stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Užupis
"Užupisin tasavalta" > Užupisin perustuslaki

Užupisin tasavallan perustuslain 41 artiklaa on käännetty useille eri kielille, myös suomeksi, ja ne ovat seinällä Paupio-kadun varrella. Osia näistä artikloista voi pitää ikään kuin perustuslaillisina, ja ne kertovat kansalaisten oikeuksista. Esimerkiksi artikla 5 kuuluu: ”Ihmisellä on oikeus yksilöllisyyteensä.” Osa artikloista antaa ainoastaan viitteitä tasavallan periaatteista. Esimerkkejä näistä rajatapauksista ovat muun muassa seuraavat artiklat:
1. "Ihmisillä on oikeus asua Vilniajoen varrella, ja Vilniajoella on oikeus virrata ihmisten ohi."
12. "Koiralla on oikeus olla koira."
37. "Ihmisillä on oikeus olla ilman oikeuksia."
Joukko artikloista liittyy toisiinsa, esimerkiksi artiklat
16. "Ihmisillä on oikeus olla onnellisia."
17. "Ihmisillä on oikeus olla onnettomia."
Perustuslaki voidaan ymmärtää siten, että kaikilla tasavallassa elävillä ja toimivilla on oikeus elämään mielihalujensa ja toiveidensa mukaisesti. Osaa tekstistä voidaan pitää kannanottona luonnon oikeuksien puolesta.
Užupisin enkeli

Enkelipatsas julkistettiin keskusaukiolla 4. huhtikuuta 2001. Teos symboloi alueen taiteellista vapautta. Aikaisemmin paikalla oli tilapäiseksi suunniteltu munaveistos. Patsaan vaihdon yhteydessä muna myytiin huutokaupassa 10 200 litillä.
Aiheesta muualla

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
They tore down Lenin's statue - and raised one to Frank Zappa, article in Guardian Unlimited
Užupis case study at Exchange Network for Sustainable Urban Revitalisation Experience
Meeting the president of Užupis, video
Užupisin perustuslaki ranskaksi.
Kyltti Užupisin rajalla.
Užupisin enkeli.
Venezuelankyläturpiaali

| Venezuelankyläturpiaali |
| --- | --- |

Uhanalaisuusluokitus
 Elinvoimainen  
  
Tieteellinen luokittelu
Domeeni::  Aitotumaiset Eucarya
Kunta::  Eläinkunta Animalia
Pääjakso::  Selkäjänteiset Chordata
Alajakso::  Selkärankaiset Vertebrata
Luokka::  Linnut Aves
Lahko::  Varpuslinnut Passeriformes
Heimo::  Turpiaalit Icteridae
Suku::  Turpiaalit Icterus
Laji::  Icterus
Kaksiosainen nimi
 Icterus icterus  (Linnaeus, 1766) 
Katso myös
   Venezuelankyläturpiaali Wikispeciesissä   Venezuelankyläturpiaali Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OKIUCN-testi OK: 
Venezuelankyläturpiaali eli kyläturpiaali, aikaisemmalta nimeltään keltaturpiaali (Icterus icterus) on turpiaalien heimoon kuuluva varpuslintu, jota esiintyy luonnonvaraisena Etelä-Amerikan pohjoisosissa.
Vevay

| Vevay |
| --- | --- |
 lippu:  vaakuna

 Koordinaatit: 38°44′45″N, 85°4′16″W 
Valtio:  Yhdysvallat
Osavaltio:  Indiana
Piirikunta:  Switzerland
Pinta-ala:  
 – Kokonaispinta-ala:  4 km²
 – Josta vettä:  0,1 km² 
Korkeus:  147 m
Väkiluku (2000):  1 735
 – Väestötiheys:  452,2 as./km²
Aikavyöhyke:  UTC-5 (kesäaika UTC-4)
 
 http://www.vevayin.com/ 
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Vevay on kaupunki Indianassa, Yhdysvalloissa. Se kuuluu Switzerlandin piirikuntaan ja on sen pääkaupunki.
Vevayn asukasluku oli vuoden 2000 väestönlaskennassa 1 735. United States Census Bureaun mukaan pinta-ala on 4,0 km², josta 3,25 % on vettä. Kaupunki sijaitsee Ohiojoen varrella.
Vevayn väestöstä 98,67 % on valkoisia. Afroamerikkalaisia on 0,23 %. Tunnettuja asukkaita ovat näyttelijä Ken Maynard sekä maailman vanhimpiin ihmisiin kuulunut Bertha Fry (1893–2007).
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Vevay Wikimedia Commonsissa
Vaarallista kokea

