stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Johanniittain ritarikunta
Evankelis-luterilainen Johanniittain ritarikunta

Johanniittain Ritarikunnan saksankielinen jaosto on käytännössä toiminut yhtäjaksoisesti aina ritarikunnan perustamisesta nykypäivään asti. Balley Brandenburg des Ritterlichen Ordens Sankt Johannis vom Spital zu Jerusalem kääntyi reformaation aikana 1500-luvulla protestanttiseksi. Tämän mahdollisti osaksi saksankielisen jaoston jo 1300-luvulla nauttima erityinen autonominen status.
Jaoston aktiviteetit keskeytyivät väliaikaisesti vuonna 1811 Preussin valtion takavarikoidessa ritarikunnan omaisuuden maksaessaan sotavelkojaan Napoleonille, ja ritarikuntaa kiellettiin ottamasta uusia jäseniä. Fredrik Vilhelm III myönsi ritareille vuonna 1812 johanniittain risti-kunniamerkit jatkuvuuden symboliksi. Saksankielinen jaosto muuttui väliaikaisesti kunniaritarikunnaksi ilman toimintaa.
Fredrik Vilhelm IV teki vuonna 1852 päätöksen aktivoida johanniittain ritareiden Balley Brandenburgin toiminnan, ja sairaalatoimintaa aloitettiin pian tämän jälkeen. Järjestössä oli tuolloin enää kahdeksan "vanhaa" ritaria. Mainittakoon, että johanniittain ritarit myötävaikuttivat kansainvälisen Punaisen Ristin perustamiseen vuonna 1863.
Aiemmin saksankielisen jaoston alaisina, vuodesta 1946 itsenäisinä jaostoina toimivat Alankomaiden ja Ruotsin ritarit. Englantilainen anglikaaninen jaosto perustettiin vuonna 1831 (lähinnä 1798 väliaikaisesti lakkautetun Maltan ritarikunnan jatkajina). Nämä neljä itsenäistä jaostoa ovat liittoutuneet ja muodostavat vuodesta 1961 niin sanotun Johanniittain allianssin.
Ensimmäinen suomalainen johanniittain ritari nimitettiin vuonna 1870. Suomessa toimii nykyään noin 200 johanniittain ritaria. Heidän lisäkseen avustavat muut vapaaehtoiset, niin sanotut johanniitat. Suomen johanniittain ritarit toimivat Balley Brandenburgin alaisina. Suomen Johanniittain Ritarikunta on vuonna 1950 järjestäytynyt yhdistysmuotoon. Balley Brandenburgin alaisina toimivat myös Ranskan, Sveitsin ja Unkarin protestanttiset alaosastot. Balley Brandenburgin alaisia johanniittain ritareita on nykyään noin 3 900.
Balley Brandenburgin kotipaikka on nykyään Potsdamissa. Suomen Johanniittain Ritarikunta kokoontuu Ritarihuoneella Helsingissä.
Toiminta nykyään

Ritarikunnat harjoittavat yhä nykyisin laajalti kristilliseen laupeudentyöhön perustuvaa sairaanhoito- ja hyväntekeväisyystyötä lähimmäisten auttamiseksi. Johanniittain ritarit toimivat 153 maassa. Johanniitat ovat eräs maailman suurimmista vapaaehtoisjärjestöistä, Saksassa heillä on noin 1,5 miljoonaa vapaaehtoista. Monessa maassa johanniitat harjoittavat ambulanssitoimintaa, antavat ensiapukoulutusta ja järjestävät vanhuksille huoltokoteja. Ritarikunnat ylläpitävät monessa maassa myös sairaaloita ja ne omistavat muun muassa suuren silmäklinikkasairaalan Itä-Jerusalemissa. Johanniittojen toiminnan lähtökohta on holistinen eli kantavana periaatteena on ihmisyys.
Johanniittain ritarikunta ja Maltan ritarikunta tekevät nykyään tiivistä yhteistyötä ja käyttävät yhä rinnakkain samaa kahdeksankärkistä ristiä tunnuksenaan. Johanniittain ritarikunnan kunniamerkit on Saksassa lailla säädetty virallisiksi. Myös paavi on katolisen Maltan ritarikunnan ohella todennut protestanttiseen Johanniittain Allianssiin kuuluvien ritarikuntien oikeaperäisyyden. Maailmalla on suuri joukko järjestöjä, jotka käyttävät johanniittain ritareiden nimeä ja tunnusta oikeudettomasti eivätkä ole valtionjohdon tunnustamia. Johanniittain ritareiden ja Maltan ritareiden perustama elin valvoo näiden yhteisen tunnuksen käyttöä.
Johanniittain Ritarikunnan suurmestarit "Grossmeister"

