stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
The Very Best Of The Gods Featuring Ken Hensley
Kappaleet

Puoli 1
Real Love Guaranteed (Konas/Hensley) 2.29
Farthing Man (Konas) 3.30
Penny Dear (Konas) 2.35
Lovely Anita (Kerslake) 3.29
Momma I Need (Hensley/Konas) 3.35
Candlelight (Hensley) 2.31
Radio Show (Sugarman/Robertson) 3.12
Hey Bulldog (Lennon/Mccartney) 3.01
Puoli 2
Maria (Bernstein/Sondheim) 3.58
Yes I Cry (Konas) 2.40
Candle's Getting Shorter (Hensley/Konas) 4.28
Looking Glass (Konas/Hensley) 4.14
Somewhere in the Street (Hensley) 2.47
Towards the Skies (Konas) 3.24
Misleading Colours (Konas/Kerslake) 3.38
Kokoonpano

Ken Hensley – kitara, koskettimet, laulu
Joe Konas – kitara, laulu
John Glascock – basso
Lee Kerslake – rummut
Aatu Halme

| Aatu Halme |
| --- | --- |
 Aatu Halme 1920 vuonna 1920.
Kansanedustaja
 1.4.1919–4.9.1922  
Ryhmä/puolue:  SDP
Vaalipiiri:  Uusimaa
Henkilötiedot
Syntynyt: 4. joulukuuta 1873 Nilsiä
Kuollut: 4. maaliskuuta 1933 (59 vuotta) Helsinki
Ammatti:  taloudenhoitaja
Adam (Aatu) Halme (vuoteen 1901 Möykkynen, 4. joulukuuta 1873 Nilsiä – 4. maaliskuuta 1933 Helsinki) oli suomalainen poliitikko ja ammattiyhdistysvaikuttaja, joka toimi SDP:n kansanedustajana vuosina 1919–1922.
Elämä

Nilsiässä syntyneen Aatu Halmeen vanhemmat olivat suntio Johan Fredrik Möykkynen (1838-1915) ja Anna Taskinen (1843-1917). Kansakoulun jälkeen Halme opiskeli Siikasalmen maanviljelyskoulussa, josta hän valmistui vuonna 1895. Oltuaan jonkin aikaa maataloustyönjohtajana Halme lähti kirvesmieheksi Helsinkiin. Vuonna 1900 Halme liittyi Helsingin työväenyhdistykseen, jonka johtokunnan jäsenenä hän osallistui muun muassa Oulun puoluekokoukseen. Halme oli Suomen Puutyöntekijäin Liiton sekä Suomen Ammattijärjestön perustajajäsenia ja vaikutti niiden liittotoimikunnissa. Vuodesta 1907 Halme työskenteli Puutyöväen liiton taloudenhoitajana, kunnes siirtyi syksyllä 1915 SAJ:n sihteeriksi ja taloudenhoitajaksi.
Syyskuussa 1917 Halme valittiin senaatin perustaman työvälityskeskustoimiston johtokuntaan. Sisällissodan aikana Halme ei osallistunut punaisten toimintaan, vaikka hänet helmikuun alussa nimitettiinkin SDP:n uuden puoluetoimikunnan jäseneksi. Sodan päätyttyä Halme valittiin Työväen Sanomalehti Oy:n johtokuntaan, joka julkilausumassaan tuomitsi "anarkistiset ja bolshevistiset menettelytavat". Syksyllä 1918 Halme oli elvyttämässä sodan lamauttaman SAJ:n toimintaa ja joulukuussa hänet nimitettiin Ingmanin hallituksen asettaman työlainsäädäntöä valmistelevan komitean jäseneksi.
Halme valittiin Helsingin kaupunginvaltuustoon vuoden 1918 kunnallisvaaleissa ja hän oli myös kaupunginhallituksen jäsen. Vuonna 1919 Halmeesta tuli kansanedustaja, mutta hän ei asettunut ehdolle enää seuraavissa vaaleissa. SAJ:n edustajana Halme oli kansainvälisissä tehtävissä osallistuen muun muassa Kansainvälisen työjärjestön kongressiin Genevessä. Halme jatkoi taloudenhoitajana vuoteen 1930, jolloin hän järjestön jouduttua kommunistien haltuun siirtyi Suomen Sosialidemokraatin oikolukijaksi. Sydänvaivoja pitkään potenut Halme kuoli sydänkohtaukseen maaliskuussa 1933. Hänet on haudattu Hietaniemen hautausmaalle.
Perhe

