stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Bobby Baldwin

| Bobby Baldwin |
| --- | --- |
 Bobby Baldwin vuoden 1979 WSOP:ssa.
Henkilötiedot
Kansalaisuus:   Yhdysvallat
Pokerinpelaaja
WSOP-voitot:  4
WSOP-rahasijat:  15
WPT-voitot:  0
EPT-voitot:  0
Turnausansiot (USD):  830 000
Päivitetty:  5. marraskuuta 2007
Bobby Baldwin on yhdysvaltalainen entinen pokeriammattilainen ja nykyinen kasinonjohtaja.
Baldwin voitti World Series of Pokerin pääturnauksen vuonna 1978 kaikkien aikojen nuorimpana pelaajana (ennätyksen rikkoi Stu Ungar vuonna 1980). Hän on voittanut kaikkiaan neljä WSOP-ranneketta vuosina 1977–1979. Vuonna 2003 Baldwin valittiin Poker Hall of Fameen.
Vuonna 1982 Baldwinista tuli Golden Nugget -kasinon asiantuntija ja 1984 hänestä tuli yrityksen hallituksen puheenjohtaja. Vuonna 1987 hänet valittiin The Miragen johtoon. Vuonna 1998 Baldwin nimettiin Bellagion hotellin ja kasinon hallituksen puheenjohtajaksi. Vuosina 1999–2000 hän oli myös Steve Wynnin alaisuudessa Mirage Resortsin rahoituspäällikkönä. Kun vuonna 2000 Mirage Resorts ja MGM Grand yhdistyivät, hänestä tuli MGM Miragen tytäryhtiön Mirage Resortsin toimitusjohtaja.
Vuonna 2005 MGM Miragen ostettua Mandalay Resort Groupin, Baldwinista tuli yrityksen Project City Center -hankkeen vetäjä samalla jatkaen Mirage Resortsin johdossa.
Mike Caro on kirjoittanut Baldwinista kirjan Bobby Baldwin’s Winning Poker Secrets. Baldwin on kirjoittanut myös Doyle Brunsonin pokerioppaaseen Super/System. Baldwinin oma pokeriopas Tales Out of Tulsa ilmestyi vuonna 1985.
WSOP-rannekkeet

| Vuosi | Turnaus | Voittosumma (USD) |
| --- | --- | --- |
| 1977 | $5,000 Seven-Card Stud | 44 000 |
| 1977 | $10,000 Deuce to Seven Draw | 80 000 |
| 1978 | $10,000 No Limit Hold'em World Championship | 210 000 |
| 1979 | $10,000 Deuce to Seven Draw | 90 000 |
Kirjallisuutta

Mike Caro: Bobby Baldwin’s Winning Poker Secrets.  B & G Publishing, 1979.  ISBN 0-931444-03-9
Bobby Baldwin: Tales Out of Tulsa.  Lyle Stuart, 1985.  ISBN 0-89746-006-5
Aiheesta muualla

Bobby Baldwin The Hendon Mob Poker Databasessa (englanniksi)
| n k World Series of Pokerin pääturnauksen voittajat |
| --- | --- |
 1970: Johnny Moss  1971: Johnny Moss  1972: Amarillo Slim  1973: Puggy Pearson  1974: Johnny Moss  1975: Sailor Roberts  1976: Doyle Brunson  1977: Doyle Brunson  1978: Bobby Baldwin  1979: Hal Fowler  1980: Stu Ungar  1981: Stu Ungar  1982: Jack Straus  1983: Tom McEvoy  1984: Jack Keller  1985: Bill Smith  1986: Berry Johnston  1987: Johnny Chan  1988: Johnny Chan  1989: Phil Hellmuth  1990: Mansour Matloubi  1991: Brad Daugherty  1992: Hamid Dastmalchi  1993: Jim Bechtel  1994: Russ Hamilton  1995: Dan Harrington  1996: Huck Seed  1997: Stu Ungar  1998: Scotty Nguyen  1999: Noel Furlong  2000: Chris Ferguson  2001: Carlos Mortensen  2002: Robert Varkonyi  2003: Chris Moneymaker  2004: Greg Raymer  2005: Joe Hachem  2006: Jamie Gold  2007: Jerry Yang  2008: Peter Eastgate  2009: Joe Cada  2010: Jonathan Duhamel  2011: Pius Heinz  2012: Greg Merson  2013: Ryan Riess  2014: Martin Jacobson  2015: Joe McKeehen  2016: Qui Nguyen  2017: Scott Blumstein  2018: John Cynn  2019: Hossein Ensan  2020: Damian Salas  2021: Koray Aldemir 
| Auktoriteettitunnisteet  |
| --- | --- |
Kansainväliset:  FAST  VIAF 
Kansalliset:  Yhdysvallat
Gorgol (alue)

