stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Kuorevesi

| Kuorevesi> Entinen kunta – nykyiset kunnat: Jämsä |
| --- | --- |

 vaakuna :  sijainti 
Lääni:  Länsi-Suomen lääni
Maakunta:  Pirkanmaan maakunta
Seutukunta:  Koillis-Pirkanmaan seutukunta
Kihlakunta:  Mäntän kihlakunta
Kuntanumero:  299
Hallinnollinen keskus:  Halli
Perustettu:  
Liitetty:  2001
– liitoskunnat:  Jämsä Kuorevesi
– syntynyt kunta:  Jämsä
Pinta-ala:   km²   (1.1.2000)
– maa:  334,2 km²
Väkiluku:  2 750   (31.12.2000)
Kuorevesi on Pirkanmaan maakunnassa sijainnut entinen Suomen kunta, jossa oli 2 800 asukasta vuonna 2000. Vuoden 2001 alussa toteutuneessa kuntaliitoksessa Kuorevesi liittyi Keski-Suomen puolella sijaitsevaan Jämsän kaupunkiin. Muodollisesti Jämsä ja Kuorevesi muodostivat uuden Jämsän kaupungin.
Kuoreveden naapurikunnat olivat Juupajoki, Jämsä, Jämsänkoski, Keuruu, Längelmäki, Mänttä ja Vilppula. Aiemmin naapurikuntiin kuului myös Koskenpää, joka liitettiin Jämsänkoskeen vuonna 1969.
Kuoreveden vaakunan suunnitteli Olof Eriksson ja se vahvistettiin vuonna 1952.
Kuoreveden asutus on keskittynyt Hallin taajamaan ja kunnan kahtia jakavan Kuoreveden rannalle. Kunnan hallintokeskus siirtyi Suinulan kylästä Halliin vuonna 1969. Hallista on matkaa Mänttään ja Jämsään kumpaankin runsaat 20 kilometriä, Tampereelle 105 kilometriä ja Jyväskylään 95 kilometriä.
Kuoreveden kirkko on rakennettu rakennusmestari Matti Åkerblomin johdolla vuonna 1779. Tyyliltään kirkko kuuluu 1700-luvun keskisuomalaisten tornikirkkojen ryhmään, mutta siinä on piirteitä myös lounaissuomalaisista kirkoista. Kirkossa on kolme kelloa, joista vanhimman kuningatar Kristiina lahjoitti pitäjän ensimmäiselle kirkolle vuonna 1648. Kuoreveden kirkko on yksi Suomen harvoista lahjoitusvaroin ylläpidetyistä niin sanotuista uhrikirkoista. Kirkko sijaitsee melko syrjäisellä ja yksinäisellä paikalla Kuorevesi-järveen pistävän niemen kärjessä noin kymmenen kilometrin päässä Hallista luoteeseen.
Kuorevedelle asutettiin jatkosodan jälkeen Valkjärven siirtoväkeä.
Kuorevedellä toimii vuonna 1955 perustettu kotiseutuyhdistys Kuorevesi-Seura, joka ylläpitää kotiseutumuseota ja julkaisee Kuoreveden Joulu -lehteä.
Luonto

Kuorevesi sijaitsee Pirkanmaan ja Keski-Suomen välisellä vedenjakaja-alueella. Korkeimmat mäkien huiput ulottuvat yli 200 metrin korkeudelle merenpinnasta. Erikoinen luonnonnähtävyys on entisen Kuoreveden ja Jämsän rajan tuntumassa sijaitseva Ruuhivuori, joka kohoaa äkkijyrkästi liki 50 metriä viereisen Ruuhijärven pinnasta. Kuoreveden alue kuuluu Kokemäenjoen vesistöön ja maisemakuvassa on Järvi-Suomen piirteitä. Kaksi suurinta järveä ovat Kuorevesi ja Eväjärvi, joka sijaitsee osittain Längelmäen puolella. Edellinen purkaa vetensä Keuruun reitin, jälkimmäinen Längelmäveden reitin vesistöön. Pienempiä järviä on näiden lisäksi useita kymmeniä. Entisen kunnan rajaseuduilla on suuria yhtenäisiä, miltei erämaisia metsäalueita.
Kylät