1099–1120: Gerard de Martiques, sairaalan perustaja
1120–1160: Raymond du Puy de Provence, ensimmäinen suurmestari
1160–1163: Auger de Balben
1162–1163: Arnaud de Comps
1163–1170: Gilbert d'Aissailly
1170–1172: Gastone de Murols
1172–1177: Gilbert of Syria
1177–1187: Roger de Moulins
1187–1190: Hermangard d'Asp
1190–1192: Garnier de Naplous
1193–1202: Geoffroy de Donjon
1203–1206: Alfonse of Portugal
1206–1207: Geoffrey le Rat
1207–1228: Guerin de Montaigu
1228–1231: Bertrand de Thessy
1231–1236: Guerin de Montaigu
1236–1240: Bertrand de Comps
1240–1242: Pierre de Vielle-Bride
1242–1258: Guillaume de Chateauneuf
1258–1277: Hugues de Revel
1277–1284: Nicolas Lorgne
1284–1294: Jean de Villiers
1294–1296: Odon de Pins
1296–1305: Guillaume de Villaret
1305–1319: Foulques de Villaret
1319–1346: Helion de Villeneuve
Johanniittain ritarikunnan herrainmestarit "Herrenmeister" (Balley Brandenburg)

1323–1336: Gebhard von Bortefelde (Präceptor generalis)
1341–1371: Hermann von Wereberge
1371–1397: Bernhard von der Schulenburg
1397–1399: Detlev von Walmede
1399–1418: Reimar von Güntersberg
1419–1426: Busso V. von Alvensleben
1426–1437: Balthasar von Schlieben
1437–1459: Nicolaus von Thierbach
1459–1460: Heinrich von Redern
1460–1471: Liborius von Schlieben
1471–1474: Kaspar von Güntersberg
1474–1491: Richard von der Schulenburg
1491–1526: Georg von Schlabrendorff
1527–1544: Veit von Thümen
1544–1545: Joachim von Arnim
1545–1564: Thomas von Runge
1564–1569: Franz Neumann
1569–1609: Graf Martin von Hohenstein
1610–1611: Friedrich Markgraf zu Brandenburg
1611–1613: Ernst Markgraf zu Brandenburg
1614–1615: Georg Albrecht Markgraf zu Brandenburg
1616–1624: Johann Georg Markgraf zu Brandenburg
1624–1625: Joachim Sigismund Markgraf zu Brandenburg
1625–1641: Adam Graf von Schwarzenberg
1652–1679: Johann Moritz Fürst von Nassau-Siegen
1689–1692: Georg Friedrich Fürst zu Waldeck Graf zu Pyrmont
1693–1695: Karl Philipp Markgraf zu Brandenburg-Schwedt
1696–1731: Albrecht Friedrich, Prinz in Preußen, Markgraf zu Brandenburg
1731–1762: Karl, Prinz in Preußen, Markgraf zu Brandenburg
1762–1811: Prinz Ferdinand von Preußen
1853–1883: Prinz Friedrich Carl Alexander von Preußen
1883–1906: Prinz Albrecht von Preußen
1907–1926: Prinz Eitel Friedrich von Preußen
1927–1958: Oskar Prinz von Preußen
1958–1999: Wilhelm Karl Prinz von Preußen
vuodesta 1999: Oskar Prinz von Preußen
Aiheesta muualla

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
Suomen Johanniittain Ritarikunta
Protestanttisten Johanniittain Ritarikuntien Allianssi (englanniksi)
Johanniittojen risti.
Juutalaisten karkotus Espanjasta

