stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Vanajaveden alaosan alue

Valkeakosken keskustaajama ilmakuvassa. Etualalla Vanajavettä.
Vanajaveden alaosan alue (vesistöaluetunnus 35.22) on Pirkanmaalla Valkeakoskella, Kangasalla, Akaassa ja Lempäälässä sijaitseva Vanajaveden alaosan (pohjoisosan) ja sen ympäristön jokien ja ojien valuma-alueiden muodostama vesistöalue.
Se kuuluu Kokemäenjoen vesistöön (vesistöaluetunnus 35) ja on Vanajaveden–Pyhäjärven alueessa (35.2) toisen jakovaiheen toinen osa-alue, joka laskee Vanajavedestä Hiidenvuolteelta Lempäälän kanavan kautta Pyhäjärveen. Tekstissä esiintyvät valuma-alueet ovat viranomaislähteissä luetteloitu vesistöaluetunnuksilla 35.22x, missä merkki x korvataan osa-alueen alanumerolla. Valuma-alueen kolmannen jakovaiheen alueita ovat Vuolteen alue (35.221), Jumusen–Rauttunselän alue (35.222) ja Korentiojan valuma-alue (35.223).
Vesistöalueen keskusjärvi on Vanajavesi, joka on samalla sekä Vanajaveden alaosan alueen että Vanajanselän alueen (35.23) keskusjärvi. Vanajaveden alaosan alueen lähialueeseen, jonka muodostavat sekä Vuolteen alue (35.221) että Jumusen–Rauttunselän alue (35.222) yhdessä, laskee joukko lyhyitä nimettömiä ojia. Viimeksi manittuun alueeseen laskee vielä Korentioja, joka on Korentiojan valuma-alueen (35.223) laskujoki. Näiden ojien alueella sijaitsee Vanajaveden lisäksi 13 järveä ja lampea. Niistä merkittävimpiä ovat Ahtialanjärvi (134 hehtaaria eli ha), Iso Savijärvi (67 ha), Rutajärvi (43 ha), Vallonjärvi (25 ha) ja Korentijärvi (20 ha). Alueen asukasluku kohoaa kymmeniin tuhansiin, joten järvien virkistysarvolla on merkitys suurelle joukolle sen asukkaille. Alueella sijaitsee useita taajamia, joita ovat Lempäälä, Viiala, Toijala, Metsäkansa, Kankaronpää ja Valkeakosken keskustaajama.
Vanaveden alaosaan laskee myös muita toisen jakovaiheen valuma-alueita. Lempäälän keskustaajaman Kuokkalankosken yläpuolelle Moisioon laskee pohjoisesta Moisionjoki, joka on Moisionjoen valuma-alueen (35.24) laskujoki. Tämän lähelle Ahtialanjärveen laskee idästä Myllyoja, joka on Myllyojan valuma-alueen (35.25) laskujoki. Jumuseen laskee Viialan keskustaajaman läpi Tarpianjoki, joka on Tarpianjoen valuma-alueen (35.28) laskujoki. Kohnonselkään laskee Nahkialanjoki, joka on Lontilanjoen valuma-alueen (35.27) laskujoki. Rautunselän eteläpuolelle laskee Oikkolanjoki, joka on Oikolanjoen valuma-alueen (35.26) laskujoki.
Alla esiteltävässä alueen kuvauksessa on käytetty lähteinä Suomen ympäristökeskuksen viranomaistietoja ja Maanmittauslaitoksen karttapalvelua.
Alueen kuvaus > Vuolteen alue (35.221)

Vuolteen alue alkaa Vanajavedellä Jumusen jälkeen Väänteenvuolteella, jolloin alueeseen kuuluvat ylhäältä alas luetellen Liponselkä, Korteselkä, Hiidenvuolle, Ahtialanjärvi, Liuhanvuolle, Herralankoski ja Herralanvuolle, joka päättyy Kuokkalankoskeen. Kuten nimikin antaa ymmärtää, edeltää Vanajaveden reitin laskujokea useat vuolteet. Ahtialanjärvi muodostaa vuolteiden välissä oman järvensä. Aivan Lempäälän ja Akaan välisellä etelärajalla sijaitsee Perälän kylällä Perälänlampi, joka laskee Liponselkään lyhyttä ojaa myöten. Perälänlammea vastapäätä Liponselkään laskee Metsäkansan ohittava Ylenjoki, jonka uoman läpivirtausjärvinä ovat sekä Ylenjärvi että Niittystenjärvi.
Alueen kuvaus > Jumusen–Rauttunselän alue (35.222)

