stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Omakotitalo
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Omakotitalo Wikimedia Commonsissa
Ojala, Kari: Huono talo hyvään hintaan: Omakotitalorakentamisen rappio: Pamfletti.  (Barrikadi-sarja no 23)  Helsinki:  WSOY, 2011.  ISBN 978-951-0-38500-5
HMS Onslow (G17)

| HMS Onslow |
| --- | --- |
 HMS Onslow

Aluksen vaiheet
Rakentaja:  John Brown and Company, Clydebank
Kölinlasku:  1. heinäkuuta 1940
Laskettu vesille:  31. maaliskuuta 1941
Palveluskäyttöön:  8. lokakuuta 1941
Poistui palveluskäytöstä:  myyty Pakistanin laivastolle 1949 nimellä Tippu Sultan
Tekniset tiedot
Uppouma:  1 570 t (standardi)
Pituus:  105 m
Leveys:  11 m
Syväys:  4,11 m
Koneteho:  40 000 hv
Nopeus:  37 solmua
Miehistöä:  176+
Aseistus
Aseistus:  4 x 4,7"/L45 (120 mm) QF Mk XII -tykkiä yksiputkisina CP Mk XVIII -asennuksina 1 x 4" QF Mk V -ilmatorjuntatykki HA Mk III -asennuksena 4 x QF 2 naulan Mk VIII -ilmatorjuntatykkiä neliputkisena Mk VII -asennuksena 6 x Oerlikon 20 mm -ilmatorjuntatykkiä yksiputkisina asennuksina 4 x 21" (533 mm) torpedoputkea Mk IX torpedoille 4 x syvyyspomminheitintä ja 2 x kiskoa, joissa yhteensä 70 syvyyspommia
HMS Onslow (viirinumero G17) oli Britannian kuninkaallisen laivaston O-luokan hävittäjä toisessa maailmansodassa.
Valmistus

Alus tilattiin 3. syyskuuta 1939 osana ensimmäistä hätälaivuetta (engl. 1st Emergency Flotilla) John Brown and Companyltä Clydebankistä, missä köli laskettiin 1. heinäkuuta 1940. Alus laskettiin vesille 31. maaliskuuta 1941 ja valmistui laivueenjohtajaksi varustettuna 8. lokakuuta 1941, jolloin sen tarjoukseen perustunut hinta oli 416 942 puntaa ilman Amiraliteetin toimittamia ase- ja viestijärjestelmiä.
Palvelus

Operaatio Deadlightistä vapauduttuaan alus oli sukellusveneiden koulutus- ja koeajoaluksena Portsmouthissa, kunnes se siirrettiin reserviin huhtikuussa 1947. Alus makasi ankkurissa Devonportissa, kunnes se sijoitettiin poistolistalle. Alus myytiin 30. syyskuuta 1949 Pakistanille, joka liitti sen laivastoonsa nimellä Tippu Sultan.
Alus palveli Pakistanin laivastossa hävittäjänä vuoteen 1957, jolloin se päätettiin muuttaa sukellusveneidentorjuntafregatiksi. Aluksen muutostyöt saatiin päätökseen Birkenheadissä 1960, minkä jälkeen alus palasi palvelukseen. Alus poistettiin palveluksesta ja se romutettiin vuonna 1980.
Opaali

| Opaali |
| --- | --- |

Luokka:  mineraali
Kemialliset ominaisuudet
Kemiallinen kaava:  SiO2*nH2O
Fysikaaliset ominaisuudet
Väri:  maidonvalkoinen, sinertävä, värileikki mineraalin sisästä
Asu:  yleensä massamainen, vaikuttaa amorfiselta
Kidejärjestelmä:  ei ole
Murros:  simpukkamurros
Kovuus Mohsin asteikolla:  5–6
Ominaispaino:  2,1
Liukenevuus:  liukenee fluorivetyhappoon
Optiset ominaisuudet
Kiilto:  lasikiilto
Läpinäkyvyys:  läpikuultava, jalot läpinäkyviä
Lähteet
  
