stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Tallusjärvi
Hydrologiaa

Tallusjärven valuma-alueen lasku-uomia on kaksi, jolloin valuma-alue on bifurkaatiovesistö. Suurin lasku-uoma on Savikoski eli Savijoki. Sen keskivirtaama (MQ) on 3,3 kuutiometriä sekunnissa (m³/s). Toinen lasku-uoma on Haringan Alajoki, ja sen keskivirtaama on 0,6 m³/s. Yhteensä ne tekevät noin 3,9 m³/s, joka on siten koko Tallusjärven valuma-alueen keskivirtaama. Kun Tallusjärven valuma-alueen pinta-ala on noin 419 neliökilometriä ja Talluskanavan yläpuolisen vesistöalueen pinta-alaan 271 neliökilometriä, saadaan kanavien yhteiseksi virtaamaksi noin 2,5 m³/s.
Historiaa

Tallusjärven järviallas oli Muinais-Päijänteen lahtena noin 8 000–9 000 vuotta sitten. Silloin vedenpinnan korkeus sijaitsi 107–108 metrin korkeudella merenpinnan nykytasosta.
Vanhassa vuoden 1863 kartassa näkyy, että järvellä on tuolloin käytössä nykyinen nimi. Vaikka vanhoihin karttoihin ei voi täysin luottaa, niin vaikuttaa kuitenkin siltä, että kartassa näkyvä ainoa lasku-uoma on se, mitä uusissa kartoissa tunnetaan Vanhakanavana. Tallusjärven vedenpintaa laskettiin 1860-luvulla 1,5 metriä vähentämään tulvista johtuvia haittoja ja niittymaiden lisäämiseksi. Tämä on tehty syventämällä järven vanhaa lasku-uomaa eli Vanhakanavaa. Järvenlaskua edeltäviä vanhoja aallokon huuhtomia rantatörmiä voi tämän takia etsiä maastosta noin 106,2 metrin korkeudelta mpy. Järven vanhan järvenpinnan taso näkyy Vanhakanavan edustalla sijaitsevasta Tiirakivestä. Tiirakivi on raukki, johon aallokko on syövyttänyt koloja. Myöhemmin rakennettiin samalle kannakselle 700 metrin päähän luoteeseen uusi lasku-uoma Talluskanava, jonka kautta pääosa järven vedestä laskee alapuoliseen Hirvijärveen. Puutavaran uittoa harjoitettiin seudulla varhain. Talluskanavan rakentaminen liittynee uittotoimintaan, mutta sille ei ole tässä lähteitä. Talluskanavan rakentamisvuotta ei ole tässä tiedossa, mutta sitä ei ollut merkitty vuoden 1863 karttaan, eikä vielä vuoden 1897 karttaankaan. Sen sijaan vuoden 1904 karttaan on piirretty Tallusjärvelle nykyiset kaksi lasku-uomaa.
Huomioita

1 2  Keskivirtaama (MQ) ei ole vesistöviranomaisten ilmoittama arvo, vaan se on päätelty vertaamalla Talluskanavan valuma-alueen pinta-alaa koko Tallusjärven valuma-alueen pinta-alaan. Virtaamat ja valuma-alueiden pinta-alat ovat suoraan verrannolliset toisiinsa. Kun keskivirtaamasta löytyy viranomaisen määrittämä arvo, korvataan tämä sillä arvolla.
Atoma

| Atoma Dark Tranquillity |
| --- | --- | --- |

Studioalbumin tiedot
 Äänitetty : kevät–kesä 2016;
 Julkaistu: 4. marraskuuta 2016
 Tuottaja(t): Martin Brändström
 Tyylilaji: melodinen death metal
 Kesto: 49.33
 Levy-yhtiö: Century Media
Listasijoitukset
  Suomen virallinen lista: 15.
Dark Tranquillityn muut julkaisut
| Construct 2013 | Atoma 2016 | Moment 2020 |
Atoma on ruotsalaisen melodisen death metalin yhtye Dark Tranquillityn 11. studioalbumi. Se julkaistiin 4. marraskuuta 2016 levymerkillä Century Media Records. Albumi debytoi Suomen virallisen listan sijalla 15.
Atoma oli ehdolla ruotsalaiselle Grammis-palkinnolle.
Kappaleista ”The Pitiless”, ”Atoma” ja ”Forward Momentum” julkaistiin musiikkivideot. ”Forward Momentum” -musiikkivideon on ohjannut Vesa Ranta.
Vastaanotto

