stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Ivan Patzaichin

| Mitalit | Mitalit | Mitalit |  |
| --- | --- | --- | --- |
|  Patzaichin vuonna 1990 |  Patzaichin vuonna 1990 |  Patzaichin vuonna 1990 |  |
Maa:   Romania
Miesten ratamelonta
|  Olympialaiset  |  Olympialaiset  |  Olympialaiset  |  |
|  Kultaa | México 1968 | C-2 1 000 m |  |
|  Kultaa | München 1972 | C-1 1 000 m |  |
|  Kultaa | Moskova 1980 | C-2 1 000 m |  |
|  Kultaa | Los Angeles 1984 | C-2 1 000 m |  |
|  Hopeaa | München 1972 | C-2 1 000 m |  |
|  Hopeaa | Moskova 1980 | C-2 500 m |  |
|  Hopeaa | Los Angeles 1984 | C-2 500 m |  |
Ivan Patzaichin (26. marraskuuta 1949 Crișan – 5. syyskuuta 2021) oli romanialainen ratameloja ja moninkertainen olympiavoittaja sekä melontavalmentaja.
Patzaichin kilpaili urallaan viisissä olympialaisissa. Ensimmäisen kerran hän oli mukana Méxicon olympialaisissa 1968. Hän oli kanadalaisyksikön 1000 metrin kilpailun seitsemäs, mutta voitti Serghei Covaliovin kanssa kanadalaiskaksikon 1000 metrin kilpailun. Neljä vuotta myöhemmin Münchenissä Patzaichin voitti 1000 metrin kanadalaisyksikön kilpailun. Hän saavutti samoissa olympialaisissa hopeaa Covaliovin kanssa 1000 metrin kanadalaiskaksikon kilpailussa. Montrealin olympialaisissa 1976 Patzaichin ei saavuttanut mitaleja oltuaan kanadalaisyksikön 500 metrin kilpailussa seitsemäs ja viides 1000 metrin kilpailussa. Moskovassa 1980 hän palasi jälleen mitalikantaan, kun hän voitti olympiakultaa Toma Simionovin kanssa kanadalaiskaksikon 1000 metrin kilpailun ja oli toinen Petre Capustan kanssa 500 metrin kilpailussa. Viimeisen kerran hän oli mukana olympialaisissa Los Angelesissa 1984. Hän kilpaili Simionovin kanssa 500 ja 1000 metrin kilpailussa. He voittivat olympiakultaa pidemmällä matkalla ja olivat 500 metrin kilpailussa toisia.
Patzaichin lopetti kilpauransa vuonna 1984 ja aloitti samana vuonna Dinamo Sports Clubin valmentajana. Kaksi vuotta myöhemmin hänet valittiin Romanian melontamaajoukkueen valmentajaksi ja vuonna 1995 olympiajoukkueen lajivalmentajaksi. Hän osallistui valmentajana viisiin olympialaisiin, ja arvokilpailuissa Romania voitti hänen maajoukkuevalmentajauransa aikana yli sata mitalia. Patzaichin oli vuodesta 1990 myös Romanian olympiakomitean varapuheenjohtaja.
Hopea odorata

| Hopea odorata |
| --- | --- |

Uhanalaisuusluokitus
 Vaarantunut  
  
Tieteellinen luokittelu
Domeeni::  Aitotumaiset Eucarya
Kunta::  Kasvit Plantae
Alakunta::  Putkilokasvit Tracheobionta
Kaari::  Siemenkasvit Spermatophyta
Alakaari::  Koppisiemeniset Magnoliophytina
Luokka::  Kaksisirkkaiset Magnoliopsida
Lahko::  Malvales
Heimo::  Siipipuukasvit Dipterocarpaceae
Suku::  Hopea
Laji::  odorata
Kaksiosainen nimi
 Hopea odorata  Roxb. 
Synonyymit
 Hopea vasta Wall. nom. inval.  Hopea wightiana Miq. ex Dyer nom. inval. 
Katso myös
   Hopea odorata Wikispeciesissä   Hopea odorata Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OKIUCN-testi OK: 
Hopea odorata (thaiksi ตะเคียน, ta-khian, ei suomenkielistä nimeä) on siipipuukasvien heimoon ja Hopea-sukuun kuuluva kasvilaji, joka kasvaa luonnonvaraisena trooppisessa Aasiassa. Kasvi on vaarantunut, koska sen puuainesta käytetään.
Ulkonäkö ja koko > Kasvutapa ja lehdet

