stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Antti Pennanen (kansanedustaja)

Antti Oskari (Antti O.) Pennanen (14. tammikuuta 1922 Joensuu – 23. huhtikuuta 2003) oli suomalainen poliitikko. Pennanen toimi kansanedustajana SDP:n eduskuntaryhmässä vuosina 1966–1970 valittuna Pohjois-Karjalan läänin vaalipiiristä. Kunnallispolitiikassa Pennanen toimi muun muassa Joensuun kaupunginvaltuuston puheenjohtajana. Pennanen toimi presidentin valitsijamiehenä vuonna 1982.
Pennanen kävi kansakoulun, valmistui kauppa-apulaiskoulusta 1938, Valtion poliisikoulun alipäällystöluokalta 1951 ja kävi Sotakorkeakoulun maanpuolustuskurssin 1967. Työelämässä Pennanen toimi ylimääräisenä konstaapelina Ilomantsin, Liperin ja Pielisjärven kihlakunnissa 1941–1945, nuorempana konstaapelina Joensuun poliisilaitoksella 1945–1946, vanhempana konstaapelina Joensuun poliisilaitoksella 1946–1955, ylikonstaapelina Joensuun poliisilaitoksella 1955–1980, Joensuun aluevalvojana 1954–1980 sekä väkijuomaliikkeen kunnallisena tarkastajana vuodesta 1956.
Pennasen vanhemmat olivat talonmies Antti Juho Pennanen ja Ida Koponen. Pennasen puoliso vuodesta 1945 oli osastonhoitaja Olga Oili Komonen. Heillä on kaksi lasta, Maija-Liisa (s. 1947) ja Raili Kaarina (s. 1948). Pennaselle myönnettiin kunnallisneuvoksen arvonimi vuonna 1978.  Pennanen oli sotilasarvoltaan vääpeli.
Drive (Poisonblackin albumi)

| Drive Poisonblack |
| --- | --- | --- |

Studioalbumin tiedot
 Äänitetty : tammi–helmikuu 2011
 Studio : Antfarm Studio Århus, Tanska
 Julkaistu: 27. huhtikuuta 2011
 Tuottaja(t): Tue Madsen
 Tyylilaji: goottimetalli, heavy metal
 Kesto: 44.56
 Levy-yhtiö: Hype
Listasijoitukset
  3.
Poisonblackin muut julkaisut
| Of Rust and Bones 2010 | Drive 2011 | Lyijy 2013 |
Singlet albumilta Drive
 ”Mercury Falling” Julkaistu: 23. maaliskuuta 2011
Drive on Poisonblackin viides studioalbumi, joka julkaistiin 27. huhtikuuta 2011. Se ylsi Suomen virallisen listan sijalle 3.
Kappaleet

Piston Head – 4.06
Mercury Falling – 4.08
A Good Day for the Crows – 4.24
Maggot Song – 3.49
From Now-here to Nowhere – 6.11
Sycophant – 3.49
The Dead-End Stream – 3.29
Futile Man – 6.22
Scars – 5.08
Driftwood – 3.30
Arvostelut

Imperiumi.net:
Kaaoszine.fi:
Soundi:
Kokoonpano

Ville Laihiala – kitara, laulu
Tarmo Kanerva – rummut
Antti Remes – basso
Marco Sneck – koskettimet
Aiheesta muualla

Drive (Poisonblackin albumi) Discogsissa. (englanniksi)
Albumi Drive (Poisonblackin albumi) Encyclopaedia Metallum -sivustolla (englanniksi)
Poisonblack
| --- | --- |
Studioalbumit:   Escapexstacy  Lust Stained Despair  A Dead Heavy Day  Of Rust and Bones  Drive  Lyijy 
Kokoelmat:   Classics 
Singlet:   Rush  Bear the Cross  Mercury Falling  Home Is Where the Sty Is 
Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista. 
Alkuperäinen artikkeli: en:Drive (Poisonblack album)
Käännös suomeksi
Papavit

