stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Ismo Lehkonen
"Noutaja" ja "Lehkos-lisä"

Lehkonen muistetaan SM-liigavalmentajakausiltaan lentävästä lauseestaan "nyt tuli Pesoselle noutaja, ja lujaa hei, vittu!", jonka hän lausui 30.11.2000 pelatussa ottelussa HIFK–JYP, kun Jussi Pesonen taklasi HIFK:n Martin Štěpánekia päähän. HIFK:n Veli-Pekka Kautonen aloitti tappelun muutamaa minuuttia myöhemmin, ja Lehkonen sai 10 ottelun toimitsijakiellon "käskyttämisestä", vaikka taklauksella ja tappelulla olikin muutama minuutti väliä. Lause on poikinut myös urheiluseuran Itä-Helsingin Noutajat, joka otti nimensä Lehkosen lauseesta.
Lehkosen saama tuomio on heijastunut myös myöhempiin vuosiin. TuTon puolustaja Iiro Junnila sai Jääkiekkoliitolta kolmen ottelun pelikiellon 5.10.2007 nujakoituaan Jukurit-pelissä hyökkääjä Timo Kuuluvaisen kanssa. Tuomio oli erittäin kova verrattuna muihin tappeluista annettuihin rangaistuksiin, ja Lehkonen kritisoikin päätöstä jyrkästi. Lehkonen epäili, että hänen joukkueelleen olisi annettu tuomiossa ns. "Lehkos-lisää". Tuloksena protestoinnista oli 10.10.2007 langetettu kahden ottelun toimitsijakielto sekä seuralle annettu 500 euron sakko.
Mainituista tapauksista huolimatta on huomioitava, että TuTo pelasi Lehkosen aikana erittäin puhtaasti. TuTo otti Mestis-joukkueista vähiten jäähyjä kaudella 2006–2007, ja kaudella 2005–2006 joukkueen jäähymäärä oli kolmanneksi pienin.  Lehkonen on voittanut myös fair play -valmentajapalkinnon 2004–2005.
Yksityiselämä

Lehkonen on naimisissa Riitta Lehkosen kanssa ja heillä on viisi lasta. Lapsista Artturi Lehkonen on NHL-tason jääkiekkoilija, Iina Lehkonen SM-tason pesäpalloilija, Iines Lehkonen SM-tason jalkapalloilija ja Ilmari Lehkonen EM-tason e-urheilija NHL-videopelissä.
Lehkonen perheineen asuu Turussa. Lehkosen veli Timo Lehkonen on entinen SM-liigatason maalivahti ja nykyinen jääkiekkovalmentaja.
Aiheesta muualla

Lehkosen haastattelu 11.5.2004: Ismo Lehkosen sota totaalikiekkoa vastaan
Lehkosen haastattelu 8.9.2005: Ismo Lehkonen:"Parhaat pojat pelatkoon"
Lehkosen haastattelu 11.9.2007: TuTo Way
Lehkosen haastattelu 6.10.2007: Lehkos-lisä?
Ylen Elävä arkisto: Valmentajalle rangaistus kaukalotappeluun käskyttämisestä
Frederick Schule

