stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Happy Meal
Ateria muuttuu kritiikin paineissa

Happy Mealiin kuuluvaa lelua vaihdetaan jopa viikoittain, mutta itse ateriaan on tehty vuosien varrella vain vähäisiä muutoksia. Vuonna 1983 mukaan tulivat Chicken McNuggets -kananugetit. 2000-luvulla pikaruokaravintoloita vastaan kohdistunut kritiikki ruoan epäterveellisyydestä sai McDonald’sin muuttamaan myös Happy Meal -aterioiden koostumusta. Ranskalaisannos pieneni, ja mukaan pakkaukseen tuli esimerkiksi maitoa, maitokaakaota ja omenanviipaleita. Yhtiön mukaan näin kyettiin laskemaan suosituimpien Happy Meal -aterioiden energiamäärää noin 20 prosentilla.
Vuonna 2013 McDonald’s päätti sokeroituihin ja keinotekoisesti makeutettuihin virvoitusjuomiin kohdistuvan kritiikin paineissa jättää ne pois Happy Mealin ensisijaisten juomien joukosta. Tarjottaviksi juomavaihtoehdoiksi tulevat vesi, maito ja hedelmätuoremehu. Muutos tulee aluksi voimaan yhtiön suurimmilla markkina-alueilla, jotka edustavat 85 prosenttia sen liikevaihdosta.
Happy Mealia ja muita sen kaltaisia pikaruoka-aterioita vastustavat yhä näkyvämmin ravintoasiantuntijoiden lisäksi McDonald’s-ketjun lapsiin kohdistuvien markkinointimenetelmien, kuten lelukylkiäisten, vastustajat. Kalifornian San Franciscossa ja Santa Clarassa sekä Chilessä ja Malesiassa on pyritty estämään Happy Mealin ja muiden leluja sisältävien epäterveellisten aterioiden myyntiä tai rajoittamaan niiden markkinointikeinoja. Suomen Luonto -lehti valitsi vuonna 2003 vuoden turhakkeeksi hampurilaisaterian kylkiäislelut.
Aiheesta muualla

Happy Meal McDonald'sin suomalaisilla kotisivuilla
McDonald’s
Big Mac
Big Mac -indeksi
Fast Food Nation
Happy Meal
McJob
McLibel-oikeudenkäynti
Pikaruokakansa
Ronald McDonald
Super Size Me
Harfleur

| Harfleur |
| --- | --- |

 fiHarfleur 
 49°30′25″N, 0°11′53″E 
Kokonaispinta-ala:  4,21 km2
Korkeus merenpinnasta:  0  m ja 89  m
Väkiluku 2021:  8 315 
Muuta
Postinumero:  76700
 www.harfleur.fr 
Harfleur
Harfleur on kunta Seine-Maritimen departementissa Ylä-Normandian hallintoalueella Ranskassa.
Kaupunki oli aikanaan tärkeä satamakaupunki Seinen suistossa. Ranskan kuningas Frans I päätti rakentaa uuden sataman, Le Havren, vuonna 1517 korvaamaan Harfleurin sataman.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Harfleur Wikimedia Commonsissa
Hapetus-pelkistystitraus

Hapetus-pelkistystitraus eli redox-titraus on titrausmenetelmä. Sen analyyttinen käyttö perustuu titrausliuoksen ja tutkittavan aineen eli analyytin väliseen hapetus-pelkistysreaktioon. Tällaisia titrauksia ovat muun muassa cerimetrinen ja jodometrinen titraus.
Periaate

