stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Veikko Haakana
Aiheesta muualla

Lisää luettavaa aiheesta Veikko Haakana on Wikiaineistossa
Haakana, Veikko Kirjasampo.fi. Viitattu 19.5.2019.
Ihminen nimen takana – Veikko Haakana Outa.fi – Yhteinen retkeilylehti.  2.12.2011. Viitattu 19.5.2019.
Bamberg, Rolf: Kirjavisassa pohjoisen tarinoija Veikko Haakana: Visaväen eväät eiväät riittäneet Ruijaan asti Demokraatti.  2.11.2017. Viitattu 19.5.2019.
Astianpesukonelohi

Kala aseteltuna astianpesukoneeseen folioon käärittynä.
Astianpesukonelohi (engl. Dishwasher salmon) on kalaruoka, joka on valmistettu käyttäen hyödyksi astianpesukoneen (erityisesti kuivausvaiheen) lämpöä.
Valmistus

Lohipalat maustetaan ja kääritään tiiviisti mielellään vähintään kaksinkertaiseen alumiinifolioon ja laitetaan astianpesukoneeseen. Astianpesukoneen annetaan suorittaa pesuohjelma sekä kuivaus loppuun. Riippuen astianpesukoneen mallista ja ohjelmasta lohi keittyy, höyrystyy ja kypsyy. Menetelmän etuna on ruoanlaiton hajuttomuus. Mikään ei estä astioiden pesemistä samalla, mikäli paketti on varmasti tiivis.
Historia

Vincent Price oli esitellyt kalan valmistusta 1975 vieraillessaan Johnny Carsonin The Tonight Show'ssa. Price esitteli sen ”ruokalajina, jonka kuka tahansa tyhmyri osaa valmistaa”.
Ruokalajin valmistus on esitelty muun muassa kanadalaisessa Bob Blumerin isännöimässä televisiosarjassa The Surreal Gourmet vuonna 2002. Aiheesta ovat raportoineet myös The Wall Street Journal, NBC, BBC, Vogue sekä CBS News, joka haastatteli Kym Douglasia kirjan The Black Book of Hollywood Diet Secrets tiimoilta, jossa myös astianpesukonelohi esitellään.
Aiheesta muualla

Kanadalaisessa televisiosarjassa esitelty resepti: ”Astianpesukonelohta pikantissa tillikastikkeessa”. (englanniksi)
Kym Douglas esittelee ruokalajin valmistusta CBS Newsin aamuohjelmassa maaliskuussa 2008 (videon loppupuolella). (englanniksi)
Astianpesukonelohi.
Astianpesukonelohi valmiina.
Asturias (F74)

| Asturias |
| --- | --- |


Aluksen vaiheet
Rakentaja:  Bazán
Kölinlasku:  maaliskuuta 1971
Laskettu vesille:  13. maaliskuuta 1972
Palveluskäyttöön:  2. joulukuuta 1975
Poistui palveluskäytöstä:  30. kesäkuuta 2009
Tekniset tiedot
Uppouma:  3 015 t (standardi) 4 177 t (kuormattu)
Pituus:  133,5 m (kokonaispituus)
Leveys:  14,25 m
Syväys:  7,5 m
Koneteho:  35 000 shp
Nopeus:  28 solmua
Miehistöä:  256
Aseistus
Aseistus:  1 x Mk 16 VLS 1 x 5"/54 Mk42 -tykki 4 x torpedoputkea Mk46 torpedoille 2 x Mk141 laukaisualustaa Harpoon-merimaaliohjuksille 1 x SM-1 ohjustenlaukaisualusta 2 x 20 mm Meroka CIWS
Asturias (runkonumero F74) oli Espanjan laivaston vuonna 1972 vesillelaskettu Baleares-luokan fregatti, joka poistettiin palveluksesta 2009.
Valmistus

Alus tilattiin Bazánilta, missä köli laskettiin maaliskuussa 1971. Alus laskettiin vesille 13. maaliskuuta 1972 ja otettiin palvelukseen 2. joulukuuta 1975.
Palvelus

