stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Zhang Linpeng
Seurajoukkueura

Zhang aloitti ammattilaisuransa vuonna 2006 toiseksi korkeimman sarjatason Shanghai East Asia FC:ssä, jossa hän pelasi vuodet 2006–2010. Otteluita kertyi 65 ja maaleja kaksi.
Tammikuussa 2011 Zhang siirtyi Kiinan Superliigan Guangzhou Evergrandeen. Hän debytoi seuran paidassa Dalian Shideä vastaan saman vuoden huhtikuussa. Heti ensimmäisellä kaudellaan hän voitti seuran kanssa liigamestaruuden. Sama toistui seuraavalla kaudella eli kaudella 2012, nyt Zhang voitti myös cupin ja supercupin. Kaudella 2013 Guangzhou ja Zhang voittivat sekä maan mestaruuden että AFC Champions Leaguen, jonka ansiosta joukkue pelasi seuraavana vuonna seurojen MM-kilpailuissa, joissa Zhang esiintyi kolmessa ottelussa. Kauden 2014 jälkeen Zhang saavutti neljännen liigamestaruutensa. Hänet on valittu kahdesti liigan tähdistöjoukkueeseen ja kerran myös Champions Leaguen tähdistöön. Italialaisseura Inter Milan on kiinnostunut Zhangin peliesityksistä.
Maajoukkueura

Zhang on pelannut Kiinan nuorten maajoukkueissa. Debyytti Kiinan jalkapallomaajoukkueessa tapahtui joulukuussa 2012 ystävyysottelussa Jordaniaa vastaan. Zhang onnistui tuossa pelissä myös maalinteossa. Vuonna 2010 Zhang voitti Kiinan kanssa Itä-Aasian mestaruuden. Hän on kuulunut Kiinan joukkueeseen vuoden 2011 Aasian-mestaruuskilpailuissa, joissa hän teki yhden maalin, sekä myös vuoden 2015 Aasian-mestaruuskilpailuissa.
Muuta

Zhangin lempinimi Zhangmos tulee hänen samanlaisesta pelityylistään jalkapallon MM- ja EM-kultamitalistin, espanjalaisen Sergio Ramosin kanssa.
Aiheesta muualla

Zhang Linpeng Transfermarkt-sivustolla (englanniksi)
Zhang Linpeng National Football Teams -sivustolla (englanniksi)
Zhang Linpeng Soccerway-sivustolla
Käännös suomeksi
Ironspine

Ironspine on suomalainen vuonna 2006 perustettu roolipelejä kustantava ja julkaiseva yritys.
Tuotanto

Heimot (2006), englanniksi Hyperstorm (tulossa)
E.N.O.C. – Operaatio Eisenberg (2009)
Generian Legendat – Valontuojat (2011)
Kärpänen
Astraterra
Sotakarjut
Aiheesta muualla

Ironspinen kotisivu
Spiegel: Fantasy für alle - Diese Rollenspiele bringen Familien zusammen (saksaksi)
Astraterra: Kootut maininnat mediassa
Jan Jakob Lodewijk ten Kate

| Jan Jakob Lodewijk ten Kate |
| --- | --- |
 Jan Jakob Lodewijk ten Kate
Henkilötiedot
Syntynyt: 1819
Kuollut: 1889 (69–70 vuotta)
Kansalaisuus:  Alankomaat
Ammatti:  kirjailija
Kirjailija
Äidinkieli: hollanti
Tuotannon kieli: hollanti
Pääteokset:  De Schepping
Aiheesta muualla
Löydä lisää kirjailijoitaKirjallisuuden teemasivulta
Jan Jakob Lodewijk ten Kate (1819–1889) oli alankomaalainen runoilija, vuodesta 1845 reformoitu pappi. Katen ensimmäinen runokokoelma Gedichten ilmestyi 1836. Sitä seurasivat muun muassa kokoelmat Rozen (1839) ja Zangeu des tijds (1841). Katen pääteos on raamattuaiheinen runoelma De Schepping ('Luominen', 1866). Katen suuri kielenkäytännön taitavuus houkutteli häntä usein pelkästään soinnusteluun.
Kielellisen taitavuutensa ja hienon kieliaistinsa ansiosta hän oli myös taitava kääntäjä. Katen hollannin kielelle kääntämistä teoksista mainittavia ovat Adelbert von Chamisson runot (1862). Friedrich Schillerin Maria Stuart (1866), J. W. von Goethen Faust, 1. osa (1878), John Miltonin Kadotettu paratiisi (1880), Torquato Tasson Vapautettu Jerusalem (1856) ja Danten Inferno (1876). Katen runot Gedichten julkaistiin 1890–1891.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Jan Jakob Lodewijk ten Kate Wikimedia Commonsissa
Jasna Šekarić

