stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Triumph or Agony
Kappaleet

Kaikki kappaleet säveltänyt Luca Turilli ja Alex Staropoli sekä sanoittanut Turilli, ellei toisin mainittu.
Dar-Kunor – 3.13
I. Echoes from the Elvish Woods
II. Fear of the Dungeons
Triumph or Agony – 5.02
Heart of the Darklands – 4.10
Old Age of Wonders – 4.35
Myth of the Holy Sword – 5.03
Il Canto del Vento – 3.54 (säv. ja san. Fabio Lione)
Silent Dream – 3.50
Bloody Red Dungeons – 5.11
Son of Pain – 4.43
Mystic Prophecy of the Demonknight – 16.26
I. A New Saga Begins
II. Through the Portals of Agony
III. The Black Order
IV. Nekron's Bloody Rhymes
V. Escape from Horror
Dark Reign of Fire – 6.26
I. Winter's Dawn Theme
Kappaleet > Bonuskappaleet

Defenders of Gaia – 4.34
New Saga Begins – 4.18 (Single version)
Son of Pain – 4.47 (italiankielinen versio)
Son of Pain – 4.47 (ranskankielinen versio, vain rajoitettu painos)
Kokoonpano

Fabio Lione – laulu
Luca Turilli – kitarat
Patrick Guers – bassokitara
Alex Staropoli – kosketinsoittimet
Alex Holzwarth – rummut
Christopher Lee – kertoja
+
Dominique Leurquin – rytmikitara
Lisäksi albumilla soitti 70 henkinen orkesteri ja kuoro.
Arvostelut

AllMusic:
Imperiumi: 7½/10
Aiheesta muualla

Triumph or Agony discogs.com -sivustolla
Albumi Triumph or Agony Encyclopaedia Metallum -sivustolla (englanniksi)
The Legend of Zelda: The Wind Waker

| The Legend of Zelda: The Wind Waker |
| --- | --- |

Kehittäjä:  Nintendo EAD
Julkaisija:  Nintendo
Ohjaaja:  Eiji Aonuma
Tuottaja:  Shigeru Miyamoto
Säveltäjä:  Tōru Minegishi
Pelisarja:  The Legend of Zelda
Julkaistu:   13. joulukuuta 2002 JP 13. joulukuuta 2002 NA 24. maaliskuuta 2003 EU 3. toukokuuta 2003 
Lajityyppi:  toimintaseikkailu
Pelimuoto:  yksinpeli
Ikäluokitus:  ESRB: E (Everyone / 6+) ELSPA: 3+ PEGI: 7+, 12+ (HD)
Alusta:  Nintendo GameCube, Wii U
Jakelumuoto:  GameCuben 8 cm optinen levy, Wii U:n 12 cm optinen levy
Oheislaite:  Game Boy Advance
Lisää peliartikkeleitaVideopelien teemasivulla
Infobox OK   : 
The Legend of Zelda: The Wind Waker (jap. ゼルダの伝説 風のタクト, Zelda no densetsu: Kaze no takuto) on kymmenes osa Nintendon The Legend of Zelda -pelisarjassa. Se julkaistiin Nintendo GameCubelle Japanissa vuonna 2002 ja muualla maailmassa vuonna 2003. Pelin Wii U -konsolille päivitetty versio The Legend of Zelda: The Wind Waker HD julkaistiin syys–lokakuussa 2013.
Ensimmäistä kertaa pelisarjassa maailma koostuu suuresta merestä ja lukuisista saarista. Pelin päähahmo on Link, joka taistelee perivihollistaan Ganondorfia vastaan. Suuri osa pelistä kuluu purjehtimiseen saarien välillä, joilla Link tutkii luolastoja saadakseen tarpeeksi voimaa tuhotakseen Ganondorfin.
The Wind Wakerin kontrollit ja pelimekaniikka ovat hyvin samankaltaiset kuin The Legend of Zelda: Ocarina of Timessa. Pelin nimikkoesinettä Wind Waker -tahtipuikkoa käytetään tuulen kontrollointiin purjehtiessa ja ongelmanratkonnassa. Kriitikot arvostivat samankaltaisuutta Ocarina of Timeen, mutta purjehtimisen valitettiin usein käyvän pitkän päälle pitkästyttäväksi. Peli on ollut kuitenkin suuri arvostelu- ja myyntimenestys.
Tarina > Maailma ja hahmot

