stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Bobby Conroy palaa kuolleista ja muita kertomuksia
Aiheesta muualla

Cheryl Morgan: 20th Modern Horror. Emerald City, October 2005. (englanniksi)
Gary Couzens: Century Ghosts. Infinity plus 14.10.2006. (englanniksi)
Colleen Mondor: 20th Century Ghosts (Arkistoitu – Internet Archive). Bookslut. (englanniksi)
Mario Guslandi: 20th Century Ghosts. The SF Site. (englanniksi)
Niall Harrison: 20th Century Ghosts (Arkistoitu – Internet Archive). Internet Review of Science Fiction. (englanniksi)
Graham Sleight: 20th Century Ghosts (Arkistoitu – Internet Archive). Strange Horizons. 20.3.2006. (englanniksi)
Ken Barnes: Believe in 'Ghosts' and Joe Hill's range. USA Today 14.11.2007. (englanniksi)
Terrence Rafferty: Doesn’t Scare Easily. The New York Times 23.1.2008. (englanniksi)
Elizabeth Hand: The Lost Boys. The Washington Post 28.10.2008. (englanniksi)
Frédérik Sisa: 20th Century Ghosts. Morbid Outlook. (englanniksi)
Ensipainoksen kansikuva, tekijä Vincent Chong.
Harasoo

| Harasoo Popeda |
| --- | --- | --- |

Studioalbumin tiedot
 Äänitetty : kesä–syksy 1984 MSL-studio, Lempäälä
 Julkaistu: 29. lokakuuta 1984
 Formaatti: LP, MC, CD
 Tuottaja(t): Pate Mustajärvi, Arwo Mikkonen, Costello Hautamäki ja Mika Sundqvist
 Tyylilaji: Suomirock, hard rock
 Kesto: 32.06
 Levy-yhtiö: Poko Rekords
Muut kannet
 Albumin takakansi.
Listasijoitukset
  Suomi: 3. (lokakuu 1984)
Popedan muut julkaisut
| Kaasua... 1983 | Harasoo 1984 | Pohjantähden alla 1985 |
Singlet albumilta Harasoo
 ”Matkalla Alabamaan” / ”Nyrkki-Kyllikki” Julkaistu: 30. huhtikuuta 1984  ”Sukset” / ”Raz, dva, tri” Julkaistu: 22. lokakuuta 1984  ”Palle and the Boys” / ”Hjulapata” Julkaistu: 11. maaliskuuta 1985
Harasoo (tai Harašoo) on suomalaisen Popeda-yhtyeen kuudes studioalbumi, joka julkaistiin 29. lokakuuta 1984. Levy oli Popedan siihenastisen uran myydyin ja se sisältää monia Popedan tunnetuimpia kappaleita, kuten suuret singlehitit ”Matkalla Alabamaan” ja ”Sukset (vaikeata tämä hiihtäminen)”. Harasoota myytiin syksyn 1984 aikana kultalevyyn oikeuttava määrä.
Albumi on yhtyeen ensimmäinen, jolla rumpuja soittaa Kari Holm. Hän korvasi veljensä Kai Holmin, joka joutui jättämään yhtyeen asepalveluksen vuoksi. Alun perin Karin piti vain tuurata Kaita, mutta muutos jäi lopulta pysyväksi. Muut Popedan jäsenet albumilla ovat Pate Mustajärvi (laulu), Arwo Mikkonen (kitara), Eero ”Safka” Pekkonen (urut, piano), Costello Hautamäki (kitara) ja Jyrki K. Melartin (basso).
Vuonna 1993 albumi julkaistiin CD-versiona, jossa oli mukana myös Popedan myöhempi livelevy Huilut suorina. Vuonna 2014 ilmestyi kuusi bonuskappaletta sisältävä 30-vuotisjuhlapainos.
Taustaa

