stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Robin Hood -ilmiö
Ilmiön syitä > Luonnollinen kehitys

Simon Kuznetsin mukaan valtion taloudellinen kehitys on yksi merkittävä syy ilmiön taustalla. Kuznets havaitsi käyrän muotoisen riippuvuuden tulojen ja epätasa-arvoisuuden välillä. Hänen mukaansa erittäin heikosti kehittyneissä valtioissa ihmisten väliset erot varallisuudessa ovat suhteellisen pieniä.
Valtion kehittyessä pääoman erot kasvavat, mutta lopulta erilaiset tasoittavat mekanismit, kuten toimeentulotuki johtavat Robin Hood -ilmiöön ja varallisuuserojen tasoittumiseen.
Ilmiön syitä > Progressiivinen tulovero

Useissa valtioissa on käytössä progressiivinen tuloverojärjestelmä, jossa osaa työntekijän palkasta verotetaan vain vähän tai ei lainkaan, mutta suurempia tuloja verotetaan enemmän. Tämän johdosta suurempituloiset maksavat suhteessa suuremman osan veroja, mikä johtaa varallisuuserojen pienentymiseen ja aiheuttaa Robin Hood -ilmiön.
Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista. 
Alkuperäinen artikkeli: en:Robin Hood effect
Kuznetsin käyrä
Käännös suomeksi
Rullapallo

Rullapallo on joukkuepeli, jota pelataan kaukalossa jäällä moderneilla rullaluistimilla (inline) salissa kahden joukkueen välillä. Laji muistuttaa hyvin paljon rullakiekkoa, mutta pelivälineenä rullapallossa käytetään nimensä mukaisesti kiekon sijasta palloa.
Rullapalloa harrastetaan erityisesti germaanisissa maissa, kuten Isossa-Britanniassa, Saksassa ja Sveitsissä, jossa sijaitsee myös kansainvälisen liiton päämaja. Suomessa rullapallolla ei vielä ole omaa lajiliittoa tai kilpasarjoja.
Aiheesta muualla

Kansainvälinen Rullapalloliitto (IISHF) (Arkistoitu – Internet Archive)
Riihimäki–Tampere-rata

Riihimäki–Tampere-rata on Suomen rataverkkoon kuuluva päärataosuus Riihimäeltä Hämeenlinnan ja Toijalan kautta Tampereelle. Rataosan pituus on noin 116 kilometriä, se on kauko-ohjattua ja sähköistettyä kaksiraiteista rataa, joka on varustettu junien automaattisella kulunvalvonnalla (JKV). Rataosalla suurin sallittu nopeus on henkilöjunille 200 km/h ja tavarajunille 120 km/h. Rataosan ainoa tasoristeys sijaitsee Hämeenlinnan Sairiossa.
Onnettomuudet rataosalla

Sarankulman junaturma, 1. kesäkuuta 1989
Kuurilan junaturma, 15. maaliskuuta 1957
Turengin junaturma, 12. maaliskuuta 1940
Iittalan junaturma, 4. maaliskuuta 1940
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Riihimäki–Tampere-rata Wikimedia Commonsissa
Ruptly

