stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Pikkuvyömittari
Koko ja ulkonäkö

Pikkuvyömittarin siipien pohjaväri on vaalean punaruskea, hivenen kellertävänsävyinen, ja siivet ovat ruskeiden suomujen täplittämät. Etu- ja takasiivillä ei ole mainittavaa sävyeroa. Siiven keskivarjo näkyy selkeänä, punaruskeana viiruna häipyen siiven etureunaa kohti ja poikkiviirut muodostuvat rivistä erillisiä pisteitä. Siipien reunassa, siipiripisen tyvellä on ohut tumma juova. Etusiiven kärki ei ole muodoltaan erityisen terävä, etusiiven ulkoreuna on tasaisesti ulospäin kaareva, eikä takasiiven ulkosyrjä muodosta selkeää kulmaa. Siipiväli 24–28 mm.
Pikkuvyömittarin voi sekoittaa helposti tammivyömittariin (Cyclophora punctaria), mutta se on kooltaan pienempi ja yleensä sävyltään tummempi.
Levinneisyys ja lentoaika

Pikkuvyömittarin levinneisyys ulottuu Portugalista Kaukasukselle ja pohjoisessa Skandinavian eteläosiin. Vanhin löytö pikkuvyömittarista Suomessa on vuonna 1946 pyydystetty kokoelmayksilö, joka kuitenkin tunnistettiin tammivyömittarien joukosta eri lajiksi vasta vuonna 1970. Lajia on aikaisemmin tavattu satunnaisesti Ahvenanmaalla, mutta sieltä ei ole havaintoja enää vuoden 1965 jälkeen. Manner-Suomen etelärannikolla sitä on tavattu muutamia kertoja satunnaisena harhailijana.
Etelämpänä Euroopassa pikkuvyömittarit lentävät kahtena sukupolvena huhti-toukokuusta elokuulle. Suomesta ei ole tavattu toisen sukupolven yksilöitä.
Elinympäristö ja elintavat

Laji elää Keski-Euroopassa lämpimissä ja valoisissa ympäristöissä, joissa kasvaa matalia, nuoria tammia. Perhoset tulevat valolle, mutta varmemmin niitä löytyy etsimällä puissa lepääviä yksilöitä päivisin. Kotelo talvehtii oksaan kiinnittyneenä.
Ravintokasvi

Toukka on tammilla (Quercus) elävä monofagi.
Aiheesta muualla

Suomen Perhoset: Pikkuvyömittari
Bestimmungshilfe des Lepiforums (saksaksi)
Ohje eräiden Cyclophora-suvun mittarilajien erottamiseksi (hollanniksi)
Pyhän Hengen katedraali

| Pyhän Hengen katedraali> Кафедральны сабор Сашэсця Святога Духа, Кафедральный собор Сошествия Святого Духа |
| --- | --- |
 Pyhän Hengen katedraali (1633–34) Minskin keskustassa.
Osoite:  Ul. Kirilla i Mefodija 4, Minsk, Valko-Venäjä
Koordinaatit:  53.9051°N, 27.5561°E
Valmistumisvuosi:  1633–42
Verkkosivut
 
