stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Piirustushiili

Erilaisia hiiliä. Oikealla neljä puristehiiltä.
Edgar Degas: Hiuksiaan kampaava alaston, 1890-1900, hiili paperille 48×31 cm.
Piirustushiili on todennäköisesti vanhimpia piirustusvälineitä.
Hiili sopii hyvin suuriin piirustuksiin ja varjostamiseen. Taidekouluissa hiiltä käytetään elävän mallin piirtämiseen. Yleistä on myös luonnostella hiilellä suuria pintoja, tai piirustusta maalauksen alle, jolloin liika hiili pyyhitään tai ravistellaan pois, eikä himmennyt piirustus näy maalauksessa.
Hiilipiirustusta korjaillaan säämiskällä tai tahdaskumilla, joilla luonnonhiili lähtee hyvin. Piirtämiseen käytetään jonkin verran karheaa paperia, jolle hiili tarttuu paremmin kuin sileälle. Hiilipiirustus kiinnitetään suihkuttamalla fiksatiivia.
Piirustushiiltä valmistetaan kuumentamalla puuta ilmattomassa tilassa. Puun tulee hiiltyä läpikotaisin ja tasaisesti. Aiemmin oksanippuja kuumennettiin ilmatiiviissä saviastioissa. Hiillettävä puu on pehmeää lehtipuuta, kuten viiniköynnöksen tai pajun oksia. Paju on suosituinta, koska sitä kasvaa monenpaksuisina runkoina, se on tasaista ja paju tuottaa tasaista mustaa. Suomessa valmistetaan myös leppähiiltä, joka on kovempaa ja karheampaa kuin pajuhiili. Myös lehmusta ja pähkinäpuuta hiilletään piirtämiseen.
Tavallisesti "aito" piirustushiili on hiilletyn oksan paksuinen, ja sen keskellä näkyy tiheämpi ydin. Halvempana ratkaisuna on leikattu paksumpaa puuta ohuiksi tikuiksi. Ohuimmat "aidot" hiilet ovat halkaisiltaan noin 2–3 mm, melko ohuesta pensaasta hiilletyt 4–6 mm, keskipaksuiset 7–9 mm ja paksut oksat 12–14 mm. Myös 16–24 mm paksuisia jättihiiliä on toisinaan myynnissä. Paksuista hiilletyistä rungoista leikattuja kappaleita myydään myös hiilipalikoiden muodossa.
Luonnonhiilen ohella myynnissä on puristehiiliä, joissa hiilijauheen sideaineena on yleensä luonnonkumia (esim. arabikumi). Puristehiili on sitä kovempaa, mitä enemmän siinä on sideainetta. Samoin kuin luonnonhiilissä, pehmeä hiili jättää mustemman piirrosjäljen kuin kova. Puristehiili ei irtoa paperista säämiskällä yhtä helposti kuin luonnonhiili. Puristehiiltä on myös hiilikynien täytteenä. Toisinaan saatetaan käyttää myös hiilijauhoa valooripintojen maalaamiseen.
Monet taiteilijat, kuten Leonardoselvennä, Verrocchio Carraccit tai Dürerselvennä renessanssin aikaan tekivät runsaasti hiilipiirustuksia, mutta harvat niistä ovat säilyneet. Myöhemmin sekä akateemiset taiteilijat, kuten Proudhonselvennä että romantiikan taiteilijat kuten Delacroixselvennä ja Goyaselvennä käyttivät mieluusti hiiltä. Impressionistit ja jälki-impressionistit, kuten Degas, Redonselvennä ja Seurat suosivat myös hiiltä, ja teoksia on jonkin verran myös säilynyt. Seurat piirsi hiilellä sekä luonnoksia maalauksiin että itsenäisiä massaan ja tummuusvaihteluihin keskittyviä valooripiirustuksiaselvennä.
Hiilikyniä.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Piirustushiili Wikimedia Commonsissa
Gustaf Fincke

