stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
John Hay

John Hay vuonna 1897.
John Milton Hay (8. lokakuuta 1838 – 1. heinäkuuta 1905) oli yhdysvaltalainen journalisti, poliitikko ja diplomaatti.
Hay osallistui Yhdysvaltain sisällissotaan pohjoisvaltioiden puolella, ja hänet ylennettiin majuriksi. William McKinleyn tultua presidentiksi Hay nimitettiin suurlähettilääksi Britanniaan. Hänestä tuli McKinleyn ulkoministeri vuonna 1898, ja hän neuvotteli Espanjan–Yhdysvaltojen sodan päättäneen rauhansopimuksen. Theodore Rooseveltin noustua presidentiksi McKinleyn murhan jälkeen Hay jatkoi ulkoministerinä kuolemaansa asti.
Hay oli 1861–1865 Abraham Lincolnin yksityissihteerinä ja osallistui myös sisällissotaan. Hän oli 1865–1870 lähetystön sihteerinä Euroopassa, 1871–1875 New York Tribunessa toimittajana, 1879–1881 ulkoasiain alivaltiosihteerinä, 1897–1898 lähettiläänä Lontoossa, missä varsinkin koetti vahvistaa Englannin ja Yhdysvaltain ystävyyttä. Vuosina 1898–1905 hän oli ulkoasiainministerinä ja johti 1898 rauhanneuvotteluja Espanjan kanssa. Hän teki 1901 Englannin kanssa Keski-Amerikkaa koskevan Hayn–Pauncefoten sopimuksen, joka jätti Panaman kanavan rakentamisen Yhdysvaltain haltuun. Kiinassa hän ajoi boksarikapinan jälkeen avoimen oven politiikkaa. Hän sai 1903 Englannin kanssa aikaan sopimuksen Alaskan rajan määräämisestä sovinto-oikeudessa, joka tuomitsi Yhdysvaltain eduksi. Hän teki uuden Panaman tasavallan kanssa kanavanrakennusta koskevan sopimuksen 1903.
Hay julkaisi suosittuja runoelmia (muun muassa Pike County Ballads) ja yhdessä John George Nicolayn kanssa Lincolnin laajan elämäkerran 1890.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta John Hay Wikimedia Commonsissa
José Dimas Cedeño Delgado

José Dimas Cedeño Delgado (s. 23. heinäkuuta 1933 Peña Blanca) on panamalainen roomalaiskatolinen arkkipiispa. Hänet vihki papiksi Francisco Beckmann 25. kesäkuuta 1961. Hänet nimitettiin Santiago de Veraguasin hiippakunnan johtoon 15. helmikuuta 1975, ja piispaksi vihkiminen seurasi 17. toukokuuta. Pääkonsekraattorina toimi Edoardo Rovida, jota avustivat Daniel Enrique Núñez Núñez ja Carlos Ambrosio Lewis Tullock.
Cedeño Delgado sai 18. huhtikuuta 1994 nimityksen Panamán arkkipiispaksi, jona hän toimi, kunnes jäi eläkkeelle 18. helmikuuta 2010.
José Daniel Gemy

| José Daniel Gemy |
| --- | --- |
 José Daniel Gemy shakkiolympialaisissa 2008
Henkilötiedot
Syntynyt: 11. syyskuuta 1992 (ikä 32)
Kansalaisuus:   Bolivia
Shakinpelaaja
Titteli:  kansainvälinen mestari (2012)
Elo-luku:  2367 (elokuu 2022)
Korkein Elo:  2418 (elokuu 2015)
José Daniel Gemy Vargas (s. 11. syyskuuta 1992) on bolivialainen shakinpelaaja, jolla on kansainvälisen mestarin arvonimi. Gemyn vahvuusluku on 2367, jolla hän on Bolivian toiseksi vahvin pelaaja ja maailmanlistan sijalla 2615.
Gemy on voittanut Bolivian mestaruuden kuudesti vuosina 2012, 2013, 2015–2017 ja 2020. Hän on pelannut shakkiolympialaisissa Bolivian ykköslaudalla vuosina 2010, 2016, 2018 ja 2022, kakkoslaudalla vuosina 2012 ja 2014 sekä neloslaudalla vuonna 2008.
José Cura

