stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Fonovox

| Fonovox |
| --- | --- |

Perustettu:  1970
Lakkautettu:  1978
Perustajat:  Henry Haapalainen
Tyylilajit:  Iskelmä
Kotimaa:  Suomi
Infobox OKNimi-testi OK: 
Fonovox oli vuosina 1970–1978 toiminut suomalainen levy-yhtiö, jota johti Henry Haapalainen. Levy-yhtiö harjoitti julkaisutoimintaa myös Discovox, Titan- ja Hitvox-merkeillä.[lähde? ] Levy-yhtiön artisteja olivat mm. Tapio Heinonen, Salomon, Paajanen, Reijo Taipale, Markku Suominen, Eero Aven, Rock Cadillac sekä toisinaan myös Haapalainen itse.
Levymerkin pääpaino oli suomalaisen iskelmämusiikin julkaisemisessa, mutta tuotantoon mahtui myös rock-musiikkia. Uuden musiikin ohella Fonovox julkaisi myös mm. Olavi Virran, Erkki Junkkarisen ja Henry Theelin kokoelmia artistien tuotannon siltä osin kuin tuottajan suoja-aika oli päättynyt (suoja-aika tuolloin 25 vuotta, nykyisin 50 vuotta).
Levy-yhtiön toiminta päättyi vuonna 1978 konkurssiin. Fonovoxin ääniteiden oikeudet omistaa nykyään Warner Music Finland.
Fonovoxilla tuottajana toiminut Jarmo Jylhä ja markkinointijohtajana ollut Erkki Puumalainen perustivat alkuvuodesta 1979 JP-Musiikki nimisen levy-yhtiön.
Aiheesta muualla

Fonovox Discography
Fonovox Fenno-levytietokannassa
Discovox Fenno-levytietokannassa
Hitvox Fenno-levytietokannassa
Titan Fenno-levytietokannassa
Galápagoksenjättiläiskilpikonna

| Galápagoksenjättiläiskilpikonna |
| --- | --- |

Uhanalaisuusluokitus
 Vaarantunut  
  
Tieteellinen luokittelu
Domeeni::  Aitotumaiset Eucarya
Kunta::  Eläinkunta Animalia
Pääjakso::  Selkäjänteiset Chordata
Alajakso::  Selkärankaiset Vertebrata
Luokka::  Matelijat Reptilia
Lahko::  Kilpikonnat Testudines
Heimo::  Maakilpikonnat Testudinidae
Suku::  Chelonoidis
Laji::  niger
Kaksiosainen nimi
 Chelonoidis niger  (Quoy & Gaimard, 1824) 
 Galápagoksenjättiläiskilpikonnan levinneisyysalue harmaalla
Katso myös
   Galápagoksenjättiläiskilpikonna Wikispeciesissä   Galápagoksenjättiläiskilpikonna Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OK: 
Galápagoksenjättiläiskilpikonna (Geochelone niger) on maakilpikonnien heimoon kuuluvan kilpikonnalaji, jota tavataan nimensä mukaisesti vain Galápagossaarilla. Se kuuluu maailman suurimpiin maakilpikonniin ja maailman pitkäikäisimpiin eläinlajeihin.
Koko ja ulkonäkö

Galápagoksenjättiläiskilpikonnat ovat täysikasvuisina keskimäärin 1,2 metriä pitkiä ja jopa yli 300 kilogramman painoisia. Väritys vaihtelee alalajien kesken, mutta kilpikonnien kuori on vihreähkö tai ruskeahko, ja iho on joko vaaleanruskea tai vihreänruskea. Kilven muoto vaihtelee alalajeilla satulamaisesta kupolimaiseen.
Levinneisyys

Galápagoksenjättiläiskilpikonnia tavataan vain Galápagossaarilla, eli ne ovat endeemisiä. Jopa 250 000 kilpikonnaa asutti saaria niiden löytöhetkellä. Nykyään enää noin 15 000 on jäljellä. Sadekauden aikaan kilpikonnat oleilevat saarien alemmilla osilla, ja kun tulee kuiva kausi, ne siirtyvät takaisin ylemmäs.
Ravinto

