stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Turun seudun linja-autoliikenne
Linjat > Turun linjat

| Linja | Reitti | Liikennöitsijä |
| --- | --- | --- |
| 1 | Lentoasema – keskusta – satama | Turun Kaupunkiliikenne |
| 2, 2A | Kohmo – keskusta – Länsinummi / Liljalaakso | LS-Liikennelinjat |
| 3, 30 | Majakkaranta – Itäinen Rantakatu  – keskusta – Itäinen Pitkäkatu – Majakkaranta | Turun Kaupunkiliikenne |
| 8 | Puutori – Ruissalo | LS-Liikennelinjat |
| 9 | Vaala – Skanssi – keskusta – Katariina | LS-Liikennelinjat |
| 12 | Varissuo – keskusta – Härkämäki | Nobina |
| 13, 13A | Takakirves / Impivaaran uimahalli – keskusta – Uittamo | LS-Liikennelinjat |
| 14, 15A-B | Saramäki – Oriketo – keskusta – Erikvalla/Kakskerta | Nobina |
| 18 | Runosmäki – keskusta – Harittu | LS-Liikennelinjat |
| 20 | Puutori – Logomo – Muhkuri | Nobina |
| 21, 21A, 21B 23, 23A, 23B | Puutori – Moisio – Paattinen – Tortinmäki | LS-Liikennelinjat |
| 22, 22C | Puutori – (Moisio) – Yli-Maaria – Jäkärlä (– Rauhakylä) | LS-Liikennelinjat |
| 22A, 22B | Puutori – Oriketo – Jäkärlä  – Auvaismäki / Tortinmäki | LS-Liikennelinjat |
| 32, 42 | Varissuo – Kupittaan asema – keskusta – Pernon telakka / Pansio | Nobina |
| 32A | Varissuo – keskusta | Nobina |
| 50, 51, 53, 54 | Ylioppilaskylä – keskusta – Moikoinen – Oriniemi / Maanpää / Papinsaari | Turun Kaupunkiliikenne |
| 55, 56 | Räntämäki – Halinen – keskusta – Haarla / Toijainen | Turun Kaupunkiliikenne |
| 55A | Halinen – keskusta | Turun Kaupunkiliikenne |
| 60 | Suikkila – keskusta – Vaala | LS-Liikennelinjat |
| 61 | Ilpoinen – keskusta – Logomo – Vienola | LS-Liikennelinjat |
| 88 | Länsikeskus – Nättinummi – Hepokulta – Länsikeskus | LS-Liikennelinjat |
| 99 | Ilpoinen / Uittamo – Skanssi – Länsikeskus – Perno/Pansio | LS-Liikennelinjat |
| 100 | Erikoislinja keskustan ja Messukeskuksen tai Gatorade Centerin välillä | LS-Liikennelinjat |
| 101 | Erikoislinja keskustan ja Logomon välillä | LS-Liikennelinjat |
| 102 | Erikoislinja keskustan ja Kupittaan palloiluhallin välillä | LS-Liikennelinjat |
Linjat > Turun linjat > Turun yölinjat

| Linja | Reitti | Liikennöitsijä |
| --- | --- | --- |
| 28 | Kohmo – keskusta – Länsinummi | LS-Liikennelinjat |
| 31 | Varissuo – keskusta – Perno | LS-Liikennelinjat |
| 33 | Vaala – keskusta – Vienola | LS-Liikennelinjat |
| 34 | Runosmäki – keskusta – Uittamo – Ilpoinen | LS-Liikennelinjat |
| 36 | Halinen – Ylioppilaskylä – keskusta – Haarla | Turun Kaupunkiliikenne |
| 82 | Tortinmäki – Moisio – Jäkärlä – keskusta | LS-Liikennelinjat |
Linjat > Turun linjat > Turun työmatkalinjat

| Linja | Reitti | Liikennöitsijä |
| --- | --- | --- |
| 58 | Haarla – Moikoinen – Kupittaan asema – Vaapukkatie | Turun Kaupunkiliikenne |
| 80 | Runosmäki – Pernon telakka | LS-Liikennelinjat |
| 90, 91 | Varissuo – Uittamo  –Perno/Pansio | LS-Liikennelinjat |
| 92, 93 | Pernon telakka/Pansio – keskusta – Varissuo | Nobina |
Linjat > Turun linjat > Turun koululaislinjat

