stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Alexandre Pato

| 0 | 1 | 2 | 3 |
| --- | --- | --- | --- |

Henkilötiedot
Koko nimi: Alexandre Rodrigues da Silva
Syntymäaika: 2. syyskuuta 1989 (ikä 35)
Syntymäpaikka:  Pato Branco, Brasilia
Pelipaikka: hyökkääjä
Pituus: 180 senttimetriä
Paino: 71 kilogrammaa
Seura
Seura:  Tianjin Quanjian
Pelinumero: 10
Junioriseurat
2000–2006:  Internacional
Seurat
| Vuodet | Seura | O | (M) |
| 2006–2007 |  Internacional | 10 | (6) |
| 2007–2013 |  Milan | 117 | (51) |
| 2013–2016 |  Corinthians | 30 | (9) |
| 2014–2015 | →  São Paulo (laina) | 59 | (19) |
| 2016 | →  Chelsea (laina) | 2 | (1) |
| 2016–2017 |  Villarreal | 14 | (2) |
| 2017– |  Tianjin Quanjian | 0 | (0) |
Maajoukkue
| 2007 |  Brasilia U20 | 12 | (8) |
| 2008–2012 |  Brasilia U23 | 9 | (3) |
| 2008– |  Brasilia | 27 | (10) |
 Seurajoukkueuran tilastot kattavat vain kansalliset sarjat, päivitetty 31. tammikuuta 2017.  Maajoukkueuran tilastot päivitetty 26. heinäkuuta 2016.
| Mitalit> Maa:   Brasilia.Miesten jalkapallo. Olympialaiset  | Mitalit> Maa:   Brasilia.Miesten jalkapallo. Olympialaiset  | Mitalit> Maa:   Brasilia.Miesten jalkapallo. Olympialaiset  | Maa:   Brasilia> Miesten jalkapallo. |
| --- | --- | --- | --- |
|  Hopeaa | Lontoo 2012 | jalkapallo |  |
|  Pronssia | Peking 2008 | jalkapallo |  |
Alexandre Rodrigues da Silva eli Pato (s. 2. syyskuuta 1989 Pato Branco, Paraná, Brasilia) on brasilialainen jalkapalloilija, joka pelaa hyökkääjänä kiinalaisseura Tianjin Quanjianissa.
Ura

Pato aloitti peliuransa futsalilla kolmen vuoden iässä. 11-vuotiaana hän siirtyi portoalegrelaiseen Internacionaliin. Pelaajanimensä Pato (suom. ankka) hän otti kotikaupunkinsa Pato Brancon mukaan.
Internacionalin edustusjoukkueessa Pato pelasi ensimmäisen ottelunsa 17-vuotiaana Palmeirasia vastaan 26. marraskuuta 2006. Internacional voitti 4–1, ja Pato teki yhden ja syötti kolme maalia. Hän voitti Internacionalissa seurajoukkueiden maailmanmestaruuden 2006 ja Recopa Sudamericanan 2007. Brasilian maajoukkueessa hän voitti alle 20-vuotiaiden Etelä-Amerikan-mestaruuden kesällä 2007.
Pato oli vasta 17-vuotias, kun hän 2. elokuuta 2007 allekirjoitti sopimuksen italialaisen AC Milanin kanssa. Milan maksoi Internacionalille 14,6 miljoonan euron siirtokorvauksen. Ensimmäisen kerran Pato pelasi Milanissa harjoitusottelussa Kiovan Dynamoa vastaan 6. syyskuuta 2007. Virallisissa otteluissa Pato sai edustaa uutta seuraansa kuitenkin vasta tammikuusta 2008 lähtien, sillä säännöt kieltävät italialaisseuroja rekisteröimästä alle 18-vuotiaita Euroopan unionin ulkopuolelta tulevia pelaajia, ja kesän 2007 rekisteröintiaika päättyi elokuun lopussa hänen ollessa vielä 17-vuotias. Hän teki maalin Serie A:n debyyttiottelussaan SSC Napolia vastaan 13. tammikuuta 2008.
Ensimmäisen maaottelunsa Pato pelasi Ruotsia vastaan 26. maaliskuuta 2008 Lontoossa. Hän pääsi kentälle vaihtopelaajana ja teki ottelun ainoan maalin. Vuonna 2011 pelattavissa Etelä-Amerikan mestaruuskisoissa Copa Americassa Pato oli Brasilian maajoukkueessa ja teki kaksi maalia.
Aiheesta muualla