José Cura (2013)
José Cura (s. 5. joulukuuta 1962 Rosario) on argentiinalaissyntyinen oopperalaulaja (äänialaltaan tenori), kapellimestari, oopperaohjaaja ja valokuvaaja. Hän muutti vuonna 1991 Italiaan.
Cura opiskeli varhain kitaransoittoa sekä sävellystä ja työskenteli kuoronjohtajana. Vuosina 1982–1985 hän suoritti opintoja Rosarion kansallisessa yliopistossa, jonka kuoron avustavana kuoronjohtajana hän myös toimi. Vuosina 1985–1991 hän opiskeli stipendillä Teatro Colónin musiikkikoulussa, ja tämän jälkeen hän jatkoi lauluvalmennusta Italiassa. Vuonna 1992 Cura teki oopperadebyyttinsä Veronassa Hans Werner Henzen oopperassa Pollicino. Yhdysvaltain-debyyttinsä hän teki Chicagossa vuonna 1994, ja Covent Gardenissa hän esiintyi ensimmäisen kerran vuonna 1995. Metropolitan-oopperassa Cura teki ensimmäisen esiintymisensä vuonna 1999.
Cura sai ensipalkinnon Operalia-kilpailussa vuonna 1994. Hänet tunnetaan parhaiten nimiroolista Giuseppe Verdin oopperassa Otello. Hän tulkitsi roolin ensimmäisen kerran vuonna 1997 ja on sittemmin esiintynyt siinä eri puolilla maailmaa. Curan muihin tunnettuihin rooleihin kuuluvat Samson (Samson et Dalila) ja Canio (Pajatso). Oopperaohjaajana Cura debytoi vuonna 2007. Hänen ohjaamiaan oopperoita ovat olleet Otello, Samson et Dalila, Pajatso ja Cavalleria rusticana. Vuonna 2008 Cura julkaisi valokuvakirjan.
Cura on kapellimestarina johtanut esimerkiksi Wienin filharmonikkoja ja Sinfonia Varsoviaa. Oopperoita, joiden esitykset hän on johtanut kapellimestarina, ovat olleet muiden muassa Cavalleria rusticana, Madama Butterfly, La rondine ja I vespri siciliani. Hänen johtamiinsa konserttiteoksiin ovat kuuluneet Pjotr Tšaikovskin viides ja Sergei Rahmaninovin toinen sinfonia.
José Delicado Baeza

José Delicado Baeza
José Delicado Baeza (18. tammikuuta 1927 Almansa – 17. maaliskuuta 2014) oli espanjalainen roomalaiskatolinen arkkipiispa. Hänet vihittiin papiksi 21. heinäkuuta 1951 ja nimitettiin Tui-Vigon hiippakunnan piispaksi 4. elokuuta 1969. Piispaksi vihkiminen seurasi 28. syyskuuta. Pääkonsekraattorina toimi Arturo Tabera Araoz, jota avustivat José López Ortiz ja José María García Lahiguera.
Delicado Baeza sai 18. huhtikuuta 1975 nimityksen Valladolidin arkkipiispaksi, jonka virkaan hänet asetettiin 7. kesäkuuta 1975. Hän jäi eläkkeelle 28. elokuuta 2002.
Markus Nurmi

| Markus Nurmi> Henkilötiedot |
| --- | --- |
Syntynyt: 29. kesäkuuta 1998 (ikä 26) Turku, Suomi
Kansalaisuus:   Suomi
Jääkiekkoilija
Lempinimi:  Makke, Ruskon Leijona
Pelipaikka:  oikea laitahyökkääjä
Maila:  oikea
Pituus:  196 cm
Paino:  93 kg
Seura
Seura:  Luulaja
Sarja:  SHL
Pelinumero:  51
Pelaajaura
Pääsarjaura:  2016–
Aik. seurat:  TPS (SML) Tuto (Mestis) Milwaukee Admirals (AHL)
NHL-varaus:  163. varaus, 2016 Ottawa Senators
Markus Petteri Nurmi (s. 29. kesäkuuta 1998 Turku) on suomalainen jääkiekkoilija, joka pelaa Ruotsin SHL-liigan Luulajassa. Hän on pelipaikaltaan oikea laitahyökkääjä.
Ura > Maajoukkueura