Popedan edellisalbumi, vuonna 1983 julkaistu Kaasua..., oli ollut yhtyeen läpimurtolevy. Se oli niin myynti- kuin arvostelumenestys. Kaasua... oli samalla yhtyeen ensimmäinen albumi, jolla se kiinnitti huomiota kaupallisuuteen. Tämä tasoitti tietä seuraavalle albumille; Kaasua... oli yhtyeen läpimurto, mutta seuraavalla Harasoo-nimisellä albumilla menestys tulisi konkretisoitumaan kultalevyn muodossa.
Rumpali Kari Holm liittyi Popedaan syyskuussa 1983, sillä hänen veljensä Kai Holm joutui lähtemään lokakuussa armeijaan. Kyse oli alun perin tuuraamisesta, mutta Kain palveluksen lähestyessä loppuaan, yhtyeen muut jäsenet pyysivät Karia jäämään. Aluksi Kari oli ajatusta vastaan vedoten päivätyöhönsä ja alkuperäiseen ideaan pelkästä tuuraamisesta. Yhtye kuitenkin ilmoitti ottavansa siinä tapauksessa Kain tilalle jonkun muun. Lisäksi kitaristi Arwo Mikkonen vaati Karia jäämään yhtyeeseen. Kari sopi asian Kain kanssa puhelimitse ja jäi yhtyeeseen pysyvästi.
Työstö

Harasoon tekeminen aloitettiin kesällä 1984 MSL-studiolla Lempäälässä. Pate Mustajärven, Costello Hautamäen ja Arwo Mikkosen lisäksi yhtenä albumin tuottajana sekä äänittäjänä toimi Mika Sundqvist. Hän myös kirjoitti osan ”Sukset”-kappaleen sanoituksesta sekä soitti siinä bassoa. Lisäksi Sundqvist lauloi albumilla taustoja.
Uusia kappaleita oli studioon mentäessä jonkin verran valmiina. Lähtökohta oli sikäli helppo, että alla oli hitti ”Matkalla Alabamaan”, joka oli ilmestynyt keväällä singlenä. Kappaleista oli silti jonkin verran puutetta.
Albumin venäjänkielinen nimi Harasoo (ven. hyvin, mukavasti, selvä) viittasi siihen, että yhtyeessä vallitsee ”hyvä meininki”.
Musiikki

Albumilla on jo keväällä 1984 hitiksi tullut ”Matkalla Alabamaan” sekä toinen singlehitti ”Sukset (vaikeata tämä hiihtäminen)”, joka erityisesti vauhditti levyn myyntiä. Harasoon suosikkikappaleita ovat myös ”Palle and the Boys”, ”Beibi on ylpee” sekä ”Raz, dva, tri”. Kari Holmin mukaan yhtye ei tavoitellut tietoisesti hittejä, vaan teki musiikkia, joka tuntui hyvältä.
Harasoon kymmenestä kappaleesta kuusi on Costello Hautamäen ja neljä Arwo Mikkosen sävellyksiä. Harasoolla Hautamäki alkoi samalla siirtyä Popedan pääasialliseksi lauluntekijäksi Mikkosen tilalle. Solisti Pate Mustajärvi sanoitti kappaleet ”Beibi on ylpee”, ”Aamulla”, ”Olen valmis” ja ”Whiskey”. Lisäksi hän sanoitti yhdessä Arwo Mikkosen kanssa kappaleen ”Palle and the Boys” ja tuottaja Mika Sundqvistin kanssa kappaleen ”Sukset (vaikeata tämä hiihtäminen)”. Arwo Mikkonen puolestaan sanoitti yksin raidat ”Raz, dva, tri”, ”Matkalla Alabamaan”, ”Pullaristo ihmemaassa” ja ”Telakalle töihin”.
Musiikki > Tietoa kappaleista

