stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Koskikatu (Rovaniemi)

| Koskikatu |
| --- | --- |

Maa:  Suomi
Tieluokka:  katu
Omistaja:  Rovaniemen kaupunki
Tienpitäjä:  Rovaniemen kaupunki
Pituus:  1,7 km
Alkupiste:  Kemijoki
Päätepiste:  Kairatien liikenneympyrä (1,7 km)
Päällyste:  asfaltti
Kaistaluku:  kaksikaistainen, osittain kävelykatu
Koskikatu on Rovaniemen keskustan pääkatu ja tärkein kauppakatu ja keskeinen yrityskeskittymä. Katu toimii myös merkittävänä tieyhteytenä keskustasta Korkalovaaran kaupunginosan suuntaan. Ostoskeskukset Revontuli, Rinteenkulma sekä Sampokeskus, kuten myös useat matkailuyritykset sijaitsevat Koskikadun varrella. Osa kadusta on kävelykatua ja joulun aikaan kävelykadulla on jouluvalaistus.
Koskikatu alkaa Kemijoen rannasta ja päättyy Kairatien liikenneympyrään. Kadun pituus on 1 700 metriä. Se suuntautuu itäkaakosta luoteeseen ja on huomattavan suoraviivainen: Lapinkävijäntieltä Lapinkadulle on 900 metriä pitkä, loivasti nouseva suora. Katu nousee jyrkästi Kemijoen rannasta Valtakadulle. Koskikatu ylittää Valtatie 4:n kauppakeskus Revontulen edustalla. Katu on kaksikaistainen lukuun ottamatta Lapinkävijäntien ja Poromiehentien välistä osuutta joka on nelikaistainen sekä Poromiehentien ja Valtakadun välistä osuutta, joka palvelee kävelykatuna. Kauppakeskus Sampokeskuksen edessä kävelykatu levenee Lordin aukioksi.
Koskikadun lukuisista poikkikaduista merkittävimmät ovat Lapinkävijäntie, Poromiehentie, Valtakatu ja Ainonkatu. Rovakadun ja Korkalonkadun kohdalla autoliikenne katkaisee kävelykadun. Ainoastaan Lapinkävijäntien ja Poromiehentien risteyksissä on valo-ohjaus. Kadun varrella on pysäköintipaikkoja ainoastaan paikoitellen. Koskikatu palvelee joukkoliikennekatuna Poromiehentien ja Kairatien välisellä osuudella jota pitkin liikennöi paitsi kaupungin joukkoliikenne, myös monet Kantatie 79:lle suuntaavat bussit.
Koskikatua on remontoitu useaan otteeseen, etenkin Sampokeskuksen rakentamisen yhteydessä 1989–1990 sekä 2006, jolloin kävelykeskustaa remontoitiin..
Knut Bjørnsen

| Knut Bjørnsen |
| --- | --- |
 Bjørnsen vuonna 1964.
Henkilötiedot
Syntynyt: 26. heinäkuuta 1932 Oslo, Norja
Kuollut: 14. marraskuuta 2008 (76 vuotta) Drammen, Norja
Ammatti:  toimittaja, juontaja
Knut Bjørnsen (26. heinäkuuta 1932 Oslo – 14. marraskuuta 2008 Drammen) oli norjalainen urheilutoimittaja ja -selostaja sekä televisiojuontaja, joka tunnettiin erityisesti Tupla tai kuitti (Kvitt eller dobbelt) -tietokilpailun pitkäaikaisena juontajana.
Bjørnsen aloitti toimittajan uransa Verdens Gang -sanomalehdessä vuonna 1953 ja siirtyi NRK:lle vuonna 1962. Hän selosti erityisesti luistelukisoja, ja hänellä oli omaakin taustaa lajissa, sillä hän oli pikaluistelun nuorten Norjan mestari vuodelta 1951. Bjørnsen juonsi NRK:lla Tuplaa tai kuittia vuosina 1966–1994. Myöhemmin hän siirtyi kaupallisille kanaville.
Bjørnsen kuoli haimasyöpään vuonna 2008.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Knut Bjørnsen Wikimedia Commonsissa
Korsakov

