Aleksanterin palatsi
Palatsi vuosina 1800-1905

Keisari Nikolai I vieraili usein Aleksanterin palatsissa perheensä ja sukulaistensa kanssa alkukesästä ja alkusyksystä. Hänen aikanaan palatsiin tehtiin vuosina 1830-1855 muutostöitä, mm. rakennettiin Kukkulasali, jossa oli iso lasten liukumäki. Nikolain leski keisarinna Aleksandra Fjodorovna kuoli palatsissa vuonna 1860. Nikolai I:n pojanpoika suuriruhtinas Aleksandr Aleksandrovitš (tuleva Aleksanteri III) käytti suuriruhtinatar Maria Fjodorovnan kanssa Aleksanterin palatsia asuinpaikkanaan vuoteen 1881 asti. Heidän asuinhuoneistonsa sijaitsivat palatsin oikeassa siivessä, jossa heidän esikoisensa Nikolai syntyi vuonna 1868. Palatsin vasemman siiven ensimmäisen kerroksen tilat oli alun perin tarkoitettu keisarilliselle seurueelle. 1800-luvulla niitä käytettiin varahuoneina keisarillisen perheen tilapäiseen oleskeluun. Suuriruhtinas Konstantin Nikolajevitš ja suuriruhtinatar Aleksandra Iosifovna asuivat usein niissä ja vuonna 1870 Edinburghin herttua prinssi Alfred ja suuriruhtinatar Maria Aleksandrovna yöpyivät niissä.
Keisari Nikolai II noustua valtaistuimelle Aleksanterin palatsia alettiin rakentaa uudelleen. Vuosien 1896-1898 uudistustyöt muuttivat täysin keisarilliselle seurueelle tarkoitetun siipirakennuksen: sen tilalle tulivat jugendtyyliset keisari Nikolai II:n ja keisarinna Aleksandra Fjodorovnan yksityisasunnot. Vasemmassa enfiladissa eli huonerivistössä olivat makuuhuone, keisarinnan Sinipunainen eli Liila salonki (liila oli keisarinnan lempiväri ja sireenit (engl. Lilacs hänen lempikukkiaan) ja keisarinnan Ruusupuu (Palisanteri) salonki; oikealla olivat ruokasali, Nikolai II:n vastaanottohuone, keisarin työhuone, keisarin pukeutumishuone sekä toimistotilat. Hovi oli kauhistunut ja aristokratian mielipiteen mukaan jugendtyyli oli liian keskiluokkaisen porvarillista keisariperheelle.
Vuonna 1903 purettiin Giacomo Quarenghin suunnittelema konserttisali, joka oli ollut koko vasemman siipirakennuksen levyinen. Arkkitehti Silvio Danini (1867-1942) tarjosi useita vaihtoehtoja rakennuksen mukauttamiseksi keisarillisen perheen asuin- ja vastaanottohuoneiksi. Yhdessä vuoden 1901 hankkeessa hän tarjosi konserttisalin säilyttämistä, mutta F. Meltzerin yrityksen arkkitehti R. F. Meltzerin ja sisustusarkkitehti F. F. Meltzerin tekemien suunnitelmien mukaan vuosina 1903-1906 tehdyssä rakennustyössä konserttisali purettiin, ja sen tilalle Aleksanterin palatsin vasemman siiven ensimmäiseen kerrokseen ilmestyivät keisarinna Aleksandra Fjodorovnan Vaahterapuinen salonki ja keisari Nikolai II:n uusi työhuone ja toisessa kerroksessa lasten huoneissa keisarin ja keisarinnan henkilökohtaisia ​​asuntoja erottava käytävä laajennettiin Kulmasalonkiin. Myös avoimen sisäpihan oikean puolen alle rakennettiin kellari ja pylväikköön puhkaistiin ikkunat sen valaisemiseksi.
Yksi Nikolai II:n puolen mielenkiintoisimmista sisätiloista oli Maurilainen kylpyhuone. Huoneen toinen nimi johtui maurilaistyylisestä itämaisesta sisustuksesta. Harjakattoinen väliseinä, joka erotti huoneen käytäväosan korotetusta alueesta, jossa uima-allas sijaitsi ja jonne johtivat portaat. Kukkakoristeiset seinäpaneelit ja katto tehtiin vaaleaksi petsatusta vaahterasta. Seinäpaneelien yläpuolelle oli pingotettu katoksi matto. Takka oli tehty geometrisillä kuvioilla koristetuista laatoista. Kaakeloitu uima-allas, jonka oli suunnitellut rakennusinsinööri K. N. Rochefort, veti 7 000 ämpäriä vettä (n. 70 m³, altaan koko on voinut olla noin 6 x 6 x 2 m). Uusitun kylpyhuoneen altaan koko on noin 2 x 3 m). Altaan ja ullakolla sijaitsevan vesisäiliön rakennustyöt suoritti työselosteen mukaan Pietarin metallitehdas.
Vuoden 1905 vallankumouksen ja Talvipalatsin lähellä tapahtuneen verisunnuntain jälkeen, Aleksanterin palatsista tuli siellä syntyneen keisari Nikolai II:n perheen pääasiallinen asunto. Tässä palatsissa kuluivat viimeisen Venäjän keisarin hallituskauden ja hänen perheensä elämän viimeiset 12 vuotta. Tässä palatsissa perhe oli pidätettynä helmikuun 1917 vallankumouksen jälkeen. Aamulla 1. elokuuta (J: 14. elokuuta) 1917 palatsin Puoliympyräsalista Romanovien kuninkaallinen perhe lähetettiin Aleksandrovskajan asemalle karkotukseen Tobolskiin, josta heidät siirrettiin Jekaterinburgiin, missä heidät ammuttiin kesällä 1918.