stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Armahdus
Suomessa > Historiaa

Alun perin Ruotsin kuningas käytti sekä lainsäädäntövaltaa että ylintä rikoksia koskevaa tuomiovaltaa. Kuninkaan ratkaisuvalta siirtyi 1700-luvun kuluessa valtaneuvostolle ja oikeusrevisiolle, mutta valtion päämiehelle jäi edelleen oikeus armahtaa rikollisia yksittäistapauksissa. Autonomian aikana armahdusoikeus oli Venäjän keisarilla. Ennen vuoden 1919 hallitusmuodon säätämistä senaatin oikeusosasto valmisteli armahdusasiat esiteltäviksi keisarille. Kun oikeusosasto katsoi anomuksen "ansaitsevan huomiota", se lähetti asian oman lausuntonsa kera hallitsijan ratkaistavaksi. Muussa tapauksessa oikeusosasto saattoi itse hylätä anomuksen. Vuoden 1919 hallitusmuodossa armahdusoikeus siirrettiin tasavallan presidentille.
Vuoteen 2006 saakka oli käytäntönä, että tasavallan presidentti armahti elinkautiseen vankeuteen tuomitun noin 10–15 vuoden kuluttua. Vuodesta 2006 tämä valta on ollut Helsingin hovioikeudella.
Suomessa presidentin armahdusten määrä on laskenut dramaattisesti vuosien saatossa. Presidentti K. J. Ståhlberg armahti sisällissodan jälkeen tuhansia punaisia vankeja, ja vuonna 1967 Urho Kekkonen armahti Suomen 50-vuotispäivän kunniaksi satoja vankeja kerralla. Sauli Niinistö on käyttänyt armahdusoikeutta merkittävästi edeltäjiään vähemmän; kun vielä Martti Ahtisaari armahti keskimäärin 30 henkilöä vuodessa, Niinistöllä vastaava luku oli kaksi vuonna 2021. Ajoittain armahduksia on syytetty epäoikeudenmukaisiksi ja jopa poliittisiksi. Esimerkiksi Mauno Koivisto armahti tavallista enemmän talousrikollisia ja Tarja Halonen aseistakieltäytyjiä.
Suomessa > Oikeusvaikutukset

Perustuslain mukaan presidentti voi armahtaa tuomioistuimen määräämästä rangaistuksesta tai muusta rikosoikeudellisesta seuraamuksesta joko kokonaan tai osittain. Armahdus vaikuttaa vain rangaistuksen täytäntöönpanoon; se ei poista rikoksen syyksilukemista. Armahdettu henkilö on armahduksen jälkeenkin syyllinen tuomittuun tekoon. Armahdus ei myöskään merkitse aikaisemman tuomion muuttamista tai puuttumista muutenkaan tuomioistuimen antamaan päätökseen.
Maailmalla > Yhdysvallat

