stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Dragon Ball Z: Budokai 2
Pelimoodit > World Tournament

World Tournamentin avulla pelaajat voivat kilpailla tekoälyä vastaan tai enintään 8 pelaajaa, joka Martial Arts-turnauksessa. Jos enemmän kuin yksi pelaaja on läsnä, ei palkintorahaa ole saatavilla, mutta vain yhdellä pelaajalla on mahdollisuutena voittaa seuraavat palkinnot:
Novice: 10.000 Zeniä
Adept: 30.000 Zeniä
Advance: 50.000 Zeniä
Jos pelaaja sijoittuu toiselle sijalle, hän voittaa puolet palkintorahoista.
Pelimoodit > Skills (Taidot)

Kuten Budokai 1ssa, Skills-tilassa voidaan parantaa hahmon taitoja ja myös vaihtaa niitä toisten pelaajien kanssa. Tarkoituksena on kehittää hahmon taitoja äärimmilleen.
Pelimoodit > Dueling (Kaksintaistelu)

Dueling mode mahdollistaa pelaajan taistelemaan tekoälyä vastaan asetetulla vaikeustasolla, tai kahden pelaajan taistelemisen toisiaan vastaan. Pelaaja voi myös katsoa taistelua kahden tekoäly-pelaajan kesken.
Pelattavat hahmot

| Hahmon nimi | Seiyū | Ääninäyttelijä (en> ) | Muuta (esimerkiksi muodonmuutokset) |
| --- | --- | --- | --- |
| Androidi 16 | Hikaru Midorikawa | Jeremy Inman |  |
| Androidi 17 | Shigeru Nakahara | Chuck Huber |  |
| Androidi 18 | Miki Itō | Meredith McCoy |  |
| Cell | Norio Wakamoto | Dameon Clarke | täydellinen muoto |
| Frieza | Ryūsei Nakao | Linda Young | viimeinen muoto 100% voima -muoto Mecha Freeza |
| Gohan (teini) | Masako Nozawa | Stephanie Nadolny | 1. asteen supersaiyalainen 2. asteen supersaiyalainen |
| Goku | Masako Nozawa | Sean Schemmel | 1. asteen supersaiyalainen 2. asteen supersaiyalainen 3. asteen saiyalainen |
| Hercule | Daisuke Gōri | Chris Rager |  |
| Kapteeni Ginyu | Hideyuki Hori | Brice Armstrong |  |
| Krillin | Mayumi Tanaka | Sonny Strait | Unlock Potential |
| Great Saiyaman | Masako Nozawa | Kyle Hebert |  |
| Nappa | Shōzō Iizuka | Phil Parsons |  |
| Piccolo | Toshio Furukawa | Christopher Sabat | yhdistyminen Nailin kanssa yhdistyminen Kamin kanssa |
| Raditz | Shigeru Chiba | Justin Cook |  |
| Recoome | Kenji Utsumi | Christopher Sabat |  |
| Tien | Hirotaka Suzuoki | John Burgmeier |  |
| Trunks | Takeshi Kusao | Eric Vale | 1. asteen supersaiyalainen Super Trunks Super Trunks 2 |
| Vegeta | Ryo Horikawa | Christopher Sabat | 1. asteen supersaiyalainen Super Vegeta |
| Yamcha | Toru Furuya | Christopher Sabat |  |
| Zarbon | Sho Hayami | Christopher Sabat | hirviömuoto |
Dialoginen filosofia (kirja)

| Dialoginen filosofia: Teoria, metodi ja politiikka |
| --- | --- |

Kirjailija:  Jukka Hankamäki
Genre:  etiikka, tieteenfilosofia, yhteiskuntafilosofia
Kustantaja:  1. painos 2003 Yliopistopaino, 2. uudistettu painos 2008 Books on Demand GmbH
Julkaistu:  1. painos 2003, 2. uudistettu painos 2008
Ulkoasu:  1. painos nidottu, 2. uudistettu painos sidottu
Sivumäärä:  1. painos 372, 2 uudistettu painos 416
ISBN:  1. painos 951–570–540–1, 2. uudistettu painos 978-952-498-131-6
Löydä lisää kirjojaKirjallisuuden teemasivulta
Dialoginen filosofia: Teoria, metodi ja politiikka on Jukka Hankamäen kirjoittama teos dialogisesta filosofiasta ja eksistenssifenomenologiasta. Teoksen jonka julkaisi Yliopistopaino vuonna 2003. Hankamäen ajantasaistama laitos ilmestyi vuonna 2008.
Taustaa