Ajostaipale, Eskola, Eväjärvi-Ylösvesi, Hallinpenkki, Huikuri, Joensuu, Kaltila, Kavala, Kerte, Kolhi, Kolosalmi, Kuoreniemi, Kurra, Lahdenkylä, Liponsalmi, Palsina, Pihlaisto, Pitkäinen, Runttimäki, Suinula, Särkilahti, Vedenpää, Vähäsalmi.
Liikenne

Kuoreveden kautta kulkevat kantatie 56 Jämsästä Mänttään ja seututie 343 Längelmäeltä Mänttään. Entisen kunnan luoteisrajaa sivuaa Oriveden ja Keuruun välinen kantatie 58. Valtatie 9 kulki aiemmin Hallinpenkin kylän kautta, mutta uudelleen rakennettuna se jäi kunnanrajan eteläpuolelle. Lähimmät rautatieasemat sijaitsevat Jämsässä ja Vilppulassa.
Toimijoita ja nähtävyyksiä

Patria Aviation Oy (viimeisin oma tuote Valmet L-90 Redigo 1990-luvun alussa)
Patria Aerostructures Oy (lentokoneiden osien ja avaruusrakenteiden valmistus, mm. Airbus A380:n spoilerit)
Hallinportin ilmailumuseo
Weljesten Wanha Konttori (Arkistoitu – Internet Archive) (Karhumäen veljesten ilmavalokuvanäyttely)
Sotilaslentoasema
Kuoreveden Uhrikirkko (M. Åkerblom, 1779)
Kuoreveden kotiseutumuseo
Draken-lentokonemuistomerkki Hallin keskustassa
Ruokakulttuuri

Kuoreveden pitäjäruoiksi nimettiin 1980-luvulla sianlavasta valmistettu oskarinpata, ruisleipä, kalja ja marjapuuro.
Tunnettuja kuntalaisia

Lars Hattinen (1923–1961), hävittäjälentäjä, lentokapteeni, sai surmansa Koivulahden lentoturmassa
Immi Hellén (1861–1937), runoilija (Maan korvessa, Kello löi jo viisi, Peipon pesä...)
Niilo, Uuno ja Valto Karhumäki, lentäjäveljekset, perustivat 1920-luvulla Veljekset Karhumäki -lentokonetehtaan ja -lentoyhtiön
Akseli Erkki Laaksi (1886–1954), kirkkoherra
Pauli Leimio (s. 1940), yritysjohtaja, kauppaneuvos
Yrjö Melasniemi (1888–1979), maanviljelysneuvos
Paavo Raivonen, muusikko (hanuri, klarinetti, saksofoni, viulu; Dallapé, Bruno Laakko ja Lepakot ym.)
Pentti Tuominen (1920–1995), oopperalaulaja
Otto Varhia (1910–1956), lehtimies, mainostoimittaja, kääntäjä, runoilija ja kirjailija
Lorient

Lorientin reti ilmakuvassa.
Lorient (bretoniksi An Oriant) on Ranskassa Morbihanin departementissa Bretagnen alueella sijaitseva kunta. Se sijaitsee  Atlantin valtameren rannikolla. Sillä on pinta-alaa noin 17,48 neliökilometriä.
Lorientin metropolialueella asui vuonna 2008 noin 212 000 ihmistä.
Lorientissa on useita urheiluseuroja, joista tunnetuin on Ranskan korkeimmalla sarjatasolla jalkapalloa pelaava FC Lorient-Bretagne Sud.
Aiheesta muualla

Lorientin nettisivut (ranskaksi) (englanniksi)
Louise Mushikiwabo

Louise Mushikiwabo (2008).
Louise Mushikiwabo (s. 23. lokakuuta 1957) on ruandalainen poliitikko. Hän toimi maansa ulko- ja yhteistyöministerinä 4. joulukuuta 2009 lähtien lokakuuhun 2018 saakka. Ministeritehtävänsä jälkeen Mushikiwabo on vuoden 2019 alusta johtanut pääsihteerinä Pariisista käsin toimivaa ranskankielisten maiden järjestö Organisation Internationale de la Francophonieta.
Ulkoministerinä Mushikiwaboa edelsi tehtävässä Rosemary Museminali ja hänen seuraajansa on Richard Sezibera.
Mushikiwabo opiskeli Ruandan kansallisessa yliopistossa ja Delawaren yliopistossa. Poliittisesti hän on edustanut Ruandan isänmaallista rintamaa.
Mushikiwabon veli Lando Ndasingwa oli ainoa tutsiministeri viimeisessä Juvénal Habyarimanan hallituksessa; hänet surmattiin Ruandan kansanmurhan alussa vuonna 1994.
Käännös suomeksi
Lorenzo Jesús Morón

