stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Tyyne-Kerttu Virkki

Tyyne-Kerttu Virkki nuorena.
Tyyne-Kerttu Virkki (aik. Wirkki, 5. kesäkuuta 1907 Sakkola  – 20. marraskuuta 2000 Helsinki) oli käsityönopettaja, yrittäjä ja Omin Käsin -lehden päätoimittaja 1944–1970. Elämänsä aikana Tyyne-Kerttu Virkki teki määrätietoisesti työtä käsityön ja käsityökulttuurin hyväksi. Vuosina 1941–1944 hän työskenteli Itä-Karjalan sotilashallinnon alaisena työtupa- ja kotiteollisuustarkastajana ja Aunuksen piirin työtupatoiminnan johtajana. Vuonna 1947 Virkki perusti koti- ja taideteollisuusliike Vokki Oy:n, jonka toimintaidea perustui siirtokarjalaisen väestön työllistämiseen työtuvissa ja kodeissa ympäri maata. Vuonna 1977 Virkki sai käsityöneuvoksen arvonimen ja perusti nimeään kantavan Virkki-käsityömuseon, johon kuuluu noin 3 000 esineen kulttuurihistoriallisesti arvokas käsityökokoelma.
Lapsuus ja kouluvuodet

Tyyne-Kerttu Wirkki syntyi 5. kesäkuuta 1907 Sakkolassa Karjalankannaksella. Lapsuutensa hän vietti suurella Wirkkilän tilalla, jonka Tyyne-Kerttu Virkin vanhemmat olivat hankkineet pakkohuutokaupasta vuonna 1906. Tähän Wirkkilän tilaksi nimettyyn entiseen Lampun tilaan kuuluivat myös kauppahuone, majatalo, oma saha, mylly ja sähkölaitos. Tila oli karjalainen suurperheen talo, ja se toimi 1930-luvulle asti karjanhoidon ja maanviljelyksen mallitilana. Oman väen lisäksi tilalla oli paljon palveluskuntaa sekä maatalousharjoittelijoita, jotka työskentelivät maatilalla ja tilan kaupassa.
Tyyne-Kerttu Virkki sairastui kolmevuotiaana tuberkuloosiin, minkä vuoksi hän joutui viettämään pitkiä aikoja parantoloissa poissa kotoaan. Tuberkuloosi jätti sekä henkiset että fyysiset jälkensä Virkkiin, ja vei hautaan myös hänen äitinsä Maria Wirkin (o.s.Laamanen, k. 1911) sekä yhden veljen ja sisaren.
Tyyne-Kerttu Virkin koulutie alkoi kiertokoulusta, josta hän kahdeksanvuotiaana siirtyi Sakkolan kansakouluun. Yksitoistavuotiaana hän siirtyi oppikouluun Käkisalmen yhteiskouluun, jota kävi yhteensä 7 vuosiluokkaa. Tyyne-Kerttu Virkki siirtyi ensin Petäjäjärven emäntäkouluun ja sen jälkeen Helsingin käsityönopettajaseminaariin, josta valmistui käsityönopettajaksi vuonna 1929.
Elämäntyö käsityön parissa

Opiskeluaikansa jälkeen Tyyne-Kerttu Virkki auskultoi Helsingin tyttönormaalilyseossa vuosina 1929–1931. Samalla hän toimi pukuompelulinjan opettajana Helsingin kaupungin työtupien kursseilla. Vuonna 1933 Virkki aloitti opinnot Fredrika Wetterhoffin Kotiteollisuusopettajaopistossa, josta valmistui 1934. Opetuskokemusta kertyi myös erilaisilta kudontakursseilta. Myöhemmin vuonna 1934 Virkki kutsuttiin opettajaksi Kehtnan kotitalouskorkeakouluun Viroon. Kotimaahan palattuaan hän toimi erilaisissa käsityöopettajan tehtävissä, mm. Malmin työtuvan johtajana sekä Ensimmäisen kiertävän kotiteollisuuskoulun johtajana ja ammattiopettajana Johanneksessa.
Elämäntyö käsityön parissa > Vuodet Aunuksessa

