stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Leppävirta
Tunnettuja leppävirtalaisia

| --- | --- |
 Magnus Jacob Alopaeus, piispa ja valtiopäivämies  Kristiina Brask, laulaja  Johanna Broman, selvänäkijä, henkiparantaja  Emil Halonen, liikenneneuvos  Yrjö Haltio, kirjailija  Aimo Hiltunen, näyttelijä, teatteriohjaaja  Jorma Hynninen, oopperalaulaja  Juha Jatkola, jääkiekkoilija  Oskari Jussila, rovasti, kansanedustaja  Mauno Kajamaa, Suomen peruskartoituksen uudistaja  Rakel Kansanen (oik. Lyyli Toivola), suomentaja  Kalle Kauhanen, kansanedustaja  Pekka Kauhanen, kuvanveistäjä  Helena Kekkonen, rauhankasvattaja  Yrjö ”Jahvetti” Kilpeläinen, kansanedustaja ja toimittaja  Martta Kinnunen, näyttelijä  Johannes Koikkalainen, sisäasiainministeri  Juuso Koistinen, kauppaneuvos  Keijo Korhonen, mäkihyppääjä  Kati Kovalainen, jääkiekkoilija  Kuikka-Koponen, silmänkääntäjä, kansanparantaja  Mikko Kuustonen, laulaja, lauluntekijä  Olli Kymäläinen, kansanrunoilija  Adam Laakkonen, kansanedustaja  Ari Lahti, toimitusjohtaja, Kuopion Palloseuran pääomistaja  Atte Laitila, taidemaalari  A. Laurio, toimittaja, kirjailija  Ralf Lindberg, professori  Johannes Lundson, kansanedustaja, eduskunnan puhemies ja ministeri  Kaarlo Luoto, toimittaja, kirjailija  Tilda Löthman-Koponen, kansanedustaja :  Taisto Martiskainen, kuvanveistäjä  Elise Melander, kirjailija  Jari ”Boogie” Mustonen, kehonrakentaja  Elbe Nissinen, oopperalaulaja  Kim Nousiainen, jääkiekkoilija  Kaija Pakkanen, kirjailija  Pentti Pekkarinen, kansanedustaja, sosiaali- ja terveysministeri  Mikko Perkoila, muusikko  Jukka Piironen, yleisurheilija  Eino Poutiainen, kansanedustaja  Jully Ramsay, suku- ja historiatutkija, kirjailija  Pirkko Raunemaa, elintarvikelan asiantuntija, virkamies  Janne Räsänen, kansanedustaja  Juho Saaristo, toimitsija, kansanedustaja  Kustaa Adolf Saxbäck, kirkkoherra, runoilija  Heikki Soisalo, kirjailija  Lauri Solla, kunnallisneuvos, kansanedustaja  Evert Suonio, näyttelijä, laulaja  Tapio Säynevirta, kilpakivääriampuja  Aarne ”Aki” Tammisto, pikajuoksija  Juhani Tanski, puoluejohtaja  Sophie Taxell, kuvataiteilija, taidemaalari  Erkki Thil, näyttelijä  Seppo Tiitinen, eduskunnan pääsihteeri  Adolf Tillaeus, hoviräätäli  Adolf Turakainen, urheiluselostaja, yleisurheilija  Kalle Tähtelä, toimittaja, kirjailija  Anu Vehviläinen, liikenneministeri  Jukka Vesterinen, saappaanheittäjä  Matti Viialainen, Etelä-Savon maakuntajohtaja, SAK:n apulaisjohtaja  Aarre Voutilainen, Mannerheim-ristin ritari, kunnallispoliitikko
Aiheesta muualla