Aatu Halmeen puoliso oli Stiina Maria Tolvanen (1882-1940), jonka kanssa hän avioitui vuonna 1906. Heillä oli yksi tytär.
Kirjallisuutta

Willman, Raimo: Ammattiyhdistysmies Aatu Halme 1873–1933.  Kouvola:  tekijä, 2022.  ISBN 978-952-94656-1-3.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Aatu Halme Wikimedia Commonsissa
Thomas John Curry

Thomas John Curry (s. 17. tammikuuta 1943 Drumgoon) on irlantilaissyntyinen, Yhdysvalloissa toimiva roomalaiskatolinen piispa. Hänet vihittiin papiksi Los Angelesin arkkihiippakuntaan 17. kesäkuuta 1967 ja nimitettiin Los Angelesin vihkipiispaksi sekä Ceanannus Mórin titulaaripiispaksi 8. helmikuuta 1994. Piispaksi vihkiminen seurasi 19. maaliskuuta. Pääkonsekraattorina toimi Roger Michael Mahony, jota avustivat John James Ward ja Armando Xavier Ochoa.
Thomas Joseph Tobin

Thomas Joseph Tobin (s. 1. huhtikuuta 1948 Pittsburgh, Pennsylvania) on yhdysvaltalainen roomalaiskatolinen piispa. Hänet vihittiin papiksi Pittsburghin hiippakuntaan 21. heinäkuuta 1973 ja nimitettiin sen vihkipiispaksi sekä Novican titulaaripiispaksi 3. marraskuuta 1992. Piispaksi vihkiminen seurasi 27. joulukuuta. Pääkonsekraattorina toimi Donald William Wuerl, jota avustivat Anthony Gerard Bosco ja Nicholas Carmen Dattilo.
Tobin sai 5. joulukuuta 1995 nimityksen Youngstownin piispaksi, ja hänet asetettiin uuteen virkaansa 2. helmikuuta 1996. Hänet nimitettiin 31. maaliskuuta 2005 Providencen piispaksi, jonka virkaan hänet asetettiin 31. toukokuuta.
Air Canada

| Air Canada |
| --- | --- |

 IATA: AC  –  ICAO: ACA 
Kutsukoodi:  AIR CANADA
Perustettu:  10. huhtikuuta 1937
Laivaston koko:  343
Kohteiden määrä:  350
Tunnuslause:  Your World Awaits
Solmukohdat:  Calgaryn kansainvälinen lentoasema Montreal-Pierre Elliott Trudeaun kansainvälinen lentoasema Toronton Pearsonin kansainvälinen lentoasema Vancouverin kansainvälinen lentoasema Halifax Stanfieldin kansainvälinen lentoasema Ottawa Macdonald-Cartierin kansainvälinen lentoasema
Tytäryhtiö(t):  Air Canada Cargo Air Canada Express Air Canada Rouge
Kotipaikka:   Montreal, Quebec, Kanada
Kanta-asiakasohjelma:  Air Canada Altitude Aeroplan
Allianssi:  Star Alliance
Avainhenkilö(t):  Micheal Rosseau (CEO)
Yhtiön sivut:  www.aircanada.com
Air Canadan entinen Boeing 767-300.
Air Canada on Kanadan suurin lentoyhtiö, jonka pääkonttori sijaitsee Montrealissa Quebecissa. Yhtiö perustettiin vuonna 1937. Vuoteen 1949 saakka yhtiön pääkonttori sijaitsi Winnipegissä, Manitobassa. Lentoyhtiö lentää yli 160 kohteeseen ja lomalentoja yli 90 kohteeseen. Lentoyhtiön solmukohtana toimii Montréal–Trudeaun kansainvälinen lentoasema. Vuonna 1997 Air Canadan emoyhtiö, ACE Aviation Holdings, oli perustamassa Star Alliance -yhteenliittymää, jonka jäsen se on edelleen. Vuonna 2018 Air Canada lennätti 51 miljoonaa matkustajaa, ja vuonna 2017 se juhli 80-vuotispäiviään.
Laivasto

