stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Vaihdevuodet
Oireet > Psykologiset ja sirkadiaaniset oireet sekä sukuvietin heikkeneminen

Unihäiriöt ovat yleisiä vaihdevuosioireita. Ne liittyvät usein yöhikoiluun. Myös seksuaalista haluttomuutta esiintyy usein.Masentuneisuuden ja mielialan vaihtelujen yhteys estrogeenin puutteeseen on epäselvä, mutta vaikuttaa siltä, että vaihdevuosiin liittyvät kognitiiviset oireet johtuisivat hormonitasojen heilahteluista eivätkä matalista hormonipitoisuuksista .
Oireet > Kognitiiviset oireet

Vaihdevuosiin saattaa liittyä myös muistin heikkenemistä, keskittymiskyvyn laskua, aloitekyvyttömyyttä  ja hienomotoriikan häiriöitä. Nämä oireet ovat pahimmillaan yleensä kuukautisten loppumista seuraavana vuonna ja alkavat lievetä sen jälkeen. Vaihdevuosioireistosta huolimatta vanhenevilla naisilla näyttäisi olevan keskimäärin parempi muisti kuin samanikäisillä miehillä.
Vaikuttaa siltä, etteivät vaihdevuosiin liittyvät kognitiiviset oireet selity unihäiriöillä, masennuksella tai hormonitasojen alenemisella, koska nämä eivät korreloi keskenään. Tutkimuksissa on lisäksi havaittu, että vaihdevuosien kognitiiviset oireet ovat väliaikaisia. Ne saattavat hormonitasojen heilahteluista.
On olemassa viitteitä siitä, että älyllistä suorituskykyä haittaava kognitiivinen vaihdevuosioireisto korreloi voimakkaasti myöhemmällä iällä kehittyvän dementian kanssa. Naishormonikorvaushoitoa käyttävillä on havaittu esiintyvän vähemmän harmaan aivoaineen katoa vaihdevuosien aikana. Aivoterveydelle koituva hyöty katoaa kuitenkin, jos käyttö jatkuu pitkään ja vasta vaihdevuosien jälkeen alkanut käyttö jopa lisää dementian riskiä. Vuonna 2011 julkaistussa kalifornialaistutkimuksessa havaittiin, että niillä naisilla, jotka olivat käyttäneet vähintään puoli vuotta estradiolikorvaushoitoa ja lopettaneet käytön viimeistään 65-vuotiaina, esiintyi 26 prosenttia vähemmän dementiaa 80 ikävuoden jälkeen. Niillä naisilla, jotka olivat käyttäneet hoitoa vielä 75 ikävuoden tienoilla, esiintyi myöhemmin saman verran dementiaa kuin niillä, jotka eivät olleet käyttäneet koskaan hormonikorvaushoitoa. Niillä, jotka eivät olleet käyttäneet korvaushoitoa vaihdevuosissa, mutta olivat käyttäneet sitä vähintään puolen vuoden ajan 75 ikävuoden tienoilla, esiintyi puolestaan lähes 50 prosenttia tavallista enemmän dementiaa.
Hoito > Elintapamuutokset

Vaihdevuosioireita voidaan lievittää esimerkiksi lopettamalla tupakointi tai pudottamalla painoa. Myös hikoiluttava ja hengästyttävä liikunta, joka nostaa pulssin yli sataan, pitää oireet kurissa ainakin monen tunnin ajan. Tällaista liikuntaa pitäisi harjoittaa vähintään puoli tuntia kolme kertaa viikossa. Alkoholia, mausteisia ruokia ja kuumia juomia ei pitäisi nauttia iltaisin. Avantouinti auttaa ainakin osaa potilaista.
Hoito > Hormonihoito > Yleishoito