Ruptly on Berliinissä toimiva videouutistoimisto, joka kuuluu Venäjän kansainväliseen tiedotusvälineiden verkostoon. Se toimii RT:n alaisuudessa.
Ruptly on perustettu vuonna 2013. Vuonna 2017 Venäjä syytti Emmanuel Macronin presidentinvaalikampanjaa Ranskassa venäläisten tiedotusvälineiden syrjimisestä, koska muun muassa Ruptlylta oli evätty pääsy kampanjatilaisuuksiin. Vuonna 2021 RT ilmoitti Ruptlyn nousseen Youtubessa tavoittavuudeltaan maailman suurimmaksi uutistoimistoksi. Katsojia oli vuonna 2020 ollut sen lähetyksillä 429 miljoonaa. Euroopan unioni loi painetta Youtuben suuntaan, ja Google tilapäisesti esti Ruptlyn pääsyn palveluun.
Monia Ruptlyn työntekijöitä lähti sen palveluksesta Ukrainan täysimittaisen sodan alettua helmikuussa 2022. Sotaa oli esimerkiksi kehotettu käsittelemään ”erikoisoperaationa”. Kesäkuussa 2023 Tagesspiegel uutisoi Ruptlyn jatkaneen toimintaansa Berliinissä Euroopan unionin asettamista pakotteista huolimatta. Jotkut Saksan kristillisdemokraattisen unionin ja Vapaan demokraattisen puolueen poliitikot vaativat tiukempaa puuttumista Ruptlyn toimintaan. Liittopäiväedustaja Ottilie Klein piti tätä välttämättömänä, mikäli työ disinformaatiota vastaan otetaan vakavasti. Liittopäiväedustaja Renata Alt viittasi venäläiseen propagandaan, joka hänen mukaansa vaaransi demokratian.
SA-3 (kytkin)

SA-3 -kytkimet
SA-3 -kytkimet kytkettynä
SA-3 on rautatiekalustossa käytettävä automaattikytkin. Kytkin pohjautuu amerikkalaiseen Willison-kytkimeen ja on yhteensopiva sen kanssa. Se otettiin käyttöön alun perin Neuvostoliitossa vuonna 1957. Kytkin onkin laajassa käytössä pääosin entisen Neuvostoliiton alueella. Myös Pohjoismaissa sekä Keski-Euroopassa kytkintä käytetään jonkin verran raskaissa tavarajunissa.
SA-3 -kytkimen etuna on sen hyvä vetovoiman kesto. Junapainot eivät käytännössä rajoita sen käyttöä. Matkustajaliikenteessä sen haittana kuitenkin on, että sen kytkentä ei ole välyksetön jolloin vaunujen välit jäävät löysiksi. Sillä on merkitystä matkustajamukavuuden kannalta.
Suomessa SA-3 -kytkimellä on 1990-luvulta alkaen varustettu pääasiassa vetokalusto. Vaunuissa käytetään ruuvikytkimiä, jotka mahdollistavat välyksettömän kytkennän. SA-3 on mahdollista kytkeä ruuvikytkimeen erityisen ystävyyssiteen avulla. Lisäksi Sr2-sarjan vetureissa on käytössä Unilink-kytkin, jossa on yhdistetty sekä SA-3- että ruuvikytkin.
Riihimäki–Lahti-rata

Riihimäki–Lahti-radalla tarkoitetaan Suomen rataverkon osuutta Riihimäeltä Lahteen. Rataosuus on osa vuonna 1870 valmistunutta Riihimäki–Pietari-rataa, ja sen pituus on 59 kilometriä. Lahden oikorata valmistui syksyllä 2006 ja kaukojunat siirtyivät sille. Jäljelle jäivät tavarajunat sekä taajamajunat, joiden liikennöintiä muutettiin.
Ennen oikoradan avaamista taajamajunayhteyksiä oli ollut rataosalla 12 vuoroparin verran. Maaliskuussa 2016 tapahtuneiden aikataulumuutoksien myötä taajamajunia alkoi kulkea yhdeksän vuoroa päivässä kumpaankin suuntaan. Vuoroväli on yksi tunti. Maaliskuussa 2016 vuoroväliksi tuli kaksi tuntia, mutta tunnin vuoroväli palautettiin reitin junille saman vuoden joulukuussa. Kesäkuussa 2017 radan lähijunat saivat oman tunnuskirjaimen G. Yksi rataosan taajamajunista kulki ennen kumpaankin suuntaan Helsinki–Riihimäki–Lahti–Kouvola-reittiä. Ennen oikoradan avaamista radalta kaikki junat kulkivat suoraan Helsinkiin. Riihimäen ja Helsingin välillä junat kulkivat lähijunina tunnuskirjaimella H tai R. Vuonna 2010 rataosuudella Riihimäeltä Hakosiltaan tehtiin noin 275 000 matkaa.
Riihimäki–Lahti-radan viimeinen vartioitu tasoristeys poistettiin marraskuussa 2007, mutta Järvelän rautatieasemalla on edelleen käytössä vartioimaton laituripolku, joka on ainoa tasoristeys rataosalla.
Kuvia

