stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Dutch Swing College Band
Aiheesta muualla

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
Yhtyeen virallinen sivusto
DSCB Allmusic-tietokannassa
Still Swinging - dokumenttielokuva (1976), 40 min
Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista. 
Alkuperäinen artikkeli: en:Dutch Swing College Band
Käännös suomeksi
Etienne Mermer

Etienne Mermer (s. 26. tammikuuta 1977) on vanuatulainen jalkapalloilija, joka on edustanut Vanuatun jalkapallomaajoukkuetta. Hän pitää maajoukkueen maaliennätystä hallussaan ja hän on myös pelannut eniten otteluita.
Etienne Goyémidé

Etienne Goyémidé (1942 Ippy – 17. maaliskuuta 1997) oli keskiafrikkalainen kirjailija ja poliitikko. Hän opiskeli kasvatustieteitä ja englantia. Hän toimi muun muassa Troupe Nationale de Centrafriquen johdossa ja vuosina 1991–1992 maansa opetus- ja tutkimusministerinä.
Goyémidé julkaisi sekä proosa- että näytelmäteoksia. Didier Ouenangarén ja Bassek Ba Kobhion elokuva Le silence de la forêt (2003) perustuu hänen samannimiseen romaaniinsa vuodelta 1984.
Emil Lindahl

Emil Lindahl (30. elokuuta 1892 Mäntyharju – 7. syyskuuta 1937 Helsinki) oli suomalainen työläiskirjailija.
Emil Lindahl muutti parinkymmenen vuoden ikäisenä Mäntyharjulta Helsinkiin. Hänellä ei ollut tullessaan varsinaista ammattia, joten hän joutui aluksi työskentelemään eräässä leipomossa leivän jakajana pienellä palkalla. Hän liittyi Helsingin Sosialidemokraattiseen nuorisoseuraan ja oli sitten tässä järjestössä useissa eri tehtävissä. Hänen runojaan julkaistiin työväenlehdissä ja hänen ensimmäinen runokokoelmansa Työ ja laulu ilmestyi 1919.
Lindahl kuului 1910-luvulla yhdessä kahden muun kirjailijan, Kasperi Tantun ja Kössi Ahmalan, kanssa Helsingin sosialidemokraattisen nuorisoseuran toiminnassa mukana olleeseen työläisintellektuellien ryhmään, joka julkaisi muun muassa käsin kirjoitettuja sanomalehtiä muiden julkaisukanavien puuttuessa. Tämä Decamerone-klubin nimellä tunnettu ryhmä kokoontui viikoittain seuran kahvilassa käymään kirjallis-filosofisia keskusteluja.
Lindahl toimi sittemmin Suomen Sosialidemokraatin oikolukijana ja Työläisnuoriso-lehden avustajana. Hän kuoli syyskuun alussa 1937.
Teokset

Helsingin sosialidemokraattinen nuorisoseura: 20-vuotisalbumi 1899–1919, toimituskunta: Emil Lindahl, Kusti Saarnijärvi, Viljami Ventola. 1919
Työ ja laulu. Sos.-dem. Työläisnuorisoliitto, Helsinki 1919
Juhlarunoja Helsingin työnjuhlaan elok. 1 p. 1920, kirjoittajat Emil Lindahl ja Lyyli Eronen. 1920
Juhlaruno: Sos.-dem. nuorisoliiton 15:s juhlaan.  1921
Työväestö ja näyttämätaide, sarjassa Punikin Joulu. 1921
Punainen viesti. Sos.-dem. puoluetoimisto, Helsinki 1926
Vaalilaulu. 1929
Nouse aurinko. Sos.-dem. Työläisnuorisoliitto, Helsinki 1937
Rukous, julkaisussa Väinämöinen 1926 nro 4 s. 65 Verkossa
Aiheesta muualla