| Papavit |
| --- | --- |
 Metsäpapavi Asimina triloba
Tieteellinen luokittelu
Kunta::  Kasvit
Kladi::  Putkilokasvit
Kladi::  Siemenkasvit
Kladi::  Koppisiemeniset
Kladi::  magnoliids
Lahko::  Magnoliales
Heimo::  Annoonakasvit
Alaheimo::  Annonoideae
Tribus::  Annoneae
Suku::  Papavit Asimina  Adans.
Katso myös
   Papavit Wikispeciesissä   Papavit Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OK: 
Papavit (Asimina) on annoonakasveihin kuuluva kasvisuku, jossa on yhdeksän lajia. Papaveja esiintyy Pohjois-Amerikassa itäisessä osassa Yhdysvaltoja ja Kanadaa. Lajeista metsäpapavia viljellään hedelmäpuuna.
Papavilajit

Asimina angustifolia
Asimina incana
Asimina manasota
Asimina obovata
Asimina parviflora
Asimina pygmaea
Asimina reticulata
Asimina tetramera
metsäpapavi eli papavi, asimiina (Asimina triloba)
Aiheesta muualla

Finto: Kassu – Kasvien suomenkieliset nimet: Asimina
Paul Lukas

Paul Lukas ja Ruth Chatterton vuoden 1930 elokuvassa Oikeus rakastaa.
Paul Lukas (oik. Pál Lukács 26. toukokuuta 1895 Budapest, Unkari – 15. elokuuta 1971 Tanger, Marokko) oli unkarilaissyntyinen näyttelijä, joka työskenteli suuren osan urastaan Yhdysvalloissa.
Ura

Paul Lukas aloitti näyttelijänuransa 1910-luvun alussa luoden menestyksekkään teatteri- ja elokuvauran Unkarissa, Itävallassa ja Saksassa ennen siirtymistään Hollywoodiin vuonna 1927. Amerikassa hän sai yleensä esitettäväkseen sivurooleja nimekkäämpien tähtien rinnalla. Lukasin tunnetuimpia elokuvia ovat muun muassa Seikkailu Monte Carlossa (Dinner at the Ritz, 1937), Nainen katoaa (The Lady Vanishes, 1938), Usko huomispäivään (Watch on the Rhine, 1943), Hän kaatui kunnialla (Uncertain Glory, 1944), Sukelluslaivalla maapallon ympäri (20000 Leagues Under the Sea, 1954) sekä Elvis Presleyn tähdittämä Rytmiä ja riemua Acapulcossa (Fun in Acapulco, 1963).
Lukas sai parhaan miespääosan Oscarin elokuvasta Usko huomispäivään (Watch on the Rhine, 1943). Hänellä on tähti Hollywood Walk of Famella.
Yksityiselämä

Paul Lukasista tuli Yhdysvaltain kansalainen vuonna 1933.
Lukas oli naimisissa oli kolme kertaa. Tiettävästi hänellä ei ollut lapsia. Hän kuoli sydänsairauteen 76-vuotiaana vuonna 1971.
Valikoitu filmografia

Elämän valhe (Captured!, 1933)
Miksi miehet vaihtavat vaimoa? (Dodsworth, 1936)
Rakastuneita naisia (Ladies in Love, 1936)
Vakoilijoita idän pikajunassa (Espionage, 1937)
Seikkailu Monte Carlossa (Dinner at the Ritz, 1937)
Nainen katoaa (The Lady Vanishes, 1938)
Kapina erämaassa (Captain Fury, 1939)
Kahleet murtuvat (Strange Cargo, 1940)
Mustan saaren kummitus (The Ghost Breakers, 1940)
Usko huomispäivään (Watch on the Rhine, 1943)
Hän kaatui kunnialla (Uncertain Glory, 1944)
Vaarallinen koe (Experiment Perilous, 1944)
Kuiskaava kaupunki (Whispering City, 1947)
Maanalainen salaliitto (Berlin Express, 1948)
Kim (Kim, 1950)
Sukelluslaivalla maapallon ympäri (20000 Leagues Under the Sea, 1954)
Taivaan juuret (The Roots of Heaven, 1958)
Neljä ratsastajaa (The Four Horsemen of the Apocalypse, 1962)
Yö on hellä (Tender Is the Night, 1962)
55 päivää Pekingissä (55 Days at Peking, 1963)
Rytmiä ja riemua Acapulcossa (Fun in Acapulco, 1963)
Lordi Jim (Lord Jim, 1965)
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Paul Lukas Wikimedia Commonsissa
Paul Lukas Internet Movie Databasessa. (englanniksi)
Paul Lukas NNDB:ssä
Antti Peltoniemi

