stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Turks- ja Caicossaaret
Maantiede

Turks- ja Caicossaaret koostuvat noin 40 saaresta, joista kahdeksan on asuttuja. Saaret jakaantuvat kahteen ryhmään, joita erottaa 35 kilometriä leveä salmi: läntisiin Caicos-saariin, joista kuudella on asutusta, ja itäisiin Turks-saariin, joista kahdella on asutusta. Maasto on matalaa, maaperä köyhää ja multakerros ohut. Kasvillisuus on enimmäkseen pensaistoa. Saarilla ei ole varsinaisia jokia eikä järviä, mutta joitakin murtovesilammikoita. Rannikoita reunustavat mangrovekasvustot.
Hurrikaanit ovat alueella yleisiä. Ilmasto on miellyttävän lämmin, ja sademäärät ovat pienten korkeuserojen takia vähäisempiä kuin muilla alueen saarilla. Sadetta saadaan vuodessa 1 000 – 1 500 mm, suurin osa siitä toukokuusta lokakuuhun kestävällä sadekaudella. Lämpötila vaihtelee 16 ja 32 asteen välillä.
Matkailijoita houkuttavia piirteitä Turks- ja Caicossaarilla ovat koralliriutat ja hiekkarannat. Herkkiä kohteita, kuten kosteikkoja ja laguuneita, on rauhoitettu. Suolankerääjät hävittivät suuren osan metsästä Grand Turkin, Salt Cayn ja South Caicosin saarilla. Rehevin luonto on North Caicosilla, jossa kasvaa monenlaisia hedelmäpuita ja elää maan suurin flamingoyhdyskunta. Saarilla pesii kaikkiaan sata lintulajia, ja toiset sata lajia käy siellä muuttolintuina. Saarilla esiintyy myös 35 perhoslajia ja kolme suurta liskolajia.
Historia

Turks- ja Caicossaarten ensimmäiset asukkaat olivat lucayanit, jotka olivat sukua monia muita Karibian saaria asuttaneille taino-intiaaneille. He asuttivat Bahamasaaret useina aaltoina 700-luvun paikkeilta alkaen ja he hävisivät eurooppalaisten saapumisen jälkeen kulkutauteihin ja orjuutukseen. Kolumbuksen vierailusta kiistellään, mutta ensimmäinen todistettavasti saarilla käynyt eurooppalainen oli espanjalainen konkistadori Juan Ponce de León, jonka retkikunta löysi saariston vuonna 1512. Eurooppalaisten kohtaamisen jälkeen vieraat taudit ja orjuus tuhosivat tainot 1500-luvun puoliväliin mennessä.
1500-luvulta 1700-luvulle saaristo oli välillä niin espanjalaisten, ranskalaisten kuin brittienkin hallussa. Merirosvot piileskelivät saarilla ja ryöstelivät suolankerääjiä.
Bermudalaiset aloittivat merisuolan keräämisen Grand Turk -saarella 1600-luvun lopulla. Yhdysvaltain vapaussodan jälkeen nykyisestä Etelä-Yhdysvalloista tulleet viljelijät valloittivat saarilta alaa maatalouskäyttöön. Saarille perustettiin puuvillaplantaaseja, joilla Afrikasta tuodut orjat työskentelivät. Orjuuden kieltämisen jälkeen 1838 useimmat plantaasinomistajat lähtivät. Orjat jäivät kuitenkin asuttamaan saarta.
Saaret olivat osa Bahaman siirtokuntaa vuoteen 1848 saakka, jolloin asukkaat halusivat niistä itsenäisen siirtokunnan, joka liitettiin 1873 Jamaikan alaisuuteen. Vuonna 1959 saari sai vihdoin oman kuvernöörinsä, ja kun Jamaika itsenäistyi elokuussa 1962, Turks- ja Caicossaarista tuli Britannian erillisalue.
Kylmän sodan aikana saaria käytettiin lännen tukikohtana. Yhdysvallat piti siellä lentotukikohtaa 1944–1947 ja perusti ohjusaseman 1952. 1950- ja 1960-luvuilla Yhdysvalloilla oli saarilla avaruustoimintaa. Yhdysvaltain ensimmäinen miehitetty avaruuslento Friendship 7 laskeutui John Glennin ohjaamana Grand Turkin rantavesiin avaruusmatkan jälkeen vuonna 1962. Yhdysvallat sulki tukikohdan vuonna 1983.
Vuonna 2008 ensin hurrikaani Hanna ja sen jälkeen hurrikaani Ike tekivät pahaa tuhoa saarilla.
Politiikka

