stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Satusuomalainen

| Satusuomalainen |
| --- | --- |
Tyyli:  viihdeohjelma
Alkuperämaa:  Suomi
Verkko:  Yle TV1
Esitetty:  22. kesäkuuta – 24. elokuuta, 2006
Jaksoja:  10
Tuotanto
Ohjaaja(t):  useita
Tuotantoyhtiö(t):  Yleisradio
Aiheesta muualla
Virallinen sivusto
Satusuomalainen oli vuonna 2006 järjestetty Yleisradion kilpailuohjelma jossa katsojat saivat valita äänestämällä kaikkien aikojen kuvitteellisen suomalaisen hahmon.
Äänestäminen tapahtui joko soittamalla tai tekstiviestein. Ensin katsojat äänestivät 49 annetusta ehdokkaasta (omaa, listalta puuttuvaa ehdokastakin sai äänestää) kahdeksan hahmoa jatkoon. Toisella kierroksella näistä kahdeksasta hahmosta valittiin neljä eniten ääniä saanutta 24. elokuuta, 2006 järjestettyyn finaaliin, jonka aikana annettujen äänien perusteella valittiin Satusuomalainen. Finaalissa eniten ääniä sai Rölli.
Toinen kierros

Toiselle kierrokselle valittiin kahdeksan hahmoa.
Uuno Turhapuro
Väinämöinen
Rölli
Viivi ja Wagner
Pikku Myy
James B. Pirk
Muumipeikko
Antero Rokka
Finaali

Finaali esitettiin suorana Yle TV1-kanavalla Aleksanterin teatterissa. Yhteensä äänestyskierroksen ja finaalin aikana annettiin 43 450 ääntä.
Rölli (11 562 ääntä)
Pikku Myy (9 729 ääntä)
Antero Rokka (8 164 ääntä)
Uuno Turhapuro (6 225 ääntä)
Aiheesta muualla

Ohjelman kotisivusto (Arkistoitu – Internet Archive)
Tatjana Lioznova

Lioznova keskusteli presidentti Putinin kanssa 2000
Tatjana Mihailovna Lioznova (ven. Татьяна Михайловна Лиознова; 20. heinäkuuta 1924 Moskova, Neuvostoliitto – 29. syyskuuta 2011) oli venäläinen ohjaaja, joka muistetaan muun muassa minisarjasta Kevään seitsemäntoista hetkeä (1973). Hän teki myös täyspitkiä elokuvia, joihin kuuluu Aamulla varhain (Rano utrom, 1966).
Lioznovasta tehtiin Neuvostoliiton kansantaiteilija vuonna 1984.
Aiheesta muualla

Tatjana Lioznova Internet Movie Databasessa. (englanniksi)
Tatjana Lioznova
Seppo Ruohonen (energianeuvos)

Seppo Erik Ruohonen (s. 26. lokakuuta 1946 Kokemäki) on suomalainen insinööri ja järjestö- ja yritysjohtaja, joka on saanut energianeuvoksen arvonimen.
Ruohosen vanhemmat olivat ylikonduktööri Erik Ruohonen ja Elma Ruohonen. Hänen puolisonsa vuodesta 1971 on lääkintävoimistelija Marja-Leena Kaarina Pasanen. Ruohonen tuli ylioppilaaksi Kokemäen yhteiskoulusta 1965 ja valmistui diplomi-insinööriksi Teknillisestä korkeakoulusta 1971. Hän oli Teknillisen korkeakoulun assistentti 1971, Imatran Voiman käyttö- ja suunnitteluinsinööri 1972–1975, Sähköntuottajien yhteistyövaltuuskunnan valiokuntien sihteeri 1976–1985, Teollisuuden Sähköenergialiiton toimitusjohtaja 1986–1992, Teollisuuden Voimansiirto -yhtiön toimitusjohtaja 1993–1996, Suomen Kantaverkko -yhtiön varatoimitusjohtaja 1997–1998, Fingridin toimitusjohtaja 1999–2000 ja Helsingin Energian toimitusjohtaja 2000–2012. Fingridin johtaja Ruohonen oli 1999–2000 ja Mankala-yhtiön toimitusjohtaja 2002–2012. Hänellä oli ammattiuransa aikana myös useita asiantuntija- ja luottamustehtäviä. Energianeuvoksen arvonimen vuonna 2011 saanut Ruohonen on sotilasarvoltaan reservin kapteeni.
Second Coming (Live at Dynamo 1996)