Korsakov (ven. Корсаков voi tarkoittaa:
Nikolai Rimski-Korsakov, säveltäjä
Aleksandr Korsakov, jalkaväenkenraali
Dmitri Korsakov, historioitsija
Sergei Korsakov, psykiatri, jonka mukaan on nimetty Korsakoffin oireyhtymä.
Korsakov, kaupunki Sahalinilla
| --- | --- |
: Tämä on täsmennyssivu, joka luettelee monimerkityksisen käsitteen eri merkitykset tai useita eri henkilöitä. Artikkelisivuja, joiden nimessä tai tekstissä lukee ”Korsakov”, voi hakea sivunnimihaulla, laajalla sivunnimihaulla tai tekstihaulla.
Korsakoffin oireyhtymä

Korsakoffin oireyhtymä on harvinainen neurologinen sairaus, jonka aiheuttaa tiamiinin eli B1-vitamiinin puute. Oireyhtymää tavataan lähinnä alkoholisteilla, jotka ovat juoneet pitkään ja todella raskaasti: vaiva aiheuttaa totaalisen lähimuistin menetyksen. Korsakoffin oireyhtymää sairastava ei välttämättä muista, mitä hän teki muutamaa minuuttia aiemmin, joten hän joutuu koko ajan keksimään ”juttuja” täyttääkseen tyhjät kohdat.
Korppien kestit

| Korppien kestit> A Feast for Crows |
| --- | --- |

Alkuperäisteos
Kirjailija:  George R. R. Martin
Kieli:  englanti
Genre:  fantasia
Julkaistu:  2005
Suomennos
Suomentaja:  Satu Hlinovsky
Kansitaiteilija:  Petri Hiltunen
Kustantaja:  Kirjava
Julkaistu:  2007
Sivumäärä:  768
ISBN:  978-952-99268-8-6
Sarja: Tulen ja jään laulu
Edeltävä:  Miekkamyrsky
Seuraava:  Lohikäärmetanssi
Löydä lisää kirjojaKirjallisuuden teemasivulta
Korppien kestit (engl. A Feast for Crows) on George R. R. Martinin kirjoittaman Tulen ja jään laulu -fantasiasarjan vuonna 2005 julkaistu neljäs osa. Kirjavan kustantama suomennos ilmestyi vuonna 2007.
Juoni

Westerosin seitsemän kuningaskunnan valtakunta on edelleen sekasortoisessa tilassa, vaikka sisällissota on jo laantumassa. Joffrey Baratheonin kuoltua on Rautavaltaistuimelle noussut hänen nuorempi veljensä Tommen, jonka sijaishallitsijana toimii hänen äitinsä Cersei.
Sarjan aiemmista osista poiketen kirjassa ei seurata maanpaossa olevan Daenerys Targaryenin vaiheita, eikä myöskään kerrota valtakunnan pohjoisrajan Muurin tapahtumista lyhyttä episodia pidempään. Teos keskittyy mahtisukujen juonitteluun Rautasaarilla, Laaksossa, Dornessa ja Kuninkaansatamassa sekä tapahtumiin Braavosin vapaakaupungissa, minne osa päähenkilöistä on ajautunut.
Kosminen rakkaus vai suuri saatana

| Kosminen rakkaus vai suuri saatana  – 20 päätöstä ydinvoimasta |
| --- | --- |

Kirjailija:  Risto Isomäki
Genre:  pamfletti
Kustantaja:  Into kustannus ja Like kustannus
Julkaistu:  2009
Sivumäärä:  143 s.
ISBN:  978-952-01-0368-2
Sarja: Into-pamfletti nro 21
Löydä lisää kirjojaKirjallisuuden teemasivulta
Kosminen rakkaus vai suuri saatana – 20 päätöstä ydinvoimasta on Risto Isomäen pamfletti, jossa hän esittää näkemyksiään ydinvoimasta. Teos on herättänyt keskustelua, ja Isomäen kirjassa esittämää ajatusmallia ovat kritisoineet muun muassa Helsingin Sanomien toimittaja Matti Huuskonen ja Stukin entinen pääjohtaja Jukka Laaksonen.
Orissaare