Pato AC Milanin sivustolla (italiaksi)
Pato Football Databasessa (englanniksi)
Pato Mestarienliiga.fi -sivustolla (Arkistoitu – Internet Archive)
Brasilian joukkue – Kesäolympialaiset 2008
1 Alves |
2 Rafinha |
3 A. Silva |
4 T. Silva |
5 Hernanes |
6 Marcelo |
7 Anderson |
8 Lucas |
9 Pato |
10 Ronaldinho |
11 Ramires |
12 Renan |
13 Ilsinho |
14 Breno |
15 Diego |
16 Neves |
17 Sóbis |
18 Jô |
Valmentaja Dunga
Brasilian joukkue – Maanosaliittojen cup 2009
1 Júlio César |
2 Maicon |
3 Lúcio |
4 Juan |
5 Melo |
6 Kléber |
7 Elano |
8 Silva |
9 Luís Fabiano |
10 Kaká |
11 Robinho |
12 Victor |
13 Alves |
14 Luisão |
15 Miranda |
16 Santos |
17 Josué |
18 Ramires |
19 Baptista |
20 Kléberson |
21 Pato |
22 Nilmar |
23 Gomes |
Valmentaja Dunga
Brasilian joukkue – Copa América 2011
1 Júlio César |
2 Alves |
3 Lúcio |
4 Silva |
5 Lucas Leiva |
6 Santos |
7 Robinho |
8 Ramires |
9 Pato |
10 Ganso |
11 Neymar |
12 Victor |
13 Maicon |
14 Luisão |
15 Sandro |
16 Elano |
17 Elias |
18 Lucas |
19 Fred |
20 Jádson |
21 Adriano |
22 Jefferson |
23 David Luiz |
Valmentaja Menezes
Brasilian joukkue – Kesäolympialaiset 2012
1 Gabriel |
2 Rafael |
3 Silva |
4 Jesus |
5 Sandro |
6 Marcelo |
7 Lucas |
8 Rômulo |
9 Leandro Damião |
10 Oscar |
11 Neymar |
12 Hulk |
13 Uvini |
14 Danilo |
15 Alex Sandro |
16 Ganso |
17 Pato |
18 Neto |
Valmentaja Menezes
Albina Kelmendi

| Albina Kelmendi |
| --- | --- |
 Kelmendi vuonna 2019.
Henkilötiedot
Syntynyt: 27. tammikuuta 1998 (ikä 26) Peja, Serbia ja Montenegro
Ammatti:  laulaja, lauluntekijä
Muusikko
Laulukielet:  albania
Aktiivisena:  2013–
Tyylilajit:  pop
Soittimet:  laulu, klarinetti, piano
Levy-yhtiöt:  Folé Publishing
Aiheesta muualla
www.albinakelmendi.com
  [ Muokkaa Wikidatassa ] [ ohje ]  
Albina Kelmendi (s. 27. tammikuuta 1998 Peja, Serbia ja Montenegro) on Kosovon albaani laulaja ja lauluntekijä. Hän nousi kuuluisuuteen sijoittuessaan toiseksi The Voice of Albanian neljännellä tuotantokaudella vuonna 2014. Voitettuaan vuoden 2022 Festivali i Këngësin yhdessä perheensä kanssa, hänet valittiin Albanian edustajaksi vuoden 2023 Eurovision laulukilpailuun Liverpoolissa kappaleella "Duje".
Diskografia > Studioalbumit

