stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Lost
Jaksot > Kausi 1 (2004–2005)

Ensimmäinen tuotantokausi sisältää 24 jaksoa, jotka esitettiin Yhdysvalloissa keskiviikkoisin kello 20.00 alkaen 22. syyskuuta 2004, ja Suomessa 26. tammikuuta 2006 alkaen. Oceanic Airlinesin lennon 815 matkustajat joutuvat lentokoneturmassa näennäisesti asumattomalle trooppiselle saarelle, pakottaen ryhmän ventovieraita työskentelemään yhdessä pysyäkseen hengissä. Heidän selviytymistään uhkaavat kuitenkin salaperäiset jääkarhut, hahmo, joka pitää outoa ääntä viidakossa ja saaren pahansuovat alkuperäisasukkaat, jotka tunnetaan nimellä Toiset. Selviytyjät kamppailevat ranskalaisnaisen, Danielle Rousseaun kanssa, joka haaksirikkoutui saarelle yli 16 vuotta sitten, ja löytävät salaperäisen metalliluukun, joka on haudattu maahan. Selviytyjät rakentavat lautan, jolla pääsisivät pois saarelta, kun pelastajia ei ala kuulua.
Jaksot > Kausi 2 (2005–2006)

Toinen tuotantokausi sisältää 23 jaksoa, joita esitettiin Pohjois-Amerikassa 21. syyskuuta 2005 alkaen ja Suomessa 31. elokuuta 2006 alkaen. Suurin osa tarinoista, jotka jatkuvat 45 päivän päästä saarelle joutumisesta, keskittyvät kasvavaan konfliktiin selviytyjien ja Toisten välillä ja jatkuvaan ristiriitaan uskon ja tieteen välillä. Kun jotkut mysteereistä ratkeavat, uusia kysymyksiä nousee esille. Uusia hahmoja tulee mukaan, mukaan lukien Oceanicin lennon 815 takaosan selviytyjät ja muut saaren asukkaat. Lisää saaren mytologiasta ja selviytyjien menneisyyksistä paljastuu. Hahmot tutkivat luukkua ja Dharma-aloitteen olemassaoloa sekä sen rahoittaja, The Hanso Foundation, paljastuu. Kun totuus "Toisista" alkaa selvitä, yksi Ocenicin lennon 815 selviytyjistä pettää muut haaksirikkoutuneet ja lentokoneturman syy paljastuu.
Jaksot > Kausi 3 (2006–2007)

Kolmas tuotantokausi sisältää 22 jaksoa (yksi kaksiosainen, tuplapitkä jakso), jotka nähtiin USA:ssa ja Kanadassa 4. lokakuuta 2006 alkaen, ja Suomessa 16. elokuuta 2007 alkaen. Tarina jatkuu 67 päivää turman jälkeen. Uusia selviytyjiä ja Toisia tuodaan sarjaan kun Oceanicin selviytyjät saavat tietää lisää Toisista ja heidän historiastaan salaperäisellä saarella. Yksi Toisista ja uusista saaren asukkaista liittyy selviytyjiin, kun selviytyjät hyökkäävät Toisia vastaan. Sota Toisten ja selviytyjien välillä tulee päätökseen ja selviytyjät saavat yhteyden pelastusryhmään.
Jaksot > Kausi 4 (2008)

Neljännen tuotantokauden suunniteltiin sisältävän 16 jaksoa, jotka piti esittää USA:ssa ja Kanadassa helmikuusta 2008 alkaen. Kirjoittajien lakon takia kausi sisälsikin vain 14 jaksoa, koostuen kahdeksasta ennen lakkoa kuvatusta jaksosta ja kuudesta lakon jälkeisestä jaksosta. Kausi esitettiin Suomessa 13. maaliskuuta 2008 alkaen. Tämä kausi keskittyy selviytyjiin ja ihmisiin Kahana-nimiseltä laivalta, jotka sanovat tulleensa pelastamaan saarelaiset, sekä Oceanicin kuutoset pakoon (heidän saaren jälkeistä aikaansa näytetään etuumissa).
Jaksot > Kausi 5 (2009)

