stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Peplum-helma

Peplumhelma.
Peplumhelma T-paidassa.
Peplum-helma on paidan, takin, hameen tai leningin leveä, kellotettu helma, joka kiinnitetään vyötärölinjaan ja päättyy selvästi varsinaisen hameenhelman yläpuolelle. Peplum voi olla samaa kangasta kuin asun yläosa tai alaosa tai kokonaan eri materiaalia.
Peplum tuli muotiin vuonna 2012. Yksi ensimmäisistä sitä käyttäneistä julkisuuden henkilöistä oli Kim Kardashian.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Peplum-helma Wikimedia Commonsissa
Paskolampi (Keuruu)

| Paskolampi |
| --- | --- |
Valtiot:  Suomi
Maakunnat:  Keski-Suomi
Kunnat:  Keuruu
Koordinaatit:  62°17′20″N, 24°56′38″E
Vesistöalue ja valuma-alueen tietoja
Päävesistöalue:  Kokemäenjoen vesistö (35)
Valuma-alue:  Asunnanjärven valuma-alue (35.68)
Laskujoki:  Paskopuro 
Järvinumero:  35.686.1.005
Mittaustietoja
Pinnankorkeus:  154,2 m  
Rantaviiva:  0,574 km  
Pinta-ala:  1,656 ha  
Saaria:  ei saaria 
 fiPaskolampi 
Paskolampi  on Keski-Suomessa Keuruulla Ampialan kylän lähellä sijaitseva lampi, joka kuuluu Kokemäenjoen vesistöön.
Maantietoa

Lammen pinta-ala on 1,7 hehtaaria ja se on 250 metriä pitkä ja 150 metriä leveä. Lammella ei ole kartan mukaan saaria. Sen rantaviivan pituus on 550 metriä..
Vesistösuhteet

Lampi sijaitsee Kokemäenjoen vesistössä (vesistöaluetunnus 35) Keuruun reitin valuma-alueen (35.6) Asunnanjärven valuma-alueella (35.68), jonka Sammalisen valuma-alueeseen (35.686) se kuuluu.
Ivan Pidkovin muistopatsas (Lviv)

| Ivan Pidkovin muistopatsas Pamjatnyk Ivanu Pidkovi |
| --- | --- |

Nimi:  Ivan Pidkovin muistopatsas Pamjatnyk Ivanu Pidkovi
Tekijä:  kuvanveistäjä Petro Kulyk ja arkkitehti Volodymyr Bljusjuk
Valmistumisvuosi:  valmistui vuonna 1981 pystytettiin vuonna 1982
Taiteenlaji:  kuvanveisto
Sijainti:  Ivan Pidkovin aukio
Paikkakunta:  Lviv,  Ukraina
Koordinaatit:  
Ivan Pidkovin muistopatsas (ukr. Пам'ятник Івану Підкові (Львів), Pamjatnyk Ivanu Pidkovi (Lviv)) on Ukrainan ja Moldovan itsenäisyyden puolesta taistelleen hetmanin Ivan Pidkovin muotokuvapatsas Lvivin vanhassakaupungissa, Länsi-Ukrainassa.
Muistopatsaan saanti

