stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Eelis Gulin

| Eelis Gulin |
| --- | --- |
 Eelis Gulin.
Tampereen piispa
 1945–1966 
Edeltäjä:  Aleksi Lehtonen
Seuraaja:  Erkki Kansanaho
Henkilötiedot
Koko nimi:  Eelis Gideon Gulin Eelis Gideon Pinomaa
Syntynyt: 29. joulukuuta 1893 Mikkeli
Kuollut: 4. elokuuta 1975 (81 vuotta) Helsinki
Kansalaisuus:  suomalainen
Ammatti:  piispa, eksegetiikan professori
Vanhemmat:  Arthur Lorentz Gulin Bertha Kristina Sarlin
Puoliso:  Helmi Elina Forsman (vih. 1920) Irene Hämäläinen (vih. 1966)
Muut tiedot
Koulutus:  Pappisvihkimys (1920) teologian tohtori (1923)
Uskonto:  kristinusko
Tunnustuskunta:  luterilaisuus
Eelis Gideon Gulin (vuosina 1906–1919 Pinomaa tai Gulin-Pinomaa; 29. joulukuuta 1893 Mikkeli – 4. elokuuta 1975 Helsinki) oli Helsingin yliopiston Uuden testamentin eksegetiikan professori 1933–1945 ja Tampereen hiippakunnan piispa 1945–1966. Gulinin erityisiä toimialoja olivat kristillinen ylioppilas- ja nuorisotyö sekä ekumeenisten suhteiden solmiminen ja ylläpito. Suomessa hän tuli tunnetuksi myös luomalla suhteita teollisuusseutujen työväestöön. Hän myös kirjoitti useiden raamattuaiheisten tutkimusten lisäksi muun muassa kristillistä etiikkaa käsitteleviä teoksia.
Varhainen elämä ja koulutus

Gulin valmistui ylioppilaaksi Mikkelin klassillisesta lyseosta vuonna 1912 ja filosofian kandidaatiksi Helsingin yliopistosta vuonna 1915. Hän suoritti teologian erotutkinnon vuonna 1918 ja hänet vihittiin papiksi Porvoossa vuonna 1920. Hän valmistui edelleen teologian kandidaatiksi vuonna 1919 ja lisensiaatiksi vuonna 1922 sekä väitteli teologian tohtoriksi samoin vuonna 1922. Hän toimi Kristillisen ylioppilasliiton yleissihteerinä vuosina 1917–1927 ja ylimääräisenä pappina Ristiinassa vuonna 1925.
Ura

Gulin teki runsaan kymmenen vuoden akateemisen uran, ensin Åbo Akademin virkaa tekevänä ja sitten Helsingin yliopiston teologisen tiedekunnan varsinaisena eksegetiikan professorina. Maailmansotien välisenä aikaan Gulin toimi aktiivisesti kansainvälisessä ekumeenisessa liikkeeessä. Sodan aikaan Gulin opetti yliopistosssa, toimi sotasairaalan pappina sekä piti yllä ulkomaisia kontakteja Saksaan ja Pohjoismaihin. Jatkosodan alussa Gulin piti ensisijaisena päämääränä bolševistisen Venäjän tuhoamista, vaikka tiedosti että kirkkojen asema olisi uhanalainen, jos Saksa voittaisi maailmansodan.
Ura > Tampereen piispa (1945–1966)