Laivaston keski-ikä toukokuussa 2024 on 11,6 vuotta.
| Konetyyppi | Lukumäärä | Tilauksia | Huomautuksia |
| --- | --- | --- | --- |
| Airbus A220-300 | 33 | 27 |  |
| Airbus A319-100 | 5 | — |  |
| Airbus A320-200 | 16 | — |  |
| Airbus A321-200 | 16 | — |  |
| Airbus A321XLR | — | 30 | Toimitukset alkavat vuonna 2025. |
| Airbus A330-300 | 19 | — |  |
| Boeing 737 MAX 8 | 40 | — |  |
| Boeing 777-200LR | 6 | — |  |
| Boeing 777-300ER | 19 | — |  |
| Boeing 787-8 Dreamliner | 8 | — |  |
| Boeing 787-9 Dreamliner | 31 | — |  |
| Boeing 787-10 Dreamliner | — | 18 | Toimitukset alkavat vuonna 2025. |
| Heart ES-30 | — | 30 | Toimitukset alkavat vuonna 2028. |
| Yhteensä | 193 | 105 |  |
| Konetyyppi | Lukumäärä | Tilauksia |
| --- | --- | --- |
| Boeing 767-300ER/BDSF | 6 | — |
| Boeing 767-300F | 2 | — |
| Yhteensä | 8 | 0 |
| Konetyyppi | Lukumäärä | Tilauksia |
| --- | --- | --- |
| Bombardier CRJ-200ER | 3 | — |
| Bombardier CRJ-900LR | 35 | — |
| De Havilland Canada DHC-8 Dash 8 Q400 | 39 | — |
| Embraer ERJ-175SU | 25 | — |
| Yhteensä | 102 | 0 |
| Konetyyppi | Lukumäärä | Tilauksia |
| --- | --- | --- |
| Airbus A319-100 | 18 | — |
| Airbus A320-200 | 5 | — |
| Airbus A321-200 | 17 | — |
| Yhteensä | 40 | 0 |
Yhteistyökumppanit ja sisaryhtiöt

Aeroplan
Alkujaan Aeroplan oli Air Canadan kanta-asiakasohjelma, jossa lennetyistä maileista tai tehdessään ostoksia Air Canadan omalla enRoute-luottokortilla Aeroplan tilille kerätyillä pisteillä voi lunastaa lentolippuja tai kulutustarvikkeita. Sittemmin ohjelmaa laajennettiin ja nykyisin pisteitä saa kerättyä useista muistakin paikoista, kuten esimerkiksi Costco-varastomyymälöistä, Essolta, Sobeys-ruokakauppaketjulta, Home Hardware-rautakaupoista sekä luottokorttiyhtiöiltä, CIBC ja American Express.[lähde? ]
Air Canada Cargo
Air Canada Cargo Limited tarjoaa lentorahtipalveluita Kanadan sisällä sekä ulkomaan liikenteessä. Yhtiö hyödyntää vapaata rahtikapasiteettia Air Canadan ja Air Canada Jazzin reittikoneissa, mutta käyttää myös täysin rahtikäyttöön tarkoitettuja koneita.
Air Canada Ground Handling Services
ACGHS vastaa huoltopalveluista Kanadan lentokentillä, johon kuuluu matkalaukkujen siirrot sekä koneiden huollot lentojen välillä.
Jazz Air LP  (Air Canada Jazz)
Vuonna 2001 Air Canada yhdisti omistamansa Air BC:n, Air Novan, Air Ontarion ja Canadian Regional Airlinesin yhdeksi uudeksi Air Canada Jazz-yhtiöksi.
Air Canada Jetz
Tilauslentoyhtiö Air Canada Jetz perustettiin vuonna 2002. Yhtiö tarjoaa palveluita urheilujoukkeille, viihdetaiteilijoille ja yrityksille. Yhtiön kaikki viisi Airbus A320 -konetta on sisustettu täysin bisnesluokkaan.
ACTS Aero Technical Support & Services
ACTS on erikoistunut huoltamaan ja kunnostamaan lentokalustoa. Se tarjoaa palveluita yli 100:lle asiakkaalle. Suurimmat huoltopisteet ovat Montreal, Toronto, Winnipeg ja Vancouver. Enemmistöomistaja on pääomasijoitusyhtiö Kohlberg Kravis Roberts & Co.
Air Canada Vacations
Air Canada Vacations tarjoaa asiakkaille pakettimatkoja ja risteilyjä Länsi-Intiaan, Floridaan, Havaijille, Meksikoon, Las Vegasiin, Keski- ja Etelä-Amerikkaan sekä Aasiaan.
Air Canadan kotimaisia kumppanuusyhtiöitä ovat muun muassa Air Canada Jazz, Exploits Valley Air Services (EVAS), Air Georgian ja Central Mountain Air.
Aiheesta muualla

