stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Tekoa (Gush Etzion)
Historia

Tekoa on Vanhassa testamentissa esiintyvä paikannimi. Se tunnettiin etenkin profeetta Aamoksen syntymäpaikkana. Raamatullinen Tekoa on sittemmin yhdistetty palestiinalaiseen Tuqu'n kylään nykyisen Tekoan vieressä. Tekoan siirtokunta perustettiin vuonna 1975.
Israelin siirtokuntia on usein väitetty laittomiksi, koska Geneven neljännen sopimuksen 49. artiklan 6. pykälän mukaan "valtaajavalta ei saa valtaamalleen alueelle karkottaa tai siirtää osaa omasta siviiliväestöstään." Israel kiistää väitteen, koska se ei ole tehnyt sopimuksen mainitsemia karkotuksia tai siirtoja.
Väestö

Tekoan asukasluku oli vuoden 2018 lopussa 3 882. Vuonna 2004 vastaava lukema oli 1 179.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Tekoa (Gush Etzion) Wikimedia Commonsissa
Tero Koponen

| Tero Koponen> Henkilötiedot |
| --- | --- |
Syntynyt: 13. huhtikuuta 1977 (ikä 47) Savonlinna, Suomi
Kansalaisuus:   Suomi
Jääkiekkoilija
Pelipaikka:  keskushyökkääjä
Maila:  oikea
Pituus:  186 cm
Paino:  90 kg
Seura
Seura:  SaPKo
Sarja:  Mestis
Pelinumero:  38
Pelaajaura
Pääsarjaura:  2005–
Aik. seurat:  TuTo (I-div./Mestis) Jukurit (Mestis) JYP (SML) Lukko (SML) IF Björklöven (Allsv.)
Tero Koponen (s. 13. huhtikuuta 1977 Savonlinna) on suomalainen jääkiekkoilija, joka pelasi viimeksi Mestis-joukkue Savonlinnan Pallokerhossa kaudella 2011–2012. Hän oli pelirooliltaan puolustava keskushyökkääjä ja toimi SaPKon varakapteenina.
Aktiiviuransa jälkeen Koponen on toiminut Tampereen Ilveksen junioreiden fysiikkavalmentajana ja myös Pirkkalan Pingviinien 09 joukkueen vastuuvalmentajana.[lähde? ]
Ura

Koponen on SaPKon oma kasvatti. Hän pelasi ensimmäiset miesten pelinsä kaudella 1996–1997, kun SaPKo pelasi I-divisioonassa. Koponen siirtyi kaudeksi 1999–2000 TuToon. Hän voitti siellä Mestiksen hopeaa keväällä 2001. Koponen palasi kahden vuoden tauon jälkeen SaPKoon kaudeksi 2001–2002 pelaamaan Suomi-sarjaa. Kaudeksi 2002–2003 hän palasi taas Mestikseen ja siirtyi Mikkelin Jukureihin. Koponen voitti siellä Mestiksen mestaruuden keväällä 2003 ja hopeaa 2004. Kaudella 2003–2004 hän ei kerännyt ainuttakaan jäähyminuuttia runkosarjassa eikä pudotuspeleissäkään.
Kolmen Jukureissa vietetyn kauden jälkeen Koponen siirtyi kaudeksi 2005–2006 SM-liigaan ja JYPiin 1+1-vuotisella sopimuksella. Hän teki kauden aikana kohtuullisen hyvät tehot 8+12=20 ja pääsi pelaamaan välillä ykkössentterinäkin. Koposen laidoilla pelasi lähinnä Carlo Grünn ja Ossi Louhivaara. Hän käytti sopimuksensa option huhtikuussa 2006 ja teki vuoden mittaisen jatkosopimuksen JYPin kanssa. Kaudella 2006–2007 Koposen peliaika kuitenkin väheni ja hän siirtyi 15 pelaamansa ottelun jälkeen Rauman Lukkoon, josta JYP sai vaihtokaupassa Tommi Hannuksen. Maaliskuussa 2007 Koponen teki vuoden jatkosopimuksen Lukon kanssa ja vuotta myöhemmin taas uudelleen helmikuussa 2008.
Toukokuussa 2009 Koponen teki 1+1-vuotisen sopimuksen Ruotsin toiseksi korkeimmalla sarjatasolla HockeyAllsvenskanissa pelanneen IF Björklövenin kanssa. Hän oli kaudella 2009–2010 joukkueen toiseksi paras pistemies tehoilla 12+14=26. Björklöven kuitenkin putosi sarjatasoa alemmas I-divisioonaan keväällä 2010. Koponen palasi saman vuoden elokuussa takaisin kasvattajaseuraansa SaPKoon. Kaudella 2010–2011 hän pelasi kuitenkin vain 23 runkosarjaottelua tehoin 5+12=17 nivusvamman takia. Kevään 2011 pudotuspeleissä Koponen oli tehoilla 2+3=5 SaPKon sisäisen syöttöpörssin voittaja Kalle Konstin kanssa sekä joukkueen toiseksi paras pistemies hänen jälkeensä.
Tanskan valtiollinen taidemuseo

