stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Louisianan kreoli
Fonologia > Konsonantit

|  | Labiaali | Labiodentaali | Alveolaari | Postalveolaari | Palataali | Velaari |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| Nasaali | m |  | n |  | ɲ | ŋ |
| Klusiili | p | b |  | t | d |  |  | k | g |
| Affrikaatta |  |  |  | ʧ | ʤ |  |  |
| Frikatiivi |  | f | v | s | z | ʃ | ʒ |  |  |
| Tremulantti |  |  | r |  |  |  |
| Lateraali |  |  | l |  |  |  |
| Puolivokaali |  |  |  |  | j | w |
Lähde:
Fonologia > Vokaalit

|  | Etinen | Keskinen | Takainen |
| --- | --- | --- | --- |
| Suppea | i | y |  | u |
| Puolisuppea | e | ø |  | o |
| Puoliavoin | ɛ | œ |  | ɔ |
| Avoin |  | a |  |
Puoliavoimet vokaalit voivat esiintyä myös nasaalisena. Lisäksi nasaalinen /a/ ralisoituu muodossa [ɑ̃].
Lähde:
Aiheesta muualla

A Linguistic and Cultural Comparison of Haitian Creole and Louisiana Creole (englanniksi)
Puhuttua Louisianan kreolia
Kreolikielet
Agalegan kreoli
Albanyn hollanti†
Antiilien kreoli
Berbicen hollanti†
Ceylonin hollanti
Chagossialainen kreoli
Chavacano
Fa D’ambu
Guadeloupen kreoli
Haitin kreoli
Hiri-motu
Karipúna
Kituba
Kreyol
Krio
Kriol
Louisianan kreoli
Mohawk hollanti†
morisyen
Neekerihollanti†
Norfuk
Palenquero
Papiamentu
Petjo
Pijin
Pitcairnin kieli
Ranskan Guayanan kreoli
Réunioninkreoli
Seychellien kreoli
Skepi†
Sranantongo
Tayo
Tok-pisin
Unserdeutsch
nihongo
betawi
patuá
norfuk
Bamum-kirjoitus

Sivu bamum-kirjoituksella laaditusta käsikirjoituksesta.
Bamum-kirjoitus on Kamerunissa puhuttua bamumin kieltä varten laadittu omaperäinen kirjoitusjärjestelmä. Sen loi vuoden 1896 tienoilla Bamumin hallitsija Ibrahim Njoya.
Kahdenkymmenen vuoden aikana Njoya kehitti kirjoitusjärjestelmästä seitsemän muunnosta. Ensimmäinen niistä oli 510 merkkiä käsittänyt kuvakirjoitus. Myöhemmin merkkien määrä väheni, ja järjestelmästä kehittyi foneettinen tavumerkistö. Kolmannesta variantista lähtien kirjoituksen suunta oli vasemmalta oikealle. Bamum-kirjoituksen mallina on mahdollisesti toiminut läntisessä Nigeriassa 1800-luvun puolivälistä käytetty nsibidi-muistiinpanojärjestelmä.
Njoyan kuoltua bamum-kirjoitus jäi pois käytöstä. Säilyneet tekstit käsittävät kirjeenvaihtoa, hallitsijan määräyksiä, Bamumin historian, lääkekirjan ja Raamatun käännöksiä.
Aiheesta muualla

Bamum Scripts and Archives Project (Arkistoitu – Internet Archive) (englanniksi)
Lutetiumbromidi

| Lutetiumbromidi |
| --- | --- |

Tunnisteet
CAS-numero:  14456-53-2
PubChem CID:  518956 ja 84455
Ominaisuudet
Molekyylikaava:  LuBr3
Moolimassa:  414,679 g/mol
Ulkomuoto:  valkea kiinteä aine
Sulamispiste:  1 400 °C (1 673 K)
Kiehumispiste:  
Tiheys:  1,025 g/cm3
Liukoisuus veteen:  liukenee
  
