stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Antigua ja Barbudan rannikkovartiosto

Antigua ja Barbudan rannikkovartioston lippu
Antigua ja Barbudan rannikkovartioston Defender-vene
Antigua ja Barbudan rannikkovartiosto (engl. Antigua and Barbuda Coast Guard, ABDF Coast Guard) on Antigua ja Barbudan puolustusvoimien (engl. Antigua and Barbuda Defence Force) alainen valtion merivalvonnasta vastaava puolustushaara, jonka tehtävät määriteltiin vuonna 2006 annetun lain pykälässä 213. Tehtävinä ovat lainvalvonta merialueilla, salakuljetuksen estäminen, kalastuksen valvonta, meripelastus, ympäristökatastrofien torjunta sekä erilaiset avustustehtävät.
Rannikkovartiosto on jaettu kuuteen osastoon, jotka ovat operaatio-, huolto-, kalusto-, koulutus- ja lainsäädäntöosasto sekä reservi. Näiden käytössä on kolme toimipistettä. Tärkein toimipisteistä on Deepwater Harbourissa, jossa on päämaja ja majoitustiloja. Kalusto-osasto läheisessä venevajassa, missä on kaluston kunnostustilat. Lisäksi pieni osa osastosta on English Harbourissa.
Rannikkovartioston kokonaisvahvuus on reservi mukaan lukien noin 50 henkeä.
Kalusto

Aluksina rannikkovartiostolla on:
Liberia (P 01) Swiftshipsin kaupallinen vene vuodesta 1984
Palmetto (P 02) SeaArk Dauntless-luokan partiovene vuodesta 1995
Hermitage (P 03) entinen Point-luokan kutteri USCG Point Steele (WPB 82359) vuodesta 1998
D 8 Defender-luokan vene
2 kappaletta Boston Whaler 8,2 m venettä vuodesta 1988
Zodiac 8,2 m kumivene (RHIB)
Chisholm vastaan Georgia

Chisholm vastaan Georgia on Yhdysvaltain korkeimmassa oikeudessa vuonna 1793 käsitelty asia, jossa annettua päätöstä pidetään ensimmäisenä korkeimman oikeuden merkittävänä päätöksenä. Oikeustapauksessa Etelä-Carolinan kansalaisen Alexander Chisholmin kuolinpesän toimeenpanijat haastoivat Georgian osavaltion korkeimpaan oikeuteen perintöasiassa. Korkein oikeus päätti asian kantajan puolesta perustuslain III artiklan 2 pykälään viitaten.
Päätös kuitenkin kumottiin Georgian aloitteesta vuonna 1795 Yhdysvaltain perustuslain 11. lisäyksellä. Perustuslain 11. lisäys takaa osavaltioiden immuniteetin toisten osavaltioiden kansalaisten sekä osavaltion ulkopuolella asuvien ulkomaalaisten haasteilta.
Käännös suomeksi
Lastenohjelma

Lastenohjelmat ovat televisio-ohjelmia, jotka on suunnattu pääasiassa lapsille. Ohjelmat ovat yleensä  erilaisia animaatioita tai ohjelmia, joista on karsittu väkivalta, kiroilu ja muu kehitykselle haitallinen pois.lähde? Kuitenkin jotkut lastenohjelmat saattavat sisältää lievää kiroilua. Lastenohjelmat ovat viihdyttäviä ja opettavaisia.
Lastenohjelmille on myös perustettu omia kanavia, joista suosituimpia ovat Nickelodeon, MTV Juniori, Nelonen Nappula, Cartoon Network, Disney Channel ja sen rinnakkaiskanavat Disney Junior, Playhouse Disney ja Disney XD.
Lastenohjelmat ovat usein vakiojuontajien ja heidän ympärilleen laaditun kehyskertomuksen yhteen sitomia makasiiniohjelmia monine osioineen. Lastenohjelmien yleisiä juontajatyyppejä ovat:
kiva täti tai setä, kuin päiväkodin pidetty työntekijä, mukava lastenhoitaja tai lempisukulainen
eläinhahmo kuten Pikku Kakkosen Ransu-koira
lapsijuontaja, kuin kiva vanhempi sisko tai veli, tai kohdeyleisön kanssa samanikäinen lapsi, johon on helppo samastua
mummo tai vaari, lasten isovanhempien ikäinen turvallinen aikuishahmo, esimerkiksi Kylli-täti, Pikku Kakkosen Eila Roine tai aiemmin iltasatuja kertonut Lasse Pöysti.
Joitakin lastenohjelmia

| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
|  6teen  Alfred J. Kwak  Ankronikka  Ansa ja Oiva  Babar  Benin salainen maailma  BUU-klubben  Digimon  Dragonball Z  Duel Masters  Ensio Ripatti  Franklin  Galaxi  Halinallet  Hanna Ankka  Hetkinen  Himpulat  Hämähäkkimies  I spy  Jaki, vuoriston karhu  Jonttu-Fantti ja hänen ystävänsä  Karhuset  Katinkontti  Kimmo Kuu  Kössi Kenguru  |  Lazy Town  Maikki ja pelottava Pontso  Montana Jones  Muumilaakson tarinoita  My Little Pony  Myyrä  Nalle Luppakorva  Nikke Knatterton  Nokkapokka  Noppa  Olipa kerran -sarja Olipa kerran ihminen  Olipa kerran avaruus  Olipa kerran elämä  Olipa kerran Amerikka  Olipa kerran keksijät  Olipa kerran löytöretket  Oppåner å hitådit  Paavo Pesusieni  Pat ja Mat  Peukaloisen retket  Pingu  Pikku Kakkonen  Pikku traktori  Poinzi  |  Pokémon  Postimies Pate  Prätkähiiret  Puuha-Pete  Rakkain terveisin Felix  Sakke  Scooby-Doo  Seitsemän pientä hiirtä  Sinisen talon nalle  Smurffit  Staraoke-laulupeli  Taotao, pieni pandakarhu  Teletapit  Tiny Toons  Tohtori Koira  Tohtori Sykerö  Tomi Traktori  Tosi viilee haamujengi  Tuomas Veturi  Utelias Vili  Vekarat  Vili Vilperi  Winx-klubi  W.i.t.c.h.  |
Montšegorskin lentotukikohta

Montšegorskin lentotukikohta Venäjän Murmanskin alueen kartalla. Tukikohta sijaitsee maanteitse 14 kilometriä Montšegorskin keskustasta koilliseen.
Montšegorskin lentotukikohta (ven. Авиабаза Мончегорск) eli Montšegorskin sotilaslentokenttä (ven. военный аэродром Мончегорск / аэропорт Мончегорск; ICAO: ULMG), on Venäjän Murmanskin alueella, maanteitse noin 14 kilometriä Montšegorskin kaupungin keskustasta koilliseen sijaitseva sotilaslentoasema.
Montšegorskin lentotukikohdassa toimii Venäjän ilmavoimien 98. itsenäinen yhdistetty lentorykmentti (98 OSAP). Rykmentin lentokalustoon kuuluu Mikojan MiG-31BM ja Suhoi Su-24M/MR -hävittäjälentokoneita sekä Mil Mi-24 -taisteluhelikoptereita.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Montšegorskin lentotukikohta Wikimedia Commonsissa
Aerodrom Montšegorsk (venäjäksi) (wikimapia.org)
Venäjän lentotukikohdat Euroopassa
Kartta esittää Venäjän ilmavoimien lentopaikkojen ohella merivoimien ja maavoimien keskeisimmät lentotukikohdat ja -asemat. (Huom! Sisältö täydentyy, kesken.)
Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista. 
Alkuperäinen artikkeli: ru:Мончегорск (аэродром)
Käännös suomeksi
Porcieu-Amblagnieu

