stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Etelänukonkorento
Koko ja ulkonäkö

Etelänukonkorento on kooltaan  56–65 mm pitkä. Se on ukonkorennoksi pienikokoinen; kooltaan se on samaa luokkaa kuin karvaukonkorento ja pohjanukonkorento, eli selvästi yleistä siniukonkorentoa pienempi. Muodoltaan se on muita ukonkorentoja lyhytruumiisempi ja töpäkämpi, lennon ollessa usein selvästi ylös alas heittelehtivää.
Lajin otsa on vaaleampi kuin muilla ukonkorennoilla ja sen olkajuovat ovat hyvin lyhyet ja kapeat. Keskiruumiin sivuilla on leveät vaaleat raidat, jotka ovat koiraalla keltaiset ja naaraalla vaaleankellertävät. Koiraan takaruumis on musta selkein sinisin kirjailuin ja takaruumiin etuosan sivut ovat laajalti siniset. Paras ja varmin tuntomerkki on kuitenkin takaruumiin toisen jaokkeen selkeä keltainen, mustareunainen T- tai naulakuvio. Toisen jaokkeen alareuna on sininen. Samankaltainen T-kuvio on vain suurempikokoisella naaraskirjoukonkorennolla, jolla on kuitenkin etelänukonkorentoa leveämmät olkajuovat. Etelänukonkorennon perälisäkkeet ovat pitkät.
Lajin naaras on kuten koiras, mutta väritys on ruskea. Kuviot, jotka koiraalla ovat sinisiä, ovat naaraalla keltaisia. Naaraan yleisväritys on hailakka, takaruumiin etuosan ja keskiruumiin sivujen ollessa hyvin vaaleat.
Elinympäristö

Etelänukonkorennon elinympäristöjä ovat lähes kaikenlaiset seisovat makeat vedet, joissa runsas kasvillisuus. Suomessa lajia havaitaan useimmiten rannikon tuntumassa, tällöin usein esimerkiksi saarissa, merenlahdilla, rannikon niemillä, kaupunkien puistoissa ja puutarhoissa. Usein havaintopaikka sijaitsee kaukana vedestä.
Esiintyminen

Lajin päälentokausi on Euroopassa kesäkuusta joulukuuhun. Suomessa lajia tavataan elo-lokakuun aikana, mutta sen päälentokausi täällä on elo-syyskuu.
Etelänukonkorento löydettiin Suomesta ensimmäisen kerran Porvoosta syksyllä 2002. Tämän jälkeen on lajin havaittu olevan melko tavallinen vieras etelärannikolla elo-syyskuussa, ja 2006 havaittiin useita kymmeniä yksilöitä. Lajin esiintyminen meillä lienee toistaiseksi lähinnä Baltian harhailijoiden varassa, sillä lisääntymistä ei ole toistaiseksi todistettu. Etelänukonkorentojen syksyiset vaellukset osuvat yksiin etelänpuoleisten tuulien kanssa. Vuoden 2006 voimakas vaellus selittynee osin Keski-Euroopan ja Baltian hyvin voimakkaalla vaelluksella.
Euroopassa laji on levittäytynyt kovaa vauhtia kohti pohjoista ja on esimerkiksi Britannian eteläosissa syksyisin tavallisin ukonkorentolaji.
Felipe França Silva

