Cosworth
Historia

Merkittävimpiä Cosworthin saavutuksia 1960–1980-lukujen väliseltä ajalta oli yhteistyö Formula 1 -sarjan tallien kuten Lotuksen kanssa, kun talli voitti sen varustamalla moottorilla neljä kuljettajien ja viisi valmistajien mestaruutta. Cosworth toimitti 1970-luvulla Fordille ralleihin ja siviiliversioihinkin menestyksekkäät BDA-moottorit (Belt Drive series A), joista puristettiin ajanjaksoon nähden hämmästyttävät teholukemat. Myöhempiä moottoriversioita oli muun muassa 1980-luvun puolivälin BDT, joka käytettiin Ford RS200 B-ryhmän ralliautossa ja josta mitattiin myöhempinä vuosina rallicrosskäytössä yli 700 hv. Muun muassa norjalainen Martin Schanche, ”Mr. Rallycross”, ajoi rallicrossin maailmankartalle kyseisellä Fordilla.
Ensimmäinen sarjavalmisteinen auto, joka sai virallisesti mallinimeensä sanan Cosworth, oli Chevrolet Vega Cosworth. Todellinen läpimurto tuli vuonna 1986, kun Ford julkaisi Sierra Cosworthin. Autoa myytiin vuosina 1986–87 alkuperäiskuosissaan, kolmeovisella korilla muhkein levikesarjoin.
Kun ralliluokitukset vaativat 5 000 kappaleen valmistussarjan, säännöt sallivat myös 500 kappaleen evoluutioversion luokittelun, josta erikoisversio Ford Sierra Cosworth RS 500 sai nimensäkin. Autossa oli lukuisia muutoksia, joilla siitä saatiin kelpo rata-auto silloiseen koppiautoluokkaan. Isossa takasiivessä oli nyt takareunassa tuuman korkuinen pystykieleke. Lisäksi takaluukussa oli tavallisen Sierran kuminen pikkusiipi. Sumuvalot oli poistettu, koska aukot käytettiin etujarrujen jäähdyttämistä varten, ja etupuskurin muotoilu poikkesi alkuperäisestä. Moottoripuolen muutoksia olivat vahvempi sylinterilohkon valu, iso turboahdin ja välijäähdytin sekä polttoaineen suihkutusjärjestelmä, jossa oli alkuperäisen neljän sijaan kahdeksan suihkutussuutinta, kaksi per sylinteri. Moottori kehitti rataviritteisenä 550 hevosvoimaa ja se riitti pitämään kilpailijat takana 1990-luvulle asti.
Uusi Sierra-sukupolvi esiteltiin vuonna 1988 ja uudistunut Cosworth sai ylleen sivistyneemmät vaatteet neliovisen porrasperäisen korin muodossa hillittyine levikesarjoineen. Alun perin takavetoinen Sierra Cosworth päivittyi nelivetoiseksi vuonna 1990 ja suurimmat ulkoiset muutokset olivat faceliftin mukanaan tuomat mustalinssiset takavalot keskipaneeleineen sekä konepellin ilmanpoistoritilät. Tekniikka oli edelleen perustaltaan sama kaksilitrainen kaksilla sylinterikannen yläpuolisilla nokka-akseleilla, turboahtimella, välijäähdyttimellä ja polttoaineen monipistesuihkutuksella varustetulla moottorilla. Takavetoisten mallien tehoksi ilmoitettiin 204 hv. Nelivetoisten teho nostettiin 220 hevosvoimaan kasvaneiden voimansiirtohäviöiden kompensoimiseksi, jolloin autojen suorituskyky säilyi ennallaan.
Pitkä ja pitkistä koriylityksistä ralleissa kärsinyt Sierra korvattiin vuonna 1993 Escort Cosworthilla, joka perustui 4x4 Sierran lyhennettyyn pohjalevyyn. Moottoriteho kasvoi nyt 227 hevosvoimaan. Escortia päivitettiin vuonna 1995 muun muassa pienemmällä turboahtimella, jolla saatiin pois luokitusversion turboviivettä. Ohjausjärjestelmä vaihtui Weber-Marellin valmistamasta Fordin omaan EEC-IV -versioon ja autoon sai siviilikäyttöön soveltuvia varusteita. Viimeiset Cosworthit rullasivat ulos Fordin tuotantolinjalta vuonna 1996.
Kaudella 2006 kaksi Formula 1 -tallia käytti Cosworthin moottoreita: Williams, joka käytti Cosworthin V8-moottoria sekä Scuderia Toro Rosso, joka käytti rajoitettua Cosworthin kauteen 2005 pohjautuvaa V10-moottoria. Cosworthin DFV (Dual Four Valve, eli V-moottori neliventtiilikansilla) oli pitkälle 1990-lukuun kaikkien aikojen menestyksekkäin F1-moottori. Yhtiö on valmistanut sylinterikansia Coscast-nimellä.