Alus poistettiin palveluksesta 30. kesäkuuta 2009.
Rafael Engelberg

Rafael Zacharias Engelberg (31. tammikuuta 1882 Pulkkila – 19. lokakuuta 1962 Helsinki) oli suomalainen kirjailija ja järjestövaikuttaja.
Elämä

Pulkkilassa syntyneen Engelbergin vanhemmat olivat maanviljelijä Anders Eliel Engelberg ja Christina Augusta Montin. Hän pääsi ylioppilaaksi Oulun lyseosta 1902 ja opiskeli Helsingin yliopistossa valmistuen filosofian kandidaatiksi 1907 ja lisensiaatiksi 1914. Engelberg väitteli tohtoriksi 1914 aihenaan Kalevalan sisältö.
Engelberg oli Helsingin Sanomien oikolukijana 1903–1906 ja hän toimi samalla opettajana Sörnäisten yhteiskoulussa. Engelberg oli työväenopiston johtajana Tampereella 1915–1916 ja Kotkassa 1916–1919. Vuosina 1920–1924 hän hoiti väliaikaisesti kouluhallituksessa kouluneuvoksen ja tarkastajan virkaa. Hän oli Työväenopistojen Liiton sihteerinä 1920–1926, Suomalaisuuden Liiton sihteerinä 1924–1927, Inkerin Liiton puheenjohtajana 1927–1929 ja Suomi-Seuran sihteerinä 1927–1929 sekä uudelleen 1934–1959. Vuodesta 1930 alkaen Engelberg oli Henkinen Työ-lehden päätoimittajana ja taloudenhoitajana sekä Henkisen Työn Yhtymän sihteerinä 1930–1936. Vuonna 1931 hän lähti Yhdysvaltoihin johtaakseen puolen vuoden ajan Michiganin Hancockissa sijaitsevaa Suomi-opistoa. Engelberg kuului 1930-luvun alussa myös Lapuan liikkeen taustavaikuttajiin Helsingissä. Hän sai kanslianeuvoksen arvonimen vuonna 1952.
Engelberg kirjoitti runoja, kansantieteellisiä teoksia ja 1940-luvulla kaksi kirjaa Amerikan suomalaisten elämästä.
Teoksia

Työpajan töminässä: elämän-orjan lauluja.  Otava 1905
Kotona käymässä, runoja.  Otava 1906
Pyhä puisto : muistelma.  Otava 1906
Tuulten tuoreitten hiljainen humina, novelleja.  Otava 1910
Pitkänperän suuresta pitäjästä, novelleja.  Otava 1911
Kansantietoja Pohjois- ja Itä-Suomesta ja Venäjän-Karjalasta, koonnut ja julkaissut Rafael Engelberg.  1912
Paavo Pulkkisen muistiinpanoja Kuhmoniemen tavoista ja elannoista.  Otava 1913
Kalevalan sisällys ja rakenne : eepostutkimus, väitöskirja.  Helsingin yliopisto 1914
Samsa Pellervoisen puittenkylväntä : pieni yksityiskohta Kalevalan kokoonpanosta.  1914
Kalevalan tarina pääpiirteissään, eritellen ja selventäen esittänyt Rafael Engelberg.  Karisto 1915
Muurauslasta ja miekka, runoja.   Edistysseurojen kustannus Oy, Helsinki 1917
Vapaan kansanvalistustyön järjestäminen.  Edistysseurojen kustannus Oy, Helsinki 1919
Ohjeita vapaan valistuksen opistojen perustamisessa.  Edistysseurojen kustannus Oy, Helsinki 1920
Kahden vaiheilla : yksinäytöksinen näytelmä.  Otava 1930
Suomi ja Amerikan suomalaiset : keskinäinen yhteys ja sen rakentaminen.  Suomi-seura, Helsinki 1944
Aiheesta muualla

