stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
204

| --- | --- |
Vuosisadat: I vuosisata · 100-luku · 200-luku · 300-luku · 400-luku
Vuosikymmenet: 190-luku · 200-luku · 210-luku · 220-luku · 230-luku · 240-luku 250-luku · 260-luku · 270-luku · 280-luku · 290-luku · 300-luku
Vuodet: 190 · 191 · 192 · 193 · 194 · 195 · 196 · 197 · 198 · 199 200 · 201 · 202 · 203 · 204 · 205 · 206 · 207 · 208 · 209 210 · 211 · 212 · 213 · 214 · 215 · 216 · 217 · 218 · 219 220 · 221 · 222 · 223 · 224 · 225 · 226 · 227 · 228 · 229 230 · 231 · 232 · 233 · 234 · 235 · 236 · 237 · 238 · 239 240 · 241 · 242 · 243 · 244 · 245 · 246 · 247 · 248 · 249 250 · 251 · 252 · 253 · 254 · 255 · 256 · 257 · 258 · 259 260 · 261 · 262 · 263 · 264 · 265 · 266 · 267 · 268 · 269 270 · 271 · 272 · 273 · 274 · 275 · 276 · 277 · 278 · 279 280 · 281 · 282 · 283 · 284 · 285 · 286 · 287 · 288 · 289 290 · 291 · 292 · 293 · 294 · 295 · 296 · 297 · 298 · 299 300 · 301 · 302 · 303 · 304 · 305 · 306 · 307 · 308 · 309
Syntyneitä

Philippus Arabs, Rooman keisari
Frank Andersson

| Mitalit | Mitalit | Mitalit |  |
| --- | --- | --- | --- |
|  Frank Andersson vuonna 2014 |  Frank Andersson vuonna 2014 |  Frank Andersson vuonna 2014 |  |
Maa:   Ruotsi
Miesten kreikkalais-roomalainen paini
|  Olympialaiset  |  Olympialaiset  |  Olympialaiset  |  |
|  Pronssia | Los Angeles 1984 |  90 kg |  |
| MM-kilpailut  | MM-kilpailut  | MM-kilpailut  |  |
|  Kultaa | Göteborg 1977 | 90 kg |  |
|  Kultaa | San Diego 1979 | 90 kg |  |
|  Kultaa | Katowice 1982 | 90 kg |  |
|  Hopeaa | México 1978 | 90 kg |  |
|  Hopeaa | Oslo 1981 | 90 kg |  |
| EM-kilpailut  | EM-kilpailut  | EM-kilpailut  |  |
|  Kultaa | Leningrad 1976 | 90 kg |  |
|  Kultaa | Sofia 1978 | 90 kg |  |
|  Kultaa | Bukarest 1979 | 90 kg |  |
|  Kultaa | Göteborg 1981 | 90 kg |  |
|  Hopeaa | Bursa 1977 | 90 kg |  |
|  Hopeaa | Prievidza 1980 | 90 kg |  |
|  Hopeaa | Varna 1982 | 90 kg |  |
Frank Öivind Stefan ”Frankie Boy” Andersson (9. toukokuuta 1956 Trollhättan – 9. syyskuuta 2018 Tukholma) oli ruotsalainen painija, olympiamitalisti ja moninkertainen maailmanmestari ja Euroopan mestari.
Andersson osallistui kolmiin kesäolympialaisiin kilpaillen joka kerta sekä kreikkalais-roomalaisessa että vapaapainissa. Kreikkalais-roomalaisella tyylillä hän sijoittui parhaimmillaan pronssille Los Angelesissa 1984. Vapaapainissa hän oli parhaimmillaan seitsemäs.
MM-tasolla Andersson voitti kolme kulta- ja kaksi hopeamitalia. EM-kilpailuista hän saavutti neljä mestaruutta ja kolme hopeasijaa.
Andersson on nimetty kansainvälisen painiliiton UWW:n hall of fameen.
Jorvin sairaala

