stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Boksarikapina
Seuraukset

Qing-dynastia pysyi vallassa kapinan kukistumisesta huolimatta. Kiinan keskushallinto allekirjoitti 7. syyskuuta 1901 boksaripöytäkirjana tunnetun rauhansopimuksen liittokunnan kanssa. Sopimuksen mukaisesti kapinaan osallistuneet viranomaiset tuli teloittaa, joukossa kymmenen korkea-arvoista virkamiestä. Kiina määrättiin maksamaan 450 miljoonan hopeataelin korvaukset. Summa piti maksaa 39 vuoden kuluessa, ja siihen lisättiin neljän prosentin vuotuinen korko.
Länsimaat oppivat boksarikapinasta, että paras tapa hallita Kiinaa oli paikallisen hallitsijasuvun kautta. Cixin annettiin jäädä valtaan, sillä hän sitoutui kukistamaan länsimaalaisia vastustavat liikkeet. Venäjä miehitti kapinan yhteydessä Mantšurian, mutta muut maat eivät tunnustaneet Venäjän valtaa alueella. Venäjä piti alueen hallussaan, kunnes vuonna 1905 hävisi Venäjän–Japanin sodan. Boksarikapinan seurauksena Qing-dynastia, Kiinan keskushallinto ja maan armeija heikentyivät. Qing-dynastia kaatui vuonna 1911 Xinhai-vallankumouksessa.
Boksarikapina kulttuurissa

Nicholas Ray ohjasi boksarikapinan tapahtumista vuonna 1963 elokuvan 55 päivää Pekingissä, joka kertoo Pekingin lähetystöalueen piirityksestä.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Boksarikapina Wikimedia Commonsissa
Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista. 
Alkuperäinen artikkeli: en:Boxer Rebellion
Liittokunnan joukot valtaavat Tianjinin eteläisen portin.
Boksarikapinan kukistamiseen osallistuneiden valtioiden sotilaita lippuineen (japanilainen painotyö vuodelta 1900).
Käännös suomeksi
Paakkanen

Paakkanen on suomalainen sukunimi. Se on seuraavien henkilöiden sukunimi:
Aarre Paakkanen (1913−1985), kirjailija
Heikki Paakkanen (s. 1948), animaatio- ja sarjakuvataiteilija
Jouko Paakkanen (1928−2004) kansantaloustieteilijä, professori
Kirsti Paakkanen (1929−2021), yritysjohtaja (Womena, Marimekko)
Pirkko Törnqvist-Paakkanen (s. 1956), sopraanolaulaja
Pertti Erik Paakkanen, kirjailijanimi Erkka Kare (1915–1987), kirjailija
Tauno Paakkanen (1911–1967), jalkapalloilija
| --- | --- |
: Tällä täsmennyssivulla luetellaan henkilöitä, joilla on sama sukunimi.
Blackout! 2

| Blackout! 2 Method Man & Redman |
| --- | --- | --- |

Studioalbumin tiedot
 Äänitetty : 2007–2009
 Julkaistu: 19. toukokuuta 2009
 Tuottaja(t): Erick Sermon, Rockwilder, Pete Rock, Buckwild, Nasty Kutt, DJ Scratch, Havoc
 Kesto: 57.55
 Levy-yhtiö: Def Jam
Method Manin & Redmanin muut julkaisut
| Blackout! 1999 | Blackout! 2 2009 | Blackout! 3 2011 |
Blackout! 2 on hip hop -duo Method Man & Redmanin toinen studioalbumi. Se oli heidän ensimmäinen albuminsa 10 vuoteen. Blackout! 2 saavutti paikan #7 Billboard 200 -listalla.
Taustaa

Blackout! 2 oli alun perin tarkoitus julkaista vuonna 2008, mutta julkaisu siirrettiin seuraavaan vuoteen, ja albumi julkaistiin lopulta 19. toukokuuta 2009, kun Still High -kiertue Termanologyn, The Alchemistin, Havocin (Mobb Deep), Evidence:n, Redmanin ja Method Manin kanssa päättyi. Albumi on odotettu jatko-osa aiemmalle Blackout! -albumille.
Albumin tuottivat muun muassa Pete Rock ja Erick Sermon. Kappaleet A-Yo ja City Lights vuotivat internetiin maaliskuussa. Wu-Tang Clanin jäsenet Raekwon ja Ghostface Killah esiintyvät albumilla, kuten myös Def Squadin jäsenet Erick Salmon ja Keith Murray.
Kappaleet

