stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
El Greco
Tunnetuimmat teokset

Kreivi Orgazin hautajaiset (1586)
El Espolio (Toledon tuomiokirkko)
Filip II:n uni (Escorial)
Ristiinnaulitseminen (Prado, Madrid)
Ilmestyskirjan viidennen sinetin murtaminen
Helluntai-ihme (Prado)
Laokoonin kuolema (National Gallery, Washington)
Toledo ukonilmalla (Metropolitan Museum of Art, New York)
Kardinaali Niño de Guevara (Metropolitan Museum of Art, New York)
Ritari käsi sydämellä (Prado).
Galleria

Neitsyt Marian taivaaseenastuminen, ennen vuotta 1567. El Grecon nuoruuden ikonityylistä tuotantoa.
El Espolio, 1577–1579.
Ritari käsi sydämellä, noin 1580.
Ilmestyskirjan viidennen sinetin murtaminen, 1608–1614.
Laokoon, 1610–1614.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta El Greco Wikimedia Commonsissa
Catholic Encyclopedia. (englanniksi)
El Greco (Domenico Theotocopulos) (1541–1614). The Metropolitan Museum of Art. (englanniksi)
Web Gallery of Art. (englanniksi)
El Greco.
WebMuseum: El Greco. (englanniksi)
El Greco, Kreivi Orgázin hautajaiset, 1586.
Toledo, noin 1596–1600.
Elevaattori

Elevaattori
Rehuelevaattori on maatalouden työväline. Sillä nostetaan koneellisesti karjalle, tavallisimmin naudoille tarkoitettua rehua esimerkiksi AIV-torniin tai navetan ylisille. Voimanlähteenä on yleensä sähkömoottori. Elevaattori on
myös kuivurin keskeisiä osia. Kuivurissa se nostaa kuivaussiilon alaosaan valuneen viljan takaisin ylös, jotta se voi valua uudelleen kuivaussiilon läpi.
Ekstrapyramidaalijärjestelmä

Ekstrapyramidaalijärjestelmä
Ekstrapyramidaalijärjestelmä on ihmisillä aivoissa sijaitseva keskushermoston osa, joka säätelee ihmisen tiedostomatonta liikkeiden sujuvuutta eli motoriikkaa. Siihen kuuluvat muun muassa tyvitumakkeet eli basaaligangliot. Anatomisesti ekstrapyramidaalijärjestelmä on aivojen motoristen hermojen muodostaman pyramidiradan ulkopuolelle jäävä osa. Ekstrapyramidaalirata kontrolloi lihastonusta ja tasapainoheijasteita. Järjestelmään kuuluu monimutkainen neuronien takaisinkytkentäjärjestelmä. Ei-tahdonalaiseen motoriikkaan kuuluvat myös pikkuaivot, joiden tehtävänä on enemmän liikkeiden koordinaatiota. Ekstrapyramidaaliradat lähtevät tyvitumakkeista ja talamuksesta.
Ekstrapyramidaalijärjestelmän häiriöitä kutsutaan usein ekstrapyramidaalioireiksi, joista esimerkkinä parkinsonismi. Parkinsonismi saattaa aiheutua Parkinsonin taudista tai psyykenlääkkeiden sivuvaikutuksista mutta myös psyykkisistä sairauksista, kuten skitsofrenia, kaksisuuntainen mielialahäiriö ja depressio. Häiriöitä aiheuttavat lääkkeet ovat yleensä ihmisen aivoihin vaikuttavia voimakkaita lääkkeitä, esimerkiksi antipsykootteja, Alzheimer-lääkkeitä tai litiumia.
Häiriöt ilmenevät esimerkiksi lihasten nykimisenä tahdonvastaisesti ihmisen liikkuessa tai puhuessa tai vaikkapa käsien tärinänä. Häiriön voivat aiheuttaa myös psyykenlääkkeet.
Ellen Nervander

