stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Nummela (albumi)

| Nummela Anssi Kela |
| --- | --- | --- |

Studioalbumin tiedot
 Äänitetty : heinäkuu 1999 – tammikuu 2001
 Julkaistu: 2001
 Tuottaja(t): Anssi Kela Risto Eskolin Pekka Witikka
 Tyylilaji: pop
 Kesto: 38.19
 Levy-yhtiö: BMG
Muut kannet
 Triplaplatinapainoksen kansikuva
Anssi Kelan muut julkaisut
|   | Nummela 2001 | Suuria kuvioita 2003 |
Nummela on Anssi Kelan vuonna 2001 julkaistu ensimmäinen sooloalbumi. Levystä on julkaistu myös kahden CD:n triplaplatinapainos, joka sisältää Nummela-albumin lisäksi ”Milla”-singlen, sekä musiikkivideot ”Milla” ja ”Mikan faijan BMW”.
Nummela on kaikkien aikojen kolmanneksitoista myydyin suomalainen albumi ja se saavutti platinaa jo ilmestymisvuotenaan. Kaikkiaan albumia on myyty yli 157 000 kappaletta. Nummela oli 2000-luvun myydyin albumi Suomessa, kunnes kokoelma-albumi Vain elämää ohitti sen joulukuussa 2012. Lisäksi se sijoittui Suomen virallisella albumilistalla sijalle yksi kolmellatoista viikolla vuonna 2001 sekä kolmella viikolla vuonna 2002.
Levy sekä nimikappale saavat nimensä vihtiläisestä taajamasta Nummelasta, jossa Anssi Kela on asunut. Kappale Nummela kertoo Anssi Kelan omasta elämästä. Kappaleessa lauletaan: ”Minä olin kahdentoista kun me maalle muutettiin, ja vain vuotta vanhempana katsoin kun faijaa haudattiin”. Tämä viittaa siihen, että Kelan perhe muutti Vihdin kirkonkylälle Anssin ollessa 12-vuotias, ja hänen isänsä Juha Kela kuoli vain runsas vuosi myöhemmin auto-onnettomuudessa.lähde?
Arvostelut

Soundin Vesa Sirén kirjoitti neljän tähden arvostelussaan Nummelan olevan ”kokonaisuutena odotuksia herättävä kokonaisuus. Kelassa on ainesta merkittävän suomalaisen popmusiikin tekoon.”
Kappaleet

Kaksi sisarta – 4.19 (säv. ja san. Anssi Kela)
Mikan faijan BMW – 4.14 (säv. ja san. Anssi Kela)
Esko Riihelän painajainen – 3.14 (säv. ja san. Anssi Kela)
Puistossa – 4.30 (säv. ja san. Anssi Kela)
Kaunotar ja basisti – 4.17 (säv. ja san. Anssi Kela)
Rva. Ruusunen – 3.45 (säv. ja san. Anssi Kela)
Harhaa – 4.11 (säv. ja san. Anssi Kela)
Kissanpäivät – 4.08 (säv. ja san. Anssi Kela)
Nummela – 5.29 (säv. ja san. Anssi Kela)
Milla – 4.26 (säv. ja san. Anssi Kela)
Milla (video)
Mikan faijan BMW (video)
Singlet

Mikan faijan BMW (lokakuu 2000)
Kaksi sisarta (helmikuu 2001)
Nummela (maaliskuu 2001) (promo)
Puistossa (heinäkuu 2001)
Milla (marraskuu 2001)
Tekijät