| Linja | Reitti | Liikennöitsijä |
| --- | --- | --- |
| 52 | Papinsaari/Haarla – Moikoinen – Kaskenkatu  –keskusta – Maariankatu | Turun Kaupunkiliikenne |
| 67 | Katariina – Harittu – Ilpoisten koulu | LS-Liikennelinjat |
| 73 | Saramäki – Haaga – Halinen – Kärsämäki – Turun Lyseon koulu | Turun Kaupunkiliikenne |
| 74 | Varissuo – Hannunniittu – Nummenpakan koulu | Turun Kaupunkiliikenne |
| 72 | Haarlan koulu – Kakskerta | Nobina |
| 77 | Tortinmäki – Paattinen – Yli-Maarian koulu | LS-Liikennelinjat |
| 78 | Auvaismäki – Yli-Maarian koulu | LS-Liikennelinjat |
| 83 | Rieskalähteen koulu – Vienola–Perno | LS-Liikennelinjat |
Linjat > Turun linjat > Turun palvelulinjat

Palvelulinjat sopivat erityisesti iäkkäille tai liikuntarajoitteisille. Muusta joukkoliikenteestä poiketen ne voivat välillä pysähtyä pysäkkialueiden ulkopuolella.
| Linja | Reitti | Liikennöitsijä |
| --- | --- | --- |
| P1 | Lehmusvalkama – keskusta – Kasarminkatu | V-S Bussipalvelut |
| P2 | Skanssi – Puutori | V-S Bussipalvelut |
| P3 | Ilpoinen – Mälikkälä | V-S Bussipalvelut |
Linjat > Kaarinan linjat

| Linja | Reitti | Liikennöitsijä |
| --- | --- | --- |
| K1 | Auranlaakso – Littoinen – Oskarinaukio | LS-Liikennelinjat |
| K2 | Kuusisto – Oskarinaukio – Lemunniemi | LS-Liikennelinjat |
| K4 | Harvaluoto – Piikkiön keskusta – Rungon koulu | LS-Liikennelinjat |
| K5 | Piikkiön alue | LS-Liikennelinjat |
| K6, 707 | Hepojoki – Piikkiö | LS-Liikennelinjat |
| K6, 701 | Toivonlinna – Piikkiön keskusta | LS-Liikennelinjat |
Linjat > Raision linjat

| Linja | Reitti | Liikennöitsijä |
| --- | --- | --- |
| R1, R2 | Petäsmäki – Kaanaa | Länsilinjat |
Linjat > Naantalin linjat

| Linja | Reitti | Liikennöitsijä |
| --- | --- | --- |
| N1 | Kanta-Naantali | LS-Liikennelinjat |
| N2, N3, N4 N5, N6, 203 | Naantali – Rymättylä/Merimasku | Länsilinjat |
| N7 | Luonnonmaa | LS-Liikennelinjat |
| N8 | Merimasku | LS-Liikennelinjat |
| N9 | Velkua | LS-Liikennelinjat |
| N10 | Rymättylä (pohjoinen) | LS-Liikennelinjat |
| N11 | Rymättylä (Kirkonkylän ympäristö) | LS-Liikennelinjat |
| N12 | Rymättylä (Aaslan suunta) | LS-Liikennelinjat |
| N10, N13 | Haapala – Poikko – Naantali | LS-Liikennelinjat |
Linjat > Liedon linjat

