stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Revenge-luokka (taistelulaiva)

| Revenge-luokka |
| --- | --- |
 HMS Revengen profiili

Tekniset tiedot
Uppouma:  29 150 t (standardi) 33 500 t (kuormattu)
Pituus:  190 m (kokonaispituus)
Leveys:  27,0 m
Syväys:  8,7 m
Koneteho:  26 500 shp (20 MW)
Nopeus:  21 solmua
Miehistöä:  997-1 150
Aseistus
Meritorjunta:  8 × BL 15"/L42 Mk I -tykkiä 14 × BL 6" Mk XII -tykkiä 4 × 3 naulan (47 mm) kunnialaukaustykkiä 4 × 21" torpedoputkea
Ilmatorjunta:  2 × 3" QF 20 cwt -ilmatorjuntatykkiä
Revenge-luokka oli Britannian kuninkaallisen laivaston viiden taistelulaivan muodostama alusluokka. Vaikka useissa lähteissä tätä luokkaa kutsutaan Royal Sovereign -luokaksi, nimesi Amiraliteetti vuoden 1913 laivastosuunnitelmassa määritetyn luokan Revenge-luokaksi 1914-1918.
Alkuperäisen suunnitelman mukaan luokkaan piti kuulua kahdeksan alusta, mutta HMS Renownin ja HMS Repulsen rakentaminen keskeytettiin 26. elokuuta 1914 ennen kölin laskua ja samalla HMS Resistancen tilaus peruutettiin kokonaan. Keskeytettyjen alusten muuttaminen Renown-luokan taisteluristeilijöiksi aloitettiin hieman myöhemmin.
Tausta

Alukset tilattiin ensimmäisen maailmansodan aattona osana vuoden 1913 laivasto-ohjelmaa alkuperäisenä ideana ollessa Iron Duke -luokan parantaminen. Aluksella tuli olla 15 tuuman pääaseet ja nopeuden tuli ylittää 21 solmua, jonka nähtiin olevan riittävä operoitaessa Pohjanmerellä. Alusten tuli olla Queen Elizabeth -luokan aluksia halvempia.
Suunnitelma

Suunnitelmien mukaan ainakin A- ja Y-tornit olisivat kolmitykkiset, mutta tästä luovuttiin riittämättömän kokemuksen vuoksi. Samoin luovuttiin keskellä olevasta Q-tornista, koska hyöty oli näennäinen suhteessa siihen, että se aiheutti runsaasti ongelmia aluksen sisätilojen suunnitteluun.
Keskimmäisen tornin poistaminen mahdollisti aluksen lyhentämisen ja kaventamisen, jolloin uppouma pieneni. Maaliskuussa 1913 hyväksyttiin suunnitelma, jonka mukaan aluksen uppouma olisi 25 750 tonnia ja pituus 176,78 metriä, jolloin alus olisi noin 1 750 tonnia Queen Elizabeth-luokkaa kevyempi ja 6,1 metriä lyhyempi.
Aseistus olisi sama kuin Queen Elizabeth -luokassa lukuun ottamatta kolmen tuuman ilmatorjuntatykkien lisääminen kolmesta neljään.
Revenge-luokassa palattiin sekapolttoaineeseen, koska kriisin alkaessa olisi mahdollista, ettei öljy riittäisi. Marraskuussa 1914 John Fisher otti yhteyttä Amiraliteettiin, jotta aluksessa käytettäisiin vain öljyä polttoaineena. Perusteena oli nopeuden nostaminen 23 solmuun.
Ranskan avoin tennisturnaus 2003