Perustuslain toisen pykälän mukaan Yhdysvaltain presidentillä on täysi armahdusvalta, jossa hänen ei tarvitse noudattaa oikeusministeriön antamia suosituksia. Washington DC:n alueella armahduksia voi myöntää vain Yhdysvaltain presidentti. Armahdusvalta koskee liittovaltion rikoksista tuomittuja yksilöitä, ja maan korkeimman oikeuden mukaan armahdusvalta on rajoittamaton. Armahdusvallan tarpeellisuudesta ja perusteista on keskusteltu aina, kun sitä on käytetty keskustelua herättäneissä tapauksissa. Tällaisia ovat mm.:
George Washingtonin armahdettua kaksi viskikapinan suunnittelusta vastannutta henkilöä vuonna 1795.
Gerald Fordin armahdettua Richard Nixon vuonna 1974.
Jimmy Carterin armahdettua Vietnamin sodan totaalikieltäytyjiä.
Osavaltion tasolla kuvernööreillä on armahdusvalta jota hän käyttää joko itse (esim. Havaijin kuvernööri myöntää armahdukset ja voi halutessaan konsultoida asiantuntijoita) tai jonkun toisen kautta (esim. Alabamassa kuvernöörin nimittämä komitea myöntää armahdukset). Ehdot armahduksen saamiselle vaihtelevat osavaltioittain ja esim.:
Georgiassa armahdusta voi hakea yleensä vasta 5 vuotta tuomion suorittamisen jälkeen (seksuaalirikosten kohdalla 10 vuotta) ja kaikkien oikeudenkäyntikulujen maksettua. Armahduksen saaneen poliittiset oikeudet palautetaan kahden vuoden päästä.
Kansasissa tuomitun tulee julkaista armahdushakemuksensa paikallislehdessä sekä tehdä ilmoitus tästä syyttäjälle, tuomarille ja mahdollisille uhreille.
Nebraskassa armahduslautakunta ei anna perusteluita tekemilleen päätöksille.
Texasissa armahdusta voi hakea vasta tuomion suorittamisen jälkeen poliittisten oikeuksien palauttamiseksi.
Vermontissa armahdusta voi hakea yleensä 10 vuotta tuomion saamisen jälkeen ja tuomitun tulee osoittaa rehabilitoutuneensa.
Kuvernööreillä on tapana armahtaa useita henkilöitä virkakautensa loppua kohti. Esimerkiksi vuonna 2019 Kentuckyn väistyvä kuvernööri Matt Bevin myönsi 428 armahdusta viimeisenä päivänään virassa, mikä johti paikallisen median mukaan poliitikkojen yhteydenottoihin osavaltion oikeusministeriöön.
Maailmalla > Iso-Britannia

Monarkilla on valta armahtaa tuomittu mistä tahansa rikoksesta. Kuningatar Elisabet II ei juurikaan käyttänyt armahdusvaltaansa. Vuonna 2013 kuningatar armahti postuumisti Alan Turingin. Armahduksella voidaan myös lyhentää tuomiota, kuten vuonna 2020, jolloin kuningattaren myöntämänä murhasta tuomitun Steven Gallantin ehdonalaisuutta aikaistettiin 10 kuukaudella, kun tämä auttoi poliisia London Bridgen puukottajan pysäyttämisessä ja oikeusministeriön mukaan pelasti ihmishenkiä.
Maailmalla > Ranska

Ranskan presidentti voi myöntää joko osittaisen tai kokonaisen armahduksen. Hänen ei myöskään tarvitse perustella armahduspäätöstään. Myös maksettavaksi määrättyjen sakkojen määrää voidaan vähentää armahduksella. Armahdus ei kuitenkaan poista merkintää rikosrekisteristä. Armahdusta voi hakea tuomittu itse, tämän asianajaja, perheenjäsen, ystävä, yleinen syyttäjä tai vaaleilla valittu edustaja.
Aiheesta muualla

Niinistö otti tiukan linjan - armahti yhden tuomitun. Tilastoja armahduksista Yle 17.1.2013.
Niinistö armahti ensi kertaa törkeistä huumerikoksista tuomittuja – Professori: ”Vaatii presidentiltä uskallusta” Helsingin Sanomat 29.12.2015.
Vesurimurhaajan tuomio on Suomen lyhyin elinkautinen - vapauttaminen on salatietoa, josta edes juristit eivät ole juuri perillä Artikkeli armahduksen käytännön ja merkityksen muuttumisesta vuoden 2006 lakimuutoksen myötä Iltalehti 22.7.2020.
Makbesiinit

Makbesiini I:n rakenne
Makbesiini II:n rakenne
Makbesiinit ovat ansamysiineihin kuuluvia makrosyklisiä orgaanisia yhdisteitä. Yhdisteillä ja niiden johdannaisilla on antibioottisia, fungisidisia ja syöpäkasvainten kasvua estäviä ominaisuuksia.
Rakenne ja ominaisuudet