| Porcieu-Amblagnieu |
| --- | --- |
 Porcieu-Amblagnieu
 Koordinaatit: 45°50′06″N, 5°24′06″E 
Valtio:  Ranska
Alue:  Auvergne-Rhône-Alpes
Departementti:  Isère
Arrodissementti:  La Tour-du-Pin
Pinta-ala:  
 – Kokonaispinta-ala:  15,8 km²
Väkiluku (2021):  1 825
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Porcieu-Amblagnieu on Ranskan kunta, joka sijaitsee Isèren departementissa Auvergne-Rhône-Alpesin alueella Itä-Ranskassa. Vuonna 2021 kunnassa asui 1 825 asukasta.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Porcieu-Amblagnieu Wikimedia Commonsissa
Signal Iduna Park

| Signal Iduna Park |
| --- | --- |

Rakennuksen tiedot
Sijainti:  Dortmund, Saksa
Koordinaatit:  
Rakennustyöt aloitettu:  1971
Avattu:  1974
Remontoitu:  1992, 1995–1999, 2002–2003, 2006
Omistaja:  Westfalenstadion Dortmund GmbH & Co. KG
Kenttä:  luonnonnurmi
Kustannukset:  32,7 miljoonaa DM
Arkkitehti:  Planungsgruppe Drahtler
Aiemmat nimet:  Westfalenstadion
Käyttäjät
 Borussia Dortmund 
Katsojakapasiteetti
 81 359 
Kentän mitat
 105m × 68m 
Lisää rakennusartikkeleitaArkkitehtuurin teemasivulla
Signal Iduna Park eli Westfalenstadion on jalkapallokenttä Saksassa, Dortmundin kaupungin liepeillä. Se toimii Saksan Bundesliigassa pelaavan Borussia Dortmundin kotikenttänä. Stadion on katsojapaikoiltaan Saksan suurin ja Euroopan viidenneksi suurin.
Signal Iduna Parkia on remontoitu historian aikana useaan otteeseen. Viimeisin suuri remontti tehtiin vuonna 2006. Muutostöiden jälkeen stadionista tuli Saksan suurin, ja vuoden 2015 remontin jälkeen sillä on 81 359 katsojapaikan kapasiteetti. Signal Iduna Park on toiminut vuoden 1974 jalkapallon MM-kisoissa ja vuoden 2006 MM-kisoissa yhtenä kisapaikoista. Lisäksi stadionilla on pelattu muita kansainvälisiä pelejä.
Historia > Ensimmäiset ehdotukset stadionin rakentamisesta

Stadionin historia alkaa jo vuodesta 1961. Tällöin ehdotettiin Stadion Rote Erden laajentamista, koska siitä oli tullut liian pieni. Laajentamisen rahoituksesta ei ollut kuitenkaan tietoa, joten hanke haudattiin vähäksi aikaa. Neljä vuotta myöhemmin ehdotettiin, että Stadion Rote Erden laajentamisen sijaan rakennettaisiin uusi stadion. Vuonna 1966 Saksa valittiin vuoden 1974 jalkapallon MM-kisojen järjestäjäksi. Vaikka valinta merkitsi hyviä mahdollisuuksia saada tukea stadionin rakentamiseen, ei kaupungin stadionhanke liikahtanut eteenpäin. Muut kaupungit olivat alkaneet jo rakentaa omia stadioneita kisoja varten, mikä lisäsi painetta päättäjiä kohtaan. Ensimmäiset ehdotukset uudesta stadionista esiteltiin kaupungin raadille lokakuussa 1967.
Historia > Rakentaminen alkaa