Hapetus-pelkistystitrauksessa analyytti usein hapetetaan. Tällöin titrausliuoksena on jonkin vahvan hapettimen liuos. Usein käytettyjä hapettimia ovat kaliumpermanganaatti, Ce4+-ioni, kaliumdikromaatti, kaliumbromaatti ja kaliumjodaatti
Joissakin menetelmissä tutkittava liuos hapetetaan tai pelkistetään ennen titrauksen aloittamista. Lisättäessä titrausliuosta tutkittavaan liuokseen analyytti hapettuu tai pelkistyy ja titrausliuos pelkistyy tai hapettuu. Kun ekvivalenttikohta saavutetaan, havaitaan potentiometristen mittausten perusteella piirretystä titrauskäyrästä, että liuoksen indikaattorielektrodin potentiaali verrattuna standardivetyelektrodin potentiaaliin nousee voimakkaasti.. Ekvivalettikohdan saavuttamiseen kuluneesta titrausliuoksen määrästä voidaan laske analyytin pitoisuus.
Hapetus-pelkistystitrauksen ekvivalenttikohdan määrittämiseen voidaan käyttää potentiometriaa tai redox-indikaattoria. Redox-indikaattorit ovat useimmiten orgaanisia yhdisteitä, joiden hapettuneet ja pelkistyneet ovat erivärisiä ja värinmuutoksesta havaitaan ekvivalenttikohdan saavuttaminen.
Permanganaattititraus

Permanganaattititrauksessa hapettimena on permanganaatti-ioni, useimmiten kaliumpermanganaatin muodossa. Permanganaatti-ioni on väriltään voimakkaan violetti. Ioni pelkistyy happamissa olosuhteissa Mn2+-ioniksi, joka on väritön tai heikosti punertava. Kun permanganaattiliuoksen väri jää tutkittavaan liuokseen on titrauksen ekvivalenttikohta siinä.
Permanganaattiliuosten käyttämisessä titrausliuoksena on ongelmana se, että valo hajottaa permanganaattiliuoksen helposti mangaanidioksidiksi.
Cerimetrinen titraus

Cerimetrisessä titrauksessa Ce4+-ioni pelkistyy Ce3+-ioniksi. Cerimetristä titrausta käytetään määritettäessä useiden epäorgaanisten tai orgaanisten yhdisteiden pitoisuuksia. Tämän titrauksen yhteydessä käytetään indikaattorina usein ferroiinia.
Jodometrinen titraus

Jodometrisessä titrauksessa analyytti kykenee hapettamaan jodidi-ionit vapaaksi jodiksi. Jodi ja jodidi-ionit muodostavat trijodidi-ionin I3−. Trijodidi-ioni muodostaa sinisen yhdisteen tärkkelyksen kanssa.
Jodometriassa titrausliuoksena käytetään tiosulfaatti-liuosta. Tiosulfaatti hapettuu jodin vaikutuksesta tetrationaatiksi.
Indikaattorina käytettävä tärkkelys lisätään titrauksen loppuvaiheessa ja titrausta tiosulfaatilla jatketaan, kunnes sininen väri on hävinnyt.
Aleksandr Komov

| Henkilötiedot |
| --- | --- | --- |
Syntymäaika: 6. lokakuuta 1978 (ikä 46)
Syntymäpaikka: Viipuri, Neuvostoliitto
Pelipaikka: keskuspuolustaja puolustava keskikenttäpelaaja
Lempinimi: Allu
Seura
Seura: PEPO
Pelinumero: 23
Seurat
| Vuodet | Seura | O (M) |
| 1994–1999 2000–2002 2002 2003–2004 2004 2005–2006 2007 2008 2008–2009 2010– | Favorit Kuusankoski → MyPa KooTeePee → Rakuunat Rakuunat Kultsu Rakuunat Kultsu PEPO |  70 (7) 0 (0) 20 (0) 25 (2) 49 (3) |
 Seurajoukkueuran tilastot kattavat vain kansalliset sarjat.
Aleksandr ”Allu” Komov (ven. Александр Комов, s. 6. lokakuuta 1978 Viipuri, Neuvostoliitto) on venäläinen jalkapalloilija, pelipaikaltaan keskuspuolustaja tai puolustava keskikenttäpelaaja. Hän edustaa Kaakkois-Suomen Kolmosessa pelaavaa lappeenrantalaista PEPOa.
Komov on viipurilaisen Favoritin kasvatti. Hän on asunut 2000-luvun vaihteesta lähtien Suomessa ja pelasi maan korkeimmalla sarjatasolla Veikkausliigassa 20 ottelua KooTeePeen paidassa kaudella 2003. Liigaensiesiintymisensä hän teki 15. toukokuuta Kotkassa Myllykosken Palloa vastaan. Liigaan hän tutustui jo kaudella 2002 juuri MyPassa, mutta ei tuolloin vielä pelannut. Alemmilla sarjatasoilla Ykkösessä, Kakkosessa ja Kolmosessa hän on edustanut aiemmin Kuusankoskea, Rakuunoita ja Kultsua.
Kaudella 2005–2006 Komov pelasi futsalia Futsal-liigan VALOssa.
Aiheesta muualla

