stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Antonov An-74

| An-74 |
| --- | --- |
 Antonov Airlanesin Antonov An-74 Hostomelin lentoaseman ilmatilassa (2008).
Tyyppi:  kuljetuslentokone
Alkuperämaa:   Neuvostoliitto  Ukraina
Valmistaja:  Antonov
Ensilento:  marraskuussa 1983
Esitelty:  1983
Tila:  käytössä
Pääkäyttäjät:  Venäjän ilmavoimat Egyptin ilmavoimat Iranin islamilaisen tasavallan ilmavoimat
Valmistusmäärä:  195 (An-72 ja An-74) 
Valmistusvuodet:  1986–
Antonov An-74 on ukrainalaisen Antonovin alkujaan rahtikuljetuksiin ja polaaritutkimuksen käyttöön suunnittelema lentokone. Se perustuu Antonov An-72 -kuljetuslentokonetyyppiin. Se on tehty kestämään äärimmäisiä ilmasto-olosuhteita, minkä vuoksi sitä käytetään sekä pohjoisilla alueilla Arktiksella ja Antarktiksella.  Kone on palvellut myös Saharassa ja Etelä-Afrikassa.
Koneen ensilento oli 29. syyskuuta 1983. Jo ennen sarjavalmistuksen alkua kone saavutti mainetta esimerkiksi evakuoituaan SP-27 pohjoisnapa-aseman jäälautalta hiihtoseurueen käyttäen vain 300 metrin pituista laskeutumisaluetta jäälautalla. Ensimmäinen tuotantosarjan lentokone teki ensilentonsa 3. tammikuuta 1989. Koneen tyyppihyväksyntä annettiin 2. elokuuta 1991. Kuljetuskoneesta on tehty myös matkustajaversio Antonov An-74TK.
Matkustajakonemallin Antonov An-74TK-200 ensilento oli 15. elokuuta 1995 ja konemallin Antonov An-74TK-300 20. huhtikuuta 2001. Antonov An-74TK-200 -lentokoneita myytiin esimerkiksi Iraniin.
Konetta valmisti Harkovan lentokonetehdas Ukrainan Harkovassa. Se rakensi vuosina 1985-2004 yhteensä 62 Antonov-74 -lentokonetta. Vuosina 2017 ja 2021 on uutisoitu pyrkimyksistä käynnistää Antonov An-74:n tuotanto uudelleen, tarvittaessa konemallia samalla modernisoiden.
Konetyyppi on siviilikäytössä rahti- tai matkustajalentokoneena usealla lentoyhtiöllä muun muassa Yamal Airlinesilla.
Ukrainalainen postimerkki An-74:stä (1997).
Antonov Airlanesin Antonov An-74 AviaSvit-XXI-lentonäytöksessä (2008).
Cavok Air -lentoyhtiön Antonov An-74TK-100 Kiovassa (2018).
Turkmenistanin ilmavoimien Antonov An-74TK-200 Harkovan lentoaseman ilmatilassa (2015).
Egyptin ilmavoimien Antonov An-74T-200A.
Sudanin hallituksen An-74-200.
Antonov An-74TK-300D -mallissa moottorit on laskettu siipien alapuolelle (Dubain lentoasema, 2005).
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Antonov An-74 Wikimedia Commonsissa
Antonov An-72/74 (englanniksi) (airliners.net)
Arthur Aspelin

