stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Haramin kirkko
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Haramin kirkko Wikimedia Commonsissa
Heikki Kuusniemi

Heikki Miikael Kuusniemi (24. helmikuuta 1869 Teisko  – 21. helmikuuta 1946 Tampere) oli suomalainen kanttoriurkuri, laulaja ja kuoronjohtaja.
Heikki Kuusniemen vanhemmat olivat maanviljelijä Juuse Kuusniemi ja Maria Taulaniemi ja puoliso vuodesta 1919 Fanny Johanna Jokinen. Kuusniemi kävi Viipurin lukkarikoulun 1901 ja valmistui Helsingin musiikkiopistosta 1904. Hän opiskeli myös Sternin konservatoriossa Berliinissä 1904. Hoidettuaan virkaatekevänä kanttoriurkurin tehtäviä Teiskossa ja Kuopiossa hänestä tuli Tampereen tuomiokirkon lukkari 1907. Samana vuonna hän ryhtyi myös Tampereen Jäämien sekakuoron johtajaksi, mitä tehtävää hän hoiti aina vuoteen 1933 asti, sekä Tampereen tuomiokirkon kuoron johtajaksi, vuoteen 1946 asti. Director cantus -arvonimi myönnettiin Kuusniemelle vuonna 1922. Kuusniemi tunnettiin myös laulajana, laulujen säveltäjänä ja laulunopettajana. Hän sävelsi yksinlauluja ja teki kuorosovituksia. Kuusniemi oli myös Tampereen kaupungin musiikkilautakunnan jäsenenä.
Aiheesta muualla

Suomen mahtavin ääni on Tampereella, Seura, 06.10.1937, nro 40, s. 24, Kansalliskirjaston digitaaliset aineistot
HMS Searcher (D40)

| HMS Searcher |
| --- | --- |
 HMS Searcher

Aluksen vaiheet
Rakentaja:  Seattle Tacoma Shipbuilding Corporation, Virginia
Kölinlasku:  20. helmikuuta 1942
Laskettu vesille:  20. kesäkuuta 1942
Palveluskäyttöön:  7. huhtikuuta 1943
Poistui palveluskäytöstä:  palautettu Yhdysvaltain laivastolle 1945
Loppuvaihe:  romutettu 1976
Tekniset tiedot
Uppouma:  14 400 t (kuormattu)
Pituus:  149,81 m
Leveys:  32 m
Syväys:  7,9 m
Koneteho:  8 500 shp (6,3 MW)
Nopeus:  18 solmua (33 km/h)
Miehistöä:  646
Aseistus
Aseistus:  2 × 4" (102 mm) tykkiä 4 × kaksiputkista 40 mm ilmatorjuntatykkiä 20 × 20 mm yksiputkista ilmatorjuntatykkiä 20 lentokonetta
HMS Searcher (viirinumero D40) oli Britannian kuninkaallisen laivaston Attacker-luokan saattuetukialus toisessa maailmansodassa.
Valmistus

Alus tilattiin kauppalaivana Virginiasta Seattle Tacoma Shipbuilding Corporationilta, missä köli laskettiin 20. helmikuuta 1942. Alus laskettiin vesille 20. heinäkuuta. Yhdysvaltain laivasto lunasti 27. heinäkuuta aluksen saattuetukialuksena nimellä USS AVG-22. Willamette Iron and Steel Works Portlandissa Oregonissa viimeisteli aluksen, joka siirrettiin 7. huhtikuuta 1943 Tacomassa päivää ennen valmistumistaan Kuninkaalliselle laivastolle nimellä HMS Searcher. Alus varustettiin hyökkäystukilaivaksi, jonka tehtävänä oli maihinnousujen tukeminen.
Helenos

