stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
HMS Renown (1895)
Palvelus

Alus varustettiin vuonna 1896 valmistuttuaan Devonportin telakalla, ja palvelukseen otettaessa se sijoitettiin vuonna 1897 Pohjois-Amerikan ja Länsi-Intian asemalle vara-amiraali Sir John Fisherin lippulaivaksi. Alus siirrettiin vuonna 1899 Välimeren laivastoon, jossa se palveli aina vuoteen 1902 saakka.
Aluksen pääkannen kuuden tuuman tykit poistettiin vuonna 1902, kun se varustettiin kuljettamaan Connaughtin herttuapari Intiaan. Intiasta palattuaan alus oli reservissä. Loput kuuden tuuman tykit poistettiin modernisoinnin aikana vuosina 1904–1905, ja palvelukseen palattuaan alus kuljetti Walesin prinssin ja prinsessan Intiaan. Kuljetustehtävän päätyttyä alus palautettiin reserviin, ja se sijoitettiin lämmittäjien koululaivaksi Portmouthiin vuonna 1909.
Alus poistettiin palveluksesta vuonna 1913, ja se myytiin romutettavaksi vuotta myöhemmin.
Repaglinidi

| --- | --- |


Repaglinidi
Systemaattinen (IUPAC) nimi
2-etoksi-4-[2-[[(1S)-3-metyyli-1-(2-piperidin-1-yylifenyyli)butyyli]amino]-2-oksoetyyli]bentsoehappo
Tunnisteet
CAS-numero: 135062-02-1
ATC-koodi: A10BX02
PubChem CID: 65981
DrugBank: DB00912
Kemialliset tiedot
Kaava: C27H36N2O4 
Moolimassa: 452,578
SMILES: Etsi tietokannasta: eMolecules, PubChem
Fysikaaliset tiedot
Sulamispiste: 126–128 °C 
Farmakokineettiset tiedot
Hyötyosuus:  ?
Proteiinisitoutuminen: 97 %
Metabolia: Hepaattinen
Puoliintumisaika: n. 1 h
Ekskreetio:  ?
Terapeuttiset näkökohdat
Raskauskategoria:  ?
Reseptiluokitus:    
Antotapa: Oraalinen
Repaglinidi (C27H36N2O4) on aromaattisiin amideihin kuuluva orgaaninen yhdiste. Yhdistettä voidaan käyttää lääketieteessä tyypin 2 diabeteksen hoitoon.
Ominaisuudet

Huoneenlämpötilassa repaglinidi on väritöntä kiteistä ainetta. Yhdiste on kiraalista, ja lääkeaineena tehokas isomeeri on S-enantiomeeri. Repaglinidin S-enantiomeerin kiertokyky metanoliliuoksessa on +6,97. Repaglinidin vaikutusmekanismi perustuu siihen, että se sitoutuu haiman β-solujen pintaan ja siten aktivoi insuliinin eritystä. Tämän seurauksena verensokeritaso laskee. Repaglinidiä voidaan käyttää joko yksistään tai yhdistelmälääkkeenä metformiinin kanssa tyypin 2 diabeteksen hoidossa. Sen teho on verrattavissa glibenklamidiin. Repaglinidin vaikutus alkaa nopeasti ja on suhteellisen lyhytkestoinen.
Haittavaikutukset

Merkittävin repaglinidin haittavaikutus on hypoglykemia eli veren sokeritason laskeminen liian alhaiseksi. Muita mahdollisia haittavaikutuksia ovat ripuli, ummetus, vatsakivut, huonovointisuus sekä allergiset oireet, kuten ihottuma ja kutina.
Retretin seisake