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
Virallinen sivusto
http://www.airfleets.net/
Star Allianceen kuuluvat lentoyhtiöt
| --- | --- |
Jäsenet:   Aegean Airlines  Air Canada  Air China  Air India  Air New Zealand  All Nippon Airways  Asiana Airlines  Austrian Airlines  Avianca  Brussels Airlines  Copa Airlines  Croatia Airlines  EgyptAir  Ethiopian Airlines  EVA Air  LOT Polish Airlines  Lufthansa  Shenzhen Airlines  Singapore Airlines  South African Airways  Swiss International Air Lines  TAP Air Portugal  Thai Airways International  Turkish Airlines  United Airlines 
Entiset jäsenet:   Adria Airways  Ansett Australia  Avianca Brasil  Blue1  British Midland International  Continental Airlines  Mexicana  Scandinavian Airlines  Shanghai Airlines  Spanair  TACA Airlines  TAM Airlines  US Airways  VARIG 
Air Canadan Airbus A220-300 Halifax Stanfieldin kansainvälisellä lentoasemalla.
Air Canadan Airbus A321-200 laskeutumassa LaGuardian lentoasemalle.
Air Canadan Airbus A330-300 laskeutumassa Frankfurtin kansainväliselle lentoasemalle.
Air Canadan Boeing 737 MAX 8.
Air Canadan Boeing 787-9 Dreamliner laskeutumassa Newarkin kansainväliselle lentoasemalle.
Air Canada Expressin Bombardier CRJ-900LR laskeutumassa Toronto Pearsonin kansainväliselle lentoasemalle.
Air Canada Rougen Airbus A320-200 laskeutumassa Toronto Pearsonin kansainväliselle lentoasemalle.
Thomas Dewey

| Thomas Dewey |
| --- | --- |

New Yorkin 47. kuvernööri
 1. tammikuuta 1943 – 31. joulukuuta 1954  
Varakuvernööri:  Thomas W. Wallace Joe R. Hanley Frank C. Moore Arthur H. Wicks Walter J. Mahoney
Edeltäjä:  Charles Poletti
Seuraaja:  W. Averell Harriman
Henkilötiedot
Syntynyt: 24. maaliskuuta 1902  Owosso, Michigan, Yhdysvallat
Kuollut: 16. maaliskuuta 1971 (68 vuotta)  Miami, Florida, Yhdysvallat (sydänkohtaus)
Ammatti:  poliitikko
Puoliso:  Frances Hutt (aviol. 1928–1970)
Tiedot
Puolue:  Republikaanit
Uskonto:  episkopaali
 Nimikirjoitus
Thomas Edmund Dewey (24. maaliskuuta 1902 – 16. maaliskuuta 1971) oli yhdysvaltalainen republikaanipoliitikko. Hän oli New Yorkin kuvernööri vuosina 1943–1954. Dewey oli ehdokkaana Yhdysvaltain presidentiksi vuosina 1944 ja 1948, ja hävisi molemmat vaalit.
1948 presidentinvaalit

