stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Vihersieppo

| Vihersieppo |
| --- | --- |

Uhanalaisuusluokitus
 Elinvoimainen  
  
Tieteellinen luokittelu
Domeeni::  Aitotumaiset Eucarya
Kunta::  Eläinkunta Animalia
Pääjakso::  Selkäjänteiset Chordata
Alajakso::  Selkärankaiset Vertebrata
Luokka::  Linnut Aves
Lahko::  Varpuslinnut Passeriformes
Heimo::  Pensassiepot Petroicidae
Suku::  Valkosilmäsiepot Pachycephalopsis
Laji::  hattamensis
Kaksiosainen nimi
 Pachycephalopsis hattamensis  (Meyer, 1874) 
Katso myös
   Vihersieppo Wikispeciesissä   Vihersieppo Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OKIUCN-testi OK: 
Vihersieppo (Pachycephalopsis hattamensis) on pensassieppojen heimoon kuuluva varpuslintu.
Levinneisyys

Vihersieppoa tavataan Indonesiassa ja Papua-Uudessa-Guineassa. Lajin on raportoitu olevan paikallisesti yleinen, ja sen kanta on vakaa. Se on luokiteltu elinvoimaiseksi.
Väestövastuujärjestelmä

Väestövastuu on yksi terveyskeskustyön järjestämisen muoto. Väestövastuujärjestelmässä lääkäri (tai lääkäri-terveydenhoitaja-pari) hoitaa kaikki tietyltä, hänelle määrätyltä alueelta terveyskeskuksen asiakkaiksi tulevat potilaat.
Väestövastuulääkärin palkkaus määräytyy väestön koon ja vaativuuden mukaan. Oman väestön ulkopuolisista potilaista maksetaan usein erillinen korvaus, samoin tehdyistä operaatioista.
Väestövastuujärjestelmän hyvänä puolena on pidetty pitkiä hoitosuhteita, jotka mahdollistavat potilaan pitkäjännitteisen hoidon ja hyvän asiakassuhteen muodostumisen.
Kritiikin kohteeksi järjestelmä on joutunut erityisesti lääkärin työn hallinnan vaikeuden vuoksi. Erityisesti lääkäripulasta kärsivissä terveyskeskuksissa ja kokemattomilla lääkäreillä työpäivät ovat voineet venähtää kohtuuttoman pitkiksi. Pitkät hoitosuhteet jäävät toteutumatta, jos virkoja hoitavat lääkärit vaihtuvat.
Useissa terveyskeskuksissa on viime aikoina luovuttu väestövastuujärjestelmästä. Pitkiä hoitosuhteita on yritetty hakea muilla keinoin. Esimerkiksi listautumismallissa terveyskeskuksen palveluja usein tarvitsevat ihmiset voivat listautua tietyn lääkärin potilaiksi.
Vincenzo Bacchi

Vincenzo Bacchi (1. elokuuta 1854 Castelfranco Emilia – 23. tammikuuta 1924) oli italialainen roomalaiskatolinen piispa. Hänet vihittiin papiksi Bolognan arkkihiippakuntaan 17. maaliskuuta 1878 ja nimitettiin sen vihkipiispaksi sekä Mynduksen titulaaripiispaksi 16. lokakuuta 1906. Piispaksi vihkiminen seurasi 18. marraskuuta. Pääkonsekraattorina toimi Domenico Svampa, jota avustivat Arturo Marchi ja Vittorio Amedeo Ranuzzi de' Bianchi.
Bacchi sai 2. joulukuuta 1912 nimityksen Faenzan piispaksi, jona hän toimi, kunnes kuoli 69-vuotiaana virassa.
Vincenzo Cozzi

Vincenzo Cozzi (26. marraskuuta 1926 – 3. heinäkuuta 2013) oli italialainen roomalaiskatolinen piispa. Hänet vihittiin papiksi 18. kesäkuuta 1950 ja nimitettiin Melfi-Rapollan hiippakunnan piispaksi 12. syyskuuta 1981. Piispaksi vihkiminen seurasi 25. lokakuuta. Pääkonsekraattorina toimi Sebastiano Baggio, jota avustivat Vincenzo Franco ja Gerardo Pierro. 30. syyskuuta 1986 Venosan hiippakunta liitettiin Melfi-Rapollaan, jolloin muodostui Melfi-Rapolla-Venosan hiippakunta. Cozzi johti sitä, kunnes jäi eläkkeelle 13. joulukuuta 2002.
Luokki