Vuonna 1970 uuden stadionin rakennusmateriaalista käytiin kovaa keskustelua. Luonnollisena vaihtoehtona esille nousi pelkkä Dortmundin teräs, jota pidettiin parempana vaihtoehtona kuin teräsbetonia. Huonoja puolia ehdotukselle oli se, että teräksesta tehdyn stadionin kustannukset olisivat suuret, sekä stadionia tukemaan tarvittaisiin 28 pylvästä, jolloin osalla katsojista olisi huono näkyvyys kentälle. Stadionin kustannukset nousivat, eikä kaupungilla ollut varaa kasvaviin kustannuksiin. Kun uuden stadionin rakentamisen näytti mahdottomalta, alettiin kaupungissa miettimään uudestaan vanhan Roten Erden laajentamista 50 000–60 000-paikkaiseksi. Tällöin stadion olisi tosin jouduttu antamaan myös yleisurheilijoiden käyttöön. Hyviä puolia ehdotuksessa oli se, että uusi stadion olisi maksanut kahdekstantoista miljoonaa markkaa uuden stadionin viidenkymmenen miljoonan sijaan. Syyskuussa 1970 nousi esille ehdotus, jonka mukaan uusi stadion rakennettaisiin samalla tekniikalla kuin Montrealin olympiastadion. Uudesta areenasta puhuttiin nimellä Zwillingsstadion (suom. kaksoisstadion), koska Stadion Rote Erde sijaitsi suunnitellun stadionin vieressä. Lokakuussa 1971 päätettiin uuden stadionin rakentamisesta, ja rakentaminen alkoi kaksi viikkoa myöhemmin. Rakennuskustannuksista suurimman osan maksoi valtio, ja kaupungin osuudeksi jäi ainoastaan kuusi miljoonaa markkaa. Kokonaiskustannukset olivat noin 32 miljoonaa markkaa. Vaikka suurin osa ihmisistä oli stadionin rakentamisen kannalla, oli joukossa myös stadionrakentamisen vastustajia.
Ensimmäinen peli stadionilla pelattiin huhtikuussa 1974, jolloin vastakkain olivat Borussia Dortmund sekä FC Schalke 04. Tuolloin kentän katsojakapasiteetti oli vielä 54 000. Kesäkuussa 1974 Westfalenin stadion toimi yhtenä vuoden 1974 MM-kisojen kisapaikoista. Stadionilla pelattiin alkusarjan pelejä.
Historia > Remontointi aloitetaan

Vuonna 1989 viisitoista vuotta vanha stadion ei enää täyttänyt UEFA:n stadionvaatimuksia. Remontointityöt aloitettiin kolme vuotta myöhemmin. Katsojapaikat vähenivät 42 800 henkeen, kun stadionin pohjoispäädyn seisomakatsomot muutettiin istumakatsomoiksi. Yhtenä syymä muutokseen oli myös Hillsborough’n onnettomuus, jonka jälkeen seisomokatsomoiden rakentamista pyrittiin vähentämään. Vuonna 1995 länsi- ja itäkatsomoiden yläpuolelle rakennettiin uudet 6 000 hengen katsomot. Vuonna 1998 kentän alta löydettiin rakennustöiden yhteydessä räjähtämätön pommi toisesta maailmansodasta. Remontin toisessa osassa vuonna 1999 rakennettiin Westfalenin stadionin eteläpäätyyn suuri seisomakatsomo, joka voitaisiin tarvittaessa muuttaa istumakatsomoksi. Rakennustöiden ansiosta Westfalenstadionin katsojakapasiteetti nousi 68 600 katsojaan. Westfalenstadionilla järjestettiin vuonna 2001 UEFA Cupin loppuottelu, jossa Liverpool FC voitti Deportivo Alavésin. Kun Saksa sai järjestettäväkseen vuoden 2006 MM-kisat, stadionia alettiin remontoida, jotta se olisi täyttänyt FIFA:n vaatimukset. Stadionin nurkkiin rakennettiin uudet katsomot vuosina 2002–2003. Näin Westfalenstadionille saatiin 14 500 paikkaa lisää. Vuoden 2006 MM-kisoihin stadionille rakennettiin FIFA:n vaatimat lehdistö- ja vip-alueet, joiden takia katsojakapasiteetti laski.
Vuoden 2015 remontin myötä stadionin katsojakapasiteetti kasvoi 81 359:ään.
Yleistä > Nimi

