stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Viisi rikottua kameraa
Juoni

Jokaisella viidestä kamerasta on oma tarinansa. Palestiinalainen Emad Burnat on opetellut kuvaamaan, ja hän hankkii ensimmäisen kameransa kun hänen neljäs poikansa Gibreel syntyy vuonna 2005. Samaan aikaan hänen kotikyläänsä Bil'iniin rakennetaan separaatiomuuria, ja kyläläiset nousevat hanketta vastaan.
Seuraavan vuoden ajan Burnat kuvaa poikansa varttumisen ohessa kylänsä kamppailua, jota kaksi hänen parasta ystäväänsä johtaa. Tapahtumat alkavat pian vaikuttaa hänen ja hänen perheensä elämään: heitä pelottavat päivittäiset pidätykset, väkivaltaiset kohtaukset, oliivipuita kaatavat puskutraktorit, kuolemantapaukset ja öiset ratsiat. Burnat itse veljineen ja ystävineen kuitenkin välttyy luodeilta ja pidätyksiltä. Tapahtumien dokumentointiin käytetyt kamerat kuitenkin tuhotaan yksi toisensa jälkeen.
Vuonna 2009 Burnat ottaa yhteyttä israelilaiseen elokuvantekijä Guy Davidiin, ja he päättävät tehdä kameroista ja niiden edustamasta tarinasta elokuvan.
Tuotanto > Taustaa

Israel aloitti Länsirannan separaatiomuurin rakentamisen Bil’inin kylässä Palestiinassa vuonna 2005. Kun kyläläisille kävi ilmi, että heidän viljelymailleen rakennettavaa muuria varten viljelyalasta takavarikoitaisiin puolet, he aloittivat vastarinnan, johon liittyi myös israelilaisia ja kansainvälisiä rauhanaktivisteja. Burnat sai kameransa noihin aikoihin ja alkoi dokumentoida vastarintaliikettä.
Vuonna 2007 Israelin korkein oikeus määräsi muurin siirrettäväksi, ja neljä vuotta myöhemmin, sen jälkeen kun osa viljelymaista palautettiin kylän asukkaille, mielenosoitukset lopetettiin.
Vaikka Burnat’n ja muiden Bil’inin asukkaiden vastustus oli väkivallatonta, israelilaissotilaat käyttivät väkivaltaa: palestiinalaisia hakattiin, ammuttiin ja pidätettiin laittomasti.
Ensimmäisen vuoden ajan Burnat kuvasi lähinnä aktivistien tarpeisiin. Hänen kuvaamaansa aineistoa käytettiin todistusaineistona israelilaisessa oikeusistuimessa ja sitä julkaistiin myös YouTubessa liikehdinnästä tiedottamiseksi.
Kun mediassa alettiin kiinnittää huomiota Bil’inin tilanteeseen, Burnat'n kuvaama aineisto sai kansainvälistä tunnustusta ja sitä alkoivat näyttää paikalliset ja kansainväliset uutistoimistot. Burnat'sta tuli Reutersin freelance-kuvaaja ja hänen kuvaamaansa aineistoa käytettiin kyläläisten taistelusta kertovissa dokumenttielokuvissa, esimerkiksi Shai Carmeli Pollacin elokuvassa Bil’in, my love sekä Guy Davidin ja Alesandre Goetschmannin elokuvassa Interrupted Streams.
Tuotanto > Esituotanto

Vuonna 2009 Välimeren alueen elokuvakehitysprojekti Greenhouse pyysi Burnat’ta kehittelemään dokumenttia. Projektissa keskityttiin vastarintaliikkeeseen ja erityisesti aiemmin samana vuonna mielenosoituksessa Bil'inissä kuolleeseen Bassem Abu-Rahmeen. Hankkeen ajauduttua vaikeuksiin Burnat otti yhteyttä Guy Davidiin, jonka ensimmäinen täyspitkä dokumenttielokuva Interrupted Streams oli julkaistu Jerusalemin kansainvälisillä elokuvajuhlilla 2010.
Davidi hahmotteli Burnat’lle uuden idean: Burnat kertoisi tarinan omasta kuvaajanäkökulmastaan. Davidi ehdotti lisäksi, että elokuva jäsentyisi Burnat’n kameroiden ympärille. Burnat'n oma perhe-elämä tuotaisiin elokuvaan kotivideoiden kautta.
Burnat jatkoi kuvaamista uuden idean pohjalta, keskittyen enemmän tapahtumien omassa perheessään aiheuttamiin reaktioihin. Muut, kuten Guy Davidi kuvasivat joitain avainkohtauksia, joilla kertomusta täydennettiin ja joilla Burnat itse tuotiin mukaan tarinaan.
Tuotanto > Leikkaus

