stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Lasse Oka

Lasse Veli Oka (31. heinäkuuta 1923 Käkisalmi – 1. heinäkuuta 2007 Marbella) oli suomalainen diplomaatti, koulutukseltaan ekonomi.
Oka toimi 1950–1970–luvuilla Berliinin kaupallisessa edustustossa, Antwerpenin konsulinvirastossa sekä Ottawassa ja Montrealissa. Suomen apulaispääkomissaari hän oli Montrealin maailmannäyttelyssä 1967. Oka oli Suomen ensimmäinen kaupallinen sihteeri Kanadassa ja teki pohjatyötä avatakseen Kanadan markkinoita suomalaisille yrityksille.
Oka sai erivapauden ulkoasianneuvoksen virkaan 3.1.1980 ja oli huhtikuusta 1980 alkaen ulkoasianneuvos ja pääkonsuli San Franciscon pääkonsulinvirastossa. Oka hoiti pääkonsulaatin muuton Los Angelesiin ja hankki konsulaatin nykyisen residenssin siellä. Oka toimi presidentti Mauno Koiviston isäntänä 1980–luvun alussa, kun Koivisto vieraili San Franciscossa. Oka oli ulkoasiainneuvos ja pääkonsuli Los Angelesissa 1983–1985 ja suurlähettiläs Bogotássa 1985–1988 sekä samalla San Joséssa ja Panamassa.
Okan vanhemmat olivat Walter Oka (vuoteen 1906 asti Ruuth) ja Anna Förnäs. Okan puoliso oli Kerttu Oka (o.s. Hämäläinen) ja hänellä olivat lapset Eva Irene Oka (myöhemmin Oka Hagen) ja Kai Walter Oka.
Kuzbass Kemerovo

| Kuzbass |
| --- | --- |

Koko nimi:  Kuzbass (ven. Кузбасс)
Perustettu:  1948
Entiset nimet:  Šahtjor (1948–1971)
Kaupunki:  Kemerovo, Venäjä
Kenttä:  LD Kuzbass
– kapasiteetti:  6000
Värit:           
Sarja:  Superliiga
Kuzbass (ven. Кузбасс) on venäläinen jääpalloseura Kemerovon kaupungista. Seura perustettiin vuonna 1948 nimellä Shakter. Kuzbass-nimeä käytettiin ensimmäistä kertaa kaudella 1972–1973. Seura on pelannut Neuvostoliiton/Venäjän pääsarjassa yhtäjaksoisesti vuodesta 1956, lukuun ottamatta kautta 1985–1986 jolloin se oli sarjaporrasta alempana. Neuvostoliiton aikana Kuzbassin ainoa mitalisija oli kauden 1972-73 pronssi.
Kuzbass on ollut 2000-luvulla yksi Venäjän menestyneimmistä jääpalloseuroista. Seura voitti ensimmäisen Venäjän mestaruutensa keväällä 2024.
Saavutuksia

Saavutuksia Neuvostoliiton liigassa:
1 pronssi 1973
Saavutuksia Venäjän liigassa:
1 kulta 2024
5 hopeaa 2004, 2005, 2006, 2009, 2023
7 pronssia 2001, 2002, 2003, 2007, 2008, 2010, 2022
Aiheesta muualla

Virallinen sivu
Venäjän Jääpallon Superliiga
Baikal-Energija, Irkutsk
Ak Bars Dynamo, Kazan
Dynamo, Moskova
Jenisei, Krasnojarsk
Kuzbass, Kemerovo
Rodina, Kirov
Sibselmash, Novosibirsk
SKA-Neftyanik, Habarovsk
Start, Nižni Novgorod
Uralski Trubnik, Pervouralsk
Volga, Uljanovsk
Vodnik, Arkangeli
Sajany-Hakasija, Abakan
Murman, Murmansk
Ansible