The Wind Wakerin maailma eroaa täydellisesti muissa Zelda-peleissä nähdystä: Suuri meri tuo peliin sarjalle uusia ominaisuuksia, joista merkittävimmät ovat purjehtiminen ja laajuuden tunne muihin Zeldoihin nähden. Saaria tai saariryhmiä on yhteensä 49 kappaletta, joista vain harva on asutettu. Suuren meren keskuksena toimii Windfall Island, joka on myös väkirikkain saari. Koillisessa sijaitsevalla Dragonroost Islandilla asuvat linnunkaltaiset Rito-heimon jäsenet, sekä heidän jumalansa Valoo. Metsäistä Forest Heavenia asuttavat Korokit, pienet metsänhenget, sekä itse Deku-puu. Neljäs tärkeä saari on kaukainen ja asukasluvultaan pieni saari, Outset Island, jolta Link lähtee seikkailuunsa. Purjehtiessa vuorokaudenajat sekä sääolot muuttuvat. Maailma on erilainen vuorokaudenajan mukaan: Yöllä merellä on vaarallisempaa ja Windfall Islandilla tapaa eri asukkaita. Windfall Islandin asemaa keskuksena korostaa sen tuulimyllymajakka, joka syttyy öisin ohjastamaan merellä matkustavia.
Sankari Link elää isoäitinsä sekä pikkusiskonsa Aryllin kanssa yhdellä Suuren meren harvoista asutuista saarista nimeltä Outset Island. Suuren meren asukkaat kertovat vanhaa tarinaa muinaisesta valtakunnasta ja piilotetusta kultaisesta voimasta. Paha mies löysi ja varasti voiman käyttäen sitä levittämään pimeyttä, kunnes nuori vihreisiin pukeutunut poika vangitsi pahan miekallaan. Poika tuli tunnetuksi Ajan sankarina (Hero of Time) ja jäi elämään legendana. Eräänä päivänä vangittu paha oli palaamassa, mutta Ajan sankaria ei näkynyt missään; ihmiset pystyivät vain rukoilemaan jumaliltaan apua. Suuren meren asukkaat eivät tiedä, mitä valtakunnalle tapahtui, mutta on selvää, että tämä legenda on Ocarina of Timen tarina. Kun Outset Islandin lapset tulevat tiettyyn ikään, heidät puetaan perinteiseen tapaan vihreisiin, Ajan sankarin käyttämään vaatekertaan. Vanhemmat toivovat tämän suovan lapsilleen Ajan sankarin rohkeutta.
Kehitys

