stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Gemma (nimi)
Kuvitteellisia Gemma-nimisiä hahmoja

Gemma Doyle, päähahmo useassa Libba Brayn teoksessa, kuten kirjassa Kauhun ja kauneuden valtakunta
Gemma Teller Morrow, hahmo televisiosarjassa Sons of Anarchy
Gemma, hahmo televisiosarjassa Power Rangers RPM
Gemma di Sant’Eremo, samannimisen italialaisen mykkäelokuvan päähenkilö
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Gemma (nimi) Wikimedia Commonsissa
HMS Vidette

| HMS Vidette |
| --- | --- |
 HMS Vidette

Aluksen vaiheet
Rakentaja:  Alexander Stephen and Sons, Linthouse
Kölinlasku:  1. helmikuuta 1917
Laskettu vesille:  28. helmikuuta 1918
Palveluskäyttöön:  27. huhtikuuta 1918
Loppuvaihe:  myyty romutettavaksi 4. maaliskuuta 1947
Tekniset tiedot
Uppouma:  1 100 t (standardi) 1 490 t (max)
Pituus:  95,1 m (kokonaispituus)
Leveys:  9,0 m
Syväys:  3,2 m
Koneteho:  27 000 hv
Nopeus:  34 solmua
Miehistöä:  134
Aseistus
Aseistus:  4 x QF 4"/L45 (102 mm) Mk V -tykkiä yksiputkisina P Mk I -asennuksina 1 x 3" 20 cwt Mk I -ilmatorjuntatykki 4 x 21" (533 mm) torpedoputkea
HMS Vidette (viirinumero D48) oli Britannian kuninkaallisen laivaston Amiraliteetin V-luokan hävittäjä ensimmäisen maailmansodan lopulla ja toisessa maailmansodassa.
Valmistus

Alus tilattiin vuosien 1916-1917 laivasto-ohjelman 9. tilauksessa Alexander Stephen and Sonsilta Govanista Glasgow'sta, missä köli laskettiin 1. helmikuuta 1917. Alus laskettiin vesille 28. helmikuuta 1918 ja valmistui pari kuukautta myöhemmin 27. huhtikuuta.
Palvelus

Euroopan sotatoimien päätyttyä alus poistettiin palveluksesta. Se sijoitettiin 1947 poistolistalle ja myytiin 3. huhtikuuta BISCOlle. Alus saapui vielä samana vuonna hinattuna G. W. Bruntonille Avonmouthiin romutettavaksi.
Growing Wings

| Growing Wings Havana Black |
| --- | --- | --- |

Studioalbumin tiedot
 Äänitetty : Music Makers Studio, Helsinki
 Julkaistu: 1993
 Formaatti: CD
 Tuottaja(t): Hannu Leidén
 Tyylilaji: hard rock
 Kesto: 58.00
 Levy-yhtiö: EMI Finland (50999 699526 2 3)
Havana Blackin muut julkaisut
| Exiles in Mainstream‎ 1991 | Growing Wings 1993 | Legend of the Indian Warriors ‎– Best of 1998 |
Growing Wings on suomalaisen rockyhtye Havana Blackin albumi vuodelta 1993.
Kappaleet

Mean Stepmother – 5.33
Burn it Down – 4.10
Evil – 4.23
Sunflower – 5.34
Goodbye – 5.51
King of the Beggars – 4.48
Reap What I've Sowed – 4.49
Thunder People – 4.51
Groovelands – 5.52
Magic – 5.42
East Is Red – 6.38
Kappaleet > Vuoden 2009 CD-julkaisun bonuskappaleet

Seawind – 4.40
No Man's Land – 4.49
Kokoonpano

Hannu Leidén – laulu, kitara, piano
Markku Heiskanen – kitara, mandoliini
Masa Maijanen – bassokitara, kitara, taustalaulu
Atte Sarkima – rummut, lyömäsoittimet, taustalaulu
Kokoonpano > Sessiomuusikot

