stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Margaret Bondfield

| Margaret Bondfield |
| --- | --- |
 Bondfield vuonna 1919
Henkilötiedot
Syntynyt: 17. maaliskuuta 1873 Somerset
Kuollut: 16. kesäkuuta 1953 (80-vuotta)
Kansalaisuus:  englantilainen
Ammatti:  poliitikko ja ammattiyhdistysjohtaja
Arvonimi: The Right Honourable
Poliitikko
Puolue:  Työväenpuolue
Margaret Bondfield (17. maaliskuuta 1873, Chard, Somerset – 16. kesäkuuta 1953, Sanderstead, Surrey) oli englantilainen ammattiyhdistysjohtaja ja poliitikko.
Elämä

Bondfield ei käynyt juuri kouluja vaan meni ompelutarvikekauppaan töihin 14-vuotiaana. Olosuhteet olivat surkeat: kaupat olivat auki kuusi päivää viikossa, joten kauppa-apulaiset tekivät 65 tunnin työviikkoja. He asuivat työnantajan tiloissa, maksoivat pienestä palkastaan vuokraa, säilyttivät omaisuuttaan laatikossa sängyn alla ja saattoivat vain harvoin jos kooskaan laittaa ruokaa tai käydä kylvyssä. Bondfield liittyi perustajajäsenenä Kauppa-apulaisten ammattiliittoon (National Union of Shop Assistants). Bondfieldin veli oli muuttanut ennen häntä Lontooseen ja toimi myös aktiivisesti ammattiliitoissa.
Vuonna 1899 Bondfield oli ainoa naisedustaja ammattiliittojen kongressissa, ja hänestä tuli sen ensimmäinen naispuheenjohtaja vuonna 1923. Vuonna 1923 hänet valittiin myös alahuoneen jäseneksi Työväenpuolueen edustajana. Hänet valittiin uudelleen vuonna 1929, ja hänestä tuli Ramsay MacDonaldin toisen hallituksen työministeri. Hän menetti paikkansa parlamentissa vuoden 1931 vaaleissa. Hän jäi eläkkeelle ammattiyhdistystyöstä vuonna 1938.
Marvell Technology Group

| Marvell Technology Group |
| --- | --- |

Osake:  NASDAQ: MRVL NASDAQ-100
ISIN:  BMG5876H1051
Perustettu:  1995
Toimiala:  puolijohdeteollisuus
Kotisivu:  www.marvell.com
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Marvell Technology Group on puolijohdevalmistaja, jonka tuotteisiin kuuluvat ASIC-, järjestelmä- sekä verkkopiirit. Yritys on perustettu vuonna 1995, sillä on 5 633 työntekijää, ja myynti on 2,7 miljardia dollaria.
Marvell osti vuonna 2006 Inteliltä XScale-suorittimien oikeudet. Se osti puolijohdevalmistaja Caviumin kuudella miljardilla dollarilla. Kauppa valmistui vuonna 2018. Caviumin myötä Marvell sai QLogicin, jonka Cavium osti 1,36 miljardilla dollarilla.
Mark Abene

Mark Abene
Mark Abene (syntynyt 1972 New Yorkissa) on yhdysvaltalainen krakkeri. Hänet tunnetaan myös pseudonyymillä Phiber Optik. Abene oli aiemmin hakkeriryhmä Legion of Doomin jäsen. Vuonna 1994 hänet tuomittiin vuodeksi vankilaan tietomurtojen takia. Abene asuu New Yorkissa.
Marvelman