| 0 | 1 | 2 | 3 |
| --- | --- | --- | --- |

Henkilötiedot
Koko nimi: Lorenzo Jesús Morón García
Syntymäaika: 30. joulukuuta 1993 (ikä 30)
Syntymäpaikka: Marbella, Espanja
Pelipaikka: hyökkääjä
Pituus: 188 senttimetriä
Seura
Seura: Aris FC
Pelinumero: 80
Junioriseurat
2007–2011: Peña Los Compadres
2011: UD Marbella
2011–2012: Vázquez Cultural
Seurat
| Vuodet | Seura | O | (M) |
| 2012–2013 | Estepona | 15 | (2) |
| 2013 | UD Marbella | 10 | (3) |
| 2013–2015 | Marbella FC | 21 | (7) |
| 2014–2015 | → Vélez (laina) | 21 | (14) |
| 2015–2018 | Betis B | 92 | (43) |
| 2018–2023 | Betis | 113 | (24) |
| 2021–2022 | → Espanyol (laina) | 21 | (1) |
| 2023 | → UD Las Palmas (laina) | 11 | (1) |
| 2023– | Aris FC | 39 | (23) |
 Seurajoukkueuran tilastot kattavat vain kansalliset sarjat, päivitetty 16. syyskuuta 2024.
Lorenzo Jesús Morón García, yleensä vain Loren (s. 30. joulukuuta 1993 Marbella, Espanja) on espanjalainen jalkapalloilija. Hän edustaa Kreikan Superliigaissa pelaavaa Aris FC ja on pelipaikaltaan hyökkääjä.
Seurajoukkueura

29. tammikuuta 2014 Loren teki sopimuksen sevillaisseura Real Betisin kanssa, jossa hän liittyi seuran reservijoukkueeseen maan kolmanneksi korkeimmalle sarjatasolle Segunda División B:hen.
Kaudella 2015–2016 Loren teki yhteensä 13 maalia, joka päättyi kuitenkin joukkueen osalta pettymykseen sen pudottua sarjaporrasta alemmas. 20. kesäkuuta 2016 hän solmi seuran kanssa jatkosopimuksen vuoteen 2018 asti. 14. toukokuuta 2017 Loren onnistui maalinteossa kolmesti vierasottelussa CA Espeleñoa vastaan.
30. tammikuuta 2018 hän teki jälleen uuden sopimuksen seuran kanssa, joka ulottuu vuoteen 2021 asti, ja samalla hänet nostettiin seuran edustusjoukkueen vahvuuteen. Loren pelasi ensimmäisen ottelunsa edustusjoukkueessa 3. helmikuuta 2018 Villarrealia vastaan, jossa hän onnistui kaksi kertaa maalinteossa. Seuraavissa viidessä ottelussa, Loren onnistui tekemään maalin neljästi.
Aiheesta muualla

Lorenin tilastot BDFutbol-sivustolla (englanniksi)
Lorenin tilastot Soccerway-sivustolla (englanniksi)
Lorik Cana

| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |

Henkilötiedot
Syntymäaika: 27. heinäkuuta 1983 (ikä 41)
Syntymäpaikka: Pristina, Kosovo,
Pelipaikka: Puolustaja
Pituus: 186 senttimetriä
Junioriseurat
2000-2002:  Paris Saint-Germain
Seurat
| Vuodet | Seura | O (M) |
| 2002–2005 2005–2009 2009–2010 2010-2011 2011–2015 2015–2016 |  Paris Saint-Germain  Marseille  Sunderland  Galatasaray  Lazio  Nantes | 69 (2) 122 (8) 31 (0) 24 (1) 65 (4)  |
Maajoukkue
| 2003–2016 |  Albania | 90 (1) |
 Seurajoukkueuran tilastot kattavat vain kansalliset sarjat, päivitetty 29. toukokuuta 2010.  Maajoukkueuran tilastot päivitetty 24. heinäkuuta 2019.
Lorik Cana (s. 27. kesäkuuta 1983 Pristina, Kosovo) on albanialainen jalkapalloilija. Hän pelasi ammattilaisena Ranskassa, Englannissa, Turkissa ja Italiassa. 186 senttimetriä pitkän Canan pelipaikka oli keskikenttäpelaaja ja hän pelasi rikkovaa roolia. Myös hänen isänsä Agim Cana oli tunnettu jalkapalloilija.
Cana syntyi Kosovossa, mutta muutti jo lapsena Sveitsiin. Sveitsissä hän päätti seurata isänsä jalanjälkiä jalkapalloilijaksi, ja aloitti jalkapallon Lausanne Sportsin juniorijoukkueessa. Vuonna 2000 hän siirtyi Ranskaan, Paris Saint-Germainin joukkueeseen, jossa hän voitti Ranskan cupin vuonna 2004. Vuonna 2005 hän siirtyi Olympique de Marseilleen. Cana ehti Marseillessa pelatessaan olla joukkueensa kapteeninakin. Viimeisellä kaudellaan Marseilleissa pelatessaan joukkue sijoittui toiseksi Ranskan Ligue 1:ssä Girondins de Bordeaux'n jälkeen.
24. heinäkuuta 2009 25-vuotias Cana siirtyi Englannin Valioliigan Sunderlandiin 5:n miljoonan punnan hinnalla. Canasta tuli Sunderlandin kolmas hankinta kesälle 2009. Hän teki joukkueen kanssa neljän vuoden mittaisen sopimuksen. Aikaisemmin kesällä huhut olivat Canaa viemässä suurempiin seuroihin kuin Sunderland. Sunderlandin päävalmentaja Steve Bruce oli iloinen joukkueen onnistuttua hankkimaan korkealle arvostettu pelaaja.
3. heinäkuuta 2011 Cana siirtyi vaihtokaupassa Fernando Musleran kanssa Galatasaraysta Lazioon.
Albanian maajoukkueessa Cana debytoi vuonna 2003 ja kuului pitkään joukkueen runkopelaajiin. Yhteensä hän pelasi 90 maaottelua ja teki niissä yhden maalin. Cana valittiin kaudella 2003–2004 maansa parhaaksi jalkapalloilijaksi.
Aiheesta muualla

Cana L'Equipen sivuilla (ranskaksi)
Albanian joukkue – Jalkapallon EM-kilpailut 2016
1 Berisha |
2 Lila |
3 Lenjani |
4 Hysaj |
5 Cana |
6 Veseli |
7 Agolli |
8 Basha |
9 Memushaj |
10 Sadiku |
11 Gashi |
12 Shehi |
13 Kukeli |
14 Xhaka |
15 Mavraj |
16 Çikalleshi |
17 Aliji |
18 Ajeti |
19 Balaj |
20 Kaçe |
21 Roshi |
22 Abrashi |
23 Hoxha |
Valmentaja De Biasi
Ludvig (Ranskan kruununprinssi)

Ludvig (ransk. Louis) -nimisiä Ranskan kruununprinssejä eli dauphineita olivat seuraavat:
Ludvig (1661–1711), Ludvig XIV:n poika, ”Grand Dauphin”
Ludvig, Burgundin herttua (1682–1712), edellisen poika
Ludvig, Bretagnen herttua (1707–1712), edellisen poika
Ludvig (1729–1765), Ludvig XV:n poika
Ludvig (Louis Joseph, 1781–1789), Ludvig XVI:n poika
Ludvig (1785–1795), Ludvig XVI:n poika (rojalistien mukaan kuningas Ludvig XVII)
Ludvig, Angoulêmen herttua (1775–1844), Kaarle X:n poika (rojalistien mukaan kuningas Ludvig XIX)
| --- | --- |
: Tämä on täsmennyssivu, joka luettelee monimerkityksisen käsitteen eri merkitykset tai useita eri henkilöitä. Artikkelisivuja, joiden nimessä tai tekstissä lukee ”Ludvig (Ranskan kruununprinssi)”, voi hakea sivunnimihaulla, laajalla sivunnimihaulla tai tekstihaulla.
Ludvig Bruun