Gulin nimitettiin Tampereen hiippakunnan piispaksi vuonna 1945. Piispakautensa alusta alkaen Gulin pyrki parantamaan kirkon suhteita työväenliikkeeseen. Gulin näki papiston puoluepoliittisen aktiivisuuden lisäävän vasemmiston ennakkoluuloja kirkkoa kohtaan ja pyrki aktiivisesti vähentämään sitä. Gulinin 1950-luvun alussa laatima teesi "papit pois politiikasta" herätti kiivasta vastustusta erityisesti politiikan alalla aktiivisten herännäispappien piirissä.
Sodan jälkeisinä vuosina Gulin otti osaa Moraalisen varustautumisen toimintaan ja pyrki J. K. Paasikiven esimerkin mukaisesti parantamaan Suomen suhteita Neuvostoliittoon. Osoittaakseen yhteistyöhalukuuttaan Gulin liittyi Suomi–Neuvostoliitto-Seuraan, kirjoitti sen julkaisuun ja kutsui Neuvostoliiton suurlähettilään Pavel Orlovin vierailulle piispantaloon. Orlov perui vierailun, mutta piispa sai kutsun lähettilään lounasseuraksi. Gulin pahoitteli lähettiläälle sodassa kärsittyjä tappioita ja lähetti Orlovin välityksellä terveiset Josef Stalinille.
Gulinin teologisista näkemyksistä on Ilkka Antola tehnyt väitöskirjan Historian ja teologian välissä: Eelis Gulin Uuden testamentin tulkitsijana (1997).
Yksityiselämä

Gulinin vanhemmat olivat rovasti Arthur Gulin ja Bertha Sarlin. Eelis Gulinin veljiä olivat eversti Lauri Gulin ja professori Lennart Pinomaa. Eelis Gulinin puoliso vuodesta 1920 oli Helmi Gulin (o.s. Koskimies, ent. Forsman, 1879–1965), jonka veli oli jääkärieversti Eino Koskimies.
Julkaisuja

Maanpakoa varhaisempien profeettojen käsitys siveellisyydestä (1922)
Israelin profeetat (1922)
Vanhan testamentin synty ja kokoonpano I–II (1927–1929)
Die Freude im Neuen Testament (1932–1936)
Uuden testamentin teologia (1940)
Markuksen evankeliumi (1944)
Mannen från Nasaret (1945)
Paulus från Tarsus (1947)
Pyhin­vaellusretkellä Kreikassa (1951)
Galatalaiskirje, Filippiläiskirje ja Tessalonikalaiskirjeet (1954)
Sata päivää Amerikassa (1955)
Roomalaiskirje (1959)
Kirkko ja työväenliike (1961)
Elämän lahjat I–II (1967–1968)
Kirjallisuutta

Antola, Ilkka: Historian ja teologian välissä: Eelis Gulin Uuden testamentin tulkitsijana.  (Väitöskirja. Suomen eksegeettisen seuran julkaisuja, 67)  Helsinki:  Suomen eksegeettinen seura, 1997.  ISSN 0356-2786  ISBN 951-9217-22-3
Krapu, Jenni: E. G. Gulinin ekumeeninen työ ja ajattelu.  (Väitöskirja. Suomen kirkkohistoriallisen seuran toimituksia 211)  Helsinki:  Helsingin yliopisto, 2009.  ISSN 0356-0759  ISBN 978-952-5031-54-6  Tiivistelmä.
Aiheesta muualla

Kortekangas, Paavo: / Gulin, Eelis (1893–1975). Kansallisbiografia-verkkojulkaisu (maksullinen).  4.5.2001. Helsinki:  Suomalaisen Kirjallisuuden Seura.
Kaksi suomalaista ollut itämaisella tutkimusmatkalla. Matkasta hyötyä raamattutieteelle. Tietoja arabialaisten ja juutalaisten välisistä vihamielisyyksistä, Helsingin Sanomat, 10.11.1929, nro 305, s. 7, Kansalliskirjaston digitaaliset aineistot
| 0 | 1 | 2 | 3 |
| --- | --- | --- | --- |
|  | Edeltäjä: Aleksi Lehtonen | Tampereen piispa 1945–1966 | Seuraaja: Erkki Kansanaho |
| Auktoriteettitunnisteet  |
| --- | --- |
Kansainväliset:  FAST  ISNI  VIAF  WorldCat 
Kansalliset:  Norja  Saksa  Israel  Suomi (KANTO)  Yhdysvallat  Australia  Vatikaani 
Henkilöt:  Deutsche Biographie  DDB  Trove  Kansallisbiografia  Biografiskt Lexikon  Uppslagsverket Finland  Biografiasampo 
Muut:  IdRef
Tinder

