stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Vien rucolan takaisin

| Vien rucolan takaisin |
| --- | --- |

Kirjailija:  Kari Enqvist
Genre:  esseekokoelma
Kustantaja:  WSOY
Julkaistu:  2004
Ulkoasu:  sidottu
Sivumäärä:  153
ISBN:  951-0-29692-9

Edeltävä:  Kosmoksen hahmo
Seuraava:  Suhteellisuusteoriaa runoilijoille
Löydä lisää kirjojaKirjallisuuden teemasivulta
Vien rucolan takaisin on Kari Enqvistin toinen esseekokoelma vuodelta 2004.
Aiheesta muualla

Kirja tekijän kotisivuilla.
Johan Lahdenperä: Tänä yönä humanistit ovat levottomia[vanhentunut linkki]. Helsingin Sanomat 20.11.2004.
Antti Arjava: Kosmologin retket hottentottien maahan (Arkistoitu – Internet Archive). Tieteessä tapahtuu 1/2005 (PDF).
Viena (nimi)

| Viena |
| --- | --- |
Nimipäivä:   
– suomenkielinen:  15. kesäkuuta
– ruotsinkielinen:  –
– ortodoksinen:  13. syyskuuta
Muunnelmia:  –
Vastineita eri kielissä:  –
Nimen alkuperä:  Vienan Karjala tai Vieno
Infobox OKNimi-testi OK: 
Viena on suomalainen naisen etunimi. Nimi on mahdollisesti muunnelma nimestä Vieno, mutta viittaa toisaalta myös Vienan Karjalaan.
Digi- ja väestötietoviraston tietojen mukaan Viena-nimen on 1900-luvun alusta vuoden 2019 loppuun mennessä saanut 1030 naista ja alle 10 miestä.
Tunnettuja Viena-nimisiä

Viena Korhonen, oik. Viena Jolma (1905–1992), kirjailija
Viena-Lemmikki Valkeameri, o.s. Louhimies (s. 1943), televisio- ja mainoselokuvaaja, taidemaalari ja kirjailija
Victor II

| Victor II |
| --- | --- |
 Victor II. Pontifikale Gundekarianum (Codex B4, Diözesan-Archiv Eichstätt), ~ 1071/72.
Henkilötiedot
Koko nimi:  Gebhard von Calw-Dollnstein-Hirschberg
Syntynyt: n. 1018 Saksa
Kuollut: 28. heinäkuuta 1057 Arezzo
Paavi
Paavius alkoi:  13. huhtikuuta 1055
Paavius päättyi:  28. heinäkuuta 1057
Edeltäjä:  Pyhä Leo IX
Seuraaja:  Stefanus IX
Victor II (n. 1018 – 28. heinäkuuta 1057) oli paavina 13. huhtikuuta 1055 – 28. heinäkuuta 1057. Hänen oikea nimensä oli Gebhard von Calw-Dollnstein-Hirschberg ja hän oli syntyperältään Calwin, Tollensteinin ja Hirschnergin kreivi sekä sukua keisari Henrik III:lle. Hänen isänsä oli schwabenilainen paroni, kreivi Harwig von Calw. Victor vihittiin paaviksi Roomassa 13. huhtikuuta 1055, ja hän oli Hildebrandin uudistusajan paaveja.
Regensburgin piispan Gebhardin, keisari Henrik III:n sedän, painostuksesta hänet nimitettiin 24-vuotiaana Eichstättin piispaksi. Asemassaan hän ajoi Henrikin etuja, ja hän nousi pian keisarin lähimpien neuvonantajien joukkoon. Henrik asetti hänet paaviehdokkaaksi Mainzissa syyskuussa 1054. Tätä olivat vaatineet Hildebrandin (myöhemmin paavi Gregorius VII) johtamat roomalaiset lähettiläät, joilla todennäköisesti oli tarkoituksena riistää keisarilta yksi tämän pätevimmistä kannattajista.
Kesäkuussa 1055 Victor tapasi keisarin Firenzessä, jossa pidetyssä kirkolliskokouksessa vahvistettiin Leo IX:n tuomio kirkonmiesten avioliittoja, simoniaa ja kirkon omaisuuden katoamista kohtaan. Seuraavan vuonna hänet kutsuttiin keisarin luokse, ja hän oli Henrikin kanssa tämän kuollessa 5. lokakuuta 1056. Henrikin alaikäisen lapsen Henrik IV:n huoltajana ja keisarinna Agnes de Poitoun neuvonantajana Victorilla oli paljon valtaa, jota hän käytti rauhan ylläpitämiseksi keisarikunnassa ja paavin aseman vahvistamiseksi paronien pyrkimyksiä vastaan. Hän kuoli Arezzossa pian Italiaan paluunsa jälkeen 28. heinäkuuta 1057. Hänen seuraajansa oli Stefanus X.
Victorin läheiset kannattajat halusivat kuljettaa hänen ruumiinsa haudattavaksi Eichstättiin, mutta ennen kuin he pääsivät kaupunkiin muutamat Ravennan asukkaat ottivat ruumiin haltuunsa ja hautasivat sen Santa Maria Rotondan kirkkoon, joka on myös Teoderik Suuren hautapaikka.
Skandaali (vuoden 1989 elokuva)