Gorgolin alue Mauritanian kartalla.
Gorgolin alueen departementit.
Gorgol on hallintoalue eli wilaya Mauritanian eteläosassa. Sen keskus on Kaédin kaupunki. Alueen pinta-ala on noin 13 600 neliökilometriä. Asukkaita on 335 900 henkeä (vuonna 2013).
Gorgolin alue rajoittuu koillisessa Assaban, kaakossa Guidimaghan ja luoteessa Braknan alueisiin sekä lounaassa Senegaliin. Pinnanmuodostusta leimaavat tasangot, laaksot ja kukkulat. Lounaisrajalla virtaa Senegaljoki. Seutu kuuluu Sahelin ilmastovyöhykkeeseen.
Alueeseen kuuluvat Kaédin, Maghaman, M’Boutin ja Mounguelin departementit eli moughataat. Kuntia on yhteensä 29. Maaseutuväestöä on 71 ja kaupunkiväestöä 28 prosenttia sekä nomadeja yksi prosentti. Asukkaat ovat etupäässä fulbeja ja tukuloreja.
Alueen pääelinkeinot ovat maanviljely, kaupankäynti ja karjanhoito.
Gorbatov

| Gorbatov Горбатов |
| --- | --- |
 Taloja Okajoen varrella Gorbatovin kaupungissa.
Valtio:  Venäjä
Subjekti:  Nižni Novgorodin alue
Piiri:  Pavlovo
Pinta-ala:  
 – Kokonaispinta-ala:  12 km²
Korkeus:  160 m
Väkiluku (2011):  2 278
 – Väestötiheys:  189,8 as./km²
Aikavyöhyke:  UTC+3 (MSK)
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Gorbatov (ven. Горба́тов) on kaupunki Nižni Novgorodin alueen Pavlovon piirissä Venäjällä. Se sijaitsee Okajoen rannalla 58 kilometriä Nižni Novgorodista lounaaseen. Asukkaita oli vuonna 2011 2 200.lähde?
Paikkakunta mainitaan ensimmäisen kerran vuonna 1565. Kaupunginoikeudet se sai vuonna 1779. Kaupunki tunnetaan vanhasta köysiteollisuudestaan sekä kirsikkapuutarhoistaan, joista on peräisin Gorbatovin kirsikkalajike. Nykyään Gorbatov on suosittu lomanviettopaikka.
Kolminaisuuden kirkko
Kirkko
Kaupunginkirjasto
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Gorbatov Wikimedia Commonsissa
Hallinnollinen keskus: Nižni Novgorod

Arzamas | Balahna | Bogorodsk | Bor | Gorbatov | Gorodets | Dzeržinsk | Knjaginino | Kstovo | Kulebaki | Lukojanov | Lyskovo | Navašino | Pavlovo | Pervomaisk | Perevoz | Šahunja | Sarov | Semjonov | Sergatš | Tškalovsk | Uren | Vetluga | Volodarsk | Vorsma | Vyksa | Zavolžje
Nižni Novgorodin alue
Jelena Gortšakova

