stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Jarkko Hantula
Julkaisuja

Hantula, J. On the Microbial ecology of activated sludge. Väitöskirja, Helsingin yliopisto, 1991.
Hantula, J., Kurki, A., Vuoriranta, P. & Bamford, D.H. Ecology of bacteriophages infecting activated sludge bacteria. Applied and Environmental Microbiology 57, 2147-2151. 1991.
Vainio, E.J. & Hantula, J. Direct analysis of wood-inhabiting fungi using denaturing gradient gel electrophoresis of amplified ribosomal DNA. Mycological Research 104, 927-936. 2000.
Hantula, J. 2013. Sienten virukset. Osio teoksesta teoksesta Sienten biologia. Gaudeamus , 2013.
Hantula, J. Kuinka metsät suojataan kansainvälisen kasvikaupan riskeiltä? Osio teoksesta Metsävisio. Metla ja Metsäkustannus Oy, 2013.
Hantula, J., Müller, M.M. & Uusivuori, J. International plant trade associated risks: laissez-faire or novel solutions. Environmental Science & Policy 37, 158-160. 2014.
Santini, A., Ghelardini, L., De Pace, C., Desprez-Loustau M.L., Capretti, P., Chandelier, A., Cech, T., Chira, D., Diamandis, S., Gaitnieks, T., Hantula, J., Holdenrieder, O., Jankovsky, L, Jung, T., Jurc, D., Kirisits, T., Kunca, A., Lygis, V., Malecka, M., Marcais, B., Schmitz. S, Schumacher, J., Solheim, H., Solla, A., Szabò, I., Tsopelas, P., Vannini, A., Vettraino, A.M., Woodward, S., Webber, J., & Stenlid, J.. Biogeographic patterns and determinants of invasion by alien forest pathogenic fungi in Europe. New Phytologist 197, 238-250. 2013.
Vainio, E.J., Müller, M.M., Korhonen, K., Piri, T & Hantula, J. Viruses accumulate in aging infection centers of a fungal forest pathogen. ISME Journal 9, 497-507. 2015.
Hamberg, L., Vartiamäki, H. & Hantula, J. Breeding increases the efficacy of Chondrostereum purpureum in sprout control of birch. PLOS One 10, e0117381. 2015.
Hantula, J. & Vainio, E.J.. Sienivirusten potentiaali juurikäävän torjunnassa. Metsätieteen aikakauskirja 2/2016, 111-123. 2016.
Vainio, E.J., Rajala, T., Pennanen, T. & Hantula, J. Occurrence of similar mycoviruses in pathogenic, saprotrophic and mycorrhizal fungi inhabiting the same forest stand. FEMS Microbiology Ecology 93, fix003. 2017.
Aiheesta muualla

Montesclarosin julistus
Jens Ludwig

| Jens Ludwig |
| --- | --- |

Henkilötiedot
Syntynyt: 30. elokuuta 1977 (ikä 47)
Muusikko
Aktiivisena:  1992-
Tyylilajit:  Heavy metal, power metal
Soittimet:  Kitara
Yhtyeet:  Edguy, Avantasia
  [ Muokkaa Wikidatassa ] [ ohje ]  
Jens Ludwig (s. 30. elokuuta 1977 Fulda, Länsi-Saksa) on saksalaisen power metal -yhtyeen Edguyn kitaristi. Ludwig on vuonna 1992 tapaamansa Tobias Sammetin kanssa toinen yhtyeen perustajajäsenistä. Hän oli tuolloin 14-vuotias.
Ensimmäiset levytykset joiden tekemiseen Ludwig osallistui olivat Edguyn demot Evil Minded ja Children Of Steel. Ludwig on soittanut myös metallioopperaprojekti Avantasiassa.
Aiheesta muualla

Edguyn viralliset kotisivut (englanniksi)
Helmuth Rilling

Helmuth Rilling vuonna 2013.
Helmuth Rilling (s. 29. toukokuuta 1933) on saksalainen kapellimestari. Hän syntyi Stuttgartissa ja aloitti siellä opintonsa, joita hän myöhemmin jatkoi Italiassa.
Rilling on tullut tunnetuksi varsinkin Bach-levytystensä myötä.
Rilling johti vuonna 1988 Stuttgartissa kolmentoista säveltäjän yhteistyöstä syntyneen Messa per Rossinin kantaesityksen. Hän oli mukana perustamassa Oregonin Bach-festivaalia vuonna 1970.
Jibril (täsmennyssivu)

