stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Kansainvälinen juutalainen
Sisältö

Osa kirjasen sisällöstä viittaa Siionin viisaiden pöytäkirjoihin, ja Ford ajatteli siihen astisten maailmantapahtumien sopivan hyvin pöytäkirjoissa esitettyyn juutalaisten suunnitelmaan maailmanvalloituksesta. Fordin avustaja Ernest G. Liebold tutustutti Fordin pöytäkirjoihin. Ford kirjoitti juutalaisuuden olevan ylikansallinen voima ja juutalaisilla olevan suunnattomasti valtaa suhteessa juutalaisten niukkuuteen maailman väestössä. Kirjasessa Ford muotoilee juutalaiskysymyksen ja pohtii ratkaisua juutalaiskysymykseen. Kirjasessa Ford esittää, että bolševikkivallankumous Venäjällä oli juutalaisten aikaansaannosta ja että Neuvostoliiton johtajista sillä hetkellä eli alkuvaiheissa lähes kaikki olivat juutalaisia. Kirjasessa Ford mainitsee juutalaiset pankkiirit: Jacob Schiffin, Max Warburgin ja hänen veljensä Paul Warburgin ja Felix Warburgin sekä Otto Kahnin. Eniten Ford kirjoitti Jacob Schiffistä ja Max Warburgista.
Saksankielinen käännös ja kansallissosialismi

Adolf Hitler luki Kansainvälisen juutalaisen, kun se käännettiin saksan kielelle. Käännöksen teki Paul Lehmann ja vuonna 1922 Saksassa julkaistun käännöksen nimi oli Der internationale Jude. Fordin kirjan käännös saattoi vaikuttaa Hitlerin kansainvälisiä juutalaisia vastustaneeseen ja yleisesti juutalaisvastaiseen ajatusmaailmaan. Ainoa Hitlerin teoksessaan Taisteluni, joka julkaistiin vuonna 1925, mainitsema yhdysvaltalainen oli Henry Ford. Hitlerin näkemys oli, että bolševismi on juutalaista, mikä oli sama näkemys kuin Fordin kirjasessaan esittämä. Kansallissosialistinen puolue levitti saksankielistä käännöstä ja sitä tehtiin 26 painosta. Saksalaiset diplomaatit palkitsivat 30. heinäkuuta 1938 Fordin 75-vuotispäivänä Saksan kotkan suurristi -ansiomerkillä ("Großkreuz des Deutschen Adlerordens"), joka oli korkein ulkomaalaiselle myönnettävä ansiomerkki.
Nürnbergin sotasyyllisyysoikeudenkäynneissä Hitler-Jugendin johtaja Baldur von Schirach todisti, että Fordin kirja teki häneen vaikutuksen ja vahvisti juutalaisvastaisia näkemyksiä.
»The decisive anti-Semitic book which I read at that time and the book which influenced my comrades . . . was Henry Ford’s book, The International Jew; I read it and became anti-Semitic.» 
(Baldur von Schirach)
Kielletty Venäjällä

Venäjän federaatio kielsi kirjan syksyllä 2009, ja se sisältyy liittovaltion luetteloon ekstremistimateriaaleista. Kirjan tuotanto ja jakelu on kielletty, ja siitä langetetaan sakko tai enintään 15 päivän pidätys.
Aiheesta muualla

