stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Stone Island
Historia

Massimo Osti perusti ensimmäisen vaatemerkkinsä C.P. Companyn vuonna 1974. Stone Island syntyi vuonna 1982 merkin kokeilevammaksi tytäryhtiöksi. Vuonna 1996 Massimo jätti pääsuunnittelijan paikkansa Stone Islandilla ja siirtyi muihin projekteihin, Massimon tilalle pääsuunnittelijaksi tuli englantilainen Paul Harvey, joka jatkoi suunnittelua Ostin jalanjäljissä. Paul Harvey lähti Stone Islandilta vuonna 2006.[lähde? ]
Joulukuussa 2020 Moncler osti Stone Islandin 1,15 miljardilla eurolla.
Jalkapallohuliganismi

80-luvun lopussa Stone Islandin vaatteet alkoivat saada suosiota jalkapallohuligaanien keskuudessa ja siitä tulikin hyvin nopeasti yksi Casual-kulttuurinselvennä suosituimmista merkeistä Englannissa sekä myöhemmin myös muualla Euroopassa. Merkin vaatteita näkyy myös useissa jalkapallohuliganismista kertovissa elokuvissa, esimerkiksi The Football Factory sekä Green Street Hooligans.[lähde? ]
Stone Island Marina

Stone Island Marina on yksi Stone Islandin linjoista, joka alun perin kehitettiin purjehdusvaatemallistoksi.[lähde? ]
Stone Island Shadow Project

Stone Island Shadow Project on Acronymin pääsuunnittelija Errolson Hughin kanssa kehitetty Stone Islandin teknisempi linja. Shadow Project oli varsinkin alun perin Stone Islandin omistajan Carlo Rivettin toimeksiannosta tehty kokeilu luoda Stone Islandin arkistojen pohjalta uudenlaisia, mutta myös käytännöllisiä vaatteita.[lähde? ]
Aiheesta muualla

Viralliset verkkosivut
Stone Islandin tunnettu kompassimerkki
Säppi

Säppi voi tarkoittaa seuraavia:
säppi, yksinkertainen lukkolaite
Säppi, saari Luvialla; Säpin majakka
Säppi, rockyhtye
Säppi, Seppo Juhani Hakasalon salanimi
Säppi sukunimenä:
Mika Säppi (s. 1999), suomalainen muusikko, musiikkituottaja ja säveltäjä
| --- | --- |
: Tämä on täsmennyssivu, joka luettelee monimerkityksisen käsitteen eri merkitykset tai useita eri henkilöitä. Artikkelisivuja, joiden nimessä tai tekstissä lukee ”Säppi”, voi hakea sivunnimihaulla, laajalla sivunnimihaulla tai tekstihaulla.
Romania olympialaisissa

Romania on osallistunut olympialaisiin vuodesta 1924 alkaen. Maa on kaikkien aikojen mitalitilastossa sijalla 20. Kesäolympialaisten mitalitilastossa Romania on sijalla 15, mutta talviolympialaisissa valtio on saavuttanut vain yhden pronssimitalin, rattikelkkailusta vuonna 1968. Romanian menestyksekkäimmät yksittäiset kisat olivat useimpien muiden itäblokin maiden boikotoimat Los Angelesin 1984 kesäolympialaiset, joissa Romania sijoittui mitalitilastossa toiseksi ja pistetilastossa kolmanneksi.
Romanialle eniten olympiavoittoja tuoneet urheilumuodot ovat voimistelu ja soutu, joissa erityisesti naisurheilijat ovat menestyneet. Myös melonnasta ja yleisurheilusta romanialaiset ovat saaneet yli 30 olympiamitalia, kuten myös painista, mikäli kreikkalais-roomalaisen painin ja vapaapainin mitalit lasketaan yhteen. Maan ensimmäinen olympiavoittaja oli ampuja Iosif Sîrbu, joka voitti pienoiskiväärin makuuammuntakilpailun Helsingin 1952 kesäolympialaisissa.
Romanian olympiamitalit urheilumuodoittain