Ansible on ohjelmisto, jota käytetään ohjelmistojen asennukseen ja käyttöönottoon ja asetusten jakamiseen. Sen kirjoitti alun perin Michael DeHaan ja Red Hat osti ohjelmiston 2015.
Ansiblea voi käyttää tietokoneiden, virtuaalikoneiden ja pilvipalvelujen ylläpitoon.
Ohjelmisto on GPL-lisensoitu vapaa ohjelmisto.
DeHaan työskenteli Red Hatin Emerging Technologies -ryhmässä, jossa hän kehitti Cobblerin. Cobbler, Puppet ja Func olivat ensimmäinen työkaluketju DevOpsin tullessa muotiin. Jätettyään Red Hatin DeHaan alkoi kehittää Ansiblea alkuvuodesta 2012. Vuonna 2013 perustetiin AnsibleWorks, Inc. -yhtiö tukemaan ja markkinoimaan ohjelmistoa.
Ansiblea voi käyttää Unixin kaltaisten käyttöjärjestelmien ja Microsoft Windowsin ylläpitoon. Se ei vaadi erityistä asiakasohjelmaa, vain SSH-yhteyden Pythonin ajamiseen tai Windows Remote Management -yhteyden, jolla voi ajaa PowerShellia. Hallintakoneen pitää olla yleensä käyttää Unixin kaltaista käyttöjärjestelmää tai Windows Subsystem for Linuxia.
Antonio Spallino

| Mitalit | Mitalit | Mitalit |  |
| --- | --- | --- | --- |
|  Antonio Spallino 1930-luvulla. |  Antonio Spallino 1930-luvulla. |  Antonio Spallino 1930-luvulla. |  |
Maa:   Italia
Miesten miekkailu
|  Olympialaiset  |  Olympialaiset  |  Olympialaiset  |  |
|  Kultaa | Melbourne 1956 | floretti, joukkuek. |  |
|  Hopeaa | Helsinki 1952 | floretti, joukkuek. |  |
|  Pronssia | Melbourne 1956 | floretti |  |
Antonio Spallino (1. huhtikuuta 1925 Como – 28. syyskuuta 2017) oli italialainen miekkailija, olympiavoittaja ja maailmanmestari.
Spallino voitti floretilla olympiapronssia Melbournessa 1956 ja floretin joukkuekilpailussa Melbournessa olympiakultaa sekä Helsingissä 1952 olympiahopeaa.
Spallino voitti myös useita MM-mitaleja. Hän toimi Comon pormestarina vuodet 1970–1985. Spallino kuoli 92-vuotiaana 28. syyskuuta 2017.
Anima

| Anima Thom Yorke |
| --- | --- | --- |

Studioalbumin tiedot
 Julkaistu: 27. kesäkuuta 2019
 Kesto: 47.44
 Levy-yhtiö: XL Recordings
Thom Yorken muut julkaisut
| Suspiria 2018 | Anima 2019 |   |
Anima on  Radioheadin laulajan Thom Yorken sooloalbumi, joka julkaistiin 27. kesäkuuta 2019.
Kappaleet

Traffic – 5.17
Last I Heard (...He Was Circling the Drain) – 5.06
Twist – 7.03
Dawn Chorus – 5.23
I Am a Very Rude Person – 3.44
Not the News – 3.57
The Axe – 6.59
Impossible Knots – 4.19
Runwayaway – 5.56
Arvostelut

Helsingin Sanomat:
Soundi:
Angelslaying Black Fucking Metal

| Angelslaying Black Fucking Metal Archgoat |
| --- | --- | --- |

EP-levyn tiedot
 Äänitetty : 10.–12. helmikuuta 1993, KC-studio
 Julkaistu: 26. helmikuuta 2005
 Tyylilaji: black metal
 Kesto: 05.41
 Levy-yhtiö: Hammer of Hate
Archgoatin muut julkaisut
| Angelcunt (Tales of Desecration) 1993 | Angelslaying Black Fucking Metal 2005 | Whore of Bethlehem 2006 |
Angelslaying Black Fucking Metal on suomalaisen black metal -yhtye Archgoatin toinen EP-levy. Se julkaistiin vuonna 2005 levymerkillä Hammer of Hate.
EP koostuu yhtyeen julkaisematta jääneelle esikoisalbumille nauhoitetuista kappaleista. Levystä julkaistiin rajoitettu 666:n kappaleen painos.
Kappaleet

