stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Kalliosinisiipi
Koko ja ulkonäkö

Kalliosinisiiven sukupuolet muistuttavat toisiaan, mutta naaraat ovat yleisvaikutelmaltaan tummempia. Siipien yläpinnat ovat violetinsiniset, niiden ulkoreunassa on leveähkö musta reunajuova ja sekä etu- että takasiivissä on suuret mustat reunatäplät, joiden siivenpuoleisessa reunassa on vaaleansinisiä kuutäpliä. Siiven keskellä on tumma keskitäplä, joka erottuu etusiivissä hyvin, mutta on takasiivissä selvästi himmeämpi. Pohjoismainen alalaji S. o. wahlgreni on yläpinnoiltaan sinisempi kuin eteläisemmät muodot. Siipiripset ovat valkoiset, siipisuonten kohdilta tummat. Siipien alapinnat ovat hyvin vaaleanharmaat ja niissä on runsaasti laajoja, melko nelikulmaisia mustia täpliä ilman valkoista reunusta. Takasiipien alapinnalla, kohtalaisen kaukana siiven reunasta, on rivi oransseja täpliä, jotka ovat sulautuneet yhteen ja muodostavat yhtenäisen, oranssin juovan. Siipiväli 27–32 mm.
Scolitantides o. orion  ♀
Scolitantides o. orion  ♀ △
Levinneisyys ja lentoaika

Eniten kalliosinisiipeä on tavattu Euroopassa Itävallan, Sveitsin ja Pohjois-Italian vuoristoisilla alueilla. Sitä on tavattu myös Romaniassa, Saksassa ja Espanjassa. Lajin pohjoisimmat havainnot on tehty Etelä- ja Itä-Suomessa sekä Ohotanmeren rannalla sijaitsevan Magadanin kaupungin lähistöllä. Pohjoismaissa esiintymiä on Suomessa, Ruotsissa ja Norjassa ja ne kaikki sijoittuvat kapeahkolle itä-länsisuuntaiselle linjalle Venäjän Karjalasta Oslon tienoolle. Suomessa laji on ollut aina harvinainen ja esiintyy nykyisin vain muutamilla erillisillä alueilla. Selvästi merkittävin esiintymä on Lohjan ympäristössä. Paikoitellen perhonen voi esiintyä varsin runsaslukuisena. Kalliosinisiiven lentoaika kestää toukokuun loppupuolelta heinäkuun alkuun.
Elinympäristö ja elintavat

Kalliosinisiipi elää usein vesistöjen läheisyydessä ja suosii avoimia ja aurinkoisia kallioita, joilla kasvaa toukan ravintokasvina toimivia maksaruohoja. Emäksinen maaperä on perhosille suotuisa, mutta suoranaista kalkkimaata se näyttää välttelevän. Laji on taantunut laajalla alueella, mikä johtuu muiden muassa elinympäristöjen umpeenkasvusta ja rakentamisesta.
Naaras munii ravintokasvien lehdille ja toukat kuoriutuvat 2–3 viikkoa myöhemmin. Toukka syö lehtiä alapinnoilta aiheuttaen niihin ikkunamaisia ohentumia. Se on myrmekofiili ja täysin riippuvainen muurahaisten tarjoamasta hoivasta. Tokkavaihe kestää noin kuukauden. Laji talvehtii kotelona, mutta Keski- ja Etelä-Euroopassa sukupolvia voi olla kesän aikana kaksi.
Kalliosinisiipi on ollut Suomessa rauhoitettu vuodesta 1989 alkaen. Yksittäisen perhosen korvaushinta on 420 euroa.
Ravintokasvi

Toukan ravintokasveja ovat maksaruohot, erityisesti isomaksaruoho (Hylotelephium telephium) ja valkomaksaruoho (Sedum album).
Aiheesta muualla