Viides tuotantokausi alkoi Suomessa 5. maaliskuuta ja se sisältää 17 jaksoa. Oceanin kuutoset yrittävät päästä saarelle, sillä välin kun saarelle jääneet hyppivät ajassa edestakaisin. Kun Oceanin kuutoset päätyvät saarelle, he huomaavat asioiden muuttuneen.
Jaksot > Kausi 6 (2010)

6. tuotantokausi alkoi Nelosella 25. helmikuuta 2010. Kausi seuraa kahta aikajanaa, joista molemmat ovat vetypommin laukaisun tuloksia. Ensimmäisessä aikajanassa, jota ABC kutsuu nimellä "flash sideways" Oceanicin lento 815 ei koskaan haaksirikkoudu. Toisessa aikajanassa selviytyjät palaavat nykyaikaan saarelle, jossa Jacob on juuri kuollut mysteerisen Savuhirviön tapattamana.
Mytologia

Rinnastuksena sarjan hahmojen kehitykselle, Lostin jaksot sisältävät lukuisia elementtejä, joita on kuvattu scifiksi tai yliluonnollisiksi kyvyiksi. Tekijät kutsuvat näitä elementtejä sarjan mytologiaksi  ja fanien spekulaation pohjaksi. Sarjan elementtien joukkoon kuuluu muun muassa ”hirviö”, salaperäinen ryhmä alkuperäisasukkaita, joita selviytyjät kutsuvat "Toisiksi"; organisaatio jota kutsutaan Dharma-aloitteeksi ja joka on sijoittanut useita asemia saarelle; numerot (4, 8, 15, 16, 23 ja 42), jotka esiintyvät hahmojen menneisyyksissä, nykyisyydessä ja tulevaisuudessa; ja henkilökohtaisia suhteita tai samanaikaisuutta hahmojen välillä, mistä he eivät itse tiedä.
Mytologia > Teorioita

Sarjan sydämessä on monimutkainen ja kryptinen tarinalinja, joka synnyttää lukuisia ratkaisemattomia kysymyksiä. Lostin käsikirjoittajien ja tähtien, jotka usein keskustelivat fanien kanssa internetissä, innoittamina katsojat ja televisiokriitikot ovat ottaneet tavaksi pohtia saaren salaisuuksia. Pääasiassa teoriat liittyivät saaren luontoon, ”hirviön” alkuperään, Toisiin, numeroiden tarkoitukseen ja lentokoneturman sekä joidenkin henkilöiden selviämisen syyhyn. Sarjan luojat keskustelivat ja kumosivat muutamia fanien suosituimpia teorioita. Kaikkein yleisin teoria on se,kenen mukaan? että Oceanicin lennon 815 selviytyneet ovat kuolleet tai kiirastulessa, minkä J. J. Abrams kumosi. Lisäksi Lindelof kumosi spekulaatiot, että avaruusalus tai avaruusolennot vaikuttavat saaren tapahtumiin tai että kaikki nähty on jonkun mielen sisäistä kuvitelmaa. Carlton Cuse kielsi teorian, että saari on tosi-tv-ohjelma ja haaksirikkoutuneet ovat tietämättään kämppäkavereita ja Lindelof kielsi monta kertaa teorian, että hirviö on nanobottipilvi. Kuitenkin kaikki edelliset teoriat, erityisesti aikamatkustus on sisältynyt sarjaan, vaikka se kiellettiin aikaisemmin.
Toistuvat ainekset