| Mitalit | Mitalit | Mitalit |  |
| --- | --- | --- | --- |
|  Frederick Schule |  Frederick Schule |  Frederick Schule |  |
Maa:  Yhdysvallat 
Miesten yleisurheilu
|  Olympialaiset  |  Olympialaiset  |  Olympialaiset  |  |
|  Kultaa | St. Louis 1904 | 110 m aidat |  |
Frederick William "Fred" Schule (27. syyskuuta 1879 – 4. syyskuuta, 1962) oli yhdysvaltalainen yleisurheilija, 110 metrin aitajuoksun olympiavoittaja St. Louisissa 1904.
Schule syntyi Fairfieldissä, Ohiossa ja opiskeli Michiganin yliopistossa. Hän voitti Yhdysvaltain mestaruuden 120 metrin aidoissa 1903.
Mestaruudestaan huolimatta Schule ei ollut ennakkosuosikki olympialaisissa. Etukäteen parhaina pidettiin vuosien 1903 ja 1904 yliopistomestari Edwin Clappia, joka ei kuitenkaan ilmestynyt paikalle alkueriin, ja Thaddeus Schideleriä, joka oli juossut vain kuukautta ennen olympialaisia 15,0, Alvin Kraenzleinin epävirallista maailmanennätystä 15,2 paremmin. Aika oli epävirallinen, koska se oli otettu vain kahdella kellolla. Olympialaisissa Schule voitti alkueränsä helposti ja voitti finaalissa Schidelerin kahdella metrillä ajalla 16,0. Schule kilpaili myös 200 metrin aitajuoksussa sijoittuen viidenneksi.
Frederick Schule kuoli 82-vuotiaana Poughkeepsiessä, New Yorkin osavaltiossa, jonne hän oli muuttanut kaksi vuotta aiemmin saman osavaltion De Ruyterista.
Greg Moore

| Greg Moore |
| --- | --- |

Henkilötiedot
Syntynyt: 22. huhtikuuta 1975 New Westminster, Brittiläinen Kolumbia, Kanada
Kuollut: 31. lokakuuta 1999 (24 vuotta) Fontana, Kalifornia, Yhdysvallat
Kansalaisuus:   Kanada
Moottoriurheilija
Champ Car World Series
Vuodet:  1996–1999
Tallit:  Forsythe Racing
Paras sijoitus:  5.
Aikaisemmat sarjat
1993–1995:  Indy Lights Championship
Mestaruudet
1995:  1
Greg Moore (22. huhtikuuta 1975 New Westminster, Brittiläinen Kolumbia, Kanada – 31. lokakuuta 1999 Fontana, Kalifornia, Yhdysvallat) oli kanadalainen kilpa-autoilija.
Nuoruutensa Moore vietti Vancouverin esikaupungissa Maple Ridgessä. Nuoruudessaan hän kilpaili mikroautoissa, mistä siirtyi Formula Ford -luokkaan ja myöhemmin USF2000 Championship -sarjaan. 1993 hän aloitti CARTin Indy Lights sarjassa. Kaudella 1994 hän saavutti sarjassa kolme voittoa ja seuraavalla kaudella hallitsi sarjaa vieden kymmenen voittoa kaikkiaan 12 kilpailusta.
20-vuotiaana vuonna 1996 Moore siirtyi CART-sarjaan (nyk. Champ Car) Player's-Forsythe-talliin. Tulokaskaudellaan hän sijoittui loppupisteissä yhdeksänneksi. Ensimmäisen osakilpailuvoittonsa hän saavutti kesäkuussa 1997 Milwaukeen ovaalilla ja toisen heti perään viikkoa myöhemmin Detroitissa, kun sekä Mauricio Gugelminilta ja Mark  Blundellilta loppui hänen edellään polttoaine viimeisellä kierroksella. Seuraavaan kauteen Moore lähti yhtenä ennakkosuosikeista tallikaveriinaan Patrick Carpentier. Moore saavutti kauden aikana kaksi voittoa:  Jacarepaguassa, Rio de Janeirossa, missä hän ohitti Alex Zanardin ulkokautta ja ajoi voittoon, Michiganin ovaalilla hän ohitti viimeisellä kierroksella Zanardin ja Jimmy Vasserin viimeisellä kierroksella. Kokonaisuutena kausi oli kuitenkin pettymys ja keskeytysten sävyttämä. Moore sijoittui lopulta pisteissä viidenneksi.
Kauden 1999 Moore aloitti ajamalla voittoon Homesteadissa, mutta Mercedes-Benz-moottori oli muutoin kilpailukyvytön ja hän teki kesken kauden sopimuksen siirtymisestä seuraavaksi kaudeksi Penske Racingin riveihin. Fontanan California Speedwayllä Moore joutui skootterilla onnettomuuteen ja loukkasi kätensä, mutta pääsi kilpailuun mukaan viimeisestä ruudusta jouduttuaan jättämään aika-ajot väliin. Kilpailun yhdeksännellä kierroksella hän menetti autonsa hallinnan 200 mailin tuntinopeudessa ja auto sinkoutui ruohikon yli betoniseinään mennen moneen osaan, minkä jälkeen auton osat kimposivat takaisin ruohikolle ja pyöri monta kierrosta ympäri. Moore sai surmansa onnettomuudessa.
Mooren hautajaisiin hänen kotikaupungissaan Maple Ridgessä osallistui 300 ihmistä. Hänen isänsä on perustanut hyväntekeväisyyssäätiö Greg Moore Foundationin. Maple Ridgen vuonna 2003 perustettu nuorisokeskus on nimetty Greg Mooren mukaan.
Aiheesta muualla

