stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Max Weber
Ymmärtävä sosiologia

Ymmärtävä sosiologia viittaa Weberin määritelmään sosiologiasta. Weberille sosiologia oli tiede, joka ymmärtää tulkiten sosiaalista toimintaa ja siten selittää sen kulun ja sen vaikutusten syitä. Ymmärtävässä sosiologiassa ymmärtämiseen liittyy aina selittävä ote. Sosiologian tulee selittää syitä toiminnalla sekä toiminnan vaikutuksia ja seurauksia. Inhimillisen toiminnan ehdoksi Weber asettaa sen, että toimija liittää toimintaan subjektiivisen merkityksen. Sosiaalista toiminta on vasta silloin, kun toimijan subjektiivinen merkityksenanto ottaa huomioon muut toimijat. Weberille vain yksilöt voivat olla toimijoita.
Kootut teokset

Lähde:
Gesammelte Aufsätze zur Religionssoziologie I–III (1920)
Wirtschaft und Gesellschaft (1922)
Gesammelte Aufsätze zur Wissenschaftslehre (1922)
Gesammelte politische Schriften (1921)
Gesammelte Aufsätze zur Sozial- und Wirtschaftsgeschichte (1924)
Gesammelte Aufsätze zur Soziologie- und Sozialpolitik (1924)
Suomennetut teokset

Pörssi.  ((Die Börse, 1894.) Suomentanut Tapani Hietaniemi)  Helsinki:  Tutkijaliitto, 1990.  ISBN 951-9297-80-4
Protestanttinen etiikka ja kapitalismin henki.  ((Die protestantische Ethik und der Geist des Kapitalismus, 1904.) Suomentanut Timo Kyntäjä)  Helsinki:  WSOY, 1980 (2. painos 1990).  ISBN 951-0-09226-6
Tiede ja politiikka: Kutsumus ja ammatti.  ((Wissenschaft als Beruf, 1917; Politik als Beruf, 1919.) Suomentanut Tapani Hietaniemi ja Risto Hannula)  Tampere:  Vastapaino, 2009.  ISBN 978-951-768-213-8
Maailmanuskonnot ja moderni länsimainen rationaalisuus: Kirjoituksia uskonnonsosiologiasta.  ((Gesammelte Aufsätze zur Religionssoziologie, 1920–1921.) Suomentanut Tapani Hietaniemi)  Tampere:  Vastapaino, 1989.  ISBN 951-9066-32-2
Kaupunki.  ((Die Stadt, 1921.) Suomentanut Tapani Hietaniemi)  Tampere:  Vastapaino, 1992.  ISBN 951-9066-59-4
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Max Weber Wikimedia Commonsissa
Kim, Sung Ho: Max Weber The Stanford Encyclopedia of Philosophy. The Metaphysics Research Lab. Stanford University. (englanniksi)
Markku Koivusalo: Research and Teaching Weber Max (1864-1920)
| Auktoriteettitunnisteet  |
| --- | --- |
Kansainväliset:  FAST  ISNI  VIAF  WorldCat 
Kansalliset:  Norja  Chile  Espanja  Ranska  BnF data  Argentiina  Katalonia  Saksa  Italia  Israel  Suomi (KANTO)  Belgia  Yhdysvallat  Ruotsi  Latvia  Japani  Tšekki  Australia  Kreikka  Korea  Kroatia  Alankomaat  Puola  Portugali  Venäjä  Vatikaani 
Tieteilijät:  CiNii  Google Scholar  Scopus 
Taiteenala:  ULAN 
Henkilöt:  BMLO  Deutsche Biographie  DDB  Trove 
Muut:  Encyclopedia of Modern Ukraine  RISM  SNAC  IdRef 
Die protestantische Ethik und der ’Geist’ des Kapitalismus, 1904.
Charlie White

