stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Ropažin kunta
Historia

Ropažin alue asutettiin neoliittisella kivikaudella noin 4 000−1 500 eaa. Noin 3 000 vuotta sitten alueelle tulivat liiviläisten esi-isät. Ropažin vanha nimitys Roudōpois on tullut liivin rautamiestä tarkoittavasta sanasta. Myös nykyinen nimitys saattaa juontua liivin kielestä, sillä aži on joidenkin kielitieteilijöiden mukaan tarkoittanut asutusta. 900-luvulla alueelle rakennettiin muinaislinna, joka sijaitsi silloisten Livones Veinalensesin ja Toreidan muinaismaakuntien rajalla. Ensimmäinen maininta Ropažista historiallisissa lähteissä on Henrikin Liivnmaan kronikassa, jossa sitä kutsuttiin nimellä Rodenpoise. Paikalla käytiin Rodenpoisen taistelu, jossa Kalparitaristo ja semgallit voittivat liettualaiset. Noin vuonna 1207 alue joutui ristiretkeläisten hallintaan. 1200-luvulta Riian verotustiedoissa on maininta paikallisesta Imake-nimisestä liiviläisestä kauppiaasta, joka omisti useita taloja Riiassa. Ropažin nimi vaihtui useampaan kertaan historian aikana, vuonna 1404 se oli Rodenpoiss tai Rodenpoyz, 1467 Rodenpoes, 1545 Rodenpeisz, 1555 Rodenpeus ja vuonna 1638 Rodenpevs.
Kunnan tunnukset

Ropažin kunnan lippu otettiin käyttöön vuonna 2005. Lippu on jaettu kahtia vaakasuoraan kahteen keskenään samankokoiseen alueeseen. Lipun keskellä on kuvattu kunnan vaakuna. Vaakuna otettiin käyttöön samaten vuonna 2005. Vaakunaan on kuvattu kolme kultaista kiurua.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Ropažin kunta Wikimedia Commonsissa
Sabiaceae

| Sabiaceae |
| --- | --- |
 Meliosma dilleniifolia
Tieteellinen luokittelu
Domeeni::  Aitotumaiset, Eucarya
Kunta::  Kasvit Plantae
Alakunta::  Streptophyta
Kaari::  Versokasvit Embryophyta
Alakaari::  Putkilokasvit Tracheophyta
Yläluokka::  Euphyllophyta
Luokka::  Siemenkasvit Spermatophyta
Alaluokka::  Koppisiemeniset Angiospermae
Ylälahko::  Proteanae
Lahko::  Proteales
Heimo::  Sabiaceae  Blume, nom. cons.
Synonyymit
 Meliosmaceae Endl.  Wellingtoniaceae Meisn. 
Suvut
 Meliosma  Ophiocaryon  Sabia 
Katso myös
   Sabiaceae Wikispeciesissä   Sabiaceae Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OK: 
Sabiaceae on pieni tropiikin kasviheimo koppisiemenisten Proteales-lahkossa.
Tuntomerkit

Heimon kasvit ovat pääasiassa ainavihantia, joskus kausivihantia puita tai liaaneja, joissa on eräitä triterpenoideja, tanniineja ja alkaloideja, ja joiden silmut ovat suomullisia tai suomuttomia. Lehdet sijaitsevat kierteisesti tai kahdessa rivissä ja ovat yksinkertaisia tai pääteparisia; laitahampaat ovat piikkimäisiä tai puuttuvat. Kukat ovat pieniä, säteittäisiä tai vinosti vastakohtaisia, 3–5-lukuisia. Verho-, terä- ja hedelehdet sijaitsevat kaikki kohdakkain. Hetiö on tyvestään kiinnittynyt teriöön tai heteistä on kaksi toimivaa ja kaksi tai kolme toimimatonta tai heteitä on viisi. Mesiäinen on ohut ja vaihtelevassa määrässä liuskainen kehrä. Yhdislehtinen sikiäin koostuu kahdesta tai kolmesta emilehdestä. Vartaloita on monta, luotti pieni. Kussakin emilehdessä on yksi tai kaksi luokkimaista siemenaihetta. Hedelmä on enemmän tai vähemmän luumarjamainen tai vaihtelevassa määrässä kuiva ja avautuva.
Levinneisyys

