stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Thomas Hobbes
Teokset

Thukydideen Peloponnesolaissodan kahdeksan kirjan käännös (1628/29)
A Briefe of the Art of Rhetorique (1637)
Objectiones tertiae ad Cartesii Meditationes (1641), Descartesin kritiikkiä
Tractatus opticus Mersennen teoksessa Universae geometriae mixtaeque mathematicae synopsis (1644)
The Elements of Law, Natural and Political (1650), koostuu osista:
Human Nature, or the Fundamental Elements of Policie
De Corpore Politico. Or the Elements of Law, Moral & Politick
The Answer of Mr. Hobbes to Sir Will Davenant’s Preface Before Gondibert (1650)
Elementa philosophica (1651–58)
De Cive (1651)
De Corpore (1655)
De Homine (1658)
Leviathan, eli, Kirkollisen ja valtiollisen yhteiskunnan aines, muoto ja valta (Leviathan, or the Matter, Forme, and Power of a Commonwealth, Ecclesiasticall and Civil, 1651)
Of Libertie and Necessitie (1654)
Six Lessons to the Professors of Mathematics (1656)
The Questions Concerning Liberty, Necessity, And Chance. Clearly Stated and Debated Between D’. Brahmall Bishop of Derry, and Thomas Hobbes of Malmesbury (1656)
Stigmai ... or Marks of the absurd Geometry, Rural Language, Scottish Church Politics, and Barbarism of John Wallis (1657)
Examinatio et emendatio mathematicae hodiernae (1660)
Dialogus Physicus, sive de natura aëris (1661)
Mr. Hobbes considered in His Loyalty, Religion, Reputation, and Manners (1662)
Problematha physica (1662)
De principiis et ratiocinatione geometrarum (1666)
Leviathan, sive de materia, forma, et potestate civitatis ecclesiasticae et civilis teoksessa Opera philosophica, quae latinae scripsit, omnia (1668), Leviathanin latinankielinen käännös
Quadratura circuli, cubatio spherae, duplicatio cubi (1669)
Rosetum geometricum, sive propositiones aliquot frustra antehac tentatae (1671)
Lux mathematica (1672)
Principia et problemata aliquot geometrica ante desperata (1674)
Decameron physiologicum: or, ten Dialogues of Natural Philosophy (1678)
Thomae Hobbesii vita (1679)
An Historical Narration Concering Heresy, and the Punishment Thereof (julkaistu kuoleman jälkeen vuonna 1680)
A Dialogue Between a Philosopher and a Student of the Common Laws of England (julkaistu kuoleman jälkeen vuonna 1681)
An Answer to the Book published by Dr. Brahmall ... called the catching of the Leviathan (julkaistu kuoleman jälkeen vuonna 1682)
Seven Philosophical Problems (julkaistu kuoleman jälkeen vuonna 1682)
Behemoth, the History of the Causes of the Civill-wars of England (julkaistu kuoleman jälkeen vuonna 1682)
Historia ecclesiastica carmine elegiaco concinnata (julkaistu kuoleman jälkeen vuonna 1688)
The Moral and Political Work (julkaistu kuoleman jälkeen vuonna 1750)
Kirjallisuutta > Suomennettu teos

Hobbes, Thomas: Leviathan, eli, Kirkollisen ja valtiollisen yhteiskunnan aines, muoto ja valta.  ((Leviathan or The Matter, Forme and Power of a Commonwealth Ecclesiasticall and Civil, 1651.) Suomentanut Tuomo Aho)  Tampere:  Vastapaino, 1999.  ISBN 951-768-042-2
Kirjallisuutta > Muuta kirjallisuutta

Hirschmann, Nancy J. & Wright, Joanne H. (toim.): Feminist Interpretations of Thomas Hobbes.  University Park:  The Pennsylvania State University Press, 2012.  ISBN 978-0-271-05636-4  (englanniksi)
Robinson, Dave & Groves, Judy: Introducing Political Philosophy. Icon Books, 2003. ISBN 1-84046-450-X. (englanniksi)
Aiheesta muualla

