stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Susan and God
Näyttelijät

| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
|  Joan Crawford  | … |  Susan Trexel   |
|  Fredric March  | … |  Barrie Trexel   |
|  Ruth Hussey  | … |  Charlotte   |
|  John Carroll  | … |  Clyde Rochester   |
|  Rita Hayworth  | … |  Leonora Stubbs   |
|  Nigel Bruce  | … |  Hutchins "Hutchie" Stubbs   |
|  Bruce Cabot  | … |  Michael O'Hara   |
|  Rose Hobart  | … |  Irene Burroughs   |
|  Constance Collier  | … |  Lady Millicent Wigstaff   |
|  Rita Quigley  | … |  Blossom Trexel   |
|  Gloria DeHaven  | … |  Enid   |
|  Richard Crane  | … |  Bob Kent   |
|  Norma Mitchell  | … |  Hazel Paige   |
|  Marjorie Main  | … |  Mary Maloney   |
|  Aldrich Bowker  | … |  Patrick Maloney   |
Tuotanto

Susan and God -näytelmä sai ensi-iltansa 10. huhtikuuta vuonna 1937 New Jerseyn Princetonissa, josta näytelmä siirtyi New Yorkin Broadwaylle Plymouth Theatreen. New Yorkissa näytelmä avattiin 7. lokakuuta 1937; näytelmää esitettiin 288 näytöstä. Tällöin Gertrude Lawrence näytteli Susania.
MGM osti Susan and God -näytelmän oikeudet 75 000 dollarilla alun perin Norma Shearerille. Shearer kieltäytyi roolista, koska ei suostunut näyttelemään 14-vuotiaan tytön äitiä. Greer Garsonia myös harkittiin rooliin ennen kuin roolin sai Joan Crawford.
Elokuvan tuotanto oli alkanut 10. helmikuuta 1940. Elokuvaa kuvattiin MGM:n studioilla Kalifornian Culver Cityssä ja paikan päällä Kalifornian Arcadiassa 1,1 miljoonan dollarin budjetilla. MGM lainasi Rita Hayworthia Susan and God -elokuvaan Columbia Picturesilta. Susan and God oli myös Fredric Marchin paluu elokuviin oltuaan puolitoista vuotta teatterissa.
Julkaisu ja vastaanotto

Susan and God sai ensi-iltansa Yhdysvalloissa 7. kesäkuuta vuonna 1940. Isossa-Britanniassa elokuvaa levitettiin nimellä The Gay Mrs. Trexel. Susan and God sai kiitettävän vastaanoton kriitikoilta, mutta ei menestynyt taloudellisesti. Elokuva tuotti yhteensä 1 096 000 dollaria 1 103 000 dollarin budjetista. Yhdysvalloissa elokuva tienasi vain 817 000 dollaria. Ulkomailla elokuva tuotti 279 000 dollaria. Variety kehui Crawfordin roolisuoritusta kommentoiden "Joan Crawford antaa vahvan roolin Susanina."
Susan and God julkaistiin DVD:lle 6. huhtikuuta vuonna 2010. Elokuva on saatavilla myös VHS:nä.
Aiheesta muualla

Susan and God Internet Movie Databasessa (englanniksi)
Susan and God AllMoviessa. (englanniksi)
Susan and God TCM Movie Databasessa (englanniksi)
Taidekeskus KulttuuriKauppila

Taidekeskus KulttuuriKauppila Iissä.
Taidekeskus KulttuuriKauppila on vuonna 2006 perustettu taidekeskus. KulttuuriKauppila sijaitsee Iissä Oulun lähellä. Taidekeskuksessa järjestetään opetusta, taidekursseja ja näyttelyitä. Taidekeskuksessa on ollut kesänäyttely vuodesta 2007, parittomina vuosina myös ART Ii Biennaali.
Kesänäyttelyissä on ollut esillä muiden muassa Kuutti Lavosen, Anni Rapinojan ja Eija-Liisa Ahtilan teoksia. KulttuuriKauppilassa toimii myös taiteilijaresidenssi.
Taustaa