Thomas Deweya pidettiin ennakkosuosikkina vaalien voitossa, ja vain muutama päivä ennen vaaleja gallupit näyttivät suuria marginaaleja Thomas Deweylle. Monet yhdysvaltalaiset lehdet olivat valmiiksi tulostaneet sanomalehtiä, joissa luki "Dewey defeats Truman!", mutta Truman kuitenkin teki yllätysvoiton vaaleissa. Vaaleja seuranneena päivänä Presidentti Harry S. Truman esitteli lehdistölle Chicago Daily Tribune-lehden Dewey defeats Truman-lehteä kotikaupungissaan, Kansas Cityssa jolloin Truman oli kuitenkin voittanut vaalit.
Vaalien tulosta pidetään yhtä Yhdysvaltain presidenttivaalien historian suurimpana yllätysvoittona.
Themisto

Themisto (m.kreik. Θεμιστώ) oli kreikkalaisessa mytologiassa Athamaan kolmas ja viimeinen vaimo. Lähteistä riippuen hän synnytti tälle joko kaksi tai viisi lasta.
Kun Athamas palasi toisen vaimonsa Inon luokse, Themisto halusi kostaa Inolle surmaamalla kaikki tämän lapset. Niin hän käski palvelijansa pukea kaikki lapsensa valkoisiin ja Inon lapset mustiin vaatteisiin. Ino kuitenkin vaihtoi vaatetusten värit, ja pimeässä Themisto surmasikin vahingossa omat poikansa. Asian selvittyä hänelle hän surmasi itsensä.
Muita saman nimisiä hahmoja

Themisto oli yksi nereideistä, Nereuksen ja Doriin tyttäristä.
Themisto oli Arkaan äiti, jota useimmiten kutsuttiin Kallistoksi.
Traianopolis

Traianopolis (m.kreik. Τραϊανόπολις, lat. Trajanopolis) voi viitata seuraaviin antiikin aikaisiin kaupunkeihin:
Traianopolis, kaupunki Fryygiassa tai Myysiassa
Traianopolis, kaupunki Traakiassa
Traianopolis eli Selinus, kaupunki Kilikiassa
| --- | --- |
: Tämä on täsmennyssivu, joka luettelee monimerkityksisen käsitteen eri merkitykset tai useita eri henkilöitä. Artikkelisivuja, joiden nimessä tai tekstissä lukee ”Traianopolis”, voi hakea sivunnimihaulla, laajalla sivunnimihaulla tai tekstihaulla.
Trailanga Swami

Trailanga Swami (tunnettu myös nimillä Tailang Swami ja Telang Swami) (k. 1887) oli hindu joogi, joka eli Intian Varanasissa. Swamin opetuksista kerrotaan hänen opetuslapsensa Umacharan Mukhopadhyaynin kirjoittamassa elämäkerrassa. Hänen seuraajansa ovat kunnioittaneet häntä Shivan inkarnaationa.
Tarinoiden mukaan Swami eli yli 300-vuotiaaksi. Hänen väitettiin levitoineen veden päällä, juoneen myrkkyä vahingoittumatta sekä kadonneen lukitusta sellistä. Samaten hän ei kerrotusti syönyt juuri lainkaan, vaikka painoi 140 kiloa. Kuoltuaan Swami laskettiin Gangesiin.
Trailanga Swami
Aly Khan

Aly Khan vuonna 1952.
Ali Khanin mausoleumi Salamiyyassa.
Prinssi  Aly Salomone Khan (13. kesäkuuta 1911 – 12. toukokuuta 1960) oli Yhdistyneiden Kansakuntien yleiskokouksen varapuheenjohtaja ja Pakistanin YK:n suurlähettiläs vuosina 1958–1960. Hänet tunnettiin myös playboyna.
Elämä

