stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Kytäjän kolmoissurma
Ilta-Sanomien artikkeli Kytäjän kartanon herrasta

Ilta-Sanomien rikostoimittaja Hannes Markkula ja valokuvaaja Martti Peltonen olivat ainoat toimittajat, jotka pääsivät Vähäkallion puheille, hekin vasta monen mutkan kautta. Markkula oli onnistunut saamaan Vähäkallion salaisen puhelinnumeron ja pyytänyt haastattelua. Vähäkallio oli ollut hyvin vastahakoinen mutta viimein suostunut. Markkula ja Peltonen haastattelivat Vähäkalliota 24. toukokuuta tämän omassa työhuoneessa. Haastattelutilanteessa Vähäkallio oli ollut hyvin jäykkä ja pidättyväinen ja jonkin verran hermostunut. Hän kiisti olleensa missään tekemisissä poikien kanssa. Myöskään laukauksia hän ei ollut kuullut. Surmailtana Vähäkallio oli ollut pikkuserkkunsa Anna Siikarlan kanssa päärakennuksessa katsomassa televisiota, ensin uutisia ja sitten erästä elokuvaa.
Aseharrastuksestaan Vähäkallio kertoi sen verran, että oli innostunut pistooliammunnasta Reserviupseerikoulussa. Vähäkallio oli rakentanut mailleen ampumaradan omaan käyttöönsä. Hän oli kuitenkin yhtäkkiä juuri murhan jälkeen lopettanut ampumaharrastuksen. Perusteluksi hän sanoi hermostumisensa. Markkula kysyi, mitä mieltä Vähäkallio on murhasta. Tähän hän sanoi vain, että ellei murhaajaa saada kiinni, niin Kytäjän kartano kaivetaan aina esiin ikävien asioiden johdosta. Tällä hän viittasi siihen, että kartanon aiempi omistaja Hjalmar Linder oli joutunut taloudellisiin vaikeuksiin 1920-luvun alussa ja muuttanut Ranskaan Marseille'hin, jossa oli tehnyt itsemurhan vuonna 1921.
Valokuvaaja Peltonen otti Vähäkalliosta valokuvan tämän istuessa työhuoneessaan. Kuva on harvinainen, sillä Vähäkalliosta ei ollut muuta hyvää lähikuvaa. Pian kuvan ottamisen jälkeen Vähäkallio kiitti Markkulaa ja Peltosta ja audienssi oli päättynyt.
Tällä välin KRP:n rikoslaboratoriossa oli tutkittu kaikki Vähäkallion satakunta asetta. Näistä 28 oli vailla hallussapitolupaa, mikä sinänsä oli jo kohtalainen rikkomus. Yksi ase, Colt .357 Magnum, kuitenkin kiinnosti erityisesti.
Pidätys

KRP pidätti Vähäkallion 7. kesäkuuta. Pidätyksestä ei heti kerrottu julkisuudessa, sillä tuolloin poliisilla oli käytettävissään 17-vuorokautinen pidätysaika, mahdollinen matka-aika mukaan laskettuna. Vasta 13. kesäkuuta KRP:n apulaispäällikkö Toivo Laento ilmoitti, että tilanomistaja Kai Vähäkallio on pidätetty kolmoismurhasta. Vähäkallio oli tunnustanut ampuneensa pojat Colt Magnum -pistoolilla. Vähäkallio oli helatorstain jälkeisenä yönä nähnyt poikien leiritulen ja kiivastunut, sillä hän oli hyvin kiinnostunut luonnosta ja viimeaikainen luonnon raiskaaminen ja roskaaminen kartanon mailla suututti häntä. Niinpä Vähäkallio oli televisioelokuvan jälkeen ladannut pistoolinsa, mennyt poikien teltan luokse ja ampunut heitä päähän. Vähäkallio ei tekonsa aikana ollut ollut alkoholin vaikutuksen alaisena. Vähäkallio vangittiin ja siirrettiin Helsingin lääninvankilaan Katajanokalle.
Vähäkallion vankila-ajat ja vapauttaminen

