stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Sulo Kilpiö

Sulo Kilpiö (s. 22. tammikuuta 1936 Varkaus) on juristi, joka toimi Varkauden kaupunginjohtajana.
Sulo Kilpiö syntyi kunnallisneuvos Valo Kilpiön ja  Hilma Johanna Tahvanaisen perheeseen. Hänen puolisonsa vuodesta 1961 on kirjeenvaihtaja Eila Marita Westerlund. Kilpiö tuli ylioppilaaksi 1955 ja valmistui lainopin kandidaatiksi Helsingin yliopistosta 1962, varatuomarin arvon hän sai 1965. Kilpiö toimi asutushallituksen esittelijänä 1962, Kajaanin tuomiokunnan notaarina 1963–1964 ja apulaisena asianajotoimistossa 1964–1966. Varkauden apulaiskaupunginjohtaja hän oli 1966–1973, kaupunginsihteeri 1973–1977 ja kaupunginjohtaja vuodesta 1978. Hän jäi tehtävästä eläkkeelle  vuoden 1998 alusta.
Kilpiö, hänen vaimonsa ja heidän tyttärensä Kaarina (s. 1966) esiintyvät Jaana Puhakan dokumenttielokuvassa Pikkukaupungin naisia (1995).
Slovenská ženská hokejová liga

Slovenská ženská hokejová liga (suom. Slovakian naisten jääkiekkoliiga) on Slovakian naisten jääkiekon korkein sarjataso. Kaudella 2023–2024 sarjassa pelasi yhdeksän joukkuetta. Hallitseva mestari kaudelta 2023 on MHK Martin.
Miesten korkein sarjataso Slovakiassa on nimeltään Extraliga.
Kauden rakenne

Kaudella 2023 liigan joukkueet on jaettu kahteen ryhmään niiden maantieteellisen sijainnin perusteella (Itä- ja Länsi-Slovakia), joidenka jäsenet pelaavat keskenään sijoituksestaan runkasarjassa. Liigajoukkueiden parittomasta määrästä johtuen kaikki joukkueet eivät pelaa samaa määrää otteluita.
Runkosarjan kahdeksan parasta joukkuetta etenevät pudotuspeleihin. Puolivälierissä voittaja päätetään paras kolmesta ottelusta, semi-finaaleissa paras viidestä ja finaaleissa paras seitsemästä.
Runkosarjassa viimeiseksi sijoittunut ei tipu liigasta.
Kauden rakenne > Pistejärjestelmä

Runkosarjassa pisteitä jaetaan seuraavien tulosten mukaan:
3 pistettä – voitto varsinaisella peliajalla
2 pistettä – voitto jatkoajan jälkeen
1 pistettä – tappio jatkoajalla
0 pistettä – tappio varsinaisella peliajalla
Joukkueet kaudella 2023–2024

HC Slovan Bratislava (Bratislava)
HC Osy Spišská Nová Ves (Spišská Nová Ves)
Ice Dream Čaňa (Čaňa)
MHK Martin (Martin)
Popradske Lisky (Poprad)
Vlci Žilina (Žilina)
Ženský hokejový klub Michalovce (Michalovce)
ŽHK 2000 - ŠARIŠANKA Prešov (Prešov)
ZHK Zvolen (Zvolen)
Lähde:
Mestarit

1991/92 – Žilina
1992/93 – Dubnica
1993/94 – Dubnica
1994/95 – Žilina
1995/96 – Dubnica
1996/97 – Poprad
1997/98 – Turčianske Teplice
1998/99 – MHK Martin
1999/00 – MHK Martin
2000/01 – MHK Martin
2001/02 – HC Topoľčany
2002/23 – HC Topoľčany
2003/04 – HC Topoľčany
2004/05 – MHK Martin
2005/06 – MHK Martin
2006/07 – MHK Martin
2007/08 – MHK Martin
2008/09 – MHK Martin
2009/10 – MHK Martin
2010/11 – HC Osy Spišská Nová Ves
2011/12 – HC Osy Spišská Nová Ves
2012/13 – ZHK Poprad
2013/14 – HC Osy Spišská Nová Ves
2014/15 – ZHK Poprad
2015/16 – HC Petrzalka
2016/17 – ZHK Poprad
2017/18 – Popradskie Lisky
2018/19 – SKP Bratislava
2019/20 – Popradskie Lisky
2020/21 – Ei pelattu Covid-pandemian vuoksi
2021/22 – Ei pelattu Covid-pandemian vuoksi
2022/23 – Popradskie Lisky
2023/24 – MHK Martin
Lähde:
Sulaimanin vuoristo