Tällä alueella on vain muutama järvi, sillä pinta-alasta suurin osa kuuluu Vanajavedelle. Alueen itäraja on Jylhänniemen ja Pappilanniemen välinen vesistö, jonka länsipuolella sijaitsee Rauttunselkä. Rauttunselkään laske Oikolanjoen valuma-alueen (35.26) laskujoki.
Siitä aukeaa pohjoiseen Kärjenniemenselkä, johon laskee Säkkisaaren takaa Mallasvesi ja sen kautta Längelmäveden- ja Hauhon reitit. Täällä sijaitsee varsin suuri lahti, jota kutsutaan Lotilanjärveksi. Siihen laskee saman jakovaiheen toisen Korentiojan valuma-alueen (35.223) laskuoja Korentioja.
Rauttunselästä länteen aukeaa Makkaranselkä, joka kapenee Konhonvuolteen kohdalla ja aukeaa uudelleen Konhonseläksi. Konhonselkään laskee Lontilanjoen valuma-alueen (35.27) laskujoki Nahkialanjoki, jonka nimi on ylempänä Lontilanjoki.  Makkaranselän etelärannalla Toijalan koillispuolella sijaitsee lahti Terisjärvi, joka on lintujensuojelukohde. Makkaranselkä loppuu kapeaan Jumusensalmeen, jonka takan on viimeinen selkä Jumunen. Sen etelärannalla sijaitsee Viialan taajama, jonka läpi Tarpianjoen valuma-alueen (35.28) laskujoki Tarpianjoki laskee. Tarpianjoen pohjoispuolella laskee umpeen kasvanut Alkkulanlammi lyhyttä ojaa myöten.
Alueen pienemmät järvet sijaitsevat pohjoisessa. Vallonoja laskee Kärjenniemenselän perälle Yrjölänlahteen. Ennen Vanajavettä, joki käy Vallonjärvessä, joka on kuin kuroutunut lähti lyhyellä laskujoella. Vallonoja laskee etelästä Sääksmäeltä ja lähes Ritvalasta asti, jossa sen nimi on Arranoja. Puolivälin alapuolella sijaitsee Viuhanjärvi, joka sivuitse oja virtaa. Järvi laskee ojaan lyhyttä laskuojaa myöten. Toisen järvialueen laskuoja laskee Kärjenniemenselän perälle Savilahteen. Sinne laskee Nevenoja, joka tulee sinne luoteesta. Nevenoja on Iso Savijärven laskuoja. Vähä Savijärvi laskee Iso Savijärveen lyhyttä suo-ojaa myöten.
Alueen kuvaus > Korentiojan valuma-alue (35.223)

Valuma-alueen laskuoja on Korentioja, joka laskee Korentijärvestä Vanajaveden Lotilanjärveen. Lotilanjärvi on määritelty lahdeksi, joka aukeaa Kärjenniemenselän perukkaan Säkkissaaren taakse. Vähä Korentijärvi laskee omaa laskuojaansa yhtyen Korentiojaan hieman Korentijärveä alempana. Rutajärvi on valuma-alueen suurin järvi ja se laskee Aukeasuon läpi Korenninojaa myöten Korentijärveen. Suonijärvi on kapea suojärvi, joka laskee pian Rutajärveen. Järviylänkö jakaantuu Lempäälän, Valkeakosken ja Kangasalan kesken.
Aiheesta muualla

Järviwiki: Vanajaveden alaosan alue
(35.2)
Jiří Kulich

| Jiří Kulich> Henkilötiedot |
| --- | --- |
Syntynyt: 14. huhtikuuta 2004 (ikä 20) Kadaň, Tšekki
Kansalaisuus:   Tšekki
Jääkiekkoilija
Pelipaikka:  keskushyökkääjä
Maila:  vasen
Pituus:  183 cm
Paino:  81 kg
Seura
Seura:  Buffalo Sabres / Rochester Americans
Sarja:  NHL / AHL
Pelinumero:  20
Pelaajaura
Pääsarjaura:  2020–
Aik. seurat:  HC Energie Karlovy Vary (Extraliga)
NHL-varaus:  28. varaus, 2022 Buffalo Sabres
Jiří Kulich (s. 14. huhtikuuta 2004 Kadaň, Tšekki) on tšekkiläinen jääkiekkoilija, pelipaikaltaan keskushyökkääjä. Buffalo Sabres varasi hänet vuoden 2022 NHL:n varaustilaisuudessa ensimmäisellä kierroksella 28. pelaajana. Hän pelannee lähinnä AHL-seura Rochester Americansissa.
Peliura

