stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Regia Aeronautica
Kalusto > Pommikoneet

Savoia-Marchetti SM.79 Sparviero
Savoia-Marchetti SM.81 Pipistrello
Savoia-Marchetti SM.82 Canguro
Savoia-Marchetti SM.84
Fiat BR.20 Cicogna
CANT Z.1007 Alcione
CANT Z.1018 Leone
Caproni Ca.101
Caproni Ca.135
Piaggio P.32
Piaggio P.108
Kalusto > Tiedustelu- ja kuljetuskoneet

Caproni Ca.111
Caproni Ca.133
Caproni 309/310/311/313/314
IMAM Ro 37
IMAM Ro 43/44
CANT Z.501 Gabbiano
CANT Z.506 Airone
Fiat RS 14
S.M. 73/74/75/83
Fiat G. 12
Kalusto > Koulutus- ja yhteyskoneet

Caproni Ca.100
Caproni Ca.164
Breda Ba.25
IMAM Ro.41
Nardi FN.305/FN.315
Saiman 200/202
Avia L.3
Cansa C.5
Kalusto > Prototyypit

Ambrosini
Ambrosini S.A.I.403 Dardo
Breda
Breda Bz.303 Leone II
Breda Ba.201
Breda Bz.301 Leone III
C.A.N.S.A.
C.A.N.S.A. F.C. 20bis
Caproni
Caproni F6M
Caproni F6Z
Caproni Ca.331 Raffica
Caproni CA.380 Corsaro
Caproni Campini N.1
CRDA
IMAM
IMAM-Romeo Ro-58
Piaggio
Piaggio P.111
Piaggio P.119
Reggiane
Reggiane Ca. 405C
Savoia-Marchetti
Savoia Marchetti SM.91
Savoia Marchetti SM.92
Regia Aeronautican tunnus siivissä
Ripsitursaat

| Ripsitursaat |
| --- | --- |
 Cirroteuthis muelleri
Tieteellinen luokittelu
Kunta::  Eläinkunta Animalia
Pääjakso::  Nilviäiset Mollusca
Luokka::  Pääjalkaiset Cephalopoda
Alaluokka::  Mustekalat Coleoidea
Lahko::  Tursaat Octopoda
Heimo::  Ripsitursaat Cirroteuthidae  Keferstein, 1866
Suvut
 Cirroteuthis  Cirrothauma  Laetmoteuthis 
Katso myös
   Ripsitursaat Wikispeciesissä   Ripsitursaat Commonsissa 
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Ripsitursaat (Cirroteuthidae) on tursaisiin kuuluva mustekalaheimo. Heimon lajeja tavataan syvistä merivesistä.
Taksonomia ja anatomia

Ripsitursaat jaetaan kolmeen sukuun, jotka ovat Cirroteuthis, Cirrothauma ja Laetmoteuthis. Toisinaan heimoon luetaan myös suku Stauroteuthis ja suvun Froekenia asema ei ole selvä. Ruumiinmuodoltaan lajit ovat kellomaisia ja ruumiissa on kaksi siipimäistä uloketta. Ripsitursaat voivat kasvaa 1,7 metriä pitkiksi. Silmät ovat kookkaat tai pienet ja alkeelliset. Lonkeroiden välissä on ihopoimu ja imukuppien välissä on pitkiä värekarvoja.
Ripsitursaita tavataan kakista valtameristä 1 500–6 200 metrin syvyydestä.
Ristijärven vaakuna

Ristijärven vaakuna
Ristijärven vaakuna on Ristijärven kunnan tunnus, joka on myös puhuva vaakuna.
Vaakunan selitys on ”sinisessä kentässä aaltokuvioinen hopeatyviö ja sen yläpuolella hopeinen havuristi.” Vaakunan on suunnitellut Aarno Liuksiala, ja Ristijärven kunnanvaltuusto hyväksyi sen kokouksissaan 23. maaliskuuta ja 25. toukokuuta 1959. Sisäasiainministeriö vahvisti vaakunan käyttöön 23. marraskuuta samana vuonna.
Mike Richter