| Mitalit | Mitalit | Mitalit |  |
| --- | --- | --- | --- |
|  Felipe França Silva |  Felipe França Silva |  Felipe França Silva |  |
Maa:   Brasilia
Miesten uinti
| MM-kilpailut (pitkä rata)  | MM-kilpailut (pitkä rata)  | MM-kilpailut (pitkä rata)  |  |
|  Kultaa | Shanghai 2011 | 50 m rintauinti |  |
|  Hopeaa | Rooma 2009 | 50 m rintauinti |  |
| MM-kilpailut (lyhyt rata)  | MM-kilpailut (lyhyt rata)  | MM-kilpailut (lyhyt rata)  |  |
|  Kultaa | Dubai 2010 | 50 m rintauinti |  |
|  Kultaa | Doha 2010 | 50 m rintauinti |  |
|  Kultaa | Doha 2014 | 100 m rintauinti |  |
|  Kultaa | Doha 2014 | 4 × 50 m sekauinti |  |
|  Kultaa | Doha 2014 | 4 × 100 m sekauinti |  |
|  Pronssia | Dubai 2010 | 100 m rintauinti |  |
|  Pronssia | Dubai 2010 | 4 × 100 m sekauinti |  |
| Tyynenmeren-mestaruuskilpailut  | Tyynenmeren-mestaruuskilpailut  | Tyynenmeren-mestaruuskilpailut  |  |
|  Kultaa | Irvine 2010 | 50 m rintauinti |  |
|  Hopeaa | Gold Coast 2014 | 100 m rintauinti |  |
Felipe Alves França da Silva  (s. 14. toukokuuta 1987 Suzano) on brasilialainen uimari.
França Silva teki toukokuussa 2009 50 metrin rintauinnin maailmenennätyksen 26,89. Hän sijoittui Belgradin universiadeissa toiseksi 50 metrin rintauinnissa . Rooman MM-kilpailuissa 2009 hän sai hopeaa samassa lajissa ajalla 26,76. Hän voitti 50 metrin rintauinnin Irvinen Tyynenmeren-mestaruuskilpailuissa 2010 ajalla 27,26. Hän saavutti saman vuoden lyhyen radan MM-kilpailuissa Dubaissa kultaa 50 metrin rintauinnissa ajalla 25,95 sekä pronssia 100 metrin rintauinnissa ja 4 × 100 metrin sekauintiviestissä.
França Silva voitti 50 metrin rintauinnin maailmanmestaruuden Shanghaissa 2011 ajalla 27,01. Gold Coastin Tyynenmeren-mestaruuskilpailuissa 2014 hän sai hopeaa 100 metrin rintauinnissa. Hän voitti Dohan lyhyen radan MM-kilpailuissa 2014 maailmanmestaruuden 50 metrin rintauinnissa ajalla 25,63, 100 metrin rintauinnissa ajalla 56,29 sekä 4 × 50 ja 4 × 100 metrin sekauintiviesteissä.
Erland Piirinen

Erland (Eelu) Piirinen (alk. Piri, 31. lokakuuta 1869 Harjavalta – 24. huhtikuuta 1949 Harjavalta) oli suomalainen toimitusjohtaja ja kirjallisuuden suomentaja. Hän käytti myös nimimerkkejä ”Väinö Marjamaa” ja ”Lauri Suonperä”.
Piirisen vanhemmat olivat maanviljelijä Maurits Biri ja Vivika Wilhelmiina Hälli. Hän pääsi ylioppilaaksi 1891 Porin lyseosta ja opiskeli sitten Helsingin yliopistossa.
Piirinen toimi Haminan kaupunginviskaalina 1905–1910 ja hän oli sitten Weilin & Göös Oy:n palveluksessa vuodesta 1910 alkaen. Myöhemmin Piirinen oli Kustannus Oy Kirjan teknillisenä johtajana ja Larsson & Jantunen Oy:n toimitusjohtajana.
Erland Piirinen oli naimisissa vuodesta 1906 Hanna Ottilia Mäkelän kanssa.
Teokset

Valokuvaaja: oppikirja valokuvauksen harjoittajille. Kirja, Helsinki 1917
Valokuvausopas: ohjeita aloittelijoille. Kirja, Helsinki 1920, 2. lis. painos 1924, 3. uus. ja lis. painos 1928
Valokuvauksen alkeet. Suomen valokuvaustarpeiden kauppa, Helsinki 1926, 2. uusittu ja lisätty painos 1930
Suomennokset

