stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Fieldsin mitali
Fieldsin mitalistit

| Vuosi | Paikka | Palkitut |
| --- | --- | --- |
| 1936 | Oslo, Norja | Lars Ahlfors (Suomi), Jesse Douglas (Yhdysvallat) |
| 1950 | Cambridge, Yhdysvallat | Laurent Schwartz (Ranska), Atle Selberg (Norja) |
| 1954 | Amsterdam, Alankomaat | Kunihiko Kodaira (Japani), Jean-Pierre Serre (Ranska) |
| 1958 | Edinburgh, Skotlanti | Klaus Roth (Yhdistynyt kuningaskunta), René Thom (Ranska) |
| 1962 | Tukholma, Ruotsi | Lars Hörmander (Ruotsi), John Milnor (Yhdysvallat) |
| 1966 | Moskova, Neuvostoliitto | Michael Francis Atiyah (Yhdistynyt kuningaskunta), Paul Joseph Cohen (Yhdysvallat), Alexander Grothendieck (Ranska), Stephen Smale (Yhdysvallat) |
| 1970 | Nizza, Ranska | Alan Baker (Yhdistynyt kuningaskunta), Heisuke Hironaka (Japani), Sergei Novikov (Neuvostoliitto), John Griggs Thompson (Yhdistynyt kuningaskunta) |
| 1974 | Vancouver, Kanada | Enrico Bombieri (Italia), David Mumford (Yhdysvallat) |
| 1978 | Helsinki, Suomi | Pierre Deligne (Belgia), Charles Fefferman (Yhdysvallat), Grigory Margulis (Neuvostoliitto), Daniel Quillen (Yhdysvallat) |
| 1982 | Varsova, Puola | Alain Connes (Ranska) , William Thurston (Yhdysvallat), Shing-Tung Yau (Yhdysvallat) |
| 1986 | Berkeley, Yhdysvallat | Simon Donaldson (Yhdistynyt kuningaskunta), Gerd Faltings (Länsi-Saksa), Michael Freedman (Yhdysvallat) |
| 1990 | Kioto, Japani | Vladimir Drinfeld (Neuvostoliitto), Vaughan Jones (Uusi-Seelanti), Shigefumi Mori (Japani), Edward Witten (Yhdysvallat) |
| 1994 | Zürich, Sveitsi | Jefim Zelmanov (Venäjä), Pierre-Louis Lions (Ranska), Jean Bourgain (Belgia), Jean-Christophe Yoccoz (Ranska) |
| 1998 | Berliini, Saksa | Richard Ewen Borcherds (Yhdistynyt kuningaskunta), William Timothy Gowers (Yhdistynyt kuningaskunta), Maksim Kontsevitš (Venäjä), Curtis T. McMullen (Yhdysvallat) |
| 2002 | Peking, Kiina | Laurent Lafforgue (Ranska), Vladimir Vojevodski (Yhdysvallat) |
| 2006 | Madrid, Espanja | Andrei Okounkov (Venäjä/Yhdysvallat), Grigori Perelman (Venäjä), Terence Tao (Australia), Wendelin Werner (Ranska) |
| 2010 | Hyderabad, Intia | Elon Lindenstrauss (Israel), Ngô Bảo Châu (Vietnam), Stanislav Smirnov (Venäjä), Cédric Villani (Ranska) |
| 2014 | Soul, Etelä-Korea | Artur Avila (Brasilia/Ranska), Manjul Bhargava (Kanada/Yhdysvallat), Martin Hairer (Itävalta), Maryam Mirzakhani (Iran) |
| 2018 | Rio de Janeiro, Brasilia | Peter Scholze (Saksa), Caucher Birkar (Britannia), Alessio Figalli (Sveitsi), Akshay Venkatesh (Yhdysvallat) |
| 2022 | Helsinki, Suomi | Hugo Duminil-Copin (Ranska), June Huh (Yhdysvallat), James Maynard (Britannia), Maryna Vjazovska (ukr. Марина В'язовська, Ukraina) |
Aiheesta muualla

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
Virallinen sivusto
Klemens VII (vastapaavi)

