stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Jorma Peltonen
Ura

Peltonen oli yli vuosikymmenen ajan Suomen parhaita keskushyökkääjiä. Hän johti pitkään Ilveksen ykkösketjua laidoilla ensin Lasse Oksanen ja Reijo Hakanen, myöhemmin Hakasen paikalle tuli Pekka Leimu. Peltonen pelasi Ilveksessä kaudet 1962–1975, jonka jälkeen lähti Euroopan kiertueelle ja kiekkoili Sveitsissä EV Zugissa, Italiassa HC Pustertalissa ja uudelleen Sveitsissä HC Vispissä.
Peltonen palasi Suomeen vuonna 1980 ja Jokereihin. Yhden Helsingin kauden jälkeen Peltonen pelasi vielä Lukossa uransa viimeisen kauden. Yhteensä hän pelasi SM-sarjassa ja -liigassa 329 ottelua tehoin 240+291. Peltonen voitti kaksi Suomen mestaruutta ja yhteensä kymmenen mitalia. Hän voitti SM-sarjan pistepörssin viidesti.
Peltonen toimi Ilveksen kapteenina kaudet 1971-72, 1972-73, 1973-74, 1974-75.
Suomen jääkiekkomaajoukkuetta Peltonen edusti 188 kertaa ja pisteitä hän teki 43+60. Suomea Peltonen edusti kuusi kertaa maailmanmestaruuskisoissa ja kolmesti olympialaisissa.
Peliuransa päätyttyä Peltonen toimi perustamansa autoliikkeen toimitusjohtajana.
Ilves jäädytti Peltosen pelinumeron 16 ennen 75-vuotisjuhlaotteluaan 23. syyskuuta 2006.
Peltosen poika Jarno Peltonen pelasi myös monta kautta Ilveksessä ja lopetti uransa vuonna 2006 EHC Baselissa, Sveitsissä. Jorman nuorempi poika Jermu Peltonen pelasi maalivahtina Ilveksen junioreissa ja pääsi kerran myös Ilveksen luukkuvahdiksi kaudella 1993–1994. Jermu lopetti jääkiekon Vammalan Palloseurassa, II-divisioonassa kaudella 1995–1996.
Tilastot

| Kausi | Sarja | Seura | O | M | S | P | R |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 1962-1963 | SM-sarja | Ilves | 18 | 7 | 4 | 11 | 12 |
| 1963-1964 | SM-sarja | Ilves | 18 | 14 | 14 | 28 | 12 |
| 1964-1965 | SM-sarja | Ilves | 5 | 1 | 5 | 6 | 0 |
| 1965-1966 | SM-sarja | Ilves | 20 | 28 | 11 | 39 | 14 |
| 1966-1967 | SM-sarja | Ilves | 20 | 11 | 30 | 31 | 16 |
| 1967-1968 | SM-sarja | Ilves | 20 | 18 | 20 | 38 | 10 |
| 1969-1970 | SM-sarja | Ilves | 21 | 18 | 41 | 59 | 13 |
| 1970-1971 | SM-sarja | Ilves | 31 | 21 | 18 | 39 | 21 |
| 1971-1972 | SM-sarja | Ilves | 31 | 28 | 35 | 63 | 12 |
| 1972-1973 | SM-sarja | Ilves | 36 | 19 | 24 | 43 | 34 |
| 1973-1974 | SM-sarja | Ilves | 35 | 26 | 27 | 53 | 24 |
| 1974-1975 | SM-sarja | Ilves | 36 | 21 | 27 | 48 | 20 |
| 1980-1981 | SM-liiga | Jokerit | 13 | 4 | 9 | 13 | 2 |
| 1981-1982 | SM-liiga | Lukko | 3 | 1 | 1 | 2 | 2 |
| YHT. |  |  | 329 | 240 | 291 | 531 | 200 |
Kapteenina kaudet: 1971-72, 1972-73, 1973-74, 1974-75.
Saavutukset ja palkinnot