Dortmundissa oli olemassa jo Westfalenhalle sekä Westfalenpark, joten uudellekin stadionille haluttiin antaa samantapainen nimi. Westfalenin stadionin nimi vaihtui Signal Iduna Parkiksi joulukuussa 2005, koska vakuutusyhtiö Signal Iduna Gruppe oli ostanut stadionin nimeämisoikeuden vuoteen 2011 saakka. Sopimukseen oli päädytty jo lokakuussa 2005, jolloin Borussia Dortmund kärsi talousongelmista ja sponsorien määrää pyrittiin nostamaan. Myöhemmin osapuolet jatkoivat sponsorointisopimuksen ulottumaan vuoteen 2016 saakka.
Yleistä > Borusseum

Joulukuussa 2008 Signal Iduna Parkin koillisosaan pystytettiin Borusseum-museo Borussia Dortmundin 99-vuotisjuhlan kunniaksi. Museossa esitellään seuran historiaa ja tapahtumia. Tammikuusta 2009 lähtien museo on ollut päivittäin auki. Museo tuli loppujen lopuksi maksamaan 700 000 euroa, mutta hinta maksettiin lahjoitusvaroilla. Lahjoittajia oli kaiken kaikkiaan tuhat, ja suurin yksittäinen lahjoitus oli Evonik Industriesin lahjoittama 100 000 euroa.
Yleistä > Rakennustyyli

Signal Iduna Park rakennettiin esikuvansa Montrealin olympiastadionin tavoin palettitekniikalla. Näin rakentaminen tuli tavanomaista halvemmaksi.
Stadionin yksi erikoisuus on kattorakenne, jota keltaiseksi maalatut pylväät pitävät koossa. Pylväät, joita on kahdeksan, asennettiin vuonna 2002. Pylväät jouduttiin rakentamaan uusien kulmakatsomoiden takia. Rakennustyyli, jossa stadionin katto ei ole tuettu, ei ole tavallinen ratkaisu. Jokainen pylväs on 70 metriä korkea.
Yleistä > Rakennustyyli > Südtribüne

Südtribüne (suom. eteläkatsomo) on Signal Iduna Parkin eteläpäädyssä sijaitseva seisomakatsomo. Yli 24 000 henkeä vetävä seisomakatsomo on edelleen Euroopan suurin. Katsomo-osa on 100 metriä leveä ja 40 metriä korkea. Borussia Dortmundin entisen presidentin Gerd Niebaumin mukaan seisomakatsomon pitäminen stadionilla on eräänlainen mielenilmaus nykyisiä jalkapallostadioneita kohtaan, joissa suurin osa katsomopaikoista on istumapaikkoja. Osittain tästä syystä Times valitsi Signal Iduna Parkin maailman kaikkien aikojen parhaaksi jalkapallostadioniksi vuonna 2009.
Arvokisat > 1974 MM-kisat

Vuoden 1974 MM-kisoissa Westfalenstadionilla pelattiin kolme ensimmäisen kierroksen peliä sekä yksi toisen kierroksen peli. Westfalenstadionilla kävi kisojen aikana 200 000 katsojaa, mikä oli eniten kisojen kaikista stadioneista. Tunnettuja kisavierailijoita olivat muun muassa Alankomaiden kuningatar Beatrix sekä hänen puolisonsa Claus von Amsberg.
| Päivä | Joukkue #1 | Tulos | Joukkue #2 | Lohko | Katsojat |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 14. kesäkuuta 1974 |  Skotlanti | 2–0 |  Zaire | Lohko B | 28 000 |
| 19. kesäkuuta 1974 |  Alankomaat | 0–0 |  Ruotsi | Lohko C | 53 600 |
| 23. kesäkuuta 1974 |  Alankomaat | 4–1 |  Bulgaria | Lohko C | 53 600 |
| 3. heinäkuuta 1974 |  Alankomaat | 2–0 |  Brasilia | Lohko 1 | 53 600 |
Arvokisat > 2006 MM-kisat

