stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Tōru Yoshikawa

| Henkilötiedot |
| --- | --- | --- |
Koko nimi: Tōru Yoshikawa
Syntymäaika: 13. joulukuuta 1961 (ikä 62)
Syntymäpaikka: Mie, Japani
Kansalaisuus:  Japani
Pelipaikka: Keskikenttäpelaaja
Pituus: 172 cm
Seurat
| Vuodet | Seura | O (M) |
| 1980–1992 1992–1994 1995–2000 | Hitachi Kyoto Purple Sanga FC Kyoken |  |
Maajoukkue
| 1983 | Japani | 1 (0) |
Tōru Yoshikawa (jap. 吉川 亨, Yoshikawa Tōru; s. 13. joulukuuta 1961 Mie) on japanilainen entinen jalkapalloilija.
Jalkapallomaajoukkue

Yoshikawa debytoi Japanin maajoukkueessa helmikuussa 1983.
Aiheesta muualla

National Football Teams
Tiina Lillak

| Tiina Lillak |
| --- | --- |
 Tiina Lillak vuonna 1983.
Henkilötiedot
Koko nimi:  Ilse Kristiina Lillak
Syntynyt: 15. huhtikuuta 1961 (ikä 63) Helsinki
Yleisurheilija
Pituus:  181 cm
Paino:  74 kg
Laji:  keihäänheitto
Seura:  Esbo IF
Valmentaja:  Keijo Kanerva Kalevi Härkönen
Ennätykset:  74,76 m (1983)
| Mitalit> Maa:   Suomi.Naisten yleisurheilu. Olympialaiset  | Mitalit> Maa:   Suomi.Naisten yleisurheilu. Olympialaiset  | Mitalit> Maa:   Suomi.Naisten yleisurheilu. Olympialaiset  | Maa:   Suomi> Naisten yleisurheilu. |
| --- | --- | --- | --- |
|  Hopeaa | Los Angeles 1984 | keihäs |  |
| MM-kilpailut  | MM-kilpailut  | MM-kilpailut  |  |
|  Kultaa | Helsinki 1983 | keihäs |  |
Ilse Kristiina ”Tiina” Lillak (s. 15. huhtikuuta 1961 Helsinki) on suomalainen uransa päättänyt keihäänheittäjä, olympiamitalisti ja maailmanmestari. Hän paranteli Suomen ennätystä yhteensä 11 kertaa. Suomen mestaruuksia Lillak keräsi seitsemän. Hänet valittiin Suomen Urheilun Hall of Fameen vuonna 2016.
Ura ja saavutukset

Lillak on taustaltaan suomenvirolainen, ja hänen isoäitinsä Ilse Lillak oli vapaa- ja selkäuinnin kuusinkertainen Viron-mestari.
Lillak oli 1980-luvun alusta sen puoleenväliin saakka maailman parhaita naiskeihäänheittäjiä. Hänestä alkoi suomalaisen naiskeihäänheiton arvokisamenestys.
29. heinäkuuta 1982 Lillak heitti Helsingissä uuden maailmanennätyksen 72,40. Tuloksen rikkoi kuitenkin saman vuoden syyskuussa kreikkalainen Sofia Sakorafa (74,20). Saman vuoden EM-kisoissa Lillak jäi neljänneksi tuloksella 66,26.
Seuraavana vuonna Lillak oli maailmantilaston ykkönen: hän otti maailmanennätyksen uudelleen haltuunsa heittämällä Tampereella 13. kesäkuuta 1983 tuloksen 74,76. Tämä säilyi Suomen ennätyksenä ja alle 23-vuotiaiden maailmanennätyksenä vuoteen 1999 asti, jolloin keihäsmallia muutettiin. Maailmanennätyksenä se säilyi kesäkuuhun 1985. Helsingin MM-kisoissa vuonna 1983 Lillak heitti kotiyleisön edessä viimeisellä heitollaan voittotuloksen 70,82. Kauden aikana hän ei hävinnyt yhtään kilpailua ja heitti 16 kisassa yli 70 metriä.
Seuraavan vuoden olympialaisissa Los Angelesissa 1984 Lillak saavutti tuloksella 69,00 hopeaa, vaikka takana oli vaikea kausi: ennen elokuun kisoja Lillak oli pystynyt osallistumaan ainoastaan kolmeen kilpailuun (kaikki toukokuussa). Seuraavat arvokisat EM-kisat kesällä 1986 toivat neljännen tilan tuloksella 66,66. Kesän 1987 MM-kisoissa oli tuloksena rikkonaisen kauden jälkeen kuudes tila.
Soulin olympialaisissa 1988 Lillak ei selviytynyt karsinnasta heitettyään tuloksen 60,09, ja seuraavana vuonna 1989 hän heitti ainoastaan viisi kilpailua. Vuonna 1990 Lillak voitti viimeisen suomenmestaruutensa. Kesän EM-kisoissa Splitissä Lillak oli kymmenes.
Tokion MM-kisoissa 1991 toistui Soulin kohtalo: Lillak ei päässyt karsinnasta läpi. Kausi oli muutenkin vaikea, eikä Lillak heittänyt kertaakaan yli 62 metriä. Tiina Lillak lopetti kilpauransa kesällä 1992.
Urheilu-uransa jälkeen Lillak on toiminut yksityisenä elinkeinonharjoittajana hermoratahierojana.
Taloudellinen menestys ja sponsorisopimukset