Khan syntyi Torinossa, Italiassa vuonna 1911. Hänen äitinsä oli italialainen tanssija Cleope Teresa ”Ginetta” Magliano ja isä šiialaisten ismailiittien johtaja Aga Khan III. Khanilla oli yksi veli ja yksi velipuoli, Giuseppe Mahdi Khan (s. 1911) ja UNHCR:n pääsihteeri Sadruddin Aga Khan (s. 1933).
Aly Khan sai koulutuksensa Intiassa ja Ranskassa sekä opiskeli lakia Englannissa. Hän nai vuonna 1936 Pariisissa Joan Guinnessin (o.s. Yarde-Buller, 1908–1997), joka kääntyi häiden aikana islamiin. Heidän ensimmäinen lapsensa Aga Khan IV (s. 1936) on nykyinen Aga Khan, eli ismailiittišiiojen nizari-lahkon imaami eli hengellinen johtaja. Myöhemmin pari sai myös toisen lapsen, Amyn Muhammadin. He erosivat vuonna 1949.
Vuonna 1939 Aly Khan liittyi Ranskan muukalaislegioonaan ja palveli Egyptissä sekä muualla Lähi-idässä. Vuonna 1940 hän liittyi Kuninkaalliseen Wiltshiren yeitsmaneihin ja hänestä tuli everstiluutnantti vuonna 1944. Hän sai vuonna 1950 Kunnialegioonan ansiomerkin.
27. toukokuuta 1949 Khan nai Cannesissa yhdysvaltalaisen Hollywood-filmitähden Rita Hayworthin. Suurissa häissä oli 500 vierasta, ja niissä tarjoiltiin gourmet-ruokaa sekä muun muassa 600 pulloa samppanjaa. 28. toukokuuta pidettiin Intiassa islamilaiset häät. Pari sai yhden lapsen, Jasmin Aga Khanin. Aly Khan ja Hayworth erosivat vuonna 1951.
Ura YK:ssa

Marraskuussa 1957 Aly Khan tapasi Pakistanin silloisen presidentin Iskander Mirzan, joka tarjosi hänelle paikan maan YK:n edustajana. Khan otti viran vastaan 6. helmikuuta 1958 ja piti ensimmäisen puheensa YK:ssa 19. elokuuta 1958. 17. syyskuuta 1958 hänestä tuli YK:n yleiskokouksen varapuheenjohtaja.
Kuolema

Aly Khan joutui vakavaan auto-onnettomuuteen vuonna 1960 Suresnesissa Pariisin esikaupunkialueella oltuaan tyttöystävänsä Simone Micheline Bodinin eli Bettinan kanssa palaamassa juhlista kotiinsa. Bettina, takapenkillä istunut autonkuljettaja sekä toisen auton kuljettaja selvisivät, mutta Aly Khan kuoli Fochin sairaalassa. Raskaana ollut Bettina sai keskenmenon. Aly Khan haudattiin kotinsa Château de l’Horizonin tilalle Etelä-Ranskaan, kunnes hänelle valmistui mausoleumi Salamiyyaan, Syyriaan 11. heinäkuuta 1972.
Toini Virisalo

Toini Taimi Tellervo Helminen, kirjailijanimi Toini Virisalo (17. joulukuuta 1923 Korpilahti – 20. elokuuta 1988) oli suomalainen prosaisti ja runoilija.
Virisalolla oli opintoja Yhteiskunnallisessa Korkeakoulussa 1948–1950. Hän oli toimistovirkailijana Kansan Tahdon toimituksessa 1947, Keski-Suomen Työssä 1948 ja Demokraattisessa Lehtipalvelussa 1949–1952. Kansakoulunopettajana Virisalo toimi vuosina 1954–1959. Helminen sai Keski-Suomen läänin taidepalkinnon vuonna 1972, ja hän toimi Keski-Suomen kirjailijat yhdistyksen johtokunnassa vuodesta 1980. Opetusministeriö myönsi hänelle elinikäisen taiteilijaeläkkeen vuonna 1984.
Virisalon vanhemmat olivat koneenhoitaja Atte Johannes Virisalo (aik. Willgrén) ja Taimi Edla (o.s. Rimpilä). Puoliso oli Jaakko Olavi Helminen vuodesta 1961.
Teoksia