Jibril on arabiankielinen muunnos Gabrielista.
Jibril on myös yleinen arabiankielinen etunimi ja sukunimi. Henkilöitä, joilla nimi on joko etunimenä tai sukunimenä ovat muun muassa:
Henkilön nimi > Etunimi

Jibril Rajoub (s. 1953), palestiinalainen poliitikko
Jibril Yakubu, nigerialainen Zamfaran kuvernööri
Henkilön nimi > Toinen nimi

Abdul Rahman Ahmad Jibril Baroud (1937–2010), palestiinalainen runoilija
Cameron Jibril Thomaz (s. 1987), joka tunnetaan paremmin taiteilijanimeltään Wiz Khalifa, yhdysvaltalainen rap-artisti
Henkilön nimi > Sukunimi

Ahmad Jibril (1938–2021), palestiinalainen poliitikko, PFLP-GC-järjestön perustaja
Jihad Ahmad Jibril (1961–2002), Ahmad Jibrilin poika, palestiinalainen poliitikko
Mahmoud Jibril (s. 1952–2020), libyalainen poliitikko
Mas’ud El-Jibril, nigerialainen senaattori ja poliitikko
Mohammed Kabiru Jibril, nigerialainen senaattori ja poliitikko
Muita merkityksiä

Jibril, vuoden 2018 elokuva
Hautakappeli

Hautakappeli Vantaan Pyhän Laurin hautausmaalla.
Hautakappeli on hautausmaalla sijaitseva erillinen pieni rakennus, jonka sisällä on holviin haudattuna usein saman suvun jäseniä. Tapa yleistyi Suomessa varakkaan väen keskuudessa sen jälkeen, kun kirkon alle hautaaminen lopullisesti kiellettiin 1822 terveydellisistä ja hygieenisistä syistä. Niiden rakentaminen päättyi, kun haudat yhtenäistettiin 1920-luvulla. Samaan hautaan ei enää saanut laskea useampia vainajia, ja hautoja ei saanut eriarvoistaa, vaan hautapaikat annettiin järjestyksessä. Uusi käytäntö ei toteutunut heti.
James Ellington

| Mitalit | Mitalit | Mitalit |  |
| --- | --- | --- | --- |
|  James Ellington Rion olympialaisissa 2016. |  James Ellington Rion olympialaisissa 2016. |  James Ellington Rion olympialaisissa 2016. |  |
Maa:  Yhdistynyt kuningaskunta
Miesten pikajuoksu
| EM-kilpailut  | EM-kilpailut  | EM-kilpailut  |  |
|  Kultaa | Zürich 2014 | 4×100 m |  |
|  Kultaa | Amsterdam 2016 | 4×100 m |  |
Maa:  Englanti
| Kansainyhteisön kisat  | Kansainyhteisön kisat  | Kansainyhteisön kisat  |  |
|  Hopeaa | Glasgow 2014 | 4×100 m |  |
James Ellington (s. 6. syyskuuta 1985 Lewisham, Lontoo) on brittiläinen pikajuoksija, joka kilpailee 100 ja 200 metrillä. 179 senttimetriä pitkä ja 81 kilogrammaa painava Ellington edustaa Newham and Essex Beaglesia ja hänen valmentajaan toimii Rana Reider.
Ura

