stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Archangel of the Seven Seas
Syntyvaiheet

Syksyllä 1996 Markus Copper leikkasi vasemman kätensä sirkkelillä poikki. Hengen lähtö oli lähellä. Lepäillessään morfiinitokkurassa sairaalan sängyssä hän piirsi useita luonnoksia tulevista töistään, niiden joukossa oli myös ensimmäinen versio Seitsemän meren arkkienkelistä.
Copper sanoi haastattelussaan: “Tiesin, että pääsen tällä Valas-työllä jaloilleni ja lunastan sillä paikkani Suomessa kuvanveistäjänä.”
Valasveistosta Copper teki täysipäiväisesti vuoden.
Varhaiset esilläolopaikat

Teos oli esillä ensimmäisen kerran helsinkiläisessä Galleria Kenetissä marraskuussa 1998. Anu Uimonen kuvaili, että teos järisytti koko taloa, kun jättiläismäinen valasveistos puhalsi ilmaa pilleistään, jotka olivat aiemmin palvelleet Kotkan kirkon urkuja.
Yleisöä kohahdutti myös teoksen hinta, 350 000 markkaa. Vaikuttavalla teoksella oli ottajia. Malmön taidemuseo halusi sen kokoelmiinsa, mutta jätti Kiasmalle etuosto-oikeuden, jonka kokoelmaan se hankittiin.
Teos oli esillä Kiasmassa tammikuun 1999 lopulta toukokuun loppuun.
Kuvia teoksesta

Archangel of the Seven Seas, 1998.
yksityiskohta
luonnos teokseen, 1998
William Sippola

Juho William Sippola (21. marraskuuta 1874 Kauhava – 27. tammikuuta 1938 Helsinki) oli suomalainen kansakoulunopettaja sekä kirjapainon ja koulutarvikeosaston johtaja. Hän toimi myös raittiusliikkeessä.
William Sippolan vanhemmat olivat nuorisoseuraliikkeen perustaja, metallinkaivertaja ja maanviljelijä Matti Sippola ja Maria Josefina Silfverberg. Hän oli naimisissa vuodesta 1900 Selma Allénin kanssa. William Sippolan veljiä olivat rakennusmestari ja itsenäisyysaktivisti Ahto Sippola (1885–1941), Suomen sisällissodan aikainen suojeluskuntapäällikkö ja rakennusmestari Veikko Sippola (1887–1955), jääkärikapteeni Vilkas Sippola (1889–1937), jääkärivänrikki Siro Aarne Sippola (1896–1919) ja jääkärivänrikki Urho Sippola (1899–1918).
Sippola valmistui opettajaksi Jyväskylän seminaarista vuonna 1897. Hän oli opettajana ensin Evijärvellä 1897–1899, Sippolassa 1899–1900 ja Jaakkimassa 1901–1902. Sippola toimi sitten opettajana Helsingissä 1902–1923 ja 1930–1938. Hän toimi samalla myös valtioneuvoston julkaisuvaraston johtajana 1916–1923 sekä valtioneuvoston kirjapainon ja sitomon johtajana 1921–1923. Maalaiskuntain Liiton koulutarvikeosaston johtajana Sippola oli 1921–1929. Hän toimi lisäksi vuonna 1919 sosiaaliministeriön raittiusosaston alkoholiliikkeen apulaisjohtajana ja eduskunnan sivistysvaliokunnan sihteerinä. Kylväjä-lehden toimittajana Sippola oli 1900–1904.
Sippola oli Raittiuden Ystävien keskushallituksen jäsenenä 25 vuoden ajan. Hän oli mukana perustamassa Valistus-kustannusyhtiötä ja Kansakouluväen erorahastoa ja kuului useiden yhdistysten ja seurojen, muun muassa Suomen Kirjastoseuran, johtokuntiin.
63-vuotiaana kuollut William Sippola on haudattu Hietaniemen hautausmaalle.
Julkaisuja