| Second Coming (Live at Dynamo 1996) Venom |
| --- | --- | --- |

Livealbumin tiedot
 Äänitetty :  ?
 Julkaistu: 1996
 Tyylilaji: Black metal
 Kesto: 53.01
Venomin muut julkaisut
| Venom ’96 1996 | Second Coming (Live at Dynamo 1996) 1996 | Cast in Stone 1997 |
Second Coming (Live at Dynamo 1996) on Venom-yhtyeen albumi, joka julkaistiin vuonna 1996. The Second Coming -nimellä on julkaistu myös CD:n ja VHS-live-tallenteen yhteisjulkaisu samana vuonna. Videolta puuttuu CD:llä esiintyvä kappale "Nightmare".
Kappaleluettelo

Seven Gates of Hell – 6.47
Die Hard – 4.31
Welcome to Hell – 5.03
Leave Me in Hell – 4.40
Countess Bathory – 3.58
Buried Alive – 5.00
Don’t Burn the Witch – 4.00
In Nomine Satanas – 3.37
Nightmare – 3.57
Black Metal – 4.03
Witching Hour – 7.22
Venom
| --- | --- |
Studioalbumit:   Welcome to Hell  Black Metal  At War with Satan  Possessed  Calm Before the Storm  Prime Evil  Temples of Ice  The Waste Lands  Cast in Stone  Resurrection  Metal Black  Hell  Fallen Angels  From the Very Depths  Storm the Gates 
Livealbumit:   Official Bootleg  Eine Kleine Nachtmusik  Second Coming (Live at Dynamo 1996)  Bitten  Witching Hour  Live from the Hammersmith Odeon Theatre 
Kokoelmat:   From Hell to the Unknown...  The Singles 80–86  Acid Queen  In Memorium  The Book of Armageddon  Kissing the Beast  Leave Me in Hell  Skeletons in the Closet  Old, New, Borrowed and Blue  Black Reign  From Heaven to the Unknown  New Live & Rare  Buried Alive  The Collection  The Court of Death  The Venom Archive  Greatest Hits & More  Darkest Hour  Kissing the Beast  Lay Down Your Soul!  In League with Satan  Witching Hour – The Best of Venom  The Seven Gates of Hell – Singles 1980-1985  MMV  In Nomine Satanas – The Neat Anthology (40 Years in Sodom)  Sons of Satan: Rare and Unreleased 
EP:t:   Canadian Assault  American Assault  French Assault  Hell at Hammersmith – Alive in 85  Scandinavian Assault  Japanese Assault  German Assault  Tear Your Soul Apart  Venom ’96  100 Miles to Hell
Sanctuary in Abyss

| Sanctuary in Abyss Hateform |
| --- | --- | --- |

Studioalbumin tiedot
 Äänitetty : Petrax Studiot, Ansa Studio, JR Audio ja Woodshed Finland
 Julkaistu: 1. maaliskuuta 2013
 Formaatti: CD
 Tuottaja(t): Hateform & Tom Gardiner
 Tyylilaji: death metal, thrash metal
 Kesto: 51.16
 Levy-yhtiö: Spinefarm
Listasijoitukset
  Suomen virallinen lista: 46.
Hateformin muut julkaisut
| Origins of Plague 2010 | Sanctuary in Abyss 2013 |   |
Sanctuary in Abyss on suomalaisen death metal -yhtye Hateformin kolmas studioalbumi. Se julkaistiin 1. maaliskuuta 2013 levymerkillä Spinefarm Records. Albumi debytoi Suomen virallisen listan sijalla 46.
Vastaanotto

