stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Pioneer E
Rakenne > Tutkimuslaitteisto

| Laitteiston nimi | Tarkoitus | Paino kilogrammoina | Teho watteina |
| --- | --- | --- | --- |
| Kolmiakselinen magnetometri | Mitata jatkuvasti planeettojen välisen magneettikentän nopeasti muuttuvaa voimakkuutta ja suuntaa samanaikaisesti kolmella akselilla. | 3 | 5,2 |
| Kosmisen säteilyn teleskooppi | Mitata atomiytimien lukumäärää, energiaa, suuntaa, varausta ja jakautumista avaruudessa miljoonasta miljardiin elektonivolttiin. Alkuaineiden suhteellinen runsaus kosmisessa säteilyssä auttaisi tutkijoita kehittämään teorioita niiden alkuperästä. | n. 3,58 | 2,72 |
| Radiosignaalien etenemisen ilmaisin | Määrittää Pioneer E:n ja Maan välinen kokonaiselektoripitoisuus. | 2,29 | 1,35 |
| Sähkökentän tunnistin | Mitata matalataajuisten radioaaltojen ja aurinkotuulen tiheysvaihtelujen aiheuttamien aaltojen sähköisiä varauksia. | 0,36 | 0,43 |
| Nelitahoinen plasmatutka | Mitata aurinkotuulen hiukkasten määriä, suuntia, energioita ja lämpötiloja. | 2,68 | 3,1 |
| Kosmisen säteilyn anisotropiahavaitsin | Määrittää Auringon ja galaktisen kosmisen säteilyn hiukkasten saapumissuunnan, massan ja liike-energian. | 2,68 | 1,78 |
| Kosmisen pölyn tunnistin | Mitata pienten meteoroidien liikemäärää, energiaa ja jakaumaa planeettainvälisessä avaruudessa. | 1.93 | 0,41 |
| Kokeellinen taivaankappaleiden liikkeiden tutkimuslaite | Määrittää paremmin astronominen yksikkö, planeettojen kiertoratojen suunta, muoto ja testata avaruudessa yleistä suhteellisuusteoriaa. | - | - |
Laitteiston data olisi lähetetty takaisin Maahan ja yhdistetty Pioneer 6, 7, 8, ja 9:n, Mariner 4:n ja 5:n sekä planeettainvälisessä avaruudessa olevien Explorer -luotainten keräämien datojen kanssa.
Seuranta-, viestintä- ja ohjausjärjestelmä

Pioneer E:n seuranta-, viestintä- ja ohjausjärjestelmä koostui 25.9 metrin halkaisijan antenneista, jotka olivat osa maailmanlaajuista Deep Space Networkin (DSN). Pioneer E:n kokoonpano koostui Kalifornian Goldstonessa sijaitsevasta Echo-asemasta, Australian Tidbinbillassa lähellä Canberraa sijainneesta asemasta ja Espanjan Cebreroksella lähellä Madridia sijainneesta asemasta. Myös Johannesburgissa sijaitseva asema oli osana kokoonpanoa Pioneer E:n laukaisun aikana.
Näitä asemia oli tarkoitus täydentää lähes jatkuvalla seurannalla Pioneer E:n ensimmäisen 30 päivän ajan muut DSN-asemat Robledossa lähellä Madridia, Australian Woomerassa ja Goldstonen Pioneer-asema sekä Manned Space Flight Networkin (MSFN) asemat Goldstonessa, Madridissa sekä Honeysuckle Creekissä lähellä Canberraa.
Kirjallisuutta

Corliss, William R.: THE INTERPLANETARY PIONEERS VOLUME III: OPERATIONS Washington, DC: Nasa, 1972. (PDF)
Pioneer-ohjelma
Pioneer 0
Pioneer 1
Pioneer 2
Pioneer 3
Pioneer 4
Pioneer P-1 (W)
Pioneer P-3 (X)
Pioneer P-30 (Y)
Pioneer P-31 (Z)
Pioneer 5 (P-2)
Pioneer 6, 7, 8 ja 9
Pioneer E
Pioneer 10
Pioneer 11
Pioneer H
Pioneer Venus -ohjelma
Pioneer E:n kanssa laukaistu TETR-C -satelliitti.
Pioneer E:n laukaisualus, Thor-Delta L laukaisualustalla 22. elokuuta 1969.
Echo-aseman valvontahuone huhtikuussa 1962. Antenni näkyy valvomon ikkunasta.
Simen Hegstad Krüger