| Tanskan valtiollinen taidemuseo> Statens Museum for Kunst |
| --- | --- |
 Museon päärakennus vuonna 2014.
Tyyppi:  taidemuseo
Perustettu:  1896 (nykyisessä muodossa)
Sijainti:  Sølvgade 48–50 Kööpenhamina, Tanska
Vierailijoita vuodessa:  492 759 (2022)
Kotisivut:  https://www.smk.dk/
Tanskan valtiollinen taidemuseo (tansk. Statens Museum for Kunst) on Kööpenhaminassa sijaitseva Tanskan kansallisgalleria. Nykyinen Vilhelm Dahlerupin suunnittelema museorakennus avattiin vuonna 1896. Tätä ennen kokoelma oli ollut esillä Christiansborgin linnassa vuoden 1884 tulipaloon saakka.
Museossa on sekä tanskalaista että ulkomaista taidetta 1300-luvulta nykypäivään. Esimerkiksi Lucas Cranach vanhemman teoksia on enemmän kuin missään muualla Saksan ulkopuolella. Lapsille on oma osastonsa, Børnenes Kunstmuseum.
Vajaalla puolella miljoonalla vuosittaisella kävijällään museo kuuluu Tanskan suosituimpiin nähtävyyksiin.
Kuvia

Museon lisäsiipi vuodelta 1998.
Yksi näyttelysaleista.
Kristus kärsivänä lunastajana (Andrea Mantegna, 1495)
Udsigt fra Dosseringen ved Sortedamssøen mod Nørrebro (Christen Købke, 1838)
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Tanskan valtiollinen taidemuseo Wikimedia Commonsissa
Museon verkkovisut (tanskaksi)
Säkkilänjärvi

| Säkkilänjärvi |
| --- | --- |
Maanosa:  Eurooppa
Valtiot:  Suomi
Maakunnat:  Pohjois-Pohjanmaa
Kunnat:  Kuusamo
Koordinaatit:  66°15′08″N, 29°15′13″E
Vesistöalue ja valuma-alueen tietoja
Päävesistöalue:  Koutajoen vesistö (73)
Laskujoki:  Välijoki
Järvinumero:  73.023.1.009
Mittaustietoja
Pinnankorkeus:  246 m 
Rantaviiva:  12,92 km 
Pinta-ala:  1,46 km² 
Tilavuus:  0,00745 km³ 
Keskisyvyys:  5,1 m 
Suurin syvyys:  26,2 m 
Saaria:  Ruumissaari
 fiSäkkilänjärvi 
Säkkilänjärvi on niemien halkoma ylänköjärvi Kuusamossa Pohjois-Pohjanmaan koillisosassa. Sen pinta-ala on 1,5 neliökilometriä. Etäisyys Oulusta on 220 kilometriä koilliseen.
Maantiede