Makbesiineja tunnetaan kaksi, jotka ovat makbesiini I (C30H42N2O8, CAS 73341-72-7) ja makbesiini II (C30H44N2O8, CAS-numero 73341-73-8). Ne eristettiin ensimmäisen kerran vuonna 1979 erään Nocardia-sukuun kuuluvan bakteerin kasvatusliemestä. Makbesiinien rakenne muistuttaa huomattavasti geldanamysiinin ja herbimysiinien rakennetta. Rakenne koostuu aromaattisesta osasta, joka on bentsokinoni makbesiini I:n ja hydrokinoni makbesiini II:ssa. Tämän lisäksi niissä on tyydyttymätön makrosyklinen rengasrakenne. Makbesiineilla ja niiden johdannaisilla on osoitettu olevan antibioottisia vaikutuksia grampositiivisia bakteereja vastaan. Lisäksi niillä on fungisidisia ominaisuuksia. Makbesiinien on todettu olevan tehokkaita eräitä hiirten leukemia- ja melanoomatyyppejä vastaan. Tämä ominaisuus johtuu siitä, että makbesiinit ovat lämpösokkiproteiineihin kuuluvan HSP90:n inhibiittoreita. Makbesiineista on pyritty  kehittämään johdannaisia, jotka eivät olisi yhtä myrkyllisiä kuin makbesiinit ovat.
Aiheesta muualla

PubChem: Macbecin I (englanniksi)
PubChem: Macbecin II (englanniksi)
Plastic Maailma

| Plastic Maailma Paroni Paakkunainen |
| --- | --- | --- |

Studioalbumin tiedot
 Äänitetty : 1971
 Julkaistu: 1971   27. tammikuuta 2010 (CD)
 Tyylilaji: progressiivinen rock
 Kesto: 37.51
 Levy-yhtiö: Scandia-Musiikki
Plastic Maailma on suomalaismuusikko Paroni Paakkunaisen albumi vuodelta 1971. Se oli ensimmäinen Suomessa apurahan turvin toteutettu rockalbumi. Levyn julkaisi Scandia-Musiikki. Ensimmäisen CD-painoksen levystä julkaisi Rocket Records 27. tammikuuta 2010.
Kappaleet

Beat Bolero - 4.22
Laulajan blues  - 3.31
Mango - 3.30
Kaksi pientä ihmislasta - 3.03
Panu toivoton  - 4.52
Kun elämä alkaa  - 3.58
Ennen ja nyt - 4.26
Summerflowers - 5.27
Vain kaiku jää - 2.56
Plastic Maailma - 3.46
Muusikot

Harri Saksala – laulu
Arja Saijonmaa – laulu
Paroni Paakkunainen, Edward Vesala, Juhani ”Junnu” Aaltonen, Ilpo Saastamoinen, Mike Koskinen, Nono Söderberg, Pekka Sarmanto, Esa Katajavuori, Heikki ”Pedro” Hietanen ja Ken McLeod
Sallilan voimalaitos

Sallilan voimalaitos
Sallilan voimalaitos on vesivoimalaitos Sallilankoskessa Loimijoessa Vampulassa Huittisissa. Voimalan patoallas on Kiltajärvi, joka muodostaa joen laajentuman. Se on toinen Sallila Energian voimalaitoksista, toinen on Loimijoessa Alastarolla Loimaalla sijaitseva Vuolteen voimalaitos. Sallilan voimalaitoksen rakentaminen alkoi vuonna 1919, kun silloinen Sallilan Sähkölaitos Osakeyhtiö oli perustettu tätä tarkoitusta varten vuonna 1914. Voimala uusittiin perusteellisessa korjauksessa vuonna 1986.
Voimalaitos valmistui 1920. Sen putous on 5,8 metriä ja teho 0,75 MW.
Samlink

