stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Paderborn

| Paderborn |
| --- | --- |

 vaakuna
 Paderborn
 Koordinaatit: 51°43′N, 8°46′E 
Valtio:  Saksa
Osavaltio:  Nordrhein-Westfalen
Hallintopiiri:  Detmold
Piirikunta:  Paderborn
Hallinto:  
 – Pormestari:  Michael Dreier (CDU)
Pinta-ala:  
 – Kokonaispinta-ala:  180 km²
Korkeus:  94–347 m
Väkiluku (31.12.2022):  154 755
 – Väestötiheys:  860 as./km²
 
 www.paderborn.de  
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Paderborn on kaupunki Saksassa, Nordrhein-Westfalenin osavaltiossa. Nimensä se on saanut pieneltä Paderjoelta. Kaupungissa oli 154 755 asukasta vuoden 2022 lopussa. Asukkaista noin 19 000 on Paderbornin yliopiston opiskelijoita. Paderborn on samannimisen piirikunnan keskuskaupunki.
Paderbornin tuomiokirkko
Paderborn oli entisen Nixdorf Computer -tietotekniikkayhtiön pääkonttorin sijaintipaikka. Siemens osti yhtiön 1990-luvun alussa, ja yhtiön perinnettä jatkavat Paderbornissa yhä pankkijärjestelmiä tekevä Diebold Nixdorf sekä jotkin Siemensin yksiköt. Kaupungissa on nykyisin maailman suurimmaksi kutsuttu, Nixdorf Computerin perustajan Heinz Nixdorfin mukaan nimetty tietokonemuseo. Paderborn on myös perinteisen Paderborner Pilsener -oluen kotipaikka. Warsteiner osti panimon 1980-luvun lopulla, mutta olutta tehdään edelleen entisellä nimellä.
Muinainen saksien elämänpuu Irminsul kasvoi legendan mukaan Eresburgin linnan lähellä Paderbornissa, mutta Kaarle Suuri tuhosi sen 772.
Urheilu

Kaupungin jalkapalloseura SC Paderborn 07 nousi kauden 2018–2019 jälkeen Bundesliigaan. Paikallinen baseball-joukkue Paderborn Untouchables on yksi Saksan menestyksekkäimpiä. Koripallojoukkue Paderborn Baskets pelaa korkeimmalla tasolla eli Basketball-Bundesligassa.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Paderborn Wikimedia Commonsissa
Kaupungin verkkosivut (saksaksi)
RFA Lyme Bay

| RFA Lyme Bay |
| --- | --- |


Aluksen vaiheet
Rakentaja:  Swan Hunter
Kölinlasku:  1. lokakuuta 2001
Laskettu vesille:  26. elokuuta 2005
Palveluskäyttöön:  8. elokuuta 2007
Tekniset tiedot
Uppouma:  16 160 t
Pituus:  176,61 m
Leveys:  26,39 m
Syväys:  5,11 m
Koneteho:  2 × Wärtsilä 8L26 dieselmoottoria ja 2 × Wärtsilä 12V26 sähkömoottoria azimuth thrusters
Nopeus:  18 solmua
Toimintamatka:  8 000 merimailia@15 solmua
Miehistöä:  59
Aseistus
Aseistus:  2 × 7,62 Mk 44 minigun 6 × 7,62 mm L7 GPMG
RFA Lyme Bay (viirinumero L3007) oli Royal Fleet Auxiliaryn Bay-luokan maihinnousualus.
Valmistus

Alus tilattiin 19. joulukuuta 2000 Swan Hunterilta, missä köli laskettiin 1. lokakuuta 2001. Alus siirrettiin viivästysten ja kustannusylitysten keskeneräisenä BAE Systemsin Govanin telakalle viimeisteltäväksi. Alus laskettiin vesille 26. elokuuta 2005 ja otettiin palvelukseen 8. elokuuta 2007.
Palvelus

