stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Lappeenrannan kaupunginteatteri

Kaupunginteatterin tilat ovat kauppakeskuksen kolmannessa kerroksessa (kuva toisesta kerroksesta).
Lappeenrannan kaupunginteatteri on suomalainen ammattiteatteri, joka tuottaa vuosittain 5–7 ensi-iltaa. Teatterin käytössä on kaksi näyttämöä. Nykyinen teatteri sijaitsee Lappeenrannassa kauppakeskus IsoKristiinan yhteydessä. Lappeenrannan kaupunginteatteri on Suomen ainoa kauppakeskukseen sijoitettu teatteri.
Teatterinjohtajana Timo Sokuran kauden (2015–2019) jälkeen aloitti 1. elokuuta 2019 Iiris Rannio. Sopimus oli kolmivuotinen. Syksyllä 2022 Rannion seuraajana jatkoi Helka-Maria Kinnunen.
Historia > Ennen kaupunginteatteria (1879–1949)

Lappeenrannassa oli teatteritoimintaa jo 1800-luvun alkupuoliskolla, ja teatterihuone valmistui 1849. Sen saamisessa oli aloitteellinen piirilääkäri A. W. Dammer, joka muodosti osakeyhtiön.
Lappeenrannan teatterielämä jatkui Lappeenrannan vapaaehtoisessa palokunnassa (perustettu 1879), jonka tehtäviin kuului myös iltamien ja näytelmäiltojen järjestäminen. Palokunnalle valmistui vuonna 1905 oma talo, jossa oli myös teatterille soveltuva suuri sali. Vuonna 1907 perustettiin VPK:n näyttämöseura, joka sen muotoisena jatkoi aina vuoteen 1913. Tälle pohjalle perustettiin vuonna 1913 Työväen Näyttämö, jonka toiminta päättyi kuitenkin sisällissotaan ja esitystilana toimineen työväentalon tuhoutumiseen tulipalossa.
Vuonna 1918 syntyi Lappeenrannan Näyttämöyhdistys ylläpitämään Lappeenrannan Näyttämöä, jonka tehtävänä oli perustaa uusi teatteri kilpailemaan Työväen Näyttämön kanssa. Vuonna 1923 syntyi puolestaan Lappeenrannan Teatteriyhdistys ylläpitämään perustetun Lappeenrannan Teatterin toimintaa.
Kahden rinnakkaisen teatterin toiminta päättyi vuonna 1935, kun Lappeenrannan Teatterin toiminta päättyi harjoitus- ja esiintymistilojen puutteeseen. Tällöin useat Lappeenrannan Teatterin näyttelijät siirtyivät Työväen Näyttämön näyttelijöiksi. Työväen Näyttämö toimi vuonna 1924 valmistuneessa uudessa työväentalossa. Työväen Näyttämö vaihtoi nimensä Työväen Teatteriksi vuonna 1947.
Historia > Kaupunginteatterin aika (1949–2015)

Lappeenrantalaisesta ammattiteatterista 1940-luvulla syntynyt suunnitelma toteutui lopulta vuonna 1948, kun Lappeenrannan Teatterin suunnittelu aloitettiin. Vuonna 1949 päätettiin virallisesti Lappeenrannan kaupunginteatterin perustamisesta. Tarpeisto hankittiin Työväen Teatterin jäämistöstä, ja kaupunginteatteri asettui työväentaloon, jossa se toimi aina 1980-luvulle saakka.
Lappeenrannan kaupunginteatterin uudet tilat entisessä elokuvateatteri Jukolassa otettiin käyttöön lopulta vuonna 1982. Elokuvateatterin nimi näkyi teatterin suuren näyttämön nimessä, joka oli Jukola-sali. Myöhemmin toiseksi näyttämöksi muutettiin ravintola Kaksi Rakuunaa, jossa toimi myöhemmin pieni näyttämö Veeran kammari.
2010-luvulla teatterirakennuksesta oli tullut huonokuntoinen. Lukuisten turvallisuus- ja sisäilmaongelmien vuoksi lopulta päädyttiin sen purkamiseen. Vuonna 2011 Lappeenrannan kaupunginvaltuusto päätti uuden teatterin rakentamisen puolesta.
Historia > Uusi kaupunginteatteri (2015–)

