stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Shannonin lentoasema
Lentoyhtiöt > Matkustajalentoyhtiöt

Aer Arann (Dublin)
Aer Lingus (Boston, Chicago-O'Hare, Dublin, Lontoo-Heathrow, New York-JFK)
Air Canada (Toronto) (kausittainen)
Air Transat (Toronto) (kausittainen)
American Airlines (Chicago-O'Hare)
Belavia (Minsk)
Centralwings (Varsova, Gdańsk)
Continental Airlines (Newark)
Delta Air Lines (Atlanta, New York-JFK)
FlyGlobeSpan (Hamilton)
Northwest Airlines (Detroit)
Ryanair (Biarritz, Bournemouth, Bristol, Brussels-Charleroi, Carcassone, Edinburgh, Frankfurt-Hahn, Girona, Glasgow-Prestwick, Faro, Kraków, Liverpool, London-Gatwick, London-Stansted, Málaga, Manchester, Milan-Orio Al Serio, Murcia, Nantes, Nottingham, Paris/Beauvais, Rome-Ciampino, Weeze, Treviso, Wrocław)
US Airways (Philadelphia)
Lentoyhtiöt > Rahtilentoyhtiöt

Air France
DHL
TNT
UPS (StarAirin operoimana)
Air Contractors Ireland
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Shannonin lentoasema Wikimedia Commonsissa
Irlannin lentoasemat
Belfast City
Belfastin kansainvälinen lentoasema
Connemara
Cork
Derry
Donegal
Dublin
Galway
Kerry
Knock
Shannon
Sligo
Waterford
Sci-Hub

| Sci-Hub |
| --- | --- |

Verkkosivusto:  sci-hub.se sci-hub.st sci-hub.ru
Slogan:  To remove all barriers in the way of science
Kaupallinen:  Ei
Kielet:  englanti
Luonut:  Aleksandra Elbakjan
Avattu:  16.4.2011
Nykyinen tila:  toiminnassa
Sci-Hub on verkkosivusto, jolla julkaistaan tekijänoikeuslaeista välittämättä ilmaiseksi tutkimusraportteja ja muita akateemisia tekstejä.  Palvelun slogan on "poistaa esteet tieteen tieltä". Sivuston tarkoituksena on olla vaihtoehto maksullisille tiedejulkaisuille, joiden hinnat kohoavat vuosi vuodelta ja ovat joidenkin asiakkaiden kuten yliopistojen mukaan nousseet kestämättömän korkeiksi. Sci-Hubin perusti vuonna 2011 Venäjällä toimiva kazakstanilainen neurotieteilijä Aleksandra Elbakjan.
Sci-Hub on maailman suurin akateemisten artikkelien piraattipalvelu. Sen tietokannassa oli maaliskuussa 2017 jo 56 miljoonaa artikkelia. Heinäkuussa 2017 julkaistun selvityksen mukaan Sci-Hubin tietokannassa on jo yli 70 prosenttia kaikesta julkaistusta tieteellisestä tutkimuksesta. Alun perin maksumuurin takana ilmestyneistä artikkeleista Sci-Hubissa on yli 85 prosenttia. Tieteenaloittain kattavuus vaihtelee kemian lehtien artikkelien 93 prosentista tietojenkäsittelytieteen 76 prosenttiin. Suurimman tiedekustantamon Elsevierin artikkeleista Sci-Hubissa on 97,3 prosenttia.
Sivusto hakee käyttäjän pyytämää tekstiä PDF-dokumenttina eri yliopistojen palvelujen kautta. Kun teksti löytyy, palvelu tallentaa PDF:n tietokantaansa myös muiden käyttöön. Selvityksessä tarkastellun kuuden kuukauden jakson aikana 2015–2016 sivusto onnistui vastaamaan 99,3 prosenttiin hakupyynnöistä.
Tiedekustantajat ovat käyneet Sci-Hubin kimppuun oikeustoimin.
Joulukuussa 2020 Elsevier, Wiley ja American Chemical Society nostivat oikeusjutun Delhin korkeimmassa oikeudessa saadakseen palvelun estettyä Intian lakien mukaisesti, mutta oikeus torjui tämän. Tammikuussa 2021 Twitter esti Sci-Hubin tunnuksen.
Aiheesta muualla