Turks- ja Caicossaarten perustuslaki otettiin käyttöön 30. elokuuta 1976, jota pidetään saarten kansallispäivänä. Vuonna 1982 hyväksyttiin saarten itsenäisyys, mutta politiikka muuttui nopeasti vastustamaan sitä, ja saaristo pysyi Britannian erillisalueena. Perustuslaki hylättiin vuonna 1986, mutta palautettiin uudistettuna 5. maaliskuuta 1988. Turks- ja Caicossaarten lakijärjestelmä perustuu englantilaiseen tapaoikeuteen, mutta se on saanut vaikutteita myös Jamaikan ja Bahaman laeista. Äänestysikä on 18 vuotta.
Saarten hallitsija on Yhdistyneen kuningaskunnan monarkki, kuningas Charles III, joka nimittää kuvernöörin, joka taas nimittää pääministerin. Maaliskuussa 2009 Britannia päätti hajottaa saarten hallituksen ja parlamentin. Asiasta tehtyjen valitusten käsittelyn jälkeen päätös toteutettiin elokuussa. Britannian viranomaiset olivat saaneet tutkimuksissaan selville saaren hallinnossa esiintyneen poliittista moraalittomuutta ja epäpätevyyttä. Hallitus lakkautettiin 2009 enintään kahden vuoden ajaksi, ja johdossa on sen aikana brittiläinen kuvernööri kuningattaren alaisuudessa. Tarvittavaa vakautta ei saavutettu ja syyskuussa 2010 Britannia ilmoitti, että heinäkuulle 2011 suunnitellut vaalit peruutetaan.
Hajotettu yksikamarinen lakiasäätävä valtuusto muodostui 19 edustajasta, joista 13 valitaan yleisillä vaaleilla neljän vuoden välein. 4. maaliskuuta 2003 vaaleissa suurin puolue oli Edistyksellinen kansallispuolue (8 paikkaa), josta seuraavana oli Kansan demokraattinen liike (5 paikkaa). Yhdistynyt demokraattinen puolue nautti myös kannatusta, mutta se ei ole saanut paikkoja. Helmikuun 2007 vaaleissa Edistyksellinen kansallispuolue PNP voitti Michael Misickin johdolla 13 paikkaa ja Kansan demokraattinen liike PDM jäi kahteen paikkaan.
Turks- ja Caicossaaret on Interpolin, Karibian kehityspankin ja Karibian maiden liiton jäsen. Sotilaallisesta puolustuksesta vastaa Britannia.
Alueet

Saarten aluejako on epämääräinen, eri lähteiden mukaan ne on jaettu kuuteen tai seitsemään alueeseen, ja joitakin osia ei ole käsitelty kaikissa jaoissa lainkaan. Alueita ovat ainakin Grand Turk, Provenciales, North Caicos, Middle Caicos, South Caicos, Salt Cay ja Parrot Cay. Joidenkin lähteiden mukaan West Caicos kuuluu Providencialesin ja East Caicos South Caicosin hallintoalueeseen.
Talous

