stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Ryan Lindgren

| Ryan Lindgren |
| --- | --- |

Henkilötiedot
Syntynyt: 11. helmikuuta 1998 (ikä 27) Minneapolis, Minnesota, Yhdysvallat
Kansalaisuus:   Yhdysvallat
Jääkiekkoilija
Pelipaikka:  puolustaja
Maila:  vasen
Pituus:  183 cm
Paino:  91 kg
Seura
Seura:  Colorado Avalanche
Sarja:  NHL
Pelinumero:  55
Pelaajaura
Pääsarjaura:  2018–
Aik. seurat:  New York Rangers (NHL) Hartford Wolf Pack (AHL)
NHL-varaus:  49. varaus, 2016 Boston Bruins
Ryan Lindgren (s. 11. helmikuuta 1998 Minneapolis, Minnesota) on yhdysvaltalainen jääkiekkoilija, joka edustaa NHL-seura Colorado Avalanchen organisaatiota. Boston Bruins varasi hänet toisella kierroksella 49. pelaajana vuonna 2016. Toukokuussa 2021 Lindgren teki Rangersin kanssa kolmevuotisen ja yhteensä yhdeksän miljoonan dollarin arvoisen jatkosopimuksen. Heinäkuussa 2024 Lindgren solmi Rangersin kanssa vuoden mittaisen ja 4,5 miljoonan dollarin arvoisen jatkosopimuksen. Maaliskuussa 2025 Rangers kauppasi Lindgrenin, Jimmy Veseyn ja Hank Kempfin Colorado Avalancheen vaihdossa Juuso Pärssiseen, Calvin de Haaniin, toisen ja neljännen kierroksen varausvuoroihin vuoden 2025 varaustilaisuudessa.
Pekka Utriainen

| Henkilötiedot |
| --- | --- | --- | --- |
Koko nimi: Pertti Veli Utriainen
Syntymäaika: 23. lokakuuta 1937
Syntymäpaikka: Viipuri, Suomi
Kuolinaika: 26. maaliskuuta 2020 (82 vuotta)
Kuolinpaikka: Vaasa, Suomi
Pelipaikka: keskikenttäpelaaja hyökkääjä
Junioriseurat
1949–1953: VPS
Seurat
| Vuodet | Seura | O | (M) |
| 1954–1958 | VPS | 69 | (16) |
| 1959–1967 | IFK Holmsund | 20 | (0) |
| 1968–1973 | VIFK |  |  |
Maajoukkue
| 1956 | Suomi U21 | 2 | (0) |
| 1963 | Suomi | 2 | (0) |
Valmennusura
1963–1966: IFK Holmsund (jun.)
1968–1973: VIFK
1974–1978: VIFK (jun.)
1979–1981: VIFK
1983–1988: BK-48
1989–1994: BK-IFK
1996–2000: BK-IFK (naiset)
2001: FC Akuutti
 Seurajoukkueuran tilastot kattavat vain kansalliset sarjat.
Pertti Veli "Pekka" Utriainen (23. lokakuuta 1937 Viipuri – 26. maaliskuuta 2020 Vaasa) oli suomalainen jalkapalloilija ja valmentaja.
Keskikentällä ja hyökkääjänä pelannut Utriainen edusti urallaan Vaasan Palloseuraa 1954–1958, ruotsalaista IFK Holmsundia 1959–1967 ja Vasa IFK:a 1968–1973. Ruotsissa vietetyistä kausista hän vietti yhden Allsvenskanissa ja loput 1. divisioonassa. Kaikkiaan Utriainen pelasi Suomessa neljän kauden aikana 65 mestaruussarjan ottelua, joissa hän teki 16 maalia.
Utriainen pelasi Suomen maajoukkueessa kaksi maaottelua vuonna 1963.
Pelaajauran jälkeen Utriainen toimi muun muassa Vasa IFK:n, Bollklubben-48:n ja BK-IFK:n päävalmentajana. Hän toimi Suomen jalkapallovalmentajat ry:n hallituksessa vuodesta vuosina 1985–2012.
Echinus elegans