Juna Mommilan lähellä.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Riihimäki–Lahti-rata Wikimedia Commonsissa
SAAB D-21

| SAAB D 21 |
| --- | --- |
Valmistaja:  Datasaab
Tyyppi:  suurtietokone
Julkaistu:  1962
SAAB D-21 oli Datasaabin valmistama suurtietokone. Tietokone oli transistoripohjainen ja valmistui vuonna 1962. 
Mallin edeltäjä oli D2.
D21 mallia seurasivat D22 ja D23.
Tietokonetta myytiin 32 kappaletta.
Suomessa Ilmatieteen laitos otti käyttöön SAAB D-21:n vuonna 1969.
SAAS

SAAS tai SaaS voi tarkoittaa seuraavia:
Siunausformula, kielenkäytössä sanan loppuun lisätty uskonnollinen fraasi
Software as a Service, ohjelmiston hankinta palveluna
Société Anonyme des Ateliers de Sécheron, sveitsiläinen yritys
Social Accountability Accreditation Services, yritysvastuujärjestelmän sertifiointia valvova taho
| --- | --- |
: Tämä on täsmennyssivu, joka luettelee monimerkityksisen käsitteen eri merkitykset tai useita eri henkilöitä. Artikkelisivuja, joiden nimessä tai tekstissä lukee ”SAAS”, voi hakea sivunnimihaulla, laajalla sivunnimihaulla tai tekstihaulla.
Robert Blum

Robert Blum, August Hungerin maalaama muotokuva vuosien 1845 ja 1848 väliltä.
Robert Blum (10. marraskuuta 1807 Köln – 9. marraskuuta 1848 Wien, Itävalta) oli saksalainen poliitikko, vuoden 1848 Frankfurtin kansalliskokouksen demokraattien johtaja ja yksi vallankumousvuoden tunnetuimmista henkilöistä Saksassa. Hänet teloitettiin hänen osallistuttuaan epäonnistuneeseen kansannousuun Wienissä lokakuussa 1848.
Varhaisemmat vaiheet

Blum syntyi Kölnissä köyhän ja sairaalloisen tynnyrintekijän perheeseen. Hänen koulunkäyntinsä jäi kesken varojen puutteen vuoksi, vaikka häntä pidettiin lahjakkaana oppilaana. Lapsena sairastamansa tuhkarokon vuoksi hän kärsi koko ikänsä näköongelmista, mikä haittasi työntekoa eri ammateissa. Blum oli alkujaan ensin käsityöläisoppilas ja sitten kauppa-apulainen. Myöhemmin hän eli lehtimiehenä ja kirjailijana Leipzigissa. Blum kohosi näkyväksi liberaalipoliitikoksi vuoden 1848 maaliskuun vallankumousta edeltäneinä vuosina eli niin sanotun vormärzin aikana. Vuodesta 1839 alkaen hän oli yksi äänekkäimpiä oppositiopoliitikkoja Saksin kuningaskunnassa. Hän oli lahjakas puhuja ja journalisti sekä taitava järjestämään poliittista liikehdintää kuten kansankokouksia ja adresseja. Blum auttoi rakentamaan Saksan liberaaleille kansallisen, valtiorajat ylittävän organisaation, ja hän perusti vuonna 1847 oman kustantamon Blum & Co:n. Hän tuki myös katolisesta kirkosta vuonna 1844 erkaantunutta saksalaiskatolista (deutschkatholische) liikettä. Saksin liberaaliopposition jakautuessa kahtia Blum liittyi radikaaliin siipeen. Elokuun 1845 Leipzigin levottomuuksien aikana hän onnistui estämään yhteenoton sotilaiden kanssa pidättelemällä vihaisia kansanjoukkoja armeijan miehittäessä kaupungin. Hänet valittiin vuonna 1847 Leipzigin kaupunginvaltuustoon, mutta häntä estettiin ottamasta paikkaansa vastaan, koska häntä pidettiin mielipiteiltään liian radikaalina.
Vuoden 1848 vallankumous