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
Leppävirran kunnan kotisivut
Visit Leppävirta -sivut
Tilastokeskus – Leppävirran avainluvut
Kylpylä-Hotelli Vesileppis
Savon Matkailu (Arkistoitu – Internet Archive)
Orinnoron rotkon esittely Retkipaikassa
| n k Pohjois-Savon maakunnan kunnat |
| --- | --- |
Nykyiset kunnat:  Iisalmi  Joroinen  Kaavi  Keitele  Kiuruvesi  Kuopio  Lapinlahti  Leppävirta  Pielavesi  Rautalampi  Rautavaara  Siilinjärvi  Sonkajärvi  Suonenjoki  Tervo  Tuusniemi  Varkaus  Vesanto  Vieremä 
Entiset kunnat:  Iisalmen maalaiskunta  Juankoski  Kangaslampi  Karttula  Kuopion maalaiskunta  Maaninka  Muuruvesi  Nilsiä  Riistavesi  Säyneinen  Varpaisjärvi  Vehmersalmi 
| Auktoriteettitunnisteet  |
| --- | --- |
Kansainväliset:  FAST  ISNI  VIAF 
Kansalliset:  Suomi (KANTO)  Yhdysvallat 
Maantieteelliset:  MusicBrainz area 
Henkilöt:  Yle  Uppslagsverket Finland 
Orinoron rotko
Silja Keränen

| Silja Keränen |
| --- | --- |
 Keränen vuonna 2015
Henkilötiedot
Syntynyt: 1. lokakuuta 1983 (ikä 41) Kajaani, Suomi
Poliitikko
Puolue:  Vihreä liitto
Asema:  kaupunginvaltuutettu (2013–) puoluevaltuuston pj. (2019–)
Vaalipiiri:  Oulun vaalipiiri
Kotipaikka:  Kajaani
Aiheesta muualla
Virallinen sivu
Silja Keränen (o.s. Pietikäinen, s. 1983 Kajaani) on vihreä poliitikko ja diplomi-insinööri. Hän on ollut Kajaanin kaupunginvaltuuston ja -hallituksen jäsen vuodesta 2013. Syyskuussa 2021 hänet valittiin toiselle kaksivuotiskaudelle vihreiden puoluevaltuuston puheenjohtajaksi. Sitä ennen Keränen toimi Maaseutu- ja erävihreiden puheenjohtajana. Hän toimii metsä-kolumnistina Maaseudun Tulevaisuudessa ja syksyllä 2021 häneltä ilmestyi Missä syrjä sijaitsee? - Kun kaupunki ei ole kaikki. -niminen teos Kirjapajan kustantamana.  Keräsellä on puoliso ja kolme lasta.
Koulutus ja työura

Keränen kirjoitti ylioppilaaksi kajaanilaisesta Linnan lukiosta vuonna 2002. Hän opiskeli Oulun yliopistossa ympäristönsuojelutekniikkaa ja valmistui diplomi-insinööriksi vuonna 2007. Diplomityössään Keränen tutki Raahen Rautaruukin terästehtaan sivutuotteena syntyviä kuonia. Vaihto-opiskelijana hän oli Singaporessa. Keränen on työskennellyt vesihuollon kouluttajana, virkamiehenä Euroopan kemikaalivirastossa sekä projektitehtävissä Kainuun Etu -kehittämisyhtiössä. Tällä hetkellä hän on töissä Kajaanin ammattikorkeakoulussa vähähiilisyyteen ja kiertotalouteen liittyen kehityshankkeiden parissa.  Vapaa-ajallaan Keränen liikkuu luonnossa retkeilyn ja suunnistuksen merkeissä sekä harrastaa tanssia Kajaani Dancella.  Partio on ollut Keräsen harrastus lapsesta saakka, ja on sitä edelleenkin.
Politiikassa > Kunnallispolitiikka

Keränen oli ensimmäisen kerran ehdolla kuntavaaleissa vuonna 2012, jolloin hän oli juuri muuttanut takaisin kotikaupunkiinsa Kajaaniin. Kotiseudun asiat ja kestävän kehityksen edistäminen tekivät hänestä poliittisesti aktiivisen. Keränen valittiin Kajaanin kaupunginvaltuustoon 151 äänellä. Seuraavissa kuntavaaleissa vuonna 2017 Keränen sai koko Kainuun suurimman äänimäärän ja hänet valittiin uudelleen Kajaanin kaupunginvaltuustoon 546 äänellä. Kesän 2021 kuntavaaleissa hän sai 449 ääntä ja jatkomandaatin kolmannelle kaudelle Kajaanin kaupunginvaltuustoon. 
Keränen on toiminut Kajaanin kaupunginhallituksen ja Kainuun maakuntavaltuuston jäsenenä vuodesta 2013 alkaen.
Politiikassa > Eduskuntavaalit