| Skandaali> Scandal |
| --- | --- |

Ohjaaja:  Michael Caton-Jones
Käsikirjoittaja:  Michael Thomas
Tuottaja:  Stephen Woolley
Säveltäjä:  Carl Davis
Kuvaaja:  Mike Molloy
Leikkaaja:  Angus Newton
Lavastaja:  Chris Townsend
Pääosat:   John Hurt  Joanne Whalley  Bridget Fonda 
Valmistustiedot
Valmistusmaa:  Yhdistynyt kuningaskunta
Tuotantoyhtiö:  Palace Productions, Universal Pictures
Levittäjä:  Miramax
Ensi-ilta:  1989
Kesto:  115 min
Alkuperäiskieli:  englanti
Aiheesta muualla
IMDb 
Elonet
AllMovie
Infobox OKNimi-testi OK: 
Skandaali (Scandal) on brittiläinen draamaelokuva vuodelta 1989. Se pohjautuu Britanniassa vuonna 1963 paljastuneeseen Profumo-skandaaliksi kutsuttuun seksi- ja vakoilujupakkaan, joka johti Harold Macmillanin hallituksen eroon. Elokuva oli televisioelokuvia ohjanneen Michael Caton-Jonesin ensimmäinen pitkä teatterielokuva. Sen pääosia esittävät John Hurt, Joanne Whalley ja Bridget Fonda.
Rooleissa

| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
|  John Hurt   | … |  Stephen Ward   |
|  Joanne Whalley   | … |  Christine Keeler   |
|  Bridget Fonda   | … |  Mandy Rice-Davies   |
|  Ian McKellen   | … |  John Profumo   |
|  Leslie Phillips   | … |  William Astor   |
|  Britt Ekland   | … |  Mariella Novotny   |
|  Daniel Massey   | … |  Mervyn Griffith-Jones   |
|  Roland Gift   | … |  Johnny Edgecombe   |
|  Jean Alexander   | … |  rouva Keeler   |
|  Deborah Grant   | … |  Valerie Hobson   |
|  Ronald Fraser   | … |  tuomari Marshall   |
|  Jeroen Krabbé   | … |  Jevgeni Ivanov   |
|  Ralph Brown   | … |  Paul Mann   |
|  Iain Cuthbertson   | … |  Quintin Hogg   |
|  Johnny Shannon   | … |  Peter Rachman   |
|  Leon Herbert   | … |  Aloysius Gordon   |
Arvioita

Video-oppaassa vuodelta 1994 Bello Romano pitää elokuvaa sopivan dekadenttina tarinana, jossa loistelias 1960-luvun alun musiikki pysyy sopivasti taustalla. Hän antaa Skandaalille neljä tähteä viidestä, mikä vastaa sanallista arviota ”erinomainen”.
Aiheesta muualla