Galápagoksenjättiläiskilpikonnat ovat kasvinsyöjiä. Ne syövät pääasiassa kaktuksia, ruohoja, lehtiä, hedelmiä ja köynnöskasveja.
Galápagoksenjättiläiskilpikonnat voivat olla pitkiäkin aikoja juomatta vettä, sillä ne saavat lähes kaiken tarvitsemansa veden ravinnosta (erityisesti opuntiakaktuksesta). Ne voivat olla myös yli vuoden hengissä ilman minkäänlaista nestettä, sillä niiden rasvan hajotessa syntyy vettä.
Lisääntyminen

Kilpikonnat pariutuvat mihin aikaan vuodesta tahansa, vaikkakin huippukaudet ovat tammikuussa ja elokuussa. Kun kaksi paritteluvalmista koirasta kohtaa toisensa, ne nostavat jalkojansa, venyttävät kaulaansa ja avaavat suunsa ammolleen saadakseen toisen ehdokkaan peräytymään. Yleensä pienempi yksilö vetäytyy pois, mutta joskus ne purevat toisiaan päähän. Koiraat haistelevat ilmaa etsiessään naaraita, ja kun ne ovat tavanneet naaraan, ne koputtelevat päällänsä naaraan päätä. Parittelu voi kestää useita tunteja.
Pariutumisen jälkeen naaraat matkaavat jopa kilometrien päähän kuivalle hiekkakentälle. Pesän kaivaminen voi kestää muutamasta tunnista päiviin. Pesä on n. 30 cm:n syvyinen reikä, johon naaras laskee enintään 16 tennispallon kokoista kovakuorista munaa. Sitten naaras peittää reiän mudalla. Kivikkoisilla alueilla naaraat laskevat munat kallionhalkeamiin.
Poikanen syntyy 120–140 päivän kuluttua naaraan tiineyden alusta. Kuoriutumishetkellä poikanen voi painaa vain 80 grammaa ja olla 6 cm:n pituinen. Pesän lämpötila vaikuttaa sukupuoleen. Jos pesän lämpötila on viileämpi, tulee enemmän koiraita, ja jos pesä on lämpimämpi, tulee enemmän naaraita. Kun poikanen kuoriutuu, sen täytyy kaivaa itsensä ulos maasta. Se kestää enintään kuukauden.
Sukupuoli voidaan määrittää varmuudella vasta kilpikonnan saavuttaessa suunnilleen 15 vuoden iän. Sukukypsyys saavutetaan jo 20–25 vuoden iässä. Kilpikonna kasvaa hitaasti, se on täysikasvuinen noin 40 vuoden iässä. Parhaana lisääntymisikänä pidetään 60–90 ikävuotta.
Alalajit

Galápagoksenjättiläiskilpikonnia on 12 elossa olevaa alalajia. Sukupuuttoon kuolleita alalajeja on kolme, joista yhdellä ei ole tieteellistä nimeä. Toisinaan näitä alalajeja on pidetty omina lajeinaan.
Viisi nykyistä alalajia asustaa Isabelan saarella ja loput kuusi asustavat Santiagossa, Santa Cruzissa, Pinzónissa, Españolassa ja San Cristóbalissa, kukin eri saarella. Jokainen alalaji on erilainen, jotta se pystyisi vastaamaan saaren luonnon asettamiin vaatimuksiin. Joillain alalajeilla on esimerkiksi kilven etureuna ylempänä, jotta kilpikonna voisi kurkottaa korkeammalle. Kaikki alalajit ovat kehittyneet yhteisestä kantaisästä, jonka yksilöitä saattoi ehkä ajelehtia saarille. Koska sieltä puuttuivat kilpikonnien luonnolliset viholliset, kilpikonnat saattoivat kasvaa niin suuriksi ja vanhoiksi. Lähin sukulainen galápagosinjättiläiskilpikonnille on pienikokoinen chilenkilpikonna (Chelonoidis chilensis), joka nimestään huolimatta elää Argentiinassa, Boliviassa ja Paraguayssa. DNA-analyyseillä on todettu, että galápagosinjättiläiskilpikonnat eriytyivät chilenkilpikonnasta noin 6–12 miljoonaa vuotta sitten.
Kannan lasku