Naiskysymys: yksinäytöksinen pila; Josef Sienerin mukaan suomeksi mukaili Lauri Suonperä. Näytelmäkirjasto n:o 106. Kirja, Helsinki 1913
Palvelusväkeä: 1-näyt. huvinäytelmä; Roderich Benedixin mukaan suomeksi sommitteli Lauri Suonperä. Näytelmäkirjasto n:o 108. Kirja, Helsinki 1913
Onnellinen aviomies: kolminäytöksinen huvinäytelmä; C. A. Görnerin mukaan suomeksi sovittanut Lauri Suonperä. Näytelmäkirjasto n:o 114. Kirja, Helsinki 1914, 2. painos 1920, 3. painos 1927
Isän nenä: yksinäytöksinen pila; Kraus'in & Niedt'in mukaan suomeksi sovitti Väinö Marjamaa. Näytelmäkirjasto n:o 117. Kirja, Helsinki 1914
Varasteleva sulhanen: yksinäytöksinen pila: Max Hartungin näytelmästä suomeksi mukaili Väinö Marjamaa. Näytelmäkirjasto n:o 121. Kirja, Helsinki 1914
Alarik Wendell: Kirjansitoja: ohjeita kirjansitomataidon yksinkertaisimmista tavoista ja niiden oppimisesta omin päin; suomeksi sovittanut E. Piirinen. Kirja, Helsinki 1916
Catherine Radziwill: Euroopan ruhtinaitten avioliitot. Kirja, Helsinki 1918
Gustave Aimard: Kivisydän: seikkailuja kaukaisessa Lännessä. Kustannus Oy Kirja, Helsinki 1918
Heinrich Vollrat Schumacher: Ranskan viimeinen keisarinna: Eugenie di Teba y Montijon elämä: romaani. Kirja, Helsinki 1918
Gustave Aimard: Tiikerikissa: seikkailuja kaukaisessa Lännessä. Kustannus Oy Kirja, Hämeenlinna 1918
Elin Wägner: Kamillan avioliitto. Kirja, Helsinki 1919
Hans Schmidt: Valokuvaajan valo-oppi; saksalaisen alkuteoksen 3-4 painoksesta mukaillen suomeksi toimittanut E. Piirinen. Suomen valokuvaajain liitto, Helsinki 1926
Esaias Wechter

Esaias Wechter (1701 Turku – 17. toukokuuta 1776 Turku) oli suomalainen kauppias ja valtiopäivämies.
Wechterin vanhemmat olivat Turun porvari Henrik Wechter ja Anna Simolenia ja puolisot vuodesta 1726 Katarina Schele (k. 1743) ja vuodesta 1748 Katarina Elisabeth Danckwardt. Hän ryhtyi kauppiaaksi Turkuun 1720-luvulla. Wechteristä tuli Turkuun raatimies vuonna 1741. Hän perusti vuonna 1738 sinne villa- ja verkatehtaan ja Littoisiin värjäys- ja veranvanutuslaitoksen. Hän oli myssypuolueessa vuosien 1734, 1738–1739 ja 1742–1743 valtiopäivillä ja oli sekreettivaliokunnan jäsen. Siinä asemassaan hän puolusti käsitystä, että suomea puhuville oli Suomessa annettava etusija virantäytössä.
Finedit

| Finedit |
| --- | --- |
Perustettu:  1995
Perustajat:  Jarmo Jylhä
Kotimaa:  Suomi
Infobox OKNimi-testi OK: 
Finedit Oy on Jarmo Jylhän vuonna 1995 perustama suomalainen levy-yhtiö. Yhtiölle levyttäneitä artisteja ovat muun muassa Jukka Heino, Taisto Saaresaho ja Aapeli Rummukainen.
Finnmaid

Finnmaid on/on ollut seuraavien laivojen nimi:
S/S Maldive Merchant, vuosina 1956–1963
M/S Condor, vuosina 1965–1979
M/S Mermaid II, vuosina 1988–2001
M/S Finnreel, vuonna 2000
M/S Finnmaid, vuodesta 2006–
| --- | --- |
: Tämä on täsmennyssivu, joka luettelee monimerkityksisen käsitteen eri merkitykset tai useita eri henkilöitä. Artikkelisivuja, joiden nimessä tai tekstissä lukee ”Finnmaid”, voi hakea sivunnimihaulla, laajalla sivunnimihaulla tai tekstihaulla.
Erik Charpentier

| Mitalit | Mitalit | Mitalit |  |
| --- | --- | --- | --- |
|  Erik Charpentier |  Erik Charpentier |  Erik Charpentier |  |
Maa:   Ruotsi
|  Olympialaiset  |  Olympialaiset  |  Olympialaiset  |  |
Miesten voimistelu
|  Kultaa | Antwerpen 1920 | joukkuekilpailu, ruotsalaissysteemi |  |
Carl Erik Charpentier (17. elokuuta 1897 Sölvesborg – 17. helmikuuta 1978 Lund) oli ruotsalainen voimistelija ja olympiavoittaja. Hän kilpaili vuoden 1920 kesäolympialaisissa Antwerpenissä ja oli siellä mukana voittamassa kultaa ruotsalaisen järjestelmän joukkuevoimistelussa.
Eric Close