Vuoden 1848 maaliskuun vallankumouksen puhjettua Blum ryhtyi yhdessä Karl Biedermannin kanssa puoltamaan liberaaleja poliittisia uudistuksia. Blum pyrki saamaan laajat kansanjoukot mukaan liikkeeseen ja perusti kansanvalistuksellisen Vaterlandsverein-järjestön sekä julkaisi kansalaisille tarkoitetun politiikan sanakirjan Staatslexikon für das deutsche Volk. Blum valittiin Frankfurtin kansalliskokousta valmistelleen esiparlamentin varapuheenjohtajaksi sekä perustuslakivaliokunnan jäseneksi. Itse kansalliskokouksessa hän oli jäsenenä sääntö-, vaali- ja keskusvaltavaliokunnissa. Vasemmiston johtohahmona hänet valittiin myös yhdeksi varapuhemieheksi. Hän kannatti kansalliskokouksen vasemmiston järjestäytymistä ja hänestä tuli kokouksen vasemmistolaisen Deutscher Hof -ryhmän johtaja sekä yksi sen julkaiseman Deutsche Reichstagszeitungin toimittajista. Kansalliskokouksessa Blum puolusti ajatusta kansansuvereniteetista ja vaati Saksan tasavallan perustamista. Aluksi hän oli sitä mieltä, että Frankfurtin kansalliskokouksella olisi yksinään oikeus perustuslain säätämiseen Saksalle, mutta kun kansalliskokouksen työ kohtasi vaikeuksia, hän pani toivonsa Saksan valtioiden parlamentteihin, joista monissa radikaalit olivat saaneet vahvan aseman.
Blum ei kuulunut vuoden 1848 kaikkein radikaaleimpaan vasemmistoon, sillä hän vastusti väkivaltaisia kansannousuja ja vaati yhtenäisen Saksan perustamista lainsäädännön avulla. Frankfurtissa työskentelynsä aikana hän menetti vähitellen uskonsa kansalliskokoukseen ja Saksan vallankumoukseen. Blum ja Julius Fröbel lähtivät 12. lokakuuta 1848 kansalliskokouksen vasemmistoryhmien edustajina viemään solidaarisuusadressia Wienin kapinallisille. Perillä Blum liittyi itse kapinallisiin ja tuki heitä puhein sekä kirjoituksin. Hän antautui Wienin kapinan kukistamisen yhteydessä 29. lokakuuta ja joutui muutamaa päivää myöhemmin Itävallan viranomaisten pidättämäksi. Sekä Blum että Fröbel tuomittiin sotaoikeudessa kuolemaan 8. marraskuuta, vaikka he vetosivat parlamentaariseen koskemattomuuteensa Saksan kansalliskokouksen jäseninä. Blum teloitettiin ampumalla Wienin Brigittenaussa seuraavana päivänä. Teloitusta oli seuraamassa noin 2 000 ihmistä. Fröbel sai armahduksen. Blumin teloitus oli Itävallan uuden kanslerin Felix Schwarzenbergin symbolinen ele, jolla hän paitsi rankaisi tunnettua vallankumouksellista, myös ilmaisi ettei Itävalta tunnustanut Frankfurtin kansalliskokousta. Schwarzenbergia kannusti tähän Alexander von Hübner, joka oli entinen Itävallan pääkonsuli Leipzigissa ja Blumin henkilökohtainen vihamies. Saksassa Blumin teloitus herätti tyrmistystä ja radikalisoi kansalliskokousta.
Muistaminen

