stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Gabriel Simo

Gabriel Simo (15. maaliskuuta 1937 – 24. marraskuuta 2017) oli kamerunilainen roomalaiskatolinen piispa. Hänet vihittiin papiksi 27. maaliskuuta 1966 ja nimitettiin Doualan arkkihiippakunnan vihkipiispaksi sekä Sereddelin titulaaripiispaksi 26. tammikuuta 1987. Piispaksi vihkiminen seurasi 26. huhtikuuta. Pääkonsekraattorina toimi Donato Squicciarini, jota avustivat Simon Tonyé ja André Wouking.
Simo sai 11. marraskuuta 1994 nimityksen Bafoussamin vihkipiispaksi.
Karl Schöngarth

Karl Schöngarth
Tohtori Karl Eberhard Schöngarth (22. huhtikuuta 1903 – 16. toukokuuta 1946) oli SS-kenraali natsi-Saksan ja toisen maailmansodan aikana. Hän otti osaa Wannseen konferenssiin, jossa päätettiin juutalaisten joukkotuhosta.
Schöngarth syntyi Leipzigissa Saksissa. Hänestä tuli SS:n tiedustelupalvelu SD:n jäsen vuonna 1933. Hänestä tuli myöhemmin turvallisuuspoliisi SIPO:n päällikkö ja Alankomaiden Gestapon johtaja.
Ollessaan palveluksessa Puolan Krakovassa hänestä tuli Erikois-Einsatzgruppen-ryhmän johtaja. Hän vastasi yli 4 000 juutalaisen murhaamisesta syys–joulukuussa 1941.
Schöngarth oli mukana Wannseen konferenssissa vuonna 1942 tohtori Rudolf Langen kanssa (Einsatzgruppen A), joka myös oli ottanut osaa joukkomurhiin. Schöngarth vangittiin sodan lopussa. Hänet todettiin syylliseksi sotavangiksi saadun lentäjän murhaan lokakuussa 1944. Brittiläinen oikeusistuin Burgsteinfurtissa tuomitsi hänet kuolemaan 11. helmikuuta 1946. Hänet hirtettiin saman vuoden toukokuussa.
Wannseen konferenssista kertovassa elokuvassa Lopullinen ratkaisu (2001) Schöngarthia esittää Peter Sullivan.
Keimolan Kaiku

| Keimolan Kaiku |
| --- | --- |
Perustettu:  1954
Paikkakunta:  Vantaa, Suomi
Lajit:  hiihto, suunnistus, jalkapallo, lentopallo, salibandy
Kotisivu:  https://www.keimolankaiku.fi
Keimolan Kaiku on vantaalainen urheiluseura. Se on perustettu vuonna 1954 ja sen riveissä voi harrastaa hiihtoa, suunnistusta, jalkapalloa, lentopalloa ja salibandya. Lentopallossa seuralla on juniorijoukkueiden lisäksi kaksi joukkuetta miehissä ja yksi naisissa. Miesten 1-joukkue pelaa 3-sarjassa ja 2-joukkue 4-sarjassa. Naisten edustusjoukkue pelaa 3-sarjassa. Salibandyssa seuran miesten edustusjoukkue pelaa V-divisioonassa.
Aiheesta muualla

Seuran kotisivut
Seuran lentopallojaoston sivut
Seuran salibandyjaoston sivut
Kanatunkkari

