stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Mick Channon
Kunnianosoitukset > Pelaajana

Southampton
FA Cup -voittaja: 1976
Norwich City
Englannin liigacup -voittaja: 1985
2002 Norwichin kannattajat äänestivät Channonin Norwich City FC:n Hall of Fameen
Käännös suomeksi
Mike McCarthy

Mike McCarthy
Michael John "Mike" McCarthy (s. 10. marraskuuta 1963 Pittsburgh, Pennsylvania) on yhdysvaltalainen amerikkalaisen jalkapallon valmentaja, joka valmensi NFL-joukkue Green Bay Packersin Super Bowl -mestaruuteen kauden 2010 päätteeksi. McCarthy on urallaan toiminut San Francisco 49ersin ja New Orleans Saintsin hyökkäyksen koordinaattorina sekä Kansas City Chiefsin ja Green Bay Packersin apuvalmentajana. Hän aloitti valmennusuransa yliopistotasolta vuonna 1987.
Dallas Cowboys palkkasi McCarthyn päävalmentajakseen viisivuotisella sopimuksella tammikuussa 2020.
Merivoimien materiaalilaitos

| Merivoimien materiaalilaitos |
| --- | --- |

Toiminnassa:  2006–2014
Valtio:   Suomi
Puolustushaarat:  merivoimat
Aselajit:  huolto
Tukikohta:  Kemiö ja Turku
Vuosipäivät:  19. lokakuuta
Merivoimien materiaalilaitos (MERIVMATL, aik. MerivMatL) oli Suomen merivoimien kaluston huollosta, käyttöönotosta ja varastoinnista vastaava yksikkö. Siihen kuuluivat esikunta Turun Artukaisissa ja keskusvarasto ja korjaamo Pansiossa sekä Skinnarvikin Varikko-osasto Kemiönsaaren kunnassa.
Perustaminen

Turun laivastoaseman esikuntakomppanian Kemiön Skinnarvikiin asettamasta vartio-osastosta muodostettiin vuonna 1973 Kemiön varikko-osasto, johon liitettiin samalla Pansion korjaamon osastona toiminut lataamo. Lataamon henkilövahvuus oli 1. tammikuuta 1978 neljä teknikkoa, kaksi toimiupseeria  ja 18 työsopimussuhteista työntekijää. Lataamosta tehtiin kaksi vuotta myöhemmin erillinen laitos.
Varikko-osasto muutettiin Kemiön varikoksi, jonka organisaatio jaettiin tuotanto-osastoon ja varikko-osastoon. Tuotanto-osastoon sisältyivät lataamo ja ohjushuoltola ja varikko-osastoon loput. Samassa yhteydessä varikolta poistuivat varusmiehet, jolloin myös kasarmi ja sotilaskoti lakkautettiin.
Merivoimien komentajan alainen sotilaslaitos merivoimien varikko, jonka toimintaa ohjasi merivoimien esikunnan materiaaliosasto, perustettiin 1. heinäkuuta 1998. Varikon perustaminen edellytti merivoimien huoltoresurssien jakamista uudelleen, kun joukko-osastoista siirrettiin varikkoon liitettävät korjaamot, huoltolaitokset ja varastot henkilöstöineen ja muine resursseineen. Lisäksi aiemmin puolustusvoimien materiaalilaitoksen rannikkotykistön erikoismateriaalin kunnossapito resurssien siirron merivoimille.
Varikolle muodostettiin perustamispäivänä hallinto-osasto Turun Sirkkalaan. Osaston vahvuus oli 22 henkilöä. Samalla varikon päällikön alaisuuteen liitettiin  lakkautetusta Saaristomeren laivastosta Kemiön varikko-osasto, joka työllisti 69 henkeä. Varikko-osasto liitettiin varastoineen ja huoltolaitoksineen. Osaston lisäksi varikkoon liitettiin  Pansiossa ollut elektroniikkakorjaamo, jossa oli 87 henkeä töissä. Pansio II:n alueella tehdyt peruskorjaustyöt valmistuivat vasta vuonna 2000, minkä jälkeen varikkoon liitettiin merivoimien keskusvarasto 1. tammikuuta 2001. Keskusvarasto varastoi lähinnä laiva-alan ja pelastus- ja suojapalvelumateriaalia.
Joukko-osastojen hallinnoimat korjaamot ja telakat jäivät edelleen joukko-osastojen komentajien alaisuuteen lukuun ottamatta Saaristomeren meripuolustusalueen korjaamon tykkihuoltoa, joka liitettiin elektroniikkakorjaamon mekatroniikkaosastoon vuonna 2000.
Varikko nimettiin merivoimien materiaalilaitokseksi 1. tammikuuta 2006.
Organisaatio