Anssi Kela – laulu, kitarat, kosketinsoittimet (1, 2, 3, 4, 5, 7, 8, 9), vinyylit (2), rummut (1, 3, 8, 9), basso (1, 2, 3, 4, 5, 6, 8, 9), huuliharppu (4, 5, 8, 9), pedal steel (5), lap steel (9), lyömäsoittimet (1, 8, 9)
Jukka Immonen – ohjelmointi (1, 9)
Risto Eskolin – ohjelmointi (2, 4, 7)
Alexandra Babitzin – laulu (4)
Heikki Rinkinen – ohjelmointi (4)
Ville Kela – rummut, lyömäsoittimet (5)
Pekka Witikka – ohjelmointi, kosketinsoittimet (6)
Anna Kuoppamäki – laulu (7)
Teho Majamäki – vibrafoni (7)
Antti Karisalmi – basso, taustalaulu (Milla-singlellä)
Kelly Ketonen – rummut, lyömäsoittimet, taustalaulu (Milla-singlellä)
Saara Metsberg – kosketinsoittimet, taustalaulu (Milla-singlellä)
Äänitys ja miksaus: Anssi Kela (3, 5, 8), Jukka Immonen (1, 9), Risto Eskolin (2, 4, 7), Pekka Witikka (6)
Vastaava tuottaja: Asko Kallonen
Masterointi: Pauli Saastamoinen
Kannet: Janne Uotila
Kuvat: Jouko Lehtola, Anna-Liisa Kela, Seppo Sirkka
Kirjallisuutta

Dimery, Robert (toim.): 1001 albumia jotka jokaisen on kuultava edes kerran eläessään.  ((1001 Albums You Must Hear Before You Die, 2006.) Suomalaisen laitoksen päätoimittaja Jake Nyman. Kääntäjät: Esa Kuloniemi ym)  Helsinki:  WSOY, 2010.  ISBN 978-951-0-36217-4
Koodi (albumi)

| Koodi Robin |
| --- | --- | --- |

Studioalbumin tiedot
 Äänitetty : 2011
 Julkaistu: 22. helmikuuta 2012
 Formaatti: CD, digitaalinen
 Tyylilaji: pop, pop rock, teini-pop
 Kesto: 35.45
 Levy-yhtiö: Universal Music
Muut kannet
Deluxe-version kansikuva
Robinin muut julkaisut
|   | Koodi 2012 | Chillaa 2012 |
Singlet albumilta Koodi
 ”Frontside Ollie” Julkaistu: 16. tammikuuta 2012  ”Faija skitsoo” Julkaistu: 5. maaliskuuta 2012  ”Hiljainen tyttö” Julkaistu: 11. kesäkuuta 2012
Koodi on suomalaisen popartistin Robinin esikoisalbumi, joka julkaistiin 22. helmikuuta 2012. Albumilla on kymmenen kappaletta, joista avaussinglenä julkaistiin 16. tammikuuta "Frontside Ollie". Albumi myi päivässä triplaplatinaa, eli 60 000 kappaletta. Huhtikuuhun 2012 mennessä albumi on myynyt yli 80 000 kappaletta., eli nelinkertaista platinaa. Sittemmin albumi on ylittänyt jo 100 000:n myydyn albumin rajan.  Levy ei kuitenkaan ole päässyt Suomen  viralliselle albumilistalle hintansa takia. Sitä on myyty huokeammalla hinnalla, jonka johdosta se meni suoraan ilmestyttyään Mid price -listalle.
Albumista julkaistiin 30. toukokuuta 2012 uusi Deluxe-versio, joka sisältää Koodi-albumin kappaleiden lisäksi yhteensä yhdeksän remixiä albumin kappaleista "Frontside Ollie", "Faija skitsoo", "Räjäytät mun pään" ja "Ei tarvii esittää".
Albumia on luonnehdittu pop/rock-henkiseksi. Äänitykset valmistuivat loppuvuodesta 2011.
Kappaleet

Frontside Ollie – 3.01
Räjäytät mun pään – 3.29
Hiljainen tyttö – 3.49
Faija skitsoo – 3.25
Otan aurinkoo – 4.04
Ei tarvii esittää – 3.17
Huutaa – 4.23
Huominen saa odottaa – 3.08
Saappaat – 3.49
Ihan Helmi – 3.20
Kappaleet > Deluxe-version bonuskappaleet

Frontside Ollie (Jaakko Salovaara Remix)
Frontside Ollien (Betterbye & uneunit Dubstep Remix)
Frontside Ollie (Wildzide Remix by Here)
Faija skitsoo (Duckface Remix)
Faija skitsoo (OP Beats Remix)
Räjäytät mun pään (Kevät mix made by Pekko Haimi)
Räjäytät mun pään (Mimi Kato Remix)
Ei tarvii esittää (Silly Hats Remix)
Ei tarvii esittää (FBOTI Remix)
Arvostelut