| Linja | Reitti | Liikennöitsijä |
| --- | --- | --- |
| L1, L2 | Littoinen–Suopohja – Liedon koulukeskus – Jokilaakson koulu/Littoinen – Loukinainen – Liedon koulukeskus | LS-Liikennelinjat |
| L3 | Paavola – Arosuo – Päivästö – Sikilä – Liedon asemanseutu – Ilmaristen koulu – Liedon koulukeskus | LS-Liikennelinjat |
| L4 | Ilmaristen koulu – Rauhakylä – Liedon asemanseutu – Vintala – Keskusta – Koulukeskus | LS-Liikennelinjat |
| L5, L6 | Yliskulma – Liedonperä – Tarvasjoki – Liedonperä – Pyhältö – Saukonoja – Liedon koulukeskus – Jokilaakson koulu/Liedon koulukeskus – Yliskulma – Tarvasjoki – Liedonperä – Nuolemo | LS-Liikennelinjat |
| L7 | Ilmaristen koulu – Teijula – Keskusta – Koulukeskus | LS-Liikennelinjat |
| L8 | Hämeentien, Saukonojan, Yliskulman alueet | Vesman Liikenne / Jalobus |
| L9 | Liedon asemanseudun, keskustan alueet | Vesman Liikenne / Jalobus |
| L10 | Keskusta – Suopohja – Littoinen – Loukinainen – keskusta | Vesman Liikenne / Jalobus |
| L11 | Tarvasjoki – Yliskulma – Jokilaakson koulu | Vesman Liikenne / Jalobus |
| L12 | Keskusta – Tarvasjoki – Liedonperä – Saukonoja – Keskusta | Vesman Liikenne / Jalobus |
| L13 | Littoinen – Tuulissuo – Loukinainen – keskusta | Vesman Liikenne / Jalobus |
| L14 | Loukinainen – Avanti | LS-Liikennelinjat |
| L15 | Koulukeskus – Teijula – Vilkkimäki | Vesman Liikenne / Jalobus |
Liikennöitsijät

Föli-alueella liikennöivät seuraavat yhtiöt:
Turun Kaupunkiliikenne
Länsilinjat
LS-Liikennelinjat
V-S Bussipalvelut
Vesman Liikenne/Jalobus
Vainion Liikenne
Nobina
Linja 18 Aurakadun ja Eerikinkadun kulmassa. Taustalla Turun ruotsalainen teatteri.
P3-palvelulinja matkalla Ilpoisiin.
Reijo Lehtovirta

| Reijo Lehtovirta> Henkilötiedot |
| --- | --- |
Syntynyt: 16. huhtikuuta 1935
Kuollut: 16. maaliskuuta 1999 (63 vuotta)
Muusikko
Taiteilijanimi:  V. Hehtolitra, Kalevi Virta
Tyylilajit:  jazz, iskelmä
Soittimet:  saksofoni
Yhtyeet:  Olli Miettisen yhtye, Pertti Metsärinteen yhtye
  [ Muokkaa Wikidatassa ] [ ohje ]  
Reijo Kalevi Lehtovirta (16. huhtikuuta 1935 – 16. maaliskuuta 1999) oli suomalainen saksofonisti, säveltäjä ja sovittaja. Lehtovirta teki läheistä yhteistyötä muun muassa Juha Vainion kanssa. Hänen tunnetuimpia sävellyksiään ovat muun muassa Vainion kappaleet ”Kaunissaari” ja ”Tappara on terästä”. Lehtovirta soitti muun muassa Pertti Metsärinteen yhtyeessä.
Lehtovirta käytti salanimeä V. Hehtolitra säveltäessään Vainion pornolauluja 1970-luvun lopulla. Lisäksi hän käytti salanimeä Kalevi Virta.
Lehtovirta soitti nuorempana myös klarinettia ja huilua.
Lehtovirta on haudattu Gräsan uurnalehtoon Espoon Olariin.
Aiheesta muualla

Reijo Lehtovirran sävellystuotanto Suomen äänitearkistossa (Arkistoitu – Internet Archive)
| Auktoriteettitunnisteet  |
| --- | --- |
Kansainväliset:  ISNI 
Kansalliset:  Suomi (KANTO) 
Taiteenala:  MusicBrainz
Luettelo vuonna 1946 kuolleista henkilöistä

Tämä on luettelo vuonna 1946 kuolleista tunnetuista henkilöistä. Henkilöt on lueteltu kuolinpäivän mukaisesti, samana päivänä kuolleet sukunimen mukaisessa aakkosjärjestyksessä. Jos henkilöstä ei ole kirjoitettu artikkelia, luettelossa mainitaan lähde.
Tammikuu

11. tammikuuta – Viljo Visa, suomalainen ammattiyhdistysjohtaja ja toimittaja (s. 1880)
18. tammikuuta – Feliks Nowowiejski, puolalainen oopperasäveltäjä, urkuri ja kapellimestari (s. 1877)
30. tammikuuta – Edward Aaltio, amerikansuomalainen kirjailija (kirjailijanimet Eetu Antelo ja Valto Eetu Kirri) (s. 1891)
Helmikuu