| Sulaimanin vuoristo |
| --- | --- |
 Sulaimanvuoristo satelliittikuvassa.
Maantiede
Sijainti:   Pakistan
Vuoriston pituus:  450 km
Korkein kohta
Nimi:  Takht-i-Sulaiman
Korkeus meren-pinnan tasosta:  5 633 m
Sijainti:  Pakistan
Koordinaatit:  31°40′57″N, 69°56′12″E
Sulaimanin vuoristo (pašt. ‏Sulaymān Ghar‎,  urduksi ‏Koh-i Sulaimān‎) on vuoristo Pakistanin keskiosassa. Etelä-pohjoissuunnassa vuoriston pituus on noin 450 km ja sen korkein huippu on Takht-i-Sulaiman (5 633 m).
Maantiede

Sulaimanin vuoristo alkaa Balochistanin koillisosasta Gomalin solan eteläpuolelta. Vuoristo erottaa Balochistanin Khyber Pakhtunkhwasta ja Punjabista. Etelästä vuoristo jatkuu kohti pohjoista Waziristania samalla pohjoista kohti madaltuen. Etelästä pohjoiseen vuoret kulkevat kaikkiaan 450 km. Vuoriston keskikorkeus on 1 800–2 100 metriä. Vuoriston korkein huippu on Takht-i-Sulaiman 5 633 metrin korkeudella merenpinnasta. Huippu sijaitsee lähellä Gomalin solaa. Indus virtaa vuorista itään. Vuoret loppuvat äkillisesti joen vastaisella pulellaan, mutta levittäytyvät pitkälle lännessä.
Sään kannalta Sulaimanin vuoristo muodostaa luonnollisen esteen Intian valtamereltä puhaltaville kosteille tuulille. Vuoriston pohjoispuolella Afganistanin eteläosissa saadaan tästä syystä vain vähän sateita, kun taas vastaavasti Indusjoen alueella saadaan runsaita sateita ja niiden mukanaan tuomia tulvia.
Kasvillisuus on vuoriston eteläosissa varsin köyhää. Pohjoisosissa kasvaa esimerkiksi mäntyjä ja katajia. Vuoriston keskiosan alueella kasvatetaan oliiveja.
Historia

Kulku Sulaimanin vuoriston läpi on mahdollista vain muutamien solien kautta. Historiallisesti se onkin muodostanut merkittävän esteen kululle Afganistanista Indusjoen laakson alueelle. Vuoriston korkein huippu Takht-i-Sulaiman on liitetty legendaan, jonka mukaan Salomo olisi aikanaan matkustanut alueella. Nykyisin sen hupulla sijaitsee pyhiinvaelluskohteena tunnettu pyhättö. Sulaimanin vuoristoa on pidetty paštujen eli afgaanien alkuperäisenä kotiseutuna. Aikanaan aluetta asuttivat useat eri ilmeisesti iranilaisia kieliä puhuneita kansoja, joita ei historiallisissa lähteissä välttämättä eroteltu toisistaan. Nimitys afgaanit tarkoitti alun perin juuri näitä useita eri heimoja. Alueen muut kansat lienevät sittemmin kuitenkin sulautuneet paštuihin ja afgaani nimityksenä tarkentui tarkoittamaan erityisesi heitä.
Sulo Kivinen

