stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Novodnistrovsk

| Novodnistrovsk Новодністровськ |
| --- | --- |
 Kaupunkinäkymä (2015).
 lippu:  vaakuna
 Novodnistrovsk
 Koordinaatit: 48.5830°N, 27.4377°E 
Valtio:  Ukraina
Alue:  Tšernivtsin alue
Piiri:  Dnistrovskin piiri
Perustettu:  1973
Kaupunkityyppiseksi taajamaksi:  1973
Kaupungiksi:  1975
Pinta-ala  ():  
 – Kokonaispinta-ala:  7,09 km²
Väkiluku (2022)  ():  10 463 as.
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Novodnistrovsk (ukr. Новодністровськ) on kaupunki Ukrainan Tšernivtsin alueen Dnistrovskin piirissä. Novodnistrovsk sijaitsee Dnestrjoen (ukr. Дністе́р, Dnister) varrella, 150 kilometriä aluekeskus Tšernivtsistä itään.
Ukrainan tilastokeskus arvioi kaupungin väkiluvuksi 10 463 (2022). Vuonna 2001 siellä oli 10 344 asukasta, joista etnisesti ukrainalaisten väestöosuus oli 87,13 prosenttia, venäläisten 10,19 prosenttia ja moldovalaisten 0,95 prosenttia. Lisäksi oli moneen muuhun etniseen ryhmään kuuluvia asukkaita. Vuonna 1990 paikkakunnalla oli noin 10 800 asukasta.
Tammikuun keskilämpötila on −5,0 ja heinäkuun +19,3 celsiusastetta. Keskimääräinen vuosisademäärä on 624 millimetriä.
Paikkakunnan historia alkaa vuodesta 1973, jolloin Dnestrjokeen rakennettavien Dnestrin vesivoimalaitoksen ja Dnestrin tekojärven vuoksi päätettiin perustaa työläisten asuinalue. Kaupunkityyppisen taajaman aseman se sai vuonna 1975, ja kaupungin aseman 1993.
Novodnistrovsk on Ukrainan kesän 2020 aluehallintouudistuksen jälkeen kuulunut Dnistrovskin piiriin. Sitä ennen paikkakunta oli aluksi (nykyään jo entisen) Sokyrjanyn piirin taajama tai kaupunki ja sitten 2000–2020 Tšernivtsin alueen alainen kaupunki.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Novodnistrovsk Wikimedia Commonsissa
| Auktoriteettitunnisteet  |
| --- | --- |
Kansainväliset:  VIAF 
Kansalliset:  Israel  Yhdysvallat
Molotšansk