Nuorgam: 64/100
Smackthejack.net:
Singlet

| Vuosi | Kappale | Lataus- lista | Single- lista | Radio Top 20 -lista |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| 2012 | ”Frontside Ollie” | 1 | 1 | – |
| 2012 | ”Faija skitsoo” | – | – | – |
| 2012 | ”Hiljainen tyttö” | – | – | – |
Aiheesta muualla

Robinin viralliset kotisivut
| n k Robin Packalen |
| --- | --- |
Studioalbumit:  Koodi  Chillaa  Boom Kah  Boombox  16  Yhdessä  Punasel 
Kokoelmat:  Me tehtiin tää 2012–2017 
EP:t:  Rest In Beat PM  Rest In Beat AM 
Singlet:  ”Frontside Ollie”  ”Faija skitsoo”  ”Hiljainen tyttö”  ”Puuttuva palanen” (feat. Brädi)  ”Luupilla mun korvissa”  ”Haluan sun palaavan”  ”Boom Kah” (feat. Mikael Gabriel & Uniikki)  ”Erilaiset”  ”Onnellinen”  ”Tilttaamaan” (Beats & Styles Remix, feat. Lord Est)  ”Kesärenkaat”  ”Parasta just nyt” (feat. Nikke Ankara)  ”Paperilennokki”  ”Sua varten”  ”Kipinän hetki”  ”Yö kuuluu meille” (feat. Santa Cruz, Nikke Ankara, Brädi & Jussi 69)  ”Milloin nään sut uudestaan?” (feat. Kasmir)  ”Miten eskimot suutelee?” (feat. Sanni)  ”Salamatie” (feat. Softengine)  ”Jotain aitoo”  ”Hula Hula” (feat. Nelli Matula)  ”Rakkaus on lumivalkoinen”  ”Tuuleksi taivaanrantaan”  ”Kymmenen kirosanaa”  ”Spesiaali”  ”Hollywood Hills”  ”Lentoon (Remix)” (feat. Tommy Lindgren)  ”En mielestäin sua saa”  ”Me tehtiin tää”  ”I'll Be With You” (Koveen & Joznezin kanssa)  ”Suit That”  ”Benefits”  ”Drop Dead”  ”Hard To Love” (feat. Alex Mattson)  ”Sucker For That Love” (feat. Saay)  ”Goddess”  ”Ohikiitävää”  ”Magic”  ”Girls Like You”  ”Kolmistaan” (feat. Ege Zulu)  ”Nuori Loiri”  ”Kultanaamio”  ”Sinä 4ever”  ”Ime huiluu”  ”Menolippu”  ”Sä et ole hullu”  ”Kuumilla hiilillä”  ”Häitä pidelly” 
Muut singlet:  ”Vahva” (Elastinen feat. Robin)  ”AAAA” (Elastinen feat. Robin)  ”Ihana kipu” (Viivi × Robin Packalen)  ”Aina” (Jambo & Robin Packalen) 
Muuta:  Diskografia
Jouko Ekmark

Jouko Ekmark (28. tammikuuta 1941 Ruovesi – 12. huhtikuuta 2007 Helsinki) oli suomalainen kirjailija.
Ekmark kuvasi omiin kokemuksiinsa perustuen romaanissaan Nämä puitteet helsinkiläisessä sokeainkoulussa opiskelevien poikien ja tyttöjen elämänvaiheita eräänä syksynä 1950-luvun lopulla.
Ekmark sokeutui 8-vuotiaana pikkupoikana Ruoveden maaseudulla. Hänen äitinsä oli pyytänyt häntä laittamaan kaappiin talteen aseen panoksia, mutta poika otti panokset salaa itselleen ja meni pihasaunan taakse tarkoituksenaan räjäyttää panokset. Hän oli nähnyt isompien poikien tekevän ilotulituksia. Panokset räjähtivät hänen silmilleen. Näköä ei voitu leikkaustenkaan avulla pelastaa.
Sokeutumisen seurauksena Ekmark joutui lähtemään Helsinkiin sokeainkouluun. Se sijaitsi Kallion kaupunginosassa Toisella linjalla. Se oli sisäoppilaitos, jossa oli kaiken ikäisiä lapsia ja nuoria, osa heistä kehitysvammaisia.
Ekmark kävi sokeainkoulua täysi-ikäiseksi saakka. Sen jälkeen hän työskenteli pitkään Näkövammaisten keskusliiton kirjaston kirjojen litteroijana, kunnes tämä työ automatisoitiin.
Teoksia