Albumi sai hyvän vastaanoton. Kaaoszinen Juri Hiltunen antoi albumille arvosanan 7/10. Hän piti albumia DT:n heikoimpana viiteentoista vuoteen, vaikkei sanonut albumin olevan varsinaisesti huono, ja toivoi yhtyeelle ominaiselle tummasävytteisyydelle soundille piristysruisketta. Niin ikään Metal Injectionin Michael Pementel antoi albumille arvosanan 7/10. Hän piti albumia tasapainoisena ja laadukkaana, mutta jäi kaipaamaan edeltävän albumin monimuotoisuutta. Imperiumin Henry Lunabba antoi albumille täydet 10 tähteä ja sanoi yhtyeen suunnan olevan jälleen oikea.
Kappaleet

Albumin kappaleet:
Kaikki sanat Mikael Stanne.
|  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| Nro | Nimi | Sävel | Kesto |  |  |  |  |  |  |
| 1. | Encircled | Brändström | 3.32 |  |  |  |  |  |  |
| 2. | Atoma | Jivarp | 4.19 |  |  |  |  |  |  |
| 3. | Forward Momentum | Jivarp | 3.40 |  |  |  |  |  |  |
| 4. | Neutrality | Jivarp | 4.17 |  |  |  |  |  |  |
| 5. | Force of Hand | Jivarp / Sundin | 4.22 |  |  |  |  |  |  |
| 6. | Faithless by Default | Brändström / Sundin | 4.31 |  |  |  |  |  |  |
| 7. | The Pitiless | Jivarp | 4.08 |  |  |  |  |  |  |
| 8. | Our Proof of Life | Sundin | 4.22 |  |  |  |  |  |  |
| 9. | Clearing Skies | Brändström | 3.33 |  |  |  |  |  |  |
| 10. | When the World Screams | Brändström / Jivarp | 3.57 |  |  |  |  |  |  |
| 11. | Merciless Fate | Brändström | 4.22 |  |  |  |  |  |  |
| 12. | Caves and Embers | Sundin | 4.30 |  |  |  |  |  |  |
|  |  |  | 49.33 |  |  |  |  |  |  |
| Japanin rajoitettu painos CD |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| Nro | Nimi | Sävel | Kesto |  |  |  |  |  |  |
| 1. | The Absolute | Jivarp | 5.15 |  |  |  |  |  |  |
| 2. | Time Out of Place | Jivarp | 3.39 |  |  |  |  |  |  |
| 3. | Reconstruction Time Again |  | 9.15 |  |  |  |  |  |  |
Kokoonpano

| --- | --- |
 Dark Tranquillity Anders Iwers – basso  Anders Jivarp – rummut  Niklas Sundin – kitara  Mikael Stanne – laulu  Martin Brändström – elektroniikka Vierailevat muusikot Annelie Johansson – taustalaulu (kappale 3)  Björn Gelotte – soolokitara (kappale 5) :  Tuotanto Martin Brändström – tuottaja  David Castillov – miksaaja  Jens Bogren – masteroija  Linus Corneliusson – avustavat miksaaja  Niklas Sundin – grafiikka, layout  Dirk Behlau – valokuvat
Arvostelut

