stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Elinkeino-, liikenne- ja ympäristökeskus
Vastuualueet

ELY-keskuksia on viisitoista, vastuualueita kolme. Yhdeksän ELY-keskusta ylläpitää kaikkia kolmea vastuualuetta, neljä kahta ja kaksi yhtä vastuualuetta.
ELY-keskusten vastuualueet ovat seuraavat:
elinkeinot, työvoima ja osaaminen (työ- ja elinkeinoministeriö)
liikenne ja infrastruktuuri (liikenne- ja viestintäministeriö)
ympäristö ja luonnonvarat (ympäristöministeriö)
Kolmen vastuualueen ELY-keskukset:
Lappi
Pohjois-Pohjanmaa
Etelä-Pohjanmaa
Keski-Suomi
Pirkanmaa
Varsinais-Suomi
Uusimaa
Pohjois-Savo
Kaakkois-Suomi
Kahden vastuualueen ELY-keskukset:
Häme
Kainuu
Pohjois-Karjala
Etelä-Savo
Yhden vastuualueen ELY-keskukset:
Pohjanmaa
Satakunta
Aiheesta muualla

Elinkeino-, liikenne- ja ympäristökeskuksen sivut
Kartta ELY-keskuksien toimialueista ja -paikoista.
Ehkä meille vielä jää aikaa

| Ehkä meille vielä jää aikaa Petri Pettersson |
| --- | --- | --- |

Studioalbumin tiedot
 Julkaistu: 1979
 Tuottaja(t): Henrik Otto Donner
 Tyylilaji: laulelma, progressiivinen rock
 Levy-yhtiö: Ponsi
Petri Petterssonin muut julkaisut
| Nuoruus 1977 | Ehkä meille vielä jää aikaa 1979 | Oikku ja vapaus 1981 |
Ehkä meille vielä jää aikaa on Petri & Pettersson Brass -yhtyeen keulahahmona tunnetuksi tulleen Ilkka ”Petri” Petterssonin toinen sooloalbumi vuodelta 1979. Edeltäjänsä, esikoisalbumin Nuoruus tavoin se sisältää monien tekijöiden teksteihin sävellettyjä lauluja, tunnetuimpina Mika Waltari, Nazim Hikmet ja Pablo Neruda. Tälläkin albumilla Petterssonin tärkeänä yhteistyökumppanina on Pekka Tegelman. Albumin tuottajana toimi Henrik Otto Donner.
Helsingin Sanomissa Kalle Heikkinen kirjoitti, ettei tekijöiden kunnianhimoinen suhtautuminen ole hävittänyt albumilta inhimillisyyttä: ”Sävelten ja tulkintojen yhteispeli on varmaa; teksteille tehdään oikeutta. Petri Pettersson eläytyy esityksiinsä syvällisesti osoittaen sen tärkeän seikan, etta esittäjä ja runot ovat samalla aaltopituudella.”
Kappaleet

Kaikki sovitukset on tehnyt Pekka Tegelman, ellei toisin mainita.
Kappaleet > A-puoli

Ehkä meille vielä jää aikaa – 4.05 (säv. Pekka Tegelman, san. Pablo Neruda, suom. Pentti Saaritsa)
Sait elämäsi näytelmään – 5.15 (säv. Pekka Tegelman, san. Pekka Tegelman, Ilkka Pettersson)
Yö käski aamun tulla – 3.15 (säv. Ilkka Pettersson, san. V. Tikka, sov. Pekka Tegelman, Otto Donner)
Salaisuus – 3.40 (säv. Pekka Tegelman, Ilkka Pettersson, san. Mika Waltari)
Kasvot kivessä – 4.01 (säv. Pekka Tegelman, Ilkka Pettersson, san. Pablo Neruda, suom. Pentti Saaritsa, sov. Pekka Tegelman, Otto Donner)
Kappaleet > B-puoli