Lillakin ura osui aikaan, jolloin urheilumaailma oli siirtymässä amatööriajasta kohti ammattilaisuutta. Lillakilla oli suhteellisen harvinaisesti manageri, Tor Westerberg, joka auttoi häntä solmimaan useita kansainvälisiä sopimuksia ja sponsoridiilejä. Näihin kuuluivat suuret kotimaiset yritykset kuten Luhta ja Haka-auto. Maailmanmestaruutensa ja Los Angelesin olympiahopeansa myötä Lillakin markkina-arvo kasvoi merkittävästi, ja hänen sopimuksensa alkoivat olla kuusinumeroisia summia. Kuitenkin, kun urheiluliiton (SUL) kanssa syntyi kiistaa sopimusten sisällöstä ja palkkioista, Lillak ja Westerberg turvautuivat eräänlaisiin valesopimuksiin, joiden avulla he pystyivät pitämään suurimman osan tuloista itsellään. 1980-luvun puolivälissä Lillakista tuli osa Mazda Track Clubia, jonka kautta hän sai lisätuloja. Huolimatta näistä taloudellisista menestyksistä, Lillak tuntee, että olisi pystynyt keräämään enemmän pääomaa, jos ammattilaisuus olisi kehittynyt nopeammassa tahdissa hänen uransa aikana.
Saavutuksia

Olympiahopeaa Los Angelesissa 1984 (tulos 69,00)
Maailmanmestari Helsingissä 1983 (tulos 70,82)
Neljäs tila EM-kisoissa Ateenassa 1982 (tulos 66,26) ja Stuttgartissa 1986 (tulos 66,66)
Kuudes tila MM-kisoissa Roomassa 1987 (tulos 66,82)
SM-kultaa 1980, 1981, 1983, 1985, 1986, 1987, 1990
IAAF Grand Prix -finaalin kolmas 1986 (tulos 65,46)
Valinta vuosisadan suomalaiseksi naisurheilijaksi SUL:n 100-vuotisjuhlien kunniaksi 2006 järjestetyssä internetäänestyksessä.
Valinta vuoden urheilijaksi 1983
Aiheesta muualla