Lisää luettavaa aiheesta Emil Lindahl on Wikiaineistossa
Arvo Turtianen: Emil Lindahl, Muistokirjoitus. Kirjallisuuslehti, 30.9.1937, nro 16-17, s. 22, Kansalliskirjaston digitaaliset aineistot
Etihad Towers

| Etihad Towers |
| --- | --- |
 Etihad Towers
Tiedot
Sijainti:  Abu Dhabi, Yhdistyneet arabiemiraatit
Käyttötarkoitus:  sekakäyttö
Lisää rakennusartikkeleitaArkkitehtuurin teemasivulla
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Etihad Towers on Abu Dhabissa Yhdistyneissä arabiemiraateissa sijaitseva pilvenpiirtäjäkokonaisuus. Sen korkein rakennus on 305 metriä korkea, joka sisältää asuinhuoneistoja. Muut rakennukset ovat yli 200 metriä korkeita ja sisältävät vaihtelevasti hotellitiloja sekä asuin- ja toimistotiloja. Kaikki rakennukset valmistuivat vuonna 2011.
Eino I. Parmanen

Eino Into Parmanen (2. helmikuuta 1879 Kristiinankaupunki – 16. heinäkuuta 1943 Helsinki) oli suomalainen kirjailija, joka toimi muun muassa Etsivän keskuspoliisin osastopäällikkönä ja nimismiehenä. Parmanen muistetaan 1936–1941 ilmestyneen sortovuosien vastarintaa kuvanneen neliosaisen historiikin Taistelujen kirja kirjoittajana.
Elämä

Parmasen vanhemmat olivat kauppias Vilho Parmanen (Parman) ja Rosa Emilia Sjöholm. Hän pääsi ylioppilaaksi Porin lyseosta 1900, opiskeli Helsingin yliopiston historiallis-filosofisessa tiedekunnassa ja teki opintoretken Suomen, Ruotsin ja Norjan Lappiin 1905.
Parmanen osallistui vuosisadan alussa passiiviseen vastarintaan. Hän keräsi 1901 nimiä asevelvollisuusadressiin ja osallistui valistus- ja kiihoitustoimintaan. Hän asui 1902 Lennart Hohenthalin luona ja asuessaan myöhemmin Nikolainkadun ja Rauhankadun kulmassa sijainneella Talouskoululla hän tutustui siellä asuneeseen Eugen Schaumaniin. Parmanen liittyi suurlakon jälkeen Voimaliittoon ja oli muun muassa salakuljettamassa S/S John Graftonin tuomia aseita Kristiinankaupunkiin. Tammikuun lopulla 1906 Parmanen ryhtyi johtamaan aktivistien salaista tiedusteluosastoa, jonka tehtävänä oli valvoa santarmien ja venäläisten vakoilijoiden toimia. Parmanen tutustui tässä tehtävässä moniin venäläisiin vallankumouksellisiin kuten Nikolai Bureniniin, Leniniin ja Trotskiin. Salanimeä Victor käyttänyt Burenin vieraili keväällä useasti 1906 Parmasen asunnossa Talouskoululla.
Parmanen toimi Imatran yhteiskoulun maantiedon, uskonnon ja voimistelun opettajana 1913–1918 ja opetti myös Viipurin työväenopistossa. Suomen sisällissodan aikana Parmanen oli valkoisten puolella Karjalan armeijankunnan 3. rykmentin lentävän komppanian päällikkönä ja hän toimi sitten yleisesikunnan 3. Sortavalan osaston päällikkönä 1918–1919. Parmanen oli tämän jälkeen Etsivän keskuspoliisin Sortavalan osaston päällikkönä vuosina 1919–1926. Viimeksi hän oli Hiitolan piirin nimismiehenä 1927–1930.
Vuodesta 1931 alkaen Parmanen keräsi aineistoa Suomen itsenäisyysliikkeen historiasta sortovuosien ajalta. Aineistoa hän käytti sitten pohjana Taistelujen kirja-teokseensa. Parmanen oli mukana kansanvalistustyössä ja piti esitelmiä ja puheita eri puolilla Suomea. Hän toimi myös Kansanvalistusseuran luennoitsijana. Parmanen kuoli heinäkuussa 1943 lyhyen sairauden jälkeen.
Parmanen oli naimisissa Gerda  Nilssonin kanssa.
Teokset