Ei kiitos. Otava 1970
Viimeiset maisemat. Otava 1971
Todellista onnea. Otava 1973
Kuulkaapas ihmiset. Otava 1975
Maan ilmeet: Keski-Suomen kirjailijain runoantologia; toim. Toivo Laakso ja Juhani Salokannel; kirjoittajat Rakel Jylhä, Toini Virisalo, Eero Ojanen, Toivo Laakso, Timo Haajanen, Lauri Tarkiainen, Inari Kalke-Isomäki, Maire Vaajakallio, Irja Virtanen, Terttu Pajunen-Kivikäs, Maija Pentikäinen, Sisko Istanmäki, Ilmari Eskola, Heikki Jylhä, Liisa Laukkarinen. Keski-Suomen Kirjailijat ry, Jyväskylä 1976
Palkinnot

Keski-Suomen läänin taidepalkinto 1972
Toyoda

Toyoda on seuraavien japanilaisten henkilöiden sukunimi:
Akio Toyoda (s. 1956), Toyota-yhtiön toimitusjohtaja
Eiji Toyoda (1913–2003), Toyota-yhtiön toimitusjohtaja
Hisakichi Toyoda (1912–1976), uimari, olympiavoittaja
Kiichirō Toyoda  (1894–1952), autonvalmistaja Toyotan perustaja
Nayuha Toyoda (s. 1986), jalkapalloilija
Sakichi Toyoda (1867–1930), keksijä ja alkuperäisen Toyota Industries -yhtiön perustaja
Shōichirō Toyoda (1925–2023), Toyota-yhtiön toimitusjohtaja
Soemu Toyoda (1885–1957), amiraali
Teijirō Toyoda (1885–1961), amiraali, Japanin ulkoministeri
Yōhei Toyoda (s. 1985), jalkapalloilija
| --- | --- |
: Tällä täsmennyssivulla luetellaan henkilöitä, joilla on sama sukunimi.
Thomas Dekker (pyöräilijä)
Aiheesta muualla

Thomas Dekkerin viralliset nettisivut (hollanniksi)
Alexandre Yersin

Alexandre Yersin vuonna 1893.
Alexandre Émile Jean Yersin (22. syyskuuta 1863 lähellä Aubonnea, Vaud, Sveitsi – 1. maaliskuuta 1943 Nha Trang, Ranskan Indokiina) oli sveitsiläissyntyinen ranskalainen bakteriologi, joka löysi ruttoa aiheuttavan Yersinia pestis -bakteerin samanaikaisesti Kitasato Shibasaburōn kanssa vuonna 1894 ja kehitti myöhemmin sitä vastaan käytettävän antiseerumin. Bakteeri on nimetty Yersinin mukaan. Hän asui ja työskenteli pääosan elämästään Ranskan Indokiinassa, nykyisessä Vietnamissa, jossa hän suoritti myös tutkimusretkiä.
Varhaisempi ura