Eric Close
Eric Close (s. 24. toukokuuta 1967, Staten Island, New York, Yhdysvallat) on yhdysvaltalainen näyttelijä.
Hänen isänsä on ortopedi ja Eric on vanhin kolmesta veljeksestä. Hänen perheensä muutti ensin Indianaan, sitten Michiganiin ja lopulta Ericin ollessa 7-vuotias San Diegoon Kaliforniaan. Hän valmistui Etelä-Kalifornian yliopistosta vuonna 1989. Hän meni naimisiin vuonna 1995 ja hänellä on avioliitosta kaksi tytärtä. Hän oli kiinnostunut näyttelemisestä jo nuorena, mutta päätti alkaa näyttelijäksi vasta collegen jälkeen. Hän ehti luoda uraa teatterissa, elokuvissa sekä vierailla useissa televisiosarjoissa, ennen kuin sai pääosat sarjoissa Dark Skies (1996), Seitsemän rohkeaa miestä (1998) sekä Hyvin salainen agentti (1999). Hän näytteli FBI-agentti Martin Fitzgeraldia CBS-kanavan televisiosarjassa Ilman johtolankaa, jota tehtiin vuosina 2002-2009. Eric Close näytteli vuonna 2002 myös Takenissa.
Aiheesta muualla

Eric Close Internet Movie Databasessa. (englanniksi)
Eric Close-fanisivusto (Arkistoitu – Internet Archive) (englanniksi)
Toinen fanisivusto (englanniksi)
Erik Cajanus

Erik Cajanus (myös Eerik Cajanus, 1675 Sotkamo – 1737 Kruunupyy) oli maisteri, Turun katedraalikoulun konrehtori, Kruunupyyn kirkkoherra, lääninrovasti ja Uuden Suomenkielisen Wirsi-Kirjan (1701) toimittaja. Hänen on oletettu suomentaneen virsikirjaan noin sata virttä, esimerkiksi Jo joutui armas aika, mutta tälle oletukselle ei ole vahvoja perusteita.
Cajanuksen isä oli Kajaanin kirkkoherra.
Eric Clayton

| Eric Clayton> Henkilötiedot.Muusikko |
| --- | --- |
Aktiivisena:  1989–
Tyylilajit:  rock-ooppera   goottirock
Soittimet:  laulu
Yhtyeet:  Saviour Machine
Levy-yhtiöt:  Frontline Records (1990–1994)   MCM Music / Massacre Records (1994–2006)
Aiheesta muualla
www.saviourmachine.com
  [ Muokkaa Wikidatassa ] [ ohje ]  
Eric Clayton on yhdysvaltalainen, Kaliforniasta kotoisin oleva laulaja ja muusikko. Clayton tunnetaan parhaiten goottilaisesta rock-oopperayhtyeestään Saviour Machine, jonka hän perusti veljensä Jeff Claytonin kanssa vuonna 1989. Vuodesta 1996 eteenpäin Eric on myös tuottanut yhtyeensä julkaisut. Eric Claytonin laulutyyli on hyvin oopperamainen[lähde? ]. Hän onkin vieraillut muun muassa Ayreonin albumilla The Human Equation, Divinefiren albumilla Glory Thy Name, Narnian albumilla The Great Fall, Wedding Partyn albumilla Anthems ja Eva O:n albumilla Ride the Madness, jonka tuottajana hän myös toimi.
Aiheesta muualla