Sulo Kivinen (29. syyskuuta 1916 Loppi – 27. marraskuuta 2010 Espoo) oli suomalainen päätoimittaja ja pakinoitsija.
Sodan jälkeen Kivinen työskenteli aluksi Lahdessa ilmestyneen kansandemokraattisen Työn Valta -lehden päätoimittajana vuosina 1947–1949, minkä jälkeen hän siirtyi Helsinkiin Vapaan Sanan palvelukseen. Hän toimi lehdessä muun muassa poliittisena pakinoitsijana nimimerkillä ”Suti”.
Vuonna 1956 Kivinen erosi SKP:sta ja liittyi hieman myöhemmin sosiaalidemokraateista erkaantuneeseen Työväen ja Pienviljelijäin Sosialidemokraattiseen Liittoon. Hän toimi TPSL:n äänenkannattajan Päivän Sanomien poliittisena pakinoitsijana nimimerkillä ”Eskonen”. TPSL:n lakkauttamisen jälkeen Kivinen oli mukana puolueen vasemmistosiiven perustaman Sosialistisen Työväenpuolueen toiminnassa aina 1980-luvun puoliväliin saakka. Hän työskenteli myös STP:n äänenkannattajana jatkaneen Päivän Uutisten vt. päätoimittajana lehden lakkauttamiseen vuoteen 1976 asti.
Sulo Kivinen oli yhteiskuntatieteilijä Markku Kivisen ja näyttelijä Mikko Kivisen isä. Sulo Kivisen vaimo oli Lahja Kivinen. Pariskunnalla oli yhteensä kolme poikaa.
Shibukawa

| Shibukawa (渋川市) |
| --- | --- |
 Ikaho-onsenin katukuvaa
 lippu:  symboli
 Shibukawan sijainti Gunman prefektuurissa
 Shibukawa
 Koordinaatit: 36°29′22″N, 139°00′02″E 
Valtio:  Japani
Alue:  Kantō
Prefektuuri:  Gunman prefektuuri
Pinta-ala:  
 – Kokonaispinta-ala:  240,27 km²
Väkiluku (08/2020):  76 098
 – Väestötiheys:  317 as./km²
Symbolit:  
 – Puu:  Vaahtera
 – Kukka:  Jalohortensia
 – Lintu:  Pikkuhaukkakäki
 
 http://www.city.shibukawa.lg.jp/ 
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Shibukawa (jap. 渋川市, Shibukawa-shi) on Japanin kaupunki Honshūn saarella Kantōn alueella Gunman prefektuurissa. Se sijaitsee sisämaassa prefektuurin keskiosassa Kantōn tasangon pohjoisreunalla. Kaupunki on rakentunut Tone- ja Agatsumajokien yhtymäkohtaan. Sitä ympäröivät vuoret: lännessä Harunavuori, idässä Akagivuori. Shibukawassa on 76 098 asukasta (elokuussa 2020) ja sen pinta-ala on 240,27 neliökilometriä.
Shibukawa kehittyi historiallisesti markkinapaikaksi Tone- ja Agatsumajokien laaksojen suulle. Edo-kaudella sinne sijoitettiin yksi Echigon provinssiin johtaneen Mikuni-kaidō-tiereitin postiasemista (shukuba). Sittemmin Meiji-kaudella siitä tuli rautateiden risteysasema, jonne syntyi metalli- ja kemianteollisuutta. Kaupunkioikeudet Shibukawa sai vuonna 1954, kun Shibukawan maaseutukaupunkiin liitettiin kolme kyläkuntaa. Kaupunki laajeni huomattavasti vuonna 2006, kun siihen yhdistettiin Ikahon maaseutukaupunki sekä Akagin, Kita-Tachibanan, Komochin ja Onogamin kyläkunnat. Kaupunkia ympäröivällä maaseudulla viljellään riisin lisäksi muun muassa omenoita, siitakesieniä ja konnyakua. Harunavuoren juurelta louhitaan hohkakiveä.
Shibukawan merkittävimpiin nähtävyyksiin kuuluu vanha Ikaho-onsenin kuuma lähde, joka esiintyy jo Man’yōshūssa. Kaupunkia palvelevat JR Higashi-Nihonin Jōetsu-linja ja Agatsuma-linja.
Kuvia