Imperiumi.net:
Kaaoszine: 7/10
Metal Injection: 7/10
Soundi:
Aiheesta muualla

Atoma Discogsissa. (englanniksi)
Albumi Atoma Encyclopaedia Metallum -sivustolla (englanniksi)
| n k Dark Tranquillity |
| --- | --- |
 Mikael Stanne  Christopher Amott  Martin Brändström  Johan Reinholdz  Christian Jansson  Joakim Strandberg Nilsson   Anders Fridén  Fredrik Johansson  Michael Nicklasson  Daniel Antonsson  Martin Henriksson  Anders Jivarp  Niklas Sundin  Anders Iwers 
Studioalbumit:  Skydancer  The Gallery  The Mind’s I  Projector  Haven  Damage Done  Character  Fiction  We Are the Void  Construct  Atoma  Moment  Endtime Signals 
EP:t:  A Moonclad Reflection  Of Chaos and Eternal Night  Enter Suicidal Angels  Lost to Apathy  Zero Distance 
Kokoelmat:  Tranquillity  Exposures – In Retrospect and Denial  Manifesto of Dark Tranquillity  Yesterworlds  The Dying Fragments 
Videojulkaisut:  Zodijackyl Light  Live Damage  Where Death Is Most Alive  The Dying Fragments  For the Fans 
Muuta: diskografia
Toyota Gazoo Racing

|  Toyota |
| --- | --- |

Koko nimi:  Toyota Gazoo Racing WRT
Päämaja:   Jyskä, Jyväskylä, Suomi
Tallipäällikkö:   Jari-Matti Latvala
Tekninen johtaja:   Tom Fowler
Kilpakuljettajat:   Elfyn Evans  Kalle Rovanperä  Sami Pajari    Takamoto Katsuta  Sébastien Ogier
Runko:  GR Yaris Rally1
Moottori:  Toyota
Renkaat:  P Pirelli
Nykyiset sarjat:  Rallin MM-sarja
Ensimmäinen kilpailu:  Monte Carlo -ralli 2017
Tuloksia
Valmistajien maailmanmestaruuksia:  5 (2018, 2021, 2022, 2023, 2024)
Kuljettajien maailmanmestaruuksia:  5 (2019, 2020, 2021, 2022, 2023)
Voittoja:  50
Sijoitus kaudella 2024:  1. (561 p.)
Toyota Gazoo Racing WRT on japanilaisen Toyotan tehdastalli rallin maailmanmestaruussarjassa.
Tallin kilpa-autot valmistetaan ja kehitetään Suomessa Jyväskylän Jyskässä. Suurin osa tallin henkilökunnasta on suomalaisia, tallipäälikkönä toimii Jari-Matti Latvala ja tallin kilpakuljettajina toimivat suomalainen Kalle Rovanperä, suomalainen Sami Pajari, japanilainen Takamoto Katsuta, walesilainen Elfyn Evans sekä ranskalainen Sébastien Ogier. Aiemmin tallipäälikkönä toimi Tommi Mäkinen ja tallin entisiä kuljettajia ovat olleet Esapekka Lappi, Jari-Matti Latvala, Juho Hänninen, Ott Tänak ja Kris Meeke.
Haastajaohjelma

Tallin haastajaohjelmaan otetaan mukaan nuoria kuljettajia, joiden on tarkoitus ajaa kaudella 2024 tallin Rally2-luokan autolla. Kuljettajien mentoreina toimivat Mikko Hirvonen ja Jouni Ampuja. Ohjelmaan kuuluu kilpaileminen Rally4-luokan autolla.
Teknologiakeskus

Jyväskylään on suunnitteilla teknologiakeskus joka tulisi ensisijaisesti palvelemaan Toyota Gazoo Racingia. Keskukselle on varattu 185 hehtaarin tontti Laukaan rajalta. Ensimmäinen vaihe on rakentaa soranottoalueelle kahden kilometrin mittainen oma testirata ralliautojen kehittämiselle. Asvaltti- ja sorateiden suunnitellaan valmistuvan vuonna 2025. Hanke julkistettiin syksyllä 2023.
Vöyrinkaupungin suuralue