Penis Perversor – 2.10
Thrice Damned Sodomizer (Streams of Blood) – 2.48
Satanic Oath – 0.43
Kokoonpano

Lord Angelslayer – bassokitara, laulu
Ritual Butcherer – kitara
Blood Desecrator – rummut
Aiheesta muualla

Angelslaying Black Fucking Metal Discogsissa. (englanniksi)
Albumi Angelslaying Black Fucking Metal Encyclopaedia Metallum -sivustolla (englanniksi)
Lea Meyer

| Mitalit | Mitalit | Mitalit |  |
| --- | --- | --- | --- |
|  Lea Meyer vuonna 2018. |  Lea Meyer vuonna 2018. |  Lea Meyer vuonna 2018. |  |
Maa:   Saksa
Naisten yleisurheilu
| EM-kilpailut  | EM-kilpailut  | EM-kilpailut  |  |
|  Hopeaa | München 2022 | 3 000 m ej |  |
Lea Meyer (s. 16. syyskuuta 1997 Löningen) on saksalainen yleisurheilija, jonka päälaji on 3 000 metrin estejuoksu.
Meyer sijoittui alle 23-vuotiaiden EM-kilpailuissa estejuoksussa kuudenneksi vuonna 2017 ja viidenneksi vuonna 2019. Maastojuoksun MM-kilpailuissa hän sijoittui alle 23-vuotiaiden sarjassa parhaimmillaan 12:nneksi vuonna 2019.
Meyer karsiutui alkuerissä 3 000 metrin juoksussa sisäratojen EM-kilpailuissa 2021 sekä estejuoksussa Tokion olympialaisissa 2021 ja Eugenen MM-kilpailuissa 2022. Münchenin EM-kilpailuissa 2022 hän saavutti hopeaa ennätysajallaan 9.15,35.
Meyer voitti 3 000 metrin estejuoksussa Saksan-mestaruuden vuonna 2022.
Angels with Attitude

| Angels with Attitude Plastic Tears |
| --- | --- | --- |

Studioalbumin tiedot
 Julkaistu: 1. kesäkuuta 2018
 Tuottaja(t): Plastic Tears
 Tyylilaji: rock, glam rock, punk
 Kesto: 37.51
 Levy-yhtiö: City of Lights
Plastic Tearsin muut julkaisut
| Nine Lives Never Dies 2009 | Angels with Attitude 2018 | Anthems For Misfits 2021 |
Angels with Attitude on helsinkiläisen Plastic Tearsin albumi, joka julkaistiin 1. kesäkuuta 2018.
Kappaleet

Säv. ja San. M. December
Dark Passenger
Secret Society
Iris Kick
Midnight Date
Rhythm Rider
Nuclear Nights
Blue Angel
Day by Day
Headless Army
Miss Stumbling Legs
Universal Kid
Kokoonpano

Miqu December – laulu
Andy Whitewine – kitara
Juha Pietiläinen – kitara
Edu Kettunen – bassokitara
Eco Xtasy – rummut
+
Marc Sonic – kitara
Aiheesta muualla

http://rockituprecords.blogspot.fi/2018/03/plastic-tears-angels-with-attitude.html
Andromeda III

Galaksit Andromeda I, Andromeda II ja Andromeda III sijaitsevat kaavion keskustasta kaakkoon
Andromeda III on kääpiösferoidigalaksi Andromedan tähdistössä. Se kuuluu Paikalliseen ryhmään ja on Andromedan galaksin satelliittigalaksi. Galaksi sijaitsee 2,44 miljoonan valovuoden päässä Maasta. Galaksin löysi Sidney van den Bergh vertailemalla ottamiaan valokuvia vuosien 1970 ja 1971 välillä.
Antti Marjanen