Turks- ja Caicossaaret käyttää valuuttanaan Yhdysvaltain dollaria. Vuonna 2008 bruttokansantuote henkeä kohti oli 26 280 dollaria. Hurrikaani Ike, kansainvälinen lama ja huono taloudenpito johtivat vuosien talousongelmiin. Valtiontalous oli alijäämäinen 2002–2011, vuonna 2008 inflaatio oli lähes 8 prosenttia ja BKT laski lähes 20 prosenttia vuoteen 2009. Britannia myönsi maalle 10 miljoonan punnan lainan 2010 ja sopi seuraavana vuonna 260 miljoonan dollarin velkajärjestelyistä viiden vuoden aikana. Talous saatiin jaloilleen, budjetti näytti ylijäämää 2012–2014 ja vuonna 2014 maan luottoluokitus oli BBB+. BKT henkeä kohti on noin 24 tuhatta dollaria.
Työvoimasta noin kolmannes työskentelee valtiolle ja viidesosa maatalouden ja kalastuksen parissa.
Aikaisemmin suolantuotanto oli tärkeä tulonlähde, mutta nyt turismi ja pankkipalvelut ovat syrjäyttäneet sen. Maanviljely on vähäistä, mutta saarilla sijaitsee maailman ainoa suuria kotiloita (conch) kasvattava nilviäisenviljelylaitos. Myös hummereita viedään ulkomaille. Maatalouden tuotteita ovat maissi, pavut ja sitrushedelmät. Yhdysvallat on pääasiallinen kauppakumppani.
Turks- ja Caicossaarten energialaitos tuottaa sähköä dieselvoimalan avulla. Koska maalla ei ole omaa syväsatamaa, generaattorien tarvitseman dieselin kuljetuskustannukset ovat korkeammat ja energian hinta on korkeampi kuin muualla Karibialla. Konsultit ovat selvittäneet uusiutuvien energialähteiden käyttöä, ja tuulivoimaa ja kaatopaikkakaasuja pidetään niistä potentiaalisimpina. Käyttöveden lämmitystä aurinkoenergialla varsinkin hotelleissa pidetään myös järkevänä kehityskohteena. Nykyisin tällainen järjestelmä on käytössä alle kahdella prosentilla saarelaisista, kun Barbadoksella aurinkokäyttöisiä vedenlämmittimiä käyttää yli puolet kotitalouksista.
Saarilla on yhteensä seitsemän lentokenttää. Useimmat ulkomaanlennot laskeutuvat Providencialesiin. Kaksi muuta kansainvälistä lentokenttää ovat Grand Turk ja South Caicos. Maantietä on 121 km, ja vain 24 km siitä on päällystettyä. Satamakaupungit ovat Cockburn, Grand Turk ja Providenciales. Providencialesista on lauttayhteys North Caicosiin. Grand Turkista Salt Cayhin kulkee lautta joka toinen viikko.
Väestö

Turks- ja Caicossaarten väestö on kasvanut 20 vuodessa nopeasti, sillä saarelle muuttaa paljon muiden Karibian saarten asukkaita. Varsinkin Haitista tulee laittomia maahanmuuttajia, joten todellisen väkiluvun arviointi on vaikeaa. Vuonna 1990 asukkaita oli 12 350 ja vuonna 2008 jo 32 700. Useimmat asukkaat ovat alkujaan afrikkalaista alkuperää.
Pääosa saarelaisista on kristittyjä, vuonna 1990 baptisteja oli 40 %, anglikaaneja 18 % ja metodisteja 16 %.
Kulttuuri

Turks-saarten nimi tulee paikallisesta kaktuksesta (Melocactus intortus), jonka punaiset kukat muistuttivat espanjalaisten merimiesten mielestä turkkilaisen miehen päähinettä.
Saarilla, varsinkin Middle Caicosilla, on perinteisesti tehty tarvekaluja kuten koreja, hattuja ja kattoja punomalla ja palmikoimalla palmunlehtiä. Perinteisen musiikin soittimiin kuuluu marakassien, kitaran, haitarin ja rumpujen lisäksi saha, jota soitetaan vetämällä metallipuikkoa sen piikkien yli. Kansantarinoiden alkuperää voidaan jäljittää afrikkalaiseen sadunkerrontaperinteeseen.
Koulunkäynti on pakollista 13 vuoden ajan alkaen neljävuotiaasta. Alakoulua käy 78 prosenttia ja yläkoulua 70 prosenttia ikäluokasta.
Saarilla on yhdeksän jalkapallojoukkuetta, joissa pelaa 655 rekisteröityä pelaajaa. Jalkapallomaajoukkue ei ole koskaan edennyt CONCACAF Gold Cupin lopputurnaukseen. Maajoukkue oli syyskuussa 2011 FIFAn rankingissa sijalla 195.
Aiheesta muualla

