stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Scarlett O’Hara

| Scarlett O’Hara |
| --- | --- |
 Vivien Leigh Scarlett O’Harana
Luoja(t):  Margaret Mitchell
Näyttelijä(t):  Vivien Leigh (Tuulen viemää) Joanne Whalley (Scarlett)
Ensi- esiintyminen:  Tuulen viemää
Henkilötiedot
Koko nimi:  Katie Scarlett O’Hara Hamilton Kennedy Butler
Sukupuoli:  nainen
Ikä:  alussa 16, lopussa 28
Kotipaikka:  Clayton County, Georgia
Suhteet
Vanhemmat:  Gerald O’Hara (kuollut) Ellen Robillard O’Hara (kuollut)
Sisarukset:  Susan Elinor ”Suellen” O’Hara Benteen Caroline Irene Carreen O’Hara
Puoliso(t):  Charles Hamilton (ensimmäinen aviomies, kuollut) Frank Kennedy (toinen aviomies, kuollut) Rhett Butler (kolmas aviomies)
Lapset:  Wade Hampton Hamilton (Charles Hamiltonin kanssa) Ella Lorena Kennedy (Frank Kennedyn kanssa) Eugenie Victoria ”Bonnie Blue” Butler (Rhett Butlerin kanssa, kuollut) Katie Colum ”Cat” Butler (tytär Rhett Butlerin kanssa, vain jatko-osassa Scarlett)
Isovanhemmat:  Pierre Robillard (äidinisä) Solange Robillard (äidinäiti) Katie Scarlett O’Hara (isänäiti)
Tädit ja sedät:  Pauline Robillard (äidin sisko) Eulalie Robillard (äidin sisko) James O’Hara (isän veli) Andrew O’Hara (isän veli)
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Scarlett O’Hara (koko nimi Katie Scarlett O’Hara Hamilton Kennedy Butler) on kuvitteellinen henkilö Margaret Mitchellin vuonna 1936 julkaistussa kirjassa Tuulen viemää. Hahmo tunnetaan myös romaanista tehdystä samannimisestä elokuvasta. Scarlett O’Hara on myös päähenkilönä Alexandra Ripleyn Tuulen viemälle kirjoittamassa jatko-osassa Scarlett (1991) ja tämän pohjalta tehdyssä samannimisessä vuoden 1994 minisarjassa. Alun perin Mitchell kirjoitti kirjansa päähenkilön nimeksi Pansy, mutta päätti kustantajan kehotuksesta vaihtaa nimen viime hetkellä Scarlettiksi.
Scarlett O’Hara ja Rhett Butler

Sekä Tuulen viemää -kirjaa että -elokuvaa pidetään yleisesti Scarlett O’Haran ja Rhett Butlerin rakkaustarinana. Tämä on hieman virheellinen käsitys, sillä vaikka heidän tarinansa kulkeekin kaiken muun taustalla, keskittyy kirja kertomaan hyvin suurelta osin Yhdysvaltain sisällissodan vaikutuksista siviileihin ja Scarlettin kamppailusta puutteen keskellä.
Scarlett tapaa Rhettin ensimmäisen kerran kuusitoistavuotiaana, samassa tilaisuudessa, jossa Melanie Hamiltonin ja Ashleyn Wilkesin kihlaus julkistetaan. Rhett on hieman vanhempi, lihaksikas, mustatukkainen ja mustaviiksinen mies, jota ei suvaita seurapiireissä hänen yhteisön normeja rikkovien naissuhteittensa vuoksi. Tämä sattuu vahingossa todistamaan varsin epämiellyttävän ja raivokkaan kohtaamisen Scarlettin ja Ashleyn välillä, mikä saa Scarlettin suunniltaan.
Seuraavan kerran kun he tapaavat, Scarlett on jäänyt Charles Hamiltonin  leskeksi, ja asuu Atlantassa kälynsä Melanien ja poikansa Waden kanssa. Noihin aikoihin hänen elämänsä on mitä surkeinta ja ikävystyttävintä, suurimmaksi osaksi leskiä rajoittavien sääntöjen vuoksi. Rhett Butlerin astuessa kuvioihin Scarlettin elämä alkaa muuttumaan kuitenkin taas parempaan suuntaan. Rhett auttaa häntä pääsemään pois lesken roolistaan, mikä paheksuttaa ihmisiä hyvin paljon. Rhettistä ja Scarlettista tulee ystäviä, vaikka heidän välillään onkin jonkinlainen viha-rakkaussuhde. Välillä Scarlett ajattelee, että Rhett saattaisi todella rakastaa häntä joidenkin tämä tekojen vuoksi, mutta sitten Rhett ottaa taas esiin ikuisen kilpensä; sarkasmin ja terävät sanat, ja Scarlettin luulot haihtuvat.
Kun Scarlettin toinen aviomies, Frank Kennedy, jonka kanssa hänelle on syntynyt tytär Ella, on kuollut, Rhett pyytää Scarlettia vaimokseen, vaikka vakuuttaakin ettei rakasta tätä. Lopulta Scarlett suostuu ja huomaa avioliiton Rhettin kanssa olevan hyvin hauskaa. Koko ajan hän kuitenkin rakastaa edelleen Ashleyä ja on varma siitä, ettei Rhettkään rakasta häntä, kuten ei hänkään tätä.
Scarlett elokuvassa