Skandaali Internet Movie Databasessa (englanniksi)
Skandaali Elonet.
Vído

Vídon saari.
| --- | --- |
Muut nimet:  Ptychía (Πτυχία), Ptychiá (Πτυχιά), Ágios Stéfanos (Άγιος Στέφανος)
Sijainti:  39°38′30″N, 19°55′29″E, Keski-Korfu ja Diapontiset saaret Korfu, Jooniansaaret Kreikka
Saariryhmä:  Jooniansaaret
Pinta-ala:  0,563 km² 
| --- | --- |
Asukasluku:  0
muokkaa - muokkaa wikitekstiä - muokkaa Wikidataa
Vído (kreik. Βίδο) eli Ptychía (Πτυχία, myös Ptychiá, Πτυχιά) on pieni Kreikan saari, joka kuuluu Jooniansaarten saariryhmään ja sijaitsee Joonianmeressä Korfun saaren itäpuolella. Saaren pinta-ala on 0,563 neliökilometriä ja se on asumaton (vuonna 2011). Hallinnollisesti Vído kuuluu Keski-Korfun ja Diapontisten saarten kuntaan, Korfun alueyksikköön ja Jooniansaarten alueeseen.
Vídon satama.
Vído sijaitsee Korfun kaupungin edustalla noin 1,2 kilometriä pohjoiseen kaupungin satamasta. Ptychía on saaren vanhempi nimi. Uudempi nimi Vído on peräisin sen omistajiin venetsialaisvallan aikana kuuluneesta Guido Malipierosta.
Saarella oli Pyhälle Stefanokselle omistettu kirkko jo varhaisella kristillisellä ajalla, ja myös nykyinen kirkko on omistettu samalle pyhälle. Siksi saari on tunnettu myös nimellä Ágios Stéfanos (Άγιος Στέφανος). Myöhemmin saari nähtiin usein avaimena koko Korfun kaupungin hallintaan. 1700-luvulla suunniteltiin koko saaren linnoittamista, koska turkkilaisten pelättiin käyttävän sitä tukikohtana kaupungin linnoituksia vastaan. Suunnitelmasta toteutui kuitenkin vain pieni osa. Lyhyen ranskalaisvallan aikana, jolloin saari muutettiin tukikohdaksi ja sen linnoitteita laajennettiin, saari sai nimen Ile de la Paix (”Rauhan saari”, Nisí tis Eirínis). Vuonna 1898 saarta alettiin parantaa ja se otettiin virkistyskäyttöön, mutta ensimmäinen maailmansota sotki suunnitelmat. Sodan peruja saarella on 1930-luvulla rakennettu serbialaisten sotilaiden mausoleumi. Toisen maailmansodan ja Kreikan sisällissodan aikana saari toimi vankilana.
Nykyisin saari on virkistys- ja leirikeskuskäytössä ja siellä on muun muassa ravintola, kahvila, uimaranta ja luontopolkuja. Saarelle on kunnallinen veneyhteys Korfun kaupungista.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Vído Wikimedia Commonsissa
Jooniansaaret
| --- | --- |
Pääsaaret:   Ithaka  Kefaloniá  Korfu  Kythera  Lefkas  Paxós  Zákynthos 
Alisaariryhmät:   Paxoí Ágios Nikólaos  Antípaxos  Daskália (Pláka)  Kaltsonísi  Mongonísi  Panagía  Paxós  Diapontiset saaret Diákopo  Diáplo  Ereikoússa  Karávi  Mathráki  Othonoí  Plateiá  Tracheiá  Ekhinadit Ápasa  Drakonéra  Fílippos  Giróvaris  Kalógiros  Karlonísi  Kounéli  Lamprinós  Mákri  Módi  Oxeía  Petalás  Pístros  Pontikós  Práso  Prováti  Sofía  Sorós  Tsakalonísi  Vromónas  Oinoússes Avgó  Bómpa  Dýo Adélfia  Sapiéntza  Schíza  Venétiko  Strofadit Árpyia  Stamfáni  Tilevoḯdes Alafonísi  Arkoúdi  Átokos  Chelóni  Formíkoula  Kálamos  Kastós  Kýthros  Madourí  Meganísi  Petaloú  Prasonísi  Prováti  Skorpídi  Skorpiós  Spárti  Thiliá  Tsokári 
Muut pienemmät saaret:   Agía Marína  Ágios Andréas  Ágios Ioánnis  Ágios Nikólaos, Áktio-Vónitsa  Ágios Nikólaos, Sývota  Ágios Nikólaos, Zákynthos  Ágios Sóstis  Antidragonéra  Antikythera  Avgó  Chelonísi  Dionísi  Dragonéra  Fortí  Kalonísi  Korakonísi  Koutsounés  Lagoúdia  Lazaréto, Ithaka  Lazaréto, Korfu  Lygía  Marathonísi  Megálo Mourteméno  Merópi  Mikró Nisí  Moúrtos  Myzíthres  Panagía  Peristerés  Pontikonísi  Poréti  Porí  Próti  Pýlos  Sésoula  Sfaktiría  Skartsoumponísi  Vagiá  Vardiánoi  Vído
Skandaalihäät (vuoden 1956 elokuva)