| Mike Richter |
| --- | --- |

Henkilötiedot
Syntynyt: 22. syyskuuta 1966 (ikä 58) Abington, Pennsylvania
Kansalaisuus:   Yhdysvallat
Jääkiekkoilija
Pelipaikka:  maalivahti
Hanska:  vasen
Pituus:  181 cm
Paino:  85 kg
Pelinumero:  35
Pelaajaura
Pääsarjaura:  1989–2003
Seurat:  New York Rangers
NHL-varaus:  28. varaus, 1985 New York Rangers
Michael Thomas ”Mike” Richter (s. 22. syyskuuta 1966 Abington, Pennsylvania) on yhdysvaltalainen entinen jääkiekkomaalivahti. Hän pelasi koko NHL-uransa, vuodesta 1989 vuoteen 2003 New York Rangersissa. Hän oli tärkeässä roolissa seuran voittaessa Stanley Cupin vuonna 1994. Rangers jäädytti Richterin pelinumeron vuonna 2004.
Richter oli Yhdysvaltain maajoukkueen ykkösmaalivahti maan voittaessa jääkiekon maailmancupin vuonna 1996, ja hänet valittiin myös turnauksen arvokkaimmaksi pelaajaksi. Richter edusti Yhdysvaltoja talviolympialaisissa vuosina 1988, 1998 ja 2002, jolloin Yhdysvallat voitti hopeaa.
Ura > Maajoukkueura

| Mitalit> Maa:   Yhdysvallat.Miesten jääkiekko. Olympialaiset  | Mitalit> Maa:   Yhdysvallat.Miesten jääkiekko. Olympialaiset  | Mitalit> Maa:   Yhdysvallat.Miesten jääkiekko. Olympialaiset  | Maa:   Yhdysvallat> Miesten jääkiekko. |
| --- | --- | --- | --- |
|  Hopeaa | Salt Lake City 2002 | jääkiekko |  |
| Jääkiekon maailmancup  | Jääkiekon maailmancup  | Jääkiekon maailmancup  |  |
|  Kultaa | 1996 | jääkiekko |  |
Richter pelasi kahdesti junioreiden maailmanmestaruuskilpailuissa. Ensimmäisen kerran hän edusti Yhdysvaltoja nuorten MM-kilpailuissa vuonna 1985 ja vuonna 1986. Samana vuonna Richter oli mukana Yhdysvaltain joukkueessa myös aikuisten MM-kilpailuissa. Toisen ja viimeisen kerran Richter pelasi MM-kilpailuissa keväällä 1987.
Richter pelasi Kanada-cupissa Yhdysvaltain joukkueessa vuonna 1991. Vuonna 1996 Richter pelasi Jääkiekon maailmancupissa Yhdysvaltain joukkueessa. Yhdysvallat voitti finaalissa ennakkosuosikkina pidetyn Kanadan ja Richter valittiin turnauksen arvokkaimmaksi pelaajaksi. Richter on edustanut Yhdysvaltoja kolmesti olympialaisissa. Calgaryssä 1988 Richter pelasi neljä ottelua Yhdysvaltojen jäädessä kuudenneksi, 1998 Naganossa toiset neljä Yhdysvaltojen tippuessa puolivälierissä ja 2002 Salt Laken Cityssä jälleen neljä Yhdysvaltojen voittaessa hopeaa.
Peliuran jälkeen

Rangers kunnioitti Richteriä heti lopettamisen jälkeen. Kaudella 2003–2004 Rangers "jäädytti" Richterin pelinumeron 35. Jäädytystilaisuus järjestettiin 5. tammikuuta 2004 ennen Rangersin kotiottelua Minnesota Wildia vastaan. Vuonna 2009 Richter palkittiin työstään Yhdysvaltain jääkiekon hyväksi Lester Patrick Trophyilla.
Pelaajauransa jälkeen Richter pääsi Yalen yliopistoon opiskelemaan Eli Whitneyn opiskelijaohjelman kautta. Hänen pääaineensa oli ”etiikka, politiikka ja taloustiede”. Richter suostui auttamaan Yalen jääkiekkojoukkuetta apulaisvalmentajana. Hän oli joukkueen mukana kerran viikossa. Richter valmensi joukkuetta vuoteen 2008 asti. Valmistumisensa jälkeen hän oli perustamassa Environmental Capital Partnersia, joka tarjoaa pääomaa yrityksille, jotka yrittävät vaikuttaa maailman vihreyteen.
Pelityyli