KulttuuriKauppilan perustivat Helena Kaikkonen, Sanna Koivisto ja Antti Ylönen. Vanha Kauppilan kansakoulu ja Sanna Koiviston ateljee olivat tuhoutuneet tulipalossa 2003. KulttuuriKauppilan perustamisneuvottelut aloitettiin samana vuonna ja taidekeskus avattiin marraskuussa 2006. Taidekeskuksen perustajilla on työtilat KulttuuriKauppilan ateljeetalossa.
Aiheesta muualla

Taidekeskus KulttuuriKauppila
ART Ii Biennaali
Ii
| --- | --- |
Kylät:  Alaranta · Iin Asemankylä · Kuivaniemen Asemakylä· Halttula · Iin Hamina · Illinsaari · Jakkukylä · Jokikylä · Koni · Kuivaniemi · Laitakari · Luola-aapa · Meriläisenperä · Myllykangas · Nyby · Oijärvi · Ojakylä · Olhava · Paasonperä · Pohjois-Ii · Sorosenperä · Vuornos · Väli-Olhava · Yli-Olhava · Yliranta
Liikenne:  Iijoen rautatie- ja maantiesilta · Iin rautatieasema· Kuivaniemen rautatieasema · Lähessuon laituri · Myllykankaan rautatieasema · Olhavan rautatieasema · V. Alamäki · Veljekset Salmela · Yhdystie 8520  · Yhdystie 8523
Vesistöt:  Iijoki · Kivijoki · Kuivajoki · Muhojoki · Olhavanjoki · Oijärvi
Rakennukset ja rakennelmat:  Iin kirjasto · Iin kirkko · Iin lukio · Iin pappila · Kestilän saha · Kuivaniemen kirkko · Nybyn lasitehdas · Pahkakosken voimalaitos · Raasakan voimalaitos · Ulkokrunnin loisto · Ulkokrunnin tunnusmajakka
Muuta Iihin liittyvää:  Hiastinlahti · IIK!!-kauhuelokuvafestivaali · Iin Energia · Iin vaakuna · Kruununsaari ja hautausmaa · Taidekeskus KulttuuriKauppila · Litokaira · Nimettömänmatala · Olhavan taistelu · Suurhiekka · Vatunki
Susann McDonald

Susann McDonald (s. 26. toukokuuta 1935 Rock Island, Illinois) on yhdysvaltalainen harpisti.
McDonald opiskeli Pariisin konservatoriossa ja voitti ensimmäisenä yhdysvaltalaisena sen ensipalkinnon harpunsoitossa. Hänen opettajiensa joukossa olivat Marie Ludwig, Lily Laskine ja Henriette Renie. McDonald on esittänyt, levyttänyt ja sovittanut monia merkittäviä harpputeoksia. McDonald on tehnyt opetustyötä Juilliard Schoolissa, Etelä-Kalifornian yliopistossa, Arizonan yliopistossa ja Kalifornian yliopistossa, Los Angelesissa. Hän on myös pitänyt mestarikursseja eri puolilla maailmaa. Hänen johdollaan on opiskellut muiden muassa Kirsi Kiviharju.
McDonald on toiminut Maailman harppukongressin taiteellisena johtajana ja on Harpistien ja harpun ystävien kansainvälisen seuran kunniapuheenjohtaja.
Sosiaalinen verkostoanalyysi
Verkostometriikat

