stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Rasvasolu

Rasvasolu eli adiposyytti on eläinsolu, jonka tehtävä on varastoida lipidejä eli rasva-aineita energiantuotantoa varten. Rasva varastoituu soluun pääosin triglyseridinä joko suureksi ja yhtenäiseksi pisaraksi (valkoinen rasvasolu) tai pieniksi ja erillisiksi pisaroiksi (ruskea rasvasolu).
Valkoisissa rasvasoluissa suuri rasvapisara täyttää suurimman osan solusta pakottaen vähät soluelimet ja soluliman solun reunoille. Mikroskoopilla tarkasteltaessa valkoiset rasvasolut tunnistaa helposti juuri tästä syystä, sillä soluelimet näkyvät joidenkin solujen laidalla sirppimäisenä tummana alueena. Valkoiset rasvasolut ovat eläinkunnan yleisin rasvasolutyyppi.
Niin sanotuilla päärynälihavilla ihmisillä on valkoisten rasvasolujen lomassa sijaitsevia kutsuttuja beigenvärisiä rasvasoluja, jotka vastaavat ihonalaisen rasvakerroksen tulehdusta vaimentavista ja aivoterveyttä parantavista ominaisuuksista. Päärynälihavuus tarkoittaa rasvan kertymistä lanteille, reisiin ja pakaroihin.
Ruskeissa rasvasoluissa rasvapisarat ovat pieniä ja erillisiä eivätkä täten muodosta yhtenäistä aluetta soluun. Ruskeat rasvasolut sisältävät enemmän mitokondrioita kuin valkoiset ja tuottavat tästä syystä paremmin lämpöä. Ns. ruskeaa rasvaa esiintyykin tästä syystä erityisen runsaasti nimenomaan kylmään sopeutuneilla eläimillä. Ihmiselläkin on vauvana runsaasti ruskeita rasvasoluja, mutta niiden osuus vähenee iän myötä. Kylmään muita ihmiskansoja paremmin sopeutuneilla eskimoilla on kuitenkin runsaasti ruskeaa rasvaa myös myöhemmällä iällä.
Toinen kirje korinttilaisille

| Toinen kirje korinttilaisille> Πρὸς Κορινθίους ἐπιστολή Β΄.Raamattu Uusi testamentti |
| --- | --- |
 2 Kor. 11:33-12:9. Sivu Papyrus 46:sta.
Synty
Kirjoittaja (perint.):  Paavali
Kirjoituspaikka:  Filippoi
Kohde:  Korintin seurakunta
Ajoitus:  n. 55–56 jaa.
Teksti
Genre:  kirje
Alkukieli:  koinee-kreikka
Lyhenne:  2. Kor.
Lukuja:  13
Jakeita:  256
Edeltävä: < 1. Kor.Seuraava: Gal. >
Katso myösLuettelo Raamatun kirjoista
Toinen kirje korinttilaisille eli 2. Korinttolaiskirje (m.kreik. Πρὸς Κορινθίους ἐπιστολή Β΄, Pros Korinthiūs epistolē 2) on yksi Uuden testamentin kirjeistä. Sen on kirjoittanut apostoli Paavali Korintissa sijainneelle seurakunnalle.
Sisältö

Kirje antaa Paavalista hyvin inhimillisen kuvan. Se osoittaa inhimillistä haavoittuvuutta, henkistä vahvuutta, syvintä kiintymyksen tunnetta, ankaruutta, ironiaa, nuhtelua, itsensä puolustamista, oikeutettua omanarvontuntoa, heikkojen ja kärsivien puolustamista sekä intoa Kristuksen kirkon eteenpäinviemiseen ja sen jäsenten hengellisen elämän edistämiseen.
Kirjeen sisältö voidaan jakaa seuraavasti:
Paavali puhuu omasta elämästään ja hengellisestä työstään, ja osoittaa lämpimän kiintymyksensä korinttilaisia kohtaan. (2 Kor. 1–7)
Hän antaa ohjeet keräyksestä, joka suoritettiin Juudean seurakunnan köyhille. (2 Kor. 8–9)
Hän puolustaa omaa apostolista virkaansa ja puolustautuu väärien opettajien ja hänen vastustajiensa esittämiä syytöksiä ja vihjailuja vastaan. (2 Kor. 10–13)
Kirjallisuutta > Suomeksi