Hopea odorata on ainavihanta, keskisuuri tai suuri puu, joka voi saavuttaa jopa 45 metrin korkeuden ja jonka rungon halkaisija voi olla yli neljä ja puoli metriä. Suora, lieriömäinen runko on oksaton noin 25 metrin korkeuteen saakka. Kasvi muodostaa silmiinpistävät lankkujuuret. Harmaalla tai tummanruskealla, uurteisella kuorella on hilseilevä pinta ja keltainen tai punertava sisäosa.
Kasvin vuorottaiset lehdet jakautuvat kahteen osaan. Ohut lehtiruoti on kaksi senttimetriä pitkä. Yksinkertainen, syvänvihreä lehtilapa on 7–14 cm pitkä ja 3–7 cm leveä. Lehtilapa on puikea tai suikea ja sirppimäinen; lehden tyvi on kiilamainen. Lehden ylä- ja alapinta ovat kaljuja.
Ulkonäkö ja koko > Kukat ja hedelmät

Hopea odoratan kukat kasvavat yksipuolisissa, terttumaisissa kukinnoissa. Kukkaperä on varsin lyhyt. Pienehköt, makeatuoksuiset, kellertävänvalkoiset kukat ovat kaksineuvoisia ja viisiteräisiä. Kukassa on 15 hedettä, joissa on kapeansoikeat ponnet. Munanmuotoinen sikiäin on laikukas tai kalju.
Pienehköillä, munanmuotoisilla hedelmillä on korkeintaan 3–4 senttimetrin mittainen vastapuikea siipi.
Levinneisyys, elinympäristö ja vaarantuneisuus

Hopea odorata kasvaa luonnonvaraisena trooppisessa Aasiassa. Levinneisyysalueen painopiste on Kaakkois-Aasiassa: Bangladeshissä, Thaimaassa, Kambodžassa, Intiassa, Laosissa, Malesiassa, Myanmarissa, Vietnamissa ja Kiinassa. Laji kasvaa tavallisesti 0–600 metrin korkeudella ravinteikkaassa maaperässä. Erityisesti se viihtyy trooppisten sademetsien joenrannoilla. Länsi-Bengalissa ja Andamaaneilla kasvia kasvatetaan usein varjopuuna.
IUCN:n punaisessa listassa Hopea odorata luokitellaan vaarantuneeksi.
Luokittelu

Lajin kuvasi ensimmäisenä skotlantilainen kasvitieteilijä William Roxburgh. Lajin epiteetti odorata tarkoittaa tuoksuvaa ja viittaa kasvin makealta tuoksuviin kukkiin.
Kulttuuri

Thaimaassa on uskottu puussa asuvan Nang Mai -puunhenkiin kuuluvan nimellä Nang Ta-khian (thai: นางตะเคียน) tunnetun hengen. Kambodžassa puuta kutsutaan nimellä koki, ja Wat Phnomin temppelin perustamislegenda kertoo buddhapatsaista, jotka kelluivat koki-puussa joessa.
Kuvia

Kasvin lehti
Brokadin kaistaleita sidottuina jyrkässä rinteessä kasvavan Hopea odorata -puun paljaiden juurien ympärille lahjana Nang Ta-khianille
Nang Ta-khian
Hopea odorata Vietnamissa Hùngin temppelissä
Käännös suomeksi
Jean-Paul Marat