Alle 23-vuotiaiden EM-kilpailuissa 2007 Ellington saavutti kultaa 4 × 100 metrin viestissä.
Ellington oli mukana vuoden 2012 kesäolympialaisissa Lontoossa, jossa hän jäi 200 metrillä alkueriin. Vuoden 2014 EM-kilpailuista Ellington saavutti kultaa pikaviestistä. Saman vuoden Kansainyhteisön kisoissa Ellington saavutti Englannin edustajana hopeaa pikaviestistä. Amsterdamin EM-kilpailuissa 2016 Ellington sijoittui 100 metrillä viidenneksi ja voitti kultaa Britannian joukkueessa 4×100 metrin viestissä. Rio de Janeiron olympialaisissa hän jäi 100 metrillä alkueriin ja juoksi viidenneksi sijoittuneessa Britannian pikaviestijoukkueessa.
Ellington on saavuttanut urallaan kolme Timanttiliigan osakilpailuvoittoa.
Ellington loukkaantui vakavasti tammikuussa 2017 Teneriffalla sattuneessa liikenneonnettomuudessa. Väärällä puolella tietä ajanut turisti törmäsi moottoripyörällä liikkuneeseen Ellingtoniin. Häneltä murtui onnettomuudessa molemmat sääret, sekä lisäksi lantio, pohjeluu ja silmäpohjaluu.
Henkilökohtaiset ennätykset > Ulkoradoilla

| Laji | Tulos | Paikka | Päivä |
| --- | --- | --- | --- |
| 100 metrin juoksu | 10,04 | Amsterdam | 7. heinäkuuta 2016 |
| 200 metrin juoksu | 20,31 | Clermont | 30. huhtikuuta 2016 |
Henkilökohtaiset ennätykset > Sisäradoilla

| Laji | Tulos | Paikka | Päivä |
| --- | --- | --- | --- |
| 60 metrin juoksu | 6,67 | Sheffield | 8. helmikuuta 2014 |
| 200 metrin juoksu | 21,30 | Birmingham | 26. helmikuuta 2006 |
Helny Bergbom

Helny Bergbom.
Helny Bergbom (8. lokakuuta 1878 Pori – 21. heinäkuuta 1967 Helsinki) oli suomalainen sosiaalineuvos, naisjärjestöissä toiminut järjestöjohtaja ja Tanhuvaaran urheiluopiston toinen perustaja.
Bergbomin vanhemmat olivat pankinkomissaari Axel Gabriel Bergbom ja Selma Ingeborg Öberg. Hän opiskeli voimistelunopettajaksi Kööpenhaminassa 1909 ja kävi Helsingin teollisuuskoulun 1911.
Bergbom toimi Suomen Pankin Turun konttorin vaihtokasöörinä 1899–1908, ammattientarkastaja Viipurin piirissä 1912–1918, Helsingin ja Turun piirissä 1918–1947. Hän oli Sosiaalisen näyttelyn ja viikon pääsihteeri 1928 ja osallistui Sosiaalimuseon järjestämiseen. Hän julkaisi vuonna 1934 tutkimuksen, jossa hän kuvasi noin tuhannen teollisuustyöläisnaisen tilannetta.
Hän oli Voimistelukoti Tanhuvaaran perustaja yhdessä Lilli Vuorelan kanssa ja johtokunnan jäsen vuodesta 1920. Hän oli Suomen Naisten Kansallisliiton sihteeri 1933–1937 ja varapuheenjohtaja 1937–1943 sekä sen kansainvälisen pääliiton International Council of Womenin ammattikomitean edustaja Suomessa. Suomen naisjärjestöjen keskusliiton johtokunnan jäsen vuoteen 1952. Hän oli Sosiaalipoliittisen yhdistyksen ja Virkamiesliiton johtokunnan jäsen kuusi vuotta ja Naisliitto Unionin varapuheenjohtaja 1938–1949. Hän oli Kansainvälisen työtoimiston naistyökomitean kirjeenvaihtaja.
John Paul Getty III

John Paul Getty III vuonna 1976.
John Paul Getty III (4. marraskuuta 1956 – 5. helmikuuta 2011) oli vanhin Paul Gettyn ja Gail Harrisin neljästä lapsesta, öljypohatta Jean Paul Gettyn pojanpoika ja näyttelijä Balthazar Gettyn isä.
Teini-ikäinen Getty kidnapattiin Italiassa vuonna 1973, ja kaappaajat leikkasivat häneltä palan korvasta todistaakseen, että heillä on hänet hallussaan. Hän joutui olemaan panttivankina viisi kuukautta, ennen kuin sieppaajat saivat lunnasrahat, 2,7 miljoonaa dollaria.
Hän tuli riippuvaiseksi huumeista ja halvaantui sekä lähes sokeutui niiden yliannostuksen seurauksena 1981.
Vuonna 2017 sai ensi-iltansa Ridley Scottin ohjaama draamaelokuva All the Money in the World, joka pohjautuu John Paul Getty III:n kidnappaukseen ja sitä seuranneisiin tapahtumiin. Seuraavana vuonna julkaistiin televisiosarjan Trust ensimmäinen tuotantokausi, joka kertoo samoista tapahtumista. Sarjaa esittää Suomessa Netflix.
Aiheesta muualla