| Gustaf Arthur Aspelin> Henkilötiedot |
| --- | --- |
Syntynyt: Lestijärvi
Ammatti:   poliisimestari 1906–1910 kansanedustaja 1922–1924
Sotilashenkilö
Palvelusmaa(t):   Suomi
Palvelusvuodet:  1896–1902, 1917–1918, 1922–1934
Komentajuudet:  Kajaanin reservikomppanian päällikkö –1902 Tornion rajasuojeluskunnan komentaja 1918 Kutsuntapiirin päällikkö Kittilä ja Kajaani 1919–1922, 1924–1930
Sotilasarvo:  everstiluutnantti
Gustaf Arthur Aspelin (2. helmikuuta 1868 Lestijärvi – 22. syyskuuta 1949 Raahe) oli suomalainen varatuomari ja kansanedustaja. Hän oli ammatiltaan everstiluutnantti evp.
Arthur Aspelin kirjoitti ylioppilaaksi 1886 ja suoritti kameraalitutkinnon 1891. Hän palveli Suomen vanhassa sotaväessä sen lakkauttamiseen asti vuoteen 1902. Hän suoritti oikeustutkinnon 1892 ja sai varatuomarin arvon 1902. Sen jälkeen hän toimi tuomarin virassa Lapissa 1904–1906 sekä Vaasan poliisimestarina 1906–1910. Ura Vaasan poliisimestarina päättyi riitoihin Suomen kenraalikuvernööri Franz Albert Seynin kanssa, jonka vuoksi hän erosi virastaan. Aspelin muutti tämän jälkeen Inariin, jossa hän asui vuodet 1910–1918 harjoittaen metsästystä, kalastusta, poronhoitoa ja kullanhuuhdontaa.
Vuonna 1918 Aspelin astui Suomen armeijan palvelukseen kapteenina toimien aluksi Tornion rajasuojeluskunnan komentajana ja seuraavana vuonna majuriksi ylennettynä kutsuntapäälliköksi Kittilään. Vaikka hän oli armeijan palveluksessa, hänen tehtävänsä katsottiin mahdollistavan kansanedustajuuden. Niinpä hänet valittiin kansanedustajaksi Edistyspuolueesta Lapinmaan vaalipiirissä. Kansanedustajana hän oli kulkulaitosvaliokunnan, perustuslakivaliokunnan ja sotilasasiainvaliokunnan jäsen työskennellen kansanedustajana 5.9.1922 – 30.4.1924. Organisaatiouudistuksen myötä Aspelin siirtyi kutsuntapiirin päälliköksi Kainuuseen. Hänet ylennettiin 1927 everstiluutnantiksi, ja hän jäi eläkkeelle tehtävästä 1930.
Everstiluutnantti, varatuomari Arthur Aspelin kuoli Raahessa syyskuussa 1949.
Chewore

Chewore on safarialue Zimbabwessa, eteläisessä Afrikassa. Se sijaitsee Sambesi-joen eteläpuolella, Mana Poolsin kansallispuiston itäpuolella. Cheworen pinta-ala on 339 000 ha. Toisin kuin Sapissa ja Mana Poolsissa, Cheworessa järjestetään edelleen metsästysmatkoja.
Chewore on Unescon maailmanperintökohde yhdessä Mana Poolsin kansallispuiston ja Sapin safarialueen kanssa.
Cheyennen kieli

| Cheyenne |
| --- | --- |

Oma nimi:  Tsetsêhestâhese
Tiedot
Alue:   Yhdysvallat
Puhujia:  2,100 (2007)
Kirjaimisto:  latinalainen
Kielitieteellinen luokitus
Kielikunta:  algilaiset kielet
Kieliryhmä:  algonkin-kielet
Kielikoodit
ISO 639-2:  chy
ISO 639-3:  chy
 Ohje 
Cheyenne on Pohjois-Amerikan cheyenne-intiaanien puhuma kieli, joka kuuluu algonkin-kielten ryhmään. Yhdysvaltain Montanan osavaltiossa asuu 1,700 cheyennen puhujaa, ja 400 puhujaa asuu maan eteläosassa Oklahoman osavaltiossa.
Anna Baijars

Anna Kristina Baijars (s. 27. syyskuuta 1966 Helsinki) on Gummeruksen toimitusjohtaja ja kustantaja. Hän työskenteli WSOY:n kustannusjohtajana 2008–2009 ja toimitusjohtajana 2009–2011. Baijars työskenteli Gummeruksessa aiemmin vuosina 1996–2008.
Ura

