stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Minato (Tokio)
Aluejako

Minaton erillisalueella on 30 kaupunginosaa, jotka jakautuvat yhteensä 117 osa-alueeseen (jap. 町丁, chōchō). Yhteen kaupunginosaan kuuluu yhdestä yhdeksään osa-aluetta.
Akasaka
Atago
Azabu-Mamianachō
Azabu-Nagasakachō
Azabu-jūban
Azabudai
Daiba
Hamamatsuchō
Higashi-Azabu
Higashi-Shinbashi
Kaigan
Kita-Aoyama
Kōnan
Minami-Aoyama
Minami-Azabu
Mita
Moto-Akasaka
Moto-Azabu
Nishi-Azabu
Nishi-Shinbashi
Roppongi
Shiba
Shiba-Daimon
Shiba-kōen
Shibaura
Shinbashi
Shirokane
Shirokanedai
Takanawa
Toranomon
Kaupunkikuva ja nähtävyydet

”Minato” merkitsee satamaa. Minaton alueella sijaitsee useita kymmeniä suurlähetystöjä ja useiden merkittävien yhtiöiden pääkonttoreita. Näihin kuuluvat muun muassa Animax, Dentsu, Fuji Xerox, Mitsubishi Motors, NEC, Nippon Television, Sony ja Toshiba. Alueella on myös useita yliopistoja, kuten Keiō-yliopisto ja Tokion yliopiston laitoksia. Lisäksi Tokion keskeinen maamerkki Tokyo Tower sijaitsee Minaton alueella.
Akasaka – suuri asuin- ja liikealue Minaton pohjoisosassa.
Aoyama – Aoyaman hautausmaa kuuluu Tokion suurimpiin.
Atagon pyhäkkö – Atagon kukkula on 26 metrin korkuisena Tokion erillisalueiden korkein kohta.
Azabu – yksi Tokion varakkaimmista asuinalueista.
Hamamatsuchō – Hamamatsuchōn asema on Tokion monorailin pääteasema.
Odaiba – yksi Tokion suosituimmista viihdealueista keinotekoisella saarella, joka on yhdistetty mantereeseen Rainbow Bridgen yli kulkevalla Yurikamome-linjalla.
Roppongi – Tokion parhaiten tunnettu yöelämän alue, jossa sijaitsee myös Roppongi Hills -kompleksi.
Shiban puisto – puistossa sijaitsee Zōjō-jin temppeli; Tokyo Tower on korttelin päässä.
Shinbashi – Shinbashin rautatieasema on Japanin ensimmäisen rautatielinjan pohjoinen pääteasema.
Takanawa – Sengaku-jin temppeli ja Shinagawan rautatieasema, yksi Tokion suurimmista rautatieasemista sijaitsevat täällä. Vaikka Shinagawan asema assosioituu nimensä puolesta Shinagawan erillisalueeseen, se sijaitsee todellisuudessa Minatossa.
Toranomon – täällä sijiatsevat TV Tokyon studiot.
Tsuki no Misaki – ympäristöänsä korkeammalla oleva tasanko.
Kuvia