Peltola, Olavi: ”Toinen kirje korinttilaisille”, Löytöretki Uuteen testamenttiin.  Kauniainen:  Perussanoma, 1992.  ISBN 951-888-362-9  Teoksen verkkoversio.
Thurén, Jukka & Koskenniemi, Erkki: Korinttilaiskirjeet – Tessalonikalaiskirjeet – Paimenkirjeet.  Aurinko, 2008.  ISBN 9789516189225
Kirjallisuutta > Englanniksi

Barnett, Paul: The Second Epistle to the Corinthians.  (The new international commentary on the New Testament)  Wm. B. Eerdmans Publishing, 1997.  ISBN 0802823009
Harris, Murray J.: The Second Epistle to the Corinthians: A Commentary on the Greek Text.  (New international Greek Testament commentary 7)  Penn State Press, 2005.  ISBN 0853645809
Kruse, Colin G.: The Second Epistle of Paul to the Corinthians: An Introduction and Commentary.  (Tyndale New Testament commentaries 8)  Wm. B. Eerdmans Publishing, 1987.  ISBN 0802803180
Oden, Thomas C.: 1–2 Corinthians.  (Ancient Christian Commentary on Scripture)  Routledge, 1999.  ISBN 1579580718
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Toinen kirje korinttilaisille Wikimedia Commonsissa
Aiheesta muualla > Teksti

Raamattu . Suomen evankelis-luterilainen kirkko.
Toinen kirje korinttilaisille[vanhentunut linkki] (1992)
Toinen kirje korinttilaisille[vanhentunut linkki] (1938)
Toinen kirje korinttilaisille. Suomenkieliset käännökset (1992, 1938 ja 1776), useita muita käännöksiä sekä kreikankielinen alkuteksti (muun muassa Westcott-Hort -laitos). Uskonkirjat.net.
Toinen kirje korinttilaisille (1938, 1776 ja 1642). Finbible – suomalaisia raamatunkäännöksiä.
Aiheesta muualla > Muuta

Aherne, Cornelius: Epistles to the Corinthians Catholic Encyclopedia.  1911. New York:  Robert Appleton Company. (englanniksi)
Kirby, Peter (toim.): 2 Corinthians. Early Christian Writings. (englanniksi)
Koskenniemi, Olli & Koskenniemi, Erkki: Toinen kirje korinttilaisille. SLEY:n raamattuluennot.
| n k Uusi testamentti |
| --- | --- |
Evankeliumit ja apostolien teot:  Evankeliumi Matteuksen mukaan  Evankeliumi Markuksen mukaan  Evankeliumi Luukkaan mukaan  Evankeliumi Johanneksen mukaan  Apostolien teot 
Paavalin kirjeet:  Kirje roomalaisille  Ensimmäinen kirje korinttilaisille  Toinen kirje korinttilaisille  Kirje galatalaisille  Kirje efesolaisille  Kirje filippiläisille  Kirje kolossalaisille  Ensimmäinen kirje tessalonikalaisille  Toinen kirje tessalonikalaisille  Ensimmäinen kirje Timoteukselle  Toinen kirje Timoteukselle  Kirje Titukselle  Kirje Filemonille  Kirje heprealaisille 
Katoliset kirjeet:  Jaakobin kirje  Ensimmäinen Pietarin kirje  Toinen Pietarin kirje  Ensimmäinen Johanneksen kirje  Toinen Johanneksen kirje  Kolmas Johanneksen kirje  Juudaksen kirje 
Profetiat:  Johanneksen ilmestys
Rašt

| Rašt (Rešt) رشت |
| --- | --- |

 Rašt
 Koordinaatit: 37.279°N, 49.584°E 
Valtio:  Iran
Provinssi:  Gīlān
Aliprovinssi  (šahrestan):  Rašt
Piirikunta:  Keskuspiirikunta
Korkeus:  5 m
Väkiluku (2011)  ():  639 951
Suuntanumero(t):  +98 131
 