| Jean-Paul Marat |
| --- | --- |
 Jean-Paul Marat, Joseph Bozen maalaama muotokuva vuodelta 1793.
Henkilötiedot
Syntynyt: 24. toukokuuta 1743 Boudry, Neuchâtelin ruhtinaskunta (nykyään Sveitsi)
Kuollut: 13. heinäkuuta 1793 (50 vuotta) Pariisi, Ranskan ensimmäinen tasavalta
Ammatti:  poliitikko, toimittaja, lääkäri
Poliitikko
Puolue:  Vuoripuolue
Entiset puolueet:  Jakobiiniklubi (1789–1790) Kordelieeriklubi (1790–1793)
Asema:  Kansalliskonventin jäsen
Koulutus:  St Andrewsin yliopisto
Puoliso:  Simone Evrard (vih. 1792)
Vanhemmat:  Jean Mara Louise Cabrol
 Nimikirjoitus
Jean-Paul Marat ([ʒɑ̃pɔl maʁa]; 24. toukokuuta 1743 Boudry, Neuchâtelin ruhtinaskunta – 13. heinäkuuta 1793 Pariisi, Ranskan ensimmäinen tasavalta) oli sveitsiläissyntyinen ranskalainen poliitikko, toimittaja ja lääkäri. Hän oli Ranskan vallankumouksen aikana radikaalien jakobiinien ja vuoripuolueen näkyvä vaikuttaja, joka kiivaissa lehtikirjoituksissaan vaati edistämään vallankumousta ja puolustamaan kansan vapautta poliittisella terrorilla ja teloituksilla. Äänitorvenaan hänellä oli julkaisemansa sanomalehti L’ami du peuple. Marat myötävaikutti girondistipuolueen tuhoon, joten girondisteja kannattanut Charlotte Corday murhasi hänet vuonna 1793. Marat’ta palvottiin tämän jälkeen jonkin aikaa vallankumouksen marttyyrina, mutta hänen henkilönpalvontansa lopetettiin jonkin aikaa terrorin ajan päättymisen jälkeen.
Elämä > Ennen vallankumousta

Marat’n isä Jean Paul Marat oli Sardinian Cagliarista kotoisin ollut käsityöläinen, joka muutti Sveitsiin ja kääntyi katolilaisuudesta kalvinismiin. Hänen äitinsä Louise Cabrol oli sveitsiläinen protestantti, kotoisin Genevestä. Perheen sukunimi kirjoitettiin alun perin muodossa Mara. Marat syntyi nykyisen Neuchâtelin kantonin alueella Boudryssa, jossa hän aloitti koulunkäyntinsä. Äitinsä kuoltua vuonna 1759 hän matkusti Ranskaan, opiskeli kahden vuoden ajan Bordeaux’ssa yksityisopettajan johdolla ja asui vuodesta 1762 Pariisissa, jossa hän täydensi lääketieteen opintonsa. Vuodesta 1765 Marat asui Lontoossa Englannissa, jossa hän harjoitti lääkärin ammattia ja julkaisi englanninkielisiä filosofisia teoksia. Vuosina 1777–1783 hän oli Ranskassa kuningas Ludvig XVI:n nuoremman veljen Artois’n kreivin (tuleva kuningas Kaarle X) henkivartijoiden lääkärinä ja piti samalla varakkaille potilaille suunnattua yksityisvastaanottoa.
Vuonna 1773 Lontoossa ilmestyneessä esikoisteoksessaan Philosophical Essay on Man Marat puolusti näkemystä, jonka mukaan sielun ja ruumiin suhde voitiin selittää fysiologian keinoin, ”hermonesteen” avulla. Teos käännettiin myöhemmin myös ranskaksi. Voltaire pahastui siinä esitetystä kritiikistä Helvétiusta kohtaan. Vuonna 1780 Marat julkaisi Ranskassa rikoslainsäädäntöä käsitelleen teoksen Plan de législation criminelle, jossa näkyi valistusfilosofien kuten Montesquieun ja Jean-Jacques Rousseaun ajatusten vaikutus. Hän kävi kirjeenvaihtoa amerikkalaisen Benjamin Franklinin kanssa. Marat oli tunnettu harrastelijatiedemies, joka teki optiikkaan, lämpöoppiin ja sähköoppiin liittyneitä tieteellisiä kokeita ja julkaisi selostuksia niistä. Hän jätti lääkärin ammatin vuonna 1783 keskittyäkseen tieteilijän uraansa. Rouenin kuninkaallinen akatemia palkitsi samana vuonna hänen julkaisemansa sähköä käsitelleen artikkelin. Harmikseen häntä ei kuitenkaan valittu jäseneksi Ranskan tiedeakatemiaan, minkä on arveltu katkeroittaneen häntä. Torjunta johtui siitä, että hän esitti fysiikkaa koskevia erikoisia ja kritiikittömiä väitteitä uskoen kumonneensa Isaac Newtonin teorioita.
Marat’n ensimmäinen poliittinen pamfletti oli vuonna 1774 julkaistu, brittiläiselle äänestäjäkunnalle suunnattu The Chains of Slavery (”Orjuuden kahleet”), jossa hän puolusti kansansuvereniteettia ja tuomitsi kansan etuja vastaan juonittelevan Englannin monarkian ja hovin. Ranskan säätyjen yleiskokouksen alla vuoden 1789 alussa hän julkaisi poliittisen pamfletin Offrande à la patrie (”Uhri isänmaalle”), jossa hän vaikutti vielä uskovan, että Ranskan ongelmat voitaisiin ratkaista monarkian puitteissa. Jo muutamaa kuukautta myöhemmin hän muutti mielensä ja totesi, ettei hovi ollut kiinnostunut tavallisen kansan kärsimästä puutteesta. Hän julkaisi kesä- ja syyskuussa 1789 pamfletit La constitution ja Tableau des vices de la constitution d’Angleterre, joista jälkimmäisessä hän tuomitsi ajatuksen brittiläistyylisen valtiosäännön säätämisestä Ranskaan, koska hänen mukaansa se jättäisi liikaa valtaa hallitsijalle.
Elämä > Murha