Sabiaceae kasvaa Kaakkois-Aasiassa, Malaijien saaristossa ja trooppisessa Amerikassa.
Luokittelu

Heimossa on ainoastaan kolme sukua ja 100 lajia. Meliosma-suvussa on lajeista 70. Muut suvut ovat Sabia ja Ophiocaryon.
Aiheesta muualla

Levinneisyyskartta: http://www.mobot.org/mobot/research/apweb/maps/sabiaceaemap.gif
Salomoninkyyhky

| Salomoninkyyhky> Uhanalaisuusluokitus |
| --- | --- |
 Hävinnyt  
  
Tieteellinen luokittelu
Domeeni::  Aitotumaiset Eucarya
Kunta::  Eläinkunta Animalia
Pääjakso::  Selkäjänteiset Chordata
Alajakso::  Selkärankaiset Vertebrata
Luokka::  Linnut Aves
Lahko::  Kyyhkylinnut Columbiformes
Heimo::  Kyyhkyt Columbidae
Suku::  Alopecoenas
Laji::  salamonis
Kaksiosainen nimi
 Alopecoenas salamonis  (Ramsay, 1882) 
Synonyymit
 Gallicolumba salamonis (Ramsay, 1882) 
Katso myös
   Salomoninkyyhky Wikispeciesissä  
Infobox OKNimi-testi OKIUCN-testi OK: 
Salomoninkyyhky (Alopecoenas salamonis) on sukupuuttoon kuollut kyyhkylaji, jota tavattiin Salomonsaarilla. Se tunnetaan vain kahden yksilön perusteella. Yksi löytyi Makiralta vuonna 1882, ja toinen Ramokselta vuonna 1927. Vaikka Makiran sijainti kyseenalaistettiin, se on kuitenkin voimassa. Yritykset löytää laji Makiralta ovat olleet menestyksettömiä. Uudet yritykset lajin löytämiseksi Ramokselta epäonnistuivat, eivätkä maanomistajat tunteneet lajia. Enää ei ole epäilystä siitä, että lajin viimeinen edustaja on kuollut, mahdollisesti jonkin aikaa sitten. On uskottavaa, että salomoninkyyhky on aikoinaan asuttanut myös muita alueen saaria. Laji on voinut kierrellä pienillä saarilla, kun tilapäiset linnut ilmaantuivat suuremmille saarille, tai sitten nämä kaksi yksilöä vain edustivat heikentyneen kannan viimeisiä yksilöitä.
Semperconsort

Semperconsort on vuonna 1999 Luigi Cozzolinon Firenzessä perustama kamarikokoonpano. Sen tarkoitus on lähinnä esittää italialaista 1600–1700-lukujen kamarimusiikkia historiallisilla soittimilla. Kokoonpanon jäsenillä on takanaan pitkä kokemus vanhan musiikin esittämisestä. He ovat tehneet yhteistyötä muiden muassa Giardino Armonicon, Europa Galanten, Modo Antiquon, I Barocchistin, Accademia Bizantinan, Ensemble Matheuksen, Ensemble Zefiron, Homme Armén, Ensemble Concerton, Ensemble Janequinin, Complesso Baroccon, Concerto Italianon ja eri sinfoniaorkestereidenkin kanssa.
Semperconsort on levyttänyt Naxokselle Tomaso Antonio Vitalin triosonaatteja (op. 1). Yhtyeen levytyksiin kuuluu myös Giovanni Battista Vitalin sonaattien (op. 2) tulkinta.
Jäsenet