Juutalaisten karkotus Espanjasta oli seurausta vuonna 1492 annetusta Alhambran asetuksesta, jonka tavoitteena oli vähentää juutalaisten vaikutusta Espanjan käännynnäisväestöön ja täten estää heitä palaamasta juutalaisuuteen.
Maaliskuun 31. päivänä 1492 Espanjan hallitsijat Isabella ja Ferdinand Katolilainen julistivat Alhambran asetuksen, joka määräsi juutalaiset joko kääntymään kristinuskoon tai lähtemään Kastilian ja Aragonian alueilta heinäkuun 31. päivään mennessä. Asetus annettiin pian Granadan sodan voiton jälkeen, mikä päätti Iberian niemimaan katolisen takaisinvaltauksen. Sen tarkoituksena oli estää juutalaisia "horjuttamasta pyhää katolista uskoa" ja "houkuttelemasta kristittyjä pois uskostaan".
Katolilaisten vaino juutalaisia kohtaan alkoi jo ennen vuotta 1492. Vuoden 1391 verilöylyssä murhattiin Sevillassa 4 000 juutalaista, ja väkivalta levisi yli 70 kaupunkiin, johtaen tuhansien juutalaisten kuolemaan ja pakkokääntymiseen. 1400-luvulla väkivalta, vaino ja pakkokäännytykset jatkuivat, ja vuoteen 1415 mennessä yli puolet Kastilian ja Aragonian juutalaisista oli kääntynyt katolilaisuuteen. Espanjan inkvisitio uhkasi kuitenkin entisten juutalaisten turvallisuutta, ja "vanhojen kristittyjen" epäluulo johti kapinoihin käännynnäisiä vastaan vuosina 1449 ja 1474. Vuoteen 1480 mennessä juutalaiset päätettiin eristää katolisesta väestöstä, ja heidät suljettiin ghettoihin, joissa he saivat liikkua vapaasti vain päivisin.
Maanpakoon lähteneiden juutalaisten oli myytävä lähes kaikki omaisuutensa ja otettava mukaansa vain välttämättömät tavarat. Kokonaiset yhteisöt pakkasivat tavaransa ja lähtivät, kun taas katoliset valtasivat nopeasti heidän kotinsa ja pyhät paikkansa. Karkotus johti juutalaisten massamuuttoon Espanjasta Italiaan, Kreikkaan, Turkkiin, Pohjois-Afrikkaan ja Välimeren alueelle. Alhambran asetuksen seurauksena yli 200 000 juutalaista kääntyi katolilaisuuteen, ja 40 000–100 000 karkotettiin.
Kymmeniätuhansia pakolaisia menetti henkensä pyrkiessään turvaan. Joissakin tapauksissa espanjalaiset laivakapteenit hyödynsivät juutalaisia matkustajia, veloittaen heiltä kohtuuttomia summia ja heittäen heidät sitten mereen. Karkotuksen viimeisinä päivinä levisi huhuja, joiden mukaan pakenevat juutalaiset olivat nielleet arvokkaita kultaa ja timantteja. Tämä johti monien juutalaisten ryöstelyyn ja väkivaltaisiin kuolemiin, kun heitä puukotettiin toiveenaan löytää aarteita heidän vatsastaan.
Tapahtuma vaikutti myös juutalaisten historialliseen leviämiseen ja heidän kulttuurinsa säilymiseen. Alhambran asetus kumottiin virallisesti vasta vuonna 1968, ja myöhemmin Espanja ja Portugali myönsivät sefardijuutalaisille mahdollisuuden hakea kansalaisuutta.
1. kesäkuuta 2015 Espanjan parlamentti hyväksyi toimenpiteen, jonka tavoitteena oli myöntää kansalaisuus karkotettujen sefardijuutalaisten jälkeläisille. Lain mukaan karkotettujen henkilöiden sukulaiset voivat hakea kaksoiskansalaisuutta. Lokakuussa 2019 Espanjan oikeusministeriö ilmoitti, että neljän vuoden määräaika kansalaisuuden hakemiseen oli päättynyt, ja tuohon mennessä kansalaisuutta oli hakenut 132 226 ihmistä.
Tuomas Aivelo