Uusi kaupunginteatteri päätettiin rakentaa kauppakeskus IsoKristiinan yhteyteen, kun kauppakeskusta samalla laajennettiin. Sijaintia perusteltiin siten, että kaupunginteatteri haluttiin tuoda sinne missä ihmiset ovat, eli kauppakeskukseen. Kaupunginteatterin uudet tilat suunnitteli arkkitehti Samuli Woolston. Opetus- ja kulttuuriministeriö myönsi rakennushankkeelle yhteensä neljä miljoonaa euroa valtionapua, eli noin 20 prosenttia kokonaiskustannuksista. Kokonaisuudessaan uuden teatterin rakennuskustannukset olivat 21 miljoonaa euroa.
Marraskuussa 2015 avattiin uuden teatterin pieni näyttämö näytelmällä Mummo, ja teatterin avajaisia vietettiin 15. tammikuuta 2016. Ensimmäisenä näytöksenä kaupunginteatterin uudella suurella näyttämöllä esitettiin satiirinen laulunäytelmä Kolmen pennin ooppera. Näytelmän ohjasi kaupunginteatterin silloinen johtaja, Timo Sokura.
Vuonna 2023 Lappeenrannan kaupunginteatteri voitti vuoden esityksen Thalia-palkinnon näytelmällä Viimeinen Atlantis. Metalliyhtye Stam1nan laulaja-kitaristi Antti Hyyrysen esikoisromaaniin perustuvan näytelmän ohjasi ja käsikirjoitti Tuomo Rämö.
Tilat > Suuri näyttämö (440 paikkaa)

Suuri näyttämö on suunniteltu niin, että siellä voidaan järjestää akustisesti musikaaleja. Orkesterimonttu vie käytössä ollessaan salista 46 paikkaa, jättäen 394 paikkaa katsomoon. Esityslavalla on 12-metrinen pyörönäyttämö.
Tilat > Pieni näyttämö (160 paikkaa)

Pienellä näyttämöllä voidaan teatteriesitysten lisäksi järjestää mm. konferensseja, seminaareja ja muita tapahtumia.
Tilat > Yleisölämpiö

Teatterin yleisölämpiössä sijaitsee lipunmyynti, naulakkopalvelut, sekä väliajan ruokatarjoilu. Lämpiö sijaitsee IsoKristiinan kolmannessa kerroksessa, jonka kautta pääsee kaupunginteatterin Suurelle ja Pienelle näyttämölle. Yleisölämpiötä koristaa Kari Juvan veistos, Tyttö Karjalan.lähde?
Johtajat

Lauri Väärä (1971–1975)
Kari Paukkunen (1980–1984)
Timo Närhinsalo (1985–1994)
Helena Anttonen (1995–2002)
Antti Majanlahti (2002–2007)
Jari Juutinen (2007–2015)
Timo Sokura (2015–2019)
Iiris Rannio (2019–2022)
Helka-Maria Kinnunen (2022–)
Näyttelijöitä > Nykyiset näyttelijät

Jussi Johnsson
Seppo Kaisanlahti
Sanna Kemppainen
Jisook Kim
Anna-Kaisa Makkonen
Noora Koski
Leena Nuora
Turo Marttila
Samuli Punkka
Eppu Pastinen
Netta Salonsaari
Volter Ilmari Putro
Aino Sirje
Lähde:
Näyttelijöitä > Entisiä näyttelijöitä