| Vöyrinkaupungin suuralue> Vöråstan storområde |
| --- | --- |
 Kaupungin kartta, jossa Vöyrinkaupungin suuralue korostettuna.  Vaasan suuralueet
Kaupunki:  Vaasa
Suuralue nro:  2
Väkiluku:  3 397 (31.12.2016) 
Kaupunginosat:  Vöyrinkaupunki Klemettilä
Vöyrinkaupungin suuralue on yksi Vaasan kahdestatoista suuralueesta. Suuralue sijaitsee kaupungin keskustan kupeessa, Klemettilän niemellä. Suuralueella asuu 3 468 (31.12.2017) asukasta. Vaasan kaupunginhallinnon tilastoalueista Vöyrinkaupunki muodostaa oman suuralueensa, johon kuuluu Vöyrinkaupungin etelä- ja  pohjoisosien lisäksi Klemettilä.
Kaupunginosat ja osa-alueet

Vöyrinkaupungin suuralueelle kuuluvat seuraavat kolme osa-aluetta:
Vöyrinkaupunki (eteläinen ja pohjoinen)
Klemettilä
Suuralueella sijaitsee kolme kaupunginosaa. Pääosa Vöyrinkaupungin eteläisestä alueesta kuuluu Klemettilän kanssa Vaasan 4. kaupunginosaan. Vöyrinkaupungin pohjoisosa muodostaa 5. kaupunginosan. Lisäksi eteläisen Vöyrinkaupungin osa-alueelle rajautuva Wärtsilän alue kuuluu 3. kaupunginosaan.
En-Dorin noita

The Ghost of Samuel Appearing to Saul, William Blake, kynä ja akvarelli, n. 1800, National Gallery of Art
En-Dorin noita on heprealaisessa Raamatussa esiintyvä nekromantikkonainen. Ensimmäisen Samuelin kirjan 28. luvussa nainen kutsuu Israelin kuninkaan Saulin pyynnöstä aiemmin kuolleen profeetta Samuelin hengen. Naisen toiminta on esimerkki Vanhassa testamentissa esiintyvästä jumalallisen tiedon välittämisestä eli divinaatiosta. Noita-nimike on sen sijaan tulkintaa, jolle ei nouse perusteita tekstistä itsestään.
Raamatun kertomus

Ensimmäisen Samuelin kirjan 28. luvussa filistealaisten joukot ovat leiriytyneet Sunemiin. Saul puolestaan on asettunut sotajoukkojensa kanssa Gilboaan. Nähdessään vihollistensa joukot Saul kauhistuu ja kutsuu Jumalaa, muttei saa vastausta profeettojen, unien tai Urimin ja Tummimin avulla. Vaikka Saul on aiemmin karkottanut maasta nekromantian harjoittajat, hän pyytää tavata naisen, joka antaisi hänelle mahdollisuuden olla yhteydessä kuolleisiin. Hänelle kerrotaan naisesta, joka asuu En-Dorissa. Saul matkustaa yön pimeydessä, valepuvussa sekä kahden palvelijan saattamana. Hän kohtaa En-Dorin naisen ja pyytää tätä kutsumaan henkilöä, jonka nimen hän ilmoittaisi naiselle. Nainen kieltäytyy, koska tietää kuinka nekromantian harjoittajia on aiemmin kohdeltu. Saul kuitenkin vakuuttaa naisen olevan turvassa, ja pyytää tätä kutsumaan Samuelia.
Nähdessään Samuelin hahmon En-Dorin nainen tunnistaa valepukuisen Saulin ja syyttää tätä petoksesta. Saul tyynnyttelee hänen pelkojaan ja kysyy, mitä hän näkee. Kun nainen kertoo näkevänsä viittaan kääriytyneen vanhan miehen, Saul ymmärtää seisovansa Samuelin edessä. Samuel ei kuitenkaan hyväksy Saulin toimintaa ja kieltäytyy antamasta tälle neuvoja. Sen sijaan Samuel ilmoittaa Israelin sotajoukkojen tappiosta ja Saulin ja hänen poikiensa tulevasta kuolemasta. Saul romahtaa kuultuaan viestin, mutta Endorin nainen kuitenkin tarjoaa vieraanvaraisuuttaan hänelle ja hänen palvelijoilleen. Aterian jälkeen Saul lähtee palvelijoidensa kanssa paluumatkalle.
En-Dorin noita taiteessa ja populaarikulttuurissa

