stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Rahere

| Rahere |
| --- | --- |
 Raheren hauta St Bartholomew-the-Greatin kirkossa Lontoon Cityssä.
Henkilötiedot
Kuollut: 20. syyskuuta 1144
Kansalaisuus:  englantilainen
Ammatti:  priori ja sairaalamestari (hovinarri)
Rahere (nykyengl. [ɹaˈhɪə(ɹ)]; k. 20. syyskuuta 1144) oli englantilainen kirkonmies, joka perusti Lontoon Cityyn St Bartholomew’n sairaalan ja luostarin vuonna 1123. Se vähä, mitä Raheren elämästä tiedetään, on peräisin St Bartholomew’n luostarin historiikista Book of the Foundation, jonka kirjoitti yksi luostarin kaniikeista 1170-luvulla.
St Bartholomew’n sairaalassa ja sen opetusyksikössä kunnioitetaan yhä Raheren muistoa järjestämällä joka vuosi ns. View dayn kulkue, jonka lopuksi hänen haudalleen St Bartholomew-the-Greatin kirkossa lasketaan ruusu.
Elämä > Ennen vuotta 1120

Book of the Foundationissa kerrotaan vain vähän Raheren elämästä ennen hänen uskonnollista heräämistään vuonna 1120: hän oli ilmeisesti syntyperältään vaatimaton mutta onnistui nuoruudessaan hankkimaan yläluokkaisia ystäviä huumorintajunsa ja imartelun avulla. Hän alkoi liehitellä hovin jäseniä ja pääsi lopulta kuningas Henrik I:n suosioon. Myöhemmät kirjailijat ja antikvaarit, kuten Thomas Deloney ja John Stow, väittivät Raheren olleen minstreli tai hovinarri, mutta tästä ei ole säilynyt luotettavia aikalaiskertomuksia.
Historioitsija Norman Mooren (1847–1922) mukaan nimi Rahere on alkuperältään frankinkielinen. Nimi esiintyy useassa eri kirjoitusasussa 1100-luvulla laadituissa asiakirjoissa. Rahere itse käytti muotoa ’Raherus’ kirjoittamissaan latinankielisissä teksteissä. Englantilaiset antikvaarit William Dugdale, John Le Neve ja Richard Newcourt mainitsevat teoksissaan, että Raherius- tai Ragerius-niminen henkilö oli Chamberlain’s Woodin prebendan haltija St Paulin katedraalissa vuosina 1115–1143. Jos kyseessä oli Rahere, hänet oli todennäköisesti vihitty papiksi jo ennen uskonnollista heräämistään vuonna 1120. Vaikka hän olisi ollutkin kirkollisessa virassa, ei olisi ollut mitenkään tavatatonta, että hän osallistui myös hovin rientoihin.
Book of the Foundation ei paljasta, miksi Rahere koki äkillisen uskonnollisen herätyksen vuoden 1120 paikkeilla. Syynä saattoi olla hurskaana pidetyn kuningatar Matildan asettama esimerkki: Matilda oli kasvatettu Wiltonin ja Romseyn luostareissa ja hän oli perustanut lähelle Lontoon Aldgatea Pyhän kolminaisuuden augustinolaisluostarin (1108) ennen kuolemaansa 1118. Rahere piti esikuvanaan todennäköisesti myös Lontoon piispa Richard de Belmeis’ta, joka perusti Essexiin St Osythin luostarin 1120. Norman Mooren mukaan Raheren elämänmuutoksen aiheutti kuitenkin Valkoisen laivan haaksirikko 25. marraskuuta 1120. Koko valtakuntaa järkyttäneessä onnettomuudessa hukkui Henrikin kruununperillinen useiden sisarustensa ja muiden aatelisten kanssa, ja se sai varmasti myös Raheren pohtimaan oman elämänsä suuntaa.
Katumuksen vaivaama Rahere lähti pyhiinvaellukselle Roomaan saadakseen syntinsä anteeksi. Roomassa hän vieraili rukoilemassa San Pietro in Montorion ja San Paolo alle Tre Fontanen kirkoissa, jotka oli rakennettu Pietarin ja Paavalin marttyyrikuoleman paikoille. Käytyään San Paolon kirkossa hän sairastui vakavasti malariaan ja vannoi perustavansa Lontooseen sairaalan köyhille, jos vain parantuisi sairaudesta. Pian tämän jälkeen hän tervehtyikin ja aloitti paluumatkan Englantiin.
Paluumatkan aikana Rahere sai eräänä yönä voimakkaan näyn, jossa Pyhä Bartolomeus käski häntä rakentamaan Lontoon Smithfieldiin nimeään kantavan kirkon. Herättyään seuraavana aamuna Rahere arveli aluksi nähneensä vain unta, mutta päätti sitten noudattaa saamaansa käskyä. Book of the Foundation ei kerro syytä, miksi juuri Bartolomeus ilmestyi Raherelle. Hän oli saattanut vierailla Roomassa Tiberinsaarella sijaitsevassa San Bartolomeo all’Isolan kirkossa, jossa säilytetään pyhimyksen luita.
Rami Alanko