Marvelman (tunnettu nimikiistojen takia Yhdysvalloissa myös nimellä Miracleman) on fiktiivinen Isossa-Britanniassa luotu supersankari, jonka loi Mick Anglo L. Miller & Son -kustantamolle. Hahmo luotiin alun perin vastakohdaksi yhdysvaltalaiselle Kapteeni Marvel -hahmolle.
Hahmo nousi uuteen loistoon, kun vuonna 1982 käsikirjoittaja Alan Moore kirjoitti siitä oman tulkintansa nimellä Miracleman, koska Marvel-sarjakuvayhtiö katsoi omistavansa Marvel-nimikkeen. Myöhemmin Mooren työtä jatkoi tunnettu Neil Gaiman.
1980-luvun jälkeen Mooren ja Gaimanin kirjoittamat Marvelman-sarjakuvat ovat käyneet harvinaisiksi. Hahmo on joutunut vaihtamaan kustantajaa tiuhaan ja Marvel on käynyt siitä isoja oikeudenkäyntejä. Vuonna 2009 Marvel ilmoitti ostaneensa hahmon oikeudet Mick Anglolta ja myöhemmin julkaisevansa Mooren Marvelman-tarinat uudelleen. Moore oli päätökseen tyytyväinen, koska rahat menevät nyt Anglon perheelle, mutta vaati, ettei hänen nimeään käytettäisi sarjakuvan markkinoinnissa.
Maritta Viitamäki

Maritta Katarina ”Ruttu” Viitamäki (s. 4. marraskuuta 1952 Tampere) on suomalainen näyttelijä, joka tunnetaan Martan roolista Rauni Mollbergin elokuvassa Maa on syntinen laulu. Teatteriuransa hän teki Jyväskylän kaupunginteatterissa.
Ura

Ylioppilaaksi kirjoitettuaan Viitamäki opiskeli Mikkelissä Suomen nuoriso-opistossa vuosina 1971–1972. Mollberg löysi hänet Maa on syntinen laulu -elokuvan pääosaan Mikkelin satamasta vuonna 1972, jolloin Viitamäki työskenteli sisävesilaivan tarjoilijana. Vuosina 1973–1977 Viitamäki opiskeli Tampereen yliopiston kolmannella näyttelijäkurssilla, jolta valmistuttuaan hänet kiinnitettiin Jyväskylän kaupunginteatteriin. Viitamäki jäi eläkkeelle vuonna 2017. Hänelle myönnettiin taiteilijaeläke vuonna 2020.
Maa on syntinen laulu -elokuvan lisäksi Viitamäki on esiintynyt elokuvissa Antti Puuhaara, Ystävät, toverit, Pekko Aikamiespojan poikamiesaika, Pekko ja poika ja Kulkuri ja joutsen sekä televisioelokuvissa Siunattu hulluus ja Kätkäläinen. Viitamäki itse pitää tärkeimpinä rooleinaan Peppi Pitkätossua, Mustalaisleiri muuttaa taivaaseen -näytelmän Rosalinaa sekä Nalle Puhin Nasua.
Viitamäki sai Ruttu-nimen Suomen nuoriso-opistossa näytellessään Anna Anelma Ensilempi Impi Unelma Ruttu -nimistä henkilöä Seppo Juhani Ruotsalaisen kirjoittamassa näytelmässä Tavataan raastuvassa.
Aiheesta muualla

Maritta Viitamäki Elonetissä.
Marco Molteni

Marco Molteni
Marco Molteni (s. 3. syyskuuta 1976) on italialainen lentopalloilija. Italian maajoukkueessa Molteni pelasi vuodesta 1999 lähtien 34 A-maaottelua. Hän on voittanut maajoukkueen mukana muun muassa maailmanliigan vuonna 2000.[lähde? ]
Joukkueet

1993-2002 Gabeca Montichiari
2002-2006 Latina Volley
2006-2008 M. Roma Volley
2008-2009 Volley Forlì
2009-2010 Gabeca Montichiari
Marco Mengoni

| Marco Mengoni |
| --- | --- |
 Marco Mengoni vuonna 2013.
Henkilötiedot
Syntynyt: 25. joulukuuta 1988 (ikä 35) Ronciglione, Viterbro, Italia
Kansalaisuus:  Italia
Ammatti:  laulaja, ääninäyttelijä
Muusikko
Aktiivisena:  2009-
Tyylilajit:  popmusiikki ja balladi 
Levy-yhtiöt:  Sony Music
Aiheesta muualla
Kotisivut
  [ Muokkaa Wikidatassa ] [ ohje ]  
Marco Mengoni (s. 25. joulukuuta 1988) on italialainen laulaja, joka nousi kuuluisuuteen voitettuaan Italian X-factor-kykykilpailun kolmannen tuotantokauden vuonna 2009. Vuonna 2010 Mengoni sijoittui kolmanneksi San Remon musiikkifestivaalissa kappaleella ”Credimi ancora”.
Vuonna 2013 Mengoni voitti San Remon musiikkifestivaalin kappaleella ”L’essenziale” ja valikoitui näin Italian edustajaksi vuoden 2013 Eurovision laulukilpailuun. Kappale sijoittui kilpailussa seitsemänneksi. Vuonna 2023 hän voitti San Remon festivaalin kappaleella ”Due vite” ja edusti näin Italiaa saman vuoden Eurovision laulukilpailussa. Tällä kertaa hän sijoittui Eurovision laulukilpailussa neljänneksi.
Vuosina 2010 ja 2015 Mengoni voitti MTV Europe Music Awards -palkintogaalassa parhaan eurooppalaisen artistin palkinnon.
Diskografia