| Kanatunkkari |
| --- | --- |

Tieteellinen luokittelu
Domeeni::  Aitotumaiset Eucarya
Kunta::  Eläinkunta Animalia
Pääjakso::  Niveljalkaiset Antropoda
Alajakso::  Kuusijalkaiset Hexapoda
Luokka::  Hyönteiset Insecta
Lahko::  Kovakuoriaiset Coleoptera
Alalahko::  Erilaisruokaiset Polyphaga
Osalahko::  Cucujiformia
Yläheimo::  Pimikkökuoriaismaiset Tenebrionoidea
Heimo::  Pimikkökuoriaiset Tenebrionidae
Alaheimo::  Tenebrioninae
Tribus::  Alphitobiini
Suku::  Alphitobius
Laji::  diaperinus
Kaksiosainen nimi
 Alphitobius diaperinus  (Panzer, 1796) 
Katso myös
   Kanatunkkari Wikispeciesissä   Kanatunkkari Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OK: 
Kanatunkkari (Alphitobius diaperinus) eli kanalakuoriainen on pimikkökuoriaisten (Tenebrionidae) heimoon ja Alphitobius sukuun kuuluva kovakuoriaislaji. Kanatunkkari on levinnyt laajasti maailmalle ja esiintyy myös Suomessa. Aikuiset kanatunkkarit ovat väriltään tumman punaruskeita tai mustia ja 5,5 - 7,0 mm pitkiä. Tuntosarvet ovat lyhyet ja nuijamaiset kasvaen lyhyttä kellertävää karvaa. Lajin toukat ovat väriltään keltaisia ja sylinterimäisiä ja pituudeltaan noin 15 mm. Toukista käytetään myös nimeä buffalomato. Kanakuoriaisen läsnäolon voi tunnistaa sen erittämästä epämiellyttävästä hajusta. Aikuiset kanakuoriaiset ovat suhteellisen pitkäikäisiä (400 päivää) ja osaavat lentää. Kanatunkkaria esiintyy kanaloissa ja broilerikasvattamoissa ja se voi toimia vektorina useille siipikarjan patogeeneille eli taudinaiheuttajille ja loisille. Kanakuoriaiset syövät esimerkiksi kananlantaa ja siinä eläviä kärpästoukkia sekä homeen pilaamaa viljaa ja jauhoja. Kanatunkkari muistuttaa ulkonäöltään samaan sukuun kuuluvaa kiiltotunkkaria (Alphitobius laevigatus).
Kanatunkkarin toukkia voidaan hyönteistaloudessa myydä ja markkinoida sekä valmistaa niistä elintarvikkeita.
Pakastekuivattuja kanatunkkarin toukkia eli buffalomatoja.
Aiheesta muualla

Laji.fi: Kanatunkkari (Alphitobius diaperinus)
Ruokavirasto: Lista siirtymäaikana sallituista hyönteislajeista
ITIS: Alphitobius diaperinus (englanniksi)
Bug Guide: Species Alphitobius diaperinus - Lesser Mealworm (englanniksi)
Plantwise: lesser mealworm (Alphitobius diaperinus) (englanniksi)
University of Florida, Institute of Food and Agricultural Sciences (IFAS): Lesser Mealworm, Litter Beetle, Alphitobius diaperinus (englanniksi)
Pherobase: Semiochemicals of Alphitobius diaperinus, the Lesser mealworm beetle (englanniksi)
Kari A. Hintikka

Kari A. Hintikka suomenkielisen Wikipedian juhlaseminaarissa Helsingissä maaliskuussa 2007
Kari A. Hintikka on ammatiltaan erityisasiantuntijana Tietoyhteiskunnan kehittämiskeskus ry:ssä (Tieke). Hän on kirjoittanut kolumneja tietotekniikka-alan lehtiin (mm. Mikrobitti ja Tietoviikko sekä myös Ylioppilaslehti ja Helsingin Sanomat). Hintikka on myös kirjoittanut lyhyttä tieteisfiktiota (mm. Tähtivaeltaja-lehteen).
Hintikka on myös organisoinut kansainvälisen performanssitaiteilija Stelarcin käynnit Suomessa.
Koulutus

Hintikka valmistui vuonna 1998 Taideteollisesta korkeakoulusta Taiteen maisteriksi (MA in New Media -koulutusohjelmasta) ja on valmistellut vuodesta 2005 alkaen väitöskirjaansa Jyväskylän yliopiston sosiologian laitoksella aiheesta verkkovoima.
Julkaisut