| Mitalit> Maa:   Suomi.Miesten jääkiekko.Alle 18-v. MM-kilpailut  | Mitalit> Maa:   Suomi.Miesten jääkiekko.Alle 18-v. MM-kilpailut  | Mitalit> Maa:   Suomi.Miesten jääkiekko.Alle 18-v. MM-kilpailut  | Maa:   Suomi> Miesten jääkiekko. |
| --- | --- | --- | --- |
|  Kultaa | Yhdysvallat 2016 | jääkiekko |  |
Nurmi pelasi alle 20-vuotiaiden MM-kilpailuissa vuonna 2018. Hän edusti Suomea myös alle 18-vuotiaiden MM-kilpailuissa vuonna 2016, jolloin hän voitti maailmanmestaruuden. Nurmi valittiin turnauksen Tšekkiä vastaan pelatun avausottelun päätteeksi Suomen ottelun parhaaksi pelaajaksi. Hän edusti myös Suomen alle 17-vuotiaiden maajoukkuetta Euroopan nuorten olympiafestivaaleilla vuonna 2015, jolloin Nurmi voitti pronssia. Hän on pelannut yhteensä 23 nuorten ja 28 poikien maaottelua.
Suomen A-maajoukkueessa Nurmi on pelannut 22 ottelua tehden neljä maalia. Hän teki A-maajoukkuedebyyttinsä Karjala-turnauksessa 5. marraskuuta 2020 Helsingin Hartwall Arenassa alle 20-vuotiaiden maajoukkuepelaajista koottua Venäjää vastaan. Nurmi merkittiin debyyttiotteluunsa aluksi Suomen 13. hyökkääjäksi, mutta hän nousi kuitenkin joukkueen pelaavaan kokoonpanoon, kun Peter Tiivola loukkaantui ottelun avauserässä. Ensimmäisen A-maajoukkuemaalinsa Nurmi teki Beijer Hockey Gamesissa 10. helmikuuta 2024 Ruotsin Karlstadissa ylivoimalla Tšekkiä vastaan. Hänen osumansa jäi Suomen 4–2-voittoon päättyneen ottelun voittomaaliksi. Nurmi valittiin Suomen alustavaan MM-joukkueeseen vuoden 2022 turnaukseen, mutta hän putosi lopulta viimeisenä lopullisesta kisajoukkueesta, kun puolustaja Esa Lindell liittyi Suomen joukkueeseen kesken turnauksen. Vuoden 2024 joukkueesta Nurmi putosi viimeisten joukossa, kun hän loukkaantui kisoja edeltäneen Betano Hockey Gamesin avausottelussa Tšekkiä vastaan.
Pelityyli

Elite Prospects-sivuston mukaan Nurmella on sekä kokoa että taitoa ja hän käyttää kokoaan hyväkseen kiekollisena. Nurmi luistelee aktiivisesti ja luo painetta vastustajan alueelle, mutta hänellä on kuitenkin parannettavaa laitojen läheisyydessä pelaamisessa. Elite Prospectsin mukaan Nurmen pelityylissä on yhtäläisyyksiä Mikko Rantaseen.
Joo Sae-hyuk

| Mitalit | Mitalit | Mitalit |  |
| --- | --- | --- | --- |
|  Joo Sae-hyuk |  Joo Sae-hyuk |  Joo Sae-hyuk |  |
Maa:   Etelä-Korea
Miesten pöytätennis
|  Olympialaiset  |  Olympialaiset  |  Olympialaiset  |  |
|  Hopeaa | Lontoo 2012 | joukkuepeli |  |
| Maailmanmestaruuskilpailut  | Maailmanmestaruuskilpailut  | Maailmanmestaruuskilpailut  |  |
|  Hopeaa | Guangzhou 2008 | joukkuepeli |  |
|  Hopeaa | Bremen 2006 | joukkuepeli |  |
|  Hopeaa | Pariisi 2003 | kaksinpeli |  |
|  Pronssia | Dortmund 2012 | joukkuepeli |  |
|  Pronssia | Moskova 2010 | joukkuepeli |  |
|  Pronssia | Doha 2004 | joukkuepeli |  |
|  Pronssia | Osaka 2001 | joukkuepeli |  |
Joo Sae-hyuk (s. 20. tammikuuta 1980 Soul) on eteläkorealainen pöytätennispelaaja. Ensimmäisen aikuisten arvokisamitalin hän saavutti Osakasta vuonna 2001. Joota pidetään myös yhtenä maailman parhaista puolustuspelaajista. Hänen paras maailmanranking sijoituksensa on viides.
Juovasilmiö

