stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Helicoprion

| Helicoprion |
| --- | --- |
 Hammaskierrefossiili
 Varhais- ja keskipermikausi  PreЄ Є O S D C P T J K Pg N      
Tieteellinen luokittelu
Domeeni::  Aitotumaiset Eucarya
Kunta::  Eläinkunta Animalia
Pääjakso::  Selkäjänteiset Chordata
Alajakso::  Selkärankaiset Vertebrata
Luokka::  Rustokalat Chondrichthyes
Alaluokka::  Koppapäiset Holocephali
Lahko::  †Eugeneodontiformes
Heimo::  †Helicoprionidae
Suku::  †Helicoprion  Karpinsky, 1899
Lajit
 †H. bessonowi Karpinsky, 1899  †H. davisii (Woodward, 1886)  †H. ergasaminon Bendix-Almgreen, 1966 
Katso myös
   Helicoprion Wikispeciesissä   Helicoprion Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OK: 
Helicoprion on sukupuuttoon kuollut koppapäisiin kuuluva rustokalasuku, joka eli permikaudella. Lähes kaikki löydetyt fossiilit koostuvat erikoisista alaleuan kiehkuraisista osista, joissa joskus on yli 180 hammasta. Helicoprion oli luultavasti suuri haita muistuttava petokala, joka saalisti aktiivisesti meren pintavesissä. Sen lähimmät nykyään elävät sukulaiset ovat sillikuningaskalat.
Ulkonäkö ja koko

Helicoprion oli luultavasti tukevarakenteinen peto, jolla oli aggressiiviset elämäntavat. Elämäntapojensa takia sillä oli luultavasti viisi kidusaukkoa kuten hailla, eikä yksi kuten sillikuningaskaloilla. Sen kallo oli lyhyempi kuin sillikuningaskaloilla, ja sen leuan lopussa näkyi hammaskiehkura. Suurin löydetty hammaskiehkura oli läpimitaltaan 60-senttinen, ja sen perusteella on arvioitu kalan kokonaispituudeksi jopa 12 metriä.
Löytäminen ja tutkimus

Helicoprionin leukojen fossiileja on löydetty Kanadasta, Yhdysvalloista, Meksikosta, Huippuvuorilta, Venäjältä, Kazakstanista, Kiinasta, Laosista, Japanista ja Australiasta. Ensimmäisen löydön läpimitta on noin 26 senttiä. Aluksi sen arveltiin kuuluvan jollekin erikoiselle ammoniitille, mutta tarkemmissa tutkimuksissa selvisi, että se kuului jonkinlaiselle rustokalalle, ja suku nimettiin Helicoprioniksi.
Venäläinen Aleksandr Petrovitš Karpinski käytti useita vuosia elämästään yrittäessään tutkia, mihin kohtaan kalaa ”kiehkura” voisi kuulua. Hän kokeili sijoittaa sen muun muassa selkäevään, pyrstöön ja yläleukaan. Myöhemmin se osattiin sijoittaa alaleukaan, mutta kiehkuran tarkka sijainti paljastui vasta 2010-luvulla, kun tutkittiin Idahosta fosforikerrostumasta löytynyttä fossiilia IMNH 36701 tietokonetomografialla. Se käytti tätä kiehkuraa murtaakseen joidenkin pääjalkaisten kuten ammoniittien, helmiveneiden ja kalmarien kuoria.
Kuvia

Kiehkura sijoitettuna virheellisesti yläleukaan
Kiehkura sijoitettuna virheellisesti alaleukaan
Kiehkura sijoitettuna virheellisesti alaleukaan
Helicoprionin hammaskiehkura
Aiheesta muualla