Kulich esiintyi ensimmäisen kerran ammattilaistasolla Tšekin Extraligan HC Energie Karlovy Varyn paidassa kaudella 2020–2021, jolloin hän pelasi kahdeksan ottelua. Seuraavalla kaudella hän teki yhdeksän maalia ja viisi syöttöpistettä 49 ottelussa. Buffalo Sabres varasi hänet ensimmäisellä kierroksella 28. pelaajana NHL:n varaustilaisuudessa 2022.
15. heinäkuuta 2022 Kulich teki kolmen vuoden tulokassopimuksen Sabresin kanssa.
Maajoukkueura

Kulich edusti Tšekkiä alle 18-vuotiaiden MM-kisoissa 2021, jossa hän pelasi neljä ottelua. Hän pelasi samana vuonna myös Hlinka Gretzky Cupissa. Seuraavana vuonna alle 18-vuotiaiden MM-kisoissa 2022 hän oli Tšekin joukkueen kapteeni. Hän voitti turnauksen maalipörssin yhdeksällä maalilla, ja hänet valittiin turnauksen parhaaksi pelaajaksi. Hänet valittiin Tšekin alle 20-vuotiaiden joukkueeseen nuorten MM-kisoihin 2023.
Aiheesta muualla

Jiří Kulich Elite Prospects. Everysport Media Group AB. (englanniksi)
Jiří Kulich The Internet Hockey Databasessa (englanniksi)
Säilöttyjä unelmia

| Säilöttyjä unelmia |
| --- | --- |
 Säilöttyjä unelmia -elokuvajuliste
Ohjaaja:  Katja Gauriloff
Käsikirjoittaja:  Katja Gauriloff Joonas Berghäll Jarkko T. Laine
Tuottaja:  Joonas Berghäll
Säveltäjä:  Karsten Fundal
Kuvaaja:  Heikki Färm
Leikkaaja:  Timo Peltola
Valmistustiedot
Valmistusmaa:   Suomi  Irlanti  Norja  Portugali  Ranska
Tuotantoyhtiö:  Oktober
Ensi-ilta:  27. tammikuuta 2012
Kesto:  81 min
Alkuperäiskieli:  portugali, tanska, romania, ukraina, ranska, italia
Budjetti:  430 000 €
Tuotto:  45 898 €
Katsojat:  5 790
Aiheesta muualla
IMDb 
Elonet
AllMovie
Infobox OKNimi-testi OK: 
Säilöttyjä unelmia on tammikuussa 2012 ensi-iltansa saanut Katja Gauriloffin ohjaama pitkä dokumenttielokuva.
Elokuva kertoo säilykepurkin tarinan ihmisten kautta, heidän elämästään ja unelmistaan. Siinä kierretään kymmenessä maassa kuten brasilialaisella kaivoksella, josta tulee purkin metalli, sikatilalla Tanskassa ja teurastamolla Puolassa. Purkin valmistanut yritys ei suostunut yhteistyöhön, mutta nimetön avustaja selvitti purkin taustoja. Saksassa tekijät eivät päässeet edes lähelle piikkilanka-aidoin ympäröityjä sikatiloja.
Tuotanto

Elokuva sai Suomen elokuvasäätiön rahoituksen (120 000 euroa) lisäksi tukea AVEK:lta, Yle TV2:lta, MEDIA:lta, NFTF:ltä, Arte Francelta, RTP:ltä, NRK:lta ja Al-Jazeera Englishiltä. Elokuva nähtiin elokuvateatterissa ainakin Suomessa ja Tanskassa. Elokuva esitettiin myös DocPoint-elokuvajuhlilla ja helmikuussa 2012 Berliinin elokuvajuhlilla sarjassa Culinary Cinema.
Tunnustukset

