stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
The Steeples
Kokoonpano 1966

Steeplesin kokoonpano muuttui jälleen vuoden 1966 alkupuolella, kun "Renko" Oksanen jäi pois opiskelujen vuoksi. "Ylermi" Ylönen jatkoi vielä jonkin aikaa Steeplesin nimissä uusitussa kokoonpanossa. "Vanha Steeples" uusiutui ja otti nimekseen New Steeples. Tähän kokoonpanoon tulivat The Mirages -yhtyeestä Pekka "Vando" Suvanto ja Veikko "Veksa" Nyberg. Ryhmä soitteli puolisen vuotta ja sen jälkeen Suvanto ja Nyberg jatkoivat perustetussa Silvery-yhtyeessä, johon myöhemmin tuli mukaan myös Jussi Kauppinen.
Vuoden 1996 kokoonpano

The Steeples "heräsi henkiin" 30 vuoden hiljaiselon jälkeen vuonna 1996 jälleen hieman uusitussa kokoonpanossa. Vanhuuden päivillään yhtye esiintyi muutaman kerran vuodessa nimellä Laulu- ja soitinyhtye Steeples.
Yhtyeessä soittavat:
Urpo "Upi" Helkovaara - kitara ja laulu
Pertti "Pepe" Hämäläinen - laulu
Veikko "Veksa" Nyberg - basso, kitara, laulu
Ari "Arvi" Oinonen - koskettimet
Aarne "Arska" Vesterinen - rummut
"Pepe" Hämäläinen oli ollut v. 1966-1968 laulusolistina tikkakoskelaisessa Traces-yhtyessä. Laulu ja soitinyhtye Steeples julkaisi vuosina 1997 ja 2002 albumit, jotka sisälsivät pääasiassa nostalgisia käännöshittejä (The Steeples: Axr axrcd 1130, 1997 ja Vol. II Ja taas soi..., MEDIACD 178).
Syksyllä 2006 tuli kuluneeksi 10 vuotta yhtyeen "uudelleen syntymisestä". Sen kunniaksi The Steeples kokoontui studioon viikonvaihteeksi ja nauhalle tarttuikin seitsemän ”uutta” äänitystä. Yhtyeen kaksi aiempaa levyä olivatkin jo muuttuneet keräilyharvinaisuuksiksi, joten Steeples päätti julkaista Best of -kokoelman.
Uusin  2 cd-levy Best of Steeples (Mediamusiikki Media CD 239) julkaistiin tammikuussa 2007. Steeplesin äänitteitä on myös Veikko Nybergin tuottamalla kokoomalevyllä Nights of The Sixties (Nos records noscd 001 ( cd )).
Steeples 2010-luvulla

Steeples-muusikoiden eläkkeelle siirtyminen päätoimisista ammateistaan aktivoi yhtyeen jälleen 2010-luvulla. Steeples on jatkanut keikkailua tanssisaleilla ja festivaaleilla eri puolilla Suomea. Jyväskylän A-salilla 13.7.2012 järjestetyssä "POP 'N' ROLL" -tapahtumassa esiintyivät Steeplesin lisäksi mm. The Mirages -yhtye alkuperäisessä kokoonpanossaan. "Steeples 50 vuotta" -juhlakonsertissa, joka järjestettiin Jyväskylän Kesän yhteydessä yliopiston teltassa 12.7.2014, esiintyivät mm. Steeplesin 60-luvulla laulusolistina ollut Reijo "Renko" Oksanen sekä vierailijoina Muska ja Seppo Tammilehto. Yleisöä oli paikalla runsaasti ja konsertti kesti lähes 3 tuntia. Steeples jatkaa nykykokoonpanolla keikkailua ja konserttiesiintymisiä aktiivisen innostuneena.
Aiheesta muualla