Lutetium(III)bromidi eli lutetiumbromidi (LuBr3) on harvinaisen maametallin lutetiumin epäorgaaninen yhdiste bromin kanssa. Se on valkeaa kiinteää ainetta, joka muodostaa kiderakenteeltaan samankaltaisia kiteitä kuin vismuttijodidi. Lutetiumbromidi on hygroskooppista ja liukenee veteen. Liukoisuus tetrahydrofuraaniin on 0,30 g/100 ml.
Lutetiumbromidia voidaan valmistaa alkuaineistaan:
Aiheesta muualla

PubChem: Lutetium(3+) tribromide (englanniksi)
Luterion

Attikalainen mustakuviotekniikalla koristeltu luterion, n. 600–575 eaa. Kansallinen arkeologinen museo,  Ateena.
Luterion (m.kreik. λουτήριον, lūtērion tai loutērion, door.kreik. λωτήριον, lōtērion) on antiikin aikainen keraaminen tai metallinen pesuastia. Se tunnetaan vaasien muotona erityisesti kreikkalaisesta keramiikasta.
Luterion on muodoltaan suurikokoinen astia, jossa on kaksi kädensijaa. Sitä käytettiin vesiastiana peseydyttäessä sekä mahdollisesti myös hautajaisrituaaleissa ruumiin pesemisessä. Vaasin nimi on deminutiivi sanasta lūtēr (λουτήρ), ’kylpyamme’.
Luterionin muoto ulkoa ja sisältä.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta luterionit Wikimedia Commonsissa
Luv

Wikisanakirjassa on tähän liittyvä sananselitys: .
Luv tai LUV voi tarkoittaa ainakin seuraavia:
Yritä kerran minun vaimoni kanssa (Luv), komediaelokuva vuodelta 1967
LUV eli Learning Uncle Vincent, rikosdraamaelokuva vuodelta 2012
Luv’, 1970-luvulla perustettu alankomaalainen tyttöyhtye
Helly Luv, Suomessa varttunut kurdilainen näyttelijä ja laulaja.
| --- | --- |
: Tämä on täsmennyssivu, joka luettelee monimerkityksisen käsitteen eri merkitykset tai useita eri henkilöitä. Artikkelisivuja, joiden nimessä tai tekstissä lukee ”Luv”, voi hakea sivunnimihaulla, laajalla sivunnimihaulla tai tekstihaulla.
Askon museo

Kokoelma on kerätty tehtaan historiasta.
Askon museo, eli Askon museon kokoelma, on Lahden kaupunginmuseon ylläpitämä Askon tehtaiden toimintaa käsittelevä kokonaisuus. Kokoelma keskittyy suomalaiseen huonekaluteollisuuteen ja kotien sisustamiseen. Kokoelmassa on noin 400 huonekalua sekä 2 000 muuta esinettä tehtaiden Askon ja Upo oy:n toimintaan liittyen sekä 1 557:n kirjan kirjasto ja arkisto.
Kokoelman historia

Kokoelman kerääminen aloitettiin Asko Yhtymä Oy:n 50-vuotisjuhlien yhteydessä vuonna 1968. Aluksi kokoelmaa kerättiin Askon kolmannen tehtaan kellarin väestönsuojaan. 1980-luvulla kokoelma siirtyi Päijät-Hämeen maakuntamuseona toimivan Lahden historiallisen museon ohjaukseen ja esineistö siirrettiin Askon toisen tehtaan tuotannolta vapautuneisiin tiloihin vuonna 1988 tehtaan historiaa käsitteleväksi museoksi. Museolla oli osa-aikainen työntekijä.
Museo toimi vuoteen 1992, jolloin se suljettiin yhtiön ulkopuolisilta vierailijoilta talousvaikeuksien vuoksi. 2000-luvun yritysfuusion seurauksena kokoelma siirtyi Uponorin omistukseen. Lahden kaupunginmuseo teki yrityksen kanssa sopimuksen ja kokoelma lahjoitettiin museolle omistukseen vuonna 2005.
Museon kokoelmat kattavat tehtaiden toiminnan 81-vuotisen historian ajalta.
Avrami Paleostrovilainen