| Antti Sakari Marjanen> Henkilötiedot |
| --- | --- |
Syntynyt: 28. maaliskuuta 1952 Helsinki
Ammatti:  Gnostilaisuuden tutkimuksen emeritusprofessori
Puoliso:  Solveig Elisabet Marjanen
Koulutus
Tutkinnot:  Helsingin yliopisto
Antti Sakari Marjanen (s. 28. maaliskuuta 1952 Helsinki) on suomalainen teologi ja Helsingin yliopiston gnostilaisuuden ja varhaiskristillisen kirjallisuuden emeritusprofessori.
Antti Marjanen suoritti Bachelor of Divinity -tutkinnon Baptist Theological Seminaryssä Rüschlikonissa Sveitsissä 1977. Teologian tohtoriksi hän väitteli 1995. Hänen väitöskirjansa käsitteli Maria Magdalenaa Nag Hammadin kirjoitusten valossa. Vuonna 1996 hänet nimitettiin Uuden testamentin eksegetiikan dosentiksi.
Marjanen on työskennellyt Helsingin yliopiston teologisessa tiedekunnassa opetus- ja tutkimustehtävissä vuodesta 1983 alkaen, muun muassa Raamatun alkukielten sekä Uuden testamentin eksegetiikan professuurien hoitajana eri otteeseen 1997–2003 sekä Suomen Akatemian akatemiatutkijana 2003–2008. Vuonna 2006 hänet valittiin Suomen Eksegeettisen Seuran puheenjohtajaksi.
Marjasen erikoisalat ovat koptinkielinen Nag Hammadin kirjasto, gnostilaisuus sekä naisten roolit ja asema varhaiskristillisissä teksteissä.
Teoksia

Huuhtanen, Pauli & Marjanen, Antti & Uro, Risto: Jeesuksen salaiset sanat. Tuomaan evankeliumi.  Helsinki:  Yliopistopaino, 1992, 2. painos 1994.  ISBN 951-570-116-3.
Marjanen, Antti: The Woman Jesus Loved. Mary Magdalene in the Nag Hammadi Library and Related Document.  (Väitöskirja. Nag Hammadi and Manichaean studies)  Leiden:  Brill, 1996.  ISBN 90-04-10658-8.  (englanniksi)
Marjanen, Antti: Johdatus koptin kieleen.  (Suomen Egyptologisen Seuran julkaisuja)  Helsinki:  Suomen Egyptologinen Seura, 1999.  ISBN 951-96842-3-9.
Marjanen, Antti & Dunderberg, Ismo: Nag Hammadin kätketty viisaus. Gnostilaisia ja muita varhaiskristillisiä tekstejä.  Helsinki:  WSOY, 2001.  ISBN 951-0-30859-5.
Marjanen, Antti (toim.): Was There a Gnostic Religion?.  (Publications of the Finnish Exegetical Society 87)  Helsinki & Göttingen:  Finnish Exegetical Society & Vandenhoeck & Ruprecht, 2005.  ISBN 951-9217-42-8.  (englanniksi)
Marjanen, Antti & Luomanen, Petri (toim.): A Companion to Second-century Christian ”Heretics”.  (Vigiliae Christianae, Supplements 76)  Leiden:  Brill, 2005.  ISBN 9004144641.  (englanniksi)
Marjanen, Antti & Dunderberg, Ismo: Juudaksen evankeliumi. Johdanto, käännös ja tulkinta.  Helsinki:  WSOY, 2006.  ISBN 978-951-0-32399-1.
Andromeda IV

Andromeda IV WikiSkyssä
Andromeda IV on mahdollinen epäsäännöllinen galaksi Andromedan tähdistössä. Sen uskotaan Paikalliseen ryhmään ja olevan Andromedan galaksin satelliittigalaksi. Galaksin löytämistä ei ole varmistettu, ja on mahdollista, että se on vain pallomainen tähtijoukko.
Lasse Nousiainen

Lasse Nousiainen on suomalainen kirjailija, jonka esikoisteos Konttaava koomikko julkaistiin tammikuussa 2017. Nousiaisen toinen kirja Itärajatapaus julkaistiin elokuussa 2019. Kolmas romaani Rakkauden lähettiläs julkaistiin 2021. Nousiainen on myös toimittaja, käsikirjoittaja ja komediantekijä. Parhaiten hänet tunnetaan Yleisradion Radio Millennium -ohjelmasta. Nousiainen on toiminut muun muassa näyttelijänä ja käsikirjoittajana Radio Millenniumin suosituissa musiikkivideoparodioissa sekä Ylen Nenäpäivä-tiimissä. Hän on tehnyt myös YleX:lle: Keskusradio- ja Luontoradio-ohjelmia yhdessä Tero Saleniuksen kanssa. Tällä hetkellä Nousiainen työskentelee Yle Kulttuurissa.
Aiheesta muualla