| Mitalit | Mitalit | Mitalit |  |
| --- | --- | --- | --- |
|  Jelena Gortšakova |  Jelena Gortšakova |  Jelena Gortšakova |  |
Maa:   Neuvostoliitto
Naisten yleisurheilu
|  Olympialaiset  |  Olympialaiset  |  Olympialaiset  |  |
|  Pronssia | Helsinki 1952 | keihäs |  |
|  Pronssia | Tokio 1964 | keihäs |  |
Jelena Jegorovna Gortšakova (ven. Еле́на Его́ровна Горчако́ва, 17. toukokuuta 1933 – 27. tammikuuta 2002) oli neuvostoliittolainen keihäänheiton olympiamitalisti ja maailmanennätysnainen.
Jelena Gortšakova saavutti keihäänheittäjänä kaksi olympiapronssia 12 vuoden välein. Helsingin 1952 olympialaisissa hänen pronssituloksensa oli 49,76 m. Tokion 1964 olympialaisten karsinnassa hän heitti maailmanennätyksen 62,40 m, joka oli lajin kaikkien aikojen ensimmäinen virallinen 60 metrin ylitys. Loppukilpailussa hän sai tuloksen 57,06 m, joka riitti vain pronssimitaliin lähes 3,5 metriä Mihaela Penesin takana.
Euroopan-mestaruuskilpailuissa Gortšakova sijoittui Belgradissa 1962 kahdeksanneksi tuloksella 46,74 m ja Budapestissa 1966 neljänneksi tuloksella 55,96 m.
Gorouol (joki)

| Gorouol |
| --- | --- |
Laskupaikka:  Nigerjoki  14°41′53″N, 0°52′2″E
Maat:  Burkina Faso, Niger
Pituus:  255 km
Virtaama:  10,1 m³/s
Valuma-alue:  45 000 km²
Gorouol on Nigerin sivujoki Burkina Fasossa ja Nigerissä. Sen pituus on 255 kilometriä ja valuma-alueen laajuus 45 000 neliökilometriä.
Gorouol on ensimmäinen Nigeriin laskeva sivujoki Moptin alueen Yamén jälkeen. Sen valuma-alue käsittää Burkina Fason pohjoisosan ja Homborin alueen Malissa. Gorouol laskee Nigeriin Ayéroun alapuolella. Sen sivujokia ovat Goudebo ja Beli.
Joen valuma-alue kuuluu kuivuudesta kärsivään Sahelin alueeseen ja sen vesimäärä on hyvin pieni. Keskimääräinen virtaus Alconguin mittausasemalla on 10,1 kuutiometriä sekunnissa. Tammi-toukokuussa Gorouol on kokonaan kuiva.
Goldbachin konjektuuri

Parilliset luvut 4-28 ilmaistuna alkulukujen summana.
Goldbachin kirje Eulerille 7.6.1742
Goldbachin konjektuuri on preussilaisen Christian Goldbachin ehdottama otaksuma. Goldbach kirjoitti matemaatikko Leonhard Eulerille vuonna 1742 kirjeen, jossa hän ehdotti seuraavaa konjektuuria:
Euler kiinnostui ongelmasta ja vastasi seuraavalla konjektuurilla:
Goldbachin alkuperäinen ehdotus tunnetaan nimellä Goldbachin heikko konjektuuri ja Eulerin ehdotus nimellä Goldbachin vahva konjektuuri. Nimitykset tulevat siitä, että koska parilliseen lukuun voi aina lisätä alkuluvun kolme, heikko konjektuuri on tosi, jos vahva konjektuuri on tosi. Alkuluvut saavat olla samat (esimerkiksi 14 = 7+7).
Goldbachin konjektuuria ei ole toistaiseksi pystytty todistamaan todeksi. Se on yksi vanhimmista todistamattomista matematiikan konjektuureista. Goldbachin heikolle konjektuurille on kuitenkin löydetty raja, mistä alkaen väite on tosi.
Goldbachin vahvan konjektuurin on toisaalta osoitettu pitävän paikkansa melko suuriin lukuihin asti. Seuraava taulukko kertoo tutkimuksissa saavutetut rajat. Taulukon kaksi ensimmäistä tulosta on saavutettu ennen tietokoneiden aikakautta.
| Raja | Tutkijat | Vuosi |
| --- | --- | --- |
| 1 × 104 | Desboves | 1885 |
| 1 × 105 | Pipping | 1938 |
| 1 × 108 | Stein ja Stein | 1965 |
| 2 × 1010 | Granville ym. | 1989 |
| 4 × 1011 | Sinisalo | 1993 |
| 1 × 1014 | Deshouillers ym. | 1998 |
| 4 × 1014 | Richstein | 1999, 2001 |
| 2 × 1016 | Oliveira e Silva | 24. maaliskuuta 2003 |
| 6 × 1016 | Oliveira e Silva | 3. lokakuuta 2003 |
| 2 × 1017 | Oliveira e Silva | 5. helmikuuta 2005 |
Laajemman kiinnostuksen Goldbachin konjektuurin tutkimiseen massiivisten tietokoneajojen avulla herätti Matti K. Sinisalon Mathematics of Computation -nimisessä tiedejulkaisussa vuonna 1993 ilmestynyt artikkeli, jossa väittämän osoitettiin pitävän paikkansa kaikilla lukua 4 suuremmilla parillisilla kokonaisluvuilla lukuun 400 000 000 000 asti.
Goldbachin väittämän tyyppistä tulosta ei voida luonnollisesti koskaan todistaa pelkkien massiivisten tietokoneajojen avulla. Teoreettisesti voidaan monista lukuteorian väittämistä usein osoittaa, että ne pitävät paikkansa jostakin tietystä luvusta lähtien. Jos tämä raja on tietokoneiden avulla saavutettavissa, väittämä saadaan täydellisesti todistettua.
Goldbachin konjektuuri on suuressa osassa kirjassa Petros-setä ja Goldbachin hypoteesi.
Kirjallisuutta