Jorvin sairaalaa syksyllä Kehä III:n korvilta kuvattuna
Jorvin sairaala on yliopistosairaala Espoon Karvasmäellä, Turuntien varrella. Jorvin sairaala kuuluu Helsingin ja Uudenmaan sairaanhoitopiiriin (HUS) ja sen HYKS-sairaanhoitoalueeseen.
Jorvin sairaalan yhteispäivystyksen uudet tilat otettiin käyttöön syyskuussa 2009. Samoihin aikoihin otettiin käyttöön lastentautien päivystyspoliklinikan uudet tilat, jotka sijaitsevat nyt erillään aikuisten päivystyksestä.
Jorvin sairaalan lasten- ja terveyskeskuspäivystykset tarjoavat kiireellisissä tapauksissa iltaisin, öisin ja viikonloppuina sairaanhoitopalveluja erityisesti espoolaisille ja kauniaislaisille, öisin ja viikonloppuisin myös kirkkonummelaisille asiakkaille.
Historia

Sairaala sijaitsee Jorvin kartanon mailla Karvasmäessä. Sairaalan syrjäinen sijainti juontaa juurensa kuntaliitospelosta. Espoon kunta osti alueen 1962 kauppaneuvoksetar Elsa von Wrightiltä ja hänen perillisiltään.
Sairaalan rakennustyöt alkoivat vasta vuonna 1972.
Kartanoajoista jäi muistoksi koivukuja, joka aikanaan oli mahtavana johtanut kartanon pääovelle. Sairaalan mittasuhteissa se kutistui kävelytieksi. Toisena muistona kartanohistoriasta sairaalan puistossa on kaksi huvimajaa, jotka rakennettiin vanhan huvimajan mallin mukaan.
Jorvin sairaala valmistui ja vihittiin käyttöön vuonna 1976. Tuolloin sitä ylläpiti Jorvin sairaalan kuntainliitto, johon kuuluivat Espoo, Kauniainen, Kerava, Kirkkonummi, Vantaa ja Vihti. Vuoden 1991 sairaanhoitopiiriuudistuksessa kuntainliitto lakkautettiin ja sairaalasta tuli osa Uudenmaan sairaanhoitopiiriä (USHP). Jorvin sairaanhoitoalue, johon kuuluivat Espoo, Kauniainen ja Kirkkonummi, oli yksi piirin kuudesta sairaanhoitoalueesta. Vuonna 2001, vuosi sen jälkeen kun Helsingin ja Uudenmaan sairaanhoitopiiri HUS perustettiin, Jorvin sairaala liittyi yhdessä Peijaksen sairaalan kanssa osaksi Helsingin seudun yliopistollista keskussairaalaa (HYKS) sen Helsingissä sijaitsevien sairaaloiden kanssa.
Erikoisalat

anestesiologia, teho- ja kivunhoito
keuhkosairaudet
kirurgia
kuntoutus
lasten sairaudet
leikkausosasto ja päiväkirurgia
naistentaudit ja synnytykset
neurologia
psykiatria
silmä- ja korvataudit
sisätaudit
Palovammakeskus ja teho-osasto (Osasto U2)

kaksitoista tehohoitopaikkaa, joista neljä on erikoisvarusteltuja yhden hengen huoneita tehohoitoisille palovammapotilaille
tehohoidon lisäksi vuodeosastopaikkoja ja polikliiniset vastaanottotilat palovammapotilaille
osastolla hoidetaan potilaita kaikkialta Suomesta, sillä palovammakeskuksella on valtakunnallisesti keskitetty vastuu vaativien palovammojen hoidosta
osastolla hoidetaan vuosittain 50-70 vaikean palovamman saanutta potilasta
palovammapotilaiden lisäksi osastolla hoidetaan myös muita tehohoitoa vaativia potilaita
Liikenneyhteydet

HSL:n linja-autojen 118N Kamppiin, 227 Leppävaaraan, 542 Soukanniemeen ja 549 Tapiolaan päätepysäkki sijaitsee Jorvin pysäköintipaikalla. Turuntietä kulkevat linja-autot 200 ja 530 pysähtyvät myös Jorvin sairaalan kohdalla. Sairaalalla on myös oma laskeutumispaikka helikoptereille (ICAO: EFEJ).
Aiheesta muualla