Zōjō-ji ja Tokyo Tower
Roppongi Hills ja Tokyo Midtown
Rainbow Bridge kuvattuna Odaibasta
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Minato Wikimedia Commonsissa
Erillisalueen internetsivut (japaniksi)
| n k Minaton erillisalue |
| --- | --- | --- |
| Akasakan alue |  Akasaka  Kita-Aoyama  Minami-Aoyama  Moto-Akasaka  |  |
| Azabun alue |  Azabu-Jūban  Azabu-Mamianachō  Azabu-Nagasakachō  Azabudai  Higashi-Azabu  Minami-Azabu  Moto-Azabu  Nishi-Azabu  Roppongi  |  |
| Shiban alue |  Atago  Hamamatsuchō  Higashi-Shinbashi  Kaigan (1-chōme)  Mita (1–3-chōme)  Nishi-Shinbashi  Shiba  Shiba-Daimon  Shiba-kōen  Shinbashi  Toranomon  |  |
| Shibauran–Kōnanin alue |  Daiba  Kaigan (2–3-chōme)  Kōnan  Shibaura  |  |
| Takanawan alue |  Mita (4–5-chōme)  Shirokane  Shirokanedai  Takanawa  |  |
| Muita alueita |  Aoyama  Odaiba  Shiodome  |  |
| n k Tokion metropoli |
| --- | --- | --- |
| Erillisalueet |  Adachi  Arakawa  Bunkyō  Chiyoda  Chūō  Edogawa  Itabashi  Katsushika  Kita  Kōtō  Meguro  Minato  Nakano  Nerima  Ōta  Setagaya  Shibuya  Shinagawa  Shinjuku  Suginami  Sumida  Taitō  Toshima  |  |
| Kaupungit |  Akiruno  Akishima  Chōfu  Fuchū  Fussa  Hachiōji  Hamura  Higashi-Kurume  Higashi-Murayama  Higashi-Yamato  Hino  Inagi  Kiyose  Kodaira  Koganei  Kokubunji  Komae  Kunitachi  Machida  Mitaka  Musashi-Murayama  Musashino  Nishi-Tōkyō  Ōme  Tachikawa  Tama  |  |
| Nishi-Taman piirikunta |  Hinode  Hinohara  Mizuho  Okutama  |  |
| Tokion saaret |  Aogashima  Hachijō  Kōzushima  Mikurajima  Miyake  Ogasawara  Ōshima  Niijima  Toshima  |  |
1807

| --- | --- |
Vuosisadat: 1600-luku · 1700-luku · 1800-luku · 1900-luku · 2000-luku
Vuosikymmenet: 1790-luku · 1800-luku · 1810-luku · 1820-luku · 1830-luku · 1840-luku 1850-luku · 1860-luku · 1870-luku · 1880-luku · 1890-luku · 1900-luku
Vuodet: 1790 · 1791 · 1792 · 1793 · 1794 · 1795 · 1796 · 1797 · 1798 · 1799 1800 · 1801 · 1802 · 1803 · 1804 · 1805 · 1806 · 1807 · 1808 · 1809 1810 · 1811 · 1812 · 1813 · 1814 · 1815 · 1816 · 1817 · 1818 · 1819 1820 · 1821 · 1822 · 1823 · 1824 · 1825 · 1826 · 1827 · 1828 · 1829 1830 · 1831 · 1832 · 1833 · 1834 · 1835 · 1836 · 1837 · 1838 · 1839 1840 · 1841 · 1842 · 1843 · 1844 · 1845 · 1846 · 1847 · 1848 · 1849 1850 · 1851 · 1852 · 1853 · 1854 · 1855 · 1856 · 1857 · 1858 · 1859 1860 · 1861 · 1862 · 1863 · 1864 · 1865 · 1866 · 1867 · 1868 · 1869 1870 · 1871 · 1872 · 1873 · 1874 · 1875 · 1876 · 1877 · 1878 · 1879 1880 · 1881 · 1882 · 1883 · 1884 · 1885 · 1886 · 1887 · 1888 · 1889 1890 · 1891 · 1892 · 1893 · 1894 · 1895 · 1896 · 1897 · 1898 · 1899 1900 · 1901 · 1902 · 1903 · 1904 · 1905 · 1906 · 1907 · 1908 · 1909
Tapahtumia

Isaac de Rivaz rakensi maailman ensimmäisen polttomoottorikäyttöisen auton.
29. maaliskuuta – Heinrich Olbers löysi neljännen koskaan löydetyn asteroidin, Vestan. (Asteroideja pidettiin tuolloin vielä planeettoina).
14. kesäkuuta – Napoleonin sodat: Napoleonin johtama Ranskan armeija voitti Venäjän armeijan Friedlandin taistelussa.
7. heinäkuuta – Napoleonin sodat: Tilsitin rauha Ranskan, Preussin kuningaskunnan ja Venäjän välillä lakkautti neljännen koalition.
21. elokuuta – Kiskon kirkko paloi.
30. marraskuuta – Ranskan joukot valtasivat Lissabonin ja Portugalin kuningashuone pakeni Brasilian Rio de Janeiroon, josta tuli Portugalin väliaikainen pääkaupunki vuoteen 1821 saakka.
Yhdysvallat asetti Euroopan kauppasaartoon (Embargo Act 1807)
Swansea ja Mumbles -rata valmistui Etelä-Walesiin. Se oli maailman ensimmäinen raitiotie.
Syntyneitä > Tuntematon päivämäärä