Pyhittäjä Avrami Paleostrovilainen lasketaan kuuluvaksi Karjalan valistajiin, joiden yhteinen ortodoksinen muistopäivänä sijoittuu lokakuun viimeisen päivän ja marraskuun 6. päivän väliseen lauantaihin.
Pyhittäjä Avrami Paleostrovilaisen omaa muistopäivää vietetään Suomen ortodoksisessa kirkossa elokuun 21. päivänä.
Aiheesta muualla

Pyhittäjä Avrami Paleostrovilainen / Ortodoksi.net (Arkistoitu – Internet Archive)
Lieriöketto

Lieriöketto eli perisykli tai perikambium (engl. pericycle) on kasvin juuren keskuslieriön uloimmainen solukerros. Heti lieriöketon ulkopuolella oleva solukerros on juuren endodermi. Juuren vanhetessa lieriökettoon alkaa muodostua korkkijälsi, jonka toiminnan seurauksena juureen syntyy lopulta korkkikuori. Juuren haarat alkavat kasvaa keskuslieriön sisältä, jolloin osasta lieriöketon soluja tulee syntyvän juuren haaran soluja.
Augusta (Georgia)

| Augusta |
| --- | --- |
 Augustan keskustaa.
 Augusta Richmondin piirikunnan kartalla
 Augusta
 Koordinaatit: 33°28′N, 81°58′W 
Valtio:  Yhdysvallat
Osavaltio:  Georgia
Piirikunta:  Richmond
Väkiluku (2010):  195 844
 
 www.augustaga.gov 
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Augusta on kaupunki Yhdysvaltojen Georgian osavaltiossa Richmondin piirikunnassa. Kaupungilla ja piirikunnalla on yhteinen hallinto. Augustan asukasluku oli vuoden 2010 väestönlaskennan mukaan 195 844.
Maantiede

Augusta sijaitsee Georgian osavaltion itäosassa Richmondin piirikunnassa Savannahjoen varrella. Savannahjoen toisella puolella  Etelä-Carolinassa sijaitsee North Augusta. Kaupunkien välillä on silta. Ympäröivä alue on rannikkotasangon ja korkeamman Piedmont-alueen kohtauspaikka.
Historia