Säkkilänjärven pituus lännestä itään on 3,2 kilometriä. Talviniemi ja Likaniemi jakavat järven länsiosaa. Keskiosan Huutoniemen ja Kiviniemen kohdalla järvi on noin 150 metriä leveä. Järven itäosaa jakavat Kanasenniemi, Paloniemi ja Sääskenniemi. Noin kolmasosa Säkkilänjärvestä on enintään kaksi metriä syvä ja noin kuudesosa on vähintään kymmenen metriä syvä. Syvintä on järven itäisimmässä osassa, jossa sijaitsee myös syvin piste, 26 metriä. Huutoniemestä länteen järvi on varsin matala, ja Pullukanlahti järven länsikolkassa on erittäin matala.
Säkkilänjärven ainoa nimetty saari on Kanasenniemen ja Paloniemen välissä sijaitseva Ruumissaari, jonka pinta-ala on alle puoli hehtaaria. Säkkilänjärven itäosan pohjoisella rannalla sijaitsee Säkkilän kylä vainioineen. Säkkilänjärven itäpuolella sijaitsee Ajakka. Järvien välisen kannaksen kapein kohta on noin 150 metriä. Kannaksella on haja-asutusta. Säkkilänjärven kaakkoista rantaa viistää yhdystie 18897. Järven luoteisrannalla kohoaa Petäjävaara, jossa 290 metrin korkeuskäyrä kulkee noin 200 metrin päässä järven rantaviivasta. Myös Säkkilän vainioiden länsiosassa maasto kohoaa yli 280 metriä merenpinnan yläpuolelle. Kohoumien välissä sijaitsee Kotilampi, jonka korkeustaso on vain 80 senttimetriä Säkkilänjärveä ylempi.
Säkkilänjärvi laskee Pullukanlahden eli Jokilahden luoteiskulmasta alkavaa Välijokea luoteeseen Ylimmäiseen Välilampeen (245,9 metriä mpy), josta virta vie länteen Kurtinjärveen (239,9 metriä mpy).
Säkkilänjärven vesitilavuus on 7 451 000 kuutiometriä.
Säkkilänjärvi (73.023.1.009) kuuluu Keltingin alueeseen (73.023), joka on kolmannen jakovaiheen vesistö Koutajoen vesistössä (73). Toinen jakovaihe on Kitkajärven alue (73.02). Keltingin alueella on 22 vähintään hehtaarin laajuista vakavettä, joista Säkkilänjärvi on toiseksi laajin. Laajin on Kurtinjärvi ja kolmanneksi laajin on Pikku-Rävä.
Tekolampi (Jyväskylä)

| Tekolampi |
| --- | --- |
Valtiot:  Suomi
Maakunnat:  Keski-Suomi
Kunnat:  Jyväskylä
Koordinaatit:  62°12′01″N, 25°40′56″E
Vesistöalue ja valuma-alueen tietoja
Päävesistöalue:  Kymijoen vesistö (14)
Valuma-alue:  Ristiselän alue (14.23)
Laskuoja:  oja Kaijanlampeen 
Järvinumero:  14.231.1.035
Mittaustietoja
Pinnankorkeus:  173 m  
Pituus:  330 m  
Leveys:  130 m  
Rantaviiva:  0,701 km  
Pinta-ala:  1,618 ha  
Saaria:  ei saaria 
 fiTekolampi 
Tekolampi  on Keski-Suomessa Jyväskylässä Etelä-Keljossa sijaitseva keinotekoinen lampi.
Maantietoa

Lammen pinta-ala on 1,6 hehtaaria, se on 350 metriä pitkä ja 150 metriä leveä. Lammella ei ole kartan mukaan saaria.  Sen rantaviivan pituus on 700 metriä.
Vesistösuhteet

Lampi sijaitsee Kymijoen vesistössä (vesistöaluetunnus 14) Suur-Päijänteen alueen (14.2) Ristiselän alueella (14.23), jonka Ristiselän–Murtoselän alueeseen (14.231) se kuuluu. Lammen vedenpinnan korkeus on 173 metriä mpy.
Teko

| Teko |
| --- | --- |
Kehittäjä:  VTKK/Kielikone
Tiedot
Ohjelmistotyyppi:  Tekstinkäsittelyohjelma
Alusta:  MS-DOS
Teko oli suomalainen Valtion tietokonekeskuksen (VTKK) ja Kielikoneen kehittämä ja julkaisema tekstinkäsittelyohjelma.
Teko oli 1980-luvun lopulla laajassa käytössä Suomen julkishallinnossa, kouluissa ja yliopistoissa.
Historia