Elokuvan musiikin tekijä Karsten Fundal voitti parhaan musiikin Jussin 2013. Elokuva palkittiin Nordic Film Days -festivaaleilla Lyypekissä Saksassa marraskuussa 2012.
Aiheesta muualla

Katja Gauriloff ja Joonas Berghäll[vanhentunut linkki] Ylen Aamu-tv:n haastattelussa
Aiheesta muualla > Arvostelut

Elokuvan arvostelu Ylen Aamu-tv:ssä (Arkistoitu – Internet Archive)
Aleksi Salonen: Elämän ja kuoleman kentällä  26.12.2012. Filmgoer.fi. Arkistoitu 28.1.2012. Viitattu 27.1.2012.
| n k Katja Gauriloff |
| --- | --- |
Pitkät elokuvat (ohjaus):  Baby Jane (2019) 
Dokumenttielokuvat (ohjaus):  Pei'vv paast (2004)  Saamelaislapset Helsingissä (2006)  Huuto tuuleen (2007)  Sopimus (2008)  Säilöttyjä unelmia (2012)  Voimanlähde (2013)  Kuun metsän Kaisa (2016) 
Lyhytelokuvat (ohjaus):  Vanhan miehen viimeinen päivä (2002)  Hyviä aikeita (2004)
Suomen Euroviisuklubi OGAE Finland

Suomen Euroviisuklubi OGAE Finland ry (lyhyesti OGAE Finland tai Euroviisuklubi) on suomalainen euroviisufanien yhdistys. Yhdistyksen tarkoituksena on edistää Eurovision laulukilpailua Suomessa ja järjestää aiheeseen liittyviä tapahtumia. Joulukuussa 2004 OGAE Finland rekisteröityi yhdistykseksi. Vuosina 2005–2008 Suomessa toimi toinenkin faniyhdistys, Viisufanit ry. Se yhdistettiin OGAE Finlandiin vuonna 2008. Nykyään yhdistyksellä on noin tuhat jäsentä.
OGAE Finland on osa kansainvälistä pääjärjestö OGAE Internationalia, joka perustettiin Savonlinnassa vuonna 1984. Se on maailman ensimmäinen järjestäytynyt euroviisufanien yhdistys. Järjestön perustaja ja ensimmäinen toiminnanjohtaja 1984–2001 oli Jaripekka Koikkalainen. OGAE Finland järjestää Suomen jäsenten äänestykset OGAE Internationalin hallinnoimissa kansainvälisissä OGAE Poll, OGAE Second Chance Contest ja OGAE Song Contest -kilpailuissa.
OGAE Finlandin järjestämistä tapahtumista suurin on joka syksy vuodesta 2010 lähtien pidetty kansainvälinen euroviisuristeily The Eurovision Cruise. Se on myös toiseksi suurin euroviisutapahtuma koko maailmassa itse Eurovision laulukilpailun jälkeen. Alun perin risteily kulki Helsinki–Tallinna-väliä ja vuodesta 2023 lähtien se kulkee Helsinki–Tukholma-reittiä. Risteilyn ohjelma koostuu perinteisesti useiden kansainvälisten ja kotimaisten euroviisuedustajien keikoista sekä euroviisukaraokesta, -diskosta ja -drag-esityksistä.
Muita vuotuisia, Helsingissä järjestettäviä tapahtumia ovat pikkujoulut sekä keväinen esikatselutilaisuus. Pikkujoulujen perinteisiin on vuodesta 2009 lähtien kuulunut esityskilpailu, joka tunnettiin ensin nimellä Eurovision Show Contest. Vuonna 2022 se uudistettiin karaokekilpailuksi nimeltä Euroviisuklubin Viisutähti. Vuonna 2024 pikkujoulujen sijaan pidetään Hengaillaan-vuosijuhlat, kun klubi täyttää 40 vuotta. Esikatseluissa klubin jäsenet pisteyttävät muiden maiden edustuskappaleet euroviisutyyliin virallisten esikatseluvideoiden perusteella. Helsingin lisäksi klubilla on vastaavaa alueellista toimintaa Lieksassa (Itä-Suomi) ja Oulussa (Pohjois-Suomi) sekä Tampereen, Turun, Lahden, Seinäjoen ja Satakunnan seuduilla.
OGAE Finlandin puheenjohtajat

| Kausi | Puheenjohtaja |
| --- | --- |
1984–2001: Jaripekka Koikkalainen
2001–2007: Martti Immonen
2007–2010: Maiken Mäemets
2010–2018: Jouni Pihkakorpi
2018–2020: Mika Behm
2020–2023: Kati Wikström
2023–: Jouni Pihkakorpi
12 pistettä -palkinto