Yleiset kirjastot ennen ja nyt: 53-kuvainen sivistyshistoriallinen kuvasarja. Kansanvalistusseura, Helsinki 1910
Uno Cygnaeus ja kuvia Suomen seminareista. Kansanvalistusseura, Helsinki 1912, 1916
Ensimäinen seminaarien kirjastonhoitajien kokous Helsingissä 9-14 p:nä tammikuuta 1911. Suomen senaatti, Helsinki 1913
Kemialliset kokoelmat kansakouluja varten ynnä opas kemiallisten kokeiden tekemiseen; kirj. W. Bonsdorff ja W:m Sippola.  Koulutarpeiden keskusliike-oy, Helsinki 1914, 2. painos 1920
Förteckning över de på statsverkets bekostnad utkomma publikationer, som allmänheten kan mot postförskott rekvirera från Finlands senats bibliotek. Helsingfors 1917
Suomennoksia

Andr. Sch. Steenberg : Koulu ja kirjat ; tekijän luvalla suomeksi sovitti Wm Sippola. Kansanvalistusseura, Helsinki 1908
William Shepherd

| William McMichael Shepherd |
| --- | --- |

Henkilötiedot
Syntynyt: 26. heinäkuuta 1949 (ikä 75) Oak Ridge, Tennessee
Kansalaisuus:  yhdysvaltalainen
Ammatti:  insinööri
Ura
Tyyppi:  astronautti
Sotilasarvo:  kommodori (captain), USN
Aika avaruudessa:  159 pv 07 t 49 min
Lennot

:  STS-27
 
:  STS-41
 
:  STS-52
 
:  Sojuz TM-31
 
:  Retkikunta 1
 
:  STS-102
 
William McMichael Shepherd (s. 26. heinäkuuta 1949 Oak Ridge, Tennessee, Yhdysvallat) on  entinen astronautti, joka toimi Kansainvälisen avaruusaseman ensimmäisen pysyvän miehistön, Retkikunta 1:n komentajana.
Shepherd palveli Yhdysvaltain laivaston Navy SEAL -erikoisjoukoissa. Hänellä on M.Sc.-tutkinto koneenrakennuksesta ja meritekniikasta MIT:stä. Shepherd on naimisissa houstonilaisen Beth Stringhamin kanssa.
Ura NASAssa

Shepherd valittiin NASAn astronauttikoulutukseen vuonna 1984. Vuonna 1986 Shepherdin Navy SEAL -taidot osoittautuivat odottamatta NASAlle hyödyllisiksi hänen osallistuessaan avaruussukkula Challengerin onnettomuuden jälkeisiin meripelastustehtäviin.
Shepherd osallistui tehtäväspesialistina kolmelle avaruussukkulalennolle: STS-27 vuonna 1988, Ulysses-aurinkoluotaimen laukaisseelle lennolle STS-41 vuonna 1990, sekä lennolle STS-52 vuonna 1992.
Maaliskuusta 1993 tammikuuhun 1996 Shepherd työskenteli erilaisissa Kansainvälisen avaruusaseman (ISS) johtotehtävissä. 31. lokakuuta 2000–21. maaliskuuta 2001 Shepherd ja venäläiset kosmonautit Juri Gidzenko ja Sergei Krikaljov muodostivat ISS:n ensimmäisen pysyvän miehistön (Retkikunta 1) Shepherdin toimiessa ISS:n komentajana.
Shepherdille on myönnetty Yhdysvaltain kongressin myöntämä Congressional Space Medal of Honor -mitali. Hän jäi laivastosta eläkkeelle vuonna 2001.
Aiheesta muualla

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
Elämäkerta NASAn sivulla (englanniksi)
Shepherdin Sojuz TM-31:n lentoa (Retkikunta 1) edeltävä haastattelu (Arkistoitu – Internet Archive) (päivitetty 16.5.2002) (englanniksi)
Shepherdin pitämät Retkikunta 1:n lokitiedostot (Arkistoitu – Internet Archive)
Williams Shepherd, 51, the commander of the first full-time crew of the International Space Station Space.com 31.10.2000
Navyseals.com: William Shepherd
Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista. 
Alkuperäinen artikkeli: en:William Shepherd
Käännös suomeksi
Ávila (maakunta)

