stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
André Chaumeix

André Chaumeix
André Chaumeix (6. kesäkuuta 1874 Chamailières Puy-de-Dôme Ranska – 23. helmikuuta 1955 Passy Ranska) oli ranskalainen toimittaja, kriitikko ja Ranskan akatemian jäsen.
Elämäkerta

André Chaumeix'n vanhemmat olivat Alexandre Chaumeix ja Solange Fargeix. Hän suoritti opintonsa pariisilaisessa lycée Henri V -koulussa ja jatkoi École normale supérieuressa Pariisissa vuonna 1895. Hän suoritti perustutkinnon vuonna 1898 ja agregaation samana vuonna. Kaksi seuraavaa vuotta hän opiskeli École française de Romessa.
Vuonna 1900 hän aloitti työn toimittajana Journal des Débats -lehdessä, jonka päätoimittajaksi hänet valittiin vuonna 1905.
Tämän jälkeen hän toimi yhteistyössä sellaisten lehtien kuin La Gazette des Beaux-Arts ja Le Gaulois kanssa, joissa hänen tehtävänään oli vastata kirjallisuudesta. Hän oli päätoimittajana La Revue de Paris -lehdessä vuodesta 1929 lähtien. Arvostetun pariisilaisen sanomalehden Le Figaron päätoimittajana hän toimi vuosina 1926–1930. Hän oli jatkuvasti toiminut kirjallisuuskriitikkona Revue des deux mondes -aikakauskirjassa, jonka johtoon hän astui vuonna 1937.
Teokset

Platon. Ménéxène, 1899
Mémoire sur la sculpture romaine de l’époque hellénistique, 1899
Platon. Ion, 1900
Le lycée Henri IV, 1936
Émile Dard, portrait, 1951
Aiheesta muualla

André Chaumeix Académie française. (ranskaksi)
| 0 | 1 | 2 | 3 |
| --- | --- | --- | --- |
|  | Edeltäjä: Georges Clemenceau | Ranskan akatemian jäsen  Tuoli 2 1930–1955 | Seuraaja: Jérôme Carcopino |
| Auktoriteettitunnisteet  |
| --- | --- |
Kansainväliset:  ISNI  VIAF  WorldCat 
Kansalliset:  Ranska  BnF data  Saksa  Alankomaat 
Henkilöt:  DDB 
Muut:  IdRef
Nikolaus

| Nikolaus |
| --- | --- |
Nimipäivä:   
– suomenkielinen:  –
– ruotsinkielinen:  –
– ortodoksinen:  –
Muunnelmia:  Niko, Niilo, Niklas, Nikke
Vastineita eri kielissä:  Nikolai, Nicolaus, Miklós, Nicolas, Colin
Nimen alkuperä:  Nikolaos
Infobox OKNimi-testi OK: 
Nikolaus, myös Nicolaus, on monissa maissa yleinen miehen etunimi. Nikolaus tulee alkujaan kreikankielisestä nimestä Nikolaos, joka tulee sanoista nikē (”voitto”) ja laos (”kansa”). Nimen monine muun­nel­mi­neen on tehnyt laajalti suosituksi varsinkin Pyhä Nikolaus, Myran piispa 300-luvulla, joka on kristi­kunnan tunnetuimpia pyhimyksiä. Nimi on ollut myös viidellä paavilla.
Nikolaus-nimisiä oli ollut Digi- ja väestötietoviraston tietojen mukaan Suomessa vuoden 2019 loppuun mennessä 238.  Nimeä ei alku­peräisessä muodossaan ole suomalaisessa almanakassa, mutta sen monien muunnosten kuten Niilon, Nikon ja Nikolain nimipäivät ovat 6. joulukuuta, jota vanhastaan on vietetty Pyhän Nikolauksen muisto­päivänä.
Tunnettuja Nikolaus- ja Nicolaus-nimisiä > Nikolaus-nimiset paavit