Hormonitoiminnan vähenemisestä johtuvaa seksuaalista haluttomuutta voidaan hoitaa testosteronikorvaushoidolla, jonka avulla seksuaalisesti tyydyttävien tapahtumien määrä nousee tutkimusten mukaan keskimäärin 60 %. Testosteronin on todettu lisäävän myös sukupuolista nautintoa. Tablettimuotoinen testosteroni lisää seksuaalista halukkuutta noin tunnin kuluttua tabletin nauttimisesta. Naisten testosteronivajetta voidaan hoitaa Suomessa myös lisämunuaishormonilla tai miesnhormonia sisältävillä vaihdevuosihormonitableteilla taikka -geelillä. Myös säännöllinen liikunta lisää elimistön testosteronipitoisuutta.
Vähintään 12 viikkoa jatkuva varsinainen testosteronikorvaushoito lisää naisten sukupuolista halukkuutta ja kiihottumista sekä auttaa orgasmin saavuttamisessa, koska se vaikuttaa suoraan aivojen ja muun keskushermoston toimintaan lisäten myös sukuelinten verenkiertoa. Testosteronikorvaushoidon on ajateltu myös voivan ylläpitää lihasvoimaa, älyllistä suorituskykyä ja mielialaa, mutta vuonna 2019 julkaistun yhteenvetotutkimuksen mukaan testosteronilisäyksellä ei ole muuta hoitovaikutusta kuin sukupuolielämän paraneminen. Korvaushoito voi tapahtua voiteilla, lääkelaastarilla tai tabeteilla.
Vaihdevuosista johtuvien hormonitasojen heilahteluiden aiheuttamia oireita pyritään usein lievittämään myös naishormonikorvaushoidolla, Suomessa yleisimmin luontaisella 17-beeta-estradiolilla sekä synteettisillä 17-alfa-hydroksiprogesteroni- ja 19-nortestosteronijohdoksilla.
Naishormonikorvaushoito pitäisi aloittaa tutkija Päivi Polon mukaan mieluiten heti oireiden ilmaannuttua, jotta se olisi mahdollisimman tehokasta. Vasta kuusikymppisenä aloitetulla hoidolla ei ole enää lainkaan tehoa. Naishormoni auttaa osaan vaihdevuosioireista mutta ei vähennä seksuaalista haluttomuutta. Naishormonin on havaittu parantavan unen laatua, estävän rasvan kertymistä vatsaonteloon, ehkäisevän kakkostyypin diabetestä sekä hidastavan osteoporoosia eli luiden haurastumista. Osteoporoosin ehkäisyyn käytetyn hormonikorvaushoidon hyöty on suurimmillaan muutaman vuoden ajan kuukautisten loppumisesta, eikä sitä suositella käytettäväksi yli 10 vuotta siihen liittyvän syöpäriskin lisääntymisen vuoksi.
Hormonivalmisteita käytti vuonna 2019 suomalaisista vaihdevuosi-ikäisistä naisista 20–30 %. Ruotsissa vaihdevuosi-ikäisistä naisista 11 prosenttia on saanut hormonikorvausreseptin ja 6 prosenttia käyttää muuta kuin paikallisesti vaikuttavaa valmistetta.
Hoito > Hormonihoito > Emättimen, virtsateiden ja ulkosynnytinten limakalvo-oireet

Emättimen, ulkosynnytinten ja virtsateiden limakalvojen kuivuutta voidaan hoitaa emättimeen laitettavalla estradioli- ja testosteronihormonien esiasteella tai naishormoni estradiolilla ja estriolilla. Estradioli- ja testosteronihormonien esiaste prasteroni auttaa myös emättimen kostumishäiriöön
Emättimen kuivuutta voidaan hoitaa lisäksi rasvahappoja, maitohappoa ja vettä sisältävillä paikallisvalmisteilla.
Hoito > Hormonihoito > Hormonihoitojen haittavaikutukset