Marie A:n muistolle – 3.38 (Erinnerung an die Marie A., säv. Pekka Tegelman, san. Bertolt Brecht, suom. Brita Polttila)
Vieras – 2.15 (säv. Ilkka Pettersson, san. Aaro Hellaakoski)
Annetaan lapsille maapallo – 4.28 (säv. Pekka Tegelman, Ilkka Pettersson, san. Nazim Hikmet, suom. Brita Polttila)
Tänä yönä voin kirjoittaa surullisimmat säkeeni – 5.30 (säv. Ilkka Pettersson, san. Pablo Neruda, suom. Pentti Saaritsa)
Suutele minulle siivet – 4.35 (säv. Pekka Tegelman, san. Tommy Tabermann, sov. Otto Donner)
Muusikot

Ilkka Pettersson – laulu
Liisa Tavi – taustalaulu
Seppo Rauteva – rummut
Jussi Tegelman – rummut (B2)
Raimo Salmiheimo – bassokitara
Tuomo Helin – bassokitara (B2)
Juhani Aaltonen – huilut
Heikki Keskinen – saksofonit
Pekka Tegelman – kitarat
Jarmo Savolainen – kosketinsoittimet
Jorma Ylönen ja ryhmä – jousisoittimet
Ayande

| Ayande Allande |
| --- | --- |

 lippu:  vaakuna
 Ayande
 Koordinaatit: 43°16.3′N, 6°36.2′W 
Valtio:  Espanja
Itsehallintoalue:  Asturia
Maakunta:  Asturia
Comarca:  Narcea
Hallinto:  
 – Hallinnon tyyppi:  Kunta
 – Pormestari:  José Antonio Mesa Pieiga
Pinta-ala:  
 – Kokonaispinta-ala:  342,24 km²
Korkeus:  524 m
Väkiluku (2021):  1 620
 – Väestötiheys:  5 as./km²
 
 www.allande.es 
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Ayande (esp. Allande) on kunta Asturiassa Pohjois-Espanjassa. Vuonna 2021 kunnan asukasluku oli 1 620. Ayande sijaitsee Asturian länsiosassa, jossa puhutaan asturian kielen ja galegon välimuotoa.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Ayande Wikimedia Commonsissa
Aravanlaakso

Paikallista maisemaa Israelin puolella.
Aravanlaakso tai Arabanlaakso (hepr. ‏HaArava‎, arab. Wādī al-‘Arabah‎) on Israeliin ja Jordaniaan kuuluva alue Kuolleenmeren eteläpuolella. Alue on osa Isoa hautavajoamaa ja käsittää lähinnä hiekka-aavikkoa.
Maantiede

Aravanlaakso käsittää Israeliin ja Jordaniaan kuuluvan alueen Kuolleenmeren eteläpuolella. Laakso on osa suurempaa Ison hautavajoaman kokonaisuutta. Pituutta laaksolla on noin 180 kilometriä ja sen eteläkärjessä sijaitsee Eilatin satama Punaisellamerellä. Pääosa alueesta on hiekka-aavikkoa ja se voidaan jakaa kahteen osaan vedenjakajan mukaan. Negevin laaksoista alueelle on syntynyt suuria irtomaasta muodostuneita suistoja. Alueella on muutamia keitaita. Keitaat sijaitsevat kuitenkin kaukana toisistaan ja niiden vesi on tavallisesti suolapitoista.
Lämpötilat alueella vaihtelevat 14°C ja 34°C-asteen välillä. Keskimääräinen lämpötila on noin 23°–24°C. Keskimääräinen vuotuinen sadanta alueella on noin 25 mm.
Aravanlaakson ankarissa olosuhteissa selviytyy vain suhteellisen pieni määrä kasvilajeja. Alueella tavattaviin lajeihin lukeutuvat esimerkiksi aavikon olosuhteisiin sopeutuneet tamariskit ja akaasiat.
Historia