Anjoun herttua Ludvig I ja vastapaavi Klemens VII Avignonissa, kuva 1400-luvulta.
Klemens VII, syntymänimeltään Robert de Genève (1342 Geneve – 16. syyskuuta 1394 Avignon), oli ensimmäinen vastapaavi katolisen kirkon suuren skisman aikana.
Robert de Genève toimi Thérouannen piispana vuodesta 1361, ja vuonna 1368 hänestä tuli Cambrain arkkipiispa ja kardinaali vuonna 1371. Hän toimi paavin legaattina Pohjois-Italiassa vuosina 1376–1378 ja ryösti vuonna 1377 Cesenaa, jossa tapettiin Firenzen vastaisessa sodassa 4 000 paavia vastustanutta kapinallista.
Robert de Genève johti niitä kardinaaleja, jotka julistivat epäsuositun paavi Urbanus VI:n valinnan epäpäteväksi. Robert de Genève valittiin vastapaavi Klemens VII:ksi Kirkkovaltioon kuuluneessa Fondissa 20. syyskuuta 1378. Hänen valintansa käynnisti katolisen kirkon suuren skisman, joka kesti vuoteen 1417. Vuoden 1378 loppuun mennessä Ranska päätyi tukemaan Klemensiä, kun taas Englanti kannatti Urbanusta. Sen jälkeen kaikki Euroopan maat jakautuivat kannattamaan eri paaveja. Idän kirkko oli pääasiassa Klemensin puolella. Klemens VII toivoi voivansa karkottaa Urbanus VI:n Vatikaanista käyttämällä ranskalaisia palkkasotureita, jotka olivat miehittäneet Castel Sant’Angelon linnoituksen Roomassa. Piirittäjät kuitenkin valloittivat linnoituksen, ja Klemens VII vetäytyi Napoliin, jossa Napolin kuningatar Johanna I tunnusti hänet paaviksi. Napolilaiset kannattivat kuitenkin paavi Urbanusta, ja Klemens vetäytyikin pian Avignoniin, jonne hän asettui pysyvästi.
Kahden samanaikaisen paavin olemassaolo aiheutti kirkossa suurta sekaannusta alueilla, joissa oltiin epävarmoja, kumpaa paavia tulisi totella, ja esimerkiksi Englannin ja Ranskan väliset erimielisyydet paavista pidensivät satavuotista sotaa. Samalla Ranskalle tarjoutui otollinen tilaisuus puuttua Italian sisäisiin asioihin. Ranskan kuningas Kaarle V Viisas ei ainoastaan tunnustanut Klemens VII:ta paaviksi, vaan julisti Klemensin tämän kuolinpäivänä ”kirkon todelliseksi paimeneksi”. Klemens VII kuolikin täysin vakuuttuneena oikeutuksestaan paavin asemaan.
Kiinan tasavallan laivasto

| Kiinan tasavallan laivasto 中華民國海軍 |
| --- | --- |
 Laivaston tunnus
Valtio:   Taiwan
Aselajit:  merivoimat
Osa joukkoa:  Kiinan tasavallan asevoimat
Komentajat
Nykyinen komentaja:  Tang Hua
Kiinan tasavallan laivasto (kiin.: 中華民國海軍; pinyin: Zhōnghuá Mínguó Hǎijūn) on Kiinan tasavallan, eli Taiwanin, asevoimien alainen puolustushaara. Sen vastuulla ovat maan merioperaatiot ja mm. kansainvälisen kaupan turvaaminen Taiwanin alueella.
Laivaston nykyisenä komentajan toimii Tang Hua.
Ennen kuomintangin vetäytymistä Taiwaniin Kiinan sisällissodan päätteeksi, laivastosta käytettiin nimitystä Kiinan laivasto. Vetäytymisen aikana laivaston kalusto koki kovia, ja tätä alettiin korjaamaan Taiwanissa.
Merisodankäyntiin erikoistunut korkeakoulu sijaitsee Kaohsiungissa.
Syyskuussa 2023 laivasto vihki käyttöönsä ensimmäisen kotimaisen sukellusveneen. Taiwan on pyrkinyt ostamaan sukellusveneitä mm. Yhdysvalloista, mutta huonoin tuloksin, koska Kiinan reaktio aiheuttaa potentiaalisissa myyjissä huolta. Sen sijaan Yhdysvallat ja Yhdistynyt kuningaskunta ovat toimineet salaa neuvonantajina Taiwanille, jotta maa kykenisi rakentamaan oman sukellusveneensä. Alkuvuodesta 2024 laivaston kerrottiin aloittavan sukellusveneiden torjumiseen tarkoitettuja fregatteja.
Kivikautinen ruokavalio (kirja)