Sarjassa on muutamia toistuvia aineksia, joilla sinänsä ei ole suoranaista vaikutusta tarinaan, mutta jotka lisäävät siihen kirjallisen ja filosofisen viitekehyksen. Näitä elementtejä ovat mustan ja valkoisen värin toistuminen, joka kuvastaa hahmojen ja tilanteiden kaksinaisuutta, sekä lähes kaikkien hahmojen, erityisesti Katen, kapinallisuutta; perheiden toimimattomuutta, erityisesti useiden hahmojen isien vähäinen osuus, lähes kaikkien hahmojen elämässä; viittauksia maailmanloppuun, muun muassa Desmond painamassa nappia estääkseen maailmanlopun ja DHARMA-projektin tavoite muuttaa Valenzetti Equatonin parametri ja estää ihmisyyden loppu; sattuma vs. usko, joka heijastuu parhaiten Locken ja herra Ekon vastakkainasettelussa; tieteen ja uskon konflikti, joka näkyy Jackin ja Locken välisessä ”köydenvedossa” johtajuudesta; ja viittaukset lukuisiin kirjallisiin teoksiin, muun muassa maininnat ja keskustelu tietyistä kirjoista. Sarjassa on myös useita vihjeitä hahmojen nimien liittymisestä tunnettuihin historiallisiin ajattelijoihin ja kirjailijoihin, kuten John Locke (filosofin mukaan) ja hänen salanimensä Jeremy Bentham (filosofin mukaan), Danielle Rousseau (filosofi Jean-Jacques Rousseaun mukaan), Desmond Hume (filosofi David Humen mukaan), Juliet Burke (filosofi Edmund Burken mukaan), Mikhail Bakunin (filosofi Mihail Bakuninin mukaan), Daniel Faraday (fyysikko Michael Faradayn mukaan), George Minkowski (matemaatikko Hermann Minkowskin mukaan), Richard Alpert (hengellisen opettajan Ram Dassin alkuperäinen nimi) ja Charlotte Staples Lewis (kirjailija C. S. Lewisin mukaan).
Palkinnot > Voitetut

Primetime Emmy Awards: Paras draamasarja (2005)
Primetime Emmy Awards: Paras ohjaus draamasarjassa – J.J Abrams (2005)
Golden Globe Awards: Paras draamasarja (2006)
Primetime Emmy Awards: Paras miessivuosa draamasarjassa – Terry O'Quinn (John Locke) (2007)
Primetime Emmy Awards: Paras miessivuosa draamasarjassa – Michael Emerson (Ben Linus) (2009)
Näyttelijät

| --- | --- |

Josh Holloway: James ”Sawyer” Ford
Malcolm David Kelley: Walt Lloyd
Matthew Fox: Jack Shephard
Naveen Andrews: Sayid Jarrah
Yoon-jin Kim: Sun-Hwa Kwon
Daniel Dae Kim: Jin-Soo Kwon
Evangeline Lilly: Kate Austen
Dominic Monaghan: Charlie Pace
Terry O'Quinn: John Locke/Mies mustissa
Harold Perrineau Jr.: Michael Dawson
Ian Somerhalder: Boone Carlyle
Michael Emerson: Benjamin Linus
Mira Furlan: Danielle Rousseau
Elizabeth Mitchell: Juliet Burke
M. C. Gainey: Tom Friendly
Adewale Akinnuoye-Agbaje: Mr. Eko
Maggie Grace: Shannon Rutherford
Michelle Rodriguez: Ana Lucia Cortez
Cynthia Watros: Libby
Henry Ian Cusick: Desmond Hume
Kiele Sanchez: Nikki Fernandez
Rodrigo Santoro: Paulo
L. Scott Caldwell: Rose Henderson
Sam Anderson: Bernard Nadler
Tania Raymonde: Alex Rousseau
William Mapother: Ethan Rom
Jeremy Davies: Daniel Faraday
Rebecca Mader: Charlotte Lewis
Ken Leung: Miles Straume
Nestor Carbonell: Richard Alpert
John Terry: Christian Shephard
Jeff Fahey: Frank Lapidus
Alan Dale: Charles Widmore
Sonya Walger: Penelope ”Penny” Widmore
Jorge Garcia: Hugo ”Hurley” Reyes
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Lost Wikimedia Commonsissa
Virallinen sivusto
Lost Internet Movie Databasessa (englanniksi)
Otos sarjan toisen kauden päätösjakson kuvauspaikalta
Antwerpenin eläintarha