Nämä puitteet : romaani. Otava 1968
Yhdystie 2221

Yhdystie 2221 eli Kurkelantie on Varsinais-Suomen Kaarinassa kulkeva yhdystie. Tie saa alkunsa Kurkelan alueelta valtatien 1 eritasoliittymästä. Tie on moottoritie tämän eritasoliittymän ja ensimmäisen tasoliittymän välillä. Ensimmäisen tasoliittymän jälkeen tie risteää seututien 110 kanssa eritasoliittymänä. Seututien 110 liittymään asti tie on kaksiajoratainen, sen jälkeen ajoratoja on vain yksi suuntaansa. Tie päättyy Kartanontien risteykseen Auvaisissa. Kurkelantie on päällystetty koko matkalta.
Markus Törnvall

| Henkilötiedot |
| --- | --- | --- | --- |
Syntymäaika: 31. joulukuuta 1964 (ikä 60)
Syntymäpaikka: Nastola, Suomi
Pelipaikka: keskikenttäpelaaja
Pituus: 184 cm
Lempinimi: Kusti
Junioriseurat
1971–1972: Salpis
1973–1981: Kuusysi
Seurat
| Vuodet | Seura | O | (M) |
| 1981–1985 | Kuusysi | 91 | (11) |
| 1986 | Haka | 21 | (3) |
| 1987 | Kuusysi | 19 | (0) |
| 1988 | Reipas | 26 | (9) |
| 1989–1990 | IFK Norrköping | 20 | (0) |
| 1991 | RoPS | 27 | (2) |
| 1992 | Ilves | 12 | (0) |
| 1994 | FC Nastola | 4 | (1) |
| Yhteensä | Yhteensä | 220 | (26) |
Maajoukkue
| 1981 | Suomi U16 | 7 | (2) |
| 1982 | Suomi U17 | 13 | (2) |
| 1982–1983 | Suomi U18 | 9 | (2) |
| 1984–1985 | Suomi U21 | 12 | (6) |
| 1984–1989 | Suomi | 25 | (1) |
 Seurajoukkueuran tilastot kattavat vain kansalliset sarjat.
Markus Törnvall (s. 31. joulukuuta 1964 Nastola) on suomalainen jalkapalloilija.
Keskikentällä pelannut Törnvall edusti urallaan Kuusysiä, Valkeakosken Hakaa, Lahden Reipasta, Rovaniemen Palloseuraa ja Tampereen Ilvestä. Hän voitti Kuusysissä Suomen mestaruuden 1982 ja 1984 sekä SM-hopeaa 1987. Törnvall voitti myös Suomen Cupin kahdesti vuosina 1983 ja 1987. Kauden 1988 Törnvall pelasi Reippaassa yhdessä Jari Litmasen kanssa muodostaen hänen kanssaan tehokkaan kaksikon, jonka jälkeen Törnvall pelasi kaksi kautta Ruotsin pääsarjassa IFK Norrköpingissä vuosina 1989–1990 ja oli mukana voittamassa Ruotsin mestaruutta kaudella 1989. Useat loukkaantumiset hankaloittivat Törnvallin sopeutumista Norrköpingissä eikä hän koskaan tehnyt lopullista läpimurtoaan ulkomailla. Hänelle kertyi pääsarjaotteluita Suomessa 190 ja Ruotsissa 20.
Maajoukkueessa Törnvall pelasi 25 maaottelua, joissa hän teki yhden maalin.
Saavutukset