Mieshormoni testosteronia sisältämän hormonikorvaushoidon mahdollisia haittavaikutuksia ovat lievä painonnousu, lievä akne ja karvoituksen lisääntyminen. Nämä koskevat sekä emättimeen laitettavia paikallishoitovalmisteita että nieltyä testosteronia. Nieltävää testosteronihoitoa käytettäessä on havaittu myös veren LDL-hiukkasten lisääntymistä.
Vaihdevuosi-iässä aloitettuhormonikorvaushoito lisää huomattavan paljon riskiä sairastua sydän- ja verisuonisairauksiin. Cochrane-yhdistyksen vuonna 2015 julkaiseman satunnaistettujen kaksoissokkotutkimusten yhteenvedon mukaan vaihdevuosihormonikorvaushoito lisää aivohalvauksia ja laskimotukoksia eikä alenna kuolleisuutta mihinkään sairauteen. Geeli- tai laastarimuotoinen hoito ei kuitenkaan lisää laskimotukosten riskiä eikä emättimen limakalvojen hoitoon käytetty paikallinen estrogeenihoito lisää aivohalvauksia.
Naishormoni estradiolia sisältävä hormonikorvaushoito lisää mutaatioita ja heikentää elimistön kykyä korjata syntyneitä soluvaurioita, millä on kasvainten riskiä lisäävää vaikutusta. Hormonikorvaushoito lisääkin merkittävästi rinta- ja munasarjasyövän riskiä etenkin silloin, kun se sisältää sekä estrogeenia että keltarauhashormonia. Hormonikorvaushoito lisää myös munanjohdinsyövän riskiä. Hormonikorvaushoidon syöpäriskiä lisäävä vaikutus on sitä suurempi, mitä pidempään hoito kestää, ja jatkuu vielä viisi vuotta hoidon päättymisen jälkeen. Tämän vuoksi suositellaan, että hormonikorvaushoitoa käytettäisiin mahdollisimman lyhyen aikaa, mieluiten vain 2–5 vuotta Hoito tulisi lopettaa, kun oireet loppuvat, muttei liian aikaisin.
Estrogeenia sisältävät emättimeen laitettavat paikallishoitovalmisteet saattavat lisätä riskiä sairastua kohdun limakalvon syöpään.
Hormonikorvaushoidon on havaittu lisäävän myös veren kuparipitoisuutta, mikä saattaa liittyä elimistön immunologisiin puolustusreaktioihin. Hormonikorvaushoito lisää myös laskimoveritulpan vaaraa etenkin hoidon ensimmäisten kuukausien aikana. Tämä voidaan kuitenkin välttää annostelemalla hormonit ihon kautta tablettien sijaan.
Estradiolihormonikorvaushoitoa ei suositella muun muassa silloin, kun potilaalla on ollut rintasyöpä, kohtusyöpä, syvä laskimotukos tai hyytymistekijähäiriö, huonossa hoitotasapainossa oleva verenpainetauti, sydän- tai maksasairaus. Tällöin suositellaan vain paikallisestrogeenin käyttöä, joka auttaa ainoastaan limakalvo-oireisiin.
Kirjallisuutta

Kangas, Ilka: Naisten vaihdevuosien ja vanhenemisen tulkinnat.  (Väitöskirja: Helsingin yliopisto)  Helsinki:  Gaudeamus, 1997.  ISBN 951-662-707-2
Aiheesta muualla

Vaihdevuodet Terveyskirjasto.fi
Yrjö Valkama (sotilas)