Luontoportti: Kalliosinisiipi (Scolitantides orion)
Suomen Perhoset: Kalliosinisiipi
UniProt, Taxonomy: Scolitantides orion (englanniksi)
Bestimmungshilfe des Lepiforums (Arkistoitu – Internet Archive) (saksaksi)
Moths and Butterflies of Europe and North Africa (englanniksi)
| Taksonitunnisteet |
| --- | --- |
Scolitantides orion:  Wikidata: Q957807  BioLib: 51442  BOLD: 27819  CoL: 79XHL  EoL: 266478  EPPO: SCTDOR  EUNIS: 90581  Fauna Europaea: 441092  Fauna Europaea (new): 5d8bf78a-ba4e-4005-8dfb-89c26a42fcdc  GBIF: 1928248  iNaturalist: 358780  IRMNG: 10772319  IUCN: 174224  LepIndex: 206393  MaBENA: ScoliOrion  NBN: NHMSYS0000516685  NCBI: 301177  Observation.org: 79782  Open Tree of Life: 716187  Laji.fi: MX.60836 
Papilio orion:  Wikidata: Q109585164  GBIF: 8140825  ITIS: 707242
Tomas

| Tomas |
| --- | --- |
Nimipäivä:   
– suomenkielinen:  –
– ruotsinkielinen:  21. joulukuuta
– ortodoksinen:  –
Muunnelmia:  Tommy, Tom
Vastineita eri kielissä:  Thomas, Toomas, Tomáš, Tomás, Tomasz, Tomaso
Nimen alkuperä:  raamatullinen
Infobox OKNimi-testi OK: 
Tomas on muun muassa Ruotsissa, Suomessa ja Liettuassa käytössä oleva miehen etunimi. Se on ruotsinkielinen  muunnelma raamatullisesta etunimestä Tuomas. Se on ollut Suomen almanakassa vuodesta 1908, jolloin se korvasi siihenastisen muodon Thomas. Suomen ruotsinkielisessä kalenterissa Tomaksen nimipäivä on 21. joulukuuta. Vaihtoehtoinen kirjoitusasu nimelle on Thomas, jota käytetään myös ainakin englannin, ranskan ja saksan kielissä. Espanjankielisissä maissa nimi esiintyy muodossa Tomás, Tšekissä muodossa Tomáš. Nimi on muinaista aramealaista alkuperää, jossa sen merkitys on ”kaksonen”.
Suomessa nimi Tomas on vuoden 2019 loppuun mennessä annettu Digi- ja väestötietoviraston tietojen mukaan hieman alle 3900 henkilölle.
Kuvitteellisia Tomas-nimisiä

Tomas, Raimo O. Niemen samannimisen elokuvan päähenkilö
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Tomas Wikimedia Commonsissa
Varsinais-Suomen suojeluskuntapiiri

Varsinais-Suomen suojeluskuntapiiri oli vuosina 1918–1939 toiminut suojeluskuntapiiri. Se aloitti Turun suojeluskuntapiirinä, mutta 1925 nimi muutettiin maakunnalliseksi. Varsinais-Suomen ensimmäinen suojeluskunta oli alun perin Porin suojeluskuntapiiriin kuulunut Loimaan suojeluskunta, joka aloitti toimintansa huhtikuussa 1917. Sen perustamisen aloitteentekijänä oli maanviljelijä Kalle Piki.lähde?
Varsinais-Suomen suojeluskuntapiirin päällikköinä toimivat jääkärimajuri Hugo Turunen 1925‒1927, jääkärieverstiluutnantti Aarne Peltonen 1927‒1932 ja everstiluutnantti Kaarlo Vaala 1933‒1939.
Druidismi

Druideja rituaalisessa kehässä juhlistamassa kevätpäiväntasausta vuonna 2010 Lontoossa.
Druidismi eli uusdruidismi on uuspakanallinen uskonto. Druidismi perustuu kelttiläisistä tietäjistä eli druideista nykyaikaan välittyneeseen kuvaan. Druidismin juuret ovat 1700-luvulla, ja nykymuotonsa se sai 1960-luvun Britanniassa. Druidismin aktiivisia harjoittajia on koko maailmassa eri arvioiden mukaan noin 15 000–50 000, joista Britanniassa 6 000 ja Yhdysvalloissa vuoden 2001 arvion mukaan 33 000.
Opetukset