Mongo Aaltonen – udu-rumpu ("East Is Red")
Timo Pratskin – klavinetti ("Burn It Down")
Anzu Priha – trumpetti ("Groovelands")
Matti Kervinen – syntetisaattori ("East Is Red")
Aiheesta muualla

Growing Wings discogs.com -sivustolla
Albumi Fono.fi:in tietokannassa
HMS Hermes (1898)

| HMS Hermes |
| --- | --- |


Aluksen vaiheet
Rakentaja:  Fairfield Shipbuilding and Engineering Company, Govan
Kölinlasku:  30. huhtikuuta 1897
Laskettu vesille:  7. huhtikuuta 1898
Palveluskäyttöön:  lokakuu 1899
Poistui palveluskäytöstä:  Saksan keisarikunnan laivaston sukellusveneen U-27 upottama 31. lokakuuta 1914
Tekniset tiedot
Uppouma:  5 600 t
Pituus:  110 m
Leveys:  16 m
Syväys:  6,7 m
Koneteho:  10 000 shp
Nopeus:  20 solmua
Miehistöä:  450
Aseistus
Aseistus:  11 × QF 6" tykkiä 9 × QF 12 naulan tykkiä 6 × QF 3 naulan tykkiä 2 × 18" torpedoputkea 3 × lentokonetta
HMS Hermes oli Britannian kuninkaallisen laivaston vuonna 1899 palvelukseenotettu Highflyer-luokan risteilijä. Alukselle huhti-toukokuussa 1913 tehdyt muutostyöt ovat historiallisesti merkittäviä, koska tuloksena oli Kuninkaallisen laivaston ensimmäinen (kokeellinen) vesilentokoneiden emälaiva. Ranskan laivaston La Foudre oli otettu palveluskäyttöön lähes vuotta aiemmin.
Valmistus

Alus tilattiin Govanista Fairfield Shipbuilding and Engineering Companyltä, missä köli laskettiin 30. huhtikuuta 1897. Alus laskettiin vesille 7. huhtikuuta 1898 ja otettiin palvelukseen lokakuussa 1899.
Palvelus

Alus määrättiin Itä-Intian laivastoaseman lippulaivaksi, kunnes se siirrettiin 1907 Hyväntoivonniemen laivastoasemalle lippulaivaksi. Uudessa tehtävässään alus korvasi HMS Hyacinthin. Alus oli huollettavana Simonstownissa lokakuussa 1908 ja Ascensionissa joulukuussa 1910. Maaliskuussa 1913 Hermeksen vapautti Hyväntoivonniemen laivastoaseman lippulaivan tehtävästä Hyacinth. Hermes purjehti Britteinsaarille, missä se poistettiin palveluksesta Chathamissa tehtävien muutostöiden vuoksi huhtikuussa 1913. Se liitettiin nimellisesti 3. laivastoon Noren asemalle.
Toukokuussa 1913 alus palautettiin palvelukseen Chathamissa vesilentokoneiden emälaivana. Muutostöissä aluksen takaosaan rakennettiin halli ja etuosaan lentoonlähtöalusta. Lentokoneet nousivat alukselta ilmaan pyörälavetilta ja laskeutuivat veteen, mistä ne nostettiin nostureilla takaisin alukseen. Alukselle oli sijoitettu koeajojen aikana kaksi lentokonetta. Alukselle oli sijoitettuna kaksi lentokonetta: Short Folder -vesilentokone perässä ja Caudron GIII -lentovene keulassa. Kolmas lentokone olisi myös sijoitettu taakse.
Ensimmäinen Shorts-yhtiön 160 hevosvoiman moottorilla varustettu merilentokone (S.63 sarjanumero 81) hyväksyttiin 17. heinäkuuta 1913 Charles Samsonin suorittamien koelentojen jälkeen ja siirrettiin Hermeksen kannelle Sheerneesissä. Samson oli 24. heinäkuuta – 1. elokuuta lentäjänä laivaston testien ajan, ja koneen tähystäjänä oli Fitzmaurice. Hermes piti tukikohtanaan Great Yarmouthia, ja Shorts S.63 laskettiin mereen aina, kun merenkäynti mahdollisti lentokoneen käytön. Koelentoja suoritettiin ainakin 26., 27. ja 31. heinäkuuta. Koneen ollessa 1. elokuuta koelennolla sen moottori pysähtyi kesken lennon, ja se joutui tekemään pakkolaskun. Hermes nouti koneen ja lentäjät mereltä. Etukannelle sijoitettu Caudron todettiin liian pieneksi, jotta se olisi voinut toimia merilentokoneena.
Koeajojen päätyttyä joulukuussa 1913 lentokoneiden vaatimat rakenteet poistettiin ja alus palautettiin risteilijäksi. Alus kuitenkin siirrettiin reserviin.
Palvelus > Ensimmäinen maailmansota

