stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Hiilivedyt
Aiheesta muualla

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
Opetus.tv: Kemian etäopiskeluympäristö, Hiilivedyt, 1. Tutustuminen, nimeäminen, alkaanit ja alkeenit ja 2. Alkyynit
Yksinkertaisimmat hiilivedyt
Etaanin molekyylimalli.
Haaroittunut isobutaani ja suoraketjuinen n-butaani ovat isomeerejä.
Yit

Yit (yin kielellä Nosu, kiin.: 彝族; pinyin: Yízú, länsimaisessa kirjallisuudessa toisinaan myös nimellä lolot) ovat yksi Kiinan 55 virallisesti tunnustetusta vähemmistökansasta. Kiinassa heitä on noin 7 762 000 ja heitä asuu Sichuanissa, Yunnanissa, Guizhoussa ja Guangxissa. Yillä on autonominen prefektuuri Sichuanissa ja useita autonomisia kuntia Yunnanissa. Yit jakautuvat useisiin eri alaryhmiin.
Historia

Yiden arvellaan polveutuvat historiallisesta tusanien kansasta, joka asutti nykyisen Kunmingin aluetta Yunnanissa ja Chengdun aluetta Sichuanissa. heistä polveutuvat myös esimerkiksi bait, naxit, lahut ja lisut. 600-luvulla kuusi yi-heimoa yhdistyi muodostaen Nanchaon kuningaskunnan. Mongoliarmeija kukisti yit vuonna 1253 ja monet mongolisotilaista asettuivat yiden alueille naiden yi-naisia. Sittemmin han-kiinalainen Ming-dynastia kukisti puolestaan mongolit. Kiinalaiset hallitsivat yitä paikallisten yi-päällikköjen kautta. Mongolien tapaan myös kiinalaisia asettui yiden alueille ja he sekoittuivat samaan tapaan näiden kanssa.
Xinhai-vallankumouksen jälkeen vuonna 1911 Kiinan keskusvalta heikkeni merkittävästi kun taas yiden valta kasvoi. Yiden alueilla nousivat valtaan klaanit, jotka saivat rahoituksensa oopiumikaupan myötä. Rahalla taas ostettiin nykyaikaisia aseita, joiden tuella tehtiin ryöstöretkiä han-kiinalaisten asutuksiin. Kiinalaisia otettiin myös orjiksi. 1930-luvulla ja vielä toisen maailmansodan aikana aseistautuneet yijoukot hallitsivat suuria alueita eteläisessä Sichuanissa. Kiinan sisällissodan myötä valtaan nousivat kommunistit ja heidän toteuttamiinsa uudistuksiin kuului muun muassa maan haltuunotto valtiolle ja kolhoosit. Yihin tämä vaikutti vain rajoitetusti, sillä vain pieni osa oli omistanut maata aiemminkaan useimpien ollessa vuokraviljelijöitä.
Kulttuuri

Yillä oli aikanaan käytössä eräänlainen kastijärjestelmä, jonka huippu koostui yiden eliitistä eli mustista yistä, keskiluokka valkoisista yistä eli orjien jälkeläisistä ja alin luokka hiljattain orjiksi otetuista. Kommunistit kielsivät orjuuden jo vuonna 1949, mutta suuri osa yistä on silti edelleen tietoinen tästä kastitaustastaan. Yit ovat perinteisesti olleet pääasiassa maanviljelijöitä ja he kasvattavat esimerkiksi maissia, perunaa ja tattaria. Kotieläiminä pidetään esimerkiksi karjaa, lampaita, vuohia ja hevosia. Oopiumi oli aikanaan tärkeä rahakasvi.
Yin kieli on tiibetiläis-burmalainen kieli, joka jakautuu useisiin eri murteisiin tai omiin kieliinsä, joiden puhujat eivät täysin ymmärrä toisiaan. Yit itse yhdistävät itsensä murreryhmiin tai alueellisiin ryhmiin pikemminkin kuin yiden yläryhmään.
Yiden uskonto on sekoitus taolaisuutta, buddhalaisuutta ja esi-isien palvontaa. Lisäksi Liangshanin alueella yit harjoittavat edelleen perinteistä animistista uskoaan, johon kuuluvat erilaiset henget. Yiden šamaaneista käytetään nimityksiä bimo ja suya. He ovat vastuussa uskonnollisista rituaaleista, joihin kuuluu esimerkiksi eläinten uhraaminen. Lähetyssaarnaajien myötä useammat tuhannet yit harjoittavat nykyisin myös kristinuskoa.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Yit Wikimedia Commonsissa
Yinkielistä kirjoitusta sen omalla kirjaimistolla.
Yinainen perinneasussa.
Flatdalin kirkko