Talvisodan aikana Virkki toimi ensin siirtoväen työtupa- ja kotiteollisuustarkastajana. Jatkosodan aikana hänet kutsuttiin Aunuksen piirin työtupa- ja kotiteollisuustarkastajaksi vuosiksi 1941–1944. Ompelu- ja korjaustöiden ohella kansanomaisesta käsityön tallentamisesta ja elvyttämisestä muodostui yksi työtupien keskeisimmistä tehtävistä. Sota-ajan materiaalipula raamitti työtupien toimintamahdollisuuksia, mutta toisaalta pakotti uusiin oivalluksiin ja kokeiluihin. Aunuksessa viettämiensä vuosien aikana Virkki alkoi perehtyä syvemmin karjalaiseen käsityöperinteeseen, ja siten vuodet Aunuksessa ovat koko hänen uransa kannalta merkittävässä roolissa. Tuolta ajalta ovat peräisin myös hänen käsityökokoelmansa ensimmäiset noin 300 esinettä.
Elämäntyö käsityön parissa > Ura päätoimittajana, toimitusjohtajana ja museonjohtajana

Keväällä 1944 Virkki aloitti pitkäaikaisen päätoimittajan työnsä Omin käsin -lehdessä. Lehden tehtävänä oli käsityötaidon ja kansallisen käsityöperinteen vaaliminen, mutta Virkki toi lehteen myös uudenlaisen, sisustukseen painottuneen juttutyypin. Omin käsin -lehden sivuilla esiteltiin paljon ideoita kodin kaunistamiseen. Tyyne-Kerttu Virkin Helsingin Taivallahdessa sijaitseva koti toimi Virkin päätoimittaja-aikoina usein kuvauspaikkana lehden jutuissa. Lehti edisti monella tapaa myös kansainvälisyyttä, ja päätoimittajana Virkki kirjoitti lehteen juttuja ulkomaanmatkoillaan kohtaamasta käsityökulttuurista. Päätoimittajan työstään Virkki jäi eläkkeelle 1970.
Tyyne-Kerttu Virkki oli mukana perustamassa Koti- ja taideteollisuusliike Vokki Oy:tä vuonna 1947. Osakeyhtiön tärkeimpänä tehtävänä oli tarjota kotityötä siirtoväelle mm. kutojina. Vuoteen 1950 asti Virkki toimi johtokunnan jäsenenä, jonka jälkeen osake-enemmistön ostettuaan hänestä tuli Vokki Oy:n toimitusjohtaja. Samalla hän toimi myös yrityksen mallisuunnittelijana. 1954 Vokki Oy:n tiloihin avattiin myymälä. 1970-luvulle tultaessa Vokki Oy:n toiminta vähitellen heikkeni ja toiminta myöhemmin lopetettiin.
Vuonna 1952 Tyyne-Kerttu Virkki muutti arkkitehti Elsi Borgin suunnittelemaan Merikannontie 3:een, jossa asui aina kuolemaansa, vuoteen 2000 saakka. Kotinsa hän jätti perinnöksi perustamalleen säätiölle. Virkin entistetty koti toimii osana Virkki-käsityömuseota.
Vuonna 1977 Tyyne-Kerttu Virkki sai 70 vuotta täyttäessään käsityöneuvoksen arvonimen. Samana vuonna hän perusti nimeään kantavan Virkki-käsityömuseon ja vuotta myöhemmin säätiön ylläpitämään museon toimintaa ja hoitamaan ja hallinnoimaan kerättyjä kokoelmia sekä elvyttämään karjalaista perinnekulttuuria. Tyyne-Kerttu Virkki toimi itse museonjohtajana ja säätiön hallituksen puheenjohtajana. Museo kokoelmineen siirtyi vuonna 1995 Karjalatalolle Käpylään, ja vuonna 2010 Virkki-kokoelmat liitettiin osaksi Suomen käsityön museon kokoelmia. Suomen käsityön museo valmistelee yhteistyössä Virkki-säätiön kanssa Virkin elämäntyöstä Omin käsin -lehden päätoimittajana näyttelyä vuodelle 2016.
Tyyne-Kerttu Virkin muistoa vaalitaan Virkki-säätiön vuosittain järjestämien käsityöseminaarien muodossa.
Aiheesta muualla