Lisää rakennusartikkeleitaArkkitehtuurin teemasivulla
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Pyhän Hengen katedraali (valkoven.  Кафедральны сабор Сашэсця Святога Духа, Kafedralny sabor Sašestsja Svjatoha Duh’a, ven. Кафедральный собор Сошествия Святого Духа,  Kafedralnyi sobor Sošestvija Svjatogo Duha), on Valko-Venäjän pääkaupungin Minskin historiallisessa keskustassa sijaitseva, vuosina 1633–1642 (toisen lähteen mukaan 1642–1687) rakennettu, kirkko. Se rakennettiin alkujaan katolisen bernardiininunnaluostarin kirkoksi. Luostarin perustamisen yhteydessä 1633 ensimmäinen kirkkorakennus rakennettiin puusta, mutta tämä korvattiin pian kivikirkolla.
Minskin Jumalanäidin ikoni
Vuonna 1687 kivikirkko pyhitettiin Neitsyt Marian syntymän mukaan. Häntä kuvaava, ihmeitätekevänä kunnioitettu ikoni reliikkeineen oli paavi Urbanus VIII:n lahjoittama, ja se koristi aikoinaan kirkon pääalttaria. Benediktiininunnien luostari ja sen kirkko toimi 1800-luvun puoliväliin saakka. Vuonna 1853 luostari suljettiin ja sen nunnat siirrettiin Njasvižin nunnaluostariin.
Vuonna 1869 luostarialue annettiin ortodoksikirkolle. Kirkkorakennusta uudistettiin. Siitä aiottiin tehdä teologinen seminaari, joten kirkko pyhitettiin slaaviopettajien Kyrillos ja Metodios kunniaksi. Seuraavana vuonna kirkko kuitenkin pyhitettiin uudelleen Pyhän Hengen läsnäololle (laskeutumiselle). Slutskin Pyhän kolminaisuuden luostarista saapuneet munkit perustivat luostarialueelle ortodoksisen miesluostarin.
Nykyään se on Valko-Venäjän ortodoksisen kirkon pääkatedraali, samoin kuin sen Minskin ja Slutskin hiippakunnan keskuskirkko sekä Valko-Venäjän kirkon päämiehen, metropoliitta Filaretin kotikirkko. Se on Minskin suurimpia kirkjoja.
Kirkon ikoneista tunnetuimpiin lukeutuu Minskin Jumalanäidin ikoni, jota kunnioitetaan ihmeitätekevänä kuvana.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Pyhän Hengen katedraali Wikimedia Commonsissa
Kafedralnyi sobor (Arkistoitu – Internet Archive) (venäjäksi) (minsk-old-new.com)
Minskii Svjato-Duhov kafedralnyi sobor (venäjäksi) (church.by)
The Holy Spirit Cathedral. Minsktourism.by. Arkistoitu 27.9.2013. (englanniksi)
Cathedral of the Holy Spirit (englanniksi) (inyourpocket.com)
Merkinnän syy: Kesken. Historia loppuu 1800-luvulle. Kuvausta kaipaa mm. Moskovan hyökkäysten vaikutus kivikirkon hitaaseen valmistumiseen 1600-luvulla, vuoden 1741 palo, neuvostoaika ja vihkiminen uudelleen kirkoksi. Myös pyhänä, ihmeitätekevänä pidetty Minskin Jumaläidin ikoni kuvaamatta.
Pyhän Ristin luterilainen seurakunta

| Pyhän Ristin luterilainen seurakunta |
| --- | --- |
 Pyhän Ristin luterilainen seurakunta kokoontuu Lohjan adventtiseurakunnan tiloissa.
Suuntautuminen:  tunnustuksellinen luterilaisuus
Kirkkokunta:  Suomen evankelisluterilainen lähetyshiippakunta
Rovastikunta:  Uudenmaan rovastikunta (LHPK)
Perustettu:  2014
Jäseniä:  37 (2023)
Aiheesta muualla
Sivusto
Infobox OKNimi-testi OK: 
Pyhän Ristin luterilainen seurakunta on Suomen evankelisluterilaisen lähetyshiippakunnan vuonna 2014 toimintansa aloittanut seurakunta Lohjalla. Seurakunnan jumalanpalvelukset vietetään Lohjan rukoushuoneella.
| Vuosi | Jäseniä | Huomautus |
| --- | --- | --- |
| 2015 | 23 |  |
| 2016 | 31 |  |
Planet Hulk (sarjakuva)

Planet Hulk on tarina, jota julkaistiin Marvel Comicsin The Incredible Hulk -sarjakuvalehdessä huhtikuusta 2006 kesäkuuhun 2007. Tarinassa kun muut supersankarit ovat lähettäneet Hulkin pois Maasta, Hulk päätyy vieraalle planeetalle, joka hänen täytyy vapauttaa ilkeän keisarin otteesta päästäkseen takaisin Maahan kostamaan kohtalonsa.
Juoni > Edeltävät tapahtumat