Materiaalilaitoksella oli perustettaessa henkilöstöä yhteensä noin 270 ja siihen kuuluivat:
Turun kunnossapitokeskus (ent. Elektroniikkakorjaamo ja Pansion Korjaamo),
Merivoimien keskusvarasto Pansiossa,
Kemiön varikko-osasto (KEMVOS, aik. KemVko-os) erikoismateriaaleista vastannut sijaitsi Skinnarvikissa Kemiönsaarella ja
Upinniemen kunnossapitokeskus (ent. Upinniemen Korjaamo) Upinniemessä.
Materiaalilaitokselle perustettiin 1. tammikuuta 2012 esikunta Turun Artukaisiin, jolloin henkilövahvuus kasvoi noin 300 henkeen.
Organisaatio > Johtajat

Merivoimien materiaalilaitoksen ja sitä edeltäneen merivoimien varikon johtajina olivat:
komentaja Olavi Niskanen 1998 - 1999
kommodori Jouko Ovaska 2000 - 2005
kommodori Jaakko Tikka 2005 - 2006
kommodori Jaakko Tikka 2006 - 2007
kommodori Heikki Mahlamäki 2008 -
Puolustusvoimauudistus

Puolustusvoimauudistuksessa materiaalilaitos yhdistettiin 1. tammikuuta 2015 perustettuun Puolustusvoimien logistiikkalaitokseen (PVLOGL).
Aiheesta muualla

Merivoimien materiaalilaitoksen esittely Puolustusvoimien sivuilla. (Arkistoitu – Internet Archive) (ei toimi)
Mikael Obrenović

Mikael Obrenović.
Mikael Obrenović (serbokroaatiksi Mihailo Obrenović III; 16. syyskuuta (J: 4. syyskuuta) 1823 Kragujevac – 10. kesäkuuta (J: 29. toukokuuta) 1868 Kosutnjak, lähellä Belgradia) oli Serbian ruhtinas vuosina 1839–1842 ja 1860–1868. Hänet salamurhattiin vuonna 1868.
Elämäkerta