http://www.vandosuvanto.net/
http://www.aanitearkisto.fi/firs2/nimike.php?Id=Nights+of+the+sixties%5Bvanhentunut+linkki%5D
http://www.jyvaskyla.fi/ksmuseo/haloo/nuoriso/60musa2.htm (Arkistoitu – Internet Archive)
http://www.talentum.com/doc.te?f_id=389862%5Bvanhentunut+linkki%5D
Junttila, Jukka: Jyväskylän rockscene 1960-luvulta 1980-luvun loppuun hiljaisetlevyt.com.
The Steeples vuonna 1964. Lähde: Keski-Suomen museo, Nuorisokulttuuri/Musiikki/60-luvun musiikki
The Steeples vuonna 1965. Lähde: K-S keskusammatikoulun laakapaino Jyväskylä 1965. Vas. kuvassa Jussi Kauppinen, Arska Vesterinen, Arvi Oinonen, Renko Oksanen ja Ylermi Ylönen
New Steeples vuonna 1966. Lähde: Haastattelu Pekka Nissilä: Veikko Nyberg "Ei musiikista irti pääse".
Roio del Sangro

| Roio del Sangro |
| --- | --- |

Valtio:   Italia
Alue:  Abruzzo
Maakunta:  Chieti
Hallinto:  
 – Hallinnon tyyppi:  Kunta
 – Pormestari:  Sabatino Ramondelli
Pinta-ala:  
 – Kokonaispinta-ala:  11,81 km²
Väkiluku (31.12.2017):  101
 – Väestötiheys:  8,55 as./km²
Postinumero:  66040
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Roio del Sangro on Keski-Italiassa, Abruzzon hallinnollisella alueella Chietin maakunnassa sijaitseva kunta. Kunnassa asui 101 ihmistä vuonna 2017. Vuoden 2011 väestönlaskennan mukaan kunnassa oli 103 asukasta.
Robert Broom

| Robert Broom |
| --- | --- |

Henkilötiedot
Syntynyt: 30. marraskuuta 1866 Paisley, Skotlanti, Yhdistynyt kuningaskunta
Kuollut: 6. huhtikuuta 1951 Etelä-Afrikka
Kansalaisuus:   britti,  eteläafrikkalainen
Koulutus ja ura
Tutkimusalue:  vertaileva anatomia, paleontologia, antropologia
Tunnetut työt:  Terapsidien ja ihmisen evoluution tutkiminen
Robert Broom FRS (30. marraskuuta 1866 – 6. huhtikuuta 1951) oli alkujaan skotlantilainen paleontologi, lääkäri ja antropologi, joka teki suuren osan paleontologian ja antropologian työstään Etelä-Afrikassa, missä hän myös asui suuren osan elämästään. Hänen tärkeimpiin aikaansaannoksiinsa kuuluu esimerkiksi varhaisten synapsidien pääasiassa terapsidien, joita tuolloin pidettiin "nisäkäsmäisinä matelijoia", ominaisuuksien ja evoluution tutkiminen. Itse asiassa Broom loi nimen Therapsida vuonna 1905 yhdistämään näitä eläimiä. Lääkärin työtä Broom harjoitti saadakseen varoja tutkimustyöhönsä. Broomista tehtiin ansioidensa vuoksi Royal Societyn jäsen vuonna 1920.
Robert Broomin rintakuva Sterkfontein-luolaston lähellä Etelä-Afrikassa, kuvassa Broom pitelee Australopithecus africanusin kalloa.
Broom oli taitava vertailevan anatomian alalla, ja hän esimerkiksi osasi nopeasti arvioida preparoimattomista fossiilisista kalloista mistä lajista oli kysymys. Broomin työ Etelä-Afrikan Karoon alueen permi- ja triaskautisten terapsidien parissa mullisti tiedon niiden anatomiasta ja nisäkkäiden evoluutiosta.
Broom tutki "nisäkäsmäisten matelijoiden" lisäksi myös oikeita Karoon fossiilisia matelijoita, tosin tuolloin niitä kaikkia pidettiin matelijoina. Nykyisin synapsideja ei enää kuitenkaan pidetä matelijoina, sillä esihistorialliset synapsidit ovat läheisempää sukua nisäkkäille kuin matelijoille, ja itse asiassa nisäkkäät ovat vain yksi niiden kehityslinjoista.
Broom tutki myös ihmisen evoluutiota, Australian pussieläimiä ja nokkaeläimiä, sekä kenotsooisen maailmankauden nisäkkäitä. Uransa aikana Broom kuvasi useita satoja uusia selkärankaislajeja, joista suuri osa on esihistoriallisia terapsideja.
Ajatukset evoluutiosta