Palo-opaali
Opaali on amorfinen piimineraali, joka sisältää paljon kidevettä. Opaali koostuu mikroskooppisen pienistä piioksidipalloista, jotka ovat järjestäytyneet säännöllisesti. Tämä järjestäytyminen saa aikaan valon diffraktiota, mikä aiheuttaa opaalille tyypillisen kirjavan värileikin. Rusehtavat, vihertävät ja mustat opaalit sisältävät epäpuhtauksina erilaisia luonnollisia pigmenttejä. Tällaisia pigmenttejä ovat esimerkiksi garnieriitti (vihreä), rautahydroksidit (ruskea), ja mangaaninodulit (musta). Meniliitti on opaalin harmaa tai ruskea muunnos, ja se on saanut nimensä Ménilmontantin mukaan.
Opaalia esiintyy kompakteina, läpikuultavina, lasimaisina massoina. Se voi esiintyä juonina ja lasimaisina aggregaatteina. Opaalia muodostuu kuumissa lähteissä ja geysireissä sekä merivedestä tiivistymällä. Opaali on ensimmäinen merivedestä tiivistyvä SiO2-faasi, mutta se on hyvin epävakaa, ja muuttuu helposti kristobaliitiksi ja tridymiitiksi. Opaali on myös tärkeä komponentti esimerkiksi erilaisten piilevien ja sienieläinten kuorissa.
Erilaisia opaaliperäisiä sedimenttejä, kuten opokaa (piisavi) ja diatomiittia käytetään esimerkiksi keramiikan valmistuksessa, sekä erilaisina suodattimina, hionta-aineina ja korkeita lämpötiloja kestävinä materiaaleina kemianteollisuudessa ja öljyteollisuudessa. Jalokiviopaaleja käytetään korukivinä. Eräs tärkeä jalokiviopaalien esiintymä on Keski-Australiassa sijaitseva Coober Pedy. Maapallon lisäksi opaaleja on löydetty myös Marsista.
Sana opaali on peräisin sanskriitin kielen sanasta upálá, joka tarkoittaa jaloa tai arvokasta kiveä.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Opaali Wikimedia Commonsissa
Onko vielä pitkä matka jonnekin?

| Onko vielä pitkä matka jonnekin? Eppu Normaali |
| --- | --- | --- |

Livealbumin tiedot
 Äänitetty : 1993
 Julkaistu: 1994
 Tuottaja(t): Mikko Syrjä
 Tyylilaji: suomirock aikuisrock
 Levy-yhtiö: Poko Rekords
Listasijoitukset
  3. (helmikuu 1994)
Eppu Normaalin muut julkaisut
| Studio Etana 1993 | Onko vielä pitkä matka jonnekin? 1994 | Repullinen hittejä 1996 |
Onko vielä pitkä matka jonnekin? on Eppu Normaalin livealbumi vuodelta 1994. Se on nauhoitettu yhtyeen kiertueella vuonna 1993. Yhtyeen jäsenten mukaan juuri kiertueen huonoimmat esitykset nauhoitettiin levylle eikä yhtye aluksi halunnut julkaista koko levyä, mutta jo tapahtuneen mainostamisen takia jouduttiin toisiin ajatuksiin.
Kappaleet