| Kivikautinen ruokavalio : painonhallintaan luonnon keinoin |
| --- | --- |

Kirjailija:  Heljä Suuronen-Geib
Kansitaiteilija:  Marko Tapani
Kieli:  suomi
Genre:  ruokavaliot
Kustantaja:  Readme.fi
Julkaistu:  2008
Sivumäärä:  225
ISBN:  978-952-220-228-4
Löydä lisää kirjojaKirjallisuuden teemasivulta
Kivikautinen ruokavalio : painonhallintaan luonnon keinoin on Heljä Suuronen-Geibin laatima teos, jossa annetaan ohjeita kivikautisen ruokavalion noudattamiseen ja ruoanvalmistukseen. Kirja on ilmestynyt 2008, ja sen on julkaissut Readme.fi.
Kirjassa käsitellään ihmisen ravitsemuksen muutoksia vuosituhansien myötä, kerrotaan ihmisen evoluutiossa tapahtuneista sopeutumista aiempaan ruokavalioon. Kirjoittaja kertoo että nykyiset kivikautisen ruokavalion suositukset perustuvat neljänkymmen vuoden aikana tehtyihin tutkimuksiin siitä, millaista ihmisen ruokavalio oli kivikaudella noin 10 000 vuotta sitten. Ihmisen elimistö on yhä samanlainen kuin kivikaudella eikä ole sopeutunut viimeisten vuosikymmenien eikä vuosisatojenkaan ruokavaliomuutoksiin.
Suuronen-Geib on paino-ongelmiin erikoistunut hypnoterapeutti.
Kirjaan liittyy likeisesti Heljä Suuronen-Geibin ja Leena-Sisko Johanssonin laatima teos Melkein kivikautinen keittokirja. Luonnonmukaista lähiruokaa (2010).
Aiheesta muualla

Kivikautinen ruokavalio (Arkistoitu – Internet Archive), Readme.fi
Kiinan tasavallan pääministeri

| Kiinan tasavallan pääministeri |
| --- | --- |
 行政院院長
 
 
 Nykyinen Cho Jung-tai 20. toukokuuta 2024 lähtien
Kauden pituus:  ei määritelty
Perustettu:  1948
Ensimmäinen:  Chang Chun vuoden 1947 perustuslain mukaan
Kotisivut:  https://english.ey.gov.tw
Kiinan tasavallan pääministeri (kiin.: 行政院院長; pinyin: Xíngzhèng Yuàn Yuànzhǎng) on Taiwanin hallituksen päämies. Titteli on virallisesti ”toimeenpanevan yuanin presidentti”, mutta käännetään usein pääministeriksi. Pääministerin ensisijainen tehtävä on johtaa hallitusta. Mikäli pääministeri ei kykene hoitamaan virkaansa, sitä hoitaa varapääministeri. Nykyinen pääministeri on Cho Jung-tai.
Nykymuodossaan virka perustettiin vuonna 1947 ja tuolloin ensimmäinen pääministeri oli Chang Chun.
Keittiökoisa

| Keittiökoisa |
| --- | --- |

Tieteellinen luokittelu
Domeeni::  Aitotumaiset Eucarya
Kunta::  Eläinkunta Animalia
Pääjakso::  Niveljalkaiset Arthropoda
Alajakso::  Kuusijalkaiset Hexapoda
Luokka::  Hyönteiset Insecta
Lahko::  Perhoset Lepidoptera
Alalahko::  Glossata
Osalahko::  Erilaissuoniset Heteroneura
Yläheimo::  Koisaperhosmaiset Pyraloidea
Heimo::  Koisat Pyralidae
Alaheimo::  Soukkokoisat Phycitinae
Suku::  Plodia
Laji::  interpunctella
Kaksiosainen nimi
 Plodia interpunctella  (Hübner, 1813) 
Katso myös
   Keittiökoisa Wikispeciesissä   Keittiökoisa Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OK: 
Keittiökoisa eli intianjauhokoisa (Plodia interpunctella) on koisaperhosmaisiin kuuluva tuhohyönteinen. Keittiökoisanaaras munii elintarvikkeisiin, jossa toukat kuoriutuvat ja alkavat aterioida. Laji ei ole ihmisen terveydelle vaarallinen.
Koko ja ulkonäkö

