stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Luettelo Dmitri Šostakovitšin sävellyksistä
Lajeittain > Kuoroteokset

"Vala kansankomissaarille" bassolle, kuorolle ja pianolle (1941)
"Kaartin divisioonan lauluja", marssilaulu bassolle ja sekakuorolle, säestys bajanille tai pianolle (1941)
Venäläisiä kansanlauluja kuorolle (1943)
Kolme venäläistä kansanlaulua kahdelle solistille, kuorolle ja pianosäestyksellä (1943)
Opus 74: Kotimaan runo, kantaatti mezzosopraanolle, tenorille, kahdelle baritonille, kuorolle ja orkesterille (1947)
Antiformalistinen rajok (kurkistuslaatikko), kantaatti Lev Lebedinskin sanoihin neljälle bassolle, kuorolle ja pianolle (1948, uud. 1957, 1960-l.)
Opus 81: Metsien laulu, oratorio Jevgeni Dolmatovskin sanoihin tenorille, bassosolistille ja poikakuorolle sekä orkesterille (1949)
Opus 86a: Isänmaa kuulee kuorolle ja tenorisolistille sekä sanattomalle kuorolle (1951)
Opus 88: Kymmenen runoa vallankumousrunoilijoiden teksteihin kuorolle ja poikakuorolle a cappella (1951)
Opus 90: Päivä paistaa isiemme maalle, kantaatti Jevgeni Dolmatovskin sanoihin sekakuorolle ja poikakuorolle sekä orkesterille (1952)
Opus 104: Viljelyä: kaksi venäläistä kansanlaulusovitusta kuorolle a cappella (1957)
Opus 119: Stenka Rasinin teloitus, kantaatti Jevgeni Jevtušenkon runoon bassolle, sekakuorolle ja orkesterille (1964)
Opus 124: Kaksi kuoroteosta Aleksandr Davidenkon sanoihin kuorolle ja orkesterille (1962)
Opus 136: Uskollisuus, kahdeksan balladia Jevgeni Dolmatovskin sanoihin mieskuorolle a cappella (1970)
Lajeittain > Laulumusiikkia

Opus 4: Kaksi Ivan Krylovin faabelia, mezzosopraanolle, naiskuorolle ja kamariorkesterille (1922)
Opus 21: Kuusi romanssia japanilaisten runoilijoiden teksteihin, tenorille ja orkesterille (1928–1932)
Karl Marxista meidän aikoihimme, sinfoninen runoelma solisteille, kuorolle ja orkesterille (1932)
Opus 46: Neljä romanssia Aleksandr Puškinin runoihin, bassolle ja pianolle (1936–1937)
Seitsemän sovitusta suomalaisista kansanlauluista solisteille (sopraanolle ja tenorille) ja kamariyhtyeelle (1939)
Opus 62: Kuusi romanssia englantilaisten runoilijoiden teksteihin, bassolle ja pianolle (1942)
Isänmaallinen laulu Jevgeni Dolmatovskin sanoihin lauluäänille (1943)
"Laulu Puna-armeijasta" Mihail Golodnin runoon (1943)
Opus 79: Juutalaisesta kansanrunoudesta, laulusarja sopraanolle, altolle, tenorille ja pianolle (1948)
Opus 79a: Juutalaisesta kansanrunoudesta, laulusarja sopraanolle, altolle, tenorille ja orkesterille (1948)
Opus 80b: Kolme laulua musiikista elokuvaan Kohtaus Elbellä lauluäänelle ja pianolle (1956)
Opus 84: Kaksi romanssia Mihail Lermontovin runoihin miesäänelle ja pianolle (1950)
Opus 86: Neljä laulua Jevgeni Dolmatovskin sanoihin lauluäänelle ja pianolle (1951)
Opus 91: Neljä monologia Aleksandr Puškinin runoihin bassolle ja pianolle (1952)
Kreikkalaisia lauluja lauluäänelle ja pianolle (1952–1953)
"Pendozalis", kreikkalainen laulu lauluäänelle ja pianolle (1954)
"Lokakuun sarastus", laulu solisteille ja kuorolle (1954)
Opus 98: Viisi romanssia Jevgeni Dolmatovskin runoihin bassolle ja pianolle (1954)
Opus 98a: "Suuteloita", laulu Jevgeni Dolmatovskin runoon lauluäänelle ja pianolle (1954)
Opus 100: Espanjalaisia lauluja (mezzo)sopraanolle ja pianolle (1956)
Opus 109: Satiireja (Kuvia menneisyydestä), viisi romanssia Saša Tšornyin runoihin sopraanolle ja pianolle (1960)
Opus 121: Viisi romanssia Krokodil-lehden teksteihin bassolle ja pianolle (1965)
Opus 123: Esipuhe teosteni täydelliseen laitokseen sekä lyhyt meditointi tämän esipuheen johdosta, bassolle ja pianolle (1966)
Opus 127: Seitsemän romanssia Aleksandr Blokin runoihin, sopraanolle, viululle, sellolle ja pianolle (1967)
Opus 128: Romanssi "Kevät, kevät" Aleksandr Puškinin runoihin bassolle ja pianolle (1967)
Opus 140: Kuusi romanssia englantilaisten runoilijoiden teksteihin, bassolle ja kamariorkesterille (1971)
Opus 143: Kuusi Marina Tsvetajevan runoa, sarja altolle ja pianolle (1973)
Opus 145: Sarja Michelangelo Buonarrotin runoihin bassolle ja pianolle (1974)
Opus 145a: Sarja Michelangelo Buonarrotin runoihin bassolle ja orkesterille (1975)
Opus 146: Neljä kapteeni Lebjadkinin runoa Fjodor Dostojevskin sanoihin, bassolle ja pianolle (1975)
Lajeittain > Soitinnuksia