http://www.gregmoore.com/ (Arkistoitu – Internet Archive)
Greg Mueller

| Greg Mueller |
| --- | --- |
 Mueller vuonna 2009.
Henkilötiedot
Kansalaisuus:   Kanada
Pokerinpelaaja
WSOP-voitot:  0
WSOP-rahasijat:  15 
WPT-voitot:  0
EPT-voitot:  0
Turnausansiot (USD):  1 026 116
Päivitetty:  23. kesäkuuta 2008
Greg ”FBT” Mueller on kanadalainen pokeriammattilainen. Mueller oli alun perin jääkiekkoilija, mutta siirtyi pokeriin lopetettuaan kiekkouransa vuonna 1999. Hänet tunnetaan internetissä lempinimellä ”FBT” (”Full-Blown-Tilt”).
Mueller aloitti pokeriuransa limiittikäteispeleissä, joista siirtyi myös turnaus- ja no limit -pelaajaksi. Vuoden 2005 WSOP:ssa hän saavutti neljä rahasijaa (yksi finaalipöytä) ja sijoittui seuraavan vuoden World Poker Tourin World Poker Challengessa neljänneksi. World Series of Pokerissa hän sijoittui toiseksi vuonna 2007 5 000 dollarin mixed hold'em -turnauksessa samoin kuin vuonna 2008 5 000 dollarin no limit hold'em shootout -turnauksessa.
Kesäkuussa 2008 Muellerin pokeriuran turnausansiot ylittivät 1,0 miljoonaa dollaria. Muller edustaa Full Tilt Poker -nettipokerihuonetta.
Aiheesta muualla

Muellerin sivu Full Tilt Pokerilla (Arkistoitu – Internet Archive) (suomeksi)
Greg Mueller The Hendon Mob Poker Databasessa (englanniksi)
Goombay Dance Band

| Goombay Dance Band |
| --- | --- |
 Goombay Dance Band vuonna 2010
Tiedot
Toiminnassa:  1979–
Tyylilaji:  disko, pop
Kotipaikka:  Hampuri, Saksa
Jäsenet:  Oliver Bendt   Alicia Bendt   Dorothy Hellings   Wendy Doorsen   "Dizzy" Daniel Moorehead   Mario Slijngaard  
Infobox OKNimi-testi OK: 
Goombay Dance Band on saksalainen diskoyhtye. Oliver Bendt perusti sen 1979. Yhtyeen menestyneimmät musiikkikappaleet, kuten "Sun of Jamaica", julkaistiin 1980-luvun alussa.
Goombay Dance Bandin menestyskappaleisiin lukeutuu myös "Seven Tears", joka nousi suosioon etenkin Britanniassa. Yhtyeen tyyliä ja musiikkia on toisinaan verrattu Boney M:ään. Goombay Dance Band on jatkanut toimintaansa, vaikka sen kaupallinen menestys hiipui 1980-luvun alun jälkeen.
Diskografia > Studioalbumit

Zauber der Karibik (1980)
Land of Gold (1980)
Holiday in Paradise (1981)
Tropical Dreams (1982)
Seven Tears (1982)
Island of Dreams (1995)
Frederictonin kansainvälinen lentoasema