Vuoden 1848 vallankumouksellisista Blum on Friedrich Heckerin ohella se, jonka muisto on säilynyt parhaiten Saksassa. Häntä arvostetaan edelleen ”Saksan demokratian marttyyrina”. Myös entisessä DDR:ssä Blumin muistoa pidettiin näkyvästi esillä. Robert Blumin poika Hans Blum oli myöhemmin mainittava poliitikko ja poliittinen kirjailija.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Robert Blum Wikimedia Commonsissa
Blumin teloitusta esittävä Carl Steffeckin aikalaismaalaus.
Robin Cook (kirjailija)

| Robin Cook> Robert Brian ”Robin” Cook |
| --- | --- |
 Robin Cook Varsovassa vuonna 2008.
Henkilötiedot
Syntynyt: 4. toukokuuta 1940 (ikä 84) New York
Kansalaisuus:  yhdysvaltalainen
Ammatti:  lääkäri (silmäkirurgi) ja kirjailija
Kirjailija
Tyylilajit:  fiktio, trilleri
Aiheesta muualla
robincook.com
Löydä lisää kirjailijoitaKirjallisuuden teemasivulta
Robert Brian ”Robin” Cook (s. 4. toukokuuta 1940 New York)  on yhdysvaltalainen lääkäri (silmäkirurgi) ja kirjailija. Suurin osa Cookin kirjoista käsittelee tavalla tai toisella lääketiedettä ja kansanterveyttä. Hän sekoittaa lääketieteellisiä faktoja fiktioon ja luo näin sairaalatrillereitä. Kirjailija itse kuvailee teoksiaan ”faktioniksi”.
Cookin useimmin käyttämä hahmo on patologi Jack Stapleton, joka esiintyy monissa hänen romaaneissaan. Monissa teoksissaan hän käyttää kuitenkin muita hahmoja päähenkilöinään. Cook käsittelee kirjoissaan usein myös terveydenhuollon keskittymistä suuryhtiöille. Kirjoissa suuryhtiöille tärkeintä on voiton saavuttaminen, ei potilaat. Cook on sanonut, että hän haluaa kirjoillaan saada ihmiset pohtimaan lääketieteen eettisiä kysymyksiä.
Cook valmistui Columbian yliopistosta. Hän on toiminut myös syvänmerensukeltajana Jacques-Yves Cousteaun ryhmässä.
Teokset

The Year of the Intern 1972
Kooma (Coma) 1977 (läpilyöntiteos)
Sfinksi (Sphinx) 1979
Aivot (Brain) 1981
Kuume (Fever) 1982
Kuoleman ruhtinas (Godplayer) 1983
Tahdon valtiaat (Mindbend) 1985
Virus (Outbreak) 1987
Tuomio (Mortal Fear) 1988
Mutantti (Mutation) 1989
Pahan valta (Harmful Intent) 1990
Elämän merkit (Vital Signs) 1991
Sokea piste (Blindsight) 1992
Aivoklinikka (Terminal) 1993
Kohtalokas hoito (Fatal Cure) 1993
Pahuuden paluu (Acceptable Risk) 1994
Tappava tartunta (Contagion) 1995
Kromosomi 6 (Chromosome 6) 1997
Hyökkäys (Invasion) 1997
Myrkky (Toxin) 1997
Vektori (Vector) 1999
Kaappaus (Abduction) 1999
Shokki (Shock) 2000
Soluhautomo (Seizure) 2003
Merkityt (Marker) 2005
Hoitovirhe (Crisis) 2007
Romahdus (Critical) 2008
Äkkikuolema (Foreign Body) 2009
Perimä (Intervention) 2010
Kantasolu (Cure) 2011
Henkivakuutus (Death Benefit) 2012
Nano.  (Nano, 2013)  Suomentanut Jorma-Veikko Sappinen. Gummerus, 2014.  ISBN 978-951-20-9619-0.
Verkossa.  (Cell, 2014)  Suomentanut Jorma-Veikko Sappinen. Gummerus, 2015.  ISBN 978-951-20-9984-9.
Aiheesta muualla