Helenos (m.kreik. Ἕλενος, lat. Helenus) oli kreikkalaisessa mytologiassa Priamoksen ja Hekaben poika ja Kassandran kaksosveli. Hän oli kuuluisa ennustuskyvystään, mutta hän toimi myös soturina Troijan sodassa.
Pariin kuoleman jälkeen Helenos ajautui riitaa Deifoboksen kanssa siitä, kenelle Helena kuuluisi. Tultuaan lyödyksi hän pakeni Ida-vuorelle, josta kreikkalaiset hänet vangitsivat. Toisen version mukaan hän jätti kaupungin ja liittyi kreikkalaisiin omasta tahdostaan. Vaihtoehtoisesti hän joutui Odysseuksen ansaan tämän haluttua kuulla Helenoksen ennustuksen siitä, miten kaupunki kukistuisi.
Helenos paljasti kreikkalaisten tarvitsevan hankkia Palladionin, tuoda Pelopsin luut Troijaan ja suostutella Neoptolemos liittymään mukaan sotaan. Myöhempien lähteiden mukaan Helenos kertoi Troijan hevosen olevan välttämätön sodan voittamiseksi. Sodan jälkeen Helenos asettui Epeirokseen.
Henrik Dahl

| Henrik Dahl |
| --- | --- |
 Henrik Dahl vuonna 2011.
Euroopan parlamentin jäsen
 16.7.2024–  
Ryhmä:  EPP-ryhmä
Kansankäräjien jäsen
 18. kesäkuuta 2015 –  
Henkilötiedot
Syntynyt: 20. helmikuuta 1960 (ikä 64) Vejlby-Risskov, Tanska
Kansalaisuus:  tanskalainen
Tiedot
Puolue:  Liberaali allianssi
Aiheesta muualla
www.denhenrikdahl.dk
Henrik Dahl (20. helmikuuta 1960 Vejlby-Risskov, Tanska) on tanskalainen liberaali poliitikko ja kansankäräjien jäsen kesäkuusta 2015 lähtien. Dahl valittiin kansankäräjille Etelä-Jyllannin vaalipiiristä. Dahl on koulutukseltaan filosofian tohtori Copenhagen Business Schoolista, sosiologian maisteri Kööpenhaminan yliopistosta sekä viestinnän maisteri Pennsylvanian yliopistosta.
Hem Reaksmey

Hem Reaksmey (s. 6. syyskuuta 1983) on kambodžalainen uimari. Hän osallistui Atlantan olympialaisissa 1996 100 metrin rintauintiin ollessaan vain 12-vuotias ja on maansa historian nuorin olympiaurheilija. Hem sijoittui kilpailun viimeiseksi ajallaan 1.44,68. Hän kilpaili Sydneyn olympialaisissa 2000 50 metrin vapaauinnissa ja oli seitsemäskymmenes ajallaan 33,11 sekuntia.
Myös Hemin veli Hem Lumphat on olympiatason uimari.
Herluf Bidstrup

Christian Hans Herluf Bidstrup (10. tammikuuta 1912 Berliini, Saksan keisarikunta – 26. joulukuuta 1988 Lillerød, Tanska) oli tunnettu tanskalainen pilapiirtäjä.[lähde? ]
Bidstrup arvosteli varsinkin länsimaisia vallanpitäjiä. Hän tunnustautui kommunistiksi. Hän sai Neuvostoliitosta Leninin rauhanpalkinnon ja arvostetun Työn punaisen kunniamerkin. Häntä on arvioitu myös länsimaissa ja arvostettukin.[lähde? ]
Jyllands-Postenin artikkelissa vuodelta 2000 verrataan Bidstrupia sellaisiin kuuluisuuksiin kuin Hans Christian Andersen, Karen Blixen ja Martin Andersen Nexø, mutta hänen arvioidaan jääneen poliittisista syistä vähemmälle huomiolle.
Aiheesta muualla