Ensimmäisen maailmansodan puhjetessa alus muutettiin uudelleen vesilentokoneiden emälaivaksi. Muutostöiden jälkeen alus palasi palvelukseen 31. elokuuta 1914. Alus liitettiin Noresta toimivaan osastoon, ja se kuljetti lentokoneita Ranskaan.
Hermes saapui 30. lokakuuta Dunkirkiin mukanaan lasti lentokoneita. Seuraavana aamuna alus lähti paluumatkalle, josta se kuitenkin kutsuttiin takaisin sukellusvenehavainnon vuoksi. Ennen kuin käskyä ehdittiin kuitenkaan toteuttaa, saksalainen sukellusvene U-27 torpedoi Hermeksen Ruylingenin matalikolla Doverin salmessa. Aluksen upotessa 22 miehistön jäsentä menetti henkensä.
Short S.64 -konetta nostetaan Hermekselle.
HMS Vind

| HMS Vind |
| --- | --- |

Aluksen vaiheet
Rakentaja:  Karlskronavarvet
Laskettu vesille:  16. toukokuuta 1900
Palveluskäyttöön:  31. heinäkuuta 1900
Poistui palveluskäytöstä:  1. heinäkuuta 1937
Tekniset tiedot
Uppouma:  92 t
Pituus:  39,9 m (kokonaispituus)
Leveys:  4,8 m
Syväys:  2,1 m
Koneteho:  1 x 3-sylinterinen kolmivaihehöyrykone, 1 350 ihp
Nopeus:  23 solmua
Miehistöä:  18
Aseistus
Aseistus:  2 x 38,1 cm M/93 torpedoputkea 2 x 47 mm kan M/95 -tykkiä
HMS Vind (runkonumero vuodesta 1921 alkaen V32) oli Ruotsin laivaston Komet-luokan torpedovene, joka luokiteltiin myöhemmin yhteysalukseksi.
Valmistus

Alus tilattiin Karlskronan laivastontelakalta. Alus laskettiin vesille 16. toukokuuta 1900 ja liitettiin laivastoon 31. heinäkuuta.
Palvelus

Alus luokiteltiin 1921 yhteysveneeksi runkonumerolla V32, jolloin sen torpedoaseistus korvattiin miinanraivauskalustolla. Alus poistettiin palveluksesta 1. heinäkuuta 1937.
HMS Vigilant (R93)