Antwerpenin eläintarhan sisäänkäynti
Antwerpenin eläintarha (holl. Zoo Antwerpen) on Antwerpenissä Belgiassa sijaitseva eläintarha. Se perustettiin vuonna 1843. Se kuuluu sekä Euroopan vanhimpiin että eläinvalikoimaltaan runsaimpiin eläintarhoihin.
Antwerpenin eläintarhaan kuuluva kymmenen hehtaarin alue Antwerpenin keskustassa sijaitsee Antwerpenin keskusrautatieaseman vieressä. Sitä hallinnoi Antwerpenin kuninkaallinen eläintieteellinen yhdistys. 1930-luvulla eläintarhan käyttöön hankittiin myös 36 hehtaarin alue Planckendaelista, johon myöhemmin perustettiin uhanalaisten lajien lisääntymiselle omistettu keskus.
Aiheesta muualla

Viralliset sivut (englanniksi), (hollanniksi), (ranskaksi)
Batman: Arkham City

| Batman: Arkham City |
| --- | --- |

Kehittäjä:  Rocksteady Studios
Julkaisija:  Warner Bros. JP Square Enix
Jakelija:  Epic Games Store, Steam, Humble Store, GOG.com ja PlayStation Now
Ohjaaja:  Sefton Hill
Käsikirjoittaja:  Paul Dini Paul Crocker Sefton Hill
Säveltäjä:  Ron Fish Nick Arundel
Pelisarja:  Batman: Arkham
Pelimoottori:  Unreal Engine 3
Julkaistu:  NA 18. lokakuuta 2011EU 21. lokakuuta 2011AUS 19. lokakuuta 2011 Microsoft WindowsNA 22. marraskuuta 2011AUS 23. marraskuuta 2011EU 25. marraskuuta 2011 Wii UNA 18. marraskuuta 2012EU 30. marraskuuta 2012 OS X 13. joulukuuta 2012
Lajityyppi:  toimintaseikkailu
Pelimuoto:  yksinpeli
Ikäluokitus:  ESRB: T  Virheellinen ESRB-arvo PEGI: 16
Alusta:  Microsoft Windows, PlayStation 3, Xbox 360, Wii U, OS X
Jakelumuoto:  Optinen levy ja digitaalinen jakelu
Lisää peliartikkeleitaVideopelien teemasivulla
Infobox OK   : 
Batman: Arkham City on Rocksteady Studiosin kehittämä ja Warner Bros. Interactive Entertainmentin julkaisema toimintaseikkailu- ja hiiviskelypeli, joka on jatko-osa vuoden 2009 pelille Batman: Arkham Asylum. Peli perustuu DC Comics -sarjakuvakustantamon supersankari Batmaniin. Peli julkaistiin PlayStation 3:lle ja Xbox 360:lle lokakuussa 2011 sekä Microsoft Windowsille marraskuussa. Vuonna 2012 peli julkaistiin myös Wii U:lle ja OS X:lle.
Arkham City sisältää päätarinan lisäksi myös useita sivutehtäviä, joissa on oma juonensa. Keskeinen juoni kertoo Batmanin taistelusta uuden supervankilan, Arkham Cityn, muurien sisällä. Käsikirjoittajana pelissä toimii myös ensimmäisen osan tarinasta vastannut Paul Dini. Pelin äänirooleissa esiintyvät edellisestä osasta ainakin Kevin Conroy Batmanin roolissa ja Mark Hamill Jokerin roolissa. Hamill on kertonut myös, ettei pelin jälkeen tule jatkamaan Jokerin ääninäyttelijänä missään yhteydessä. Muista ensimmäisen osan ääninäyttelijöistä mukana ovat myös Tasia Valenza Myrkkymurattina ja Wally Wingert Arvuuttajana.
Pelin vastustajina nähdään vanhojen, ensimmäisestä osasta tuttujen Jokerin, Myrkkymuratin, Victor Zsazsin ja Harley Quinnin lisäksi liuta uusia vihollisia. Mukana ovat nyt Pingviini, Kaksinaama, Kissanainen, Hugo Strange, Kalenterimies ja Pakkasherra. Lisäksi on myös varmistettu, että Kissanainen on pelin toinen pelattava hahmo, oletettavasti melko samantapaisissa haastekentissä kuten Jokeri ensimmäisessä osassa.
Pelaaminen