| Molotšansk (Молочанськ) |
| --- | --- |
 lippu:  vaakuna
 Molotšansk
 Koordinaatit: 47.2066°N, 35.5979°E 
Valtio:  Ukraina
Alue:  Zaporižžjan alue
Piiri:  Polohyn piiri
Perustettu:  1803
Kaupungiksi:  1938
Pinta-ala  ():  
 – Kokonaispinta-ala:  8,5 km²
Korkeus:  45 m
Väkiluku (2022):  6 099
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Molotšansk (ukr. Молочанськ; vuoteen 1915 saakka ja vuosina 1941–1943 Halbštadt ukr. Гальбштадт) on pikkukaupunki Ukrainan eteläosan Zaporižžjan alueella. Molotšansk sijaitsee Asovanmereen laskevan Molotšnajoen vasemmalla rannalla Polohyn piirissä, maanteitse 12 kilometriä Tokmakin kaupungista lounaaseen ja 98 kilometriä aluekeskus Zaporižžjan keskustasta eteläkaakkoon. Kaupungissa on rautatieasema; kaupunki sijaitsee itäisen Ukrainan eteläosien poikki kulkevan, lounaassa Melitopoliin ja edelleen Krimille johtavan rautatieyhteyden varrella.
Maasto on loivasti kumpuilevaa, korkeus merenpinnasta noin 45 metriä. Tammikuun keskilämpötila on −4,5 °C, heinäkuun +22,5 °C. Vuotuinen sademäärä on 425 mm.
Ukrainan tilastokeskus arvioi kaupungin väkiluvuksi 6 099 (1.1.2022); vuoden 2001 väestönlaskennassa asukkaita oli 7 964. Molotšansk tuli osaksi Polohyn piiriä (163 641 as., 2022) Ukrainan heinäkuun 2020 aluehallinnollisessa uudistuksessa. Tätä ennen kaupunki oli Tokmakin piirin osa.
Kaupungin alueelta on löydetty esihistoriallisia asutuksen jälkiä useilta aikakausilta. Nykyisen kaupungin pohjana on vuonna 1803 perustettu saksalainen mennoniittien asutus. Rautatie valmistui vuonna 1913. Vuosina 1924–1939 se oli piirikeskus. Kaupungin aseman asutus sai vuonna 1938.
Osana 24. helmikuuta 2022 aloittamaansa  hyökkäyssotaa Venäjä miehitti kaupungin keväällä 2022. Maaliskuussa 2023 raportoitiin Ukrainan asevoimien tehneen iskuja useisiin miehittäjän valtaamiin Zaporižžjan alueen asutuskeskuksiin, myös Molotšanskin seudulle. Huhtikuussa 2023 kaupungin ja sen lähikylien asukkaita kehotettiin evakuoitumaan - ukrainalaisten mukaan pois miehitysalueilta ja venäläismiehittäjän mukaan (miehitysalueille) Melitopoliin tai Krimille. Miehittäjät ovat rajoittaneet muiden ukrainalaisten kuin paikkakuntien pysyvien asukkaiden liikkumista ja samalla miinoittaneet asutusten lähiseutuja. Miehittäjät ovat myös tehostaneet ukrainalaismielisten asukkaiden eristämistä "suodattamalla".
Koulurakennus Molotšanskissa (2014).
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Molotšansk Wikimedia Commonsissa
| Auktoriteettitunnisteet  |
| --- | --- |
Kansainväliset:  FAST  VIAF 
Kansalliset:  Ranska  BnF data  Saksa  Israel  Yhdysvallat 
Muut:  IdRef
Dubljany

| Dubljany Дубляни |
| --- | --- |
 Kuvakollaasi Dubljanyn vanhoista rakennuksista.
 lippu:  vaakuna
 Dubljany
 Koordinaatit: 49.9031°N, 24.0879°E 
Valtio:  Ukraina
Alue:  Lvivin alue
Piiri:  Lvivin piiri
Maininta:  1440
Kaupungiksi:  1968
Väkiluku (2022)  ():  9 748 as.
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Dubljany (ukr. Дубляни) on kaupunki Ukrainan Lvivin alueen Lvivin piirissä. Dubljany sijaitsee Läntisen Bugin vesistöön kuuluvan Mlynivkajoen varrella, 6 kilometriä aluekeskus Lvivistä pohjoiskoilliseen.
Tammikuun keskilämpötila on −4,1 °C ja heinäkuun +16,7 celsiusastetta. Keskimääräinen vuosisademäärä on 631 millimetriä.
Ukrainan tilastokeskus arvioi kaupungin väkiluvuksi 9 748 (2022). Vuonna 2001 siellä oli 8 469 asukasta, Heistä kansallisuudeltaan ukrainalaisia oli 98,53, venäläisiä 0,93 prosenttia ja armenialaisia 0,18 prosenttia. Vuoden 1989 väestönlaskennassa kirjattiin 9 140 asukasta.
Paikkakunnan ensimmäinen kirjallinen maininta on vuodelta 1440. Kaupunkityyppiseksi taajamaksi asutus nimettiin vuonna 1968 ja kaupungiksi 1978. Vuonna 1856 toimintansa aloittanut, nykyiseltä nimeltään Lvivin kansallinen luonnonvarayliopisto (vuoteen 2021 saakka nimellä Lvivin kansallinen maataloustieteellinen yliopisto, LNAU) toimii kaupungissa.
Dubljany on Ukrainan kesän 2020 aluehallintouudistuksen jälkeen kuulunut Lvivin piiriin; sitä ennen se oli osa Žovkvan piiriä (Nesterovin piiriä).
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Dubljany Wikimedia Commonsissa
| --- | --- |
Auktoriteettitunnisteet :  Encyclopedia of Modern Ukraine
HLA-B27