Ranskan avoin tennisturnaus 2003 järjestettiin 26. toukokuuta – 8. kesäkuuta 2003 Pariisissa. Juan Carlos Ferrero voitti miesten kaksinpelin ja uransa ainoan Grand Slam -turnauksen. Justine Henin-Hardenne voitti naisten kaksinpelin ja samalla uransa ensimmäisen Grand Slam -turnauksen. Miesten nelinpelin voittivat kaksoset Bob ja Mike Bryan. Kim Clijsters ja Ai Sugiyama voittivat naisten kaksinpelin. Sekanelinpelin voittivat Lisa Raymond ja Mike Bryan.
Loppuottelut > Miesten kaksinpeli

Juan Carlos Ferrero –  Martin Verkerk 6–1, 6–3, 6–2
Loppuottelut > Naisten kaksinpeli

Justine Henin-Hardenne –  Kim Clijsters 6–0, 6–4
Loppuottelut > Miesten nelinpeli

Bob Bryan /  Mike Bryan –  Paul Haarhuis /  Jevgeni Kafelnikov 7–6(3), 6–3
Loppuottelut > Naisten nelinpeli

Kim Clijsters /  Ai Sugiyama –  Virginia Ruano Pascual /  Paola Suárez 6–7(5), 6–2, 9–7
Loppuottelut > Sekanelinpeli

Lisa Raymond /  Mike Bryan –  Jelena Lihovtseva /  Mahesh Bhupathi 6–3, 6–4
Vastaavuuksia

Vastaavuuksia on Markku Pääskysen viides romaani. Se on ilmestynyt vuonna 2008 Tammen kustantamana.
Kirja kertoo kahdesta pariskunnasta: Tarusta ja Martinista sekä Kaarinasta ja Jaakosta. Taru on taidemaalari, ja Martin on runoilija. Kirjan alussa Taru jää auton alle ja joutuu sairaalaan, minkä jälkeen hän on pitkään kotona toipilaana. Paljastuu, että Martinilla on suhde Kaarinan, Tarun ystävän kanssa. Martin juo liikaa, eikä hänen uudesta kirjastaan tule mitään.
Kirjassa ei ole varsinaista juonta tai suuntaa, vaan se perustuu irrallisiin kohtauksiin ja assosiatiiviseen logiikkaan. Tämä kuvaa tilannetta, jossa henkilöillä ei ole varsinaista päämäärää ja asiat vain tapahtuvat satunnaisesti ja epäloogisesti.
Kirja on saanut osakseen ristiriitaisia kommentteja: Esimerkiksi Kristiina Malmion mukaan kirjan kieli on "toisaalta jäntevää ja tarkkaa, ja toisaalta aivan tyhjää täynnä, poeettista jahkailua." Iida Rauma kirjoittaa, että kielikuvat ovat ajoittain "vaikuttavia ja osuvia", mutta "välillä ne taas tekevät lukemisesta raskasta". Kirjaa on pidetty "vaativana" ja "hämäränä" muun muassa siksi, että siinä on useita kertojia, joita on vaikea erottaa toisistaan, ja jotkut kohtaukset ovat unenomaisia.
 Putte Wilhelmssonin mukaan kirja on "kohtuuttomasti laajennettu novelli"
, ja Juhani Ruotsalo kutsuu sitä "kunnialliseksi epäonnistumiseksi".
Vastaanottajasolu

Vastaanottajasolu on hermosolun aksonin hermopäätteen synapsin lähettämän synaptisen viestin vastaanottaja, jolla on reseptori. Vastaanottajasolu voi olla esimerkiksi lihassolu tai muu somaattinen solu. Tällaista hermoviestintää kutsutaan synaptiseksi. Somaattinen solu muuntaa vastaanotetun sähköisen viestin nopeasti kemialliseksi.
Lähettäjähermosolu voi lähettää käskyjä esimerkiksi elimistön hormonitoimintaan vaikuttaville soluille, ja näin keskushermosto voi vaikuttaa elinten toimintaan.
Vastaanottajasolu voi tarkoittaa myös kemiallisten viestien vastaanottajaa, esimerkiksi hormonien, entsyymien tai muiden proteiinien, sekä lääkeaineiden kohdesolua. Esimerkkinä immuunijärjestelmän sytokiini. Myös näitä viestejä vastaanottavaa proteiinia kutsutaan reseptoriksi.
Rujoa taidetta

