stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Psykiatrinen sairaala (Helsinki)
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Psykiatrinen sairaala (Helsinki) Wikimedia Commonsissa
Mielenterveyspalvelut: Auroran sairaala Hus. Arkistoitu 25.12.2017. Viitattu 21.12.2017.
Kulkutautisairaalaa varten rakennettu kivipaviljonki, arkkitehti Magnus Schjerfbeck 1913-1914
Auroran sairaala, lastenosastorakennus vuonna 1956, arkkitehti Jonas Cedercreutz ja Helge Railo 1955.
Auroran sairaalan alue, ylälaidassa punakattoiset potilaspaviljongit vuosilta 1913-1914. Edessä päärakennus. Nordenskiöldinkadun oikealla puolella Eläintarhan kenttä.
Psykologinen testi

Esimerkki älykkyystestistä. Ravenin matriisi: Millainen kuvio tulee viimeiseen ruutuun?
Psykologisella testillä tarkoitetaan laajassa merkityksessä psykologin tietyllä standardoidulla testimenetelmällä suorittamaa tutkimusta, jonka tarkoituksena on selvittää tutkittavan psyykkisiä ominaisuuksia. Termillä tarkoitetaan kuitenkin arkikielessä useimmiten yksittäistä tiettyä testimenetelmää.
Psykologinen testaaminen on nimenomaan behavioristiseen ja kognitiiviseen psykologiaan kuuluva piirre. Sen sijaan esimerkiksi sosiaalipsykologiaan testien käyttö ei ole kuulunut sen traditioon omaksutun tiede- ja ihmiskäsityksen perusteella.
Yksittäinen testi on otos tutkittavan henkilön käyttäytymisestä: aina samanlaisena toistettava sarja tehtäviä, joihin odotetaan etukäteen määritellyllä tavalla odotettavia vastauksia. Testillä pyritään siihen, että testitilanteessa saadun tiedon perusteella voidaan valmiista testituloksista tehdä arvio tai ennuste testattavan ominaisuuksista tosielämässä.
Eräät olennaiset testeihin liittyvät käsitteet ovat validiteetti ja reliabiliteetti. Validiteetti määrittää sitä, mitä käsitteellistä ominaisuutta testi mittaa ja kuinka toimivasti testi mittaa sitä ominaisuutta, jota sen väitetään mittaavan. Validiteetti on perinteisesti jaettu edelleen käsite-, sisältö- ja kriteerivaliditeetteihin, joskin nyttemmin validiteettia on ryhdytty arvioimaan niin sanotun integroidun validiteettitarkastelun kautta. Reliabiliteetilla puolestaan tarkoitetaan olennaisesti testin luotettavuutta eli sitä tasoa, jolla testillä saatu tulos on vapaa mittausvirheistä tai satunnaisvaihteluista. Mitä parempi reliabiliteetti menetelmällä on, sitä suuremmalla todennäköisyydellä uusintamittaus antaa (muuttumattomasta mittauskohteesta) saman tuloksen kuin edellinen.
Testiksi kutsuttavalta tutkimusmenetelmältä edellytetään nykyään, että testimenetelmän toimivuus ja luotettavuus on kyettävä osoittamaan empiirisellä tutkimuksella ja tutkimuksen tulosten perusteella tehtävällä tilastotieteellisellä analyysillä. Tällainen vaatimus on tosin aiheuttanut ongelmia erityisesti persoonallisuuden arviointiin käytettävien projektiivisten menetelmien toimivuuden osoittamisessa.
Tilastotieteellä on muutenkin hyvin keskeinen rooli testien tulkintajärjestelmissä, eli testivastausten sovittamisessa valmiiksi testituloksiksi. Yleensä testivastaukset pisteytetään jollakin kaavalla. Pisteytyksistä voidaan sitten tilastollisilla menetelmillä muodostaa tutkittavia ominaisuuksia kuvaavia erilaisia asteikkoja eli skaaloja. Tilastollisin menetelmin voidaan lisäksi esimerkiksi testin tulkinnassa tasoittaa tutkittavan iästä, sukupuolesta tai testin käyttötilanteesta aiheutuvia testin tulosta vääristäviä tekijöitä.
Psykologisia testejä käytetään yleisimmin soveltuvuusarvioinneissa, kehitystaso-, kypsyys- ja työkykyarvioinneissa sekä psyykkisen terveydentilan selvittelyssä hoitoa varten. Niitä käytetään myös välineinä tieteellisessä tutkimuksessa.
Luokittelu