Frederictonin kansainvälinen lentoasema (engl. Fredericton International Airport) (IATA: YFC, ICAO: CYFC) on lentoasema Kanadan New Brunswickin provinssissa Lincolnin alueella, noin 13 km kaakkoon Frederictonista. Kentän omistaa Transport Canada ja sitä ylläpitää Greater Fredericton Airport Authority. Vuonna 2007 lentoaseman kautta kulki 267 511 matkustajaa. Lentoasema oli Kanadan vilkkain lentoasemista, joissa ei ole lennonjohtotornia. Vuonna 2007 lentoasema sai kansainvälisen statuksen.
Historia

Frederictonin pormestari kävi vuonna 1943 neuvotteluja Kanadan valtion kanssa lentoaseman perustamisesta alueelle. Alukuperäiseksi kohteeksi suunniteltiin Russagonisin aluetta, mutta neuvottelut eivät tuottaneet tulosta. Vuonna 1945 kaupunki kävi uusia neuvotteluja ja vaihtoehtoiseksi sijoituspaikaksi ehdotettiin Lincolnin aluetta. Molemmista alueista tehtiin kustannuslaskelmat ja Lincolnin alue todettiin paremmaksi. Toukokuussa 1948 kaupunki pakkolunasti maa-alueet lentoaseman rakentamista varten ja rakennustyöt aloitettiin saman vuoden syyskuussa. 30. marraskuuta 1949 lentokentälle laskeutui liikenneministeriön virkailijoita kuljettanut lentokone. Seuraavan vuoden tammikuussa aloitettiin raivaustyöt toisen kiitotien rakentamista varten. Maaliskuussa 1950 Kanadan liikenneministeriö ja Frederictonin kaupunki allekirjoittivat sopimuksen, jossa ministeriö lupautui rakentamaan lentoaseman ja kaupunki rakentaisi terminaalirakennuksen, sekä vastaisi ylläpitokustannuksista. Virallisesti lentoasema avattiin liikenteelle 1951.
Vuonna 1957 lentoaseman ylläpitö ei ollut taloudellisesti kannattavaa kaupungille, ja Kanadan liikenneministeriö osti lentoaseman, maa-alueet ja terminaalirakennukset 118 000 dollarilla. Seuraavana vuonna kiitotie 15-33 pidennettiin nykyiseen 1 829 metriin ja kiito- sekä rullausteille asennettiin suuritehoiset valaisimet. Vuonna 1959 lentokentälle asennettiin mittarilähestymisjärjestelmä. Lentoasemaa laajennettiin vuonna 1963, asemalle valmistui muun muassa uusi terminaalirakennus, lentokoneiden huoltohalli, paloasema, pumppuasema, uudistetut vesi-, viemäri-, ja sammutusjärjestelmät.
Vuonna 1998 aloitettiin neuvottelut lentoaseman yksityistämisestä. Viimein vuonna 2001 lentoasema siirtyi yksityisen Greater Fredericton Airport Authorityn hallintaan. Vuonna 2007 lentoasema sai kansainvälisen statuksen ja nimettiin uudelleen Frederictonin kansainvälinen lentoasemaksi.
Lentoyhtiöt ja kohteet

| Lentoyhtiö | Kohteet |
| --- | --- |
Air Canada Jazz: Halifax, Montreal, Ottawa, Toronto-Pearson
Air Canada, Air Georgianin kalustolla: Halifax
Air Transat: London-Gatwick (kausittainen) (välilasku Halifaxissa)
CanJet: Puerto Plata, Varadero (kausittainen)
Sunwing Airlines: Holguin (kausittainen)
Iso Kalliojärvi (Luhanka)

| Iso Kalliojärvi |
| --- | --- |
Valtiot:  Suomi
Maakunnat:  Keski-Suomi
Kunnat:  Luhanka
Koordinaatit:  61°48′10″N, 25°37′56″E
Vesistöalue ja valuma-alueen tietoja
Päävesistöalue:  Kymijoen vesistö (14)
Valuma-alue:  Päijänteen alue (14.22)
Laskuoja:  oja Sikojärveen 
Järvinumero:  14.221.1.225
Mittaustietoja
Pinnankorkeus:  103,7 m  
Pituus:  1,2 km  
Leveys:  630 m  
Rantaviiva:  3,313 km  
Pinta-ala:  28,642 ha  
Saaria:  ei saaria 
 fiIso Kalliojärvi 
Iso Kalliojärvi  on Keski-Suomessa Luhangalla Rekolankylän lähellä sijaitseva järvi.
Maantietoa

