stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Pallada (1899)
Palvelus > Tsugaru

Sotatoimien päätyttyä japanilaiset nostivat aluksen ja hinasivat hylyn Japaniin, jossa se kunnostettiin. Alus liitettiin keisarillisen Japanin laivastoon nimellä Tsugaru. Se palveli koululaivana ja myöhemmin miinalaivana, kunnes alus poistettiin palveluksesta 1922. Alus upotettiin maalilaivana 1924.
Shi Jinglin

Shi elokuussa 2015
Shi Jinglin (kiinan kieli: 史婧琳; pinyin: Shǐ Jìnglín; s. 3. tammikuuta 1993) on kiinalainen uimari.
Hän asuu Changzhoussa.
Shi on 175 senttimetriä pitkä ja painaa 69 kiloa.
Hän aloitti uimisen 9-vuotiaana. Rion 2016 olympialaisissa hän sai pronssia naisten 200 metrin selkäuinnissa.
Pallacanestro Reggiana

| Pallacanestro Reggiana |
| --- | --- |

Liiga:  Koripallon Serie A
Perustettu:  1974
Historia:  1974-
Areena:  Palabigi kapasiteetti 3 500
Kotipaikka:  Reggio Emilia, Italia
Värit:           
Presidentti:   Ivan Paterlini
Päävalmentaja:   Massimiliano Menetti
Mestaruudet:   EuroChallenge: (1) 2014  Italian Supercup: (1) 2015 
Kotisivu:  www.pallacanestroreggiana.it
Pallacanestro Reggiana on italialainen koripalloseura Reggio Emiliasta. Nykyisin joukkue pelaa Serie A:ssa.
Historia

Seura perustettiin vasta vuonna 1974 ja sitä ryhtyi sponsoroimaan Magazzini Jolly. Vuonna 1984 joukkue nousi ensimmäistä kertaa Serie A:han. Reggiana pysyi korkeimmalla sarjatasolla neljä kautta kunnes putosi yhdeksi kaudeksi alemmalle sarjatasolle. Viimeisin nousu Serie A:han tapahtui kaudella 2012–2013, jonka jälkeen Reggiana on pelannut pääsarjatasolla.
Kaudella 2013–2014 seura menestyi ensimmäistä kertaa kansainvälisillä kentillä, kun se voitti EuroChallengen. Tuolloin se voitti loppuottelussa venäläisen Triumf Ljubertsyn luvuin 79–65.
Entisiä pelaajia

| 0 | 1 | 2 | 3 |
| --- | --- | --- | --- |
|   Roosevelt Bouie 7 kautta: '82-'89   Giovanni Grattoni 5 kautta: '85-'90    David Londero 8 kautta: '87-'95   Dale Solomon 3 kautta: '87-'89, '91-'92   Kannard Johnson 1 kausi: '88-'89   Louis Orr 1 kausi: '88-'89   Joe Bryant 2 kautta: '89-'91   Mike Reddick 2 kautta: '89-'91   Paolo Boesso 2 kautta: '90-'92   Georgi Glouchkov 1 kausi: '90-'91   Joe Binion 1 kausi: '91-'92   Tony Massenburg 1 kausi: '91-'92   Mike Mitchell 7 kautta: '92-'99   Tony Brown 2 kautta: '92-'94   Vincent Askew 1 kausi: '92-'93   Donato Avenia 1 kausi: '93-'94    Ron Rowan 1 kausi: '94-'95   Gianluca Basile 4 kautta: '95-'99   Massimiliano Aldi 2 kautta: '95-'97   Diego Pastori 3 kautta: '96-'99    Pace Mannion 1 kausi: '96-'97    Marcelo Damiao 4 kautta: '97-'98, '99-'00, '03-'05   Chris Jent 2 kautta: '97-'98, '00-'01   Tracy Moore 2 kautta: '98-'00   Yann Bonato 1 kausi: '98-'99   Roberto Chiacig 1 kausi: '98-'99   Andrew Betts 1 kausi: '99-'00 |     |   Boris Gorenc 1 kausi: '99-'00   Marco Mordente 4 kautta: '00-'01, '02-'05   Kris Clack 2 kautta: '00-'02   Sandro Dell'Agnello 2 kautta: '00-'02   Emiliano Morales 1 kausi: '00-'01   Teemu Rannikko 1 kausi: '01-'02   Albert Burditt 1 kausi: '01-'02   Stefano Rusconi 1 kausi: '02-'03   Eddie Gill 1 kausi: '02-'03   Kiwane Garris 2 kautta: '03-'05   Terrance Roberson 1 kausi: '03-'04    Angelo Gigli 2 kautta: '04-'06   Samuel Hines 1 kausi: '04-'05    Ken Lacey 1 kausi: '04-'05   Ricky Minard 2 kautta: '05-'07    Joey Beard 2 kautta: '05-'07   Terrell McIntyre 1 kausi: '05-'06    Brett Blizzard 1 kausi: '05-'06   Ryan Humphrey 1 kausi: '05-'06   Luis Flores 1 kausi: '06-'07   Cory Violette 1 kausi: '06-'07   Mike Penberthy 1 kausi: '06-'07 |  |
Aiheesta muualla