Nana loke (2022)
Diskografia > Singlet

"Ëndrrën mos ma merr" (2015)
"Hera e parë" (2016)
"Denim" (2018)
"Shko" (2020)
"Një takim" (2020)
"Ishim" (2020)
"Mos më lini vet" (2020)
"Ta fali zemra" (2020)
"Vjet e mija po kalojn" (2020)
"Hallakam" (2020)
"Ç'ka don tash prej meje" (2020)
"Mirazh" (2021)
"Kur ta ktheva Kosovë shpinën" (2021)
"Vullkan" (2021)
"Zot mos e bo" (2021)
"E kom prej teje" (2021)
"Pa mu" (2021)
"Çikë e bukur" (2021)
"Moj e mira te pojata" (2021)
"Jetoj me shpresë" (2022)
"Nanë moj kom gabu" (2022)
"Sytë e tu" (2022)
"Duje" (2022)
Alamaailma-trilogia: Lakimies

| Alamaailma-trilogia: Lakimies |
| --- | --- |
Tyyli:  rikosdraama
Kestoaika:  150 min. yht
Luoja(t):  Petri Kotwica
Pääosissa:  Teijo Eloranta Janne Hyytiäinen Ida Riikonen Tiina Lymi
Alkuperämaa:  Suomi
Verkko:  Yle TV1
Esitetty:  21. helmikuuta 2011 – 7. maaliskuuta 2011
Tuotantokausia:  1
Jaksoja:  3
Tuotanto
Tuottaja(t):  Minna Virtanen
Linjatuottaja:  Saara Kankaanpää
Ohjaaja(t):  Petri Kotwica
Käsikirjoittaja(t):  Marko Leino
Säveltäjä(t):  Lauri Porra
Leikkaaja(t):  Jussi Lehto
Lavastaja(t):  Pirjo Rossi
Kuvaaja(t):  Harri Räty F.S.C
Tuotantoyhtiö(t):  Vertigo Production
Edeltäjä:  Alamaailma-trilogia: Kyttä
Aiheesta muualla
Virallinen sivusto
IMDb 
Alamaailma-trilogia: Lakimies on Alamaailma-trilogian kolmas eli viimeinen sarja. Sen on ohjannut Petri Kotwica, käsikirjoittanut Marko Leino ja tuottanut Minna Virtanen ja Vertigo Production. Pääosaa, lakimies Tomas Mattilaa esittää Teijo Eloranta.
Tarina

Lakimies Tomas Mattila on elämäänsä turhautunut, nukkavieruinen ja viinaan menevä rikosasianajaja, joka on hoidellut huumerikollisten asioita kymmenen vuotta. Ennen tätä Mattila toimi yritysmaailmassa liikejuristina, mutta hänet irtisanottiin. Samassa rytäkässä lähti tytär, talo ja vaimo. Nyt Mattila taistelee entisen vaimonsa kanssa tyttären tapaamisoikeuksista. Mattila on täysin kyllästynyt työhönsä, omaan elämäänsä ja asiakkaisiinsa. Hän haluaisi eroon rikosmaailmasta, mutta sinnittelee eteenpäin. Mattilan toimistoon astelee eräänä päivänä kaunis nuori nainen, joka tekee Mattilalle uskomattoman työtarjouksen. Kyseenalaistamatta mitenkään houkuttelevaa tarjousta, Mattila uskoo onnensa kääntyneen ja uransa saaneen uuden aloituksen. Tomas Mattila raitistuu ja onkin kaikin puolin tyytyväinen elämäänsä, kunnes paljastuu, että hän ei tee laillisia sopimuksia, vaan auttaa ruotsalaista rikollisliigaa rahanpesussa. Mattila tajuaa tilanteensa liian myöhään eikä siitä ole enää ulospääsyä.
Näyttelijät

| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
|  Teijo Eloranta  | … |  Tomas Mattila   |
|  Tiina Lymi  | … |  Laila Bergenstrand   |
|  Ida Riikonen  | … |  Iida Mattila   |
|  Ilkka Heiskanen  | … |  Petri Janhunen   |
|  Janne Hyytiäinen  | … |  Jakke Venhunen   |
|  Ria Kataja  | … |  Lydia Väänänen   |
|  Toni Wahlström  | … |  Keijo Huhtanen    |
|  Esa-Matti Long  | … |  Risto Lindgren   |
|  Ville Myllyrinne  | … |  Peter Enqvist   |
|  Henry Hanikka  | … |  Keke Bergenstrand   |
|  Shanti Roney  | … |  Fjalar 'Fjalle' Ulander   |
|  Georgi Staykov  | … |  Ulf 'Uffe' Sandberg   |
|  Linda Zilliacus  | … |  Nina Lehto   |
|  Max Ovaska  | … |  Vesa Levola   |
Aiheesta muualla

Alamaailma-sarja katsottavissa Areenassa. Yle
Alamaailma-trilogia: Lakimies Internet Movie Databasessa (englanniksi)
HMS Illustrious (87)

| HMS Illustrious |
| --- | --- |
 HMS Illustrious

Aluksen vaiheet
Rakentaja:  Vickers-Armstrong, Barrow-in-Furness
Kölinlasku:  27. huhtikuuta 1937
Laskettu vesille:  5. huhtikuuta 1939
Palveluskäyttöön:  25. toukokuuta 1940
Poistui palveluskäytöstä:  1954
Loppuvaihe:  romutettu 3. marraskuuta 1956 Faslanessa
Tekniset tiedot
Uppouma:  23 000 t (standardi) 28 661 t (kuormattu)
Pituus:  226,70 m
Leveys:  29 m
Syväys:  8,5 m
Koneteho:  110 000 shp (82 MW)
Nopeus:  30,5 solmua
Miehistöä:  1 229 - 1 997
Aseistus
Aseistus:  16 x QF 4,5" (114 mm) tykkiä 48 x QF 2 naulan tykkiä 33 x lentokonetta
HMS Illustrious (viirinumero 87) oli Britannian kuninkaallisen laivaston vuonna 1939 vesillelaskettu Illustrious-luokan lentotukialus toisessa maailmansodassa. Alus aloitti palveluksensa Välimeren laivastossa, jossa se suojasi Maltan saattueita, osallistui pinta-alusten välisiin taisteluihin sekä ylläköihin Pohjois-Afrikan rannikolle.
Lähettäessään 11. marraskuuta lentokoneensa hyökkäämään Tarantoon aluksesta tuli maailman ensimmäinen lentotukialus, jonka lentokoneet iskivät laivastotukikohtaan.
Valmistus

Alus tilattiin vuoden 1936 laivasto-ohjelmassa Vickers-Armstrongilta Barrow-in-Furnessista, missä köli laskettiin 27. huhtikuuta 1937. Alus laskettiin vesille kauniina ja aurinkoisena keskiviikkona 5. huhtikuuta 1939 tilaisuudessa, mitä oli seuraamassa yli 20 000 henkeä. Aluksen kummina toimi kolmannen merilordin ja laivaston tarkastajan amiraali Reginald Hendersonin puoliso Lady Henderson. Varsinainen vesillelasku kesti vain minuutin, minkä jälkeen kymmenen Liverpoolista ja Glasgow'sta saapunutta hinaajaa siirsi aluksen rungon Buccleuch Dockiin työn loppuun saattamiseksi.
Alus oli 29. tammikuuta 1940 valmis merelle lähtöön eli lähes viisi kuukautta sodan alkamisen jälkeen. Aluksen ensimmäiseksi päälliköksi oli nimetty D. W. Boyd, joka oli ollut torpedo- ja sukelluskoulun HMS Vernonin komentajana.
Palvelus