Ludvig Bruun (24. elokuuta 1814 – 1. marraskuuta 1886 Pietari) oli suomalainen kauppias, liikemies ja Suomen kauppa-asiamies, joka sai kauppaneuvoksen arvonimen.
Bruunin vanhemmat oli Pietarin postikonttorin sensori Carl Bruun ja Karolina Rehbinder ja puoliso 1843–1880 serkku Catharina Bruun, kauppaneuvos Christian Bruunin tytär. Ludvig Bruunilla oli kauppiaanoikeudet Haminassa, mutta hän oli ennen muuta isänsä perustaman toiminimen Carl Bruun & Co palveluksessa Pietarissa sekä tukkukauppias ja Suomen kauppa-asiamies Pietarissa 1854–1859. Bruun oli myös serkkunsa Jean Bruunin hankkiman Porsaskosken ruukin osakas Pieksämäellä vuodesta 1850 sekä Alexander von Daehnin,  Christian Bruunin, Jean Bruunin ja Theodor Bruunin kanssa Saveron lasitehtaan osakas Sippolassa vuodesta 1858. Kauppaneuvoksen arvonimen hän sai 1856 ja Pyhän Stanislauksen ritarikunnan 3. asteen ansiomerkin 1859. Bruun nimitettiin myös kunniaporvariksi Pietarissa.
Loïc Bruni

| Loïc Bruni |
| --- | --- |
 Loïc Bruni alamäkiajon maailmancupissa vuonna 2015
Henkilötiedot
Syntynyt: 13. toukokuuta 1994 (ikä 30)
Kansalaisuus:   Ranska
Pyöräilijä
Joukkue:  Specialized Gravity Team
Laji:  alamäkiajo
Rooli:  ajaja
Ura
Ammattilaisjoukkue(et)
2015 –:  Specialized Gravity Team
Suurimmat voitot
  Alamäkiajon maailmanmestaruus 2015, 2017, 2018, 2019  Alamäkiajon maailmancupin voitto 2019, 2021 
 Tiedot päivitetty: 9.3.2022 
Loïc Bruni (s. 13. toukokuuta 1994 Cagnes-sur-Mer, Ranska) on ranskalainen alamäkiajaja ja maastopyöräilijä. Hänen tallinsa on Specialized Gravity Team. Bruni on voittanut alamäkiajon maailmanmestaruuden neljästi, vuosina 2015, 2017, 2018 ja 2019. Bruni on voittanut alamäkiajon maailmancupin kahdesti, vuosina 2019 ja 2021. Loïc Brunin isä Jean Pierre Bruni on myös alamäkiajaja.
Kyi leo

| Kyi leo |
| --- | --- |

Avaintiedot
Alkuperämaa:  Kalifornia,  Yhdysvallat
Määrä:  Suomessa ei yhtään
Rodun syntyaika:  1940-1950-luku
Alkuperäinen käyttö:  seurakoira
Nykyinen käyttö:  seurakoira
Muita nimityksiä:  Lhasa-Maltese Shaggie, American Lamalese
FCI-luokitus:  ei FCI-rotu
Ulkonäkö
Väritys:  mustavalkoinen tai kulta-valkoinen yksivärinen (harvoin)
Kyi leo on yhdysvaltalainen koirarotu.
Ulkonäkö

Kyi leo on lhasa apsoa pienempi ja maltankoiraa suurempi. Se muistuttaa lhasa apsoa, mutta sillä on tätä hieman pidempi kuono, vähemmän ulkonevat silmät ja lyhyempi karvapeite. Väritys on yleensä mustavalkoinen, mutta myös kullanruskea-valkoisia yksilöitä esiintyy ja harvemmin myös yksivärisiä.
Mustavalkoinen
Kultavalkoinen
Luonne ja käyttäytyminen