| Urheilumuoto | Kulta | Hopea | Pronssi | Yhteensä |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| Voimistelu | 25 | 20 | 26 | 71 |
| Soutu | 19 | 10 | 9 | 38 |
| Yleisurheilu | 11 | 14 | 10 | 35 |
| Melonta | 10 | 10 | 14 | 34 |
| Kreikkalais-roomalainen paini | 6 | 8 | 13 | 27 |
| Ammunta | 6 | 4 | 5 | 15 |
| Miekkailu | 4 | 5 | 7 | 16 |
| Uinti | 3 | 2 | 4 | 9 |
| Painonnosto | 2 | 7 | 4 | 13 |
| Nyrkkeily | 1 | 9 | 15 | 25 |
| Judo | 1 | 2 | 3 | 6 |
| Vapaapaini | 1 | 0 | 5 | 6 |
| Käsipallo | 0 | 1 | 3 | 4 |
| Ratsastus | 0 | 1 | 1 | 2 |
| Rytminen voimistelu | 0 | 1 | 0 | 1 |
| Tennis | 0 | 1 | 0 | 1 |
| Rattikelkkailu | 0 | 0 | 1 | 1 |
| Lentopallo | 0 | 0 | 1 | 1 |
| Rugby | 0 | 0 | 1 | 1 |
Romanian mitalit kesäolympialaisissa

| Vuosi | Kulta | Hopea | Pronssi | Yhteensä |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| 1924 | 0 | 0 | 1 | 1 |
1928: 0
1932: 0
| 1936 | 0 | 1 | 0 | 1 |
1948: 0
| 1952 | 1 | 1 | 2 | 4 |
| 1956 | 5 | 3 | 5 | 13 |
| 1960 | 3 | 1 | 6 | 10 |
| 1964 | 2 | 4 | 6 | 12 |
| 1968 | 4 | 6 | 5 | 15 |
| 1972 | 3 | 6 | 7 | 16 |
| 1976 | 4 | 9 | 14 | 27 |
| 1980 | 6 | 6 | 13 | 25 |
| 1984 | 20 | 16 | 17 | 53 |
| 1988 | 7 | 11 | 6 | 24 |
| 1992 | 4 | 6 | 8 | 18 |
| 1996 | 4 | 7 | 9 | 20 |
| 2000 | 11 | 6 | 9 | 26 |
| 2004 | 8 | 5 | 6 | 19 |
| 2008 | 4 | 1 | 3 | 8 |
| 2012 | 2 | 5 | 2 | 9 |
| 2016 | 1 | 1 | 2 | 4 |
Säkylän lentokenttä

Ranskalainen Morane-Saulnier M.S.406 -hävittäjä, jollaiset lensivät myös Säkylän lentokentältä.
Säkylän lentokenttä oli talvisodan aikana Säkylässä sijainnut Suomen ilmavoimien lentotukikohta.
Lentokenttä toimi Pyhäjärven jäällä tammi–maaliskuussa 1940. Se sijaitsi järven itärannalla Haapsaaren niemessä Säkylän keskustan tuntumassa. Kiitotiet oli aurattu niemen länsipuolelle. Paikalla nykyään olevan Huvila Haapsaaren pihamaalla on lentotukikohdan muistomerkki. Pienoismalli kentästä on nähtävillä Säkylän Talvi- ja jatkosotamuseossa.
Säkylän tukikohdan tarkoituksena oli Lounais-Suomen ilmapuolustus ja -torjuntatehtävät. Tärkein tavoite oli suojata Porin, Rauman ja Turun kaupunkeja sekä satamia vihollisen pommituslennoilta.
Tukikohdan perustaminen

Säkylässä toiminut Lentolaivue 28 koottiin joulukuussa 1939 Utissa. Majuri Niilo Jusun kokoamalle laivueelle löydettiin sopiva tukikohdan paikka Säkylästä tammikuun alussa 1940.
Ensimmäiset ilmavoimien sotilaat saapuivat paikalle tammikuun puolivälissä ja aloittivat välittömästi rakennustyöt. Tukikohdan henkilöstö majoitettiin läheisiin taloihin. Kenttä saatiin valmiiksi tammikuun 28. päivänä. Säkylän väestö pelkäsi aluksi, että tukikohta vetäisi puoleensa venäläisten pommituslentoja, mutta pelko osoittautui aiheettomaksi. Säkylää ei sodan aikana pommitettu kertaakaan.
Tammikuun 29. päivänä teki pommituslennolla ollut neuvostoliittolainen Tupolev SB-2-kone pakkolaskun läheisen Köyliönjärven jäälle. Tukikohdan sotilaat kävivät jäällä lyhyen tulitaistelun koneen miehistön kanssa, jolloin kaksi sen jäsentä sai surmansa. Yksi venäläinen otettiin vangiksi.
Lentokalusto saapuu

