stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Sipoonkorven kansallispuisto

Sipoonkorven kansallispuiston tunnus
| --- | --- |
Sijainti:  Sipoonkorpi (Sipoo, Vantaa ja Helsinki) Suomi
Lähin kaupunki:  Helsinki, Vantaa
Pinta-ala:  24 km²
| --- | --- |
Tyyppi:  Kansallispuisto 
Perustettu:  2011
Kävijämäärä:  172 500 (2023)
Hallinto:  Metsähallitus
muokkaa - muokkaa wikitekstiä - muokkaa Wikidataa
Sipoonkorven kansallispuisto perustettiin vuonna 2011 ja oli perustettaessa Suomen 36. kansallispuisto. Se on laajuudeltaan 24 km² ja sijaitsee Helsingin, Vantaan ja Sipoon alueilla.
Sipoonkorven metsä on viimeisiä rakentamattomia ympäristöjä Suomen pääkaupunkiseudulla Nuuksion järviylängön ohella. Kansallispuiston alueella on erilaisia metsiä, soita ja kulttuurimaisemia. Maasto on alueella vaihtelevaa ja korkeuserot suuria. Metsät ovat monin paikoin kuusivaltaisia, ja lisäksi tuoreita lehtomaisia kankaita ja kalliometsiä on paljon. Sipoonkorven halki virtaa Sipoonjoen sivujoki Byabäcken, jonka varrella, varsinkin lehtipuustoisilla alueilla, on runsas lintukanta. Sipoonkorven kansallispuiston vesialueisiin kuuluvia järviä ovat Bakunkärrsträsket, Fallträsk, Gumböle träsk, Jöusjärv ja Storträsk.
Suomen luonnonsuojeluliitto ja Natur och Miljö -järjestö teki ehdotuksen kansallispuiston perustamisesta Sipoonkorpeen vuonna 2006. Maaliskuussa 2011 eduskunta hyväksyi lain kansallispuiston perustamisesta, ja laki tuli voimaan 1. toukokuuta 2011. Virallisesti se avattiin 27. elokuuta 2011.
Kävijämäärät

| Vuosi | Kävijämäärä | Lähde |
| --- | --- | --- |
| 2011 | 75 500 |  |
| 2012 | 95 000 |  |
| 2013 | 96 400 |  |
| 2014 | 75 200 |  |
| 2015 | 81 800 |  |
| 2016 | 82 300 |  |
| 2017 | 91 400 |  |
| 2018 | 98 700 |  |
| 2019 | 110 000 |  |
| 2020 | 204 000 |  |
| 2021 | 146 400 |  |
| 2022 | 134 400 |  |
| 2023 | 172 500 |  |
| 2024 | 165 000 |  |

Sipoonkorpi on ollut pitkään lähiseudun asukkaille tärkeä virkistäytymisalue, ja vuonna 2010 alueella kävi 51 000 vierailijaa. Kansallispuiston perustamisvuonna 2011 kävijöitä oli 75 500. Vuonna 2017 kävijöitä oli 91 400 ja vuonna 2019 peräti 110 000. Loppuvuodesta 2019 avattiin Sipoonkorpeen kulkua helpottava Sudentassu-silta, jonka uskottiin kasvattavan kävijämääriä entisestään. Vuoden 2020 kävijämääräksi ilmoitettiin 204 000. Lähes tuplaantuneen kävijämäärän syyksi nostettiin luonnossa virkistäytymisen suosio koronaviruspandemian aikana. Metsähallitus vastasi kysyntään lisäämällä Sipoonkorpeen katoksia, telttailupaikkoja ja parkkipaikkoja. Vuonna 2021 kävijämäärä oli 146 400. Tammi- ja heinäkuun 2023 välillä Sipoonkorvessa vieraili ennätykselliset 101 000 ihmistä.
Retkeilymahdollisuudet