Silja Keränen on ollut ehdolla eduskuntavaaleissa kolmesti. Vaaleissa 2015 hän sai Oulun vaalipiirissä 1 289 ääntä, vaaleissa 2019 2 304 ääntä ja  vaaleissa 2023 1799 ääntä.
Politiikassa > Hyvinvointialueet

Keränen valittiin 364 äänellä Kainuun hyvinvointialueen aluevaltuuston jäseneksi tammikuussa 2022 järjestetyissä aluevaaleissa. Hän toimii vihreän valtuustoryhmän puheenjohtajana.
Politiikassa > Vihreät

Keränen on jäsenenä Kainuun Vihreissä, Oulun seudun vihreissä naisissa, Tieteen ja teknologian vihreissä, Oulun vaalipiirin vihreissä sekä Maaseutu- ja erävihreissä. Keränen on ollut Maaseutu- ja erävihreiden puheenjohtaja vuosina 2015–2019. Hän on toiminut Vihreiden puoluevaltuuston jäsenenä vuodesta 2015 alkaen ja puheenjohtajana vuodesta 2019.
Politiikassa > Näkemyksiä

Politiikassa Keränen on pitänyt esillä erityisesti ilmastonmuutoksen hillitsemistä, ympäristönsuojelua sekä maaseudun ja Pohjois-Suomen hyvinvointia ja elinvoimaa. Keränen on toiminut aiemmin vihreiden maatalouspoliittisen työryhmän puheenjohtajana. Vihreiden uusi maatalouspoliittinen ohjelma hyväksyttiin syyskuussa 2018 puoluevaltuuskunnan kokouksessa Salossa.
Kajaanin kaupunginvaltuustossa Keränen on varjellut kaupunkilaisten lähivirkistysalueita avohakkuilta.
Hän on pitänyt esillä myös lasten, nuorten ja perheiden asioita. Keränen on puhunut esimerkiksi laajan varhaiskasvatusoikeuden ja laadukkaan koulutuksen puolesta.
Kainuun maakuntavaltuustossa Keränen on ottanut esille erityisesti Pohjois-Suomen ja Kainuun osaajapulan. Keräsen maakuntavaltuustossa tekemän aloitteen pohjalta on aloitettu osaajien rekrytoiminen ja paluumuuttajien houkutteleminen Kainuuseen.
Keränen seuraa kaivos- ja sellutehdashankkeita ja on jättänyt lausuntoja niiden ympäristövaikutusten arvioinneista yhdessä Kainuun vihreiden kanssa.
Puolueessa Keränen on profiloitunut maa- ja metsätalousasioiden, maaseudun sekä aluepolitiikan asiantuntijana. Hänen kiinnostuksenaan on kehittää näitä sektoreita kestävämmälle pohjalle siten, että alueiden elinvoima vahvistuu samalla kun kasvihuonekaasupäästöjä vähennetään ja luonnon monimuotoisuutta kohennetaan.
Politiikassa > Vastuun taimi -palkinto

Vihreänä metsänomistaja Keränen on puhunut kestävän metsätalouden puolesta. Vuonna 2018 FSC Suomi palkitsi Keräsen Vastuun taimi -palkinnolla vastuullisen metsänhoidon edistämisestä. Palkinnon perustelujen mukaan mm. Keräsen kolumnit Maaseudun Tulevaisuudessa ovat nostaneet esille tärkeitä näkökulmia aiheesta.
Politiikassa > Missä syrjä sijaitsee? - Kun kaupunki ei ole kaikki