| Rujoa taidetta Klamydia |
| --- | --- | --- |

Studioalbumin tiedot
 Julkaistu: 25. helmikuuta 2009
 Formaatti: CD, LP
 Tyylilaji: punk rock
 Kesto: 49.53
 Levy-yhtiö: Usvaputki Oy
Listasijoitukset
  Suomen virallinen lista: 1.
Klamydian muut julkaisut
| Klamydia 2007 | Rujoa taidetta 2009 | Loputon luokkaretki 2011 |
Singlet albumilta Rujoa taidetta
 ”Rujoa taidetta” Julkaistu: 2008  ”Ajolähtö” Julkaistu: 2008  ”Miljoonan kilsan tennarit” Julkaistu: 3. kesäkuuta 2009
Rujoa taidetta on Klamydian 25. helmikuuta 2009 ilmestynyt pitkäsoitto. Levyltä julkaistiin aluksi singlenä kappaleet ”Rujoa taidetta” sekä ”Ajolähtö”, joista on myös tehty musiikkivideot. Kolmas single ”Miljoonan kilsan tennarit” julkaistiin CD- ja vinyylisinglenä.
Albumi debytoi Suomen virallisen albumilistan ensimmäisellä sijalla, ja pysyi listalla yhteensä yksitoista viikkoa.
Kappaleet

Mä oon tyhmä – 02:35
Miljoonan kilsan tennarit – 02:33
Lähtijän geenit – 03:09
Rujoa taidetta – 03:46
Yhden päivän sankari – 02:58
Ajolähtö – 03:17
Niilo Ahkio – 02:49
Typeryys – 03:19
Haaveet elättää – 02:35
Persealasti – 03:15
Hän on poissa – 03:17
Latva B-kakkonen – 02:16
Eliksiirii – 02:17
Onni suosii kusipäitä – 02:05
Voittajan malja – 09:12
Kokoonpano

| --- | --- |
 Yhtye Jari Helin – kitarat, laulu  Vesa Jokinen – laulu  Riku Purtola – rummut, laulu  Sami Kohtamäki – basso, laulu :  Vierailevat muusikot Antti Pitkäjärvi – kosketinsoittimet, laulu  Tapio Wilska – laulu  Tude Usvaala – kontrabasso
Arvostelut

Hifimaailma: suopea
Rumba:
Reverence

| Reverence Parkway Drive |
| --- | --- | --- |

Studioalbumin tiedot
 Julkaistu: 4. toukokuuta 2018
 Tyylilaji: metalcore
 Kesto: 42.45
 Levy-yhtiö: Resist, Epitaph
Listasijoitukset
  41.
Parkway Driven muut julkaisut
| IRE 2015 | Reverence 2018 | Darker Still 2022 |
Reverence  on australialaisen metalcore-yhtyeen Parkway Driven kuudes studioalbumi, joka julkaistiin 4. toukokuuta 2018 levymerkillä Epitaph Records.
Kappaleet

Wishing Wells – 5.03
Prey – 4.15
Absolute Power – 3.42
Cemetery Bloom – 3.10
The Void – 3.53
I Hope You Rot – 4.50
Shadow Boxing – 3.50
In Blood – 4.20
Chronos – 6.20
The Colour of Leaving – 3.19
Kokoonpano

Winston McCall - laulu
Ben Gordon - rummut
Luke Kilpatrick - rytmikitara
Jeff Ling - soolokitara
Jia O’Connor - basso
Arvostelut