Druidismin opetukset edustavat luonnonmystiikkaa. Monet heidän opetuksistaan on omaksuttu nykyisiltä luonnonkansoilta tai ne perustuvat harjoittajien omaan omatuntoon, koska historiallisten druidien ajattelusta tiedetään yhä vain vähän. Eri druidiseurojen opetukset voivat erota toisistaan paljonkin, eivätkä kaikki liitä omaa druidismiaan edes kelttiläiseen perintöön.
Druidismissa on kolme keskeistä opetusta:
Awen: edesmenneisiin druideihin, luonnonhenkiin ja jumaluuksiin koetusta yhteydestä syntyvä pyhä innoitus. Awen on haltioitunut kokemus, feminiininen voima ja elämänvoima.
Kehämäiset prosessit: luonnonkierron, elämän, syntymän ja kuoleman ketju. Druidismin kannattajille vuodenaikojen kierron seuraaminen on tärkeää niin rituaalisesti kuin sisäisestikin.
Puiden pyhyys: viisauden ja innoituksen lähde, elämän vertauskuva, ravinto ja suoja. Tammi on druideille pyhin puu.
Tasot

Druidismin harjoittajat jaetaan bardeihin, näkijöihin ja druideihin. Usein opinnot aloitetaan bardista ja edetään lopuksi druidiin, mutta opiskelija voi usein myös valita suoraan itseään kiinnostavimman linjan. Bardit keskittyvät menneisyyden perinnön jatkamiseen, musisointiin ja tarinankerrontaan. Näkijät katsovat tulevaisuuteen, ennustavat ja opettavat. Druidit ovat ryhmien ja niiden toiminnan johtajia sekä joskus myös opettajia.
Rituaalit

Druidismin harjoittajat viettävät neljää vuodenaikajuhlaa: samhain (kesän lopun juhla loka-marraskuun vaihteessa), imbolc (kevään alun juhla helmikuun alussa), beltaine (kevään juhla vapun tienoilla) ja lugnasad (sadonkorjuun juhla elokuun alkupuolella); lisäksi druidit juhlistavat talvi- ja kesäpäivänseisauksia sekä kevät- ja syyspäiväntasauksia.
Historiallisuus

Nykyajan druidismi ei noudata entisajan todellisten druidien tapoja tai pukeutumista täysin tarkasti, sillä niistä ei ollut saatavilla uusdruidismin synnyn aikaan, tai aina edelleenkään, kovin tarkkoja tietoja. Esimerkiksi nykyajan druidien tavat pukeutua valkoisiin kaapuihin tai omia Stonehenge-monumentti eivät perustu historiaan. Lisäksi nykyajan druidit suorittavat rituaalejaan luonnossa ja kivikehissä, kuten druidien aiemmin uskottiin tehneen, mutta entisajan druidien tiedetään nyt käyttäneen rituaaleihinsa temppeleitä.
Järjestöt

Tunnetuimpia druidijärjestöjä perustamisvuosineen ovat muun muassa:
Order of bards, ovates and druids (1963, Ross Nicholsin perustama alkuperäinen moderni druidijärjestö, joka on 1700-luvun druidikerhojen perinteen jatkaja)
The British Druid Order (1979)
Ar nDraíocht Féin – A Druid Fellowship (1983, yhdysvaltalainen ryhmä)
The Henge of Keltria (1980-luvun loppu)
The Druid Network (2003)
Brittiläinen hyväntekeväisyyskomissio Charity Commission for England and Wales rekisteröi vuonna 2010 The Druid Networkin, koska se kerää 350 jäseneltään jäsenmaksua. Se sai siten vastaavan aseman kuin kristinuskolla ja muilla valtavirtauskontojen yhteisöillä on.
Druidiryhmien toiminta ja rituaalit ovat yleensä avoimia kaikille, ja ne toimivat mielellään julkisesti. Druidijärjestöt ovat avoimia myös naisille, mutta druidien historian johdosta jäsenistä miehiä on suhteellisesti enemmän kuin muissa uuspakanallisissa liikkeissä.
Aiheesta muualla