Yrittäjäneuvos Antti Peltoniemi (s. 11. huhtikuuta 1956 Teuva) on suomalainen aluerakentaja ja entinen Peab Seicon Oy:n toimitusjohtaja. Yksi tunnetuimmista, hänen johtamistaan rakennuskohteista, on Moskovassa sijaitseva Moscow Country Club. Seicon oli myös Peltoniemen alaisuudessa Kiasman pääurakoitsija. Peltoniemen suurimmaksi osaksi omistama Seicon-Rakennus Oy yhdistyi vuonna 2003 Peab Oy:n kanssa. Hän toimi aiemmin Seicon-Rakennus Oy:n pääomistajana ja toimitusjohtajana. Yhdistymisen jälkeen hän jatkoi Peab Seicon Oy:n toimitusjohtajana 30.6.2009 saakka ja osaomistajana.  [lähde? ]
Antti Peltoniemi sai Rakennusalan diplomi-insinööri -kunnianimityksen 1998.
Antti Peltoniemi harrastaa golfia. Hän toimi pitkään Suomen Golfliiton puheenjohtajana ja Ruuhikoskigolfin hallituksen jäsenä. Nykyisin hän vaikuttaa Etelä-Pohjanmaan golf ry:n johtokunnan varapuheenjohtajana ja Suomen golfliiton hallituksen jäsenenä. [lähde? ]
Antti Peltoniemi on yksi Seinäjoella sijaitsevan Ruuhikosken golfkentän perustajista ja hankkeen isistä. Lisäksi hänen johtamansa yritys on urakoinut Moscow Country Clubia Moskovan alueelle.
Peltoniemi valittiin EGA:n (European Golf Association) puheenjohtajaksi vuonna 2011. EGA:n normaalikäytännön mukaan hänen toimikautensa kesti vuoteen 2013 asti. Valinnan myötä hänestä tuli ensimmäinen suomalainen Euroopan Golfliiton puheenjohtajistossa. Lisäksi Peltoniemi toimi Suomen Olympiakomitean hallituksessa olympiadilla 2009–2012 jatkaen edelleen myös olympiadilla 2013–2016.
Vuonna 2010 Suomen Tasavallan presidentti myönsi Peltoniemelle yrittäjäneuvoksen arvonimen.
Petr Šachl

| Petr Šachl> Henkilötiedot |
| --- | --- |
Syntynyt: 2. joulukuuta 1977 (ikä 46) Jindřichův Hradec, Tšekkoslovakia
Kansalaisuus:   Tšekki
Jääkiekkoilija
Pelipaikka:  oikea laitahyökkääjä
Maila:  vasen
Pituus:  186 cm
Paino:  90 kg
Pelinumero:  12
Pelaajaura
Pääsarjaura:  1996–2013
Aik. seurat:  HC České Budějovice (ČEL) Tacoma Sabercats (WCHL) Asheville Smoke (UHL) Fort Wayne Komets (UHL) Milwaukee Admirals (IHL/AHL) Ässät (SML) SaiPa (SML) Brynäs IF (SEL) HC Liberec (ČEL) HC Košice (SloEL) HDD Olimpija Ljubljana (EBEL) SG Pontebba (Serie A)
NHL-varaus:  128. varaus, 1996 New York Islanders
Petr Šachl (s. 2. joulukuuta 1977 Jindřichův Hradec, Tšekkoslovakia) on tšekkiläinen ammattilaisuransa lopettanut jääkiekkoilija. Monipuolinen Šachl osasi pelata sekä keskellä että laidassa. Hänen vahvuuksiinsa kuuluivat nopeus, monipuolisuus ja kokemus.
Ura > Maajoukkue