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
Aiheesta muualla > Hakuteosartikkeleita

Duncan, Stewart: Thomas Hobbes The Stanford Encyclopedia of Philosophy. The Metaphysics Research Lab. Stanford University. (englanniksi)
Lemetti, Juhana: Thomas Hobbes Logos-ensyklopedia. Filosofia.fi.
Lloyd, Sharon A. & Sreedhar, Susanne: Hobbes’s Moral and Political Philosophy The Stanford Encyclopedia of Philosophy. The Metaphysics Research Lab. Stanford University. (englanniksi)
Williams, Garrath: Thomas Hobbes: Moral and Political Philosophy The Internet Encyclopedia of Philosophy. (englanniksi)
Aiheesta muualla > Teosjulkaisuja

Hobbes, Thomas: Leviathan (The University of Adelaide) (englanniksi)
Thomas Hobbesin teoksia (Project Gutenberg) (englanniksi)
Aiheesta muualla > Muita artikkeleita:

Konkka, Jyrki: Thomas Hobbesin pelit. Niin & näin 4/2001.
Vaikutusvaltaisimpia läntisiä filosofeja
Sokrates
Platon
Aristoteles
Augustinus
Tuomas Akvinolainen
Thomas Hobbes
René Descartes
Baruch Spinoza
John Locke
Gottfried Leibniz
George Berkeley
David Hume
Jean-Jacques Rousseau
Voltaire
Immanuel Kant
G. W. F. Hegel
Arthur Schopenhauer
Karl Marx
Søren Kierkegaard
John Stuart Mill
Friedrich Nietzsche
Bertrand Russell
Ludwig Wittgenstein
Edmund Husserl
Martin Heidegger
Jean-Paul Sartre
| Auktoriteettitunnisteet  |
| --- | --- |
Kansainväliset:  FAST  ISNI  VIAF  WorldCat 
Kansalliset:  Norja  Chile  Espanja  Ranska  BnF data  Argentiina  Katalonia  Saksa  Italia  Israel  Belgia  Yhdysvallat  Ruotsi  Latvia  Japani  Tšekki  Australia  Kreikka  Korea  Kroatia  Alankomaat  Puola  Portugali  Venäjä  Vatikaani 
Tieteilijät:  CiNii  MathSciNet  zbMATH 
Henkilöt:  Deutsche Biographie  DDB  Trove 
Muut:  Europeana  SNAC  IdRef 
Thomas Hobbesin Leviathanin kansi vuodelta 1651.
Veli Hohenthal