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
The Order of bards, ovates and druids. (englanniksi)
The Druid Network. (englanniksi)
Ár nDraíocht Féin: A Druid Fellowship (ADF). (englanniksi)
The Henge of Keltria (Arkistoitu – Internet Archive). (englanniksi)
Druidismin awen-symboli, jossa on kolme auringonsädettä.
Druideja juhlistamassa kesäpäivänseisausta Stonehengessä.
Vasili Gurko

Vasili Iosifovitš Gurko (ven. Васи́лий Ио́сифович Гу́рко; 20. toukokuuta (J: 8. toukokuuta) 1864 – 11. marraskuuta 1937 Rooma, Italia) oli venäläinen kenraali, joka toimi ensimmäisen maailmansodan aikana rintamakomentajana, lokakuusta 1916 maaliskuuhun 1917 tsaarinajan viimeisenä pääesikunnan päällikkönä sekä maaliskuusta kesäkuuhun 1917 Venäjän armeijan ylipäällikkönä.
Vasili Gurkon isä oli kuuluisa sotamarsalkka Josif Gurko. Oltuaan aluksi paašipoikana hänestä tuli 1865 Grodnon husaarirykmentin upseeri ja myöhemmin hän kävi myös yleisesikuntakatemian. Buurisodan aikana 1899–1900 Gurko toimi Venäjän sotilasattašeana ja -neuvonantajana buuriarmeijan puolella. Venäjän–Japanin sodassa 1904–1905 hän komensi ratsuväkiprikaatia. Hän johti myös 1910–1911 toiminutta komiteaa, joka toimitti jälkimmäisen sodan virallisen historian. Vuonna 1911 hänet ylennettiin kenraaliluutnantiksi ja nimitettiin ensimmäisen ratsuväkidivisioonan komentajaksi. Ensimmäistä maailmansotaa edeltäneinä vuosina Gurko tunnettiin armeijan uudistamisen kannattajana ja hän oli yhteistyössä oktobristipoliitikko Aleksandr Gutškovin kanssa.
Maailmansodan puhjettua Gurkon divisioona liitettiin kenraali Paul von Rennenkampfin joukkoihin ja hän osallistui tämän hyökkäykseen Itä-Preussiin sekä Łódźin taisteluun marraskuussa 1914. Sen jälkeen Gurko toimi kenraali Mihail Aleksejevin esikuntapäällikkönä ja maaliskuusta 1915 kuudennen armeijakunnan komentajana, johtaen venäläisten vastahyökkäystä Bolimówin taistelussa. Myöhemmin hän komensi viidettä armeijaa. Aleksejevin saatua sydänkohtauksen Gurko nimitettiin marraskuussa 1916 pääesikunnan vt. päälliköksi ja hän ryhtyi johtamaan operaatioiden suunnittelua stavkassa. Tsaari Nikolai II:n vastahakoisuus hankaloitti hänen pyrkimyksiään tehostaa armeijan toimintaa. Helmikuun vallankumouksen myötä Gurkosta tuli maaliskuussa 1917 myös vt. ylipäällikkö Venäjän länsirintamalla. Hän joutui kuitenkin pian erimielisyyksiin väliaikaisen hallituksen ja sotaministeri Aleksandr Kerenskin kanssa, sillä hän ei pitänyt heikentyneen armeijan komentamista hyökkäykseen viisaana. Niinpä Gurko erotettiin Kerenskin hyökkäyksen alla kesäkuussa 1917.
Gurko alennettiin divisioonankomentajaksi ja pidätettiin heinäkuussa 1917 koska hän oli ollut yhteydessä syrjäytettyyn tsaariin. Hänet kuitenkin päästettiin pian vapaaksi ja syksyllä 1917 hän poistui Venäjältä Arkangelin kautta. Sen jälkeen hän muutti maanpakolaiseksi Englantiin ja sittemmin Italiaan. Vuonna 1919 hänelle tarjottiin mahdollisuutta tulla komentajaksi sisällissodan valkoiseen armeijaan, mutta hän kieltäytyi.
Kosolan talo

| Kosolan talo |
| --- | --- |
 Kosolan talo koillisesta, taustalla Lapuan tuomiokirkko.
Osoite:  Kosolankatu 1 62100 Lapua
Sijainti:  Lapua
Koordinaatit:  62°58′06.2″N, 023°00′22.2″E
Valmistumisvuosi:  1861
Rakennuttaja:  A. G. Wikman
 