Rafael Engelbergin elämäkerta Kansallisbiografiassa
Elli Kaarlehto

Elli Gabriela Kaarlehto (o.s. Haahti, 3. lokakuuta 1897 Kylmäkoski – 21. elokuuta 1986 Espoo) oli suomalainen kirjailija.
Kaarlehdon vanhemmat olivat rovasti Hannu Haahti, aik. Hahnsson ja Lovisa Gabriela Geitlin. Hän pääsi ylioppilaaksi 1917 Helsingin suomalaisen tyttökoulun jatkoluokilta ja valmistui sairaanhoitajaksi 1923. Kaarlehto oli Kuhmoisten kunnanvaltuuston jäsen vuodesta 1950 ja Kuhmoisten Marttayhdistyksen puheenjohtaja vuodesta 1947.
Kaarlehto meni naimisiin 1924 kirkkoherra Arvi Kalervo Kaarlehdon, aik. Lehtonen kanssa.
Kaarlehdon veljiä olivat Helsingin yliopiston tuberkuloosiopin professori Hannu Gabriel Haahti (1895–1953) ja everstiluutnantit Usko Haahti ja Yrjö Haahti. Sairaanhoitaja, henkilökohtaisen sosiaalityön kehittäjä Helvi Boothe
oli puolestaan hänen sisarensa.
Teoksia

Naantalin kuninkaan valtakunta : sukutarina menneiltä vuosisadoilta.    Otava 1956
Illaksi kirkastuu : romaani.    Otava 1962
Oli talo ja torppa : romaani.    Otava 1965
Pitkä matka Päijännettä : sarja ajankuvia suomalaisen koulun ensi vuosikymmeneltä.    Otava 1981 (päähenkilönä Kaarlehdon äidin isä latinanopettaja Johan Gabriel "Nanne" Geitlin (1836–1890))
Palaessaan kynttiläkin kuluu : idylliä ja arkipäivää sata vuotta sitten.    Otava 1984 (kirja kuvaa Johan Gabriel Geitlinin ja hänen vaimonsa Selman perheen elämää)
Aiheesta muualla

Illaksi kirkastuu -romaani Kirjasampo.fi:ssä
Naantalin kuninkaan valtakunta -romaani Kirjasampo.fi:ssä
Oli talo ja torppa -romaani Kirjasampo.fi:ssä
Sakari Kirjavainen

| Sakari Kirjavainen> Henkilötiedot |
| --- | --- |
Syntynyt: 30. lokakuuta 1960 (ikä 64) Helsinki
Ammatti:  elokuvaohjaaja elokuvakäsikirjoittaja elokuvaleikkaaja kirjailija
Ohjaaja
Palkinnot
 Risto Jarva -palkinto (1997) Qulleq - traanilamppu 
Aiheesta muualla
IMDb 
Elonet
Sakari Rafael Kirjavainen (s. 30. lokakuuta 1960 Helsinki) on suomalainen elokuvaohjaaja, käsikirjoittaja, elokuvaleikkaaja ja kirjailija.
Kirjavainen on opiskellut elokuvantekoa Taideteollisessa korkeakoulussa. Hänen ensimmäinen pitkä elokuvansa oli fantasiamainen ja arkirealismin ulkopuolella oleva Ken tulta pyytää (2001). Kirjavainen toimi toisena ohjaajana Åke Lindmanin sotaelokuvassa Tali-Ihantala 1944 (2007). Hän on ohjannut ja käsikirjoittanut myös palkittuja lyhytelokuvia. Ohjaamisen ja käsikirjoittamisen lisäksi Kirjavainen on leikannut sekä omiaan että muiden ohjaajien elokuvia.
Esko Salervon käsikirjoittama ja Kirjavaisen ohjaama pitkä elokuva  Hiljaisuus tuli ensi-iltaan 9. joulukuuta 2011. Se on kertomus ihmisistä poikkeuksellisten olosuhteiden puristuksessa; draama ystävyydestä, petoksesta ja rakkaudesta. Se on sotaelokuva, joka sijoittuu jatkosotaan, sen viimeiseen kevääseen, aivan rintamalinjojen välittömään läheisyyteen kaatuneiden evakuoimiskeskukseen (KEK), jossa sankarivainajat huollettiin viimeiselle matkalle kotiseuduilleen haudattaviksi.
Kirjavainen on myös teatteriohjaaja. Hän ohjasi syksyllä 2010 Rauman Kaupunginteatterissa Tapio Koivukarin kirjaan perustuvan Luodetuulen maan. Hän on ohjannut kuunnelmia Radioteatterille, ja toimi muun muassa yhtenä kuunnelmasarjan Täällä Pohjantähden alla kolmesta ohjaajasta.
Vuonna 2009 ilmestyi Kirjavaisen esikoisromaani Viereenkatsoja, joka oli J. H. Erkon esikoiskirjapalkintoehdokkaana. Hänen toinen romaaninsa Tinaharkko ilmestyi vuonna 2011.
Palkinnot