| Simen Hegstad Krüger |
| --- | --- |

Henkilötiedot
Syntynyt: 13. maaliskuuta 1993 (ikä 32)
Uran tiedot
Seura:  Lyn Ski
Laji:  maastohiihto 
Maailmancup
Kaudet:  2013–
Voitot:  11
Palkintokorokkeella:  31
 Tietolaatikko päivitetty 15. maaliskuuta 2025 
| Mitalit> Maa:  Norja.Miesten maastohiihto. Olympialaiset  | Mitalit> Maa:  Norja.Miesten maastohiihto. Olympialaiset  | Mitalit> Maa:  Norja.Miesten maastohiihto. Olympialaiset  | Maa:  Norja> Miesten maastohiihto. |
| --- | --- | --- | --- |
|  Kultaa | Pyeongchang 2018 | yhdistelmäkilpailu |  |
|  Kultaa | Pyeongchang 2018 | 4×10 km viesti |  |
|  Hopeaa | Pyeongchang 2018 | 15 km (v) |  |
|  Pronssia | Peking 2022 | 50 km (v) |  |
| MM-kilpailut  | MM-kilpailut  | MM-kilpailut  |  |
|  Kultaa | Planica 2023 | 15 km (v) |  |
|  Kultaa | Planica 2023 | yhdistelmäkilpailu |  |
|  Kultaa | Planica 2023 | 4×10 km viesti |  |
|  Hopeaa | Oberstdorf 2021 | 15 km (v) |  |
|  Hopeaa | Oberstdorf 2021 | yhdistelmäkilpailu |  |
|  Pronssia | Oberstdorf 2021 | 50 km (p) |  |
|  Pronssia | Trondheim 2025 | 50 km (v) |  |
Simen Hegstad Krüger (s. 13. maaliskuuta 1993) on norjalainen maastohiihtäjä. Luistelutekniikan erityisosaajana tunnettu Krüger on olympiavoittaja ja maailmanmestari.
Arvokilpailut

Hegstad voitti olympiakultaa Pyeongchangin talvikisojen 2018 yhdistelmähiihdossa kahdeksan sekuntia ennen Martin Johnsrud Sundbytä. Suorituksen arvoa nostaa se, että hän joutui sivakoimaan pääjoukon kiinni kaaduttuaan kilvan alkumetreillä. 15 kilometrin vapaan hiihtotavan kilpailussa Krüger sai hopeaa 18,3 sekuntia Dario Colognalle hävinneenä. Viestissä hän hiihti kolmannen osuuden Norjan kultajoukkueessa. Seefeldin MM-kilpailuissa 2019 Krüger sijoittui 50 kilometrin vapaan hiihtotavan kilpailussa viidenneksi. Oberstdorfin MM-kilpailuissa 2021 hän saavutti hopeaa yhdistelmäkilpailussa ja 15 kilometrin vapaan hiihtotavan väliaikalähtökilpailussa sekä pronssia 50 kilometrin perinteisen tyylin yhteislähtökilpailussa. Pekingin olympialaisissa 2022 Krüger saavutti pronssia 50 kilometrin vapaan hiihtotavan kilpailussa, joka oli sääolojen vuoksi lyhennetty noin 30 kilometrin pituiseksi. Planican MM-kilpailuissa 2023 Krüger saavutti 15 kilometrin vapaan hiihtotavan väliaikalähtökilpailun, yhdistelmäkilpailun sekä viestin maailmanmestaruudet. Trondheimin MM-kilpailuissa 2025 hän sijoittui 20 kilometrin yhdistelmäkilpailussa 12:nneksi ja saavutti pronssia 50 kilometrin vapaan hiihtotavan yhteislähtökilpailussa.
Nuorten arvokilpailut

Krüger on junioreiden MM-hopeamitalisti 4 × 5 kilometrin viestistä Liberecistä 2013. Alle 23-vuotiaiden MM-kilpailuissa hän sai 15 kilometrin vapaan hiihtotavan kilpailussa hopeaa 2015 ja kultaa 2016.
Norjan-mestaruuskilpailut