Tuomas Juha Eero Aivelo (s. 29. heinäkuuta 1984 Pori) on suomalainen evoluutiobiologi, joka on erikoistunut loisten tutkimiseen.
Hän on toiminut akatemiatutkijana Helsingin yliopistossa vuodesta 2023 lähtien ja tiedeviestinnän apulaisprofessorina Leidenin yliopistossa vuodesta 2024 lähtien. Hän on Helsingin yliopiston ekologian ja evoluutiobiologian dosentti ja Oulun yliopiston tiedekasvatuksen dosentti.
Aivelo kirjoitti ylioppilaaksi Porin suomalaisesta yhteislyseosta vuonna 2003. Vuosina 2002 ja 2003 hän sai pronssimitalin kansainvälisissä biologian olympialaisissa. Väitöskirjansa Aivelo teki Madagaskarin hiirimakien suolistoloisyhteisöistä. Vuosina 2016–2017 hän oli vierailevana tutkijana Zürichin yliopistossa. Aivelon ensimmäinen tietokirja Loputtomat loiset ilmestyi vuonna 2018 ja oli Tieto-Finlandia-ehdokkaana. Kaiken takana on loinen -blogi ilmestyi Tiede-lehden verkkosivuilla vuosina 2013–2022. Aivelo on aikaisemmin toiminut myös Voima-lehden bloggaajana. Vuonna 2024 hän kirjoittaa kolumneja Tiede Luonto -lehteen.
Vuonna 2019 Aivelo sai J. V. Snellman -palkinnon. Aivelon ja Jenni Lehtimäen Lääketieteellinen Aikakauskirja Duodecimissä julkaistu artikkeli ”Luonnon monimuotoisuus edistää kansanterveyttä” oli Vuoden Tiedekynä -palkintoehdokkaana 2024.
Aivelo tuli vuonna 2020 tunnetuksi koronaviruspandemiaan liittyvistä lausunnoistaan, joissa hän kannatti epidemian tukahduttamista.
Hän asuu Leidenissä Alankomaissa. Hän on naimisissa viestintäyrittäjä Teemu Lemisen kanssa.
Teokset

Longitudinal monitoring of parasites in individual wild primates.  (Helsingin yliopiston väitöskirja)  Helsinki:  University of Helsinki, 2015.  ISBN 978-951-51159-8-0.
Loputtomat loiset.  Helsinki:  Like, 2018.  ISBN 978-952-01174-1-2.
Joseph Kelanthara

Joseph Kelanthara (19. tammikuuta 1918 – 19. lokakuuta 1986) oli intialainen roomalaiskatolinen arkkipiispa. Hänet vihittiin papiksi 18. maaliskuuta 1949 ja nimitettiin Verapolyn arkkihiippakunnan arkkipiispaksi 16. tammikuuta 1971. Piispaksi konsekroinnin suoritti 4. huhtikuuta Duraisamy Simon Lourdusamy, jota avustivat Jerome M. Fernandez ja John Ambrose Abasolo y Lecue. Kelanthara kuoli 68-vuotiaana virassa.
Joni Aho

| 0 | 1 | 2 | 3 |
| --- | --- | --- | --- |

Henkilötiedot
Syntymäaika: 12. huhtikuuta 1986 (ikä 38)
Syntymäpaikka: Kaarina, Suomi
Pelipaikka: oikea laitapuolustaja  keskuspuolustaja
Pituus: 180 cm
Junioriseurat
1998–2005: FC Inter
Seurat
| Vuodet | Seura | O | (M) |
| 2005–2006 | VG-62 | 21 | (2) |
| 2006–2012 | FC Inter | 174 | (6) |
| 2013 | FC Lahti | 25 | (0) |
| 2014–2016 | FC Inter | 70 | (6) |
| Yhteensä | Yhteensä | 290 | (14) |
Maajoukkue
| 2007–2009 | Suomi U21 | 13 | (0) |
| 2007–2008 | Suomi B | 5 | (0) |
| 2009–2012 | Suomi | 3 | (0) |
 Seurajoukkueuran tilastot kattavat vain kansalliset sarjat, päivitetty 3. helmikuuta 2022.
Joni Aho (12. huhtikuuta 1986 Kaarina) on uransa lopettanut suomalainen jalkapalloilija. Hän oli pelipaikaltaan oikea laitapuolustaja tai keskuspuolustaja.
Aho on FC Inter Turun kasvatti ja teki ensiesiintymisensä Veikkausliigassa seuran edustusjoukkueessa kaudella 2006. Hän vakiinnutti nopeasti paikkansa joukkueessa pelaten oikeana laitapuolustajana. Ensimmäisellä kaudellaan Aho pelasi 16 Veikkausliiga-ottelua ja teki niissä yhden maalin Kuopion Palloseuraa vastaan. Kauden 2013 Aho pelasi FC Lahden joukkueessa, mutta palasi kaudeksi 2014 FC Interiin.
Aho on pelannut Suomen alle 21-vuotiaiden maajoukkueessa muun muassa kesäkuussa 2009 Ruotsissa pelatussa EM-lopputurnauksessa. Ensiesiintymisensä A-maajoukkueessa hän teki 4. helmikuuta 2009 ystävyysottelussa Japania vastaan.
Aiheesta muualla