Mizusawa-deran pagodi
Gunman lasitaidemuseo
Funaon vesiputous
Hakodan linnan jäänteitä
Shibukawan kantakaupunki vuoden 1975 ilmakuvassa
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Shibukawa Wikimedia Commonsissa
Kaupungin internetsivut (japaniksi)
Simon Holmström

| Simon Holmström> Henkilötiedot |
| --- | --- |
Syntynyt: 24. toukokuuta 2001 (ikä 23) Tranås, Ruotsi
Kansalaisuus:   Ruotsi
Jääkiekkoilija
Pelipaikka:  oikea laitahyökkääjä
Maila:  vasen
Pituus:  185 cm
Paino:  88 kg
Seura
Seura:  New York Islanders
Sarja:  NHL
Pelinumero:  10
Pelaajaura
Pääsarjaura:  2017–
Aik. seurat:  HV71 (SHL) Bridgeport Sound Tigers (AHL) HC Vita Hästen (Allsv.) Bridgeport Islanders (AHL)
NHL-varaus:  23. varaus, 2019 New York Islanders
Simon Holmström (s. 24. toukokuuta 2001 Tranås, Ruotsi) on ruotsalainen jääkiekkoilija, joka pelaa NHL-seura New York Islandersin organisaatiossa. Hän on pelipaikaltaan oikea laitahyökkääjä. Islanders varasi Holmströmin ensimmäisellä kierroksella 23. pelaajana NHL:n varaustilaisuudessa 2019.
Ura > Seuraura

Holmström on Tranås AIF:n kasvatti. Hän oli kaudella 2014–2015 seuran U16-junioreiden paras syöttäjä 14 syöttöpisteellään. Kaudeksi 2015–2016 Holmström siirtyi HV71:n U16-junioreihin. Hän voitti kauden päätteeksi U16 SM:n mestaruuden. Kaudella 2016–2017 Holmström nousi joukkueen varakapteeniksi. Hän voitti tehoilla 14+16=30 HV71:n sisäisen piste- ja maalipörssin sekä jakoi sisäisen syöttöpörssin voiton Kevin Petterssonin kanssa. Samalla kaudella Holmström jakoi seuran J18-junioreiden sisäisen tehotilaston voiton Emil Malysjevin kanssa lukemalla +11.
Kauden 2017–2018 Holmström pelasi suurimmaksi osaksi HV71:n J20-junioreissa, joita valmensi hänen isänsä Jonas Holmström. Simon Holmström teki J20 SuperElitin runkosarjassa 28 ottelussa tehot 11+19=30, joilla hän oli koko sarjan tehokkain U17-ikäinen pelaaja. Pudotuspeleissä Holmström oli joukkueen paras syöttäjä seitsemällä syöttöpisteellään. Hän voitti kauden päätteeksi SuperElitin mestaruuden. Holmström sai kauden aikana tililleen myös ensimmäisen SHL-ottelunsa vain 16-vuotiaana 19. joulukuuta 2017 Luleå HF:ää vastaan. Hän jäi ottelussa kuitenkin ilman peliaikaa. Kesällä 2018 Holmströmille suoritettiin lonkkaleikkaus, joka piti hänet sivussa lokakuulle saakka. Holmström pelasi kauden ainoaksi jääneen SHL-ottelunsa 3. marraskuuta 2018 Timrå IK:ta vastaan, jolloin hän sai myös ensimmäiset jääaikansa liigassa ja pelasi ottelussa 7.58 minuuttia. Holmström pelasi myös seitsemän ottelua HV71:n J20-junioreissa, kunnes hän joutui joulukuussa loppuvuodeksi sivuun peukalomurtuman vuoksi. Holmström palasi kaukaloihin tammikuussa 2019, mutta Holmström kuitenkin joutui päävamman vuoksi sivuun pelatessaan alle 18-vuotiaiden viiden maan turnauksessa Venäjällä. Hän kuitenkin kuntoutui pian HV71:n J20-joukkueen vahvuuteen.
New York Islanders varasi Holmströmin ensimmäisellä kierroksella 23. pelaajana NHL:n varaustilaisuudessa 2019. Jo heinäkuussa hän teki seuran kanssa kolmivuotisen tulokassopimuksen. Holmström pelasi kauden 2019–2020 kokonaan AHL-joukkue Bridgeport Sound Tigersissa, jossa hän pelasi 46 runkosarjaottelua tehopistein 8+7=15, kunnes koronaviruspandemia keskeytti päätti AHL-kauden maaliskuussa 2020. Elokuussa Islanders lainasi Holmströmin toistaiseksi voimassa olevalla sopimuksella kotimaansa toiseksi korkeimmalle sarjatasolle HockeyAllsvenskan-joukkue HC Vita Hästeniin. Hän pelasi siellä 11 runkosarjaottelua tehopistein 1+1=2, kunnes marraskuussa Holmströmin lainasopimus vahvistettiin päättyneeksi, kun hänet oli nimetty Ruotsin alle 20-vuotiaiden MM-leiriryhmään. Islanders kutsui Holmströmin myös palaamaan organisaatioonsa turnauksen jälkeen.
Heinäkuussa 2024 Holmström solmi Islandersin kanssa vuoden mittaisen ja 850 000 dollarin arvoisen jatkosopimuksen.
Ura > Maajoukkueura