Hankamäki kirjoitti Dialogisen filosofian vuosina 2001–2002 toimiessaan osan ajasta Suomen Akatemian ”Syrjäytyminen, eriarvoisuus ja etniset suhteet (Syreeni)” -ohjelmassa.
Kirjan tehtävänasettelussa mainittu päätavoite on löytää eettisesti perusteltuja menetelmiä vähemmistöjen ja erilaisten kulttuurien ymmärtämiseen sekä moraalisten yhteiskuntakäytäntöjen luomiseen.
Vastaanotto

Tapani Kilpeläinen arvioi Yliopisto-lehdessä: ”Hankamäki on vahvimmillaan tarkastellessaan fenomenologista etiikkaa, mutta hänen yrityksensä ehtiä yhdessä kirjassa joka paikkaan synnyttää hallitsemattomia tyylinvaihteluita, jotka tuottavat vellimäisen kokonaisvaikutelman.”
Pietari Almusa kirjoitti Kulttuurivihkot-lehdessä: ”Kokonaisuutena kirja on teoreettisesti vahva ja käytännöllisesti haastava esitys. Hankamäen kirjoituksen hienovireisyys tekee sujuvasti rönsyilevästä tutkimuksesta miellyttävää luettavaa.”
Dosentti Maija Lehtovaara arvioi Aikuiskasvatus-lehdessä: ”Kirjan teoreettinen osa on Buberin ja Levinasin filosofiaa tuntevallekin erinomaisen antoisa. Kummankin filosofia on kuvattu asiantuntevan syvällisesti, mutta samalla konstailematta ja harvinaisen selkeästi.”
Professori Juha Varto kirjoitti Niin & näin  -lehdessä: ”Hankamäki ei luultavasti ole pyrkinyt kirjoittamaan ’ikuista’ viisautta ja on siten onnistunut kirjoittamaan ajankohtaisen ja oletettavasti ajattomasti radikaalin kirjan, jonka anti ihmistieteiden tutkijoille ja toimijoille on luullakseni kestävää tekoa.”
Hankamäki vastasi Kilpeläisen esittämään kritiikkiin Yliopisto-lehdessä kiittäen mahdollisuudesta käydä dialogia – mutta aikoneensa laatia kriittisen vastineen myös kehujille.
Aiheesta muualla

Kirjan esittely kustantamon sivuilla bod.fi.
Doug Kostynski

| Doug Kostynski> Henkilötiedot |
| --- | --- |
Syntynyt: 23. helmikuuta 1963 Castlegar, BC, Kanada
Kansalaisuus:   Kanada
Jääkiekkoilija
Pelipaikka:  keskushyökkääjä
Maila:  oikea
Pituus:  184 cm
Paino:  80 kg
Pelinumero:  19 (SaiPa)
Pelaajaura
Pääsarjaura:  1983–1990
Seurat:  Hershey Bears (AHL) Boston Bruins (NHL) Moncton Golden Flames (AHL) Adirondack Red Wings (AHL) SaiPa (SML)
NHL-varaus:  186. varaus, 1982 Boston Bruins
Douglas Kostynski (s. 23. helmikuuta 1963 Castlegar, Brittiläinen Kolumbia, Kanada) on kanadalainen entinen jääkiekkoilija. Hän pelasi keskushyökkääjänä ja rightilta. Kostynski pelasi yhteensä 15 NHL-ottelua Boston Bruinsissa tehoin 3+1=4.
Ura > Junioriura