Verkoston ja sen toimijoiden verkostoasemasta johtuvia ominaisuuksia kutsutaan verkostometriikoiksi. Verkostometriikoista suosituimmat ovat erilaisia keskeisyysarvoja mittaavat keskeisyysluvut. Keskeisyys viittaa solmun toimijoiden sijaintiin verkoston rakenteessa. Keskeisyys on yhden pisteen ominaisuus, joka kertoo kuinka paljon yhdellä pisteellä on yhteyksiä tai lyhimpiä polkuja verkoston muihin solmuihin. Keskeiset toimijat pystyvät esimerkiksi viestintäverkostossa säätelemään viestinnän kulkua verkostossa. Verkoston keskeisimmät toimijat ovat myös eniten verkostoon sidoksissa.
Keskeisyysaste ('degree centrality') kuvaa solmun yhteyksien lukumäärää (’degree’). Keskeisyysasteesta voidaan päätellä solmun suosituimmuutta tai keskeisyyttä verkostossa, mutta siitä voidaan myös päätellä yhteyksien aiheuttamaa solmun kuormitusta. Solmut, joiden keskeisyysaste on nolla, kutsutaan isolaateiksi.
Läheisyyskeskeisyys (’closeness centrality’) kertoo kuinka ”lähellä” solmu on verkoston kaikista muista solmuista (eli monen solmun päässä kaikki muut solmut ovat). Läheisyyden perusteella voidaan päätellä, onko solmu yhteydessä hyvin yhdistettyihin solmuihin tai onko se itse hyvin yhdistetty. Keskeiset toimijat ovat yleensä muiden toimijoiden lähellä, joten niiden läheisyys on suuri.
Välillisyyskeskeisyys (´Betweennes centrality') saadaan laskemalla, kuinka monen solmun lyhyimmät polut kulkevat solmun kautta. Korkean välillisyysluvun saanut on keskeinen solmu esim. viestintäverkostossa, sillä hän pystyy säätelemään kauttaan kulkevaa muiden viestintää (ks. rakenteelliset aukot).
Verkoston tiheys on kenties perustavin koko verkoston ominaisuus, jota voidaan arvioida graafiteorian avulla. Tiheys kuvastaa verkoston solmujen välisten yhteyksien todellista määrää verrattuna kaikkiin mahdollisiin yhteyksiin. Tuloksena on siis luku nollasta yhteen. Täydellinen tiheys on silloin, kun kaikki verkoston solmut ovat yhteydessä toisiinsa. Suunnatussa matriisissa tiheyden laskemisessa otetaan huomioon yhteyksien suunta. Arvotetun verkoston tiheyden määrittämiseksi arvot pitää muuttaa esim. dikotomisiksi.
Myöhemmin verkostoanalyysiin on kehitetty muun muassa monenlaisia ekonometrisia menetelmiä, joiden avulla voidaan tutkia esimerkiksi kahden tai useamman verkoston rakenteen välisiä yhteyksiä tai verkoston rakenteen ja siihen kuuluvien toimijoiden ominaisuuksien välisiä yhteyksiä. Tietokoneiden kapasiteetin kasvu on tehnyt mahdolliseksi yhä suurempien verkostojen analyysin ja esimerkiksi simulointimenetelmien käytön verkostoanalyysissa.
Kirjallisuutta

Johanson, JE, Mattila, M. & Uusikylä, P, (1995) Johdatus verkostoanalyysiin. Kuluttajatutkimuskeskus. (verkkoversio)
Johanson, Mattila, Siivonen, Uusikylä. Verkostokurssiaineisto (luentokalvot). (verkkoversio)
Sonkajärvi (järvi)

| Sonkajärvi |
| --- | --- |
Valtiot:  Suomi 
Paikkakunta:  Rovaniemi
Koordinaatit:  66°37′18″N, 25°13′18″E
Järvinumero:  65.515.1.001 
Mittaustietoja
Pinnankorkeus:  102,1 m 
Rantaviiva:  13 km 
Pinta-ala:  3,13 km² 
Tilavuus:  0,012 km³ 
Keskisyvyys:  3,75 m 
Suurin syvyys:  11,5 m 
 fiSonkajärvi 
Sonkajärvi on järvi Rovaniemellä Songan kylässä. Siinä on yksi pieni saari, Sonkasaari.
Sonkajärvi laskee itään pienempään Sonkalampeen, josta Sonkajokea edelleen Lehtojärveen.
Taidekeskus Into