Virallinen kotisivu (Arkistoitu – Internet Archive) (italiaksi)
Legadue (italiaksi)
Oscar Lewis

Oscar Lewis (syntyjään Lefkowitz, 25. joulukuuta 1914 – 16. joulukuuta 1970) oli yhdysvaltalainen antropologi. Hän tutki muun muassa köyhyyttä kulttuurisena ilmiönä. Lewisin tunnetuin teos on Sánchezin lapset, joka kertoo köyhästä perheestä Meksikossa. Kirjan pohjalta tehtiin elokuva Sanchezin perilliset (1978).
Aiheesta muualla

Lyhyt biografia englanniksi (Arkistoitu – Internet Archive)
Orimattilan Virenojan työväentalo

| Orimattilan Virenojan työväentalo |
| --- | --- |
 Virenojan työväenyhdistyksen talo 1951
Sijainti:  Virenoja,Orimattila
Valmistumisvuosi:  1926
Purkuvuosi:  myyty vuonna 2011
Rakennuttaja:  Virenojan työväenyhdistys
Runkorakenne:  hirsi
Julkisivumateriaali:  rimalaudoitus
Huoneistoala:  100 m²
 
Lisää rakennusartikkeleitaArkkitehtuurin teemasivulla
Infobox OKNimi-testi OK: 
Orimattilan Virenojan työväentalo oli Orimattilan kaupungissa Virenojan kylässä sijainnut työväentalo.
Historiaa

Orimattilan Virenojan työväenyhdistys perustettiin vuonna 1905. Uuteen yhdistykseen liittyi heti 60 jäsentä, jotka kaikki olivat miehiä. Yhdistys vuokrasi käyttöönsä talon, joka lunastettiin myöhemmin omaksi. Se ei ollut varsinainen työväentalo, koska siinä ei ollut esimerkiksi juhlasalia. Talo myytiin vuonna 1923 huutokaupalla. Vuonna 1924 ostettiin 1 350 m²:n tontti 500 markalla. Vuonna 1926 yhdistys osti pakkohuutokaupasta talon, joka purettiin ja siirrettiin yhdistyksen tontille. Talo rakennettiin uudelleen työväentalon tarpeiden mukaisesti, ja se valmistui vuonna 1927. Yhdistyksen toiminnan vilkkaus vaihteli vuosien mittaan. Pohjois-Orimattilan Sosialidemokraattien omistuksessa ollut talo myytiin vuonna 2011 purkukuntoisena.
Rakennus

Hirsirunkoisen talon koko oli noin 100 m², ja se oli vuorattu rimalaudoitukselle ja väriltään punainen. Talon toisessa päässä oli eteistilat sekä ravintola ja keittiö. Keskellä taloa oli näyttämö ja juhlasali, jossa oli 119 istumapaikkaa. Talossa oli myös kaksi muuta huonetta. Lämmityslaitteina oli kamiina ja keittiössä hella. Talon vesikatto uusittiin vuonna 1946.
Sinfonia nro 5 (Tšaikovski)