| Juovasilmiö |
| --- | --- |
 Juovasilmiö Pariisin Jardin des Plantesissa
Tieteellinen luokittelu
Domeeni::  Aitotumaiset Eucarya
Kunta::  Kasvit Plantae
Alakunta::  Putkilokasvit Tracheobionta
Kaari::  Siemenkasvit Spermatophyta
Alakaari::  Koppisiemeniset Magnoliophytina
Luokka::  Yksisirkkaiset Liliopsida
Lahko::  Asparagales
Heimo::  Kurjenmiekkakasvit Iridaceae
Alaheimo::  Iridoideae
Tribus::  Sisyrinchieae
Suku::  Silmiöt Sisyrinchium
Laji::  striatum
Kaksiosainen nimi
 Sisyrinchium striatum  Sm. 
Synonyymit
 Bermudiana striata (Sm.) Moench  Ferraria ochroleuca Salisb.  Marica striata (Sm.) Ker Gawl.  Moraea sertula Jacq.  Paneguia striata (Sm.) Raf.  Sisyrinchium libertioides Steud. nom. inval.  Sisyrinchium lutescens Lodd.  Sisyrinchium reticulatum Dum.Cours.  Sisyrinchium sertiflorum Salisb.  Sisyrinchium spicatum Cav. 
Katso myös
   Juovasilmiö Wikispeciesissä   Juovasilmiö Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OK: 
Juovasilmiö (Sisyrinchium striatum) on kurjenmiekkakasvien heimoon ja silmiöiden sukuun kuuluva kasvilaji.
Ulkonäkö ja koko

Juovasilmiö on ainavihanta, monivuotinen ruohokasvi, joka voi saavuttaa 70–90 senttimetrin korkeuden. Kasvin pystyssä varressa on harmaanvihreiden, miekkamaisten vuorottaisten lehtien muodostamia rykelmiä.
Juovasilmiö kukkii toukokuusta kesäkuuhun; kuppimaiset, kermanvalkoiset kukat kasvavat terttuina varsien latvoissa. Kukissa on kuusi terälehteä ja kullanvärinen keskus.
Levinneisyys ja elinympäristö

Juovasilmiö kasvaa luonnonvaraisena Argentiinassa ja Chilessä. Sitä esiintyy vuoristojen ruohotasangoilla, avoimissa metsissä ja niityillä.
Käännös suomeksi
Maahockey kesäolympialaisissa 2000

Sydney Olympic Park Hockey Centre
Maahockey oli Sydneyn olympialaisissa 2000 yhdeksättätoista kertaa olympiakisoissa. Naisten turnaus pelattiin kuudennen kerran.
Miehet > Alkulohkot > Lohko A

| joukkue | Ot>  | V | T | H | Maalit | Pst | PAK | NED | GER | UK | MLS | CAN |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
|  Pakistan | 5 | 2 | 3 | 0 | 15-6 | 9 |  | 2-0 | 1-1 | 8-1 | 2-2 | 2-2 |
|  Alankomaat  | 5 | 2 | 2 | 1 | 11-8 | 8 |  |  | 2-2 | 4-2 | 0-0 | 5-2 |
|  Saksa | 5 | 2 | 2 | 1 | 7-6 | 8 |  |  |  | 1-2 | 1-0 | 2-1 |
|  Yhdistynyt kuningaskunta | 5 | 1 | 2 | 2 | 8-16 | 5 |  |  |  |  | 2-2 | 1-1 |
|  Malesia | 5 | 0 | 4 | 1 | 5-6 | 4 |  |  |  |  |  | 1-1 |
|  Kanada | 5 | 0 | 3 | 2 | 7-11 | 3 |  |  |  |  |  |  |
Miehet > Alkulohkot > Lohko B