Girondisteja kannattanut Charlotte Corday -niminen 24-vuotias normandialainen nainen murhasi Marat’n tämän kotona Pariisissa 13. heinäkuuta 1793. Corday halusi kostaa girondisteihin kohdistetun vainon ja puhdistukset sekä ”vapauttaa” Ranskan hirviönä pitämästään miehestä. Ensimmäisellä yrittämällä häntä ei päästetty sisälle Rue de Cordelier -kadulla sijainneeseen Marat’n asuntoon, mutta hän palasi samana iltana Marat’lle osoitetun kirjeen kanssa väittäen tuovansa hyödyllisiä tietoja girondistien salahankkeista Normandian Caenissa. Cordayn saapuessa Marat istui kylpyammeessa hoitamassa vaikeaa ja pitkäaikaista ihosairauttaan ihokeliakiaa, jonka hänen kerrotaan saaneen jouduttuaan vallankumouksen alkuaikoina piileskelemään Pariisin kellareissa ja viemäreissä. Corday saneli Marat’lle luettelon ”salaliittolaisista” Caenissa, ja Marat’n kirjoitettua nimet ylös Corday puukotti yllättäen häntä veitsellä rintaan. Marat’n ihosairaus oli yltynyt niin pahaksi, että hänen on sanottu olleen jo muutenkin kuolemaisillaan eikä hän kyennyt enää syömään kiinteää ruokaa.
Corday tuomittiin kuolemaan ja teloitettiin neljä päivää Marat’n murhan jälkeen giljotiinilla. Niin rojalisteja kuin girondisteja teloitettiin väitetystä salaliitosta epäiltyinä. Tapahtuma kiihdytti siirtymistä niin sanottuun terrorin aikaan.
Marat oli siviiliavioliitossa Simone Évrard -nimisen naisen kanssa, jota kutsuttiin myöhemmin hänen leskekseen.
Muistaminen

