stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Antiikin Ateena
Yhteiskunta ja kulttuuri > Uskonto ja juhlat

Kuten muissakin kreikkalaisissa kaupunkivaltioissa, ateenalaiset muodostivat samalla uskonnollisen yhteisön. Kaupungin kulttien ylläpito ja uhritoimitusten suorittaminen oli kaupunkivaltion ja sen kansalaisten vastuulla. Keskeisin kultti oli kaupungin suojelijattaren Athenen kultti. Muita keskeisimpiä jumalia olivat Apollon, Artemis, Demeter, Dionysos ja Zeus. Ateenassa kunnioitettiin myös muita olympolaisia jumalia sekä lukuisia muita jumalia ja heeroksia. Athenen kultin ja koko kaupungin tärkein juhla oli Panathenaia ja erityisesti Suuri Panathenaia, joka järjestettiin joka neljäs vuosi ja johon kuului suuri kulkue sekä muun muassa urheilukilpailut.
Muita ateenalaisia juhlia olivat Dionysokselle omistetut Dionysia-juhlat ja Lenaia, joihin kuului näytelmäkilpailuita; Demeterin ja Koren kunniaksi vietetyt Eleusiin mysteerit, joka oli koko Kreikan tärkein mysteerikultti; Thesmoforia, joka oli tärkein pelkästään naisille tarkoitettu juhla; sekä muun muassa Anthesteria, Boedromia, Diasia, Elafebolia, Gamelia, Hekatombaia, Metageitnia, Munikhia, Oskhoforia, Pyanopsia, Skira, Synoikia, Thargelia ja Theseia. Ateenassa noudatettiin attikalaista kalenteria juhlien ajoittamiseen. Ateenan demokratian pyörittämiseen, kuten prytanivuorojen vaihtamiseen, käytettiin erillistä kalenteria.
Yhteiskunta ja kulttuuri > Urheilu

Suureen Panathenaia-juhlaan kuuluivat urheilukilpailut, joihin osallistui myös muiden kaupunkien kansalaisia. Juoksukilpailuja järjestettiin alun perin Agoralla. Myöhemmin merkittävin urheilupaikka oli Panateenalainen stadion. Kaupungissa oli lukuisia gymnasioneja eli voimistelusaleja, jotka toimivat kouluina, sillä paini ja muu urheilu oli tärkeä osa poikien koulutusta. Niistä tärkeimmät olivat Akademeia, Kynosarges ja Lykeion.
Ateenalaiset osallistuivat menestyksellä myös muualla järjestettyihin panhelleenisiin kisoihin. Olympian kisojen voittoja kaupungilla tiedetään olleen koko antiikin ajalla ainakin 40. Tunnettuja ateenalaisia Olympian voittajia olivat paremmin politiikasta tunnetut Kylon (640 eaa.), Miltiades vanhempi (560 eaa.), Peisistratos (532 eaa.), Alkibiades (416 eaa.) ja Demades (328 eaa.). Python kisojen voittoja tunnetaan ainakin 20, Nemean kisojen voittoja 30 ja Isthmian kisojen voittoja 24. Nemean voittajiin kuuluivat Alkibiades ja Lysis, Isthmian voittajiin mahdollisesti Platon.
Kaupunkikuva ja tärkeimmät rakennukset > Yleiskuva