Herluf Bidstrup – Cartoons (Arkistoitu – Internet Archive)
Ford Taunus

| Ford Taunus |
| --- | --- |
 1961 Ford Taunus 17M P3
Valmistustiedot
Valmistaja:  Ford
Korimalli:  Sedan, Coupé
Edeltäjä:  Ford V8 G78, Ford Rheinland (isommat Taunukset) Ford Eifel, Ford Köln (pienemmät Taunukset)
Seuraaja:  Ford Sierra
Teknisesti samankaltaisia:  Ford Cortina
| Ford Taunus TC / GBTK 1970-1975 Ford Taunus  TC2 /GBTS 1976-1979  Ford Taunus TC3 /GBFS  1979-1982 |
| --- | --- |
 1976 Ford Taunus TC2
Valmistustiedot
Valmistaja:  Ford Motor Company
Valmistusvuodet:  1970–1982 2,696,011 autoa(Ford Saksa)
Korimalli:  2-ovinen tai 4-ovinen sedan  5-ovinen Turnier farmari  2-ovinen coupé 1970–1975
Edeltäjä:  Ford Taunus 12M / 15M P6
Seuraaja:  Ford Sierra
Tekniset tiedot
Moottori:   1 294 cc Pinto OHC I4 (1970–1982)   1 593 cc Pinto OHC I4 (1970–1982)   1 993 cc Pinto OHC I4 (1976-1982)   1 999 cc Cologne V6 (1970–1982)   2 274 cc Cologne V6 (1970–1982) 
Vaihteisto:  4-nopeuksinen täysin synkronoitu manuaali lattiavalitsimella  3-nopeuksinen automaattivaihteisto lisävarusteena lähes kaikkiin moottorivaihtoehtoihin
Mitat
Massa:  1 040 kg
Pituus:  4 340–4 480 mm
Akseliväli:  2 579 mm
Leveys:  1 700–1 712 mm
Korkeus:  1362–1363 mm
Ford Taunus oli Saksan Fordin valmistama automallisto, jonka jotkin versiot ovat samankaltaisia Englannissa valmistetun Ford Cortinan kanssa. Vuosina 1952-1968 kaikkia saksalaisia Fordeja kutsuttiin nimellä Taunus, ja mallinimiä olivat 12M, 15M, 17M, 20M ja 26M. Alkukirjain M on tullut mestariteosta tarkoittavasta sanasta ”Meisterstück” tai ”Masterpiece”. Taunusta käytettiin joillakin markkinoilla myös merkkinimenä, etenkin niillä alueilla, joilla oli saatavilla myös brittiläisiä ja amerikkalaisia Fordeja. Taunus Transit oli aikanaan varsin tunnettu pakettiauto.
Näistä 1962-1966 valmistettu P4-korimallin Taunus 12M oli muista poiketen etuvetoinen, pohjautuen amerikkalaiseen Ford Cardinal -konseptiautoon. Tämän mallin myötä Fordin valikoimiin tuli V4-moottori. Myös takavetoisissa P5 ja P7-korimalleissa (mallit 15M, 17M, 20M ja 26M) käytettiin V4 ja V6-moottoreita, myöhemmissä Taunuksissa käytettiin Rivi-4 ja V6 -moottoreita. Numerot 12, 15 ja 17 eivät viittaa välttämättä moottorin iskutilavuuteen (1,2 l, 1,5 l, 1,7 l) jne., vaikka yleinen luulo niin onkin.
Taunukset voidaan jakaa kokonsa mukaan kahteen ryhmään, toinen on vuosina 1957–1972 valmistetut ”isommat Taunukset” 17M, 20M ja 26M ja toinen ryhmä pienemmät Taunukset, joihin kuuluu vuosina 1939–1951 valmistetut G73A ja G93A, 1952–1970 valmistetut 12M, 15M ja 16M sekä 1970–1982 valmistettu Taunus TC.
Isompien Taunusten edeltäjänä olivat Ford V8 G78 sekä Ford Rheinland ja niiden seuraajaksi tuli Ford Granada. Vuonna 1971 pienempien Taunusten edeltäjiä sen sijaan olivat Ford Eifel ja Ford Köln, ja seuraaja oli Ford Sierra vuonna 1982.
Taunus-nimi tulee Taunus-nimisestä vuorijonosta Saksassa.
Taunus P4

Ford Taunus P4 on vuosina 1962–1966 valmistettu etuvetoinen keskikokoinen auto. Kaikki P4-mallit valmisti Saksan Ford Kölnissä. Autosta on kaksi-ja neliovinen korimalli sekä harvinaisemmat coupe- ja farmarimallit. Farmarissa on kaksi ovea ja peräluukku.
P4-korimallin Taunus 12M oli muista Fordeista poiketen etuvetoinen, pohjautuen Yhdysvaltain Fordin Cardinal-konseptiautoon. Kaikissa P4-malleissa oli V4-moottori. P4-mallia tehtiin noin 520 000 kappaletta.
Taunus 12M:ssä on 1498 cm³ V4-moottori, teho 40 kW (DIN, 55 hv) ja vääntömomentti 107,8 Nm. Moottori on lyhytiskuinen (iskusuhde 0,65), joten se ei ole yhtään sitkeä. Moottori on kiinnitetty suoraan runkoon. Jotta tien epätasaisuudet eivät välittyisi ohjauspyörään, on ohjauksesta tehty hidas. Ohjaus on lisäksi tunnoton. Vaihteita on neljä. Tavaratila on iso.
Kaarreajo-ominaisuudet ovat kohtalaisen hyvät. Jousitus on kuitenkin melko pehmeä ja auto on aliohjautuva.
Tekniikan Maailman 11/1963 koeajossa kaksiovinen Ford Taunus 12M (P4) kiihtyi 0–100 km/t 17,6 sekunnissa.
Vuonna 1963 Ford Taunus 12M TS maksoi Suomessa 9555 markkaa.
Moottorit (P4)