Sipoonkorvessa on kuusi luontopolkua. Byabäckenin luontopolku on 1,4 kilometriä pitkä, Bakunkärrin kierros 2 kilometriä, Knutersin kierros 3,8 kilometriä, Fiskträskin kierros 4,7 kilometriä ja Kalkinpolttajanpolku 4,8 kilometriä. Lisäksi Storträskille johtaa kilometrin pituinen esteetön reitti.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Sipoonkorven kansallispuisto Wikimedia Commonsissa
Sipoonkorpi Metsähallituksen Luontoon.fi-sivustolla
Sipoonkorven pienkohteita Retkipaikassa
Kuusijärven ja Sipoonkorven reittikartta (PDF)
Metsähallitus kehittää Sipoonkorpea uusilla reiteillä ja tulipaikoilla
| n k Suomen kansallispuistot |
| --- | --- | --- |
|  Etelä-Konnevesi  Helvetinjärvi  Hiidenportti  Hossa  Isojärvi  Itäinen Suomenlahti  Kauhaneva–Pohjankangas  Koli  Kolovesi   Kurjenrahka  Lauhanvuori  Leivonmäki  Lemmenjoki  Liesjärvi  Linnansaari  Nuuksio  Oulanka  Pallas–Yllästunturi  Patvinsuo  Perämeri  Petkeljärvi   Puurijärvi ja Isosuo  Pyhä-Häkki  Pyhä-Luosto  Päijänne  Repovesi  Riisitunturi  Rokua  Saaristomeri  Salamajärvi  Salla  Seitseminen  Selkämeri  Sipoonkorpi  Syöte  Tammisaaren saaristo  Teijo  Tiilikkajärvi  Torronsuo  UKK  Valkmusa  |  Etelä-Konnevesi  Helvetinjärvi  Hiidenportti  Hossa  Isojärvi  Itäinen Suomenlahti  Kauhaneva–Pohjankangas  Koli  Kolovesi   Kurjenrahka  Lauhanvuori  Leivonmäki  Lemmenjoki  Liesjärvi  Linnansaari  Nuuksio  Oulanka  Pallas–Yllästunturi  Patvinsuo  Perämeri  Petkeljärvi   Puurijärvi ja Isosuo  Pyhä-Häkki  Pyhä-Luosto  Päijänne  Repovesi  Riisitunturi  Rokua  Saaristomeri  Salamajärvi  Salla  Seitseminen  Selkämeri  Sipoonkorpi  Syöte  Tammisaaren saaristo  Teijo  Tiilikkajärvi  Torronsuo  UKK  Valkmusa  |  |
Naisten Superpesis

| Naisten Superpesis |
| --- | --- |
 Meneillään oleva kausi Talvisuperin kausi 2025 
 Superpesiksen logo
Laji:  Pesäpallo
Maa(t):   Suomi
Perustettu:  1989
Edeltäjä:  Pesäpallon SM-sarja
Toimitusjohtaja:  Olli Aro
Motto:  "Tunteiden palo"
Joukkueita:  12
Hallitseva mestari:  Manse PP
Eniten mestaruuksia:  Kirittäret (12)
Sarjataso:  1.
Alempi taso:  Ykköspesis  Suomensarja   Maakuntasarja
TV:  Nelonen Media   Yle
Sivusto:  Superpesis.fi
Naisten Superpesiksen vanha logo.
PeTo-Jussit – Virkiä 2008.
Naisten Superpesis on Suomen pesäpallon korkein sarjataso. Naisten Superpesiksessä pelaa 12 joukkuetta. Sarjaan nousemista ja putoamista ohjaa Suomen Pesäpalloliiton sarjajärjestelmä. Superpesis-kaudet kestävät yleensä toukokuusta syyskuuhun. Kukin joukkue pelaa runkosarjassa 24 ottelua: kaksi ottelua toisiaan vastaan, yhden kotona ja yhden vieraissa. Kaksinkertaisen runkosarjan jälkeen pelataan jatkosarjat, joissa ratkaistaan pudotuspeleihin selviytyvät 8 joukkuetta sekä putoamiskarsintaan sijoittuvat ja putoavat joukkueet. Superpesistä pelataan kaikkina viikonpäivinä. Arkena pelattavat ottelut pelataan iltaisin ja viikonloppu-ottelut iltapäivällä.
Naisten Superpesis perustettiin pesäpallon naisten pääsarjaksi vuonna 1989 Pesäpallon SM-sarjan tilalle. Joukkueet voivat pudota pääsarjasta Ykköspesikseen ja nousta sieltä takaisin. Naisten Superpesiksen televisiointi-oikeudet ovat Nelonen Medialla, joka lähettää kaikki naisten Superpesis-ottelut Ruutu-palvelussa vuoteen 2026 saakka. Televisiointisopimus tuottaa Pesäpalloliitolle arviolta 100 000 euron vuositulot. Sanoman ja Ylen välisen sopimuksen mukaan Yle näyttää kanavillaan vähintään kymmenen Superpesis-ottelua kaudessa. Naisten Superpesiksen toiminnasta vastaa Pesäpalloliiton omistama osakeyhtiö, jonka toimitusjohtajana toimii Olli Aro.
Naisten Superpesis on Suomen katsotuin naisten palloilusarja sekä Ruudun toiseksi katsotuin ohjelma. Superpesis-otteluita katsottiin vuonna 2021 yli miljoona kertaa. Kaudella 2023 Naisten Superpesiksen runkosarjan yleisökeskiarvo oli 661 katsojaa.
Naisten Superpesiksessä on pelannut sen perustamisen jälkeen 43 eri pesäpalloseuraa. Näistä 11 on voittanut sarjan mestaruuden: Kirittäret (12), Lapuan Virkiä (9), Pesäkarhut (3), Jyväskylän Kiri (2), Manse PP (2), Oulun Lippo (2), Ikaalisten Tarmo (1), Pattijoen Urheilijat (1), Siilinjärven Pesis (1), Vihdin Pallo (1) ja Viinijärven Urheilijat (1). Kirittäret on voittanut eniten mestaruuksia ja eniten peräkkäisiä mestaruuksia. Ainoastaan Lapuan Virkiä on pelannut jokaisella Naisten Superpesis-kaudella.
Naisten Superpesiksen lisäksi joukkueet osallistuvat talven harjoituskaudella Talvisuperiin. Naisten Superpesistä alempia sarjatasoja ovat Ykköspesis, Suomensarja sekä alueittain pelattavat Maakuntasarjat.
Historia > Naisten SM-sarja