| Oy Samlink Ab |
| --- | --- |

Tunnuslause:  The Future of Banking Built Here
Yritysmuoto:  osakeyhtiö
Perustettu:  8. kesäkuuta 1994
Toimitusjohtaja:  Sara Ramakers
Kotipaikka:  Espoo
Toimiala:  Sovellukset ja ohjelmistot, verkkojärjestelmät, tietoliikennejärjestelmät
Liikevaihto:   108,8 miljonaa € (2024)
Liikevoitto:   11,3 miljoonaa € (2024)
Henkilöstö:  noin 500
Emoyhtiö:  Kyndryl (NYSE: KD)
Kotisivu:  https://samlink.fi/
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Samlinkin pääkonttori on Quartetto Business Parkissa, Espoon Leppävaarassa.
Oy Samlink Ab on suomalainen finanssialan it-ratkaisujen kehittäjä ja palveluntuottaja. Samlinkin asiakaskuntaan kuuluu pääasiassa finanssialan toimijoita, kuten pankkeja, luottolaitoksia ja sijoituspalveluyrityksiä.
Samlinkin toimipisteet sijaitsevat Espoossa ja Jyväskylässä, pääkonttori sijaitsee Espoon Leppävaarassa.
Samlinkissa työskentelee noin 500 työntekijää, esimerkiksi mobiili- ja verkkopalvelujen suunnittelussa, keskuskoneympäristössä sekä erilaisissa projektinjohto- ja tuotekehitystehtävissä.
Samlink myi 30.8.2018 100-prosenttisesti omistamansa tytäryhtiön Paikallispankkien PP-Laskenta Oy:n (nykyisin Figure Taloushallinto Oy) osakkeet Aktia Pankki Oyj:lle, Oma Säästöpankki Oyj:lle, POP Pankkiliitto osk:lle ja Säästöpankkiliitto osk:lle. Project-IT Oy, jonka äänivallasta Samlink omisti 51,5 prosenttia, liittyi osaksi Fellowmind Groupin Suomessa toimivaa yhtiötä, eCraftia (nykyisin Fellowmind Finland), 4.6.2021.
Samlinkin omistajat ilmoittivat tammikuussa 2019 sopineensa Samlinkin myymisestä Cognizantille. Yritysjärjestely oli osa sopimusta, jonka perusteella Cognizant toteuttaa kolmelle rahalaitokselle peruspankkijärjestelmän, jota se jatkossa myös operoi. Sopimus sai vaadittavien sääntelyviranomaisten hyväksynnän, ja kauppa toteutettiin 1.4.2019.
Kyndrylin omistukseen Samlink siirtyi 1.2.2022. Yrityskauppa oli looginen jatkumo yhtiöiden pitkään kestäneelle yhteistyölle. Kyndryliä edeltävä IBM on kaupantekohetkellä ollut Samlinkin suurin ulkoinen toimittaja yli 13 vuoden ajan. Kyndryl irtautui IBM:stä omaksi yritykseksi 3.11.2021.
Aiheesta muualla

Samlinkin verkkosivut
Karakorum

| Karakorum |
| --- | --- |
 Trangon huippuja Karakorumilla.
Maantiede
Sijainti:   Pakistan  Intia  Kiina
Korkein kohta
Nimi:  K2
Korkeus meren-pinnan tasosta:  8 611 m
Koordinaatit:  35°52′57″N, 76°30′48″E
Karakorum on vuoristo, joka sijaitsee Pakistanin, Intian ja Kiinan rajoilla. Vuoristo sijaitsee Pakistanissa Gilgit-Baltistanin, Intiassa Ladakhin ja Kiinassa Xinjiangin alueella. Se on osa Himalajan ja Hindukušin muodostamaa vuoristoaluetta. Karakorum kulkee noin 500 kilometrin matkan Pakistanin ja Kiinan raja-alueella, ja on maailman jäätiköitynein alue napaseutujen ulkopuolella. Vuoriston läpi kulkee myös Pakistanin ja Kiinan yhdistävä Karakorumin maantie, joka on maailman korkeimmalla kulkeva kansainvälinen maantie.
Maantiede > Korkeimmat huiput

Suurin osa Karakorumin korkeimmista huipuista sijaitsee Pakistanin Gilgit-Baltistanin alueella.
Korkeimpia huippuja:
K2 (Qogir Feng) (8 611 m)
Gasherbrum I (8 068 m)
Broad Peak (Phalchen Kangri) (8 047 m)
Gasherbrum II (8 035 m)
Gasherbrum III (7 952 m)
Gasherbrum IV (7 925 m)
Distaghil Sar (7 885 m)
Kunyang Chhish (7 852 m)
Masherbrum I (7 821 m)
Batura I (7 795 m)
Rakaposhi (7 788 m)
Batura II (7 762 m)
Kanjut Sar (7 761 m)
Saltoro Kangri (7 742 m)
Batura III (7 729 m)
Saser Kangri (7 672 m)
Chogolisa (7 665 m)
Haramosh Peak (7 397 m)
The Ogre (7 285 m)
Muztagh Tower (7 273 m)
Valtaosa korkeimmista huipuista on joko Gilgit-Baltistanin tai Ladakhin alueilla. Gilgit-Baltistanin alueella on jopa yli sata 6 100 metrin korkeuden ylittävää huippua.
Maantiede > Karakorum-vuoriston osat