Pyhä Nikolaus I, paavi 858-867
Nikolaus II, paavi 1058-1061
Nikolaus III, paavi 1277-1280
Nikolaus IV, paavi 1288-1292
Nikolaus V, paavi 1447-1455
Muita

Pyhä Nikolaus, tunnettu myös nimellä Nikolaos Ihmeidentekijä (n. 270–342), Myran piispa, muun muassa Kreikan ja Venäjän sekä merenkulkijoiden, kauppiaiden ja lasten suojeluspyhimys, myös Joulupukin esikuva
Nicolaus Adi Seputra (s. 1959), indonesialainen katolinen arkkipiispa
Nikolaus von Amsdorf (1483–1565), saksalainen teologi
Nicolaus de Autricuria, Nicholas Autrecourtlainen (n. 1299–1369), ranskalainen skolastinen filosofi ja teologi
Nicolaus von Below (1907–1983), saksalainen Luftwaffen upseeri ja tietokirjailija, Hitlerin adjutantti
Nicolaus Bergius (1658–1706), ruotsalainen teologi, tutkija ja luterilaisen kirkon superintendentti
Nicolaus I Bernoulli (1687–1759), sveitsiläinen matemaatikko
Nicolaus II Bernoulli (1695–1726), sveitsiläinen matemaatikko
Nicolaus Bruhns (1665–1697), saksalainen säveltäjä, urkuri, viulisti ja viola da gamban soittaja
Nicolaus Carelius (k. 1632), Porvoon piispa 1630-1632
Nicolaus Cusanus, Nikolaus Krebs (1401–1464), saksalainen filosofi, matemaatikko, kardinaali ja tähtitieteilijä
Nicolaus Decius (1485–1546), saksalainen munkki, evankelinen pappi ja virsirunoilija
Nikolaus von Falkenhorst (1885–1968), saksalainen kenraalieversti ja sotarikollinen
Pyhä Nicolaus Flüeläinen (1417–1487), sveitsiläinen erakko, askeetti ja mystikko, Sveitsin ja paavillisen sveitsiläiskaartin suojeluspyhimys
Nikolaus Harnoncourt (1929–2016), itävaltalainen kapellimestari
Nikolaus Hirschl (1908–1991), itävaltalainen painija
Nikolaus Joseph von Jacquin (1727–1817), hollantilainen kasvitieteilijä, lääkäri, kemisti ja ornitologi
Nikolaus Kauffmann, Nicholas Mercator (1620–1698), saksalainen matemaatikko
Nikolaus Kopernikus (1473–1543), puolalainen pappi, matemaatikko ja tähtieteilijä, aurinkokeskisen maailmankuvan esittäjä
Nikolaus Lenau (1802–1860), itävaltalainen runoilija
Nikolaus Manuel (1484–1530), sveitsiläinen taidemaalari, runoilija, sotilas ja valtiomies
Nicolaus Petrus Meinander (1833–1901), suomalainen Venäjän armeijan kenraaliluutnantti
Nicolaus Nycopensis (k. 1664), suomalainen filosofi ja professori
Nicolaus Otto (1832–1891), saksalainen keksijä
Nikolaus Poppe (1897–1991), venäläinen kielitieteilijä
Nikolaus Rungius (n. 1560–1629), suomalainen kirkkoherra
Nicolaus Ryting (k. 1472), ruotsalainen virkamies, Kaarle Knuutinpojan kansleri
Nicolaus Schafhausen (s. 1965), saksalainen kuraattori ja taidehistorioitsija
Nikolaus Schwerdtfeger (s. 1948), saksalainen katolinen piispa
Nikolaus Selnecker (1530–1592, saksalainen muusikko, teologi ja virsirunoilija
Nicolaus Stenonis (1638–1686), tanskalainen fysiologi ja geologi
Nikolaus Ludwig von Zinzendorf (1700–1760), saksalainen teologi ja virsirunoilija, herrnhutilaisuuden perustaja
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Nikolaus Wikimedia Commonsissa
The Triggering