Kasakkapäällikkö Ivan Pidkov jäi historiaan turkkilaisia anastajia vastaan käytyjen vapaustaistelujen sankarina. Hänet teloitettiin julkisesti turkkilaisorjuuttajien uhkavaatimuksista ja Puolan valtiopäivien määräyksestä 16. kesäkuuta 1578 Lvivissä keskeisellä Rynok-aukiolla. Vuonna 1946 hänen mukaansa nimettiin kaupungin yksi pienimmistä aukioista ja kuvanveistäjä Petro Kulyk valmisti ensimmäisen Pidkovin patsaan näyttelyyn ”Lvivin taiteilijat”, joka järjestettiin 18. marraskuuta 1981 Kiovassa. Näyttelyn jälkeen taiteilija lahjoitti veistoksen Lvivin kaupungille, ja ensi alkuun pidettiin Rynok-aukiota paikkana, jonne se voitaisiin asentaa. Toukokuussa 1982 Lvivin kaupungin arkkitehtuuri- ja suunnitteluosaston arkkitehti- ja taiteilijaneuvosto hyväksyi lopulliseksi paikaksi Kulykin tekemälle monumentille Ivan Pidkovin kunniaksi nimetyn aukion. Joidenkin lähteiden mukaan patsasta ei asennettu Rynok-aukiolle, koska varsinaisella teloituspaikalla oli jo veistos merenjumalatar Amfitritesta.
Ajatus muistomerkin pystyttämisestä syntyi sen jälkeen, kun Ukrainan SNT:n ministerineuvosto hyväksyi 18. syyskuuta 1965 päätöksen kasakkojen historiaan liittyvien muistomerkkien säilyttämisestä. Patsas Pidkoville oli yksi niistä, joka lueteltiin ministerineuvoston päätöslauselmassa ”Zaporižžjan historiaan liittyvien monumenttien säilyttämisestä”. Tarinan mukaan kun haettiin petturin käden kautta vangiksi joutuneen, kuolemaantuomitun ja surmatun Pidkovin ruumis, siihen ensin ommeltiin takaisin hänen päänsä. Tämän jälkeen vainaja laitettiin vihreään arkkuun, jonka hän oli väitettävästi itse valmistanut, ja vietiin läheiseen taivaaseenastumisen kirkkoon, jossa hänet haudattiin kryptaan. Kuusi kuukautta myöhemmin kasakat kuitenkin olivat varastaneet hänen arkkunsa ruumineen ja kuljettaneet ne Kaniviin, jossa he hautasivat päällikkönsä ortodoksiseen luostariin lähellä Tšernetša Hora -nimistä kukkulaa.
Muistopatsaan kuvaus

Monumentti koostuu kahdesta päällekkäisestä kivipalkasta kootusta jalustasta ja metallista valetusta päällikön muotokuvasta. Pidkovin pronssinen pää hiussäikeineen on asetettu päällimmäiseksi louhituille kivipalikoille niin, että patsaan pitkät riippuvat viikset koskettavat jalustaa. Metallikirjaimilla kirjoitettu hetmanin etunimi ”Ivan” on kiinnitetty muotokuvan alle kiveen, ja sukunimen paikalla siinä on metallinen hevosenkenkä kasakoiden antaman samasanaisen lempinimen innoittamana. Legendan mukaan kasakkajohtaja tunnettiin upeasta ratsastustaidostaan, ja hän ratsasti oriilla niin kovaa, että niiden kengät rikkoutuivat. Pidkovilla oli uskomaton fyysinen voima ja paljain käsin hän saattoi helpostikin taivuttaa hevosenkengät. Näiden piirteiden ansiosta sanotaan hänen saaneen johtavan aseman Zaporižžjan kasakkojen joukossa, joka hallitsi Etelä-Ukrainaa ja suurta osaa Dnestrjokea ympäröivästä alueesta. Patsaskokoelmaan kuuluu vielä pieni tykin piippu, jonka vieressä on useita kanuunankuulia. Omistusteksti, joka on kaiverrettu vanhaan tyyliteltyyn puolisääntöön, oli alun perin seuraava: ”Ivan Pidkov on Venäjän, Ukrainan ja Moldavian kansojen yhteisen taistelun sankari turkkilaisia orjuuttajia vastaan. Puolan aatelisto teloitti hänet Lvivissä. 16. kesäkuuta 1578.”
Sana ”Venäjä”, joka oli tekstiin lisätty kolme tai neljä päivää patsaan pystyttämisen jälkeen, peitettiin 1990-luvun alussa metalliseoksella, jonka keskellä oli hevosenkenkä ja sivuilla koiranheisioksia.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Ivan Pidkovin muistopatsas (Lviv) Wikimedia Commonsissa
Paskolampi (Kyyjärvi, Saunakylä)

| Paskolampi |
| --- | --- |
Valtiot:  Suomi
Maakunnat:  Keski-Suomi
Kunnat:  Kyyjärvi
Koordinaatit:  63°08′03″N, 24°43′58″E
Vesistöalue ja valuma-alueen tietoja
Päävesistöalue:  Kymijoen vesistö (14)
Valuma-alue:  Kyyjärven valuma-alue (14.64)
Laskuoja:  oja Pyöreä Paskolampeen 
Järvinumero:  14.647.1.016
Mittaustietoja
Pinnankorkeus:  192 m  
Pituus:  360 m  
Leveys:  140 m  
Rantaviiva:  0,778 km  
Pinta-ala:  1,911 ha  
Tilavuus:  0.000047 km³ 
Keskisyvyys:  2,44 m  
Suurin syvyys:  4,1 m  
Saaria:  ei saaria 
 fiPaskolampi 
Paskolampi  on Keski-Suomessa Kyyjärvellä  Saunakylän lähellä sijaitseva lampi.
Maantietoa