Tutkintavankeuden aikana Vähäkallio maksoi omilla rahoillaan sellinsä kalusteet, kokolattiamaton ja väritelevision. Vähäkallion ruoka tilattiin eräästä ravintolasta. Kaiken tämän hän maksoi itse.
Kun oikeudenkäynti oli vielä vuonna 1973 käynnissä, tuli ilmi, että Vähäkallio oli ostanut poikien äideille asunto-osakkeet. Veroteknisistä syistä niitä ei suorastaan lahjoitettu, vaan he saattoivat yhtiövastiketta vastaan käyttää näitä kartanon tai Vähäkallion suvun asuntoja lopun  elämän ajaksi. Myös poikien kuoleman aiheuttamat kulut Vähäkallio maksoi. Hän sanoi katuvansa tekojaan.
Vankilassa Vähäkallio eristäytyi ja eli hyvin hiljaista elämää. Hän sai hyvän työtehtävän, vankilan kirjastonhoitajan viran. Vähäkallio vietti kaltereiden takana yhteensä kuusi vuotta, 1972–1978.
Vähäkallio erosi vaimostaan 13. tammikuuta 1975. Entinen vaimo nai myöhemmin Vähäkallion entisen sellitoverin. Vähäkallio oli kärsinyt kunnialla ensikertalaiselle langetetun tuomionsa, mutta ei sen jälkeen kestänyt vapautta, vaan sekavat ajatukset täyttivät hänen mielensä. Vähäkallio pelkäsi muun muassa, että Suomessa tapahtuisi lähivuosina vallankumous, joka sitten, kun yhteiskuntamalli olisi muutettu, estäisi häntä hallitsemasta omaisuuttaan.
Vähäkallion vankila-ajat ja vapauttaminen > Suunnitelmat ulkomaille muuttamisesta ja itsemurha

Vapautumisensa jälkeen Vähäkallio ja hänen avovaimonsa, 33-vuotias sairaanhoitaja, matkustivat paljon ja suunnittelivat lopullista muuttoa ulkomaille. Tätä varten he eräällä matkalla salakuljettivat Sveitsiin miljoona markkaa 500 markan seteleinä ja avasivat sinne anonyymin numerotilin. Nämä rahat Vähäkallio oli nostanut pankista pienissä erissä.
Kai Vähäkallion elämä päättyi 20. heinäkuuta vuonna 1979 Kytäjän kartanossa, jossa hän ampui itsensä. Koska Vähäkallio oli syyllistynyt valuuttasäännösten rikkomiseen, käynnistyi Vähäkallion kuoleman jälkeen Vantaan kihlakunnanoikeudessa oikeusprosessi vuonna 1980 kun asia tuli esille. Syyttäjä vaati leskelle tuomiota salakuljetuksesta, mutta oikeus katsoi, että tekoon oli syyllistynyt Kai Vähäkallio eikä hänen puolisonsa, joten syyte hylättiin. Rahat palautettiin Vähäkallion kuolinpesään, jota tämän lasten alaikäisyyden takia hoiti tämän aikaisempi vaimo.
Kartanon rahaepäselvyydet eivät kuitenkaan vielä päättyneet. Vuonna 1985 Kai Vähäkallion entinen vaimo ja tämän uusi puoliso, toimitusjohtaja, saivat syytteen Hyvinkään kihlakunnanoikeudessa poikien rahojen kavaltamisesta. Syyttäjän mukaan pariskunta oli kavaltanut 1,6 miljoonaa markkaa ja aiheuttanut kartanolle 2,8 miljoonan markan taloudelliset menetykset. Kihlakunnanoikeus tuomitsi Vähäkallion entisen vaimon puolen vuoden ehdolliseen vankeuteen, mutta hovioikeus antoi 10 kuukauden ehdollisen vankeustuomion. Summa oli hovioikeuden mukaan 150 000 markkaa.lähde?
Kartanon rippeet tekivät konkurssin virallisesti vuonna 1994, jolloin sen osti pakkohuutokaupassa autokauppias Yrjö Laakkonen.
Kirjallisuutta

Jutila, Niko: Kytäjän kartanon kolmoissurma.  Helsinki:  WSOY, 2023.  ISBN 978-951-0-49326-7
Espanjan Grand Prix 2001

|  Espanjan Grand Prix 2001  |
| --- | --- |
 5. osakilpailu 17 osakilpailusta kaudella 2001. 