Aravanlaakson alueella on sijainnut kuparikaivoksia, joiden hyödyntäminen aloitettiin jo kalkoliittisella kaudella 3000-luvulla ennen ajanlaskun alkua. Nabatealaiset harjoittivat maanviljelystä osissa laakson pohjoisosia. Aravanlaakso esiintyy Vanhassa testamentissa liittyen Israelin ja Edomin hallitsijoiden valtakamppailuihin mahdollisesti alueen kuparikaivosten ja Eilatin sataman hallinnan takia. Vanhassa testamentissa alueeseen käsitetään myös Jordanjoen laakso, mutta sittemmin nimi on tarkentunut tarkoittamaan vain Kuolleenmeren eteläpuolista osaa. Myös Kuolleeseenmereen viitattiin aikanaan Aravanmerenä. Kuparikaivosten hyödyntäminen jatkui Rooman ja Bysantin valtakuntien kausilla. Laakson pohjoisosia myös viljeltiin vielä Bysantin valtakunnan kaudella.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Aravanlaakso Wikimedia Commonsissa
Auringonlasku Aravanlaaksossa Jordaniassa.
Emmi Murto

| Emmi Murto> Henkilötiedot |
| --- | --- |
Syntynyt: 17. heinäkuuta 1878 Turku
Kuollut: 17. joulukuuta 1966 (88 vuotta)
Ammatti:  opettaja
Poliitikko
Puolue:  SDP, SSTP
Puoliso:  Emil Murto (1897–)
Inga Emilia (Emmi) Murto (o.s. Wirtzen, 17. heinäkuuta 1878 Turku – 17. joulukuuta 1966) oli suomalainen työväenliikkeen vaikuttaja ja kunnallispoliitikko. Sisällissodan aikana hän toimi Tampereella punaisten hallinnossa ja sai sodan jälkeen valtiorikosoikeudelta kuolemantuomion ainoana naisena.
Elämä > Varhaiset vuodet

Turussa syntynyt Murto kävi tyttökoulun, jonka jälkeen hän valmistui kansakoulunopettajaksi. Murto toimi opettajana Punkalaitumella ja Jokioisissa. Solmittuaan avioliiton vuonna 1897 Murto jäi kotiäidiksi, mutta kiinnostui samalla yhteiskunnallisista asioista. Vuonna 1902 hän oli mukana perustamassa Jokioisten työväenyhdistystä. Vuonna 1905 Murto muutti puolisonsa kanssa Tampereelle ja liittyi Tampereen Työväenyhdistyksen naisosastoon. Murto toimi aktiivisesti muun muassa naisten äänioikeuden puolesta. Hän oli myös sosialidemokraattisten piiri- ja kunnallistoimikuntien jäsen.
Elämä > Sisällissota

Vuoden 1917 helmikuun vallankumouksen jälkeen Murto valittiin Tampereen työväenjärjestöjen johtavaan komiteaan. Hänet nimettiin myös työväestön edustajaksi kaupungin elintarvikelautakuntaan yhdessä Juho Peura ja Vihtori Kannon kanssa. Kesällä syntyneen elintarvikepulan aikana Murto oli perustamassa Tampereelle vähävaraisille tarkoitettuja kunnallisia keittiöitä. Marraskuun 1917 yleislakon aikana Murto valittiin vallankumouskomitean eli Tampereen Työväen Vallankumouksellisen Keskusneuvoston jäseneksi. Lakon aikana Murto vastasi muun muassa varattomille tarkoitetun ruoan jakelusta.
Sisällissodan aikana Murto oli Tampereen työväenjärjestöjen johtavan komitean jäsen sekä kuului punakaartin muonituskomiteaan ja toimi Tampereen naiskaartin toimistopäällikkönä. Muonituskomiteassa hän vastasi muun muassa kaupungin keittiöiden toiminnasta. Murto oli myös punaisten nimittämän 15-henkisen kaupunginvaltuuston jäsen ja toimi maaliskuun lopusta lähtien Tampereen kulkutautisairaalan johtajana.
Murto vangittiin Tampereen taistelun yhteydessä 4. huhtikuuta ja sijoitettiin Tampereen vankileirille. Elokuussa hän sai valtiorikosoikeudelta kuolemantuomion. Sisällissodan aikaisen toimintansa ohella Murron todettiin olleen jo aikaisemmin Tampereen pahimpia ”kiihottajia”. Martta Keltamäen muistelmien mukaan hänen syykseen luettiin myös Hanna Malmin Keskustorilla pitämä kiihotuspuhe, jonka pitäjänä Murtoa erehdyksessä pidettiin. Murto oli valtiorikosoikeuden langettamien 555 kuolemaantuomion joukossa ainoa nainen. Asianajaja Väinö Hakkila onnistui kuitenkin viivyttämään tuomion täytäntöönpanoa, ja lopulta valtiorikosylioikeus muutti rangaistuksen 12 vuoden kuritushuonetuomioksi, josta Murto vapautettiin armahduslakien nojalla huhtikuussa 1920.
Elämä > Sodan jälkeen