Gammapommin seurauksena Hulk villiintyi ja aiheutti tuhoa Las Vegasissa. Tämän johdosta Illuminati toteaa, että on liian vaarallista antaa Hulkin jäädä Maahan. He huijaavat hänet Maan kiertoradalle tuhoamaan vihollisten satelliitin, mutta lähettävätkin hänet sukkulalla pois Maan aurinkokunnasta. Tarkoitus oli lähettää Hulk jollekin rauhanomaiselle planeetalle, mutta sukkula päätyykin madonreikään.
Juoni > Planet Hulk

Hulkin kuunneltua Illuminatin nauhoitteet, joissa nämä selittivät syyn tekoonsa, sukkula tekee pakkolaskun planeetalle nimeltä Sakaar. Pakkolasku heikensi Hulkia niin paljon, että häneen asennettiin tottelevaisuuslevy ja hänet otettiin orjaksi. Planeetan hallitsija, Punainen Kuningas, pakottaa Hulkin osallistumaan gladiaattoritaisteluihin.
Hulk liittoutuu kuuden muun gladiaattorin: Miekin, nimettömän Brood-rodun edustajan, Elloe Kaifin, Lavin Skeen, Hiroimin ja Korgin kanssa. Hulkista tulee erittäin suosittu ja kapinaliset yrittävät taivutella hänet puolelleen. Hulk kieltäytyy, mutta Elloe liittyy kapinallisiin ja seuraavassa gladiaattoriottelussa Lavin Skee saa surmansa.
Muiden gladiaattoreiden oltua lähellä vapautensa voittamista, Punaisen Kuninkaan luutnantti Caiera järjestää heidät otteluun Hopeasurffaria vastaan. Ottelun aikana Hopeasurffari vapautuu orjuudesta, kun Hulk rikkoo hänen tottelevaisuuslevynsä, minkä jälkeen Surffari rikkoo kaikkien areenalla olevien orjien levyt. Poistuessaan Sakaarista, hän tarjoutuu viemään Hulkin Maahan, mutta Hulk päättää jäädä.
Caiera alkaa jahdata Hulkia ja muita karkureita. Hulk saa itselleen seuraajia, jotka uskovat hänen olevan planeetan ennustettu pelastaja. Hulk kieltäytyy ryhtymästä tähän ja myöhemmin kohtaa Caieran, mutta taistelu keskeytyy, kun ”piikit”, jotka aiheuttavat vaarallisia mutaatioita ja tappavat jokaisen niihin koskevan, ilmestyvät. Caiera pyytää apua Punaiselta Kuninkaalta, joka paljastaa antaneensa piikkien tarkoituksella hyökätä palvelijoidensakin kimppuun. Kauhistuneena tästä Caiera liittyy Hulkin joukoihin.
Hulk joukkoineen hyökkää Punaisen Kuninkaan kaupunkiin ja kohtaa tämän kaksintaistelussa. Punainen Kuningas kukistetaan ja Hulkista tulee Sakaarin uusi hallitsija. Caierasta tulee Hulkin vaimo ja he onnistuvat solmimaan rauhan useiden riitaantuneiden osapuolten välille. Caiera odottaa myös lasta Hulkille.
Sukkula, jolla Hulk saapui Sakaariin, muutetaan monumentiksi. Mutta sukkulan itsetuhomekanismi aktivoituu ja aiheuttaa valtavan räjähdyksen. Koko kaupunki tuhoutuu ja Caiera saa surmansa. Hulk syyttää Kostajia tapahtuneesta ja päättää liittolaisineen tehdä hyökkäyksen Maahan.
Juoni > Jälkitapahtumat