 rasht.ir 
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Rašt (joskus myös Rešt) on maakuntakeskuksena toimiva kaupunki ja  1 224 neliökilometrin laajuinen, Safidrud-joen vasemmalla rannan rannikkoalangolla sijaitseva aliprovinssitason hallintoalue Iranin Gilanin provinssissa. Raštin kaupunki sijaitsee noin 24 kilometriä Kaspianmerestä lounaaseen, noin 250 kilometriä Teheranista luoteeseen.
Kaupungin asema Gilanin keskuskaupunkina on peräisin Venäjän keisarikunnan laajenemisen ajoilta 1600-luvulla. Kaupunki on vakavasti kärsinyt Venäjän (Neuvostoliiton) miehityksestä ensimmäisen ja toisen maailmansodan aikana, sekä näitä seuranneesta talouden taantumasta.
Vuoden 2011 väestönlaskennan mukaan kaupungin väkiluku oli 639 951. Edeltävinä vuosikymmeninä kaupungin väkiluku on kehittynyt seuraavasti: 109 491 (1956), 143 557 (1966), 188 957 (1976), 290 897 (1986), 340 637 (1991), 417 748 (1996) ja  557 366 (2006).
Kaupunki on riisipeltojen ympäröimä. Seutu on alavaa tasankoa, osin merenpinnan alapuolella. Kaupungissa tuotetaan mattoja, kankaita sekä trikoovalmisteita, ja sitä ympäröi Gīlānin maakunta.
Jotkut Rashtin kuuluisista kaupunginosista ovat: Gulsar (Golsar), Safsar, Khamiran ja Kurdmahale (Kordmahaleh).
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Rašt Wikimedia Commonsissa
Rasht (Arkistoitu – Internet Archive) (englanniksi) (irantour.org)
Rapakon kalliomaalaus

| Rapakon kalliomaalaus> Sijainti |
| --- | --- |
 Rapakon kalliomaalaus
Koordinaatit:  61°50′22.1067″N, 28°38′28.7312″E
Valtio:  Suomi
Historia
Tyyppi:  kalliomaalaus
Huippukausi:  kivikautinen
Kaupunki:  Savonlinna
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Rapakon kalliomaalaus (myös Rapakko Saunalahdenniemi) sijaitsee Savonlinnassa Etelä-Savossa. Siirtolohkareessa olevat kaksi vesilintua ovat ainoat varmat lintuaiheet suomalaisissa kalliomaalauksissa. Maalauksen löysi Risto Kupiainen vuonna 1993, kun hän etsi kalliomaalauksia Hannu Poutiaisen ja Martti Koposen kanssa. Maalaus on mahdollisesti kivikautinen.
Siirtolohkareen sijainti

Saimaan Pihlajaveden Rapakonsaaren koillisosassa Saunalahdenniemen kärjen tuntumassa ja noin 30 metriä rannasta sijaitsee suuri osin kuutiomainen siirtolohkare, johon maalaus on tehty. Paikka sijaitsee voin 12,8 kilometriä Savonlinnan tuomiokirkosta länteen ja maalaus oli löydettäessä Kymmene Oy:n mailla. Saari on tavoitettavissa kesällä vain veneellä ja talvella salmen jään tulee olla vahvaa.
Maalaus

Kiven itäkylkeen on maalattu kaksi vesilintua muistuttavaa yksinkertaista kuviota. Ne ovat kuin yhdellä sormella pyyhkäistyjä. Vaikka toteutus on yksinkertainen, syntyvä vaikutelma vie ajatukset joutseneen. Koska muitakin pitkäkaulaisia lintuja on olemassa, ei lopullista päätöstä voi lajin osalta tehdä.
Alempi lintu on 1,4 metrin korkeudella maasta ja se on 23 senttimetriä korkea ja 19 pitkä. Ylempi lintu on 15 senttimetriä pitkä ja korkea. Molemmat uivat vasemmallepäin ja ne näyttävät muodostavan parin.
Rasitusvamma

Rasitusvamma on toistuvasta ja yksipuolisesta liikkeestä aiheutunut hermojen, jänteiden tai muiden rakenteiden vaiva, kudosvaurio.
Työelämässä tavallisimpia ovat yläraajoihin kohdistuvat rasitusvammat, vapaa-ajan liikunnassa alaraajoihin kohdistuvat.
Työelämässä rasitusvammat ovat yleisiä etenkin elintarvikealalla sen tuotannollisten tehtävien yksipuolisuuden ja toisteisuuden vuoksi.
Urheilussa yleisimpiä rasitusvammoja ovat jännetulehdukset, limapussin tulehdukset ja rasitusmurtumat. Rasitusvammoja tulee etenkin kestävyyslajeissa, kuten kestävyysjuoksussa, ja lajeissa, jotka sisältävät toistuvia liikkeitä, kuten tennis, voimistelu ja painonnosto.
Rasitussairaus on liikuntaelimen pehmytkudossairaus, joiden synnyssä fyysisellä kuormituksella on merkittävä osuus. Yläraajan rasitussairauksia ovat sivunastan tulehdus eli epikondyliitti, tenniskyynärpää eli ulkonastan epikondyliitti, jännetuppitulehdus ja rannekanavaoireyhtymä.
Rasitussairauksia aiheuttavat työssä etenkin toistuvat työliikkeet, runsaasti käsivoimia vaativat tehtävät, työasennot, joissa ranteen pitää olla taivutettuna, kylmä sekä tärinä. Yhdessä esiintyessään nämä tekijät voimistavat toistensa vaikutusta.
Joitain rasitusvammoja ja rasitussairauksia