Taidekeskus Into ry on vuonna 2009 perustettu taidekeskus, joka järjestää säännöllistä kuvataiteen opetusta ja kuvataidetoimintaa erityistä tukea tarvitseville Turun alueella. Vapaaehtoisvoimin toimiva taidekeskus edistää erityistä tukea tarvitsevien tekemän taiteen tunnettuutta ja pyrkii lisäämään sen arvostusta Varsinais-Suomessa. Tavoitteena on varmistaa erityistukea tarvitseville mahdollisuus laadukkaaseen taideopetukseen sekä yksilöllisiä piirteitä ja tekemisen tapoja kunnioittavaan luovaan toimintaan.
Into ry:n toiminnassa merkittävä rooli on näyttelyillä, joita taidekeskus on järjestänyt heti perustamisestaan lähtien. Näyttelyiden kautta erityistaiteilijat luovat yhteyksiä Turun alueen taidekenttään ja tulevat nähdyiksi omalla osaamisellaan ja omaperäisyydellään. Tarkoitus on  antaa turkulaisille elämyksiä ja tarjota mahdollisuus nauttia alueella tehdystä erityistaiteesta.
Taidekeskus Into ry tekee yhteistyötä Turun ja lähikuntien kulttuuri-, opetus- ja hyvinvointitoimialojen sekä työväenopistojen kanssa. Lisäksi se pyrkii tekemään toimintaansa tunnetuksi valtakunnallisesti ja kansainvälisesti luomalla yhteyksiä muihin alan toimijoihin.
Vuonna 2014 Taidekeskus Into vastaanotti Tukilinjan myöntämän Vuoden toimija -apurahan.
Näyttelyitä

Viiden yksityisnäyttelyn sarja "Galleria Into" (Aboa Vetus, Ars Nova Turku, 2023)
Pimeyden tyyssiija (Örö, 2022)
Kone käy täysillä (B-galleria, Turku, 2019)
10-vuotisjuhlanäyttely (Brinkkalan galleria, Turku, 2019)
Aiheesta muualla

Taidekeskus Inton sivusto (Arkistoitu – Internet Archive)
Sven-Erik Johansson

Sven-Erik Algot Johansson (21. marraskuuta 1933 Maarianhamina – 5. maaliskuuta 2011) oli ahvenanmaalainen laivanvarustaja. Hän oli koulutukseltaan oikeustieteen kandidaatti. Hän jatkoi vuonna 1976 isänsä Algot Johanssonin jälkeen Sally-varustamon toimitusjohtajana.
Skuodas

| Skuodas |
| --- | --- |
 Skuodasin kunnallispiirin hallintorakennus
 vaakuna
 Sijainti kartalla
Valtio:   Liettua
Lääni:  Klaipėda
kunnallispiiri:  Skuodasin kunnallispiiri
Väkiluku (2010):  7 149
 
 www.skuodas.lt 
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Skuodas on luoteisessa Liettuassa, Klaipėdan läänissä ja Skuodasin kunnallispiirissä sijaitseva kaupunki. Vuonna 2010 kaupungin väkiluku oli 7 149 asukasta.
Aiheesta muualla