| Vaarallista kokea |
| --- | --- |
 Vaarallista kokea -DVD-julkaisun kansi. Aila (Tiina Weckström) ja Mart (Jaan Rekkor).
Tyyli:  draama
Kestoaika:  45 minuuttia / jakso
Luoja(t):  MTV 3
Pääosissa:  Tiina Weckström Pekka Valkeejärvi
Alkuperämaa:  Suomi
Verkko:  MTV3
Jaksoja:  3
Aiheesta muualla
IMDb
Vaarallista kokea on kolmiosainen suomalainen televisiosarja vuodelta 2001. Sarjan käsikirjoitti Harri Virtanen ja ohjasi Sina Kujansuu. Se perustuu runoilija Aila Meriluodon päiväkirjakokoelmaan vuosilta 1953–1975.
Vaarallista kokea kertoo Meriluodon elämästä 1950–1970-luvuilla. Hänen avioliittonsa Lauri Viidan kanssa on päättynyt ja hän on neljän lapsen yksihuoltaja. Kunkin jakson teemana on Meriluodon suhde kulloiseenkin mieheen, mutta taustalla jyllää Meriluodon ja Viidan kompleksinen rakkaussuhde. Meriluoto analysoi suhdetta toistuvasti, yrittää saada otteen Viidasta.
Juoni > Osa 1: Cege, pappi

Aila yrittää suhdetta kirkkoherra Cegen kanssa. Cegellä on vaimo ja lapsia. Aila muuttaa siitä huolimatta Lappiin Cegen luo. Järjestely toimii huonosti, sillä Cegen vaimo Anna asuu saman pappilan katon alla. Lauri tulee paikalle. Runoilijantyössään Ailalla on meneillään Aniaran käännös ruotsista suomeksi, ja hän tapaa runon kirjoittajan Harry Martinsonin Tukholmassa. Jakson kesto 44'34".
| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
| ” | Lauri on valtava. Harry on mun eroottinen abstraktio. Lauri on niin kuin luonnonvoima. | ” |
– Aila analysoi miessuhteitaan psykologille, osa 1, kohta 3:00–3:30
Juoni > Osa 2: Mart, psykiatri

Lauri haluaa Ailan pois pappilasta. Hän riehuu pappilan tiloissa - poliisi tulee ja vie hänet. Ailan suhde pappi Cegeen päättyy. Aila rakastuu psykiatri Mart Sarnetiin, joka on naimisissa Silvin kanssa, Martilla ja Silvillä on yhteisiä lapsia. Aila tapaa Martin Göteborgissa, missä he kirjautuvat hotelliin, jossa he rakastelevat. Aila matkustaa Suomeen vanhempiensa luo maaseudulle. Mart tulee perässä, perhe mukanaan. Suhde kuihtuu. Jakson kesto 43'24".
Juoni > Osa 3: Asarias, yksikiveksinen

Ailan uusin teos saa tyrmistyneen vastaanoton: sen sisältöä pidetään liian seksuaalisena. Aila viettää aikaansa maaseudulla Asariaksen luona. Lauri on ollut jo kauan kuollut ja on vahvasti mukana Ailan elämässä. Asarias avaa Ailan "Lauri-hanat": Aila alkaa kirjoittaa teosta Lauri Viidan elämästä. Tässä vaiheessa eletään 1970-luvun puoltaväliä, Ailan lapset ovat varttuneet jo nuoriksi aikuisiksi ja avioliitosta Laurin kanssa on kulunut parisenkymmentä vuotta. Lopussa pidetään juhlat. Aila tapaa professori Jouko Paakkasen, sarja päättyy. Jakson kesto 46'48".
Näyttelijät

| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
| ” | Kirjoittaminen on semmonen asia, jonka sisällä mä käytän häikäilemättömästi kaikkea hyväkseni. Kaikkea mitä elämä mun tielleni tuo. | ” |
– Aila tilittää kirjoittamisensa etiikkaa, osa 3, kohta 10:00–10:15
| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
|  Tiina Weckström  | … |  Aila Meriluoto   |
|  Pekka Valkeejärvi  | … |  Lauri Viita   |
|  Tom Wentzel  | … |  Cege   |
|  Johanna Ringbom  | … |  Anna   |
|  Jaan Rekkor  | … |  Mart Sarnet   |
|  Niina Utso  | … |  Silvi Sarnet   |
|  Jarmo Tulonen  | … |  Asarias   |
|  Martti Wallén  | … |  Harry Martinson   |
|  Maarit Peltomaa  | … |  Muru   |
|  Rita Polster  | … |  Irma   |
|  Aliisa Pulkkinen  | … |  Irmeli   |
|  Yrjö Parjanne  | … |  Ailan isä   |
|  Maija-Leena Ervasti  | … |  Ailan äiti   |
|  Timo Torikka  | … |  Väinö Linna   |
|  Sauli Seppälä  | … |  Jouko Paakkanen   |
|  Seppo Pääkkönen  | … |  Pekka Tarkka   |
|  Seela Sella  | … |  naiskirjailija   |
Tuotanto

Vaarallista kokea -sarjan kuvasi Jarkko T. Laine, lavasti Kristine Elo ja Pirko Koski ja puvusti Seija Lappalainen. Musiikista vastasi Vesa Mäkinen.
MTV Oy on julkaissut Vaarallista kokea DVD:nä kokoelmassaan Suomiviihteen klassikot, sarja on kokoelman 16:s julkaisu. Vaarallista kokea -sarjan yhteiskesto on 135 minuuttia. Kuvasuhteena on 16:9.
Ville Priha

| Henkilötiedot |
| --- | --- | --- | --- |
Koko nimi: Ville Pekka Priha
Syntymäaika: 19. syyskuuta 1975 (ikä 49)
Syntymäpaikka: Jyväskylä, Suomi
Pelipaikka: hyökkääjä
Pituus: 180 cm
Junioriseurat
0000–1985: KaPa
1986–1992: JyP-77
1993: JJK
Seurat
| Vuodet | Seura | O | (M) |
| 1994–1996 | JJK | 64 | (28) |
| 1997–2002 | VPS | 131 | (37) |
| 1997 | → Närpes Kraft (laina) | 3 | (0) |
| 2002 | → Kiisto (laina) | 1 | (0) |
| 2004 | JKL Utd | 19 | (13) |
| 2005 | VPS | 19 | (3) |
| 2006 | JJK | 9 | (3) |
| Yhteensä | Yhteensä | 246 | (84) |
Maajoukkue
| 1999 | Suomi | 2 | (0) |
Valmennusura
2006–2009: JJK
2013: JJK (apuv.)
 Seurajoukkueuran tilastot kattavat vain kansalliset sarjat.
Ville Pekka Priha (s. 19. syyskuuta 1975 Jyväskylä) on suomalainen uransa lopettanut jalkapalloilija, pelipaikaltaan hyökkääjä.
Priha on Jyväskylän Jalkapalloklubin kasvatti. Hän teki liigadebyyttinsä Vaasan Palloseuran joukkueessa 18. toukokuuta 1997 ja ensimmäisen liigamaalinsa kuukautta myöhemmin. Hän pelasi 131 pääsarjaottelua ja teki niissä 37 maalia. Suomen maajoukkueessa hän pelasi kaksi A-maaottelua.
Vuonna 2006 Priha ryhtyi kasvattajaseuransa JJK:n edustusjoukkueen pelaaja-valmentajaksi. Seuraavalla kaudella Priha keskittyi yksinomaan valmennustehtäviin ja nosti ensi työkseen JJK:n Kakkosesta Ykköseen. Kaudella 2007 JJK sijoittui sarjassaan kolmanneksi ja voitti Suomen cupissa muun muassa TPS:n ja MyPan. Menestys jatkui kaudella 2008 JJK:n noustessa ensimmäisenä keskisuomalaisena joukkueena Veikkausliigaan. Ensimmäisellä liigakaudella joukkue säilytti sarjapaikkansa karsinnan kautta, mutta seura ja Priha eivät kuitenkaan jatkaneet yhteistyötään kauden jälkeen. Vuodesta 2014 lähtien Priha on ollut VPS:n valmennuspäällikkönä.
Ville Pulkkinen

