Varastettu kuolema
Teema, tyyli ja vaikutteet

Varastettu kuolema on historiallinen seikkailuelokuva, ja siitä puuttuu samanlainen isänmaallinen paatos, jota on monissa muissa aktivismia käsitelleissä elokuvissa kuten Jääkärin morsiamessa, Aktivisteissa ja Helmikuun manifestissa. Varastettua kuolemaa on pidetty yleisenä kertomuksena vapaustaistelusta ja aatteellisuudesta sekä myöhempien tulkintojen mukaan myös konkreettisena allegoriana 1930-luvun vasemmiston maanalaisesta toiminnasta. Lisäksi elokuvan keskeisenä teemana on rahaan ja kaupankäyntiin liittyvä petos.
Varastettu kuolema on kokeellinen elokuva, joka yhdistää ranskalaisen impressionismin ja neuvostoliittolaisen montaasielokuvan vaikutteita tavalliseen seikkailukertomukseen. Elokuvassa on paljon tyylikokeiluja, minkä vuoksi sen yhtenä tehtävänä on pidetty myös erilaisten kuvaus-, kerronta- ja leikkaustekniikoiden testaamista. Tapiovaara oli ennen kuvausten alkua tehnyt opintomatkan Pariisiin, missä hän tutustui eurooppalaisen elokuvan viimeisimpiin virtauksiin. Ranskalaisia vaikutteita hän otti erityisesti René Clairin tuotannosta. Esimerkiksi hautajaissaattuekohtauksen pitkäpartaiset arkunkantajat on lainattu suoraan Clairin vuoden 1924 elokuvasta Entr’acte.
Varastetussa kuolemassa on nähtävissä myös piirteitä aikakauden neuvostoliittolaisista elokuvista. Niihin Tapiovaara oli tutustunut vuonna 1934 toimintansa aloittaneessa elokuvakerho Projektiossa, jossa olivat mukana myös useat muut kuvausryhmän jäsenet. Johannes Takasen Aino-veistoksen käyttäminen välikuvina viittaa tutkija Sakari Toiviaisen mukaan ”Kulesovin kokeeksi” kutsuttuun leikkaukseen, jonka venäläinen ohjaaja Lev Kulešov kehitti 1910–1920-luvuilla. Lisäksi Varastetussa kuolemassa on vaikutteita Sergei Eisensteinin Panssarilaiva Potemkinista sekä Vasiljevin veljesten elokuvasta Tšapajev. Tutkija Kari Yli-Annalan mukaan Tapiovaaran ekspressionistinen valon ja varjon käyttö sekä diagonaaliset sommittelut ovat samankaltaisia kuin konstruktivististen valokuvaajien Aleksandr Rodtšenkon ja László Moholy-Nagyn töissä.
Varastetussa kuolemassa puhutaan suomen lisäksi ruotsia, venäjää ja englantia, mutta tekstitystä ei ole. Ratkaisullaan Tapiovaara halusi pyrkiä autenttisuuteen sekä korostaa ihmisten välistä sanatonta yhteyttä ja kehonkielen merkitystä. Lisäksi mukana on runsaasti improvisoituja kohtauksia, joista tunnetuin on Manjan ja Robertin pako naruilla roikkuvaa pyykkiä täynnä olevan sisäpihan halki. Talon asukkaan naruille ripustamia valkoisia vaatteita ei poistettu, vaan kuivumassa olleet pyykit päätettiin jättää kuvaan. Lopun pakokohtaus on toteutettu rinnakkaisleikkauksella, joka ei sisällä lainkaan dialogia. Elokuvahistorioitsija Peter von Baghin mukaan loppu on ”runollinen ja komea”.
Peter von Baghin mukaan Varastettu kuolema on elokuva kaupungista. Siinä kohtaavat jännitteisesti kaksi Helsinkiä, ja elokuvassa kuvataan kaupunkia kävelyjen, salaisten kohtaamisten, käytävien, porttisyvennysten, portaiden, katujen ja asuntojen kautta. Hänen mukaansa selvimmin esillä on suomenruotsalainen porvarillisuus, varovaisuus, omaisuuden kähmintä, jähmettynyt arvovalta sekä esineiden ja vanhojen rakenteiden painolasti. Toinen puoli Helsingistä on läsnä enemmän viitteellisesti.