Pjotr Tšaikovskin sinfonia nro 5 e-molli op. 64 sävellettiin vuonna 1888. Sen ensiesitys oli Pietarissa 6. marraskuuta 1888.
Ennen kuin Tšaikovski ryhtyi kirjoittamaan viidettä sinfoniaansa, hän valitti veljelleen, että hänen entinen luomisen palonsa tuntui heikentyneen. Johdettuaan sinfoniansa ensiesityksen Tšaikovski kirjoitti suosijalleen rouva Nadežda von Meckille: "Siinä on jotakin luotaantyöntävää, vastenmielistä, jotakin sekavaa, epäaitoa, 'työn jälkeä', jonka yleisö vaistomaisesti huomaa. Oli selvän selvää, että suosionosoitukset oli tarkoitettu aikaisemmalle toiminnalleni ja että sinfonia ei lainkaan miellyttänyt kuulijoita. Tyytymättömyys vihlookin minua ankarasti. Olenko tosiaankin pelannut pelini loppuun? Viime yönä luin läpi meidän sinfoniamme (neljännen). Mikä ero! Miten mittaamattoman paljon parempi se onkaan. Surullista, kovin surullista!" Tšaikovskin viides sinfonia on kuitenkin myöhemmin luettu yhdeksi hänen parhaista teoksistaan. Säveltäjä huomasi itsekin pian olleensa alun perin liian ankara viidettä sinfoniaansa kohtaan, ja jo toisen esityskerran jälkeen hän kirjoitti: "Pidän siitä nyt enemmän."
Teos koostuu neljästä osasta:
Andante – Scherzo: Allegro con anima
Andante cantabile, con alcuna licenza
Allegro moderato
Andante maestoso - Allegro vivace (Alla Breve) - Molto Meno Mosso
Otto Georgens

Otto Georgens
Otto Georgens (s. 2. joulukuuta 1950) on saksalainen roomalaiskatolinen piispa. Hänet vihittiin papiksi Speyerin hiippakuntaan 26. kesäkuuta 1977 ja nimitettiin sen vihkipiispaksi sekä Gubalianan titulaaripiispaksi 27. tammikuuta 1995. Piispaksi vihkiminen seurasi 25. maaliskuuta. Pääkonsekraattorina toimi Anton Schlembach, jota avustivat Ernst Gutting ja Franziskus Eisenbach.
Snuff the Punk

| Snuff The Punk P> O.D. |
| --- | --- | --- |

Studioalbumin tiedot
 Äänitetty : 1993 - 1994
 Julkaistu: 1994
 Tuottaja(t): Noah Bernardo
 Tyylilaji: hardcore punk   rapcore   hard rock
 Kesto: 44.33
 Levy-yhtiö: Rescue Records
P.O.D.:n muut julkaisut
|   | Snuff The Punk 1994 | Brown 1996 |
Snuff The Punk on Rock-yhtye P.O.D.:n ensimmäinen albumi. Se julkaistiin vuonna 1994. Levystä julkaistiin re-masteroitu versio 1999.
Musiikki oli yhdistelmä punkkia ja rokkia. Yhtye halusi ilmaista uskoaan Jumalaa ja Jeesusta kohtaan[lähde? ].
Albumi oli ensimmäisiä nu metal-genreen kategorisoituja albumeita. Albumi julkaistiin 25. tammikuuta 1994. Nu metal -pioneerina pidetyn Kornin ensialbumi ilmestyi saman vuoden syksyllä.
Kappaleet

"Coming Back" - 3:50
"Let The Music Do The Talking" - 3:47
"Draw The Line" - 2:52
"Who Is Right?" - 3:52
"Get It Straight" - 3:21
"Run" - 3:21
"Snuff The Punk" - 3:06
"Can You Feel It?" - 4:52
"Three In The Power of One" - 4:22
"Every Knee" - 4:20
"Who's In This House?/Murder" - 7:18
Käännös suomeksi
Sinfonia nro 6