| Orissaare |
| --- | --- |

 lippu:  vaakuna
 Orissaaren sijainti Saarenmaalla.
 Koordinaatit: 58°33′35″N, 23°05′35″E 
Valtio:   Viro
Maakunta:  Saarenmaan maakunta
Kunta:  Saarenmaan kunta
Perustettu:  1991
Yhdistetty Saarenmaan kuntaan:  2017
Pinta-ala:  
 – Kokonaispinta-ala:  163 km²
Väkiluku:  2 004
 – Väestötiheys:  12,294 as./km²
 
 http://www.orissaare.ee/ 
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Orissaare on pienkauppala (alevik) ja entinen kunta Saarenmaalla, Virossa. Orissaare liitettiin osaksi uutta Saarenmaan kuntaa vuoden 2017 lokakuussa, jolloin Orissaaresta tuli Saarenmaan kuntaan kuuluva pienkauppala.
Pinta-alaa kunnalla oli 163 km². Asukkaita kunnassa oli vuoden 2010 alussa yhteensä 2 004. Kunnan keskus oli Orissaaren kylä.
Maantiede

Orissaaren kunta sijaitsi Saarenmaan koillisosassa. Matkaa Tallinnaan oli 163 kilometriä ja Kuressaareen 54 kilometriä. Kunnan alueesta 36 % oli metsää, 25 % talousmaata, 10 % niittyä tai laidunmaata ja loput 29 % vesistöjä ja teitä ym. Kunnan alueella oli 35 kylää, jotka ovat Ariste, Arju, Haapsu, Hindu, Imavere, Jaani, Järveküla, Kalma, Kareda, Kavandi, Kõinastu, Kuninguste, Laheküla, Liigalaskma, Liiva, Maasi, Mäeküla, Mehama, Ööriku, Orinõmme, Põripõllu, Pulli, Randküla, Rannaküla, Raugu, Saikla, Salu, Suur-Pahila, Suur-Rahula, Taaliku, Tagavere, Tumala, Väike-Pahila, Väike-Rahula, Väljaküla ja Võhma.
Väestö

Vuonna 2011 Orissaaren kunnassa oli 1 666 asukasta, joista 1 641 (98,5 %) oli virolaisia, 9 (0,5 %) venäläisiä ja 18 (1,1 %) muita kansallisuuksia.
Historia

Ennen Viron valloitusta ristiretkien aikaan Orissaaren alueella oli hajanaista maaseutuasutusta. 1227–1233 alue siirtyi Kalparitariston haltuun. Vuonna 1343 alueella oli kapina, jonka kukistettuaan Saksalainen ritarikunta rakennutti Maasin kylän lähelle Maasilinnan eli Soneburgin. Orissaare mainitaan ensimmäisen kerran historillisissa lähteissä vuonna 1464 nimellä Orezare. Vuonna 1532 paikka mainitaan nimellä Oricvali. Nimi juontuu mahdollisesti sanasta ori. Toinen teoria on, että nimi juontuu sanasta suur eli suuri, jota Saarenmaa on Muhulta päin katsottuna. Vuonna 1564 alue myytiin Tanskalle, jonka valtakaudella alueella käytiin tuhoja aiheuttaneita taisteluja ruotsalaisten kanssa. Myöhemmin 1600- ja 1700-luvuilla tuhoja tekivät suuri Pohjan sota ja rutto. Vuonna 1881 nykyisen kunnan alueella olleet kahdeksan moisiota yhdistettiin kahdeksi kunnaksi, Maasiksi ja Uuemõisaksi. Viron itsenäistyttyä suoritettiin maanjakouudistus, joka toi alueelle lisää asukkaita. Alueelle perustettiin myös myöhemmin saha. Neuvostoliiton miehitettyä Orissaaren kunnan väkiluku nousi 1950-luvulla yli tuhanteen. Vuonna 1990 Orissaaren kunnasta erotettiin Pöiden kunta.
Talous

