stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Tuonen tytti

Tuonen tytti eli tuonen piika on Kalevalan ja laajemminkin suomalaisen mytologian hahmo, joka toimii lautturina Tuonen mustan joen yli. Tuonen tytti päästää Tuonelle vain kuolleiksi uskomansa, joten elävän piti olla ovela, jos halusi päästä Tuonelle hakemaan kuolleiden ikiviisautta.
Tyler Steenbergen

| Tyler Steenbergen> Henkilötiedot |
| --- | --- |
Syntynyt: 7. tammikuuta 1998 (ikä 26) Sylvan Lake, AB, Kanada
Kansalaisuus:   Kanada
Jääkiekkoilija
Lempinimi:  Steener
Pelipaikka:  keskushyökkääjä
Maila:  vasen
Pituus:  178 cm
Paino:  85 kg
Pelaajaura
Pääsarjaura:  2021–
Aik. seurat:  Swift Current Broncos (WHL) Tucson Roadrunners (AHL) TPS (SML) HK Poprad (SloEL) Villacher SV (ICEHL)
NHL-varaus:  128. varaus, 2017 Arizona Coyotes
Tyler Steenbergen (s. 7. tammikuuta 1998 Sylvan Lake, Alberta, Kanada) on kanadalainen jääkiekkoilija. Hän on pelipaikaltaan keskushyökkääjä, mutta Steenbergen osaa pelata myös laidassa.
Ura > Maajoukkueura

| Mitalit> Maa:   Kanada.Miesten jääkiekko.Alle 20-v. MM-kilpailut  | Mitalit> Maa:   Kanada.Miesten jääkiekko.Alle 20-v. MM-kilpailut  | Mitalit> Maa:   Kanada.Miesten jääkiekko.Alle 20-v. MM-kilpailut  | Maa:   Kanada> Miesten jääkiekko. |
| --- | --- | --- | --- |
|  Kultaa | Yhdysvallat 2018 | jääkiekko |  |
Steenbergen pelasi alle 20-vuotiaiden MM-kilpailuissa vuonna 2018. Finaaliottelussa Ruotsia vastaan hän teki Kanadalle maailmanmestaruuden ratkaisseen 1–2-johtomaalin vain 1.40 minuuttia ennen varsinaisen peliajan päättymistä. 26 sekuntia myöhemmin Alex Formenton viimeisteli joukkueelle 1–3-loppulukemat vastustajan tyhjään maaliin.
Muuta

Steenbergenin isoveli Jordan pelasi puolustajana A-junioriksi asti.
Tuonelan virta

Akseli Gallen-Kallela: Tuonelan joella, 1903.
Tuonelan virta eli Tuonen joki erottaa suomalaisessa mytologiassa Tuonelan elävien maailmasta. Vainajien on ylitettävä vaarallinen virta päästäkseen kuolleiden maahan Tuonelaan. Virta on joko verkkaisesti virtaava synkkä joki tai raivoisa ”palava” koski, jättiläismäinen pyörre eli Kinahmi. Rauhallinen tuonen joki esiintyy muun muassa Kalevalassa.
Vainajat vie verkkaisesti virtaavan joen yli Tuonen tytti lautallaan. Elävätkin saattavat pyrkiä kyytiin, uskotellen olevansa oikeasti kuolleita. Joesta voi myös päästä läpi uimalla, esimerkiksi muuttumalla vesieläimeksi. Tiellä voi kuitenkin olla rautaverkkoja, ja Tuonelassa on vartijoita. Manalla käynti onkin erittäin uskaliasta, sillä kerrotaan, että sinne menneitä on paljon, mutta ei paljon palanneita.
Virrassa ui Tuonen joutsen. Lemminkäinen kuolee, ja hänet syöstään virtaan, kun hän aikoo tappaa linnun. Lemminkäisen äiti kuitenkin noukkii poikansa vedestä ja saa herätettyä hänet eloon.
Jos virta on koski, siinä voivat virrata teräaseet: miesten miekat, urhojen tapparat ja naisten neulat. Sinne joutuneiden kerrotaan myös palavan. Kosken läpi pitää ilmeisesti kahlata, jos on tehnyt pahaa eläessään. Koski on sama kuin Rutjan (eli Ruijan) koski, jäämereen oletettu valtava pyörre, jonka sai kenties aikaan maailmanpylvään pyörintä akselinsa ympäri.
Myös skandinaavisessa mytologiassa teräaseita vilisevä virta tulee vastaan matkalla kuolleiden maahan. Koskea on verrattu myös skandinaavisen mytologian ginnungagapiin, kaoottiseen alkutilaan, jossa yhtyvät tuli ja jää.
Samankaltaisia virtoja esiintyy myös muissa mytologioissa; vertaa esimerkiksi kreikkalaisen mytologian Styksiin ja Akheroniin.
Setskogin kirkko

