stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Richard Coudenhove-Kalergi
Coudenhove-Kalergi-säätiö

Coudenhove-Kalergin ajatuksia vaalii vuonna 1978 perustettu säätiö European Society Coudenhove-Kalergi. Säätiö jakaa Eurooppa-palkintoa, joka on myönnetty seuraaville henkilöille:
Raymond Barre, Ranskan pääministeri, 1978
Constantin Tsatsos, Kreikan presidentti, 1980
Rudolf Kirchschläger, Itävallan presidentti, 1982
Sandro Pertini, Italian presidentti, 1986
Juan Carlos I, Espanjan kuningas, 1990
Helmut Kohl, Saksan liittokansleri, 1990
Ronald Reagan, Yhdysvaltain presidentti, 1992
Alois Mock, Itävallan varakansleri ja ulkoministeri, 1994
Otto von Habsburg, Paneurooppa-unionin puheenjohtaja, europarlamentaarikko, 1994
Yehudi Menuhin, viulisti, 1999
Franjo Komarica, Bosnian katolinen piispa, 2002
Silvius Magnago, Etelä-Tirolin kuvernööri, 2004
Ibrahim Rugova, Kosovon presidentti, 2004
Vaira Vīķe-Freiberga, Latvian presidentti, 2006
Władysław Bartoszewski, Puolan ulkoministeri, 2008
Angela Merkel, Saksan liittokansleri, 2010
Herman Van Rompuy, Eurooppa-neuvoston puheenjohtaja, 2012
Jean-Claude Juncker, Euroopan komission puheenjohtaja, 2014
Kenneth Clarke, brittiläinen parlamentaarikko, 2016
Postuumisti Ukrainan 2014 vallankumouksen uhreille, 2018
Klaus Johannis, Romanian presidentti, 2020
Teokset

Praktischer Idealismus (1925)
Teokset > Suomennetut teokset

Paneurooppa.  (Alkuperäinen teos Pan-Europa)  Suomentanut Pakarinen, Weikko. Porvoo:  WSOY, 1930.  ISBN 951-29-2177-4.
Stalin & Kumpp..  Suomentanut Palola, Eino. Otava, 1931.
Coudenhove-Kalergi, R. N.: Kaikille eurooppalaisille!. Tulenkantajat, 18.8.1929, s. 266–267.  Tulenkantajain osakeyhtiö. Kansalliskirjaston digitaaliset aineistot.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Richard Coudenhove-Kalergi Wikimedia Commonsissa
Sitaatteja aiheesta Richard Coudenhove-Kalergi Wikisitaateissa
Virallinen sivusto Kansainvälisen Paneurooppalaisen Unionin Suomen osasto. Arkistoitu 8.4.2005. Viitattu 15.4.2005.
Pan-Eurooppa Instituutti Turun kauppakorkeakoulu. Arkistoitu 24.8.2017. Viitattu 5.7.2017.
Pauli Heikkilä: Ikkunat auki Paneurooppaan  2000. Jyväskylän yliopisto.
Väyrynen, Paavo: Paneurooppa ja uusidealismi: Tutkielma Richard Coudenhove-Kalergin filosofisista ja yhteiskunnallisista ajatuksista.  Helsinki:  Otava, 1997.  ISBN 978-951-1-15410-5.
Gummerus, Herman: Euroopan Yhdysvallat. Hakkapeliitta, 8.4.1930, nro 15, s. 464–168.  Helsinki:  Suojeluskuntain Yliesikunta. Kansalliskirjaston digitaaliset aineistot.
Kaarle Suuren palkinnon saajat
| --- | --- |
1950–1975:  1950 Richard Coudenhove-Kalergi · 1951 Hendrik Brugmans · 1952 Alcide De Gasperi · 1953 Jean Monnet · 1954 Konrad Adenauer · 1956 Winston Churchill · 1957 Paul-Henri Spaak · 1958 Robert Schuman · 1959 George Marshall · 1960 Joseph Bech · 1961 Walter Hallstein · 1963 Edward Heath · 1964 Antonio Segni · 1966 Jens Otto Krag · 1967 Joseph Luns · 1969 Euroopan komissio · 1970 François Seydoux de Clausonne · 1972 Roy Jenkins · 1973 Salvador de Madariaga
1976–2000:  1976 Leo Tindemans · 1977 Walter Scheel · 1978 Konstantínos Karamanlís · 1979 Emilio Colombo · 1981 Simone Veil · 1982 kuningas Juan Carlos I · 1984 Karl Carstens · 1986 Luxemburgin kansa · 1987 Henry Kissinger · 1988 François Mitterrand, Helmut Kohl · 1989 Veli Roger (Taizé-yhteisö) · 1990 Gyula Horn · 1991 Václav Havel · 1992 Jacques Delors · 1993 Felipe González · 1994 Gro Harlem Brundtland · 1995 Franz Vranitzky · 1996 kuningatar Beatrix · 1997 Roman Herzog · 1998 Bronisław Geremek · 1999 Tony Blair · 2000 Bill Clinton
2001–:  2001 György Konrád · 2002 Euro-valuutta     · 2003 Valéry Giscard d’Estaing · 2004 Pat Cox, paavi Johannes Paavali II (erikoispalkinto) · 2005 Carlo Azeglio Ciampi · 2006 Jean-Claude Juncker · 2007 Javier Solana · 2008 Angela Merkel · 2009 Andrea Riccardi · 2010 Donald Tusk · 2011 Jean-Claude Trichet · 2012 Wolfgang Schäuble · 2013 Dalia Grybauskaitė · 2014 Herman Van Rompuy · 2015 Martin Schulz · 2016 paavi Franciscus · 2017 Timothy Garton Ash · 2018 Emmanuel Macron · 2019 António Guterres · 2020 Klaus Johannis · 2022 Svjatlana Tsih’anouskaja, Maryja Kalesnikava, Veronika Tsapkala · 2023 Volodymyr Zelenskyi, Ukrainan kansa · 2024 Pinchas Goldschmidt ja Euroopan juutalaisyhteisöt
Pyhän Marian kirkko (Auchindoir)