| Flatdalin kirkko Flatdal kyrkje |
| --- | --- |
 Kirkko vuonna 2010.
Sijainti:  Seljord, Norja
Kirkkokunta:  Norjan kirkko
Hiippakunta:  Agderin ja Telemarkin hiippakunta
Rakentamisvuosi:  1654
Materiaali:  puu
Istumapaikkoja:  160
Lisää rakennusartikkeleitaArkkitehtuurin teemasivulla
Flatdalin kirkko (norj. Flatdal kyrkje) on Seljordin kunnassa Norjassa sijaitseva puinen pitkäkirkko vuodelta 1654.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Flatdalin kirkko Wikimedia Commonsissa
Hifumi Abe

| Mitalit | Mitalit | Mitalit |  |
| --- | --- | --- | --- |
|  Abe MM-kilpailuissa 2022 |  Abe MM-kilpailuissa 2022 |  Abe MM-kilpailuissa 2022 |  |
Maa:   Japani
Miesten judo
|  Olympialaiset  |  Olympialaiset  |  Olympialaiset  |  |
|  Kultaa | Tokio 2020 | 66 kg |  |
|  Kultaa | Pariisi 2024 | 66 kg |  |
|  Hopeaa | Tokio 2020 | sekajoukkue |  |
|  Hopeaa | Pariisi 2024 | sekajoukkue |  |
| MM-kilpailut  | MM-kilpailut  | MM-kilpailut  |  |
|  Kultaa | Budapest 2017 | 66 kg |  |
|  Kultaa | Baku 2018 | 66 kg |  |
|  Kultaa | Baku 2018 | joukkue |  |
|  Kultaa | Tokio 2019 | joukkue |  |
|  Kultaa | Taškent 2022 | 66 kg |  |
|  Kultaa | Doha 2023 | 66 kg |  |
|  Pronssia | Tokio 2019 | 66 kg |  |
Hifumi Abe (jap. 阿部 一二三, s. 9. elokuuta 1997) on japanilainen judoka, olympiavoittaja ja maailmanmestari.
Abe voitti alle 17-vuotiaiden Aasian-mestaruuden 60 kg:n painoluokassa 2012 ja saavutti saman ikäluokan MM-hopeaa 66-kiloisissa 2013. kilpaili ensimmäisen kerran aikuisten kilpailuissa vuonna 2014, jolloin hän voitti Kodokan Cupin ja Tokion Grand Slamin. Lisäksi hän oli samana vuonna junioreiden MM-kilpailuissa toinen henkilökohtaisessa ja voittaja joukkuekilpailuissa. Nuorten olympialaisissa hän saavutti kultaa henkilökohtaisessa ja pronssia joukkuekilpailussa. Vuonna 2015 Abe voitti Taškentin Grand Prix’n. Vuotta myöhemmin hän voitti kaksi Grand Slam -turnausta, kun hän oli paras Tokion ja Tjumenin kilpailuissa. Lisäksi hän voitti Japanin-mestaruuden. Vuonna 2017 Abe voitti uransa ensimmäisen aikuisten MM-kullan, kun hän oli ensimmäinen Budapestin MM-kilpailujen 66 kg sarjassa. Lisäksi hän voitti samana vuonna Tokion ja Pariisin Grand Slam -turnaukset ja Japanin-mestaruuden. Hän uusi MM-kullan seuraavana vuonna Bakun MM-kilpailuissa ja oli voittamassa myös joukkuekilpailua. Lisäksi hän voitti Jekaterinburgin Grand Slam -turnauksen vuonna 2018. Vuonna 2019 Abe voitti Osakan Grand Slamin. Tokion MM-kilpailuissa 2019 hän oli kolmas 66 kg sarjassa ja kultamitalisti joukkuekilpailussa. Vuonna 2020 hän voitti Düsseldorfin Grand Slam -turnauksen. Vuonna 2021 Abe voitti Antalyan Grand Slam -turnauksen.
Vuodelle 2021 siirretyissä Tokion olympialaisissa Abe kilpaili 66 kg sarjassa. Hän aloitti olympiaturnauksen suoraan toiselta kierrokselta, jolla voitti ranskalaisen Kilian Le Blouchin. Puolivälierissä Abe voitti mongolialaisen Yondonperenlein Baskhüün. Välierissä Abe voitti brasilialaisen Daniel Cargninin seoi-nagella. Loppuottelussa Abe voitti georgialaisen Vazha Margvelashvilin o-soto-garilla. Abe oli lisäksi mukana Japanin judojoukkueessa, joka voitti sekajoukkuekilpailun hopeaa. Hän voitti seuraavana vuonna 66-kiloisten maailmanmestaruuden Taškentissa sekä Budapestin Grand Slamin ja Japanin-mestaruuden. Hän voitti maailmanmestaruuden samassa painoluokassa jälleen Dohassa 2023. Hän voitti Tokion Grand Slamin 2023 ja Antalyan Grand Slamin 2024.
Pariisin olympialaisissa 2024 Abe puolusti onnistuneesti olympiakultaansa voittaen loppuottelussa Willian Liman. Sekajoukkuekilpailussa hän saavutti hopeaa.
Lammi (Somero)