Euroviisuklubin hallitus on jakanut 12 pistettä -palkinnon henkilölle, toimijalle tai taholle, joka on omalla työllään lisännyt Euroviisujen tunnettavuutta Suomessa, lisännyt mahdollisuuksia euroviisuharrastuksen toteuttamiseen tai vienyt positiivisesti eteenpäin Euroviisujen asemaa Suomen musiikkikulttuurissa. Palkinnon nimi tulee Euroviisujen pisteytysjärjestelmästä, jossa kukin osallistujamaa antaa eniten ääniä saaneelle maalle 12 pistettä.
| Vuosi | Voittaja | Perustelut |
| --- | --- | --- |
| 2018 | Viisukuppila | Euroviisujen tunnettuuden ja harrastuksen edistäminen Suomessa |
| 2019 | Krista Siegfrids | Suomen euroviisuedustaja 2013, UMK-juontaja 2016–2020, Melodifestivalen-kilpailija 2016–2017 |
| 2020 | Eva Frantz ja Johan Lindroos | Euroviisaat-ohjelma |
| 2021 | Pia Asikainen | Eurovision Diaries - Viisupäiväkirjat -dokumentti |
| 2022 | Mikko Silvennoinen | Suomen euroviisuselostaja vuodesta 2016 |
| 2023 | Tapio Hakanen | UMK:n musiikkipäällikkö vuodesta 2020 |
| 2024 | Ari Alavahtola | Euroviisuklubin Pohjois-Suomen aluekoordinaattori |
Aiheesta muualla

http://www.euroviisuklubi.fi
Metsolan koulu (Kotka)

Metsolan koulu pihan puolelta kuvattuna elokuussa 2011.
Metsolan koulu on entinen peruskoulu Kotkan Metsolan kaupunginosassa Allintien varrella. Koulussa toimi luokka-asteet 1–5.
Metsolan ja Korelan alueiden väkiluku kasvoi voimakkaasti 1920- ja 1930-luvulla, jolloin oman koulurakennuksen rakentaminen tuli ajankohtaiseksi. Metsolan koulu valmistui syksyllä 1939 ja sen suunnittelijana oli G. A. Wigström. Koulurakennus edustaa tyyliltään funktionalismia. Toisen maailmansodan aikana koulu toimi sairaalana.
Metsolan koulussa oli sulkemishetkellä noin 170 oppilasta ja eri tehtävissä 25 aikuista. Metsolan koulun oppilaat ja opettajat siirtyivät 2019 syksyllä uuteen Langinkosken kouluun.
E. Kilpeläinen

| E>  Kilpeläinen |
| --- | --- |

Suomen sosiaaliministeri
 Sunilan II hallitus 21.3.1931–3.3.1932  
Edeltäjä:  Eino Tuomivaara
Seuraaja:  Erkki Paavolainen
Kansanedustaja
 Turun läänin eteläinen vaalipiiri 2.2.1914–3.4.1917 Viipurin läänin läntinen vaalipiiri 5.9.1922–1.9.1927 Turun läänin eteläinen vaalipiiri 1.8.1929–31.8.1933 Turun läänin eteläinen vaalipiiri 1.9.1936–31.8.1939  
Ryhmä/puolue:  Kansallisen kokoomuksen eduskuntaryhmä
Henkilötiedot
Syntynyt: 4. lokakuuta 1879 Nastola
Kuollut: 28. toukokuuta 1941 (61 vuotta) Helsinki
Ammatti:  kirkkoherra, kansanedustaja, ministeri
Arvonimi: rovasti 1921
Vanhemmat:  Kaarlo Kustaa Kilpeläinen ja Amanda Siljander
Puoliso:  Ida Matilda Lampén
Lapset:  Irja Inkeri, Kaarlo Martti sekä Aarno Kaarlo
Tiedot
Puolue:  Kansallinen Kokoomus
E. (Kaarlo Edvard, K. E.) Kilpeläinen (4. lokakuuta 1879 Nastola – 28. toukokuuta 1941 Helsinki) oli suomalainen kirkkoherra, kokoomuksen kansanedustaja ja ministeri.
Perhe ja opintie