Joka päivä ja joka ikinen yö – 3.51  (Säv./sov. Mikko Syrjä, san. Martti Syrjä)
Murheellisten laulujen maa – 3.19  (Säv./sov. Mikko Syrjä, san. Martti Syrjä)
Puhtoinen lähiöni – 4.12  (Säv./sov. Mikko Syrjä, san. Mikko Saarela)
Sotilaallinen tyhjiö – 2.58  (Säv. Mikko Syrjä, san. Mikko Syrjä & Mikko Saarela, sov. Eppu Normaali)
Hipit rautaa – 5.17  (Säv./sov. Mikko Syrjä, san. Mikko Syrjä, Martti Syrjä & Mikko Saarela)
Tahroja paperilla – 3.55  (Säv./sov. Mikko Syrjä, san. Martti Syrjä)
Urheiluhullu – 4.02  (Säv./sov. Mikko Syrjä, san. Martti Syrjä)
Viides toukokuuta – 3.13  (Säv./sov. Mikko Syrjä, san. Martti Syrjä)
Asustelaulu – 3.17  (Säv./sov. Juha Torvinen, san. Martti Syrjä)
Baarikärpänen – 3.45  (Säv./sov. Mikko Syrjä, san. Martti Syrjä)
Arkussa vainaan – 4.40  (Säv./sov. Mikko Syrjä, san. Martti Syrjä)
Vihreän joen rannalla – 4.10  (kauan sitten) (Säv. Mikko Syrjä, san. Martti Syrjä)
Kaikki häipyy, on vain nyt – 4.26  (Säv./sov. Mikko Syrjä, san. Martti Syrjä)
Nyt reppuni jupiset riimisi rupiset – 4.02  (Säv./sov. Mikko Syrjä, san. Martti Syrjä)
Vuonna ´85 – 3.14  (Säv./sov. Mikko Syrjä, san. Martti Syrjä)
Njet, njet – 2.55  (Säv./sov. Mikko Syrjä, san. Mikko Syrjä & Mikko Saarela)
Myrkkyä – 2.52  (Säv. Mikko Syrjä, san. Mikko Syrjä & Mikko Saarela)
Voi kuinka me sinua kaivataan – 5.15  (Säv./sov. Mikko Syrjä, san. Martti Syrjä)
Kokoonpano

Martti Syrjä – laulu
Pantse Syrjä – kitara, taustalaulu, laulu (kappale 10)
Juha Torvinen – kitara
Sami Ruusukallio – basso, taustalaulu
Aku Syrjä – rummut
Operaatio Maslenica

Krajinan kapina
Borovo Selon välikohtaus
Sodan alku
Kasarmien taistelu
Sodan loppuvaihe
Sotilasoperaatioita
Osijekin taistelu
Dubrovnikin piiritys
Vukovarin piiritys
Operaatio Myrsky
Operaatio Maslenica oli kroaattien tekemä hyökkäys Zadarin lähellä Kroatian sodassa 22. tammikuuta - 10. helmikuuta 1993. Tämä merkitsi kroaattien voimistumista ja propagandavoittoa kroaateille. Maslenican silta oli yhdysväylä Etelä- ja Pohjois-Kroatian välillä ja siksi strategisesti tärkeä kohde. Serbit olivat vallanneet Maslenican sillan syyskuussa 1991.
Kroaatit hyökkäsivät 22. tammikuuta 1993 Zadarin seuduilla. Kolmen päivän aikaana vallattiin 15 kylää Zadarin ympäristöstä. Niiden avulla syntyi kulkuyhteys Etelä-ja Pohjois-Kroatian välille.
YK:n turvallisuusneuvosto vaati kroaatteja vetäytymään valtaamiltaan alueilta 31. heinäkuuta 1993 mennessä, ja asetti alueelle 2000 rauhanturvaajaa. Kroatia ei päästänyt YK:n joukkoja kaikkialle mihin nämä halusivat.
Uusi Maslenican silta
Vaikka kroaatit valtasivat Maslenican sillan, he kykenivät rakentamaan ainoastaan tilapäisen ponttonisillan, jonka kautta kulki vain hieman liikennettä, sillä Maslenican sillan seutu ja Zemunikin lentokenttäkin olivat serbien tykkitulen alla.
Operaatio Maslenicaa pidetään sodan käännekohtana, sillä se oli kroaattien ensimmäinen merkittävä voitto serbeistä. Sillä oli suuri merkitys kummankin osapuolen joukkojen taisteluhengelle.
NMS Opanezul

| Opanezul |
| --- | --- |

Aluksen vaiheet
Rakentaja:  Thames Ironworks and Shipbuilding Company, Lontoo
Palveluskäyttöön:  1882
Poistui palveluskäytöstä:  ei tiedossa
Tekniset tiedot
Nopeus:  8,5 solmua
Aseistus
Aseistus:  1 x 37 mm tykki 1 x konekivääri
NMS Opanezul (rom. Nava Majestǎţii Sale Opanezul) oli Romanian kuninkaallisen laivaston Rahova-luokan tykkivene.
Valmistus