| Mitalit | Mitalit | Mitalit |  |
| --- | --- | --- | --- |
|  Jasna Šekarić |  Jasna Šekarić |  Jasna Šekarić |  |
Naisten ammunta
Maa:   Jugoslavia
|  Olympialaiset  |  Olympialaiset  |  Olympialaiset  |  |
|  Kultaa | Soul 1988 | 10 m ilmapistooli |  |
|  Pronssia | Soul 1988 | 25 m urheilupistooli |  |
| MM-kilpailut  | MM-kilpailut  | MM-kilpailut  |  |
|  Kultaa | Moskova 1990 | 10 m ilmapistooli |  |
|  Hopeaa | Sarajevo 1989 | 10 m ilmapistooli |  |
|  Pronssia | Stavanger 1991 | 10 m ilmapistooli, joukkue |  |
Maa:   Riippumaton joukkue
|  Olympialaiset  |  Olympialaiset  |  Olympialaiset  |  |
|  Hopeaa | Barcelona 1992 | 10 m ilmapistooli |  |
| MM-kilpailut  | MM-kilpailut  | MM-kilpailut  |  |
|  Kultaa | Milano 1994 | 10 m ilmapistooli |  |
Maa:   Jugoslavia
|  Olympialaiset  |  Olympialaiset  |  Olympialaiset  |  |
|  Hopeaa | Sydney 2000 | 10 m ilmapistooli |  |
Maa:   Serbia ja Montenegro
|  Olympialaiset  |  Olympialaiset  |  Olympialaiset  |  |
|  Hopeaa | Ateena 2004 | 10 m ilmapistooli |  |
Jasna Šekarić (s. 17. joulukuuta 1965) on serbialainen pistooliampuja, maailmanmestari ja olympiavoittaja.
Šekarić on moninkertainen olympiamitalisti. Hän voitti ensimmäiset mitalinsa Soulissa 1988 silloisen Jugoslavian joukkueessa. Siellä Šekarić voitti olympiakultaa  10 m ilmapistoolissa ensimmäisenä naisena ja olympiapronssia 25 m urheilupistoolissa. Sitten hän voitti olympiahopeaa 10 m ilmapistoolissa Barcelonassa 1992 (serbi-, montenegrolais- ja makedonialaisurheilijat kilpailivat riippumattomalla joukkueella olympialipun alla), Sydneyssä 2000 (Jugoslavian liittotasavalta eli "tynkä-Jugoslavia") ja Ateenassa 2004 (Serbia ja Montenegro).
Šekarić on voittanut 10 m ilmapistoolissa neljä MM-mitalia, joista kaksi on maailmanmestaruuksia. Sarajevossa 1989 hän voitti ensimmäisen MM-mitalinsa, joka oli hopeaa. Seuraavissa MM-kilpailuissa Moskovassa 1990 Šekarić voitti ensimmäisen maailmanmestaruutensa. Vuoden päästä Stavangarissa hän saavutti MM-joukkuepronssin. Šekarić voitti jälleen MM-kultaa Milanossa 1994.
Into the Wild

Into the Wild voi viitata:
Erämaan armoille (engl. Into the Wild), vuonna 1996 julkaistu Jon Krakauerin kirja
Erämaan armoille, kirjaan perustuva Sean Pennin ohjaama elokuva vuodelta 2007
Into the Wild, elokuvan soundtrack Eddie Vedderilta
Into the Wild, Uriah Heepin albumi vuodelta 2011
Villiin luontoon (engl. Into the Wild), vuonna 2003 julkaistu fantasiaromaani, Soturikissat-sarjan ensimmäinen osa
| --- | --- |
: Tämä on täsmennyssivu, joka luettelee monimerkityksisen käsitteen eri merkitykset tai useita eri henkilöitä. Artikkelisivuja, joiden nimessä tai tekstissä lukee ”Into the Wild”, voi hakea sivunnimihaulla, laajalla sivunnimihaulla tai tekstihaulla.
Jasperin rautatieasema