1997: Risto Jarva -palkinto elokuvasta Traanilamppu
2006: Sokeain kuunnelmapalkinto kuunnelmasta Kemiaa
2022: taiteilijaeläke
Sophie Blanchard

| Sophie Blanchard |
| --- | --- |
 Jules Porreau'n kaivertama kuva Blanchardista vuonna 1859.
Henkilötiedot
Syntynyt: 25. maaliskuuta 1778 Charente-Maritime
Kuollut: 6. heinäkuuta 1819 (41 vuotta) Pariisi
Kansalaisuus:   Ranska
Ammatti:  lentäjä
Siviilisääty:  naimisissa
Puoliso:  Jean-Pierre Blanchard
Sophie Blanchard (25. maaliskuuta 1778 Trois-Canons, Charente-Maritime – 6. heinäkuuta 1819 Pariisi) oli ranskalainen aeronautti ja yksi lentämisen edelläkävijöistä. Blanchard teki yli 60 nousua ilmaan uransa aikana ja oli aikanaan laajalti tunnettu Euroopassa. Blanchard oli ensimmäinen nainen, joka lensi ammatikseen.
Blanchard tunnettiin useilla nimillä, kuten Madeleine-Sophie Blanchard, Marie Madeleine-Sophie Blanchard, Marie Sophie Armant ja Madeleine-Sophie Armant Blanchard. Ranskan hallitsija Napoleon Bonaparte antoi hänelle kunnianimet Virallisten juhlien aeronautti sekä Ranskan kuumailmapalloilun pääilmailuministeri ja Ludvig XVIII arvonimen Restauraation virallinen aeronautti.
Elämä

Armant syntyi La Rochellen lähellä Ranskassa 25 maaliskuuta 1778. Blanchardin puoliso oli ranskalainen keksijä Jean-Pierre Blanchard, joka oli yksi ilmailun edelläkävijöistä. Blanchardin huono ymmärrys raha-asioiden hoidosta ajoi pariskunnan vararikkoon.
Ura kuumailmapalloilijana > Varhainen ura

Blanchardin puoliso Jean-Pierre Blanchard perehdytti Sophie Blanchardin ilmailun pariin. He lensivät yhdessä ensimmäisen kerran vuonna 1804. Normaalisti ujo ja hermostunut Blanchard muuttui lentäessä rohkeaksi, pelottomaksi ja jopa rämäpäiseksi riskienottajaksi.
Vuonna 1805 Blanchard lensi ensimmäisen soololentonsa ja näin hänestä tuli historian ensimmäinen nainen joka työskenteli ammattimaisena lentäjänä. Blanchard ei ollut ensimmäinen lentänyt nainen, sillä Elizabeth Thible oli lentänyt jo vuonna 1784. Blanchardit toivoivat hyötyvän taloudellisesti Sophie Blanchardin ensimmäisenä ammattilentäjänä toimivan naisen asemasta ja puoliso Jean-Pierre kannusti häntä kehittämään taitojansa lentäjänä eteenpäin.
Ura kuumailmapalloilijana > Soololentäjänä

