stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Jokerit
Omistus, organisaatio ja talous > Talouden tunnuslukuja

| Tunnusluvut 2013–2023> Tilikausi | Tunnusluvut 2013–2023> Liikevaihto | Tunnusluvut 2013–2023> Liiketulos | Tunnusluvut 2013–2023> Omavaraisuusaste | Tunnusluvut 2013–2023> Henkilöstö |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| 2013 | 18 409 000 € | −40 000 € |  |  |
| 2014 | 6 889 000 € | −3 950 000 € | −42 % | 61 |
| 2015 | 11 597 000 € | −13 399 000 € | −153 % | 75 |
| 2016 | 10 224 000 € | −15 384 000 € | −1 045 % | 75 |
| 2017 | 7 669 000 € | −14 867 000 € | −2 200 % | 75 |
| 2018 | 12 164 000 € | −12 481 000 € | −2 210 % | 75 |
| 2019 | 14 400 000 € | −11 300 000 € |  | 75 |
| 2020 | 13 987 000 € | −10 917 000 € | −688 % | 68 |
| 2021 | 9 241 000 € | −10 233 000 € | −695 % | 70 |
| 2022 | 13 530 000 € | −4 881 000 € | 70 % | 70 |
| 2023 | 2 791 000 € | 16 000 € | 85 % | 12 |
2013: Helsinki Halli Oy (sulautettu)
2014–2022: Jokerit Hockey Club Oy
2023–: Jokerit Helsinki Oy
Tunnukset > Logot

Jokerien alkuperäisen logon suunnitteli Ateneumista valmistunut ja Yleisradion kuvittamossa työskennellyt Jorma Hinkka. Jokerien perustamiseen vahvasti osallistunut Töölön Vesa -aktiivi Raimo Kähkönen oli saanut hänestä suosituksen Yleisradiossa työskenneeltä puolisoltaan. Kähkönen antoi Hinkalle nipun erilaisia jokerikortteja, joiden pohjalta hänen piti tehdä oma versionsa. Palkkioksi Hinkka sai vapaalippuja Jokerien kotiotteluihin. Ne jäivät kuitenkin käyttämättä, sillä Hinkka ei ollut kiinnostunut jääkiekosta.
Kaudella 1983–1984 otettiin käyttöön ”J-logo”, jossa Jokerien tunnus oli koristeltu kanadalaistyyppisin vauhtiviivoin. Omistajaksi tullut Jokeriklubin Tuki ry pyrki sen avulla visuaalisesti erottumaan aiemmasta Aimo Mäkisen johtamasta Jokereista. Logo oli käytössä vuoteen 1988, jolloin Jokerit palasi alkuperäiseen tunnukseen. Jokerit käytti ”J-logon” variaatiota joulukuun 2024 kotiottelujen retropeliasussaan.
Vuosina 1998–2000 oli käytössä Niken suunnittelema logo. KHL-aikoina Jokereilla oli käytössä hieman erilainen logovariaatio.
Vuonna 1997 The Hockey News valitsi Jokerien logon maailman parhaaksi seuratunnukseksi.
Jokerien nykyinen logo.
Jokerien logo vuosina 1983–1988.
Jokerien logo vuosina 1998–2000.
Jokerien logo vuosina 2019–2022.
Tunnukset > Peliasut