1700-luvulla merirosvot olivat alkaneet käyttää kilpikonnia ravintona. Ne tuotiin laivalle, jossa ne elivät kunnes ei ollut muuta ruokaa. Kilpikonnat katosivatkin enimmäkseen siksi, että niitä metsästettiin ruoaksi. 1800-luvulla kilpikonnia tapettiin enemmän niistä saatavan korkealaatuisen öljyn vuoksi. Väheneminen nopeutui entisestään, kun saarille tuotiin tulokaslajeja. Tulokassiat, koirat, kissat ja rotat söivät tehokkaasti kilpikonnien munia ja pieniä poikasia. Vuohet, aasit ja naudat kalusivat kaiken aluskasvillisuuden, ja kilpikonnien ravinnonsaanti väheni. 1900-luvun alussa kilpikonnia tapettiin vietäväksi museoihin.
Suojelu

Galápagoksenjättiläiskilpikonna on nyt ehdottomasti suojeltu. Laji on listattu CITES-sopimuksen liitteeseen I. Vuonna 1970 Ecuador julisti, että on laitonta pyydystää kilpikonnia tai kerätä niiden munia. Kaupan lopettamiseksi kokonaan Ecuador kielsi myös kilpikonnien viennin pois saarilta. Vuonna 1971 säädettiin asetus, jonka mukaan on laitonta vahingoittaa, poistaa, häiritä tai muuttaa Galápagossaarien organismia millään tapaa. Saarilla on myös alettu hävittää villiintyneitä tulokaslajeja, kuten koiria, kissoja, nautoja, vuohia ja aaseja, jotka kilpailevat kilpikonnien kanssa ravinnosta tai syövät kilpikonnia ja niiden munia. Esimerkkinä tästä on vuohien täydellinen hävittäminen Pinta-saarella, josta ne kalusivat suurimman osan saaren aluskasvillisuudesta.
Española-saaren kilpikonnien munia on alettu kerätä haudottavaksi ja kasvatettavaksi Charles Darwin Research Stationiin. Kun poikaset ovat riittävän isoja selviämään luonnossa itse, ne palautetaan saarille. Kaikki nykyiset Española-saarella asuvat kilpikonnat polveutuvat kahdesta koiraasta ja 11 naaraasta, jotka olivat viimeiset alalajin edustajat, kun ne löydettiin.
Hävitys jatkuu kuitenkin pienemmässä mittakaavassa; paikalliset kalastajat ovat tappaneet yli 120 kilpikonnaa ja ottaneet niitä ”panttivangeiksi” poliittisiin kiistoihin maan johdon ja kalastajien välillä.
Huomattavia galápagoksenjättiläiskilpikonnia

Harriet, maailman toiseksi vanhin kilpikonna, saavutti 175 vuoden iän. Kuului alalajiin Chelonoidis niger porteri.
Yksinäinen Yrjö, maailman viimeinen alalajin Chelonoidis niger abingdonii edustaja, saavutti 100 vuoden iän.
Aiheesta muualla

Honolulu Zoo (Arkistoitu – Internet Archive) (englanniksi)
Galápagoksenjättiläiskilpikonna Santa Cruzin saarella.
Parittelu
”Yksinäinen Yrjö”
Galápagoksenjättiläiskilpikonnan luuranko
Firenzen raitiotieliikenne

| Rete tranviaria di Firenze |
| --- | --- |
 Raitiovaunu Firenzessä
Tyyppi:  raitiotie
Sijainti:  Firenze, Italia
Avattu:  2010
Pituus:  16,8 km 
Pysäkit:  38
Linjoja:  2
Raideleveys:  1 435 mm
Liikennöitsijä(t):  GEST
Matkoja vuodessa:  13 049 000 (2015)
Firenzen raitiotieverkoston suunnitelma. Nykyisin linja 1 (punainen) on toistaiseksi ainoa rakennettu.
Firenzen raitiotieliikenne on yksi Firenzen julkisen liikenteen muodoista.
Historia