2 Suomen mestaruutta (1966, 1972)
3 SM-hopeaa ja 5 -pronssia
SM-sarjan paras pistemies (1966, 1968, 1969, 1970, 1972)
SM-sarjan maalipörssin voittaja (1966)
SM-sarjan syöttöpörssin voittaja (1967, 1968, 1969, 1970, 1972)
Valinta SM-sarjan All Stars -kentälliseen (1966, 1969)
Nopeimmat 2 maalisyöttöä (0.06)
Nopeimmat 4 maalisyöttöä (15.37)
Ilves on jäädyttänyt Peltosen pelinumeron 16
Suomen Jääkiekkoleijona #60
Mestaruussarjan voittajajoukkueen kapteeni Jorma Peltonen Kanada-maljan kanssa. (1972).
Peltorasti

| Peltorasti |
| --- | --- |
 Peltorastin kukka ja kukintoa.
Tieteellinen luokittelu
Domeeni::  Aitotumaiset Eucarya
Kunta::  Kasvit Plantae
Alakunta::  Putkilokasvit Tracheobionta
Kaari::  Siemenkasvit Spermatophyta
Alakaari::  Koppisiemeniset Magnoliophytina
Luokka::  Kaksisirkkaiset Magnoliopsida
Lahko::  Boraginales
Heimo::  Lemmikkikasvit Boraginaceae
Suku::  Rastit Anchusa
Laji::  arvensis
Kaksiosainen nimi
 Anchusa arvensis  (L.) M.Bieb. 
Katso myös
   Peltorasti Wikispeciesissä   Peltorasti Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OK: 
Peltorasti (Anchusa arvensis, syn. Lycopsis arvensis) on yksivuotinen, ruohovartinen, sinikukkainen lemmikkikasvi.
Ulkonäkö

Peltorasti on 10–40 cm korkea, alun perin pystyvartinen, mutta usein jo tyvestä lähtien runsaasti haarova kasvi. Lehdet ovat kielimäisen suikeat, usein reunoiltaan poimuiset. Varret, lehdet ja myös kukinnon vihreät osat ovat hyvin karheakarvaisia. Kukinnot on haarojen päissä olevia viuhkoja, jotka pitenevät kesän mittaan uusien kukkien avautuessa niiden kärjessä. Jokaisen kukan tyvellä on tukilehti. Verhiö on tyvestä asti liuskainen, ja suippoja liuskoja on viisi. Tiheässä olevat karvaiset kukkien tukilehdet ja verhiöliuskat tekevät kukinnon pörröisen näköiseksi, sillä kukkien teriö on melko pieni. Teriö on aluksi punainen, mutta muuttuu vaaleantaivaansiniseksi. Teriön tyviosa on torvimainen, hieman käyrä ja jää verhiön sisään. Teriöstä näkyy noin puolen senttimetrin läpimittainen, viisiliuskainen, ratasmainen, hieman vastakohtainen kärkiosa. Teriön torvessa on vaaleita kyhmyjä, joiden taakse heteet ja emi jäävät. Hedelmä on nelilohkoinen lohkohedelmä. Hedelmyksissä eli hedelmän lohkoissa on muurahaisten ravinnoksi sopiva lisäke, minkä vuoksi muurahaiset kuljettavat niitä ja edistävät siten kasvin leviämistä.
Levinneisyys