Yksittäisillä testeillä voidaan mitata monia erilaisia psyykkisiä ominaisuuksia. Testimenetelmiä voidaan ryhmitellä käyttötarkoituksen perusteella useisiin ryhmiin. Näitä ovat:
Kykytestit, joita käytetään mm. seuraaviin tarkoituksiin:
Kehitystason arviointi (lapset ja nuoret)
Kognitiivisten kykyjen eli älykkyyden tutkiminen
Neuropsykologiset testit, joita käytetään neuropsykologisen diagnostiikan apuna, esim.
Muistin ja oppimisen arviointi
Ongelmanratkaisukyvyn ja luovuuden arviointi
Persoonallisuuden arviointiin tarkoitetut testit, käyttötarkoituksena esim.
Soveltuvuusarviointi
Mielialan tai psyykkisen hyvinvoinnin ja tasapainon arviointi
Niitä voidaan myös ryhmitellä toimintaperiaatteensa mukaan, esimerkiksi:
Faktoritestit
Ravenin matriisit
Wechslerin testit
Projektiiviset testit
Kyselylomakkeet eli kysymyssarjatestit
Itsearviointitestit
Oirekartoitukset
Käyttö

Monien testien käyttäminen edellyttää käyttäjältään perehtymistä psykologian teoriaan ja psykometriikkaan. On tosin myös sellaisia testejä, lähinnä kysymyssarjojen muotoon laadittuja, joiden vastaukset pisteytetään ja tulokset saadaan nopeasti tietokoneohjelmalla.
Yksittäinen testimenetelmä ei sellaisenaan välttämättä anna riittävää kuvaa tutkittavan ominaisuuksista. Siksi ammattitaitoisen testaajan käytäntöön kuuluu usein tutkittavan haastatteleminen tai mahdollisesti useiden erityyppisten testimenetelmien käyttäminen. Näin saadaan parempi kokonaiskuva tutkittavan ominaisuuksista.
Testejä käyttävät psykologit pyrkivät pitämään yllä testisalaisuutta, eli testimateriaalit ja niihin liittyvät käsikirjat pyritään aktiivisesti pitämään poissa suuren yleisön saatavilta. Tämä johtuu siitä, että testitulokset ovat merkitseviä ja testimenetelmät säilyvät käyttökelpoisina, kun testeihin ei voi etukäteen valmistautua. Testisalaisuuden vaaliminen kuuluu psykologin ammattietiikkaan. Toisaalta internetin aikakaudella monien testien materiaalia on päätynyt julkiseen levitykseen.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Psykologinen testi Wikimedia Commonsissa
Testilautakunta (Suomen psykologisen seuran ja Suomen Psykologiliiton perustama psykologisia testejä käsittelevä toimielin)
Yli-Parkas, Hanne: Suomessa käytetään harvinaisen paljon kiistanalaisia persoonallisuustestejä Turun sanomat. 7.1.2009.
Puhevalta

Puhevalta on asianosaisen henkilön oikeus hakemusasioissa esittää vaatimuksensa tuomioistuimessa tai esittää lausumansa oikeudenkäynnissä tai tulla kuulluksi jossakin oikeudellisessa menettelyssä. Näihin liittyen käytetään myös nimityksiä muutoksenhakupuhevalta ja väliintulijan puhevalta.
Tuomioistuimessa tapahtuva oikeusriitojen ratkaisu edellyttää kuitenkin asianosaisen oikeudenkäyntikelpoisuutta. Esimerkiksi 15 vuotta täyttänyt alaikäinen saa käyttää huoltajan ohella puhevaltaansa (rinnakkainen puhevalta) henkilöään koskevassa riita- ja rikosasiassa sekä hallintoasiassa  ja hallintoprosessissa.
Yleiskielessä puhevalta tarkoittaa samaa kuin puheoikeus eli oikeutta käyttää puheenvuoroja jossakin tilaisuudessa, esimerkiksi kokouksessa.
Pierre-Joseph Proudhon