Vapautumisensa jälkeen Murto oli jonkin aikaa mukana Suomen Sosialistisen Työväenpuolueen toiminnassa, kunnes palasi 1924 SDP:n riveihin. Hän oli pitkäaikainen Tampereen kaupunginvaltuuston jäsen ja hoiti useita luottamustehtäviä. Hän toimi muun muassa Tampereen tyttöjen ammattikoulun johtokunnan puheenjohtajana sekä kuului Osuusliike Voiman hallintoneuvostoon. Murron harrastuksiin kuului esperanto ja vuonna 1921 hän oli perustamassa Tampereen Työväen Esperantoseura Antaŭenia.
Yksityiselämä

Murron puoliso oli kansanedustaja Emil Murto, jonka kanssa hän avioitui vuonna 1897. Pariskunnalla oli kaksi lasta. Heidän poikansa Eino Eemil Murto (s. 1899) opiskeli klassillisessa lyseossa ja toimi sisällissodan aikana kansliatehtävissä Tampereen punakaartin piiriesikunnassa. Hän sai 10 vuoden kuritushuonetuomion.
Arto Muna ja Millennium

Arto Muna ja Millennium on vuosina 1999–2002 toiminut ja vuonna 2014 paluun tehnyt suomalainen rock-yhtye.
Yhtyeen nimivaihtoehtona oli myös Lasse Erjamo ja Internet. Orkesterin viralliseen työasuun kuului valkoinen kauluspaita, tumma solmio ja tummat housut. Viimeisen esiintymisensä yhtye teki vuonna 2002 Karmarock-festivaalilla.
Vuonna 2000 Arto Muna ja Millennium sai Emma-ehdokkuuden sarjassa Vuoden pop-/rocktulokas.
Yhtyeen jäsenet

Lasse Erjamo (Arto Muna) – laulu
Wallu Valpio – laulu
Sammy Aaltonen – kitara, laulu
Lasse Kiehelä  – basso
Harri Niemi – kosketinsoittimet
Juha Kivikanto – rummut
Janne Westerlund
Diskografia > Albumit

Syksyn sävel, 2000
Tahdon lentää
Marraskuinen kuu
Siipirikko
Kesäyön unelma
Oi Dolores
Neitoset nuo Madagaskarin
Tyhjät kadut
Lähteellä rakkauden
Viikonlopuksi Helsinkiin
Kuusamo
Jani
Rakkauden lähteellä, 2001
Menossa taas
Sä voit tehdä mitä vaan
Vielä muistatko mua
Hei sä kaunis
Kun sydän murtuu
Tähtiyö
Illan kuningatar
Uusi kuningas
Viimeinen tanssi
Tahdon sut kokonaan
Pilvilinna
Diskografia > Singlet ja ep:t

Sä voit tehdä mitä vaan, 2001
Kesäyön unelma / Viikonlopuksi Helsinkiin, 2000
Onko vieressäsi tilaa, (ep) 2000
Herrasmiehet muistetaan, 2014
Aiheesta muualla