DekkariNetti/Robin Cook
Tapani Ronni: Mutantti. Aikakone 1/1991.
Maarit Piipponen: Matka maan alle. Helsingin Sanomat 8.1.2002.
SC Blues

SC Blues on jyväskyläläinen salibandyn erikoisseura. Yhdistyksen varsinainen toiminta päättyi kauteen 2007-2008, jonka jälkeen seuran salibandyjoukkueet siirtyivät FC Vaajakosken alaisuuteen. Kaudella 2008-2009 seura jatkoi kuitenkin vielä salibandyn seniorisarjoissa.
Bluesin miesten edustusjoukkue pelasi parhaimmillaan salibandyn 1. divisioonassa. Kauden 2006-2007 päätteeksi joukkue tavoitteli jopa nousua mestaruussarjaan, mutta tämä ei onnistunut. Seuraavalla kaudella joukkue putosi 2. divisioonaan, jossa se jatkaa FCV-nimisenä edelleen.
Seuran juniorijoukkueille kertyi myös aikanaan menestystä. Ne saavuttivat useampiakin SM-mitaleita.
Aiheesta muualla

FC Vaajakosken kotisivu
SS San Giovanni

Società Sportiva San Giovanni on jalkapalloseura Borgo Maggioren kunnasta Keski-San Marinosta. San Giovanni pelaa San Marinon korkeimmalla sarjatasolla Campionato Sammarinese di Calciossa.
SS Pennarossa

Società Sportiva Pennarossa on jalkapalloseura Chiesanuovan kunnasta Lounais-San Marinosta. Se pelaa San Marinon korkeimmalla sarjatasolla Campionato Sammarinese di Calciossa. Maan mestaruuden Pennarossa on voittanut kertaalleen kaudella 2003–2004. Euroopan sisäisissä kilpailuissa Pennarossa on pelannut kertaalleen. Seura pääsi mestaruuskautensa jälkeen Eurooppa-liigan edeltäjän UEFA Cupin ensimmäiselle karsintakierrokselle, jolla hävisi bosnia-hertsegovinalaiselle FK Željezničar Sarajevolle yhteismaalein 9–1.
SS Republic (1872)

| SS Republic |
| --- | --- |
 Yhtiön logo
Tyyppi:  valtamerialus
Lippuvaltio:   Yhdistynyt kuningaskunta
Omistaja:  White Star Line
Rakennustelakka:  Harland and Wolff, Belfast
Rakennusnumero:  76
Vesillelasku:  4. heinäkuuta 1871
Neitsytmatka:  1. helmikuuta 1872
Status:  romutettu vuonna 1910
Tekniset tiedot
Bruttovetoisuus (GT):  3708
Hyttejä:  166 ensimmäinen luokka 1000 kolmas luokka
SS Republic oli valtamerialus, jonka Harland & Wolff rakensi vuonna 1871 White Star Lineä varten. 
Republicin oli tarkoitus saada nimekseen Arcatic, mutta nimeä muutettiin.
Republic oli 420 jalkaa pitkä, ja sen bruttovetoisuus oli 3,984 tonnia. Laivan käyttövoimana olivat sekä höyrykone, että neljä mastoa ja purjeet. Laivassa oli tilaa 166 ensimmäisen luokan matkustajalle ja välikansitilaan mahtui jopa 1,000 matkustajaa.
Republic lähti neitsytmatkalleen 1. helmikuuta 1872 Liverpoolista New Yorkiin. Alus kulki tätä reittiä 17 vuoden ajan, viimeisen kerran 16. tammikuuta 1889.
White Star Line myi Republicin Holland America Linelle, joka muutti laivan nimen Maasdamiksi. Maasdam lähetettiin korjaukseen G. Forrester & Colle Liverpooliin koneiden vaihtamista varten. Samalla laivaa muutettiin  niin, että se pystyi kuljettamaan 150 henkilöä ensimmäisessä luokassa,  60 toisessa luokassa ja 800 välikansitaloissa. Kun laiva oli valmis se alkoi kulkea 15. maaliskuuta 1890 reittiä Rotterdamin ja New Yorkin välillä.  Yhdeksän vuotta myöhemmin vaihtuvien markkinoiden kanssa Maasdamia korjattiin jälleen ensimmäisen luokan matkustajia ja välikansitilalla matkustavia ajatellen. Korjauksen jälkeen laiva jatkoi reitillä Rotterdam-New York   6. maaliskuuta  1902 saakka.
Maasdam myytiin 1902 Italialaiselle laivanvarustamolle, joka nimesi taas laivan uudestaan. Tällä kertaa alus sai nimekseen Vittoria. 
Myöhemmin, 1902, Vittoria myytiin jälleen, tällä kertaa La Velocelle. La Veloce nimesti Vittorian Citta di Napoliksi.
Citta di Napoli korjautettiin niin että se pystyi kuljettamaan 1,424 siirtolaismatkustajaa. Alus aloitti purjehduksensa 30. syyskuuta 1902 Genovan, Napolin ja New Yorkin välillä.
Citta de Napoli kulki reittiä 27. huhtikuuta 1907 saakka. Laiva romutettiin vuonna 1910.
Käännös suomeksi
Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista.
Rita Guerra