Gustaf Gödekenpoika Fincke eli Kustaa Gödikinpoika Fincke (1510-luku – 2. joulukuuta 1566, Kemiö) oli suomalainen hallintomies ja Suomen käskynhaltija 1561–1563. Ensimmäinen maininta hänestä on vuodelta 1531, jolloin hän oli Kustaa Vaasan hovissa. Hän tappoi Kööpenhaminassa 1533 Kristoffer Båk -nimisen miehen ja Kustaa Vaasa pelasti hänet vankilasta maksamalla sadan kultatalarin sakon. Tämä sitoi Fincken Kustaa Vaasan palvelukseen.
Vuodesta 1538 lähtien Fincke alkoi saada luottamustehtäviä perehdyttyään Saksasta Ruotsiin kutsuttujen neuvonantajien hallinto-oppeihin. Vuonna 1540 kuningas lähetti hänet Suomeen palauttamaan sotaväen järjestykseen ja maksamaan sen palkat. Hänet nimitettiin 1542 yhdeksi Tukholman linnan päälliköistä juuri Dacken kapinan aikoihin. Palkkiokseen hän sai läänityksen Varsinais-Suomesta Uudenkirkon pitäjästä.
Vuonna 1545 Fincke avioitui Märta Stenintytär Illen kanssa ja muutti Suomeen. Samana vuonna hänet nimitettiin Viipurin linnan päällikön Måns Nilsinpojan apulaiseksi, jolloin hän pääsi perehtymään Suomen itäosien puolustukseen. Fincke osoittautui kyvykkääksi ja sai 1547 ylennyksen Olavinlinnan päälliköksi. Savon hallinnollisena johtajana hän edisti erämaiden asuttamista ylimpänä organisaattorina. Tavinsalmen asutuksen vakiinnuttua savolaisten uudisasutus suuntautui Oulujärven seudulle sekä Hämeen ja Pohjanmaan takamaille.
Erämaiden asuttaminen katkeroitti hämäläisiä ja johti väkivaltaan. Fincke kukisti vastustuksen hankkimalla kuninkaalta Hollolan kihlakunnan tuomarinviran. Vuosien 1555–1557 Venäjän-sodassa hän valvoi menestyksekkäästi maakuntansa turvallisuutta, organisoi hyökkäyksiä Venäjälle ja solmi hallintoalueensa osalta aselevon ennen virallista aselepoa. Syksyllä 1561 Fincke oli muutaman kuukauden Viron käskynhaltijana, mutta saman vuoden lokakuussa hänestä tuli koko Suomen käskynhaltija kuolemaansa saakka. Tämä virka vaati tahdikkuutta, sillä nimityksen myötä Juhana-herttua menetti asemansa herttuakunnassaan.
Fincke ja valtaneuvos Bengt Gylta lähetettiin 1563 Venäjälle neuvottelemaan tsaarin hyväksynnästä Ruotsin valloituksille Liivinmaalla. Neuvottelut päättyivät tuloksettomina ja Fincke palasi keväällä hoitamaan Suomen käskynhaltijan tointaan. Hän kuoli maatilallaan Kemiössä ja hänet on haudattu Kemiön kirkkoon. Gustaf Fincken poikia olivat Gödik Fincke ja Sten Fincke.
Gustaf Fogelholm