Aikuinen keittiökoisa on 7–9 mm pitkä ja sen siipien kärkiväli 15–20 mm. Keittiökoisan tunnistaa selkeästi kaksivärisistä siivistä. Siiven tyviosa on tasaisen harmaa tai harmaanruskea ja kärkiosa tumman punaruskea ja metallinkiiltoinen. Punertavalla pohjalla on pari tummaa poikkiviirua. Takasiivet ovat vaaleanharmaat.
Keittiökoisan toukat muistuttavat jauhokoisan (Ephestia kuehniella) toukkia. Ne ovat 15 mm pitkiä väriltään tavallisimmin harmaanvalkoisia, mutta pää on vaaleanruskea. Toukan nauttima ravinto voi vaikuttaa huomattavasti vartalon väriin. Toukan pinnalla on harvakseltaan pitkiä, vaaleita karvoja.
Levinneisyys ja lentoaika

Jokseenkin kaikkialle maailmaan levinnyt laji. Aikuiset perhoset lentävät pääasiassa kesäkuusta syyskuuhun, mutta sisätiloissa lento voi jatkua useina limittäisinä sukupolvina ympäri vuoden.
Elinympäristö ja elintavat

Aikuiset perhoset lentävät rauhallisesti mutkitellen ja suuntaavat mielellään kirkkaiden valojen luokse. Aikuinen perhonen ei nauti ravintoa.
Aikuiset perhoset löytävät toisensa feromonien sekä tuottamansa, noin 80 kHz taajuisen äänen perusteella Naaras parittelee noin kolmen vuorokauden kuluttua kuoriutumisestaan ja voi tuottaa jopa 400 munaa. Munat ovat 0,3–0,5 mm pitkiä, harmaanvalkoisia, ja naaras munii ne yksittäin tai pieninä ryhminä yleensä suoraan toukkien ravinnonlähteeseen. Munien kuoriutumiseen kuluva aika riippuu lämpötilasta. Kuoriutumiseen menee 20 °C:n lämpötilassa noin viikko, kun 30 °C:n lämpötilassa vain kolmisen päivää. Toukat hajaantuvat eri suuntiin heti kuoriuduttuaan ja kohdatessaan toisensa ne erittävät leuoistaan ruskeaa nestettä, jonka kemiallinen signaali saa toukat liikkumaan jälleen eri suuntiin. Toukkavaiheita on viidestä seitsemään ja toukka luo nahkansa kunkin vaiheen päätteeksi. Ne ruokailevat ravinnonlähteen pinnalla ja tuottavat huomattavat määrät seittimäistä silkkirihmastoa, johon tarttuu toukkien ulostetta sekä toukkanahkoja. Toukan kehitys kestää huoneenlämmössä 2–3 viikkoa.
Täysikasvuinen toukka vaeltaa usein varsin pitkän matkan ruokailupaikaltaan koteloitumaan, joten koteloiden löytäminen ei paljasta toukkien elinpaikkaa eikä usein edes viittaa elintarviketuholaiseen. Tämä vaikeuttaa huomattavasti lajin torjumista. Kotelo on vaaleanruskea ja ohuen, seittimäisen kotelokopan ympäröimä.
Koisaa torjutaan suihkuttamalla pyretriiniä sen toukkien esiintymisalueille. Torjuntaan voi käyttää myös feromonipyydyksiä. Lajiin erikoistuneiden loispistiäisten (Bracon hebetor ja Trichogramma pretiosum) käytöstä biologisena torjuntakeinona on positiivisia kokemuksia.
Ravintokasvi

Toukka elää kuivilla elintarvikkeilla, erityisesti kuitenkin pähkinöillä ja kuivatuilla hedelmillä.
Aiheesta muualla

Laji.fi: Keittiökoisa (Plodia interpunctella)
Vieraslajit: Keittiökoisa (Plodia interpunctella)
Rentokil (Arkistoitu – Internet Archive)
Keittiökoisa (Plodia interpunctella)
Elintarviketuholaisia
Hyönteismaailma[vanhentunut linkki]
Pherobase: Semiochemicals of Plodia interpunctella, the Indian meal moth (englanniksi)
Toukka strösselissä
Kirill Nababkin