| Pierre-Joseph Proudhon |
| --- | --- |
 Gustave Courbet'n maalaus Pierre-Joseph Proudhonista vuodelta 1865.
Henkilötiedot
Syntynyt: 15. tammikuuta 1809
Kuollut: 19. tammikuuta 1865 (56 vuotta)
Koulutus ja ura
Koulukunta:  Anarkososialismi, mutualismi
 Nimikirjoitus
Pierre-Joseph Proudhon (lausutaan [pʁudɔ̃]  (15. tammikuuta 1809 Besançon – 19. tammikuuta 1865 Pariisi) oli ranskalainen ekonomisti, sosiologi sekä filosofi. Hän oli ensimmäinen, joka käytti itsestään nimitystä ”anarkisti”, ja häntä pidetään eräänä anarkismin keskeisistä teoreetikoista. Proudhonista tuli Ranskan parlamentin jäsen helmikuun vallankumouksen (1848) jälkeen. Parlamentissa hän kutsui itseään "federalistiksi".
Proudhon piti työväenliittoja ja osuuskuntia parempana omaisuuden hallintamuotona kuin yksityisomistusta tai maaomaisuuden ja työpaikkojen kansallistamista. Hän toivoi, että anarkososialistinen yhteiskunta toteutettaisiin ilman pakkoa tai väkivaltaa: korkoja ja vuokria ei tulisi Proudhonin mukaan kieltää - ihmisten vain tulisi omasta tahdostaan olla pyytämättä niitä ja hankkimatta yksityisomistukseen tuotantovälineitä tai suuria omaisuuksia. Proudhon piti omaisuutta vapauden perustana.
Nuoruus

Proudhon syntyi Besançonissa 1809 vaatimattomiin oloihin. Hänen isänsä oli talonpoika ja pilkkasi talonpoikien työtä valvovien suurkaupunkien rappiota ja ylellistä elämää. Proudhon ei luottanut auktoriteetteihin, mitä kuvastaa hänen täydellinen itseoppineisuutensa. Karl Marx kuvasi häntä proletaariksi, joka puhuu proletaarien puolesta.
Ura

Proudhon työskenteli nuoruudessaan työläisenä ja toimittajana. Hän oli ensimmäinen yhteiskuntafilosofi, joka käytti kirjoituksissaan sanaa ”anarkismi”, ja itseään hän nimitti ”anarkistiksi”. Hän joutui silti erimielisyyksiin Karl Marxin ja muiden anarkistien, kuten Mihail Bakuninin, kanssa vuonna 1850.lähde? Proudhon piti Marxia yhtä vakavana vihollisena kuin Ranskan yläluokkaa.
Proudhonin mielestä yhteisomistus oli epäsuotavaa ja yhteiskunnallinen vallankumous tulisi saavuttaa rauhanomaisin keinoin.
Proudhon, englantilainen William Godwin ja saksalainen Max Stirner muodostivat anarkismin teorian isäkolmikon 1800-luvulla.
Proudhon piti oikeudenmukaisuutta kaikkeutta hallitsevana periaatteena, joka hänen mielestään toteutuu luonnon tasapainona. Teoksessaan Qu'est-ce que la propriété? ('Mitä omaisuus on') hän perustelee lausettaan, sillä ettei kenelläkään ole ikuista omistusoikeutta.
Vartuttuaan Proudhon opiskeli latinaa ja menestyi opinnoissaan hyvin, ja hän käänsi muutamia teoksia. Hän käänsi myös ensimmäisen englanninkielisen Individualist anarchism 18 -teoksen yhdessä Benjamin Tuckerin kanssa.
Teokset

Qu'est-ce que la propriété?, 1840
Explications présentées au ministère public sur le droit de propriété,, 1842
Système des contradictions économiques ou Philosophie de la misère, 1846
Idée générale de la révolution au xixe siècle, choix d'études sur la pratique révolutionnaire et industrielle, 1851
Le manuel du spéculateur à la bourse, 1853
De la justice dans la révolution et dans l'Eglise, 1858
La Guerre et la Paix, 1861
Du principe Fédératif, 1863
De la capacité politique des classes ouvrières, 1865
Théorie de la propriété, 1866
Théorie du mouvement constitutionnel, 1870
Du principe de l'art, 1875
Correspondances, 1875
Kirjallisuutta