Puolisonsa kuoleman jälkeen (vuonna 1809) Blanchard jatkoi lentämistä soolona, osin pakotettuna voidakseen maksaa miehensä ottamia velkoja takaisin.
Hänen uransa oli sekoitus sensaatiohakuista viihdyttäjää, ilmailun edelläkävijyyttä ja keksijänä toimimista. Blachard kehitti muun muassa laskuvarjoja käyttäen hyväksi nukkeja ja eläimiä. Hän toimi suurien korkeuksien lentojen edelläkävijänä ja ylitti Alpit kuumailmapallolla useasti.
Hänet tunnettiin lentonäytöksestä, jossa hän lensi pienellä silkistä tehdyllä kuumailmapallolla, jossa oli korin sijasta hopeinen gondoli. Hän pukeutui erottuviin pukuihin, jotka pystyi näkemään kaukaa. Blanchard teki näytöksissään uhkarohkeita ilmailutemppuja ja räjäytti ilotulitteita ilmasta. Hänen näytöksiinsä kuului ilotulitteiden räjäyttäminen laskuvarjohypyn aikana.
Blanchard menestyi hyvin ammatissaan. Ranskan hallitsijat palkitsivat hänet usein arvonimin. Hallitsija Napoleon Bonaparte antoi hänelle kunnianimet Virallisten juhlien aeronautti sekä Ranskan kuumailmapalloilun pääilmailuministeri ja kuningas Ludvig XVIII arvonimen Restauraation virallinen aeronautti. Blanchard väitetysti luonnosteli Napoleonille sotasuunnitelman Ison-Britannian valtaamiseksi ilmasta käsin.
Hän oli kuuluisa ympäri Eurooppaa ja esiintyi useissa maissa. Blanchard tykkäsi ottaa riskejä ja lentää öisin. Hän jopa nukkui kuumailmapallossaan ilmassa lentäen. Rohkeiden lentojen aikana hän melkein kuoli kahdesti: hän melkein jäätyi Alppien yli lentäessä ja melkein hukkui pudottuaan suohon Napolin lähellä.
Ura kuumailmapalloilijana > Viimeinen näytös ja kuolema

Blanchard kuoli ilmailunäytöksensä aikana 6. heinäkuuta 1819, kun hänen kuumailmapallonsa syttyi tuleen ja hän jäi solmuun pallon verkkoon. Kuumailmapallo syttyi tuleen hänen laukaisemastaan ilotulitteesta, jonka oli määrä olla osa hänen esitystään. Esitys Pariisin Tivolipuistossa jäi hänen viimeisekseen.
Vaikka häntä oli aiemmin varoitettu toistuvasti ilotulitteiden tuomasta vaarasta, hän sisällytti ne osaksi esitystään siitä huolimatta. Kuolemaan johtaneen esityksen räjäytysten oli määrä olla aikaisempaa näyttävämpi. Bengalin tuli -esityksessään hänen oli tarkoitus käyttää hitaasti palavaa pyrotekniikkaa.
Noustessaan ilmaan hän lausui ”Allons, ce sera pour la derniere fois” (suom. Matkaan, tämä olkoon viimeinen kerta). Blanchard oli pukeutunut tavaramerkkinsä mukaisesti hienostuneeseen valkoiseen hameeseen ja strutsinsulkahattuun. Samalla hän kantoi kädessään palavaa soihtua.
Muutamaa minuuttia ilmaan nousunsa jälkeen hän aloitti ilotulitusesityksenä. Aluksen pohjassa säkenöi tähtisadetikkujen kaltaiset kipinät ja hän pudotteli aluksesta ilotulitteita. Pallon kohotessa nopeasti se syttyi tuleen ja alkoi syöksyä maata kohti. Osa yleisöä luuli sen kuuluvan esitykseen ja joku huusi ”Kaunista! Kaunista! Eläköön Madame Blanchard!”. Blanchard pudotti irtopainot hidastaakseen putoamisvauhtia. Pallossa oleva kaasu piti alusta ilmassa ja kova tuuli työnsi palloa pois päin Tivolipuistosta. Hänen kerrotaan tehneen kaiken voitavansa pallon hidastamiseksi. Kuumailmapallo syöksyi Rue de Provencen katoille, kun kaasu ehtyi pallossa. Blanchard jäi kiinni kuumailmapallon verkkoon, putosi katon reunalle ja siitä kadulle. Väkijoukon saapuessa paikalle hän oli jo kuollut.
Kuoleman jälkeen Tivolipuisto lupasi lahjoittaa pääsylipputulonsa Blanchardin lapsille. Vasta kun oli kerätty 2400 Ranskan frangia, selvisi, ettei hänellä ollut lapsia. Rahat käytettiin Sophie Blanchardin muistomerkin rakentamiseen, joka sijaitsee Père-Lachaise'n hautausmaalla. Muistomerkissä esiintyy liekeissä oleva kuumailmapallo ja lukee teksti Victime de son Art et de son Intrepidité (suom. Oman taiteensa ja pelottomuutensa uhri).
Kuolemansa vuoksi hänestä tuli myös ensimmäinen lento-onnettomuudessa kuollut nainen.
Populaarikulttuurissa