Naiset alkoivat ratkaista mestaruutta vuonna 1931. Mestaruus ratkaistiin siten, että ensiksi pelattiin aluemestaruuksista ja aluemestarit ratkaisivat Suomen mestaruuden keskinäisissä otteluissaan, joko pudotuspelein tai useampaan lohkoon jaettuna. Vuosina 1949–1954 mestaruus ratkesi lopullisesti PPL:n ja TUL:n mestareiden kohtaamisessa. Sarjamuotoisesti naisten mestaruudesta on pelattu vuodesta 1955 lähtien.
Historia > Superpesis (yleisöennätys)

Naisten Superpesiksen yleisöennätys on Jyväskylän Kirittärien ja Lapuan Virkiän viidennessä loppuottelussa kaudella 2012 lukemin 3 781 katsojaa.
Kauden rakenne > Runkosarja

Naisten runkosarjassa pelataan 288 ottelua. Joukkueita naisissa on 12 jotka pelaavat kaksinkertaisen runkosarjan sekä joukkuetta kohden kaksi lisäottelua, joiden otteluparit on määritelty viime kauden sijoitusten perusteella:
Manse PP, Tampere vs. Lapuan Virkiä
Seinäjoen Maila-Jussit vs. Kirittäret, Jyväskylä
Fera, Rauma vs. Joensuun Maila
Pesäkarhut, Pori vs. Mailattaret, Vaasa
Hyvinkään Tahko vs. Roihuttaret, Helsinki
Pöytyän Urheilijat vs. Laitilan Jyske
Jokaiselle joukkueelle kertyy runkosarjassa 24 ottelua.
Kauden rakenne > Runkosarja > Ylemmät pudotuspelit

Runkosarjan kuusi parasta etenevät suoraan puolivälieriin. 7.–10. sijoittuneet jatkavat puolivälieräkarsintaan, joka pelataan ottelupareina (7. vs. 10. ja 8. vs. 9.). Puolivälieräkarsinta pelataan paras kolmesta -järjestelmällä. Pudotuspeliparit muodostetaan runkosarjan sijoitusten perusteella. Kotietu on aina runkosarjassa paremmin sijoittuneella joukkueella. Puolivälierät, välierät ja loppuottelu pelataan paras viidestä –järjestelmällä.
Kauden rakenne > Runkosarja > Alemmat pudotuspelit