Aleksandr Komovin esittely PEPOn sivustolla (Arkistoitu – Internet Archive)
Kompetaliastien agora

| Kompetaliastien agora |
| --- | --- |
 Kompetaliastien agoran rauniot.
Sijainti:  Delos, Kykladit, Etelä-Egean saaret  Kreikka
Koordinaatit:  37°23′56″N, 25°15′59″E
Rakennustyyppi:  agora
Valmistumisvuosi:  noin 150–125 eaa.
 Osa Unescon maailmanperintökohdetta Delos 
Lisää rakennusartikkeleitaArkkitehtuurin teemasivulla
Infobox OKNimi-testi OK: 
Kompetaliastien agora eli Hermistien agora on antiikin aikainen agora eli tori Deloksen saarella Kreikassa. Sen rauniot ovat osa Deloksen arkeologista aluetta, joka on Unescon maailmanperintökohde.
Kompetaliastien agoraa.
Agora on rakennettu hellenistisellä kaudella noin vuonna 150–125 eaa. Alun perin agoran teki eräänlainen vapaiden ja vapautettujen (kauppa)kilta nimeltä Hermistit (Hermaistai). Tunnetumman nimensä agora on saanut vastaavasta killasta nimeltä Kompetaliastit (Kompetaliastai). Tämän nimen juuri on latinan kielessä, ja kyseessä oli mahdollisesti joukko Italiasta tulleita kauppiaita.
Kompetaliastien agora sijaitsi Deloksen Apollonin ja Artemiin pyhäkköalueen eteläpuolella lähellä saaren länsirantaa jotakuinkin niin kutsutun Pyhän sataman ja kauppasataman puolessa välissä. Agoran alue on myös lähellä Deloksen arkeologisen alueen nykyistä laituria ja sisäänkäyntiä, ja se on ensimmäinen paikka alueella, johon vierailijat saapuvat. Antiikin aikana agora erotti toisistaan Deloksen pyhän alueen ja kaupallisen alueen.
Agoralla oli kaksi pientä Hermeelle, kaupankäynnin jumalalle, omistettua temppeliä. Siellä harjoitettiin myös Italiasta tuotua Lares Compitales -kulttia. Aukio oli koristeltu myös lukuisilla eri ammatinharjoittajien kiltojen lahjoittamilla veistoksilla, kuten hermeillä. Agoralta alkoi pohjoiseen suuntautunut Pyhä tie, joka vei Apollonin ja Artemiin pyhäkköalueelle. Etelään päin agoralta lähti puolestaan niin kutsuttu Teatterin tie, joka kulki Teatterikorttelin läpi Deloksen teatterille.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Kompetaliastien agora Wikimedia Commonsissa
Ljudmila Kondratjeva