Joni Aho FC Interin sivustolla[vanhentunut linkki]
Suomen joukkue – Jalkapallon alle 21-vuotiaiden EM-kilpailut 2009
1 Jaakkola |
2 Jalasto |
3 Raitala |
4 Portin |
5 Turunen |
6 Sparv |
7 Hämäläinen |
8 M. Hetemaj |
9 Sadik |
10 Otaru |
11 Parikka |
12 Masalin |
13 Kärkkäinen |
14 Aho  |
15 Äijälä |
16 P. Hetemaj |
17 Hakola |
18 Vasara |
19 Kokko |
20 Pukki |
21 Viljanen |
22 Toivio |
23 Lehtovaara |
Valmentaja: Kanerva
Tvedestrandsposten

| Tvedestrandsposten |
| --- | --- |

Lehtityyppi:  paikallislehti
Kustantaja:  Amedia
Levikki:  5 282 (2020)
Perustettu:  1872
Päätoimittaja:  Marianne Drivdal
Kotikunta:  Tvedestrand
Kotimaa:  Norja
Ilmestymistiheys:  ti, to ja la
Kieli:  norja
Aiheesta muualla
Kotisivu
Tvedestrandsposten on norjalainen vuonna 1872 perustettu paikallislehti, jonka kotikunta on Tvedestrand. Lehti ilmestyy kolmesti viikossa ja kuuluu Amedia-konserniin.
Aiheesta muualla

Lehden verkkosivut (norjaksi)
Turpal-Ali Atgerijev

Turpal-Ali Atgerijev (ven. Турпал-Али Атгериев; 1969 – 18. elokuuta 2002 Jekaterinburg) oli venäläinen tšetšeenien kapinallisjoukkoja edustanut komentaja.
Atgerijev taisteli ensimmäisessä Tšetšenian sodassa vuosina 1994–1996. Hänen uskottiin tehneen Salman Radujevin kanssa yhteistyötä Kizljarin–Pervomaiskojen panttivankikriisin suunnittelussa. Sodan päätyttyä Atgerijev toimi Aslan Mashadovin hallinnon varapääministerinä ja turvallisuuspäällikkönä. Toisen Tšetšenian sodan alettua vuonna 1999 Mashadov epäili Atgerijevin tekevän yhteistyötä Venäjän viranomaisten kanssa. Joulukuussa 2001 Atgerijev sai viidentoista vuoden vankeustuomion osallisuudesta terrorismiin ja panttivankien ottamiseen.
Atgerijev kuoli vankilassa Jekaterinburgissa elokuussa 2002. Hänen kuolemansa ilmoitettiin johtuneen leukemiaan liittyneestä aivoverenvuodosta. Tšetšeenikapinalliset kuitenkin syyttivät Venäjää hänen tappamisestaan.
Joseph Khoury