Albumi sai ristiriitaisen vastaanoton. Infernon Mega sanoi sisäistäneensä albumin kahta edeltäjäänsä paremmin, mutta uutukaisenkin olevan sisällöltään liian rikas. Albumin kaksi lopetuskappaletta saivat silti suitsutusta. Soundin Eero Kettunen antoi albumille kolme tähteä viidestä, mieltäen uuden albumin taas edeltäjiään vaikeammin sisäistettäväksi, mutta myöntää yhtyeen onnistuneen musiikkinsa jalostamisessa.
Kappaleet

Kaikki kappaleet sanoittanut Petri Nyström.
Origin of Plague – 2.04 (säv. Tom Gardiner)
Born Exiled – 5.20 (säv. Gardiner)
Morphine – 4.58 (säv. Tomy Laisto)
Sculpture of Flesh – 5.12 (säv. Gardiner)
All Becomes Nothing – 4.41 (säv. Laisto)
Perpetual Cold – 5.00 (säv. Laisto)
Rise Beyond – 3.55 (säv. Gardiner & Laisto)
Burn to Feel – 5.38 (säv. Gardiner)
Illusion for the Absolved... – 8.41 (säv. Gardiner)
...Redemption for the Awake – 5.49 (säv. Gardiner)
Kokoonpano

Joni Suodenjärvi – basso
Tomy Laisto – kitara
Petri Nyström – laulu
Tom Gardiner – kitara
Tuomo Latvala – rummut
Kokoonpano > Vierailevat muusikot

Bobby Koelble – soolokitara (kappale 5)
Antero Mentu – sitar, tambura (kappale 1)
Tom Gardiner – piano (kappale 9)
The HF/HC Boy Choir 2012 "Sparkles Of Hope 3.21" – kuorolaulu
Kokoonpano > Tuotanto

Tom Gardiner – tuottaja, äänittäjä
Daniel Rantanen – äänittäjä, äänisuunnittelu
Jori Haukio – äänittäjä
Santeri Salmi – äänittäjä
Thomas "Plec" Johansson – miksaaja, masteroija
Mika Jussila – masteroija
Jon Barmby – kansikuva
Arvostelut

Imperiumi: 8½/10
Inferno: ristiriitainen
Metal Temple:
Soundi:
Aiheesta muualla

Albumi Sanctuary in Abyss Encyclopaedia Metallum -sivustolla (englanniksi)
Sanctuary in Abyss discogs.com -sivustolla
Thomas Petersson

| Thomas Petersson> Henkilötiedot |
| --- | --- |
Syntynyt: 1965
Kansalaisuus:   Ruotsi
Uran tiedot
Laji:  pöytäjääkiekko
Seura:  Saanapu Cyclones
Saavutukset
Paras sijoitus maailmanrankingissa:  4.
Thomas Petersson (s. 1965) on ruotsalainen pöytäjääkiekkoilija, joka edustaa Saanapu Cyclones-nimistä seuraa. Petersson on voittanut urallaan veteraanien maailmanmestaruuden vuonna 2005 sekä hopeaa ja pronssia avoimen sarjan MM-kilpailuista vuosilta 1991 ja 2001. Petersson on tällä hetkellä ITHF:n maailmanrankingissa sijalla 97.
Seisminen hasardi

Seisminen hasardi eli uhka esittää kohdealueen luonnollisen seismisyyden tason todennäköisyyksien avulla.
Tilastollisessa seismisen hasardin arvioinnissa lasketaan todennäköisyyksiä, joilla kohdealueella tai kohdepaikassa tietty maanjäristysvoimakkuuden tai maanjäristyksestä aiheutuvan maanliikkeen kynnysarvo ylittyy annetussa ajassa. Laajasti käytetty maanliikkeen suure on maksimikiihtyvyys (PGA < engl. peak ground acceleration). Seismisen hasardin laskemisessa tulee tiivistää paras mahdollinen seismologinen ja muu geotieteellinen tieto. Ihmisen toiminta ei vaikuta luonnolliseen seismisyyteen pohjautuvan seismisen hasardin tasoon.
Seisminen hasardikartta esittää laskettujen maanliikkeiden, yleensä kiihtyvyysarvojen, tasa-arvokäyriä. Usein kartan (kiihtyvyys)arvojen on laskettu ylittyvän 10 prosentin todennäköisyydellä 50 vuodessa, mikä vastaa 475 vuoden ajanjaksoa. Tämä on seismologian ja insinöörien välinen sopimusasia.
Aiheesta muualla