Lampi on 360 metriä pitkä, 140 metriä leveä, ja sen pinta-ala on 1,9 hehtaaria. Lammella ei ole kartan mukaan saaria. Lampi on luodattu ja siitä on julkaistu syvyyskartat. Lammen tilavuudeksi on saatu 46 600 kuutiometriä. Sen keskisyvyys on 2,4 metriä ja suurin syvyys on 4,1 metriä. Sen rantaviivan pituus on 800 metriä.
Vesistösuhteet

Lampi sijaitsee Kymijoen vesistössä (vesistöaluetunnus 14) Saarijärven reitin valuma-alueen (14.6) Kyyjärven valuma-alueella (14.64), jonka Pekkasenjoen valuma-alueeseen (14.647) se kuuluu. Lammen vedenpinnan korkeus on 192 metriä mpy.
Paskolampi (Konnevesi, Rossinkylä)

| Paskolampi |
| --- | --- |
Valtiot:  Suomi
Maakunnat:  Keski-Suomi
Kunnat:  Konnevesi
Koordinaatit:  62°35′04″N, 26°19′18″E
Vesistöalue ja valuma-alueen tietoja
Päävesistöalue:  Kymijoen vesistö (14)
Valuma-alue:  Liesveden alue (14.36)
Laskuoja:  oja Liesveteen 
Järvinumero:  14.361.1.003
Mittaustietoja
Pinnankorkeus:  103,4 m  
Pituus:  240 m  
Leveys:  120 m  
Rantaviiva:  0,549 km  
Pinta-ala:  1,829 ha  
Saaria:  ei saaria 
 fiPaskolampi 
Paskolampi  on Keski-Suomessa Konnevedellä Rossinkylän lähellä sijaitseva lampi.
Maantietoa

Lammen pinta-ala on 1,8 hehtaaria, se on 250 metriä pitkä ja 100 metriä leveä. Lammella ei ole kartan mukaan saaria.  Sen rantaviivan pituus on 550 metriä.
Vesistösuhteet

Lampi sijaitsee Kymijoen vesistössä (vesistöaluetunnus 14) Leppäveden–Kynsiveden alueen (14.3) Liesveden alueella (14.36), jonka Vanginveden–Liesveden lähialueeseen (14.361) se kuuluu. Lammen vedenpinnan korkeus on 103,4 metriä mpy.
Islip (New York)

| Islip |
| --- | --- |
 Islipin kunnantalo.

Valtio:  Yhdysvallat
Osavaltio:  New York
Piirikunta:  Suffolk
Pinta-ala:  
 – Kokonaispinta-ala:  422,10 km²
 – Josta vettä:  153,26 km² 
Väkiluku (2020):  339 938
 – Väestötiheys:  810 as./km²
Motto::  Fide sed cui vide
 
 https://islipny.gov 
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Islip on kunta (town) New Yorkin osavaltiossa, Yhdysvalloissa. Sen väkiluku oli 339 939 vuonna 2020. Kunta sijaitsee Suffolkin piirikunnassa, New Yorkin metropolialueella.
Maantiede

Islip sijaitsee New Yorkin osavaltion Long Islandilla, Suffolkin piirikunnassa. Islipin kuntaan kuuluu 4 kylää ja 24 paikallishallinnotonta aluetta. Islipistä on linnuntietä noin 70 kilometrin matka New Yorkiin.
Väestö