Tyyne-Kerttu Virkki -säätiö Suomen käsityön museo. Viitattu 18.5.2015.
Uljas

| Uljas |
| --- | --- |
Nimipäivä:   
– suomenkielinen:  19. lokakuuta
– ruotsinkielinen:  –
– ortodoksinen:  21. kesäkuuta
Muunnelmia:  –
Vastineita eri kielissä:  –
Nimen alkuperä:  sana uljas
Infobox OKNimi-testi OK: 
Uljas on suomalainen miehen etunimi, joka johtuu rohkeaa, urhoollista ja komeaa tarkoittavasta sanasta uljas. Uljaksen nimipäivä on 19. lokakuuta. Suomessa etunimi Uljas on vuoden 2019 loppuun mennessä annettu hieman yli 2900 henkilölle.  Uljas on myös sukunimi.
Tunnettuja Uljaksia

Uljas Apila (1905–1984), päätoimittaja
Uljas Kandolin (1915–1980), näyttelijä
Uljas Käkönen (1906–1975), yleisesikuntaeversti
Uljas Leander Lehtinen (s. 1874), nahkurimestari ja Suomen ensimmäisen nahkurikoulun perustaja ja johtaja
Uljas-Ilmari Majuri (s. 1979), kyyttökarjankasvattaja, Voima-lehden kolumnisti
Uljas Mäkelä (1924–2010), SDP:n kansanedustaja ja Rauman kaupunginjohtaja
Uljas Pulkkis (s. 1975), säveltäjä
Uljas Rauanheimo (1898–1963), kirjailija
Uljas Urtti (1200-luvulla?), kansantarinoista tunnettu vesilahtelainen soturi
Uljas Vikström (1910–1977), Neuvostoliitossa asunut suomalaissyntyinen kirjailija, kääntäjä ja toimittaja
Kuvitteellisia Uljaksia

Uljas Musta, hevonen Anna Sewellin samannimisessä romaanissa
Muuta

Uljas, Itä-Suomen ylioppilaslehti
Uljas,  Helsingissä vuosina 1886–1887 ilmestynyt urheilulehti.
ULJAS, Tullin tavaroiden ulkomaankauppatilastot
Kuunari Uljas, Raumalla vuonna 1891 rakennettu kuunari, upotettu vuonna 1950 Rauman edustalle
AirAsia Philippines

| AirAsia Philippines |
| --- | --- |

 IATA: Z2  –  ICAO: EZD 
Kutsukoodi:  ZEST AIRWAYS
Perustettu:  2010
Laivaston koko:  14
Tunnuslause:  Now Everyone Can Fly
Solmukohdat:  Ninoy Aquinon kansainvälinen lentoasema, Manila
Emoyhtiö:  AirAsia Group
Tytäryhtiö(t):  AirAsia Zest
Kotipaikka:  Angeles, Filippiinit
Kanta-asiakasohjelma:  BIG
Yhtiön sivut:  www.airasia.com
AirAsia Philippines (IATA: Z2, ICAO: EZD, kutsukoodi: ZEST AIRWAYS) on filippiiniläinen halpalentoyhtiö. Se on osa AirAsia Groupia. Sen solmukohta on Ninoy Aquinon kansainvälinen lentoasema Manilassa.
Laivasto

Helmikuussa 2017:
14 Airbus A320-200
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta AirAsia Philippines Wikimedia Commonsissa
AirAsia Group
AirAsia
AirAsia India
AirAsia Japan
AirAsia Philippines
AirAsia X
AirAsia Zest
Indonesia AirAsia
Indonesia AirAsia X
Thai AirAsia
Thai AirAsia X
AirAsia Philippinesin Airbus A320-200.
Aaken ja Sakun kesäkeittiö