| joukkue | Ot>  | V | T | H | Maalit | Pst | AUS | KOR | IND | ARG | POL | ESP |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
|  Australia | 5 | 3 | 2 | 0 | 12-6 | 11 |  | 2-1 | 2-2 | 2-1 | 4-0 | 2-2 |
|  Etelä-Korea  | 5 | 2 | 2 | 1 | 9-7 | 8 |  |  | 2-0 | 2-2 | 3-2 | 1-1 |
|  Intia | 5 | 2 | 2 | 1 | 9-7 | 8 |  |  |  | 3-0 | 1-1 | 3-2 |
|  Argentiina | 5 | 1 | 2 | 2 | 13-13 | 5 |  |  |  |  | 5-5 | 5-1 |
|  Puola | 5 | 1 | 2 | 2 | 12-14 | 5 |  |  |  |  |  | 4-1 |
|  Espanja | 5 | 0 | 2 | 3 | 7-15 | 2 |  |  |  |  |  |  |
Miehet > Loppusarjat > Ottelut sijoista 9-12

| 0 | 1 | 2 | 3 | 4 | 5 | 6 |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
|   | Välierät sijat 9–12 | Välierät sijat 9–12 |  |  | Ottelu 9. sijasta | Ottelu 9. sijasta |
 

|  |   Espanja | 1 |   |  |  |  |
|  |   Malesia | 0 |   |  |  |  |
|  |   |  |   |  |  |  |

|  |   |   |   |   |   Espanja | 3 |
|  |   |   |   |   |   Kanada | 0 |
|  |   |  |   |  |  |  |
|  |   |  |   |  |  |  |
|  |  |  |  |  | Ottelu 11. sijasta | Ottelu 11. sijasta |
|  |  |  |   |  |  |  |
|  |    Kanada | 3 |   |  |   Malesia |  3 |
|  |   Puola | 2 |   |  |   Puola |  2 |
Naiset > Loppuottelu

| 0 | 1 | 2 | 3 | 4 | 5 | 6 |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 29. Syyskuuta 2000 | Sydney |  Australia | – |  Argentiina |  | 3-1 |
Naiset > Pronssiottelu

| 0 | 1 | 2 | 3 | 4 | 5 | 6 |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 29. Syyskuuta 2000 | Sydney |  Alankomaat | – |  Espanja |  | 2-0 |
Josef Walcher

| Mitalit | Mitalit | Mitalit |  |
| --- | --- | --- | --- |
|  Josef Walcher |  Josef Walcher |  Josef Walcher |  |
Maa:   Itävalta
Miesten alppihiihto
| MM-kilpailut  | MM-kilpailut  | MM-kilpailut  |  |
|  Kultaa | Garmisch-Partenkirchen 1978 | syöksylasku |  |
Josef ”Sepp” Walcher (8. joulukuuta 1954 Schladming, Itävalta – 22. tammikuuta 1984 Schladming) oli itävaltalainen alppihiihtäjä. Hän edusti seuratasolla WSV Schladmingiä.
Walcher kilpaili maailmancupissa vuosina 1973–1982. Hän voitti yhteensä viisi osakilpailua, kaikki syöksylaskussa. Walcher sijoittui syöksyn maailmancupin kokonaiskilpailussa toiseksi kausilla 1976–1977 ja 1977–1978. Hän oli samoina kausina koko maailmancupissa kahdeksas ja seitsemäs, vaikka saavutti uransa aikana pisteitä vain syöksylaskusta. Walcher valittiin vuonna 1978 maansa vuoden miesurheilijaksi.
Walcher osallistui olympialaisiin kerran, Innsbruckissa 1976. Tuolloin hän sijoittui syöksylaskussa yhdeksänneksi. Walcher kilpaili samassa lajissa myös vuoden 1978 MM-kisoissa, joissa hän voitti kultaa vain seitsemän sekunnin sadasosan erolla Saksan Michael Veithiin.
Walcher kuoli kilpailussa sattuneessa onnettomuudessa tammikuussa 1984. Schladmingissa on hänen mukaansa nimetty katu.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Josef Walcher Wikimedia Commonsissa
Juan José Iriarte