| Ville Sakari Pulkkinen> Henkilötiedot |
| --- | --- |
Syntynyt: 23.03.1992 Espoo
Kansalaisuus:  Suomi
Ammatti:  Elokuvaohjaaja
Näyttelijä
Aktiivisena:  2013 -
Aiheesta muualla
IMDb
Elonet
Ville Sakari Pulkkinen (s. 1992) on suomalainen ohjaaja, näyttelijä, käsikirjoittaja sekä värimäärittelijä. Hän on näytellyt sivurooleissa useissa suomalaisissa televisiosarjoissa kuten Roba, Kimmo, Sorjonen sekä Salatut Elämät. Hän on esiintynyt myöskin monissa mainoksissa sekä lyhytelokuvissa.
Pulkkinen on ohjannut musiikkivideoita muun muassa The Voice of Finland -kilpailija Tiina Nyyssöselle ja Räpin SM-voittajalle Kalle Hazardille, sekä mainoksia Suomen Sosiaalidemokraattiselle Puolueelle sekä kansanedustaja Tytti Tuppuraiselle. Hän on myöskin käsikirjoittanut sekä ohjannut Ylen alkuperäissarjan nimeltä Kulta mä rakastan sua, mutta...
Ville Sakari Pulkkinen on värimääritellyt Samppa Batalin elokuvan Aikamies (2022), elokuvaohjaaja Renny Harlinin elämästä kertovan TV-sarjan The Harlins sekä suomalaiset versiot sarjoista Grand Designs sekä The Real Housewifes.
Pulkkinen on opiskellut käsikirjoittamista Lahden Kansanopistossa.
| Vuosi | Nimi | Rooli |
| --- | --- | --- |
| 2015 | Kimmo | Huonepalvelija |
| 2015 | Luokkakokous | Poika risteyksessä |
| 2015 | Hinnalla millä hyvänsä | Inssi |
| 2015 | My Dear Friend | Lover |
| 2016 | Vihreät valot: Väärät bileet | Sabinan mies |
| 2016 | Roba | Juho |
| 2016 | Bollinger | Benjamin |
| 2018 | Sama Vanha Kuu | Viinuri |
| 2019 | Parrasvaloissa | Pete |
| 2020 | Salatut Elämät | Crisu |
| 2020 | Metsäjätti | Asunnonostaja |
| Vuosi | Nimi | Tyyppi |
| --- | --- | --- |
| 2019 | Hazard - Hazardia | Musiikkivideo |
| 2019 | Tina - Pisarat | Musiikkivideo |
| 2022 | SDP - Pidetään kaikki mukana | Mainos |
| 2023 | Kulta mä rakastan sua, mutta... | TV-Sarja |
Vercelli

| Vercelli Vërsèj |
| --- | --- |
 Piazza Cavour
 vaakuna
 Vercelli
 Koordinaatit: 45°19′N, 08°25′E 
Valtio:   Italia
Alue:  Piemonte
Maakunta:  Vercelli
Hallinto:  
 – Pormestari:  Maura Forte
Pinta-ala:  
 – Kokonaispinta-ala:  79,9 km²
Korkeus:  +130 m
Väkiluku (2015):  46 754
 – Väestötiheys:  585,2 as./km²
Aikavyöhyke:  UTC+1
 – Kesäaika:  UTC+2
Postinumero:  13100
Suuntanumero(t):  0161
Rekisterikilpi:  VC
 
 www.comune.vercelli.it 
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Vercelli (piemonteksi Vërsèj) on kaupunki Italian Piemonten alueella Vercellin maakunnassa. Se on Vercellin maakunnan pääkaupunki. Vercellissä on arviolta 46 754 asukasta (vuonna 2015) ja sen pinta-ala on 79,9 neliökilometriä. Kaupunki sijaitsee Milanon ja Torinon välillä ja on vanhimpia Pohjois-Italian kaupunkiasutuksia.
Piazza Cavour ja Torre dell’Angelo.
Historia