Timo Soukola: / Lillak, Tiina (1961–) Kansallisbiografia-verkkojulkaisu (maksullinen).  28.2.2001. Helsinki:  Suomalaisen Kirjallisuuden Seura.
Torro, Mikko: SUL 100 vuotta – Tiina Lillak (arkistoitu versio (archive.is))  13.3.2007. Suomen Urheiluliitto ry. Arkistoitu 29.4.2013. Viitattu 10.3.2017.
Tiina Lillak Tilastopaja (vaatii kirjautumisen, maksullinen palvelu).
YLE Elävä arkisto: Tiina Lillak keihään maailmanmestariksi
Kenny Moore: The Latest In A Long Line. (juttu Lillakista) Sports Illustrated, 18.7.1984.  Artikkelin verkkoversio. (englanniksi)
Voittoheitto MM-Helsingissä 13.8.1983 (video)
Lillakin kaikki kilpailut
Naisten keihäänheiton maailmanmestarit
Naisten keihäänheiton Suomen ennätyksen kehitys
| Tulos | Nimi | Paikkakunta | Päivämäärä | Huomautuksia |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| 42,06 | Kaisa Parviainen | Mikkeli | 13.7.1935 |  |
| 43,79 | Kaisa Parviainen | Lontoo, Iso-Britannia | 31.7.1948 |  |
| 45,27 | Anni Rättyä | Nivala | 25.6.1953 |  |
| 46,48 | Kaarina Kangasmaa | Lavia | 1957 |  |
| 46,72 | Kaarina Kangasmaa | Rauma | 16.6.1957 |  |
| 48,17 | Kaarina Kangasmaa | Riika, Neuvostoliitto | 1.7.1957 |  |
| 48,61 | Sirpa Toivola | Lappeenranta | 18.8.1962 |  |
| 49,62 | Sirpa Toivola | Tartto, Neuvostoliitto | 26.6.1963 |  |
| 49,66 | Kaisa Launela | Alavus | 1964 |  |
| 50,80 | Kaisa Launela | Kajaani | 26.7.1964 |  |
| 51,37 | Sirpa Toivola | Helsinki | 12.9.1964 |  |
| 51,94 | Raija Mustonen | Sodankylä | 1965 |  |
| 52,50 | Raija Mustonen | Rovaniemi | 18.9.1966 |  |
| 55,18 | Kaisa Launela | Seinäjoki | 1968 |  |
| 55,60 | Kaisa Launela | Helsinki | 31.8.1968 |  |
| 56,48 | Kirsti Launela | Oulu | 24.7.1971 |  |
| 57,24 | Arja Mustakallio | Helsinki | 18.8.1974 |  |
| 57,26 | Ritva Metso | Reisjärvi | 18.6.1978 |  |
| 59,16 | Tiina Lillak | Hanko | 13.6.1980 |  |
| 59,80 | Tiina Lillak | Imatra | 26.7.1980 |  |
| 61,02 | Tiina Lillak | Lappeenranta | 5.7.1980 |  |
| 62,22 | Tiina Lillak | Karjaa | 31.5.1981 |  |
| 66,34 | Tiina Lillak | Kouvola | 16.7.1981 |  |
| 66,56 | Tiina Lillak | Vantaa | 10.6.1982 |  |
| 67,36 | Tiina Lillak | Budapest, Unkari | 30.6.1982 |  |
| 69,14 | Tiina Lillak | Turku | 13.7.1982 |  |
| 72,40 | Tiina Lillak | Helsinki | 28.7.1982 | Maailmanennätys |
| 72,58 | Tiina Lillak | Vantaa | 9.6.1983 |  |
| 74,76 | Tiina Lillak | Tampere | 13.6.1983 | Maailmanennätys |
Uusi keihäsmalli
| Tulos | Nimi | Paikkakunta | Päivämäärä | Huomautuksia |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| 63,76 | Mikaela Ingberg | Kuortane | 24.6.2000 |  |
| 64,06 | Taina Uppa | Pihtipudas | 23.7.2000 |  |
| 64,90 | Paula Huhtaniemi | Helsinki | 10.8.2003 |  |
Hannus, Matti: Yleisurheilu: Tuhat tähteä.  WSOY, 1983.  ISBN 951-0-11900-8.
Mitä-Missä-Milloin -kirjat 1984-2009.  Otava.
Jalava, Juhani: Suomen kaikkien aikojen yleisurheilutilastot.  Juoksija-lehti, 1983.
Uhvon paluu

| Uhvon paluu Veltto Virtanen |
| --- | --- | --- |

EP-levyn tiedot
 Äänitetty : 1999
 Julkaistu: 1999
 Tyylilaji: Rock
 Levy-yhtiö: Rampati
Veltto Virtasen muut julkaisut
| Sampo-Passio 1990 | Uhvon paluu 1999 |   |
Uhvon paluu on suomalaisen rockmuusikko Veltto Virtasen vuonna 1999 julkaistu neljän kappaleen CD-EP.
Kappaleet