Rotu on leikkisä ja elämäniloinen.
Alkuperä

1940-luvulla sanfranciscolainen perhe risteytti keskenään lhasa apson ja maltankoiran. He jatkoivat syntyneiden pentujen jalostamista eteenpäin. Myöhemmin sanjoselainen koirankasvattaja hankki heiltä mustavalkoisen uroksen ja kulta-valkoisen nartun. Hän käytti jalostukseen näitä kahta koiraa, erästä kulta-valkoista lhasa apson ja maltankoiran välistä risteytystä sekä mustavalkoista lhasa apso -urosta. Näistä neljästä yksilöstä muodostui lopulta uuden rodun kantapopulaatio. Tämä uusi kasvattaja alkoi kutsua perustamaansa jalostuslinjaa nimellä Lhasa-Maltese Shaggie.
Concordin kaupungissa asunut Harriet Linn hankki ensin yhden San Josessa kasvatetuista pennuista, mustavalkoisen nartun nimeltä Mitzi ja myöhemmin toisen koiran samalta kasvattajalta -  mustavalkoisen uroksen nimeltä Impy. Näiden kahden koiran jälkeläiset syntyivät vuonna 1967, ja Linn jatkoi kasvattamista eteenpäin tavoitteenaan jalostaa kokonaan uusi rotu.
Vuonna 1972 populaatio käsitti 60 yksilöä, ja rodun kysyntä oli kasvussa. Kyseisenä vuonna perustettiin rotujärjestö ja keksittiin nykyinen rotunimi. Vuonna 1986 kanta oli kasvanut 190 yksilöön. Rotujärjestö on rekisteröinyt kyi leon viralliseksi tavaramerkikseen.
Alkuperä > Etymologia

Sana kyi tarkoittaa tiibetin kielellä koiraa, kun taas nimen loppuosa leo tulee latinan leijonaa tarkoittavasta sanasta.
Lester L. Wolff

Lester L. Wolff
Lester Lionel Wolff (4. tammikuuta 1919 New York – 11. toukokuuta 2021) oli yhdysvaltalainen demokraattisen puolueen poliitikko.
Wolff opiskeli New Yorkin yliopistossa. Hän palveli toisen maailmansodan aikana Civil Air Patrolissa. Wolff istui Yhdysvaltain edustajainhuoneen jäsenenä New Yorkin osavaltiosta vuosina 1965–1981. Hän oli epäonnistuneesti uudelleen ehdolla vuonna 1980. Politiikan ulkopuolella Wolff on työskennellyt muun muassa mainostoimiston johdossa ja televisiokommentaattorina.
10. joulukuuta 2014 Wolff otti Civil Air Patrolin puolesta vastaan Kongressin kultamitalin. Hänestä tuli 99-vuotiaana vanhin elossa ollut entinen Yhdysvaltain kongressin jäsen.
Lucas Boyé

| 0 | 1 | 2 | 3 |
| --- | --- | --- | --- |

Henkilötiedot
Koko nimi: Lucas Ariel Boyé
Syntymäaika: 28. helmikuuta 1996 (ikä 28)
Syntymäpaikka: San Gregorio, Argentiina
Pelipaikka: hyökkääjä
Pituus: 179 senttimetriä
Seura
Seura: Granada
Pelinumero: 7
Junioriseurat
2007–2014: River Plate
Seurat
| Vuodet | Seura | O | (M) |
| 2014–2016 | River Plate | 42 | (3) |
| 2015–2016 | → Newell’s Old Boys | 6 | (1) |
| 2016–2021 | Torino | 41 | (1) |
| 2018 | → Celta | 13 | (0) |
| 2018–2019 | → AEK Ateena | 23 | (6) |
| 2019–2020 | → Reading | 19 | (0) |
| 2020–2021 | → Elche | 34 | (7) |
| 2021–2023 | Elche | 62 | (15) |
| 2023– | Granada | 31 | (6) |
Maajoukkue
| 2022– | Argentiina | 1 | (0) |
 Seurajoukkueuran tilastot kattavat vain kansalliset sarjat, päivitetty 27. toukokuuta 2024.  Maajoukkueuran tilastot päivitetty 31. elokuuta 2023.
Lucas Ariel Boyé (s. 28. helmikuuta 1996 San Gregorio, Argentiina) on argentiinalainen jalkapalloilija. Hän edustaa Espanjan Primera Divisiónissa pelaavaa Granadaa ja on pelipaikaltaan hyökkääjä.
Seurajoukkueura