Järven pinta-ala on 29 hehtaaria, se on 1,2 kilometriä pitkä ja 650 metriä leveä. Järvellä ei ole kartan mukaan saaria.  Sen rantaviivan pituus on 3,3 kilometriä.
Vesistösuhteet

Järvi sijaitsee Kymijoen vesistössä (vesistöaluetunnus 14) Suur-Päijänteen alueen (14.2) Päijänteen alueella (14.22), jonka Päijänteen lähialueeseen (14.221) se kuuluu. Järven vedenpinnan korkeus on 103,7 metriä mpy.
Gillet

| Gillet |
| --- | --- |

Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
1994 Gillet Vertigo
Gillet on belgialaisen Tony Gilletin 1994 perustama autotehdas. Tehtaan ainoa tarjolla oleva malli on pieninä sarjoina valmistettu Gillet Vertigo sportscoupé, jota vauhdittaa Alfa Romeon  V6-moottori.
Gillet Vertigon historia

Tony Gillet on entinen kilpa-ajaja, joka pyrkii jatkuvasti täydelliseen suoritukseen. Voitettuaan useana perättäisenä vuonna Belgian mestaruuden mäkikilpailuissa ja osallistuttuaan itserakentamallaan kilpa-autolla kahdesti Pariisi-Dakar -erämaaralliin, Gillet päätti siirtyä autoteollisuuden pariin vuonna 1982 ryhtymällä Donkervoortin maahantuojaksi. Varta vasten viritetyllä Donkervoortilla Gillet siirsi nollasta sadan kilometrin tuntivauhtiin suoritettavan kiihdytyksen ennätyksen uusille luvuille tammikuussa 1990 tuloksellaan 3,85 sekuntia. Sittemmin hän teki myös sarjatuotantoautojen maailmanennätyksen 0-60 km/h -kiihdytyksessä nimeään kantavalla Gillet Vertigolla. Ennätysaika on 3,1 sekuntia.
Vertigon ensimmäinen prototyyppi valmistui 1991. Se julkistettiin Brysselin 71. kansainvälisessä autonäyttelyssä tammikuussa 1992. Seuraavan kahden vuoden aikana prototyyppiä viimeisteltiin sarjatuotantoa varten ja sille myös hankittiin vaikeasti saatava EU-tyyppihyväksyntä. Samaan aikaan prototyyppi kiersi tärkeimmissä autonäyttelyissä, kuten Pariisin ja Geneven kansainvälisissä autonäyttelyissä vuonna 1993.
Tätä kaikkea varten oli rakennettava vielä kaksi autoa lisää. Toinen niistä oli prototyyppi, joka oli jo lopullisen myyntiin tulevan auton kaltainen. Toinen oli varsinaisen valmistussarjan auto numero 1, jolla  suoritettiin tyyppihyväksyntään tarvittavat testit, kuten keulatörmäystesti sekä istuinten kiinnitysten ja turvavöiden kiinnitysten lujuustestit. Vertigo selviyi kaikista mainituista testeistä ilman huomautuksia.
Gillet Vertigon sarjatuotantoversio poikkesi ensimmäisestä prototyypistä monin tavoin. Auton kori valmistettiin hiilikuituvahvisteisesta alumiinihunajakennoista aivan kuten Formula 1 -kilpuritkin. Tällä saavutettiin sekä huomattava painonsäästö että suurempi rakenteellinen lujuus. Vertigon paljas kori painaa vain 58 kg. Korista tehtiin prototyyppiä sulavalinjaisempi hieman korkeammin sivuikkunoin ja irrotettavin etuvaloin.
Auto numero 2 varustettiin automaattivaihteistolla ja erityisellä joystick-hallintalaitteistolla. Se myytiin entiselle F1-kuljettajalle, Philippe Streiffille, joka oli vammautunut F1-onnettomuudessa.
Autourheilu