Syksyllä 2021 julkaistiin Keräsen esikoisteos Missä syrjä sijaitsee? - Kun kaupunki ei ole kaikki. Teoksen kustantajana toimi Kirjapaja. Teos on yleistajuinen ja kertomuksellinen kirja aluepolitiikasta ja aluekehityksestä. Kirjassa käydään läpi Suomen aluekehityksen historiaa ja nykypäivää, katsotaan Pohjoismaiden ja EU:n suuntaan sekä etenkin tulevaisuuteen maaseudun ja maakuntien elinvoimaisena pitämisen hengessä. Kukin osa-alue käydään läpi eri ihmisten tarinoiden kautta.
Politiikassa > Vaalimenestys > Eduskuntavaalit

| Vuosi | Vaalipiiri | Äänet | Tulos |
| --- | --- | --- | --- |
| 2023 | Oulu | 1 799 | Ei valittu |
| 2019 | Oulu | 2 304 | Ei valittu |
| 2015 | Oulu | 1 289 | Ei valittu |
Politiikassa > Vaalimenestys > Europarlamenttivaalit

| Vuosi | Vaalipiiri | Äänet | Tulos |
| --- | --- | --- | --- |
| 2019 | koko maa | 4 801 | Ei valittu |
Politiikassa > Vaalimenestys > Kunnallisvaalit

| Vuosi | Kunta | Äänet | Tulos |
| --- | --- | --- | --- |
| 2021 | Kajaani | 449 | Valittu |
| 2017 | Kajaani | 546 | Valittu |
| 2012 | Kajaani | 151 | Valittu |
Aiheesta muualla

Silja Keräsen verkkosivut
Silja Keränen Twitterissä
Silja Keränen Facebookissa
Smile (Brian Wilsonin albumi)

| Smile Brian Wilson |
| --- | --- | --- |

Studioalbumin tiedot
 Julkaistu: 28. syyskuuta 2004
 Tuottaja(t): Brian Wilson
 Tyylilaji: kamaripop, poprock, psykedeelinen rock
 Kesto: 51.42
 Levy-yhtiö: Nonesuch
Listasijoitukset
  Suomen virallinen lista: 39.
Brian Wilsonin muut julkaisut
| Gettin' in over My Head  2004 | Smile 2004 | What I Really Want for Christmas 2005 |
Smile on Brian Wilsonin albumi vuodelta 2004. Wilson, Van Dyke Parks ja Darian Sahanaja viimeistelivät yhdessä levyn, joka oli saanut alkunsa lähes 40 vuotta aiemmin. Alkuperäinen Smile-albumi, joka piti julkaista Wilsonin The Beach Boys -yhtyeen nimissä vuonna 1967, on luultavasti kuuluisin julkaisematon musiikillinen teos länsimaisen populaarimusiikin historiassa.
Smile vuonna 1967

Vuonna 1966 julkaistu Beach Boysin Pet Sounds -albumi on yleisesti mielletty yhdeksi populaarimusiikin tärkeimmistä julkaisuista. Seuraavalla albumillaan, Smilella Brian Wilsonin ja Beach Boysin oli tarkoitus ylittää itsensä vielä kerran. Wilson alkoi työstää aivan uudenlaisen rakenteen omaavia kappaleita tulevalle mestariteokselleen. Beatlesit (erityisesti Paul McCartney) olivat ihastuneita Pet Soundsiin, ja se innosti myös heitä kokeilemaan kaikenlaisia tekniikoita ja tunnelmia. Nyt alkoi Brian Wilsonin ja Beatlesien kilpailu saada uusi listojen kärkeä hallitseva hittilevy valmiiksi. Sen kilvan Brian Wilson lopulta hävisi.
Smile-levyn tekoprosessia häiritsivät The Beach Boysin riita levy-yhtiönsä kanssa sekä Wilsonin kasvava epävarmuus, johon liittyi osittain levy-yhtiön ja musiikkimedian asettamat valtavat paineet. Ensimmäisenä saatiin aikaiseksi vuoden 1966 lokakuussa julkaistu hittisingle Good Vibrations, joka on tunnettu mestariteos. Monimutkainen kappale koostuu monesta eri osasta ja sitä äänitettiin jopa kolmessa eri studiossa.
Kokopitkän albumin äänitysprojekti venyi ja venyi, syynä kappaleiden ja tuottamisen monimutkaisuus ja Wilsonin täydellisyydentavoittelu. The Beatles julkaisi klassikkolevynsä Sgt. Pepper's Lonely Hearts Club Band kesäkuussa 1967 ja Wilson tunsi olleensa myöhässä. Hän ei halunnut viimeistellä Smileä ja jätti nauhat pölyttymään. The Beach Boys julkaisi syyskuussa 1967 albumin Smiley Smile, joka oli täynnä kaikenlaisia hätäisiä kokeiluja, mutta sinne pääsi myös pari kappaletta Smile-levyltä, tosin pahoin yksinkertaistettuna.
Brian Wilsonin soolo-Smile vuonna 2004