Flora Helena (Ellen) Nervander (9. huhtikuuta 1842 Helsinki – 18. huhtikuuta 1936 Helsinki) oli suomalainen opettaja, kirjailija ja kääntäjä. Hän käytti nimimerkkejä Ellen ja E-n.
Nervanderin vanhemmat olivat Helsingin yliopiston fysiikan professori Johan Jakob Nervander ja Agatha Emerentia Öhman. Ellen oli perheen kahdeksasta lapsesta nuorin. Kirjailija ja toimittaja Emil Nervander oli hänen veljensä.
Ellen Nervanderista tuli Helsingin kansakoulujen laulunopettaja 1871.
Teoksia

Sånglära för folkskolan med bifogade koraler och sånger i till kursen hörande tonarter, jämte en samling gamla och nya sånger af inhemska tonsättare och skalder .       Otava 1896 (Ernst Lampénin suomentamana nimellä  Lauluoppi kansakouluja varten siihen liitetyillä koraaleilla ja lauluilla kurssiin kuuluvissa äänilajeissa sekä kokoelma vanhoja ja uusia lauluja kotimaisilta säveltäjiltä ja runoilijoilta.  Otava 1896)
Pikku Suometar : joulukuvaelma yhdessä näytöksessä ; suom. Wilho Soini. Näytelmäkirjallisuutta n:o 50.         U. W. Telén ja K., Kuopio 1902  (ensiesitys Helsingin Suomalaisessa teatterissa 4. tammikuuta 1880)
Lätta sånger ; utgifna af Ellen Nervander.        Gust. Arvidssons litografiska atelier 1904
Zacharias Topelius : Sagan om Lasse liten ; dramatiserad af Ellen Nervander.           E. Nervander, Helsingfors 1904 (suomeksi nimellä Pikku Lauri ; näytelmäksi sovitellut E-n.   Helsinki 1904)
Brita Stinas Olle. Medföljer som extra häfte Julstjärnas 24-sid. upplaga 1908.      Helsingfors 1908
Skogsdrottningen : i tvenne tablåer ; dramatiserad efter en saga av T. J. Blomqvist. Medföljer som extra häfte Julstjärnas 24-sid. upplaga 1910.        Helsingfors 1910
Sinikello :  laulukirja kouluja varten ; toimittanut  Ellen Nervander.        2. painos Otava 1912
Ruotsinnoksia

Suomi : teckningar af Finland och dess folk efter de förnämsta inhemska målares taflor ; text af K. Suomalainen ; öfvers. af Ellen Nervander.       Edlund, Helsingfors 1888
Julius Krohn : Finska litteraturens historia : Första delen : Kalevala.      Weilin & Göös, Helsingfors 1891
Jules Claretie : Fanan.      W. Hagelstam, Helsingfors 1897
Eino Havas

Eino Soini Havas, vuoteen 1906 Örling (23. heinäkuuta 1885 Lempäälä – 26. heinäkuuta 1962 Pyhtää) oli suomalainen asessori, joka toimi Kotkan poliisimestarina yli 30 vuotta, mutta myös päätoimittajana ja opettajana.
Henkilöhistoria

Eino Havaksen vanhemmat olivat opettaja Oskar Samuel Havas ja Matilda Soini ja puoliso vuodesta 1915 Julia Åkerman. Havas tuli ylioppilaaksi Tampereen yhteiskoulusta 1907 ja valmistui voimistelunopettajaksi 1911. Kotkan poliisimestarina hän toimi 1918–1952, Kotkan suomalaisen yhteiskoulun voimistelun ja terveysopin opettajana 1911–1922, ruotsalaisen yhteiskoulun 1912–1918 ja kauppaopiston ja -koulun 1911–1918. Hän oli Etelä-Suomen päätoimittaja 1912–1914 ja Urheilulehden vakinainen avustaja 1908–1920, samoin kuin avusti Uutta Suomea. Havas toimi Kotkan kaupunginteatterin hallintoneuvoston puheenjohtajana ja teatteri- ja näyttämöjärjestöjen johtoelinten jäsenenä. Asessorin arvonimen hän sai vuonna 1952.
Havaksen velipuoli Väinö Havas oli pappi ja kansanedustaja, nuorempi velipuoli oli runoilija ja kansakoulunopettaja Eero Havas ja hänen sisarpuolensa lähetystyöntekijä Aili Havas.
Julkaisuja