Veli (Weli) Gunnar Hohenthal, vuodesta 1920 Veli Gunnar Bogislaus von Hohenthal (15. marraskuuta 1880 Raippaluoto – 23. kesäkuuta 1966 Tukholma, Ruotsi) oli suomalainen Venäjän armeijassa ja Suomen armeijassa palvellut everstiluutnantti.
Hohenthalin vanhemmat olivat rovasti Klas Emil Hohenthal (1846–1917) ja Leonie Reichnitz. Hänen veljiään olivat kauppaneuvos Arno Hohenthal ja  Lennart Hohenthal, joka ampui vuonna 1905 prokuraattori Eliel Soisalon-Soinisen. Veli Hohenthal kävi Vaasan ruotsalaista lyseota vuoteen 1900 saakka. Hän meni sitten sotilasuralle opiskellen Pietarissa Nikolain ratsuväkikoulussa 1902–1905 ja Upseerien ratsukoulussa 1912–1914. Hohenthal toimi muun muassa leskikeisarinna Dagmarin adjutanttina. Vuonna 1905 hänet komennettiin Venäjään silloin kuuluneeseen Puolaan veljensä tekemän murhan aiheuttaman julkisen kohun vuoksi. Hän palveli Puolassa kolmen vuoden ajan Sotilasritarikunnan rakuunarykmentissä Garbalinissä Varsovan lähistöllä. Hohenthal oli myös aktiiviurheilija ja hän osallistui Tukholman olympialaisiin 1912 viisiottelijana. Kisoissa Venäjän nykyaikaisen viisiottelun viisimiehisessä joukkueessa oli neljä suomalaista upseeria : luutnantti Carl Aejmelaeus, tykistön alikapteeni Arno Almqvist, Henkikaartin rakuunarykmentin luutnantti Oskar Wilkman ja kaartinluutnantti Veli Hohenthal.
Venäjän vallankumouksen jälkeen Henkikaartin reserviratsurykmentin everstinä viimeksi toiminut Hohenthal palasi Suomeen ja hän pääsi Suomen armeijan palvelukseen everstiluutnanttina vuonna 1918 toimien sitten Hämeen ratsurykmentin komentajana. Hohentahl erosi vuonna 1923 armeijan palveluksesta ja toimi sitten vakuutusyhtiö Pohjolan tarkastajana. Hohenthalin armeijasta eron syynä oli hänen liian läheinen seurustelunsa venäläisemigranttien kanssa. Vuonna 1938 hän perusti Oy Veli Hohenthal & Co-nimisen yhtiön ja johti sitä vuoteen 1944 saakka. Hohenthal siirtyi Ruotsiin lokakuussa 1944 soutaen Ahvenanmaalta Simpnäsklubbin majakalle Tukholman saaristoon. Hän asui Ruotsissa loppuikänsä ja sai Ruotsin kansalaisuuden vuonna 1952. Hohenthalin kuoltua hänen tuhkansa haudattiin Siipyyn hautausmaalle sukuhautaan.
Veli Hohenthal oli naimisissa Natalia Pardelos-Stollnikoffin (s. 1878 Ukrainassa) kanssa.
Kirjallisuutta

Viacheslav Nikitin : Suomen armeijan venäläinen perintö: tsaarin upseerit ja itänaapurin kalusto Suomen puolustusvoimissa 1918-1948; venäjän kielestä kääntänyt Mirko Harjula.  Minerva Kustannus Oy, Helsinki 2018. ISBN 9789523127067
Kaisa Kyläkoski : Hohenthalit painomusteessa 1762-1904. Books on Demand 2015. ISBN 9789523302570
Mirko Harjula : "Ryssänupseerit" - Ensimmäisen maailmansodan Venäjän asevoimien suomalaistaustaiset upseerit 1914-1956. Books on Demand 2013. ISBN 9789522861429
Aila Meriluoto

| Aila Meriluoto |
| --- | --- |
 Aila Meriluoto vuonna 1963.
Henkilötiedot
Koko nimi:  Aila Marjatta Meriluoto-Paakkanen
Syntynyt: 10. tammikuuta 1924 Pieksämäki
Kuollut: 21. lokakuuta 2019 (95 vuotta) Helsinki
Kansalaisuus:  Suomi
Ammatti:  runoilija, prosaisti, suomentaja
Kirjailija
Esikoisteos:  Lasimaalaus (1946)
Aiheesta muualla
Löydä lisää kirjailijoitaKirjallisuuden teemasivulta
Aila Marjatta Meriluoto (vuodesta 1980 Meriluoto-Paakkanen; 10. tammikuuta 1924 Pieksämäki – 21. lokakuuta 2019 Helsinki) oli suomalainen runoilija, prosaisti ja suomentaja.
Lapsuus ja nuoruus