Desibeli.net:
Imperiumi: 8-/10
Kaaoszine:
Soundi:
Ruotila

Ruotila on kylä Kouvolassa, entisen Anjalankosken kaupungin alueella, lähellä Haminan rajaa.
Tilastokeskuksen mukaan Ruotilan postinumeroalueella 46730 asui vuoden 2021 lopussa vakituisesti 113 henkilöä.  Ruotilassa ja naapurikylä Liikkalassa toimii yhteinen kyläyhdistys, Liikkalan-Ruotilan kyläyhdistys.
Maantiede

Alkujaan Ruotilan kylä kuului Vehkalahden seurakuntaan, mutta vuonna 1861 perustettiin Sippolan seurakunta, jossa myös Ruotila oli mukana. Vuonna 1975 Sippola ja Anjala yhdistyivät ja syntyi Anjalankosken kaupunki. Suuren kuntaliitoksen myötä vuonna 2009 Anjalankoski siirtyi osaksi uutta suurta Kouvolan kaupunkia.
Ruotila sijoittuu Summanjoen itäisen päähaaran alajuoksulle. Summanjoki kiemurtelee kylän halki vaihtelevissa maisemissa muodostaen alueelle useita koskia: Raitakoski, Myllykoski, Vähäkoski, Karjakoski ja Pitkäkoski. Keskellä kylää Summanjoki levenee hetkeksi muodostaen peltojen reunustaman Kotojärven, joka on umpeenkasvanut matala ruohikkojärvi. Keväiset tulvat keräävät Kotojärven ympäristöön levähtämään muutolla satoja hanhia, joutsenia, sorsia ja kahlaajia vuosittain. Kotojärvellä on myös satojen vuosien perinteet kortteen niitossa, jota harrastettiin ainakin vielä 1950-luvulla.
Historia

Maanviljelijä Oiva Kujala löysi vuonna 1954 kyntötöissä pelloltaan, Ruotilan Kujalan talon mailta kivikirveen. Tämä kirves oli n. 11 senttimetriä pitkä, karkeasti isketty ja vain terältään hiottu. Kirves edustaa ns. Suomusjärven kulttuuria ajalta noin 5000 vuotta eaa, ja se on yksi Sippolan alueen varhaisimpia esihistoriallisia löytöjä. Näihin aikoihin Ruotila sijaitsi sisäsaaristossa merenlahden rannalla ja on soveltunut ihmisten asuinalueeksi ilmeisen hyvin, sillä alueelta on löydetty joitain muitakin muinaisesineitä, kuten hiomakivi, tasataltta ja kiviriipus.
Ruotilan lounaisosista, Keltakangas-Hamina-tien (371) vierestä läheltä kunnanrajaa löydettiin kesällä 1951 kivikautinen asuinpaikka. Alueella suoritettujen kaivausten avulla Pajarin asuinpaikan todettiin olevan ajalta noin 3000 vuotta eaa, eli samaa ikäluokkaa Ankkapurhan kivikautisen asuinpaikan kanssa. Kaivauksissa alueelta löydettiin mm. kaksi tulisijaa, saviastioiden palasia, kvartsisia kaapimia ja hiiliä. Ankkapurhan asuinpaikkaan verrattuna kaivauksissa löytyi vain melko vähän esineitä, joka tarkoittanee sitä, että asuinpaikka ei ollut kovin pitkäaikainen.
Vuoden 1571 hopeaveroluettelon mukaan Ruotilan kylässä oli kolme taloa, joissa oli yhteensä neljä hevosta, 13 lehmää, 10 nuorta karjayksilöä, yhdeksän lammasta ja neljä sikaa. On kuitenkin otettava huomioon, että näihin aikoihin 25-vuotinen sota oli juuri alkanut, ja venäläiset olivat tehneet Sippolan alueelle useita hävitysretkiä, joten karjavarallisuus oli todennäköisesti vähäisempi kuin normaalioloissa. Vuoden 1622 karja- ja kylvöluettelossa Ruotilan kylässä mainitaankin olleen esimerkiksi 10 hevosta, 44 lehmää ja 76 lammasta, talojakin jo seitsemän. Vuoden 1755 väestönlaskennassa Ruotilan asukasluku oli 57.
Ruotilan kylän isojako vahvistettiin vuonna 1884.
Ruotilaan ja Liikkalaan yritettiin perustaa kansakouluja jo vuonna 1893, mutta koulu perustettiin lopulta vain Liikkalaan, sillä kahden koulun yhtäaikainen rakentaminen olisi käynyt liian kalliiksi kunnalle. Liikkalan koulun valmistuttua vuonna 1896 kuntakokous päätti myös Ruotilaan rakennettavan koulun, joka valmistui syksyllä 1898.  Kansakoulu lopetti toimintansa vuonna 1967.
Vuonna 1914 avattiin Ruotilaan Liikkalan osuuskaupan myymälä Viktor Espon taloon, oma kaupparakennus valmistui syksyksi 1917. Osuuskauppa lakkautettiin 1980-luvun lopussa.
Vuodesta 1916 alkaen Ruotilan Korjuksenkulmalla toimi Pitkänkosken puuhiomo ja vuodesta 1918 alkaen myös paperitehdas. Toiminta lakkasi vuonna 1923 konkurssin seurauksena, mutta puuhiomo aloitti uudelleen vuonna 1926, kun kauppaneuvos J. Peusa laajensi tehdasta ja rakensi uuden tiilisen puuhiomon.  Tehdas tuhoutui tulipalossa vuonna 1932, ja sen toiminta loppui.
Ruotilankoskella eli Myllykoskella on toiminut mylly ja saha, jotka lopettivat toimintansa noin 1950-luvulla. Nykyisin vanhan myllyn paikalla sijaitsee kyläyhdistyksen rakentama ja omistama Myllytupa.
Remu Raitanen