Joseph Khoury (24. lokakuuta 1919 – 5. helmikuuta 1992) oli libanonilainen maroniitteihin kuulunut katolinen arkkipiispa. Hänet vihittiin papiksi 20. joulukuuta 1942 ja valittiin Ptolemais in Phoenicia dei Maronitin vihkipiispaksi 21. huhtikuuta 1956. Valinta vahvistettiin 4. toukokuuta, ja piispaksi vihkiminen seurasi 29. kesäkuuta. Pääkonsekraattorina toimi Pierre-Paul Méouchi, jota avustivat Pietro Dib ja Antoine Pierre Khoraiche.
Khoury sai 11. joulukuuta 1959 nimityksen Tyrin arkkipiispaksi, jona hän toimi, kunnes kuoli 72-vuotiaana virassa. Hän osallistui Vatikaanin toiseen kirkolliskokoukseen.
Tola

Tola on lumen peittämä hiihtoura. Sana tola ei ole enää käytössä arkikielessä vaan esiintyy lähinnä sanonnoissa, kuten hyvällä tolalla tai huonolla tolalla. Sukulaiskielistä tola-sanalla on vastine ainoastaan saamen kielessä, jossa doalli merkitsee lumen peittämää ahkion jälkeä.
Joseph Keter

| Mitalit> Maa:   Kenia.Miesten yleisurheilu. Olympialaiset  | Mitalit> Maa:   Kenia.Miesten yleisurheilu. Olympialaiset  | Mitalit> Maa:   Kenia.Miesten yleisurheilu. Olympialaiset  | Maa:   Kenia> Miesten yleisurheilu. |
| --- | --- | --- | --- |
|  Kultaa | Atlanta 1996 | 3 000 m esteet |  |
Joseph Keter (s. 13. kesäkuuta 1969 Lessos, Kenia) on kalenji-heimoon kuuluva Kenian armeijan upseeri, entinen huippuestejuoksija ja olympiavoittaja.
Keterillä oli uransa aikana ainoastaan yksi ehjä kausi, joka huipentui olympiakultaan Atlantassa vuonna 1996. Atlantassa ylivoimainen voittajasuosikki oli pitemmän aikaa matkaa hallinnut maailmanennätysmies Moses Kiptanui. Olympiafinaalissa kalenji-heimoveljekset Keter ja Kiptanui tulivat rinta rinnan viimeiselle vesiesteelle, ja viimeisen sadan metrin aikana Keter pystyi kirikamppailussa voittamaan Kiptanuin lopulta 1,1 sekunnin erolla. Voittoaika oli 8.07,12.
Olympialaisten jälkeen Keter voitti Kiptanuin vielä toistamiseen Zürichissä juosten oman ennätyksensä 8.05,99.
Tuon voitokkaan kauden jälkeen Keter jatkoi juoksemista vielä muutaman vuoden ja voitti vuonna 1997 IAAF Grand Prixin 3000 metrin estejuoksun.
Joseph Khoury (piispa)

Joseph Khoury (1. marraskuuta 1936 Behwaita – 17. marraskuuta 2016) oli libanonilaissyntyinen kanadalainen maroniitteihin kuulunut katolinen piispa. Hänet vihittiin papiksi 19. joulukuuta 1964 ja nimitettiin vihkipiispaksi sekä Chonochoran titulaaripiispaksi 29. huhtikuuta 1993. Piispaksi vihkiminen seurasi 4. syyskuuta. Pääkonsekraattorina toimi Nasrallah Pierre Sfeir, jota avustivat Roland Aboujaoudé ja Gabriel Toubia.
Khoury sai 11. marraskuuta 1996 nimityksen Saint-Maron de Montréalin piispaksi.
The Teasers

The Teasers on suomalainen rautalankayhtye. Yhtye esiintyi vuosina 1963-1965. Yhtye on tekemässä paluun keväällä 2014.
Synty