Lisää rakennusartikkeleitaArkkitehtuurin teemasivulla
Infobox OKNimi-testi OK: 
Kosolan talo tuomiokirkon suunnalta nähtynä.
Kosolan talo on Lapuan keskustassa sijaitseva entinen lapuanliikkeen johtajan Vihtori Kosolan kotitalo, jota pidettiin liikkeen päämajana. Talo sijaitsee Lapuanjoen rannalla vastapäätä Lapuan tuomiokirkkoa vanhan maantien varressa. Nykyinen osoite on Kosolankatu 1. Talo on kaksi- ja puolikerroksinen pohjalaistalo.
Talon tienpuoleisen siiven rakennutti vaasalainen kauppias A. G. Wikman vuonna 1861 jo 1700-luvulla valmistuneen aiemman talon rakenteiden päälle. Jokirannan suuntainen korkeampi siipi valmistui vuonna 1887. Talossa toimi 1880-luvulla Suomen ensimmäinen maaseutukirjakauppa. Vuonna 1890 talon osti Vihtori Kosolan isä Iisakki Kosola. Kosoloiden aikana talossa oli kievari, vuonna 1916 jääkäriliikkeen salainen etappikeskus ja 1930-luvulla lapuanliikkeen toiminnan keskus. Vuodesta 1940 Kosolan talon omisti Herättäjä-Yhdistys. Talossa toimi yhdistyksen kirjakauppa, jonka toiminta päättyi keväällä 2019. Toukokuussa 2019 talon osti Vaasasta lähtöisin oleva Jari Vesanen, jonka tavoitteena on kehittää taloa matkailukohteena. Talossa toimii tällä hetkellä tilausravintola ja -kahvila nimellä Kosolan kievari.
Rakennus on Museoviraston ylläpitämässä valtakunnallisesti merkittävien rakennettujen kulttuuriympäristöjen luettelossa osana Lapuan tuomiokirkon ympäristöä.
Aiheesta muualla

Kotisivut
| --- | --- |
Auktoriteettitunnisteet: Henkilöt :  Yle 
| n k Perustiedot Wikidatassa: Kosolan talo (Q65238035)ohje |
| --- | --- |
esiintymä kohteesta: liikerakennus
valtio: Suomi
sijaitsee hallinnollisessa alueyksikössä: Lapua
katuosoite: Kosolankatu 1, 62100 Lapua
koordinaatit: 62°58′06″N 23°00′22″E﻿ / ﻿62.96839°N 23.00617°E﻿ / 62.96839; 23.00617
Duell Yhtiöt

| Duell Yhtiöt Oy |
| --- | --- |
Perustettu:  1999
Kotipaikka:  Turku, Suomi
Tytäryhtiöt:  Duell Medic, Duell Office, Safe
Kotisivu:  duellgroup.com
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Duell Yhtiöiden pääkonttori Turussa.
Duell Yhtiöt Oy on suomalainen maahantuonti-, suoramyynti- ja markkinointiorganisaatio. Sen tuotevalikoimaan kuuluvat pääsääntöisesti toimisto-, ensiapu- ja työturvallisuustarvikkeet. Yrityksen pääkonttori ja varasto sijaitsevat Turussa. Yrityksellä on kolme tytäryhtiötä.
Vuonna 2010 yhtiön liikevaihto oli 1,4 miljoonaa euroa.
Historia

Duell Yhtiöt Oy perustettiin Turussa vuonna 1999. Sen toiminta lähti liikkeelle toimistotarvikkeiden myyntitoiminnalla. Yrityksen perustivat Petteri Nevalainen sekä Pasi Nousiainen. Vuonna 2011 yrityksen hallinto ja varasto muuttivat yhteisen katon alle Turun Biolaakson yritysalueelle.
Duell Office

