Abraham Lincolnin murha
Oikeudenkäynti

Lincolnin murhasta tuomitut henkilöt
| Nimi | Tuomio | Rangaistus | Huomioitavaa |
| --- | --- | --- | --- |
| Mary Surratt | Salaliittoon osallistuminen | Kuolemantuomio hirttämällä | Teloitettiin 7. heinäkuuta 1865 |
| David Herold | Salaliittoon osallistuminen | Kuolemantuomio hirttämällä | Teloitettiin 7. heinäkuuta 1865 |
| Lewis Powell | Salaliittoon osallistuminen | Kuolemantuomio hirttämällä | Teloitettiin 7. heinäkuuta 1865 |
| George Atzerodt | Salaliittoon osallistuminen | Kuolemantuomio hirttämällä | Teloitettiin 7. heinäkuuta 1865 |
| Michael O’Laughlin | Salaliittoon osallistuminen | Elinikäinen vankeus pakkotyössä | Kuoli keltakuumeeseen vankilassa vuonna 1867. Sai presidentin armahduksen kuolemansa jälkeen vuonna 1869. |
| Samuel Arnold | Salaliittoon osallistuminen | Elinikäinen vankeus pakkotyössä | Sai presidentin armahduksen vuonna 1869 |
| Samuel Mudd | Salaliittoon osallistuminen | Elinikäinen vankeus pakkotyössä | Oli merkittävässä roolissa vankilassa riehuneen keltakuumeen pysäyttämisessä ja sai presidentin armahduksen vuonna 1869 |
| Edman Spangler | Salaliittolaisten avustaminen | 6 vuoden vankeustuomio | Sai presidentin armahduksen vuonna 1869 |
"Salaliittoon osallistuminen" tarkoittaa, että sotilaskomissio katsoi henkilön syyllistyneen vähintään yhteen salaliitoksi luokiteltuun syytekohtaan. Kriteerin täyttäneitä syytekohtia oli useita erilaisia. Syytetyistä ainoastaan Spanglerin ei todettu osallistuneen salaliittoon.
Kun useita salaliittolaisia oli saatu kiinni, alettiin suunnitella oikeudenkäyntiä. Vaihtoehtoja oli kaksi: sotaministeri Edwin Stanton kannatti nopeaa käsittelyä sotaoikeudessa ja syytettyjen teloittamista, mutta laivastoministeri Gideon Welles normaalia oikeudenkäyntiä. Wellesin lisäksi muun muassa Lincolnin entinen oikeusministeri Edward Bates vastusti sotaoikeudessa tuomitsemista, koska hänen mielestään se olisi ollut perustuslain vastaista. Uuden oikeusministerin James Speedin kanta kuitenkin oli, että presidenttiä vastaan tehty hyökkäys kapinan aikana voitiin katsoa sodanjulistukseksi Yhdysvaltoja vastaan. Speedin mielipide ratkaisi käytännössä sen, että oikeudenkäynti järjestettiin sotaministeriön alaisuudessa.
Kahdeksan salaliitosta epäiltyä olivat ennen oikeudenkäyntiä vangittuina eri paikoissa. Mary Surratt ja Samuel Mudd olivat Old Capitolin vankilassa, kun taas loput kuusi epäiltyä oli sijoitettu Montauk ja Saugus-nimisille Ironclad-laivoille. Myöhemmin kaikki epäillyt siirrettiin omiin selleihinsä Old Arsenal Penitentiary -vankilaan ja neljä heistä (Herold, Powell, Spangler, ja Atzerodt) kahlittiin rautapalloihin. Näiden neljän päät myös peitettiin kangashupuilla oikeudenkäynnin puoleenväliin asti.
Kaikkiaan kahdeksan henkilöä sai syytteen Lincolnin murhasta. Kenraali John Hantranft kertoi syytetyille heitä koskevat syytteet 9. toukokuuta 1865, ja asian käsittely sotaoikeudessa alkoi 12. toukokuuta 1865. Syylliseksi toteamiseen riitti, että vähintään viisi sotilaskomission yhdeksästä jäsenestä oli samaa mieltä, ja kuolemantuomioon tarvittiin vähintään kuuden jäsenen kannatus. Oikeudenkäynnin aikana kuultiin yhteensä 371:tä todistajaa. 29. kesäkuuta 1865 sotilaskomissio piti salaisen tapaamisen, jossa se äänesti syytettyjen tuomioista. Seitsemän syytettyä – Mary Surratt, David Herold, Lewis Powell, George Atzerodt, Edman Spangler, Michael O’Laughlin, Samuel Arnold ja Samuel Mudd – tuomittiin syyllisiksi salaliittoon. Lisäksi kahdeksas syytetty, Edman Spangler, tuomittiin salaliittolaisten avustamisesta kuuden vuoden vankeusrangaistukseen. Tuomituista neljä, Powell, Atzerodt, Herold ja Surratt, tuomittiin kuolemaan ja loput elinikäiseen pakkotyöhön.
Mary Surattin kuolemantuomio herätti paljon vastustusta hänen sukupuolensa takia, ja viisi sotilaskomission jäsentä suosittelikin presidentti Andrew Johnsonille, että hän muuttaisi Surattin tuomion elinkautiseksi vankeudeksi. Johnson kuitenkin vahvisti syytettyjen tuomiot 5. heinäkuuta 1865. Seuraavana päivänä kenraali John F. Hartranft tiedotti tuomioista vangeille ja ilmoitti, että kuolemaantuomitut teloitettaisiin jo seuraavana päivänä. Surattin lakimiehet yrittivät kumota hänen tuomionsa ja vetosivat perustuslailliseen habeas corpus -oikeuteen, mutta tuloksetta. Tuomitut teloitettiin iltapäivällä 7. heinäkuuta.