Hangon vuokra-alue
Hankoniemen tukikohta

Hangon vuokra-alue luovutettiin neuvostoliittolaisille 22. maaliskuuta 1940 kello 24. Aikaa alueen suomalaisväestön evakuoimiseen saatiin vain kymmenen päivää, mikä aiheutti suuria haasteita. Evakuointia varten auto- ja rautatiekalustoa haalittiin nopealla aikataululla ympäri Lounais-Suomea ja linja-autoja jopa Ruotsista asti. Evakuoinnin yhteydessä siirrettiin myös mm. Russarön saarella sijainneet järeät lähes 50 tonnin painoiset 234/50 Be -tykit mantereelle, koska sotakalustoa haluttiin jättää neuvostoliittolaisille mahdollisimman vähän. Tykit kuljetettiin ensin jäänmurtaja Avun kannella Hankoon, josta edelleen rautateitse Turkuun. Myöhemmin Hangon alueen palauduttua Suomelle tykit palautettiin takaisin Russaröhön.
Ensimmäiset neuvostoliittolaiset laskeutuivat kahdella lentokoneella meren jäälle tehdylle väliaikaiselle kiitotielle iltapäivällä 22. maaliskuuta ja samoihin aikoihin viimeiset siviilit poistuivat alueelta junalla. Neuvostoliittolaisia oli Hangossa vastassa ilmavoimien kapteeni Tommi Maunula, jonka opastuksella he tutustuivat alueeseen. Viimeiset suomalaiset vartiosotilaat poistuivat saman päivän iltana. Hankoon jäi kuitenkin vielä tämänkin jälkeen suomalaisia sotilaita huolehtimaan sähkö- ja vesilaitoksen toiminnasta siihen asti, kunnes neuvostoliittolaiset saivat omat henkilönsä hoitamaan kyseisiä tehtäviä.
Vaikka Hankoniemi oli virallisesti merisotilaallinen tukikohta, Neuvostoliitto sijoitti sinne melko vähän merivoimien taisteluyksiköitä. Tukikohdan tärkein rooli oli Suomenlahden sulkeminen merimiinoilla ja tykistöllä, ja siksi tukikohtaan kuului myös Suomenlahden eteläpuolella Viron rannikolla, 70 kilometrin päässä Hangosta sijaitseva Osmussaari. Tukikohdan tärkeimmät Suomen puolella olleet elementit olivat Hangon syväsatama, Lappohjan ankkurointipaikka ja Russarön linnake. Tukikohdan ensimmäisenä päällikkönä toimi kontra-amiraali Sergei Belusov, ja hänen tilalleen tuli melko pian kenraalimajuri Aleksei Jelisejev.
Neuvostoliitto rakensi Hankoniemeen vahvan sotilastukikohdan. Tukikohdan tehtävänä oli valvoa Suomenlahden meriliikennettä, mutta siltä kaavailtiin myös avattavan lounaisrintama Suomen mantereelle hyökkäyssodassa Suomea vastaan. Niinpä tukikohtaan sijoitettiin myös runsaasti jalkaväkeä sekä ilma- ja panssarivoimia. Neuvostoliitto ryhtyi välittömästi tukikohdan haltuun saatuaan linnoittamaan tukikohdan ja Suomen välistä rajaa ja vastaavasti suomalaiset varustivat rajaa omalta puoleltaan. Neuvostoliittolaisia sotilaita arvioidaan olleen alueella enimmillään noin 30 000. Tukikohdan viimeisenä komentajana toimi toukokuusta 1941 alkaen kenraalimajuri Sergei I. Kabanov, joka toimi myöhemmin myös Porkkalan vuokra-alueen komentajana.
Max Jakobsonin mukaan voi jälkiviisaasti väittää, että syksyn 1939 neuvottelut olivat ajautuneet umpikujaan toisarvoisen kohteen vuoksi. Saksan hyökkäys Neuvostoliittoon kesäkuussa 1941 osoitti neuvostoliittolaisten käsityksen Suomenlahden sulun merkityksestä vanhentuneeksi ja talvisodassa suurin uhrauksin saavutetut strategiset asemat arvottomiksi. Saksalaisjoukot etenivät nopeasti Leningradin liepeille, vaikka niin Hankoniemi kuin koko Virokin olivat Neuvostoliiton hallussa. Kun saksalaiset saivat miehitettyä Viron syyskuussa 1941, Hankoniemen tukikohta jäi saarroksiin ja se oli evakuoitava.