Stallings Island on merkittävä arkeologinen kohde jonkin matkaa Augustasta Savannahjokea ylävirtaan. Paikalla on merkkejä ihmisasutuksesta 4 000:n vuoden takaa. Sittemmin Hernando de Soton retkikunta kohtasi alueella uchee-intiaaneja ja 1600-luvulla paikalla asui westo-intiaaneja. Westot karkotettiin vuonna 1680 käydyssä westo-sodassa. Vuonna 1716 nykyisen Augustan paikalle perustettiin kauppa-asema, jolta käytiin kauppaa kauempana asuneiden creekien ja choctawien kanssa. James Oglethorpe perusti Augustan 14. kesäkuuta 1736, joka sai Savannahin tapaan ruutukaavan. Paikka nimettiin Walesin prinsessa Augustan mukaan.
Vapaussodan aikana vuonna 1779 Georgian pääkaupunki siirrettiin Augustaan. Augustalainen Geroge Walton oli yksi Yhdysvaltain itsenäisyysjulistuksen allekirjoittajista. Britit miehittivät kaupunkia kahteen otteeseen vuosina 1779 ja 1780–1781. Sodan jälkeen pääkaupunkia siirreltiin Augustan ja Savannahin välillä, ennen kuin se siirtyi uuteen pääkaupunki Louisvilleen vuonna 1796. Sodan jälkeen Augustassa perustettu Springfield Baptist Church on Yhdysvaltojen vanhin musta seurakunta. Augusta oli 1790-luvulla tupakan tärkeä markkinapaikka, mutta puuvillasta alkoi tulla tärkein viljelykasvi cotton ginin keksimisen jälkeen.
Vuonna 1816 alkoi höyrylaivaliikenne Savannahjoella ja rautatie saapui vuonna 1831. Augustan kanava rakennettiin vuonna 1845. Sisällissodan puhjettua monet augustalaiset palvelivat Etelävaltoiden armeijassa. James Longstreet oli tunnettu augustalainen kenraali. Kaupunki säästyi suuremmilta tuhoilta sodassa ja Augustan kanavan laajennustyöt johtivat teollisuuden kasvuun. Kanavaa rakentamassa oli kiinalaisia, jota perustivat Augustan yhden itäisten Yhdysvaltojen vanhimmista kiinalaisista yhteisöistä. Springfield Baptist Church oli huomattava mustan aktivismin keskus sodan jälkeisen jälleenrakennuksen aikana.
Vuosina 1888, 1908 ja 1912 koettiin tuhoisia tulvia, joiden jälkeen Savannahjoen varteen rakennutettiin tulvavallit. Vuonna 1916 sattui puolestaan tuhoisa tulipalo. Puuvillakärsäkäs hävitti maaseutua ja pian iski myös 1930-luvun lama. Paikalla jo olleita asevoimien tukikohtia laajennettiin toisen maailmansodan aikana. Entisestä Camp Gordonista tuli Fort Gordon. Sodan jälkeen Savannahjoen toiselle puolelle rakennettiin suuri vetypommitehdas, joka kasvatti myös Augustan asukaslukua. Kaupunki teollistui myös muuten houkutellen valmistajia esimerkiksi leudon ilmaston, halvan sähkön ja ammattiliitottoman työvoiman avulla.
1950- ja 1960-luvuilta lähtien liiketoiminta alkoi siirtyä kaupungin keskustasta sen laidoille. Asiaan pyrittiin puuttumaan keskustan elvytyksellä.  Augusta Riverwalkin varteen avattiin esimerkiksi museoita, kauppoja ja kokoustiloja. Rotujännitteet kasvoivat sodan jälkeen. Piirikunta haastettiin oikeuteen koulujen rotuerottelun päättämiseksi vuonna 1964, mutta tilanne ei kehittynyt ennen toukokuussa 1970 puhjenneita rotumellakoita. Vuonna 1972 liittovaltion tuomari määräsi viimein piirikunnan sulauttamaan koulut bussiohjelman avulla. Augustan kaupungin ja Richmondin piirikunnan hallinto yhdistettiin paikallisten äänestyksellä vuonna 1996.
Talous

Teollisuus muodostaa huomattavan talouden alan Augustassa. Paikallisia teollisuuden tuotteita ovat esimerkiksi lääkkeet, kemikaalit, tekstiilit ja golfautot. Terveydenhuolto on suuri työnantaja ja viereinen Yhdysvaltain energiaviraston Savannah River Site työllistää tuhansia. Paikalla rakennettiin aikanaan ydinaseita ja nykyisin sillä puhdistetaan radioaktiivista materiaalia.
Kotitalouksien keskimääräiset vuosittaiset ansiot Augustassa aikavälillä 2014–2018 olivat 40 545 USD ja henkilöä kohden 21 949 USD. 23,5 % väestöstä eli köyhyysrajan alapuolella.
Väestö

Kaupungin asukasluku oli vuoden 2010 väestönlaskennan mukaan 195 844 ja vuoden 2019 arvion mukaan 197 888. Suuremmalla metropolialueella on asukkaita noin puoli miljoonaa. Kaupungin asukkaista 37 % oli taustaltaan valkoisia (latinot pois lukien 34,4 %), 57,2 % afroamerikkalaisia, 4,8 % latinoja mistä tahansa rodusta ja 1,9 % aasialaisia. 6 % kaupungin asukkaista puhui kotonaan jotakin muuta kieltä kuin englantia ja 3,7 % kaupungin asukkaista oli syntynyt ulkomailla.
Kulttuuri

Tunnettuja augustalaisia kirjailijoita ovat esimerkiksi Frank Yerby ja  Edison Mashall. James Brown oli soullaulaja ja Jessye Norman oopperalaulaja. Presidentti Woodrow Wilson vietti  vuosia lapsuudestaan Augustassa ja hänen lapsuudenkotinsa on entisöity. Meadow Garden oli itsenäisyysjulistuksen allekirjoittaneen George Waltonin koti. Morris Museum of Art on suuri taidemuseo.
Augustan Masters Tournament on suuri golftapahtuma. Georgia Golf Hall of Fame sijaitsee Augustassa.
Katukuvaa.
Enterprise Mill, Augustan kanavan ja teollisuusalueen historiallista kaupunginosaa.
Sacred Heart Cultural Center.
Badlands (geomorfologia)