| Mitalit | Mitalit | Mitalit |  |
| --- | --- | --- | --- |
|  Charlie White ja Meryl Davis MM-kilpailuissa 2010. |  Charlie White ja Meryl Davis MM-kilpailuissa 2010. |  Charlie White ja Meryl Davis MM-kilpailuissa 2010. |  |
Maa:   Yhdysvallat
Taitoluistelu
|  Olympialaiset  |  Olympialaiset  |  Olympialaiset  |  |
|  Kultaa | Sotši 2014 | jäätanssi |  |
|  Hopeaa | Vancouver 2010 | jäätanssi |  |
|  Pronssia | Sotši 2014 | joukkuekilpailu |  |
| MM-kilpailut  | MM-kilpailut  | MM-kilpailut  |  |
|  Kultaa | Moskova 2011 | jäätanssi |  |
|  Kultaa | London 2013 | jäätanssi |  |
|  Hopeaa | Torino 2010 | jäätanssi |  |
|  Hopeaa | Nizza 2012 | jäätanssi |  |
Charlie White (s. 24. lokakuuta 1987 Dearborn, Michigan, Yhdysvallat) on yhdysvaltalainen taitoluistelija. Hän on voittanut jäätanssissa olympiakultaa ja kaksi maailmanmestaruutta parinsa Meryl Davisin kanssa.
Ura

Charlie White ja Meryl Davis saavuttivat juniorien maailmanmestaruuskilpailuissa pronssia vuonna 2006. Aikuisten MM-kilpailuissa he sijoittuivat seitsemänneksi vuonna 2007, kuudenneksi vuonna 2008 ja neljänneksi vuonna 2009. Viimeksi mainittuna vuonna he voittivat neljän maanosan mestaruuskilpailuissa kultaa ja ensimmäisen kuudesta peräkkäisestä Yhdysvaltain-mestaruudestaan. Kaudella 2009–2010 he voittivat Grand Prix -finaalin sekä saavuttivat Vancouverin olympialaisissa ja MM-kilpailuissa hopeaa.
White ja Davis voittivat vuonna 2011 maailmanmestaruuden, neljän maanosan mestaruuden ja Grand Prix -finaalin. Vuonna 2012 he voittivat Grand Prix -finaalin mutta jäivät MM-kilpailuissa ja neljän maanosan mestaruuskilpailuissa hopealle. Vuonna 2013 he voittivat jälleen kaikki kolme kilpailua. Sotšin olympialaisissa 2014 he voittivat kultaa jäätanssissa ja saavuttivat pronssia joukkuekilpailussa.
White on pituudeltaan 175-senttinen. Häntä ja Davisia ovat valmentaneet Seth Chafetz, Igor Špilband, Oleg Epstein ja Marina Zueva.
Yksityiselämä

White avioitui jäätanssija Tanith Belbinin kanssa huhtikuussa 2015.
Pauline van der Wildt

Pauline van der Wildt vuonna 1964.
| Mitalit> Maa:   Alankomaat.Naisten uinti. Olympialaiset  | Mitalit> Maa:   Alankomaat.Naisten uinti. Olympialaiset  | Mitalit> Maa:   Alankomaat.Naisten uinti. Olympialaiset  | Maa:   Alankomaat> Naisten uinti. |
| --- | --- | --- | --- |
|  Pronssia | Tokio 1964 | 4 × 100 metrin vapaauintiviesti |  |
Paulina ”Pauline” Jacoba van der Wildt (29. tammikuuta 1944 Schiedam) on alankomaalainen uimari, joka saavutti pronsimitalin 4 × 100 metrin vapaauintiviestissä kesäolympialaisissa 1964. Hänen joukkuetoverinsa viestissä olivat Toos Beumer, Winnie van Weerdenburg ja Erica Terpstra, ja heidän aikansa oli 4.12,0 .
Lones Wigger