| HMS Vigilant |
| --- | --- |
 HMS Vigilant syyskuussa 1943

Aluksen vaiheet
Rakentaja:  Swan Hunter
Kölinlasku:  31. tammikuuta 1942
Laskettu vesille:  22. joulukuuta 1942
Palveluskäyttöön:  10. syyskuuta 1943
Tekniset tiedot
Uppouma:  1806 t (standardi) 2091 t (max)
Pituus:  111 m
Leveys:  10,9 m
Syväys:  3,0 m
Koneteho:  40 000 hv
Nopeus:  37 solmua (69 km/h)
Miehistöä:  180
Aseistus
Aseistus:  4 × QF 4,7" Mk XII -tykkiä CP Mk XXII -asennuksina 2 × Bofors 40 mm ilmatorjuntatykkiä kaksiputkisena Mk IV asennuksena 2 × Oerlikon 20 mm kaksiputkisena Mk V asennuksena 2 × Oerlikon 20 mm yksiputkisina Mk III asennuksina 8 × 21" (533 mm) torpedoputkea
HMS Vigilant (viirinumerot R93 ja F93) oli Britannian kuninkaallisen laivaston V-luokan hävittäjä toisessa maailmansodassa. Sodan jälkeen alus muutettiin tyypin 15 nopeaksi sukellusveneentorjuntafregatiksi viirinumerolla F93.
Valmistus

Alus tilattiin Swan Hunterilta, missä köli laskettiin 31. tammikuuta 1942. Alus laskettiin vesille 22. joulukuuta ja otettiin palvelukseen 10. syyskuuta 1943.
Palvelus

Palvelukseen otettaessa alus liitettiin Kotilaivastoon V-luokan hävittäjistä muodostettuun 26. hävittäjälaivueeseen, jonka mukana alus suojasi Jäämeren saattueita sekä lentotukialuksia näiden suorittaessa rynnäköitä Norjan rannikolle.
Laivueen mukana alus siirrettiin vuoden 1944 lopulla Itä-Intian laivastoon, jossa se osallistui iskuihin Malesian ja Borneon rannikon kohteisiin. Alus osallistui 16. toukokuuta 1945 HMS Saumarezin, HMS Verulamin, HMS Viragon ja HMS Venuksen kanssa Malakansalmen taisteluun, jossa upotettiin keisarillisen Japanin laivaston raskas risteilijä Haguro. Sodan päätyttyä laivuetta ei liitetty Brittiläiseen Tyynenmeren laivastoon, vaan se palasi Britteinsaarille.
Alus muutettiin 1952 J. J. Thornycroftin telakalla tyypin 15 -fregatiksi viirinumerolla F93.
Alus muutettiin 1955 edelleen koululaivaksi, minkä jälkeen se liitettiin osaksi Dartmouthin koululaivuetta (engl. Dartmouth Training Squadron). Laivueen tehtävänä oli tarjota merikadeteille mahdollisuus merenkulun käytännön opetteluun. Muutostyön aikana  alukselta poistettiin kaksiputkinen 40 millimetrin tykkitorni sekä siltarakennetta laajennettiin ja rakenteita avattiin. Lisäksi alukselle rakennettiin majoitustiloja poistetun tykinpaikalle.
Alus myytiin romutettavaksi Shipbreaking Industriesille Faslaneen, jonne se saapui 4. kesäkuuta 1965.
Hangon kansallinen kaupunkipuisto