| Echinus elegans |
| --- | --- |
 Echinus elegans oikealla
Tieteellinen luokittelu
Domeeni::  Eukaryootit Eucarya
Kunta::  Eläinkunta Animalia
Pääjakso::  Piikkinahkaiset Echinodermata
Luokka::  Merisiilit Echinoidea
Lahko::  Diadematoidea
Heimo::  Echinidae
Suku::  Echinus
Laji::  elegans
Kaksiosainen nimi
 Echinus elegans  Düben & Koren, 1846  
Synonyymit
 Echinus wallisi 
Infobox OKNimi-testi OK: 
Echinus elegans on Diadematoidea-lahkoon kuuluva vaalea merisiili, joka elää Atlantin valtameren koillisosissa.
Koko ja ulkonäkö

E. elegansilla on matala, kaareva ruumis, jonka halkaisija on enintään 8 senttimetriä. Ruumis on tavallisesti valkeahko ja päältä punertava, mutta se voi olla myös violetti. Tukirangon pinnalla on suuria kalkkipiikkejä säännöllisinä, pystysuuntaisina jonoina sekä niiden välissä pienempiä piikkejä. Piikkien väritys vaihtelee voimakkaanpinkistä ja valkokärkisestä tasaisenpunertavaan tai -kellertävään. Piikkien lomassa on kahdenlaisia pihtipiikkejä eli pedikellaarioita, joista toiset ovat pyöreäpäisiä ja toiset kolmileukaisia. Suuta ympäröivistä kalkkilevyistä piikit puuttuvat kokonaan.
Levinneisyys

E. elegans elää Atlantin valtameren koillisosissa sekä mahdollisesti Välimeressä ja Pohjois-Amerikan itärannikolla. Levinneisyysalue ulottuu pohjoisessa Trondheiminvuonoon ja Islannin etelärannikolle ja etelässä Biskajanlahdelle ja Azoreille. Pohjanmeressä sitä tavataan lähinnä Shetlandsaarten pohjoispuolella.
Elinympäristö

E. elegans elää yleensä 50 metrin syvyydestä aina 2 kilometriin asti.
Valko-Venäjän historia

Tämä artikkeli käsittelee Valko-Venäjän ja sen alueen historiaa alkaen Veiksel-jääkauden jäätikön vetäytyessä alueelta noin 35 000–100 000 eaa.
Esihistoria

Ensimmäisten asukkaiden uskotaan saapuneen Valko-Venäjän alueen eteläosiin edellisen jääkauden mannerjään vetäytyessä 35 000–100 000 vuotta sitten keskipaleoliittisella kaudella. Myöhäispaleoliittisia kivikauden asutuksia perustettiin nykyisen Valko-Venäjän eteläosiin Homelin alueelle 23 000–27 000 vuotta ennen nykypäivää; näistä on löydetty jälkiä arkeologisissa kaivauksissa muun muassa Kalinkavitšyn ja Tšatšerskin piireistä.
Valko-Venäjän slaavilainen kansa asettui asuinsijoilleen 600–800-luvulla. 800–1100-luvuilla voimakkaimmaksi vallaksi nousi Polotskin ruhtinaskunta pohjoisessa. Myös Turaun ja  Mahiljoun ruhtinaskunnat olivat merkittäviä. Polatsk nousi piti muita Rutenian keskuksia vasalleinaan ja hallitsi balttienkin maita lännessä. Se oli myös piispanistuin. Alue oli osa viikinkien perustamaa Kiovan Venäjää ja siellä asui myös suomalais-ugrilaista väestöä. Valko-Venäjän valloittivat mongolit 1200-luvulla ja se joutui liettualaisten ja Liettuan suuriruhtinaskunnan alaisuuteen 1200–1400-luvuilla, pääkaupunkinaan aluksi Navahrudak ja myöhemmin Vilna.
Uusi aika Liettuan suurruhtinaskunnan, Puola-Liettuan ja Venäjän keisarikunnan osana