| Mitalit | Mitalit | Mitalit |  |
| --- | --- | --- | --- |
|  Lones Wigger |  Lones Wigger |  Lones Wigger |  |
Maa:   Yhdysvallat
Miesten ammunta
|  Olympialaiset  |  Olympialaiset  |  Olympialaiset  |  |
|  Kultaa | Tokio 1964 | 50m pienoiskivääri, asennot |  |
|  Kultaa | München 1972 | 300 m vapaakiväri, asennot |  |
|  Hopeaa | Tokio 1964 | 50m pienoiskivääri, makuu |  |
Lones Wesley Wigger (25. elokuuta 1937 –  14. joulukuuta 2017 Colorado Springs, Colorado) oli yhdysvaltalainen kilpa-ampuja ja olympiavoittaja.
Tokion 1964 olympialaisissa Yhdysvaltain armeijan kapteeni Lones Wigger ampui pienoiskiväärin makuuammuntakilpailussa maailmanennätyksen 597 mutta jäi hopealle, kun saman tuloksen ampunut Unkarin László Hammerl oli viimeisessä kymmenen laukauksen sarjassa parempi. Pienoiskiväärin kolmen asennon kilpailussa Wigger ampui maailmanennätyksen 1164 ja voitti kultaa 12 pistettä edellä hopeamitalistia, Bulgarian Velitško Velitškovia. Wiggerin tulos koostui makuuasennon pisteistä 398, polviasennon pisteistä 394 ja pystyasennon 372 pisteestä.
Münchenin 1972 olympialaisissa Wigger voitti kultaa vapaakivääriammunnan kolmen asennon kilpailussa. Hänen yhteistuloksensa oli 1155, joista hän sai 394 makuuasennosta, 382 polvelta ja 379 pystystä. Viimeksi mainittu oli maailmanennätys. Neuvostoliiton Boris Melnik sai saman yhteistuloksen mutta joutui tyytymään hopeamitaliin. Pienoiskiväärin makuuasentokilpailussa Wigger sijoittui seitsemänneksi tuloksella 597, joka jäi Pohjois-Korean Ho-Jun Lin kultamitali- ja maailmanennätystuloksesta 2 pistettä.
Saavutuksia

olympiakultaa pienoiskivääriammunnan kolmen asennon kilpailussa Tokiossa 1964
olympiakultaa vapaakivääriammunnan kolmen asennon kilpailussa Münchenissä 1972
olympiahopeaa pienoiskivääriammunnan makuuasentokilpailussa Tokiossa 1964
What Is Good?

| What Is Good? The Search for the Best Way to Live |
| --- | --- |

Alkuperäisteos
Kirjailija:  A C. Grayling
Genre:  etiikka
Kustantaja:  Weidenfeld & Nicolson
Julkaistu:  2003
Ulkoasu:  sidottu
Sivumäärä:  274
ISBN:  0-75381-755-1
Löydä lisää kirjojaKirjallisuuden teemasivulta
What Is Good? The Search for the Best Way to Live on filosofi A C. Graylingin vuonna 2003 ilmestynyt kirja etiikasta. Grayling käsittelee kysymystä siitä, mitä ’hyvä’ tarkoittaa puhuttaessa hyvästä elämästä.
Alkusanat