Badlands-alue Utahissa Yhdysvalloissa.
Badlands on eräänlainen kuiva maasto, jossa pehmeämpiä sedimenttikiviä ja savipitoista maaperää on kulunut laajasti. Niille on ominaista jyrkät rinteet, vähäinen kasvillisuus ja suuri valumistiheys.
Badlands-alueita löytyy kaikilla mantereilla paitsi Etelämantereella, mutta ne ovat yleisimpiä siellä, mistä löytyy konsolidoitumattomia sedimenttejä. Badlands-alueilla on usein vaikea navigoida jalan, eivätkä ne sovellu maatalouteen. Suurin osa niistä on seurausta luonnollisista prosesseista, mutta kasvillisuuden tuhoutuminen liikalaiduntamisen tai saastumisen vuoksi voi tuottaa ihmisperäisiä Badlands-alueita.
Käännös suomeksi
Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista. 
Alkuperäinen artikkeli: en:Badlands
Avrami Smolenskilainen

Pyhän Avrami Smolenskilaisen ikoni
Avrami Smolenskilainen (noin 1172 - 1224) oli pyhittäjä, joka saarnasi erityisesti katumuksesta ja viimeisestä tuomiosta  1200-luvulla.
Hänet vihittiin munkkeuteen Jumalansynnyttäjän luostarissa, runsaan viiden kilometrin päässä Smolenskista, Selišassa. Kilvoiteltuaan yli 30 vuotta luostarissa hän igumenin suostuttelemana otti vuonna 1198 vastaan pappeuden arvon.
Pyhittäjä Avrami Smolenskilainen kuoli noin vuoden 1224 tienoilla vietettyään munkkeudessa 50 vuotta.
Pyhittäjä Avrami Smolenskilaisen muistopäivä on Suomen ortodoksisessa kirkossa elokuun 21. päivänä.
Aiheesta muualla

Pyhittäjä Avrami Smolenskilainen / Ortodoksi.net
Luettelo murhatuista suurlähettiläistä

Tämä on luettelo virassa ollessaan murhatuista suurlähettiläistä.
Luvari

| Luvari |
| --- | --- |

Uhanalaisuusluokitus
 Elinvoimainen  
  
Tieteellinen luokittelu
Domeeni::  Aitotumaiset Eucarya
Kunta::  Eläinkunta Animalia
Pääjakso::  Selkäjänteiset Chordata
Alajakso::  Selkärankaiset Vertebrata
Yläluokka::  Luukalat Osteichthyes
Luokka::  Viuhkaeväiset Actinopterygii
Lahko::  Välskärikalat Acanthuriformes
Heimo::  Luvarit Luvaridae
Suku::  Luvarus  Rafinesque, 1810
Laji::  imperialis
Kaksiosainen nimi
 Luvarus imperialis  Rafinesque, 1810 
Katso myös
   Luvari Wikispeciesissä   Luvari Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OKIUCN-testi OK: 
Luvari (Luvarus imperialis) on suurikokoinen trooppisten ja subtrooppisten merten kala, luvarien heimon (Luvaridae) ainoa nykyinen edustaja. Sen sukulaisia ovat välskärikalat. Luvari elää avomerellä lähellä rannikkoa. Kalalla on harvinaisen pitkä ohutsuoli. Se käy nuoruudessaan läpi perusteellisen muodonmuutoksen kolmen hyvin erinäköisen poikasvaiheen kautta.
Luvarit kasvavat puolitoista metriä pitkiksi, joskus jopa kaksimetrisiksi. Ne voivat painaa jopa sata kiloa.
Luvarit syövät suurikokoista hyytelömäistä planktonia, kuten meduusoita ja kampamaneetteja.
Lucas Cranach vanhempi