Retretin seisake (lyh. Ree) on Suomen rataverkon rautatieliikennepaikka Savonlinnan kaupungissa rataosalla Huutokoski–Parikkala. Seisake sijaitsee Tuunaansaaressa, noin kahdeksan kilometriä luoteeseen entisen Punkaharjun kunnan keskustaajamasta Punkasalmesta. Samalla paikalla on aiemmin ollut Tuunaansalmen seisake, joka oli toiminnassa vuosina 1962–1963.
Retretin seisake palvelee Tuunaansaaressa sijaitseviin taidekeskus Retrettiin, Kesämaahan ja Punkaharjun Lomakeskukseen suuntautuvaa liikennettä. Tuunaansaaressa on myös jonkin verran pysyvää asutusta. Seisakkeella ei ole asemarakennusta, mutta laiturialueella on Olavi Lanun 1987 valmistunut suurikokoinen veistos "Siirtolohkare", joka toimii matkustajien sadekatoksena.
Savonlinnan ja Parikkalan välillä kulkevat henkilöjunat pysähtyvät Retretissä. Liikennepaikalla ei ole lipunmyyntiä.
HMCS Toronto (K538)

| HMCS Toronto |
| --- | --- |


Aluksen vaiheet
Rakentaja:  Davie Shipbuilding and Repairing Company, Lauzon
Kölinlasku:  10. toukokuuta 1943
Laskettu vesille:  18. syyskuuta 1943
Palveluskäyttöön:  6. toukokuuta 1944
Poistui palveluskäytöstä:  Norjan laivastolle 1956 romutettu 1977
Tekniset tiedot
Uppouma:  1 468 t (standardi) 2 140 t (max)
Pituus:  91,82 m (kokonaispituus)
Leveys:  11,13 m
Syväys:  2,74 m
Koneteho:  5 500 ihp
Nopeus:  20 solmua (37 km/h)
Miehistöä:  157
Aseistus
Aseistus:  2 × BL 4"/L45 Mk XVI -tykkiä kaksiputkisena HA/LA Mk XIX -asennuksena 1 × QF 12 naulan/L50 12 cwt Mk V -tykki HA/LA Mk IX -asennuksena 8 × Oerlikon 20 mm ilmatorjuntatykkiä kaksiputkisina Mk V -asennuksina Hedgehog-sukellusveneentorjuntaheitin 150 syvyyspommia
HMCS Toronto (viirinumero K538) oli Kanadan laivaston vuonna 1944 palvelukseenotettu River-luokan fregatti toisessa maailmansodassa. Alus luokiteltiin 26. marraskuuta 1953 uudelleen muutostöiden jälkeen Prestonian-luokan fregatiksi. Se palveli Kanadan laivastossa aina huhtikuuhun 1956 saakka, jolloin se siirrettiin Norjan laivastolle. Alus nimettiin Norjan laivastossa ensin KNM Garmiksi, kunnes se siirrettiin sukellusveneiden emälaivaksi nimellä KNM Valkyrien.
Valmistus

Alus tilattiin 1. helmikuuta 1943 Lauzonista Davie Shipbuilding and Repairing Companylta ja sen köli laskettiin 10. toukokuuta 1943. Alus laskettiin vesille 18. syyskuuta 1943 ja se otettiin palvelukseen 6. toukokuuta 1944.
Palvelus

HMCS Toronto liitettiin Bermudalla pidetyn koulutuksen jälkeen saattajaryhmä 16:een, joka oli sijoitettu Sydneyyn Nova Scotiaan (HMCS Protector). Euroopan sotatoimien päätyttyä alus sijoitettiin koulutustehtäviin, ja se poistettiin palveluksesta 27. marraskuuta 1945, jolloin se sijoitettiin reserviin.
Alus muutettiin Prestonian-luokan saattuefregatiksi vuonna 1952. Alus palasi palvelukseen 26. marraskuuta 1953, jolloin sen viirinumerona oli FFE 319. Alus poistettiin palveluksesta huhtikuussa 1945.
Palvelus > Päälliköt

Aluksen päällikköinä palvelivat:
Henry Knox Hill 6. toukokuuta 1944 - 17. maaliskuuta 1945
Anthony George Scott Griffin 18. maaliskuuta 1945 -
Norjan laivastossa

Alus lainattiin Norjan laivastolle, joka nimesi sen KNM Garmiksi. Norjan hallitus lunasti aluksen vuonna 1959. Alus muutettiin sukellusveneiden emälaivaksi, ja se nimettiin vuonna 1965 uudelleen KNM Valkyrieniksi. Alus romutettiin vuonna 1977.
Aiheesta muualla