Krüger sai Norjan-mestaruuskilpailuissa pronssia 20 kilometrin yhdistelmäkilpailussa 2013. NM-kilpailuissa 2016 hän saavutti pronssia kymmenen kilometrin vapaan hiihtotavan kilpailussa ja kultaa Lyn Skin viestijoukkueessa yhdessä Jonas Udjus Frorudin ja Hans Christer Holundin kanssa. Hän voitti Norjan-mestaruuden 15 kilometrin vapaan hiihtotavan kilpailussa 2018.
Korestía

| Korestía Κορεστία |
| --- | --- |
 Kunnallisyksikön sijainti
 Korestía
 Koordinaatit: 40°40′N, 21°16′E 
Valtio:  Kreikka
Hajautetun hallinnon alue:  Epeiros jaLänsi-Makedonia
Alue:  Länsi-Makedonia
Alueyksikkö:  Kastoriá
Kunta:  Kastoriá
Hallinto:  
 – Asutustyyppi:  kunnallisyksikkö, entinen kunta
 – Kallikrates-koodi:  160107
Väkiluku (2011):  672
Aikavyöhyke:  UTC+2
 – Kesäaika:  UTC+3
Rekisterikilpi:  KT
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Korestía (kreik. Κορεστία; virallisesti Δημοτική Ενότητα Κορεστίων, Dimotikí Enótita Korestíon) on yksi Kastorián kunnan kunnallisyksiköistä ja entinen itsenäinen Kreikan kunta. Se sijaitsee Kastorián alueyksikössä Länsi-Makedonian alueella. Kunnallisyksikön väkiluku on 672 (vuonna 2011).
Korestían kunnallisyksikkö käsittää Kastorián kunnan pohjoisosan. Sen suurin asutus on Néos Oikismóksen kylä. Korestía oli itsenäinen kunta vuoden 2010 loppuun saakka. Vuoden 2011 alussa se yhdistettiin Kallikrates-suunnitelmana tunnetun aluehallintouudistuksen myötä Kastorián kuntaan yhdessä Agía Triádan, Ágioi Anárgyroin, Kastrákin, Kleisoúran, Makednoín, Mesopotamían ja Vítsin kanssa, jolloin se muuttui uuden kunnan kunnallisyksiköksi.
Kunnallisyksikön osat

Korestían kunnallisyksikkö muodostuu seuraavista kyläyhdyskunnista ja asutuksista:
| Kylä­yhdys­kunta | Kylä tai muu asutus | Väkiluku (2011) |
| --- | --- | --- |
| Ágios Antónios | Ágios Antónios | 50 |
| Chálara | Chálara | 13 |
| Gávros | Gávros | 0 |
| Gávros | Néos Oikismós | 363 |
| Kraniónas | Kraniónas | 5 |
| Makrochóri | Makrochóri | 117 |
| Mavrókampos | Mavrókampos | 6 |
| Melás | Áno Melás | 30 |
| Melás | Melás | 88 |
Yhteensä: 672
Sydän, sydän