Karakorumin vuorijonojen osien nimeämisestä ja jaosta ei toistaiseksi ole sovittu maailmanlaajuisesti. Seuraavassa on kuitenkin lista tärkeimmistä vuoriston osista Jerzy Walan mukaan. Ne on lueteltu kutakuinkin länsi–itä-suunnassa.
Batura Muztagh
Rakaposhi-Haramosh -vuoret, (engl. Rakaposhi-Haramosh Mountains)
Spantik-Sosbun -vuoret, (engl. Spantik-Sosbun Mountains)
Hispar Muztagh
Etelä-Khunjerab -vuoret, (engl. South Khunjerab Mountains)
Panmah Muztagh
Wesm-vuoret, (engl. Wesm Mountains)
Masherbrum-vuoret, (engl. Masherbrum Mountains)
Baltoro Muztagh
Saltoro-vuoret, (engl. Saltoro Mountains)
Siachen Muztagh
Rimo Muztagh
Saser Muztagh
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Karakorum Wikimedia Commonsissa
Kara-Korum retkikunta, Suomen Kuvalehti, 20.12.1927, nro 51-52, s. 46, Kansalliskirjaston digitaaliset aineistot
Maailman toiseksi korkein vuori K2 on osa Karakorumin vuoristoa.
Karakorumin vuoriston korkeimpia huippuja ja jäätiköitä.
Espanjanmaksaruoho

| Espanjanmaksaruoho |
| --- | --- |

Tieteellinen luokittelu
Kunta::  Kasvit Plantae
Kladi::  Putkilokasvit Tracheophyta
Kladi::  Siemenkasvit Spermatophyta
Kladi::  Koppisiemeniset Angiospermae
Kladi::  Aitokaksisirkkaiset
Lahko::  Saxifragales
Heimo::  Maksaruohokasvit Crassulaceae
Suku::  Suomumaksaruohot Sedum
Laji::  hispanicum
Kaksiosainen nimi
 Sedum hispanicum  L. 
Katso myös
   Espanjanmaksaruoho Wikispeciesissä   Espanjanmaksaruoho Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OK: 
Espanjanmaksaruoho eli harmaamaksaruoho (Sedum hispanicum) on tavallisesti yksivuotinen maksaruoholaji. Espanjanmaksaruohoa esiintyy alkuperäisenä Kaakkois-Euroopassa ja Lounais-Aasiassa, mutta ei Espanjassa. Kasvi muistuttaa valkomaksaruohoa.
Ulkonäkö ja koko

Espanjanmaksaruoho kasvaa 7–15 senttimetriä korkeaksi ja haaroo runsaasti tyveltä alkaen. Lehdet ovat melko litteitä ja sinivihreitä. Espanjanmaksaruoho kukkii kesä–heinäkuussa. Kukinnon viuhko on toispuolinen ja runsaskukkainen. Teriöt ovat valkoisia ja kuusilehtisiä.
Kasvupaikka, elinympäristö ja levinneisyys

Espanjanmaksaruohoa sietää paahtavaa auringonpaistetta ja kestää kuivuutta. Sitä käytetään koristekasvina ja tavataan viljelykarkulaisena Etelä-Suomessa.
Aiheesta muualla