Human Leukocyte Antigen (HLA) B27 (alityyppi B*2701-2759)  
on kudosantigeeni joka sijaitsee kromosomi 6:ssa. Suomessa noin 14%:lta väestössä (eli n. 750 000) löytyy tämä kudostekijä.
Tämä riskitekijä kohottaa mahdollisuutta sairastua joukkoon reuma- ja suolistotulehdustauteja
kuten selkärankareumaan, Reiterin tautiin, reaktiiviseen niveltulehdukseen, sekä ulseratiivisen koliitin ja psoriasiksen yhteydessä esiintyvään spondyliittiin. 
Taudin muodostumiseen, esim. reaktiivisen niveltulehduksen syntyyn tarvitaan kuitenkin altistus Yersinia-, Shigella-, Chlamydia-, Salmonella- tai Campyloryhmien bakteereille.lähde?
Šarhorod

| Šarhorod (Шаргород) |
| --- | --- |
 vaakuna
 Šarhorod
 Koordinaatit: 48.7385°N, 28.0833°E 
Valtio:  Ukraina
Alue:  Vinnytsjan alue
Piiri:  Žmerynkan piiri
Historiallinen maininta:  1383
Magdeburgin oikeudet:  1588
Väkiluku (2022):  6 982
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Šarhorod (ukr. Шаргород) on kaupunki Vinnytsjan alueen Žmerynkan piirissä. Kaupunki sijaitsee Dnestrin valuma-alueeseen kuuluvan Muraškajoen varrella, noin 82 kilometriä aluekeskus Vinnytsjasta etelälounaaseen.
Tammikuun keskilämpötila on −5,8 ja heinäkuun +19,6 celsiusastetta. Keskimääräinen vuosisademäärä on 485 millimetriä.
Ukrainan tilastokeskus arvioi kaupungin väkiluvuksi 6 982 (2022). Vuonna 2001 siellä oli 6 923 asukasta, josta etnisesti ukrainalaisia oli 97,26 prosenttia, venäläisiä 1,44 % ja juutalaisia 0,61 %.  Vuoden 1989 väestönlaskennassa kirjattiin 10 570 asukasta.
Paikkakunta mainitaan Liettuan suuriruhtinaskunnan historiallisissa dokumenteissa ensimmäisen kerran 1383. Paikkakunnalle perustettiin asutus nimellä Knjaža Luka (Княжа Лука). Vuonna 1497 asutus sai uuden nimen Karatševa Pustyn (Карачева Пустинь). Vuonna 1579 nimeksi tuli Šarhorod ja paikkakunnalle rakennettiin linnoitus. Magdeburgin oikeudet paikkakunta sai vuonna 1588. Vuosina 1672–1999 turkkilaiset (osmaanit) miehittivät paikkakuntaa, ja kutsuivat sitä nimellä Küçük-Stambul (Pikku Stambul). Puolan jaon seurauksena (1793) seutu siirtyi Venäjän keisarikunnan alaisuuteen. Kaupunkityyppisen taajaman aseman paikkakunta sai 1923; kaupungiksi Šarhorod nimettiin vuonna 1987.
Ukrainan kesän 2020 aluehallintouudistuksen jälkeen Šarhorod on kuulunut Žmerynkan piiriin; sitä ennen se oli vuosina 1923-2020 Šarhorodin piirin hallintokeskus.
Kaupungin arkkitehtuurisesti ja kulttuurihistoriallisesti arvokkaisiin rakennuksiin lukeutuvat muun muassa vanhan linnoituksen jäänteet, synagoga (1589), kirkko (1593 tai 1595) ja Pyhän Mykolajivin luostarin rakennuskokonaisus (perustettu 1717, rakennukset 1700-1800-luvuilta).
Šarhorodin linnoituksen tornin rauniot.
Šarhorodin synagoogan rakennus (1589).
Pyhän Florianuksen kirkko (1595).
Pyhän Mykolajivin luostarin aluetta.
Pyhän Mykolajivin luostarin aluetta.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Šarhorod Wikimedia Commonsissa
Šarhorodin hromadan sivusto (ukrainaksi) (gromada.info)
Šarhorodin kaupungin sivusto (ukrainaksi) (hargorod-miskrada.gov.ua)
Šarhorod (Шаргород) (ukrainaksi) (ukrainaincognita.com)
Ukraine: Progress on restoration of magnificent Great Synagogue in Sharhorod (2018) (englanniksi) (jewish-heritage-europe.eu)
| Auktoriteettitunnisteet  |
| --- | --- |
Kansainväliset:  VIAF 
Kansalliset:  Saksa  Israel  Yhdysvallat  Tšekki
Vylkove