Merkillisiä tapahtumia, ilmestyi nurkkanovellina Suomettaressa. Helsinki 1902 (ilmestynyt kirjana Kustannusyhtiö Osmo, 1907)
Valoon, vapauteen!: kaksikuvaelmainen näytelmä nykyisistä Venäjän oloista, Näytelmäkirjasto n:o 28. Yrjö Weilin, Helsinki 1906, 2. painos Kirja, Helsinki 1917
Haukkavuoren aarre: kertomus. Yrjö Weilin, Helsinki 1907, 2. painos WSOY 1941
Järjestettyjä tutkimusretkiä toimeenpantava kotiseudulla, kehoitus kotiseutututkimusta harrastaville: Etelä-Pohjanmaan suomalaisen kotiseutuyhdistyksen toimesta. Hämeenlinna 1909
Kadonnut laiva y.m. kertomuksia. Helsinki 1912
Vapaussodan tapahtumat Karjalan armeijakunnan kolmannen rykmentin toiminta-alueella. WSOY 1924, näköispainos Imatran sotaveteraanit 1990
Kommunismin lumoissa, romaani. Söderström 1927
Taistelujen kirja, kuvauksia itsenäisyystaistelumme vaiheista sortovuosina, osa 1: Routakauden puhkeaminen ja sen ensimmäiset vuodet. WSOY 1936
Taistelujen kirja, kuvauksia itsenäisyystaistelumme vaiheista sortovuosina, osa 2: Sorron kiristyminen: aika Bobrikovin kuolemaan saakka. WSOY 1937
Taistelujen kirja, kuvauksia itsenäisyystaistelumme vaiheista sortovuosina, osa 3: Taistelun ja jännityksen aikaa: rajuilma yltymässä myrskyksi. WSOY 1939
Taistelujen kirja, kuvauksia itsenäisyystaistelumme vaiheista sortovuosina, osa 4: Suurlakko ja sitä lähinnä seurannut aika. WSOY 1941
Aiheesta muualla

Lisää luettavaa aiheesta Eino I. Parmanen on Wikiaineistossa  Luettelo Eino I. Parmasen lehtiartikkeleista
Eino I. Parmasen artikkeli Pikapiirtoja kahden suomalaisen liikemiessuvun historiasta, ilmestynyt Satakunnan Kansan joululiitteessä 1942 (Web Archive-linkki)
Taistelujen kirja. Hakkapeliitta haastattelee sortovuosien historian kirjoittajaa, Hakkapeliitta, 2.6.1936, nro 22, s. 14, Kansalliskirjaston digitaaliset aineistot
Sortovuosilta vapaussotaan. "Taistelujen kirjan" tekijää haastattelemassa, Asemies, 6.12.1937, nro 0, s. 13, Kansalliskirjaston digitaaliset aineistot
Erkki Kivijärvi : Bobrikovin kuolemasta suurlakkoon. Parmasen "Taistelujen kirjan" III osa, Helsingin Sanomat, 19.03.1939, nro 76, s. 12, Kansalliskirjaston digitaaliset aineistot
Dominick Cruz

| Dominick Cruz |
| --- | --- |
 Dominick Cruz WEC:n mestaruusvyön kanssa
Henkilötiedot
Syntynyt: 9. maaliskuuta 1985 (ikä 39) Chula Vista, California, Yhdysvallat
Kansalaisuus:   Yhdysvallat
Vapaaottelija
Lempinimi:  The Dominator
Aktiivisena:  2005–
Pituus:  173 cm
Paino:  61 kg
Painoluokka:  kevytsarja (2005–2006) höyhensarja (2006–2008) kääpiösarja (2008–)
Kätisyys:  Oikea
Taistelutyyli:  Nyrkkeily, Paini, Brasilialainen jujutsu
Tilastot
Ottelut:  26
Voitot:  23
– tyrmäyksellä:  7
– luovutuksella:  1
– päätöksellä:  15
Tappiot:  3
– tyrmäyksellä:  1
– luovutuksella:  1
– päätöksellä:  1
Dominick Rojelio Cruz (s. 9. maaliskuuta 1985), joka tunnetaan myös nimellä Dominick "The Dominator" Cruz, on yhdysvaltalainen vapaaottelija. Hän on Ultimate Fighting Championship -promootion kääpiösarjan ensimmäinen mestari, sekä entinen World Extreme Cagefighting -promootion kääpiösarjan mestari. Vapaaottelusivusto Sherdog listaa hänet maailman parhaaksi kääpiösarjan vapaaottelijaksi, sekä kuudenneksi parhaaksi pound for pound listallaan.
Vapaaottelu-ura > Rage in a Cage, Total Combat (2005–2006)