Maa joutui liettualaisten ja Liettuan suuriruhtinaskunnan alaisuuteen 1200–1400-luvuilla, pääkaupunkinaan aluksi Navahrudak (Novogrudok) ja myöhemmin Vilnalähde?. Vuonna 1569 Liettuan suuriruhtinaskunnasta tuli osa Puola-Liettuaa Puolan valittujen kuninkaiden alaisuudessa. Kuningas Sigismund III Vaasan valtakauden alussa (1592–1597) imperiumi kattoi Ruotsin (ja Suomen), Baltian, Puolan, Valko-Venäjän, suuren osan Ukrainaa ja Moldovan. Venäjän tsaaritar Katariina II:n aikana Puolan jaoissa 1772, 1793 ja 1795 Valko-Venäjä siirtyi osaksi Venäjän keisarikuntaa.
Vuosina 1809–1917 Suomi ja Valko-Venäjä kuuluivat samaan valtakuntaan, koska Suomen suuriruhtinaskuntakin oli tällöin osa Venäjän keisarikuntaa.
Valko-Venäjä oli sotatantereena ensimmäisen maailmansodassa, jonka itärintaman taistelut pyyhkivät Valko-Venäjän yli. Venäjän vallankumouksen jälkeen ja Saksan miehityksen aikana 1917 perustettiin lyhytaikainen Valko-Venäjän kansallinen tasavalta.
Valko-Venäjän sosialistinen neuvostotasavalta

Venäjän vallankumouksen jälkeen ja Saksan miehityksen aikana 1917 perustettiin lyhytaikainen Valko-Venäjän kansallinen tasavalta.
Stanisław Bułak-Bałachowicz 1920
Lucjan Żeligowski 1920–1921
Vuonna 1919 julistettiin perustetuksi Valko-Venäjän sosialistinen neuvostotasavalta, joka oli Neuvostoliiton perustajajäsen.
Neuvostoliiton suunnitelmatalous tuotiin Valko-Venäjän sosialistiseen neuvostotasavaltaan vuosien 1928–1937 aikana. Teollistuminen ja maatalouden kollektivisointi toteutettiin osittain väkivaltaisesti maaseudun asukkaiden kustannuksella. Tuhansia talonpoikia kuoli ja 600 000–700 000 vainottua maaseudun asukasta muutti kotiseuduiltaan. Toteutettu talouspolitiikka johti nälänhätään. Samalle venäläistämisen ja suunnitelmatalouden jaksolle, erityisesti vuosiin 1930, 1933 ja 1937–1938, ajoittuivat stalinistiset vainot ja laajamittainen kansanmurha.  Vainoissa tapettiin satoja tuhansia eri alojen edustajia ja katkaistiin erityisesti kansallisen älymystön kehitys kymmeniksi vuosiksi. Osa näistä julmuuksista – esimerkiksi Minskin läheisen Kurapatyn alueen teloitukset (1937–1941) – nousivat laajempaan tietoisuuteen vasta 1980-luvulla.
Noin puolet Valko-Venäjän nykyisestä alueesta oli joutunut Puolan–Neuvosto-Venäjän sodan seurauksena vuonna 1921 Puolalle. Kun Saksa ja Neuvostoliitto toisen maailmansodan alkuvaiheessa syyskuussa 1939 jakoivat Puolan, nämä alueet liitettiin Valko-Venäjän sosialistiseen neuvostotasavaltaan.
Valko-Venäjä oli täysin natsi-Saksan miehittämä vuosina 1941–1944. Maan kenraalikomissaarina toimi vuosina 1941–1943 Wilhelm Kube. Einsatzguppe-nimellä toimineet SS:n neljä ryhmää toimeenpanivat Itä-Euroopan juutalaisten ja useiden muiden väestöryhmien joukkomurhia, ja niiden apuna oli paikallisia puolisotilaallisia joukkoja. Yksi näistä ryhmistä toimi Valko-Venäjällä. Teloitukselta saattoivat välttyä vain pienet piilottelevat ryhmät, esimerkiksi Nalibokskaja Pusjtjan metsässä elänyt partisaani Tuvia Bielskin ryhmä, joka onnistui sodan läpi pitämään hengissä 1 200 juutalaista.
Valko-Venäjän lähihistorian koettelemus, joka yhä merkittävästi vaikuttaa maan kansantalouteen, oli Tšernobylin ydinvoimalaonnettomuus nykyisen Ukrainan alueella 1986. Valko-Venäjällä saastui suuri osa maan viljavista kaakkoisosista, erityisesti Homelin ja Mahiljoun maakunnista.
Itsenäisyyden aika > Alkuajat