Vuonna 2020 Islipin 339 938 asukkaasta valkoisia oli 70,2 %, mustia 9,3 %, aasialaisia 3,7 % ja alkuperäisasukkaita 0,4 %. 33,5 % asukkaista puhui kotonaan jotain muuta kieltä kuin englantia ja 21,3 % asukkaista oli syntynyt ulkomailla.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Islip (New York) Wikimedia Commonsissa
Perdicinae

| Perdicinae |
| --- | --- |
 Peltopyy (Perdix perdix)
Tieteellinen luokittelu
Domeeni::  Eukaryootit Eucarya
Kunta::  Eläinkunta Animalia
Pääjakso::  Selkäjänteiset Chordata
Alajakso::  Selkärankaiset Vertebrata
Luokka::  Linnut Aves
Lahko::  Kanalinnut Galliformes
Yläheimo::  Phasianoidea
Heimo::  Aitokanat Phasianidae
Alaheimo::  Perdicinae  Horsfield, 1821
Suvut
 Alectoris - Punapyyt  Ammoperdix - Aavikkopyyt  Anurophasis - Papuanviiriäinen  Arborophila - Aasianmetsäpyyt  Bambusicola - Bambupyyt  Caloperdix - Ruostepuupyy  Coturnix - Viiriäiset  Dendroperdix - Viirusiipifrankoliini  Francolinus - Aasianfrankoliinit  Galloperdix - Pyyfasaanit  Haematortyx - Punapääpyy  Lerwa - Himalajanpyy  Margaroperdix - Madagaskarinpyy  Melanoperdix - Mustapyy  Ophrysia - Himalajanviiriäisfasaani  Peliperdix - Pensasfrankoliinit  Perdicula - Pensasviiriäiset  Perdix - Peltopyyt  Pternistis - Afrikanfrankoliinit  Rhizothera - Pitkänokkapyyt  Rollulus - Harjapyy  Scleroptila - Ruskofrankoliinit  Synoicus – Siniviiriäiset  Tetraogallus - Lumikanat  Tetraophasis - Lumipyyt  Xenoperdix - Udzungwanpyy 
Infobox OKNimi-testi OK: 
Perdicinae on alaheimo aitokanojen heimossa Phasianidae. Siihen kuuluvat peltopyyt, lumikanat, frankoliinit, pyyfasaanit ja viiriäiset.
Pikkujassana

| Pikkujassana |
| --- | --- |

Uhanalaisuusluokitus
 Elinvoimainen  
  
Tieteellinen luokittelu
Domeeni::  Eukaryootit Eucarya
Kunta::  Eläinkunta Animalia
Pääjakso::  Selkäjänteiset Chordata
Alajakso::  Selkärankaiset Vertebrata
Luokka::  Linnut Aves
Lahko::  Rantalinnut Charadriiformes
Alalahko::  Kahlaajat Charadrii
Heimo::  Jassanat Jacanidae
Suku::  Microparra
Laji::  capensis
Kaksiosainen nimi
 Microparra capensis  (Smith, 1839) 
Katso myös
   Pikkujassana Wikispeciesissä   Pikkujassana Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OKIUCN-testi OK: 
Pikkujassana (Microparra capensis) on afrikkalainen kahlaaja. Sen elinympäristö käsittää Saharan eteläpuolisen Afrikan kosteikot Malista Sudaniin ja Etiopiaan, ja sieltä etelään Ugandaan, Keniaan, Sambiaan, Zimbabween ja Etelä-Afrikkaan, sekä Itä-Namibiaan ja Itä-Angolaan. Lajin holotyypin kuvaili Andrew Smith Algoa Baysta Etelä-Afrikasta 1839.
Pietro Palazzini

Pietro Palazzini (19. toukokuuta 1912 Piobbico – 11. lokakuuta 2000 Rooma) oli italialainen kirkonmies. Hän sai katolisen vihkimyksensä papiksi 6. joulukuuta 1934 ja piispaksi 21. syyskuuta 1962. Kardinaali hänestä tuli 5. maaliskuuta 1973, ja siten hän osallistui vuoden 1978 kahteen konklaaviin.
Palazzini oli vuosina 1980–1988 Pyhäin asiain kongregaation (Congregatio de Causis Sanctorum) prefekti. Juutalaisten auttajana toisen maailmansodan Euroopassa hänestä tehtiin Vanhurskas kansakuntien joukossa.
Aiheesta muualla