Lavery, Brian: River-class Frigates and the Battle of the Atlantic - A Technical and Social History.  Lontoo, Englanti:  National Maritime Museum, 2006.  ISBN 0-948065-73-7  (englanniksi)
Resonanssi (kemia)

Bentseenin resonanssimuodot.
Resonanssilla tarkoitetaan Kékulen viivasidos- ja Lewisin rakennekaavoilla kuvattuja resonanssimuotoja, joissa sidosten ja vapaiden elektroniparien paikka vaihtelee. Rakenteiden väliin merkitään kaksipäinen nuoli <—> ja kaavat sijoitetaan hakasulkuihin. Resonanssimuodoissa eri paikoissa olevia elektroneja sanotaan delokalisoituneiksi. Yksittäiset resonanssimuodot eivät ole todellisia. Yhdiste ei myöskään vaihtele resonanssimuodosta toiseen ja on vakaampi kuin mikään yksittäinen resonanssimuoto. Yhdisteen todellinen rakenne on resonanssimuotojen yhdistelmä, resonanssihybridi, jolla on molempien resonanssimuotojen piirteitä. Atomien paikat tai hybridisaatiot eivät muutu resonanssirakenteissa. Käytännössä resonanssirakenteita käytetään usein kuvaamaan elektronien kvanttimekaanista delokalisaatiota, jossa elektronitiheys vaihtelee eri ääripäiden välillä.
Lähdeviitteet

1 2  John McMurry: Organic Chemistry (5th edition), s. 46.  Brooks/Cole, 2000.  ISBN 0-534-37366-6  (englanniksi)
↑  John McMurry: Organic Chemistry (5th edition), s. 47.  Brooks/Cole, 2000.  ISBN 0-534-37366-6  (englanniksi)
Repe Sorsa

| Repe Sorsa |
| --- | --- |

Luoja(t):  Tex Avery Bob Clampett
Näyttelijä(t):  Mel Blanc (1937–1989)  Jeff Bergman (1990–1993, 1997, 2002, 2004, 2007, 2011–2018)  Joe Alaskey (1990–2014)  Greg Burson (1990, 1992–1998)  Maurice LaMarche (1991)  Frank Gorshin (1996)  Dee Bradley Baker (1996, 2008, 2016–2020)  Billy West (1999)  Sam Vincent (2001–2006)  Jeff Bennett (2003–2004, 2007)  Eric Bauza (2018–)
Ensi- esiintyminen:  Porky's Duck Hunt (huhtikuu 1937)
Kustantaja:  Warner Bros. Animation
Henkilötiedot
Luonteenpiirteet:  kiivas, kahjo, ahne ja ilkeä
Suhteet
Infobox OKNimi-testi OK: 
Repe Sorsa (Daffy Duck) on Warner Bros. -yhtiön animaatioissa esiintyvä piirroshahmo ja yksi Looney Tunesin hahmoista tunnetuimpia. Repe tunnetaan kiivaasta luonteestaan ja koomisesta puheviastaan. Lajiltaan Repe on antropomorfinen nokisorsa.
Historia