1. helmikuuta 2016 Boyé teki nelivuotisen sopimuksen italialaisseura Torinon kanssa. Sopimus astui voimaan 1. heinäkuuta 2016 alkaen.
31. tammikuuta 2018 hän siirtyi kauden loppuun asti kestävällä lainasopimuksella espanjalaisseura Celta Vigoon.
Kaudeksi 2018–2019 Boyé siirtyi lainalle kreikkalaiseen AEK Ateenaan. 28. lokakuuta 2018 hän teki joukkueessa ensimmäisen maalinsa ottelussa Aris Thessalonikia vastaan. 23. helmikuuta 2019 hän teki kaksi maalia samaisessa ottelussa ensimmäistä kertaa ammattilaisurallaan, kun AEK Ateena kaatoi kotikentällään Apollon Smyrnisin maalein 2–1.
2. elokuuta 2019 englantilaisseura Reading ilmoitti tehneensä kauden 2019–2020 kestävän lainasopimuksen Boyén kanssa. Ensimmäisen maalina joukkueessa hän teki 25. syyskuuta 2019 Englannin liigacupin ottelussa Wolverhampton Wanderersia vastaan.
21. syyskuuta 2020 Boyé siirtyi kauden kestävällä lainasopimuksella Espanjan pääsarjaan Primera Divisióniin nousseeseen Elcheen. Lainasopimus sisälsi myös osto-option. 13. toukokuuta 2021 Elche ilmoitti käyttävänsä sopimukseen kirjatun osto-option ja hankki Boyén pysyvällä siirrolla riveihinsä.
30. elokuuta 2023 Boyé teki nelivuotisen sopimuksen Granadan kanssa. Hänestä maksettiin 7 miljoonan euron siirtokorvaus, joka saattaa vielä nousta menestysehtojen täyttyessä.
Aiheesta muualla

Lucas Boyén tilastot BDFutbol-sivustolla (englanniksi)
Lucas Boyén tilastot Soccerway-sivustolla (englanniksi)
Granada – Primera División
1 Raúl |
3 Manafá |
4 Rubio |
5 Vallejo |
7 Boyé |
9 Callejón |
10 Puertas |
11 Uzuni |
12 R. Sánchez |
13 Ferreira |
14 Miquel |
15 Neva |
16 V. Díaz |
17 Weissman |
18 Petrović |
19 Diédhiou |
20 Ruiz |
21 Melendo |
22 Perea |
23 Gumbau |
24 Villar |
26 Zaragoza |
28 Torrente |
Valmentaja P. López
Lester Young

| Lester Young |
| --- | --- |

Henkilötiedot
Syntynyt: 27. elokuuta 1909 Woodville, Mississippi, Yhdysvallat
Kuollut: 15. maaliskuuta 1959 (49 vuotta) New York, New York
Ammatti:  muusikko, säveltäjä
Muusikko
Aktiivisena:  1937-1959
Tyylilajit:  jazz, swing, bebop
Soittimet:  saksofoni, klarinetti ja tenorisaksofoni 
Levy-yhtiöt:  Verve Records, Commodore, Savoy Records ja Original Jazz Classics 
  [ Muokkaa Wikidatassa ] [ ohje ]  
Lester Young, lempinimeltään Prez (27. elokuuta 1909 Woodville, Mississippi – 15. maaliskuuta 1959 New York, New York) oli yhdysvaltalainen jazzmuusikko, jonka pääinstrumentit olivat klarinetti ja saksofoni.
Young asui pikkulapsena New Orleansin lähellä mutta muutti pian Minneapolisiin ja soitti perheyhtyeessä. Hän opiskeli ensin viulun, trumpetin ja rumpujen soitto ja aloitti alttosaksofonilla 13-vuotiaana.
Young soitti vuosina 1936–1940 Count Basien yhtyeessä mutta muutti 1930-luvun lopulla New Yorkiin, jossa asui pitkään Billie Holidayn asunnossa. Young levytti paljon Holidayn kanssa. Youngin soittotyyli oli kevyt ja ilmava, ja hän loikin pohjaa rennolle jazzin tyylilajille, joka myöhemmin tunnetaan nimellä cool jazz.
Youngilla oli alkoholiongelma ja hän joi itsensä hengiltä 1959.
Charles Mingus sävelsi Youngin muistolle tämän kuolinvuonna jazzstandardiksi nousseen kappaleensa "Goodbye Pork Pie Hat".
Leukippe