Vuodesta 2009 lähtien Davidi työskenteli elokuvan kerronnan ja jäsentelyn parissa. Vuonna 2011 ranskalainen leikkaaja Véronique Lagoarde–Ségot liittyi projektiin ja leikkasi elokuvan lopullisen, 90-minuuttisen elokuvateatteriversion sekä 52-minuuttisen televisioversion. Elokuva etenee päiväkirjan lailla kronologisessa järjestyksessä viidessä eri jaksossa, joista kukin edustaa yhden vuosien varrella käytetyn kameran tarinaa.
Esipuheessa ja elokuvan lopussa Burnat’lla on kaikki viisi särjettyä kameraa pöydällä edessään. Kohtaus kuvattiin kuudennella kameralla, joka säilyi ehjänä. Kamerakohtaisten jaksojen ja loppusanojen edellä elokuvassa näytetään jaksokohtaiset otsikot. Itse tarina esitetään vuoroin kylän tapahtumien, vuoroin Burnat’n perhetapahtumien välityksellä.
Keskessä osassa kertomusta on Burnat’n neljäs poika Gibreel, jonka kasvua seurataan melkein koko elokuvan kuuden vuoden tapahtumien ajan. Gibreelin syntymä rinnastetaan kylässä syntyvään liikehdintään, ja vastakohtana sille esitetään kylän ikivanhojen oliivipuiden kaataminen muurin tieltä. Ylittäessään myöhemmin aitaa veljiensä kanssa Gibreel oppii ensimmäiset sanansa, ”muuri” ja ”armeija”, ja elokuvan lopussa hän kirjoittaa nimensä myöhemmin rakennetun betonimuurin kylkeen.
Kolmannen kameran tarinasta alkaen perheen tarina ja henkilökohtaiset tarinat sulautuvat yhä enemmän yhteen kylän liikehdinnän kanssa. Burnat’n rooli elokuvan protagonistina korostuu, kun hänet suljetaan kotiarestiin ja kun luoti osuu suoraan hänen kolmanteen kameraansa.
Tuotanto > Rahoitus

Ohjaaja Guy Davidin mukaan elokuva sai aluksi rahoitusta israelilaisen säätiön käynnistämältä Greenhouse-projektilta (jota puolestaan rahoitettiin Euroopasta), sittemmin Ranskan ja Alankomaiden televisiolta ja lopulta myös Israelin televisiolta ja New Israel Fund -rahastolta, jotka ”olivat hyvin innoissaan” elokuvasta ja tukivat ”muutenkin kuin rahallisesti”. Rahoitusta saatiin myös Yhdysvalloista, Kanadasta ja Aasiasta.
Arvostelut

Viisi rikottua kameraa on saanut paljon myönteisiä arvosteluja. Elokuvan tuoreusluokittelu Rotten Tomatoes -sivustolla on 39 arvostelun pohjalta yhteensä 95 %. The New York Timesin A.O. Scottin mukaan elokuva on ”visuaalinen omaelämäkerta ja sellaiseksi vaatimaton, vankka ja liikuttava taideteos”, ja ansaitsee arvostusta lisäksi Burnat'n ”äänen lyyrisestä herkkyydestä sekä hänen tarkkasilmäisyydestään.” Artinfo-lehden J. Hobermanin mukaan dokumentti on ”mukaansatempaava alusta alkaen” ja sen näkeminen saa pohtimaan, millaista olisi nähdä ”mustan alabamalaisen kaitafilmi kansalaisoikeusliikkeen taistelusta”. Time Out New Yorkin Joshua Rothkopf antoi elokuvalle neljä tähteä ja kuvaili sitä ”ylpeän uhmakkaaksi” teokseksi, joka on omistettu yhteisölle ja on sen jäsenten luomus, joka paljastaa ”paljolti kertomatta jääneitä yksityiskohtia” elämästä Länsirannalla.
Palkinnot