| Remu Raitanen> Henkilötiedot |
| --- | --- |
Koko nimi:  Remu Emil Raitanen
Syntynyt: 21. elokuuta 1997 (ikä 27) Helsinki, Suomi
Kansalaisuus:   Suomi
Koripalloilija
Pelipaikka:  Pieni laitahyökkääjä / Iso laitahyökkääjä
Pituus:  206 cm
Paino:  90 kg
Pelaajaura
Yliopistojoukkueet
2016−2020:  USF
Seurajoukkueet
2014−2016 2020–2021 2021–2022 2022–2023 2023–:   HBA-Märsky  Kobrat  KTP-Basket  Albacete   Cacares
Maajoukkueet
2018–:   Suomi
Ottelut (pisteet):  2 (22)
Aiheesta muualla
FIBA
Remu Emil Raitanen (s. 21. elokuuta 1997 Helsinki) on suomalainen koripalloilija. Pienenä laitahyökkääjänä tai isona laitahyökkääjänä pelaavaa Raitanen on pelannut urallaan Suomen divisioonissa ja Yhdysvaltain yliopistosarjassa. Hän on edustanut myös Suomen miesten maajoukkuetta ja maan nuorisomaajoukkueita.
Pelaajaura > Seurajoukkueet

Torpan Poikien kasvatti Raitanen pelasi kasvattajaseurassaan B-poikien SM-sarjaa vuosina 2011–2013 ja A-poikien SM-sarjaa kaudella 2014–2015: jokaisella näistä kolmesta kaudesta ToPo saavutti ikäluokan SM-hopeaa. Raitanen pelasi myös HBA-Märskyssä miesten valtakunnallisia divisioonia: M1DB:tä kaudella 2014–2015 ja M1DA:ta kaudella 2015–2016.
Toukokuussa 2016 Raitanen teki suullisen sopimuksen Yhdysvaltain yliopistosarja NCAA:ssa pelanneen University of San Franciscon kanssa. Hän pelasi NCAA:ssa neljä kautta vuosina 2016–2020.
Pelaajaura > Maajoukkue