| Aaken ja Sakun kesäkeittiö |
| --- | --- |
Kestoaika:  22 minuuttia
Kehittäjä(t):  Ari Lohenoja
Pääosissa:  Aake Kalliala Sakari Kuosmanen
Alkuperämaa:  Suomi
Alkuperäiskieli:  suomi
Verkko:  MTV3
Esitetty:  20. kesäkuuta 1999 – 22. elokuuta 1999
Tuotantokausia:  1
Jaksoja:  10
Tunnuskappale:  Sakari Kuosmasen coverversio Rauli Badding Somerjoen kappaleesta Paratiisi.
Aiheesta muualla
IMDb
Aake Kalliala ja Sakari Kuosmanen kokkasivat ohjelmassa Saimaan saaristossa.
Aaken ja Sakun kesäkeittiö oli suomalainen Storyfilmin tuottama vuonna 1999 valmistunut kymmenenosainen ruoka-aiheinen televisio-ohjelma. Ohjelma ensiesitettiin MTV3-kanavalla kesä-elokuussa 1999 sunnuntai-illan ohjelmistossa.  Seuraavana vuonna MTV3 esitti osan sarjan jaksoista uusintana.
Formaatti

Ohjelmassa Aake Kalliala ja Sakari Kuosmanen kokkasivat Saimaan saaristossa. Jokaisessa jaksossa valmistettiin yksi pääruoka, alkupala ja jälkiruoka. Ruoka-tarvikkeet hankittiin Mikkelin torilta, lähitiloilta, kalastettiin tai poimittiin metsästä. Ohjelmassa käytiin myös läpi eri ruokalajeja, joita kesämökillä voidaan valmistaa. Ohjelmassa esiintyi myös eri vierailijoita, joista suurin osa oli julkisuuden henkilöitä.
Vierailijat

Pepe Willberg
Nylon Beatin Jonna Kosonen ja Erin Koivisto.
Jukka Virtanen
Juha Kankkunen
Tommi Mäkinen
Simo Frangén
Pasi Heikura
Iisa ja Riikka Kuosmanen, Ina Kalliala ja Piia Purhonen
Mato Valtonen
Teemu Selänne
Hjallis Harkimo
Jaksot

Osa 1: Paratiisi
Osa 2: Saat miehen kyyneliin
Osa 3: Seksi vie ja taksi tuo
Osa 4: Suomen parhaat ravivihjeet
Osa 5: Mestarikokkien puutarhajuhlat
Osa 6: Rapurallia riijanratkasijalla
Osa 7: Direktiivien mukaista lahjontaa
Osa 8: Hampurilaisten salaisuus
Osa 9: Hirvee vai ei?
Osa 10: Omenia ja muikkukukkoa
Albanyn koulupiiri

Albanyn koulupiiri palvelee Albanyn asukkaita Alamedan piirikunnassa Kaliforniassa. Piiriin kuuluu seitsemän koulua.
Piiriin kuuluvat koulut

Cornell Elementary School
Marin Elementary School
Ocean View Elementary School
Albany Middle School
Albany High School
MacGregor High School
Albany Adult School
Amerikanharmaalokki

| Amerikanharmaalokki |
| --- | --- |

Uhanalaisuusluokitus
 Elinvoimainen  
  
Tieteellinen luokittelu
Domeeni::  Eukaryootit Eucarya
Kunta::  Eläinkunta Animalia
Pääjakso::  Selkäjänteiset Chordata
Alajakso::  Selkärankaiset Vertebrata
Luokka::  Linnut Aves
Lahko::  Rantalinnut Charadriiformes
Heimo::  Lokit Laridae
Suku::  Lokit Larus
Laji::  smithsonianus
Kaksiosainen nimi
 Larus smithsonianus  (Coues, 1862) 
Katso myös
   Amerikanharmaalokki Wikispeciesissä   Amerikanharmaalokki Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OKIUCN-testi OK: 
Amerikanharmaalokki (Larus smithsonianus), joka luetaan usein harmaalokin alalajiksi L. argentatus smithsonianus, on pohjoisamerikkalainen lokki. Sen elinympäristö ulottuu Alaskasta suurimpaan osaan Kanadaa Suurille järville, ja Yhdysvaltain itärannikolle Pohjois-Carolinaan saakka.  Lajin holotyypin kuvaili Elliott Coues  1862.
Yksivuotias amerikanharmaalokki
Aikuinen amerikanharmaalokki peruspuvussa
Alfred Edmund Brehm