Mikael oli ruhtinas Miloš Obrenovićin toiseksi vanhin poika, ja hän peri kruunun vanhemman veljensä Milanin kuoltua 8. heinäkuuta 1839. Saatuaan Osmanien valtakunnan hyväksynnän hän astui hallitsijan tehtäviin seuraavana vuonna, mutta hänet syöstiin vallasta vuonna 1842 senaattori Vučićin johtaman kapinan seurauksena. Sen jälkeen hän eli maanpaossa ja matkusteli, mutta pääsi palaamaan Serbiaan, kun hänen jo aiemmin syrjäytetty isänsä palautettiin valtaistuimelle vuonna 1858. Mikael toimi sen jälkeen armeijan ylipäällikkönä ja kohosi uudelleen Serbian ruhtinaaksi isänsä kuoltua 26. syyskuuta 1860.
Mikael oli saanut länsimaisen koulutuksen ja osoittautui valistuneeksi hallitsijaksi, joka pyrki edistämään oikeusvaltion kehittämistä aiemman despoottisen hallinnon sijaan. Vuonna 1861 hyväksytty uusi perustuslaki toisaalta lisäsi ruhtinaan valtaoikeuksia, ja vähitellen hänen hallintonsa muuttui itsevaltaisemmaksi. Mikaelin valtakaudella perustettiin vakinainen asevelvollisuusarmeija (1861), valtion hypoteekkipankki (1862), Serbian oppineiden seura (1864) ja kansallisteatteri sekä otettiin käyttöön oma valuutta (1868). Eurooppalaisten suurvaltojen tuella Mikael onnistui vähitellen irrottamaan Serbian osmanien valtapiiristä. Vuonna 1867 turkkilaiset joutuivat luopumaan viimeisistä linnakkeistaan ja vetivät sotajoukkonsa kokonaan pois Serbiasta. Mikael pyrki myös yhdistämään eteläslaavit turkkilaisvastaiseksi Balkanin liitoksi, mutta tämä liitto hajosi pian hänen kuoltuaan.
Ruhtinas Mikael erosi ensimmäisestä vaimostaan Julia Hynuadista avioliiton lapsettomuuden vuoksi ja kihlautui Katarina Konstantinovićin kanssa. Mikael salamurhattiin vuonna 1868 hänen ollessaan kävelyllä Topčiderin puistossa kihlattunsa kanssa. Syyllisiksi epäiltiin kilpailevan Karađorđevićin suvun kannattajia. Uudeksi hallitsijaksi tuli Mikaelin 13-vuotias serkunpoika Milan.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Mikael Obrenović Wikimedia Commonsissa
| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
| Edeltäjä: Milan II Miloš I | Serbian ruhtinas 1839–1842 1860–1868 | Seuraaja: Aleksanteri I Milan IV |
Markéta Irglová

Irglová esiintymässä Glen Hansardin kanssa Derryssä vuonna 2006.
Markéta Irglová (s. 28. helmikuuta 1988 Valašské Meziříčí, Tšekkoslovakia) on tšekkiläinen lauluntekijä, muusikko, laulaja ja näyttelijä. Vuodesta 2009 lähtien hän on asunut Irlannissa.
Aiempi elämä

Irglová aloitti soittamisen seitsenvuotiaana. Vanhemmat ostivat hänelle pianon, kun hän oli kahdeksan. Hän alkoi soittaa sitä ja pääsi soittotunneille. Yhdeksänvuotiaana hän sai isältään kitaran alkaen välittömästi soittaa sitä ja opetella kappaleita korvakuulolta. Äiti halusi Markétan soittavan pianoa, koska lapsena hänen omat vanhempansa eivät olleet pystyneet sitä hankkimaan, vaikka hän rakastikin soitinta kovasti.
Ura

Irglová ja irlantilaismuusikko Glen Hansard muodostavat duon The Swell Season, jonka samanniminen debyyttialbumi The Swell Season ilmestyi vuonna 2006. Vuonna 2007 he esiintyivät pääosissa John Carneyn käsikirjoittamassa ja ohjaamassa indie-elokuvassa Once. Irglová ja Hansard kirjoittivat yhtä lukuun ottamatta kaikki elokuvan kappaleet. Once voitti draamaelokuvan World Cinema Audience Awardin Sundancen elokuvajuhlilla.
Yksi Irglován ja Hansardin Oncea varten kirjoittamista kappaleista on ”Falling Slowly”, joka voitti parhaan laulun Oscar-palkinnon. Irglovásta tuli ensimmäinen Oscarilla palkittu tšekkiläisnainen, ja yhdeksäntoistavuotiaana hän oli myös nuorin Oscarin musiikkikategoriassa voittanut henkilö. Irglová ja Hansard esittivät kappaleensa 24. helmikuuta 2008 Oscar-gaalassa Los Angelesin Kodak-teatterissa.
Irglová ja Hansard esiintyivät myös vuoden 2007 I’m Not There -elokuvan soundtrackilla versiollaan Bob Dylanin kappaleesta ”You Ain’t Goin’ Nowhere”.
Yksityiselämä

Oncen teon aikana Irglová ja Hansard alkoivat tapailla toisiaan. Tammikuussa 2009 he kertoivat kuitenkin päättäneensä seurustelunsa, mutta säilyneensä hyvinä ystävinä.
Diskografia > The Swell Season