Kaupungissa avattiin hevosraitiotie vuonna 1879, jolla yhdistettiin Peretola sekä kaupungin keskusta. Vuotta myöhemmin linjaa laajennettiin Pratoon ja Poggio a Caianoon. 1930-luvulla linjaa ylläpitänyt yritys ajautui konkurssiin. Tätä ennen kaupungin liikenteeseen olivat ilmestyneet linja-autot.
Toinen maailmansota vaurioitti linjastoa pahoin ja se saatiin kunnostettua vasta 1950-luvun alussa. Liikennöinti raitioteillä lopetettiin kuitenkin lopullisesti vuonna 1958.
2000-luvun alussa raitiotieliikennöinti päätettiin aloittaa kaupungissa uudestaan ja uuden linjan rakennustyöt aloitettiin vuonna 2005. Linja rakennettiin Firenzestä Scandicciin.
Lisäksi kaupungissa on suunniteltu kahden muun raitiotielinjan rakentamista. Linja 2 veisi Peretolan lentoasemalle ja linja 3 keskustasta pohjoiseen.
Aiheesta muualla

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
Virallinen kotisivu (italiaksi)
Firenzen kaupungin sivusto raitiotiestä (englanniksi)
Erik Cole

| Erik Cole |
| --- | --- |

Henkilötiedot
Syntynyt: 6. marraskuuta 1978 (ikä 45) Oswego, New York, Yhdysvallat
Kansalaisuus:   Yhdysvallat
Jääkiekkoilija
Pelipaikka:  laitahyökkääjä
Maila:  vasen
Pituus:  188 cm
Paino:  93 kg
Seura
Seura:  Detroit Red Wings
Sarja:  NHL
Pelinumero:  72
Pelaajaura
Pääsarjaura:  2000–
Aik. seurat:  Cincinnati Cyclones (IHL),   Eisbären Berlin (DEL),   Edmonton Oilers (NHL),   Carolina Hurricanes (NHL),   Montréal Canadiens (NHL)   Dallas Stars
NHL-varaus:  71. varaus, 1998 Carolina Hurricanes
Cole Montrealin peliasussa.
Erik Cole (s. 6. marraskuuta 1978 Oswego, New York) on yhdysvaltalainen jääkiekkoilija, joka edustaa Detroit Red Wingsiä. Cole on voittanut urallaan Stanley Cupin ja Saksan mestaruuden.
Ura > Seuraura

Cole siirtyi kaudeksi 1997–1998 NCAA:n alaiseen ECAC-yliopistosarjaan Clarksonin yliopiston joukkueeseen. Hän jakoi Willie Mitchellin kanssa ECAC:n vuoden tulokkaan tittelin ja Carolina Hurricanes varasi Colen NHL:ään varaustilaisuudessa 1998 kolmannella kierroksella numerolla 71. Seuraavat kaksi kautta Cole pelasi kuitenkin vieelä Clarksonin yliopistossa. Kaudella 1998–1999 Cole teki 22 maalia ja jakoi ECAC:n maalintekijätilaston voiton. Hänet valittiin kauden päätteeksi ECAC:n tähdistökentälliseen. Kolmannella kaudellaan Cole oli ECAC:n kakkostähdistössä.
Cole siirtyi ammattilaiskaukaloihin vielä kolmannen ECAC-kautensa päätteeksi keväällä 2000, kun hän pelasi loppukauden Carolinan farmijoukkueessa IHL-liigan Cincinnati Cyclonesissa. Seuraavan kauden Cole pelasi kokonaisuudessa IHL:ssa ja ansaitsi itselleen paikan Carolinasta kaudeksi 2001–2002. Cole oli NHL-tulokkaiden parhaimmistoa, kun hän voitti tulokkaiden taklaustilaston ja oli pistetilastossa neljäs (16+24). Carolina eteni keväällä 2002 Stanley Cup -finaaleihin, mutta hävisi Detroit Red Wingsille.
Seuraavalla kaudella Cole kärsi pohjeluun murtumisesta ja hän joutui jättämään väliin myös NHL:n tähdistöottelun yhteydessä pelatun nuorten tähtien YoungStars-ottelun. Cole palasi uudelleen huippukuntoon kaudella 2003–2004, jolloin hän teki 42 pistettä, vaikka Carolina jäi pudotuspelien ulkopuolelle. Työsulkukaudella Cole pelasi Saksan DEL-liigassa Eisbären Berlinissä. Hänet valittiin Saksassa pudotuspelien parhaimmaksi pelaajaksi, kun Eisbären voitti Saksan-mestaruuden.
Kaudella 2005–2006 Colen niskanikama murtui Brooks Orpikin taklauksen seurauksena. Hän oli loukkaantuessaan maaliskuussa tehnyt jo henkilökohtaisen piste-ennätyksensä (60 pistettä). Cole palasi Carolinan kokoonpanoon vasta Stanley Cup -finaalien kuudenteen peliin. Carolina voitti lopulta Stanley Cup -mestaruuden kotijäällään seitsemännessä pelissä.
Cole rikkoi piste-ennätyksensä kaudella 2006–2007, kun hän teki 61 pistettä kauden aikana, mutta seuraavalla kaudella Colen pistemäärä tippui 51 pisteeseen. Kesällä 2008 Edmonton Oilers hankki Colen Carolinasta vaihdossa Joni Pitkäseen. Cole ei pelannut koko kautta 2008–2009 Edmontonissa, sillä hänet kaupattiin takaisin Carolinaan maaliskuussa 2009 siirtorajan lopulla. Edmonton sai vaihtokaupassa Patrick O'Sullivanin, jonka Carolina oli hankkinut hetkeä aiemmin Los Angeles Kingsistä vaihdossa Justin Williamsiin.
Ura > Maajoukkueura