Cruz otteli ensimmäisen ammattilaisottelunsa tammikuussa 2005 Arizonalaisessa Rage in a Cage promootiossa, voittaen Eddie Castron tuomariston enemmistöpäätöksellä. Cruz otteli Rage in a Cagessa 13 kuukauden sisällä kuudesti, voittaen kaikki ottelunsa. Heinäkuussa 2006 hän siirtyi kotiosavaltiossaan Californiassa toimivaan Total Combat- promootioon, otellen puolen vuoden sisällä kolmasti ja voittaen edelleen kaikki ottelunsa. Kevyessä sarjassa uransa aloittanut Cruz siirtyi viimeisessä Total Combat -ottelussaan höyhensarjaan.
Vapaaottelu-ura > WEC (2007–2010)

Vuonna 2007 Cruz solmi ottelusopimuksen World Extreme Cagefighting -promootion kanssa. Heti ensimmäisessä ottelussaan Las Vegasissa maaliskuussa 2007 hän pääsi haastamaan Urijah Faberin promootion höyhensarjan mestaruudesta. Faber pakotti Cruzin kuitenkin luovuttamaan giljotiinikuristuksella ensimmäisessä erässä. Tappio oli Cruzin uran ensimmäinen ja toistaiseksi ainoa, ja loi miesten välille pysyvän jännitteen.
Tappion jälkeen Cruz otteli seuraavan kerran vasta vuoden kuluttua, kun hän palasi Total Combat -promootioon tyrmäämään Kenneth Amesin ensimmäisessä erässä. Kesäkuussa 2008 hän siirtyi ottelemaan WEC:n kääpiösarjaan. Cruz saavutti runsaassa vuodessa neljä pistevoittoa, mainittavimpina vastustajinaan Ian McCall ja Joseph Benavidez. Maaliskuussa 2010 hän sai tilaisuuden haastaa WEC:n kääpiösarjan mestarin Brian Bowlesin. Cruz hallitsi ottelua paremmalla liikkuvuudellaan, mutta kohtaaminen päättyi yleisön kannalta pettymykseen. Bowlesin mursi luun kämmenestään ottelun ensimmäisellä lyönnillä eikä voinut kolmannen erän alkaessa puristaa kättään nyrkkiin. Lääkäri keskeytti ottelun, ja Cruz julistettiin uudeksi kääpiösarjan mestariksi.
Cruz puolusti mestaruuttaan ensi kertaa elokuussa 2010 uusintaottelussa Joseph Benavidezia vastaan. Ottelu oli äärimmäisen tasaväkinen Cruzin pyrkiessä pysymään liikkeessä ja keräämään pisteitä. Benavidezin onnistui kuitenkin neljännessä erässä vetää mestari pystypainiin ja murtaa tämän nenä polvipotkulla. Lopulta Cruz säilytti mestaruutensa tuomariston enemmistöpäätöksellä.
WEC -promootion viimeisessä tapahtumassa, WEC 53:ssa joulukuussa 2010, Cruz kohtasi Scott Jorgensenin. Hän hallitsi ottelua selkeästi, ensimmäisissä erissä nyrkkeillen ja vieden ottelun viimeisissä erissä mattopainiin, jota yleisesti pidettiin Jorgensenin vahvuutena. Cruz piti mestaruutensa yksimielisellä tuomaripäätöksellä ja ottelun jälkeisessä kehähaastattelussa vaati saada uusintaottelun Urijah Faberin kanssa.
Vapaaottelu-ura > UFC (2011–)