Studioalbumit
Solo 2.0 (2011) #1
#prontoacorrere (2013) #1
Parole in circolo (2015) #1
Le cose che non ho (2015) #1
Atlantico (2018) #1
Materia (Terra) (2021) #2
Livealbumit
Re matto live (2010) #1
Marco Mengoni Live (2016) #1
EP:t
Dove si vola (2009) #9
Re matto (2010) #1
Tuolilta herännyt

| Tuolilta herännyt Tero-Petri |
| --- | --- | --- |

Studioalbumin tiedot
 Julkaistu: 2008
 Formaatti: CD
 Tuottaja(t): Rami Helin
 Tyylilaji: poprock
 Levy-yhtiö: Plastic Passion
Tero-Petrin muut julkaisut
|   | Tuolilta herännyt 2008 | Uudessa perheessä 2010 |
Tuolilta herännyt on Tero-Petri Suovasen ensimmäinen soololevy, joka julkaistiin vuonna 2008.
Kappaleet

Metsämansikat – 4.26
Jätetään Järkemme Sakkopaikalle – 3.47
Kun Mä Elän Täysillä – 3.17
Ranskalaiset Viivat – 3.44
Lämpö Harakoille – 4.08
Rakkana Oleva Nainen – 4.40
Päivän Toisella Puolella – 3.11
Haluanko Siivota Kaapit – 4.17
Voit Olla Varma – 4.18
Rauhan Aikana Itkeneet Naiset – 6.22
Metsämansikat (instrumentaali) – 4.47  (Digitaalisen version bonuskappale)
Kokoonpano

Jakke Aho – Basso ja taustalaulu
Mikke Helenius – Kosketinsoittimet
Mika "Moilu" Moilanen – Rummut
Tero-Petri Suovanen – Laulu ja kitara
Arvostelut

Soundi:
Rumba
Aiheesta muualla

Tuolilta herännyt discogs.com -sivustolla
https://tero-petri.com/ Viralliset kotisivut
Tunneliviljely

Tunneliviljelmiä vierekkäin Skotlannissa.
Tunneliviljely on viljelytekniikka, jossa viljelykasvit sijaitsevat maassa tai viljelypöydällä, ja niiden yläpuolelle on asennettu kalvorakenne, joka kohottaa alapuolista lämpötilaa. Tunneliviljely ei ole kasvihuoneviljelyä, sillä asennettu kalvorakenne ei ole kasvihuone. Asennettua kalvorakennetta kutsutaan kasvutunneliksi tai kausihuoneeksi. Tunneliviljelyllä voidaan kasvattaa esimerkiksi puutarhamansikkaa ja vadelmaa.
Kasvutunnelin muovit otetaan talveksi pois. Kasvutunneli on sen verran vahvaa tekoa, että se kestää Suomessa rannikkoalueen kovat tuulenpuuskat ja myrskyt.
Tekniikka

