stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Juri Skobov

| Mitalit> Maa:   Neuvostoliitto.Miesten hiihto. Olympialaiset  | Mitalit> Maa:   Neuvostoliitto.Miesten hiihto. Olympialaiset  | Mitalit> Maa:   Neuvostoliitto.Miesten hiihto. Olympialaiset  | Maa:   Neuvostoliitto> Miesten hiihto. |
| --- | --- | --- | --- |
|  Kultaa | Sapporo 1972 | 4 × 10 km |  |
| MM-kilpailut  | MM-kilpailut  | MM-kilpailut  |  |
|  Hopeaa | Falun 1974 | 4 × 10 km |  |
Juri Georgijevitš Skobov (15. syyskuuta 1949 – 5. elokuuta 2024) oli neuvostoliittolainen hiihtäjä.
Skobov voitti nuorten Euroopan-mestaruuden 15 kilometrillä vuosina 1968 ja 1969 sekä jälkimmäisenä vuonna myös viestissä. Aikuisten tasolla hän sijoittui  Vysoké Tatryn MM-kilpailuissa 1970 samalla matkalla 16:nneksi. Hänestä tuli viestihiihdon olympiavoittaja Sapporossa 1972 ja hän itse oli tuossa kisassa toisen osuuden nopein. Henkilökohtaisessa 15 kilometrin kilpailussa hän sijoittui viidenneksi ja 30 kilometrillä 15:nneksi. Falunin MM-kisoissa 1974 hän saavutti viestissä hopeaa itäsaksalaisten päästyä ennen hänen ankkuriosuuttaan liian pitkälle karkumatkalle. 15 kilometrillä hän sijoittui kymmenenneksi ja 30 kilometrillä 19:nneksi. Innsbruckin olympialaisissa 1976 Skobov sijoittui 15 kilometrillä 16:nneksi.
Vuonna 1971 Skobov voitti Kaukolovassa 30 kilometrin sekä Puijolla 15 kilometrin kilpailun.
Aiheesta muualla

Juri Skobov Kansainvälinen hiihtoliitto (FIS). (englanniksi)
Skiroforion

| --- | --- |
Attikalainen kalenteri
Kuukaudet
1.: Hekatombaion
2.: Metageitnion
3.: Boedromion
4.: Pyanopsion
5.: Maimakterion
6.: Poseideon
7.: Gamelion
8.: Anthesterion
9.: Elafebolion
10.: Munikhion
11.: Thargelion
12.: Skiroforion
Skiroforion (m.kreik. Σκιροφοριών, Skiroforiōn) oli antiikin kreikkalainen kuukausi, joka tunnetaan ennen kaikkea Ateenassa käytetystä attikalaisesta kalenterista. Se oli vuoden viimeinen kuukausi ja saanut nimensä Skira- eli Skiroforia-juhlasta. Kuukaudessa oli 29 tai 30 päivää ja se sijaitsi suunnilleen nykyisen kesä-heinäkuun aikoihin. Kuukalenterin kuukautena sen paikassa oli kuitenkin vaihtelua jopa 60 päivän verran. Kuukauden 29. päivä jätettiin pois tarvittaessa, jotta seuraavan kuun alku osuisi uudenkuun kohdalle.
Päivät ja juhlat