Broomilla oli oma erityinen teistinen käsityksensä evoluutiosta. Hän ei esimerkiksi koskaan uskonut Charles Darwinin esittämän luonnonvalinnan olevan  merkittävä evoluution mekanismi. Broomin näkemyksen mukaan evoluutio on henkivoimien ohjaamaa, ja sen päämääränä oli ihmisen ilmestyminen.
Rose Wilder Lane

| Rose Wilder Lane |
| --- | --- |

Henkilötiedot
Syntynyt: 1886
Kuollut: 1968
Kansalaisuus:  Yhdysvallat
Ammatti:  kirjailija
Vanhemmat:  Laura Ingalls Wilder
Kirjailija
Äidinkieli: englanti
Aiheesta muualla
Löydä lisää kirjailijoitaKirjallisuuden teemasivulta
Rose Wilder Lane (1886–1968) oli yhdysvaltalainen kirjailija. Hän oli Laura Ingalls Wilderin ja Almanzo Wilderin ainoa aikuiseksi elänyt lapsi.
Lapsuus

Rosen syntymä on hänen äitinsä kirjan Neljä ensimmäistä vuotta keskeinen tapahtuma. Huonosti onnistuneen sadon jälkeen Wilderit muuttivat Minnesotaan Spring Valleyn kaupunkiin. Rose Wilder asui opiskeluaikana tätinsä Eliza Jane Wilderin luona ja sai tältä feministisiä vaikutteita.[lähde? ]
Rose Wilder ryhtyi Kaliforniaan muutettuaan kiinteistövälittäjäksi ja oli Kalifornian ensimmäinen nainen kiinteistövälittäjänä. Paremmin Wilder Lane tunnettiin kirjailijana ja libertaarisen suunnan perustajana ja republikaanipoliitikkona kuin kiinteistövälittäjänä. Rose Wilder avioitui Glaire Gillitte Lanen kanssa. Kesällä 1910 heille syntyi poika, joka kuitenkin kuoli pian syntymänsä jälkeen. Rose Wilder Lane ja Glaire Gillitte Lane erosivat vuonna 1918. Rose piti kuitenkin miehensä sukunimen. Eräs tutkija on arvellut Wilder Lanen olleen eron jälkeen vielä kahdesti naimisissa, mutta väitettä ei pystytä todistamaan.[lähde? ]
Wilder Lane oli libertaarisen liikkeen perustaja yhdessä Ayn Randin ja Isabel Patersonin kanssa. Hän jätti perinnöksi saamansa Pieni talo -sarjan oikeudet republikaanipoliitikko Roger Lea MacBridelle.
Tuotanto

Wilder Lane julkaisi lukuisia kirjoituksia, ja hän oli aikanaan menestyskirjailija, joskin kirjat ovat jääneet unohduksiin. Hän oli myös Laura Ingalls Wilderin kirjojen takana, sillä hän innoitti äitinsä kirjoittamaan kirjoja ja vähintään auttoi tätä niiden kirjoittamisessa.
Wilder Lanen kirjoja:
Let the hurricane roar
Free land
Old home town
Young pioneers
Toby Stevenson