| Rami Alanko |
| --- | --- |

Henkilötiedot
Syntynyt: 31. joulukuuta 1975 (ikä 48) Helsinki, Suomi
Kansalaisuus:   Suomi
Jääkiekkoilija
Lempinimi:  Rassa, Rambo
Pelipaikka:  vasen puolustaja
Maila:  oikea
Pituus:  185 cm
Paino:  84 kg
Pelaajaura
Pääsarjaura:  1996–2009
Seurat:  HPK (SML) EHC Kloten (NLA) Jokerit (SML) Blues (SML) Färjestads BK (SEL) Frankfurt Lions (DEL)
Rami Alanko (s. 31. joulukuuta 1975 Helsinki) on suomalainen entinen jääkiekkopuolustaja. Hän pelasi urallaan SM-liigassa yhteensä 506 runkosarjaottelua tehopistein 28+56=84 ja keräten 456 jäähyminuuttia sekä 81 playoff-ottelua tehopistein 1+5=6 ja keräten 81 jäähyminuuttia. Alanko pelasi uransa aikana myös Sveitsissä, Ruotsissa ja Saksassa. Hän oli pelityyliltään peruspuolustaja. Oikealta ampunut Alanko toimi Espoo Bluesin kapteenina vuosina 2003–2005 ja 2007–2009.
Ura > Maajoukkueura

Alanko pelasi yhteensä 34 A-maaottelua tehopistein 2+2=4. Hän oli lähellä saada paikan Suomen kokoonpanosta vuoden 2003 MM-kotikisoihin, mutta Alanko sai kuitenkin aivotärähdyksen harjoitusottelussa Ruotsia vastaan, kun Marcus Nilson taklasi häntä päähän ja sai tilanteesta suihkukomennuksen.
Graça Aranha

Graça Aranha
José Pereira da Graça Aranha (tav. Graça Aranha, 21. kesäkuuta 1868 São Luis, Maranhão Brasilia – 26. tammikuuta 1931 Rio de Janeiro, Brasilia) oli brasilialainen juristi, diplomaatti ja kirjailija. Hän oli yksi Brasilian kirjallisuuden akatemian perustajista ja brasilialaisen modernismin uranuurtajia. Hänen mukaansa on nimetty Graça Aranha -kirjallisuuspalkinto.[lähde? ]
Teokset

Canaã, 1902
Malazarte, 1911
Estética da Vida, 1921
Correspondência de Machado de Assis e Joaquim Nabuco, 1923
O Espírito Moderno, 1924
Manifesto de Marinetti e seus companheiros, 1926
A viagem maravilhosa, 1929
O meu próprio romance, 1931
Obra Completa, org. Afrânio Coutinho, 1969 (kootut teokset)
Golden Gala

Golden Gala on vuosittainen Rooman olympiastadionilla, Italiassa järjestettävä yleisurheilutapahtuma. Kilpailu kuuluu nykyisin Timanttiliigaan. Aikaisemmin se kuului Timanttiliigan edeltäjään Kultaiseen liigaan.
Gračanican luostari