| Malli | Moottori | Iskutilavuus | Teho | Vääntö | Mallivuodet |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 12M 1.2 | V4 | 1 183 cm³ | 29 kW (40 hv) @ 4 500 r/min | 78 Nm @ 2400 r/min | 08.1962–1966 |
| 12M 1.5 | V4 | 1 498 cm³ | 37 kW (50 hv) @ 4 500 r/min | 103 Nm @ 2100 r/min | 1963–1966 |
| 12M TS | V4 | 1 498 cm³ | 40 kW (55 hv) @ ? r/min | 107,8 Nm @ ? r/min | 12.1962–1966 |
| 12M 1.5 | V4 | 1 498 cm³ | 48 kW (65 hv) @ 4 500 r/min | 113 Nm @ 2 300 r/min | 1964–1966 |
| Ford Taunus P5 |
| --- | --- |

Valmistustiedot
Valmistusmaa:  Saksa
Konserni:  Ford
Valmistusvuodet:  1964–1967
Korimalli:  2-/4-ovinen sedan , 2-/5-ovinen farmari , 2-ovinen coupé
Luokka:  suuri auto
Edeltäjä:  Ford Taunus P3
Seuraaja:  Ford Taunus P7
Tekniset tiedot
Henkilöluku:  5
Teho:  60–90 hv
Polttoaine:  bensiini
Vetotapa:  takaveto
Vaihteisto:  3- tai 4-vaihdetta
Kulutus:  8–11 L/ 100 km
Mitat
Massa:  965–1150 kg
Pituus:  4585–4720 mm
Leveys:  1715 mm
Korkeus:  1480–1500 mm
Ford Taunus P5

Taunus P5 -mallia valmistettiin vuodesta 1964 vuoteen 1967, jolloin sen korvasi P7 a-korimalli. Taunus P5 oli sen ajan eurooppalaisella mittapuulla suuri auto. Mallivaihtoehdot olivat 17M sekä 20M. Voimanlähteinä käytettiin V4- (17M: 1,5 l, 60 hv sekä 1,7 l, 70 hv) ja V6 ( 20M: 2,0 l, 85 hv (TS versiossa 90 hv)) -moottoreita. Vaihteistoksi sai valita joko 3- tai 4-vaihteisen manuaalin, tai vuodesta 1966 alkaen 3-vaihteisen Taunomatic-automaatin. Korimalleja olivat joko 2- tai 4-ovinen sedan, 2-ovinen coupé, sekä 3- ja 5-oviset farmarit.
| --- | --- |
Tekniset tiedot: Yksityiskohdat
Moottori: Nelisylinterinen nelitahtinen V-moottori
Kuutiotilavuus: 1699 cm³
Teho: 70 hv
Kaasutin: Solex 32 PDSIT 4
Kulutus: 8,6 litraa
Huippunopeus (km/h): 145
Rengaskoko: 5,90 × 13
Vaihteisto: 3-/ 4-vaihteinen manuaali sekä 3-vaihteinen automaatti
Polttoainetankki: 45 L
Jousitus: McPherson
Perä: Jäykkä akseli, lehtijouset
Sähköjärjestelmä: 6V (12V vm. -66 eteenpäin )
Taunus P6