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
Kaupungin virallinen sivusto (liettuaksi) (englanniksi)
Klaipėdan lääni
| --- | --- |
Kunnat:  Klaipėdan kaupunkikunta • Klaipėdan kunnallispiiri • Kretingan kunnallispiiri • Neringan kunta • Palangan kaupunkikunta • Šilutėn kunnallispiiri • Skuodasin kunnallispiiri
Kaupungit:  Klaipėda • Gargždai • Priekulė • Kretinga • Salantai • Palanga • Šilutė • Skuodas
Kauppalat:  Vėžaičiai • Dovilai • Kretingalė • Veiviržėnai • Endriejavas • Plikiai • Judrėnai • Darbėnai • Kartena • Grūšlaukė • Švėkšna • Žemaičių Naumiestis • Rusnė • Vainutas • Mosėdis Ylakiai • Lenkimai • Barstyčiai
Kylät:  Agluonėnai • Dercekliai • Dreverna • Vydmantai • Kūlupėnai • Padvariai • Kretingsodis • Kurmaičiai • Nida • Juodkrantė • Preila • Traksėdžiai • Juknaičiai • Macikai • Saugos • Pagryniai • Daukšiai • Notėnai • Šaukliai • Šatės • Mažieji Rūšupiai
Liettuan kaupungit
Vilna | Kaunas | Klaipėda | Šiauliai | Panevėžys | Alytus | Marijampolė | Mažeikiai | Jonava | Utena | Kėdainiai | Telšiai | Visaginas | Tauragė | Ukmergė | Kretinga | Šilutė | Radviliškis | Palanga | Druskininkai | Gargždai | Rokiškis | Biržai | Elektrėnai | Kuršėnai | Garliava | Jurbarkas | Vilkaviškis | Raseiniai | Anykščiai | Lentvaris | Naujoji Akmenė | Grigiškės | Prienai | Joniškis | Kelmė | Varėna | Kaišiadorys | Pasvalys | Kupiškis | Zarasai | Skuodas | Kazlų Rūda | Širvintos | Molėtai | Šalčininkai | Šakiai | Švenčionėliai | Ignalina | Pabradė | Kybartai | Šilalė | Nemenčinė | Pakruojis | Švenčionys | Trakai | Vievis | Kalvarija | Lazdijai | Rietavas | Žiežmariai | Eišiškės | Ariogala | Neringa | Šeduva | Birštonas | Venta | Akmenė | Tytuvėnai | Rūdiškės | Vilkija | Pagėgiai | Viekšniai | Žagarė | Ežerėlis |Skaudvilė | Gelgaudiškis | Kudirkos Naumiestis | Simnas | Salantai | Linkuva | Veisiejai | Ramygala | Priekulė | Joniškėlis | Jieznas | Daugai | Obeliai | Varniai | Virbalis | Vabalninkas | Seda | Subačius | Baltoji Vokė | Dūkštas | Pandėlys | Dusetos | Užventis | Kavarskas | Smalininkai | Troškūnai | Panemunė
Susikaslammi

| Susikaslammi |
| --- | --- |
Valtiot:  Suomi
Kunnat:  Tammela
Koordinaatit:  60°51′45″N, 23°50′24″E
Vesistöalue ja valuma-alueen tietoja
Päävesistöalue:  Kokemäenjoen vesistö (35)
Mittaustietoja
 fiSusikaslammi 
Susikaslammi  tai Susikkaanlammi  on kuivatettu järvi Kanta-Hämeessä Tammelassa. Entisen järven alue kuuluu Kokemäenjoen vesistössä Loimijoen valuma-alueella Pyhäjärven alueeseen. Järvi laskettiin ensimmäisen kerran joko ennen Suomen sotaa tai pian sen jälkeen eli 1800-luvun alussa.
Nimitykset

Kalmbergin kartastossa vuodelta 1855−1856 sen nimi kirjoitettiin "Susikas järvi"  ja Senaatin kartastossa vuodelta 1884  "Susikanlampi". Järven ja Susikkaan kylän nimet liittyvät toisiinsa.
Historia

Susikaslammin ympäristössä olevia kivi- ja pronssikautisista asuinpaikoista on päätelty, että Pehkijärven ranta on laskenut aikojen saatossa alemmaksi. Susikaslammin rannoista tunnetaan vain se, joka edelsi lammen omaa järvenlaskua.
Susikaslammen järvenlaskun historia tunnetaan heikosti. Sopimushetkeä tai itse laskun tapahtumavuosia ei tiedetä. Ensimmäisen järvenlaskun paljastamat maatumat jaettiin vuonna 1836 pidetyssä katselmuksessa. Koska jako toimitettiin samaan aikaan Pehkijärven jaon kanssa, on mahdollista, että molemmat järvenlaskut suoritettiin samanaikaisesti.
Vuoden 1884 Senaatin kartastossa on ilmoitettu järvien joidenkin korkeuksia. Susikaslammin pinnankorkeus oli 50,7 saschenia ja Pehkijärven 50,3 saschenia. Korkeusero 0,4 saschenia vastaa 0,9 metriä. Susikaslammen olisi voinut kuivattaa, mikäli korkeuserot olisivat olleet suuremmat.
Järveä on laskettu tämän jälkeen useassa vaiheessa. Viimeiset järvenlaskut tapahtuivat 1930- ja 1940-luvuilla.
Luonnontila