Peltorasti on ilmeisesti alun perin kotoisin Kaakkois-Euroopasta, Mustanmeren tienoilta. Se on jo varhain levinnyt viljelyn mukana lähes koko Keski- ja Länsi-Eurooppaan. Laji on yleinen Etelä-Skandinaviassa ja esiintyy satunnaisemmin pohjoisempanakin. Idässä levinneisyysalue ulottuu Volgalle. Laji on kulkeutunut myös Atlantin yli ja esiintyy Pohjois-Amerikan itä- ja keskiosissa. Mustaltamereltä etelään, Välimeren pohjukan tienoille, ja kaakkoon, Iranin kautta Altaille ja Himalajalle esiintyy eurooppalaista peltorastia muistuttavia muotoja, joita on pidetty alalajina (subsp. orientalis) tai erillisenä lajina (Anchusa ovata).
Suomessakin peltorastin kasvupaikat liittyvät selvästi viljelyyn. Se kasvaa pelloilla ja puutarhoissa sekä joskus paikoilla, joilla viljaa käsitellään, esimerkiksi satamissa. Sen jokseenkin yhtenäinen esiintymisalue ulottuu Satakunnan, Hämeen, Savon ja Karjalan eteläisiin osiin, paikoin Pohjois-Savoonkin. Yleisin se on Ahvenanmaalla, mutta ei kovin yleinen sielläkään. Näillä alueilla se on ilmeisesti muinaistulokas. Pohjanmaalla peltorastia tavataan rannikolla, lähinnä satamakaupunkien tienoilla uustulokkaana. Satunnaisena sitä on tavattu pohjoisempana Sisä-Suomessa Etelä-Lappiin asti. Peltorasti on 1900-luvun jälkipuoliskolla harvinaistunut. Erityisesti Etelä-Suomen keskeisen esiintymisalueen pohjoispuolelta lajista on niukasti tuoreita havaintoja. Harvinaistuminen johtuu ilmeisesti viljelymenetelmien muutoksista ja siemenviljan tehokkaammasta puhdistamisesta.
Aiheesta muualla

Kasviatlas 2020: Peltorastin (Anchusa arvensis) levinneisyys Suomessa
Pohjolan kasvien pauloissa: Lycopsis arvensis - peltorasti
Luontoportti: Peltorasti (Anchusa arvensis)
ITIS: Anchusa arvensis (englanniksi)
| Taksonitunnisteet |
| --- | --- |
Anchusa arvensis:  Wikidata: Q21035  Wikispecies: Anchusa arvensis  APNI: 116363  Calflora: 342  CoL: DLWC  eFloraSA: Anchusa_arvensis  EoL: 596329  EPPO: LYCAR  EUNIS: 162189  FNA: 250084499  GBIF: 7831178  GRIN: 416237  iNaturalist: 62200  IPA: 5103  IPNI: 113196-1  IRMNG: 10695748  ITIS: 182243  NatureServe: 2.141125  NBN: NHMSYS0000455907  NCBI: 170545  NZOR: b54088b6-fb4a-4758-886c-39e3de97e5b1  Observation.org: 6416  Open Tree of Life: 900051  PalDat: Anchusa_arvensis  Plant List: kew-2636464  PLANTS: ANAR16  POWO: urn:lsid:ipni.org:names:113196-1  RHS: 1126  Tropicos: 4001321  uBio: 5895608  VASCAN: 3743  VicFlora: df4a88f5-693f-4ff9-875f-5cc12e334593  WisFlora: 7023  WFO: wfo-0000533553  Laji.fi: MX.39415 
Lycopsis arvensis:  Wikidata: Q15593258  APNI: 97960  BioLib: 40698  CoL: 3WN34  EUNIS: 162191  GBIF: 5341197  GRIN: 465891  IPNI: 118348-1  IRMNG: 10925200  ITIS: 31956  NZOR: 8e60be44-98d2-4107-b617-b65e60995d89  Open Tree of Life: 900051  PFI: 4340  POWO: urn:lsid:ipni.org:names:118348-1  Tropicos: 4000038  VASCAN: 12884  VicFlora: f15251da-0947-49e9-86d8-a75bfc231720  WFO: wfo-0000358507
Pentaani

| Pentaani |
| --- | --- |


Tunnisteet
CAS-numero:  109-66-0
PubChem CID:  8003
SMILES:  CCCCC
Ominaisuudet
Molekyylikaava:  C5H12
Moolimassa:  72,2 g/mol
Sulamispiste:  −129 °C
Kiehumispiste:  36 °C
Tiheys:  0,63 g/cm3
Liukoisuus veteen:  0,0385 g/l (20 °C)
      