| Mitalit> Maa:   Yhdysvallat.Miesten yleisurheilu. Olympialaiset  | Mitalit> Maa:   Yhdysvallat.Miesten yleisurheilu. Olympialaiset  | Mitalit> Maa:   Yhdysvallat.Miesten yleisurheilu. Olympialaiset  | Maa:   Yhdysvallat> Miesten yleisurheilu. |
| --- | --- | --- | --- |
|  Hopeaa | Ateena 2004 | seiväs |  |
Toby Stevenson (s. 19. marraskuuta 1976 Odessa, Texas) on yhdysvaltalainen seiväshyppääjä.
Stevenson voitti vuonna 1998 NCAA-mestaruuden ja sijoittui vuosina 1999 ja 2000 NCAA-mestaruuskilpailuissa toiseksi opiskellessaan Stanfordin yliopistossa. Hän valmistui vuonna 2000 ja jäi kahdeksi vuodeksi töihin kouluun valmentamaan seiväshyppääjiä ja moniottelijoita. Vuonna 2003 hän voitti mestaruuden Pan-Amerikan kisoissa. Seuraavana vuonna hän voitti Yhdysvaltain sisäratojen mestaruuden, mutta karsiutui Budapestin sisäratojen MM-kisoissa. Hän sijoittui maan olympiakarsinnoissa toiseksi, joten hänet valittiin Yhdysvaltain joukkueeseen Ateenan olympialaisiin. Olympialaisissa Stevenson voitti hopeaa tuloksella 590. Kauden lopussa hän oli toinen IAAF:n yleisurheilufinaalissa.
Stevenson sijoittui IAAF:n yleisurheilufinaalissa 2005 seitsemänneksi ja 2006 toiseksi. Yhdysvaltojen mestaruuskilpailuissa hän oli kolmas 2005 ja toinen 2006. Hän karsiutui loppukilpailusta Berliinin MM-kilpailuissa 2009. Hänet tunnetaan erityisesti kilpailuissa käyttämästään kypärästä sekä onnistuneiden hyppyjen jälkeisistä villeistä tuuletuksista.
Henkilökohtaiset ennätykset

Seiväshyppy: 600 (2004)
Theodor Heuss

| Theodor Heuss |
| --- | --- |
 Theodor Heuss vuonna 1953.
Saksan 1. liittopresidentti
 12. syyskuuta 1949 – 12. syyskuuta 1959  
Liittokansleri:  Konrad Adenauer
Seuraaja:  Heinrich Lübke
Henkilötiedot
Syntynyt: 31. tammikuuta 1884 Brackenheim, Württembergin kuningaskunta, Saksan keisarikunta
Kuollut: 12. joulukuuta 1963 (79 vuotta) Stuttgart, Baden-Württemberg Länsi-Saksa
Ammatti:  toimittaja
Puoliso:  Elly Heuss-Knapp
Tiedot
Puolue:  Vapaa demokraattinen puolue
Uskonto:  luterilainen
 Nimikirjoitus
Theodor Heuss (31. tammikuuta 1884 – 12. joulukuuta 1963) oli saksalainen poliitikko. Hän oli Saksan liittotasavallan ensimmäinen liittopresidentti vuosina 1949–1959. Heuss kuului vapaaseen demokraattiseen puolueeseen, jonka puheenjohtajana hän toimi 1948–1949. Heuss oli tärkeä tekijä Länsi-Saksan talouden takaisin jaloilleen saamisessa toisen maailmansodan jälkeen.
Heussin hymyilevä olemus oli vastapainona liittokansleri Konrad Adenauerin vakavuudelle. Yhdessä työskennelleet Heuss ja Adenauer saivat vakautettua Länsi-Saksan demokratian.
Kunnianosoituksia

Theodor Heussin eläkeläisasunto Stuttgartissa on nykyään museona. Elinaikanaan Heuss nimitettiin useiden yliopistojen kunniatohtoriksi sekä kotimaassaan ja ulkomailla. Italia ja Islanti kunnioittivat häntä kunniamerkeillä ja Kreikassa hänet nimitettiin Olympian kunniakansalaiseksi.
Vuodesta 1964 alkaen on Saksassa jaettu Theodor Heuss -palkinto demokratian edistämisestä ja liittotasavallan hallitusta kuljettava lentokone on nimetty hänen mukaansa. Hänen kuvansa painettiin moniin postimerkkeihin.
Aiheesta muualla

http://www.bundespraesident.de/EN/TheGermanFederalPresidents/TheodorHeuss/theodorheuss-node.html
http://pm20.zbw.eu/folder/pe/0077xx/007766/about
Saksan liittopresidentit
Theodor Heuss
Heinrich Lübke
Gustav Heinemann
Walter Scheel
Karl Carstens
Richard von Weizsäcker
Roman Herzog
Johannes Rau
Horst Köhler
Christian Wulff
Joachim Gauck
Frank-Walter Steinmeier
Liittokansleri Adenauer ja Heuss keskustelemassa syyskuussa 1959.
Tocantins (joki)

| Tocantins |
| --- | --- |

Alkulähde:  Serra Geral do Paranã,
Laskupaikka:  Pará  1°45′S, 49°10′W
Pituus:  2 080 km