Baijars kirjoitti ylioppilaaksi vuonna 1985. Hän opiskeli yleistä kirjallisuustiedettä Helsingin yliopistossa ja valmistui filosofian maisteriksi vuonna 1994. Lukuvuoden 1992–1993 hän opiskeli Pariisissa Sorbonnen yliopistossa ja teki gradunsa ranskalaiskirjailija Marguerite Yourcenarista.
Vuosina 1989–1990 Baijars oli Ylen TV-nyttin kuvaussihteeri, teki vuosina 1990–1991 vapaaehtoistyötä Ranskassa ja työskenteli Roihuvuoren yläasteen uskonnon tuntiopettajana 1991–1992. Valmistuttuaan yliopistosta hän työskenteli Suomen Kirjailijaliiton projektisihteerinä 1994–1996.
Ura > Gummerus ja WSOY

Baijars aloitti vuonna 1996 Gummeruksen suomennetun kaunokirjallisuuden toimituspäällikkönä ja siirtyi vuonna 2000 kustannuspäälliköksi. Vuosina 2005–2008 hän oli Gummeruksen kaunokirjallisuuden kustannusjohtaja. Tuolloin kustantamo alkoi jälleen julkaista uutta kotimaista lyriikkaa.
Vuonna 2008 Baijars siirtyi WSOY:n yleisen kirjallisuuden kustannusjohtajaksi. Helmikuussa 2009 hänet nimitettiin kustantamon toimitusjohtajaksi. Baijars uudisti WSOY:n toimintamallia ja vakautti yhtiön taloutta. WSOY aloitti pokkarikustantamisen vuonna 2009 ja sähkökirjakustantamisen vuonna 2010.[lähde? ]
Kustannusalan haasteet näkyivät myös Baijarsin johtamassa WSOY:ssä. Kesällä 2010 huomiota herättivät kustantamon ja kirjailija Sofi Oksasen väliset erimielisyydet. Oksanen kritisoi WSOY:tä ja Baijarsia ja kustantamo purki lopulta Oksasen kustannussopimuksen.
Keväällä 2011 WSOY myytiin Sanomalta Bonnierille. Syksyllä 2011 kustantamo vaihtoi toimitusjohtajaa ja Baijars jätti yhtiön. WSOY:n jälkeen Baijars piti runsaan vuoden sapattivapaan, kunnes hän palasi Gummeruksen kustannusjohtajaksi vuonna 2013. Vuonna 2016 hänestä tuli Gummeruksen toimitusjohtaja ja kustantaja.
Ura > Luottamustehtävät

Baijars oli Suomen Kirjasäätiön ja WSOY:n kirjallisuussäätiön hallituksen jäsen vuosina 2008–2011. Vuosina 2009–2011 hän oli Suomen Kustannusyhdistyksen hallituksen puheenjohtaja.
Gummeruksen johtoryhmän jäsen Baijars oli vuosina 2003–2008. Hän on toiminut myös Viestinnän keskusliiton hallituksen jäsenenä.[lähde? ]
Baijars on toiminut Suomen Pariisin instituutin neuvottelukunnan jäsenenä vuosina 2007–2012 ja hallituksen puheenjohtajana vuodesta 2013. Hän oli myös Suomen Lontoon instituutin hallituksen jäsen vuosina 2008–2014.
Yksityiselämä

Baijarsin puoliso oli vuosina 1995–2005 André Pignol, jonka kanssa hänellä on yksi lapsi. Vuodesta 2014 hänen puolisonsa on ollut Raoul Björkenheim.
Antonov An-8

| Antonov An-8 |
| --- | --- |
 Aeroflotin Antonov An-8
Tyyppi:  kaksimoottorinen ylätasomallin rahtilentokone
Alkuperämaa:   Neuvostoliitto
Valmistaja:  Antonov
Ensilento:  11. helmikuuta 1956
Antonov An-8 on neuvostoliittolainen kaksimoottorinen ylätasomallin rahtilentokone, joka lensi ensilentonsa 11. helmikuuta 1956. Kone kehiteltiin maahanlaskuoperaatioihin käytettäväksi lentokoneeksi, ja tästä syystä Antonov An-8:ssa on alas laskettava peräluukku ja raskaaseen käyttöön tarkoitetut laskutelineet. Antonov An-8:n sarjavalmistus alkoi marraskuussa 1956. Konetta käytettiin matkustajalentokoneena vuoden 1970 jälkeen, johon asti se oli ollut aktiivipalveluksessa rahtikoneena.
Tekniset tiedot