| Sydän, sydän |
| --- | --- |
 Sydän, sydän esiintyy Kaivopuistossa 2005.
Tiedot
Toiminnassa:  2002–
Tyylilaji:  progressiivinen rock kokeellinen rock heavy metal
Kotipaikka:   Helsinki, Suomi
Laulukieli:  suomi
Jäsenet:  Tuomas Skopa, laulu, kitara   Jussi Liukkonen, koskettimet, taustalaulu, perkussiot   Tomi Flyckt, basso, taustalaulu   Mikko Rekonen, rummut   Ville Leppilahti, keytar, theremin, taustalaulu  
Entiset jäsenet:  Juho Minerva
Aiheesta muualla
Kotisivut
Infobox OKNimi-testi OK: 
Sydän, sydän on suomalainen viisihenkinen rockyhtye, joka aloitti toimintansa Helsingin Herttoniemessä vuonna 2002. Sen alkuperäisjäseniä ovat laulaja-kitaristi Tuomas Skopa, kitaristi Juho Minerva, basisti Tomi Flyckt ja rumpali Mikko Rekonen. Vuodesta 2013 yhtyeen livekokoonpanossa vaikuttanut kosketinsoittaja ja perkussionisti Jussi Liukkonen liittyi virallisesti yhtyeeseen Tavastialla 22. lokakuuta 2016.
Sydän, sydän on vuoteen 2018 mennessä julkaissut seitsemän levyä: EP:n Tårta på tårta ja kokopitkät levyt Auto (2005), Au (2006), Usko itseesi (2008), Kapseli (2012), Molskis (2016) ja Keskiyöllä (2018). Ensilevy Auto sisälsi raskasta ja melodista musiikkia pääosin akustisesti esitettynä. Au on hieman perinteisempi rocklevy ainakin yhtyeen omalla mittapuulla mitattuna. Usko itseesi -albumilla yhtye liikkuu jälleen uusissa äänimaisemissa midisyntetisaattorien ja rumpukoneiden maailmassa.
Yhtyeen nimen alkuperästä on useita tarinoita. Yhtyeen jäsenet ovat muun muassa kertoneet, että he eräänä vappuna näkivät pakettiauton, jonka kyljessä komeili teksti ”Sydän, sydän”.
Historia

Sydän, sydän perustettiin kesällä 2002. Muutamia kuukausia myöhemmin yhtye julkaisi omakustanteen Reilu puoli hetkeä, jota painettiin sata kappaletta. Vuosi 2003 sujui harvakseltaan keikkaillen. Yhtye osallistui myös Ääni ja Vimma -kilpailuun ja esiintyi pariin otteeseen Gloriassa. Vuoden 2004 alussa kuultiin ensimmäiset huhut mahdollisesta levysopimuksesta Johanna Kustannuksen kanssa. Yhtye julkaisi kuitenkin samalla toisen omakustanteen Kännykkä. Vuoden 2004 lopulla yhtye aloitti uuden levyn äänitykset Vuosaaren telakalla.
Vuosi 2005 alkoi tiedoilla, että uusi levy julkaistaisiin maaliskuussa. Levy julkaistiin virallisesti konsertissa Stella Star -klubilla. Auto oli poikkeuksellisesti akustinen.  Seuraava julkaisu Tårta på tårta -EP oli huomattavasti edeltäjäänsä raskaampi.
Jäsenet

Tuomas Skopa – laulu, kitara (2002–2025)
Tomi Flyckt – basso (2002–)
Juho Minerva – kitara (2002–2018)
Mikko Rekonen – rummut (2002–)
Jussi Liukkonen – kosketinsoittimet, perkussiot (2016–)
Ville Leppilahti – keytar, theremin (2018)
Diskografia

Reilu puoli hetkeä (2003)
Kännykkä (2004)
Auto (2005)
Tårta på tårta (EP) (2005)
Au (2006)
Usko itseesi (2008)
Kapseli (2012)
Molskis (2016)
Keskiyöllä (2018)
Tänään me humpataan (live '20) (2022)
Aiheesta muualla

http://www.sydansydan.fi (Arkistoitu – Internet Archive)
http://www.johannakustannus.fi/artistit/130 (Arkistoitu – Internet Archive)
Livetaltiointi Ääni ja vimma 03 - Kettutien aluetapahtumasta (Arkistoitu – Internet Archive)
Starlink

Ensimmäinen 60 Starlink-satelliitin laukaisu 24. toukokuuta 2019.
Starlink on SpaceX-yrityksen vuonna 2019 käynnistämä satelliittihanke, joka tarjoaa kaupallisia internet-yhteyksiä kaikkialle maapallolla. Hankkeen satelliittikonstellaatioon on tarkoitus kuulua 12 tuhannesta yli 40 tuhanteen satelliittia, jotka kiertävät Maata matalalla kiertoradalla keskimäärin 500 kilometrin korkeudella.
Historia