Attikalaisessa kalenterissa jokaisen kuukauden kahdeksan ensimmäistä päivää oli omistettu jumalille muun muassa näiden syntymäpäivinä, joita vietettiin siis kerran kuussa, ei kerran vuodessa. Muut juhlat olivat vuosittaisia ja vaihtelivat siis kuukausittain. Kuukaudelle nimensä antanut Skira eli Skiroforia oli vuoden lopun juhla Athenen kunniaksi.
Kuukauden päivät ja juhlat olivat:
| Kuun vaihe | Päivä | Päivän nimi | Juhlia tai muita tapahtumia |
| --- | --- | --- | --- |
|  | 1. | Numenia eli uudenkuun päivä | Uudenkuun pyhäpäivä |
|  | 2. | 2. päivä kasvavaa kuuta | Agathos Daimonin (”Hyvän hengen”) päivä |
|  | 3. | 3. päivä kasvavaa kuuta | Athenen syntymäpäivä |
|  | 4. | 4. päivä kasvavaa kuuta | Afroditeen, Eroksen, Hermeen ja Herakleen päivä |
|  | 5. | 5. päivä kasvavaa kuuta |  |
|  | 6. | 6. päivä kasvavaa kuuta | Artemiin syntymäpäivä |
|  | 7. | 7. päivä kasvavaa kuuta | Apollonin syntymäpäivä |
|  | 8. | 8. päivä kasvavaa kuuta | Poseidonin ja Theseuksen päivä |
|  | 9. | 9. päivä kasvavaa kuuta |  |
|  | 10. | 10. päivä kasvavaa kuuta |  |
|  | 11. | 11. päivä |  |
|  | 12. | 12. päivä | Skira-juhla |
|  | 13. | 13. päivä |  |
|  | 14. | 14. päivä | Dipolieia-juhla |
|  | 15. | 15. päivä |  |
|  | 16. | 16. päivä |  |
|  | 17. | 17. päivä |  |
|  | 18. | 18. päivä |  |
|  | 19. | 19. päivä |  |
|  | 20. | 20. päivä |  |
|  | 21. | 10. päivä vähenevää kuuta |  |
|  | 22. | 9. päivä vähenevää kuuta |  |
|  | 23. | 8. päivä vähenevää kuuta |  |
|  | 24. | 7. päivä vähenevää kuuta |  |
|  | 25. | 6. päivä vähenevää kuuta |  |
|  | 26. | 5. päivä vähenevää kuuta |  |
|  | 27. | 4. päivä vähenevää kuuta |  |
|  | 28. | 3. päivä vähenevää kuuta |  |
|  | 29. | 2. päivä vähenevää kuuta |  |
|  | 30. | ”Vanha ja uusi päivä” (henē kai nea) | Hekaten deipnon (Hekatēs deipnon), Diisoteria-juhla |
Selitykset:
1 2 3 4 5 6 7 8 9  Päivää aiemmin, jos kuukausi oli 29 päivän pituinen.
↑  Jos kuukausi oli 29 päivän pituinen, pois jätettiin kuun 29. päivä, ei 30. päivä.
↑  Aina kuun viimeisenä päivänä myös silloin, kun kuukaudessa oli 29 päivää.
Six-tekniikka

Nuorukainen ja hevonen. Yksityiskohta Six-tekniikalla maalatusta lekyytistä, n. 525–475 eaa. Cabinet des Médailles, Pariisi (De Ridder 493).
Six-tekniikka on eräs antiikin kreikkalaisessa mustakuviokeramiikassa käytetty maalaustekniikka. Siinä tumman rautaoksidipitoisen savilietteen, jota käytettiin maalauskoristelun mustien hahmojen tekoon, päälle maalattiin valkoisella tai punaisella. Tämän jälkeen yksityiskohdat uurrettiin maalauspintaan niin, että tumma tausta tuli näiltä osin jälleen näkyviin.
Historia

Six-tekniikkaa käytettiin 500- ja 400-luvuilla eaa. Sen kehitti mahdollisesti Nikosthenes 500-luvun eaa. loppupuolella. Sitä käytettiin attikalaisessa keramiikassa kyseisen vuosisadan lopulla ja 400-luvun eaa. alussa, ja etruskilaisessa keramiikassa vielä myöhemminkin 400-luvulla eaa. Tekniikan nykyinen nimi on peräisin Jan Sixistä, joka tutki sitä ensimmäisenä 1800-luvun lopulla.
Historia > Maalareita

Diosfos-maalari
Nikosthenes-maalari
Psiaks
Esimerkkejä

Lekyytti, n. 500–490 eaa.
Kaineus ja kentauri. Yksityiskohta edellisestä.
Lekyytti, n. 500–490 eaa.
Iris. Yksityiskohta edellisestä.
Lekyytti.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Six-tekniikka Wikimedia Commonsissa
Agnieszka Skrzypulec