Ensimmäiset hävittäjät Säkylään saapuivat helmikuun 4. päivänä.
Morane-Saulnier M.S.406-koneet olivat Ranskan lahjoittamia ja ne oli koottu sekä testattu Ruotsissa. Viikon kuluttua koneita oli Säkylään lennetty jo kahdeksan kappaletta ja samalla voitiin aloittaa lentäjien sekä mekaanikkojen koulutus.
Koneet oli sijoitettu jääkuutioista tehtyihin sirpalesuojiin. Lisäksi oli rakennettu lämmityskoppeja moottoreiden lämmitystä varten. Toimintaa vaikeuttivat puutteelliset työkalut sekä ohjeiden vaikeaselkoisuus. Ranskankielisiä manuaaleja osasi lukea hyvin harva.
Ensimmäisen ilmataistelun laivueen koneet kävivät helmikuun 17. päivänä Uudenkaupungin edustalla.
Toiminta lopetetaan

Lentolaivue 28 ehti toimimaan Säkylässä vain muutaman viikon ajan. Poriin ja Raumaan kohdistuneet pommitukset loppuivat helmikuun kuluessa. Sen katsotaan johtuneen juuri Säkylän tukikohdan toiminnasta.
Helmikuun 22. päivänä siirrettiin kuusi konetta Turkuun. Maaliskuun alussa lennettiin loput 14 Moranea Hollolaan sekä Uttiin.
Maaliskuun 10. päivänä saatiin tilalle kahdeksan englantilaista Hawker Hurricane-hävittäjää. Koneita ei kuitenkaan ehditty käyttämään taisteluissa. Säkylään lennettiin myös Ruotsissa koottuja amerikkalaisia Brewster-hävittäjiä.
Talvisodan päätyttyä 13. maaliskuuta jatkui henkilökunnan koulutus vielä Säkylässä. Suomalaisten lisäksi paikalla oli lentäjiä ja mekaanikkoja myös Puolasta, Tanskasta, Ranskasta ja Englannista.
Maaliskuun 20. päivänä sattui lento-onnettomuus, jossa kuoli suomalainen lentäjä. Koneen moottori ja konekiväärit nostettiin ylös järvestä vuonna 1980. Ne ovat nykyään nähtävissä Keski-Suomen ilmailumuseossa Tikkakoskella.
Kevään tultua Säkylän tukikohdan toiminta siirrettiin Turun Artukaisiin.
Sulo Typpö

Sulo Typpö (keskellä) Kalevan yhteiskoulun tilaisuudessa vuonna 1955
Sulo Armas Typpö (12. kesäkuuta 1905 Valkeala – 10. maaliskuuta 1987) oli Tampereen kaupunginjohtaja vuosina 1943–1957. Hän nousi kaupunginjohtajan virkaan, kun Kaarle Nordlund kuoli.
Typpö kirjoitti ylioppilaaksi Sortavalan lyseosta vuonna 1925 ja suoritti ylemmän oikeustutkinnon vuonna 1931. Hän työskenteli Tampereen kaupungin lakimiehenä vuosina 1936–1942, sosiaalitoimen apulaiskaupunginjohtajana 1942–1943 ja kaupunginjohtajana vuodesta 1943. Hän oli samalla myös Aravan puheenjohtajana 1952–1953. Vuosina 1957–1963 Typpö oli Suomen Kaupunkiliiton puheenjohtaja ja kuului sen hallitukseen vuosina 1943–1957.
Syvä-Kankainen

| Syvä-Kankainen |
| --- | --- |
Valtiot:  Suomi 
Paikkakunta:  Kuopio
Koordinaatit:  63°24′20″N, 28°05′25″E
Järvinumero:  04.639.1.010
Mittaustietoja
Pinnankorkeus:  121,5 m 
Rantaviiva:  5,85 km 
Pinta-ala:  1,12 km² 
Tilavuus:  0,00754 km³ 
Keskisyvyys:  6,7 m 
Suurin syvyys:  36,5 m 
 fiSyvä-Kankainen 
Syvä-Kankainen on järvi Kuopion, Lapinlahden ja Rautavaaran rajalla Pohjois-Savon maakunnan koillisosassa. Sen pinta-ala on 1,1 neliökilometriä. Etäisyys Kuopion keskustasta on 60 kilometriä pohjoiskoilliseen.
Maantiede