Viralliset Internet-sivut
Ayanleh Souleiman

| Mitalit | Mitalit | Mitalit |  |
| --- | --- | --- | --- |
|  Souleiman vuonna 2012. |  Souleiman vuonna 2012. |  Souleiman vuonna 2012. |  |
Maa:   Djibouti
Miesten yleisurheilu
| MM-kilpailut  | MM-kilpailut  | MM-kilpailut  |  |
|  Pronssia | Moskova 2013 | 800 m |  |
| Sisäratojen MM-kilpailut  | Sisäratojen MM-kilpailut  | Sisäratojen MM-kilpailut  |  |
|  Kultaa | Sopot 2014 | 1 500 m |  |
| Afrikan kisat  | Afrikan kisat  | Afrikan kisat  |  |
|  Hopeaa | Rabat 2019 |  1 500 m |  |
| Afrikan-mestaruuskilpailut  | Afrikan-mestaruuskilpailut  | Afrikan-mestaruuskilpailut  |  |
|  Kultaa | Marrakaech 2014 | 1 500 m |  |
|  Hopeaa | Porto-Novo 2012 | 1 500 m |  |
Ayanleh Souleiman (s. 3. joulukuuta 1992) on djiboutilainen keskimatkojen juoksija.
Souleiman sijoittui Maputon Afrikan kisoissa 2011 kuudenneksi 1 500 metrin juoksussa. Seuraavana vuonna hän oli 1 500 metrillä viides Istanbulin sisäratojen MM-kilpailuissa ja sai hopeaa Porto-Novon Afrikan-mestaruuskilpailuissa. Hän voitti pronssia vuonna 2013 Moskovan MM-kilpailuissa 800 metrin matkalla ajalla 1.43,76. Sopotin MM-hallikilpailuissa 2014 hän voitti 1 500 metrillä kultaa ajalla 3.37,52. Hän voitti 1 500 metrin Afrikan-mestaruuden Marrakaechissa 2014 ajalla 3.42,49. Hän keskeytti 1 500 metrin alkueräjuoksun Pekingin MM-kilpailuissa 2015.
17. helmikuuta 2016 Souleiman juoksi Tukholmassa 1 000 metrin sisäratojen maailmanennätyksen 2.14,20. Portlandin MM-hallikilpailuissa 2016 hän sijoittui 1 500 metrillä yhdeksänneksi.  Rio de Janeiron olympialaisissa hän oli 1 500 metrillä neljäs ja karsiutui 800 metrillä välierissä. Lontoon MM-kilpailuissa 2017 hän karsiutui 1 500 metrin alkuerissä..
Souleiman sijoittui Asaban Afrikan-mestaruuskilpailuissa 2019 neljänneksi 1 500 metrillä. Rabatin Afrikan kisoissa 2019 hän saavutti samalla matkalla hopeaa ajalla 3.38,44. Dohan MM-kilpailuissa hän karsiutui saman matkan välierissä. Vuodelle 2021 siirretyissä Tokion olympialaisissa hän keskeytti 1 500 metrin välieräjuoksunsa.
Souleiman pitää kotimaansa Djiboutin ennätystä hallussaan ulkoradoilla 800 metrin, 1 000 metrin, 1 500 metrin, mailin ja 3 000 metrin matkoilla sekä sisäradoilla 1 000 metrin, 1 500 metrin ja 3 000 metrin matkoilla.
Henkilökohtaiset ennätykset

Lähde: IAAF, Tilastopaja
800 metrin juoksu: 1.42,97 (2015) – NR
1 000 metrin juoksu: 2.13,49 (2016) – NR
1 500 metrin juoksu: 3.29,58 (2014) – NR
Mailin juoksu: 3.47,32 (2014) – NR
3 000 metrin juoksu: 7.42,22 (2012) – NR
5 000 metrin juoksu: 13.17,97 (2015)
1 000 metrin juoksu: 2.14,20 (2016) – ME
1 500 metrin juoksu: 3.35,2 (2014) – NR
3 000 metrin juoksu: 7.39,81 (2013) – NR
Corto Maltese

Corto Maltese Siperiassa (Jalava 1984, Sarjakuvan mestareita n:o 2).
Corto Maltese on italialaisen sarjakuvataiteilija Hugo Prattin tunnetuin sarjakuvahahmo. Corto Maltese edustaa aikuisille suunnattua seikkailullista mutta vakavaa taidesarjakuvaa, ja se on vakiinnuttanut asemansa eurooppalaisen sarjakuvan klassikoiden joukossa. Pratt laati Corto Maltesen seikkailuista 8 pitkää sarjakuvaromaania ja yhteensä 21 lyhyttä sarjakuvanovellia. Ensimmäinen julkaistiin 1967–1969, viimeinen 1988. Kaikki Corto Maltese -sarjakuvat on suomennettu, lyhyet sarjakuvanovellit neljäksi albumikokonaisuudeksi koostettuina.
Juan Díaz Canales ja Rubén Pellejero alkoivat vuonna 2015 tehdä uusia Corto Maltese -albumeita. Uudet albumit on julkaistu vuosina 2015, 2017, 2019 ja 2022. Kaikki neljä on suomennettu.
Corto Maltesen hahmo