| Kosovon keskiaikaiset monumentit Gračanican luostari |
| --- | --- |

Maailmanperintökohde
Sijainti:  Kosovo  42°35′54″N, 21°11′36″E
Tyyppi:  kulttuuri
Kriteerit:  ii, iii, iv
Tunnusnumero:  724
Valintahistoria
Valintavuosi:  2004
Laajennusvuosi:  2006
 Gračanican luostari
Gračanican luostari on ortodoksiluostari Gračanican kylässä, Metohijan maakunnassa, viisi kilometriä Pristinasta, Kosovon pääkaupungista. Se on yksi Kuningas Milutinin viimeisistä valtavista lahjoituksista. Luostari on lähellä Lipljania, joka tunnettiin muinaisen Rooman aikaan Ulpiana ja piispojen vanhana kotipaikkana. Gračanica rakennettiin 1300-luvulla Theotokoksen, raunioituneen kirkon tilalle, joka oli rakennettu 500-luvulla aikaisemman Christianin kolminapaisen kirkon raunioille.
Gračanican luostari liitettiin Unescon maailmanperintöluetteloon vuonna 2006.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Gračanican luostari Wikimedia Commonsissa
http://www.kosovo.net/egracanica.html (englanniksi)
Harjajuopa

| Harjajuopa |
| --- | --- |
Alkulähde:  Pinkjärvi
Laskupaikka:  Tröömi, Selkämeri
Pituus:  10,3 km
Alkulähteen korkeus:  29,3 m
Harjajuopa on Eurajoella entisen Luvian kunnan alueella virtaava joki, joka on Pinkjärven laskujoki. Se tunnetaan aluksi Pinkjärvenojana ja keskivaihellaan Mikolanojana. Luvianlahden viljelyaukealla Harjajuopaan yhtyvät noin 14 kilometrin pituinen Korvenoja, joka on kuivatetun Luvijärven entinen laskujoki, sekä noin 11 kilometrin pituinen Väipäreenoja-Kotkajärvenoja. Harjajuopa laskee Selkämereen Luvian kirkonkylän lounaispuolella sijaitsevaan Tröömi-nimiseen lahteen.
Rattus on rautaa

| Rattus on rautaa Rattus |
| --- | --- | --- |

EP-levyn tiedot
 Äänitetty : heinäkuu 1981, MSL-studio, Lempäälä
 Julkaistu: lokakuu 1981
 Formaatti: 12"
 Tuottaja(t): Rattus
 Tyylilaji: punk rock
 Kesto: 10.22
 Levy-yhtiö: Poko Rekords
Rattuksen muut julkaisut
| Fucking Disco 1981 | Rattus on rautaa 1981 | Rajoitettu ydinsota 1982 |
Rattus on rautaa on suomalaisen punkyhtyeen Rattuksen vuonna 1981 julkaistu EP-levy. Sen piti Rattuksen kahden ensimmäisen levyn tapaan ilmestyä omakustanteena, mutta kun yhtye ei pystynyt maksamaan kuluja, tuli apuun Poko Rekordsin omistaja Epe Helenius. EP:n nimeksi suunniteltiin alun perin Tribute to John Lennon, mutta Lennonin kuoleman läheisyydestä johtuen Poko Rekords päätti lopulta julkaista sen eri nimellä. Levyn kannen on suunnitellut Juho Juntunen.
Vuonna 2011 saksalainen Höhnie Records julkaisi EP:n seitsentuumaisena vinyylinä, josta otettiin tuhannen kappaleen painos.
Muusikot

Jake – laulu, kitara
Tomppa – basso
Vellu – rummut
Kappaleet

Rattus on rautaa – 1.21
Turhaa valitusta – 2.41
Paskantakaa housuihinne – 1.43
I Remember John Lennon – 3.06
Meitä vainotaan – 1.31
Ratula (Kouvola)

Struven ketju.
Ratula on Kouvolan kylä Struven ketjun perusviivalla, osa entistä Elimäen kuntaa, joka yhdistyi 1. tammikuuta 2009 Kouvolaan. Vanhoissa kartoissa Rattula . Kylä sijaitsee Kouvolan lounaisosassa. Ratulan koulussa on ollut pari-kolmekymmentä oppilasta ja se lakkautettiin vuonna 2015 . Ratulassa sijaitsee myös seuratalo, jossa yleensä kerran vuodessa pidetään hirvipeijaiset hirvenmetsästyskauden päätteeksi omille kyläläisille. Kylän läpi virtaa Teutjoki. Seudulla asuu paljon viljelijöitä.
Kylä Struven ketjun perusviivalla