Kostynski pelasi kauden 1979–1980 pääasiassa BCJHL-joukkue Abbotsford Flyersissä, mutta hän pelasi myös 11 ottelua tehoin 1+4=5 WHL:n New Westminster Bruinsissa. Kostynski jatkoi WHL:ssä seuraavat kolme kautta. Tulokaskaudellaan 1980–1981 hän teki Bruinsissa 64 ottelussa tehot 18+40=58, joilla Konstynski oli joukkueen sisäisen pistepörssin neljäs. Hän vaihtoi kaudeksi 1981–1982 Kamloops Junior Oilersiin, jonka sisäisen piste- ja maalipörssin Kostynski voitti tehoilla 39+42=81. Boston Bruins varasi hänet numerolla 186 NHL:n varaustilaisuudessa 1982.
Varauksensa jälkeen Kostynski pelasi vielä kauden 1982–1983 WHL:ssä. Hän aloitti kauden Brandon Wheat Kingsissä, jossa 11 ottelussa syntyi tehot 4+5=9. Kostynski kuitenkin palasi kesken kauden Kamloops Junior Oilersiin, jossa hän teki kovat tehot 53+54=107 ja tuli joukkueensa sisäisessä pistepörssissä kolmanneksi Dean Evasonin ja Jim Camazzolan jälkeen. Brandonissa tehdyt pisteet mukaan lukien Kostynski oli Oilersin toiseksi eniten pisteitä WHL-kauden aikana tehnyt pelaaja.
Ura > Ammattilaisura

Kaudeksi 1983–1984 Kostynski siirtyi Boston Bruinsin organisaatioon. Hän pelasi kauden pääosin Bruinsin farmijoukkueessa Hershey Bearsissa, AHL:ssä, jossa tulokaskausi toi Kostynskille 67 ottelussa tehot 13+27=40. NHL:n puolella hän pelasi yhdeksän ottelua tehoin 3+1=4. Kaudella 1984–1985 Kostynski pelasi kuusi NHL-ottelua ilman tehopisteitä ja AHL:ssä pisteitä tuli 44.
Vuodet 1985–1987 Kostynski pelasi AHL:ää Moncton Golden Flamesissa. Hän teki kaudella 1985–1986 tehot 18+36=54, joilla Kostynski tuli joukkueen sisäisessä pistepörssissä neljänneksi. Kaudella 1986–1987 hän teki tehot 21+45=66, joka on Kostynskin yhden kauden piste-ennätys AHL:ssä. Hän oli Golden Flamesin paras syöttäjä ja sisäisen pistepörssin kolmas Brett Hullin ja Randy Burridgen jälkeen. Kostynski oli AHL:n syöttöpörssin kymmenes. Kauden 1987–1988 hän pelasi AHL:ää Adirondack Red Wingsin joukkueessa.
Kostynski siirtyi kaudeksi 1988–1989 Eurooppaan ja SM-liigajoukkue SaiPan riveihin. Hän voitti tehoilla 20+32=52 joukkueen sisäisen piste- ja syöttöpörssin. Kostynski pelasi SaiPassa myös toisen kauden 1989–1990, joka toi hänelle 38 ottelussa tehot 13+18=31. Kostynski oli SaiPan kolmanneksi paras pistemies Jouko Viljakaisen ja Vesa Viitakosken jälkeen. Hänen uransa loppui kevääseen 1990 27-vuotiaana.
Elis Selin

Elis Alban Immanuel Selin (26. maaliskuuta 1891 Helsinki – 6. lokakuuta 1980 Helsinki) oli suomalainen rovasti ja ruotsin kielellä kirjoittanut kirjailija.
Selin toimi kappalaisena Snappertunassa 1918–1923 ja kirkkoherrana Hiittisissä 1929–1953. Hän sai rovastin arvon 1947.
Selin kirjoitti ulkosaaristoon sijoittuvia novellikokoelmia ja romaaneja sekä myös radiokuunnelmia.
Teoksia