Vuoden 2006 MM-kisoissa stadion toimi kuuden ottelun kenttänä. Pelejä jaettaessa oli selvää, että turnauksen loppuottelu pelattaisiin Berliinissä ja alkuseremonia pidettäisiin Münchenissä, koska kisakomitean silloinen johtaja Franz Beckenbauer oli FC Bayern Münchenin puheenjohtaja. Signal Iduna Parkissa pelattiin lopulta neljä ensimmäisen kierroksen peliä sekä yksi neljännesvälierä- ja välieräottelu.
| Päivä | Joukkue #1 | Tulos | Joukkue #2 | Lohko | Katsojat |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 10. kesäkuuta 2006 |  Trinidad ja Tobago | 0–0 |  Ruotsi | Lohko B | 62 959 |
| 14. kesäkuuta 2006 |  Saksa | 1–0 |  Puola | Lohko A | 65 000 |
| 19. kesäkuuta 2006 |  Togo | 0–2 |  Sveitsi | Lohko G | 65 000 |
| 22. kesäkuuta 2006 |  Japani | 1–4 |  Brasilia | Lohko F | 65 000 |
| 27. kesäkuuta 2006 |  Brasilia | 3–0 |  Ghana | 1/4 välierät | 65 000 |
| 4. heinäkuuta 2006 |  Saksa | 0–2 (ja.) |  Italia | Välierät | 65 000 |
Kulkuyhteydet

Stadionilla on oma juna-asema, joka on tosin käytössä ainoastaan pelipäivinä. Deutsche Bahnin linjoilla U45 ja U46 pääsee Westfalenin asemalle, josta on viiden minuutin kävelymatka stadionille. Myös bussit kulkevat aivan stadionin läheisyyteen. Dortmundin lentoasemalta on 13 kilometrin matka stadionille. Signal Iduna Park sijaitsee Bundesautobahn 40:n varrella.
Stadionin muut käyttötarkoitukset

Jalkapallon lisäksi stadionilla järjestetään lukuisia yleisötapahtumia. Muun muassa Saksan suurin ulkoilmadisko järjestetään stadionilla. Signal Iduna Parkin pohjoisosassa sijaitsee kokoustila, josta on suora yhteys stadionille. Tilassa on mahdollisuudet pitää messuja, kokouksia sekä juhlia.
Jehovan todistajat pitävät Signal Iduna Parkissa vuosittain kansainvälisiä kokouksia. Kesäisin pidettävälle kokoukseen osallistuu kymmeniä tuhansia Jehovan todistajia ympäri maailmaa. Stadionilla olevaa salia käyttävät paikalliset amatöörinyrkkeilijät.
Yleisömäärät

| Signal Iduna Parkin katsojakeskiarvot kausittain | Signal Iduna Parkin katsojakeskiarvot kausittain | Signal Iduna Parkin katsojakeskiarvot kausittain | Signal Iduna Parkin katsojakeskiarvot kausittain | Signal Iduna Parkin katsojakeskiarvot kausittain | Signal Iduna Parkin katsojakeskiarvot kausittain | Signal Iduna Parkin katsojakeskiarvot kausittain | Signal Iduna Parkin katsojakeskiarvot kausittain | Signal Iduna Parkin katsojakeskiarvot kausittain | Signal Iduna Parkin katsojakeskiarvot kausittain | Signal Iduna Parkin katsojakeskiarvot kausittain |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
|   | 0–1 | 1–2 | 2–3 | 3–4 | 4–5 | 5–6 | 6–7 | 7–8 | 8–9 | 9–10 |  |  |  |
| 1970 |  |  |  |  | 25 400 | 26 800 | 42 400 | 36 764 | 27 403 | 34 243 |  |  |  |
| 1980 | 33 120 | 27 409 | 26 301 | 20 306 | 24 152 | 22 573 | 32 129 | 27 921 | 29 176 | 34 810 |  |  |  |
| 1990 | 33 564 | 41 188 | 40 028 | 40 381 | 40 914 | 41 886 | 51 516 | 52 274 | 62 992 | 58 791 |  |  |  |
| 2000 | 61 318 | 62 221 | 67 858 | 78 808 | 77 235 | 72 808 | 72 652 | 72 510 | 74 851 | 77 246 |  |  |  |
| 2010 | 79 151 | 80 521 |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
Signal Iduna Parkin katsojakeskiarvot ovat olleet 2000–luvulla Saksan suurimmat sekä Euroopan suurimpia. Vuonna 2009 Siganl Iduna Parkin katsojakeskiarvot olivat Euroopan toiseksi suurimmat. Ensimmäisenä oli Manchester Unitedin Old Trafford ja kolmantena oli FC Barcelonan Camp Nou 71 045 katsojakeskiarvollaan. Old Trafforin ja Signal Iduna Parkin välinen ero oli alle kuusisataa ihmistä.
Kaudella 2009–2010 Borussia Dortmund myi 50 675 kausikorttia, joka oli myös Bundesliigan uusi kausikohtainen ennätys. Edellinen vuodelta 2007 peräisin oleva ennätys oli myös Borussia Dortmundin nimissä.
Kuvia