Lucas Cranach nuorempi, Lucas Cranach vanhemman muotokuva, 1550.
Lucas Cranach vanhempi (1472 Kronach – 16. lokakuuta 1553 Weimar) oli saksalainen renessanssiajan taidemaalari ja graafikko.
Ura

Cranach perusti Wittenbergiin menestyksekkään ja tuottoisan työhuoneen, jolta tunnetaan noin 5 000 maalausta. Hän teki tilaustöitä myös keisari Maximilian I:lle, Albrekt Brandenburgilaiselle, Albrektin veljelle Joachim I:lle ja tämän pojalle Joachim II:lle. Asiakaskuntaan kuului myös muuta katolista aatelistoa ja porvaristoa sekä protestanttisia ystäviä. Vuonna 1515 Cranach kuvitti yhdessä Albrecht Dürerin ja muiden merkittävien aikalaistaiteilijoiden Maximilian I:n rukouskirjan.
Aikalaiset olivat hämmästyneitä Cranachin työhuoneen nopeasta ja laajasta tuotannosta. Italialaisten kollegoidensa esimerkin mukaan hän oli perustanut hyvin järjestetyn työhuoneen, jossa hänen apulaisensa käyttivät onnistuneita sommitteluja seuraavien maalausten pohjina. Ruhtinaiden ja uskonpuhdistajien muotokuvien osalta käytettiin mallineita, joita muokattiin vuosien varrella kohdehenkilön ikääntyessä. Yrjö Parrakkaan, Fredrik Viisaan ja Martti Lutherin muotokuvissa kuvattiin ikääntymistä esimerkiksi parran pituudella ja hiusten harmaantumisella. Alttaritauluja varten säilytettiin lukuisia pienimuotoisia piirustuksia, jotka voitiin vaihtaa modulaarisesti alttarin suunnittelun aikana.
Katolisen kirkon ja reformaation välinen riita kulminoitui kardinaali Albrekt Brandenburgilaisen ja Martti Lutherin välille. Lucas Cranach teki tilauksia heille molemmille. Cranach ei tosin salannut myötätuntoaan Lutheria ja reformaatiota kohtaan. Cranachin grafiikka levitti reformaation ajatuksia Vuonna 1522 ilmestyi Lutherin Raamatunkäännös Cranachin kuvituksilla. Cranachin työhuone toteutti Hallen uuteen tuomiokirkkoon 142 isokokoista maalausta Albrekt Brandenburgilaisen tilauksesta. Toisaalta Cranach kehitti uusia teemoja protestanttisille asiakkailleen, jotka keskittyivät jumalallisen armon käsitteeseen tai syntisen ihmisen pelastukseen uskon kautta.
Cranach tuli tunnetuksi myös maallisista ja allegorisista alastonkuvista, jotka olivat täysin uutta saksalaisessa maalaustaiteessa. Niiden aiheet ovat mytologisia tai historiallisia ja niiden sävy on selvästi eroottinen. Kuvat ovat hienostuneita ja esittävät sirovartaloisia neitoja, joiden muotoja peittää läpinäkyvä harsohuivi. Malien pitkänomaiset silmät luovat kiinalaisen vaikutelman. Alastomia hahmoja on myös tunnettujen henkilöiden ryhmäkuvien somisteina. Hämmentävä kompositio on teos Pariksen tuomio, jossa yksi jumalattarista on pukeutunut vain suureen hattuun. Mahdollisesti koko teos on tarkoitettu pilakuvaksi tai muunnelmaksi kansantarinan vanhasta miehestä hyväilemästä kurtisaania.
Tuotanto

