ruotsissa. Taajamassa oli 438 asukasta vuonna 2021.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Råda Wikimedia Commonsissa
Posti- ja telelaitos

Posti- ja telelaitos (lyh. PTL, ruots. Post- och televerket; vuoteen 1981 Posti- ja lennätinlaitos) oli liikenneministeriön alainen valtion posti- ja teletoimintaa harjoittanut keskusvirasto, joka toimi vuosina 1927–1990. Laitoksen toimintaa jatkoi vuosina 1990–1993 samanniminen valtion liikelaitos, minkä jälkeen toiminta yhtiöitettiin.
PTL hoiti laissa säädetyllä monopolilla kirjeliikennettä ja teleliikennettä valtakunnallisesti paikallisten puhelinlaitosten ohella koko valtion alueella. Posti- ja telelaitoksen hallinnosta vastasi Posti- ja telehallitus (PTH), aiempi Posti- ja lennätinhallitus (PLH).
Posti-Telen toimintaa jatkoivat Posti Group Oyj postitoiminnan osalta ja Telecom Finland Oy (nyk. Telia Finland Oyj) teletoiminnan osalta.
Historia

Posti- ja lennätinlaitos syntyi 1. kesäkuuta 1927, kun Postihallitus ja Suomen Lennätinlaitos yhdistettiin. Sen tehtäväksi tuli hoitaa yleistä posti-, lennätin-, puhelin- ja radiolaitosta sekä valvoa kyseisten alojen yksityisiä laitoksia. Tekninen kehitys muutti erityisesti 1960-luvulta alkaen laitoksen toimenkuvaa, ja sen nimi muutettiin 1981 Posti- ja telelaitokseksi.
Laitos muutettiin 1. tammikuuta 1990 alkaen liikelaitokseksi. Tällöin se myös irrotettiin valtion budjettirahoituksesta. Laitos yhtiöitettiin 1. tammikuuta 1994, jolloin syntyi Suomen PT Oy -konserni, jonka alaisuudessa toimivat yhtiöt Suomen Posti ja Telecom Finland.
Historia > Pääjohtajat

Gunnar Ernst Fredrik Albrecht 1927–1943 (Postihallituksen pääjohtaja 1919–1927)
Simbri Ahola 1943–1962
Oiva Saloila 1962–1977
Pekka Tarjanne 1977–1989
Pekka Vennamo 1989–1994 (Suomen PT Oy:n toimitusjohtaja 1994–1998)
Postitoimi

PTL-Postin toimintaan kuului postiliikenteen ohella laitoksen konttoriverkko, Postilinjat ja autokorjaamotoiminta. Postin konttoreissa oli myös Telen yleisöpuhelimia.
Teletoimi

PTL-Telen toimialaa oli lennätin-, telex-, puhelin- ja muun teleliikenteen hoito ja kehittäminen valtakunnallisesti sekä telepäätelaitteiden vähittäismyynti ja hyväksyntä. Puhelinliikenteessä oli myös yksityisiä puhelinlaitoksia, jotka hoitivat paikallispuheluliikennettä PTL:n myöntävän toimiluvan turvin omalla toimialueellaan. Telen monopoli kaukopuheluihin päättyi vasta vuoden 1994 alussa, hyväksyttyjä päätelaitteita oli jo 1980-luvun alkupuolelta asti saanut myydä vapaasti. PTL:n rooli viestintäviranomaisena oli päättynyt jo 1987, jolloin Telehallintokeskus, sittemmin Viestintävirasto ja nykyinen Liikenne- ja viestintävirasto perustettiin.
Matkapuhelintoimintaa varten Tele perusti 1980-luvun alussa NMT 450-verkon ja myöhemmin NMT 900-verkon sekä 1990-luvun alussa GSM-verkon.
Liikenne

Vuodesta 1921 lähtien Posti- ja lennätin­laitos ylläpiti myös linja-autoliikennettä postilinja-autoilla eli kansan suussa postiautoilla. Liikenne aloitettiin ensimmäiseksi Rova­niemen ja Sodankylän välillä, myöhemmin sitä laajennettiin kaikkialle Suomeen. Enimmillään vuonna 1971 liikennöitiin yli 420 autolla kaikkiaan 222 linjaa. Linja-autot kuljettivat sekä matkustajia että postia, kunnes postin kuljetus siirtyi 1970-luvulta lähtien rekka-autoille. Vuonna 1991 linja-auto­liikenne eriytettiin Postilinjat-nimiseksi tulos­yksiköksi, joka viisi vuotta myöhemmin muutettiin Gold Line-nimiseksi yhtiöksi ja myytiin vuonna 1999 Koiviston Autolle.
Postipankki

Postipankki (PSP), aiempi Postisäästöpankki, oli valtion rahaliikenteen hoitanut pankki, jonka yksityisasiakkaiden asiointi hoidettiin pääasiassa postikonttorien kautta, mutta sillä oli myös omia erillisiä pankkikonttoreita. Pankki yhtiöitettiin 1987.
Aiheesta muualla