Yksi Unescon maailman perintökohteisiin kuuluvan Struven ketjun perusviivoista mitattiin Elimäen Ratulassa. Ratulan Linnakalliolle johtaa polku, jonka päästä löytyvät kallioon hakattuna merkinnät. Paikallisen perimätiedon mukaan venäläinen sotaväki on pitänyt siellä leiriään. Tarkimmat voivat löytää kalliosta siihen viittaavaa kirjoitusta . Perusviiva on pituudeltaan on 2 629 metriä. Se mitattiin 2 millimetrin tarkkuudella .
Pisteet merkittiin poraamalla kallioon muutaman sentin halkaisijaltaan oleva reikä. Tiettävästi porausreikiin kiinnitettiin lyijyllä myös kuparilaatta, mutta ne ovat aikojen saatossa hävinneet kaikilta pisteiltä. Lyijy oli tuohon aikaan arvokasta materiaalia porausreikiin säilöttäväksi, joten Museoviraston mukaan valumerkkien lyijy päätyi paikallisten metsämiesten luodeiksi.
Suomeen mitattiin kolme ketjun kymmenestä perusviivasta. Muut Suomen perusviivat sijaitsevat Oulussa ja Aavasaksalla. Suomen sisällä Struven ketju yhdisti 1900-luvun puoliväliin asti Etelä- ja Pohjois-Suomen kolmioketjut toisiinsa.
Struven ketju on Elimäen näkymätön maailmanperintökohde. Struven ketju ulottui Jäämereltä Mustallemerelle. Mittapisteitä osuu myös Elimäen nurkalle .
Ratulan raikas

Ratulan kylässä on urheiluseura nimeltään Ratulan Raikas. Ratulan Raikkaan toimintaan kuuluu mm lentopalloa ja jalkapalloa. Jalkapallossa seura on voittanut kolme kertaa Elimäen kyläsarjan vuosina 1978, 2014 ja 2015. [lähde? ]
Rahelampi (Saarijärvi)

| Rahelampi |
| --- | --- |

Valtiot:  Suomi
Maakunnat:  Keski-Suomi
Kunnat:  Saarijärvi
Koordinaatit:  62°51′47″N, 25°26′33″E
Vesistöalue ja valuma-alueen tietoja
Päävesistöalue:  Kymijoen vesistö (14)
Valuma-alue:  Kivijärven–Vuosjärven alue (14.44)
Laskuoja:  oja Saarikkaanpuroon 
Järvinumero:  14.444.1.021
Mittaustietoja
Pinnankorkeus:  156,4 m  
Pituus:  490 m  
Leveys:  200 m  
Rantaviiva:  1,3 km  
Pinta-ala:  5,356 ha  
Tilavuus:  0.000021 km³ 
Keskisyvyys:  0,39 m  
Suurin syvyys:  1,2 m  
Saaria:  ei saaria 
 fiRahelampi 
Rahelampi  on Keski-Suomessa Saarijärvellä  Heinäpohjan lähellä sijaitseva lampi.
Maantietoa

Lampi on 490 metriä pitkä, 200 metriä leveä, ja sen pinta-ala on 5,4 hehtaaria. Lammella ei ole kartan mukaan saaria. Lampi on luodattu ja siitä on julkaistu syvyyskartat. Lammen tilavuudeksi on saatu 21 000 kuutiometriä. Sen keskisyvyys on 0,4 metriä ja suurin syvyys on 1,2 metriä. Sen rantaviivan pituus on 1,3 kilometriä.
Vesistösuhteet

Lampi sijaitsee Kymijoen vesistössä (vesistöaluetunnus 14) Viitasaaren reitin valuma-alueen (14.4) Kivijärven–Vuosjärven alueella (14.44), jonka Lakojoen valuma-alueeseen (14.444) se kuuluu. Lammen vedenpinnan korkeus on 156,4 metriä mpy.
Redoutable-luokka (1931)