Laurilan talo Lammin kylän historiallisella kylätontilla Hirveläntien varressa elokuussa 2022.
Lammi on kylä Somerolla, Paimionjoen vesireittiin kuuluvan, Hirsjärveä ja Kirkkojärveä yhdistävän Someronjoen eteläpuolella. Kylä on osa Someron keskustaajamaa, ja sen naapurikyliä ovat Joensuu pohjoisessa ja Harju etelässä. Kylän väkiluku vuonna 2011 oli 441, mikä teki siitä väkiluvultaan Someron neljänneksi suurimman kylän heti Joensuun, Jaatilan ja Pappilan jälkeen.
Historiallisesti Lammi on ollut samaa isonjaon jakokuntaa viereisen Harjun kylän kanssa ja kylään 1800-1900-luvuilla muodostunut taajama-asutus liittyy Someron keskustaajaman eteläosan Someronjoen eteläpuolella Kirkonmäkeen Harjun ja Lammin kylissä. Lammin historiallinen kylätontti, jolla vieläkin on Lammin kylän Laurilan kantatalo, on sijainnut nykyisten Härkäläntien ja Hirveläntien risteyksessä, ja sitä vastapäätä Hirveläntien varrella on myös Someron vanha paloasema, jonka yläkerrassa toimi vuoteen 1976 Someron kunnantoimisto.
Vieressä ovat uusi paloasema ja Seurakuntakeskus.
Uudempaa taajama-asutusta Lammin kylässä edustaa Lamminniemen asuinalue Someronjoen varressa Helsingintien pohjoispuolella. Lamminniemessä toimii alkujaan sotaveteraanien kuntoutuspalveluita tarjoamaan perustettu Lamminniemi-koti ja nykyään kesäteatterikäytössä oleva Havuharjun tanssilava. Kylän halki kulkee Helsingintie (kantatie 52), jossa kylän kohdalla sijaitseva Lammin mäki mainitaan Rauli Badding Somerjoen kappaleessa "Bussi Somerolle".
Venla Hovi