Marat sai juhlavat hautajaiset, jotka suunnitteli hänen ystävänsä, taidemaalari Jacques-Louis David. Koko kansalliskonventti osallistui hautajaissaattoon 16. heinäkuuta 1793. Hänet haudattiin kotinsa lähdelle Pariisin kordelieeriluostarin puutarhaan. David myös maalasi vain muutamaa päivää murhan jälkeen tunnetun maalauksensa Marat’n kuolema, jota pidetään mestariteoksena.
Vuoripuolue teki Marat’sta välittömästi palvotun marttyyrin. Pariisin Place du Carrouselille pystytettiin hänen muistokseen pyramidi, jossa säilytettiin hänen kylpyammettaan, mustepulloaan ja muita pikkuesineitään. Kansalliskonventti määräsi 4. marraskuuta 1793 Marat’n uudelleenhaudattavaksi Pariisin Panthéoniin kansallisten suurmiesten joukkoon, mitä ei tosin toteutettu vielä tuolloin. Pari viikkoa myöhemmin hänen rintakuvansa määrättiin sijoitettavaksi konventin istuntosaliin ja niitä sijoitettiin myös muihin Ranskan julkisiin rakennuksiin. Terrorin aika loppui thermidorin vallankaappaukseen heinäkuussa 1794. Jakobiinimielisten sanskulottien lepyttämiseksi ”kansan ystävä” Marat’n jäännökset siirrettiin lopulta Panthéoniin sieltä poistettujen Mirabeaun jäännösten tilalle 21. syyskuuta 1794. Pian Marat’n henkilönpalvonta kuitenkin lopetettiin ja patsaat ja muistomerkit hävitettiin. Hänen jäännöksensä siirrettiin 27. helmikuuta 1795 konventin uudella päätöksellä pois Panthéonista ja ne haudattiin Saint-Étienne-du-Montin kirkon viereiselle Sainte-Genevièven hautausmaalle. Marat’n viimeinen hautapaikka jäi 1800-luvulla rakennetun Sainte-Genevièven kirjaston alle.
Marat’n mukaan nimettiin vallankumouksen aikana 21 Ranskan kaupunkia. Esimerkiksi Le Havre sai joksikin aikaa nimekseen Havre-Marat. Hänen mukaansa nimettiin vuonna 1921 neuvostoliittolainen taistelulaiva Marat. Toisen maailmansodan aikana alus sai takaisin alkuperäisen nimensä Petropavlovsk, kun vallankumoussankarien nimet menivät pois muodista ja isänmaallisuuteen viittaavat nimet palasivat.
Teoksia

A Philosophical Essay on Man (1773)
The Chains of Slavery (1774)
An Essay on Gleets (1775)
Enquiry into the Nature, Cause, and Cure of a Singular Disease of the Eyes (1776)
Découvertes de M. Marat sur le feu, l’électricité et la lumière (1779)
Plan de Législation Criminelle (1780)
Recherches physiques sur le feu (1780)
Découvertes de M. Marat sur la lumière, constatées par une suite d’expériences nouvelles (1780)
Recherches physiques sur l’électricité, &c (1782)
Mémoire sur l’électricité médicale (1783)
Notions élémentaires d’optique (1784)
Optique de Newton (1787)
Mémoires académiques (1788)
Offrande à la Patrie (1789)
La constitution (1789)
Tableau des vices de la constitution d’Angleterre (1789)
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Jean-Paul Marat Wikimedia Commonsissa
Jean-Paul Marat (ranskaksi) Ranskan kansalliskokous
L’ami du peuple -lehden numero 8. lokakuuta 1789.
Kansanjoukot kantavat vapauttavan tuomion saaneen Marat’n harteillaan ulos oikeussalista 24. huhtikuuta 1793. Louis-Léopold Boillyn maalaus Marat’n riemusaatto (1794).
Jacques-Louis David: Marat’n kuolema (1793).
Jessica Iskandar

| Jessica Iskandar |
| --- | --- |

Henkilötiedot
Syntynyt: 29. tammikuuta 1988 (ikä 36) Jakarta, Indonesia
Ammatti:  Näyttelijä
Näyttelijä
Aktiivisena:  2005–
Aiheesta muualla
IMDb 
Jessica Iskandar (s. 29. tammikuuta 1988 Jakarta, Indonesia) on indonesialainen näyttelijä.
Filmografia