Alus on palveluksessa.
Pariisin oppituomiot

Pariisin oppituomioissa (myös Pariisin yliopistokiista) Pariisin yliopistossa 1270-luvulla tuomittiin tiettyjen filosofisten oppien esittäminen harhaoppisena. Tuomioita esitti piispa Étienne Tempier ja tutkinta suoritettiin paavillisilla oikeuksilla.
Vuoden 1270 oppituomio

Vuoden 1270 tuomio tuomitsi averroismin. Tuomio luetteli harhaoppisina kolmetoista väitettä, jotka liittyivät Averroeksen teorioihin sielusta ja oppiin monopsykismistä, jonka mukaan yksilösielut ovat osia yhdestä maailmansielusta, sekä Aristoteleen teoriaan Jumalasta passiivisena liikkumattomana liikuttajana. Tuomion mukaan näiden väitelauseiden esittäjät tai opettajat joutuivat inkvisition rangaistaviksi.
Kirkon konservatiiviset voimat pyrkivät käyttämään tuomiota poliittisiin tarkoituksiin pysäyttääkseen tai ainakin hallitakseen oletettuja uhkia, joita aristotelisen järkeilyn teologiset kysymykset aiheuttivat. Tuomio oli suunnattu erityisesti sellaisia radikaaleja skolastikkoja kuin Sigerus Brabantilaista vastaan.
Vuoden 1277 oppituomio

Tunnetumpi vuoden 1277 oppituomio luetteli 219 harhaoppista väitettä. Näihin lukeutui muun muassa Aristoteleen Fysiikkaan perustuvia väittämiä, kuten että Jumala ei voinut luoda useampia maailmoja tai maailmankaikkeuksia, vaan mahdollisia maailmoja oli yksi, jolloin nykyinen maailma oli välttämätön; että Jumala ei voinut liikuttaa pallonmuotoisia taivaita suoraviivaisella liikkeellä; ja että Jumala ei voinut laittaa kahta ruumista olemaan samaan paikkaan samaan aikaan.
Nämä tuomiot johtivat Tuomas Akvinolaisen suoriin hyökkäyksiin omissa teoksissaan.
Vaikutus

Pierre Duhemin mukaan oppituomiot johtivat nykyaikaisen tieteen syntyyn, koska ne pakottivat ajattelijat hakemaan etäisyyttä Aristoteleen ajatteluun ja ajattelemaan maailmaa uusilla tavoilla.
Kirjallisuutta

Mäkinen, Virpi: Akateemiset harhaopit - Pariisin oppituomio teoksessa Keskiajan aatehistoria. Atena Kustannus Oy, Jyväskylä 2003.
Aiheesta muualla

Stanford Encyclopedia of Philosophy: Condemnation of 1277 (englanniksi)
Perniön lukio

Perniön lukio
Perniön lukio on yksi Salon kaupungin neljästä lukiosta. Se sijaitsee Perniön kirkonkylässä itäisessä Salossa. Opiskelijoita lukiossa on 130 ja henkilökuntaa noin kaksikymmentä.
Vähäisen oppilasmääränsä vuoksi Perniön lukio oli vuonna 2010 joutumassa lakkautusuhan alle kolmen muun entisen Perniön kunnan koulun kanssa. Salon sivistystoimen johtaja aikoi esittää koulujen sulkemista säästösyistä vuonna 2012 ja päätös asiasta oli tarkoitus vuoden 2010 syksyllä.
Aiheesta muualla

Lukion kotisivut (Arkistoitu – Internet Archive)
Puukoi

Puukoi on suomalainen vuosina 1994–1995 MTV3-kanavalla esitetty sketsisarja. Kuudesta jaksosta muodostuvan sarjan käsikirjoittajina toimivat Kari Puumalainen ja Mikko Koivusalo, ohjaajana Peppi Kajanne, ja siinä esiintyivät muun muassa näyttelijät Titta Jokinen, Peter Franzén, Sari Puumalainen, Lasse Karkjärvi ja Mikko Vartiainen.
Helsingin Sanomien tv-kriitikko Jukka Kajava arveli Puukoin sketsien keskipituuden olevan lyhyin sitten 1970-luvun taitteen Ilkamat-sarjan. Hänestä sarjan sketsit eivät yritäkään tähdätä mihinkään ”itseään ihmeellisempään”, mutta toimivat varsin hyvin näyttelijöiden muuntautumiskyvyn ansiosta. Hän nosti esiin ”uusina tv-viihdekasvoina” erityisesti Peter Franzénin ja Sari Puumalaisen.
Perniön yhteiskoulu