The Swell Season (2006)
Once (elokuvasoundtrack, 2007)
Strict Joy (2009)
Diskografia > Soolotuotanto

Anar (2011)
Elokuvat

Once (2007)
Televisio

Simpsonit-jakso ”In The Name of the Grandfather” (2009)
Aiheesta muualla

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
Markéta Irglován kotisivut (englanniksi)
The Swell Seasonin verkkosivut (englanniksi)
The Swell Season Myspacessa (englanniksi)
Mikaela

| Mikaela |
| --- | --- |
Nimipäivä:   
– suomenkielinen:  29. syyskuuta
– ruotsinkielinen:  29. syyskuuta
– ortodoksinen:  –
Muunnelmia:  –
Vastineita eri kielissä:  Michaela
Nimen alkuperä:  Mikael
Infobox OKNimi-testi OK: 
Mikaela on naisen etunimi, sisarnimi miehen nimelle Mikael. Feminiininen muoto Mikaela ei Suomessa ole kovin yleinen; sitä käyttävät lähinnä suomenruotsalaiset. Muissa kielissä nimi on usein muodossa Michaela.
Suomessa nimi Mikaela on 1900-luvun alusta vuoden 2019 loppuun mennessä annettu 6468 naiselle ja alle kymmenelle miehelle. Mikaelan nimipäivä on sekä suomen- että ruotsinkielisen kalenterin mukaan 29. syyskuuta, vanha mikkelinpäivä.
Tunnettuja Mikaela-nimisiä henkilöitä

Mikaela, Unelma Röpelinen, Lintulan luostarin igumenia
Mikaela Fabricius-Bjerre, o.s. Lindh, suomalainen kouluratsastaja
Mikaela Frondelius, suomalainen jalkapalloilija
Mikaela Ingberg, suomalainen keihäänheittäjä
Mikaela Knapp, ruotsalainen näyttelijä ja henkilöohjaaja
Mikaela von Koskull, suomalainen purjehtija
Mikaela Löfbacka, vietnamilais-suomalainen kilpakävelijä
Mikaela Löfroth, suomalainen valokuvaaja
Mikaela Mayer, yhdysvaltalainen nyrkkeilijä
Mikaela Nylander, suomalainen kansanedustaja (RKP)
Mikaela Shiffrin, yhdysvaltalainen alppihiihtäjä
Mikaela Soratie, suomalainen kouluratsastaja
Mikaela Sundström, suomenruotsalainen juristi ja kirjailija
Mikaela Taivassalo, suomalainen kirjailija
Mikaela Tillander, suomalainen televisiojuontaja
Mikaela Tommy, kanadalainen alppihiihtäjä
Mikaela Valtersson, ruotsalainen poliitikko (Vihreä)
Mikaela Wulff, suomalainen kilpapurjehtija
Mikaela Åhlin-Kottulinsky, ruotsalainen kilpa-autoilija
Meksikonaratti

| Meksikonaratti |
| --- | --- |

Uhanalaisuusluokitus
 Elinvoimainen  
  
Tieteellinen luokittelu
Domeeni::  Aitotumaiset Eucarya
Kunta::  Eläinkunta Animalia
Pääjakso::  Selkäjänteiset Chordata
Alajakso::  Selkärankaiset Vertebrata
Luokka::  Linnut Aves
Lahko::  Papukaijalinnut Psittaciformes
Heimo::  Papukaijat Psittacidae
Suku::  Siniaratit Pionus
Laji::  senilis
Kaksiosainen nimi
 Pionus senilis  (Spix), 1824 
Katso myös
   Meksikonaratti Wikispeciesissä   Meksikonaratti Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OKIUCN-testi OK: 
Meksikonaratti (Pionus senilis) on keskiamerikkalainen papukaija. Sen elinympäristö ulottuu Meksikon luoteisosista Panaman länsiosiin. Lajin holotyypin kuvaili Johann Baptist von Spix Veracruzista Meksikosta 1824.
Meloni (täsmennyssivu)

