stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Crespi d’Adda
Historia

Busto Arsiziosta kotoisin ollut tekstiilitehtailija Cristoforo Benigno Crespi osti vuonna 1875 neliökilometrin laajuisen alueen Brembo- ja Addajokien välisestä laaksosta. Hänen tarkoituksenaan oli perustaa puuvillatehdas Addan varrelle. Crespi päätti rakentaa työntekijöille kolmikerroksisia usean perheen asuttavia taloja, jotka rakennettiin vuoden 1878 alussa. Tehdas käynnistyi 25. heinäkuuta 1878, jolloin siellä oli 10 000 kehruukonetta.
Perustajan poika Silvio Crespi muutti tehdaskylää saatuaan yrityksen omistukseensa vuonna 1889. Nuorempi Crespi suosi puutarhallisia yhden perheen taloja, joiden rakennuttamisen hän aloitti 1892. Silvio Crespi valitsi uuden talomallin saatuaan kokemuksia Ranskasta, Saksasta ja erityisesti Englannista, missä hän havaitsi työntekijöiden rauhattomuuden tiivisti asutuissa kerrostaloissa. Hän koki, että nykyaikaisen yrittäjän oli huolehdittava työntekijöidensä elinoloista. Crespi pyrki samalla voittoihin, sillä hän uskoi, että rauhallinen ja elinoloihinsa tyytyväinen työntekijä olisi tuottoisampi kuin rauhaton työntekijä. Uusien asuntojen lisäksi Crespi muokkasi kylää muutenkin, sillä hän rakennutti vesivoimalan tuomaan ilmaista sähköä työntekijöille, julkisia käymälöitä ja pesutiloja, klinikan, koulun, pienen teatterin, urheilukeskuksen ja talon sekä paikalliselle papille että lääkärille.
Crespin suku omisti Crespi d’Addan kylän ja tehtaan 1930-luvulla saakka, ja siellä valmistettiin lankaa ja puuvillakudosta erilaisiin tekstiileihin. Tehdas kuitenkin kärsi monen muun italialaisen teollisuusyrityksen tavoin fasismin ajan Italiassa. Kriisistä selviämiseksi Crespi d’Adda ja kaksi muuta tekstiilitehdasta perustivat Stabilimenti Tessili Italianin, jonka osakkaana myös Crespit olivat hetken. STI liittyi 1970 Manufattura Rossari & Varziin, joka lopetti toimintansa vain kaksi vuotta myöhemmin. Sen jälkeen sen osti Addafilo- ja Inditex-ryhmittymät. Legler osti muutaman vuoden aikana muiden osakkaiden osuudet, ja siitä tuli Crespi d’Addan ainoa omistaja vuonna 1976. Legler myi suurimman osan taloista pois ja lopulta koko tehtaankin Polli-yhtymälle. Tehtaassa työskenteli 1990-luvulla noin 600 ihmistä, kun tuotannon huippuvuosina tehtaassa oli noin 3 200 työntekijää. Tehdas lopetti toimintansa vuonna 2003, mutta suurin osa taloista on edelleen asuttuja.
Kuvaus

Crespi d’Addan pohjakaava on geometrinen, ja kylän jakaa kahteen osaan Capriatesta tuleva päätie. Sen oikealla puolella Addajoen vasemmalla rannalla sijaitsee keskiaikaisilla ornamenteilla koristeltu tehdasrakennus. Sen toimistotilat suunnitteli Ernesto Pirovano, joka oli vastuussa monista Silvio Crespin aikaisista rakennusprojekteista.
Tehtaan vieressä on Crespin keskiaikaista linnaa muistuttava huvilarakennus. Pirovano suunnitteli vuonna 1897 valmistuneen rakennuksen, jossa yhdistyvät lombardialaiset uusgoottilaiset elementit, veistokset ja maalaukset Veneton alueen maurilaisiin vaikutteisiin.
Päätien toisella puolella on työntekijöiden asunnot kolmeen riviin sijoitettuna. Taloja on yhteensä 50, ja ne on koristeltu terrakottalla. Niissä on lisäksi valuraudasta ja tiilistä tehtyjä yksityiskohtia, ja jokaista taloa ympäröi nurmikko ja pieni puutarha. Talojen yksityiskohdissa on myös jonkin verran variaatioita.
Suoraan tehtaan edessä ovat koulu ja kirkko, joka on kopio Crespien kotikaupungissa Busto Arsiziossa sijaitsevasta Santuario di Santa Maria di Piazza -kirkosta. Sen suunnitteli Luigi Cavenaghi, ja se rakennettiin vuosina 1891–1893. Koulun lisäksi kirkon vieressä on teatterirakennus. Alueen eteläosassa on hautausmaa, jossa on Gaetano Morettin suunnittelema art nouveau -tyyliä edustava Crespien mausoleumi.
Suojelu ja matkailu