Leukippe (m.kreik. Λευκίππη) oli kreikkalaisessa mytologiassa ja kirjallisuudessa usean eri naishahmon nimi.
Leukippe, yksi nymfeistä, jotka olivat Persefonen seurassa, kun Haades sieppasi tämän.
Leukippe, Iloksen puoliso ja Laomedonin äiti
Leukippe, Thestorin tytär
Leukippe, Thestioksen puoliso
Leukippe, yksi minyadeista, Orkhomenoksen Minyaan tytär.
Leukippe, Kleitofonin rakastettu Akhilleus Tatioksen romaanissa Leukippe ja Kleitofon
Lenfilm

Lenfilm (Kinostudija Lenfilm) (ven. Ленфи́льм (Киностудия Ленфи́льм)) on venäläisen elokuvateollisuuden tuotantoyksikkö. Se omistaa oman elokuvastudion, joka sijaitsee Pietarissa. Yhtiö on perustettu 1918.
Historia > Ennen Lenfilmiä

Pietari oli lukuisten venäläisten ja ranskalaisten elokuvastudioiden kotipaikka 1900-luvun alusta lähtien. Vuonna 1908 pietarilainen liikemies Vladislav Kampinski avasi elokuvatehtaan "Ominium Film", joka tuotti dokumentteja ja ilmestyneitä elokuva paikallisille teattereille. 1910-luvulla yksi aktiivimmista yksityisistä elokuvastudioista oli "Neptun" Pietarissa, jonka kuuluisimmat henkilöt kuten Vladimir Majakovski ja Lily Brik tekivät ensimmäiset mykkäelokuvansa vuosina 1917–1918.
Historia > Petrogradin ja Leningradin filmiteollisuus

Petrogradin elokuvastudio oli kansallistettu 1918 ja oli Neuvostovaltion omistama yhtiö. Vuonna 1923 puutarhayhtiö Aquarium Theatre oli yhdistetty Sevzapkinon ja oli osa muutamien pienempien yhtiöiden kanssa muodostamaa Neuvostovaltion valvomaa elokuvateollisuutta. Tämän ajan muutamia huomattavia elokuvantekijöitä, kirjoittajia ja näyttelijöitä oli aktiivisina studiolla, kuten Jevgeni Zamjatin, Grigori Kozintšev, Sergei Eisenstein, Sergei Jutkevitš, Dmitri Šostakovitš, Nikolai Akimov, Juri Tynjanov, Veniamin Kaverin, Viktor Šklovski ja Serapion-veljet-ryhmä.
Historia > Lenfilm

Vuodesta 1934 studio on ollut nimettynä Lenfilmiksi. Neuvostoaikana Lenfilm oli toiseksi suurin elokuvayhtiö Mosfilmin jälkeen. Toisen maailmansodan ja Leningradin saarron aikana hyvin harvat elokuvatuottajat pysyivät aktiivisina saarretussa Leningradissa ja tekivät dokumentteja sankarillisesta taistelusta natseja vastaan. Samaan aikaan  useimmat henkilöt ja tuotantoyksiköt olivat evakuoituina Keski-Aasian kaupunkeihin Alma-Ataan (1942) ja Samarkandiin. Siellä Lenfilm oli yhdistetty muiden neuvostoelokuvayhtiöiden kanssa Tsentralnaja objedinjonnaja kinostudijaksi (TsOKS). Lenfilm palasi Leningradiin 1944.
Nykyisin Lenfilmin elokuvien kuvauspaikka on Aquarium Theatre ja monet kuuluisat filmitähdet ovat tehneet roolinsa siellä. George Cukor teki siellä vuonna 1975 elokuvan The Blue Bird, jossa Elisabeth Taylor teki roolin Valon Kuningattarena. Jane Fonda ja Ava Gardner työskentelivät Aquarium-teatterin näyttämö 4:ssä. Myös Vladimir Bartkon Afgan elokuva Breakdown oli kuvattu siellä.
Neuvostoliiton ajan loppuun mennessä Lenfilm oli valmistanut noin 1 500 elokuvaa. Monet elokuvaklassikot on valmistettu Lenfilmin olemassaolon aikana ja monet niistä on palkittu kansainvälisillä palkinnoilla lukuisilla elokuvafestivaaleilla.
Neuvostoliiton hajoamisen jälkeen yhtiöstä tuli venäläinen yksityisomisteinen elokuvayhtiö säilyttäen kuitenkin nimensä.