"Rakkauden saan"
"Elektroninen x-taasi"
"Kipu"
"Uhvon paluu"
Soittajat

Mika Hiironniemi (rummut)
Samuli Happo (basso, taustalaulu)
Jukka Viitasaari (kitarat, taustalaulu)
Timo Ristilä (kosketinsoittimet)
Veltto Virtanen ("laulu", akustinen kitara)
Suomi kesäparalympialaisissa 2016

Suomi osallistui Rio de Janeiron 2016 paralympialaisiin 26 urheilijan joukkueella. Yhteensä suomalaisia oli 11 eri lajissa. Avajaisissa Suomen lippua kantoi kouluratsastaja Katja Karjalainen.
Joukkue > Ammunta

Minna Leinonen kilpailee luokassa SH2 10 metrin ilmakiväärin makuuammunnassa.
| Urheilija | Laji | Peruskilpailu> Tulos | Peruskilpailu> Sijoitus | Loppukilpailu> Tulos | Loppukilpailu> Sijoitus |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| Minna Leinonen | 10 metrin ilmakivääri makuu, seka SH2 |  |  |  |  |
Joukkue > Jousiammunta

Suomella on Rio de Janeiron paralympialaisissa kaksi jousiampujaa. Jean-Pierre Antonios kilpailee miesten W1-luokassa. Jere Forsberg kilpailee miesten taljajousessa.
| Urheilija | Laji | Peruskilpailu> Tulos | Peruskilpailu> Sijoitus | Loppukilpailu> Tulos | Loppukilpailu> Sijoitus |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| Jean-Pierre Antonios | miesten W1 |  |  |  |  |
| Jere Forsberg | miesten taljajousi |  |  |  |  |
Joukkue > Maalipallo

Miesten joukkue pääsi mukaan maalipalloturnaukseen sijoituttuaan hopealle maalipallon MM-kilpailuissa 2014. Suomen joukkueessa pelaavat Miika Honkanen, Jarno Mattila, Erkki Miinala, Ville Montonen, Petri Posio ja Markus Tihumäki.
Joukkue > Purjehdus

Suomen ainoa purjehtija on Niko Salomaa, joka kilpailee 2.4mr-luokassa.
Joukkue > Pyöräily

Suomella on kisoissa mukana kaksi maantiepyöräilijää. Jarmo Ollanketo kilpailee TB-luokassa, jossa hänen pilottinaan toimii Tommi Martikainen. Luokassa H3 kilpailee Jani Peltopuro. Kumpikin pyöräilijä osallistuu sekä maantieajoon että aika-ajoihin.
| Urheilija | Laji | Peruskilpailu> Tulos | Peruskilpailu> Sijoitus |
| --- | --- | --- | --- |
| Jarmo Ollanketo   (Tommi Martikainen) | miesten TB maantieajo |  |  |
| Jarmo Ollanketo   (Tommi Martikainen) | miesten TB aika-ajo |  |  |
| Jani Peltopuro | miesten H3 maantieajo |  |  |
| Jani Peltopuro | miesten H3 aika-ajo |  |  |
Joukkue > Pöytätennis

Suomen ainoa pöytätenniksen pelaaja on Esa Miettinen, joka pelaa luokassa 9.
| Urheilija | Laji | 1>  kierros.Vastustaja   Tulos | 1>  kierros.Vastustaja   Tulos |
| --- | --- | --- | --- |
| Esa Miettinen | miesten luokan 9 kaksinpeli |  Cédric Cabestany   0–3 |  Gerben Last |
Joukkue > Ratsastus

Suomen ainoa edustaja ratsastuksessa on Katja Karjalainen, joka kilpailee sekä vapaa- että mestaruusohjelmassa. Hänen vammaisuusluokkansa on 1a. Myös Jaana Kivimäellä oli edustusoikeus Rio de Janeiroon, mutta hän loukkaantui heinäkuussa 2016.
| Urheilija | Laji | Sijoitus |
| --- | --- | --- |
| Katja Karjalainen | vapaaohjelma Ia |  |
| Katja Karjalainen | mestaruusohjelma Ia |  |
Joukkue > Paratriahlon