Juan José Iriarte (13. joulukuuta 1913 – 16. elokuuta 1999) oli argentiinalainen roomalaiskatolinen arkkipiispa. Hän syntyi Buenos Airesissa ja sai pappisvihkimyksensä 20. syyskuuta 1947. Hänet nimitettiin Reconquistan hiippakunnan piispaksi 23. lokakuuta 1957 ja asetettiin tähän virkaan 12. tammikuuta 1958. Hänet konsekroi piispaksi Antonio María Aguirren ja Guillermo Bolattin avustama Manuel Tato 27. joulukuuta 1957.
Iriarte osallistui Vatikaanin toiseen kirkolliskokoukseen. Hän sai 28. helmikuuta 1984 nimityksen Resistencian arkkihiippakunnan arkkipiispaksi, jona hän toimi, kunnes jäi eläkkeelle 9. marraskuuta 1991.
Maryse Condé

Maryse Condé vuonna 2008.
Maryse Condé, o.s. Boucolon (11. helmikuuta 1934 Pointe-à-Pitre, Guadeloupe – 2. huhtikuuta 2024) oli guadalupelainen kirjailija ja kirjallisuuden professori. Hänet tunnetaan erityisesti historiallisista romaaneistaan, kuten islamin leviämistä Afrikkaan käsittelevästä Ségousta.
Nuoruus, opiskelu ja opettajana

Maryse Boucolon syntyi 1937 Karibialla Guadeloupen saarella Pointe-à-Pitressä. Hänen vanhempansa kuuluivat saaren mustaan keskiluokkaan. Maryse oli kahdeksanlapsisen perheen nuorimmainen.
Boucolon muutti 16-vuotiaana Ranskaan jatkamaan opintojaan, mutta hänet erotettiin lukiosta kaksi vuotta myöhemmin. Hän pääsi kuitenkin opiskelemaan Pariisin yliopistoon, missä hän opiskeli muun muassa Afrikan ja orjuuden historiaa. Boucolon muisteli myöhemmin, että hänen vanhempansa eivät olleet koskaan puhuneet orjamenneisyydestä.
Maryse Boucolon meni 1958 naimisiin guinealaisen näyttelijän Mamadou Condén kanssa. Hän muutti pian tämän jälkeen Norsunluurannikolle ja toimi vajaat kymmenen vuotta opettajana Guineassa, Senegalissa, Malissa ja Ghanassa. Maryse Condé heräsi Afrikassa poliittisesti ja ystävystyi siellä monien militanttien opettajien kanssa sekä tutustui postkolonialistiseen aktivismiin. Condé kertoi myöhemmin, ettei hän ollut valmistautunut Afrikan politiikkaan eikä yhteiskuntaan, sillä hänellä oli ollut ennen sinne muuttoa maanosasta varsin romantisoidut ajatukset. Hänet karkotettiin Ghanasta, koska häntä epäiltiin vallankumouksellisesta toiminnasta.
Condé palasi Ranskaan 1970 suorittamaan opintonsa loppuun. Hän valmistui viisi vuotta myöhemmin tohtoriksi vertailevasta kirjallisuudentutkimuksesta.
Ura kirjailijana ja yliopistossa