E. Kilpeläinen syntyi maakauppias Kaarlo Kustaa Kilpeläisen ja Amanda Siljanderin perheeseen Nastolassa vuonna 1879. Poika lähetettiin kymmenvuotiaana Hämeenlinnan lyseoon. Kesäloman jälkeen eron haikeus sai vanhemmat antamaan periksi pojan pyyntöön. Poika sai jäädä kotiin. Hänestä oli tuleva kauppias. Vuosien päästä kuitenkin eräs papin poika valkolakin saatuaan lähetti Edvardille tervehdyksen, että tämänkin olisi päästävä lukemaan. Niin Isä ja poika lähtivät käymään kirkkoherra Nathanael Borgin luona, jolle annettiin valta päättää, lähteekö Edvard opiskelemaan. Ratkaiseviksi muodostuivat Borgin sanat: ”Pojan on päästävä lukemaan!”
Seitsemäntoistavuotias nuorukainen ryhtyi vuonna 1896 opiskelemaan koko tarmollaan. Hän meni aamuisin kello neljän aikaan kylän kansakoululle tyhjään luokkahuoneeseen lukemaan. Niinpä jo vuonna 1900 hän suoritti ylioppilastutkinnon. Tiiviit opinnot jatkuivat Helsingissä ja vuonna 1903 hän suoritti teologisen erotutkinnon. Hänet vihittiin papiksi samana vuonna. Pastoraalitutkinnon hän suoritti vuonna 1905.
Vuonna 1908 hän avioitui Ida Matilda Lampénin kanssa. Perheeseen syntyivät lapset Irja Inkeri, Kaarlo Martti sekä Aarno Kaarlo.
Kirkollinen ja poliittinen ura

E. Kilpeläisen kirkollinen ura alkoi Kemiön vt. kappalaisena ja jatkui Suomusjärven vt. kirkkoherrana vuonna 1903. Hänestä tuli Paraisten vt. kirkkoherra 1904, Uudenkaupungin vt. kirkkoherrana hän toimi 1904–1905, Turun papiston apulaisena, vt. kappalaisena ja Turun lähetysyhdistyksen pappina 1905–1908 sekä Lähetyskirkon Betel-kirkon saarnaajana Turussa 1906–1908. Tämän jälkeen Kilpeläinen toimi Perniön kappalaisena 1908–1915 ja sitten kirkkoherrana Kotkassa 1915–1921, Koivistolla 1921–1923, Kymissä 1923–1927, Perniössä 1927–1932, viimeksi Raumalla 1932–1941. Hän toimi myös kaikkien kirkolliskokousten jäsenenä aikavälillä 1918–1941. Kaksi kautta hän toimi Turun tuomiokapitulin asessorina. Kilpeläinen sai rovastin arvonimen 1921.
Politiikassa Kilpeläinen oli suomalaisen puolueen kansanedustaja 1914 Turun läänin eteläisestä vaalipiiristä sekä kokoomuksen kansanedustaja 1922–1926 Viipurin läänin läntisestä vaalipiiristä ja Turun läänin eteläisestä vaalipiiristä 1929–1932 ja 1936–1938. Toimikausinaan hän kuului Pankki-, Sivistys-, Ulkoasiain- ja Suureen valiokuntaan. Hän toimi sosiaaliministerinä Sunilan II hallituksessa 1931–1932. Kilpeläinen erosi hallituksesta maaliskuun alussa 1932 vastustettuaan Mäntsälän kapinan johtajille annettua pidätysmääräystä. Hän oli presidentin valitsijamies vuosien 1937 ja 1940 presidentinvaaleissa.
Huomioita