| Pyhän Marian kirkko |
| --- | --- |

Sijainti:  Aberdeenshire,  Yhdistynyt kuningaskunta
Koordinaatit:  57°18′31″N, 2°52′7″W
Rakentamisvuosi:  1200-luvun alku
Lisää rakennusartikkeleitaArkkitehtuurin teemasivulla
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Pyhän Marian kirkko on skotlantilainen keskiaikainen kirkko, joka on yksi harvoista 1200-luvulta säilyneistä. Se oli käytössä vuoteen 1810, jolloin uusi kirkko rakennettiin lähistölle. Alkuvaiheessa se oli paikallisen mäkilinnan käytössä.
Kirkon pohjoisseinässä oleva sakramenttikaappi on peräisin 1500-luvun alusta.
Pieni-Varpanen (Mäntyharju)

| Pieni-Varpanen |
| --- | --- |
Valtiot:  Suomi
Maakunnat:  Etelä-Savo
Kunnat:  Mäntyharju
Koordinaatit:  61°21′39″N, 26°53′17″E
Vesistöalue ja valuma-alueen tietoja
Päävesistöalue:  Kymijoen vesistö (14)
Valuma-alue:  Pyhäveden valuma-alue (14.97)
Laskuoja:  oja Iso-Varpaseen 
Järvinumero:  14.978.1.013
Mittaustietoja
Pinnankorkeus:  91,1 m  
Pituus:  250 m  
Leveys:  150 m  
Rantaviiva:  0,667 km  
Pinta-ala:  1,693 ha  
Saaria:  ei saaria 
 fiPieni-Varpanen 
Pieni-Varpanen  on Etelä-Savossa Mäntyharjulla  Varpaisten lähellä sijaitseva lampi.
Maantietoa

Lampi on 250 metriä pitkä, 150 metriä leveä, ja sen pinta-ala on 1,7 hehtaaria. Lammella ei ole kartan mukaan saaria.  Sen rantaviivan pituus on 650 metriä.
Vesistösuhteet