| Yrjö Armas Valkama |
| --- | --- |

Henkilötiedot
Syntynyt: 5. kesäkuuta 1894 Helsinki
Kuollut: 3. maaliskuuta 1975 (80 vuotta)
Sotilashenkilö
Palvelusmaa(t):   Suomi
Palvelusvuodet:  1920–1950
Komentajuudet:  I/JR 34 (1939–1940) Maasotakoulu 1945–1950
Taistelut ja sodat:  Suomen sisällissota, Talvisota, Jatkosota
Sotilasarvo:  Kenraalimajuri
Yrjö Armas Valkama (vuoteen 1906 Flaming) (5. kesäkuuta 1894 Helsinki – 3. maaliskuuta 1975) oli suomalainen kenraalimajuri.
Valkama osallistui sisällissotaan valkoisten puolella 1918, valmistui kadettikoulusta 1920 ja Sotakorkeakoulusta 1931 (ye-upseeri 1932). Hän palveli komppaniaupseerina 1920–1923, adjutanttina 1923–1927 sekä komppanianpäällikkönä 1927–1932. Sittemmin hän toimi yleisesikunnassa ja puolustusministeriössä toimistopäällikkönä 1932–1939.
Talvisodassa Valkama komensi I pataljoonaa JR 34:ssä 10.10.1939–14.1.1940 ja myöhemmin muun muassa Taisteluosasto Tiikeriä. Jatkosodassa hän komensi 1941–1944 JR 57:ää sekä toimi armeijakunnan esikuntapäällikkönä ja toimi edelleen vuoteen 1945 asti rykmentinkomentajana. Sodan jälkeen hän johti Kadettikoulua 1945–1950.
Ylennykset: Vänrikki ja luutnantti 1920, kapteeni 1924, majuri 1932, everstiluutnantti 1940, eversti 1942, kenraalimajuri 1950.
Valkama kilpaili jalkapallossa ja uimahypyissä. Antwerpenin olympialaisissa 1920 hän sijoittui suorissa kerroshypyissä viidenneksi. Hän voitti suorissa kerroshypyissä yhteensä kahdeksan Suomen-mestaruutta vuosina 1914–1917, 1919–1921 sekä 1923. Hän edusti uimahypyssä seuratasolla Helsingin Uimareita. Jalkapallossa hän voitti HJK:ssa Suomen-mestaruuden vuosina 1919 ja 1923.
Valkama toimi Suomen Uimaliiton puheenjohtajana vuosina 1946–1956, Pohjoismaiden uimaliiton puheenjohtajana 1955–1960 ja Suomen Olympiakomitean puheenjohtajana 1955–1961. Hänelle myönnettiin Suomen urheilun suuri ansioristi vuonna 1966.
MacBeth Sibaya

| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |

Henkilötiedot
Koko nimi: Ntuthuko MacBeth-Mao Sibaya
Syntymäaika: 25. marraskuuta 1977 (ikä 46)
Syntymäpaikka: Durban, Etelä-Afrikka
Pelipaikka: keskikenttäpelaaja
Pituus: 175 senttimetriä
Junioriseurat
    1998–1999:  Aston Villa Durban    Mpumalanga Black Aces FC    III. Kerületi
Seurat
| Vuodet | Seura | O (M) |
| 1999–2002   2002–2003   2003– |  Jomo Cosmos    Rosenborg    Rubin Kazan | 59 (6)   4 (0)   130 (3) |
Maajoukkue
| 2001–2010 |  Etelä-Afrikka | 62 (0) |
 Seurajoukkueuran tilastot kattavat vain kansalliset sarjat, päivitetty 28. elokuuta 2010.  Maajoukkueuran tilastot päivitetty 4. heinäkuuta 2019.
Ntuthuko MacBeth-Mao Sibaya (s. 25. marraskuuta 1977 Durban, Etelä-Afrikka) on eteläafrikkalainen jalkapalloilija, pelipaikaltaan keskikenttäpelaaja. Hän edusti pitkään Venäjän miesten jalkapallon korkeimmalla sarjatasolla Venäjän valioliigassa pelaavaa Rubin Kazanin joukkuetta.
Sibaya kuului Etelä-Afrikan maajoukkueeseen muun muassa vuoden 2002 MM-kilpailuissa ja pelasi täyden ajan Etelä-Afrikan kaikissa kolmessa ottelussa.
Saavutukset

Rubin Kazan
Venäjän valioliigan voitto: 2008, 2009
Venäjän supercupin voitto: 2010
Itsenäisten valtioiden yhteisön cupin voitto: 2010
La Manga Cupin voitto: 2005, 2006
Siemenjohdin