Syvä-Kankaisen pituus etelästä pohjoiseen on 1,8 kilometriä. Järvi muodostuu varsin tasaleveästä pääaltaasta ja sen koillispuolisesta Leppälahdesta. Pääaltaan suurin syvyys on 10 metriä, Leppälahden suurin syvyys on 37 metriä. Noin neljä hehtaaria Leppälahdesta on vähintään 20 metriä syvä. Syvä-Kankaisen ainoa saari on 20 aarin laajuinen Leppäluoto järven itärannan lähellä. Syvä-Kankaisen metsäisille rannoille on siroteltu pientaloja. Järven eteläpuolella levittäytyy Syväsuo.
Syvä-Kankaiseen virtaa ojia ympäröiviltä soilta. Järven länsirannalta alkaa Syväpuro, joka laskee kaakkoon Nurmesjärven (110,1 metriä mpy) Kangaslahteen.
Syvä-Kankaisen vesitilavuus on 7 544 000 kuutiometriä.
Syvä-Kankainen (04.639.1.010) kuuluu Nurmesjoen valuma-alueeseen (04.639), joka on kolmannen jakovaiheen vesistö Vuoksen päävesistössä (04). Toinen jakovaihe on Syvärin alue (04.63) ja ensimmäinen on Nilsiän reitin valuma-alue (04.6). Nurmesjoen valuma-alueeseen kuuluu 29 vähintään hehtaarin laajuista vakavettä, joista laajimmat ovat Nurmesjärvi, Ala-Nurmes, Syvä-Kankainen ja Musta. Alueen järvistä yhdeksän on yli kymmenen hehtaarin laajuisia.
Suomiklassikot 2 (Kaija Koo)

| Suomiklassikot 2 Kaija Koo |
| --- | --- | --- |

Suomiklassikot 2
Kokoelmalevyn tiedot
 Julkaistu: 2010
 Formaatti: CD
 Tyylilaji: pop, rock
 Levy-yhtiö: Warner Music Finnland
Suomiklassikot 2 on Kaija Koon kokoelmalevy vuodelta 2010.
Kappaleet

Unihiekkamyrsky
Vedet virtailee
Operaatio jalokivimeri
Minä muistan sinut
Niin kaunis on hiljaisuus
Kuka keksi rakkauden
Maraton
Totuus viiltää
Tuulikello
Tuulten viemää
Valomerkin aikaan
Tule lähemmäs beibi
Viimeinen lento
Seuraavassa elämässä
Menneen talven lumet
Hanat aukeaa
Kultainen ranta
Kevään ensilunta
Kuiskaaja
Savu hälvenee
Viimeiset hitaat
Aiheesta muualla

Sarjan kotisivu[vanhentunut linkki]
Suomiklassikot 2 Discogs-sivustolla
Kaija Koo
| --- | --- |
Studioalbumit:   Kun savukkeet on loppuneet  Tuulten viemää  Tuulikello  Unihiekkamyrsky  Operaatio jalokivimeri  Tinakenkätyttö  Mikään ei riitä  Viiden minuutin hiljaisuus  Joulukirkossa  H-Hetki  Irti  Kuka sen opettaa  Sinun naisesi  Taipumaton 
Kokoelmat:   Tuuleen piirretyt vuodet 1980–2000  Minä olen muistanut  Kaunis rietas onnellinen – Parhaat 1980–2011 
Sarjojen kokoelmat:   Suomen parhaat  Lauluja rakkaudesta  Tähtisarja – 30 suosikkia  Suomiklassikot 2 
Singlet:   ”Velho / Kolmen jälkeen aamulla”  ”Tyhjyys / Kuka huutaa”  ”Kaikki vanhat filmit”  ”Kun savukkeet on loppuneet”  ”Pelkään sua, pelkäät mua”  ”Kuka keksi rakkauden”  ”Hanat aukeaa”  ”Niin kaunis on hiljaisuus”  ”Tule lähemmäs beibi”  ”Kylmä ilman sua”  ”Seuraavassa elämässä”  ”Taivas sisälläni”  ”Viisi vuodenaikaa”  ”Tuulikello”  ”Maailman tuulet vie”  ”Minä muistan sinut”  ”Minun tuulessani soi”  ”Päivät lentää”  ”Siipiveikko”  ”Valomerkin aikaan”  ”Tinakenkätyttö”  ”Isä”  ”Ex-nainen”  ”Antaa olla”  ”Mikään ei riitä”  ”Yhtä kaikki”  ”Mentävä on”  ”Vapaa”  ”Kaunis rietas onnellinen”  ”Kuka sen opettaa”  ”Supernaiset”  ”Surulapsi”  ”Ajoin koko yön”  ”En pelkää pimeää”  ”Siniset tikkaat”  ”Nää yöt ei anna armoo”  ”Paa mut cooleriin”  ”Mun sydän”  ”Tule lähemmäs beibi 2018”  ”Pelkkää voittoo”  ”Onnellinen loppu”  ”Hullut päivät”  ”Taipumaton”  ”Sattuu”  ”Nopee hopee”  ”Vapaa (Mestarit)”  ”Onnea matkaan” 
Muuta:   Diskografia  Luettelo kappaleista
Tammisaaren metodistiseurakunta