Saviour Machinen kotisivut
Eric Claytonin haastattelu (Arkistoitu – Internet Archive)
FC Hämeenlinnan kausi 2009

| FC Hämeenlinna> Kausi 2009 |
| --- | --- |
Puheenjohtaja:  Jukka Nirkko
Päävalmentaja:  Teuvo Palkki
Stadion:  Kaurialan kenttä
Ykkönen:  6.
Paras maalintekijä:  
– Sarjassa:  Pekka Sihvola 20
Suurin yleisömäärä:  871 (vs. FC KooTeePee 19.7.2009)
Pienin yleisömäärä:  365 (vs. TPV 17.6.2009)
Yleisökeskiarvo:  565
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
FC Hämeenlinna lähti hyvin menneen edelliskauden jälkeen kauteen vahvistuneena. Kauden aikana Lasse Lind ja Panu Autio palasivat Hämeenlinnaan. Myös edelliskauden lopun FC Viikingeissä pelannut Pekka Sihvola palasi takaisin valkopaitaan. Menetyspuolella ei ollut Markus Joenmäkeä ja Jussi Heikkistä lukuun ottamatta korvaamattomia pelaajia. Näin odotukset kauteen lähdettäessä olivatkin korkealla, vaikka Marko Högstedtin ura seuran johtoportaassa loppuikin erimielisyyksiin seuran puheenjohtaja Jukka Nirkon kanssa.
Joukkue ja pelaajatilastot

| Virallisissa otteluissa esiintyneet> No..No. | Virallisissa otteluissa esiintyneet> . | Virallisissa otteluissa esiintyneet> Pelaaja.Pelaaja | Virallisissa otteluissa esiintyneet> Ykkönen.Ottelut | Virallisissa otteluissa esiintyneet> Ykkönen.Maalit | Virallisissa otteluissa esiintyneet> . | Virallisissa otteluissa esiintyneet> . | Virallisissa otteluissa esiintyneet> . | Virallisissa otteluissa esiintyneet> . | Virallisissa otteluissa esiintyneet> . | Virallisissa otteluissa esiintyneet> . |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
|  |  | Saku Pesonen | 15 | 0 |  |  |  |  |  |  |
| 1 |  | Antti Ekholm | 2 | 0 |  |  |  |  |  |  |
| 12 |  | Ville Kalervo | 7 | 0 |  |  |  |  |  |  |
| 2 |  | Panu Autio | 19 | 0 |  |  |  |  |  |  |
| 5 |  | Kristian Kunnas | 17 | 1 |  |  |  |  |  |  |
| 6 |  | Jani Sipilä | 24 | 0 |  |  |  |  |  |  |
| 21 |  | Tuomas Kilkka | 7 | 0 |  |  |  |  |  |  |
| 23 |  | Tommi Puronaho | 3 | 0 |  |  |  |  |  |  |
| 77 |  | Tatu Mäkelä | 25 | 0 |  |  |  |  |  |  |
|  |  | Joni Lindroos | 1 | 0 |  |  |  |  |  |  |
| 4 |  | Juuso Huhtapelto | 7 | 0 |  |  |  |  |  |  |
| 7 |  | Jaakko Juuti | 23 | 2 |  |  |  |  |  |  |
| 8 |  | Lasse Lind | 23 | 2 |  |  |  |  |  |  |
| 11 |  | Janne Arolinna | 13 | 0 |  |  |  |  |  |  |
| 15 |  | Miikka Tuovila | 25 | 4 |  |  |  |  |  |  |
| 16 |  | Matias Heinonen | 2 | 1 |  |  |  |  |  |  |
| 17 |  | Harri Suhonen | 21 | 0 |  |  |  |  |  |  |
| 19 |  | Mikko Kalervo | 26 | 1 |  |  |  |  |  |  |
|  |  | Atte Koivuniemi | 1 | 0 |  |  |  |  |  |  |
| 9 |  | Jere Suomalainen | 8 | 0 |  |  |  |  |  |  |
| 10 |  | Pekka Sihvola | 25 | 20 |  |  |  |  |  |  |
|  |  | Joel Sunabacka | 5 | 0 |  |  |  |  |  |  |
| 13 |  | Olli Lehtimäki | 15 | 1 |  |  |  |  |  |  |
| 14 |  | Otto Ojala | 11 | 0 |  |  |  |  |  |  |
Joukkue ja pelaajatilastot > FC Lahden pelaajat FC Hämeenlinnan paidassa