Suomen ainoa triathlonisti on Liisa Lilja, joka kilpailee luokassa PT2.
| Urheilija | Laji | Sijoitus |
| --- | --- | --- |
| Liisa Lilja | naisten PT2 |  |
Joukkue > Uinti

Suomella on Rio de Janeiron paralympialaisissa mukana kolme uimaria. Antti Latikka kilpailee luokassa S13. Leo Lähteenmäki kilpailee luokassa S9. Meri-Maari Mäkinen ui luokassa S7.
| Urheilija | Laji | Alkuerät> Aika | Alkuerät> Sijoitus | Loppukilpailu> Aika | Loppukilpailu> Sijoitus |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| Antti Latikka | S13 50 metrin vapaauinti |  |  |  |  |
| Antti Latikka | S13 100 metrin perhosuinti | 1.03,72 | 17. | – | – |
| Antti Latikka | SM13 100 metrin selkäuinti |  |  |  |  |
| Antti Latikka | SM13 200 metrin sekauinti |  |  |  |  |
| Leo Lähteenmäki | S9 50 metrin vapaauinti |  |  |  |  |
| Leo Lähteenmäki | S9 100 metrin vapaauinti |  |  |  |  |
| Leo Lähteenmäki | S9 100 metrin perhosuinti |  |  |  |  |
| Meri-Maari Mäkinen | S7 50 metrin perhosuinti |  |  |  |  |
| Meri-Maari Mäkinen | SB7 100 metrin selkäuintiuinti |  |  |  |  |
| Meri-Maari Mäkinen | S7 100 metrin selkäuinti | 1:39,56 | 14. | – | – |
| Meri-Maari Mäkinen | SM7 200 metrin sekauinti |  |  |  |  |
Joukkue > Voimanosto

Suomen ainoa voimanostaja on Juhani Kokko, joka kilpailee miesten alle 59 kg sarjassa.
| Urheilija | Laji | Tulos | Sijoitus |
| --- | --- | --- | --- |
| Juhani Kokko | miehet 59 kg |  |  |
Joukkue > Yleisurheilu

Suomella on mukana seitsemän urheilijaa ja yksi opasjuoksija. Näistä viisi on pyörätuolikelaajia.
| Urheilija | Laji | Alkuerät> Tulos | Alkuerät> Sijoitus | Loppukilpailu> Tulos | Loppukilpailu> Sijoitus |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| Marjaana Heikkinen | F34 keihäänheitto | – | – |  |  |
| Marjaana Heikkinen | F34 kuulantyöntö | – | – |  |  |
| Amanda Kotaja | T54 100 metrin pyörätuolikelaus | 16,76 | 6. |  |  |
| Amanda Kotaja | T54 400 metrin pyörätuolikelaus |  |  |  |  |
| Henry Manni | T34 100 metrin pyörätuolikelaus |  |  |  |  |
| Henry Manni | T33/34 800 metrin pyörätuolikelaus |  |  |  |  |
| Esa-Pekka Mattila | T54 100 metrin pyörätuolikelaus |  |  |  |  |
| Toni Piispanen | T51 100 metrin pyörätuolikelaus |  |  |  |  |
| Toni Piispanen | T51 400 metrin pyörätuolikelaus |  |  |  |  |
| Leo-Pekka Tähti | T54 100 metrin pyörätuolikelaus |  |  |  |  |
| Ronja Oja   (Jesper Oja, opas) | T11 100 metrin juoksu | – | – |  |  |
| Ronja Oja   (Jesper Oja, opas) | T11 pituushyppy | – | – |  |  |
Teachergaming