HUS – Jorvin sairaala
Suomen lentopaikat
| --- | --- |
Lentokentät:  Aavahelukan lentokenttä  Ahmosuon lentokenttä  Alavuden lentokenttä  Alavuden varalaskupaikka  Euran lentokenttä  Forssan lentokenttä  Genbölen lentokenttä  Granbodan lentoasema  Haapajärven lentokenttä  Haapamäen lentokenttä  Haapaveden lentokenttä  Hailuodon lentokenttä  Hangon lentokenttä  Hollolan lentokenttä  Hyvinkään lentokenttä  Hämeenkyrön lentokenttä  Iisalmen lentokenttä  Ilvesjoen lentokenttä  Immolan lentokenttä  Jyrkän lentokenttä  Jämijärven lentokenttä  Kalajoen lentokenttä  Kauhajoen lentokenttä  Kauhavan lentokenttä  Kemijärven lentokenttä  Kiikalan lentokenttä  Kiteen lentokenttä  Kiuruveden lentokenttä  Kivijärven lentokenttä  Kuhmon lentokenttä  Kumlingen lentokenttä  Kymin lentokenttä  Kärsämäen lentokenttä  Lahti-Vesivehmaan lentokenttä  Lieksa-Nurmeksen lentokenttä  Martiniiskonpalon lentokenttä  Menkijärven lentokenttä  Mäntsälän yksityinen lentokenttä  Mäntän lentokenttä  Naarajärven lentokenttä  Nummelan lentokenttä  Oripään lentokenttä  Piikajärven lentokenttä  Pokan lentokenttä  Pudasjärven lentokenttä  Punkaharjun lentokenttä  Pyhtään lentokenttä  Pyhäsalmen lentokenttä  Raahe-Pattijoen lentokenttä  Rantasalmen lentokenttä  Ranuan lentokenttä  Räyskälän lentokenttä  Savikon lentokenttä  Selänpään lentokenttä  Sodankylän lentokenttä  Sulkaharjun lentokenttä  Suomussalmen lentokenttä  Teiskon lentokenttä  Torbackan lentokenttä  Tuulikki-Vampulan lentokenttä  Ummeljoen lentokenttä  Vaalan lentokenttä  Varkauden lentokenttä  Viitasaaren lentokenttä  Vuotson lentokenttä  Wredebyn lentokenttä  Ylivieskan lentokenttä  Ähtärin lentokenttä 
Sairaalat ja muut:  Hernesaaren helikopterikenttä  Iin kevytlentopaikka  Jorvin sairaala  Jäkäläpää  Keski-Suomen Sairaala Nova  Kuopion yliopistollinen sairaala  Laajalahti  Lusin varalaskupaikka  Meilahden tornisairaala  Nivalan varalaskupaikka  Oulun yliopistollinen sairaala  Pohjois-Karjalan keskussairaala  Rautavaaran lentokeskus  Seinäjoen keskussairaala  Tervon varalaskupaikka
Julia Henriksson