Ford Taunus P6 on vuosina 1966–1970 valmistettu etuvetoinen keskikokoinen auto. Kaikki P6-mallit valmisti Saksan Ford Kölnissä. Autosta on kaksi- ja neliovinen korimalli sekä harvinaisemmat coupe- ja farmarimallit.
Taunuksen yleisimmästä sedan-mallista on kaksi mallimerkintää, Taunus 12M ja Taunus 15M. Numerot ilmaisevat moottorin kokoa 1183 cm³ (33 kW, 12M) ja 1498 cm³ (40 kW tai 48 kW, 15 M). Lisäksi 12M:n sai 1305 cm³ (37 tai 39 kW) ja 15M:n 1699 cm³ V4-moottorilla (51,5 tai 55 kW). Kummallakin mallilla 12M ja 15 M oli siis kaksi moottorivaihtoehtoa. Kaikissa P6-Taunuksissa on vesijäähdytteinen V4-moottori.
P6-mallien 15M ja 12M keulat ovat hieman erinäköisiä, kuten kuvista näkyy. 15M on hieman pitempi kuin 12M (438,9 cm vs 431,8 cm). Mallien tekniikka on kuitenkin moottoreita lukuun ottamatta samanlaista.
Tekniikan Maailman 10/1967 koeajossa Ford Taunus 12M kiihtyi 0–100 km/t 23,6 sekunnissa. Lehden mittaama huippunopeus oli 127,8 km/t, joka on lähes sama kuin valmistajan ilmoittama 130 km/t. Koeajon aikana mitattu kulutus oli keskimäärin 8,0 litraa superbensiiniä /100 km. Koeajon 12M:ssä oli 1305 cm³ moottori, teho 37 kW /5000 r/min DIN ja vääntömomentti 93 Nm /2500 r/min DIN. Auto painoi 890 kiloa.
Edellisen P4-mallin kuulamutteriohjaus on vaihdettu tarkkaan ja nopeaan hammastanko-ohjaukseen. P6-malli on kuitenkin äänekäs varsinkin soratiellä. Jarrutehostin puuttuu, joten jarrut ovat raskaskäyttöiset.
Kaikkiaan P6-Taunusta valmistettiin syyskuusta 1966 elokuuhun 1970 yhteensä 670.000 yksilöä, joista noin 385.000 12M- ja 285.000 15M-mallia.
Mitat (P6)

| --- | --- |
Pituus: 4 389 mm (15M), 4 318 mm (12M)
Leveys: 1 603 mm
Korkeus: 1 385 mm (coupé), 1 400 mm (sedan), 1 425 mm (farmari)
Akseliväli: 2 527 mm
Raideleveys (edessä/takana): 1 321 / 1 321 mm
Omapaino: 845–925 kg
Taunus TC

Vuonna 1970 esiteltiin uusi Taunus TC, joka oli saatavana kaksi- tai neljäovisena sedanina, farmarina (Turnier) ja Coupéna. Se oli hyvin samankaltainen brittiläisen Ford Cortina Mk.III:n kanssa. Vuoden 1976 Taunus ja Cortina olivatkin jo täysin samanlaiset muuten, mutta Taunukset tehtiin vasemmanpuoleisella ohjauksella ja Cortinat oikeanpuoleisella Englannin markkinoille.
Taunus TC2 (1976–1979)

Ford Taunus TC2 4-ovinen (1976–1979)
Ford Taunus TC2 2-ovinen (1976–1979)
Ford Cortina Mk4 4-ovinen (1976–1979): vuoden 1976 jälkeen  Ford Taunus ja Cortina olivat käytännössä identtisiä.
Vuoden 1975 marraskuun, 1976 mallivuoden paljastamisen jälkeen, alkoi ”GBTS” Taunus mallisarjan, tunnetaan myös nimellä ”Ford Taunus TC2”, valmistus.
Taunus TC2 (1976–1979) > Cortinaan vertailu