Suomessa on tunneliviljelyä käyttäen mahdollista saada Tanskaa vastaava tehoisa lämpösumma ja esimerkiksi puutarhamansikan sato aikaistuu sekä toisen sadon tuottaminen elo-syyskuussa mahdollistuu: molemmista on viljelijälle taloudellista hyötyä, sillä hinnat ovat tavanomaisen sesongin ulkopuolella korkeampia. Tunneliviljelyssä viljelykasvit ovat suojassa liialliselta sateelta, mutta toisaalta niitä täytyy kastella. Mansikan viljelyssä tunneliviljely vähentää homehtumista. Tunneliviljelyllä mansikkaa saa vielä syyskuun puolivälissä.
Piikkiössä tehdyssä kokeessa pensasmustikka tuotti kasvutunnelissa 13,8 tonnia hehtaarilta, mikä on 2,8-kertaisesti avomaaviljelyyn verrattuna.
Kesäkaudella 2017 puolet Suomen vadelmasadosta tuli tunneliviljelmiltä. Kasvutunnelissa vadelma kypsyy kuukautta aikaisemmin kuin avomaalla, heinäkuun puolivälissä.
Galleria

Tukirakenteet joi­den pääl­le muo­vi­kal­vo pi­ngoi­te­taan.
Tunneli si­sä­puo­lel­ta, Pakistan.
Sadonkorjuuta tun­ne­lissa, Pakistan.
Tunneliviljelyä Nepalissa.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Tunneliviljely Wikimedia Commonsissa
Kasvutunnelit Taimituotanto.net. Arkistoitu 1.9.2020. Viitattu 1.9.2020.
Kasvutunnelit ja viljelypöydät Peltosirkun Tila. Viitattu 1.9.2020.
Raatikainen, Arja: Mansikan viljely tunneleissa ProAgria.  2.2.2017. Viitattu 1.9.2020.
Niskanen, Anne-Maria: Tunnelikasvatuksesta kilpailuase kotimaiselle marjantuottajalle – Tuo mansikan entistä aikaisemmin keväällä kauppoihin Yle Uutiset.  6.7.2016. Viitattu 1.9.2020.
Holopainen, Heini: Marjanviljely on muuttumassa – yhä useampi mansikka ja vadelma kypsyy säältä suojassa Yle Uutiset.  16.8.2019. Viitattu 1.9.2020.
Mark Alt

| Mark Alt |
| --- | --- |

Henkilötiedot
Syntynyt: 18. lokakuuta 1991 Kansas City, Missouri, Yhdysvallat
Kansalaisuus:   Yhdysvallat
Jääkiekkoilija
Pelipaikka:  puolustaja
Maila:  oikea
Pituus:  193 cm
Paino:  93 kg
Seura
Seura:  San Jose Barracuda
Sarja:  AHL
Mark Alt (s. 18. lokakuuta 1991 Kansas City, Missouri) on yhdysvaltalainen jääkiekkoilija, joka pelaa AHL-seura San Jose Barracudassa. Alt laukoo oikealta. Hän on pelipaikaltaan puolustaja. Carolina Hurricanes varasi Altin NHL:n vuoden 2010 varaustilaisuudessa toisella kierroksella numerolla 53.
Marco Minghetti

| Marco Minghetti |
| --- | --- |

Italian pääministeri
 24. maaliskuuta 1863–28. syyskuuta 1864  
Monarkki:  Viktor Emanuel II
Edeltäjä:  Luigi Carlo Farini
Seuraaja:  Alfonso Ferrero La Marmora
 10. heinäkuuta 1873–25. maaliskuuta 1876  
Monarkki:  Viktor Emanuel II
Edeltäjä:  Giovanni Lanza
Seuraaja:  Agostino Depretis
Henkilötiedot
Syntynyt: 8. marraskuuta 1818 Bologna, Kirkkovaltio
Kuollut: 10. joulukuuta 1886 (68 vuotta) Rooma, Italian kuningaskunta
Tiedot
Puolue:  Historiallinen Oikeisto
Marco Minghetti, G. Riggion piirros vuodelta 1862.
Marco Minghetti (8. marraskuuta 1818 Bologna, Kirkkovaltio – 10. joulukuuta 1886 Rooma) oli italialainen poliitikko, joka toimi Italian pääministerinä vuosina 1863–1864 ja 1873–1876.
Elämäkerta