Gustaf Fogelholm (22. tammikuuta 1864 Oulu – 26. toukokuuta 1940 Helsinki) oli Nokia-yhtiön toimitusjohtaja 1895–1918.
Fogelholm kävi 1885 Haminan kadettikoulun, mutta erosi 1886 armeijan palveluksesta luutnanttina vain vuoden kuluttua valmistumisestaan ja siirtyi opiskelemaan insinööriksi. Vuosina 1887–1888 hän teki opintomatkoja Sveitsiin, Saksaan ja Italiaan. Vuonna 1888 hän meni naimisiin Gertrud Idestamin kanssa, jonka isä oli tuolloin paperiteollisuuteen keskittyneen Nokia-yhtiön perustaja ja johtaja Fredrik Idestam. Toimittuaan Nokialla kassanhoitajana 1888–1890 ja Suomen Yhdys-Pankissa konttoristina 1890–1891 sekä 1892 pankin Viipurin konttorin toisena johtajana Fogelholm tuli 1892 Ab Walkiakosken isännöitsijäksi. Jo kolme vuotta myöhemmin 1895 hän seurasi appeaan Nokian toimitusjohtajana.
Fogelholmin johtajankaudella paperiteollisuus kärsi kannattavuusongelmista, mutta Nokian toiminta laajeni huomattavasti. Yhtiö investoi voimakkaasti voimantuotantoon ja rakennutti 1900-luvun alussa suuret voimalaitokset, joista riitti sähköä myytäväksi asti. Maailmansodan aikana päätuotteeksi muodostui sanomalehtipaperi, jolle oli Venäjällä lähes rajaton kysyntä, mutta yhtiön tulos pysyi huonona. Vuonna 1918 Suomen Gummitehdas Oy valtasi Nokian enemmistön ostamalla Fogelholmin osakkeet. Fogelholm toimi tämän jälkeen kaksi vuotta Kaupunkien ja maalaiskuntien keskuslainarahaston toimitusjohtajana ja sen jälkeen erinäisten yhtymien ja teollisuuden työnantajaorganisaatioiden hallituksissa. Nokia Oy:n johtokunnan puheenjohtajana Fogelholm oli vuodesta 1930 alkaen. Suomen sisällissodan aikana Fogelholm toimi Nokian suojeluskunnan päällikkönä. Hän oli Pirkkalan kunnanvaltuuston jäsenenä ja Pirkkalan Säästöpankin isännistön puheenjohtajana.
Grzegorz Tobiszowski

| Grzegorz Tobiszowski |
| --- | --- |

Euroopan parlamentin jäsen
 2.7.2019–  
Ryhmä:  ECR-ryhmä
Henkilötiedot
Syntynyt: 1. marraskuuta 1965 (ikä 58) Ruda Śląska, Puola
Kansalaisuus:  puolalainen
Tiedot
Puolue:  Laki ja oikeus
 Nimikirjoitus
Grzegorz Tobiszowski (s. 1. marraskuuta 1965 Ruda Śląska, Puola) on puolalainen poliitikko. Tobiszowski edustaa Laki ja oikeus-puoluetta. Tobiszowski on toiminut Euroopan parlamentin jäsenenä heinäkuusta 2019 lähtien. Hän edustaa Euroopan parlamentissa konservatiivien ja reformistien ryhmää.
Aiheesta muualla

Grzegorz Tobiszowski Euroopan parlamentin jäsenet. Euroopan parlamentti.
Gustaf Fredrik Rotkirch (1848–1918)

Gustaf Fredrik Rotkirch  (4. syyskuuta 1848 Turku – 30. maaliskuuta 1918 Helsinki) oli suomalainen virka- ja valtiopäivämies.
Rotkirchin vanhemmat olivat samanniminen isä, hovioikeuden presidentti Gustaf Fredrik Rotkirch ja Aurora Teresia Rotkirch ja puoliso vuodesta 1881 Augusta Helena Forssman. Gustaf Fredrik Rotkirch tuli ylioppilaaksi Porvoossa 1868 ja toimi rautatievirkamiehenä, viimeksi rautatierakennusten pääkonttorin kamreerina 1890–1901. Hän oli myös Ritarihuoneen kamreeri ja taloudenhoitaja 1890–1891.
Rotkirch oli aatelissäädyssä edustaja valtiopäivillä 1877–1878.
Gustaf Adolf Avellan

Gustaf Adolf Avellan (20. toukokuuta 1785 Kokemäki – 20. joulukuuta 1859 Ahlainen) oli suomalainen kielentutkija ja kääntäjä. Hän käytti nimimerkkejä Språkforskare, G.A.A., -ll- ja L-o.
Avellanin vanhemmat olivat Kokemäen kirkkoherra, rovasti Gustaf Avellan ja Lovisa Fredrika Brander. Hän pääsi ylioppilaaksi Turussa 1798 ja suoritti tuomarintutkinnon 1805. Hänestä tuli 1806 Vaasan hovioikeuden auskultantti mutta hän ei jatkanut juristin uralla vaan siirtyi terveydellisistä syistä hoitamaan 1833–1835 hankkimaansa Ahlaisten Kellahden säteritilaa. Avellan jatkoi kuitenkin kielitieteellisiä tutkimuksia ja julkaisi myös kirjoja. Vuonna 1828 Avellan laati Suomen ensimmäisen englannin kieltä käsitelleen kielitieteellisen väitöskirjan Reflexioner öfver engelska språkets upphof och bildning samt förhållande til andra europeiska tungomål.
Avellan kirjoitti artikkeleita Mnemosyne-aikakauslehteen ja hän käänsi myös runoutta muun muassa Goethen ja Schillerin runoja.
Gustaf Adolf Avellan oli naimisissa vuodesta 1828 Kallista Fredrika Tennbergin (k. 1868) kanssa. Heidän poikansa kunnallisneuvos ja valtiopäivämies Edvin Avellan tunnettiin myös muun muassa Johan Ludvig Runebergin runojen suomentajana.
Teoksia