Suomen Lajitietokeskus: Harmaamaksaruoho – Sedum hispanicum
Spanish Stonecrop (Sedum hispanicum) The Plants Database. Viitattu 21.6.2019. (englanniksi)
| --- | --- |
Taksonitunnisteet:  Wikidata: Q3477640  Wikispecies: Sedum hispanicum  APDB: 55368  ARKive: sedum-hispanicum  BioLib: 39442  BOLD: 423098  CoL: 4W9DP  EoL: 583399  EPPO: SEDHI  FNA: 242414312  FoIO: SEDHIS  GBIF: 5361982  GRIN: 33508  iNaturalist: 168738  IPNI: 275520-1  IRMNG: 10590853  ISC: 117033  ITIS: 24117  MichiganFlora: 873  NatureServe: 2.128478  NBN: NBNSYS0000033532  NCBI: 91135  Observation.org: 128208  Open Tree of Life: 134396  PFI: 1776  Plant List: kew-2483782  PLANTS: SEHI  POWO: urn:lsid:ipni.org:names:275520-1  Tropicos: 8900307  VASCAN: 4666  WoI: 737  WFO: wfo-0000437475  Laji.fi: MX.38755
Elli Karu

Elli Karu (o.s. Kylmänen, 24. marraskuuta 1886 – 16. tammikuuta 1971 Helsinki) oli suomalainen kiertuenäyttelijä.
Karu oli naimisissa elokuvaohjaaja Erkki Karun kanssa vuosina 1915–1935, ja he saivat kaksi lasta.
Elokuvat

Sotagulashi Kaiun häiritty kesäloma, 1920
Ylioppilas Pöllövaaran kihlaus, 1920
Vapaussodan Invaliidien Liitto

Vapaussodan Invaliidien Liitto oli vuonna 1924 perustettu järjestö, jonka jäsenistö oli sisällissodassa ja sen jälkeisissä heimosodissa haavoittuneita ja sairastuneita. Liiton tarkoituksena oli jäsentensä taloudellinen ja henkinen huolto. Se omisti Mikkelin maalaiskunnassa toimineen invalidikoti Kyyhkylän, Suitian työkodin Siuntiossa ja Runnin terveyskylpylän Iisalmessa. Kyyhkylä luovutettiin vuonna 1969 Sotainvalidien Veljesliitolle, jonka toimintaa järjestö oli vuonna 1940 käynnistämässä. Järjestö julkaisi myös vuonna 1928 perustettua Vapaussodan Invaliidi -lehteä.
Järjestö perustettiin Helsingin Säätytalolla. Sen koollekutsujana toimi vihtiläinen opettaja Einar August Rosenberg. Jäseniksi haluttiin myös jääkäreitä. Rahoitus tuli Raha-automaattiyhdistykseltä, itsenäisyyspäivänä kerätystä kirkkokolehdista sekä yksityisten lahjoituksista. Suurimmillaan jäsenmäärä oli vuonna 1940, jolloin liittoon kuului 2 105 invalidia.
Liitto lakkautettiin Helsingissä Katajanokan Kasinolla pidetyssä kokouksessa 25. marraskuuta 1987, jolloin jäseniä oli vielä 63. Järjestön huolto-, avustus- ja perinnetyö siirtyivät Vapaussodan Invalidien Muistosäätiön hoidettavaksi.
Puheenjohtajat

jääkärikapteeni Jalo Veikko Heikinheimo 1924
kansanedustaja Antti Kuisma 1925–1930
jääkärieversti Matti Laurila 1930–1982
yleisesikuntaeversti Perttu Heimolainen 1982–1987
Kirjallisuutta

Anni Voipio, Vapaussodan Invalidit. Järjestö, jäsenet, ystävät. WSOY 1968 (sisältää nimiluettelon)
Kalle Kuosa, Vapaussodan Invaliidien Liitto ry 1924–1987, VIMS 1988
Fernand Allard l’Olivier

Fernand Allard l'Olivier, vuoden 1910 aikoihin.
Fernand Allard L´Olivier: Serenade.
Florent-Joseph-Fernand Allard  tunnettu taiteilijanimellään Fernand Allard l'Olivier (12. heinäkuuta 1883 Tournai, Belgia - 9. kesäkuuta 1933 Yanongé, Belgian Kongo) oli belgialainen graafikko ja taidemaalari. Hänet tunnetaan alastontutkielmistaan ja Afrikkaa kuvaavista maalauksistaan.
Maalauksensa l´Olivier signeerasi akronyymilla FALO.
Elämänvaiheita > Uran alkuvaiheet