| Setskogin kirkko Setskog kirke |
| --- | --- |
 Kirkko vuonna 2010.
Sijainti:  Aurskog-Høland, Norja
Kirkkokunta:  Norjan kirkko
Hiippakunta:  Borgin hiippakunta
Rakentamisvuosi:  1874
Suunnittelija:  G. Johnsen
Materiaali:  puu
Istumapaikkoja:  180
Lisää rakennusartikkeleitaArkkitehtuurin teemasivulla
Infobox OKNimi-testi OK: 
Setskogin kirkko (norj. Setskog kirke) on Aurskog-Hølandin kunnassa Akershusin läänissä Norjassa sijaitseva puinen pitkäkirkko vuodelta 1874.
Alun perin Setskog kuului Løkkenin kirkon seurakuntaan, mutta koska matka pääkirkkoon oli pitkä ja hankala, seurakunta sai vuonna 1656 kuninkaalta luvan rakentaa oman kirkon. Ensimmäinen kirkko korvattiin uudella vuonna 1846, mutta tämä uusi kirkko purettiin jo vuonna 1873. Nykyinen kirkko rakennettiin kylän itäosaan vuonna 1874.
Vuonna 1656 rakennettu kirkko

Vuonna 1656 rakennettu kirkko sijaitsi Bunesin tilan maalla Setten-järven pohjoispuolella. Hautausmaa oli merenpinnan yläpuolella ketjukaiteiden ja kuusiaitojen ympäröimänä, mutta sen perustuksia ei enää näy. Kirkko mainitaan vuonna 1708 pieneksi puukirkoksi, joka tarvitsi korjausta. Vuonna 1801 se oli hyvässä kunnossa, mutta vuonna 1820 tarvittiin korjauksia ja seuraavana vuonna kirkko oli jo hyvin huonossa kunnossa. Se purettiin lopulta vuonna 1846, koska oli vaaraksi asukkaille. Alttaritaulu, kastemalja ja muut varusteet siirrettiin nykyiseen kirkkoon.
Vuonna 1846 rakennettu kirkko

Vuonna 1846 Setskogin kirkko rakennettiin alueen asukkaiden kustannuksella ja vihittiin käyttöön piispa Arupin toimesta lokakuussa samana vuonna. Kirkon rakennutti Anders Simensen Fuglevikin seurakunnasta Ruotsista, ja sen maalaustyöt teki Malersvend I. Jensen vuonna 1848. Kirkko sijaitsi vanhan Bunesin hautausmaan paikalla ja sitä kuvailtiin yksinkertaiseksi, mutta kauniiksi pitkäkirkoksi. Se purettiin jo vuonna 1873, kun nykyinen kirkko rakennettiin osittain sen materiaaleista. Sisätiloissa oli pieni huone pappia varten, ja alkuperäisiä kalusteita siirrettiin nykyiseen kirkkoon vuonna 1874. Hautausmaa uusittiin lahjoitusvaroin, ja siellä on muutamia säilyneitä hautakiviä, kuten graniittinen bauta Ole Amundsonin ja Elen Albretsdatter Kinnestadin muistoksi.
Nykyinen kirkko

Uusi Setskogin kirkko rakennettiin vuonna 1874 kylän keskustaan Setten-järven itäpuolelle noin 7 km:n päähän Ruotsin rajalta. Uusi hautausmaa sijaitsee hiekkasärkällä kylätien ja Kinnestadin tilojen yläpuolella. Kirkko koostuu yhdestä pitkästä huonetilasta, jossa on samaa leveyttä oleva pää- ja kuoriosa yhden aumakaton alla. Itään päin oli sakaristo ja lännen puolella torni portin edessä.
Nykyinen kirkko > Rakentaminen