Raitanen pelasi nuorisomaaotteluita alle 16-vuotiaiden, alle 18-vuotiaiden ja alle 20-vuotiaiden maaotteluissa. Hän kuului Suomen kokoopanoon alle 18-vuotiaiden EM-kilpailuissa vuonna 2015 ja alle 20-vuotiaiden koti-EM-kilpailuissa vuonna 2016. Miesten haastajamaajoukkueessa hän pelasi vuoden 2019 universiadeissa.
Suomen miesten maajoukkueessa Raitanen debytoi maaotteluissa Viroa vastaan heinäkuussa 2020. Hän heitti ensimmäisessä miesten maaottelussaan 15 pistettä, mikä oli suurin debyyttiottelun pistelukema vuoden 2008 jälkeen.
Yksityiselämä

Raitasen isä Jari Raitanen voitti koripallossa neljä Suomen mestarutta ja pelasi 72 miesten maaottelua.
Aiheesta muualla

Remu Raitanen Basketball Player Profile eurobasket.com (englanniksi)
Ruijankissankäpälä

| Ruijankissankäpälä> Tieteellinen luokittelu |
| --- | --- |
Domeeni::  Aitotumaiset Eucarya
Kunta::  Kasvit Plantae
Alakunta::  Putkilokasvit Tracheobionta
Kaari::  Siemenkasvit Spermatophyta
Alakaari::  Koppisiemeniset Magnoliophytina
Luokka::  Kaksisirkkaiset Magnoliopsida
Lahko::  Asterales
Heimo::  Asterikasvit Asteraceae
Suku::  Kissankäpälät Antennaria
Laji::  nordhageniana
Kaksiosainen nimi
 Antennaria nordhageniana  Rune & Rønning 
Infobox OKNimi-testi OK: 
Ruijankissankäpälä (Antennaria nordhageniana) on uhanalainen, Norjan ja Suomen Lapissa elävä pieni ruohovartinen kissankäpälälaji.
Ulkonäkö ja koko

Monivuotinen ruijankissankäpälä kasvaa 4–6 cm korkeaksi. Haaraton varsi on punainen ja lähes kalju. Ruusukelehdet ovat kapean vastapuikeita, suipohkoja ja kaljuja. Lehdet ovat alta punasävyiset ja päältä vihreät. Varsilehtiä on 4–6. Ne ovat 8–10 mm pitkiä, kapeansuikeita ja parissa ylimmässä lehdessä on leveähkö, vaalea kalvokärki. Valkoisia mykeröitä on 1–3 ja ne muodostavat tiiviin tassumaisen kukinnon. Mykeröperät ovat lyhyitä. Ruijankissankäpälä kukkii heinä-elokuussa. Kasvi on kaksikotinen, eli sen hede- ja emikukat ovat eri yksilöissä. Suomessa tavataan enemmän hedekasveja.
Levinneisyys

Ruijankissankäpälää tavataan kotoperäisenä vain Suomessa ja Norjassa. Ensimmäiset yksilöt löydettiin Norjasta vasta 1950-luvulla. Suomesta laji löydettiin ensimmäisen kerran 1957 Enontekiön Kovddoskaisilta. Suomessa lajia tavataan nykyisin erittäin harvinaisena Enontekiön suurtuntureilta. Laji on löydetty myös Utsjoelta, mutta esiintymän nykytila on tuntematon. Ruijankissankäpälä on kansainvälisesti uhanalainen laji.
Elinympäristö

Ruijankissankäpälää tavataan tuntureiden keskipaljakalla. Kasvupaikat ovat sulaveden kostuttamia soraikkoja ja kankaita. Korkeimmillaan lajia on tavattu 1 050 metrin korkeudessa. Jalostettuna lajia kasvatetaan kivikkopuutarhoissa.
Aiheesta muualla