Jokerien alkuperäiset pelipaidat olivat väriltään sinisiä ja valkoisia. Sininen paita korvattiin punaisella vuonna 1973, mutta siniseen palattiin vuonna 1981. Siniset ja valkoiset paidat syrjäytettiin toistamiseen vuonna 1989, jolloin paitojen väreiksi vaihdettiin vihreä–sininen ja vihreä–valkoinen. Kaudelle 1992–1993 paidan väriksi muutettiin vihreä–violetti, josta tuon kauden jälkeen tuli ainoa käytettävä paita. Vihreä-violetin paidan kanssa Jokerit käytti vuosina 1994–1997 väriltään hopeisia kypäriä, joita kutsuttiin ”Hackmanin kattiloiksi”.
Jokerit solmi vuonna 1997 viisivuotisen sopimuksen Niken kanssa, joka jatkossa toimitti niin peliasut kuin varusteetkin. Samalla päättyi pitkäaikainen Koho-yhteistyö. Jokerit palasi seuraavalla kaudella 1997–1998 alkuperäisiin sinisiin ja valkoisiin paitoihin. Paitojen mainoksia pienennettiin. Niken valmistamat uudet peliasut olivat osa laajempaa uudistusta, jossa Jokerit muun muassa siirtyi pelaamaan Hartwall-areenaan.
Lokakuussa 2012 Jokerit pelasi 45-vuotisjuhlaottelussaan Ilvestä vastaan punakeltaisessa pelipaidassa. Inspiraation siihen antoivat fanit, jotka olivat tuoneet punakeltaisuutta esille kaikessa toiminnassaan. Seuran kuvaajan Matti Korven suunnittelemaa paitaa käytettiin alun perin vain tässä ottelussa. Kannattajiensa toiveesta Jokerit otti punakeltaisen asun kolmospeliasuksi kaudelle 2013–2014.
Vuoden 2014 Talviklassikossa Jokerit esiintyi edeltäjänsä Töölön Vesan peliasua muistuttavissa vihreissä paidoissa. Jokerit pelasi historiansa ensimmäisessä ottelussa nimenomaan Vesan vanhoissa pelipaidoissa, koska Jokerien omat asut eivät olleet vielä valmistuneet.
Jokerit luopui pitkäaikaisesta sinisestä kotipaidastaan jälleen kaudella 2019–2020 ja siirtyi käyttämään keltaisia ja mustia paitoja. Puheenjohtaja Jari Kurrin mukaan uudistuksella haluttiin tuoda seuran perinteistä logoa paremmin esille sekä saada punakeltaisia värejä näkyville. Vieraspaita säilyi valkoisena, mutta sitäkin uusittiin.
Palattuaan Suomen sarjoihin kaudeksi 2023–2024 Jokerien edustusjoukkue käytti jälleen kirkkaansinistä paitaa. Jokerit suunnitteli paidat yhteistyössä varustekumppaninsa Warriorin kanssa, ja myös kannattajien toiveita huomioitiin. Jokerien juniorijoukkueet olivat käyttäneet kirkkaansinistä paitaa jo edelliskaudella. Helsingin jäähallissa pelattavissa runkosarjan kotiotteluissaan Jokerit käyttää 1990-luvun asua mukailevaa retroasua. Sen päävärit ovat vihreä ja violetti, ja kypärät ovat hopeiset. Asulla kunnioitettiin paluuta Helsingin jäähalliin. Jokerit oli aikoinaan luopunut vihreä-violetista asusta sieltä lähdettyään. Vastaavantyyppisiä retroasuja Jokerit käytti myös seuraavalla kaudella.
Jokerit pelasi joulukuun 2024 kotiotteluissaan retropaidoissa, joihin oli haettu mallia vuosien 1983–1988 peliasuista, joiden päävärit olivat sininen, valkoinen ja punainen. Paidoissa oli myös sen aikainen ”J-logo”.
Tunnukset > Musiikki

Kotiotteluissa jokaisen Jokerien tekemän maalin jälkeen soitetaan pätkä The Rocky Orchestran esittämää kappaletta ”Gonna Fly Now”. Toisinaan maalilauluna on ollut saman kappaleen vaihtoehtoisia versioita. Lisäksi kauden 2003–2004 muutamassa ensimmäisessä pelissä Jokerien maalilauluna soi Rob Zombien kappale ”Never Gonna Stop”, mutta fanien vastustuksen vuoksi tilalle palautettiin ”Gonna Fly Now”.
Eräs seuran tunnuskappaleista on Problems?-yhtyeen esittämä ”Katupoikien laulu”, joka 1980-luvun lopussa soitettiin ennen erien alkua. Eräänlaisen tunnuskappaleen asemaan on noussut myös R. L. Burnsiden ”It’s Bad You Know”, jota on soitettu ennen erien alkua 2000-luvun alusta saakka. Virallisiin kannustuslauluihin lukeutuu Freud Marx Engels & Jungin vuonna 1991 levyttämä kappale ”Jokerit!”.
Pelaajat ja valmentajat > Edustusjoukkue kaudella 2024–2025