Vuonna 1939 ensi-iltansa saanut Tuulen viemää -elokuva nousi heti suureen suosioon, ja on yhä nykypäivänä usein pidetty yhtenä maailman parhaista elokuvista. Rhettin rooliin valittiin yksimielisellä päätöksellä Clark Gable, mutta sopivan Scarlettin löytäminen ei ollut yhtä yksinkertaista. Ehdolla oli monia ajan suosituimpia näyttelijättäriä, kuten Bette Davis, Katharine Hepburn ja Clara Bow. Maailman parhaaksi naisnäyttelijäksi valittu Katharine Hepburn oli jopa sanonut elokuvan ohjaajalle David O. Selznickille ”Minä olen Scarlett! Rooli on käytännössä kirjoitettu minulle!” Tähän Selznick oli vastannut suorasti ”En pysty kuvittelemaan Rhett Butleria jahtaamassa sinua kymmentä vuotta.” Lopulta rooliin valittiinkin nuori englantilainen näyttelijä Vivien Leigh, joka oli lähes tuntematon Yhdysvalloissa. Aluksi yleisö protestoi roolin olevan liian amerikkalainen englantilaiselle, mutta lopulta Leigh voitti roolistaan Oscar-palkinnon.
Muun muassa seuraavat näyttelijät olivat ehdolla Scarlett O’Haran rooliin:
Lucille Ball
Mary Brian
Joan Fontaine
Gloria Stuart
Frances Dee
Jean Harlow
Madge Evans
Anita Louise
Carole Lombard
Margaret Sullavan
Loretta Young
Miriam Hopkins
Joan Crawford
Barbara Stanwyck
Constance Bennett
Ruth Chatterton
Irene Dunne
Claudette Colbert
Maureen O’Sullivan
Norma Shearer
Myrna Loy
Janet Gaynor
Ginger Rogers
Dorothy Lamour
Gale Sondergaard
Merle Oberon
Linda Watkins
Rochelle Hudson
Mae West
Clara Bow
Glenda Farrell
Andrea Leeds
Clark Gable Rhett Butlerina
Bernadette Cavelot

Bernadette Marcelle Marguerite Cavelot (15. lokakuuta 1928 Bernay, Eure – 8. huhtikuuta 2021 Ifs, Calvados) oli ranskalainen yleisurheilija, jonka päälaji oli 800 metrin juoksu.
Cavelot juoksi 800 metrillä Ranskan ennätyksen 2.18,0 elokuussa 1951 Lontoossa. Se jäi hänen uransa parhaaksi ajaksi. Ranskan mestaruuden hän voitti vuosina 1950 ja 1951. Seuratasolla hän edusti Racing CF:ää.
Catherine Dupont