Tekijän mukaan teos on vapaamuotoinen, yleistajuinen esittely ”eräistä parhaimmista ajatuksista”, joita on ajateltu ja sanottu ”ihmiskunnan tärkeimmästä kysymyksestä” eli minkä arvojen mukaan ihmisten tulisi elää, jotta eläisi aidosti hyvää elämää. Lähestymistapa aiheeseen on historiallinen.
Graylingin mukaan ihmiskunnan hyvän elämän etsintä on ollut taistelua humanismin ja uskonnon välillä. Humanismi on pyrkinyt vapauttamaan ihmisen uskonnon vallasta, mutta uskonto on osoittautunut vastustuskykyiseksi niin antiikissa, renessanssin aikana, valistuksen ajalla kuin sen jälkeen. Graylingin mukaan eräs keskeinen syy uskontojen säilymiseen on ollut, että useimmat ihmiset ovat luonnostaan taikauskoisia ja ajattelemattomia, ja uskonnolliset valtarakenteet ovat olleet menestyksellisiä poliittisen vallan tai vaikutusvallan haltuunottamisessa. Näin on toiminut esimerkiksi kristinusko suurimman osan historiaansa, samoin islam. Nykyisin fundamentalismi on voimakasta esimerkiksi Intiassa, Israelissa ja Yhdysvalloissa. Grayling väittää, että suurin osa inhimillisestä edistyksestä on tapahtunut uskontojen vastustuksen edessä, ja että suurin osa ihmisten muusta kuin luonnollisista syistä johtuvasta kärsimyksestä johtuu uskonnon aiheuttamista riidoista ja uskontoon perustuvasta sorrosta. Grayling sanoo toivovansa valistuksen jatkuvan, niin että tulevat sukupolvet tulevat näkemään tämän kaltaiset kirjat muistomerkkeinä menneisyydestä.
Graylingin mukaan kuuden tai seitsemän vuosisadan ajan, antiikin Ateenan huippukaudelta keisarillisen Rooman Antoninusten hallitsijasuvun viimeiselle kukoistuskaudelle, hyvää elämää koskeva ajattelu perustui olennaisesti valistuksen ja humanismin mukaisille periaatteille. Sen jälkeen, yli kaksi kertaa pidemmän ajan, länsimaat olivat kristinuskon vallan alaisina. Kristinusko hylkäsi suurimman osan antiikin moraaliajattelusta sen käsityksen hyväksi, että arvojen alkuperä on luonnollisen todellisuuden ulkopuolella, ilmaistuna persoonallisen jumalan käskyissä. Noin vuodesta 1400 alkaen valistuksen ja humanismin ajattelu on jälleen vastustanut teististä yliluonnollista todellisuuskäsitystä. Tällä itämaisella uskonnollisella käsityksellä – joka on siis samaa alkuperää kuin juutalaisuus ja islam – on ollut kahtalainen vaikutus länsimaiden kehitykseen ja hyvinvointiin.
Kirjan luvut 1–3 käsittelevät antiikin moraaliajattelua, neljäs luku käsittelee uskonnollista moraalia kristinuskon esimerkin kautta ja loput luvut käsittelevät eettisen ajattelun uutta kehitystä renessanssista alkaen. Grayling kutsuu viimeksi mainittua kehitystä ”toiseksi valistukseksi”
Johdanto

Graylingin mukaan tieteen noustua 1600-luvulta alkaen kaksi vastakkaista käsitystä luonnosta ja arvojen alkuperästä ovat kilpailleet entistä vahvemmin keskenään. Graylingin mukaan jännite näiden kahden todellisuuskäsityksen välillä on eräs nykymaailman suurimmista ongelmista. Grayling pyrkii havainnollistamaan tätä kahdella tekstillä, joista toinen on kirjailija Junichiro Tanizakin japanilaista kauneuskäsitystä käsittelevästä teoksesta Varjojen ylistys, ja toinen on katkelma kirjailija Augustus Haren muistelmista viktoriaaniselta ajalta.
Esseessään Tanizaki ylistää yksinkertaisia ja luonnollisia asioita kauneutena. Graylingin mukaan Tanizakin havainnot edustavat näkemystä, jossa todellisuus ja kokemus siitä ovat hyviä asioita itsessään, ja jossa elämään kuuluu huomiokyky sekä älyllinen, aistillinen ja yhteisöllinen herkkyys. Hare taas kasvatettiin tiukan kristillisessä hengessä tähtäimessä ura pappina. Häntä kuritettiin usein ruumiillisesti ja hänen lelunsa otettiin pois nelivuotiaana. Graylingin mukaan Haren tarina on nykyaikanakin todellisuutta vieläkin ankarampana miljoonille naisille ja lapsille, jotka elävät maissa joissa uskonnolla on suuri vaikutusvalta, kuten fundamentalistiperheissä Yhdysvaltain etelävaltioissa, Afrikan islamilaisissa maissa tai Saudi-Arabiassa. Kuvaava esimerkki on naisten sukupuolielinten silpominen.
Antiikin käsitykset hyvästä elämästä