Seismologian-sanasto > Seisminen hasardi Seismologian instituutti
Sei Ashina

Igarashi Aya (jap. 五十嵐彩) eli Sei Ashina (jap. 芦名 星; 22. marraskuuta 1983 Fukushima – 14. syyskuuta 2020) oli japanilainen näyttelijä, joka tunnetaan varsinkin Kamen Rider Hibiki -sarjasta. Lisäksi hän  esiintyi muun muassa elokuvassa Silk (2007).
Sei Ashina teki itsemurhan 36-vuotiaana 14. syyskuuta 2020.
Aiheesta muualla

Sei Ashina Internet Movie Databasessa. (englanniksi)
Tauridit

Tauridit ovat vuosittainen meteoriparvi, joka liitetään Encke-komeettaan. Tauridit ovat itse asiassa kaksi erillistä parvea, Eteläiset ja Pohjoiset. Eteläiset tulevat Enckestä ja Pohjoiset tulevat asteroidista 2004 TG10. Ne on nimetty Härän tähdistön mukaan, mistä ne näyttävät tulevan. Niitä joskus sanotaan "Halloweenin tulipalloiksi", koska ne näkyvät lokakuussa ja marraskuussa.
Seppo Sutela

Seppo Sutela (s. 16. lokakuuta 1956) on suomalainen urheiluvaikuttaja.
Sutela toimi vuosina 2006-2008 HC TPS Turku Oy:n toimitusjohtajana. Hän jatkoi edellisen toimitusjohtajan Jouko Narvanmaan tehtäviä tämän irtisanouduttua alkuvuodesta 2006.
Sutela on tehnyt pitkän uran eri yritysten johtoportaissa (Nokia, SOK, Karhu-Titan).
Jääkiekko on hänelle tuttu urheilulaji entuudestaan, koska hän pelasi junioritasolla Oulun Kärpissä sekä jääpalloa Oulun Luistinseurassa ja WP-35:ssä. Erimielisyydet WP 35:n valmentajan kanssa johtivat kuitenkin jääpallouran lopettamiseen. Tämän jälkeen Sutela keskittyi jääkiekkoon.
The War on Democracy

| The War on Democracy |
| --- | --- |

Ohjaaja:  Christopher Martin, John Pilger
Käsikirjoittaja:  John Pilger
Valmistustiedot
Valmistusmaa:  Yhdistynyt kuningaskunta
Levittäjä:  Lionsgate Netflix
Kesto:  96 min
Alkuperäiskieli:  Englanti
Aiheesta muualla
IMDb
AllMovie
Infobox OKNimi-testi OK: 
The War on Democracy on palkittu dokumenttielokuva. Se julkaistiin 15. kesäkuuta 2007 Englannissa.
Dokumentissa journalisti John Pilger käy läpi Latinalaisen Amerikan poliittista tilannetta ja historiaa. Hän kuvaa elokuvassa Venezuelaa, Chileä ja Boliviaa ja analysoi Yhdysvaltain roolia näiden maiden historiassa. Elokuvassa Pilger esittää Bushin hallinnon yrittäneen kaataa Hugo Chavezin hallinnon tukemalla vallankaappausta vuonna 2002. Lisäksi Pilger analysoi CIA:n roolia Augusto Pinochetin valtaannousussa Chilessä 1973 ja School of the Americasin roolia kuolemanpartioiden kouluttajana ja tukijana Latinalaisen Amerikan eri maissa.
Elokuva esitettiin mm. Cannesin ja Glasgown elokuvajuhlilla 2007.
Aiheesta muualla

The War on Democracy JohnPilger.com -sivulla
The War on Democracy -traileri
The War on Democracy imdb.com:issa
The Empire Reviews Central - The War on Democracy
Seppo Riski