Ávila on maakunta Keski-Espanjassa Kastilia ja Leónin itsehallintoalueen eteläosassa. Sen rajanaapureita ovat Toledon, Cáceresin, Salamancan, Valladolidin, Segovian ja Madridin maakunnat.
Maakunnan asukasluku on 160 700 (vuonna 2017) ja pinta-ala 8 050 neliökilometriä. Sen pääkaupunki on Ávila.
Maakunnan pohjoisosan tasangot ovat maatalousaluetta, vaikka maaperä ei ole erityisen hedelmällistä. Merilampaiden kasvatus on ollut tärkeää, nyttemmin viljellään myös paljon viljaa. Metsätalous on myös paikoin merkittävää. Maakunnan eteläosassa on vuoria ja laaksoja, joissakin laaksoissa viljellään viiniä.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Ávila (maakunta) Wikimedia Commonsissa
Espanjan maakunnat
Álava
Albacete
Alicante
Almería
Asturia
Ávila
Badajoz
Baleaarit
Barcelona
Biskaja
Burgos
Cáceres
Cádiz
Castellón
Ciudad Real
Córdoba
A Coruña
Cuenca
Gipuzkoa
Girona
Granada
Guadalajara
Huelva
Huesca
Jaén
Kantabria
León
Lleida
Lugo
Madrid
Málaga
Murcia
Navarra
Ourense
Palencia
Las Palmas
Pontevedra
La Rioja
Salamanca
Santa Cruz de Tenerife
Segovia
Sevilla
Soria
Tarragona
Teruel
Toledo
Valencia
Valladolid
Zamora
Zaragoza
Øystein Olsen

Øystein Olsen voi tarkoittaa ainakin seuraavia henkilöitä:
Øystein Olsen (s. 1944), norjalainen metodistipiispa
Øystein Olsen (s. 1952), norjalainen ekonomisti, Norjan keskuspankin pääjohtaja 2011–2022
Øystein Olsen (s. 1969), norjalainen jääkiekkoilija.
| --- | --- |
: Tämä on täsmennyssivu, joka luettelee monimerkityksisen käsitteen eri merkitykset tai useita eri henkilöitä. Artikkelisivuja, joiden nimessä tai tekstissä lukee ”Øystein Olsen”, voi hakea sivunnimihaulla, laajalla sivunnimihaulla tai tekstihaulla.
William Shenstone

| William Shenstone |
| --- | --- |
 William Shenstone
Henkilötiedot
Syntynyt: 1714
Kuollut: 1763 (48–49 vuotta)
Kansalaisuus:  Englanti
Ammatti:  kirjailija
Kirjailija
Äidinkieli: englanti
Tuotannon kieli: englanti
Pääteokset:  The Schoolmistress
Aiheesta muualla
Löydä lisää kirjailijoitaKirjallisuuden teemasivulta
William Shenstone (1714 – 1763) oli englantilainen runoilija ja puutarhasuunnittelija, jonka oma puutarha Worcestershiressä sijaitsevalla Leasowes-nimisellä maatilalla oli myöhemmän englantilaisen puutarhasuunnittelun esikuva. Runoilijana hänen merkittävä teoksensa on The Schoolmistress (1742), joka sisältää leikillisiä Spenser-säkeistöjä. Myöhempää tuotantoa edustavat balladi Jemmy Dawson ja Pastoral Ballad (1743). Ne ovat sisällöltään luonnonraikkaita ja tunteellisia. Herätteitä niistä on saanut Robert Burns.
Suomennettu runo

Toivo, suom. Elina Vaara, teoksessa Englantilaisen kirjallisuuden kultainen kirja, WSOY 1933
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta William Shenstone Wikimedia Commonsissa
William Siemens

| William Siemens |
| --- | --- |

Henkilötiedot
Syntynyt: 4. huhtikuuta 1823 Lenthe, Hannoverin kuningaskunta
Kuollut: 19. marraskuuta 1883 (60 vuotta) Lontoo
Koulutus ja ura
   
Charles William Siemens (alkujaan Karl Wilhelm Siemens) (4. huhtikuuta 1823 Lenthe, Hannoverin kuningaskunta  – 12. joulukuuta 1883 Lontoo) oli saksalaissyntyinen brittiläinen insinööri ja liikemies.
Elämä ja ura