Eija Grönberg (–1969)
Hemmo Hakkarainen (1969–)
Eila Halonen (1981–)
Aarre Heinonen (1969–)
Esko Hukkanen (1975–1981)
Eila Ilenius (–1975)
Meri Juutilainen (–1969)
Aake Kalliala (1981–)
Pentti Kallio (–1979)
Hannu Kangas (1979–)
Aino Kerola (1975–)
Sina Kujansuu (1969–)
Uula Laakso (–1981)
Mika Lahtela (1969–)
Seppo Lehtonen (–1969)
Pekka Lukka (–1969)
Maija Mäkinen (–1975)
Orvokki Oksanen (1969–)
Turo Pajala (1981–)
Sakari Pesonen (–1969)
Tuija Piepponen (1969–)
Varpu Reilin (1975–1981)
Matti Salmela
Hannu Salminen (–1979)
Tenho Saurén
Pekka Savin (–1969)
Pirkko Uitto (1981–)
Pertti Sveholm (–1981)
Reino Virtanen (–1975)
Juha Voutilainen (1979–)
Aiheesta muualla

Lappeenrannan kaupunginteatteri
Kaupunginteatterin vanha logo
Lappeenrannan entinen kaupunginteatteri kesällä 2011
Lappeenrannan kaupunginteatterin logo (2015–)
Teatterin yleisölämpiö
Älgö

Älgö
| --- | --- |
Muut nimet:  Elgö
Sijainti:  59°52′20.00″N, 23°23′50.00″E, Raasepori Uusimaa Suomi
Merialue:  Suomenlahti, Itämeri
muokkaa - muokkaa wikitekstiä - muokkaa Wikidataa
Älgö on saari Tammisaaren saariston kansallispuistossa Raaseporissa.
Älgön rantaviiva on hyvin rikkonainen. Saaren tuntumassa sijaitsee lukuisia pienempiä saaria, joista osa on maankohoamisen myötä kasvanut lähes kiinni Älgöhön. Älgö on pääosin metsämaata, saaren sisällä sijaitsee kolme järveä: Storträsket, Näseträsket ja Lillträsket. Älgön keskus on Rödjanin entinen kalastajatila, joka sijaitsee saaren etelärannalla.
Aiheesta muualla

Tiedostopalvelu.maanmittauslaitos.fi
Jeremi Tammela

| Jeremi Tammela> Henkilötiedot |
| --- | --- |
Syntynyt: 12. syyskuuta 2003 (ikä 21) Ylivieska, Suomi
Kansalaisuus:   Suomi
Jääkiekkoilija
Pelipaikka:  keskushyökkääjä
Maila:  oikea
Pituus:  176 cm
Paino:  81 kg
Seura
Seura (P):  IPK
Sarja:  Mestis
Nyk. seura:  Jukurit (SM-liiga)
Pelaajaura
Pääsarjaura:  2021–
Aik. seurat:  Lukko (SML) Tappara (SML)
Jeremi Tammela (s. 12. syyskuuta 2003 Ylivieska) on suomalainen jääkiekkoilija, joka pelaa SM-liigajoukkue Jukureissa lainasopimuksella Mestis-joukkue IPK:sta. Hän on pelipaikaltaan keskushyökkääjä. Tammela laukoo oikealta.
Ura > Maajoukkueura

Tammela on pelannut kuusi poikien maaottelua.
Muuta

Tammelan isoveljet Jonne ja Jussi ovat myös jääkiekkoilijoita. Jonne pelaa hyökkääjänä SM-liigajoukkue Porin Ässissä ja Jussi pelaa hyökkääjänä Norjan EliteHockey Ligaenin Sparta Sarpsborgissa. Veljesten isä Pasi Tammela on entinen alempien sarjojen hyökkääjä.
ATR Evo