"Alaston": arvosteleva tutkielma, 1910, Richard Ungewitter, suom. Eino Havas
Suomen voimistelu- ja urheiluliiton yleisurheilun pisteet, 1912, Johan Ludvig Nordin, Eino Havas
Konekirjotuksen opetus kauppaopistoissa ja kauppakouluissa, 1916, kirjassa Kotkan kauppaopisto ja kauppakoulu, vuosikertomus 1915-1916
Suursaari sanoin ja kuvin: opastus matkailijoille, 1920 (2. uusittu painos Suursaari ja Kymenlaakso: matkailijaopas, 1927)
Puoli vuosisataa kulttuurityötä Kymenlaaksossa: muistojulkaisu Kotkan Suomalaisen Yhteiskoulun – Yhteislyseon – Lyseon 50-vuotisjuhlaan 1896–1946, 1946 Eino Havas ym.
Gustav Hartlaub

Gustav Hartlaub.
Karel Johan Gustav Hartlaub (8. marraskuuta 1814 Bremen – 29. marraskuuta 1900) oli saksalainen lääkäri ja eläintieteilijä.
Hartlaub opiskeli Bonnissa ja Berliinissä ja suoritti lääketieteen tohtorin oppiarvonsa Göttingenissä 1838. Hän avioitui Caroline H. Stachowin kanssa vuonna 1844. Hän alkoi vuonna 1840 perehtyä eksoottisiin lintulajeihin, jotka hän lahjoitti Bremenin luonnonhistorialliselle museolle. Hän kuvaili ja nimesi joitakin näistä lajeista ensimmäisenä, muun muassa mustatuppinokan. Yhdessä Cabaniksen kanssa Hartlaub perusti lintutieteellisen aikakauslehden Journal für Ornithologie vuonna 1852.
Vuonna 1857 hän teki retken Afrikkaan ja retken tuloksena syntyi Länsi-Afrikan linnustoa selvittävä teos System der Ornithologie Westafrica’s (1857), jossa hän kuvailee 758 lintulajia. Vuonna 1860 hän julkaisi Madagaskarin linnustoa esittelevän teoksen Systematische übersicht der Vögel Madagascar's. Yhdessä Otto Finschin kanssa hän tutki Polynesian linnustoa.
Useita lintuja on nimetty hänen kunniakseen: namibianfrankoliini (Francolinus hartlaubi), kanelisorsa (Pteronetta hartlaubii),  keniantrappi (Lissotis hartlaubii), namibianlokki (Larus hartlaubii), kenianturako (Tauraco hartlaubi), saotomenpöllönen (Otus hartlaubi), aarnitoko (Tockus hartlaubi), ruskoruostepyrstö (Cercotrichas hartlaubi), punasilmätimali (Turdoides hartlaubii), principenmedestäjä (Anabathmis hartlaubii), luhtapiispa (Euplectes hartlaubi) ja kolumbiankerttulitangara (Dacnis hartlaubi).
Elsa Zilliacus

Elsa Anna Rosina Zilliacus (5. marraskuuta 1881 Staraja Russa, Venäjä – 21. joulukuuta 1969) oli suomalainen taloudenhoitaja ja kuvanveistäjä.
Zilliacuksen vanhemmat olivat Alexander Wilhelm Zilliacus (1836–1883) ja Vilhelmina Sofia Manninen (1853–1927). Hän opiskeli Suomen Taideyhdistyksen piirustuskoulussa sekä ulkomailla Pariisissa Académie de la Grande Chaumièressa 1912, 1914 ja 1921 ja Colarossissa 1951, 1952 ja 1954. Hän osallistui Suomen Taiteilijain näyttelyihin 1912 ja 1921. Hänen töitään oli esillä Tukholmassa 1916. Zilliacus työskenteli Helsingin kaupunginorkesterin taloudenhoitajana 1914–1948.
Elsa Zilliacus oli naimisissa 1910-1914 Ateneumin taidekokoelmien intendentti Torsten Stjernschantzin kanssa.
Aiheesta muualla