Vercellae tai lat. Vercelum oli ligurialaisen Libici-heimon kaupunki. Marius löi kimbrit ja teutonit kaupungin lähettyvillä 101 eaa. ja viisisataa vuotta myöhemmin Stilicho tuhosi goottiarmeijan samoilla seuduilla. Kaupunki tuhoutui puolittain Hieronymuksen aikoihin. Lombardian miehityksen jälkeen se kuului Ivrean herttuakuntaan. Vuodesta 885 alue oli piispan alaisuudessa ja siitä tuli itsenäinen kunta vuonna 1120, jolloin se liittyi ensimmäiseen ja toiseen Lombardian liittovaltioon. Jo keskiajalla se lakkautti luostarien maanomistuksen alueella. Pavian yliopisto siirtyi kaupunkiin vuonna 1228 sijaiten siellä 1300-luvulle saakka.
Vuonna 1263 kaupunki joutui milanolaiselle Della Torren suvulle, jolta se siirtyi Monferraton markiisin alaisuuteen vuonna 1277. Tämä nimitti kaupungin johtoon Matteo Viscontin vuosiksi 1290–1299. Ghibellinit ja guelfit kilpailivat kaupungin hallinnasta vuosina 1301–1334. Guelfit karkotettiin kaupungista useaan otteeseen ja Monferraton markiisi sai kaupungin haltuunsa uudelleen vuonna 1328. He alistuivat vapaaehtoisesti Milanon varakreivin hallintoon vuonna 1334. Vuonna 1373 piispa Giovanni Fieschi karkotti Viscontin suvun kaupungista, mutta suku valloitti kaupungin takaisin. Viscontin sisäisten sukuriitojen ollessa meneillään Facino Cane otti kaupungin haltuunsa vuonna 1402, mutta Teodoro di Monferrato karkotti puolestaan tämän vuonna 1404. Monferratoilta kaupunki siirtyi Savoijin hallintaan vuonna 1427.
Vercelli oli Ranskan hallussa vuosina 1499–1553 ja Espanjan hallussa vuosina 1616–1678. Vuonna 1704 kaupunki puolustautui menestyksekkäästi Ranskan piiritystä vastaan, minkä jälkeen se oli Savoijin yhteydessä. Vuonna 1821 kaupunki nousi perustuslakia kannattavien alueiden joukkoon.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Vercelli Wikimedia Commonsissa
Kaupungin internetsivut (italiaksi)
Vercellin maakunta
Alagna Valsesia | Albano Vercellese | Alice Castello | Arborio | Asigliano Vercellese | Balmuccia | Balocco | Bianzè | Boccioleto | Borgo Vercelli | Borgo d’Ale | Borgosesia | Breia | Buronzo | Campertogno | Carcoforo | Caresana | Caresanablot | Carisio | Casanova Elvo | Cellio | Cervatto | Cigliano | Civiasco | Collobiano | Costanzana | Cravagliana | Crescentino | Crova | Desana | Fobello | Fontanetto Po | Formigliana | Gattinara | Ghislarengo | Greggio | Guardabosone | Lamporo | Lenta | Lignana | Livorno Ferraris Lozzolo | Mollia | Moncrivello | Motta de’ Conti | Olcenengo | Oldenico | Palazzolo Vercellese | Pertengo | Pezzana | Pila | Piode | Postua | Prarolo | Quarona | Quinto Vercellese | Rassa | Rima San Giuseppe | Rimasco | Rimella | Riva Valdobbia | Rive | Roasio | Ronsecco | Rossa | Rovasenda | Sabbia | Salasco | Sali Vercellese | Saluggia | San Germano Vercellese | San Giacomo Vercellese | Santhià | Scopa | Scopello | Serravalle Sesia | Stroppiana | Tricerro | Trino | Tronzano Vercellese | Valduggia | Varallo | Vercelli | Villarboit | Villata | Vocca
Pyhän Andreaksen Basilika.
Veikko Karhunen