Utskärs. Söderström, Helsingfors 1931
Utskärsbor. Söderström, Helsingfors 1934
Luthers psalmer : Texternas ursprung och tillblivelse. Bokspedition, Helsingfors 1935
Skärgårdskapellaner i Hitis under 250 år : till Hitis kyrkas 250-årsminne den 24 maj 1936. Säljes till förmån för orgelkassan. Helsingfors 1936
Det gamla utskärssläktet. Söderström, Helsingfors 1937
Hitis utskär i går och för länge sen. Söderström, Helsingfors 1941
Strand-Henriks väg. Söderström, Helsingfors 1948
Herodias dotter. Borgå stifts ungdomsförbund, Kyrkans ungdoms förlag, Helsingfors 1948
Skärgårdskapell och kyrkor i Hitis skärgård under 700 år. Hangö 1950, 2. uppl. Hitis församling, Hitis 1964, 3. uppl. 1973, 4. utök. uppl. 1980
Midsommarlek : Det gamla utskärssläktet 2. Söderström, Helsingfors 1950
Livet och vägen : från advent till advent under tre år : första årgången. Finska missionssällskapet, Helsingfors 1951
Utskärsprästen 1. Ekenäs tryckeri, Ekenäs 1953
Utskärsprästen 2 : Prästens andra hustru.  Ekenäs tryckeri, Ekenäs 1954
Ett sjönödslöfte : noveller. Förbundet för svenskt församlingsarbete i Finland, Helsingfors 1955
Inga utskärsbor : fyra noveller. Söderström, Helsingfors 1956
Utskärsprästen 3 : Du är prästens dotter. Ekenäs tryckeri, Ekenäs 1956
Runni förr och nu : personliga hågkomster 1906-1956. Helsingfors 1959
Änglafröjd : utskärsbor 3. Söderström, Helsingfors 1960
Från advent till advent : evangelium för tonåringar 3. Förbundet för svenskt församlingsarbete i Finland, Helsingfors 1961
Samtal om kvinnoprästen : ett debattinglägg. Borgå 1962
Från advent till advent : evangelium för tonåringar 1. Förbundet för svenskt församlingsarbete i Finland, Helsingfors 1962
Från advent till advent : evangelium för tonåringar 2. Förbundet för svenskt församlingsarbete i Finland, Helsingfors 1963
Stormfåglarna : utskärsbor 4. Söderström, Helsingfors 1964
Pastor Eva : noveller och berättelser. Förbundet för svenskt församlingsarbete i Finland, Helsingfors 1969
Skärgårdsnoveller. Söderström, Helsingfors 1976
Ruotsinnoksia

Lauri Pohjanpää : Pilgrimerna : finsk lyrik ; svensk tolkning av Elis Selin. Förbundet för svenskt församlingsarbete i Finland, Helsingfors 1954
Epitrakiili

Epitrakiili
Epitrakiili (kreik. επιτραχηλιον, epitrakilion ven. епитрахиль, epitrakil) on ortodoksisen papin ja piispan käyttämä liturginen jumalanpalvelusvaate.
Epitrakiili kuvaa pappeuden siunattua taakkaa ja Jumalan armoa, jota vihitylle vaatteen kantajalle on runsaasti vuodatettu pappisvihkimyksen yhteydessä. Epitrakiili on toimittavan papin tärkein apuväline: ilman sitä ei voi toimittaa mitään, vain ruokarukoukset tai eri tilaisuuksien alkurukoukset voi lausua ilmankin.
Kun pappi pukee epitrakiilia, hän lausuu rukouksen: ”Kiitetty olkoon Jumalamme, joka vuodattaa armonsa pappeihin, niin kuin kalliin öljyn, joka vuotaa partaan, Aaronin partaan, joka vuotaa hänen viittansa liepeille.”
Epitrakiili on ommeltu yhteen kahdesta kangaskaistaleesta, jotka yhdistetään toisiinsa keskeisiin mysteerioihin (sakramentteihin) viittaavilla seitsemällä napilla. Epitrakiilissa on kuvattu kuusi ristiä edessä ja yksi takana niskaosassa. Pappi pitää epitrakiilia ikään kuin esiliinaa edessään.
Epitrakiililla peitetään synninpäästön yhteydessä polvistuneen katujan pää päästösanoja lausuttaessa, samoin pappi yhdistää epitrakiilia käyttäen vihkitoimituksen aikana morsiamen ja sulhasen kädet ennen kuin taluttaa heidät kolmesti ristin ja evankeliumikirjan ympäri.
Ortodoksisen diakonin vastaava tunnus on orari ja piispan omofori.
Läntisissä kirkoissa epitrakiilia vastaa papin ja piispan tunnuksena stola.
Aiheesta muualla