Albumin avauskappaleesta ”Beibi on ylpee” tuli keikkasuosikki pitkäksi aikaa. Sitä seuraavassa laulussa ”Palle and the Boys” kerrotaan Popedan näkemyksiä rock & rollin maailmasta. Yksi levyn tuottajista, Mika Sundqvist, laulaa siinä hyvin korkealta menevää taustalaulua. Tekijätietoihin Popeda merkitsi hänet nimellä Ludmila Sundqvistova. Kolmas kappale, perusrock ”Sukset (vaikeata tämä hiihtäminen)”, tehtiin viime tingassa. Mika Sundqvist teki osan sanoituksesta ja soitti myös bassoraidan. Sanoitus tehtiin Pate Mustajärven isän kotitalolla Parkanossa. Mustajärvi ja Sundqvist kirjoittivat humalassa erinäisiä lauseita paperille ja yhdistelivät niitä. Arwo Mikkonen ei pitänyt lainkaan kappaleesta. Costello Hautamäki ei mieltynyt sanoitukseen, mutta on kertonut pitävänsä itse kappaleesta, koska se on hyvä rokki, jota on mukava soittaa.
Kappaleesta ”Raz, dva, tri” on sanottu, että se on sävellyksenä ja sanoituksena Arwo Mikkosta parhaimmillaan. Laulu kertoo paikasta, missä kaikki on hyvin, ja toisella puolella hyvin huonosti. Kappaleen alkuperäinen nimi oli ”Asematunnelin Anneli”, mutta lopullinen nimi keksittiin kuvausmatkalla Moskovassa. A-puolen päättää ”Aamulla”-niminen tango, joka jatkaa edellisalbumin kappaleesta ”Armahdus” alkanutta ”tuskatrilogiaa”. Pate Mustajärven mukaan ”Aamulla” kertoo siitä jos olisi syntynyt toiseenlaiseen maailmaan, jossa ei saisi soittaa rockia ja sanoa mitä haluaa.
B-puolen ensimmäinen raita on ”Matkalla Alabamaan”. Se oli ilmestynyt singlenä jo keväällä, paljon ennen itse albumia, ja oli ollut suuri hitti. Arwo Mikkosen ”Pullaristo ihmemaassa” viitannee Popedan entiseen basistiin ja roudariin, Risto ”Eebo” Lehtiseen. Kappale sisältää paljon Mikkoselle tyypillistä huumoria, eikä sitä tehty vakavissaan. ”Olen valmis” on Costello Hautamäen säveltämä ”tiukka rokki”. Albumin päättää suoraviivainen rock ”Telakalle töihin”, joka on jäänyt levyn kappaleista vähälle huomiolle. Popeda ei ole sitä keikoillaan paljoa soittanut, kuten ei myöskään ”Whiskeytä” tai ”Pullaristoa ihmemaassa”.
Kansitaide

Harasoon kansikuva kuvattiin Moskovassa. Idea Neuvostoliiton-matkasta oli syntynyt kesän Tuuliajolla-risteilyllä, jossa rumpali Kari Holm ja kitaristi Arwo Mikkonen miettivät laivalla tulevan albumin kansikuvan toteuttamista. Ajatus esitettiin Poko Rekordsin Epe Heleniukselle, joka suostui oitis ideaan. Hänen mielestään se olisi juuri oikea ympäristö Popedan kuvaamiseen.
Kuvausmatka järjestettiin 6.–9. syyskuuta 1984. Kuvat otti Jouko Järvinen. Sessio järjestettiin Punaisella torilla kuuden aikaan aamulla, jotta vältyttäisiin suurilta ihmismassoilta. Takakannen sotilasparaatikuva otettiin salaa. Kuvassa on käynnissä korkeimman neuvoston jäsenen hautajaiset.
Julkaisu ja vastaanotto > Myynti ja markkinointi

Harasoo julkaistiin 29. lokakuuta 1984. Siitä muodostui Popedan siihenastisen uran kaupallisesti menestynein albumi. Se nousi listalle samassa kuussa ja oli parhaimmillaan listan kolmantena. Listaviikkoja kertyi kaikkiaan 20. Levy myi kultaa saman syksyn aikana (raja oli tuolloin 25 000 kappaletta). Vuoteen 2015 mennessä sitä on myyty yli 40 000 kappaletta.
Albumi julkaistiin alun perin vinyylilevynä ja C-kasettina. Ensimmäinen CD-versio ilmestyi vuonna 1993, jolloin se julkaistiin yhdessä Huilut suorina -livealbumin kanssa. Yksin Harasoo on julkaistu CD:nä vuosina 2007, 2011 ja 2014. Vuoden 2014 julkaisu on digipak-mallinen 30-vuotisjuhlapainos, joka sisältää kuusi bonuskappaletta. Mukana ovat singlejen B-puolet ”Nyrkki-Kyllikki” ja ”Hjulapata” sekä Lontoon BBC-studioilla äänitetty akustinen versio kappaleesta ”Palle and the Boys”, joka ilmestyi vuonna 1995 albumilla Live at the BBC. Ennenjulkaisematonta materiaalia edustavat TV-studiolive ”Beibi on ylpee” (2008) sekä YLE-taltioinnit ”Matkalla Alabamaan” ja ”Sukset”. Ne on äänitetty Levillä 25. maaliskuuta 2009.
Julkaisu ja vastaanotto > Kritiikki