Lampi sijaitsee Kymijoen vesistössä (vesistöaluetunnus 14) Mäntyharjun reitin valuma-alueen (14.9) Pyhäveden valuma-alueella (14.97), jonka Tainaveden valuma-alueeseen (14.978) se kuuluu. Lammen vedenpinnan korkeus on 91,1 metriä mpy.
Poptropica

| Poptropica |
| --- | --- |
Kehittäjä:  Jeff Kinney Group
Julkaisija:  Family Education Network
Jakelija:  Pearson Education
Suunnittelija:  Pete Amomaur
Pelimoottori:  Adobe Flash
Julkaistu:  2007
Lajityyppi:  oppimispeli, seikkailu
Pelimuoto:  yksinpeli, moninpeli
Ikäluokitus:  7-15
Alusta:  Microsoft Windows, Mac OS
Jakelumuoto:  Adobe Flash
Lisää peliartikkeleitaVideopelien teemasivulla
Infobox OK   : 
Poptropica on Jeff Kinney Groupin kehittämä ja Family Education Networkin julkaisema oppimispeli, joka on suunnattu 7–15-vuotiaille lapsille. Pelissä seikkaillaan maassa, jossa on paljon saaria. Saarissa on erilaisia tehtäviä, joita pitää suorittaa. Pelissä ohjaat suikelopäistä hahmoa jota voit muokata aloittaessasi peliä. Pelissä voi myös käydä ns "common roomissa", jossa voit tavata muita pelaaija.
Positiivarit

| Positiivarit Oy |
| --- | --- |

Yritysmuoto:  Osakeyhtiö
Perustettu:  1985
Perustaja:  Juhani Töytäri 
Toimitusjohtaja:  Juhani Töytäri 
Kotipaikka:  Lahti
Toimiala:  Kirjojen kustantaminen
Liikevaihto:  1,0 milj. € (03/2019)
Kotisivu:  https://www.positiivarit.fi/
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Positiivarit on myönteistä asennoitumista markkinoiva perheyritys, jonka päätoimiala on kouluttaminen sekä kirjojen ja lehtien kustantaminen.
Yritys on ideoinut Suomessa vietettävän positiivisuusviikon, jonka aikana palkitaan Vuoden positiivisin suomalainen sekä positiivisia suomalaisia myös alueellisesti. Yritys tunnetaan myös sen lähettämistä Ajatusten aamiainen -sähköposteista.
Historia

Juhani "Jussi" Töytäri perusti Positiivarit vuonna 1982. Alkuajat olivat vaikeita, mutta vaimo uskoi yritykseen. Yrityksen nousu alkoi Elä sovussa itsesi kanssa -ajatelmasta, jonka Töytäri tekstasi ja monisti ja jota myytiin Helsingissä Kilokirja-kirjakaupassa (sittemmin Kirjatori). Yritys teki myös aforismipostikortteja. Niitä myytiin ympäri Suomea, esimerkiksi armeijassa pojille, jotka lähettivät niitä kotona odottaville tyttöystävilleen. Korteista tuotanto laajeni muihin tuotteisiin, kuten kirjoihin.
Suomen 1990-luvun alun laman alkaessa  Töytärillä oli Lahdessa komea liikehuoneisto, kahdeksan autoa, 20 työntekijää - ja kolmen miljoonan velat. Devalvaatio pysäytti kaupan, mutta Töytäri teki unettomina öinään suunnitelman: hän halusi lyhentää velkaa joka kuukausi ja onnistui siinä. Liikehuoneisto vaihtui lastenhuoneen nurkkaan ja velat maksettiin pois seitsemässä vuodessa. Onnistumistaan hän selitti ihmeellä: hän tarvitsi suuria tilaisuuksia, ja kun hän oli varma, että niitä tulisi, niitä myös tuli. Hän esiintyi esimerkiksi Nesteen johtajien valmennuskurssilla ja Nokiassa. Hänen ensimmäiset luentonsa käsittelivät työyhteisöjä ja yrittäjän tarvitsemia taitoja.
Ensimmäistä positiivisuusviikkoa, positiivisten ihmisten viikkoa, vietettiin Lahdessa vuonna 1991. Teemaviikon kumppaneina Positiivarit Ky:llä oli Lahden kaupunki ja työvoimatoimisto. Viikon yleisötilaisuuteen osallistui noin sata ihmistä. Positiivisuusviikkoa vietetään vuosittain viikolla 36.
Vuonna 1993 Positiivarit alkoi valita Vuoden positiivisinta suomalaista, ensimmäisenä palkittiin Katri Helena. Henkilöiden lisäksi myös yrityksiä tai yhteisöjä voidaan palkita. Nykyisin Vuoden positiivisin suomalainen valitaan yhteistyössä Suomen Nuorkauppakamarien kanssa.
Juhani Töytäri alkoi lähettää Ajatusten aamiainen -sähköposteja talvella 1999, jolloin hän lähetti viestejään muutamalle kymmenelle tuttavalleen. Kannustusviesteillä Töytäri halusi rohkaista ihmisiä "ajattelemaan elämänsä paremmaksi". Hän oli luennoillaan huomannut, ettei niillä saatu herätys riittänyt, vaan ihmiset kaipasivat jatkuvaa inspiraatiota. Motivoinnin työkaluksi hän valitsi sähköpostin. Ilmainen viesti muodostui päivän ajatuksesta, mietelauseista ja lyhyistä tarinoista. Vuonna 2005 sähköposti tavoitti päivittäin yli 53 000 suomalaista, vuonna 2007 noin 90 000. Osa sähköpostien lukijoista innostuu tilaamaan myös yrityksen julkaisemia lehtiä, kirjoja, pinssejä, kalentereita tai postikortteja. Listan yhteydessä kerätään myös positiivista palautetta yrityksistä, jotka palvelevat asiakkaitaan hyvin.
Kesäkuussa 2019 Etelä-Suomen Sanomat uudisti printtilehtensä rakennetta. Lehden etusivulla alettiin julkaista mainosten lisäksi Positiivareiden tuottamia mietelauseita ja niihin sopivia iloisia kuvia. Niitä julkaistaan aina silloin, kun etusivua ei ole myyty täyteen mainoksia. Positiivarit valikoitui yhteistyökumppaniksi tunnetun brändinsä, mutta myös lahtelaisuutensa ansiosta.
Organisaatio