Tuntiessaan paineita Segan Sega Dreamcastin julkaisusta ja Sonyn PlayStation 2:n ilmoitetusta julkaisupäivämäärästä maaliskuulle 2000, Nintendo ilmoitti 3. maaliskuuta 1999 uuden videopelikonsolin olevan kehitteillä. Nintendo GameCube paljastettiin 24. elokuuta 2000, päivä ennen Nintendon vuoden 2000 Spaceworld-tapahtumaa. Laite-esittelyn lisäksi Nintendolla oli tarjota muutamia laitteen tehokkuutta todistavia peliesittelyjä. Yksi näistä oli realistisella grafiikalla toteutettu taistelu Ganonin ja Linkin välillä. Huolimatta siitä että demo oli kiireesti tehty tehojen esittely, fanit ja media ryhtyivät spekuloimaan taistelun olevan seuraavasta Zelda-pelistä, tai että se edes antaisi osviittaa siitä, minkälaisen tyylisuunnan sarjan seuraava osa ottaisi. IGN kutsui demoa ”epäviralliseksi jatko-osaksi”, sanoen sen olevan kaikkea, mitä on voinut odottaa GameCuben Zelda-peliltä. IGN vielä korosti tulevaisuuden näyttävän erittäin hyvältä Nintendon faneille..
Nintendo ei sanonut vuoteen mitään mahdollisesta uudesta GameCuben Zelda-pelistä. Vuoden 2001 SpaceWorldissa valkokankaalla näytettiin realistisen ja synkän demon sijasta cel-shading-tekniikalla toteutettu sarjakuvamainen demo. Shigeru Miyamoto sanoi uuden tyylin olevan suunniteltu tavoittamaan jokainen ikäryhmä. Uusi graafinen tyyli sai jopa IGN:n pohtimaan, oliko tekeillä kaksi erilaista projektia. Vaikka jotkut ihastuivat uuteen tyyliin, useilta pettyneiltä, realistisempaa Zeldaa odottaneilta faneilta tuli suuri vastareaktio. Miyamoto ällistyi demon saamaa vastaanottoa ja median syytöksiä Nintendon siirtymisestä nuorempaan kohdeyleisöön. Huolissaan siitä, että tyylin saama reaktio olisi tärkeämpää kuin se mikä hänestä olisi hyvä peli, Miyamoto kieltäytyi paljastamasta mitään pelistä ennen kuin pelattava demo olisi saatavilla. Hän toivoi että kriitikot keskittyisivät grafiikan sijasta enemmän pelin tärkeimpään osa-alueeseen, pelaamiseen. Miyamoto lupasi pelattavan demon vuoden 2002 E3-messuille sekä julkaisun myöhemmin samalle vuodelle.
Vuoden 2002 E3-messuilla Nintendo esitteli lupaustensa mukaan pelattavan demon, ja se sai hyvän vastaanoton. Eräs IGN:n tekijöistä sanoi sarjakuvamaisen tyylin toimivan erittäin hyvin, ja että peli tuntui erittäin Zeldamaiselta. Uutta tyyliä myös verrattiin A Link to the Pastin graafiseen tyyliin sekä aikaisempien Zelda-pelien mainonnallisiin luonnospiirroksiin. E3-messut myös esittelivät uusia ominaisuuksia, kuten liitettävyyden Game Boy Advanceen ja avunsaannin Tingleltä.
Pelin japanilainen versio nimeltä Kaze no Takuto (Takt of Wind) julkaistiin 15. lokakuuta 2002, ja sen nimi painotti tuulen merkitystä pelissä. 12. joulukuuta 2002 Nintendo kertoi virallisesta käännöksestä, jonka nimeksi tulisi The Wind Waker. Pohjois-Amerikan julkaisupäivämäärä, 24. maaliskuuta 2003, kerrottiin kaksi päivää myöhemmin. The Wind Wakerin pelimoottoria hyväksi käyttävä The Legend of Zelda: Twilight Princess, julkaistiin Nintendo GameCubelle ja Wiille loppuvuodesta 2006. Twilight Princess on edeltäjäänsä synkempi ja on toteutettu realistisemmalla grafiikalla, kuitenkaan joitakin cel-shading -elementtejä unohtamatta.
Kehitys > Wii U -versio

23. tammikuuta 2013 Nintendo paljasti Nintendo Direct -verkkolähetyksessä, että pelistä on tekeillä Wii U -versio syksyllä 2013 julkaistavaksi. Pelin on määrä sisältää uudistettu ulkoasu, Miiverse-integraatio ja muita parannuksia. Nintendon toimitusjohtaja Satoru Iwata paljasti samalla, että uusi täysiverinen The Legend of Zelda -peli on tekeillä, ja että The Wind Wakerin Wii U -version on tarkoitus helpottaa sen odottamista.
Kehitys > Yhteismyynti