Matkaopas aiheesta Turks and Caicos Islands Wikivoyagessa (englanniksi)
Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Turks- ja Caicossaaret Wikimedia Commonsissa
Väli-Amerikan valtiot
| --- | --- |
Mantereen maat:   Belize  Costa Rica  El Salvador  Guatemala  Honduras  Meksiko  Nicaragua  Panama 
Saarivaltiot:   Antigua ja Barbuda  Bahama  Barbados  Dominica  Dominikaaninen tasavalta  Grenada  Haiti  Jamaika  Kuuba  Saint Kitts ja Nevis  Saint Lucia  Saint Vincent ja Grenadiinit  Trinidad ja Tobago 
Itsehallintoalueet:   Anguilla  Aruba  Bonaire  Brittiläiset Neitsytsaaret  Caymansaaret  Curaçao  Guadeloupe  Martinique  Montserrat  Navassa  Puerto Rico  Saba  Saint Barthélemy  Saint-Martin  Sint Eustatius  Sint Maarten  Turks- ja Caicossaaret  Yhdysvaltain Neitsytsaaret 
Hiekkarantaa.
Melocactus intortus
Krokotiili (faarao)

Krokotiili oli mahdollisesti faarao esi-dynastisena aikana Ylä-Egyptissä noin 3150 eaa. Häntä pidetään vallananastajana, joka hallitsi Niilin suistoa tai osia siitä, mahdollisesti faarao Narmerin aikana.
Castanja (albumi)

| Castanja Castanja |
| --- | --- | --- |

Studioalbumin tiedot
 Äänitetty : 1972–1973
 Julkaistu: 1973 (LP, MC) 2013 (CD)
 Tuottaja(t): Jukka Kuoppamäki/Satsanga
 Tyylilaji: rock, psykedeelinen rock, pop rock
 Kesto: 36.07
 Levy-yhtiö: Satsanga, Rocket Records (uusintajulkaisu)
Castanja (SATLP 1004) on samannimisen yhtyeen vuonna 1973 ilmestynyt ensimmäinen ja ainoaksi jäänyt albumi. Albumin on tuottanut Jukka Kuoppamäki, joka on myös osallistunut kappaleen ”Polttaa, polttaa” säveltämiseen ja sanoittamiseen. Muiden kappaleiden sävellyksistä ja sanoituksista vastaavat Kari Hillo ja Matti Juva. Albumin äänitti Pekka Nurmikallio Microvox-studiolla Lahdessa.
Albumin ensimmäisen singlen A-puolella oli Matti Juvan säveltämä ja laulama ”Kesäkukka” ja B-puolella Kari Hillon säveltämä ja laulama ”Svengidisco”. Singlen julkaisi Love Records joulukuussa 1972 koodilla LRS 2003. Vuonna 1973 julkaistiin toinen single, joka sisälsi kappaleet ”Tahdon elää” ja ”Shalalaa”. Singlen julkaisi Satsanga koodilla SAT 102.
Mediassa levyn äänimaailmaa ja soittajien ammattitaitoa kehuttiin. Kritiikkiä albumi sai sen sijaan kappaleiden sanoituksista joita pidettiin naiiveina, sekä musiikin "vanhanaikaisuudesta" ja liiasta The Beatles -vaikutteisuudesta. Albumi ei ilmestyessään myöskään saavuttanut merkittävää suosiota suuren yleisön keskuudessa.
Rocket Records julkaisi albumin CD-muotoisena 13. syyskuuta 2013. CD:n bonuksena on Matti Juvan vuonna 1974 ilmestynyt sooloalbumi Rocksielu kokonaisuudessaan.
Kappaleet

Kaikki kappaleet kirjoittanut Kari Hillo, ellei toisin mainittu.
Tahdon elää – 3.36
Polttaa, polttaa – 3.14 (säv. Jukka Kuoppamäki, san. Kuoppamäki – Hillo)
Öinen hiillos – 1.00
Varhainen aamu – 3.01
Shalalaa – 2.58 (säv. Matti Juva, san. Juva)
Purjevene – 4.08
Niinkuin taivas ja maa – 2.57 (säv. Juva, san. Juva)
Kaiken sain – 3.23
Kesäkukka – 2.54 (säv. Juva, san. Juva)
Svengidisco – 2.57
Katson peiliin – 3.22
Hyvää yötä – 2.26
Kokoonpano