Luigi Cozzolino, ensimmäinen viulu, johto
Luca Giardini, toinen viulu
Bettina Hoffmann, sello
Gianluca Lastraioli, teorbi ja barokkikitara
Andrea Perugi, urut ja cembalo
Sempre sempre (kappale)

| ”Sempre sempre” Al Bano & Romina Power |
| --- | --- | --- |

Singlen tiedot
 Albumilta: Sempre sempre
 A-puoli: ”Sempre sempre”
 Julkaistu: 1986
 Tyylilaji: pop
 Kesto: 04.00
 Levy-yhtiö: WEA
muut singlet
|   | ”Sempre sempre”  |   |
Sempre sempre on italialaisen popduo Al Bano & Romina Powerin single vuodelta 1986. Sen sävelsivät ja sanoittivat Claude Lemesle, Michel Carre, Michel Gouty ja Vito Pallavicini. Singlen b-puolena on Albano Carrisin ja Pallavicinin teos "Saranda-Okinawa". "Sempre sempre" on myös saman nimisen studioalbumin avausraita. "Saranda-Okinawa" sisällytettiin niin ikään samalle studioalbumille. "Sempre sempre" on julkaistu myös 12-tuumaisena maxisinglenä, jolla sen kesto on yli viisi minuuttia. Al Bano & Romina Power levyttivät kappaleesta myös espanjankielisen version "Siempre siempre".
"Sempre sempre" menestyi Itävallan singlelistalla, jossa sen korkein sijoitus oli kolmas.
Albano Carrisi sai WEAlta nauhoitteita, joista hänen oli määrä valita materiaalia uuteen albumiin. "Sempre sempre" teki häneen vaikutuksen musikaalisen rakenteensa ansiosta. Vaikka kappale kuulostaa yksinkertaiselta, se ei ole yksinkertainen laulaa, Carrisi kertoo. Korkeiden ja matalien kohtien vaihtelu teki kappaleesta kiinnostavan. Lisäksi Power laulaa matalat kohdat ja Carrisi korkeat, päinvastoin kuin yleensä.
Aiheesta muualla

Chordu.com: Chords for Al Bano & Romina Power Sempre, Sempre 1992
Genius.com: Sempre Sempre : Al Bano & Romina Power : Track 2 on Sempre Sempre
Roger Hodgson

| Roger Hodgson |
| --- | --- |
 Roger Hodgson Zürichissä vuonna 1979.
Henkilötiedot
Syntynyt: 21. maaliskuuta 1950 (ikä 74) Portsmouth, Hampshire, Iso-Britannia
Ammatti:  muusikko
Muusikko
Laulukielet:  englanti
Aktiivisena:  1969-
Tyylilajit:  pop rock, taiderock, progressiivinen rock
Soittimet:  kitara, koskettimet, bassokitara
Yhtyeet:  Supertramp, Ringo Starr & His All-Starr, Gym Class Heroes
Levy-yhtiöt:  A&M, Epic Records, Voiceprint Records
Aiheesta muualla
www.rogerhodgson.com
  [ Muokkaa Wikidatassa ] [ ohje ]  
Charles Roger Pomfret Hodgson (s. 21. maaliskuuta 1950 Portsmouth, Hampshire, Iso-Britannia) on englantilainen laulaja-lauluntekijä, joka tunnetaan parhaiten  pop rock -yhtye Supertrampin solistina ja perustajajäsenenä.
Hodgson tunnetaan erityisesti yhdessä Supertrampin kanssa tekemistään hiteistä, kuten Dreamer, Breakfast in America, Give a Little Bit ja The Logical Song.
Ura > Supertramp (1969–1983)