| Julia Henriksson |
| --- | --- |
 Julia Henriksson vuonna 2022.
Henkilötiedot
Syntynyt: 11. heinäkuuta 2000 (ikä 24) Bjuv
Yleisurheilija
Laji:  60 metrin juoksu, 100 metrin juoksu ja 200 metrin juoksu
Seura:  Malmö AI
Valmentaja:  Kenth Olsson
Ennätykset:  60m: 7,22 (Karlstad, 2024) 100m:11,19 (Ateena, 2024) 200m: 22,69 (Sollentuna, 2024)
Julia Henriksson (s. 11. heinäkuuta 2000 Bjuv) on ruotsalainen pikajuoksija. Hän eteni vuoden 2024 Rooman EM-kisoissa loppukilpailuun ja Pariisin kesäolympialaisissa 200 metrillä välieriin tehden molemmissa kisoissa uudet Ruotsin ennätykset.
Henriksson oli lupaava junior-urheilija, mutta lopetti yleisurheilun kokonaan lukiossa, eikä kilpaillut lainkaan vuosina 2016 ja 2017. Hän aloitti harjoittelun uudelleen tauon jälkeen ja aloitti harjoittelun täysipäiväisesti vuonna 2019. Vuoden 2021 Tallinnan alle 23-vuotiaiden EM-kisoissa hän ei vielä onnistunut, vaan karsiutui niin 100 kuin 200 metrillä ennen loppukilpailua. Samoin kävi vuoden 2022 EM-kisoissa Münchenissä, joissa hän karsiutui 200 metrilä ajalla 23,62. Budapestin vuoden 2023 MM-kisoissa tapahtui myös karsiutuminen alkueriin ajalla 23,55.
Vuoden 2024 aikana Henrikssonilla tapahtui läpimurto kansainväliseen kärkeen. Kauden alussa hän juoksi 100 metrillä Kreikassa ajan 11,19, joka jäi vain kolme sadasosaa Linda Haglundin Ruotsin ennätyksestä. Vähän sen jälkeen Pohjoismaiden mestaruuskisoissa hän juoksi voittaessaan ajan 10,95, joka oli kuitenkin tuulitulos. Samoissa kisoissa hän teki 200 metrillä oman ennätyksensä 23,12. Kesäkuun alussa Tukholman Timanttiliigakisoissa hän paransi 200 metrin aikaansa tulokseen 22,89. Saman vuoden Rooman EM-kisoissa 200 metrillä hän sijoittui 6:ksi juosten välierässä jo uuden Ruotsin ennätyksen 22,82, mutta 100 metrillä hän jäi välieriin ajalla 11,27. Pariisin kesäolympialaisissa Henriksson juoksi niin 100 kuin 200 metriä, joista 100 metrillä hän jäi alkueriin ajalla 11,26 ja 200 metrillä välieriin tehden alkuerävaiheessa uuden Ruotsin emnätyksen 22,79. Hän paransi heti olympialaisten jälkeen siellä juoksemaansa 200 metrin Ruotsin ennätystä Sollentunassa aikaan 22,69.
Kevin Danso

| 0 | 1 | 2 | 3 |
| --- | --- | --- | --- |

Henkilötiedot
Koko nimi: Kevin Danso
Syntymäaika: 19. syyskuuta 1998 (ikä 26)
Syntymäpaikka: Voitsberg, Itävalta
Pelipaikka: keskuspuolustaja
Pituus: 190 cm
Seura
Seura: RC Lens
Pelinumero: 4
Junioriseurat
–2013: Reading
2013–2014: Milton Keynes Dons
2014–2017: Augsburg
Seurat
| Vuodet | Seura | O | (M) |
| 2017–2021 | Augsburg | 41 | (3) |
| 2019–2020 | → Southampton | 6 | (0) |
| 2020–2021 | → Fortuna Düsseldorf | 32 | (2) |
| 2021– | Lens | 100 | (4) |
Maajoukkue
| 2013 | Itävalta U15 | 2 | (2) |
| 2013–2015 | Itävalta U16 | 4 | (0) |
| 2015 | Itävalta U17 | 7 | (2) |
| 2015–2016 | Itävalta U18 | 7 | (3) |
| 2016–2018 | Itävalta U19 | 3 | (1) |
| 2018–2020 | Itävalta U21 | 20 | (3) |
| 2017– | Itävalta | 24 | (0) |
 Seurajoukkueuran tilastot kattavat vain kansalliset sarjat, päivitetty 5. kesäkuuta 2024.  Maajoukkueuran tilastot päivitetty 22. joulukuuta 2024.
Kevin Danso (s. 19. syyskuuta 1998 Voitsberg, Itävalta) on itävaltalainen jalkapalloilija, joka edustaa ranskalaista RC Lensiä ja Itävallan maajoukkuetta. Pelipaikaltaan hän on keskuspuolustaja.
Danso on FC Augsburgin kasvatti, mutta pelasi myös Readingin ja Milton Keynes Donsin akatemioissa nuorena. Hän pääsi Augsburgin edustusjoukkueeseen marraskuussa 2017 ja teki ammattilaisdebyyttinsä Bundesliigassa samassa kuussa. Elokuussa 2019 Danso lainattiin Southamptoniin vuoden ajaksi 4 miljoonan euron lainakorvauksella. Lainan päättymisen jälkeen hänet taas lainattiin, Fortuna Düsseldorfiin vuoden ajaksi, tällä kertaa 500 tuhannen euron korvauksella. Elokuussa 2021 Danso siirtyi nykyiseen seuraansa, RC Lensiin 5,5 miljoonan euron siirtokorvauksella.
Danso esiintyi ensi kertaa Itävallan maajoukkueessa syyskuussa 2017. Ennen tätä hän oli edustanut maata nuorten maajoukkueissa. Hän oli Itävallan mukana alle 21-vuotiaiden Euroopan-mestaruuskilpailuissa 2019. Tämän lisäksi hän oli myös mukana alle 17-vuotiaiden Euroopan-mestaruuskilpailuissa 2015.
Maajoukkueura