| Redoutable |
| --- | --- |
 Piirros alustyypistä

Tekniset tiedot
Uppouma:  1 500 t (pinnalla) 2 000 t  (sukellus)
Pituus:  92,3 m
Leveys:  8,2 m
Syväys:  4,9 m
Koneteho:  2 x Sulzer- tai Schneider-dieselmoottoria, 4 300 hv 2 x sähkömoottoria 1 200 hv
Nopeus:  17 solmua (pinnalla) 10 solmua (sukellus)
Miehistöä:  5 upseeria ja 79 matruusia
Aseistus
Meritorjunta:  9 x 550 mm torpedoputkea 2 x 400 mm torpedoputkea 1 x 100 mm kansitykki 2 x 13,2 mm konekivääriä
Redoutable-luokka oli Ranskan merivoimien sukellusveneluokka (ransk. Sous-marins de grande patrouille) toisessa maailmansodassa. Luokkaa kutsutaan myös 1500-tonnin sukellusveneiksi, jolloin ne jaetaan kahteen tai kolmeen alaluokkaan. Luokka osoittautui onnistuneeksi ollen luotettava ja merikelpoinen. Sillä oli myös riittävä toimintasäde ja aseistus. Luokan aluksia valmistettiin yhteensä 31, joten se oli Ranskan laivaston suurin yksittäinen sukellusveneluokka muodostaen kolmanneksen laivaston sotaan osallistuneista sukellusveneistä. Aluksista kaksi tuhoutui jo ennen toisen maailmansodan alkamista.
Suunnittelu

Luokka suunniteltiin toimimaan Atlantilla tiedustelu ja kaupanhäirintätehtävissä sekä siirtomaissa. Niiden suunnittelussa otettiin huomioon vuoden 1922 Washingtonin laivastosopimuksen ja vuoden 1930 Lontoon sopimuksen rajoitukset alusten kokoon ja määrään. Ensimmäiset kaksi alusta tilattiin 1924 ja seuraavana vuonna seitsemän. Vuosina 1926 ja 1927 tilattiin vielä kumpanakin viisi alusta. Vuosina 1929 ja 1930 tehtiin kumpanakin vielä tilaus kuudesta parannetusta aluksesta, joissa oli muun muassa voimakkaammat moottorit.
Alukset olivat kaksoisrunkoisia 92 metriä pitkiä, ja niiden suunnittelussa oli otettu huomioon sukellusnopeus ja toimintasäde. Niiden uppouma oli pinta-ajossa hieman alle 1 500 tonnia, mikä oli laivastosopimusten asettama yläraja. Niiden sukellussyvyydeksi oli asetettu 80 metriä, mutta jopa 120 metrin toimintasyvyyksiä on todettu. Sukellusnopeus oli 30-40 sekuntia. Toimintamatka oli sukelluksissa viiden solmun nopeudella 100 merimailia ja pinta-ajossa kymmenen solmun nopeudella 10 000 merimailia. Aluksen maksiminopeus oli pinta-ajossa 19-20 solmua ja sukelluksissa kymmenen solmua.
Aseistuksena oli yksitoista torpedoputkea, joista neljä keulassa, kolme keskilaivassa ja 3-4 perässä. Aluksella oli kolmetoista torpedoa. Perässä oli sekä 400 mm että 550 mm putket. Lisäksi aluksilla oli 100 millimetrin kansitykki ja yksi tai kaksi 13,2 millimetrin konekivääriä.
Eri valmistustelakoista johtuvien erojen lisäksi merkittävämpää oli dieselmoottoreiden kehitys tilausten välillä. Vuosina 1928-1929 tilatuissa aluksissa dieselmoottorit tuottivat 6 000-7 200 hevosvoimaa ja vuoden 1930 tilausten jopa 8 600 hevosvoimaa. Sen seurauksena nopeus kasvoi 17 solmusta 20 solmuun.
Puolan ilmailumuseo

Albatros B.II
Grigorovich M-15
Curtiss Export Hawk II
De Havilland 82A Tiger Moth II
Jak-17UTI
Lim-6bis in Museum (behind it - the "MiG alley")
LWD Szpak-4T
PWS-26
PZL M-4 Tarpan
RWD-13
SAAB J 35J Draken
SAAB AJSF 37 Viggen
WSK-Mielec M-15 (Belphegor)
TS-11 Iskra
WSK TS-9 Junak 3
BŻ-1 GIL (SP-GIL)
EM-10 Bielik
turbojet engine SO-1
turbojet engine Lyulka AL-7F
Puolan ilmailumuseo (puol. Muzeum Lotnictwa Polskiego w Krakowie) on Puolan suurin ilmailumuseo. Se sijaitsee Krakovassa entisen Kraków-Rakowice-Czyżyny lentokentän tiloissa, joka on Itävalta-Unkarin ajalta (vuodesta 1912) ja lentokenttänä maailman vanhimpia. Museo avattiin vuonna 1964, eli vuosi kentän käytön lopettamisen jälkeen.
Museossa on yli 200 lentokonetta. Kokoelman erikoisin osa ovat 22 Hermann Göringin ”keräämää” lentokonetta. Puolan omat, vuotta 1939 edeltävät koneet tuhoutuivat kaikki sodassa, paitsi yksi PZL P.11 ja yksi PWS-26.
Kokoelma > Moottorilentokoneet