Graylingin mukaan länsimaisen sivilisaation olemassaolo ja luonne johtuu niin suuressa määrin antiikin Kreikasta, että ajatuksia hyvästä elämästä ei voi kunnolla käsitellä aloittamatta muinaisista ateenalaisista. Kreikan klassinen kausi tuotti kirjallisuutta, taidetta ja ajatuksia, joilla on ollut suuri merkitys koko länsimaiden historialle. Tieteen, politiikan, kasvatuksen ja kirjallisuuden käsitteistön alku on Kreikassa (esimerkiksi sanat demokratia, politiikka, filosofia, historia). Rooma sai sivistyksensä Kreikasta ja levitti sen Eurooppaan. Myöhemmin kristinusko lainasi vaatteikseen kreikan kielen ja kreikkalaisen ajattelun voidakseen valloittaa sitä vanhemman kulttuurin, Grayling sanoo.
Grayling toteaa, että antiikkia ei ole syytä ihannoida tarpeettomasti. Antiikin kulttuurissa on paljon nykynäkökulmasta hylättävää, kuten sisällissodat, orjuuteen perustuva talous ja naisten sulkeminen kansalaisuuden ulkopuolelle. Filosofi Platon moitti aikalaisiaan rahanahneudesta ja oikeusjuttujen nostelusta, ja Grayling toteaa tämän olevan tuttua nykyajastakin. Merkityksellistä olivat omaperäiset, kestävät ajatukset ja tutkimuksen ilmapiiri. Graylingin mukaan kreikkalainen elämänkäsitys on parhaimmillaan kauneuden arvostamisessa, järjen kunnioittamisessa, ajattelun vapaudessa, moniarvoisuudessa sekä mystiikan ja valheellisen ylitunteellisuuden poissaolossa, kohtuullisuudessa.
Malvin Whitfield

| Mitalit | Mitalit | Mitalit |  |
| --- | --- | --- | --- |
|  Malvin Whitfield Lontoon olympialaisissa 1948. |  Malvin Whitfield Lontoon olympialaisissa 1948. |  Malvin Whitfield Lontoon olympialaisissa 1948. |  |
Maa:   Yhdysvallat
Miesten yleisurheilu
|  Olympialaiset  |  Olympialaiset  |  Olympialaiset  |  |
|  Kultaa | Lontoo 1948 | 800 m |  |
|  Kultaa | Lontoo 1948 | 4 × 400 m |  |
|  Kultaa | Helsinki 1952 | 800 m |  |
|  Hopeaa | Helsinki 1952 | 4 × 400 m |  |
|  Pronssia | Lontoo 1948 | 400 m |  |
Malvin (”Mal”) Groston Whitfield (11. lokakuuta 1924 Bay City, Texas, Yhdysvallat – 18. marraskuuta 2015 Washington, Yhdysvallat) oli yhdysvaltalainen keskimatkojen juoksija ja kolminkertainen olympiavoittaja.
Malvin Whitfield, lempinimeltään Marvelous Mal eli Mahtava Mal, liittyi Yhdysvaltain ilmavoimiin vuonna 1943. Toisen maailmansodan jälkeen hän pysyi ilmavoimien palveluksessa, mutta kirjautui myös Ohion osavaltionyliopiston opiskelijaksi. 1950-luvun alussa hän palveli ilmavoimissa Korean sodassa.
Whitfield voitti Yhdysvaltain yliopistomestaruuden 800 metrillä vuonna 1948 ja 880 jaardilla vuonna 1949. Yhdysvaltain mestaruuden hän voitti 800 metrillä vuosina 1949–1951 sekä 1953–1954. Vuonna 1952 hän voitti mestaruuden 400 metrillä. Vuoden 1951 Pan-Amerikan kisoissa Buenos Airesissa hän voitti kultaa 400 metrillä, 800 metrillä ja 4 × 400 metrin viestissä.
Malvin Whitfield vuonna 1998.
Olympialaisiin Whitfield osallistui kahdesti menestyen molemmilla kerroilla. Lontoossa 1948 Whitfield voitti kultaa 800 metrillä ajalla 1.49,2 ja pronssia 400 metrillä ajalla 46,9 sekä kultaa 4 × 400 metrin viestissä. Yhdysvaltain olympiakarsinnoissa hän oli voittanut molemmat matkat, mutta 400 metrillä Jamaikan Arthur Wint ja Herbert McKenley olivat parempia. Helsingissä 1952 Whitfield uusi 800 metrin voittonsa, vaikka olikin välierässä hävinnyt Tanskan Nielsenille. Hopeaa sai Wint, kuten myös Lontoossa neljä vuotta aiemmin. 400 metrillä Whitfield ei onnistunut toistamaan menestystään, vaan jäi finaalissa kuudenneksi eli viimeiseksi. Pitkässä viestissä Whitfield oli edellisten kisojen tapaan Yhdysvaltain joukkueen ankkuri. Hän pääsi matkaan metrin jäljessä Jamaikan George Rhodenia. Ankkureiden välimatka pysyi samana koko kierroksen ajan, joten Yhdysvallat jäi hopealle. Whitfieldin saavutukset olivat uskomattomia, kun ottaa huomioon, että hän oli palvellut edeltävän vuoden Korean sodassa ja harjoitellut vain vähän. Whitfield yritti päästä myös Melbournen kisoihin, mutta epäonnistui olympiakarsinnoissa ja lopetti uransa pian sen jälkeen.
800 metrin maailmanennätystä Whitfield ei koskaan rikkonut, mutta 880 jaardilla hän teki sen kahdesti, vuonna 1950 ajalla 1.49,2 ja vuonna 1953 ajalla 1.48,6.
Vuonna 1954 Whitfield voitti James E. Sullivan -palkinnon, joka annetaan vuosittain Yhdysvaltain parhaalle yleisurheilijalle. Hän oli ensimmäinen mustaihoinen palkinnon voittaja. Valmistuttuaan Kalifornian osavaltionyliopistosta Whitfield työskenteli Yhdysvaltain ulkoministeriössä afrikkalaisissa urheiluprojekteissa muun muassa Nigeriassa ja Keniassa.
Whitfield kuoli 91-vuotiaana marraskuussa 2015.
Henkilökohtaiset ennätykset