Vuonna 1969 Hodgson perusti Daddy-nimisen yhtyeen yhdessä Rick Daviesin kanssa. Seuraavana vuonna yhtyeen nimi vakiintui Supertrampiksi. Hodgson ja Davies kirjoittivat suurimman osan kappaleista erikseen, mutta levyillä tekijöiksi mainittiin aina kummatkin.
Yhtye sai levytyssopimuksen A&M Recordsilta vuonna 1970 ja julkaisi ensimmäisen studioalbuminsa Supertramp. . Vuonna 1974 Supertramp julkaisi kolmannen studioalbuminsa, Crime of the Centuryn. Albumi menestyi kohtalaisesti Isossa-Britaniassa, mutta jäi sijalle 38. Yhdysvalloissa Albumilla julkaistu kappale "Dreamer" nousi Hodgsonin ensimmäiseksi hitiksi. Vuonna 1979 julkaistiin yhtyeen tunnetuin albumi, Breakfast in America. Albumi nousi ensimmäiselle sijalle Yhdysvalloissa Billboard 200 -listalla, ja se on myynyt yli 20 miljoonaa kappaletta. Albumilta hiteiksi nousivat Hodgsonin säveltämät singlet Breakfast in America, The Logical Song ja Take the Long Way Home.
Vuonna 1983 Hodgson erosi Supertrampista viettääkseen enemmän aikaa perheensä ja lastensa kanssa. Vuonna 1982 julkaistu ...Famous Last Words... jäi Hodgsonin viimeiseksi studioalbumiksi yhdessä Supertrampin kanssa.
Ura > Sooloura (1986–)

Hodgson julkaisi ensimmäisen sooloalbuminsa In the Eye of the Stormin vuonna 1984. Levy myi yli kaksi miljoonaa kappaletta. Seuraavan albumin Hai Hain Hodgson julkaisi vuonna 1987. Samoihin aikoihin Hodgson mursi onnettomuudessa kummatkin ranteensa, mikä esti häntä soittamasta hetkeen. Hodgson julkaisi viimeisimmän studioalbuminsa, Open the Doorin vuonna 2000. Hodgson palasi takaisin kiertueelle vuonna 2001 Ringo Starr & His All-Starrs -yhtyeen riveissä.
Diskografia > Supertramp

Supertramp (1970)
Indelibly Stamped (1971)
Crime of the Century (1974)
Crisis? What Crisis? (1975)
Even in the Quietest Moments... (1977)
Breakfast in America (1979)
...Famous Last Words... (1982)
Diskografia > Sooloalbumit

In the Eye of the Storm (1984)
Hai Hai (1987)
Open the Door (2000)
Aiheesta muualla

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
Facebook-sivut
Supertramp
| --- | --- |
Studioalbumit:   Supertramp  Indelibly Stamped  Crime of the Century  Crisis? What Crisis?  Even in the Quietest Moments...  Breakfast in America  ...Famous Last Words...  Brother Where You Bound  Free as a Bird  Some Things Never Change  Slow Motion 
Livealbumit:   Paris  Live ’88  It Was the Best of Times  Is Everybody Listening?  Live, 1997  70–10 Tour 
Kokoelmat:   The Autobiography of Supertramp  The Very Best of Supertramp  The Very Best of Supertramp 2  Retrospectacle – The Supertramp Anthology 
Videot ja DVD:t:   The Story So Far...  Live In Paris ’79 
Singlet:   ”Forever”  ”Land Ho”  ”Dreamer'”  ”Bloody Well Right”  ”Lady”  ”Ain’t Nobody But M”  ”Give a Little Bit”  ”Babaji”  ”From Now On”  ”The Logical Song”  ”Breakfast in America”  ”Goodbye Stranger”  ”Take the Long Way Home”  ”Dreamer (live)”  ”Breakfast in America (live)”  ”Take the Long Way Home (live)”  ”It’s Raining Again”  ”Don’t Leave Me Now”  ”Crazy”  ”My Kind of Lady”  ”Still in Love”  ”Cannonball”  ”Better Days”  ”I’m Beggin' You”  ”Free as a Bird”  ”School”  ”Give a Little Bit”  ”You Won, I Lose”  ”Listen to Me, Please”  ”Slow Motion” 
Musiikkivideot:   "All Along The Watchtower"  "Dreamer"  "Lady"  "Give a Little Bit"  "Babaji"  "Fool's Overture"  "Goodbye Stranger"  "The Logical Song"  "Breakfast in America"  "Take The Long Way Home"  "It's Raining Again"  "My Kind of Lady"  "Don't Leave Me Now"  "Cannonball"  "Better Days"  "Brother Where You Bound"  "I'm Beggin' You"  "Free as a Bird"  "School" 
Roger Hodgson esiintymässä vuonna 2012.
Ylä-Antinalainen