Meloni voi tarkoittaa seuraavia:
meloni, kurkkuihin kuuluva kasvi
kurkkukasveihin kuuluvia hedelmäkasveja ja niiden hedelmiä, kuten vesimeloni
Assunta Meloni (s. 1951), sanmarinolainen poliitikko
Christopher Meloni (s. 1961), yhdysvaltalainen näyttelijä
Giorgia Meloni (s. 1977), italialainen poliitikko
Pietro Meloni (s. 1935), italialainen roomalaiskatolinen piispa
| --- | --- |
: Tämä on täsmennyssivu, joka luettelee monimerkityksisen käsitteen eri merkitykset tai useita eri henkilöitä. Artikkelisivuja, joiden nimessä tai tekstissä lukee ”Meloni”, voi hakea sivunnimihaulla, laajalla sivunnimihaulla tai tekstihaulla.
Matti Vapalahti

| Matti Vapalahti |
| --- | --- |
 Matti Vapalahti elokuussa 2011.
Henkilötiedot
Syntynyt: 4. toukokuuta 1937 Uusikirkko
Kuollut: 7. elokuuta 2011 (74 vuotta) Kuopio
Kansalaisuus:  Suomi
Ammatti:  neurokirurgian professori
Koulutus ja ura
Tutkinnot:  Helsingin yliopisto (LL 1963, LKT 1971)
Instituutti:  Kuopion yliopisto
Palkinnot:  SVR R I
Petri Matti Vapalahti (4. toukokuuta 1937 Uusikirkko – 7. elokuuta 2011 Kuopio) oli suomalainen neurokirurgi, joka työskenteli muun muassa Kuopion yliopiston neurokirurgian professorina ja Kuopion yliopistollisen sairaalan neurokirurgian ylilääkärinä (1992–2002).
Aiheesta muualla

(duodecimlehti.fi)
Milburn Stone

| Milburn Stone |
| --- | --- |
 Stone (vas.) ja Dennis Weaver
Henkilötiedot
Syntynyt: 5. heinäkuuta 1904 Burrton, Kansas, Yhdysvallat
Kuollut: 12. heinäkuuta 1980 La Jolla, Kalifornia, Yhdysvallat
Näyttelijä
Merkittävät roolit:  Galen "Doc" Adams televisiosarjassa Gunsmoke
Palkinnot
 Emmy 1968 
Aiheesta muualla
IMDb 
Elonet
Milburn Stone (5. heinäkuuta 1904 Burrton, Kansas, Yhdysvallat – 12. heinäkuuta 1980 La Jolla, Kalifornia, Yhdysvallat) oli yhdysvaltalainen näyttelijä.
Esiintymisuransa vaudevillessa aloittanut Stone siirtyi Hollywoodiin vuonna 1935, jossa hän esiintyi lähinnä B-luokan elokuvissa. Harvoihin A-luokan elokuviin, joissa hän esiintyi kuuluu muun muassa John Fordin ohjaama Vapauttajan nuoruus, tosin hänen nimeään ei mainittu elokuvan lopputeksteissä. 1940-luvulla Stone esiintyi pääasiallisesti luonnerooleissa useissa elokuvissa. Tunnetuimman roolinsa hän sai vuonna 1955 televisiosarjassa Gunsmoke, jossa hän esitti Doc Adamsia. Tässä roolissa hän oli aina vuoteen 1972, jolloin hän siirtyi syrjään terveyssyistä. Roolistaan hänet palkittiin Emmyllä.
Milburn Stone on saanut tähden Hollywood Walk of Famelle.
Aiheesta muualla

Testy Toads: Milburn Stone Biography[vanhentunut linkki] (englanniksi)
Meccano

Uudenaikainen sähkömoottorilla varustettu malli sarjasta Meccano motion system 50 vuodelta 2005
Meccano on rakentelusarja, jonka osat – liuskat, levyt, pyörät ja hammaspyörät – ovat enimmäkseen metallia. Osat yhdistetään toisiinsa pienillä koneruuveilla ja muttereilla, joten rakennelmat voidaan helposti purkaa. Meccano-osista voidaan rakennella kestäviä ja toimivia malleja ja laitteita.
Meccanon kehitti Frank Hornby Englannissa vuonna 1901 ja sitä valmisti englantilainen Meccano Ltd vuosina 1908–1980. Nykyään rakennussarjaa valmistetaan Ranskassa ja Kiinassa.
Ensimmäiset Meccanot