Perniön yhteiskoulu
Perniön yhteiskoulu on Salon Perniössä sijaitseva vuonna 1927 perustettu koulu, joka rakennettiin 1400-luvun Pyhän Laurin Kirkon läheisyyteen. Koulussa on noin 200 oppilasta. Nykyinen rehtori on Juha Vuoristo.
Toiminta yksityiskouluna

Perniön yhteiskoulu toimi alun perin yksityiskouluna vuosina 1927–1971. Omistajana toimi Perniön yhteiskoulun kannatusyhdistys. Rehtorina toimivat 1927–1929 Maija Blomberg, 1929–1932 Liisa Ketonen, 1932–1933 Kyösti Siljander, 1933–1937 Kyösti Salokas, 1937–1970 Alli Jäntti, 1970–1971 Osmo Viitanen.
Puukkoletto

Puukkoletto voi tarkoittaa ainakin seuraavia maantieteellisiä kohteita:
Puukkoletto, saari Oulussa
Puukkoletto, saari Mustaperä-nimisen lahden suulla Iin kunnassa
Puukkoletto, saari Partalahden suulla Iin kunnassa.
| --- | --- |
: Tämä on täsmennyssivu, joka luettelee monimerkityksisen käsitteen eri merkitykset tai useita eri henkilöitä. Artikkelisivuja, joiden nimessä tai tekstissä lukee ”Puukkoletto”, voi hakea sivunnimihaulla, laajalla sivunnimihaulla tai tekstihaulla.
Rate Your Music

Rate Your Music -palvelun etusivua maaliskuussa 2008
Rate Your Music on vuonna 2000 perustettu verkkopalvelu, jonka käyttäjät voivat arvostella sivuston tietokannassa olevia musiikkialbumeja, singlejä, EP-levyjä, videoita ja bootleg-julkaisuja. Arvosteluista saatua tietoa käytetään erilaisten listojen muodostamiseen ja musiikkisuositusten antamiseen. Palvelun käyttäjät voivat itse lisätä puuttuvia julkaisuja tietokantaan.
Aiheesta muualla

Rateyourmusic.com
Perniön kirkko

| Perniön kirkko Bjärnå kyrka |
| --- | --- |
 Perniön kirkon itäpääty ja kellotapuli.
Sijainti:  Perniö
Koordinaatit:  60°12′10″N, 023°07′38″E
Rakentamisvuosi:  noin 1460–1480
Materiaali:  harmaakivi
Lisää rakennusartikkeleitaArkkitehtuurin teemasivulla
Perniön kirkko (ruots. Bjärnå kyrka) on keskiaikainen kivikirkko, joka sijaitsee Perniön kirkonkylässä. Kivikirkko rakennettiin todennäköisesti noin vuosina 1460–1480.
Kirkko on omistettu Pyhälle Laurille, kuten moni muukin suomalainen kirkko. Birgittalaisluostari oli alun perin 1441 päätetty sijoittaa Perniöön, mutta lopulliseksi sijoituspaikaksi tuli kuitenkin väliaikaisen Maskun Karinkylän jälkeen paikalle, joka nykyisin on Naantali.
Perniön kirkon länsipääty.
Kirkon läntinen päätykoriste.
Kirkon suunnitteli sama rakennusmestari, jonka vastuulla olivat Kemiön, Sauvon ja Tenholan kirkot. Kirkossa ei juuri ole tehty muutoksia lukuun ottamatta 1700-luvulla rakennettua kaakkoista tukipilaria ja 1800-luvulla tehtyä ikkuna-aukkojen muutosta. Kirkon länsipääty jäljittelee selvästi itäuusmaalaisten kirkkojen päätykoristelua, itäpääty taas on samanlainen kuin kirkonrakentajan muut kirkot.
Vuonna 2009 Museovirasto määritteli Perniön kirkon ja pappilat sekä näihin liittyvän kellotapulin ja lainamakasiinin yhdeksi Suomen valtakunnallisesti merkittävistä rakennetuista kulttuuriympäristöistä.
Perniön kirkko, sankarihaudat,
1939-1940 , 1941-1944 Vapauden uhri
Aiheesta muualla