| Mitalit | Mitalit | Mitalit |  |
| --- | --- | --- | --- |
|  Venla Hovi vuonna 2016. |  Venla Hovi vuonna 2016. |  Venla Hovi vuonna 2016. |  |
Maa:   Suomi
Naisten jääkiekko
|  Olympialaiset  |  Olympialaiset  |  Olympialaiset  |  |
|  Pronssia | Vancouver 2010 | jääkiekko |  |
|  Pronssia | Pyeongchang 2018 | jääkiekko |  |
| MM-kilpailut  | MM-kilpailut  | MM-kilpailut  |  |
|  Hopeaa | Suomi 2019 | jääkiekko |  |
|  Pronssia | Harbin 2008 | jääkiekko |  |
|  Pronssia | Hämeenlinna 2009 | jääkiekko |  |
|  Pronssia | Plymouth 2017 | jääkiekko |  |
Venla Hovi (o.s. Heikkilä, s. 28. lokakuuta 1987 Tampere) on suomalainen uransa lopettanut jääkiekkoilija, pelipaikaltaan hyökkääjä. Hän laukoo vasemmalta.
Hovi edusti naisten SM-sarjassa Ylöjärven Ilvestä kauden 2002–2003. Hän pelasi samassa sarjassa Tampereen Ilveksessä kaudet 2003–2004 ja 2005–2010 lukuun ottamatta kautta 2007–2008, jonka hän pelasi Niagaran yliopiston joukkueessa. Hän edusti Hämeenlinnan Pallokerhoa kaudet 2010–2012 ja Kalevan Palloa 2012–2014. Kaudella 2014–2015 hän keskittyi viestinnän opintoihin Vaasan yliopistossa, mutta pelasi kuitenkin Euroopan cupin otteluita itävaltalaisessa EHV Sabres Wien -joukkueessa. Kausilla 2015–2018 hän pelasi kanadalaisen Manitoban yliopiston Bisons-joukkueessa samalla kun opiskeli kyseisessä yliopistossa kielitieteen maisteriksi.. Kaudella 2018−2019 hän edusti Canadian Women's Hockey Leaguessa pelannutta Calgary Infernoa.
Hovi ratkaisi kauden 2005–2006 Suomen-mestaruuden tehtyään viimeisessä loppuottelussa Ilveksen voittomaalin jatkoajalla. Hän voitti Suomen-mestaruuden Ilveksessä myös kaudella 2009–2010 ja HPK:ssa kaudella 2010–2011. Hän voitti Manitobassa yliopistomestaruuden 2018 ja Calgaryssa CWHL:n mestaruuden 2019.
Hovi pelasi ensimmäisen kerran MM-kilpailuissa Kanadassa 2007, jossa Suomi sijoittui neljänneksi. Harbinin kisoissa 2008 ja Hämeenlinnassa 2009 hän kuului Suomen pronssijoukkueeseen, kuten myös Vancouverin talviolympialaisissa 2010. Hän kuului neljänneksi sijoittuneisiin Suomen MM-joukkueisiin 2012 ja 2013 sekä viidenneksi sijoittuneeseen olympiajoukkueeseen Sotšissa 2014. Hän kuului neljänneksi sijoittuneeseen Suomen joukkueeseen MM-kilpailuissa 2016 ja MM-pronssijoukkueeseen Yhdysvalloissa 2017. Pyeongchangin olympialaisissa 2018 hän saavutti pronssia. Suomen MM-kilpailuissa 2019 hän oli saavuttamassa Suomen ensimmäistä MM-hopeaa. Hän on pelannut 6.4.2019 mennessä kaikkiaan 199 A-maaottelua, joissa hän on tehnyt 28 maalia ja antanut 47 maalisyöttöä.
Hovi lopetti uransa jääkiekkoilijana keväällä 2019 Suomessa järjestetyn jääkiekon MM-kilpailuiden hopeaan päättyneeseen finaaliin.
Hovi avioitui kesällä 2009. Hän opiskeli aiemmin Pirkanmaan ammattikorkeakoulussa.
Mihail Botvinnik

| Mihail Botvinnik |
| --- | --- |

Henkilötiedot
Koko nimi:  Mihail Moisejevitš Botvinnik
Syntynyt: 17. elokuuta 1911
Kuollut: 5. toukokuuta 1995 (83 vuotta)
Kansalaisuus:   venäläinen
Shakinpelaaja
Titteli:  suurmestari
Maailmanmestari:  1948-1957 1958-1960 1961-1963
Mihail Moisejevitš Botvinnik (ven. Михаил Моисеевич Ботвинник; 17. elokuuta (J: 4. elokuuta) 1911 Kuokkala – 5. toukokuuta 1995 Moskova) oli kolmeen otteeseen shakin maailmanmestaruuden saavuttanut, lajin historian vahvimpiin pelaajiin luettu suurmestari. Hän syntyi Suomen suuriruhtinaskuntaan kuuluneessa Terijoen Kuokkalassa.
Botvinnik saavutti maailmanmestaruuden 1948 toisen maailmansodan jälkeen vallinneessa epäselvässä tilanteessa, kun maailmanmestaruus oli jäänyt vaille haltijaa Aleksandr Alehinin kuoltua yllättäen. Botvinnik säilytti tittelin vuoteen 1957 ja otti sen uudelleen haltuun vuosiksi 1958–1960. Hänen kolmas kautensa maailmanmestarina kesti 1961–1963.
Ensimmäisenä neuvostojärjestelmän tuottamana maailmanmestarina Botvinnik sai kokea poliittisia paineita, mutta hänellä oli myös ratkaiseva vaikutus huippushakkia dominoineen venäläisen koulukunnan syntyyn. Hänen kuuluisimpana oppilaanaan voitaneen pitää Garri Kasparovia. Vielä varttuneella iällä Botvinnik innostui tietokoneiden shakkiharrastukseen tuomasta lisäarvosta.
Elämä