4. helmikuuta – Heinz Tovote, saksalainen kirjailija (s. 1864)
Maaliskuu

1. maaliskuuta – Anna Bohnhof, suomalainen kieltenopettaja ja kielenkääntäjä (s. 1860)
8. maaliskuuta – Väinö Liljeroos, suomalainen yritysjohtaja (s. 1880)
24. maaliskuuta – Aleksandr Alehin, venäläis-ranskalainen shakin suurmestari, maailmanmestari ja shakkikirjailija (s. 1892)
Huhtikuu

3. huhtikuuta – Benedito Paulo Alves de Souza, brasilialainen roomalaiskatolinen piispa (s. 1873)
5. huhtikuuta – Vincent Youmans, yhdysvaltalainen elokuva- ja operettisäveltäjä (s. 1898)
Toukokuu

1. toukokuuta – Edward Bairstow, brittiläinen urkuri, kuoronjohtaja ja säveltäjä (s. 1874)
15. toukokuuta – Clare Pfeiffer Garrett, yhdysvaltalainen kuvanveistäjä (s. 1882)
22. toukokuuta – Ronald Fangen, norjalainen kirjailija ja toimittaja (s. 1895)
22. toukokuuta – Isaac Grünewald, ruotsalainen taidemaalari (s. 1889)
Kesäkuu

16. kesäkuuta – Ingeborg von Alfthan, suomenruotsalainen runoilija (s. 1868)
20. kesäkuuta – Toivo Nuuttinen, suomalainen kirjailija (s. 1907)
Heinäkuu

4. heinäkuuta – Othenio Abel, itävaltalainen paleontologi ja evoluutiobiologi (s. 1875)
4. heinäkuuta – Jenny-Wanda Barkmann, saksalainen Stutthofin keskitysleirin vartija (s. 1921 tai 1922)
8. heinäkuuta – Aleksandr Aleksandrov, neuvostoliittolainen sotilas, säveltäjä ja kuoronjohtaja (s. 1883)
Elokuu

8. elokuuta – Antti Aakkonen, suomalainen jääkärikersantti ja maalari (s. 1874)
19. elokuuta – Torsten Aminoff, suomalainen eversti, metsänhoitaja ja Suomen ilmailuvoimien komentaja 1918–1919 (s. 1881)
31. elokuuta – Vilho Hietakari, suomalainen kestävyysjuoksija (s. 1894)
Syyskuu

14. syyskuuta – Juho Pietiläinen, suomalainen maanviljelijä ja valtiopäivämies (s. 1855)
21. syyskuuta – Toivo Hossola, suomalainen agronomi ja päätoimittaja (s. 1895)
22. syyskuuta – Charles Henry Martin, yhdysvaltalainen demokraattipoliitikko, edustajainhuoneen jäsen, Oregonin kuvernööri 1935–1939 ja kenraali (s. 1863)
Lokakuu

3. lokakuuta – Kyösti Virta, suomalainen opettaja ja kirjailija (s. 1882)
Marraskuu

3. marraskuuta – Johan Fredrik Aalto, suomalainen poliitikko, kansanedustaja (SDP), Lauritsalan kauppalanjohtaja 1940–1946 ja Kansan Työn päätoimittaja 1920–1922 ja Suomen Sosialidemokraatin päätoimittaja 1922–1923 (s. 1886)
6. marraskuuta – Hans Aall, norjalainen museonjohtaja (s. 1869)
26. marraskuuta – Reino Laaksonen, suomalainen näyttelijä, teatterinjohtaja, ja poliisimestari (s. 1883)
28. marraskuuta – R. R. Eklund, suomenruotsalainen kirjailija ja toimittaja (s. 1895)
29. marraskuuta – Arthur Crispien, saksalainen ammattiyhdistysjohtaja ja sosiaalidemokraattisen puolueen johtaja (s. 1875)
Joulukuu

3. joulukuuta - August Toivonen, suomalainen harrastelijamaalari ja poliisikonstaapeli (s. 1865)
Mestis-pokaali