Gillet on myös aktiivinen moottoriurheilurintamalla. Auton kisaversiolle on annettu nimeksi Gillet Vertigo Streiff edellä mainitun Philippe Streiffin mukaan. Belgialaiset Bas Leinders ja Renaud Kuppens voittivat autolla Belgian GT-mestaruuden ja sijoittuivat Span 24h -kilpailussa toiselle sijalle.
Aiheesta muualla

Gillet'n kotisivu
Friedrich-Werner von der Schulenburg

Friedrich-Werner von der Schulenburg.
Friedrich-Werner Erdmann Matthias Johann Bernhard Erich von der Schulenburg (20. marraskuuta 1875 Kemberg, Saksa – 10. marraskuuta 1944 Berliini, Saksa) oli saksalainen kreivi ja diplomaatti, joka toimi natsi-Saksan suurlähettiläänä Neuvostoliitossa vuosina 1934–1941. Hän vastusti Saksan sotaa Neuvostoliittoa vastaan ja hänet teloitettiin heinäkuun 20. päivän salaliiton tukijana.
Schulenburgin isä oli preussilainen everstiluutnantti. Schulenburg opiskeli oikeustiedettä Lausannen, Münchenin ja Berliinin yliopistoissa, ja aloitti uransa Saksan ulkoministeriön palveluksessa vuonna 1901. Hän oli Saksan varakonsulina Varsovassa 1907–1911 ja konsulina Tiflisissä 1911–1914. Palveltuaan vuoden upseerina ensimmäisessä maailmansodassa hän oli vuosina 1915–1918 Saksan konsulina Erzurumissa, Beirutissa ja Damaskoksessa. Weimarin tasavallan aikana Schulenburg oli Saksan lähettiläänä Teheranissa vuosina 1923–1931 ja Bukarestissa 1931–1934. Vuonna 1934 hän liittyi valtaan nousseeseen kansallissosialistiseen puolueeseen, ja hänet nimitettiin suurlähettilääksi Moskovaan. Schulenburg pyrki johdonmukaisesti säilyttämään Saksan ja Neuvostoliiton suhteet hyvinä. Hän vaikutti vuoden 1939 Molotov–Ribbentrop-sopimuksen syntyyn.
Schulenburg sai vuonna 1940 tietää Adolf Hitlerin suunnitelmasta hyökätä Neuvostoliittoon. Schulenburg yritti epätoivoisesti estää mielettömänä pitämänsä hankkeen, muun muassa tapaamalla Hitlerin huhtikuussa 1941. Lopulta Schulenburg jopa omavaltaisesti varoitti Neuvostoliiton johtoa lähestyvästä yllätyshyökkäyksestä, mutta Josif Stalin ei uskonut varoitusta. Sodan alettua Schulenburg kutsuttiin Berliiniin johtamaan ulkoministeriön Venäjä-työryhmää, mutta hän oli kiinnostunut lähinnä rauhan aikaansaamisesta keinolla millä hyvänsä. Vuodesta 1942 hän oli mukana Hitlerin syrjäyttämistä kaavailleissa piireissä, joissa häntä pidettiin Ulrich von Hassellin ohella vahvimpana ehdokkaana uudeksi ulkoministeriksi. 
Schulenburg vangittiin vuoden 1944 heinäkuun 20. päivän epäonnistuneen kaappausyrityksen jälkeen. Kansantuomioistuin tuomitsi hänet kuolemaan 23. lokakuuta 1944 ja hänet teloitettiin hirttämällä Plötzenseen vankilassa 10. marraskuuta.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Friedrich-Werner von der Schulenburg Wikimedia Commonsissa
Google Zeitgeist