Liverpoolilainen Frank Hornby keksi ja patentoi 1901 uuden lelun nimeltä ”Mechanics Made Easy” (”helppoa mekaniikkaa”). Se oli rakennussarja, joka koostui rei’itetyistä metalliliuskoista, -levyistä ja -palkeista. Lisäksi siihen kuului pyöriä, hihna- ja hammaspyöriä sekä akseleita liikkeen aikaansaamiseksi. Sarjan kokoamiseen tarvittiin ruuvimeisseli ja kiintoavain. ”Mechanics Made Easy” oli paitsi leikkikalu, myös mekaniikan periaatteiden, kuten vipujen ja välitysten, opetusväline.
Ensimmäiset sarjat olivat jokseenkin karkeatekoisia, liuskat olivat tinapäällysteisiä, eräänlaista läkkipeltiä, eivätkä ne olleet kovin tukevia. Vuoteen 1907 mennessä laatu oli kuitenkin jo parantunut: osat olivat teräksestä valmistettuja, kulmista pyöristettyjä ja tukevampia. Pyörät ja hammaspyörät valmistettiin messingistä koneistamalla.
Aluksi Hornby tilasi rakennussarjojen osia ulkopuolisilta valmistajilta, mutta kun kysyntä kasvoi, hän perusti Liverpooliin oman tehtaan. Sarjan nimi muuntui muotoon Meccano, jonka arvellaan tulevan ilmaisusta ”Make and Know” (vapaasti suomentaen ”opi tekemällä”). Meccano rekisteröitiin tavaramerkkinä 1907 ja vuonna 1908 Hornby perusti Meccano Ltd -yrityksen. Liverpoolin tehdas perustettiin 1914 ja tuotantoa oli myöhemmin myös Ranskassa, Espanjassa ja Argentiinassa Liverpoolin säilyessä yrityksen pääpaikkana.
Kukoistusaika

1930-luvun keskivaiheilla Meccanon seitsemän numeroitua sarjaa (1–7) korvattiin kirjainsymbolein nimetyillä kymmenellä sarjalla A–H sekä K–L. 1937 otettiin uudelleen käyttöön numerointi 1–10. Suurin sarjoista oli n:o 10 eli aikaisempi L, vaikkakin supistettuna. Sarja 10 säilyi vuoteen 1992 asti. Täydennyssarjojen tunnukset olivat 1A:sta 9A:han, siten, että esimerkiksi sarjalla 6A sarja 6 täydentyi sarjaksi 7. Lisäksi Meccano Ltd toimitti myös yksittäisiä osia korvaamaan sarjoista hävinneitä.
Toinen maailmansota sekä Korean sota 1950 katkaisivat tuotannon Englannissa; edellinen siksi, että tehdas tarvittiin tuottamaan sotatarvikkeita ja jälkimmäinen metallipulan vuoksi. 1950-luvun puolivälissä tuotanto palasi normaaliksi ja sarjoja täydennettiin uusilla osilla.
Vuonna 1955 käytössä olivat sarjat 00, 0 ja 1-10. Sarjoja 00–3 saattoi hankkia keräämällä paperia. Vuonna 1961 oli edellisten lisäksi tarjolla sarjat Mechanisms Outfit ja Gears Outfit ’B’.
Vuonna 1962 uusittiin sarjojen muotoa. Ohjekirjat muuttuivat erikielisistä kirjallisista ohjeista yksityiskohtaisiksi piirroksiksi, jolloin sama ohjekirja toimi eri maissa. Uusia osia lisättiin, muun muassa muoviset taipuisat levyt.
Sarja 00 katosi ja jäljellä oli 0–10, Mechanisms ja Gears.
Takaiskuja