Šachl on edustanut Tšekkiä Euro Hockey Tour -tasolla yhteensä kuuden ottelun verran.
Pekka Niiranen

| Pekka Niiranen> Henkilötiedot |
| --- | --- |
Syntynyt: 13. tammikuuta 1964 (ikä 60) Kuopio
Kansalaisuus:  Suomi
Ammatti:  Yleisradion toimittaja
Muut tiedot
Koulutus: Helsingin yliopisto (VTM 1989, TM 1996, TT 2000), Turun yliopisto (VTT, 2022)
Aiheesta muualla
Kotisivu
Pekka Niiranen (s. 13. tammikuuta 1964 Kuopio) on suomalainen valtiotieteen ja teologian tohtori, joka on työskennellyt Yleisradion toimittajana vuodesta 1989. Kuopiolainen Niiranen on keskittynyt erityisesti Itä-Suomea käsitteleviin aiheisiin, mutta on toisinaan tehnyt uutisraportteja myös Karjalan tasavaltaa käsittelevistä teemoista Venäjältä. Niiranen on myös tietokirjailija ja poliittisen historian yliopisto-opettaja.
Opinnot

Niiranen valmistui Helsingin yliopistosta valtiotieteen maisteriksi (1989), teologian maisteriksi (1996) ja edelleen teologian tohtoriksi (2000). Hänen suomenkielinen kirkkososiologian aihepiiriin kuuluva väitöskirjatutkimuksensa (2000) oli otsikoitu Kekkonen ja kirkko : tasavallan presidentti Urho Kekkosen ja Suomen evankelis-luterilaisen kirkon suhteet vuosina 1956-1981. Niiranen väitteli myös valtiotieteen tohtoriksi Turun yliopistossa. Hänen monografiatyyppisen, poliittista historiaa käsittelevän väitöskirjansa (2022) aiheena oli Työleirien saaristo. Työleirijärjestelmä Suomessa vuosina 1942-1944. Niiranen toimi Turun yliopiston poliittisen historian dosenttina jo ennen toista väitöskirjaansa.
Teoksia

Pekka Niiranen: Työleirien saaristo : työleirijärjestelmä Suomessa vuosina 1942-1944, s. 719.  (Valtiotieteen väitöskirja Turun yliopistolle)  Helsinki:  ReadMe, 2022.  ISBN 978-952-373-387-9.  (suomeksi)
Pekka Niiranen: Martti Simojoki : kirkon ääni, s. 539.  Helsinki:  Kirjapaja, 2008.  ISBN 978-951-607-597-9.  (suomeksi)
Pekka Niiranen: Kekkonen ja kirkko : tasavallan presidentti Urho Kekkosen ja Suomen evankelis-luterilaisen kirkon suhteet vuosina 1956-1981, s. 327.  (Teologian väitöskirja Helsingin yliopistolle)  Helsinki:  Kirjapaja, 2000.  ISBN 951-625-653-8.  (suomeksi)
Luottamustehtäviä

Poliittisesti Niiranen edustaa Kokoomusta.
Kuopion kaupunginvaltuutettu (2013–)
Kuopion kaupunginhallituksen jäsen (2021-)
Palkintoja ja tunnustuksia

Suomen Reserviupseeriliiton pronssinen ansiomitali (1990)
Mikael Agricola -mitali (2007)
herastuomari (2012)
Sotilastiedotuksen ansiomitali (2016)
Suomen tietokirjailijat ry:n jäsen
Antti Pennanen (sotilas)