Thompson, Jan & Martinsson, Thomas: Matematiikan käsikirja, s. 119.  Helsinki:  Tammi, 1994.  ISBN 951-31-0471-0
Aiheesta muualla

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
Goldbachin alkuperäinen kirje Eulerille (saksaksi)
Goldbach's conjecture (Arkistoitu – Internet Archive), osa Chris Caldwellin alkulukusivuja (englanniksi)
A million-dollar maths question. Anjana Ahujan artikkeli The Timesissä 16. marraskuuta 2000 (englanniksi)
Goldbach conjecture verification, Tomás Oliveira e Silvan hajautetun laskennan projekti Golbachin konjektuuria varten (englanniksi)
Verkossa oleva laskin Goldbachin hypoteesin testaamiseen (englanniksi)
Goryō

Goryō (jap. 御霊) on nimitys japanilaisessa kansanperinteessä esiintyville pahantahtoisille kummituksille.
Japanin Heian-kaudella goryōt olivat poliittisen salajuonittelun tuloksena kuolleiden ylimystön jäsenten kummituksia, jotka aiheuttivat esimerkiksi luonnonkatastrofeja, tauteja ja sotia. Goryōn henkilöllisyys saatettiin päätellä selvänäkemisellä tai nekromantialla. Goryōt saatettiin lepyttää korottamalla nämä jumaluuden asemaan (goryō-shin eli "goryō-henget"). Myöhemmin heräsi uskomus, että kenestä tahansa saattoi tulla kuolemansa jälkeen goryō mikäli henkilö näin kuolemansa hetkellä toivoi tai jos hän kuoli tapaturmaisesti tai muuten epätavallisissa olosuhteissa. Goryōiden aiheuttamien onnettomuuksien välttämiseksi syntyi useita eri tapoja, joita olivat esimerkiksi nenbutsu, shugendō ja in’yō-taikuus. Eri tavat johdettiin buddhalaisuudesta, šintolaisuudesta ja taolaisuudesta. Goryōihin liittyvät uskomuset elävät edelleen etenkin Japanin maaseudulla, jossa ennenaikaisesti kuolleiden henkien lepyttelemiseksi pidetään muistotilaisuuksia.
Marija Gorohovskaja