Suomalaisen kuvataiteen bibliografia : Elsa Zilliacus
Gustav Heyno

Gustav Heyno (6. tammikuuta 1774 Lyypekki – 18. marraskuuta 1842 Viipuri) oli Viipurissa toiminut saksalaistaustainen kauppias ja sahanomistaja, joka sai kauppaneuvoksen arvonimen.
Heyno lähetettiin 16-vuotiaana Viipuriin hoitamaan sukunsa liiketoimintaa. Perheen perustamisen jälkeen Heyno kohosi nopeasti Viipurin tärkeimpien liikkeenharjoittajien joukkoon. Hänen kauppahuoneensa kilpaili kaupungin kolmannen tai neljännen kauppiaan asemasta Tichanoffin kauppahuoneen kanssa. Heynolla oli osuus muun muassa kerimäkeläisessä Putikon sahassa, Saimaalla omia lotjia ja lastauspaikka Lauritsalassa. Heyono perusti Viipurin Neitsytniemeen terveyskylpylän erityisesti pietarilaisia vierailijoita varten. Hän kuului Viipurin kaupunginvanhimpiin 1821–1837, ja vaikutti Viipurin saksalaisessa seurakunnassa. Heynon kuoleman jälkeen kauppahuone harjoitti pääasiassa sahatavaran, tervan ja voin vientiä Heynon pojan Carl Heynon ja liikekumppani Abraham Keldanin johdossa. Liiketoimet eivät kuitenkaan menestyneet 1850-luvulla.
Era of Diversion

| Era of Diversion Evol Intent |
| --- | --- | --- |

Studioalbumin tiedot
 Julkaistu: 4. maaliskuuta 2008
 Tuottaja(t): Evol Intent
 Tyylilaji: drum and bass, elektroninen musiikki, hip hop
 Levy-yhtiö: Evol Intent System ‎
Evol Intentin muut julkaisut
|   | Era of Diversion 2008 | Cruise Control EP 2011 |
Era of Diversion on yhdysvaltalaisen drum and bass -trion Evol Intentin esikoisalbumi. Albumi julkaistiin 4. maaliskuuta 2008.
Kappaleet

The Foreword feat. J Messinian – 2.32
Era of Diversion – 4.18
The Curtain Falls feat. The Sound of Animals Fighting – 4.39
South London – 3.18
Death, Lies & Videotape feat. Cypher Linguistics – 3.23
Odd Number feat. Ewun & Vicious Circle – 4.39
Awkward Rhythm of the Dance – 1.29
8-Bit Bitch feat. Ewun (Spor Remix) – 4.09
I’m Happy Your Grave Is Next to Mine – 5.50
5:30 PM – 2.44
Reality Check feat. Ewun – 3.51
Smoke & Mirrors feat. Aaron Bedard – 4.01
Mutiny – 4.05
Double Glock – 1.04
Dead on Arrival – 4.01
Gunpowder Plot – 3.02
Middle of the Night – 5.16
The Oscine’s Lament – 4.15
Maybe We’ll Dance Tomorrow – 4.21
Ekstremismi

Ekstremismi on erityisesti poliittista mielipiteiden tai asenteiden äärimmäistä jyrkkyyttä, ääriajattelua tai äärimmäisyyksiin menevää toimintaa. Ekstremismiä ovat sellaiset mielipiteet tai toimintatavat, jotka ovat normien tuolla puolen. Toisin kuin pelkkään ääriajatteluun, ekstremismiin voi kuulua myös väkivaltaa. Tällöin puhutaan väkivaltaisesta ekstremismistä.
Ekstremismi Suomessa

Vuonna 2020 sisäministeriön mukaan Suomessa oli väkivaltaista äärioikeistoa ja joillain alueilla myös väkivaltaisten äärivasemmistolaisten ryhmien toimintaa, enimmäkseen anarkistien ja antifasistien. Islamistijärjestö Isis oli yhä uhka ja antisemitismi oli noussut puheina, ilkivaltana ja väkivallan uhkana. Radikaali-islamistinen terrorismi oli suurin terrorismin uhka. Myös radikaalit vaihtoehtoliikkeet ja yksittäiset toimijat perustelivat väkivaltaa aatteilla.
Gladsax