Pakubuwono VI, Surakartan sulttaani 1823–1830 (k. 1849)
Anders Regnell, ruotsalainen lääkäri, luonnontieteilijä ja lahjoittaja (k. 1884)
Ontrei Vanninen, karjalainen runonlaulaja (k. 1891)
Meguro

| Meguro (目黒区) |
| --- | --- |
 Kirsikankukkia Megurojoella
 lippu:  Symboli
 Meguron sijainti Tokion metropolissa
 Meguro
 Koordinaatit: 35°38′29.4″N, 139°41′53.8″E 
Valtio:  Japani
Alue:  Kantō
Prefektuuri:  Tokio
Pinta-ala:  
 – Kokonaispinta-ala:  14,67 km²
Väkiluku (2017):  275 809
 – Väestötiheys:  18 801 as./km²
Symbolit:  
 – Kukka:  Lespedeza
 – Puu:  Castanopsis
 – Lintu:  Parus minor
Aikavyöhyke:  UTC+9
 
 www.city.meguro.tokyo.jp 
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Meguro (jap. 目黒区, Meguro-ku) on yksi Japanin pääkaupungin Tokion erillisalueista. Se sijaitsee sisämaassa kaupungin eteläosassa Tokion keisarillisen palatsin lounaispuolella ja rajautuu Ōtan, Setagayan, Shibuyan ja Shinagawan erillisalueisiin. Megurossa on 275 809 asukasta (vuonna 2017) ja sen pinta-ala on 14,67 neliökilometriä.
Aluejako

Meguron erillisalueella on 27 kaupunginosaa, jotka jakautuvat yhteensä 88 osa-alueeseen (jap. 町丁, chōchō). Yhteen kaupunginosaan kuuluu kahdesta kuuteen osa-aluetta.
Aobadai
Chūōchō
Gohongi
Haramachi
Higashigaoka
Higashiyama
Himon’ya
Jiyūgaoka
Kakinokizaka
Kami-Meguro
Komaba
Meguro
Meguro-honchō
Midorigaoka
Minami
Mita
Nakachō
Naka-Meguro
Nakane
Ōhashi
Ōokayama
Senzoku
Shimo-Meguro
Tairamachi
Takaban
Yakumo
Yūtenji
Kaupunkikuva ja nähtävyydet

Meguro on pääasiassa asuin- mutta myös diplomaattialuetta, ja erillisalueella onkin 15 suurlähetystöä tai konsulaattia. Alueella sijaitsevat myös Tokion teknillinen yliopisto ja Tokion yliopiston Komaba-kampus.
Kuvia

Gonnosuke-zaka
Meguro Sky Garden
Ryūsen-ji
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Meguro Wikimedia Commonsissa
Erillisalueen internetsivut (japaniksi)
| n k Meguron erillisalue |
| --- | --- | --- |
| Meguron alue |  Aobadai  Gohongi  Higashiyama  Kami-Meguro  Komaba  Meguro  Mita  Nakachō  Naka-Meguro  Ōhashi  Shimo-Meguro  Yūtenji  |  |
| Hibusuman alue |  Chūōchō  Haramachi  Higashigaoka  Himon’ya  Jiyūgaoka  Kakinokizaka  Meguro-honchō  Midorigaoka  Minami  Nakane  Ōokayama  Senzoku  Tairamachi  Takaban  Yakumo  |  |
| n k Tokion metropoli |
| --- | --- | --- |
| Erillisalueet |  Adachi  Arakawa  Bunkyō  Chiyoda  Chūō  Edogawa  Itabashi  Katsushika  Kita  Kōtō  Meguro  Minato  Nakano  Nerima  Ōta  Setagaya  Shibuya  Shinagawa  Shinjuku  Suginami  Sumida  Taitō  Toshima  |  |
| Kaupungit |  Akiruno  Akishima  Chōfu  Fuchū  Fussa  Hachiōji  Hamura  Higashi-Kurume  Higashi-Murayama  Higashi-Yamato  Hino  Inagi  Kiyose  Kodaira  Koganei  Kokubunji  Komae  Kunitachi  Machida  Mitaka  Musashi-Murayama  Musashino  Nishi-Tōkyō  Ōme  Tachikawa  Tama  |  |
| Nishi-Taman piirikunta |  Hinode  Hinohara  Mizuho  Okutama  |  |
| Tokion saaret |  Aogashima  Hachijō  Kōzushima  Mikurajima  Miyake  Ogasawara  Ōshima  Niijima  Toshima  |  |
Elmer Bernstein