Sinfonia nro 6 voi tarkoittaa seuraavia:
Sinfonia nro 6, Pastoraalisinfonia, Ludwig van Beethovenin sinfonia
Sinfonia nro 6, Joseph Haydnin sinfonia
Sinfonia nro 6, Gustav Mahlerin sinfonia
Sinfonia nro 6, Sergei Prokofjevin sinfonia
Sinfonia nro 6, Aulis Sallisen sinfonia
Sinfonia nro 6, Franz Schubertin sinfonia
Sinfonia nro 6, Jean Sibeliuksen sinfonia
Sinfonia nro 6, Dmitri Šostakovitšin sinfonia
Sinfonia nro 6, Pjotr Tšaikovskin sinfonia.
| --- | --- |
: Tämä on täsmennyssivu, joka luettelee monimerkityksisen käsitteen eri merkitykset tai useita eri henkilöitä. Artikkelisivuja, joiden nimessä tai tekstissä lukee ”Sinfonia nro 6”, voi hakea sivunnimihaulla, laajalla sivunnimihaulla tai tekstihaulla.
Otto Furrer

| Mitalit> Maa:   Sveitsi.Miesten alppihiihto.MM-kilpailut  | Mitalit> Maa:   Sveitsi.Miesten alppihiihto.MM-kilpailut  | Mitalit> Maa:   Sveitsi.Miesten alppihiihto.MM-kilpailut  | Maa:   Sveitsi> Miesten alppihiihto. |
| --- | --- | --- | --- |
|  Kultaa | Cortina d'Ampezzo 1932 | Alppiyhdistetty |  |
|  Hopeaa | Mürren 1931 | Syöksylasku |  |
|  Hopeaa | Cortina d'Ampezzo 1932 | Pujottelu |  |
|  Pronssia | Cortina d'Ampezzo 1932 | Syöksylasku |  |
|  Pronssia | Innsbruck 1933 | Alppiyhdistetty |  |
Otto Furrer (19. lokakuuta 1903 Zermatt – 26. heinäkuuta 1951) oli sveitsiläinen alppihiihtäjä, sotilaspartiohiihtäjä ja hiihtäjä. Hän edusti seuratasolla Skiclub Zermattia.
Furrer oli mukana St. Moritzin olympialaisissa 1928 näytöslajina mukana olleessa sotilaspartiohiihdossa ja hiihdon 18 kilometrin kilpailussa, jossa hän oli kahdeskymmenesensimmäinen. Hän kilpaili myöhemmin alppihiihdossa, jossa hän voitti viisi MM-mitalia. Furrer sai kisoista yhden kultaisen, kaksi hopeista ja kaksi pronssista mitalia.
Furrer oli sivuosassa vuonna 1928 ilmestyneessä elokuvassa Der Kampf ums Matterhorn. Hän kuoli Matterhornilla sattuneessa onnettomuudessa vuonna 1951.
Otto Friedrich Müller