Kirkon piirustukset laati rakentaja Johnsen, ja ne arvioitiin Kirkkoasiain ministeriön ohjeiden mukaan. Rakenteet seisovat rapatulla perustuksella ja ovat ulkopuolelta valkoisilla profiililistoilla ja sisäpuolelta paneelilla. Katossa on panelointi ja yläpuolella levykatto tiilimallilla. Jokaisella seinällä on neljä suurta puuristikoilla varustettua ikkunaa, ja ulkopuolella ikkunat ovat ruskeiksi maalattuja. Kirkon sisällä on saarnatuoli, kastemalja ja kellotuoli sekä länsigalleria uruille.
Nykyinen kirkko > Värit

Kirkko maalattiin vuonna 1848 maalarimestari I. Jensenin toimesta. Vuodesta 1962 lähtien kirkossa on harmaa katto, vihreät seinät, pylväät ja ristikot sekä keltaisenruskeat huonekalut. Kuorissa on vuonna 1920 valmistetut värilliset lasi-ikkunat, joissa pohjoisessa on Jeesus opetuslasten kanssa ja etelässä Jeesus Getsemanessa.
Kuvia

Alttari
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Setskogin kirkko Wikimedia Commonsissa
Töppömakrilli

| Töppömakrilli |
| --- | --- |

Uhanalaisuusluokitus
 Vaarantunut  
  
Tieteellinen luokittelu
Domeeni::  Aitotumaiset Eucarya
Kunta::  Eläinkunta Animalia
Pääjakso::  Selkäjänteiset Chordata
Alajakso::  Selkärankaiset Vertebrata
Yläluokka::  Luukalat Osteichthyes
Luokka::  Viuhkaeväiset Actinopterygii
Alaluokka::  Neopterygii
Lahko::  Ahvenkalat Perciformes
Alalahko::  Makrillikalat Scombroidei
Heimo::  Makrillit Scombridae
Suku::  Rastrelliger
Laji::  brachysoma
Kaksiosainen nimi
 Rastrelliger brachysoma  Bleeker, 1851 
Katso myös
   Töppömakrilli Wikispeciesissä   Töppömakrilli Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OKIUCN-testi OK: 
Töppömakrilli (Rastrelliger brachysoma) on makrillien heimoon kuuluva kalalaji. Pieter Bleeker kuvasi lajin ensimmäisen kerran vuonna 1851.
Elinympäristö ja levinneisyys

Töppömakrillin uhanalaisuusluokitus on Kansainvälisen luonnonsuojeluliiton mukaan vaarantunut. Se elää murtovesissä Thaimaasta Salomosaarille. Töppömakrilli liikkuu parvina ja syö planktonia. Kantaa uhkaa liikakalastus.
Aiheesta muualla

Fishider: Rastrelliger brachysoma (Arkistoitu – Internet Archive)
Tutti Frutti (yhtye)

| Tutti Frutti> Tiedot |
| --- | --- |
Toiminnassa:  1992–1992
Tyylilaji:  italodisko, syntikkapop, disko
Kotipaikka:  Turku
Laulukieli:  suomi
Levy-yhtiö:  Finnlevy, (1992)  
Infobox OKNimi-testi OK: 
Tutti Frutti ("Tutti Frutti -tytöt") oli suomalainen 1990-luvun alussa toiminut elektronista musiikkia esittänyt viisihenkinen naisista koostuva musiikkiprojekti, jonka takana olivat muun muassa muusikot Ressu Redford ja Turkka Mali.
Projektin taustalla oli vuonna 1991 suomalaisen kaapelitelevisiokanavan PTV:n esittämä saksalainen eroottinen visailuohjelma Tutti Frutti, jonka myötä Suomen eri kaupunkien yökerhoissa kiersi Tutti Frutti -niminen showryhmä. Jokaisesta kaupungista valittiin yksi tai kaksi tyttöä Suomen omaan Tutti Frutti -ryhmään. Vuonna 1992 tanssiryhmä julkaisi ensimmäisen ja ainoaksi jääneen albuminsa Tutti Frutti Finnlevyn julkaisemana.
Töppövilla