Aila Meriluodon lapsuudenperheeseen kuuluivat vanhemmat, Pieksämäen yhteiskoulun rehtori, filosofian maisteri Kaarlo Meriluoto (ent. Willman) ja lehtori, filosofian maisteri Hilja o.s. Kerppola sekä vanhempi sisar Sirkka. Kaarlo Meriluodon serkku oli kirjailija Elvira Willman-Eloranta.lähde?
Aila Meriluoto valmistui ylioppilaaksi Pieksämäen yhteiskoulusta vuonna 1943. Hän julkaisi ensimmäisen runokokoelmansa Lasimaalaus (1946) 22-vuotiaana. Teos sai kriitikkojen kiitokset ja oli myös kaupallinen menestys. Se osui suoraan sodasta selvinneen sukupolven sydämeen ja oli yhtä aikaa illuusioton ja optimistinen, uhmakas ja suora. Siitä tuli kaikkien aikojen suosituimpia suomalaisia runokokoelmia,lähde? ja vuonna 2007 siitä otettiin 16. painos.
Lasimaalaus ja seuraava kokoelma Sairas tyttö tanssii (1952) ovat perinteistä runoutta, mitallista ja loppusoinnullista. Perinteinen on myös runojen naiskuva, ja Meriluoto joutuikin kantamaan unelmoivan runotytön imagoa vuosikausia vaikka vastusti sitä itse aktiivisesti.lähde?
Äänekkäimmin kokoelmaa ylisti aikansa merkittävin kirjallinen vaikuttaja, akateemikko V. A. Koskenniemi, joka myös rakastui itseään 40 vuotta nuorempaan Meriluotoon. Koskenniemen vaikutus haittasi Meriluodon uraa pitkään, sillä hänet leimattiin Koskenniemen suosikiksi. Lisäksi uusia kokoelmia verrattiin Lasimaalaukseen. Hän koki kritiikissä olleen kaunaista suhtautumista hänen teoksiinsa ja persoonaansa. Modernismin läpilyönnin jälkeen syrjään joutuneen Koskenniemen palvonnasta oli haittaa.
Avioliitto Lauri Viidan kanssa

Meriluoto solmi 1948 kirjailija Lauri Viidan kanssa avioliiton, joka kesti kahdeksan vuotta. Viidalle avioliitto oli toinen. Meriluoto ja Viita saivat neljä lasta, Ursulan, Petrin, Samulin ja Aijan. Avioliitto oli myrskyisä, sillä Viita oli luonteeltaan hallitseva. Samassa perheessä ei tuntunut olevan tilaa kahdelle kirjailijalle. Meriluodolta ilmestyi avioliiton aikana Sairas tyttö tanssii -runokokoelman (1952) lisäksi lastenkirja Pommorommo (1956). Viita sairastui 1950-luvun alussa skitsofreniaan, mikä häiritsi sekä perhe-elämää että molempien luomistyötä.
Meriluodon ja Viidan taiteilija-avioliitosta on tehty myös dramatisointi, Heikki Kujanpään ohjaama näytelmä Putoavia enkeleitä. Kujanpää ohjasi myös samannimisen elokuvan, jonka ensi-ilta oli 5. joulukuuta 2008. Elokuvassa Meriluotoa näyttelee Elina Knihtilä, Viitaa Tommi Korpela ja fiktiivistä tytärtä Helenaa Elena Leeve.
Meriluoto siirtyi 1970-luvulla tunnustukselliseen proosaan, mutta se ei saanut kriitikkojen hyväksyntää ennen kuin 1990-luvulla, jolloin vastaanotto oli suorastaan ylistävää.
Muutto Ruotsiin