| Skandaalihäät> High Society |
| --- | --- |

Ohjaaja:  Charles Walters
Käsikirjoittaja:  Phillip Barry, John Patrick
Tuottaja:  Sol C. Siegel
Säveltäjä:  Cole Porter
Kuvaaja:  Paul Vogel
Leikkaaja:  Ralph E. Winters
Tuotantosuunnittelija:  Cedric Gibbons
Pukusuunnittelija:  Helen Rose
Pääosat:   Bing Crosby  Grace Kelly  Frank Sinatra  Celeste Holm  Louis Armstrong  John Lund 
Valmistustiedot
Valmistusmaa:  Yhdysvallat
Tuotantoyhtiö:  Metro-Goldwyn-Mayer
Levittäjä:  Metro-Goldwyn-Mayer Netflix
Ensi-ilta:  1956
Kesto:  111 min
Alkuperäiskieli:  englanti
Aiheesta muualla
IMDb 
Elonet
AllMovie
Infobox OKNimi-testi OK: 
Skandaalihäät (engl. High Society) on vuonna 1956 ilmestynyt Metro-Goldwyn-Mayerin tuottama elokuvamusikaali ja komediaelokuva. Siinä esiintyi lukuisia aikansa elokuvatähtiä kuten Bing Crosby, Grace Kelly, Frank Sinatra ja Celeste Holm. Louis Armstrong lauloi jazzyhtyeensä kanssa elokuvan tunnusmelodian. Elokuva ja musikaali perustuu vuonna 1940 ilmestyneeseen elokuvaklassikkoon Skandaalihäät (The Philadelphia Story). Elokuva jäi lopulta Grace Kellyn viimeiseksi elokuvaksi ennen hänen siirtymistään Monacoon. Elokuvaa pidetään yhtenä Kellyn parhaista elokuvista.
Skandaalihäihin perustuva musikaali High Society sai ensi-iltansa Broadwaylla vuonna 1998.
Pääosat

| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
|  Bing Crosby  | … |  C.K. Dexter-Haven   |
|  Grace Kelly  | … |  Tracy Samantha Lord   |
|  Frank Sinatra  | … |  Mike Connor   |
|  Celeste Holm  | … |  Liz Imbrie   |
|  John Lund  | … |  George Kittredge   |
|  Louis Calhern  | … |  Uncle Willie   |
|  Sidney Blackmer  | … |  Seth Lord   |
Arvioita

Video-oppaassa vuodelta 1994 Bello Romano sanoo ettei elokuva upeista Cole Porterin lauluista huolimatta yllä vuoden 1940 edeltäjänsä tasolle ja antaa sille kolme tähteä viidestä, mikä vastaa sanallista arviota ”hyvä”.
Aiheesta muualla

Classic Movies: High Society (1956) (Arkistoitu – Internet Archive)
HMS Victoria (1859)

| Victoria |
| --- | --- |
 William Fredrick Mitchellin (1845-1914) maalaus HMS Victoriasta

