Muhammedin historiallisuus
Historiallisuusepäilyt

| Tekijä | Teoksen nimi | Kotoisin | Kuolinvuosi |
| --- | --- | --- | --- |
| Ibn Ishaq | (kadonnut) | Medina | 767 |
| Al-Waqidi | Sotaretkien historia | Medina | 822 |
| Ibn Hisham | Sirat Rasul Allah | Irak | 834 |
| Ibn Sa'd | Sukupolvet | Irak | 845 |
| Ibn Khayyat | Kronikka | Irak | 854 |
| Al-Bukhari | Sahih al-Bukhari | Uzbekistan | 870 |
| Muslim | Sahih Muslim | Iran | 875 |
| Abu Dawud | Sunan Abi Dawud | Iran | 888 |
| At-Tirmidhi | Jami at-Tirmidhi | Turkmenistan | 892 |
| Ibn Majah | Sunan ibn Majah | Iran | 886 |
| Baladhuri | Valloitukset | Irak | 892 |
| Al-Tabari | Vuosikirjat ym. | Iran | 922 |
| An-Nasa'i | Sunan an-Nasa'i | Iran | 951 |
Muhammedin historiallisuutta koskeva keskustelu sai alkunsa havainnosta, että profeetasta kertovat historialliset aikalaislähteet puuttuvat. Hänestä aletaan puhua vasta 800-luvun arabialaisessa Muhammed-kirjallisuudessa, jota alettiin kirjoittaa vasta 150–200 vuotta itse tapahtumien jälkeen.
Varhaisin osa tätä kirjallisuutta on Ibn Ishaqin 700-luvun loppupuolella kirjoittama, mutta kadonnut teos, jota on tosin pystytty ennallistamaan. Kyse ei tällöinkään ollut lähdekriittisestä historiasta vaan Muhammedia koskevien suullisten tarinoiden keräämisestä. Arabisti Hans Jansen kirjoitti: "Kukaan ei tiedä tänään, mitkä kertomukset Muhammedista ovat tosia, ja mitkä on tulkittava hurskaiksi sepitteiksi". William Montgomery Wattin mukaan tärkeimmät Muhammedia koskevat lähteet ovat 1) Ibn Hisham, 2) Tabarin Vuosikirjojen Muhammedia koskevat osat, 3) Al-Waqidin Sotaretket ja 4) Ibn Sa'din Sukupolvet.
Arabisti Jaakko Hämeen-Anttilan mukaan tiedämme yllättävän vähän islamin varhaisvaiheista. Tämän takia jokainen, olipa sitten tutkija tai tavallinen lukija, on vapaa tekemään hyvin subjektiivisen valinnan siitä, mihin haluaa uskoa ja mihin ei. Koska folkloristisia tarinoita ei lueta historian lähteisiin, jotkut kriitikot ovat arvelleet, että Muhammed seuralaisineen olisi 700-luvulla ja sen jälkeen keksittyä kansanperinnettä. Kyse olisi siten esimerkki pseudohistoriasta, mistä historiantutkimus tarjoaa paljon muitakin esimerkkejä.
Sana "muhammad" on 600-luvun lähteissä harvinainen. Esinelöydöissä 600-luvun lopulta on tiedossa muutama kolikko, joissa esiintyy sana "muhammad". Jerusalemin Kalliomoskeijan friisitekstissä vuodelta 691 se esiintyy jo suppeassa asiayhteydessä. Lisäksi 600-luvulta on löydetty muutama maininta Muhammedista Lähi-idän kristillisistä lähteistä. Islamilaiset 600-luvun kirjalliset lähteet sen sijaan vaikenevat oman uskontonsa ja valtakuntansa perustajasta. Varhaisin islamilainen lähde on Koraani, mutta sen 600-luvulta säilyneissä tekstikatkelmissa ei mainita Muhammedia. Kaikki varhaisimmat Muhammed-viittaukset löytyvät koottuina Robert Hoylandin teoksesta Seeing Islam as Others Saw It.
Käsitys Muhammedin historiallisuudesta kuuluu olennaisesti islaminuskoon. Niinpä profeetan historiallisuuden kyseenalaistaminen on jopa hengenvaarallista, sillä se loukkaa syvästi muslimeja. Tällaisia tapauksia koskevat tiedot myös leviävät entistä nopeammin islamilaiseen maailmaan.  Esimerkiksi Tukholmassa vaikuttava S. Parvez Manzoor katsoo, että Wansbroughin ja muiden tutkimukset  ovat "alastonta valtadiskurssia" ja "psykopaattisen vandalismin purkauksia". Palestiinassa opiskelijat heittivät professori Suliman Bashearin ulos luentosalin ikkunasta, kun hän väitti, ettei islam syntynyt Muhammedin ilmoituksista, vaan kehittyi pitkän ajan kuluessa juutalaisuudesta ja kristinuskosta.
Kysymys Muhammedin historiallisuudesta koskee sitä, missä määrin, jos lainkaan, Muhammedilla oli osuutta 1) Koraanin, 2) šarian ja 3) Lähi-idän kalifaatin syntyyn. Jos Muhammedin historiallisuus kiistetään, joudutaan kysymään, mistä muualta Koraanin tekstit voisivat olla peräisin, miten šarialaki sai alkunsa, ja millä tavoin Lähi-idän kalifaatti syntyi ellei muslimivalloituksesta. Lisäksi joudutaan kysymään, miten uskomattoman laaja Muhammed-saaga henkilöineen olisi syntynyt, jos se kerran ei ole aitoa historiaa. Kaikkiin näihin kysymyksiin historiakriittiset orientalistit ovat etsineet vastauksia. Niistä on vähitellen kasvanut joukko uusia, tosin aukkoja täynnä olevia hahmotelmia islamin varhaishistoriasta.