Viisi rikottua kameraa voitti Sundancen elokuvajuhlilla World Cinema Directing Award -palkinnon dokumenttien sarjassa 2012. Elokuva voitti myös erikoisraati- sekä yleisöpalkinnon Amsterdamin kansainvälisillä dokumenttielokuvajuhlilla (IDFA) 2011. Se oli ehdokkaana parhaan dokumenttielokuvan Oscar-palkinnon saajaksi 2013.
Aiheesta muualla

5 Broken Cameras. Kino Lorber. Arkistoitu 3.2.2013. Viitattu 25.2.2013. (englanniksi)
Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista. 
Alkuperäinen artikkeli: en:5 Broken Cameras
Käännös suomeksi
Yleisurheilun maailmancup

Yleisurheilun maailmancup oli kansainvälisen yleisurheiluliiton IAAF:n kerran neljässä vuodessa järjestämä yleisurheilun maa- ja maanosajoukkuekilpailu. Kilpailuun osallistuneet joukkueet olivat Yhdysvallat, Eurooppa, Afrikka, Aasia, Oseania ja Amerikka. Lisäksi Euroopan cupin superliigan kaksi parasta maata kilpailivat omilla joukkueillaan. Mikäli käytössä oli yhdeksäs juoksurata, sai myös järjestäjämaa kilpailla omalla joukkueellaan. Kilpailuissa jaetaan myös urheilijoille palkintorahoja heidän henkilökohtaisten sijoitustensa mukaan.
Kilpailut käydään suoraan loppukilpailuina ilman erillistä karsintavaihetta.
Maailmancup on järjestetty kymmenen kertaa, ensimmäisen kerran vuonna 1977 ja viimeksi 2006.
Vuonna 2010 IAAF korvasi maailmancupin maanosien cupilla. Maanosien cupissa kilpailevat maanosajoukkueet Aasia–Oseania, Afrikka, Amerikka ja Eurooppa. Henkilökohtaisiin lajeihin joka joukkue ilmoittaa kaksi ja joihinkin lajeihin kolme urheilijaa.
Maailmancupit ja voittajat

| Maailmancup   | Sarja   | Voittaja   | 2>  sija   | 3>  sija   |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| 1977 Düsseldorf  | Miehet   | Saksan dem. tv,  | Yhdysvallat  | Länsi-Saksa  |
| 1977 Düsseldorf  | Naiset   | Eurooppa  | Saksan dem. tv.  | Neuvostoliitto  |
| 1979 Montreal  | Miehet   | Yhdysvallat  | Eurooppa  | Saksan dem. tv.  |
| 1979 Montreal  | Naiset   | Saksan dem. tv.  | Neuvostoliitto  | Eurooppa  |
| 1981 Rooma  | Miehet   | Eurooppa  | Saksan dem. tv.  | Yhdysvallat  |
| 1981 Rooma  | Naiset   | Saksan dem. tv.  | Eurooppa  | Neuvostoliitto  |
| 1985 Canberra  | Miehet   | Yhdysvallat  | Neuvostoliitto  | Saksan dem. tv.  |
| 1985 Canberra  | Naiset   | Saksan dem. tv.  | Neuvostoliitto  | Eurooppa  |
| 1989 Barcelona  | Miehet   | Yhdysvallat  | Eurooppa  | Yhdistynyt kuningaskunta  |
| 1989 Barcelona  | Naiset   | Saksan dem. tv.  | Neuvostoliitto  | Amerikka  |
| 1992 Havanna  | Miehet   | Afrikka  | Yhdistynyt kuningaskunta  | Eurooppa  |
| 1992 Havanna  | Naiset   | Yhdistynyt joukkue ("IVY")   | Eurooppa  | Amerikka  |
| 1994 Lontoo  | Miehet   | Afrikka  | Yhdistynyt kuningaskunta  | Amerikka  |
| 1994 Lontoo  | Naiset   | Eurooppa  | Amerikka  | Saksa  |
| 1998 Johannesburg  | Miehet   | Afrikka  | Eurooppa  | Saksa  |
| 1998 Johannesburg  | Naiset   | Yhdysvallat  | Eurooppa  | Afrikka  |
| 2002 Madrid  | Miehet   | Afrikka  | Eurooppa  | Amerikka  |
| 2002 Madrid  | Naiset   | Venäjä  | Eurooppa  | Amerikka  |
| 2006 Ateena  | Miehet   | Eurooppa  | Yhdysvallat  | Afrikka  |
| 2006 Ateena  | Naiset   | Venäjä  | Eurooppa  | Amerikka  |
Ennätykset > Miehet