Tuleva taiteilija syntyi taiteelliseen sukuun ja perheeseen. Hänen isänsä omisti litografiapajan ja opetti paikallisessa taidekoulussa akvarellimaalausta. Myös hänen setänsä olivat paikallisten taidepiirien jäseniä. Isotäti Pauline L’Olivier oli ollut kirjailija, ja Allard otti hänen sukunimensä taiteilijanimekseen. 
Akateemiset opinnot eivät l´Olivieria kiinnostaneet. Hän meni 14-vuotiaana töihin isänsä yritykseen. Sen jälkeen opiskeli graafikoksi. Hän päätti ryhtyä taidemaalariksi vietettyään kesiään Bretagnessa, minkä valot ja värit tekivät häneen suuren vaikutuksen.
Vuonna 1901 L´Olivier pääsi opiskelemaan Pariisin taideakatemiaan, missä hänen opettajakseen tuli akateemisen tyylisuunnan suurmies, William-Adolphe Bouguereau. Opintojen loppuvaiheissa hänelle opetti muotokuvamaalaamista Gabriel Ferrier. Merkittävästi hänen tyyliinsä vaikutti "nöyrien maalariksi" kuvailtu Jules Adler, jonka kanssa syntyi elinikäinen ystävyyssuhde. L´Olivier vietti Pariisissa boheemielämää ja sen pyörteistä löytyi tuleva vaimo, Juliette Rossignol. Perheeseen syntyi kaksi lasta.
Ensimmäisen näyttelynsä l´Olivier piti vuonna 1907 ja seuraavana vuonna hän oli mukana syyssalongissa. Näyttelyiden myötä hän alkoi vähitellen saada mainetta taiteen ostajien parissa, mutta pääasiallinen toimeentulo tuli taidekriitikon työstä. Vuonna 1912 tapahtui uralla käänne, kun maalaus “Baigneuses Surprises" otettiin Pariisin salongin näyttelyyn.
Ensimmäinen maailmansota alkoi vuonna 1914. Saksa valtasi Belgian. L´Olivier halusi rintamalle puolustamaan maataan ja yritti liittyä Ranskassa asuneiden belgialaisten vapaaehtoisrykmenttiin. Hänen hakemuksensa hylättiin. Vuonna 1916 hänen hakemuksensa hyväksyttiin, joskaan taistelutoimiin häntä ei otettu. Sen sijaan hänen piti maalata sotakalustoon naamiointikuvioita. Vähän myöhemmin hänet siirrettiin taiteilijarykmenttiin, jonka piti piirtää ja maalata sotilaita ampuhaudoissaan. Hänen piirroksensa ovat nykyään arvokas historiallinen todiste sodan arjesta ja sen kauhuista.
Elämänvaiheita > Ensimmäisen maailmansodan jälkeen

Sodan jälkeen l´Olivier asettui perheineen Brysseliin. Hänen vapaa-aikaa kuvanneet maalauksensa saivat yleisön suosion. Vuonna 1920 hänet palkittiin maalauksestaan hopeamitalilla ja hänelle myönnettiin arvostettu Hainaut-palkinto. Myös Belgian kuningas antoi tunnustuspalkinnon. Argentiinan valtio osti häneltä teoksen vuonna 1920. Julkiset tunnustukset toivat luonnollisesti lisää työtilauksia. Näyttelyihin hän osallistui säännöllisesti vuoteen 1928 asti ja sai useita kultamitaleja ja muita tunnustuksia. Näin l´Olivier nousi kotimaansa kuvataiteen merkkihenkilöksi.
Matkailu oli aina kiinnostanut l´Olivieria. Heti kun varallisuus salli, hän suuntasi ulkomaille. Vuonna 1913 hän matkusti Algeriaan, Tunisiaan vuonna 1923 ja kolme vuotta myöhemmin Puolaan. Puolassa häneltä tilattiin maalauksia Łódźiin. L´Olivier oli ystävystynyt elokuvaohjaaja  Ernest Genvalin kanssa joka pyysi häntä mukaansa Afrikan poikki suuntautuvalle matkalle, jonka päämääränä olisi Belgian Kongo.
L’Olivier innostui heti ideasta. Ongelmana vain oli, että hänellä ei ollut rahaa.
Lisää aiheesta