Danso pelasi lähes kaikissa Itävallan nuorten maajoukkueissa. Hänen ensimmäiset nuorten arvokisansa olivat alle 17-vuotiaiden Euroopan-mestaruuskilpailut 2015. Tämän jälkeen hän oli Itävallan joukkueessa alle 21-vuotiaiden Euroopan-mestaruuskilpailuissa 2019. Hän teki A-maajoukkuedebyyttinsä syyskuussa 2017 MM-karsintaottelussa Walesia vastaan. Hän pelasi vuoden 2018 MM-kilpailujen ja vuoden 2024 EM-kilpailujen karsinnoissa. EM-lopputurnauksessa 2024 hän pelasi täyden peliajan alkulohko-ottelussa Ranskaa ja tappiollisessa neljännesvälieräottelussa Turkkia vastaan sekä tuli vaihdosta kentälle alkulohko-ottelussa Puolaa vastaan. Danso on pelannut vuoden 2024 loppuun mennessä 24 A-maaottelua, joissa hän on ollut 17 kertaa avauskokoonpanossa. Hän ei ole tehnyt A-maaotteluissaan maaleja.
Luke Rowe

| Luke Rowe |
| --- | --- |
 Luke Rowe Britannian maantiepyöräily- mestaruuskilpailuissa 2013.
Henkilötiedot
Syntynyt: 10. maaliskuuta 1990 (ikä 34)
Kansalaisuus:  Yhdistynyt kuningaskunta
Pyöräilijä
Pituus:  185 cm
Paino:  72 kg
Joukkue:  lopettanut uransa
Laji:  maantie
Rooli:  ajaja
Ajajatyyppi:  klassikkojen erikoismies
Ura
Ammattilaisjoukkue(et)
2012–2024:  Team Sky / Team Ineos
 Tiedot päivitetty: 5. tammikuuta 2025 
Aiheesta muualla
www.luke-rowe.com
Luke Rowe (s. 10. maaliskuuta 1990 Cardiff) on walesilainen maantiepyöräilijä, joka on kilpaillut myös ratapyöräilyssä. Hän edusti koko maantiepyöräilyn ammattilaisuransa, vuosina 2012–2024, Team Sky / Team Ineosta. AKtiiviuransa jälkeen hän on toiminut apulaisjoukkueenjohtajana Decathlon AG2R La Mondiale Teamissa.
Saavutuksia