| TeacherGaming LLC |
| --- | --- |
Yritysmuoto:  yksityinen osakeyhtiö
Perustettu:  2011 (Joensuu)
Toimitusjohtaja:  Santeri Koivisto
Kotipaikka:   Tampere, Suomi
Toimiala:  videopelit, opetusala
Tuotteet:  videopelit, opetusmateriaalit
Henkilöstö:  12
Kotisivu:  www.teachergaming.com
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
TeacherGaming LLC on suomalais-yhdysvaltalainen yritys, joka kehittää työkaluja pelioppimisen avuksi. Yritys on luonut pelioppimisvälineitä Minecraft- ja Kerbal Space Program -peleihin. TeacherGaming on opettajien vuonna 2011 perustama yritys. Tammikuussa 2016 TeacherGaming myi MinecraftEdu-pelin yhdysvaltalaiselle Microsoftille "yli kuusinumeroisella kauppasummalla"
.
TeacherGaming on tehnyt opetuskäyttöön tarkoitetut MinecraftEdu- ja KerbalEdu-pelit. Yrityksen asiakkaita ovat sivistystyötä tekevät tahot, kuten koulut, kirjastot, museot ja nuorisotoimi. TeacherGamingin tunnetuin tuote MinecraftEdu on käytössä yli 10 000 koulussa 45:ssä eri maassa.
Kesällä 2016 avattiin kouluille suunnattu kauppa, TeacherGaming Store. Kaupassa on tällä hetkellä valikoima viihdepelejä.
Tasku (täsmennyssivu)

Tasku tarkoittaa seuraavia:
tasku, vaatekappaleen osa
Tasku, saari Raahen edustalla
Taloudellinen suunnittelukeskus, Tasku, tutkimuslaitos. 1970-luvulla perustettu ja valtioneuvoston kanslian yhteydessä toiminut suunnittelukeskus lakkautettiin vuonna 1990.
Tasku, sukunimenä:
Juha Tasku (1963–2021), suomalainen jääkiekkoilija
Petteri Tasku (s. 1985), suomalainen jääkiekkoilija
Kivitaskut, lintusuku
Pensastaskut, lintusuku.
Tea Villilä

| Mitalit> Naisten jääkiekko.MM-kilpailut  | Mitalit> Naisten jääkiekko.MM-kilpailut  | Mitalit> Naisten jääkiekko.MM-kilpailut  | Naisten jääkiekko>  |
| --- | --- | --- | --- |
|  Pronssia | Sveitsi 2011 | jääkiekko |  |
Tea Villilä (s. 16. huhtikuuta 1991 Hyvinkää) on suomalainen jääkiekkoilija, pelipaikaltaan puolustaja. Hän pelaa naisten liigaa Kiekko-Espoossa. Hän on pituudeltaan 168 cm.
Villilä on Hyvinkään Ahmojen kasvatti. Hän edusti SM-sarjassa Espoo Bluesia kausilla 2007–2010 ja Hämeenlinnan Pallokerhoa kaudella 2010–2011. Hän voitti Suomen-mestaruuden Bluesissa 2008 ja 2009 sekä HPK:ssa 2011. Kausilla 2011–2015 hän edusti yhdysvaltalaisen University of Minnesota Duluthin jääkiekkojoukkuetta, kaudella 2015–2016 jälleen HPK:ta, 2016–2017 Espoo Unitedia, 2017–2019 Bluesia ja kaudesta 2019–2020 Kiekko-Espoota. Hän voitti Suomen-mestaruuden 2019, 2021 ja 2022 sekä sai SM-hopeaa 2017, 2023 ja 2024.
Villilä on pelannut 276 SM-sarjan/liigan runkosarjan ottelua. Niissä hän on tehnyt 48 maalia ja antanut 173 maalisyöttöä. Pudotuspeleissä hän on tehnyt 111 ottelussa yksitoista maalia ja antanut 32 maalisyöttöä. Yhdysvaltojen yliopistosarjassa hän teki pelaamissaan 118 ottelussa viisi maalia ja antoi 30 maalisyöttöä. (tilanne kauden 2022−2023 jälkeen)
Villilä pelasi alle 18-vuotiaiden MM-kilpailuissa 2008 ja 2009. Ensimmäisissä aikuisten arvokisoissaan, Sveitsin MM-kilpailuissa 2011 hän sai pronssia. Hän kuului neljänneksi sijoittuneeseen Suomen joukkueeseen MM-kilpailuissa 2012 ja 2013 sekä viidenneksi sijoittuneeseen Suomen olympiajoukkueeseen Sotšissa 2014.
Villilä on pelannut kaikkiaan 96 naisten maaottelua. Niissä hän on tehnyt kolme maalia ja antanut seitsemän maalisyöttöä. MM-kilpailuissa hän on pelaamissaan 18 ottelussa antanut kaksi maalisyöttöä. Olympialaisissa hän on pelannut kuusi ottelua ilman tehopisteitä.
Tokio Hotel