John Paul Getty III:n muistokirjoitus Helsingin Sanomissa
Johan Storgård

Johan Storgård (s. 1964) on suomalainen näyttelijä, joka on näytellyt suurimmaksi osaksi televisiossa.
Storgård on yksi Viirus Teaternin perustajista. Hän on toiminut Svenska Teaternin johtajana vuosina 2002-2017.
Storgårdille myönnettiin vuonna 2007 Pro Finlandia -mitali .
Vuonna 2009 Storgård erosi vaimostaan Päivi Storgårdista. Heillä on kaksi lasta.
TV-ura

Krigerens hjerte
Fem skott i senaten
Harjunpää ja kiusantekijät
Mafia ja minä
Svart, vitt, rött
Nortia
Ota ja omista
Kotikatu
Underbara kvinnor vid vatten
Vägsjälar
Pieni pala Jumalaa
Falkenswärdin mööpelit
Pelon maantie
Benner & Benner
Kylmäverisesti sinun
Hengittämättä ja nauramatta
Hovimäki
Rikospoliisi Maria Kallio
Headhunters
Enkeli tulessa
Nollatoleranssi
Virta
Missä kuljimme kerran
Syke
Sorjonen
Keisari Aarnio
Pohjolan laki
Hotel Swan Helsinki
Karkurit
Aiheesta muualla

Johan Storgård Internet Movie Databasessa. (englanniksi)
Haukiniemi

Haukiniemi on kylä Savonlinnan koillisosassa, entisen Säämingin kunnan alueella. Haukiniemellä sijaitsee kirjailija Joel Lehtosen synnyinkoti Harju. Alueella on säilynyt elävä kulttuurimaisema ja se on merkitty maakuntakaavaan maakunnallisesti arvokkaaksi alueeksi. Kylällä toimii urheiluseura Haukiniemen Haka, joka keskittyy harraste- ja nuorisoliikuntaan. Vuonna 2013 alueelle valmistui Haukiniemen kyläyhdistyksen rakentama ortodoksinen rukoushuone tsasouna, jonka rakentamisesta yhdistys teetti myös 45 minuutin dokumenttielokuvan.
Aiheesta muualla

Haukiniemen Haka
Varparannan kyläyhdistys (Arkistoitu – Internet Archive)
Heikki Riikkula

Heikki Matinpoika Riikkula eli Riikku-Heikki (18. tammikuuta 1865 Riikkula, Ähtäri – 24. toukokuuta 1951 Ähtäri) oli suomalainen Ähtärissä asunut originelli maallikkosaarnaaja.
Heikki Riikkulan vanhemmat olivat Matti Juhonpoika Riikkula (Svarvare, 1812–1868) ja Riikka Sofia Hetantytär Hankola (1823–1889).
Ähtärin Kaijassa asunut Riikku-Heikki tuli Ähtärissä ja lähiseudulle tunnetuksi paimensauvan kanssa esiintyneenä saarnamiehenä, jolla oli rinnassaan omatekoisia mitaleita ja joka tarjosi palveluitaan ruokapalkalla. Hänen mukaansa on nimetty Ähtärissä kesäisin pidettävät Riikun markkinat ja Ähtäristä löytyy myös Riikun katu.
Riikku-Heikki kuoli 86-vuotiaana toukokuussa 1951. Hänen hautakivensä on Ähtärin hautausmaalla.
Pauli Leppävuoren kirjoittama Riikku-Heikin elämäkerta on ilmestynyt Suomenselän Sanomat -lehden numeroissa 38–47/1967.
Aiheesta muualla