Zuffa, LCC -yhtymän omistamat WEC- ja UFC-promootiot sulautettiin UFC:n nimen alle vuoden 2011 alussa. Koska UFC:llä ei ollut aikaisemmin 60 kilon sarjaa, Cruzin WEC-mestaruus muutettiin UFC-mestaruudeksi.. Ensimmäisessä UFC-mestaruuspuolustuksessaan hän sai toivomansa uusintaottelun Urijah Faberin kanssa. Ottelu käytiin UFC 132 -tapahtumassa Las Vegasissa heinäkuussa 2011. Kovatasoinen kamppailu pysyi suurimmaksi osaksi pystyotteluna ja kesti täydet viisi erää, Cruzin hyödyntäessä liikkuvuuttaan ja iskuyhdistelmiä Faberin turvautuessa enemmän yksittäisiin voimalyönteihin. Cruz voitti kaikin tuomariäänin, säilyttäen mestaruutensa ja kostaen uransa ainoan tappion aiheuttaneelle Faberille.
Cruz otteli seuraavan kerran UFC Live 6 -tapahtumassa lokakuussa 2011, vastustajanaan Demetrious Johnson. Aiemmin liikkuvuuteensa luottanut Cruz muutti ottelutyyliään itseään pienempää Johnsonia vastaan ja hallitsi ottelua voimakkailla iskuilla sekä alasvienneillä, ollen kahdesti lähellä lukita kuristus. Johnson kesti kuitenkin täydet viisi erää ja Cruz säilytti mestaruutensa kaikin tuomariäänin.
Joulukuussa 2011 Cruz ja Urijah Faber valittiin Ultimate Fighter -televisiosarjan 15. kauden valmentajiksi. Näin ollen sarjaan perinteisesti kuulunut valmentajien ottelu olisi käyty kääpiösarjan mestaruudesta ja se olisi ollut myös Cruzin ja Faberin ratkaiseva, kolmas kohtaaminen. Ottelu sovittiin alustavasti UFC 148 -tapahtumaan heinäkuulle 2011. Huhtikuun 7. kävi kuitenkin ilmi, että Cruz oli loukannut polvensa ristisiteen Ultimate Fighter-sarjan kuvauksissa ja ottelu jouduttiin peruuttamaan.
Ottelutyyli

Cruz on ensisijaisesti pystyottelija, joka hyödyntää erinomaista liikkuvuuttaan siirtyen iskuetäisyydelle ja jälleen pois ennen kuin hänen vastustajansa ehtii tehdä vastaiskun. Demetrious Johnsonia vastaan otellessaan hän kuitenkin osoitti myös kykynsä hyödyntää voima- ja painoylivoimaa mikäli tilaisuus ilmenee.
Yksityiselämä

Cruz kasvoi Tucsonissa Arizonassa, missä hän eli asuntovaunussa äitinsä ja veljensä kanssa kunnes sai 19-vuotiaana häädön järjestämiensä juhlien takia. Ennen ammattilaisottelijan uraansa hän työskenteli asiakaspalvelutehtävissä.
Aiheesta muualla

Profiili UFC.comissa
Profiili Sherdog.comissa
Dysprosium

Dysprosium on ranskalaisen kemistin Paul-Émile Lecoq de Boisbaudranin vuonna 1886 löytämä  alkuaine, joka kuuluu harvinaisiin maametalleihin. Sen lyhenne on Dy, atomiluku 66 ja CAS-numero 7429-91-6. Dysprosiumin atomimassa on 162,50. Alkuaineella on seitsemän stabiilia isotooppia, joista luonnossa yleisin on 164Dy.
Alkuaineen nimi tulee kreikan kielen sanasta dysprositos eli "vaikeasti saatavissa oleva".
Kemialliset ominaisuudet