Massachusettsin Amherst-yliopiston tunnus.
The Triggering: Has Political Correctness Gone Too Far? oli Massachusettsin Amherst-yliopistossa 25. huhtikuuta 2016 järjestetty keskustelutilaisuus. Tapahtuman järjesti poliittinen yliopistojärjestö College Republicans ja sen pääpuhujina olivat filosofian tohtori ja entinen yliopisto-opettaja Christina Hoff Sommers, poliittinen kommentaattori Steven Crowder ja Breitbart-sivuston tuolloinen toimittaja Milo Yiannopoulos. Keskustelun aiheena oli poliittisen korrektiuden vaikutus sananvapauteen ja poliittisen korrektiuden kulttuurin mahdolliset haittavaikutukset. Muita aiheita olivat sosiaalinen oikeudenmukaisuus, feminismi, ahdistusvaroitukset ja mikroaggressio. Jotkin opiskelijoista alkoivat osoittaa mieltään kesken tapahtuman, syyttivät puhujia vihapuheesta ja vaativat heitä poistumaan yliopiston kampukselta.
Tilaisuus

Amhers College Republicansin johtajan Kyle Boydin esitellessä aiheen ja yrittäessä aloittaa keskustelun sekä mielenosoittajat että kannattajat keskeyttivät hänet huudoillaan. Yiannopoulos lopetti esittelypuheenvuoronsa sanoihin ”Feminismi on syöpä. Kiitoksia paljon.”, mikä johti useisiin vastustushuutoihin yleisöstä. Hoff Sommers ei ehtinyt aloittaa puheenvuoroaan ennen kuin huutelijat alkoivat syyttää häntä rasismista. Crowder taas aloitti esittelypuheenvuoronsa viittaamalla mielenosoittajiin ”höpsöinä liberaaleina kahjoina”. Yleisön aiheuttamat keskeytykset ja vastalauseet jatkuivat koko keskustelutilaisuuden ajan: keskustelijoita häirittiin vastalauseita huutelemalla, syyttämällä heitä rasismista ja vihapuheesta ja yleisiä loukkauksia esittämällä.
Eräs Hampshiren taideopiston opiskelija huusi yleisössä toistuvasti ”Pitäkää vihapuheenne poissa tältä kampukselta” ja ”Fuck you”. Muut yleisön jäsenet tallensivat videokuvaa hänen huutelustaan. Ennen tilaisuuden alkua kyseinen opiskelija oli jakanut monisteita joissa hän väitti etteivät keskustelutilaisuuden puhujat ”välitä paskan vertaa ihmisten traumoista ja kivusta” ja että ”heidän mielestään on hauskaa saattaa ihmisiä paniikin ja ahdingon olotilaan. Yksi tilaisuuden järjestäjistä, Nicholas Pappas, mainitsi että vastustusta oltiin odotettu mutta sen voimakkuus oli yllättävä. Pappas kuvaili vastustajien haluavan sensuroida omiensa vastaisia mielipiteitä ja että tilaisuuden tarkoituksena oli ”kertoa muilla opiskelijoille meidän näkökantamme”.
Tilaisuudesta kertyneet tuotot lahjoitettiin hyväntekeväisyyteen.
Jälkipuinti

Keskustelutilaisuus videoitiin ja julkaistiin internetissä. Entinen Washington Timesin toimittaja Robert Stacy McCain huomautti blogissaan useiden Twitter-käyttäjien väittäneen että tilaisuutta häiriköineen opiskelijan tunnistaminen videolta oli doxausta. McCainin mukaan väitteet ”väärinkäyttivät doxaus-termiä”.
Yksi kommunikaatiota pääaineenaan opiskeleva opiskelija lähetti yliopiston kansliapäällikölle ja muille yliopiston työntekijöille suunnatun, ”opiskelijoiden moninaisuuden turvallisuutta” käsittelevän sähköpostin. Opiskelija pyysi viestissään että College Republicans -järjestö esittäisi opiskelijoille virallisen anteeksipyynnön puhujien tuomisesta ”pelkkiä herjoja ja kiihkoilua sisältävään” keskustelutilaisuuteen ”poliittisen seminaarin varjolla”. Opiskelija myös leimasi Amherstin College Republicans -järjestön viharyhmäksi ja väitti tilaisuuden johtaneen siihen että ”monet opiskelijat tuntevat nyt olonsa turvattomaksi kampuksella”. Crowder julkaisi verkkosivuillaan vastauksen jossa hän puolusti kantaansa.
Aiheesta muualla