| Jokerit kaudella 2024–2025 n k > Kokoonpano | Jokerit kaudella 2024–2025 n k > Kokoonpano | Jokerit kaudella 2024–2025 n k > Kokoonpano | Jokerit kaudella 2024–2025 n k > Kokoonpano | Jokerit kaudella 2024–2025 n k > Valmentajat | Jokerit kaudella 2024–2025 n k >  | Jokerit kaudella 2024–2025 n k >  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
|  Maalivahdit  37    Sisu Heikkeri   32    Santeri Lipiäinen   35    Henri Risikko Puolustajat  28   Rony Ahonen    7   Ben Blood   12   Niks Feņenko   47   Saku Forsblom (A)   11   Valtteri Jeskanen   71   Hugo Rikkilä    6    Julius Saari   26   Santeri Salmela   44   Teemu Suhonen   52   Riku Tuomola    7    Atte Vikla |  |  Hyökkääjät  50   Juhamatti Aaltonen   39    Maxim Eliseev   51   Valtteri Filppula (C)   22   Alexander Forslund   10   Jaakko Heikkinen   16   Teemu Henritius   19   Oskari Kalajanniska   21   Otto Karvinen (A)   25    Emil Kuusla   20   Rasmus Lahnaviik   72   Arttu Lausniemi   61    Leevi Lemberg   27    Onni Lind   14   Jesse Liuksiala   41   Antti Pihlström   13    Lauri Saastamoinen    9   Samuel Salonen   40   Oliver Suni   80   Ville Vainikainen (A) |  |  Päävalmentaja Risto Dufva Apulaisvalmentajat Tero Määttä  Kari Martikainen  Roy Hellgren  Selitykset (C) Kapteeni  (A) Varakapteeni  Lähde: Eliteprospects eliteprospects.com. Päivitetty: 11. helmikuuta 2025  |  |  |
Pelaajat ja valmentajat > Edustusjoukkue kaudella 2024–2025 > Valmennus ja joukkueenjohto

Päävalmentaja: Risto Dufva
Valmentaja: Tero Määttä
Valmentaja: Kari Martikainen
Maalivahti- ja fysiikkavalmentaja: Roy Hellgren
Yksilökehitysvalmentaja: Iiro Mäntylä
Joukkueenjohtaja: Mikko Pärnänen
Huoltaja: Harri Puustinen
Huoltaja: Timo Kolehmainen
Huoltaja ja kuvaaja: Mikko Taipale
Osteopaatti: Jarno Hyytiäinen
Lääkäri: Roope Korpiola
Urheilutoimenjohtaja: Olli-Pekka Yrjänheikki
Pelaajat ja valmentajat > Edustusjoukkue kaudella 2024–2025 > Toimisto

Myyntijohtaja, kumppanuudet:  Jiri Veistola
Yhteysjohtaja, kumppanuudet: Jukka Räisänen
Hallinto: Laura Pussila
Pelaajat ja valmentajat > Edustusjoukkue kaudella 2024–2025 > Urheilu

Urheilutoimenjohtaja: Olli-Pekka Yrjänheikki
Kehityspäällikkö: Samuli Agarth
Valmennuspäällikkö: Teemu Poussa
Junioripäällikkö: Ville Turunen
Pelaajat ja valmentajat > Kapteenit

| 0 | 1 | 2 | 3 | 4 |
| --- | --- | --- | --- | --- |
|  1967–1969: Osmo Kuusisto  1969–1971: Erkki Mononen  1971–1976: Timo Turunen  1976–1977: Pentti Hiiros  1977–1978: Pentti Hiiros, Timo Turunen, Ari Mäkinen  1978–1979: Jari Kapanen  1979–1980: Jari Kapanen, Henry Leppä  1980–1981: Henry Leppä  1981–1982: Jussi Lepistö  1982–1984: Risto Kerminen  1984–1985: Markus Lehto |  |  1985–1986: Jari Lindroos  1986–1987: Jari Lindroos, Jussi Lepistö  1987–1989: Jarmo Koskinen  1989–1991: Anssi Melametsä  1991–1999: Waltteri Immonen  1999–2000: Antti-Jussi Niemi  2001–2002: Ville Peltonen  2002: Antti Törmänen  2002–2003: Ville Peltonen  2003–2004: Sami Helenius  2004–2005: Juha Lind |  |  2005: Petri Varis  2005: Marko Jantunen  2006–2009: Petri Varis  2009–2010: Antti-Jussi Niemi  2010–2014: Ossi Väänänen  2014–2016: Niko Kapanen  2016–2020: Peter Regin  2020–2022: Marko Anttila  2023–2024: Saku Forsblom  2024–: Valtteri Filppula |
Pelaajat ja valmentajat > Päävalmentajat