Golffarin kyynärpää
Hiirikäsi
Hyppääjän polvi
Jännetuppitulehdus
Rannekanavaoireyhtymä
Rasitusmurtuma
Tenniskyynärpää
Uimarin olkapää
Tuula-Anneli Rantanen

Tuula-Anneli Rantanen (30. maaliskuuta 1940 Turku – 5. elokuuta 2001 Naantali) oli suomalainen laulaja. Hän ponnahti pinnalle vuoden 1956 Ponnahdus pinnalle -kilpailusta. Hänen ensimmäisestä levytyksestään ”Kaunis pesijätär” tuli menestys, jota myytiin yli 10 000 kappaletta. Myös vuoden 1959 kappaleet  "Unhoita menneet"  ja  "Miksi kuljen"  nousivat suosioon. Hän oli eri levy-yhtiössä kuin Toivo Kärki, mutta levytti kuitenkin yhden tämän sävellyksen, Pauli Salosen sanoittaman tangon  "Jäähyväiset sumussa" (1965).  Kaikkiaan Rantanen levytti noin 80 kappaletta. Hän meni 18-vuotiaana naimisiin kitaristi Heikki Huhtasen kanssa. Rantanen oli mukana elokuvassa Iskelmäketju.
Diskografia

Eri esittäjiä: 16 tähteä – 16 iskelmää (1975)
Unohtumattomat; Iskelmiä 50- ja 60-luvulta 3 (1995), levyllä mukana Tuula-Anneli Rantanen, Seija Karpiomaa, Irmeli Mäkelä ja Tuula Siponius
Elokuvaura

Iskelmäketju (1959)
Aiheesta muualla

Tuula-Anneli Rantasen esitystuotanto Suomen äänitearkistossa (1901–1999)
Tuula-Anneli Rantanen Elonetissä.
| Auktoriteettitunnisteet  |
| --- | --- |
Kansainväliset:  ISNI 
Kansalliset:  Suomi (KANTO) 
Taiteenala:  MusicBrainz 
Henkilöt:  Elonet
Ratha Yatra

Ratha Yatran viettoa Grand Avenuella Jagannathin temppelin luona Purin kaupungissa vuonna 2007.
Ratha Yatran viettoa New Yorkissa 2006.
Ratha Yatra on hindujen vuotuinen juhla, jota vietetään kesä–heinäkuussa hindujumala Jagannathin kunniaksi. Juhla sai alkunsa Intian itärannikolta Odishan osavaltion Purin kaupungista. Juhlaan kuuluu värikäs vaunukulkue, jossa Jagannath-jumalaa seuralaisineen kuljetetaan valtavissa temppelitornia muistuttavissa vaunuissa, joista suurin on Jagannathin vaunu, joka on noin 13 metriä korkea. Pyhiinvaeltajat kuljettavat vaunut Gundicha Mandirin puutarhatemppeliin viikon ajaksi, jonka jälkeen ne kuljetetaan takaisin Jagannathin temppeliin.
Tommy Fogerty & The Blue Velvets

The Blue Velvets, myöhemmin Tommy Fogerty & The Blue Velvets oli vuonna 1959 perustettu yhdysvaltalainen yhtye. Vuonna 1964 yhtye vaihtoi nimeksen The Golliwogs ja vuonna 1967 Creedence Clearwater Revival, jonka nimisenä se saavutti suurta menestystä.
Historia