Jasperin rautatieasema on rautatieliikennepaikka Jasperin taajamassa, Albertan provinssissa Kanadassa. Se sijaitsee Canadian National Railwayn omistamalla mantereen idästä länteen ylittävällä radalla, noin 866 kilometriä Vancouverista itään. Asemalla pysähtyy VIA Railin The Canadian -juna, ja se on saman yhtiön Prince Rupertista tulevan Skeena-junan pääteasema. Jasperin asema toimii myös pääteasemana Rocky Mountaineer -rautatieyhtiön turistijunille Rainforest to Gold Rush ja Journey through the Clouds.
Historia

Vuonna 1911 Grand Trunk Pacific Railwayn mantereen ylitse rakentama rautatielinja saavutti alueen ja yhtiö perusti Fitzhughin rautatieaseman, joka nimettiin Grand Trunk Pacific Railwayn johtajan mukaan. Fitzhugh nimettiin vuonna 1913 uudelleen alueella aikaisemmin sijainneen turkiskauppa-aseman mukaan Jasperiksi.
Jasperin asemalla sijaitsi vuoden 2009 huhtikuuhun saakka korpinpäinen toteemipaalu. Toteemipaalu veistettiin vuosien 1870–1880 välillä Kuningatar Charlotten saarilla sijaitsevassa Massetin kylässä. Rautatieyhtiö hankki toteemipaalun omistukseensa vuonna 1915 ja kuljetti sen rautateitse Jasperiin turistinähtävyydeksi. Toteemipaalu on veistetty jättituijasta ja oli aluksi perinteiden mukaisesti maalaamaton. Jasperin rautatieasemalla sijainnut toteemipaalu on kuitenkin turistien miellyttämiseksi vastoin perinteitä maalattu useampaan otteeseen kirkkailla väreillä. Vuonna 2008 todettiin toteemipaalun lahonneen korjauskelvottomaksi ja se varastoitiin turvallisuussyistä. Suunnitelmissa on palauttaa paalu takaisin Massetin kylään, jossa se alun perin veistettiin, ja korvata se uudella paalulla, joka veistettäisiin samalla alueella.
Alkuperäinen asemarakennus tuhoutui tulipalossa talvella 1924–1925. Nykyinen asemarakennus valmistui vuonna 1926. Jasperin rautatieasema määriteltiin historialliseksi rautatieasemaksi 1992.
Ironin piirikunta (Michigan)

Ironin piirikunta (engl. Iron County) on Yhdysvaltojen Michiganin osavaltiossa sijaitseva piirikunta. Sen väkiluku oli 11 631 vuonna 2020. Piirikunnan hallintokeskus on Crystal Fallsin kaupunki ja suurin kaupunki on Iron River. Piirikunta on perustettu vuonna 1885.
Väestö

Vuonna 2020 Ironin piirikunnan 11 631 asukkaasta valkoisia oli 95,8 %, alkuperäisasukkaita 1,6 %, aasialaisia 0,5 % ja mustia 0,4 %. Vuonna 2019 2,4 % asukkaista puhui kotonaan jotain muuta kieltä kuin englantia ja 1,3 % asukkaista oli syntynyt ulkomailla.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Ironin piirikunta (Michigan) Wikimedia Commonsissa
Jaso Sasaki

