Turkin asevoimat
Historia > Osmanien valtakunta (1299-1923)

Osmanien valtakunta oli voimakkain Turkin osavaltio Anatoliassa. Se peri seldžukkien sotilasmuodostelman ja toi tiettyjä muutoksia armeijan organisointiin. Orhan Beyn valtakaudella perustettiin sitten pysyvä järjestelmällinen armeija ja se perustui pääasiassa ratsuväkeen ja jalkaväkeen. Vuonna 1327 koetussa İznikin piirityksessä merivoimien tarpeisiin vastasi Karesin suuriruhtinaskunta lähettämällä 24 alusta Beyn komennossa. Osmanien merivoimien alusten rakentamista varten tehtiin Karamürseliin telakka.
Murat I:n hallituskaudella armeija kehittyi edelleen ja provinssijoukkojen lisäksi perustettiin Osmanien armeijan päätaistelujoukkoja, jotka koostuivat pääasiassa feodaalisista ratsu- ja jalkaväkiyksiköistä. Osmanien armeija jaettiin sitten kahteen suureen yksikköön, jotka olivat palkallinen Kapikulun tukikohta ja feodaaliset maakunnan joukot.
Maa- sekä merivoimien kehittyminen sai aikaan parantumisen sotatarviketuotantoon. Tämän alan vaatimusten täyttämiseksi perustettiin Cebecin arsenaali jousien, nuolien, kypärien, miekkojen, ruudin, luotien ja panssarien valmistamista varten. Lisäksi tykistöä varten perustettiin Humbaracın arsenaali tekemään pommeja ja miinoja.
Osmanien valtakunta perusti ensimmäisen strategisen laivastonsa Mehmed II:n (Mehmed Valloittaja) kiihkeän laivanrakennuksen kautta lähinnä Gelipolu-telakalla. Muodostuneella laivastolla oli suuri merkitys Instanbulin valtaamisessa. Osmanien valtakunnan laivasto saavutti vahvimman tilansa, Suleiman Suuri nimitti laivaston komentajaksi Hayreddin Barbarossan. Kun Osmanien valtakunta voitti Prévezan taistelun tuli Välimerestä "turkkilainen järvi".
Turkin sotilasorganisaatiossa ja koulutuslaitoksissa otettiin käyttöön 1700-luvulta lähtien käyttöön tärkeitä uudistuksia. Selim III:n aikana tehtiin Nizam-ı Cedid (uuden järjestyksen) -armeija ja se muodosti modernin Turkin asevoimien sydämen.
Opetusalan tärkeitä uudistuksia oli Keisarillisen laivastotekniikan koulu vuonna 1773 ja Keisarillinen tekniikan koulu vuonna 1794. Muita merkittäviä uudistuksia oli sota-akatemian ja sotaopiston avaamisen.
Maavoimissa tehtyjen uudistusten myötä myös merivoimissa tehtiin uudistuksia. Varsinkin Krimin sodan 1853-1856 jälkeen käyttöön otetut laivanrakennuksen modernisoinnit ovat mainittavia. Potkurin keksiminen, höyrykoneiden käyttö sotalaivoissa, takalatauksisten aseiden keksiminen, rautaisten taistelulaivojen rakentaminen ja vanhoista aseista luopuminen olivat vain osa laivaston kehittymistä. Toinen laivaston uudistus oli laivaston komentajan korvaaminen ministeriöllä 17. maaliskuuta 1867.
Osmanien valtakunnan armeijassa kiinnostuttiin vuodesta 1909 lähtien myös ilmailusta. Tällöin kirjoitettiin maan ensimmäiset ilmailuraportit ja järjestettiin ensimmäiset ilmailunäytökset maassa. 1. kesäkuuta 1911 "Ilmailutoimikunta"  liittyi sotaministeriöön ja perusti Turkin sotilasilmailun perustan. Ilmavoimat suorittivat menestyksekkäitä operaatioita Balkanin sodissa, ensimmäisessä maailmansodassa ja Turkin itsenäisyyssodassa.
Pian ilmavoimien perustamisen jälkeen joutui Osmanien valtakunnan armeija, sotilasperinteisiin turvautuen, taistella monella rintamalla ensimmäisessä maailmansodassa. Se käytti sekä maa-, ilma- että merivoimia ensimmäisessä maailmansodassa.