Repe Sorsa teki ensiesiintymisensä Tex Averyn ohjaamassa lyhytanimaatiossa Porky’s Duck Hunt (1937) Putte Possun kanssa. Nimensä hahmo sai toisessa pätkässään Daffy Duck and Egghead (1938).
Alkuaikojen Repe on sekopäisesti käyttäytyvä ja ääntelevä hahmo, mikä oli uutta piirroselokuvissa. Hahmo pysyi kahjona 1940-luvunkin aikana, vaikka ulkoisesti se hoikistui ja piteni. 1950-luvulla Repe muuttui aiempaa ilkeämmäksi ja alkoi esiintyä Väiski Vemmelsäären kanssa samoissa pätkissä. Samalla se sai puheeseensa ässävian. 1960-luvulla Repe piirrettiin roiston rooliin Speedy Gonzales -lyhytanimaatioissa.
Repe Sorsan tunnetuimpia lyhytanimaatioita ovat Chuck Jonesin ohjaamat kolme metsästysaiheista Väiski-pätkää Rabbit Fire (1951), Rabbit Seasoning (1952) ja Duck! Rabbit! Duck! (1953), joissa Väiski toistuvasti jujuttaa Repeä Elmerin metsästäessä kumpaakin, sekä tieteisaiheinen Duck Dodgers in the 24½th Century (1953).
Vuonna 1968 julkaistua Skyscraper Caper -pätkää seuranneen pitkän tauon jälkeen Warner Bros. julkaisi seuraavan Repe Sorsa -lyhytanimaation The Duxorcist vuonna 1987. Sitä seurasi uusia lyhytanimaatioita ja pitkä elokuva Space Jam (1996). Sen jälkeen Repe on esiintynyt muiden Looney Tunes -hahmojen kanssa useissa uusissa elokuvissa ja animaatiosarjoissa.
Suomessa Repe Sorsa oli myös vakiohahmo Nakke-sarjakuvalehdessä.
Repen alkuperäinen ääninäyttelijä oli Mel Blanc, joka kuoli vuonna 1989. Suomeksi Repe Sorsaa ovat esittäneet muun muassa Antti Pääkkönen ja Pekka Autiovuori.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Repe Sorsa Wikimedia Commonsissa
Eero Rewell

Eero Ivar Rewell (2. lokakuuta 1907 Vaasa – 7. elokuuta 1987 Vaasa) oli suomalainen juristi, joka toimi pitkään Vaasan hovioikeudessa, viimeisinä työvuosinaan sen presidenttinä.
Eero Rewellin vanhemmat olivat hovioikeudenneuvos Oskar Julius Rewell ja Sonja Aurora Blåfield. Arkkitehti Viljo Revell (1910–1964) oli hänen veljensä. Rewell tuli ylioppilaaksi Vaasan lyseosta 1926 ja ryhtyi opiskelemaan lakitiedettä isänsä tavoin. Alemman oikeustutkinnon hän suoritti 1933 ja pääsi auskultantiksi Vaasan hovioikeuteen. Varatuomarin arvo Rewellille myönnettiin 1935. Seuraavana vuonna hänestä tuli hovioikeuden ylimääräinen virkamies ja 1939 kanslisti. Rewell osallistui molempiin sotiin, hänen puolisonsa menehtyi lottana ilmapommituksessa Suomussalmella 1942. Rewell toimi 1943–1948 sotaylioikeuden ylituomarina. Vaasan hovioikeuden kirjuri hänestä tuli 1944, notaari 1945, asessori 1951, hovioikeudenneuvos 1957 ja presidentti 1972 eläkkeelle jäämiseensä 1975 saakka. Hän toimi myös lyhyen aikaa vuonna 1949 Itä-Suomen hovioikeuden viskaalina ja 1949–1950 korkeimman oikeuden esittelijänä. Vesiylioikeuden jäsen Rewell oli 1969–1970. Hän työskenteli myös Teräs Oy:n ja Halli Oy:n hallituksissa ja alansa järjestöissä. Rewell harrasti suomalaisen taiteen keräilyä ja purjehdusta.
Rewellin puoliso vuodesta 1939 oli Gunvor Lydia Annie Sofia Enroth (1919–1942).
Torone (Khalkidike)

| Torone> Τορώνη |
| --- | --- |
 Toronen raunioita.
Sijainti
 Torone
Koordinaatit:  39°58′35″N, 23°54′16″E
Valtio:  Kreikka
Paikkakunta:  Toróni, Sithonía, Chalkidikí, Keski-Makedonia
Historia
Tyyppi:  kaupunki
Ajanjakso:  700-luku eaa.–
Kulttuuri:  antiikki
Alue:  Khalkidike
Aiheesta muualla
  Torone Commonsissa 
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Torone (m.kreik. Τορώνη, Torōnē) oli antiikin aikainen kaupunki ja kaupunkivaltio (polis) Khalkidiken alueella Kreikassa. Sen kaupunkikeskus sijaitsi nykyisen Sithonían kunnan Torónin kylän lähellä.
Maantiede