Maatalous on ollut historiallisesti Orissaaren kunnan tärkein talouden ala. Sen merkitys on kuitenkin pienentynyt. Vuonna 1990 maataloudesta sai elantonsa 60 % väestöstä, kun vuonna 2005 sama luku oli vain 10 %. Kunnassa ei ole suurteollisuutta, mutta siellä toimii useita pienyrityksiä. Tärkeimpiä tuotteita ovat kansallispuvut, muut tekstiilit ja käsitellyt puutuotteet. Kunnan suurimmat menoerät ovat koulutus, hallinto, sekä teiden kunnossapito.
Ystävyyskunnat

Leppävirta
Ģibuļi
Mellerudi
Lejre
Maasinlinnan raunioita.
Kjell Jonevret

| 0 | 1 | 2 | 3 |
| --- | --- | --- | --- |

Henkilötiedot
Koko nimi: Kjell Anders Jonevret
Syntymäaika: 28. kesäkuuta 1962 (ikä 62)
Syntymäpaikka: Tukholma, Ruotsi
Seurat
| Vuodet | Seura | O | (M) |
| 1979–1983 |  IF Brommapojkarna |  |  |
| 1984–1985 |  AIK |  |  |
| 1985–1987 |  IF Brommapojkarna |  |  |
| 1988–1990 |  Viking FK |  |  |
| 1991–1993 |  Vasalunds IF |  |  |
Valmennusura
1993–1994:  Vasalunds IF (apuv.)
1995:  IF Bromma U19
1996–1997:  AIK (apuv.)
1998–1999:  IK Sirius
2000–2001:  Västerås SK
2002–2003:  Café Opera
2004–2006:  Djurgårdens IF
2007–2010:  Molde
2012–2016:  Viking FK
2012–2013:  Halmstads BK U19
2017:  Orlando Pirates
2019:  IF Brommapojkarna

Kjell Jonevret (s. 28. kesäkuuta 1962) on ruotsalainen jalkapallovalmentaja ja entinen pelaaja.
Ura