Meccano Ltd ajautui 1960-luvun lopulla taloudellisiin vaikeuksiin ja Lines Bros Ltd osti sen 1964. Sarjan osien väritystä muutettiin: päävärit olivat keltainen ja musta, koska näitä käytettiin laajalti työkoneissa. Vuonna 1970 esiteltiin sähkökäyttöiset osat ja musta väri vaihdettiin siniseen. Sarjojen määrää vähennettiin, kun vanha sarja 9 poistui tuotannosta. Vanhat numerot 0–8 korvattiin numeroilla 1–9. Laajin sarja 10 säilyi ennallaan. Lisäksi valikoimaan tulivat Army Multikit, Highway Multikit, Plastic Meccano, Pocket Meccano ja kaksi Clock Kit -sarjaa.
Lines Brothers lopetti toimintansa 1971 ja Meccano Ltd siirtyi Airfix Industriesille. Vuonna 1978 sarjojen määrää vähennettiin: sarjojen 2–8 tilalle tuli kuusi uutta sarjaa, tunnuksiltaan A sekä 1–5. Sarjat 9 ja 10 säilyivät jokseenkin ennallaan. Airfixin joutuessa puolestaan talousvaikeuksiin Meccanojen valmistus Englannissa loppui vuonna 1980, mutta jatkui Ranskassa yhdysvaltalaisen leluvalmistajan, General Millsin omistuksessa.
Uusi Meccano

General Mills osti loput Meccano Ltd UK:sta 1981 ja saavutti täyden vallan Meccanossa. Kaikki vanhat sarjat poistettiin tuotannosta ja luotiin uusi Meccano Junior, jossa oli runsaasti muovisia osia ja rakennettavien mallien koko pieneni. Alkuperäinen yhteys mekaniikan oppimiseen katkesi ja tuossa vaiheessa uusi Meccano oli enää pelkkä lelu.
General Mills siirtyi ranskalaisen Marc Rebibon omistukseen 1985 ja jälleen tuolloiset Meccano-sarjat poistettiin tuotannosta. Meccano Junior korvattiin uusilla Meccano Premier -sarjoilla ja kuusinopeuksinen sähkömoottori esiteltiin Motor-sarjoissa. Asiakkaiden vaatimuksesta vanhat sarjat 5–10 palautettiin uudelleen tuotantoon.
Yrityskaupat jatkuivat 1989, jolloin Rebibo myi Meccanon Francois Duvauchellelle. Galvanoitua terästä olleet ruuvit palautettiin pronssisiksi ja muovinen Plastic Meccano Junior tuli jälleen tuotanto-ohjelmaan. Nuorempia käyttäjiä ajatellen luotiin teemasarjoja, kuten maatalouteen ja avaruuteen liittyvät sarjat. Vanhat sarjat 5–10 säilyivät tuotannossa vuoteen 1992 asti.
Vuonna 1994 esiteltiin lisää teemasarjoja ja Plastic Meccano Systemiin lanseerattiin vauhtipyörämoottori. Infrapunaohjauslaitteet tulivat Action Control -sarjaan vuonna 1996. Vuonna 1999 esiteltiin kokonaan uusi Motion System, joka muutti Meccanon ulkonäön täydellisesti. Kokonaisuuteen kuului kuusi yhden mallin sarjaa, kaksi viisi mallia mahdollistavaa sarjaa ja viisi kokonaan uutta sarjaa, jotka numeroitiin kymmenen välein 10–50. Näistä sarjat 20–50 ovat moottoroituja. Suuri ulkonäkömuutos oli, että jokaisella sarjalla on oma väriskaalansa.
Vuonna 2000 tapahtui jälleen omistajanvaihdos, kun japanilainen leluvalmistaja Nikko osti Meccanon. Uusia sarjoja, kuten Crazy Inventors ja Future Master julkistettiin. Meccanot valmistetaan Ranskassa ja Kiinassa.
Nykyinen Meccano poikkeaa hyvin paljon 1930- ja 1950-luvuilla valmistetusta[lähde? ]. Perinteiden vaalijat eivät hyväksykenen mukaan? nykyisiä Ranskassa ja Kiinassa valmistettuja sarjoja useista syistä: osat ovat ohuempaa metallia tai jopa muovia ja pultit on valmistettu kuusikulmaisesta galvanoidusta teräksestä. Uudet erikoisosat, kuten muoviset pyörästöt, sähkömoottorit ja niiden paristokotelot eivät kuulu perinteiseen Meccanoon[lähde? ]. Alkuperäinen puolen tuuman reikäväli ja 5/32 tuuman kierteet ovat säilyneet vuosikymmenten ja niiden kuluessa tapahtuneiden muutosten yli.
Vuonna 2013 tarjolla on
Evolution-sarja
Multimodels-sarja
Turbo-sarja
Multimodels-sarjaa on saatavilla myös Suomessa
Aiheesta muualla