Nikolai Rimski-Korsakovin teoksen I v grote tebja v urotšni ('Odotin sinua luolassa') soitinnus sopraanolle ja orkesterille (1921)
Opus 16: "Tahiti-trot", orkesterisovitus Vincent Youmansin kappaleesta ”Tea for Two” (1928)
Opus 17: Kaksi Domenico Scarlattin kappaletta puhallinorkesterille (1928)
Opus 31a: Ehdollisesti murhattu, orkestrointi (1932)
Opus 48b: Pierre Degeyterin sävellyksen "Kansainvälinen" soitinnus (1937)
Opus 58: Modest Musorgskin oopperan Boris Godunov soitinnus (1939–1940)
Johann Strauss nuoremman teoksen "Wieniläisverta" soitinnus (1940)
Johann Strauss nuoremman polkan "Huvijuna" soitinnus (1940)
27 romanssia ja laulusovitusta, soitinnus (1941)
Kahdeksan englantilaista ja amerikkalaista kansanlaulua, soitinnus solistille tai solisteille ja orkesterille (1943)
Venjamin Fleišmanin kamarioopperan Rothschildin viulu soitinnus, Anton Tšehovin aiheen pohjalta (1944)
Opus 106: Modest Musorgskin oopperan Hovanštšina soitinnus (1959)
Modest Musorgskin laulusarjan Kuoleman lauluja ja tansseja soitinnus lauluäänelle ja orkesterille (1962)
Opus 125: Robert Schumannin a-molli-sellokonserton orkesterisäestyksen muokkaus (1963)
Boris Tištšenkon 1. sellokonserton soitinnuksen muokkaus (1969)
Ludwig van Beethovenin "Laulun kirpusta" (opus 75 nro 3) soitinnus (1975)
Metanolitalous

Metanoli
Dimetyylieetteri
Metanolitalous on energian käytön ja jakelun malli, jossa erityisesti liikennepolttoaineiden tuotanto, varastointi ja jakelu keskittyy metanoliin. Metanolin lisäksi metanolitaloudessa voidaan hyödyntää myös metanolin johdannaisia, kuten dimetyylieetteriä. Metanolitalous ei pyri korvaamaan sähkönsiirtoverkkoa eikä rajaa ensisijaisia energialähteitä, vaikka metanolitalouden tarve pohjautuu fossiilisten polttoaineiden korvaamiseen kestävämmillä energialähteillä. Todennäköisesti lupaavimpia käyttökohteita metanolille ja dimetyylieetterille ovat maantieliikenteessä polttomoottoreilla kulkevat ajoneuvot. Metanoli soveltuu hyvin ottomoottoreissa ja dimetyylieetteri dieselmoottoreissa käytettäväksi.
Metanolitalouden tarve