Crespi d’Adda on suojeltu Italian luonnonkauneuksien suojelulaissa historiallisesti merkittävänä kaupunkikeskuksena, ja lisäksi Crespien mausoleumi on suojeltu yksittäisenä monumenttina. Unescon maailmanperintöluetteloon se valittiin vuonna 1995. ICOMOS:n arvion mukaan Crespi d’Adda on poikkeuksellisen hyvin säilynyt yrityksen omistuksessa ollut 1800-luvun lopussa tai 1900-luvun alussa rakennettu kaupunkialue.
Crespi d’Adda ei varsinaisesti ole matkailukohde, sillä alueen jokainen talo on edelleen asuttu eikä tehdas ole auki vierailijoille. Associazione Culturale Villaggio Crespi -järjestö järjestää kuitenkin sinne kiertokäyntejä ja pyrkii samalla myös suojelemaan alueen kulttuuriperintöä.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Crespi d’Adda Wikimedia Commonsissa
Associazione Culturale Villaggio Crespi -järjestön kotisivut (italiaksi) (englanniksi)
Crespi d'Adda UNESCON sivuilla (englanniksi)
Unescon maailmanperintökohteet Italiassa
Agrigento
Alberobellon trullitalot
Alppien paalutalot (yhteinen viiden muun maan kanssa)
Amalfin rannikko
Aquileia
Assisin fransiskaanikohteet
Berninan rautatie (yhteinen Sveitsin kanssa)
Casertan palatsi, Vanvitellin akvedukti, San Leucion rakennusryhmä
Castel del Monte
Cerveteri, Tarquinia
Cilento ja Vallo di Diano, Paestum, Velia, Certosa di Padula
Crespi d’Adda
Dolomiitit
Etna
Ferrara
Firenze
Genova: Le Strade Nuove ja Palazzi dei Rolli
Ivrea
Langobardien hallintokeskukset Italiassa
Liparisaaret
Mantova ja Sabbioneta
Medicien villat ja puutarhat
Modenan katedraali, Torre Civica ja Piazza Grande
Monte San Giorgio (yhteinen Sveitsin kanssa)
Napoli
Padovan kasvitieteellinen puutarha
Piazza dei Miracoli
Piemonten ja Lombardian pyhät vuoret
Piemonten viinimaisema: Langhe-Roero ja Monferrato
Pienza
Pompeji, Herculaneum, Torre Annunziata
Portovenere, Cinque Terre ja saaret Palmaria, Tino ja Tinetto
Ravennan varhaiskristilliset rakennukset
Rooma
San Gimignano
Santa Maria delle Grazie
Sassi di Matera
Savoijin kuninkaallisen suvun asuinrakennukset
Siena
Su Nuraxi di Barumini
Syrakusa ja Pantalican kivinen nekropolis
Urbino
Val Camonica
Val di Noto
Val d’Orcia
Venetsia
Verona
Vicenza ja Veneton palladiolaiset villat
Villa Adriana
Villa d'Este
Villa Romana del Casale
Tehtaan pääsisäänkäyntiä hallitsi korkea tehtaan piippu, ja se kokonaisuudessa muistuttaakin katedraalia.
Kylän yhden perheen asuntoja.
Hautausmaa ja Crespien muistokappeli.
Pitkävuori