Sophie Blanchard toimi inspiraationa The Aeronauts (2019) elokuvassa olleelle Amelia Wren -hahmolle.
Blanchard lentää hopeisella gondolilla ilmailunäytöksessä vuonna 1811.
Blanchard kuoli ilmailunäytöksessään sattuneessa onnettomuudessa.
Atbara

| Atbara |
| --- | --- |
 Atbarajoki kartalla
Alkulähde:  Etiopian ylänkö
Laskupaikka:  Niili
Maat:   Sudan,  Etiopia
Pituus:  1 120 km
Virtaama:  32 m³/s
Atbara (myös Atbarah) on Niilin pohjoisin sivujoki Sudanissa ja Etiopiassa. Sen pituus on 1 120 kilometriä.
Joki saa alkunsa Etiopian ylängöltä Tanajärven pohjoispuolelta ja virtaa etupäässä Sudanin tasangolla. Sen suurin sivujoki on Tekeze (Setit). Atbara ulottuu Niiliin vain sadekautena kesä-marraskuussa. Keskimääräinen virtaama on 32 kuutiometriä sekunnissa ja suurin virtaama 1 815 kuutiometriä. Joen suussa on Atbaran kaupunki.
Henri Broms

| Henri Broms> Henkilötiedot |
| --- | --- |
Syntynyt: 24. elokuuta 1927 Helsinki
Kuollut: 11. huhtikuuta 2014 (86 vuotta)
Kansalaisuus:  suomalainen
Ammatti:  kirjailija, runoilija, semiootikko, kirjastonjohtaja
Kirjailija
Tyylilajit:  modernismi, orientalismi
Esikoisteos:  Intian niemimaan persian kieltä käyttävät kirjailijat kulttuurihistorialliselta taustalta tarkasteltuna. (1962)
Aiheesta muualla
Löydä lisää kirjailijoitaKirjallisuuden teemasivulta
Henri Juhana Fredrik Broms (24. elokuuta 1927 Helsinki – 11. huhtikuuta 2014 Helsinki) oli suomalainen runoilija ja semiootikko, oppiarvoltaan filosofian tohtori. Hän on ollut myös Helsingin kauppakorkeakoulun kirjaston johtaja ja ylikirjastonhoitaja vuosina 1972–1991 sekä Helsingin yliopiston persian kielen ja kirjallisuuden dosentti 1973–1990.
Broms opiskeli useissa ulkomaisissa yliopistoissa. Hän kirjoitti tutkimuksia kulttuurin semiotiikasta, myyttien maailmasta ja karnevaalikulttuurista. Broms otti persian kielen ja islamin erityistuntijana kantaa ajankohtaisiin ilmiöihin. Hän toimi uranuurtajana persialaisen runouden suomentajana. Kaunokirjalliseen tuotantoon hänellä sisältyy teoksia yliopiston ja vieraiden kulttuurien aihepiireistä.
Broms oli Kriittisen korkeakoulun perustajia ja pitkäaikainen johtokunnan jäsen.
Tuotanto (valikoima)