Vuonna 2009 yritys työllisti Juhanin puolison Jaanan lisäksi heidän lapsiaan ja Juhanin sisaren. Positiivareiden ympärillä toimi myös tiivis yrittäjäverkosto, jolta ostetaan palveluita.
Tuotteet

Yritys myy Positiivari-tuotteita kuten päivyreitä, kalentereita ja itsensä kehittämiseen liittyvää kirjallisuutta.
Yrityksellä on laajaa kustannustoimintaa. Se on julkaissut kirjoja ja Positiivari-lehteä.
Esimerkkejä Positiivarien julkaisemista kirjoista:
Positiivisen ylioppilaan käsikirja (2007)
Pentti-Oskari Kankaan Onnellisen miehen tarinoita (2011)
Yhteiskuntavastuu

Positiivarit tekee hyväntekeväisyystyötä. Vuosien varrella he ovat keränneet esimerkiksi kymmeniä tuhansia kiiltokuvia sairaaloiden lastenosastoille, kenkiä ja koulureppuja Sri Lankan tsunamista kärsineille lapsille. Myös Töytärin vanhaa kotikylää on elvytetty.
Aiheesta muualla

Verkkosivut
Studio55: Velkahelvetistä positiivisuuden lähettilääksi - Näin Juhani onnistui
Puutarhamedestäjät

| Puutarhamedestäjät |
| --- | --- |

Tieteellinen luokittelu
Domeeni::  Eukaryootit Eucarya
Kunta::  Eläinkunta Animalia
Pääjakso::  Selkäjänteiset Chordata
Alajakso::  Selkärankaiset Vertebrata
Luokka::  Linnut Aves
Lahko::  Varpuslinnut Passeriformes
Heimo::  Medestäjät Nectariniidae
Suku::  Puutarhamedestäjät Anabathmis  Reichenow, 1905
Katso myös
   Puutarhamedestäjät Wikispeciesissä   Puutarhamedestäjät Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OK: 
Puutarhamedestäjät (Anabathmis) on medestäjien (Nectariniidae) heimoon kuuluva varpuslintusuku. Puutarhamedestäjien sukuun kuuluu BirdLifen mukaan kolme lajia. Joissain lähteissä suvun lajit luetaan kuuluvaksi medestäjien (Nectarinia) sukuun.
Puutarhamedestäjiin kuuluvia lajeja

Keltaperämedestäjä (Anabathmis reichenbachii)
Keltarintamedestäjä (Anabathmis newtonii)
Principenmedestäjä (Anabathmis hartlaubii)
Aiheesta muualla