| Gladsax |
| --- | --- |
 Gladsaxin kirkko.
 Gladsax
 Koordinaatit: 55°33′40″N, 14°17′15″E 
Valtio:   Ruotsi
Lääni:  Skånen lääni
Maakunta:  Skåne
Kunta:  Simrishamnin kunta
Pinta-ala:  
 – Maa:  0,23 km²
Väkiluku:  143
 – Väestötiheys:  621,7 as./km²
 Tilastotiedot koskevat pientaajamaa ja niiden lähteenä on Statistiska centralbyrån (SCB). Väkiluku ja maapinta-ala ovat ajankohdan 31.12.2010 mukaiset. 
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Gladsax on pientaajama (ruots. småort) Ruotsissa nykyisessä Simrishamnin kunnassa, aikaisemmin Gladsaxin pitäjässä. Kylä on suojeltu kulttuurillisin perustein. Siellä on kirkko ja linnanrauniot. Pientaajamassa oli 143 asukasta vuoden 2010 lopussa.
Gustaf Wilhelm Liukkonen

Gustaf Wilhelm Liukkonen (7. lokakuuta 1844 Ristiina – 14. maaliskuuta 1916 Ristiina) oli suomalainen juristi ja valtiopäivämies.
Liukkosen vanhemmat olivat tilanvuokraaja Wilhelm Liukkonen ja Katarina Hujanen  ja puoliso vuodesta 1883 Gerda Maria Groundstroem. Liukkonen tuli ylioppilaaksi 1865 ja suoritti kameraalitutkinnon 1869 ja tuomarintutkinnon 1870. Varatuomarin arvon hän sai 1872. Hän työskenteli ensin senaatissa, hoiti tuomarinvirkoja ja toimi Kakolan johtajan apulaisena. Hämeenlinnan vankilan johtajaksi Liukkonen tuli 1878 ja toimi lääninkamreerina Hämeenlinnassa 1881–1908. Valtiopäivillä Liukkonen edusti talonpoikaissäädyssä Mäntyharjun tuomiokuntaa 1877–1878 ja porvarissäädyssä Hämeenlinnaa 1882, 1894 ja 1899. Hän sai valtioneuvoksen arvon 1908.
Elisabeth Domitien

| Elisabeth Domitien |
| --- | --- |

Keski-Afrikan tasavallan pääministeri
 2. tammikuuta 1975 – 4. huhtikuuta 1976  
Edeltäjä:  David Dacko
Seuraaja:  Ange-Félix Patassé
Henkilötiedot
Syntynyt: n. 1925 Lobaye, Ubangi-Shari
Kuollut: 26. huhtikuuta 2005 Bimbo, Keski-Afrikan tasavalta
Tiedot
Puolue:  Mouvement pour l’évolution sociale de l’Afrique noire
Elisabeth Domitien (n. 1925 Lobaye, Ubangi-Shari – 26. huhtikuuta 2005 Bimbo, Keski-Afrikan tasavalta) oli keskiafrikkalainen poliitikko, joka oli modernin Afrikan ensimmäinen naispääministeri, kun hän toimi Keski-Afrikan tasavallan pääministerinä 1975–1976. Hän ei kuitenkaan ollut varsinaisesti hallituksen päämies, sillä diktaattori Jean-Bédel Bokassa piti aseman itsellään. Bokassa syrjäytti Domitienin, kun tämä ei hyväksynyt Bokassan suunnitelmia keisariudesta. Domitien oli mukana politiikassa vuoden 1979 vallankaappauksen asti. Hän joutui tämän jälkeen kahdeksi vuodeksi vankilaan syytettynä Bokassan tukemisesta.
Poliittinen ura > Uran alku

Elisabeth Domitien syntyi noin vuonna 1925. Hän aktivoitui paikallispoliitikassa 1960-luvulla ja liittyi Keski-Afrikan tasavallan ainoaan sallittuun puolueeseen, Mouvement pour l’évolution sociale de l’Afrique noireen (MESAN). Hänet valittiin vuonna 1964 MESAN:n naisten jaoston johtajaksi ja oli muodostamassa naistenjärjestö Union féminine centrafricainea.
Jean-Bédel Bokassa nousi valtaan vuoden 1965 vallankaappauksen jälkeen. Domitien kuului Bokassan kannattajiin. Bokassaa oli kasvatettu Domitienin isän talossa, ja tämä kuuluikin Domitienin perhetuttuihin.
Poliittinen ura > Kausi pääministerinä