Mihail Botvinnik syntyi venäjänjuutalaiseen perheeseen Kuokkalassa Suomen suuriruhtinaskunnassa. Hänen isänsä Moisey Botvinnik oli hammasteknikko.
Botvinnik huomattiin shakkimaailmassa ensimmäisen kerran, kun hän oli 14-vuotias. Hän voitti simultaanipelissä José Raúl Capablancan. Hän oli aloittanut pelaamisen kaksi vuotta aiemmin.
Maailmanmestariksi

Shakin maailmanmestari Aleksandr Aljehin kuoli 1946. Kansainvälinen shakkiliitto FIDE organisoi tällöin parhaiden pelaajien turnauksen, jonka piti selvittää kuka olisi seuraava shakin maailmanmestari. Neuvostoliitto liittyi tällöin varta vasten FIDEn jäseneksi osallistuakseen tähän turnaukseen. Turnaus järjestettiin 1948 ja sen voitti Mihail Botvinnik.
Aiheesta muualla

Mihail Botvinnik ChessGames.com-sivustolla (englanniksi)
Shakin maailmanmestarit
| --- | --- |
Kiistattomat (1886–1993)::   Steinitz  Lasker  Capablanca  Euwe  Alehin  Smyslov  Tal  Botvinnik  Petrosjan  Spasski  Fischer  Karpov  Kasparov 
FIDE:n maailmanmestarit 1993–2006::   Halifman  Ponomarov  Kasymdžanov  Topalov 
PCA:n maailmanmestarit 1993–2006::   Kasparov  Kramnik 
Yhdistymisen jälkeen 2006 alkaen::   Kramnik  Anand  Carlsen  Ding 
| Auktoriteettitunnisteet  |
| --- | --- |
Kansainväliset:  FAST  ISNI  VIAF  WorldCat 
Kansalliset:  Espanja  Ranska  BnF data  Saksa  Israel  Yhdysvallat  Ruotsi  Latvia  Tšekki  Australia  Alankomaat  Puola 
Henkilöt:  Deutsche Biographie  DDB  Trove 
Muut:  SNAC  IdRef 
Mihail Botvinnik vuonna 1927
Botswanan presidentti

| Botswanan presidentti |
| --- | --- |
 President of the Republic of Botswana
 
 
 Nykyinen Duma Boko 1. marraskuuta 2024 lähtien
Kauden pituus:  5 vuotta, uudelleenvalinta mahdollinen
Perustettu:  30. syyskuuta 1966
Ensimmäinen:  Seretse Khama
Botswanan presidentti on sekä Botswanan valtionpäämies että hallituksen johtaja. Presidentti valitaan epäsuoralla vaalilla parlamentissa viisivuotiskaudelle. Sama presidentti on vuodesta 1997 voitu valita korkeintaan kahdeksi peräkkäiseksi kaudeksi. Presidentti tarvitsee parlamentin luottamuksen.
Luettelo

| № | Presidentti (Syntynyt–Kuollut) | Presidentti (Syntynyt–Kuollut) | Virkakausi | Virkakausi | Puolue |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 1 |  | Seretse Khama (1921–1980) | 30. syyskuuta 1966 | 13. heinäkuuta 1980 | Botswanan demokraattipuolue |
| 2 |  | Quett Masire (1925–2017) | 18. heinäkuuta 1980 | 31. maaliskuuta 1998 | Botswanan demokraattipuolue |
| 3 |  | Festus Mogae (s. 1939) | 1. huhtikuuta  1998 | 1. huhtikuuta  2008 | Botswanan demokraattipuolue |
| 4 |  | Ian Khama (s. 1953) | 1. huhtikuuta  2008 | 1. huhtikuuta  2018 | Botswanan demokraattipuolue |
| 5 |  | Mokgweetsi Masisi (s. 1961) | 1. huhtikuuta  2018 | 1. marraskuuta 2024 | Botswanan demokraattipuolue |
| 6 |  | Duma Boko (s. 1969) | 1. marraskuuta 2024 | virassa | Demokraattisen muutoksen sateenvarjo |
Émilie