Sotilas hevosineen umpihangessa Venäjällä vuonna 1942. Hevosella luokkivaljastus, joka helpottaa vetämistä erityisesti vaikeissa olosuhteissa. Luokki kulkee kaarena hevosen selän yli aisasta aisaan.
Itä-Suomessa luokki ja Länsi-Suomessa luokka eli vemmel (joskus myös vempele tai vembel) on hevosilla käytettävien työvaljaiden osa. Se on osapuilleen ylösalaisin olevan U-kirjaimen muotoinen, joko puusta tai metallista valmistettu kaari, jolla länget yhdistetään rahkeiden avulla aisoihin siten, että luokin jännitys pitää aisat ajossa irrallaan hevosen kyljistä. Joustavana luokkivaljastus sopii hyvin raskaiden kuormien vetoon ja ajoon epätasaisessa maastossa mäkisillä ja mutkaisilla teillä.
Luokin historia ja käyttöalue

Luokkivaljastus on ollut käytössä yleisesti vain Itämeren itäpuolisilla alueilla. Luokin käyttöalue on hyvin yhtenäinen: suomalaisten ja virolaisten lisäksi luokkia käyttävät useat muut suomalais-ugrilaiset kansat sekä venäläiset. Keskiaikaisen Codex Aboensis -kirjan kuvituksessa esiintyvien luokkivaljaiden katsotaan osaltaan todistavan, että koko kirja on suomalainen. Läntinen raja kulkee Kuurinmaalla Latviassa. Suomessa yleisesti käytetty nimitys on luokka tai luokki, karjalassa vemmel tai vempele ja vepsässä vembel. Sana luokki puolestaan on yhtenäinen suomessa, vatjassa, virossa (look) ja liivissä. Venäläiset omaksuivat luokin suomalaisilta, ja Ruotsissa luokkia ovat käyttäneet vain Värmlannin metsäsuomalaiset. Länsi-Euroopassa tai Amerikan mantereella luokkia ei käytännössä tunneta lainkaan.
Kustaa Vilkunan mukaan suomalaisen hevosajokulttuurin tärkein yhdistävä piirre on luokkivaljastus, ja ensimmäiset tiedot luokista ovat peräisin Suomesta ja Virosta. Muinaisrunoissa ja Kalevalassa luokkivaljastus on hyvin tavallinen, ja varhainen kirjallinen maininta on Piispa Henrikin surmanrunossa:
»Otta sitten ohrjlda orojnen / jdulta jsoi lihainen / maatta jouhi maldahjsi jlda / pane luoka kynä päjnen / harjallen hywän hewoisen.» 
(Vanhin tunnettu kirjallinen versio)
Virosta maininta on vuodelta 1494.[lähde? ] Venäjältä kirjalliset tiedot luokista ovat huomattavasti myöhemmältä ajalta. Ruotsissa siitä ei ole vanhojakaan tietoja, ja tutkimusmatkailija Carl von Linnékin näki luokin ensi kertaa vuonna 1732 Suomessa. Vanhoissa suomalaisissa verokirjoissa luokki oli talon omaisuutta. Lemun Nyynäisten talon omaisuudeksi merkittiin vuonna 1549 kaksi maalattua luokkia. 1700-luvun verokirjojen mukaan luokki oli yleinen koko maassa.
Suomenhevoset ovat keveitä mutta sitkeitä sekä erittäin nopeita verrattuna raskaisiin eurooppalaisiin työhevosiin. Kevyelle hevoselle luokkivaljastus on paras ratkaisu raskaan kuorman vetoon. Itä-Suomessa luokkivaljastusta on käytetty ympäri vuoden, tasamaastoisemmassa Länsi-Suomessa yleensä vain talvella rekiajossa; kesällä on käytetty luokkisilavaljastusta sekä sila- eli niin kutsuttua tamppivaljastusta.
Luokin valmistus