Ohjelmasta oli tehty prototyyppejä jo 1970-luvun lopussa, mutta ensimmäiset varsinaiset toimivat versiot Tekosta kehitettiin 1980-luvun alussa Televa TDS-8- ja Mikko 3 -pientietokoneille, VTKK:n tavukoodiksi käännettävällä FAS-ohjelmointikielellä FASOS-käyttöjärjestelmälle, joskin näitä Tekon versioita ei varsinaisesti myyty erikseen, vaan ne kuuluivat järjestelmätoimituksiin. Teko II sovitettiin MS-DOS-käyttöjärjestelmälle IBM-yhteensopiviin mikrotietokoneisiin, ja oli suunniteltu tuotteistettavaksi. Teko III (3.0) oli viimeinen versio, joka oli kirjoitettu FAS-kielellä. Teko 3.1, joka julkaistiin 1986, oli koodattu uudelleen x86-Assembler-kielellä. Samana vuonna Teko 3.1 yhdistettiin Kielikoneen Morfo-oikolukuohjelmiston kanssa, ja näitä osia myytiin yhdessä nimellä TekoPlus. Teko 4.0 pohjautui VAX/VMS-ympäristöön tehtyyn sovitukseen, joka oli kirjoitettu C-kielellä. Suomen oikeuslaitos käytti Tekoa vielä 2000-luvulla.
Tekon ominaisuuksia

Tekstieditori
Suomenkielinen käyttöliittymä
Suomen kielen tavutus
Suomen kielen oikoluku: TekoPlus-versiossa erillisenä ohjelmana, Teko 4.0:ssa sisäänrakennettuna.
Asiakirjahallinta käyttäen pitkiä nimiä (siis ei DOS-käyttöjärjestelmän 8.3-nimiä). Tästä ominaisuudesta luovuttiin Teko 4.0:ssa, jossa käytettiin käyttöjärjestelmän omia tiedostonnimiä.
Taittaminen (sivutus)
Tekstin visuaaliset tyylikeinot: lihavointi, kursiivi ja alleviivaus
Siilo (leikepöytäominaisuus – huom. DOS-käyttöjärjestelmä ei sisällä sellaista, joten sovellusohjelman piti toteuttaa se itse)
Palstoitus (vain Teko 4.0.ssa)
Julkaistuja versioita

Teko II
Teko 3.0
Teko 3.1
TekoPlus
Teko 4.0
Tiedostomuoto

Tiedostot voi Tekossa tallettaa Tekon omassa muodossa tai kahdessa eri tekstimuodossa (kovilla tai pehmeillä rivinvaihdoilla, IBM-skandit).[lähde? ]
Ted White

| Ted White |
| --- | --- |
 Ted White vuonna 2015.
Henkilötiedot
Syntynyt: 25. tammikuuta 1926 Texas, Yhdysvallat
Kuollut: 14. lokakuuta 2022 (96 vuotta)
Ammatti:  näyttelijä, stunttimies
Näyttelijä
Taiteilijanimet:  Ted Bayouth
Aktiivisena:  1949–2022
Merkittävät roolit:  Jason Voorhees (Friday the 13th Part 4: The Final Chapter)
Aiheesta muualla
tedwhite.com
IMDb 
AllMovie
Ted White (25. tammikuuta 1926 Texas – 14. lokakuuta 2022) oli yhdysvaltalainen näyttelijä ja stunttimies. Tätä nykyä hän on parhaiten tunnettu slasher-sarjamurhaaja Jason Voorheesin näyttelijänä elokuvassa Friday the 13th Part 4: The Final Chapter.
Ura

White värväytyi 17-vuotiaana merijalkaväkeen, jossa palveli kuusi vuotta. Tämän jälkeen White lähti opiskelemaan Oklahoman yliopistoon, jossa hän pelasi jalkapalloa ennen kuin hän alkoi haaveilla näyttelijän urasta. Opiskeltuaan neljä vuotta yliopistossa hän avioitui, minkä jälkeen hän muutti Kaliforniaan ja alkoi työskennellä sijaisnäyttelijänä. Ensimmäisen elokuvaroolinsa hän teki elokuvassa Iwo Jima vuodelta 1949, jossa hän toimi näyttelijä John Waynen sijaisnäyttelijänä.
Vuonna 1984 Whiteen otettiin yhteyttä elokuvaohjaaja Joseph Ziton toimesta, koska hän tarvitsi suurikokoisen sijaisnäyttelijän esittämään Jason Voorheesiä Perjantai 13. -elokuvasarjan neljänteen elokuvaan. Aluksi White oli ollut hyvin pessimistinen roolia kohtaan, mutta otti tarjouksen vastaan, koska hän tarvitsi tuolla hetkellä rahaa. White tosin vaati, että hänen nimensä jätettäisiin kreditoimatta. Hän myös kieltäytyi uusimasta rooliaan elokuvasarjan viidennessä osassa.
Roolit > Elokuvat