Arkham Asylumissa pelaajan hankkimat erikoislaitteet ovat käytössä jo heti Arkham Cityn alusta alkaen, mutta useimmat ovat kokeneet päivityksen edelliseen osaan nähden. Esimerkiksi ovien koodijärjestelmälukituksia sekä muita sähkölukkoja avaavalla Cryptographic Sequencerillä on mahdollista jäljittää ja kuunnella radiosignaaleja ja -lähetyksiä ja kuilujen ylittämiseen tarkoitetun Line Launcherin suuntaa voi vaihdella kesken matkan ja laitteen metalliköyden voi nyt kiristää niin lujalle, että se kestää kävelyä. Ohjainohjattavassa Batmanin ”lepakkoheittotähdessä” eli Batarangissa on nopeutta säätelevät ominaisuudet ja tartuntakoukun vauhtia voi kiihdyttää niin, että se lennättää Batmanin ilmaan. Uusia laitteita ja varusteita ovat vihollisten hämäämiseen tarkoitetut savupommit, sähkölamautinase Remote Electrical Charge, jolla voi lamauttaa vastustajia tai antaa virtaa eri generaattoreille, signaalinhäiritsijät, joita voi käyttää räjähteiden tuhoamiseen tai tuliaseiden lamauttamiseen sekä jääkranaatit, joilla voi jäädyttää viholliset hetkellisesti paikoilleen ja muodostaa kulkureittejä vesistöjen poikki. Myös Batmanin etsivätaitoja hyödyntävää Detective Mode -näköä on hyödynnetty, ja sillä voi nyt selvittää esimerkiksi tarkkuuskiväärin luodin kulkureitin.
Pelaaja pääsee myös tutkimaan rikollistietokantaa joka auttaa tehtävien selvittämisessä ja todisteiden tutkimisessa. Edellisen osan tapaisesti pelaajalla on selvitettävänään myös Arvuuttajan haasteita eli hänen on etsittävä kaupunkiin piilotettuja kysymysmerkin muotoisia pokaaleja, mutta toisin kuin edellisessä osassa, Batmanin on hyödynnettävä nyt kaikkia laitteitaan. Kun pelaaja löytää tietyn määrän pokaaleista ja ratkoo tarpeeksi arvoituksia, hänen on pelastettava yksitellen Arvuuttajan nappaamat panttivangit varmoista kuolemaan johtavista ansoista.
Kissanainen on toinen pelattava hahmo pelin tarinaversiossa. Lähitaisteluissa suoraviivaista Batmania akrobaattisempi Kissanainen käyttää aseinaan veitsenteräviä kynsiään, ruoskaansa sekä bolaa ja piikkipalloja, joita voi heittää maahan ansoiksi vihollisille. Hahmolla on myös oma versionsa Batmanin Detective Mode -etsivänäöstä, mutta Kissanaisen käyttämä ”Thief Vision” näyttää sen sijaan varastettavien esineiden sijainnin. Pelissä on noin 40 tuntia peliaikaa, sillä 25 tuntia kestävän tarinapelin lisäksi jäljellä ovat yhteensä 15 tuntia kestävät sivutehtävät sekä rajoittamattomasti vapaata peliä. Peli sisältää 440 Arvuuttaja-haastetta.
Tarina > Äänirooleissa