Paras luokki tulee niinipuusta eli metsälehmuksesta, joka on kevyttä, joustavaa ja sitkeää sekä pitää muotonsa. Muita erinomaisia luokissa käytettyjä puulajeja on pihlaja, marjakuusi, kataja ja koivu. Pajusta luokki valmistettiin vanhastaan yleensä silloin, jos metsässä sattui vahinko ja luokki katkesi. Taivuttamalla kaksi pajua kaarelle ja sitomalla ne yhteen saatiin nopeasti käyttöön tilapäinen luokki.
Nykyään luokki voidaan valmistaa joko raudasta, puusäleistä liimaamalla tai yhdestä puusta taivuttamalla. Rautaluokin ongelmana on, että se voi kovalla pakkasella katketa ja lisäksi kova metalli kuluttaa nopeasti puista aisaa. Puisen niin sanotun painoluokin tekoon sopivia puita ovat tuomi (kestävin), lehmus, koivu ja paju (eli hitaasti kasvavat puulajit). Puun täytyy olla suora ja vähäoksainen, jotta luokista tulisi kestävä. Luokkipuuta on haudutettava lantatunkiossa viikko tai pehmitettävä tulella avotakan loimussa. Nopeimmin luokki saadaan taipumaan laittamalla padan kanneksi T-haarainen putki ja laittamalla puu putken sisälle höyrystymään. Luokki taivutetaan tätä tarkoitusta varten tehdyssä paininpuussa tai paininpenkissä. Niiniluokkia lukuun ottamatta painoluokki pyrkii ajan mittaan suoristumaan, varsinkin jos sitä käytetään vain harvoin. Luokkia onkin hyvä säilyttää päistään narulla yhteen sidottuna, jotta se ei pääse oikenemaan.
Aiheesta muualla

Työhevosharrastajat
Kuvia painoluokin valmistuksesta
Vetoeläimet
Paininpuu Puolangan Kalhamaperällä sijaitsevan Tiaisen torpan tallin takaseinässä.
Lauharinlampi

| Lauharinlampi |
| --- | --- |
Valtiot:  Suomi
Maakunnat:  Etelä-Savo
Kunnat:  Mäntyharju
Koordinaatit:  61°11′01″N, 27°02′21″E
Vesistöalue ja valuma-alueen tietoja
Päävesistöalue:  Kymijoen vesistö (14)
Valuma-alue:  Repoveden–Tihvetjärven valuma-alue (14.98)
Laskuoja:  oja Ala-Pahkajärveen 
Järvinumero:  14.982.1.021
Mittaustietoja
Pinnankorkeus:  117,4 m  
Pituus:  280 m  
Leveys:  150 m  
Rantaviiva:  0,729 km  
Pinta-ala:  1,33 ha  
Saaria:  ei saaria 
 fiLauharinlampi 
Lauharinlampi  on Etelä-Savossa Mäntyharjulla  Vekarajärven lähellä sijaitseva lampi.
Maantietoa

Lampi on 280 metriä pitkä, 150 metriä leveä, ja sen pinta-ala on 1,3 hehtaaria. Lammella ei ole kartan mukaan saaria.  Sen rantaviivan pituus on 750 metriä.
Vesistösuhteet

Lampi sijaitsee Kymijoen vesistössä (vesistöaluetunnus 14) Mäntyharjun reitin valuma-alueen (14.9) Repoveden–Tihvetjärven valuma-alueella (14.98), jonka Naarajärven–Vääräojan valuma-alueeseen (14.982) se kuuluu. Lammen vedenpinnan korkeus on 117,4 metriä mpy.
Vincenzo Cerulli

Vincenzo Cerulli (20. huhtikuuta 1859 – 30. toukokuuta 1927) oli italialainen tähtitieteilijä ja Teramon observatorion perustaja. Hän ansaitsi fysiikan loppututkinnon Rooman Sapienza-yliopistosta vuonna 1881.
Vähäjoki