22. marraskuuta 2002 Nintendon japanilaisen Kaze no Takuto -sivuston päivitys paljasti pelin ennakkoon tilaaville annettavan bonuslevyn. GameCuben bonuslevy sisälsi emuloidun version Ocarina of Timestä ja Ura Zeldan, lisäosan Ocarina of Timeen, jota ei nähty Japanin ulkopuolella Nintendo 64DD:n kaupallisen epäonnistumisen takia. Myöhemmin samana vuonna tämä tarjous tuli voimaan Yhdysvalloissa, ja Ura Zelda muuttui Ocarina of Time Master Questiksi. Jotkut jälleenmyyjät antoivat bonuslevyn pois ja sitten sallivat ennakkovarauksen perumisen ilman bonuslevyn palauttamista. Tästä syystä Euroopassa bonuslevy pakattiin The Wind Wakerin mukaan kahden levyn koteloon.
Nintendo julkaisi 17. marraskuuta 2003 GameCube-pakkauksen, jonka mukana tuli pelikokoelma The Legend of Zelda: Collector's Edition, joka sisältää pelit The Legend of Zelda, Zelda II: The Adventure of Link, Ocarina of Time, Majora's Mask, 20 minuutin pelattavan demon The Wind Wakeristä ja kaksi lyhyttä mainoselokuvaa. Kokoelma annettiin myös asiakkaille, jotka rekisteröivät GameCubensa ja kaksi peliään Nintendon kotisivuilla, tai asiakkaille, jotka tilasivat tai uusivat Nintendo Power -lehden tilauksen.
Vastaanotto

| Vastaanotto> Yhteispisteet.Kerääjä | Vastaanotto> Yhteispisteet.Pisteet |
| --- | --- |
GameRankings: 94,9/100 (perustuu 101 arvosteluun)
Metacritic: 96/100 (perustuu 80 arvosteluun)
Arvostelupisteet
Julkaisu: Pisteet
Electronic Gaming Monthly: 9.83/10
GameSpot: 9.3/10
IGN: 9.6/10
Famitsu: 40/40
ONM: 96 %
Hyper: 97/100
Nintendo Power: 10/10
Famitsu antoi The Wind Wakerille täydet 40 pistettä huolimatta syytöksistä, että se ei ole yhtä uudentuntuinen kuin ensimmäinen 3D-Zelda Ocarina of Time. Arvostelijat huomioivat myönteisenä pelaamisen samankaltaisuuden Ocarina of Timeen ja ylistivät alkujaan kylmän vastaanoton saanutta cel-shading-grafiikkaa. GamePro kutsui peliä sekoitukseksi värikästä taiteellisuutta ja ajatonta pelaamista. IGN neuvoi pelaajia unohtamaan graafisen tyylin poikkeavuuden Ocarina of Timestä huomioiden pelien yhdenkaltaisuuden.. Vuoden 2004 Game Developers Choice Awards ja Interactive Achievement Awards antoivat The Wind Wakerille palkinnot erinomaisuudesta ulkoasussa (Excellence in Visual Arts) ja erinomaisesta toteutuksesta taiteenjohdossa (Outstanding Achievement in Art Direction). Vuoden 2002 Game Critics Awardsissa peli sain parhaan konsolipelin palkinnon.
Eniten peli on saanut kritiikkiä painottumisestaan purjehtimiseen. GameSpot huomautti, että peli alkaa erittäin raikkaalla ja ripeällä tavalla, mutta pelin viimeisellä kolmanneksella purjehtiminen alkaa käydä jo pitkästyttäväksi. IGN valitti Wind Waker -tahtipuikkoa käytettäessä näytettävän animaation käyvän ”satojen käyttökertojen” jälkeen pitkästyttäväksi, mutta animaation poistamismahdollisuuden puuttuminen oli kuitenkin vielä kiusallisempaa. Jotkut kriitikot myös sanoivat pelin olevan muita Zeldoja helpompi. GameSpot pohti joidenkin pelaajien hämmästyvän helppoja pulmia ja loppuvastuksia; IGN puolestaan kutsui loppuvastuksia hieman liian yksinkertaisiksi ja sanoi vihollisten tuottavan pientä vahinkoa Linkille. GamePro toisaalta piti luolastoja laajempina ja haastavampina uusine käänteineen, unohtamatta aarteenmetsästyksiä, jotka pistävät etevimmänkin Zelda-pelaajan koetukselle.
Huolimatta näistä negatiivisista kommenteista kriitikot antoivat pelille hyviä arvioita, ja Nintendo Power kutsui peliä neljänneksi parhaaksi Nintendolle ilmestyneeksi peliksi. The Wind Waker oli arvostelumenestys myös Suomessa. Arvioon 92/100 päätyneen Pelit-lehden mielestä The Wind Waker piti yllä pelisarjansa korkeaa tasoa heikkoutenaan tosin epätarkka taustagrafiikka; Peliplaneetta moitti pelissä lähinnä tylsähköä taistelua ja harvassa olevia tallennuspisteitä; KonsoliFIN antoi pelille miinusta vaille 10/10, antaen kritiikkiä monituntisesta purjehdusoperaatiosta.
Vastaanotto > Myynti