Pentti Teräväinen totesi Aamulehdessä 1. marraskuuta 1984, että Harasoolla on kahdenlaisia kappaleita: asiallisen sisällön omaavia ja täysin tajuttomia riimityksiä. Soitto kulkee kuitenkin tyylikkäästi ja tarkasti. Teräväisen mielestä Popedassa on kahden sukupolven rokkareita, joiden yhteistyöstä syntyy menestyksiä.
Aamulehden numerossa 25. marraskuuta 1984 Jaana Takahuhti totesi, että Harasoo jatkaa Popedan onnistuneiden, mutta ”ei turhan ryppyotsaisten” levyjen putkea. Lisäksi ”tolkuton” ”Sukset”-kappale tai rivi puna-armeijalaisia levyn kannessa olisivat kenen tahansa muun yhteydessä hyvin korneja, mutta Popedalle ne istuvat.
Rumba-lehden numerossa 17/84 nimimerkki Miettinen totesi levyn sanoituksista, että sanailu menee välillä niin älyttömäksi, ettei voi muuta kuin ”hilpeästi hymähtää”. Miettinen sanoo, että sanoitukset kaipaisivat skarppausta ja vaihtelua, varsinkin, kun solisti Mustajärvi kykenee hänen mielestään kirjoittamaan hyviäkin tekstejä. Loppuun hän kuitenkin toteaa, ettei pane pahakseen, mikäli joutuu kirjoittamaan Popedan levyistä vielä 1990-luvullakin, kunhan taso säilyy Harasoon tasolla.
Juho Juntunen totesi tammikuun 1985 Suosikissa, että ”Harasoo on raisu levy, mutta parempikin se voisi olla”. Monet vitsikkäiksi tarkoitetut huudot ja tekemällä tehdyt kertosäkeet rasittavat, minkä lisäksi jotkut laulut ovat selkeitä täytekappaleita. Juntusen mielestä levy vaikuttaa siltä, ettei siihen ole keskitytty. Loppuun Juntunen kuitenkin toteaa, että Popeda on hyvin lähellä rock and rollin syvintä olemusta, hyvin lähellä omaa täydellisyyttä.
Ilta-Sanomien Outi Poppin mielestä Harasoolle on luotu yllättävän ”hevit” soundit. Tanakka soitto ja Pate Mustajärven laulu kulkevat ”höyryjunan lailla”, mutta kaikki kappaleet eivät siihen pysty, kuten ”Raz, dva, tri” ja ”Telakalle töihin”. Poppin mielestä Popeda on parhaimmillaan keikoilla, mutta Harasoon avulla onnistuu pääsemään oikeaan tunnelmaan ennen esitystä.
»...tämä on niin ehtaa junttimusiikkia, että vain Jaakko Teppo saattaisi kilpailla tasaväkisesti Popedan kanssa uskottavuudesta. Kossupullo ja kortsupaketti levyn kylkiäisenä olisi tietysti ollut piste i:n päälle.» 
(Outi Popp Ilta-Sanomien arvostelussa.)
Kappaleet