Avioeron jälkeen vuonna 1962 Meriluoto muutti neljän lapsensa kanssa Ruotsiin. Hän asui ensin Ruotsin Lapissa Nilivaarassa 1962–1964. Ruotsissa syntyi proosan ja käännösten lisäksi neljä runokokoelmaa. Kahdessa ensimmäisessä, kokoelmassa Asumattomiin (1963) ja Tuoddaris (1965) siirtyminen toiseen kieli- ja kulttuuripiiriin ei vielä näy selvästi, ja niissä voimakkaimpia ovat Lapin luonnosta ammentavat runot. Ne ovat runokieleltään jo modernimpia kuin kaksi ensimmäistä kokoelmaa.lähde?
Jonkin ajan kuluttua Meriluoto tunsi näivettyvänsä pohjoisen yksinäisyydessä ja muutti etelämmäksi Enköpingiin, josta saattoi matkustaa Göteborgiin ja muihin suurempiin kaupunkeihin kirjallisiin tapahtumiin. Meriluoto teki Ruotsissa asuessaan paljon käännöstöitä. Hän halusi kirjoittaa suomeksi, ettei menettäisi suomalaista identiteettiään.lähde? Todellinen syväsukellus ruotsin kieleen oli Nobel-kirjailija Harry Martinsonin Aniara: Katsaus ihmiseen ajassa ja tilassa -teoksen suomentaminen (1963).
Ruotsissa ollessaan Meriluoto kirjoitti ensimmäisen proosateoksensa Peter – Peter: Erään rakkauden asiapaperit, julkaisu myöhemmin nimellä Peter–Peter (1971). Se kuvaa kahden emigrantin, Ruotsissa asuvan suomalaisen Sannan ja balttilaisen Peterin kirjeenvaihdosta eroottiseksi suhteeksi muotoutuvaa yhteyttä ja sen päättymistä. Romaani pohdiskelee yksin jäävän naisen epävarmuutta ja maahanmuuttajan asemaa Ruotsissa. Meriluodon myöhemmin ilmestynyt päiväkirjateos paljastaa, että romaanin päähenkilöiden esikuvina ovat hän itse ja kirjailija-lääkäri Mart Sarneti. Meriluodon mukaan romaani oli pakon synnyttämää kamppailua eroon Mart-suhteesta.lähde? Teoksen pohjalta Matti Kassila on ohjannut elokuvan Haluan rakastaa Peter (1972).
Paluu Suomeen

Meriluoto palasi Suomeen vuonna 1974 ja hän kirjoitti WSOY:n pyynnöstä Viidan elämäkerran Lauri Viita, legenda jo eläessään. Meriluoto määrittelee entisen miehensä: ”Lauri Viita ei ollut kirjailija, hän oli luonnonmullistus.” Vuonna 1977 ilmestyi romaani Kotimaa kuin mies.
Suomeen paluun jälkeen 1970–1980-luvuilla Meriluodon runokieli vapautui, ja hän alkoi käyttää runoissaan puhekieltä. Runokokoelmat Varokaa putoavia enkeleitä (1977), Talvikaupunki (1980) ja Ruusujen sota (1988) sisältävät runsaasti taaksepäin katsovia runoja, joita on suuri kiusaus lukea omaelämäkerrallisina. Meriluodon päiväkirjat ja runoteokset limittyvät toisiinsa ja tulkitsevat toinen toisiaan.lähde?
Vuonna 1986 ilmestyi Lasimaalauksen läpi. Päiväkirja vuosilta 1944–47, jossa Meriluoto kuvaa runoilijaminänsä kehitystä ja elämänkokemusten heijastumista runoissa. Myöhemmin 1996 julkaistiin toinen päiväkirjakokoelma Vaarallista kokea. Päiväkirja vuosilta 1953–1975, jossa Meriluoto tietoisesti tekee yksityiselämänsä julkiseksi. Vuonna 2010 julkaistiinTältä kohtaa. Päiväkirja vuosilta 1975–2004. Päiväkirjat ovat dokumentteja naiseudesta ja kirjoittamisesta, ja ne ovat tekstiltään kaunista ja suorasukaista proosaa.lähde?
Vuonna 2001 ilmestyi muistelmateos Mekko meni taululle, joka kertoo Meriluodon lapsuudesta Pieksämäellä, perheestä, varhaisista eroottisista unelmista ja kirjallisista vaikutteista. Kirja kuvaa myös hänen sodanaikaisia kokemuksiaan opiskelijatyttönä Helsingin pommituksissa.lähde?
Aila Meriluoto asui viimeksi Helsingissä. Hän avioitui vuonna 1979 kansantaloustieteilijä, professori Jouko Paakkasen (1928–2004) kanssa. Meriluodon viimeiset runokokoelmat olivat Kimeä metsä (2002), Miehen muotoinen aukko (2005) ja Tämä täyteys, tämä paino (2011).
Meriluoto seurasi runouden kentän muutoksia valppaasti eikä tyytynyt toistamaan joskus taannoin menestyksen tuonutta kaavaa. Yli puolen vuosisadan läpäisevän runotuotannon lisäksi Aila Meriluoto kirjoitti proosaa, romaaneja ja lastenkirjoja, kaikki runoilijan otteella. Hän teki myös merkittävän palveluksen suomalaiselle kirjallisuudelle suomentaessaan muun muassa Martinsonia, Rainer Maria Rilkea ja Johann Wolfgang von Goethea.lähde?
Meriluoto kuoli 95-vuotiaana hoitokodissa Helsingissä 21. lokakuuta 2019.
Tuotanto > Runokokoelmia