| Ylä-Antinalainen |
| --- | --- |
Valtiot:  Suomi
Maakunnat:  Pirkanmaa
Kunnat:  Ylöjärvi
Koordinaatit:  62°02′57″N, 23°30′52″E
Vesistöalue ja valuma-alueen tietoja
Päävesistöalue:  Kokemäenjoen vesistö (35)
Valuma-alue:  Keihäsjoen valuma-alue (35.35)
Laskuoja:  oja pohjoiseen Ristijärveen 
Järvinumero:  35.356.1.010
Mittaustietoja
Pinnankorkeus:  194,1 m  
Rantaviiva:  0,629 km  
Pinta-ala:  2,323 ha  
Saaria:  ei saaria 
 fiYlä-Antinalainen 
Ylä-Antinalainen  on Pirkanmaalla Ylöjärvellä Riuttasten kylän lähellä sijaitseva lampi, joka kuuluu Kokemäenjoen vesistöön.
Maantietoa

Lammen pinta-ala on 2,3 hehtaaria ja se on 250 metriä pitkä ja 100 metriä leveä. Lammella ei ole kartan mukaan saaria. Sen rantaviivan pituus on 650 metriä.
Vesistösuhteet

Lampi sijaitsee Kokemäenjoen vesistössä (vesistöaluetunnus 35) Näsijärven–Ruoveden alueen (35.3) Keihäsjoen valuma-alueella (35.35), jonka Torttiojan valuma-alueeseen (35.356) se kuuluu. Lammen vedenpinnan korkeus on 194,1 metriä mpy.
Saksan presidentinvaalit 1925

Saksan presidentinvaalit 1925 järjestettiin 29. maaliskuuta ja 26. huhtikuuta 1925. Vaalit oli alun perin suunniteltu pidettäväksi kesäkuussa, mutta niitä jouduttiin aikaistamaan, sillä valtakunnanpresidentti Friedrich Ebert kuoli yllättäen 28. helmikuuta. Vaalit voitti entinen sotamarsalkka Paul von Hindenburg.
Ehdokasasettelu

Sekä oikeistolla että vasemmistolla oli vaikeuksia valita keskuudestaan ehdokasta vaaleihin. Ensimmäisenä valintansa tekikin kommunistinen puolue, jonka ehdokkaaksi valittiin Ernst Thälmann. Oikeistolaisista muodostunut Loebellin komitea valitsi presidentinvaalien ensimmäiselle kierrokselle ehdokkaakseen Duisburgin pormestari Karl Jarresin, mikä vahvistettiin 12. maaliskuuta sen jälkeen, kun keskustapuolue oli ilmoittanut asettavansa ehdokkaakseen Wilhelm Marxin Loebellin komitean yhteistyöehdotuksista huolimatta. Sosiaalidemokraattisen puolueen ehdokkaaksi valittiin entinen Preussin pääministeri Otto Braun.
Ensimmäinen kierros