| Tammisaaren metodistiseurakunta |
| --- | --- |
Suuntautuminen:  metodismi
Kirkkokunta:  Finlands svenska metodistkyrka
Perustettu:  1886
Puheenjohtaja:  Tuulikki Forsbäck
Pääkirkko:  Sigfrid Aroniuksen katu 2 10600 Raasepori
Aiheesta muualla
Sivusto
Infobox OKNimi-testi OK: 
Tammisaaren metodistiseurakunta (ruots. Ekenäs metodistförsamling) on Raaseporin Tammisaaressa toimiva metodistiseurakunta. Seurakunta on perustettu vuonna 1886. Seurakunnan toimitilat sijaitsevat Tammisaaren keskustassa Sigfrid Aroniuksen kadulla. Seurakunnan puheenjohtajana toimii Tuulikki Forsbäck. Seurakunta kuuluu Finlands svenska metodistkyrka-kirkkokuntaan
Tammisaaren metodistiseurakunnan ensimmäinen kirkko sijaitsi Asematiellä. Kirkkorakennus purettiin vuonna 1968. Seurakunta hankki talon  Erottajankadun ja Sigfrid Aroniuksen kulmasta. Uusi metodistikirkko vihittiin käyttöön vuonna 1969. Rakennuksen vihki norjalainen piispa Odd Hagen.
Suloinen myrkynkeittäjä

Suloinen myrkynkeittäjä voi tarkoittaa ainakin seuraavia:
Suloinen myrkynkeittäjä, Arto Paasilinnan romaani vuodelta 1988
Suloinen myrkynkeittäjä, Paasilinnan romaaniin perustuva televisiosarja vuodelta 1995
”Suloinen myrkynkeittäjä”, Mariska & Pahat Sudet -yhtyeen kappale vuodelta 2010.
| --- | --- |
: Tämä on täsmennyssivu, joka luettelee monimerkityksisen käsitteen eri merkitykset tai useita eri henkilöitä. Artikkelisivuja, joiden nimessä tai tekstissä lukee ”Suloinen myrkynkeittäjä”, voi hakea sivunnimihaulla, laajalla sivunnimihaulla tai tekstihaulla.
Säppikalat