Cole edusti ensimmäisen kerran Yhdysvaltoja arvoturnauksessa MM-kilpailuissa 2005. Hän teki seitsemässä ottelussa kuusi pistettä. Hän pelasi Yhdysvaltain puolesta myös talviolympialaisissa 2006 ja MM-kilpailuissa 2007.
Aiheesta muualla

Erik Cole The Internet Hockey Databasessa (englanniksi)
Fusion for Energy -yhteisyritys

| Fusion for Energy  |
| --- | --- |
Perustettu:  2007
Tyyppi:  Euratomin virasto
Toimivalta:  Euroopan unioni
Sijainti:  Barcelona, Espanja
Pääjohtaja:  Johannes Schwemmer
Työntekijöitä:  446
Aiheesta muualla
Sivusto
Fusion for Energy -yhteisyritys on Euratomin virasto, jonka tehtävä on vastata Euroopan unionin osuudesta ITER-fuusioenergiahankkeessa ja johtaa Japanin kanssa tehtävää yhteistyötä fuusioenergiaan liittyvissä tutkimus- ja kehityshankkeissa.
Fusion Garage

Fusion Garage on singaporelainen mobiililaitteita valmistava yritys. Yhtiö on ollut mukana Linux-pohjaisen JooJoo-taulutietokoneen kehityksessä, mikä piti alun perin julkaista yhdessä Michael Arringtonin kanssa. Fusion Garage kuitenkin ilmoitti marraskuussa 2009 jättäytyvänsä hankkeesta.
Fusion Garage sai median huomion vuoden 2011 kesällä näyttävän viraalimainonnan ansiostaselvennä. Yhtiö nostatti hypeä ja kysymyksiä isolla Who is TabCo? -mainoskampanjalla. Elokuussa 2011 ilmeni, että kampanjan takana oli Fusion Garage ja mainostettu tabletti oli Grid 10. Android-pohjaiseen GridOS:ään perustuva käyttöjärjestelmä on yhtiön itsensä kehittämä ja samaiseen käyttöjärjestelmään perustuva älypuhelin eli Grid 4 ilmestyi vuoden 2011 lopulla.
Grid 10 julkaisussa paljastui pieniä ongelmia uuden Flash Player 10.3:n uuteen sertifiointiprosessiin liittyen, minkä vuoksi sen Yhdysvaltain julkaisua jouduttiin hieman venyttämään. Samalla tabletin suositushintaa laskettiin 200 dollarilla aiemmin ilmoitetusta, vaikkei tietokone ollut vielä myynnissäkään.
Enyimba International FC