Päivämäärä:  29. huhtikuuta 2001
Sijainti:  Circuit de Catalunya, Katalonia, Espanja
Ratatyyppi:  Moottorirata
Radan pituus:  4 730 km
Kilpailun pituus:  65 kierrosta, 307,324 km
Sää:   Pilvinen
Paalupaikka
Kuljettaja:   Michael Schumacher   (Ferrari)
Paaluaika:  1.18,201
Palkintokoroke
Voittaja:   Michael Schumacher   (Ferrari)
Toinen:   Juan Pablo Montoya   (Williams)
Kolmas:   Jacques Villeneuve   (BAR)
Nopein kierros
Kuljettaja:   Michael Schumacher   (Ferrari)
Kierrosaika:  1.21,151 (kierroksella 25)
Espanjan Grand Prix 2001 oli Formula 1 -sarjan osakilpailu, joka ajettiin 29. huhtikuuta 2001 Circuit de Catalunyalla Espanjassa. Kilpailun voitti Ferrarilla ajanut Michael Schumacher, jolle voitto oli kauden kolmas. Schumacher ajoi myös kilpailun nopeimman kierroksen ajalla 1.21,151 (kierroksella 25)
McLarenilla ajanut suomalaiskuljettaja Mika Häkkinen keskeytti kilpailun johtopaikalta viimeisellä kierroksella, jonka seurauksena Michael Schumacher nousi voittajaksi. Voitto olisi ollut Häkkiselle neljäs peräkkäinen Catalunyan radalla.
FIA salli Espanjan osakilpailusta lähtien luistoneston, koska sen kieltoa oli käytännössä mahdotonta täysin valvoa.
Tulokset

| Sija | Nro | Kuljettaja | Talli | Kierrokset | Aika/keskeytys | Lähtöruutu | Pisteet |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 1. | 1 |  Michael Schumacher | Ferrari | 65 | 1.31.03,305 | 1 | 10 |
| 2. | 6 |  Juan Pablo Montoya | Williams-BMW | 65 | + 40,738 | 12 | 6 |
| 3. | 10 |  Jacques Villeneuve | BAR-Honda | 65 | + 49,626 | 7 | 4 |
| 4. | 12 |  Jarno Trulli | Jordan-Honda | 65 | + 51,253 | 6 | 3 |
| 5. | 4 |  David Coulthard | McLaren-Mercedes | 65 | + 51,616 | 3 | 2 |
| 6. | 16 |  Nick Heidfeld | Sauber-Petronas | 65 | + 1.01,893 | 10 | 1 |
| 7. | 9 |  Olivier Panis | BAR-Honda | 65 | + 1.04,977 | 11 |   |
| 8. | 17 |  Kimi Räikkönen | Sauber-Petronas | 65 | + 1.19,808 | 9 |   |
| 9. | 3 |  Mika Häkkinen | McLaren-Mercedes | 64 | Kytkin | 2 |   |
| 10. | 22 |  Jean Alesi | Prost-Acer | 64 | + 1 krs. | 15 |   |
| 11. | 23 |  Luciano Burti | Prost-Acer | 64 | + 1 krs. | 14 |   |
| 12. | 14 |  Jos Verstappen | Arrows-Asiatech | 63 | + 2 krs. | 17 |   |
| 13. | 21 |  Fernando Alonso | Minardi-European | 63 | + 2 krs. | 18 |   |
| 14. | 7 |  Giancarlo Fisichella | Benetton-Renault | 63 | + 2 krs. | 19 |   |
| 15. | 8 |  Jenson Button | Benetton-Renault | 62 | + 3 krs. | 21 |   |
| 16. | 20 |  Tarso Marques | Minardi-European | 62 | + 3 krs. | 22 |   |
| Kesk. | 2 |  Rubens Barrichello | Ferrari | 49 | Jousitus | 4 |   |
| Kesk. | 18 |  Eddie Irvine | Jaguar-Cosworth | 48 | Moottori | 13 |   |
| Kesk. | 5 |  Ralf Schumacher | Williams-BMW | 20 | Jarrut | 5 |   |
| Kesk. | 15 |  Enrique Bernoldi | Arrows-Asiatech | 8 | Polttoaineenpaine | 16 |   |
| Kesk. | 19 |  Pedro de la Rosa | Jaguar-Cosworth | 5 | Kolari (Frentzen) | 20 |   |
| Kesk. | 11 |  Heinz-Harald Frentzen | Jordan-Honda | 5 | Kolari (de la Rosa) | 8 |   |
Muuta