Seppo Riski (s. 30. elokuuta 1943 Viipuri) on suomalainen varatuomari ja eläkkeellä oleva työmarkkinajärjestöjohtaja.
Seppo Riski valmistui oikeustieteen kandidaatiksi 1967. Hän aloitti uransa 1968 Liiketyönantajain Keskusliiton palveluksessa. Hän siirtyi sieltä 1974 Suomen Työnantajain Keskusliittoon ja myöhemmin sen seuraajaksi tulleeseen Teollisuuden ja Työnantajain Keskusliittoon (TT). Riski toimi näissä järjestöissä johtajana laki- ja sosiaaliasioissa sekä sopimustoiminnassa. Viimeksi Riski oli Elinkeinoelämän keskusliiton työmarkkinapoliittisen sektorin johtajana vuosina 2004–2008. Ollessaan työmarkkinajohtajana vuosina 1998–2008 Riski teki muun muassa Suomen siihen asti pisimmin tuloratkaisun vuonna 2005. Seppo Riski oli haastateltavana vuonna 2010 television Itse asiassa kuultuna-ohjelmasarjassa.
Aiheesta muualla

Teemu Luukka : Entinen tupomies Seppo Riski kääntyi kriitikoksi, Helsingin Sanomat 30.8.2013 (Tilaajille)
Entinen työmarkkinajohtaja: Työehtosopimusjärjestelmä mennyttä maailmaa, Studio55.fi 7.5.2014
The Mahavishnu Orchestra

John McLaughlin vuonna 1986
The Mahavishnu Orchestra on  kitaristi John McLaughlinin 1960-luvun lopussa perustama jazz-rock-fuusiota soittanut yhtye.
The Mahavishnu Orchestra -nimeä käytettiin useista McLaughlinin johtamista kokoonpanoista. Näistä ensimmäinen on tunnetuin. Sen riveissä soittivat englantilaisen McLaughlinin lisäksi amerikkalainen viulisti Jerry Goodman, panamalainen rumpali Billy Cobham, irlantilainen basisti Rick Laird sekä tšekkiläinen kosketinsoittaja Jan Hammer. Yhtye julkaisi vuosina 1971 debyyttilevynsä Inner Mounting Flame ja seuraavana vuonna levyn Birds of Fire. Nämä levyt kuuluvat fuusion arvostetuimpiin. Levyissä psykedeelisen rockin tai varhaisen heavy metalin soundit yhdistyvät jazz-muusikoiden taidolla soitettuihin improvisoituihin sooloihin. Yhtyeen musiikki ei muistuta perinteistä jazzia päällisin puolin juuri ollenkaan ja levyt nousivatkin pop-listoilla kahdenkymmenen kärkeen. Levyjen sävellykset, jotka ovat McLaughlinin käsialaa, ottavat vaikutteita myös itämaisesta musiikista.
The Mahavishnu Orchestran ensimmäinen versio ei kuitenkaan saanut enää aikaiseksi useampia studioalbumeita, koska yhtyeen välit olivat tulehtuneet osin rojaltikiistojen vuoksi. Orchestran myöhemmissä 1970-luvun kokoonpanoissa soitti esimerkiksi viulisti Jean-Luc Ponty ja 1980-luvulla basisti Jonas Hellborg.
Diskografia > Ensimmäinen Orchestra

The Inner Mounting Flame (1971) (McLaughlin/Hammer/Goodman/Laird/Cobham)
Birds of Fire (1973) (McLaughlin/Hammer/Goodman/Laird/Cobham)
Between Nothingness and Eternity (LIVE) (1973) (McLaughlin/Hammer/Goodman/Laird/Cobham)
The Lost Trident Sessions (1973, julkaistu 1999) (McLaughlin/Hammer/Goodman/Laird/Cobham)
Diskografia > Loput 1970-luvun levyt