Alus otettiin palvelukseen tiistaina 16. huhtikuuta kello 9, jolloin laivaston valkoinen sotalippu nostettiin ensimmäisen kerran. Kolme varttia myöhemmin saapui 45 upseeria ja 554 miehistönjäsentä alukselle laivaston varuskunnasta Devonportista täydentämään etukomennuskuntaa, joka oli ollut aluksella jo viikkoja. Seuraavina päivinä alusta varustettiin. Kahdeksan päivää myöhemmin keskiviikkona 24. huhtikuuta puoli yksitoista Barrow-in-Furnessissa alus irrottautui Ramsden Dockin laiturista ja se hinattiin hitaasti läpi altaan sulkujen Walneyn kanavaan. Lentotukialus kaatoi yhden  hinaajista, jolloin kolme miehistönjäsentä sai surmansa.
Palvelus > Välimeri

Maanantaina 5. elokuuta alus lähti Clydesidestä jokea alas Greenockiin, mistä propulsiojärjestelmätestien päätyttyä alus jatkoi matkaansa pohjoiseen Scapa Flow'hun, jonne se saapui kymmenen päivää myöhemmin. Viipyessään pohjoisessa alus oli kontra-amiraali A. L. St. G. Lysterin lippulaivana. Alus lähti merelle, missä se vastaanotti 815 ja 819 laivueiden Fairey Swordfish -torpedopommittajat ja 806 laivueen Fairey Fulmar -hävittäjät, jotka korvasivat aluksella olleet Blackburn Skuat. Tiistai aamuna 22. elokuuta risteilijät HMS Sheffield ja HMS York saattajinaan alus lähti kohti Välimerta.
Kaksi päivää myöhemmin lentotoimintaharjoituksessa tapahtui kuolemaan johtanut lento-onnettomuus, kun Fulmarit N1885 ja N1887 törmäsivät. Kummankin koneen miehistö yhteensä neljä henkeä sai surmansa. Kolme päivää onnettomuuden jälkeen osasto kohtasi Force H:n taistelulaivat HMS Renownin ja HMS Valiantin, joiden saattamana osasto jatkoi matkaansa Gibraltarille.
Palvelus > Välimeri > Operaatio Hats

Italian liityttyä sotaan 10. kesäkuuta Saksan rinnalle oli pakottanut brittiläisen Välimeren laivaston siirtymään Maltalta Aleksandriaan, missä telakointi mahdollisuudet olivat rajoitetummat. Illustriousin tuli täydentää laivaston ilmapuolustusta, koska käytössä ollut HMS Eagle oli vanha ja pieni. Italian ilmavoimien hallitessa Sisilian ja Tunisian Cape Bonin välistä kapeikkoa oli luotu operaatio Hats takaamaan lentotukialuksen pääsy Aleksandriaan. Lentotukialuksen vuorokauden kestäneen tankkauksen päätyttyä Gibraltarilla se ankkuroitui HMS Ark Royalin taakse.
Alus irtosi perjantaina 30. elokuuta hieman jälkeen kello kahdeksan laiturista saattajinaan osasto Force H:sta ja Valiant, joka siirrettiin samalla Aleksandriaan. Seuraavana päivänä kello kaksi iltapäivällä aluksen ollessa Majorcan ja Algerin puolessavälissä ensimmäinen Italian ilmavoimien tiedustelukoneet havaitsivat osaston. 806 laivueen Fulmarit ampuivat alas kaksi tiedustelukoneista. Force H:n alukset lähtivät kolmelta aamuyöstä 2. syyskuuta paluumatkalle ja kolme ja puoli tuntia myöhemmin osasto kohtasi Välimeren laivaston saattajat, joihin kuuluivat taistelulaivat HMS Warspite ja HMS Malaya ja risteilijät HMS Orion ja HMAS Sydney.
Kello 11 havaittiin jälleen italialainen tiedusteluosasto, joista 806 laivueen Fulmarit ampuivat alas kolme. Iltapäivällä puoli neljä alkoi ensimmäinen ilmahyökkäys, kun Italian ilmavoimien pommikoneet yrittivät korkealta pommittaen osua aluksiin. Toinen ilmahyökkäys alkoi kello seitsemän jälkeen jälleen tuloksettomana korkealta. Alusten ilmatorjunta pudotti tällä kertaa kaksi hyökkääjistä. Osasto ohitti seuraavana aamuna kello kolme Maltan ja päivä oli hiljainen lukuun ottamatta sukellusvenehälytystä. Osasto oli keskiviikon 4. syyskuuta ensitunteina Kreetan eteläpuolella, mistä se kykeni tekemään ilmahyökkäyksen Italian ilmavoimien lentokonetukikohtaan Kálathoksessa Ródoksella.
Kahdeksan Swordish pommittajaa nousi lentotukialukselta varttia vaille neljä, mutta ainoastaan seitsemän lensi kohteeseen yhden pudotessa nousussa ilmatorjuntapesäke S1:een ja edelleen mereen. Onnettomuudessa sai surmansa koneen tähystäjä. Isku Kálathoksen lentotukikohtaan tehtiin yhdessä Eaglen lentokoneiden kanssa. Koneiden poistuessa tukikohdan lentokonesuojat, lentokoneet ja parakit olivat tulessa.
Aamupäivällä havaittiin jälleen varjostava tiedustelukone ja hieman yli yksitoista alkoi ilmahyökkäys, josta alukset selvisivät vaurioitta. Illutrious kiinnittyi torstaina 5. syyskuuta puoli kymmeneltä Aleksandrian satamaan liittyen brittiläiseen Välimeren laivastoon.
Palvelus > Välimeri > Varsinaiset sotatoimet alkavat