| Töppövilla |
| --- | --- |

Tieteellinen luokittelu
Kunta::  Kasvit Plantae
Alakunta::  Putkilokasvit Tracheophyta
Kaari::  Siemenkasvit Spermatophyta
Alakaari::  Koppisiemeniset Magnoliophytina
Luokka::  Yksisirkkaiset Liliopsida
Lahko::  Poales
Heimo::  Sarakasvit Cyperaceae
Suku::  Suovillat Eriophorum
Laji::  scheuchzeri
Kaksiosainen nimi
 Eriophorum scheuchzeri  Hoppe 
Katso myös
   Töppövilla Wikispeciesissä   Töppövilla Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OK: 
Töppövilla (Eriophorum scheuchzeri) on suovilloihin kuuluva monivuotinen sarakasvilaji.
Ulkonäkö

Töppövillalla on melko pitkä vaakajuurakko. Varsi kasvaa 20–50 senttimetriä pitkäksi ja yhdestä puoleentoista millimetriä paksuksi. Lehdet ovat vartta paljon lyhyempiä, liereitä tai kouruisia. Kukintona on yksittäinen tähkä, joka on leveän pallomainen. Kukinnan jälkeen kukan kehäsukaset pitenevät valkoisiksi karvoiksi, jotka töppövillalla kasvavat 2,5 cm pitkiksi.
Levinneisyys

Töppövillaa esiintyy laajasti Maan pohjoisella puoliskolla. Euroopasta Aasiaan Siperian yli Pakistaniin, läntiselle Himalajalle ja Mongoliaan asti sekä Pohjois-Amerikan pohjoisosissa. Euroopassa töppövillan levinneisyysaluetta ovat Fennoskandia eteläosaa lukuun ottamatta, Venäjän pohjoisosa, Islanti, Huippuvuoret ja osa Keski-Eurooppaa: korkeat vuoristoiset alueet Pyrenneiden, Alppien ja Karpaattien tietämillä. Töppövillaa esiintyy Euroopassa Ruotsin, Norjan, Suomen, Islannin ja Venäjän lisäksi seuraavissa maissa: Ranska, Espanja, Italia, Saksa, Sveitsi, Itävalta, Tšekki, Romania ja Ukraina.
Suomessa töppövillan levinneisyysalue yltää Pohjois-Lapista Pohjois-Pohjanmaalle ja Kainuuseen. Keski-Lapista pohjoiseen se on yleinen. Töppövilla kasvaa purojen ja jokien varsilla, lähteillä, soilla liikkuvan veden äärellä, lisäksi tienojissa ja kaivannoissa.
USS Trout (SS-202)

| USS Trout |
| --- | --- |

Aluksen vaiheet
Rakentaja:  Portsmouthin laivastontelakka
Kölinlasku:  28. elokuuta 1939
Laskettu vesille:  21. toukokuuta 1940
Palveluskäyttöön:  15. marraskuuta 1940
Loppuvaihe:  julistettu kadonneeksi 17. huhtikuuta 1944
Tekniset tiedot
Uppouma:  1 499 t (pinnalla) 2 410 t (sukellus)
Pituus:  93,62 m
Leveys:  8,31 m
Syväys:  4,46 m (maksimi)
Koneteho:  dieselmoottorit, 5 400 shp (4 MW) (pinnalla) sähkömoottorit, 2 740 shp (2,04 MW) (sukellus)
Nopeus:  20,4 solmua (pinnalla) 8,75 solmua (sukellus)
Miehistöä:  60, joista 6 upseeria
Aseistus
Aseistus:  10 x 533 mm torpedoputkea, joihin 24 torpedoa 1 x 3"/50 kansitykki 1 x Bofors 40 mm 1 x Oerlikon 20 mm
USS Trout (runkonumero SS-202) oli Yhdysvaltain laivaston Tambor-luokan sukellusvene.
Valmistus