Valko-Venäjä julistautui melko vastahakoisesti suvereeniksi 27. heinäkuuta 1990 ja siitä tuli virallisesti Valko-Venäjän tasavalta 25. elokuuta 1991. 8. joulukuuta 1991 Venäjän Boris Jeltsin, Ukrainan Leonid Kravtšuk ja Valko-Venäjän Stanislav Šuškevitš tapasivat Valko-Venäjällä Belavežskaja Puštšassa ja julistivat Neuvostoliiton puretuksi ja Itsenäisten valtioiden yhteisön perustetuksi. Presidentti Šuškevitš kannatti demokratiaan ja vapaaseen markkinatalouteen siirtymistä, mutta parlamentti pysäytti uudistukset. Aljaksandr Lukašenka syytti Šuškevitšia korruptiosta ja sai tämän häviämään luottamusäänestyksen, mutta myöhemmin korruptioväitteet osoittautuivat tekaistuiksi.
Stanislav Šuškevitš (1991-1994)
Aljaksandr Lukašenka (1994-)
Itsenäisyyden aika > Lukašenkan ensimmäiset kaudet

Uuden perustuslain jälkeisissä presidentinvaaleissa kesällä 1994 Aljaksandr Lukašenka valittiin Valko-Venäjän presidentiksi 45 prosentin ääniosuudella. Hän on pitänyt valtaa siitä lähtien. Vuoden 1995 kansanäänestyksillä presidentille annettiin valta hajottaa parlamentti, tiivistää taloussuhteita Venäjään, tehdä venäjästä toinen maan virallisista kielistä ja hyväksyä neuvostoaikaista lippua muistuttava uusi lippu Valko-Venäjän viralliseksi tunnukseksi. Hajanainen oppositio käyttää vielä toisinaan vuosien 1991–1995 valtiollisia tunnuksia.
Vuonna 1999 Valko-Venäjä solmi valtioliiton Venäjän kanssa. Venäjän ja Kazakstanin kanssa kesällä 2010 vahvistetun ja 2011 käytäntöön astuvan, Euraasian talousyhteisön tavoitteita toteuttavan tulliliiton myötä maiden väliset laajemmatkin taloudelliset integraatiopyrkimykset ovat voimistuneet. lähde? Osa valkovenäläispoliitikoista on nähnyt kehityksessä mahdollisuuden uudenlaisen Neuvostoliiton muodostamiselle. Vuonna 2017 Valko-Venäjä pyrki rakentamaan suhteita Euroopan unioniin. Venäjä kieltäytyi lainaamaan Valko-Venäjälle rahaa vedoten mahdollisiin maksuvaikeuksiin. Valko-Venäjä asettui Ukrainan kriisissä Ukrainan puolelle. Välit Venäjään tulehtuivat entisestään. Molempia maita vaivasi talouskriisi. Maat kiistelivät öljyn ja kaasun hinnoista. Venäjän mielestä Valko-Venäjän armeija ei kyennyt suojautumaan lännen uhkaa vastaan, joten sen olisi tukeuduttava Venäjään. Valko-Venäjä kieltäytyi kuitenkin Venäjän haluamasta tiiviistä puolustusyhteistyöstä.
Heinäkuussa 2019 presidentti Aljaksandr Lukašenka tuli olleeksi vallassa yhtäjaksoisesti 25 vuotta. Entinen kolhoosinjohtaja Aljaksand Lukašenka tuli valtaan Valko-Venäjän ensimmäisissä - ja toistaisesti ainoissa - demokraattisissa presidentinvaaleissa vuonna 1994. Sen jälkeen hän on keskittänyt itselleen valtaa ja luonut autoritaarisen systeemin, jossa presidentti kontrolloi käytännössä kaikkia yhteiskunnan valtarakenteita. Ulkopolitiikan kulmakivenä on erittäin läheinen suhde Venäjään, mutta tässä suhteessa on ollut jonkinlaista vaihtelua ja Venäjä-suhteen läheisyydessä on ollut eri vaiheita. Korkeiden virkamiesten valinnassa on keskeistä henkilökohtainen lojaalisuus presidentille. Lukašenkaa on kutsuttu Euroopan viimeiseksi diktaattoriksi. Toisaalta on myös arveltu, että Venäjästä taloudellisesti ja poliittisesti riipuvainen Valko-Venäjä saattaa jatkossa kohdata Venäjän aikaisempaa voimakkaampaa painostusta maiden yhdistymisen hyväksymiseksi.
Itsenäisyyden aika > Vaalit 2019-2020