| Mitalit> Maa:   Ruotsi.Miesten jääkiekko.Alle 18-v. MM-kilpailut  | Mitalit> Maa:   Ruotsi.Miesten jääkiekko.Alle 18-v. MM-kilpailut  | Mitalit> Maa:   Ruotsi.Miesten jääkiekko.Alle 18-v. MM-kilpailut  | Maa:   Ruotsi> Miesten jääkiekko. |
| --- | --- | --- | --- |
|  Kultaa | Ruotsi 2019 | jääkiekko |  |
Holmström pelasi alle 20-vuotiaiden MM-kilpailuissa vuonna 2021. Hän jakoi viidellä syöttöpisteellään Ruotsin sisäisen syöttöpörssin voiton Victor Söderströmin kanssa. He jakoivat joukkueen sisäisen pistepörssin voiton Noel Gunlerin ja Lucas Raymondin kanssa. Holmström pelasi myös alle 18-vuotiaiden MM-kilpailuissa vuonna 2019, jolloin hän voitti maailmanmestaruuden. Yhteensä Holmström on pelannut 27 poikien maaottelua.
Muuta

Holmströmin isä Jonas pelasi omalla urallaan hyökkääjänä Ruotsin alemmissa sarjoissa. Hän toimii nykyään HV71:n SHL-joukkueen apuvalmentajana.
Suomen Ilmoituskeskus

Oy Suomen Ilmoituskeskus - Finlands Annonscentral Ab, toimi aluksi nimellä Teollisuuden Ilmoituskeskus oli suomalainen 1. huhtikuuta 1923 toimintansa aloittanut mainostoimisto, joka oli Suomen ensimmäinen varsinainen mainostoimisto. Toimisto muutettiin osakeyhtiöksi vuonna 1925. Se toimi myöhemmin nimillä Suomen Ilmoituskeskus Oy Ilmo (1981–1986), Oy Acilmo Ab, AC-ILMO (1986–1988) ja Oy Ilmo (1988–1991). Yhtiön toiminta päättyi konkurssiin vuonna 1992. Suomen Ilmoituskeskus perustettiin alunperin hoitamaan Suomen Teollisuusliiton jäsenyritysten ilmoittelua. Ilmoituskeskuksella oli kirjapaino ja toimisto Fabianinkatu 14:ssa. Mainostoimiston omistivat vuoteen 1949 saakka Suomen Teollisuusliitto ja sen jäsenyritykset. Vuonna 1968 Klaus Wuorenjuuren perikunta myi yhtiön Yrjö Turkamalle.
Suomen Ilmoituskeskuksen toimitusjohtajina olivat:
1923 Mikael Koroleff
arkkitehti O. J. A. Viljanen
everstiluutnantti Werner Mandelin
vuosina 1932–1949 majuri Gunnar Waselius (1894–1968)
vuosina 1949–1961 Klaus Wuorenjuuri (1916–1961)
Erva-Latvala Oy, Mainostoimisto Oy SEK Ab, Oy Liikemainonta Ab ja Oy Suomen Ilmoituskeskus – Finlands Annonscentral Ab perustivat Mainostajien liiton 18. marraskuuta 1942.
Aiheesta muualla