Elmer Bernstein vuonna 1981.
Elmer Bernstein (4. huhtikuuta 1922 – 18. elokuuta 2004) oli yhdysvaltalainen säveltäjä. Hän tuli maailmankuuluksi elokuvamusiikistaan, erityisesti seikkailu- ja sotaelokuvista; hänen säveltämiään ovat muiden muassa Kymmenen käskyä (1956), 7 rohkeata miestä (1960) Suuri pakoretki (1963), Hei, me lennetään (1980) ja Hei, taas me lennetään! (1982). Bernstein on säveltänyt myös National Geographic Societyn tv-dokumenteissa käytetyn tunnusmusiikin. Joissain elokuvissaan, kuten Haamujengissä (1984) ja Hiidenpadassa (1985), Bernstein käytti erikoiselta kuulostavaa varhaista elektronista soitinta, Ondes Martenot'ia.
Bernstein syntyi New Yorkissa ja sai varhaista pianonsoiton opetusta muun muassa Henriette Michelsonilta. Aaron Copland ihastui pojan improvisaatiotaitoihin ja esitteli tämän tämän tulevalle opettajalle, Israel Citkowitzille.
Bernstein sävelsi elokuvamusiikkinsa ohella kaksi musikaalia. How Now, Dow Jones sai kantaesityksensä Broadwaylla 1968 ja Merlin 1983. Säveltäjä voitti uransa aikana useita palkintoja, joista tunnetuimpia ovat yksi Oscar-palkinto ja kaksi Golden Globea. Hän kuoli syöpään Kaliforniassa 82-vuotiaana.
Aiheesta muualla

Viralliset sivut (Arkistoitu – Internet Archive) (englanniksi)
Elmer Bernstein Internet Movie Databasessa. (englanniksi)
Kirjallisuutta

Whitmer, Mariana. Elmer Bernstein’s The Magnificent Seven : A Film Score Guide. Rowman & Littlefield , 2017. ISBN 978-1-4422-8179-0.
| Auktoriteettitunnisteet  |
| --- | --- |
Kansainväliset:  FAST  ISNI  VIAF  WorldCat 
Kansalliset:  Norja  Espanja  Ranska  BnF data  Saksa  Israel  Belgia  Yhdysvallat  Latvia  Japani  Tšekki  Alankomaat  Puola 
Tieteilijät:  CiNii 
Taiteenala:  Discography of American Historical Recordings  FID  Grammy Awards  MusicBrainz  Museum of Modern Art  ULAN 
Henkilöt:  Deutsche Biographie  Elonet 
Muut:  Europeana  SNAC  IdRef
Duster Bennett

Anthony "Duster" Bennett (23. syyskuuta 1946 – 26. maaliskuuta 1976) oli  brittiläinen blues-laulaja ja muusikko. Hänen soittimensa olivat huuliharppu ja kitara.
Vuonna 1967 hän sai ensimmäisten joukossa kiinnityksen Blue Horizon -levymerkille, jonka Mike Vernon perusti brittiläisen blues-aallon myötä.
Bennett vaikutti Lontoossa ja sen ympäristössä, ja vuonna  1968 hyvän vastaanoton saaneella esikoisalbumillaan Smiling Like I'm Happy hän esiintyi lähinnä yhden miehen orkesterina soittaen bassorumpua, huuliharppua ja vuosimallia 1952 olevaa Gibson Les Paul Gold Top -kitaraa, jonka hän oli saanut Peter Greeniltä. Albumilla oli kuitenkin mukana myös Bennettin tyttöystävä Stella Sutton ja alkuperäinen Fleetwood Mac kolmella raidalla. Bennett oli suosittu paikallisissa blues-klubeissa aina vuonna 1976 tapahtuneeseen tapaturmaiseen kuolemaansa saakka. Hänen soitto- ja levytyskumppaneitaan olivat muun muassa Top Topham, John McVie, Mick Fleetwood, Jeremy Spencer, Alexis Korner, Pete Wingfield, Peter Frampton, Nicky Hopkins, John Mayall, Chicken Shack, Champion Jack Dupree, B.B. King, The Yardbirds ja Memphis Slim.
Ura ja musiikkityyli