Marraskuussa 2019 Valko-Venäjällä äänestettiin parlamenttivaaleissa, joissa suurta osaa opposition ehdokkaista ei ole edes päästetty ehdolle. Edellisessä parlamentissa alahuoneen 110 paikasta 2 kuului opposition edustajille. Tällä kertaa viranomaiset olivat sulkeneet heidätkin vaalien ulkopuolelle. Euroopan turvallisuus- ja yhteistyöjärjestön Etyjin mukaan maassa ei ole pidetty yksiäkään vapaita vaaleja sen jälkeen, kun presidentti Aljaksandr Lukašenka nousi valtaan yli 25 vuotta sitten. Lukašenka ilmoitti olevansa taas ehdolla vuoden 2020 presidentinvaaleissa, joissa hänen uudelleenvalintansa on itsestään selvää.
Valko-Venäjän presidentti Aljaksandr Lukašenka torjui joulukuussa 2019 jyrkästi väitteet, joiden mukaan Venäjä ja Valko-Venäjä valmistelisivat pitkälle menevää valtioliittoa, jolla olisi yhteinen hallitus ja parlamentti. Maat ovat olleet virallisesti valtioliitossa vuodesta 1999, mutta sopimus on ollut monilta osin vain kuollut kirjain.
Jo ennen vaaleja maassa oli protesteja Lukašenkaa vastaan. Lukašenka voitti elokuussa 2020 presidentinvaalit 80,2 prosentin ääniosuudella. Oppositio piti Lukašenkan voittoa vilpillisenä ja protestit voimistuivat. Tämä ajoi Valko-Venäjän viikkoja jatkuneeseen poliittiseen kriisiin.
. Venäjä antoi tukensa hallitukselle, länsimaat oppositiolle.
Varhaisten hallitsijoiden galleria

Włodzimierz I Wielki (980-1015)
Wsiesław Briaczysławowic (1044-1101)
Mendog (1246–1254, 1254–1258)
Wojszwiłk (1254,1258–1263)
Treniota (1263–1264)
Dowmunt (1281–1285)
Witenes (1293–1316)
Giedymin (1316–1341)
Olgierd (1345–1377)
Władysław II Jagiełło (1377–1381, 1382–1392)
Kiejstut (1381–1382)
Witold (1392–1430)
Zygmunt Kiejstutowicz (1432–1440)
Kazimierz IV Jagiellończyk (1440–1492)
Aleksander Jagiellończyk (1492–1506)
Zygmunt I Stary (1505–1548)
Sigismund II (1545–1572)(kruunattu 1530)
Henryk III Walezy (1573–1574)
Stefan Batory (1576–1586)
Sigismund III Vaasa (1587–1632)
Vladislav IV Waza (1632–1648)
Juhana II Kasimir (1648–1668)
Michał Korybut Wiśniowiecki (1669–1673)
Juhana III Sobieski (1674–1696)
August II Väkevä (1697–1706), (1709–1733)
Stanislaus I (1704–1709, 1733–1736)
August III (1733-1763)
Stanislaus II Poniatowski (1764–1795)
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Valko-Venäjän historia Wikimedia Commonsissa
| n k Euroopan historia maittain |
| --- | --- |
Valtiot:  Alankomaat  Albania  Andorra  Armenia  Azerbaidžan  Belgia  Bosnia ja Hertsegovina  Bulgaria  Espanja  Georgia  Irlanti  Islanti  Italia  Itävalta  Kazakstan  Kreikka  Kroatia  Kypros  Latvia  Liechtenstein  Liettua  Luxemburg  Malta  Moldova  Monaco  Montenegro  Norja  Pohjois-Makedonia  Portugali  Puola  Ranska  Romania  Ruotsi  Saksa  San Marino  Serbia  Slovakia  Slovenia  Suomi  Sveitsi  Tanska  Tšekki  Turkki  Ukraina  Unkari  Valko-Venäjä  Vatikaanivaltio  Venäjä  Viro  Yhdistynyt kuningaskunta 
Muut alueet:  Abhasia  Artsakh  Etelä-Ossetia  Euroopan unioni  Färsaaret  Gibraltar  Kosovo  Pohjois-Kypros  Transnistria
Kystinen fibroosi
Oireet