Sci-Hub – kamppailu avoimen tieteen puolesta Voima 11.6.2021
Shimada

| Shimada (島田市) |
| --- | --- |
 Hōrain silta
 lippu:  symboli
 Shimadan sijainti Shizuokan prefektuurissa
 Shimada
 Koordinaatit: 34°50′11″N, 138°10′34″E 
Valtio:  Japani
Alue:  Chūbu, Tōkai
Prefektuuri:  Shizuokan prefektuuri
Pinta-ala:  
 – Kokonaispinta-ala:  315,70 km²
Väkiluku (04/2020):  98 029
 – Väestötiheys:  489,1 as./km²
Symbolit:  
 – Puu:  Teepensas
 – Kukka:  Ruusu
 – Lintu:  Japaninkaapusieppo
 
 https://www.city.shimada.shizuoka.jp/ 
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Shimada (jap. 島田市, Shimada-shi) on Japanin kaupunki Honshūn saarella Chūbun tai Tōkain alueella Shizuokan prefektuurissa. Se sijaitsee sisämaassa prefektuurin keskiosassa Ōijoen keski- ja alajuoksulla. Kaupungin pohjoisosat ovat vuoristoisia, lounaisosa kuuluu vuorostaan Makinoharan ylänköön. Shimadassa on 98 029 asukasta (huhtikuussa 2020) ja sen pinta-ala on 315,70 neliökilometriä.
Shimada kehittyi Edo-kaudella vilkkaan Tōkaidō-tiereitin postiasemana (shukuba) ja leveän Ōijoen ylityspaikkana. 1800-luvun lopulta lähtien, Tōkaidō-rautatielinjan valmistumisen jälkeen, sinne alkoi sijoittua Ōijoen yläjuoksun laajoja metsävaroja hyödyntävää puu-, paperi- ja huonekaluteollisuutta. Sittemmin kaupunkiin on syntynyt myös tekstiili-, elintarvike- ja hienomekaanista teollisuutta sekä autoteollisuuden liitännäisteollisuutta. Kaupunkioikeudet Shimada sai vuonna 1948. Kaupunki laajeni huomattavasti 2000-luvulla, kun siihen liitettiin Kanayan maaseutukaupunki vuonna 2005 ja Kawanen maaseutukaupunki vuonna 2008. Kaupunkiin kuuluvilla maaseutualueilla viljellään muun muassa riisiä, teetä, vihanneksia, mikan-mandariineja ja siitakesieniä.
Shimadan rakennettuun kulttuuriperintöön kuuluu Chiman-jin buddhalainen temppeli, jonka päähalli on valittu yhdeksi Japanin tärkeän kulttuuriomaisuuden kohteista. Kaupunki tunnetaan myös kerran kolmessa vuodessa järjestettävästä Obi-matsurista. Shimadaa palvelevat JR Tōkain Tōkaidō-päälinja ja Ōigawa-rautatien Ōigawa-päälinja.
Kuvia

Shizuokan teemuseo
Ōi-jinja
Shimadan rautatieasema
Tōkaidō-päälinja ylittää Ōijoen
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Shimada Wikimedia Commonsissa
Kaupungin internetsivut (japaniksi)
Schüfftanin menetelmä

Schüfftanin menetelmä (saks. Schüfftan-Verfahren) on elokuvaaja Eugen Schüfftanin yhdessä Ernst Kuntmannin kanssa kehittämä erikoistehostemenetelmä. Ensimmäisen kerran sitä käytettiin Fritz Langin ohjaamassa vuoden 1927 elokuvassa Metropolis.
Menetelmän avulla voitiin peilien, pienoismallien ja puolittaisten lavasterakennelmien avulla sijoittaa näyttelijöitä Metropoliksen monumentaalisen fantasiakaupungin tiloihin. Sen avulla voitiin manipuloida näyttelijöiden ja näytteillepanon taustojen välisiä mittasuhteita.
Menetelmä oli yleisesti käytössä 1900-luvun alkupuolella, mutta myöhemmin sen syrjäyttivät travelling matte ja chroma key -tekniikat.
Aiheesta muualla