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
Crew, Becky: Prehistoric ghost shark Helicoprion's spiral-toothed jaw explained Scientific American.  27.2.2013. Viitattu 30.9.2019. (englanniksi)
Helicoprion: Scientists solve mysteries of ancient 'shark' with spiral-toothed jaw Phys.org.  27.2.2013. Viitattu 30.9.2019. (englanniksi)
Strauss, Bob: Helicoprion Facts and Figures ThoughtCo.  13.8.2018. Viitattu 30.9.2019. (englanniksi)
Moderni näkemys lajista Helicoprion bessonowi
Hysteerinen hotelli

| Hysteerinen hotelli> Blame It on the Bellboy |
| --- | --- |

Ohjaaja:  Mark Herman
Käsikirjoittaja:  Mark Herman
Säveltäjä:  Trevor Jones
Kuvaaja:  Andrew Dunn
Valmistustiedot
Valmistusmaa:  Yhdysvallat Yhdistynyt kuningaskunta
Tuotantoyhtiö:  Hollywood Pictures
Levittäjä:  Walt Disney Studios Motion Pictures
Kesto:  78 minuuttia
Alkuperäiskieli:  englanti
Aiheesta muualla
IMDb
Elonet
AllMovie
Infobox OKNimi-testi OK: 
Hysteerinen hotelli (Blame It on the Bellboy) on Mark Hermanin käsikirjoittama ja ohjaama yhdysvaltalais-brittiläinen komediaelokuva vuodelta 1992. Sen pääosissa näyttelevät Dudley Moore, Richard Griffiths ja Bryan Brown.
Juoni

Elokuvassa italialainen vastaanottovirkailija sekoittaa venetsialaishotellin vieraiden lähes samalla tavoin ääntyvät englanninkieliset nimet (”Melvyn Orton”, ”Maurice Horton” ja ”Mike Lawton”). Seuraa väärinkäsityksiä, hämmennystä ja kommelluksia, kun palkkamurhaajaa luullaan seuralaisen etsijäksi, seuralaisen etsijää kiinteistönostajaksi ja kiinteistönostajaa palkkamurhaajaksi.
Vastaanotto

Video-oppaan mukaan Hysteerinen hotelli on kahden tähden arvoinen löysän hirtehinen sekoilukomedia, joka yrittää repiä huumoria nimisekaannuksesta. Helsingin Sanomissa Mikael Fränti valitteli, ettei koomikko Dudley Moore ole tässä vaisussa komediassa parhaassa vedossaan.
Black M

Black Mesrimes, vuonna 2012.
Alpha Diallo (s. 27. joulukuuta 1984 Pariisi, Ranska), joka tunnetaan paremmin artistinimellä Black Mesrimes tai Black M, on ranskalainen guinealaistaustainen rap-artisti. Hän kuuluu ranskalaiseen rap-ryhmään Sexion d’Assaut ja on myös julkaissut omaa musiikkia.
Black M:n ensimmäinen sooloalbumi Les Yeux plus gros que le monde julkaistiin 31. maaliskuuta 2014.  Albumi nousi Ranskan albumilistan kakkoseksi. Vuoden 2015 loppuun mennessä albumia oli myyty Ranskassa yli 600 000 kappaletta.
Albumista julkaistiin 17. marraskuuta 2014 kahdeksan lisäkappaletta sisältävä versio nimellä Le Monde plus gros que mes yeux.
Studioalbumit

Les yeux plus gros que le monde (2014)
Le monde plus gros que mes yeux (2014)
Éternel insatisfait (2016)
Il était une fois... (2019)
Barney Kessel