Epitrakiili / Ortodoksi.net
Dzierżoniów

| Dzierżoniów |
| --- | --- |
 Näkymä kaupungintalon tornista
 lippu:  vaakuna
 Kaupungin kartta
 Dzierżoniów
 Koordinaatit: 50°43′41″N, 16°39′04″E 
Valtio:  Puola
Voivodikunta:  Ala-Sleesia
Piirikunta:  Dzierżoniów
Kaupunginoikeudet:  n. 1258
Hallinto:  
 – Hallinnon tyyppi:  kaupunkikunta
 – Kaupungin- johtaja:  Dariusz Kucharski
Pinta-ala:  
 – Kokonaispinta-ala:  20,1 km²
Väkiluku (2020):  32 869
 – Väestötiheys:  1 638 as./km²
Aikavyöhyke:  UTC+1
 – Kesäaika:  UTC+2
Postinumero:  58-200, 58-203, 58-204
Suuntanumero(t):  +48 (74)
Rekisterikilpi:  DDZ
 
 Verkkosivut 
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Dzierżoniów on kaupunki ja oma kuntansa Dzierżoniówin piirikunnassa Ala-Sleesian voivodikunnassa Puolassa. Sen väkiluku oli vuoden 2020 lopussa 32 869. Kaupunki on sekä piirikuntansa että viereisen Dzierżoniówin maalaiskunnan hallinnon keskus.
Maantiede ja liikenneyhteydet

Dzierżoniówin pinta-ala on 20,1 neliökilometriä, josta maatalousmaan osuus on 65,4 prosenttia ja metsän osuus alle 0,2 prosenttia. Kaupunki rajoittuu Dzierżoniówin maalaiskunnan lisäksi Pieszycen ja Bielawan kuntiin. Se sijaitsee Kotlina Dzierżoniowskan (”Dzierżoniówin laakso”) alueella. Piława-joki virtaa kaupungin halki.
Dzierżoniów jakautuu kuuteen osa-alueeseen, jotka ovat nimiltään Przedmieście, Nowe Miasto, Dzierżoniów Dolny, Dzierżoniów Centrum, Dzierżoniów Zachód ja Dzierżoniów Zatorze.
Dzierżoniówin halki kulkevat voivodikunnan tiet 382, 383 ja 384. Kaupungin alueella on kaksi rautatielinjaa, 137 (Katowice–Legnica) ja 341 (Dzierżoniów Śląski–Bielawa Zachodnia).
Historia

Dzierżoniów on legendan mukaan ollut olemassa 1100-luvulta lähtien. Historiallisissa lähteissä se esiintyy ensimmäisen kerran vuonna 1258 saksankielisellä nimellä Reichenbach. Suunnilleen niihin aikoihin sille myönnettiin kaupunginoikeudet.
Dzierżoniów oli jo 1400-luvulla tunnettu kutojistaan. Sen kaupankäynti ja käsitöiden sekä kankaan, erityisesti pellavan tuotanto kehittyi 1500-luvulla niin paljon, että aikakautta kutsutaan Dzierżoniówin kultakaudeksi. Vuonna 1526 kaupungista tuli osa Habsburgien monarkiaa. Dzierżoniów kärsi suuria vahinkoja vuonna 1618 alkaneessa kolmikymmenvuotisessa sodassa. Sleesian sotien (1740–1763) seurauksena kaupunki siirtyi Preussin hallintaan.
Vuonna 1790 kaupungissa pidettiin niin kutsuttu Reichenbachin kongressi, johon saapuivat Preussin, Itävallan, Alankomaiden, Englannin diplomaatit. Kaupunki ja ympäröivä alue oli 1800-luvulle mennessä Sleesian tekstiilituotannon keskus. Ala teollistui, mikä johti käsityöläisten kriisiin ja 1800-luvun puolivälissä Dzierżoniówissa ja lähialueilla kutojien kapinoihin. Kirjallisuuden Nobelin 1912 saanut Gerhart Hauptmann kuvaa kapinoita teoksessaan Kankurit (1892).
Vuonna 1945 kaupunki liitettiin Puolaan ja sen nimeksi vaihdettiin Rychbach. Vuonna 1946 se nimettiin Dzierżoniówiksi sleesialaisen papin ja mehiläishoitajan Johann Dzierzonin (Jan Dzierżon) mukaan.
Väestö