Stadionin uutta kulmaa.
Westfalenstadion vuonna 2002.
Stadion ilmasta.
MM-kisojen ottelu Italia–Saksa.
Zaire–Skotlanti 1974 MM-kilpailuissa.
Stadionin piirustukset.
Aiheesta muualla

Virallinen kotisivu (saksaksi)
Westfalenstadion (saksaksi)
Stadion-Live (Arkistoitu – Internet Archive) (saksaksi)
Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Signal Iduna Park Wikimedia Commonsissa
Bundesliigan stadionit
Allianz Arena • BayArena • Borussia-Park • Deutsche Bank Park • Europa-Park Stadion • Merck-Stadion am Böllenfalltor • Mewa Arena • MHPArena • PreZero Arena • Red Bull Arena • RheinEnergieStadion • Signal Iduna Park • Stadion An der Alten Försterei • Voith-Arena • Volkswagen Arena • Vonovia Ruhrstadion • Wohninvest Weserstadion • WWK Arena
Signal Iduna Parkin länsipuoli.
Yksi neljästä uudemmasta kulmakatsomosta.
Borusseum.
Kattoa ylhäällä pitäviä pylväitä.
Südtribüne.
Bahnhof Dortmund Signal-Iduna-Park.
Katri Kalpala

Katri Johanna Kalpala (nyk. Työppönen, s. 29. syyskuuta 1976 Helsinki) on suomalainen rytminen voimistelija. Hän kilpaili Atlantan olympialaisissa 1996 ja sijoittui henkilökohtaisen kilpailun karsinnassa 34:nneksi. Maailmanmestaruuskilpailuissa hän sijoittui joukkuekilpailussa 12:nneksi vuonna 1992 sekä henkilökohtaisessa kilpailussa 42:nneksi vuonna 1993 ja 31:nneksi vuonna 1995. Euroopan-mestaruuskilpailuissa hän sijoittui joukkuekilpailussa kahdeksanneksi vuosina 1992 ja 1993 sekä henkilökohtaisessa kilpailussa 29:nneksi vuonna 1994 ja 18:nneksi vuonna 1996. Hän voitti Pohjoismaiden-mestaruuden vuonna 1994. Hän voitti neliottelun Suomen-mestaruuden vuosina 1994–1996 sekä useita mestaruuksia eri välineillä. Hän edusti seuratasolla Elannon Iskua.
Katri Kalpalan isä Asmo Kalpala toimi Tapiola-ryhmän pääjohtajana ja isoisä Osmo Kalpala voitti kolme kertaa Jyväskylän suurajot alppihiihtäjänä olympialaisissakin kilpailleen veljensä Eino Kalpalan kanssa.
Viron presidentinvaali 1996

Viron presidentinvaali on epäsuora vaali, jossa valitaan Viron presidentti. Ensimmäinen kierros järjestettiin 26. elokuuta 1996, toinen ja kolmas kierros 27. elokuuta 1996. Koska kukaan ei saavuttanut Riigikogun suljetussa lippuäänestyksessä riittävää enemmistöä, seuraava vaihe käytiin 20. syyskuuta valitsijamieskokouksessa.
Vaalitapa