The International Jew Wikisourcessa (englanniksi)
István Gyöngyösi

| István Gyöngyösi |
| --- | --- |
 István Gyöngyösi
Henkilötiedot
Syntynyt: 1620
Kuollut: 1704
Ammatti:  runoilija
Aiheesta muualla
Löydä lisää kirjailijoitaKirjallisuuden teemasivulta
István Gyöngyösi (1620–1704) oli unkarilainen runoilija. Hän oli Miklós Zrínyin rinnalla 1600-luvun huomattavin unkarilainen runoilija, runomuotoisen unkarilaisen kansanromaanin ja -novellin luoja, jonka pääteoksia ovat Márssal társalkodó Murányi Vénus (1664, Marsin kanssa liittoutunut Murányin Venus) ja Porábúl megéledett Phoenix avagy Kemény János emlékezete (1693, Tuhastaan ylösnoussut Phoenix eli János Keményn muisto) Gyöngyösin vahvana puolena on erinomainen aleksandriinisäkeiden rakenne, sulosointuinen, kuvallinen kieli ja yksityiskohtien lyyrisen kauniit kuvaukset, mikä kaikki, luonteenkuvauksen heikkoudesta ja tekotavan hataruudesta huolimatta, pysytti hänet kauan Unkarin suosituimpana runoilijana.
Gyöngyösi osallistui myös aikansa valtiolliseen elämään ja oli 1681 ja 1687 valtiopäivämiehenä ja 1686–1693 sekä 1700–1704 Gömörin komitaatin ali-ispaanina.
Suomennettu tuotanto

Varoitus, suom. Toivo Lyy, teoksessa Unkarin lyyra, Suomalaisen kirjallisuuden seura 1970
Huomautuksia

↑  Teosnimissä vaihtelua, linkissä yhdet versiot.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta István Gyöngyösi Wikimedia Commonsissa
Iso Ristilampi (Keuruu)

| Iso Ristilampi |
| --- | --- |
Valtiot:  Suomi
Maakunnat:  Pirkanmaa
Kunnat:  Mänttä-Vilppula
Koordinaatit:  62°11′31″N, 24°28′59″E
Vesistöalue ja valuma-alueen tietoja
Päävesistöalue:  Kokemäenjoen vesistö (35)
Valuma-alue:  Ristajoen valuma-alue (35.65)
Laskujoki:  oja Pieneen Ristijärveen 
Järvinumero:  35.656.1.004
Mittaustietoja
Pinnankorkeus:  147,6 m  
Rantaviiva:  1,358 km  
Pinta-ala:  9,034 ha  
Saaria:  ei saaria 
 fiIso Ristilampi 
Iso Ristilampi  on Keski-Suomessa Keuruulla ja Mänttä-Vilppulassa Korpelanperän kylän lähellä sijaitseva lampi, joka kuuluu Kokemäenjoen vesistöön.
Maantietoa

Lammen pinta-ala on 9,0 hehtaaria ja se on 550 metriä pitkä ja 250 metriä leveä. Lammella ei ole kartan mukaan saaria. Sen rantaviivan pituus on 1,4 kilometriä..
Vesistösuhteet

Lampi sijaitsee Kokemäenjoen vesistössä (vesistöaluetunnus 35) Keuruun reitin valuma-alueen (35.6) Ristajoen valuma-alueella (35.65), jonka Poikkeleenpuron valuma-alueeseen (35.656) se kuuluu.
Ingi Þorsteinsson

Þórarinn Ingi Þorsteinsson (24. helmikuuta 1930 Reykjavík – 23. maaliskuuta 2006 Fossvogur) oli islantilainen yleisurheilija, joka kilpaili pika-aitajuoksussa, 400 metrin aitajuoksussa ja pikajuoksussa. Hän edusti seuratasolla reykjavíkiläistä KR:ää.
Ingi osallistui olympialaisiin Helsingissä 1952, jossa hän oli mukana 110 metrin aidoissa, 400 metrin aitajuoksussa ja 4 × 100 metrin viestissä. Hän putosi ensimmäisellä kierroksella molemmilla aitajuoksumatkoilla, joista 400 metrin aidoissa hän oli alkueränsä hitain. Pikaviestissä Islannin joukkue hylättiin alkueräjuoksussaan.
6. syyskuuta 1955 hän meni naimisiin Fjóla Þorvaldsdóttirin kanssa. Hänen poikansa on Þorsteinn Skúli (s. 28. heinäkuuta 1960)
Henkilökohtaiset ennätykset

Lähde: Sports-Reference
110 m aidat: 14,8 s (1952)
400 m aidat: 55,6 (1954)
100 m: 11,2 (1954)
Jake Zamansky