Peli menestyi myös kaupallisesti nostaen GameCuben myyntilukuja. Maailmanlaajuisesti Wind Waker myi 4,6 miljoonaa kappaletta. Wind Waker ei kuitenkaan menestynyt kotimarkkinoillaan Japanissa.
Aiheesta muualla

The Legend of Zelda: The Wind Waker Zelda.com-sivustolla (englanniksi)
The Legend of Zelda: The Wind Waker Nintendo Suomen kotisivuilla
The Legend of Zelda: The Wind Waker MobyGamesissa (englanniksi)
The Legend of Zelda -pelisarja
| --- | --- |
Pääsarjan pelit::   The Legend of Zelda  The Adventure of Link  A Link to the Past  Link’s Awakening  Ocarina of Time  Majora’s Mask  Oracle of Ages  Oracle of Seasons  Four Swords  The Wind Waker  Four Swords Adventures  The Minish Cap  Twilight Princess  Phantom Hourglass  Spirit Tracks  Skyward Sword  A Link Between Worlds  Tri Force Heroes  Breath of the Wild  Tears of the Kingdom 
Spinoff-pelit::   Zelda LCD -pelit  Freshly-Picked Tingle’s Rosy Rupeeland  Link's Crossbow Training  Ripening Tingle’s Balloon Trip of Love  Hyrule Warriors 
Uudelleenjulkaisut::   BS Zelda  BS Zelda: Kodai no Sekiban  A Link to the Past/Four Swords  Ocarina of Time Master Quest  Ocarina of Time 3D  The Wind Waker HD  Majora's Mask 3D  Twilight Princess HD 
CD-i-pelit::   Link: The Faces of Evil  Zelda: The Wand of Gamelon  Zelda’s Adventure 
Kokoelmat::   Collector’s Edition 
Julkaisemattomat::   The Triforce Trilogy  Mystical Seed of Courage 
Universumi::   Hahmot Link  Prinsessa Zelda  Ganon  Midna  Tingle  Hyrule 
Link leijailee Deku-lehden avulla uusille alueille.
Link käyttää Wind Waker -tahtipuikkoa kontrolloidakseen tuulta. Tahtipuikko on pelin pääesine Ocarina of Timen Ajan Okariinan tapaan, jatkaen musikaalisella linjalla.
Ote Nintendon SpaceWorld -tapahtuman realistisella grafiikalla toteutetusta tekniikkademosta, jossa Link ja Ganon taistelevat. Demo innostutti fanit ja median spekuloimaan sen olevan seuraavasta Zelda-pelistä.
Kim Yong-sik (jalkapalloilija)

| Henkilötiedot |
| --- | --- | --- |
Syntymäaika: 25. heinäkuuta 1910
Syntymäpaikka: Sinchon, Korea
Kuolinaika: 8. maaliskuuta 1985 (74 vuotta)
Pelipaikka: Keskikenttäpelaaja
Seurat
| Vuodet | Seura | O (M) |
|  | Keijo SC[lähde? ] |  |
Maajoukkue
| 1936–1940 |  Japani  Etelä-Korea | 3 (0) |
Kim Yong-sik (25. heinäkuuta 1910 Sinchon, Korea – 8. maaliskuuta 1985 Soul) oli eteläkorealainen jalkapalloilija ja jalkapallovalmentaja.
Jalkapallomaajoukkue

Kim edusti pelaajana myös Japanin maajoukkuetta vuosina 1936–1940 osallistuen mm. Berliinin kesäolympialaisiin 1936.
Tilastot

| Japanin maajoukkueessa> Vuodet | Japanin maajoukkueessa> ottelut | Japanin maajoukkueessa> maalit |
| --- | --- | --- |
| 1936 | 2 | 0 |
1937: 0
1938: 0
1939: 0
| 1940 | 1 | 0 |
| Yhteensä | 3 | 0 |
Aiheesta muualla