Barney Kessel
Barney Kessel (17. lokakuuta 1923 Muskogee, Oklahoma, Yhdysvallat – 6. toukokuuta 2004 San Diego, Kalifornia, Yhdysvallat) oli yhdysvaltalainen jazzkitaristi. Hän aloitti keikkailun paikallisten yhtyeiden kanssa teini-ikäisenä. Vuonna 1947 Kessel levytti Charlie Parkerin kanssa Relaxin at Camarillo -sessioissa Dial Recordsille. 1950-luvun alussa Kessel sai kuuluisuutta Oscar Petersonin trion kitaristina. Oscar Peterson Trio teki menestyksekkäitä kiertueita myös Yhdysvaltain ulkopuolella, minkä ansiosta Kessel sai myös kansainvälistä kuuluisuutta.
1960-luvulla Kessel oli paljon käytetty sessiokitaristi yhdysvaltalaisissa studioissa ja hän oli mukana studiomuusikoiden The Wrecking Crew -ryhmässä. Kesselin kitaransoittoa voi kuulla muun muassa Julie Londonin tunnetuksi tekemällä kappaleella "Cry Me a River". Studiomuusikkona hän soitti muun muassa Phil Spectorin, Beach Boysin ja Monkeesin levytyksissä.
Kessel on kitaristien keskuudessa arvostettu muusikko harmonisen ja hienostuneen tyylinsä ansiosta. Kessel voitti parhaan kitaristin tittelin useissa Esquiren, Down Beatin ja Playboyn muusikkoäänestyksissä vuosien 1947 ja 1960 välillä. The Who -yhtyeen johtaja ja kitaristi Pete Townshend levytti vuonna 1983 julkaistulle Scoop-albumilleen kunnianosoituksena Kesselille instrumentaalikappaleen "To Barney Kessel". Kessel itse oli levyttänyt ensilevylleen kunnianosoituksen omalle kitaristiesikuvalleen, "Salute to Charlie Christian".
Vuonna 1961 Gibson toi markkinoille Barney Kessel -kitaramallin. Sen valmistus jatkui vuoteen 1973 asti. Levytysten lisäksi Kessel julkaisi useita kitaransoitonoppaita. Maurice Summerfield on kirjoittanut Kesselistä kirjan Barney Kessel Jazz Legend.
Kessel halvaantui vuonna 1992, minkä jälkeen hänen terveytensä heikkeni. Hän kuoli 80 vuoden ikäisenä aivokasvaimeen kotonaan San Diegossa Kaliforniassa.
Levytyksiä

Vol. 1: Easy Like (Contemporary Records, 1953/1955)
Vol. 2: Kessel Plays Standards (Contemporary Records, 1954/1955)
Vol. 3: To Swing or Not to Swing (Contemporary Records, 1955)
Music to Listen to Barney Kessel by (Contemporary Records, 1956)
The Poll Winners (Contemporary Records, 1957) mukana myös Shelly Manne, Ray Brown
Let's Cook! (Contemporary Records, 1957)
The Poll Winners Ride Again (Contemporary Records, 1958) mukana myös Shelly Manne, Ray Brown
Kessel plays Carmen (Contemporary Records, 1958)
The Poll Winners Three! (Contemporary Records, 1959) mukana myös Shelly Manne, Ray Brown
Some Like It Hot (Contemporary Records, 1959) mukana myös Art Pepper
The Poll Winners - Exploring the Scene! (Contemporary Records, 1960) mukana myös Shelly Manne, Ray Brown
Barney Kessel's Swingin' Party at Contemporary (Contemporary Records, 1960)
Workin' Out with the Barney Kessel Quartet (Contemporary Records, 1961)
Feeling Free (Contemporary Records, 1969) mukana myös Bobby Hutcherson, Elvin Jones
The Poll Winners - Straight Ahead (Contemporary Records, 1975) mukana myös Shelly Manne, Ray Brown
Solo (Concord Records, 1981)
Spontaneous Combustion (Contemporary Records, 1987) mukana myös the Monty Alexander Trio
Red Hot and Blues (Contemporary Records, 1988) mukana myös Bobby Hutcherson, Kenny Barron, Rufus Reid, Ben Riley
Biellan maakunta

Biellan maakunta (ital. Provincia di Biella) on maakunta Piemonten hallintoalueella Luoteis-Italiassa.
Biellan maakunnan pinta-ala on 913 km2 ja asukasluku vajaat 180 000. Maakunta muodostuu 79 kunnasta, ja sen pääkaupunki on Biella.
Biellan maakunta perustettiin vuonna 1992.
Suurimmat kunnat