Porstua-kirjastot : Artikkeleita Riikku-Heikistä
Hope Davis

| Hope Davis |
| --- | --- |
 Hope Davis Peabody-palkintogaalassa vuonna 2010.
Henkilötiedot
Syntynyt: 23. maaliskuuta 1964 (ikä 60) Englewood, New Jersey, Yhdysvallat
Ammatti:  näyttelijä
Aiheesta muualla
IMDb 
Elonet
Hope Davis (s. 23. maaliskuuta 1964 Englewood, New Jersey) on yhdysvaltalainen näyttelijä. Hän on esiintynyt muiden muassa elokuvissa Raja tuntemattomaan (1990), Kohtalon sanelemaa (1998), Kavahda naapuriasi! (1999), About Schmidt (2002) ja American Splendor (2003). Hän on esiintynyt myös teatterissa ja televisiossa, muun muassa draamasarjoissa Terapiassa ja Newsroom.
Davis opiskeli Vassar Collegessa vuosina 1982–1986. Hän on naimisissa näyttelijä Jon Patrick Walkerin kanssa, ja parilla on kaksi tytärtä.
Davis sai roolistaan American Splendorissa NYFCC:n palkinnon parhaasta naispääosasta sekä Golden Globe -ehdokkuuden parhaasta naissivuosasta. Terapiassa toi Davisille Emmy-ehdokkuuden 2009.
Aiheesta muualla

Hope Davis Internet Movie Databasessa. (englanniksi)
Isopussikaniini

| Isopussikaniini |
| --- | --- |

Uhanalaisuusluokitus
 Vaarantunut  
  
Tieteellinen luokittelu
Domeeni::  Aitotumaiset Eucarya
Kunta::  Eläinkunta Animalia
Pääjakso::  Selkäjänteiset Chordata
Alajakso::  Selkärankaiset Vertebrata
Luokka::  Nisäkkäät Mammalia
Osaluokka::  Pussieläimet Marsupialia
Lahko::  Pussimäyrät Peramelemorphia
Heimo::  Pussikaniinit Thylacomyidae 
Suku::  Macrotis
Laji::  lagotis
Kaksiosainen nimi
 Macrotis lagotis  (Reid, 1837) 
Synonyymit
 Perameles lagotis Reid, 1837  
 Isopussikaniinin levinneisyys
Katso myös
   Isopussikaniini Wikispeciesissä   Isopussikaniini Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OKIUCN-testi OK: 
Isopussikaniini (Macrotis lagotis) on Australian puoliaavikoilla elävä uhanalainen nisäkäs. Se on luultavasti heimonsa ainoa elossa oleva laji. Nisäkäsnimistötoimikunnan ehdotus lajin uudeksi suomenkieliseksi nimeksi oli ”isokorvapusseli”.
Koko ja ulkonäkö

Isopussikaniiniuroksen ruumiinpituus on 30–50 senttimetriä ja naaraan pituus 29–39 senttimetriä. Painoa on 1–1,5 kilogrammaa. Etujalat ovat vahvat ja niissä on viisi varvasta, joista kolmessa on kynnet. Takajalat ovat pitkät ja hoikat, ja niiden keskellä on kenguruiden tapaan yksi suuri keskivarvas, jota eläin käyttää sukimiseen. Lajin korvat ovat pitkät ja karvattomat. Kuono on pitkä ja karvaton ja siten vaaleanpunainen. Turkki on pehmeä ja silkkinen, väriltään sinertävänharmaa. Mustavalkea häntä on noin 25 senttiä pitkä, ja sen päässä harjatupsu. Isopussikaniinin näkö on huono, mutta hajuaisti sen sijaan hyvä.
Levinneisyys ja elinympäristö