Ateenan muurein ympäröidyn alueen halkaisija oli noin 1,5 kilometriä. Suurimmillaan kaupunkiin kuului kuitenkin esikaupunkeja, jotka olivat kaukana muurien ulkopuolella. Akropolis oli hieman etelään muurein ympäröidyn alueen keskuksesta.
Kserkses poltatti kaupungin vuonna 480 eaa., mutta se rakennettiin pian uudelleen Themistokleen aikana, ja julkisia rakennuksia pystytettiin Kimonin ja erityisesti Perikleen aikana. Jälkimmäisen kaudella, ”Perikleen aikaan”, vuosina 461–429 eaa. Ateena nousi suurimpaan kukoistukseensa. Kaupungin kauneus oli ennen kaikkea sen julkisten rakennusten ansiota, sillä yksityiset rakennukset olivat melko merkityksettömiä ja kadut kehnoja.
Ateena koostui kahdesta erillisestä osasta:
Varsinainen kaupunki, joka jakaantui Akropoliihin eli yläkaupunkiin/linnavuoreen sekä alakaupunkiin. Klassisella kaudella kaupungin ympärillä olivat kaupunginmuurit, niin kutsutut Themistokleen muurit.
Kaksi satamakaupunkia: Pireus ja Faleron, joiden ympärille Themistokles myös rakennutti muurit. Ne oli yhdistetty kaupunkiin Perikleen aikana rakennettujen niin kutsuttujen Pitkien muurien välityksellä.
Kaupunkikuva ja tärkeimmät rakennukset > Akropolis eli yläkaupunki

Ateenan linnavuori Akropolis, jota kutsuttiin myös nimellä Kekropia kaupungin tarunomaisen perustajan Kekropsin mukaan, on korkea kallio keskellä kaupunkia. Se on noin 50 metriä korkea, 350 metriä pitkä ja 150 metriä leveä. Sen seinämät ovat luonnollisella tavalla jyrkät kaikilta puolilta paitsi lännestä. Akropoliilla oli asutusta aina arkaaisen kauden lopulle ja persialaissotiin saakka, mutta tämän jälkeen se jäi pyhäkköalueeksi, joka toimi kaupungin uskonnollisena keskuksena.
Mykeneläisellä ajalla linnavuoren ympärillä oli kyklooppimuuri, joka tunnetaan nimellä Pelasgimuuri, koska sen ajateltiin olleen pelasgien rakennuttama. Peloponnesolaissodan aikana ainoastaan pieni osa tästä muurista oli jäljellä, ja tätä osaa kutsuttiin edelleen Pelasgimuuriksi. Eteläosaa, joka oli Kimonin uudelleen rakennuttama, kutsuttiin puolestaan Kimonin muuriksi. Akropoliin länsiosassa, joka oli ainoa mahdollinen kulkutie ylös kalliolle, oli mahtava Perikleen rakennuttama Propylaia (437–432 eaa.), ja sen oikealla puolella Athene Niken temppeli.
Akropoliin harjalla oli lukuisia temppeleitä, pronssi- ja marmoriveistoksia sekä useita muita taideteoksia. Varhaisimmat pyhäköt rakennettiin 700-luvulla eaa., mukaan lukien varhaisin Athenen temppeli noin vuonna 700 eaa. Arkaaisella kaudella merkittävimmät temppelit olivat niin kutsuttu Hekatompedon-temppeli (570–566 eaa.) sekä Athene Poliaan temppeli (529–520 eaa.). Klassisella kaudella temppeleistä suurin oli ensiksi mainitun paikalle rakennettu Parthenon (447–438 eaa.), joka oli omistettu neitsytjumalatar Athenelle ja edusti doorilaista tyyliä. Parthenonin pohjoispuolella oli Erekhtheion (421–406 eaa.), jonka rakennuskokonaisuus koostui kolmesta erillisestä pyhäköstä: yksi oli omistettu Athene Poliaalle, valtion suojelijalle; toinen oli varsinainen Erekhtheion eli Erekhtheuksen pyhäkkö; ja kolmas oli Pandroseion, Kekropsin tyttären Pandrosoksen pyhäkkö. Kokonaisuus edusti joonialaista tyyliä. Parthenonin ja Erektheionin välissä oli suurikokoinen Athene Promakhoksen patsas, jonka kypärä ja keihäs näkyivät kauas merelle.
Hellenistisellä ja roomalaisella kaudella Akropoliille ei rakennettu enää yhtään suurempaa rakennusta. Pieni Rooman ja Augustuksen temppeli rakennettiin Parthenonin itäpuolelle heti roomalaisen kauden alussa. Parthenon ja Erektheion ovat säilyneet suhteellisen hyvin, koska ne olivat keskiajalla käytössä kirkkoina.
Kaupunkikuva ja tärkeimmät rakennukset > Alakaupunki