Nykyään Susikaslammin pinta-ala on 54 hehtaaria ja se luokitellaan suomaaksi. Suo on kokonaan avosuota, jossa on paikoin pensaikkoa ja paikoin luhtanevaa. Suon muodostaa 0,3 metriä paksu turvekerrostuma, joka makaa 2,6−2,8 metriä paksun liejukerrostuman päällä. Alinna on savikerros. Turvekerrostuma syntyi heti järvenlaskujen jälkeen alueille, jotka jäivät ajoittain kuiville. Lammen turvekerrokset eivät kiinnosta turvetuotantoa, mutta alueella on arvoa lintukosteikkona.
Taiteen ja historian museo

| Taiteen ja historian museo> Musée d’Art et d’Histoire |
| --- | --- |

Perustettu:  1910
Sijainti:  Vanhakaupunki, Geneve
Taiteen ja historian museo (ransk. Musée d’Art et d’Histoire, lyh. MAH) on Geneven vanhassakaupungissa sijaiseva museo. Museo on yksi Sveitsin kolmesta suurimmasta museosta ja se on avattu vuonna 1910. Museo on monialainen, kooten yhteen muun muassa esihistoriallisia muinaisjäänteitä, antiikin kreikkalaisia patsaita, etruskien keramiiikkaa, keskiaikaisia huonekaluja ja lasimaalauksia, sveitsiläisiä kelloja sekä soveltavia taiteita. Museossa on esillä myös Rembrandtin ja Claude Monet’n maalauksia. Vuonna 1927 Geneven kaupunki liitti museoon Arianan keramiikka- ja lasimuseon, joka itsenäistettiin vuonna 2010.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Taiteen ja historian museo Wikimedia Commonsissa
Sven-Gunnar Larsson

| 0 | 1 | 2 | 3 |
| --- | --- | --- | --- |

Henkilötiedot
Syntymäaika: 10. toukokuuta 1940 (ikä 84)
Syntymäpaikka: ,  Ruotsi
Pelipaikka: Maalivahti
Seurat
| Vuodet | Seura | O | (M) |
| 1958–1961 |  IF Saab | - | (-) |
| 1962–1963 |  Örebro SK | 18 | (0) |
| 1963–1964 |  Stoke | 0 | (0) |
| 1964–1975 |  Örebro SK | 256 | (0) |
| 1977 |  GrIFK | 5 | (0) |
Maajoukkue
| 1965–1974 |  Ruotsi | 27 | (0) |
 Seurajoukkueuran tilastot kattavat vain kansalliset sarjat.
Sven-Gunnar Larsson (s. 10. toukokuuta 1940) on ruotsalainen jalkapallomaalivahti.
Seurajoukkuetasolla Larsson edusti lähes koko uransa Örebro SK:ta. Marraskuussa 1963 hän teki amatöörisopimuksen Englannin korkeimmalla sarjatasolla 1. divisioonassa pelanneen Stoken kanssa. Englannin jalkapalloliitto esti kuitenkin Larssonin pelaamisen ja hänen ainoaksi esiintymisekseen Stoken paidassa jäi ystävyysottelu Moskovan Dynamoa vastaan.
Larsson pelasi Ruotsin jalkapallomaajoukkueessa 27 ottelua. Hän oli mukana MM-kilpailuissa vuosina 1970 ja 1974. Vuoden 1970 Meksikon kisoissa Larsson pelasi kaksi ottelua. 1974 hän oli koko turnauksen ajan kakkosmaalivahtina.
Sven-Gunnar Larsson päätti uransa vuonna 1977 Suomessa Grankulla IFK:n joukkueessa, jonne hän päätyi seuran puheenjohtajana toimineen Ove Rehnin suhteiden avulla. Larsson korvasi GrIFK:n loukkaantuneen ykkösmaalivahdin ja pelasi kauden viisi viimeistä ottelua seuran noustessa I divisioonaan.
Spawn of Possession