Runkosarjassa 11. ja 12. sijoittuneet joukkueet pelaavat putoamiskarsinnan paras viidestä -järjestelmällä. Häviäjä putoaa Ykköspesikseen kaudelle 2026 ja voittaja jatkaa Superpesis-karsintaan Ykköspesiksen loppuottelun häviäjää vastaan. Ykköspesiksen loppuottelun voittaja nousee Superpesikseen kaudelle 2026. Superpesis-karsinnan voittaja pelaa Superpesiksessä ja häviäjä Ykköspesiksessä kaudella 2026.
Joukkueet kaudella 2025 > Entiset joukkueet

| --- | --- |
 Kokemäen Kova-Väki Putosi 1991  Ikaalisten Tarmo Putosi 1996  Vähänkyrön Viesti Putosi 1997  Kajaanin Hymy Luopui sarjapaikasta 2001  Vimpelin Veto Luopui sarjapaikasta 2002  Hämeenlinnan Paukku Luopui sarjapaikasta 2003  Pattijoen Urheilijat Luopui sarjapaikasta 2003  Oulun Lippo Putosi 2003  Peräseinäjoen Toive Luovutti sarjapaikan Petojusseille 2004  Sotkamon Jymy Luopui sarjapaikasta 2006  Tyrnävän Tempaus Putosi 2009  Jyväskylän Valo Putosi 2010  Ylihärmän Pesis-Junkkarit Luopui sarjapaikasta 2012  PeTo-Jussit Luopui sarjapaikasta 2012 :  Turku-Pesis Luopui sarjapaikasta 2013  Vuokatin Veto Luopui sarjapaikasta 2014  Kankaanpään Maila Luopui sarjapaikasta 2015  Vihdin Pallo Luopui sarjapaikasta 2016  Viinijärven Urheilijat Luopui sarjapaikasta 2016  Kajaanin Pallokerho Luopui sarjapaikasta 2017  Lipottaret Luopui sarjapaikasta 2019  Lappajärven Veikot Putosi 2019  Mynämäen Vesa Putosi 2021  Pesä Ysit Putosi 2021  Siilinjärven Pesis Putosi 2021  Kempeleen Kiri Putosi 2023  Haminan Palloilijat Putosi 2024
Tilastot ja luettelot > Mestarit

| --- | --- |
 1990: Viinijärven Urheilijat  1991: Ikaalisten Tarmo  1992: Lapuan Virkiä  1993: Lapuan Virkiä  1994: Oulun Lippo  1995: Oulun Lippo  1996: Jyväskylän Kiri  1997: Jyväskylän Kiri  1998: Vihdin Pallo  1999: Siilinjärven Pesis  2000: Pattijoen Urheilijat  2001: Lapuan Virkiä  2002: Porin Pesäkarhut  2003: Kirittäret  2004: Lapuan Virkiä  2005: Kirittäret  2006: Kirittäret  2007: Kirittäret :  2008: Kirittäret  2009: Kirittäret  2010: Kirittäret  2011: Lapuan Virkiä  2012: Lapuan Virkiä  2013: Lapuan Virkiä  2014: Lapuan Virkiä  2015: Lapuan Virkiä  2016: Kirittäret  2017: Manse PP  2018: Kirittäret  2019: Kirittäret  2020: Kirittäret  2021: Porin Pesäkarhut  2022: Kirittäret  2023: Porin Pesäkarhut  2024: Manse PP
Tilastot ja luettelot > Mestarit > Joukkuettain:

| Joukkue | Mestaruudet |
| --- | --- |
Kirittäret: 12
Lapuan Virkiä: 9
Porin Pesäkarhut: 3
Jyväskylän Kiri: 2
Oulun Lippo: 2
Manse PP: 2
Ikaalisten Tarmo: 1
Pattijoen Urheilijat: 1
Vihdin Pallo: 1
Viinijärven Urheilijat: 1
Siilinjärven Pesis: 1
Aiheesta muualla