Duell Office Oy on suomalainen atk-huolto- sekä toimistotarvikkeiden myynti- ja markkinointiorganisaatio. Duell Office on osa Duell Yhtiöt Oy -konsernia. Duell Officen toiminta aloitettiin 1999. Yrityksellä on oma tuotemerkki, Duell Markers, jonka alaisuudessa markkinoidaan maali- sekä mustetusseja.
Duell Medic

Medic Ensiaputarvike Oy on suomalainen ensiaputarvikkeiden myynti- ja markkinointiorganisaatio. Duell Medic on osa Duell Yhtiöt Oy -konsernia. Duell Medicin toiminta aloitettiin 2004.
Safe

Safe Työsuojelutarvike Oy on suomalainen teollisen tuotannon työturvallisuustarvikkeiden myynti- ja markkinointiorganisaatio. Safe on osa Duell Yhtiöt Oy -konsernia. Safe Oy:n toiminta aloitettiin 2006.
Duell for Kids

Duell for Kids on Duell Yhtiöiden hyväntekeväisyysohjelma, jolla tuetaan lapsien ja nuorten parissa toimivia yhdistyksiä ja järjestöjä. Vuonna 2011 Duell for Kids tuki Lastenklinikoiden Kummeja.
Aiheesta muualla

Duell Yhtiöt
Duell Medic (Arkistoitu – Internet Archive)
Duell Office (Arkistoitu – Internet Archive)
Safe Työturvallisuus
Duell Markers (Arkistoitu – Internet Archive)
Petter Gustaf Hällfors

Petter Gustaf Hällfors (3. tammikuuta 1842 Keuruu – 18. tammikuuta 1890 Oulu) oli suomalainen opettaja ja valtiopäivämies.
Petter Gustaf Hällforsin vanhemmat olivat kappalainen Pehr Adolf Hällfors ja Gustava Cajanus ja puoliso vuodesta 1878 Lydia Wegelius, o.s. Bergroth. Hällfors tuli ylioppilaaksi Kuopiossa ja suoritti filosofian kandidaatin tutkinnon 1864. Hän oli Oulun ruotsalaisen lyseon matematiikan ja fysiikan lehtori vuodesta 1866. Hällfors oli pappissäädyssä valtiopäivämies 1888.
Kaupunginjohtaja Arvi Hällfors oli Petter Gustaf Hällforsin poika.
Latinalaistanssi

Latinalaistanssi on yksi tanssiurheilun lajeista ja siihen kuuluu viisi erilaista tanssia: samba, cha-cha, rumba, paso doble ja jive. Latinalaistanssit ovat paritansseja, mutta toisin kuin vakiotansseissa parit tanssivat joko suljetulla otteella, avoimella otteella tai ilman otetta.
Armen Tsaturyan - Svetlana Gudyno
Latinalaistanssit > Samba

Samba tanssitaan aina kilpailukierroksen ensimmäisenä tanssina. Tanssityylin alkuperä on Afro-brasiliassa ja se on sekoitus useista eri tansseista. Maailmalle levinnyt samba on saanut rytminsä ja musiikillisen tyylinsä kansanomaisesta brasilialaisesta Sambasta, joskin musiikin tempo on hitaampi kuin alkuperäisessä muodossa. Tanssi vakioitiin 1950-luvulla brasilialaisperäinen Maxixe-, Carioca- ja Lundu-tanssin pohjalta.
Samba on nelijakoinen ja sen kuviomateriaalista löytyy huomattavasti vaihtelevampaa askelrytmiikkaa kuin muista latinalaistansseista.
Latinalaistanssit > Cha-cha