Hulkin ja hänen tovereidensa hyökkäyksestä Maahan kerrotaan sarjakuvassa World War Hulk. Sarjakuva Son of Hulk puolestaan kertoo kuinka Hulkin eloonjääneet pojat Skaar ja Hiro-Kala korjaavat Sakaarin kärsimät tuhot.
Pollen (videopeli)

| P·O·L·L·E·N |
| --- | --- |
Kehittäjä:  Mindfield Games
Julkaisija:  Mindfield Games
Jakelija:  Steam, GOG.com ja Humble Store
Pelimoottori:  Unity
Julkaistu:  2016
Lajityyppi:  seikkailupeli
Pelimuoto:  yksinpeli
Alusta:  Windows
Jakelumuoto:  Steam, GOG.com, Humble Store
Oheislaite:  VR-lasit (valinnainen)
Lisää peliartikkeleitaVideopelien teemasivulla
Infobox OK      : 
P·O·L·L·E·N (vaihtoehtoisesti: P.O.L.L.E.N) on suomalaisen Mindfield Gamesin peli. Peli on julkaistu Steam-palvelussa vuonna 2016 Windows-alustalle.
Peli tukee Oculus Rift virtuaalitodellisuuslaitteita ja sitä on mahdollista pelata myös ilman virtuaalilaseja.
Saturnuksen Titan-kuulle sijoittuvan Pollenin esikuviin kuuluvat tieteiselokuvan merkkiteokset 2001: Avaruusseikkailu (1968), Solaris (1972) ja Kuu (2009). Pelissä on useita eri tarinalinjoja joita seurata, eikä peli pidä pelaajaa kädestä kiinni. Pelaajan pitää tutkia alueita, selvittää pulmia ja päästä tarinassa eteenpäin. Pelissä on muun muassa Myst-tyylisiä pulmia. Esikuvana toimi myös Gone Home -peli.
Pelin äänimaailman suunnittelivat Antti Laitinen ja Jarno Sarkula.
Arvioita

GameSpot antoi pelille pisteet 5/10 arvostelussaan.
Aiheesta muualla

Pelin verkkosivut
Planet Pop

| Planet Pop ATC |
| --- | --- | --- |

Studioalbumin tiedot
 Äänitetty : 1999–2000
 Julkaistu: 6. helmikuuta 2001
 Tyylilaji: eurodance, electronica
 Levy-yhtiö: Republic/Universal
ATC:n muut julkaisut
|   | Planet Pop 2001 | Touch the Sky 2003 |
Singlet albumilta Planet Pop
 ”Around the World (La La La La La)” Julkaistu: 1. hehtikuuta 2000  ”My Heart Beats Like a Drum (Dum Dum Dum)” Julkaistu: 2. syyskuuta 2000  ”Thinking of You” Julkaistu: 4. joulukuuta 2000  ”Why Oh Why” Julkaistu: 12. helmikuuta 2001
Planet Pop on saksalaisyhtye ATC:n debyyttialbumi. Sen julkaisivat Republic Records ja Universal Music Group 6. helmikuuta 2001. Albumi menestyi kohtalaisen hyvin, saavuttaen esimerkiksi Yhdysvalloissa Billboard 200-listan 73. sijan.
Kappalelista

"Introducing ATC"
"Around the World (La La La La La)" - 0:41
"My Heart Beats Like a Drum (Dam Dam Dam)" - 3:35
"Thinking of You" - 3:45
"Until" - 3:50
"Mistake No. 2" - 4:08
"Why Oh Why" - 3:55
"Without Your Love" - 3:23
"So Magical" - 3:38
"Notte D'amore Con Te" - 4:06
"Mind Machine" - 3:38
"Let Me Come & Let Me Go" - 3:17
"Lonely" - 3:51
"Lonesome Suite" - 1:08
"Love Is Blind" - 3:04
"With You" - 3:52
"Heartbeat Outro" - 1:07
"My Heart Beats Like a Drum (Dam Dam Dam)" (international radio edit; bonus track) - 3:55
Listasijoitukset

| Listat (2000-2001) | Paras sijoitus |
| --- | --- |
Itävalta (Ö3 Austria Top 40): 46 
Suomi (Suomen virallinen albumilista): 10 
Saksa (Official Top 100): 11 
Sveitsi (Swiss Music Charts): 47 
Yhdysvallat (Billboard 200): 73
Arviot