Alakaupunki oli rakennettu matalammalle Akropoliin ympärille, mutta myös sen alueella oli useita kukkuloita, erityisesti länsiosassa. Länsipuolella kaupunginmuurit kulkivat Nymfien kukkulan ja Pnyksin rinteitä, ja kaakkoispuolella ne kulkivat Ilissos-jokea seuraten. Kaupungin pohjoisosassa muurien sisäpuolelle jäi osa Eridanos-joen varresta.
Kaupunkikuva ja tärkeimmät rakennukset > Alakaupunki > Akropoliin ympäristö

Akropoliin ympäristöstä on löydetty keramiikkaa ja muita merkkejä ihmisasutuksesta neoliittiselta kaudelta myöhäiselle geometriselle kaudelle. Kukkulaa kiersi Peripatos, jonka varrella oli useita luolapyhäkköjä ja muita pyhäkköjä. Näihin lukeutuvat Aglaureion, Apollon Hypoakraioksen luola, Olympoksen Zeuksen luola, Panin luola ja Afroditen ja Eroksen pyhäkkö. Rinteessä sijaitsi myös niin kutsuttu Mykeneläinen lähde.
Akropoliin etelärinteessä sijaitsi Dionysos Eleuthereuksen pyhäkköalue, johon kuului Dionysoksen teatteri sekä kaksi temppeliä. Teatteria käytettiin muun muassa Dionysia-juhlien näytelmäkilpailuissa sekä hellenistisellä kaudella myös ekklesian kokouspaikkana. Teatteri valmistui Lykurgoksen aikana 338–326 eaa. Teatterin vieressä sijaitsi Perikleen odeion. Akropoliin etelärinteessä sijaitsivat myös Asklepieion ja hellenistisellä kaudella rakennettu Eumeneen stoa sekä Herodes Atticuksen roomalaisella kaudella rakennuttama Herodes Atticuksen odeion. Näytelmäkilpailuvoittoja juhlistaneista muistomerkeistä parhaiten tunnetaan Nikiaan ja Thrasylloksen muistomerkit.
Akropoliin koillis- tai itäpuolella sijaitsi Ateenan alkuperäinen, niin kutsuttu Arkaainen agora tai Theseuksen agora, jota ei tule sekoittaa tunnetumpaan klassisen kauden Agoraan. Arkaaisella agoralla tai sen lähistöllä sijaitsivat muun muassa kaupungin vanha Prytaneion, joka toimi prytanien eli kaupungin johtavien virkamiesten kokoontumispaikkana eli eräänlaisena kaupungintalona, sekä Theseion eli Theseuksen pyhäkkö. Akropoliin itäpuolella kulki Kolmijalkojen katu (Tripodien katu), joka sai alkunsa Prytaneionilta ja kulki Dionysos Eleuthereuksen pyhäkköalueelle. Sen varrella oli useita koregien näytelmäkilpailuvoittojensa kunniaksi pystyttämiä kolmijalkoja. Niistä on säilynyt yksi, Lysikrateen muistomerkki.
Kaupunkikuva ja tärkeimmät rakennukset > Alakaupunki > Agora ja sen ympäristö