Sutinen, Ville-Juhani (toim.): Utopiasosialistit.  (Suomennokset Timo Hännikäinen ym.)  Turku:  Savukeidas, 2009.  ISBN 978-952-5500-43-1
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Pierre-Joseph Proudhon Wikimedia Commonsissa
Proudhon, Pierre-Joseph, Tietosanakirja 1915
| Auktoriteettitunnisteet  |
| --- | --- |
Kansainväliset:  FAST  ISNI  VIAF  WorldCat 
Kansalliset:  Norja  Chile  Espanja  Ranska  BnF data  Argentiina  Katalonia  Saksa  Italia  Israel  Belgia  Yhdysvallat  Ruotsi  Latvia  Japani  Tšekki  Australia  Kreikka  Korea  Kroatia  Alankomaat  Puola  Portugali  Vatikaani 
Tieteilijät:  CiNii 
Taiteenala:  ULAN 
Henkilöt:  Deutsche Biographie  DDB  Sycomore  Trove 
Muut:  Europeana  SNAC  IdRef 
Proudhon ja hänen lapsensa.
Kirjolehdet

| Kirjolehdet |
| --- | --- |
 Caladium bicolor 'Florida Sweetheart'.
Tieteellinen luokittelu
Domeeni::  Aitotumaiset Eucarya
Kunta::  Kasvit Plantae
Alakunta::  Streptophyta
Kaari::  Versokasvit Embryophyta
Alakaari::  Putkilokasvit Tracheophyta
Yläluokka::  Euphyllophyta
Luokka::  Siemenkasvit Spermatophyta
Alaluokka::  Koppisiemeniset Angiospermae
Osaluokka::  Yksisirkkaiset Monocotyledoneae
Lahko::  Alismatales
Heimo::  Vehkakasvit Araceae
Suku::  Kirjolehdet Caladium  Vent.
Katso myös
   Kirjolehdet Wikispeciesissä   Kirjolehdet Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OK: 
Kirjolehdet (Caladium) on vehkakasvisuku (heimo Araceae), jonka lajeja käytetään huonekasveina. Ne ovat kotoisin trooppisesta Etelä-Amerikasta.
Tuntomerkit

Kirjolehtien koristearvo on niiden kookkaissa lehdissä, joiden värit ovat upeita ja kuvioinnit vaihtelevia. Kasvutavaltaan lajit muistuttavat taaroja (Colocasia): molemmilla on mukulamainen maavarsi ja norsunkorvamaiset lehdet. Lehdet kuihtuvat tropiikin kuivan kauden ajaksi, jonka yli kasvi selviää mukulansa varassa.
Kukinnot vanoineen ovat tyypillisiä vehkakasvien kukintoja: pienikukkaisen mehevän tähkän eli puikelon ympärillä on vihertävänvalkoinen suojuslehti (spatha). Kukinto jää enemmän tai vähemmän lehtien peittoon.
Lajeja

Kirjolehtilajeja tunnetaan nykyisin 20, aiemmin vain seitsemän.
Caladium andreanum Bogner
Caladium bicolor (Aiton) Vent.
Caladium coerulescens G.S.Bunting
Caladium humboldtii (Raf.) Schott
Caladium lindenii (André) Madison
Caladium macrotites Schott
Caladium picturatum K.Koch & C.D.Bouché
Caladium schomburgkii Schott
Caladium smaragdinum K.Koch & C.D.Bouché
Caladium steyermarkii G.S.Bunting
Caladium ternatum Madison
Caladium tuberosum (S.Moore) Bogner & Mayo
Aiheesta muualla