| Mitalit> Maa:   Puola.Naisten purjehdus. Olympialaiset  | Mitalit> Maa:   Puola.Naisten purjehdus. Olympialaiset  | Mitalit> Maa:   Puola.Naisten purjehdus. Olympialaiset  | Maa:   Puola> Naisten purjehdus. |
| --- | --- | --- | --- |
|  Hopeaa | Tokio 2020 | 470 |  |
| MM-kilpailut  | MM-kilpailut  | MM-kilpailut  |  |
|  Kultaa | Thessaloniki 2017 | 470 |  |
| EM-kilpailut  | EM-kilpailut  | EM-kilpailut  |  |
|  Pronssia | Monaco 2017 | 470 |  |
Agnieszka Skrzypulec (s. 3. kesäkuuta 1989 Szczecin) on puolalainen kilpapurjehtija. Hän on 470-luokan olympiamitalisti ja maailmanmestari.
Skrzypulec on osallistunut kolmiin olympialaisiin 470-luokassa. Lontoossa 2012 hän sijoittui Jolanta Ogarin kanssa 12:nneksi. Rio de Janeirossa 2016 hänen parinaan oli Irmina Mrózek Gliszczyńska ja tuloksena kymmenes sija. Vuodelle 2021 siirretyissä Tokion olympialaisissa Skrzypulec ja Ogar saavuttivat hopeaa 16 pisteen erolla kultamitalit vieneeseen brittipariin ja tasapisteissä  pronssille sijoittuneen ranskalaisparin kanssa.
Skrzypulec ylsi MM-kilpailuissa 470-luokassa ensi kertaa kymmenen parhaan joukkoon vuonna 2015, jolloin hän oli kuudes. Seuraavana vuonna hän sijoittui viidenneksi. Vuonna 2017 hän voitti Irmina Mrózek Gliszczyńskan kanssa maailmanmestaruuden. Yhden heikomman vuoden jälkeen hän sijoittui MM-kilpailuissa seitsemänneksi vuonna 2019. Vuonna 2021 hän sijoittui ennen olympialaisia MM-kilpailuissa kuudenneksi. Euroopan-mestaruuskilpailuissa Skrzypulec saavutti pronssia vuonna 2017 ja sijoittui neljänneksi vuonna 2019.
Sirppujoen vesistö

| Sirppujoen vesistö  (Suomen päävesistö: 32) |
| --- | --- |
Valtiot:  Suomi
Maakunnat:  Varsinais-Suomi, Satakunta
Vesistöalueen tai valuma−alueen tietoja
Merialue:  Itämeren valuma-alue
Päävesistöalue:  Sirppujoen vesistö (32)
Vesistöjako:  Sirppujoen alao. alue (32.001), Sirppujoen kesk. alue (32.002), Malvonjoen alue (32.003), Pitkäjärven-Lukujärven v-a (32.004), Hankeranojan valuma-alue (32.005), Ponttoonojan valuma-alue (32.006), Ketunjoen valuma-alue (32.007), Härinänjoen valuma-alue (32.008), Niiniojan valuma-alue (32.009)
Laskujoki:  Sirppujoki
Laskupaikka:  Uusikaupunki, Velhovesi, Selkämeri 
Koordinaatit:  60°53′20″N, 21°26′02″E
Mittaustietoja
Valuma-alue:  437,76 km²  
Järvisyys:  1,85 % 
Alueen pituus:  30 km  
Alueen leveys:  20 km  
Pääuoma:  54 km
Keskivirtaama:  2,98 m³/s  
 fiJoki laskee Selkämereen Velhovedessä Uudessakaupungissa. 
Sirppujoen vesistö (vesistöaluetunnus 32) on Suomen päävesistöalue, joka sijaitsee Varsinais-Suomessa pääasiassa Uudessakaupungissa ja Laitilassa. Sirppujoki on 53 kilometriä pitkä joki, jonka 25 kilometriä pitkää yläjuoksua kutsutaan nimellä Malvonjoeksi ja 28 kilometriä pitkää alajuoksua Sirppujoeksi. Sirppujoki laskee Selkämeren Velhoveteen Uudessakaupungissa. Vesistön suurimpia järviä ovat Särkijärvi, Lukujärvi, Pitkäjärvi ja Kivijärvi ja suurimpia sivujokia Härinänjoki ja Kettujoki. Vesistöalueen pinta-ala on 437,76 neliökilometriä ja sen järvisyys on 1,85 %.
Maantieto

Sirppujoen vesistöalue rajautuu pohjoisessa Ihodenjoen vesistöön, koillisessa Lapinjoen vesistöön ja etelässä Velluanjoen vesistöön. Valuma-alue kuuluu Pyhärantaan, Uuteenkaupunkiin, Laitilaan ja Euraan.
Alueen ominaispiirteenä on meren läheisyys, mikä yhdessä maankohoamisen kanssa esittelee melko nuoria järviä ja jokia. Joen suisto on jatkuvassa muutostilassa.
Kuvailua > Aluejako