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
http://www.meccano.com/
Varhaisia Meccanon rakennusosia.
Meccanoista valmistettu höyryveturin pienoismalli.
MechWarrior 2: 31st Century Combat

| MechWarrior 2: 31st Century Combat |
| --- | --- |

Kehittäjä:  Activision
Julkaisija:  Activision
Tuottaja:  Josh Resnick
Pelisarja:  MechWarrior
Julkaistu:  1995
Lajityyppi:  simulaatiopeli
Pelimuoto:  yksinpeli, moninpeli
Ikäluokitus:  ESRB: Kaikenikäisille 
Alusta:  Mac OS, MS-DOS, PlayStation, Sega Saturn, Windows
Jakelumuoto:  CD
Lisää peliartikkeleitaVideopelien teemasivulla
Infobox OK   : 
Kuvakaappaus pelistä.
Pelin BattleMechejä pystyy varustelemaan monipuolisesti.
MechWarrior 2: 31st Century Combat on Activisionin kehittämä ja julkaisema simulaatiopeli, joka on julkaistu vuonna 1995. Peli on julkaistu Mac OS:lle, MS-DOSille, PlayStationille, Sega Saturnille ja Windowsille.
Peli sijoittuu BattleTech -lautapelin maailmaan, jossa ihmiskunta on levittäynyt laajalle alueelle avaruutta, mutta samalla pirstoutunut useisiin pieniin valtakeskittymiin.
Pelaaminen

MechWarrior 2 poikkesi edeltäjästään hyläten palkkasoturina pelaamisen, joka jakoi mielipiteitä edeltäjänsä fanien keskuudessa suuresti.[lähde? ] Pelissä keskityttään kahden klaanin, Jade Falconin ja Wolfin, edesottamuksiin. Klaanien näkemyserot Sisämaailmojen valtaamisesta johtavat lopulta konflikteihin toistensa välillä.
Pelaaja asetetaan valitsemansa klaanin MechWarrioriksi, soturiksi, joka ohjastaa useita tonneja painavia BattleMechejä, jotka ovat kerrostalon kokoisia käveleviä tankkeja. Pelaaja pystyy etenemään klaanin arvoasteikoissa tehtävien väliin sijoitetuissa klaaniotteluissa, jotka tapahtuvat miltei rituaalinomaisesti. Taistelu ratkaisee voittajan. Pelaaja kerää pelin edetessä kunniapisteitä, jotka ratkaisevat omalla osallaan pelin etenemistä ja vihollisten suhtautumista pelaajaan.
Soturi pystyy myös muokkaamaan käyttämänsä BattleMechin varustusta haluamaan suuntaan. Pelaaja joutuu tasapainottelemaan lämmöntuoton ja painorajoitusten välillä varustaessaan BattleMechiään.
Peli tunnetaan myös taustamusiikista, jonka sävelsivät Gregory Alper ja Jeehun Hwang.[lähde? ]
MechWarrior 2 tuki myös tuolloin markkinoilla pyöriviä silmälappuvideolaitteitaselvennä, kuten Virtual I/O, VFX/1 ja CyberMaxx.