100 m 10,7
400 m 45,9
800 m 1.47,9
880 jaardia 1.48,6
1 000 m 2.20,8
Maili 4.12,6
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Malvin Whitfield Wikimedia Commonsissa
Malvin Whitfield Kansainvälinen olympiakomitea. (englanniksi)
| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
| Edeltäjä: Stanislaw Jungwirth Tšekkoslovakia | Miesten 1 000 metrin maailmanennätyksen haltija 16. elokuuta 1953 – 17. syyskuuta 1953 | Seuraaja: Audun Boysen, Norja |
Miesten 800 metrin juoksun olympiavoittajat
| Auktoriteettitunnisteet  |
| --- | --- |
Kansainväliset:  FAST  ISNI  VIAF  WorldCat 
Kansalliset:  Saksa  Yhdysvallat 
Henkilöt:  World Athletics  Tilastopaja 🔒 
Muut:  SNAC
David Wilkie (uimari)

| Mitalit | Mitalit | Mitalit |  |
| --- | --- | --- | --- |
|  David Wilkie (uimari) |  David Wilkie (uimari) |  David Wilkie (uimari) |  |
Maa:   Yhdistynyt kuningaskunta
Miesten uinti
|  Olympialaiset  |  Olympialaiset  |  Olympialaiset  |  |
|  Kultaa | Montreal 1976 | 200 m rintauinti |  |
|  Hopeaa | München 1972 | 200 m rintauinti |  |
|  Hopeaa | Montreal 1976 | 100 m rintauinti |  |
| MM-kilpailut  | MM-kilpailut  | MM-kilpailut  |  |
|  Kultaa | Belgrad 1973 | 200 m rintauinti |  |
|  Kultaa | Cali 1975 | 100 m rintauinti |  |
|  Kultaa | Cali 1975 | 200 m rintauinti |  |
|  Pronssia | Belgrad 1973 | 200 m sekauinti |  |
|  Pronssia | Cali 1975 | 4×100 m sekauinti |  |
| EM-kilpailut  | EM-kilpailut  | EM-kilpailut  |  |
|  Kultaa | Wien 1974 | 200 m rintauinti |  |
|  Kultaa | Wien 1974 | 200 m sekauinti |  |
|  Hopeaa | Wien 1974 | 4×100 m sekauinti |  |
David Andrew Wilkie (8. maaliskuuta 1954 Colombo, Ceylon – 22. toukokuuta 2024) oli skotlantilainen uinnin olympiavoittaja
Wilkie saavutti Münchenin olympialaisissa 1972 hopeaa 200 metrin rintauinnissa ajalla 2.23,67 häviten yli kaksi sekuntia maailmanennätyksen uineelle Yhdysvaltain John Henckenille sekä sijoittui 100 metrin rintauinnissa kahdeksanneksi ajalla 1.06,52. Britannian joukkueessa hän sijoittui 4 × 100 metrin sekauinnissa seitsemänneksi. Neljä vuotta myöhemmin Montrealin olympialaisissa Wilkie saavutti hopeaa 100 metrin rintauinnissa ajalla 1.03,43 häviten maailmanennätyksen uineelle Henckenille 0,32 sekuntia. Neljän päivän päästä Wilkie voitti 200 metrin rintauinnissa kultaa ajalla 2.15,11 voittaen Henckenin 2,15 sekunnilla ja parantaen tämän maailmanennätystä 3,10 sekuntia. Tämä oli kisojen ainoa miesten uintikilpailu, jossa Yhdysvallat ei voittanut kultaa. Näiden uintien välissä Wilkie sijoittui Britannian joukkueessa 4 × 100 metrin sekauinnissa neljänneksi.