Täydellinen loma (1958) ... sotilas (kreditoimaton)
Alamo (1960) ... tennesseeläinen (kreditoimaton)
Paukkurauta-Kati (1965) ... revolverimies (kreditoimaton)
Tappajan jäljet (1967) ... jalkapallopelaaja
Hurja Larry, tuhma Mary (1974) ... partiopoliisi
Tron (1982) ... vartija
Starman (1984) ... metsästäjä
Vihreän timantin metsästys (1984) ... Grogan
Friday the 13th Part 4: The Final Chapter (1984) ... Jason Voorhees (kreditoimaton)
Silverado (1985) ... Hoyt
Roolit > TV-sarjat

Kojak (Kausi 1, jakso 11: "Marker to a Dead Bookie", 1974) ... Solly
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Ted White Wikimedia Commonsissa
Ted White Internet Movie Databasessa. (englanniksi)
The Analysis of the Self
Teoksen käännöksiä

Saksaksi: Narzißmus, Suhrkamp Verlag, Frankfurt am Main, 1973.
Ranskaksi: Le Soi. Presses Universitaires de France, Paris, 1974.
Italiaksi: Narcisismo e Analisi del Sé. Boninghieri, Torino, 1976.
Espanjaksi: Análisis del self: El tratamiento psicoanalítico de los trastornos narcisistas de la personalidad. Traducción, Marco A. Galmarini y Marta Lucero. Amorrortu, Buenos Aires, 1977.
Unkariksi: A szelf analízise a nárcisztikus személyiségzavarok pszichoanalitikus kezelése Heinz Kohut [ford. Pintér Ferenc]. Megjelenés: Budapest: Animula, cop. 2001 Solymár: Komp.
Venäjäksi: Анализ самости: Систем. подход к лечению нарцис. нарушений личности. Пер. с англ. [и науч. ред. А. М. Боковикова] Imprint М., Когито-центр 2003 (ОАО Можайский полигр. комб.
Tapio Hiisivaara

Tapio Felix Hiisivaara (16. kesäkuuta 1907 Helsinki  – 25. joulukuuta 1971 Helsinki) oli suomalainen toimittaja, kirjailija ja kääntäjä.
Henkilöhistoria

Tapio Hiisivaaran vanhemmat olivat peltiseppä Felix Hjalmar Hiisivaara ja Emilia Lindberg. Vuosina 1927-1930 Hiisivaara teki useita ulkomaanmatkoja Eurooppaan, Afrikkaan sekä Etelä- ja Pohjois-Amerikkaan. Näiden matkojen aikana hän teki erilaisia tilapäistöitä esimerkiksi merimiehenä ja brasilialaisena karjapaimenena, vacqueirona. 1930-luvulla Hiisivaara työskenteli toimittajana eri lehdissä: 1931–1932 Pohjanmaan Kansassa, 1932-1937 Kansan lehdessä ja 1931 sekä 1937–1945 Suomen Sosialidemokraatissa. Talvi- ja jatkosodassa Hiisivaara toimi ensin joukkueenjohtajana ja sitten tk-miehenä.  Hiisivaara julkaisi tällöin myös ensimmäisen kirjansa, Olinhan siellä minäkin, joka kertoi hänen talvisotakokemuksistaan. Sotavuosien jälkeen Hiisivaara oli Suomen Kuvalehden ja Finlandia Pictorialin toimittajana 1949 ja Viikkosanomien päätoimittajana 1952–1953.
Sodan jälkeen 1945 Hiisivaara ryhtyi täyspäiväiseksi kirjailijaksi jonka erikoisalaksi tulivat vauhdikkaat matkakirjat.  Hän julkaisi samana vuonna matkakirjan Myrkkynuolia, kahvia ja banaaneja jossa hän kuvasi 1920-luvulla tekemäänsä matkaa Rio de Janeirosta Montevideoon.  Vuosien 1949-1955 välillä Hiisivaara taas matkusteli laajalti, tällä kertaa Turkissa, Espanjassa ja Saharan autiomaassa.  Espanjan matkasta Hiisivaara teki kirjan Hurja, viehkeä Espanja (1949) ja Turkin matkan tuloksena oli kirja Tarunhohteinen Turkki (1950).  Viimeinen Hiisivaaran matkakirjoista oli 1955 julkaistu Polttavaa hiekkaa jossa aiheena oli hänen Algerian matkansa.
1950-luvun puolivälin jälkeen Hiisivaara keskittyi käännöstöihin ja tietokirjojen julkaisuun. Hän käänsi suomeksi monia ensimmäistä ja toista maailmansotaa sekä vuonna 1967 Lähi-idässä käytyä kuuden päivän sotaa kuvanneita teoksia.  Hiisivaara käänsi myös Fredric Brownin, Carter Brownin, Mickey Spillanen, Ross Macdonaldin, Eric Amblerin ja  Leon Uriksen kirjoja.  1959–1960 ilmestyi Hiisivaaran suomeksi toimittamana Kurt von Tippelskirchin Toisen maailmansodan historia ja 1962–1963 William L. Shirerin Kolmannen valtakunnan nousu ja tuho.
Tapio Hiisivaara oli naimisissa vuodesta 1942 kustannusvirkailija Sirkka Liisa Kokon kanssa.
Kirjallinen tuotanto > Teoksia