Britannian Ford jatkoi Cortina Mk3:n valmistamista (Dagenhamin versio aiemmasta Taunus TC:sta) vielä puoli vuotta Taunus TC2:n julkistamisen jälkeen, mutta syyskuussa 1976 Britanniassa esiteltiin Cortina Mk4, minkä jälkeen Taunus TC2 ja Cortina Mk4 olivat lähes identtisiä, pois lukien alueelliset erot määräyksissä sekä varustelutasoissa.
Vuonna 1976 Taunuksen ulkonäköä korjattiin. Kori oli uudistunut ja varsin näyttävän näköisesti. Ikkunat olivat nyt suuremmat. Tämän Taunuksen korimallit olivat sedan ja farmari. Sen myynti sujui hyvin. Moottorivalikoimaan kuului 1,3-, 1,6-, 2,0- ja 2,3-litraisia moottoreita, Suomeen tuotiin muutama kappale myös 1.3- mallia.
Kesällä 1979 Ford päivitti Taunus-malleja joillakin pienillä muutoksilla ja teki niistä mukavampia ja taloudellisempia. Istuimessa luovuttiin jousituksesta ja alettiin käyttää vaahtomuovia. Autojen ruosteenestoa parannettiin. Vuonna 1980 Taunukseenkin otettiin käyttöön Fordin hitaasti reagoiva muuttuvakurkkuinen kaasutin.
Taunuksen laatu oli hyvä. Jousitus oli mukava ja talvella etenemiskyky oli erinomaista kevyen perän vuoksi. Samaan vuodenaikaan myös kaasutin temppuili automaattirikastimen takia. Taunuksen polttoaineenkulutus oli suhteellisen suuri verrattuna kilpailijoihinsa, mutta sen sijaan lämmityslaite oli tehokas ja sisätilat suuret ja hinta oli edullinen. Kaikki valmistetut Taunukset olivat takavetoisia.
Taunusta valmistettiin Euroopassa vuoteen 1982 asti, jolloin sen korvasi takavetoinen Ford Sierra, mutta Argentiinassa tuotanto jatkui vielä vuoteen 1984 asti ja Turkissa vuoteen 1994.
Aiheesta muualla

Fordtaunus Tc (hollanniksi)
Ford Taunus Club Finland, suomenkielinen autoharrastajien keskustelupalsta
Ford Taunus P4 12M
Ford Taunus 15M (P6)
Ford Taunus 12M (P6)
Vuoden 1971 Ford 17M 1700 S
Heikki Haapaniemi (asianajaja)

Heikki Tuomas Haapaniemi (24. toukokuuta 1920 Karkku – 8. joulukuuta 1983 Helsinki) oli suomalainen juristi, joka tunnettiin asianajotoiminnan kehittäjänä ja erityisesti rakennusalan yritysjuridiikan asiantuntijana.
Heikki Haapaniemen vanhemmat olivat maanviljelijä Jalmari Viktorinus Haapaniemi ja Jenny Augusta Sandell ja puoliso vuodesta 1946 Juno Inkeri Sysikaski, aiemmin Sjöholm. Haapaniemi tuli ylioppilaaksi 1940 ja suoritti Helsingin yliopistossa ylemmän oikeustutkinnon 1947. Varatuomarin arvon hän sai 1947. Hän oli Helsingin lakiasiaintoimiston apulainen 1947–1952 ja osakas 1952–1957 ja Asianajotoimisto Heikki Haapaniemen vastuunalainen yhtiömies 1957–1980 ja äänetön yhtiömies 1980–1983. Kansaneläkelaitoksen valtuutettujen sihteeri Haapaniemi oli 1962–1972.
Haapaniemi oli tunnettu liikejuridiikan asiantuntija, joka hoiti asianajajana muun muassa kiinteistökauppoihin ja yritysjärjestelyihin liittyviä asioita. Hän oli paneutunut varsinkin rakennusurakoiden toimintatapoihin, sopimussuhteisiin ja riitojen ratkaisuun. Haapaniemen luottamustoimiin kuuluivat muun muassa Suomen Asianajajaliiton hallituksem jäsenyys 1966–1974 ja sen säätiön hallituksen jäsenyys 1973–1982 ja varapuheenjohtajuus 1982–1983.
Aiheesta muualla

Heikki Haapaniemi Biografiasampo.
HTC Vive

| HTC Vive |
| --- | --- |
 HTC Vive -virtuaalilasit, kaksi liikeohjainta ja kaksi tukiasemaa
Tyyppi:  virtuaalilasit
Kehittäjä:  Valve ja HTC
Valmistaja(t):  HTC
Julkaistu:  5. huhtikuuta 2016
Näyttö:  2 160 × 1 200 (1 080 × 1 200 per silmä) OLED, 90 Hz
Ääni:  3,5 mm plugi kuulokkeille, sisäänrakennettu mikrofoni
Ohjain:  langattomat SteamVR-liikeohjaimet
Kamera:  virtuaalilasien etuosaan kiinnitetty kamera
Liitännät:  HDMI 1.4 tai DisplayPort 1.2 kuvalle, USB 3.0
Alusta:  SteamVR Microsoft Windowsilla
Paino:  555 grammaa
Aiheesta muualla
Kotisivut
HTC Vive on HTC:n ja Valve Corporationin yhteistyössä kehittämä virtuaalitodellisuusjärjestelmä, joka koostuu virtuaalilaseista, käsissä pidettävistä liikeohjaimista ja laserpohjaisista antureista. Järjestelmä on suunniteltu muuntamaan antureiden avulla määritelty tila kolmiulotteiseksi virtuaalimaailmaksi jonka sisällä voi liikkua ja jonka sisällön kanssa käyttäjä voi olla vuorovaikutuksessa liikeohjainten avulla. Laitekokonaisuus julkaistiin 5. huhtikuuta 2016.
Tekniset tiedot