Alkukuvien jäljillä : kulttuurin semiotiikkaa. Määritä julkaisija!
toim. Mohsen Ramezani: Hafiz dar sih zaban : Hafez in 30 languages. Määritä julkaisija!
How does the Middle Eastern literary taste differ from the European?. Määritä julkaisija!
Intian niemimaan persian kieltä käyttävät kirjailijat kulttuurihistorialliselta taustalta tarkasteltuna. Määritä julkaisija!
Jazzin semiotiikkaa.  (Imatran kansainvälisen semiotiikka-instituutin julkaisuja nro 4)  Imatra:  Imatran kansainvalinen semiotiikka-instituutti: Helsinki: Suomen semiotiikan seura, 2007.  ISBN 978-952-5431-17-9
Henri Broms & Matti Liinamaa: Kanapea : Börje Oinaan runot. Määritä julkaisija!
Kehitysmaat : uudempaa kotimaista ja ulkomaista kirjallisuutta. Määritä julkaisija!
Middle Eastern thinking as expressed in language and style. Määritä julkaisija!
Muhammed Iqbal. Määritä julkaisija!
Henri Broms and Henrik Gahmberg: Mythology in management culture. Määritä julkaisija!
Neljä kaupunkia. Määritä julkaisija!
Henri Broms, Pentti Malaska: Nosferatun maa, romaani.  Arator Oy, 1996.  ISBN 952-9619-12-X
Olio sinänsä : yliopistoromaani. Määritä julkaisija!
Paikan hengen semiotiikkaa : Itä-Euroopan sielua etsimässä. Määritä julkaisija!
Paikan henki, romaani.  Arator Oy, 1993.  ISBN 952-9619-05-7
Osmo A. Wiio, Henri Broms: Puolikuu, tähti ja aurinko : meidän päiviemme Lähi- ja Kaukoitää. Määritä julkaisija!
Ramazan : runoja. Määritä julkaisija!
Saudisamppanjaa: Suomalaisena islamin maailmassa.  Helsinki:  Terra Cognita, 2003.  ISBN 952-5202-68-2
edited by Henri Broms and Rebecca Kaufmann.: Semiotics of culture : proceedings of the 25th Symposium of the Tartu-Moscow School of Semiotics, Imatra, Finland, 27th-29th July, 1987.  Arator Oy, 1988.  ISBN 951-96057-0-3
Henri Broms, Henrik Gahmberg ; in collaboration with Rebecca Kaufmann: Semiotics of management. Määritä julkaisija!
Henri Broms, Vesa Paavola: Tarokkijohtaminen : organisaatioiden ikuinen käsikirja. Määritä julkaisija!
Towards a Hafiz Bibliography. Määritä julkaisija!
Two studies in the relations of Hafiz and the West. Määritä julkaisija!
Tuotanto (valikoima) > Suomennoksia

Hafizin runoja. Suomentanut ja toimittanut Henri Broms. Määritä julkaisija!
Shirazin puutarhoja.  Suomentanut Henri Broms ; kuvat Jussi Tuuri.Määritä julkaisija!
Sokea pöllö, Sadeq Hedayat.  Suomentanut persian kielesta suomentaneet Henri Broms, Petri Pohjanlehto ja Leena Talvio.Määritä julkaisija!
Aiheesta muualla

Henri Broms SKS:n kirjailijamatrikkelissa (toimimaton linkki)
Henri Bromsin muistokirjoitus Helsingin Sanomissa.
Ami Aspelund

| Ami Aspelund |
| --- | --- |
 Ami Aspelund vuonna 2023
Henkilötiedot
Syntynyt: 7. syyskuuta 1953 (ikä 71) Vaasa
Kansalaisuus:   Suomi
Muusikko
Taiteilijanimi:  Ami Aspelund
Laulukielet:  Suomi, Ruotsi, Englanti, Saksa, Ranska, Portugali, Swahili, Xhosa
Merkittävät teokset:  Apinamies (1973), Tänään huipulla (1974), Mitt äppelträd (1982), Fantasiaa (1983)
  [ Muokkaa Wikidatassa ] [ ohje ]  
Ami Aspelund (oik. Anne-Marie Louise Aspelund, s. 7. syyskuuta 1953 Vaasa) on suomalainen esiintyvä taiteilija ja musikaalinäyttelijä.
Diskografia

Vapaana / Ihmeiden aika (1977)
Diskografia > Albumit

Ami (1974)
Credo – minä uskon (1975)
Karibu (1976)
Yön jälkeen (1976)
Cascade (1976)
Fågel blå (1978)
Sinilintu (1978)
Tänään huipulla (1982)
Fantasy dream (1983)
Framtidens skugga (1983)
Fenor och vingar (1986)
Rio Herne (1994)
Sylvias återkomst (1996)
Sylvian paluu (1997)
Tänään huipulla (2000)
Ami Live! (2005)
Pärlor (2005)
På resa! (2008)
Jag har sökt me en jul (2010)
Så in i Norden (2019)
Diskografia > Singlet