Allmusic: ()
Käännös suomeksi
Pollica

| Pollica |
| --- | --- |
 Oasi Blu La Punta
 Pollica
 Koordinaatit: 40°11′30″N, 15°03′29″E 
Valtio:   Italia
Alue:  Campania
Maakunta:  Salerno
Pinta-ala:  
 – Maa:  28,17 km² km²
Korkeus:  370 (min. 0 - maks. 1 100) m
Väkiluku (2015):  2 398 
 – Väestötiheys:  85,14  as./km²
 
 www.comune.pollica.sa.it 
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Pollica on kunta Etelä-Italiassa Salernon maakunnassa Campanian alueella. Se sijaitsee Tyrrhenanmeren rannikolla olevalla niemellä Salernonlahden ja Policastronlahden välillä.
Kylät

Pollican kunnan rannikolla sijaitsevassa Acciarolin kylässä asui vuonna 2016 noin 300 yli satavuotiasta, mikä oli huomattava osa kunnan asukkaista. Arvion mukaan kylän asukkaista olisi jopa kolmasosa yli satavuotiaita. Suunnitteilla on kyläläisten elintapoja ja perimää kartoittava tutkimus.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Pollica Wikimedia Commonsissa
Salernon maakunta
Acerno | Agropoli | Albanella | Alfano | Altavilla Silentina | Amalfi | Angri | Aquara | Ascea | Atena Lucana | Atrani | Auletta | Baronissi | Battipaglia | Bellizzi | Bellosguardo | Bracigliano | Buccino | Buonabitacolo | Caggiano | Calvanico | Camerota | Campagna | Campora | Cannalonga | Capaccio | Casal Velino | Casalbuono | Casaletto Spartano | Caselle in Pittari | Castel San Giorgio | Castel San Lorenzo | Castelcivita | Castellabate | Castelnuovo Cilento | Castelnuovo di Conza | Castiglione del Genovesi | Cava de’ Tirreni | Celle di Bulgheria | Centola | Ceraso | Cetara | Cicerale | Colliano | Conca dei Marini | Controne | Contursi Terme | Corbara | Corleto Monforte | Cuccaro Vetere | Eboli | Felitto | Fisciano | Furore | Futani | Giffoni Sei Casali | Giffoni Valle Piana | Gioi | Giungano | Ispani | Laureana Cilento | Laurino | Laurito | Laviano | Lustra | Magliano Vetere | Maiori | Mercato San Severino | Minori | Moio della Civitella | Montano Antilia | Monte San Giacomo | Montecorice | Montecorvino Pugliano | Montecorvino Rovella | Monteforte Cilento | Montesano sulla Marcellana | Morigerati | Nocera Inferiore | Nocera Superiore | Novi Velia | Ogliastro Cilento | Olevano sul Tusciano | Oliveto Citra | Omignano | Orria | Ottati | Padula | Pagani | Palomonte | Pellezzano | Perdifumo | Perito | Pertosa | Petina | Piaggine | Pisciotta | Polla | Pollica | Pontecagnano Faiano | Positano | Postiglione | Praiano | Prignano Cilento | Ravello | Ricigliano | Roccadaspide | Roccagloriosa | Roccapiemonte | Rofrano | Romagnano al Monte | Roscigno | Rutino | Sacco | Sala Consilina | Salento | Salerno | Salvitelle | San Cipriano Picentino | San Giovanni a Piro | San Gregorio Magno | San Mango Piemonte | San Marzano sul Sarno | San Mauro Cilento | San Mauro La Bruca | San Pietro al Tanagro | San Rufo | San Valentino Torio | Sant’Angelo a Fasanella | Sant’Arsenio | Sant’Egidio del Monte Albino | Santa Marina | Santomenna | Sanza | Sapri | Sarno | Sassano | Scafati | Scala | Serramezzana | Serre | Sessa Cilento | Siano | Sicignano degli Alburni | Stella Cilento | Stio | Teggiano | Torchiara | Torraca | Torre Orsaia | Tortorella | Tramonti | Trentinara | Valle dell’Angelo | Vallo della Lucania | Valva | Vibonati | Vietri sul Mare
Acciaroli
Puolustusvoimien tutkimuslaitos