Vesistöalueen kolmannessa jakovaiheessa on seuraavat alueet tai valuma-alueet. Sisennys tarkoittaa luettelossa sitä, että vesistöalue laskee tai yhtyy ylempänä sijaitsevaan vesistöalueeseen. Samalle tasolle sisennetyt vesistöalueet laskevat kaikki yläpuoliseen vesistöalueeseen vastaavassa järjestyksessä niin, että ylin yhtyy lähempänä alajuoksua :
Sirppujoen alaosan alue (32.001)
Pitkäjärven–Lukujärven valuma-alue (32.004)
Niiniojan valuma-alue (32.009)
Sirppujoen keskiosan alue (32.002)
Härinänjoen valuma-alue (32.008)
Hankeranojan valuma-alue (32.005)
Malvonjoen alue (32.003)
Ponttoonojan valuma-alue (32.006)
Ketunjoen valuma-alue (32.007)
Alueiden väliset suhteet ja sisältämät vesistöt esitellään seuraavassa tekstissä. Suluissa olevat luvut tarkoittavat sivujoen yhtymäkohdan etäisyyttä pääuoman suistosta sekä sivujoen valuma-alueen pinta-alaa. Nämä tiedot on poimittu Ympäristöhallinnon OIVA-tietokannasta.
Kuvailua > Sirppujoen alaosan alue

Myllypuro on Pitkäjärven−Lukujärven valuma-alueen (3 km, 30 km²) laskuoja, joka yhtyy Sirppujokeen Kärvälän kohdalla. Myllypuron alajuoksulla on kauan ollut mylly ja sen patoallas. Puro seuraa myös Uudenkaupungin ja Pyhärannan välistä rajaa, kun se juoksee alas kallioiselta ylängöltä, jossa sijaitsee 14 muuta järveä tai lampea. Yläjuoksulle mentäessä vastaan tulevat ensin Merilammi ja Lamminjärvi, joiden vedenpinnat ovat lähes samalla tasolla. Sitten ylitetään Pyhärannan ja Laitilan välinen raja, kun siirrytään Pitkäjärvelle, joka kuuluu myös Uudellekaupungille. Loput järvistä sijaitsevat Laitilassa. Pitkäjärvi saa vettä kolmesta lähteestä: Kärkkistensuolta, missä sijaitsee Kärkkistenjärvi, kaakossa sijaitsevasta lampareesta ja Taminanojasta, joka on Lukujärven laskuoja. Lukujärvi on alueen todellinen keskusjärvi, johon laskee eri suunnilta ojia. Etelästä laskee siihen suuri Särkijärvi, jonka kautta laskee myös Lamminjärvi. Pohjoisesta Lukujärveen laskee toinen Lamminjärvi, joka tuo myös kuivatettujen Kurijärven  ja Omitunjärven  soiden vesiä. Viimeisenä laskee lännestä Kaarnijärvi, joka on alueen neljänneksi suurin järvi ja jonka valuma-alue on näistä suurin. Kaarnijärvi on tämän osavaluma-alueen keskusjärvi, joka kerää itseensä loput vesistä. Lännestä siihen laskee kuivatetun Mustajärven ja lasketun Kullerjärven yhteiset vedet. Muut järvet laskevat pohjoisesta yhteistä laskuojaa myöten, missä Vähä-Potkio, Iso-Potkio ja Kärkölänjärvi muodostavat ketjun. Näiden väliin laskevat kuivatetut Särkijärvi ja Valijärvi .
Kulijärvi (4 km) laskee Sirppujokeen laskuojansa ainoana järvenä.
Niinioja (7 km, 26 km²) on 9 kilometriä pitkä Korvenjärven eli Niinijärven laskuoja. Sen valuma-alueella on toinenkin järvi Sautunjärvi.
Rohijärvenoja (8 km) on Rohijärven laskuoja. Rohijärveen laskevat Rahkajärvi etelästä ja Koljolanjärvi pohjoisesta, mihin laskee vielä Lempaanjärvi pohjoisesta.
Kuvailua > Sirppujoen keskiosan alue