Isopussikaniinin levinneisyys kattoi aiemmin yli 70 prosenttia Australian pinta-alasta. Nykyään levinneisyys rajoittuu pääasiassa Tanamin-, Gibsonin- ja Isoon Hiekka-aavikkoon sekä läntisempään ja erilliseen populaatioon Boulian ja Birdsvillen välisellä alueella Queenslandissa. Sitä on nyt myös palautettu entisille elinalueilleen useille suojelualueille.
Alalajeja tunnetaan kaksi. Läntinen M. l. lagotis elää läntisessä Australiassa ja M. l. sagitta Queenslandissä.
Isopussikaniinin tyypillistä elinympäristöä ovat harvakseltaan pensaita kasvavat puoliaavikot, missä on tarpeeksi pehmeää, vähäkivistä hiekka- ja savimaata pesäkolojen kaivamiseen. Isopussikaniini tarvitsee lisäksi ajoittain toistuvia maastopaloja, jotka saavat sen ravintokasvit, kuten Yakirra australience -heinäkasvin kasvamaan. Se viihtyy myös avoimilla metsämailla sekä ruohostomailla. Lajia on tavattu myös kuivemmilta alueilta.
Elintavat

Isopussikaniini on yöeläin ja pysyttelee valoisan ajan jopa kolme metriä syvässä käytävässään. Se lähtee hämärän tultua kolostaan pariksi tunniksi etsimään ruokaa. Lajin asuttaman alueen tunnistaa helposti niiden kaivamista noin 10 senttiä syvistä koloista, jotka täplittävät niiden asuinaluetta. Ne elävät pääasiassa yksikseen ja ovat yhdessä lähinnä lisääntymisen aikana. Kolossa voi kuitenkin asua myös muita perheenjäseniä, kuten pariskunta ja poikasia nuoriin aikuisiin asti. Isopussikaniini on ahkera ja nopea kaivaja, ja sen reviirillä on useita koloja, jotka tarjoavat suojaa pedoilta. Eläimet pysyttelevätkin yleensä 100 metrin etäisyydellä koloistaan ja käyvät useissa yön aikana ja asettuvat johonkin niistä päivän ajaksi. Yleensä vain yksi koloista on avoinna, sillä isopussikaniinit kätkevät ne pienellä pensaalla, ruohomättäällä tai termiittikeon palasella. Isopussikaniini elää vankeudessa korkeintaan kahdeksan vuotta.
Elintavat > Ravinto

Isopussikaniini on kaikkiruokainen. Ne paljolti kaivavat ravintonsa maasta. Pääosa sen ravinnosta koostuu kuitenkin kasvien maanalaisista osista, siemenistä, hedelmistä, hyönteisistä ja niiden toukista. Ne syövät myös pieniä selkärankaisia. Tarvitsemansa veden ne saavat ravinnostaan, etupäässä termiiteistä ja juurista.
Elintavat > Lisääntyminen

Isopussikaniinien lisääntymiskausi on maalis-toukokuussa, jolloin naaras synnyttää noin 17 päivän kantoajan jälkeen 1–3 poikasta. Poikaset kehittyvät pussissa noin 75 päivää. Pussista lähdön jälkeen ne viipyvät pesässä pari viikkoa, jossa emo käy niitä öisin imettämässä.
Uhat ja suojelu

Isopussikaniinia pidettiin vielä 1800-luvulla runsaslukuisena ja laajalle levinneenä, mutta nykyään kanta on jatkuvasti laskemassa. Niiden määrän uskotaan laskeneen yli 10 prosenttia viimeisten kymmenen vuoden aikanamilloin?. Levinneisyys on nykyään laikuttainen ja aikuisten isopussikaniinien kanta on ehkä alle 10 000 yksilöä. Aikaisemmin lajia verottivat turkismetsästys, myrkkysyötit ja kaniineille tarkoitetut ansat, mutta tärkeimmät syyt lajin taantumiselle ovat vierasperäiset lajit, kuten niitä saalistavat ketut ja kissat, sekä ravinnosta kilpailevat ja elinympäristöä tuhoavat karjaeläimet ja kaniinit ja maastopalojen hallinta. Muita haittoja ovat kaivostoiminta ja tiekuolemat. Kansainvälinen luonnonsuojeluliitto IUCN luokittelee lajin vaarantuneeksi.
Isopussikaniini on nykyään rauhoitettu Australiassa. Se myös kuuluu CITES-sopimuksen liitteeseen I. Sitä tavataan myös suojelualueilta. Laji lisääntyy hyvin vankeudessa, minkä ansiosta vankeudessa syntyneitä isopussikaniineja on alettu menestyksekkäästi palauttaa entiselle levinneisyysalueelleen Länsi- ja Etelä-Australiaan. Uudessa Etelä-Walesissa on tehty tällainen palautus joulukuussa 2018. Samassa yhteydessä alueella vapautettiin viiden muunkin alueelta hävinneen lajin edustajia.
Isopussikaniinin suosimaa Triodia-savannia Keski-Australiassa.
John Gouldin piirros isopussikaniinista vuodelta 1863.
Javier Manquillo