Miehen sukuelinten anatomiaa.
1. Virtsarakko. 2. 
Häpyliitos. 3. Siitin.
4. Paisuvaiskudos. 5. Terska. 6. Esinahka.
7. Virtsaputki. 10. Rakkularauhanen.
11. Siemenheittotiehyt. 12. Eturauhanen.
13. Bulbouretraali- eli Cowperin rauhanen.
15. Siemenjohdin. 16. Lisäkives. 17. Kives.
18. Kivespussi.
Siemenjohtimet (lat. ductus deferens tai vas deferens) ovat siittiöitä lisäkiveksistä
virtsaputkeen kuljettavia johtimia, joissa siittiöitä myös varastoituu.
Anatomiaa

Siemenjohtimia on kaksi ja ne kulkevat molemmilla puolilla nivuskanavassa ja ovat noin puoli metriä pitkät ja ohuet. Ne lähtevät kummastakin lisäkiveksestä kulkien kivespussin kautta, kiertäen virtsarakon etupuolelta yläkautta ja päättyen virtsaputkeen virtsarakon takapuolella siemenheittotiehyenä. Siemenjohtimien loppuosan ympärillä sijaitsee rakkularauhanen ja eturauhanen, jotka erittävät nestettä siittiöiden sekaan, jolloin muodostuu siemennestettä.
Siemenjohtimien toiminta

Siittiöt valmistuvat sukukypsän miehen kiveksissä ja varastoituvat niiden pinnalla sijaitseviin lisäkiveksiin. Siittiöt varastoituvat ja kypsyvät lisäkivesten lisäksi myös siemenjohtimissa. Siemenjohtimet kuljettavat siittiöt lisäkiveksistä virtsaputkeen, jonne ne siemensyöksyn yhteydessä purkautuvat. Siemensyöksyssä siittiöiden lisäksi virtsaputkeen purkautuu rakkularauhasen ja eturauhasen eritteitä (jonkin verran myös eturauhasen alla sijaitsevista bulbouretraalirauhasista eli Cowperin rauhasista), jolloin muodostuu siemennestettä. Siemenneste poistuu virtsaputkea pitkin rytmisten supistusten saattelemana orgasmissa tai yöllisenä siemensyöksynä.
Siemenjohtimien sairaudet

Siemenjohtimissa voi esiintyä tulehdusta tai ne voivat tukkeutua. Lisäkivestiehyen tai siemenjohtimen tukkeutumisen vuoksi voi kivespussiin muodostua siittiöitä sisältävä rakkula eli "spermatoseele" tai "siemenkohju".
Vasektomia eli siemenjohtimien katkaisu

Vasektomia on eräs sterilointimenetelmä miehille, joka on pysyvä ehkäisymenetelmä. Vasektomiassa siemenjohtimista leikataan pala pois ja päät tukitaan paikallispuudutuksessa kivespussiin tehdyn pienen viillon tai viiltojen kautta. Operaatio on helpompi kuin naisen sterilointi. Kivesten toiminta sekä erektiokyky ja siemennesteen tuotanto jatkuvat normaalisti, siemennesteestä puuttuvat vain siittiöt. Siemenjohtimien uudelleen yhdistäminen on mahdollista, mutta vaikeaa ja lopputulos on usein huono.
Aiheesta muualla

Solunetti – Siemenjohtimet
Terveyskirjasto – Siemenjohdin
Terve.fi – Miehen sterilisaatio
Sifnos (kaupunki)

| Sifnos> Σίφνος |
| --- | --- |
 Antiikin Sifnoksen akropoliin muuria osana Kástron myöhempää muuria.
Sijainti
 Sifnos
Koordinaatit:  36°58′29″N, 24°44′43″E
Valtio:  Kreikka
Paikkakunta:  Kástro, Sífnos, Etelä-Egean saaret
Historia
Tyyppi:  kaupunki
Kulttuuri:  antiikki
Alue:  Kykladit
Infobox OKNimi-testi OK: 
Sifnos (m.kreik. Σίφνος, lat. Siphnos/Siphnus) oli antiikin aikainen kaupunki ja kaupunkivaltio (polis) Sifnoksen saarella Kreikassa. Sen kaupunkikeskus sijaitsi nykyisen Kástron kylän paikalla.
Maantiede