| Mitalit> Maa:   Neuvostoliitto.Naisten yleisurheilu. Olympialaiset  | Mitalit> Maa:   Neuvostoliitto.Naisten yleisurheilu. Olympialaiset  | Mitalit> Maa:   Neuvostoliitto.Naisten yleisurheilu. Olympialaiset  | Maa:   Neuvostoliitto> Naisten yleisurheilu. |
| --- | --- | --- | --- |
|  Kultaa | Moskova 1980 | 100 m |  |
|  Pronssia | Soul 1988 | 4×100 m |  |
Ljudmila Andrejevna Kondratjeva (ven. Людмила Андреевна Кондратьева, s. 11. huhtikuuta 1958 Šahty, Neuvostoliitto) on venäläinen pikajuoksija, joka voitti olympiakultaa 100 metrin juoksussa Moskovan olympialaisissa 1980.
Kondratjeva oli alkuaan seitsenottelija. Yllättäen hän voitti Euroopan-mestaruuden 200 metrillä Prahan EM-kilpailuissa 1978 ja toisen kultamitalin 4 × 100 metrin viestijuoksussa.
Moskovan olympialaisten 100 metrin loppukilpailu oli tasainen kilpailu, jossa ensimmäiset viisi olivat vain sekunnin kymmenesosan päässä toisistaan. Maalikameran kuva osoitti Kondratjevan voittaneen Itä-Saksan Marlies Göhrin 0,01 sekunnilla. Kondratjeva ei osallistunut jatkossa 200 metrille tai 4 × 100 metrin viestijuoksuun jalkavaivojen vuoksi.
Kondratjeva ei voinut osallistua olympiaboikotin vuoksi Los Angelesin kisoihin 1984. Hän lopetti urheilun toistaiseksi ja avioitui moukarinheittäjä Juri Sedyhin kanssa, mutta myöhemmin he erosivat. Kondratjeva palasi kilpailemaan ja saavutti olympiapronssia 4 × 100 metrin viestijuoksussa Soulissa 1988.
Anna Maria Vaasa

| Anna Vaasa |
| --- | --- |
 Ruotsin prinsessa ja Veldenzin palatsikreivitär
 
Veldenzin palatsikreivitär
Valtakausi:  1562 – 1592
Veldenzin ja Lautereckin hallitsija
Valtakausi:  1592 – 1598

Syntynyt:  19. kesäkuuta 1545 Tukholma, Ruotsi
Kuollut:  20. maaliskuuta 1610 (64 vuotta) Kusel, Saksa
Hautapaikka:  Haschbach am Remigiusberg, Saksa
Puoliso:  Georg Johann I (vih. 1562; k. 1592)
Lapset:   Georg Gustav  Johan Ruprecht  Anna Margareta  Ursula  Johanna Elisabeth  Johan August  Ludvig Filip  Marie Anna  Katarina Ursula  Georg Hans II  Anna Maria 
Koko nimi:  Anna Gustavsdotter Vasa
Suku:  Vaasa
Isä:  Kustaa Vaasa
Äiti:  Margareeta Leijonhufvud
Uskonto:  luterilainen
Anna Vaasa (19. kesäkuuta 1545 – 20. maaliskuuta 1610), myös Anna Maria Vaasa, oli Ruotsin prinsessa ja Veldenzin palatsikreivitär. Hän oli Pfalz-Veldenzin ruhtinaskunnan väliaikainen hallitsija 1592–1598 sen aikaa kun maat jaettiin hänen poikiensa kesken. Hänen vanhempansa olivat Kustaa Vaasa ja Margareeta Leijonhufvud.
Elämäkerta > Varhaiset vuodet