Puolustusvoimien tutkimuslaitos PVTUTKL on Puolustusvoimain pääesikunnan alainen monitieteinen tutkimuslaitos, jossa tutkitaan teknologioita, ihmisen toimintakykyä ja tapaa, jolla sotaväki toimii. Tutkimuslaitoksen kotikunta on Ylöjärvi, ja laitoksen esikunta sijaitsee entisellä Outokumpu Oy:n Paroisten kuparikaivoksella Ylöjärven Lakialassa. Laitoksessa työskentelee noin 200 henkilöä.
Tutkimuslaitoksen on viisi osastoa toimivat kolmella eri paikkakunnalla:
doktriiniosasto (Riihimäki)
informaatiotekniikkaosasto (Riihimäki)
räjähde­- ja suojelutekniikkaosasto (Ylöjärvi)
asetekniikkaosasto (Ylöjärvi)
toimintakykyosasto (Tuusula)
Laitoksen edeltäjistä Puolustusvoimien Teknillinen Tutkimuslaitos toimi sekä Ylöjärvellä että Riihimäellä,  Puolustusvoimien verkostopuolustuksen kehittämiskeskus Riihimäellä, Maanpuolustuskorkeakoulun käyttäytymistieteiden laitos Tuusulassa ja Merivoimien tutkimuslaitos Espoossa ja Turussa.
Laitoksen johtajat

eversti (2014), Kaarle Lagerstam
eversti (2016), Vesa Nissinen, 1.7.2016 – 31.12.2018
kommodori (2019) Marko Laaksonen 1.1.2019 - 31.7.2021  [lähde? ]
eversti (2021), Mano-Mikael Nokelainen 1.8.2021 alkaen
Punainen basilika

| Punainen basilika |
| --- | --- |
 Punaisen basilikan rauniot länsipäästä nähtynä.
Sijainti:  Pergamonin arkeologinen alue, Bergama, İzmir, Turkki
Koordinaatit:  39°07′19″N, 27°11′00″E
Rakennustyyppi:  pyhäkkö
Valmistumisvuosi:  100-luku jaa.
 Osa Unescon maailmanperintökohdetta Pergamon ja sen monikerroksinen kulttuurimaisema 
Lisää rakennusartikkeleitaArkkitehtuurin teemasivulla
Infobox OKNimi-testi OK: 
Punainen basilika (turk. Kizil Avlu) on nimitys, jota käytetään eräästä antiikin aikaisesta pyhäköstä ja sen raunioista Pergamonissa Vähässä-Aasiassa, nykyisessä Turkissa. Alkuperäinen rakennus on tulkittu egyptiläisten jumalten pyhäköksi, ja siksi siihen viitataan myös muun muassa nimellä Serapeion. Rakennuksen rauniot ovat osa Unescon maailmanperintökohdetta Pergamon ja sen monikerroksinen kulttuurimaisema.
Historia

Punainen basilika rakennettiin roomalaisella kaudella 100-luvulla jaa., oletettavasti keisari Hadrianuksen aikana. Rakennuksen on päätelty olleen omistettu egyptiläiselle jumalkolmikolle Isikselle, Osirikselle ja joko Serapikselle, Harpokrateelle tai Anubikselle. Hadrianus oli kiinnostunut egyptiläisistä kulteista, ja rakennutti näille jumalille useita pyhäkköjä myös muualle.
Punaisen basilikan rauniot ilmasta nähtynä.
Pyhäkkö tuhoutui tulipalossa varhaisella kristillisellä kaudella. 300- tai 400-luvulla rakennus muutettiin kolmilaivaiseksi basilikakirkoksi, joka oli omistettu Pyhälle Johannekselle ja toimi oletettavasti kaupungin katedraalina. Se tuhoutui muun kaupungin tavoin arabien hyökkäyksessä vuonna 716–717. Vuonna 1336 alkaneen osmanivallan aikana rakennus muutettiin moskeijaksi. Käyttö ensin kirkkona ja sittemmin moskeijana on edesauttanut rakennuksen säilymistä nykyaikaan keskivertoa paremmin.
Temppelin arkeologiset kaivaukset alkoivat vuonna 1927 Theodor Wiegandin johdolla. Tämän jälkeen on suoritettu useita muita kaivauksia sekä kunnostustöitä. Nykyisin rakennuksen jäänteet ovat Pergamonin alakaupungin huomattavimmat rauniot ja yhdet parhaiten säilyneistä roomalaisaikaisista raunioista kreikkalaisessa maailmassa.
Rakennus