| Antti Pennanen |
| --- | --- |
 Antti Pennanen vuonna 1961.
Henkilötiedot
Syntynyt: 6. marraskuuta 1903 Kuusjärvi
Kuollut: 30. lokakuuta 1989 (85 vuotta) Helsinki
Sotilashenkilö
Komentajuudet:  Osasto Pennanen   Petsamon erillisosasto
Sotilasarvo:  kenraaliluutnantti
Antti Pennanen (6. marraskuuta 1903 Kuusjärvi – 30. lokakuuta 1989 Helsinki) oli suomalainen kenraaliluutnantti, joka vaikutti erityisesti Rajavartiolaitoksessa.
Pennanen valmistui Reserviupseerikoulusta 1927 ja kadettikoulusta 1931 sekä kävi sodan jälkeen yleisen komentajakurssi 5:n 1950. Kenraalien enemmistöstä poiketen hän ei kuitenkaan käynyt Sotakorkeakoulua. Vuoden 1918 sotaan Pennanen osallistui Joensuun Vartiopataljoonassa. Upseerinuransa hän aloitti nuorempana upseerina KTR 2:ssa sekä PPP 2:ssa 1928–1933. Lapin rajavartiostossa hän palveli vuodesta 1933 talvisodan alkuun asti ja toimi samalla myös Rovaniemen varuskunnan komendanttina 1935–1938 ja vuoden 1939 alusta komppanianpäällikkönä. Talvisodan hän aloitti Er.P 16:n komentajana ja joulukuun alusta välirauhaan asti Osasto Pennasen komentajana Petsamon rintamalla. Välirauhan aikana hänestä tuli Rajavartiosto 6:n komentaja ja jatkosodan sytyttyä hänestä tuli Petsamon erillisosaston komentaja lokakuuhun 1944 asti Luttojoen seudulla. Loppuvuoden 1944 hän toimi 15. prikaatin komentajana.
Sodan jälkeen Pennanen toimi RjR 2:n komentajana 1945–1947. Lapin rajavartioston komentajana hän toimi jälleen 1.7.1947–1.3.1956. Samalla hän toimi Rajavartiostojen päällikön viransijaisena 1.9.1947–4.5.1949. Seuraavaksi hän palveli Rajavartiostojen päällikön apulaisena 1.3.1956–16.1.1962 ja tämän jälkeen Rajavartiostojen päällikkönä 16.1.1962–6.11.1966.
Ylennykset: Reservivänrikki 1928, vänrikki 1931, luutnantti 1931, kapteeni 1939, majuri 1940, everstiluutnantti 1941, eversti 1944, kenraalimajuri 1956, kenraaliluutnantti 1962.
Helsingin Sanomien entinen pääkirjoitustoimittaja Erkki Pennanen on Antti Pennasen poika.
Dhany

Daniela Galli (s. 1972), taiteilijanimeltään Dhany, on italialainen laulaja. Hänet tunnetaan parhaiten esiintymisestä DJ Benny Benassin kanssa. Dhany on julkaissut useita singlejä, useiden tiskijukkien ja kokoonpanojen kanssa kahdentoista vuoden aikana, mutta vain kaksi albumia.
Albumit

1999 – Quiero Respirar
2007 – E-motions
Singlet

1995 – "Somebody to Touch Me"
1996 – "Street Life"
1998 – "Dha Dha Tune"
1999 – "Quiero Respirar"
1999 – "One Day in Paradise"
2000 – "Shut Up"
2000 – "I Wanna Be Free"
2000 – "I Need Your Love"
2001 – "I Feel So Fine
2002 – "Run to Me"
2004 – "Hit My Heart"
2004 – "Pumphonia"
2004 – "Make Me Feel"
2005 – "...Phobia"
2005 – "Every Single Day"
2005 – "Rocket in the Sky"
2006 – "Miles of Love"
2007 – "Let It Go"
2008 - "U & I"
Aiheesta muualla

dhany.it — Dhany official website in English and Italian languages (not updated)
dhany.ru — First Dhany unofficial website in Russian language (not updated)
— Dhany on Off Limits official website in English and Italian languages
— Dhany official page in English and Italian languages on Facebook
— Dhany official page in English and Italian languages on MySpace
Pesä