Alus tilattiin Portsmouthin laivastontelakalta, missä köli laskettiin 28. elokuuta 1939. Alus laskettiin vesille 21. toukokuuta 1940 kumminaan Walter B. Woodsonin puoliso ja otettiin palvelukseen vielä saman vuoden lopulla 15. marraskuuta ensimmäisenä päällikkönään Frank W. Fenno Jr..
Palvelus

Alus julistettiin kadonneeksi 17. huhtikuuta 1944.
USS Tullibee (SSN-597)

| USS Tullibee |
| --- | --- |
 USS Tullibee
Aluksen vaiheet
Rakentaja:  General Dynamics Electric Boat, Groton, Connecticut
Kölinlasku:  26. toukokuuta 1958
Laskettu vesille:  27. huhtikuuta 1960
Palveluskäyttöön:  9. marraskuuta 1960
Poistui palveluskäytöstä:  25. kesäkuuta 1988
Tekniset tiedot
Uppouma:  2 353 t (pinnalla) 2 649 t (sukelluksissa)
Pituus:  83 m
Leveys:  7,19 m
Syväys:  6,4 m
Koneteho:  1 × S2C-ydinreaktori
Nopeus:  pinnalla: 13 solmua (24 km/h) sukelluksissa: 14,8 solmua (27,4 km/h)
Miehistöä:  6 upseeria ja 60 miehistönjäsentä
Aseistus
Aseistus:  4 x 21" torpedoputkea
USS Tullibee (runkonumero SSN-597) oli Yhdysvaltain laivaston 1960–1988 palveluksessa ollut ydinsukellusvene.
Valmistus

Alus tilattiin 15. marraskuuta 1957 General Dynamicsin Electric Boat Divisionilta Grotonista Connecticutista, missä köli laskettiin 26. toukokuuta 1958. Alus laskettiin vesille 27. huhtikuuta 1960 kumminaan rouva John F. Davidson ja otettiin palvelukseen 9. marraskuuta 1960 ensimmäisenä päällikkönään Richard S. Jortberg.
Palvelus

Alus poistettiin palveluksesta 25. kesäkuuta 1988.
Transvestisuus

Transvestiitti Hermann von Teschenberg (1866–1911) naisen asussa.
Transvestisuus tai transvestismi on sukupuolinen halu esiintyä ajoittain vastakkaiseen sukupuoleen kuuluvana varsinkin "ristiinpukeutumalla" eli pukeutumalla vastakkaisen sukupuolen vaatteisiin.
Transvestista ihmistä kutsutaan transvestiitiksi. Transvestiittien ja heidän puolisoidensa edunvalvonta- ja vertaistukijärjestöksi perustettu Dreamwear Club ry:n mukaan transvestiitteja on arviolta noin kaksi prosenttia väestöstä ja se jakautuu melko tasaisesti sukupuolten kesken. Miesten transvestismi tunnetaan naisten transvestismia paremmin. Naisten transvestismi ei ole yhtä näkyvää, koska naisilla on länsimaissa miehiä vapaampi pukukoodi.
Yliampuvuus ei yleensä ole transvestismin tavoite, toisin kuin dragissa.
Suurin osa ainakin miespuolisista transvestiiteista piilottelee transvestismiaan eli ei liiku koskaan julkisesti vastakkaisen sukupuolen asussa. Osasyynä tähän on se, että miesten transvestismi herättää joissain miehissä aggressioita. Kaapissa eläminen koetaan kuitenkin henkisesti kuluttavaksi.
Historiaa

Transvestismi luokiteltiin Suomessa kansainvälisen tautiluokituksen perusteella fetisismin ja sadomasokismin ohella sairaudeksi aina vuoteen 2011 saakka. Tuolloin Terveyden ja hyvinvoinnin laitos päätti poistaa ne luokituksesta, koska niiden mukana ololle ei nähty enää lääketieteellisiä perusteluita.
Yhteys seksuaalisuuteen

Miespuolisten transvestiittien seksuaali-identiteetin jakauma on todennäköisesti samankaltainen kuin miehillä keskimäärin. Yleensä naiseksi pukeutumiseen liittyy eroottisen latauksen sijaan levollinen tunne siitä, että on "oikeassa olomuodossa". Siihen liittyy kuitenkin osalla miespuolisista transvestiiteista myös seksuaalinen ulottuvuus. Transvestiittinen fetisismi perustuu pelkkään fetisismiin.
Yhteys sukupuoli-identiteettiin