Pentaani eli n-pentaani (C5H12) on suoraketjuinen alkaani sekä normaaliolosuhteissa olomuodoltaan väritön neste. Pentaanin rakennekaava on CH3(CH2)3CH3, moolimassa 72,2 g/mol, sulamispiste −129 °C, tiheys 0,63 g/cm3, kiehumispiste 36 °C, itsesyttymislämpötila 460 °C ja CAS-numero 109-66-0. Pentaani liukenee erittäin hyvin orgaanisiin liuottimiin, kuten etanoliin, etyylieetteriin, asetoniin, bentseeniin ja kloroformiin. Yhdiste reagoi voimakkaiden hapettimien, kuten perkloraattien ja nitraattien, kanssa.
Pentaania erotetaan maaöljystä tai -kaasusta tislaamalla. Se ja sen isomeeri isopentaani voidaan erottaa toisistaan erotuskolonnien tai molekyyliseulojen avulla. Pentaania käytetään teollisuusliuottimena, mutta tärkein käyttökohde on happokatalysoitu isomeroituminen isopentaaniksi. Sitä voidaan käyttää myös laboratoriokemikaalina sekä polymeeriteollisuudessa esimerkiksi polystyreenin ja polyuretaanin vaahdotuksessa.
Pentaanin isomeerisiä muotoja ovat isopentaani (2-metyylibutaani) ja neopentaani (2,2-dimetyylipropaani).
Aiheesta muualla

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
Pentaanin kansainvälinen kemikaalikortti
Kemian työsuojeluneuvottelukunta (KETSU): Pentaani (Arkistoitu – Internet Archive)
Onnettomuuden vaaraa aiheuttavat aineet, Työterveyslaitos: Pentaani (Arkistoitu – Internet Archive)
PubChem: Pentane (englanniksi)
Toxin and Toxin Target Database (T3DB): n-Pentane (englanniksi)
ChemBlink: Pentane (englanniksi)
Pherobase: Floral Compound - 5Hy (englanniksi)
Yksinkertaisimmat hiilivedyt
Penny Lane

| ”Penny Lane” The Beatles |
| --- | --- | --- |

Singlen tiedot
 Albumilta: Magical Mystery Tour
 A-puoli: ”Strawberry Fields Forever”
 Äänitetty : 24. marraskuuta – 22. joulukuuta 1966 EMI Studios, Lontoo
 Julkaistu: 13. helmikuuta 1967
 Formaatti: 7" single
 Tuottaja(t): George Martin
 Tyylilaji: psykedeelinen rock, taiderock, psykedeelinen pop
 Kesto: 04.05
 Levy-yhtiö: Parlophone (Britannia) / Capitol (USA)
The Beatlesin muut singlet
| ”Yellow Submarine” / ”Eleanor Rigby” 1966 | ”Strawberry Fields Forever” / ”Penny Lane” 1967 | ”All You Need Is Love” 1967 |
Penny Lanen katukilpi. Kappaleen julkistamisen jälkeen katukilvet joutuivat keräilijöiden harrastamien varkauksien kohteeksi.
Penny Lane on The Beatlesin julkaisema ja Paul McCartneyn säveltämä laulu, joka kertoo hänen lapsuuden ympäristöstään Liverpoolissa ja se symboloi lapsuuden viattomuutta sekä menneitä aikoja, jolloin kaikki olivat ystävällisiä. Kappale julkaistiin singlenä 1967 yhdessä Strawberry Fields Foreverin kanssa ja kumpaakin laulua markkinoitiin A-puolena. Kaupallisessa mielessä "Penny Lane" veti pidemmän korren vallaten listojen kärkipaikan mm. Yhdysvalloissa, Espanjassa, Malesiassa, Hollannissa ja Australiassa.
"Penny Lane" julkaistiin  myöhemmin myös LP- ja CD-levyllä Magical Mystery Tour.
Laulun synty