Kirill Nababkin
Kirill Nababkin (ven. Кири́лл Анато́льевич Наба́бкин, s. 8. syyskuuta 1986 Moskova, Venäjän SFNT, Neuvostoliitto) on venäläinen jalkapalloilija, pelipaikaltaan laitapuolustaja. Hän edustaa Venäjän jalkapalloliigan TsSKA Moskovaa.
Venäjän joukkue – Jalkapallon EM-kilpailut 2012
1 Akinfejev |
2 Anjukov |
3 Šaronov |
4 Ignaševitš |
5 Žirkov |
6 Širokov |
7 Denisov |
8 Zyrjanov |
9 Izmailov |
10 Aršavin |
11 Keržakov |
12 Berezutski |
13 Šunin |
14 Pavljutšenko |
15 Kombarov |
16 Malafejev |
17 Dzagojev |
18 Kokorin |
19 Granat |
20 Pogrebnjak |
21 Nababkin |
22 Glušakov |
23 Semšov |
Valmentaja Advocaat
Kirkkotie

| Kirkkotie |
| --- | --- |

Lehtityyppi:  sanomalehti ja verkkomedia
Julkaisija:  Joensuun seurakuntayhtymä
ISSN:  ISSN 1237-962X
Päätoimittaja:  Kirsi Taskinen
Kotikunta:  Joensuu
Kotimaa:  Suomi
Ilmestymistiheys:  5–6 kertaa vuodessa
Aiheesta muualla
Kotisivu
Kirkkotie on Joensuun ja Kontiolahden seurakuntien yhteinen seurakuntalehti. Se jaetaan Enon, Joensuun, Pielisensuun, Pyhäselän, Rantakylän, Vaara-Karjalan ja Kontiolahden seurakuntien alueella ilmaisjakeluna jokaiseen talouteen, joka ei ole kieltänyt mainospostia. Lehden artikkelit ilmestyvät myös verkossa. Lehden painosmäärä vuonna 2024 on 51 050 kappaletta.
Päätoimittajat

Kirsi Taskinen 2020–
Knopfler

Knopfler voi viitata seuraaviin henkilöihin:
Mark Knopfler (s. 1949), skotlantilainen muusikko ja yksi Dire Straits -yhtyeen perustajista
David Knopfler (s. 1952), skotlantilainen muusikko ja yksi Dire Straits -yhtyeen perustajista
| --- | --- |
: Tällä täsmennyssivulla luetellaan henkilöitä, joilla on sama sukunimi.
Kivikautinen keittokirja

| Melkein kivikautinen keittokirja>  Luonnonmukaista lähiruokaa luonnon keinoin |
| --- | --- |

Kirjailija:  Heljä Suuronen-Geib Leena-Sisko Johansson
Kansitaiteilija:  Marko Tapani Katriina Luotonen
Kieli:  suomi
Genre:  keittokirjat
Kustantaja:  Readme.fi
Julkaistu:  2010
Sivumäärä:  223
ISBN:  978-952-220-228-4
Löydä lisää kirjojaKirjallisuuden teemasivulta
Melkein kivikautinen keittokirja. Luonnonmukaista lähiruokaa on keittokirja, joka on nykyajan sovellutus kivikautisesta ruokavaliosta. Kirjan ovat laatineet hypnoterapeutti Heljä Suuronen-Geib ja fyysikko Leena-Sisko Johansson, ja sen on vuonna 2006 julkaissut Readme.fi. Toinen painos ilmestyi 2010.
Ruokavalio mukailee ennen maanviljelystä käytössä ollutta ruokavaliota ja tarkoittaa lähiruokavoittoista, viljatonta ja vain vähän käsitellyistä raaka-aineista valmistettua ruokaa.
Kirjaan liittyy likeisesti Heljä Suuronen-Geibin laatima teos Kivikautinen ruokavalio : painonhallintaan luonnon keinoin (2008), jossa esitellään ruokavalion taustoja.
Aiheesta muualla