| Pitkävuoren hyppyrimäet |
| --- | --- |

Sijainti
Paikkakunta:  Jämsä,  Suomi
Avattu:  1964
Suljettu:  1994
Muut mäet:  K15, K8
Seura:  Kaipolan Vire
Pitkävuori
K-piste:  100 metriä
Mäkiennätys:  111,0 metriä  Toni Nieminen  Sami Nieminen (1994)
Avattu:  1964
Suljettu:  1994
Muovitus:  ei
Tornin korkeus:  57 metriä
Vauhtimäen kulma:  37,5°
K55
K-piste:  55 metriä
Mäkiennätys:  61,0 metriä  Joonas Asala
Avattu:  1964
Suljettu:  kyllä
Muovitus:  ei
K25
K-piste:  25 metriä
Mäkiennätys:  35,0 metriä  Eric Savolainen
Avattu:  1964
Suljettu:  kyllä
Muovitus:  ei
Pitkävuori on entinen mäkihyppy- ja laskettelukeskus Jämsän Kaipolassa Keski-Suomessa. Koko hiihtokeskus koostui kahdesta ankkurihissillisestä laskettelurinteestä sekä viidestä erikokoisesta mäkihyppytornista.
Hyppyrimäki rakennettiin vuonna 1964 sen ajan suurmäeksi, josta oli mahdollista hypätä yli sata metriä. Suurmäkeä täydentävät samaan aikaan rakennetut pienemmät 55, 25, 15 ja 8 metrin hyppyrimäet. Muutamaa vuotta aiemmin raivattiin Pitkävuoreen myös kaksi laskettelurinnettä, jotka varustettiin kahdella ankkurihissillä. Laskettelu alkoi noin vuosina 1959–1960 ja hiipui 1980-luvulla, kun lähelle valmistui suurempi hiihtokeskus Himos. 
Viimeinen hyppy Pitkävuoren tornista hypättiin vuonna 1994.
Kaipolan sijainti kahden mäkihyppykaupungin Lahden ja Jyväskylän välillä ei ollut parhaita. Hyppytorni on profiililtaan täysin vanhentunut. Se "heittää" hyppääjän nykymitoilla liian korkealle lentoradalle ja mäestä sai melko hitaan vauhdin. Pitkävuori oli tuulille hyvin altis, minkä takia kisoja piti usein siirtää.
Nykyisin hyppyrimäet ovat paikoillaan, mutta alastulorinteet ovat umpeenkasvaneet, myös laskettelurinteet ovat umpeenkasvaneita. Ankkurihissien yläasema moottoreineen ja osin pylväsrakenteineen on paikoillaan. Tuomaritorni paloi 8. lokakuuta 2009, torni tuhoutui palossa täysin, vaikka kehikko jäikin pystyyn. Pienimmät 15 ja kahdeksan metrin pikkumäet ovat hyppykuntoisia. Pitkävuoren tornin kunta on myynyt yksityiselle elämysyrittäjälle, joka suunnitteli sille käyttöä mutta joutui toteamaan että toiminnasta ei saa kannattavaa.
Pitkävuoren hyppyrimäessä on kuvattu vuonna 1985 Audi Quattron mainos, jossa Audi 100 CS nousee hyppyrimäen huipulle. Autossa oli kiinni turvavaijeri, jolla estettiin auton mahdollinen luisuminen taaksepäin sen pysähtyessä. Turvavaijerilla ei vedetty, vaan Audi nousi huipulle omin voimin. Nousu toistettiin useita kertoja mahdollisimman monen kuvakulman saavuttamiseksi. Samassa mäessä kuvattiin vuonna 2005 Audin televisiomainos, jossa Audi A6 Quattro nousi samalla tavalla hyppyrimäen huipulle. Mainoksella juhlistettiin quattro-nelivedon 25-vuotista historiaa. Hyppyrimäen tornille jouduttiin tekemään suurehko kunnostus ennen kuvauksia, sillä puurakenteet eivät olisi välttämättä kestäneet auton painoa.
Profagi