The Teasers -rautalankayhtyeen tarina alkaa vuodesta 1962, kun kaverukset Helsingin Pajamäestä Esa Malm ja Pekka Aalto olivat saaneet kitarat. Musiikkikipinän herätti aluksi Elvis, mutta Duane Eddy’n ja The Shadows ’in levyt sai aikaan kitaravimman. Huippuna oli v 1962 Jerry Williamsin ja The Violents’ien vierailu Helsingin Expo-hallissa, jonka jälkeen pojat halusivat itsekin olla oikea rautalankayhtye. He ostivat Höfner-kitarat Aron Soittimesta Helsingin Fredrikinkadulta ja Geloso-vahvistimen ja ämyrit Radio Mikrosta Yrjönkadulta.
Kaiutinkaapin he rakensivat itse lastulevystä. Ääntä siitä lähti, mutta heikkona puolena oli sen paino. Sen kantamiseen tarvittiin aina kaksi henkilöä.
Harjoittelu aluksi tapahtui Pajamäessä sijaitsevan talon autotallissa. Soitto oli tuolloin varsin äänekästä, minkä takia soittajiin suhtauduttuun tympeästi. Soittajista ja melusta valitettiin talonmiehelle, että pojat metelillään kiusaavat vanhoja ihmisiä. Näin syntyi heti tyylikäs nimi: Kiusaajat eli The Teasers.
Kuvassa vas. Pekka Aalto, Esa Malm, Antti Korhonen ja Rauno Helsi.
Vuonna 1963 joukkoon liittyi soolokitaristiksi Rauno Helsi ja rumpaliksi Antti Korhonen, Töölöstä. Pekka Aalto ryhtyi säestämään ja hetken
ihmettelyn jälkeen Esa Malm hankki bassokitaran. Näin syntyi alkuperäinen rautalankayhtye The Teasers. Teasers-jengiin kuulunut Shadows-fani Raimo Holopainen järjesti yhtyeelle harjoitushuoneiston Vilhonvuorenkadulta, Sörnäisistä.
Keikkailu alkaa heti

Keikkoja yhtye sai kouluista mm. koulubileissä ja säännöllisesti sunnuntai-iltapäivisin vuoroviikoin The Steelers -rautalankayhtyeen kanssa Hämäläisten talolla eli Hämiksellä (nyk. Tavastia) Eeva ja Olavi Niemisen tanssikurssien jälkeen. He esiintyivät kerran
jopa Linnanmäen ulkoilmalavalla. Suurin yleisömäärältään ollut keikka oli Messuhallissa (vanha messuhalli).
Ohjelmisto käsitti Emman ja Kolme kitaraa sekä tavallisia shadows-kappaleita Apassista  In the moodiin. Lisäksi ohjelmistossa oli muutama
tavallinen rockkappale laulettuna. Pekka Aalto toimi laulajana.
Vuoden aikana yhtyeeseen tuli manageroimaan Jukka ”Tossu” Hietanen.
Vuoden 1964 puolella The Beatles ja muut laulavat yhtyeet valtasi nuorison ja Teasersinkin tarvitsi vahvistaa laulupuolta. Yhtyeeseen liittyi laulajaksi Kari Juselius, joka käytti taiteilijanimeä Ray. Rayn bravureita olivat Cliff Richardin ja The Beatlesien hitaat balladit. Ray & The Teasers esiintyi kesän 1964 aikana Helsingin lisäksi myös Itä-Suomessa. Loppuvuodesta komppikitaristiksi tuli Maunulasta Pauli Sirviö.
Huippuvuosi 1965

Vuonna 1965 laulaja vaihtui, kun solistiksi tuli Cary alias Esa Simonen. Hän laajensi ohjelmistoa huomattavasti samalla vahvistaen yhtyettä.
Ohjelmistoon Beatlesien lisäksi tuli Rolling Stones, The Kinks ja The Animals -kappaleita. Kun rumpuihin tuli Petteri Snell, joka oli kannuksensa hankkinut mm. The Esquires -yhtyeessä, niin The Teasers oli elämänsä kunnossa.
Yhtyeestä muotoutui myös varsinainen show-yhtye. Tavanomaisen rautalankayhtyeen heilumisen sijasta keikoilla alkoi tapahtua. Cary osasi ensinnäkin katsekontakteillaan hurmata lavan edustan tytöt heti jo ennen ensimmäistäkään kappaletta. Lavalla hän taitavana voimistelijana seisoi ja käveli käsillään ja soolojen aikana heitti pari kärrynpyörää, jolloin huutomyrsky katsomossa oli ylimmillään.
Suomenmestaruus-kilpailuissa toiseksi