Tocantins on joki Pohjois- ja Keski-Brasiliassa. Se lasketaan joskus Amazonin sivujoeksi. Sen pituus on hieman yli kaksituhatta kilometriä. Se laskee Parájokeen.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Tocantins (joki) Wikimedia Commonsissa
Rose Troche

Rose Troche (s. 1964 Yhdysvallat) on elokuva- ja televisio-ohjaaja, -tuottaja ja -käsikirjoittaja. Hän kasvoi Chicagossa puertoricolaisperheessä. Hän kävi vähän aikaa elokuvakoulua, ja aloitti uransa tekemällä lyhytelokuvia ja -videoita.
Trochen puoliso on kirjoittaja-ohjaaja Cherien Dabis, joka on kuului L-koodin kirjoittajaryhmään sarjan kolmannella kaudella.
Elokuvat

Trochen ensimmäinen ohjaus oli lesborakkaustarina Go Fish. Se sai ensi-iltansa Sundance-elokuvafestivaaleilla 1994. Elokuvan apulaiskäsikirjoittajana ja -tuottajana oli Guinevere Turner, joka oli tuolloin Trochen tyttöystävä. Hänen seuraava merkittävä elokuvansa oli Bedrooms and Hallways (1998), joka käsitteli miesten seksuaalisuutta. Troche on myös ohjannut elokuvan Tulevaisuus on huomenna (The Safety of Objects, 2001), joka oli muokattu A. M. Homesin novelleista ja keskittyi heteroseksuaaliseen rakkauteen esikaupunkialueella.
Televisio

Trochen televisiotyö on yhtä laajamittaista kuin hänen elokuvatyönsäkin. Hän on ohjannut jakson HBO:n suosittuun draamasarjaan Mullan alla, ja ohjannut ja käsikirjoittanut Showtimen sarjaa L-koodi kolmen kauden ajan. Troche on toiminut sarjojen apulaistuottajana ja edennyt sitten johtavaksi tuottajaksi. Hän on myös laajentanut kirjoitus- ja ohjauskrediittejään kirjoittamalla jakson South of Nowhere -sarjaan ja ohjaamalla jakson Touching Evil -sarjaan.
Aiheesta muualla

Rose Troche Internet Movie Databasessa. (englanniksi)
Rose Troche Glbtq-sivustolla (Arkistoitu – Internet Archive) (englanniksi)
There Is Always One More Time

| There Is Always One More Time B>  B. King |
| --- | --- | --- |

LP-levyn kansikuva.
Studioalbumin tiedot
 Äänitetty : Conway Studios,   Los Angeles
 Julkaistu: 1991
 Formaatti: LP, C-kasetti, CD
 Tuottaja(t): Stewart Levine
 Tyylilaji: Blues
 Kesto: 46.06
 Levy-yhtiö: MCA Records
B. B. Kingin muut julkaisut
|   | There Is Always One More Time 1991 |   |
There Is Always One More Time  on yhdysvaltalaisen blueskitaristi ja laulaja B. B. Kingin studioalbumi vuodelta 1991. Levyn on julkaissut MCA Records ja sen on tuottanut Stewart Levine yhtiölle Oliverea Productions Ltd.
Vastaavana tuottajana yhtiölle SASCO Productions, Inc. on ollut kaksikymmentäviisi vuotta B. B. Kingin managerina toiminut Sidney A. Seidenberg. Hänen toimistonsa on ollut New Yorkissa osoitteessa 1414 Avenue Of The Americas. Seidenberg on myös allekirjoittanut levyn saatesanansa kuten myös omalta osaltaan B. B. King. Sanomattakin on selvää, että King pitää albumia tähän mennessä parhaanaan.
Kappaleet on äänitetty Los Angelesissa Conway-studioilla ja äänittäjänä ja miksaajana on ollut Daren Klein apunaan Marnie Riley. Masteroinnin on tehnyt Hollywoodissa Bernie Grundman studiossaan Bernie Grundman Mastering.
Levykannen tekoon ovat osallistuneet Vartan sekä Larry Brooks yhtiöstä Kosh Brooks Design. Valokuvat on ottanut Hiroyuki Arakawa Japanin Madaraossa, kun siellä on ollut käynnissä Budweiser Newport Jazz Festival. Kansikuvassa on B. B. Kingin ohessa hänen kuuluisa Lucille-kitaransa.
Levy on omistettu saman vuoden maaliskuussa edesmenneelle "Doc" Pomusille. Pomus on toinen levyn nimikappaleen tekijöistä.
Euroopassa levyä on valmistettu Saksassa ja sitä on jaellut BMG Ariola.
Kappaleet