| Laji   | Tulos   | Haltija   | Joukkue   | Vuosi   |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| 100 m   | 9,87   | Obadele Thompson  | AME   | 1998   |
| 200 m   | 19,87   | Wallace Spearmon  | USA   | 2006   |
| 400 m   | 44,47   | Mike Franks  | USA   | 1985   |
| 800 m   | 1.43,83   | Antonio Manuel Reina  | ESP   | 2002   |
| 1 500 m   | 3.31,20   | Bernard Lagat  | AFR   | 2002   |
| 3 000 m   | 7.32,19   | Craig Mottram  | OCE   | 2006   |
| 5 000 m   | 13.13,82   | Miruts Yifter  | AFR   | 1977   |
| 10 000 m   | 27.38,43   | Werner Schildhauer  | GDR   | 1981   |
| 3 000 m esteet   | 8.19,09   | Saif Saaeed Shaheen  | ASI   | 2006   |
| 110 m aidat   | 12,96   | Allen Johnson  | USA   | 2006   |
| 400 m aidat   | 47,37   | Edwin Moses  | USA   | 1981   |
| Korkeushyppy   | 240   | Javier Sotomayor  | AME   | 1994   |
| Seiväshyppy   | 590   | Okkert Brits  | AFR   | 1994   |
| Pituushyppy   | 852   | Larry Myricks  | USA   | 1979   |
| Kolmiloikka   | 17,61   | Yoelbi Quesada  | AME   | 1994   |
| Kuulantyöntö   | 22,00   | Ulf Timmermann  | GDR   | 1985   |
| Kiekonheitto   | 71,25   | Róbert Fazekas  | EUR   | 2002   |
| Moukarinheitto   | 82,68   | Tibor Gecsek  | EUR   | 1998   |
| Keihäänheitto   | 88,71   | Steve Backley  | GBR   | 1998   |
| 4 × 100 m   | 37,59   | Yhdysvallat  | USA   | 2006   |
| 4 × 400 m   | 2.59,12   | Yhdysvallat  | USA   | 1981   |
Ennätykset > Naiset

| Laji   | Tulos   | Haltija   | Joukkue   | Vuosi   |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| 100 m   | 10,65   | Marion Jones  | USA   | 1998   |
| 200 m   | 21,62   | Marion Jones  | USA   | 1998   |
| 400 m   | 47,60   | Marita Koch  | GDR   | 1985   |
| 800 m   | 1.54,44   | Ana Quirot  | AME   | 1989   |
| 1 500 m   | 4.00,84   | Maryam Yusuf Jamal  | ASI   | 2006   |
| 3 000 m   | 8.33,78   | Tirunesh Dibaba  | AFR   | 2006   |
| 5 000 m   | 14.39,11   | Meseret Defar  | AFR   | 2006   |
| 10 000 m   | 30.52,51   | Elana Meyer  | AFR   | 1994   |
| 3 000 m esteet   | 9.29,10   | Alesja Turova  | EUR   | 2006   |
| 100 m aidat   | 12,60   | Cornelia Oschkenat  | GDR   | 1989   |
| 400 m aidat   | 52,96   | Nezha Bidouane  | AFR   | 1998   |
| Korkeushyppy   | 204   | Silvia Costa  | AME   | 1989   |
| Seiväshyppy   | 460   | Jelena Isinbajeva  | RUS   | 2006   |
| Pituushyppy   | 727   | Heike Drechsler  | GDR   | 1985   |
| Kolmiloikka   | 15,13   | Tatjana Lebedeva  | RUS   | 2006   |
| Kuulantyöntö   | 20,98   | Ilona Slupianek  | GDR   | 1979   |
| Kiekonheitto   | 71,54   | Ilke Wyludda  | GDR   | 1989   |
| Moukarinheitto   | 75,29   | Kamila Skolimowska  | POL   | 2006   |
| Keihäänheitto   | 64,41   | Osleidys Menéndez  | AME   | 2002   |
| 4 × 100 m   | 41,37   | Itä-Saksa  | GDR   | 1985   |
| 4 × 400 m   | 3.19,50   | Itä-Saksa  | GDR   | 1985   |
Walesin ralli 2006