| Hangon kansallinen kaupunkipuisto |
| --- | --- |
 Långsandan ranta on osa kansallista kaupunkipuistoa.
Sijainti:  Hanko
Pinta-ala:  noin 63 km2
Perustettu:  15.5.2008
Rakennuttaja:  Hangon kaupunki
Kotisivut
Hangon kansallinen kaupunkipuisto on toukokuussa 2008 Hankoon perustettu, Hankoniemen etelä- ja lounaisrannikkoa sekä edustan saaristoa kattava, yhteenä 63 nelikökilometrin laajuinen kansallinen kaupunkipuisto.
Hangon kansallisen kaupunkipuiston alueella tapahtuu siirtymä perinteikkäältä satama- ja kylpyläkaupungista avoimempaan meriympäristöön. Kaupunkipuisto sisältää mantereella kantakaupungin radan eteläpuolisia puisto-, virkistys-, ranta- ja luontoalueita sekä Hangon kantakaupungin rakennushistoriallisesti arvokkaita kaupunginosia, kortteleita ja katualueita. Idässä kaupunkipuisto alkaa Furuvikin luonnonsuojelu- ja virkistysalueesta. Lännessä kaupunkipuisto ulottuu maakuntarajaan ja samalla Saaristomeren yhteistoiminta-alueeseen saakka. Kaupunkipuistoon kuuluvat monet kylpyläkaupungin tunnetut hiekkarannat, rakennettua kulttuuriympäristöä pitsihuviloineen, esimerkiksi ravintola Hangon Casino ympäristöineen ja Hangon kirkkomäki. Mukaan lukeutuvat Tulliniemen luonnonsuojelualue, Uddskatanin luonnonsuojelualue ja Hauensuoli.  Kaupunkipuistoon kuuluvat Hankoniemen edustan merialueet ja lukuisat saaret ovat Hangon kaupungin ja Suomen valtion omistuksessa.
Vuonna 2014 Suomen kansalliset kaupunkipuistot voittivat eurooppalaisen puutarhaperinneverkoston (EGHN) puutarhapalkinnon laaja-alaisten viheralueiden sarjassa. Tässä vaiheessa Suomessa oli jo kuusi kansallisia kaupunkipuistoa. Vuoden 2019 lopussa Suomessa oli yhdeksän kansallisia kaupunkipuistoa: Forssassa, Hangossa, Heinolassa, Hämeenlinnassa, Kotkassa, Kuopiossa, Porissa, Porvoossa ja Turussa.
Ravintola Hangon Casino, entinen Hangon Seurahuone on eräs esimerkki valtakunnallisesti merkittäväksi luokitellusta rakennetusta kulttuuriperinnöstä.
Hangon kirkkomäki ja kirkkopuisto on osa Hangon kaupunkipuistoa, samoin pääosa kuvan merialueesta saarineen.
Augustin Ehrensvärdin seurueen kirjoitus Hauensuolen kalliossa (1754).
Aiheesta muualla

Hangon kansallisen kaupunkipuiston hoito- ja käyttösuunnitelma (Arkistoitu – Internet Archive), Suora linkki pdf-tiedostoon (28.12.2016) (Arkistoitu – Internet Archive) (hanko.fi)
Hangon kansallinen kaupunkipuisto Hangon karttapalvelussa (map.hanko.fi)
Goupiaceae

| Goupiaceae |
| --- | --- |
 Goupia glabra -lajin hedelmiä
Tieteellinen luokittelu
Domeeni::  Aitotumaiset, Eucarya
Kunta::  Kasvit, Plantae
Alakunta::  Streptophyta
Kaari::  Versokasvit, Embryophyta
Alakaari::  Putkilokasvit, Tracheophyta
Luokka::  Siemenkasvit, Spermatophyta
Alaluokka::  Koppisiemeniset, Angiospermae
Ylälahko::  Rosanae
Lahko::  Malpighiales
Heimo::  Goupiaceae  Miers
Suvut
 Goupia Aubl. 
Katso myös
   Goupiaceae Wikispeciesissä   Goupiaceae Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OK: 
Goupiaceae on koppisiemenisten Malpighiales-lahkoon kuuluva pieni trooppisen Amerikan heimo, jossa on vain Goupia-suku.
Tuntomerkit

Goupia-lajit ovat puita, joihin kerääntyy alumiinia ja joilla on paksuseinäisiä karvoja. Varren ydin on poikkileikkaukseltaan kulmikas. Lehdet sijaitsevat kahtena rivinä ja ovat hammaslaitaisia; korvakkeet ovat pitkänomaisia ja sisäänpäin kaartuvia. Lehden suonitus on luonteenomainen; sivusuonet kohoavat kärkeä kohti ja pikkusuonet yhdistävät niitä tikapuumaisesti. Kukinto on sarjamainen ja sijaitsee lehden hangassa. Terälehdet ovat pitkiä, kapeakärkisiä ja kärjestä värikkäitä. Mesiäinen on rengasmainen. Heteenponnessa on tukeva, hieman pidentynyt ja pitkäkarvainen lokeroside eli konnektiivi. Sikiäin muodostuu viidestä yhteen kasvaneesta emilehdestä, ja siinä on muutamia siemenaiheita aksile-tyyppisessä istukassa. Vartaloita on useita sikiäimen ulkolaitaan kiinnittyneinä, ja ne muodostavat katoksen sikiäimen ylle. Hedelmä on marja, joka sisältää verkkokuvioisia siemeniä.
Levinneisyys