Siemens opiskeli Magdeburgin polyteknillisessä opistossa ja Göttingenin yliopistossa. Veljensä Wernerin vaikutuksesta hänestä tuli oppipoika Magdeburgissa sijaitsevaan höyrykoneita valmistavaan konepajaan. William matkusti vuonna 1843 Lontooseen edustamaan veljensä keksintöjä. Hän perusti veljensä kanssa Lontooseen Berliinin tehtaan haarakonttorin, joka valmisti etupäässä sähkölennätinkoneita ja kaapeleita.
Koska William huomasi, että Englannin patenttilainsäädäntö oli suotuisa, hän päätti toimia siellä vuodesta 1851 itsenäisenä insinöörinä ja keksijänä. Siemensin useista teknillisistä uudistuksista on mainittava hänen veljensä Friedrich Siemensin aloitteesta käytäntöön sovittamansa regeneratiiviset lieskauunit, joilla suuren polttoaineen säästön takia tuli olemaan huomattava merkitys teräs- ja rautateollisuudessa (Siemens-Martin-prosessi). Vuonna 1867 Siemens perusti Birminghamiin teräsvalimon ja vuonna 1869 Landoren terästehtaan. Kun Siemens oli mukana rakentamassa Atlantin ylittävää kaapelia Direct United States Telegraph Company -yhtiölle, hän suunnitteli omaperäisen ja menestyksekkään Faraday-aluksen, jolla tämä kaapeli laskettiin. Siemens työskenteli myös sähkövalaistuksen ja sähköveturin parissa. Hänen viimeisiä töitään oli Pohjois-Irlannissa vuonna 1883 avattu Portrushin ja Bushmillsin sähköraitiotie.
Siemensin saavutukset tunnustettiin hänen valinnallaan Royal Societyn jäseneksi vuonna 1862. Hän sai kunniatohtorin arvonimen useista yliopistoista ja hänet lyötiin ritariksi. Siemensin kirjoituksia on julkaistu kokoelmana "Scientific works" (3 osaa, 1889).
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta William Siemens Wikimedia Commonsissa
Øystein Kvaal Østerbø

Øystein Kvaal Østerbø suunnistuksen MM-kilpailuissa 2010.
Øystein Kvaal Østerbø (s. 1981 Trondheim, Norja) on norjalainen suunnistaja. Invernessin MM-kilpailuissa 2015 Østerbø saavutti MM-hopeaa viestissä ja sprinttviestissä. EM-kilpailuista hänellä on kaksi EM-pronssia vuosilta 2006 ja 2018. Suunnistuksen maailmancupin kokonaiskilpailussa hän sijoittui kolmanneksi vuonna 2004. Hän on voittanut yhden maailmancupin osakilpailun, sijoittunut kahdesti toiseksi ja kerran kolmanneksi. Juniorien MM-kilpailuista hänen paras saavutuksensa on 14. sija keskimatkan kilpailusta vuodelta 2001.
Austin Powers – agentti joka tuuppasi minua

| Austin Powers - agentti joka tuuppasi minua> Austin Powers: The Spy Who Shagged Me |
| --- | --- |

Ohjaaja:  Jay Roach
Käsikirjoittaja:  Mike Myers   Michael McCullers
Tuottaja:  Suzanne Todd
Säveltäjä:  George S. Clinton
Kuvaaja:  Ueli Steiger
Leikkaaja:  John Poll   Debra Neil-Fisher
Tuotantosuunnittelija:  Rusty Smith
Pukusuunnittelija:  Deena Appel
Pääosat:  Mike Myers   Heather Graham
Valmistustiedot
Valmistusmaa:  Yhdysvallat
Tuotantoyhtiö:  New Line Cinema
Levittäjä:  New Line Cinema Netflix
Ensi-ilta:   11. kesäkuuta 1999    29. lokakuuta 1999
Kesto:  91 min
Alkuperäiskieli:  englanti
Budjetti:  33 000 000 $
Edeltäjä:  Austin Powers - kumma jätkä (1997)
Seuraaja:  Austin Powers ja kultamuna (2002)
Aiheesta muualla
IMDb 
Elonet
AllMovie
Infobox OKNimi-testi OK: 
Austin Powers – agentti joka tuuppasi minua (engl. Austin Powers: The Spy Who Shagged Me) on Jay Roachin ohjaama komedia vuodelta 1999. Se on James Bond -elokuvia parodioivan Austin Powers -trilogian toinen osa.
Nimet