Rittau, Günther 2005. "The Schüfftan Process". Metropolis-dvd-painoksen vihkosessa. The Master of Cinema Series 8. Eureka! Alk. 1927.
Siiponjoki

| Siiponjoki |
| --- | --- |
 Puun juuret paljastava eroosiotörmä Siiponjoen mutkittelevan jokiuoman varrella
Alkulähde:  Vääräjoki, Kalajoki  64.1337°N, 24.1204°E
Laskupaikka:  Pohjanlahti, Kalajoki  64.2068°N, 23.6996°E
Maat:  Suomi
Pituus:  41 km
Alkulähteen korkeus:  44 m
Siiponjoki on joki Kalajoen kaupungissa. Siiponjoki kuuluu Kalajoen vesistöön ja on sen toinen purkautumistie mereen. Siiponjoki saa alkunsa Vääräjoesta, joka puolestaan on Kalajoen suurin sivuhaara. Joen alkulähde on Typpön kylän Haaralassa, josta joki virtaa Kurikkalaan ja edelleen hiekkakankaiden halki Rahjan kylän Siipoon. Siiponjoki laskee lopulta Perämereen Kalajoen sataman eteläpuolella.
Siiponjoelle on tyypillistä jokiuoman voimakas serpentiinimäinen mutkittelu, jylhät hiekkaiset rantatörmät sekä meanderit, joista osa on synnyttänyt juoluoita. Laskupaikkansa lähellä joki haarautuu harvinaislaatuiseksi suistoksi. Joella on pituutta noin 41 kilometriä.
Siiponjoki on yksi Suomen Natura 2000 -alueista. Se on suojeltu koskiensuojelulailla ja alajuoksun dyynialue on harjujensuojelualuetta. Lisäksi joen varrella on kaksi suojeltua lehtoaluetta. Jokisuisto kuuluu rantojensuojelu- ja lintuvesiensuojeluohjelmiin. Siiponjoella voi kalastaa ainakin ahventa, haukea, harjusta ja nahkiaista.
Schindleria

| Schindleria |
| --- | --- |
 Schindleria macrodentata
Tieteellinen luokittelu
Domeeni::  Aitotumaiset Eucarya
Kunta::  Eläinkunta Animalia
Pääjakso::  Selkäjänteiset Chordata
Alajakso::  Selkärankaiset Vertebrata
Luokka::  Viuhkaeväiset Actinopterygii
Lahko::  Tokkokalat Gobiiformes
Heimo::  Tokot Gobiidae
Suku::  Schindleria  Giltay, 1934
Katso myös
   Schindleria Wikispeciesissä  
Infobox OKNimi-testi OK: 
Schindleria on tokkokaloihin kuuluva suku. Se luokiteltiin aiemmin omaan toukkakalojen heimoonsa (Schindleriidae). Suvun lajeja tavataan Intian valtameren ja Tyynenmeren lämpimistä vesistä koralliriuttojen läheisyydessä.
Tyypillisiä piirteitä

Suvun kaikki lajit ovat hyvin pienikokoisia, ja ne kasvavat suurimmillaan noin kahden sentin pituisiksi. Schindleria brevipinguis jää vain noin 8 millimetriä pitkäksi ja on mahdollisesti maailman pienin selkärankainen eläin. Toukkakalat ovat neoteenisiä eli niillä on aikuisenakin useita kalanpoikasille tyypillisiä piirteitä. Toukkakalat ovat pitkulaisia ja niiden ruumis on läpikuultava. Monet luut ja rustot ovat kehittymättömät.
Lajit

Sukuun kuuluu seitsemän lajia:
Schindleria brevipinguis
Schindleria elongata
Schindleria macrodentata
Schindleria multidentata
Schindleria nigropunctata
Schindleria pietschmanni
Toukkakala (Schindleria praematura)
Siouxilaiset kielet