BirdLife Suomi ry: Maailman lintujen suomenkieliset nimet 2., uudistettu painos (2006) (Arkistoitu – Internet Archive)
Pitch Perfect 3

| Pitch Perfect 3 |
| --- | --- |
 suomenkielinen elokuvajuliste
Ohjaaja:  Trish Sie
Käsikirjoittaja:   Kay Cannon  Mike White 
Tarina:  Kay Cannon
Tuottaja:   Elizabeth Banks  Paul Brooks  Max Handelman 
Säveltäjä:  Christopher Lennertz
Leikkaaja:  Craig Alpert
Pääosat:   Anna Kendrick  Rebel Wilson  Hailee Steinfeld  Brittany Snow  Anna Camp  Hana Mae Lee  Alexis Knapp  John Michael Higgins  Elizabeth Banks 
Valmistustiedot
Valmistusmaa:  Yhdysvallat
Tuotantoyhtiö:   Gold Circle Films  Brownstone Productions 
Levittäjä:  Universal Pictures
Ensi-ilta:   2017-12-2222. joulukuuta 2017 (Yhdysvallat)  2018-01-055. tammikuuta 2018 (Suomi)  
Kesto:  93 minuuttia
Alkuperäiskieli:  englanti
Budjetti:  45 miljoonaa dollaria
Tuotto:  183,9 miljoonaa dollaria
Edeltäjä:  Pitch Perfect 2
Aiheesta muualla
IMDb 
Elonet
AllMovie
Infobox OKNimi-testi OK: 
Pitch Perfect 3 on vuonna 2017 ensi-iltansa saanut musikaalikomediaelokuva, jonka on ohjannut Trish Sie. Se on jatko-osa elokuvalle Pitch Perfect 2 (2015) ja elokuvatrilogian viimeinen osa. Elokuva on kaupallisesti kaikkien aikojen toiseksi menestynein musikaalikomedia, trilogian toisen osan ollessa menestynein.
Pitch Perfect 3 sai ensi-iltansa Yhdysvalloissa 22. joulukuuta 2017 ja Suomessa 5. tammikuuta 2018.
Rooleissa

| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
|  Anna Kendrick  | … |  Beca Mitchell   |
|  Rebel Wilson  | … |  Patricia ”Fat Amy” Hobart   |
|  Brittany Snow  | … |  Chloe Beale   |
|  Anna Camp  | … |  Aubrey Posen   |
|  Hailee Steinfeld  | … |  Emily Junk   |
|  Ester Dean  | … |  Cynthia Rose Adams   |
|  Hana Mae Lee  | … |  Lilly Onakuramara   |
|  Kelley Jakle  | … |  Jessica Smith   |
|  Shelley Regner  | … |  Ashley Jones   |
|  Chrissie Fit  | … |  Florencia ”Flo” Fuentes   |
|  Alexis Knapp  | … |  Stacie Conrad   |
|  Elizabeth Banks  | … |  Gail Abernathy-McKadden-Feinberger   |
|  John Michael Higgins  | … |  John Smith   |
|  John Lithgow  | … |  Fergus Hobart   |
|  Matt Lanter  | … |  Chicago Walp   |
|  Jessica Chaffin  | … |  Evan   |
|  Ruby Rose  | … |  Calamity   |
|  Moises Arias  | … |  Pimp-Lo   |
|  Guy Burnet  | … |  Theo   |
|  DJ Khaled  | … |  itsenään   |
Arvosteluja

| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
Helsingin Sanomat Jutta Saarinen: 
Hufvudstadsbladet Krister Uggeldahl: 
Episodi Jouni Vikman:
Pioneeriryhmä (keramiikka)