Enyimba International FC tai vain Enyimba on nigerialainen jalkapalloseura, jonka perusti Jerry Amadi Enyeazu marraskuussa 1976. Sen kotistadionina toimii Enyimba International Stadium, joka sijaitsee Abossa. Joukkue on voittanut toiseksi eniten Nigerian pääsarjan mestaruuksia. Lisäksi se on voittanut kahdesti Afrikan Mestarien liigan.
Saavutukset > Kansalliset

Nigerian mestaruus (5): 2001, 2002, 2003, 2005, 2007
Nigerian FA cup (2): 2005, 2009
Nigerian supercup (2): 2001, 2003
Saavutukset > Kansainväliset

Afrikan Mestarien liiga: 2003, 2004
CAF Super Cup: 2004, 2005
Entisiä pelaajia

1990-luku:
Kalu Uche (1998)
2000-luku:
Eric Ejiofor (2001–2002)
Vincent Enyeama (2001–2002)
Päävalmentajat

| Kausi | Valmentaja |
| --- | --- |
2002–2003:  Shaibu Amodu
2003–2004:  Kadiri Ikhana
2004–2005:  Michael Urukalo (2004)
2004–2005:  Felix Okey Emordi
2005–2006:  Alphonsus Dike
2006–2007:  Alphonsus Dike (2006)
2006–2007:  Maurice Cooreman
2007–2008:  Maurice Cooreman
2008–2009:  Daniel Amokachi
2008–2009:  Augustine Eguavoen
2009–:  Felix Okey Emordi
Aiheesta muualla

Virallinen sivusto (englanniksi)
Afrikan Mestarien liigan voittajat
| --- | --- |
1990-luku:  1997  Raja Casablanca ● 1998  ASEC Mimosas ● 1999  Raja Casablanca
2000-vuosikymmen:  2000  Hearts of Oak ● 2001  Al-Ahli ● 2002  Zamalek SC ● 2003  Enyimba ● 2004  Enyimba ● 2005  Al-Ahli   2006  Al-Ahli ● 2007  ES Sahel ● 2008  Al-Ahli ● 2009  TP Mazembe
2010-luku:  2010  TP Mazembe ● 2011  Espérance ● 2012  Al-Ahli ● 2013  Al-Ahli ● 2014  ES Sétif ● 2015  TP Mazembe ● 2016  Mamelodi Sundowns ● 2017  Wydad Casablanca ● 2018  Espérance ● 2019  Espérance ● 2020  Al-Ahli ● 2021  Al-Ahli
Flesheaters

| Flesheaters III Scarecrow |
| --- | --- | --- |

Studioalbumin tiedot
 Julkaistu: 1. helmikuuta 2013
 Formaatti: CD
 Tyylilaji: horror punk, hardcore punk, heavy metal
 Kesto: 39.55
 Levy-yhtiö:  DSB Records  82 Records  H.P.G.D.
Scarecrow’n muut julkaisut
| The Terror 2009 | Flesheaters III 2013 | Maggotbox 2015 |
Flesheaters on Scarecrow-yhtyeen kolmas studioalbumi. Se julkaistiin 1. helmikuuta 2013.
Levystä on julkaistu myös deluxe edition, joka sisältää neljä ylimääräiset neljä livekappaletta. Deluxe editionin julkaisi yhdysvaltalainen Horror Pain Gore Death Productions. Euroopan painos sisältää piilokappaleen ”Doom Misterss”.
Kappaleista ”Skullfuckers” ja ”Doom Mistress” kuvattiin musiikkivideot.
Kappaleet

Killing Machine
Undead Nazi Bastard
Eine Symphonie des Grauens
Night of the Butterfly Knives
Mutilated Sweet Heart
Flesheater Superstars
Skullfuckers
Miss Halloween
Fog from the Graves
Never Die
Phantom
Hands of Satanic Porn
Kappaleet > Euroopan-painoksen bonuskappale

Doom Mistress
Kappaleet > Deluxe editionin bonuskappaleet

Eine Symphonie des Grauens (live)
Gasmask Girl (live)
Morgue Wedding (live)
Hands of Satanic Porn (live)
Kokoonpano