Minghetti opiskeli Bolognan yliopistossa, mutta omistautui pian sen jälkeen politiikalle. Hän toimitti Bolognassa Il Feldineo -nimistä maltillista liberaalia sanomalehteä ja kannatti poliittisia reformeja Kirkkovaltiossa. Minghetti valittiin vuoden 1847 lopussa Kirkkovaltion Consulta-neuvostoon ja maaliskuussa 1848 uudistusmielinen paavi Pius IX nimitti hänet yleisten töiden ministeriksi Giacomo Antonellin johtamaan hallitukseen. Minghetti erosi kuitenkin vielä samana vuonna ja liittyi esikuntaupseerina Sardinian kuningaskunnan armeijaan, joka taisteli Pohjois-Italiassa itävaltalaisia vastaan. Vuoden 1848 lopussa hän palasi Roomaan. Vallankumousliikehdinnän epäonnistuttua Italiassa Minghetti vietti seuraavat vuodet matkustelemalla sekä kirjoiittelemalla kansantaloudellisia tutkimuksia.
Vuonna 1859 Sardinian kuningaskunnan pääministeri Camillo Cavour nimitti Minghettin ulkoministeriönsä pääsihteeriksi. Hän toimi myös puhemiehenä Kirkkovaltiosta irtautuneen Romagnan maakunnan kansalliskokouksessa, joka päätti alueen yhdistämisestä Sardiniaan. Marraskuusta 1860 elokuuhun 1861 hän toimi Sardinian ja sen seuraajavaltioksi perustetun Italian kuningaskunnan sisäministerinä. Joulukuussa 1862 Minghetti nimitettiin valtiovarainministeriksi ja maaliskuussa 1863 hän seurasi Luigi Carlo Farinia pääministerinä. Minghetti teki 15. syyskuuta 1864 Ranskan keisari Napoleon III:n kanssa sopimuksen, jonka mukaan Ranska vetäisi miehitysjoukkonsa pois Roomasta vastineena Italian pääkaupungin siirtämiselle Torinosta Firenzeen. Koska sopimus merkitsi samalla luopumista vaatimuksista liittää Rooma yhdistyneeseen Italiaan, se herätti Italiassa voimakasta arvostelua. Lisäksi erityisesti torinolaiset olivat tyytymättömiä pääkaupungin aseman menetykseen. Seurauksena Minghetti joutui eroamaan vain viikkoa myöhemmin, 23. syyskuuta.
Minghetti toimi 1868–1869 Italian lähettiläänä Lontoossa ja toukokuusta marraskuuhun 1869 Italian maatalousministerinä. Kesällä 1873 hän palasi oikeistohallituksen pääministeriksi. Hän otti itselleen myös valtiovarainministerin salkun, ja onnistui siinä ominaisuudessa tasapainottamaan valtion budjettia. Minghettin toisen hallituksen horjuva sisäpolitiikka kuitenkin johti lopulta sen kaatumiseen maaliskuussa 1876 ja pääministeriksi tuli vasemmistolainen Agostino Depretis. Minghetti esiintyi tämän jälkeen vielä joidenkin vuosien ajan Italian oikeisto-opposition johtajana.
Master P

Master P, 2001
Percy Miller, paremmin tunnettu taiteilijanimellään Master P, on yhdysvaltalainen hip hop -artisti, viihdetaiteilija ja yrittäjä. Hän on P. Miller Enterprisesin perustaja ja johtaja. Hän on räpännyt jo vuodesta 1991 ja on myynyt maailmanlaajuisesti yli viisi miljoonaa levyä.
Percy Miller syntyi New Orleansissa 1967, vanhimpana perheensä viidestä lapsesta. Myöhemmin hän muutti Richmondiin ja perusti pienen levykaupan. Hän aloitti räppäämisen TRU-yhtyeessä kahden veljensä, Silkk the Shockerin ja C-Murderin kanssa. Sen jälkeen hän jätti levy-yhtiönsä ja perusti oman No Limit Records -yhtiön. Hänen ensimmäinen sooloalbuminsa Get Away Clean ilmestyi vuonna 1991.
Albumit