Elävä arkisto: Kari Rupsun Luontoradio
Andromeda I

Galaksit Andromeda I, Andromeda II ja Andromeda III sijaitsevat kaavion keskustasta kaakkoon
Andromeda I on kääpiösferoidigalaksi Andromedan tähdistössä. Se kuuluu Paikalliseen ryhmään ja on Andromedan galaksin satelliittigalaksi. Galaksi sijaitsee 2,4 miljoonan valovuoden päässä Maasta. Andromeda I löydettiin vuonna 1970. Myöhemmin Hubble-avaruusteleskooppi kuvasi sen.
Amrita Acharia

| Amrita Acharia> अमृता आचार्या |
| --- | --- |
 Amrita Acharia vuonna 2014.
Henkilötiedot
Syntynyt: 1987 (ikä 36–37) Kathmandu, Nepal
Kansalaisuus:  Norja
Ammatti:  näyttelijä
Aiheesta muualla
IMDb 
Amrita Acharia (nepaliksi अमृता आचार्या, Amṛtā Ācāryā, s. 1987 Kathmandu, Nepal) on norjalais-nepalilainen näyttelijä, joka tunnetaan muun muassa Daenerys Targaryenin palvelijattaren Irrin roolista televisiosarjassa Game of Thrones, jossa hän näytteli kaksi kautta.
Acharia syntyi Nepalissa, Kathmandussa nepalilaisen gynekologi-isän ja ukrainalaisen arkkitehtiäidin perheeseen. Acharian ollessa seitsemänvuotias he muuttivat hänen isänsä työn takia Englantiin ja Acharian ollessa kolmetoistavuotias sieltä Norjaan. Hänen lapsuudessaan ja nuoruudessa usein vaihtuneiden asuinpaikkojen ja vanhempiensa vuoksi hän osaa puhua muun muassa nepalia, ukrainaa, venäjää, englantia ja norjaa.
Acharia on opiskellut Academy of Live and Recorded Arts -draamakoulussa Lontoossa.
Filmografia

There’s Something in the Barn (2023) Carol
Huippujengi Himalajalla (Missing Link, 2019) Ama Lhamu
White Chamber (2018) Ruth
Genesis (2018) Alexa Brooks
Amar Akbar and Tony (2015) Richa
Dead Snow 2: Red vs Dead (2014) Reidun
I am Yours (2013) Mina
Camouflage (2014) Amira
The Devil’s Double (2011) ensimmäinen koulutyttö
The Serpent Queen Aabis kaudet 1–2
The Sister Holly Fox
Hyvän karman sairaala (The Good Karma Hospital) Ruby Walker kaudet 1–4
Red Dwarf XII jakso ”Timewave” Greta
Mustamaalattu (Frikjent) Amina Sahir kausi 2
Game of Thrones Irri kaudet 1–2
Lapland Alison
The Prime Ministers Office Sonya Kahn
Tohtorit (Doctors) Saskia Tremlett
Casualty Neela
Lähde filmografialle:
Aiheesta muualla

Amrita Acharia Conway van Gelder Grant (CVGG). Viitattu 18.11.2023. (englanniksi)
Nepal, Anand: Amrita Acharia, Biography of an actress of Nepali origin Nepaliactress.com.  18.6.2013. Viitattu 18.11.2023. (englanniksi)
Anima (Noumenan albumi)

| Anima Noumena |
| --- | --- | --- |

Studioalbumin tiedot
 Julkaistu: 4. syyskuuta 2020
 Tyylilaji: death metal
 Kesto: 50.40
 Levy-yhtiö: Haunted Zoo
Noumenan muut julkaisut
| Myrrys 2017 | Anima 2020 |   |
Anima on Noumenan kuudes studioalbumi, joka julkaistiin 4. syyskuuta 2020. Albumilta on julkaistu singlet "Saatto" sekä "Murtuneet".
Kappaleet