Catherine Lattoco (o.s. Glineur, ent. Dupont, s. 11. toukokuuta 1958 Ferrière-la-Grande, Nord, Ranska) on entinen ranskalainen keihäänheittäjä.
Catherine Dupont voitti naisten keihäänheitossa Ranskan mestaruuden vuosina 1981 ja 1982. Heinäkuussa 1981 hän paransi kahdesti Ranskan ennätystä, ensin tulokseen 53,70 m ja kaksi viikkoa myöhemmin tulokseen 55,08 m. Jälkimmäinen säilyi Ranskan ennätyksenä maaliskuuhun 1983 saakka. Kansainvälisiin arvokilpailuihin Dupont ei osallistunut. Hän edusti Feignies AC -seuraa.
Robert Chef d’Hôtel

| Mitalit | Mitalit | Mitalit |  |
| --- | --- | --- | --- |
|  Robert Chef d’Hôtel vuonna 1946. |  Robert Chef d’Hôtel vuonna 1946. |  Robert Chef d’Hôtel vuonna 1946. |  |
Maa:   Ranska
Miesten yleisurheilu
|  Olympialaiset  |  Olympialaiset  |  Olympialaiset  |  |
|  Hopeaa | Lontoo 1948 | 4×400 metriä |  |
| EM-kilpailut  | EM-kilpailut  | EM-kilpailut  |  |
|  Kultaa | Oslo 1946 | 4×400 metriä |  |
Robert Claude Henri Chef d'Hôtel (2. helmikuuta 1922 Nouméa – 19. lokakuuta 2019 Saint-Jean-en-Royans, Drôme) oli ranskalainen pikajuoksija ja keskimatkojen juoksija. Hän saavutti viestijuoksussa olympiamitalin vuonna 1948.
Chef d'Hôtel voitti Oslon EM-kilpailuissa 1946 kultaa 4 × 400 metrin viestissä, jossa hän juoksi kolmannen osuuden ja Ranskan joukkueen loppuaika oli 3.14,4. Lisäksi hän sijoittui 800 metrin juoksussa kuudenneksi ajalla 1.53,0. Lontoon 1948 olympialaisissa hän saavutti viestijoukkueen kolmannen osuuden juoksijana hopeaa ajalla 3.14,8 sekä sijoittui 800 metrillä seitsemänneksi ajalla 1.53,0.
Chef d'Hôtel voitti Ranskan mestaruuden 800 metrin juoksussa vuonna 1946.
MZD2 (tytärammus)

| MZD2-tytärammus> Kuvaus  |
| --- | --- | --- |
Valmistaja: Norinco
Valmistusmaa: Kiinan kansantasavalta
Käyttöönotto: 
Valmistusmäärä: 
Ominaisuudet 
Käyttö
| 2006 | Libanonin sota |  |

MZD-2 eli Type-90 (Norinco Type-90) on kiinalainen Norincon valmistama tytärammus (tytärpommi), jota voidaan kuljettaa esimerkiksi 122 mm:n Type-81-raketeilla kohteeseensa. Type-81-rakettiin (kuorma-ammukseen) sopii 39 Type-90 tytärammusta.
Varmaa tietoa kaikista käyttäjämaista tai varastojen suuruudesta ei ole. Landmine Actionin lokakuun 2006 raportin mukaan MZD2-pommeja ja muita rypälepommeja on löydetty syyskuussa 2006 erittäin runsaasti Etelä-Libanonista. UNIFILin tarkkailijan raportti esittää, että 90 prosenttia Etelä-Libanoniin osuneista rypäleammuksista laukaistiin Israelin–Libanonin välisten kesän 2006 sotatoimien viimeisen 72 tunnin aikana ennen tulitaukoa. Israelilaisten lähteiden mukaan  Israel ampui kolmen päivän aikana Etelä-Libanoniin pelkästään rakettien kuorma-ammuksissa yhteensä 1,2 miljoonaa tytärpommia. Lukumäärä oli ilmeisesti vain osa tykistön ja ilmasta pudotettujen rypäleammusten tytärpommeista. Etelä-Libanonista syyskuussa 2006 löydetyt MZD2-tytärpommit löytyivät alueilta ja osumakuvioista, johon Israel oli kohdistanut rypäleammustulitusta. Kymmeniä tuhansia erityyppisiä räjähtämättömiä rypäleammuksia on löytynyt Etelä-Libanonista sotatoimien jälkeen, ja ne ovat aiheuttaneet hyvin huomattavaa humanitaarista kärsimystä siviileille. MZD-2:ia ammuttiin myös Pohjois-Israeliin kesällä Israelin ja Hizbollahin keskenään käymien 34 päivää kestäneiden sotatoimien kuluessa. Human Rights Watchin mukaan MZD-2:ia käytti Israeliin osuneissa raketeissa Hizbollah.
Lisäksi MZD-2 -tytärpommeja on raportoitu käytetyn Syyrian sisällissodassa, jossa niitä on israelilaislähteen mukaan pudotettu edullisista droneista.
Claudie Cuvelier