Kari Hillo – laulu, kitara, taustalaulu
Matti Juva – laulu (A5, B1, B3), bassokitara, taustalaulu
Tapio Leppä – urut, kosketinsoittimet
Pertti Burman – rummut
Kokoonpano > Vieraileva muusikko

Jukka Kuoppamäki – taustalaulu
Kokoonpano > Tekijätiedot

Sovitukset: Kari Hillo
Äänitys: Pekka Nurmikallio / Microvox, syksyllä 1972 (B3 ja B4) ja keväällä 1973
Kannen suunnittelu: Mikko Kuoppamäki
Tuottaja: Jukka Kuoppamäki / Satsanga
Kustantaja: JKC-Music
Menkauhor Kaiu

Menkauhor Kaiu oli Egyptin faarao, joka hallitsi Egyptin 5. dynastialla. Torinon papyruksen mukaan hän hallitsi kahdeksan vuoden ajan. Menkauhorin pyramidia ei ole löydetty, mutta sen uskotaan sijaitsevan joko Dahshurissa tai Sakkarassa.
| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
| Edeltäjä: Nyuserre Ini | Egyptin faarao 5. dynastia | Seuraaja: Djedkare Isesi |
Kelly Link

| Kelly Link |
| --- | --- |
 Kelly Link ja hänen puolisonsa Gavin Grant  elokuussa 2007.
Henkilötiedot
Syntynyt: 19. heinäkuuta 1969 (ikä 55) Miami, Florida, Yhdysvallat
Kansalaisuus:  Yhdysvallat
Ammatti:  Kirjailija ja toimittaja
Puoliso:  Gavin Grant
Lapset:  Ursula Annabel Link Grant
Kirjailija
Äidinkieli: engalti
Tuotannon kieli: engalti
Aikakausi:  1995-
Tyylilajit:  Novelli, romaani, analogia
Palkinnot
 MacArthur Fellowship (2018) 
Aiheesta muualla
Kotisivut
Löydä lisää kirjailijoitaKirjallisuuden teemasivulta
Kelly Link (s. 19. heinäkuuta 1969 Miami, Florida, Yhdysvallat) on yhdysvaltalainen toimittaja ja kirjailija. Link on kirjoittanut useita novellijaja ja yhden vuonna 2024 julkaistun romaanin. Link toimii myös Lady Churchill's Rosebud Wristle -lehden toimittajana. Vuonna 2016 hän oli runouden Pulitzer-palkinnon finalisti.
Ura

Link ilmoittautui vuonna 1987 Columbian yliopistoon opiskelemaan luovaa kirjoittamista ja valmistui sieltä vuonna 1991. Link aloitti uransa julkaisemalla tarinoita 1990-luvulla sci-fi- ja fantasialehdissä. Hän suoritti MFA-tutkinnon Pohjois-Carolinan yliopistosta Greensborossa vuonna 1995.
Ensimmäisenä vuosina Link yritti myydä hänen novelliaan suurille kustantamoille, mutta kustantamot olisivat halunneet mielummin romaanin, jotta ne olisivat voineet julkaista Linkin teoksia. Lopulta hän päätti tehdä yhteistyötä miehensä Grantin kanssa ja perusti oman kustantamon, Small Beer Pressin, ja julkaisi hänen ensimmäisen novellikirjan Stranger Things Happenin vuonna 2001.
Nykyään Link omistaa New Yorkissa, East Hamptonissa sijaitsevan kirjakaupan Book Moonin. Hän toimii myös Lady Churchill's Rosebud Wristlet -lehden toimittajana.
Link on saanut apurahaa National Endowment for the Artsilta. Vuonna 2016 hän oli Pulitzer-palkinnon finalisti.
Yksityiselämä