Torone sijaitsi Sithonian niemen lounaisrannikolla antiikin Khalkidiken alueella. Niemi on keskimmäinen nykyisen, antiikin Khalkidikesta nimensä saaneen Chalkidikín niemimaan niemistä. Antiikin aikana ”Khalkidike” ei viitannut koko niemimaahan, mutta Sithonian niemi luettiin Khalkidikeen kuuluvaksi.
Toronen kaupunkikeskus sijaitsi nykyisen Torónin kylän lahden eteläpuolella. Siihen kuului Lekythoksen niemi, joka sai nimensä oletettavasti lekyyttiä muistuttavasta muodostaan, sekä niemen juurta ympäröinyt alue. Kaupungin akropoliina toimi kaupunkikeskuksen korkeampi kaakkoisosan kukkula, joka tunnetaan nykyisin nimellä Anemómylos. Toiseksi akropoliiksi mainitaan nykyisin nimellä Vígla tunnettu kukkula kaupunkikeskuksesta kaakkoon. Lisäksi Lekythoksen niemi oli linnoitettu.
Rannikossa kaupungin kohdalla on tapahtunut vuosisatojen kuluessa paljon muutoksia, mutta Lekythoksen niemi on pysynyt suurin piirtein samanlaisena. Sen ja nykyisen Torónin kylän itäpuoliset suot olivat ajanlaskua edeltäneinä vuosisatoina merenlahtia.
Kaupungilla oli ilmeisesti kaksi satamaa. Toinen sijaitsi Lekythoksen niemen suojaamassa luonnonsatamalahdessa. Toinen satama tunnettin nimellä Kofos (Κωφός, Kōfos, ”Äänetön”, ”Mykkä”, mutta myös ”Kuuro”), sillä aallot eivät koskaan lyöneet sinne, koska pitkä ja kapea aukkoa erotti sen muusta merestä. Tästä tuli sanonta ”äänettömämpi kuin Toronen satama” (κωφότερος τοῦ Τορωναίου λιμένος, kōfoteros tū Torōnaiū limenos). Satama sijaitsi luonnonsatamalahdessa noin kolme kilometriä kaupunkikeskuksesta eteläkaakkoon. Myös Thukydides sanoo Kofoksen sataman olleen pienen matkan päässä Toronesta. Nykyisinkin paikalla on Koúfos-niminen kylä.
Sithonian ja Pallenen niemien välinen lahti sai kaupungista nimen Toronenlahti (Τορωναϊκὸς κόλπος, Torōnaikos kolpos, Τορωνικὸς κόλπος, Torōnikos kolpos, lat. Toronaicum mare, Toronaeus sinus; nyk. Kassándranlahti, Toronaíoslahti).
Toronen kaupunkivaltion hallussa olleen alueen kooksi on arvioitu noin 100–200 neliökilometriä. Siihen kuului mahdollisesti koko Sithonian niemen eteläosa. Toronesta pohjoiseen samalla niemellä sijaitsivat Galepsos, Parthenopolis ja Sarte. Theofrastos mainitsee, että Toronen läheisellä suolla kasvoi ”egyptinpapuja” (Lablab purpureus?). Arkhestratos mainitsee tietynlaisen kalan, josta Torone oli kuuluisa.
Historia