William Blake: The witch of Endor raising the spirit of Samuel, 1783. (New York Public Library)
William Blake. The Witch of Endor Raising the Spirit of Samuel, 1783. The New York Public Library
Matthias Stom: Saul and the Witch of Endor, 1635.
Benjamin West: Saul and the Witch of Endor, 1777.
Judy Chicago: The Dinner Party
Adam Elsheimer: The witch of Endor
En-Dorin noita taiteessa ja populaarikulttuurissa > Taidegrafiikka

Endorin noita loihtii Samuelin haamun, William Blake, kynä ja akvarelli, 1783, New York Public Library.
The Ghost of Samuel Appearing to Saul, William Blake, kynä ja akvarelli, n. 1800, National Gallery of Art.
En-Dorin noita taiteessa ja populaarikulttuurissa > Nykytaide

Endorin noita on yksi 1 038 naisesta, joihin viitataan Judy Chicagon teoksessa The Dinner Party (1979). Hänen nimensä juontaa Raamatun Juditista.
En-Dorin noita taiteessa ja populaarikulttuurissa > Nykykirjallisuus

Endorin noita on kuvitteellisen Yhdistyneen kuningaskunnan merivoimien kutterin nimi brittiläisessä C. S. Foresterinhistoriallisessa seikkailuromaanissa Flying Colours, jossa Horatio Hornblower pakenee Ranskasta vangitsemisensa jälkeen. Teos julkaistiin ensimmäisen kerran 1938.
Endorin noita on henkilö Michael Scottin saagassa Kuolemattoman Nicholas Flamelin salaisuudet.
En-Dorin noita taiteessa ja populaarikulttuurissa > Musiikki

Saul (HWV 53) on Georg Friedrich Händelin säveltämä oratorio, joka sai ensi-iltansa vuonna 1739 King's Theatre of Londonissa. Tässä teoksessa Saul kuolee heti vierailtuaan Endorin noidan luona.
Marc-Antoine Charpentier: David et Jonathas tragédie en musique, H. 490, ja Mors Saülis ja Jonathae, histoire sacrée  H. 403.
The Witch of Endor on amerikkalaisen säveltäjän Moondogin kappaleen nimi.
En-Dorin noita taiteessa ja populaarikulttuurissa > Televisio

Sarjassa Vaimoni on noita Agnes Mooreheadin esittämä henkilöhahmo on nimeltään Endora. Sarjassa ei koskaan mainita, onko hän juuri se Endorin noita, mutta sarjassa maagisia voimia omaavat hahmot elävät hyvin kauan.
Opportunity

Opportunity NASAn puhdastilassa.
Opportunity (MER-B) (suom. Mahdollisuus) on toinen NASAn kahdesta luotaimesta sen Mars Exploration Rover ohjelmassa. Ensimmäinen on Spirit (luotain). Opportunity laskeutui onnistuneesti Marsin pinnalle 25. tammikuuta 05:05 UTC. Opportunityn kaksonen Spirit laskeutui Marsin pinnalle kolme viikkoa aiemmin 3. tammikuuta.
NASA julisti luotaimen virallisesti kuolleeksi 13. helmikuuta 2019. Alun perin 90 Marsin vuorokauden (eli noin kolmen Maan kuukauden) pituiseksi tarkoitettu tehtävä kesti lopulta 5351 Marsin vuorokautta eli yli 15 Maan vuotta.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Opportunityn ottamia valokuvia Wikimedia Commonsissa
Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Mars Exploration Rover Mission Wikimedia Commonsissa
Opportunityn panoraamakameralla toukokuussa 2007 otettu väärävärikuva Victoria-kraatterista
Endurance-kraatterin dyynimuodostelmia
Kuvasimulaatio: Opportunity Marsin Endurance-kraatterissa.
GNU