BO2 (Intro) – 2.33
I'm Dope Nigga – 4.10
A-Yo – 3.43 (feat. Saukrates)
Dangerous MCees – 2.33
Errbody Scream – 4.26 (feat. Keith Murray)
Hey Zulu – 3.12
City Lights – 5.02 (feat. Bun B)
Father's Day – 2.57
Mrs. International (skit) – 0.56 (feat. Tanisha Green, Michelle Pinckney & Saukrates)
Mrs. International – 3.38 (feat. Erick Sermon)
How Bout Dat – 3.58 (feat. Ready Roc & Streetlife)
Dis Iz 4 All My Smokers – 4.16
Lock Down (skit) – 1.15 (feat. DJ Kayslay, C.O. Ellis & Ready Roc)
Four Minutes to Lock Down – 3.21 (feat. Raekwon & Ghostface Killah)
Neva Herd Dis B 4 – 4.03
I Know Sumptn – 3.32 (feat. Poo Bear)
A Lil Bit – 4.10 (feat. Melanie Rutherford)
Samplet

BO2 (Intro)
"Magic Mona" esittänyt: Phyllis Hyman
A-Yo
"Magic Mona" esittänyt: Phyllis Hyman
City Lights
"One Day" esittänyt: UGK
Fathers Day
"Walking Down Lonely Street" esittänyt by Joe Simon
Mrs. International
"Here I Am" esittänyt: The Blue Notes
Dis Is 4 All My Smokers
"Ain't No Sunshine" esittänyt: Nancy Wilson
4 Minutes To Lock Down
"Echo Park" esittänyt: Brooklyn Bridge
Albumin listasijoitukset

| Vuosi | Albumi | Listasijoitukset> Billboard 200 | Listasijoitukset> Top Canadian Albums | Top R&B/Hip Hop Albums |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| 2009 | Blackout! 2 | #7 | - | - |
Singles chart positions

| Vuosi | Kappale | Listasijoitukset> Billboard Hot 100 | Listasijoitukset> Hot R&B/Hip-Hop Songs | Listasijoitukset> Hot Rap Singles |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| 2009 | A Yo | - | 13 | - |
| 2009 | Mrs. International | - | - | - |
| 2009 | City Lights | - | - | - |
Aiheesta muualla

Blackout! 2 (Arkistoitu – Internet Archive) Metacriticissä
Release history Discogsissa
Album Review (Arkistoitu – Internet Archive) About.com -sivustolla
Album Review Rhapsodyssa
Käännös suomeksi
Paul Khoarai

Paul Khoarai (29. toukokuuta 1933 – 27. joulukuuta 2012) oli lesotholainen roomalaiskatolinen piispa. Hänet vihittiin papiksi Leriben hiippakuntaan 17. helmikuuta 1963 ja nimitettiin sen piispaksi 7. maaliskuuta 1970. Piispaksi vihkiminen seurasi 4. heinäkuuta. Pääkonsekraattorina toimi Alfonso Liguori Morapeli, jota avustivat Joseph Delphis Des Rosiers ja Ernest Arthur Green. Khoarai jäi eläkkeelle 30. kesäkuuta 2009.
Paul Kim Tchang-ryeol

Paul Kim Tchang-ryeol (s. 25. tammikuuta 1927) on eteläkorealainen roomalaiskatolinen piispa. Hänet vihittiin papiksi 22. elokuuta 1953 ja nimitettiin Chejun hiippakunnan johtoon 11. marraskuuta 1983. Piispaksi vihkiminen seurasi 6. tammikuuta 1984. Pääkonsekraattorina toimi paavi Johannes Paavali II, jota avustivat Eduardo Martínez Somalo ja Duraisamy Simon Lourdusamy.
Kim Tchang-ryeol jäi eläkkeelle 20. heinäkuuta 2002.
Ourayn piirikunta