Vähäjoki-nimisiä jokia on Suomessa useita:
Vähäjoki (Alajärvi)
Vähäjoki (Anjalankoski)
Vähäjoki (Askola)
Vähäjoki (Eurajoki)
Vähäjoki (Hartola)
Vähäjoki (joki Hollolassa)
Vähäjoki (Kolari)
Vähäjoki (Koski)
Vähäjoki (Kälviä)
Vähäjoki (Kemijärvi)
Vähäjoki (Lammi)
Vähäjoki, lyhyt Hirvijoesta erilleen kuroutunut sivuhaara Maskussa
Vähäjoki (Orimattila)
Vähäjoki (Padasjoki)
Vähäjoki (Paimio)
Vähäjoki (Piippola)
Vähäjoki (Puolanka)
Vähäjoki (Rusko)
Vähäjoki (Salo)
Vähäjoki (Siikainen)
Vähäjoki (Suomussalmi)
Vähäjoki (Tervola)
Vähäjoki (Turku)
Vähäjoki (Ylistaro)
Vähäjoki on myös joidenkin kylien tai kaupunginosien nimi:
Vähäjoki (Hollola)
Vähäjoki (Tervola)
Vähäjoki (Vampula)
Vähäjoki (Vähäkyrö)
| --- | --- |
: Tämä on täsmennyssivu, joka luettelee monimerkityksisen käsitteen eri merkitykset tai useita eri henkilöitä. Artikkelisivuja, joiden nimessä tai tekstissä lukee ”Vähäjoki”, voi hakea sivunnimihaulla, laajalla sivunnimihaulla tai tekstihaulla.
Väkivallan vuosi

Väkivallan vuosi voi viitata:
Väkivallan vuosi (engl. Year of the Gun), John Frankenheimerin ohjaama elokuva vuodelta 1991
Väkivallan vuosi (engl. A Most Violent Year), J. C. Chandorin ohjaama elokuva vuodelta 2014
| --- | --- |
: Tämä on täsmennyssivu, joka luettelee monimerkityksisen käsitteen eri merkitykset tai useita eri henkilöitä. Artikkelisivuja, joiden nimessä tai tekstissä lukee ”Väkivallan vuosi”, voi hakea sivunnimihaulla, laajalla sivunnimihaulla tai tekstihaulla.
Lemmonlampi (Hartola)

| Lemmonlampi |
| --- | --- |
Valtiot:  Suomi
Maakunnat:  Päijät-Häme
Kunnat:  Hartola
Koordinaatit:  61°34′04″N, 26°11′18″E
Vesistöalue ja valuma-alueen tietoja
Päävesistöalue:  Kymijoen vesistö (14)
Valuma-alue:  Jääsjärven alue (14.82)
Laskuoja:  oja Jääsjärveen 
Järvinumero:  14.821.1.002
Mittaustietoja
Pinnankorkeus:  101,4 m  
Pituus:  490 m  
Leveys:  160 m  
Rantaviiva:  1,196 km  
Pinta-ala:  5,565 ha  
Saaria:  ei saaria 
 fiLemmonlampi 
Lemmonlampi  on Päijät-Hämeessä Hartolassa  Sauvuoren lähellä sijaitseva lampi.
Maantietoa

Lampi on 490 metriä pitkä, 160 metriä leveä, ja sen pinta-ala on 5,6 hehtaaria. Lammella ei ole kartan mukaan saaria.  Sen rantaviivan pituus on 1,2 kilometriä.
Vesistösuhteet

Lampi sijaitsee Kymijoen vesistössä (vesistöaluetunnus 14) Sysmän reitin valuma-alueen (14.8) Jääsjärven alueella (14.82), jonka Jääsjärven lähialueeseen (14.821) se kuuluu. Lammen vedenpinnan korkeus on 101,4 metriä mpy.
Voltti (lehti)

Voltti oli vuosina 2008–2009 ilmestynyt suomalainen homoille, lesboille, biseksuaaleille ja transihmisille suunnattu aikakauslehti, jota julkaisi Akilles kustannus. Lehden päätoimittaja oli Sari Virtanen.
Voltti sai vuonna 2009 Suomen Aikakauslehdentoimittajain Liiton Salli-journalistipalkinnon.
Aiheesta muualla

Esa Mäkinen: Suomen ainoa homolehti Voltti saattaa lopettaa syksyllä (Arkistoitu – Internet Archive). Helsingin sanomat 26.6.2009.
Anu-Elina Lehti: ﻿Tilaajapula uhkaa Voltti-lehden tulevaisuutta. Vihreä lanka 28.8.2009.
Homojen ja lesbojen Voltti-lehti lopetettiin. Ylen uutiset 14.9.2009.
Vähin III hallitus