Aluksen vaiheet
Rakentaja:  Portsmouthin telakka
Kölinlasku:  1. huhtikuuta 1856
Laskettu vesille:  12. marraskuuta 1859
Poistui palveluskäytöstä:  romutettu 1893
Tekniset tiedot
Uppouma:  6 959 t
Pituus:  79 m
Leveys:  18 m
Syväys:  8,38 m
Koneteho:  1 × Maudslay -höyrykone, 8 × kattilaa, 4 403 ihp
Nopeus:  11,797 solmua (koeajoissa)
Miehistöä:  1 000
Aseistus
Aseistus:  121 tykkiä
HMS Victoria oli Britannian Kuninkaallisen laivaston vuonna 1859 vesillelaskettu Victoria-luokan 121-tykkinen potkurilla varustettu höyrykäyttöinen ensimmäisen luokan linjalaiva. Alus oli kuninkaallisen laivaston viimeinen puinen kolmikantinen linjalaiva, joka otettiin meripalvelukseen. Se oli myös suurin puinen laivaston palvelukseensa ottama sotalaiva sekä maailman suurin sotalaiva HMS Warriorin valmistumiseen saakka.
Valmistus

Alus tilattiin 3. huhtikuuta 1854 Portsmouthin telakalta ja se nimettiin 6. tammikuuta 1855. Sen köli laskettiin 1. huhtikuuta 1856 ja alus laskettiin vesille 12. marraskuuta 1859. Alus valmistui 20. huhtikuuta 1860, jolloin sen valmistuskustannukset olivat 150 578 puntaa. Hinnasta rungon osuus oli 120 493 puntaa.
Palvelus

Valmistumisensa jälkeen alus sijoitettiin Portsmouthissa reserviin, kunnes se otettiin palvelukseen 2. marraskuuta 1864 Välimeren laivaston komentajan vara-amiraali Robert Smartin lippulaivaksi päällikkönään James Graham Goodenough.  Alus siirtyi 19. huhtikuuta 1866 vara-amiraali lordi Clarence Edward Pagetin lippulaivaksi päällikkönään Alan Gardiner. Se siirtyi 10. kesäkuuta 1867 edelleen amiraali Thomas Sabine Pasleyn lippulaivaksi päällikkönään William Codrington.
Alus osallistui Spitheadissä 17. heinäkuuta 1867 järjestettyyn laivastokatselmukseen, jonka jälkeen se poistettiin palveluksesta 7. elokuuta. Alus sijoitettiin Portsmouthin reservilaivastoon. Alus myytiin romutettavaksi 31. toukokuuta 1893.
Giambattista Vico

Giambattista Vico.
Giambattista Vico tai Giovanni Battista Vico (23. kesäkuuta 1668 Napoli – 23. tammikuuta 1744 Napoli) oli italialainen valistusfilosofi, historioitsija, juristi ja reettori. Hän syntyi Napolissa kirjakauppiaan ja kärryjentekijän tyttären poikana. Hänet tunnetaan parhaiten verum factum -periaatteestaan, jonka mukaan totuus todennetaan luomis- ja keksimistyöllä, eikä havainnoilla, niin kuin Descartes oli katsonut.
Vicon pääteos on Scienza Nuova (1725). Jo ennen sen kirjoittamista Vico arvosteli kartesiolaista matemaattis-fysikaalista ajattelumallia. Sen ylikorostaminen johtaa Vicon mukaan ihmistieteiden laiminlyömiseen. Toiseksi kartesiolaisuus perustuu väärälle käsitykselle tiedon varmuudesta. Matemaattisten totuuksien varmuus perustuu Vicon mielestä siihen, että ihmiskunta on itse konstruoinut matematiikan. Ihminen ei kuitenkaan ole konstruoinut luontoa, joten fysiikan teoreettiset väitteet eivät ole samalla tavalla varmoja. Varma tieto saavutetaan fysiikassa vain kokeellisesti. Vico vei ajatuksen vielä pitemmälle: luonto jää ihmiselle pohjimmiltaan vieraaksi. Ihminen voi selittää sitä, mutta ei ymmärtää.
Vico esitti kulttuurihistoriallisen selityksen ihmismielen ajatusrakennelmien muutoksesta. Vicon mukaan todellisuuskäsitysten luonne on historian kuluessa muuttunut monta kertaa. Varsinaisia vaiheita on kolme. Niihin kuuluvat (1) jumalien aika, jolloin ihmiset uskoivat elävänsä taivaallisten voimien alaisina. Elämää ohjasivat tuolloin määräykset ja ennustukset. Seuraavaksi tuli (2) sankareiden aika. Harvainvaltaisia yhteiskuntia ohjasivat avainhenkilöt, jotka käyttivät valtaansa tavalliseen kansaan. Kolmas vaihe (3) on ihmisten ja järjen aika. Vicon aikakauden valtiomuodot syntyivät lopulta tasa-arvon periaatteelle rakentuvassa yhteiskunnassa.
Näin Vico päätyi omaan käsitykseensä oikeudenmukaisuudesta. Ensin tuli mystisen teologian vaihe, toisena vaihe jossa taitavat puhujat ohjasivat valtiota. Kolmannessa vaiheessa eli vapaiden yhteiskuntien vaiheessa ihmiset noudattavat vain yleisiin totuuksiin perustuvia lakeja. Vicon mukaan myös kielellisellä ilmaisulla on historiansa. Varhaisimmassa kehitysvaiheessa käytettiin ainoastaan merkkejä, jotka suoraan liittyivät niitä edustaviin käsitteisiin. Toisessa vaiheessa sankarien kieli oli kirjavaa ja kuvainnollista ja vertauksia käyttävää. Kolmannessa vaiheessa ihmisillä on yhteinen kieli, jonka avulla yhteisöt kykenevät laatimaan päteviä lakeja koko yhteiskunnalle, tasa-arvoisesti koko kansalle. Tästä syystä uskontojen kieli oli aikaisemmin ollut vain papiston keino hallita ihmisiä arvoitusten avulla. Vicon ”uuden tieteen” tarkoituksena oli purkaa menneiden aikakausien kertomuksia ja tulkita ne vain myyttisiksi ja uskonnollisiksi ilmauksiksi tavallisen elämän tapahtumista.
Vicon ajattelun lähteitä ei täysin tiedetä. Samaan suuntaan oli argumentoinut Thomas Hobbes, kun hän totesi että “geometria on todistavaa, sillä ne viivat ja kuviot, joita todistuksemme koskevat, ovat tekemiämme ja piirtämiämme.” Sen sijaan luonnon selittämisessä pääsemme Hobbesin mukaan vain mahdollisten syiden löytämiseen.
Teoksia