Ourayn piirikunta (engl. Ouray County) on Yhdysvaltojen Coloradon osavaltiossa sijaitseva piirikunta. Vuonna 2019 väkiluvuksi arvioitiin 4 952.. Sen pinta-ala on 1 400 neliökilometriä. Piirikunnan hallintokeskus on Ourayn kaupunki.
Piirikunta on perustettu 18. tammikuuta 1877.
Väestö

Piirikunnan asukkaista 92,5 prosenttia on valkoisia ja 5,59 prosenttia latinalaisamerikkalaisia, 0,516 prosenttia aasialaisia ja 0,322 prosenttia Pohjois-Amerikan alkuperäiskansoihin kuuluvia. 23,1 prosenttia puhuu myös muita kieliä kuin englantia. 98,7 prosenttia asukkaista on Yhdysvaltain kansalaisia. Piirikunnan väestön keski-ikä on 53,7 vuotta.
Kuvia piirikunnasta

Piirikunnan oikeustalo.
vuoristomaisemaa piirikunnassa.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Ourayn piirikunta Wikimedia Commonsissa
Paul Kenjirō Kōriyama

Paul Kenjirō Kōriyama (jap. パウロ 郡山 健次郎, Pauro Kōriyama Kenjirō; s. 20. elokuuta 1942 Amami Ōshima) on japanilainen roomalaiskatolinen piispa. Hänet vihittiin papiksi Kagoshiman hiippakuntaan 20. maaliskuuta 1972 ja nimitettiin sen johtoon 3. joulukuuta 2005. Piispaksi vihkiminen seurasi 29. tammikuuta 2006. Pääkonsekraattorina toimi Paul Shinichi Itonaga, jota avustivat Joseph Mitsuaki Takami ja Peter Takeo Okada.
Paul Kim Ok-kyun

Paul Kim Ok-kyun (9. joulukuuta 1925 – 1. maaliskuuta 2010) oli eteläkorealainen roomalaiskatolinen piispa. Hänet vihittiin papiksi 18. joulukuuta 1954 ja nimitettiin Soulin arkkihiippakunnan vihkipiispaksi sekä Girban titulaaripiispaksi 9. maaliskuuta 1985. Piispaksi vihkiminen seurasi 25. huhtikuuta. Pääkonsekraattorina toimi Stephen Kim Sou-hwan, jota avustivat Victorinus Youn Kong-hi ja Joseph Kyeong Kap-ryong.
Kim Ok-kyun jäi eläkkeelle 12. joulukuuta 2001.
Casino Estoril

Casino Estoril
Casino Estoril on kasino Portugalissa, 18 kilometrin päässä Lissabonista Estorilissa. Se on mainostanut itseään Euroopan suurimmaksi kasinoksi. Se on auki joka päivä (paitsi jouluaattona) kello 15–03.
Historia

Toisen maailmansodan aikana kasino oli vakoojien ja maanpaossa elävien kuninkaallisten kokoontumispaikka.
Kasinon kerrotaan myös antaneen aiheita Ian Flemingin 007-romaaniin Casino Royale.
Toimilupa

Portugalissa kasinotoiminta on yksityisten yritysten liiketoimintaa, ja se on tarkkaan lailla rajoitettua. Portugali jakautuu kymmeneen alueeseen, joissa kasinotoimintaa voi harjoittaa. Toimiluvista käydään julkinen tarjouskilpailu. Valtio myöntää kasinoiden toimiluvat näille alueille määräajaksi korvausta vastaan.
Estoril Sol -yhtiöllä on ollut toimilupa Casino Estoriliin vuodesta 1958 lähtien. Vuonna 2001 Estoril Sol sai toimiluvan jatkon vuoteen 2020 sakka. Tuolloin lupa maksoi 98 miljoonaa euroa. Kertakorvauksen lisäksi yritys maksaa vuosimaksua, jonka suuruus on puolet kasinon pelitoiminnan tuotosta.
Pelitoiminta

Kasinossa on yli tuhat peliautomaattia ja useita pelipöytiä, joissa pelataan rulettia, blackjackiä, pokeria, baccaratia ja muita pelejä.
Vuonna 2007 kasinolla oli töissä 652 työntekijää, joista 537 oli miehiä ja 115 naisia.
Muuta toimintaa

Kasinossa järjestetään myös viihdenäytöksiä, jotka sisältävät tanssia, musiikkia ja visuaalisia tehosteista. Esityksiä on yleensä joka päivä, ja iltaesityksen yhteydessä on mahdollista illastaa.
Kasinolla esitetyt show’t:
Four (2007)
Visions (2008)
Vuonna 2008 Estoril Sol -yhtiön 50-vuotisjuhlissa kasinolla esiintyi saksalainen hard rock -yhtye Scorpions.
Aiheesta muualla

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
Kasinon kotisivut (portugaliksi) ja (englanniksi)
Estoril Sol yhtiön kotisivut (portugaliksi)
Ouray (Colorado)

| Ouray |
| --- | --- |
 Näkymä Ourayn keskustaan.