Yersin oli lähtöisin Lavaux’sta Sveitsin ranskankielisestä osasta. Hänen isänsä Jean-Alexandre-Marc Yersin oli luonnontieteiden opettaja ja ruutitehtaan johtaja, joka julkaisi tutkimuksia entomologiasta. Isä kuoli hieman ennen poikansa syntymää, ja Yersin vietti lapsuutensa Morges’ssa, johon hänen äitinsä perusti tyttökoulun. Yersin kävi koulunsa Lausannessa ja opiskeli lääketiedettä vuosina 1883–1884 Lausannen, 1884–1885 Marburgin ja vuodesta 1885 Pariisin yliopistossa. Hän harjoitteli Pariisin Hôtel-Dieu-sairaalassa. Suorittaessaan kerran ruumiinavausta vesikauhuun kuolleelle ihmiselle Yersin leikkasi vahingossa haavan omaan käteensä, mutta Louis Pasteurin apulaisena tunnettu bakteriologi Émile Roux pelasti hänen henkensä antamalla hänelle ajoissa ruiskeen uutta antiseerumia.
Yersin työskenteli vuosina 1886–1888 Roux’n palkattuna assistenttina, ja vuonna 1887 jonkin aikaa professori Jacques-Joseph Grancher’n johtamassa Hôpital des Enfants-malades -lastensairaalassa Pariisissa. Vuonna 1888 hän avusti Berliinissä Robert Kochia tämän tutkiessa tuberkuloosibasillia. Yersin väitteli samana vuonna lääketieteen tohtoriksi tuberkuloosia koskeneella tutkimuksella Etude sur le développement du tubercule expérimental. Hän sai Ranskan kansalaisuuden ja työpaikan Roux’n alaisena preparaattorina uudessa Pasteur-instituutissa. Roux ja Yersin onnistuivat yhdessä eristämään kurkkumätäbakteerin erittämän eksotoksiinin ja osoittivat, että kurkkumätää aiheutti tämä toksiini eikä bakteeri itsessään. He osoittivat myös oireettomien taudinkantajien merkityksen kurkkumädän leviämisessä. Yersin ei kuitenkaan pitänyt opetustyöstä.
Vuonna 1889 Yersin värväytyi lääkäriksi höyrylaivalle, joka matkasi Saigoniin ja Manilaan. Palattuaan lyhyesti Pariisiin hän ryhtyi seuraavana vuonna laivalääkäriksi Indokiinan rannikolla Saigonin ja Haiphongin välillä liikkuneille Messageries Maritimes -yhtiön aluksille. Vuodesta 1892 hän oli Ranskan siirtomaahallinnon palveluksessa. Yersin teki vuosina 1890–1894 ensin omin päin ja sitten Ranskan valtion kustannuksella useita tutkimusretkiä Vietnamin sisämaahan edeten aina nykyisen Kambodžan ja Laosin alueille saakka. Hän löysi Đồng Nai -joen alkulähteen ja samosi Lâm Viên -ylänköä, jonne hän ehdotti perustettavaksi uutta kaupunkia. Đà Lạtin kaupunki perustettiin aikanaan Yersinin suosittamalle paikalle.
Ruttobakteerin löytäminen

Yersin lähetettiin vuonna 1894 Vietnamista Hongkongiin, sillä Kiinassa oli puhjennut suuri paiseruttoepidemia, jonka leviäminen Ranskan Indokiinaan haluttiin torjua. Hän perusti Hongkongiin pienen laboratorion, alkoi tutkia ruttoon kuolleiden ruumiita ja onnistui löytämään tautia aiheuttavan bakteerin 20. kesäkuuta 1894, vain viisi päivää saapumisensa jälkeen. Hongkongiin kolme päivää ennen Yersiniä samassa tarkoituksessa saapunut japanilainen Kitasato Shibasaburō teki itsenäisesti saman löydön. Epidemian tutkimisesta vastannut brittilääkäri James A. Lowson määräsi kaikki ruttoon kuolleiden ruumiit annettaviksi Kitasatolle, joten Yersin joutui lahjomaan merimiehiä saadakseen ruumiita leikeltäväkseen. Kitasaton bakteeriviljelmä oli pneumokokin kontaminoima mutta hän julkaisi tutkimustuloksensa ensin, joten britit väittivät Kitasatoa ja ranskalaiset Yersiniä ruttobakteerin ensimmäiseksi löytäjäksi. Kitasato antoi vuonna 1925 kunnian löydöstä kokonaan Yersinille.
Vuonna 1895 Yersin palasi Pasteur-instituuttiin jatkamaan tutkimustaan. Yhdessä Albert Calmetten ja Amédée Borrelin kanssa hän havaitsi, että jotkin eläimet tulivat immuuneiksi rutolle, jos niihin injektoi kuolleita ruttobakteereja. Yersin sai eristettyä ruton antiseerumin. Hän perusti uuden laboratorion Vietnamin Nha Trangiin, ja testasi antiseerumiaan ruttopotilaisiin vaihtelevalla menestyksellä Kiinan Kantonissa ja Amoyssa vuonna 1896 sekä Intian Bombayssa vuonna 1897. Yersin kehitti antiseerumin lopulta niin tehokkaaksi, että tartunnan saaneiden kuolleisuus aleni 90 prosentista noin seitsemään prosenttiin. Ranskalainen Paul-Louis Simond osoitti vuonna 1898, että rutto levisi rotista ihmisiin Xenopsylla cheopis -lajisten kirppujen puremien kautta.