Kung Fu Pocong Perawan (2012)
Aiheesta muualla

Jessica Iskandar Internet Movie Databasessa. (englanniksi)
Ionuț Nedelcearu

Ionuț Nedelcearu Palermon pelaajana syyskuussa 2022.
Ionuț Nedelcearu (s. 25. huhtikuuta 1996 Bukarest) on romanialainen jalkapalloilija, pelipaikaltaan keskuspuolustaja. Hän on pituudeltaan 190-senttimetrinen. Hän edustaa italialaista Palermoa. Hän on pelannut Romanian ja Italian lisäksi Venäjällä ja Kreikassa. Hän on pelannut Romanian A-maajoukkueessa vuodesta 2018.
Nedelcearu pelasi Dinamo Bukarestin junioreissa ja pääsi pelaamaan edustusjoukkueessa ensimmäisen kerran syksyllä 2013. Hän pelasi Romanian Liga I:ssä 89 ottelua, joissa hän teki viisi maalia, ja voitti liigacupin vuonna 2017. Helmikuussa 2018 hän siirtyi venäläisseura Ufaan, jossa hän pelasi 2,5 vuoden aikana 65 valioliigaottelua ja teki niissä yhden maalin. Lokakuussa 2020 hän siirtyi Kreikkaan AEK Ateenan joukkueeseen, jossa hän pelasi yhden kauden aikana 25 Kreikan Superliigan ottelua ja teki niissä yhden maalin. Eurooppa-liigassa hän pelasi täydet minuutit AEK Ateenan kaikissa kuudessa ottelussa. Kaudella 2021–2022 Nedelcearu pelasi italialaisseura Crotonessa 34 Serie B -ottelua ja teki niissä kaksi maalia. Kesällä 2022 hän siirtyi Palermoon, jossa hän on kahden kauden aikana pelannut 56 Serie B -ottelua ja yhden nousukarsintaottelun. Kaudella 2023–2024 hän teki Serie B:ssä kaksi maalia.
Nedelcearu pelasi Romanian alle 17-, alle 18- ja alle 21-vuotiaiden maajoukkueissa. Hän pelasi täydet minuutit neljässä ottelussa alle 21-vuotiaiden Euroopan-mestaruuskilpailuissa 2019 Romanian yltäessä välieriin, joissa se hävisi Saksalle voitettuaan sitä ennen alkulohkossa Kroatian ja Englannin sekä pelattuaan Ranskan kanssa maalittoman tasapelin.
Nedelcearu pelasi Romanian A-maajoukkueessa ensimmäisen kerran maaliskuussa 2018 ystävyysottelussa Ruotsia vastaan. Hän on kesäkuun 2024 loppuun mennessä pelannut 27 A-maaottelua, joissa hän on ollut avauskokoonpanossa 19 kertaa. Otteluista viisi on kuulunut MM-karsintaan, seitsemän EM-karsintaan ja kuusi Kansojen liigaan. Hän kuuluu Romanian joukkueeseen EM-kilpailuissa 2024. Hän on tehnyt A-maaotteluissaan kaksi maalia, jotka molemmat marraskuussa 2020 ystävyysottelussa Valko-Venäjää vastaan.
John Levy

John Levy ja pianisti Jimmy Jones soittamassa New Yorkissa vuonna 1947.
John Levy (11. huhtikuuta 1912 New Orleans, Louisiana – 20. tammikuuta 2012) oli yhdysvaltalainen jazzia soittanut kontrabasisti ja liikemies.
Levy muutti vuonna 1944 Chicagosta New Yorkiin, jossa hän soitti muiden muassa Ben Websterin, Erroll Garnerin, Milt Jacksonin ja Billie Holidayn kanssa. Vuonna 1949 hänestä tuli George Shearingin alkuperäisen kvintetin basisti, ja hän toimi lisäksi Shearingin konserttimanagerina. Vuonna 1951 Levy perusti John Levy Enterprisesin, Inc., ja hänestä tuli ensimmäinen afroamerikkalainen henkilökohtainen manageri pop- ja jazzmusiikin alalla. Levyn asiakkaisiin kuuluivat Shearingin lisäksi Nancy Wilson, Cannonball Adderley, Joe Williams, Shirley Horn ja Ramsey Lewis.
Vuonna 1997 Levy otettiin International Jazz Hall of Fameen, ja vuonna 2006 National Endowment for the Arts myönsi hänelle NEA Jazz Master -arvonimen.
Käännös suomeksi
Iso-Särkinen (Virrat)