Link on skotlantilaisen toimittajan Gavin Grantin kanssa naimisissa. Link tapasi Grantin ollessaan Bostonissa toimittajana.  Parille syntyi vuonna 2009 tyttölapsi, Ursula Annabel Link Grant.
Link ja Gavin asuu tällä hetkellä Northamptonissa, Massachusettsissa. Heillä on koiria ja kanoja lemmikkeinä.
Tuontanto > Novellikokoelmat

4 Stories, Small Beer Press, 2000
Stranger Things Happen, Small Beer Press,  2001 ISBN 9781931520003
Magic for Beginners, Small Beer Press, 2005 ISBN 9780156031875
Pretty Monsters: Stories, Viking Juvenile, 2008 ISBN 9780670010905
The Wrong Grave, Text Publishing, 2009 ISBN 9781921520730
White Cat, Black Dog: Stories, Random House, 2023 ISBN 9780593449950
Tuontanto > Romaanit

The Book of Love, Random House, 2024 ISBN 9780812996586
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Kelly Link Wikimedia Commonsissa
Kelly Linkin palkinnot ja ehdokkuudet Science Fiction Awards -tietokannasta (englanniksi)
RealAudio-haastattelu KCRW:n Bookworm-ohjelmasta, tammikuussa 2006 (englanniksi)
| Auktoriteettitunnisteet  |
| --- | --- |
Kansainväliset:  ISNI  VIAF  WorldCat 
Kansalliset:  Norja  Espanja  Ranska  BnF data  Katalonia  Saksa  Israel  Yhdysvallat  Japani  Tšekki  Australia  Korea  Alankomaat  Puola 
Tieteilijät:  CiNii 
Taiteenala:  MusicBrainz 
Henkilöt:  DDB  Trove 
Muut:  Europeana  IdRef
Merenhor

Merenhor oli muinaisen Egyptin 7. dynastian faarao. Hänen valtaistuinnimensä merkitsee ”Horus rakastaa häntä”. Merenhor mainitaan ainoastaan Abydoksen kuningasluettelossa.
Merenre Nemtyemsaf II

Merenre Nemtyemsaf II:n nimi Abydoksen kuningasluettelossa.
Merenre Nemtyemsaf II tai Nemtyemsaf II oli muinaisen Egyptin faarao 6. dynastian loppupuolella noin 2184 eaa. Hänen vanhempansa olivat faarao Pepi II ja kuningatar Neith. Sekä Torinon papyruksen että Manethon mukaan Nemtyemsaf olisi hallinnut vuoden ja yhden kuukauden. On mahdollista, että Nemtyemsaf murhattiin, ja että hänen vaimonsa kuningatar Nitoqris olisi seurannut häntä valtaistuimella ennen itsemurhaansa.
Keski-Suomen Puhelin

Keski-Suomen Puhelin (myös KSP Yhtiöt, Yomi) oli keskisuomalainen teleoperaattori.
Keski-Suomen puhelin perustettiin Jyväskylässä yhdistyksenä vuonna 1885. Osakeyhtiöksi se muuttui vuonna 1929. Yhtiön nimeksi tuli Keski-Suomen Puhelin Oy. Yhtiön toimialue oli Jyväskylä, Jyväskylän maalaiskunta, Korpilahti, Laukaa, Muurame, Säynätsalo ja Vaajakoski.
Vuonna 1998 Keski-Suomen Puhelin fuusioitiin uuteen yhtiöön, Sisä-Suomen Puhelin Oyj:hin, jonka nimeksi vaihdettiin Keski-Suomen Puhelin Oyj.
Vuonna 2000 yhtiön nimeksi vaihdettiin KSP Yhtiöt Oyj ja vuonna 2002 Yomi Oyj.
Yomi Oyj fuusioitiin Elisaan vuoden 2004 lopussa.
Yhtiön osake noteerattiin Helsingin pörssissä vuosina 1998–2004.
Abckiria

| Abckiria |
| --- | --- |
 Abckiria
Kirjailija:  Mikael Agricola
Kieli:  suomi
Julkaistu:  1543
Löydä lisää kirjojaKirjallisuuden teemasivulta
Abckiria (”Abc-kirja”) oli ensimmäinen suomenkielinen kirja. Sen kirjoitti uskonpuhdistajana tunnettu Mikael Agricola, ja se julkaistiin muista lähteistä säilyneiden mainintojen perusteella vuonna 1543. Agricola kirjoitti kirjan samaan aikaan kun hän teki Uuden testamentin ensimmäistä suomenkielistä käännöstä, ja molempia teoksia työstäessään Agricola samalla myös loi suomelle kirjakieltä.
Historia