Cha-cha tanssitaan kilpailukierroksen toisena tanssina. Cha-cha on latinalaistansseista nuorin ja sen rytmi on otettu mambosta. Joissain lähteissä tanssia kutsutaankin triple-mamboksi. Cha-cha levisi Kuubasta Amerikan kautta maailmalle vuonna 1953. Cha-cha nimityksen kerrotaan tulleen matkimalla tanssijoiden jaloista lähtevää ääntä.
Cha-cha on nelijakoinen ja tanssille luonteenomaista on perusrytmi, joka tulee synkooppiaskeleesta (nel-et-yks).
Latinalaistanssit > Rumba

Rumba tanssitaan kilpailukierroksen kolmantena tanssina. Se on lähtöisin Kuubasta 1600-luvulta ja Euroopassa se tuli tunnetuksi 1920-luvulla. Tanssina autenttinen Rumba on kahden henkilön välinen rituaalitanssi. Alkuun tanssittiin amerikkalaista ns. Neliörumbaa, joka sai nimensä peruskuvionsa muodosta.
Rumba on nelijakoinen. Tanssiessa liike on pehmeää, hidasta ja tunnelmallista.
Latinalaistanssit > Paso doble

Paso doble tanssitaan kilpailukierroksen neljäntenä tanssina. Se on espanjalaista alkuperää oleva "härkätaistelua" kuvaava tanssi, jossa mies esittää härkätaistelijaa ja nainen on ajoittain "muléta" (härkätaistelijan punainen viitta) ja ajoittain härkä.
Paso doble on 2/4-jakoinen ja tanssin liikekielessä on vaikutteita myös flamencosta, mm. käsien liikkeet ja erilaiset koputukset jaloilla.
Latinalaistanssit > Jive

Jive tanssitaan aina kilpailukierroksen viimeisenä eli viidentenä tanssina. Jive rantautui Eurooppaan toisen maailmansodan aikana amerikkalaisten sotilaiden mukana. Sen syntyyn on vaikuttanut vahvasti Lindy hop, joka kehittyi 1920-1930 luvuilla Harlemissa, josta se siirtyi Manhattanille tanssisaleihin ja teattereihin. Samasta tanssista on käytetty myös nimitystä Jitterbug. Englantilaiset tanssinopettajat kehittivät kesytetymmän version tästä railakkaasta akrobatiaa käyttävästä tanssista ja uusi versio nimettiin Jiveksi.
Jive on nelijakoinen ja perusmuodossaan sen kuviot on tehty tanssittaviksi swingpohjaiseen musiikkiin. Lindy Hopista vaikutteita saaneet potkusarjat ovat mukana nykyisessä muodossa.
Latinalaistanssikilpailun rakenne

Latinalaistansseissa kilpaillaan saman taitotason kilpakumppaneita vastaan ja taitoluokkia on aina E-luokasta A:han. Kilpailun pituus vaihtelee riippuen osallistuvien parien määrästä. C-A luokissa kilpaillaan viidessä tanssissa, D-luokassa neljässä ja E-luokassa kolmessa tanssissa.
Latinalaistanssikilpailun rakenne > Tuomarointi

Tuomarointi on vertailevaa, jolloin yhtä aikaa lattialla olevien parien suorituksia verrataan toisiinsa. Jotta vertailu käytännössä olisi mahdollista ei pareja saa olla lattialla yhtä aikaa liian monta. Kilpailun tuomaripaneeli koostetaan aina parittomasta määrästä tuomareita.
Latinalaistanssissa tuomarit arvioivat tanssia suhteessa tuomarointikriteereihin neljässä eri kategoriassa: tekniikka, musiikkiin tanssiminen, parityöskentely ja koreografia.
Latinalaistanssikilpailun rakenne > Alkukilpailu

Mikäli johonkin kilpailuun osallistuu enemmän kuin seitsemän paria joudutaan näiden parien kesken järjestämään karsinta loppukilpailuun pääsemiseksi. Parimäärästä riippuen joudutaan ehkä järjestämään useampi karsintakierros. Kullakin kierroksella voidaan korkeintaan puolet pareista karsia pois. Parit voidaan jakaa myös useampaan rinnakkaiseen erään. Erässä ei kuitenkaan suositella enempää kuin 10-12 paria kerrallaan.
Alkukilpailuissa on suljettu arvostelu, jossa tuomarit merkitsevät jokaisessa tanssissa rastilla jatkoon pääsevät parit. Yhteenlaskettuna eniten rasteja saaneet parit pääsevät seuraavalle kierrokselle sen mukaan kuin kilpailunjohtaja on määrännyt jatkoon pääsevien lukumäärästä.
Latinalaistanssikilpailun rakenne > Loppukilpailu ja semifinaalit