Kivikautinen keittokirja, Esittely (Arkistoitu – Internet Archive), Readme.fi
Kiipunjärvi

| Kiipunjärvi |
| --- | --- |
Valtiot:  Suomi
Maakunnat:  Kanta-Häme
Kunnat:  Humppila, Jokioinen
Koordinaatit:  60°52′25″N, 23°21′33″E
Vesistöalue ja valuma-alueen tietoja
Päävesistöalue:  Kokemäenjoen vesistö (35)
Valuma-alue:  Kojonjoen valuma-alue (35.96)
Laskujoki:  Rautaoja 
Järvinumero:  35.968.1.001
Mittaustietoja
Pinnankorkeus:  99,2 m 
Rantaviiva:  5,345 km 
Pinta-ala:  0,60723 km² 
 fiKiipunjärvi 
Kiipunjärvi on Kanta-Hämeessä Humppilan ja Jokioisten rajalla sijaitseva järvi, joka kuuluu Kokemäenjoen vesistössä Loimijoen valuma-alueella Kojonjoen valuma-alueeseen.
Maantiede

Järven pinta-ala on 60,7 hehtaaria ja sen pituus on 2,1 kilometriä ja leveys 300 metriä. Järveen laskee useita pelto-ojia. Järven luusua sijaitsee järven pohjoisrannalla, josta saa alkunsa 8,5 kilometriä pitkä Rautaoja, jonka vesi pumpataan kuivatetun Rautajärven kohdalla Koenjokeen eli Kojonjokeen.
Järven rantaviiva on 5,3 kilometriä pitkä ja ranta on pääosin moreeni- ja kalliopohjaista metsämaastoa. Pohjoisessa ja etelässä järvi rajatuu peltomaahan. Rannoille on rakennettu yli 30 loma-asuntoa ja asuinrakennusta. Järven vaikutuspiirissä on kolme tilaa. Järvelle johtaa tiet Humppilasta. Humppilan ja Jokioisten raja kulkee järven poikki siten, että Humppilan puolella on suurempi osa järveä.
Luonto

Järven itärannalle on rakennettu kosteikkoja kuormitusta vähentämään. Kosteikkoihin toivotaan myös lintuja.
Virkistys

Veden laatu ei ole hyvä, sillä joka kesä esiintyy leväkukintoja. Jokioisten kunnalla on uimaranta ja seurakunnalla leirikeskus.
Kevin Klein

| Kevin Klein |
| --- | --- |

Henkilötiedot
Syntynyt: 13. joulukuuta 1984 (ikä 39) Kitchener, Ontario, Kanada
Kansalaisuus:   Kanada
Jääkiekkoilija
Pelipaikka:  puolustaja
Maila:  oikea
Pituus:  185 cm
Paino:  91 kg
Seura
Seura:  New York Rangers
Sarja:  NHL
Pelinumero:  8
Pelaajaura
Pääsarjaura:  2004–
Aik. seurat:  Nashville Predators
NHL-varaus:  37. varaus, 2003 Nashville Predators
Kevin Klein (s. 13. joulukuuta 1984 Kitchener, Ontario, Kanada) on kanadalainen jääkiekkoilija, joka pelaa puolustajana NHL-seura New York Rangersissa.
Ura

Nashville Predators varasi Kleinin NHL:ään toisella kierroksella vuoden 2003 varaustilaisuudessa. Hän pelasi neljä kautta OHL:ssä, joista kolme Toronto St. Michael's Majorsissa ja yhden Guelph Stormissa. Junioriuransa jälkeen Klein debytoi ammattilaistasolla Nashvillen farmiseura Milwaukee Admiralsissa, jossa pelasi kolme kautta.
Kaudella 2006–2007 26. tammikuuta 2007 Klein teki ensimmäisen NHL-maalinsa Predatorsissa Chicago Blackhawksia vastaan.
16. heinäkuuta 2008 Klein teki Predatorsin kanssa kaksivuotisen jatkosopimuksen, jonka arvo oli 1,3 miljoonaa dollaria. Hän pelasi kaudella 2008–2009 63 ottelua.
Ensimmäisen täyden kautensa NHL:ssä Kelin pelasi 2009–2010, kun hän pelasi 81 ottelua ja teki niissä 2 maalia ja yhteensä 18 pistettä.
Syyskuussa 2012 Nashville ja Klein tekivät viiden vuoden jatkosopimuksen, josta Klein sai 14,5 miljoonaa dollaria. Hän teki 47 ottelussa 3 maalia ja 14 pistettä.
22. tammikuuta 2014 Nashville vaihtoi Kleinin New York Rangersin puolustaja Michael Del Zottoon.
9. joulukuuta 2014 Klein menetti osan vasemmasta korvastaan korkean mailan vuoksi ensimmäisessä erässä Pittsburgh Penguinsia vastaan. Hän palasi kuitenkin myöhemmin otteluun ja teki jatkoajalla voittomaalin.
Tilastot