Agricolan teos on ensimmäisiä tunnettuja yrityksiä kirjoittaa suomen kielellä, ja teoksen sekä Agricolan Rucouskirian (1544) ja Uuden testamentin (Se Wsi Testamenti, 1548) ilmestymisen jälkeen suomen kirjakieli alkoikin hiljalleen kehittyä. Niin Agricolan suomelle kuin koko niin sanotulle vanhalle kirjasuomelle on tyypillistä sen oikeinkirjoituksen epäsäännönmukaisuus. Esimerkiksi K-äänne saatettiin toisinaan merkitä C:nä, joskus taas K:na tai G:nä.
Koska kirjat painettiin, virheitä voidaan osittain pitää ruotsinkielisten kirjanpainajien tekeminä.
Abckirian ensimmäisessä, vuoteen 1543 ajoitetussa painoksessa oli 16 sivua ja toisessa, ilmeisesti vuonna 1551 ilmestyneessä, painoksessa 24 sivua. Kirjasta ei ole säilynyt yhtään kokonaista kappaletta, mutta siitä on löydetty osia, joiden perusteella kirjan rakenne suurin piirtein tunnetaan. Osat löydettiin Uppsalan yliopiston kirjastosta, ja yksi osa on lahjoitettu Helsingin yliopistolle.
Vuonna 1966 löytyi lisää osia, joihin oli merkitty painovuodeksi 1559, siis kaksi vuotta kirjailijan kuoleman jälkeen.
Sisältö

Abckiria sisältää sekä aapisen että katekismuksen. Tunnettu näyte kirjan alusta on vanhin suomenkielinen loppusointuinen runo:
»Oppe nyt wanha / ia noori /
joilla ombi Sydhen toori.

Jumalan keskyt / ia mielen /

iotca taidhat Somen kielen.

Laki / se Sielun hirmutta /

mutt Cristus sen tas lodhutta.

Lue sijs hyue Lapsi teste /

Alcu oppi ilman este.

Nijte muista Elemes aina /
nin Jesus sinun Armons laina.»
Tätä alkurunoa seuraavat aakkoset sekä luku- ja kirjoitusohjeita, minkä jälkeen alkaa kirjan uskonnollinen osuus. Lopussa on vielä suomen kielen lukusanat.
Uskonnolliseen osuuteen kuuluu kymmenen käskyä, apostolinen uskontunnustus, Isä meidän -rukous, Ave Maria, kasteen, ripin ja ehtoollisen sakramentit, ruokarukoukset, aamu- ja iltarukoukset ja lopuksi rukoukset kirkonkelloja soitettaessa.
Ruoka-, aamu- ja iltarukoukset Agricola käänsi Martti Lutherin Vähästä katekismuksesta, mutta muut tekstit olivat papiston jo ennalta tuntemia. Vaikka jumalanpalvelusten kieli keskiajalla oli latina, kristinuskon perusopinkappaleet oli käännetty myös kansankielelle. Piispojen määräyksestä papeilla oli oltava nämä opinkappaleet paperille kirjoitettuna, jotta ne tulisi luettua kirkkoväelle samalla tavalla joka sunnuntai. Vaikka näitä paperilappusia ei olekaan nykypäiviin säilynyt, voidaan olettaa, että Agricolalla oli niitä käytössään Abckiriaa tehdessään.
Aiheesta muualla