The Blue Velvets sai alkunsa vuonna 1959, kun samaa Portolan yläastetta El Cerriton pikkukaupungissa käyneet 13-vuotias kitaristi John Fogerty, rumpali Doug Clifford ja pianisti Stu Cook ryhtyivät soittamaan yhdessä. The Blue Velvets soitti koulukonserteissa ja -tansseissa, markkinoilla ja muissa tilaisuuksissa instrumentaaliversioita aikansa hittikappaleista Duane Eddyn surffimusiikista Ray Charlesiin.
Kolmikko teki vuonna 1960 ensimmäisen levytyksensä, doo-wop-kappaleen nimeltä ”Beverly Angel”. Samana vuonna yhtyeen laulajaksi ja johtajaksi tuli John Fogertyn isoveli Tom Fogerty, ja syksyllä yhtye alkoi esiintyä pohjoisessa Kaliforniassa nimellä Tommy Fogerty and the Blue Velvets. Yhtye äänitti demoja ja yritti saada levytyssopimusta. Vuonna 1961 levy-yhtiö Orchestra julkaisi neljä Fogertyn veljesten tekemää kappaletta ja seuraavana vuonna vielä kaksi, mutta etenkin viimeisen singlen myynti jäi hyvin heikoksi.
John Fogerty, Clifford ja Cook valmistuivat lukiosta kesäkuussa 1963. He soittivat yhä yhdessä etenkin viikonloppuisin mutta eivät ajatelleet soittamista kokopäivätyönä. Clifford ja Cook alkoivat käydä San Josessa collegessa, ja John Fogerty toimi sessiomusiikkina ja teki sekalaisia töitä. Tom Fogerty oli jo perheellinen ja kävi töissä.
Jazz-levyjä tuottanut Fantasy Records kiinnostui vuonna 1963 Blue Velvetsin instrumentaalidemoista ja solmi heidän kanssaan levytyssopimuksen. Yhtyeen manageriksi tuli Max Weiss, joka suostutteli poikia lisäämään lauluäänet kappaleisiinsa. Samalla yhtye vaihtoi nimekseen lyhyeksi aikaa The Visions. Fantasy julkaisi yhtyeen ensimmäisen singlen marraskuussa 1964. Max Weiss vaihtoi singlelle yhtyeen nimeksi The Golliwogs, joka kuulosti hänen mielestään muodikkaan brittiläiseltä. Yhtye ei pitänyt nimestä mutta taipui managerinsa ja levy-yhtiön omistajan tahtoon. Vuonna 1967 yhtye vaihtoi nimekseen Creedence Clearwater Revival.
Jäsenet

John Fogerty, kitara, laulu
Tom Fogerty, kitara, laulu
Stu Cook, basso (aluksi piano)
Doug Clifford, rummut
Diskografia > Singlet

Come on baby / Oh my love (lokakuu 1961)
Have you ever been lonely / Bonita (marraskuu 1961)
Now you're not mine / Yes you did (kesäkuu 1962)
Diskografia > Albumit

Creedence Clearwater Revival: Box Set (2001) (Kuuden CD:n kokoelma, jossa ensimmäinen cd sisältää Tommy Fogerty & The Blue Velvets ja The Golliwogs nimillä tehtyjä kappaleita)
Top Ranking Eric and the Astronauts in Babylon

Top Ranking Eric and the Astronauts in Babylon oli suomalainen reggae-yhtye, joka teki yhden albumin Johanna-levymerkille.
Kokoonpano

Risto Majaniemi – kitara
Päivi Tuominen – laulu
Markku Koivisto – perkussio
Harri Tuominen – basso
Timo Tuomi – kitara
Markku Koskinen – pasuuna
Erik Ahonen – rummut
Diskografia

Top Ranking Eric and the Astronauts in Babylon (1980,  Johanna)
Aiheesta muualla

Top Ranking Eric and the Astronauts in Babylonin esitystuotanto Suomen äänitearkistossa (1901–1999)
Christian Rapp

Christian Rapp.
John Christian Rapp (22. toukokuuta 1928 Helsinki – 4. heinäkuuta 2004 Espoo) oli suomalainen jääkiekkohyökkääjä.
Christian "Rappi" pelasi kiekkouransa 1949–58 HIFK:ssä tehden SM-sarjassa 58 ottelussa tehot 49+17. Hän voitti SM-pronssia vuonna 1955. Rapp päätti uransa kesken kauden 1957-1958 terveydellisistä syistä.
Maajoukkueessa Rapp pelasi yhteensä 33 ottelua. Oslon talviolympialaisissa 1952 hän oli Suomen tehokkain pelaaja.
Jääpalloa Rapp pelasi mestaruussarjassa vuosina 1946-1953. Hän oli HIFK:n paras maalintekijä 1950-1952.
Saavutukset ja palkinnot