Arkham Cityn hahmogalleria on yksi suurimmista koko Batman-sarjakuvauniversumin historiassa. Arkham Asylumin tiimoilta paluun pelissä tekevän itse Batman (ääniroolissa Kevin Conroy), Jokeri (Mark Hamill, joka esittää hahmoa viimeistä kertaa,) Gotham Cityn pormestariksi noussut Quincy Sharp (Tom Kane), komisaario James Gordon (David Kaye, joka korvaa roolissa Kanen) sekä reportteri Jack Ryder (James Horan). Muista vihollishahmoista paluun tekevät Arvuuttaja (Wally Wingert), Victor Zsasz (Danny Jacobs), Bane (Fred Tatasciore) sekä Myrkkymuratti (Tasia Valenza). Myös Jokerin oikeana kätenä toimiva Harley Quinn palaa, ja tällä kertaa hahmoa ääninäyttelee Tara Strong joka korvaa aiemmin roolissa esiintyneen Arleen Sorkinin. Myös Robin (Troy Baker), Nightwing ja Kissanainen (Grey DeLisle) ovat pelattavia hahmoja, mutta ainoastaan Kissanainen on pelattava tarinapelissä, sillä Robin ja Nightwing ovat pelattavina vain erilaisissa haastetasoissa.
Ensimmäistä kertaa pelisarjassa esiintyviä hahmoja ovat Arkham Cityn manipuloiva vankilajohtaja Hugo Strange (Corey Burton), Kaksinaama (Baker) ja Pingviini (Nolan North). Maurice LaMarche tekee tuplaroolin esittämällä sekä Pakkasherraa että Kalenterimiestä, ja Stana Katic toimii Talia al Ghulin roolissa. Myös Alfred Pennyworth (Martin Jarvis) sekä Barbara ”Oraakkeli” Gordon (Kimberly Brooks) ovat merkittävässä osassa Batmanin tiedonlähteinä. Muita pelissä nähtäviä hahmoja ovat zombie Solomon Grundy (Tatasciore), identiteettiään vaihtava Savinaama (Rick D. Wasserman), ninjaliigan johtaja ja ekoterroristi Ra’s al Ghul (Dee Bradley Baker), mieltenhallitsija Hullu Hatuntekijä (Peter MacNicol, sekä maailman vaarallisin palkkamurhaaja Deadshot (Chris Cox). Pienemmissä rooleissa esiintyvät Hush, mysteerinen tarkkailija Azrael sekä reportteri Vicki Vale. Edellä mainittujen lisäksi Black Mask, Killer Croc sekä Pakkasherran vaimo Nora Fries tekevät pelissä cameoroolin.
Julkaisu > Ladattava lisämateriaali

Pelin PlayStation 3 ja Xbox 360 -painosten mukana tuleva kertakäyttökoodi oikeuttaa pelaajan saamaan Catwoman DLC Packin ja näin ollen saamaan Kissanaisen pelattavaksi hahmoksi. Neljän tehtävän lisäksi hahmo saa DLC-pakkauksessa kaksi uutta asua tavallisen pukunsa lisäksi.
Myöhemmin myös Nightwing ja Robin saivat omat DLC-pakkauksensa, jotka tulivat myyntiin verkkoon marraskuussa 2011. Molempien hahmojen DLC-paketit sisälsivät niin ikään kaksi vaihtoehtoista asukokonaisuutta sekä kaksi omaa haastekenttää. Myöhemmin joulukuussa julkaistiin myös uusi Skins Pack -julkaisu, joka sisälsi useita Batmanin vaihtoehtoisia asukokonaisuuksia.
23. huhtikuuta 2012 julkisettiin tieto uudesta lisämateriaalipakkauksesta. Nimen Harley Quinn’s Revenge (suom. Harley Quinnin kosto) saanut DLC-pakkaus julkaistaisiin 29. toukokuuta PlayStation 3:lle ja päivää myöhemmin Xbox 360:lle. Lähes kaksi tuntia uutta tarinapeliä sisältävässä pakkauksessa pelattavana hahmona Batmanin lisäksi on Robin. Lisäosan tarinan tapahtumat sijoittuvat muutamien viikkojen päähän Arkham Cityn loppumisesta: Harley Quinn palaa evakuoituun Arkhamiin ja pystyttää uuden tukikohdan Jokerin vanhoihin tiloihin. Pelin juoni keskittyy Robinin ympärille tämän etsiessä Batmania, joka on kadonnut lähtiessään jahtaamaan Quinnia.
Ääninäyttelijät

| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
|  Kevin Conroy  | … |  Batman/Bruce Wayne, Hush   |
|  Mark Hamill  | … |  Jokeri   |
|  Tara Strong  | … |  Harley Quinn   |
|  Grey DeLisle  | … |  Kissanainen   |
|  Corey Burton  | … |  Hugo Strange   |
|  Nolan North  | … |  Pingviini, Black Mask   |
|  Troy Baker  | … |  Robin, Kaksinaama   |
|  Tom Kane  | … |  Quincy Sharp   |
|  David Kaye  | … |  James Gordon   |
|  Dee Bradley Baker  | … |  Killer Croc, Ra’s al Ghul   |
|  Stana Katic  | … |  Talia al Ghul   |
|  Danny Jacobs  | … |  Victor Zsasz   |
|  Maurice LaMarche  | … |  Pakkasherra, Kalenterimies   |
|  Tasia Valenza  | … |  Myrkkymuratti   |
|  Fred Tatasciore  | … |  Bane, Solomon Grundy   |
|  Wally Wingert  | … |  Arvuuttaja   |
|  Rick D. Wasserman  | … |  Savinaama   |
|  Peter MacNicol  | … |  Hullu Hatuntekijä   |
|  Kari Wahlgren  | … |  Vicki Vale   |
|  James Horan  | … |  Jack Ryder   |
|  Chris Cox  | … |  Deadshot   |
|  Kimberly D. Brooks  | … |  Barbara ”Oraakkeli” Gordon   |
|  Martin Jarvis  | … |  Alfred Pennyworth   |
|  Khary Payton  | … |  Azrael   |
Vastaanotto

Peli on saanut V2.fi:n arvostelussa arvosanaksi 5/5 tähteä.
Aiheesta muualla

Pelin virallinen kotisivu (Arkistoitu – Internet Archive) (englanniksi)
Batman: Arkham City MobyGamesissa (englanniksi)
Batman: Arkham City Internet Movie Databasessa (englanniksi)
Batman käyttämässä sähkölamautinase Remote Electrical Chargea TYGER-vartijoihin.
Jokerin ääninäyttelijänä toimiva Mark Hamill kertoi pelin julkaisun yhteydessä, ettei enää jatkaisi hahmon ääninäyttelijänä, vaan päättäisi palkitun, kaksikymmentävuotisen uransa Jokerin roolissa juuri Arkham Cityyn yhtäaikaisesti hahmon kanssa. Hän kuitenkin palasi Jokerin rooliin vielä vuoden 2015 Batman: Arkham Knightiin.
Valkotupsusilkkiapina

| Valkotupsusilkkiapina |
| --- | --- |

Uhanalaisuusluokitus
 Elinvoimainen  
  
Tieteellinen luokittelu
Domeeni::  Aitotumaiset Eucarya
Kunta::  Eläinkunta Animalia
Pääjakso::  Selkäjänteiset Chordata
Alajakso::  Selkärankaiset Vertebrata
Luokka::  Nisäkkäät Mammalia
Lahko::  Kädelliset Primates
Alalahko::  Haplorrhini
Osalahko::  Apinat Simiiformes
Heimo::  Kierteishäntäapinat Cebidae
Alaheimo::  Kynsiapinat Callitrichinae
Suku::  Silkkiapinat Callithrix
Laji::  jacchus
Kaksiosainen nimi
 Callithrix jacchus  (Linnaeus, 1758)  
 Valkotupsusilkkiapinan levinneisyys
Katso myös
   Valkotupsusilkkiapina Wikispeciesissä   Valkotupsusilkkiapina Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OKIUCN-testi OK: 
Valkotupsusilkkiapina tai valkotupsumarmosetti (Callithrix jacchus) on pienikokoinen kynsiapinalaji, joka elää Itä-Brasilian sademetsissä.
Piirteet

Valkotupsusilkkiapinan selkeimmät tuntomerkit ovat korvien kohdalla pitkistä valkoisista, kellertävistä tai kellanruskeista karvoista muodostuneet tupsut sekä valkoinen otsa, muuten ne ovat väritykseltään mustia tai harmaita. Valkotupsusilkkiapinan ruumis on 20–25 senttimetriä pitkä, häntä 29–35 senttiä. Apina painaa noin 300 grammaa, naarat ovat hieman koiraita kevyempiä.
Elintavat