National Football Teams
Japan National Football Team Database
Japanin joukkue – Jalkapallo kesäolympialaisissa 1936
Fuwa |
Horie |
S. Kamo |
T. Kamo |
Kawamoto |
Kim |
Matsunaga |
Nishimura |
Oita |
Sano |
Sasano |
Y. Suzuki |
Takahashi |
Takenokoshi |
Takeuchi |
Tatsuhara |
Ukon |
Valmentaja S. Suzuki
Etelä-Korean joukkue – Jalkapallon MM-kilpailut 1954
1 Hong Deok-young
2 Park Kyu-chung
3 Park Jae-seung
4 Kang Chang-gi
5 Lee Sang-yi
6 Min Byung-dae
7 Lee Soo-nam
8 Choi Chung-min
9 Woo Sang-kwon
10 Sung Nak-woon
11 Chung Nam-sik
12 Ham Heung-chul
13 Li Jong-kap
14 Han Chang-wha
15 Kim Ji-sung
16 Chu Yung-kwang
17 Park Il-kap
18 Choi Yung-keun
19 Li Ki-joo
20 Chung Kook-chin
Valmentaja Kim Yong-sik
Koripallon naisten SM-sarjakausi 1994–1995

Koripallon naisten SM-sarjakaudella 1994–1995 Forssan Alku voitti Suomen mestaruuden kolmatta kertaa peräkkäin. Hopeaa voitti Pussihukat Vantaalta ja pronssia Forssan Koripojat. Mitalijoukkueet olivat siis harvinaisesti täsmälleen samat, kuin edellisellä kaudella. Forssan Alku voitti loppuottelusarjan puhtaasti voitoin 3-0.
Runkosarja pelattiin kymmenen joukkueen kaksinkertaisena sarjana, jonka kuusi parasta selvisivät kevään jatkosarjaan. Jatkoon selvinneet joukkueet pelasivat keskenään kaksinkertaisen sarjan. Jatkosarjan neljä parasta selviytyivät pudotuspeleihin.
Välierissä kohtasivat jatkosarjan voittaja Forssan Alku ja sarjan viides Tampereen Pyrintö sekä sarjan sijoille 2 ja 3 sijoittuneet Pussihukat ja Forssan Koripojat. Sekä välierät että loppuottelut pelattiin paras viidestä -järjestelmällä. Pronssimitalit jaettiin pelaamalla kaksi ottelua, joiden yhteistulos ratkaisi voittajan.
SM-sarjasta putosi Sampo Basket Lahdesta ja seuraavaksi kaudeksi SM-sarjaan nousi kotkalainen Peli-Karhut.
Runkosarja

| --- | --- |
: Jatkosarjaan
| # | Joukkue | O | V | T | P |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 1 | Forssan Alku | 18 | 18 | 0 | 36 |
| 2 | Pussihukat | 18 | 15 | 3 | 30 |
| 3 | Forssan Koripojat | 18 | 11 | 7 | 22 |
| 4 | Tampereen Pyrintö | 18 | 11 | 7 | 22 |
| 5 | Tapiolan Honka | 18 | 10 | 8 | 20 |
| 6 | Korinokia | 18 | 9 | 9 | 18 |
| 7 | Karhun Pojat | 18 | 6 | 12 | 12 |
| 8 | Espoo Basket Team | 18 | 6 | 12 | 12 |
| 9 | Pandat | 18 | 4 | 14 | 8 |
| 10 | Sampo Basket | 18 | 0 | 18 | 0 |
Runkosarja > Jatkosarja

| --- | --- |
: Pudotuspeleihin
| # | Joukkue | O | V | T | P |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 1 | Forssan Alku | 28 | 25 | 3 | 50 |
| 2 | Pussihukat | 28 | 22 | 6 | 44 |
| 3 | Forssan Koripojat | 28 | 17 | 11 | 34 |
| 4 | Tapiolan Honka | 28 | 16 | 12 | 32 |
| 5 | Tampereen Pyrintö | 28 | 15 | 13 | 30 |
| 6 | Korinokia | 28 | 9 | 19 | 18 |
Pudotuspelit