Profagit ovat bakteriofagien genomeja, jotka ovat integroituneet isäntäsoluna toimivan bakteerin genomiin. Profagia kantavaa isäntäsolua nimitetään lysogeeniksi. Profagit, jotka ovat lysogeenisessa kiertokulussa, replikoituvat isäntäsolun genomin kanssa niin kauan, kun viruksen lyyttistä kiertoa aktivoivat geenit ovat repressoituneena. Profagit voivat aktivoitua lyyttiseen elämänkiertoon, jossa ne tuottavat uusia viruksia ja hajottavat isäntäsolun. Lyyttisen kiertokulun aktivoituminen voi johtua ympäristön muutoksista. Lyyttisen kierron aktivoitumista voi edeltää isäntäsolun DNA:n vaurioituminen esimerkiksi UV-säteilyn tai kemiallisen kuorman seurauksena. Kemiallista kuormaa voi aiheuttaa esimerkiksi toisen bakteerin tuottamat perimämyrkylliset yhdisteet kuten kolibaktiini tai perimämyrkylliset lääkkeet kuten mitomysiini C (MMC).
Profagien edut tai haitat isännälle

Bakteriofagit sisältävät geenejä, jotka voivat siirtyä profagin mukana isäntäbakteeriin. Näistä geenesistä voi olla hyötyä isäntäbakteerille esimerkiksi lajien tai yksilöiden välisessä kilpailussa. Tunnettuja Profagien kantamia geenejä ovat virulenssitekijät shigatoksiini ja koleratoksiini. Liiallinen profagien induktio voi kuitenkin johtaa hitaaseen tai joskus nopeaan lysogeenin hajoamiseen. Profagit ovat tämän vuoksi uhka isäntäsolulleen ja mahdollisesti paikalliselle mikrobiomille, koska uusien viruksien vapautuminen voi aiheuttaa paikallisen fagiepidemian.
Thestorides

| Thestorides> Θεστορίδης.Henkilötiedot |
| --- | --- |
Syntynyt: 700-luku eaa.? Fokaia
Ammatti:  runoilija, opettaja
Kirjailija
Tuotannon kieli: muinaiskreikka (eeppinen)
Aikakausi:  antiikki
Kirjallinen suuntaus: eeppinen runous
Aiheesta muualla
Löydä lisää kirjailijoitaKirjallisuuden teemasivulta
Thestorides (m.kreik. Θεστορίδης, Thestoridēs; 700-luku eaa.?) oli antiikin kreikkalainen eeppinen runoilija ja opettaja, joka oli kotoisin Fokaiasta. Hänet mainitaan Pseudo-Herodotoksen kirjoittamassa Homeroksen elämäkerrassa.
Pseudo-Herodotoksen mukaan Homeros siirtyi kerran Joonian Fokaiaan. Koska hän oli köyhä, hänen täytyi asui suosijoiden luona. Thestorides, jonka ammattina oli opettaa kirjaimia nuorille, otti Homeroksen kotiinsa sillä hinnalla, että Homeros antaisi hänen tehdä kopiot runoilijan Fokaissa runoilemista eepoksista. Kertomuksen mukaan Homeros runoili Fokaiassa eepokset Pieni Ilias ja Fokais. Thestorides kirjoitti ne ylös, siirtyi Khiokselle ja esitti runoelmat ominaan. Kun Homeros sai kuulla tästä, hän teki kaikkensa päästäkseen Khiokselle. Lopulta hän pääsi saarelle ja esitti siellä omaa runouttaan. Thestorides poistui kuultuaan Homeroksen tulosta. Kertomus asettaa selvästi vastakkain Homeroksen suullisen runouden ja Thestorideen kirjallisessa muodossa olleen runouden.
Myöhemmän antiikin aikana Pieni Ilias laitettiin Homeroksen sijasta useammin Leskheen nimiin.
Vaara