GNU-projektin logo
GNU on Unixin kaltainen vapaa käyttöjärjestelmä, jonka kehitystyön käynnisti Richard Stallman vuonna 1984. Tavoitteenaan kehittää kokonainen käyttöjärjestelmä vapaiden ohjelmistojen periaatteiden mukaan. Tämän käyttöjärjestelmän kehitystä nimitetään GNU-projektiksi.
Stallman ilmoitti projektin aloittamisesta alun perin syyskuussa 1983 uutisryhmässä net.unix-wizards ja julkaisi marraskuussa 1985 GNU-manifestin, jossa hän kertoi projektin tavoitteet ja pyysi apua.
Nimitys on rekursiivinen akronyymi, joka tulee sanoista ”GNU’s Not Unix” ('GNU ei ole Unix'). GNU:ta kehittävää GNU-projektia hallinnoi Free Software Foundation.
GNU-projekti alkoi rakentaa käyttöjärjestelmän ydintä, työkaluohjelmia, C-ohjelmointikielen kääntäjää ja muita kehitystyökaluja. Projektissa koottiin myös olemassa olevia vapaita ohjelmistoja, esimerkiksi BSD-projektin ohjelmia, ikkunointiympäristö X ja ladontajärjestelmä TeX.
Koska GNU oli suunniteltu yhteensopivaksi Unixien kanssa, yksittäisiä GNU-ohjelmia saatettiin käyttää ennen käyttöjärjestelmän valmistumista. GNU-ohjelmista tulikin suosittuja Unix-piireissä ja niiden jakelusta tuli projektin merkittävä tulonlähde.
Itse asiassa GNU-projektin kehitystyökalut edistävät ohjelmien siirrettävyyttä (engl. porting), niin että monet GNU-ohjelmat ovat käytettävissä hyvin monella alustalla, esimerkiksi myös Windowsissa.lähde?
Projektin tarpeisiin luodut lisenssit kuten GNU General Public License (GPL), GNU Lesser General Public License (LGPL) ja GNU Free Documentation License (GFDL) ovat sittemmin levinneet myös muuhun käyttöön.
GNU-projektin ohjelmat

Erilaisia GNU-projektin tuottamia ohjelmistoja ovat mm. tekstieditori GNU Emacs, GNU Compiler Collection GCC, GNU C-kirjasto (glibc), GNU Binutils, GNU Bash-komentotulkki, GNU Core Utilities-paketti, kuvankäsittelyohjelma GIMP, sekä työpöytäympäristö GNOME.
Osa ohjelmistoista sisältää vaihtoehtoisia toteuksia AT&T:n kehittämille Unix-työkaluohjelmille.
Projektissa on kehitetty myös R ohjelmointikieli tilastolliseen laskentaan.
Hurd ja Linux

GNU-järjestelmän Hurd-ytimen kehitys osoittautui oletettua vaikeammaksi. Kun Linus Torvalds julkaisi 1992 GPL-lisenssillä Linux-ytimen, joka oli yhdistettävissä GNU-projektin kokoamiin ohjelmiin, Linuxista tuli vapaiden käyttöjärjestelmien keulakuva. Linuxin myötä unelma täysin vapaasta käyttöjärjestelmästä on toteutunut, vapaat ohjelmistot ovat saaneet paljon julkisuutta ja vapaiden ohjelmien tarjonta on lisääntynyt huimasti.
Toisaalta Torvaldsin pragmaattinen suhtautuminen vapauteen (vrt. avoin lähdekoodi) harmittaa vapautta korostavaa Stallmania ja FSF:ää. Tästä seurasi riita Linux-jakeluiden nimistä: Linux vai GNU/Linux. Vapautta korostava Debian käyttää jälkimmäistä. Kuitenkin vain harva Linux-jakelu on GNU projektin suosittelema. Esimerkiksi Debianissa GNU-projekti näkee ongelmana, että sen palvelimilla on ei-vapaita ohjelmavarastoja, jotka eivät virallisesti sisälly itse Debianiin, mutta joista käyttäjät pääsevät helposti tietoiseksi.
Luotettavuus