Otto Friedrich Müller
Otto Friedrich Müller (2. maaliskuuta 1730 Kööpenhamina – 26. joulukuuta 1784 Kööpenhamina) oli merkittävä  tanskalainen luonnontutkija.
Müller aloitti 1748 ensin teologian ja sitten lainopin opinnot Kööpenhaminan yliopistossa, mutta opinnot viivästyivät, kun hänen oli elatuksekseen toimittava yksityisopettajana. Työskennellessään varakkaassa aatelisperheessä hän sai hyvän tilaisuuden harjoittaa luonnontieteitä, ja tuona aikana hän aloitti monia sittemmin mainetta niittäneitä tutkimuksia. Hän valmistui juristiksi 1760.
Vuonna 1764 Müller julkaisi Fauna insectorum Fridrichsdalinan, jossa kuvasi työnantajansa kesäresidenssissä Frederiksdalissa Kööpenhaminan pohjoispuolella tavatut hyönteiset. Sen jälkeen hän seurasi kreiviä pitkällä matkalla Keski- ja Etelä-Eurooppaan, jolloin hän pääsi tapaamaan monia aikansa etevimpiä eläintieteilijöitä ja solmi yhteyksiä ulkomaisiin tiedeakatemioihin, jotka sittemmin valitsivat hänet jäsenekseen. Palattuaan hän julkaisi Flora Fridrichsdalinan, Frederiksdalin kasviston kuvauksen. Hän työskenteli jonkin aikaa valtion virkamiehenä 1769–1773, mutta erosi virasta naituaan rikkaaseen norjalaiseen sukuun, ja omistautui sen jälkeen vain tutkimuksilleen. Avioliiton mukana tuli myös kartano Kristianian lähellä Norjassa, ja Müller keräsi vuosina 1773–1778 runsaasti merieläinaineistoa Oslonvuonosta.
Müllerin tärkeitä, laajoja julkaisuja olivat:
Von Würmern des süssen und salzigen Wasser, 1771 – nivelmadot
Vermium terrestrium et fluviatilium sive animalium infusoriorum historia, 1773 – mm. paljon uutta tietoa nykyisin alkueläimiin luetuista pieneliöistä
Hydrachnæ in aquis Daniæ palustribus, 1781 – tärkeä selvitys Tanskan vesipunkeista
Entomostraca seu insecta testace, 1785 – pienäyriäisten systematiikan perusteos
Animaleula infusoria, 1785 – aikansa johtava alkueläinteos (”Infusoria”) .
Zoologiæ Danicæ Prodromus, 1776 – koko Tanskan ja Norjan faunan luettelo ja lyhyt kuvaus, noin 3000 lajia
Viimeksi mainittu oli johdanto-osa valtion kustantamalle Zoologia Danica -nimiselle suurteokselle, jossa oli määrä kuvata kaikki Tanskan eläimet. Müller ehti julkaista kaksi muuta osaa, kussakin 40 hänen veljensä kaivertamaa kuvataulua, ja kaksi julkaistiin hänen kuoltuaan. Sen jälkeen sarja kuitenkin keskeytettiin mahdottomana toteuttaa.
Müller toimi myös kasvitieteilijänä ja julkaisi osat 11–15 Flora Danica -teossarjasta vuosina 1775–1782. Hän teki tärkeitä  havaintoja levien hedelmöittymisestä.
Käännös suomeksi
Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista.
Otto Gerhard af Schultén

Otto Gerhard af Schultén (2. elokuuta 1843 Helsinki – 16. toukokuuta 1895 Helsinki) oli suomalainen vapaaherra, juristi ja virka- ja  valtiopäivämies.
Af Schulténin vanhemmat olivat todellinen valtioneuvos, vapaaherra Otto Reinhold af Schultén ja  Anna Karolina Törnqvist. Af Schultén tuli ylioppilaaksi Helsingissä 1861 ja valmistui filosofian maisteriksi 1869 ja molempien oikeuksien kandidaatiksi 1878. Hän oli senaatin valtiovaraintoimituskunnan apukamreeri vuodesta 1884. Af Schultén oli aatelissäädyssä edustaja valtiopäivillä  1872.
Simo Elomaa

Simo Olavi Elomaa (1. tammikuuta 1925 Punkalaidun – 4. kesäkuuta 2016 Helsinki) oli suomalainen ammattiyhdistysjohtaja, joka toimi SAK:n ja sen edeltäjän Suomen Ammattiyhdistysten Keskusliiton sihteerinä vuosina 1966–1984. Elomaa tunnettiin julkisuudessa näkymättömänä taustavaikuttajana, joka oli mukana ensimmäisen tulopoliittisen kokonaisratkaisun suunnittelussa 1960-luvun jälkipuoliskolla sekä myöhemmin 1970- ja 1980-luvuilla laajojen työehtosopimusten synnyttämisessä.
Elomaa muistetaan myös sosialidemokraattien ja kansandemokraattien leireihin jakautuneen ammattiyhdistysliikkeen eheyttäjänä. Vaikka Elomaa itse oli kansandemokraatti, oli hänellä hyvät suhteet sekä SAK:n sosialidemokraatteihin että työnantajajärjestöön. Ennen SAK:n palvelukseen siirtymistään Elomaa toimi muun muassa 1950-luvulla Porissa SKP:n piiritoimitsijana sekä Satakunnan Työn päätoimittajana vuosina 1959–1962. Hän opiskeli 1950-luvulla kahteen otteeseen Sirola-opistossa ja 1962–1964 Moskovan yhteiskuntatieteiden instituutissa.
Teokset

Työehtosopimuspolitiikan lähtökohtia (yhdessä Leila Vesasen kanssa, 1979)
Parlamentin hajottaminen