Aero Ae-145
Aero L-60 Brigadýr
Albatros B.II
Albatros C.I (vain runko)
Albatros H.1 (vain runko)
Avia B.33 (Czech-built Ilyushin Il-10)
Aviatik C.III (vain runko)
Bell P-39Q Airacobra (siipi)
Bleriot XI (replika)
Bücker Bü 131B Jungmann
Cessna A-37B Dragonfly
Cessna UC-78A Bobcat
Curtiss Export Hawk II (vain runko)
Dassault Mirage 5
De Havilland 82A Tiger Moth II
DFW C.V (vain runko)
EM-10 Bielik
Farman IV (replika)
Grigorovitš M-15
Halberstadt CL.II (runko ja keskisiipi)
Iljušin Il-14S (VEB)
Iljušin Il-28R
Iljušin Il-28U
Jakovlev Jak-11
Jakovlev Jak-12
Jakovlev Jak-17UTI (Jak-17W)
Jakovlev Jak-18
Jakovlev Jak-23
Jakovlev Jak-42
Let L-200A Morava
Levavasseur Antoinette (vain runko)
LFG Roland D.VI (vain runko)
Lisunov Li-2
LVG B.II
LWD Szpak-2
LWD Żuraw)
MAK-30, yliääninopeudella lentänyt maali
Messerschmitt Bf 109G-6
Messerschmitt Me 209V1 (vain runko)
Mikojan-Gurevitš MiG-19 PM
Mikojan-Gurevitš MiG-21 F-13
Mikojan-Gurevitš MiG-21 MF
Mikojan-Gurevitš MiG-21 bis
Mikojan-Gurevitš MiG-21 PF
Mikojan-Gurevitš MiG-21 PFM
Mikojan-Gurevitš MiG-21 R
Mikojan-Gurevitš MiG-21 U
Mikojan-Gurevitš MiG-21 UM
Mikojan-Gurevitš MiG-21 US
Mikojan-Gurevitš MiG-23 MF
Mikojan Gurevitš MiG-29
North American T-6G Texan
Northrop F-5E Tiger II
Piper L-4A Grasshopper
Polikarpov Po-2 LNB
PWS-26
WSK-Mielec M-15 Belphegor
PZL M-4 Tarpan
PZL P.11c
PZL S-4 Kania 3
PZL Szpak 4T
PZL-104 Wilga
PZL-105 Flaming
PZL-106A Kruk
PZL-130 Orlik
RWD-13
RWD-21
Saab J 35J Draken
Saab JASF37 Viggen
Sopwith F.1 Camel (vain runko)
Suhoi Su-7 BKL
Suhoi Su-7 BM
Suhoi Su-7 UM
Suhoi Su-20
Suhoi Su-22 M4
Supermarine Spitfire LF Mk XVIE
Tupolev Tu-134A
Tupolev Tu-2S
WSK Lim-1
WSK Lim-2
WSK Lim-5
WSK Lim-6bis
WSK Lim-6M
WSK Lim-6MR
WSK MD-12F
WSK SB Lim-2
WSK SB Lim-2A
TS-11 Iskra bis B
TS-8 Bies
WSK TS-9 Junak 3
Zlin Z-26 Trener
Kokoelma > Purjelentokoneet

IS-1 Sępbis
IS-3 ABC
IS-4 Jastrząb
IS-A Salamandra
IS-B Komar 49
IS-C Żuraw
S-1 Swift
SZD-6x Nietoperz
SZD-8bis Jaskółka
SZD-9 bis Bocian 1A
SZD-10bis Czapla
SZD-12 Mucha 100
SZD-15 Sroka
SZD-17x Jaskółka L
SZD-18 Czajka
SZD-19 Zefir
SZD-21 Kobuz 3
SZD-22 Mucha Standard
SZD-25A Lis
SZD-43 Orion
SZD-43 Orion
WWS Wrona bis
WWS-2 Żaba
Kokoelma > Moottoripurjehtijat