Rallin voittaja Marcus Grönholm.
Walesin ralli 2006 oli MM-rallikauden 2006 16. ja viimeinen ralli, joka ajettiin 1.–3. joulukuuta. Rallin voitti Marcus Grönholm. Toiseksi sijoittui Manfred Stohl ja kolmanneksi Petter Solberg.
Tulokset

Lähde:
| Sija | Kuljettaja | Kartanlukija | Auto | Aika | Ero | Pisteet |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 1. |  Marcus Grönholm |  Timo Rautiainen | Ford Focus RS WRC 06 | 3.20.24,8 | – | 10 |
| 2. |  Manfred Stohl |  Ilka Minor | Peugeot 307 WRC | 3.22.00,3 | +1.35,5 | 8 |
| 3. |  Petter Solberg |  Phil Mills | Subaru Impreza WRC 06 | 3.22.20,0 | +1.55,2 | 6 |
| 4. |  Jari-Matti Latvala |  Miikka Anttila | Ford Focus RS WRC 06 | 3.23.01,9 | +2.37,1 | 5 |
| 5. |  Xavier Pons |  Carlos del Barrio | Citroën Xsara WRC | 3.23.44,7 | +3.19,9 | 4 |
| 6. |  Chris Atkinson |  Glenn MacNeall | Subaru Impreza WRC 06 | 3.23.52,3 | +3.27,5 | 3 |
| 7. |  Daniel Sordo |  Marc Martí | Citroën Xsara WRC | 3.24.33,1 | +4.08,3 | 2 |
| 8. |  François Duval |  Patrick Pivato | Škoda Fabia WRC | 3.24.47,4 | +4.22,6 | 1 |
| 9. |  Harri Rovanperä |  Risto Pietiläinen | Škoda Fabia WRC | 3.28.25,1 | +8.00,3 |  |
| 10. |  Jan Kopecký |  Filip Schovánek | Škoda Fabia WRC | 3.28.52,6 | +8.27,8 |  |
| 11. |  Henning Solberg |  Cato Menkerud | Peugeot 307 WRC | 3.29.13,1 | +8.48,3 |  |
| 12. |  Matthew Wilson |  Michael Orr | Ford Focus RS WRC 06 | 3.30.46,7 | +10.21,9 |  |
Muut WRC-luokan autot
| 23. |  Mads Østberg |  Ole Kristian Unnerud | Subaru Impreza WRC 04 | 3.57.07,4 | +36.42,6 |  |
| 32. |  Arjen de Koning |  Hein Verschuuren | Mitsubishi Lancer Evo VII | 4.06.02,4 | +45.27,6 |  |
| 34. |  Stephen Simpson |  Patrick Walsh | Hyundai Accent WRC | 4.06.13,2 | +45.48,4 |  |
| 48. |  Piet van Hoof |  Niels Leermakers | Mitsubishi Lancer Evo VI | 4.14.28,9 | +54.04,1 |  |
| 53. |  Dave Weston |  Aled Davies | Ford Focus WRC 02 | 4.17.16,9 | +56.52,1 |  |
| – |  Gareth MacHale |  Paul Nagle | Ford Focus RS WRC 03 | Keskeytti EK 17 | Keskeytti EK 17 |  |
| – |  Andreas Mikkelsen |  Ola Fløene | Ford Focus RS WRC 04 | Keskeytti EK 15 | Keskeytti EK 15 |  |
| – |  Mark Higgins |  Rory Kennedy | Ford Focus RS WRC 04 | Keskeytti EK 9 | Keskeytti EK 9 |  |
| – |  Andreas Aigner |  Klaus Wicha | Škoda Fabia WRC | Keskeytti EK 7 | Keskeytti EK 7 |  |
| – |  Mikko Hirvonen |  Jarmo Lehtinen | Ford Focus RS WRC 06 | Keskeytti EK 4 | Keskeytti EK 4 |  |
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Walesin ralli 2006 Wikimedia Commonsissa
Osakilpailut MM-rallikaudella 2006
Monte Carlo
Ruotsi
Meksiko
Katalonia
Korsika
Argentiina
Sardinia
Akropolis
Saksa
Suomi
Japani
Kypros
Turkki
Australia
Uusi-Seelanti
Wales
Rallin maailmanmestaruussarjan Walesin rallit
| --- | --- |
1970-luku:   1973  1974  1975  1976  1977  1978  1979 
1980-luku:   1980  1981  1982  1983  1984  1985  1986  1987  1988  1989 
1990-luku:   1990  1991  1992  1993  1994  1995  1997  1998  1999 
2000-luku:   2000  2001  2002  2003  2004  2005  2006  2007  2008  2009 
2010-luku:   2010  2011  2012  2013  2014  2015  2016  2017  2018  2019 
Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista. 
Alkuperäinen artikkeli: en:2006 Wales Rally GB
Käännös suomeksi
Yrjö Enne