| 0 | 1 | 2 | 3 | 4 | 5 | 6 | 7 | 8 |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
|   | Välierät | Välierät | Välierät |   |   | Loppuottelut | Loppuottelut | Loppuottelut |
 
|   | 1 |  Forssan Alku | 3 |   |  |  |  |  |
|   | 5 |  Tampereen Pyrintö | 0 |   |   |  |  |  |
|   |   |   |   |   |   | 1 |  Forssan Alku | 3 |
|   |   |   |   |   |   | 2 |  Pussihukat | 0 |
|   | 2 |  Pussihukat | 3 |   |   |  |  |  |
|   | 3 |  Forssan Koripojat | 1 |   |  | Pronssiottelut | Pronssiottelut | Pronssiottelut |
 
|  |  |  |  |  |  | 3 |  Forssan Koripojat | 157 |
|   |  |  |  |  |  | 5 |  Tampereen Pyrintö | 127 |
King Nothing

| ”King Nothing” Metallica |
| --- | --- | --- |

Singlen tiedot
 Albumilta: Load
 Julkaistu: 1997
 Tuottaja(t): Bob Rock
 Tyylilaji: heavy metal
 Kesto: 05.28
 Levy-yhtiö: Vertigo
Metallican muut singlet
| ”Bleeding Me” 1996 | ”King Nothing” 1997 | ”The Memory Remains” 1997 |
King Nothing on heavy metal -yhtye Metallican single heidän albumiltaan Load. Kappaleen ovat säveltäneet yhtyeen laulaja/kitaristi James Hetfield, rumpali Lars Ulrich, sekä kitaristi Kirk Hammett. Kappaleesta julkaistiin musiikkivideo, joka kuvattiin talvisissa Salt Lake Cityn maisemissa joulukuussa 1996. Video sai ensi-iltansa tammikuussa 1997.
"King Nothing" kertoo pakkomieleestä omistaa kaikki.
Kappale on rakenteeltaan ja tyyliltään hyvin samantapainen kuin Enter Sandman. Kappale sisältyy myös Guitar Hero: Metallica -peliin.
Kappaleet

King Nothing (säv. Hetfield, Ulrich, Hammett)
Ain't My Bitch (live, säv. Hetfield, Ulrich)
Kokoonpano

James Hetfield – rytmikitara, laulu
Kirk Hammett – soolokitara
Jason Newsted – bassokitara, taustalaulu
Lars Ulrich – rummut
King Oliverin diskografia

Joe ”King” Oliver noin vuonna 1915
Jazzmuusikko King Oliver nauhoitti sooloartistina neljän eri yhtyeen kanssa: King Oliver’s Creole Jazz Band (Indianassa 1923), King Oliver’s Jazz Band (Chicagossa 1923), King Oliver’s Dixie Syncopators (Chicagossa 1926–1928) ja King Oliver’s Orchestra (New Yorkissa 1929–1931). Lisäksi hän nauhoitti vuonna 1924 kaksi duettonauhoitusta pianisti Jelly Roll Mortonin kanssa.
Koripallon naisten SM-sarjakausi 1995–1996

Koripallon naisten SM-sarjakausi 1995–1996 oli forssalaisten joukkueiden dominoima, kun Forssan Alku voitti seuran neljännen perättäisen Suomen mestaruuden Forssan Koripoikien tyytyessä hopeamitaleihin. Pronssia voitti Peli-Karhut Kotkasta. Alku voitti loppuottelusarjan puhtaasti voitoin 3-0.
Runkosarja pelattiin kymmenen joukkueen kaksinkertaisena sarjana, jonka kuusi parasta selvisivät kevään jatkosarjaan. Jatkoon selvinneet joukkueet pelasivat keskenään kaksinkertaisen sarjan. Jatkosarjan neljä parasta selviytyivät pudotuspeleihin.
Välierissä kohtasivat jatkosarjan voittaja Forssan Alku ja sarjan neljäs Tampereen Pyrintö sekä sarjan sijoille 2 ja 3 sijoittuneet Forssan Koripojat ja Peli-Karhut. Sekä välierät että loppuottelut pelattiin paras viidestä -järjestelmällä. Pronssimitalit jaettiin pelaamalla kaksi ottelua, joiden yhteistulos ratkaisi voittajan.
SM-sarjasta putosi Pandat Helsingistä. Tilalle nousi Äänekosken Huima.
Runkosarja