ATR Evo on ranskalaisen ATR-konsortion kehittämä potkuriturbiinikäyttöisten liikennelentokoneiden mallisto, joka korvaa nykyiset ATR 42- ja 72-konemallit tuotannossa vuoteen 2030 mennessä, ohjelman käynnistyessä virallisesti vuonna 2025 (alkuperäisen suunnitelman mukainen käynnistysajankohta oli 2023).
Koneisiin tulee uudet avioniikat, kahdeksanlapaiset potkurit sekä moottorit sähköhybridivoimanlähdevalmiudella sekä mahdollisuus käyttää sataprosenttista uusiutuvaa polttoainetta, ja koneesta tullee ensimmäinen sähkötyöntövoimaa hyödyntävä liikennelentokone kaupallisessa käytössä.  Muita mahdollisia uudistuksia ovat FADEC-pohjainen, yhteen vipuun perustuva potkurin ja moottorin säätö, parannettu jäänehkäisy ja jäänpoisto sekä aerodynaamiset parannukset.
Koneiden matkustamoihin käytetään kierrätysmateriaaleja, ja ATR:n mukaan sekä polttoaineen kulutus että huoltokustannukset alenevat 20% aiempaan ATR 72-600-sarjaan nähden.  Kiitotiesuoritusarvot ja nousukyky paranevat niin ikään. Koneen hiilidioksidipäästöt kerosiinia käytettäessä ovat 50% tyypillisen pienen liikennesuihkukoneen päästöistä, ja käytettäessä vain uusiutuvaa lentopolttoainetta kone on lähes nettopäästötön.
Konetta on pidetty vastauksena brasilialaisen Embraerin matkustajapotkuriturbiinikoneprojektiin, joka on niin ikään tulossa markkinoille 2030-luvun aikana.
Keminsaamelaiset

| Keminsaamelaiset |
| --- | --- |
Väkiluku:  sulautuneet suomalaisiin
Asuinalueet:  Kemin Lappi
Kielet:  keminsaame (1800-luvulle) 
Uskonnot:  saamelainen muinaisusko (–n. 1630) luterilainen kristinusko (n. 1630–)
Keminsaamelaiset olivat  Suomen nykyisen alueen sisällä itäisin niistä kansatieteellisistä ja historiallisista pääryhmistä, joihin saamelaiset vakiintuneesti on jaettu. He asuivat Kemin Lapissa Kuusamosta Inariin ulottuvalla alueella. Inarinsaame on Kemin Lapin saamelaiskielistä ainoa säilynyt, kun taas keminsaame on kattonimitys muiden lapinkylien kadonneille kielille tai murteille.
Keminsaamelaiset elivät alun perin metsästyksellä ja kalastuksella, mutta kun pääasialliset saaliseläimet metsäpeurat ja majavat oli saalistettu loppuun, ne korvattiin poroilla. Kuten muutkin saamelaiset, he harjoittivat saamelaista muinaisuskoa ja šamanismia. 1600-luvulla keminsaamelaiset alkoivat vähetä, kun he sulautuivat alueelle tuleviin suomalaisiin uudisasukkaisiin, jotka tulivat Ruotsin kuninkaan lupaamien vero- ja muiden helpotusten takia. Keminsaamelaiset puhuivat itäsaamelaisiin kieliin kuulunutta keminsaamen kieltä, joka on jo hävinnyt käytöstä. Kielessä oli paljon suomalaisia lainasanoja.
Keminsaamelaisista kertoo muun muassa Turun akatemian professori Mikael Wexionius teoksessaan Epitome descriptionis Sueciae, Gothiae, Fenningiae et subjectorum provinciarum vuodelta 1650. Hänen mukaansa he olivat kääntyneet kristinuskoon noin 20 vuotta aiemmin eli noin vuonna 1630. He asuivat kahdeksankulmaisissa kodissa, joiden keskellä oli nuotio. He käyttivät narulla kiristettäviä kenkiä ja poronnahkaisia vaatteita. Sekä miehet että naiset pitivät niiden päällä pitkää sinistä tai valkoista vaippaa rutenien tapaan. He ovat tehneet myös tinalankakirjontaa sekä metallisia koristevöitä. Poroja he ovat käyttäneet sekä vetojuhtina että ravinnoksi. Heillä on myös ollut koiria. Keminsaamelaiset eivät käyttäneet väkijuomia. He eivät suvainneet aviorikoksia eivätkä haureutta, ja rankaisivat niistä oman käden oikeudella. Varastaminen oli heille tuntematon käsite. Vieraita, ainakin pappeja, he kestitsivät ja ajeluttivat mielellään.
Aiheesta muualla