| Tinder |
| --- | --- |

Luoja:  Sean Rad Justin Mateen
Kehittäjä:  Tinder Inc
Kehityshistoria
Ensijulkaisu:  15. syyskuuta 2012
Tiedot
Ohjelmistotyyppi:  yhteisöpalvelu
Käyttökielet:  56 kieltä
Alusta:  iOS, Android
Aiheesta muualla
Verkkosivusto
Tinder on paikkatietoja hyödyntävä nettideittailun mobiilisovellus. Palvelun idea on, että se etsii ja yhdistää lähellä toisiaan liikkuvia ihmisiä toisiinsa. Palvelun perustivat Sean Rad ja Justin Mateen syyskuussa 2012. Tinder on ladattavissa Googlen Android- ja Applen iOS-käyttöjärjestelmien älypuhelimille näiden sovelluskapoista.
Käyttö

Tinder-sovelluksen käyttö edellyttää Android-älypuhelimella  Facebook-profiilia tai Google-tiliä rekisteröitymiseen ja puhelinnumeroa tekstiviestivahvistukseen. iOS:llä käyttö edellyttää puhelinnumeroa, sähköpostiosoitetta ja sovelluksen pyytämien oikeuksien hyväksymistä. iOS 'tarvitsee' Facebook- tai Apple-tiliä "kirjautumisen helpottamiseksi". Lisäksi tulee antaa puhelimen sijaintipalvelun käyttöoikeus.
Tinderiä voi käyttää myös tietokoneella, tablettietokoneella tai muulla yhteensopivan internetselaimen tarjoavan laitteen avulla (Arkistoitu – Internet Archive)
1 2  "Google- ja Apple-kirjautumista tuodaan parhaillaan jäsenten saataville tietyillä koemarkkinoilla" (Suomessa Google-tilillä rekisteröitymine oli käytössä ainakin 9.12.2021)
Toimintaperiaate

Tinder näyttää valitulla säteellä (esim. 50 km) olevia muita Tinder-käyttäjiä, hyödyntäen puhelimen sijaintia ja annettuja rajauskriteerejä kuten ikähaarukkaa. Tinderissä luodaan käyttäjäprofiili esimerkiksi Facebookista löytyvän tiedon perusteella; Tinder ei kuitenkaan lähetä Tinderistä tietoja Facebookiin. Tinder-profiilin tulevat Facebookista vain etunimi, ikä sekä käyttäjän valitsemat kuvat ja sivut, joista käyttäjä on tykännyt Facebookissa. Parin etsiminen tapahtuu valokuvien ja profiilitietojen perusteella. Käyttäjä voi pyyhkäistä kuvan vasemmalle, jos annettu kuva ei miellytä tai oikealle, jos se miellyttää. Mielipide toisesta henkilöstä ei näy muille paitsi silloin kun kaksi ihmistä tykkää toisistaan, jolloin syntyy Tinder-pari (engl. match). Matchin saaneet henkilöt voivat aloittaa keskustelun Tinderin sisäisellä viestisovelluksella.
Tinderin maksullinen Passi-ominaisuus antaa käyttäjälle mahdollisuuden etsiä pareja myös muualta kuin nykyisestä sijaintikaupungista. Maksullisilla toiminnoilla voi myös palata edellisiin kuviin peruuttamaan aiemmin vasemmalle tehty pyyhkäisy ja ne antavat myös käyttäjän nähdä muut hänestä tykänneet käyttäjät.
Tinderin algoritmi käytti aiemmin shakissa käytettyä Elo-lukua laskemaan käyttäjien markkina-arvot tykkäysten perusteella. Asiaa selvittänyt toimittaja sanoo algoritmin myös yhdistävän naisia heitä rikkaampiin, vanhempiin ja koulutetumpiin miehiin, koska vetovoiman arvioidaan olevan silloin suurimmillaan. Algoritmi pyrkii siihen, että varsinkaan suositut käyttäjät eivät kyllästyisi sovellukseen siksi, että kohtaisivat liikaa itselleen epämieluisia käyttäjiä.
Käyttäjien toiminta