Naisten Superpesiksen viralliset sivut
Naisten Superpesiksen tulosseuranta
Raised by Wolves (televisiosarja)

| Raised by Wolves |
| --- | --- |


Tyyli:  scifi
Luoja(t):  Aaron Guzikowski
Pääosissa:   Amanda Collin  Abubakar Salim  Winta McGrath  Travis Fimmel  Niamh Algar 
Alkuperämaa:  Yhdysvallat
Alkuperäiskieli:  englanti
Verkko:  HBO Max
Esitetty:  3. syyskuuta 2020 –  17. maaliskuuta 2022
Tuotantokausia:  2
Jaksoja:  18
Tuotanto
Vastaava(t) tuottaja(t):   Aaron Guzikowski  Mark Huffam  Ridley Scott  Jordan Sheehan  Rudi Van As  David W. Zucker 
Ohjaaja(t):   Luke Scott  Alex Gabassi  Sergio Mimica-Gezzan  Ridley Scott  James Hawes 
Käsikirjoittaja(t):   Aaron Guzikowski  Heather Bellson  Karen Campbell  Sinead Daly  Donald Joh 
Säveltäjä(t):   Marc Streitenfeld  Ben Frost 
Tuotantoyhtiö(t):   Film Afrika Worldwide  Lit Entertainment Group  Scott Free Productions  Studio T 
Aiheesta muualla
IMDb 
Raised by Wolves on yhdysvaltalainen, Aaron Guzikowskin kehittämä televisiosarja. Yksi sarjan tuottajista on Ridley Scott, joka on myös ohjannut kaksi sarjan jaksoa. Sarja sai ensiesityksensä 3. syyskuuta 2020. Sarjan pääosia esittävät Amanda Collin, Abubakar Salim, Winta McGrath, Travis Fimmel ja Niamh Algar.
Sarjassa Maa on tuhoutunut sodassa. Kaksi androidia on saanut tehtäväkseen kasvattaa ihmislapsia Kepler-22b -planeetalla. Pian siirtokunnan rauhaa saapuvat häiritsemään mithralaiset, sodassa eloonjäänyt uskonnollinen lahko.
Raised by Wolves -televisiosarjasta on toistaiseksi valmistunut kaksi tuotantokautta. HBO Max ilmoitti ensimmäisen kauden ilmestyttyä, että sarjasta on tulossa myös toinen tuotantokausi, joka julkaistiin helmikuussa 2022, se jäi myös sen viimeiseksi kaudeksi.
Näyttelijät

| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
|  Amanda Collin  | … |  Äiti   |
|  Abubakar Salim  | … |  Isä   |
|  Winta McGrath  | … |  Campion   |
|  Travis Fimmel  | … |  Marcus   |
|  Niamh Algar  | … |  Sue   |
|  Jordan Loughran  | … |  Tempest   |
|  Felix Jamieson  | … |  Paul   |
|  Ethan Hazzard  | … |  Hunter   |
|  Aasiya Shah  | … |  Holly   |
|  Ivy Wong  | … |  Vita   |
|  Clayton Evertson  | … |  Dorian   |
|  Loulou Taylor  | … |  Cassia   |
|  Matias Varela  | … |  Lucius   |
|  Peter Christoffersen  | … |  Cleaver   |
|  Selina Jones  | … |  Grandmother   |
Jaksot > 1. tuotantokausi

”Raised by Wolves”
”Pentagram”
”Virtual Faith”
”Nature's Course”
”Infected Memory”
”Lost Paradise”
”Faces”
”Mass”
”Umbilical”
”The Beginning”
Jaksot > 2. tuotantokausi

”The Collective”
”Seven”
”Good Creatures”
”Control”
”King”
”The Tree”
”Feeding”
”Happiness”
Jere Tuononen

| Jere Tuononen |
| --- | --- |
 Jere Tuononen.
Henkilötiedot
Koko nimi:  Jere Mikael Tuononen
Syntynyt: 17. kesäkuuta 2002 (ikä 22)
Kansalaisuus:  suomalainen
Poliitikko
Puolue:  Suomen Kristillisdemokraatit
Vaalipiiri:  Pirkanmaan vaalipiiri
Kotipaikka:  Nokia
Jere Tuononen (s. 17. kesäkuuta 2002 Nokialähde?) on suomalainen kristillisdemokraattinen poliitikko ja oikeustieteen opiskelija. Hänet valittiin marraskuussa 2023 KD Nuorten puheenjohtajaksi kaudelle 2024–2025.
Tuononen valmistui ylioppilaaksi Tampereen klassillisen lukion luonnontiedelinjalta vuonna 2021. Hän aloitti oikeustieteen opinnot Turun yliopistossa vuonna 2022 varusmiespalveluksensa jälkeen.
Tuononen suoritti varusmiespalveluksensa toimittajana Suomen puolustusvoimien uutislehti Ruotuväessä ja on aktiivisesti mukana Pirkanmaan Reservipiirien tiedotustoimikunnassa.
Poliittinen ura