Biellan maakunnan väkiluvultaan suurimmat kunnat ovat (31.12.2015):
| Kunta | Asukasluku |
| --- | --- |
Biella: 44 733
Cossato: 14 804
Vigliano Biellese: 7 866
Candelo: 7 740
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Biellan maakunta Wikimedia Commonsissa
Virallinen sivusto (italiaksi)
Biellan maakunta
Ailoche | Andorno Micca | Benna | Biella | Bioglio | Borriana | Brusnengo | Callabiana | Camandona | Camburzano | Campiglia Cervo | Candelo | Caprile | Casapinta | Castelletto Cervo | Cavaglià | Cerreto Castello | Cerrione | Coggiola | Cossato | Crevacuore | Curino | Donato | Dorzano | Gaglianico | Gifflenga | Graglia | Lessona | Magnano | Massazza | Masserano | Mezzana Mortigliengo | Miagliano | Mongrando | Mosso | Mottalciata | Muzzano | Netro | Occhieppo Inferiore | Occhieppo Superiore | Pettinengo | Piatto | Piedicavallo | Pollone | Ponderano | Portula | Pralungo | Pray | Quaregna | Ronco Biellese | Roppolo | Rosazza | Sagliano Micca | Sala Biellese | Salussola | Sandigliano | Selve Marcone | Soprana | Sordevolo | Sostegno | Strona | Tavigliano | Ternengo | Tollegno | Torrazzo | Trivero | Valdengo | Vallanzengo | Valle Mosso | Valle San Nicolao | Veglio | Verrone | Vigliano Biellese | Villa del Bosco | Villanova Biellese | Viverone | Zimone | Zubiena | Zumaglia
Bielskin piirikunta

Bielskin piirikunta (puol. powiat bielski) on yksi Podlasian voivodikunnan piirikunnista. Piirikunnan väkiluku oli vuoden 2019 lopussa 54 353. Kunnat siellä ovat Bielsk Podlaski, Boćki, Brańsk, Orla, Rudka ja Wyszki. Bielskin piirikunnan hallintokeskus on Bielsk Podlaskin kaupunki.
Sejnyn piirikunnalla on Puolan sisällä yhteistä rajaa Białystokin, Hajnówkan, Siemiatyczen ja Wysokie Mazowieckien piirikuntien kanssa.
Väestö

Vuoden 2019 lopussa piirikunnan asukkaista 50,5 prosenttia oli naispuolisia ja 49,5 prosenttia miespuolisia. Alle 18-vuotiaat muodostivat 16,3 prosenttia piirikunnan väestöstä, työikäiset 58,5 prosenttia ja eläkeläiset 25,3 prosenttia väestön keski-iän ollessa 44,2 vuotta. Vuonna 2019 piirikunnassa syntyi 494 lasta. Vuoden 2011 väestönlaskennasta 16,5 prosenttia piirikunnan asukkaista oli valkovenäläisiä ja 1,3 prosenttia ukrainalaisia. Bielskin piirikunnan väkiluvun ennustetaan pienenevän 39 644 asukkaaseen vuoteen 2050 mennessä.
Väestö > Väestönkehitys

| Bielskin piirikunnan väestönkehitys 1998–2011 |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| Vuosi |  |  | Asukkaita |  |
| 1995 | 1995 |    | 65 335 | 65 335 |
| 2002 | 2002 |    | 61 395 | 61 395 |
| 2011 | 2011 |    | 58 495 | 58 495 |
| 2018 | 2018 |    | 54 863 | 54 863 |
Bielskin väestöpyramidi 2014.
Blanc

Blanc tai le Blanc on alkuperältään ranskalainen sukunimi, suomeksi 'valkoinen'. Nimi on muun muassa seuraavilla merkittävillä henkilöillä:
Blanc