| Tokio Hotel |
| --- | --- |
 Bill Kaulitz ja Georg Listing
Tiedot
Toiminnassa:  2001–
Tyylilaji:  teini-pop, poprock, pop, vaihtoehtorock
Kotipaikka:  Magdeburg, Saksa
Laulukieli:  saksa englanti
Jäsenet:  Bill Kaulitz,  laulu   Tom Kaulitz,  kitara   Georg Listing,  basso   Gustav Schäfer,  rummut  
Levy-yhtiö:  Universal Music Germany   Cherrytree Records  
Aiheesta muualla
Kotisivut
Infobox OKNimi-testi OK: 
Tom Kaulitz
Bill Kaulitz
Tokio Hotelin konsertista Kölnistä
Tokio Hotel on saksalainen poprock-yhtye, joka on perustettu vuonna 2001 Magdeburgissa Saksassa. Yhtyeen nimi oli aluksi Devilish, mutta se vaihdettiin Tokio Hoteliksi levytyssopimuksen myötä.
Historiaa

Kaksoset Bill Kaulitz (s. 1. syyskuuta 1989) ja Tom Kaulitz ovat esiintyneet yhdeksänvuotiaista asti. Esiinnyttyään kotikaupungissaan Magdeburgissa vuonna 2001 he tapasivat rumpali Gustav Schäferin (s. 8. syyskuuta 1988) ja basisti Georg Listingin (s. 31. maaliskuuta 1987). Kiinnostus samanlaiseen musiikkiin johti Devilish-yhtyeen perustamiseen.
Vuonna 2003 laulaja Bill Kaulitz osallistui laulukilpailuun nimeltään Star Search. Bill ei voittanut kisaa, mutta ohjelmaa tuottanut Peter Hoffman kiinnitti huomionsa häneen. Tuottaja kävi katsomassa Devilishin keikan ja piti näkemästään. Lopulta yhtye solmi levytyssopimuksen Sony BMG:n kanssa, mutta ennen kuin levy ehti tulla ulos, Sony BMG purki sopimuksensa. Kuitenkin Universal Music huomasi yhtyeen ja otti pojat hoiviinsa. Silloin he muuttivat nimensä Devilishistä Tokio Hoteliksi. Nimi kuvaa heidän elämäänsä: kaikkien neljän mielestä Tokio on hieno kaupunki ja he yöpyvät kiertueillaan monissa hotelleissa. Bändille varattiin kerran konsertti Tokiosta, mutta se jouduttiin perumaan. (15.12.2010 bändi kuitenkin pääsi viimein vetämään ensimmäisen keikkansa Tokiossa.) Ensimmäinen single Durch den Monsun oli Saksassa menestys, mutta vasta Schrei nousi muidenkin maiden listaykköseksi.
Historiaa > Tokio Hotel Suomessa

Suomessa yhtye esiintyi ensimmäisen kerran 12. syyskuuta 2007 vuosittaisessa Elämä Lapselle -konsertissa ja soitti Übers Ende der Welt -kappaleen playbackinä. Yhtyeen piti tulla taas Suomeen 5. huhtikuuta 2008, mutta laulaja Bill Kaulitzin sairastumisen takia kaikki Euroopan konsertit jouduttiin perumaan. Bill Kaulitzilla havaittiin kysta äänihuulessa, mutta se saatiin leikattua onnistuneesti. Tokio Hotel käväisi 9. syyskuuta 2009 Elämä Lapselle -konsertissa, joka oli yhtyeen toinen esiintyminen Suomessa. Yhtye esitti kappaleet ”Automatisch” ja ”Break Away”. Yhtye piti oman konsertin 7. maaliskuuta 2010 Helsingin jäähallissa.
Jäsenet