Apocalypse (1974) (McLaughlin/Moran/Ponty/Armstrong/Walden)
Visions of the Emerald Beyond (1975) (McLaughlin/Moran/Ponty/Armstrong/Walden)
Inner Worlds (1976) (McLaughlin/Goldberg/Armstrong/Walden)
Diskografia > 1980-luku

Mahavishnu (1984) (McLaughlin/Forman/Evans/Hellborg/Cobham)
Adventures in Radioland (1986) (McLaughlin/Forman/Evans/Hellborg/Gottleib)
Tenorissimo

Tenorissimo on kahden suomalainen tenorilaulajan Reijo Ikosen ja Lasse Riutamaan muodostama duo. Se sai alkunsa eräässä syntymäpäiväkonsertissa marraskuussa 2008. Siitä lähtien Tenorissimolla on ollut satoja konsertteja eri puolilla Suomea. Debyyttilevy Tenorissimo ilmestyi syksyllä 2009.
Vuoden 2018 aikana Tenorissimo kunnioitti Mauno Kuusiston syntymän 100-vuotisjuhlaa yli kolmellakymmenellä konsertilla eri puolilla Suomea. Elokuussa 2018 ilmestyi Tenorissimolta Mauno Kuusiston tunnetuimmista kappaleista koostuva äänite Kertokaa se hänelle.
Diskografia

Tenorissimo (Aikamedia, 2009)
Aiheesta muualla

Kotisivut (Arkistoitu – Internet Archive)
Thomas Pesquet

| Thomas Pesquet |
| --- | --- |

Henkilötiedot
Syntynyt: 1978-02-2727. helmikuuta 1978 Rouen, Ranska
Kansalaisuus:  ranskalainen
Ammatti:  lentäjä
Ura
Tyyppi:  ESA:n astronautti
Lennot

Sojuz MS-03:  Sojuz MS-03
:  Retkikunta 50
 
Aiheesta muualla
thomaspesquet.esa.int
Thomas Pesquet, (s. 27. helmikuuta 1978 Rouen, Ranska) on ranskalainen avaruusinsinööri, lentäjä ja Euroopan avaruusjärjestön (ESA) astronautti. Pesquet valittiin astronauttikoulutukseen vuonna 2009 ja maaliskuussa 2014 Sojuz MS-03 -lennon miehistön jäseneksi Retkikuntaan 50/51. Hän oli Retkikunnan 51 mukana kansainvälisellä avaruusasemalla (ISS) 17.11.2016 - 2.6.2017.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Thomas Pesquet Wikimedia Commonsissa
Thin-le-Moutier

| Thin-le-Moutier |
| --- | --- |
 Saint Quentinin kirkko
 vaakuna
 Thin-le-Moutier
 Koordinaatit: 49°43′11″N, 4°30′08″E 
Valtio:  Ranska
Alue:  Grand Est
Departementti:  Ardennes
Arrondissementti:  Charleville-Mézières
Pinta-ala:  
 – Kokonaispinta-ala:  39,7 km²
Väkiluku (2019):  640 
 – Väestötiheys:  16 as./km²
Kunnan numero:  08449
 
 Kunnan kotisivut 
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Thin-le-Moutier on kunta Pohjois-Ranskassa Ardennesin departementissa Grand Estin alueella. Se sijaitsee noin 20 kilometriä Charleville-Mézièresin kaupungista länteen.
Kunnan keskustassa on Saint Quentinin kirkko. Kirkon vieressä on ollut luostari 900-luvulta ja kirkkokin on ollut olemassa 1100-luvulta saakka. Luostari tuhoutui Ranskan uskonsodissa vuonna 1570. Luostarin omaisuuden otti Reimsin pappisseminaari ja seurakunta joutui talousvaikeuksiin. Vähitellen myös kirkko alkoi rapistua. Lopulta 1800-luvulla kunta päätti purkaa kirkon ja rakentaa uuden. Toisessa maailmansodassa kirkko kärsi vaurioita, mutta ne korjattiin.
Ranskalaisten pystyttämä muistomerkki
Kunnassa on kaksi vierekkäistä muistomerkkiä ensimmäisessä maailmansodassa 28. ja 29. elokuuta 1914 käydyn La Fosse à l'eaun -taistelun muistoksi. Toisen pystyttivät saksalaiset vuonna 1915 ja toisen ranskalaiset vuonna 1924.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Thin-le-Moutier Wikimedia Commonsissa
Seppo Sulonen