Jaso Sasaki (s. 1976 Kuopio) on suomalainen viulisti.
Sasaki aloitti viulunsoittoon tutustumisen vanhempiensa kanssa. Tätä seurasivat yksityisopinnot Anu Jalkasen johdolla, Kuopion musiikkiopistossa Seija Mönkkösen johdolla suoritetut opinnot ja Kuhmon viulukoulussa opiskelu Zinaida Gilelsin, Pavel Vernikovin ja Ilja Grubertin johdolla. Päästyään Sibelius-Akatemian nuorisokoulutukseen Sasaki sai opettajikseen Pertti Sutisen ja Zoja Istominan.
Korkeakouluopintonsa Sibelius-Akatemiassa Sasaki aloitti vuonna 1995 Igor Bezrodnyn ja Mari Tampere-Bezrodnyn johdolla. Hän suoritti viuludiplominsa keväällä 2001, täydensi opintojaan Guildhall School of Music & Dramassa (Lontoo) Yfrah Neamanin sekä Jack Glickmanin johdolla ja sai musiikin maisterin oppiarvon syksyllä 2002. Hän suoritti myöhemmin tohtorikoulutuksen Sibelius-Akatemiassa ja sai musiikin tohtorin oppiarvon keväällä 2012.
Sasaki toimi Hallé Orchestran ensimmäisenä viulistina vuosina 2004–2009 ja on sittemmin työskennellyt muun muassa toisen viulun äänenjohtajana Lappeenrannan kaupunginorkesterissa. Hän on konsertoinut solistina ja kamarimuusikkona eri puolilla maailmaa. Sasaki on tehnyt yhteistyötä pianisti Marko Hilpon kanssa. Vuonna 2017 duo julkaisi Finnish Violin Classics -levyn Toivo Kuulan, Armas Järnefeltin ja Jean Sibeliuksen teoksista. Tutkijana hän on perehtynyt viulunsoiton esityskäytäntöjen historiaan. Sasaki on soittanut myös Stroh-viululla.
Sasaki sijoittui viidenneksi sekä vuoden 1995 että vuoden 2000 Kuopion viulukilpailussa.
Jarmo Gunn

Jarmo Mikael Gunn (s. 1977) on Turun yliopiston lääketieteellisen tiedekunnan kirurgian professori (sydän- ja rintaelinkirurgia).
Elämä ja ura

Gunn kirjoitti  ylioppilaaksi vuonna 1996 Helsingin ranskalais-suomalaisen koulun lukiosta. Hän opiskeli lääketiedettä Turun yliopistossa ja valmistui 2004 lääketieteen lisensiaatiksi, 2014 lääketieteen tohtoriksi ja sai dosentin arvonimen vuonna 2015 Turun yliopistossa. Sydän- ja rintaelinkirurgian erikoislääkäriksi hän valmistui 2012. Kirurgian professoriksi Gunn nimitettiin vuonna 2023.
Gunn on julkaissut yli 100 tieteellistä artikkelia erityisesti sydän- ja keuhkotoimenpiteiden pitkäaikaistuloksista sekä aortan dissekaation hoidosta sekä kirjoittanut useita oppikirjan kappaleita.
James Hill

James Hill (19. toukokuuta 1908 – 2. kesäkuuta 1971) oli englantilainen pikakirjoituksen opettaja ja Teeline-pikakirjoitusjärjestelmän kehittäjä.
Hill toimi Pitmanin pikakirjoitusjärjestelmän opettajana, mutta huomasi uransa aikana, että Pitmanin järjestelmä oli keskiverto-opiskelijoille vaikea oppia. Hän kehitti helpommin opittavan Teeline-nimisen järjestelmän, joka julkaistiin 32-sivuisena vihkosena Teeline – A Method of Fast Writing vuonna 1968. Ensimmäinen oppikirja Basic Teeline julkaistiin seuraavana vuonna. Jo tätä ennen Hill oli jo opettanut järjestelmää opiskelijoille.
Hill kuoli vuonna 1971, vain muutama vuosi järjestelmän julkaisemisen jälkeen. Hänen vaimonsa Constance Hill, joka myös oli pikakirjoituksen opettaja, jatkoi järjestelmän levittämistä. Teeline saavutti suosiota erityisesti Britanniassa.
James Holshouser