Richteriä pidettiin muihin jääkiekkomaalivahteihin verrattuna hieman pienikokoisena, mutta nopearefleksisenä.
Palkinnot ja saavutukset

| --- | --- |
 WCHA: vuoden tulokas (1986)  WCHA: kakkostähdistökentällinen (1987)  Maailmancup: tähdistökentällinen (1996)  Maailmancup: turnauksen arvokkain pelaaja (1996)  NHL: kolme tähdistöottelua (1992, 1994, 2000) :  NHL: tähdistöottelun arvokkain pelaaja (1994)  NHL: Bob Johnson Award (1996)  Olympialaiset 2002: tähdistökentällinen  All-time USA Hockey Team (1997)  Valittiin U.S. Hockey Hall of Fameen (2008)
Palkinnot ja saavutukset > Ennätykset

NY Rangersin seuraennätykset:
Eniten otteluita runkosarjassa (666)
Eniten runkosarjavoittoja (301)
Eniten runkosarjassa pelattuja minuutteja (38 185)
Eniten voittoja pudotuspeleissä (41)
Eniten nollapelejä pudotuspeleissä (9)
Eniten pelattuja otteluita runkosarjassa yhdellä kaudella (71, 1997–1998)
Eniten voittoja runkosarjassa yhdellä kaudella (42, 1993–1994)
Eniten voittoja koko kaudella yhdellä kaudella (58, 1993–1994)
Eniten syöttöpisteitä maalivahdilta yhdellä kaudella (5, 1992–1993)1
Paras torjuntaprosentti (91,7 % 1996–1997)
Eniten torjuntoja ottelussa (59, 31.1.1991)
Eniten syöttöpisteitä ottelussa maalivahdilta (2, 23.2.1990 ja 29.10.1992)1
Eniten voittoja pudotuspeleissä yhdellä kaudella (16, 1993–1994)
Eniten peliminuutteja pudotuspeleissä yhdellä kaudella (1 477, 1993–1994)
Eniten nollapelejä pudotuspeleissä yhdellä kaudella (4, 1993–1994)1
1 Ennätys on jaettu yhden tai useamman pelaajan kanssa
Rikos auringon alla

| Rikos auringon alla> Evil Under the Sun |
| --- | --- |

Ohjaaja:  Guy Hamilton
Käsikirjoittaja:  Anthony Shaffer
Perustuu:  Agatha Christien romaaniin Varjossa auringon alla
Tuottaja:   John Brabourne  Richard B. Goodwin 
Säveltäjä:  Cole Porter
Kuvaaja:  Christopher G. Challis
Leikkaaja:  Richard Marden
Pukusuunnittelija:  Anthony Powell
Lavastaja:   Alan Cassie  Elliot Scott 
Pääosat:   Peter Ustinov  Jane Birkin  Colin Blakely 
Valmistustiedot
Valmistusmaa:  Yhdistynyt kuningaskunta
Tuotantoyhtiö:  EMI Films
Levittäjä:  Columbia Pictures Netflix
Ensi-ilta:  Suomi: 12. maaliskuuta 1982
Kesto:  117 min.
Alkuperäiskieli:  englanti
Aiheesta muualla
IMDb 
Elonet
AllMovie
Infobox OKNimi-testi OK: 
Rikos auringon alla (Evil Under the Sun) on vuonna 1982 ensi-iltansa saanut Guy Hamiltonin ohjaama salapoliisielokuva, joka perustuu Agatha Christien romaaniin Varjossa auringon alla. Kirjan tapahtumat sijoittuvat vieläkin olemassa olevaan art deco -tyyliseen hotelliin, joka sijaitsee saarella Kentin eteläpuolella. Elokuva on kuitenkin kuvattu Mallorcalla. Sieltä ei löytynyt halutunlaista hotellia, joten sopivalle saarelle rakennettiin kulissijulkisivu ja hotellin sisällä tapahtuvat kohtaukset kuvattiin saaren keskellä sijaitsevassa kartanossa.
Näyttelijät

| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
|   Peter Ustinov   | … |   Hercule Poirot   |
|   Colin Blakely   | … |   Sir Horace Blatt   |
|   Jane Birkin   | … |   Christine Redfern   |
|   Nicholas Clay   | … |   Patrick Redfern   |
|   Maggie Smith   | … |   Daphne Castle   |
|   Roddy McDowall   | … |   Rex Brewster   |
|   Sylvia Miles   | … |   Myra Gardener   |
|   James Mason   | … |   Odell Gardener   |
|   Denis Quilley   | … |   Kenneth Marshall   |
|   Diana Rigg   | … |   Arlena Marshall   |
|   Emily Hone   | … |   Linda Marshall   |
Arvioita