Avoimen lähdekoodin ohjelmat voivat olla suljettuja luotettavampia, koska jokainen käyttäjä voi tarkistaa lähdekoodin ja parantaa sitä, tarvittaessa ulkopuolisia asiantuntijoita käyttäen. Tämä etu edellyttää, että tarpeeksi merkittävä käyttäjäjoukko käyttää mahdollisuutta hyväkseen, ja että ohjelmiston kehittämisestä vastaavat eivät sorru sisällyttämään liikaa huonosti tarkastettua koodia.
Vertailuja käytännön luotettavuudesta, turvallisuudesta ja suorituskyvystä avointen ja suljetun lähdekoodin ohjelmistojen ja vapaiden ja suljettujen käyttöjärjestelmien välillä on tehty useita, mutta vertailu on vaikeaa.
Kirjallisuutta

Moody, Glyn: Kapinakoodi.  (Engl. alkuteos: Rebel Code)  Suomentanut Riikka Toivanen ja Heikki Karjalainen. Tammi, 2001.  ISBN 951-31-2003-1
Aiheesta muualla

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
GNU-projektin viralliset sivut
Satsuman kapina

Satsuman kapina (jap. 西南戦争,  Seinan Sensō)  oli Satsuman han samuraiden kapina uutta Japanin keisarillista hallitusta vastaan. Kapina kesti tammikuun 29. päivästä 1877 saman vuoden syyskuuhun, jolloin se murskattiin ja sen johtaja Saigō Takamori kuoli. Kapina oli seurausta Meiji-restauraatiosta, jonka uudistukset olivat tuhonneet samuraiden aseman Japanissa. Satsuman kapina oli viimeinen ja vakavin sarjassa aseellisia kapinoita Japanin uutta hallintoa vastaan. Konflikti johti lopulta samuraiden yhteiskuntaluokan lakkauttamiseen ja Japanin siirtymisen nykyaikaiseen varusmiesarmeijaan armeija-aatelisten sijaan.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Satsuman kapina Wikimedia Commonsissa
Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista. 
Alkuperäinen artikkeli: en:Satsuma Rebellion
Käännös suomeksi
Syyrian lippu

Syyrian lippu.
Syyrian lippu on Syyrian tunnus. Malliltaan se on horisontaalinen trikolori ja sen värit ovat ylhäältä alas vihreä-valkoinen-musta.  Tähdet viittaavat  kolmeen kaupunkiin Aleppoon, Damaskokseen ja Deir ez-Zoriin.
Nykyinen lippu tunnetaan itsenäisyyslippuna ja se oli Syyrian käytössä aiemmin vuosina  1930–1950, 1950–1958 ja 1961–1963. Maa otti lipun käyttöön uudelleen Bashar al-Assadin baathilaisen hallinnon kaatumisen myötä 9. joulukuuta 2024.
Lipussa on panarabialaiset värit: musta, valkoinen, punainen ja vihreä.
Syyrian lippuja vuosilta 1932, 1958, 1961, 1963, 1971 ja 1980.
Aasian valtioiden liput
| 0 | 1 | 2 | 3 | 4 | 5 | 6 | 7 |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| Afganistan | Arabiemiirikunnat | Armenia | Azerbaidžan | Bahrain | Bangladesh | Bhutan | Brunei |
| Etelä-Korea | Filippiinit | Georgia | Indonesia | Intia | Irak | Iran | Israel |
| Itä-Timor | Japani | Jemen | Jordania | Kambodža | Kazakstan | Kiina | Kirgisia |
| Kuwait | Laos | Libanon | Malediivit | Malesia | Mongolia | Myanmar | Nepal |
| Oman | Pakistan | Pohjois-Korea | Qatar | Saudi-Arabia | Syyria | Singapore | Sri Lanka |
| Tadžikistan | Taiwan | Thaimaa | Turkki | Turkmenistan | Uzbekistan | Venäjä | Vietnam |
Humphrey Bogart