Jack13 ‎– laulu
Ruho ‎– kitara
Grim ‎– basso
Anza ‎– rummut
+
Jani Loikas ‎– äänittäjä, miksaaja
Arvostelut

Kaaoszine: 8/10
Aiheesta muualla

Flesheaters discogs.com -sivustolla
Fotocentrum Raseborg Valokuvakeskus

Fotocentrum Raseborg Valokuvakeskus Rf on valokuvakeskus Karjaalla, Raaseporissa.
Keskuksen perusti vuonna 1992 ohjaava läänintaiteilija Vidar Lindqvist, ja yhdistys rekisteröitiin vuonna 1996. Keskuksen näkyvin toiminta on näyttelyiden tapahtumien järjestäminen, mutta se järjestää myös muutakin toimintaa, kuten erilaisia työpajoja, paneelikeskusteluita ja muita kulttuuritapahtumia. Keskus järjestää vuosittain CreaPic -nimisen valokuvauskilpailun/-tapahtuman (entinen FotoZAFARI).
Vielä vuonna 2017 valokuvakeskus järjesti muun muassa näyttelyitä galleria Zebrassa ja galleria Kobrassa . Vuoden 2018 alusta lähtien se käyttää ainoastaan nimeä Fotocentrum Raseborg Valokuvakeskus Rf ja toimintaa järjestetään entisen galleria Kobran tiloissa, Kauppiaankadulla Karjaalla. Keskuksen palveluksessa on kaksi työntekijää.
Kauppiaankatu 9, Karjaa, tammikuu 2018
Fleshgod Apocalypse

| Fleshgod Apocalypse |
| --- | --- |
 Fleshgod Apocalypse Finnish Metal Expossa 2012.
Tiedot
Toiminnassa:  2007–
Tyylilaji:  tekninen death metal sinfoninen metalli
Kotipaikka:   Perugia, Italia
Laulukieli:  englanti
Jäsenet:  Paolo Rossi, laulu, bassokitara   Tommaso Riccardi, laulu, kitara, soitinnus   Cristiano Trionfera, kitara, taustalaulu, soitinnus   Francesco Paoli, laulu, kitara, rummut   Francesco Ferrini, piano, soitinnus  
Levy-yhtiö:  Nuclear Blast, 2011–   Willowtip Records, 2010   Candlelight Records, 2009  
Aiheesta muualla
Kotisivut
Infobox OKNimi-testi OK: 
Fleshgod Apocalypse on vuonna 2007 perustettu italialainen metallimusiikin -yhtye. Yhtye tuli tunnetuksi sinfonisten elementtien yhdistämisestä tekniseen death metaliin.
Historia

Yhtye on perustettu Roomassa vuonna 2007. Ensimmäinen albumi Oracles julkaistiin vuonna 2009 Willowtip Records -levymerkillä.
Vuonna 2024 kerrottiin yhtyeessä alusta alkaen basistina toimineen Paolo Rossin jättävän yhtyeen. Rossi löysi koronapandemian aikana toisen työn ja tämän vaatiman ajan vuoksi ei voinut enää jatkaa yhtyeessä samalla tavalla.
Jäsenet

Jäsenet:
Francesco Paoli – laulu, kitara, rummut (2007–2009), rummut, kitara, taustalaulu (2009–2020), laulu, kitara (2020–)
Francesco Ferrini – piano (2010–)
Fabio Bartoletti - kitara (2020–)
Veronica Bordacchini - laulu (2020–)
Eugene Ryabchenko - rummut (2020–)
Jäsenet > Entiset jäsenet

Paolo Rossi – bassokitara, puhdas laulu (2007–2024)
Francesco Struglia – rummut (2007–2009)
Cristiano Trionfera – kitara, taustalaulu, soitinnus (2007–2017)
Tommaso Riccardi – laulu, kitara, soitinnus (2009–2017)
David Folchitto - rummut (2017-2020)
Diskografia > Studioalbumit