Siouxilaisten kielten puhuma-alue
Siouxilaiset kielet on Pohjois-Amerikkaan sijoittuva kielikunta. Merkittävä osa siihen kuuluvista kielistä on jo kuollut ja ne, joilla on vielä puhujia, ovat uhanalaisia. Siouxilaisia kieliä on pyritty yhdistämään muihin paikallisiin kielikuntiin kuten esim. irokeesikieliin..
Kielikunta jakautuu kahteen alaryhmään, joista itäinen on kuollut kokonaan pois. Siihen lasketaan kuuluvaksi 18 kieltä:
Itäiset
Catawba
Woccon
Läntiset
Mandan
Dakotalaiset kielet
Assiniboine
Dakota
Lakota
Stoney
Dhegihakielet
Omaha-ponca
Kansa
Osage
Quapaw
Winnebago-chiwere-kielet
Ho-chunk
Iowa-oto
Missourin siouxilaiset kielet
Crow
Hidatsa
Ohion siouxilaiset kielet
Biloxi
Ofo
Tutelo
SciPhone i68+

Tyypillinen Sciphone. Sciphone tavallisesti jäljittelee tunnettujen tuotteiden muotoilua, kuten Applen iPhone.
SciPhone i68+ (puhekielessä pelkkä SciPhone) on kiinalainen kopio Applen kuuluisasta iPhone-älypuhelimesta. SciPhonessa on resistiivinen kosketusnäyttö, joten se ei toimi samalla tavalla kuin iPhone. JAVA-tuki myös löytyy. SciPhonessa ei myöskään ole 3G-tukea, joten Internet-puhelimeksi se soveltuu huonosti. Puhelimessa on myös VGA-tarkkuuksinen kamera (640 × 480, 0,3 megapikseliä) ja sillä on mahdollista kuvata myös QVGA-tasoista (320 × 240) videokuvaa.
Aiheesta muualla

Jonneweb-artikkeli aiheesta SciPhone i68+ (Arkistoitu – Internet Archive)
Simplicissimus (lehti)

Simplicissimuksen ensimmäinen numero vuodelta 1896.
Simplicissimus oli saksalainen satiirilehti, jota julkaistiin viikoittain vuosina 1896–1944 sekä 1954–1967. Lehden perustivat kustantaja Albert Langen sekä pilapiirtäjä ja taidemaalari Thomas Theodor Heine. Lehti nimettiin Hans Jacob von Grimmelshausenin 30-vuotisesta sodasta kertovan romaanin Seikkailukas Simplicissimus sankarin mukaan. Simplicissimus yhdisteli uskaliasta poliittista kirjoittelua moderniin graafiseen ilmeeseen. Sen esikuvia olivat ranskalaiset lehdet Gil Blas illustré ja Le Rire.
Saksan keisarikunnan aikana Simplicissimus erottui muusta lehdistöstä valtaa pitäviin kohdistuvalla pelottomalla kritiikillään ja häikäilemättömällä pilkalla. Simplicissimuksen pilkka suuntautui ennen kaikkea preussilaista kuria korostaneeseen armeijaan sekä Saksan jäykkiin sosiaalisiin rakenteisiin. Lehteä toimitettiin Münchenin liberaalissa ilmapiirissä, ja sen kirjoittajakuntaan kuuluivat muun muassa Thomas Mann, Rainer Maria Rilke ja Frank Wedekind.
Vuonna 1898 keisari Vilhelm II sai tarpeekseen Simplicissimuksen ilkkuvasta tyylistä. Langen joutui pakenemaan Sveitsiin ja sai 30 000 Saksan markan sakot. Lehden kuvittaja Thomas Theodor Heine tuomittiin kuudeksi kuukaudeksi ja toimittaja Frank Wedekind seitsemäksi kuukaudeksi vankilaan. Vuonna 1906 toimittaja Ludwig Thoma tuomittiin kuuden kuukauden vankeuteen papiston loukkaamisesta. Oikeusjutut kasvattivat lehden suosiota entisestään, ja sen levikki oli suurimmillaan 85 000 kappaletta.
Kun Saksa liittyi ensimmäiseen maailmansotaan vuonna 1914, Simplicissimuksen aiemmin kärkäs sävy laimentui ja se alkoi tukea sotaan osallistumista. Lehden lopettamista ehdittiin jo harkita, mutta julkaisemista päätettiin kuitenkin jatkaa. Simplicissimus muuttui sen jälkeen voimakkaan poliittiseksi, mikä näkyi ennen kaikkea lehden julkaisemissa kuvissa, joiden tekijöinä olivat monet tunnetut taiteilijat, esimerkiksi George Grosz, Käthe Kollwitz ja John Heartfield. Natsien noustua valtaan lehti alkoi myötäillä heidän politiikkaansa. Lopulta Simplicissimus lakkautettiin vuonna 1944. Lehteä ryhdyttiin julkaisemaan uudelleen vuonna 1954. Lopullisesti Simplicissimus lakkasi ilmestymästä vuonna 1967.
Simplicius