Elo, Tiina & Seppälä, Sirkka-Liisa: Raivaajien ja rakentajien Salla. Sallan kulttuuriympäristöohjelma, s. 42-44..  (Suomen ympäristö 31 / 2012)  Ympäristöministeriö ja Lapin ely-keskus, 2012.  ISBN 978-952-11-4066-2  Teoksen verkkoversio (pdf) Viitattu 1.11.2019.
Totti Sora

Torsten ”Totti” Harald Sora (ent. Strömberg; 4. syyskuuta 1903 Turku – 23. marraskuuta 1955) oli suomalainen arkkitehti, joka toimi Turun kaupunginarkkitehtina. Hänen tunnetuin suunnittelutyönsä on Turun Martinkirkko, jonka hän suunnitteli yhdessä arkkitehti Gunnar Wahlroosin kanssa. Sora opiskeli myös kuvanveistoa ja maalausta ja hän oli Pro Arte -taiteilijaryhmän jäsen.
Sora kirjoitti ylioppilaaksi vuonna 1922 ja valmistui arkkitehdiksi Teknillisestä korkeakoulusta vuonna 1930. Hän laati diplomityönsä vuonna 1931 Ruissaloon suunnitellusta maalentokentästä, joka olisi liitetty saarella jo vuodesta 1927 toimineeseen Ruissalon lentosatamaan. Tämä hanke ei kuitenkaan toteutunut maaperäongelmien takia, vaan Turun lentokenttä rakennettiin lopulta Artukaisiin 1935 ja Ruissalon lentosataman toiminta päättyi 1936.
Sora toimi Turun apulaiskaupunginarkkitehtina vuosina 1934–1939 ja kaupunginarkkitehtina vuodesta 1939. Hän otti taidemaalarina osaa näyttelyihin vuodesta 1923 lähtien.
Rakennuksia

Martinkirkko, Turku. 1933 (arkkitehti Gunnar Wahlroosin kanssa)
Turun linja-autoasema. 1938 (arkkitehti Harald Smedbergin kanssa)
Pansion koulu, Turku. 1948–1950
Korsetti- ja paitatehdas Oy Neulomo Ab:n tehdasrakennus, Tervahovinkatu, Turku. 1950 (arkkitehti Dimitri Panzopouloksen kanssa)
Triumphin liivitehdas, Tervahovinkatu, Turku. 1952-1953 (arkkitehti Dimitri Panzopouloksen kanssa)
Smurffit (animaatiosarja)