| Säppikalat |
| --- | --- |
 Aaltosäppikala (Balistapus undulatus)
Tieteellinen luokittelu
Domeeni::  Aitotumaiset Eucarya
Kunta::  Eläinkunta Animalia
Pääjakso::  Selkäjänteiset Chordata
Alajakso::  Selkärankaiset Vertebrata
Yläluokka::  Luukalat Osteichthyes
Luokka::  Viuhkaeväiset Actinopterygii
Alaluokka::  Neopterygii
Lahko::  Jäykkäleukakalat Tetraodontiformes
Heimo::  Säppikalat Balistidae  Regan, 1902
Suvut
 Abalistes  Balistapus  Balistes  Balistoides  Canthidermis  Melichthys  Odonus  Pseudobalistes  Rhinecanthus  Sufflamen  Xanthichthys  Xenobalistes 
Katso myös
   Säppikalat Wikispeciesissä   Säppikalat Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OK: 
Säppikalat (Balistidae) on jäykkäleukakalojen heimo. Siihen kuuluu 40 lajia, jotka jaetaan yhteentoista sukuun. Niitä elää luonnossa Atlantin, Välimeren ja Indopasifisen merialueen rantavesissä. Monet lajit ovat suosittuja yleisöakvaarioiden merivesialtaiden kaloja. Suuri koko ja aggressiivinen käytös tekevät niistä joskus vaativia hoidokkeja. Säppikalat puolustavat reviireitään niin raivokkaasti, että voivat hyökätä sukeltajan kimppuun aiheuttaen haavoja puremillaan. Säppikalan voimakkaat leuat ja terävät hampaat soveltuvat hyvin selkärangattomien kuoren murskaamiseen.
Säppikalojen pituus on 30–75 cm. Ne ovat litteitä, pyöreämuotoisia, usein pilkkujen ja juovien kuvioimia kaloja.
Talso

Talso
Talson käyttöä.
Talsoja, kuva 1800-luvun myyntiluettelosta.
Talso eli kouru- tai koverokirves (myös telso ja task(o)in) on erityisesti veneenveistäjän työkalu, jota käytetään puun veistoon ja kovertamiseen. Talso on hyödyllinen myös esimerkiksi tynnyrien tai ruuhien valmistuksessa. Sen terä on joko suora tai kourumainen ja poikittain sen varteen nähden. Talson tapaisia kirveitä, ns. poikkikirveitä käytettiin jo mesoliittisella kaudella. On oletettu, että osassa löydetyistä rautakautisista putkikirveistä ajatuksena olisi ollut, että terä voidaan kääntää varren suuntaiseksi tai poikittain siihen nähden käsillä olleen työn vaatimusten mukaan, jolloin näennäisen primitiivinen työkalu olisikin ollut tavanomaista kirvestä monikäyttöisempi. Toki myös putkikirveen takominen alkeellisilla työkaluilla oli silmällistä kirvestä yksinkertaisempaa.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Talso Wikimedia Commonsissa
Tapulikaupungin kirjasto

| Tapulikaupungin kirjasto |
| --- | --- |
 Tapulikaupungin kirjasto
Sijainti:  Ajurinaukio 5, 00750 Helsinki
Koordinaatit:  60.27437°N, 25.03378°E
Tyyppi:  Helsingin kaupunginkirjaston toimipiste
Perustettu:  1986
Kotisivut
Tapulikaupungin kirjasto on Pohjois-Helsingissä, Suutarilan kaupunginosan Tapulikaupungin osa-alueella sijaitseva yleinen kirjasto. Se on yksi Helsingin kaupunginkirjaston toimipisteistä ja toimii osana pääkaupunkiseudun Helmet-kirjastoverkkoa.
Puistolan juna-aseman läheisyydessä toimiva Tapulikaupungin kirjasto on perustettu vuonna 1986. Arkkitehtitoimisto Nevanlinna ja Flemingin suunnittelema kirjastorakennus valmistui samana vuonna.
Vuonna 2018 Helsingin kaupunki tarkasteli Puistolan, Heikinlaakson ja Tapulikaupungin palvelutilojen kokonaisuutta sekä korjaus- ja tilatarpeita 10-15 vuoden aikajänteellä. Kaupunki on esittänyt suunnitelman, jossa Puistolan rautatieaseman lähellä sijaitsevaan Suuntimonpuistoon rakennettaisiin syksyyn 2021 mennessä päiväkoti- ja koulutiloja muunneltavista siirrettävistä osista. Myöhemmin (2020-luvulla) Suuntimopuistoa muokattaisiin päiväkoti- ja koulutilojen tarjonnan ohella monitoimitilaksi, jonne Puistolan kirjasto, Tapulikaupungin kirjasto ja Tapulikaupungin nuorisotalo muuttaisivat.
Stuart Hamblen

Stuart Hamblen
Carl Stuart Hamblen (20. lokakuuta 1908 Kellyville, Texas – 1989) oli yhdysvaltalainen gospelmusiikin laulaja, raittiusmies ja presidenttiehdokas.
Elämä