| Vylkove (Вилкове) |
| --- | --- |
 Pyhän Nikolauksen (Nikolaos Ihmeidentekijän) kirkko ja näkymää Tonavan ääreltä Vylkovessa.
 vaakuna
 Vylkove
 Koordinaatit: 45.3983°N, 29.5894°E 
Valtio:  Ukraina
Alue:  Odessan alue
Piiri:  Izmajilin piiri
Pinta-ala  ():  
 – Kokonaispinta-ala:  4,6 km²
Väkiluku (2022):  7 712
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Vylkove (ukr. Вилкове; vuoteen 1775 asti Lypovanske) on kaupunki Odessan alueen Izmajilin piirissä. Kaupunki sijaitsee Tonavan suistoalueella Tonavan Kilijan suuhaaran varrella, 18 kilometriä Mustastamerestä länteen ja 240 (toisen lähteen mukaan 190) kilometriä aluekeskus Odessasta etelälounaaseen. Useiden vesiväyliensä ja kanaviensa vuoksi kaupunkia on kutsuttu Tonavan Venetsiaksi tai Ukrainan Venetsiaksi.
Tammikuun keskilämpötila on −2,2 ja heinäkuun +22,8 celsiusastetta. Keskimääräinen vuosisademäärä on 390 millimetriä. Kaupungin ympäristössä sijaitsee Tonavan suiston biosfäärialue.
Ukrainan tilastokeskus arvioi kaupungin väkiluvuksi 7 712 (2022). Vuonna 2001 siellä oli 9 260 asukasta, joista etnisesti ukrainalaisia oli 25,5 prosenttia, venäläisiä (lipovanit) 58,5 % ja moldovalaisia 1,2 %.. Toinen lähde ilmoitti vuoden 2001 väkiluvuksi 9 426, jossa etnisesti ukrainalaisia oli 26,48 %, venäläisiä (sis. lipovanit) 69,99 %, moldovalaisia 1,27 % ja bulgarialaisia 0,94 %. Vuoden 1989 väestönlaskennassa kirjattiin 11 022 asukasta.
Ensimmäinen historiallinen maininta (perustamisajankohta) vuodelta 1746 nimellä Lypovanske (Липованське). Kaupungiksi Vylkove nimettiin vuonna 1762, 1840(tai 1940).
Ukrainan kesän 2020 aluehallintouudistuksen jälkeen Vylkove on kuulunut Izmajilin piiriin; sitä ennen se oli Kilijan piiriin kuulunut kaupunki.
Kaupungin arkkitehtuurisesti ja kulttuurihistoriallisesti arvokkaisiin rakennuksiin lukeutuu muun muassa Kristuksen syntymän kirkko (1850).
Kirkko Vylkovessa.
Toinen kirkko.
Vylkoven vesiväyliä.
Vylkoven vesiväylän varrella.
Dronella otettu valokuva Tonavan suiston biosfäärialueelta.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Vylkove Wikimedia Commonsissa
| Auktoriteettitunnisteet  |
| --- | --- |
Kansainväliset:  VIAF 
Kansalliset:  Saksa  Latvia 
Muut:  Encyclopedia of Modern Ukraine  Internet Encyclopedia of Ukraine
Kodyma