Web 2.0 - johdatus internetin uusiin liiketoimintamahdollisuuksiin. TIEKE, 2007.
Tarkka & Hintikka & Salminen: Digi-tv kansalaisvaikuttamisen kanavana. LVM, VM, OM, TIEKE, 2005.
Julkisen hallinnon palvelut ja mahdollisuudet digitaalisessa televisiossa. LVM, VM, TIEKE, 2003.
Internet 2000 (kokoomateos). Edita, 2000.
Puheenvuorojen kirjasto 2 (toim.). Sitra julkaisusarja 213, 1999.
Internet 1999 (kokoomateos). Edita, 1999.
Puheenvuorojen kirjasto 1 (toim.). Sitra julkaisusarja 186, 1998.
Porttikivi, A. & Hintikka, K. A.: Internet 1997 - tiedon etsijän ja tuottajan opas. Edita, 1997.
Metsämäki, M. & Kojo, I. & Hintikka, K. A.: Virtuaaliympäristöjen suunnitteluopas. Edita, 1997.
Tarkka & Hintikka & Mäkelä (toim.): Johdatus uuteen mediaan. Edita, 1996.
Porttikivi, A. & Hintikka, K. A.: Internet 1995 - tiedon etsijän ja tuottajan opas. Edita, 1995.
Virtuaalinen tila - julkinen olohuone. Painatuskeskus, 1994.
Internet 1994 - kalastusta tietoverkolla. Edita, 1994.
Tieto - neljäs tuotannontekijä. Painatuskeskus, 1993. (Suomen ensimmäinen tietokirja, joka oli saatavilla maksuttomasti internetistä)
Maailma modeemin takana - tietoverkkopalvelut Suomessa. Liikenneministeriö / Painatuskeskus, 1992.
Aiheesta muualla

Virallinen kotisivu (arkistoitu)
Kaupunginlaki

Kaupunginlaki on historiallinen, yhtä tai useampaa kaupunkia varten luotu oikeusohje. Jo Rooman valtakunnassa oli kaupunkeja koskeva 12 taulun laki, mutta erityisesti kaupunginlakeja syntyi keskiajalla, jolloin kaupungit olivat maaseudusta eriytyneitä oikeuspiirejä.
Kaupunginlait Ruotsissa

Ruotsissa syntyi kaupunginlakeja 1200-luvulla, jolloin maaseudulla käytettiin maakuntalakeja. Vanhin kaupunginlaki oli Tukholmaa varten luotu Bjärköalaki (ruots. Bjärköarätten) ja muita tunnettuja olivat Visbyn kaupunginlaki ja Söderköpingsrätten. Kaikkia Ruotsin kaupunkeja varten laadittu Maunu Eerikinpojan kaupunginlaki valmistui luultavasti 1349. Se oli voimassa vuoden 1734 lakiin saakka.
Karate Euroopan kisoissa 2015

Euroopan kisojen 2015 karate pidettiin Bakussa Crystal Hallissa 13.–14. kesäkuuta 2015. Sarjoja oli kuusi kummallekin sukupuolelle. Menestynein maa oli Azerbaidžan, joka voitti yhteensä kuusi mitalia, joista neljä oli kultaa.
Tulokset > Miehet

| 0 | 1 | 2 | 3 | 4 |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| Sarja | Kultaa | Hopeaa | Pronssia |  |
| Kata |  Damian Hugo Quintero |  Mattia Busato |  Mehmet Yakan |  |
| Kumite – 60 kg |  Firdovsi Fərzəliyev |  Luca Maresca |  Emil Pavlov |  |
| Kumite – 67 kg |  Burak Uygur |  Steven Da Costa |  Niyazi Əliyev |  |
| Kumite – 75 kg |  Rəfael Ağayev |  Luigi Busa |  Erman Eltemur |  |
| Kumite – 84 kg |  Ayxan Mamayev |  Michail Georgos Tzanos |  Ugur Aktas |  |
| Kumite – 84+ kg |  Enes Erkan |  Jonathan Horne |  Martin Nestorovski |  |
Tulokset > Naiset