Alus tilattiin Thames Ironworks and Shipbuilding Companyltä Lontoosta. Se valmistettiin 1882. Sen aseistuksena oli yksi 37 millimetrin (1 naulan) tykki ja yksi konekivääri.
Palvelus

Alus kuului Tonavan laivueeseen ja sen kohtalosta ei ole tietoa.
Ongelmalähtöinen oppiminen

Pedagogisia malleja
Tutkiva oppiminen
Ongelmalähtöinen oppiminen
Projektioppiminen
Ilmiöpohjainen oppiminen
Freinetpedagogiikka
Montessoripedagogiikka
Yhteisöllinen oppiminen
Yhteistoiminnallinen oppiminen
Oppilaslähtöinen opetus
(katso kaikki 33)
Katso myös
Luokka:Opetusmenetelmät, Pedagogiikka, Didaktiikka, Opetus
Ongelmalähtöinen eli ongelmaperustainen oppiminen, (engl. Problem-based Learning, PBL), on aktiivisen oppimisen menetelmä ja yksi tapa toteuttaa tutkivaa oppimista. Sitä voi käyttää menetelmällisenä työkaluna tai koko koulutusohjelman kattavana strategiana. Suomessa sitä käytetään varsin laajasti sekä yliopistoissa että ammattikorkeakouluissa. Sitä käytetään myös täydennyskoulutuksessa ja toisella asteella.
Ongelmaperustaisessa opiskelussa opiskelijat kirjojen ylenmääräisen lukemisen sijasta ratkovat esimerkiksi työelämässä vastaan tulevia käyttötapauksia. Näin luettua ja opiskeltua tietoa päästään soveltamaan käytännössä ja näin opiskelu voi olla mielekkäämpää. Ongelmaperustaista oppimista käytettäessä opiskelijat työskentelevät pienissä ryhmissä, ja itse opiskelu tapahtuu avoimia kysymyksiä asettamalla. Opettajan rooli on pienryhmätyöskentelyn eli tutoriaalin ajan toimia opiskelun ohjaajana eikä tarjota valmiita vastauksia. Pienryhmien tutoriaali-istuntojen ohella tutoriaalisykliin kuuluu itsenäistä opiskelua ja myös muuta opetusta kuten luentoja, harjoituksia ja kirjallisuuden lukemista.
Ongelmaperustaisen oppimisen menetelmä on kehitetty tutkimalla ihmisen kognitiivisia ominaisuuksia. Menetelmässä hyödynnetään muun muassa yksilön olemassa olevan tiedon palauttamista, tiedon prosessointia ja järjestämistä semanttiseksi verkoksi. Ongelmalähtöinen opiskelu kehittää opiskelijan itseohjautuvuutta ja yleisiä työelämävalmiuksia.kenen mukaan? Koko prosessin ajan opiskelija joutuu myös arvioimaan omaa ja vertaisopiskelijoidensa työtä.
Suomessa ongelmaperustaista oppimista on tutkittu muun muassa ProBell-tutkimusryhmän parissa, ja valtaosa suomenkielisistä PBL-kirjoista on Tampere University Pressin julkaisemia. ProBell on vuonna 2000 perustettu tutkimusryhmä, joka on saanut rahoitusta Suomen Akatemialta. Vuonna 2007 tutkimusryhmän aloittamaa työtä jatkamaan perustettiin Ongelmaperustaisen oppimisen seura ProBell ry, joka lakkautettiin 2018.
Ongelmalähtöisen mallin soveltaminen