Transvetismi poikkeaa transsukupuolisuudesta siten, etteivät sen harrastajat koe tarvetta muuttaa fyysistä ulkonäköä vastaamaan vastakkaista sukupuolta. Vastakkaisen sukupuolen identiteetti voimistuu tosin ajan mittaan osalla transvestiitteja, mutta sukupuoli-identiteetti ei yleensä poikkea.
Tunnettuja transvestiitteja

Ed Wood – amerikkalainen elokuvaohjaaja, käsikirjoittaja, näyttelijä ja tuottaja
Eddie Izzard – brittiläinen näyttelijä ja stand up -koomikko
George Sand – ranskalainen kirjailija
Markus Kuotesaho – yrittäjä ja poliitikko
Aiheesta muualla

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
Transvestiittiyhdistys Dreamwear Club ry.
Transtukipiste (Arkistoitu – Internet Archive)
Transvestismi pois tauti­luokituksesta (Lääkärilehti)
USS Tuscaloosa (CA-37)

| USS Tuscaloosa |
| --- | --- |
 USS Tuscaloosa Iwo Jimalla 1945

Aluksen vaiheet
Rakentaja:  New York Shipbuilding Company, Camden, New Jersey
Kölinlasku:  3. syyskuuta 1931
Laskettu vesille:  15. marraskuuta 1933
Palveluskäyttöön:  17. elokuuta 1934
Poistui palveluskäytöstä:  13. helmikuuta 1946
Loppuvaihe:  myyty romutettavaksi 1. maaliskuuta 1959
Tekniset tiedot
Uppouma:  9975 t
Pituus:  179,27 m (kokonaispituus) 175 m (vesiraja)
Leveys:  18,82 m
Syväys:  5,92 m
Koneteho:  107 000 shp
Nopeus:  32,7 solmua
Miehistöä:  708
Aseistus
Aseistus:  9 x 8"/L55 (200 mm) tykkiä 8 x 5"/L25 (127 mm) ilmatorjuntatykkiä 8 x .50" (12,7 mm) konekivääriä
USS Tuscaloosa (runkonumero CA-37) oli Yhdysvaltain laivaston New Orleans -luokan raskas risteilijä.
Valmistus

Alus tilattiin Camdenista New Jerseystä New York Shipbuilding Companyltä, missä köli laskettiin 3. syyskuuta 1931. Alus laskettiin vesille 15. marraskuuta 1933 kumminaan luutnantti Thomas Lee McCannin puoliso ja otettiin palvelukseen 17. elokuuta 1934 ensimmäisenä päällikkönään John N. Ferguson.
Palvelus