| Kodyma (Кодима) |
| --- | --- |
 lippu:  vaakuna
 Kodyma
 Koordinaatit: 48.0995°N, 29.1255°E 
Valtio:  Ukraina
Alue:  Odessan alue
Piiri:  Podilskin piiri
Pinta-ala  ():  
 – Kokonaispinta-ala:  9,15 km²
Väkiluku (2022):  8 404
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Kodyma (ukr. Кодима) on kaupunki Odessan alueen Podilskin piirissä Ukrainassa. Kaupunki sijaitsee Etelä-Bugin valuma-alueeseen kuuluvan Kodymajoen varrella, 242 kilometriä aluekeskus Odessasta luoteeseen. Kodumassa on rautatieasema.
Tammikuun keskilämpötila on −5,0 ja heinäkuun +21,0 celsiusastetta. Keskimääräinen vuosisademäärä on 450 millimetriä.
Ukrainan tilastokeskus arvioi kaupungin väkiluvuksi 8 404 (2022). Vuonna 2001 siellä oli 9 634 asukasta, joista etnisesti ukrainalaisia oli 91 prosenttia, venäläisiä 4,7 % ja moldovalaisia 2,7 %. Vuoden 1989 väestönlaskennassa kirjattiin 11 531 asukasta.
Maat omistanut Lubomirskin magnaattisuku perusti paikkakunnalle siirtokunnan vuonna 1754; tämän vuoden osa lähteistä mainitsee asutuksen perustamisajankohdaksi. Paikalla oli kuitenkin jo pitkään tätä ennen sijainnut maatila. Odessasta Baltaan johtavan rautatien rakentaminen (1865) edesauttoi paikkakunnan kehitystä. Säännöllinen junaliikenne Kodyman kautta alkoi 1870, ja paikkakunnalle rakennettiin rautatieasema. Kaupunkityyppisen taajaman aseman Kodyma sai vuonna 1938 ja kaupungiksi se tuli vuonna 1979.
Ukrainan kesän 2020 aluehallintouudistuksen jälkeen Kodyma on kuulunut Podilskin piiriin; sitä ennen se oli Kodyman piirin hallintokeskus.
Kaupungin arkkitehtuurisesti ja kulttuurihistoriallisesti arvokkaisiin rakennuksiin lukeutuvat muun muassa Pyhän Ristin ylentämisen kirkko (1780), Kirkastumisen kirkko (1850) ja 1800-luvun kartano, joka nykyään toimii kotiseutumuseona.
Kirkko Kodymassa.
Rautatieasemaa.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Kodyma Wikimedia Commonsissa
Kodyma (Ukrainan historian tietosanakirjan artikkeli, 2008) (ukrainaksi) (history.org.ua)
| --- | --- |
Auktoriteettitunnisteet: Kansalliset :  Israel  Yhdysvallat
Aalto-Setälä

Aalto-Setälä on sukunimi, joka on muun muassa seuraavilla suomalaisilla henkilöillä:
Katriina Aalto-Setälä (s. 1960), fysiologian professori
Pauli Aalto-Setälä (s. 1966), toimittaja, juontaja, media-alan yritysjohtaja, poliitikko ja Kokoomuksen kansanedustaja
Sanna Katriina Aalto-Setälä, teologi ja juristi
Toivo Aalto-Setälä (1896–1977), kihlakunnantuomari, laamanni, poliitikko ja Kokoomuksen kansanedustaja.
| --- | --- |
: Tällä täsmennyssivulla luetellaan henkilöitä, joilla on sama sukunimi.
Ustyluh