| 0 | 1 | 2 | 3 |
| --- | --- | --- | --- |

Henkilötiedot
Koko nimi: Javier Manquillo Gaitán
Syntymäaika: 5. toukokuuta 1994 (ikä 30)
Syntymäpaikka: Madrid, Espanja
Pelipaikka: puolustaja
Pituus: 180 cm
Paino: 76 kg
Seura
Seura: Celta Vigo
Pelinumero: –
Seurat
| Vuodet | Seura | O | (M) |
| 2011–2013 | Atlético Madrid B | 42 | (0) |
| 2012–2017 | Atlético Madrid | 6 | (0) |
| 2014–2015 | → Liverpool (laina) | 10 | (0) |
| 2015–2016 | → Marseille (laina) | 31 | (0) |
| 2016–2017 | → Sunderland (laina) | 20 | (1) |
| 2017–2024 | Newcastle United | 96 | (1) |
| 2024– | Celta Vigo | 12 | (0) |
Maajoukkue
| 2014–2015 | Espanja U-21 | 7 | (0) |
 Seurajoukkueuran tilastot kattavat vain kansalliset sarjat, päivitetty 15. kesäkuuta 2024.  Maajoukkueuran tilastot päivitetty 21. maaliskuuta 2021.
Javier "Javi" Manquillo Gaitán (s. 5. toukokuuta 1994 Madrid, Espanja) on espanjalainen jalkapalloilija. Hän edustaa Espanjan Primera Divisiónissa pelaavaa Celta Vigoa. Manquillo on pelipaikaltaan oikea laitapuolustaja.
Seurajoukkueura

Javi Manquillo pelasi aluksi kaksosveljensä Víctorin kanssa Real Madridin juniorijoukkueissa. Vuonna 2008 veljekset siirtyivät yhdessä Atlético Madridiin, josta Víctor jatkoi myöhemmin matkaansa kolmanteen madridilaisseuraan Rayo Vallecanoon.
Manquillo nostettiin Atléticon edustusjoukkueeseen jo vuonna 2011, mutta sai peliaikaa enimmäkseen B-joukkueessa. Hän teki liigadebyyttinsä joulukuussa 2012 Deportivo La Coruñaa vastaan pelatussa ottelussa, joka päättyi Atléticon 6–0-voittoon. Hän pelasi neljä ottelua Atléticon voittaessa Espanjan cupin 2013 ja kolme ottelua seuran voittaessa Espanjan-mestaruuden 2014.
Elokuussa 2014 Atlético lainasi Manquillon Liverpooliin kahden kauden mittaisella lainasopimuksella. Lainapesti Englantiin päätettiin kuitenkin keskeyttää kaikkien osapuolten suostumuksella jo yhden kauden jälkeen vähäisen peliajan vuoksi. Manquillo pelasi kauden 2015–2016 lainalla ranskalaisseura Marseillessa ja kauden 2016–2017 englantilaisseura Sunderlandissa. Heinäkuussa 2017 hän siirtyi Newcastle Unitediin. Ensimmäisellä viidellä kaudellaan hän pelasi 13–21 liigaottelua, mutta kaudella 2022–2023 vain neljä ja seuraavalla syyskaudella ei yhtään.
Tammikuussa 2024 Manquillo siirtyi Newcastlesta espanjalaisseura Celta Vigoon 1,5 vuoden sopimuksella. Hän pelasi loppukauden aikana 12 Primera Divisiónin ottelua.
Maajoukkueura

Javi Manquillo pelasi Espanjan eri juniorimaajoukkueissa aina alle 21-vuotiaisiin saakka. Hän pelasi kaksi ottelua Espanjan voittaessa alle 19-vuotiaiden Euroopan-mestaruuden 2012. Hän edusti maataan heinäkuussa 2013 Turkissa pelatussa alle 20-vuotiaiden MM-turnauksessa, jossa pelasi neljä ottelua.
Hovhannes Sargsjan

