Slovakian historia
Itsenäiset slaavivaltiot > Suur-Määri

Nitran aika itsenäisenä ruhtinaskuntana tuli päätökseensä noin vuonna 833, kun Määrin ruhtinas Mojmír I:n joukot valtasivat sen. Tätä seurannutta valtiota on kutsuttu suur-Määriksi. Luonteeltaan se oli hyvin samanlainen Nitran kanssa. Kumpikin oli pääosin slaaveista koostuneita pienehköjä, mutta laajentumishaluisia ruhtinaskuntia, joidenka sotilaallinen voima oli keskittynyt varta vasten rakennettuihin linnavuoriin.
Nitran vallattuaan suur-Määri laajeni seuraavien vuosien aikana erityisesti itään. Se kuitenkin ajautui konfliktiin läntisen suurvaltanaapurinsa, Itä-Frankian kanssa, jonka kuningas Ludvig Saksalainen hyökkäsi ja syrjäytti Mojmírin vuonna 846. Määrin hallitsijaksi Ludwig nosti Mojmírin veljenpojan Rastislavin, joka vannoi tälle uskollisuutta. Valtakuntien väliset suhteet pysyivätkin hyvinä seuraavat vuodet, mutta heikentyivät taas 850-luvulla Rastislavin yhä itsenäisemmän politiikan vuoksi. Tämä johti Ludvigin uuteen hyökkäykseen vuonna 855, mutta vahvistamiensa linnoitusten avulla määriläiset onnistuivat puolustautumaan tällä kertaa paremmin. Määri onnistui sodan aikana jopa valloittamaan itselleen lisää alueita Pannoniasta, mutta taipui lopulta rauhaan vuonna 864. Uskollisuudenvalan vannottuaan Rastislav sai pysyä valtaistuimellaan.
800-luvun kuluessa kristinusko levisi Keski-Euroopassa voimakkaasti. Myös Määrin sisä- ja ulkopolitiikassa uskonto nousi yhä tärkeämmäksi kysymykseksi, ja tämä nosti lähimmän arkkipiispan istuimen sijaitsemisen ajoittain vihamielisessä Itä-Frankiassa yhä suuremmaksi ongelmaksi.
Rastislavin pyynnöstä Bysantin keisari Mikael III lähetti vuonna 863 kreikkalaiset veljekset Kyrilloksen ja Methodioksen tekemään lähetystyötä ja kouluttamaan paikallisia uskovaisia papeiksi. Yhtenä heidän tehtävänään oli levittää kristinuskoa paikallisille slaaveille ymmärrettävällä kielellä. Tässä he käyttivät kehittämäänsä glagoliittista kirjaimistoa, mikä perustui Makedonian slaavien kieleen. Veljesten rooli Keski-Euroopan slaavien kristillistämisessä oli merkittävä.
Valtakunnan kristillämistinen jatkui kun suur-Määrin valtaistuimelle nousi vuonna 871 Rastislavin veljenpoika Svätopluk. Nitra sai arkkipiispan istuimen ja jatkuvien valloitussotien kohteena olleita pakanaheimoja kastettiin. Svätoplukin pitkällä valtakaudella suur-Määri saavutti laajimmat alueelliset mittansa ja vaikka Svätopluk suostui maksamaan frankeille vuosittaisen rahasumman, oli Määri hänen aikanaan muun muassa kirkollisesti itsenäinen. Frankian kanssa tehdyn rauhan jälkeen Määri laajeni erityisesti sen naapureina sijainneiden slaavilaisten pakanaheimojen alueille.
Svätoplukin kuoltua vuonna 894 suur-Määri ajatutui nopeasti vaikeuksiin. Vuosia kestäneen sisällissodan aikana laajat alueet irtautuivat sen vallasta, minkä lisäksi ongelmat sen läntisten saksalaisvaltakuntien kanssa pahenivat jälleen. Samaan aikaan unkarilaisten arosoturikansa saapui Karpaattien yli Keski-Euroopaan. Vaikka he olivat Määrin kanssa lyhyen aikaa jopa liittolaisia, kääntyivät kansat toisiaan vastaan vuonna 900. Lähes kaikki suur-Määrin johtavat aateelliset sekä sen viimeinen kuningas Mojmír II kuolivat yhdessä katastrofaalisessa unkarilaisia vastaan käydyssä taistelussa vuonna 906. Valtakunnan katsotaan tuhoutuneen tällöin.