Simplicius voi tarkoittaa seuraavia henkilöitä:
Simplicius, paavi
Simplikios, uusplatonilainen filosofi
| --- | --- |
: Tämä on täsmennyssivu, joka luettelee monimerkityksisen käsitteen eri merkitykset tai useita eri henkilöitä. Artikkelisivuja, joiden nimessä tai tekstissä lukee ”Simplicius”, voi hakea sivunnimihaulla, laajalla sivunnimihaulla tai tekstihaulla.
Schönwald im Schwarzwald

| Schönwald im Schwarzwald |
| --- | --- |
 Schönwald im Schwarzwaldin kirkko
 vaakuna
 Schönwald im Schwarzlandin sijainti Schwarzwald-Baar-Kreisissä
 Schönwald im Schwarzwald
 Koordinaatit: 48°06′17″N, 8°12′10″E 
Valtio:  Saksa
Osavaltio:  Baden-Württemberg
Hallintopiiri:  Freiburg
Piirikunta:  Schwarzwald-Baar-Kreis
Hallinto:  
 – Pormestari:  Christian Wörpel
Pinta-ala:  
 – Kokonaispinta-ala:  27,81 km²
Korkeus:  1000 m
Väkiluku (30.6.2022):  2 613
 – Väestötiheys:  94 as./km²
 
 www.schoenwald.net 
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Schönwald im Schwarzwald on kunta Schwarzwaldissa Baden-Württembergin osavaltiossa Saksassa. Kunnassa oli 2 613 asukasta kesäkuun 2022 lopussa. Schönwald im Schwarzwaldin pormestari on Christian Wörpel. Käkikello sai alkunsa kylässä vuonna 1737.
Schönwald im Schwarzwaldissa ovat syntyneet muun muassa ampumahiihtäjä Simone Hauswald ja painonnostaja Georg Miske. Schönwald im Schwarzwaldin ystävyyskunta on ranskalainen Bourg-Achard.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Schönwald im Schwarzwald Wikimedia Commonsissa
Kunnan verkkosivut (saksaksi)
Tietoa Schönwald im Schwarzwaldista (Arkistoitu versio) (saksaksi)
Sinikka Talmo

Sylvia Sinikka Talmo (18. elokuuta 1918 Helsinki – 10. kesäkuuta 2011 Helsinki) oli suomalainen laulaja ja director cantus. Hän teki menestyksellisen ensikonserttinsa Helsingissä vuonna 1956 ja kansainvälisen ensikonserttinsa Wienissä 1959. Wien oli hänelle tärkeä: hän konsertoi myös Wienin valtionopperassa ja teki apurahoilla opintomatkoja Itävaltaan.
Talmo teki 1960-luvulla yleisradioon ohjelmasarjaa Sinikka Talmo laulaa säestäjinään muun muassa Cyril Szalkiewicz ja Marja Oja sekä lauloi ja järjesti useita konsertteja eri puolilla Suomea.
Talmo kuoli pitkän elämän rasituksiin 92-vuotiaana Helanderin palvelutalossa Helsingissä kesällä 2011.
Simbirskin kuvernementti