| Yrjö Enne> Kansanedustaja |
| --- | --- |
 2.9.1927–2.11.1928. 29.3.1954–12.11.1961  
Ryhmä/puolue:  STPV, SKDL
Vaalipiiri:  Kuopion läänin läntinen vaalipiiri, Helsingin kaupungin vaalipiiri
Henkilötiedot
Syntynyt: 30. marraskuuta 1898 Tampere
Kuollut: 12. marraskuuta 1961 (62 vuotta) Helsinki
Ammatti:  insinööri, pääsihteeri
Puoliso:  Ellen Eliisa Majanen (1923–1945)   Ruth Karin Matilda Lundin (1945–)
Yrjö Emil Enne (synt. Enbom, 30. marraskuuta 1898 Tampere – 12. marraskuuta 1961 Helsinki) oli suomalainen insinööri ja poliitikko, joka toimi STPV:n ja SKDL:n kansanedustajana vuosina 1927–1928 ja 1954–1961.
Teokset

Työpaikkaurheilu, 1947.
Kansallistamisen edellytykset Suomessa, 1948.
Folket i storkapitalets skruvstöd, 1955.
Yrjö Enne ja Tuure Lehénin hauta Suomen kommunistisen puolueen johtohenkilöiden yhteishaudassa Malmin hautausmaalla
Yrjö Engeström

Yrjö Engeström (s. 1948 Lahti) toimii aikuiskasvatustieteen professorina Helsingin yliopiston käyttäytymistieteellisessä tiedekunnassa.

Väitöskirjassaan Learning by Expanding (1987), hän on kehitellyt teoriaa ihmisten yleisestä toimintamallista. Hän on tehnyt kirjan Lev Vygotskin ja A.N. Leontjevin välittyneen toiminnan kolmiomallin pohjalta.
Engeström toimii myös viestinnän professorina Kalifornian yliopiston San Diegon kampuksella, jossa hän työskenteli Laboratory of Comparative Human Cognition -yksikön johtajana 1990–1995. Engeström on lisäksi Birminghamin yliopiston kunniatohtori.
Engeström toimi jo lukioaikoinaan Lauttasaaren yhteiskoulussa aktiivisesti teinipolitiikassa ja valittiin Teiniliiton kouluasiainsihteeriksi eli käytännössä pääideologiksi. Teiniliiton tavoitteeksi tuli perustaa Helsinkiin Summerhill-ideologiaan pohjautuva vapaa kokeilukoulu, mutta hanke hyytyi samaan aikaan käynnissä olleeseen peruskoulu-uudistukseen. Hankkeen tuloksena perustettiin edelleen toimiva päiväkoti, Pakilan Lastenpaikka.
Engeström valittiin Suomalaisen Tiedeakatemian jäseneksi vuonna 2011.
Yrjö Engeströmin poika on Yhdysvalloissa asuva internetyrittäjä Jyri Engeström.
Teokset

Koulutus luokkayhteiskunnassa : johdatus kapitalistisen yhteiskunnan koulutusongelmiin, 1970.
Learning by Expanding, 1987.
Training for change. New approach to instruction and learning in working life, 1994.
Kehittävä työntutkimus: perusteita, tuloksia ja haasteita, 1995.
Ekspansiivinen oppiminen ja yhteiskehittely työssä, 2004.
Developmental Work Research: Expanding Activity Theory In Practice, 2005.
From Teams to Knots: Activity-Theoretical Studies of Collaboration and Learning at Work, 2008.
Aiheesta muualla