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
Perniön kirkko (rakennusperintörekisteri) Kulttuuriympäristön palveluikkuna kyppi.fi. Museovirasto.
RFA Fort Rosalie (A385)

| RFA Fort Rosalie |
| --- | --- |


Aluksen vaiheet
Rakentaja:  Scott Litgows
Kölinlasku:  9. marraskuuta 1973
Laskettu vesille:  9. joulukuuta 1976
Palveluskäyttöön:  6. huhtikuuta 1978
Tekniset tiedot
Uppouma:  23 482 t
Pituus:  184,02 m
Leveys:  24,03 m
Syväys:  8,99 m
Koneteho:  1 × 8-sylinterinen Scott's/Sulzer 8RND90 -dieselmoottori 22 300 bhp
Nopeus:  21 solmua
Miehistöä:  140
Aseistus
Aseistus:  2 × GAM-BO1 20 mm -tykkiä 4 × 7,62 mm CPMG 4 × Sea King -helikopteria
RFA Fort Rosalie (viirinumero A385, ex- RFA Fort Grange) oli Royal Fleet Auxiliaryn Fort Rosalie -luokan yhdistetty varastolaiva ja tankkeri.
Valmistus

Alus tilattiin 28. huhtikuuta 1972 Scott Lithgow'lta, missä köli laskettiin 9. marraskuuta 1973. Alus laskettiin vesille 9. joulukuuta 1976 nimellä RFA Fort Grangeja otettiin palvelukseen 6. huhtikuuta 1978.
Palvelus

RFA Fort Grange saapui 15. huhtikuuta 1978 uuteen kotisatamaansa Plymouthiin. Alus lähti 1982 Falklandille kannellaan 824 Naval Air Squadronin C lentue. Helmikuussa 1986 pääministeri Thatcher vierali aluksella vieraillessaan Falklandilla. Alus osallistui 1990-luvun alussa Persianlahden sotaan kannellaan 846 Naval Air Squadron.
Huhtikuusta 1997 - tammikuuhun 2000 alus oli osan aikaa sijoitettuna Splitiin sisaraluksensa kanssa. Ollessaan huollossa Tynessa alus nimettiin 1. kesäkuuta 2020 uudelleen RFA Fort Rosalieksi, koska aiempi nimi sekaantui uuden RFA Fort Georgen kanssa. Alus poistui telakalta 14. kesäkuuta ja kuukauden lopulla alus oli jo Gibraltarilla avustamassa vaurioituneen HMS Tirelessin kunnostuksessa sekä majoittaen vaurioituneen aluksen miehistön.
Tammikuussa 2003 alus lähti laivaston mukana Persianlahdelle operaatio Teliciin. Elokuussa 2006 se osallistui Devonportin laivastopäivään edustaen Royal Fleet Auxiliaryä. Alus oli modernisoitavana toukokuusta 2008 aina vuoteen 2009 Birkenheadissä Northwestern Ship Repair & Shipbuildersilla. Töiden kustannusasrvio oli 28 miljoonaa puntaa.
Puukkoletto (Oulu)

Puukkoletto
| --- | --- |
Sijainti:  65°07.689′N, 025°08.292′E, Oulu Suomi
| --- | --- |
Asukasluku:  kesäasunto
muokkaa - muokkaa wikitekstiä - muokkaa Wikidataa
Puukkoletto on pieni, matala ja kesäasuntoa lukuun ottamatta asumaton saari Oulun kaupungin (entisen Haukiputaan kunnan) vesialueella Virpiniemen edustalla Perämerellä. Se sijaitsee Hietakarin ja Hiukeen saarten välisellä alueella noin neljän kilometrin päässä Virpiniemen merivartioasemalta länteen. Muut läheiset saaret ovat Lemmonletto ja Kaasamatala.
Pehr Erik Sahlman

