Käsipallo
Historiaa

Ensimmäinen kahdella kädellä pelattava pallopeli tunnettiin jo antiikin Kreikassa. Tämä peli tunnettiin nimellä urania. Antiikin Roomassa pelattiin harpastonia, jossa tarkoituksena oli heittää pallo vastustajan maaliviivan taakse. Myös keskiajalta tunnetaan pallopelejä, jossa tarkoituksena oli heitellä palloa toiselle.
Nykyaikaisen käsipallon historia alkaa 1800- ja 1900-luvun vaihteesta. Vuonna 1898 Holger Nielsen antoi luvan pelata haandboldia Ortrupin lukiossa. Samalla hän loi lajin säännöt. Säännöt muistuttivat jonkin verran nykyisiä sääntöjä, joskin pelaajia oli enemmän ja he olivat sijoittuneet jalkapallossa käytetyn tavan mukaisesti. Laji levittäytyi ympäri maata. Samoihin aikoihin eri puolilla Saksaa kehitettiin muutamia samankaltaisia lajeja. Saksalaista Karl Schelenziä pidetään käsipallon keksijänä. Ruotsissa luotiin vuonna 1912 ensimmäiset säännöt ulkona pelattavalle käsipallolle. Erilaisia käsipallon muotoja tunnetaan myös Yhdysvalloista, Tšekistä ja Ukrainasta. Ensimmäisen maailmansodan aikana Max Heiser kehitti säännöt ulkona pelattavalle käsipallolle. Peli oli tarkoitettu Berliinin Siemensin tehtaassa työskenteleville naisille, kenttä oli hieman pienempi kuin nykyään, vartalokosketusta ei sallittu, palloa ei saanut pitää viittä sekuntia pidempään käsissä eikä pallo kädessä saanut liikkua. Heiser esitteli lokakuussa 1917 säännöt Schelenzille ja Erich Königille. Jotkut pitävät tätä hetkeä käsipallon perustamishetkenä. Schelenz kehitti sääntöjä edemmäksi kasvattaen kentän kokoa jalkapallokentän kokoiseksi, lisäämällä paitsiosäännön ja säännön, että palloa ei saanut kuljettaa kolmea askelta enempää ilman että palloa pitäisi pomputtaa maan kautta. Schelenz säännöt saivat kannatusta muuallakin.
Käsipallo levisi 1920-luvulla, jolloin myös alkoi kansainvälisten otteluiden pelaaminen. Vuonna 1925 pelattiin ensimmäinen maaottelu, jossa kohtasivat Saksa ja Itävalta. Vuonna 1925 perustettiin ensimmäinen kansallinen käsipalloliitto Itävaltaan, joskin neljä vuotta aikaisemmin Argentiinassa oli perustettu usean pallopelin lajiliitto. Vuonna 1926 käsipallo tuli osaksi International Amateur Athletics Federationia. Kaksi vuotta myöhemmin perustettiin International Amateur Handball Federation eli IAHF, joka sisälsi käsipallon lisäksi muitakin pallopelejä. IAHF:n perusti yhteensä 11 maata. Vuonna 1930 Kansainvälinen olympiakomitea lupasi ottaa ulkona pelattavan käsipallon mukaan olympialajiksi. Samaan aikaan erityisesti Pohjoismaissa sisällä pelattava käsipallo oli suositumpaa kuin ulkona pelattava. Vuonna 1930 pelattiin myös ensimmäinen naisten maaottelu, jossa kohtasivat Tanska ja Ruotsi. Vuonna 1934 koripallo erkani omaksi lajikseen ja perusti oman lajiliittonsa. Saman vuoden toukokuussa päätettiin, että käsipallo on Berliinin olympialaisten laji. Olympiakultaa voitti Saksa ennen Itävaltaa ja Sveitsiä. Kaksi vuotta myöhemmin pelattiin ensimmäiset MM–kilpailut. Sisäpelissä isäntämaa Saksa voitti kultaa, Itävalta hopeaa ja Ruotsi pronssia. Ulkolajissa Saksa voitti kultaa, Sveitsi hopeaa ja Unkari pronssia.
Toisen maailmansodan alettua, IAHF:n toiminta laantui. Sodan päätyttyä ei sen toiminta enää jatkunut, vaan perustettiin uusi lajiliitto. IHF perustettiin heinäkuussa 1946 Kööpenhaminassa. Kaksi vuotta myöhemmin pidettiin toiset MM–kilpailut Ranskassa, jossa Ruotsi voitti maailmanmestaruuden. Vuonna 1949 pelattiin ensimmäiset naisten MM–kilpailut. Unkarissa pelatun turnauksen voitti isäntämaa ennen Itävaltaa ja Tšekkoslovakiaa. Vuonna 1950 poistettiin paitsiosääntö. Käsipallo oli näytöslajina Helsingin olympialaisissa. 1950- ja 60-luvulla keskusteltiin siitä pitäisikö lajin kehittyä sisä- vai ulkolajiksi. Lopulta sisällä pelattavan käsipallon suosio kasvoi ulkona pelattavan käsipallon suosion laskiessa. Viimeisiksi MM–kilpailuiksi, jossa käsipallo oli ulkolaji, jäi Itävallan MM–kilpailut vuonna 1966. Käsipallo palasi olympialajiksi Münchenissä 1972.