Video-oppaassa vuodelta 1994 Asko Alanen luonnehtii elokuvaa pintapuolisesti tyylikkääksi ”ompeluseuraelokuvaksi”, joka hänestä kuitenkin sekoittaa Christien dekkarin mutkikkaan juonen täysin epäuskottavaksi. Hän antaa elokuvalle kaksi tähteä viidestä, mikä vastaa sanallista arviota ”keskinkertainen”.
Aiheesta muualla

Rikos auringon alla Internet Movie Databasessa (englanniksi)
Rikos auringon alla Elonet.
Rikhard

| Rikhard, Rikard |
| --- | --- |
Nimipäivä:   
– suomenkielinen:  Rikhard: 7. helmikuuta
– ruotsinkielinen:  Rikard: 7. helmikuuta
– ortodoksinen:  –
Muunnelmia:  Riku, Rikard
Vastineita eri kielissä:  Ricardo, Reichard, Richard
Nimen alkuperä:  Richeard
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Rikhard on miehen etunimi. Rikhard-nimestä on myös vakiintunut suomen almanakkaan nimi Riku. Rikhardin nimipäivää vietetään 7. helmikuuta, anglosaksisen kuninkaan Rikhard Pyhiinvaeltajan (engl. Richard the Pilgrim) muistopäivänä. Suomen­ruotsalaisessa kalenterissa nimi esiintyy samalla päivällä muodossa Rikard. Suomessa nimi Rikhard on annettu 1900-luvun alusta vuoden 2019 loppuun mennessä annettu 7581 ja Rikard 448 henkilölle.
Englannin kuninkaista, joiden alkuperäinen nimi on ollut Richard, käytetään suomen kielessä nimimuotoa Rikhard.
Alkuperä

Nimen juuret juontavat luultavasti muinaisenglannin nimestä Richeard, jonka alkuosa rice tarkoittaa "hallita", ja loppuosa hard tarkoittaa "kovaa". Rikhard tarkoittaa siis kovaa hallitsijaa.
Tunnettuja Rikhardeja ja Rikardeja > Englannin kuninkaita

Rikhard I Leijonamieli (engl. Richard the Lionheart), hallitsi 1189–1199
Rikhard II, hallitsi 1377–1399
Rikhard III, hallitsi 1483–1485
Tunnettuja Rikhardeja ja Rikardeja > Muita

Rikhard Cornwallilainen, Englannin kuningas Juhana Maattoman poika, Saksan nimellinen hallitsija 1256–1272
Rikhard Pyhiinvaeltaja, saksien kuningas 700-luvulla, pyhimys
Rikard Grönborg, ruotsalainen jääkiekkoilija ja valmentaja
Rikard Lindroos, suomalainen jalkapalloilija
Rikhard Lumberg, suomalainen nyrkkeilijä
Rikhard Mäkinen, suomalainen säveltäjä, kanttori-urkuri ja musiikinopettaja
Rikard Nordraak, norjalainen säveltäjä
Rikard Nordstrøm, tanskalainen voimistelija
Rikard Norling, ruotsalainen jalkapallovalmentaja
Rikhard Plantagenet, englantilainen York-suvun prinssi 1400-luvulla
Rikhard Rautalin (myös (Richard), suomalainen kuvanveistäjä ja taidemaalari
Rikhard Ruth, suomalainen toimittaja, salapoliisi- ja tieteiskirjailija
Rikhard Sotamaa, suomalainen lääkäri ja lääkintöneuvos, Urho Kekkosen henkilääkäri
Rikhard Vilkman, suomalainen jääkäriluutnantti
Kuvitteellisia Rikhardeja

Rikhard Ankanmieli, Roope Ankan esi-isä Carl Barksin sarjakuvassa Vanhan linnan salaisuus
Ristajoen valuma-alue