Hovhannes "Hovik" Sargsjan (arm. Հովհաննես Սարգսյան; s. 14. marraskuuta 1987 Gjumri, Armenia) on armenialainen maastohiihtäjä. Hän sijoittui Torinon olympialaisissa miesten sprintissä sijalle 79. ja 15 km:n matkalla hän oli 89.
Aiheesta muualla

Hovhannes Sargsjan Kansainvälinen hiihtoliitto (FIS). (englanniksi)
Joachim Kroll

Joachim Kroll (17. huhtikuuta 1933 – 1. heinäkuuta 1991) oli saksalainen sarjamurhaaja ja kannibaali. Hän tunnusti kolmetoista henkirikosta, mutta tuli tuomituksi kahdeksasta.
Kroll syntyi nykyisen Puolan alueella vanhempiensa kahdeksasta lapsesta nuorimpana. Perhe muutti toisen maailmansodan jälkeen Nordrhein-Westfaleniin. Kroll aloitti tappamisen äitinsä kuoleman jälkeen 1955. Hän muutti 1960 Duisburgiin ja jatkoi murhaamista jopa työllistyttyään.
Kiinnijääminen

Kroll jäi kiinni 3. heinäkuuta 1976. Hän oli kaapannut ja surmannut nelivuotiaan Marion Ketterin, jonka ruumiinosat lojuivat eri puolilla miehen asuntoa.
Kiinnijääminen > Uhrit

Kroll tunnusti 4-vuotiaan Marion Ketterin murhan. Hän ilmoitti syyllistyneensä aikojen saatossa myös kahteentoista muuhun murhaan.
Kaikki uhrit Hermann Schmitziä lukuun ottamatta olivat naispuolisia. Kroll kertoi, että hän monesti leikkeli uhriensa ruumiinosia voidaakseen keittää ja syödä niitä.
8. helmikuuta 1955 Kroll raiskasi ja puukotti 19-vuotiaan Irmgard Strehlin kuoliaaksi. Uhrin leikelty ruumis löytyi ladolta Lüdinghausenista.
16. kesäkuuta 1959 Kroll murhasi Klara Frieda Tesmerin (24).
26. heinäkuuta 1959 Kroll raiskasi ja kuristi Essenissä 16-vuotiaan Manuela Knodtin. Uhrin ruumiista oli leikelty paloja.
1962 12-vuotias Barbara Bruder katosi Burscheidissä. Kroll ilmoitti murhanneensa hänet, mutta ruumista ei koskaan löydetty.
23. huhtikuuta 1962 Kroll raiskasi ja kuristi 13-vuotiaan Petra Giesen Dinslaken-Bruckhausenissa.
Kesäkuussa 1962 Kroll murhasi Monika Tafelin (13) Walsumissa.
22. elokuuta 1965 Krollin hyökkäyksen kohteeksi joutui Hermann Schmitz sekä tämän tyttöystävä Marion. Schmitz sai surmansa.
Syyskuussa 1966 Ursula Rohling kuristettiin lähellä Duisburgia. Hänen poikaystävänsä teki itsemurhan jouduttuaan epäillyksi.
22. joulukuuta 1966 Kroll raiskasi 5-vuotiaan Ilona Harken, jonka ruumis löydettiin ojasta Wuppertalissa.
12. heinäkuuta 1969 Kroll raiskasi ja kuristi 10-vuotiaan Maria Hettgenin.
21. toukokuuta 1970 Kroll kuristi 13-vuotiaan Jutta Rahnin, kun tämä oli matkalla juna-asemalta kotiin.
Vuonna 1976 Kroll raiskasi ja kuristi Karin Toepferin Voerdessa.
Kiinnijääminen > Tuomio

151 päivää kestänyt oikeudenkäynti päättyi huhtikuussa 1982. Hänet todettiin syylliseksi kahdeksaan murhaan ja yhteen murhan yritykseen (Hermann Schmitzin tyttöystävän). Kroll sai elinkautisen ja kuoli sydänkohtaukseen vankilassa 1991.