Lukkionjoen (16 km) valuma-alueella on vain kaksi järveä Lukkionjärvi ja Ahnusjärvi. Hieman ylempänä jokeen yhtyy pohjoisesta Umpurinoja (17 km), joka on Umpurinjärven laskuoja. Neljä kilometriä ylempänä jokeen yhtyy taas pohjoisesta Totojärven laskuoja (21 km).
Härinänjoki (22 km, 55 km²) on laajempi valuma-alueen laskujoki, jonka historiallinen keskusjärvi oli matala Koukkelanjärvi. Järvi on kuivatettu ja latvavojien nimistössä se näkyy erilaisina niminä. Valuma-alueen pääuomalla on kilometrin verran nimenä Helikonoja, 1,5 kilometrin verran Viikinoja, kolmen kilometrin verran Puntarinoja ja latvoilla se on neljän kilometrin verran Mäyränoja. Ojan päässä on sijainnut kuivatettu pieni Mäyräjärvi. Siniäinen laskee Härinänjokeen, Munikonjärvi ja Tuuranjärvi yhteistä laskuojaa myöten Härinänjoen yläosaan, Lampeenjärvet ja Lapejärvi myös yhteistä laskuojaa myöten Helikonojaan. Muita järviä valuma-alueella ei enää ole olemassa.
Hankeranojan (24 km, 15 km²) valuma-alueella ei ole nykyään montakaan järveä. Pieni Patajärvi  sijaitsee keskellä Hankeransuota lähellä paikkaa, missä oli 1800-luvulla jäänteitä Hankeranjärvestä. Entisen järvenpohjan läpi virtaavat vielä Kytämäjärven ja Matolammen yhteinen laskuoja.
Ponttoonojan (28 km, 19 km²) valuma-alueella ei enää löydy järviä. Suurin ja kuuluisin kuivatettu järvi oli Valkojärvi.
Kuvailua > Sirppujoen yläosan alue eli Malvonjoen alue

Etelästä Malvanjokeen yhtyvän Kettuojan (29 km, 47 km²) valuma-alue on laaja, mutta siihen kuuluu vain kaksi järveä Hepojärvi ja Miksjärvi.
Pohjoisesta siihen yhtyvä Pihaojan (32 km) valuma-alueella sijaitsee vain Lankjärvi. Hinnasjoki (33 km) laskee sekin pohjoisesta ja sen pitkän ojan valuma-alueella ei enää ole järviä. Seuraavat ojat ovat pieniä ja niiden järvet vähälukuisia. Kaurjärven ojan (38 km) päässä on vain Kaurjärvi, Houkonjärvenojan (43 km) päässä enää  Houkonjärvi ja lyhyen ojan (44 km) päässä  pieni Kakojärvi.
Pahkajärvenoja (44 km) on poikkeus, sillä sen valuma-alueella Pahkajärvi, Valkkisjärvi ja latvoilla Lampsjärvi.
Malvonjoen latvoilla eli Pitkäojan päässä ovat Malijärvi ja Kivijärvi. Suurta kivijärveä voi nykyään pitää Malvonjoen eli koko Sirppujoen lähdejärvenä.
Aiheesta enemmän

Vesistöennusteet: Sirppujoen vesistö, vesi.fi
Paweł Skrzecz

| Mitalit | Mitalit | Mitalit |  |
| --- | --- | --- | --- |
|  Paweł Skrzecz. |  Paweł Skrzecz. |  Paweł Skrzecz. |  |
Maa:   Puola
Miesten nyrkkeily
|  Olympialaiset  |  Olympialaiset  |  Olympialaiset  |  |
|  Pronssia | Moskova 1980 | 81 kg |  |
| MM-kilpailut  | MM-kilpailut  | MM-kilpailut  |  |
|  Hopeaa | München 1982 | 81 kg |  |
| EM-kilpailut  | EM-kilpailut  | EM-kilpailut  |  |
|  Pronssia | Köln 1979 | 81 kg |  |
|  Hopeaa | Varna 1983 | 81 kg |  |
Paweł Ludwik Skrzecz (s. 25. elokuuta 1957 Varsova) on entinen puolalainen nyrkkeilijä ja olympiamitalisti.
Skrzecz saavutti neljästä arvokisamitalistaan ensimmäisen Kölnin EM-kilpailuissa 1979: pronssia raskaassa keskisarjassa eli alle 81-kiloisissa. Moskovan 1980 olympialaisissa hän saavutti raskaassa keskisarjassa hopeaa. Hän sai algerialaisesta M. Bouchichesta luovutusvoiton sekä voitti romanialaisen Georgica Donicin pistein 4–1 ja kuubalaisen Ricardo Rojasin pistein 3–2. Loppuottelussa hän hävisi jugoslavialaiselle Slobodan Kačarille pistein 1–4.
Münchenin MM-kilpailuissa 1982 Skrzecz saavutti raskaassa keskisarjassa hopeaa. Kultaa voitti kuubalainen Pablo Romero. Varnan EM-kilpailuissa 1983 hän saavutti hopeaa hävittyään loppuottelussa neuvostoliittolaiselle Viktor Kohanovskille. Los Angelesin 1984 olympialaisiin hän ei voinut osallistua itäblokin maiden boikotoinnin vuoksi.
Paweł Skrzeczin kaksosveli Grzegorz Skrzecz on myös nyrkkeilyn arvokisamitalisti.
Skláves