Ateenan Agora on tunnetuin esimerkki antiikin aikaisesta agorasta eli kokoontumis- ja markkinapaikasta. Agora sijaitsi Akropoliin luoteispuolella ja Areiopagin kukkulan pohjoispuolella. Agoran paikalla oli esihistoriallisella ja geometrisella kaudella ollut hautausmaa. Se otettiin agoraksi 500-luvulla eaa., jonka jälkeen se suurimmaksi osaksi korvasi varhaisemman niin kutsutun Arkaaisen agoran. Agoraa käytettiin myös urheilukilpailuissa.
Agora oli alun perin avoin kenttä, jonka koko oli noin 200 × 250 metriä. Sen poikki luoteis-kaakkoissuunnassa kulki Panathenaia-juhlan tie. Varhaisimmat julkiset rakennukset tehtiin aukean länsisivulle. 500-100-lukujen eaa. kuluessa agora ympäröitiin kauttaaltaan hallintorakennuksilla, pyhäköillä ja muilla julkisilla rakennuksilla.
Agoran länsisivulla sijaitsivat Buleuterion eli Ateenan bulen eli neuvoston rakennus, sekä pyöreä Tholos, joka toimi yhtenä prytanien kokoontumispaikkana. Länsisivun temppeleitä olivat Hefaistoksen temppeli, joka on Ateenan parhaiten säilynyt, sekä Zeus Fratrioksen ja Athene Fratrian temppeli, Apollon Patrooksen temppeli ja Metroon eli Jumalten äidin temppeli. Länsisivulla sijaitsi myös Eponyymien heerosten muistomerkki. Agoran pohjoislaidalla sijaitsi Kahdentoista jumalan alttari, luoteiskulmassa vanha Leokoreion-pyhäkkö ja lounaisosassa Aiakeion, joka oletettiin aiemmin heliaian rakennukseksi. Itäsivulla sijaitsi alun perin niin kutsuttu Pylväin ympäröity oikeusistuin.
Klassisella ja hellenistisellä kaudella agoran laidoille rakennettiin lukuisia stoia eli katetuja pylväshalleja, jotka olivat käytännöllisiä oleskelutiloja päivän kuumimpana aikana. Merkittävimmät olivat Kuninkaallinen stoa (Stoa basileios) eli kuningasarkontin istuin ja Zeuksen stoa eli Zeus Eleutherioksen pylväshalli, jotka sijaitsivat agoran länsilaidalla; Etelästoa I agoran etelälaidalla; sekä maalauksistaan nimensä saanut Stoa poikile eli Kirjava pylväshalli sen pohjoislaidalla. Hellenistisellä kaudella rakennettiin muun muassa Etelästoa II ja Keskistoa aukion eteläosaan, sekä Attaloksen stoa sen itälaidalle. Nykyisin sen paikalla on uudisrakennus vuodelta 1956. Hermien stoan sijaintia ei tunneta. Agorasta länteen Kolonos Agoraioksen kukkulan toisella puolella sijaitsi Artemis Aristobulen temppeli.
Roomalaisella kaudella agoralle siirrettiin Areen temppeli muualta Attikasta. Sinne rakennettiin myös useita pieniä temppeleitä, kuten niin kutsutut Kaakkoistemppeli ja Lounaistemppeli. Agoran keskelle rakennettiin Agrippan odeion ja koilliskulmaan suuri Basilika. Panathenaia-juhlan tien varrelle rakennettiin muun muassa Nymfaion, Pantainoksen kirjasto ja Kaakkoisstoa.
Näin Agoran alue tuli roomalaisella kaudella paljolti rakennetuksi umpeen. Uudeksi kauppapaikaksi tehtiin Caesarin ja Augustuksen aikana Roomalainen agora, joka sijaitsi klassisen Agoran itäpuolella. Sen huomattavimpia jäänteitä ovat Athene Arkhegetiin portti ja Tuulten torni. Hadrianus rakennutti Roomalaisen agoran pohjoispuolelle Hadrianuksen kirjaston. Lähellä sijaitsivat myös hellenistisellä kaudella rakennetut Diogeneion ja Ptolemaioksen gymnasion.
Kaupunkikuva ja tärkeimmät rakennukset > Alakaupunki > Areiopagi

Areiopagi on kallioinen kukkula Akropoliin luoteispuolella sen ja Agoran alueen välissä. Kukkula tunnetaan ennen kaikkea siellä toimineesta, kukkulasta nimensä saaneesta areiopagin neuvostosta. Paikalla ei kuitenkaan ole juurikaan rakennusten jäänteitä. Kukkulan ympäriltä on löydetty mykeneläisen ja geometrisen kauden hautoja sekä rakennusten jäänteitä klassiselta roomalaiselle kaudelle. Kukkulan eteläpuolelta on löydetty Amyneion ja Herakles Aleksikakoksen pyhäkkö. Areiopagin ja Pnyksin välillä sijaitsi Panin pyhäkkö.
Kaupunkikuva ja tärkeimmät rakennukset > Alakaupunki > Pnyks ja Museion