| 0 | 1 | 2 | 3 | 4 |
| --- | --- | --- | --- | --- |
|  1967–1968: Jorma Salmi  1968–1969: Martti Sarlin, Jorma Kyntölä  1969–1970: Aulis Hirvonen  1970–1973: Matti Lampainen  1973–1974: Rauli Virtanen, Matti Lampainen  1974–1976: Boris Maiorov  1976–1977: Jorma Borgström  1977–1978: Jorma Borgström, Pentti Katainen, Timo Turunen  1978–1980: Matti Väisänen  1980–1982: Olli J. Hietanen  1982–1985: Reino Ruotsalainen  1985–1987: Matti Väisänen  1987–1988: Henry Leppä  1988–1990: Kari Mäkinen |  |  1990–1991: Kari Mäkinen, Boris Maiorov  1991–1993: Boris Maiorov  1993–1994: Alpo Suhonen, Leo Äikäs, Hannu Aravirta  1994–1996: Hannu Aravirta  1996–1997: Curt Lundmark  1997–1998: Sakari Pietilä, Curt Lundmark, Hannu Kapanen  1998–1999: Hannu Kapanen, Leo Äikäs, Timo Lahtinen  1999–2001: Erkka Westerlund  2001–2003: Raimo Summanen  2003–2005: Hannu Jortikka  2005–2006: Waltteri Immonen, Curt Lindström  2006–2008: Doug Shedden |  |  2008–2009: Glen Hanlon  2009–2010: Hannu Aravirta, Hannu Jortikka  2010–2011: Hannu Jortikka, Erkka Westerlund  2011–2012: Erkka Westerlund  2012–2013: Tomi Lämsä  2013–2014: Tomi Lämsä, Tomek Valtonen  2014–2016: Erkka Westerlund  2016–2018: Jukka Jalonen  2018–2022: Lauri Marjamäki  2023–2024: Tero Määttä  2024–2025: Tero Määttä, Risto Dufva |
Pelaajat ja valmentajat > Palkitut

Aarne Honkavaara -palkinto – runkosarjan paras maalintekijä
1991–1992: Teemu Selänne
1996–1997: Petri Varis
1998–1999: Pasi Saarela
2006–2007: Jani Rita
2009–2010: Jukka Hentunen
2010–2011: Janne Lahti
Jari Kurri -palkinto – pudotuspelien paras pelaaja
1993–1994: Ari Sulander
1995–1996: Petri Varis
1996–1997: Otakar Janecký
2001–2002: Kari Lehtonen
Jarmo Wasama -palkinto – paras tulokas
1993–1994: Juha Lind
2010–2011: Teemu Pulkkinen
2011–2012: Teuvo Teräväinen
Kalevi Numminen -palkinto – paras valmentaja
1982–1983: Reino Ruotsalainen
2001–2002: Raimo Summanen
Lasse Oksanen -palkinto – runkosarjan paras pelaaja
2004–2005: Tim Thomas
2007–2008: Ville Leino
2008–2009: Juuso Riksman
Matti Keinonen -palkinto – tehopelaaja
1983–1984: Arto Sirviö
1991–1992: Waltteri Immonen
1992–1993: Erik Hämäläinen
1995–1996: Petri Varis
2006–2007: Martti Järventie
Pekka Rautakallio -palkinto – paras puolustaja
1982–1983: Nikolai Makarov
1992–1993: Erik Hämäläinen
1995–1996: Mika Strömberg
2001–2002: Tom Koivisto
Raimo Kilpiö -palkinto – herrasmiespelaaja
1974–1975: Jari Kapanen
1990–1991: Teemu Selänne
1991–1992: Keijo Säilynoja
1995–1996: Waltteri Immonen
2002–2003: Ville Peltonen
Urpo Ylönen -palkinto – paras maalivahti
1982–1983: Rauli Sohlman
1995–1996: Ari Sulander
1999–2000: Pasi Nurminen
2001–2002: Kari Lehtonen
2002–2003: Kari Lehtonen
2008–2009: Juuso Riksman
Veli-Pekka Ketola -palkinto – pistepörssin voittaja
1996–1997: Petri Varis
2000–2001: Petri Varis
Kultainen kypärä –  pelaajien äänestämä arvokkain pelaaja
1990–1991: Teemu Selänne
2004–2005: Tim Thomas
2007–2008: Ville Leino
2008–2009: Juuso Riksman
Tilastot > Saavutukset