Pehr Erik Sahlman (24. kesäkuuta 1774 Uppsala – 25. marraskuuta 1831 Pori) oli ruotsalaissyntyinen virkamies, joka toimi Suomen suuriruhtinaskunnan vuorilaitoksen vuorimestarina 1809–1821.
Sahlman kirjoitti ylioppilaaksi Uppsalassa vuonna 1785. Vuonna 1795 hän suoritti Uppsalan yliopistossa tutkinnon teologiassa, siveysopissa ja lakitieteessä ja vuonna 1796 kemiassa, fysiikassa ja vuoritieteessä. Sahlman tuli auskultantiksi Ruotsin vuorikollegioon vuonna 1796, ja hänet otettiin masuunimestaritaidon oppilaaksi vuonna 1797. Hänen nimitettiin Ruotsin vuorikollegion alaisuudessa toimineen Suomen vuorimestaripiirin virkaa tekeväksi ylimasuunimestariksi vuonna 1800 ja vakinaiseksi ylimasuunimestariksi vuonna 1802. Hänet määrättiin hoitamaan vuorimestarin tehtäviä vuonna 1809 ja nimitettiin vuorimestariksi vuonna 1810. Sahlman erosi vuorimestarin virasta vuonna 1826 ja siirtyi hoitamaan suuriruhtinaskunnan omistamaa Leineperin ruukkia. Sahlman kuoli Porissa 25. marraskuuta 1831.
Sahlman oli naimissa Anna Christina Hagnerin kanssa vuodesta 1821. Heillä ei ollut lapsia.
Puimalampi (Mikkeli)

| Puimalampi |
| --- | --- |
Valtiot:  Suomi
Maakunnat:  Etelä-Savo
Kunnat:  Mikkeli
Koordinaatit:  61°52′42″N, 27°08′19″E
Vesistöalue ja valuma-alueen tietoja
Päävesistöalue:  Kymijoen vesistö (14)
Valuma-alue:  Kyyveden alue (14.93)
Laskupuro:  puro Harjujärveen 
Järvinumero:  14.939.1.003
Mittaustietoja
Pinnankorkeus:  111,4 m  
Pituus:  1 km  
Leveys:  370 m  
Rantaviiva:  2,362 km  
Pinta-ala:  23,211 ha  
Saaria:  ei saaria 
 fiPuimalampi 
Puimalampi  on Etelä-Savossa Mikkelissä  Juuvinkylän lähellä sijaitseva lampi.
Maantietoa

Lampi on 1,0 kilometriä pitkä, 370 metriä leveä, ja sen pinta-ala on 23 hehtaaria. Lammella ei ole kartan mukaan saaria.  Sen rantaviivan pituus on 2,4 kilometriä.
Vesistösuhteet

Lampi sijaitsee Kymijoen vesistössä (vesistöaluetunnus 14) Mäntyharjun reitin valuma-alueen (14.9) Kyyveden alueella (14.93), jonka Harjujärven valuma-alueeseen (14.939) se kuuluu. Lammen vedenpinnan korkeus on 111,4 metriä mpy.
Palapa

PT Satelit Palapa Indonesia (lyhenne SATELINDO) on yksitynen indonesialainen satelliittitietoliikenteen operaattori.
Sen omistaa Indosat-yritys. Sen pääkonttori on Jakartassa. Se operoin Palapa-C2-tietoliikennesatelliittia ja 30. elokuuta 2009 laukaistua satelliittia.
Aiheesta muualla