Virtuaalilaseissa on kaksi näyttöä, yksi kullekin silmälle. Näyttöjen virkistystaajuus on 90 hertsiä ja niiden yhdistetty resoluutio on 2 160 × 1 200. Laitteessa on yli 70 anturia, mukaan lukien gyroskooppi, kiihtyvyysanturi sekä laserpaikannusanturi. Laitteen mukana toimitettavien tukiasemien avulla virtuaalilasien ja liikeohjainten sijainti välitetään virtuaaliseen tilaan, jonka koko on maksimissaan noin 4,5 × 4,5 metriä.
Tekniset tiedot > Laitteistovaatimukset

Vähimmäislaitteistovaatimukset ovat Intel Core i5-4590- tai AMD FX-8350-prosessori, näytönohjaimen osalta Nvidia GeForce GTX 970 tai AMD Radeon R9 290, 4 gigatavua keskusmuistia, HDMI 1.4- tai DisplayPort 1.2-videoulostulo ja yksi USB 2.0-portti. Tuettuja käyttöjärjestelmiä ovat Windows 7 SP1, Windows 8.1 ja Windows 10. Vuoden 2015 Gamescom-messuilla HTC totesi että myös OS X ja Linux olisivat tuettuja julkaisuvaiheessa, mutta tämän jälkeen asiasta ei ole annettu virallista lausuntoa.
HTC on mainostanut tiettyjen laitevalmistajien - kuten MSI:n, Alienwaren ja HP:n - tietokoneita jotka täyttävät minimivaatimukset. Valve on myös julkaissut ilmaisen suorituskykytestin joka arvioi tietokoneen tehokkuuden ja kertoo onko prosessori tai näytönohjain rajoittava tekijä.
Pelit

HTC Vive virtuaalilaseille oli 1. maaliskuuta 2017 saatavilla yli 1 200 peliä Steam-pelipalvelussa. Suosituimpiin peleihin kuuluvat esim. The Lab, Google Earth VR ja Space Pirate Trainer.
Modien avulla Vive-laseille on saatavilla myös tuki useille muille peleille, kuten Minecraftille ja Half-Life 2:lle
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta HTC Vive Wikimedia Commonsissa
Viralliset kotisivut
SteamVR
HTC Vive-virtuaalilasit käytössä
Hapro

| Hapro |
| --- | --- |

Tieteellinen luokittelu
Domeeni::  Aitotumaiset Eucarya
Kunta::  Kasvit Plantae
Alakunta::  Putkilokasvit Tracheobionta
Kaari::  Siemenkasvit Spermatophyta
Alakaari::  Koppisiemeniset Magnoliophytina
Luokka::  Kaksisirkkaiset Magnoliopsida
Lahko::  Caryophyllales
Heimo::  Tatarkasvit Polygonaceae
Suku::  Haprot Oxyria
Laji::  digyna
Kaksiosainen nimi
 Oxyria digyna  (L.) Hill 
Katso myös
   Hapro Wikispeciesissä   Hapro Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OK: 
Hapro eli tunturihapro (Oxyria digyna) on kylmien alueiden ruohovartinen kasvi.
Hapro kasvaa pieninä tiiviinä tuppaina. Sen lehdet pysyvät tiukasti lähellä maanpintaa, kukkavarret nousevat 20 cm:n korkeuteen. Kukinto on punertava tähkä, ja muistuttaa minikokoista hevonhierakkaa.
Haproa kasvaa yleisesti Islannissa, Grönlannissa ja Skandinavian tunturialueella, sekä paikoin muualla arktisella alueella ja etelämpänä vuoristoissa kuten Alpeilla ja Pyreneillä.
Hapron lehdissä on oksaalihappoa ja C-vitamiinia. Saamelaiset ovat syöneet sitä vitamiinien takia. Hapron käyttöä viljelykasvina on tutkittu. Sitä voi käyttää salaateissa ja mausteena.
Aiheesta muualla