Bennett syntyi Keski-Walesin Powysin Welshpoolissa. 1960-luvun lopulla hän vaikutti Kingston-upon-Thamesin ja Guildfordin taidekoulujen musiikkipiireissä. Hänen ohjelmistoonsa kuului sekä omia sävellyksiä että Jimmy Reedin tyylisiä blues-standardeja. Muiden brittiläisten blues-muusikoiden tapaan hän sai vaikutteita yhdysvaltalaisilta bluesin pioneereilta, kuten Blind Willie Johnson, Sonny Boy Williamson, Sonny Terry, Blind Boy Fuller, Slim Harpo, Juke Boy Bonner ja Magic Sam.
Soittokumppaneina olivat usein Peter Green ja Top Topham. 1960-luvun alkupuolella hän toimi sessiomuusikkona soittaen huuliharppua. Vuosien 1968 ja 1970 välillä hän oli soittolistalla John Peelin radio-ohjelmassa Top Gear, teki kiertueita ja lopulta liittyi John Mayallin Bluesbreakers-yhtyeeseen sekä sen jäsenenä että sooloesiintyjänä, kun Mayall oli kiertueella Yhdysvalloissa vuonna 1970. 1970-luvulla Bennett siirtyi lähemmäs suuren yleisön musiikkimakua.
Hän pääsi parempiin tuotanto-olosuhteisiin Mickie Mostin RAK-levymerkille. Vuonna 1974 julkaistu single Comin' Home / "Pretty Little Thing" (RAK 177) oli erään arvion mukaan jopa vuoden parhaita singlejä. Bennett oli kehittynyt laulajana Rod Stewartin suuntaan ja tämän Bennettin itsensä tekemän hitaan blues-balladin sovitus on huippuluokkaa.kenen mukaan? Sovittaja on Pip Williams ja tuottaja Phil Wainman, joka oli tunnettu Sweetin yhteydestä.
Bennettin musiikki oli country bluesia ja satunnaisesti gospelia, mutta hänen viimeinen albuminsa Fingertips (1975) poikkeaa aikaisemmista levyistä ja siinä on vaikutteita soulista ja funkista. Bennett levytti kolme albumia ja joukon singlejä Blue Horizon -levymerkille. Bright Lights levytettiin konsertissa Gin Mill Clubilla. Bennettin kappaleesta "Jumping at Shadows" tekivät myöhemmin cover-versiot Fleetwood Mac ja vuonna 1992 Gary Moore albumillaan After Hours. Yritykset saada laajempi yleisö Mickie Mostin avustuksella eivät onnistuneet. Vuosiin hänestä ei levyillä kuultu juuri muuta kuin live- ja kotiäänityksiä Indigo-levymerkillä. Viimein vuonna 2005 julkaistiin Complete Blue Horizon Sessions.
Kuolema

Esiinnyttyään Stokessa Memphis Slimin kanssa Bennett oli aamuyöllä 26. maaliskuuta 1976 ajamassa kotiinsa Ford Transit -merkkisellä pakettiautolla Warwickshiressä, kun hän ilmeisesti nukahti rattiin. Tämän seurauksena Transit törmäsi kuorma-autoon ja Bennett sai surmansa. Hän oli kolarin sattuessa vain kahden mailin päässä Tamworthin kodistaan. Hän oli kuollessaan 29-vuotias, ja häneltä jäi vaimo ja kolme lasta.
Duster oli vähän aikaisemmin palannut laajalta kiertuematkalta Australiasta, ja sitä ennen hän oli kiertänyt Yhdysvalloissa Bad Companyn kanssa. Hänen oli tarkoitus mennä Alvin Leen studioon huhtikuussa 1976 viimeistelläkseen uuden albuminsa. Äänityksiä oli jo tehty 18 kuukauden aikana.
Suru-uutisen kuultuaan useat tunnetut artistit olivat lupautuneet hyväntekeväisyyskonserttiin Bennettin perheen hyväksi: Steve Marriott, Jimmy Page, Alvin Lee  ja Alexis Korner.
Levytyksiä