Annan lapsuudesta ei tiedetä paljoa. Hänet kasvattivat ensisijaisesti kuninkaallisen päiväkodin henkilökunta, jossa vastuussa olivat hänen äitinsä luotettu lastenhoitaja Birgitta Lass Andersson, serkku Margareeta ja aatelisleski Ingrid Amundsdotter.
Annan ja hänen sisartensa opinnoista ei heidän veljistään poiketen ole löydetty kirjoitettua tietoa. Muiden aikansa prinsessojen tavoin heidänkin roolinsa oli kuitenkin mennä ulkomaalaisen hallitsijan kanssa naimisiin ja tehdä diplomaattityötä. Sen takia heidän on täytynyt opetella saksaa, taloudenhoitoa, tanssia ja soittoa ja osallistua virallisiin tapahtumiin.
Annan äidin kuoltua vuonna 1551 hänet asetettiin ensin Kristina Gyllenstiernan ja sitten tätiensä Märta ja Brita Leijonhufvudin hoitoon, kunnes hänen isänsä meni uudelleen naimisiin Katariina Stenbockin kanssa.
Vuonna 1556 Annan ja hänen sisartensa muotokuvat maalattiin ja hovirunoilija Henricus Mollerus kirjoitti heistä runoja, joissa hän kuvaili kunkin tytön hyveitä. He saivat myös 100 000 riikintaalerin myötäjäiset, jotta heidät voitaisiin esitellä poliittisilla avioliittomarkkinoilla. Vuonna 1559 suunniteltiin, että Anna naitettaisiin joko vaaliruhtinas Ludvig VI:lle tai Hennebergin Poppo XII:lle. Samana vuonna Cecilia Vaasa aiheutti kuitenkin skandaalin, jonka jälkeen hänen kosijansa Veldenzin palatsikreivi Georg Johann I päättikin muuttaa avioliittoneuvottelut koskemaan Annaa. Avioliitto houkutti Georgia, sillä Annan myötäjäiset olivat kymmeniä tuhansia riikintaalereita suuremmat kuin useimmilla saksalaisilla prinsessoilla. Ruotsin kuningassuku saisi puolestaan tärkeitä suhteita, sillä Georg Johann oli sukua useimmille Saksan vaikutusvaltaisille suvuille. Georg Johann ja Anna menivät naimisiin Tukholman kuninkaanlinnassa 20. joulukuuta 1562. Annalla oli häissään helmitiara ja vieraiden joukossa oli muun muassa Tanskan silloinen kuningas.
Häiden jälkeen Anna ja Georg Johann jäivät Tukholmaan keräämään myötäjäisrahat. Vuonna 1563 Cecilia, Anna ja Sofia Vaasa lähettivät velipuolelleen Eerik XIV:lle protestikirjeen hänen vangittuaan heidän veljensä Juhanan. Heinäkuussa 1563 pariskunta matkusti Saksaan ja asettui asumaan Veldenzin Lautereckeniin.
Elämäkerta > Palatsikreivittärenä

Annan ja Georg Johannin avioliittoa on kuvattu onnelliseksi. Anna toimi ilmeisesti miehensä neuvonantajana ja pyrki rajoittamaan hänen lukuisia kalliita hankkeitaan. Hän sovitteli myös veljiensä välistä kiistaa, kun Juhana III epäili Kaarlen juonittelevan häntä vastaan vieraillessaan Saksassa 1577. Vuosien 1578–1579 välillä Anna osallistui Kaarlen ja Pfalzin ruhtinatar Marian välisiin kihlaneuvotteluihin.
Georg Johann kulutti Annan myötäjäiset kalliiseen hovielämäänsä ja riskialttiisiin sijoituksiin. Hän otti myös suuria velkoja, joiden takia valtio velkaantui. Yksi hänen kalleimmista hankkeistaan oli Pfalzburgin kaupungin perustaminen vuonna 1570. Myötäjäiset oli oletettavasti käytetty vuoteen 1579 mennessä, sillä pariskunnalla ei tuona vuonna ollut varaa osallistua Kaarlen ja ruhtinatar Marian häihin.
Anna oli usein myös miehensä kauppaneuvottelijana. Vuonna 1588 hän esimerkiksi suostutteli Lorrainen herttua Kaarle III:n antamaan Georg Johannille enemmän aikaa ostaa Pfalzburgin kaupunki takaisin, jotta hän ehtisi lainaamaan rahaa kauppoja varten. Kaupungista tuli kuitenkin osa Lorrainea vuonna 1590.
Elämäkerta > Myöhempi elämä