Goupia kasvaa Keski-Amerikassa ja Etelä-Amerikan pohjoisosissa. G. glabra on yleinen ja runsas Amazonian alueen puu.
Luokittelu

Goupia-suvussa on kaksi lajia. Lähin sukulaisheimo on orvokkikasvit (Violaceae). Aiemmin suku on luettu kelaskasveihin (Celastraceae) tai niiden yhteyteen (Cronquist 1981 ja Takhtajan 1997).
Aiheesta muualla

Levinneisyyskartta: http://www.mobot.org/mobot/research/apweb/maps/goupiaceae.gif
Günther Simon

Günther Simon
Günther Simon (11. toukokuuta 1925 Berliini – 25. kesäkuuta 1972) oli itäsaksalainen näyttelijä. Parhaiten hänet tunnetaan monista DEFA-filmeistään.
Simon kävi jo koulupoikana yksityistä teatterikoulua. Toisen maailmansodan aikana hän jäi liittoutuneiden vangiksi ja joutui leirille Coloradoon Yhdysvaltoihin. Siellä hän sai ensimmäiset näyttämökokemuksensa. Sodan jälkeen hän jatkoi teatteriopintojaan. Ensikokemukset ammattinäyttelijänä hän sai Köthenin kaupunginteatterissa. 1948–1950 hän näytteli Stadttheater Schwerinissä, jossa hän tapasi tulevan vaimonsa Margarithan, joka oli tanssija. Kauden 1950–1951 hän näytteli Dresdenissä ja lyhyen aikaa Leipzigissa. Vuodesta 1951 alkaen hän sai myös elokuvarooleja. 1960-luvun puolivälistä hän esiintyi myös televisiossa.
Perheeseen syntyi kolme poikaa ja yksi tytär.
Aiheesta muualla

Günther Simon Internet Movie Databasessa. (englanniksi)
Gonio

Kylpylän jäänne linnoituksessa.
Gonion linnoitus (georg. გონიოს ციხე, Gonios tsikhe, aiemmin nimeltään Apsaros tai Apsaruntos) on roomalainen linnoitus Georgiassa, Adžariassa Mustanmeren rannalla kymmenisen kilometriä Batumin kaupungista etelään ja muutama kilometri Turkin rajalta pohjoiseen Tšorokhi-joen suulla.
Varhaisin maininta linnoituksesta on Plinius vanhemman kirjoituksissa ensimmäiseltä vuosisadalta. Toisella vuosisadalla se oli jo vahvasti linnoitettu Kolhkiin valtakunnan roomalaiskaupunki. Myöhemmin sitä hallitsi Bysantin valtakunta. Nimen "Gonio" mainitsee ensimmäisenä Mikael Panaretos 1300-luvulla. Goniossa oli myös lyhytikäinen genovalainen kauppasiirtokunta, ja vuonna 1547 se siirtyi osmanien haltuun. Se pysyi osmanien valtakunnan osana vuoteen 1878 saakka, jolloin koko Adžaria siirtyi San Stefanon rauhansopimuksessa Venäjän keisarikunnalle.
Linnoituksen muurit ovat yhteensä 900 metriä pitkät ja niissä on 18 tornia. Alun perin torneja oli yhteensä 22. Linnoituksen neljästä sisäänkäynnistä vain läntinen on nykyään käytössä. Linnoituksella oli tärkeä strateginen merkitys, sillä se suojeli Tšorokhin ja Atšaristsqalin laaksoja, jotka yhdistivät Georgian lounaisen sisämaa-alueen Mustanmeren rannikkoon. Linnoituksen historia liittyy tiiviisti Argonauttien myyttiin: legendan mukaan Kolkhiin kuningas Aietes hautasi poikansa Absyrtoksen juuri tänne. Iason leikkasi Absyrtoksen ruumiin kappaleiksi ja heitti palat mereen. Vanhimmat arkeologiset löydöt ovat 1700–1600-luvuilta ennen ajanlaskun alkua ja urbaania asutusta paikalla on ollut ainakin hellenistiseltä kaudelta alkaen. Goniossa toimi teatteri ja hippodromi ensimmäiseltä vuosisadalta 200-luvulle saakka. Linnoitusta on pidetty myös apostoli Mattiaan hautapaikkana.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Gonio Wikimedia Commonsissa
Gonián luostari