Starlink perustettiin tuottamaan rahoitusta SpaceX-rakettiyhtiölle. SpaceX:n perustajan Elon Muskin tavoitteena on viedä ihmiskunta Mars-planeetalle, ja hän on kertonut, että tämä tavoite on kaikkien SpaceX:n päätösten pohjana. Koska matka Marsiin olisi hyvin kallis, Musk tarvitsi tapoja rahoittaa sitä. Yksi tuottoisa rahoitusmuoto on Muskin mielestä avaruussatelliitteihin perustuva kaupallinen internetpalvelu. Musk arvioi  vuoden 2014 lopulla, että kolmen prosentin osuus maailman Internetin tuotoista olisi 30 miljardia dollaria. Tammikuussa 2015 Musk ilmoitti perustaneensa satelliitti-internetyhteyksiä tarjoavan Starlinkin SpaceX:n uudeksi osastoksi Seattlen lähelle.
Kesällä 2018 Musk tuli siihen tulokseen, että Starlinkin kehittäjäryhmä suunnitteli liian suuria, kalliita ja liian hitaasti valmistuvia satelliitteja. Musk erotti koko kehittäjäryhmän ja korvasi sen kahdeksalla SpaceX:n johtavalla raketti-insinöörillä. Uuden ryhmän johtajaksi tuli SpaceX:n rakennesuunnittelun johtaja Mark Juncosa. Hänen johdollaan Starlink-satelliiteista tehtiin mahdollisimman pieniä ja litteitä, ja niiden laukaisujärjestelmästä mahdollisimman edullinen. Starlinkin suunnittelu saatiin päätökseen maaliskuussa 2019.
Ensimmäiset 60 Starlink-satelliittia laukaistiin toukokuussa 2019 Falcon 9 -raketilla Cape Canaveralin avaruuskeskuksesta Floridassa. Elon Muskin mukaan satelliitteja laukaistaisiin 2 000 joka vuosi, ja ensimmäisiä asiakkaita alettaisiin hankkia vuoden 2019 lopulla tai vuoden 2020 alussa. Starlink oli beta-vaiheessa lokakuuhun 2021, jolloin sana ”beta” poistettiin kuvauksista.
Venäjän hyökättyä Ukrainaan vuonna 2022 SpaceX toimitti Starlink-laitteita Ukrainan avuksi.
Suomeen Starlink saapui 21. marraskuuta 2022. Maaliskuussa 2024 Starlink-yhteys oli saatavilla yli 70 maassa, ja satelliitteja oli laukaistu noin 5 000 kappaletta.
Järjestelmä

Toimitusjohtaja Elon Muskin mukaan tavoitteena on saada valtaosa Maan pitkän välimatkan valokuituliikenteestä siirtymään Starlinkin varaan ja lisäksi noin 10 prosenttia paikallisesta liikenteestä. Musk on maininnut, että avaruuden tyhjiössä valo liikkuu 40–50 prosenttia nopeammin kuin valokuidussa. Yhteyden viive on noin 25 millisekuntia. Muskin mukaan satelliittien välinen kommunikaatio on huomattavasti yksinkertaisempaa kuin valokuituliikenne, joka edustaa monimutkaista verkkoa. Suurin osa muista satelliitti-internet-palveluista tulee yksittäisistä geostationaarisista satelliiteista, jotka kiertävät planeettaa 35 786 kilometrin korkeudella. Tämän vuoksi edestakaisen matkan data-aika käyttäjän ja satelliitin välillä (tunnetaan myös latenssina) on korkea, mikä tekee lähes mahdottomaksi tukea online-pelaamista, videopuheluita tai muita pienen viiveen toimintoja.
Käyttäjän laite

Starlink-käyttäjä saa ulos asennettavan lähetin/vastaanottimen sekä siihen kaapelilla yhdistettävän Wi-Fi-sisätukiaseman. Ulkoyksikkö toimii kääntömoottorilla ja suuntautuu kulloinkin näkyvissä olevaan satelliittiin, joka välittää datan lähimpään Internetiin kytkettyyn reitityspisteeseen. Ulkoyksikkö asennetaan paikkaan, josta on esteetön näkymä taivaalle. Paikan valinnan apuna käytetään Starlinkin asennussovellusta. Laite kestää kylmää, kuumuutta, rakeita, räntäsadetta, myrskytuulia ja jopa rakettimoottoreita.
Satelliitit