Lähteet: Pro Cycling Stats, Cycling Archives
Once Upon a Time in Wonderland

| Once Upon a Time in Wonderland |
| --- | --- |

Tyyli:  fantasia, draama, seikkailu, mysteeri
Kestoaika:  45 minuuttia
Luoja(t):  Edward Kitsis, Adam Horowitz
Pääosissa:  Sophie Lowe Michael Socha  Peter Gadiot Emma Rigby Naveen Andrews Millie Bobby Brown
Alkuperämaa:  Yhdysvallat
Alkuperäiskieli:  englanti
Verkko:  ABC (Yhdysvallat) Disney+ (Suomi)
Esitetty:  10. lokakuuta 2013 – 3. huhtikuuta 2014
Tuotantokausia:  1
Jaksoja:  13 Luettelo jaksoista
Tuotanto
Tuottaja(t):  Kathy Gilroy   Joe Lazarov  Brian Wankum
Vastaava(t) tuottaja(t):  Edward Kitsis  Adam Horowitz  Steve Pearlman  Zack Estrin
Tuotantoyhtiö(t):  ABC Studios
Aiheesta muualla
IMDb
Once Upon a Time in Wonderland on yhdysvaltalainen fantasia-draamasarja, jota esitettiin ABC:llä 10. lokakuuta 2013 - 3. huhtikuuta 2014. Sen loivat Edward Kitsis, Adam Horowitz, Zack Estrin ja Jane Espenson ABC Studiosille.  Ohjelma on jatkoa aikaisemmasta ABC-sarjasta Olipa kerran ja se esitettiin ABC:ssä klo 20.00 Eastern/19.00 Central torstai-iltaisin televisiokaudella 2013–14 10.10.2013 alkavalla kaudella.
Sarja perustuu Lewis Carrollin romaaneihin Liisan seikkailut ihmemaassa (1865) ja Liisan seikkailut peilimaassa (1871), mutta se on erilainen kuin muut sovitukset ja sijoittuu samaan universumiin kuin Olipa kerran nykypäivänä.  Ihmemaa, takamakuilla ihmemaahan ennen kuin se joutui synkän kirouksen uhriksi.  Se noudattaa samaa asetusta kuin emosarja, mukaan lukien Disney- ja Lost-viittausten käyttö.  Lisäksi sarjassa on satunnaisia ​​crossover-tapahtumia Olipa kerran kanssa, jotka liittyvät hahmoihin, jotka ovat loukussa Storybrookessa, Mainessa.
Sarja sai sekavia tai positiivisia arvosteluja kriitikoilta, jotka ylistivät sen näyttelijöitä, visuaalisuutta ja kerrontaa, mutta kritisoivat sekavaa juonetta.  27. maaliskuuta 2014 paljastettiin, että sarja päättyy yhden kauden jälkeen, ja sarjan finaali esitetään 3. huhtikuuta 2014.  Huhtikuussa 2014 Michael Socha vahvistettiin esittävän roolinsa Will Scarletina / Knave of Hearts -sarjan vakiona Olipa kerran -sarjan neljännellä tuotantokaudella
Juoni

Todellisen rakkautensa Cyrusin näennäisen kuoleman jälkeen Liisa palaa kotiin viktoriaaniseen Englantiin, missä hänet sijoitetaan turvapaikkaan, ja hänen lääkärinsä pyrkivät parantamaan hänet hoidolla, joka saa hänet unohtamaan kaiken Ihmemaassa esiintyvistä tarinoistaan.  Sydänroisto ja Valkoinen Kani kuitenkin pelastavat hänet ja tuovat takaisin Ihmemaahan pelastamaan Cyrusin, joka havaitaan elossa.  Nyt palattuaan Ihmemaahan Liisa joutuu kiertämään Jafarin ja Punaisen Kuningattaren juonet, samalla kun kohdataan Ihmemaan hassuja vaaroja, mukaan lukien pahamaineinen Jabberwocky, ja hullulla ja vaarallisella tavalla löytääkseen todellisen rakkautensa.
Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista. 
Alkuperäinen artikkeli: en:Once Upon a Time in Wonderland
Käännös suomeksi
Albert (Saksin kuningas)

| Albert |
| --- | --- |
 
Saksin kuningas
Valtakausi:  29. lokakuuta 1873 – 19. kesäkuuta 1902
Edeltäjä:  Juhana
Seuraaja:  Yrjö

Syntynyt:  23. huhtikuuta 1828 Dresden, Saksin kuningaskunta
Kuollut:  19. kesäkuuta 1902 (74 vuotta) lähellä Ölsiä, Sleesia
Puoliso:  Carola
Koko nimi:  Friedrich August Albrecht Anton Ferdinand Joseph Karl Maria Baptist Nepomuk Wilhelm Xaver Georg Fidelis
Suku:  Wettin
Isä:  Juhana
Äiti:  Amalie Auguste
Uskonto:  roomalaiskatolilaisuus
Albert (Fredrik August Albert; 23. huhtikuuta 1828 Dresden – 19. kesäkuuta 1902 lähellä Ölsiä, Sleesia) oli Saksan keisarikuntaan kuuluneen Saksin kuningaskunnan kuningas vuosina 1873–1902. Ennen valtaistuimelle nousuaan hän kunnostautui sotapäällikkönä.
Sotilasura