Brian Wilsonin soololevynä vuonna 2004 julkaistu Smile sai monilta kriitikoilta hyvää palautetta. Miltei 40 vuotta suunnitellusta myöhemmin ilmestynyt albumi ei kuitenkaan voinut vastata alkuperäistä julkaisua: levy julkaistiin niin erilaisena ajankohtana, eikä tuotoksella ollut mukana Beach Boysin muita jäseniä Brian Wilson lisäksi.
Kappaleet

Our Prayer / Gee – 2.09
Heroes and Villains – 4.52
Roll Plymouth Rock – 3.48
Barnyard – 0.58
Old Master Painter / You Are My Sunshine – 1.03
Cabin Essence – 3.27
Wonderful – 2.06
Song for Children – 2.16
Child Is Father of the Man – 2.17
Surf's Up – 4.07
I'm in Great Shape / I Wanna Be Around/Workshop – 1.56
Vega-Tables – 2.19
On a Holiday – 2.36
Wind Chimes – 2.53
Mrs. O'Leary's Cow – 2.27
In Blue Hawaii – 2.59
Good Vibrations – 4.36
Heroes and Villains (Instrumental) – 4.46
Arvostelut

The Guardian:
Rolling Stone:
Soundi:
Aiheesta muualla

Smile (Brian Wilsonin albumi) Discogsissa. (englanniksi)
Roope-setä Liikemiespeli

Roope-setä Liikemiespeli on Tacticin vuonna 2010 julkaisema lautapeli, jonka tavoitteena on kerätä mahdollisimman paljon omaisuutta ennen pelin loppumista. Se on saanut vaikutteita Monopolysta, mikä takia se on samankaltainen. Pelissä omaisuus voi olla rahaa, osakkeita tai kultarahoja. Kultarahoja voi ostaa ja myydä pelin aikana.
Pelin sisältö

Pelilauta
115 tapahtumakorttia
35 osakekorttia (Kohteet: Pelle Peloton, Ankka-Air, Uutis-Ankka, Peikonhammas-vuori, Margariinitehdas, Miljardööriklubi ja Ankkalinnan Pallo)
6 pelihahmoa
pelirahaa
100 kultarahaa
arpakuutio
John Constable

John Constablen omakuva vuodelta 1806. Tämä on ainoa varmasti aito Constablen omakuva, muiden aitous on kiistanalainen.
Romantiikka
Caspar David Friedrich, , 1818.
Pääsuunnat
Romantiikka | Kansallisromantiikka
Muut virtaukset
Düsseldorfin koulukunta | Hudson River -koulukunta |  Goottikulttuuri | Karelianismi
Aiheet
Vastavalistus | Romantiikan musiikki | Pittoreski | Subliimi | Yhtenäistaideteos | Boheemi | Ossianin laulut | Maailmantuska
Teokset
Medusan lautta | Vapaus johtaa kansaa
Tekijät
Ivan Aivazovski | Albert Bierstadt | William Blake | John Constable | Eugène Delacroix | Robert Wilhelm Ekman | Caspar David Friedrich | Henry Fuseli | Théodore Géricault | Francisco de Goya | Aleksander Lauréus | Friedrich Overbeck | Vasili Tropinin | William Turner
John Constable (11. kesäkuuta 1776 East Bergholt, Suffolk – 31. maaliskuuta 1837 Hampstead, Lontoo) oli brittiläinen kuvataiteilija.
Constable oli ensimmäisiä ulkoilmamaalareita, jotka käyttivät alla prima- eli kertamaalaustekniikkaa.
Elämänvaiheita > Nuoruus ja taideuran alkuvaiheet