Claudie Schisano (o.s. Cuvelier, s. 13. toukokuuta 1943 Wignehies, Nord, Ranska) on entinen ranskalainen kiekonheittäjä ja kuulantyöntäjä.
Claudie Cuvelier voitti Ranskan mestaruuden kiekonheitossa vuosina 1967, 1968 ja 1969 sekä kuulantyönnössä vuosina 1966, 1967 ja 1969. Hän paransi maansa ennätystä molemmissa lajeissa kolmasti. Maaliskuussa 1967 hän vei kiekonheiton ennätyksen Marthe Bretellelta tuloksellaan 48,54 m, heinäkuussa 1967 hän paransi ennätyksen tulokseen 49,70 m ja toukokuussa 1969 hän ylitti ensimmäisenä ranskalaisena naiskiekonheittäjänä 50 metrin rajan tuloksellaan 50,82 m. Kuulantyöntöennätyksen hän vei Bernadette Burgerilta heinäkuussa 1966 tuloksellaan 14,58 m, toukokuussa 1967 hän ylitti ensimmäisenä ranskalaisena naiskuulantyöntäjänä 15 metrin rajan tuloksellaan 15,11 m ja kaksi viikkoa myöhemmin hän paransi ennätyksen lukemiin 15,31 m, joka säilyi Ranskan ennätyksenä kuusi vuotta.
Kersantti

Kenraalikunta
kenraali
kenraaliluutnantti
kenraalimajuri
prikaatikenraali
Esiupseerit
eversti
everstiluutnantti
majuri
Komppaniaupseerit
kapteeni
yliluutnantti
luutnantti
vänrikki
sotilasmestari
ylivääpeli
vääpeli
ylikersantti
kersantti
alikersantti
korpraali
sotamies
Suomen maa- ja ilmavoimien sotilasarvot
Upseerit
amiraali
vara-amiraali
kontra-amiraali
lippueamiraali
kommodori
komentaja
komentajakapteeni
kapteeniluutnantti
yliluutnantti
luutnantti
aliluutnantti
Aliupseerit
sotilasmestari
ylipursimies
pursimies
ylikersantti
kersantti
alikersantti
Miehistö
ylimatruusi
matruusi
Kersantti (vanh. ransk. sergent, lat. serviens palveleva, palvelija, myöh. lat. erityisesti kuninkaan palvelija tai vasalli; lyhenne kers.) on aliupseerin arvo armeijassa.
Historia

Kersantti tunnettiin jo 1200-luvulla merkityksessä sotilaspalvelija. Myöhäiskeskiajalla kersantti saattoi olla hyvin korkea arvo. Sana vakiintui 1500-luvun ensimmäisellä puoliskolla tarkoittamaan aliupseeria.
Kersantti Suomessa

Kersantti on Suomen puolustusvoimissa käytössä oleva aliupseerin sotilasarvo.
Suomalaisen kersantin arvomerkissä on kolme kapeaa kaluunakulmaa. Kersantti on niin sanottu perussotilasarvo, josta on johdettu alempi alikersantti ja ylempi ylikersantti. Upseerikokelas rinnastetaan kersanttiin, mutta on käytännön syistä varusmieskersanttia vanhempi.
Suomessa kersantit kuuluvat kahteen pääryhmään. Varusmieskersantit ovat ryhmänjohtajia, jotka on ylennetty tavanomaista vaativamman tehtävänsä tai erityisen hyvän palveluksen tai johtamistaitojen perusteella kersanteiksi. Tyypillinen tehtävä on joukkueen varajohtaja. Palkattuun henkilökuntaan kuuluvat kersantit ovat vakituisia tai määräaikaisessa virassa palvelevia sopimussotilaita tai aliupseereita. Nämä palvelevat yleensä kouluttajina (sopimussotilaat) tai erikoistehtävissä (aliupseerit), esimerkiksi varuskunnan vartiostossa.
Reservissä kersantiksi voidaan ylentää vähintään kymmenen päivää kertausharjoituksissa palvellut alikersantti. Kersantti on korkein sotilasarvo, johon miehistöön kuuluva pystyy ylenemään suorittamatta aliupseerikoulua. Mikäli reserviläinen ylennetään alikersantista kersantiksi ilman aliupseerikoulua, täytyy ylennysperusteiden olla hyvin painavat. Lisäksi reservin kertausharjoituksissa henkilön on täytynyt saada koulutus vaativaan aliupseeritehtävään.
Kersantin kauluslaatta (varusmies)
Kersantin kauluslaatta
Kersantin kauluslaatta (kantahenkilökunta)
Kersantin hihalaatta
Kersantin hihalaatta (kantahenkilökunta)
Kersantti muissa maissa