 Koordinaatit: 38°1′24″N, 107°40′20″W 
Valtio:  Yhdysvallat
Osavaltio:   Colorado
Piirikunta:  Ouray
Pinta-ala:  
 – Kokonaispinta-ala:  2,23 km²
 – Josta vettä:  0,00 km² 
Korkeus:  2 375 m
Väkiluku (2010):  1 000
 – Väestötiheys:  462,76 as./km²
Aikavyöhyke:  UTC-7 (kesäaika UTC-6)
 
 www.ci.ouray.co.us 
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Ouray on kaupunki Coloradon osavaltiossa Yhdysvalloissa. Sen väkiluku oli vuoden 2010 väestönlaskennassa 1 000. Kaupunki perustettiin 24. maaliskuuta 1884. Ouray on Ourayn piirikunnan hallintokeskus.
Väestö

Kaupungin asukkaista 91,6 prosenttia on valkoisia, 5,36 prosenttia latinalaisamerikkalaisia ja 3,06 prosenttia aasialaisia. 99,5 prosenttia asukkaista on Yhdysvaltain kansalaisia. Kaupungin väestön keski-ikä on 52,7 vuotta.
Kuvia kaupungista

Ourayn keskustaa.
Wiesbaden Hot Springs Hotel.
Vuoristomaisemaa Ourayn ulkopuolella.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Ouray (Colorado) Wikimedia Commonsissa
Kaupungin kotisivut
Painin maailmanmestaruuskilpailut 1978

Vuoden 1978 painin maailmanmestaruuskilpailut järjestettiin elokuussa Méxicossa. Kisoissa painittiin kreikkalais-roomalaista painia ja vapaapainia kymmenessä painoluokassa.
Mitalistit > Kreikkalais-roomalainen paini

| Painoluokka | Kultaa | Hopeaa | Pronssia |
| --- | --- | --- | --- |
| 48 kg |  Constantin Alexandru |  Aleksei Šumakov |  Roman Kierpacz |
| 52 kg |  Vahtang Blagidze |  Nicu Ginga |  Charálampos Cholídis |
| 57 kg |  Šamil Serikov |  Ivan Frgić |  Pasquale Passarelli |
| 62 kg |  Boris Kramorenko |  Kazimierz Lipień |  Lars Malmqvist |
| 68 kg |  Stefan Rusu |  Andrzej Supron |  Aleksandr Alijev |
| 74 kg |  Arif Niftulajev |  Ferenc Kocsis |  Gheorghe Ciobotaru |
| 82 kg |  Ion Draica |  Momir Petković |  Vladimir Tšeboksarov |
| 90 kg |  Stojan Ivanov |  Frank Andersson |  Viktor Avdyšev |
| 100 kg |  Nikolai Balbošin |  Georgi Raikov-Petkov |  Refik Memišević |
| yli 100 kg |  Aleksandr Koltsinski |  Nikola Dinev |  Roman Codreanu |
Mitalistit > Vapaapaini

| Painoluokka | Kultaa | Hopeaa | Pronssia |
| --- | --- | --- | --- |
| 48 kg |  Sergei Kornilajev |  Nobuo Fujisawa |  Mohammad Bazamavar |
| 52 kg |  Anatoli Beloglazov |  Hartmut Reich |  Luis Ocana |
| 57 kg |  Hideaki Tomiyama |  Busai Ibragimov |  Dugarsürengiin Oyuunbold |
| 62 kg |  Vladimir Jumin |  Yang Jung-mo |  Mohammad-Reza Navai |
| 68 kg |  Pavel Pinegin |  Akira Miyahara |  Ivan Jankov |
| 74 kg |  Leroy Kemp |  Mohammad Mohebbi |  Pjotr Marta |
| 82 kg |  Magomed Arazilov |  Adolf Seger |  John Peterson |
| 90 kg |  Uwe Neupert |  Anatoli Prokoptšuk |  Ismail Temiz |
| 100 kg |  Harald Büttner |  Levan Tediašvili |  Barbaro Morgan |
| 100 kg |  Soslan Andijev |  Reza Sookhte-Sarayee |  Roland Gehrke |
Charles Hoff