Postimuseo Posti, Itella
Postihistoriallinen Yhdistys (Arkistoitu – Internet Archive)
PostTele Ahvenanmaan postimerkkejä
Patagoniankoira

| Patagoniankoira> Avaintiedot |
| --- | --- |
Alkuperämaa:   Chile/  Argentiina
Määrä:  kuollut sukupuuttoon
Alkuperäinen käyttö:  suurriistan metsästys
Muita nimityksiä:  Patagonian Dog
FCI-luokitus:  ei FCI-rotu
Ulkonäkö
Väritys:  tumma
Patagoniankoira on sukupuuttoon kuollut chileläis-argentiinalainen koirarotu.
Ulkonäkö

Patagoniankoira oli suunnilleen kettukoiran kokoinen, mutta muistutti muutoin pienikokoista sutta. Sillä oli kärkeä kohti kapeneva kuono, pystyt korvat, hoikka runko, pitkät raajat ja tuuhea häntä. Karvapeite oli karhea ja tumma.
Luonne ja käyttäytyminen

Rotu oli energinen ja valpas.
Alkuperä

Patagonian tehuelche-intiaanit käyttivät rotua suurriistan, pääasiassa guanakon ja nandun metsästykseen. 1800-luvun loppuun mennessä se oli kuollut sukupuuttoon, tehuelchejen kulttuurin katoamisen myötä.
Brasilian keisarikunta

Brasilian keisarikunta (port. Império do Brasil) oli siirtomaaisännästään Portugalista itsenäistyneen Brasilian ensimmäinen valtiomuoto vuosina 1822–1889. Pääkaupunkina toimi Rio de Janeiro.
Napoleonin sotien vuoksi Portugalin tuleva kuningas Juhana VI oli paennut Brasiliaan vuonna 1807. Brasiliassa oli jo 1700-luvulla herännyt itsenäisyysliike Ranskan vallankumouksen innoittamana. Juhana VI:n aikana maa kehittyi kaupankäynnin ja koulutuksen osalta. Toisaalta portugalilaisia suosittiin ja veroja korotettiin, minkä katsotaan lisänneen tyytymättömyyttä maassa. Juhana VI:n palattua Eurooppaan hänen poikansa kruununprinssi Dom Pedro I julisti maan yleisen mielipiteen painostuksesta itsenäiseksi, ja hänet tunnustettiin keisariksi. Hän julisti Brasilian perustuslain vuonna 1824, mutta suosion puutteessa ja muun muassa Uruguayn maakunnan itsenäistyttyä hän luopui kruunusta vuonna 1831 ja palasi Portugaliin.
Pedro I:n kuusivuotias poika Dom Pedro II nousi isänsä jälkeen Brasilian valtaistuimelle. Perustuslakia muutettiin vuonna 1834 siten, että saatiin aikaan maakunnallinen itsehallinto, ja Brasiliasta tuli liittokeisarikunta. Brasilia kävi niin sanottua kolmoisliiton sotaa Paraguayta vastaan vuosina 1865–1870. Sen jälkeen tuli ajankohtaiseksi kysymys orjien vapauttamisesta. Keisarin ollessa käymässä Euroopassa kansanedustuslaitos lakkautti hänen tyttärensä Isabellan johdolla orjuuden ilman korvauksia isännille. Orjanomistajat liittyivät tasavaltalaisiin, ja Pedro luopui kruunusta. Vuoden 1889 vallankumouksen jälkeen muodostettiin Brasilian yhdysvallat -niminen tasavalta, jonka ensimmäiseksi presidentiksi tuli marsalkka Deodoro da Fonseca.
Keisarikunnan aika, etenkin Pedro II:n kaudella, oli nopean kasvun ja kehityksen aikaa: väkiluku kasvoi neljästä miljoonasta 14 miljoonaan ja viennin arvo kymmenkertaistui.
Keisarikunnan kansallislaulu oli Hino da Independência vuosina 1822–1831 ja Hino Nacional Brasileiro vuosina 1831–1889.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Brasilian keisarikunta Wikimedia Commonsissa
Ofeltes

Ofeltes, joka tunnetaan myös nimellä Arkhemoros, oli kreikkalaisessa mytologiassa Nemean kuninkaan Lykurgoksen ja Eurydiken poika.
Lykurgos pyysi oraakkelilta neuvoa heti poikansa syntymän jälkeen saadakseen selville, miten hän voisi varmistaa lapsensa terveyden ja onnen. Oraakkeli vastasi, että lapsi ei saisi koskea maahan ennen kuin hän oppisi kävelemäänlähde?.
Eräänä päivänä Hypsipyle, Ofelteen hoitaja, oli kävelyllä kantaen nuorta Ofeltesta käsivarsillaan. Hän kohtasi seitsemän Thebaa vastaan marssinutta sotapäällikköä, jotka kysyivät häneltä lähimmän kaivon sijaintia. Hapsipyle laski Ofelteen maahan selleripetiinlähde? ja lähti näyttämään kenraaleille kaivon sijaintia. Hänen poissa ollessaan käärme kuitenkin kuristilähde? lapsen.
Ofelteen kuoleman jälkeen hänet nimettiin Arkhemorokseksi (suom. turmion tuottaja). Sotapäälliköt järjestivät hautajaisjuhlallisuudet Ofelteen muistoksi ja järjestivät hautajaiskisat hänen kunniakseen. Erään myytin mukaan Nemean kisat saivat alkunsa näistä kisoista.
Cerro Tololon observatorio