| Henkilötiedot |
| --- | --- | --- | --- |
Syntymäaika: 22. toukokuuta 1962 (ikä 62)
Syntymäpaikka: Pori, Suomi
Pelipaikka: vasen laitalinkki
Pituus: 175 cm
Lempinimi: Suppa
Junioriseurat
1973–1981: PPT
Seurat
| Vuodet | Seura | O | (M) |
| 1980–1984 | PPT | 58 | (9) |
| 1984 | → LappBK (laina) | 10 | (0) |
| 1985 | ToVe | 20 | (8) |
| 1986–1988 | PPT | 68 | (8) |
| 1989 | VPS | 20 | (10) |
| 1990–1995 | P-Iirot | 86 | (15) |
| 1995 | RiPS | 9 | (1) |
| 1996 | HaPo | – | (–) |
| 2011 | Jazz | 1 | (0) |
| Yhteensä | Yhteensä | 272 | (51) |
Valmennusura
1996–1999: FC Jazz A-jun.
2003: PoPa (apuv.)
2011: FC Jazz (apuv.)
 Seurajoukkueuran tilastot kattavat vain kansalliset sarjat.
Seppo Sulonen (s. 22. toukokuuta 1962 Pori) on suomalainen jalkapalloilija.
Hän pelasi urallaan 76 pääsarjaottelua ja teki niissä 11 maalia. Vuonna 1988 hän oli PPT:n paras maalintekijä seitsemällä maalillaan. Toiseksi korkeimmalla sarjatasolla Ykkösessä Sulonen pelasi yhden PPT-kauden lisäksi neljä vuotta Rauman Pallo-Iiroissa.
Pelaajauransa jälkeen Sulonen on valmentanut eri juniorijoukkueita, sekä aikuisten tasolla ollut mukana muun muassa PoPan sekä FC Jazzin valmennusryhmissä. Kaudella 2011 hän toimi FC Jazzin kakkosvalmentajana ja esiintyi kentällä yhdessä ottelussa 49-vuotiaana.
Seppo Sulosen serkut Petri ja Pasi Sulonen ovat myös entisiä pääsarjatason pelaajia. Hänen poikansa Niko Sulonen (s. 1995) pelasi FC Jazzissa 16 Kakkosen ottelua vuosina 2011–2013.
Tibor Serly

Tibor Serly noin 30-vuotiaana.
Tibor Serly (25. marraskuuta 1901 Losonc, Itävalta-Unkari – 8. lokakuuta 1978 Lontoo) oli unkarilainen alttoviulisti ja säveltäjä. Hän oli Béla Bartókin oppilas. Serly on viimeistellyt Bartókin alttoviulukonserton, joka jäi keskeneräiseksi, kun Bartók syyskuussa 1945 kuoli.
Saint-Jean-sur-Richelieu

| Saint-Jean-sur-Richelieu (Ville de Saint-Jean-sur-Richelieu) |
| --- | --- |
 Kaupungin keskusta

 Saint-Jean-sur-Richelieu
 Koordinaatit: 45°18′22″N, 73°15′13″W 
Valtio:   Kanada
Provinssi:  Québec
Asutettu:  1665
Kaupungiksi:  1856
Kaupunkiliitos:  24. tammikuuta 2001
Hallinto:  
 – Pormestari:  Gilles Dolbec
Pinta-ala:  
 – Kokonaispinta-ala:  225.78 km²
Väkiluku (2006):  87,492
 – Väestötiheys:  387.5 as./km²
Aikavyöhyke:  UTC-5
 – Kesäaika:  UTC-4
Postinumero:  J2W, J2X, J2Y, J3A, J3B
Suuntanumero(t):  450
 