Dysprosiummetalli tummuu hitaasti ja muuttuu ilman vaikutuksesta dysprosium(III)oksidiksi:
Dysprosium on elektropositiivinen aine ja reagoi veden kanssa muodostaen dysprosiumhydroksidia ja vetykaasua:
Dysprosiummetalli reagoi kiivaasti kaikkien halogeenien kanssa yli 200 °C:n lämpötilassa:
Dysprosium hajoaa rikkihapossa, jolloin liuokseen muodostuu keltaisia Dy(III)-ioneja [Dy(OH2)9]3+-kompleksissa:
Syntynyt yhdiste, dysprosium(III)sulfaatti, on paramagneettista.
Isotoopit

Luonnossa esiintyvä dysprosium koostuu seitsemästä pysyvästä isotoopista: 156Dy, 158Dy, 160Dy, 161Dy, 162Dy, 163Dy, and 164Dy. Luonnon isotoopeista, 164Dy on yleisin (28,3%), seuraavaksi yleisin on 162Dy (25,5%), jota seuraavat 163Dy (24,9%), 161Dy (18,9%), 160Dy (2,33%), ja 158Dy (0,10%). Vähiten löytyy 156Dy:tä (0,06%).
Dysprosiumille on syntetisoitu 29 radioaktiivista isotooppia, näiden massaluvut ovat välillä 138:sta 173:een. Näistä vakain on 154Dy, jonka puoliintumisaika on 3×106 vuotta. Seuraavaksi stabiileimmat ovat 159Dy jonka puoliintumisaika on 144,4 päivää ja 166Dy (81,6 tuntia). Kaikkien muiden isotooppien puoliintumisajat ovat alle 10 tuntia, useimmiten vain joitain minuutteja tai sekunteja. Vähiten vakaa isotooppi, jolle puoliintumisaika on pystytty kokeellisesti määrittämään, on 139Dy (600±200 ms). Dysprosiumilla on myös ainakin 12 meta­stabiilia isomeeriä, joiden massaluvut ovat välillä 140:stä 165:een. Niistä pitkäikäisin on 165mDy (1,257 min).
Käyttö

Puhtaana metallina dysprosiumilla ei ole käyttöä, koska se hapettuu nopeasti ilmassa. Sen sijaan dysprosiumin, neodyymin, raudan ja boorin seoksesta valmistetaan laadukkaita kesto­magneetteja, joita käytetään mm. tietokoneiden kovalevyissä. Terfenol-D on dysprosiumia sisältävä magneto­striktiivinen metalli­seos, joka magneetti­kentässä pitenee tai lyhenee silminnähtävästi. Sitä käytetään kaikuluotaimissa ja mikromekaanisissa moottoreissa.
Dysprosiumin ja halogeenien yhdisteitä, varsinkin dysprosium­in jodidia ja bromidia käytetään monimetallilampuissa. Nämä yhdisteet hajoavat lähellä lampun kuumaa osaa vapauttaen yksittäisiä dysprosiumatomeja. Nämä re-emittoivat fotoneja spektrin vihreässä ja punaisessa osassa tuottaen kirkasta valoa.
Dysprosiumia hyödynnetään myös radioaktiivista säteilyä mittaavissa annosmittareissa sekä eräissä lasereissa.
Aiheesta muualla

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
Periodictable: Technical data for Dysprosium (englanniksi)
Luettelo dysprosiumin isotoopeista The Isotopes Project Home Page (englanniksi)
Webmineral: Mineral Species containing Dysprosium (Dy) (englanniksi)
Mindat: The Mineralogy of Dysprosium (englanniksi)
Americanelements: Dysprosium Technical and Safety Data (englanniksi)
Dysprosiumin käyttöturvallisuustiedote, Sigma Aldrich, viitattu 28.1.2015.
The Royal Society of Chemistry (RSC): Dysprosium (englanniksi)
PeriodicTable: Dysprosium (Dy) (englanniksi)
PubChem: Dysprosium (englanniksi)
Human Metabolome Database (HMDB): Dysprosium (englanniksi)
Food Component Database (FooDB): Dysprosium (englanniksi)
Pala metallista dysprosiumia
Dysprosiumsulfaattia koeputkessa
Dysprosiumlastuja
Eikefjordin kirkko