Olinhan siellä minäkin, WSOY 1941
Saksan voitto lännessä 1940, WSOY 1941
Narva 1700, WSOY 1944
Myrkkynuolia, kahvia ja banaaneja : seikkailuja ja kokemuksia Brasilian kuuman auringon alla, WSOY 1945
Pälkäneen miekka ja Izmirin huntu, Pellervo-Seura 1948
Verisen kullan meri, 1948
Hurja, viehkeä Espanja, Pellervo 1949
Santa Clara, romaani mereltä, WSOY 1949
Intiaanit tulevat, WSOY 1950
Tarunhohteinen Turkki, Pellervo 1950
Vakoilua toisessa maailmansodassa, Otava 1951
Polttavaa hiekkaa, 1955
Tuhannenpa verran poikia läksi: Suomen kaarti Balkanin sodassa 1877–1878, WSOY 1968
Kirjallinen tuotanto > Toimitustöitä

Tampereen piirin sos.-dem. nuorisojärjestö 15-vuotias : juhlajulkaisu merkkipäivän johdosta ; toim. Tapio Hiisivaara. Tampereen piirin sos.-dem. nuorisojärjestö, Tampere 1936
The Canadian Press

| The Canadian Press |
| --- | --- |
Perustettu:  1910
Toimitusjohtaja:  Eric Morrison (CEO)
Puheenjohtaja:  Malcolm Kirk (president)
Kotipaikka:  36 King Street East, Toronto, ON M5C 2L9,  Kanada
Toiminta-alue:  Kanada
Toimiala:  uutis- ja tietotoimisto
Tuotteet:  tekstit, valokuvat, äänitteet, grafiikka, videot ja verkkopalvelut
Omistaja:  Square Victoria Communications Group (Power Corporation of Canada), Torstar Corp. ja The Globe and Mail
Kotisivu:  www.thecanadianpress.com
Huomioitavaa:  (englanniksi) (ranskaksi)
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
The Canadian Press (ransk. La Presse canadienne) on Kanadan tunnetuin ja merkittävin uutis- ja tietotoimisto. Se on perustettu vuonna 1910 ja on maansa suurin uutistoimisto. Yhtiön kotipaikka on Toronto. Tämän lisäksi tietotoimistolla on aluetoimistoja myös 12 muulla paikkakunnalla Kanadassa ja yksi toimisto Yhdysvaltain pääkaupunki Washingtonissa. Sen ulkomailta välittämästä  uutisaineistosta valtaosa tulee yhdysvaltalaiselta Associated Pressiltä ja brittiläiseltä Reutersilta.
Yhtiö toimi perustamisensa jälkeen aluksi Associated Press (AP) uutisten jakajana kanadalaisille viestimille. Oma uutistuotanto aloitettiin 1917, kun ensimmäisessä maailmansodassa palvelleilta kanadalaisjoukoilta haluttiin uutisia kotimaahan. Ranskankielinen palvelu käynnistettiin 1951. Radiolähetysten uutispalvelut pantiin alulle 1954, äänituotanto 1960-luvalla ja verkkouutiset (newscasts) vuonna 1979. Internet otettiin käyttöön englanninkielisten raporttien jakelussa 1997. Ranskankielinen internetpalvelu käynnistyi seuraavana vuonna.
Tietotoimisto on yksityisesti omistettu. Sen takana on kolmen Kanadan keskeisimpiin kuuluvaa mediataloa: Square Victoria Communications Group (Power Corporation of Canada:n tytäryhtiö ja La Presseä julkaisevan Gesca Ltéen emoyhtiö), Torstar Corporation (tytäryhtiönsä Torstar Holdings Inc:in välityksellä ja The Globe and Mail.
Takayuki Takabayashi