Presidentinvaalien ensimmäiselle kierrokselle osallistui yhteensä seitsemän ehdokasta, jotka olivat:
Karl Jarres, useiden puolueiden tukema (Reichsblock), 10 408 365 ääntä (38,8 %)
Otto Braun, sosiaalidemokraattinen puolue, 7 798 002 ääntä (29 %)
Wilhelm Marx, keskustapuolue, 3 884 877 ääntä (14,5 %)
Ernst Thälmann, kommunistinen puolue, 1 871 207 ääntä (7 %)
Willy Hellpach, demokraattinen puolue, 1 567 197 ääntä (5,8 %)
Heinrich Held, Baijerin kansanpuolue, 1 006 790 ääntä (3,7 %)
Erich Ludendorff, völkisch-ehdokas, 284 975 ääntä (1,1 %)
Äänestysprosentti oli noin 70, eli alempi kuin joulukuussa 1924 järjestetyissä valtiopäivävaaleissa, jossa se oli ollut noin kymmenen prosenttiyksikköä korkeampi.
Vaikka Jarres olikin saanut ensimmäisellä kierroksella eniten ääniä, hänen tukijansa olivat tulokseen pettyneitä, ja alkoi uuden ehdokkaan etsintä presidentinvaalien toiselle kierrokselle. Otto Braun puolestaan luopui ehdokkuudestaan, ja hänen kannattajansa siirtyivät tukemaan Marxia.
8. huhtikuuta Jarresia tukenut Reichsblock-ryhmittymä ilmoitti, että sen ehdokkaana vaalien toisella kierroksella olisi sotamarsalkka Paul von Hindenburg. Häntä oli pyydetty ehdokkaaksi tuloksetta jo useita kertoja, mutta hän suostui lopulta, kun amiraali Alfred von Tirpitz vetosi häneen ja sanoi, että vain hänellä oli mahdollisuus voittaa Marx. Myös Baijerin kansanpuolue siirtyi tukemaan Hindenburgia.
Toinen kierros

Toiselle kierrokselle pääsi kolme ehdokasta, jotka olivat:
Paul von Hindenburg, 14 655 766 ääntä (48,3 %)
Wilhelm Marx, 13 751 615 ääntä (45,3 %)
Ernst Thälmann, 1 931 151 ääntä (6,4 %)
sekalaisia 13 416
Äänestysprosentti nousi ensimmäiseen kierrokseen verrattuna, lähes kahdeksaankymmeneen prosenttiin. Hindenburg sai äänienemmistön ja tuli näin valituksi valtakunnanpresidentiksi. Saksalaiset kansallismieliset olivat innoissaan tämän voitosta, tosin Hindenburg julisti virkaanastujaispuheessaan 12. toukokuuta, että pitäisi itse parhaansa mukaan tasavaltaa yllä.
Marxin tappion syyksi voidaan laskea noin puoli miljoonaa ääntä, joita hän ei saanut joko siksi, että Baijerin kansanpuolue ei tukenut häntä, tai siksi, että Thälmann jatkoi ehdokkaana toiselle kierrokselle. Vaihtoehdoista ensimmäistä pidetään uskottavampana.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Saksan presidentinvaalit 1925 Wikimedia Commonsissa
Sakari Loimaranta

| Jaakko Sakari Loimaranta |
| --- | --- |
 Sakari Loimaranta
Henkilötiedot
Syntynyt: 15. heinäkuuta 1885
Kuollut: 23. elokuuta 1954 (69 vuotta) Orimattila
Kansalaisuus:  suomalainen
Vanhemmat:  Wilhelm Lindstedt Hilma Nyholm
Puoliso:  Hanna Reinilä (1911–)
Sukulaiset:   Hilma Elisabeth Stenros (sisko)  Siiri Loimaranta (sisko)  Yrjö Loimaranta (veli)  Laina Kivi (sisko)  Lauri Loimaranta (veli)  Suoma af Hällström (sisko)  Hilja Oksanen (sisko)  Eero Loimaranta (veli)  Aura Lindstedt (sisko) 
Jaakko Sakari Loimaranta, sukunimi aik. Lindstedt (15. heinäkuuta 1885 – 23. elokuuta 1954 Orimattila) oli suomalainen kirkkoherra ja filosofian maisteri sekä teologian tohtori.
Henkilöhistoria