| Iso-Särkinen |
| --- | --- |
Valtiot:  Suomi
Maakunnat:  Pirkanmaa
Kunnat:  Virrat
Koordinaatit:  62°16′53″N, 24°00′05″E
Vesistöalue ja valuma-alueen tietoja
Päävesistöalue:  Kokemäenjoen vesistö (35)
Valuma-alue:  Pihlajaveden reitin valuma-alue (35.48)
Laskuoja:  oja Kiikkaojaan 
Järvinumero:  35.481.1.033
Mittaustietoja
Pinnankorkeus:  110,2 m  
Rantaviiva:  0,996 km  
Pinta-ala:  3,553 ha  
Saaria:  ei saaria 
 fiIso-Särkinen 
Iso-Särkinen  on Pirkanmaalla Virroilla Uudenkylän lähellä sijaitseva järvi.
Maantietoa

Järven pinta-ala on 3,6 hehtaaria, se on 450 metriä pitkä ja 150 metriä leveä. Järvellä ei ole kartan mukaan saaria.  Sen rantaviivan pituus on 1,0 kilometriä.
Vesistösuhteet

Järvi sijaitsee Kokemäenjoen vesistössä (vesistöaluetunnus 35) Ähtärin ja Pihlajaveden reittien valuma-alueen (35.4) Pihlajaveden reitin valuma-alueella (35.48), jonka Uurasjärven alueeseen (35.481) se kuuluu. Järven vedenpinnan korkeus on 110,2 metriä mpy.
Jessica Jaymes

| Jessica Jaymes |
| --- | --- |

Henkilötiedot
Koko nimi:  Jessica Michael Redding
Syntynyt: 8. maaliskuuta 1979
Pornonäyttelijä
Aktiivisena:  2002–
Silmien väri:  Ruskea
Hiusten väri:  Brunette
Aiheesta muualla
Kotisivut
IMDb
Jessica Jaymes (8. maaliskuuta 1979 Anchorage, Alaska, Yhdysvallat – 17. syyskuuta 2019 San Fernando), oikealta nimeltään Jessica Michael Redding, oli yhdysvaltalainen pornonäyttelijä. Jaymes työskenteli opettajana, kunnes aloitti uransa pornonäyttelijänä vuonna 2002. Elokuussa 2008 hän oli Penthousen kansikuvatyttönä. Hänet löydettiin kuolleena asunnostaan 17. syyskuuta 2019.
Palkinnot ja kunnianosoitukset

Delta di Venere -erotiikkapalkinto (Milanon osasto) luokassa Paras amerikkalaistähtönen vuonna 2004
AVN Hall of Fame -kunniagallerian jäsenyys vuonna 2018
Aiheesta muualla

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
Jessica Jaymes Internet Movie Databasessa. (englanniksi)
Virallinen sivusto
Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista.
Käännös suomeksi
Josh Dallas

| Josh Dallas |
| --- | --- |
 Josh Dallas vuonna 2014
Henkilötiedot
Syntynyt: 18. joulukuuta 1978 (ikä 45) Louisville, Kentucky
Puoliso:  Ginnifer Goodwin (2014–)
Näyttelijä
Aktiivisena:  2006–
Merkittävät roolit:  David Nolan / Unelmien prinssi (Olipa kerran) Fandral  (Thor)
Aiheesta muualla
IMDb
Joshua Paul "Josh" Dallas (s. 18. joulukuuta 1978) on yhdysvaltalainen näyttelijä. Hänet tunnetaan parhaiten rooleistaan Fandralina Thor-elokuvasta ja Unelmien prinssinsä sarjassa Olipa kerran.[lähde? ]
Insomniac

Insomniac voi tarkoittaa seuraavia:
Henkilö joka kärsii insomniasta (Unettomuus)
Insomniac Games, videopelitalo
Insomniac, Enrique Iglesiaksen albumi
Insomniac, Green Dayn albumi
levy-yhtiö joka julkaisee ainakin Poets of The Fallin levyjä
| --- | --- |
: Tämä on täsmennyssivu, joka luettelee monimerkityksisen käsitteen eri merkitykset tai useita eri henkilöitä. Artikkelisivuja, joiden nimessä tai tekstissä lukee ”Insomniac”, voi hakea sivunnimihaulla, laajalla sivunnimihaulla tai tekstihaulla.
Jimmy Carr