| --- | --- |
: Jatkosarjaan
| # | Joukkue | O | V | T | P |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 1 | Forssan Alku | 18 | 16 | 2 | 32 |
| 2 | Forssan Koripojat | 18 | 14 | 4 | 28 |
| 3 | Tapiolan Honka | 18 | 13 | 5 | 26 |
| 4 | Peli-Karhut | 18 | 12 | 6 | 24 |
| 5 | Tampereen Pyrintö | 18 | 11 | 7 | 22 |
| 6 | Karhun Pojat | 18 | 7 | 11 | 14 |
| 7 | Pussihukat | 18 | 6 | 12 | 12 |
| 8 | Espoo Basket Team | 18 | 5 | 13 | 10 |
| 9 | Pandat | 18 | 3 | 15 | 6 |
| 10 | Korinokia | 18 | 3 | 15 | 6 |
Runkosarja > Jatkosarja

| --- | --- |
: Pudotuspeleihin
| # | Joukkue | O | V | T | P |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 1 | Forssan Alku | 28 | 23 | 5 | 46 |
| 2 | Forssan Koripojat | 28 | 22 | 6 | 44 |
| 3 | Peli-Karhut | 28 | 18 | 10 | 36 |
| 4 | Tampereen Pyrintö | 28 | 17 | 11 | 34 |
| 5 | Tapiolan Honka | 28 | 16 | 12 | 32 |
| 6 | Karhun Pojat | 28 | 7 | 21 | 14 |
Pudotuspelit

| 0 | 1 | 2 | 3 | 4 | 5 | 6 | 7 | 8 |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
|   | Välierät | Välierät | Välierät |   |   | Loppuottelut | Loppuottelut | Loppuottelut |
 
|   | 1 |  Forssan Alku | 3 |   |  |  |  |  |
|   | 4 |  Tampereen Pyrintö | 0 |   |   |  |  |  |
|   |   |   |   |   |   | 1 |  Forssan Alku | 3 |
|   |   |   |   |   |   | 2 |  Forssan Koripojat | 0 |
|   | 2 |  Forssan Koripojat | 3 |   |   |  |  |  |
|   | 3 |  Peli-Karhut | 2 |   |  | Pronssiottelut | Pronssiottelut | Pronssiottelut |
 
|  |  |  |  |  |  | 3 |  Peli-Karhut | 159 |
|   |  |  |  |  |  | 4 |  Tampereen Pyrintö | 132 |
Koripallon naisten SM-sarjakausi 1988–1989

Koripallon naisten SM-sarjakaudella 1988–1989 Forssan Alku voitti seuran historian ensimmäisen Suomen mestaruuden. Hopeaa voitti Kotkan Työväen Palloilijat ja pronssia Sampo Basket Lahdesta. Forssan Alku voitti loppuottelusarjan puhtaasti voitoin 3-0.
Runkosarja pelattiin kahdeksan joukkueen kaksinkertaisena sarjana, jonka kuusi parasta selvisivät kevään jatkosarjaan. Jatkoon selvinneet joukkueet pelasivat keskenään kaksinkertaisen sarjan. Jatkosarjan neljä parasta selviytyivät pudotuspeleihin.
Välierissä kohtasivat jatkosarjan voittaja Sampo Basket ja sarjan neljäs Forssan Alku sekä sarjan sijoille 2 ja 3 sijoittuneet Karhun Pojat ja Kotkan Työväen Palloilijat. Sekä välierät että loppuottelut pelattiin paras viidestä -järjestelmällä. Pronssimitalit jaettiin pelaamalla kaksi ottelua, joiden yhteistulos ratkaisi voittajan.