| Smurffit> The Smurfs |
| --- | --- |


Tyyli:  Animaatio
Kestoaika:  22 min
Luoja(t):  Peyo
Pääosissa:  Don Messick Paul Winchell Lucille Bliss Danny Goldman Frank Welker William Callaway Alan Young Hamilton Camp Michael Bell June Foray
Alkuperämaa:   Yhdysvallat  Belgia
Alkuperäiskieli:  englanti
Verkko:  Kolmoskanava MTV3 MTV Juniori SUB (2009) Fox (2016)
Esitetty:  12. syyskuuta 1981 – 2. joulukuuta 1989
Jaksoja:  421
Tuotanto
Tuottaja(t):  William Hanna Joseph Barbera Freddy Monnickendam
Ohjaaja(t):  José Dutillieu George Gordon Bob Hathcock Don Lusk Ray Patterson
Käsikirjoittaja(t):  Peyo Alan Burnett Creighton Barnes Evelyn Gabai
Tuotantoyhtiö(t):  Hanna-Barbera
Palkinnot
Voitetut:  Daytime Emmy (1983, 1984) Humanitas Prize (1987)
Ehdokkuudet:  Daytime Emmy (1985, 1986, 1987, 1988, 1989)
Aiheesta muualla
IMDb 
Smurffit (engl. The Smurfs) on belgialais-yhdysvaltalaisessa yhteistyössä tuotettu animaatiosarja, joka palkittiin muun muassa kaksi kertaa Daytime Emmyllä. Sarjaa esitettiin ensi kerran Yhdysvalloissa syyskuussa 1981 ja sen esitys päättyi lopulta joulukuussa 1989, jolloin Smurffeja oli tuotettu yhteensä yhdeksän kautta ja 421 jaksoa, joista seitsemän oli erikoisjaksoja.
Sarja kertoo pienistä sinisistä smurffeista, jotka ovat kolmen omenan korkuisia ja asustavat sienikylässä. Heidän johtajansa on 542-vuotias Pappasmurffi (suomiversiossa Suursmurffi), joka yhdessä muiden smurffien kanssa joutuu varomaan ilkeää velhoa, joka Rontti-kissansa kanssa yrittää kaapata smurffit suupaloiksi tai muihin tarkoituksiin.
Suomessa Smurffeja on julkaistu VHS:llä Golden Voicen ja PVP Voicen jälkiäänityksillä. 2000-luvulla sarjaan tehtiin uusi jälkiäänitys.
Äänirooleissa

| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
|   Don Messick   | … |   Pappasmurffi/Suursmurffi, Rontti-kissa, Haaveilusmurffi, Uneliassmurffi   |
|   Paul Winchell   | … |   Velho, Vauvasmurffi   |
|   Lucille Bliss   | … |   Smurffiina   |
|   Danny Goldman   | … |   Välkky   |
|   Barry Gordon   | … |   Välkky, sivuäänet   |
|   Frank Welker   | … |   Kelloseppäsmurffi, Pattismurffi, töyhtöhyyppä, Runoilijasmurffi, pentu, Villismurffi   |
|   William Callaway   | … |   Kömpelösmurffi, Maalarismurffi   |
|   Alan Young   | … |   Kaivajasmurffi, Maanviljelijäsmurffi, Pelokassmurffi   |
|   Hamilton Camp   | … |   Ahmattismurffi, Soittajasmurffi   |
|   Michael Bell   | … |   Ärjysmurffi, Käteväsmurffi, Laiskasmurffi, Ilkkuli   |
|   June Foray   | … |   Jekkusmurffi, luontoäiti   |
|   Alan Oppenheimer   | … |   Turhasmurffi, Homnibus, Ajanisä   |
|   Kip King   | … |   Räätälismurffi   |
|   Marshall Efron   | … |   Laiskasmurffi   |
|   Pat Fraley   | … |   Tuffysmurffi   |
|   Bernard Erhard   | … |   Timbersmurffi   |
|   Jonathan Winters   | … |   isoisäsmurffi   |
|   Dan Radloff   | … |   Uteliassmurffi, Agenttismurffi, Haisevasmurffi   |
|   Susan Blu   | … |   isoäitismurffi   |
|   Russi Taylor   | … |   pentu, Smoogle   |
|   Julie McWhirter   | … |   Vauvasmurffi, Sassette Smurfling   |
|   Pat Musick   | … |   Snappy Smurfling   |
|   Noelle North   | … |   Slouchy Smurfling   |
|   Charles Adler   | … |   Nat Smurfling   |
|   Jennifer Darling   | … |   prinsessa Salvina   |
|   Linda Gary   | … |   Dame Barbara   |
|   Bob Holt   | … |   Kuningas   |
|   Phil Proctor   | … |   kuningas Gerard   |
|   Lennie Weinrib   | … |   Suuri-suu   |
|   Janet Waldo   | … |   Hogatha   |
|   Brenda Vaccaro   | … |   Scruple   |
|   Keene Curtis   | … |   Balthazar   |
|   Amanda McBroom   | … |   Chlorhydris   |
Äänirooleissa > Suomenkieliset äänet (1990-luvun jälkiäänitys)

| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
|   Pertti Nieminen   | … |     |
|   Ulla Ollikainen   | … |     |
|   Erkki Murto   | … |     |
|   Päivi Sorsa   | … |     |
|   Leena Margit Rautiainen   | … |     |
|   Elise Langenoja   | … |     |
|   Pauli Virta   | … |     |
Äänirooleissa > Suomenkieliset äänet (2000-luvun jälkiäänitys)

| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
|   Arto Nieminen   | … |   Jekkusmurffi (1. tuotantokausi)   |
|   Arttu Ala-Jokimäki   | … |   Välkky (1. tuotantokausi)   |
|   Bruno Lähteenmäki   | … |   Nuottismurffi, Rontti-kissa   |
|   Elise Langenoja   | … |   Hogatha-noita   |
|   Veeti Kallio ja Mika Nuojua   | … |   Velho, Ärjysmurffi (2. tuotantokausi)   |
|   Jari Viitanen   | … |   Suuri-suu, sivuäänet   |
|   Joonas Suominen   | … |   Tohelosmurffi   |
|   Jukka Voutilainen   | … |   Suursmurffi   |
|   Markus Blom   | … |   Pattismurffi   |
|   Pasi Ruohonen   | … |   Ärjysmurffi (1. tuotantokausi), kertojan ääni   |
|   Peter Pihlström   | … |   Maalarismurffi, Kokkismurffi, Välkky (2. tuotantokausi)   |
|   Susa Saukko   | … |   Smurffiina, sivuäänet   |
|   Tommi Haapaniemi   | … |   Kaunosmurffi, Jekkusmurffi, sivuäänet   |
Suomessa ilmestyneitä julkaisuja > VHS-julkaisut

Smurffit ja ilkeä taikuri
Kevät koittaa Smurffeille
Smurffi Special
Kultainen smurffi
Smurffaava puurokattila
Viimeinen smurffimarja
Smurffin kyynel
Vauvasmurffi on kadonnut
Kuningassmurffi
Smurffi menettää muistinsa
Jättiläisiä ja menninkäisiä
Smurffi ja merenneito
Aprillismurffia/Smurffiaprillia
Halloween Special
Kissankello
Sateenkaari
Aprillismurffi
Smurffijuhlaa
Smurffikimara
Smurffiparaati
Kivikaudella
Rooman valtakunnassa
Arabiassa
Kreikassa
Egyptissä
Hei Me Smurffataan!
Suomessa ilmestyneitä julkaisuja > DVD-julkaisut

Smurffit 1: Pyhä Smurffi ja lohikäärme
Smurffit 2: Kolme smurfettisoturia
Smurffit 3: Robin Smurffin seikkailut
Smurffit 4: Suursmurffin hääpäivä
Smurffit 5: Smurffiina
Smurffit 6: Smurffikuningas
Smurffit 7: Romeo ja Smurffiina
Smurffit 8: Supersmurffi
Smurffit 9: Luolasmurffausta
Smurffit 10: Kamala lumipeto
Smurffit 11: Älä haaskaa älä smurffaa
Smurffit 12: Jouluseikkailu
Smurffit 13: Loppu smurffisti kaikki smurffisti
Vastaanotto ja arvostelu

Wizard Magazine listasi vuonna 2001 Smurffit sijalle 58 laatimassaan kautta aikain sadan parhaan animaatiosarjan listalla. Se listattiin tammikuussa 2009 IGN-sivuston laatiman sadan parhaan animaatiosarjan listalle sijalle 97.
Smurffit sarjakuvana
Ultron