Sifnoksen polis-keskus sijaitsi saaren itärannikolla nykyisen Kástron kylän paikalla, noin kaksi kilometriä itään saaren nykyisestä pääkylästä Apolloníasta eli Chórasta.
Sifnoksen kaupunkivaltion valtaan kuului ainakin myöhemmissä vaiheissa koko saari. Stefanos Byzantionlaisen mukaan saarella oli myös kaksi muuta kaupunkia, Apollonia (Ἀπολλωνία) ja Minoa (Μινώα). Kummankaan sijaintipaikkaa ei tunneta. Ne olivat varsinkin myöhemmin oletettavasti Sifnoksen poliksen alaisuudessa. Toinen kaupungeista on voinut sijaita Ágios Andréaksessa, josta on löydetty nimeltä tuntematon kaupunki. Sifnoksen saarella oli kulta- ja hopeakaivoksia. Strabon luki saaren kuuluvaksi Kykladeihin.
Historia

Sifnoksen saari itsessään on ollut asuttu viimeistään kykladisella kaudella, jolta ajalta sieltä on löydetty kykladisia idoleita ja keramiikkaa. Ágios Andréaksessa on ollut asutusta ainakin mykeneläisellä ja geometrisella kaudella. Saaren alkuperäiseksi nimeksi antiikin aikana mainitaan Merope.
Sifnoksen kaupungin paikka on ollut asuttu viimeistään geometrisella kaudella noin 800 eaa. Antiikin aikaisen käsityksen mukaan Sifnos oli muiden pohjoisten Kykladien polisten tavoin Ateenasta tulleiden joonialaisten siirtokunta. Sen sanottiin saaneen nimensä Sifnoksesta, Sunioksen pojasta. Saari vaurastui kaivostensa ansiosta, ja sitä pidettiin Polykrateen aikana noin 520 eaa. saarista rikkaimpana. On mahdollista, että saaren kaupungit yhdistettiin jossain vaiheessa yhdeksi polikseksi. Kaupunki löi omaa hopearahaa 500-luvulta eaa. lähtien. Kaupungin kansalaisesta käytettiin etnonyymiä Sifnios (Σίφνιος).
Vauraat sifnoslaiset rakennuttivat Delfoihin Sifnoslaisten aarrekammion, johon tallettivat kymmenesosan kaivostensa tuotosta. Saaren omat julkiset rakennukset oli koristeltu paroslaisella marmorilla. Saaren vauraus houkutteli sinne kuitenkin myös ryöstäjiä. Polykrateen aikana joukko Samokselta tulleita rahan tarpeessa olleita maanpakolaisia valtasi saaren ja kiskoi sifnoslaisilta 100 talenttia.
Sifnos oli yksi harvoista saariston kaupungeista, jotka eivät alistuneet persialaisten vaatimuksiin persialaissotien aikaan vuonna 490 eaa. Sodassa kaupunki osallistui Salamiin taisteluun vuonna 480 eaa. kreikkalaisten puolella yhdellä laivalla. Klassisella kaudella 400-luvulla eaa. Sifnos kuului Ateenan johtamaan Deloksen meriliittoon ja maksoi Ateenalle siitä vuotuista kolmen talentin suuruista veroa. Sifnos oli valtiomuodoltaan demokratia suuren osan 400-lukua eaa., mutta vuosisadan loppupuolelta vuodesta 405/404 eaa. lähtien jonkin aikaa oligarkia.
Demokratia palautettiin vuonna 394/393 eaa., ja oligarkit häädettiin pois. Nämä yrittivät saada kaupungin takaisin haltuunsa taistelussa, mutta yritys epäonnistui. 370-luvulta eaa. lähtien kaupunki kuului toiseen Ateenan liittoon. Aleksanteri Suuren itään suuntautuneen sotaretken alkuvaiheessa Sifnos toimi laivastotukikohtana.
Myöhempinä aikoina Sifnoksen kaivokset eivät olleet enää yhtä tuottoisia kuin aikaisemmin. Pausanias selittää, että sifnoslaiset laiminlöivät lähettämästä kymmenyksiä Delfoihin entiseen tapaan, minkä vuoksi jumalat antoivat kaivosten tulvia. Strabonin aikaan mennessä saarelaisista oli tullut niin köyhiä, että siitä oli tullut jopa sanonta. Sifnoslaisia pidettiin myös huonokäytöksisinä, ja ”sifnoslaisittain käyttäytymisestä” tuli siitäkin sanonta. Positiivisemmassa mielessä Sifnos tunnettiin muun muassa keramiikastaan. Plinius mainitsee tietynlaisen kiven, josta tehtiin juoma-astioita. Se oli mahdollisesti vuolukiveä.
Rakennukset ja löydökset