Pfalz-Veldenzin ruhtinaskunta oli vararikossa ja Georg Johannin velkojen korot suuremmat kuin koko valtion tulot hänen kuollessaan huhtikuussa 1592. Anna maksoi miehensä jättämää 300 000 floriinin velkaa loppuelämänsä.
Myös politiikassa kuohui, kun pariskunnan pojat kiistelivät perimistään maista. Anna sovitteli poikiensa kiistaa ja johti jakamattomia maita vuosien 1592–1598 välillä, kunnes riita oli viimein sovittu ja maat voitiin jakaa poikien kesken.
Anna hajotti hovin ja asui monta vuotta lankojensa luona säästääkseen rahaa velanmaksua varten. Hän myös neuvotteli Gunilla Bielken ja Kaarle IX:n kanssa saadakseen rahat, jotka Juhana III oli luvannut lähettää hänelle ennen kuolemaansa. Myöhemmin hän perusti hovin uudelleen.
Anna ei saanut suostuteltua veljeään Kaarle IX:tä hallitsemaan ruhtinaskuntaa yhdessä hänen kanssaan, mutta hän teki hyvin yhteistyötä kanssahallitsijoidensa kanssa ja selvitti ruhtinaskunnan kohtaamat ongelmat. Vuonna 1592 hän uhkasi Lorrainen herttuaa Ruotsin väliintulolla mikäli hän ei kieltäisi poikaansa sotimasta Lützelsteinin lähialueella. Vuonna 1598 hän varmisti ennen vallasta vetäytymistään, että hänen vanhin poikansa Georg Gustav sai täyden vallan Veldenzistä ja Johan August Lützelsteinista.
Anna vietti loppuelämänsä Lautereckenissä ja Remigiusbergissä. Hän nimesi testamentissaan suuren rahasumman, joka tuli jakaa hänen kuolemansa jälkeen köyhälistön kesken.
Annaa kuvattiin uskolliseksi ja työteliääksi sekä empaattiseksi ja yhteistyökykyiseksi, mutta myös lujaksi. Hän sai tunnustusta siitä, että onnistui selvittämään valtakautensa aikana haastavan tilanteen henkilökohtaisten ominaisuuksiensa avulla. Hän oli Veldenzissä suosittu ja häntä kutsuttiin siellä myös "Anna-äidiksi".
Lapset

Anna nai Veldenzin palatsikreivin Georg Johannin 20. joulukuuta 1562. Pariskunta sai 12 lasta, joista seitsemän selvisi aikuisikään asti. Lapsista seitsemän vanhinta syntyi Lautereckenissä.
Georg Gustav (1564 – 3. kesäkuuta 1634)
Anna Margareta (28. huhtikuuta 1566 – 2. lokakuuta 1567)
Johan Ruprecht (9. syyskuuta 1567 – 1. lokakuuta 1569)
Anna Margareta (17. tammikuuta 1571 – 1. marraskuuta 1621)
Ursula (24. helmikuuta 1572 – 5. maaliskuuta 1635)
Johanna Elisabeth (2. lokakuuta 1573 – 28. heinäkuuta 1601)
Johan August (26. marraskuuta 1575 – 18. syyskuuta 1611)
Ludvig Filip (24. marraskuuta 1577 – 24. lokakuuta 1601)
Marie Anna (9. kesäkuuta 1579 – 10. lokakuuta 1579)
Katarina Ursula (3. elokuuta 1582 – 22. tammikuuta 1595)
Georg Hans II (24. kesäkuuta 1586 – 29. syyskuuta 1654)
Anna Maria (kuoli vauvana)
Annan hauta Haschbach am Remigiusbergissä.
Lola Harjunheimo

Lola Terése Harjunheimo (o.s. Smidtslund, 11. syyskuuta 1928 Helsinki – 17. elokuuta 1985 Leppävirta) oli suomalainen yleisurheilija, joka saavutti SM-mitaleja pituushypyssä, 100 metrin juoksussa ja viestijuoksuissa. Hän edusti Turun Rientoa vuoteen 1952 ja sen jälkeen Helsingin Naisurheilijoita.
Harjunheimo saavutti pituushypyssä SM-kilpailuissa hopeaa vuonna 1949 ja pronssia vuonna 1950 sekä sijoittui viidenneksi vuonna 1952. Hän saavutti 100 metrin juoksussa SM-pronssia vuonna 1955 sekä sijoittui neljänneksi vuonna 1954 ja kuudenneksi vuonna 1948. Hän sijoittui SM-kilpailuissa 80 metrin aitajuoksussa neljänneksi vuonna 1953 ja kuudenneksi vuonna 1956 sekä 200 metrin juoksussa viidenneksi vuonna 1954. Hän voitti Suomen-mestaruuden 4 × 100 metrin viestijuoksussa Helsingin Naisurheilijoiden joukkueessa vuonna 1956 sekä saavutti SM-hopeaa vuosina 1954 ja 1955. Hän saavutti SM-hopeaa myös 3 × 800 metrin viestijuoksussa vuonna 1955.
Harjunheimon ennätys 100 metrin juoksussa on 12,9 s, 200 metrin juoksussa 27,4 s ja 80 metrin aitajuoksussa 12,1 s, kaikki vuodelta 1954. Hänen pituushyppyennätyksensä on 519 cm vuodelta 1952.
Harakkatangara