Ristajoen valuma-alue (vesistöaluetunnus 35.65) on Keuruun reitin valuma-alueessa sijaitseva toisen jakovaiheen valuma-alue, jonka pinta-ala on 148,66 neliökilometriä. Alueen järvisyys on 5,91 %. 
Vesistön valuma-alueen alarajana on Ukonselkä, jossa reitin vedet tulevat seuraavaksi Keurusselän alueelle (35.62).
Kolmannen jakovaiheen alueita ovat seuraavat kuusi aluetta tai valuma-aluetta :
Huumonsalmin alue (35.651)
Ristajoen yläosan alue (35.652)
Petäisjärven alue (35.653)
Kaijanjoen valuma-alue (35.654)
Hylkysenpuron valuma-alue (35.655)
Poikkeleenpuron valuma-alue (35.656)
Paul Ricœur

| Paul Ricœur |
| --- | --- |
 Attilio Danese ja Paul Ricoeur.
Henkilötiedot
Syntynyt: 27. helmikuuta 1913 Valence, Ranska
Kuollut: 20. toukokuuta 2005 (92 vuotta) Chatenay Malabry, Ranska
Kansalaisuus:  ranskalainen
Arvonimi: professori
Koulutus ja ura
Oppilaat:  Marguerite Léna
Tutkimusalue:  filosofia
Aiheesta muualla
www.ricoeursociety.org
Paul Ricœur (27. helmikuuta 1913 Valence, Ranska – 20. toukokuuta 2005 Chatenay Malabry) oli ranskalainen filosofi.
Elämä

Paul Ricœurin isä kuoli ensimmäisessä maailmansodassa, ja menetettyään myös äitinsä Ricœur eli lapsuutensa isovanhempiensa ja tätinsä hoivissa Rennesissä. Ricœurin suku kuului Ranskan protestanttiseen vähemmistöön. Opiskellessaan filosofiaa 1930-luvulla Sorbonnessa hänen opettajanaan oli muun muassa Gabriel Marcel. Vuonna 1935 Ricœur  avioitui Simone Lejasin kanssa. Sotavuodet 1940–1945 kuluivat sotavankeudessa Pommerissa. Tänä aikana Ricœur käänsi Edmund Husserlin tuotantoa ranskaksi ja perehtyi ystävänsä Mikel Dufrennen kanssa Karl Jaspersin ja Karl Barthin ajatteluun. Ricœurin ensimmäinen merkittävä akateeminen asema oli Strasbourgin yliopiston filosofian historian professuuri vuosina 1948–1956. Vuonna 1956 hän siirtyi Pariisiin, filosofian professoriksi Sorbonneen. 1966–1968 hän opetti Pariisin lähellä vastaperustetussa Nanterren yliopistossa, josta tuli vuoden 1968 opiskelija-aktivismin keskuspaikka. Sittemmin hän työskenteli myös Belgiassa Louvainin yliopistossa sekä Yhdysvalloissa Chicagon yliopistossa.
Filosofia