Jonevret pelasi urallaan Ruotsissa ja Norjassa saavuttamatta kuitenkaan mitään erityisen suurta menestystä. Hän kuului 1980-luvulla IF Brommapojkarnan vakiokalustoon ja pitää edelleen 93 osumallaan seuran kaikkien aikojen maalintekijätilaston kärkipaikkaa.
Jonevret aloitti valmennusuransa Vasalunds IF:n apulaisvalmentajana 1993. Ura jatkui 1995 IF Brommapojkarnassa ja 1996 AIK:ssa apulaisvalmentajana. Hän toimi Erik Hamrénin aisaparina, kun AIK voitti Ruotsin cupin kahdesti peräkkäin 1996 ja 1997. Päävalmentajana Jonevret debytoi 1998 IK Siriuksessa luotsaten seuran Division 1 Norrassa seitsemänneksi.
Sirius-pestinsä jälkeen Jonevret valmensi Superettanissa Västerås SK:ta ja FC Café Operaa vailla suurempaa menestystä. Todellisen näytönpaikkansa Jonevret sai kesällä 2004, kun hän korvasi heinäkuussa Zoran Lukićin Djurgårdens IF:n päävalmentajana. Kausi päättyi Ruotsin cupin voittoon ja Jonevret sai jatkaa tehtävässään. Djurgårdenissa hän nousi valmentajana tietoisuuteen ja voitti Ruotsin mestaruuden ja cupin kaudella 2005.
Menestys kuitenkin haihtui kaudella 2006 ja DIF:n kausi meni penkin alle. Jonevret jätti tehtävänsä seuran päävalmentajana syyskuussa 2006. Hän jatkoi marraskuuhun saakka seuran urheilujohtajana. Tammikuussa 2007 hän aloitti Norjan Adeccoligaenissa pelanneen Molde FK:n päävalmentajana.
Jonevretin johdolla Molde FK voitti Adeccoligaenin kaudella 2007 pisteen erolla Hamarkamerateneen ja nousi takaisin Tippeligaeniin. Jonevretin johdolla Molden on jatkanut menestyskulkuaan myös Tippeligaenissa. Kausi 2008 päättyi sarjanousijalle tyydyttävästi yhdeksännelle sijalle. Kaudella 2009 menestysputki jatkui. Tippeligaenissa Molde otti hopeaa ja Norjan Cupissa seura eteni finaaliin pudottaen matkalla mm. Rosenborgin ja Vålerengan.   Loppuottelussa se taisteli tiukasti Aalesundia vastaan taipuen lopulta rangaistuspotkukilpailun jälkeen.
Kausi 2010 sujui edelliskauden yllättäjäjoukkueelta varsin kehnosti ja Molde vajosi putoamiskamppailuun. Seurajohto sai kehnoista tuloksista lopulta tarpeekseen ja erotti Jonevretin elokuun lopussa.
Kesäkuun puolivälissä 2012 Jonevret palasi valmennustehtäviin allekirjoitettuaan 3,5-vuotisen sopimuksen Viking Stavangerin kanssa.  Jonevretin johdolla Viking tavoitteli paluuta liigan huipulle, muttei päässyt terävimpään kärkeen. Parhaimmillaan ruotsalainen luotsasi seuran viidenneksi kausilla 2012, 2013 ja 2015. Norjan cupissa Viking eteni välieriin kaudella 2015. Jonevret jätti seuran sopimuksensa umpeuduttua kauden 2016 jälkeen.
Helmikuussa 2017 Jonevretista tuli eteläafrikkalaisen Orlando Piratesin päävalmentaja. Jonevret luotsasi seuran Nedbank Cupin finaaliin, jossa hävisi SuperSport Unitedille. Jonevret erosi tehtävistään elokuun alussa 2017, kun spekulaatiot hänen potkuistaan olivat kiihtyneet maan mediassa.
Elokuussa 2019 Jonevret palasi IF Brommapojkarnan päävalmentajaksi. Hän jätti seuran kauden päätteeksi.
Meriitit

Ruotsin mestaruus: 2005
Ruotsin Cup (2): 2004, 2005
Norjan mestaruus
Hopeaa: 2009
Norjan Cup
Hopeaa: 2009
Adeccoligaen: 2007
Ruotsin vuoden jalkapallovalmentaja: 2005
Kollokvio

Kollokvio tai kollokviumi, eli tieteellinen keskustelutilaisuus on osa akateemista perinnettä.
Kollokvio on eräs tapa järjestää yliopisto-opintoja.
Kollokviot ovat yleensä suunnattuja laajemmalle yleisölle kuin seminaarit (asiantuntijayleisö). Keskustelu voi tapahtua myös verkkoympäristössä.
Aiheesta muualla

Sosiaalisten representaatioiden kollokvio, opintojakso (Arkistoitu – Internet Archive)
Suomen Filosofisen Yhdistyksen "yhden sanan kollokviot" (kollokvion teemana on tietty käsite)
Viestinnän luonteen tutkijoiden kollokvio -asiantuntijakeskustelutilaisuus (Arkistoitu – Internet Archive)
Operaatio Plowshare