Autuus Naihyvin (Felicity Shagwell)
Matahon Pannapaljon (Ivana Humpalot)
Punarinta Nielee (Robin Swallows) (o.s. Sylkee) (Spitz)
Aiheesta muualla

Austin Powers – agentti joka tuuppasi minua Internet Movie Databasessa (englanniksi)
Austin Powers – agentti joka tuuppasi minua Elonet. (suomeksi)
Petteri Halin: Paljon melua tyhjästä. Film-o-holic.com 29.10.1999.
Asteroidiluokat

Asteroidiluokat ovat  asteroidien osajoukkoja, jotka on luokiteltu spektrin muodon, värin ja joskus albedon perusteella. Niiden ajatellaan vastaavan erilaisia asteroidin pinnan materiaaleja. Luokitusjärjestelmiä on useita erilaisia.
Asteroidien heijastamaa valoa voidaan tutkia spektroskoopilla, ja koettaa analysoida asteroidin koostumusta. Asteroideissa on myös värieroja ja tiheyseroja. Asteroideja on vertailtu meteoriittiluokkiin. Yleisin asteroidityyppi on hiilipitoinen C, joka muistuttaa meteoriiteista eniten hiilikondriitteja. C-tyypin asteroideissa on vettä ja haihtuvia aineita. Seuraavaksi yleisin on silikaatteja, muun muassa oliviinia sisältävä S-tyyppi, jossa on vettä vähän tai ei lainkaan. Rautameteoriitteja vastaavassa M-tyypissä on metallipitoisia asteroideja. Hiilipitoiset C-tyypin asteroidit ovat tavallisempia asteroidivyöhykkeen kaukaisemmassa osassa, jonka etäisyys on 2,7 AU.[lähde? ] Silikaattipitoiset ja rautapitoiset keskittyvät sisempään asteroidivyöhykkeeseen alle 2,5 AU:n päähän.[lähde? ]
Asteroidien esiintymisjakautuma

Erityyppiset asteroidit esiintyvät eri etäisyyksillä Auringosta. Kevyemmät, enemmän haihtuvia aineita sisältävät C-asteroidit sijaitsevat kauempana auringosta. S-tyypin silikaatteja ja metalleja sisältävät asteroidit ovat lähempänä aurinkoa. P- ja D-tyypin asteroidit ovat yleensä kauimpana auringosta. Nämä muistuttavat enemmän maan kiveä.
| Asteroidityyppi | Jakauman huippu | 50% tyypin  asteroideista etäisyydellä | 25% tyypin  asteroideista etäisyydellä | 10% tyypin  asteroideista etäisyydellä | 0% tyypin  asteroideista etäisyydellä |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| C | 3,1 AU | 2,5-3,6 | 2,15-4,1 | 2,0-4,5 | 1,9-4,8 |
| S | 2,25 AU | 1,75-2,8 | 1,6-3,15 | 1,6-3,3 | 1,6-3,45 |
| M | 2,75 | 2,4-3,0 |  |  | 2,3-3,2 |
| P | 4,0 | 3,25-4,75 | 3,0-5,0 |  | 2,8-5,2 |
| D | 5,25 | 4,2- | 3,5- | 3,2- | 2,8- |
| D | 1,95 | 1,85?-2,0 |  |  | 1,85-2,1 |
Asteroidityyppien tiheyksiä

Asteroidityyppien tiheyksiä arvioitujen massojen mukaan.
| Tyyppi | Tiheys |
| --- | --- |
C: noin 1,8–2,2 g/cm³,  äärimmillään 1,7–4,2 g/cm³
S: 3–4 g/cm³  äärimmillään 1,7–5,7 g/cm³
M: 1,6–5,5 g/cm³
P: noin 1,6 g/cm³
F: noin 1,6 g/cm³
G: 2,2 g/cm³
V: 4,8 g/cm³
Tholenin luokitus 1984