Bokassa valitsi Domitienin vuonna 1973 MESAN:n varapuoluejohtajaksi. Samana vuonna hän johti Keski-Afrikan tasavallan ensimmäistä maanviljelöiden kognressia. Bokassa valitsi Domitienin seuraavaksi Keski-Afrikan tasavallan pääministeriksi, ja hänestä tuli näin ensimmäinen nainen, joka on toiminut modernilla ajalla afrikkalaisen valtion hallituksen pääministerinä. Hän ei kuitenkaan ollut hallituksen päämies, sillä se rooli oli Bokassalla. Domitien oli kuitenkin valtion varapresidentti.
Bokassan valintaan vaikutti todennäköisesti se, että kansainvälisen naisten vuoden konferenssi pidettiin kesällä 1975 Meksikossa ja Bokassa halusi saavuttaa kansainvälistä huomiota naisen nimityksellä pääministeriksi. Domitienin kauden pituudesta on eri lähteissä hieman epäselvyyksiä. Hän itse kertoi vuonna 1999 olleensa pääministerinä kesäkuusta 1974 elokuulle 1976, mutta toisissa lähteisä kauden kerrotaan kestäneen tammikuuta 1975 huhtikuulle 1976. Bokassan hallitukset olivat joka tapauksessa lyhytikäisiä, sillä hän sekoitti pakkaa 44 kertaa ensimmäisen 10 vuoden aikana.
Domitienin kausi päättyi, kun Bokassa halusi kruunauttaa itsensä keisariksi. Domitien vastusti tätä, ja Bokassa siirsi hänet syrjään. Hän jatkoi kuitenkin MESAN:n varapuoluejohtajana.
Vankilaan ja sivuun politiikasta

Kun Bokassa syrjäytettiin 1979, uusi presidentti David Dacko vangitutti myös Domitienin ja takavarikoi tämän ominaisuuden. Domitien joutui kahdeksi vuodeksi vankilaan. Domitien sai myöhemmin epäreilun kohtelun takia korvauksia, kun siviilihallinto palasi Keski-Afrikan tasavaltaan vuonna 1993.
Poliittisen uransa jälkeen Domitien toimi yritysmaailmassa ja oli suhteellisen menestynyt liikenainen. Häntä kysyttiin takaisin politiikkaan siviilihallinnon aikana, mutta hän kieltäytyi.
Yksityiselämä

Domitien oli kahdesti naimisissa. Hänen ensimmäinen miehensä oli tilintarkastajana toiminut Jean Baka. He saivat noin vuonna 1941 tyttären. Domitienin toisella miehellä Mgouka-Langadjilla oli useita vaimoja, eikä tämä muuttanut Domitienin luokse. Mobayen alueella asunut plantaasin omistaja Mgouka-Langadji vieraili kuitenkin säännöllisesti Banguissa vaimonsa luona.
Gustaf Wilhelm Sandell

Gustaf Wilhelm Sandell  (12. heinäkuuta 1842 – 15. kesäkuuta 1892 Inkoo) oli suomalainen maanviljelijä ja valtiopäivämies.
Maanviljelijä Sandell oli Inkoossa Westanqvarnin tilan omistaja, mutta lahjoitti tilan Uusmaalaiselle osakunnalle. Hän oli talonpoikaissäädyssä Raaseporin tuomiokunnan edustaja valtiopäivillä 1882. Hän oli säätytalovaliokunnan varajäsen, joskin esiintyi valtiopäivillä vain vähän.
Gladson Macan