| Charles Hoff |
| --- | --- |

Henkilötiedot
Syntynyt: 9. toukokuuta 1902 Fredrikstad
Kuollut: 19. helmikuuta 1985 (82 vuotta) Oslo
Kansalaisuus:  Norja
Uran tiedot
Pituus:  182 cm
Laji:  yleisurheilija, erityisesti seiväshyppääjä
Seura:  Torshaug IF, Oslo
Kilpauran kesto:  1915–1926 ja 1933– (amatööri), 1926–1932 (ammattilainen)
Saavutukset
Ennätykset:  100 m 10,8 (1923)   200 m 22,0 (1922)   400 m 49,1 (1924)   800 m 1.55,9 (1924)   Seiväs 425 (1925) (ME)  Pituus 741 (1925)   Kolmiloikka 14,38 (1922)
Charles Hoff (9. toukokuuta 1902 Fredrikstad – 19. helmikuuta 1985 Oslo) oli norjalainen monipuolinen yleisurheilija päälajinaan seiväshyppy 1920-luvulla, jolloin hän paransi seiväshypyn maailmaennätystä neljä kertaa. Hoff oli tunnettu myös myöhemmin urheiluvalmentajana, urheilujohtajana, urheilutoimittajana ja kirjailijana.
Charles Hoff kouluttautui taidealalle 1920-luvun alussa. Kristianiassa tapahtuneen korkeakoulutuksen jälkeen hän opiskeli taidemaalausta myös Pariisissa.
Ura huippuyleisurheilijana

Taidekoulutuksen rinnalla Hoff kehittyi aikakauden parhaaksi seiväshyppääjäksi. Hän oli aloittanut urheilun 13-vuotiaana. Ensimmäisen seiväshypyn Norjan mestaruuden hän voitti vuonna 1922 ja teki syksyllä 1922 ensimmäisen maailmanennätyksensä parantamalla yhdysvaltalaisen Frank Fossin ennätystä kolmella sentillä tulokseen 412 cm. Kaikkiaan Hoff voitti viisi Norjan mestaruutta eli vuosina 1922–1925 ja viimeisen 1933. Vuonna 1922 hän saavutti Ison-Britannian avoimen seiväshyppymestaruuden. Hoff paransi seiväshypyn maailmanennätystä kaikkiaan neljä kertaa eli
412 cm 3. syyskuuta 1922 Kööpenhaminassa,
421 cm 22. heinäkuuta 1923 Kööpenhaminassa,
423 cm 13. elokuuta 1925 Oslossa,
425 cm 27. syyskuuta 1925 Turussa.
Hoffin Turussa tekemä ME säilyi toukokuuhun 1927, jolloin yhdysvaltalainen Sabin Carr paransi ennätystä kahdella sentillä. Hoff oli ainoa ennen toista maailmansotaa ME:n tehnyt norjalaisyleisurheilija. Maailmansodan jälkeen norjalaisia ME:n tekijöitä on sitten tullut useampia, kuten Sverre Strandli, Audun Boysen, Egil Danielsen, Terje Pedersen, Grete Waitz, Ingrid Kristiansen ja Trine Hattestad.
Charles Hoff osallistui Pariisin vuoden 1924 olympialaisiin, mutta lajina ei ollut seiväshyppy, jonka olympiakisaan hän ei kyennyt loukkaantumisen vuoksi osallistumaan. Sitä vastoin hän osallistui 400 ja 800 metrille, joilla matkoilla hän oli juossut aiemmin 48,8 ja 1.56,7. Pariisissa hän sijoittui 800 metrillä parhaiten eli kahdeksanneksi. Hän eteni 400 metrillä Pariisissa välieriin. Juoksumenestys ei Hoffille ollut mitenkään uutta, sillä hän oli Norjan mestari 200 metrillä vuosina 1923 ja 1924, 400 metrillä 1924, kolmiloikassa 1922 ja 1923.
Talvella 1926 Hoff matkusti Yhdysvaltoihin, jossa hän kilpaili hallikisoissa. Tähän liittyen Hoff julistettiin palkkioidensa vuoksi ammattilaiseksi ja se esti hänen kilpailunsa tulevissa Amsterdamin vuoden 1928 kesäolympialaisissa.,  Martti Jukola kirjassaan Urheilun pikkujättiläinen kuvaa Hoffin ammattilaiseksi julistamisen taustaa:
»Charles Hoff kilpaili talvella 1926 Amerikassa voittaen kaikki kilpailunsa. Se kävi jenkkien sisulle ja vihreinä kateudesta he katselivat, kuinka pohjolan mies leikitellen keräsi ensipalkintoja heidän ”leipälajissaan”. He päättivät raivata hänet tieltään – siltä tapausten kulku näytti. Hoffin ollessa kaukana Lännessä järjestäjät äkkiä kieltäytyivät suorittamasta hänelle matkakorvauksia väittäen hänen jo saaneen liikaakin. Elääkseen ja päästäkseen kotiin Hoffin oli esiinnyttävä eräässä varieteessä, jossa hän suoritti pienen pilailun. Hän oli palaavinaan yöllä kotiin hiprakassa, ei muka löytänyt avaintaan eikä päässyt sisään. Silloin hän otti talon nurkalta pyykkiseipään ja hyppäsi 4:ssä kerroksessa olevasta asuntonsa ikkunasta sisälle – sekä samalla ulos amatöörien karsinasta. Amerikan Urheiluliiton painostuksesta Norjan liiton oli julistettava hänet ammattilaiseksi.»
Syyskuussa 1931 Hoff hyppäsi seipäässä tuloksen 432, joka olisi ollut uusi ME, mutta amatööriyden menettämisen myötä tulosta ei hyväksytty ME:ksi.
Henkilökohtaiset ennätykset