CFTR-liittyviin häiriöihin kuuluvat kystinen fibroosi (CF) ja CBAVD (congenital bilateral absence of the vas deferens). Kystinen fibroosi vaikuttaa hengitysteiden, eksokriinisen haiman, suoliston, miesten sukupuolielimien, maksan ja eksokriinisten hikirauhasten epiteeliin, mikä tekee siitä monimutkaisen multisysteemisen sairauden. Oireet johtuvat epänormaalin paksusta ja sitkeästä limasta eri elimissä, mistä seuraavat hengitysongelmat ovat vakavin oire. Keuhkosairaudet ovat suurin syy sairastumisiin ja kuolemiin. Lima voi tukkia ilmatiet, mikä saa aikaan bakteeri-infektioita
(yleisimmin Staphylococcus aureus ja Pseudomonas aeruginosa) keuhkoissa ja aiheuttaa kroonisen yskän, hengityksen vinkumisen ja tulehduksia. Ajan myötä liman kerääntyminen ja infektiot voivat johtaa pysyvään keuhkovaurioon, mm. arpikudoksen, fibroosien ja kystien muodostumiseen. 92 %:lla potilaista on haiman vajaatoiminta ja siihen liittyviä imeytymishäiriöitä. Lima voi tukkia haiman tiehyet kokonaan estäen ruuansulatusentsyymien pääsyn ohutsuoleen.
Kystistä fibroosia sairastavat oireilevat yksilöllisesti. Kliinisiä oireita voivat olla heikentynyt pituuskasvu, veren huono hyytyminen tai ihottuma johtuen rasvaliukoisten vitamiinien ja sinkin puutostilasta. Se voi johtaa ripuliin, aliravitsemukseen ja painon putoamiseen. Imeytymishäiriöiden seurauksena voi myös esiintyä osteoporoosia eli luiden haurastumista. Niillä kystistä fibroosia sairastavilla henkilöillä, joiden haima toimii, sairaus on lievempi.
Kystistä fibroosia sairastavilla erittyy tyypillisesti hien mukana runsaasti suolaa, mikä häiritsee mineraalitasapainoa. 15–20 %:lla kystistä fibroosia sairastavilla henkilöillä on syntyessään meconium ileus eli suoliston tukos. Muita ongelmia voivat olla nenäpolyypit, peräaukon esiinluiskahdus, maksakirroosi ja diabetes. Kystiseen fibroosiin liittyvä diabetes (CFRDM) voi alkaa teini-iässä, ja 3,1 % alle 18-vuotiaista potilaista tarvitsee insuliinia. Diabeteksen esiintyvyys kasvaa aikuisiässä. Syynä on sekä vähentynyt insuliinin eritys että perifeerinen insuliiniresistenssi. Maksasairauksien esiintyvyys vaihtelee perustuen sairauden määritelmään, yleinen esiintyvyys on 6,1 %.
Yli 95 % miespuolisista potilaista on hedelmättömiä johtuen azoospermiasta, joka on seurausta puuttuvista, surkastuneista tai fibroottisista Wolffian tiehyitten rakenteista. Pienellä osalla sairastuneista miehistä on lievin kystisen fibroosin muoto eli CBAVD. Heillä ei ole hengitys- tai ruuansulatusoireita. Siemenjohtimien puuttuminen ei aiheuta terveysriskiä. Kivesten kehitys ja toiminta sekä siittiötuotanto ovat tällöin yleensä normaalit. Molempien siemenjohtimien puuttuminen huomataan yleensä, kun etsitään syytä hedelmättömyyteen tai vahingossa kirurgisen toimenpiteen aikana. Kystistä fibroosia sairastavat naiset ovat hedelmällisiä, mutta joillakin on epänormaali kohdunkaulan liman koostumus, joka on syynä hedelmättömyyteen.
Testit