Yrjö Engeströmin haastattelu Europe's Journal of Psychology -lehdessä 2012 (Arkistoitu – Internet Archive).
Yrjö Engeströmin Helsingin yliopiston sivut (Arkistoitu – Internet Archive).
Engeströmin julkaisuja.
Yrjö Engeström kertoo Teiniliiton kokeilukoulun perustamisesta 1969, Ylen Elävä arkisto.
Yhdysvaltain Grand Prix 1966

Yhdysvaltain Grand Prix 1966 oli Formula 1 -sarjan osakilpailu, joka ajettiin 2. lokakuuta 1966 Watkins Glenin radalla. Kilpailun voitti Jim Clark, jolle voitto oli kauden ensimmäinen. Kilpailu oli myös lajin historian ensimmäinen missä keskeyttämään joutunut kuljettaja pääsi palkintokorokkeelle.
Tulokset

| Sija | Nro | Kuljettaja | Talli | Kierrokset | Aika/keskeytys | Lähtöruutu | Pisteet |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 1 | 1 |  Jim Clark | Lotus-BRM | 108 | 09:40.1 | 2 | 9 |
| 2 | 8 |  Jochen Rindt | Cooper-Maserati | 107 | Polttoaine loppu | 9 | 6 |
| 3 | 7 |  John Surtees | Cooper-Maserati | 107 | + 1 krs. | 4 | 4 |
| 4 | 19 |  Jo Siffert | Cooper-Maserati | 105 | + 3 krs. | 13 | 3 |
| 5 | 17 |  Bruce McLaren | McLaren-Ford | 105 | + 3 krs. | 11 | 2 |
| 6 | 2 |  Peter Arundell | Lotus-Climax | 101 | + 7 krs. | 19 | 1 |
| Kesk. | 10 |  Innes Ireland | BRM | 96 | Akku | 17 |   |
| NC | 12 |  Richie Ginther | Honda | 81 | Ei sijoitusta | 8 |   |
| Kesk. | 18 |  Mike Spence | Lotus-BRM | 74 | Sytytys | 12 |   |
| Kesk. | 14 |  Ronnie Bucknum | Honda | 58 | Moottori | 18 |   |
| NC | 22 |  Jo Bonnier | Cooper-Maserati | 57 | Ei sijoitusta | 15 |   |
| Kesk. | 5 |  Jack Brabham | Brabham-Repco | 55 | Moottori | 1 |   |
| Kesk. | 4 |  Jackie Stewart | BRM | 53 | Moottori | 6 |   |
| Kesk. | 3 |  Graham Hill | BRM | 52 | Tasauspyörästö | 5 |   |
| Kesk. | 9 |  Lorenzo Bandini | Ferrari | 34 | Moottori | 3 |   |
| Kesk. | 6 |  Denny Hulme | Brabham-Repco | 18 | Moottori | 7 |   |
| Kesk. | 11 |  Pedro Rodríguez | Lotus-BRM | 13 | Keskeytti | 10 |   |
| Kesk. | 15 |  Dan Gurney | Eagle-Weslake | 13 | Kytkin | 14 |   |
| DSQ | 16 |  Bob Bondurant | Eagle-Climax | 5 | Hylätty | 16 |   |
Čárajávri

Sijainti Finnmarkin läänissä.
Čárajávri on järvi Norjan Koutokeinossa. Järven pinta-ala on 7,03 km². Järvi kuuluu Alattio-Koutokeinojoen vesistöön.
Yhdysvaltain Grand Prix 1967

Yhdysvaltain Grand Prix 1967 oli Formula 1 -sarjan osakilpailu, joka ajettiin  1. lokakuuta 1967 Watkins Glenin radalla. Kilpailun voitti Jim Clark, jolla voitto oli kauden kolmas.
Tulokset