Vuoden 2020 joulukuussa Dzierżoniówissa asui 32 869 asukasta, joista 53,3 prosenttia oli naisia ja 46,7 prosenttia miehiä. Kaupungin väkiluku on pienentynyt viime vuosikymmeninä; vielä vuonna 1995 se oli 38 066. Alle 18-vuotiaiden osuus piirikunnan väestöstä oli vuoden 2020 joulukuussa 14,8 prosenttia, työikäisten 56,6 prosenttia ja eläkeikäisten 28,7 prosenttia. Väestön keski-ikä oli 45,4 vuotta. Kaupungin työttömyysaste oli 7,6 prosenttia vuonna 2020. Työssäkäyvistä asukkaista 42,5 prosenttia työskenteli teollisuus- tai rakennusalalla, 14,8 prosenttia palvelualalla, 12,7 prosenttia maatalousalalla ja 2,4 prosenttia talousalalla.
Yhteistyökaupungit

Dzierżoniówin kuusi yhteistyökaupunkia:
Bischofsheim (vuodesta 1990)
Crewe & Nantwich (vuodesta 2005)
Hajdúszoboszló (vuodesta 2015)
Kluczbork (vuodesta 2007)
Lanškroun (vuodesta 1999)
Serock (vuodesta 2004)
Kuvia

Näkymä Pieszycestä Dzierżoniówiin
Näkymä kaupungintalon tornista
Kaupungintalo ja keskusaukiota
Postimerkki 1910-luvun lopulta
Dzierżoniów Śląskin rautatieasema
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Dzierżoniów Wikimedia Commonsissa
Gmina Miejska Dzierżoniów (pdf) Wrocławin tilastokeskus. (puolaksi)
Eteläntiira

| Eteläntiira |
| --- | --- |

Uhanalaisuusluokitus
 Elinvoimainen  
  
Tieteellinen luokittelu
Domeeni::  Eukaryootit Eucarya
Kunta::  Eläinkunta Animalia
Pääjakso::  Selkäjänteiset Chordata
Alajakso::  Selkärankaiset Vertebrata
Luokka::  Linnut Aves
Lahko::  Rantalinnut Charadriiformes
Heimo::  Lokit Laridae
Alaheimo::  Tiirat Sterninae
Suku::  Tiirat Sterna
Laji::  vittata
Kaksiosainen nimi
 Sterna vittata  (J.F. Gmelin, 1789) 
Katso myös
   Eteläntiira Wikispeciesissä   Eteläntiira Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OKIUCN-testi OK: 
Eteläntiira (Sterna vittata) on eteläisten valtamerten saarilla elävä tiira. Sen elinympäristö käsittää Etelämannerta lähellä olevat eteläisen Atlantin, Intian valtameren ja Tyynenmeren saaret, lännessä Tristan da Cunhasta ja Goughista Macquariensaarelle idässä. Siitä tunnetaan kuusi alalajia. Johann Friedrich Gmelin kuvaili lajin holotyypin Kerguelenista 1789.
Elis Sinistö