 Kaupungin kotisivut 
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Saint-Jean-sur-Richelieu (ransk. Ville de Saint-Jean-sur-Richelieu) on 87 492 asukkaan (2006) kaupunki Québecin provinssissa Kanadassa. Kaupunki sijaitsee noin 50 kilometriä kaakkoon Montréalista, Champlainjärven pohjoispäässä, Richelieujoen länsirannalla.
Historia

Nykyinen Saint-Jean-sur-Richelieu sai alkunsa, kun ranskalainen Carignan-Salières-rykmentti rakensi vuonna 1665 silloisen Saint-Lucin kunnan alueelle linnoituksen ja Saint-Jean-sur-Richelieun alueelle vuosina 1666–1667 toisen linnoituksen Fort Saint-Jean. Linnoitukset olivat alueen tärkeitä tukikohtia, etenkin Amerikan vallankumouksen aikana, jolloin taistelijat pakenivat brittien hallitsemilta alueilta Uuteen-Ranskaan.
Alueen ensimmäiset eurooppalaiset siirtolaiset rakensivat tilansa linnoitusten välittömään läheisyyteen. Asutus laajeni uusien siirtolaisten muuttaessa alueelle. Vuonna 1763 joukko karkotettuja acadialaisia muutti entisen L’Acadien kunnan alueelle, jonne he perustivat oman yhdyskuntansa. Tosin yhdyskunta kantoi vuosien saatossa useita nimiä, kuten Petite Cadie, Blairfindie ja lopulta L’Acadie.
La Prairien kaupungista valmistui vuonna 1836 rautatie, joka yhdistää alueen muualle Québeciin. Chamblyn kanava avattiin liikenteelle 1843, ja se mahdollisti laivaliikenteen Richelieun koskien ohitse. Aiemmin vesiliikenne kaupunkiin ei ollut mahdollista.
24. tammikuuta 2001 Saint-Jean-sur-Richelieun, Ibervillen ja Saint-Lucin kaupungit sekä L’Acadien ja Saint-Athanasen kunnat yhdistettiin uudeksi Saint-Jean-sur-Richelieun kaupungiksi.
Historia > Yhdistetyt kaupungit, kunnat ja niiden väkiluvut

Saint-Jean-sur-Richelieu (37 386)
Saint-Luc (20 573)
Iberville (9 424)
Saint-Athanase (6 691)
L'Acadie (5 526)
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Saint-Jean-sur-Richelieu Wikimedia Commonsissa
Fort Saint-Jean linnoitus vuonna 1748
Sanna Kannasto

Sanna Kannasto.
Sanna Kannasto, o.s. Kallio, (1878 Ylihärmä – 1968 Kanada) oli suomalaissyntyinen sosialisti ja naisasianainen, joka vaikutti kanadansuomalaisessa työväenliikkeessä 1900-luvun alkuvuosikymmeninä. Maan viranomaiset pitivät häntä yhtenä maan vaarallisimmista agitaattoreista, jonka karkottamista jopa harkittiin. Kannasto oli A. T. Hillin ja Aku Päiviön ohella aikakauden merkittävimpiä kanadansuomalaisen työväenliikkeen toimijoita.
Nuoruus

Kannasto saapui siirtolaisena Yhdysvaltoihin vuonna 1899 ja opiskeli aluksi Michiganin Hancockissa sijaitsevassa Suomi-opistossa. Vuonna 1905 Kannasto liittyi Amerikan sosialistiseen puolueeseen ja toimi kirjoittajana ja puhujana. Hän muutti Kanadaan vuonna 1907 yhdessä puolisonsa J. V. Kannaston kanssa, joka toimi myös sosialistisessa puolueessa. He asettuivat Ontarion Port Arthuriin, jossa vaikutti suuri suomalaisyhteisö. Pariskunnalla oli poika. Kannasto oli ottanut puolisonsa nimen, mutta he eivät olleet avioliitossa. Tapa oli yleinen ajan radikaalissa kanadan- ja amerikansuomalaisessa työväenliikkeessä. 1920-luvun alusta lähtien hän eli pitkään yksinhuoltajana J. V. Kannaston avioiduttua uuden puolison kanssa.