Alfred Brehm
Alfred Edmund Brehm (2. helmikuuta 1829 Unterrenthendorf (nykyisin Renthendorf) – 11. marraskuuta 1884 Renthendorf) oli saksalainen luonnontutkija, Berliinin akvaarion perustaja ja tietokirjailija. Hänen tunnetuin teoksensa on Tierleben.
Hänen isänsä oli Christian Ludwig Brehm, pappi ja lintutieteilijä, ja äitinsä Christian Brehmin toinen puoliso Bertha. Kiinnostus luonnontieteisiin syntyi isän työskentelyä seuratessa, mutta ennen muuta Alfred halusi tulla arkkitehdiksi. Keväällä 1844 hän aloitti opinnot Altenburgissa rakentajan apulaisena, ja jatkoi niitä syyskuuhun 1846, jolloin hän lähti Dresdeniin tarkoituksenaan opiskella arkkitehtuuria. Hän opiskeli 2 lukukautta, kunnes tunnettu lintutieteilijä Johann Wilhelm von Müller pyysi hänet mukaansa tutkimusretkelle Afrikkaan. Alfred Brehm liittyi von Müllerin seurueeseen 31. toukokuuta 1847 sihteerin ja apulaisen ominaisuudessa. Retki vei hänet Egyptiin, Sudaniin ja Siinain niemimaalle. Tutkimustulokset olivat niin merkittäviä, että hänestä jo 20-vuotiaana tuli Saksan luonnontieteiden akatemian Leopoldinan jäsen.
Palattuaan Saksaan 1853 hän aloitti luonnontieteen opinnot Jenan yliopistossa. Hän valmistui 1855 ja 1856 hän matkusti kahdeksi vuodeksi Espanjaan veljensä Reinholdin kanssa. Myöhemmin hän asettui Leipzigiin vapaaksi kirjailijaksi ja kirjoitti useita kansantajuisia tiedeartikkeleita Die Gartenlaubeen ja muihin aikakauslehtiin. 1860 hän osallistui retkelle Norjaan ja Lappiin.
Toukokuussa 1861 Alfred Brehm avioitui serkkunsa Mathilde Reizin kanssa. Heille syntyi 5 lasta. 1862 hän osallistui Saxe-Coburg-Gothan herttuan Ernst II:n matkalle Abyssiniaan (nykyisin Etiopia). Myöhemmin hän matkaili uudelleen Afrikassa, kuten myös Skandinaviassa ja Siperiassa. Hänen esseensä ja matkakertomuksensa olivat hyvin suosittuja kouluja käyneen porvariston keskuudessa. Tämän vuoksi Bibliographisches Institutin toimittaja Herrmann Julius Meyer tilasi häneltä moniosaisen teoksen eläinten maailmasta. Tästä kirjasta tuli edellä mainittu maailmankuulu Brehmin Tierlebe (englanniksi Brehm's Life of Animals).
Vaikka Brehmin elämä olikin täynnä kirjoittamista, matkailua ja luentoja, hyväksyi hän silti 1862 tarjouksen Hampurin eläintarhan ensimmäiseksi johtajaksi, ja pysyi tässä virassa vuoteen 1867. Myöhemmin hän muutti Berliiniin, minne hän avasi akvaarion, jota hän hoiti vuoteen 1874. Hän jäi leskeksi 1878. Talveksi 1883–1884 hän oli lupautunut luentokiertueelle Yhdysvaltoihin, mutta juuri ennen lähtöä hänen 4 lastaan sairastuivat kurkkumätään. Koska ei katsonut voivansa rikkoa sopimustaan, hän matkusti Amerikkaan. Tammikuun lopulla 1884 hän sai viestin nuorimman poikansa  kuolemasta. Tämä oli niin kova isku, että hänen aikaisemmin Afrikassa sairastamansa malaria uusiutui. 11. toukokuuta 1884 hän palasi Berliiniin. Heinäkuussa hän muutti takaisin entiseen kotikaupunkiinsa Renthendorfiin saadakseen levätä rauhassa. Täällä hän kuoli 11. marraskuuta.
Brehmin Museo sijaitsee Renthendorfissa.
Teoksia