Jake Zamansky
Jake Zamansky (s. 26. kesäkuuta 1981) on yhdysvaltalainen alppihiihtäjä.
Alppihiihdon maailmancupissa Zamansky kilpaili ensimmäisen kerran Söldenissä 27. lokakuuta 2002, mutta ensimmäiset maailmancupin pisteet hän sai vasta 21. joulukuuta 2008 oltuaan Alta Badian suurpujottelussa 24:s. Zamanskyn paras maailmancupin sijoitus on viidestoista sija Sestrieren suurpujottelusta 21. helmikuuta 2009.
Jakes

Jakes tai Jakeš on muun muassa seuraavien henkilöiden sukunimi:
James Jakes (s. 1987), brittiläinen autourheilija
John Jakes (1932–2023), yhdysvaltalainen kirjailija
Leigh Jakes (s. 1988), yhdysvaltalainen jalkapalloilija
Miloš Jakeš (1922–2020), Tšekkoslovakian kommunistisen puolueen pääsihteeri 1987–1989
T. D. Jakes (s. 1957), yhdysvaltalainen pastori, kirjailija ja elokuvantekijä.
| --- | --- |
: Tällä täsmennyssivulla luetellaan henkilöitä, joilla on sama sukunimi.
Joseph James DeAngelo

| Joseph James DeAngelo |
| --- | --- |
 DeAngelon pidätyskuva huhtikuussa 2018.
Henkilötiedot
Syntynyt: 8. marraskuuta 1945 (ikä 78) Bath, New York, Yhdysvallat
Kansalaisuus:   Yhdysvallat
Puoliso:  Sharon Marie Huddle  (vih. 1973; ero 2019)
Lapset:  3
Muut tiedot
Muut nimet:   Visalia Ransacker,  East Area Rapist,  East Side Rapist,  East Bay Rapist,  Diamond Knot Killer,  Night Stalker,  Original Night Stalker,  EARONS,  Golden State Killer 
Rikokset:  murha, kidnappaus
Uhrit:  13
Vangittu:  24. huhtikuuta 2018
Rangaistus:  elinkautinen vankeus (21. elokuuta 2020)
Joseph James DeAngelo (s. 8. marraskuuta 1945 Bath, New York, Yhdysvallat) on yhdysvaltalainen sarjamurhaaja, sarjaraiskaaja, murtovaras ja entinen poliisi, joka syyllistyi 13 murhaan, yli 50 raiskaukseen ja yli 120 murtovarkauteen Kaliforniassa vuosina 1973–1986.
Hän on syyllinen ainakin kolmeen eri rikossarjaan osavaltiossa. DeAngelo aloitti raiskaamisen 1970-luvun alussa, tappamisen 1978 ja lopetti 1986. Hänet tunnetaan myös nimillä Golden State Killer (kultaisen osavaltion tappaja), East Area Rapist eli EAR (itäisen alueen raiskaaja), Diamond Knot Killer (timanttisolmutappaja) ja Original Night Stalker. Vuoden 2001 DNA-testi yhdisti varmuudella raiskaukset ja murhat toisiinsa.
Huhtikuussa 2018 Sacramenton poliisi ilmoitti pidättäneensä DeAngelon. Hän myönsi kesäkuussa 2020 syyllisyytensä murhiin, raiskauksiin ja kidnappauksiin. DeAngelo tuomittiin 21. elokuuta 2020 elinkautiseen vankeusrangaistukseen ilman mahdollisuutta ehdonalaisuuteen.
Rikokset > East Area Rapist -raiskaukset