| Rita Guerra |
| --- | --- |

Henkilötiedot
Syntynyt: 22. lokakuuta 1967 (ikä 56) Lissabon
Kansalaisuus:  Portugali
Ammatti:  laulaja
Aiheesta muualla
Kotisivu
Rita Maria de Azevedo Mafra Guerra (s. 22. lokakuuta 1967 Lissabon) on portugalilainen laulaja. Hän edusti Portugalia vuoden 2003 Euroviisuissa kappaleella Deixa-me sonhar (só mais uma vez). Guerran debyyttialbumi oli Pormenores sem a minima importância, jolla oli mukana laulaja Rui Veloso.
Aiheesta muualla

Rita Guerran kotisivut[vanhentunut linkki]
Tyks Kantasairaala

Tyks Kantasairaala (ruots. Åucs Stamsjukhus) sijaitsee Turun keskustassa I kaupunginosassa ja osittain Itäharjun kaupunginosassa. Kantasairaalan alue rajautuu pohjoisessa Hämeenkatuun ja Hämeentiehen, lännessä ja lounaassa Kiinamyllynkatuun ja idässä Savitehtaankatuun. Alueella sijaitsevat Tyksin ja Varsinais-Suomen sairaanhoitopiirin suurimmat sairaalarakennukset T-sairaala, A-sairaala ja U-sairaala. Alueella sijaitsevat myös vanhat, pääosin 1800-luvun loppuolella rakennetut lääninsairaalan rakennukset.
Tyksin Kantasairaalan alue on 2000-luvulla laajentunut itään Helsingin valtatien ja rautatien ylitse Kupittaan Saven tontille, jonne on rakennettu T-sairaala. Kulkuyhteyksien vuoksi Helsingin valtatien ja rautatien päälle on rakennettu kansi, jolla sijaitsee pysäköintirakennus sekä vuonna 2022 valmistunut T-sairaalan 3. laajennusosa Majakkasairaala.
Tyks Kantasairaalan rakennuskanta ja sen kehitys

Tyks Kantasairaalan 1800-luvun lopulta alkaen vaiheittain rakennettu rakennuskanta kuvastaa sairaanhoidossa ja sairaalarakentamisen suunnitteluperiaatteissa tapahtunutta kehitystä. Tyksin sairaalamäki on valtioneuvoston päätöksellä vuonna 2010 määritelty yhdeksi Suomen valtakunnallisesti merkittävistä rakennetuista kulttuuriympäristöistä.
Tyks Kantasairaalan rakennuskanta ja sen kehitys > 1880-luvun Turun lääninsairaalan rakennukset