Suomen mestaruus (6): 1973, 1992, 1994, 1996, 1997, 2002
SM-hopeaa (6): 1971, 1983, 1995, 2000, 2005, 2007
SM-pronssia (2): 1998, 2012
Aaro Kivilinnan muistopalkinto – paras seura (6): 1976, 1996, 1998, 1999, 2000, 2003
Harry Lindbladin muistopalkinto – SM-liigan runkosarjan voitto (6): 1983, 1995, 1996, 1997, 2001, 2013
Mestiksen runkosarjan voitto (1): 2025
KHL:n divisioonan mestaruus (1): 2016
Euroopan Cupin mestaruus (2): 1995, 1996
Euroopan Cupin pronssia (1): 1993
European Trophyn hopeaa (1): 2011
Continental Cupin mestaruus (1): 2003
Tilastot > Maratontaulukot

| 0 | 1 | 2 | 3 | 4 | 5 | 6 | 7 | 8 | 9 |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| Sarja | Sijoitus | Kaudet | Ottelut | Voitot | Tasapelit | Tappiot | TM | PM | Pisteet |
| SM-sarja/SM-liiga | 9. | 43 | 1 973 | 956 | 276 | 741 | 6 926 | 6 105 | 2 519 |
| I-divisioona/Mestis | 40. | 2 | 88 | 50 | 10 | 28 | 471 | 355 | 110 |
Tilastot > Kausittainen sarjamenestys

Tilastossa on esitetty viimeiset kymmenen kautta.
| 0 | 1 | 2 | 3 | 4 | 5 | 6 | 7 | 8 | 9 | 10 | 11 | 12 | 13 | 14 | 15 | 16 | 17 | 18 | 19 |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| Runkosarja | Runkosarja | Runkosarja | Runkosarja | Runkosarja | Runkosarja | Runkosarja | Runkosarja | Runkosarja | Runkosarja | Runkosarja | Runkosarja | Pudotuspelit | Pudotuspelit | Pudotuspelit | Pudotuspelit | Pudotuspelit | Pudotuspelit | Pudotuspelit | Pudotuspelit |
| Kausi | Sarja | O | V | JaV | JaH | H | TM | PM | P | Y | Sija | O | V | H | TM | PM | Y | Sija | Lähde |
| 2009–2010 | SM-liiga | 58 | 22 | 4 | 4 | 28 | 144 | 157 | 78 | 8 295 | 10. | 3 | 1 | 2 | 10 | 13 | 5 945 | 10. |  |
| 2010–2011 | SM-liiga | 60 | 25 | 6 | 9 | 20 | 165 | 150 | 96 | 8 487 | 6. | 7 | 3 | 4 | 13 | 15 | 13 446 | 7. |  |
| 2011–2012 | SM-liiga | 60 | 24 | 8 | 13 | 15 | 183 | 165 | 101 | 9 173 | 6. | 10 | 6 | 4 | 24 | 19 | 10 764 | 3. |  |
| 2012–2013 | SM-liiga | 60 | 28 | 10 | 7 | 15 | 168 | 136 | 111 | 9 828 | 1. | 6 | 2 | 4 | 15 | 16 | 8 004 | 5. |  |
| 2013–2014 | SM-liiga | 60 | 25 | 5 | 8 | 22 | 156 | 145 | 93 | 9 252 | 7. | 2 | 0 | 2 | 3 | 8 | 5 641 | 9. |  |
| 2014–2015 | KHL | 60 | 35 | 5 | 4 | 16 | 171 | 136 | 119 | 10 932 | 4. | 10 | 5 | 5 | 27 | 25 | 12 382 | 6. |  |
| 2015–2016 | KHL | 60 | 31 | 5 | 5 | 19 | 167 | 140 | 108 | 10 468 | 5. | 6 | 2 | 4 | 15 | 18 | 9 152 | 10. |  |
| 2016–2017 | KHL | 60 | 23 | 6 | 12 | 19 | 149 | 165 | 93 | 9 595 | 8. | 4 | 0 | 4 | 6 | 11 |  | 13. |  |
| 2017–2018 | KHL | 56 | 29 | 4 | 8 | 15 | 151 | 108 | 103 | 10 415 | 3. | 11 | 6 | 5 | 29 | 24 |  | 5. |  |
| 2018–2019 | KHL | 62 | 32 | 5 | 6 | 19 | 197 | 164 | 80 | 9 036 | 4. | 6 | 2 | 4 | 11 | 19 |  | 4. |  |
| 2019–2020 | KHL | 62 | 28 | 10 | 8 | 16 | 184 | 164 | 84 |  | 3. | 6 | 4 | 2 | 24 | 10 |  | – |  |
Selitteet
| --- | --- |
    : KHL
    : Suomen korkein sarjataso
    : Suomen toiseksi korkein sarjataso
O: Ottelut
V: Voitot
T: Tasapelit (varsinainen peliaika)
H: Häviöt
JaV: Jatkoaikavoitot
JaH: Jatkoaikahäviöt
TM: Tehdyt maalit
PM: Päästetyt maalit
Y: Kotiotteluiden yleisökeskiarvo
Juniorit > Saavutukset > A-juniorit