Suomen Ilmoituskeskus Oy:n henkilökunnan juhlat, todennäköisesti yrityksen konttorilla, Fabianinkatu 14, valokuva vuodelta 1953. Helsingin kaupunginmuseo (Finna)
Shibata

| Shibata (新発田市) |
| --- | --- |
 Näkymä Shibataan
 lippu:  symboli
 Shibatan sijainti Niigatan prefektuurissa
 Shibata
 Koordinaatit: 37°56′53″N, 139°19′38″E 
Valtio:  Japani
Alue:  Chūbu, Hokuriku tai Kōshin’etsu
Prefektuuri:  Niigatan prefektuuri
Pinta-ala:  
 – Kokonaispinta-ala:  533,10 km²
Väkiluku (06/2020):  96 513
 – Väestötiheys:  181,0 as./km²
Symbolit:  
 – Puu:  Kirsikka
 – Kukka:  Kuningatarkurjen- miekka
 
 http://www.city.shibata.lg.jp/ 
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Shibata (jap. 新発田市, Shibata-shi) on Japanin kaupunki Honshūn saarella Chūbun tai Hokurikun alueella Niigatan prefektuurissa. Se sijaitsee prefektuurin ja Niigatan tasangon pohjoisosassa Kajijoen varrella. Kaupungin alue ulottuu Japaninmeren rannikolta Iidevuorille ja rajautuu idässä Yamagatan prefektuuriin. Shibatassa on 96 513 asukasta (kesäkuussa 2020) ja sen pinta-ala on 533,10 neliökilometriä.
Shibata kehittyi vuodesta 1598 lähtien Shibatan daimiokunnan pääkaupunkina ja linnanaluskaupunkina Mizoguchi-klaanin hallinnassa. Se on säilyttänyt monia linnanaluskaupungin piirteitä nykypäivään saakka. Shibatan linnan paikalle sijoitettiin ennen toista maailmansotaa keisarillisen Japanin armeijan rykmentti; nykyään alue on Japanin itsepuolustusvoimien käytössä. Kaupunkiin alkoi syntyä metalli- ja koneteollisuutta, kun sinne valmistui rautatieyhteys vuonna 1912. Kaupunkioikeudet osana Japanin nykyistä kunnallishallintoa Shibata sai vuonna 1947. 1960-luvulta lähtien Shibataan on sijoittunut myös elintarvike-, panimo-, kemian-, vaate- ja puuteollisuutta. Kaupunkia ympäröivä maaseutu on viljavaa, ja siellä tuotetaan riisin lisäksi vihanneksia, hedelmiä, maitoa ja sianlihaa. Vuonna 2003 Shibataan liitettiin Toyouran maaseutukaupunki, vuonna 2005 Shiunjin maaseutukaupunki ja Kajikawan kyläkunta.
Shibatan rakennettuun kulttuuriperintöön kuuluvat Shibatan linnan jäljelle jääneet osat, Shibatan daimiokunnan ashigaru-jalkaväen rakennus Ashigaru-nagaya ja daimion entisen residenssin paikalla sijaitseva Shimizu-enin puutarha. Kaupungin lounaisosassa toimii Tsukioka-onsenin kuuma lähde. Osa kaupungin alueesta kuuluu Bandain–Asahin kansallispuistoon. Shibataa palvelevat JR Higashi-Nihonin Uetsu-päälinja ja Hakushin-linja.
Kuvia

Tsukioka-onsenin katukuvaa
Shimizu-enin puutarha
Shibata vuoden 1975 ilmakuvassa
Shibatan vanha kasarmi
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Shibata Wikimedia Commonsissa
Kaupungin internetsivut (japaniksi)
Sotíris Versís

| Mitalit | Mitalit | Mitalit |  |
| --- | --- | --- | --- |
|  Sotíris Versís |  Sotíris Versís |  Sotíris Versís |  |
Maa:   Kreikka
Miesten yleisurheilu
|  Olympialaiset  |  Olympialaiset  |  Olympialaiset  |  |
|  Pronssia | Ateena 1896 | kiekko |  |
| Miesten painonnosto  | Miesten painonnosto  | Miesten painonnosto  |  |
|  Pronssia | Ateena 1896 | kahden käden painonnosto |  |
Sotíris Versís (kreik. Σωτήρης Βερσής, 1879 Ateena – 1918) oli kreikkalainen yleisurheilija, painonnostaja ja kaksinkertainen olympiamitalisti.
Ensimmäisissä nykyaikaisissa olympialaisissa Ateenassa vuonna 1896 Versís kilpaili kiekonheitossa ja painonnostossa. Hän sijoittui kolmanneksi sekä kiekonheitossa että kahden käden painonnostossa. Yhden käden painonnostossa hän sijoittui neljänneksi. Versís kilpaili kuulantyönnössä vuoden 1900 olympiakisoissa, mutta ei saanut tulosta.
Aiheesta muualla