Pinkka, Lajintuntemuksen oppimisympäristö: Hapro (Oxyria digyna)
Suomen Lajitietokeskus: Hapro (tunturihapro) – Oxyria digyna
ITIS: Oxyria digyna (englanniksi)
Hijazin asema

| Hijazin asema |
| --- | --- |
 Asemarakennus
Perustiedot
Rataosa:  Hijazin rautatie
Sijainti:  33°30′40″N, 36°17′42″E
Kunta:  Damaskos
Valtio:   Syyria
Avattu:  1913
Asemarakennus
Suunnittelija:  Fernando de Aranda
Aiheesta muualla
 Wikimedia Commons 
Hijazin asema on vanha Hijazin rautatien rautatieasema Damaskoksessa Syyriassa. Aikanaan se oli kohti Medinaa ja Mekkaa lähtevien etenkin pyhiinvaeltajia kuljettaneiden junien lähtöasema, mutta se kerkesi valmistuttuaan vuonna 1913 olla normaalissa liikenteessä vain vuoden ajan ennen ensimmäisen maailmansodan syttymistä. Myöhemmin se jäi pois käytöstä rautatieliikenteen keskittyessä Qademin asemalle.
Edelleen pystyssä olevan asemarakennuksen suunnitteli orientalistiseen tyyliin espanjalainen arkkitehti Fernando de Aranda.
Historia

Damaskoksesta lähtevät pyhiinvaeltajat olivat vuodesta 1708 lähtien kokoontuneet yhdessä Midanin kaupunginosan, josta he lähtivät Damaskoksen osmanikuvernöörin suojeluksessa kamelikaravaaneilla kohti Mekkaa ja Medinaa. Tämä muuttui vasta 1900-luvulla, kun vuosisadan alussa osmanisulttaani Abdülhamid II sai ajatuksen Hijazin rautatien rakennuttamisesta. Rakennustyöt osoittautuivat hankaliksi, mutta rautatie avautui viimein vuonna 1908. Junat Damaskoksesta lähtivät aluksi Qademin asemalta hieman Midanin eteläpuolelta perinteiseltä karavaanien lähtöpaikalta. Suurempi kaupunkiterminaali Hijazin asema valmistui vuonna 1913. Rakennuksen nsuunnitteli espanjalainen arkkitehti Fernando de Aranda. Arkkitehtuuriltaan se muistutti eurooppalaista orientalismia. Samalla Djemal pašša rakennutti asemalle vanhankaupungin Bab al-Nasrilta johtavan leveän Djemal paššan kadun, eli nykyisen Šaria-kadun.
Junamatka Damaskoksesta Medinaan oli 1 320 kilometriä pitkä ja kesti lähes kolme päivää. Rautatien junien kulkua rajoitti niiden kyky viedä mukanaan matkalla tarvittava määrä vettä ja puuta polttoaineeksi. Suurin osa pyhiinvaeltajista suosikin rautatien sijaan merireittiä. Myös normaali liikennöinti päättyi ensimmäisen maailmansodan puhkeamiseen vuonna 1914 Arabian Lawrencen ja arabikapinallisten räjäytellessä osmanien sotilaskuljetuksiin nyt käyttämää rautatietä. Maailmansodan jälkeen Ranska hyökkäsi Syyriaan perustettuun Syyrian kuningaskuntaan. Maata puolustavat syyrialaiset kokoontuivat asemalle ennen lähtöään tuhoisaksi osoittautuneeseen Maysalunin taisteluun vuonna 1920. Hijazin asema jäi käyttämättömäksi ja rautatieliikenteen keskus Damaskoksessa siirtyi takaisin Qademiin. Aseman edustalla on ollut myöhemmin näytteillä vanha höyryveturi. Aseman vanhassa odotushuoneessa on ollut myös pienimuotoista liiketoimintaa, kuten kirjakauppa, sekä joitakin näyttelyjä.
Vanhoja vetureja aseman ulkopuolella.
Kirjakauppa aseman vanhoissa odotustiloissa.