Keväällä The Teasers osallistui Oy Yleisradio Ab:n järjestämiin Pop-65 kitara Suomen mestaruuskilpailuihin. Kilpailussa he esittivät kolme kappaletta. Ensimmäiseksi maunulalaisen Jarno Sarjanen laulun ”Menneet Päivät” suomeksi osoittaen, että ohjelmisto on omaperäistä. Toisena The Shadows-yhtyeen jatsahtavan kappaleen ”Nivram”, jossa on pitkähkö bassosoolo. Tällä yhtye osoitti ohjelmiston monipuolisuuden. Viimeisenä oli Chuck Berryn kappale Round and Round Rollarien coverin mukaisesti. Tässä kappaleessa Cary antoi palaa, laulun lisäksi käsillä kävelyä ja pitkä
vauhdikas kärrynpyöräsarja soolon aikana. Tuomareista Jorma Weneskoski ja Markku Veijalainen antoivat kympin, muut ysin. The Teasers tuli kisassa toiseksi ja laulusolistillista yhtyeistä he olivat parhaat.
Kilpailu nauhoitettiin studiossa ja taltiointi esitettiin TV:ssä Vappuna 1965. Palkinnoksi Yle antoi hopeanväriset tarrat kuin mitalit. Mutta mikä parasta yhtye sai tv-esiintymisiä mm. Nuorten tanssihetkeen ja Weneskoskelta keikkoja. Kohokohtia keikoilla oli mm esiintyminen
suositun The Renegades -yhteen kanssa vuorotellen.
Keikkoja Helsingistä Lappiin

Esiintymisiä oli Helsingissä mm. Linnamäen Rondossa. Kesällä The Teasers teki lähes unelmakiertueen Pohjois-Suomeen. Puuhamiehenä toimi Jukka ”Tossu” Hietanen ja hänen Show-tuotantoyhtiönsä. Keikkoja oli yhteensä reilut 30. Tanssipaikan järjestäjät tanssi-ilmoituksissaan kertoivat: ”Tänään suurtansseissa soittaa suuren sensaatiomaisen menestyksen saavuttanut The Teasers-yhtye Helsingistä” (Meltaus 31.8.1965), Ounasvaara:
”Huom! Ensimmäistä kertaa paikkakunnalla huippuluokan kitarayhtye”. ”Hietasaaressa soittaa Suomen Rolling Stonesit – The Teasers – twistiä ja shakea”. ”Uusintavierailu: Nuorison toiveilta – Suomen Rolling Stonesit – Helsingin suosituin POP ja IN-yhtye. Pelkosenniemi 3.8.1965 ”Helsinkiläinen sensaatiomainen show-yhtye –The Teasers”, jne.
Luonnollinen syy lopetukselle

Vuonna 1966 isänmaa kutsui poikia palveluun ja yhtye hajosi. Näin kävi varmaan monelle muullekkin skittayhtyeelle.
Cary alias Esa Simonen jatkoi laulajauraa taiteilijanimellä Robin menestyksellisesti vuosikymmeniä levyttäen mm kilpailukappaleen ”Menneet Päivät”.
Myös soolokitaravirtuoosi Rauno Helsi on jatkanut soittouraansa useissa eri yhtyeissä, mm kuuluisassa rautalankaorkesterissa
The Saints (suomalainen yhtye) ’issa. Tässä rautalankayhtyeessä soitti myös hänen veljensä Reima bassoa.
The Teasers 2014

Nyt Rauno Helsi on herättänyt The Teasers -yhtyeen 50 vuoden pituisesta ruususen unesta ja rautalankayhtye The Teasers on taas lähdössä keikkalavoille vaalimaan rautalankaperinteitä.' Uudessa The Teasers' –yhtyeessä soittavat Rauno Helsi, soolokitara, Reima Helsi, basso, Markku Eronen, rytmikitara ja Jan Koski, rummut. Ohjelmistona on rautalankaa ja rock and rollia.
Joseph Kerwin

Joseph Kerwin
Joseph Peter Kerwin (s. 19. helmikuuta 1932) on yhdysvaltalainen astronautti, joka osallistui Skylab 2 -lennolle 1973. Hän valmistui lääkäriksi, työskenteli kapteenina laivastossa ja hänet valittiin NASA:n astronauttiohjelmaan vuonna 1965.
Sittemmin Kerwin on muun muassa työskennellyt Lockheed Corporationin palveluksessa.