Suomen Lajitietokeskus: Ruijankissankäpälä (Antennaria nordhageniana)
Kasviatlas 2022: Ruijankissankäpälän (Antennaria nordhageniana) levinneisyys Suomessa.
Luontoportti: Ruijankissankäpälä (Antennaria nordhageniana)
Global Biodiversity Information Facility (GBIF): Antennaria nordhageniana (englanniksi)
Vapahtajamme kirkko (täsmennyssivu)

Vapahtajamme kirkko voi tarkoittaa seuraavia:
Vapahtajamme kirkko, kirkko Kööpenhaminassa Tanskassa
Vapahtajamme kirkko, kirkko Haugesundissa Norjassa
| --- | --- |
: Tämä on täsmennyssivu, joka luettelee monimerkityksisen käsitteen eri merkitykset tai useita eri henkilöitä. Artikkelisivuja, joiden nimessä tai tekstissä lukee ”Vapahtajamme kirkko”, voi hakea sivunnimihaulla, laajalla sivunnimihaulla tai tekstihaulla.
USS Glenard P. Lipscomb

| USS Glenard P>  Lipscomb |
| --- | --- |
 USS Glenard P. Lipscomb
Aluksen vaiheet
Rakentaja:  General Dynamics Electric Boat, Groton, Connecticut
Kölinlasku:  5. kesäkuuta 1971
Laskettu vesille:  4. elokuuta 1973
Palveluskäyttöön:  21. joulukuuta 1974
Poistui palveluskäytöstä:  11. heinäkuuta 1990
Tekniset tiedot
Uppouma:  5 906 t (pinnalla) 6 584 t (sukelluksissa)
Pituus:  111 m
Leveys:  9,8 m
Koneteho:  1 x S5W-painevesireaktori
Nopeus:  pinnalla: 18 solmua (33 km/h) sukelluksissa: 23 solmua (43 km/h)
Miehistöä:  12 upseeria ja 109 miehistönjäsentä
Aseistus
Aseistus:  4 x 21" torpedoputkea
USS Glenard P. Liscomb (runkonumero SSN-685) oli Yhdysvaltain laivaston ydinsukellusvene, joka oli palveluksessa 1974-1990.
Valmistus

Alus tilattiin 16. joulukuuta 1968 General Dynamicsin Electric Boat Divisionilta Grotonista Connecticutista, missä köli laskettiin 5. kesäkuuta 1971. Se laskettiin vesille 4. elokuuta 1973 kumminaan rouva Glenard P. Lipscomb ja otettiin palvelukseen 21. joulukuuta 1974 ensimmäisenä päällikkönään James F. Caldwell.
Palvelus

Alus poistettiin palveluksesta 11. heinäkuuta 1990.
USS George Washington (SSBN-598)

| USS George Washington |
| --- | --- |
 USS George Washington
Aluksen vaiheet
Rakentaja:  General Dynamics Electric Boat, Groton, Connecticut
Kölinlasku:  1. marraskuuta 1958
Laskettu vesille:  9. kesäkuuta 1959
Palveluskäyttöön:  30. joulukuuta 1959
Poistui palveluskäytöstä:  24. tammikuuta 1985
Loppuvaihe:  romutettu 1998
Tekniset tiedot
Uppouma:  5 959-6 019 t (pinnalla) 6 709-6 888 t (sukelluksissa)
Pituus:  116,3 m
Leveys:  10 m
Syväys:  8,8 m
Koneteho:  1 × S5W-painevesireaktori 15 000 hv (11 MW)
Nopeus:  pinnalla: 20 solmua (37 km/h) sukelluksissa: 25+ solmua (46 km/h)
Miehistöä:  112, joista 12 upseeria
Aseistus
Aseistus:  16 × Polaris A1/A3 6 × 533 mm torpedoputkea
USS George Washington (runkonumero SSBN-598) oli Yhdysvaltain laivaston George Washington -luokan strateginen ydinsukellusvene.
Valmistus