Punainen basilika sijaitsee Pergamonin akropoliin eteläpuolella antiikin aikaisen alakaupungin alueella eli nykyisessä Bergaman kaupungissa. Rakennus on saanut nimensä siitä, että sen jäljellä olevat osat ovat punatiilestä. Koko rakennuskokonaisuus oli noin 270 metriä pitkä ja 100 metriä leveä. Sen itäpäässä sijaitsi varsinaisten temppelirakennusten kokonaisuus, joka koostui kolmesta osasta symmetrisen suunnitelman mukaisesti.
Itäosan keskellä on kokonaisuudelle nykyisen nimen antanut basilika, jonka koko on noin 60 × 25 metriä. Siinä on paksut tiiliseinät, jotka oli päällystetty marmorilla, ja puusta tehty katto. Pohjois-eteläsuuntainen noin 1,4 metriä leveä ja lähes yhtä syvä vesikanava jakoi basilikan salin itä- länsiosaan. Itäosaan oli pääsy vain papeilla ja heidän avustajillaan. Sen perällä oli jumalan kulttikuva, joka on voinut olla 10 metriä korkea. Sisäänkäynnillä oli suuri marmorinen ovi, jonka korkeus oli 14 metriä, leveys 7 metriä ja paino 30 tonnia.
Basilikan pohjois- ja eteläpuolella on pyöreät rakennukset, joita kutsutaan nykyisin rotundoiksi. Niiden halkaisija on noin 12 metriä ja korkeus 18 metriä. Myös niiden seinät oli päällystetty marmorilla. Kummankin länsipuolella oli sisäänkäyntipiha, joka oli reunustettu pylväiköin pohjois-, itä- ja eteläsivuilta. Pohjoisempi rotunda on nykyisin edelleen moskeijana (Kurtuluş Camii). Eteläisempi rotunda oli aiemmin osa oliiviöljynpuristamoa, mutta nykyisin se on kunnostettu ja avoinna yleisölle.
Näiden rakennusten länsipuolella oli suuri portiikki sekä laaja noin 200 × 100 metrin kokoinen temenos-aukio, joka oli ympäröity peräti 13 metriä korkealla muurilla. Tämä kertoo siitä, että kultti oli mysteerikultti, jonka tapahtumia ulkopuoliset eivät saaneet nähdä. Selinus-joki (nyk. Bergama Çayı) kulki temenoksen ali luoteis-kaakkoissuunnassa tunneloituna kahteen rinnakkaiseen tunneliin. Kokonaisuuteen kuului myös maanalaisia kammioita ja käytäviä, jotka yhdistivät temppelirakennuksia, sekä vesialtaita. Lukuisat vesiaiheet ja kokonaisuuden jakaantuminen kolmeen osaan viittaavat selvästi egyptiläisten jumalten kulttiin. Temenos-aukiolla saattoi olla muita rakennuksia ja veistoksia.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Punainen basilika Wikimedia Commonsissa
Rakennuksen pohjakaava.
Populaatioekologia

Populaatioekologia on ekologian haara, joka tutkii lajien populaatioiden levinneisyyteen ja runsauteen vaikuttavia tekijöitä. Tutkimusalaan kuuluu lajien levinneisyyden ymmärtäminen, selittäminen ja ennustaminen. Populaatioekologisia tutkimuksia tehdään sekä luonnollisissa olosuhteissa että järjestyissä koetilanteissa. Luonnossa eliöitä voi tutkia niiden luonnollisissa elinympäristöissä. Erilaiset koejärjestelyt ovat kuitenkin joskua pakollisia, ja tällöin voidaan esimerkiksi tutkia, mitä tapahtuu, kun elinympäristöön tuodaan uusi laji, lisätään joitain resursseja tai poistetaan tai lisätään kilpailijoita tai saalistajia.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Populaatioekologia Wikimedia Commonsissa
Päivääniemen kalmisto