Ongelmaperustainen oppiminen voidaan nähdä syklisenä mallina, jossa on useita vaiheita ja ennalta sovittu työnjako. Ryhmäistunnossa eli tutoriaalissa on 6-12 jäsentä. Ryhmän työskentelyä ohjaa tutoropettaja. Istuntoa varten valitaan puheenjohtaja, kirjuri ja havainnoija. Kirjuri toimii samoin kuin kokouksessa sihteeri. Havainnoija seuraa ryhmän ja sen jäsenten toimintaa ja antaa lopuksi palautteen kaikille osallistujille ja opettajatutorille.
Ensin luodaan skenaario tutkittavasta ongelmasta eli yritetään tulkita ja ymmärtää lähtötilanne. Ensimmäisessä tutoristunnossa tuotetaan aivoriihessä mahdollisimman paljon ideoita ongelma-alueesta. Samansukuiset ideat jäsennellään ja ryhmitellään. Seuraavaksi valitaan ja muotoillaan ne ongelma-alueet, joita lähdetään tarkemmin tutkimaan. Vaihtoehtoisesti voidaan aivoriihen jälkeen äänestää tärkeimmät ideat jatkoon. Sitten laaditaan oppimistavoitteet ja -tavat itsenäisen opiskelun vaiheeseen. Itsenäisen opiskelun aikana hankitaan taustatietoa sovitun työnjaon mukaisesti. Toisessa tutoristunnossa hankittu tieto mallinnetaan ja käsitteellistetään. Näin syntyy uutta käyttöteoriaa, jota selvennetään ja verrataan alkutilanteeseen. Koko syklin aikana arvioidaan oppimisprosessia, ryhmäprosessia ja ongelmanratkaisua.
Kirjallisuutta

Tampere University Press on julkaissut kymmenkunta PBL-kirjaa, joista suurin osa on Suomen akatemian rahoittaman ProBell-tutkimusryhmän tutkijoiden kirjoittamia. Verkosta löytyvät mm. Ongelmista oppimisen iloa., PBL in Context (2005), Ongelmaperustaisen oppimisen verkko (2015), Understanding problem-based learning (2006).
Boud, David & Feletti, Grahame I. (toim.): Ongelmalähtöinen oppiminen: Uusi tapa oppia.  ((The challenge of problem-based learning, 1998.) Suomentaneet Johanna Birstedt ym)  Helsinki:  Terra cognita, 1999.  ISBN 952-5202-24-0
Poikela, Esa & Poikela, Sari 1999. Kriittisyys ja ongelmaperustainen oppiminen. Teoksessa Järvinen-Taubert, Johanna & Valtonen, Päivi (toim.). Kriittisyyteen kasvu korkeakouluopetuksessa. Tampere: TAJU.
Poikela, Esa 2002 (toim.). Ongelmaperustainen pedagogiikka (elektroninen aineisto) Teoriaa ja käytäntöä. Tampere: Tampere University Press. Verkkoversio
Poikela, Esa 2003. Ongelmaperustainen pedagogiikka - mitä se on? Fysioterapia-lehti 5/2003. Artikkeli pdf-muodossa[vanhentunut linkki]
Rasinkangas, Anne 2004. Matka ongelmalähtöiseen oppimiskulttuuriin. Hämeenlinna: Hämeen ammattikorkeakoulu. Julkaisuja A:2/2004.
Lähteenmäki, Marja-Leena 2006. Reflektiivinen dialogi ongelmaperustaista koulutusta rakentavassa yhteistyössä. Aikuiskasvatus 2/2006.
Listaus seitsemästä suomalaisesta väitöskirjasta bloggauksessa: ProBell ry on lakkautettu, Facebook-sivu jatkaa ongelmaperustaisen oppimisen verkostona
Aiheesta muualla

Matleena Laakso on koonnut yhteen mm. Suomessa järjestetyt 12 konferenssia, 7 väitöskirjaa ja viidesti jaetut Vuoden PBL-teko-palkinnot. Löydät ne bloggauksesta: ProBell ry on lakkautettu, Facebook-sivu jatkaa ongelmaperustaisen oppimisen verkostona
ProBell ry:n Facebook-sivu (Yhdistys on lakkautettu 2018, mutta verkosto jatkaa Facebookissa.)
Oulun yliopisto (Arkistoitu – Internet Archive)
E-Learningcentre HAMK
ePeda, verkkopedagogiikan sovellukset (Arkistoitu – Internet Archive)
Sgt. Pepper’s Lonely Hearts Club Band (kappale)