Tinderin itsensä mukaan sillä on 50 miljoonaa aktiivista käyttäjää. Käyttäjät kirjautuvat tililleen keskimäärin 11 kertaa päivässä, naiset käyttävät sitä keskimäärin 8,5 minuuttia ja miehet 7,2 minuuttia kerrallaan. Tinder teetti tutkimusta myös käyttäjien toimintatavoista. Tutkimuksen mukaan miehet tykkäsivät keskimäärin 46 prosentista kuvista, kun taas naiset tykkäsivät vain 14 prosentista.
Tutkimuksessa vain noin 0.1 % miesten tykkäämisistä johti matchiin (vastatykkäykseen) naiselta, mutta 10,5 % naisten tykkäyksistä johti matchiin (lähes kaikki miehiltä) eli noin 100-kertainen määrä. Miesten saamista matcheistä 86 % tuli toisilta miehiltä (yhteensä 0,6 %), naiset saivat melkein kaikki matchinsa miehiltä. Yksi miesprofiileista keräsi valtaosan naisilta tulleista tykkäyksistä ja enemmän kuin useimmat naisprofiilit. Muut tutkimuksen miesprofiilit saivat vähemmän tykkäyksiä kuin kukaan nainen, edes kuvaton, nekin lähinnä miehiltä.
Kyselyssä 59 % naisista mutta vain 9 % miehistä sanoi heille kelpaavan enintään 10 % profiileista. 80 % miehistä sanoi tykkäävänsä useimmista naisprofiileista, koska niin harva nainen kelpuuttaa heidät. Siksi Tinder-tykkäykset ovat epätarkka mittari naisen viehättävyydestä. Puolet naisista sanookin, että alle 30 % heidän matcheistaan johtaa keskusteluun.
Tutkimuksessa naisprofiilit saivat yli 200 tykkäystä ensimmäisen tunnin aikana ja tykkäysten tulva näytti jatkuvan tasaiseen tahtiin sen jälkeenkin. Miehille tykkäyksiä kertyi hyvin hitaasti. Matchatut naiset (532) lähettivät viestin suhteessa useammin (21 %) kuin miehet (8248 miehestä 7 %), luultavasti näiden miesten matchien määrän vuoksi. Naiset taas tykkäsivät vain pienestä osasta miehiä, mutta miehet tykkäsivät paljon useammasta naisesta, osa kai kaikista. Tämä ilmeisesti saa naiset tykkäämään yhä harvemmista, kun matchejä tulee sitenkin. Miesten viesteistä 63 % tuli 5 minuutissa matchistä, naisten viesteistä 18 % - ehkä naiset useammin ensin odottavat viestiä mieheltä.
Elämäkerta oli tyhjä 42 %:lla naiskäyttäjistä, 30 %:lla miehistä. Elämäkerran lisääminen nelinkertaisti miesten naisilta saamat matchit mutta lisäsi vain 58 % miesten miehiltä saamia. Elämäkerran pituuskin auttoi.
Käyttäjien toiminta > Kuvat

Kuvien määrän lisääminen yhdestä kolmeen lisäsi naisen saamia matchien virtaa 37 % mutta 5-kertaisti miehen saamat matchien virran ja kasvatti naisten osuutta näissä matcheissä (mies-mies-matcheihin verrattuna).
Eräässä tutkimuksessa samasta miehestä otettu kuva kelpasi joka 29:nnelle naiselle, jos mies levitteli jalkojaan, käsiään ja torsoaan, ja joka 200:nnelle, jos ei levitellyt vaan oli kapeasti.
Ominaisuudet > Parin löytäminen eli Match