| Panagía Gonián luostari Μονή Παναγίας Γωνιάς |
| --- | --- |
 Panagía Gonián luostari.
Sijainti:  Plataniás, Chaniá, Kreeta, Kreikka
Koordinaatit:  35°33′02″N, 23°46′37″E
Kirkkokunta:  ortodoksinen kirkko
Tyyppi:  munkkiluostari
Asukkaita:  21
Lisää rakennusartikkeleitaArkkitehtuurin teemasivulla
Panagía (Neitsyt Maria) Gonián luostari (kreik. Μονή Οδηγήτριας Κυρίας (Κυρά) Γωνιάς, Moní Panagías Odigítrias Kyrías (Kyrá) Goniás) on ortodoksinen luostari Kreetan saarella Kreikassa. Se sijaitsee Rodopóksen niemellä Plataniáksen kunnassa lähellä Kolymvárin kylää. Sieltä on matkaa Chaniáan noin 25 kilometriä.
Paikalla on ollut luostari viimeistään 800-luvulla. Luostarilla on ollut suuri merkitys Kreetan historiassa. Se on aina vastustanut vieraita valloittajia, kuten osmanivaltaa, ja siksi se on tuhottu useita kertoja. Hallinnoltaan luostari on stauropegiaalinen. Vuonna 2011 luostarissa oli 21 asukasta.
Luostarin kokoelmiin kuuluu muun muassa ikoneita 1300-luvulta sekä vanhoja käsin kirjoitettuja ja painettuja kirjoja. Luostarin yhteydessä toimii Kreetan ortodoksinen akatemia.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Panagía Gonián luostari Wikimedia Commonsissa
Global Reporting Initiative

Global Reporting Initiative (GRI) on kansainvälinen aloite, jonka tavoitteena on luoda yleisesti hyväksytty toimintamalli yhteiskuntavastuun raportointiin. GRI-ohjeistoa rakennetaan eri sidosryhmien välisenä yhteistyöhankkeena. GRI on itsenäinen säätiö ja YK:n ympäristöjärjestön UNEP:in yhteistyöelin.
GRI:n tavoitteena on auttaa yrityksiä ja valtioita ymmärtämään, mittaamaan ja kommunikoimaan niiden merkittäviä vaikutuksia oleellisiin yhteiskunnallisiin, ympäristöllisiin ja taloudellisiin kestävyystekijöihin liittyen, käyttäen apuna yhteistä kieltä ja viitekehystä .
Yleistä

