Vietnamin sota
Sodan vaikutukset Suomessa

Kylmässä sodassa idän ja lännen välillä tasapainoilleen Suomen poliittinen johto suhtautui Vietnamin sotaan pidättyvästi. Presidentti Urho Kekkonen varoi julkisesti arvostelemasta Yhdysvaltain Vietnamin-politiikkaa, mutta hänen yksityiset päiväkirjamerkintänsä Vietnamin sodan vuosilta ovat osoittaneet hänen tuominneen jyrkästi Yhdysvaltain presidentin Lyndon B. Johnsonin toimet. Sodan pitkittyessä Kekkonen käytti kriittisiä puheenvuoroja Yhdysvalloista, mutta ne olivat maltillisia verrattuna useiden muiden eurooppalaisten poliitikkojen ja varsinkin ruotsalaisten lausuntoihin. Kun silloinen Ruotsin opetusministeri Olof Palme helmikuussa 1968 marssi yhdessä Pohjois-Vietnamin edustajan kanssa Vietnamin sodan vastaisessa mielenosoituksessa, Yhdysvallat kutsui suurlähettiläänsä kotiin Tukholmasta. Max Jakobsonin mukaan Suomen passiivinen asenne Vietnamin sotaan pantiin Washingtonissa merkille myönteisessä mielessä, ja Yhdysvaltain entinen ulkoministeri Henry Kissinger esitti vuonna 1981 Suomessa käydessään tunnustuksen Suomen pidättyvästä politiikasta Vietnamin sodan aikana.
Vietnamin sota osui myös Suomessa ajankohtaan, jolloin sotienjälkeiset, yhteiskunnallisesti aktiiviset suuret ikäluokat saavuttivat täysi-ikäisyyden. Vietnamin sodan vastaiset nuorison mielenosoitukset levisivät Atlantin yli Eurooppaan ja myös Suomeen. Max Jakobsonin mukaan amerikkalaisilla ja eurooppalaisilla sodan vastustajilla oli kuitenkin se oleellinen ero, että kun amerikkalaiset pelkäsivät joutuvansa Vietnamin viidakoihin taistelemaan salakavalaa vihollista vastaan, eurooppalaisille marssiminen suoraan Amerikasta lainattujen sodan vastaisten iskulauseiden ja kuvien alla oli lähinnä vain aatteellista ajanvietettä. Jakobsonin mukaan oli paradoksaalista, että samalla kun eurooppalainen nuoriso vihasi Yhdysvaltoja, joka kävi sotaa vietnamilaisia vastaan, se rakasti amerikkalaista nuorisokulttuuria ja muotia. Kulttuurivaikuttaja Cay Sevón on määritellyt ”Vietnamin ajan” alkaneen 5. elokuuta 1964, jolloin Yhdysvallat aloitti Vietnamin pommitukset, ja päättyneen vappuna 1975, jolloin Pohjois-Vietnamin joukot marssivat Saigoniin. Vuonna 1972 julkaistiin LP-levy Elämme Vietnamin aikaa, jonka sävy oli selkeästi Pohjois-Vietnamin puolella ja Yhdysvaltoja vastaan.
Vietnamin sodan raaistuessa nuorison mielenosoitukset muuttuivat rajummiksi myös Suomessa. Aikaisemmat ihailun kohteet Mahatma Gandhin ja Martin Luther Kingin syrjäytti kuubalainen vallankumousjohtaja Che Guevara, joka pyrki markkinoimaan sosialismia latinalaiseen Amerikkaan. Radikaaliopiskelijoiden tunnuslauluksi tuli Aulikki Oksasen tulkitsema Kenen joukoissa seisot. Kun Yhdysvaltain ulkoministeri Dean Rusk saapui touko- ja kesäkuun vaihteessa 1966 vierailulle Suomeen, Esplanadin puistossa Helsingissä järjestettiin suuri Yhdysvaltain Vietnamin-politiikkaa vastustanut mielenosoitus. Yhdysvaltain kansallispäivänä 4. heinäkuuta 1968 Helsingissä järjestetyssä mielenosoituksessa poltettiin Yhdysvaltain lippu, mitä paheksuttiin yli puoluerajojen kokoomuksesta kansandemokraatteihin.
Professori Pekka Visurin mukaan Vietnamin sota vaikutti Suomessa kulissien takana puolustusdoktriiniin. Sissisodankäynnin osoittauduttua erityisen tuhoisaksi siviiliväestölle puolustusneuvosto päätti 1960-luvulla luopua sissisodan kehittämisestä.