Toronen paikalla on arkeologisten tutkimusten mukaan ollut asutusta jo esihistoriallisella ajalla, viimeistään myöhäisellä neoliittisella kaudella ja tämän jälkeen ainakin varhaisella pronssikaudella 2000-luvulla eaa. sekä varhaisella rautakaudella noin vuosina 1125–850 eaa. Toronen kaupunki perustettiin 700-luvulla eaa. Sitä pidetään yleensä Euboian Khalkiista tulleiden asuttajien perustamana siirtokuntana, vaikkakin antiikin lähteet tukevat tätä vain huonosti ja arkeologia ei lainkaan. Kaupungin katsottiin saaneen nimensä kreikkalaisen mytologian Toronesta, joka oli joko Proteuksen tai Poseidonin Foiniken kanssa saama tytär. Kaupungin kansalaisesta käytettiin etnonyymiä Torōnaīos (Τορωναῖος).
Torone löi omaa euboialaisen ja foinikialaisen standardin mukaista hopearahaa 500-luvulta eaa. lähtien. Kaupungin talous perustui viinin ja puutavaran vientiin. 400-luvun eaa. alun persialaissotien aikaan Torone oli seudun muiden kreikkalaiskaupunkien tavoin Persian vallan alla, ja joutui antamaan miehiä ja laivoja Kserkseen käyttöön tämän vuoden 480 eaa. hyökkäyksessä Kreikkaan. Persialaissotien jälkeen Torone tuli Ateenan valtapiiriin. Se kuului Ateenan johtamaan Deloksen meriliittoon, ja esiintyy liiton verotusluetteloissa useita kertoja vuosina 454/453–429/428 eaa.
Peloponnesolaissodan aikana vuonna 423 eaa. Toronen oligarkiamielinen puolue avasi kaupungin portit Brasidaan johtamille spartalaisille. Suurin osa kaupungissa olleista ateenalaisista sekä heidän puolellaan olleet toronelaiset pakenivat Lekythoksen linnaan, mutta joutuivat lopulta luovuttamaan sen. Ateenalaiset valtasivat kaupungin takaisin vuonna 422 eaa. Kleonin johdolla. Tämän jälkeen kaupungissa toteutettiin andrapodismos, jossa miehet vietiin vankeina Ateenaan ja naiset ja lapset orjuutettiin.
300-luvulla eaa. Torone vaikuttaa olleen Olynthoksen alainen ja kuului Khalkidiken liittoon. Olynthoslaiset lunastivat toronelaiset takaisin Ateenasta. Spartalaiset valtasivat kaupungin vuonna 380 eaa. Timotheos valtasi kaupungin takaisin Ateenalle vuonna 364 eaa. Filippos II valtasi Toronen petoksella vuonna 349 eaa. ennen hyökkäystään Olynthokseen ja liitti sen muiden Khalkidiken kaupunkien mukana osaksi Makedonian valtakuntaa. Toronea ei kuitenkaan tuhottu. 300-luvulla eaa. Torone löi pronssirahaa.
Rooman laivasto hyökkäsi Toronea vastaan vuosien 171–168 eaa. kolmannessa makedonialaissodassa Perseusta vastaan, mutta ilman menestystä. Vuonna 168 eaa. kaupunki tuli muun Kreikan ohella osaksi Rooman valtakuntaa. Se säilyi olemassa bysanttilaiselle kaudelle saakka.
Toronen arkeologisia tutkimuksia on suorittanut Australian Archaeological Institute at Athens eli Australian arkeologinen instituutti Ateenassa. Nykyinen Torónin kaupunki on perinyt antiikin aikaisen kaupungin nimen nykykreikkalaisessa muodossa.
Rakennukset ja löydökset