Reflexioner öfver engelska språkets upphof och bildning samt förhållande till andra europeiska tungomål, väitöskirja. 1828
Om finsk språkriktighet. 1849
Kritik öfver sättet att i finskan uttrycka begreppet om tid. 1850
Om sättet att i finska periodbyggnaden uttrycka negativa begrepp. 1853
Betänkande om finska bibelns revision. 1857
Aiheesta muualla

Gustaf Adolf Avellan Kansallisbiografia-verkkojulkaisu (maksullinen). Helsinki:  Suomalaisen Kirjallisuuden Seura.
Grzegorz Sandomierski

Grzegorz Sandomierski
Grzegorz Sandomierski (s. 5. syyskuuta 1989 Białystok, Puola) on puolalainen jalkapalloilija, pelipaikaltaan maalivahti. Hän edustaa Ekstraklasan Jagiellonia Białystokia. Sandomierski valittiin Puolan joukkueeseen vuoden 2012 EM-kilpailuihin.
Aiheesta muualla

Grzegorz Sandomierski (90minut.pl)
Puolan joukkue – Jalkapallon EM-kilpailut 2012
1 Szczęsny |
2 Boenisch |
3 Wojtkowiak |
4 Kamiński |
5 Dudka |
6 Matuszczyk |
7 Polanski |
8 Rybus |
9 Lewandowski |
10 Obraniak |
11 Murawski |
12 Sandomierski |
13 Wasilewski |
14 Wawrzyniak |
15 Perquis |
16 Błaszczykowski |
17 Sobiech |
18 Mierzejewski |
19 Wolski |
20  Piszczek |
21 Grosicki |
22 Tytoń |
23 Brożek |
Valmentaja Smuda
Grzegorz Lato

| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
 Grzegorz Lato vuonna 2011.
Henkilötiedot
Koko nimi: Grzegorz Lato
Syntymäaika: 8. huhtikuuta 1950 (ikä 74)
Syntymäpaikka: Malbork, Puola
Pelipaikka: hyökkääjä
Seurat
| Vuodet | Seura | O (M) |
| 1962–1980 1980–1982 1982–1984 | Stal Mielec KSC Lokeren CF Atlante Mexico City | 295 (117) 64 (12) 45 (15) |
Maajoukkue
| 1971–1984 | Puola | 100 (45) |
 Seurajoukkueuran tilastot kattavat vain kansalliset sarjat.
Grzegorz Bolesław Lato (s. 8. huhtikuuta 1950 Malbork, Puola) on puolalainen entinen jalkapalloilija. Pelipaikaltaan hän oli hyökkääjä ja hänet tunnettiin erittäin nopeana juoksijana.
Lato muistetaan Puolan maajoukkueesta, jossa hän pelasi 100 maaottelua ja teki 45 maalia sekä toimi myös kapteenina. Vuoden 1974 MM-kilpailuissa Lato voitti turnauksen maalikuninkuuden seitsemällä maalilla ja oli johdattamassa Puolaa MM-pronssille tehden pronssiottelussa Brasiliaa vastaan ottelun ainoan maalin. Hän pelasi myös vuosien 1978 ja 1982 MM-kisoissa, joista jälkimmäisissä Puola saavutti myös pronssia. Olympiakisoissa Lato voitti kultaa vuonna 1972 ja hopeaa 1976.
Seurajoukkueessa Lato pelasi kotimaassaan Stal Mielecissä, Belgiassa KSC Lokerenissa ja Meksikossa CF Atlantessa.
Hänestä tuli demokraattisen vasemmiston liiton edustajana Puolan senaatissa vuonna 2001. Vuonna 2005 hän osallistui senaatinvaaleihin, mutta häntä ei valittu. Hän toimi Puolan jalkapalloliiton puheenjohtajana vuosina 2008–2012.
Saavutukset