Diagnoosi tehdään henkilölle, jolla on yksi tai useampi luonteenomainen, kystiseen fibroosiin liittyvä fenotyyppi sekä todisteita epänormaalista CFTR:stä joko hikikloriditestin tai NPD-testin mukaan.
Hikikloriditesti on positiivinen, jos kloridipitoisuus on >60 mEq/L kahdessa eri diagnoosissa. Testi on positiivinen yli 90 %:llä kystistä fibroosia sairastavilla henkilöillä. Väärä positiivinen tulos voi johtua muista sairauksista ja väärä negatiivinen akuuttiin kystiseen fibroosiin liittyvästä suolan puutostilasta.
NPD (transepithelial nasal potential difference): hengitysepiteeli säätelee ionikuljetusta ja muuttaa ilmateiden pintanestettä aktiivisella kuljetuksella. Toimivan CFTR:n poissaolon tuloksena apikaalispinnalla on muutoksia kloridin ja natriumin kuljetuksessa, jolloin muodostuu epänormaali sähköinen potentiaaliero epiteelipintojen yli. Testi tehdään yli 6-vuotiaille. CBAVD-testissä tutkitaan siemenjohtimien puuttuminen kliinisellä tai ultraäänitutkimuksella. Lisäksi CBAVD-miehillä on alhainen pH (pH<7, normaali pH>8), kohonnut sitruunahappopitoisuus (>2000 mg/100 mL, normaali 400–1500 mg/100 mL), kohonnut happofosfataasin pitoisuus (760–1140 mg/mL, normaali 140–200 mg/mL), alhainen fruktoosipitoisuus (30–80 mg/100 mL, normaali 250–720 mg/100 mL), ja ainakin yksi sairautta aiheuttava mutaatio CFTR:ssä.
Vastasyntyneiden seulonta tehdään käyttäen immunoreaktiivisia trypsinogeeni (IRT) -kokeita. Trypsinogeeni syntetisoituu haimassa, ja kystisessä fibroosissa sitä vapautuu verenkiertoon enemmän epänormaalin haimatiehyiden liman erityksen takia, joten IRT-arvot ovat koholla. Testissä suositaan herkkyyttä enemmän kuin tarkkuutta, joten jos IRT:tä käytetään yksinään, tuloksessa on alentuneet positiiviset arvot ja väärien positiivisten tulosten määrä on huomattava. Epänormaalit tulokset käydään läpi molekylaarisella geneettisellä testauksella.
Hoito