David J. Tholen kehitti yhden luokittelun väitöskirjassaan. Luokitus perustuu 589 asteroidin spektrimittauksiin.
C-tyyppi: 75 %, tumma ja hiilipitoinen (muun muassa 10 Hygiea)
B-tyyppi
F-tyyppi (muun muassa 704 Interamnia)
G-tyyppi (muun muassa 19 Fortuna)
S-tyyppi: 17%, kivipitoinen (muun muassa 3 Juno, 6 Hebe)
X-tyyppi
M-tyyppi: metallipitoinen (muun muassa 16 Psyche, 22 Kalliope)
E-tyyppi eroaa M:stä enimmäkseen suuren valonheijastuskykynsä takia
P-tyyppi eroaa M:stä pienen valonheijastuskykynsä takia (muun muassa 65 Cybele)
A-tyyppi
D-tyyppi
T-tyyppi
Q-tyyppi (muun muassa 1862 Apollo)
R-tyyppi (muun muassa 349 Dembowska)
V-tyyppi (muun muassa 4 Vesta)
SMASS-luokitus 2002

SMASS (Small Mainbelt Asteroid Spectroscopic Survey) -hankkeen toisessa vaiheessa luokiteltiin 1447 asteroidia.
Niitä verrattiin myös Tholenin luokitukseen.
C-tyyppi: tummat hiilipitoiset
B-tyyppi: vastaa pääosin Tholen B ja F
C-tyyppi: eniten tyypilliset C-ryhmän kohteet jotka eivät kuulu B-luokkaan.
Cg Ch Cgh: vastaa suunnilleen Tholenin G-tyyppiä.
Cb: siirtymäkohteet C:n ja B:n välillä
S-tyyppi: kivipitoiset
A-tyyppi
Q-tyyppi
R-tyyppi
K-tyyppi (uusi)
L-tyyppi (uusi)
S-tyyppi: tyypillisin S-ryhmän edustaja
Sa, Sq, Sr, Sk, ja Sl: väliluokkia S-luokan ja muiden S-ryhmän alaluokkien välillä.
X-tyyppi: eniten metallipitoiset
X-tyyppi: tyypillisimmät ryhmän X edustajat, Tholenin M, P, E
Xe, Xc, ja Xk: väliluokkia X → pieni kirjain
T-tyyppi
D-tyyppi
Ld-tyyppi: erikoinen L-tyypin alalaji
O-tyyppi
V-tyyppi
Aiheesta muualla

Linnaluoto, Seppo & Näränen, Jyri: Asteroidit ja komeetat Kirkkonummen komeetta – Jyri Näräsen luento komeetoista.  16.11.2010. Viitattu 1.2.2019.
Binzel, Richard P. & Thomas, Cristina A. & Rivkin, Andrew S. & Burbine, Thomas H. & Bus, Schelte J. (Bobby): SMASS: Small Main-Belt Asteroid Spectroscopic Survey Planetary Spectroscopy at MIT.  19.8.2010. Viitattu 1.2.2019.
Shekhtman, Lonnie & Thompson, Jay: Asteroids – Solar System Exploration NASA Science.  14.1.2019. Viitattu 1.2.2019.
Asteroidiluokat (Tholenin luokittelu)
C-tyyppi (Alaluokat B · F · G) · S-tyyppi · X-tyyppi (Alaluokat M · E · P)
Pienemmät luokat: A-tyyppi · D-tyyppi · T-tyyppi · Q-tyyppi · R-tyyppi · V-tyyppi
Øystein Pettersen