Hermes, Dionysos, Ariadne ja Poseidon. Yksityiskohta hydriasta, n. 510 eaa.
Pioneeriryhmä (englanninkielisessä tutkimuksessa Pioneer Group) oli antiikin kreikkalainen vaasimaalarien ryhmä, joka tuotti attikalaista punakuviokeramiikkaa. Ryhmä toimi Ateenassa arkaaisella kaudella noin vuosina 520–500 eaa.
”Ryhmä” on muodostettu tutkimuksessa tyylillisin perustein. Sen nimi viittaa siihen, että se tuotti punakuviokeramiikkaa ensimmäisten joukossa pian tekniikan kehittämisen noin vuonna 530 eaa. jälkeen. Ryhmään luetut vaasimaalarit työskentelivät vain noin kymmenen vuotta punakuviotekniikan kehittämisen jälkeen, mutta vaikuttavat jo hahmottaneen sen tuomat uudet ilmaisumahdollisuudet hyvin, ja käyttävät sitä taitavasti. Maalarit tekivät uudella tekniikalla kaikenlaisia kokeiluja ja uusia tyylillisiä keksintöjä. Ryhmä kehitti erityisesti asentojen ja ruumiin yksityiskohtien aikaisempaa realistisempaa esitystä. Ryhmä tuotti kaikenlaisia vaasityyppejä, ja oli mukana nostamassa monia uusia tyyppejä, kuten psykter, stamnos ja pelike, suosioon.
Edustajia

Ryhmän edustajiksi luetaan muun muassa (suluissa henkilön toiminnan arvioitu ajoitus):
Epiktetos (520–490 eaa.)
Eufronios (535–470 eaa.)
Euthymides (515–500 eaa.)
Fintias (525–510 eaa.)
Oltos (525–500 eaa.)
Smikros (510–500 eaa.)
Sosias-maalari (510–490 eaa.)
Osaa ryhmän tekemistä vaaseista ei voida liittää mihinkään nimeen, pelkästään ryhmään yleisesti.
Teoksia

Hetairoita. Yksityiskohta hydriasta, n. 510 eaa.
Peleus ryöstää Thetiksen. Yksityiskohta pelikestä, Smikros?, n. 510–500 eaa.
Peleus. Yksityiskohta samasta pelikestä.
Thetis. Yksityiskohta samasta pelikestä.
Priamos pyytää Hektorin ruumista. Yksityiskohta hydriasta, n. 510–500 eaa.
Profeetta Elian kirkko

Profeetta Elian kirkko voi viitata muun muassa seuraaviin kirkkoihin:
Profeetta Elian kirkko, Iisalmi, Suomi
Profeetta Elian kirkko, Ilomantsi, Suomi
Profeetta Elian kirkko (Hietaniemen hautausmaan kirkko), Helsinki, Suomi
Profeetta Elian kirkko, Lieksa, Suomi
Profeetta Elian kirkko, Thessaloniki, Kreikka
Profeetta Elian kirkko, Viipuri, Venäjä
| --- | --- |
: Tämä on täsmennyssivu, joka luettelee monimerkityksisen käsitteen eri merkitykset tai useita eri henkilöitä. Artikkelisivuja, joiden nimessä tai tekstissä lukee ”Profeetta Elian kirkko”, voi hakea sivunnimihaulla, laajalla sivunnimihaulla tai tekstihaulla.
Sangisjoen vesistö

Ruotsin päävesistöalueet
Sangisjoen vesistö (ruots. Sangisälvens avrinningsområde, vesistöaluetunnus 3) muodostuu Pohjanlahden Perämereen laskevan Sangisjoki (ruots. Sangisälven) ja sen sivujokien yhteisestä valuma-alueesta, jonka kokonaispinta-ala on 1 230 neliökilometriä. Se on yksi Ruotsin päävesistöalueista ja sen valuma-alue sijaitsee kokonaan Ruotsissa.
Vesistön valuma-alue

Vesistö sijaitsee suuren Kalixjoen vesistön (tunnus 4) itäpuolella ja sen itäpuolelta siihen rajautuvat vielä pohjoispuolella Tornionjoen vesistö (tunnus 1) ja tästä etelämpänä Keräsjoen vesistö (tunnus 2). Rannikolla on vielä mereen laskevia pieniä ojia ja puroja, joiden valuma-alueiden yhteispinta-ala on pieni.
Vesistön valuma-alue > Valuma-alueen piirteitä