HWL Pegaz
Kokoelma > Helikopterit

BŻ-1 GIL
BŻ-4 Żuk
JK-1 Trzmiel
Mil Mi-4 A
Mil Mi-4 ME
WSK Mi-2 URP
WSK Mi-2Ch
WSK SM-1 (lisenssivalmistettu Mil Mi-1)
WSK SM-2
Aiheesta muualla

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
Official website of the museum (in English and Polish)
Images from the museum collected on www.airliners.net
Grivenka

Grivenka on vanha venäläinen massan mittayksikkö, josta oli käytössä kaksi erisuuruista muotoa. Iso grivenka oli yhden venäläisen naulan suuruinen eli vastasi 409,52 grammaa ja pieni grivenka vastasi 204 grammaa.
Georg Hann

Georg Hann (30. tammikuuta 1897 Wien, Itävalta – 9. joulukuuta 1950 München, Saksa) oli itävaltalainen oopperalaulaja, joka oli äänialaltaan bassobaritoni. Hän saavutti suurimmat menestyksensä Münchenissä, jossa kuului Baijerin osavaltionoopperan esiintyjistöön vuodesta 1927 kuolemaansa saakka.
Hann opiskeli Wienin musiikkiakatemiassa Theodor Lierhammerin johdolla. Hän teki vuonna 1924 varhaisen esiintymisen Covent Gardenissa ennen liittymistään Baijerin osavaltionoopperaan. Vuonna 1931 Hann teki ensimmäisen esiintymisensä Salzburgin musiikkijuhlilla Pizarron roolissa Ludwig van Beethovenin Fideliossa. Sittemmin hän teki siellä esiintymisiä vuoteen 1949 asti. Vuonna 1942 Hann loi Richard Straussin Capricciossa La Rochen roolin Münchenissä ja vuonna 1947 Gottfried von Einemin Dantons Todissa Salzburgissa. Toisen maailmansodan jälkeen hän palasi esiintymään Covent Gardeniin Wienin valtionoopperan kanssa. Lisäksi Hann esiintyi Pariisissa, Berliinissä ja Milanossa.
Hann tuli tunnetuksi sekä dramaattisten että koomisten roolien tulkinnoistaan. Rooleihin kuuluivat Leporello Don Giovannissa, Falstaff, Windsorin iloisissa rouvissa, paroni Ochs ja Faninal Ruusuritarissa, Papageno ja Sarastro Taikahuilussa, Rigoletton nimirooli ja Amfortas Parsifalissa. Hann osallistui Capriccion, Lentävä hollantilaisen, Cavalleria rusticanan, Pajatson, Toscan ja Aidan äänityksiin. Livenauhoitusten lisäksi hän teki levyjä ooppera-aarioista ja lauluista.
Pörssiosuuskunta

Pörssiosuuskunta (suomenruotsiksi börsandelslag) on osuuskuntamuotoinen liikeyritys, jonka osakkeita tai osuuksia noteerataan pörssissä.
Pörssiosuuskunta Suomessa

Pörssiosuuskunnat ovat olleet mahdollisia Suomen osuuskuntalainsäädännössä vuodesta 2013 alkaen.
Pörssiosuuskunta eroaa joiltain osin tavanomaisesta osuuskunnasta. Pörssiosuuskunta ei voi olla puhtaan aatteellinen, vaan sen on tavoiteltava voittoa. Pörssiosuuskunnan on hyväksyttävä jäsenikseen automaattisesti kaikki ne, jotka hankkivat tai saavat osuuskunnan osuuden, kun taas muut osuuskunnat voivat hyväksyä tai hyväksyä uudet jäsenet. Asiamiehen käyttöä ei voi rajoittaa osuuskunnan kokouksessa.
Äänivalta pörssiosuuskunnassa poikkeaa muista pörssiyhtiöistä. Osakeyhtiöissä äänivalta on suhteessa osakeomistuksen määrään, kun taas osuuskunnassa näin ei välttämättä ole. Kuinka äänivalta jakautuu määrätään osuuskunnan säännöissä.
Suomen ensimmäinen pörssiosuuskunta on Pohjanmaan Arvo Sijoitusosuuskunta. Se listautui Nasdaq First North Growth Market Finland -markkinapaikalle vuonna 2023.
Osuuskunta KPY ilmoitti vuoden 2021 lopulla harkitsevansa pörssilistautumista mutta lykkäsi listautumistaan alkuvuonna 2023.
Pörssiosuuskunta muissa maissa