1 SM-pronssi
SM-sarjan syöttöpörssin voittaja (1955)
Suomen Jääkiekkoleijona #24
SM-tilastot

| Kausi | Sarja | O | M | S | P | R |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 1949‑1950 | SM-sarja | 6 | 9 | 1 | 10 | 0 |
| 1950-1951 | SM-sarja | 8 | 4 | 2 | 6 | 0 |
| 1951-1952 | SM-sarja | 4 | 1 | 1 | 2 | 0 |
| 1952-1953 | SM-sarja | 12 | 16 | 3 | 19 | 2 |
| 1953-1954 | SM-sarja | 8 | 3 | 1 | 4 | 8 |
| 1954-1955 | SM-sarja | 10 | 11 | 6 | 17 | 8 |
| 1955-1956 | SM-sarja | 6 | 5 | 3 | 8 | 0 |
| 1957-1958 | SM-sarja | 4 | 0 | 0 | 0 | 0 |
| YHT. |  | 58 | 49 | 17 | 66 | 18 |
Topaz

| Topaz |
| --- | --- |

Ohjaaja:  Alfred Hitchcock
Käsikirjoittaja:  Samuel A. Taylor
Perustuu:  Leon Uris samannimiseen romaaniin
Tuottaja:  Herbert Coleman
Säveltäjä:  Maurice Jarre
Kuvaaja:  Jack Hildyard
Leikkaaja:  William H. Ziegler
Tuotantosuunnittelija:  Henry Bumstead
Pukusuunnittelija:  Edith Head
Pääosat:   Frederick Stafford  Dany Robin  Karin Dor  Claude Jade  Michel Piccoli 
Valmistustiedot
Valmistusmaa:  Yhdysvallat
Tuotantoyhtiö:  Universal Pictures
Levittäjä:  Universal Studios Netflix
Ensi-ilta:   Yhdysvallat 19. joulukuuta 1969  Suomi 27. maaliskuuta 1970 
Kesto:   142 min (alkuperäinen versio)  126 min (teatteriversio) 
Alkuperäiskieli:  englanti
Budjetti:  4 000 000 USD
Aiheesta muualla
IMDb 
Elonet
AllMovie
Infobox OKNimi-testi OK: 
Topaz on Alfred Hitchcockin ohjaama yhdysvaltalainen vakoiluelokuva vuodelta 1969. Elokuva perustuu Leon Urisin menestysromaaniin, jonka Hitchcock valitsi paremman puutteessa, jotta voisi aloittaa jälleen elokuvan tekemisen. Käsikirjoituksen elokuvaan teki Samuel A. Taylor, joka oli aiemmin käsikirjoittanut Hitchcockin Vertigon.
Topaz on kylmän sodan aikaan sijoittuva vakoiludraama, jossa matkataan Ranskasta Yhdysvaltoihin ja Kuubaan. Ohjaaja Alfred Hitchcock käytti elokuvassa autenttista kuvamateriaalia Havannan puoluejuhlallisuuksista. Elokuvassa vilahtavat lyhyesti Che Guevara ja Fidel Castro.
Rooleissa

| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
|  Frederick Stafford  | … |  André Devereaux   |
|  Dany Robin  | … |  Nicole Devereaux   |
|  Karin Dor  | … |  Juanita de Cordoba   |
|  John Vernon  | … |  Rico Parra   |
|  Claude Jade  | … |  Michèle Picard   |
|  Michel Subor  | … |  François Picard   |
|  Michel Piccoli  | … |  Jacques Granville   |
|  Philippe Noiret  | … |  Herni Jarre   |
|  John Forsythe  | … |  CIA-agentti Nordstrom   |
|  Per-Axel Arosenius  | … |  Boris Kuzenov   |
|  Roscoe Lee Browne  | … |  Philippe Dubois   |
Vastaanotto