Constablen isä oli varakas mylläri, joka kävi myös viljakauppaa ja omisti pienen laivan. Isä halusi pojastaan yritykselleen jatkajaa, mutta tavattuaan taiteentuntija George Beaumontin vuonna 1795 poika päätti omistaa elämänsä taiteelle. Hän pääsi vuonna 1795 opiskelemaan maan korkeatasoisimpaan taideoppilaitokseen Royal Academyyn, ja tässä vaiheessa isä hyväksyi vastahakoisesti poikansa ammatinvalinnan. Ollessaan uransa huipulla Constable ei unohtanut maalaistaustaansa vaan piti sitä taiteensa merkittävänä inspiraatiolähteenä. Hän sanoi lapsuuttaan maaseudulla hyvin onnelliseksi.
Vuonna 1802 Constable hylkäsi hyvin palkatun työn sotilasakatemian piirustuksenopettajana. Hän halusi omistautua kokonaan maisemamaalaukselle. Hänellä oli samana vuonna ensimmäistä kertaa töitä esillä taideakatemian näyttelyssä.
Tehtyään kokeiluja öljyväreillä Constable päätyi maalaamaan akvarelleja. Hän maalasi niitä tehtyään syksyllä 1806 kuuluisan maalausmatkansa Järviseudulle. Maalausmatkalla tehdyt työt olivat esillä vuosina 1807 ja 1808, mutta suuri yleisö ei niistä kiinnostunut. Heikon taloudellisen tilanteensa vuoksi hän ryhtyi maalaamaan muotokuvia.
Vaikka Constable oli jo asettunut asumaan Lontooseen, hän vieraili usein lapsuusmaisemissaan. Eräällä vierailullaan hän tapasi Maria Bicknellin, jonka isoisä oli paikallisen koulun rehtori. Nuoret olivat tavanneet ensi kertaa jo vuosia aikaisemmin, mutta nyt heidän välillään syttyi rakkaus. Bicknellin isoisä vastusti avioliittoa, sillä hän piti Constablen sukua alempiarvoisena.
Koska Constable oli lähes rahaton, hän ei olisi pystynyt elättämään perhettä. Hän kävi Bicknellin kanssa salaista kirjeenvaihtoa, ja nuoret avioituivat vuonna 1816, Constablen isän kuoltua. Taiteilija ei rikastunut perinnöllä mutta pystyi nyt elättämään perheensä.
Elämänvaiheita > Ammattitaiteilijana