Aluksi E. Kilpeläinen vastusti vapaakirkollisuutta, kunnes hänen ajatuksensa muuttuivat. Viipurin kristillisessä ylioppilaskokouksessa 1902 hän koki hengellisen murroksen, jossa välikappaleena oli vapaakirkollinen ylioppilas. Elämänikäisen vaikutuksen tekivät häneen kristillisen ylioppilasliikkeen johtajat Paul Nicolay ja K. A. Wrede koruttomilla herätyspuheillaan. Muita vaikuttajia olivat norjalainen herätyssaarnaaja Albert Lunde sekä lähetyssaarnaaja Frans Hannula.
”Sielujenpelastus on aina oleva numero yksi”, Kilpeläinen teroitti läpi elämänsä. Myöhemmin hän lähentyi Martti Lutheria ja kansankirkkoa. Erittäin antavaksi Kilpeläinen koki ystävyyden professori O. Hallesbyn kanssa.
Puhetavan selvyys, yksinkertaisuus ja rauhallisuus olivat Kilpeläiselle ominaisia. Puhujassa paloi salattu tuli: halu viedä sieluja Kristuksen tykö. Kansliatehtävissä ja seurakunnallisten virallisten asioiden hoitajana Kilpeläinen oli johdonmukainen ja matemaattinen.
Kirkolliskokouksessa ja asessorin tehtävissä Kilpeläinen oli tunnollinen ja tehtäviinsä täsmällisesti paneutuva. Eduskuntatyön Kilpeläinen koki kuluttavaksi. Sekä ryhmässä että eduskunnassa hän esiintyi harvakseltaan. Enimmäkseen hän otti kantaa kristillisyyttä ja kirkkoa koskeviin sekä sosiaalista lainsäädäntöä koskeviin kysymyksiin.
Kilpeläinen oli tavattoman ahkera. Ennätysajassa suoritetut opinnot vaativat veronsa: hän kärsi unettomuudesta. Yömyöhällä ja varhain aamulla hän oli täydessä työssä. Kolmenkymmenenkolmen avioliittovuoden aikana hän suostui yhtenä kesänä viettämään perheen vaatimuksesta kolmen viikon loman.
Kilpeläinen toimi yleensä pari vuotta yhdessä seurakunnassa. Hän kyllä viihtyi kussakin seurakunnassa, mutta hänellä oli eteenpäin pyrkimisen halu. Häntä on kuvattu jossakin määrin sulkeutuneeksi. Toisaalta hän oli aina valmis, yöllä tai päivällä, sairasmatkalle.
Julkaisutoiminta

E. Kilpeläinen oli Elämän kevät -lehden päätoimittaja 1908–1920 sekä  Herättäjä-lehden toimittaja 1934–1940.  Hän julkaisi muun muassa teoksen Sisälähetys pääpiirteissään  sekä saarnakokoelmat Elämän tie ja Tie rauhaan.
Teoksia

Nuoret Jeesukselle. Tekijä, 1906.
Sisälähetys pääpiirteissään : silmälläpitäen oloja Pohjoismaissa. Tekijä, 1910.
Matkalla kotiin. Suomen lähetysseura, 1913.
Herran päivää kohti. Suomen lähetysseura, 1917.
Herran palvelija : historiallis-eksegeettinen tutkimus : Jes. 40–55. Tekijä, 1917.
Elämän tie. 1 osa. WSOY, 1920.
Elämän tie. 2 osa. WSOY, 1920.
Kun kellot kutsuvat. WSOY, 1924.
Tie rauhaan. WSOY, 1928.
Kun kilvoitus päättyy : kokoelma rovasti E. Kilpeläisen jälkeenjättämiä puheita ja kirjoituksia. WSOY, 1942.
Fabian Hürzeler

| Fabian Hürzeler> Henkilötiedot |
| --- | --- |
Syntynyt: 26. helmikuuta 1993 (ikä 31) Houston, Texas, Yhdysvallat
Fabian Hürzeler (s. 26. helmikuuta 1993) on saksalainen jalkapallovalmentaja ja entinen keskuspuolustaja. Hän on toiminut Brighton & Hove Albionin päävalmentajana kesäkuusta 2024 lähtien. Hürzeler syntyi Houstonissa, Texasissa, mutta muutti vanhempiensa kanssa Saksaan jo kahden vuoden ikäisenä. Hänen isänsä on sveitsiläinen ja äiti saksalainen. Elokuussa 2024 Hürzeler valittiin Valioliigan kuukauden valmentajaksi kauden 2024–2025 ensimmäisten kierrosten jälkeen.
Good Kid, M.A.A.D City