Paalupaikka: Michael Schumacher – 1.18,201
Juan Pablo Montoyan uran ensimmäinen palkintosija ja ensimmäiset pisteet.
Pedro de la Rosan ensimmäinen kilpailu Jaguarilla.
Luciano Burtin ensimmäinen kilpailu Prostilla.
BAR-tallin historian ensimmäinen palkintosija.
Juhani Tanski

Juhani Tanski (s. 8. tammikuuta 1947 Punkalaidun) on poliitikko, joka toimi Suomen Työväenpuolueen (STP) puheenjohtajana. STP poistettiin puoluerekisteristä vuonna 2015. Vuonna 2016 puolueen liittokokous päätti, ettei se lähde järjestämään enää kannatusilmoituskeräystä, joten toiminta puolueena päättyi.
Tanski on ammatiltaan ATK-suunnittelija. Hän toimi 1970-luvulla aktiivisesti Suomen maolaisessa liikkeessä.
Juhani Tanski oli vuonna 1969 perustamassa Tampereen marxilais-leniniläistä seuraa (TMLS), jossa hän toimi sihteerinä ja myöhemmin puheenjohtajana. TMLS oli tamperelaisten maolaisten järjestö, joka vuonna 1973 oli perustamassa maolaisten maanlaajuista Marxilais-leniniläiset ryhmät (MLR) -järjestöä. MLR:n keskeisin järjestö oli Helsingin marxilais-leniniläinen seura (HMLS), jonka toimintaan Tanski siirtyi vaihdettuaan kaupunkia 1973. 1970-luvun loppupuolella Tanski toimi Suomi-Albania -seuran hallituksen sihteerinä.
Tanski etääntyi kommunismista 1980-luvulla. 1985 hän muutti Leppävirran Oravikoskelle, jossa hän oli mukana kyläyhdistystoiminnassa. Vuonna 1992 Tanski oli perustamassa Leppävirran vihreiden paikallisyhdistystä, jonka puheenjohtajana hän toimi yhdistyksen ensimmäiset viisi vuotta. Tanski kuului myös Kuopion läänin vihreiden hallitukseen (1993–1997). Tanski jätti vihreät 1998 puolueen asetuttua tukemaan EMU-rahaliittoa.
Keväällä 1999 Juhani Tanski oli perustamassa Vaihtoehtoväkeä (VEV), jonka ensimmäiseksi puoluesihteeriksi hänet valittiin. Hän oli mukana myös Muutosvoimat Suomen (MVS) johtotehtävissä VEV:n kuuluessa siihen vuosina 2002–2004. Tanski oli VEV:n puheenjohtaja, kun puolue kesällä 2006 päätti muuttaa nimensä Suomen Työväenpuolueeksi ja syksyllä hänet valittiin STP:n puheenjohtajaksi.
Vuoden 2023 eduskuntavaaleissa Tanski oli ehdolla SKP:n sitoutumattomana ehdokkaana.
Ruohometsän kansa