Elis Sinistö (1912 Oulu – 2004 Kirkkonummi) oli suomalainen ITE-taiteilija. Hänet tunnetaan Kirkkonummelle rakentamastaan Villa Mehusta, joka oli Sinistön kotipaikka lähes 50 vuoden ajan.
Oulussa syntynyt Sinistö elätti itsensä erilaisilla hanttihommilla ja päätyi lopulta 1930-luvulla kulkuriksi. Sinistö oli pasifisti ja aseistakieltäytyjä. Sota-ajan hän vietti Ahvenanmaalla. Sinistö kertoi haastattelussa, että oli saanut sotilaskoulutuksen, hän oli taitava ampuja ja mukana kahdessa sodassa, mutta ei ollut suostunut ampumaan ketään. Hän kertoi olleensa pasifismin vuoksi vangittuna Petruskoissa. Haastattelun lopussa Sinistö kertoi esittäneensä mielisairasta sodassa. Sotavuosien jälkeen Sinistö muutti Kirkkonummelle ja osti Villa Mehun tontin Rauhalan kartanolta vuonna 1955. Maksun hän suoritti tekemällä töitä kartanolle. Sinistö ei käyttänyt juurikaan rahaa, vaan kulutti vähän ja viljeli oman ruokansa. Villa Mehun hän rakensi kierrätysmateriaaleista. Sinistö teki yhteistyötä valokuvaaja Jan Kailan kanssa, joka on kuvannut hänen töitään.
Onnellisinta on olla onnellinen -monologi

Taija Helmisen kirjoittama, Elis Sinistön elämään perustuva monologi Onnellisinta on olla onnellinen sai kantaesityksensä Teatteri Avoimissa Ovissa lokakuussa 2021. Teoksen oli ohjannut Teatteri Avoimien Ovien johtaja Hanna Kirjavainen. Esitys oli yhteistuotanto Lahden Kaupunginteatterin kanssa. Elis Sinistöä monologissa esitti näyttelijä Taisto Reimaluoto. Teosta on esitetty Lahden kaupunginteatterissa, Tampereen Teatterikesässä ja Turun kaupunginteatterissa.
Kirjallisuutta

Kaila, Jan: Elis Sinistö.  Kirkkonummi:  J. Kaila, 1992.  ISBN 952-90399-8-0.
Erkylänjärvi

| Erkylänjärvi |
| --- | --- |
Valtiot:  Suomi 
Paikkakunta:  Hausjärvi 
Koordinaatit:  60°42′24″N, 24°53′13″E
Järvinumero:  21.023.1.002 
Mittaustietoja
Pinnankorkeus:  111,0  m 
Rantaviiva:  4,74  km 
Pinta-ala:  62,8  ha 
 fiErkylänjärvi 
Erkylänjärvi on 62,8 hehtaarin laajuinen, itä-länsi -suunnassa runsaan 1,3 kilometrin mittainen järvi Hausjärven kunnan lounaisosissa. Järvi kuuluu Vantaanjoen vesistöön ja sijaitsee linnuntietä noin 6-7 kilometriä Riihimäen rautatieasemalta itäkaakkoon.
Järven pinta on 111 metriä merenpinnan yläpuolella. Erkylänjärven kaakkoispuolella on siihen laskeva, samalla tasolla oleva Lallujärvi.
Suomenlahteen laskeva Vantaanjoki saa alkunsa Erkylänjärven luoteisosasta. Nimistötutkija Saulo Kepsu on esittänyt järven luoteispuolella sijaitsevan Vantaa-kylän saaneen nimensä  Erkylänjärveltä. Tätä on aiemmin nimitetty Vantaanjärveksi (< Vanantaanjärvi; mahdollisesti Janakkalan Vanaantaan kylän eräjärvi (Wandois Träsk 1782). Vanaantaka kertoo nimen lukeutuvan Vanajaveteen kytkeytyviin Vanaja-nimiin.
Erik Kraska