Ricœurin monipuolista tuotantoa voi jaotella usealla tavalla. Keskeinen muutos tapahtui 1960-luvun alussa, jolloin Ricœur kiinnostui hermeneutiikasta ja irtaantui osittain aikaisemmasta fenomenologisesta suuntautumisestaan. Ricœur alkoi julkaista tutkimuksia symbolin teoriasta ja Sigmund Freudin psykoanalyysista sekä selvitteli välejään strukturalistien kanssa. Myöhemmin 1970- ja 1980-luvulla hän julkaisi artikkelikokoelmia sekä metaforatutkimuksen La métaphore vive ja laajan kolmiosaisen teossarjan Temps et récit, joka käsitteli narratiivisuutta ja aikaa.lähde?
Temps et récit -teossarjasta alkanut projekti jatkui narratiivista itseyttä ja etiikkaa tutkivalla teoksella Soi-même comme un autre (1990). Tämän jälkeen Ricœur palasi Temps et récit’ssä käsittelemiinsä ajallisuuden ja historiallisuuden kysymyksiin ja lisäsi niihin muistin ja unohduksen tematiikkaa teoksessa La Mémoire, l’histoire, l’oubli (2000). Teoreettisen pohdinnan lisäksi teoksessa kartoitetaan muistamisen ja unohtamisen yhteiskunnallista ulottuvuutta. Ricœurin tuotantoon kuuluu myös kaksi oikeusfilosofista artikkelikokoelmaa Le Juste 1 (1995) ja Le Juste 2 (2001) sekä yhteiskuntafilosofinen L’idéologie et l’utopie (1986). Lisäksi Ricœurin artikkeleita on julkaistu uudelleen 1990-luvulla kokoelmissa Lectures 1–3. lähde?
Puolustaessaan epistemologian ja ontologian vastavuoroista suhdetta Ricœur esitti, että filosofilla tulisi olla pätevyys ainakin yhdessä erityistieteessä. Ricœurin omalla kohdalla tämä toteutui niin, että hän julkaisi filosofisen tuotantonsa ohessa useita tutkimuksia protestanttisen teologian ja teologisen hermeneutiikan alalta. Ranskan ulkopuolella hän tuli monissa maissa tunnetuksi aluksi tätä kautta. Ricœurin itsensä mukaan hänen teologinen tuotantonsa on pidettävä erillään hänen filosofisesta tuotannostaan, jossa hän ei hyväksy tai ota annettuna absoluutin käsitettä.lähde?
Hänen viimeiseksi teoksekseen jäi kuolemaa käsittelevä Vivant jusque'a la mort, joka julkaistiin hänen kuolemansa jälkeen vuonna 2007.
Teoksia

Karl Jaspers et la philosophie de l'existence (yhdessä Mikel Dufrennen kanssa) (1947)
Gabriel Marcel et Karl Jaspers. Philosophie du mystère et philosophie du paradoxe (1948)
Philosophie de la volonté. Tome I: Le volontaire et l'involontaire (1950)
Histoire et vérité (1955)
Philosophie de la volonté. Tome II: Finitude et culpabilité (1960)
De l'interprétation. Essai sur Freud (1965)
Entretiens avec Gabriel Marcel (1968)
Le conflit des interprétations. Essais d'herméneutique I (1969)
MacIntyre, Alasdair & Ricoeur, Paul: The religious significance of atheism.  (Bampton lectures in America no. 18. New edition 1986)  New York:  Columbia University Press, 1969, 1986.  ISBN 0-231-03139-4  (englanniksi)
La métaphore vive (1975)
Les cultures des temps (1975)
Temps et récit. Tome I: L'intrigue et le récit historique (1983)
Temps et récit. Tome II: La configuration dans le récit de fiction (1984)
Temps et récit. Tome III: Le temps raconté (1985)
Du texte à l'action. Essais d'herméneutique II (1986)
A l'école de la phénoménologie 1986)
Le mal. Un défi à la philosophie et à la théologie (1986)
Soi-même comme un autre (1990)
Réflexion faite. Autobiographie intellectuelle (1995)
Le juste, I (1995)
L'idéologie et l'utopie (1997)
Amour et justice (1997)
Ce qui nous fait penser (yhdessä Jean-Pierre Changeux'n kanssa) (1998)
La mémoire, l'histoire, l'oubli (2000)
L'herméneutique biblique (2000)
Le juste, II (2001)
La lutte pour la reconnaissance et l'économie du don (2002)
Parcours de la reconnaissance. Trois études (2004)
Sur la traduction (2004).
Vivant jusque'a la mort. Suivi de Fragments (2007)
Suomennettuja kirjoituksia

Ricœur, Paul: Tulkinnan teoria: Diskurssi ja merkityksen lisä.  ((Interpretation theory: Discourse and the surplus of meaning, 1976.) Suomentanut Heikki Kujansivu. Paradeigma-sarja. Tutkijaliiton julkaisu 98)  Helsinki:  Tutkijaliitto, 2000.  ISBN 952-5169-16-2
”Eksistenssi ja hermeneutiikka”. Suomentanut Jarkko Tontti. Teoksessa Tontti, Jarkko (toim.): Tulkinnasta toiseen: Esseitä hermeneutiikasta.  Tampere:  Vastapaino, 2005.  ISBN 951-768-152-6
”Mimesis, viittaus ja uudelleenhahmottuminen”. Suomentanut Antti Kauppinen. Teoksessa Tontti, Jarkko (toim.): Tulkinnasta toiseen: Esseitä hermeneutiikasta.  Tampere:  Vastapaino, 2005.  ISBN 951-768-152-6
”Arvostelemisesta tekona”. Suomentanut Jarkko S. Tuusvuori. niin & näin 2/2005.
Kirjallisuutta