| --- | --- |
Muut nimet:  Sklavákia (Σκλαβάκια), Skiávi (Σκιάβι)
Sijainti:  37°19′22″N, 26°35′53″E, Pátmos Kálymnos, Etelä-Egean saaret Kreikka
Saariryhmä:  Dodekanesia
Merialue:  Egeanmeri, Välimeri
Pinta-ala:  0,015 km²
| --- | --- |
Asukasluku:  0
muokkaa - muokkaa wikitekstiä - muokkaa Wikidataa
Skláves (kreik. Σκλάβες) eli Sklavákia (Σκλαβάκια) eli Skiávi (Σκιάβι) on kahden pienen Kreikan saaren ryhmä, joka kuuluu Dodekanesian saariryhmään ja sijaitsee Pátmoksen itäpuolella pohjoiseen Chiliomódin saaresta. Saaret ovat asumattomia (vuonna 2011). Hallinnollisesti Sklávesin saaret kuuluvat Pátmoksen kuntaan, Kálymnoksen alueyksikköön ja Etelä-Egean saarten alueeseen.
Saaret

Saariparin saaret ovat:
| Nimi | Sijainti | Pinta-ala (km²) (n> ) |
| --- | --- | --- |
| Skláva (Σκλάβα) | 37°19′22″N, 26°35′53″E | 0,012 |
| Sklavopoúla (Σκλαβοπούλα) | 37°19′25″N, 26°36′15″E | 0,003 |
Ann-Louise Skoglund

| Ann-Louise Skoglund> Henkilötiedot |
| --- | --- |
Syntynyt: 28. kesäkuuta 1962 (ikä 62) Karlstad
Kansalaisuus:   Ruotsi
Uran tiedot
Pituus:  174 cm
Paino:  58 kg
Laji:  aitajuoksu
Seura:  IF Göta Karlstad
Saavutukset
Ennätykset:  100 m: 11,70 (1985) 400 m: 51,69 (1986) 400 m aidat: 54,15 (1986)
| Mitalit> Maa:   Ruotsi.Naisten yleisurheilu.EM-kilpailut  | Mitalit> Maa:   Ruotsi.Naisten yleisurheilu.EM-kilpailut  | Mitalit> Maa:   Ruotsi.Naisten yleisurheilu.EM-kilpailut  | Maa:   Ruotsi> Naisten yleisurheilu. |
| --- | --- | --- | --- |
|  Kultaa | Ateena 1982 | 400 metrin aidat |  |
Ann-Louise Skoglund (s. 28. kesäkuuta 1962 Karlstad, Ruotsi) on entinen ruotsalainen yleisurheilija. Hänen päälajinsa oli 400 metrin aitajuoksu ja hän oli ensimmäinen ruotsalaisnainen, joka voitti kultaa yleisurheilun EM-kilpailuissa.
Skoglund voitti Ateenan EM-kilpailuissa 1982 kultaa 400 metrin aitajuoksussa ajalla 54,58 s. Helsingin MM-kilpailuissa 1983 hän sijoittui kuudenneksi ajalla 54,80 s. Hänen edelleen sijoittui vain neuvostoliittolaisia ja itäsaksalaisia juoksijoita. Los Angelesin 1984 olympialaisissa, joihin Neuvostoliitto ja Itä-Saksa eivät osallistuneet, oli 400 metrin aitajuoksu ensimmäistä kertaa olympiaohjelmassa. Skoglund sijoittui viidenneksi ajalla 55,43 s. Hän hävisi pronssimitalisti Cristeana Cojocarulle vain 0,02 sekuntia. Stuttgartin EM-kilpailuissa 1986 Skoglund sijoittui neljänneksi ennätysajallaan 54,15 s jääden mitalisijasta jälleen 0,02 sekuntia. Skoglundin aika on yhä vuonna 2008 Ruotsin ennätys.
Ennätykset