Oracles (2009)
Agony (2011)
Labyrinth (2013)
King (2016)
Veleno (2019)
Opera (2024)
Diskografia > EP:t, splitit ja demot

Promo ’07 (2007,  demo)
Da Vinci Death Code (2008,  split)
Mafia (2010,  EP)
No (2020,  EP)
Aiheesta muualla

Fleshgod Apocalypse Encyclopaedia Metallumissa (englanniksi)
Fleshgod Apocalypse Discogsissa. (englanniksi)
Flávio Ferreira

| Henkilötiedot |
| --- | --- | --- | --- |
Koko nimi: Flávio Nunes Ferreira
Syntymäaika: 19. lokakuuta 1991 (ikä 32)
Syntymäpaikka: Nogueira do Cravo, Portugali
Pelipaikka: keskuspuolustaja tai keskikenttäpelaaja
Pituus: 180 senttimetriä
Seura
Seura: Málaga
Pelinumero: 4
Junioriseurat
2005–2006: Oliveira Hospital
2006–2009: Académica
Seurat
| Vuodet | Seura | O | (M) |
| 2009–2013 | Académica | 43 | (1) |
| 2009–2010 | → Tourizense (laina) | 19 | (3) |
| 2010–2011 | → Covilhã (laina) | 22 | (0) |
| 2013– | Málaga | 13 | (0) |
 Seurajoukkueuran tilastot kattavat vain kansalliset sarjat, päivitetty 18. huhtikuuta 2014.
Flávio Nunes Ferreira (s. 19. lokakuuta 1991 Nogueira do Cravo, Portugali) on portugalilainen jalkapalloilija. Hän edustaa Espanjan Primera Divisiónissa pelaavaa Málagaa ja on pelipaikaltaan keskuspuolustaja tai puolustava keskikenttäpelaaja.
Aiheesta muualla

Flávio Ferreiran esittely Footballzz-sivustolla[vanhentunut linkki] (englanniksi)
Málaga – Primera División
1 Kameni |
2 Koné |
3 Weligton |
4 Villanueva |
5 Llorente |
6 Camacho |
7 Juankar |
8 Santos |
9 Charles |
10 Juanpi |
11 Castro |
13 Boiko |
14 Recio |
15 Ricca |
17 Duda |
18 Rosales |
19 Sandro |
20 Koke |
21 Jony |
22 Kuzmanović |
23 M. Torres |
26 En-Nesyri |
27 Escandell |
31 Fornals |
39 Ontiveros |
Valmentaja Ramos
Ferrara

| Ferrara |
| --- | --- |
 Ferraran goottilainen katedraali
 lippu:  vaakuna
 Ferrara
 Koordinaatit: 44°50′N, 11°37′E 
Valtio:  Italia
Alue:  Emilia-Romagna
Maakunta:  Ferrara
Pinta-ala:  
 – Kokonaispinta-ala:  405,16 km²
Korkeus:  1–16 m
Väkiluku (31.12.2015):  133 155
 – Väestötiheys:  329 as./km²
 
 www.comune.ferrara.it 
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Ferrara on kaupunki Italiassa, Emilia-Romagnan hallinnollisella alueella, 50 kilometriä Bolognasta koilliseen. Kaupungissa on runsaat 130 000 asukasta. Ferrarassa on leveitä katuja ja loisteliaita palatseja maineensa päiviltä 1300-luvulta, jolloin Este-suku piti siellä hoviaan. Ferrara on Ferraran maakunnan pääkaupunki.[lähde? ]
Historiaa

Ferraran historia alkaa 700-luvulta, ja se oli itsenäinen valtio noin vuodesta 1000 vuoteen 1597, jolloin se liitettiin Kirkkovaltioon. Vuonna 1859 se liittyi Italian kuningaskuntaan. 1400-luvulla sen yliopisto oli kuuluisa renessanssifilosofien opinahjo.[lähde? ]
Kaupungissa on yhdeksän kilometriä muureja, enimmäkseen 1400- ja 1500-luvuilta. Sen keskellä on vallihautojen ympäröimä Este-suvun linna vuodelta 1385.[lähde? ]
Ferrara ympäristöineen on Unescon maailmanperintökohde.