Tässä vaiheessa DeAngeloa kutsuttiin nimellä East Area Rapist, lyhennettynä EAR. Hän raiskasi yli 50 naista. Raiskaustapaukset pystyttiin helposti yhdistämään DeAngeloon, koska rikollinen käytti tunnistettavaa modus operandia. Poliisit uskoivat, että raiskaaja ei tehnyt tekojaan seksuaalisen tyydytyksen takia vaan oli sadisti, joka nautti uhrien pelosta ja vallan tunteesta. Hyvin tunnistettavan modus operandin lisäksi DeAngelo soitti poliisilaitokselle tehden selväksi, että East Area Rapist -hyökkäysten takana oli sama tekijä. Komissario Richard Shelby kuvaili rikollista seuraavasti:
"Sanotaan, että raiskaus johtuu vihasta eikä seksistä. Tuo kieroutunut kusipää todisti väitteen oikeaksi kerta toisensa jälkeen."
DeAngelon rikoksissa selkeästi toistuvien piirteiden takia hänen tekemät hyökkäykset pystyttiin nopeasti yhdistämään samaan tekijään. Hän varjosti uhrejaan viikkoja, minkä jälkeen murtautui heidän asuntoihinsa yöllä. DeAngelo uhkaili uhrejaan veitsellä tai pistoolilla ja sitoi heidät selälleen timanttisolmulla, kädet selän taakse. Tämän jälkeen hän kävi heidän kimppuunsa seksuaalisesti; ensin raiskaaja asetti peniksensä uhrin käsiin, käskien uhria "leikimään sillä", jonka jälkeen hän raiskasi uhrin. DeAngelo alkoi myöhemmin hyökätä nimenomaan pariskuntien kimppuun. Hän pakotti miehen katsomaan tai kuuntelemaan, kun vaimoa raiskattiin. Rikokset eskaloituivat ajan myötä yhä väkivaltaisemmiksi, DeAngelon saattaessa "vahingossa" viillellä uhrejaan veitsellä.
Rikokset > East Area Rapist -raiskaukset > Brian ja Katie Maggioren kaksoismurha

Aviopari Brian ja Katie Maggiore kävelytti helmikuisena iltana vuonna 1978 koiraansa kotinsa lähistöllä, kun naamioitunut mies yhtäkkiä pysäytti heidät. Pariskunta yritti paeta, mutta mies tarttui pistooliinsa ja ampui molemmat – ensin miehen ja sitten naisen. Toisin kuin DeAngelon edeltävissä rikoksissa, Katieta ei kuitenkaan ollut raiskattu.
Rikokset > Original Night Stalker -murhat

Jo ennen ensimmäistä kaksoismurhaa, DeAngelo oli aiheuttanut suurta pelkoa Kaliforniassa. Rikollisen psykopaattisia nautintoja ei kuitenkaan täyttänyt enää raiskaaminen vaan hänestä tuli sarjamurhaaja. Ensimmäisen Offerman-Manning kaksoismurhan epäiltiin aluksi olevan vahinko: Robert Offerman oli sitomisen aikana hyökännyt DeAngelon kimppuun, jolloin tämä ampui Offermanin ja Debra Manningin. Myöhemmin tämän uskottiin vain osoittaneen DeAngelolle, että hän oli kykeneväinen murhaan.
DeAngelon murhasarjan toimintatapa ei eronnut paljon raiskauksista; hän väijyi uhrejaan viikkoja, jonka jälkeen murtautui yöllä uhrien kotiin. Sen jälkeen hän sitoi avioparin ja raiskasi naisen. Tässä kohtaa DeAngelo olisi aiemmin lähtenyt pois ja jättänyt avioparin henkiin, mutta sen sijaan hän painoi pistoolin heidän takaraivoonsa ja ampui. Myöhemmin murhaaja muuttui entistäkin väkivaltaisemmaksi, hakaten uhrinsa kuoliaaksi ampumisen sijaan.
Rikokset > Original Night Stalker -murhat > 1979

