Veikko Lavi
Elämäkerta > Taiteilijauran alku

Vuonna 1948 Lavi huomasi lehdestä sosialidemokraattisen Työväen Ohjelmapalvelun ilmoituksen, jossa tarjottiin työtä mieluiten omaa ohjelmistoa esittävälle kuplettilaulajalle. Ilmoituksen perusteella hän osallistui koelaulutilaisuuteen, jossa laulajia oli kuuntelemassa ja arvioimassa Reino Helismaa. Asia ei johtanut tulokseen eikä hän päässyt yrityksistäänselvennä huolimatta levyttämään Fazerille.
Lavi solmi vuonna 1949 levytyssopimuksen Westerlundin kanssa ja tämän lopetettua levytuotantonsa hän siirtyi Levytukulle. Näin Lavista tuli levylaulaja ja esiintyvä taiteilija, ja hän saavutti suuren suosion erityisesti lauluillaan ”Tavallinen rellu”, ”Kotkan Kerttu” ja ”Gabriel”. ”Kotkan Kerttu” oli loppuvuodesta 1951 kesään 1952 saakka eniten Lauantain toivotut levyt -konserteissa soineita kappaleita, ja se nousi alkuvuoden 1952 levymyyntitilaston toiselle sijalle.  ”Tavallinen rellu” taas soi samaan aikaan monet kerrat etenkin Metsäradiossa. Laulu ”Mies Mekkonen” oli parodia ristiriitaisia tunteita herättäneestä silloisesta pääministeristä Urho Kekkosesta ja ”Gabriel” tunnetusta huijarirakastajasta Ruben Oskar Auervaarasta. Näiltä vuosilta on peräisin myös ”Laulajan testamentti”. Lavi itse sävelsi näihin aikoihin vain vähän; hänen teksteihinsä tekivät sävellyksiä muun muassa Viljo Ylönen, Pentti Viherluoto ja Veikko Ahvenainen. Kuplettitekstien tekijöistä Lavin esikuvia olivat erityisesti J. Alfred Tanner, Rafael Ramstedt ja Tatu Pekkarinen, joista hän ehti tavata henkilökohtaisesti Ramstedtin ja Pekkarisen. Lavi tapasi myös ”Lännen lokari” -rallilla tunnetuksi tulleen Hiski Salomaan eräällä junamatkalla tämän ollessa käymässä synnyinmaassaan 1950-luvun alussa. Salomaa kertoi Laville kuulleensa ”Tavallisen rellun” ja pitäneensä siitä.
Vuosina 1951–1956 Lavi levytti yhteensä viitisenkymmentä laulua, joista muutama oli kokonaan muiden tekemiä (esimerkiksi Usko Kempin ”Palokunnan iltamissa” ja Lauri Jauhiaisen ”Lumikki ja jätkät”). Jo 1920-luvun lopulla kirjoittamansa ”Tavallinen rellu” -laulun vuoksi Lavi joutui liitetyksi 1950-luvun rillumareihuumoriin, johon hän ei kuitenkaan omien sanojensa mukaan ollut koskaan erityisemmin ihastunut. Useimmat hänen levynsä joutuivat siksi Yleisradion silloisessa luokittelussa C-luokkaan eli käytännössä esityskieltoon. Humorististen rallien lisäksi Lavin ensimmäisten levytysten joukkoon mahtui muunkinlaisia kappaleita, kuten tunteikas ”Kotisaareni”, duurisävellajistaan huolimatta surulliset ”Lauantai-ilta kannella” ja ”Meripoika ja merenneito”, rellun elämän synkkiä puolia kuvaileva ”Tumma poika” sekä hulttiopojan katumuksesta ja itseruoskinnasta kertova ”Äidin laulu”.
Lavi oli päätoimisena laulajana vuosina 1951–1954, jolloin hän teki asuinpaikastaan Kouvolasta käsin kiertueita syksystä kevääseen ja tanssilavakeikkoja kesäisin. Aluksi hän kiersi haitaristi Veikko Ahvenaisen kanssa ympäri Suomea. Kun kahden Veikon yhteistyö päättyi, Lavi kokosi oman Löysäranteet-yhtyeensä ja esiintyi sen kanssa lähinnä Kymenlaaksossa. Omien laulujensa lisäksi Lavi imitoi tunnettuja laulajia laatien näiden kappaleisiin myös omat parodiset sanoituksensa; parhaimmillaan hän matki pariakymmentä laulajaa. Löysäranteiden kanssa hän esiintyi ainoana Kymenlaaksosta kelpuutettuna laulajana Työväen Ohjelmapalvelunselvennä tilaisuuksissa; hänet aiemmin hylännyt Reino Helismaa ei ollut enää toimiston palveluksessa.