Parlamentin hajottaminen tarkoittaa, että parlamentin työskentely keskeytetään kesken vaalikauden ja järjestetään ennenaikaiset parlamenttivaalit. Useimmissa maissa parlamentin hajottaminen on vähintäänkin muodollisesti valtionpäämiehen yksinoikeus, joskin monissa maissa todellisen päätöksen tekee esimerkiksi pääministeri.
Eduskunnan hajottaminen Suomessa

Suomessa eduskunnan hajottaminen on perinteisesti ollut tasavallan presidentin (alkuaan Venäjän keisarin ja suuriruhtinaan) yksinoikeus, mutta vuonna 2000 voimaanastuneen uuden perustuslain 26 §:n mukaan presidentti voi hajottaa eduskunnan vain pääministerin perustellusta aloitteesta ja eduskuntaryhmiä kuultuaan sekä eduskunnan ollessa koolla.
| Hajotusajankohta  | Hajotuksen määrääjä | Syy hajotukseen |
| --- | --- | --- |
| 6. huhtikuuta 1908 | keisari Nikolai II | epäluottamuslause eduskunnan senaatille antama Venäjän duuman tehtyä Suomen valtiollisia oloja koskevan välikysymyksen |
| 22. helmikuuta 1909 | keisari Nikolai II | uuden esittelyjärjestyksen arvostelu puhemies P. E. Svinhufvudin huomautus laittomista toimenpiteistä valtiopäivien avajaispuheessa |
| 18. marraskuuta 1909 | keisari Nikolai II | asevelvollisuuskorvaukset eduskunta oli torjunut Venäjän vaatimuksista huolimatta |
| 8. lokakuuta 1910 | keisari Nikolai II | asevelvollisuuskorvaukset ja yhdenvertaisuuslaki puhemies P. E. Svinhufvudin kieltäytyminen esittelemästä eduskunnalle Venäjän lakiin perustuvina esityksinä |
| 1913 | keisari Nikolai II |  |
| 2. elokuuta 1917 | Aleksandr Kerenski (Venäjän väliaikainen hallituksen pääministeri) | valtalaki eduskunta oli hyväksynyt valtalain, joka ei toteutunut |
| 23. joulukuuta 1918 | Mannerheim, GustafGustaf Mannerheim  (valtionhoitaja) | vajaalukuisuus sosiaalidemokraattisten kansanedustajien valtaenemmistön esteet osallistua eduskuntatyöhön sisällissodan jälkeen (tynkäeduskunta) |
| 18. tammikuuta 1924 | Ståhlberg, K. J.K. J. Ståhlberg  (presidentti) | vajaalukuisuus SSTP:n kansanedustajien vangitsemiset (suuri kommunistijuttu 1923) |
| 19. huhtikuuta 1929 | Relander, Lauri KristianLauri Kristian Relander | lakiesitys valtion virkamiesten palkkojen korotuksesta eduskunta oli hylännyt |
| 15. heinäkuuta 1930 | Relander, Lauri KristianLauri Kristian Relander | kommunistilait eduskunta oli jättänyt lepäämään |
| 8. joulukuuta 1953 | Paasikivi, J. K.J. K. Paasikivi | ristiriidat puolueiden välillä (hallituskriisi) |
| 14. marraskuuta 1961 | Kekkonen, UrhoUrho Kekkonen | puolueettomuusaseman uhanalaisuus kiristynyt kansainvälinen tilanne (noottikriisi) |
| 29. lokakuuta 1971 | Kekkonen, UrhoUrho Kekkonen | kiista maataloustulosta elintarvikkeiden hintasäännöstelyn laajuus |
| 4. kesäkuuta 1975 | Kekkonen, UrhoUrho Kekkonen | kehitysaluelakia koskenut esitys SDP:n ja Keskustan erimielisyys ns. maapaketista. |
Sherbrooke