| Henkilötiedot |
| --- | --- | --- | --- |
Koko nimi: Gladson Dominguini Macan
Syntymäaika: 18. syyskuuta 1990 (ikä 34)
Pelipaikka: puolustava keskikenttäpelaaja
Pituus: 184 cm
Seurat
| Vuodet | Seura | O | (M) |
|  | Capivariano | – | (–) |
| 2014 | Honka | 7 | (0) |
| Yhteensä | Yhteensä | 7 | (0) |
 Seurajoukkueuran tilastot kattavat vain kansalliset sarjat, päivitetty 6. syyskuuta 2016.
Gladson Dominguini Macan (s. 18. syyskuuta 1990) on brasilialainen jalkapalloilija, pelipaikaltaan keskikenttäpelaaja. Hän on 184 senttimetriä pitkä.
Macan on edustanut Brasiliassa Criciúmaa, Juventudea, Capivarianoa ja Democraticia, josta hän siirtyi Suomeen Honkaan syyskuussa 2014. Macan teki ensiesiintymisensä Veikkausliigassa 14. syyskuuta oltuaan avauskokoonpanossa, kun Honka hävisi vierasottelussa Rovaniemen Palloseuralle maalein 1–2.
Einar Vilhjálmsson

Einar Vilhjálmsson (s. 1. kesäkuuta 1960 Reykjavik) on islantilainen entinen keihäänheittäjä. Hän edusti maataan kolmissa peräkkäisissä olympialaisissa 1984–1992. Los Angelesin kisoissa 1984 hän sijoittui kuudenneksi, mutta 1988 ja 1992 hän ei päässyt karsinnasta finaaliin. Tokion maailmanmestaruuskilpailuissa 1991 Einar oli yhdeksäs. Nykyisen keihäsmallin ennätyksensä 86,80 hän heitti 30. elokuuta 1992 Reykjavikissa.Vanhalla mallilla Vilhjálmsson heitti tuloksen 92,42 Austinissa Yhdysvalloissa 6. huhtikuuta 1984.
Einar Vilhjálmssonin isä Vilhjálmur Einarsson voitti olympiahopeaa kolmiloikassa Melbournen kisoissa vuonna 1956. Einar Vilhjálmsson on Jón Arnar Magnússonin setä.
Hänet valittiin Islannin Urheiluliiton puheenjohtajaksi syyskuussa 2014.
Parhaat tulokset (vanhalla keihäsmallilla)

92,42 (1) Austin 6.4.1984
91,84 (1) Borås 18.6.1985
90,66 (1) Tukholma 26.7.1983
90,54 (2) Oslo 27.6.1985
89,98 (q) Houston 2.06.1983
89,62 (1) Eugene 2.6.1984
89,42 (1) Zug 14.6.1985
89,34 (1) Houston 04.6.1983
89,32 (2) Tukholma 2.7.1985
89,18 (1) Burnaby 16.6.1983
Parhaat tulokset "rypyläkeihäällä"

85,30 (1) Mosfellsbaer 28.7.1991
84,94 (2) Lausanne 10.7.1991
82,50 (3) Zürich 7.8.1991
82,24 (1) Roma	17.7.1991
82,00 (2) Oslo	6.7.1991
82,00 (2) Nice	15.7.1991
81,84 (4) Lontoo 12.7.1991
81,60 (3) Malmö 5.8.1991
80,10 (Q) Tokio 25.8.1991
77,28 (9) Tokyo 26.8.1991
Parhaat tulokset (nykyisin hyväksytyllä keihäsmallilla)

86,80 (1) Reykjavik 29.8.1992
85,48 (q) Split 27.8.1990
85,28 (1) Malmö 7.8.1990
84,66 (1) Reykjavik 25.6.1988
84,50 (1) Malmö 10.8.1989
84,36 (1) Mosfellsbaer	4.7.1992
83,86 (1) Tokio 16.9.1989
83,00 (1) Lisboa 17.5.1992
82,96 (1) Bern 29.8.1989
82,26 (2) Monaco 11.8.1992
Kausien parhaat heitot

1981 81,22 Reykjavik 5.8. vanha keihäsmalli
1982 80,74 Reykjavik 19.8. vanha keihäsmalli
1983 90,66 Tukholma 26.7. vanha keihäsmalli
1984 92,42 Austin 6.4. vanha keihäsmalli
1985 91,84 Borås 18.6. vanha keihäsmalli
1986 80,28 Växjö 21.8.
1987 77,46 Rooma 29.8.
1988 84,66 Reykjavik 25.6.
1989 84,50 Malmö 10.8.
1990 85,48 Split 27.8.
1991 80,10 Tokio 25.8. (85,30 Mosfellsbaer 28.7. "rypyläkeihäs")
1992 86,80 Reykjavik 30.8.
1993 77,30 Lontoo 23.7.
Ehjä (albumi)