Tinder suosii niitä käyttäjiä, jotka ovat käyttävät sovellusta aktiivisesti. Kun sovellusta käyttävä käyttäjä tykkää toisesta käyttäjästä, joka käyttää sovellusta samanaikaisesti, lisää se osuman todennäköisyyttä. Keskustelun aloitus välittömästi parin löytymisen jälkeen ja keskustelu osumien kanssa niin ikään lisäävät todennäköisyyksiä löytää uusia osumia.
Sovellus näyttää vain niitä käyttäjiä, jotka etsivät samankaltaista seksuaalista suuntautumista. Se suosii niitä käyttäjiä, joiden etäisyys toisistaan on lyhyt. Sovellus ottaa huomioon sen, millaisista toisista profiileista sekä käyttäjän että hänen potentiaalisen osuma ovat aiemmin pitäneet. Joka kerta kun toinen käyttäjä arvioi käyttäjää ja pyyhkäisee profiilia, palvelun algoritmit muokkaavat sitä, kenelle profiili näytetään.
Aiemmin palvelussa oli käytössä vetovoimaisuuden pisteytyksenä Elo-luku, joka pisteytti käyttäjien profiilin vetovoimaisuuden tykkäysten ja hylkäysten perusteella. Käyttäjien yhteensopivuus arvioitiin sen perusteella, miten muut käyttäjät olivat suhtautuneet vastaaviin profiileihin. Tinderin itsensä mukaan maaliskuuhun 2019 mennessä sovelluksessa oli tullut yli 30 miljardia osumaa.
Ominaisuudet > Tinder Plus

Maksullinen Tinder Plus ilmestyi maaliskuussa 2015. Tinder Plus on yli 30-vuotiaille käyttäjille tuplasti kalliimpi kuin alle 30-vuotiaille käyttäjille. Strategian taustalla on Tinderin IAC:hen kuuluvan sisaryrityksen OkCupidin teettämä tutkimus, jonka mukaan parien löytäminen deittipalvelusta vaikeutuu iän myötä. Vanhemmat ihmiset maksavatkin todennäköisesti enemmän parantaakseen mahdollisuuksiaan parien löytämiseen.
Kritiikkiä > Yksityisyys

Brittiläisen sanomalehden The Guardianin naistoimittaja pyysi vuonna 2017 Tinderiltä kaiken hänestä tallennetun aineiston EU:n tietoturvalakien perusteella ja sai sitä  vastaukseksi yli 800 sivua. Tinderin tallentamista tiedoista löytyi esimerkiksi toimittajan Facebook-tykkäyksiä, kaikki viestit, vanhoja Instagram-kuvia, tiedot hänen koulutuksestaan sekä siitä, minkä ikäisistä miehistä hän oli kiinnostunut, montako kertaa hän oli käyttänyt sovellusta sekä missä ja mihin aikaan hän oli käynyt keskusteluja Tinder-kumppaneidensa kanssa. Rekisteröidessään Tinderiin käyttäjä antaa luvan tietojen tallentamiseen.
Kritiikkiä > Tinder rikoksen välineenä

Vuonna 2015 Isossa-Britanniassa tilastoitiin 400 rikosta, joihin liittyy Tinder-mobiilideittisovellus. Näiden joukossa oli esimerkiksi raiskaus, lapsen seksuaalinen hyväksikäyttö ja murhan yritys. Yleensä rikosilmoitukset koskivat väkivalta- tai seksuaalirikoksia.
Aiheesta muualla

Tinder
Tinderin käyttäjien ikäjakauma vuonna 2015


  16–24 (38%)  25–34 (45%)  35–44 (13%)  45–54 (3%)  55–64 (1%)  Muun ikäiset (0%)
Saksan kommunistinen puolue