Saksa on länsimaiden joukossa poikkeus, sillä sen armeijassa ei käytetä ranskan sergeant-sanaan palautuvaa arvonimeä, vaan kersanttia vastaava arvo on Stabsunteroffizier.
Kersantin arvon englanninkielinen vastine sergeant on käytössä myös englanninkielisten maiden poliisivoimissa, mutta se ei tarkoita kersanttia, vaan ylikonstaapelia.
Kuvitteellisia kersantteja

Kersantti Ärjylä, Masi-sarjakuvassa. Stereotyyppinen kuvaus yhdysvaltalaisesta vääpelistä (arvomerkki on E-7, Sergeant First Class). Arvon todellinen merkitys ja sen käännös kuvaavat hyvin sotilasarvon kääntämiseen liittyviä vaikeuksia.
Kersantti Karoliina, Popedan kappaleessa ”Kersantti Karoliina”.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Kersantti Wikimedia Commonsissa
Terrorizer

| Terrorizer> Tiedot |
| --- | --- |
Toiminnassa:  1986–
Tyylilaji:  grindcore
Infobox OKNimi-testi OK: 
Terrorizer on vuonna 1986 perustettu yhdysvaltalainen grindcore-yhtye. Yhtyeen merkitys extreme-musiikissa on merkittävä, vaikka se on julkaissut vain neljä albumia. Yhtyeen hajoamisen jälkeen sen jäsenet liittyivät muihin merkittäviin extreme metal -yhtyeisiin kuten Morbid Angel ja Napalm Death. Yhtyeen kitaristi, Jesse Pintado kuoli maksan vajaatoimintaan juuri kun Darker Days Ahead -albumin nauhoitukset oli saatu valmiiksi. Yhtye julkaisi uuden Hordes of Zombies albumin vuonna 2012.
Jäsenet > Nykyiset

Pete Sandoval - rummut (Morbid Angel)
Lee Harrison - kitara (Monstrosity)
Sam Molina - laulu (Monstrosity)
Jäsenet > Entiset

Jesse Pintado - kitara (ex-Napalm Death)
Oscar Garcia - laulu (Nausea)
David Vincent - basso ja laulu (Morbid Angel)
Alfred "Garvey" Estrada - basso (Nausea)
Tony Norman - basso (Monstrosity)
Anthony Rezhawk - laulu (Resistance Culture)
Katina Culture - kitara (Resistance Culture)
Carlos Reveles - basso (Nausea)
Diskografia

World Downfall (1989)
Darker Days Ahead (2006)
Hordes Of Zombies (2012)
Caustic Attack (2018)
Aiheesta muualla

Terrorizer Encyclopaedia Metallumissa (englanniksi)
Terrorizer Discogsissa. (englanniksi)
Georges Damitio