Pohjoisnavalta päiväntasaajalle. WSOY 1891.
Illustrirtes Thierleben. Eine allgemeine Kunde des Thierreichs 1864–1869, yhdessä Eduard Oskar Schmidtin ja Ernst Ludwig Taschenbergin kanssa. 6 osaa, ensimmäinen painos. - Bibliographisches Institut. Hildburghausen.
Brehms Thierleben. Allgemeine Kunde des Thierreichs 1876–1879, yhdessä Eduard Oskar Schmidtin ja Ernst Ludwig Taschenbergin kanssa. 10 osaa, toinen painos. - Bibliographisches Institut. Leipzig.
Reiseskizzen aus Nord-Ost-Afrika 1855, 3 osaa. - Friedrich Mauke, Jena.)
Das Leben der Vögel 1861. - C. Flemming, Glogau. Toinen painos 1867.
Ergebnisse einer Reise nach Habesch 1863. - O. Meissner, Hampuri.
Die Thiere des Waldes, Emil Adolf Rossmässlerin kanssa  1864–1867, 2 osaa. - C. F. Winter, Leipzig ja Heidelberg.)
Gefangene Vögel, Otto Finschin kanssa 1872–1876, 2 osaa. - C.F. Winter'sche Verlagshandlung. Leipzig.
Aiheesta muualla

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
Vapaasti ladattavia A. E. Brehmin e-kirjoja Projekti Lönnrotilta sekä Project Gutenbergiltä
Aelius

Aelius tai Aelia oli seuraavien antiikin roomalaisten henkilöiden nimi:
Publius Aelius Paetus, konsulina 337 eaa.
Gaius Aelius Paetus, konsulina 286 eaa.
Publius Aelius Q.f. Paetus, konsulina 201 eaa.
Sextus Aelius Q.f. Paetus Catus, konsulina 198 eaa.
Publius Aelius P.f. Ligus, konsulina 172 eaa.
Quintus Aelius Paetus, konsulina 167 eaa.
Lucius Aelius Stilo Praeconinus, filologi
Quintus Aelius Tubero, konsulina 11 eaa.
Lucius Aelius Lamia, konsulina 3 jaa.
Sextus Aelius Catus, konsulina 4 jaa.
Aelius Catus, komentaja, mahdollisesti sama henkilö kuin Sextus Aelius Catus
Lucius Aelius Sejanus, pretoriaaniprefekti
Aelia Paetina, keisari Claudiuksen puoliso
Publius Aelius Traianus Hadrianus eli Hadrianus, keisari
Lucius Aelius, senaattori, Hadrianuksen ottopoika
Lucius Aelius Caesar, konsulina 137
Lucius Aelius Aurelius Commodus eli Commodus, keisari
Lucius Aelius Verus, Marcus Aureliuksen kanssahallitsija
Aelius Aristides, reetori
Aelius Dionysius, oppinut
Aelius Donatus, grammaatikko
Aelius Spartianus, historioitsija
Aelius Theon
Albany Devils

| Albany Devils |
| --- | --- |

Perustettu:  2010
Entiset nimet:  2010-2017 Albany Devils,   2006–2010 Lowell Devils,  1998–2006 Lowell Lock Monsters 
Kaupunki:  Albany, New York
Kotiareena:  Times Union Center
– kapasiteetti:  14,236
Sarjataso:  AHL
Värit:                
Toimitusjohtaja:   Tom Fitzgerald
Päävalmentaja:   Rick Kowalsky
Omistaja:  New Jersey Devils
Yhteistyöseurat:   New Jersey Devils (NHL)
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Albany Devils  oli yhdysvaltalainen jääkiekkoseura Albanysta, New Yorkista. Joukkue pelasi AHL:ssä ja kotiottelunsa Times Union Centerissä. Joukkue toimi New Jersey Devilsin farmijoukkueena. Kesäkuussa 2010 Lowell Devils ilmoitti kotisivuillaan, että joukkue siirtyy pelaamaan New Yorkin Albanyyn, Joukkueen nimi vaihtui tällöin Albany Devilsiksi. Devils siirtyi kaudesta 2017-2018 alkaen New Yorkin Binghamtoniin ja otti käyttöön nimen Binghamton Devils.
Aiheesta muualla