Bill Kaulitz, vokalisti
Tom Kaulitz,  kitaristi
Bill ja Tom Kaulitz syntyivät 1. syyskuuta 1989 Leipzigissa silloisessa Itä-Saksassa. Tom syntyi kymmenisen minuuttia ennen veljeään.[lähde? ] Heidän vanhempansa erosivat veljesten ollessa 7-vuotiaita, ja heidän äitinsä meni uudelleen naimisiin kitaristi Gordon Trümperin kanssa. Trümper innoitti veljeksiä myöhemmin musiikin saralla.
Georg Listing, bassokitara
Georg Listing syntyi 31. maaliskuuta 1987 Hallessa, Saksassa. Hän aloitti basson soittamisen ollessaan 12-vuotias.
Gustav Schäfer, rummut
Gustav Schäfer syntyi 8. syyskuuta 1988 Magdeburgin kaupungissa, Saksassa. Rumpujen soiton hän aloitti 5-vuotiaana.
Julkaisut > Studioalbumit

Schrei (2005)
Schrei - So Laut Du Kannst (2006)
Zimmer 483 (2007)
Scream (2007)
Humanoid (2009)
Best Of (2010)
Kings Of Suburbia (2014)
Dream Machine (2017)
2001 (2022)
Julkaisut > Livealbumit

Zimmer 483 - Live In Europe (2007)
Humanoid City  - Live (2010)
Julkaisut > Singlet

reden, 2007
Durch den Monsun, 2005
Schrei, 2005
Rette mich, 2006
Der letzte Tag, 2006
Übers Ende der Welt, 2007
Spring nicht, 2007
Monsoon, 2007
Ready, Set, Go!, 2007
An Deiner Seite (Ich bin Da), 2007
1000 Meere, 2008
Automatisch, 2009
Automatic, 2009
Lass uns laufen, 2010
World Behind My Wall, 2010
Sonnensystem, 2010
Darkside of the sun, 2010
Run Run Run, 2014
Girl Got A Gun, 2014
Love Who Loves You Back, 2014
Melancholic Paradise, 2019
When It Rains It Pours, 2019
Chateau, 2019
Chateau (Remixes), 2019
Durch den Monsun 2020, 2020
Monsoon 2020, 2020
Berlin (feat. VVAVES), 2020
White Lies, 2021
Behind Blue Eyes, 2021
Here Comes The Night, 2021
Bad Love, 2022
HIM, 2022
When We Were Younger, 2022
Happy People, 2022
Smells like summer (feat. ÁSDÍS), 2022
Just A Moment (feat. VVAVES), 2022
Julkaisut > DVD:t

Leb die Sekunde – Behind the Scenes, 2005
Schrei Live, 2006
Zimmer 483 - Live in Europe, 2007
Tokio Hotel TV - Caught On Camera, 2008
Welcome to the Humanoid City, 2010
Julkaisut > Musiikkivideot

Durch Den Monsun, 2005
Schrei, 2005
Rette Mich, 2006
Der Letzte Tag, 2006
Wir Schliessen Uns Ein, 2006
Übers Ende Der Welt, 2007
Spring Nicht, 2007
Scream, 2007
Monsoon, 2007
Ready, Set, Go, 2007
An Deiner Seite (Ich Bin Da), 2007
1000 Meere, 2007
Don't Jump, 2008
1000 Oceans, 2008
Automatic, 2009
Automatisch, 2009
World Behind My Wall, 2009
Lass Uns Laufen, 2009
Dark Side of the Sun, 2010
Hurricanes and suns, 2010
Mädchen aus dem All, 2010
Run Run Run, 2014
Girl Got A Gun, 2014
Love Who Loves You Back, 2014
Feel It All, 2015
Aiheesta muualla

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
Tokio Hotel.com (Arkistoitu – Internet Archive) (saksaksi), (ranskaksi), (englanniksi), (italiaksi), (norjaksi), (portugaliksi), (espanjaksi)
Tokio Hotel.fi (Arkistoitu – Internet Archive) Suomen virallinen faniklubi (suomeksi)