Corto Maltese on merikapteeni vailla laivaa, Maltalla syntynyt ja kasvanut gibraltarilaisen mustalaisnaisen ja cornwallilaisen merimiehen poika, maailmankansalainen, ammattiseikkailija (”onnensoturi”) ja vallankumouksellinen. Hän on kansalaisuudeltaan britti, mutta toimii usein yksiselitteisesti ”isänmaansa” etujen vastaisesti. Virallisesti hän asuu Antiguassa, mutta hän pysyy harvoin pitkään aloillaan missään. Nuorena poikana hän huomasi, ettei hänen kädessään ollut kohtalonviivaa, ja teki itse mielensä mukaisen viivan käteensä isänsä partaveitsellä. Tämä kuvaa hänen elämänasennettaan: hän on omaehtoinen romantikko ja idealisti. Cortolla on myötämielisyyttä 1900-luvun alun vallankumousliikkeitä kohtaan, mutta hän osallistuu niiden toimintaan vain satunnaisesti.
Corto on pitkäkasvuinen ja hoikka. Hänellä on hiukan kihartuva lyhyt musta tukka ja ruskeat silmät. Hän pitää rengasta vasemmassa korvassaan Yhdistyneen kuningaskunnan kauppalaivaston, anarkismin tai molempien tunnuksena ja päässään yleensä kaartin tykistöupseerin lakkia, jonka hän sanoo saaneensa lahjaksi. Hän pukeutuu varsinkin ihmisten ilmoilla ollessaan rennon tyylikkäästi.
Corton elämäntarina tunnetaan varsinkin nuoruusvuosien osalta puutteellisesti. Hän näyttää kuitenkin syntyneen 1887 ja aloittaneen merimiehen uransa vuoden 1900 tienoilla laivapoikana Britannian kauppalaivastossa. Jouduttuaan vaikeuksiin esimiestensä kanssa hän ryhtyi ensin salakuljettajaksi ja ajautui lopulta merirosvouteen Tyynellä valtamerellä (Corto Maltese Etelämerellä). Ensimmäisen maailmansodan alun aikoihin hän sai tarpeekseen suoranaisesta rikollisuudesta ja valitsi (ainakin jossakin määrin lainkuuliaisemman) onnensoturin elämän. Britannian poliisi suhtautuu häneen varauksellisesti, sillä hänen merirosvon taustansa tunnetaan, ja hän on myös saanut Afrikassa syytteen murhasta (hänet kuitenkin vapautettiin, koska hän tappoi vakoojia). Corto noudattaakin lähinnä aivan omia lakejaan. Tarpeen vaatiessa hän on kylmäverinen tappaja. Pratt maalailee Corto Maltesen monisyistä hahmoa yhdistelemällä hienovaraista piirros- ja sanataidetta.
Tapahtumaympäristöt