| 0 | 1 | 2 | 3 | 4 |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| Sarja | Kultaa | Hopeaa | Pronssia |  |
| Kata |  Sandra Sánchez Jaime |  Sandy Scordo |  Dilara Bozan |  |
| Kumite – 50 kg |  Serap Özçelik |  Bettina Plank |  Alexandra Recchia |  |
| Kumite – 55 kg |  Emily Thouy |  Jelena Kovacevic |  Ilaha Qasimova |  |
| Kumite – 61 kg |  Lucie Ignace |  Merve Çoban |  Ana Lenard |  |
| Kumite – 68 kg |  İrina Zaretska |  Alisa Theresa Buchinger |  Marina Rakovic |  |
| Kumite – 68+ kg |  Maša Martinović |  Meltem Hocaoglu |  Ivanna Zaitseva |  |
Mitalitaulukko

| Sija | Maa | Kultaa | Hopeaa | Pronssia | Yhteensä |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 1. |  Azerbaidžan | 4 | 0 | 2 | 6 |
| 2. |  Turkki | 3 | 2 | 4 | 9 |
| 3. |  Ranska | 2 | 2 | 1 | 5 |
| 4. |  Espanja | 2 | 0 | 0 | 2 |
| 5. |  Kroatia | 1 | 1 | 1 | 3 |
| 6. |  Italia | 0 | 3 | 0 | 3 |
| 7. |  Itävalta | 0 | 2 | 0 | 2 |
| 8. |  Saksa | 0 | 1 | 0 | 1 |
| 8. |  Kreikka | 0 | 1 | 0 | 1 |
| 10. |  Pohjois-Makedonia | 0 | 0 | 2 | 2 |
| 11. |  Montenegro | 0 | 0 | 1 | 1 |
| 11. |  Venäjä | 0 | 0 | 1 | 1 |
Kanadan vihreä puolue

| Kanadan vihreä puolue Green Party of Canada Parti vert du Canada |
| --- | --- |
  
Perustettu:  1983
Johto:   Elizabeth May (pj.) 
Ideologia:  vihreä liike
Poliittinen kirjo:  keskusta
Edustajainhuone:  0 / 338
Senaatti:  3 / 105
Kansainväliset jäsenyydet:  – Global Greens
Kotisivu:  www.greenparty.ca
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Kanadan vihreä puolue (engl. Green Party of Canada, ransk. Parti vert du Canada) on vuonna 1983 perustettu liittovaltion tasolla toimiva puolue. Kanadan vihreiden pääasiallisia teemoja ovat ekologisuus, tasavertaisuus, rauhan ylläpitäminen, kestävä kehitys ja suvaitsevuus.
Puolueen tämänhetkinen johtaja on Elizabeth May, joka sai äänestyksen ensimmäisellä kierroksella 65 % äänista ja valittiin johtajaksi 26. elokuuta 2006.
Kannatus

Vihreän puolueen kannatus on vuoden 2006 parlamenttivaalien jälkeen on pysynyt 4,5 ja 15 prosentin välillä, eikä ole pudonnut alle 6 %:n sitten vuoden 2007 mielipidekyselyn jälkeen. 2007 marraskuun puolivälin tienoilla suoritetussa mielipidekyselyssä vihreät sijoittuivat kolmanneksi Bloc Québécoisn ja Uuden demokraattisen puolueen edelle. Vuoden 2006 vaaleissa Vihreä puolue sai 4,5 % kaikista äänistä mutta se ei riittänyt saamaan edustusta parlamenttiin.
Vuoden 2008 vaaleissa vihreät saivat melkein 7 % osuuden kaikista äänistä mutta eivät onnistuneet saamaan edustusta parlamenttiin, minkä seurauksena mediassa oli paljon keskustelua Kanadan vaalijärjestelman uudistamisesta prosentuaaliseen edustukseen.
Blair Wilsonsta tuli 30. elokuuta 2008 ensimmäinen vihreä edustaja liittyessään puolueeseen. Wilson tuli valituksi vuoden 2006 vaaleissa liberaalina mutta erosi puolueesta omasta tahdostaan anonyymien vaalirahoitusepäselvyyksien vuoksi. Myöhemmin nämä väitteet kuitenkin todettiin perättömiksi Elections Canadan tutkimuksissa. Wilson tuli edustajaksi parlamentin kesäloman aikana, ja pääministerin hajotettua parlamentin ja kutsuessaan uudet vaalit hän ei saanut tilaisuutta istua parlamentissa vihreänä edustajana.
Puoluejohtajat