YouTube-video tapahtumasta
Christina Hoff Sommers Louder with Crowder-podcastissa vuonna 2016.
Milo Yiannopoulos LeWeb13-konferensissa Pariisissa, Ranskassa vuonna 2013.
Steven Crowder Conservative Political Action Conference-tapahtumassa vuonna 2013.
Yleisurheilun Euroopan-mestaruuskilpailut 2006

| Yleisurheilun Euroopan-mestaruuskilpailut 2006 |
| --- | --- |
Osallistujamaita: 49
Kilpailulajeja: 47
Avajaiset: 6. elokuuta 2006
Päättäjäiset: 13. elokuuta 2006 
| 0 | 1 | 2 | 3 | 4 | 5 |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |
Mitalitaulukko
Yleisurheilun Euroopan-mestaruuskilpailut pidettiin vuonna 2006 Ruotsin Göteborgissa Ullevin stadionilla 6.–13. elokuuta 2006. Järjestyksessä kyseessä olivat 19. EM-kilpailut, edelliset järjestettiin Saksan Münchenissä vuonna 2002. Göteborg valittiin isäntäkaupungiksi 6. lokakuuta 2001 Euroopan yleisurheiluliiton EAA:n kongressissa. Vastaehdokkaana oli Espanjan Barcelona. Alankomaiden Amsterdam oli luopunut kilvasta jo ennen äänestystä.
Vuoden 2006 kilpailujen virallinen tunnussävelmä oli vuoden 2005 Eurovision laulukilpailun voittaneen Helena Paparizoun ”To All The Heroes”.
Ullevin stadion kisojen aikaan.
Mitalitaulukko

| Mitalitaulukko> Sija | Mitalitaulukko> Maa | Mitalitaulukko> K | Mitalitaulukko> H | Mitalitaulukko> P | Mitalitaulukko> Yhteensä |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 1 |  Venäjä | 12 | 12 | 11 | 35 |
| 2 |  Saksa | 4 | 5 | 2 | 11 |
| 3 |  Ranska | 4 | 1 | 3 | 8 |
| 4 |  Espanja | 3 | 3 | 5 | 11 |
| 5 |  Valko-Venäjä | 3 | 2 | 1 | 6 |
| 6 |  Ruotsi | 3 | 1 | 2 | 6 |
| 7 |  Belgia | 3 |  |  | 3 |
| 8 |  Portugali | 2 | 1 | 1 | 4 |
| 9 |  Suomi | 2 | 1 |  | 3 |
| 10 |  Italia | 2 |  | 1 | 3 |
| 11 |  Iso-Britannia | 1 | 5 | 5 | 11 |
| 12 |  Tšekki | 1 | 2 | 1 | 4 |
| 13 |  Kreikka | 1 | 2 |  | 3 |
| 14 |  Alankomaat | 1 | 1 | 1 | 3 |
| 14 |  Bulgaria | 1 | 1 | 1 | 3 |
| 16 |  Norja | 1 | 1 |  | 2 |
| 17 |  Israel | 1 |  |  | 1 |
| 17 |  Latvia | 1 |  |  | 1 |
| 17 |  Liettua | 1 |  |  | 1 |
| 20 |  Puola |  | 3 | 4 | 7 |
| 21 |  Ukraina |  | 1 | 2 | 3 |
| 22 |  Viro |  | 1 | 1 | 2 |
| 23 |  Unkari |  | 1 |  | 1 |
| 23 |  Irlanti |  | 1 |  | 1 |
| 23 |  Luxemburg |  | 1 |  | 1 |
| 23 |  Serbia |  | 1 |  | 1 |
| 23 |  Sveitsi |  | 1 |  | 1 |
| 23 |  Tanska |  | 1 |  | 1 |
| 29 |  Romania |  |  | 2 | 2 |
| 29 |  Slovenia |  |  | 1 | 1 |
| 29 |  Turkki |  |  | 1 | 1 |
Osallistujamaat

| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
|   Alankomaat   Albania   Andorra   Armenia   Azerbaidžan   Belgia   Bosnia ja Hertsegovina   Bulgaria   Espanja   Georgia   Gibraltar   Irlanti   Islanti   Iso-Britannia   Israel   Italia   Itävalta |   Kreikka   Kroatia   Kypros   Latvia   Liechtenstein   Liettua   Luxemburg   Makedonia   Malta   Moldova   Monaco   Montenegro   Norja   Portugali   Puola   Ranska   Romania |   Ruotsi   Saksa   San Marino   Serbia   Slovakia   Slovenia   Suomi   Sveitsi   Tanska   Tšekki   Turkki   Ukraina   Unkari   Valko-Venäjä   Venäjä   Viro |
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Yleisurheilun Euroopan-mestaruuskilpailut 2006 Wikimedia Commonsissa
| n k Yleisurheilun Euroopan-mestaruuskilpailut |
| --- | --- |
Ulkoradat: 1934 1938 1946 1950 1954 1958 1962 1966 1969 1971 1974 1978 1982 1986 1990 1994 1998 2002 2006 2010 2012 2014 2016 2018 2020 2022 2024
Sisäradat: 1966 1967 1968 1969 1970 1971 1972 1973 1974 1975 1976 1977 1978 1979 1980 1981 1982 1983 1984 1985 1986 1987 1988 1989 1990 1992 1994 1996 1998 2000 2002 2005 2007 2009 2011 2013 2015 2017 2019 2021 2023
Helmiviilakala

| Helmiviilakala |
| --- | --- |

Uhanalaisuusluokitus
 Elinvoimainen  
  
Tieteellinen luokittelu
Domeeni::  Aitotumaiset Eucarya
Kunta::  Eläinkunta Animalia
Pääjakso::  Selkäjänteiset Chordata
Alajakso::  Selkärankaiset Vertebrata
Yläluokka::  Luukalat Osteichthyes
Luokka::  Viuhkaeväiset Actinopterygii
Alaluokka::  Neopterygii
Lahko::  Jäykkäleukakalat Tetraodontiformes
Heimo::  Viilakalat Monacanthidae
Suku::  Cantherhines
Laji::  macrocerus
Kaksiosainen nimi
 Cantherhines macrocerus  (Hollard, 1853) 
Katso myös
   Helmiviilakala Wikispeciesissä   Helmiviilakala Commonsissa 
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvoIUCN-testi OK: 
Helmiviilakala (Cantherhines macrocerus) on viilakaloihin kuuluva kalalaji. Lajia tavataan lämpimistä vesistä Atlantista.
Koko ja ulkonäkö

Helmiviilakala voi kasvaa suurimmillaan 40–46 cm pitkäksi. Laji on ruumiinmuodoltaan korkearuumiinen, soikean pitkänomainen ja pitkäkuonoinen. Vatsassa on ihosta muodostunut läppä. Kalan ensimmäinen selkäevät on lyhyt ja korkea ja kala voi nostaa sen pystyyn. Toinen selkäevä on pidempi. Helmiviilakalalla ei ole vatsaeviä ja pyrstönvarressa on kaksi piikkiä, jotka ovat koiraalla kookkaamat kuin naaraalla. Lajilla on kaksi värimuotoa. Toinen niistä on kauttaaltaan ruskea ja valkopilkullinen. Toisessa värimuodossa helmiviilakalan ruumiin takaosa on oranssi ja rukean etuosan ja takaosan välillä on valkoinen satula. Evät ovat ruskehtavat.
Levinneisyys ja elintavat