Sedan-ydinkokeen (1962) tuottama kraatteri. Louhintaan keskittyneen kokeen lopputuloksena syntyi suurin Yhdysvalloissa sijaitseva keinotekoinen kraatteri.
Operaatio Plowshare oli Yhdysvaltojen tutkimusprojekti ydinräjähteiden rauhanomaisien käyttökohteiden tutkimiseksi. Projekti alkoi 1961 ja loppui 1977, ja siihen kuului yhteensä 27 toteutunutta ydinkoetta. Operaation nimi on raamatullinen viittaus (Jesaja 2:14: Niin he takovat miekkansa vantaiksi ja keihäänsä vesureiksi; kansa ei nosta miekkaa kansaa vastaan, eivätkä he enää opettele sotimaan.)
Suunnitelmiin kuuluivat esimerkiksi Panaman kanavan laajentaminen, uuden "Pan-Atomic Canal" -kanavan rakentaminen Nicaraguaan, valtateiden kallioleikkausten tekeminen, jokiväylien yhdistäminen, ja erilaiset maanalaisten vesivarojen, kaasun, öljyn ja mineraalien louhintaan liittyvät räjähdykset. Näistä suurinta osaa ei toteutettu.
Ensimmäinen suunniteltu koe oli Project Chariot, jossa tarkoituksena oli louhia pieni satama Alaskan Cape Thompsoniin käyttäen viittä vetypommia. Tätä ei kuitenkaan suoritettu, koska vaikutusta lähialueiden väestöön ei osattu ennustaa ja kustannukset olivat liian korkeat hyötyihin nähden. Ensimmäinen toteutunut koe, Gnome, tehtiin 10. joulukuuta 1961 New Mexicon Carlsbadissa. Viiden kilotonnin kokeella oli useita tarkoituksia: höyryn tuottaminen sähkön tuotantoa varten, radioisotooppien tuottaminen, neutronien kulkuajan mittaaminen ja seismologiset tutkimukset šokkiaallon avulla. Näistä vain viimeinen onnistui täydellisesti.
Tärkeimpinä kokeina oli maakaasun "stimulointiin" liittyvät kokeet, joissa pyrittiin vapauttamaan kiinteisiin taskuihin jääneitä kaasuesiintymiä. 1973–1974 Suoritetuissa kokeissa kaasukentät eivät yhdistuneet kuten odotettiin, ja saadussa kaasussa oli liikaa radionuklideita, mikä myös aiheutti huolia projektin turvallisuudesta kansalaisten keskuudessa. Mikäli kokeet olisivat onnistuneet paremmin, niitä olisi ollut suunnitelmissa satoja lisää.
Projekti lopetettiin vuonna 1977. Vaikka projekti alkoi innostuneissa merkeissä, lopputuloksena oli käyttökelvottomia alueita, siirrettyjä kyliä, tritiumin saastuttamaa vettä, radioaktiivisuutta ja ydinlaskeumaa. Vaikka ongelmia vähäteltiin, kansalaisten vastustus ja projektin suuret 770 miljoonan dollarin kustannukset ilman merkittäviä voittoja johtivat lopulta sen keskeyttämiseen.
Historia > Tausta

Ydinräjähteiden rauhanomaisia käyttökohteita oli pohdittu niitä kehittäneen Manhattan-projektin varhaisissa vaiheissa, ennen ensimmäistä onnistunutta Trinity-ydinkoetta. Kiinnostus rauhanomaisia käyttökohteita kohtaan lisääntyi 1950-luvun kuluessa Yhdysvaltain ydinohjelmassa työskennelleiden tutkijoiden ja virkamiesten parissa, ja idea herätti kiinnostusta muun muassa silloisessa atomienergiakomission (AEC) puheenjohtajassa Lewis Straussissa.
Livermoren Lawrence Radiation Laboratoryn (LRL-L) johtaja Herbert York ryhtyi järjestämään marraskuussa 1956 salaista konferenssia, jossa pohdittaisiin ydinräjähteiden käyttömahdollisuuksia energiantuotannossa, maansiirtotoimissa ja isotooppituotannossa. York esitti konferenssiin osallistuvaksi LRL-L:n, Los Alamosin ja Sandian laboratorioissa työskennelleitä tutkijoita. Atomienergiakomissio hyväksyi konferenssin järjestämisen, ja se pidettiin helmikuussa 1957 Livermoressa.
Historia > Ohjelman alku