Trevor Hancock (1983–1984)
Seymour Trieger (1984–1988)
Kathryn Cholette (1988–1990)
Chris Lea (1990–1996)
Wendy Priesnitz (1996–1997)
Harry Garfinkle (1997) (virkaatekevä)
Joan Russow (1997–2001)
Chris Bradshaw (2001–2003) (virkaatekevä)
Jim Harris (2003–2006)
Elizabeth May (2006–)
Vaalitulokset

| Vuosi | Ehdokkaita | Valittuja | Ääniä | Ääniä |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| 1984 | 60 / 282 | 0 | 26 921 | 0,21 % |
| 1988 | 68 / 295 | 0 | 47 228 | 0,36 % |
| 1993 | 79 / 295 | 0 | 32 979 | 0,24 % |
| 1997 | 79 / 301 | 0 | 55 583 | 0,43 % |
| 2000 | 111 / 301 | 0 | 104 402 | 0,81 % |
| 2004 | 308 / 308 | 0 | 582 247 | 4,32 % |
| 2006 | 308 / 308 | 0 | 665 940 | 4,48 % |
| 2008 | 303 / 308 | 0 | 940 747 | 6,95 % |
| 2011 | 304 / 308 | 1 | 576 221 | 3,91 % |
| 2015 | 336 / 338 | 1 | 605 637 | 3,45 % |
Lähteet:
Aiheesta muualla

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
Kanadan vihreä puolue (englanniksi) (ranskaksi)
Vihreän puolueen nuorisojärjestö (englanniksi) (ranskaksi)
Rekisteröidyt Kanadan puolueet
Animal Alliance Environment Voters Party of Canada | 
Bloc Québécois | 
Canadian Action Party | 
Christian Heritage Party of Canada | 
First Peoples National Party of Canada | 
Kanadan kommunistinen puolue | 
Kanadan konservatiivipuolue | 
Kanadan liberaalipuolue | 
Kanadan vihreä puolue | 
Libertarian Party of Canada | 
Marijuana Party of Canada | 
Neorhino.ca | 
Uusi demokraattinen puolue | 
Newfoundland and Labrador First Party | 
People's Political Power of Canada | 
Progressive Canadian Party | 
Western Block Party | 
Work Less Party
Karen Black

| Karen Black |
| --- | --- |
 Karen Black Dallasin elokuvajuhlilla vuonna 2010.
Henkilötiedot
Syntynyt: 1. heinäkuuta 1939 Park Ridge, Illinois, Yhdysvallat
Kuollut: 8. elokuuta 2013 (ikä 74) Santa Monica, Kalifornia, Yhdysvallat
Ammatti:  näyttelijä
Näyttelijä
Aktiivisena:  1960–2013
Aiheesta muualla
IMDb 
Elonet
Karen Blanche Black (o.s. Ziegler; 1. heinäkuuta 1939 Park Ridge, Illinois, Yhdysvallat – 8. elokuuta 2013 Santa Monica, Kalifornia, Yhdysvallat) oli yhdysvaltalainen näyttelijä. Hänet tunnetaan muun muassa elokuvista Easy Rider – matkalla (1968), Rajut kuviot (1970), The Great Gatsby (1974), Heinäsirkat (1975), Nashville (1975), Perintö (1976), Suljettu ovi (1976), Dogtown (1996), Fallen Arches (1998) ja Firecracker (2005).
Easy Riderissä hän esitti prostituoitua, joka liittyy Dennis Hopperin, Peter Fondan ja Jack Nicholsonin joukkoon matkan loppupuolella. Nicholson suositteli Blackia pikkukaupungin hyväsydämisen tarjoilijan rooliin elokuvaan Rajut kuviot. Black oli roolista Oscar-ehdokkaana, ja sai New York Film Critics- ja Golden Globe -palkinnot.
Blackin suosio oli huipussaan 1970-luvulla. Vuosina 1975–2012 hän esiintyi 14 kauhuelokuvassa. Hän sanoi haastattelussa, että ne eivät olleet tärkeä osa hänen uraansa, hän vain ajautui niihin.
Black esiintyi myös näyttämöllä ja televisiosarjoissa, lauloi ja kirjoitti käsikirjoituksia ja näytelmän.
Palkinnot ja ehdokkuudet