| Virallisissa otteluissa esiintyneet> . | Virallisissa otteluissa esiintyneet> Pelaaja.Pelaaja | Virallisissa otteluissa esiintyneet> Ykkönen.Ottelut | Virallisissa otteluissa esiintyneet> Ykkönen.Maalit | Virallisissa otteluissa esiintyneet> . | Virallisissa otteluissa esiintyneet> . | Virallisissa otteluissa esiintyneet> . | Virallisissa otteluissa esiintyneet> . | Virallisissa otteluissa esiintyneet> . | Virallisissa otteluissa esiintyneet> . | Virallisissa otteluissa esiintyneet> . |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
|  | Viktor Szentpeteri | 1 | 0 |  |  |  |  |  |  |  |
|  | Juha Tuomi | 2 | 0 |  |  |  |  |  |  |  |
|  | Janne Moilanen | 1 | 0 |  |  |  |  |  |  |  |
|  | Juho-Matti Heikari | 1 | 0 |  |  |  |  |  |  |  |
|  | Toni Huuhka | 1 | 0 |  |  |  |  |  |  |  |
|  | Rico Laitinen | 1 | 0 |  |  |  |  |  |  |  |
|  | Riku Heini | 1 | 0 |  |  |  |  |  |  |  |
|  | Kaarlo Rantanen | 4 | 1 |  |  |  |  |  |  |  |
|  | Jussi Länsitalo | 6 | 0 |  |  |  |  |  |  |  |
|  | Jonne Kemppinen | 1 | 1 |  |  |  |  |  |  |  |
|  | Niki Helenius | 1 | 0 |  |  |  |  |  |  |  |
Pelaajasiirrot > Tulleet

Pekka Sihvola (FC Viikingit)
Kristian Kunnas (FC Viikingit)
Lasse Lind (Atlantis FC)
Panu Autio (Atlantis FC)
Janne Arolinna (Atlantis FC)
Miikka Tuovila (VIFK)
Joel Sunabacka (GrIFK)
Tatu Mäkelä (MuSa)
Juuso Huhtapelto (Tervakosken Pato)
Antti Ekholm (Härmä)
Pelaajasiirrot > Lähteneet

Jussi Heikkinen (FC Lahti)
Markus Joenmäki (FC Haka)
Joachim Lindholm (Halesowen Town)
Timo Priha (PK-35 Vantaa)
Iikka Juura (TPV)
Lauri Jormanainen (HyPS)
Anssi Laine (Härmä)
Tomi Uusitorppa (SoVo)
Jukka Järvinen (SoVo)
Erno Rosenberg (Koskenpojat)
Ville-Veikko Savolainen (lopettanut)
Eric Castrén

| Eric Castrén> Henkilötiedot |
| --- | --- |
Syntynyt: 14. heinäkuuta 1732 Paltamo
Kuollut: 21. joulukuuta 1787 (55 vuotta) Kemi
Kansalaisuus:  ruotsi
Ammatti:  kirkkoherra
Vanhemmat:  Matthias Castreen ja Helena Albogius
Puoliso:  Brita Helena Elfving ja Catarina Elisabet Keckman
Lapset:  Catarinan lapset; Mattias Eriksson Castrén; Samuel Castrén; Ericus Erici Castrén; Catarina Christina Castrén; Elisabet Margareta Castren; Hedvig Sofia Castrén; Maria Helena Castrén; Kristian Ericsson Castrén; Jakob Eriksson Castrén; Zacharias Castrén ja Ulrika Magdalena Castrén
Sukulaiset:  Castrén suku
Eric Castrén (14. heinäkuuta 1732 Paltamo – 21. joulukuuta 1787 Kemi) oli valistushenkinen pappi, joka toimi mm. Kemin kirkkoherrana.
Castrénin vanhemmat olivat Kajaanin pormestari ja kihlakunnan vouti Matias Castrenius, myöh. Castreen (1693–1771) ja hänen ensimmäinen puolisonsa Helena Albogius. Hän pääsi ylioppilaaksi Turussa 1748 ja valmistui filosofian maisteriksi 1754. Castrén vihittiin papiksi Turun hiippakunnassa 1755.
Turun akatemiassa opiskellessaan Eric Castrén laati talousopin professorin Pehr Kalmin ohjauksessa väitöskirjan Öfver Kajanaborgs län, jossa kuvattiin Kajaanin kaupungin sekä Paltamon ja Sotkamon pitäjien historiaa ja taloudellisia oloja. Papiksi vihkimisen jälkeen Castrén sai 1755 viran kotipitäjänsä Paltamon kirkkoherran apulaisena. Tämän jälkeen hän toimi Pohjanmaan jalkaväkirykmentissä pataljoonansaarnaajana vuodesta 1759 sekä Pudasjärven kirkkoherrana vuodesta 1762. Kemin kirkkoherran virkaan hänet nimitettiin vuonna 1785. Castrénista tuli lääninrovasti 1786 ja hän oli saarnaajana pappeinkokouksessa Kokkolassa 1784.
Castrén kirjoitti tutkielman myös Pudasjärven pitäjästä, mikä julkaistiin H.G. Porthanin lehdessä Tidningar utgifne af et Sällskap i Åbo vuonna 1776. Papintoimensa ohessa Pudasjärvellä Castrén otti osaa suuren pitäjänsä elinkeinojen edistämiseen ja vaikutti poronhoidon vakiintumiseen talonpoikaiston keskuudessa.
Eric Castrén oli naimisissa 1763–1784 Pudasjärven kirkkoherran Samuel Keckmanin tyttären Katarina Elisabet Keckmanin (k. 1784) kanssa ja vuodesta 1786 Oulun kappalaisen Jakob Elfvingin tyttären Brita Helena Elfvingin (k. 1817) kanssa tämän ensimmäisessä avioliitossa. Hänen poikiaan olivat Kemin kirkkoherra, teologian tohtori Matthias Castrén (1764–1845), Utsjoen kirkkoherra Samuel Castrén (1765–1797), Alatornion kirkkoherra Erik Castrén (1771–1846), Rovaniemen kirkkoherra Kristian Castrén (1779–1825), Evijärven kappalainen Jakob Castrén (1781–1816) ja Säräisniemen kappalainen Zachris Castrén (1782–1818).
Teoksia