Paul McCartney oli mielessään kehitellyt "Penny Lanea" lähes vuoden ajan ja sen saaminen paperilta äänitysvaiheeseen kävi kivuttomasti. Mukaan lisätty trumpetilla soitettu soolo tuli mukaan viime hetken ideana. McCartney oli nähnyt TV:ssä New Philharmonic Orchestran esityksen, jossa trumpetisti Dave Mason oli instrumentillaan esittänyt vaikuttavan soolon. Mason suostui McCartneyn pyynnöstä vierailemaan Abbey Roadin studioilla viimeistelemässä trumpetillaan "Penny Lanen".  Hänelle maksettiin työstä 27 puntaa, joka oli  muusikkojen liiton taksan mukainen  palkkio.
Aluksi kappaleen piti tulla Beatlesien kesällä 1967 julkaistavalle Sgt. Pepper's Lonely Hearts Club Band-albumille. Laulun kokonaisuuden muotoutuessa se päätettiin jättää tulevalta albumilta pois ja julkaista John Lennonin tekemän "Strawberry Fields Foreverin" kanssa singlenä. Päätös tuli levy-yhtiö Capitolin taholta. Kumpikin kappaleista liittyi Beatlesien kotiympäristöön, joten single toimi eräänlaisena teemalevynä. Monet Beatles-tuntijat ja musiikkikriitikot ovat jälkeenpäin tulleet siihen tulokseen, että kysymyksessä on kokonaisuutena eräs kaikkien aikojen hienoimmista single-levyistä.
Cover-versioita

Juha Vainio on kirjoittanut kappaleen suomenkielisen version, ”Rööperiin”, ja sen on levyttänyt Jormas. Dingo on tehnyt Penny Lanesta cover-version. Vuonna 1978 Udo Lindenberg levytti laulusta saksankielisen version "Reperbahn".
Pentametri

Pentametri (m.kreik. πεντάμετρος, pentametros, ”viisimitta”) on runomittojen tyyppi, jossa runojalka toistuu säkeessä viisi kertaa. Pentametri on peräisin antiikin kreikkalaisesta metriikasta, joka perustui pitkien ja lyhyiden tavujen vuorotteluun runomitan mukaisesti.
Pentametrimittoja

Pentametrimittoja ovat muun muassa ( = lyhyt tavu,  = pitkä tavu, x = painoton tavu, / = painollinen tavu):
Daktyylinen pentametri
Jambinen pentametri
Peltoturpiaali

| Peltoturpiaali |
| --- | --- |
 Koiras
Uhanalaisuusluokitus
 Elinvoimainen  
  
Tieteellinen luokittelu
Domeeni::  Aitotumaiset Eucarya
Kunta::  Eläinkunta Animalia
Pääjakso::  Selkäjänteiset Chordata
Alajakso::  Selkärankaiset Vertebrata
Luokka::  Linnut Aves
Lahko::  Varpuslinnut Passeriformes
Heimo::  Turpiaalit Icteridae
Suku::  Amerikanturpiaalit Euphagus
Laji::  cyanocephalus
Kaksiosainen nimi
 Euphagus cyanocephalus  (Wagler, 1829) 
 Peltoturpiaalin levinneisyysalue. Keltaisilla alueilla lajia tavataan vain pesivänä, siniset ovat talvehtimisalueita ja vihreillä alueilla lajia tavataan vuoden ympäri.
Katso myös
   Peltoturpiaali Wikispeciesissä   Peltoturpiaali Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OKIUCN-testi OK: 
Peltoturpiaali (Euphagus cyanocephalus) on Pohjois-Amerikassa tavattava turpiaaleihin kuuluva varpuslintu.
Ulkonäkö