| Eikefjordin kirkko Eikefjord kyrkje |
| --- | --- |

Sijainti:  Kinn, Norja
Kirkkokunta:  Norjan kirkko
Hiippakunta:  Bjørgvinin hiippakunta
Rakentamisvuosi:  1813
Materiaali:  puu
Istumapaikkoja:  350
Lisää rakennusartikkeleitaArkkitehtuurin teemasivulla
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Eikefjordin kirkko (norj. Eikefjord kyrkje) on Kinnin kunnassa Norjassa sijaitseva puinen pitkäkirkko vuodelta 1813.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Eikefjordin kirkko Wikimedia Commonsissa
Eikelandsosen

| Eikelandsosen |
| --- | --- |
 Maisemaa vuonna 2017.
 Eikelandsosen
 Koordinaatit: 60°14′00″N, 5°45′00″E 
Valtio:  Norja
Lääni:  Vestland
Kunta:  Bjørnafjorden
Pinta-ala:  
 – Maa:  0,8 km²
Väkiluku (2022):  540
 – Väestötiheys:  675 as./km²
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Eikelandsosen on taajama Bjørnafjordenin kunnassa Vestlandin läänissä Norjassa. Sen pinta-ala on 0,8 neliökilometriä ja asukasluku 540 vuonna 2022.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Eikelandsosen Wikimedia Commonsissa
Eikka Eronen

Eikka Eronen (s. 25. joulukuuta 2009) on suomalainen lapsinäyttelijä. Hän tuli tunnetuksi nuoren Matti Nykäsen roolista Elämä on laiffii -musiikkinäytelmässä kesällä 2021.
Ura

Eronen aloitti teatteriuransa lastenteatterista Pieksämäellä. Hän esitti roolinsa nuorta Matti Nykästä vuonna 2021. Sen jälkeen hän on esiintynyt muunmuassa Dannyn ja Reijo Taipaleen lapsirooleissa.
Hän esiintyi useammassa jaksossa Suomen huutokauppakeisarin 16. tuotantokaudella esittäen Markun apupoikaa.
Eronen on myös laulanut Seilaan-nimisen singlen. Se julkaistiin syksyllä 2023. Pian sen jälkeen hän julkaisi jatkumona toisen singlen Avaa sydämesi mulle. Vuoden 2023 joulukuussa Eronen julkaisi kolmannen singlensä, Pariiseja.
Epidauros (täsmennyssivu)

Epidauros (m.kreik. Ἐπίδαυρος, kreik. Επίδαυρος, Epídavros, lat. Epidaurus) voi viitata seuraaviin paikkoihin:
Antiikki

Epidauros, antiikin aikainen kaupunki Argoliissa Kreikassa
Epidauroksen Asklepieion, teatteristaan tunnettu pyhäkköalue ja arkeologinen kohde, johon nimellä Epidauros useimmiten viitataan
Epidauros, antiikin aikainen kaupunki Illyriassa, nykyinen Cavtat
Epidauros Limera eli Epidauros, antiikin aikainen kaupunki Lakoniassa Kreikassa
Nykyaika

Epídavros, nykyinen kunta Argoliin alueyksikössä Peloponnesoksen alueella Kreikassa
Archaía Epídavros, nykyinen kylä Epídavroksen kunnassa
Néa Epídavros, nykyinen kylä Epídavroksen kunnassa
| --- | --- |
: Tämä on täsmennyssivu, joka luettelee monimerkityksisen käsitteen eri merkitykset tai useita eri henkilöitä. Artikkelisivuja, joiden nimessä tai tekstissä lukee ”Epidauros”, voi hakea sivunnimihaulla, laajalla sivunnimihaulla tai tekstihaulla.
Eudimorphodon