| Mitalit> Maa:   Japani.Miesten baseball. Olympialaiset  | Mitalit> Maa:   Japani.Miesten baseball. Olympialaiset  | Mitalit> Maa:   Japani.Miesten baseball. Olympialaiset  | Maa:   Japani> Miesten baseball. |
| --- | --- | --- | --- |
|  Hopeaa | Atlanta 1996 | Baseball |  |
Takayuki Takabayashi (jap. 高林 孝行; s. 12. syyskuuta 1967 tai 1972 Tokio) on japanilainen entinen baseballpelaaja ja olympiamitalisti. Hän edusti seuratasolla tokiolaista Nippon Oilia. Takabayashi oli mukana maansa hopeaa voittaneessa joukkueessa Atlantan olympialaisissa 1996.
Myös Takayukin isä Tsuneo oli baseballpelaaja.
Tennis (albumi)

| Tennis Chris Rea |
| --- | --- | --- |

Studioalbumin tiedot
 Äänitetty : Chipping Norton Studios, Oxfordshire, Englanti
 Julkaistu: 1980
 Formaatti: LP-levy, C-kasetti
 Tuottaja(t): Chris Rea
 Tyylilaji: pop
 Kesto: 49.24
 Levy-yhtiö: Magnet Records
Chris Rean muut julkaisut
| Deltics 1979 | Tennis 1980 | Chris Rea 1981 |
Tennis on englantilaisen laulaja-lauluntekijä ja kitaristi Chris Rean kolmas studioalbumi. Julkaisuvuosi on 1980 ja hän on sen itse tuottanut.
Levy-yhtiö on englantilainen Magnet Records. LP-levyn luettelotunnus on 7C 062-63748 ja C-kasetin 262-63748.
Kappaleet

| Sivu 1 |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| Nro | Nimi | Kesto |  |  |  |  |  |  |  |
| 1. | Tennis | 5.18 |  |  |  |  |  |  |  |
| 2. | Sweet Kiss | 4.33 |  |  |  |  |  |  |  |
| 3. | Since I Don't See You Anymore | 3.41 |  |  |  |  |  |  |  |
| 4. | Dancing Girls | 4.02 |  |  |  |  |  |  |  |
| 5. | No Work Today (instrumentaali)  | 2.33 |  |  |  |  |  |  |  |
| 6. | Every Time I See You Smile | 6.18 |  |  |  |  |  |  |  |
| Sivu 2 |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| Nro | Nimi | Kesto |  |  |  |  |  |  |  |
| 1. | For Ever and Ever | 4.09 |  |  |  |  |  |  |  |
| 2. | Good News | 3.54 |  |  |  |  |  |  |  |
| 3. | Friends Across the Water (instrumentaali)  | 3.45 |  |  |  |  |  |  |  |
| 4. | Distant Summers | 2.10 |  |  |  |  |  |  |  |
| 5. | Only with You | 3.42 |  |  |  |  |  |  |  |
| 6. | Stick It | 5.19 |  |  |  |  |  |  |  |
Ääninäytteet
Äänitiedostojen kuunteluohjeet
Chris Rea on tehnyt kaikki kappaleet. ”No Work Today” ja ”Friends Across the Water” ovat instrumentaaleja. Muiden kappaleiden sanat on painettu LP-levyn suojakuoreen. Kuoren kääntöpuolella on David Magnusin ottama puolivartalokuva Chris Reasta.
Kokoonpano