Peltoturpiaali on 21–25 cm:n pituinen. Peltoturpiaalikoiras on yksivärisen musta, mutta höyhenet voivat kiiltää myös sinisen ja vihreän sävyissä. Nuoret koiraat ovat ruskehtavan mustia eivätkä yhtä kiiltäviä kuin aikuiset koiraat. Koiraan silmän iiris on väriltään valkoinen, mikä erottaa sen korpiturpiaalista (Euphagus carolinus). Korpiturpiaalin pää on myös vihreämpi kuin peltoturpiaalilla, jolla se on hohteeltaan sinivioletimpi. Naaraslinnut ovat koiraita vaaleampia ja ruskeampia ja tummimmillaan siivistä.
Levinneisyys ja elinympäristö

Peltoturpiaalien pesimäalue ulottuu Kanadassa ja Yhdysvalloissa Suurilta tasangoilta länteen ja etelään aina Meksikon pohjoisosiin asti. Laji talvehtii Yhdysvaltain eteläosissa ja Meksikossa, mutta osa linnuista jää pohjoisemmaksikin. Linnun elinympäristöä ovat avoimet ja puoliavoimet maastot kuten laidunmaat, joilla kasvaa myös pensaikkoa, soiden reunamat ja metsäpaloista aiheutuneet aukiot metsissä. Lisäksi peltoturpiaaleja tavataan myös puistoissa, puutarhoissa ja golfkentillä.
Elintavat

Peltoturpiaalit elävät pienissä ryhmissä. Talvisin niitä näkee yhdessä muiden turpiaalien kanssa sekaparvissa. Laji käyttää ravintonaan pääasiassa siemeniä, joita se etsii maasta. Lisäksi lintu syö myös hyönteisiä, joita se pyydystää ilmasta.
Peltoturpiaalit voivat pesiä pareittain tai löyhissä kolonioissa, joissa voi olla pareja muutamasta yli sataan. Kuppimainen kasvimateriaalista rakennettu pesä voi sijaita puussa, pensaikossa tai korkeassa ruohikossa. Naaras rakentaa pesän ja munii siihen kolmesta seitsemään vaalean harmahtavaa täplikästä munaa. Naaras hautoo munat yksin, mutta koiras ruokkii naaraan ja poikaset. Peltoturpiaaliparilla voi olla kaksi pesintää kauden aikana.
Naaras.
Koiras ruokkii poikastaan hyönteisravinnolla.
Pelastustoiminta

Saksalainen ambulanssi ja pienempi ensihoitolääkäriyksikkö hälytysvalot päällä.
Pelastustoiminta on jo tapahtuneen onnettomuuden aiheuttamien vahinkojen ja vammojen minimointia ja ensiapua vammoista paranemiseksi. Pelastustoimintaan kuuluvat viranomaisina poliisi, pelastuslaitos, sairaala ja ambulanssi. Onnettomuudet on luokiteltu. Suuronnettomuus on onnettomuus, jolla on laajoja uhkaavia tuhovaikutuksia. Luokitukset määrittelevät pelastusvälineistön valinnan ja laajuuden.
Pelastustoimi tarkoittaa toimialaa, johon kuuluu tulipalojen ja muiden onnettomuuksien ehkäisy, väestönsuojelu ja ihmisten, omaisuuden ja ympäristön suojaaminen ja pelastaminen. Suomessa sisäministeriö johtaa ja valvoo pelastustointa ja vastaa sen palvelukyvystä. Pelastustoimen tavoitteena on hyvä turvallisuuskulttuuri, onnettomuuksien vähentäminen ja vahinkojen rajoittaminen, nopea ja tehokas apu onnettomuuksissa ja poikkeusoloissa, väestönsuojeluvalmiuden ylläpitäminen ja hyvä yhteistyö eri viranomaisten välillä.
Pelastustoiminnan kulku on seuraava. Onnettomuuspaikalta onnettomuudessa mukanaoleva tai ulkopuolinen silminnäkijä tekee hälytyksen. Yleensä hätäilmoitus tehdään hätäkeskukseen. Hätäkeskuksesta hälytys ohjataan asianomaisille pelastustoiminnan viranomaisille. Hälytyksen jälkeen pelastuslaitoksen yksikkö saapuu paikalle mahdollisimman nopeasti (hälytysajona). Itse paikalla tehdään nopea tilannearviointi ja päätetään tarvittavat toimenpiteet. Kun pelastustoiminnan kiireelliset toimenpiteet on tehty (toinen pelastusviranomainen voi myös tehdä ne samaan aikaan), onnettomuudesta tehdään pöytäkirja. Onnettomuudesta ilmoitetaan erilaisiin rekistereihin ja tilastoihin.
Tiedottaminen