Fossiilisten polttoaineiden ehtyminen on herättänyt tiedeyhteisöt, poliitikot ja yritykset pohtimaan fossiilisten liikennepolttoaineiden korvaamista muilla. Esimerkiksi vetytaloutta on esitetty vaihtoehdoksi, mutta vedyn käytössä on tuotantoon, varastointiin ja siirtoon liittyviä kysymyksiä, joita ei kaikkia ole tyydyttävästi ratkaistu. Myös sähköajoneuvojen käyttöön perustuva ratkaisu näyttää epävarmalta ja riittämättömältä. Metanolitalous ratkaisee useimmat vetytalouden pulmista. On myös esitetty booria käytettäväksi korkean energiatiheyden polttoaineena samaan tapaan kuin metanolia metanolitaloudessa, mutta boorin käytössä on yhä ratkaisemattomia ongelmia. Metanoli ja etanoli ovat polttoainekäytössä monissa suhteissa samankaltaisia, mutta metanolin tuotannon helppous ja huokeus tekee siitä erityisen houkuttelevan vaihtoehdon. Bioetanolin korkeat tuotantokustannukset hidastavat sen käyttöönottoa.
Metanolitalouden etuja

Metanoli yksinkertaisimpana alkoholina on helposti tuotettavissa useilla eri prosesseilla ja eri raaka-aineista. Ylivoimaisesti yleisin metanolin tuotantoon käytetty raaka-aine on maakaasu, jonka muunnoksessa metanoliksi hyötysuhde on korkea. Metanoli on normaalipaineessa ja lämpötilassa neste, jota ei tarvitse kuljetuksessa paineistaa eikä jäähdyttää. Metanolin korkea puristuskestävyys ja palamisen puhtaus tekevät metanolista erinomaisen vaihtoehdon kipinäsytytteisen ottomoottorin polttoaineeksi. Moottoripolttoaineena metanoli myös parantaa ilmanlaatua verrattuna bensiiniin. Metanoli on myös ylivertaisen paloturvallinen verrattuna moottoribensiiniin. Metanoli on muutenkin turvallinen ja ympäristöystävällinen polttoaine. Metanolilla on lukuisia muitakin sovelluksia kuin käyttö liikennepolttoaineena. Etanoliin verrattuna metanolin tuotanto on yksinkertaista, sillä ihmisravinnoksi sopivia kasveja ei tarvita raaka-aineiksi eikä valmistusprosessissa tarvita mikrobeja. Metanoli soveltuu myös sähkön tuotantoon polttokennolla. Biomassasta tuotetun metanolin käyttöä lisäämällä voidaan vähentää kasvihuonekaasupäästöjä. Kuten etanolikin, myös metanoli on luonnollinen ja luonnossa hajoava kemikaali. Vaikka metanoli maaperään joutuessaan voikin saastuttaa pohjavettä, metanoli biohajoavana on bakteerien ravintoa. Metanolin saastuttamaa maaperää onkin menestyksellisesti puhdistettu bakteereilla.
Metanolitalouden ongelmia

Vaikka liikennepolttoaineiden vakiintuneet käsittelytavat tehokkaasti ehkäisevät polttoainekemikaalien aiheuttamia myrkytyksiä, metanolin käytön ongelma on, että ihmisen hajuaisti ei erota toisistaan etanolia ja sitä huomattavasti myrkyllisempää metanolia. Varsinkin vetyyn mutta myös öljypohjaisiin polttoaineisiin verrattuna metanolin lämpöarvo on matala, ja tästä syystä metanoli ei sovellu erityisen hyvin lentopolttoaineeksi. Juuri tässä suhteessa metanoli on useimpia vaihtoehtoja huonompi. Maantieliikenteessä lämpöarvon merkitys on pienempi, ja siksi metanolin matala lämpöarvo ei aiheuta ongelmaa maantieliikenteessä. Useat ajoneuvoissa yleisesti käytetyt metallit, esimerkiksi alumiini ja sinkki, eivät kestä metanolin syövyttävää vaikutusta, ja ne täytyykin korvata korroosiota kestävillä, kuten ruostumattomalla teräksellä. Kuten useimmat muutkin polttoainekemikaalit, myös metanoli saastuttaa maahan valuessaan. Metanoli veteen täysin liukenevana siirtyy helposti veden mukana.
Metanolitalouden toteutettavuus