Adolphe-Edmond Blanc (1799–1850), ranskalainen poliitikko
Antoine Blanc (1792–1860), New Orleansin ensimmäinen arkkipiispa
Antoine le Blanc (1800-luku), ranskalainen murhaaja
Bertrand Blanc (s. 1973), ranskalainen vuorikiipeilijä
Charles Blanc (1813–1882), ranskalainen taidekriitikko
Didier Blanc (s. 1984), ranskalainen vuorikiipeilijä
Edmond Blanc (1856–1920), ranskalainen poliitikko
Emmanuel Blanc (s. 1972), ranskalainen  vuorikiipeilijä
Erika Blanc (s. 1942), italialainen näyttelijä
Ernest Blanc (1923–2010), oopperalaulaja
Isabelle Blanc (s. 1975), ranskalainen lumilautailija
Jacques Blanc (s. 1939), ranskalainen poliitikko
Jennifer Blanc (s. 1974), yhdysvaltalainen näyttelijä
Julien Blanc (s. 1988), self-help-puhuja
Laurent Blanc (s. 1965), ranskalainen manageri ja jalkapalloilija
Louis Blanc (1811–1882), ranskalainen poliitikko ja historioitsija
Marie-Félix Blanc (1859–1882), ranskalainen perijätär
Martine Blanc (s. 1944), ranskalainen lastenkirjailija ja kuvittaja
Mel Blanc (1908–1989), yhdysvaltalainen ääninäyttelijä
Michel Blanc (1952–2024), ranskalainen näyttelijä
Nathalie Blanc (s. 1967), ranskalainen vuorikiipeilijä
Noel B. Blanc (s. 1938), yhdysvaltalainen Warner-Blanc-yhtiön toimitusjohtaja ja ääninäyttelijä
Patrick Blanc (s. 1953), ranskalainen kasvitieteilijä
Patrick Blanc, (s. 1972), ranskalainen vuorikiipeilijä
Raymond Blanc (s. 1949), ranskalainen kokki
Samuel Oscar Blanc, Roto-Rooter-kuivapesukoneen keksijä
Serge Blanc (s. 1972), ranskalainen jalkapalloilija
Serge Blanc (1929–2013), ranskalainen viulisti, orkesterinjohtaja
Le Blanc

Camille-André Le Blanc (1898–1993), kanadalainen roomalaiskatolinen piispa
Kuvitteelliset henkilöt

Blanc, kuvitteellinen henkilö pelissä Hyperdimension Neptunia
Hugh Griffith

| Hugh Griffith |
| --- | --- |
 Griffith Ben-Hurin (1959) trailerissa.
Henkilötiedot
Syntynyt: 30. toukokuuta 1912 Anglesey, Wales, Iso-Britannia
Kuollut: 14. toukokuuta 1980 (67 vuotta)
Ammatti:  näyttelijä
Näyttelijä
Palkinnot
 Parhaan miessivuosan Oscar-palkinto 1959 
Aiheesta muualla
IMDb 
Elonet
Hugh Griffith (30. toukokuuta 1912 Marian Glas, Anglesey, Wales – 14. toukokuuta 1980 Lontoo, Englanti) oli brittiläinen näyttelijä, joka näytteli sekä Britanniassa että Yhdysvalloissa.
Griffith palkittiin vuonna 1959 roolistaan šeikki Ilderiminä elokuvassa Ben-Hur parhaan miessivuosan Oscarilla. Hän oli Oscar-ehdokkaana samassa kategoriassa myös vuonna 1963 elokuvasta Tom Jones – hulivilihurmuri.
Valikoitu filmografia > Elokuva