Tuononen valittiin KD Nuorten hallitukseen ensi kerran Vaasan vuosikokouksessa vuonna 2019, mistä lähtien hän toimi hallituksen jäsenenä kolmen vuoden ajan vuosina 2020–2022. Hänen kautensa hallituksen jäsenenä päättyi valintaan 1. varapuheenjohtajaksi ja kansainväliseksi sihteeriksi vuodelle 2023.
Seinäjoen vuosikokouksessa marraskuussa 2023 Tuononen valittiin KD Nuorten puheenjohtajaksi kaksivuotiskaudelle vuosille 2024–2025. Tehtävässään Tuononen edustaa KD Nuoria puolueensa eduskuntaryhmässä ja puoluehallituksessa.
Tuononen on ollut edustamassa nuorisojärjestöään muun muassa panelistina Kouvolan turvallisuuskonferenssissa. Puheenjohtajana hän on ottanut kantaa muun muassa tuen osoittamiseksi Israelille Haagissa ja äidin ja isän termien säilyttämiseksi lainsäädännössä.
Kansainvälisellä areenalla Tuononen on ollut Euroopan kansanpuolueen nuorisojärjestön, Youth of the European People's Partyn kokouksissa. Hänen laatimansa kannanotto EU:n arktisen ohjelman uudistamisesta hyväksyttiin järjestön kokouksessa Haagissa huhtikuussa 2024.lähde tarkemmin? Kotimaassa Tuononen on toiminut puolueensa edustajana Eurooppalaisen Suomen hallituksessa vuonna 2023.
Jarkko Lahdenmäki

| Henkilötiedot |
| --- | --- | --- | --- |
Syntymäaika: 16. huhtikuuta 1991 (ikä 33)
Syntymäpaikka: Kemijärvi, Suomi
Pelipaikka: puolustaja
Pituus: 192 cm
Junioriseurat
1997–2005: KP-55
2006–2009: RoPS
Seurat
| Vuodet | Seura | O | (M) |
| 2008 | RoPS Farmi | 9 | (0) |
| 2010–2016 | RoPS | 115 | (5) |
| 2011–2012 | → Santa Claus (laina) | 14 | (0) |
| 2013 | → TP-47 (laina) | 9 | (0) |
| 2014–2016 | → Santa Claus (laina) | 7 | (2) |
| 2017 | Fredrikstad | 11 | (0) |
| 2017 | → Fredrikstad 2 | 3 | (2) |
| 2018 | HIFK | 25 | (1) |
| 2019–2021 | Mjølner | 21 | (4) |
| 2023–2024 | RoPo | 8 | (2) |
| Yhteensä | Yhteensä | 222 | (16) |
 Seurajoukkueuran tilastot kattavat vain kansalliset sarjat.
Jarkko Johannes Lahdenmäki (s. 16. huhtikuuta 1991 Kemijärvi) on ammattilaisuransa lopettanut suomalainen jalkapalloilija. Hän oli pelipaikaltaan keskuspuolustaja.
Taustaltaan saamelainen Lahdenmäki on Kemijärven Pallon kasvatti. Hän siirtyi Rovaniemen Palloseuran junioreihin 15-vuotiaana. Lahdenmäki nousi RoPS:n edustusjoukkueeseen kaudeksi 2010 ja muodosti yhdessä Etchu Taben kanssa keskuspuolustuksen, kun aiemmat vuodet toisena topparina pelannut Stephen Kunda nostettiin keskikentälle puolustavaan rooliin. Lahdenmäki pelasi Ykkösessä 19 ottelua kaudella 2010 ja viimeisteli ensimmäisen maalinsa aikuisten tasolla ottelussa Tampereen Pallo-Veikkoja vastaan 13. kesäkuuta. Loppukaudesta Lahdenmäki putosi kuitenkin vaihtopenkkipelaajaksi.
HC Eppan Pirates

| HC Eppan Pirates |
| --- | --- |
Perustettu:  1981
Kaupunki:   San Michele, Italia
Kotiareena:  I.C.iT Photovoltaik Arena
– kapasiteetti:  1400
Sarjataso:  Elite.A
Värit:                
Päävalmentaja:   Johan Åkerman
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Hockey Club Eppan Pirates on italialainen jääkiekkojoukkue San Michelen kaupungista Italiasta. Joukkue on perustettu vuonna 1981 ja se pelaa Inter-National-Leaguessa.
Joukkue kaudella 2024–2025