On arvioitu, että Cranachin työhuoneen tuotanto kattaa jopa 5 000 maalausta. Nykyään museoista, kokoelmista ja taidemarkkinoilta löytyy yli 1 000 paneelimaalausta. Kattava luttelo Cranachin työhuoneen maalauksia on julkaistu Cranach Digital Archive -verkkosivuilla.
Paneelimaalausten lisäksi Cranachin tuotantoon kuuluu runsaasti puupiirroksia, noin 350 piirustusta ja useita kuparikaiverruksia. Cranach tunnetaan lukuisien alttaritaulujen ja allegoristen maalausten lisäksi taidokkaista muotokuvista, joista tunnetuimpia ovat lukuisat versiot läheisestä ystävästä Martti Lutherista ja Philipp Melanchthonista. Hän teki myös puupiirroksia ja kaiverruksia, muun muassa Raamatun kertomuksista. Cranachilla oli myös oma kirjapaino. Vuonna 1508 ruhtinas myönsi Cranachille vaakunakirjeen. Vaakunassa on kruunattu käärme, jolla on lepakonsiivet ja sormus suussa. Cranach alkoi käyttää käärmekuvaa signeerauksenaan. Sen jälkeisitä teoksista ei voida varmasti erottaa, mitkä ovat Cranachin ja mitkä hänen oppilaidensa töitä. Christian Schuchardt kuvaili Lucas Cranachs Leben und Werke -julkaisussaan (1851–1871), että Cranachin tuotantoon kuuluu useita satoja maalauksia. Vuonna 1863 Gustav Parthey listasi luetteloonsa Verzeichniss der in Deutschland vorhandenen Oelbilder verstorbener Maler aller Schulen 357 Cranach vanhemmalle attribuoitua maalausta sekä noin 400 muuta teosta, jotka ovat joko Cranach nuoremman, Cranach vanhemman tai työhuoneen tuotantoa. Taidehistorioitsijat Max J. Friedländer ja Jakob Rosenberg kokosivat vuonna 1932 luettelon (uusi painos 1979), joka kattaa noin 850 maalausta. Monet yksittäiset paneelimaalaukset, muotokuvia tai allegorisia aiheita lukuun ottamatta, kuuluivat alun perin laajempiin alttarimaalauskokonaisuuksiin, joista tiedetään vain säilyneiden asiakirjojen perusteella. Jotkut Cranach-alttarit on pystytty ennallistamaan joko täysin (Magdalenan alttari) tai osittain (Prahan alttari).
Cranachin poika Lucas Cranachin nuorempi jatkoi työhuoneen toimintaa vuodesta 1550 lähtien, jolloin Lucas Cranach vanhempi siirtyi Weimariin Juhana Fredrik Jalomielisen uuteen residenssiin. Cranach kuoli Weimarissa lokakuussa 1553. Cranach vanhempi työskenteli yli viiden vuosikymmenen ajan. Viimeisenä teoksena pidetään Weimarin kaupunginkirkon alttaritaulua, jonka maalaamisen aloitti luultavasti Cranach vanhempi vuonna 1552 ja viimeisteli Cranach nuorempi vuonna 1555.
Teoksia

Rakastavaiset, 1489.
Lepo pakomatkalla Egyptiin, 1504.
Katariinanalttari, 1506.
Venus ja Amor, 1509.
Salomé, noin 1510
Ihmissusi, noin 1512.
Saksilainen prinsessa ja Saksilainen prinssi, 1517.
Naisen muotokuva, 1522.
Amor valittaa Venukselle, 1525.
Prinsessa Sibylle von Kleve, 1526.
Pyhä Ursula, 1526–1530, osa Pfirtscherin alttaritaulua.
Martin Luther, 1528.
Lucretia, 1530.
Pyhä Dorothea, noin 1530.
Melankolia, 1532.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Lucas Cranach vanhempi Wikimedia Commonsissa
Yksi Cranachin allekirjoituksista.
August Mannerheim

August Mannerheim
August Erik Mannerheim (16. lokakuuta 1805 Askainen – 19. huhtikuuta 1876 San Donato) oli suomalainen vapaaherra, pankinjohtaja ja virka- ja valtiopäivämies.
Suku ja koulutus