| Harakkatangara |
| --- | --- |

Uhanalaisuusluokitus
 Elinvoimainen  
  
Tieteellinen luokittelu
Domeeni::  Aitotumaiset Eucarya
Kunta::  Eläinkunta Animalia
Pääjakso::  Selkäjänteiset Chordata
Alajakso::  Selkärankaiset Vertebrata
Luokka::  Linnut Aves
Lahko::  Varpuslinnut Passeriformes
Heimo::  Tangarat Thraupidae
Suku::  Cissopis
Laji::  leverianus
Kaksiosainen nimi
 Cissopis leverianus  (Gmelin, 1788) 

Alalajit
 C. l. leverianus  C. l. major 
Katso myös
   Harakkatangara Wikispeciesissä   Harakkatangara Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OKIUCN-testi OK: 
Harakkatangara (Cissopis leverianus) on tangaroihin kuuluva lintulaji. Lajia tavataan Etelä-Amerikassa.
Koko ja ulkonäkö

Harakkatangara on heimonsa lajiksi kookas, ja kasvaa 25–29 cm pitkäksi. Lajin pyrstö on yhtä pitkä kuin ruumis. Sukupuolet muistuttavat toisiaan ulkonäöltään. Harakkatangara on mustan- ja valkoisenkirjava. Linnun pää ja rinta ovat sinimustat ja selkä valkoinen. Levinneisyysalueen kaakkoisosan alalaji on kookkaampi ja sen selässä on myös mustaa. Harakkatangaran siivet ovat mustat ja mustassa pyrstössä on valkoisia laikkuja. Lajin vatsa on valkoinen.
Levinneisyys ja elintavat

Harakkatangaran levinnesyysalue on kaksiosainen. Sitä tavataan Ranskan Guayanasta Kolumbian kautta Bolivian ja Brasilian keskiosiin sekä Brasilian eteläosasta Paraguayihin ja Argentiinan pohjoisosiin. Lajin elinympäristöä ovat hyvin monentyyppiset metsät ja niiden aukiot ja reunamaat. Lintu liikkuu pareittain tai suurimmillaan noin kymmenen yksilön ryhminä. Harakkatangaran ravintoa ovat hedelmien ja siementen lisäksi hyönteiset. Se rakentaa pesän puuhun, ja naaras munii kahdesta viiteen munaa.
Robert Hare

Robert D. Hare (s. 1934 Calgary, Kanada) on kanadalainen kriminaalipsykologi. Hän on University of British Columbian professori emeritus tutkimusaloinaan psykopatologia ja psykofysiologia. Hän on luonut Hervey Cleckleyn työn pohjalta psykopaatin tunnuspiirteistön antisosiaalisesta persoonallisuushäiriöstä kärsivien diagnosoimiseksi ja väkivaltaisen käytöksen analysoimiseksi ylipäätään. Hän on liittovaltion poliisi FBI:n Child Abduction and Serial Murder Investigative Resources Center -keskuksen (CASMIRC) neuvonantaja ja konsultoi useita brittiläisiä ja pohjoisamerikkalaisia rangaistuslaitoksia.
Teoksia

Ilman omaatuntoa.  ((Without conscience: The disturbing world of the psychopaths among us, 1999.) Suom. Veijo Kiuru ja Pirjo Haapoja)  Helsinki:  Gilgames, 2004.  ISBN 952-99303-0-5
Psychopathy: Theory and Research (1970)
Snakes in Suits: When Psychopaths Go to Work (2006), with Paul Babiak
Aiheesta muualla

Robert Haren www-sivut
| Auktoriteettitunnisteet  |
| --- | --- |
Kansainväliset:  FAST  ISNI  VIAF  WorldCat 
Kansalliset:  Norja  Espanja  Ranska  BnF data  Saksa  Italia  Israel  Yhdysvallat  Japani  Tšekki  Korea  Alankomaat  Puola 
Tieteilijät:  CiNii 
Henkilöt:  DDB 
Muut:  SNAC  IdRef
Harjunjoen–Lappalanjärven alue