Pelastustoimintaa liittyy myös tiedottaminen.
Tiedottaminen > Vaaratiedottaminen

Tilanteissa, joissa väestön tulee tietää onnettomuudesta, käytetään vaaratiedottamista. Tätä varten annetaan sireeneistä ulkoa kuuluva yleinen vaaranmerkki, joka on aaltomuodoltaan nouseva ja laskiessaan lievästi ujeltava ääni, jonka pituus on yksi minuutti. vaara ohi -merkki on puolestaan nouseva, mutta sitten tasaisesti jatkuva minuutin pituinen sireenin ääni. Vaaran kokeilumerkki on seitsemän sekunnin mittainen yhden aallon nouseva ja laskeva sireenin ääni.
Vaaratiedottaminen kuuluu johtovastuussa olevalle viranomaiselle muun tiedottamisen osalta. Vaaratiedotteessa mainitaan, missä, mitä, milloin ja miten on tapahtunut sekä tiedotteen antaja. Vaaratiedotteen sisällöstä on vastuussa sen antanut viranomainen. Suomessa vaaratiedote annetaan kansallisilla kielillä, ja hätäkeskuslaitos voi auttaa viranomaista esimerkiksi kääntämään tiedotteen myös ruotsiksi, mutta vastuu käännöksen sisällöstä on vastuuviranomaisen.
Oikeus vaaratiedotteen antamiseen on:
pelastusviranomaisilla
poliisilaitoksilla
rajavartioviranomaisilla
hätäkeskuslaitoksella
poliisihallituksella
poliisihallituksen alaisilla poliisin valtakunnallisilla yksiköillä
säteilyturvakeskuksilla
ilmatieteen laitoksella
liikennevirastolla
liikenteen turvallisuusvirastolla
elintarviketurvallisuusvirasto Eviralla
sosiaali- ja terveysalan lupa- ja valvontavirastolla, Valviralla
lääkealan turvallisuus- ja kehittämiskeskuksella, Fimealla
jokaisella ministeriöllä
Vaaratiedotteita tyypillisimmin annetaan:
ihmisille vaarallisen henkilön, henkilöryhmän tai eläimen toiminnasta
poikkeuksellisen voimakkaasta myrskystä tai muusta nopeasti kehittyvästä sääilmiöstä
vaarallisiin aineisiin liittyvästä vakavasta onnettomuudesta
vaarallista savua ympäristöön levittävästä tulipalosta
liikenneonnettomuus, joka voi aiheuttaa vakavat ja laajat seuraukset
välitön terveysvaara, kuten vaarallinen elintarvike tai veden saastuminen
hätänumeroon 112 tai meripelastusnumeroon soittamisen estyminen
vakava ydinvoimaonnettomuus
Tiedottaminen > Ensitiedote

Ensitiedote on tiedote, joka annetaan joukkotiedotusvälineille. Sosiaali- ja terveystoimen alaan kuuluvista asioista ei anneta ensitiedotetta onnettomuuksissa. Jos onnettomuus koskee vain sosiaali- ja terveystointa, ei tapahtumasta ilmoiteta joukkotiedotusvälineille. Ensitiedotteessa kerrotaan, tapahtuma-aika, tapahtumapaikka, tapahtumalaji, hälytetyt yksiköt sekä lisätietoja antavan henkilön nimi ja puhelinnumero
Ensitiedotteessa ei kerrota tapahtuman syytä, koska ne ovat pelastustoimen, poliisin tai tutkintaviranomaisen selvitettävinä. Ensitiedotteessa ei kerrota loukkaantuneiden määrää eikä vammojen tyyppiä, koska niistä kertovat terveysviranomaiset. Ensitiedotteessa ei kerrota kuolleiden määrää, koska sen ilmoittaa poliisi. Ensitiedotteessa ei kerrota vain johonkin yksilöön kohdistuvia tapahtumia, kuten sairauskohtausta, tapaturmaa tai itsemurhaa.
Tiedottaminen > Reaaliaikainen onnettomuusseuranta