| Vuosi | Palkinto | Elokuva | Kategoria | Tulos | Lähde |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 1970 | Oscar-palkinto | Rajut kuviot | Naisnäyttelijä sivuosassa | Ehdokkuus |  |
| 1970 | National Board of Review | Rajut kuviot | Paras naisnäyttelijä | Voitto |  |
| 1970 | Golden Globe | Rajut kuviot | Naisnäyttelijä sivuosassa | Voitto |  |
| 1974 | Golden Globe | The Great Gatsby | Naisnäyttelijä sivuosassa | Voitto |  |
| 1975 | Golden Globe | Heinäsirkat | Naisnäyttelijä sivuosassa | Ehdokkuus |  |
| 1975 | Grammy | Nashville | Soundtrack | Ehdokkuus |  |
Yksityiselämä

Black oli naimisissa neljä kertaa: Charles Blackin, Robert Burtonin, L.M Kit Carsonin ja Stephen Eckelberryn kanssa. Hänellä oli kaksi lasta, yksi biologinen poika ja adoptoitu tytär.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Karen Black Wikimedia Commonsissa
Karen Black Internet Movie Databasessa. (englanniksi)
Karen Black Elonetissä.
Karen Blackin muistokirjoitus Helsingin Sanomissa
Keltamarjakotinga

| Keltamarjakotinga |
| --- | --- |

Uhanalaisuusluokitus
 Elinvoimainen  
  
Tieteellinen luokittelu
Domeeni::  Eukaryootit Eucarya
Kunta::  Eläinkunta Animalia
Pääjakso::  Selkäjänteiset Chordata
Alajakso::  Selkärankaiset Vertebrata
Luokka::  Linnut Aves
Lahko::  Varpuslinnut Passeriformes
Heimo::  Kotingat Cotingidae
Suku::  Marjakotingat Carpornis
Laji::  cucullata
Kaksiosainen nimi
 Carpornis cucullata  (Swainson, 1821) 
Katso myös
   Keltamarjakotinga Wikispeciesissä   Keltamarjakotinga Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OKIUCN-testi OK: 
Keltamarjakotinga (Carpornis cucullata) on kotingojen heimoon kuuluva varpuslintu.
Levinneisyys

Keltamarjakotingaa tavataan Kaakkois-Brasiliassa. Sitä on kuvattu harvinaiseksi, ja se on vähenemässä elinympäristöjen tuhoutumisen vuoksi. Laji on luokiteltu elinvoimaiseksi.
Kikka (täsmennyssivu)