Condé oli alkanut yliopistossa kirjoittaa ensimmäistä romaaniaan. Hérémakhonon julkaistiin vuonna 1976, ja se kertoo nuoresta karibialaisesta naisesta, joka etsii identiteettiään. Kirja ei menestynyt, ja se sai vasemmistolta kritiikkiä afrikkalaisen sosialismin pettämisestä. Kirjassa käsitellään opposition asemaa Guineassa Ahmed Sékou Tourén aikana. Condén toinen teos on vuonna 1981 julkaistu Rihata.
Condén läpimurtoteos oli vuonna 1984 julkaistu Ségou, joka sijoittuu bambaravaltion pääkaupunkiin Ségouhun. Sen keskushenkilö on kuninkaallinen neuvoantaja Dousika Traoré. Kirjan ja sen jatko-osan Ségou II (1985) kautta Condé käsittelee vuosien 1797–1860 aikana orjakaupan, islamin, kristinuskon ja valkoisen kolonialismin vaikutusta.
Condé sai 1985 Fulbright-stipendin, jonka turvin hän opetti ja tutki vuoden Los Angelesin Occidental Collegessa Karibian kirjallisuutta ja kulttuuria. Hän muutti 1986 takaisin Guadaloupeen mutta palasi pian opetustehtäviin Yhdysvaltoihin. Hän oli vuonna 1989 vierailevana professorina California Institute of Technologyssä sekä 1989–1992 professorina Berkeleyn yliopistossa ja 1992–1995 College Parkin yliopistossa. Virginian yliopiston professorina hän toimi 1993–1995 ja Columbian yliopiston professorina 1995–2005. Columbiassa hän opetti karibialaista ranskankielistä kirjallisuutta.
Condé jatkoi opetustöiden ohella kirjailijanuraa. Romaani Moi, Tituba, Sorcière... Noire de Salem perustuu Salemin noitaoikeudenkäynneissä syytetyn orjan tarinaan. La Vie scélérate (1987) sijoittuu puolestaan Guadeloupelle.
Condé kirjoitti Yhdysvalloissa asuessaan useita teoksia. Niihin kuului romaanien lisäksi lastenkirjoja, näytelmiä, esseitä ja muistelmia. Hänen teoksiaan ovat muun muassa Humisevan harjun karibialainen uudelleenkerronta La Migration des cœurs (1995) ja lukutaidottoman isoäitinsä elämäkerta Victoire, les saveurs et les mots (2006). Condé kirjoitti muistelmat Le cœur à rire et à pleurer (1999) ja La Vie sans fards (2012).
Tuotanto ja tunnustukset

Condé kirjoitti urallaan noin 20 romaania sekä muita teoksia. Hän kirjoitti koko uransa ajan varsin suorasanaisesti kolonialismista, seksuaalisuudesta ja afrikkalaisten diasporasta sekä tutustutti monet Afrikan ja Karibian historiaan. Hänet tunnettiin myös erinomaisena tarinankertojana.
Condé sai vuonna 2004 Ranskan Kunnialegioonan kunniamerkin. Hän oli 2015 ehdolla kansainvälisen Booker-palkinnon elämätyöpalkinnon saajaksi ja vuonna 2023 ehdolla romaanista L'Évangile du nouveau monde.
Ruotsin Den Nya Akademie myönsi vuonna 2018 Condélle kirjallisuuspalkinnon. Palkintoa on kutsuttu Varjo-Nobeliksi. Condé jäi ainoaksi palkituksi, sillä se jaettiin vain kertaalleen. Nobelin kirjallisuuspalkinto jäi vuonna 2018 jakamatta Ruotsin akatemian kriisin takia.
Juan Manuel Gárate

| Juan Manuel Gárate |
| --- | --- |

Henkilötiedot
Koko nimi:  Juan Manuel Gárate Cepa
Syntynyt: 24. huhtikuuta 1976 (ikä 48)
Kansalaisuus:   Espanja
Pyöräilijä
Pituus:  174 cm
Paino:  62 kg
Joukkue:  lopettanut
Laji:  maantie
Rooli:  ajaja
Ajajatyyppi:  mäkiajaja
Ura
Ammattilaisjoukkue(et)
2000–2004 2005 2006–2008 2009–2012 2013–2014:  Lampre Saunier Duval Quick·Step - Innergetic Rabobank Belkin
Suurimmat voitot
 Italian ympäriajo, mäkikilpailu 2006, etappi Ranskan ympäriajo, etappi Espanjan ympäriajo, etappi  Espanjan maantiepyöräilymestari 2005 
 Tiedot päivitetty: 19. tammikuuta 2015 
Aiheesta muualla
www.pcjuanmagarate.com
Juan Manuel Gárate (s. 24. huhtikuuta 1976 Irun) on espanjalainen maantiepyöräilijä, joka kilpaili ammattilaisena 2000–2014.
Gárate voitti Italian ympäriajon mäkikilpailun ja 19. etapin vuonna 2006. Ranskan ympäriajossa 2009 hän voitti Mont Ventoux’n huipulle päättyneen 20. etapin. Hän on lisäksi voittanut osuuden Espanjan ympäriajossa sekä kotimaansa maantieajomestaruuden.
Juan Ignacio González Errázuriz