| Saksan kommunistinen puolue Kommunistische Partei Deutschlands |
| --- | --- |
  
Perustettu:  1918
Lopetti:  1956 (kielletty Länsi-Saksassa)
Ideologia:  Marxilais-leniniläisyys
Poliittinen kirjo:  äärivasemmisto
Toimisto:  Karl-Liebknecht-Haus, Berliini
Äänenkannattaja:  Die Rote Fahne
Jäsenmäärä:  360 000 (1932)
Kansainväliset jäsenyydet:  Komintern
Nuorisojärjestö:  Kommunistischer Jugendverband Deutschlands
Infobox OKNimi-testi OK: 
Vaalimainoksia KPD:n puoluetoimiston, Karl-Liebknecht-Hausin seinässä 1932.
KPD:n toimijoita Essenissä 1925.
Saksan kommunistinen puolue (saks. Kommunistische Partei Deutschlands  kuuntele ääntämys (ohje), lyh. KPD) muodostui Spartakistiliiton muutettua nimensä ensimmäisen maailmansodan ja marraskuun vallankaappausyrityksen jälkeen 1918 Saksassa. Perustava kokous pidettiin Berliinissä 1. tammikuuta vuonna 1919.
KPD ilmoitti toimivansa vallankumouksellisena vaihtoehtona sosiaalidemokraateille ja pyrki proletariaatin diktatuurin perustamiseen, sillä se halusi korvata itse kutsumansa "porvarillisen" demokratian sosialistisella neuvostotasavallalla. Puolue oli perustamassa Kommunistista internationaalia Venäjällä 1919.
KPD:n ehdokkaana Saksan presidentiksi 1925 ja 1932 oli Ernst Thälmann. Kansallissosialistien valtaannousun jälkeen 1933 puolue kiellettiin.
Toisen maailmansodan jälkeen Saksan miehittäjävallat sallivat puolueen toiminnan. Neuvostoliiton miehittämällä alueella Itä-Berliiniä lukuun ottamatta sosiaalidemokraattiset puoluejärjestöt pakkoyhdistettiin kommunistisiin vuoden 1946 huhtikuussa nimellä Saksan sosialistinen yhtenäisyyspuolue, josta tuli Itä-Saksaa yksinvaltaisesti hallinnut kommunistipuolue.
Läntisessä Saksassa yhä stalinistisemmaksi muuttuneenkenen mukaan? KPD:n toiminta kiellettiin 1956. Muiden liittopäiväpuolueiden mukaan KPD oli osasyyllinen Weimarin tasavallaksi kutsutun tasavaltaisen Saksan romahtamiseen, vieraan vallan (Neuvostoliiton) ohjauksessa ja perustuslain vastainen.
Vuonna 1968 pääosin KPD:n entiset jäsenet perustivat Saksalaisen kommunistisen puolueen (Deutsche Kommunistische Partei, DKP).
HMS Amphion (1911)

| HMS Amphion |
| --- | --- |
 HMS Amphion

Aluksen vaiheet
Rakentaja:  Pembroken telakka
Kölinlasku:  15. maaliskuuta 1911
Laskettu vesille:  4. joulukuuta 1911
Palveluskäyttöön:  maaliskuu 1913
Poistui palveluskäytöstä:  uponnut osuttuaan miinaan 6. elokuuta 1914
Tekniset tiedot
Uppouma:  3 440 t (standardi) 4 000 t (max)
Pituus:  123,8 m
Leveys:  12,6 m
Syväys:  4,7 m
Koneteho:  18 000 shp
Nopeus:  25 solmua
Miehistöä:  321-325
Aseistus
Aseistus:  10 × BL 4"/L50 (102 mm) Mk VIII -tykkiä 4 x QF 3 naulan Hotchkiss -tykkiä 2 × 18" torpedoputkea
HMS Amphion oli Britannian kuninkaallisen laivaston Active-luokan tiedusteluristeilijä, joka palveli ensimmäisessä maailmansodassa. Alus oli ensimmäinen Kuninkaallisen laivaston alus, joka upposi ensimmäisessä maailmansodassa.
Valmistus

Alus tilattiin osana vuoden 1910 laivasto-ohjelmaa Pembroken telakalta, missä köli laskettiin 15. maaliskuuta 1911. Alus laskettiin vesille 4. joulukuuta 1911 ja valmistui maaliskuussa 1913.
Palvelus