| Elokuvat> Vuosi | Elokuvat> Suomenkielinen nimi | Elokuvat> Alkuperäinen nimi | Elokuvat> Rooli |
| --- | --- | --- | --- |
| 1948 | Paha rakkaus | So Evil My Love | Kuolemansyyntutkija |
| 1948 | Seikkaileva lurjus | The First Gentleman | Salisburyn piispa |
| 1949 | Kruunupäitä ja hyviä sydämiä | Kind Hearts and Coronets | Lord High Steward |
| 1949 | The Last Days of Dolwyn | The Last Days of Dolwyn | The Minister |
| 1950 | Lumottu veri | Gone to Earth | Andrew Vessons |
| 1951 | Veijarin viimeinen tahto | Laughter in Paradise | Henry Russell |
| 1953 | Täydellä höyryllä | The Titfield Thunderbolt | Dan |
| 1953 | The Beggar's Opera | The Beggar's Opera | Kerjäläinen |
| 1954 | Nukkuva tiikeri | The Sleeping Tiger | Tarkastaja |
| 1955 | Nainen laivassa | Passage Home | Passage Home |
| 1957 | Toivoton tunari | Lucky Jim | Professori Welch |
| 1959 | Ben-Hur | Ben-Hur | Sheikki Ilderim |
| 1959 | Etusivun sensaatio | The Story on Page One | Tuomari Edgar Neilsen |
| 1960 | Kun Englannin pankki ryöstettiin | The Day They Robbed the Bank of England | O'Shea |
| 1960 | Exodus | Exodus | Mandria |
| 1962 | Kapina laivalla | Mutiny on the Bounty | Alexander Smith |
| 1962 | Naamioitu agentti | The Counterfeit Traitor | Collins |
| 1962 | Poliisitarkastaja | The Inspector | Van der Pink |
| 1962 | Koettelemuksen aika | Term of Trial | O'Hara |
| 1963 | Tom Jones – hulivilihurmuri | Tom Jones | Squire Western |
| 1965 | Moll Flandersin lemmenseikkailut | The Amorous Adventures of Moll Flanders | Prison Governor |
| 1966 | Unikko tietää kuolemaa | Poppies Are Also Flowers | Salah Rahman Khan |
| 1966 | Kuinka miljoona varastetaan | How to Steal a Million | Bonnet |
| 1967 | Siveysvyö | La cintura di castità | Ibn-el-Rascid |
| 1967 | Merimies Gibraltarista | The Sailor from Gibraltar | Llewellyn |
| 1968 | Oliver! | Oliver! | Magistrate |
| 1970 | Humiseva harju | Wuthering Heights | Tri. Kenneth |
| 1970 | Tuplasti pieleen | Start the Revolution Without Me | Ludvig XVI |
| 1971 | Vampyyrin kosto | The Abominable Dr. Phibes | Rabbi |
| 1972 | Vampyyri nousee haudastaan | Dr. Phibes Rises Again | Harry Ambrose |
| 1972 | Mikä? | Che? | Joseph Noblart |
| 1972 | Canterburyn tarinoita | I racconti di Canterbury | Sir January |
| 1973 | Supersankari | The Final Programme | Professori Hira |
| 1974 | Luther | Luther | John Tetzel |
| 1974 | Rituaalimurhat | Craze | Asianajaja |
| 1977 | Casanova - sänkykamarivaras | Casanova & Co. | Kalifi |
| 1977 | Joseph Andrews | Joseph Andrews  | Squire Western |
| 1977 | Vihoviimeiset erämaalinnakkeen sankarit | The Last Remake of Beau Geste | Tuomari |
| 1978 | Ulvova koira | The Hound of the Baskervilles | Frankland |
| 1979 | 30 miljoonaa kuumaa dollaria | A Nightingale Sang in Berkeley Square | Sid Larkin |
Valikoitu filmografia > Televisio

| Televisio> Vuosi | Televisio> Suomenkielinen nimi | Televisio> Alkuperäinen nimi | Televisio> Rooli | Televisio> Lisätietoja |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| 1955 | Quatermass II | Quatermass II | Tri. Leo Pugh | 6 jaksoa |
| 1965 | The Walrus and the Carpenter | The Walrus and the Carpenter | Luther Flannery | 6 jaksoa |
| 1972 | Pahennuksen pömpeli | Clochemerle | Alexandre Bourdillat | 3 jaksoa |
Aiheesta muualla