Albert oli Saksia vuodesta 1854 hallinneen kuningas Juhanan vanhin poika. Albert valmistui 15-vuotiaana tykistöupseeriksi. Hän ehti opiskella vuoden ajan Bonnin yliopistossa ennen kuin sai ensimmäisen sotakokemuksensa osallistuessaan kapteenina vuoden 1849 ensimmäiseen Schleswigin sotaan. Kruununprinssi Albert ylennettiin vuonna 1857 jalkaväenkenraaliksi ja oli vuodesta 1862 Saksin maapäivien ylähuoneen jäsen. Vuoden 1866 sodassa hän komensi koko Saksin armeijaa ja määräsi sen perääntymään Saksiin hyökkäävän Preussin armeijan tieltä sekä liittymään Böömissä Ludwig von Benedekin komentamaan Itävallan pohjoiseen armeijaan. Ratkaisevassa Königgrätzin taistelussa 3. heinäkuuta saksilaiset muodostivat Itävallan armeijan vasemman siiven ja taistelivat Karl Eberhard Herwarth von Bittenfeldin komentamaa Preussin 12. armeijaa vastaan. Albertin joukot onnistuivat pitämään asemansa, mutta koko taistelu päättyi Itävallan ja sen liittolaisten tappioon.
Albert oli henkilökohtaisesti kuitenkin preussilaismielinen, joten hänestä tuli vuoden 1866 sodan jälkeen ongelmattomasti Saksin armeijasta muodostetun Pohjois-Saksan liiton 12. armeijakunnan komentaja. Vuosien 1870–1871 Ranskan–Saksan sodassa Albertin armeijakunta liitettiin prinssi Fredrik Kaarlen komentamaan Saksan 2. armeijaan, ja se osallistui merkittävällä tavalla muun muassa Gravelotten taisteluun 18. elokuuta 1870. Sen jälkeen Albert siirrettiin vasta muodostetun Saksan 4. armeijan (Maasin armeijan) komentajaksi tehtävänään pysäyttää Patrice de Mac-Mahonin joukot. Sedanin taistelussa syyskuun 1870 alussa Albertin 4. armeijan sekä kruununprinssi Fredrikin komentaman 3. armeijan yhteinen saartoliike sinetöi ranskalaisten tappion. Pariisin piirityksessä Albertin armeija vastasi Pariisin pohjoisesta ja koillisesta sivustasta.
Ranskan antautumisen jälkeen Albert komensi 18. maaliskuuta – 8. kesäkuuta 1871 kaikkia Ranskaan sijoitettuja saksalaisia miehitysjoukkoja. Pian tämän jälkeen hänestä tuli uuden Saksan keisarikunnan armeijan ylitarkastaja ja sotamarsalkka.
Kuninkaana

Albert kohosi Saksin valtaistuimelle isänsä kuoltua 29. lokakuuta 1873. Hänen mielenkiintonsa hallitsijana kohdistui pääasiassa sotilasasioihin, mutta myös siviilihallintoa kehitettiin. Kuningas Albert oli katolilainen, vaikka pääosa Saksin väestöstä oli protestantteja. Hän oli silti suosittu hallitsija.
Albertin puolisona oli vuodesta 1853 Ruotsin prinsessa Carola (Karolina), jonka vanhemmat olivat Ruotsin kruununprinssi Kustaa ja Badenin prinsessa Luise ja isoisä kuningas Kustaa IV Aadolf. Avioliitto oli lapseton. Albertia seurasi kuninkaana hänen veljensä Yrjö.
Kuningas Albertin mukaan on nimetty Dresdeniin vuonna 1887 valmistunut Albertinum-taidemuseo.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Albert (Saksin kuningas) Wikimedia Commonsissa
| Auktoriteettitunnisteet  |
| --- | --- |
Kansainväliset:  ISNI  VIAF  WorldCat 
Kansalliset:  Ranska  BnF data  Saksa  Italia  Puola 
Taiteenala:  MusicBrainz  RKD Artists 
Henkilöt:  Deutsche Biographie  DDB 
Muut:  RISM  SNAC  IdRef  Te Papa (New Zealand)
Geisha