Ensimmäisen maailmansodan alkaessa alus oli johtoaluksena Harwichiin sijoitetussa 3. hävittäjälaivueessa, jonka tehtävänä oli puolustaa Englannin kanaalin itäpään meriliikennettä. Alus oli 5. elokuuta 1914 merellä laivueen mukana suunnitellulla partiomatkalla, kun ne saivat kohtaamaltaan troolarilta tiedon aluksesta, jolta heitettiin jotakin mereen. Troolari antoi havaitun aluksen paikan, minkä jälkeen Amphion lähti laivueineen tutkimaan asiaa.
Hieman myöhemmin osasto havaitsi Saksan keisarikunnan laivaston apumiinalaiva SMS Königin Luisen matkaavan itään. Saksalaisaluksen pyrkiessä lähestymään osastoa hävittäjät upottivat miinalaivan. Paluumatkalla Harwichiin Amphion osui hieman aiemmin laskettuun miinaan. Aluksen etuosa syttyi tuleen ja sen keula katkesi. Hävittäjät pelastivat aluksen miehistön sekä aiemmin pelastettuja saksalaisia merimiehiä. Alus osui toiseen miinaan upoten nopeasti. Aluksen tuhoutuessa sai surmansa 150 brittiläistä ja 18 saksalaista merimiestä.
Palvelus > Päälliköt

Aluksen päällikköinä olivat:
Frederic Charles Dreyer
Cecil H. Fox
Otjozondjupa

| Otjozondjupa |
| --- | --- |
 Waterbergin tasankoa
 Alueen sijainti Namibiassa
Valtio:  Namibia
Hallinto:  
 – hallinnollinen keskus:  Otjiwarongo
Pinta-ala:  105 460 km²
Väkiluku (2023):  220 811
 – väestötiheys:  2,1 as./km²
Lyhenteet:  
 – ISO 3166:  NA-OT
Otjozondjupa on yksi Namibian neljästätoista alueesta. Se sijaitsee Namibian pohjoisosassa ja rajautuu idässä Botswanaan. Sen pinta-ala on 105 460 neliökilometriä. Vuoden 2023 väestönlaskennan mukaan alueella oli 220 811 asukasta. Otjozondjupan pääkaupunki ja suurin kaupunki on Otjiwarongo.
Otjozondjupa on maanviljelysaluetta. Alueella sijaitsee myös Waterbergin kansallispuisto.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Otjozondjupa Wikimedia Commonsissa
Namibian hallinnolliset alueet
Erongo
Hardap
Itä-Kavango
ǁKaras
Khomas
Kunene
Länsi-Kavango
Ohangwena
Omaheke
Omusati
Oshana
Oshikoto
Otjozondjupa
Sambesi
Elisabet (elokuva)

| Elisabeth> Elizabeth |
| --- | --- |
 Elokuvan juliste
Ohjaaja:  Shekhar Kapur
Käsikirjoittaja:  Michael Hirst
Tuottaja:  Tim Bevan,   Eric Felner,   Alison Owen
Säveltäjä:  David Hirschfelder
Kuvaaja:  Remi Adefarasin
Leikkaaja:  Jill Bilcock
Tuotantosuunnittelija:  John Myhre
Pääosat:  Cate Blanchett Richard Attenborough Geoffrey Rush Joseph Fiennes Christopher Eccleston
Valmistustiedot
Valmistusmaa:  Yhdistynyt kuningaskunta
Tuotantoyhtiö:  Polygram,   Gramercy Pictures
Levittäjä:  Gramercy Pictures Netflix
Ensi-ilta:  1998
Kesto:  124 minuuttia
Alkuperäiskieli:  englanti
Seuraaja:  Elisabet – kultainen aikakausi
Aiheesta muualla
IMDb 
Elonet
AllMovie
Infobox OKNimi-testi OK: 
Elisabet tai Elisabeth (engl. Elizabeth) on vuonna 1998 valmistunut Shekhar Kapurin ohjaama historiallinen draamaelokuva, joka kertoo 1500-luvulla eläneen Englannin hallitsija Elisabet I:n valtaannoususta ja hallitsijakauden alkupuoliskosta. Pääosaa esittää Cate Blanchett.
British Film Instituten valitsemat asiantuntijat äänestivät Elisabetin vuonna 1999 yhdeksi kaikkien aikojen sadasta parhaasta brittielokuvasta.
Elokuvalle valmistui vuonna 2007 jatko-osa Elisabet – kultainen aikakausi, joka sijoittuu 1580-luvulle.
Juoni