Hugh Griffith Elonetissä.
Hugh Griffith Internet Movie Databasessa. (englanniksi)
Henri Kotavuo

| Henri Kotavuo> Henkilötiedot |
| --- | --- |
Koko nimi:  Henri Kotavuo
Syntynyt: 14. lokakuuta 1993
Kuollut: 16. maaliskuuta 2018 (24 vuotta)
Kansalaisuus:   Suomi
Koripalloilija
Lempinimi:  Ginobili
Pelipaikka:  Heittävä takamies / Pieni laitahyökkääjä
Pituus:  192 cm
Paino:  87 kg
Pelaajaura
Seurajoukkueet
2010–2018:  Forssan Koripojat
Henri Kotavuo (14. lokakuuta 1993 – 16. maaliskuuta 2018) oli suomalainen koripalloilija. Takamies–laiturina pelannut Kotavuo edusti koko uransa ajan kasvattajaseuraansa Forssan Koripoikia jossa pelasi Korisliigaa kauden 2012–2013 ja seitsemän kautta I-divisioonassa. Vuonna 2012 hän voitti FoKoPossa I-divisioonan mestaruuden.
Pelaajaura

Forssan Koripoikien kasvatti Kotavuo aloitti koripallon pelaamisen isoveljensä perässä FoKoPon koripalloleikkikoulussa. Vuosina 2010–2012 hän pelasi yhtä aikaa 19-vuotiaiden poikien I-divisioonassa ja seuran miesten I-divisioonaa pelanneessa edustusjoukkueessa. Kaudella 2011–2012 Kotavuo edusti FoKoPoa myös Suomen cupissa. Keväällä 2012 FoKoPo voitti miesten I-divisioonan runkosarjan, välieränsä ja lopulta myös Lapuan Korikobria vastaan käydyt loppuottelut nousten näin Korisliigaan.
Kaudella 2012–2013 Kotavuo pelasi Korisliigassa 12 ottelussa hajaminuutteja. Pisteitä Kotavuo teki kolmessa ottelussa, ja runkosarjan viimeisessä ottelussa Salon Vilpasta vastaan hän kirjautti pääsarjauransa ennätykset 13 peliminuuttia, kuusi pistettä ja kolme levypalloa. FoKoPo sijoittui runkosarjassa viimeiseksi ja putosi takaisin I-divisioonaan.
Vuodet 2013–2018 Kotavuo jatkoi FoKoPossa miesten I-divisioonassa pelaamista nostaen kausi kaudelta peliaikaansa ja teholukemaansa. Kausi 2017–2018 oli Kotavuon paras: hän kuului joukkueen runkopelaajiin ja pelasi noin 26 minuuttia ottelua kohden kirjauttaen tilastokeskiarvoikseen 7,2 pistettä, 3,2 levypalloa ja 1,7 korisyöttöä. Näiden lisäksi hän teki ennätyksensä myös vastustajalle hankituissa virheissä ja riistoissa. Yhteensä Kotavuo pelasi FoKoPossa 178 miesten valtakunnallista sarjaottelua tehden 603 pistettä.
Pelityyli ja ominaisuudet

Takamies–laiturina pelannutta Kotavuota luonnehdittiin periksiantamattomaksi pelaajaksi joka korvasi fyysisellä kunnollaan ja asenteellaan jonkin verran pienen kokonsa pienenä laitahyökkääjänä.
Yksityiselämä

Kotavuota luonnehdittiin tunnolliseksi ja mukavaksi. Hänen veljistään myös pikkuveli Johan Kotavuo on pelannut FoKoPon edustusjoukkueessa valtakunnallisissa sarjoissa. Veljekset keskittyivät koripalloon perheensä tukemana. Kotavuon Arja-äiti on toiminut FoKoPon puheenjohtajana ja miesten edustusjoukkueen joukkueenjohtajana.
Kotavuo löydettiin kuolleena kotoaan vain 24-vuotiaana 16. maaliskuuta 2018. Hänen kuolemaansa luonnehdittiin mediassa äkilliseksi ja yllättäväksi, ja kuolinsyyksi todettiin myöhemmin laaja lukinkalvonalainen verenvuoto. Kotavuo oli suunnitellut pelaavansa vielä otteluita ja turnauksia kevään 2018 aikana FoKoPon M1DA-kauden päätyttyä. Hänen kuolemansa johdosta pidettiin miesten ja naisten pääsarjaotteluissa hiljainen hetki.
Tilastot > Runkosarja