Reaaliaikainen onnettomuusseuranta on nähtävissä Peto-media -palvelun verkkosivuilla. Se on mediapalvelu, joka on sisäasianministeriön järjestämä tiedottamista varten.
Onnettomuuksia

rikos, kuten väkivaltarikos
tulipalo
merionnettomuus
luonnonkatastrofit
maanjäristys
tulva
tornado
tsunami
tulivuorenpurkaus
ihmisen aiheuttamat katastrofit
rakenteiden romahtaminen joko tulen, räjähdyksen (terrorismi) tai huonon suunnittelun takia
ilmaonnettomuudet
liikenneonnettomuus
hallinnollinen onnettomuuden tila, kuten terrorismi tai sotatila
Onnettomuuksia > Henkilöonnettomuudet

Loukkaantuneille annetaan välitön ensiapu, jotta henkilövahingot jäisivät mahdollisimman pieniksi. Kysymys on usein minuuteista. Loukkaantuneet kuljetetaan ambulanssilla sairaaloihin, ensiapuasemiin tai muihin terveydenhoitoa antaviin laitoksiin. Siellä vammoja voidaan diagnosoida tarkemmin ja antaa tarvittava hoito.
Onnettomuuksia > Henkilöonnettomuudet > Tulipalo

Tulipaloja on erilaisia, joita voivat esimerkiksi olla:
- rakennuspalot
- liikennevälinepalot
- maastopalot
- kemikaalipalot jne.
Palokunnilla on ennalta ohjeet kuinka toimitaan erilaisissa palotilanteissa. Esimerkiksi rakennuspaloissa pyritään selvittämään onko rakennuksessa henkiä vaarassa vai onko rakennus tyhjillään. Rakennus pyritään säästämään parhaan mukaan, mutta jos rakennus on ilmiliekeissä, ei ole välttämättä syytä ponnistella raskaasti vaan tärkeää on valvoa, ettei palo laajene maastoon tai toisiin rakennuksiin. Rakennuspalot (kuten maastopalotkin) saattavat vaatia useiden palokuntien yhteistyötä palopaikalla, koska veden kulutus on suuri. Myös miehistöä tarvitaan paljon. Tilannetta johtaa päivystävä pelastusviranomainen, joka on yleensä palomestari tai esimerkiksi päivystävä päällikkö.
Onnettomuuksia > Henkilöonnettomuudet > Vedestä pelastaminen

Vedestä pelastamista on ainakin kahdenlaista: pintapelastus, sekä pelastussukellus. 
Pintapelastus kuuluu jokaiselle ensimmäisen lähdön palokunnalle (lähtöaika enintään 5 minuuttia). Pintapelastuksella tarkoitetaan uhrin pelastamista suoraan pinnalta tai välittömästi pinnan alta. Pintapelastuksessa on käytössä omat puvut, sekä apuvälineenä pintapelastuslauta. 
Pelastussukellus astuu kuvaan, jos /kun uhri on jo vajonnut pinnan alle, jolloin tehtävä ei enää ole pintapelastusta. Pelastussukeltajat ovat ainakin vakinaisissa palokunnissa, sekä myös joissakin VPK:issa ja PVPK:issa. Jos uhria ei löydy sukelluksessakaan, aloitetaan poliisin toimesta ns. naaraaminen, eli veneestä pudotetaan lankoja, joiden päässä on koukkuja ja lopulta uhri tarttuu kiinni koukkuun ja hänet saatetaan löytää.