Harjunjoen–Lappalanjärven alue (vesistöaluetunnus 14.18) on Kymijoen alueessa sijaitseva toisen jakovaiheen alue, jonka pinta-ala on 436,31 neliökilometriä. Alueen järvisyys on 12,04 %. Vesistön alueen alarajana on Kymijoki, jonka yläpuolisen valuma-alueen pinta-ala on 1 281,61 neliökilometriä ja sen järvisyys on 15,07 %. Reitin vedet laskevat seuraavaksi Kymijoen alaosan alueeseen (14.11).
Kolmannen jakovaiheen alueita ovat seuraavat seitsemän aluetta tai valuma-aluetta. Sisennys tarkoittaa sitä, että vesistöalue laskee tai yhtyy yläpuoliseen vesistöalueeseen. Samalle tasolle sisennetyt vesistöalueet laskevat kaikki yläpuoliseen vesistöalueeseen alajuoksulta luetellussa järjestyksessä :
Lappalanjärven alue (14.181)
Rapojärven alue (14.182)
Pasinjoen–Hangasjärven valuma-alue (14.184)
Immasenjärven–Ruokojärven alue (14.183)
Veitojan valuma-alue (14.185)
Saunajoen valuma-alue (14.187)
Hujajärven–Konnikkajoen valuma-alue (14.186)
Kong

| Kong |
| --- | --- |
 Samori Tourén moskeija.
 Kong
 Koordinaatit: 9°8′55″N, 4°36′36″W 
Valtio:  Norsunluurannikko
Piirikunta:  Savanes
Alue:  Tchologo
Departementti:  Kong
Hallinto:  
 – Hallinnon tyyppi:  kunta
Väkiluku (2014):  21 000
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Kong on departementti ja kunta Norsunluurannikon Tchologon alueella. Siellä on 21 000 asukasta (vuonna 2014).
Kong oli senufoalueen kauppakeskuskus, jonka pohjoisesta saapuneet djulat valloittivat 1500-luvulla. Islamin omaksunut Wattara-dynastia kävi kauppaa suolalla ja kolapähkinöillä ja soti pohjoisen bambaroita ja etelän ašanteja vastaan. Samori Touré hävitti Kongin vuonna 1895, jolloin sen asukkaat pakenivat Bobo Dioulassoon. Ranskalaiset ottivat Kongin haltuunsa vuonna 1898, mutta kaupunki ei enää saanut takaisin entistä merkitystään.
Harjasorakas

| Harjasorakas |
| --- | --- |

Tieteellinen luokittelu
Domeeni::  Aitotumalliset Eucarya
Kunta::  Sienet Fungi
Kaari::  Kantasienet Basidiomycota
Luokka::  Varsinaiset avokantaiset Agaricomycetes
Lahko::  Russulales
Heimo::  Bondarzewiaceae
Suku::  Harjasorakkaat Gloiodon
Laji::  strigosus
Kaksiosainen nimi
 Gloiodon strigosus  (Sw.) P.Karst. 
Infobox OKNimi-testi OK: 
Harjasorakas (Gloiodon strigosus) on Bondarzewiaceae-heimoon kuuluva kääpämäinen sieni. Harjasorakas vaatii varjoisaa ympäristöä ja haapapuita. Harjasorakas on Suomessa silmälläpidettävä ja luonnonsuojelulain alainen.
Harjasorakas kasvaa kuolleiden lehtipuiden, varsinkin haapojen ja raitojen rungoilla. Harjasorakkaan uhkia ovat esimerkiksi kosteiden metsien ojitus ja rannoilla kasvavien lehtipuiden hakkuut.
Harjasorakasta tavataan Euroopassa muun muassa Suomessa Perämeren kansallispuistossa, Ruotsissa noin sadassa eri paikassa Skånesta Pohjois-Ruotsiin saakka ja Norjassa. Puolasta laji on hävinnyt. Harjasorakasta tavataan myös Pohjois-Amerikasta.