Suomen mestaruus (4): 1988, 1996, 1999, 2000
SM-hopeaa (6): 1972, 1980, 1998, 2003, 2012, 2023
Juniorit > Saavutukset > B-juniorit

Suomen mestaruus (9): 1976, 1999, 2002, 2008, 2012, 2013, 2014, 2019, 2024
SM-hopeaa (6): 1974, 1987, 1996, 2001, 2003, 2022
SM-pronssia (9): 1977, 1979, 1985, 1986, 1998, 2004, 2005, 2006, 2015
Juniorit > Saavutukset > C-juniorit

Suomen mestaruus (9):  1976, 1977, 1978, 1997, 2000, 2006, 2009, 2010, 2022
SM-hopeaa: (5): 1990, 1993, 1995, 1998, 2008
SM-pronssia (4): 1979, 1986, 2005, 2007
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Jokerit Wikimedia Commonsissa
Jokerien viralliset sivut
Helsingin Jokerit r.y.
Faniyhdistyksen (Eteläpääty ry) viralliset kotisivut
Jokerit Jatkoaika.comissa
| n k Jääkiekon Suomen mestarit |
| --- | --- |
Voittajat:  1927–28: Viipurin Reipas  1928–29: HJK  1929–30: ei pelattu  1930–31: TaPa  1931–32: HJK  1932–33: HSK  1933–34: HSK  1934–35: HJK  1935–36: Ilves  1936–37: Ilves  1937–38: Ilves  1938–39: KIF  1939–40: ei pelattu  1940–41: KIF  1941–42: ei pelattu  1942–43: KIF  1943–44: ei jaettu  1944–45: Ilves  1945–46: Ilves  1946–47: Ilves  1947–48: Tarmo  1948–49: Tarmo  1949–50: Ilves  1950–51: Ilves  1951–52: Ilves  1952–53: TBK  1953–54: TBK  1954–55: TBK  1955–56: TPS  1956–57: Ilves  1957–58: Ilves  1958–59: Tappara  1959–60: Ilves  1960–61: Tappara  1961–62: Ilves  1962–63: Lukko  1963–64: Tappara  1964–65: Karhut  1965–66: Ilves  1966–67: RU-38  1967–68: KooVee  1968–69: HIFK  1969–70: HIFK  1970–71: Ässät  1971–72: Ilves  1972–73: Jokerit  1973–74: HIFK  1974–75: Tappara  1975–76: TPS  1976–77: Tappara  1977–78: Ässät  1978–79: Tappara  1979–80: HIFK  1980–81: Kärpät  1981–82: Tappara  1982–83: HIFK  1983–84: Tappara  1984–85: Ilves  1985–86: Tappara  1986–87: Tappara  1987–88: Tappara  1988–89: TPS  1989–90: TPS  1990–91: TPS  1991–92: Jokerit  1992–93: TPS  1993–94: Jokerit  1994–95: TPS  1995–96: Jokerit  1996–97: Jokerit  1997–98: HIFK  1998–99: TPS  1999–00: TPS  2000–01: TPS  2001–02: Jokerit  2002–03: Tappara  2003–04: Kärpät  2004–05: Kärpät  2005–06: HPK  2006–07: Kärpät  2007–08: Kärpät  2008–09: JYP  2009–10: TPS  2010–11: HIFK  2011–12: JYP  2012–13: Ässät  2013–14: Kärpät  2014–15: Kärpät  2015–16: Tappara  2016–17: Tappara  2017–18: Kärpät  2018–19: HPK  2019–20: ei jaettu  2020–21: Lukko  2021–22: Tappara  2022–23: Tappara  2023–24: Tappara 
| n k Mestis |
| --- | --- |
 Hallitseva mestari: Kiekko-Espoo
Joukkueet (2024–25):  Hermes  Hokki  IPK  Jokerit  Ketterä  KeuPa HT  Kiekko-Pojat  Kiekko-Vantaa  RoKi  TUTO Hockey 
Palkinnot:  Kultainen kiekko 
Suomen mestaruuden voittanut Jokerien joukkue kaudelta 1972–1973.
Jokerit ja Kärpät vastakkain kevään 2009 puolivälierissä Hartwall Areenalla.
Jokerien KHL-ottelu Slovan Bratislavaa vastaan Hartwall Arenalla marraskuussa 2014.
Jokerien organisoima juniorien Kanada-sarja kasvatti seuran suosiota Itä-Helsingissä.
Jokerien kannattajakatsomo kevään 2012 välieräottelussa Hartwall-areenalla.
Matti Lampainen toi Jokereihin siihen yhdistetyn taitokiekon.
Helsingin jäähalli
Jari Kurri oli Jokerien pääomistaja vuosina 2019–2022.
Jokerien jäädytettyjä pelinumeroita Hartwall-areenan katonrajassa.
Jokerit juhlii ensimmäistä Suomen mestaruuttaan keväällä 1973.
Oona Chaplin