Georges Damitio vuonna 1946.
Georges Étienne Louis Damitio (20. toukokuuta 1924 Toulouse, Ranska – 7. syyskuuta 1994) oli ranskalainen yleisurheilija, jonka päälaji oli korkeushyppy.
Damitio sijoittui Lontoon 1948 olympialaisissa korkeushypyssä viidenneksi tuloksella 195 cm ja pituushypyssä kuudenneksi tuloksella 707 cm. Brysselin EM-kilpailuissa 1950 hän osallistui vain korkeushyppyyn ja sijoittui kuudenneksi tuloksella 190 cm. Helsingin 1952 olympialaisissa hän sijoittui korkeushypyssä 13:nneksi tuloksella 190 cm.
185-senttinen ja 79-kiloinen Damitio voitti Ranskan mestaruuden korkeushypyssä vuosina 1947–1949 ja 1951–1953 sekä pituushypyssä vuonna 1947. Hän paransi korkeushypyn Ranskan ennätystä vuonna 1948 tulokseen 197 cm ja seuraavana vuonna tulokseen 202 cm.
Henkilökohtaiset ennätykset

Korkeushyppy: 202 cm (1949)
Pituushyppy: 735 cm (1947)
Ahne sukupolvi

| Ahne sukupolvi |
| --- | --- |

Kirjailija:  Osku Pajamäki
Kieli:  suomi
Kustantaja:  Ajatus Kirjat
Julkaistu:  2006
Sivumäärä:  170
ISBN:  9789512069385
Löydä lisää kirjojaKirjallisuuden teemasivulta
Ahne sukupolvi: Suurten ikäluokkien perintö (Ajatus Kirjat 2006) on Osku Pajamäen kirja, joka kertoo suurten ikäluokkien ja pätkätyösukupolven eturistiriidoista. Kirjassa Pajamäki kuvaa suuria ikäluokkia ahneeksi sukupolveksi, joka pian jättää työelämän ja siirtää elatusvastuun nuoremmille samalla kun eläkeikää nostetaan.
Aiheesta muualla

Ylioppilaslehden artikkeli kirjasta
Ahne sukupolvi ei niele syytteitä, Talouselämä 24.4.2006 (Arkistoitu – Internet Archive)
Ahneet, ilkeät, seniilit, voima.fi Kimmo Jylhämö (Arkistoitu – Internet Archive)
Peter Frampton

Peter Frampton
Peter Frampton (s. 22. huhtikuuta 1950 Beckenham, Lontoo, Yhdistynyt kuningaskunta) on brittiläinen laulaja, soittaja ja tuottaja. Hänen menestynein ja arvostetuin albuminsa on livealbumi Frampton Comes Alive! vuodelta 1976, joka valittiin vuonna 2005 hakuteokseen 1001 albumia jotka jokaisen on kuultava edes kerran eläessään. Tunnetuin kappale taas lienee "Do You Feel Like We Do", joka on julkaistu singlenä, albumilla Frampton's Camel vuodelta 1973 ja Frampton Comes Alive!:lla. Helmikuussa 2019 Frampton kertoi sairastavansa harvinaista ​inkluusiokappalemyosiittia (IBM) ja aloittavansa jäähyväiskiertueensa.
Peter Frampton on myös vieraillut Simpsonit ja Family Guy-sarjassa omana itsenään. Vuonna 2020 hän julkaisi muistelmansa. Peter Frampton keikkailee yhä vuonna 2024 The positively thankful tourilla.
Diskografia

Wind of Change (1972)
Frampton's Camel (1973)
Somethin's Happening (1974)
Frampton (1975)
Frampton Comes Alive! (1976)
I'm in You (1977)
Where I Should Be (1979)
Breaking All The Rules (1981)
Art of Control (1982)
Premonition (1986)
When All the Pieces Fit (1989)
Peter Frampton (1994)
Now (2003)
Fingerprints (2006)
Thank You Mr. Churchill (2010)
Kirjallisuutta

Alan Light: Do you feel like I do? ISBN 9780316425315. Hachette Books, 2020.
| Auktoriteettitunnisteet  |
| --- | --- |
Kansainväliset:  FAST  ISNI  VIAF  WorldCat 
Kansalliset:  Norja  Espanja  Ranska  BnF data  Saksa  Israel  Yhdysvallat  Latvia  Tšekki  Korea  Kroatia  Alankomaat  Puola 
Taiteenala:  Grammy Awards  MusicBrainz 
Henkilöt:  Elonet 
Muut:  Europeana  IdRef
The Joulukalenteri