| Sherbrooke (Ville de Sherbrooke) |
| --- | --- |

 vaakuna:  Logo
 Sherbrooke
 Koordinaatit: 45°23′55″N, 71°55′08″W 
Valtio:   Kanada
Provinssi:  Québec
Perustettu:  1793
Kaupunkiliitos:  1. tammikuuta 2002
Hallinto:  
 – Hallinnon tyyppi:  Sherbrooken kaupunginvaltuusto
 – Pormestari:  Jean Perrault
Pinta-ala:  
 – Maa:  353,76 km²
 – Metropolialue:  1 459,58 km²
Korkeus:  128–378 m
Väkiluku (2016):  161 323
 – Väestötiheys:  456,0  as./km²
 – Metropolialue:  212 105
 – Väestötiheys metropolialue:  145,3 as./km²
Aikavyöhyke:  UTC-5
 – Kesäaika:  UTC-4
Postinumero:  J1E, J1G, J1H, J1J, J1K, J1L, J1M, J1N, J1R
Suuntanumero(t):  819
Lempinimi::  Queen of the Eastern Townships
Motto::  Ne quid nimis
 
 ville.sherbrooke.qc.ca 
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Sherbrooke on Kanadan Québecin provinssin kaakkoisosassa, 147 Montrealista itään, Saint-François’n ja Magogjoen yhtymäkohdassa sijaitseva kaupunki. Sen väkiluku on noin 161 000 (2016).
Historia

Nykyisin Sherbrooke on ranskankielinen, mutta sen ensimmäiset, vuonna 1802 saapuneet pysyvät asukkaat olivat englanninkielisiä Amerikan vallankumouksen lojalisteja. Nimensä kaupunki sai vuonna 1818 kuvernöörikenraali John Coape Sherbrooken mukaan. Kaupunki kasvoi merkittävästi 1. tammikuuta vuonna 2002, kun siihen liitettiin Ascotin, Bromptonvillen, Deauvillen, Fleurimontin, Lennoxvillen, Rock Forestin ja Saint-Élie-d’Orfordin kaupungit.
Koulutus

Sherbrookessa sijaitsee kaksi yliopistoa, ranskankielinen Université de Sherbrooke ja englanninkielinen Bishop’s University. Bishop’s University on Québecin ainoa englanninkielinen yliopisto, joka sijaitsee Montréalin saaren ulkopuolella.
Väestö

Vuoden 2006 väestönlaskennassa 90 prosenttia Sherbrooken asukkaista ilmoitti äidinkielekseen ranskan ja 4 prosenttia englannin. Alle 1 prosenttia asukkaista ilmoitti olevansa kaksikielisiä ja muiden kielten osuus oli 6 prosenttia. Kaupungin asukkaista 87 prosenttia on katolisia.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Sherbrooke Wikimedia Commonsissa
Sherbrookelaista katunäkymää
Paisa – vapauden tuli

| Paisa – vapauden tuli> Paisà |
| --- | --- |

Ohjaaja:  Roberto Rossellini
Käsikirjoittaja:   Sergio Amidei  Federico Fellini  Roberto Rossellini 
Tuottaja:   Mario Conti  Rod E. Geiger 
Säveltäjä:  Renzo Rossellini
Kuvaaja:  Otello Martelli
Leikkaaja:  Eraldo Da Roma
Pääosat:   Gar Moore  Maria Michi  William Tubbs 
Valmistustiedot
Valmistusmaa:  Italia
Tuotantoyhtiö:  O.F.I. - Organizzazione Film Internazionali
Levittäjä:  Metro-Goldwyn-Mayer Netflix
Ensi-ilta:  1946
Kesto:  126 min
Alkuperäiskieli:  italia englanti saksa
Aiheesta muualla
IMDb 
Elonet
AllMovie
Infobox OKNimi-testi OK: 
Paisa – vapauden tuli (Paisà) on italialainen elokuva vuodelta 1946. Sen ohjasi Roberto Rossellini.  Elokuva sijoittuu Italiaan toisen maailmansodan aikana. Sen kuusi episodia käsittelevät italialaisten ja amerikkalaisten suhteita.
Vuonna 1979 kolmekymmentä suomalaista elokuva-arvostelijaa ja -asiantuntijaa teki kukin luettelon kaikkien aikojen sadasta merkittävimmästä elokuvasta, ja Paisà oli mukana  heistä seitsemäntoista listalla. The New York Timesin kriitikot valitsivat Paisàn vuonna 2004 yhdeksi tuhannesta kaikkien aikojen parhaasta elokuvasta.
Pääosat

| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
|  Gar Moore  | … |  Fred   |
|  Maria Michi  | … |  Francesca   |
|  William Tubbs  | … |  kapteeni Bill Martin   |
Aiheesta muualla