Sotíris Versís Kansainvälinen olympiakomitea. (englanniksi)
Simon Yam

| Simon Yam |
| --- | --- |
 Simon Yam keskellä (2007)
Henkilötiedot
Koko nimi:  Simon Yam Tat-Wah
Syntynyt: 19. maaliskuuta 1955 (ikä 69) Brittiläinen Hongkong
Ammatti:  näyttelijä, tuottaja
Näyttelijä
Aktiivisena:  1977–
Merkittävät roolit:  Mike Ho (PTU)
Palkinnot
 Golden Bauhinia 2004 PTU Hongkong Film 2010 Sui yuet san tau 
Aiheesta muualla
IMDb 
Elonet
Simon Yam Tat-Wah (s. 19. maaliskuuta 1955 Brittiläinen Hongkong) on hongkongilainen näyttelijä ja elokuvatuottaja.
Ura

Yam aloitti uransa näyttelijänä vuonna 1977 Ga bin draamasarjassa ja esiintyi samana vuonna myös ensimmäisessä elokuvassaan Ren ce, jossa pääosassa esiintyi Chow Yun-Fat. Sittemmin Yam on esiintynyt urallaan pääosin toiminta-, draama- ja rikoselokuvissa, kuten Bloodfight, Drunken Master Killer, Breaking News, Wake of Death, Ip Man ja Bodyguards and Assassins. Hänet palkittiin vuonna 2004 PTU rikoselokuvasta Golden Bauhinia -palkinnolla parhaasta näyttelijäsuorituksesta. Yam on esiintynyt viisi kertaa Donnie Yenin kanssa samassa elokuvassa, joista ensimmäinen oli vuoden 1988 rikoselokuva Tiger Cage.
Aiheesta muualla

Simon Yam kertoo elokuvasta Ocean Flames[vanhentunut linkki]
Sirkku Pihlman

| Sirkku Pihlman> Henkilötiedot |
| --- | --- |
Syntynyt: 1954
Kansalaisuus:  Suomi
Koulutus ja ura
Instituutti:  Turun yliopisto
Tutkimusalue:  arkeologia
Sirkku Pihlman (s. 1954) on suomalainen arkeologi, joka toimii parhaillaan tuntiopettajana Turun yliopistossa. Pihlman väitteli vuonna 1990 filosofian tohtoriksi aiheenaan kansainvaellus- ja varhaismerovinkiajan aseet Suomessa. Pihlman toimi Suomen arkeologisen seuran puheenjohtajana vuosina 1995–1997. Hänelle myönnettiin Suomen leijonan ritarimerkki vuonna 2014.
Julkaisuja

Kansainvaellus- ja varhaismerovinkiajan aseet Suomessa : typologia, kronologia ja aseet ryhmästrategioissa (Suomen muinaismuistoyhdistys 1990; väitöskirja)
A short history of archaeology at the University of Turku (University of Turku, Department of Archaeolog 1994; 36 sivua)
koonneet Arimo Helmisaari ja Sirkku Pihlman: Kartanon väen syksy: Yläneen Vanhankartanon työväki muistelee (Priimus Media / Ooli 2008)
useita kirjoittajia: Museopuutarha: perustaminen ja hoito (Jokioinen : MTT 2014; 91 sivua)
koonneet Sirkka Mäkinen, Sirkku Pihlman & Heikki Kallio: Vanhoja kuulumisia Turun Itäharjulta (omakustanne 2023)
Sirkku Kotilainen