Gunter's Space Page-sivuilla - Palapa
Palapa A Boeingin sivuilla Palapa-A
Raatelampi (Multia, Ahvenperä)

| Raatelampi |
| --- | --- |
Valtiot:  Suomi
Maakunnat:  Keski-Suomi
Kunnat:  Multia
Koordinaatit:  62°33′17″N, 25°03′24″E
Vesistöalue ja valuma-alueen tietoja
Päävesistöalue:  Kymijoen vesistö (14)
Valuma-alue:  Mahlunjärven alue (14.62)
Laskujoki:  suo-oja 
Järvinumero:  14.625.1.015
Mittaustietoja
Pinnankorkeus:  223,3 m  
Pituus:  170 m  
Leveys:  90 m  
Rantaviiva:  0,434 km  
Pinta-ala:  1,215 ha  
Tilavuus:  0.000040 km³ 
Keskisyvyys:  3,28 m  
Suurin syvyys:  4,9 m  
Saaria:  ei saaria 
 fiRaatelampi 
Raatelampi  on Keski-Suomessa Multialla  Ahvenperän lähellä sijaitseva lampi.
Maantietoa

Lampi on 170 metriä pitkä, 90 metriä leveä, ja sen pinta-ala on 1,2 hehtaaria. Lammella ei ole kartan mukaan saaria. Lammen tilavuudeksi on saatu 39 800 kuutiometriä. Sen keskisyvyys on 3,3 metriä ja suurin syvyys on 4,9 metriä. Sen rantaviivan pituus on 450 metriä.
Vesistösuhteet

Lampi sijaitsee Kymijoen vesistössä (vesistöaluetunnus 14) Saarijärven reitin valuma-alueen (14.6) Mahlunjärven alueella (14.62), jonka Konttijoen valuma-alueeseen (14.625) se kuuluu. Lammen vedenpinnan korkeus on 223,3 metriä mpy.
Pehr Anton Moliis

Pehr (Petter) Anton Moliis (13. tammikuuta 1777 Pori – 13. joulukuuta 1839 Pori) oli suomalainen kauppias, yrittäjä ja laivanvarustaja, joka sai kauppaneuvoksen arvonimen.
Moliisin vanhemmat olivat kauppias Henrik Johan Moliis ja Anna Långfors ja puoliso vuodesta 1806 Theodora Charlotta Tingelund. Moliis kävi  triviaalikoulun, josta hän sai todistuksen 1790. Hän oli Porissa vienti- ja tuontikauppias ja laivanvarustaja, samoin kuin saippuan- ja suovankeittämön perustajaosakas ja Bolaget för Österbottniska Kustfarten -yhtiön osakas 1825–1830. Yksi Porin neljästä raatimiehestä Moliis oli vuodesta  1808. Hän sai kauppaneuvoksen arvonimen 1835.
Restart

Restart tarkoittaa seuraavia asioita:
ReStart, Kuopiossa järjestettävä festari.
Restart, vuonna 2005 ensi-iltansa saanut elokuva.
| --- | --- |
: Tämä on täsmennyssivu, joka luettelee monimerkityksisen käsitteen eri merkitykset tai useita eri henkilöitä. Artikkelisivuja, joiden nimessä tai tekstissä lukee ”Restart”, voi hakea sivunnimihaulla, laajalla sivunnimihaulla tai tekstihaulla.
Puulaakiurheilu

Puulaakiurheilu on puulaakijoukkueissa harrastettavaa urheilua. Alun perin se tarkoittaa yritysten ja tehtaiden sisäistä ja välistä urheilutoimintaa. Sana johtuu ruotsin kielen yhtiötä tai yritystä merkitsevästä sanasta "bolag". Sittemmin käsite on laajentunut tarkoittamaan kaikenlaista harrastusmielistä urheilua.[lähde? ] Nykyaikana suosittuja puulaakiurheilun lajeja ovat erityisesti joukkuelajit kuten jalkapallo, salibandy ja lentopallo.
Pariisin Luxembourgin puistossa