Helmiviilakalaa tavataan Floridasta Brasiliaan ja lisäksi Bahaman, Bermudan, Kap Verden ja Ascensionin läheisyydestä. Laji liikkuu pareittain koralliriutoilla ja kivikkoisilla riutoilla tavanomaisimmin alle 100 metrin syvyydessä. Helmiviilankalan ravintoa ovat sienieläinten, korallieläinten ja polyyppieläinten lisäksi levät. Kutu tapahtuu hiekkapohjaan tehtyyn painanteeseen.
Helmiviilakalaa pidetään toisinaan akvaarioissa.
Rotubiologian tutkimuslaitos

Uppsalan Dekanhuset, jossa tutkimuslaitos toimi 1930–1940-luvulla.
Rotubiologian tutkimuslaitos (Statens institut för rasbiologi, Rasbiologiska institutet) oli Ruotsin Uppsalassa toiminut valtion tutkimuslaitos. Sen johtaja oli Herman Lundborg.
Vuonna 1909 perustettu rodunjalostusoppia tehtävänään pitävä Ruotsin rotupuhtausseura (Svenska sällskapet för rashygien) oli luonut pohjaa rotubiologian tutkimuslaitokselle. Tutkimuslaitos perustettiin 1922 sen jälkeen kun valtiopäivillä oli tehty päätös sen perustamisesta. Rotubiologian tutkimuslaitos lakkautettiin vuonna 1958, minkä jälkeen sen tutkimustoimintaa jatkoi Uppsalan yliopiston lääketieteellisen genetiikan laitos (Institutionen för medicinsk genetik).
Lundborgin mukaan olisi kauhistuttavaa, jos suomalaiset ja saamelaiset sekoittuisivat ruotsalaisiin. Toisaalta hän sai myönteisen kuvan tapaamistaan saamelaisista.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Rotubiologian tutkimuslaitos Wikimedia Commonsissa
Viherpesu

Viherpesu (engl. greenwash) on pinnallista ympäristöystävällisyyttä, joka ei ulotu mainontaa tai retoriikkaa syvemmälle. Termi on alun perin johdettu englanninkielisestä ilmauksesta whitewash (suom. valkopesu), joka tarkoittaa ”virheiden peittämistä tai salaamista”.
Viherpesua harrastavat erityisesti yritykset, joilla on selkeästi haitallinen vaikutus ympäristöön. Nämä yritykset pyrkivät puhdistamaan mainettaan viestittämällä halua parantaa ympäristön tilaa. Viherpesussa tuotetaan assosiaatioita, jotka liittyvät toiminnan puhtauteen ja ekologisuuteen ilman, että toimintatapoja merkittävästi muutetaan.
Aiheesta muualla

https://www.greenwash.earth/ (Arkistoitu – Internet Archive)
Pirulliset (vuoden 1955 elokuva)