Jalkapallon MM-pronssia 1974, 1982
MM-kilpailujen maalikuningas 1974
Jalkapallon olympiakulta 1972, olympiahopea 1976
Kaksi Puolan liigamestaruutta 1973, 1976
Good Night, Sleep Well

| Good Night, Sleep Well The Freza |
| --- | --- | --- |

Studioalbumin tiedot
 Julkaistu: 20. toukokuuta 2009
 Tyylilaji: pop, rock
 Kesto: 30.59
 Levy-yhtiö: Sound of Finland
The Frezan muut julkaisut
| Black and White 2008 | Good Night, Sleep Well 2009 | Vices and Sins 2011 |
Good Night, Sleep Well on suomalaisen The Freza -yhtyeen kolmas albumi. Se ilmestyi vuonna 2009.
Kappaleet

Kaikki kappaleet säveltänyt Sanni Kopsa ja sanoittanut Viivi Väisänen, ellei toisin mainittu. Kaikki kappaleet sovittanut The Freza.
Screaming – 3.39 (säv. ja san. Viivi Väisänen)
Lash Out – 3.08
Jump – 2.45
Drive, Drive, Drive – 2.48
Ruined – 3.05
Hello It's New Day – 2.45 (säv. Sanni Kopsa & Rosa Eskola)
Not a Hero – 3.04 (säv. ja san. Viivi Väisänen)
Fire Them Off – 2.53 (säv. ja san. Viivi Väisänen)
Devil's Deal – 2.55 (säv. Sanni Kopsa & Rosa Eskola)
Good Night, Sleep Well – 3.57 (säv. ja san. Viivi Väisänen)
Kokoonpano

Rosa Eskola – laulu, basso
Iiris Korhonen – kosketinsoittimet, taustalaulu
Sanni Kopsa – kitara
Viivi Väisänen – rummut
Arvostelut

Keskisuomalainen: positiivinen
Guy Siner

Guy Siner
Guy Siner (s. 16. lokakuuta 1947) on yhdysvaltalaissyntyinen, varhain Britanniaan muuttanut näyttelijä. Hänet muistetaan varsinkin luutnantti Hubert Gruberin roolista televisiosarjassa Maanalainen armeija iskee jälleen (1982–1992).
Siner on lisäksi vieraillut muiden muassa Star Trekissä ja Doctor Whossa. Hän on ollut äänenä Star Wars -peleissä, ja hänellä oli pieni rooli Pirates of the Caribbeanissa: Mustan helmen kirouksessa (2003).
Siner opiskeli Lontoon Webber Douglas Academy of Dramatic Artissa.
Siner on esiintynyt myös monissa teatterinäytelmissä.
Aiheesta muualla

Viralliset sivut
Guy Siner Internet Movie Databasessa. (englanniksi)
Phoebe Cates

| Phoebe Cates |
| --- | --- |
 Phoebe Cates vuonna 2009.
Henkilötiedot
Syntynyt: 16. heinäkuuta 1963 (ikä 61) New York, New York, Yhdysvallat
Ammatti:  näyttelijä ja malli
Aiheesta muualla
IMDb 
Elonet
Phoebe Cates (s. 16. heinäkuuta 1963 New York) on yhdysvaltalainen näyttelijä ja entinen malli, joka on näytellyt elokuvissa Kuumat kinkut (1982), Riiviöt (1984) ja Gremlins 2 – uusi pesue (1990).
Catesin elokuvadebyytti oli Rakkauden keidas vuonna 1982. Hänen näyttelemäänsä Sarahin rooliin kuului useita alastonkohtauksia, jotka aiheuttivat mediakohua, sillä Cates oli vasta 17-vuotias.
Vuonna 1989 Cates meni naimisiin näyttelijä Kevin Klinen kanssa. Heillä on kaksi lasta: Owen Kline (s. 1991), joka näytteli vuonna 2005 elokuvassa The Squid and the Whale, ja Greta Kline (s. 1994). Owen ja Greta esiintyivät Catesin viimeisessä elokuvassa Pirunmoiset pirskeet (2001). Catesin setä on tuottaja-ohjaaja Gilbert Cates.
Cates lopetti aktiiviuransa elokuvissa vuonna 1994 keskittyäkseen perhe-elämään.
Filmografia