Google Zeitgeist on Googlen palvelu, joka määrittää eri Google-hakujen ja YouTubessa tehtyjen hakujen suosiota vuosittain. Sivusto tarjoaa vuosittaisen katsauksen suosituimpiin hakuihin.
Aiheesta muualla

Google Zeitgeist
Freia

Freia tarkoittaa esimerkiksi seuraavia:
Freia (tai Freija), skandinaavinen jumalatar
76 Freia, asteroidi
Freia, Kraft Foodsin omistama norjalainen suklaatuoteyritys
Freia, suomalainen liikkeenjohdon konsulttiyritys
Goatlord

| Goatlord Darkthrone |
| --- | --- | --- |

Studioalbumin tiedot
 Äänitetty : 1990–1991, 1996
 Julkaistu: 1997
 Tuottaja(t): Darkthrone
 Tyylilaji: Death Metal Blackened death metal
 Kesto: 37.50
 Levy-yhtiö: Moonfog Productions
Darkthronen muut julkaisut
| Total Death 1996 | Goatlord 1998 | Ravishing Grimness 1999 |
Goatlord on norjalaisen black metal -yhtyeen Darkthronen seitsemäs studioalbumi, joka oli alun perin äänitetty vuosina 1990 ja 1991, Soulside Journeyn ja A Blaze in the Northern Skyn välisenä aikana. Albumin lauluosuudet äänitti Fenriz vasta vuonna 1996. Syynä levyn alkuperäiseen julkaisemattomuuteen oli Darkthronen muutos death metallista black metalliin. Hieman progressiivisemman ja jazzahtavamman Goatlordin sijaan yhtye julkaisi jo edellä mainitun A Blaze in the Northern Skyn, paljolti yksinkertaisemman albumin.
Albumin taustalauluja hoitaa myös edellisellä levyllä kuultu Satyr, joka tunnetaan paremmin Satyriconin pääjäsenenä.
Kappalelista

"Rex" (3:48)
"Pure Demoniac Blessing" (2:35)
"(The) Grimness Of Which Shepherds Mourn" (4:23)
"Sadomasochistic Rites" (4:04)
"As Desertshadows" (4:42)
"In His Lovely Kingdom" (3:24)
"Black Daimon" (3:50)
"Toward(s) The Thornfields" (3:37)
"(Birth Of Evil) Virgin Sin" (3:25)
"Green Cave Float" (4:02)
Muusikot

Fenriz – rummut, laulu
Nocturno Culto – kitara
Zephyrous - kitara
Dag Nilsen - basso
Satyr – taustalaulu
Aiheesta muualla

Darkthrone - Virallinen sivusto (englanniksi)
Anus.com - Tarkempaa tietoa ja arvioita (englanniksi)
Goatlord Discogsissa. (englanniksi)
Albumi Goatlord Encyclopaedia Metallum -sivustolla (englanniksi)
Ivar Heinricius

Ivar Heinricius (26. maaliskuuta 1848 Viipuri – 1909 Viipuri) oli suomalainen Venäjän keisarillisessa armeijassa palvellut kenraalimajuri.
Ivar Heinriciuksen vanhemmat olivat kunnallispormestari, kollegiasessori Johan Gustaf Heinricius ja Eugenia Olivia Charlotta Barck. Professori Gustaf Heinricius oli hänen veljensä. Ivar Heinricius tuli oppilaaksi Haminan kadettikouluun 1859 ja määrättiin sieltä valmistuttuaan  palvelukseen vänrikkinä Henkivartioväen Izmailovon rykmenttiin 1867. Aliluutnantiksi Heinricius ylennettiin 1869, luutnantiksi 1871 ja alikapteeniksi 1874. Hänet komennettiin 1873–1875 komppaniaupseeriksi Haminan kadettikouluun. Henkivartioväen Izmailovon rykmentissä Heinricius osallistui Turkin sotaan 1877–1878 ja haavoittui Gornyi Dubnjakin taistelussa. Sodan lopulla 1878 hänet ylennettiin kapteeniksi, sodan jälkeen hän jatkoi palvelusta rykmentissään. Everstiksi Heinricus ylennettiin 1887, eron sotapalveluksesta hän sai kenraalimajurina helmikuussa 1891.
Frederick Schwatka