Sivu 1
I'm Moving On – 4:15
Back in L.A. – 5:00
The Blues Come Over Me – 5:14
Fool Me Once – 4:18
The Lowdown – 4:10
Kappaleiden tekijät ovat Joe Sample ja Will Jennings ja ne on julkaissut Music Corporation Of America, Inc. / Blue Ballet Music / Blue Sky Rider Songs. Sama koskee kääntöpuolen kappaletta "Roll, Roll, Roll".
Sivu 2
Mean and Evil (Arthur Adams) – 3:42
Something Up My Sleeve (Arthur Adams) – 4:38
Roll, Roll, Roll (Joe Sample – Will Jennings) – 3:38
There Is Always One More Time (Ken Hirsch – Doc Pomus) – 5:12
Levyetiketissä päätöskappaleen nimi on lyhennetty muotoon "One More Time". Sen julkaisijat ovat EMI Blackwood Music Inc. / Morning West Music / Stayzbo Music (adm. by Warner-Tamerlane Publishing Corp.). Arthur Adamsin tekemien kappaleiden julkaisijat ovat Windswept Pacific Entertainment Co. d/b/a Full Keel Music Co.
Muusikot

B. B. King – kitara, laulu
Joe Sample – piano
Neal Larsen – urut ja muut kosketinsoittimet
Jim Keltner – rummut
Freddie Washington – basso
Michael Landau – kitara
Arthur Adams – kitara
Lennie Castro – lyömäsoittimet
Taustalaulajat:
Paulette Brown
Valerie Pinkston-Mayo
Bunny Hull
Joe Sample esiintyy levy-yhtiönsä Warner Bros. Records Inc. suosiollisella luvalla.
Rhodes

Rhodes Piano Mark II 73
Rhodes on Harold Rhodesin (28. joulukuuta 1910 San Fernando, Kalifornia – 17. joulukuuta 2000 Canoga Park, Kalifornia) kehittämä ja patentoima, sittemmin Fender Companyn ja CBS:n valmistama sähköpiano. Sen tunnistettava ja vivahteikas ääni on tullut tutuksi erityisesti jazz- ja rock-musiikin saralla. Rhodes-pianot ovat painavia ja siten vaikeasti kuljetettavissa, joten niitä käytetään nykyään harvemmin keikkapianoina. Sen sijaan yhä useammin käytetään syntetisaattoreita, joissa on digitaalisesti mallinnettu Rhodes-ääni.
Rhodes-pianon historiaa

Harold Rhodes oli pianonsoiton opettaja menestyksekkäässä musiikkiopistossa 1930-luvulla. Saatuaan stipendin Etelä-Kalifornian rakennustaiteen yliopistoon Harold suunnitteli suorittavansa sivuaineopinnot musiikista, mutta toisen maailmansodan puhjettua hän joutui sotaan ja liittyi ilmavoimiin.
Rhodes-pianon historiaa > Pre-Piano

Sodan jälkeen Harold perusti oman yrityksen ja alkoi jalostaa ajatusta pienikokoisesta ja kevyestä pianosta. Vuonna 1946 hän julkaisi Pre-Piano -nimisen kolmeoktaavisen soittimen, jonka ääni muistutti lähinnä lelupianoa. Kohderyhmänä olivat kodit ja koulut, mutta myynti oli heikkoa kehnojen valmistusmenetelmien takiaselvennä.
Pian tämän jälkeen Harold keksi resonaattorin (eng. tine) eli ns. virityshaarukan, jota hän myöhemmin käytti soittimissa, jotka näyttivät sisältä pieneltä flyygeliltä.
Rhodes-pianon historiaa > Yhteistyö Leo Fenderin kanssa