Pnyksin ja Museionin kukkuloilla kaupungin länsilaidalla sijaitsi tiheään asuttu Koilen kaupunginosa. Pnyksin koillisrinteessä sijaitsi Ateenan ekklesian eli kansankokouksen kokouspaikka, johon nimellä Pnyks yleensä viitataan. Paikalle rakennettiin teatterimainen kokouspaikka ensimmäisen kerran 400-luvun eaa. alkupuolella. Toinen vaihe on ajoitettu noin vuosiin 404–403 eaa. ja kolmas vuosiin 345–335 eaa. Kokouspaikka tunnetaan erityisesti kallioon hakatusta puhujankorokkeestaan (bēma). Kokouspaikan laidalla oli kaksi suurta stoaa sekä tähtitieteilijä Metonin suunnittelema Heliotropion. Pnyksillä sijaitsivat myös Zeus Hypsistoksen pyhäkkö ja alun perin myös Zeus Agoraioksen alttari, joka myöhemmin siirrettiin Agoralle. Museion-kukkula tunnetaan erityisesti Filopappoksen muistomerkistä, joka on Gaius Julius Philopappuksen hautamuistomerkki vuodelta 119.
Kaupunkikuva ja tärkeimmät rakennukset > Alakaupunki > Ilissos-joen alue

Akropoliin eteläpuolelta sen ja Ilissos-joen väliseltä alueelta on tehty kaikkein vanhimpia kaupunkialueen löytöjä Akropoliin ulkopuolelta. Ne vahvistavat vanhan alakaupungin sijainneen alun perin kyseisellä alueella. Alueella sijaitsi myös suuri määrä vanhoja pyhäkköalueita.
Olympoksen Zeuksen temppelin eli Olympieionin perustajana pidettiin myyteissä Deukalionia. Peisistratos aloitti suuren doorilaistyylisen temppelin rakennuttamisen paikalle 500-luvulla eaa. Temppelin rakentamista jatkettiin Antiokhos Epifaneen aikana vuonna 174 eaa., ja se saatettiin loppuun vasta roomalaisella kaudella 131–132 jaa. keisari Hadrianuksen aikana. Kooltaan ja pohjakaavaltaan se valmistui sellaiseksi kuin se oli alun perinkin tarkoitettu. Temppelin alue ympäröitiin suurella muurilla, joka liitti sen kaupunginmuureihin. Vanhan ja uuden kaupungin rajalla sijaitsi Hadrianuksen kaarena tunnettu portti.
Olympoksen Zeuksen temppelin eteläpuolella sijaitsivat Apollon Delfinioksen temppeli eli Delfinion, Kronoksen ja Rhean temppeli sekä Panhellenion. Muurien ulkopuolella sijaitsivat Pythion, Palladion ja Limnain Dionysoksen pyhäkkö sekä Enneakrunos ja Kallirrhoen lähde. Lähellä sijaitsi myös Artemis Agroteran temppeli. Kauempana koillisessa samoin muurien ulkopuolella sijaitsi Lykeion eli Apollon Lykeiokselle omistettu gymnasion. Se oli paikka, jossa filosofi Aristoteles opetti.
Ilissos-joen eteläpuolella sijaitsi Panateenalainen stadion, jossa järjestettiin Panathenaia-juhlan urheilukilpailut. Se rakennettiin alun perin vuonna 329 eaa. Lykurgoksen johdolla ja uusittiin Herodes Atticuksen aikana 143–144 jaa. Stadion rakennettiin uudelleen 1800-luvulla, jolloin sitä käytettiin vuoden 1896 ensimmäisissä nykyaikaisissa olympialaisissa. Stadionin lähellä sijaitsi Herakles Pankrateen pyhäkkö.
Stadionista etelään samoin Ilissoksen toisella puolella, Diomeia-portin suunnassa sijaitsi Kynosarges, joka oli Herakleelle omistettu gymnasion. Se tunnetaan kyynikkojen opetuspaikkana. Paikalta on löydetty myöhemmät Hadrianuksen vuonna 134 jaa. rakennuttaman gymnasionin rauniot.
Kaupunkikuva ja tärkeimmät rakennukset > Alakaupunki > Kerameikos ja Akademeia