Catholic-hierarchy.org: Pietro Cardinal Palazzini (englanniksi)
Pietro Nenni

Nenni puhumassa
Pietro Sandro Nenni (9. helmikuuta 1891 Faenza – 1. tammikuuta 1980 Rooma) oli italialainen toimittaja ja vasemmistopoliitikko. Hän oli Italian sosialistisen puolueen (Partito Socialista Italiano, PSI) pitkäaikainen puoluesihteeri ja yksi puolueensa johtavista hahmoista varsinkin toisen maailmansodan jälkeisenä aikana.
Elämä

Nenni oli lähtöisin maanviljelijäperheestä ja toimi nuoruudessaan lehtimiehenä. Vuonna 1911 hänet pidätettiin Italian ja Turkin välisen sodan vastaisen lakon järjestämisestä ja hän tutustui vankilassa Benito Mussoliniin. Myöhemmin hänestä tuli kuitenkin Mussolinin ja fasismin tiukka vastustaja. Nenni liittyi PSI:hin vuonna 1921 ja tuli puolueen äänenkannattajan Avantin! päätoimittajaksi. Hänet pidätettiin vuonna 1925 sosialistijohtaja Giacomo Matteottin murhaa käsitelleen kirjasen julkaisemisesta ja seuraavana vuonna hän pakeni Ranskaan. Nenni asui pitkään maanpaossa ja osallistui antifasistiseen toimintaan. Espanjan sisällissodan aikana hän oli vapaaehtoisiin kansainvälisiin prikaateihin kuuluneen Garibaldi-prikaatin poliittinen komissaari ja yksi sen perustajista. Gestapo pidätti hänet Vichyn Ranskassa vuonna 1940 ja hänet siirrettiin 1943 Italiaan, jossa häntä pidettiin vankina Ponzan saarella. Italian vallanvaihdoksen jälkeen hänet vapautettiin marsalkka Pietro Badoglion määräyksellä elokuussa 1943.
Nennistä tuli vuonna 1945 Ferruccio Parrin hallituksen varapääministeri ja seuraavana vuonna hän jatkoi samassa tehtävässä kristillisdemokraatti Alcide De Gasperin johtamassa koalitiohallituksessa. Myöhemmin vuonna 1946 hänestä tuli Italian ulkoministeri. PSI kuitenkin hajosi kahtia tammikuussa 1947 ja Nennin johtaman vasemmistosiiven haltuun jäänyt puolue ryhtyi kommunistisen puolueen (PCI) liittolaiseksi. PCI ja PSI olivat sen jälkeen yli vuosikymmenen ajan oppositiossa kristillisdemokraattien johtaessa hallitusta. Nenni joutui erimielisyyksiin kommunistien kanssa Unkarin kansannousun kukistamisen jälkeen vuonna 1956 ja puolueiden yhteistyö päättyi. Hänen johdollaan sosialistit ryhtyivät yhteistyöhön kristillisdemokraattien kanssa ja palasivat vuonna 1963 Italian hallitukseen. Nenni toimi jälleen varapääministerinä kolmessa peräkkäisessä hallituksessa sekä ulkoministerinä vuosina 1968–1969. Hän jätti PSI:n puoluesihteerin toimen keskustan ja vasemmiston yhteistyön katkettua tilapäisesti vuonna 1969.
Nenni nimitettiin vuonna 1970 elinikäiseksi senaattoriksi ja vuonna 1979 hänet valittiin senaatin puhemieheksi.
Pesnjary

Pesnjary on Valko-Venäjältä lähtöisin oleva musiikkiyhtye. Neuvostoliiton valtionomisteinen levy-yhtiö Melodija julkaisi yhtyeen ensimmäisen, sen omaa nimeä kantaneen pitkäsoittolevyn 1. syyskuuta vuonna 1969. Aikaisemmin yhtye oli esiintynyt nimellä Ljavony. Yhtyeen soittajat ovat vuosien varrella vaihtuneet, mutta laulusolisti Uladzimir Muljavin pysyi samana vuonna 2002 tapahtuneeseen kuolemaansa saakka. Tämän jälkeen neljä eri yhtyettä on ilmoittanut olevansa alkuperäisen Pesnjaryn virallisia seuraajia. Neuvostoaikoina Pesnjary oli Valko-Venäjän tunnetuin yhtye. Se soitti monenlaista musiikkia, pääasiassa pohjautuen valkovenäläiseen kansanperinteeseen yhdisteltyinä rock-musiikin elementteihin. Vaikutteita se sai mm. Jethro Tullilta, Yesiltä ja Emerson, Lake & Palmerilta. Vuonna 1976 se eräänä harvoista neuvostoyhtyeistä teki kiertueen Amerikassa yhdessä New Christy Minstrelsin kanssa. Yhtye oli suosionsa huipulla 1970-luvun loppupuoliskolla.
Aiheesta muualla