1991: Get Away Clean
1992: Mama's Bad Boy
1994: The Ghettos Tryin to Kill Me!
1995: 99 Ways to Die
1996: Ice Cream Man
1997: Ghetto D
1998: MP Da Last Don
1999: Only God Can Judge Me
2000: Ghetto Postage
2001: Game Face
2004: Good Side, Bad Side
2005: Ghetto Bill
2005: Living Legend: Certified D-Boy
2006: America's Most Luved Bad Guy
2007: Hip Hop History (Romeon kanssa)
Toni Sailer

| Mitalit | Mitalit | Mitalit |  |
| --- | --- | --- | --- |
|  Toni Sailer vuonna 1956. |  Toni Sailer vuonna 1956. |  Toni Sailer vuonna 1956. |  |
Maa:  Itävalta
Miesten alppihiihto
|  Olympialaiset  |  Olympialaiset  |  Olympialaiset  |  |
|  Kultaa | Cortina d’Ampezzo 1956 | suurpujottelu |  |
|  Kultaa | Cortina d’Ampezzo 1956 | pujottelu |  |
|  Kultaa | Cortina d’Ampezzo 1956 | syöksylasku |  |
| MM-kilpailut  | MM-kilpailut  | MM-kilpailut  |  |
|  Kultaa | Cortina d’Ampezzo 1956 | alppiyhdistetty |  |
|  Kultaa | Bad Gastein 1958 | suurpujottelu |  |
|  Kultaa | Bad Gastein 1958 | syöksylasku |  |
|  Kultaa | Bad Gastein 1958 | alppiyhdistetty |  |
|  Hopeaa | Bad Gastein 1958 | pujottelu |  |
Anton Engelbert ”Toni” Sailer (17. marraskuuta 1935 Kitzbühel, Itävalta – 24. elokuuta 2009 Innsbruck, Itävalta) oli itävaltalainen alppihiihtäjä, olympiavoittaja, maailmanmestari, alppihiihtovalmentaja, näyttelijä ja laulaja.
Sailer voitti lyhyen uransa aikana kolme olympiakultaa ja seitsemän maailmanmestaruutta. Alppihiihtosaavutustensa ansiosta hänet valittiin 1900-luvun Itävallan parhaaksi miesurheilijaksi. Sailer lopetti uransa 23-vuotiaana ja esiintyi sen jälkeen useissa elokuvissa ja äänitti useita levyjä. Hän toimi 1972–1976 Itävallan alppihiihtomaajoukkueen teknisenä neuvonantajana ja päävalmentajana.
Elämä > Nuoruus ja perhe

Toni Sailer syntyi Kitzbühel vuonna 1935. Hänen isänsä Anton omisti lasiyrityksen, ja Toni kouluttautui lasimestariksi ja putkimieheksi. Hän työskenteli isänsä yrityksessä. Anton Sailer oli myös hyvä alppihiihtäjä. Hänen lapsistaan tuli kaikista kilpaurheilijoita. Toni Sailerin sisko Rosi osallistui Oslon talviolympialaisiin ja veli Rudi kiersi muutaman vuoden maailmancupia ja osallistui MM-kilpailuihin 1970.
Elämä > Alppihiihtoura > Nuorista aikuisten sarjoihin

Vaikka Sailer oli hankkinut itselleen ammatin, alppihiihto oli hänen todellinen kiinnostuksen kohteensa. Talvisin hän ei ollut auttamassa isäänsä, vaan hän harjoitteli alppihiihtoa neljä tuntia päivässä. Ensimmäisen voittonsa hän otti 11-vuotiaana.
Sailer voitti vuonna 1951 nuorten Itävallan-mestaruuden pujottelussa, syöksylaskussa, alppiyhdistetyssä ja kolmiottelussa. Seuraavana huonna hän toisti saavutuksensa. Hänen kansainvälinen menestyksensä tuli Megèven alppihiihtokilpailuissa tammikuussa 1952, kun hän voitti syöksylaskun ja alppiyhdistetyn vanhempia kilpailijoita vastaan.
Sailer voitti 1954 nuorten Itävallan-mestaruuden suurpujottelussa ja vuonna 1955 suurpujottelussa ja alppiyhdistetyssä. Vuonna 1955 hän osallistui kolmeen lajiin Hahnenkammin alppihiihtokilpailuihin. Parhaiten hän pärjäsi pujottelussa, jossa hän oli kymmenes.
Elämä > Alppihiihtoura > Olympiamenestys 1956