| --- | --- |
 A-puoli Beibi on Y.L.P.E.E. – 2.46 (säv. sov. Hautamäki, san. Mustajärvi)  Palle and the Boys – 3.28 (säv. sov. Hautamäki, san. Mustajärvi, Mikkonen)  Sukset (vaikeata tämä hiihtäminen) – 3.21 (säv. sov. Hautamäki, san. Mustajärvi, Sundqvist)  Raz, dva, tri – 2.55 (säv. san. sov. Mikkonen)  Aamulla – 2.37 (säv. sov. Hautamäki, san. Mustajärvi) B-puoli Matkalla Alabamaan – 2.59 (säv. sov. Hautamäki, san. Mikkonen)  Pullaristo ihmemaassa – 3.48 (säv. san. sov. Mikkonen)  Olen valmis – 3.47 (säv. sov. Hautamäki, san. Mustajärvi)  Whiskey – 3.08 (säv. sov. Mikkonen, san. Mustajärvi)  Telakalle töihin – 3.28 (säv. san. sov. Mikkonen)  :  30-vuotisjuhlapainoksen bonuskappaleet Hjulapata – 2.32 (”Palle and the Boys” -singlen b-puoli, säv. sov. Hautamäki, san. Mustajärvi, Sundqvist)  Nyrkki-Kyllikki – 2.56 (”Matkalla Alabamaan” -singlen b-puoli, säv. san. sov. Mikkonen)  Matkalla Alabamaan – 3.05 (Live 2009, säv. sov. Hautamäki, san. Mikkonen)  Sukset (vaikeata tämä hiihtäminen) – 3.01 (Live 2009, säv. sov. Hautamäki, san. Mustajärvi, Sundqvist)  Beibi on ylpee – 2.36 (TV-studiolive ”Kosketuksessa” 2008, säv. sov. Hautamäki, san. Mustajärvi)  Palle and the Boys – 3.20 (Live at the BBC 1995, säv. sov. Hautamäki, san. Mustajärvi, Mikkonen)
Kokoonpano

| --- | --- |
 Muusikot Pate (Pate Mustajärvi) – laulu  Arwo (Arwo Mikkonen) – kitara  Pepuska (Eero ”Safka” Pekkonen) – urut, piano  Karisa (Kari Holm) – rummut  Costello (Costello Hautamäki) – kitara  Ivan Melartin (Jyrki K. Melartin) – basso Ludmila Sundqvistova (Mika Sundqvist) – taustalaulut  Vesa Hyrskykari – saksofoni :  Muut Moskovan kaupunki – maisemat  Jokke Järvinen – fotot  Santtu – opastus  Äänitetty MSL-studiolla.  Tuotanto & mixaus – Pate, Arwo, Costello ja Sundqvist.  Firefox Communications – kansi
Painokset

| Formaatti | Levy-yhtiö ja tunnus | Julkaistu | Lähde |
| --- | --- | --- | --- |
| LP | Poko PÄLP 57 | 29.10.1984 |  |
| MC | Poko POKS 57 | 29.10.1984 |  |
| CD | Poko POKOCD 87 | 1.2.1993 |  |
| CD | Poko POKOCD 87X | 2011 |  |
| CD | Poko 4714507 | 2014 |  |
Jean Boiteux

| Mitalit | Mitalit | Mitalit |  |
| --- | --- | --- | --- |
|  Jean Boiteux Helsingin olympialaisissa vuonna 1952. |  Jean Boiteux Helsingin olympialaisissa vuonna 1952. |  Jean Boiteux Helsingin olympialaisissa vuonna 1952. |  |
Maa:   Ranska
Miesten uinti
|  Olympialaiset  |  Olympialaiset  |  Olympialaiset  |  |
|  Kultaa | Helsinki 1952 | 400 m vapaauinti |  |
|  Pronssia | Helsinki 1952 | 4x200 m vapaauinti |  |
Jean Boiteux (20. kesäkuuta 1933 Marseille, Ranska – 11. huhtikuuta 2010) oli ranskalainen uimari. Hän voitti 400 metrin vapaauinnin kultamitalin vuoden 1952 kesäolympialaisissa Helsingissä. Boiteux'n isä innostui kultamitalista niin paljon, että hyppäsi poikansa maaliintulon jälkeen altaaseen vaatteet päällä onnittelemaan poikaansa. Boiteaux saavutti samoissa kisoissa pronssia 4 × 200 metrin vapaauintiviestissä.
Boiteux voitti useita mitaleita myös Euroopan-mestaruuskilpailuissa (1950, 1954). Hän kilpaili olympialaisissa myös vuonna 1956.
Boiteux kelpuutettiin uinnin kansainväliseen Hall of Fameen vuonna 1982. Hän kuoli 11.4.2010 pudottuaan kotipihansa puusta.
Boedromion