Kaakamovaara, Tornio.
Osittain Kolin kansallispuistoon kuuluvaa Lieksan vaaramaisemaa Juuan puolelta nähtynä.
Vaara on lähinnä Pohjois- ja Itä-Suomen kivisistä mäistä käytetty nimitys. Vaaroja on mannerjään peittämällä alueella Fennoskandiassa, Suomessa erityisesti Pohjois-Karjalassa, Kainuussa ja Koillismaalla. Ne ovat ympäristöstään vähintään 50 metriä nousevia pitkänomaisia loivarinteisiä kohoumia joissa kasvaa metsää huipulle asti. Vaarat ovat kivisyydestään huolimatta alueidensa parhaita viljelyseutuja ja vaara-asutuksen sijoittumiselle otollisia, sillä niiden laet ovat usein viljavampia ja ilmastollisesti suotuisampia, kuin ympäröivät alemmat alueet. Vaarojen suhteellinen viljavuus johtuu pitkälti siitä, että jääkauden jäätiköiden sulamisvesi on valtavina virtoina huuhtonut laaksoista ja matalilta alueilta ravinteet ja hiekan, kun taas moreenipeitteiset vaarat ovat saattaneet jäätikön väistyttyä jääkauden jälkeen jäädä vedenkoskemattomiksi eli supra-akvaattisiksi alueiksi. Myös laaksoja vähäisempi hallanvaara on parantanut viljelyedellytyksiä.
Etelä-Suomen mäet ovat olleet useimmiten ensin veden peitossa eli subakvaattista aluetta jäätikön väistyessä, ja tämän jälkeen tavallisesti saarina, jolloin rantavoimat kuten aallot ovat huuhtoneet mäkien lailta ja rinteiltä irtaimen aineksen, kun taas niiden väliset laaksot ovat olleet merenpohjaa, johon liete ja hiekka ovat kerääntyneet. Siksi Etelä-Suomessa on viljelty perinteisesti laaksoissa, mutta Vaara-Suomessa vaaroilla. Vaara-Suomen viljely on ollut perinteisesti kaskiviljelyä, mutta nykyisin perinne on lähes lakannut.
Lapissa puurajan yläpuolelle ulottuvia paljaslakisia maastonkohoumia kutsutaan tuntureiksi ja sitä matalampia, metsän peittämiä kohoumia taas vaaroiksi. Esimerkiksi Rovaniemen seudulla tunnetuimpia vaaroja ovat Ounasvaara, Korkalovaara, Syväsenvaara, Pöyliövaara ja Häkinvaara.
Etymologia

Sana vaara (maaston kohouman merkityksessä) kuuluu vanhastaan suomen kielen itäisiin murteisiin, ja sitä muistuttaa läheisesti karjalan kielen sana voara. Sana on sukua, joskaan ei välitöntä, (länsi)suomalaiselle sanalle vuori. Vaara on ilmeisesti lainaa saamelaiskielistä siinä, missä vuori on suomessa omaperäinen. Molemmat sanat kuitenkin pohjautuvat samaan kantasanaan, joka on omaperäinen suomensukuisissa kielissä.
Kuusi kuvaa

Sarjan tunnus.
Kuusi kuvaa on Yle Radio 1:n ohjelmasarja, jossa omilla aloillaan tunnetut suomalaiset kertovat elämästään valitsemiensa valokuvien pohjalta. Noin 43 minuutin mittaisten jaksojen kuvat ovat nähtävillä Ylen verkkosivuilla, joilla on artikkeli haastateltavan elämästä ja urasta. Kuvia on viisi, ja kuudennen ”vielä ottamattoman” kuvan haastateltava saa jakson lopulla kuvitella ja kertoa sen myötä sanoin, millaisena hän näkee jäljellä olevan elämänsä. Kuvista kerrotaan haastattelujen kuluessa niin, ettei niiden etsiminen verkosta ole välttämätöntä tarinan seuraamiseksi.
Syyskuussa 2014 alkaneen viikoittaisen ohjelmasarjan haastateltavat ovat olleet pääasiassa pitkän uran tehneitä eri kulttuuri- ja tieteenalojen edustajia. Haastattelijoina ovat toimineet muun muassa Eve Mantu, Lea Froloff, Rita Trötschkes, Tommi Kokkonen, Juho Kankaanpää, Meeri Ylä-Tuuhonen, Jaakko Laakso, Mirva Lahtimaa, Teresia Jokinen, Vesa Kytöoja ja Jonni Roos.
Kuusi kuvaa -sarjan kukin jakso lähetetään Yle Radio 1:ssä kaksi kertaa. Ensilähetys on sunnuntaisin klo 8.05 ja toinen radiolähetys on tiistaisin klo 20.15. Kaikki jaksot on tallennettu kuunneltavaksi Yle Areenaan.
Ohjelman jaksoja