Vähin III hallitus oli Viron tasavallan hallitus, joka toimi 498 päivää 6. marraskuuta 1995–17. maaliskuuta 1997. Hallitus muodostui "Kokoomuspuolueen ja Maalaisväestön liitto" -vaaliliitosta ja joulukuuhun 1996 saakka myös Reformipuolueesta.
Hallituksen kokoonpano

| Ministeri | Tehtävissä | Puolue |
| --- | --- | --- |
| Pääministeri Tiit Vähi |  6.11.1995–17.3.1997 |  Kokoomuspuolue |
| Kulttuuri- ja opetusministeri Jaak Aaviksoo |  6.11.1995–1.1.1996 |   |
| Opetusministeri Jaak Aaviksoo Rein Loik |  1.1.1996–30.11.1996 2.12.1996–17.3.1997 |   |
| Oikeusministeri Paul Varul |  6.11.1995–17.3.1997 |  Kokoomuspuolue |
| Puolustusministeri Andrus Öövel |  6.11.1995–17.3.1997 |  Kokoomuspuolue |
| Ympäristöministeri Villu Reiljan |  6.11.1995–17.3.1997 |  Viron maakansan puolue |
| Kulttuuriministeri Jaak Allik |  1.1.1996–17.3.1997 |  Kokoomuspuolue |
| Talousministeri Andres Lipstok Jaak Leimann |  6.11.1995–30.11.1996 2.12.1996–17.3.1997 |  Reformipuolue Kokoomuspuolue |
| Maatalousministeri Ilmar Mändmets |  6.11.1995–17.3.1997 |  Sitoutumaton |
| Valtiovarainministeri Mart Opmann |  6.11.1995–17.3.1997 |  Kokoomuspuolue |
| Sisäministeri Märt Rask Riivo Sinijärv |  6.11.1995–1.12.1996 1.12.1996–17.3.1997 |  Reformipuolue Kokoomuspuolue |
| Sosiaaliministeri Toomas Vilosius Tiiu Aro |  6.11.1995–1.12.1996 2.12.1996–17.3.1997 |  Reformipuolue Kokoomuspuolue |
| Ulkoministeri Siim Kallas Toomas Hendrik Ilves |  6.11.1995–22.11.1996 2.12.1996–17.3.1997 |  Reformipuolue – |
| Tie- ja liikenneministeri Kalev Kukk Raivo Vare |  6.11.1995–30.11.1996 2.12.1996–17.3.1997 |  Reformipuolue – |
| Ministeri Jaak Allik |  6.11.1995–1.1.1996 |  Kokoomuspuolue |
| Ministeri Riivo Sinijärv |  6.8.1996–1.12.1996 |  Kokoomuspuolue |
| Ministeri Endel Lippmaa |  6.11.1995–6.8.1996 |  Kokoomuspuolue |
| Ministeri Tiit Kubri |  6.11.1995–17.3.1997 |  Viron maakansan puolue |
| Ministeri Andra Veidemann |  9.12.1996–17.3.1997 |  Arengupartei |
Väinö E. Hyvönen

Väinö Erland Hyvönen (14. joulukuuta 1903 Hausjärvi – 23. huhtikuuta 1987 Turku) oli suomalainen rovasti ja kirjailija.
Hyvönen toimi Turun tuomiokirkkoseurakunnan I kappalaisena 1953–1967. Hyvönen toimi myös seurakunnan partiolippukunta Turun Sinikotkien lippukunnanjohtajana vuosina 1940–1945 sekä 1947–1952.
Teoksia