Litteän Starlink-satelliitin mitat ovat noin 2×1×0,3 metriä, ja se painaa noin 250 kilogrammaa. Satelliitteja laukaistaan useita kerrallaan SpaceX:n Falcon 9 -kantoraketeilla.
Satelliitit käyttävät ionimoottoreita ja kykenevät itsenäiseen radan korjaukseen. Starlinkeissä on myös optiset avaruuslaserit. Niiden avulla Starlink pystyy lähettämään tietoa ilman paikallisia maa-asemia.
Satelliitit näkyvät Maasta paljain silmin niistä heijastuvan auringonvalon ansiosta. Ne näkyvät hyvin etenkin heti laukaisun jälkeen, kun ne liikkuvat matalalla valopisteiden jonona lähellä toisiaan.
Kustannusarvio ja liikevaihto

Starlinkin rakentamisen kustannusarvio on vähintään kymmenen miljardia Yhdysvaltain dollaria. Sen ensimmäisen vaiheen on tarkoitus valmistua vuoteen 2027 mennessä. SpaceX:n arvion mukaan Starlinkin liikevaihto on yli 30 miljardia Yhdysvaltain dollaria vuonna 2025.
Vastatoimet

Siestarjoen asetehdas on kehittänyt Borštševik-laitteen, joka havaitsee Starlink-aseman 10 kilometrin päästä ja paikantaa sen 60 metrin tarkkuudella. Laite on otettu testikäyttöön Ukrainan sodassa joulukuussa 2022.
Kilpailijoita

Eutelsatin omistaman OneWebin peittoalue on laajentunut nopeasti ja sen satelliitit kattavat koko Euroopan. Maapalloa kiertää 1 200 kilometrin korkeudessa noin 580 OneWebin satelliittia.
Aiheesta muualla

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
Viralliset verkkosivut
Starlinkin logo
Starlinkin saatavuus maittain.

  Hyväksytty ja aktivoitu.
  Aktivoitu.
  Tulossa tai odottaa hyväksyntää.
  Ei saatavilla.
Starlinkin ulkoyksikkö asennettuna nelijalalla maahan. Laitteen voi asentaa myös esimerkiksi katolle.
Selkämeren kansallispuisto

Selkämeren kansallispuiston tunnus
| --- | --- |
Sijainti:  Kustavi Suomi
Pinta-ala:  940 km2
| --- | --- |
Tyyppi:  Kansallispuisto 
Perustettu:  2011
Kävijämäärä:  79 400 (2023)
Hallinto:  Metsähallitus
muokkaa - muokkaa wikitekstiä - muokkaa Wikidataa
Selkämeren kansallispuisto on Varsinais-Suomen ja Satakunnan välisellä Selkämeren merialueella sijaitseva kansallispuisto. Puisto perustettiin vuonna 2011, ja sen avaiset pidettiin Kuuskajaskarissa. Selkämeren kansallispuisto on merkittävän kokoinen Itämeren suojelualue, joka ulottuu Kustavista Merikarvialle 160 kilometrin pituiselle merialueelle. Pinta-alaltaan puisto on noin 940 neliökilometriä, josta 98 prosenttia on merta.
Alueen perustamisesta tehtiin valtioneuvoston periaatepäätös 2. lokakuuta 2009 ja lakiehdotus huhtikuussa 2010. Kansallispuistohanke aiheutti kuitenkin kiihkeää vastustusta, minkä vuoksi aluevarausta pienennettiin alkuperäisestä. Merimetsojen ja harmaahylkeiden metsästys on sallittu alueella tietyin edellytyksin.
Kansallispuiston alue > Maantiede > Majakkasaaret

Kansallispuiston suurin majakkasaari on Isokari, jossa sijaitsee Isokarin majakka, joka on pohjanlahden alueen suurin majakka. Pelkästään Isokarilla elää 380 kasvilajia, joista tavanomaisia saaristokasveja on 35 prosenttia, loput lajit ovat peräisin mantereelta, korpimetsistä ja soilta. Toinen majakkasaari Isokarin lisäksi on Kylmäpihlaja, jossa sijaitsee Kylmäpihlajan majakka. Kyseisellä saarella sijaitsee eniten eläimistöä suhteessa sen pinta-alaan. Puiston kolmas majakkasaari on avomeren reunalla, Porin ja Luvian edustalla sijaitseva 150 hehtaarin kokoinen Säppi. Säppi on saarista tunnetuin lintujen harrastajille.
Kansallispuiston alue > Maantiede > Linnakesaaret