Nuoret runoilijat 1943, WSOY 1943. Sisältää runoja seuraavilta kirjoittajilta: Kalervo Hortamo, Hilkka-Helinä Hyvärinen, Veikko Kolula, Lauri Lamminmäki, Elisabet Laurila, Aila Meriluoto, Yrjö Oinonen ja Kerttu Rukala.
Lasimaalaus, WSOY 1946
Sairas tyttö tanssii, WSOY 1952
Pahat unet, WSOY 1958
Portaat, WSOY 1961
Asumattomiin, WSOY 1963
Tuoddaris, WSOY 1965
Silmämitta, WSOY 1969
Elämästä, WSOY 1972
Kootut runot, WSOY 1976 (sisältää kokoelmat Lasimaalaus, Sairas tyttö tanssii, Pahat unet, Portaat, Asumattomiin, Tuoddaris, Silmämitta ja Elämästä)
Varokaa putoilevia enkeleitä, WSOY 1977
Talvikaupunki, WSOY 1980
Ruusujen sota, WSOY 1988
Kimeä metsä, WSOY 2002
Kootut runot, WSOY 2004 (sisältää kokoelmat Lasimaalaus, Sairas tyttö tanssii, Pahat unet, Portaat, Asumattomiin, Tuoddaris, Silmämitta, Elämästä, Varokaa putoilevia enkeleitä, Talvikaupunki, Ruusujen sota ja Kimeä metsä)
Miehen muotoinen aukko, WSOY 2005
Tämä täyteys, tämä paino, WSOY 2011
Tuotanto > Elämäkerrallisia teoksia

Lauri Viita, legenda jo eläessään, WSOY 1974
Lasimaalauksen läpi. Päiväkirja vuosilta 1944–47, WSOY 1986
Vaarallista kokea. Päiväkirja vuosilta 1953–1975, WSOY 1996
Mekko meni taululle, WSOY 2001
Tältä kohtaa. Päiväkirja vuosilta 1975–2004, Kustannusosakeyhtiö Siltala 2010. Toim. Anna-Liisa Haavikko.
En minä vielä pääty. Päiväkirja vuosilta 2008-2010. Kustannusosakeyhtiö Siltala 2022. Toim. Anna-Liisa Haavikko.
Tuotanto > Romaaneja

Peter-Peter : Erään rakkauden asiapaperit, myöhemmin nimellä Peter-Peter, WSOY 1971
Kotimaa kuin mies, WSOY 1977
Sisar vesi, veli tuli, WSOY 1979
Tuotanto > Lasten- ja nuortenkirjoja

Pommorommo, WSOY 1956
Ateljee Katariina, WSOY 1965
Meidän linna, WSOY 1968
Vihreä tukka.  WSOY, 1982.  ISBN 951-0-11368-9
Palkinnot ja tunnustukset

Valtion kirjallisuuspalkinto 1947, 1953 ja 1959
Kalevi Jäntin palkinto 1947
F. E. Sillanpää -palkinto 1958
V. A. Koskenniemi -palkinto 1960
Pro Finlandia -mitali 1962
Valtion kirjallisuuspalkinto kääntäjälle 1975
Valtion taiteilijaeläke 1986
Suomen Kirjailijaliiton tunnustuspalkinto 1998
Savonia-kirjallisuuspalkinto 2002
Yleisradion Tanssiva karhu -palkinto 2002
Aleksis Kiven palkinto 2002
Kirjallisuutta