Mestis-pokaali on jääkiekon Mestiksen kiertopalkinto, jonka saa pudotuspelien voittajajoukkue eli Mestiksen mestari. Mestis-pokaali on alun perin ollut käytössä jo jääkiekon I-divisioonassa, jonka Suomen jääkiekkoliiton mestaruussarja eli Mestis korvasi vuonna 2000.
Pokaalin laattoihin merkitään mestarijoukkueen nimi, vuosiluku ja myös pelaajat.
Mestis-pokaalin saajat

2001 Jukurit
2002 Jukurit
2003 Jukurit
2004 KalPa
2005 KalPa
2006 Jukurit
2007 Hokki
2008 TuTo
2009 Sport
2010 Jokipojat
2011 Sport
2012 Sport
2013 Jukurit
2014 KooKoo
2015 Jukurit
2016 Jukurit
2017 SaPKo
2018 KeuPa HT
2019 Ketterä
2020 Ketterä
2021 Ketterä
2022 Ketterä
2023 K-Espoo
2024 Iisalmen Peli-Karhut
Etchu Tabe

| Henkilötiedot |
| --- | --- | --- | --- |
Syntymäaika: 12. heinäkuuta 1986 (ikä 38)
Syntymäpaikka: Buéa, Kamerun
Pelipaikka: keskuspuolustaja
Pituus: 193 cm
Seura
Seura: EIF
Pelinumero: 2
Junioriseurat
2003–2004: Baldwin High School Braves
2004–2006: Brewton-Parker College Barons
2006–2007: Georgia State Hurricanes
Seurat
| Vuodet | Seura | O | (M) |
| 2008–2009 | Ljungskile SK | 40 | (2) |
| 2010–2011 | RoPS | 41 | (1) |
| 2012–2013 | KuPS | 41 | (1) |
| 2014–2015 | EIF | 38 | (4) |
| 2016 | Haka | 17 | (2) |
| 2017– | EIF | 17 | (1) |
| Yhteensä | Yhteensä | 194 | (11) |
 Seurajoukkueuran tilastot kattavat vain kansalliset sarjat, päivitetty 20. syyskuuta 2017.
Etchu Tabe (s. 12. heinäkuuta 1986 Buéa, Kamerun) on Kamerunissa syntynyt yhdysvaltalainen jalkapalloilija. Hän on pelipaikaltaan keskuspuolustaja. Aiemmin Tabe on edustanut ammattilaistasolla Suomessa Rovaniemen Palloseuraa, Kuopion Palloseuraa, ruotsalaista Ljungskile SK:ta Ruotsin korkeimmalla sarjatasolla Allsvenskanissa sekä toiseksi korkeimmalla sarjatasolla Superettanissa.
Tabe muutti Yhdysvaltoihin 13-vuotiaana ja hänellä on sekä Kamerunin että Yhdysvaltain passit. Hänen isänsä pelasi Yhdysvalloissa jalkapalloa ammatikseen, mutta Tabe itse ei ajattelut ammattilaisuutta, vaan hän alkoi pelata jalkapalloa tosissaan vasta vanhemmalla iällä. Hänen kykynsä huomattiin 19-vuotiaana ja alkuvuodesta 2008 Tabe muutti Ruotsiin ja solmi ammattilaissopimuksen Ljungskile SK:n kanssa. Aiemmin hän oli pelannut jalkapalloa yliopistosarjoissa Georgian osavaltiossa. Tabe menestyi Ljungskilessä suhteellisen hyvin ja tuli muun muassa valituksi Allsvenskanin kuukauden pelaajaksi. Kahden Ruotsissa vietetyn vuoden jälkeen Tabe teki sopimuksen Rovaniemen Palloseuran kanssa, kun Ljungskile SK:n entinen valmentaja David Wilson oli suositellut joukkuetta ja valmentaja John Allenia hänelle. Tabe vakuuttikin valmennusjohdon Oulussa pelatussa Umbro Cupissa ja solmi vuoden mittaisen sopimuksen. Hänen perässään olivat myös jotkut suomalaiset veikkausliigaseurat, mutta Tabe itse halusi Rovaniemelle.
Urheilulehti nimesi kesäkuussa 2010 Taben Ykkösen parhaaksi pelaajaksi. Kausi päättyi lopulta nousuun Veikkausliigaan. Kausi 2011 päättyi RoPSin putoamiseen takaisin Ykköseen. Kauden jälkeen julkaistiin Taben siirto Kuopioon. Tabe opiskelee biologiaa Atlantan yliopistossa Georgiassa.
Jalokiurunkannus