Päivääniemen kalmistoa.
Päivääniemen kalmisto sijaitsee Lempäälässä Vesilahteen menevän tien (seututie 301) varrella. Rautakautinen röykkiökalmiston alue on metsittynyttä entistä pelto-, kaski- ja hakamaata. Kalmistoon kuuluu noin 130 kiven- ja maansekaista röykkiötä ja matalaa kiveystä. Läpimitaltaan rakennelmat ovat 3–20 metriä. Useimmissa kalmiston röykkiöissä on suurikokoinen silmäkivi, jonka ympärille muut kivet on kasattu. Kirjallisia mainintoja röykkiöistä on 1790-luvulta. Aluetta on tutkittu 1800-luvun lopulla ja vuonna 1987. Kalmisto on vuosilta 300–1000 jaa., mutta runsaimmat löydöt ovat aikaväliltä 600–800. Kalmiston läheinen alue muuttui vuonna 1994, kun Näppilänsalmen ylittänyt vanha silta korvattiin uudella ja Lempäälän ja Vesilahden välisen tien linjausta muutettiin.
Päivääniemen haudoista suurin on niin sanottu kuninkaanhauta. Sen keskellä suuri luonnonkivi, joka on haudan silmäkivi. Kuninkaanhaudalle johtaa etelästä kivinen käytävä. Hauta on kuulunut paikalliselle mahtimiehelle, sillä haudasta on löydetty komea miekka. Myös Satakunnan Kiukaisissa on Kuninkaanhauta-niminen muinaisjäännös.
Vuoden 1959 kartassa alue tunnetaan nimellä Päiväinniemi ja vuoden 1976 Päiväänniemi.
Postivaunut (Lucky Luke -albumi)

| Postivaunut> La Diligence |
| --- | --- |

Alkuperäisteos
Kirjailija:  Morris
Genre:  sarjakuva
Julkaistu:  1967
Suomennos
Suomentaja:  Jouni Tihma
Kansitaiteilija:  Morris
Kustantaja:  Otava
Julkaistu:  1971
Ulkoasu:  pehmeäkantinen
Sivumäärä:  48
ISBN:  951-1-01822-1
Sarja: Lucky Luke
Edeltävä:  Arkajalka
Seuraava:  Jesse James
Löydä lisää kirjojaKirjallisuuden teemasivulta
Postivaunut on järjestyksessä toinen Suomessa ilmestynyt Lucky Luke -sarjakuva-albumi. Albumin on käsikirjoittanut René Goscinny ja piirtänyt Morris. Se julkaistiin suomeksi 1971 Jouni Tihman suomentamana.
Juoni

Wells Fargo & Co. -kuljetusyhtiö on pahoissa vaikeuksissa. Yhtiön postivaunujen kimppuun on hyökätty yhä useammin, joten yhtiö menettää paljon rahaa ja ihmisten luottamuksen. Siksi yhtiö pyytää Lucky Lukea suojaamaan isoa kultalastia kuljettavaa postivaunua sen matkalla Denveristä San Franciscoon. Joukkoon liittyy mitä erikoisimpia matkustajia, ja Lucky Luke on varma, että vaunun kimppuun hyökätään. Monet hyökkäykset torjutaan, ja on myös lähellä, etteivät intiaanit ota heitä vangikseen. Kaiken lisäksi selviää, että matkustajien joukossa on petturi, joka kuitenkin vangitaan myöhemmin. Myöhemmin myös selviää, etteivät postivaunut edes ole kuljettaneetkaan kultaa, vaan pelkkiä kiviä. Koko matkan tarkoituksena oli siis vain osoittaa, että Wells Fargo on todellakin luottamuksen arvoinen.