| Pirulliset> Les Diaboliques |
| --- | --- |

Ohjaaja:  Henri-Georges Clouzot
Käsikirjoittaja:   Pierre Boileau  Thomas Narcejac 
Tuottaja:  Henri-Georges Clouzot
Säveltäjä:  Georges Van Parys
Kuvaaja:  Armand Thirard
Leikkaaja:  Madeleine Gug
Lavastaja:  Léon Barsacq
Pääosat:   Simone Signoret  Véra Clouzot  Paul Meurisse  Charles Vanel 
Valmistustiedot
Valmistusmaa:  Ranska
Tuotantoyhtiö:   Filmsonor  Vera Films 
Levittäjä:  Netflix
Ensi-ilta:  29. tammikuuta 1955 (Yhdysvalloissa) 30. maaliskuuta 1956 (Suomi)
Kesto:  116 min
Alkuperäiskieli:  ranska
Aiheesta muualla
IMDb 
Elonet
AllMovie
Infobox OKNimi-testi OK: 
Pirulliset (Les Diaboliques) on Henri-Georges Clouzotin ohjaama ranskalainen mustavalkoinen elokuva vuodelta 1955. Siinä yhdistyvät jännitys- ja kauhuelokuvan elementit. Sen pääosissa näyttelevät Simone Signoret, Véra Clouzot ja Paul Meurisse.
Pirulliset perustuu Pierre Boileaun ja Thomas Narcejacin romaaniin Celle qui n’était plus, joka oli saanut vaikutteita James M. Cainin rikosromaaneista. Alfred Hitchcock olisi halunnut romaanin oikeudet, mutta Clouzot voitti kilpailun teoksen oikeuksista. Myöhemmin Boileau ja Narcejac kirjoitti romaanin D’Entre les morts Hitchockille, kun he olivat kuulleet Hitchcockin olleen kiinnostuneen myös Celle qui n'était plusista. Hitchcock sovitti D’Entre les mortsista elokuvansa Vertigo – punainen kyynel.
Hitchcockin Psykoa pidetään usein kauhuelokuvan mullistajana, mutta jo Pirullisissa oli monia samoja elementtejä. Se sijoittuu arkiseen ympäristöön, sen jännitys on psykologista, yliluonnollisuudesta on vain pieniä merkkejä, ja elokuvan juonenkäänteet onnistuvat muuttamaan katsojan näkemyksen tapahtuneesta. Pirullisia voidaan pitää Psykon edeltäjänä. Elokuvassa tapahtuva murhakin sijoittuu kylpyhuoneeseen.
Pirulliset oli taloudellinen menestys, ja se hyötyi mainoskampanjasta, jossa tähdennettiin, että elokuvaa ei kannata katsoa, jos sitä ei näe alusta saakka. Lisäksi lopputeksteissä pyydettiin katsojia olemaan paljastamatta tuleville katsojille elokuvan juonikäänteitä, jotta heille säilyisi yllätyksellisyyden kokemus.
Elokuva oli silloisen Valtion filmitarkastamon Suomessa kokonaan kieltämä hetken aikaa, kunnes valitus Korkeimpaan hallinto-oikeuteen johti elokuvan esittämisen sallimiseen.
Näyttelijöitä

| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
|  Simone Signoret  | … |  Nicole Horner   |
|  Véra Clouzot  | … |  Christina   |
|  Paul Meurisse  | … |  Michel   |
|  Charles Vanel  | … |  tarkastaja Fichet   |
|  Pierre Larquey  | … |  opettaja Drain   |
|  Noël Roquevert  | … |  Herboux   |
|  Thérèse Dorny  | … |  rouva Herboux   |
|  Michel Serrault  | … |  Raymond   |
|  Georges Chamarat  | … |  Dr. Loisy   |
|  Jean Brochard  | … |  Plantiveau   |
|  Aminda Montserrat  | … |  rouva Plantiveau   |
Palkinnot

Pirulliset voitti Ranskassa arvostetun Louis Delluc -palkinnon vuonna 1954 (vaikka elokuva sai ensi-iltansa vasta 1955).
Aiheesta muualla

Kuitunen, Jaakko: Pirulliset (Arkistoitu – Internet Archive). Filmgoer.fi 2009.
New Romantics (kappale)