Sanan valossa. Tekijä, Turku 1933
Millä lunastat sielusi?. Tekijä, Turku 1934
Pyhiä siteitä. Suomen metodistikirkko, Helsinki 1934
"Tule ja katso". Tekijä, Turku 1934
Iäisyyden edessä. Tekijä, Turku 1935
Iltahuuto. Tekijä, Turku 1940
Minä uskon. Tekijä, Turku 1940
Nuoret pyhillä poluilla : kokemuksia kristillisessä opintokerhotyössä. Agricola-seura, Helsinki 1940
Varma sana. Tekijä, Turku 1940
Professori Nillan kirjeitä Tonttulasta ; kuvittanut Arvo Lukala. Aura, Turku 1945
Kipinä-kuoro kotona ja vierailla mailla : poimintoja viisitoistavuotistaipaleelta. Turku 1948
Nuorten tie. Turun tuomiokirkkoseurakunnan nuorisotyön julkaisu. Turun tuomiokirkkoseurakunta, Turku 1948
Ihmiskunnan uskonnot : ohjeita Olavi Castrénin, Aarre Lauhan ja Eelis Gulinin teoksen "Ihmiskunnan uskonnot" opiskeluun ; kirj. Väinö Hyvönen, Uriel Nokkala. Opintotoiminnan keskusliitto, Helsinki 1949
Kunstenniemi kutsuu. Turun tuomiokirkkoseurakunnan nuorisotyön julkaisuja 3. Turku 1953
Sanoma tytöille. Turun tuomiokirkkoseurakunnan nuorisotyön julkaisuja 2. Turku 1953
Miesten sana. Turun tuomiokirkkoseurakunnan miestyön julkaisuja 1. Turun tuomiokirkkoseurakunta, Turku 1963
Perhekirkko. Turun tuomiokirkkoseurakunnan miestyön julkaisuja 2. Turun tuomiokirkkoseurakunta, Turku 1963
Minua on johdatettu : Punavuorelta tuomiokirkkoon. Kuva ja sana, Helsinki 1964
Miesten sanomaa. Turun tuomiokirkkoseurakunnan miestyön julkaisuja 3. Turun tuomiokirkkoseurakunta, Turku 1965
Siellä jossakin. Kuva ja sana, Helsinki 1965
Miesten sarkaa. Turun tuomiokirkkoseurakunnan miestyön julkaisuja 4. Turun tuomiokirkkoseurakunta, Turku 1966
Tähden miehet. Kuva ja sana, Helsinki 1966
Kiusattu Kristus. Kuva ja sana, Helsinki 1974
Turisti ja kirkko. Shalom, Helsinki 1976
Astelin pyhillä kivillä. Ari-kustannus, Saarijärvi 1977
Viisas voittaa sieluja. Ari-kustannus, Saarijärvi 1977
Pyhät vedet. Kuva ja sana, Helsinki 1980
Sana alttarilta. Kuva ja sana, Helsinki 1981
Kiusatun ihmisen Kristus. Kuva ja sana, Helsinki 1983
Pisara kovertaa kiven. Kuva ja sana, Helsinki 1985
Vüqar Ələkbərov

| Mitalit | Mitalit | Mitalit |  |
| --- | --- | --- | --- |
|  Vüqar Ələkbərov |  Vüqar Ələkbərov |  Vüqar Ələkbərov |  |
Maa:   Azerbaidžan
Miesten nyrkkeily
|  Olympialaiset  |  Olympialaiset  |  Olympialaiset  |  |
|  Pronssia | Sydney 2000 | 75 kg |  |
Vüqar Mursal Ələkbərov (s. 5. tammikuuta 1981 Mingəçevir) on azerbaidžanilainen nyrkkeilijä ja olympiamitalisti. Hän voitti pronssia alle 75 kilon sarjasta Sydneyn olympialaisissa 2000. Ateenan olympialaisissa 2004 hän sijoittui alle 91 kilon sarjassa viidenneksi.
Lemojärvi (Kangasala)

| Lemojärvi |
| --- | --- |
Valtiot:  Suomi
Maakunnat:  Pirkanmaa
Kunnat:  Kangasala
Koordinaatit:  61°30′35″N, 24°48′42″E
Vesistöalue ja valuma-alueen tietoja
Päävesistöalue:  Kokemäenjoen vesistö (35)
Valuma-alue:  Pääskylänjoen valuma-alue (35.76)
Laskujoki:  oja Pajulanjärveen 
Järvinumero:  35.762.1.007
Mittaustietoja
Pinnankorkeus:  106,7 m  
Rantaviiva:  1,851 km  
Pinta-ala:  14,317 ha  
Saaria:  ei saaria 
 fiLemojärvi 
Lemojärvi  on Pirkanmaalla Kangasalan Vehkajärven lähellä sijaitseva järvi.
Maantietoa

Järven pinta-ala on 14,3 hehtaaria ja se on 650 metriä pitkä ja 300 metriä leveä. Se sijaitsee alavalla maalla Pajulanjärven Viljunjärven ja Vehkajärven kirkonkylän Kirkkoharjun välissä. Sen rantaviivan pituus on 1,9 kilometriä ja sen rannat ovat enimmäkseen metsämaata, joka on paikoin soistunutta, ja peltomaata. Järvellä ei ole kartan mukaan saaria. Sen asutus haja-asutusta. Järvellä on yksi kiinteä tila ja kolme vapaa-ajan asuntoa. Niille tulee tiet Vehkajärveltä.
Vesistösuhteet

