Radikaalinen Kansanpuolue
Historia > Nousukausi

Radikaalinen Kansanpuolue osallistui maaliskuun 1945 eduskuntavaaleihin kehnolla menestyksellä, mutta se ei lannistanut puoluetta. Hentunen pysyi julkisuudessa monien oikeusjuttujensa ansiosta. Puolueen järjestämät tilaisuudet vetivät runsaasti väkeä. Puolue otti käyttöön tunnuksensa, joka sisälsi mustan vinoristin keltaisella pohjalla.
Puolue tarjosi yhteistyötä äärivasemmistolle, mutta se torjuttiin. Esimerkiksi syksyllä 1945 RadKP lähetti onnittelunsa SKP:n 27-vuotisjuhliin. Puolue oli tuossa vaiheessa hyvin neuvostomyönteinen ja uskoi, että vihatut vallanpitäjät oli mahdollista vaihtaa Neuvostoliiton avulla. Puolue halusi lakkauttaa fasistisina pitämänsä lehdet (kuten US, HS, TS ja HBL). Se ei ollut tyytyväinen sotasyyllisyysoikeudenkäyntien lieviin tuomioihin.
Radikaalisen Kansanpuolueen asenne kommunisteihin ja Neuvostoliittoon muuttui varsin pian, kun Hentunen huomasi, etteivät nämä suhtautuneet hänen ajatuksiinsa myötämielisesti. Puolue kääntyi jyrkkään oppositioon kansanrintamapolitiikkaa vastaan. Se alkoi hyökkäillä SKP:tä ja muita kommunistijohtoisia järjestöjä vastaan. Marraskuussa 1946 kansanpuolue piti Helsingissä tilaisuuden Lokakuun vallankumouksen johdosta. Puheessaan Hentunen lähinnä arvosteli Neuvostoliittoa. Radikaalien ulkopoliittisessa ohjelmassa (1947) vedottiin Staliniin Karjalan palauttamiseksi tai julistamisesta itsenäiseksi. Puolue piti asiaa jatkuvasti esillä, mikä ärsytti viranomaisia.
22. elokuuta 1947 Radikaalinen Kansanpuolue aikoi järjestää Helsingin Rautatientorilla puhetilaisuuden, jossa piti käsitellä puolueen lehden lakkauttamista. Valtiollinen poliisi ja sisäministeriö päättivät kuitenkin puuttua asiaan, ja valtioneuvosto päätti ottaa Hentusen turvasäilöön. Puhuja kuitenkin sairastui eikä voinut saapua torille, jonne oli kerääntynyt tuhansia innokkaita kuulijoita. Mellakat alkoivat, kun poliisi yritti hajottaa pettyneen väkijoukon. Yhteenoton jälkeen mielenosoittajat siirtyivät Hentusen asunnolle, jossa tapeltiin vielä puolitoista tuntia, kunnes viranomaiset saivat tilanteen hallintaansa ottamalla aseet esiin. Hentunen vietiin turvasäilöön puoleksitoista kuukaudeksi. Samoihin aikoihin viranomaiset keskustelivat järjestön lakkauttamisesta: ensin heinäkuussa, ja uudelleen syyskuussa, jolloin puolue haluttiin kieltää (yhdessä kokoomusnuorten kanssa) vuoden 1944 välirauhansopimuksen nojalla. Molemmat hankkeet kuitenkin kariutuivat. Tähän (ja Hentusen vapautumiseen) vaikutti etenkin poikkeuslakien voimassaolon päättyminen. Tapahtumat nostivat Hentusen suosituksi puheenaiheeksi Suomen lehdistössä ja radikaalit saivat huomiota ympäri Eurooppaa.
Joulukuun 1947 kunnallisvaaleissa Hentunen nousi Helsingin kaupunginvaltuustoon. Puolueeseen liittyneet kohut ja erityisesti Punaisen Valpon toimet tekivät sitä tunnetuksi. Marraskuun puhetilaisuus keräsi Messuhalliin yli 6 000 kuulijaa. Hentusen omalaatuiset esitykset eivät saaneet kannatusta valtuustossa, eivätkä muut ryhmät suostuneet väittelyihin miehen kanssa. Yksinäinen valtuutettu ei saanut aloitteitaan edes äänestyksiin, ja kiinnostus valtuustotoimintaan lopahti. Puolue ei osallistunut seuraaviin kunnallisvaaleihin.
Radikaalinen Kansanpuolue vastusti YYA-sopimusta, ja 7. maaliskuuta 1948 puolue järjesti aiheesta tilaisuuden, johon kerääntyi 3 000 osanottajaa. Hentunen ehti puhua noin 20 minuuttia ennen kuin kommunistien paikalle järjestämät iskujoukot keskeyttivät tilaisuuden. Hentunen joutui poistumaan paikalta poliisin suojelussa. Kommunistit saivat myöhemmin tuomion oikeudessa. Huhtikuussa 1948 SKDL teki eduskuntakyselyn radikaalien toiminnasta, jota se piti esimerkkinä sananvapauden väärinkäytöstä.