Sirkku Kotilainen on suomalainen tutkija ja kasvatustieteilijä. Kotilainen työskentelee mediakasvatuksen professorina Tampereen yliopistossa.
Kotilainen on suorittanut ylioppilastutkinnon Poltinahon yhteiskoulun iltalinjalla Hämeenlinnassa vuonna 1977, tiedottajatutkinnon Markkinointi-Instituutissa vuonna 1981 ja yhteiskuntatieteiden maisterin tutkinnon Tampereen yliopistossa vuonna 1995. Opettajaksi hän on pätevöitynyt Hämeen Ammattikorkeakoulussa vuonna 1997 ja valmistunut kasvatustieteen lisensiaatiksi Tampereen yliopistossa vuotta myöhemmin. Kotilainen on työskennellyt journalistina, tiedottajana ja opetustehtävissä. Hän on toiminut Tampereen yliopistossa määräaikaisena yliassistenttina, jonka opetus- ja tutkimusalueena on audiovisuaalinen mediakulttuuri  sekä Turun yliopistossa, jossa hän toimii mediakasvatuksen dosenttina. Hän on koordinoinut useita mediakasvatukseen ja nuorten mediankäyttöön liittyviä tutkimushankkeita sekä kotimaassa että kansainvälisesti.
Kotilainen on yksi mediakasvatuksen uranuurtajista Suomessa. Hän on väitellyt tohtoriksi 2001 aiheenaan "Mediakulttuurin haasteita opettajankoulutukselle" ja hän on ollut perustamassa valtakunnallista mediakasvatuksen yhdistystä, Mediakasvatusseuraa toimien sen puheenjohtajana vuodesta 2005 helmikuuhun 2008 saakka.
Teokset

Sirkku Kotilainen & Sara Sintonen(toim.) (2005) Mediakasvatus 2005: Kansalliset kehittämistarpeet [Oikeusministeriön julkaisuja 2005:5] Oikeusministeriö (Edita Prima): Helsinki.
Sirkku Kotilainen (2001). Mediakulttuurin haasteita opettajankoulutukselle. Väitöskirja, Tampereen yliopisto.
Sirkku Kotilainen ym. (toim.) (1999). Mediakasvatus. Edita. – Näkökulmia mediakasvatuksen käytännön kysymyksiin.
Sirkku Tuominen (1999). Mediapedagogiikkaa opettajankoulutuksessa I : koulutuksen vaikuttavuuden arviointia viiden opiskelijan koulutus- ja mediaelämäkerran avulla. Tampereen yliopisto. Opettajankoulutuslaitoksen julkaisuja A ; 17
Stadio Artemio Franchi (Firenze)

| Stadio Artemio Franchi |
| --- | --- |

Rakennuksen tiedot
Sijainti:  Firenze, Italia
Avattu:  1931
Remontoitu:  1990, 2013, 2024
Omistaja:  Firenzen kunta
Hoitaja:  ACF Fiorentina
Kenttä:  luonnonnurmi
Arkkitehti:  Pier Luigi Nervi
Aiemmat nimet:  Stadio Giovanni Berta, Stadio Comunale
Käyttäjät
 ACF Fiorentina 
Katsojakapasiteetti
 47 282 
Kentän mitat
 105 x 68 metriä 
Lisää rakennusartikkeleitaArkkitehtuurin teemasivulla
Stadio Artemio Franchi on jalkapallostadion, joka sijaitsee Firenzessä Italiassa. Italian pääsarjassa pelaava ACF Fiorentina pelaa stadionilla kotiottelunsa. Stadion on rakennettu vuonna 1931 ja sen kapasiteetti on 47 282. Stadion tunnettiin alkujaan nimellä Stadio Giovanni Berta ja sittemmin Stadio Comunale, kunnes se nimettiin vuonna 1991 entisen Italian jalkapalloliitton presidentin Artemio Franchin kunniaksi.
Stadionilla on pelattu vuosien 1934 ja 1990 jalkapallon MM-kisojen otteluita.
1934 MM-kilpailuiden ottelut Stadio Giovanni Bertalla

Stadio Giovanni Bertalla pelattiin vuoden 1934 jalkapallon maailmanmestaruuskilpailuiden ensimmäisen ja toisen kierroksen ottelu sekä puolivälieräotteluita.
| Päivä | Kotijoukkue | Tulos | Vierasjoukkue |
| --- | --- | --- | --- |
| 27. toukokuuta 1934 |  Saksa | 5–2 |  Belgia |
| 31. toukokuuta 1934 |  Saksa | 2–1 |  Ruotsi |
| 31. toukokuuta 1934 |  Italia | 1–1 |  Espanja |
| 1. kesäkuuta 1934 |  Italia | 1–0 |  Espanja |