| Veikko Karhunen> Henkilötiedot |
| --- | --- |
Syntynyt: 15. maaliskuuta 1905 Hanko
Kuollut: 5. elokuuta 1986 (81 vuotta) Espoo
Sotilashenkilö
Palvelusmaa(t):   Suomi
Palvelusvuodet:  1932–1965
Komentajuudet:  Kainuun rajavartiosto Kaakkois-Suomen rajavartiosto
Taistelut ja sodat:  talvisota, jatkosota
Sotilasarvo:  Kenraalimajuri
Kunniamerkit:  VR 1.lk sotilaallisista ansioista rauhan aikana SVR 1.lk ritarimerkki 2.lk Rautaristi
Veikko Evert Karhunen (15. maaliskuuta 1905 Hanko – 5. elokuuta 1986 Espoo) oli suomalainen kenraalimajuri ja sotakirjailija.
Karhunen syntyi Hangossa maaliskuussa 1905. Hänen vanhempansa olivat liikennepäällikkö Ananias Karhunen ja Liina o.s. Elfving. Karhunen avioitui vuonna 1931 Toni Maria Komulaisen kanssa. Karhunen suoritti 7 luokkaa Kajaanin yhteislyseossa ja opiskeli tämän jälkeen Kadettikoulun 16. kadettikurssilla vuosina 1932–1934.
Talvisodassa Karhunen toimi Erillinen Pataljoona 15:ssä yleisesikuntaupseerina, komentajan adjutanttina sekä hetken aikaa vt. komentajana ennen kuin hänet komennettin Suomussalmelle Kenttätäydennysprikaati, IV pataljoonan komentajaksi. jatkosodan aikana hän toimi ensin toimistopäällikkönä III Armeijakunnan esikunnassa ja syksyllä 1941 Sissipataljoona 3:n sekä Rajajääkäripataljoona 8:n komentajana Uhtuan suunnalla. Kainuun rajavartioston komentajana Karhunen toimi kahteen otteeseen, ensin majurina 1944-1945 (Rajavartiosto 3:n komentaja) ja sitten everstiluutnanttina 1947-1956. Viimeksi ennen eläkkeelle siirtymistään hän toimi mm. Rajavartiolaitoksen apulaispäällikkönä, vuosina 1962-1965.
Veljensä, eversti Joppe Karhusen, tavoin myös Veikko Karhunen kunnostautui sotakirjailijana.
Karhunen keräsi ansioita myös urheilun saralla. 1929 hän osallistui sotilaspartiohiihdon MM-kisoihin Zakopanessa, 1931 hän voitti SA mestaruuden ampumahiihdossa ja 1933 hiihtosuunnistuksessa ja sotilaiden 5-ottelun b-sarjan mestaruuden. 1935 hän voitti sotilaspartiohiihdon Saksan mestaruuden ja Suomen armeijan mestaruudet 1936 ja 1937. Vielä 1950 hän voitti ampumahiihdon SA-mestaruuden.
Ylennykset ja kunniamerkit
| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
| Ylennykset |  | Kunniamerkit |
|  luutnantti (1936) kapteeni (1940) majuri (1941) everstiluutnantti (1948) eversti (1956) kenraalimajuri (1962) |   |  VR1 ra VR2 mk VR3 mk VR4 mk SVR R1 SVR R talvisodan muistomitali jatkosodan muistomitali Saks. 2.lk Rautaristi Suomen Urheilun hop. ansiomerkki kultaristin kera. |
Teoksia

Raatteen tie : Kajaanin pataljoona (IV/KT-Pr) Suomussalmen taisteluissa talvisodassa.  WSOY 1970, 2. ja 3. painos 1970
Raatteen tieltä Kostamukseen : Rajajääkäripataljoona 8 jatkosodassa.  WSOY 1972, 2. painos 1972
Raatteen tieltä Turjanlinnaan : Er. P 15 ja Er. K Kontula talvisodassa Suomussalmella 1939-1940.   WSOY 1974
Vienan sissit : sissipataljoona 3 jatkosodassa 1941-1943.   WSOY 1976
Syväriltä U-asemaan : 15. Prikaatin I Pataljoona (ent. Sissipataljoona 3) Aunuksen ja Laatokan Karjalan taisteluissa 1943-1944.   WSOY 1982
Viestipataljoona 3 (jatkosota)

Viestipataljoona 3 eli VP 3 oli jatkosodan aikainen linjanrakennuspataljoona. Pataljoona oli Päämajan alainen ja sen tehtävänä oli kiinteiden puhelinyhteyksien rakentaminen Päämajan ja sotatoimiyhtymien välille. Pataljoona oli organisaatioltaan Päämajan B-tyypin mukainen viestipataljoona.
Kokoonpano