Kaupunkikeskus
Sifnoksen akropoliina toimi sama kukkula, jolla on nykyisin myöhemmin rakennettu, antiikin aikaista muuria rakenteissaan hyödyntävä linna (Kástro). Akropoliin alueella ja sen rinteissä on suoritettu vain vähän arkeologisia kaivauksia, koska paikka on ollut asuttu yhtäjaksoisesti antiikin ajan jälkeen ja nykyinen kylä on antiikin aikaisen kaupungin jäänteiden päällä. Akropoliin muurit oli rakennettu ennen vuotta 500 eaa. Muurien osien lisäksi alueen löytöihin lukeutuu muun muassa rakennusten jäänteitä geometriselta aina roomalaiselle kaudelle saakka, sekä votiivilahjakätköjä, joista on löydetty keramiikkaa ja pienoispatsaita sekä pronssista ja norsunluusta tehtyjä esineitä.
Herodotoksen mukaan kaupungissa oli agora sekä marmorista rakennettu prytaneion, mutta niitä ei ole löydetty. Piirtokirjoituslähteiden perusteella kaupungissa tiedetään olleen nymfeille omistettu pyhäkkö sekä teatteri.
Muualla saaressa
Ágios Andréaksesta on löydetty toinen, nimeltä tuntematon kaupunki. Se on ollut asuttu mykeneläisellä kaudella 1200–1100-luvuilla eaa. ja jälleen geometriselta kaudelta 700-luvulla eaa. lähtien. Kaupunki hylättiin 300-luvulla eaa. Sen merkittävin jäänne on mykeneläisen kauden akropolis-linnoitus. Paikka on yksi merkittävimpiä mykeneläisen ajan kohteita Kykladeilla. Sen kaivaukset suoritettiin vuosina 1970–1980.
Eri puolilta saarta on löydetty 40 hellenistisellä kaudella rakennetun tornin jäänteet. Kykladiselta kaudelta on löydetty lukuisia hautoja sekä keramiikkaa ja kykladisia idoleita eri puolilta saarta. Roomalaisen kauden haudoista on löydetty muun muassa lasiesineitä. Antiikin aikaiset kaivokset on paikannettu Ágios Sóstiksen alueelle.
Esinelöydöt
Kaupungista ja muualta saarelta löydettyjä muinaisjäänteitä esittelevät Sífnoksen arkeologinen museo ja Ágios Andréaksen arkeologinen museo.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta antiikin Sifnos Wikimedia Commonsissa
Kannu geometriselta kaudelta 700-luvulta eaa. Sífnoksen arkeologinen museo.
Hautakivi myöhäiseltä hellenistiseltä kaudelta. Sífnoksen arkeologinen museo.
Valistuksen Lastenlehti