Palvelukseen otettaessa alus liitettiin  6. risteilijäviirikköön, jonka mukana se oli aluksi Yhdysvaltain länsirannikolla Tyynenmeren laivastossa. Vuoden 1939 alussa alus siirrettiin itärannikolle, josta se teki keväällä Etelä-Amerikan purjehduksen. Sodan puhjettua Euroopassa alus aloitti puolueettomuuspartioinnin Pohjois-Atlantilla. Se muun muassa suojasi joukkojenkuljetussaattueen Islantiin elokuussa 1941.
Alus oli huhtikuusta 1942 alkaen sijoitettuna Scapa Flow'hun liitettynä Britannian Kotilaivastoon, jonka mukana se suojasi Jäämeren saattueita. Alus palasi syyskuussa Yhdysvaltoihin huollettavaksi, kun valmistauduttiin marraskuiseen Pohjois-Afrikan maihinnousuun. Ollessaan maihinnousun läntisessä osastossa Casablancan edustalla alus kohtasi taisteluun pyrkiviä Vichyn Ranskan laivaston aluksia. Se vaurioitti Fougueux’tä ja vältti itse sukellusveneiden Medusen ja Antiopen laukaisemat torpedot. Maihinnoususta vapauduttuaan alus palasi kotimaahan huollettavaksi ennen Pohjois-Afrikkaan matkaavien saattueiden suojaamisen aloittamista.
Syyskuussa 1943 alus oli jälleen Pohjois-Atlantilla suojaten lentotukialus USS Rangeria iskettäessä Norjassa oleviin saksalaisten tukikohtiin. Huippuvuorten operaation jälkeen lokakuussa alus jätti Kotilaivaston ja palasi Yhdysvaltoihin.
Alus määrättiin Normandian maihinnousuun kesäkuussa 1944 osaksi Force A:ta, jonka tehtävänä oli Utah Beachin maihinnousualueen tukeminen. Sen viimeiseksi tehtäväksi Euroopan vesillä jäi Etelä-Ranskan maihinnousun tukeminen elokuussa 1944 ennen sen liittämistä Tyynenmeren laivastoon.
Tuscaloosa liittyi tammikuussa 1945 Ulithissa Yhdysvaltain 3. laivastoon, jonka mukana se osallistui Iwo Jiman tulivalmisteluun helmikuussa. Maaliskuussa alus oli Okinawan edustalla, kunnes se siirrettiin Subic Bayhin Filippiineille Yhdysvaltain 7. laivastoon. Alus palveli sodan lopun Kiinan ja Korean vesillä ennen paluutaan Yhdysvaltoihin. Se saapui 10. tammikuuta 1946 San Franciscoon, jossa se poistettiin palveluksesta 13. helmikuuta. Alus sijoitettiin reserviin, kunnes se poistettiin 1. maaliskuuta 1959 alusluettelosta. Se myytiin 25. kesäkuuta romutettavaksi Boston Metals Companylle ja alus saapui seuraavan kuukauden aikana Baltimoreen romuttamolle.
Tulotopologia

Tulotopologia on kahden tai useamman topologisen avaruuden karteesiselle tulolle määritelty topologia.
Avaruuksien karteesisen tulon topologia voidaan muodostaa ainakin kahdella melko luonnollisella tavalla kerrottavien avaruuksien topologioista.  Näitä kutsutaan laatikko- ja tulotopologiaksi. Nämä eroavat toisistaan, jos kerrottavia joukkoja on äärettömän monta; äärellisessä tapauksessa eroa ei ole.
Määritelmä

Olkoon X karteesinen tulo indeksijoukon I yli:
Joukon X tulotopologia on projektioiden Pi: X -> Xi indusoima topologia.
Tulotopologian kannan muodostavat joukot  \prod U_{i}, jossa jokainen Ui on avoin joukossa Xi ja Ui ≠ Xi vain äärellisen monta kertaa.
Avaruuksien tulotopologia on karkein niistä X:n topologioista, joissa jokainen projektio Pj on jatkuva.
Tulotopologia ja laatikkotopologia

Topologisten avaruuksien karteesiselle tulolle voidaan määritellä toinenkin luonnolliselta vaikuttava topologia valitsemalla kannaksi joukot  \prod U_{i}, missä Uj on mielivaltainen Xj:n avoin osajoukko. Tällä tavoin saadaan laatikkotopologia, joka ei ole kuitenkaan osoittautunut kovin merkitykselliseksi.
Jos edellä indeksijoukko I on äärellinen eli karteesinen tulo muodostetaan vain äärellisestä määrästä avaruuksia, ei edellä mainitulla kohdalla "äärellisen monta" ole merkitystä. Tämän vuoksi laatikko- ja tulotopologia eivät eroa toisistaan äärellisten tulojen tapauksessa.
Esimerkkejä

Kerrotaan kaksi Sierpińskin avaruutta keskenään. Nimetään selkeyden vuoksi toisen alkiot  a ja  b, toisen  0 ja  1, jolloin topologiat ovat  \{\varnothing ,\{a\},\{a,b\}\} ja vastaavasti  \{\varnothing ,\{0\},\{0,1\}\}. Avaruuden kannaksi tulee  \{\{(a,0)\},\{(a,0),(a,1)\},\{(a,0),(b,0)\}\}, ja avaruuteen tulee (koko joukon ja tyhjän joukon lisäksi) vielä näistä unioni  \{(a,0),(a,1),(b,0)\}.
Reaalilukujen, joille on määritelty tavanomainen topologia, äärellinen tulo tuottaa tavanomaisen euklidisen topologian joukolle Rn.
Tavallisella topologialla varustettujen reaalilukujen numeroituvasti äärettömässä tulossa  \mathbf {R} ^{\mathbf {N} } avoin ei ole esimerkiksi jono  (]0,1[,]0,1[,]0,1[...). Sen sijaan  (]0,1[,]0,1[,\mathbf {R} ,\mathbf {R} ,\mathbf {R} ,...) on avoin.
Ominaisuuksia