| Ruohometsän kansa> Watership Down |
| --- | --- |
 Neljännen painoksen kansikuva
Alkuperäisteos
Kirjailija:  Richard Adams
Kuvittaja:  John Lawrence
Kieli:  englanti
Genre:  eläinfantasia, nuortenkirjallisuus
Kustantaja:  Rex Collings
Julkaistu:  1972
Sivumäärä:  413
Suomennos
Suomentaja:  Kersti Juva ja Panu Pekkanen
Kustantaja:  WSOY
Julkaistu:  1975
Ulkoasu:  kovakantinen
Sivumäärä:  416
ISBN:  951-0-07077-7
Löydä lisää kirjojaKirjallisuuden teemasivulta
Ruohometsän kansa (engl. Watership Down) on englantilaisen Richard Adamsin kirjoittama fantasiaromaani, jonka päähenkilöinä ovat villikanit. Seikkailu alkaa, kun joukko kaneja pakenee kotiyhdyskunnastaan Sandlefordista juuri ennen kuin kanien asuttama niitty tuhotaan rakennustyömaan tieltä. Joukkion tavoitteena on perustaa uusi yhdyskunta rauhallisemmalle alueelle. Kirja julkaistiin vuonna 1972, ja sen  suomennos vuonna 1975. Suomennoksen kustansi WSOY ja käänsi Kersti Juva. Panu Pekkanen suomensi kirjan lukujen motot.
Kanien yhdyskuntaelämä muistuttaa paljon ihmisyhteisöjä. Esimerkiksi Efrafan kanikylä on sotilasyhteisö, jossa kaneilla on eri sotilasarvoja rivikaniinista vartijaan ja kapteeniin. Efrafaa hallitsee rautaisella otteella kenraali Ratamo. Kanikylät ovat hierarkkisia ja jokaisella kylällä on johtaja eli ylikaniini, joka on yhdyskunnan urhein, viisain ja vahvin kani. Ylikanin tehtävä on ”olla kylänsä El-ahrairah ja suojella kaniinejaan kuolemalta”.
Kaneilla on lisäksi oma kulttuuri mytologioineen ja sankarihahmoineen. Useimmissa yhdyskunnissa on sama uskonto: kanit uskovat auringonjumala Frithiin ja kertovat tarinoita esi-isästään, myyttisestä sankarista ja juonittelijasta El-ahrairahista. Tarinat selittävät muun muassa maailman ja kanikansan syntyä.
Jotta villikanien lajityypillinen käyttäytyminen olisi mahdollisimman todenmukaista, Adams käytti apunaan R. M. Lockleyn teosta The Private Life of the Rabbit (1965). Ruohometsän kansa poikkeaakin monista eläinfantasioista siten, että kanit elävät inhimillisistä piirteistään huolimatta päällisin puolin normaalia kaninelämää, eivätkä esimerkiksi pukeudu vaatteisiin tai asu taloissa.
Romaani on palkittu Carnegie-mitalilla. Se oli ehdokkaana Mythopoeic-palkinnon saajaksi vuonna 1975.
Kirjalle on olemassa myös kaniinien mytologian tarinoihin painottuva jatko-osa Ruohometsän tarinoita (Tales from Watership Down) vuodelta 1996. Lisäksi kirjan pohjalta sovituksista tunnetuimpia on elokuva vuonna 1978 ja lapsille suunnattu televisiosarja vuonna 1999 sekä kirjalle uskollinen sovitus Netflixin ja BBC:n yhteistuotantona neliosainen tv-minisarja vuonna 2018.
Aiheesta muualla

Niemistö, Riitta: Ruohometsän kansa. (Arkistoitu – Internet Archive) Kalaksikukko 1.9.1999.
Niemistö, Riitta: Kaniretki Watershipin ylängölle. (Arkistoitu – Internet Archive) Kalaksikukko 23.8.2000.
Tudeer-Niemistö, Marianna: Richard Adamsin kanikirja.
Puputti, Tiia: Ruohometsän kansa. (Arkistoitu – Internet Archive) Maailmankirjat 14.5.2010.
Walton, Jo: Rabbit realism and folklore. (Arkistoitu – Internet Archive) Tor.com 19.10.2010. (englanniksi)
| Auktoriteettitunnisteet  |
| --- | --- |
Kansainväliset:  VIAF 
Kansalliset:  Yhdysvallat  Australia
Sakari

| Sakari |
| --- | --- |
Nimipäivä:   
– suomenkielinen:  14. tammikuuta
– ruotsinkielinen:  –
– ortodoksinen:  8. helmikuuta, 5. syyskuuta
Muunnelmia:  Sakke, Saku, Sasu, Sakarias
Vastineita eri kielissä:  Zacharias, Zechariah, Zachris
Nimen alkuperä:  heprea
Infobox OKNimi-testi OK: 
Sakari on suomalainen miehen etunimi. Nimi polveutuu hepreankielisestä nimestä Zechariah (hepr. ”Jahve lahjoittaa” tai ”Jahve muistaa”)., ja nimi eri muunnelmineen on tullut laajalti tunnetuksi Raamatusta. Uudessa testamentissa mainitaan Sakarias Johannes Kastajan isänä.. Nimi muistuttaa myös Vanhan testamentin profeetan nimeä Sakarja, joka kuitenkin on eri alkuperää ja merkitsee "maksaa palkka."
Digi- ja väestötietoviraston tietojen mukaan Suomessa Sakari-nimen on vuoden 2019 loppuun mennessä saanut 82 726 miestä ja alle 20 naista. Sakarin nimipäivä on 14. tammikuuta Sakari Topeliuksen syntymäpäivän mukaan.
Kuvitteellisia Sakareita