| --- | --- |
Attikalainen kalenteri
Kuukaudet
1.: Hekatombaion
2.: Metageitnion
3.: Boedromion
4.: Pyanopsion
5.: Maimakterion
6.: Poseideon
7.: Gamelion
8.: Anthesterion
9.: Elafebolion
10.: Munikhion
11.: Thargelion
12.: Skiroforion
Boedromion (m.kreik. Βοηδρομιών, Boēdromiōn) oli antiikin kreikkalainen kuukausi, joka tunnetaan ennen kaikkea Ateenassa käytetystä attikalaisesta kalenterista. Se oli saanut nimensä Boedromia-juhlasta. Kuukaudessa oli 29 tai 30 päivää ja se sijaitsi suunnilleen nykyisen syys-lokakuun aikoihin. Kuukalenterin kuukautena sen paikassa oli kuitenkin vaihtelua jopa 60 päivän verran. Kuukauden 29. päivä jätettiin pois tarvittaessa, jotta seuraavan kuun alku osuisi uudenkuun kohdalle.
Päivät ja juhlat

Attikalaisessa kalenterissa jokaisen kuukauden kahdeksan ensimmäistä päivää oli omistettu jumalille muun muassa näiden syntymäpäivinä, joita vietettiin siis kerran kuussa, ei kerran vuodessa. Muut juhlat olivat vuosittaisia ja vaihtelivat siis kuukausittain. Kuukaudelle nimen antanutta Boedromia-juhlaa vietettiin Apollon Auttajan kunniaksi. Kuukauteen sijoittuivat myös muun muassa suuret Eleusiin mysteerit.
Kuukauden päivät ja juhlat olivat:
| Kuun vaihe | Päivä | Päivän nimi | Juhlia tai muita tapahtumia |
| --- | --- | --- | --- |
|  | 1. | Numenia eli uudenkuun päivä | Uudenkuun pyhäpäivä |
|  | 2. | 2. päivä kasvavaa kuuta | Agathos Daimonin (”Hyvän hengen”) päivä |
|  | 3. | 3. päivä kasvavaa kuuta | Athenen syntymäpäivä |
|  | 4. | 4. päivä kasvavaa kuuta | Afroditeen, Eroksen, Hermeen ja Herakleen päivä |
|  | 5. | 5. päivä kasvavaa kuuta | Genesia-juhla |
|  | 6. | 6. päivä kasvavaa kuuta | Artemiin syntymäpäivä, Artemis Agroteran juhla Artemis Agroteran temppelillä, Marathonin taistelun muistopäivä |
|  | 7. | 7. päivä kasvavaa kuuta | Apollonin syntymäpäivä, Boedromia-juhla |
|  | 8. | 8. päivä kasvavaa kuuta | Poseidonin ja Theseuksen päivä |
|  | 9. | 9. päivä kasvavaa kuuta |  |
|  | 10. | 10. päivä kasvavaa kuuta |  |
|  | 11. | 11. päivä |  |
|  | 12. | 12. päivä |  |
|  | 13. | 13. päivä | Eleusiin mysteerien valmistelu: efebien marssi Ateenasta Eleusiihin |
|  | 14. | 14. päivä | Eleusiin mysteerien valmistelu: efebien marssi Eleusiista Ateenaan |
|  | 15. | 15. päivä | Eleusiin mysteerien 1. päivä (Agyrmos, ”Kokoontuminen”) |
|  | 16. | 16. päivä | Eleusiin mysteerien 2. päivä (Elasis eli Halade mystai!, ”Mereen, vihittävät!”) |
|  | 17. | 17. päivä | Eleusiin mysteerien 3. päivä |
|  | 18. | 18. päivä | Eleusiin mysteerien 4. päivä (Asklepia eli Epidauria) |
|  | 19. | 19. päivä | Eleusiin mysteerien 5. päivä (Pompē eli Iakkhos): suuri kulkue Ateenasta Eleusiihin Pyhää tietä pitkin |
|  | 20. | 20. päivä | Eleusiin mysteerien 6. päivä (Teletē): mysteerien öinen päätapahtuma |
|  | 21. | 10. päivä vähenevää kuuta | Eleusiin mysteerien 7. päivä |
|  | 22. | 9. päivä vähenevää kuuta | Eleusiin mysteerien 8. päivä |
|  | 23. | 8. päivä vähenevää kuuta | Eleusiin mysteerien 9. päivä (Plēmokhoai): mysteerien päätöspäivän rituaali |
|  | 24. | 7. päivä vähenevää kuuta |  |
|  | 25. | 6. päivä vähenevää kuuta |  |
|  | 26. | 5. päivä vähenevää kuuta |  |
|  | 27. | 4. päivä vähenevää kuuta |  |
|  | 28. | 3. päivä vähenevää kuuta |  |
|  | 29. | 2. päivä vähenevää kuuta |  |
|  | 30. | ”Vanha ja uusi päivä” (henē kai nea) | Hekaten deipnon (Hekatēs deipnon) |
Selitykset:
1 2 3 4 5 6 7 8 9  Päivää aiemmin, jos kuukausi oli 29 päivän pituinen.
↑  Jos kuukausi oli 29 päivän pituinen, pois jätettiin kuun 29. päivä, ei 30. päivä.
↑  Aina kuun viimeisenä päivänä myös silloin, kun kuukaudessa oli 29 päivää.
Hanger