Erotteluaksioomat
T0-avaruuksien tulo on T0-avaruus.
T1-avaruuksien tulo on T1-avaruus.
T2-avaruuksien (eli Hausdorffin avaruuksien) tulo on T2-avaruus.
Tuonen viemää

| ”Tuonen viemää” Ruoska |
| --- | --- | --- |

Singlen tiedot
 Albumilta: Radium
 Julkaistu: 12. tammikuuta 2005
 Tuottaja(t): Tuomo Valtonen
 Tyylilaji: industrial metal
 Kesto: 19.00
 Levy-yhtiö: Kråklund
Listasijoitukset
  Suomen virallinen singlelista: 9.
Ruoskan muut singlet
| ”Darmstadt” 2003 | ”Tuonen viemää” 2005 | ”Mies yli laidan” 2006 |
"Tuonen viemää" on industrial metal -yhtye Ruoskan kolmas single, joka julkaistiin vuonna 2005. Singlen kaksi ensimmäistä kappaletta löytyvät myös Radium-albumilta. Tuonen viemää - musiikkivideolla esiintyy Sami Karppisen sisko Saara Karppinen. Kuten muitakin Ruoskan videoita, tämän on myös ohjannut Patrikin veli Henrik Mennander.
Kappale nousi Suomen virallisen singlelistan sijalle 9, ja se pysyi listalla yhteensä 4 viikkoa.
Kappaleet

Tuonen viemää – 3.50
Kosketa – 3.54
Alistaja – 3.20
Tuonen viemää (remix) – 4.01
Kosketa (remix) – 3.52
Ulla Vaarnamo

Ulla Vaarnamo (s. 17. huhtikuuta 1951, Kontiolahti) on suomalainen kirjailija.
Ulla Vaarnamo valmistui filosofian maisteriksi Tampereen yliopistosta vuonna 1977. Tämän jälkeen hän toimi äidinkielenopettajana yläasteella vuoteen 2011 asti. Vaarnamo asuu Joensuussa.
Vaarnamon esikoisteos, novellikokoelma Pyörre ilmestyi vuonna 2000. Ensimmäinen romaani, Honkain keskellä julkaistiin vuonna 2002. Vaarnamo on opiskellut luovaa kirjoittamista Viita-akatemiassa Tampereella.
Julkaisut

Yksitoista ovea ulos, runokokoelma, Kirjokansi (2014)
Jäniskuu, romaani, Tammi (2007)
Tähtien välinen pimeys, novellikokoelma, Tammi (2005)
Honkain keskellä, romaani, Tammi (2002)
Pyörre, novellikokoelma, Tammi (2000)
Lisäksi Vaarnamon kirjoittamia näytelmiä on esitetty lukuisissa teattereissa ympäri Suomea.
Uremia

Uremia on munuaisten vajaatoiminnasta johtuva virtsamyrkytys. Elimistöön kertyy aineenvaihdunnan palamistuotteita, joita munuaiset eivät pysty erittämään. Tämän johdosta elimistön suola- ja nestetasapaino on epätasapainossa sekä verenpaine kohoaa. Muita oireita ovat pahoinvointi, oksentelu ja ruokahalun puute.
Uremia syntyy munuaissairauksien loppuvaiheessa, jolloin erittävä munuaiskudos on vähentynyt muutamaan prosenttiin. Yleisimmät syyt ovat bakteerien aiheuttama pyelonefriitti ja glomerulonefriitti.
Aiheesta muualla

Terveyskirjasto: Uremia (suomeksi)
Dialyysi - Mikä on uremia? (suomeksi)