Hamblen syntyi metodistisaarnaajan poikana. Hänen oli tarkoitus luoda ura opettajana, mutta countrymusiikista tuli hänen intohimonsa, ja hän aloitti 1920-luvulla esiintymisen laulavana cowboyna. Hamblenilla oli vuosien 1931–1952 välisenä aikana useita radio-ohjelmia. Hänellä oli levytyssopimukset Decca Recordsin, Columbian, Coralin ja RCA Victorin kanssa. Hän esiintyi myös lännenelokuvissa. Menestyksen paineet kuitenkin ajoivat hänet peluriksi ja alkoholin ongelmakäyttäjäksi.
Vuonna 1949 Hamblen meni Suzy-vaimonsa taivuttelemana Billy Grahamin rukouskokoukseen Los Angelesissa. Koettuaan uskonnollisen heräämisen hän lopetti alkoholinkäyttönsä lisäksi myös radio-ohjelmansa ja uran näyttelijänä. Hän alkoi kiertää maata kristillisenä puhujana ja laulajana. 1950-luvun alussa Hamblen aloitti uuden radio-ohjelman "The Cowboy Church of the Air". Hänen sponsorinsa vaativat häntä osallistumaan alkoholimainontaan, mutta hän kieltäytyi, ja sponsorit lopettivat show’n.
Yhdysvaltain presidentinvaaleissa 1952 Hamblen oli Prohibition Partyn ehdokas.
Hamblenin merkittäviä lauluja ovat "This Old House" ja "It Is No Secret". Hamblen sai tähden Hollywood Walk of Famelle vuonna 1976. Hän kuoli aivokasvaimen takia tehdyn leikkauksen jälkeen vuonna 1989. Hänet otettiin postuumisti Texas Country Music Hall of Fameen (2001) ja Gospel Music Hall of Fameen (2004). Hamblenin leski Suzy kuoli 101 vuoden iässä vuonna 2008.
Aiheesta muualla

Stuart Hamblen Internet Movie Databasessa. (englanniksi)
Suomen Sähkölaitosyhdistys

Suomen Sähkölaitosyhdistys ry on sähköä tuottavien ja jakavien sähkölaitosten yhteistyö- ja etujärjestö. Yhdistys on perustettu vuonna 1926.
Vuonna 1996 yhdistykseen kuului 101 jäsentä, pääosin alueellisia sähköyhtiöitä.
Sähkölaitosyhdistyksen kytkentäsuositus (SLY-kytkennät) vuodelta 1992 määrittelee sähkölämmityksen kytkennät omakotitaloissa.
Sähkölaitosyhdistys on nykyään nimeltään Sähköenergialiitto (Sener) ja se toimii Energiateollisuus ry:n yhteydessä.
Stuart Hamm

| Stuart Hamm |
| --- | --- |
 Stuart Hamm vuonna 2013
Henkilötiedot
Syntynyt: 8. helmikuuta 1960
Ammatti:  muusikko
Muusikko
Taiteilijanimi:  Stu
Aktiivisena:  1984–
Tyylilajit:  fuusiojazz, progressiivinen rock, blues
Soittimet:  bassokitara, kosketinsoittimet, laulu
Yhtyeet:  Joe Satriani, Frank Gambale, Steve Vai, sooloura
Levy-yhtiöt:  Liberty Records
Aiheesta muualla
stuarthamm.net
  [ Muokkaa Wikidatassa ] [ ohje ]  
Joe Satriani (vas.) soittamassa Stuart Hammin kanssa vuonna 2008.
Stuart ”Stu” Hamm (s. 8. helmikuuta 1960) on yhdysvaltalainen basisti, joka on tullut tunnetuksi sessiomuusikkona yhteistyössä useiden tunnettujen artistien kanssa, ja soolourastaan omaperäisellä slap-bass -soittotyylillään. Hamm on soittanut muun muassa Steve Vain, Joe Satrianin ja Frank Gambalen albumeilla ja esiintymisissä.
Ura