Oona Chaplin vuonna 1943.
Oona ja Charles Chaplin vierailulla Alankomaissa vuonna 1965.
Oona Chaplin,  o.s. O’Neill, (14. toukokuuta 1925 Bermuda – 27. syyskuuta 1991 Corsier-sur-Vevey, Sveitsi) oli Nobel- ja Pulitzer-palkitun näytelmäkirjailijan Eugene O’Neillin tytär ja elokuvalegenda Charles Chaplinin neljäs ja viimeinen vaimo.
O’Neill oli isänsä toinen lapsi tämän avioliitosta kirjailija Agnes Boultonin kanssa. Hänellä oli myös vanhempi veli Shane (1918–1977) sekä kaksi vanhempaa sisarusta vanhempiensa edellisistä avioliitoista. Vanhemmat erosivat vuonna 1929, minkä jälkeen O’Neill tapasi isäänsä enää harvoin. Hän asui lapsuutensa Point Pleasantissa, New Jerseyn osavaltiossa äitinsä ja isoveljensä kanssa. Kesät perhe vietti Bermudalla.
O’Neill kävi Brearleyn lukiota New Yorkissa, mistä hän valmistui vuonna 1942. Hän pääsi opiskelemaan Vassar Collegeen, mutta kieltäytyi paikasta tavoitellakseen uraa näyttelijänä. Hänet valittiin New Yorkin vuoden 1942 debytantiksi, minkä tuoma julkisuus johti työtarjouksiin eri elokuvastudioilta. Isänsä vastustuksen takia hän ei kuitenkaan pystynyt ottamaan tarjouksia vastaan. O’Neill sai kuitenkin pienen osan kesällä 1942 New Jerseyssä esitetystä näytelmästä Pal Joey, joka ei kuitenkaan menestynyt. Myöhemmin samana kesänä hän lähti Hollywoodiin, missä toivoi voivansa aloittaa uran elokuvanäyttelijänä. Hän esiintyi pienessä osassa ystävänsä aviomiehen, kirjailija William Saroyanin, näytelmässä The Time of Your Life San Franciscossa ja sai Hollywoodissa ainoan koekuvauksensa Eugene Frenken elokuvaan The Girl from Leningrad.
Vuoden 1942 lopussa O’Neill tutustui Charles Chapliniin, joka alkoi opettaa hänelle näyttelemistä. He aloittivat myös suhteen, ja avioituivat kesällä 1943 O’Neillin täysi-ikäistyttyä. Avioliitto herätti paljon kohua parin 36 vuoden ikäeron takia ja koska Chaplinin entinen naisystävä Joan Barry oli juuri nostanut häntä vastaan isyyssyytteen. Eugene O’Neill katkaisi välit tyttäreensä lopullisesti avioliiton jälkeen ja teki hänet perinnöttömäksi.
Liitto oli onnellinen ja kesti aina Chaplinin kuolemaan vuonna 1977 asti. Heille syntyi kahdeksan lasta: Geraldine (s. 1944), Michael (s. 1946), Josephine (s. 1949), Victoria (s. 1951), Eugene (s. 1953), Jane (s. 1957), Annette (s. 1959) ja Christopher (s. 1962). O’Neill jätti avioiduttuaan urahaaveensa ja keskittyi vaimon rooliin. Perheen muutettua Yhdysvalloista Sveitsiin vuonna 1953 hän luopui Yhdysvaltain kansalaisuudestaan ja otti aviomiehensä Britannian kansalaisuuden.
Chaplinin kuoltua O’Neill asui vuorotellen Sveitsissä ja New Yorkissa, mistä oli ostanut asunnon. Hän kärsi vakavasta alkoholiongelmasta ja kuoli vuonna 1991 haimasyöpään.
Kirjallisuutta