| Ustyluh (Устилуг) |
| --- | --- |
 Igor Stravinskyn kesähuvilana toiminut talo Ustyluhissa.
 vaakuna
 Ustyluh
 Koordinaatit: 50.8606°N, 24.1511°E 
Valtio:  Ukraina
Alue:  Volynian alue
Piiri:  Volodymyrin piiri
Historiallinen maininta:  1150
Magdeburgin oikeudet:  1758
Kaupungiksi:  1940
Väkiluku (2022):  2 060
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Ustyluh (ukr. Устилуг; vuodesta 1758 lähtien 1790-luvulle saakka nimenä oli Ružyjampol) on pikkukaupunki Volynian alueen Volodymyrin piirissä Ukrainan länsiosassa, aivan Puolan rajalla. Kaupunki rajautuu lännessä rajajoki Läntiseen Bugiin ja pohjoisessa tämän sivuhaaraan Luhajokeen. Kansallinen maantie N22 (ukr. Н22) kulkee kaupungin läpi valtakunnan rajalle. Maanteitse kaupunki sijaitsee 88 kilometriä aluekeskus Lutskista länteen. Ustyluhissa on rautatieasema. Raja-asema (Ukrainan Ustyluh - Puolan Zosin) ja yhteys Läntisen Bugin vastarannalle löytyy kaupungin lounaisosasta.
Tammikuun keskilämpötila on −4,6 ja heinäkuun +18,0 celsiusastetta. Keskimääräinen vuosisademäärä on 540—600 millimetriä.
Ukrainan tilastokeskus arvioi kaupungin väkiluvuksi 2 060 (2022). Vuonna 2001 siellä oli 2 276 asukasta, joista ukrainalaisia oli 96,79 prosenttia ja venäläisiä 2,15 prosenttia. Vuoden 1989 väestönlaskennassa kirjattiin 2 404 asukasta.
Historiaa

Asutus sai todennäköisesti alkunsa Kiovan Rusin aikana 900-luvun lopulla tai 1000-luvun alussa. Volyniassa sijaitseva paikkakunta mainitaan historiallisissa asiakirjoissa vuodelta 1150. Sijainti Volyniasta Baltiaan johtavan vesitien (Läntinen Bug) varrella nosti kaupungin sataman merkitystä. Kasakat ja tataarit hävittivät paikkakuntaa vuosina 1648 ja 1653. Vuonna 1744 paikkakunta sai oikeuden markkinoiden järjestämiseen ja 1758 kaupunginoikeudet. Samalla nimeksi vaihdettiin maiden uuden omistajan nimestä johdettu Ružyjampol (ukr. Ружиямполь), mitä nimeä kaupungista käytettiin 1790-luvulle saakka. Puolan jaoissa paikkakunta siirtyi Venäjän keisarikuntaan, jossa siitä tuli osa Volynian kuvernementin Volodymyr-Volynskyin kihlakuntaa. 1900-luvun alussa kaupungissa oli noin 4 000 asukasta joista 90 prosenttia oli juutalaisia.
Itävalta-Unkari miehitti kaupunkia vuosina 1915-1918. Käytännössä vuodesta 1919, de jure vuodesta 1921 lähtien paikkakunta oli osa Puolaa. 
Vuonna 1939 siitä tuli osa Ukrainan SNT:aa. Kaupungiksi paikkakunta nimettiin vuonna 1940. Kaupunki oli piirikeskus vuosina 1940–1956. Natsien miehitys 22. kesäkuuta 1941 – 20. heinäkuuta 1944.
Ukrainan kesän 2020 aluehallintouudistuksen jälkeen ja jo ennen sitä on kuulunut Volodymyrin piiriin.
Kaupungin lounaisosissa ovat jäljellä mäkilinnoituksen jäänteet (ajalta 900- ja 1000-lukujen taitteesta 1500- tai 1600-luvuille).
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Ustyluh Wikimedia Commonsissa
Ustyluhin hromadan sivusto (aluehallinnon 3. taso) (ukrainaksi) (ustyluzka-gromada.gov.ua)
| Auktoriteettitunnisteet  |
| --- | --- |
Kansainväliset:  VIAF 
Kansalliset:  Israel  Yhdysvallat
Marco Pogioli

| Henkilötiedot |
| --- | --- | --- | --- |
Koko nimi: Marco Antonio Pogioli
Syntymäaika: 9. kesäkuuta 1975 (ikä 49)
Syntymäpaikka: Maringá, Brasilia
Pelipaikka: hyökkääjä
Pituus: 178 cm
Junioriseurat
1985–1993: Grêmio Maringá
1994–1995: Nacional AC
Seurat
| Vuodet | Seura | O | (M) |
| 1996 | Apucarana |  |  |
| 1996 | Grêmio Maringá |  |  |
| 1997–1999 | Jazz | 68 | (21) |
| 2000–2001 | Haka | 35 | (6) |
| 2002–2004 | KuPS | 76 | (24) |
| Yhteensä | Yhteensä | 179 | (51) |
Marco Antonio Pogioli, pelaajanimeltään Marco (s. 9. kesäkuuta 1975) on uransa lopettanut brasilialainen jalkapalloilija. Hän oli pelipaikaltaan hyökkääjä.
Ura