2005 Complete Blue Horizon Sessions (Columbia, kokoelma kolmesta ensimmäisestä albumista sekä varhaisia singlejä)
2000 Shady Little Baby (Rare & Unreleased Recordings Vol 3)  (Indigo Records)
1999 Comin' Home (Rare & Unreleased Recordings Vol 2) (Indigo Records)
1998 I Choose to Sing the Blues (Rare & Unreleased Recordings 1968–71 Vol 1) (Indigo Records)
1975 Fingertips (Toadstool Records)
1970 12dbs (Blue Horizon Records)
1969 Justa Duster (Blue Horizon Records)
1969 Bright Lights (konserttitallenne)
1969 I'm Gonna Wind Up Ending Up Or I'm Gonna End Up Winding Up with You (45rpm single)
1968 Smiling Like I'm Happy (Blue Horizon Records)
Kirjallisuutta

M. Bane (1982), White Boy Singin' the Blues, Lontoo: Penguin, ISBN 0-14-006045-6
Bob Brunning (1986, 1995, 2003), Blues: The British Connection, Lontoo: Helter Skelter Publishing, ISBN 1-900924-41-2
Bob Brunning (1990, 1998), The Fleetwood Mac Story: Rumours and Lies, Omnibus Press, Lontoo, ISBN 0-7119-6907-8
Martin Celmins (1995, 1998, 2003), Peter Green –  Founder of Fleetwood Mac, Sanctuary: Lontoo, esipuheen kirjoittanut B.B. King, ISBN 1-89814-113-4, ISBN 1-86074-233-5, ISBN 1-86074-507-5
Dick Heckstall-Smith (2004), The Safest Place in the World: A Personal History of British Rhythm and Blues, Clear Books, ISBN 0-7043-2696-5, 1. painos: Blowing the Blues – Fifty Years Playing the British Blues
Christopher Hjort (2007), Strange Brew: Eric Clapton and the British Blues Boom, 1965–1970, esipuheen kirjoittanut John Mayall, Jawbone Press, ISBN 1-906002002
Paul Myers (2007), Long John Baldry and the Birth of the British Blues, Vancouver - GreyStone Books
Harry Shapiro (1997), Alexis Korner: The Biography, Bloomsbury Publishing PLC: Lontoo, diskografian laatinut Mark Troster
Martin Celmins (2007) Duster Bennett – Jumping at Shadows
Evan Buitenhuis

| Evan Buitenhuis> Henkilötiedot |
| --- | --- |
Syntynyt: 1. heinäkuuta 1993 (ikä 31) Burlington, ON, Kanada
Kansalaisuus:   Kanada
Jääkiekkoilija
Lempinimi:  Boots
Pelipaikka:  maalivahti
Hanska:  vasen
Pituus:  188 cm
Paino:  84 kg
Seura
Seura:  Jukurit
Sarja:  SM-liiga
Pelinumero:  29
Pelaajaura
Pääsarjaura:  2022–
Aik. seurat:  Worcester Railers (ECHL) Utah Grizzlies (ECHL) Florida Everblades (ECHL) Wichita Thunder (ECHL) Storhamar Ishockey (Norja) Adler Mannheim (DEL) HC Innsbruck (ICEHL)
    
Evan Buitenhuis (s. 1. heinäkuuta 1993 Burlington, Ontario, Kanada) on kanadalainen jääkiekkomaalivahti, joka pelaa SM-liigajoukkue Mikkelin Jukureissa.
Ura > Juniori- ja yliopistovuodet