Loimarannan vanhemmat olivat rovasti Wilhelm Lindstedt (1838–1915) ja Hilma Nyholm (1846–1910). Hän oli naimisissa vuodesta 1911 kirkkotekstiilitaiteilija Hanna Henrika Juliana Reinilän, aik. Rehnbäck (1889–1969) kanssa. Viipurin hiippakunnan piispa ja ministeri Yrjö Loimaranta oli Sakari Loimarannan vanhempi veli, samoin kuin opettaja ja yritysjohtaja Lauri Loimaranta. Opettaja, järjestötyöntekijä Siiri Loimaranta oli heidän sisarensa.
Loimaranta pääsi ylioppilaaksi 1903 ja hän valmistui filosofian kandidaatiksi 1908 ja teologian kandidaatiksi 1916. Hänestä tuli teologian lisensiaatti ja tohtori 1940. Loimaranta toimi 1910–1919 Länsi-Suomen kansanopiston johtajana Huittisissa jossa hänen isänsä oli kirkkoherrana. Hänet vihittiin papiksi 1917 ja hän toimi sitten uskonnon ja historian vanhempana lehtorina Mikkelin lyseossa 1920–1925 ja uskonnon ja filosofian vanhempana lehtorina Helsingin tyttölyseossa 1925–1933. Loimaranta työskenteli samalla myös Helsingin pikkukirkkoyhdistyksessä joka järjesti kirkollista toimintaa Helsingin uusilla asuinalueilla. Viimeksi Sakari Loimaranta toimi Orimattilan kirkkoherrana 1933–1954. Hän oli Tampereen tuomiokunnan asessorina 1940–1946 ja litin rovastikunnan lääninrovastina 1942−1949. Loimaranta sai rovastin arvon 1935.
Teoksia

Huittisten pitäjän kirkollisista oloista 1600-luvun jälkipuoliskolla, teoksessa Satakunta-sarja. Kotiseutututkimuksia I. 1907
Mikkelin lyseo : lyhyt kuvaus 50-vuotisvaiheista sekä kertomus lukuvuodelta 1921 - 1922. Mikkelin lyseo, Mikkeli 1922
Erikssonien mystillis-separatistinen liike vuoteen 1745, väitöskirja. Suomen kirkkohistoriallisen seuran toimituksia 43. Orimattila 1940
Eräs kälviäläisen pietistijohtajan Jaakko Erikssonin suomenkielinen rukous. Historiallinen arkisto 47. Helsinki 1940
Toimitustöitä

Orimattilan seurakunnan 300 vuotismuisto : 1636-1936 ; toim. Sakari Loimaranta. Orimattilan seurakunta, Lahti 1936
Suomen kirkon vuosikirja II—XV.
Savonlinnan vaakuna

Savonlinnan vaakuna
Savonlinnan vaakuna on saanut aiheensa Savon maakuntavaakunan jousesta ja Olavinlinnasta. Jousi ja nuoli esiintyivät aikanaan jo kaupungin sinetissä 1600-luvulla, ja aaltokoron symboloiman Kyrönsalmen saarelle rakennettu linnakin jo kaupungin vuonna 1788 vahvistetussa vaakunassa. Vaakunan selitys on ”sinisessä kentässä kultainen kolmitorninen linna, sen alapuolella hopeinen, alainen, aaltokoroinen hirsi, jonka alapuolelle jää musta tyviö, jossa pystyssä viritetty kultainen jousi; jousen jänne, nuolen kärki ja sulitettu pyrstö hopeaa.”
Vaakunan historiaa