| Mitalit> Maa:   Neuvostoliitto.Naisten telinevoimistelu. Olympialaiset  | Mitalit> Maa:   Neuvostoliitto.Naisten telinevoimistelu. Olympialaiset  | Mitalit> Maa:   Neuvostoliitto.Naisten telinevoimistelu. Olympialaiset  | Maa:   Neuvostoliitto> Naisten telinevoimistelu. |
| --- | --- | --- | --- |
|  Kultaa | Helsinki 1952 | 8-ottelu |  |
|  Kultaa | Helsinki 1952 | joukkuekilpailu |  |
|  Hopeaa | Helsinki 1952 | yhteisvoimistelu |  |
|  Hopeaa | Helsinki 1952 | hypyt |  |
|  Hopeaa | Helsinki 1952 | puomi |  |
|  Hopeaa | Helsinki 1952 | nojapuut |  |
|  Hopeaa | Helsinki 1952 | permanto |  |
| MM-kilpailut  | MM-kilpailut  | MM-kilpailut  |  |
|  Kultaa | Rooma 1954 | joukkuekilpailu |  |
|  Pronssia | Rooma 1954 | permanto |  |
Marija Kondratjevna Gorohovskaja (ven. Мария Кондратьевна Гороховская; 17. lokakuuta 1921 Jevpatorija, Ukrainan SNT, Neuvostoliitto – 22. heinäkuuta 2001 Tel Aviv, Israel) oli neuvostoliittolainen voimistelija ja kaksinkertainen olympiavoittaja. Hän voitti Helsingin olympialaisista seitsemän mitalia, eli enemmän kuin yksikään toinen nainen olympialaisten historiassa.
Toisen maailmansodan aikana Gorohovskaja oli vapaaehtoisena armeijan palveluksessa. Hän työskenteli Natsi-Saksan Leningradin piirityksen aikana Leningradin sairaaloissa.
Gorohovskaja kilpaili Stroitjel Harkov -joukkueessa ja voitti ensimmäisen Neuvostoliiton-mestaruutensa vuonna 1948 puomilla. Helsingin olympialaisiin hän tuli kaksinkertaisena maansa mestarina. Neuvostoliittolaiset voimistelijat eivät olleet aiemmin kilpailleet kansainvälisissä kilpailuissa ja Helsingissä maa osallistui ensimmäistä kertaa olympialaisiin.
Neuvostovoimistelijat hallitsivat Helsingin olympiavoimistelua. Gorohovskaja oli naisten kilpailun varmin osanottaja ja voitti hopeaa jokaiselta telineeltä: hypyistä, nojapuilta, puomilta ja permannolta. Hän voitti kultaa suorituksensa ansiosta 8-ottelussa ja samalla Neuvostoliitto voitti kultaa joukkuekisasta sekä hopeaa yhteisvoimistelusta.
Vuonna 1954 Gorohovskaja voitti ainoan maailmanmestaruutensa, kun hän kuului Neuvostoliiton joukkuemestaruuden voittaneeseen joukkueeseen. Henkilökohtaisesti Gorohovskaja sijoittui pronssille permannolla. Neuvostoliiton-mestaruusmitaleita Gorohovskaja voitti urallaan yksitoista kappaletta.
Gorohovskaja lopetti urheilu-uransa vuoden 1954 maailmanmestaruuskilpailujen jälkeen. Hän työskenteli uransa jälkeen voimistelutuomarina ja opettajana.
Vuonna 1990 Gorohovskaja muutti Israeliin.
The Ballroom Blitz