Lupaava pelaaja 1983
Nuorten maajoukkueen paras pelaaja 1984
Suomen mestaruus 1982, 1984
SM-hopea 1987
Suomen Cup 1983, 1987
Ruotsin mestaruus 1989
Niko Himmanen

| Niko Himmanen> Henkilötiedot |
| --- | --- |
Syntynyt: 14. elokuuta 2000 (ikä 24) Heinola, Suomi
Kansalaisuus:   Suomi
Jääkiekkoilija
Lempinimi:  Himma
Pelipaikka:  oikea laitahyökkääjä
Maila:  vasen
Pituus:  170 cm
Paino:  72 kg
Seura
Seura:  TUTO Hockey
Sarja:  Mestis
Pelinumero:  38
Pelaajaura
Pääsarjaura:  2021–
Aik. seurat:  D-Kiekko (S-S) JYP (SML) KeuPa HT (Mestis) JHT (S-S)
Niko Himmanen (s. 14. elokuuta 2000 Heinola) on suomalainen jääkiekkoilija, joka pelaa Mestis-joukkue TUTO Hockeyssa. Hän on pelipaikaltaan oikea laitahyökkääjä.
Ura

Himmanen on Heinolan Kiekon kasvatti. Hän siirtyi C-juniori-ikäisenä jyväskyläläiseen Diskokseen kaudeksi 2015–2016. Himmanen jakoi C-nuorten Mestiskarsinnoissa tehoilla 6+7=13 joukkueensa sisäisen pistepörssin voiton Jaakko Himasen kanssa. C-nuorten Mestiksessä hän jakoi Himasen kanssa yhdeksällä osumallaan Diskoksen sisäisen maalipörssin voiton. Kaudeksi 2016–2017 Himmanen siirtyi JYPin organisaatioon. Kaudeksi 2018–2019 hän palasi Diskokseen ja siirtyi seuran A-nuorten Mestisjoukkueeseen. Himmanen voitti joukkueen sisäisen piste- ja syöttöpörssin tehoilla 17+23=40. Hän debytoi kauden aikana myös miesten peleissä pelattuaan yhden ottelun D-Kiekon Suomi-sarjajoukkueessa.
Kaudeksi 2019–2020 Himmanen siirtyi JYPin A-nuorten SM-liigajoukkueeseen. Kaudella 2020–2021 hän debytoi myös seuran SM-liigajoukkueessa, kun Himmanen nostettiin JYPin liigarinkiin loukkaantumisten myötä huhtikuussa 2021. Hän sai tililleen ensimmäisen ja kauden ainoaksi jääneen SM-liigaottelunsa runkosarjan toiseksi viimeisellä kierroksella 10. huhtikuuta 2021 vieraissa Oulun Kärppiä vastaan. Himmanen merkittiin JYPin 13. hyökkääjäksi. Hän sai ottelussa jääaikaa 2.07 minuuttia. Himmanen pelasi kauden aikana miesten pelejä myös yhden ottelun verran lainalla Mestis-joukkue KeuPa HT:ssä helmikuussa 2021.
Himmanen siirtyi kaudeksi 2021–2022 vuoden mittaisella sopimuksella KeuPa HT:n Mestis-joukkueeseen. Hän pelasi siellä tulokaskaudellaan 46 runkosarjaottelua tehden kaksi maalia ja kaksi pudotuspeliottelua ilman tehopisteitä. Himmanen pelasi myös kaksi Suomen Cupin ottelua tehden yhden syöttöpisteen.
Kaudeksi 2022–2023 Himmanen siirtyi vuoden mittaisella sopimuksella Suomi-sarjajoukkue JHT Kalajoen riveihin. Hänet nimettiin joukkueen varakapteeniksi. Himmanen oli JHT:n toiseksi paras maalintekijä ja kolmanneksi paras pistemies tehoila 19+16=35, joilla hän jakoi koko sarjan maalipörssin viidennen sijan Virkiän Joel Sundin ja Muik Hockeyn Linus Vesterlundin kanssa sekä pistepörssin yhdeksännen sijan kolmen muun pelaajan kanssa. Pudotuspeleissä Himmanen jakoi tehoilla 6+9=15 koko Suomi-sarjan pistepörssin voiton joukkuetoverinsa Jani Nurkkalan kanssa. Hän voitti kauden päätteeksi hopeaa.
Himmanen siirtyi kaudeksi 2023–2024 vuoden mittaisella sopimuksella Mestis-joukkue TUTO Hockeyn riveihin. Toukokuussa 2024 hän teki seuran kanssa vuoden mittaisen jatkosopimuksen. Kaudella 2024–2025 Himmasen runkosarja jäi kuitenkin vain 25 ottelun mittaiseksi loukkaantumisen vuoksi.
Tonkawat