Vuonna 1759 toimintansa aloittanut Turun lääninsairaala siirtyi Linnankadulta Kiinamyllynmäelle rakennettuihin tiloihin 1880-luvulla. Kaksikerroksiset kivirakennukset veneerinen osasto ja lasarettiosasto valmistuivat vuonna 1881 ja psykiatrisia potilaita hoitava vastaanottolaitos vuonna 1882. Lisäksi Kiinamyllymäelle rakennettiin vuonna 1881 kaksikerroksinen kivinen talousrakennus, joka korotettiin vuonna 1906 nelikerroksiseksi ja vuonna 1931 viisikerroksiseksi. Vuonna 1931 rakennus muutettiin sairaanhoitajatarkouluksi ja samana vuonna alueelle valmistui korvaava nelikerroksinen kivinen talousrakennus. Entisessä vastaanottolaitoksessa toimii nykyisin lasten psykiatrinen poliklinikka ja ensimmäisessä talousrakennuksessa (sh-rakennuksessa) sairaanhoitopiirin hallintokeskus. Muut 1880-luvulta peräisin olevat rakennukset ovat pääosin hallinnon käytössä. Rakennusten ympäristö sairaalamäellä on puistoaluetta.
Arkkitehtuuriltaan veneerisen osaston ja lasarettiosaston rakennukset edustavat 1800-luvun lopun uusrenessanssivaikutteista ja vastaanottolaitos 1800-luvun lopun klassismivaikutteista kertaustyyliä.
Tyks Kantasairaalan rakennuskanta ja sen kehitys > A-sairaala

Sairaala-alueen etelälaidalla sijaitseva 1930-luvun funktionalisimia edustava, Jussi Paatelan ja Uno Ullbergin suunnittelema A-sairaalarakennus valmistui vuonna 1937. A-sairaalan päärakennus ja C-siipi ovat 8-kerroksisia. B-siipi oli valmistuessaan kaksikerroksinen (nykyisin kolmikerroksinen). Rakennuksen D-siipi, johon rakennettiin teho-osasto- ja röntgentiloja, valmistui vuonna 1978.
A-sairaalassa syttyi tuipalo 2. syyskuuta 2011 päivystspoliklinikan tiloissa. Palo syttyi alaslasketun katon yläpuolella, jossa sijaitsi sairaalatekniikkaa sekä paineilma- ja happiputkia. Palo syttyi kun hoitajakutsujärjestelmän liitäntäyksikkö ylikuumeni. Happiputkissa ollut vuoto nosti tilan happipitoisuutta, joka taas edisti paloa. Savu levisi koko A-sairaalaan. Kolme hoitajaa altistui savulle, päivystyspoliklinikan itäpää tuhoutui täysin  ja päivystyslaboratorion käytävä kolmannessa kerroksessa tuhoutuivat. Syntyi savu- ja nokivahinkoja. Sairaalalaitteita tuhoutui. Koko A-sairaala evakuoitiin. Kaikki vahingot arvioitiin olevan 17,5 miljoonaa euroa.
Tyks Kantasairaalan rakennuskanta ja sen kehitys > U-sairaala

Hämeenkadun varrelle rakennettu, kolmetoistakerroksinen, 1960-luvun modernismia edustava, Martta Martikainen-Ypyän ja Ragnar Ypyän suunnittelema U-sairaala valmistui vuonna 1968. Rakennustyypiltään U-sairaala on 1960-luvulle ominainen tornisairaala, jossa kerroskorkeudeltaan matalat tilat sijaitsevat päällekkäin lukuisissa kerroksissa sisäisen liikenteen toimiessa pystysuoran hissiliikenteen varassa.
U-sairaalan kokonaisuuteen kuuluva kolme-neljä-kerroksinen siipiosa, jossa on henkilökunnan ruokasali ja keittiö sekä muita huollon tiloja, valmistui samaan aikaan päärakennuksen kanssa.