http://www.mutualart.com/Artist/Fernand-Allard-L-Olivier/915C4318E32FC0CB
http://www.proantic.com/en/609321-fernand-allard-l-039olivier-attrib-1883-1933-tunis-street-scene-circa-1920.html
| Auktoriteettitunnisteet  |
| --- | --- |
Kansainväliset:  FAST  ISNI  VIAF  WorldCat 
Kansalliset:  Ranska  BnF data  Saksa  Belgia  Yhdysvallat 
Taiteenala:  RKD Artists  ULAN 
Muut:  IdRef 
Fernand Allard l'Olivier: Afrikkalainen näkymä.
Fernand Allard l´Olivier: Matadi
Barnes Wallis

Barnes Wallis suunnilleen vuonna 1914.
Barnes Neville Wallis (26. syyskuuta 1887 – 30. lokakuuta 1979) oli englantilainen ilmailu-insinööri ja suunnittelija.
Hänen tunnetuimmat keksintönsä ovat padonmurtoon käytetyt pudotettavat miinat, jotka kimmahtavat veden pinnasta pomminpudotuksen jälkeen: kutsumanimeltään Upkeep sekä raskaat erikoispommit: Tallboy ja Grand Slam (pommi). R-100 -ilmalaiva oli niin ikään Wallisin kehittelemä. Upkeepin omamassa oli arviolta 4 000 kg, josta arviolta 3 000 kg oli Torpex-räjähdettä.
Toisen maailmansodan aikaiset Royal Air Force:n pommikoneet: Vickers Wellesley Vickers Wellington ja sen seuraaja Vickers Warwick ovat Wallisin suunnittelemia.
Kuninkaallinen keksijöiden palkitsemislautakunta myönsi Wallisille 10 000 punnan palkinnon sodanaikaisesta työstä. Hän muodosti palkinnosta rahaston RAF:n kaatuneilta jääneiden orpojen kasvatuksen hyväksi.
Upkeep-syvyyspommi eli padonmurtopommi teki Barnes Wallisista kuuluisan.
Kebnekaise

Kebnekaise
Kebnekaise on Ruotsin korkein vuori
| --- | --- |
Tyyppi:  massiivi (en), korkein kohta (d) 
Sijainti:  Kiiruna, Ruotsi
Vuoristo:  Skandit
Korkeus merenpinnasta:  2 097 m
Prominenssi:  1 000  m 
| --- | --- |
Koordinaatit:  fi 
muokkaa - muokkaa wikitekstiä - muokkaa Wikidataa
Sijainti Pohjois-Ruotsissa
Kebnekaise (pohjoissaam. Giebmegáisi tai Giebnegáisi) on Kiirunan kunnassa sijaitseva Ruotsin korkein vuori tai tunturi.
Ensimmäisenä vuoren valloitti Charles Rabot vuonna 1883.
Huiput

Kebnekaisella on kaksi lähes samankorkuista huippua, jäätikön peittämä eteläinen Sydtoppen sekä pohjoinen, paljas Nordtoppen. Sydtoppen on jäätiköineen yleensä ollut Nordtoppenia korkeampi. Sen korkeus merenpinnasta vaihteli 2000- ja 2010-luvulla jäätikön paksuudesta riippuen 2 097 ja 2 118 metrin välillä. Sydtoppenin kiinteän maa-aineksen korkeus on 2 070 metriä, joten ilman jäätikköään se olisi matalampi kuin kivipintainen Norrtoppen, joka on 2 097 metriä. Sydtoppen on jäätikön sulaessa madaltunut metrin verran vuosittain 1990-luvun lopulta alkaen. Elokuussa 2018 Sydtoppenin jäätiköt olivat sulaneet niin, että kaksi huippua olivat jo samankorkuiset, 2 097 metriä. Seuraavana vuonna Sydtoppen oli jo pohjoista huippua matalampi, ja elokuussa 2021 se oli enää 2 094,6 metriä korkea.