Sailer valittiin 20-vuotiaana Itävallan alppihiihtomaajoukkueeseen, ja hän pääsi edustamana maataan vuoden 1956 olympialaisiin. Kisojen ensimmäinen alppihiihtolaji oli suurpujottleu, jossa hän laski 18:ntena laskijana. Itävaltalainen Andreas Molterer johti vaikuttavalla ajalla 3:06.30, mutta Sailer ohitti hänet yli kuuden sekunnin turvin ja voitti kultaa olympiasuurpujottelun suurimmalla erolla. Pujottelussa Sailer otti toisen kultamitalinsa. Siinä hän voitti toiseksi tulleen Chiharu Igayan neljällä sekunnilla.
Sailer saavutti olympialaisten kolmannen kultamitalinsa syöksylaskussa. Mieslaskijoista hänen lisäkseen vain Jean-Claude Killy on pystynyt voittamaan kolme alppihiihtolajia samojen kisojen aikana. Sailerin ja toiseksi tulleen Sveitsin Raymond Fellayn erotti noin kolme sekuntia. Cortinan olympialaisten alppihiihtokilpailuilla oli myös maailmanmestaruusarvo. Alppiyhdistetty laskettiin mukaan MM-ohjelmaan, joten kolmen olympiakullan lisäksi Sailer voitti Cortinassa neljä MM-kultaa.
Olympialaisten jälkeen Sailer kilpaili kotikaupungissaan Kitzbühelissä Hahnenkammin alppihiihtokilpailuissa, jossa hän oli ensimmäinen syöksylaskussa, pujottelussa ja alppiyhdistetyssä. Vuoden 1956 päätteeksi Sailer valittiin ensimmäisen kerran Itävallan vuoden urheilijaksi.
Elämä > Alppihiihtoura > Kaksi viimeistä kilpakautta

Vuonna 1957 Sailer laski useita voittoja eri kilpailuissa. Itävalla-mestaruuden hän otti pujottelussa, suurpujottelussa ja alppiyhdistetyssö ja Yhdysvaltain-mestaruuden syöksylaskussa ja alppiyhdistetyssä. Yhdysvalloissa hän laski myös Harriman Cupissa pujottelun, syöksylaskun ja alppiyhdistetyn voittoon. Hahnenkammissa hän voitti syöksylaskun, mutta sijoittui pujottelussa 17:nneksi ja alppiyhdistetyssä 4:nneksi. Sailer oli 1957 toistamiseen Itävallan vuoden urheilija.
Sailer voitti Hahnenkammin alppihiihtokilpailuissa vuonna 1958 suurpujottelun. Syöksylaskussa hän oli 22., pujottelussa 26. ja alppiyhdistetyssä 18:s. Vuoden 1958 MM-kisoissa Itävallan Bad Gasteinissa Sailer oli lähellä, ettei hän toistanut Cortina d’Ampezzon neljän MM-kullan saavutusta. Hän voitti suurpujottelun neljällä sekunnilla ja syöksylaskun vaikealla radalla. Pujottelussa Sailer jäi toiseksi seitsemän kymmenyksen erolla voittajaan. Alppiyhdistetyssä hän sijoittui kuitenkin ykköseksi. Sailer valittiin vuonna 1958 kolmannen kerran Itävallan vuoden urheilijaksi.
Elämä > Näyttelijänä ja muusikkona