Holshouser virallisessa valokuvassa.
James Eubert Holshouser, Jr. (8. lokakuuta 1934 – 17. kesäkuuta 2013) oli yhdysvaltalainen republikaanisen puolueen poliitikko.
Holshouser syntyi Boonessa, Pohjois-Carolinassa, tuomari James (1900–1981) ja sairaanhoitaja Virginia Holshouserin (k. 1995) pojaksi. Päästyään Appalachian High Schoolista vuonna 1952 hän opiskeli Bachelor of Artsin arvon Davidson Collegesta pääaineenaan historia. Holshouser meni 18. kesäkuuta 1961 naimisiin Patricia Ann Hollingsworthin kanssa, ja pariskunnalle syntyi tytär 27. syyskuuta 1963. Holshouser valmistui lopulta lakimieheksi.
Holshouser kärsi munuaistaudista vuosia ja toipui munuaisensiirrosta vuonna 1986. Häntä kunnioitettiin vuonna 2006 North Carolina Awardilla.
Holshouser istui useamman kauden Pohjois-Carolinan kongressissa. Vuonna 1973 hänestä tuli osavaltion ensimmäinen republikaaninen kuvernööri sitten Daniel Lindsay Russellin, joka toimi virassa vuosina 1897–1901. Holshouseria edelsi Robert W. Scott ja seurasi vuonna 1977 Jim Hunt, joka oli toiminut Holshouserin kaudella varakuvernöörinä.
Jan Jacob Verdenius

| Jan Jacob Verdenius> Henkilötiedot |
| --- | --- |
Syntynyt: 11. syyskuuta 1973 (ikä 51)
Uran tiedot
Seura:  Byåsen IL
Laji:  maastohiihto
Maailmancup
Kaudet:  1993–2002
Voitot:  1
Palkintokorokkeella:  3
Jan Jacob Verdenius (s. 11. syyskuuta 1973) on norjalainen entinen maastohiihtäjä. Hän edusti Byåsen IL:ää.
Maailmancup

Verdenius hiihti ensimmäisen kilpailunsa maailmancupissa 18. joulukuuta 1993 tullen 88. sijalle Davosissa 15 kilometrin vapaan hiihtotavan kilpailussa. Hänen viimeinen maailmancup-kilpailunsa oli 23. maaliskuuta 2002 Lillehammerissa hiihdetty 58 kilometrin perinteisen hiihtotavan kilpailu.
Verdenius sijoittui henkilökohtaisissa maailmancup-kilpailuissa viidesti kymmenen parhaan joukkoon. Kaikki viisi kilpailua sijoittuivat kaudelle 2000–2001 ja olivat sprinttejä. Verdenius voitti kyseisellä kaudella sprinttimaailmancupin kokonaiskilpailun. Palkintokorokkeelle hän nousi kolmesti voittaen Engelbergissä perinteisellä hiihtotavalla 28. joulukuuta 2000, sijoittuen toiseksi Brussonissa vapaalla 17. joulukuuta 2000 ja sijoittuen kolmanneksi Oslossa perinteisellä 7. maaliskuuta 2001.
MM-kilpailut

Verdenius oli mukana MM-kilpailuissa Thunder Bayssä 1995, Trondheimissa 1997 ja Lahdessa 2001. Thunder Bayssä hän tuli 81. sijalle 10 kilometrin perinteisen hiihtotavan kilpailussa. Trondheimissa Verdenius oli 52:s 30 kilometrin vapaan hiihtotavan kilpailussa, 43:s 10 kilometrin perinteisen hiihtotavan kilpailussa ja 45:s yhdistelmäkilpailussa. Lahdessa hän saavutti parhaat MM-tason sijoituksensa ollen vapaan hiihtotavan sprintissä kymmenes ja 50 kilometrin vapaan hiihtotavan kilpailussa 28:s.
James Holmes-Siedle

James Holmes-Siedle (1. marraskuuta 1910 Penarth – 22. toukokuuta 1995) oli irlantilainen, Tansaniassa toiminut lähetyssaarnaaja ja roomalaiskatolinen piispa. Hänet vihittiin Afrikan lähetyssaarnaajien (Valkoisten isien) papiksi 29. kesäkuuta 1935 ja nimitettiin Kareman apostoliseksi vikaariksi sekä Adraan titulaaripiispaksi 11. heinäkuuta 1946. Piispaksi vihkiminen seurasi 8. joulukuuta. Pääkonsekraattorina toimi Peter Emmanuel Amigo, jota avustivat Edward Myers ja Thomas Leo Parker.
Holmes-Siedle sai 25. maaliskuuta 1953 nimityksen Kareman ja 5. elokuuta 1958 Kigoman piispaksi. Hän erosi jälkimmäisestä virasta 15. joulukuuta 1969, jolloin hänet nimitettiin Árd Mórin titulaaripiispaksi. Hän osallistui Vatikaanin toiseen kirkolliskokoukseen.
Jayce Hawryluk