Komentajat
majuri Vilho Elo (18.6.1941-10.7.1941)
luutnantti (myöh. kapteeni) Tapio Kauko (10.7.1941-31.1.1942)
kapteeni Olavi Larkas (helmikuu 1942-10.6.1942)
kapteeni Väinö Nousiainen (10.6.1942-1943)
majuri Leo Teppola (1943-1944)
kapteeni S. Pöyhönen (toukokuu 1944-)
E/VP3 (esikunta)
1/VP3 (puhelinkomppania)
2/VP3 (puhelinkomppania)
3/VP3 (puhelinkomppania)
Sotatie

Viestipataljoona 3:n tehtävänä oli rakentaa ja ylläpitää runkoyhteyksiä Päämajan ja Karjalan kannaksen alueella toimineiden sotatoimiyhtymien välillä. Hyökkäysvaiheessa pataljoona muodosti Päämajan puhelinrakennusosasto I:n.
Kenttäpuhelinlinjaa rakennetaan.
Violet Archer

Violet Louise Archer CM (syntymänimeltään Balestreri; 24. huhtikuuta 1913 Montreal, Quebec – 21. helmikuuta 2000 Ottawa, Ontario) oli kanadalainen säveltäjä, pianisti, urkuri, lyömäsoittaja ja musiikkipedagogi. Hänen tuotantonsa kattaa yli 330 sävellystä, joita on esitetty yli kolmessakymmenessä eri maassa. Hänen pianokonserttonsa (1956) on eräs merkittävimpinä pidetyistä kanadalaisista teoksista genressään.
Archer opiskeli McGillin yliopistossa. Hän teki muodollisen debyyttinsä orkesterisäveltäjänä teoksellaan Scherzo sinfonico, jonka esitti Douglas Clarken johtama Montrealin orkesteri vuonna 1940.
Vera Koenen

Vera Koenen (s. 2. tammikuuta 1967 Alkmaar) on alankomaalainen entinen lentopalloilija. Hän kilpaili vuoden 1992 kesäolympialaisissa Barcelonassa ja kuului siellä kuudenneksi sijoittuneeseen joukkueeseen.
Verónica Macamo

Mosambikin parlamentin puhemies Verónica Macamo (7.7.2016).
Verónica Nataniel Macamo Dlhovo (s. 13. marraskuuta 1957 Gaza) on mosambikilainen Frelimo-puolueen poliitikko. Hänet valittiin Mosambikin parlamentin (Assembleia da República) puhemieheksi, jona hän aloitti toimintansa 12. tammikuuta 2010. Jo tätä aiemmin hän oli toiminut varapuhemiehenä. Hänet valittiin maansa parlamenttiin ensimmäistä kertaa vuonna 1994, ja hän on lisäksi toiminut muun muassa Panafrikkalaisessa parlamentissa.
Macamo on naimisissa ja hänellä on kolme lasta.
Vitali Fedortšuk

Vitali Vasilijevitš Fedortšuk (ven. Виталий Васильевич Федорчук, 27. joulukuuta 1918 – 29. helmikuuta 2008) oli Neuvostoliiton KGB:n johtaja 1982 ja sisäministeri 1982–1986.
Fedortšuk syntyi talonpoikaisperheeseen Ognjovkan kylässä Ružynissa Žytomyrissa Ukrainassa. Hän liittyi salaiseen poliisiin 1939 ja palveli sodan aikana SMERŠssa. Edettyään urallaan hän kohosi Ukrainan KGB:n johtoon 1970. Hän seurasi tukijaansa Juri Andropovia Neuvostoliiton KGB:n johdossa 26. toukokuuta 1982.
Kun Andropovista tuli pääsihteeri Brežnevin kuoltua, hän nimesi Fedortšukin saman vuoden joulukuussa maan sisäministeriksi, missä asemassa hän toimi joulukuuhun 1986 asti, jolloin menetti asemansa Gorbatšovin uudistuksissa. Hän toimi vielä tämän jälkeen puolustusministeriön tarkastajana.
Venezuelanaurinkopuu