Frederick Schwatka
Frederick Schwatka (1849–1892) oli yhdysvaltalainen pohjoisnapaseutujen tutkija. Hän etsi 1878–1880 turhaan Franklinin retkikunnan jäänteitä Hudsoninlahdelta alkaen Great Fish Riverin suun tienoille ja Kuningas Williamin saareen asti. Hän teki sitten retkiä Youkonjoelle (1883) ja Pyhän Eliaan vuorelle (1886), jonka huipulle hän turhaan koetti kiivetä. Hän julkaisi muun muassa teokset Report of a military reconnaissance in Alaska (1885), Along Alaska’s great river (1885).
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Frederick Schwatka Wikimedia Commonsissa
Goat on Fire / Wolves from the Fog

| Goat on Fire / Wolves from the Fog Moonspell |
| --- | --- | --- |

Singlen tiedot
 Äänitetty : 1992
 Julkaistu: 1993
 Tyylilaji: goottimetalli
 Kesto: 12.37
Goat on Fire / Wolves from the Fog on vuonna 1993 julkaistu portugalilaisen Moonspell-yhtyeen ensimmäinen singlejulkaisu.
Goat on Fire äänitettiin talvella 1992 ja Wolves from the Fog keväällä 1992.
Kappalelista

Goat on Fire – 6.33
Wolves from the Fog – 6.04
Albumilla esiintyvät henkilöt

Satan – inspiraation lähde
Langsugar T.R. - laulu
Mantus H.G.D. – soolokitara
Malah L.L. – rytmikitara
Tetragrammaton T.M. – bassokitara
Nisroch O.F. – rummut
Aiheesta muualla

Moonspellin kotisivu
Ivo Karlović

| Ivo Karlović |
| --- | --- |

Henkilötiedot
Syntynyt: 28. helmikuuta 1979 (ikä 45)
Kansalaisuus:   Kroatia
Tennispelaaja
Pituus:  211 cm
Paino:  105 kg
Kätisyys:  oikea
Ammattilaisena:  2000–
Palkintorahat:  10 160 232 USD
Kaksinpeli
Paras sijoitus:  14. (18.8.2008)
Turnausvoittoja:  8
Voitot/tappiot:  371–346
Grand Slam -turnauksissa
Australian avoimet:  4. kierros (2010)
Ranskan avoimet:  3. kierros (2014, 2016)
Wimbledon:  puolivälierät (2009)
Yhdysvaltain avoimet:  4. kierros (2016)
Nelinpeli
Paras sijoitus:  44  (10. huhtikuuta 2006)
Voitot/tappiot:  91–109
Aiheesta muualla
www.ivo-karlovic.com
ITF
ATP
Ivo Karlović (s. 28. helmikuuta 1979 Zagreb, Kroatian sosialistinen tasavalta, Jugoslavia) on kroatialainen tennispelaaja. Hän on voittanut ATP:n kaksinpelin turnauksen kahdeksan kertaa: kolmasti vuonna 2007, kerran vuonna 2008, kerran vuonna 2013, kerran vuonna 2015 ja kahdesti vuonna 2016. Hän on myös voittanut maailmanlistan kärkipelaajia, muun muassa Roger Federerin, Lleyton Hewittin, Andy Roddickin sekä James Blaken. Karlović on myös ATP-kiertueen pisin pelaaja, 208 cm.
Karlovićin perusstrategia on pelata verkon lähellä heti oman syötön jälkeen (engl. Serve and volley), ja hänen on todettu olevan maailman parhaita syöttäjiä. Karlovićin pituus mahdollistaa hänelle toistuvia nopeita syöttöjä ja ainutlaatuisen lentoradan. Maaliskuussa 2011 hän teki ammattilaistenniksen kaikkien aikojen kovimman syötön, 251 km/h.