| ”The Ballroom Blitz” The Sweet |
| --- | --- | --- |

Singlen tiedot
 Albumilta: Desolation Boulevard (USA-painos)
 B-puoli: ”Rock & Roll Disgrace”
 Julkaistu:  syyskuu 1973    toukokuu 1975
 Tekijä(t): Chinn/Chapman
 Tuottaja(t): Phil Wainman
 Tyylilaji: glam rock, hard rock
 Kesto: 04.06
 Levy-yhtiö:  RCA Records    Capitol Records
Listasijoitukset
  1. (1 viikko, 24.11.1973)   1. (1 viikko, 12. heinäkuuta 1975)   1. (viikko 40/1973)   1. (6. kesäkuuta 1975)   2. (syyskuu 1973)   2. (29. syyskuuta 1973)   2. (1973)   2. (viikko 40/1973)   3. (19. syyskuuta 1973)   5. (1975)   5. (15. marraskuuta 1973)   10. (syyskuu 1973)
Sweetin muut singlet
| ”Hell Raiser” 1973 | ”The Ballroom Blitz” 1973 | ”Teenage Rampage” 1974 |
”The Ballroom Blitz” on alun perin brittiläisen Sweet-yhtyeen esittämä kappale vuodelta 1973. Kappale on yksi yhtyeen tunnetuimmista ja Nicky Chinnin ja Mike Chapmanin säveltämä ja sanoittama. Se oli suuri hitti ympäri maailmaa ja oli listaykkönen ainakin Australiassa, Kanadassa (vuonna 1975) ja Länsi-Saksassa.
Yhdysvalloissa (sijoitus 5.) ja Kanadassa kappale julkaistiin vuonna 1975 ja se sisältyi samana vuonna Pohjois-Amerikassa julkaistulle Desolation Boulevard -albumille. Kyseinen albumi erosi merkittävästi vuonna 1974 julkaistusta Euroopan-painoksesta.
Kappale sai innoituksensa, kun yhtye ajettiin lavalta pullosateen saattelemana Skotlannin Kilmarnockissa.
Rumpali Mick Tucker lainasi "The Ballroom Blitzin" kuuluisan rumpukompin Sandy Nelsonin kappaleesta "Let There Be Drums".
Versioita

Suomenkielisen käännösversion kappaleesta on tehnyt kemiläinen Nicepappi-yhtye nimellä "Immuunix". Cover-versioita ovat tehneet muun muassa The Ark (liveversio), The Damned (liveversio), Nina Hagen (liveversio), Nuclear Assault, The Offspring (liveversio), Vanilla Ninja ja Tia Carrere.
Kappaleet

A-puoli
The Ballroom Blitz – 4.06 (säv. Nicky Chinn/Mike Chapman)
B-puoli
Rock & Roll Disgrace – 3.51 (säv. Brian Connolly/Steve Priest/Andy Scott/Mick Tucker)
Kokoonpano

Brian Connolly – laulu
Steve Priest – bassokitara, laulu
Andy Scott – kitara, taustalaulu
Mick Tucker – rummut, taustalaulu
Aiheesta muualla

Promovideo yhtyeen virallisella YouTube-kanavalla
Sándor Gombos

| Mitalit> Maa:   Unkari.Miesten miekkailu. Olympialaiset  | Mitalit> Maa:   Unkari.Miesten miekkailu. Olympialaiset  | Mitalit> Maa:   Unkari.Miesten miekkailu. Olympialaiset  | Maa:   Unkari> Miesten miekkailu. |
| --- | --- | --- | --- |
|  Kultaa | Amsterdam 1928 | säilän joukkuekilpailu |  |
Sándor Gombos (4. joulukuuta 1895 Sombor – 27. tammikuuta 1968 Budapest) oli unkarilainen miekkailija ja olympiavoittaja. Hänen aseenaan oli säilä.
Gombos voitti säilämiekkailun joukkuekilpailussa kultaa Amsterdamin 1928 olympialaisissa. Henkilökohtaisessa kilpailussa hän sijoittui viidenneksi. Euroopan-mestaruuden hän voitti henkilökohtaisessa kilpailussa kahdesti ja joukkuekilpailussa kahdesti.
Juutalainen Gombos valittiin International Jewish Sports Hall of Fameen vuonna 1997.
Saavutukset

Olympiakultaa säilän joukkuekilpailussa 1928
Olympiakisoissa viides sija säilän henkilökohtaisessa kilpailussa 1928
EM-kultaa säilän henkilökohtaisessa kilpailussa 1926 ja 1927
EM-kultaa säilän joukkuekilpailussa 1930 ja 1931
Aiheesta muualla