De Studiorum Ratione (1708)
De Italorum Sapientia (1710)
Scienza Nuova (1725)
Aiheesta muualla

Giambattista Vico (Stanford Encyclopedia of Philosophy) (englanniksi)
Giambattista Vico (Arkistoitu – Internet Archive) (Johns Hopkins Guide to Literary Theory) (englanniksi)
Institute for Vico studies (englanniksi)
Journal for the Institute of Vico studies (Arkistoitu – Internet Archive) (englanniksi)
Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Giambattista Vico Wikimedia Commonsissa
| Auktoriteettitunnisteet  |
| --- | --- |
Kansainväliset:  FAST  ISNI  VIAF  WorldCat 
Kansalliset:  Norja  Espanja  Ranska  BnF data  Argentiina  Katalonia  Saksa  Italia  Israel  Belgia  Yhdysvallat  Ruotsi  Latvia  Japani  Tšekki  Australia  Kreikka  Korea  Kroatia  Alankomaat  Puola  Portugali  Vatikaani 
Tieteilijät:  CiNii  zbMATH 
Taiteenala:  ULAN 
Henkilöt:  Dizionario Biografico degli Italiani  Deutsche Biographie  DDB  Trove 
Muut:  Europeana  RISM  SNAC  IdRef
Vieno

| Vieno |
| --- | --- |
Nimipäivä:   
– suomenkielinen:  15. kesäkuuta
– ruotsinkielinen:  –
– ortodoksinen:  13. syyskuuta
Muunnelmia:  Viena
Vastineita eri kielissä:  –
Nimen alkuperä:  vieno-sana
Infobox OKNimi-testi OK: 
Vieno on suomalainen naisen ja miehen etunimi.
Vieno kuuluu 1800-luvun lopulla yleistyneisiin uudisnimiin, joissa lapselle toivottiin hyvää ominaisuutta kuvaava nimi. Vieno tarkoittaa 'tyyntä', 'hentoa', 'pehmeää' ja 'hiljaista'.
1900-luvun alussa nimi oli käytössä sekä miehillä että naisilla, mutta sitä on alun alkaen pidetty enemmän naisen nimenä. Pojille sitä annettiin eniten silloisessa Turun ja Porin läänissä. Suosituimmillaan Vieno oli 1900–1920-luvuilla. Suomen almanakassa nimi on ollut vuodesta 1908.
Vuoden 2019 loppuun mennessä Vieno-nimen on Digi- ja väestötietoviraston tietojen mukaan saanut 15 154 naista ja noin 2 300 miestä.
Tunnettuja Vienoja