GRI Standards on rakenteeltaan modulaarinen, sisältäen 3 universaalia standardia ja 3 aihekohtaista standardia, jotka ovat keskinäisessä vuorovaikutussuhteessa. GRI Standards on suunniteltu minkä tahansa organisaation käytettäväksi, joka haluaa raportoida vaikutuksistaan ja siitä, kuinka se edistää kestävää kehitystä . GRI Standards on ensisijaisesti suunniteltu käytettäväksi kokonaisuutena, jotta organisaatio voi muodostaa yhteiskuntavastuuraportin, joka keskittyy oleellisimpiin aihealueisiin ja niiden vaikutuksiin, sekä siihen, miten aihekohtaisia alueita johdetaan. GRI viitekehyksessä raportoidaan noudattaen joko suppeampaa Core- tai  laajempaa Comprehensive-kriteriä käyttäen. Core -kriteeri velvoittaa vähintään yhden indikaattorin raportointia kutakin olennaista aihealuetta kohden, kun taas Comprehensive -kriteeri velvoittaa kaikkien indikaattoreiden raportointia kutakin olennaista aihealuetta kohden.
GRI Standards -viitekehyksen kehityksestä vastaa Global Sustainability Standards Board (GSSB), joka toimii itsenäisenä toimijana Global Reporting Initiative -organisaation sisällä. Lähes kaikki GSSB:n kokoukset ovat julkisia ja niitä voi seurata verkossa.
GRI Standards -viitekehyksen kehitys

GRI julkaisi ensimmäisen version raportointiviitekehyksestä vuonna 2000. Seuraava versio, G2 julkaistiin vuonna 2002.Kolmannen sukupolven viitekehys G3 julkaistiin vuonna 2006. Vuonna 2011 sille julkaistiin päivitys, G3.1, jossa lisättiin ohjeistusta sukupuoleen, yhteisöihin ja ihmisoikeuksiin liittyvässä suorituskyvyssä. GRI julkaisi neljännen sukupolven viitekehyksen, G4 vuonna 2013.
Viimeisin julkaistu raportointiviitekehys on GRI Standards, joka julkaistiin lokakuussa 2016. Viitekehys eroaa aikaisemmista siten, että se on rakenteeltaan modulaarinen, joka mahdollistaa osa-alueiden helpomman päivittämisen ja mukauttamisen. GRI Standards astui voimaan 2018 heinäkuussa.
Lähtökohdat GRI:n käyttämiselle (GRI 101)

GRI 101 on GRI 100-sarjan universaali standardi, joka asettaa lähtökohdat GRI Standardsin käytölle. GRIn mukaista raportointia ohjaavat raportointiperiaatteet joiden avulla voi tuottaa laadukasta yhteiskuntavastuuraportointia. Ne on jaettu kahteen ryhmään: 
Periaatteet raportin sisällön määrittämiselle, sekä periaatteet raportin laadun määrittämiselle. Ne koostuvat vaatimuksista ja ohjeista liittyen periaatteiden toimeenpanoon, ja sisältävät kokeita, joilla organisaatio voi arvioida periaatteiden toimeenpanoa.
Lähtökohdat GRI:n käyttämiselle (GRI 101) > Periaatteet raportin sisällön määrittämiselle

Sisällön määrittämiseen liittyvien periaatteiden tarkoituksena on auttaa organisaatiota määrittämään mitä yhteiskuntavastuuraporttiin sisällytetään. Tähän liittyy organisaation toimintojen, vaikutusten, sekä sen sidosryhmien olennaiset odotusten ja intressien huomioiminen. Periaatteita on neljä:
Sidosryhmätoiminnan täydellisyys – raportoivan organisaation tulee tunnistaa sidosryhmänsä ja selittää, kuinka se on vastannut niiden perusteltuihin odotuksiin ja intresseihin.
Kestävän kehityksen asiayhteys – raportoivan organisaation tulee raportissaan esittää organisaation suorituskyky laajemmassa kestävän kehityksen kontekstissa
Olennaisuus – raportin tulee sisältää aihealueita jotka kuvastavat raportoivan organisaation merkittäviä taloudellisia, ympäristöllisiä ja yhteiskunnallisia vaikutuksia, tai vaikuttavat merkittävästi sidosryhmien arvioihin ja päätöksentekoon
Kattavuus – raportin tulee sisältää oleellisten aihealueiden ja niiden rajojen käsittely riittävällä tasolla, jotta ne kuvaavat merkittäviä taloudellisia, ympäristöllisiä ja yhteiskunnallisia vaikutuksia, ja jotta sidosryhmät kykenevät arvioimaan raportoivan organisaation suorituskykyä raportointijaksolla.