Atomienergiakomissio käynnisti kesäkuussa 1957 rauhanomaisia käyttökohteita tutkimaan lähteneen operaatio Plowsharen sotilaskäyttökohteiden divisioonansa (Division of Military Application, lyh. DMA) alaisuudessa. Livermoren laboratorio sai ohjelman käynnistettyä omalta osaltaan kuukautta myöhemmin.
Plowshare-ohjelman ydinkoetoimintaa petasi syyskuussa 1957 toteutettu operaatio Plumbbobin Rainer-ydinkoe, jossa testattiin radioaktiivisen laskeuman eliminoimista räjäyttämällä 1,7 TNT-kilotonnin ydinpommi noin 270 metriä maan alla. Räjäytys ei kuulunut varsinaisesti Plowshare-tutkimushankkeeseen, vaikka sen tuloksilla oli suuri merkitys alkuvaiheessa olleelle hankkeelle, sillä onnistunut koe lisäsi rauhanomaisten käyttökohteiden kiinnostusta Atomienergiakomissiossa, mikä johti myös ohjelman laajentamiseen ja budjetin kasvattamiseen.
AEC julkisti operaatio Plowshare suurelle yleisölle kesäkuussa 1958. Hanke sai Plowshare-nimensä (suom. Auran terä) Raamatun Jesajan kirjasta, jonka toisen luvun neljännessä jakeessa todetaan:
»Niin taotaan miekat auran teriksi ja keihäät vesureiksi. Yksikään kansa ei enää kohota miekkaa toista vastaan eikä harjoittele sotataitoja.» 
(Jesajan kirja 2:4)
Atomienergiakomission San Fransiscon toimiston (engl. San Fransisco Operations Office, lyh. SAN) erikoisprojektien ryhmä otti Plowshare-hankkeen johdettavakseen, apunaan komission Albuquerquen ja Oak Ridgen toimistot, Sandian laboratorio. Myös Yhdysvaltain geologian tutkimuskeskus (USGS) ja kaivosvirasto (USBM) osallistuivat ohjelman hallinnointiin.
DMA:n rauhanomaisten ydinräjähteiden osasto (engl. Peaceful Nuclear Explosives Branch) saatiin perustettua vuoden 1958 loppuun mennessä. Osasto otti hallintaansa operaatio Plowsharen, jonka alaisuudessa rauhanomaisten käyttökohteiden tutkimus tapahtui.
Historia > Ydinkokeet

Yhdysvaltain ja Neuvostoliiton välinen ydinkoetauko päättyi 1. syyskuuta 1961 Neuvostoliiton jatkettua omaa koetoimintaansa. Yhdysvallat seurasi perässä ensimmäisellä tauon jälkeisellä kokeellaan 15. syyskuuta. Operaatio Plowsharen ydinkokeet käynnistyivät muutamaa kuukautta myöhemmin joulukuussa 1961 toteutetulla operaatio Nougatin puitteissa toteutetulla Gnome-kokeella.
Aiheesta muualla

https://archive.org/details/Plowshar1961 (sis. videoita)
Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
Kosminen näytelmä

| Kosminen näytelmä |
| --- | --- |
 Kati Sinenmaa.
Ohjaaja:  Jouni Hiltunen
Käsikirjoittaja:  Jouni Hiltunen
Tuottaja:  Jouni Hiltunen
Säveltäjä:  Markku Kopisto
Kuvaaja:  Jouni Hiltunen
Leikkaaja:  Anne Lakanen Jouni Hiltunen
Valmistustiedot
Valmistusmaa:  Suomi
Tuotantoyhtiö:  Katharsis Films
Ensi-ilta:  16. lokakuuta 2005
Kesto:  72 minuuttia
Alkuperäiskieli:  suomi
Aiheesta muualla
IMDb 
Elonet
Infobox OKNimi-testi OK: 
Kosminen näytelmä on Jouni Hiltusen ohjaama, käsikirjoittama ja tuottama suomalainen dokumenttielokuva vuodelta 2005.
Elokuva on henkilödokumentti Kati Sinenmaasta, joka on päättänyt elää yhteiskunnan ulkopuolella Helsingin Pasilaan rakentamassaan kivilinnassa.
Kiina kesäolympialaisissa 2016

Kiina osallistui vuoden 2016 olympialaisiin peräti 412 urheilijan joukkueella 29 eri lajissa. Tämä oli Kiinan kymmenes esiintyminen kesäolympialaisissa. Kiinan lipunkantajana avajaisissa toimi miekkailija Lei Sheng.
Kiina sai kisoista 26 kultaa, 18 hopeaa ja 26 pronssia.
Urheilijat