Kuvernementin vaakuna
Kartta vuodelta 1822
Simbirskin kuvernementti (ven. Симби́рская губе́рния, Simbirskaja gubernija) oli Venäjän keisarikunnan ja Venäjän sosialistisen federatiivisen neuvostotasavallan hallinnollinen alue vuosina 1798-1928 Volgan oikealla rannalla Euroopan puoleisen Venäjän itäosissa. Sen hallinnollinen keskus oli Simbirsk. Vuonna 1924 alue ja sen keskus nimettiin Leninin kunniaksi Uljanovskiksi ja Uljanovskin kuvernementiksi. Kuvernementti rajautui pohjoisessa Kazanin kuvernementtiin, idässä Samaran kuvernementtiin, etelässä Saratovin kuvernementtiin, lännessä Penzan kuvernementtiin ja luoteessa Nižni Novgorodin kuvernementtiin.
Alue

Ensimmäisen Venäjällä toteutetun väestönlaskennan mukaan vuodelta 1897 43 491 neliövirstan (49 500 km²) alueella asui 1 527 848 asukasta, joista 67 %:a oli venäläisiä, 12 %:a mordvalaisia, 10 %:a tšuvasseja, 9 %:a tataareja jne... Noin 7 %:a asukkaista asui kaupungeissa. Alueen keskuksessa Simbirskissä asui 41 684 asukasta.
Hallinnollinen jako

Vuonna 1900 alue oli jaettu seuraavaan 8 piirikuntaan (ujezd):
Alatyr
Ardatov
Buinsk
Karsun
Kurmyš
Sengilei
Simbirsk
Syzran
Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista. 
Alkuperäinen artikkeli: de:Gouvernement Simbirsk
Käännös suomeksi
Siripuch Gulnoi

| Mitalit> Maa:   Thaimaa.Naisten painonnosto. Olympialaiset  | Mitalit> Maa:   Thaimaa.Naisten painonnosto. Olympialaiset  | Mitalit> Maa:   Thaimaa.Naisten painonnosto. Olympialaiset  | Maa:   Thaimaa> Naisten painonnosto. |
| --- | --- | --- | --- |
|  Pronssia | Lontoo 2012 | 58 kg |  |
| MM-kilpailut  | MM-kilpailut  | MM-kilpailut  |  |
|  Pronssia | Almaty 2014 | 58 kg |  |
Siripuch Gulnoi (alk. Rattikan Gulnoi, s. 17. heinäkuuta 1993) on thaimaalainen painonnostaja. Hän saavutti Lontoon olympialaisissa 2012 pronssia alle 58-kiloisten sarjassa yhteistuloksella 234 kg sen jälkeen, kun alun perin pronssille sijoittunut ukrainalainen Julija Kalina oli hylätty dopingin käytön takia. Gulnoin tulos tempauksessa oli 100 kg ja työnnössä 134 kg. Rio de Janeiron olympialaisissa 2016 hän kilpaili alle 63-kiloisten sarjassa ja oli tempauksessa kolmas tuloksellaan 108 kg mutta jäi työnnössä ilman tulosta epäonnistuttuaan kolmasti 132 kg:n painojen nostamisessa. MM-kilpailuissa hän saavutti pronssia vuonna 2014 alle 58-kiloisten sarjassa yhteistuloksella 231 kg.
Schürzenjäger

Schürzenjäger on Itävallassa vuonna 1973 perustettu rockyhtye, joka yhdistelee musiikkiinsa kansanmusiikin vaikutteita.
Schürzenjägerin alkuperäinen nimi oli "Zillertaler Schürzenjäger", mutta ensimmäinen sana poistettiin yhtyeen nimestä ennen vuonna 1996 julkaistun Träume sind starker -albumin ilmestymistä. Yhtye julkaisi ensimmäisen studioalbuminsa vuonna 1977 ja jatkaa levytysuraansa edelleen.
Diskografia