| Øystein Pettersen |
| --- | --- |

Henkilötiedot
Syntynyt: 19. tammikuuta 1983 (ikä 41) Linderud, Norja
Uran tiedot
Lempinimi:  Pølsa
Pituus:  181 cm
Seura:  Lillomarka Skiklubb
Laji:  maastohiihto 
Maailmancup
Kaudet:  2003–
Voitot:  0
Palkintokorokkeella:  5
 Tietolaatikko päivitetty 1. joulukuuta 2014 
| Mitalit> Maa:   Norja.Miesten maastohiihto. Olympialaiset  | Mitalit> Maa:   Norja.Miesten maastohiihto. Olympialaiset  | Mitalit> Maa:   Norja.Miesten maastohiihto. Olympialaiset  | Maa:   Norja> Miesten maastohiihto. |
| --- | --- | --- | --- |
|  Kultaa | Vancouver 2010 | parisprintti |  |
Øystein Pettersen (s. 19. tammikuuta 1983) on norjalainen maastohiihtäjä. Hän edustaa Lillomarka Skiklubb -seuraa.
Pettersen kilpaili maailmancupissa ensimmäisen kerran Oslossa maaliskuussa 2003. Ensimmäisen pistesijansa hän sai muutamaa päivää myöhemmin oltuaan Drammenin sprinttikilpailussa 24:s. Ensimmäisen kerran hän sijoittui kymmenen parhaan joukkoon oltuaan kahdeksas Borlängen sprintissä kaudella 2005–2006.
Pettersen oli toinen Düsseldorfin sprittikilpailussa lokakuussa 2006. Seuraavalla kaudella hän sijoittui kolmanneksi Rybinskin sprintissä. Tammikuussa 2009 hän oli toinen Otepään sprinttikilpailussa, kaudella 2009–2010 toinen Kuusamon sprintissä, kaudella 2010–2011 kolmas Düsseldorfin sprintissä ja kaudella 2011–2012 kolmas Kuusamon maailmancupin avaustapahtuman sprintissä.
Pettersen sijoittui junioreiden MM-kilpailuissa viidenneksi 10 kilometrin perinteisen hiihtotavan kilpailussa Sollefteåssa 2003. Ensimmäisissä aikuisten arvokisoissaan, Vancouverin olympialaisissa 2010 hän voitti parisprintin olympiakultaa yhdessä Petter Northugin kanssa. Lisäksi hän oli henkilökohtaisessa sprinttikilpailussa kuudes. Norjan mestaruuskilpailuissa hän on ollut parhaimmillaan viides sprintissä 2009.
Ávdiran arkeologinen museo

| Ávdiran arkeologinen museo Αρχαιολογικό Μουσείο Αβδήρων |
| --- | --- |
Tyyppi:  arkeologinen museo
Sijainti:  Ávdira, Xánthi, Itä-Makedonia ja Traakia, Kreikka
Perustettu:  1984 / 1994
Koordinaatit:  40°58′50″N, 24°57′14″E
 fiÁvdiran arkeologinen museo 
   
Ávdiran arkeologinen museo (kreik. Αρχαιολογικό Μουσείο Αβδήρων, Archaiologikó Mouseío Avdíron) on arkeologinen museo Ávdiran kylässä Kreikassa. Se esittelee erityisesti antiikin ajan Abderan kaupungin kaivauksissa tehtyjä löytöjä.
Historia ja rakennus

Museo aloitti toimintansa vuonna 1994. Antiikin Abderan löydöt olivat alun perin Kaválan arkeologisessa museossa ja vuodesta 1973 Komotinín arkeologisessa mueossa. Oman museon suunnittelu Ávdiraan alkoi vuonna 1976, ja päätös museon perustamisesta tehtiin vuonna 1984. Museorakennus rakennettiin vuosina 1989–1992. Museoon siirrettiin esineistöä Kaválasta ja Komotinísta. Museon pysyvä näyttely uusittiin vuosina 1998–1999 ja se avattiin uudestaan vuonna 2000. Museorakennus on kaksikerroksinen ja siinä on näyttelytilojen lisäksi muun muassa toimisto-, varasto- ja konservointitiloja.
Kokoelmat

Museon kokoelmiin kuuluu löydöksiä antiikin ajan Abderan kaupungista ja sen hautausmailta noin ajalta 700 eaa. – 1200 jaa. Näyttely jakaantuu kolmeen pääosaan, jotka ovat julkinen elämä, yksityinen elämä sekä hautauskäytännöt. Museoesineisiin lukeutuu muun muassa veistoksia, keramiikkaa, figuriineja eli pienoispatsaita, hautakiviä, piirtokirjoituksia sekä koruja.
X-Men: Dark Phoenix