Gombos International Jewish Sports Hall of Famen sivuilla (Arkistoitu – Internet Archive)
NRP Gonçalves Zarco (1933)

| NRP Gonçalves Zarco |
| --- | --- |


Aluksen vaiheet
Rakentaja:  Hawthorn Leslie and Company
Kölinlasku:  9. lokakuuta 1931
Laskettu vesille:  28. marraskuuta 1932
Poistui palveluskäytöstä:  1961
Tekniset tiedot
Uppouma:  1 785 t
Pituus:  81,5 m
Leveys:  10,8 m
Syväys:  3,5 m
Koneteho:  2 000 shp
Nopeus:  16,5 solmua
Miehistöä:  142
Aseistus
Aseistus:  3 ×  120 mm tykkiä 2 × 40 mm ilmatorjuntatykkiä
NRP Gonçalves Zarco oli Portugalin laivaston vuonna 1932 vesillelaskettu Gonçalo Velho -luokan aviso.
Valmistus

Alus tilattiin Hawthorn Leslie and Companylta Hebburnistä, missä köli laskettiin 9. lokakuuta 1931. Alus laskettiin vesille 28. marraskuuta 1932.
Palvelus

Alus poistettiin palveluksesta vuonna 1961.
Crawford Gordon

| Crawford Gordon |
| --- | --- |

Henkilötiedot
Syntynyt: 26. joulukuuta 1914 Winnipeg, Kanada
Kuollut: 26. tammikuuta 1967 (52 vuotta) New York, New York, Yhdysvallat
Kansalaisuus:  Kanadan
Ammatti:  virkamies yritysjohtaja
Crawford Gordon (26. joulukuuta 1914 Winnipeg, Kanada – 26. tammikuuta 1967 New York, New York, Yhdysvallat) oli kanadalainen virkamies ja yritysjohtaja. Toisen maailmansodan jälkeen oli johtamassa maan teollisuuden muuttamista takaisin rauhanajan tuotantoon. Gordon toimi A.V. Roe Canadan johtajana 1952–1959 ja vastasi CF-105 Arrow -hävittäjäprojektista, jonka Kanadan hallitus keskeytti 1959.
CBC:n kaksiosaisessa minisarjassa Nuoli Gordonia näytteli Dan Aykroyd.
Kirjallisuutta

Stewart, Greig: An arrow through the heart: The life and times of Crawford Gordon and the Avro Arrow.  McGraw-Hill Ryerson, 1998.  ISBN 978-0075601029
Joséphine Baker

| Joséphine Baker |
| --- | --- |
 Baker vuonna 1927 legendaarisessa banaaniasussaan, joka nähtiin ensi kertaa hänen debyyttirevyyssään Folies Bergère’ssa.
Henkilötiedot
Syntynyt: 3. kesäkuuta 1906 Saint Louis, Missouri, Yhdysvallat
Kuollut: 12. huhtikuuta 1975 (68 vuotta) Pariisi, Ranska
Ammatti:  laulaja, näyttämötaiteilija, tanssija
Puoliso:  Willie Wells (vih. 1919; ero 1919) William Baker (vih. 1921; ero 1925) Jean Lion (vih. 1937; k. 1940) Jo Bouillon (vih. 1947; ero 1961)
Muut tiedot
Aktiivisena:  1921–1975
 Nimikirjoitus
Aiheesta muualla
Kotisivu
Joséphine Baker (Freda Josephine McDonald; 3. kesäkuuta 1906 Saint Louis, Missouri, Yhdysvallat – 12. huhtikuuta 1975 Pariisi, Ranska) oli yhdysvaltalais-ranskalainen tanssija, laulaja ja näyttämötaiteilija. Tanssijana hän tuli 1920-luvun puolivälissä sensaatiomaisen kuuluisaksi niukoista asuistaan, estottomista tanssiesityksistään ja eksoottisesta kauneudestaan, joka toi hänelle lisänimiä Musta Venus (engl. Black Venus), Musta helmi (engl. Black Pearl) ja Kreolijumalatar (engl. Creole Goddess). Myöhemmin hän tuli tunnetuksi myös rasisminvastaisesta aktivismistaan sekä panoksestaan toisen maailmansodan aikana Ranskan vastarintaliikkeen ja liittoutuneiden hyväksi.
Tausta