Rajala, Panu: Lasinkirkas, hullunrohkea: Aila Meriluodon elämästä ja runoudesta. Helsinki: WSOY, 2010. ISBN 978-951-0-35488-9.
Tontti, Jarkko: ”Raivokkaasti läheltä, oman rytmini mukaan.” Aila Meriluodon Kootuista runoista. Tuli & Savu 2/2004.
Aiheesta muualla

Sanojen aika -artikkeli Aila Meriluodosta. Kirjasampo.
Meriluoto, Aila hakuteoksessa Uppslagsverket Finland (2012). (ruotsiksi)
Aila Meriluoto Ylen Ammatti: Kirjailija -dokumenttisarjan video vuodelta 2008. 51 min
| Auktoriteettitunnisteet  |
| --- | --- |
Kansainväliset:  FAST  ISNI  VIAF  WorldCat 
Kansalliset:  Norja  Ranska  BnF data  Saksa  Suomi (KANTO)  Yhdysvallat  Ruotsi  Alankomaat 
Taiteenala:  MusicBrainz 
Henkilöt:  Elonet  Kansallisbiografia  Uppslagsverket Finland  Biografiasampo 
Muut:  IdRef 
Harry Martinson ja Aila Meriluoto 1960-luvun alkupuolella.
Hohtovarstasammal

| Hohtovarstasammal |
| --- | --- |

Uhanalaisuusluokitus
 Elinvoimainen 
Suomessa::  Elinvoimainen
   
Tieteellinen luokittelu
Kunta::  Kasvit Plantae
Ryhmä::  Sammalet Bryobionta
Kaari::  Lehtisammalet Bryophyta
Luokka::  Aitosammalet Bryopsida
Lahko::  Hiirensammalten lahko Bryales
Heimo::  Lehväsammalten heimo Mniaceae
Suku::  Varstasammalet Pohlia
Laji::  cruda
Kaksiosainen nimi
 Pohlia cruda  (Hedw.) Lindb. 
Katso myös
   Hohtovarstasammal Wikispeciesissä   Hohtovarstasammal Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OK: 
Hohtovarstasammal (Pohlia cruda) on lehtisammallaji lehväsammalten heimossa (Mniaceae). Sitä esiintyy Maan pohjoisella ja eteläisellä puoliskolla lauhkealta vyöhykkeeltä tundralle.
Hohtovarstasammal on pystykasvuinen ja pienikokoinen, yleensä kahdesta kolmeen senttimetriä korkeaksi kasvava. Lehdet ovat melko leveät, teräväkärkiset ja selvästi keskisuonelliset. Lehtien väri on kalpean sinivihreä ja metallinhohtoinen. Itiöpesäkkeitä kasvaa toisinaan. Laji ei tee itujyväsiä, kuten useat varstasammalet.
Hohtovarstasammal on Suomen alueella yleinen, elinvoimainen (LC) ja esiintyy koko maassa. Se kasvaa varjoisilla paikoilla kuten kalliojyrkänteiden raoissa ja onkaloissa, tuulen kaatamien puiden juuripaakkujen suojassa.
Aiheesta muualla

Kuvalinkit:
Pinkka – Lajintuntemuksen oppimisympäristö: Hohtovarstasammal (Pohlia cruda)
| --- | --- |
Taksonitunnisteet:  Wikidata: Q10610394  Wikispecies: Pohlia cruda  BioLib: 90691  CoL: 4KWHT  EoL: 865474  EUNIS: 198002  FNA: 250099262  GBIF: 5282641  iNaturalist: 167133  IRMNG: 11021510  ITIS: 16007  NatureServe: 2.122432  NBN: NBNSYS0000036552  NCBI: 67240  NZOR: 76821b16-2f36-4ebd-9a34-d5e52784ffc3  Observation.org: 17537  Open Tree of Life: 991830  Plant List: tro-35120048  PLANTS: POCR15  Tropicos: 35120048  WFO: wfo-0001157892  Laji.fi: MX.43912
Mesopotamian maantiede