| good kid, m> A.A.d city Kendrick Lamar |
| --- | --- | --- |

Studioalbumin tiedot
 Äänitetty : 2011–2012
 Julkaistu: 22. lokakuuta 2012
 Tuottaja(t): Dr. Dre (vastaava) Anthony "Top Dawg" Tiffith (vastaava)
 Tyylilaji: hip hop
 Kesto: 68.16
 Levy-yhtiö: Top Dawg · Aftermath · Interscope
Kendrick Lamarin muut julkaisut
| Section.80 2011 | good kid, m.A.A.d city 2012 | To Pimp a Butterfly 2015 |
Singlet albumilta Good Kid, M.A.A.D City
 ”The Recipe” Julkaistu: 3. huhtikuuta 2012  ”Swimming Pools (Drank)” Julkaistu: 31. heinäkuuta 2012  ”Backseat Freestyle” Julkaistu: 7. tammikuuta 2013  ”Poetic Justice” Julkaistu: 15. tammikuuta 2013  ”Bitch, Don't Kill My Vibe” Julkaistu: 18. maaliskuuta 2013
Good Kid, M.A.A.D City (tyyliteltynä good kid, m.A.A.d city) on yhdysvaltalaisen hip hop -artisti Kendrick Lamarin toinen studioalbumi, joka julkaistiin 22. lokakuuta 2012. Albumi sai neljä Grammy-ehdokkuutta vuoden 2014 gaalassa, yhtenä näistä ehdokkuus vuoden albumiksi.
Albumi myi Yhdysvalloissa platinaa, ja se ylsi Billboard 200 -listalla parhaimmillaan toiseksi. Albumilta julkaistiin viisi singleä: "The Recipe", "Swimming Pools (Drank)", "Backseat Freestyle", "Poetic Justice" (feat. Drake) ja "Bitch, Don't Kill My Vibe". Näistä "Swimming Pools (Drank)" oli ehdolla vuoden rap-esitykseksi vuoden 2014 Grammy-gaalassa.
Kappaleet

Sherane a.k.a Master Splinter's Daughter – 4.33
Bitch, Don't Kill My Vibe – 5.10
Backseat Freestyle – 3.32
The Art of Peer Pressure – 5.24
Money Trees – 6.26 (feat. Jay Rock)
Poetic Justice – 5.00 (feat. Drake)
Good Kid – 3.34
M.A.A.D City – 5.50 (feat. MC Eiht)
Swimming Pools (Drank) (Extended version) – 5.13
Sing About Me, I'm Dying of Thirst – 12.03
Real – 7.23 (feat. Anna Wise)
Compton – 4.08 (feat. Dr. Dre)
Arviot

Allmusic:
Robert Christgau: A–
Laivaluettelo

Jäljitelmä mykeneläisen ajan laivasta.
Laivaluettelo (m.kreik. νεῶν κατάλογος, neōn katalogos) on Homeroksen Iliaan toiseen lauluun (2.494–759) sisältyvä jakso, joka luettelee akhaijien eli kreikkalaisten joukko-osastot, jotka purjehtivat Troijan sotaan. Luettelo esittää jokaisen joukko-osaston kansallisuuden, johtajan, kotipaikat sekä miesten kuljettamiseksi tarvittujen laivojen lukumäärät.
Luettelo sisältää tietoa, joka ei ole voinut olla Homeroksen ajan antiikin kreikkalaisten saatavilla muutoin, joten sen uskotaan säilyttäneen suullista perimätietoa varhaisemmasta mykeneläisestä ajasta. Luettelo antaa arvokasta tietoa myöhäisen mykeneläisen ajan asutuksista ja muusta maantieteestä sekä poliittisesta tilanteesta. Toisaalta sen sisällössä on myös paljon myöhempiä vaikutteita.
Laivaluetteloa seuraa selvästi lyhyempi troijalaisten luettelo, joka luettelee sotaan osallistuneet troijalaiset liittolaisineen (2.816–877).
Muita luetteloita

Troijan sotaan purjehtineiden laivojen luettelo esiintyy myös Pseudo-Apollodoroksen teoksessa Bibliotheke. Apollodoros luettelee 30 joukko-osastoa, joilla on 43 johtajaa ja yhteensä 1 013 laivaa. Hyginus puolestaan luettelee 245 laivaa.