| Humphrey Bogart |
| --- | --- |
 Humphrey Bogart radiokuunnelmasarjan Suspense äänityksessä vuonna 1945.
Henkilötiedot
Koko nimi:  Humphrey DeForest Bogart
Syntynyt: 25. joulukuuta 1899 New York, New York, Yhdysvallat
Kuollut: 14. tammikuuta 1957 (57 vuotta) Los Angeles, Kalifornia, Yhdysvallat
Ammatti:  näyttelijä
Puoliso:  Helen Menken (1926–1927) Mary Philips (1928–1937) Mayo Methot (1938–1945) Lauren Bacall (1945–1957)
Näyttelijä
Aktiivisena:  1921–1956
Merkittävät roolit:   Maltan haukka  Casablanca  Syvä uni  Afrikan kuningatar Cainen kapina 
 Nimikirjoitus
Aiheesta muualla
Viralliset kotisivut
IMDb 
Elonet
Humphrey DeForest Bogart (25. joulukuuta 1899 New York – 14. tammikuuta 1957 Los Angeles) oli yhdysvaltalainen Oscar-palkittu näyttelijä. Hän oli aikansa tunnetuimpia elokuvatähtiä.
Bogart näytteli lukuisissa film noir -elokuvissa. Hän esitti muun muassa kahta rikoskirjallisuuden tunnetuinta yksityisetsivää, Sam Spadea elokuvassa Maltan haukka (1941) ja Philip Marlowea elokuvassa Syvä uni (1946). Vuonna 1942 hän teki tunnetuimman roolinsa elokuvassa Casablanca.
Bogart tunnettiin ulkoisesti kovan ja kyynisen mutta sisimmältään herkän miehen tulkitsijana. Hänen näyttelemistyylinsä oli vähäeleinen mutta ilmaisuvoimainen, ja hän tulkitsi taitavasti hyvin erilaisia rooleja gangstereista romanttisiin sankareihin.
Bogart sai Oscar-palkinnon roolistaan elokuvassa Afrikan kuningatar (1951). Hänen myöhemmistä elokuvistaan tunnetuimpia ovat Kaunis Sabrina (1954) ja Mitä kovemmin he kaatuvat (1956), joka jäi myös viimeiseksi.
Elämä ja ura > Nuoruus

Humphrey Bogart syntyi vuonna 1899 New Yorkissa hyvin toimeentulevaan perheeseen. Hänen isänsä Belmont oli lääkäri ja äitinsä Maude Humphrey menestynyt kuvittaja. Perheeseen syntyi vielä kaksi tyttöä.
Bogart opiskeli 14-vuotiaasta alkaen New York Trinity Schoolissa ja joutui kertaamaan kolmannen vuotensa tulirokkoon sairastumisen vuoksi.
Bogart aloitti vuonna 1917 opinnot Phillips Academy -preppauskoulussa Andoverissa Massachusettsissa. Hän ei kuitenkaan ollut kiinnostunut lääketieteen opinnoista myöhemmin Yalen yliopistossa, joten hän keskeytti heikosti sujuneet opintonsa ja palasi kotiin. Siellä hän ei enää saanut vanhemmiltaan elatusta, joten hän liittyi Yhdysvaltain laivastoon vuonna 1918. Hän palveli Leviathanilla kuljetussaattueissa Atlantin yli ensimmäisen maailmansodan aikana.
Bogart kertoi haavoittuneensa suuhun eräällä Atlantin ylityksellä saksalaisen sukellusveneen hyökkäyksessä, minkä seurauksena hänen ylähuulensa osittain halvaantui. Toisen tarinan mukaan ylähuulen halvaantumisen oli aiheuttanut Bogartin isä lyödessään 10-vuotiasta poikaansa. Bogartin epätavallinen ylähuuli antoi hänelle joka tapauksessa muista näyttelijöistä erottuvan ilmeen ja puhetavan.