Corto Maltese -tarinoissa seikkailullisuuteen ja piirtäjän luomien hahmojen vuorovaikutukseen yhdistyvät historialliset ilmiöt, henkilöt ja tapahtumat. Erityisesti taustalla vaikuttavat ensimmäinen maailmansota ja Venäjän sisällissota. Corto seikkailee eri puolilla Eurooppaa, latinalaista Amerikkaa, Afrikkaa, Aasiaa ja Oseaniaa. Jokaista maanosaa kuvataan asiantuntevasti. Corton seikkailut kestävät 1900-luvun alusta 1930-luvun alkuun. Toisessa sarjakuvassaan Aavikon skorpionit Pratt mainitsee ohimennen Corton kadonneen Espanjan sisällissodassa, vaikka jättää hänen lopullisen kohtalonsa avoimeksi. Pratt katsoi, ettei myöhempinä aikakausina enää ollut tilaa romanttiselle hahmolle. Suolaisen meren balladin johdantona on kuitenkin kirje, jossa annetaan ymmärtää Corton viettäneen vanhuudenpäivänsä Pandora  Groovesnoren suojeluksessa.
Realistisista ja pikkutarkoista ympäristö- ja ajankuvauksista huolimatta Corton seikkailuissa on usein myös yliluonnollisia piirteitä. Paljon tapahtuu puhtaasti päähenkilön pään sisälläkin. Niin Pratt itse kuin Corto Maltesekin ovat perehtyneet perusteellisesti monenlaisiin myytteihin eri puolilta maailmaa. Corton tähtäimessä on yleensä jonkinlainen historiallinen aarre, joka useimmiten jää jostakin syystä tavoittamatta.
Tarinoiden luonne vaihtelee. Toisessa ääripäässä on kepeää aarteenmetsästystä tai rikosten selvittelyä, toisessa myyteillä leikittelyä, mutta mukana on aina ironinen huumori. Kaksi viimeistä Corto-tarinaa (Corto Maltese Sveitsissä ja Mu – kadonnut manner) tapahtuvat lähinnä myyttisessä maailmassa ja ainakin osittain unessa. Joskus sekavaksi, jopa maneerimaiseksi arvosteltu Mu poikkeaa selvästi Corto Maltese -tarinoiden tavallisesta tyylistä.
Sivuhenkilöt

Corto Maltese -sarjakuvissa esiintyy suuri joukko mieleenpainuvia sivuhenkilöitä. Näistä tärkein on psykopaattisuudestaan huolimatta melko sympaattinen venäläinen rikollinen Rasputin, jonka ulkoista yhdennäköisyyttä historialliseen Rasputiniin Pratt ei selitä lähemmin (Corto Maltesen nuoruus -albumi tosin antaa selkeästi ymmärtää, että kyse on eri henkilöistä, ja nimi on tavallinen Siperiassa). Selittelemättä jää myös Corton ja Rasputinin omituinen ja räjähdysherkkä suhde, joka ainakin tiukan paikan tullen osoittautuu lujaksi ystävyydeksi. Lukuisien ystävien, vihamiesten ja muuten vain ohimennen tavattujen hahmojen lisäksi Pratt kertoo epäsuorasti ja hajanaisesti joistakin Corton tuttavuuksista, joita sarjakuvissa ei koskaan nähdä.
Vaikka Corto Maltese onkin yleensä ottaen selvä päähenkilö, Pratt käyttää tämän seikkailuja usein välineenä kertoa jonkun aivan muun henkilön tai ihmisryhmän tarina. Useissa tarinoissa hän myös nostaa etualalle muita hahmoja jättäen Corton pieneen sivurooliin tai melkein pelkäksi taustavaikuttajaksi. Tällaisia tarinoita ovat erityisesti Corto Maltese – nuoruus, Suloisten unten laguuni ja Mammonan lipun alla.
Sivuhenkilöt > Todelliset historialliset hahmot Corto Maltesessa

Corto kohtaa usein todellisia henkilöitä, jotka ankkuroivat hänen seikkailunsa todella tapahtuneeseen historiaan. Corton kohtaamia historiallisia hahmoja ovat ainakin:
Mongolian sotaherra Roman von Ungern-Sternberg, venäläinen valkokenraali Grigori Semjonov ja mongolialainen vallankumousjohtaja Sühbaatar (Corto Maltese Siperiassa)
Enver pašša, turkkilainen kenraali ja nuorturkkilaisten johtaja (Corto Maltese Samarkandissa)
kirjailija Hermann Hesse (Corto Maltese Sveitsissä)
kirjailija Jack London (Corto Maltese - nuoruus)
runoilija Gabriele D'Annunzio, matkaaja ja oppinut Ibn Battuta, kirjailija ja valokuvaaja, taiteilija Frederick Rolfe (Kertomus Venetsiasta)
kirjailija Ernest Hemingway (nimellä "Ernestway") ja hävittäjä-ässä Manfred von Richthofen eli "Punainen paroni” (Kelttiläistarinoita)
lainsuojaton Butch Cassidy (Tango)
Tarinoista ja niiden esipuheista käy myös ilmi, että Corto tuntee henkilökohtaisesti esimerkiksi Josif Stalinin, amerikkalaiskommunisti John Reedin, kirjailijat James Joycen, Joseph Conradin ja Frederick Rolfen (”paroni Corvo”) sekä upporikkaan Soongin kiinalaisperheen.
Sivuhenkilöt > Keskeisiä sivuhenkilöitä