| Hanger Hurriganes |
| --- | --- | --- |

Studioalbumin tiedot
 Äänitetty : 18.–22. syyskuuta 1978, Love Records -studio, Helsinki
 Julkaistu: marraskuu 1978
 Formaatti: LP, MC, CD
 Tuottaja(t): Hurriganes
 Tyylilaji: rock and roll, hard rock, poprock
 Kesto: 37.59
 Levy-yhtiö:  Scandia    Sonet
Muut kannet
   Hangerin takakansi      Ruotsin-painos Stranded in the Jungle
Listasijoitukset
  Suomi: 8.  
Hurriganesin muut julkaisut
| Tsugu Way 1977 | Hanger 1978 | Jailbird 1979 |
Singlet albumilta Hanger
 ”Deadline" / "Honey I’m Leaving” Julkaistu: marraskuu 1978
Hanger on suomalaisen Hurriganes-yhtyeen kuudes studioalbumi, joka julkaistiin marraskuussa 1978. Levy ilmestyi keskellä punk- ja rockabilly-kuumetta, eikä kerännyt tuoreeltaan juurikaan suosiota. Se oli esimerkiksi yhtyeen ensimmäinen albumi, josta ei myönnetty kultalevyä. Tyylillisesti albumi on hyvin 1960-lukuvaikutteinen, mutta jotkin kappaleet lähentelevät hard rockia.
Yhtye oli muuttunut kuusimiehiseksi. Levyllä ovat Remu Aaltosen (laulu), Cisse Häkkisen (bassokitara, laulu) ja Ile Kallion (kitara, laulu) lisäksi mukana Pedro Hietanen (kosketinsoittimet), Beaver Aitto-oja (rummut) sekä taiteilijanimellä Jim Kowalzskij esiintynyt Jim Pembroke (kitara, taustalaulu), joka myös sanoitti yhtyeen uudet omat kappaleet. Remu Aaltonen ei soita levyllä lainkaan rumpuja, vaan toimii ainoastaan laulusolistina.
Albumi oli yhtyeen ensimmäinen, jonka julkaisi Love Recordsin sijaan Scandia. Ruotsissa Sonet-yhtiö julkaisi albumin samalla kappalesisällöllä nimellä Stranded in the Jungle. Levyä myytiin siellä kahdessa viikossa 15 000 kappaletta.
Taustaa