Metanolitalouden toteutettavuudessa ei ole erityisiä ratkaisemattomia ongelmia. Metanoli on erinomainen moottoripolttoaine. Suomessa ryhdyttiin valmistelemaan siirtymistä metanolin käyttöön jo vuonna 1943. Metanolin varastointi ja kuljetus nestesäiliöissä on verrattavissa dieselöljyn tai bensiinin vastaavaan. Metanolia on käytetty hyvällä menestyksellä ajoneuvojen polttoaineena sekä puhtaana että bensiiniin sekoitettuna. Jakeluverkosto on toteutettavissa samoin kuin muille nestepolttoaineille. Kaliforniassa 15 vuotta kestänyt koe metanolikäyttöisillä autoilla osoitti metanolin käyttökelpoisuuden tieliikenteessä. Metanolia valmistetaan tavallisesti maakaasusta, mutta fossiilisten polttoaineiden hinnan noustessa myös biomassan jalostus metanoliksi muuttuu kannattavaksi. Robert Zubrinin mukaan maakaasusta valmistettu metanoli on jo nyt taloudellisesti kilpailukykyinen polttoaine. Kiina on muita edellä metanolin hyödyntämisessä liikennepolttoaineena. Intiassa on havahduttu metanolitalouden mahdollisuuksiin maan energiaomavaraisuuden parantajana. Metanolipolttoaineen vaikutuksia ilmanlaatuun pidetään merkittävinä. Metanolin suosio on kasvanut myös muualla maailmassa. Metanolilla käyvän ottomoottorin pakokaasujen haitallisimmat yhdisteet ovat formaldehydi ja hiilimonoksidi, mutta niihin tehoava katalysaattoritekniikka on jo kehitetty. Metanolin ja ilman seos kestää bensiiniseosta paremmin puristusta ja jo pelkästään korkeamman puristussuhteen avulla metanolikäyttöisen ottomoottorin hyötysuhde saadaan korkeammaksi kuin bensiinikäyttöisen. Ottomoottorin hyötysuhdetta voidaan kohottaa myös pakokaasun takaisinkierrätyksen avulla, kun takaisinkierrätystä käytetään ottomoottorissa osittain tai kokonaan tavanomaisen virtauksen rajoituksen sijasta. Metanolipolttoaineella pakokaasun takaisinkierrätys onnistuu paremmin kuin bensiinillä. Metanolin rinnalle dieselmoottorien polttoaineeksi on ajateltu dimetyylieetteriä, joka on monissa suhteissa parempi dieselpolttoaine kuin dieselöljy. Dimetyylieetteriä voidaan valmistaa metanolista. Parempaan valmistuksen hyötysuhteeseen päästään erillisessä tuotantoprosessissa. Euroopassa metanolin käyttöä moottoripolttoaineena jarruttaa lähinnä eurooppalainen lainsäädäntö. Yhdysvalloissa on katsottu, että flex-fuel-idean mukaisen monipolttoainestandardin käyttöönotto nopeuttaisi metanolin ja myös muiden alkoholipolttoaineiden yleistymistä. Vaikka metanoli ja dimetyylieetteri eivät sovellukaan erityisen hyvin lentopolttoaineiksi, paremmin tarkoitukseen sopivia hiilivetypolttoaineita voidaan tuottaa metanolista.
Ensisijaisen energialähteen tarve

Kuten vetytaloudessa vety, myös metanolitaloudessa metanoli on energiansiirron väline, samaan tapaan kuin sähköverkko on energiansiirron väline eikä varsinainen energianlähde. Jos metanolia valmistetaan maakaasusta, kivihiilestä tai biomassasta, pääosa tai kaikki valmistukseen tarvittava energia otetaan suoraan lähtöraaka-aineesta. Esimerkiksi Suomella on hyvät edellytykset tuottaa metanolia ja dimetyylieetteriä puusta. Kiina tuottaa tarvitsemansa metanolin pääasiassa kivihiilestä. Jatkossa voidaan olettaa, että fossiiliset raaka-aineet ja biomassa eivät riitä metanolitalouden ylläpitoon, vaan metanolia ryhdytään syntetisoimaan hiilidioksidista ja vedystä jonkin erillisen ja ensisijaisen energialähteen avulla. Tarvittava vety voidaan tuottaa esimerkiksi korkean lämpötilan elektrolyysissä. Tällöin kestävien energialähteiden merkitys korostuu. Vaihtoehdoiksi voivat tulla ydinfissio, ydinfuusio, aurinkoenergia, vesivoima, tuulivoima ja aaltovoima. Metanolin tuottamista katalyyttisesti hiilidioksidista suoraan auringonvalolla on jo kokeiltu menestyksellisesti, ja menetelmä on skaalattavissa laajaan tuotantoon. Primäärienergian tuotannon vaihtoehdot eivät kuitenkaan ole erityisesti metanolitalouden ongelmia, vaan sellaisia energiatalouden kysymyksiä, jotka on ratkaistava metanolitalouden mahdollisesta käyttöönotosta riippumatta.
Biometanoli tarkoittaa biomassasta valmistettua metanolia. Biometanolin valmistukseen ei tarvitse käyttää ravinnoksi kelpaavia kasveja tai kasvien osia.
Kannattajia