Finto: Kassu – Kasvien suomenkieliset nimet: Caladium
ITIS: Caladium (englanniksi)
United States Department of Agriculture (USDA): Caladium (englanniksi)
| --- | --- |
Taksonitunnisteet:  Wikidata: Q1521382  Wikispecies: Caladium  APDB: 188959  APNI: 92651  BOLD: 411468  CoL: 8VVTT  EoL: 29219  EPPO: 1CLFG  FNA: 105007  GBIF: 2868340  GRIN: 1858  iNaturalist: 141506  IPNI: 2731-1  IRMNG: 1267647  ITIS: 42564  NCBI: 174189  NZOR: c1485fbd-cd4c-4b8f-9f48-f7e545769661  Open Tree of Life: 522190  PLANTS: CALAD  POWO: urn:lsid:ipni.org:names:30005919-2  Tropicos: 40034295  WFO: wfo-4000005937 
Caladium bicolorin kukinto.
Valdemar Psilander

| Valdemar Psilander |
| --- | --- |

Henkilötiedot
Syntynyt: 9. toukokuuta 1884 Kööpenhamina
Kuollut: 6. maaliskuuta 1917 (32 vuotta) Kööpenhamina
Ammatti:  näyttelijä
Aiheesta muualla
IMDb 
Elonet
Klovnen (1917
Valdemar Einar Psilander (9. toukokuuta 1884 Kööpenhamina – 6. maaliskuuta 1917 Kööpenhamina) oli tanskalaisen mykkäelokuvan merkittävimpiä tähtinäyttelijöitä. Psilander näytteli peräti 83:ssa Nordisk Filmin tuottamassa elokuvassa 1910-luvulla.
Elämä ja ura

Valdemar Psilanderin vanhemmat olivat  Gustav Henrik Psilander ja Emma Axeline Eggertsen. Psilander aloitti uransa kööpenhaminalaisessa Casino-teatterissa joulukuussa 1901 roolilla kansankomediassa Alt for fædrelandet. Vuosina 1907–1909 hän näytteli Fredriksberg Teatterissa (Aveny-T) ja Dagmar Teatterissa. Hänen roolitehtäviään oli muun muassa Bill Sikes näytelmässä Oliver Twist. Psilanderin menestys teatterilavoilla jäi verraten vaatimattomaksi.
Psilander debytoi valkokankailla lokakuussa 1910 Axel Strømin ohjaamassa mykkäelokuvassa Dorian Grays Portræt. Nordisk Film palkkasi hänet seuraavana vuonna August Blomin ohjaamaan elokuvaan Suurkaupungin yöelämän seuraukset (Ved fængslets port). Elokuvasta tuli menestys ja Psilander sai hyvät arviot suorituksestaan.
Psilanderin suosio laajeni myös Tanskan ulkopuolelle, etenkin Saksaan, Venäjälle ja Unkariin. Psilander oli aikanaan Nordisk Filmin parhaiten palkattu näyttelijä: vuonna 1915 hänen tulonsa olivat 100 000 kruunua - seitsemän kertaa enemmän kuin toisen suosikkinäyttelijän, Olaf Fønssin tulot.
Valdemar Psilander avioitui 22. joulukuuta 1911 näyttelijä Edith Buemann Psilanderin kanssa. Pariskunta erosi 1916. Valdemar Psilander kuoli seuraavana vuonna 32 vuoden ikäisenä.
Kirjallisuutta

Hending, Arnold: Valdemar Psilander (1942)
Aiheesta muualla

Det danske filminstitut, Valdemar Psilander
| Auktoriteettitunnisteet  |
| --- | --- |
Kansainväliset:  ISNI  VIAF  WorldCat 
Kansalliset:  Norja  Ranska  BnF data  Saksa  Yhdysvallat  Alankomaat 
Taiteenala:  FID 
Henkilöt:  Deutsche Biographie  Elonet
Semjon Kirsanov

| Semjon Kirsanov> Henkilötiedot |
| --- | --- |
Syntynyt: 1902 Odessa, Venäjä
Kuollut: 1972 (69–70 vuotta) Moskova, Neuvostoliitto
Kansalaisuus:  Neuvostoliitto
Ammatti:  kirjailija
Kirjailija
Äidinkieli: venäjä
Tuotannon kieli: venäjä
Aiheesta muualla
Löydä lisää kirjailijoitaKirjallisuuden teemasivulta
Semjon Kirsanov (1902 Odessa, Venäjä – 1972 Moskova, Neuvostoliitto) oli neuvostoliittolainen runoilija. Hän kirjoitti vallankumouksen aikaan Majakovski-henkisiä agitointirunoja. Muutettuaan Moskovaan hän esiintyi yhdessä Majakovskin kanssa. Häntä arvosteltiin 1930-luvulla formalismista. Hän piti runoilijuutta käsityöläisammattina, mutta myöhemmin hän saattoi kuitenkin käsitellä runoissaan myös yleisinhimillisiä aiheita.
Suomennetut runot