On vuosi 1558. Roomalaiskatolinen Englannin Maria I (Kathy Burke) kuolee kohtusyöpään, jolloin hänen protestanttisesta sisarpuolestaan, Elisabetista (Cate Blanchett), tulee uusi kuningatar. Elisabet on aiemmin ollut vangittuna epäiltynä juonittelusta Marian murhaamiseksi. Nyt hänet kuitenkin vapautetaan kruunajaisia varten. Elokuva näyttää Elisabetin kosijoiden ympäröimänä. Kosijoihin kuuluu täysin kuvitteellisesti muun muassa Anjoun herttua Henrik (Vincent Cassel), (tämän nuorin veli Anjoun herttua François todella kävi kosimassa n. 20 vuotta myöhemmin), jolle Elisabet antaa kuitenkin rukkaset), ja Burghleyn paroni William Cecil (Richard Attenborough) usuttaa nuorta kuningatarta menemään naimisiin, sillä se turvaisi tämän vallan. Elisabet aloittaa kuitenkin suhteen lapsuudenrakastettunsa, Leicesterin jaarli Robert Dudleyn (Joseph Fiennes), kanssa. Cecil on kuitenkin hyvin tietoinen salasuhteesta ja tekee selväksi sen, ettei monarkilla ole oikeutta yksityiselämään.
Elisabet joutuu valtakautensa aikana kohtamaan useita uhkia, kuten Norfolkin herttuan (Christopher Eccleston), katolisen serkkunsa Skotlannin Maria Stuartin, joka juonittelee hänen murhaansa, sekä Skotlannin sijaishallitsijan Maria Guisen (Fanny Ardant), joka liittoutuu Ranskan kanssa voidakseen hyökätä Englannin kimppuun. Elokuvan lopussa Norfolk teloitetaan rangaistukseksi juonistaan, ja Elisabetin neuvonantaja Francis Walsingham (Geoffrey Rush) salamurhaa Maria Guisen.
Elisabet karkottaa Dudleyn pysyvästi hovistaan, kun saa tietää tämän olevan naimisissa. Seuraavaan elokuvaan mennessä Elisabet lakkaa harrastamasta miesten kanssa seksiä kokonaan, koska hän uskoo sellaisten suhteiden antavan miehille liiaksi valtaa häneen. Katkaistuaan yhteydet Dudleyyn Elisabet alkaa käydä yhä ankarammaksi ja määrätietoisemmaksi: eräässä kohtauksessa hän valmistelee huolella puhetta uppiniskaiselle parlamentille muuttaakseen Englannin protestanttiseksi maaksi.
Elisabet saattaa myös käyttäytyä silloin tällöin armottomasti; hän esimerkiksi tuomitsee silmääkään räpäyttämättä teloitettavaksi ihmisiä, joiden hän uskoo olevan uhaksi vallalleen, ja ottaa oikeaksi kädekseen machiavelliläisen Walsinghamin, joka on täysin kykynevä kiduttamaan ja tappamaan ihmisiä omin käsin.
Elisabet on näin ollen muuttunut paljon elokuvan alusta, jolloin hän oli lämminsydäminen ja melko romanttinen nuori neito. Kyseinen naiivi tyttö ei olisi kuitenkaan sopinut kuningattareksi, joka hallitsi ja kontrolloi ympärillään parveilevia miehiä. Elisabetin luoteen muutos onkin yksi elokuvan suurimmista teemoista.
Elokuva päättyy Elisabetin omaksuessa valkeakasvoisen ja -pukuisen ”Neitsytkuningattaren” roolin ja aloittaessa Englannin kultaisen aikakauden.