| Maalivahdit> Numero | Maalivahdit>  | Maalivahdit> Pelaaja | Maalivahdit> Hanskakäsi | Maalivahdit> Sopimus | Maalivahdit> Syntymäpaikka | Maalivahdit>  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |

| 30 |  | Alex Paller | L | 2025 | Bolzano, Italia |  |
| 70 |  | Mike Reinalter | L | 2025 | Silandro, Italia |  |
| Puolustajat> Numero | Puolustajat>  | Puolustajat> Pelaaja | Puolustajat> Kätisyys | Puolustajat> Sopimus | Puolustajat> Syntymäpaikka | Puolustajat>  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |

| 6 |  | Andreas Radin | L | 2025 | Merano, Italia |  |
| 8 |  | Noah Frick | L | Juniori | Bolzano, Italia |  |
| 19 |  | Stefan Unterrainer | L | 2025 | Bolzano, Italia |  |
| 71 |  | Maximilian Hofer | L | 2024 | Bolzano, Italia |  |
| 75 |  | Fabian Spitaler | R | 2025 | Bolzano, Italia |  |
| 79 |  | Fabian Dellagiacoma | L | 2025 | Bolzano, Italia |  |
| 96 |  | Alex Gamper | L | 2025 | Bolzano, Italia |  |
| 98 |  | Hannes Oberrauch | L | 2025 | Bolzano, Italia |  |
|   |  | Gabriel Galimberti |  | 2025 | Bolzano, Italia |  |
| Hyökkääjät> Numero | Hyökkääjät>  | Hyökkääjät> Pelaaja | Hyökkääjät> Kätisyys | Hyökkääjät> Pelipaikka | Hyökkääjät> Sopimus | Hyökkääjät> Syntymäpaikka |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |

| 11 |  | Matthias Oberrauch | L | H | 2024 | Merano, Italia |
| 12 |  | Tobias Chizzali | L | H | Juniori | Bolzano, Italia |
| 13 |  | Jevgeni Tsurkan | L | H | 2024 |  |
| 14 |  | Nicolas Amici | L | H | 2025 | Bolzano, Italia |
| 16 |  | Emanuel Rottensteiner | L | H | 2025 | Merano, Italia |
| 18 |  | Martin Graf | L | H | 2025 | Bolzano, Italia |
| 20 |  | Tobias Engl | L | H | 2025 | Bolzano, Italia |
| 21 |  | Daniel Eruzione | L | H | 2025 | Winthrop, Massachusetts, Yhdysvallat |
| 23 |  | Tobias Morandell | R | H | 2025 | Merano, Italia |
| 27 |  | Stefano Piechenstein | L | H | 2025 | Cles, Italia |
| 29 |  | Jagger Williamson | R | KH / OLH | 2025 | Lumby, Brittiläinen Kolumbia, Kanada |
| 31 |  | Simone Critelli | R | H | 2024 | Bolzano, Italia |
| 37 |  | Alan Schwingshackl | L | H | Juniori | Bolzano, Italia |
| 39 |  | Matthias Pardatscher | L | H | Juniori | Merano, Italia |
| 88 |  | Daniel Erlacher (C) | L | OLH | 2024 | Vipiteno, Italia |
| 91 |  | Riccardo Tombolato | L | H | 2025 | Bolzano, Italia |
|   |  | Daniel Svoboda | L | H | 2025 | Vrchlabí, Tšekki |
Aiheesta muualla

http://www.hceppan.it/de
Yleisurheilun alle 23-vuotiaiden Euroopan-mestaruuskilpailut 2019

| Yleisurheilun alle 23-vuotiaiden Euroopan-mestaruuskilpailut 2017 |
| --- | --- |
Sijainti:  Gävle Ruotsi
Kilpailupaikka:  Gunder Hägg-stadion
Osallistujamaita:  50
Kilpailulajeja:  44
Avajaiset:  11. heinäkuuta 2019
Päättäjäiset:  14. heinäkuuta 2019
 ← Bydgoszcz 2017 Tallinna 2021 → 
Yleisurheilun alle 23-vuotiaiden Euroopan-mestaruuskilpailut 2019 olivat 14:nnet alle 23-vuotiaiden EM-kilpailut. Ne järjestettiin Gunder Hägg-stadionilla Gävlessä, Ruotsissa 11.–14. heinäkuuta 2019.
Kilpailuihin osallistui 1039 urheilijaa 50 eri maasta. Suomesta urheilijoita oli mukana 46.
Kuusamon vesitorni