Vuonna 1819 Constable myi ensimmäisen merkittävän työnsä, ja kaksi vuotta myöhemmin hänet valittiin Royal Academyn jäseneksi. Hän piti tuolloin näyttelyn, ja näyttelyn nähnyt ranskalainen taiteilija Theodore Gericault kehui Constablen töitä Pariisissa. Nyt niistä kiinnostuttiin, ja taidevälittäjä osti neljä työtä. Yksi töistä oli esillä Pariisissa ja voitti vuonna 1824 kultamitalin.
Constablen taiteessa tapahtui tähän aikaan muutos. Hänen siveltimenkäyttönsä vapautui ja työt muuttuivat tunteikkaammiksi. Ammatillisen menestyksen rinnalla yksityiselämään tuli varjoja. Vaimo Maria sairastui tuberkuloosiin. Perhe muutti Lontoon pohjoisosaan Hampsteadiin, missä ilma oli keskustaa puhtaampaa. Lääkärien kehotuksesta perhe muutti tuolloin muodikkaaksi tulleeseen Brightoniin, jonka meri-ilma sopi tuberkuloosipotilaalle Lontoota paremmin. Constable ei pitänyt brightonilaisista, mutta hän piti sitä ympäröivistä seuduista, ja hänen taiteensa muuttui siellä kokeellisemmaksi. Jotkut taidehistorioitsijat ovat pitäneet hänen Brightonin-kautensa töitä impressionismin varhaistöinä, mikä on kuitenkin ylitulkintaa.
Aikalaiset vertailivat Constablea William Turneriin, ja tarinat kertovat heidän kilpailuistaan. Turner oli aluksi akateemisen tyylin maalari, ja Joshua Reynolds tuki häntä. Constablen öljyväriluonnosten ja Turnerin myöhäiskauden töillä on löydettävissä yhtäläisyyksiä, tosin Turner pyrki töillään suurempaan dramaattisuuteen.
1820-luvulla Constable sai töitään myytyä, ja myös kriitikot kehuivat niitä. Hänen työnsä esittivät Englannin maisemia abstrakteina, niissä ei näy jälkiä alkavasta teollistumisesta eikä talouslaman aiheuttamista mellakoista. Constable, joka oli vakaumuksellinen tory, halusi esittää maansa vakiintuneen, vanhan hyvän järjestyksen mukaisesti.
Maaliskuussa 1828 Constablen appi kuoli, mikä johti perheen taloudellisen aseman paranemiseen. Perheeseen oli syntynyt juuri seitsemäs lapsi. Lapsen syntymä raunioitti Maria Constablen terveyden, ja hän kuoli marraskuussa 1828, vain 41-vuotiaana. Seuraavana vuonna Constable nimitettiin taideakatemian jäseneksi. Nimitystä oli edeltänyt akatemiassa pitkä keskustelu, sillä Constablea pidettiin vaikeana persoonana.
Elämänvaiheita > Viimeiset vuodet

Constablen 1830-luvun kirjeistä huokuu masentuneisuus. Hän piti perheen seitsemän lapsen kasvattamista yksin raskaana velvollisuutena. Masennusta ei mitenkään auttanut se, että hänen töitään arvioitiin julkisuudessa rajusti. Saman ankaran ryöpytyksen kohteeksi joutui myös Turner.
Viimeisinä vuosinaan Constable piti luentosarjan maisemamaalauksesta Royal Academyssa, Worcesterin Athenaeumissa ja Hampsteadin kirjallisuus- ja tiedeseurassa. Hän päätti julkaista kansiollisen mezzotintojaan, mutta ei onnistunut herättämään ostavan yleisön mielenkiintoa. Nykyään ne ovat haluttuja ja arvokkaita. Constable kuoli ateljeessaan vuonna 1837. Omana aikanaan hän oli tunnetumpi Ranskassa kuin kotimaassaan.
Viimeisinä vuosinaan Constable siirtyi öljyväreistä akvarelleihin ja piirtämiseen. Hän oli korostetun konservatiivinen eikä voinut hyväksyä nuoren polven taidetta, joka piti Joshua Reynoldsista lähtevää taideperintöä turhana. Heidän mielestään taiteen piti kuvata uutta teollistuvaa yhteiskuntaa.
Nykyään Constablen töiden sisällöstä käydään keskustelua. Toiset tutkijat haluavat liittää näkemyksiä maalausaikansa politiikasta ja toisten mielestä ne ihailevat sitä, mitä pidettiin tuolloin "englantilaisuutena".
Teoksia

Kukkia lasimaljassa, maalattu ehkä vuonna 1814.
Salisburyn katedraali nähtynä Bishops Groundilta päin, maalattu ehkä vuonna 1825.
Dedhamin laakso, maalattu vuonna 1802.
Weymouth Bay, maalattu ehkä vuonna 1816.
Lähde Branchillissä
Flatford Mill, maalattu ehkä vuonna 1816.
Taiteilijan vaimon Maria Bicknellin muotokuva, maalattu vuonna 1816.
Arviointia

