Ramon Casas
Elämänvaiheita

Tuleva taidemaalari syntyi varakkaan perheen pojaksi. Isä oli luonut omaisuutensa Kuubassa ja äidin perhe oli ollut rikas jo vuosisatoja. Casas osoitti taiteellisen lahjakkuutensa jo nuorena ja sai alkuopetuksensa kotikaupungissaan taiteilija Joan Vicens i Cotsilta. Casas matkusti vuonna 1882 Pariisiin jatkamaan opintojaan, ja hänen opettajansa oli muodikas Carolus-Duran.
Carolus-Duranin opista Casas siirtyi Gervex Academien oppilaaksi ja hän perusti taidelehden nimeltä L’Avenç. Hänen omakuvansa, jossa hän poseeraa flamencotanssijana valmistui vuonna 1883 ja se tuli näytteille Pariisin Salonkiin. Taiteeseensa hän ammensi vaikutteita impressionismista. Opiskeluajoista lähtien Casas jakoi loppuelämänsä Barcelonan ja Ranskan välillä.
1890- luvulla impressionismi oli Katalonian taiteen uusinta uutta ja sen omaksui myös Casas. Vähitellen taiteeseen ilmestyi uusi suuntaus, jota kutsuttiin nimellä "Modernismo". Sitä voi parhaiten verrata muualla Euroopassa vallinneeseen Art Nouveauhon. Myös Casas omaksui tyylin. Samoihin aikohin hän ystävystyi Santiago Rusiñolin kanssa joka kustansi kirjoja. He myös kirjoittivat muutaman kirjan yhdessä ja niihin Casas teki kuvitukset. Kuvittamisesta ja julisteiden piirtämisestä Casas oli innostunut nähtyyään 
Henri de Toulouse-Lautrecin töitä.
Vähitellen Casas lopetti maisemamaalauksen. Häntä kiinnostivat enemmän ihmiset ja ryhmissä olevien ihmisten välisten suhteiden jännitteet. Hänen maalauksensa olivat saaneet tähän aikaan selviä vaikutteita Edgar Degas´lta ja James McNeill Whistleriltä.
Ystävänsä Pere Romeun kanssa Casas kiinnostui autoilusta ja polkupyöräilystä. He perustivat yhdessä myös baarin,Els Quatre Gatsin. Siitä muodostui taiteilijoiden kokoontumispaikka ja myös nuori Pablo Picasso kävi siellä. Casas vieraili Picasson kanssa Pariisin maailmannäyttelyssä vuonna 1900 ja maalasi hänestä muotokuvan.
Ensimmäisen yksityisnäyttelynsä Casas piti vuonna 1899. Julistetaiteessaan hän kehittyi täysin "Modernismon" suuntaan ja tämä näkyy erityisesti eri tuotemerkeille tehdyissä mainosjulisteissa.Uuden vuosisadan ensimmäisinä vuosina Casas oli vakiintunut taiteilija, hän piti useita näyttelyitä ja hän sai töistään myös useita palkintoja. Hänen töitään osti myös yhdysvaltalainen keräilijä Charles Deering. Deeringistä tuli Casasin hyvä ystävä ja myös taloudellinen tukija.
Casas oli 1900-luvun alussa kiinnostunut myös arkkitehtuurista. Hän ei itse suunnitellut rakennuksia, mutta antoi siihen konsultointiapua. Hänen mesenaattinsa Deering osti vuonna  1908 vanhan sairaalan Sitgesistä ja kunnostutti sen loma-asunnokseen. Tähän työhön Casas antoi apuaan samoin kuin vuonna 1916 tapahtuneeseen Deeringin suureen rakennusprojektiin. Casasista tuli myös itsestään kiinteistön omistaja kun hän vuonna 1907 peri äidiltään vanhan luostarin. Sen kunnostuksen hän uskoi arkkitehti Josep Puig i Cadafalchille.
Espanja ei osallistunut ensimmäiseen maailmansotaan. Casas kannatti ympärysvaltoja ja tuki Ranskaa. Hän myös vieraili rintamalla. Avioliiton Casas solmi vuonna 1922 Júlia Perairen kanssa. Vaimosta tuli miehensä muusa ja liitto kesti vaikka Casasin perhe vastusti sitä.
Vähitellen, suosion kasvettua, Casas hylkäsi Modernismon ja teki lähes pelkkiä muotokuvia. Hän piti 1920-luvulla vielä useita näyttelyitä. Viimeisinä vuosinaan hän asui paljolti äidiltään perimässään vanhassa luostarissa. Ystävän kuolema vuonna 1931 oli Casasille lähes ylitsepääsemätön vastoinkäyminen.
Casasin taidetta pidettiin hänen viimeisinä vuosinaan vanhentuneena.