| Jayce Hawryluk> Henkilötiedot |
| --- | --- |
Syntynyt: 1. tammikuuta 1996 (ikä 28) Yorkton
Kansalaisuus:   Kanada
Jääkiekkoilija
Pelipaikka:  hyökkääjä
Maila:  oikea
Pituus:  180 cm
Paino:  89 kg
Seura
Seura:  HC Bílí Tygři Liberec
Sarja:  Tipsport Extraliga
Pelaajaura
Pääsarjaura:  2012–
Aik. seurat:  Brandon Wheat Kings (WHL) Springfield Thunderbirds (AHL) Manchester Monarchs (ECHL) Florida Panthers (NHL) Ottawa Senators (NHL) Vancouver Canucks (NHL) Skellefteå AIK (SHL) Belleville Senators (AHL) Utica Comets (AHL)
NHL-varaus:  32. varaus, 2014 Florida Panthers
Jayce Hawryluk (s. 1. tammikuuta 1996) on kanadalainen jääkiekkoilija, joka pelaa Tšekin pääsarjassa Extraliga-joukkue HC Bílí Tygři Liberecissä. Florida Panthers varasi hänet toisella kierroksella vuoden 2014 varaustilaisuudessa.
Ura

Brandon Wheat Kings varasi toisella kierroksella Hawrylukin WHL:ään. Hän on pelannut Wheat Kingsissä kaudesta 2011–2012 lähtien. Kaudella 2013–2014 hän teki joukkueessa 24 maalia ja 64 pistettä. Helmikuussa 2020 Hawryluk siirtyi waiwers-listan kautta Ottawa Senatorsiin. Saman vuoden lokakuussa hän teki yksivuotisen sopimuksen Vancouver Canucksin kanssa.
Käännös suomeksi
Jakohihna

Jakohihna
Modernin OHC-moottorin jakohihna. Ylimmäisenä nokka-akselin hammaspyörä, alimmaisena kampiakselin hammaspyörä
Työntötankomoottorin jakohihna, vas. kampiakselin hammaspyörä, oik. nokka-akselin hammaspyörä.
Jakohihna tai hammashihna on hammastettu hihna, jonka avulla voidaan tahdistaa akselit pyörimään tietyssä tahdissa. Polttomoottorissa kampiakseli pyörittää jakohihnan välityksellä nokka-akselia. Samaan toimintaan saatetaan käyttää myös jakoketjua tai hammaspyörästöä.
Tekniikkaa

Hammashihnan materiaali on kumia, jota on vahvistettu esimerkiksi kevlar- tai lasikuitukuiduilla. Hammashihna tarvitsee akseleille hammaspyörät, jotta akseleiden tahti säilyy. Hammashihna kiristetään tarvittavaan kireyteen hihnan hampaattomalla puolella vaikuttavan rullan avulla. Hammashihnojen ja hihnapyörien valmistus vaatii erikoismenetelmiä.selvennä Kun akselien tahdistusta ei tarvita, on edullisempaa käyttää tehonsiirrossa latta- tai kiilahihnaa.
Nelitahtimoottorissa nokka-akselin hammaspyörä on huomattavasti suurempi kuin kampiakselin hammaspyörä, koska nokka-akselin pyörimisnopeuden täytyy olla puolet kampiakselin pyörimisnopeudesta. Nokka-akselin nokkien ohjaamien venttiilien täytyy aueta ja sulkeutua oikea-aikaisesti suhteessa kampiakselia pyörittävien mäntien liikkeeseen. Oikea tahdistus saadaan aikaiseksi, kun moottoria kokoonpantaessa jakohihna asennetaan paikalleen akseleiden hammaspyörien ollessa oikeissa asennoissa. Jakohihna voi myös pyörittää lisäksi moottorin muita laitteita, esimerkiksi öljypumppua.
Joissain moottoreissa voi jakohihnan tilalla olla metallinen jakoketju tai harvemmin metallinen hammaspyörästö. Useimmissa nykyisissä autoissa on jakohihna, mutta jotkin autonvalmistajat ovat pitäytyneet metallisessa jakoketjussa tai ryhtyneet uudelleen sen käyttäjäksi. Jakohihnaan siirtymistä on perusteltu moottorin äänen hiljenemisellä, alemmalla hinnalla ja mekaanisella tehokkuudella. Viime vuosina ovat monet suuret autonvalmistajat, kuten esimerkiksi Volkswagen-yhtymä ja Toyota siirtyneet takaisin ketjuun. Ensin mainittu tosin luopui jakoketjun käyttämisestä pienemmissä TSI-bensiinimoottoreissaan mallivuodesta 2013 alkaen. Syynä olivat sen käyttämissä jakoketjuissa esiin tulleet kestävyysongelmat.
Huolto