Goletan pariskunta: DeAngelo tunkeutui 1. lokakuuta yöllä pariskunnan kotiin ja hänen kuultiin sanovan: "Minä tapan heidät". Hän sitoi pariskunnan ja kun tekijä oli toisessa huoneessa, nainen alkoi kirkua, mies pääsi pakenemaan pihalle ja hälytti FBI:ssä työskentelevän naapurinsa, joka lähti ajamaan hyökkääjää takaa. Tekijä pääsi pakoon, mutta jätti jälkeensä kengänjälkiä ja narua, joiden avulla tapaus voitiin liittää Offerman-Manning murhaan.
Robert Offerman ja Debra Manning: Pariskunta Robert Offerman ja Debra Manning löydettiin 30. joulukuuta sidottuina ja ammuttuina kodistaan. Rikospaikalta löytyivät kaikki DeAngelon tekojen tyypilliset piirteet. Uhrien kädet oli sidottu timanttisolmuilla, ja murhaaja oli syönyt jääkaapista joulukalkkunan tähteitä. Murhaaja ei ollut kuitenkaan raiskannut Debra ­Manningia eikä viettänyt asunnossa tavalliseen tapaansa tuntikausia. Tämä sai poliisin epäilemään, että murhaajan suunnitelma oli mennyt pieleen. Robert ­Offerman oli ilmeisesti päässyt vapaaksi siteistä ja käynyt hyökkääjän kimppuun, kun tämä oli ollut sitomassa miehen jalkoja. Offerman ei kuitenkaan kyennyt taltuttamaan DeAngeloa, joka oli ampunut miestä neljästi. Sitten murhaaja oli kävellyt käsistään sidotun Debra Manningin luokse ja ampunut häntä takaraivoon.
Rikokset > Original Night Stalker -murhat > 1980

Charlene ja Lyman Smith: Charlene ja Lyman Smith löydettiin kodistaan murhattuina maaliskuun 13. DeAngelo oli sitonut pariskunnan sängylle, raiskannut Charlenen ja ampunut molempia päähän.
Keith Eli ja Patrice Briscoe Harrington: Keith ja Patrice Harrington löydettiin kodistaan elokuun 19. tapettuina ja sidottuina jälleen timanttisolmuilla. Pariskunta oli hakattu kuoliaiksi ja Patrice oli myös raiskattu.
Rikokset > Original Night Stalker -murhat > 1981

Manuela Witthuhn: Manuela Witthuhn löydettiin kotoaan tapettuna helmikuun 6. Hänet oli raiskattu ja hakattu hengiltä.
Greg Sanchez ja Cheri Smith-Dominguez: Greg Sanchezista ja Cheri Smith-Dominguezista tuli DeAngelon uhreja 27. heinäkuuta. Sanchez oli taistellut vastaan, mutta häntä oli ammuttu poskeen ja sen jälkeen hänet oli hakattu kuoliaaksi. Cheri oli sidottu, raiskattu ja myös hakattu hengiltä.
Tämän jälkeen murhissa tuli pitkä tauko, kun DeAngelon ensimmäinen tytär syntyi. Viiteen vuoteen ei tapahtunut yhtään murhia tai raiskauksia, jotka olisi voitu yhdistää häneen. Tämä sai poliisin ja muut kansalaiset epäilemään, että murhaaja oli muuttanut pois kaupungista tai kenties jopa koko osavaltiosta. Kuitenkin ennen toisen tyttärensä syntymistä vuonna 1986, DeAngelo teki viimeisen murhansa.
Rikokset > Original Night Stalker -murhat > 1986

Janelle Cruz: DeAngelo raiskasi ja hakkasi hengiltä 18-vuotiaan Janelle Cruzin tämän kotona 4. toukokuuta 1986.
Puhelinsoitot