| Ehjä Apulanta |
| --- | --- | --- |

Studioalbumin tiedot
 Äänitetty : 1996, JJ-Studio, Tampere
 Julkaistu: 1996
 Tyylilaji: alternative rock punk rock
 Kesto: 34.08
 Levy-yhtiö: Levy-yhtiö
Listasijoitukset
  Suomen virallinen lista: 4.
Apulannan muut julkaisut
| Attack of the A.L. People 1995 | Ehjä 1996 | Kolme 1997 |
Ehjä on Hajonnut EP:n jälkeinen Apulannan toinen pitkäsoitto, joka toi Apulannan suuren yleisön tietoisuuteen. Levyllä Apulanta pääsi JJ-Studion kautta omaan soundiinsa.  Apulanta muutti tyylinsä Ehjä-albumille ensimmäisten julkaisujen tapaan raskaammaksi punkiksi ensimmäisen pitkäsoiton popista. Sanoituksia muutettiin rankemmiksi ja ensimmäisellä albumilla käytetyt syntetisaattorit korvattiin kitaravallilla. Albumi menestyi hyvin ja myi yli kultaa. Levyltä julkaistiin vain yksi single, promona julkaistu PVC-unelmia.
Albumi ylsi parhaimmillaan Suomen virallisen listan sijalle 4 kuudennella listaviikollaan.
Kappaleet

Dee Bee – 1.25
Minä olen voittaja – 2.36
En voi auttaa – 3.23
Multa lähtee järki – 2.23
...Silti onnellinen – 2.50
Jos tahdot niin – 2.10
Poistuisitko mun elämästäni – 2.20 (EP:ltä Hajonnut EP)
Mennään eläintarhaan – 1.07
Kymmenen ylöspäin – 3.48
Nevermind the Cowboys, Here's the Real Russians – 3.30
Pöljä – 2.28
Mitä kuuluu – 2.47 (EP:ltä Hajonnut EP)
PVC-unelmia – 3.19 (Julkaistu promosinglenä)
Kokoonpano

Toni Wirtanen – laulu, kitara
Tuukka Temonen – basso
Sipe Santapukki – rummut
Gustav Heinrich Wiedemann

Gustav Heinrich Wiedemann
Gustav Heinrich Wiedemann (1826–1899) oli saksalainen fyysikko. Hän tuli fysiikan professoriksi Baselin yliopistoon 1854, Braunschweigin teknilliseen korkeakouluun 1863, vastaavaan virkaan Karlsruhen teknilliseen korkeakouluun 1866 ja sen jälkeen Leipzigin yliopistoon ensin 1871 fysikaalisen kemian professoriksi ja sitten 1887 fysiikan professoriksi.
Wiedemann teki tärkeimmän tieteellisen työnsä sähköopin ja magnetismin alalla. Hän keksi muun muassa, että jos magneettikäämiin työnnetään läpinäkyvä kappale, valon polarisaatiotaso kiertyy siinä suhteessa virran voimakkuuteen. Wiedemann oli huolellisilla kokeilla määritellyt aikanaan jo melkein unohtuneen sähköendosmoosin lait. Hän teki havaintoja lämmön sekä mekaanisten vaikutusten, kuten kiertämisen, aiheuttamista ilmiöistä magneeteissa. Lisäksi hän teki kokeita magnetismin riippuvuudesta magnetisoivan virran voimakkuudesta ja magneettisauvan pituudesta, tutkimuksen sähköpurkauksista Geisslerin putkessa ja teki erityisesti havaintoja metallien lämmönjohtokyvystä.
Wiedemann tuli tieteen piirissä tunnetuksi myös siksi, että hän vuodesta 1877 alkaen Johann Christian Poggendorffin jälkeen toimitti useana vuonna Saksan merkittävintä fysikaalista aikakauskirjaa Annalen der Physik und Chemie ("Weichmanns Annalen"). Tieteellisen sähköopin silloisesta kannasta Wiedemann antoi perusteellisen esityksen teoksessa Die Lehre von der Elektrizität (2. p. 1893–1898).
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Gustav Heinrich Wiedemann Wikimedia Commonsissa