Metanolitalouden puolesta ovat puhuneet ja kirjoittaneet ainakin Nobel-palkittu kemisti George A. Olah, Alain Goeppert, G. K. Surya Prakash, Roberta J. Nichols ja ydinvoima- ja avaruustekniikan alalla ansioitunut Robert Zubrin.
Puhdasta metanolia käytettiin Indianapolis 500 -autokilpailujen ainoana sallittuna polttoaineena 40 vuoden ajan.
Metanolia ei saa juoda koska se on myrkkyä.
Metanolia polttoaineenaan käyttävä Mercedes-Benz Necar-3.
Dimetyylieetteriä on menestyksellisesti käytetty dieselmoottoristen ajoneuvojen polttoaineena.
Metanolista voi tehdä sähköä myös polttokennolla.
George A. Olah
Raadelman kartano

Raadelman kartano (ruots. Radelma gård) sijaitsee entisen Piikkiön kunnan, nykyisen Kaarinan kaupungin alueella, Kuusistonsalmen rannalla Varsinais-Suomessa. Kartanoalueen läpi kulkee Suuren Rantatien eli Kuninkaantien historiallinen reitti Turusta Viipuriin.
Raadelman kartano on taustaltaan keskiaikainen katolisen kirkon tila, joka otettiin Kustaa Vaasan aikana 1500-luvulla kruunun haltuun. Vapaaherra Seved Bååth, maaherra Christoffer Johan Rappe ja suurliikemies Jakob Bremer kuuluvat kartanon 1600–1700-lukujen omistajiin. Raadelman kartano on ollut valtioneuvos Gabriel Erik von Haartmanin ja kauppaneuvos Fredric von Rettigin sukukartano.
Keisari Aleksanteri I vieraili Raadelman kartanossa Porvoon valtiopäivien avajaismatkansa yhteydessä vuonna 1809 ja myöhemmin myös tavatessaan Ruotsin kruununprinssi Bernadotten (kruunattiin v. 1818 Kaarle XIV Juhanaksi) vuonna 1812. Vierailun muistona Raadelmaan jäi keisarin rintakuva, jonka tämä itse lahjoitti.
Vuonna 1792 rakennettua päärakennusta ympäröi 1800-luvun alussa perustettu englantilaistyyppinen maisemapuisto, jota ovat reunustaneet hyötypuutarhan ruutuvyöhykkeet. Päärakennusta on laajennettu 1880-luvulla arkkitehti Frans Anatolius Sjöströmin piirustusten mukaan uusrenessanssityyliin ja nykyiseen klassistiseen ulkoasuun 1930-luvulla.  Kartanoalueella on säilynyt historiallista rakennuskantaa, mm. huvimaja, jonka alla on vesisäiliö kuten naapurissa Tuorlan kartanon huvimajassa, sekä tiilinen tupakkamakasiini, jossa toimii vanhainkoti ja päiväkoti.
Vuonna 1890 Fredric von Rettig perusti Piikkiön ensimmäisen meijerin Raadelmaan. Rettigien aikana Raadelmassa toimi myös oma tiilitehdas ja sähkölaitos, ja kartanon puutarhatoimintaa laajennettiin merkittäväksi kauppapuutarhaksi, joka tuotti mm. omenoita, leikkokukkia, vihanneksia ja juureksia. Tilalla koeviljeltiin myös tupakkaa.
Raadelmassa toimi kartanohotelli ja -ravintola vuosina 1968–1983. Nykyisin kartano on yksityiskäytössä.
Charles Manson