Die Zillertaler Schürzenjäger (1977)
Aber heut geht's auf (1978)
Grüne Tannen (1979)
Ich habe Dir du danken (1983)
Ohne Jodeln geht die Zenzi nicht gern schlafen (1983)
10 Jahre Zillertaelr Schürzenjäger (1984)
Fata Morgana (1984)
Sierra Madre (1987)
Zillertaler Hochzeitsblues (1990)
Live Folge 1 - Finkenberg Mitschnitt (1990)
Live Folge 2 - Finkenberg Mitschnitt (1990)
Zillertaler Schürzenjäger '92 (1991)
Teure Heimat (1992)
Typisch Schürzenjäger (1993)
A Weihnacht wie's früher war (1993)
20 Jahre Zillertaler Schürzenjäger - Rebellion in den Alpen (1993)
Glory-Hallelujah! (1995)
Träume sind stärker (1996)
Homo Erectus (1997)
25 Jahre Schürzenjäger (1998)
Es hört nie auf (1999)
Treff ma' uns in der Mitt'n (2001)
Tu's jetzt! (2002)
30 wilde Jahre (2003)
Hinter dem Horizont (2004)
Weihnachten miteinander (2005)
Aiheesta muualla

Viralliset sivut (saksaksi)
Talvivinokkaat

| Talvivinokkaat |
| --- | --- |
 Talvivinokas (Sarcomyxa serotina)
Tieteellinen luokittelu
Domeeni::  Aitotumaiset Eucarya
Kunta::  Sienet Fungi
Kaari::  Kantasienet Basidiomycota
Alakaari::  Avokantaiset Agaricomycotina
Luokka::  Varsinaiset avokantaiset Agaricomycetes
Alaluokka::  Agaricomycetidae
Lahko::  Agaricales
Alalahko::  Phyllotopsidineae
Heimo::  Sarcomyxaceae
Suku::  Talvivinokkaat Sarcomyxa  P. Karst. (1891)
Lajit
 Sarcomyxa baishanzuensis  Sarcomyxa edulis  Sarcomyxa ochracea  Talvivinokas Sarcomyxa serotina 
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Talvivinokkaat (Sarcomyxa) on Agaricales-lahkoon kuuluva vinokassuku. Suvusta tunnetaan neljä lajia, joista kaikkia esiintyy Aasiassa. Talvivinokasta (Sarcomyxa serotina) tavataan lisäksi Pohjois-Amerikassa ja Euroopassa, mukaan lukien Suomessa. Sarcomyxa edulis -lajia arvostetaan Itä-Aasiassa ruoka- ja lääkesienenä.
Kuvaus

Talvivinokkaat kuuluvat itiöemien muodon puolesta vinokkaisiin. Lakin malto on hyytelömäistä. Heltat ovat tiheässä, hieman johteiset. Keilo- ja pleurokystidien muoto vaihtelee sukkulamaisesta nuijamaiseen. Itiöt ovat amyloideja, ja niiden muoto vaihtelee makkaramaisesta sylinterimäiseen. Itiöpöly on valkoista.
Levinneisyys

Talvivinokkaita tavataan Euroopassa, Aasiassa ja Pohjois-Amerikassa. Sarcomyxa edulis tunnetaan ainakin Aasiasta (Kiinasta, Japanista ja Venäjän Kaukoidästä), kun taas talvivinokas (Sarcomyxa serotina) tunnetaan Euroopasta, Aasiasta ja Pohjois-Amerikasta. Japanissa tavataan ilmeisesti molempia lajeja. Joidenkin lähteiden mukaan Sarcomyxa edulis -lajia tavataan myös Yhdysvalloissa. Vuonna 2023 kuvattiin kaksi uutta lajia Kiinasta: Sarcomyxa baishanzuensis ja Sarcomyxa ochracea.
Kasvupaikka ja -aika

Talvivinokkaat ovat lahottajasieniä, jotka kasvavat kuolleilla lehtipuilla. Niitä tavataan keskisyksystä alkutalveen. Japanissa Sarcomyxa edulis on aikaisempi laji kuin Sarcomyxa serotina.
Taksonomia