Italian aloitettua 13. syyskuuta maahyökkäyksen Egyptiin. Italian joukkojen merkittävin huoltoreitti kulki Benghazin sataman kautta ja sen toiminta tuli siten estää. Illustrious lähti merelle saattajinaan risteilijät HMS Gloucester, HMS Liverpool ja Orion. Länteen matkanneen osaston ohitettua puolilta öin 16.-17. syyskuuta välisenä yönä Goudhos saaren Kreetan etelärannikolla lähetettiin viisitoista Swordfish-pommikonetta matkaan. Täydenkuun loisteessa lentokoneet miinoittivat Benghazin sataman suun sekä upottivat hävittäjä RN Borean ja kaksi rahtialusta. Lentokoneet selvisivät hyökkäyksestä tappioitta ja ne palasivat lentotukialuksella kello neljän jälkeen aamulla, minkä jälkeen osasto palasi Aleksandriaan.
Kymmenen päivää myöhemmin alus oli jälleen merellä suojaten tällä kertaa Maltalle matkannutta saattuetta operaatiossa MB5. Sunnuntaina 29. syyskuuta aluksen Fulmar-hävittäjät torjuivat Italian ilmavoimien pommi- ja torpedokoneiden hyökkäyksen saattueen kimppuun. Taistelussa menetettiin yksi hävittäjä ja ammuttiin alas yksi Cant-pommikone. HMAS Stuart pelasti Fulmarin miehistön merestä. Alus palasi Aleksandriaan 2. lokakuuta.
Seitsemän päivää myöhemmin se oli jälleen merellä Eaglen kanssa. Alusten lentokoneiden oli tarkoitus hyökätä Lerokselle. Koneet nousivat lentotukialuksilta ilta kymmeneltä 13. lokakuuta ja neljä tuntia myöhemmin viimeinenkin oli palannut hyökkäyksestä. Seuraavana iltana osasto joutui ilmahyökkäykseen ollessaan paluumatkalla Aleksandriaan, jonne se saapui 16. lokakuuta.
Palvelus > Välimeri > Operaatio Excess