Sakari Koskinen, komisario Seppo Jokisen rikosromaaneissa
Sakari Määttä, televisiosarjassa Uusi päivä
Sakari Pornanen, valtiontarkastaja Kummeli-ryhmän televisiosarjoissa
Sakari-Sokeri, Joulupukki ja noitarumpu -elokuvan Korvatunturin makeisvalmistajamestaritonttu.
Sikari-Sakari, rikollinen Mikki Hiiren tarinoissa
Sokeri-Sakari, Joakim Pirisen luoma sarjakuvahahmo
Sakari ”Naukkis” Naukkarinen, Aake Kallialan esittämä sketsihahmo
Sakari Östermalm, laulajahahmo televisiosarjassa Kummeli
Muita Sakareita

Sakari on radioaakkosissa S ("S niin kuin Sakari")
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Sakari Wikimedia Commonsissa
Zacharias Topelius vuonna 1866.
Saksan Grand Prix 1997

Saksan Grand Prix 1997 oli Formula 1 -sarjan osakilpailu, joka ajettiin Hockenheimissa, Saksassa, 27. heinäkuuta 1997. Kilpailun voitti Gerhard Berger, jolle voitto oli kauden ensimmäinen ja uran kymmenes. Voitto oli samalla Bergerin F1-uran sekä Benetton-tallin viimeinen. Berger ajoi myös kilpailun nopeimman kierroksen aikaan 1,45.747.
Tulokset

| Sija | Nro | Kuljettaja | Talli | Kierrokset | Aika/keskeytys | Lähtöruutu | Pisteet |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 1 | 8 |  Gerhard Berger | Benetton-Renault | 45 | 1'20:59.046 | 1 | 10 |
| 2 | 5 |  Michael Schumacher | Ferrari | 45 | 17.527 | 4 | 6 |
| 3 | 9 |  Mika Häkkinen | McLaren-Mercedes | 45 | 24.77 | 3 | 4 |
| 4 | 14 |  Jarno Trulli | Prost-Mugen-Honda | 45 | 27.165 | 11 | 3 |
| 5 | 11 |  Ralf Schumacher | Jordan-Peugeot | 45 | 29.995 | 7 | 2 |
| 6 | 7 |  Jean Alesi | Benetton-Renault | 45 | 34.717 | 6 | 1 |
| 7 | 15 |  Shinji Nakano | Prost-Mugen-Honda | 45 | +1:19.722 | 17 |   |
| 8 | 1 |  Damon Hill | Arrows-Yamaha | 44 | +1 krs. | 13 |   |
| 9 | 17 |  Norberto Fontana | Sauber-Petronas | 44 | +1 krs. | 18 |   |
| 10 | 18 |  Jos Verstappen | Tyrrell-Ford | 44 | +1 krs. | 20 |   |
| 11 | 12 |  Giancarlo Fisichella | Jordan-Peugeot | 40 | +5 krs. | 2 |   |
| Kesk. | 22 |  Rubens Barrichello | Stewart-Ford | 33 | Moottori | 12 |   |
| Kesk. | 19 |  Mika Salo | Tyrrell-Ford | 33 | Kytkin | 19 |   |
| Kesk. | 3 |  Jacques Villeneuve | Williams-Renault | 33 | Ulosajo | 9 |   |
| Kesk. | 23 |  Jan Magnussen | Stewart-Ford | 27 | Moottori | 15 |   |
| Kesk. | 20 |  Ukyo Katayama | Minardi-Hart | 23 | Polttoaine loppu | 22 |   |
| Kesk. | 16 |  Johnny Herbert | Sauber-Petronas | 8 | Onnettomuus | 14 |   |
| Kesk. | 2 |  Pedro Diniz | Arrows-Yamaha | 8 | Onnettomuus | 16 |   |
| Kesk. | 10 |  David Coulthard | McLaren-Mercedes | 1 | Voimansiirto | 8 |   |
| Kesk. | 4 |  Heinz-Harald Frentzen | Williams-Renault | 1 | Kolari | 5 |   |
| Kesk. | 6 |  Eddie Irvine | Ferrari | 1 | Kolari | 10 |   |
| Kesk. | 21 |  Tarso Marques | Minardi-Hart | 0 | Vaihdelaatikko | 21 |   |
Muuta

Gerhard Bergerin viimeinen voitto ja palkintosija
Bergerin 10. voitto
Jarno Trullin ensimmäiset MM-pisteet
Yrjö Kari