| ”New Romantics” Taylor Swift |
| --- | --- | --- |

Singlen tiedot
 Albumilta: 1989 (Deluxe Edition)
 Studio : Conway Recording   (Los Angeles)   MXM   (Tukholma)
 Julkaistu: 27. lokakuuta 2014 (julkaisu albumilla) 23. helmikuuta 2016 (singlejulkaisu)
 Formaatti: lataus, suoratoisto
 Tekijä(t): Taylor Swift   Max Martin   Shellback
 Tuottaja(t): Max Martin   Shellback
 Tyylilaji: synthpop
 Kesto: 03.50
 Levy-yhtiö: Big Machine
Listasijoitukset
  46.
Taylor Swiftin muut singlet
| ”Out of the Woods” 2016 | ”New Romantics” 2016 | ”I Don’t Wanna Live Forever” 2017 |
New Romantics on yhdysvaltalaisen laulaja-lauluntekijä Taylor Swiftin kappale vuodelta 2014. Kappaleen ovat säveltäneet Swift, Max Martin ja Shellback. Martin ja Shellback toimivat kappaleen tuottajina. Kappale julkaistiin bonusraitana albumin 1989 deluxe-painoksella 27. lokakuuta 2014. Siitä tuli albumin seitsemäs ja viimeinen virallinen single 23. helmikuuta 2016.
Kappale nousi listoille useissa maissa, mutta sen kaupallinen menestys jäi vaatimattomammaksi kuin albumin aiempien singlejen. Kappale nousi Yhdysvalloissa Billboard Hot 100 -listan sijalle 46. Single on myynyt Yhdysvalloissa kultalevyn verran. Yhdysvaltojen lisäksi kappale oli muun muassa Australian, Belgian ja Kanadan singlelistoilla. Se on myynyt Australiassa kaksinkertaista platinaa.
”New Romantics” on tyyliltään synthpop-musiikkia. Sillä on vaikutteita 1980-luvun popista. Kappaleen nimi tulee New Romantic-liikkeestä, joka oli popmusiikin ja -kulttuurin tyylisuunta 1970-luvulla ja 1980-luvun alussa.
”New Romantics” sai kriitikoilta erinomaiset arviot. Esimerkiksi Rolling Stone laittoi sen toiseksi vuoden 2014 parhaiden kappaleiden listallaan. Useat kriitikot ovat kirjoittaneet, että kappaleen olisi pitänyt olla mukana albumin standardipainoksella.
Kappaleen musiikkivideo on kooste vuoden 2015 The 1989 World Tour -kiertueella kuvatuista esityksistä ja backstage-materiaalista. Live-versio kappaleesta on mukana konserttielokuvassa 1989 World Tour Live.
Swift levytti kappaleen uudelleen nimellä ”New Romantics (Taylor’s Version)” vuonna 2023. Se julkaistiin albumin uudella versiolla 1989 (Taylor’s Version). Tällä kertaa kappale on mukana albumin standardipainoksella. Uusi levytys nousi Billboard Hot 100 -listan sijalle 16.
Listasijoitukset

| Maa ja lista | Korkein sija |
| --- | --- |
 Australia (ARIA Charts): 19
 Belgia (Ultratop Flanders): 33
 Japani (Billboard Japan Hot 100): 90
 Kanada (Canadian Hot 100): 58
 Kanada (Canada CHR/Top 40): 24
 Kanada (Canada AC): 46
 Kanada (Canada Hot AC): 31
 Libanon (Top 20): 18
 Skotlanti (OCC): 40
 Yhdysvallat (Billboard Hot 100): 46
 Yhdysvallat (Adult Contemporary): 18
 Yhdysvallat (Adult Pop Airplay): 9
 Yhdysvallat (Pop Airplay): 18

| Maa ja lista | Korkein sija |
| --- | --- |
 Iso-Britannia (suoratoisto): 31
 Kanada (Canadian Hot 100): 18
 Kreikka (ulkomaiset singlet): 40
 Portugali (AFP): 45
 Singapore (RIAS, Top Digital): 22
 Uusi-Seelanti (Recorded Music NZ): 26
 Yhdysvallat (Billboard Hot 100): 29
Global 200 (Billboard): 24
Myyntipalkinnot

| Maa | Sertifikaatti | Myöntäjä |
| --- | --- | --- |
|  Australia | 2x platinaa | Australian Recording Industry Association |
|  Brasilia | kultaa | Pro-Música Brasil |
|  Iso-Britannia | kultaa | British Phonographic Industry |
|  Uusi-Seelanti | kultaa | Recorded Music NZ |
|  Yhdysvallat | kultaa | Recording Industry Association of America |