Abckirian koko tunnettu sisältö elektronisessa muodossa
Abckirian 2. painoksen katkelmia digitoituna Kansalliskirjaston Doria-palvelussa
Abckirian selityksiä ja ääntämisohjeita (Arkistoitu – Internet Archive)
Private Line

| Private Line |
| --- | --- |

Tiedot
Toiminnassa:  1996–
Tyylilaji:  hard rock  glam rock punk rock
Kotipaikka:  Helsinki
Laulukieli:  englanti
Jäsenet:  Sammy Aaltonen, laulu, kitara (1996–)  Jack Smack, kitara (2002–)  Spit, basso (1999–)  Illy, kitara, koskettimet (1999–)  Eliaz, rummut (1996–) 
Entiset jäsenet:  Jari Huttunen, kitara (1996–2002)  Janne Kulju, basso (1996–1999) 
Levy-yhtiö:  King Foo Management   Bad Habits Records   Playground Music Scandinavia   JVC Japan   Dynamo Records   Edel Italy   SOYUZ Russia  
Aiheesta muualla
Private Line
Infobox OKNimi-testi OK: 
Private Line on melodista  englanninkielistä rock-musiikkia soittava helsinkiläinen yhtye. Se on julkaissut kolme studioalbumia, EP:n ja useita singlejä sekä musiikkivideoita. Yhtye perustettiin alun perin jo 1990-luvun loppupuolella Jyväskylässä, jonka seudulta yhtyeen jäsenet ovat alun perin kotoisin. Helsinkiin muutettuaan ja Arto Muna ja Millennium -yhtyeessä kitaran soiton lopetettuaan laulaja Sammy perusti yhtyeen uudelleen 2000-luvun alussa. Nykyinen kokoonpano muodostui toukokuussa 2002, jolloin yhtyeeseen liittyi toinen kitaristi Jack Smack kitaristi Jari Huttusen siirryttyä Timo Rautiainen & Trio Niskalaukaus -yhtyeeseen.lähde?
Private Line julkaisi parin vuoden hiljaiselon jälkeen uuden singlen ja musiikkivideon "Dead Decade" samannimiseltä, elokuussa 2011 julkaistulta, kolmannelta albumilta. Albumin julkaisi King Foo Entertainment. Musiikkivideon ohjasi Ville Lipiäinen yhteistyössä Greenpeacen kanssa. Yhtye esiintyi kesäkuussa 2011 alkavalla kiertueella ainakin Suomessa, Kiinassa ja Yhdysvalloissa ja on tehnyt esiintymiskiertueita aiemmin Suomen lisäksi myös Japanissa, Venäjällä, Saksassa, Italiassa, Sveitsissä, Itävallassa, Ruotsissa, Britanniassa, Espanjassa ja Liettuassa.
Jäsenet

Sammy Aaltonen eli Sami Aaltonen – laulu
Jack Smack (a.k.a. Japa) – kitara & taustalaulu
Illy eli Ilari Heinäaho – kitara & taustalaulu ja kosketinsoittimet
Spit eli Juha "Juuso" Kinnunen – basso & taustalaulu
Eliaz eli Elias Logren – rummut & taustalaulu
Diskografia

| --- | --- |
 Albumit 21st Century Pirates (2004)  Evel Knievel Factor (2006)  Dead Decade (2011) Singlet ”Forever and a Day” (2004)  ”1-800-Out-of-Nowhere” (2004)  ”Already Dead” (2004)  ”Broken Promised Land” (2006)  ”Sound Advice” (2007)  ”Dead Decade” (2011) EP:t Smooth Motions (1998)  Promo’99 (1999)  Six Songs of Hellcity Trendkill (2002) DVD ”Acoustic Studio Live 2014” (2014) Musiikkivideot ”Forever and a Day” (2004)  ”1-800-Out-of-Nowhere” (2004)  ”Broken Promised Land” (2006)  ”Sound Advice” (2007)  ”Dead Decade” (2011)  ”Deathroll Casino” (2012) Muut julkaisut ”Sleep Tight”, Levottomat 3 - Movie Soundtrack (16.tammikuuta 2004)  ”Junkies Love”, Klamydia - Piikkinä Lihassa (5.syyskuuta 2004) (Private Linen ja Negativen jäsenten nauhoittama, alun perin Klamydia yhtyeen kappale "Narkkarirakkautta")  ”Sound Advice”, V2 - Jäätynyt Enkeli (5.tammikuuta 2007)  ”More” (marraskuu 2007) (Pepsi Maxin kampanjakappale, alun perin Black Eyed Peasin kappale) :