Tonkawat (wichita-intiaanien kielellä "yhdessä pysyvät") olivat historiallisella aikakaudella yksi Texasin etnisistä ryhmistä. Tonkawain omakielinen nimi oli tiskan watish, ja he jakaantuivat vähintään kymmeneen erilliseen ja täysin itsenäiseen heimoon. Alkuperäiseksi väkiluvuksi on arvioitu noin 5 000 intiaania. Tonkawain elinkeinot perustuivat metsästykseen ja keräilyyn maanviljelyn jäädessä selvästi vähäisempään asemaan. Ensimmäiset tonkawain kanssa kosketuksiin joutuneet eurooppalaiset olivat mahdollisesti löytöretkeilijät Cabeza de Vaca ja Hernando de Soto, jotka kohtasivat 1500-luvun alkupuolella monia Pohjois-Amerikan eteläisiä intiaanikansoja.
1700–1800-luvuilla tonkawain kielikunnan heimot hallitsivat keskistä Texasia San Antonion seudulta lähelle Trinityjokea ja Coloradojoen alajuoksua. Heidän vihollisiaan olivat kaikki apassien heimot. Lähialueille levittäytyneet espanjalaiset siirtolaiset eivät kyenneet voittamaan puolelleen tonkawain luottamusta, vaan kävivät sotaa näitä vastaan vuosisadan ajan. Yhdysvallat karkotti tonkawat vuonna 1859 Texasista Oklahomaan. He palasivat seuraavalla vuosikymmenellä takaisin Texasiin vähälukuisena pakolaisryhmänä, mutta joutuivat siirtymään lopullisesti Oklahomaan vuonna 1883.
Historia > Esihistoria

Tonkawain alkuperä on kiistanalainen ja heistä olevat 1500-luvun merkinnöt eivät ole täysin luotettavia. Joidenkin uusimpien lähteiden mukaan heimon alkuperä juontaa 1680-luvun keski-Texasista, jossa useat erikieliset intiaaniryhmät harhailivat apassien hyökkäysten jäljiltä ja liittyivät yhdeksi joukoksi, jota alettiin kutsua tonkawiksi. Näin ollen kysymyksessä ei ollut puhdasverinen kansakunta, vaan erilaisia etnisiä taustoja omaava monikansallinen yhteisö, jossa eri murteet, kielet ja sanat muokkautuivat omaksi erilliseksi kielikunnaksi.
Historia > Eurooppalaisten saapuminen