http://devils.nhl.com/club/news.htm?id=531414
| Itäinen konferenssi | Itäinen konferenssi | Läntinen konferenssi | Läntinen konferenssi |
| --- | --- | --- | --- |
| Atlantin Divisioona | Pohjoinen Divisioona | Keskilännen Divisioona | Tyynenmeren Divisioona |
| Bridgeport Sound Tigers | Albany Devils | Charlotte Checkers | Bakersfield Condors |
| Hartford Wolf Pack | Binghamton Senators | Chicago Wolves | Ontario Reign |
| Hershey Bears | Rochester Americans | Grand Rapids Griffins | San Antonio Rampage |
| Lehigh Valley Phantoms | St. John's IceCaps | Iowa Wild | San Diego Gulls |
| Portland Pirates | Syracuse Crunch | Lake Erie Monsters | San Jose Barracuda |
| Providence Bruins | Toronto Marlies | Manitoba Moose | Stockton Heat |
| Springfield Falcons | Utica Comets | Milwaukee Admirals | Texas Stars |
| Wilkes-Barre/Scranton Penguins |  | Rockford IceHogs |  |
Albert Ingman

| Albert Ingman |
| --- | --- |
 Albert Ingman vuonna 1907.
Kansanedustaja
 22.5.1907–31.7.1908  
Ryhmä/puolue:  SDP
Vaalipiiri:  Uusimaa
Henkilötiedot
Syntynyt: 11. maaliskuuta 1871 Helsingin pitäjä
Kuollut: 28. joulukuuta 1948 (77 vuotta) Helsinki
Ammatti:  maalari
Albert Konstantin Ingman (11. maaliskuuta 1871 Helsingin pitäjä – 28. joulukuuta 1948 Helsinki) oli suomalainen poliitikko, joka toimi SDP:n kansanedustajana vuosina 1907–1908. Ingman oli suomenruotsalaisen työväenliikkeen alkuvuosien johtohahmoja, mutta luopui järjestötehtävistään jo eduskuntakautensa päätyttyä.
Elämä

Tapanilassa syntyneen Ingmanin vanhemmat olivat talollisen poika Albert Ingman (1839-1875) ja Maria Sofia Lindberg (s. 1845). Hän oli jonkin aikaa merimiehenä ja työskenteli sen jälkeen maalarina Helsingissä. Vuosisadan vaihteessa Ingman kuului Helsingin ruotsalaisen työväenyhdistyksen (HSAF) sekä Suomen ruotsalaisen työväenliiton (FSA) perustajajäseniin ja toimi molempien puheenjohtajana. Vuosina 1903-1905 hän oli Helsingin kaupunginvaltuuston jäsen työväestön edustajana ruotsalaisen puolueen listalta. Ingman vaikutti myös maalarien ammattiyhdistyksessä ja oli suurlakon jälkeen muodostetun Helsingin työväenasiainlautakunnan jäsen.
Vuonna 1907 Ingman valittiin kansanedustajaksi Suomen ensimmäisissä yksikamarisen eduskunnan vaaleissa. Hänen ainoaksi jäänyt kansanedustajakautensa päättyi jo heinäkuussa 1908 eduskunnan hajottamiseen. Eduskuntatyönsä jälkeen Ingman jätti aktiivipolitiikan, mutta jatkoi järjestötoimintaa rivijäsenenä. Viimeisinä vuosinaan häntä pidettiin suomenruotsalaisen työväenliikkeen arvostettuna veteraanina, joka oli myös FSA:n kunniajäsen.
Ingman kuoli Kivelän sairaalassa 77-vuotiaana joulukuussa 1948. Hänet on haudattu Helsinkiin Suomen kaartin hautausmaalle.
Perhe

Ingmanin puoliso oli Ida Lovisa Lindström (1877-1954), jonka kanssa hän avioitui vuonna 1897. Pariskunnalla oli kaksi lasta.
Algerian avaruusjärjestö

Algerian avaruusjärjestö (ransk. Agence Spatiale Algérienne, lyhenne ASAL) on vuonna 2002 perustettu Algerian kansallinen avaruustoimintaa hallinnoiva organisaatio.
Organisaation johtaja on tohtori Azzedine Oussedik (2009).
Alsat-1-kaukokartoitussatelliitti.
Amatööriradion sisältävä Alsat-1N-mikrosatelliitti.
Algerian avaruustoiminta