| Spawn of Possession> Tiedot |
| --- | --- |
Toiminnassa:  1997–2017
Tyylilaji:  tekninen death metal
Kotipaikka:   Kalmar, Ruotsi
Laulukieli:  englanti
Jäsenet:  Dennis Röndum, murinalaulu   Jonas Bryssling, kitara   Christian Muenzner, kitara   Erlend Caspersen, bassokitara   Henrik, rummut  
Levy-yhtiö:  Relapse Records, 2011–   Neurotic Records, 2006   Unique Leader Records, 2001–2003  
Aiheesta muualla
Kotisivut
Infobox OKNimi-testi OK: 
Spawn of Possession oli ruotsalainen teknisen death metalin yhtye, joka perustettiin Kalmarissa vuonna 1997. Vuonna 2017 yhtye ilmoitti Facebookissa lopettaneensa useiden ongelmien vuoksi.
Vuosituhannen vaihteessa yhtye julkaisi demot The Forbidden sekä Church of Deviance, ja joulukuussa 2001 yhtye solmi levytyssopimuksen Unique Leader Recordsin kanssa. Ensimmäinen albumi, Cabinet, ilmestyi tammikuussa 2003. Toinen albumi, Noctambulant, julkaistiin vuonna 2006 levymerkillä Neurotic Records. Toisen albumin julkaisun myötä yhtye vietti paljon aikaa kiertueella sekä kokoonpano koki muutoksia.
Toukokuussa 2011 yhtye solmi levytyssopimuksen Relapse Recordsin kanssa. Kolmas studioalbumi, Incurso, ilmestyi maaliskuussa 2012.
Jäsenet

Dennis Röndum – laulu (1997–2006, 2010–), rummut (1997–2006)
Jonas Bryssling – kitara (1997–)
Christian Muenzner – kitara (2009–)
Erlend Caspersen – bassokitara (2007–)
Henrik – rummut (2010–)
Diskografia

Cabinet (2003,  Unique Leader Records)
Noctambulant (2006,  Neurotic Records)
Incurso (2012,  Relapse Records)
Diskografia > Demot

The Forbidden (2000)
Church of Deviance (2001)
Aiheesta muualla

Yhtyeen kotisivu
Spawn of Possession Encyclopaedia Metallumissa (englanniksi)
Syöttösolu

Syöttösolut (mastosyytit) ovat sidekudoksissa esiintyviä soluja, joissa on runsaasti histamiinia, hepariinia, proteaaseja ja välittäjäaineita sisältäviä jyväsrakkuloita. Syöttösolut tunnetaan parhaiten allergiasoluina, mutta niiden tiedetään osallistuvan myös haavojen paranemiseen ja immuunipuolustukseen.
Alkuperä ja luokittelu

Paul Ehrlich kuvasi syöttösolut 1878 ja antoi niille nimen “Mast zellen” (saksaa, syöneet solut), sillä niiden solulima oli täynnä metakromaattisesti värjäytyviä jyväsiä. Nykyään tiedetään syöttösolujen olevan osa immuunijärjestelmää. Syöttösolujen CD34-pinta-antigeeniä ilmentävät esiasteet vapautuvat verenkiertoon luuytimestä. Verenkierrossa esiintyykin vain syöttösolujen esiasteita, ja syöttösolujen lopullinen erilaistuminen ja kypsyminen tapahtuu vasta kudoksissa. Kudosympäristö vaikuttaa siihen, minkälaiseksi syöttösolun kantasolu kehittyy, minkä takia eri kudosten syöttösolut ovat jossain määrin toisistaan poikkeavia.
Syöttösolut voidaan karkeasti jakaa kahteen ryhmään. Pelkästään tryptaasia sisältävät syöttösolut on nimetty MCt-soluiksi ja tryptaasin lisäksi myös kymaasia sisältävät syöttösolut on nimetty MCtc-soluiksi. Tavallisesti kudoksissa on kummankin tyypin syöttösoluja, mutta niiden suhteelliset osuudet vaihtelevat huomattavasti kudoksesta riippuen.
Syöttösoluja on useimmissa kudoksissa verisuonten läheisyydessä. Erityisen runsaasti niitä on elimistön ja ympäröivän maailman välisissä rajapinnoissa, kuten ihossa, ruoansulatuskanavan ja hengitysteiden limakalvoissa sekä silmien sidekalvoissa. Syöttösolujen epäillään kehittyneen erityisesti loisia vastaan kohdennetuksi immuunijärjestelmän osaksi.
Fysiologia