Lähde: [lähde? ]
Yleiset ominaisuudet
Miehistö: 6
Matkustajat: 70
Pituus: &&&&&&&&&&&&&030.070000030,70 m
Kärkiväli: &&&&&&&&&&&&&037.&&&&0037,00 m
Suurin lentoonlähtöpaino: &&&&&&&&&&043400.&&&&0043 400 kg
Voimalaite: &&&&&&&&&&&&&&02.&&&&002 × Ivtsenko AI-20D -potkuriturbiinia; &&&&&&&&&&&03082.&&&&003 082 kW (&&&&&&&&&&&04190.&&&&004 190 hv) per moottori
Suoritusarvot
Matkalentonopeus: &&&&&&&&&&&&0450.&&&&00450 km/h
Lentomatka: 0Virhe lausekkeessa: tunnistamaton välimerkki ”–”..0Virhe lausekkeessa: tunnistamaton välimerkki ”–”.1 000–3 900 km
Lakikorkeus: &&&&&&&&&&&09600.&&&&009 600 m
Arthur Ashe -stadion

| Arthur Ashe -stadion |
| --- | --- |

Rakennuksen tiedot
Sijainti:  Queens, New York
Koordinaatit:  40°44′59″N, 73°50′49″W
Avattu:  1997
Omistaja:  USTA
Kustannukset:  254 milj. USD
Arkkitehti:  Rossetti Architects
Katsojakapasiteetti
 23 200 
Lisää rakennusartikkeleitaArkkitehtuurin teemasivulla
Arthur Ashe -stadion on osa USTA Billie Jean King National Tennis Centeriä, joka sijaitsee Flushing Meadows–Corona Parkissa New York Cityssä. Se on Yhdysvaltain avoimen tennisturnauksen keskuskenttä. Stadion on nimetty kuuluisan afroamerikkalaisen tennispelaajan, Arthur Ashen mukaan, joka voitti ensimmäisen pelatun Yhdysvaltain avoimen turnauksen vuonna 1968.
Vuonna 1997 avatussa stadionissa on 23 200 paikkaa.
Aiheesta muualla

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
National Tennis Center
Club Alfa Romeo Finland

| Club Alfa Romeo Finland ry |
| --- | --- |

Perustettu:  1979
Kotipaikka:   Helsinki
Jäsenmäärä:  594 (31.12.2019)
Puheenjohtaja:  Auli Paananen
Jäsenlehti:  il Biscione
Aiheesta muualla
www.carf.fi
Club Alfa Romeo Finland ry. (CARF) on suomalainen, vuonna 1979 perustettu Alfa Romeo -harrastajien autokerho. Yhdistyksen tavoitteena on koota yhteen Suomen Alfa Romeo -merkkisten autojen harrastajat ja antaa heille tietoa merkin eri mallien historiasta, tekniikasta ja huollosta. Vuoden 2021 lopulla kerhon rekisterissä oli 656 jäsentä ja 973 ajoneuvoa. Yhdistys julkaisee neljä kertaa vuodessa ilmestyvää kerholehteä nimeltä il Biscione. Ensimmäinen numero ilmestyi vuonna 1990, sitä ennen CARF:n toiminnasta kerrottiin satunnaisesti suomen kielellä ruotsalaisen Alfa Romeo -kerhon Klöverbladet-lehdessä.
Kerho järjestää vuosittain jäsenilleen Alfa Cup -ratakilpailusarjan sekä jakaa ”Concorso d’Originalita” -palkinnon alkuperäisimmästä tai vastaavaan kuntoon entisöidystä museoikäisestä Alfa Romeosta. Club Alfa Romeo Finlandin ohjelmaan kuuluu lisäksi osallistuminen autonäyttelyihin.
Aiheesta muualla