Loppukilpailuissa tanssivat alkukilpailuista karsintojen kautta selviytyneet kuusi parasta paria. Suomessa järjestettävissä GP-kilpailuissa pyritään karsimaan semifinaaliin tasan 12 paria. Loppukilpailussa tuomarit sijoittavat pari paremmuusjärjestykseen antamalla parhaimmaksi katsomalleen parille sijaluvun 1., toiseksi parhaalle sijan 2. jne.
Latinalaistanssi Suomessa ja maailmalla

Suomen Tanssiurheiluliitto järjestää vuosittain latinalaistanssin SM-kilpailut eri ikäsarjoissa. Sen lisäksi vuoden aikana järjestetään myös enintään kuusi GP-kilpailua, joiden perusteella pidetään ranking-listaa, jonka perusteella valitaan maamme edustajat kansainvälisiin arvokilpailuihin. Latinalaistanssien hallitseva (aikuisten ns. yleinen ikäsarja) suomenmestaripari (2020) on helsinkiläinen Robert Virenius - Veera Hedman.
Suomalaiset latinalaistanssiparit ovat menestyneet myös kansainvälisesti. Tästä esimerkkinä mm. senioreiden latinalaistanssipari Timo Lindfors ja Katja Krutovskaya-Kauppinen, jotka ovat voittaneet senioreiden maailmanmestaruuden peräti viidesti ja saaneet kolme muuta MM-mitalisijaa. Mikko Kaasalainen ja Adrienn Fitori voittivat latinalaistanssien ammattilaisluokan maailmanmestaruuden vuonna 2015. Petri Järvinen ja Ulla Järvinen ovat voittaneet senioreiden maailmanmestaruuden vuonna 2012, jonka lisäksi pari on saavuttanut kolme muuta MM-mitalia.
Tanssiurheilun kattojärjestö World Dance Sport Federation eli WDSF järjestää vuosittain latinalaistanssin maailmanmestaruuskilpailut eri ikäsarjoissa. Latinalaistanssin hallitseva maailmanmestaripari on venäläinen Armen Tsaturyan - Svetlana Gudyno.
Aiheesta muualla

Latinalaistanssi Tanssiurheiluliiton sivuilla
Yykeänvuono

| Yykeänvuono> norj. Lyngen/Lyngenfjorden, pohjoissaameksi Ivguvuotna, kveeniksi Yykeänvuono |
| --- | --- |
 Yykeänvuonoa nähtynä Nordnesetistä, Kåfjorden-vuonon suun luota, kesäkuussa 2011.
Sijainti:  Tromssan lääni, Norja
Merialue:  Norjanmeri, Atlantin valtameri
Koordinaatit:  69.7797°N, 20.3827°E
Väestökeskittymät:  Lyngseidet, Olderdalen, Yykeänperä
Vuonon ominaisuudet
Suurin pituus:  85 km
Yykeänvuonoa nähtynä sen itärannalta, jokseenkin läheltä Yykeänperää, kesäkuussa 2011.
Yykeänvuono 
(vanhemmissa kirjallisissa lähteissä myös Jyykeänvuono, kveeniksi Yykeänvuono, norj. Lyngen tai Lyngenfjorden, pohjoissaameksi Ivguvuotna) on 85 kilometriä pitkä vuono Tromssan läänissä Pohjois-Norjassa. Vuono alkaa pohjoisessa Sørklubbenista ja päättyy Meleniin sisämaassa. Yykeän, Kieruan, Raisin, Kaivuonon ja Omasvuonon kunnat sijaitsevat vuonon rannoilla.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Yykeänvuono Wikimedia Commonsissa