100 metriä: 10,8 (6. lokakuuta 1923, Stettin)
200 metriä: 22,0 (23. syyskuuta 1922, Tukholma)
400 metriä: 49,1 (11. heinäkuuta 1924, Pariisi)
800 metriä: 1.55,9 (24. syyskuuta 1924, Tukholma)
Seiväshyppy: 425 cm (27. syyskuuta 1925, Turku)
Pituushyppy: 741 cm (22. elokuuta 1925, Trondheim)
Kolmiloikka: 14,38 m (19. elokuuta 1922, Kristiania)
Ura urheilutoimittajana ja -valmentajana

Hoff oli urheilu-uran aikana myös aktiivi urheilutoimittaja. Vuosina 1927–1936 Charles Hoff toimitti urheilulehti Sportsmandenia. Hoffin tyylinä lehdissä oli korostaa sensaatiomaisia uutisia isoilla otsikoilla ja siihen liittyvillä kuvilla. Sportmanden-uran jälkeen hän siirtyi toiseen norjalaislehteen Oslo Illustrerte sen urheilutoimittajaksi. Tässä tehtävässä hän oli vuosina 1936–1940.
Ennakoiden tulevaa toisen maailmansodan aikaista saksalaisvaltaa Norjassa Hoff kirjoitti myös maan kansallissosialistisen puolueen Nasjonal Samlingin lehteen Fritt Folk.
Tähän ajanjaksoon ajoittuu myös Hoffin toiminta yleisurheiluvalmentajana Norjan yleisurheiluliitossa.
Kansallissosialistisen miehitetyn Norjan palveluksessa