Järvi sijaitsee Kokemäenjoen vesistössä (vesistöaluetunnus 35) Längelmäveden ja Hauhon reittien valuma-alueen (35.7) Pääskylänjoen valuma-alueella (35.76), jonka Pajulanjärven valuma-alueeseen (35.762) se kuuluu. Järven vedenpinnan korkeus on 106,7 metriä mpy. Siihen on johdettu soiden ja peltopalstojen kuivatusojia. Järven laskuoja, joka on koneellisesti suoraksi kaivettu, lähtee järven lounaisrannasta. Se laskee Viljunjärven kaakkoispäähän.
Voivala

Voivala on Kaarinan kaupunginosa, joka rajautuu lännessä Kaarinan keskustaan, etelässä Kuusistoon, idässä Piikkiönlahteen sekä Piikkiön kirkonkylään ja pohjoisessa Littoisiin. Voivalassa on sekä teollisuutta että asuntoja.
Voivalan kedon niittyalue, joka sijaitsee Uudenmaantien ja Nummenniityntien risteyksessä, on lajistoltaan arvokas perinnemaisemakohde.
Historia

Voivalan niittyalueen eteläpuolella on kulkenut historiallinen Kuninkaantie. Itäisessä metsikössä on myös pronssikautinen hautaröykkiö. Itää kohti mentäessä löytyy myös kolme muuta röykkiötä kilometrin säteellä. Röykkiöt sijaitsivat pronssikaudella rantaviivan tuntumassa. Heti moottoritien eteläpuolella sijaitsee myös varhaismetallikautinen asuinpaikka. Voivala on ollut asuttu ilmeisesti jo 1200-luvulla, ja on täten Kaarinan vanhimpia kyliä.
Liikenne

Voivalasta kulkee 110-tietä pitkin Fölin bussilinjat 703, 704, 705 ja 706, jotka kulkevat toiseen suuntaan Piikkiöön ja Paimioon, toiseen suuntaan Kaarinan keskustaan ja Turkuun sekä bussilinja 700, joka kulkee toiseen suuntaan Piikkiöön ja toiseen suuntaan Kaarinan keskustaan ja Turkuun sekä bussilinja 707, joka kulkee toiseen suuntaan Piikkiön Hepojoelle ja toiseen suuntaan Kaarinan keskustaan ja Turkuun.
Las Cruces (New Mexico)

| Las Cruces |
| --- | --- |

 Koordinaatit: 32°18′52″N, 106°46′44″W 
Valtio:  Yhdysvallat
Osavaltio:  New Mexico
Piirikunta:  Doña Ana
Hallinto:  
 – Pormestari:  Kenneth Daniel Gallegos Miyagishima
Pinta-ala:  
 – Kokonaispinta-ala:  198 km²
Väkiluku (2013):  101 324
Lempinimi::  The City of Crosses
 
 http://www.las-cruces.org/ 
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Las Cruces on kaupunki Doña Anan piirikunnassa New Mexicon osavaltiossa Yhdysvalloissa. Las Cruces sijaitsee Mesilla Valley -nimisessä laaksossa. Kaupungin pinta-ala on 198 km² ja asukasluku on 101 324 (2013). Las Cruces on osavaltion toiseksi suurin kaupunki.
Historia