Constable oli merkittävä taiteilija aikana, jolloin Englannissa maisemamaalaus oli merkittävänä taidemuoto. Hänen tapansa valita aiheensa poikkesi muista: kun muut taiteilijat matkustivat joukoittain ikuistamaan merkittäviä luonnonnähtävyyksiä, maalasi Constable maisemia, jotka liittyivät hänen sukuunsa tai olivat olleet muuten merkittäviä hänen elämässään. Lisäksi hän rikkoi vallitsevaa taidehierarkiaa: kun toiset taiteilijat kuvasivat idealisoituja maisemia, joissa tapahtui merkittäviä mytologisia tai historiallisia tapahtumia, otti Constable aiheekseen maisemat, joissa tehtiin arkista maanviljelijän työtä. Yhdessä maalauksessa oli aiheena taiteilijan isän puutarha ja toisessa ladot.
Elinaikanaan Constable oli tunnettu, mutta ei kuitenkaan suuren yleisön suosikki. Vuonna 1843 ilmestyi Charles Robert Leslien Constable-elämäkerta, jossa luotiin kuvaa vakavasta ja omistautuneesta taiteilijasta, joka taisteli olosuhteita vastaan. Teos perustui Constablen kirjeisiin, mutta oli myös osittain fiktiivinen. Teoksessa kirjoittaja halusi häivyttää Constablen vähemmän mairittelevat luonteenpiirteet.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta John Constable Wikimedia Commonsissa
https://www.nationalgalleries.org/art-and-artists/artists/john-constable
https://www.vam.ac.uk/articles/john-constable-an-introduction
| Auktoriteettitunnisteet  |
| --- | --- |
Kansainväliset:  FAST  ISNI  VIAF  WorldCat 
Kansalliset:  Espanja  Ranska  BnF data  Katalonia  Saksa  Italia  Israel  Yhdysvallat  Ruotsi  Latvia  Japani  Tšekki  Australia  Kreikka  Alankomaat  Puola  Vatikaani 
Tieteilijät:  CiNii 
Taiteenala:  Auckland  KulturNav  MusicBrainz  Museum of Modern Art  National Gallery of Canada  Victoria  RKD Artists  ULAN 
Henkilöt:  Deutsche Biographie  DDB  Trove 
Muut:  Europeana  SNAC  IdRef  Te Papa (New Zealand)
Ritva Siikala

Ritva Siikala vuonna 2013.
Ritva Tuulikki Siikala (s. 13. marraskuuta 1941 Oulu) on suomalainen teatteriohjaaja ja kirjailija.
Siikala on ohjannut lukuisia näytelmiä Suomessa ja Pohjoismaissa.
Ura > Nuoruus

Siikala vietti lapsuutensa Kemissä yhdessä sisarensa Kaija Siikalan kanssa. Heidän isänsä oli hammaslääkäri, ja aktiivinen teatterin harrastaja ja teatteripoliitikko. Hän vaikutti ratkaisevasti siihen, että Kemi perusti Suomen toisen täyskunnallisen teatterin Turun jälkeen. Siikaloiden äiti oli kotirouva ja aktiivinen järjestöihminen. Vuonna 1957 Ritva Siikala muutti Helsinkiin ja valmistui ylioppilaaksi Helsingin tyttölukiosta. Hän oli AFS-vaihto-oppilaana Yhdysvalloissa 1959-60 ja tuli ylioppilaaksi Helsingin Tyttölukiosta vuonna 1962, minkä jälkeen hän lähti vuodeksi Israeliin työskentelemään kibbutsissa.
Siikala pääsi heti ylioppilaaksi tultuaan Teatterikoulun juuri perustettuun korkeakouluosastoon, mistä valmistui teatteriohjaajaksi 1966. Vuosi valmistumisensa jälkeen hänet valittiin korkeakouluosaston esimieheksi.  Siikala harjoitti monipuolisesti. Hän on opiskellut lisäksi  eri vaiheissa  Helsingin yliopistossa suomea, englantia, psykologiaa, teatteritiedettä, naistutkimusta ja uskontotiedettä.
Siikalan puoliso on ollut vuodesta 1968 kirjailija ja ohjaaja Bengt Ahlfors. Heillä on kaksi lasta, Katja Ahlfors ja Tariku Ahlfors.