Vuonna 1977 maaliskuun 18. päivänä poliisi sai kolme puhelua mieheltä, joka sanoi olevansa East Area Rapist. Kaksi ensimmäistä puhelua tulivat klo 16:15 ja klo 16:30. Kumpaakaan niistä ei saatu nauhoitettua. Mies nauroi ja sanoi: "Olen East Area Rapist." Kolmas ja viimeinen puhelu tuli klo 17:00. Tätäkään puhelua ei saatu nauhoitettua. "Olen East Area Rapist ja minulla on jo seuraava uhri kiikarissa ja te ette voi napata minua."
Joulukuun 2. päivänä 1977 Sacramenton poliisiasema sai puhelinsoiton mieheltä, joka väitti olevansa EAR. Tällä kertaa puhelinsoitto saatiin nauhoitettua. "Ette koskaan nappaa minua, East Area Rapistia, typerät runkkarit! Aion panna uudestaan tänä yönä. Olkaa varovaisia!"
Joulukuun 9. päivä vuonna 1977, DeAngelo soitti aikaisemmalle uhrilleen "toivottaakseen" hyvää joulua. "Hyvää joulua, se olen minä taas!"
Tammikuun 2. päivä 1978 DeAngelo soitti eräälle naiselle muka väärään numeroon. Samana iltana hän soitti naiselle uudelleen, tällä kertaa hyvin pahaenteisen puhelun: "Aion tappaa sinut  ... aion tappaa sinut ... aion tappaa sinut ... huora ... huora ... huora ... huora ... vitun lutka."
Neuvontapalvelu Contact Counseling Servicen vapaaehtoinen otti vastaan 6. tammikuuta 1978 puhelun, jonka soittaja sanoi olevansa East Area Rapist. Hän kertoi ongelmastaan, johon tarvitsee apua, koska ei halua enää tehdä samaa. Soittaja epäili puhelua jäljitettävän ja katkaisi lyhyen keskustelun jälkeen.
Myös vuosina 1982, 1991 ja 2001 DeAngelo soitti aiemmille uhreilleen. Hän uhkasi mm. raiskata uudelleen tai muistutti uhria raiskauksesta.
Pidätys ja oikeudenkäynti > Pidätys

Läpimurto tapahtui sattumalta, kun yksi DeAngelon sukulaisista latasi dna-tietonsa sukututkimuksessa apuna käytettävälle GEDmatch-sivustolle ja johdatti tietämättään viranomaiset epäillyn tappajan jäljille. Tapausta pitkään selvittänyt etsivä Paul Holes sekä FBI lakimies Steve Kramer latasivat tapauksen vanhoja dna-näytteitä GEDmatchiin, jonka tiedot auttoivat löytämään epäillyn sukulaisia. Tämä johdatti tapauksen tutkijat DeAngelon luokse, jota ei ollut missään vaiheessa aiemmin yhdistetty kyseisiin rikoksiin. Tämän jälkeen DeAngelo laitettiin tarkkailuun ja tältä hankittiin salassa kaksi dna-näytettä, jotka pystyttiin yhdistämään Golden State Killer -rikoksiin. DeAngelo pidätettiin 24. huhtikuuta 2018 kotoaan Citrus Heightsistä, 42 vuoden jälkeen tutkinnan alettua.
Sacramenton piirikunnan syyttäjä Thien Ho kertoo, että pidätyksen jälkeen jäätyään yksin kuulusteluhuoneeseen DeAngelo alkoi puhua itsekseen vaikuttaen puhuvan toisesta persoonasta jota hän ei voinut kontrolloida.
"I did all that."
"I didn't have the strength to push him out. He made me. He went with me. It was like in my head, I mean, he's a part of me."
"I didn't want to do those things. I pushed Jerry out and had a happy life. I did all those things. I destroyed all their lives. So now I've got to pay the price."
Suomennettuna:
"Minä tein ne."
"Minulla ei ollut voimia työntää häntä pois. Hän pakotti minut tekemään ne. Hän meni kanssani. Hän oli päässäni, tarkoitan, hän on osa minua."
"En halunnut tehdä niitä asioita. Työnsin Jerryn pois ja elin onnellista elämää. Tein ne kaikki asiat. Tuhosin heidän kaikkien elämät. Joten nyt minun täytyy maksaa niiden hinta."
Syyttäjät ovat epäilleet DeAngelon sanoja ja tekoja ottaen huomioon, että tämä oli esittänyt sydänkohtausta tultuaan erotetuksi poliisin virasta myymälävarkauden takia vuonna 1979.
Pidätys ja oikeudenkäynti > Syyllisyys