Talvivinokkaiden luokittelu on ollut kiistanalaista. Tyyppilaji talvivinokas (Sarcomyxa serotina) on eri aikoina luokiteltu useisiin eri sukuihin, muun muassa nahkavinokkaisiin (Panellus). Geenitutkimusten mukaan se ei kuitenkaan ole sukua varsinaisille nahkavinokkaille, ja laji onkin 2000-luvulla siirretty Sarcomyxa-sukuun. Suku sisältää myös lajin Sarcomyxa edulis, joka kuvattiin alun perin vuonna 2003, sekä lajit Sarcomyxa baishanzuensis ja Sarcomyxa ochracea, jotka kuvattiin vuonna 2023.
Vuonna 2020 kuvattiin uusi Sarcomyxaceae-heimo, johon talvivinokkaat luokiteltiin ainoana sukuna. Vuonna 2024 julkaistun tutkimuksen perusteella myös vuotavinokkaat (Tectella) kuuluvat samaan heimoon. Tutkimuksen mukaan Sarcomyxaceae kuuluu Phyllotopsidineae-alalahkoon. Aiemmin heimo on luokiteltu alalahkoon Pleurotineae tai omaan Sarcomyxineae-alalahkoonsa.
Talvivinokkaat ja ihminen

Pohjoismaissa talvivinokkaiden syömisellä ei ole mitään perinteitä. Sarcomyxa edulis -lajia käytetään kuitenkin Itä-Aasiassa ruoka- ja lääkesienenä. Sitä arvostetaan muun muassa miedon makunsa ja lihaisan koostumuksensa vuoksi. Kiinalaisessa lääketieteessä alkoholiin uutettua talvivinokasta käytetään hoitona muun muassa vatsakipuun. Sarcomyxa edulis -lajia viljellään kaupallisesti varsinkin Pohjois-Kiinassa. Sarcomyxa edulis tunnetaan japaniksi nimellä mukitake, kun taas Sarcomyxa serotina -lajille on ehdotettu nimeä osomukitake.
Talvivinokkaiden mausta on ristiriitaista tietoa. Kun Yu-Cheng Dai kumppaneineen kuvasi Sarcomyxa edulis -lajin Itä-Aasiasta, tutkijaryhmä piti makua merkittävänä erona eurooppalaiseen talvivinokkaaseen, joka heidän mukaansa on karvaan makuinen. Dai oli kerännyt Suomesta talvivinokkaita, mutta hänen yllätyksekseen sienet olivat hyvin karvaita, kun taas hänen Kiinassa syömänsä sienet olivat olleet mietoja. Vuoden 2014 japanilaisessa tutkimuksessa todettiin, että myös Sarcomyxa serotina -lajia tavataan Itä-Aasiassa. Makueroa ei japanilaisista sienistä havaittu, vaan molemmat lajit olivat maultaan mietoja.
Suomalaisissa ja ruotsalaisissa sienikirjoissa talvivinokkaan (Sarcomyxa serotina) makua on kuvattu joko miedoksi tai hieman karvaaksi. Erään yhdysvaltalaisen sienikirjan mukaan karvas maku tulee sienen vanhetessa; nuoret sienet ovat miellyttävän makuisia. Pitkä keittoaika ja lakin pintakerroksen kuoriminen voivat kuitenkin vähentää karvautta.
Talvivinokkaita Japanissa
Serdiana

| Serdiana (Serdìana) |
| --- | --- |
 Sijainti Etelä-Sardinian maakunnassa
 Serdiana
 Koordinaatit: 39.374°0′0″N, 9.158°0′0″E 
Valtio:   Italia
Alue:  Sardinia
Maakunta:  Etelä-Sardinian maakunta
Pinta-ala:  
 – Kokonaispinta-ala:  55,71 km²
Korkeus:  171 m
Väkiluku:  2 650
Aikavyöhyke:  UTC+1
 – Kesäaika:  UTC+2
Postinumero:  09040
Suuntanumero(t):    070
Rekisterikilpi:  SU
 
 http://www.comune.serdiana.ca.it 
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Serdiana (sardiksi Serdìana) on kaupunki ja kunta Italiassa Sardinian hallintoalueella Etelä-Sardinian maakunnassa. Kunnassa on arviolta 2 650 asukasta (vuonna 2016) ja sen pinta-ala on 55,71 neliökilometriä. Se sijaitsee 171 metrin korkeudella merenpinnan yläpuolella.