Andris Breitling:  Möglichkeitsdichtung - Wirklichkeitssinn. Paul Ricoeurs hermeneutisches Denken der Geschichte. Fink 2007.
François Dosse: Paul Ricoeur, le sens d'une vie. La Découverte 1997.
Richard Kearney: On Paul Ricœur: The Owl of Minerva. Ashgate 2004.
Lyyra, Pessi: Itseymmärrys Paul Ricœurin tekstin hermeneutiikassa.  (Perustuu Jyväskylän yliopiston yhteiskuntatieteiden ja filosofian laitoksella 2002 hyväksyttyyn filosofian pro gradu -työhön. Jyväskylän yliopiston ylioppilaskunnan julkaisusarja 68)  Jyväskylä:  Kampus kustannus, 2003.  ISBN 951-9113-68-1
Jens Mattern: Ricoeur zur Einführung. Junius 1996.
Johann Michel: Paul Ricœur. Une philosophie de l'agir humain. Cerf 2006.
Karl Simms: Paul Ricœur. Routledge Critical Thinkers. Routledge Press 2002.
Tontti, Jarkko (toim.): Tulkinnasta toiseen: Esseitä hermeneutiikasta.  Tampere:  Vastapaino, 2005.  ISBN 951-768-152-6
Martinho Soeres:Histoire et vérité chez Paul Ricoeur et Thucydide mimesis et energeia. Études Ricœuriennes /  Ricoeur Studies. vol 8, No 1, 2017, s. 9 - 141.
Aiheesta muualla

Fonds Ricœur (ranskaksi)(englanniksi)
Bengt Kristensson Uggla: Det är mänskligt att tolka. Svenska Dagbladet 25.5.2005
Stanford Encyclopedia of Philosophy: Paul Ricoeur (englanniksi)
Internet Encyclopedia of Philosophy: Paul Ricoeur (englanniksi)
Irish Theological Association: Paul Ricoeur (Arkistoitu – Internet Archive) (englanniksi)
Nykyaikaiset filosofit
| --- | --- |
Analyyttiset filosofit:   William Alston  Simon Blackburn  Ned Block  J. Budziszewski  David Chalmers  Patricia Churchland  Paul Churchland  Donald Davidson  Daniel Dennett  Jerry Fodor  Susan Haack  Jaakko Hintikka  Jaegwon Kim  Saul Kripke  Thomas Kuhn  Bryan Magee  Ruth Barcan Marcus  Colin McGinn  Bradley Monton  Thomas Nagel  Robert Nozick  Martha Nussbaum  Alvin Plantinga  Karl Popper  Hilary Putnam  W. V. Quine  John Rawls  Richard Rorty  Roger Scruton  John Searle  Peter Singer  David Stove  Eleonore Stump  Charles Taylor  Nicholas Wolterstorff  Georg Henrik von Wright 
Mannermaiset filosofit:   Louis Althusser  Giorgio Agamben  Roland Barthes  Jean Baudrillard  Isaiah Berlin  Maurice Blanchot  Pierre Bourdieu  Hélène Cixous  Guy Debord  Gilles Deleuze  Jacques Derrida  Herman Dooyeweerd  Michel Foucault  Hans-Georg Gadamer  Jürgen Habermas  Werner Hamacher  Luce Irigaray  Julia Kristeva  Henri Lefebvre  Claude Lévi-Strauss  Emmanuel Lévinas  Jean-François Lyotard  Paul de Man  Jean-Luc Nancy  Antonio Negri  Paul Ricoeur  Michel Serres  Paul Virilio  Slavoj Žižek 
| Auktoriteettitunnisteet  |
| --- | --- |
Kansainväliset:  FAST  ISNI  VIAF  WorldCat 
Kansalliset:  Norja  Chile  Espanja  Ranska  BnF data  Argentiina  Katalonia  Saksa  Italia  Israel  Belgia  Yhdysvallat  Ruotsi  Latvia  Japani  Tšekki  Australia  Kreikka  Korea  Kroatia  Alankomaat  Puola  Portugali  Vatikaani 
Tieteilijät:  CiNii 
Taiteenala:  ULAN 
Henkilöt:  Deutsche Biographie  DDB  Trove 
Muut:  Europeana  SNAC  IdRef
Riisto