| Erik Kraska> Henkilötiedot |
| --- | --- |
Koko nimi:  Erik John Kraska
Syntynyt: 10. tammikuuta 1982 (ikä 42)
Jääpallon pelaaja
Pituus:  188 cm
Paino:  82 kg
Seura:   Mississippi Mojo
Pelipaikka:  maalivahti
| Urheilijan ura> Seurat |
| --- | --- | --- | --- |
| Vuodet | Seura | O | (M) |
| -2007 |  Mississippi Mojo |  |  |
| 2007-2008 |  Helenelund IK |  |  |
| 2008- |  Mississippi Mojo |  |  |
Maajoukkue
| 2007- | Yhdysvallat |  | () |
 Seurajoukkueuran tilastot kattavat vain kansalliset sarjat, päivitetty 27. marraskuuta 2013.  Maajoukkueuran tilastot päivitetty 27. marraskuuta 2013.
Erik Kraska (s. 10. tammikuuta 1982) on yhdysvaltalainen jääpallomaalivahti, joka on edustanut Yhdysvalloissa Mississippi Mojo-seuraa ja kauden 2007-2008 ruotsalaista Helenelund IK:ta.
Erik Kraska opiskeli Gustavus Adolphus Collegessa Minnesotassa ja pelasi koulunsa jääkiekkojoukkueen maalivahtina kausina 2004-2007.,  Sen jälkeen hän siirtyi jääpallon pariin ja on pelannut Yhdysvaltain jääpallomaajoukkueen kokoonpanossa kaudesta 2008 lähtien kaikkiaan viisissä kisoissa. Vuoden 2009 kisat hän joutui jättämään väliin loukkaantumisen vuoksi.
Deicide
Jäsenet

Glen Benton – laulu, basso (1987–)
Steve Asheim – rummut (1987–)
Taylor Nordberg – kitara (2022–)
Kevin Quirion – kitara (2008–2009, 2009–2010, 2011–)
Jäsenet > Entiset jäsenet

Brian Hoffman – kitara (1987–2004)
Eric Hoffman – kitara (1987–2004)
Ralph Santolla – kitara (2005–2007, 2009)
Jack Owen – kitara (2004–2016)
Mark English – kitara (2016–2019)
Chris Cannella – kitara (2019–2022)
Jäsenet > Livejäsenet

Dave Suzuki – kitara (2004–2005)
Seth Van Loo – laulu (2007)
Dariusz "Garbaty" Kułpiński – laulu, basso (2007)
Diskografia > Studioalbumit

Deicide (1990)
Legion (1992)
Once Upon the Cross (1995)
Serpents of the Light (1997)
Insineratehymn (2000)
In Torment in Hell (2001)
Scars of the Crucifix (2004)
The Stench of Redemption (2006)
Till Death Do Us Part (2008)
To Hell With God (2011)
In the Minds of Evil (2013)
Overtures of Blasphemy (2018)
Banished By Sin (2024)
Diskografia > Livealbumit

When Satan Lives (1998)
Doomsday L.A. (2007)
Diskografia > Kokoelma-albumit

Amon, Feasting the Beast (1993)
The Best of Deicide (2003)
Diskografia > Musiikkivideot

Sacrificial Suicide (1990)
Once Upon the Cross (1995)
Scars of the Crucifix (2004)
Homage fo Satan (2006)
Desecration (2006)
Conviction (2012)
End the Wrath of God (2013)
Defying the Sacred (2018)
Bury The Cross... With Your Christ (2023)
Videografia

When London Burns (2006,  Earache Records, DVD)
Doomsday in L.A. (2007,  Earache Records, DVD)
Aiheesta muualla

Yhtyeen virallinen kotisivu (Arkistoitu – Internet Archive)
Roadrunner Records
Dukezong

| Dukezong (独克宗) |
| --- | --- |
 Dukezong
 Koordinaatit: 27°48′39″N, 99°42′00″E 
Valtio:  Kiina
Maakunta:  Yunnan
Autonominen prefektuuri:  Dêqênin tiibetiläisten autonominen prefektuuri
Piirikuntatason kaupunki:  Shangri-La
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Dukezong on tiibetiläinen kaupunki Kiinassa Yunnanin maakunnan Dêqênin prefektuurin Shangri-Lan piirikuntatason kaupungissa. Käytännössä Dukezong on nykyisin Shangri-Lan kaupungin eteläinen kaupunginosa, siihen kiinni kasvanut, 2000-luvulle tultaessa turistinähtävyydeksi muutettu historiallinen kylä.