Gunilla Bielke
Kuningatar

Avioliitolla oli vaikutusta kuninkaaseen. Tiukasti protestanttimielisen kuningatar Gunillan puolelle asettuneen Juhanan into katoliseen oppiin kylmeni vähitellen, vaikka hän ei koskaan hylännyt unelmiaan mahdollisuudesta pakottaa katolisen kirkon liturgia Ruotsin kirkon alaisuuteen. Gunilla Bielken katsotaan vaikuttaneen Juhana III:een ja hänen politiikkaansa protestanttiseen suuntaan. Hän puuttui asioihin useaan otteeseen vainottujen antiliturgisten pappien hyväksi.
Pääsiäisenä 1586 Gunilla Bielkeä kuvaili matkakuvausten kirjoittaja Samuel Kiechel, joka osallistui virallisille illallisille Kalmarin linnassa. Hän kertoo, kuinka Juhana istui pöydän toisessa päässä Gunilla Bielken ja tämän naimattomien sisarusten vasemmalla puolella ja kunikaan lapset Sigismund ja Anna sekä sisar Sofia ja sisarenpoika Gustaf toisella puolella. Kiechel kuvailee Bielken ei-kuninkaallista taustaa ja toteaa, että avioliitto järjestettiin: "hänen kauneutensa vuoksi, koska hänen isänsä oli vain ritari ja aatelismies siinä maassa."
Gunilla Bielkeä lähestyivät usein anomusten tekijät ja hän teki itse paljon hyväntekeväisyyttä. Hän perusti muun muassa orpokodin Uppsalaan. Juhana III itse myönsi avoimesti, että hän oli puuttunut joihinkin asioihin "ihanan rakkaan vaimoni kuningattaren esirukousten" vaikuttamana. Hänen vaikutusvaltaansa oman sukunsa hyväksi ei pidä liioitella. Vuonna 1588 kuningas maksoi Gunillan kahden sisaren upeat kaksoishäät Kalmarissa. Hän ei ilmeisesti voinut tehdä mitään auttaakseen sukuaan, kun Bielket ja valtaneuvoston aateliset joutuivat ristiriitaan kuninkaan kanssa Tallinnan kokouksen jälkeen vuonna 1589, vaikka hän ei voinut olla tietämättä konfliktin kehittymisestä. Kuningas Juhana oli alkanut katua Sigismundin järjestämistä Puolan kuninkaaksi ja tavatessaan poikansa Tallinnassa 1589 käydyissä neuvotteluissa hän yritti saada hankkeen perutuksi. Gunilla Bielke seurasi Juhanaa Tallinnaan vuonna 1589 poikansa Juhana nuoremman kanssa ja näki koko konfliktin paikan päällä. Hän osallistui aktiivisesti välittäjänä monarkin ja syrjäytettyjen valtaneuvosto jäsenten väliseen konfliktiin. Leskikuningattarena ollessaan hän oli usein valtaneuvoston jäsenten naissukulaisten luotettu. Hän onnistui lopulta saamaan armahduksen entiselle holhoojalleen Hogenskild Bielkelle.
Gunilla Bielken vaikutusvaltaa Juhana III:een kuvataan joissakin lähteissä oman asemansa väärinkäyttämisenä ja puolisonsa valtuuksia loukkaavana. Kaarle IX:n riimikronikassa vihjataan, että hän käytti vaikutusvaltaansa hyödyttääkseen liiallisesti sukulaisiaan:
Med drottning Gunnel vele vi tale
hon kan oss mycket hugsvale,
hos konungen kan hon fodra bäst,
ty hon är vår vän och släkten bäst.
[vapaa käännös:
"Haluamme puhua kuningatar Gunnelin kanssa;
hän tuntee meidät hyvin;
kuninkaan luona hän voi ruokkia parhaiten;
sillä hän on paras ystävämme ja sukulaisemme"]
Myös Juhanan sisarukset kääntyivät Gunilla Bielken puoleen käyttääkseen tämän vaikutusvaltaa. Sofia pyysi muun muassa vuonna 1590, että hän suostuttelisi Juhanan peruuttamaan poikansa karkotuksen hovista, ja kuninkaan tytär Anna Vasa pyysi häntä vuonna 1592 suostuttelemaan Juhanan maksamaan itselleen myötäjäiset. Juhanan viimeisenä hallitusvuotena julkaistiin hämmästyttävän suuri määrä kirjeitä kuningattaren nimissä (allekirjoitettu "Gun-nell"). Vuonna 1590 Juhana III asetti Gunillan myös valtionhoitajaksi mahdolliseen holhoojahallitukseen siltä varalta, että heidän yhteinen poikansa nousisi valtaistuimelle alaikäisenä, "sen jälkeen, kun kukaan ei voi isän kuoleman jälkeen huolehtia lapsesta enemmän ja paremmin kuin äiti", mutta Gunillan pojasta ei koskaan tullut kuningasta.
Aegidius Girs kuvailee Gunillaa aikalaiskronikassa uskolliseksi: hänen kerrotaan tukeneen Juhanaa oikealla kädellään tämän kuolinvuoteella, samalla kun piti heidän poikaansa vasemmalla kädellään.