Työvoiman riisto. Kapitalisteja esittävien hahmojen takeissa lukee "alhaiset palkat" ja "korkeat elinkustannukset". Pilakuva Belgian kommunistisen puolueen lehdessä Roode Vaan (Punalippu) vuonna 1925.
Muodot
Rasismi
Rasismi Suomessa
Rotusyrjintä
Afrofobia
Seksismi
Ikäsyrjintä (lapset, teinit)
Uskonnollinen syrjintä
Koulukiusaaminen
Työsyrjintä
Elitismi
Homofobia
Ksenofobia
Luokkasyrjintä
Miesviha
Naisviha
Nepotismi
Oikofobia
Sanismi
Transfobia
Vammaisten syrjintä
Audismi
Ableismi
Riisto
Uskontoryhmiä kohtaan
Muslimit
Juutalaiset
Kristityt
Uskonnottomat
Ilmeneminen
Apartheid
Etninen puhdistus
Holokausti
Kansanmurha
Lynkkaus
Orjuus
Vaino
Kiihotus
Valkoinen ylivalta
Rikos ihmisyyttä vastaan
Musta ylivalta
Pakkosiirto
Vihapuhe
Viharikos
Aiheeseen liittyvää
Ennakkoluulo
Moniarvoisuus
Monikulttuurisuus
Positiivinen syrjintä
Suvaitsevaisuus
Yhdenvertaisuus
Tasa-arvo
Poliittinen korrektius
Distributiivinen oikeudenmukaisuus
näytä
keskustele
Osa artikkelisarjaa
Riisto tarkoittaa sanakirjamääritelmän mukaan oikeudetonta hyväksikäyttöä tai lyhytnäköistä ja häikäilemätöntä hyödyntämistä. Marxilaisuudessa se tarkoittaa omistavan luokan toimintaa, missä häikäilemättömästi käytetään hyväksi työläisten työtä. Tällöin kyse on työpanosten kiskonnasta, jossa kiristys pohjautuu työttömyyden uhkaan. Marxilainen näkemys työvoiman riistämisestä perustuu Karl Marxin työnarvoteoriaan.
Riisto Marxin teorioissa

Riiston käsite esiintyy usein jo Karl Marxin ja Friedrich Engelsin varhaistyössä eli Kommunistisessa manifestissa vuonna 1848, mutta ilman tarkempaa määrittelyä. Käsite viittasi väljästi sortamiseen ja hyväksikäyttöön, missä työläiselle maksettiin liian vähän hänen työstään:
Riisto Marxin teorioissa > Työnarvoteoria klassisessa taloustieteessä

Vuonna 1867 ilmestyneessä Pääoman ensimmäisessä osassa Marx antoi kapitalistiselle riistolle täsmällisen määritelmän, joka perustui työnarvoteoriaan. David Ricardolta ja Adam Smithiltä saadun teorian mukaan tuotteen arvon määrää sen valmistamiseen tarvitun työn määrä, Marxin täsmennyksen mukaan "yhteiskunnallisesti välttämätön" työ.
Klassisen taloustieteen työnarvoteorian mukaan yksinkertaiset tavarantuottajat vaihtoivat työnsä tuloksia niiden tekemiseen käytetyn työajan suhteessa. Marx kirjoitti vuonna 1859, että Adam Smith oli määritellyt tavaran arvon sen sisältämän työajan perusteella, mutta rajoittanut ilmiön vain menneisyyteen, missä ihmiset olivat yksinkertaisia tavarantuottajia ja -vaihtajia. David Ricardo sen sijaan laajensi työnarvoteorian myös sellaiseen teollisuuteen, missä vallitsi rajoittamaton kilpailu. Edelleen Jean Charles Léonard de Sismondi pelkisti arvonsuuruuden "välttämättömäksi" työajaksi. Marx hyväksyi tämän Sismondin tarkennuksen.