Freda Josephine McDonald syntyi pesijätär Carrie McDonaldin ja vaudeville-rumpali Eddie Carsonin ensimmäiseksi lapseksi. Isä jätti perheen pian hänen syntymänsä jälkeen ja Carrie meni naimisiin Arthur Martin -nimisen miehen kanssa, joka oli kiltiksi mainittu, mutta enimmäkseen työtön. Perhe kasvoi sittemmin yhdellä pojalla ja kahdella tyttärellä. Josephine varttui pesuloissa ja lapsenpiikana varakkaille perheille. 13-vuotiaana hän aloitti työskentelyn tarjoilijana. Tarjoilijana ollessaan hän tapasi Willie Wellsin, jonka kanssa hän oli lyhyen aikaa naimisissa. Ajalleen hyvin epätyypillisesti Josephine ei ollut koskaan taloudellisesti riippuvainen miehistä, joten hän ei epäröinyt erota toimimattomasta avioliitosta.
Palkinnot

Toiminnastaan vastarintaliikkeen hyväksi Bakerille myönnettiin Médaille de la Résistance avec rosette ja hän sai Kunnialegioonan ritarin arvonimen Ranskan valtiolta.
Yksityiselämä

Baker oli Willie Wellsin lisäksi naimisissa (ja erosi) kolme muuta kertaa: yhdysvaltalaisen Willie Bakerin kanssa vuodesta 1921, jonka sukunimen hän päätti pitää, ranskalaisen Jean Lionin kanssa vuodesta 1937 (minkä johdosta hän sai Ranskan kansalaisuuden) ja ranskalaisen orkesterinjohtajan Jo Bouillonin kanssa vuodesta 1947, joka auttoi häntä kasvattamaan 12 adoptiolasta eri puolelta maailmaa. Erottuaan Bouillonista hän oli elämänsä loppupuolella eräänlaisessa kulissiavioliitossa yhdysvaltalaisen taiteilijan Robert Bradyn kanssa vuodesta 1973. Rotujen tasa-arvokysymykset olivat Bakerille tärkeitä ja hänen adoptiolapsensa edustivat eri rotuja ja uskontoja. Hänen perhettään kutsuttiinkin ”Sateenkaariheimoksi” (engl. The Rainbow Tribe). Yksi adoptiolapsista on suomalainen Jari Hannu Bouillon-Baker, joka asuu New Yorkissa.
Viimeiset vuodet

Bakerin viimeiseksi esiintymiseksi jäi Bobino-teatterin gaala 8. huhtikuuta 1975 Pariisissa, jossa 68-vuotias tähti esitti läpileikkauksen yli puolivuosisataiselta uraltaan. Muutamaa päivää myöhemmin hän vaipui koomaan ja kuoli 12. huhtikuuta kello viisi aamulla aivoverenvuotoon. Bakerin hautajaisiin Église de la Madeleineen osallistui yli 20 000 ihmistä, ja Ranskan valtio ampui 21 tykinlaukausta hänen kunniakseen. Hän oli ensimmäinen Ranskassa sotilaallisin menoin haudattu amerikkalaisnainen. Bakerin hauta on Cimetière de Monacon hautausmaalla Monacossa. Vuonna 2021 hän sai hautapaikan Pariisin Panthéoniin.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Joséphine Baker Wikimedia Commonsissa
Yrjö Kokko : Kaksi nykyhetken kuuluisuutta Wienissä, Suomen Kuvalehti, 19.05.1928, nro 21, s. 20, Kansalliskirjaston digitaaliset aineistot
| Auktoriteettitunnisteet  |
| --- | --- |
Kansainväliset:  FAST  ISNI  VIAF  WorldCat 
Kansalliset:  Norja  Espanja  Ranska  BnF data  Katalonia  Saksa  Israel  Yhdysvallat  Ruotsi  Latvia  Japani  Tšekki  Australia  Kreikka  Korea  Alankomaat  Puola 
Taiteenala:  Discography of American Historical Recordings  MusicBrainz  ULAN 
Henkilöt:  BMLO  Deutsche Biographie  DDB  Trove  Elonet  Yle 
Muut:  Europeana  NARA  SNAC  IdRef 
Baker esittämässä charleston-tanssinumeroa 1926.
Baker Kuubassa vuonna 1950.