Brutus: Paisa – vapauden tuli (1946) Leffatykki.  10.6.2016. Viitattu 21.6.2022.
Roberto Rossellini – Paisan The Criterion Collection. Viitattu 21.6.2022. (englanniksi)
Orimattilan Villatehdas

Orimattilan Villatehdas Osakeyhtiö - Orimattilla Yllefabrik Aktiebolag oli suomalainen Orimattilassa vuosina 1913–1964 toiminut tekstiiliteollisuusyritys. Yhtiön tehdas sijaitsi kilometrin päässä Orimattilan rautatieasemalta.
Orimattilan Villan Kehruu ja Kutoma Tehdas aloitti toimintansa vuonna 1882. Liike muutettiin vuonna 1913 osakeyhtiöksi, mutta yhtiön johto pysyi samana. Sarkaa, huopia ja pukukankaita valmistaneeseen Orimattilan villatehtaaseen kuului villankehruu-, kutomo-, vanutus- ja värjäyslaitokset. Vuonna 1935 aloitti Käkelässä toimintansa kevyt kutomo, joka valmisti muun muassa leninkikankaita. Yritys fuusioitui 1919 Viljamaan Kehruutehdas Oy:n kanssa.
Orimattilan villatehtaalla oli työntekijöitä 34 vuonna 1914, 212 vuonna 1923, 420 vuonna 1946 ja 260 vuonna 1969. Yhtiön merkittäviä omistajia olivat vuodesta 1905 Georg Gabriel (Yrjö) Elmgren (1880–1929), vuodesta 1917 Ano Caselius, Wilhelm Mathelin ja Harry Wigelius, vuodesta 1919 Gunnar von Frenckell, vuodesta 1922 Bankirfirman John Thomé Ab, Gustav Frentz Ab ja Mikko Tirranen sekä vuodesta 1923 H. G. Estlander, Knut Furuhjelm, B. Sourander ja Thomé A/B. Vuonna 1937 yhtiön merkittävin osakkeenomistaja oli sen toimitusjohtaja Lars Gustaf Georg Eklundh (1885–1943), ja Eklundhin suku säilyi suurimpana omistajana 1950-luvun lopulle saakka. Yhtiön osaketta noteerattiin Helsingin pörssissä 1915–1923.
Orimattilan Villatehdas Osakeyhtiö fuusioitiin vuonna 1964 Villayhtymä Oy:hyn, joka oli jo vuonna 1960 hankkinut yhtiön osakkeet itselleen. Villayhtymän tehtyä konkurssin osa Orimattilan tehdastiloista siirtyi 1970 Sellgren-Tekstiilit Oy:n käyttöön. Sellgren valmisti istuinkankaita hotelleihin, sairaaloihin, kouluihin, laivoihin ja lentokoneisiin, ja sen palveluksessa oli 1990-luvulla 30 työntekijää Orimattilassa. Vuonna 2005 Sellgren-Tekstiili Oy:n konkurssipesän osti tanskalainen Gabriel A/S, joka säilytti Sellgren-Tekstiili Oy:n suomalaisena tytäryhtiönään. Yhtiön myyntikonttori siirrettiin Turkuun ja tuotteiden valmistus tapahtui jatkossa Tanskassa ja Liettuassa.
Orimattilan villatehtaan tehdaskiinteistössä toimii nykyisin kulttuuri-, ostos-, hyvinvointi- ja viihdekeskus Kehräämö.
Kirjallisuutta

Raf. Fahlgren: Orimattilan villatehdas Osakeyhtiö 1882-1942. Orimattilan villatehdas, Lahti 1942
Jalmari Niemi: Orimattilan villatehdas osakeyhtiö 1882-1957. Orimattilan villatehdas osakeyhtiö, Lahti 1957
Aiheesta muualla

Orimattilan Villatehdas Oy:n tehtaat, ilmakuva vuodelta 1958 (Kulttuurisampo)