Historisk och oeconomisk beskrifning öfwer Cajanaborgs-län, med wederbörandes tilstädielse, under oeconomiae professorens och Kongl. Sv. Wettensk. Academiens ledamots herr Pehr Kalms inseende, för magister krantsens ärhällande, til almänt ompröfwande framgifwen i Åbo Academ. öfre sal, den 13. Junii 1754. Af Eric Castrèn, Österbotninge. Åbo, tryckt hos directeuren och kongl. boktr. i stor-förstendömet Finland, Jacob Merckell, 1754
Frank Hadow

Frank Hadow
Patrick Francis "Frank" Hadow (24. tammikuuta 1855 – 29. kesäkuuta 1946) oli brittiläinen tennispelaaja.
Hadowista tuli Wimbledonin kaikkien aikojen toinen kaksinpelimestari vuonna 1878, jolloin hän löi finaalissa edellisvuoden voittajan Spencer Goren.
Kuollessaan vuonna 1946 Hadow oli 91-vuotias.
Erik Dahlström

Erik Dahlström (8. heinäkuuta 1879 Turku – 29. toukokuuta 1943 Paimio) oli suomalainen tilanomistaja ja järjestöjohtaja, joka sai maanviljelysneuvoksen arvonimen.
Dahlströmin vanhemmat olivat kauppaneuvos Ernst Dahlström ja Rosina Sofia Julin ja puoliso vuodesta 1912 oopperalaulajatar Sabine Gertrud Elisabeth (Lisa) Heinefetter. Dahlström suoritti ylioppilastutkinnon ja opiskeli vuodesta 1898 Helsingin yliopistossa, mutta ei suorittanut siellä mitään loppututkintoa. Hän jatkoi opiskelua Saksassa ja Yhdysvalloissa, kunnes siirtyi sukunsa omistaman kauppahuoneen palvelukseen. Dahlström osti vuonna 1905 Viksbergin kartanon ja ryhtyi sitä kunnostamaan ja viljelemään. Hän osallistui merkittävästi myös kartanon lähellä olevan Pyhän Jaakobin kirkon kunnostukseen.
Dahlström oli muun muassa Kymi Oy:n, Helsingin Osakepankin, vakuutusyhtiö Sammon ja henkivakuutusyhtiö Verdandin hallitusten jäsen sekä kuului Turun Säästöpankin isännistöön.
Maatalousalan järjestötyöhön Dahlström paneutui 1920-luvun lopulta alkaen. Hän oli muun muassa Sydvästra Finlands Jordbrukarklubbin puheenjohtaja vuodesta 1927. Suomen Talousseuran puheenjohtajaksi Dahlström tuli vuonna 1934. Tässä tehtävässä hän edisti myös pohjoismaista yhteistyötä ja sai ansioistaan Ruotsin Pohjantähden ritarikunnan ritarin arvon. Hänellä oli myös useita muita luottamustehtäviä, kuten Åbo Akademin säätiön ja Turun Taideyhdistyksen hallitusten puheenjohtajuus, yritysten hallitusten jäsenyyksien ohella. Maanviljelysneuvoksen arvonimen Dahlström sai vuonna 1939.
Filettino