Toronen kaupunkikeskus on ollut ympäröity muurein. Ne kulkivat Lekythoksen niemen pohjoisrannalta ylos sen kaakkoispuolella olleelle kukkulalle ja sieltä alas Lekythoksen niemestä etelään sijainneen toisen niemen etelärannalle. Muureista on löydetty joitakin osia, jotka ajoittuvat klassiselle kaudelle. Pääosa kaupungin linnoitteiden jäänteistä on varhaiselta hellenistiseltä kaudelta.
Lekythoksen niemeltä on löydetty hellenistiselle kaudella ajoittuvia linnoitteita. Anemómyloksen ja Víglan kukkuloiden muurit ajoittuvat klassiselle kaudelle sekä varhaiselle hellenistiselle kaudelle. Sieltä on löydetty myös klassiselle ja roomalaiselle kaudelle ajoittuvien talojen jäänteitä.
Kirjallisten lähteiden perusteella Toronessa on ollut agora. Lekythoksen linnoituksessa oli Athenelle omistettu temppeli, josta on löydetty jäänteitä. Niiden perusteella se edusti doorilaista tyyliä. Kaupungin ulkopuolella oli Dioskoreion eli dioskuureille omistettu pyhäkkö.
Kaupungin läheltä on löydetty protogeometriselle kaudelle eli varhaiselle rautakaudelle n. 1125–850 eaa. ajoittuva hautausmaa, josta on löydetty keramiikkaa. Osa sen löydöistä on esillä Polýgyroksen arkeologisessa museossa.
Varhaisen bysanttilaisen kauden asutus sijaitsi lähellä Lekythoksen linnaa. Tuon ajan löytöihin lukeutuu kolme noin 500-luvulle ajoittuvaa basilikakirkkoa sekä hautausmaa. Kirkoista yksi, Lekythoksen niemen lähellä sijainnut Pyhän Athanasioksen basilika, oli mahdollisesti kaupungin katedraalikirkko.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Torone Wikimedia Commonsissa
Toronen kaupunkikeskuksen paikka ja Víglan akropolis Lekythoksen niemeltä nähtynä.
Lekythoksen niemi ja linnan raunioita.
Lekythoksen linnan raunioita.
Lekythoksen linnan raunioita.
Basilikakirkon rauniot.
Tori

Toriaukio Puolassa.
Kuopion kauppatori.
Tori eli aukio on avoin julkinen tila, joita on erityisesti kaupungeissa ja muissa asutuskeskuksissa. Tori voi olla suunniteltu torikauppaa
tai muuta käyttötarkoitusta varten. Tavallisesti torialue on suljettu moottoriajoneuvoliikenteeltä.
Torin pinta on tavallisesti kivetty tai harvemmin asfaltoitu. Torilla voi myös olla patsaita, suihkulähteitä tai muita julkisia taideteoksia. Torit ovat yleensä sijoittuneet liikenteellisesti, väestöllisesti ja kaupunkikuvallisesti merkittäville paikoille. Toreilla järjestetään usein erilaisia tapahtumia, esimerkiksi konsertteja. Ne ovat myös merkittäviä kokoontumispaikkoja. Yleensä tori on rakennusten reunustama, mutta jotkin edustusaukiot ja etenkin maaseudun kauppatorit voivat sijaita väljemmin rakennetussa ympäristössä.
Torityypit

Torit ja aukiot voidaan jakaa käyttötarkoituksensa mukaan eri luokkiin, joita ovat muiden muassa kauppatorit, keskustorit, kaupunkikuvalliset tai edustukselliset aukiot, asema-aukiot ja liikenteelliset aukiot.
Torikauppa

Torilla saa harjoittaa torikauppaa elinkeinolain säännösten puitteissa. Torikauppias maksaa myyntipaikasta säädetyn torimaksun, joka voi olla päiväkohtainen tai vuosimaksu. Maataloustuottajilla ja käsityöläisillä on kuitenkin oikeus harjoittaa torikauppaa tuottamistaan tuotteista ilman maksua ja elinkeinoilmoitusta, paitsi jos myyntipaikkaan sisältyy toripöytä tai koju. Torilla on usein torivalvoja, jolta myyntipaikka tavallisesti varataan ja joka toimii torin järjestyksenvalvojana.lähde?
Myyntipaikan koko on määritelty kullakin torilla ja se voi olla merkitty maahan. Torikaupan aukioloaika on tavallisesti merkitty liikennemerkin lisäkilvellä, ja aukiota voidaan muina aikoina käyttää autojen pysäköintialueena tai siellä voidaan järjestää julkisia tilaisuuksia. Torilla noudatetaan yleistä järjestyslakia.
Sanan etymologia

Suomen kielen sana tori juontuu ruotsin sanasta torg, joka on puolestaan lainattu muinaisvenäjän sanasta tŭrgŭ. Samaan muinaisvenäjän sanaan pohjautuu myös paikannimi Turku ja esimerkiksi viron toria tarkoittava sana turg. Alkujaan kauppapaikkaa tarkoittanut sana on suomen kielessä sittemmin yleistynyt tarkoittamaan kaikkia aukioita.
Tunnettuja toreja ja aukioita