Kerameikoksen kaupunginosa ja demos sijaitsi osaksi Themistokleen muurin sisä- ja osaksi ulkopuolella. Osat tunnettiin Sisempänä ja Ulompana Kerameikoksena. Alueella sijaitsevat muurin parhaiten säilyneet osat sekä jäänteet muurin kahdesta portista, Dipylon-portista ja Pyhästä portista. Dipylon-portilta saivat alkunsa Panathenaia-juhlan tie, joka kulki kaakkoon Agoran poikki ja johti Akropoliin Propylaialle, sekä luoteeseen Akademeiaan johtanut tie. Pyhältä portilta sai alkunsa Pyhä tie, joka johti luoteeseen Eleusiihin päin. Kerameikoksen poikki kulki Eridanos-joki, jonka osuus alueella katettiin viimeistään roomalaisella kaudella lähes kokonaan, niin että se muuttui eräänlaiseksi viemäriksi.
Dipylon-portin ja Pyhän portin välillä juuri muurien sisäpuolella sijaitsi Panathenaia-juhlassa käytetty Pompeion, jonka paikalla on useita rakennusvaiheita. Uloimmassa Kerameikoksessa sijaitsi kaupungin tärkein hautausmaa. Sen vanhimmat haudat ovat peräisin submykeneläiseltä ja geometriselta kaudelta. Myöhemmin alueelle haudattiin erityisesti merkkihenkilöitä ja sodissa kaatuneita. Hautausmaalta on löydetty lukuisia suurikokoisia hautamuistomerkkejä. Useimmat haudat oli rakennettu teiden varsille. Kerameikoksen alueella oli myös paljon pyhäköitä. Tritopatreion oli omistettu esi-isien kulteille. Akatemiaan johtaneen tien varrella sijaitsi Artemis Aristen ja Kallisten temppeli.
Akademeia sijaitsi noin 1,5 kilometriä luoteeseen Dipylon-portilta. Se tunnetaan erityisesti paikkana, johon Platon perusti filosofikoulunsa eli Platonin Akatemian. Akademeian aluee oli lehtoa, jossa sijaitsi gymnasion sekä lukuisia pyhäkköjä ja alttareita. Gymnasion perustettiin Peisistratoksen aikana ja ympäröitiin muurilla Hipparkhoksen aikana. Alueelta on löydetty peristyylirakennuksen rauniot 300-luvulta eaa. sekä gymnasionin jäänteitä hellenistisen kauden lopulta tai roomalaiselta kaudelta.
Kaupunkikuva ja tärkeimmät rakennukset > Kadut

Ateenan merkittävimpiin nimeltä tunnettuihin katuihin ja teihin lukeutuivat Kolmijalkojen katu, joka kulki Akropoliin itäpuolella; Panathenaia-juhlan tie, joka johti Dipylon-portilta Agoran kautta Akropoliille, ja jota pitkin kulkivat Panathenaia-juhlan kulkueet; Pireuksen tie, joka johti Pireuksen portilta Agoralle; sekä Pyhä tie (Hiera hodos), joka johti Pyhältä portilta kohti Eleusista. Tietä pitkin kulkivat Eleusiin mysteerien kulkueet.
Kaupunkikuva ja tärkeimmät rakennukset > Muurit ja linnoitteet > Kaupunginmuuri ja portit