| Charles Manson |
| --- | --- |
 Charles Mansonin pidätyskuva vuodelta 1971.
Henkilötiedot
Syntynyt: 12. marraskuuta 1934 Cincinnati, Ohio, Yhdysvallat
Kuollut: 19. marraskuuta 2017 (83 vuotta) Bakersfield, Kalifornia
Muut tiedot
 Nimikirjoitus
Aiheesta muualla
www.charlesmanson.com
Charles Manson vuonna 2014.
Charles Milles Manson (12. marraskuuta 1934 Cincinnati, Ohio, Yhdysvallat – 19. marraskuuta 2017 Bakersfield, Kalifornia) oli yhdysvaltalainen rikollinen, jonka 1960-luvulla johtama nuorista koostunut kultti, ”Perhe”, syyllistyi useisiin murhiin. Mansonin kannattajat murhasivat elokuvaohjaaja Roman Polańskin vaimon, näyttelijä Sharon Taten, sekä Leno ja Rosemary LaBiancan raa’alla tavalla kahdessa erillisessä joukkomurhatapauksessa. Manson suunnitteli ja määräsi murhat tehtäväksi mutta ei osallistunut tappamiseen itse.
Tammikuussa 1971 Manson ja osa hänen kannattajistaan todettiin syyllisiksi murhiin, ja heidät tuomittiin kuolemaan. Tuomiot muuttuivat automaattisesti elinkautisiksi vankeusrangaistuksiksi, kun Kalifornian korkein oikeus kielsi kuolemanrangaistuksen vuonna 1972. Manson oli Kalifornian osavaltionvankilassa Corcoranissa kuolemaansa saakka. Manson anoi 12 kertaa ehdonalaiseen pääsyä, mutta kaikki anomukset hylättiin. Seuraavan kerran hän olisi voinut anoa vapautusta vasta vuonna 2027.
Manson sai enemmän kirjeitä kuin kukaan muu yhdysvaltalainen vanki: jopa 60 000 kirjettä vuodessa. Useat kirjeet olivat ihailijoilta, jotka halusivat liittyä ”Perheeseen”. Mansonin itsensä mukaan mitään ”Perhettä” ei ollut olemassa, vaan hän kuvaili 1960-luvulla ”Perheeksi” nimitettyä joukkoa musiikilliseksi ryhmittymäksi.
Manson kuoli 83-vuotiaana 19. marraskuuta 2017.
Lapsuus ja nuoruus

Manson syntyi Ohion Cincinnatissa ja kävi koulua Walnut Hills High Schoolissa. Charlesin ollessa 13 vuoden iässä hänen alkoholisoitunut äitinsä yritti antaa hänet sijaisvanhempien kasvatettavaksi. Koska sopivia ehdokkaita ei löytynyt, Charles päätyi Indianassa sijaitsevaan Gibaultin poikakotiin. Vuoden kuluttua hän karkasi ja palasi äitinsä luo, joka ei edelleenkään halunnut olla poikansa kanssa tekemisissä. Charles asui kaduilla ja elätti itsensä näpistelemällä. Pian hän siirtyi pikkurikoksista vakavampiin, osavaltion rajat ylittäviin rikoksiin, joista tuli ankarampia rangaistuksia. Hän oli viettänyt yli puolet elämästään osavaltion vankilassa ennen LaBiancan ja Taten murhia. Vuonna 1967 hän jopa pyysi, ettei häntä enää vapautettaisi.
Manson joutui osavaltion vankilaan vuonna 1951 useiden pidätysten ja pakojen jälkeen, kun hän oli ajanut varastetulla autolla toiseen osavaltioon. Alle kuukausi ennen ehdonalaislautakunnan tapaamista Manson raiskasi toisen pojan pitäen partaveistä tämän kurkulla. Vuoden 1952 lopussa häntä vastaan oli nostettu kahdeksan pahoinpitelysyytettä. Hänet siirrettiin toiseen vankilaan, jossa hän käyttäytyi esimerkillisesti, ja hänet vapautettiin vuonna 1954.
Tammikuussa 1955 Manson meni naimisiin 17-vuotiaan Rosalie Jean Willisin kanssa, ja he muuttivat Kaliforniaan. Manson varasti pian häiden jälkeen auton, ja hänet pidätettiin. Willis tuli raskaaksi huhtikuussa. Mansonin ehdonalainen peruttiin vuonna 1956, kun hän jätti saapumatta oikeuteen. Pian Charlesin pidätyksen jälkeen Willis synnytti pojan, Charles M. Manson Juniorin. Poika teki itsemurhan vuonna 1993 ollessaan 38-vuotias.
Manson pääsi ehdonalaiseen vuonna 1958 kärsittyään kolmivuotisesta tuomiostaan kaksi vuotta. Vuonna 1959 hänet pidätettiin uudelleen varastettujen sekkien välittämisestä. Hän sai jälleen ehdollisen tuomion, joka yhdeksän kuukauden kuluttua muutettiin ehdottomaksi vankilatuomioksi. Hän tapasi Leona-nimisen naisen ollessaan vapaana koetusajalla ja avioitui tämän kanssa.
1. kesäkuuta 1960 Manson pidätettiin prostituutiosta. Hänet määrättiin kärsimään sekkien välittämisestä saamansa kymmenen vuoden tuomio McNeilin saarella sijaitsevassa osavaltion vankilassa. Leona synnytti pian pidätyksen jälkeen Charlesin toisen pojan, Charles Luther Mansonin. McNeilissä Manson sai sellitoverikseen pahamaineisen pankkirosvon Alvin Karpisin, joka opetti hänet lukemaan nuotteja ja soittamaan kitaraa. Silloin Manson teki kappaleen ”Look At Your Game Girl”, jonka Guns N’ Roses levytti ja otti vuonna 1993 ilmestyneelle albumilleen The Spaghetti Incident. Kappale on tosin poistettu levyn myöhemmistä painoksista.
Manson vapautui 21. maaliskuuta 1967 vastoin omaa tahtoaan. Vapautumisensa jälkeen Manson pyysi lupaa siirtyä San Franciscon Haight-Ashbury-alueelle, minne päästyään hän alkoi värvätä jäseniä ”Perheeseensä”.
”Perhe”