Rakkauden keidas (1982)
Kuumat kinkut (1982)
Tuhma pikkusisko (1983, TV)
Yksityiskoulu (1983)
Lace (1984)
Riiviöt (1984)
Lace II (1985, TV)
Treffit enkelin kanssa (1987)
Manhattanin valot (1988)
Heart of Dixie (1989)
Shag – 60-luvun kuuma tanssi (1989)
Largo desolato (1990)
I Love You to Death (1990)
Gremlins 2 – uusi pesue (1990)
Riiviö-Fred (1991)
Bodies, Rest & Motion (1993)
Prinsessa Caraboo (1994)
Pirunmoiset pirskeet (2001)
Aiheesta muualla

Phoebe Cates Internet Movie Databasessa. (englanniksi)
Phoebe Cates Elonetissä.
HMS Suffolk (55)

| HMS Suffolk |
| --- | --- |
 HMS Suffolk

Aluksen vaiheet
Rakentaja:  Portsmouthin telakka
Kölinlasku:  30. syyskuuta 1924
Laskettu vesille:  16. helmikuuta 1926
Palveluskäyttöön:  31. toukokuuta 1928
Loppuvaihe:  myyty romutettavaksi 25. maaliskuuta 1948
Tekniset tiedot
Uppouma:  9 010 t (standardi) 12 670 t (kuormattu)
Pituus:  190 m
Leveys:  20,8 m
Syväys:  5,0 m
Koneteho:  80 000 shp
Nopeus:  31,5 solmua
Miehistöä:  700
Aseistus
Aseistus:  4 × BL 8" (203 mm)/50 Mk VIII -kaksoistykkitornia 4 × QF 4" (102 mm) Mk V HA -ilmatorjuntatykkiä 2 × neliputkista 2 naulan ilmatorjuntatykkiä 2 × nelipiippuista .50" konekivääriä 2 × 21" (533 mm) torpedoputkea
HMS Suffolk oli Britannian kuninkaallisen laivaston Kent-luokan raskas risteilijä toisessa maailmansodassa.
Valmistus

Alus tilattiin Portsmouthin telakalta, missä köli laskettiin 30. syyskuuta 1924. Alus laskettiin vesille 16. helmikuuta 1926 ja otettiin palvelukseen 31. toukokuuta 1928.
Palvelus

Palvelukseen otettaessa alus liitettiin Kiinan asemalle. Alus siirrettiin elokuussa 1935 Englantiin modernisoitavaksi telakalle, missä aluksen panssarointia lisättiin ja sillan rakennetta laskettiin. Alukselle asennettiin myös tiedustelukoneelle katapultti sekä lentokonesuoja. Aluksen ilmatorjuntaa lisättiin neljällä yksiputkisella suojalevyin varustetulla neljän tuuman Mk XIX -ilmatorjuntatykillä. Näiden lisäksi alukselle asennettiin toinen tulenjohdon HACS-etäisyydenmittaustutka sekä yksiputkisten kaksinaulaisten tilalle asennettiin kaksi neliputkista kahden naulan ilmatorjuntatykkiä. Aluksen torpedoputket poistettiin tarpeettomina. Alus palasi Englantiin 1939 ja aloitti Tanskan salmien valvonnan lokakuussa.
Palvelus > Taistelu Norjasta