200 m: 23,76 (1983)
400 m: 51,69 (1986)
400 m aidat: 54,15 (1986) NR
4 x 100 m viesti: 46,62 (1979)
4 x 400 m viesti: 3.35,83 (1982)
Bertil Alfred Sjöström

Bertil Sjöström, Wilho Sjöströmin maalaama muotokuva vuodelta 1939.
Bertil Alfred Sjöström (28. heinäkuuta 1879 Iisalmi – 12. helmikuuta 1945 Helsinki) oli suomalainen juristi ja Helsingin yliopiston prosessioikeuden professori 1925–1945.
Sjöström pääsi ylioppilaaksi Helsingin suomalaisesta yhteiskoulusta 1898. Hän valmistui filosofian kandidaatiksi 1901, molempien oikeuksien kandidaatiksi 1907, filosofian maisteriksi 1914 ja molempien oikeuksien lisensiaatiksi ja tohtoriksi 1916. Varatuomarin arvo Sjöström sai 1909.
Työura

Sjöström suoritti auskultoinnin Lappeen tuomiokunnassa Savitaipaleen ja Lemin käräjillä. Työuransa Sjöström aloitti senaatin virkamiehenä ja Helsingin raastuvanoikeuden oikeusneuvosmiehenä. Vuonna 1917 hän oli lainvalmistelutoimikunnan jäsen, vuonna 1919 hänet nimitettiin Viipurin hovioikeuden oikeusneuvokseksi ja vuosina 1923-1924 hän toimi korkeimman oikeuden apujäsenenä. Hän teki useita ulkomaan opintomatkoja, muun muassa Leipzigiin, Berliiniin, Kööpenhaminaan, Tukholmaan ja Pariisiin. Siviilioikeuden dosenttina vuodesta 1917 toiminut Sjöström siirtyi kokonaan akateemiselle uralle 1920-luvulla, mutta paneutui tutkijanakin varsin käytännöllisiin kysymyksiin. Prosessioikeuden ohella hänet tunnettiin tekijänoikeuden asiantuntijana. Sjöström toimi tiedekuntansa varadekaanina ja dekaanina ja osallistui alansa ruotsin- ja suomenkielisten järjestöjen toimintaan.
Perhe

Sjöströmin vanhemmat olivat ylitarkastaja Alfred Wilhelm Sjöström ja Sigrid Lagus. Sjöströmin puoliso vuodesta 1920 oli Toini Julia Haapanen. Hänen poikansa on Teknillisen korkeakoulun professori ja puukemian uranuurtaja Eero Sjöström.
Julkaisuja

Om tredskodom enligt finsk och svensk civilprocessrätt, 1916
Om formell processledning vid underrätt i tviste- och brottmål, 1925
Skylake (kaupunki)

| Skylake> Σκυλάκη.Sijainti |
| --- | --- |
 Skylake
Koordinaatit:  40°23′13″N, 28°23′19″E
Valtio:  Turkki
Paikkakunta:  Yeni Köy (?), Bayramdere, Bursa
Historia
Tyyppi:  kaupunki
Kulttuuri:  antiikki
Alue:  Myysia
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Skylake (m.kreik. Σκυλάκη, Skylakē; lat. Scylace) oli antiikin aikainen kaupunki ja kaupunkivaltio (polis) Myysiassa Vähässä-Aasiassa nykyisen Turkin alueella. Se sijoitetaan lähelle nykyistä Bursan maakunnan Bayramdereä.
Skylake sijaitsi Propontiin eli nykyisen Marmaranmeren rannikolla itään Kyzikoksesta ja noin 12 kilometriä länteen Rhyndakos (nyk. Mustafakemalpaşa) -joen suusta. Kaupungin historiasta ei tiedetä juuri mitään. Se oli alkuperältään pelasgilainen kaupunki, ja Herodotos kertoo, että sen sekä läheisen Plakian pelasgit olivat säilyttäneet muinaisen kielensä hänen aikaansa saakka. Myöhemmin kaupunki vaikuttaa olleen Ateenan siirtokunta, ja sen väestö koostui osaksi kreikkalaisista ja osaksi pelasgisesta alkuperäisväestöstä. Kaupunki on luettu klassisen kauden polisten eli itsenäisten kaupunkivaltioiden joukkoon, mutta sen todellinen asema tunnetaan kuitenkin huonosti.
Pseudo-Skylaks mainitsee vain Plakian, mutta Pomponius Mela ja Plinius vanhempi puhuvat sekä Skylakesta että Plakiasta kuin ne olisivat olleet edelleen olemassa. Näin ne olisivat säilyneet olemassa roomalaiselle kaudelle saakka. Kumpikin kaupunki vaikuttaa olleen suhteellisen vähämerkityksellinen ja taantuneen varhain. Kummatkin yhdistettiin mahdollisesti Kyzikokseen.
The Six Teens