Illustrious seurasi tiistaina 7. tammikuuta 1941 Warspitea ulos Aleksandrian satamasta kohtaamispaikalle, jossa muu laivasto odotti. Laivaston tehtävänä oli saattaa Skerkin kanavan kautta täydennyksiä kuljettanut saattue Maltalle. Lentotukialus saattajineen kohtasi 10. tammikuuta operaatio Excessin saattueen, jonka saattajana oli Gloucester. Saattueen ollessa Pantellarian ja Maltan välillä hävittäjä HMS Gallant osui miinaan, joka räjähtäessään tuhosi aluksen koko keulan.
Lentotukialuksen kimppuun hyökkäsi matalalla kaksi Italian ilmavoimien torpedokonetta, jotka kaarsivat pois ilmatortjuntatulen vuoksi. Aluksen Fulmar-hävittäjät lähetettiin takaa-ajoon. Kyseessä oli kuitenkin hyvin suunniteltu ansa, jolla hävittäjäsuojaus saatiin vedettyä pois ja tutkaoperaattoreita hämättyä ilmassa olevilla lentokoneilla. Aluksen kimppuun kävi Junkers Ju 87 Stuka -syöksypommittajat.
Alukseen osui kuusi 500 kilogramman pommia alle minuutissa. Ainoastaan yksi pommeista läpäisi kannen ja räjähti 10 jalkaa hangaarikannen yläpuolella. Alus menetti ohjattavuutta peräsimen vaurioituessa. Miehistöstä sai surmansa 83 upseeria ja miehistönjäsentä ja yli sata haavoittui, joista kuusikymmentä vakavasti. Aluksen ilmassa olevat lentokoneet joutuivat lentämään Maltalle lukuun ottamatta yhtä Swordfishiä, joka laskeutui mereen hävittäjä HMS Junon viereen.
Aluksen päällikkö sai aluksen ohjauksen palautettua ja alus kykeni omin voimin aloittamaan matkan Maltalle. Seuraavassa hyökkäyksessä alukseen osui  vielä pommi, joka tuhosi peräsimen. Alus kiersi ympyrää, mutta mekaanikot saivat ohjattavuuden palautettua ohjaamalla alusta moottoreilla. Kolmannessa hyökkäyksessä alukseen ei osunut, mutta lähelle putosi pommeja. Neljännen hyökkäyksen pommit osuivat vaarattomasti mereen. Satamaan päästyään alus hinattiin Parlatorio-laituriin ja haavoittuneet siirrettiin sairaalaan.
Aluksen ollessa tilapäishuollossa Maltalla itse alukseen osui vielä yksi pommi ja lähistölle useita, joista yksi rikkoi vasemmanpuoleisen moottorin. Vaurioiden vuoksi alus oli telakalla korjattavana lähes vuoden.
Intian valtameri

Illustrious palasi palvelukseen toukokuussa 1942, ja samalla se sai siirron Intian valtamerelle, jossa se osallistui sisaraluksena HMS Indomitablen kanssa Madagaskarin maihinnousuun (Operaatio Ironclad).
Välimeri

Alus palasi 1943 Välimerelle osaksi Force H:ta Gibraltarilla. Alus osallistui Välimerellä muun muassa syyskuussa Sisilian maihinnousun tukemiseen.
Tyynimeri

Illustrious liitettiin osaksi Itäistä laivastoa, jonka mukana se suoritti hyökkäyksiä Sabangille ja Palembangiin. Alus oli Australiassa huollossa, mistä se siirtyi osaksi Brittien Tyynenmeren laivastoa Manukseen ja sieltä Ulithiin. Alus osallistui maaliskuusta 1945 alkaen sisaralustensa kanssa Okinawan maihinnousun tukemiseen. Alukseen osui kamikaze sekä huhtikuussa että toukokuussa. Osumat aiheuttivat alukselle vaurioita, mutta eivät poistaneet sitä palveluksesta.
Sodan jälkeen

Alus oli ensin koululaivana. Se poistettiin vuoden 1954 lopulla käytöstä, myytiin 3. marraskuuta 1956 ja romutettiin Faslanessa.
Aiheesta muualla

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
Maritimequestin kuvagalleria
Laivaston ilmavoimien sivusto Illustrious
Illustriousin operaatiohistoria
Illustrious-luokan lentotukialukset
Illustrious vuonna 1940
Aluksen lentokansi pommiosuman vaurioittamana
Illustrious Maltan satamassa.
Kamikaze osuu alukseen
Albin Viggen