Käännös suomeksi
Kinesiologia

Kinesiologia (kreikan sanasta kinesis = liike) on tieteenala, joka tutkii ihmisen liikettä urheilun ja terveydenhoidon tarpeita varten. Kinesiologista tutkimusta tehdään ja kinesiologiaa voi opiskella mm. Yhdysvalloissa, Kanadassa ja Kroatiassa.
Suomessa Jyväskylän yliopiston liikuntabiologian laitoksella on kinesiologian professuuri, joka kuuluu biomekaniikan pääoppiaineen alaisuuteen.
Aiheesta muualla

Calgaryn yliopisto: What is kinesiology? (Arkistoitu – Internet Archive)
Kirill Meretskov

| Kirill Meretskov |
| --- | --- |
 Kirill Meretskov
Henkilötiedot
Syntynyt: 7. kesäkuuta 1897  Nazarjevo, Rjazanin kuvernementti, Venäjä
Kuollut: 30. joulukuuta 1968 (70 vuotta)  Moskova, Neuvostoliitto
Sotilashenkilö
Palvelusmaa(t):   Neuvostoliitto
Palvelusvuodet:  1916–1964
Taistelut ja sodat:  Venäjän sisällissota  Ensimmäinen maailmansota  Toinen maailmansota
Sotilasarvo:  Neuvostoliiton marsalkka
 Nimikirjoitus
Kirill Afanasjevitš Meretskov (ven. Кири́лл Афана́сьевич Мерецко́в 7. kesäkuuta 1897 Nazarjevo, Venäjä – 30. joulukuuta 1968 Moskova, Neuvostoliitto) oli  neuvostoliittolainen sotilaskomentaja, Espanjan sisällissodan ja toisen maailmansodan aikainen armeijakenraali.
Meretskov syntyi venäläiseen talonpoikaisperheeseen vuonna 1897 Rjazanin kuvernementissa. Vuonna 1917 hän liittyi bolševikkipuolueen jäseneksi. Hän otti osaa Venäjän sisällissotaan punaisten puolella ja sai upseerikoulutuksen vuosien 1919 ja 1921 välillä.
Meretskov toimi Leningradin sotilaspiirin päällikkönä talvisodan alkaessa, jolloin kaikki Suomeen hyökänneet armeijat olivat hänen johdossaan. Huonon sotamenestyksen seurauksena sodan johto siirrettiin Leningradin sotilaspiiriltä STAVKAlle 9. joulukuuta 1939 ja Meretskov alennettiin Neuvostoliiton 7. armeijan komentajaksi. Meretskov toimi 7. armeijan komentajana talvisodan loppuun saakka. Talvisodan jälkeen hänet nimitettiin yleisesikunnan päälliköksi. Vuonna 1940 hän vastasi 90 000 lisäneuvostosotilaan lähettämisestä Viroon jo aikaisemmin sovittujen 25 000:n tukikohdissa olevan lisäksi. Tammikuussa 1941 Meretskov luovutti yleisesikunnan päällikön tehtävät Georgi Žukoville ja hänestä tuli apulaispuolustuskansankomissaari.
Saksan hyökkäyksen toisena päivänä perustettiin Neuvostoliiton asevoimien pääesikunta STAVKA, johon Meretskov nimitettiin. Syyskuussa Meretskov nimitettiin esikunnan yhteysupseeriksi koillisrintaman ja Karjalan rintaman esikuntiin sekä eteläiseen ja pohjoiseen ryhmään jakautuneen 7. erillisen armeijan komentajaksi Syvärijoelle. 17. joulukuuta 1941 Meretskov nimitettiin Olhavan rintaman komentajaksi. Hän palveli erilaisissa komentajatehtävissä Leningradin ja Karjalan rintamilla.
26. lokakuuta 1944 Meretskov nimitettiin Neuvostoliiton marsalkaksi.
Elokuussa 1945 Meretskov johti Neuvostoliiton hyökkäystä Japaniin. Toisen maailmansodan jälkeen Meretskov toimi Primorskin, Moskovan ja Vienanmeren sekä Pohjoisen sotilaspiirin komentajana sekä johti niin sanottuja ”Vystrel”-kursseja. 1955–1964 hän toimi Neuvostoliiton puolustusministerin sotilasopetuslaitoksiin liittyvänä avustajana sekä vuodesta 1964 tarkastajana. Meretskov oli vuosien 1939 ja 1956 välillä NKP:n keskuskomitean ehdokasjäsen. Hän kuului Neuvostoliiton korkeimpaan neuvostoon vuodesta 1940 vuoteen 1961.
Kento Masuda