Émilie on Kaija Saariahon säveltämä ooppera vuodelta 2009. Libreton on kirjoittanut Amin Maalouf, ja teos sai kantaesityksensä Lyonin oopperassa 1. maaliskuuta 2010. Oopperan ainoan roolin kantaesityksessä esitti sopraano Karita Mattila, jolle teos on sävelletty. Myöhempiä esityksiä sovittiin Amsterdamiin ja Lontooseen. Yleisradio ja Ranskan radio toteuttivat oopperan radioinnin 3. huhtikuuta 2010.
Saariaho ja Mattila olivat kehitelleet ideaa yhden naisen teoksesta vuodesta 2001 saakka. Lopullisen aiheen Saariaho keksi vuonna 2007, ja sävellystyö valmistui kesäkuussa 2009. Teos kertoo ranskalaisen oppineen Émilie du Châtelet’n viimeisistä päivistä. Sen teemoja ovat miehen ja naisen välisen rakkauden ohella tiedon ja totuuden rakkaus. Saariahoa kiehtoi Émilie du Châtelet’ssa hänen ristiriitaisuutensa ja mittavat saavutuksensa aikana, jolloin naisten odotettiin vain hankkiutuvan hyviin naimisiin. Yksinäytöksisessä oopperassa on yhdeksän kohtausta:
Aavistuksia
Hauta
Voltaire
Säteet
Kohtaaminen
Tuli
Lapsi
Principia
Kohti unohdusta
Orkesterina on kamariorkesteri, johon kuuluu cembalo. Lisäksi sävellyksessä käytetään elektroniikkaa.
Suomessa oopperan ensi-ilta oli 2. huhtikuuta 2015 Kansallisoopperassa.
Kreikan Superliigan kausi 2009–2010

| Kreikan Superliigan kausi 2009–2010 |
| --- | --- |
Joukkueiden määrä:  16
Mestari:  Panathinaikos FC
Pudonneet joukkueet:  Levadiakos FC, PAS Giannina, Panthrakikos FC
Ottelut:  252
Maalit:  587 (2,33 per ottelu)
Paras maalintekijä:  Djibril Cissé, Panathinaikos (23)
Alempi sarjataso:  Beta Ethniki
  ← 2008–2009 :  2010–2011 → 
Kausi 2009–2010 oli Kreikan Superliigan neljäs kausi. Uusina joukkueina sarjassa pelasivat Beta Ethnikistä nousseet Atromitos FC, AO Kavala sekä PAS Giannina. Kauden jälkeen Giannina, Levadiakos ja Panthrakikos putosivat Beta Ethnikiin. Sarjan voitti Panathinaikos, joka katkaisi näin Olympiakoksen viiden mestaruuden putken.
Joukkueet

| Joukkue | Kaupunki | Valmentaja | Kotistadion | Kapasiteetti | Edellisen kauden sijoitus |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| AEK Ateena | Ateena |  Dušan Bajević | Ateenan olympiastadion | 71 030 | 4 |
| Aris FC | Thessaloniki |  Mazinho | Kleanthis Vikelidis Stadium | 23 220 | 6 |
| Asteras Tripolis | Trípoli |  Mario Gómez | New Asteras Tripolis Stadium | 15 000 | 10 |
| Atromitos FC | Peristéri |  Giórgos Dónis | Peristeri Stadium | 8 939 | 1 (Beta Ethniki) |
| Ergotelis FC | Iraklion |  Níkos Karageorgíou | Pankrítio-stadion | 26 240 | 9 |
| Iraklis Thessaloniki FC | Thessaloniki |  Oleh Protasov | Lysimachos Kaftanzoglu Stadium | 27 770 | 12 |
| AO Kavala | Kavála |  Giánnis Papakóstas | Anthi Karagianni Stadium | 12 500 | 3 (Beta Ethniki) |
| Larissa FC | Lárisa |  Marínos Ouzounídis | Alkazar Stadium | 13 108 | 5 |
| Levadiakos FC | Livadeiá |  Momčilo Vukotić | Levadia Stadium | 5 915 | 13 |
| Olympiakos FC | Pireus |  Zico | Karaiskakis Stadium | 33 334 | 1 |
| Panathinaikos FC | Ateena |  Henk ten Cate | Ateenan olympiastadion | 71 030 | 3 |
| Panionios FC | Néa Smýrni |  Emilio Ferrera | Nea Smyrni Stadium | 11 700 | 8 |
| Panthrakikos FC | Komotiní |  Albert Cartier | Komotini Stadium | 6 500 | 11 |
| PAOK FC | Thessaloniki |  Fernando Santos | Toumba Stadium | 28 701 | 2 |
| PAS Giannina | Ioánnina |  Giórgos Paráschos | Zosimades Stadium | 7 652 | 2 (Beta Ethniki) |
| Skoda Xanthi FC | Xánthi |  Wolfgang Wolf | Skoda Xanthi Arena | 7 361 | 7 |
Sarjataulukko