Rasputin: venäläinen sotilaskarkuri, rikollinen ja onnensoturi
Kuš (ital. ja ransk. Cush): eritrealainen soturi (esiintyy myös Prattin Aavikon skorpionit -sarjakuvissa)
Pandora ja Cain Groovesnore: nuoret brittiläis-amerikkalaiset serkukset
Jeremiah Steiner: kuuluisa mutta pahasti alkoholisoitunut tšekkiläinen professori
Venexiana Stevenson: naispuolinen onnensoturi
Tristan ja Morgana Bantam: nuori englantilainen suurperijä ja tämän mustaihoinen sisarpuoli
Kultasuu (ital. Bocca Dorata, ransk. Bouche Dorée): brasilialainen noita
Levi Colombia: venezuelalainen antiikkikauppias
Esmeralda: hondurasilainen prostituoitu
Sivuhenkilöt > Corto Maltesen naiset

Corto Maltese -tarinoissa kohdataan joukko kauniita ja kohtalokkaita naisia, joista monet ovat erittäin voimakasluonteisia oman elämänsä valtiattaria. Hugo Prattin naiskuvaa on kuitenkin arvosteltu myös seksismistä.
Corto Maltese on selvästi mieltynyt naisiin ja nämäkin usein häneen. Matkassa tuntuu kuitenkin aina olevan liikaa mutkia, ja kaikenlaisten aarteiden tavoittamattomuus on toki oleellinen osa hahmon romanttisuuttakin. Toisinaan kyse on myös ilmeisen puhtaasta ystävyydestä. Hugo Pratt ei milloinkaan revittele ”kauniin merimiehen” naissuhteilla. Eniten paljasta pintaa ja suorasukaisinta kielenkäyttöä sisältyy prostituution ympärillä pyörivään dekkarimaiseen argentiinalaisseikkailuun Tango, jossa siinäkin pelataan pitkälti tulkinnanvaraisuudella ja lukijan mielikuvituksella.
Tarinoissa viitataan usein tiettyyn nimeämättömään naiseen, jonka perään Corto jatkuvasti ja ilmeisen turhaan huokailee. Yleisin tulkinta lienee, että kyseessä on Pandora Groovesnore (tarinasta Corto Maltese Etelämerellä). Selvää romanttista kiinnostusta Cortolla kuitenkin on useita muitakin naisia kohtaan, näiden joukossa Soledad Lokaart (Sen lokin vuoksi, Herra presidentin voodoo ja Mu), Banshee O'Dannan (O-mollikonsertto harpulle ja nitroglyseriinille) ja Shanghai Li (Corto Maltese Siperiassa).
Corto Maltese -animaatiot

Vuonna 2002 julkaistiin täyspitkä piirretty Corto Maltese -elokuva, joka valmistui italialais-ranskalaisena yhteistyönä. Animaatioelokuva perustuu tarinaan Corto Maltese Siperiassa, jota se myös varsin uskollisesti seuraa. Elokuva on julkaistu DVD:nä myös Suomessa nimellä Corto Maltese. Samat tekijät ovat 2000-luvulla valmistaneet televisiolevitykseen lähinnä Ranskassa ja Italiassa myös runsaasti muita Corto Maltese -piirrettyjä sekä lyhyistä että pitkistä tarinoista.
Corto Maltese -teatterinäytelmänä

Helsingissä Q-teatterin isolla näyttämöllä esitettiin vuonna 2011 Fiikka Forsmanin ohjaamaa näytelmää
Corto Maltesen seikkailut. Näytelmä perustui suurimmalta osin tarinaan Corto Maltese Samarkandissa, mutta muidenkin Corto Maltese-tarinoiden kohtauksia oli kirjoitettu mukaan näytelmän käsikirjoitukseen. Hugo Prattin perikunnalta oltiin saatu tähän suostumus. Corto Maltesea esitti näytelmässä Tommi Korpela