| ”Sgt>  Pepper’s Lonely Hearts Club Band” The Beatles |
| --- | --- | --- |

Kappaleen tiedot
 Albumilta: Sgt. Pepper’s Lonely Hearts Club Band
 Julkaistu: 1. kesäkuuta 1967
 Tuottaja(t): George Martin
 Tyylilaji: rock, psykedeelinen rock, hard rock
 Kesto: 02.02
 Levy-yhtiö:  Parlophone    Capitol Records
Sgt. Pepper’s Lonely Hearts Club Bandin muut kappaleet
|   | ”Sgt. Pepper’s Lonely Hearts Club Band” 1. | ”With a Little Help from My Friends” 2. |
Sgt. Pepper’s Lonely Hearts Club Band on The Beatles -yhtyeen kappale samannimiseltä albumilta, joka julkaistiin vuonna 1967. Se on levyn ensimmäinen raita ja toimii eräänlaisena alkusoittona. Kappaleen kirjoitti kokonaisuudessaan Paul McCartney, vaikka se merkittiinkin hänen ja John Lennonin yhdessä tekemäksi.
Laulu sai vaikutteita Jimi Hendrixin musiikista, ja se olikin ilmestyessään siihen mennessä raskain Beatles-kappale.
Kappaleen synty

”Sgt. Pepper’s Lonely Hearts Club Band” on lyhyt ja yksinkertainen kappale, jonka Paul McCartney kirjoitti juuri ennen sen äänittämistä. Hän suunnitteli kappaleen rockyhtyeen ja orkesterin yhdessä esitettäväksi. Kappaleen inspiraatiosta on erilaisia versioita. Erään mukaan Beatlesin kiertuemanageri Neil Aspinall olisi albumin äänityksissä ehdottanut, että yhtye toivottaisi albumin ensimmäisessä kappaleessa kuulijat tervetulleiksi ja vastaavasti viimeisessä jättäisi hyvästit. Hän sai tähän idean Paul McCartneyn konserteissa antaman esimerkin mukaisesti. Tämä olisi johtanut lyhyeen ”Sgt. Pepper’s Lonely Hearts Club Band (Reprise)” -kappaleeseen, joka on levyn toiseksi viimeinen raita. Kappaleen ja itse albumin nimestä McCartney kertoi Playboyn haastattelussa vuonna 1984:
»Keksin sen nimen lentomatkalla L.A.:sta jonnekin. Ajattelin että olisi hienoa kadottaa entiset minämme ja esiintyä keksittynä bändinä. Loisimme kaiken kulttuurin sen ympärille ja keräisimme kaikki sankarimme yhteen paikkaan. Joten ajattelin, että tyypillinen typerältä kuulostava nimi Dr. Hook’s Medicine Show and Traveling Circuksen tapaan olisi Sgt. Pepper’s Lonely Hearts Club Band. Se oli pelkkä sanaleikki.» 
(Paul McCartney.)
Itse albumin oli alun perin tarkoitus olla konseptialbumi lapsuuden muistoihin liittyen. Yhtye oli julkaissut teemaan liittyen singlen ”Strawberry Fields Forever”/”Penny Lane”, mutta tämän kappaleen myötä idea muuttui. Ennen laulun äänittämistä itse albumin nimeksi ei oltu vielä päätetty antaa Sgt. Pepper’s Lonely Hearts Club Band. Kappale ja McCartneyn soittama kitarasoolo saivat vaikutteita Jimi Hendrixiltä, jonka konsertin McCartney oli nähnyt neljä kuukautta ennen laulun äänittämistä.
Äänitys