Wikisanakirjassa on tähän liittyvä sananselitys: .
Kikka voi tarkoittaa seuraavia asioita:
Yleiskielessä oivallusta, ideaa, niksiä tai keksintöä
Kikka, kylä Virossa
Kikka (oik. Kirsi Hannele Sirén, o.s. Viilonen, 1964–2005), suomalainen iskelmälaulaja
Kikka Laitinen, (oik. Kirsi-Marja Laitinen, s. 1960), suomalainen laulaja-lauluntekijä, sanoittaja, säveltäjä ja kirjailija
Nakajima Kikka, hävittäjälentokone
Kikka!, Kikasta kertova elokuva.
| --- | --- |
: Tämä on täsmennyssivu, joka luettelee monimerkityksisen käsitteen eri merkitykset tai useita eri henkilöitä. Artikkelisivuja, joiden nimessä tai tekstissä lukee ”Kikka”, voi hakea sivunnimihaulla, laajalla sivunnimihaulla tai tekstihaulla.
Kacy Catanzaro

| Kacy Catanzaro |
| --- | --- |

Henkilötiedot
Syntynyt: 14. tammikuuta 1990 (ikä 34) Glen Ridge, New Jersey, Yhdysvallat
Kansalaisuus:   Yhdysvallat
Showpainija
Kehänimet:  Katana Chance   Kacy Catanzaro
Aktiivisena:  2018–
Pituus:  152 cm
Paino:  45 kg
Kouluttajat:  WWE Performance Center 
Kacy Esther Catanzaro (s. 14. tammikuuta 1990 Glen Ridge, New Jersey, Yhdysvallat) on yhdysvaltalainen showpainija sekä entinen voimistelija ja esteratakilpailija. Catanzaro työskentelee nimellä Kacy Catanzaro  ja WWE:ssä Raw-brändissä nimellä Katana Chance. Catanzaro on ollut yhdessä Kayden Carterin kanssa kahdesti naisten joukkuemestari NXT:ssä ja Rawissa. Ennen WWE:tä hän osallistui tv-ohjelmaan American Ninja Warrioriin, jossa hän menestyi hyvin.
Voimistelijan ura

Catanzaro oli olympia tason juniorivoimistelija ja hän aloitti harjoittelun jo kuusivuotiaana. Catanzaro saavutti korkeimman tason 10 voimistelussa vuonna 2007, jolloin hän pääsi kilpailemaan parhaimman olympiatason junioreita vastaan New Jerseyn osavaltiossa. Hän sijoittui parhaimmillaan kymmenen joukkoon Vuonna 2012 Catanzaro valittiin alueensa Vuoden voimistelijaksi
Amerikan Ninja Warrior

Vuodesta 2013 Catanzaro työskenteli Alpha Warriorille, jolla oli harjoitusesterata Texasissa. Siellä hän harjoitteli kaksi vuotta Amerikan Ninja Warrior-ohjelmaa varten, kunnes läpäisi karsintakierrokset. Vuonna 2014 Catanzarosta tuli ensimmäinen nainen, joka onnistui selviytymään American Ninja Warriorin (6.kausi) karsintakierroksen ja myöhemmin Catanzaro pääsi kilpailemaan finaalissa. Vuosien 2015 ja 2016 Amerikan Ninja Warrior-kaudella Catanzaro epäonnistui karsintakierroksella, mutta hän sai molemmilla kausilla toisen mahdollisuuden villikortin avulla. Hän ei onnistunut pääsemään finaaliin asti kumpanakaan vuonna.  Vuonna 2017 Catanzaro onnistui pääsemään Amerikan Ninja Warriorissa finaaliin asti. Hän tosin epäonnistui karsinnoissa neljännellä esteellä, mutta uusien sääntöjen johdosta hän pääsi finaaliin. Vuonna 2017 Katanzaro ilmoitti, että Amerikan Ninja Warrior kausi 9. on hänen viimeinen ja hän siirtyisi WWE:hen.
WWE