Buitenhuis pelasi kauden 2010–2011 NDJCHL-juniorisarjan Grimsby Peach Kingsissa, josta hän siirtyi kaudeksi 2011–2012 GOJHL-joukkue Thorold Blackhawksiin. Kaudeksi 2012–2013 Buitenhuis siirtyi OJHL-junioriliigan Oakville Bladesiin, josta hän siirtyi kesken kauden 2013–2014 samassa liigassa pelaavan Toronto Lakeshore Patriotsin joukkueeseen. Buitenhuis voitti siellä sekä OJHL:n mestaruuden että Dudley Hewitt Cupin.
Vuodet 2014–2018 Buitenhuis kävi Hamilton Collegen yliopistoa. Sophomore-vuotensa 2015–2016 päätteeksi hänet valittiin NESCAC:n ensimmäiseen tähdistökentälliseen, kuten myös Junior-vuotensa 2016–2017 päätteeksi, jolloin Buitenhuis valittiin myös konferenssin vuoden pelaajaksi. Hänet palkittiin myös koko NCAA Division III:n parhaana pelaajana Sid Watson Awardilla. Senior-vuotensa 2017–2018 päätteeksi hänet valittiin NESCAC:n toiseen tähdistökentälliseen.
Muuta

Buitenhuisin isän vanhemmat ovat lähtöisin Alankomaista, josta he Evanin mukaan muuttivat Kanadaan vuosina 1947–1948.
Teppo Kotivuori

Teodor (Teppo) Konrad Kotivuori ent. Himberg (12. marraskuuta 1895 Kisko – 11. joulukuuta 1974) oli suomalainen jääkärimajuri.
Perhetausta

Hänen vanhempansa olivat metsänvartija Johan Gustaf Himberg ja Maria Nässling. Hänet vihittiin avioliittoon vuonna 1923 Sulo Maria Virekosken kanssa.
Opinnot

Kotivuori kävi kansakoulun ja suoritti yksityisesti viidennen luokan Helsingin suomalaisessa lyseossa vuonna 1921. Hän suoritti Jääkärialiupseereille järjestetyn aktiiviupseerikurssin Kadettikoulussa vuonna 1921.
Jääkärikausi

Kotivuori työskenteli harjoittelijana Fiskars oy:n metsäosastolla ennen liittymistään vapaaehtoisena Saksassa sotilaskoulutusta antavan jääkäripataljoona 27:n 1. komppaniaan 2. joulukuuta 1915. Hän otti osaa taisteluihin ensimmäisessä maailmansodassa Saksan itärintamalla Misse-joella, Riianlahdella ja Aa-joella. Hän suoritti vuonna 1917 Polangenissa järjestetyn erikoiskurssin (pommarikurssi).
Suomen sisällissota

Kotivuori saapui Suomeen (Vaasaan) jääkäreiden pääjoukon mukana varavääpeliksi ylennettynä 25. helmikuuta 1918. Hänet komennettiin Suomen sisällissotaan aluksi joukkueenjohtajaksi 8. jääkäripataljoonan 3. komppaniaan, josta hänet määrättiin 1. maaliskuuta 1918 komppanianpäälliköksi Kurkijoen suojeluskuntaan ja 20. maaliskuuta 1918 Käkisalmen suojeluskuntaan sekä 20. huhtikuuta 1918 alkaen joukkueenjohtajaksi 2. Jääkärirykmentin 4. jääkäripataljoonan konekiväärikomppaniaan. Hän otti osaa sisällissodan taisteluihin Tarpilassa ja Raivolassa.
Sisällissodan jälkeinen aika

Kotivuori palveli sisällissodan jälkeen koulutusaliupseerina edelleen 2. Jääkärirykmentissä, mistä muodostettiin myöhemmin Jääkärirykmentti 2 ja Porin jalkaväkirykmentti 2. Hänet komennettiin 11. joulukuuta 1918 alkaen Satakunnan suojeluskuntapiiriin, missä hän toimi konekiväärikurssin johtajana ja harjoituskoulun opettajana. Hänet siirrettiin 15. maaliskuuta 1919 alkaen Keski-Suomen rykmenttiin, missä hän toimi 23. maaliskuuta 1920 alkaen rykmentin esikunnassa asealiupseerina ja 15. kesäkuuta 1921 alkaen nuorempana upseerina 3. konekiväärikomppaniassa. Hänet siirrettiin 25. tammikuuta 1922 alkaen Autopataljoonaan, mistä hänet määrättiin 4. kesäkuuta 1922 aliupseerikoulunjohtajaksi ja 2. lokakuuta 1922 alkaen pataljoonan esikuntaan, missä hän toimi toimistoupseerina, teknillisen toimiston päällikkönä, talouspäällikkönä, aseupseerina ja varikon päällikkönä. Armeijasta hän erosi 11. helmikuuta 1927 ja siirtyi tämän jälkeen osastonjohtajaksi Suomen voimavaunu Oy:n palvelukseen Helsinkiin.
Talvi- ja jatkosota