Yrjö Frithiof Konstantin Kari (7. heinäkuuta 1901 Lahti – 8. toukokuuta 1982) oli suomalainen Lapin aiheita maalannut taidemaalari.
Hollolasta kotoisin ollut Yrjö Kari päätti opintonsa Taideteollisuuskeskuskoulussa 1920-luvun alussa. Hän asui neljän vuoden ajan Rovaniemellä maalaten Lapin maisemia ja pitäen taideluentoja Rovaniemen kansalaisopistossa.  Kari opiskeli 1929–1930 Pariisissa ja piti siellä oman näyttelynsä. Hän opiskeli myös Saksassa ja Ruotsissa.
Aiheesta muualla

Lisää luettavaa aiheesta Yrjö Kari on Wikiaineistossa  Luettelo Yrjö Karin kirjoittamista lehtiartikkeleista
Itäläiset

Itäläiset (engl. Easterlings) ovat J. R. R. Tolkienin luoman Keski-Maan itäosissa asuvia ihmiskansoja, jotka palvelivat Morgothia ja Sauronia.
Ensimmäinen Aika

Itäläiset saapuivat Ensimmäisen Ajan vuonna 463 Beleriandiin, jossa heitä kutsuttiin tummajaisiksi (engl. Swarthy Men). Osa heistä kuitenkin palveli salaa Morgothia ja tuli Beleriandiin juuri hänen kutsustaan.
Fëanorin pojista vanhin, Maedhros liittoutui itäläisten suurimpien päälliköiden, Bórin ja Ulfangin, kanssa vahvistaakseen haltioiden ja ihmisten mahtia Morgothia vastaan. Bór ja hänen poikansa ryhtyivät Maedhrosin ja Maglarin vasalleiksi, kun taas Ulfang Musta poikineen (Ulfast, Ulwath ja Uldor) seurasi Caranthiria. Mutta vuonna 472 Ensimmäistä Aikaa Ulfang poikineen siirtyi Morgothin puolelle. Bórin pojat surmasivat heidät, mutta kaatuivat itse. Vihan Sodassa monet Uldorin kansan itäläiset taistelivat Morgothin puolella. Eloonjääneet vetäytyivät takaisin itään, mistä he olivat Beleriandiin tulleet.
Kolmas Aika

Kolmannella Ajalla itäläisiksi kutsuttiin kaikkia Rhûnissa asuvia ihmisiä. Heihin kuuluivat vaunumiehet, balchoth sekä Khandin varjaagit.
Kolmas Aika > Vaunumiehet

Vaunumiehet (engl. Wainriders) on itäläiskansa, joka hyökkäsi Gondoriin vuonna 851 ja jatkoi hyökkäyksiä viiden vuoden ajan. Gondorin kuningas Narmacil II varusti suuren armeijan heitä, mutta vaunumiehet surmasivat Narmacilin. Tämän jälkeen Gondor hylkäsi kaikki itäiset maansa, paitsi Ithilienin. Vuonna 1899 Dagorladin taistelussa Narmacilin poika, Calimehtar valtasi osan näistä maista takaisin.
Vaunumiehet kuitenkin palasivat vuonna 1944 liittoutuen haradrimin ja varjaagien kanssa. He surmasivat kuningas Ondoherin, mutta kenraali Eärnilin johdolla haradrim lyötiin ja myöhemmin yllätyshyökkäyksen kautta myös vaunumiehet. Vuoden kuluttua Eärnil kruunattiin kuninkaaksi ja vaunumiesten mahti oli murtunut.
Kolmas Aika > Balchoth

Balchoth (sindaria, "Julma kansa") ovat itäläiskansa, joka hyökkäsi Gondoriin vuonna 2510 Kolmatta Aikaa ja melkein tuhosivat hallitsevan käskynhaltija Cirionin armeijan. Eorl Nuoren johtaman éothéodin avulla balchoth torjuttiin.
Kolmas Aika > Varjaagit

Varjaagit (engl. Variags) olivat kotoisin Khandista, Mordorin itä- ja eteläpuolelta. He olivat liitossa vaunumiesten ja haradrimin kanssa ja olivat Mustan Ruhtinaan Sauronin palvelijoita. Lännen aikakirjat kertovat kuinka varjaagit kävivät kahdesti Sauronin pyynnöstä sotaan Gondoria vastaan. Vuonna 1944 he taistelivat yhdessä Etu-Haradin ihmisten kanssa Gondorin Eärnilin armeijaa vastaan ja kärsivät tappioita Porosin kahlaamolla. Yli tuhat vuotta myöhemmin varjaagit tulivat muiden itäläiskansojen sekä haradrimin kanssa Sauronin Mordorin ja Morgulin armeijoiden avuksi taistellakseen Sormuksen Sodassa.
Unkarin Grand Prix 1994