Liittoutuneet päättivät miehittää Fär-saaret Tanskan miehityksen jälkeen, jotta alueelle ei rakennettaisi sukellusveneille huoltotukikohtaa. Suffolk (komentaja J. W. Durnford) oli juuri palannut 10. huhtikuuta telakalta Govanista. Alukselle sijoitettiin 250 kuninkaallisen merijalkaväen sotilasta ja kaksi 3,7 tuuman haupitsia 12. huhtikuuta Greenockissa. Alus lähti seuraavana yönä Thorshavniin saattajinaan hävittäjät HMS Hesperus ja HMS Havant sekä troolarit HMS Northern Sky ja HMS Northern Foam. Osasto laski miehitysjoukot maihin 13. huhtikuuta, jolloin Suffolk lähti Vestfjordiin vara-amiraali Cunninghamin osastoon.
Seuraavana aamupäivänä alus kohtasi saksalaisen tankkerin Skagerrakin (64°5′N, 2°0′E), jonka miehistö upotti estääkseen sen joutumasta englantilaisten haltuun. Tämän jälkeen alukselle saapui käsky palata Scapa Flowhun operaatio Duckia varten.
Iltapäivällä 16. huhtikuuta alus lähti Scapa Flowsta hävittäjien HMS Kiplingin, HMS Junon, HMS Januksen ja HMS Herewardin kanssa. Osasto ylitti Pohjanmeren 26 solmun nopeudella ja kohtasi sukellusvene HMS Sealin, joka toimi reittimerkkinä pisteessä A(48°57′N, 5°10′E). Viisi minuuttia kohtaamisen jälkeen Suffolkilta lähetettiin tulenjohtajaksi Walrus-lentovene. Osasto aloitti Stavangerin vesilentokonetukikohdan tuhoamisen aamulla 17. huhtikuuta. Tulituksessa aiheutettiin kahden polttoainevaraston tuhoutuminen sekä jonkin verran muita vahinkoja.
Amiraliteetti määräsi  Suffolkinsiirtyä pohjoiseen hyökätäkseen saksalaisia hävittäjiä vastaan (operaatio Duck). Rannikkolennoston piti toimittaa alukselle ilmasuoja, mutta se jäi saapumatta. Alus joutui ensimmäiseen ilmahyökkäykseen kello 8.25. Alusta vastaan hyökättiin seuraavien kuuden tunnin ja 47 minuutin aikana yhteensä 33 kertaa. Alukseen osui kello 10.37 raskas pommi, joka tuhosi X- ja Y-tornit, tiputti aluksen nopeuden 18 solmuun ja aiheutti pahan vuodon. Kello 13.05 aluksen peräsimen ohjausmoottorit menivät epäkuntoon lähelle osuneen pommin vuoksi, mutta ne saatiin tilapäiskorjauksin toimimaan 20 minuuttia myöhemmin.
Hatstonin lentotukikohdasta lähteneet laivaston ilmavoimien Blackburn Skuat saapuivat aluksen suojaksi vasta kello 14.30. Lentokoneiden turvin se palasi 18. huhtikuuta Scapa Flowhun. Aluksen kansi oli veden pinnan tasolla ja alus ajettiin rantamatalaan Longhopessa, missä tehtiin tilapäiskorjaukset, minkä jälkeen alus siirrettiin Clydeen telakalle 5. toukokuuta.
Palvelus > Palveluksen loppuaika

Telakalla ollessa alukselta korvattiin kaksi nelituumaista yksiputkista kahdella kaksiputkisella tykillä sekä neljällä yksiputkisella 20 millimetrin tykillä. Alukselle asennettiin myös tutkat 279 ja 285.
Suffolk palasi telakalta palvelukseen helmikuussa 1941 ja liitettiin Kotilaivastoon suojaamaan Jäämeren saattueita.
Suffolk (komentaja Robert Ellis) havaitsi 23. toukokuuta 1941 taistelulaiva Bismarckin sekä risteilijä Prinz Eugenin partiomatkalla Tanskan salmessa. Havainnon jälkeen alus seurasi saksalaisten purjehdusta ja ohjasi taisteluristeilijä HMS Hoodin ja taistelulaiva HMS Prince of Walesin saksalaisten reitille.
Alus siirrettiin modernisoitavaksi joulukuussa 1942. Modernisoinnin yhteydessä aluksen puolentuuman konekiväärit korvattiin neljällä yksiputkisella 20 millimetrin ilmatorjuntatykillä ja lisättiin tutka 285. Samoin korvattiin viisi yksiputkista kaksiputkisilla 20 millimetrin tykeillä. Alukselta poistettiin lentokone ja katapultti, mutta lentokonesuoja sai jäädä.
Suffolk palasi palvelukseen huhtikuussa 1943 ja liitettiin Itäiseen laivastoon ja se palveli Intian valtamerellä sodan loppuun asti. Alukselle lisättiin huhtikuussa 1944 kolme yksiputkista 20 millimetrin ilmatorjuntatykkiä.
Alus siirrettiin BISCOlle 25. maaliskuuta 1948 ja romutettiin Cashmorella Newportissa, minne se saapui 24. kesäkuuta.
Aiheesta muualla

