Diana, Walesin prinsessa
Hyväntekeväisyys

Prinsessa Diana tunnettiin hyväntekeväisyystyöstään. Hän meni mukaan toimintaan pian Harryn syntymän jälkeen, kun hän seurasi 1984 prinsessa Margaretia tämän ehdotuksesta Barnardo’s-lastensuojelujärjestön puheenjohtajana. Diana jatkoi avioliittonsa hajotessakin hyväntekeväisyystyötään ja tuki erityisesti vähäosaisia ja sairauksista tai sodasta kärsiviä. Hänen tärkeimmät tukikohteensa Barnardo’sin ohella olivat vanhustyöjärjestö Help the Aged sekä AIDS Foundation.
Diana osallistui huhtikuussa 1987 lontoolaisen Middlesex Hospitalin aids-osaston avajaisiin. Hän kohahdutti tiedotusvälineitä ympäri maailman kättelemällä miespuolista aids-potilasta valokuvassa. Sairauteen liittyi vielä tuolloin vahvoja stigmoja, ja sitä kutsuttiin muun muassa ”homorutoksi”. Dianan ystäväpiirissä oli paljon homoseksuaaleja, ja hänellä on sanottu olleen merkittävä rooli tautiin liittyneiden ennakkoluulojen häivyttämisessä. Dianasta tuli Britannian kansallisen aids-tukisäätiön suojelija. Lisäksi hän vieraili muun muassa leprapotilaiden luona Jakartassa Indonesiassa ja tapasi hiv-positiivisia lapsia New Yorkin Harlemissa vuonna 1989. Hän tervehti tapaamiaan potilaita usein kättelemällä tai halaamalla.
Diana laajensi avustustoimintaansa 1990-luvulla ja keräsi huomattavia varoja muun muassa Punaiselle Ristille. Hän matkusti järjestön asioissa Zimbabween vuonna 1993 ja jakoi ruokaa padasta syrjäseudun lapsille. Hän antoi kehitysapua myös rutiköyhään Nepaliin ja vieraili työnsä merkeissä sielläkin. Diana sai paljon myönteistä julkisuutta hedelmää kantavilla hankkeillaan, mutta häntä paheksuttiin yhä hovipiireissä ja Buckinghamin palatsi alkoi evätä häneltä lupia humanitaarisen työn puolesta tehtäviin matkoihin.
Diana piti puheen huhtikuussa 1993 järjestetyssä Britannian ensimmäisessä syömishäiriöitä käsitelleessä konferenssissa Kensington Town Hallissa. Omakohtaisista kokemuksista kertominen oli kuningasperheen mittapuulla vallankumouksellista, ja tilaisuus oli suurmenestys. Diana antoi lisää pontta myös avoimemmalle keskustelulle synnytysmasennuksesta Turning Point -yhdistyksen kokouksessa, jossa käsiteltiin naisten mielenterveyttä.
Avioeron jälkeen Dianan hyväntekeväisyyshankkeiden määrää oli vähennetty noin sadasta vain kuuteen hänelle tärkeimpään. Näitä olivat kodittomien tukijärjestö Centrepoint, Royal Marsden -syöpäsairaala, Great Ormond Streetin lastensairaala, Englannin kansallisbaletti, kansainvälinen lepralähetys ja kansallinen aids-säätiö. Diana alkoi etsiä uutta hanketta, johon voisi paneutua täysillä, ja saada muutosta aikaan. Hänen viimeiseksi humanitaariseksi hankkeeksi jäi maamiinojen käyttökieltoa ajanut kampanja. Hän matkusti Angolaan tammikuussa 1997 osallistuakseen miinakenttien raivaukseen ja auttaakseen loukkaantuneita.
Diana vaikutti humanitaarisella työllään historiallisella tavalla Britannian monarkkipiireissä. Hän oli luomassa uudenaikaista ihmisläheisempää suhdetta kansaan, jollaista ei konservatiivisen ja sulkeutuneen kuningashuoneen aikana ollut milloinkaan tehty. Hänen sydämenasiansa oli auttaa avun tarpeessa olevia ihmisiä vilpittömästä halusta eikä kylmästä velvollisuudentunnosta. Hiukan ennen kuolemaansa Diana suunnitteli alkavansa tehdä dokumenttiohjelmia ulkomaanavustustyöstään.