Marco pelasi Veikkausliigassa 148 ottelua, teki 39 maalia ja saavutti yhden SM-kullan, kun FC Haka voitti mestaruuden kaudella 2000. Tämän lisäksi hän pelasi 25 Ykkösen ottelua vuonna 2004, joissa hän teki kahdeksan maalia, sekä kuusi karsintasarjan ottelua vuonna 2002 joissa hän teki neljä maalia. Suomessa hän edusti FC Jazzia, FC Hakaa ja Kuopion Palloseuraa. Päätettyään pelaajauransa vuonna 2004 Marco muutti takaisin Brasiliaan.
Marcon ensimmäisen liigaottelu oli 4. toukokuuta 1997 Jazz–HJK, joka päättyi 1–0. Ensimmäisen liigamaalinsa hän teki 11. toukokuuta 1997 ottelussa Jaro–Jazz, joka päättyi 2–3. Debyyttikaudellaan hän oli Veikkausliigan neljänneksi paras maalintekijä tehtyään yhdeksän maalia. Marco oli myös FC Jazzissa ja KuPSissa pelatessaan joka kausi seuransa paras maalintekijä Veikkausliigassa.  Kesällä 1997 Marco teki kaksi maalia Mestarien liigan karsintaottelussa hollantilaista suurseuraa Feyenoordia vastaan.
Saavutukset

Suomen mestaruus 2000
Ykkösen mestaruus 2004
Tauno Penttinen

Tauno Jalmari Penttinen (22. elokuuta 1918 Jääski – 31. tammikuuta 1990) oli suomalainen runoilija.
Teoksia

Tervehdys Diogeneelta : runoja. WSOY 1945
Oi Kaanaan maa ... : yksinäytöksinen näytelmä. Petra, Helsinki 1965
Häihin kutsutut : nelinäytöksinen näytelmä. Petra, Helsinki 1966
Luonteenkuva : runoja. Petra, Helsinki 1968
Suomennoksia

Mary Stolz : Ensirakkaus : romaani ; amer. alkuteoksesta A love, or a season suom. Tuula Saarikoski ; runot suom. Tauno Penttinen. Teiniromaaneja 1. Weilin + Göös, Helsinki 1966
Rocket Lab

| Rocket Lab USA |
| --- | --- |

Perustaja:  Peter Beck
Toimitusjohtaja:  Peter Beck
Kotipaikka:  Long Beach, Kalifornia, Yhdysvallat
Toimiala:  avaruusteknologia
Tuotteet:  mm. rakettilaukaisut kantoraketit rakettimoottorit
Kotisivu:  www.rocketlabusa.com
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Rocket Lab USA, Inc. on avaruustoiminta-alan yhtiö, joka on keskittynyt pienten kuormien laukaisuun Maan kiertoradalle. Perinteisesti pienet hyötykuormat kuten nanosatelliitit laukaistaan isompien hyötykuormien ohessa, jolloin ne ovat esimerkiksi aikataulun ja kiertoradan suhteen toissijaisessa asemassa.
Rocket Labin perusti vuonna 2006 sen nykyinen CEO ja CTO Peter Beck. Yhtiön pääkonttori sijaitsee Yhdysvalloissa, mutta muiden muassa laukaisukeskus on Uudessa-Seelannissa. Laukaisukeskus Rocket Lab Launch Complex 1 avattiin virallisesti 2016.
Yhtiön ensimmäinen kantoraketti Electron kykenee laukaisemaan 150 kg:n kuorman 500 km SSO:lle. Kaksivaiheinen raketti käyttää molemmissa vaiheissa yhtiön kehittämää Rutherford-rakettimoottoria, jonka ajoaine on LOX/RP-1. Erityistä uutta moottoreissa on sähkömoottoritoimiset pumput. Raketin lennon aikana jo tyhjenneet akut tiputetaan kyydistä. Rocket Lab kehittää Electron-raketin ensimmäisen vaiheen talteenottoa; marraskuussa 2020 onnistui ensimmäisen kerran hallittu laskeutuminen.
Historia