Vieno Eklund, SMP:n kansanedustaja
Vieno Elomaa, taidemaalari ja -graafikko
Vieno Hamara, runoilija
Vieno Heikkilä, kilpakävelijä
Vieno Kari (o.s. Lind), uimahyppääjä ja kilpauimari
Vieno Kekkonen, laulaja
Vieno Levänen, neuvostoliittolainen kaunokirjallisuuden ja laulujen suomentaja
Vieno Nikander, jalkapalloilija
Vieno Nordström, näytelmäkirjailija
Vieno Orre, taidemaalari
Vieno Piironen, elintarvikekemian professori
Vieno Saaristo, näyttelijä
Vieno Simonen (o.s. Vartiainen), maalaisliittolainen poliitikko
Vieno Sukselainen, V. J. Sukselainen, Maalaisliiton/Keskustapuolueen kansanedustaja, Suomen pääministeri 1957–1958 ja 1959–1961
Vieno Väliahde, kuulantyöntäjä, Rantapohja-lehden päätoimittaja.
HMS Victoria (1887)

| HMS Victoria |
| --- | --- |
 HMS Victoria

Aluksen vaiheet
Rakentaja:  Armstrong Whitworth, Elswick
Kölinlasku:  13. kesäkuuta 1885
Laskettu vesille:  9. huhtikuuta 1887
Palveluskäyttöön:  maaliskuu 1890
Poistui palveluskäytöstä:  uponnut 22. kesäkuuta 1893
Tekniset tiedot
Uppouma:  11 020 t
Pituus:  100 m
Leveys:  21 m
Syväys:  8,15 m
Koneteho:  8 000 ihp
Nopeus:  16 solmua
Miehistöä:  430
Aseistus
Aseistus:  2 × 16,25" BL -tykkiä 1 × 10" BL -tykkiä 12 × 6" BL -tykkiä 12 × QF 6 naulan -tykkiä 6 × 14" torpedoputkea
HMS Victoria oli Britannian kuninkaallisen laivaston vuonna 1887 vesillelaskettu Victoria-luokan ironclad-taistelulaiva.
Valmistus

Alus tilattiin Armstrong Whitworthin Elswickin telakalta nimellä HMS Renown ja sen köli laskettiin 13. kesäkuuta 1885 telakkanumerolla 490. Alus nimettiin 18. maaliskuuta 1887 HMS Victoriaksi ja se laskettiin vesille 9. huhtikuuta. Alus valmistui maaliskuussa 1890.
Palvelus

HMS Camperdown törmäsi Victoriaan 22. kesäkuuta 1893 Tripolin edustalla Libanonin rannikolla. Victoria upposi kolmessatoista minuutissa vieden mukanaan 358 miestä.
Vihannin vaakuna

Vihannin vaakuna (1951-2012)
Vihannin vaakuna oli Vihannin kunnan tunnus. Vaakunan kilven väri viittaa vihantaan ja siten kunnan nimeen, ja sen aihe jokivarsiniittyihin, joista seudun viljelys on alkanut.
Vaakunan selitys on ”vihreässä kentässä viikatteen terä, saatteena sen kummallakin puolella kolme vesilehvää, kaikki hopeaa.” Vaakunan on suunnitellut Olof Eriksson, ja Vihannin kunnanvaltuusto hyväksyi sen kokouksessaan 11. marraskuuta 1951. Sisäasiainministeriö vahvisti vaakunan käyttöön 20. joulukuuta samana vuonna.Vaakuna jäi epäviralliseksi kotiseutuvaakunaksi 2013, kun Vihanti liittyi Raahen kaupunkiin.
Victory (1569)

| Victory |
| --- | --- |

Aluksen vaiheet
Palveluskäyttöön:  1588
Poistui palveluskäytöstä:  romutettu vuonna 1608
Tekniset tiedot
Uppouma:  565–707 t
Pituus:  28,96 m (köli)
Leveys:  10,67 m
Syväys:  5,18 m
Miehistöä:  400 (1603)
Aseistus
Aseistus:  34 tykkiä
Victory oli Englannin kuninkaallisen laivaston vuonna 1560 ostettu 57-tykkinen kaljuuna.
Valmistus