Viron presidentin valitsemisen vaalilaissa parlamentti eli riigikogu kutsutaan ensin valitsemaan presidenttiä. Laki vaatii vähintään 68 ääntä riigikogun 101 jäseneltä eli kahden kolmasosan enemmistöä. Äänestyskierroksia käydään kolme kahden päivän aikana.
Jos parlamentin jäsenten vaalit epäonnistuvat näissä kolmessa äänestyksessä, Riigikogun puhemies kutsuu erityisen vaalikokouksen (vir. valimiskogu). Se koostuu 101 riigikogun jäsenestä ja tuolloin 273 valitsijasta, jotka paikalliset viranomaiset (kaupungit ja kunnat) lähettivät. Kuntien edustajista 10 tuli Tallinnasta, neljä edustajaa Tartosta, Narvasta ja Pärnusta, kaksi edustajaa yli 10 000 asukkaan kaupungeista ja lopuilla kunnilla yksi edustaja/kunta.
Vaalit olivat salaiset.
Edeltävät keskustelut ja presidenttiehdokkaiden nimeäminen

Vuoden 1996 presidentinvaaleista näytti tulevan kaksinkamppailu istuvan presidentin Lennart Meren ja neuvostovallan aikaisen, sillä hetkellä riigikogussa istuvan Arnold Rüütelin välillä. Edeltävien kyselyjen perusteella Meren kannatus oli huomattavasti suurempi kuin Rüütelin. Tosin kyseessä ei ollut suora kansanvaali, vaan ensin riigikogussa käytävä ja sen jälkeen mahdollinen kuntien edustajilla täydennetty valitsijakokous.
Lennart Meren valinta joutui juuri ennen vaaleja vaakalaudalle, sillä Meren menneisyys ja mahdollinen neuvostovallan aikainen KGB-yhteys nostettiin jälleen esille. Tällä pyrittiin vaikuttamaan epäröiviin riigikogun edustajiin. Jotkut näkivät asian taustalla Keskustapuolueen entisen puheenjohtajan Edgar Savisaaren ja hänen kostonhalunsa. Meri oli erottanut Savisaaren 
lokakuussa 1995 Vähin hallituksen sisäministerin tehtävästä Savisaaren salakuuntelutoimien vuoksi.
Riigikogun vaalivaihe

Riigikoguvaiheen presidentinvaalista tuli Rüütelin kannattajien puolustustaistelu, sillä ratkaisun saaminen edellytti riigikogussa 68 edustajan eli 2/3 kannatusta presidentin valitsemiseksi. Rüütelin kannattajat kokivat, että vaalin vieminen valitsijakokoukseen tarjoaisi Rüütelin valinnalle paremmat mahdollisuudet. Tarvittavien äänien saamisessa ei Meren kannatus näyttänyt riittävän riigikogu-vaiheessa. Ensimmäisessä äänestyksessä Meri sai 45 ääntä ja Rüütel 34 ääntä. Vaaliin osallistui 95 kansanedustajaa, joka tarkoitti 16 äänestäneen tyhjää. Tulos tarkoitti sitä, että Meri sai odotettua vähemmän ja Rüütel odotettua enemmän ääniä.
Toinen ja kolmas riigikogu-äänestys käytiin seuraavana päivänä ensimmäisen jälkeen. Ehdokkaat olivat edellen samat eli Meri ja Rüütel. Toisessa äänestyksessä Meri sai 49 ja Rüütel 34 ääntä. Tyhjää äänesti 12 ja yksi äänestyslippu hylättiin. Kolmannella kierroksella Meren äänet hieman lisääntyivät ja hän sai 52 ääntä Rüütelin saadessa 32 ääntä. Tyhjiä lippuja oli 11, ja yksi äänestylippu hylättiin tälläkin kerralla. Tulos tarkoitti sitä, että vaalit jatkuivat vajaan kuukauden kuluttua vaalikokouksessa, johon riigikoguedustajien lisäksi tuli 162 kaupunkien ja kuntien edustajaa.