Kirsanovin runoja on suomeksi antologiassa Idän ja lännen runot: valikoima Neuvostoliiton ja Amerikan uutta runoa, suom. ja toim. Markku Lahtela ja Anselm Hollo, Helsinki: Weilin + Göös 1963
Ja jostakin hän, suom. Markku Lahtela
Ja lähellä valkoista pöytäliinaa, suom. Markku Lahtela
Ja minua kiirehtii, suom. Markku Lahtela
Jäljet hiekassa, suom. Markku Lahtela
Kirjaimet, suom. Markku Lahtela, myös antologiassa Yhdeksän sarjaa lyriikkaatoim. Aarne Salminen, Viljo Tervonen, Helsinki : Weilin + Göös 1969, useita painoksia
Minä olen valkoinen, rakas, suom. Markku Lahtela ja Anselm Hollo
Mutta kuin haihtuen, suom. Markku Lahtela
Mutta minä lähden, suom. Markku Lahtela
Oi etäisyydet, suom. Markku Lahtela, myös antologiassa Tämän runon haluaisin kuulla, 1979 Helsinki: Tammi ISBN 951-30-4220-0 (useita painoksia)
Saavu, suom. Markku Lahtela
Sinun silmäsi, suom. Markku Lahtela
Sinun taulusi, suom. Markku Lahtela
Äkkiä, suom. Markku Lahtela
Kim Il-sung

| Kim Il-sung> 김일성 |
| --- | --- |
 Kim Il-Sung noin vuonna 1966
Pohjois-Korean johtaja
 9. syyskuuta 1948 – 8. heinäkuuta 1994  
Edeltäjä:  Virka perustettu
Seuraaja:  Kim Jong-il
Pohjois-Korean presidentti
 28. joulukuuta 1972 – 8. heinäkuuta 1994  
Edeltäjä:  Virka perustettu
Seuraaja:  Virka ikuinen de facto Kim Jong-il
Korean työväenpuolueen pääsihteeri
 24. kesäkuuta 1949 – 8. heinäkuuta 1994  
Edeltäjä:  Virka perustettu
Seuraaja:  Kim Jong-Il
Korean kansanarmeijan ylipäällikkö
 5. heinäkuuta 1950 – 24. joulukuuta 1991  
Edeltäjä:  Choi Yong-kun
Seuraaja:  Kim Jong-il
Henkilötiedot
Syntynyt: 15. huhtikuuta 1912 Chilgol, Korea, Japanin protektoraatti
Kuollut: 8. heinäkuuta 1994 (82 vuotta) Pjongjang, Pohjois-Korea
Arvonimi: Suuri Johtaja Ikuinen Presidentti
Puoliso:  Kim Jong-suk (vih. 1941; k. 1949) Kim Song-ae (vih. 1952)
Tiedot
 Nimikirjoitus
Sotilaspalvelus
Palvelusmaa(t):   Neuvostoliitto    Pohjois-Korea
Palvelusvuodet:  1941–1945   1948–1994
Sotilasarvo:  (kor. 대원수, hanja: 大元帥, Dae wonsu) generalissimo
Komentajuudet:   Neuvostoliiton asevoimat    Korean kansanarmeijan komentaja
Taistelut ja sodat:  Toinen maailmansota   Korean sota
Kim Il-sung (kor. 김일성, hanja: 金日成, Gim Il-seong, alk. Kim Sŏng-ju, 15. huhtikuuta 1912 – 8. heinäkuuta 1994) oli korealainen poliitikko ja Korean demokraattisen kansantasavallan eli Pohjois-Korean yksinvaltias vuosina 1946–1994.
Kim Il-sung oli maansa pääministeri 1946–1972 ja presidentti vuodesta 1972, mutta Kimin todellinen valta perustui hänen asemaansa Korean työväenpuolueen pääsihteerinä. Hän on edelleen henkilöpalvonnan kohde Pohjois-Koreassa: häneen viitataan virallisesti nimellä ”Suuri johtaja” ja hänet on Pohjois-Korean korkeimman kansanneuvoston päätöksellä vuonna 1997 nimetty ”ikuiseksi presidentiksi”. Näin ollen Pohjois-Korea on maailman ainoa nekrokratia. Kim Il-sungin syntymäpäivä on kansallinen vapaapäivä Pohjois-Koreassa.
Pohjois-Korean entinen johtaja Kim Jong-il oli Kim Il-sungin poika ja nykyinen johtaja Kim Jong-un on hänen pojanpoikansa.
Viimeiset vuodet > Kuolema