| Sija | Joukkue | O | V | T | H | TM | PM | ME | P |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 1 | Panathinaikos | 30 | 22 | 4 | 4 | 54 | 17 | +37 | 70 |
| 2 | Olympiakos (C) | 30 | 19 | 7 | 4 | 47 | 18 | +29 | 64 |
| 3 | PAOK | 30 | 19 | 5 | 6 | 41 | 16 | +25 | 62 |
| 4 | AEK Ateena | 30 | 15 | 8 | 7 | 43 | 31 | +12 | 53 |
| 5 | Aris | 30 | 12 | 10 | 8 | 35 | 28 | +7 | 46 |
| 6 | Kavala | 30 | 10 | 9 | 11 | 31 | 32 | -1 | 39 |
| 7 | Atromitos | 30 | 10 | 8 | 12 | 34 | 36 | –2 | 38 |
| 8 | Larissa | 30 | 10 | 7 | 13 | 31 | 42 | –11 | 37 |
| 9 | Panionios | 30 | 9 | 10 | 11 | 34 | 35 | -1 | 37 |
| 10 | Iraklis | 30 | 10 | 7 | 13 | 39 | 41 | –2 | 37 |
| 11 | Ergotelis | 30 | 9 | 9 | 12 | 37 | 41 | -4 | 36 |
| 12 | Asteras Tripolis | 30 | 10 | 6 | 14 | 29 | 36 | -7 | 36 |
| 13 | Xanthi | 30 | 10 | 5 | 15 | 27 | 36 | –9 | 35 |
| 14 | Levadiakos | 30 | 9 | 7 | 14 | 31 | 44 | –13 | 34 |
| 15 | PAS Giannina  | 30 | 7 | 7 | 16 | 27 | 46 | –19 | 28 |
| 16 | Panthrakikos | 30 | 3 | 3 | 24 | 21 | 62 | –41 | 12 |
O = ottelut; V = voitot; T = tasapelit; H = Häviöt; TM = Tehdyt maalit; PM = Päästetyt maalit; ME = Maalien erotus; P = Kokonaispiste määrä
| --- | --- |
: Mestarien liigan 3. Karsintakierros
: Pääsy mestarien liigan karsintoihin
: Putoaminen Beta Ethnikiin
Ottelut