Kappale äänitettiin Abbey Road Studiosissa Lontoossa, studiossa numero 2. Soitinosuudet nauhoitettiin yhdessä sessiossa 1. helmikuuta 1967 ja lauluosuudet seuraavana päivänä. Yli kuukauden päästä, 3. maaliskuuta, mukaan lisättiin neljä käyrätorvea luomaan vaikutelmaa eräänlaisesta psykedeelisestä marssiyhtyeestä. Yksi soittajista, John Burden, on myöhemmin kertonut, ettei Beatlesin jäsenillä itselläänkään tuntunut olevan käsitystä siitä, miltä puhaltimien pitäisi kuulostaa. Ainoastaan Paul McCartney oli aktiivinen ja hyräili melodioita puhallinsoittajille sekä tuottaja George Martinille. Kun puhaltimet oli saatu nauhalle, äänitti McCartney vielä soolokitaraosuutensa.
Työ saatettiin loppuun 6. maaliskuuta, jolloin George Martin lisäsi McCartneyn pyynnöstä mukaan ääniefektejä. Välisoitossa kuultava yleisön nauru otettiin Beyond the Fringe -komediaduon vuoden 1961 esityksestä, jonka Martin oli itse nauhoittanut. Alun soittimien viritysäänet olivat puolestaan peräisin samalla albumilla olevan ”A Day in the Life” -kappaleen äänityksistä. Äänet oli otettu nauhalle 10. helmikuuta, koska niille ajateltiin olevan mahdollisesti käyttöä myöhemmin. Aivan lopussa kuultava kirkuminen taas otettiin Beatlesin omasta esiintymisäänitteestä, joka oli nauhoitettu Hollywood Bowlissa elokuussa 1965. Mukana on myös ääniä, joissa yleisö istuutuu sekä taputtaa. Nämä, sekä erään lähteen mukaan myös ihmisten nauru, otettiin EMIn kokoelmista. Kyseisten ääninauhojen nimet olivat Volume 28: Audience Applause and Atmosphere, Royal Albert Hall and Queen Elizabeth Hall ja Volume 6: Applause and Laughter. Efektien asettamiseen kului useampi tunti, sillä sessio alkoi kello 19.00 ja päättyi seuraavan vuorokauden puolella 0.30.
Kappale miksattiin kahdessa osassa; ensimmäinen oli 2. helmikuuta ja toinen samana päivänä efektien asettamisen kanssa, 6. maaliskuuta 1967. Siitä otettiin kaikkiaan kahdeksan stereo- ja kaksi monomiksausta.
Äänitys > Kokoonpano

Paul McCartney – laulu, soolokitara (Epiphone E230TD(V) Casino), bassokitara (Rickenbacker 400IS)
George Harrison – soolo- ja rytmikitara (1965 Epiphone E230TD(V) Casino)
Ringo Starr – rummut (Ludwig)
John Lennon – taustalaulu
James W. Buck, Neil Sanders, Tony Randall, John Burden – käyrätorvet
Geoff Emerick – äänittäjä
George Martin – tuottaja
Rakenne

Kappaleen sävellaji on G-duuri ja tahtilaji 4/4. Kappale etenee muodossa:
Intro (instrumentaalinen)
Ensimmäinen säe
Bridge (instrumentaalinen)
Kertosäe
Bridge
Toinen säe
Outro
Melodialtaan kappaleen on sanottu muistuttavan talking blues -genreä. Lauluharmomiat ovat Beatlesille tyypilliset, samantyyliset kuin esimerkiksi kappaleessa ”Eight Days a Week”.
Julkaisu

Kappale ilmestyi Sgt. Pepper’s Lonely Hearts Club Band -albumin avausraitana Britanniassa 1. kesäkuuta 1967 ja Yhdysvalloissa päivää myöhemmin. Se on eräänlainen intro albumille. Kappaleen stereoversiossa yleisön äänet sekä soolokitara oli miksattu kovemmalle kuin monoversiossa.
Laulun ilmestyessä Beatles esiintyi siinä raskaampana kuin koskaan ennen. Tenho Immonen kuvaakin kappaletta kirjassaan The Beatles – Suuri historia ”eräänlaiseksi varieteeorkesterin ja heavy rockin väliseksi fuusioksi”. Kolme päivää albumin ja kappaleen julkaisun jälkeen Paul McCartney ja Beatlesin kitaristi George Harrison menivät Lontoon Saville Theatreen katsomaan inspiraation antaneen Jimi Hendrixin konserttia, ja suureksi yllätyksekseen he huomasivat Hendrixin aloittavan esiintymisensä coverilla ”Sgt. Pepper’s Lonely Hearts Club Bandista”.
Britanniassa ja Yhdysvalloissa kappaletta ei alun perin julkaistu singlenä, mutta Alankomaissa se saavutti singlelistalla sijan 2 kesällä 1967. Sgt. Pepper’s Lonely Hearts Club Bandin lisäksi kappale on julkaistu kokoelma-albumilla The Beatles 1967–1970 ja soundtrackilla Yellow Submarine Songtrack. Laulusta ovat Jimi Hendrixin lisäksi tehneet cover-version muun muassa Bryan Adams, Kelly Clarkson, Cheap Trick ja Bill Cosby.
Toukokuussa 1979 McCartney, Harrison ja Ringo Starr esittivät kappaleen Eric Claptonin ja Harrisonin ex-vaimon Pattie Boydin häissä.
Single