| Eudimorphodon |
| --- | --- |
 Eudimorphodonin fossiili
 Triaskausi 
Tieteellinen luokittelu
Domeeni::  Aitotumaiset Eucarya
Kunta::  Eläinkunta Animalia
Pääjakso::  Selkäjänteiset Chordata
Luokka::  Matelijat Reptilia
Lahko::  Lentoliskot Pterosauria
Alalahko::  Rhamphorhynchoidea
Yläheimo::  Campylognathoidea
Heimo::  Campylognathoididae
Suku::  Eudimorphodon  Zambelli, 1973
Lajit
 Eudimorphodon cromptonellus  Eudimorphodon ranzii  Eudimorphodon rosenfeldi 
Katso myös
   Eudimorphodon Wikispeciesissä   Eudimorphodon Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OK: 
Piirros lentävästä Eudimorphodonista
Eudimorphodon oli lentoliskosuku, joka eli maapallolla triaskauden lopulla noin 210 miljoonaa vuotta sitten. Se ei ole yhtä tunnettu kuin pteranodon tai rhamphorhynchus, mutta eudimorphodonilla on tärkeä paikka paleontologiassa yhtenä varhaisimmista tunnetuista lentoliskoista.
Sen siipien kärkiväli oli noin 60–100 senttimetriä. Eudimorphodonilla oli pitkä, luiseva häntä, jonka päässä oli vinoneliön muotoinen läppä. Siitä oli saattanut olla apua eläimen lentoradan ohjaamisessa käännöksissä. Rintalastan rakenteesta on päätelty, että se on saattanut pystyä myös aktiivisesti lentämään alkeellisilla siivillään.
Eudimorphodonin suu oli täynnä pieniä hampaita. Vaikka sen nokka oli vain noin 7–8 senttiä pitkä, siinä oli yli sata terävää hammasta.
Eudimorphodon on yksi harvoista lentoliskoista, joiden ruokavaliosta voidaan olla täysin varmoja, koska on olemassa yksi fossiilinäyte, jossa on mukana kalan ruotofossiileja. Sen oletetaan syöneen kalan lisäksi myös hyönteisiä ja ehkä muitakin selkärangattomia.
Eudimorphodon ranzii lennossa, taiteilijan näkemys.
Eudimorphodon-fossiili, Luonnotieteellinen museo, Bergamo, Italia.
Entemena

Entemenan vaasi, joka on omistettu Ningirsulle. Hopeaa ja kuparia, noin 2400 eaa.
Entemena oli Lagašin kuningas noin 2400 eaa. Hän oli valloittajakuningas Eannatumin veljenpoika. Entemenan mukaan on nimetty tuolta ajalta peräisin oleva, Ningirsu-jumalalle omistettu ja kaiverruksin koristeltu hopeavaasi, Entemenan vaasi.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Entemena Wikimedia Commonsissa
Entente Orléanaise Loiret

| Entente Orléanaise |
| --- | --- |

Liiga:  Pro A ULEB Eurocup
Perustettu:  1993
Historia:  1993-
Areena:  Palais des Sports kapasiteetti 3 222 Zénith d'Orléans kapasiteetti 5 500
Kotipaikka:  Orléans, Ranska
Värit:           
Presidentti:   Christophe Dupont
Päävalmentaja:   Philippe Hervé
Mestaruudet:   (1) Pro B:n mestaruus  (1) Ranskan Cup 
Kotisivu:  orleansloiretbasket.fr
Entente Orléanaise Loiret on ranskalainen koripalloseura, joka sijaitsee Orléansissa. Joukkue nousi kaudeksi 2006–2007 ensimmäistä kertaa Pro A:han.
Aiheesta muualla

Virallinen kotisivu
Kannattajien sivusto (Arkistoitu – Internet Archive)
Erik Larsson Sparre

Erik Sparre, tuntemattoman taiteilijan maalaus 1600-luvulta Gripsholmin linnassa, perustuu vanhempaan maalaukseen vuodelta 1595.
Erik Larsson Sparre (1550–1600) oli ruotsalainen valtaneuvos. Hän oli Juhana III:n ja Kaarle-herttuan kiistassa Juhanan puolella ja myöhemmin siirtyi Sigismundin kannattajaksi. Hänen ihanteensa oli kuitenkin aristokraattinen perustuslaillisuus. Se ilmenee hänen 1585 laatimastaan kirjoituksesta "Pro lege, rege et glege" ja hänen toimeksiannostaan 1594 laaditusta aateliston asiakirjasta "Postulata nobilium". Sparre teloitettiin maanpetoksesta tuomittuna.