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
County-luokan risteilijät
Komentaja Ellis HMS Suffolkin sillalla Bismarckin metsästyksen aikana
Phasmophobia

| Phasmophobia |
| --- | --- |

Kehittäjä:  Kinetic Games
Julkaisija:  Kinetic Games
Jakelija:  Steam
Pelimoottori:  Unity
Julkaistu:  18. syyskuuta 2020 (ennakkojulkaisu)
Lajityyppi:  kauhupeli
Pelimuoto:  moninpeli, yksinpeli ja yhteistyömoodi
Alusta:  Microsoft Windows
Lisenssi:  Suljettu lisenssi
Jakelumuoto:  Digitaalinen jakelu
Lisää peliartikkeleitaVideopelien teemasivulla
Phasmophobia on Kinetic Gamesin 18. syyskuuta 2020 julkaisema kauhupeli, joka perustuu aaveiden metsästykseen. Peliä voi pelata 1–4 hengen ryhmässä ja se onkin suunniteltu yhteistyöpeliksi. Tavoitteena pelissä on vierailla kummittelevissa paikoissa ja selvittää, mikä pelin kummituksista kyseisessä sijainnissa on. Tämä tehdään pelissä olevien työkalujen, kuten EMF-mittarin, sekä Spirit boxin avulla.
Peli on ostettavissa ja ladattavissa Steam-alustasta. Pelistä on tulossa konsoliversio, joka oli tarkoitus julkaista elokuussa 2023, mutta sen julkaisua jouduttiin viivyttämään. Konsoliversion viivästyminen johtuu pelistudiolla tapahtuneesta tulipalosta.
Pelaaminen

Pelaajan tehtävänä on selvittää, minkä tyyppinen kummitus kummittelee valitussa paikassa. Peliä voidaan pelata yksin tai muiden pelaajien kanssa. Peli käyttää hyödykseen keskustelua (voice chat), jonka avulla pelaajat voivat kommunikoida muiden pelaajien kanssa. Pelaajan täytyy tarkkailla autossa olevaa järkimittaria, joka kertoo, missä asteikoilla pelaajan järki on. Mitä alhaisempi järki on, sitä useammin kummitus aloittaa pelaajan metsästyksen ja estää tämän pääsyn ulos talosta. Pelaajan täytyy piiloutua tai juosta kummitusta pakoon. Kaikilta kummitustyypeiltä ei voi juosta pakoon tai piiloutua. Mikäli kummitus saa pelaajan kiinni tai tappaa koko ryhmän, peli päättyy ja pelaaja voi menettää tavaroita.
Pelaaminen > Todisteet

Selvittääkseen kummituksen pelaajan täytyy etsiä todisteita, jotka kertovat, minkä tyyppinen kummitus on kyseessä. Todisteaineistona ovat ultraviolet, henkiradio, pakkanen, aavehiukkanen (ghost orb), D.O.T.S-projektori, tason 5 EMF ja aavekirjoitus. Tämän lisäksi pelaaja voi suorittaa kolmea lisätehtävää ja ottaa kuvia kameralla, jotka vaikuttavat saatavan palkkion suuruuteen.
Pelaaminen > Varusteet

Pelissä perusvarusteisiin kuuluu D.O.T.S.-laserprojektori, EMF-mittari, aavekirjoituskirja, henkiradio, lämpömittari, UV-taskulamppu, videokamera ja tavallinen taskulamppu. Pelissä on myös kirottuja esineitä, joiden avulla voidaan saada kummitus esiin. lumottu peili, manauspiiri, voodoo-nukke, soittorasia, ouija-lauta, apinan käpälä ja tarot-kortit. Jokaisella varusteella on pelissä kolme tasoa, joita päivittämällä varusteista tulee paremmat.