| X-Men: Dark Phoenix> Dark Phoenix |
| --- | --- |

Ohjaaja:  Simon Kinberg
Käsikirjoittaja:  Simon Kinberg
Perustuu:  Chris Claremontin ja John Byrnen sarjakuvaan Pimeän Feeniksin taru
Tuottaja:   Simon Kinberg  Hutch Parker  Lauren Shuler Donner  Todd Hallowell 
Säveltäjä:  Hans Zimmer
Kuvaaja:  Mauro Fiore
Leikkaaja:  Lee Smith
Pukusuunnittelija:  Daniel Orlandi
Pääosat:   James McAvoy  Michael Fassbender  Jennifer Lawrence  Nicholas Hoult  Sophie Turner  Tye Sheridan  Kodi Smit-McPhee  Alexandra Shipp  Evan Peters  Jessica Chastain 
Valmistustiedot
Valmistusmaa:  Yhdysvallat
Tuotantoyhtiö:   20th Century Fox  Bag Fat Harry Productions  The Donners’ Company  Marvel Entertainment  TSG Entertainment 
Levittäjä:  20th Century Fox
Ensi-ilta:   2019-5-1414. toukokuuta 2019 (Mexico City)  2019-6-77. kesäkuuta 2019 (Yhdysvallat ja Suomi)  
Kesto:  114 minuuttia
Alkuperäiskieli:  englanti
Budjetti:  200 miljoonaa dollaria
Tuotto:  252 miljoonaa dollaria
Edeltäjä:  X-Men: Apocalypse
Aiheesta muualla
IMDb 
Elonet
AllMovie
Infobox OKNimi-testi OK: 
X-Men: Dark Phoenix (engl. Dark Phoenix) on vuonna 2019 ensi-iltansa saanut yhdysvaltalainen supersankarielokuva, joka perustuu Marvel Comicsin suosittuun supersankariryhmään Ryhmä-X. Se on X-Men-elokuvasarjan kahdestoista osa sekä jatko-osa vuoden 2016 elokuvalle X-Men: Apocalypse. Elokuvan on ohjannut ja käsikirjoittanut Simon Kinberg. Pääosissa näyttelevät James McAvoy, Michael Fassbender, Jennifer Lawrence, Nicholas Hoult, Sophie Turner, Tye Sheridan, Kodi Smit-McPhee, Alexandra Shipp, Evan Peters ja Jessica Chastain.
X-Men: Days of Future Pastin eliminoitua aikajanalta huonon vastaanoton saaneen X-Men: Viimeisen kohtaamisen (2006) tapahtumat, Kinberg ilmaisi halunsa tehdä tulevissa elokuvissa uskollisemman sovituksen Chris Claremontin tarinasta Pimeän Feeniksin taru. Uusi sovitus vahvistettiin myöhemmin jatko-osaksi X-Men: Apocalypselle, jonka näyttelijöistä suurimman osan vahvistettiin palaavan tuttuihin rooleihinsa.
X-Men: Dark Phoenix sai maailmanensi-iltansa Mexico Cityssä 14. toukokuuta 2019. Elokuvateattereihin se ilmestyi 7. kesäkuuta 2019.
Näyttelijät

| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
|  James McAvoy  | … |  Charles Xavier / Professori X   |
|  Michael Fassbender  | … |  Erik Lensherr / Magneto   |
|  Jennifer Lawrence  | … |  Raven Darkholme / Mystikko   |
|  Nicholas Hoult  | … |  Henry ”Hank” McCoy / Peto   |
|  Sophie Turner  | … |  Jean Grey / Feeniks   |
|  Tye Sheridan  | … |  Scott Summers / Kyklooppi   |
|  Kodi Smit-McPhee  | … |  Kurt Wagner / Painajainen   |
|  Alexandra Shipp  | … |  Ororo Munroe / Storm   |
|  Evan Peters  | … |  Peter Maximoff / Elohopea   |
|  Jessica Chastain  | … |  Vuk / Margaret Smith   |
|  Scott Shepherd  | … |  John Grey   |
|  Ato Essandoh  | … |  ”Jones”   |
|  Brian d’Arcy James  | … |  Yhdysvaltain presidentti   |
|  Summer Fontana  | … |  nuori Jean Grey   |
|  Kota Eberhardt  | … |  Selene Gallio   |
|  Andrew Stehlin  | … |  Ariki   |
|  Halston Sage  | … |  Alison Blaire / Dazzler   |
|  Hannah Anderson  | … |  Elaine Grey   |
|  Lamar Johnson  | … |  Ben Hamill / Match   |
|  Chris Claremont  | … |  vieras Valkoisessa talossa (cameo)   |