Monia jaksoja on esitetty uusintoina, mutta tässä pyritään luettelemaan vain ensiesitykset.
Ohjelman jaksoja > 2014

| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
|  näyttelijä Sara Paavolainen 1.9.2014  kirjailija ja teatteriohjaaja Juha Hurme 11.9.2014  venäjän kielen professori Arto Mustajoki 18.9.2014  taitoluistelija Susanna Rahkamo 24.9.2014  psykologi Liisa Keltikangas-Järvinen 9.10.2014  |  tanssitaiteilija Alpo Aaltokoski 15.10.2014  taidemaalari Kaj Stenvall 4.11.2014  professori Jussi Huttunen 13.11.2014  sirkustaiteilija Pauliina Räsänen 20.11.2014  musiikkivaikuttaja Paulina Ahokas 27.11.2014  |  kirjailija Paula Havaste 4.12.2014  mediatutkija Veijo Hietala 17.12.2014  vaatesuunnittelija, muotoilija Paola Suhonen 22.12.2014  |
Ohjelman jaksoja > 2015

| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
|  kuvataiteilija Jan-Erik Andersson 7.1.2015  teologi Jaana Hallamaa 14.1.2015  hyväntekijä, toiminnanjohtaja Heikki Hursti 21.1.2015  nukkenäyttelijä Juha Laukkanen 12.2.2015  ulkomaantoimittaja Rauli Virtanen 16.2.2015  dokumentaristi Markku Heikkinen 26.2.2015  laulaja, kirjastonhoitaja Tuula Amberla 5.3.2015  vuoden 2014 pakolaisnainen Kazhal Ali Ibrahim 18.3.2015  kielentutkija Outi Merisalo 26.3.2015  piispa Irja Askola 1.4.2015  balettitanssija, koreografi Minna Tervamäki 9.4.2015  oopperalaulaja Pirkkoliisa Tikka 21.4.2015  oopperaohjaaja Vilppu Kiljunen 5.5.2015  teatterintekijä Sirkku Peltola 13.5.2015  |  yliopistomies Kari Raivio 20.5.2015  kosmologi Kari Enqvist 30.5.2015  sosiologi Tommi Hoikkala 3.6.2015  pianotaiteilija Laura Mikkola 9.6.2015  harmonikkataiteilija Merja Ikkelä 18.6.2015  lääketieteilijä, poliitikko Vappu Taipale 25.6.2015  merenkulkuneuvos Juha Nurminen 3.7.2015  muusikko, yrittäjä Pentti-Oskari Kangas 8.7.2015  historiantutkija Laura Kolbe 22.7.2015  elokuvaohjaaja Saara Cantell 5.8.2015  tanssija, koreografi Kaari Martin 13.8.2015  pappi Jaakko Heinimäki 20.8.2015  galleristi Krista Mikkola 27.8.2015  rikosylikomisario Thomas Elfgren 12.9.2015  |  toimittaja Kimmo Oksanen 19.9.2015  professori Kalle Michelsen 26.9.2015  näyttelijä Sinikka Sokka 3.10.2015  Unicefin varainhankintapäällikkö Liisa Susiluoto 10.10.2015  teatterinjohtaja Mika Myllyaho 17.10.2015  tivolinjohtaja Tapio Sariola 24.10.2015  ylilääkäri Juha Hänninen 31.10.2015  romaniaktivisti Miranda Vuolasranta 14.11.2015  tietokirjakustantaja Kimmo Pietiläinen 21.11.2015  kirjailija Risto Isomäki 8.12.2015  saamelaisaktivisti Tiina Sanila-Aikio 14.12.2015  kirjailija Sirpa Kähkönen 19.12.2015  metropoliitta Ambrosius 26.12.2015  |
Ohjelman jaksoja > 2016

| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
|  ihmisoikeuslakimies Kristiina Kouros 9.1.2016  Kotuksen johtaja Pirkko Nuolijärvi 16.1.2016  jalkapalloilija Atik Ismail 23.1.2016  Kansallisopperan pääjohtaja Päivi Kärkkäinen 30.1.2016  levykauppias Emu Lehtinen 13.2.2016  käsikirjoittaja, elokuvaohjaaja Johanna Vuoksenmaa 20.2.2016  valokuvataiteilija Stefan Bremer 27.2.2016  emeritaprofessori Leena Eräsaari 5.3.2016  akateemikko Sirpa Jalkanen 19.3.2016  |  arkkipiispa Kari Mäkinen 26.3.2016  taidemaalari Marjatta Tapiola 2.4.2016  kirjailija Päivi Alasalmi 9.4.2016  dokumentaristi Lasse Naukkarinen 16.4.2016  kirjailija-käsikirjoittaja Taina West 30.4.2016  musiikkineuvos, kuoronjohtaja Marjukka Riihimäki 7.5.2016  psykiatri ja aktivisti Ilkka Taipale 14.5.2016  sisustussuunnittelija Kaisa Blomstedt 21.5.2016  Turun tuomiokirkon opas Aiju von Schöneman 4.6.2016  |  filosofi Timo Airaksinen 11.6.2016  näyttelijä, laulaja ja ohjaaja Eija Ahvo 18.6.2016  ulkomaantoimittaja Heikki Aittokoski 2.7.2016  dramaturgi ja teatteriohjaaja Juha Siltanen 9.7.2016  pelialan tutkija Sonja Ängeslevä 16.7.2016  kirjailija Elina Hirvonen 23.7.2016  elokuvantekijä Claes Olsson 2.8.2016  kuvataiteilija Katja Tukiainen 13.8.2016  |
Ohjelman jaksoja > 2017

| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
|  näyttelijä Jenni Kokander 7.1.2017  nuorisotutkija Osmo Kontula 14.1.2017  näyttelijä Minttu Mustakallio 21.1.2017  taidepappilan isäntä Teemu Luoto 28.1.2017  kirjailija, toimittaja Markus Leikola 11.2.2017  ratapyöräilijä, kiinteistönvälittäjä Mira Kasslin 15.2.2017  tanssija ja näyttelijä Fred Negendanck 18.2.2017  taiteilija Marita Liulia 25.2.2017  Sibelius-Akatemian dekaani Tuomas Auvinen 4.3.2017  animaattori Katariina Lillqvist 11.3.2017  tanssitaiteilija Tero Saarinen 18.3.2017  joogaopettaja Petri Räisänen 25.3.2017  tietokirjailija ja viestintäasiantuntija Katleena Kortesuo 1.4.2017  tanssinopettaja ja tv-juontaja Marco Bjurström 8.4.2017  |  elokuvaohjaaja Auli Mantila 22.4.2017  kasvilääkinnän pioneeri Virpi Raipala-Cormier 30.4.2017  kuvataiteilija Anita Jensen 6.5.2017  yrittäjä ja tietokirjailija Saku Tuominen 13.5.2017  psykologi Aku Kopakkala 20.5.2017  jalkapalloilija Ari Hjelm 27.5.2017  teatterinjohtaja Kari Arffman 3.6.2017  diplomiekonomi Lenita Airisto 10.6.2017  toimittaja, kirjailija ja psykoterapeutti Pepi Reinikainen 18.6.2017  muusikko Iro Haarla 8.7.2017  luontovalokuvaaja Hannu Hautala 15.7.2017  lähetystyöntekijä Kirsti Kirjavainen 19.8.2017  lääkäri ja kirjailija Heidi Mäkinen 26.8.2017  keraamikko Anu Pentik 3.9.2017l  |  toiminnanjohtaja Marianne Heikkilä 23.9.2017  kirjailija Kirsti Kuronen 30.9.2017  puutarhuri Arno Kasvi 14.10.2017  tietokirjailija, psykoterapeutti Katriina Järvinen 21.10.2017  tanssija, koreografi Jorma Uotinen 4.11.2017  kirjailija Niina Hakalahti 11.11.2017  muusikko Ilkka Aaltonen 18.11.2017  oopperajohtaja Lilli Paasikivi 25.11.2017  entinen lotta Kaarina Peltola 2.12.2017  arkkitehti Benito Casagrande 9.12.2017  Punaisen Ristin kansainvälisen avustustoiminnan johtaja Kalle Lööv 23.12.2017  kokki Markus Maulavirta 30.12.2017  |
Ohjelman jaksoja > 2018

| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
|  kuvataiteilija Riitta Nelimarkka 5.1.2018  taidemuseon johtaja Taina Myllyharju 13.1.2018  teologi Mari-Anna Auvinen 20.1.2018  tanssija-koreografi Jens Walentinsson 27.1.2018  elokuvaohjaaja Taru Mäkelä 1.2.2018  säveltäjä Olli Kortekangas 10.2.2018  urheilulakimies André Noël Chaker 23.2.2018  Luterilaisen maailmanliiton johtaja Maria Immonen 2.3.2018  näyttelijä Terhi Panula 10.3.2018  kirjailija Virpi Hämeen-Anttila 17.3.2018  kuvittaja, graafikko Virpi Talvitie 23.3.2018  muusikko Heikki Laitinen 30.3.2018  laulaja Ami Aspelund 6.4.2018  musiikkiteatteritaiteilija Reetta Ristimäki 13.4.2018  |  oopperalaulaja, toimitusjohtaja Sören Lillkung 27.4.2018  suomentaja Kersti Juva 4.5.2018  Helsingin piispa Teemu Laajasalo 10.5.2018  biodynaaminen viljelijä Markku Kuha 18.5.2018  koreografi Hanna Brotherus 25.5.2018  kuraattori Veikko Halmetoja 8.6.2018  museonjohtaja, arktinen retkeilijä Pentti Kronqvist 16.6.2018  kuvataiteilija Satu Kiljunen 30.6.2018  rabbi Simon Livson 6.7.2018  muusikko Gian Majid 20.7.2018  keittiömestari ja luomututkija Jaakko Nuutila 27.7.2018  kirjailija Torsti Lehtinen 10.8.2018  professori emerita Kaisa Häkkinen 24.8.2018  sukupuolentutkija Tuula Juvonen 31.8.2018  |  poikkitaiteilija Sirkka-Liisa Krapinoja-Sass 8.9.2018  teatterin- ja musiikintekijä Katriina Honkanen 15.9.2018  kirjailija, toimittaja Tuva Korsström 21.9.2018  kuvataiteilija ja taidepedagogi Tero Annanolli 28.9.2018  toimittaja Eeva Lennon 5.10.2018  kulttuuriantropologi Taina Kinnunen 13.10.2018  kirjailija Anne Leinonen 26.10.2018  meikkitaiteilija Piia Hiltunen 2.11.2018  suomentaja Leena Taavitsainen-Petäjä 9.11.2018  tanssitaiteilija, kouluttaja Noora Västinen 16.11.2018  muotisuunnittelija Jaakko Selin 1.12.2018  pianotaiteilija ja -pedagogi Meri Louhos 8.12.2018  kansanmuusikko, kulttuurijohtaja Sari Kaasinen 24.12.2018  professori ja ortodoksimunkki Serafim Seppälä 29.12.2018  |