Kento Masuda
Kento Masuda (jap. 増田 顕人; s. 29. kesäkuuta 1973 Katori, Chiba, Japani) on säveltäjä, muusikko ja taiteilija. Masuda on Grammy-palkinnot jakavan National Academy of Recording Arts and Sciences -organisaation jäsen.
Diskografia

1992 Wheel of Fortune
1995 Fouren
1998 Myojyow
1999 Memories
2000 Music Magic
2003 Hands
2006 GlobeSounds
2010 Light Speed+
2012 All in the Silence
2014 Loved One
Aiheesta muualla

Kento Masuda Internet Movie Databasessa. (englanniksi)
Kento Masuda Allmusic-sivustolla (englanniksi)
Keltainen narsissi

| Keltainen narsissi> Das Geheimnis der gelben Narzissen |
| --- | --- |

Ohjaaja:  Ákos Ráthonyi
Käsikirjoittaja:   Basil Dawson  Egon Eis  Gerhard F. Hummel  Donald Taylor  Horst Wendlandt 
Perustuu:  Edgar Wallacen romaaniin
Tuottaja:   Steven Pallos  Preben Philipsen  Donald Taylor  Horst Wendlandt 
Kuvaaja:  Desmond Dickinson
Leikkaaja:  Peter Taylor
Pääosat:   William Lucas  Penelope Horner  Ingrid van Bergen 
Valmistustiedot
Valmistusmaa:   Länsi-Saksa  Yhdistynyt kuningaskunta 
Tuotantoyhtiö:   Omnia Pictures Ltd.  Rialto Film 
Ensi-ilta:   Länsi-Saksa 20. heinäkuuta 1961  Yhdistynyt kuningaskunta 17. elokuuta 1961  Suomi 25. toukokuuta 1962  Yhdysvallat 25. lokakuuta 1967  New York City   New York 
Kesto:  Yhdistynyt kuningaskunta 97 minuuttia, Länsi-Saksa 94 minuuttia
Alkuperäiskieli:  englanti, saksa
Aiheesta muualla
IMDb 
Elonet
AllMovie
Infobox OKNimi-testi OK: 
Keltainen narsissi (saks. Das Geheimnis der gelben Narzissen; engl. The Devil's Daffodil, myös Daffodil Killer) on vuonna 1961 julkaistu Ákos Ráthonyin ohjaama saksalais-brittiläinen mysteerinen rikoselokuva. Keltainen narsissi pohjautuu Edgar Wallacen romaaniin.
Keltainen narsissi sai ensi-iltansa Länsi-Saksassa 20. heinäkuuta vuonna 1961. Isossa-Britanniassa elokuva sai ensi-iltansa 17. elokuuta. Suomen ensi-ilta oli 25. toukokuuta vuonna 1962.
Saksalainen ja brittiläinen versio kuvattiin samaan aikaan Lontoossa.
Eri lähteiden mukaan Keltainen narsissi oli ensimmäinen Länsi-Saksan ja Ison-Britannian yhteistuotanto toisen maailmansodan jälkeen.
Näyttelijät

| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
|  William Lucas  | … |  Jack Tarling   |
|  Penelope Horner  | … |  Anne Rider   |
|  Ingrid van Bergen  | … |  Gloria Lyne   |
|  Albert Lieven  | … |  Raymond Lyne   |
|  Jan Hendriks  | … |  Charles   |
|  Marius Goring  | … |  Oliver Milburgh   |
|  Peter Illing  | … |  Herra Jan Putek   |
|  Walter Gotell  | … |  Whiteside   |
|  Christopher Lee  | … |  Ling Chu   |