Pörssiosuuskunta on maailmalla harvinainen. Yhdistyneissä arabiemiirikunnissa toimiva vähittäiskauppaosuuskunta Union Coop listautui Dubain pörssiin vuonna 2022.
Kirjallisuutta

Immonen, Raimo & Ossa, Jaakko & Villa, Seppo: ”I Oman pääoman hankkiminen; Osuuskuntamuodot; Pörssiosuuskunta”, Osuuskunnan pääoman hallinta, s. 15.  Alma Talent, 2015.  ISBN 978-952-14-2405-2.
Aiheesta muualla

Suvitie, Jukka: Pörssiosuuskunta- kauhukuva vaiko unelma?. Osuustoiminta, osuustoiminnan ammattilehti, 2017.  Helsinki:  Pellervo-Media Oy. ISSN 1236-4835.  Artikkeli verkossa. Viitattu 31.12.2020.
Grito de Dolores

Miguel Hidalgo kuvattuna seinämaalauksessa
El Grito de Dolores ("Doloresin kutsuhuuto") tarkoittaa tapahtumaa, josta Meksikon itsenäisyyssodan katsotaan alkaneen 16.9. 1810. Tuolloin Miguel Hidalgo ja muut Meksikon itsenäisyysmieliset päättivät nousta kapinaan Espanjan imperiumia vastaan, kun Napoleon Bonaparten veli Joseph Bonaparte oli asetettu valtaan.
Hidalgo ryntäsi Doloresin kirkkoon 16.9.1810, jossa hän soitti kirkonkelloja ja kutsui seurakuntalaiset aseisiin. Hidalgo vetosi erityisesti intiaaneihin ja mestitseihin kutsuen heitä kapinaan espanjalaista riistoa vastaan. Hän määräsi Doloresin espanjalaisasukkaat pidätettäviksi. Kapinasta tuli verinen hallitsemattomien joukkojen hyökätessä espanjalaisia vastaan. Kapina laajeni lopulta sodaksi Espanjaa vastaan, jonka lopputuloksena Meksiko itsenäistyi. 16.9 vakiintui sittemmin Meksikon itsenäisyyspäiväksi. Hidalgon itsenäisyysjulistusta muistellaan Meksikossa joka vuosi 15.9. maan presidentin soittaessa kelloja ja muistellen itsenäisyyssodassa kuolleita.
Guy Hellers

| Henkilötiedot |
| --- | --- | --- |
Koko nimi: Guy Hellers
Syntymäaika: 10. lokakuuta 1964 (ikä 60)
Syntymäpaikka: Luxemburg
Pituus: 186 cm
Seura
Seura: –
Tehtävä: Päävalmentaja
Seurat
| Vuodet | Seura | O (M) |
| 1980–1982 1983–2000 |  FC Metz  Standard Liège |   383 (30) |
Maajoukkue
| 1982–1997 |  Luxemburgin maajoukkue | 55 (2) |
Valmennusura
2000–2004 2004–2010:  Luxemburgin juniorimaajoukkueet  Luxemburgin maajoukkue
 Seurajoukkueuran tilastot kattavat vain kansalliset sarjat.
Guy Hellers (s. 10. lokakuuta 1964) on luxemburgilainen jalkapallovalmentaja ja entinen keskikenttäpelaaja.
Ura pelaajana

Juniorina US Bascharagessa ja CS Hollerichissa pelannut Hellers siirtyi 16-vuotiaana ranskalaiseen FC Metziin. Nuori keskikenttäpelaaja edusti seuraa kahden kauden ajan, kunnes siirtyi belgialaiseen Standard Liègeen. Hän edusti seuraa kaikkiaan 17 kautta ja pelasi 383 ottelua tehden niissä 30 maalia. Hän lopetti peliuransa kauden 1999–2000 jälkeen.
Luxemburgin maajoukkueessa Hellers pelasi urallaan 55 maaottelua ja teki kaksi maalia.
Hellers valittiin Luxemburgin vuoden urheilijaksi 1990 ja 1995.
Meriitit pelaajana
Belgian Cup: 1993
Hopeaa (5): 1984, 1988, 1989, 1999, 2000