Kuusamon vesitorni vuodelta 1992.
Kuusamon vesitorni on rakennettu Kuusamon keskustaan vuonna 1960 ja sitä on laajennettu 1992.
Torni vuodelta 1960

Tilavuudeltaan 350 m³ vesitorni-näkötorni on ollut suosittu turistikohde. Liukuvalettu torni oli 41 m korkea ja halkaisijaltaan 10 m. Näköalatasanne oli 27 m korkeudessa. Tornin rakenteet suunnitteli Eino Niemelä.
Tornin laajennus 1992

Laajennuksessa vanha torni jäi uuden sisään. Uusi varsi tehtiin liukuvaluna vanhan ympärille. Kartio valettiin maassa. Kartio ja sen alla oleva teräsrunkoinen näköalakahvila nostettiin ylös vetämällä. Laajennuksen suunnitteli Maa ja vesi Oy. Uusi torni on kokonaistilavuudeltaan 1500 m³.
Aiheesta muualla

Vesitornin rakentamista 60 vuotta sitten; kuusamonevo.fi 26.8.2019
Joonas Nordman

| Joonas Nordman> Henkilötiedot |
| --- | --- |
Syntynyt: 9. heinäkuuta 1986 (ikä 38) Pori
Ammatti:  näyttelijä ohjaaja käsikirjoittaja
Näyttelijä
Aktiivisena:  2001–
Palkinnot
 Media & Message 2014 Vuoden TV-tekijä  
Aiheesta muualla
IMDb
Elonet
Joonas Matti Nordman (s. 9. heinäkuuta 1986 Pori) on suomalainen näyttelijä, koomikko, ohjaaja ja käsikirjoittaja. Nordman tunnetaan muun muassa tv-sarjoista ja -ohjelmista kuten Siskonpeti, Putous, Pelimies ja Joonas Nordman Show.
Ura

Nordman teki 15-vuotiaana pääroolin Arto Lehkamon pitkässä elokuvassa Young Love. Hän kirjoitti ylioppilaaksi Tampereen Yhteiskoulun ilmaisutaidon lukiosta vuonna 2005. Hän haki Teatterikorkeakouluun ja Nätyyn yhteensä neljä kertaa, mutta ei tullut valituksi.
Nordman opiskeli Lahden kansanopiston teatterilinjalla lukuvuonna 2007–2008. Tämän jälkeen hän työskenteli Iltalehden toimittajana ja uutispäällikkönä. Nordman suoritti osan varusmiespalveluksestaan toimittajana Ruotuväki-lehdessä ja on sotilasarvoltaan reservin luutnantti.
Nordman teki ensimmäisen stand up -keikkansa 16-vuotiaana. Hän voitti W&T Comedyn Ken on heistä kaikkein hauskin -kilpailun vuonna 2009. Vuonna 2014 Nordman voitti Putous-ohjelman kuudennen tuotantokauden sketsihahmokilpailun Salme Pasi -nimisellä hahmollaan. Kesällä 2015 liitto-orava Salme Pasi äänestettiin vuoden positiivisimmaksi porilaiseksi. Vuonna 2015 Nordman voitti Matti Pikkuvanhanen-hahmollaan Putouksen toistamiseen.
Syyskuussa 2016 MTV3-kanavalla alkoi Nordmanin oma ohjelma Pelimies, jossa hän imitoi tunnettuja suomalaisia poliitikkoja. Sarjan toinen kausi nähtiin syksyllä 2017.  Molemmat Pelimies-kaudet olivat ehdolla vuoden komedia- ja sketsiohjelmaksi Kultainen Venla -gaalassa. Nordman ilmoitti marraskuussa 2016, että hän ohjaa tammikuussa 2017 alkavan kahdeksannen Putous-kauden. Hän ohjasi myös alkuvuodesta 2018 nähdyn yhdeksännen Putous-kauden.