Jakohihna on kuluva ja vaihdettavissa oleva osa. Sen vaihtoväli autossa on tavallisesti 50 000–160 000 kilometriä. Vaihtoväli on ilmoitettu auton käyttöohjeessa.
Jakohihnaa ei yleensä voida tarkastaa tai vaihtaa kuin huoltoliikkeissä, koska hihna on yleensä moottorin sisällä. Myös jakohihnan kestävyyteen vaikuttava hihnan kireyden asetus voidaan tehdä yleensä vain huoltoliikkeissä. Jakohihnan vaihtamisen yhteydessä kannattaa vaihdattaa samalla mahdollisia muitakin moottorin laitteita uusiin, vaikka ne olisivat ehjiä mm. kiristinrullat ja mahdollisesti vesipumppu. Jakohihnan ulkonäöstä ei kuitenkaan aina voi päätellä mitään ja ehjännäköinenkin hihna voi rikkoutua, ellei hihnanvaihdosta huolehdita auton huolto-ohjelman mukaisesti.
Jakohihnan rikkoutuminen voi aiheuttaa moottorissa suurehkoa tuhoa ja aiheuttaa kalliin remontin. Yleisin vika hihnassa on hampaiden liiallisesta kulumisesta johtuva hihnan luistaminen, hihnan varsinainen katkeaminen on hyvin epätavallista. Jotkut moottorit on suunniteltu selviämään jakohihnan rikkoutumisesta. Moottori on tällöin vapaasti pyörivä, jolloin venttiilit ja männät eivät pääse kohtaamaan missään tilanteessa jaon seottua.
Aiheesta muualla

Jakohihna www.autowiki.fi
Timing belt www.samarins.com
Iskelmä-Finlandia

Iskelmä-Finlandia eli kevyen musiikin Finlandia-palkinto on vuodesta 2001 lähtien vuosittain jaettu tunnustuspalkinto suomalaiselle viihdetaiteen ammattilaisille. Palkinto jaetaan Nokialla järjestettävän Tapsan tahdit -musiikkitapahtuman yhteydessä.  Kirjallisuuden Finlandia-palkinnon tavoin palkittuja ei alun perin valinnut tuomaristo vaan yksi, vuosittain vaihtuva valitsija, joka viiden ehdokkaan joukosta valitsi mielestään ansioituneimman artistin.
Vuonna 2013 Iskelmä-Finlandiassa pidettiin välivuosi ja palkinto jaettiin uudistettuna vuonna 2014. Tuolloin ehdokkaita ei julkistettu ennakkoon, vaan valinnan teki asiantuntijaraati. Ensimmäisen uudistetun palkinnon sai Katri Helena.
Iskelmä-Finlandia-palkinto on vakiinnuttanut asemansa osana suomalaista kevyttä musiikkia. Palkinto myönnetään ansioituneelle taiteilijalle, joka on työssään edistänyt kotimaista kevyttä musiikkia ja on näin omalla esimerkillään näyttämässä tietä myös muille.
Iskelmä-Finlandian palkittuja