Topaz sai ensi-iltanaan murskaavan vastaanoton. Kriitikot teilasivat sen täysin, eikä sillä ollut yleisömenestystäkään. Aikalaisarvioiden mukaan elokuvassa on muutamia hyviä kohtauksia, mutta kokonaisuutena se on valju ja helposti unohtuva. Huhujen mukaan Hitchcock olisi kuvannut peräti viisi erilaista loppua, mutta vain kolme on säilynyt.
Elokuva valittiin vuonna 1996 Yhdys­valtojen kongressin kirjaston National Film Registryyn, johon kootaan esteetti­sesti, historialli­sesti tai kulttuuri­sesti merkittäviä amerikkalais­elokuvia. The New York Timesin kriitikot valitsivat Topazin vuonna 2004 yhdeksi kaikkien aikojen tuhannesta parhaasta elokuvasta maailmassa.
Aiheesta muualla

Topaz Internet Movie Databasessa (englanniksi)
The Rascals

| The Rascals |
| --- | --- |
 The Rascals vuonna 1969.
Tiedot
Toiminnassa:  1964–1972
Tyylilaji:  soul
Laulukieli:  englanti
Jäsenet:  Eddie Brigati, laulu   Felix Cavaliere, laulu, urut   Gene Cornish, kitara   Dino Danelli, rummut  
Levy-yhtiö:  Atlantic Records, 1964–1970   Columbia Records, 1970–1972  
Infobox OKNimi-testi OK: 
The Rascals, alun perin The Young Rascals, oli yhdysvaltalainen soulyhtye. Yhtye toimi valkoihoisen soulin edelläkävijänä 1960-luvun loppupuolella ja vaikutti muun muassa myöhempien mustien soulyhtyeiden kuten The Isley Brothersin ja Earth, Wind & Firen kehittymiseen.
Historia

The Young Rascalsin perustivat vuonna 1964 laulaja Eddie Brigati, kitaristi Gene Cornish, urkuri-laulaja Felix Cavaliere ja rumpali Dino Danelli. He nauhoittivat Atlantic Recordsille useita menestyneitä kappaleita, mukaan lukien listaykköseksi nousseet ”Good Lovin’” (1966) ja ”People Got to Be Free” (1968) sekä ryhmän kansainvälisesti suurimmaksi hitiksi nousseen ”Groovin’” (1967). Yhtye lyhensi nimensä The Rascalsiksi vuonna 1968.
Yhtyeen tyyli siirtyi vuonna 1968 enemmän progressiivisen rockin suuntaan ja 1970-luvun alussa he tekivät myös jazzfuusiovaikutteista musiikkia. Yhtye siirtyi vuonna 1970 Columbia Recordsille. Brigati jätti yhtyeen vuonna 1970, ja seuraavana vuonna myös Cornish lähti yhtyeestä. Lopullisesti The Rascals hajosi vuonna 1972.
Yhtyeen albumi Groovin’ (1967) valittiin vuonna 2005 julkaistuun hakuteokseen 1001 albumia jotka jokaisen on kuultava edes kerran eläessään.
Diskografia

The Young Rascals (1966)
Collections (1967)
Groovin’ (1967)
Once Upon a Dream (1968)
Freedom Suite (1969)
See (1969)
Peaceful World  (1971)
Search and Nearness (1971)
The Island of Real (1972)
Lähde: Allmusic.
Toinen Salpausselkä

Salpausselkien sijainti Etelä-Suomen kartalla.
Näkymä Kyläniemen etelärinteeltä kohti eteläistä Suur-Saimaata.
Toinen Salpausselkä, eli II Salpausselkä tai myös Salpausselkä II (lyh. SS II), on viime jääkauden loppuvaiheessa nuoremmalla Dryas-kaudella noin 11 790–11 590 vuotta sitten syntynyt Salpausselkiin kuuluva reunamuodostuma. Se alkoi muodostua noin 250 vuotta Ensimmäisen Salpausselän jälkeen. Salpausselkiin kuuluu vielä Kolmas Salpausselkä, joka muodostui myöhemmin kuin kaksi ensimmäistä. Toinen Salpausselkä sijaitsee hieman Ensimmäistä Salpausselkää pohjoisempana ja se on samanpituisena noin 600 kilometriä pitkä. Salpausselät ovat muodostelmana lähes yhtenäisesti sijoittuneiden reunamuodostumien ketju, joiden välissä on vähemmän kehittyneitä osuuksia. Toinen Salpausselkä alkaa Suomenlahden rannasta Bromarvista ja Tenholasta, ja se päättyy Joensuun Kiihtelysvaaran eteläpuolelle. Myös Pohjoismaissa ja Venäjällä esiintyy monilla seuduilla samanaikaisia reunamuodostumia.