Pesä on eläinten omaksi ja poikastensa suojaksi tekemä rakennelma. Pesiä tekevät varsinkin nisäkkäät ja linnut mutta myös jotkin hyönteiset kuten ampiaiset ja muurahaiset. Joskus ihminenkin rakentaa eläimille pesiä, kuten mehiläispesän.
Eri lajien pesiä

Linnunpesä
Majavan pesä
Hunajamehiläisten pesä luonnossa
Hyönteishotelli erilajisille hyönteisille
Ampiaispesä
Termiittikeko Australiassa
Alligaattorin pesä
Maiasaura-dinosauruksen pesän rekonstruktio
Kirjallisuutta

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
Juhani Pallasmaa. Eläinten arkkitehtuuri. Suomen rakennustaiteen museo 1995.
Edgar Grönblom

Ernst Edgar Grönblom (1. marraskuuta 1883 Turku – 25. tammikuuta 1960 Helsinki) oli suomalainen kauppaneuvos ja teknisen tukkukaupan alalla toimivan Oy Grönblom Ab:n toimitusjohtaja. Yhtiö toimittaa työkaluja ja tarvikkeita teollisuudelle ja on johtavia työstökoneiden ja dieselmoottorien maahantuojia Suomessa.
Grönblomin vanhemmat olivat kauppaneuvos Ernst Richard Grönblom (1859–1934) ja Anna Maria Asplund (1856–1948). Hän pääsi ylioppilaaksi Turun ruotsalaisesta reaalilyseosta 1902 ja valmistui Dresdenin kauppaoppilaitoksesta 1904.
Grönblom oli isänsä vuonna 1897 perustaman Oy Grönblom Ab:n palveluksessa vuodesta 1904 ja hän oli yhtiön toimitusjohtajana 1919–1953 ja sen jälkeen yhtiön johtokunnan puheenjohtajana 1953–1960. Vuosina 1914–1918 Grönblom johti toiminimen haarakonttoria Pietarissa ja Moskovassa. Hän oli Turun kaupungin komendanttina 1918 ja ylennettiin reservin kapteeniksi samana vuonna. Grönblom oli Alankomaiden varakonsulina Turussa 1923–1933. Hän sai kauppaneuvoksen arvon 1938 ja kauppatieteiden kunniatohtorin arvon 1953.
Grönblom oli Oy Vuoksenniska Ab:n, Tammer Tehtaat Oy:n sekä Crichton-Vulcanin johtokunnan jäsenenä sekä Suomen Teknisen kauppaliiton puheenjohtajana 1945-1948. Hän kuului Turun kaupunginvaltuustoon 1919–1924 ja oli Åbo Akademin valtuuskunnan jäsen vuodesta 1919, Turun ruotsalaisen teatterin johtokunnan jäsen 1916–1934 ja Helsingin ruotsalaisen teatterin valtuuskunnan jäsen vuodesta 1933.
Grönblom oli naimisissa vuodesta 1911 Gerda Kyrklundin kanssa. Heidän poikansa diplomi-insinööri Sven Grönblom (1913–2006) oli  Oy Grönblom Ab:n palveluksessa 1938–1992 myynti-insinöörinä, teknillisenä johtajana, toimitusjohtajana sekä hallituksen puheenjohtajana ja jäsenenä. Hän oli myös Helsingin kaupunginvaltuutettuna.
Edgar Grönblom osti vuonna 1928 Helsingin Eirasta Armfeltintien ja Rehbinderintien kulmasta arkkitehti Onni Tarjanteen vuonna 1911 pankinjohtaja Georg Sidorowille suunnitteleman jugendhuvilan jota alettiin kutsua myöhemmin Grönblomin taloksi. Talon sisustuksen oli suunnitellut Harry Röneholm ja talon puutarhassa oli kuvanveistäjä Viktor Janssonin tekemä suihkukaivo. Grönblom muutti perheineen taloon asumaan vuonna 1933. Myöhemmin talossa asui hänen poikansa Sven Grönblom ensin perheineen, sitten yksin kunnes talo jäi tyhjilleen vuonna 2006 hänen kuoltuaan. Perilliset eivät päässeet sopuun talon kohtalosta ja niinpä autioitunut talo rapistui niin että se herätti jo huomiota tiedotusvälineissäkin. Perikunta myi lopulta talon keväällä 2016.
Edgar Grönblomin veli diplomi-insinööri, vuorineuvos Berndt Grönblom oli Oy Vuoksenniska Ab:n perustaja ja toimitusjohtaja.
Teoksia