Syöttösolut ekspressoivat korkean affiniteetin immunoglobuliini E –reseptoreita (FcεRI), jotka sitovat allergeenispesifisiä IgE-vasta-aineita. Elimistössä syöttösolujen pinnalla onkin runsaasti reseptoriinsa sitoutuneita IgE-vasta-aineita valmiina tarttumaan niihin allergeenin epitooppeihin, joita vastaan B-solut ovat kyseisiä vasta-aineita tehneet.
Yleensä lepotilassa olevat syöttösolut aktivoituvat allergisen reaktion aikana, kun solujen pinnalla olevien IgE-molekyylien Fab-osien tarttuvat kohdeantigeeniinsa (yleensä allergisoivan aineen proteiini tai polysakkaridi). Syöttösolujen aktivoitumiseen tarvitaan nykykäsityksen mukaan kahden tai useamman reseptoriinsa kiinnittyneen IgE-molekyylin samanaikainen tarttuminen allergeeniin. Tällöin FcεRI-reseptorit linkittyvät. Seurauksena on reseptorivälitteinen solunsisäisten signalointireittien aktivoituminen ja lopulta degranulaatio, eli jyväsrakkuloiden sisällön vapautuminen soluvälitilaan. Jyväsrakkuloiden sisällä on histamiinin, hepariinin, tryptaasin ja kymaasin lisäksi myös katepsiini G:tä ja runsaasti erilaisia välittäjäaineita.
Syöttösolujen on kuvattu aktivoituvan ja vapauttavan jyväisrakkuloiden sisältöä myös hapenpuutteen, komplementtien tekijöiden C3a ja C5a, substanssi P:n sekä fysikaalisten ärsykkeiden kuten paineen vaikutuksesta.
Syöttösolut voivat vapauttaa soluvälitilaan muun muassa seuraavia aineita:
Jyväsrakkuloihin varastoituneet aineet:
histamiini (2-5 pg/ solu)
glykosaminoglykaaneja (lähinnä hepariinia)
seriiniproteaaseja (tryptaasi, kymaasi, katepsiini G karboksipeptidaasi A)
Syöttösolun aktivaation seurauksena muodostamat aineet (eikosanoidit):
prostaglandiini D2
leukotrieeni C4
Sytokiinit (TNF-α, bFGF, SCF)
Syöttösolujen merkitys sairauksissa > Immuunipuolustus

Syöttösolujen keskeinen merkitys immuunijärjestelmän toiminnassa on alkanut valjeta vasta 1990- ja 2000-lukujen aikana. Syöttösolupuutteisilla eläimillä tehdyissä tutkimuksissa syöttösolujen on osoitettu suojaavan elimistöä muun muassa bakteeri-, virus- ja parasiitti-infektioilta. Syöttösolut ovatkin sijoittuneet juuri niille alueille, joilta edellä mainitut uhkatekijät voivat kehoa vastaan hyökätä. Syöttösolujen on lisäksi osoitettu suojaavan elimistöä useiden erilaisten myrkkyjen vaikutuksilta. Syöttösolujen hepariini pystyy sitomalla detoksifioimaan joitakin myrkkyjä. Lisäksi syöttösolun proteaasit pystyvät proteolyyttisesti pilkkomalla detoksifioimaan muun muassa erilaisia käärmeiden ja mehiläisten myrkyn ainesosia. Syöttösolujen on lisäksi havaittu estävän joidenkin karsinogeenien aiheuttamien syöpäkasvainten syntyä ja rajoittavan kasvainten kasvua. IgE-vasta-aineiden muodostuminen parantaa syöttösoluvälitteisen immuunipuolustuksen tehokkuutta. Säätelyjärjestelmän pettäessä esimerkiksi anafylaksiassa seuraukset saattavat olla tuhoisat.