Valuma-alueen maaperän yleisimmät maalajit ovat moreeni (52,7 %), turve (26,6 %), kalliomaa (6,5 %), hiekka ja sora (3,8 %), multamaa (1,9 %), savimaa (0,9 %) ja jäätikköjokijäänteet (1,6 %), joiden lisäksi on vielä 6 % muita maalajeja. Alueen maankäyttöä esittävät maiden käyttöluokitukset, joiden mukaan alueella on metsämaita (73,6 %), soita ja kosteikkoja (16,5 %), viljelymaita (1,2 %), taajamia ja pinnoitettuja alueita (0,3 %) sekä joutomaita (2,4 %). Näiden lisäksi on olemassa  6 % erilaisia vesistöjä.
Vesistön valuma-alue > Virtaamia

SMHI on julkaissut tilastossaan Sangisjokiin virtaamien päivittäiset keskivirtaamat vuosilta 1981–2013. Niiden mukaan joen suiston lähellä sijaitsevassa mittauspisteessä joen keskivirtaama (MQ) on 12,9 kuutiometriä sekunnissa (m³/s), keskiylivirtaama (MHQ) on 82,3 m³/s ja keskialivirtaama (MNQ) on 3,14 m³/s . Viereinen kaavio esittää SMHI:n julkaiseman tilaston kuukausittaisten keskivirtaamien arvoista lasketut kuukautiset keskivirtaamat. Sen mukaan kevättulva kestäisi huhtikuusta kesäkuuhun ja sen huippu ajoittuisi toukokuulle.
Vesistön valuma-alue > Sivujokia

Sangisjoen pääuomalla on lukuisia sivujokia ja -puroja, jotka yhtyvät uoman eri osuuksille. Niistä merkittävimmät ovat Korpikån, Linkanjoki ja Sääjoki. Alla olevaan taulukkoon on koottu joitakin sivu-uomia siinä järjestyksessä, kuin ne tulevat alajuoksulta noustessa vastaan. Yhtymäkohdan etäisyys joenuusta ja pääuoman kohdan nimi on tiedettäessä mainittu.
| Sivu-uoman nimi   | Yhtyy Sangisjokeen (km suusta) | Pääuoman kohta   | Pituus (km)   | Virtaama (MQ m³/s)   | Valuma-alue (km²)   | Lähteet     |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| Sågbäcken |  | Sangisjoki |  |  | 28 | 1,1,1,-,-,1 |
| Korpikån | 10 | Sangisjoki |  | 4,1 | 383 | 1,1,1,-,2,1 |
| Pilkkabäcken |  | Sangisjoki |  |  | 37 | 1,1,1,-,-,1 |
| Linkanjoki | 23 | Kukasjoki |  |  | 152 | 1,1,1,-,-,1 |
| Kallbäcken |  | Kukasjoki |  |  | 8 | 1,1,1,-,-,1 |
| Husaoja | 33 | Kukasjoki |  |  | 9 | 1,1,1,-,-,1 |
| Kotaoja | 38 | Kukasjärvi |  |  | 6 | 1,1,1,-,-,1 |
| Tjärasbäcken | 49 | Kypasjarv |  |  | 31 | 1,1,1,-,-,1 |
| Kätköbäcken | 55 | Kiilisjärvi |  |  |  | 1,1,1,-,-,1 |
| Matkaoja | 62 | Miekojärvi |  |  | 14 | 1,1,1,-,-,1 |
| Sääjoki | 69 | Miekojärvi |  |  | 60 | 1,1,1,-,-,1 |
| Rönsbäcken | 82 | Raitajoki |  |  | 34 | 1,1,1,-,-,1 |

Lähteet: 1 = , 2 =
Vesivoima

Vesistössä on yksi vesivoimalaitos Sangisjoessa Taipaleessa, jossa se tuottaa sähköä 0,3 megawattin teholla noin yksi gigawattituntia vuodessa.
Pyhän Marian katedraali (Austin)

Cathedral of Saint Mary in Austin
Pyhän Marian katedraali (engl. Cathedral of Saint Mary in Austin) on roomalaiskatolinen katedraali Austinissa Texasissa Yhdysvalloissa, joka liitettiin National Register of Historic Places -rekisteriin vuonna 1973. Sen rakentaminen aloitettiin vuonna 1872.
Aiheesta muualla