Några fakta : en kritisk granskning av T. Renvalls "Skuggornas bok" jämte bidrag till en historik av händelserna på Åland i februari 1918. Åbo 1924 (Teos digitaalisessa muodossa, Työväenliikkeen kirjasto : Digitaalinen arkisto (Helda))
Aiheesta muualla

Edgar Grönblomin elämäkerta Kansallisbiografiassa
Pekka Viljakainen

| Pekka Viljakainen> Henkilötiedot |
| --- | --- |
Syntynyt: 20. huhtikuuta 1972 (ikä 52) Joroinen, Suomi
Puoliso:  Anastasia Injushina
Lapset:  Kaksi lasta
Pekka Viljakainen (s. 20. huhtikuuta 1972 Joroinen) on venäläisen Skolkovo-hankkeen neuvonantaja ja Tieto Oyj:n suurin henkilöomistaja.
Viljakainen on naimisissa pianisti Anastasia Injushinan kanssa ja hänellä on kaksi lasta. Hän asuu nykyään kotikylälleen Joroisten Kaitaisiin rakennuttamassaan "Savon Pariisissa", jossa on kartanorakennuksen oman helikopterikentän lisäksi esimerkiksi ortodoksinen rukoushuone eli tsasouna, sekä Esplanadin puiston kopio.
Viljakainen opiskeli Lappeenrannan teknillisessä korkeakoulussa.
Liiketoiminta Suomessa

Viljakainen perusti 14-vuotiaana uusteknologiayritys Oy Visual Systems Ltd:n, jonka myi vuonna 1998 TietoEnatorille. Kauppasumma oli 400 miljoonaa markkaa, josta Viljakainen itse sai puolet ja hänen sukunsa toisen puolikkaan. Viljakainen otti koko summan osakkeina, mikä teki hänestä Tiedon suurimman yksityisen omistajan. Samalla hän aloitti yrityksen strategisista asiakassuhteista vastaavana johtajana. Tässä tehtävässä hän toimi, kunnes irtisanoutui marraskuussa 2010.
Viljakainen oli rakennuttamassa Kaitaisiin Pihlas Resort -luksuslomakylää. Hankkeessa on ollut Viljakaisen lisäksi sijoittajina joukko julkisuudenhenkilöitä, kuten Jasper Pääkkönen ja Valtteri Bottas. Lomakylä aukesi syyskuussa 2023 lukuisten aikatauluista myöhästymisten jälkeen.
Viljakaisen liiketoimintaan kuuluu myös kalankasvatusta tekevä Finnforel Oy.
Venäjä-suhteet

Viljakaiselle on myönnetty Venäjän federaation Ystävyyden kunniamerkki vuonna 2016  ja hän kertoi vuonna 2017 tapaavansa presidentti Vladimir Putinia useita kertoja vuodessa. Viljakainen on teknologiakeskus Skolkovon neuvonantaja ja hän on ollut myös Venäjän postihallituksen jäsen.
Krimin valtauksen jälkeen vuonna 2014 Viljakainen jatkoi pääministeri Dmitri Medvedevin neuvonantajana, piti Ukrainan ongelmana maan jakautumista useisiin etnisiin ryhmiin, ja myöhemmin varoitti suomalaisia tarpeettomasta "Venäjä-hysteriasta". Viljakainen oli Venäjän johdon neuvonantaja vielä vuonna 2021.
Helmikuussa 2022 Viljakainen kommentoi yllättyneensä Venäjän hyökkäyksestä Ukrainaan ja pidättäytyi kommentoimasta sotaa tarkemmin. Saman vuoden marraskuussa hän kertoi olevansa yleisesti aina sotaa vastaan, ja toivovansa että rauha saataisiin pian. Medvedeviin hän ei ollut haastattelun aikaan ollut yhteydessä yli vuoteen.
Aiheesta muualla