Belgradin MM-kilpailuissa 1973 Wilkie voitti kultaa 200 metrin rintauinnissa ja saavutti pronssia 200 metrin sekauinnissa. Calin MM-kilpailuissa 1975 hän voitti kultaa 100 ja 200 metrin rintauinnissa sekä sai pronssia 4 × 100 metrin sekauinnissa. Wienin EM-kilpailuissa 1974 Wilkie voitti kultaa 200 metrin rintauinnissa ja 200 metrin sekauinnissa sekä saavutti hopeaa 4 × 100 metrin sekauintiviestissä.
Wilkie kuoli toukokuussa 2024 syöpään.
Wengernalpbahn

| Wengernalpbahn |
| --- | --- |
Yritysmuoto:  Osakeyhtiö (AG)
Perustettu:  1994
Kotipaikka:  Interlaken, Bernin kantoni, Sveitsi
Toimiala:  julkinen liikenne
Tuotteet:  rautatie- ja köysirataliikenne
Liikevaihto:  59 milj. CHF (2012)
Liikevoitto:  3 milj. CHF (2012)
Henkilöstö:  226 (2012)
Emoyhtiö:  Jungfraubahn Holding AG
Kotisivu:  www.jungfrau.ch
Infobox OKNimi-testi OK: 
WAB:n junat ovat matkailujunia.
Wengenin ratapihaa.
Wengernalpbahn (lyhenne WAB) on sveitsiläinen rautatieyhtiö, joka toimii Keski-Sveitsissä Bernin Alpeilla. WAB:n kotipaikka on Interlaken. WAB:n omistaa pörssinoteerattu liikenneyhtiö Jungfraubahn Holding AG.
Historiaa

Alun perin Wengernalpbahnin rata Lauterbrunnenista Kleine Scheideggin solan yli Grindelwaldiin otettiin käyttöön 20.6.1893. Nykyinen Wengernalpbahn AG aloitti toimintansa yritysjärjestelyjen seurauksena 30.6.1994.
Toiminta

WAB omistaa Lauterbrunnenin-Grindelwaldin radan lisäksi junakalustoa henkilö- ja tavaraliikennettä varten, asemarakennuksia ja -rakennelmia 10 asemalla, 2 ravintolaa sekä hiihtohissi- ja köysiratalaitteita.
WAB:n liikevaihto oli vuonna 2012 59 milj. CHF. Henkilöstön määrä oli 226.
Rataverkko

WAB:n rataverkon pituus on 19,1 kilometriä. Rataverkko on kapearaiteinen (800 mm) ja varustettu koko matkaltaan hammasrattain. Wengernalpbahn on maailman pisin yhtäjaksoinen hammasrata. Rata sähköistettiin vuosina 1909–10. Käyttöjännite on ollut alusta alkaen 1 500 V dc.
WAB:n rata ei liity teknisesti muihin rautateihin, mutta vaihtoyhteys muiden yhtiöiden juniin on Lauterbrunnennissa (Berner Oberland-Bahn, BOB), Grindelwaldissa (BOB) ja Kleine Scheideggissä (Jungfraubahn).
Junaliikenne