Majakkasaarten lisäksi kansallispuisto alueella sijaitsee kaksi linnakesaarta. Näistä eteläisempi Katanpää on monimuotoisempi historiansa osalta. Siellä sijaitsee vuosina 1915–1917 perustettu Katanpään linnake, joka muodosti Pietari Suuren merilinnoitusketjun pohjoisimman päädyn. Toinen linnakesaari on Kuuskajaskari. Siellä sijaitsee majoitus- ja ravintolapalveluja. Saarelle saatiin sähköt 1950-luvulla, jonka lisäksi alueella toimi koulu 1960-luvulle asti.
Kansallispuiston alue > Linnusto

Selkämeren kansallispuisto on tunnettu sen linnuista. Erityisesti ulkosaaristo on merilinnustolle tärkeä alue. Saaristoissa sijaitsevat katajikot ja rantojen matalat poukamat tarjoavat pesimä- ja levähdysrauhan muun muuassa haahkalle, isokoskelolle, merikihulle ja merihanhelle.
Kansallispuiston alue > Talvi

Talvella Selkämeren kansallispuistossa on laajat mahdollisuudet kävelylle sen erittäin suuren meripinta-alan vuoksi. Talvella alueella esiintyvät muun muuassa silkki- ja mustakurkku-uikku, punasotka, telkkä ja nokikana. Liesluodolla on mahdollisuus nähdä valkohäntäpeuroja ja merikotkia.
»Olen ihastunut kunnon talviseen saaristoon, joka on käymässä harvinaiseksi. Tällä vuosituhannella on ollut kunnon jäätalvia vain vuosina 2003, 2010 ja 2011. Silloin pystyi valokuvaamaan ahtojäitä ja kävelemään laivaväylälle asti. Säppiin, Kylmäpihlajaan ja Isokariin asti pääsi hiihtämään. Jään päällä seisoessa voi tuntea meren hengityksen jalkojen alla.» 
(Raimo Sundelin, luontokuvaaja)
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Selkämeren kansallispuisto Wikimedia Commonsissa
| n k Suomen kansallispuistot |
| --- | --- | --- |
|  Etelä-Konnevesi  Helvetinjärvi  Hiidenportti  Hossa  Isojärvi  Itäinen Suomenlahti  Kauhaneva–Pohjankangas  Koli  Kolovesi   Kurjenrahka  Lauhanvuori  Leivonmäki  Lemmenjoki  Liesjärvi  Linnansaari  Nuuksio  Oulanka  Pallas–Yllästunturi  Patvinsuo  Perämeri  Petkeljärvi   Puurijärvi ja Isosuo  Pyhä-Häkki  Pyhä-Luosto  Päijänne  Repovesi  Riisitunturi  Rokua  Saaristomeri  Salamajärvi  Salla  Seitseminen  Selkämeri  Sipoonkorpi  Syöte  Tammisaaren saaristo  Teijo  Tiilikkajärvi  Torronsuo  UKK  Valkmusa  |  Etelä-Konnevesi  Helvetinjärvi  Hiidenportti  Hossa  Isojärvi  Itäinen Suomenlahti  Kauhaneva–Pohjankangas  Koli  Kolovesi   Kurjenrahka  Lauhanvuori  Leivonmäki  Lemmenjoki  Liesjärvi  Linnansaari  Nuuksio  Oulanka  Pallas–Yllästunturi  Patvinsuo  Perämeri  Petkeljärvi   Puurijärvi ja Isosuo  Pyhä-Häkki  Pyhä-Luosto  Päijänne  Repovesi  Riisitunturi  Rokua  Saaristomeri  Salamajärvi  Salla  Seitseminen  Selkämeri  Sipoonkorpi  Syöte  Tammisaaren saaristo  Teijo  Tiilikkajärvi  Torronsuo  UKK  Valkmusa  |  |
Satama Säpin saaressa.
Šabbetai Tsevi