Algerissa oli avaruustoimintaa Ranskan siirtomaahallinnon lopulla, kun Ranskan asevoimat ja CNES tekivät rakettikokeita Hammaguirissa.
1980-luvulta lähtien Algerialla on ollut pyrkimyksiä ottaa osaa avaruustoimintaan, muun muassa rakentamalla oma mikrosatelliitti ja kouluttamalla alan asiantuntijoita. ALSAT-1 laukaistiin 28. marraskuuta 2002 Kosmos-3M kantoraketilla Plesetskin kosmodromilta. Satelliitti on kaukokartoitussatelliitti, joka toimii 700 km korkealla polaariradalla. Se on osa Disaster Monitoring Constellation-satelliittiryhmää.
Tammikuussa 2018 uutisoitiin algerialaisen viestintäsatelliitin Alcomsat-1:n onnistuneesta laukaisemista.
Aiheesta muualla

Algerian avaruusjärjestön sivusto
Tuula Peltonen

Tuula Peltonen
Tuula Irmeli Peltonen (o.s. Gröhn, s. 4. syyskuuta 1962 Juuka) on suomalainen erityisluokanopettaja ja SDP:tä edustava poliitikko. Hän oli kansanedustaja Keski-Suomen vaalipiiristä kausilla 2007–2015.
Ura > Tausta

Peltonen kirjoitti ylioppilaaksi Juuan lukiosta vuonna 1981. Vuonna 1985 hän valmistui ylioppilasmerkonomiksi Kuopion kauppaoppilaitoksesta ja vuonna 1989 mainossihteeriksi Kauppainstituutista. Vuonna 1996 hän valmistui kasvatustieteen maisteriksi sekä luokanopettajaksi Helsingin yliopistosta ja vuonna 1998 erityisopettajaksi Jyväskylän yliopistosta. Hän on suorittanut kasvatustieteen jatko-opintoja Helsingin yliopistossa. Ennen valintaansa eduskuntaan Peltonen työskenteli erityisopettajana Vitikkalan koulussa (1998–2007) ja palasi erityisluokanopettajaksi Eduskunnasta putoamisensa jälkeen vuonna 2015.
Ura > Politiikka

Peltonen oli ehdolla eduskuntaan ensimmäisen kerran vuoden 2003 vaaleissa, mutta jäi tuolloin 4 357 äänellä varasijalle. Vuoden 2007 vaaleissa hänet valittiin eduskuntaan 5 382 äänellä. Peltonen valittiin toiselle kaudelle 3 481 äänellä vuoden 2011 eduskuntavaaleissa. Peltonen oli ehdolla myös vuoden 2014 eurovaaleissa saaden 1 838 ääntä.
Eduskunnassa Peltonen on jäsen puolustusvaliokunnassa (2011–) ja sivistysvaliokunnassa (2007–). Vaalikaudella 2007–2011 hän oli myös perustuslakivaliokunnan jäsen. Vuodesta 2007 Peltonen on ollut Pohjoismaiden neuvoston Suomen valtuuskunnan jäsen ja vuodesta 2014 varapuheenjohtaja.
Vuosina 2000–2008 Peltonen oli Jämsänkosken kaupunginvaltuuston jäsen. Jämsänkoski yhdistyi Jämsään vuoden 2009 alussa ja vuoden 2008 kunnallisvaaleissa Peltonen valittiin Jämsän kaupunginvaltuustoon, jonka puheenjohtajana hän toimi vuosina 2009–2012.
Peltonen oli vuosina 2011–2014 Demarinaisten puheenjohtaja.
Ura > Luottamustehtäviä

Vuosina 2004–2012 Peltonen oli Akavan Keski-Suomen piirin puheenjohtaja ja vuodesta 2013 Keski-Suomen Akavan aluejohtoryhmän puheenjohtaja. Vuodesta 2011 Peltonen on johtanut Suomen toimikuntaa Euroopan turvallisuuden edistämiseksi (STETE).
Yksityiselämä

Peltonen on naimisissa ja hänellä on kaksi lasta.