Kotivuori osallistui talvisotaan ylimääräisten harjoitusten aikana (YH) Päämajan koulutusosastolla Itä-Karjalan sissikurssien johtajana. Kurssijohtajan tehtävistä vapauduttuaan hän suoritti erikoistehtäviä Laatokan Karjalassa ja myöhemmin Haminan suunnalla. Välirauhan aikana hän toimi Kotijoukkojen esikunnassa talousupseerina.
Jatkosodan puhjettua hän toimi toimistoupseerina Kotijoukkojen esikunnassa, josta hänet siirrettiin Itä-Karjalan sotilashallintoesikuntaan Kuljetustoimiston päälliköksi. Vuonna 1942 hänet siirrettiin Päämajan Sotatalousosastolle sekä Kuljetusväline osastolle toimistoupseeriksi.
Sotien jälkeen Kotivuori työskenteli myyntipäällikkönä Voimavaunu Oy:n palveluksessa, josta hän siirtyi vuonna 1948 Oy Pohjolan Liikenne Ab:n teknilliseksi johtajaksi. Vuoden 1951 jälkeen hän toimi itsenäisenä liikemiehenä autoalalla Helsingissä vuoteen 1955 saakka, jonka jälkeen hän siirtyi Vakuutusyhtiö Tarmon palvelukseen. Hänet haudattiin Kiskoon.
Luottamustoimet

Kotivuori toimi Jääkäriliiton sihteerinä vuosina 1948–1955 ja Jääkäriliiton johtokunnan jäsenenä vuosina 1965–1972.
Ylennykset ja kunniamerkit
| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
| Ylennykset |  | Kunniamerkit |
|  Varavääpeli 11. helmikuuta 1918  Vänrikki 15. kesäkuuta 1921  Luutnantti 16. toukokuuta 1923  Kapteeni 11. helmikuuta 1927 |     |  Vapaudenristi 3. lk.  Vapaudenristi 4. lk. miekkojen kera (1918 ja 1940)  Vapaussodan muistomitali soljen kera  Talvisodan muistomitali  Jääkärimerkki  Saksan maailmansotaan osallistuneiden kunniaristi |
Jääkäripataljoona 27:n 1. komppania.
Angela Bettis

| Angela Bettis |
| --- | --- |
 Angela Bettis vuonna 2007.
Henkilötiedot
Koko nimi:  Angela Marie Bettis
Syntynyt: 9. tammikuuta 1973 (ikä 52)  Austin, Texas, Yhdysvallat
Ammatti:  näyttelijä, tuottaja, ohjaaja
Näyttelijä
Aktiivisena:  1993–
Merkittävät roolit:  Janet (Vuosi nuoruudestani) May Dove Canady (May) Carrie White (Carrie) Belle Cleek (The Woman)
Aiheesta muualla
www.mo-freek.com
IMDb 
Elonet
Angela Marie Bettis (s. 9. tammikuuta 1973 Austin, Texas) on yhdysvaltalainen näyttelijä sekä myös elokuvatuottaja ja -ohjaaja. Hänet tunnetaan näyttelijänä elokuvista Vuosi nuoruudestani, May sekä Stephen Kingin Carrie -romaaniin perustuvasta vuoden 2002 samannimisessä televisioelokuvasta, jossa hän näyttelee nimikkohahmoa. Debyyttiroolinsa hän teki vuonna 1993 Franco Zeffirellin elokuvassa Storia di una capinera.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Angela Bettis Wikimedia Commonsissa
Angela Bettis Internet Movie Databasessa. (englanniksi)
| Auktoriteettitunnisteet  |
| --- | --- |
Kansainväliset:  ISNI  VIAF  WorldCat 
Kansalliset:  Espanja  Ranska  BnF data  Katalonia  Saksa  Yhdysvallat  Tšekki  Korea  Alankomaat 
Henkilöt:  Deutsche Synchronkartei  Elonet