Lehden etusivu vuodelta 1909.
Valistuksen Lastenlehti oli Helsingissä vuosina 1909–1956 ilmestynyt lastenlehti.
Kansakoulunopettajien kustannusyhtiön Valistuksen julkaiseman lastenlehden esikuvana oli ilmeisesti ruotsalainen koululaislehti Folkskolans Barntidning. Sen toimittajina työskentelivät aluksi Alpo Noponen, vuosina 1927–1934 Immi Hellén ja H. V. Santala ja vuodesta 1931 lähtien aina loppuun saakka Eero Salola. Lehden avustajakunta koostui lähinnä opettajista. Korkeatasoisesta kuvituksesta vastasivat muun muassa Rudolf Koivu, Venny Soldan-Brofelt ja ruotsalainen Jenny Nyström.
Lehden sisältö koostui etupäässä saduista, runoista, arvoituksista ja leikeistä. Asiapitoinen aineisto lisääntyi Salolan aikana. Ulkoasu muuttui värikkäämmäksi toisen maailmansodan jälkeen, ja samalla myös mielikuvitukseen vetoavan aineiston osuus kasvoi. Topeliuksen hengessä toimitetun lehden ihanteita olivat nöyrät, ahkerat, Jumalaa pelkäävät ja isänmaataan rakastavat lapset, joskin sotien jälkeen lasten maailmaa alettiin kuvata realistisemmin.
Aluksi kahdesti ja vuodesta 1932 yleensä kerran kuukaudessa ilmestyneellä Valistuksen Lastenlehdellä oli 68 600 tilaajaa vuonna 1943, mutta vuonna 1946 enää 49 000. 1950-luvulla se hävisi kilpailun levikistä vuonna 1945 perustetulle Koululaiselle.
Aiheesta muualla

Valistuksen Lastenlehti digitoituna kansalliskirjastossa
Sigurd I Jerusaleminkävijä

| Sigurd I Jerusaleminkävijä |
| --- | --- |
 
Norjan kuningas
Valtakausi:  1103–1130   kanssahallitsijoina 1103—1115 Olavi Maununpoika ja 1103—1123 Östen Maununpoika
Edeltäjä:  Maunu Paljassääri
Seuraaja:  Maunu Sokea   Harald Gille

Syntynyt:  1089
Kuollut:  26. maaliskuuta 1130 Oslo
Puoliso:  Malmfrid Kiovalainen
Lapset:  Maunu Sokea   Kristiina Sigurdintytär
Suku:  Hardrada
Isä:  Maunu Paljassääri
Äiti:  Frillan Tora
Sigurd ja Jerusalemin kuningas Balduin I ratsastavat Jerusalemista Jordan-joelle. Heimskringlan kuvitusta vuodelta 1899.
Sigurd I Jerusaleminkävijä (norj. Sigurd I Magnusson tai Sigurd Jorsalfare, muinaisnorjaksi Sigurðr Jórsalafari, n. 1090–1130) oli Norjan kuningas 1103–1130. Hänestä tuli kuningas yhdessä veljiensä Olavin ja Östenin kanssa heidän isänsä Maunu Paljassäären kuoltua vuonna 1103. Olavi kuoli jo vuonna 1115, minkä jälkeen Östen ja Sigurd jakoivat vallan. Östenin kuoltua vuonna 1123 Sigurdista tuli koko Norjan hallitsija. Sigurd sai liikanimensä Jerusalemiin vuosina 1108–1111 tekemästään ristiretkestä. Legendojen mukaan hän teki vuonna 1123 ristiretken myös Smålandiin.
Sigurdin isä Maunu kuoli ryöstöretkellä Irlantiin. Sigurd oli tuolloin 13-vuotias. Hänen veljensä Östen oli 14-vuotias ja Olavi oli vain noin nelivuotias. Veljekset jakoivat Norjan kolmeen osaan. Östen sai Pohjois-Norjan, Sigurd Etelä-Norjan. Vanhemmat veljekset jakoivat alaikäisen Olavin osuuden toistaiseksi.