Club Alfa Romeo Finland ry. – kotisivut
Arthur Arnold

Arthur Arnold
Arthur Arnold (1833–1902) oli englantilainen kirjailija ja poliitikko. Hän oli 1863–1866 jäsen toimikunnassa, joka suunnitteli toimenpiteitä Lancashiren pumpulitehtaiden työväestön keskuudessa vallitsevan puutteen poistamiseksi. Hän kirjoitti aiheesta kirjan The history of the cotton famine (1864). Arnold oli 1880–1885 alahuoneen jäsen ja raivasi siellä tietä William Ewart Gladstonen vaaliuudistukselle (1885). Samana vuonna hän perusti yhdistyksen Free land league.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Arthur Arnold Wikimedia Commonsissa
Anna Bergendahl

| Anna Bergendahl |
| --- | --- |
 Anna Bergendahl Oslossa vuonna 2010
Henkilötiedot
Koko nimi:  Anna Henrietta Bergendahl
Syntynyt: 11. joulukuuta 1991 (ikä 32) Tukholma, Ruotsi
Ammatti:  Laulaja
Muusikko
Taiteilijanimi:  Anna Bergendahl
Aktiivisena:  2008-
Tyylilajit:  kansanmusiikki 
Soittimet:  Kitara
Levy-yhtiöt:  Lionheart International   Universal Music Group
Aiheesta muualla
annabergendahl.com
  [ Muokkaa Wikidatassa ] [ ohje ]  
Anna Henrietta Bergendahl (s. 11. joulukuuta 1991 Tukholma, Ruotsi) on ruotsalainen laulaja. Hän syntyi Tukholmassa ja kasvoi Nyköpingissä. Bergendahl otti osaa ruotsalaiseen tv-ohjelmaan Super Troupers vuonna 2004 ja neljä vuotta myöhemmin Idoliin, jossa hän sijoittui viidenneksi. Bergendahlin esikoisalbumi Yours Sincerely julkaistiin vuonna 2010. Voitettuaan vuoden 2010 Melodifestivalen-kilpailun hän edusti Ruotsia Eurovision laulukilpailussa Oslossa, muttei päässyt finaaliin.
Nuoruus ja ura

Bergendahl kasvoi pienessä kaupungissa Nyköpingissä lähellä Tukholmaa. Hänen vanhempansa huomasivat varhain tyttärensä rakkauden musiikkiin ja ostivat hänelle kitaran Annan ollessa kahdeksan. Bergendahl esiintyi ensimmäistä kertaa yleisölle Yorkissa 8-vuotiaana ja aloitti laulun kirjoittamisen kahta vuotta myöhemmin. Kaksitoistavuotiaana hän otti osaa ruotsalaiseen tv-ohjelmaan Super Troupers esittämällä oman versionsa Wild Cherryn kappaleesta "Play That Funky Music".
Vuonna 2008 Bergendahl osallistui Ruotsin Idol-kilpailuun. Hän esitti koelauluissa Bonnie Raittin laulun "Have a Heart" ja sai tuomariston ylistämään lauluääntään. Bergendahl eteni kilpailussa finaaleihin saakka, mutta jäi viidenneksi. Vuonna 2009 Bergendahl solmi levytyssopimuksen Lionheart International -levy-yhtiön kanssa. Hänen esikoisalbuminsa Sincerely Yours julkaistiin 14. huhtikuuta 2010 Ruotsissa ja Suomessa.
Bergendahl osallistui vuonna 2010 Melodifestivalen-kilpailuun laulullaan "This Is My Life" ja hänet valittiin edustamaan Ruotsia vuoden 2010 Eurovision laulukilpailussa. Hän ei selviytynyt finaaliin asti, hänestä tuli ensimmäinen ja toistaiseksi ainoa Ruotsin edustaja, joka oli jäänyt finaalin ulkopuolelle.
Bergendahl on osallistunut Melodifestivaleniin myös vuonna 2019 kappaleella "Ashes to Ashes" (10. sija), vuonna 2020 kappaleella "Kingdom Come" (3. sija) sekä vuonna 2022 kappaleella "Higher Power" (12. sija).
Tuotanto > Albumit