Stuart Hamm syntyi New Orleansissa ja vietti lapsuutensa ja nuoruudessa Champaignissa Illinoisissa, missä hän opiskeli basson- ja pianonsoittoa. Valmistuttuaan Hanover High Schoolista New Hampshiressa Hamm haki Berklee College of Musiciin Bostoniin, jossa hän jatkoi opintojaan ja tapasi kitaristi Steve Vain, ja hänen kauttaan kitaristi Joe Satrianin. Hamm on tehnyt yhteistyötä molempien kanssa ja soittanut muun muassa Steve Vain debyyttialbumilla Flex-Ablella, joka julkaistiin vuonna 1984.
Hammin soittaessa lavalla Joe Satrianin kanssa, hänen taitonsa basistina nousi kansainväliseen huomioon ja hänen soittaessaan muiden rock/fuusioartistien kanssa omista soololevyistään puhumattakaan (kosketinsoittaja Tommy Marshin kanssa) vahvistivat hänen mainettaan basistina ja esiintyvänä artistina.
Stuart Hamm käyttää Fenderin valmistamaa Urge Bass -nimikkomalliaan.
Hyvänä esimerkkinä Hammin yhteistyöstä muiden muusikoiden kanssa voidaan pitää esimerkiksi Steve Vain Passion And Warfare -levyn raitaa Erotic Nightmares jossa Hamm soittaa bassoa.
Aiheesta muualla

Stuart Hamm Discogsissa. (englanniksi)
Suomen Säkkijärvi-seura

Säkkijärvi-seuran vaakuna.
Suomen Säkkijärvi -seura ry on valtakunnallinen pitäjäseura, jonka kotipaikka on Ylämaa. Seuran tarkoitus on edistää säkkijärveläisyyden ja karjalaisuuden tunnettavuutta sekä säkkijärveläisen ja karjalaisen kulttuuriperinteen säilymistä. Seura ylläpitää yhteyttä entisten säkkijärveläisten ja heidän jälkeläistensä kesken sekä tallentaa historiaa ja perinnetietoutta.
Suomen Säkkijärvi-seura järjestää vuosittain säkkijärveläisten yhteisöjen ja sukututkijoiden tapaamisia, perinneruokakursseja, tupailtoja sekä muita tapahtumia. Suomen Säkkijärvi-seura ry kerää ja ylläpitää säkkijärveläistä valokuva-arkistoa. Suomen Säkkijärvi-seura ry:llä on säkkijärveläistä julkaisutoimintaa, muun muassa vuosittainen säkkijärveläinen kuvakalenteri. Nuorisotoimintaa varten on perustettu Facebook-profiili ja -ryhmä jotka toimivat myös seuran yhteyskanavana.
Seuran puheenjohtaja vuonna 2016 on Ari Vainio.
Suoritinväylä

Suoritinväylä (engl. front-side bus, FSB) on emolevyn dataväylä, joka kuljettaa informaatiota prosessorin ja piirisarjan pohjoissillan välillä.
Termi 'front-side bus' tuli käyttöön Intelin dokumentaatiossa Pentium Pron ja Pentium II:n julkaisun aikaan. Termiä voi käyttää myös erisnimenä näiden suoritinten väyläratkaisulle. Suoritinväylän nopeus oli tyypillisesti 100 MHz, myöhemmin 133 MHz ja halpamallina myydyissä Celeron-suorittimissa 66 MHz.
Kilpaileva AMD Athlon käytti Alpha 21264 -suorittimesta kotoisin olevaa EV6-väylää, joka käytti DDR-tekniikkaa, eli siirsi tietoa sekä kellopulssin nousevalla että laskevalla reunalla ja näin kaksinkertaisti tiedonsiirtonopeuden.
Vuonna 2001 esiteltiin useiden yritysten konsortion kehittämä HyperTransport. AMD otti HyperTransportin käyttöön AMD Opteron -malleissa. Tekniikasta on esitelty kolme versiota AMD-suorittimille (mm. AMD Phenom ja Bulldozer). HyperTransportin seuraaja on Infinity Fabric, joka on jatkokehitystä ja yläjoukko HyperTransportin ominaisuuksille.
Intelin seuraava suoritinväylä oli Intel QuickPath Interconnect (QPI), joka esiteltiin 2008. Sen seuraava versio, QPI 1.1 on käytössä Sandy Bridge-EP:ssä (2011). QuickPathin on korvannut Intel UltraPath Interconnect (UPI).
Nykyisissä suorittimissa noin 2010-luvun alusta lähtien pohjoissillan sisältämä toiminnallisuus eli muistiohjain ja PCIe-väylä on integroitu suorittimeen. Suoritinväylän merkitys tällöin on pääasiassa kytkeä yhteen useita suorittimia monisuoritinjärjestelmissä.