Unkarin Grand Prix 1994 oli Formula 1 -sarjan osakilpailu, joka ajettiin 14. elokuuta 1994 Hungaroringillä. Kilpailu oli kauden kymmenes, ja sen voitti paalupaikalta kilpailuun lähtenyt Michael Schumacher. Voitto oli Schumacherille kauden seitsemäs.
Mika Häkkinen puuttui joukosta saatuaan yhden kilpailun rangaistuksen aiheutettuaan kolarin Hockenheimin kilpailussa ensimmäisessä mutkassa. Hänet korvasi ranskalainen Philippe Alliot.
Tulokset

| Sija | Nro | Kuljettaja | Talli | Kierrokset | Aika/keskeytys | Lähtöruutu | Pisteet |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 1 | 5 |  Michael Schumacher | Benetton-Ford | 77 | 1'48:00.185 | 1 | 10 |
| 2 | 0 |  Damon Hill | Williams-Renault | 77 | +20.827 | 2 | 6 |
| 3 | 6 |  Jos Verstappen | Benetton-Ford | 77 | +1:10.329 | 12 | 4 |
| 4 | 8 |  Martin Brundle | McLaren-Peugeot | 76 | Moottori | 6 | 3 |
| 5 | 4 |  Mark Blundell | Tyrrell-Yamaha | 76 | +1 krs. | 11 | 2 |
| 6 | 26 |  Olivier Panis | Ligier-Renault | 76 | +1 krs. | 9 | 1 |
| 7 | 24 |  Michele Alboreto | Minardi-Ford | 75 | +2 krs. | 20 |   |
| 8 | 20 |  Érik Comas | Larrousse-Ford | 75 | +2 krs. | 21 |   |
| 9 | 19 |  Olivier Beretta | Larrousse-Ford | 75 | +2 krs. | 25 |   |
| 10 | 25 |  Éric Bernard | Ligier-Renault | 75 | +2 krs. | 18 |   |
| 11 | 31 |  David Brabham | Simtek-Ford | 74 | +3 krs. | 23 |   |
| 12 | 28 |  Gerhard Berger | Ferrari | 72 | Moottori | 4 |   |
| 13 | 11 |  Alessandro Zanardi | Lotus-Mugen-Honda | 72 | +5 krs. | 22 |   |
| 14 | 9 |  Christian Fittipaldi | Footwork-Ford | 69 | Voimansiirto | 16 |   |
| Kesk. | 2 |  David Coulthard | Williams-Renault | 59 | Ulosajo | 3 |   |
| Kesk. | 27 |  Jean Alesi | Ferrari | 58 | Vaihdelaatikko | 13 |   |
| Kesk. | 23 |  Pierluigi Martini | Minardi-Ford | 58 | Ulosajo | 15 |   |
| Kesk. | 30 |  Heinz-Harald Frentzen | Sauber-Mercedes | 39 | Vaihdelaatikko | 8 |   |
| Kesk. | 12 |  Johnny Herbert | Lotus-Mugen-Honda | 34 | Sähköt | 24 |   |
| Kesk. | 29 |  Andrea de Cesaris | Sauber-Mercedes | 30 | Kolari | 17 |   |
| Kesk. | 10 |  Gianni Morbidelli | Footwork-Ford | 30 | Kolari | 19 |   |
| Kesk. | 7 |  Philippe Alliot | McLaren-Peugeot | 21 | Vesivuoto | 14 |   |
| Kesk. | 32 |  Jean-Marc Gounon | Simtek-Ford | 9 | Ohjattavuus | 26 |   |
| Kesk. | 3 |  Ukyo Katayama | Tyrrell-Yamaha | 0 | Kolari | 5 |   |
| Kesk. | 15 |  Eddie Irvine | Jordan-Hart | 0 | Kolari | 7 |   |
| Kesk. | 14 |  Rubens Barrichello | Jordan-Hart | 0 | Kolari | 10 |   |
| DNQ | 34 |  Bertrand Gachot | Pacific-Ilmor |   |  |  |   |
| DNQ | 33 |  Paul Belmondo | Pacific-Ilmor |   |  |  |   |