| Vuosi | Palkittu | Valitsija | Muut ehdokkaat |
| --- | --- | --- | --- |
| 2001 | Antti Huovila | Jukka Virtanen | Markku Aro, Maarit Peltoniemi, Marita Taavitsainen, Kari Vepsä |
| 2002 | Marion Rung | Ossi Runne | Anna Eriksson, Matti Esko, Lea Laven, Tomi Markkola |
| 2003 | Kari Tapio | Erik Lindström | Anita Hirvonen, Arja Koriseva, Kirka, Mari Rantasila |
| 2004 | Matti ja Teppo | Raimo Henriksson | Danny, Eija Kantola, Jorma Kääriäinen, Katri Helena |
| 2005 | Jari Sillanpää | Marjatta Leppänen | Anneli Saaristo, Frederik, Eini, Virve Rosti |
| 2006 | Paula Koivuniemi | Markku Johansson | Fredi, Tapani Kansa, Jukka Kuoppamäki, Arja Saijonmaa |
| 2007 | Eino Grön | Seppo Hovi | Anne Mattila, Simo Silmu, Topi Sorsakoski, Reijo Taipale |
| 2008 | Olli Lindholm | Juhani Merimaa | Muska, Maarit Hurmerinta, Hanna Pakarinen, Timo Rautiainen |
| 2009 | Charles Plogman | Henrik Otto Donner | Annika Eklund, Kaija Koo, Pertti Neumann, Finlanders |
| 2010 | Laura Voutilainen | Pirkko Mannola | Mikko Alatalo, Jussi Raittinen, Juha Tapio, Jean S |
| 2011 | Pepe Willberg | Arto Alaspää | Danny, Markku Aro, Mariska, Meiju Suvas |
| 2012 | Pave Maijanen | Paulina Ahokas | Tarja Lunnas, Kake Randelin, Kirsi Ranto, Jani Wickholm |
| 2014 | Katri Helena | Asiantuntijaraati |  |
| 2015 | Pate Mustajärvi | Asiantuntijaraati |  |
| 2016 | Suvi Teräsniska | Asiantuntijaraati |  |
| 2017 | Markku Aro | Asiantuntijaraati |  |
| 2018 | Danny | Asiantuntijaraati |  |
| 2019 | Vicky Rosti | Asiantuntijaraati |  |
| 2021 | Arja Koriseva | Asiantuntijaraati |  |
| 2022 | Mikko Alatalo | Asiantuntijaraati |  |
| 2023 | Tuure Kilpeläinen | Asiantuntijaraati |  |
| 2024 | Mariska | Asiantuntijaraati |  |
Palkintoa ei jaettu vuosina 2013 ja 2020.
Aiheesta muualla

Tapsan tahdit
Jennie Anderson

Jennie Anderson
Jennie Austin Anderson, o. s. Kangas (25. tammikuuta 1902 Suomen suuriruhtinaskunta – 7. huhtikuuta 1988 Ashby, Massachusetts) oli amerikansuomalainen sopraanolaulaja.
Jennie Andersonin vanhemmat olivat John Kangas ja Anna Ruuska. Hän oli naimisissa vuodesta 1922 John T. Andersonin kanssa. Jennie Anderson esiintyi laulajana 1920-luvulla Yhdysvalloissa ja hän teki siellä vuosina 1925 ja 1928 kuusi levytystä esittäen Martti Nisosen, Emil Kaupin ja Eino Leinon lauluja.
Käännös suomeksi
Iso Hanhijärvi

| Iso Hanhijärvi |
| --- | --- |
Valtiot:  Suomi
Maakunnat:  Pirkanmaa
Kunnat:  Juupajoki, Orivesi
Koordinaatit:  61°48′03″N, 24°17′02″E
Vesistöalue ja valuma-alueen tietoja
Päävesistöalue:  Kokemäenjoen vesistö (35)
Valuma-alue:  Leppähampaanjoen valuma-alue (35.75)
Laskujoki:  oja Jouttijokeen 
Järvinumero:  35.754.1.019
Mittaustietoja
Pinnankorkeus:  152,6 m  
Rantaviiva:  3,718 km  
Pinta-ala:  30,565 ha  
Saaria:  ei saaria 
 fiIso Hanhijärvi 
Iso Hanhijärvi  on Pirkanmaalla Oriveden Hirsilässä ja hieman Juupajoen Hyytiälän puolella sijaitseva järvi.