| The Joulukalenteri |
| --- | --- |

Tyyli:  komedia, fantasia, satiiri, jännitys
Kestoaika:  10–20 minuuttia
Luoja(t):  Hans-Erik Saks De Nattergale Jukka Virtanen
Pääosissa:  Seppo Korjus Kari Lehtomäki Raimo Smedberg Jukka Virtanen
Alkuperämaa:  Suomi, Tanska
Alkuperäiskieli:  suomi
Verkko:  MTV3, MTV Sub, MTV Katsomo
Julkaistu:  1997
Esitetty:  1. joulukuuta – 24. joulukuuta 1997
Tuotantokausia:  1
Jaksoja:  24
Tunnuskappale:  "The Playrasia"
Tuotanto
Tuottaja(t):  Pirkko Leisti Hans-Erik Saks
Ohjaaja(t):  Claus K. Pedersen Michael Haurbjerg Lasse Kristensen
Käsikirjoittaja(t):  De Nattergale Jukka Virtanen (suomennos)
Säveltäjä(t):  De Nattergale Uffe Rørbæk Carsten Knudsen Viggo Sommer Jukka Virtanen
Leikkaaja(t):  Steen Linde Rene Schmidt Carsten Nielsen
Lavastaja(t):  Solveig Tiihonen Thomas Greve
Kuvaaja(t):  Steen Linde, Rene Schmidt, Carsten Nielsen
Tuotantoyhtiö(t):  MTV3 MTV-Viihde Oy Saks Film & TV
Aiheesta muualla
IMDb 
Elonet
The Joulukalenteri on vuonna 1997 valmistunut suomalais-tanskalainen 24-osainen television joulukalenteriohjelma. Sarja parodoi joulukalenteriksi kutsuttuja television lastenohjelmia. Sarja perustuu vuonna 1991 valmistuneeseen tanskalaiseen joulukalenteriohjelmaan The Julekalender.
Sarjaan käsikirjoituksen teki Jukka Virtanen, joka oli suomennos alkuperäisen sarjan vuonna 1994 ilmestyneestä norjalaisesta versiosta. Virtanen vastasi myös suomalaisen version ohjaamisesta ja hän myös itse näytteli sarjassa. Hänen lisäksi sarjassa näyttelevät Seitsemän seinähullua veljestä -yhtyeen jäsenet Seppo Korjus ja Raimo Smedberg sekä Finlanders-yhtyeen Kari Lehtomäki, jotka kaikki esittävät sarjassa kaksoisrooleja. Sarjasta oli tarkoitus tehdä jatko-osa, mutta tekijänoikeus- ja lupa-asiat estivät sen.
Sarjan tuotanto

Sarjan sisäkohtaukset kuvattiin Saks Film & TV:n studiossa Aarhusissa Tanskassa lokakuussa, ja ulkokuvaukset tehtiin Suomessa Kuusamossa marraskuussa 1997. Sarjan musiikki nauhoitettiin MTV Oy:n musiikkistudiossa elokuussa 1997.
Esitysajat ja julkaisut

Sarja esitettiin ensimmäisen kerran MTV3-kanavalla joulukuussa 1997. Ensimmäinen uusinta esitettiin joulukuussa 1998 samoin MTV3:lla. Sen jälkeen seurasikin pitempi esitystauko ja seuraavan kerran sarja esitettiin uusintana joulukuussa 2007 televisiokanavalla Subtv. Tämän jälkeen sarja on esitetty uusintana useampaan otteeseen, viimeksi joulukuussa 2024 MTV Sub-kanavalla. Sarja kuuluu myös suoratoistopalvelu MTV Katsomon valikoimaan.
Sarjasta julkaistiin vuonna 2007 DVD-julkaisu, jonka sai ostettua aluksi vain yksinoikeudella sitä myyvältä verkkosivustolta. Myöhemmin VLMedia julkaisi DVD:n uudestaan.
Sarjassa esitetystä musiikista julkaistiin albumi nimellä Songs from The Joulukalenteri vuonna 1997.
Sarjan henkilöt > Näyttelijät ja roolit

| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
|  Seppo Korjus  | … |  Kauko, Olli Santanen   |
|  Kari Lehtomäki  | … |  Toivo, Antti "Pentti" Nieksen (Näsä)    |
|  Raimo Smedberg  | … |  Hande, Kerttu Santanen   |
|  Jukka Virtanen  | … |  kertoja, Iki-Iäkäs   |
|  Kaj Lindén  | … |  uutistenlukija radiossa   |
Aiheesta muualla