Ateenan vanhin muuri oli 1200-luvulla eaa. rakennettu niin kutsuttu Pelasgimuuri Akropoliilla. Kaupunki itsessään ympäröitiin muurilla vasta 500-luvun eaa. alkupuolella joko Solonin tai Peisistratoksen aikana. Klassisen kauden muuri Themistokleen muuri rakennettiin heti persialaissotien ja kaupungin tuhon vuonna 480 eaa. jälkeen. Se ympäröi paljon vanhoja muureja laajemman alueen, mukaan lukien koko varsinaisen kaupunkialueen.
Muurien sisäpuolelle jäivät paitsi Akropolis ja Agora ympäristöineen myös muun muassa Pnyks, Museon, Nymfien kukkula ja Olympieionin alue. Muurien pituus oli noin 6,5 kilometriä, halkaisija noin 1,5 kilometriä, korkeus 8 metriä ja paksuus 3 metriä. Muurissa oli 15 porttia. Niistä tärkeimpiä olivat:
Länsipuolella: Melitides-portti, joka sijaitsi Pnyksin ja Nymfien kukkulan välissä ja johti Meliten demokseen. Pireuksen portti, joka johti pitkien muurien suuntaisesti kulkeneelle Pireukseen johtaneelle tielle. Hiera Pyle eli ”Pyhä portti”, jolta alkoi Pyhä tie kohti Eleusista. Dipylon-portti, joka johti sisemmästä Kerameikoksesta ulompaan Kerameikokseen ja Akademeiaan.
Pohjoispuolella: Akharnikai-portti, joka johti Akharnain demokseen.
Itäpuolella: Diokhares-portti, joka johti Lykeioniin ja edelleen Mesogaian suuntaan. Hippades-portti eli ”Ratsumiesten portti” Olympieionin pohjoispuolella, josta alkoi tie Agryleen. Diomeiai-portti, joka johti Kynosargeehen ja Diomeian demokseen.
Eteläpuolella: Itoniai-portti Olympieionin eteläpuolella, josta lähti tie Isthmonikokseen. Halade-portti eli ”Meren portti”, josta lähti tie Faleroniin.
Spartalaiset tuhosivat muurin vuonna 404 eaa. Konon rakennutti sen uudestaan vuonna 394 eaa., ja Sulla tuhosi sen uudelleen vuonna 86 eaa. Muurit rakennettiin uudelleen vasta Valerianuksen aikana 253–260 jaa., jolloin myös Akropoliista tehtiin jälleen linnoitus. Herulien hyökkäyksen vuonna 267 jälkeen rakennettiin uusi pienemmän alueen kattanut muuri, joka käsitti Akropoliin välittömän ympäristön. Ulompi muuri kunnostettiin vielä bysanttilaisella ajalla, ja se säilyi käytössä vuoteen 1204 saakka.
Kaupunkikuva ja tärkeimmät rakennukset > Muurit ja linnoitteet > Pitkät muurit

Pitkät muurit koostuivat kahdesta muurista, jotka johtivat Pireukseen. Ne olivat 40 stadionia eli 7 kilometriä pitkät ja kulkivat samansuuntaisesti rinnakkain niin, että niiden välissä oli kapea kulkutie. Lisäksi muureihin kuului kolmas Faleroniin johtanut muuri, joka oli 35 stadionia eli 6,5 kilometriä pitkä. Näin muureja oli yhteensä kolme, mutta nimitystä ”Pitkät muurit” näytetään käytetyn lähinnä Pireukseen johtaneista muureista, kun taas Faleroniin johtanutta muuria kutsuttiin Faleronin muuriksi. Kaupunginmuurien yhteinen pituus oli 174,5 stadionia eli noin 35 kilometriä. Tästä 43 stadionia eli yhdeksän kilometriä kuului varsinaisen kaupungin muuriin, 75 stadionia pitkiin muureihin ja 56,5 stadionia Pireuksen, Munikhian ja Faleronin muureihin.
Kaupunkikuva ja tärkeimmät rakennukset > Satamat

Arkaaisella kaudella Ateenan satamana toimi Faleron. Klassisella kaudella kaupungilla oli kolme satamaa, jotka kaikki sijaitsivat Pireuksessa. Niistä suurin oli Kantharos Pireuksen niemen länsirannikolla kaupungin nykyisen satamalahden paikalla. Se toimi kauppasatamana. Kaksi muuta pienempää satamaa olivat sotasatamina toimineet Zea ja Munikhia Pireuksen niemen itärannikolla.
Kaupunkikuva ja tärkeimmät rakennukset > Esinelöydöt