Vuonna 1959 Harold tapasi miehen nimeltä Leo Fender. Leo oli aikaisemmin kehittänyt Fender Stratocaster -sähkökitaran ja hänellä oli paljon tietämystä sähköisten soittimien kielten vahvistuksesta. Yhdessä nämä kaksi halusivat kehittää ennennäkemättömän sähköpianon. Yhteistyö ei ollut kovin hedelmällistä, sillä heidän näkemyksensä hyvästä äänestä poikkesivat merkittävästi toisistaan. Vuosien 1959 ja 1965 välillä he julkaisivat vain yhden sähköpianomallin, 32-koskettimisen Piano Bassin. Tänä aikana Harold kuitenkin jatkoi oman ajatuksensa kehittämistä ja rakensi 88-koskettimista sähköpianoa.
Rhodes-pianon historiaa > CBS-aikakausi alkaa

Vuonna 1965 tuotantoyhtiö CBS osti Fender Companyn, ja Harold Rhodesille aukesi kuin sattumalta mahdollisuus uuden keksintönsä sarjatuotantoon. Uusi malli oli nimeltään Fender Rhodes Suitcase 73, jossa numero 73 merkitsee koskettimien määrää. Tässä mallissa oli sisäänrakennettu esivahvistin, päätevahvistin ja kaiuttimet. Vaikka Leo Fender ei enää ollutkaan mukana yrityksessä, CBS päätti käyttää tuotteen nimessä molempien miesten sukunimiä, oletettavasti kaupallisista syistä. Fender oli jo tuohon aikaan merkittävä nimi. Mielenkiintoista kyllä, Leo ja Harold kehittivät myöhemmin yhdessä uusia ominaisuuksia Fender Rhodes -sähköpianoon ja yhteistyön tuloksena elokuun 4. päivänä vuonna 1970 hakivat yhdessä patenttia uudelle äänigeneraattorille (eng. tone generator).
Fender Rhodes Suitcase 73 oli markkinoilla todellinen menestys. Harold kehitteli edelleen ajatuksiaan ja joka vuosi hän teki parannuksia pianojensa mekaniikkaan. Viiden vuoden jälkeen oli uuden mallin aika. Sen nimi oli Fender Rhodes Mark I Stage piano. Sen lisäksi, että koneistoa oli parannettu merkittävästi, oli Suitcasesta tutut sisäänrakennettu vahvistin ja kaiuttimet jätetty pois. Kohderyhmänä olivatkin kiertävät yhtyeet, joiden tarpeita kevyt soitin vastasi erinomaisesti. Säätöruuveja Mark I:ssä oli vain kaksi: äänenvoimakkuus ja matalien taajuuksien ekvalisointi. Suitcase-mallista tuttu vibrato-ruuvi oli jätetty pois.
Rhodes-pianon historiaa > Mark I:stä Mark V:een

Vuodesta 1970 vuoteen 1979 CBS julkaisi kaksi sähköpianoa: Mark I:n ja litteäkattoisen Mark II:n. Vuonna 1975 CBS päätti lopettaa Fender-nimen käytön ja keskittyä vain Rhodes-nimen käyttöön, joten soittimen uusi nimi oli Rhodes Mark I. Sitä valmistettiin edelleen sekä suitcase- että stage piano -malleina 73- ja 88-koskettimisina versioina. Vuonna 1980 julkaistiin Rhodes 54. Tällä yritettiin edelleen vastata kiertuemuusikoiden tarpeisiin vielä kevyemmällä ja pienemmällä kosketinsoittimella. Viimeinen CBS-kauden Rhodes oli Mark III, johon oli sisäänrakennettu kaksiääninen syntetisaattori. Mark III ei kuitenkaan ollut menestys.
Vuonna 1983 Rhodes-tuotenimi myytiin William Schultzille, joka myi sen edelleen Rolandille. Roland valmisti Rhodes-nimellä omia kosketinsoittimiaan, joissa oli digitaalisesti mallinnettu Rhodes-soundi.  Harold Rhodes suunnitteli vielä Rhodes Mark V:n Steve Woodyardin avustuksella. Harold itse piti Mark V:tä ainoana oikeana sähköpianona, ja häneltä kesti 25 vuotta päästä tähän pisteeseen. Mark V:tä valmistettiin noin 5 000 kappaletta. Kaksi vuotta Mark V:n julkistamisen jälkeen tehdas suljettiin 1991, jonka jälkeen ei ole valmistettu yhtään elektromekaanista Rhodes-pianoa. Harold Rhodesin ja Rolandin välillä oli kiistaa Rhodes-tuotenimestä, mutta Harold sai oikeutensa nimeen kolme vuotta ennen kuolemaansa.
Äänileikkeitä