Saksa miehitti Norjan huhtikuussa 1940. Toisin kuin useimmat norjalaiset urheilutaustaiset Hoff liittyi uuden natsihallinnon riveihin. Jo huhtikuussa 1940 hän kehotti radion välityksellä norjalaisia urheilijoita, jotka osallistuivat taisteluun saksalaisia vastaan, laskemaan aseensa ja liittymään ”uuden Norjan rakennustyöhön”. Hänestä tuli syyskuussa 1940 uudelleenorganisoidun Norjan urheiluliikkeen johtohenkilöitä. Tällöin hän liittyi Vidkun Quislingin johtaman Nasjonal Samling -puolueen jäseneksi. Hoff nousi vuonna 1942 Norjan natsihallinnon urheilujärjestön johtajaksi. Hoffilla oli roolissaan kunnianhimoiset tavoitteet Norjan urheilutoiminnan järjestämisessä. Vuoteen 1944 mennessä natsihallinto lopetti kuitenkin tuen Hoffin urheilua koskeviin suunnitelmiin, jonka vuoksi protestiksi Hoff erosi natsihallinnon urheilujärjestön johdosta.
Maailmansodan jälkeinen aika

Maailmansodan jälkeen Norjassa natsihallintoon osallistuneet tuomittiin rangaistuksiin. Hoff sai vuonna 1947 yhdeksän vuoden tuomion. Vankeusrangaistuksen jälkeen Hoff työskenteli kirjallisuustoimittajana Hauge & Co -kustannusliikkeessä. Itse Hoff julkaisi vuonna 1952 dekkarin Kuolema Bygdø-puistokujalla (norj. Døden i Bygdø Allé) salanimellä Texas Bang. Aiemmin Hoff oli jo julkaissut novellin Systemet urheilu-uransa aikana vuonna 1925 sekä kirjan kokemuksistaan Yhdysvalloissa 1927 nimellä Fra New York til Hollywood.
Hoffin sodanaikaisen urheilujohtajuuden ideoista norjalaisessa urheiluelämässä osa toteutui maailmansodan jälkeen, kuten liikuntatieteellinen korkeakoulutus vuodesta 1968 ja valtion omistama veikkausyhtiö Norsk Tipping vuodesta 1948.
Charles Hoff norjalaisena natsihallinnon urheilujohtajana kesällä 1941.
Panagiótis Paraskevópoulos

| Mitalit | Mitalit | Mitalit |  |
| --- | --- | --- | --- |
|  Panagiótis Paraskevópoulos |  Panagiótis Paraskevópoulos |  Panagiótis Paraskevópoulos |  |
Maa:   Kreikka
Miesten yleisurheilu
|  Olympialaiset  |  Olympialaiset  |  Olympialaiset  |  |
|  Hopeaa | Ateena 1896 | Kiekonheitto |  |
Panagiótis Paraskevópoulos (kreik. Παναγιώτης Παρασκευόπουλος, 1875 – 8. heinäkuuta 1956) oli kreikkalainen yleisurheilija. Hän voitti hopeaa Ateenan kesäolympialaisten kiekonheitossa vuonna 1896 tuloksella 28,955. Hän kilpaili myös vuoden 1900 olympialaisissa Pariisissa. Siellä hän osallistui kiekonheiton lisäksi myös kuulantyöntöön. Hän jäi kuitenkin mitaleitta Pariisin kisoissa, sillä hän oli kiekonheitossa neljäs ja kuulantyönnössä viides.
Painin maailmanmestaruuskilpailut 1970

Vuoden 1970 painin maailmanmestaruuskilpailut järjestettiin heinäkuussa Edmontonissa, Kanadassa. Kisoissa painittiin kreikkalais-roomalaista painia ja vapaapainia kymmenessä painoluokassa.
Mitalistit > Kreikkalais-roomalainen paini

| Painoluokka | Kultaa | Hopeaa | Pronssia |
| --- | --- | --- | --- |
| 48 kg |  Gheorghe Berceanu |  Vladimir Zubkov |  Bernard Szczepanski |
| 52 kg |  Petăr Kirov |  Saburo Sugiyama |  Boško Marinko |
| 57 kg |  János Varga |  David Hazewinkel |  Rustam Kasakov |
| 62 kg |  Hideo Fujimoto |  Slavko Koletić |  Georgi Mărkov |
| 68 kg |  Roman Rurua |  Simion Popescu |  Tanoue Takashi |
| 74 kg |  Viktor Igumenov |  Werner Schröter |  Petros Galaktopoulos |
| 82 kg |  Anatoli Nazarenko |  Petăr Krumov |  Milan Nenadić |
| 90 kg |  Valeri Rezantsev |  Czesław Kwieciński |  Venko Tsintsarov |
| 100 kg |  Per Oskar Svensson |  Ferenc Kiss |  Nikolai Jakovenko |
| yli 100 kg |  Anatoli Roštšin |  József Csatári |  Niculae Martinescu |
Mitalistit > Vapaapaini