Laivasto lunasti 14. maaliskuuta 1560 Anthony Hickmanilta ja Edward Castlynilta kauppa-alus Great Christopherin. Alus nimettiin marraskuussa Victoryksi, ja se rakennettiin uudelleen vuonna 1586.
Palvelus

Alus otettiin palvelukseen vuonna 1588 kontra-amiraali Sir John Hawkinsin lippulaivana, jonka alaisuudessa se osallistui Espanjan voittamattoman armadan tuhoamiseen. Alus määrättiin huhtikuussa 1600 ankkuroitumaan Gravesendin ja Tilburyn linnoitusten väliin vartiolaivaksi. Alus siirrettiin Chathamista Woolwichiin vuonna 1606 uudelleen rakennettavaksi, mutta se purettiin vasta vuonna 1608.
FS Victorieuse (1875)

| Victorieuse |
| --- | --- |
 Victorieuse

Aluksen vaiheet
Rakentaja:  Arsenal de Toulon
Kölinlasku:  5. elokuuta 1869
Laskettu vesille:  18. marraskuuta 1875
Palveluskäyttöön:  17. elokuuta 1878
Poistui palveluskäytöstä:  8. maaliskuuta 1900
Tekniset tiedot
Uppouma:  4 150 t
Pituus:  76,85 m
Leveys:  14,88 m
Syväys:  6,3 m
Koneteho:  2 214 ihp
Nopeus:  12 solmua
Miehistöä:  352-382
Aseistus
Aseistus:  6 × 240 mm Mle 1870 -tykkiä 1 × 194 mm tykki 6 × 138 mm tykkiä 4 × 37 mm tykkiä
Victorieuse oli Ranskan laivaston vuonna 1875 vesillelaskettu La Galissonnière -luokan panssarikorvetti.
Valmistus

Alus tilattiin Toulonin laivastontelakalta ja sen köli laskettiin 5. elokuuta 1869. Alus laskettiin vesille 18. marraskuuta 1875 ja se aloitti koeajot 12. marraskuuta 1876. Alus sijoitettiin niiden päätyttyä Toulonissa reserviin, mistä se otettiin palvelukseen 17. elokuuta 1878.
Palvelus

Alus sijoitettiin palvelukseen otettaessa Tyynenmeren laivueen lippulaivaksi ja kontra-amiraali Bergasse de Petit-Thouars nosti alukselle lippunsa. Alus osallistui Marquesas-saarten rauhoittamiseen vuonna 1880. Alus palasi Touloniin 23. toukokuuta 1881.
Alus siirrettiin Kiinan laivueen lippulaivaksi 1. joulukuuta 1881 ja kontra-amiraali Meyer nosti alukselle lippunsa. La Galissonnièren vapautti Victorieusen lippulaivan tehtävistä  huhtikuussa 1884. Siitä tuli Ranskaan saavuttuaan Lähi-idän laivueen lippulaiva, mutta alus oli niin huonossa kunnossa ja se siirrettiin Cherbourgissa reserviin. Alus palautettiin palvelukseen 10. helmikuuta 1892 pohjoisen laivueen varakomentajan kontra-amiraali Barreran lippulaivaksi. Heinäkuussa 1893 alus osallistui Iberian rannikolla pidettyihin sotaharjoituksiin. Kaksi vuotta myöhemmin aluksesta tuli kontra-amiraali Ménardin lippulaiva.
Alus päätettiin poistaa alusluettelosta, mutta päätös peruutettiin, jotta se voisi saattaa torpedoveneitä Bizerteen. Siirto kuitenkin peruutettiin ja se poistettiin palveluksesta vuonna 1899, jolloin siitä tehtiin Brestin ulkosatamaan vartiolaiva. Alus poistettiin alusluettelosta vuotta myöhemmin.