Chaplin, Charles: Oma elämäkertani.  Suomentanut Salminen, Seere. Porvoo:  WSOY, 1990.  ISBN 951-0-16723-1
Chaplin, Jane: 17 minutes avec mon père.  Editions Florent Massot, 2008.  ISBN 978-2916546223
| Auktoriteettitunnisteet  |
| --- | --- |
Kansainväliset:  FAST  ISNI  VIAF  WorldCat 
Kansalliset:  Ranska  BnF data  Saksa  Yhdysvallat  Japani  Tšekki  Puola 
Taiteenala:  FID 
Henkilöt:  Deutsche Biographie 
Muut:  SNAC 2  IdRef
Metyyli-isotiatsolinoni

| Metyyli-isotiatsolinoni |
| --- | --- |


Tunnisteet
IUPAC-nimi:  2-metyyli-1,2-tiatsol-3-oni
CAS-numero:  2682-20-4
PubChem CID:  39800
SMILES:  CN1C(=O)C=CS1
Ominaisuudet
Molekyylikaava:  C4H5SNO
Moolimassa:  115,16 g/mol
Sulamispiste:  47-50 °C
Kiehumispiste:  93 °C
Liukoisuus veteen:  489 g/l (20 °C)
Metyyli-isotiatsolinoni (C4H5SNO) on isotiatsolinonijohdannaisiin kuuluva heterosyklinen orgaaninen yhdiste. Yhdistettä voidaan käyttää säilöntäaineena ja biosidina.
Ominaisuudet, valmistus ja käyttö

Huoneenlämpötilassa metyyli-isotiatsolinoni on kiteistä ainetta. Se liukenee veteen ja alkoholeihin sekä muihin poolisiin liuottimiin. Metyyli-isotiatsolinonilla on bakteerien ja sienien kasvua estäviä ominaisuuksia. Yhdiste reagoi proteiinien kysteiiniaminohappojen kanssa, mikä johtaa toimimattomiin entsyymeihin. Lisäksi se reagoi myös eräiden muiden biologisesti tärkeiden sulfidien kuten glutationin kanssa. Metyyli-isotiatsolinoni voi aiheuttaa kosketusihottumaa, minkä vuoksi sen käyttö on rajoitettua.
Metyyli-isotiatsolinonia valmistetaan N-metyylipropargyyliamidista. Ensimmäisessä vaiheessa se reagoi tiosyaanihapon kanssa ja muodostuva tuote syklisoituu metyyli-isotiatsolinoniksi. Toinen tapa on 3,3'-ditiopropaanihapon, sulfuryylikloridin ja metyyliamiinin reaktio, jossa muodostuu myös metyylikloori-isotiatsolinonia.
Metyyli-isotiatsolinonia käytetään usein seoksena metyylikloori-isotiatsolinonin tai bentsisotiatsolinonin kanssa. Käyttökohteita ovat esimerkiksi poishuuhdottava kosmetiikka, puhdistusaineet ja teollisuudessa sitä käytetään estämään prosessivesien limoittuminen.
Seth Magaziner

Seth Magaziner
Seth Magaziner (s. 22. heinäkuuta 1983 Bristol, Rhode Island) on yhdysvaltalainen demokraattisen puolueen poliitikko.
Magaziner valmistui massachusettsilaisesta Milton Academysta vuonna 2002. Hän sai humanististen tieteiden kandidaatin arvon Brownin yliopistosta vuonna 2006 ja Master of Business Administration -oppiarvon Yalen yliopistosta vuonna 2010. Magaziner on työskennellyt opettajana ja sijoitusammattilaisena. Hän oli vuosina 2015–2023 Rhode Islandin osavaltion varainhoitaja. Hänet valittiin vuoden 2022 vaaleissa Yhdysvaltain edustajainhuoneeseen, jossa hän aloitti uransa 3. tammikuuta 2023.
Magaziner oli yksi demokraattien juutalaisista edustajista, jotka allekirjoittivat Benjamin Netanjahua kritisoineen ja kahden valtion mallia tukeneen julkilausuman tammikuussa 2024.