Alus tilattiin General Dynamics Electric Boat Divisionilta Grotonista Connecticutista, missä köli laskettiin 1. marraskuuta 1958 nimellä USS Scorpion (SSN-589). Aluksen runkoa pidennettiin lisäämällä siihen ohjusosasto ja alus nimettiin uudelleen USS George Washingtoniksi. Alus laskettiin vesille 9. kesäkuuta 1959 kumminaan Robert B. Andersonin puoliso ja liitettiin laivastoon vielä samana vuonna 30. joulukuuta ensimmäisenä päälliköinään James B. Osborn ja John L. From Jr.
Palvelus

Ensimmäisenä uuden luokan ballistisin ohjuksin varustettuna aluksena George Washington lähti 28. kesäkuuta 1960 Grotonista Cape Canaveraliin Floridaan, jossa siihen siirrettiin kaksi kiinteää polttoainetta käyttävää Polaris-ohjusta. Aluksen siirryttyä Atlantin ohjuskoeampuma-alueelle mukanaan tarkkailijana Polaris-sukellusveneohjelman johtaja kontra-amiraali William Raborn se teki 20. heinäkuuta ensimmäisen onnistuneen Polaris-ohjuksen laukaisun pinnan alta.
Alus sai koeajot päätökseen 30. elokuuta, jonka jälkeen se siirrettiin telakalle havaittujen vikojen korjaamiseksi. Alus palasi palvelukseen 28. lokakuuta siirtyen Charlestoniin Etelä-Carolinaan kuormatakseen ensimmäisen kerran kaikki 16 Polaris-ohjusta, minkä jälkeen se oli valmis ensimmäiseen operatiiviseen purjehdukseen.
Alus saapui 21. tammikuuta 1961 New Londoniin Connecticutiin. Aluksen miehistö vaihdettiin ja se lähti 14. helmikuuta takaisin merelle. Alus saapui 25. huhtikuuta Holy Lochiin Skotlantiin, josta käsin se teki useita partiomatkoja, kunnes se palasi polttoaineen vaihtoon 1964 Electric Boat Companylle Grotoniin.
Palattuaan palvelukseen 1965 alus jatkoi partiomatkojaan ja se palveli tehtävässä seuraavat parikymmentä vuotta. Alus poistettiin palveluksesta 24. tammikuuta 1985 ja se siirrettiin Puget Soundin laivastontelakalle Bremertoniin Washingtoniin romutettavaksi. Sen kierrätys saatiin päätökseen 30. syyskuuta 1998.
Ranskan avoin tennisturnaus 2002

Ranskan avoin tennisturnaus 2002 järjestettiin 27. toukokuuta – 9. kesäkuuta 2002. Albert Costa voitti miesten kaksinpelin ja saavutti ainoan Grand Slam -turnausvoittonsa. Naisten kaksinpelin voitti Serena Williams. Miesten nelinpelin voittivat Paul Haarhuis ja Jevgeni Kafelnikov. Virginia Ruano Pascual ja Paola Suárez voittivat naisten nelinpelin. Sekanelinpelin voittivat sisarukset Cara ja Wayne Black.
Loppuottelut > Miesten kaksinpeli

Albert Costa –  Juan Carlos Ferrero 6–1, 6–0, 4–6, 6–3
Loppuottelut > Naisten kaksinpeli

Serena Williams –  Venus Williams 7–5, 6–3
Loppuottelut > Miesten nelinpeli

Paul Haarhuis /  Jevgeni Kafelnikov –  Mark Knowles /  Daniel Nestor 7–5, 6–4
Loppuottelut > Naisten nelinpeli

Virginia Ruano Pascual /  Paola Suárez –  Lisa Raymond /  Rennae Stubbs 6–4, 6–2
Loppuottelut > Sekanelinpeli

Cara Black /  Wayne Black –  Jelena Bovina /  Mark Knowles 6–3, 6–3