Kaiku – 1.52
Saatto – 6.14
Murtuneet – 9.26
Seula – 4.32
Ajaton – 7.26
Totuus – 15.00
Anima – 7.42
Joutsen – 4.26
Arvostelut

Inferno:
Kaaoszine: 8½/10
Aiheesta muualla

Anima (Noumenan albumi) Discogsissa. (englanniksi)
Albumi Anima (Noumenan albumi) Encyclopaedia Metallum -sivustolla (englanniksi)
Lana Clarkson

Lana Jean Clarkson (5. huhtikuuta 1962 – 3. helmikuuta 2003) oli  yhdysvaltalainen näyttelijä ja valokuvamalli.
Varhainen elämä

Lana Clarkson syntyi Long Beachillä Los Angelesin piirikunnassa Kaliforniassa  Donna ja James M. Clarksonille. Hän kasvoi Napa Valleyn rinteillä Kaliforniassa. Lanalla oli veli, Jesse J. Clarkson, ja sisar Fawn. Asuessaan Pohjois-Kaliforniassa hän kävi Cloverdale High Schoolia ja Pacific Union College Preparatory Schoolia. Joulukautena 1978  Clarksonin perhe muutti isän kuoleman jälkeen takaisin Los Angelesin piirikuntaan ja Lana haki työtä esiintyjänä ja valokuvamallina.
Clarkson sai 1980-luvun alussa pieniä osia elokuvissa ja televisiossa. Vuonna 1982 hän suoritti ensiesiintymisensä valkokankaalla avustavassa roolissa Amy Heckerlingin kasvukomediassa Kuumat kinkut (Fast Times at Ridgemont High) tiedeopettaja Mr. Vargasin (Vincent Schiavelli) puolisona. Elokuva oli hänen ensimmäinen puheroolinsa.
Ura

Clarksonin tunnetuimmat elokuvat ovat luultavasti Roger Cormanin tuottamia. Clarkson esiintyi ensimmäisen kerran Cormanin tuotannossa vuoden 1983 fantasiaelokuvassa Deathstalker, jossa hän esitti naispuolista taistelijaa ja Richard Hillin näyttelemän elokuvan päähenkilön rakkauden kohdetta. Corman kohdisti elokuvansa nuorille miehille sekoittaen toimintaa ja vähäpukeisia naisia. Tämä sopi Clarksonille, sillä hänelle ei tuottanut vaikeuksia esiintyä osittain alasti elokuvissaan. Lisäetuja olivat Clarksonin atleettinen keho, taito näytellä lavastetuissa taistelukohtauksissa ja lähes 180 cm pituus, jonka vuoksi hän kykeni olemaan vakuuttava naispuolisena toimintasankarina. Yhdistettynä hänen vaaleaverikön ulkonäköönsä tämä teki hänestä elokuvan läpimurtonäyttelijän. Deathstalkerissa esiintymisen myötä Clarksonille tarjottiin päärooli Cormanin seuraavassa elokuvassa Barbarian Queen. Tätä roolia Corman on kuvannut "alkuperäiseksi Xenaksi", sillä elokuva esitteli miekkaa heiluttavan voimakkaan naispuolisen toimintasankarin roolin. Elokuva nousi kulttiasemaan, osittain johtuen elokuvan kohtauksesta, jossa Clarkson on ilkeän kuninkaan kuulusteltavana sidottuna yläosattomissa piinapenkkiin.
Vuonna 1987 Clarkson esiintyi John Landisin tieteiskomediassa Amazon Women on the Moon. Sen jälkeen hän esiintyi Roger Cormanin  Barbarian Queenin jatko-osassa Barbarian Queen II: The Empress Strikes Back; elokuvan juoni ja roolihahmot eivät liittyneet mitenkään edeltävään osaan.  Meksikossa kuvatussa elokuvassa esiintyi mutapainia harrastavia amatsoneja ja taikasauvoja. Edeltävän elokuvan tavoin Clarksonin roolihahmoa kidutettiin jälleen lähes alastomana. Elokuva julkaistiin suoraan videolle. Vaikka videon myynti oli pientä, niin Corman teki silti voittoa.
Clarksonin työ tieteiselokuvien b-elokuvissa teki hänestä kulttihahmon ja sarjakuvakirjojen harrastajien kokoontumisten suosikin.
Clarkson esiintyi myös lukemattomissa muissa b-elokuvissa ja television tietoiskuissa ja mainoksissa muun muassa Mercedes-Benzille, Kmartille, Nikelle, Mattelille ja Anheuser-Buschille. Hän esiintyi myös televisiosarjoissa Night Court, Silk Stalkings, Riptide, Three's Company, Ritari Ässä ja Wings, sekä vierailevana näyttelijänä roiston roolissa Roger Cormanin elokuvan Black Scorpion televisiosovituksessa vuonna 2001, josta tuli hänen viimeinen roolinsa.
Kolmenkymmenen vuoden iän lähestyessä Clarksonin ura alkoi hiipua. Näyttelijän työ ei enää turvannut toimeentuloa ja Clarkson alkoi etsiä korvaavia tulonlähteitä. Hän ryhtyi myymään oman internetsivustonsa kautta allekirjoituksellaan varustettuja elokuviensa DVD-levyjä ja keskusteli faniensa kanssa omalla keskustelupalstallaan.
Asuttuaan Kalifornian Venicessä jo useita vuosia Clarkson kirjoitti, tuotti ja ohjasi uransa esittelyvideon Lana Unleashed vuonna 2001. Turvatakseen toimeentulonsa hän meni tammikuussa 2003 osapäivätöihin musiikkiravintolaketju House of Bluesiin West Hollywoodissa.
Kuolema