| Jalokiurunkannus |
| --- | --- |

Tieteellinen luokittelu
Kunta::  Kasvit Plantae
Alakunta::  Putkilokasvit Tracheobionta
Kaari::  Siemenkasvit Spermatophyta
Alakaari::  Koppisiemeniset Magnoliophytina
Luokka::  Kaksisirkkaiset Magnoliopsida
Lahko::  Ranunculales
Heimo::  Unikkokasvit  (aiemmin Emäkkikasvit Fumariaceae)
Suku::  Kiurunkannukset Corydalis
Laji::  nobilis
Kaksiosainen nimi
 Corydalis nobilis  (L.) Pers. 
Katso myös
   Jalokiurunkannus Wikispeciesissä   Jalokiurunkannus Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OK: 
Jalokiurunkannus (Corydalis nobilis) on aikaisin keväällä kukkiva, kellertäväkukkainen kasvi. Laji on myrkyllinen.
Ulkonäkö ja koko

Monivuotinen jalokiurunkannus kasvaa 40–60 cm korkeaksi. Kasvi on juurakollinen, roteva ja monivartinen. Kierteisesti varressa olevia lehtiä on lukuisia ja ne ovat toistamiseen parilehdykkäisiä. Pikkulehdykät ovat kapeita ja väriltään sinivihreitä. Laji kukkii edellisenä kesänä keräämänsä vararavinnon turvin. Kukinto on tiivis ja runsaskukkainen terttu. Kukkien tukilehdet ovat lähes kukan kokoisia ja väriltään vihreitä. Verhiö on kaksilehtinen. Kannuksellinen teriö on noin 20 mm pitkä ja väriltään keltaisen tai valkoisen kirjava. Suomessa jalokiurunkannus kukkii touko-kesäkuussa. Kasvi lakastuu nopeasti kukkimisen ja siementen kehittymisen jälkeen. Hedelmä on litteä, suikeahko kota.
Levinneisyys

Jalokiurunkannus on alun perin kotoisin Keski-Aasiasta Siperiasta. Lajia on jo pitkään viljelty koristekasvina muun muassa Ruotsissa ja Suomessa, missä se on paikoitellen myös villiintynyt luontoon. Suomessa jalokiurunkannusta tavataan paikoitellen villiintyneenä Pori–Tampere-linjan eteläpuolella. Pohjoisempaa lajista tunnetaan vain muutamia esiintymiä, muun muassa Oulusta.
Suomeen ja Ruotsiin jalokiurunkannus päätyi vahingon kautta. Luonnontutkija Carl von Linné oli pyytänyt savonlinnalaissyntyistä tutkimusmatkailija Eric Laxmannia toimittamaan Siperiasta särkyneensydämen siemeniä Ruotsiin. Laxmann lähetti Linnélle kuitenkin erehdyksessä jalokiurunkannuksen siemeniä, joita Linné kasvatti puutarhassaan ensimmäisen kerran vuonna 1765. Suurin osa Ruotsin ja Suomen vanhoista jalokiurunkannuskasvustoista on peräisin Linnén kasvattamista yksilöistä.
Elinympäristö

Suomessa jalokiurunkannusta tavataan villiintyneenä lähinnä pihoilla ja puistopensastoissa. Laji on tyypillinen erityisesti vanhoissa kartanopuistoissa ja huvilayhdyskunnissa.
Käyttö