| Filettino |
| --- | --- |
 Näkymä Filettinoon.
 Filettino
 Koordinaatit: 41°53′00″N, 13°20′00″E 
Valtio:  Italia
Alue:  Latium
Maakunta:  Frosinone
Hallinto:  
 – Kunnanjohtaja:  Paolo de Meis
Pinta-ala:  
 – Kokonaispinta-ala:  77,46 km²
Korkeus:  +1 063 m
Väkiluku (2015):  565
 – Väestötiheys:  7,3 as./km²
Aikavyöhyke:  UTC+1
 – Kesäaika:  UTC+2
Postinumero:  03010
Suuntanumero(t):  0775
Rekisterikilpi:  FR
 
 www.comunefilettino.it 
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Filettino on Italian kunta Latiumin alueella Frosinonen maakunnassa noin 70 km itään Roomasta ja 30 km pohjoiseen Frosinonesta. Kunnassa on arviolta 565 asukasta (vuonna 2015) ja sen pinta-ala on 77,46 neliökilometriä. Filettino muodostaa myös tunnustamattoman Filettinon ruhtinaskunnan.
Filettinon naapurikunnat ovat Canistro, Capistrello, Cappadocia, Castellafiume, Civitella Roveto, Guarcino, Morino, Trevi nel Lazio ja Vallepietra.
Historia

Alun perin alue oli eekvien asuttuma. Pienenä kylänä se sälyi aina 800-luvulle, jolloin siitä tuli turvapaikka saraseenien hyökkäyksiltä. Vuonna 1297 alue tuli paavi Bonifacius VIII:n veljenpojan Pietro Caetanin haltuun. Caetanit tunnettiin julmana ja sortavana sukuna, joka murskasi useita kansannousuja ennen kuin viimeiset Filettinon Caetanit teloitettiin Castel Sant'Angelossa Roomassa.
Historia > Itsenäisyyspyrkimykset

Elokuussa 2011 Italian hallitus ilmoitti, että kaikkien alle 1000 asukkaan kylien tulisi yhdistyä naapurikylien kanssa hallintokulujen säästämiseksi. Näin ollen Filettino määrättiin toteuttamaan kuntaliitos Trevi nel Lazion kaupungin kanssa. Filettinon kunnanjohtaja Luca Sellari aloitti kampanjan kylän itsenäistämiseksi omaksi valtiokseen. Kylä alkoi painaa omaa valuuttaansa, fioritoa (suom. kukoistava). Nimi viittaa Sellarin toteamaan, kuinka kylä tulisi kukoistamaan uudessa muodossaan. Lisäksi fiorito viittaa ensimmäiseen italialaiseen rahaan, 1200-luvulla käyttöön tulleeseen Firenzen floriiniin. Vaikka tällä hetkellä rahaa voi käyttää vain paikallisissa kaupoissa ja se on eräänlainen matkamuisto turisteille, on tarkoitus rahan virallistamisen myötä määrittää vaihtokurssi siten, että euro vastaa kahta fioritoa.
Lisäksi kunta on ottanut käyttöön oman ruhtinaskunnan vaakunan ja latinankielisen moton "nec flector, nec frango" (suom. ei taivu, ei kumarra). Kyläläiset aikovat kutsua Filettinon ruhtinaaksi Italian viimeisen kuninkaan Umberto II:n pojanpojan, Venetsian ja Piemonten prinssin Emanuele Filiberto di Savoian.
Filettino pyrkii San Marinon kaltaiseen pikkuvaltion asemaan. "Itsenäistymisen" myötä Filettinosta on tullut suosittu turistikohde ja piristysruiske kylän kauppiaille ja yrittäjille.