Kun Manson vapautui 32-vuotiaana, hän oli viettänyt suurimman osan elämästään vankilassa autovarkauksista, väärennöksistä ja petoksista. Hän oli myös toiminut jonkin aikaa parittajana. Hän hankki sekalaisen joukon nuoria kannattajia, joita kutsuttiin Perheeksi. Tätä yhteisöä yhdistivät fanaattinen lojaalisuus Mansonia kohtaan ja kaikkien tavanomaisten moraalisääntöjen hylkääminen.
Pian ”Perheen” perustamisen jälkeen Manson siirtyi Los Angelesin Pacific Palisadesiin ja valtasi hylätyn Spahn Ranchin, jota oli aikoinaan käytetty lännenelokuvien kuvauksissa. Charles Manson antoi kannattajiensa ymmärtää olevansa Jeesus Kristus kertomalla kuolleensa noin 2 000 vuotta aikaisemmin. Kun häneltä kysyttiin asiasta suoraan oikeudessa, hän vastasi: ”Voi olla, että olen Jeesus Kristus. En ole vielä päättänyt, kuka minä olen.” ”Perheen” perustamisen aikoihin hän alkoi kutsua itseään uudella, alkuperäisestä hieman poikkeavalla nimellä Charles Willis Manson. Nimi voidaan lausua myös ”Charles’ Will Is Man’s Son”, suom. ”Charlesin tahto on Ihmisen Poika” tai ”Charles Will on Ihmisen Poika”. Skientologia vaikutti Mansoniin, ja on myös arveltu, että skientologiasta eriytyneen Process Church -lahkon opit olisivat innostaneet häntä.
Julkisuudessa nähtiin ainoastaan muutamia ”Perheen” jäseniä, mutta itse Perhe vaikuttaa olleen melko suuri, sillä arvioiden mukaan jäseniä oli enimmillään jopa 100 henkeä, joista noin 30 oli ”tosiuskovaisia”.
Cielo Driven murhat

Illalla 8. elokuuta 1969 joukko ”Perheen” jäseniä tunkeutui Rudi Altobellin Roman Polańskille ja Sharon Tatelle vuokraamaan Cielo Driven taloon. He olivat saaneet Mansonilta käskyn tappaa kaikki paikallaolijat mahdollisimman julmasti. Tehtävää lähtivät suorittamaan Charles ”Tex” Watson, Patricia Krenwinkel, Susan Atkins ja Linda Kasabian.