| Sija | Nro | Kuljettaja | Talli | Kierrokset | Aika/keskeytys | Lähtöruutu | Pisteet |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 1 | 5 |  Jim Clark | Lotus-Ford | 108 | 2'03:13.2 | 2 | 9 |
| 2 | 6 |  Graham Hill | Lotus-Ford | 108 | 6.3 | 1 | 6 |
| 3 | 2 |  Denny Hulme | Brabham-Repco | 107 | + 1 krs. | 6 | 4 |
| 4 | 15 |  Jo Siffert | Cooper-Maserati | 106 | + 2 krs. | 12 | 3 |
| 5 | 1 |  Jack Brabham | Brabham-Repco | 104 | + 4 krs. | 5 | 2 |
| 6 | 16 |  Jo Bonnier | Cooper-Maserati | 101 | + 7 krs. | 15 | 1 |
| 7 | 22 |  Jean-Pierre Beltoise | Matra-Ford | 101 | + 7 krs. | 18 |   |
| Kesk. | 3 |  John Surtees | Honda | 96 | Jäähdytin | 11 |   |
| Kesk. | 9 |  Chris Amon | Ferrari | 95 | Moottori | 4 |   |
| Kesk. | 7 |  Jackie Stewart | BRM | 72 | Sytytys | 10 |   |
| Kesk. | 21 |  Jacky Ickx | Cooper-Maserati | 45 | Ylikuumeneminen | 16 |   |
| Kesk. | 19 |  Guy Ligier | Brabham-Repco | 43 | Moottori | 17 |   |
| Kesk. | 17 |  Chris Irwin | BRM | 41 | Moottori | 14 |   |
| Kesk. | 8 |  Mike Spence | BRM | 35 | Moottori | 13 |   |
| Kesk. | 4 |  Jochen Rindt | Cooper-Maserati | 33 | Moottori | 8 |   |
| Kesk. | 11 |  Dan Gurney | Eagle-Weslake | 24 | Ripustukset | 3 |   |
| Kesk. | 14 |  Bruce McLaren | McLaren-BRM | 16 | Vesivuoto | 9 |   |
| Kesk. | 18 |  Moises Solana | Lotus-Ford | 7 | Sytytys | 7 |   |
Välivesi (Kangasniemi)

| Välivesi |
| --- | --- |
Valtiot:  Suomi
Maakunnat:  Etelä-Savo
Kunnat:  Kangasniemi, Mikkeli
Koordinaatit:  61°55′15″N, 26°59′29″E
Vesistöalue ja valuma-alueen tietoja
Päävesistöalue:  Kymijoen vesistö (14)
Valuma-alue:  Kyyveden alue (14.93)
Laskujoki:  Kärmeharjuvirta Rauhajärveen 
Järvinumero:  14.931.1.018
Mittaustietoja
Pinnankorkeus:  100,1 m  
Pituus:  870 m  
Leveys:  270 m  
Rantaviiva:  2,611 km  
Pinta-ala:  13,665 ha  
Saaria:  3 
 fiVälivesi 
Välivesi  on Etelä-Savossa Kangasniemellä ja Mikkelissä Rauhasalmen lähellä sijaitseva järvi.
Maantietoa

Järvi on 870 metriä pitkä, 270 metriä leveä, ja sen pinta-ala on 13,7 hehtaaria. Järvellä on kartan mukaan kolme saarta.  Sen rantaviivan pituus on 2,6 kilometriä.
Vesistösuhteet

Järvi sijaitsee Kymijoen vesistössä (vesistöaluetunnus 14) Mäntyharjun reitin valuma-alueen (14.9) Kyyveden alueella (14.93), jonka Rauhajärven alueeseen (14.931) se kuuluu. Järven vedenpinnan korkeus on 100,1 metriä mpy.
Williams FW41

| Williams FW41 |
| --- | --- |

Talli:   Williams
Kuljettajat:  18.  Lance Stroll 35.  Sergei Sirotkin
Testikuljettajat:  40.  Robert Kubica  Oliver Rowland
Teknisiä tietoja
Renkaat:  P Pirelli
Kilpailuhistoria
Debyytti:   Australian GP 2018
Kilpailuja:  21
Voittoja:  0
Paalupaikkoja:  0
Nopeimpia kierroksia:  0
Palkintosijoja:  0
MM-pisteitä:  7
Valmistajien maailmanmestaruuksia:  0
Kuljettajien maailmanmestaruuksia:  0
Viimeinen kilpailu:  Abu Dhabin GP 2018
Williams FW41 on Formula 1 -talli Williamsin käyttämä auto kaudella 2018. Autolla kilpailevat Lance Stroll ja Sergei Sirotkin.