Savonlinna perustettiin Olavinlinnan ympärille kasvaneelle kauppapaikalle vuonna 1639 ja sen alkuperäisessä sinetissä kuvattiin Savon maakunnan vaakunasta peräisin oleva viritetty jousi. Savonlinna tuhoutui pahoin 1650-luvulla, jonka johdosta kuihtunut kaupunki menetti kaupunginoikeutensa vuonna 1683. Turun rauhassa vuonna 1743 Ruotsi joutui luovuttamaan Olavinlinnan Venäjälle ja keisarinna Katariina II:n hallitusreformin myötä Savonlinnan kaupunginoikeudet palautettiin vuonna 1784. Kaupungille vahvistettiin alun perin Käkisalmelle laadittu vaakuna vuonna 1788, jossa kuvattiin kaksi tornia ja portti. Portin yläpuolelle oli sijoitettu keisari Pietari I:n monogrammilla varustettu kilpi, viitaten vuoteen 1714, jolloin Pietari I valloitti Olavinlinnan ensimmäistä kertaa venäläisten haltuun. Vaakunan yläosaan sijoitettiin venäläisen heraldiikan tapaan Viipurin kuvernementtiä kuvaava muunnelma Karjalan vaakunasta. Kyseisestä vaakunasta oli käytössä useita muunnelmia, joissa muun muassa Pietari I:n monogrammi korvattiin Savon jousella, ja yläkentän Karjalan vaakuna oli poistettu. Myös vaakunan väritys vaihteli usein.
Vuonna 1861 venäläinen heraldikko Bernhard von Köhne laati vaakunasta oman ehdotuksensa Suomen muiden kaupunkien tapaan. Ehdotuksessa vanhan vaakunan linna oli kuvattuna punaisena kultaisella pohjalla, vihreän alakentän päällä. Vaakunan kolkkaan oli sijoitettu silloinen Mikkelin läänin vaakuna, ja kilven sivuja koristivat tähkät. Von Köhnen ehdotusta ei kuitenkaan koskaan otettu käyttöön.
1800-luvun lopulta alkaen vaakunan linna alettiin kuvaamaan kahden tornin sijaan kolmitornisena muun muassa heraldikko George Granfeltin toimesta. Suomen itsenäistyessä useita kaupunginvaakunoita alettiin uusimaan ja myös Savonlinnan sai uudistetun vaakunan. Vuonna 1938 vahvistetussa vaakunassa Olavinlinna kuvattiin totuudenmukaisempana ja Savon jousi päätyi vaakunan alakenttään. Vaakuna perustuu A. W. Ranckenin ehdotukseen, jonka pohjalta sen on suunnitellut Carolus Lindberg.
Uusi vaakuna havaittiin kuitenkin heraldisesti vajavaiseksi, jolloin vaakuna sen selityksen ohella uusittiin Savonlinnan 350-vuotisjuhliin Savonlinnan kaupungin Taideteollisen Korkeakoulun toimesta 4. huhtikuuta 1989. Uusitussa vaakunassa edellisen vaakunan aaltokoroinen hirsi nostettiin tyviön ja muun kentän väliin.
Galleria

Savonlinnan ensimmäinen sinetti vuodelta 1680.
Savonlinnan venäläisvallan aikainen sinetti.
Savonlinnan venäläisvallan aikainen sinetti.
Savonlinnan vuoden 1788 vaakuna lakikokoelmasta vuodelta 1843.
Vuoden 1788 vaakuna venäläisheraldikko Pavel von Winklerin vaakunakokoelmasta vuodelta 1899.
Von Köhnen luonnos Savonlinnan vaakunasta vuodelta 1861.
Von Köhnen vuoden 1861 ehdotus Savonlinnan vaakunaksi.
George Granfeltin malli Savonlinnan vaakunasta vuodelta 1892.
Savonlinnan vaakuna Finlands städers vapen -postikorttikokoelmasta 1900-luvun alusta.
Savonlinnan vaakuna Otavan Pienestä Tietosanakirjasta vuosilta 1925–1928.
Aiheesta muualla

Бойко Дм. А. Геральдика Великого Княжества Финляндского. – Запорожье, 2013.
Savonlinnan vanha vaakuna vuodelta 1938.
Savonlinnan työväentalo Kisalinna

| Savonlinnan työväentalo Kisalinna |
| --- | --- |
Osoite:  Olavinkatu 13
Sijainti:  Savonlinna
Koordinaatit:  61°52′01″N, 28°53′50″E
Valmistumisvuosi:  1955
Rakennuttaja:  Savonlinnan työväenyhdistys
Omistaja:  Savonlinnan työväenyhdistys
Runkorakenne:  kivi
Kerrosluku:  3
Verkkosivut
 
Lisää rakennusartikkeleitaArkkitehtuurin teemasivulla
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Kisalinna vuonna 1955
Savonlinnan työväentalo Kisalinna sijaitsee Savonlinnan keskustassa. Talon omistaa Savonlinnan Työväenyhdistys.