| ”Sgt>  Pepper’s Lonely Hearts Club Band” / ”With a Little Help from My Friends” The Beatles |
| --- | --- | --- |

Singlen tiedot
 Albumilta: Sgt. Pepper’s Lonely Hearts Club Band
 B-puoli: ”A Day in the Life”
 Äänitetty : Abbey Road, Lontoo, 1967
 Julkaistu:  Yhdysvallat 14. elokuuta 1978    Yhdistynyt kuningaskunta 30. syyskuuta 1978
 Formaatti: 7"-single
 Tekijä(t): John Lennon, Paul McCartney
 Tuottaja(t): George Martin
 Tyylilaji: rock, psykedeelinen rock, pop
 Kesto: 04.46
 Levy-yhtiö:  Yhdistynyt kuningaskunta Parlophone    Yhdysvallat Capitol Records
Muut kannet
 Japanin painoksen kansikuva
Listasijoitukset
  Iso-Britannia – 63. (Record Retailer)    Yhdysvallat – 71. (Billboard)
The Beatlesin muut singlet
| ”Back in the U.S.S.R.”  (UK) 1976 ”Ob-La-Di, Ob-La-Da” (USA) 1976 | ”Sgt. Pepper’s Lonely Hearts Club Band” / ”With a Little Help from My Friends” 1978 | ”The Beatles Movie Medley” 1982 |
Vuonna 1978 ”Sgt. Pepper’s Lonely Hearts Club Band” julkaistiin singlenä yhdessä sikermänä sitä albumilla seuraavan ”With a Little Help from My Friendsin” kanssa. B-puolella oli ”A Day in the Life”.
Singlen julkaisu tuli ajankohtaiseksi, kun Sgt. Pepper’s Lonely Hearts Club Band -elokuva ilmestyi. Singlen julkaisi Yhdysvalloissa 14. elokuuta Capitol ja Britanniassa 30. syyskuuta Parlophone. Se saavutti Yhdysvaltain Billboard-listalla seitsemän viikon aikana korkeimmillaan sijan 71 sekä heikommat sijoitukset Cashboxin ja Record Worldin listoilla. Britanniassa se oli kolmen listaviikon aikana parhaimmillaan sijalla 63. Alankomaissa sama single saavutti vuonna 1987 sijan 92.
Single > Kappaleet

A-puoli
Sgt. Pepper’s Lonely Hearts Club Band – 1.59 (säv. Lennon/McCartney)
With a Little Help from My Friends – 2.43 (säv. Lennon/McCartney)
B-puoli
A Day in the Life – 5.03 (säv. Lennon/McCartney)
Single > Listasijoitukset

| Valtio | Lista | Korkein sijoitus | Listaviikot | Nousu listalle | Lähde |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |
|  Iso-Britannia | Record Retailer | 63. | 3 | 7.10.1978 |  |
|  Yhdysvallat | Billboard Hot 100 | 71. | 7 | 16.9.1978 |  |
|  Yhdysvallat | Cashbox | 92. |  |  |  |
|  Alankomaat |  | 92. | 1 | 4.7.1987 |  |
|  Yhdysvallat | Record World | 103. |  |  |  |