Jalokiurunkannusta viljellään puutarhojen koristekasvina.
Aiheesta muualla

Kasviatlas 2023: Jalokiurunkannuksen (Corydalis nobilis) levinneisyys Suomessa.
Pohjolan kasvien pauloissa: Corydalis nobilis – jalokiurunkannus
| Taksonitunnisteet |
| --- | --- |
Corydalis nobilis:  Wikidata: Q4346392  Wikispecies: Corydalis nobilis  BOLD: 455958  CoL: 6B5JM  EoL: 2906177  EPPO: COYNO  EUNIS: 175490  FNA: 242314793  FoC: 242314793  GBIF: 5531997  GRIN: 408086  iNaturalist: 486599  IPNI: 672385-1  NCBI: 38909  Observation.org: 135855  Open Tree of Life: 138215  Plant List: kew-2739031  POWO: urn:lsid:ipni.org:names:672385-1  Tropicos: 24000524  VASCAN: 31445  WFO: wfo-0000622644  Laji.fi: MX.37967 
Fumaria nobilis:  Wikidata: Q39509201  CoL: 6JS32  GBIF: 5531996  GRIN: 408087  IPNI: 673043-1  POWO: urn:lsid:ipni.org:names:673043-1  Tropicos: 50152000  WFO: wfo-0000693349 
Jalokiurunkannuskasvusto.
Suomi–Ruotsi (kappale)

| ”Suomi–Ruotsi” Juha Vainio |
| --- | --- | --- |

Singlen tiedot
 Albumilta: Kansi kiinni ja kuulemiin
 Äänitetty : 11. lokakuuta 1968 Finnvox-studiolla Helsingissä
 Julkaistu: 1968
 Tuottaja(t): Toivo Kärki
 Tyylilaji: humppa, iskelmä
 Kesto: 03.23
 Levy-yhtiö: Fazer Musiikki, Decca
Juha Vainion muut singlet
| ”Tulta päin!” 1968 | ”Suomi–Ruotsi” 1968 | ”Meksikon kisat 1.” 1968 |
Suomi–Ruotsi on Toivo Kärjen säveltämä ja Juha ”Watt” Vainion sanoittama ja esittämä musiikkikappale vuodelta 1968. Kappale julkaistiin samana vuonna singlenä, jonka B-puolella oli ”Ei maha mittää”. Albumilla ”Suomi–Ruotsi” julkaistiin vasta vuonna 1976, kun se julkaistiin Vainion albumin Kansi kiinni ja kuulemiin B-puolella vuonna 1976. Sovitukseltaan kappale on humppa.
Laulun sanoitukset liittyvät yleisurheilun Suomi–Ruotsi-maaotteluun. Laulussa laulun minä on ystäviensä kanssa Suomi–Ruotsi-maaottelussa Helsingissä. Ystävät huutavat kannatuslauluja urheilijoille, mutta loppusoinnuissa on ongelma: arvattavissa olevaa riimiä ei lauletakaan, vaan sen tilalla on riimityksen kannalta sopimaton sana. Esimerkiksi huutosakki huutaa ”Hakkaa päälle meidän Jaska / Ruotsi on taas täysin lyöty” ja ”Pimeäksi meni vintti / hiljaisena hiipii Nilsson”. Laulun minä häpeää ystäviensä laulua ja pyytää näitä tekemään parempia värssyjä: ”Minä sanoin ’tehkää värssy uusi’” ja ”Minä sanoin ’riimeissä on pulma’”.
Äänitys

Kappale äänitettiin 11. lokakuuta 1968 Helsingin Finnvox-studiolla. Kappaleen säveltäjä Toivo Kärki toimi tuottajana ja sovittajana. Laulun äänitti joko Erkki Hyvönen tai Ronnie Kranck.
Äänitteellä soittavat seuraavat muusikot:
Juha ”Watt” Vainio – laulu
Jaakko Borg – kapellimestari
Kaj Backlund – trumpetti
Göran Ödner – alttosaksofoni
Juhani Aaltonen – tenorisaksofoni
Sven Nygård – tenorisaksofoni
Seppo ”Paroni” Paakkunainen – baritonisaksofoni
Nacke Johansson – piano
Heikki Laurila – kitara
Erkki Seppä – basso
Ilpo Kallio – rummut
Callionymus

| Callionymus |
| --- | --- |
 Isomerikokki (Callionymus lyra)
Tieteellinen luokittelu
Domeeni::  Aitotumaiset Eucarya
Kunta::  Eläinkunta Animalia
Pääjakso::  Selkäjänteiset Chordata
Alajakso::  Selkärankaiset Vertebrata
Yläluokka::  Luukalat Osteichthyes
Luokka::  Viuhkaeväiset Actinopterygii
Alaluokka::  Neopterygii
Lahko::  Ahvenkalat Perciformes
Alalahko::  Merikokkimaiset Callionymoidei
Heimo::  Merikokit Callionymidae
Suku::  Callionymus  Linnaeus, 1758
Lajit
 