Helsingin kauppatori
Keskustori
Punainen tori
Senaatintori
Taivaallisen rauhan aukio
Times Square
Trafalgar Square
Taksim-aukio
Galleria

Panoraamakuva Porin kauppatorilta.
Madridin keskustori.
Rostockin uusi kauppatori.
Tori Brysselissä.
Trafalgar Square Lontoossa.
Aiheesta muualla

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
Sitaatteja aiheesta Tori Wikisitaateissa
Tynkkynen, Aulis: Pikkukaupunkien torien mahdollisuudet. Esimerkkinä Loviisan tori. Rakennusperinto.fi.  2.6.2009. Arkistoitu 8.11.2010.
Taivaallisen rauhan aukio Pekingissä on esimerkki edustusaukiosta.
Myyntikojuja Joensuun torilla tammikuussa 2007.
Tornion kirkko

| Hedvig Eleonoran kirkko |
| --- | --- |
 Tornion kirkko.
Sijainti:  Tornio Suensaari
Koordinaatit:  65°50′59″N, 024°08′37″E
Seurakunta:  Tornion seurakunta
Rakentamisvuosi:  1686
Suunnittelija:  Matti Joosepinpoika Härmä
Materiaali:  puu
Istumapaikkoja:  550
Tyylisuunta:  myöhäisrenessanssi, alkava barokki
Lisää rakennusartikkeleitaArkkitehtuurin teemasivulla
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Hedvig Eleonoran kirkko (ruots. Hedvig Eleonora kyrka) eli Tornion kirkko (ruots. Torneå kyrka) on rakennettu Suensaareen Tornion keskustaan vuosina 1684–1686. Se on Suomen 1600-luvun puukirkkoarkkitehtuurin merkittävimpiä monumentteja. Museovirasto on luokitellut kirkon ja Tornion raatihuoneen alueen sekä Rantakadun ja Keskikadun puutalokorttelit Suomen valtakunnallisesti merkittäviin rakennettuihin kulttuuriympäristöihin.
Kirkko vihittiin 11. heinäkuuta 1686. Kirkko on toinen Ruotsi-Suomen kuningattaren Hedvig Eleonooran nimikköpyhätöistä. Toinen nimikköpyhättö on Tukholmassa sijaitseva Hedvig Eleonoran kirkko.
Arkkitehtuuri

Kirkko on rakenteeltaan ns. tukipilarikirkko. Sen yleisratkaisu perustuu vielä Pohjanmaan keskiaikaisten (Mustasaaren ja Pietarsaaren) kivikirkkojen perinteeseen. Uudempaa volyymiryhmittelyä osoittaa kuitenkin sakariston ja asehuoneen sijoittaminen vastakkain. Tämä ratkaisu perustuu Tukholman vv. 1577–1590 Klaaran kirkkoon. Kirkon torni puolestaan on saanut vaikutteita Tukholman Riddarholmenin kirkosta. Tornion kirkko on koko Pohjoiskalotin vanhimpia ja parhaiten säilyneitä puukirkkoja.
Historiaa

Tornion kirkko on rakennettu parinsadan metrin päähän vuonna 1647 vihitystä Tornion ensimmäisestä kirkosta. Vanha kirkko tuhoutui salamasta syttyneessä tulipalossa vuonna 1682. Kirkosta saatiin pelastetuksi ainoastaan hopeinen kannu, öylättiastia sekä veistos, joka kuvaa Jeesusta ristillä, Mariaa ja Maria Magdaleenaa. Veistos on nykyisen kirkon sakaristossa.. Kirkon lattian alle on haudattu useita torniolaisia muun muassa 1694 kuollut Länsi-Pohjan rykmentin apulaiskomentaja Aleksander Ferdinand von Sacken. Vuoden 1818 jälkeen kirkkoon ei saanut enää haudata.