Albin Viggen
Sail emblem
Albin Viggen on Per Brohällin retkikäyttöön suunnittelema perhepursi. Retkikäytössä paras henkilömäärä on 2-3 henkilöä, mutta veneessä voi yöpyä jopa 4 henkilöä. Venettä pystyy purjehtimaan yksin tai jopa 4 hengen miehistöllä. Vene esiteltiin 1960-luvun puolivälissä ja niitä valmistettiin noin 1 350 kappaletta. Aluksi Viggeniä tehtiin Karlskrona-veistämöllä (Karlskrona-Viggen), mutta 1971 tuotanto siirtyi Albin Marinelle, valmistettiin vuoteen 1978 asti.
Tekniset tiedot

| --- | --- |
Pituus:: 7,1 m
Vesilinja:: 6,0 m
Leveys:: 2,25 m
Syväys:: 1,11 m
Paino:: 1450 kg
Kölipaino:: 600 kg
Riki:: Mastonhuippu. 8,3 m kannella seisova masto.
Rakenne:: Umpilaminaatti
Seisomakorkeus:: Noin 1,3 m
LYS:: 0.97

Isopurje:: 10,2 neliömetriä
Genua I:: 17,2 neliömetriä
Genua II:: 9 neliömetriä
Sisustus

Veneessä vasemmalla puolella, heti kulkuaukon vieressä sijaitsee keitin ja tiskiallas. Salongissa on kaksi pitkittäistä istuinta, jotka toimivat myös pistopunkkina. Keulassa on V-vuode.
Aleksei Jermolov

Aleksei Jermolov
Aleksei Petrovitš Jermolov (ven. Алексе́й Петро́вич Ермо́лов; 4. kesäkuuta (J: 24. toukokuuta) 1777 Moskova – 23. huhtikuuta (J: 11. huhtikuuta) 1861 Moskova) oli venäläinen kenraali ja Venäjän romantiikan ajan sotasankari. Hänen karismaattista johtotaitoaan ylistivät runoissaan Aleksandr Puškin, Vasili Žukovski ja muut runoilijat.[lähde? ]
Jermolov astui armeijan palvelukseen vuonna 1791. Vuodet 1798–1801 hän joutui viettämään maanpaossa Kostromassa liian vapaamielisten näkemystensä vuoksi. Jermolov kunnostautui Napoleonin sodissa. Tämän jälkeen hän johti Kaukasian valloitusta.[lähde? ]
Jermolov joutui eroamaan tehtävistään 1827 epäiltynä yhteyksistään dekabristikapinaan. Viimeiset 30 elinvuottaan hän vietti huvilallaan Orjolissa.[lähde? ]
Albanian koripallomaajoukkue

Albanian koripallomaajoukkue edustaa Albaniaa koripallon arvokisoissa.
Historia

Maa on päässyt historiansa aikana kaksi kertaa koripallon Euroopan-mestaruuskilpailuihin. Vuonna 1947 Albania osallistui ensimmäistä kertaa Tšekkoslovakiassa pidettyihin EM-kisoihin. Samassa lohkossa olivat myös Egypti, Belgia ja Italia. Maa hävisi selvin lukemin kaikille lohkon muille joukkueille, jolloin se joutui kisojen alempaan jatkosarjaan. Siinä joukkue hävisi selvästi Romanialle ja Itävallalle, jolloin Albania joutui sijoituspeliin Jugoslaviaa vastaan. Sen maa hävisi selvin 90–13 luvuin, jolloin Albania sijoittui turnauksen viimeiseksi.
Toistaiseksi viimeisen kerran Albania on ollut EM-kisoissa mukana vuonna 1957. Tällöin maa sijoittui alkulohkonsa viimeiseksi hävittyään kaikki pelit. Jatkolohkossa maa jatkoi huonoa arvokisakulkuaan häviämällä kaikki ottelut. Tämä tarkoitti myös jälleen sijoittumista turnauksen viimeiseksi eli kuudenneksitoista.