| Kausi | Joukkue | Sarja | O | 2P % | 3P % | 1P % | HL | PL | LEV | S | M | R | T | PTS | PTS YHT |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 2012–2013 | Forssan Koripojat | Korisliiga | 12 | 0,0 % | 40,0 % | 75,0 % | – | 0,6 | 0,6 | 0,1 | 0,2 | – | – | 0,8 | 9 |
| Yhteensä | Yhteensä | Korisliiga | 12 | 0,0 % | 40,0 % | 75,0 % | – | 0,6 | 0,6 | 0,1 | 0,2 | – | – | 0,8 | 9 |
O = ottelut, 2p % = kahden pisteen heittojen onnistumisprosentti, 3p % = kolmen pisteen heittojen onnistumisprosentti, 1p % = vapaaheittojen onnistumisprosentti, HL = hyökkäyslevypallot, PL = puolustuslevypallot, LEV = levypallot yhteensä, S = syötöt, M = menetykset, R = riistot, T = torjunnat, PTS = pistekeskiarvo, PTS YHT = pisteet yhteensä
Hiroto Muraoka

| Henkilötiedot |
| --- | --- | --- |
Koko nimi: Hiroto Muraoka
Syntymäaika: 19. syyskuuta 1931
Syntymäpaikka: Tokio, Japani
Kuolinaika: 13. maaliskuuta 2017 (85 vuotta)
Kansalaisuus:  Japani
Pelipaikka: Maalivahti
Seurat
| Vuodet | Seura | O (M) |
| 1954 | Kyodai Club |  |
Maajoukkue
| 1954 | Japani | 2 (0) |
Hiroto Muraoka (jap. 村岡 博人, Muraoka Hiroto; 19. syyskuuta 1931 Tokio – 13. maaliskuuta 2017) oli japanilainen jalkapalloilija.
Jalkapallomaajoukkue

Muraoka debytoi Japanin maajoukkueessa maaliskuussa 1954. Hän on pelannut kaksi maaottelua.
Aiheesta muualla

National Football Teams
Hepa Halme

Heikki "Hepa" Halme (s. 1955) on suomalainen saksofonisti ja huilisti. Hänen kokoonpanoihinsa ovat kuuluneet mm. Maukka Perusjätkän ja Tuomari Nurmion yhtyeet sekä Bullworkers- ja Cool Sheiks -yhtyeet.
Halmeelle myönnettiin taiteilijaeläke vuonna 2018.
Hirvijärvi (Pielavesi)

| Hirvijärvi |
| --- | --- |
Maanosa:  Eurooppa
Valtiot:  Suomi
Maakunnat:  Pohjois-Savo
Kunnat:  Pielavesi
Koordinaatit:  63°22′51″N, 26°40′52″E
Vesistöalue ja valuma-alueen tietoja
Päävesistöalue:  Kymijoen vesistö (14)
Laskujoki:  Hirvijoki
Järvinumero:  14.744.1.001
Mittaustietoja
Pinnankorkeus:  125,8 m 
Rantaviiva:  8,37 km 
Pinta-ala:  1,38 km² 
Tilavuus:  0,00572 km³ 
Keskisyvyys:  4,1 m 
Suurin syvyys:  13 m 
Saaria:  1
 fiHirvijärvi 
Hirvijärvi on Pielaveteen laskeva järvi Hirvikylässä Pielavedellä Pohjois-Savon länsiosassa. Sen pinta-ala on 1,4 neliökilometriä. Etäisyys Kuopiosta on 73 kilometriä luoteeseen.