Tonkawain ja muiden eteläisten tasankojen heimojen elämä muuttui 1600-luvun lopulla, kun espanjalaiset perustivat Texasiin pienen siirtokunnan ja ryhtyivät käännyttämään paikallisia intiaaneja katoliseen uskoon. Tonkawat, kuten monet muutkin alueen heimoista, eivät olleet halukkaita luopumaan omasta uskonnostaan, vaan suhtautuivat vihamielisesti muukalaisiin. Myös Ranskalaiset tekivät joitakin yrityksiä Meksikonlahdelta Texasin rannikon valtaamiseksi. René La Sallen Mississippijoen suulle perustama Uuden-Ranskan siirtokunta, joka tunnettiin Louisienen -nimellä, lähetti kauppiaita Texasiin. Alueen intiaanit osoittivatkin paljon suurempaa kiinnostusta ranskalaisten kauppatavaroihin kuin espanjalaisten kristinuskoon.
Uuden-Ranskan kauppiaiden mukana kulkeutui eteläisille tasangoille muun muassa teräskirveitä, tuliaseita, puuvillavaatteita ja huopia. Vastineeksi ranskalaiset halusivat erilaisten nahkojen ja turkisten lisäksi orjia. Vapaan kädet tälle menettelylle antoi Ranskan kuninkaan Ludvig XIV:n säätämä "Mustan lainsäädös" (tunnettu nimillä Code Noir ja Black Code), joka salli orjien hyväksikäytön. Pienellä muutoksella tämä lainsäädös sulki piiriinsä myös intiaaniorjat.
Samoihin aikoihin Texasin intiaanit rannikkoheimoja lukuun ottamatta hankkivat itselleen hyvän hevoskannan Uuden-Meksikon alueella tapahtuneen pueblo-kapinan seurauksena. Tonkawat ja muut paikalliset heimot joutuivat puolustamaan kyliään pohjoisesta ja lännestä tulevia apasseja ja comancheja vastaan, jotka ratsuja saatuaan levittäytyivät yhä etelämmäksi. Itäisinä apasseina tunnetut lipanit hyökkäilivät jatkuvasti tonkawien kyliin. Myös paikalliset hatenait, joka oli monen caddoan-kielisen heimon liittokunta, olivat tonkawain perinteisiä vihollisia.
Vuonna 1719 ranskalaisen Bernard de la Harpen retkikunta vieraili tonkawain kylissä ja tapasi heitä tasankojen laidoilla metsästämässä biisoneita. Retkikunnan jäsenet kutsuivat intiaaneja nimellä tankaoye. Nämä suhtautuivat vieraisiin ystävällisesti ja säilyttivät hyvät välit myös myöhempien aikojen ranskalaisiin. Aiempina vuosisatoina huonoissa väleissä keskenään olleet Ranska ja Espanja elivät näennäisessä sovussa Texasissa ja Louisianassa. Ludvin XIV:n pojanpojan Filip V:n nousu vuonna 1700 Espanjan valtaistuimelle oli rauhoittanut kansojen keskinäiset välit.
Vuosina 1746–1749 Texasiin levittäytyneet espanjalaiset fransiskaanimunkit kokosivat paljon tonkawia kolmelle lähetysasemalleen San Xavieriin. Seuraavan vuosikymmenen aikana fransiskaanit luopuivat käännytystyöstään tonkawien kääntyessä heitä vastaan. Vuoteen 1770 espanjalaiset pitivät tonkawia vihollisinaan, mutta hieroivat lopulta sovintoa päästäkseen parempiin kauppasuhteisiin Texasin intiaanien kanssa. Valkoiset kauppiaat lähetettiin tonkawain luo käymään kauppaa, mutta kauppamiesten mukana kulkeutui intiaanien kyliin niin kutsuttuja "valkoisen miehen tauteja", joista isorokko osoittautui kuolettavaksi. Tonkawain lukumäärä putosi arvioiden mukaan puolella ja heimoja yhdistyi toisiinsa.
Historia > El Mochon intiaaniliitto

Vuonna 1779 tonkawain ylipäälliköksi nousi El Mocho (typistetty), joka oli syntyperältään lipan-apassi. Hänet oli adoptoitu heimoon hänen vietettyään sitä ennen nuoruutensa tonkawain vankina. Espanjalaiset toivoivat tonkawain siirtyvän kiinteisiin kyliin El Mochon johtamina, mutta päällikkö kieltäytyi noudattamasta toivomusta. Noin 1500 tonkawaa jatkoi samoiluaan Texasin tasangoilla Brazos- ja Trinityjokien välisillä alueilla.
Espanjalaisten harmiksi El Mocho onnistui solmimaan kauppaliiton tonkawain ja lipanien välille. Liitto laajeni ja muuttui hiljalleen sotaliitoksi. Vuonna 1781 El Mocho ryhtyi johtamaan espanjalaisten asutuksia vastaan suunnattuja sotaretkiä, joihin osallistui yhdistyneitten tonkawain ja lipanien lisäksi joitakin comanchien ja caddojen irrallisia ryhmiä. El Mochon suurin unelma oli rakentaa voimakas intiaaniliitto, joka käsittäisi tuhansia sotureita eri heimoista.
Espanjalaisilla tuli kiire hankkia avukseen liittolaisia niistä heimoista, joihin El Mochon vaikutusvalta ei yltänyt. Kahden seuraavan vuoden aikana taistelut kääntyivät kuitenkin yhä enemmän espanjalaisten tappioksi. Vuonna 1784 he kutsuivat El Mochon rauhankonferenssiin sotilastukikohtaansa, joka kantoi nimeä La Bahia. Tonkawapäällikkö noudatti kutsua ja maksoi siitä hengellään, sillä espanjalaiset sotilaat ampuivat hänet La Bahiassa. Sotatila päättyi tapahtumaan. Espanjalaiset jäivät Texasiin, ja tonkawain ja lipanien sotaliitto hajosi. Myöhemmin 1800-luvun taitteessa liiton osapuolet yhdistivät joukkonsa hetkellisesti, mutta ajautuivat taas pian erimielisyyksiin.
Historia > Suhteet Texasin tasavaltaan