|  Koti/Vieras | AEK | ARI | AST | ATR | ERG | IRA | KAV | AEL | LEV | OLY | PAO | PAN | PTH | PAOK | PAS | XAN |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| AEK Ateena |  | 1-0 | 2-0 | 3-3 | 1-0 | 1-0 | 3-0 | 3-1 | 3-2 | 1-2 | 0-1 | 1-1 | 3-2 | 1-0 | 3-1 | 3-1 |
| Aris | 1-1 |  | 0-1 | 1-0 | 2-1 | 4-2 | 0-0 | 2-0 | 1-0 | 1-0 | 0-0 | 1-1 | 0-2 | 2-0 | 1-0 | 1-0 |
| Asteras Tripolis | 2-0 | 2-1 |  | 1-2 | 2-4 | 0-4 | 1-0 | 0-0 | 2-1 | 1-3 | 0-1 | 2-0 | 3-1 | 1-1 | 3-0 | 0-0 |
| Atromitos | 0-1 | 0-3 | 0-0 |  | 0-0 | 2-1 | 2-0 | 2-1 | 3-0 | 0-1 | 0-3 | 1-0 | 3-1 | 0-0 | 2-1 | 1-0 |
| Ergotelis | 2-2 | 0-0 | 4-3 | 1-1 |  | 1-3 | 1-0 | 0-0 | 1-0 | 0-0 | 0-3 | 0-0 | 4-0 | 0-2 | 3-1 | 1-0 |
| Iraklis | 1-1 | 2-2 | 1-0 | 2-2 | 0-2 |  | 1-0 | 2-1 | 1-1 | 1-0 | 0-1 | 0-2 | 3-1 | 1-1 | 2-0 | 2-4 |
| Kavala | 2-1 | 1-1 | 0-1 | 2-1 | 1-3 | 1-0 |  | 3-3 | 2-2 | 0-0 | 2-2 | 1-1 | 3-0 | 0-0 | 1-0 | 2-1 |
| Larissa | 1-0 | 2-2 | 1-0 | 2-2 | 1-0 | 2-1 | 1-0 |  | 1-2 | 0-2 | 0-3 | 2-2 | 0-2 | 2-1 | 0-0 | 2-0 |
| Levadiakos | 0-0 | 0-2 | 1-0 | 1-0 | 2-2 | 1-0 | 0-1 | 3-0 |  | 0-3 | 0-2 | 1-0 | 2-0 | 0-2 | 4-1 | 2-1 |
| Olympiakos | 1-2 | 2-1 | 3-0 | 2-0 | 2-1 | 1-1 | 0-0 | 2-1 | 5-1 |  | 2-0 | 1-0 | 3-0 | 0-1 | 2-2 | 0-0 |
| Panathinaikos |  | 2-1 | 1-1 | 3-1 | 4-1 | 2-0 | 0-2 | 4-0 | 3-0 | 0-1 |  | 2-1 | 2-0 | 2-1 | 4-0 | 1-0 |
| Panionios | 3-1 | 1-1 | 1-3 | 2-1 | 1-1 | 0-0 | 1-2 | 0-3 | 2-2 | 0-1 | 0-2 |  | 3-1 | 0-0 | 3-1 | 3-0 |
| Panthrakikos | 1-2 | 1-1 | 0-0 | 0-3 | 3-2 | 1-2 | 1-3 | 1-3 | 0-2 | 0-2 | 0-1 | 0-1 |  | 1-2 | 1-2 | 1-1 |
| PAOK | 0-1 | 4-1 | 1-0 | 1-0 | 4-1 | 1-0 | 1-0 | 1-0 | 3-0 | 1-2 | 2-1 | 1-0 | 3-0 |  | 2-0 | 1-0 |
| PAS Giannina | 1-1 | 0-1 | 1-0 | 1-0 | 1-0 | 2-3 | 2-1 | 2-0 | 1-1 | 2-2 | 0-1 | 2-3 | 2-0 | 0-1 |  | 0-0 |
| Xanthi | 1-0 | 2-1 | 2-0 | 2-1 | 1-0 | 4-3 | 2-1 | 0-1 | 1-0 | 0-1 | 1-2 | 1-2 | 1-0 | 0-3 | 1-1 |  |
Parhaat maalintekijät

| # | Nimi | Joukkue | Maalit |
| --- | --- | --- | --- |
| 1 |  Djibril Cissé | Panathinaikos FC | 23 |
| 2 |  Javier Cámpora | Aris FC | 11 |
| = |  Giórgos Bárkoglou | Levadiakos FC | 11 |
| = |  Victoraș Iacob | Iraklis Thessaloniki FC | 11 |
| 5 |  Danijel Cesarec | Asteras Tripolis | 10 |
| 4 |  Benjamin Onwuachi | AO Kavala | 7 |
Oulunsalon lukio

| Oulunsalon lukio |
| --- | --- |
 Lukio toimii Oulunsalo-talossa.
Sijainti:  Oulunsalo, Oulu
Tyyppi:  lukio
Perustettu:  1988
Rehtori:  Tuula Tervonen
Verkkosivut
Oulunsalon lukio on Oulussa, Oulunsalon kaupunginosassa toimiva lukio. Se toimii Oulunsalo-talossa, kaupunginosan keskuksessa. Koulun rehtorina toimii Tuula Tervonen.
Aiheesta muualla

Oulunsalon lukio