Haapavaara, Heikki: Pekka Viljakaisen päätä ei palele - lentokoneellinen bisnesihmisiä Venäjälle (Käyttäjätunnuksella) Kauppalehti.fi.  16.4.2015.
Viljakaisen rakennuttama tsasouna Kaitaisissa.
Annette Schavan

Annette Schavan
Annette Schavan (s. 10. kesäkuuta 1955, Jüchen,  Nordrhein-Westfalen, Saksan liittotasavalta) on saksalainen konservatiivipoliitikko (CDU). 22. marraskuuta 2005 hänet nimitettiin Saksan opetus- ja tutkimusministeriksi Merkelin ensimmäiseen hallitukseen. Hän jatkoi tehtävässä myös Merkelin toisessa hallituksessa. Plagiointisyytösten vuoksi hän erosi virasta 9. helmikuuta 2013.
Vuosina 1995−2005 Schaven toimi Baden-Württembergin osavaltion kulttuuriministerinä. Vuonna 2004 häntä pidettiin mahdollisena CDU:n presidenttiehdokkaana, mutta ehdokkaaksi asetettiin lopulta myös valituksi tullut Horst Köhler. Seuraavana vuonna Schavan tavoitteli Baden-Württembergin ministeripresidentin paikkaa Erwin Toifelin luopuessa tehtävästä, mutta jatkajaksi valittiin Günther Oettinger.
Schavan joutui vuonna 2012 plagiointisyytösten kohteeksi väitöskirjaan liittyvien epäselvyyksien vuoksi. Düsseldorfin yliopiston selvityksissä syytökset osoittautuivat todenmukaisiksi, ja yliopisto päätti 5. helmikuuta 2013 peruuttaa Schavanin tohtorintutkinnon. Tutkinto on ollut ns. "Promotion" johon ei ole vaadittu aiempia korkeakouluopintoja. Näin ollen Schavanilla ei ole tohtorintutkinnon peruuttamisen jälkeen minkäänlaista akateemista loppututkintoa.
Aiheesta muualla

Der Spegel, 15.10.2012, Merkel's Embattled Education Minister: Evidence of Plagiarism Hardens against Schavan
Anton Ulrik Rönnholm

Anton Ulrik Rönnholm (8. lokakuuta 1787 Hamina – 6. kesäkuuta 1862 Parikkala) oli suomalainen teologian tohtori ja lääninrovasti.
Ura ja elämä

Rönnholmin vanhemmat olivat Haminan pormestari Karl Fredrik Rönnholm (1740–1816) ja Kristina Bruun. Ylioppilaaksi tulonsa jälkeen hän opiskeli teologiaa Tartossa vuosina 1805–1807. Pappisvihkimyksen hän sai Haminan hiippakunnassa 15. tammikuuta 1810. Teologian tohtoriksi hänet nimitettiin Helsingissä vuonna 1856. Rönnholm toimi vt. lääninrovastina vuodesta 1839 ja vakinaisena vuodesta 1851. Lisäksi hän toimi opetusalalla Haminan ja Savonlinnan piirikoulujen opettajana sekä Viipurin lukion yliopettajana. Haminassa hän työskenteli myös arkkidiakonin apulaisena.
Rönnholm avioitui Anna Henrika Weckrothin kanssa 1821. Liitto päättyi Rönnholmin kuolemaan. Pariskunnalla oli kaksi poikaa, koulutoimen ylihallituksen ylitirehtöörin apulainen FM Anton Rönnholm ja Joroisten kirkkoherra Karl Filip Rönnholm sekä kolme tytärtä, Antoinette, Constance ja Elisabeth Rönnholm, joka jäi aikakirjoihin Suomen ensimmäisenä postineitinä ja koko virkamieskunnan murroksen eräänä aloittajana. Anton Ulrik Rönnholmin vanhempi veli oli lääkintötarkastaja Erik Johan Rönnholm.