Las Cruces perustettiin vuonna 1849. Kaupungin nimen sanotaan juontuvan alueen haudoista, jotka oli merkitty ristein (risti on espanjaksi cruce).
Seutu on ollut asuttu jo 10 000 vuotta sitten. Espanjalaiset uudisasukkaat saapuivat alueelle 1500-luvulla. He kutsuivat seudun intiaaneja nimellä "manso" (suomeksi "lempeä"). 1700-luvun loppuun mennessä mansot olivat sulautuneet muihin intiaaniheimoihin.
Vuonna 1598 konkistadori Juan de Oñate ja hänen seuraajansa perustivat ensimmäiset eurooppalaiset siirtokunnat Rio Granden varrelle. Méxicosta Santa Fehen ulottuva kuninkaallinen tie, Camino Real, yhdisti Las Crucesin alueen pääkaupunkiin.
Espanjalaisten valta johti pueblo-intiaanien nälkiintymiseen; myös pueblojen oma uskonto kiellettiin. Pueblojen kapina vuonna 1680 hävitti kolmasosan New Mexicon espanjalaisväestöstä.
Apassit olivat saapuneet Las Crucesin seudulle jo 1500-luvulla. Apassit hyökkäsivät espanjalaisten kimppuun ja varastivat näiden hevosia. Vasta 1830-luvulla espanjalaiset asettuivat pysyvästi asumaan Mesilla Valleyhin.
Yhdysvaltain sisällissodan aikana 25. heinäkuuta 1861 konfederaation eli etelävaltioiden kenraali John R. Baylor ja 500 vapaaehtoista texasilaista saapuivat Las Crucesiin. Seuraavan vuoden maaliskuussa etelävaltioiden hallinta alueella kuitenkin päättyi.
Rautatie valmistui huhtikuussa 1881.
Kaupunki kasvoi suuresti 1890-luvulla. Espanjalaisperäiset ja amerikkalaiset kauppiaat kuuluivat samoihin yhteiskunnallisiin järjestöihin. Pian kaupunkiin saatiin puisto, kirjasto, ruumisvaunut ja kasteluvankkuri kaupungin pölyisten teiden kasteluun.
Väestö

Valkoihoisten osuus on 75,3 %, latinojen (mitä tahansa rotua; alkuperä espanjankielisessä Latinalaisessa Amerikassa tai Espanjassa) 56,8 %, mustien 2,4 %, intiaanien 1,7 % ja aasialaisten 1,6 % (2010).
Maantiede

Las Cruces sijaitsee Mesilla Valleyssä, Rio Grande -joen varrella. Organ Mountains on kaupunkikuvaa hallitseva vuoristo 16 kilometriä kaupungista itään. Alueella on muitakin vuoristoja.
Kesäkuu on keskimääräisesti kuumin kuukausi ja tammikuu kylmin. Korkein tilastoitu lämpötila on 43 °C ja alin −23 °C.
Noin 8 kilometrin päässä nykyisen Las Crucesin keskustasta sijaitsee La Mesilla. Mesilla perustettiin vuonna 1850, ja se toimi kauppa- ja maatalouskeskuksena. Vuonna 1860 Mesillassa asui yli 2000 asukasta, mikä oli kaksi kertaa enemmän kuin Las Crucesissa. Vuoteen 1881 saakka Mesilla oli alueen tärkein paikkakunta.
Talous

Karjankasvatus oli alueen tärkein elinkeino vuosikymmenien ajan sisällissodan päättymisen jälkeen. 1860-luvun lopulla karjankasvattajia saapui Texasista New Mexicoon. Nykyään talouden kantavat voimat ovat maatalous, kauppa, koulutus ja puolustus.
Las Crucesin alueella kasvatetaan erilaisia pippureita (chili, cayenne, jalapeno), puuvillaa, sipulia, paprikaa sekä muita vihanneksia. Stahmann Farms on maailman suurin pekaanipähkinän tuottaja. Laaksossa viljellään myös viinirypäleitä paikallista viinintuotantoa varten.
New Mexico State University on kaupungin suurin työllistäjä. White Sands Missile Range on läntisen pallonpuolison suurin sotilaallinen tukikohta. Elektroniikka, pakkausmateriaalit ja kemikaalit kuuluvat myös kaupungin elinkeinoihin.Koko kappaleen lähde:
Kulttuuri ja turismi

Museoverkoston muodostavat Branigan Cultural Center, Las Cruces Museum of Art, Las Cruces Museum of Nature & Science ja Las Cruces Railroad Museum.
Las Crucesissa ja Mesillassa on kymmeniä taidegallerioita.
Kaupungin ravintolat ovat kuuluja muun muassa meksikolaisesta ruoastaan.
Las Crucesissa järjestetään vuosittain suosittuja festivaaleja, kuten Whole Enchilada Fiesta, Renaissance ArtsFaire, Cowboy Days ja Fiesta de San Ysidro. Las Crucesin lähiseutu tarjoaa hyvät mahdollisuudet niin lintujen tarkkailuun, maastopyöräilyyn kuin golfiin.