| Venezuelanaurinkopuu |
| --- | --- |

Uhanalaisuusluokitus
 Elinvoimainen  
  
Tieteellinen luokittelu
Domeeni::  Aitotumaiset Eucarya
Kunta::  Kasvit Plantae
Alakunta::  Putkilokasvit Tracheobionta
Kaari::  Siemenkasvit Spermatophyta
Alakaari::  Koppisiemeniset Magnoliophytina
Lahko::  Fabales
Heimo::  Hernekasvit Fabaceae
Alaheimo::  Caesalpinioideae
Suku::  Aurinkopuut Brownea
Laji::  grandiceps
Kaksiosainen nimi
 Brownea grandiceps  Jacq. 
Katso myös
   Venezuelanaurinkopuu Wikispeciesissä   Venezuelanaurinkopuu Commonsissa 
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvoIUCN-testi OK: 
Venezuelanaurinkopuu (Brownea grandiceps) on hernekasvien (Fabaceae) heimoon, aurinkopuiden (Brownea) sukuun kuuluva kasvilaji. Se on ainavihanta puulaji, joka voi kasvaa 6–8 metriä korkeaksi. Puun runko on lyhyt sekä suora ja se voi kasvaa noin 20–30 cm paksuksi.
Venezuelanaurinkopuu kasvaa luontaisena Etelä-Amerikassa Kolumbian, Venezuelan, Guyanan, Ecuadorin ja Brasilian alueilla. Laji kasvaa Amazonin sademetsässä alempien kasvillisuuskerrosten puulajina.
Venezuelanaurinkopuuta ei yleisesti ottaen käytetä juuri mihinkään, mutta etenkin kukinta-aikaan se on hyvinkin näyttävä puulaji, ja sitä voi kasvattaa koristepuuna tropiikissa. Venezuelanaurinkopuun puuaines on vaaleaa, pehmeää, eikä kovin kestävää ja puuainesta käytetään vain harvoin.
Aiheesta muualla

Global Biodiversity Information Facility (GBIF): Brownea grandiceps (englanniksi)
Vevey

| Vevey |
| --- | --- |
 Järvenrantaa Veveyssä
 vaakuna
 Veveyn sijainti
 Vevey
 Koordinaatit: 46°28′00″N, 06°51′00″E 
Valtio:  Sveitsi
Kantoni:  Vaud
Piirikunta:  Riviera-Pays-d’Enhaut
Pinta-ala:  
 – Kokonaispinta-ala:  2,37 km²
Korkeus:  372–502 m
Väkiluku (31.12.2022)  (vakituiset asukkaat):  19 738
 – Väestötiheys:  8 293 as./km²
 
 www.vevey.ch 
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Vevey on kaupunki Sveitsissä, Vaud’n kantonissa, Genevenjärven koillisrannalla, Montreux’n pohjoispuolella. Kaupungissa on noin 20 000 asukasta.
Vevey on tunnettu muun muassa Charles Chaplinista, jonka patsas on Veveyssä, Genevenjärven rannalla. Chaplin asui vuodesta 1953 Veveyn naapurikunnassa Corsier-sur-Veveyssä ja myös kuoli siellä vuonna 1977.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Vevey Wikimedia Commonsissa
Charles Chaplinin patsas Veveyn rantapuistossa.
Vitali Fokejev

| Mitalit> Maa:   Venäjä.Miesten ammunta.MM-kilpailut  | Mitalit> Maa:   Venäjä.Miesten ammunta.MM-kilpailut  | Mitalit> Maa:   Venäjä.Miesten ammunta.MM-kilpailut  | Maa:   Venäjä> Miesten ammunta. |
| --- | --- | --- | --- |
|  Kultaa | Zagreb 2006 | Kaksoistrap |  |
|  Pronssia | Zagreb 2006 | Kaksoistrap, joukkue |  |
Vitali Vitaljevitš Fokejev (ven. Виталий Витальевич Фокеев, s. 15. helmikuuta 1974) on venäläinen haulikkoampuja ja maailmanmestari.
Vitali Fokejev on saavuttanut MM-kilpailuissa kaksoistrapissa henkilökohtaisen maailmanmestaruuden ja joukkuepronssin Zagrebissa 2006.