Sincerely Yours (2010)
Tuotanto > Singlet

"Release Me" (Live) (2008)
"Save Up All Your Tears" (2008)
"Bleeding Love" (2008)
"Over The Rainbow" (2008)
"This Is My Life" (2010)
Aiheesta muualla

Virallinen nettisivu
Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Anna Bergendahl Wikimedia Commonsissa
Campinarananmuura

| Campinarananmuura |
| --- | --- |

Uhanalaisuusluokitus
 Elinvoimainen  
  
Tieteellinen luokittelu
Domeeni::  Aitotumaiset Eucarya
Kunta::  Eläinkunta Animalia
Pääjakso::  Selkäjänteiset Chordata
Alajakso::  Selkärankaiset Vertebrata
Luokka::  Linnut Aves
Lahko::  Varpuslinnut Passeriformes
Heimo::  Puumuurat Thamnophilidae
Suku::  Lehvämuurat Herpsilochmus
Laji::  praedictus
Kaksiosainen nimi
 Herpsilochmus praedictus  Cohn-Haft & Bravo, 2013 
Katso myös
   Campinarananmuura Wikispeciesissä   Campinarananmuura Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OKIUCN-testi OK: 
Campinarananmuura (Herpsilochmus praedictus) on puumuurien heimoon kuuluva varpuslintu.
Campinarananmuuraa tavataan Brasiliassa Amazonin sademetsässä, ja sen levinneisyysalueen pinta-ala on noin 292 000 km2. Se on luokiteltu elinvoimaiseksi.
Christopher Wallacen murha

Christopher Wallace, tunnettu paremmin nimillä Biggie Smalls ja The Notorious B.I.G. joutui hyökkäyksen kohteeksi 9. maaliskuuta 1997 noin kello 00:47 paikallista aikaa. Tuntematon tekijä ampui Wallacea neljä kertaa, ja hän kuoli tuntia myöhemmin sairaalassa. Hyökkäyksen tekijöitä ei ole saatu tuomiolle.
Tapahtumien kulku

Helmikuussa 1997 Wallace oli matkustanut Los Angelesiin, Kaliforniaan promotoimaan seuraavaa Life After Death -albumiaan ja kuvatakseen sen ensimmäisen singlen, Hypnotizen musiikkivideota. 5. maaliskuuta hän antoi San Franciscossa The Dog Houselle haastattelun, jossa kertoi palkanneensa henkivartijoita, sillä hän oli huolissaan turvallisuudestaan puolta vuotta aiemmin tapahtuneen Tupac Shakurin murhan, itä- ja länsirannikoiden räppäreiden suuren vihanpidon sekä saamansa suuren julkisuuden johdosta. 7. maaliskuuta hänelle buuattiin, kun hän luovutti Soul Train Music Awardsissa palkinnon Toni Braxtonille.
Illalla 8. maaliskuuta Wallace ja Bad Boy Recordsin seurue osallistuivat palkintoseremonian jatkoille Petersen Automotive Museum-museossa. Poliisit lopettivat juhlat kuitenkin etuajassa.
Wallacen seurue lähti 9. maaliskuuta kello 00:30 ajamaan museosta henkivartijoidensa kanssa kahdella Chevrolet Suburbanilla toisille Soul Train Music Awardsien jatkoille, jotka järjestettiin Steve Stouten kotona Hollywood Hillsin kaupunginosassa. Kahden auton perässä ajoi erilainen Chevrolet, jossa matkusti Bad Boy Recordsin turvallisuuspäällikkö Paul Offord, jota ajoi paikallinen vapaalla oleva poliisi.
Edellä ajavassa autossa olivat Sean Combs, Eugene "Gene" Deal, Tone, Stevie J ja Kenny, joka ajoi. Toisessa autossa Wallace istui auton etupenkillä, takapenkillä olivat Damion "D-Roc" Butler ja Junior M.A.F.I.A. -jäsen Lil' Cease ja autoa ajoi Gregory "G-Money" Young.
Kadut olivat kello 00:45:een mennessä täyttyneet museosta lähteneistä ihmisistä. Wallacen auto pysähtyi punaisiin valoihin. 00:47 auton vierelle ajoi tumma 1994-1996 vuoden Chevrolet Impala SS. Impala SS:n kuljettaja, tummaihoinen mies, jolla oli päällään sininen puku ja rusetti avasi ikkunan ja ampui autoa kohti useita kierroksia luoteja, joista neljä osui Wallaceen. Wallace kuljetettiin nopeasti sairaalaan. Hänet julistettiin kuolleeksi kello 01:15. Kuollessaan hän oli 24-vuotias.
Joulukuussa 2012 julkaistusta ruumiinavausraportista selviää, että osumista vain yksi, viimeinen oli tappava. Ensimmäinen luoti osui Wallacen vasempaan käsivarteen, toinen luoti selkään, kolmas vasempaan reiteen ja neljäs rinnan ja vatsan seudulle, aiheuttaen vammoja moniin sisäelimiin.
Wallacen hautajaiset pidettiin 18. maaliskuuta 1997. Hautajaisiin osallistuivat mm. Lil' Kim, Lil' Cease, DJ Kool Herc, Run-D.M.C., Foxy Brown ja useita muita julkisuuden henkilöitä.
Tutkimukset