Kesällä 1977 Hurriganes oli ollut suosionsa huipulla. Lokakuussa ilmestynyt studioalbumi Tsugu Way myi kuitenkin aiempaa heikommin. Myyntimäärää pidettiin silti vallitsevassa taloustilanteessa hyvänä, minkä sanottiin osoittavan Hurriganesin selvän johtoaseman suomalaisessa rockmusiikissa.
Yhtyettä uhkasivat kuitenkin uudet muotivirtaukset. Televisiosarja Onnen päivät ja elokuva Grease synnyttivät villityksen 1950-lukuun, ja Hurriganes edusti väärää sukupolvea. Niin sanotut ”diinarit” suhtautuivat vihamielisesti Hurriganesin kaltaisiin oman äärikonservatiivisen arvomaailmansa ulkopuolisiin asioihin. Diinareiden suosikkeihin lukeutui suomalainen rockabilly-yhtye Teddy & The Tigers, joka kesään 1978 mennessä oli saavuttanut yhä kasvavaa suosiota. Sen sijaan samaan aikaan vallinnut punk-kuume ei vielä vaikuttanut merkittävästi Hurriganesin menestykseen, sillä esimerkiksi Pelle Miljoonan ja Eppu Normaalin esikoisalbumit pysyivät eräänlaisena marginaalimusiikkina. Myös diskokulttuuri oli saapunut Suomeen Saturday Night Fever -elokuvan myötä. Kyseinen osa nuorisosta koki diinareiden ja punkkareiden aatemaailman vieraaksi, mutta samalla Hurriganesin musiikillisesti liian vaativaksi. Diskon ihailijat halusivat vain tanssia. Hurriganes reagoi tilanteeseen ottamalla keikoilleen mukaan DJ-veteraanit Joke Linnamaan ja Kari Niirasen.
Hurriganesin levy-yhtiö Love Recordsin talousvaikeudet pahenivat. Vaikka yhtye myi kymmeniä tuhansia albumeja, Lovella oli vaikeuksia maksaa sille myynnistä kertyviä rojalteja. Kun konkurssi alkoi näyttää väistämättömältä, Hurriganes jätti yhtiön viiden vuoden yhteistyön jälkeen vuonna 1978. Love Recordsin johtoportaaseen kuuluneen Otto Donnerin mukaan velat saatiin kuitenkin sovittua. Solisti-rumpali Remu Aaltoselta ilmestyi samana vuonna ensimmäinen sooloalbumi No Panic, jonka julkaisi Scandia.
Äänitykset

Uusi albumi oli saatava jouluksi myyntiin. Remu Aaltosella oli kuitenkin terveysongelmia, sillä jo pidempään soittamista haitannut kylkiluu oli leikattava. Rumpaliksi albumille tuli Aaltosen soololevyllä soittanut Beaver Aitto-oja. Aaltonen itse toimi Hangerilla ainoastaan laulajana. Mukaan pyydettiin myös Pepe & Paradisessa ja Wigwamissa soittanut kosketinsoittaja Pedro Hietanen. Lisäksi yhtyeen omien sävellysten sanoittaja, Wigwamin nokkamies Jim Pembroke, soitti kitaraa ja lauloi taustoja salanimellä Jim Kowalzskij. Hän myös teki albumille kaksi omaa kappaletta.
Hanger äänitettiin edellislevy Tsugu Wayn tavoin Love Records -studiolla, vaikka Love ei enää pystynytkään julkaisemaan Hurriganesin albumeja. Nauhoitusten ajankohta oli 18.–22. syyskuuta 1978. Äänittäjänä toimi Måns Groundstroem. Aikaa ei haluttu tuhlata, vaan musiikki pyrittiin taltioimaan mahdollisimman pitkälle livenä, yhtyeen keikoille tyypillisellä aggressiivisella otteella. Hurriganes tuotti albumin itse.
Albumin miksasi ruotsalainen Anders Oredson Finnlevy-studiolla. Kappaleista ”Deadline” ja ”Muskogee” tehtiin vaihtoehtoiset miksaukset, mutta niitä ei julkaistu.
Musiikki > Tyyli

Remu Aaltonen halusi laajentaa Hurriganesin soundimaailmaa ja monipuolistaa sen musiikkia. Albumin oli tarkoitus näyttää, ettei Hurriganes ollut riippuvainen tulevista ja menevistä muoti-ilmiöistä. Vaikutteita haettiin totutun 1950-luvun ja uuden aallon sijaan 1960-luvun rockista. 1960-luvun vaikutteet ovatkin Hangerilla suuressa osassa. Albumin äänimaailmaa on kuvattu raa’aksi ja raskaaksi, järjestelmällisen hyökkääväksi ja päällekäyväksi. Erityisesti rumpali Beaver Aitto-ojan soittoa on pidetty huomattavan aggressiivisena. Soundista erottuvat myös Pedro Hietasen garagetyyliset urut ja Jerry Lee Lewisiin verrattu pianonsoitto. Uutta Hurriganesin tyylissä olivat laulustemmat. Niistä vastasivat Aaltonen, Häkkinen, Kallio ja Pembroke.
»Suomessa ei nytkään ole yhtään niin hyvää laulubändiä kuin me, ja kun Jim (Pembroke) saadaan mukaan, homma senkun paranee. Saadaan enemmän ilmettä kun mun ei tarvii enää yksin ulvoo.» 
(Remu Aaltonen, laulusolisti.)