Geisha
Geisha (jap. 芸者; suomeksi myös geiša) tai Kiotossa geiko (jap. 芸妓) on perinteinen japanilainen taiteilija ja eräänlainen emäntä, joka viihdyttää vieraita erilaisin taide-esityksin, pelaa seurapelejä tai vain keskustelee ja tarjoilee teetä. Geishalla tulee olla taiteellisen tietämyksen ohella ystävällinen olemus, kattava yleistietämys ja kyky pitää keskustelua yllä asiakkaidensa kanssa.
Nimi

Sana geisha tarkoittaa ”monitaitoista henkilöä”, eli taiteilijaa tai taiteiden tuntijaa. Kiotolaisia geishoja kutsutaan Kansain murteella geikoksi (jap. 芸妓) erotuksena onsen geishasta (’kylpylägeisha’), joka vivahtaa enemmän prostituoituun. Geishaharjoittelijasta käytetään nimitystä maiko (jap. 舞子 tai 舞妓).
Perinteen synty

Geishainstituution juuret johtavat ainakin 1600-luvulle ja ovat Kiinan, Japanin ja Korean kulttuurien yhteisessä kulttuuripohjassa. Kun avioliiton tarkoitus oli kiinalaisessa yhteiskunnassa ensisijaisesti suvun jatkaminen eikä onni tai rakkaus, lempeä etsittiin ”liehittelijänaisilta”. Toisin kuin prostituoidut, liehittelijäneidot olivat kouluttautuneet arvostetuilla taiteen aloilla, kuten runoudessa, musiikissa tai maalaustaiteessa. Näiden neitojen suosioon pääsi ainoastaan taitavalla liehittelyllä. Tämä kulttuuri kulkeutui Koreaan, missä muodostui ammattimainen viihdyttäjäkunta gisaengit. Myös he olivat perehtyneet taiteisiin, mutta tunsivat niiden lisäksi ajankohtaisia asioita ja osasivat ylläpitää henkevää keskustelua. Japanissa vastaavaa työtä alkoivat tehdä geishat.
Japanin geishat olivat alun perin miehiä, jotka viihdyttivät 1600-luvulla prostituoituja ja näiden asiakkaita juhlissa. Näitä miehiä kutsuttiin nimityksillä geisha (taiteilija), taikomochi (rumpuniekka) ja hōkan (ilveilijä, vitsailija). He esittivät musiikkia ja kertoivat huvittavia juttuja. Ensimmäiset varmat tiedot naisgeishoista ovat Kiotosta vuodelta 1751 ja Edosta (nyk. Tokio) vuodelta 1762. Alalle tulevat naiset saivat nimen onna geisha (naisgeisha) erotukseksi miehistä, ja kun ala vähitellen muuttui naisvaltaiseksi, alettiin miesgeishoja kutsua nimityksellä otoko geisha (miesgeisha). 1800-luvulla sana geisha tarkoitti jo oletusarvoisesti naispuolista geishaa.
Geishat olivat suosittuja ja tärkeitä Japanin kulttuurin murrosvaiheessa. Taidoistaan kuuluisat geishat alkoivat viihdyttää teetalojen asiakkaita ja jättivät näin jälkensä Japanin kulttuuriin. 1700-luvulla geishojen tuli toimia osoitetuissa huvikortteleissa, mutta heitä toimi myös määrätyn alueen ulkopuolella itsenäisinä. Myös monet muut asetukset koskivat geishoja: he saivat viihdyttää asiakkaitaan laulaen, soittaen ja tanssien, mutta eivät sellaisin keinoin, jotka olisivat asettaneet heidät kilpailuasemaan muiden viihdealalla työskentelevien ammattiryhmien kanssa. Myös geishojen loisteliasta pukeutumista rajoitettiin säädöksin.