Tapauksen tutkinta on virallisesti edelleen avoin, vaikka monet lähteet väittävät, ettei sitä ole tutkittu vuosiin. Vaikka virallisesti rikos on selvittämätön, on melko selvää, ketkä sen takana olivat.
Amir Muhammed, alkuperäiseltä nimeltään Harry Billups oli lyhyesti poliisin epäilty, mutta häntä ei syytetty ikinä rikoksista. Hän oli läheinen ystävä David Mackin kanssa, joka oli murhan aikana LAPD:n poliisi. Mack ja Muhammed käivät saman yliopiston ja Muhammed on Mackin lapsien kummisetä. Mack omisti vuoden 1995 mustan Chevrolet Impala SS-auton, joka vastasi silminnäkijöiden kuvausta ampujan autosta. Lisäksi Muhammed vastasi silminnäkijöiden kuvausta ampujasta.
Eläkkeellä oleva FBI-agentti Phil Carson tutki tapausta kahden vuoden ajan. Carson on puhunut julkisuudessa tapauksesta ja siitä, miten LAPD kohteli häntä. Carson väittää Suge Knightin maksaneen Wallacen murhan. Ampuja oli hänen mukaansa Amir Muhammed, jota korruptoituneet Los Angelesin poliisit auttoivat. Hän kertoo löytäneensä todisteita siitä, että LAPD:n poliisit, erityisesti David Mack ja Rafael Perez olivat osallisia. Lisäksi The Post-lehden saamien tiedostojen mukaan myös LAPD olettaa, että David Mack ja Rafael Perez olivat osallisia Wallacen murhassa.
Carson uskoo, ettei Wallace ollut iskun alkuperäinen kohde, vaan tavoitteena oli tappaa toisessa autossa ollut Sean Combs. Carson kertoi tästä Combsille, joka oli luonnollisesti järkyttynyt kuullessaan tämän. Sean Combs sai useita tappouhkauksia ennen murhaa. Auto, jossa Combs oli ei pysähtynyt punaisiin valoihin, sillä hänen turvallisuudestaan oltiin huolissaan.
Carla Kihlstedt