27.4.2018 tuolloin 72-vuotias oranssiin vankilahaalariin puettu DeAngelo työnnettiin pyörätuoliin kahlittuna oikeuden eteen syytettynä pariskunnan tappamisesta Sacramenton piirikunnassa vuonna 1978, ensimmäisiä monista tapoista joita hänen väitettiin tehneen Pohjois-Californiassa ja Orangen piirikunnassa ansaiten lempinimen Golden State Killer. Syytteitä lukiessa DeAngelo istui ilmeettömänä ja vastasi hänellä olevan asianajaja ja että ymmärtää häntä vastaan nostetut syytteet, mutta ei vielä myöntänyt syyllisyyttään.
29.6.2020 järjestetty oikeudenkäynti pidettiin koronaviruksen takia Sacramenton osavaltion yliopiston tanssisalissa, joka muokattiin muistuttamaan oikeussalia, jotta koronaviruksen takia voimassa olevat turvavälit pystyttäisiin toteuttamaan. DeAngelo myönsi syyllisyytensä 26 syytteeseen –  kolmeentoista ensimmäisen asteen murhaan sekä kolmeentoista kidnappaukseen. Oikeudenkäyntiin osallistui yli 150 ihmistä, mukaan lukien uhreja, heidän perheenjäseniään sekä mediaa. DeAngelo oli tehnyt syyttäjän kanssa sopimuksen, jonka osana hän myöntää syyllisyytensä kaikkiin tekoihin, myös moniin raiskauksiin joista häntä ei ole virallisesti syytetty ja jotka olivat jo osavaltion lain mukaan vanhenneet, jolloin hänet tuomittaisiin elinkautiseen, välttäen mahdollisen kuolemantuomion. Ilman sopimusta oikeuskäsittely olisi saattanut kestää jopa 10 vuotta.
“I’m grateful he’s been caught, but the fact of the matter is he’s already lived a full life.”
"Olen kiitollinen että hänet saatiin kiinni, mutta tosiasia on, että hän on jo elänyt täyden elämän."
Näin kertoi Victor Hayes Times -lehdelle. Hayes oli 21-vuotias kun DeAngelo hyökkäsi hänen ja hänen 17-vuotiaan tyttöystävänsä kimppuun heidän kodissaan Sacramentossa syyskuussa 1977. Maskiin pukeutunut hyökkääjä uhkasi tappaa Hayesin ja vei tämän tyttöystävän toiseen huoneeseen raiskaten tämän useaan kertaan ennen pakenemista paikalta. DeAngelo työskenteli tuolloin vielä poliisina.
Kanei-rakennuksen tulipalo

| Kanei-rakennuksen tulipalo |
| --- | --- |
Päivämäärä:  9. tammikuuta 1966
Kellonaika:  0.58
Tapahtumapaikka:  Kanei-rakennus, Kawasaki, Japani
Syy:  tuntematon
Kuolleita:  12
Loukkaantuneita:  14
Kanei-rakennuksen tulipalo tapahtui aamuyöllä 9. tammikuuta 1966, kun Kawasakin kaupungissa Japanissa sijainneessa Kanei-rakennuksessa syttyi tulipalo. Palo syttyi seitsenkerroksisen rakennuksen kolmannessa kerroksessa kabareen pukuhuoneessa ja levisi sieltä kaikkiin ylempiin kerroksiin. Rakennuksessa oli palon syttyessä 37 ihmistä, joista 12 kuoli ja 14 loukkaantui. Kaikki kuolleet olivat kuudennessa kerroksessa, joka kärsi kaikkein vähiten palovaurioita, ja kuolivat häkämyrkytykseen.
Palo herätti Japanissa maanlaajuista huomiota, sillä vastaavan kokoiset monikäyttörakennukset olivat maassa yleisiä ja palon pienehköstä koosta huolimatta uhriluku oli huomattava.
Rakennus