| Pariisin Luxembourgin puistossa |
| --- | --- |

Nimi:  Pariisin Luxembourgin puistossa
Tekijä:  Albert Edelfelt
Valmistumisvuosi:  1887
Teostyyppi:  öljymaalaus
Materiaali:  öljyväri
Korkeus:  141,50  cm
Leveys:  186,50  cm
Kokoelma:  Kansallisgalleria
Sijainti:  Ateneum, Helsinki
Koordinaatit:  60°10′12″N 24°56′39″E﻿ / ﻿60.17°N 24.9442°E﻿ / 60.17; 24.9442
Pariisin Luxembourgin puistossa on Albert Edelfeltin vuonna 1887 valmistunut öljymaalaus. Maalauksesta on tullut erään­lainen tunnus­kuva Edelfeltin ja koko Suomen taiteen läheisistä yhteyksistä aikana, jolloin Pariisi oli koko taide­maailman keskus. Teos on myös Edelfeltin suuri­kokoisimpia maalauksia ja merkittävä ulkoilmamaalaus.
Kuvaus

Maalaus kuvaa naisia ja leikkiviä lapsia Luxembourgin puiston hiekka­kentällä. Kuvan naiset ovat yhtä lukuun ottamatta lasten­hoitajia ja imettäjiä. Imettäjillä oli pitkä viitta ja rypytetty pitkä­nauhainen myssy. Vasemmalta toisena oleva harmaa­pukuinen nainen on kuvan ainoa äiti. Naiset istuvat tuoleilla ja viettävät leppoisasti aikaa kauniina kesä­päivänä. Etualan tytöllä on puinen vanne, jollaista tavattiin pyörittää kepillä. Keski­vaiheilla tyttö ja kuvan ainoa poika leikkivät hiekka­kakuilla ja taempana on meneillään hevos­ratas­leikki. Maalaus kuvaa samalla varakkaiden pariisilais­perheiden lasten elämää 1800-luvun lopussa.
Pariisin Luxembourgin puistossa näytti Edelfeltistä itsestään liian ”aneemiselta kalja­velliltä” tuohon aikaan väri-iloa tulvivien impressionististen maalausten keskellä, vaikka hän sai siitä myös ylistäviä arvosteluja. Tavoistaan poiketen Edelfelt oli pyrkinyt kuvaamaan maalauksessa ohikiitävää hetkeä impressionismille ominaiseen tapaan. Valaistus ja valon läikehtiminen onkin näkyvästi mukana kuvassa ja Edelfelt teki paikan päällä paljon luonnoksia. Hän maalasi kuitenkin lopullisen teoksen suurelta osin kotona Haikossa, joskin osin ulkoilma­maalauksena. Edefelt sovelsi työssä kuitenkin vapaampia maalauksellisia keinoja. Hän esimerkiksi teki maalaukseen värillisen alus­maalauksen sekä käytti kontrastia luovia vasta­värejä. Impressionistisesta hetkellisyydestä huolimatta maalauksessa erottuvat hyvin vaatteiden kankaat ja materiaalin tuntu. Etualan varjossa olevat hahmot on maalattu pikku­tarkimmin.
Edelfelt oli näihin aikoihin jo jokseenkin tunnettu tekijä Pariisin taide­maailmassa asuttuaan kaupungissa kymmenen vuotta. Onkin yllättävää ettei hänen tuotannossaan ole muita suuri­kokoisia Pariisi-aiheisia teoksia. Syynä lienee se, että Pariisin verisessä taide­kilpailussa saattoi erottua edukseen paremminkin pikanteilla ja eksoottisilla suomalais­aiheilla.
Teoksen vaiheita

Luxembourgin puistossa pantiin esille ensimmäisen kerran Galerie Petit’n näyttelyyn touko­kuussa 1887. Se kuului Pariisissa aikuiselämänsä asuneen Viktor Antellin kokoelmiin. Nykyisin maalaus kuuluu Ateneumin taide­museon Antellin kokoelmiin, jonne se tallennettiin vuonna 1908. Viktor Antell testamenttasi maalauksen muun kokoelman mukana Suomen valtiolle, josta se päätyi Ateneumin kokoelmiin.
Dokumentti