Valkotupsusilkkiapinan levinneisyysaluetta on pääasiassa Brasilia. Laji elää laumassa, johon kuuluu 9–15 yksilöä.
Ravinto koostuu muun muassa hedelmistä, puiden mahlasta, hyönteisistä, kukista, siemenistä, pikkulinnuista ja linnunmunista.
Naaraan kantoaika kestää 140–150 päivää, ja naaras saa 1–3 poikasta, tavallisimmin kaksoset. Uros huolehtii vastasyntyneistä poikasista ja kantaa niitä selässään, mikä on tyypillistä kynsiapinoille. Valkotupsusilkkiapinat saavuttavat sukukypsyyden noin puolentoista vuoden iässä.
Aiheesta muualla

iNaturalist: Valkotupsumarmosetti (Callithrix jacchus)
ITIS: Callithrix jacchus (englanniksi)
Global Biodiversity Information Facility (GBIF): Callithrix jacchus (englanniksi)
National Center for Biotechnology Information (NCBI): Callithrix jacchus (englanniksi)
University of Michigan, Animal Diversity Web (ADW): Callithrix jacchus, white-tufted-ear marmoset (englanniksi)
Lauri Lohi

Arvo Lauri Lohi (17. huhtikuuta 1893 Rautalampi – 13. tammikuuta 1938 Rauma) oli suomalainen päätoimittaja.
Pohjois-Savossa syntynyt Lohi kävi seitsemän luokkaa lyseota, jonka jälkeen hän opiskeli puutarha- ja maatalousalaa. Hän kirjoitti myös sanomalehtiin, kunnes aloitti vuonna 1924 vakituisena toimittajana Kokemäellä ilmestyneessä Lallissa. Vuonna 1932 Lohi siirtyi Kemissä ilmestyneen Pohjois-Pohjan päätoimittajaksi. Hän palasi Etelä-Suomeen 1934, jolloin Lohi valittiin raumalaisen Länsi-Suomen toimitussihteeriksi. Vuodesta 1935 lähtien hän oli lehden päätoimittaja aina kuolemaansa saakka.
Lohi osallistui Suomen sisällissodan taisteluihin Satakunnan rintamalla sekä myöhemmin Viron itsenäisyyssotaan ja Aunuksen retkeen. Lohi oli Kokemäen seudun Rintamamiesyhdistyksen sihteerinä 1929–1932 ja Rauman seudun Rintamamiesyhdistyksen sihteerinä vuodesta 1935 lähtien. 1930–luvulla hän oli mukana äärioikeistolaisen Lapuan liikkeen toiminnassa. Lohi kuului sen edeltäjän Suomen Lukon valtuuskuntaan sekä osallistui heinäkuussa 1930 järjestetylle talonpoikaismarssille. Lapuan liikkeen piirisihteerinä hän oli kevättalvella 1932 mobilisoimassa Mäntsälän kapinan tukijoukkoja Satakunnassa.
Lauri Lohi kuoli sydänkohtaukseen tammikuussa 1938.
Teokset

Vapaussodan vaiheet Huittisissa.  Huittinen:  Huittisten rintamamiehet, 1961.
Entablementti

Entablementti doorilaisessa, joonialaisessa ja korinttilaisessa pylväsjärjestelmässä.
Entablementti (< ransk. entablement), joskus entablatuuri (< ital. intavolatura), on antiikin kreikkalaisessa arkkitehtuurissa ja yleisesti klassista arkkitehtuuria edustavissa rakennuksissa nimitys palkistolle. Siihen kuuluvat ylhäältä alaspäin korniisi, friisi ja arkkitraavi (epistyyli).
Entablementtiin kuuluivat käytännössä lähes kaikki pylväiden päällä ja katon alapuolella olleet osat lukuun ottamatta rakennuksen päätyjen päätykolmioita. Jokaisessa pylväsjärjestelmässä oli omanlaisensa entablementti, jossa sen osien mittasuhteet olivat suhteessa pylväiden mittasuhteisiin kyseisessä pylväsjärjestelmässä.