Saint Mary's Cathedral
Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
Piter FM

| Piter FM> Питер FM |
| --- | --- |
Ohjaaja:  Oksana Bytškova
Käsikirjoittaja:  Nana Grinstein Oksana Bytškova
Tuottaja:  Elena Glinman Igor Tolstunov Aleksandr Rodnjanski
Säveltäjä:  Kirill Pirogov
Kuvaaja:  Ivan Gudkov
Pääosat:  Jekaterina Fedulova Jevgeni Tšyganov
Valmistustiedot
Valmistusmaa:   Venäjä
Tuotantoyhtiö:  CTC
Ensi-ilta:   20. huhtikuuta 2006
Kesto:  84 min
Alkuperäiskieli:  venäjä
Budjetti:  1 milj. USD
Aiheesta muualla
IMDb 
AllMovie
Infobox OKNimi-testi OK: 
Piter FM on venäläinen, vuonna 2006 ilmestynyt elokuva. Se on Venäjällä erittäin tunnettu varsinkin nuoren väestön keskuudessa. Ensi-ilta oli 20. huhtikuuta 2006 ja se oli samalla ohjaaja Oksana Bytškovan ensimmäinen kokopitkä elokuva. Tyyliltään se on draamakomedia.
Juoni

Elokuva kertoo joukosta sattumia Pietarin kaupungissa. Maša (Jekaterina Fedulova) on nuori venäläinen radiojuontaja, joka työskentelee pietarilaisella Piter FM -nimisellä radiokanavalla. Hän on menossa naimisiin vanhan luokkakaverinsa Kostjan kanssa, mutta ei kuitenkaan vaikuta onnelliselta. Elokuvan toinen päähenkilö on arkkitehti Maksim (Jevgeni Tšyganov), joka on muuttanut Pietariin Nižni Novgorodista ja on eronnut tyttöystävästään. Hänen suunnitelmissaan on ottaa etäisyyttä Venäjään ja lähteä voittamansa arkkitehtikilpailun ansiosta töihin Saksaan. Sattuma puuttuu kuitenkin peliin, kun Masha hävittää kännykkänsä liikennevaloissa. Maksim löytää kännykän, mutta sen palauttaminen Mashalle on monen mutkan takana.
Pääosissa

| --- | --- |
Jekaterina Fedulova: Maša
Jevgeni Tšyganov: Maksim
Aleksei Barabaš: Kostja
Irina Rahmanova: Lera
Natalja Rjova: Marin
Oleg Dolin: Fjodor
Jevgeni Kulakov: Vitja
Kirill Pirogov: Gleb
Kiinnostavia yksityiskohtia

Vuonna 2009 Pietarissa avattiin uusi Piter FM -niminen radiokanava.
Eräs useassa kohtauksessa taustalla ollut rakennus, Kapustinin talo, restauroitiin elokuvan ilmestymisen jälkeen sen muodostuttua pienimuotoiseksi nähtävyydeksi.
Aiheesta muualla

Elokuvan viralliset sivut: http://piterfm-movie.ru// (Arkistoitu – Internet Archive)
Kapustinin talo, Fontanka 159 / Klimov pereulok 9.
Pont-Avenin koulukunta

Paul Gauguinin Pont-Avenin mylly (1894)
Pont-Avenin koulukunta (ransk. École de Pont-Aven, bretoniksi Skol Pont Aven) oli Pont-Avenin kylässä ja sen lähialueilla Ranskan Bretagnessa toiminut taidemaalarien ryhmä, jonka johtohahmoja olivat Paul Gauguin, Émile Bernard ja Paul Sérusier. Ryhmä toimi 1880-luvun lopulta 1890-luvun alkuun.
Paul Gauguin vieraili Pont-Avenissa ensimmäisen kerran vuonna 1886, ja toisella vierailukerralla vuonna 1888 hänen ympärilleen alkoi kerääntyä muita taiteilijoita. Pont-Avenin koulukunnan töille olivat tyypillistä puhtaat värit ja symbolistiset motiivit, jotka Gauguinin ja Bernardin myötä kehittyi edelleen syntetismin suuntaan. Muita ryhmään kuuluvia taiteilijoita olivat esimerkiksi Maurice Denis, Charles Laval, Charles Filiger, Émile Schuffenecker ja Meyer de Haan. [lähde? ]
Pont-Avenin koulukunnasta erkani myöhemmin erikseen Nabis-ryhmä (ransk. Les Nabis).
Aiheesta muualla

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
Musée de Pont-Avenin verkkosivut