| Cerro Tololo Inter-American Observatory |
| --- | --- |

Järjestö:  AURA
Sijainti:  Coquimbon alue, Chile
Koordinaatit:  30°10'11"S70°48'23"W
Korkeus merenpinnasta:  2,207m
Tyyppi:  tähtitorni (en) ja organisaatio
Teleskoopit:  Víctor M. Blanco Telescope (en) (käännä suomeksi), Wisconsin H-Alpha Mapper (en) (käännä suomeksi), Southern Astrophysical Research Telescope (en) (käännä suomeksi), PROMPT Telescopes (en) (käännä suomeksi), Southern Photometric Local Universe Survey Telescope (d) (käännä suomeksi), SMARTS Consortium 1.5-meter Telescope (d) (käännä suomeksi) ja SMARTS Consortium 0.9 meter telescope (d) (käännä suomeksi)
IAU-tunnus:  807
Avattu:  1962
Kotisivu:  https://noirlab.edu/public/programs/ctio/
Cerro Tololon observatorio (engl. Cerro Tololo Inter-American Observatory, CTIO) on tähtitieteellinen observatorio, joka sijaitsee Cerro Tolololla Coquimbon alueella Pohjois-Chilessä. Observatorion rakentaminen aloitettiin vuonna 1963. Observatorio otettiin käyttöön vuonna 1965, vaikka se olikin täysin valmis vasta vuonna 1974. Observatoriota on myöhemmin laajennettu useaan kertaan. Viimeisin rakennushanke on ollut kaksi isoa teleskooppia, joiden rakennus aloitettiin vuonna 2000.
Löydökset

| Asteroideja löydetty: 6 |
| --- | --- |
(87269) 2000 OO67: 29, Heinäkuu, 2000
(87555) 2000 QB243: 25, Elokuu, 2000
88611 Teharonhiawako: 20, Elokuu, 2001
(134210) 2005 PQ21: 9, Elokuu, 2005
(139775) 2001 QG298: 19, Elokuu, 2001
2022 AP7: 13, Tammikuu, 2022
| Supernovia löydetty: 1 |
| --- | --- |
: 7, Joulukuu, 2013
Tunnettuja astrofyysikkoja

Luis González (löysi 7, Joulukuuta, 2013 supernovan, käyttämällä CATA 500 nimistä robottista teleskooppia)
José Maza (auttoi tunnistamaan supernovan)
Scott Sheppard (löysi vuoden 2022 tammikuussa asteroidin nimeltä 2022 AP7)
Marc William Buie (löysi (139775) 2001 QG298 asteroidin)
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Cerro Tololon observatorio Wikimedia Commonsissa
Høybråtenin kirkko

| Høybråtenin kirkko Høybråten kirke |
| --- | --- |
 Kirkko vuonna 2007.
Sijainti:  Oslo, Norja
Kirkkokunta:  Norjan kirkko
Hiippakunta:  Oslon hiippakunta
Rakentamisvuosi:  1932
Suunnittelija:  Georg Greve
Materiaali:  kivi
Istumapaikkoja:  168
Lisää rakennusartikkeleitaArkkitehtuurin teemasivulla
Høybråtenin kirkko (norj. Høybråten kirke) on Oslon kunnassa Norjassa sijaitseva kivinen pitkäkirkko vuodelta 1932.
Kuvia

Alttari
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Høybråtenin kirkko Wikimedia Commonsissa
Podengo galguenho

| Podengo galguenho> Avaintiedot |
| --- | --- |
Alkuperämaa:   Portugali
Määrä:  kuollut sukupuuttoon
Rodun syntyaika:  100-luku
Alkuperäinen käyttö:  kaniininmetsästys
FCI-luokitus:  ei FCI-rotu
Ulkonäkö
Säkäkorkeus:  yli 70 cm
Väritys:  useita, mm. keltainen tai musta
Podengo galguenho on sukupuuttoon kuollut portugalilainen koirarotu.
Ulkonäkö

Rodun pää oli erittäin pitkänomainen, otsa melko kapea, kuono teräväkärkinen, korvat pystyt, suuret, teräväkärkiset ja korkealle asettuneet. Niska oli pitkä ja kapea, lanne kaareva, lantio laskeva, vatsalinja erittäin ylösvetäytynyt, eturaajat ohuet ja häntä ohut ja melko lyhyt. Säkäkorkeus oli yli 70 cm. Väritys vaihteli, mutta oli useimmiten keltainen tai musta.