2. helmikuuta 2003 Clarkson tapasi musiikkituottaja Phil Spectorin West Hollywoodin House of Bluesissa työskennellessään siellä emäntänä. Clarksonin työvuoron loputtua Spector kutsui hänet kotiinsa drinkille. Pian keskiyön jälkeen he lähtivät House of Bluesista Spectorin limusiinilla tämän kotiin Alhambraan, Kaliforniaan.
Aamun varhaisina tunteina 3. helmikuuta Clarkson löydettiin kuolleena ampumahaava suussaan Spectorin "Pyrenees Castle" -kartanon eteisaulasta. Hänet julistettiin kuolleeksi kello 6.25 aamulla. Alhambran poliisiosastoon soitettiin kello 5.02 aamulla ja Spector pidätettiin murhaepäiltynä. Myöhemmin päivällä hänet vapautettiin yhden miljoonan dollarin takuita vastaan. Spector väitti virallisesti Clarksonin tehneen vahingossa itsemurhan. Spectorin autonkuljettajan ja hovimestarin Adriano DeSousan mukaan tämä oli kuitenkin ennen poliisin saapumista tunnustanut tappaneensa juuri jonkun. Los Angelesin piirikunnan oikeuslääkäri Tri. Luis Pena suoritti Clarksonin ruumiinavauksen ja totesi kuoleman henkirikokseksi. 20. marraskuuta 2003 Phil Spectoria syytettiin Lana Clarksonin murhasta.
Clarksonin hautajaiset pidettiin kaikessa hiljaisuudessa 19. helmikuuta 2003 Los Angelesissa. Hänen tuhkansa sijoitettiin Hollywood Forever -hautausmaalle Hollywoodiin.
13. huhtikuuta 2009 – kuusi vuotta Clarksonin kuoleman ja kahden oikeudenkäynnin jälkeen – Spector tuomittiin murhasta. 29. toukokuuta julistettiin elinkautinen tuomio toisen asteen murhasta, josta on mahdollisuus vapautua ehdonalaiseen aikaisintaan 19 vuoden kuluttua.
Aiheesta muualla