MTV Katsomo: The Joulukalenteri
Philippe Collet

| Mitalit | Mitalit | Mitalit |  |
| --- | --- | --- | --- |
|  Philippe Collet |  Philippe Collet |  Philippe Collet |  |
Maa:   Ranska
Miesten yleisurheilu
| EM-kilpailut  | EM-kilpailut  | EM-kilpailut  |  |
|  Pronssia | Stuttgart 1986 | seiväshyppy |  |
| Sisäratojen EM-kilpailut  | Sisäratojen EM-kilpailut  | Sisäratojen EM-kilpailut  |  |
|  Pronssia | Madrid 1986 | seiväshyppy |  |
Philippe Collet (s. 13. joulukuuta 1963 Nancy) on entinen ranskalainen seiväshyppääjä.
Collet saavutti Stuttgartin EM-kilpailuissa 1986 seiväshypyssä pronssia tuloksella 575 cm. Soulin 1988 olympialaisissa hän sijoittui viidenneksi tuloksella 570 cm. Splitin EM-kilpailuissa 1990 hän oli neljäs tuloksella 570 cm, Barcelonan 1992 olympialaisissa seitsemäs tuloksella 555 cm ja Helsingin EM-kilpailuissa 1994 neljäs tuloksella 580 cm. MM-kilpailuissa hän ei onnistunut: Roomassa 1987 hän jäi ilman tulosta karsinnassa ja Tokiossa 1991 samoin kävi loppukilpailussa. Maailmancupissa hän voitti seiväshypyn vuonna 1989 sekä sijoittui toiseksi vuosina 1985 ja 1992.
Sisäratojen EM-kilpailuissa 177-senttinen Collet saavutti pronssia Madridissa 1986 tuloksella 565 cm. Hän paransi kahdesti sisäratojen Ranskan ennätystä: vuonna 1989 tulokseen 592 cm ja seuraavana vuonna tulokseen 594 cm. Ranskan mestaruuden hän voitti ulkoradoilla vuosina 1985, 1988, 1989, 1991 ja 1992 sekä hallissa vuosina 1986, 1988 ja 1991.
Henkilökohtaiset ennätykset

Seiväshyppy: ulkoradoilla 585 cm (1986), hallissa 594 cm (1990)
100 metrin juoksu: 10,89 s (1986)
Kymmenottelu: 7 011 p (1986)
Jean Cochard

| Mitalit> Maa:   Ranska.Miesten yleisurheilu.EM-kilpailut  | Mitalit> Maa:   Ranska.Miesten yleisurheilu.EM-kilpailut  | Mitalit> Maa:   Ranska.Miesten yleisurheilu.EM-kilpailut  | Maa:   Ranska> Miesten yleisurheilu. |
| --- | --- | --- | --- |
|  Pronssia | Budapest 1966 | pituushyppy |  |
Jean Cochard (s. 27. maaliskuuta 1939 Brest) on entinen ranskalainen yleisurheilija. Hänen päälajinsa oli pituushyppy.
Cochard sijoittui Tokion 1964 olympialaisten pituushypyssä viidenneksi tuloksella 744 cm. Vuonna 1966 hän sijoittui Dortmundissa ensimmäisissä sisäratojen EM-kilpailuissa jälleen viidenneksi tuloksella 744 cm. Myöhemmin samana vuonna ulkoratojen EM-kilpailuissa Budapestissa hän saavutti pronssia tuloksella 788 cm. Hän hävisi kilpailun voittaneelle Lynn Daviesille kymmenen senttimetriä. Méxicon 1968 olympialaisissa hän karsiutui heikolla tuloksella 611 cm.
193 senttimetriä pitkä Cochard voitti Ranskan mestaruuden pituushypyssä vuosina 1964 ja 1965. Vuonna 1964 hän paransi Ranskan ennätyksen tulokseen 782 cm ja vuonna 1966 edelleen tulokseen 788 cm.
Henkilökohtaiset ennätykset

Pituushyppy: 788 cm (1966)
Kolmiloikka: 15,22 m (1968)
110 metrin aitajuoksu: 15,0 s (1965)
Kymmenottelu: 6021 p (1962)