Junaliikenne on ympärivuotista.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Wengernalpbahn Wikimedia Commonsissa
Subwoofer

Subwoofer (puhekielessä usein subbari) eli alataajuuskaiutin (usein myös alabassokaiutin tai alaäänikaiutin) on kaiutin, joka on suunniteltu toistamaan erityisesti matalia eli alle 150 hertsin taajuuksia.lähde? Bassokaiuttimia käytettiin alun perin elävän musiikin esittämisessä, nykyään paljon myös kotiteattereissa sekä koti- ja autohifilaitteiden yhteydessä.
Itse tehty subwoofer, sähköiset osat tarvikesarjasta.
Taustaa

Subwoofer on nimensä mukaan alataajuuskaiutin. Se syntyi terminä jo 1960-luvulla, mutta alaäänikaiuttimia alettiin käyttää autohifilaitteissa vasta 1980-luvun alussa. Kotihifiin ne yhdistettiin käytännössä 1990-luvulla Dolby Prologic -tekniikan myötä.lähde? Alkujaan alaäänikaiuttimet sijoitettiin elävän musiikin esittämislavan molemmin puolin eli bassoäänien toisto toteutettiin stereona. Nykyään kaiuttimet ryhmitellään lavan eteen, koska leveä muodostelma auttaa äänen suuntaamisessa kuuntelijoita kohti.
Rakenne ja toiminta

Ihmisen kuuloalue alkaa noin 20 hertsistä ja subwoofer toistaa matalimmat 1-2 oktaavia.lähde? Todellisten soittimien matalimmat perusäänet ovat basson E-kieli n. 40 hertsiä ja urkujen n. 16 hertsin jalkioäänet. Käytännössä kaikki matalimmat äänet tuotetaan nykyisin synteettisesti.
Rakenne ja toiminta > Kotelointi

Subwooferien kotelot valmistetaan tavallisimmin puusta, MDF-levystä tai lastulevystä. Pienikokoisissa subwoofereissa kotelo on usein muovia. Harvinaisempia kotelomateriaaleja ovat vuolukivi, lasikuitu, hiilikuitu, betoni ja metallit.
Yleisimmät kotelointiperiaattet ovat suljetut, refleksi- ja kaistanpäästötoteutukset. Kotelon pitää olla tukeva, koska varsinkin refleksikotelossa kotelon sisäiset paineenvaihtelut voivat olla suuria. Myös haitalliset resonanssit, joita syntyy kotelon värähdellessä ominaistaajuudellaan, edellyttävät tukevaa rakennetta. Kotelon sisäiset seisovat aallot vaikuttavat myös toistoon ja näkyvät yleensä impedanssivasteessa. Kotelon tukevuutta voidaan parantaa kasvattamalla seinämämateriaalin paksuutta ja jäykkyyttä tai lisäämällä kotelon sisälle tukirimoja tai -levyjä. Kaiutin voidaan myös rakentaa kahdesta sisäkkäisestä kotelosta, joiden väli täytetään esimerkiksi hiekalla. Vuorivillaa käytetään kotelon vaimentajana ja helpottamaan refleksikoteloiden hienoviritystä.
Suljettu subwoofer-kotelo on helpoin toteuttaa, koska siinä virheiden mahdollisuus jää vähäisimmäksi. Refleksikotelon suunnittelu ja valmistaminen vaatii enemmän työtä, sillä kotelorakenteella aiheutetaan tahallisesti resonanssi, joka vahvistaa äänenpainetta resonanssitaajuudella, mutta vaimentaa äänenpainetta sitä matalammilla taajuuksilla. Kotelon tilavuus, putken halkaisija sekä putken pituus vaikuttavat tähän viritystaajuuteen. Resonanssin voi muodostaa myös passiivielementin avulla. Kaistanpäästökoteloissa hyödynnetään myös resonansseja niin, että ainoastaan halutut taajuudet pääsevät kaiuttimen ulkopuolelle refleksiputken tai passiivielementin kautta.