August Mannerheimin vanhemmat olivat maaherra, kreivi Carl Erik Mannerheim ja Vendla Sofia von Willebrand. Mannerheim tuli ylioppilaaksi vuonna 1820 ja suoritti Suomen asiain komitean tutkinnon vuonna 1826. Hänellä oli viisi sisarusta, joista vanhin veli oli kreivi, Viipurin hovioikeuden presidentti, entomologi Carl Gustaf Mannerheim. Hänen kaksi sisartaan vapaaherratar, kreivitär Gustava Maria Sofia Mannerheim (1801–1822) ja hovineiti, vapaaherratar Eva Wilhelmina Charlotta  Mannerheim (1808–1851) avioituivat vuorollaan vapaaherra Lars Gabriel von Haartmanin kanssa.
Virka-ura

August Manneheim sai kamarijunkkarin arvon  vuonna 1830, valtioneuvoksen arvon vuonna 1856, kamariherran arvon vuonna 1862 ja todellisen valtioneuvoksen arvon vuonna 1866. Turun hovioikeuden auskultantti hän oli vuonna 1826 ja sai samana vuonna Keisarin kanslian ja Suomen valtiosihteerinviraston ylimääräiseksi kanslistin viran Pietarissa. Turun hovioikeuteen Mannerheim palasi ylimääräiseksi notaariksi vuonna 1829, senaatin talousosaston ylimääräiseksi kamarikirjuriksi hän tuli vuonna 1831 ja uudelleen Keisarin kanslian ja Suomen valtiosihteerinvirastossa arkistonhoitajaksi vuodesta 1832, kirjaajaksi vuodesta 1839 ja toiseksi toimitussihteerksi vuodesta 1841.
Venäjän lähetystön palveluksessa Tukholmassa Mannerheim toimi vuosina 1843–1845 ja johtajana Suomen Pankissa vuodesta 1845 vuoteen 1866, jolloin hän oli myös Suomen kenraalikuvernöörin palveluksessa erityistehtävissä. Valtiopäiväedustaja aatelissäädyssä Mannerheim oli 1863–1864, 1867 ja 1872.
Askøy

Askøy on kunta ja saari Norjassa. Se sijaitsee Midhordlandin seutukunnassa, Vestlandin läänissä. Varsinaiseen kuntaan kuuluu Askøyn lisäksi eräitä muita saaria. Vuoden 2022 alussa kunnassa oli 29 816 asukasta.
Kunnan pinta-ala on noin 100 km². Kunnan asukasluku on yksi Norjan nopeimmin kasvavia. Kunnan kasvu alkoi 1992, kun saareen rakennettiin 1 057 metriä pitkä silta Norjan toiseksi suurimmasta kaupungista Bergenistä. Kunnan hallinnollinen keskus on Kleppestø, josta ajaa autolla Bergeniin noin 20 minuutissa.
Heinäkuussa 2019 tuhannet asukkaat Askøyssä sairastuivat ja kymmeniä joutui sairaalahoitoon saastuneen hanaveden vuoksi. Vedestä havaittiin kampylobakteereja. Bakteerin epäiltiin aiheuttaneen kaksi kuolemaa.
Tunnettuja henkilöitä

Olaf Hillestad (1923–1974), pappi ja virsirunoilija
Ingrid Espelid Hovig (1924–2018), kotitalousopettaja, televisiokokki ja keittokirjailija
Konrad Nordahl (1897–1975), ammattiyhdistysjohtaja
Eyvind Skeie (s. 1947), pappi, kirjailija ja virsirunoilija
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Askøy Wikimedia Commonsissa
Vestlandin läänin kunnat
Alver
Askvoll
Askøy
Aurland
Austevoll
Austrheim
Bergen
Bjørnafjorden
Bremanger
Bømlo
Eidfjord
Etne
Fedje
Fitjar
Fjaler
Gloppen
Gulen
Hyllestad
Høyanger
Kinn
Kvam
Kvinnherad
Luster
Lærdal
Masfjorden
Modalen
Osterøy
Samnanger
Sogndal
Solund
Stad
Stord
Stryn
Sunnfjord
Sveio
Tysnes
Ullensvang
Ulvik
Vaksdal
Vik
Voss
Øygarden
Årdal
Norjan läänit | Norja
Luettelo suomalaisista arkkitehdeista

Luettelo tunnetuista suomalaisista arkkitehdeista.[lähde? ]