| Painoluokka | Kultaa | Hopeaa | Pronssia |
| --- | --- | --- | --- |
| 48 kg |  Ibrahim Javadi |  Akihiko Umeda |  Roman Dmitrijev |
| 52 kg |  Ali Riza Alan |  Baju Bajev |  Mohammad Ghorbani |
| 57 kg |  Hideaki Yanagida |  An Jae-Woon |  Jantšo Patrikov |
| 62 kg |  Shamseddin Seyed-Abassi |  Kiyoshi Abe |  Michael Young |
| 68 kg |  Abdollah Movahed |  Ismail Juseinov |  Bobby Douglas |
| 74 kg |  Wayne Wells |  Mohammad Farhangdoust |  Danzanarjaa Sereeter |
| 82 kg |  Juri Šahmuradov |  Tatsuo Sasaki |  Vasile Iorga |
| 90 kg |  Gennadi Strahov |  Bill Harlow |  Makoto Kamada |
| 100 kg |  Vladimir Guljutkin |  Larry Kristoff |  Giyasettin Yilmaz |
| yli 100 kg |  Aleksandr Medved |  Osman Duralijev |  Peter Germer |
Painin maailmanmestaruuskilpailut 1975

Vuoden 1975 painin maailmanmestaruuskilpailut järjestettiin syyskuussa Minskissä, Valko-Venäjän sosialistisessa neuvostotasavallassa, Neuvostoliitossa. Kisoissa painittiin kreikkalais-roomalaista painia ja vapaapainia kymmenessä painoluokassa. Kisojen menestynein maa oli Neuvostoliitto, jonka painijat voittivat 12 kultamitalia sekä viisi muuta mitalia.
Mitalistit > Kreikkalais-roomalainen paini

| Painoluokka | Kultaa | Hopeaa | Pronssia |
| --- | --- | --- | --- |
| 48 kg |  Vladimir Zubkov |  Gheorghe Berceanu |  Stefan Angelov |
| 52 kg |  Vitali Konstantinov |  Bilal Tabur |  Valeri Arutnujov |
| 57 kg |  Farhat Mustafin |  Józef Lipień |  Pertti Ukkola |
| 62 kg |  Nelson Davidjan |  Kazimierz Lipień |  László Réczi |
| 68 kg |  Šamil Hisamutdinov |  Andrzej Supron |  Binjo Tšifudov |
| 74 kg |  Anatoli Bykov |  Janko Šopov |  Mihaly Toma |
| 82 kg |  Anatoli Nazarenko |  Ion Enache |  Adam Ostrowski |
| 90 kg |  Valeri Rezantsev |  Stojan Ivanov |  Fred Theobald |
| 100 kg |  Kamen Lozanov |  Fredi Albrecht |  Andrzej Skrzydlewski |
| yli 100 kg |  Aleksandăr Tomov |  Aleksandr Koltsinski |  Roman Codreanu |
Mitalistit > Vapaapaini

| Painoluokka | Kultaa | Hopeaa | Pronssia |
| --- | --- | --- | --- |
| 48 kg |  Hasan Isajev |  Anatoli Haritonjuk |  Kim Hwa-Kyung |
| 52 kg |  Yuji Takada |  Telman Pašajev |  Dimitar Filipov |
| 57 kg |  Masao Arai |  Vladimir Jumin |  Mitšo Dukov |
| 62 kg |  Zeveg Oidov |  Theodule Toilotte |  Yang Jung-mo |
| 68 kg |  Pavel Pinegin |  Tsedendamba Natsagdorj |  Ismail Juseinov |
| 74 kg |  Ruslan Ašuralijev |  Mansour Barzegar |  Jiichiro Date |
| 82 kg |  Adolf Seger |  Ismail Abilov |  Vasile Iorga |
| 90 kg |  Levan Tediašvili |  Horst Stottmeister |  Šukri Ahmedov |
| 100 kg |  Khorloogiin Bayanmönkh |  Harald Büttner |  Vladimir Guljutkin |
| yli 100 kg |  Soslan Andijev |  Roland Gehrke |  Heinz Eichelbaum |