Šabbetai Tsevi vuonna 1665.
Šabbetai Tsevi (1. elokuuta 1626 Smyrna – n. 17. syyskuuta 1676 Albania) oli Messiaaksi julistautunut sefardijuutalainen kabbalisti. Hänen seuraajansa muodostivat šabbetailaisen liikkeen.
Messiaana

Euroopan juutalaisten keskuudessa nousi 1500-luvulta alkaen 1800-luvulle asti useita messiaanisia liikkeitä, jotka tarjosivat sorretuille juutalaisille lupauksen paremmasta. Smyrnassa ja Balkanin niemimaalla kierrellyt Šabbetai Tsevi herätti huomiota askeettisuutta ja erikoisia tempauksia sekoittelevalla käyttäytymisellään. Hän julistautui Messiaaksi Salonikissa, mutta paikalliset rabbit karkottivat hänet pian kaupungista. Muutettuaan ensin Kairoon ja sitten Jerusalemiin hän aktivoitui uudelleen, tekeytyi Messiaaksi ratsastellen aasilla ja nimitti ihmisiä opetuslapsikseen. Šabbetai keräsi nopeasti ympärilleen kansanliikkeen Lähi-idässä ja suuressa osassa Eurooppaa, myös Itä-Euroopan aškenasien parissa.
Kääntyminen islamiin

Šabbetai vangittiin Konstantinopolissa vuonna 1666. Juutalaisten liikehdinnästä huolestunut Osmanien suurvisiiri tarjosi hänelle sulttaanin nimissä kaksi vaihtoehtoa: islamiin kääntyminen tai kuolema. Šabbetai valitsi islamiin kääntymisen. Joidenkin šabbetailaisten usko messiaaseensa jatkui silti vielä tämänkin jälkeen, sillä hänen profeettansa Natan selitti Messiaansa kääntymisen parhain päin pyrkimykseksi valloittaa vihollinen sisältä käsin. Šabbetain esiintyminen johti Osmanien valtakunnan juutalaisen identiteetin hämmennykseen, kun suuret joukot siirtyivät hänen kannattajikseen ja kääntyivät islamiin. Käännynnäiset sekoittivat keskenään juutalaisia ja islamilaisia tapoja.
Jälkimaine

Šabbetailainen liike koki 1700-luvulla renessanssin uuden Messiaan, Šabbetai Tsevin opetuslapsen Jacob Frankin myötä, mutta hiipui Euroopassa 1800-lukuun mennessä ja Kreikassa vuonna 1924.
Turkissa toimii yhä esikuvansa tavoin muodollisesti islamiin kääntyneiden juutalaisten dönmeläinen lahko, joka pitää Šabbetaita messiaana.
Harri Lönnberg (professori)

Harri Oskari Lönnberg (s. 25. lokakuuta 1949 Turku) on suomalainen orgaanisen kemian emeritusprofessori.
Harri Lönnberg syntyi puuseppä Viljo Oskar Lönnbergin ja Rauni Helvi Onerva Niemen perheeseen. Hän avioitui 1974 Pirkko Annikki Lindströmin kanssa. Lönnberg tuli ylioppilaaksi Turun normaalilyseosta 1968 ja valmistui Turun yliopistosta filosofian kandidaatiksi 1972 ja lisensiaatiksi 1975. Filosofian tohtoriksi hän väitteli siellä 1976 tutkimuksella Mechanisms for the cleavage of the glycosidic bond in the hydrolytic decomposition of aldofuranosides.
Lönnberg oli Turun yliopiston assistentti 1972–1975 ja 1978–1979 ja Suomen Akatemian tutkimusassistentti 1975–1976 ja nuorempi ja vanhempi tutkija 1975–1987. Turun yliopiston fysikaalisen kemian vs. apulaisprofessori hän oli 1987–1989, kemian lehtori 1989–1992 ja orgaanisen kemian professori vuodesta 1992 eläköitymiseensä saakka. Lönnberg toimi yliopistossa myös kemian laitoksen johtajana kahteen otteeseeen, matemaattisluonnontieteellisen tiedekunnan dekaanina 1993–1995 ja 1998–1999 ja yliopiston ensimmäisenä vararehtorina 1999–2004. Ansioistaan kemian tutkimuksen ja opetuksen edistämisessä hän sai Kemian Seurojen palkinnon vuonna 2017.