Koreoiden yhdistymisneuvottelut eivät kuitenkaan päässeet alkua pidemmälle, ennen kuin Kim Il-sung kuoli sydänkohtaukseen 8. heinäkuuta 1994. On huhuttu, että ennen kuolemaansa Kim Il-sung olisi riidellyt rajusti poikansa kanssa maan talouden kehnosta tilasta. Osa ”suuren johtajan” lääkäreistä kuoli salaperäisessä helikopterionnettomuudessa. Valtiolliset hautajaiset pidettiin 18. heinäkuuta, ja maahan julistettiin kolmen vuoden suruaika.
Kim Il-sungin maalliset jäännökset lepäävät Kumsusanin aurinkopalatsissa Pjongjangissa. 1994 hänet julistettiin Pohjois-Korean  ikuiseksi presidentiksi. Tästä syystä nuoremman polven Kimejä ei voi virallisesti kutsua presidenteiksi.  Kim Il-Sungin kuolemaan liitettiin Pohjois-Koreassa legendanomaisia kertomuksia, kuten että eräässä kaupungissa mehiläiset olisivat kerääntyneet ”suuren johtajan” patsaan ympärille suremaan, tai että kolme vuotta Kim Il-sungin kuoleman jälkeen hänen patsaansa yläpuolelle olisi kehittynyt ”kaksinkertainen sateenkaari, minkä jälkeen patsaan yläpuolella oli pitkään tuikkinut kirkas tähti”. Nykyäänkin Kim Il-sungia kutsutaan arvonimillä ”suuri johtaja” ja ”ikuinen presidentti”.
Kirjallisuutta

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
Kang Chol-hwan & Pierre Rigoulot: Pjongjangin akvaariot, 10 vuotta Pohjois-Korean gulagissa. Suomentanut Lotta Toiviainen. Kustannusosakeyhtiö Siltala, Helsinki 2009. ISBN 978-952-234-015-3
Korean demokraattisen kansantasavallan johtajat
Kim Il-sung
Kim Jong-il
Kim Jong-un
| Auktoriteettitunnisteet  |
| --- | --- |
Kansainväliset:  FAST  ISNI  VIAF  WorldCat 
Kansalliset:  Norja 2  Chile  Espanja  Ranska  BnF data  Argentiina  Katalonia  Saksa  Israel  Suomi (KANTO)  Belgia  Yhdysvallat  Ruotsi  Latvia  Taiwan  Japani  Tšekki  Australia  Kreikka  Korea  Kroatia  Alankomaat  Puola  Portugali  Vatikaani 
Tieteilijät:  CiNii 
Taiteenala:  MusicBrainz 
Henkilöt:  Deutsche Biographie  DDB  Trove 
Muut:  Europeana  NARA  SNAC  IdRef 
Kim Il-sung vuonna 1946.
Kim Il-sungin lapsuuskoti, jota esitellään hänen synnyinkotinaan.
Kim Il-sungin patsas Pjongjangissa.
Kim Il-sungin muotokuva.
Vaaliuurna ja Kim Il-sungin ja Kim Jong-ilin muotokuvat.
Psykoanalyysin kritiikki

Psykoanalyysin kritiikissä psykoanalyyttista oppia on arvosteltu epätieteelliseksi. Psykoanalyyttisen terapian vaikutuksesta on ollut tiedeyhteisössä erilaisia käsityksiä. Laaja empiirinen tutkimusaineisto on osoittanut sen kognitiivista käyttäytymisterapiaa ja perheterapiaa selvästi heikommaksi.