Rocket Labin perusti vuonna 2006 Peter Beck.
Laukaisukeskus Rocket Lab Launch Complex 1 avattiin virallisesti 26. syyskuuta 2016 UTC.
Rocket Labin ensimmäinen raketti oli Atea-1, kerran laukaistu suborbitaalinen luotainraketti. Laukaisu 20. marraskuuta 2009 onnistui sinänsä testinä, mutta raketin lentokorkeus jäi epävarmaksi. Yhtiön oman arvion mukaan se saavutti avaruuden 100 km:n rajan mutta mitattua varmennusta tälle ei saatu. Tämän jälkeen yhtiö alkoi kehittämään Electron-rakettia. Alun alkaen sen ensilento oli tarkoitus olla 2015 mutta koelento toteutui lopulta 25. toukokuuta 2017. Lennolla testattiin onnistuneesti ensimmäisen vaiheen toiminta, vaiheiden irrotus, toisen vaiheen sytytys sekä hyötykuormaa suojaavan nokkakartion irrotus. Raketti ei kuitenkaan saavuttanut kiertorataa.
Aiheesta muualla

Virallinen sivusto
Bandvagn 206

Bandvagn 206
Bv 206 on käytössä myös Suomessa. Kuvassa Jääkäriprikaatin ajoneuvoja kesällä 1997.
Bandvagn 206 keskinivelen toiminta ajon aikana. Videolta näkee selkeästi miten mekanismi joustaa joka suuntaan epätasaisella alustalla ja käännöksissä.
Bandvagn 206  (BV 206) on ruotsalaisen Hägglundsin maansa asevoimille valmistama telakuorma-auto. Ajoneuvo käsittää kaksi telavetoista osaa, jotka on kytketty toisiinsa runko-ohjattavaksi kokonaisuudeksi. Se kykenee kuljettamaan yhteensä 17 henkeä varusteineen. Joissain versioissa perävaunu on varattu muuhun käyttöön, joten paikkaluku on 11 henkeä vähemmän.
Edeltäjänsä Volvo Bv 202:n mukaisesti ajoneuvo on suunniteltu kuljettamaan joukkoja Pohjois-Ruotsin lumisissa olosuhteissa ja pehmeissä maastoissa. Telojen muodostama pieni pintapaine mahdollistaa liikkumisen monenlaisilla alustoilla. Ajoneuvo on myös uimakykyinen ja saavuttaa vedessä lähes 5 km/h nopeuden. Ajoneuvoa on valmistettu yli 11 000 kappaletta, ja sitä on viety yli 37:ään eri maahan.
Ajoneuvo voi ottaa kuormaa yhteensä 2 500 kg, ja se voi vetää perässään 2 500 kg kuorman.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Bandvagn 206 Wikimedia Commonsissa
Suomen puolustusvoimat: BV 206
Bv 206 (Arkistoitu – Internet Archive) Military Today -sivustolla (englanniksi)
YouTube: Satunnaista sotilashistoriaa: Bandvagn 206 "Bankku"
Kokkikartano

| Snellmanin Kokkikartano Oy |
| --- | --- |

Tunnuslause:  Pieni keravalainen ruokatehdas
Yritysmuoto:  osakeyhtiö
Perustettu:  1999
Toimitusjohtaja:  Tommy Snellman
Kotipaikka:  Kerava
Toimiala:  elintarviketeollisuus
Tuotteet:  valmisruoka
Emoyhtiö:  Snellman
Kotisivu:  https://www.kokkikartano.fi/fi/
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Snellmanin Kokkikartano Oy eli Kokkikartano on keravalainen Snellman-konserniin kuuluva, valmisruokia valmistava elintarvikealan yritys. Keravalla toimivan Kokkikartanon periaatteena on valmistaa valmisruokatuotteet aidoilla kotiruokaresepteillä. Kokkikartanon pikaruokatuotteet valmistetaan Pietarsaaren tehtaassa.