Katso myös
   Callionymus Wikispeciesissä   Callionymus Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OK: 
Callionymus on merikokkien (Callionymidae) heimoon kuuluva kalasuku. Siihen luokitellaan yhteensä 109 lajia.
Särkkä (Naantali)

Särkkä
Näkymä Särkän saaresta Luonnonmaalle ja Särkänsalmen sillalle.
| --- | --- |
Sijainti:  Naantali Suomi
Merialue:  Saaristomeri, Särkänsalmi
Korkein kohta:  noin 25 m
Pinta-ala:  noin 0,16 km²
muokkaa - muokkaa wikitekstiä - muokkaa Wikidataa
Särkkä on Naantalissa, Luonnonmaan saaren ja entisen Merimaskun kunnan Otavan saaren välisessä Särkänsalmessa sijaitseva saari, josta on kiinteä maantieyhtyes kumpaankin suuntaan. Särkän eteläosan kautta kulkee Seututie 189 eli Rymättyläntie, joka kulkee Luonnonmaalta Särkänsalmen siltaa pitkin Särkkään ja jatkuu Merimaskun suuntaan pengertienä. Särkän saaressa on kioski sekä yksi talo. Pinta-alaltaan noin 16 hehtaarin saaresta 11 hehtaaria on luonnonsuojelualuetta.
Saarella on parhaimmillaan pituutta etelä-pohjois- ja länsi-itäsuunnassa 500 metriä. Saari on kallioinen ja metsäinen. Sen itärannalla on jyrkkiä kallioseinämiä jotka rajoittuvat mereen. Etelärannalla on hiekka- ja kivirantaa, pohjoisrannalla järviruokokasvustoa. Saaren korkeimmat kohdat ovat yli 25 metriä merenpinnasta. Saarella on kallioisia mäntymetsiä, tuoreita sekametsiä sekä tervalepiköitä. Saarella ei ole tehty suurempia hakkuita joten metsät ovat piirteltään luonnonmetsiä ja niissä on lahopuuta. Koska saaren rannat ovat rakentamattomia ja ne ovat helposti saavutettavissa on saari ollut kalastajien ja muiden retkeilijöiden suosiossa jo vuosikymmeniä.
Särkän saari on kuulunut Maskun seurakunnalle vuosisatoja, mahdollisesti jo ajalta jolloin Maskun seurakunta oli osa Naantalin luostaria. Maskun seurakunta suojeli Särkän saaresta 11 hehtaaria vuonna 2016, jolloin perustettiin yksityinen luonnonsuojelualue, jonka maapohjan omistus säilyi seurakunnalla. Suojelu toteutettiin Etelä-Suomen metsien monimuotoisuuden toimintaohjelma Metso-ohjelmalla.
Liikenneyhteydet

Särkänsalmessa, lähellä Särkän saarta liikennöi Luonnonmaan ja Otavan välillä moottorilossi vuodesta 1935 vuoteen 1970, kunnes otettiin käyttöön Särkänsalmen silta. Saaren kulkevan Särkänsalmen sillan keskivuorokausiliikennemäärä oli vuonna 2005 noin 5 600 ajoneuvoa vuorokaudessa ja kesällä noin 7 100 ajoneuvoa vuorokaudessa. Sillan alittavan väylän syvyys on 5 metriä, ja sillan suurin sallittu alikulkukorkeus on 16,5 metriä.
Särkänsalmeen on suunniteltu rakennettavaksi kauko-ohjauksella avattava läppäsilta, jossa olisi 12-metrinen vapaa aukko ja 15-metrinen poisvedettävä palasilta; aukon leveydeksi tulisi siis 27 metriä. Läppäsilta sijaitsisi Särkän tiepenkereellä. Pengertä jouduttaisiin kaivamaan noin 10 000 kuutiometriä, josta noin kolmannes käytettäisiin läppäsillan tukipenkereiden korotukseen. Uuden veneväylän pituudeksi tulisi noin 1,7 kilometriä ja kulkusyvyydeksi 3,2 metriä. Läppäsiltä on kuitenkin aiheuttanut paljon vastustusta paikallisissa, ja vuonna 2003 ympäristölupaviranomainen katsoi, ettei luvan myöntäminen sillalle ole perusteltua.