Jimmy Carr vuonna 2015.
James Anthony Patrick ”Jimmy” Carr (s. 15. syyskuuta 1972) on englantilais-irlantilainen koomikko, kirjailija, näyttelijä sekä radio-  ja televisiojuontaja. Hän on hyvin tunnettu mustasta huumoristaan.
Valmistuttuaan Carr työskenteli Shellin markkinointiosastolla. Hän siirtyi komedia-alalle vuonna 2000.
Jimmy Carr on julkaissut seuraavat stand up -DVD:t:
Jimmy Carr Live (2004)
Jimmy Carr: Stand Up (2005)
Jimmy Carr: Comedian (2007)
Jimmy Carr: In Concert (2008)
Jimmy Carr: Telling Jokes (2009)
Jimmy Carr: Making People Laugh (2010)
Jimmy Carr: Being Funny (2011)
Jimmy Carr: Laughing and Joking (2013)
Jimmy Carr: Funny Business (2016)
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Jimmy Carr Wikimedia Commonsissa
Virallinen sivusto (englanniksi)
Jimmy Carr Internet Movie Databasessa. (englanniksi)
Jesús Dátolo

| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |

Henkilötiedot
Koko nimi: Jesús Alberto Dátolo
Syntymäaika: 19. toukokuuta 1984 (ikä 40)
Syntymäpaikka: Carlos Spegazzini, Argentiina
Pelipaikka: laitalinkki
Pituus: 175 senttimetriä
Seura
Seura: Internacional
Pelinumero: –
Junioriseurat
2000–2002 2002–2004: Cañuelas Banfield
Seurat
| Vuodet | Seura | O (M) |
| 2004–2006 2006–2009 2009–2011 2010 2010–2011 2011–2012 2012– | Banfield Boca Juniors Napoli → Olympiakos → Espanyol Espanyol Internacional | 41 (6) 67 (5) 22 (1) 7 (0) 14 (2) 5 (0) 0 (0) |
Maajoukkue
| 2009– | Argentiina | 3 (2) |
 Seurajoukkueuran tilastot kattavat vain kansalliset sarjat, päivitetty 26. tammikuuta 2012.  Maajoukkueuran tilastot päivitetty 9. heinäkuuta 2010.
Jesús Alberto Dátolo (s. 19. toukokuuta 1984 Carlos Spegazzini, Argentiina) on argentiinalainen jalkapalloilija. Hän edustaa brasilialaista Internacionalia ja on pelipaikaltaan vasen laitalinkki.
Seurajoukkueura

Dátolo aloitti uransa vuonna 2000 Cañuelasista. Vuonna 2002 hän teki sopimuksen Argentiinan pääsarjaseura Banfieldiin, jonka edustusjoukkueeseen hän murtautui kolme vuotta myöhemmin. Vuoden 2006 kesällä hän siirtyi Boca Juniorsiin. Hän nousi joukkueen avauskokoonpanoon vuoden 2007 syyskaudella (Apertura), jolla hänen esityksensä olivat vakuuttavia. Hän oli mukana joukkueen kanssa voittamassa vuoden 2007 Copa Libertadoresia.
Tammikuussa 2009 Dátolo siirtyi italialaiseen Napoliin. 16. tammikuuta 2010 hän siirtyi loppukauden kestävällä lainasopimuksella kreikkalaiseen Olympiakosiin. Dátolo oli itse pyytänyt siirtoa suuremman peliajan toivossa, ja hänen tavoitteenaan on päästä Argentiinan maajoukkueeseen vuoden 2010 MM-kilpailuihin.
8. heinäkuuta 2010 hän siirtyi kaudeksi 2010–2011 lainasopimuksella Espanyoliin.
Maajoukkueura

Dátolo teki ensiesiintymisensä Argentiinan maajoukkueessa 12. elokuuta 2009 ystävyysottelussa Venäjää vastaan. Hän teki samaisessa ottelussa myös ensimmäisen maalinsa vain 20 sekuntia sen jälkeen, kun oli päässyt kentälle. Toisen maalinsa maajoukkueessa hän teki vuoden 2010 MM-karsintaottelussa Brasiliaa vastaan.