Maalauksesta on tehty vuonna 1987 Tapani Lundgrenin ohjaama ja Marjatta Levannon sekä Yrjänä Levannon käsi­kirjoittama 14 minuutin pituinen dokumenttielokuva Luxembourgin puistossa. Dokumentti perustuu Edelfeltin kirjeisiin ja se kertoo maalauksen synty­vaiheista. Kirjeissään Edelfelt kuvaa epä­toivoa kun maalaus ei etene ja tyytyväisyyttä kun jokin yksityis­kohta onnistui. Maalaus oli työn alla puolitoista vuotta.
Kirjallisuutta

I Luxembourgträdgården Albert Edelfelts brev. Elektronisk brev- och konstutgåva (Albert Edelfeltin kirjeet. Elektroninen julkaisu).  2014−2020. Maria Vainio-Kurtakko & Henrika Tandefelt & Elisabeth Stubb, Svenska litteratursällskapet i Finland. (ruotsiksi)
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Pariisin Luxembourgin puistossa Wikimedia Commonsissa
Pariisin Luxembourgin puistossa ( Arkistoitu – Internet Archive) Suomen Kansallis­gallerian sivuilla
Lopullinen luonnos[vanhentunut linkki] teokseen Pariisin Luxembourgin puistossa, 1886, 26×35 cm, öljy puulle
Harjoitelma[vanhentunut linkki] Luxembourgin puistossa -maalausta varten, n. 1886, lyijykynä
Restaurant

Restaurant on brittiläinen ravintola-alan lehti. Se järjestää vuosittain äänestyksen "Maailman 50 parasta ravintolaa" (The S. Pellegrino World's 50 Best Restaurants).
Äänestyksen on voittanut kaksi kertaa peräkkäin tanskalainen ravintola Noma. Listalla on mukana Hans Välimäen ravintola Chez Dominique vuonna 2011 kuudetta vuotta peräkkäin. Sen sija oli 35., ja edellisenä vuonna se oli 23. Kilpailuraati koostuu 800 alan vaikuttajasta.
Radanrakentajien hautausmaa (Lahti)

Hautausmaan aita on tehty ratakiskoista, portinpylväinä on kiskoista tehdyt latinalaiset ristit. Hautausmaalle pystytettiin muistomerkki vuonna 1953.
Radanrakentajien hautausmaa on Lahdessa Järvenpään kaupunginosassa sijaitseva hautausmaa, jolle on haudattu menehtyneitä Riihimäki–Pietari-radan rakentajia. Hautausmaa sijaitsee Lahti-Nastola maantien eli seututien 312 varrella Valtatie 12 risteyksen lähellä. Hautausmaalle on viitoitus seututieltä.
Pietarin radan rakentaminen alkoi vuonna 1868 ja Lahden seudulle saapui ihmisiä ulkopaikkakunnilta ratatöiden houkuttelemina. Työnetsijöiden ja kerjäläisten mukana Lahden ja Hollolan seudulle levisi tauteja, joista kohtalokkaimpana lavantauti. Myös paikallista väestöä vaivasi suuri kuolleisuus, ja tällöin päätettiin perustaa erillinen hautausmaa ulkopaikkakuntalaisille radanrakentajille. Ratatyöläisille tehtiin radanvarteen tilapäisiä hautausmaita, ja näistä yksi on Lahden radanrakentajien hautausmaa. On arvioitu, että Lahden radanrakentajien hautausmaalla on haudattuna noin 300 vainajaa. Radanrakentajien hautausmaat sijaitsevat myös Hausjärvellä, Hollolassa, Nastolassa ja Kärkölässä.
Hautausmaata ympäröivä aita on rakennettu rautatiekiskoista ja sisäänkäynnin yhteydessä on vuonna 1953 Lahden seurakunnan pystyttämä muistopatsas. Patsaassa on teksti ”Vuosien 1867–1868 suurina nälkävuosina haudattiin tähän paikkaan nälkään ja kulkutauteihin kuolleita Hollolan pitäjän Lahden ja Järvenpään kylistä sekä muualta kotoisin olleita Riihimäen – Pietarin radan rakentajia.”
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Radanrakentajien hautausmaa (Lahti) Wikimedia Commonsissa