Juan Ignacio González Errázuriz (s. 5. heinäkuuta 1956 Santiago de Chile) on chileläinen roomalaiskatolinen piispa. Hänet vihittiin Opus Dein papiksi 13. kesäkuuta 1993 ja nimitettiin San Bernardon hiippakunnan johtoon 10. lokakuuta 2003. Piispaksi vihkiminen seurasi 22. marraskuuta. Pääkonsekraattorina toimi Orozimbo Fuenzalida y Fuenzalida, jota avustivat Francisco Javier Errázuriz Ossa ja Carlos González Cruchaga.
Juan Manuel Moreno

| Juan Manuel Moreno |
| --- | --- |

Andalusian aluejohtaja
 18. tammikuuta 2019 –  
Edeltäjä:  Susana Díaz
Andalusian kansanpuolueen puheenjohtaja
 1. maaliskuuta 2014 –  
Espanjan senaatin jäsen
 2014–2017  
Espanjan edustajainhuoneen jäsen
 2007–2011   2000–2004  
Henkilötiedot
Syntynyt: 1. toukokuuta 1970 (ikä 54) Barcelona, Espanja
Tiedot
Puolue:  kansanpuolue (PP)
Tutkinnot:  Universidad Camilo José Cela
 Nimikirjoitus
Juan Manuel (Juanma) Moreno Bonilla (s. 1. toukokuuta 1970 Barcelona) on espanjalainen Kansanpuolueen poliitikko.
Moreno Bonilla valittiin Andalusian aluehallinnon (Junta de Andalucía) johtajaksi tammikuussa 2019. Hän on Andalusian kansanpuolueen (PP-A) puheenjohtaja.
Moreno Bonilla kiinnostui politiikasta opiskellessaan Málagan yliopistossa. Hän suoritti loppututkinnon Camilo José Cela -yliopistossa Barcelonassa. Hän aloitti poliittisen uransa Málagan kuntapolitiikassa vuonna 1995. Hän oli Espanjan edustajainhuoneen jäsen 2000–2004 ja 2007–2011.
Andalusian aluevaaleissa joulukuussa 2018 sosialistinen työväenpuolue menetti 14 paikkaa, eikä saanut enemmistöä aluehallitukseen. Aluehallituksen muodostivat konservatiivien kansanpuolue sekä keskustaoikeiston Ciudadanos-puolue äärioikeiston Vox-puolueen tuella.
Moreno Bonillalle myönnettiin Isabella Katolilaisen ritarikunnan suurristi vuonna 2014.
Käännös suomeksi
Jevgeni Onegin (ooppera)

Jevgeni Onegin (ven. Евге́ний Оне́гин) on Pjotr Tšaikovskin säveltämä kolminäytöksinen ooppera, joka perustuu Aleksandr Puškinin samannimiseen runoteokseen. Sitä pidetään säveltäjän merkittävimpänä oopperateoksena.kenen mukaan? Teoksen kantaesitys oli Moskovassa 1879.[lähde? ]
Suomessa ooppera esitettiin ensimmäisen kerran Helsingissä vuonna 1906, suomeksi vuonna 1909.
Päähenkilöt

Larina, leskeksi jäänyt rikas maatilanomistaja – sopraano
Tatjana, Larinan tytär – sopraano
Olga, Larinan tytär – altto tai mezzosopraano
Njanja, Larinan lastenhoitaja – altto
Lenski, runoilija, Olgan sulhanen – tenori
Onegin, maailmanmatkailija, Lenskin ystävä – baritoni
Gremin, ruhtinas – basso
Synopsis

Tapahtumapaikka ja -aika Venäjä 1800-luvulla. Larina ja hänen tyttärensä Tatjana ja Olga elävät maaseutukartanossa. Tatjana lukee kirjoja ja haaveilee rakkaudesta, ja kun Olgan sulhanen Lenski tuo vierailulle maailmanmies Jevgeni Oneginin, Tatjana rakastuu.
Tatjana kirjoittaa Oneginille kirjeen, mutta Onegin torjuu hänet. Tatjanan nimipäiväkutsuilla syntyy riita, jonka seurauksena Lenski haastaa Oneginin kaksintaisteluun. Lenskin kohtalona on kuolla.
Vuosien kuluttua Onegin tapaa tanssiaisissa Tatjanan, joka nyt on ruhtinas Greminin vaimo. Onegin rakastuu ja lähettää Tatjanalle kirjeen, mutta nyt on Tatjanan vuoro torjua Onegin.