Kanei-rakennus oli kapeahko, pitkänomainen monikäyttörakennus, jossa oli seitsemän kerrosta maan päällä ja yksi kellarikerros. Kellarikerroksessa sijaitsi kahvila ja varastotiloja, ensimmäisessä kerroksessa pachinko-pelisali ja toisessa kerroksessa keilahalli. Kolmannessa ja neljännessä kerroksessa oli kabaree, ja kerrokset yhdisti kolmannessa kerroksessa sijainneen esiintymislavan yläpuolella ollut holvikatto. Viidennessä ja kuudennessa kerroksessa oli asuin-, tauko- ja toimistotiloja. Seitsemännessä kerroksessa oli alun perin vain konehuone, mutta sen viereen kuudennen kerroksen katolle oli rakennettu asunto.
Rakennuksen pinta-ala oli noin 200 neliömetriä, ja kerrospinta-alaa oli kaikkiaan noin 1 480 neliömetriä. Se oli saanut rakennusluvan maaliskuussa 1960 ja valmistunut huhtikuussa 1961. Rakennus oli luokiteltu palonkestäväksi. Rakennuksessa oli kaksi portaikkoa katutasosta seitsemänteen kerrokseen. Niiden lisäksi kabareehen vaadittiin ylimääräinen hätäuloskäynti, mutta koska kabareen ikkunat oli laudoitettu umpeen, sen hätäpoistumistienä toimivat viidenteen kerrokseen toimistotiloihin asennetut hätäpoistumiskuilut. Nämä toimistotilat olivat kuitenkin auki vain silloin, kun toimistossa oli paikalla työntekijöitä.
Tapahtumat

Palo syttyi noin kello 0.58 puisessa kaapissa kolmannen kerroksen naisten pukuhuoneessa, joka sijaitsi kabareen lavan takana. Palo levisi kaapissa olleisiin vaatteisiin, siitä muualle pukuhuoneeseen ja lopulta pukuhuoneen puisten seinien läpi muualle kabareehen. Sen havaitsivat neljännessä kerroksessa olleet kabareen 17 työntekijää, jotka olivat jääneet istumaan iltaa kabareessa järjestettyjen uudenvuodenjuhlien päätyttyä. Eräs työntekijöistä näki, että kolmannesta kerroksesta tuli avoimen holvikaton kautta valkoista savua. Kun hän lähti muutaman muun työntekijän kanssa selvittämään tilannetta, he huomasivat savun tulevan pukuhuoneesta ja oven avattuaan totesivat huoneen katon olevan tulessa.
Todettuaan palon kabareen henkilökunta yritti alkusammutusta heittämällä tuleen olutta käsillä olleista pulloista sekä sammuttimilla. Osa henkilökunnasta veti paikalle paloletkun portaikon lähellä olleesta palopostista, mutta letku oli irti palopostista. Letkun kiinnitettyään työntekijät totesivat sen olevan liian lyhyt. Alkusammutusyritysten aikana palo levisi holvikaton kautta ylempiin kerroksiin levittäen samalla runsaasti savua ja lämpöä. Henkilökunta luopui lopulta sammutusyrityksistä ja poistui rakennuksesta.
Viidennessä kerroksessa asuneet rakennuksen omistajan vaimo ja hänen vanhin poikansa havaitsivat palon kuultuaan rikkoutuvan lasin räsähdyksen alemmista kerroksista. Poika kävi neljännessä kerroksessa, näki palon ja juoksi takaisin varoittamaan äitiään, joka soitti hätäpuhelun palokunnalle kello 1.03. Poika varoitti palosta kuudennen kerroksen taukohuoneessa televisiota katsomassa ollutta työntekijää, joka onnistui poistumaan portaikon kautta sankasta savusta huolimatta. Poika jatkoi matkaansa seitsemänteen kerrokseen, jossa olleessa asunnossa olivat hänen kaksi veljeään ja neljä muuta ihmistä. He eivät enää päässeet poistumaan portaiden kautta.
Palokunnan saapuessa paikalle palo oli jo kasvanut niin suureksi, ettei neljänteen kerrokseen ja sitä ylemmäs ollut mahdollista mennä. Sen sijaan palokunta pyrki pelastamaan ihmisiä viidennestä kerroksesta ja rajaamaan palon leviämistä ylöspäin tikasautolla. Tikasauto ei kuitenkaan ylettänyt kuin neljännen kerroksen tasalle. Palokunta sai sen sijaan heitettyä seitsemännessä kerroksessa olleille seitsemälle ihmiselle viereisen talon katolta köyden, jonka avulla he pääsivät pelastautumaan. Palo saatiin sammutettua kello 4.38.