Virallinen kotisivu (Arkistoitu – Internet Archive)
Lana Clarkson Internet Movie Databasessa. (englanniksi)
Lana Clarkson, Barbarian Queen - A Biography
"Lana Unleashed" video
Lana Clarkson at Find A Grave
Lana Clarkson at Find A Death (Arkistoitu – Internet Archive)
B-movie actress named as shooting victim—Guardian 4.2.2003
Shooting victim was B-movie actress—BBC News, 4.2.2003
Crime Library article about Lana Clarkson's death (Arkistoitu – Internet Archive)
http://www.msnbc.msn.com/id/30997216/?gt1=43001
Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista. 
Alkuperäinen artikkeli: en:Lana Clarkson
Käännös suomeksi
Lea Laven (albumi)

| Lea Laven Lea Laven |
| --- | --- | --- |

Studioalbumin tiedot
 Äänitetty : 1987
 Julkaistu: 1987
 Tyylilaji: iskelmä
 Levy-yhtiö: Oy Bluebird Ab
Listasijoitukset
  Suomi: Ei listasijoitusta.
Lea Lavenin muut julkaisut
| Rakkaus 1986 | Lea Laven 1987 | Kortit kertoo kohtalomme 1988 |
Lea Laven on vuonna 1987 julkaistu Lea Lavenin 14. albumi. Albumin on julkaissut LP-levynä ja C-kasettina Oy Bluebird Ab.
Kappaleet

Muistojen hehku – 3.33 (mukana Kari Tapio, säv. Shablow & Vladimir Matetsky, suom. san. I. Arvola, sov. Westerlund)
Kriminal tango – 3.02 (säv. Pietro Trombetta, san. Reino Helismaa, sov. Veikko Samuli)
Kaunista Veeraa – 3.26 (säv. ja san. Jukka Vuolle, sov. Ilpo Murtojärvi)
Pitsihelmainen tyttö – 3.15 (säv. Markku Anttila, san. Chrisse Johansson, sov. Samuli)
Aurinkorantaa säv. ja san. Jukka Vuolle
Jäänlähdön aika säv. ja san. Esko Toivonen
Siis jos vain – 2.12 (säv. ja san. Ronald L. Mack, suom. san. Johansson, sov. Samuli)
Pidetään yhdessä yötä – 3.05 (säv. Hannu Takala, san. Johansson, sov. Samuli)
Nöyryys – 3.05 (säv. Takala, san. Johansson, sov. Samuli)
Kuin kielletyssä videossa – 4.06 (säv. E. de Heer, suom. san. J. Alihanka, sov. Murtojärvi)
Lea Massari

Lea Massari vuonna 1959.
Lea Massari (s. Anna Maria Massetani, 30. kesäkuuta 1933) on italialainen näyttelijä. Hän syntyi Roomassa ja opiskeli arkkitehtuuria Sveitsissä.
Massarin tunnetuimpia rooleja ovat olleet Annan osa Michelangelo Antonionin elokuvassa Seikkailu (L’avventura, 1960) sekä äidin osa Louis Mallen Rakkaassa sydämessä (Le souffle au cœur, 1971).
Massari oli vuonna 1975 tuomari Cannesin elokuvajuhlilla. Hän otti 1950-luvulla käyttöön nimen Lea edesmenneen sulhonsa Leon mukaan.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Lea Massari Wikimedia Commonsissa
Lea Massari Internet Movie Databasessa. (englanniksi)
Learn to Fly

| ”Learn to Fly” Foo Fighters |
| --- | --- | --- |

Singlen tiedot
 Albumilta: There Is Nothing Left to Lose
 Julkaistu: marraskuu 1999
 Tyylilaji: alternative rock
 Kesto: 04.55
 Levy-yhtiö: Roswell, RCA
Foo Fightersin muut singlet
| ”Walking After You” 1998 | ”Learn to Fly” 1999 | ”Stacked Actors” 2000 |
Learn to Fly on yhdysvaltalaisen rockyhtye Foo Fightersin kuuluisa kappale.
Kappale on yksi Foo Fightersin tunnetuimpia kappaleita. Kappale on julkaistu Foo Fightersin albumilla There Is Nothing Left to Lose vuonna 1999 ja samana vuonna kappaleesta tehtiin single. Single on albumin ensimmäinen singlejulkaisu. Kappaleesta tehtiin myös menestynyt musiikkivideo, jossa Dave Grohl ja Nate Mendel näyttelevät useita osia. Musiikkivideolla esiintyvät myös Tenacious D:stä tutut Kyle Gass ja Jack Black.
Kappaleet

"Learn to Fly"
"Iron and Stone"
"Have a Cigar"
"Learn to Fly"
"Make a Bet"
"Have a Cigar"