Apinamies / Bumerangi (1973)
Waterloo / Kun pois hän on (1974)
Tänään huipulla / Tiedä mitä tahdot (1974)
Mä halusin niin / Suukkosuma (1975)
Päivä kaunein on tullut / Nuoruuteni on ohi (1975)
Koska sun taas nähdä saan / Ja rakastan vielä (1975)
Chanson d'amour / Onnen hetket (1977)
Sinilintu / Charleston (1978)
Fågel blå / Charleston (1978)
Fågel blau / Der erste Flug (1982)
Mitt äppelträd / Fågel blå (1982)
You are my life (Ami Aspelund ja Jokke Seppälä) / Flight 205 (Jokke Seppälä) (1982)
Rakkaudesta ystävyyteen / Tahtoo lisää (1983)
Fantasiaa / Fantasy dream (1983)
Clown / Private secretary (1983)
Niin hyvä kun oot vierelläin / Tyttö ja nauravat silmät / Carnaval!-Samba kesälle (2004)
Lugn, skön semester!? (2007)
Hemåt / Ängel / Europa tur och retur (2008)
Stjärnfall (2012)
Helene / Mountain High (2012)
Sommarfågel i vinterland / Norrut (2018)
Så in i Norden (2019)
Kesä / Ullakolla / Kannesta kanteen (2019)
Vahva mä oon / Kuu valvottaa (2022)
Floden (2023)
Libertango (2023)
Aiheesta muualla

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
Ami Aspelund virallinen sivusto
Ami Aspelund Internet Movie Databasessa. (englanniksi)
Ami Aspelundin kotisivut
Ami Aspelundin esitystuotanto Suomen äänitearkistossa (1901–1999)
Ami Aspelundin sävellystuotanto Suomen äänitearkistossa (1901–1999)
Ami Aspelundin sanoitustuotanto Suomen äänitearkistossa (1901–1999)
Ylen Elävä arkisto: Fantasiaa
Ylen Elävä arkisto: Amor amor
Yle Arkivet: Mitt äppelträd
Yle Arkivet: Ami Aspelund intervjuas i Bettina S
Kuusi kuvaa Ami Aspelundin elämästä, 6.4.2018 Yle Areena
Arto Nybergin haastateltavina Ami Aspelund, Valdemar Hirvelä ja Tommi Liimatta.
eeva.fi: Ami Aspelund: Iän myötä olen ymmärtänyt, mikä elämässä on tärkeää.
| n k Suomen euroviisuedustajat |
| --- | --- | --- |
| 1960-luku | Laila Kinnunen Marion Rung Laila Halme Lasse Mårtenson Viktor Klimenko Ann-Christine Fredi Kristina Hautala Jarkko ja Laura |  |
| 1970-luku | 1970 Markku Aro & Koivistolaiset Päivi Paunu & Kim Floor Marion Rung Carita Holmström Pihasoittajat Fredi & The Friends Monica Aspelund Seija Simola Katri Helena |  |
| 1980-luku | Vesa-Matti Loiri Riki Sorsa Kojo Ami Aspelund Kirka Sonja Lumme Kari Kuivalainen Vicky Rosti & Boulevard Boulevard Anneli Saaristo |  |
| 1990-luku | Beat Kaija Kärkinen Pave Maijanen Katri Helena CatCat 1995 Jasmine 1997 Edea 1999 |  |
| 2000-luku | Nina Åström 2001 Laura Voutilainen 2003 Jari Sillanpää Geir Rönning Lordi Hanna Pakarinen Teräsbetoni Waldo’s People |  |
| 2010-luku | Kuunkuiskaajat Paradise Oskar Pernilla Karlsson Krista Siegfrids Softengine Pertti Kurikan Nimipäivät Sandhja Norma John Saara Aalto Darude feat. Sebastian Rejman |  |
| 2020-luku | Aksel Kankaanranta Blind Channel The Rasmus Käärijä Windows95man feat. Henri Piispanen |  |
Yliviivattu vuosiluku tarkoittaa, että Suomi ei osallistunut kilpailuun kyseisenä vuonna.
| Auktoriteettitunnisteet  |
| --- | --- |
Kansainväliset:  VIAF 
Taiteenala:  MusicBrainz 
Henkilöt:  Uppslagsverket Finland 
Muut:  Europeana  Hufvudstadsbladet 
Ami Aspelund vuonna 2023