Pre-Piano
Fender Rhodes Mark I Stage 73
Rhodes Mark I Stage 73
Aiheesta muualla

Fender Rhodes Supersite. (englanniksi)
Rhodes Pre-Piano
Fender Rhodes 73 Suitcase
Rhodes Mark I 88 Suitcase
Roberto Mieres

| Roberto Mieres |
| --- | --- |

Henkilötiedot
Kansalaisuus:   Argentiina
Formula 1 -ura
Aktiivivuodet:  1953–1955
Talli(t):  Gordini, Maserati
Kilpailuja:  17
Maailman­mestaruuksia:  0
Voittoja:  0
Palkintosijoja:  0
Paalupaikkoja:  0
Nopeimpia kierroksia:  1
MM-pisteitä:  13
Ensimmäinen kilpailu:  Hollannin Grand Prix 1953
Viimeinen kilpailu:  Italian Grand Prix 1955
Roberto Mieres (3. joulukuuta 1924 Mar del Plata, Argentiina – 26. tammikuuta 2012 Maldonado, Uruguay) oli argentiinalainen kilpa-autoilija ja Formula 1 -kuljettaja.
Roberto Mieres osallistui Formula ykkösten MM-sarjaan vuosina 1953–1955. Hän ajoi kaikkiaan 16 osakilpailua ja keräsi niistä yhteensä 13 MM-pistettä. Hänen paras sijoituksensa oli neljäs (Sveitsin GP 1954, Espanjan GP 1954 ja Hollannin GP 1955). Häneen nimiinsä kirjattiin yksi kilpailun nopein kierros (Hollanti 1955). Mieres oli tasainen kuljettaja: hän ajoi seitsemän parhaan joukkoon kaikissa kisoissaan joissa pääsi ruutulipulle saakka.
Roberto Mieres, lempinimeltään ”Bitito”, oli nuorena lahjakas urheilija ja harrasti muun muassa tennistä, rugbya, soutua ja purjehdusta. Hän osallistui puolivahingossa, ystäviensä kehotuksesta autokilpailuun 1947 ja voitti sen kaikkien yllätykseksi. Hän perusti ystäviensä kanssa tallin ja alkoi kiertää kilpailuja. Hän osallistui lukuisiin ennen toista maailmansotaa järjestettyihin Grand Prix -kilpailuihin, jotka loivat pohjaa vuonna 1950 käynnistetylle Formula 1 -sarjalle.
F1-uransa jälkeen Mieres jatkoi kilpailemista urheiluautoluokissa muun muassa Yhdysvalloissa ja Meksikossa. Myöhemmin hän palasi nuoruutensa lajin purjehduksen pariin ja osallistui Argentiinan joukkueessa Rooman olympialaisiin 1960. Joukkue päätyi Star-luokassa 17. sijalle.
Kilpa-auton rattiin Mieres palasi vielä 79-vuotiaana Monacossa 2004 järjestetyssä historiallisessa tapahtumassa.
Mieres kuoli 87-vuotiaana tammikuussa 2012.
F1-kaudet, tallit, sijoitukset

1953 (Gordini): 0 MM-pistettä, sijoitus MM-sarjassa -
1954 (Maserati): 6 pistettä, sijoitus 8:s
1955 (Maserati): 7 pistettä, sijoitus 8:s
Aiheesta muualla

GrandPrix.com / Mieres (englanniksi)
Funo F1 / Mieresin haastattelu (Arkistoitu – Internet Archive) (espanjaksi)
Roberto Mieres (Arkistoitu – Internet Archive)  Sports Reference LLC (englanniksi)