| Ultron |
| --- | --- |
 Ultron, miltei tuhoutumattomasta adamantiumista rakennettu pahansuopa robotti
Luoja(t):  Roy Thomas & John Buscema
Kustantamo:  Marvel
Ensiesiintyminen:  Avengers #54 (1968)
Henkilötiedot
Oikea nimi:  Ultron
Status:  Aktiivinen
Pituus:  184 cm
Paino:  243 kg
Ryhmäsidokset:  Pahuuden Mestarit
Voimat:  Yliluonnollisen korkea voimakkuus ja nopeus, melkein täydellinen tuhoutumattomuus (mikäli keho adamantiumia), lentokyky, energiaiskut, voimakentät, hypnoosi, erittäin älykäs, nero
Suhteet
Sukulaiset:  Alkhema ("vaimo") Henry "Hank" Pym (rakentaja "isä")
Ultron on Marvel-kustantamon luoma miltei tuhoutumattomasta adamantiumista rakennettu robotti. Ultron uskoo orgaanisen elämän olevan mitätöntä ja koneiden ottavan vielä joskus vallan. Ultron tuhoaa tunteettomasti halveksimiaan elollisia olentoja tai muuttaa ne kyborgeiksi. Ultron esiintyi ensimmäisen kerran Avengers-lehden numerossa 54 ja sen loivat Roy Thomas ja John Buscema.
Vuonna 2009 Ultron oli listattu sijalle 23 IGN-sivuston laatimassa kautta aikain sata suurinta sarjakuvarikollista.
James Spader näytteli hahmoa vuonna 2015 elokuvassa Avengers: Age of Ultron.
Historia

Henry Pym, nerokas tiedemies loi primitiivisen Ultron-1 robotin, joka tuntemattomasta syystä kääntyi luojaansa vastaan. Ultron-5 oli ensimmäinen, joka taisteli Kostajia vastaan. Vasta Ultron-6 robotin suurimman edun, kun se uudelleenrakensi itsensä adamantiumista. Sen jälkeen Ultron on voitettu useasti, mutta se on aina palannut.
Ultron on yksi kostajien vaarallisimmista vihollisista, sillä edes Thorin vasara ei pysty tuhoamaan sen kuorta.
Kun Salatuissa Sodissa Galactus imi Ultronin voimat, Tohtori Doom käynnisti sen uudelleen. Tällä kertaa Ultron totteli vain Tohtori Doomia, jolloin hän pystyi johtamaan vihollisjoukkoa. Ultron tuhoutui tämän jälkeen, mutta palasi taas.
Länsirannakon Kostajat onnistuivat kuitenkin pysäyttämään hänet, ennen kuin se muutti suurimman osan Kalifornian väestöstä roboteiksi. (Sarjakuvalehdet: 4, 8/92 Avengers West Coast 65-68.)
Ultron on luonut liittolaisia ja vastustajia: Se loi Hullun Haihattelijan antamasta Ihmissoihdun ruumiista Visionin, josta tuli Kostajien jäsen. Ultron loi myös Jocastan, joka oli myös tuhoutumattomasta adamantiumista tehty robotti.
Ultron halusi Jocastasta vaimonsa, mutta se siirtyi Kostajien puolelle. Ultron oli tehnyt ennen Jocastaa Alkheman, joka kääntyi Ultronia vastaan ja on ollut myös pitkäaikainen Kostajien vihollinen. Ultron nauhoitti robotteihinsa aivokäyriä.
Jocastalla oli Ampiaisen aivokäyrä ja Alkhemalla Matkijalinnun. Visionilla oli Ihmemiehen aivokäyrät. Ultronilla oli luojansa, Henry Pymin aivokäyrät.
Voimat ja varusteet

Ultron jaksaa nostaa noin 70-90 tonnia, riippuen mikä Ultron on kyseessä. Ultron yrittää aina parannella itseään ja tulee koko ajan vahvemmaksi. Ultron voi ampua kaikenlaisia säteitä käsistään. Salatuissa sodissa Tohtori Doom asensi Ultroniin eräänlaisen atomihajottajan, mutta se ei ollut myöhemmin käytössä.
Ultron on yhtä nerokas kuin Henry Pym, koska robotilla on hänen aivokäyränsä.lähde?