Haimaentsyymivalmisteilla voidaan korjata imeytymishäiriöt melko hyvin. Runsasenergiainen ruokavalio on tärkeä osa sairauden hoitoa. Ravinnon energiamäärän on oltava tavallista runsaampi, erityisesti rasvoja on syötävä enemmän. Lisävitamiinit ovat välttämättömiä.
Hengityselimiin tulee helposti bakteeritulehduksia, jotka saattavat muuttua pysyviksi, jos hoito ei ole riittävän nopeaa, tehokasta ja perusteellista. Bakteeritulehdukset hoidetaan hengitettävin antibioottihoidoin tai suonensisäisillä antibiooteilla. Tehokkailla keuhkotulehdusta parantavilla ja keuhkojen liman poistamista tehostavilla harjoitteilla apuvälineineen yritetään estää kroonisia bakteerikolonisaatioita. Kaikista tulehduksista huolehditaan erityisellä huolellisuudella ja tavanomaista herkemmin myös antibioottikuurein. Oireettomankin potilaan ilmateiden bakteerikantaa tulee seurata säännöllisesti esim. kuukausittaisilla yskösnäytteillä, ja kaikki bakteerit pyritään torjumaan heti.
Kystistä fibroosia sairastaville lapsille on tärkeää jo varhaisvaiheessa säännöllinen liikuntaharjoittelu, hengitysvoimistelu ja fysioterapia tyhjennysmenetelmineen. Kystistä fibroosia sairastavien elinikä on pidentynyt huomattavasti viime vuosikymmeninä. Naisilla, joilla on lievä tai keskivaikea kystinen fibroosi, raskaus on nykyään hyvin siedetty. Tähän vaikuttavat parannetut hengityshoidot, oikeanlainen ruokavalio ja aggressiivisten infektioiden hoito entistä paremmilla antibiooteilla. Näillä naisilla riskitekijät heikentyvälle terveydelle ja varhaiselle kuolemalle raskauden jälkeen ovat samat kuin terveillä aikuisilla. CBAVD-miesten hedelmättömyyttä voidaan hoitaa keräämällä miehen siittiöitä ja tekemällä koeputkihedelmöitys. Toinen vaihtoehto on käyttää hedelmöitykseen luovutettuja siittiöitä.
Tutkimusta tehdään uusien ja parempien hoitokeinojen löytämiseksi.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Kystinen fibroosi Wikimedia Commonsissa
Kate Bush

| Kate Bush |
| --- | --- |
 Bush vuonna 1985.
Henkilötiedot
Syntynyt: 30. heinäkuuta 1958 (ikä 66) Bexleyheath, Kent, Englanti, Yhdistynyt kuningaskunta (nykyään Suur-Lontoo)
Ammatti:  laulaja-lauluntekijä, musiikkituottaja
Muusikko
Aktiivisena:  1978–
Tyylilajit:  taidepop progressiivinen pop kamaripop taiderock
Soittimet:  laulu, piano, koskettimet, bassokitara, kitara, viulu
Levy-yhtiöt:  EMI
Aiheesta muualla
Kotisivut
  [ Muokkaa Wikidatassa ] [ ohje ]  
Catherine ”Kate” Bush (s. 30. heinäkuuta 1958 Bexleyheath, Kent, Englanti, Yhdistynyt kuningaskunta; nykyään Suur-Lontoo) on brittiläinen laulaja ja musiikintekijä, joka on kirjallisuusvaikutteisten ja monimerkityksellisten sanoitustensa lisäksi tunnettu korkeasta ja ilmaisuvoimaisesta lauluäänestään sekä musiikillisen tuotantonsa monimuotoisuudesta. Hän on myös kuuluisa täydellisyyteen pyrkivästä studiotyöskentelystään.
Bush tuli suuren yleisön tietoisuuteen vuonna 1978, jolloin myyntimenestys ”Wuthering Heights” oli neljä viikkoa Britannian singlelistan ykkösenä. Tämän jälkeen hän on julkaissut kahdeksan studioalbumia, joista kaksi sekä The Whole Story -kokoelma-albumi ovat olleet Britannian albumilistan ykkössijalla. 1980 julkaistun Never for Everin myötä hänestä tuli ensimmäinen kyseisen listan kärkisijalle noussut brittiläinen naislaulaja. Hänen tunnetuimpiin kappaleisiinsa lukeutuvat ”Wuthering Heights”, ”Running Up That Hill (A Deal With God)”, ”King of the Mountain”, ”Babooshka” ja ”The Man with the Child in His Eyes”. Vuonna 2002 hänelle myönnettiin Ivor Novello -palkinto ”huomattavasta panoksesta brittiläiselle musiikille”.
Bushin ”Running Up That Hill (A Deal With God)” teki historiaa nousemalla vasta 37 vuotta julkaisunsa (1985) jälkeen Britannian singlelistan ykköseksi vuonna 2022 Stranger Things -televisiosarjan ansiosta.