WWE ilmoitti 28. elokuuta Mae Young Classic-tapahtumassa, että Kacy Catanzaro on allekirjoittanut sopimuksen WWE:n kanssa. Catanzaro teki kehädebyyttinsä NXT:n live-tapahtumassa 19. huhtikuuta 2018. Seuraavana vuonna Katanzaro osallistui WWE:n pääsarjan tapahtumaan ja otteluun Royal Rumble. Hän kesti kehässä 10 minuuttia, kunnes Rhea Ripley pudotti hänet kehästä. NXT debyytin hän teki maaliskuussa. Syyskuussa 2019 ilmoitettiin Catanzaron eronneen WWE:stä ja lopettaneen ammattipainin selkävamman vuoksi. Catanzaro palasi kuitenkin NXT:hen tammikuussa 2020 yllättäen naisten Battle Royal-otteluun. Catanzaro paljasti haastattelussa pitäneensä lomaa, koska hänellä oli epäilyksiä ammattipainiuransa jatkamisesta.
Syksyllä 2020 Catanzaro muodosti joukkueen yhdessä Kayden Carterin kanssa. He osallistuivat naisten Dusty Rhodes Tag Team Classic turnaukseen, mutta he tippuivat välierissä. Vuonna 2022 Catanzaro otti käyttöön kehänimen Katana Chance. Chance ja Carter lopulta voittivat vapaana olleen NXT Women's Tag Team Championship-mestaruuden joukkueiden eliminointiottelussa elokuussa 2022. Chance ja Carten pitivät mestaruutta hallussaan 186 päivää, kunnes hävisivät sen NXT Vengeance Day -tapahtumassa.
Vuonna 2023 Chance ja Carter siirtyivät Raw-brändiin. He onnistuivat voittamaan WWE Women’s Tag Team Championship-mestaruuden Chelsea Greeniltä ja Piper Niveniltä Rawissa joulukuussa 2023. He hävisivät mestaruuden 39 päivää myöhemmin The Kabuki Warriorsille.
Mestaruudet ja saavutukset

WWE
NXT Women's Tag Team Championship (kerran) yhdessä Kayden Carterin kanssa
WWE Women’s Tag Team Championship (kerran) yhdessä Kayden Carter kanssa
Kangaskylä

Kangaskylä tarkoittaa seuraavia maantieteellisiä kohteita:
Kangaskylä, kylä Hyrynsalmella
Kangaskylä, kylä Keiteleellä
Kangaskylä, kylä Kinnulassa
Kangaskylä, kylä Konnevedellä
Kangaskylä, kylä Laukaassa
Kangaskylä, kylä Mikkelissä
Kangaskylä, kylä Parikkalassa
Kangaskylä, kylä Rautalammilla
Kangaskylä, kylä Reisjärvellä
Kangaskylä, kylä Siikalatvalla
Kangaskylä, kylä Utajärvellä
Kangaskylä, kylä Vaalassa
Kangaskylä, kylä Vihannissa
Kangaskylä, kylä Kiteen jatkosodassa luovutetulla alueella, nykyään osa Venäjää.
Karl Alzner

| Karl Alzner |
| --- | --- |

Henkilötiedot
Syntynyt: 24. syyskuuta 1988 (ikä 36) Burnaby, Brittiläinen Kolumbia, Kanada
Kansalaisuus:   Kanada
Jääkiekkoilija
Pelipaikka:  puolustaja
Maila:  vasen
Pituus:  191 cm
Paino:  99 kg
Seura
Seura:  Laval Rocket
Sarja:  AHL
Pelinumero:  27
Pelaajaura
Pääsarjaura:  2008–
Aik. seurat:  Washington Capitals   Montreal Canadiens
NHL-varaus:  5. varaus, 2007 Washington Capitals
Karl Alzner (s. 24. syyskuuta 1988 Burnaby, Brittiläinen Kolumbia, Kanada) on kanadalainen jääkiekkopuolustaja, joka pelaa AHL-joukkue Laval Rocketissa. Washington Capitals varasi hänet koko NHL:n varaustilaisuuden viidentenä pelaajana kesällä 2007. Suhteellisen isokokoisen Alznerin vahvuudet ovat rauhallisuudessa, varmaotteisuudessa, sijoittumisessa ja kahden suunnan pelaamisessa. Kaudella 2010–2011 hän ansaitsi 1,675 miljoonaa dollaria.