Mesopotamian alue satelliittikuvissa talvella. Mesopotamian viljelty alue on jokivarsilla lumisten vuorten ja hiekkaisen aavikon ja arojen välissä. Keväällä lumet sulavat ja jokien vesi tulvii.
Tigris-joki.
Mesopotamian maantiede käsittää lähinnä nykyisen Irakin alueen sekä Syyrian itäosan ja Turkin kaakkoisosan. Alueen läpi virtaa kaksi suurta jokea, Eufrat ja Tigris. Mesopotamia tulee kreikan sanoista meso - välissä, potamoi - virrat.
Tiedot muinaisen Mesopotamian väestöstä ja kaupungeista perustuvat arkeologisiin kaivauksiin ja muinaisiin mesopotamialaisiin teksteihin, joiden luotettavuus on vaihteleva.
Suunnilleen nykyisessä Irakissa sijaitsevan Mesopotamian eli Kaksoisvirtainmaan halki virtaavat suuret joet Eufrat ja Tigris. Syro-Mesopotamia on hieman laajempi alue, joka kattaa nykyisen Irakin lisäksi myös Syyrian. Mesopotamia jakautuu kahteen osaan: pohjoiseen Assyriaan ja eteläiseen Babyloniaan.
Sumerin kaupunkivaltiot

Väkiluvun kasvaessa syntyi Etelä-Mesopotamian muinaisen Sumerin alueelle monia kaupunkivaltioita, jotka taistelivat keskenään koko Sumerin historian ajan. Saattoi syntyä hetkittäisiä suurvaltoja. Kaupunkivaltioiden rajoina olivat kanavat ja rajakivet. Kaupunkivaltion keskus oli temppeli, ja sitä johti pappi en, kuningas lugal tai kuvernööri ensi, joka liittyi kaupungin uskonnollisiin riitteihin.
Suurista kaupunkivaltioista Uruk oli varhaisdynastisella kaudella yli 40 000 asukkaan kaupunki. Muutamat Sumerin kaupungeista ylittivät arvioiden mukaan 20 000 asukkaan rajan noin vuoden 3100 eaa. tienoilla.  Yli 20 000 asukkaan keskuksia oli 7, yli 30 000 asukkaan keskuksia Kish 32 000, Umma 31 000, Ur 34 000 ja Uruk 80 000..
Kaupunki saattoi hallita muita kaupunkeja. Erääseen aikaan Lagash hallitsi kolmea suurta kaupunkia Lagash itse mukaan lukien, ja 20 pikkukaupunkia ja 40 kylää. Joidenkin mukaan suuret imperiumit olisivat vaatineet suuria, noin 30 000 asukkaan kaupunkeja niin kuin oli Sumerissa 2500 eaa.
Sumerin suurimmat kaupunkivaltiot:
Mari – 34°27′N, 040°55′E
Kiš (Tell Uheimir & Ingharra) – 32°33′N, 044°39′E
Nippur (Nuffar) – 32°10′N, 045°11′E
Isin (Ishan al-Bahriyat) – 31°56′N, 045°17′E
Adab (Tell Bismaya) – 31°57′N, 045°58′E
Šuruppak (Fara) – 31°46′N, 045°30′E
Girsu (Tello) – 31°37′N, 046°09′E
Lagaš (Al-Hiba) – 31°26′N, 046°32′E
Uruk (Warka) – 31°18′N, 045°40′E
Larsa (Tell as-Senkereh) – 31°14′N, 045°51′E
Ur (al Muqayyar) – 30°57′45″N, 046°06′11″E
Eridu (Abu Shahrain) – 30°48′57.02″N, 045°59′45.85″E
Pienempiä kaupunkeja:
Sippar (Abu Habba) – 33°03′N, 044°18′E
Cuthah (Tell Ibrahim) – 32°44′N, 044°40′E
Umma (Tell Jokha) – 31°38′N, 045°52′E
Hamazi
Akšak