Sailer joutui uransa loppuvaiheessa ammattilaissyytösten uhriksi. Hän oli rakennettanut hotellin Kitzbühelistä saamalleen tontille ja markkinoi omaa hiihtovaatemerkkiään. Hän kävi samaan aikaan myös Berliinissä näyttelijäkoulussa, ja hänen ensimmäinen elokuvansa Näin alkoi rakkaus ilmestyi vuonna 1958.
Koska Sailer ei ensimmäisessä elokuvassaan näytellyt hiihtäjää, hän ei rikkonut Kansainvälisen hiihtoliiton amatöörisääntöjä. Sen ansiosta hän oli pystynyt osallistumaan vuoden 1958 MM-kilpailuihin. Sailerin toinen elokuva Musta salama päätti käytännössä hänen urheilu-uransa. FIS:n käytyjen pitkien neuvottelujen jälkeen Sailer ilmoitti vuonna 1959 lopettavansa alppihiihtouransa. FIS:n mielestä raskauttava tekijä oli se, että Sailer näytteli hiihtäjää ja käytti näin hyväkseen urheilusaavutuksiaan.
Sailerin ura viihdetaiteilijana oli melko lyhyt, sillä se oli käytännössä ohi jo 1960-luvun puolivälissä. Hän teki seitsemän vuoden aikana 11 elokuvaa. Ne olivat pääasiassa vanhanaikaisia melodamaattisia Heimat-elokuvia, jotka sijoittuivat vuoristomaisemiin. Sailer näytteli myös vuonna 1964 ilmestyneessä peplumissa Sansone e il tesoro degli Incas. Sen jälkeen hän esiintyi elokuvissa enää harvakseltaan. Liebesspiel im Schnee ilmestyi 1966 ja Das große Glück 1967. Kaikkiaan Sailer teki 16 elokuvaa.
Monissa Sailerin elokuvissa oli myös laulamista, joten hän teki 18 äänitystä.
Elämä > Valmentajana ja urheilujohtajana

Sailer alkoi 1960-luvun puolivälin jälkeen vietää enemmän aikaa Kanadassa, missä hän mainosti lasikuituista G. M. Plasticsin valmistamaa hänen mukaansa nimettyä suksimallia. Alppihiihtäjät olivat tähän saakka käyttäneet pääosin puusuksia, mutta Toni Sailer -malli oli puusukset korvanneiden lasikuitusuksien edelläkävijöitä.
Kanadan Whistlerissä Sailer alkoi vuonna 1968 valmentamaan nuoria laskijoita nimeään kantaneella hiihtoleirillä. Hän oli Whistlerissä kesät vuoteen 1982 asti. Sailer siirtyi 1970-luvulla myös Itävallan hiihtoliiton palvelukseen. Itävalta ei ollut ottanut vuoden 1972 talviolympialaisissa yhtään alppihiihtomestaruutta. Hiihtoliitto kutsui Sailerin auttamaan palauttamaan Itävallan takaisin huipulle. Hän toimi ensin teknisenä neuvonantajana ja sitten maajoukkueen päävalmentajana. Sailerin kausi hiihtoliitossa kesti vuodet 1972–1976, ja tuona aikana hän oli opastamassa muun muassa Franz Klammeria ja Annemarie Moser-Prölliä.
Sailer toimi 1980-luvun puolivälissä Hahnenkammin ratapäällikkönä. Rooli oli kuitenkin lähinnä seremoniallinen. Hän jäi tehtävästä eläkkeelle vasta vuonna 2006.  Lisäksi hän oli vuonna 1993 Kansainvälisen hiihtoliiton alppihiihtokomitean puheenjohtajana. Komitean tavoitteena oli edistää alppihiihdon maailmancupin asemaa.
Elämä > Yksityiselämä

Toni Sailer oli kahdesti naimisissa. Hänen ensimmäisen vaimonsa oli saksalaisen golfinpelaaja Gaby Rummeny. He menivät naimisiin Vancouverissa 1976. He saivat liittonsa aikana yhden poikalapsen. Liitto päättyi Rummenyn kuolemaan vuonna 2000. Sailer avioitui uudestaan vuonna 2006, Hedwig Fischerin kanssa.
Sailer taisteli pitkään aivokasvainta vastaan ja kuoli Innsbruckissa 2009.
Elämä > Seksuaalirikossyytökset

Sailer pidätettiin Puolan Zakopanessa epäiltynä 28-vuotiaan paikallisen naisen väkivaltaisesta raiskauksesta vuonna 1974, vasta hänen kuolemansa jälkeen julkisuuteen tulleiden dokumenttien mukaan Itävallan hallitus kuitenkin käytti vaikutusvaltaansa kansallissankarin vapauttamiseksi. Tapauksen Itävallassa aiheuttaman kohun myötä vuonna 2018 myös toinen nainen astui julkisuuteen kertoen Sailerin raiskanneen hänet Innsbruckissa sijaitsevassa hotellissa vuonna 1975 hänen ollessaan vain 14-vuotias.