| ”The Six Teens” The Sweet |
| --- | --- | --- |

Singlen tiedot
 Albumilta: Desolation Boulevard
 B-puoli: ”Burn on the Flame”
 Julkaistu: heinäkuu 1974
 Tekijä(t): Chinn/Chapman
 Tuottaja(t): Nicky Chinn, Mike Chapman, Phil Wainman
 Tyylilaji: glam rock, hard rock
 Kesto: 03.59
 Levy-yhtiö: RCA Records
Sweetin muut singlet
| ”Peppermint Twist” 1974 | ”The Six Teens” 1974 | ”Turn It Down” 1974 |
”The Six Teens” on brittiläisen Sweet-yhtyeen vuonna 1974 julkaistu kappale ja single. Se on myös samana vuonna ilmestyneen Desolation Boulevard -studioalbumin avausraita. Kappaleen ovat kirjoittaneet Nicky Chinn ja Mike Chapman, kuten kaikki yhtyeen vuosien 1971–1974 singlet.
Kappale on yksi Sweetin tunnetuimmista, ja se oli kohdistettu erityisesti teini-ikäiseen yleisöön, sillä imagonmuutoksista huolimatta yhtyeen suurimmat ihailijat olivat edelleen pääasiassa nuorisoa. Sweetin kitaristin Andy Scottin mielestä ”The Six Teens” on kaikkien aikojen paras Chinn/Chapman-kappale.
Julkaisu ja vastaanotto

”The Six Teens” ilmestyi singlenä heinäkuussa 1974. Sekä Euroopassa että Yhdysvalloissa julkaisijana toimi RCA Records. Britanniassa singlen sijoitus oli 9. Länsi-Saksassa kappale ylsi neljänneksi katkaisten samalla siellä yhtyeen kuuden peräkkäisen ykkössinglen putken. ”The Six Teens” ylsi top 10:een ainakin kymmenessä maassa. Rateyourmusic.com-sivuston käyttäjien arvostelujen perusteella ”The Six Teens” on vuoden 1974 110:nneksi paras singlenä julkaistu kappale.
Singlen B-puoli oli yhtyeen itse kirjoittama melodinen ”Burn on the Flame”, jonka on sanottu olevan tasavertainen ”The Six Teensin” kanssa. Yhtye esitti kappaletta livesetissään vielä 1990-luvullakin.
Julkaisu ja vastaanotto > Listasijoitukset

| Valtio | Korkein sijoitus | Listaviikot | Nousu listalle | Lähde |
| --- | --- | --- | --- | --- |
|  Länsi-Saksa | 4. | 14 (top 10) | viikko 30/1974 |  |
|  Belgia | 6. |  |  |  |
|  Sveitsi | 6. | 7 (top 10) | 21.8.1974 |  |
|  Norja | 7. | 3 (top 10) | viikko 32/1974 |  |
|  Suomi | 8. |  | heinäkuu 1974 |  |
|  Iso-Britannia | 9. | 7 (top 50) | 13.7.1974 |  |
|  Itävalta | 9. | 4 (top 20) | 15.9.1974 |  |
|  Alankomaat | 10. | 10 (top 30) | 27.7.1974 |  |
|  Australia | 48. |  |  |  |
Kappaleet singlellä

A-puoli
The Six Teens – 3.59 (säv. Nicky Chinn/Mike Chapman)
B-puoli
Burn on the Flame – 3.37 (säv. Brian Connolly/Steve Priest/Andy Scott/Mick Tucker)
Aiheesta muualla

Promovideo yhtyeen virallisella YouTube-kanavalla