Chris Rea – soolokitara, slide-kitara, flyygeli, kosketinsoittimet ym.
Dave Burton – kitara
Mick Hutchinson – Fender-basso
Norman Nosebait – rummut
Graham Watson – kosketinsoittimet, syntetisaattori, hanuri
Mark Rea – lyömäsoittimet
Vierailevat muusikot:
Geoff Driscoll – saksofonit
Raphael Ravenscroft – saksofonit
Lee Thornberg – trumpetti
Raoul Gonzales – vetopasuuna, bassopasuuna
Andy Schwartz – kosketinsoittimet
Thornberg ja Ravenscroft ovat tehneet puhallinsoittimien sovitukset. Raoul Gonzales esiintyy levyllä Brazil F.C:n, Lee Thornburg The Confederate Cavalryn (The Grey Ones) ja Mark Rea Mr Really Good Ices Ltd:n suosiollisella luvalla.
Taustalaulajat:
Chris Rea
George Chandler
Jimmy Chambers
Pete Wingfield
Stuart (Schwepy) Epps
Watsoni
Apuhenkilökunta:
Willy Grimston
Alan Morris
Managerit yhtiöstä Pendulum Management, 11 Cross Keys Close, London, W.1.
John McCoy
Jim Beach
Kiitokset:
Gus Dudgeon – housuprässi + AC 30
Jean Roussell – pianotunnit + Bad Food Guide
Roger Taylor – Strat
Bill Peacock – kameratyö
Rico Capaldi
Tom Arena
Stuart
Magnetin henkilökunta
Tuotantotiedot

Tuottaja ja sovittaja: Chris Rea
Äänityspaikka: Chipping Norton Studios, Oxfordshire, Englanti
Äänittäjä ja miksaaja: Barry Hammond
Kansitaide: Hothouse
Levypussin valokuva: David Magnus
Erityiskiitokset australialaiselle "Hang Tenille" luvasta käyttää tennis-teemakuvaa. Kansikuvassa on silmänkantamattomiin tenniskenttiä sekä niillä pelaajia. Etualalla näkyy muusikoita ja auringon virkaa esittää tennispallo. Kannen kääntöpuolen kuvassa tenniskentät ovat tyhjentyneet ja näkyvissä on vain kitaristi.
Teemu Riekki

Teemu Riekki (s. 13. lokakuuta 2004) on suomalainen pesäpalloilija. Riekki edustaa Superpesiksessä pelaavaa Kempeleen Kiriä. Hänen kasvattajaseuransa on Muhoksen Pallo-Salamat. Kaudella 2023 Riekki saavutti Kempeleen Kirin joukkueessa SM-pronssin. Hän pelaa ulkokentällä lukkarina. Riekki on pelannut viisi Superpesiksen runkosarjan ottelua. Näissä otteluissa hän on kerännyt yhden kärkilyöntipisteen. Tilastot päivitetty kauden 2023 jälkeen.
Teemu Raita

Teemu Raita (s. 1974) on kirkkonummelainen lauluntekijä, laulaja ja kirjoittaja. Hän on julkaissut kaksi albumia (Kuuleeko maa?, Sony Music Finland 2004 ja Maalle takaisin, Samsara Records 2011) ja singlejä (”Meidän maailma” Sony Music Finland 2004, ”Naura vaan” Sony Music Finland 2004, ”S.O.S” Skogbacka Records/Neomusic 2006 ja ”Viimeinen hidas” Skogbacka Records/VL-Musiikki 2013).
Raita on keikkaillut trubaduurina, duona sekä yhtyeensä kanssa. Teemu Raita on myös säveltänyt ja sanoittanut kappaleita muille artisteille mm. Waltteri Torikka, Antti Paavilainen, Mikael Konttinen, Munamies, Jani & Jetsetters, Annika Eklund ja Johanna Pakonen.
Raita on kirjoittanut kaksi näytelmää, vuonna 2019 Veikkolan Kartanoteatterissa kantaesitetyn näytelmän ”Mitä Helvettiä sinä siinä seisot?” ja vuodelta 2020 koronapandemian takia tulevaisuuteen siirretyn ”Villasukkia Veikkolasta”. Raita on myös näytellyt lyhytelokuvissa sekä Veikkolan Kartanoteatterissa vuodesta 2007.