| Carla Kihlstedt |
| --- | --- |
 Kihlstedt Sleepytime Gorilla Museumin konsertissa vuonna 2007.
Henkilötiedot
Syntynyt: Lancaster, Pennsylvania
Ammatti:  muusikko, lauluntekijä
Muusikko
Laulukielet:  englanti
Aktiivisena:  1998–
Tyylilajit:  vaihtoehtorock, avant-garde, experimental
Soittimet:  laulu, viulu, urut, lyömäsoittimet, kitara, huuliharppu
Yhtyeet:  Sleepytime Gorilla Museum, Tin Hat, Charming Hostess, 2 Foot Yard,  The Book of Knots, Cosa Brava
Levy-yhtiöt:  The End Records
Aiheesta muualla
carlakihlstedt.com
  [ Muokkaa Wikidatassa ] [ ohje ]  
Carla Kihlstedt (s. Lancaster, Pennsylvania) on yhdysvaltalainen viulisti, laulaja ja moni-instrumentalisti.
Kihlstedt on Tin Hat Trion (nykyisin Tin Hat), Sleepytime Gorilla Museumin ja The Book of Knotsin perustajajäsen. Muita hänen projektejaan ovat 2 Foot Yard, Charming Hostess ja Carla Kihlstedt & Satoko Fujii. Hän on työskennellyt myös muun muassa Tom Waitsin ja Fred Frithin kanssa ja esiintynyt useilla levytyksillä vierailijana tai taustamuusikkona. Kihlstedt on opiskellut Peabody Conservatory of Musicissa, San Francisco Conservatory of Musicissa ja Oberlin Conservatory of Musicissa.[lähde? ]
Diskografia > Charming Hostess

1999 - Eat
2004 - Sarajevo Blues
2005 - Punch
Diskografia > Tin Hat

1999 - Memory Is an Elephant
2000 - Helium
2002 - The Rodeo Eroded
2004 - Book of Silk
2007 - The Sad Machinery of Spring
Diskografia > Sleepytime Gorilla Museum

2001 - Grand Opening and Closing (uusintapainos 2006)
2003 - Live
2004 - Of Natural History
2005 - The Face DVD
Shinichi Momo Kogan kanssa
2007 - In Glorious Times
Diskografia > 2 Foot Yard

2003 - 2 Foot Yard
2008 - Borrowed Arms
Diskografia > The Book of Knots

2004 - The Book of Knots
2007 - Traineater
Diskografia > Carla Kihlstedt & Satoko Fujii

2007 - Minamo
2009 - Kurai Kawa~Black River
Diskografia > Carla Kihlstedt & Shahzad Ismaily

2004 - Flying Low
Diskografia > Carla Kihlstedt, Matthias Bossi & Dan Rathbun

2008 - Ravish and Other Tales for the Stage
Diskografia > Vierailijana tai taustamusikkona

1998 - 12 Minor - Ben Goldberg
1999 - California - Mr. Bungle
1999 - Blue - Third Eye Blind
1999 - Pokey in the Bobo - Baby Snufkin
2000 - American Pi - Austin Willacy
2001 - This Ungodly Hour - Mumble & Peg
2002 - Alice - Tom Waits
2002 - Trilectic - Jewlia Eisenberg
2003 - Dalaba Frith Glick Rieman Kihlstedt - Erik Glick Rieman Group
2004 - I'm Gonna Stop Killing - Carla Bozulich
2004 - Timelines - Lesli Dalaba
2005 - Tommyland: The Ride - Tommy Lee
2005 - Love Songs - Peter Garland
2006 - There Be Squabbles Ahead - Stolen Babies
2006 - The Door, the Hat, the Chair, the Fact - Ben Goldberg
2006 - Orphans: Brawlers, Bawlers & Bastards - Tom Waits
2007 - The Happy End Problem - Fred Frith
2007 - A Distant Youth - Wu Fei
2007 - A Handful of World; Kafka Songs - Lisa Bielawa
2007 - Two Rooms of Uranium Inside 83 Markers - Moe! Staiano's Moe!kestra!
2008 - Unsquare - Maybe Monday
2008 - Diana and James - Greg Copeland
2009 - Nowhere, Sideshow, Thin Air - Fred Frith
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Carla Kihlstedt Wikimedia Commonsissa
Virallinen sivusto
Carla Kihlstedt Myspacessa (englanniksi)
Sleepytime Gorilla Museumin virallinen sivusto
Tin Hat Trion virallinen sivusto
2 Foot Yardin virallinen sivusto
Epävirallinen Carla Kihlstedt -sivusto
Haastattelu Hitchhiking Off the Map -radio-ohjelmassa (Arkistoitu – Internet Archive)
Bowed Radion vieraana (Arkistoitu – Internet Archive)