Jousiammunta: 6
Koripallo: 24
Sulkapallo: 15
Yleisurheilu: 36
Urheilijat > Uinti

| Urheilija | Matka | Alkuerät> Aika | Alkuerät> Sija | Välierät> Aika | Välierät> Sija | Loppukilpailu> Aika | Loppukilpailu> Sija |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| Wang Shun | 400 m sekauinti | 4:14,46 | 10. | — | — | Ei edennyt | Ei edennyt |
| Sun Yang | 400 m vapaauinti | 3:44,23 | 4. | — | — | 3:41,68 |  |
| Qiu Ziao | 400 m vapaauinti | 3:49,45 | 26. | — | — | Ei edennyt | Ei edennyt |
| Li Xiang | 100 m rintauinti | 59,55 | 11. | 1:00,25 | 13. | Ei edennyt | Ei edennyt |
| Yan Zibei | 100 m rintauinti | 1.00,88 | =27. | Ei edennyt | Ei edennyt | Ei edennyt | Ei edennyt |
| Urheilija | Matka | Alkuerät> Aika | Alkuerät> Sija | Välierät> Aika | Välierät> Sija | Loppukilpailu> Aika | Loppukilpailu> Sija |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| Ye Shiwen | 400 m sekauinti | 4:45,86 | 27. | — | — | Ei edennyt | Ei edennyt |  |
| Zhou Min | 400 m sekauinti | 4:50,38 | 32. | — | — | Ei edennyt | Ei edennyt |  |
| Zhu Menghui Sun Meichen Tang Yi Shen Duo | 4×100 metrin vapaauintiviesti | 3:37,25 | 9. | — | — | – | Ei edennyt | Ei edennyt |
| Fu Yuanhui | 100 m selkäuinti | 1.00,02 | 9. | 58,95 | 3. | 58,76 |  |  |
| Wang Xueer | 100 m selkäuinti | 1.00,59 | 14. | 1.01,44 | 16. | Ei edennyt | Ei edennyt |  |
Kirsti Rasehorn

Kirsti Kaarina Rasehorn (o.s. Hämäläinen, s. 1. kesäkuuta 1971 Isojoki)   on suomalainen musiikkikasvatuksen, pedagogiikan ja koulutuksen kehittämisen monipuolinen ammattilainen, orkesterinjohtaja, säveltäjä ja musiikin sovittaja. Tällä hetkellä hän työskentelee Taideyliopistossa (Helsinki) opetussuunnitelmatyön projektipäällikkönä. Taideyliopiston muodostavat Kuvataideakatemia, Sibelius-Akatemia, Teatterikorkeakoulu ja Avoin kampus.
Koulutus

Rasehorn kirjoitti ylioppilaaksi 1990 Kauhajoen lukiosta. Kauhajoella hän suoritti myös musiikkikoulun ja -opiston silloisessa Suupohjan Musiikkikoulussa (nyk. Panula-opisto), mistä suuntasi musiikin korkeakouluopintoihin Jyväskylään. Hän valmistui Jyväskylän yliopistosta 
filosofian maisteriksi (FM) 1996 (musiikin aineenopettajatutkinto) ja filosofian lisensiaatiksi (FL) 2000 pääaineenaan musiikkikasvatus. Aineenopettajakelpoisuuden lisäksi hänellä on myös tutkijan koulutus. Hänen pääinstrumenttinsa ovat poikkihuilu ja piano, sivuinstrumenttinsa laulu ja nokkahuilut. Hän on musiikkikasvatuksen opinnoissaan erikoistunut orkesterinjohtoon, sovittamiseen, irlantilaiseen kansanmusiikkiin, vanhaan musiikkiin sekä lapsikuoron säestämiseen ja johtamiseen. Lisäksi hän on suorittanut orkesterinjohto-opintoja (Keski-Suomen konservatorio, Sibelius-Akatemia ja erilliset kapellimestarikurssit) sekä musiikinopettajille suunnattuja Music management –opintoja (Sibelius-Akatemia).