Ateenan antiikin aikaisia esinelöytöjä on useissa museoissa Ateenassa ja muualla. Akropoliin ja sen lähiympäristön löydöt ovat Akropolis-museossa. Suuri osa Parthenonin marmoriveistoksista on kuitenkin British Museumissa. Monet muut keskeisimmät löydöt ovat Ateenassa Kansallisessa arkeologisessa museossa. Agoran alueen löytöjä on Antiikin Agoran museossa. Kerameikoksen alueella on oma Kerameikoksen arkeologinen museo ja Pireuksessa Pireuksen arkeologinen museo. Piirtokirjoituksia on pääasiassa Epigrafisessa museossa ja rahoja muun muassa Numismaattisessa museossa. Antiikin aikaisia löytöjä on myös muun muassa Benaki-museossa. Myöhäisantiikin löytöjä on bysanttilaisen keskiajan esineistön ohella Bysanttilaisessa ja kristillisessä museossa.
Kirjallisuutta

Castrén, Paavo (toim.): Post-Herulian Athens.  (Papers and Monographs of the Finnish Institute of Athens, vol. 1)  Helsinki:  Suomen Ateenan-instituutin säätiö, 1994.  ISBN 951-95295-2-7
Frösén, Jaakko (toim.): Early Hellenistic Athens. Symptoms of a Change.  (Papers and Monographs of the Finnish Institute of Athens, vol. 6)  Helsinki:  Suomen Ateenan-instituutin säätiö, 1997.  ISBN 951-95295-7-8
Hansen, Mogens Herman: The Athenian Democracy in the Age of Demosthenes: Structure, Principles, and Ideology.  University of Oklahoma Press, 1991.  ISBN 0806131438
Liisa Nojonen

Liisa Anneli Nojonen (s. 1949) on suomalainen tanssipedagogi ja koreografi.
Kangasniemeltä kotoisin oleva Nojonen aloitti tanssiharrastuksen kymmenvuotiaana Jyväskylässä paikallisessa tanssikoulussa. Myöhemmin hän opiskeli tanssia ulkomailla, muun muassa Lontoossa, Amsterdamissa sekä New Yorkissa. Nojosen opettajina toimivat mm. Alvin Ailey ja Matt Mattox.
Vuonna 1979 Nojonen perusti Poriin Tanssikoulu Liisa Nojosen. Nojosen koulussa ovat uransa aloittaneet muun muassa Tero Saarinen, Riina Laurila-Castrén, Mikko Lampinen ja Riku Lehtopolku. Vuonna 1989 Nojonen perusti koulunsa yhteyteen oman ammattitanssiryhmän Pori Dance Companyn. Euroopan lisäksi se on käynyt esiintymässä Yhdysvalloissa sekä Etelä-Koreassa.lähde?
Nojonen on saanut lukuisia kunniamainintoja ja palkintoja. Vuonna 2006 hän sai tanssitaiteen valtionpalkinnon. Suomen Kulttuurirahaston Satakunnan rahasto palkitsi Liisa Nojosen Risto Ryti -mitalilla vuonna 2017. Keväällä 2017 Nojoselle myönnettiin taiteilijaeläke.
Nojosen koreografiat ovat saaneet kunniamainintoja myös ulkomaisissa kilpailuissa. Vuonna 1991 tanssiteos Varjojen vangit voitti kansainvälisen jazztanssikilpailun Chicagossa.lähde?
Aiheesta muualla

Varjonen, Jukkapekka: Liisa Nojonen siirtyy vuonna 1979 perustamastaan tanssikoulusta syrjään – uudet omistajat löytyivät läheltä Satakunnan Kansa.  28.5.2018. Arkistoitu 11.7.2020. Viitattu 12.7.2020.
Toimintakausi 10.8.2015 – 29.5.2016 Tanssikoulu Liisa Nojonen / Docplayer. Viitattu 12.7.2020.