Texasin tasavallan (1836 - 1845) lyhyen kukoistuskauden aikana tonkawat pyrkivät hyviin väleihin uuden valtion kanssa päällikkönsä Placidon myötävaikutuksella. Tilannetta hyödyntävät texasilaiset palkkasivat tonkawia tiedustelijoiksi rajavartijajoukkoihinsa ja käyttivät liittolaisiaan puskurina tasankojen intiaanisodissa. Tonkawat itse eivät hyötyneet texasilaisista odottamallaan tavalla. Vaikka he olivat valmiit kaatumaan sodissa Texasin puolesta oli heidän kohtelunsa huonoa tasavaltalaisten keskuudessa. Tonkawista tuli väkivallan uhreja useammin kuin muista alueen intiaaneista. Lainsuojattomien tekemät varkaudet ja muut tihutyöt vieritettiin yleisesti tonkawain syyksi.
Tilannetta pahensivat entisestään lisääntyneet huhut tonkawain harjoittamasta kannibalismista, joka kääntyi voimakkaasti heitä itseään vastaan. Jotkut tutkijat uskoivat tonkawain kannibalismin rajoittuneen rituaaleihin, joissa syötiin kuolleiden omaisten lihaa. Monet silminnäkijäin tekemät havainnot kertoivat kuitenkin vihollisen syömisestä. Tarinat tonkawain kannibalismista levisivät yhtä lailla valkoisten kuin intiaanienkin levittäminä.
Oklahoman intiaanireservaattiin idästä pakkomuuttaneet chickasawit, cherokeet, choctawit ja creekit pitivät tasankojen vakioasukkaiden tavoin tonkawain ihmislihan syöntiä vastenmielisenä tapana. Tonkawat leimattiin hylkiöiksi ja monet paikalliset heimot alkoivat metsästää heitä riistan tavoin. Jopa jotkut  Euroopasta Texasiin muuttaneet uudisasukkaat pitivät tonkawain tappamista urheiluun verrattavana huvina.
Historia > Isku tonkawain reservaattiin

Texasin jouduttua Yhdysvaltain hallinnon alle joutuivat vähälukuiset tonkawat turvautumaan amerikkalaisiin. Vuonna 1858 tonkawat auttoivat Yhdysvaltain armeijaa comancheja vastaan käydyissä sodissa. Seuraavana vuonna Yhdysvaltain hallitus pakotti tonkawat Oklahomaan reservaattiin. Vuonna 1861 alkaneessa Amerikan sisällissodassa tonkawat siirtyivät Etelävaltioiden puolelle. Vuotta myöhemmin he saivat maksaa tästä kalliin hinnan. Pohjoisvaltioita tukevat joukot hyökkäsivät heidän kyläänsä Oklahoman intiaaniterritorissa ja surmasivat 139 tonkawaa, heidän joukossaan naisia ja lapsia sekä kylän vanha päällikkö Placido. Yleisimmän uskomuksen mukaan hyökkääjät olivat Kansasista tulleita delawareja, shawneita ja osageja. Verilöylyyn osittain osallisiksi epäillyt comanchet ja wichitat syyttivät teosta yksinomaan shawneita ja delawareja, ja uskoivat massamurhan mahdollisena motiivina olleen kosto tonkawain harjoittaman kannibalismin vuoksi..
Tonkawat eivät koskaan toipuneet tuhoiskusta. Eloonjääneet viettivät tapahtuman jälkeen kiertelevää elämää avoimilla tasangoilla, kunnes kerääntyivät Texasiin Fort Griffiniin, josta saivat turvapaikan vihollisten hyökkäyksiä vastaan. Seuraavien vuosien aikana monet tonkawat värväytyivät Yhdysvaltain armeijaan ja osallistuivat kiowia ja comancheja vastaan käytyihin sotiin vuodesta 1864 vuoteen 1875.