http://www.pesnyary.by/ БЕЛОРУССКИЙ ГОСУДАРСТВЕННЫЙ АНСАМБЛЬ "ПЕСНЯРЫ"
http://www.peoples.ru/art/music/pop/pesnyaru/ (venäjäksi)
Pietro Parolin

Pietro Parolin helmikuussa 2014.

Pietro Parolin (s. 17. tammikuuta 1955) on italialainen katolisen kirkon kardinaali ja nykyinen  kardinaalivaltiosihteeri. Hänet vihki papiksi Vicenzan hiippakuntaan Arnoldo Onisto 27. huhtikuuta 1980. Hänet nimitettiin 17. elokuuta 2009 apostoliseksi nuntiukseksi Venezuelaan ja Aquipendiumin titulaariarkkipiispaksi. Piispaksi vihkimisen suoritti 12. syyskuuta paavi Benedictus XVI, jota avustivat Tarcisio Bertone ja William Joseph Levada. Parolin nimitettiin katolisen kirkon valtiosihteeriksi 15. lokakuuta 2013 ja hän sai kardinaalin arvon 22. helmikuuta 2014.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Pietro Parolin Wikimedia Commonsissa
Perintötila

Perintötila eli perintötalo oli aiemmin yksityisen henkilön omistama tila, josta oli suoritettava vero. Perintötila on verotila-nimityksen seuraaja.
Aikoinaan maatiloilla oli erilaisia verovelvollisuuksia ja tilallisen omistusoikeus ja hallintaoikeus tilaan vaihteli. Niillä oli erilainen maanluonto. Maanluontoja oli kolmea päätyyppiä: vero- eli perintömaata, rälssimaata (rälssitila) ja kruununmaata (kruununtila). Maanluonnot menettivät merkityksensä verovelvollisuuden perusteena Suomessa vuoden 1925 alussa, kun maaverot lakkautettiin. Maanluonnoille jäi kuitenkin entinen tehtävänsä maanjakojen jakoperusteena. Vielä vuoden 1951 jakolaki (604/1951) sisälsi määräyksiä rälssitiloista ja papiston virkataloista. Jakolain kumonnut kiinteistönmuodostamislaki (554/1995) ei enää sisältänyt niihin liittyviä määräyksiä.
Perintövuokra

Perintövuokra oli ajallisesti rajoittamattoman vuokraoikeuden sisältävä maanvuokrasopimus, joka siirtyi perintönä vuokramiehen perillisille. Nimitys tarkoitti myös sellaista vuokrasuhdetta ja vuokraoikeutta. Tällaista vuokramaata voitiin käyttää maanviljelyn harjoittamiseen tai rakennuksen maapohjaksi.
Perintövuokra (lat. emphyteusis) käsitettiin roomalaisessa oikeudessa esineoikeudelliseksi, kun taas määräaikainen vuokra oli saamisoikeudellinen. Saksassa säädettiin 1900 laki, joka kielsi uusien perintövuokrasopimusten teon, mutta voimassaolleet sopimukset jäivät voimaan. Sallittuja olivat kuitenkin sopimukset, joilla luovutettiin maata rakennus- ja asumistarkoituksiin. Venäjällä säädettiin 1912 laki perintövuokrasta, jossa vuokra-aika sai olla 36–99 vuotta.
Suomessa ei varhaisina aikoina ollut oikeudellisia määräyksiä maan omistajan ja uudisraivaajan oikeudellisista suhteista, kun kylien metsämaita otettiin viljelyskäyttöön. Vapaata maata oli vielä kylliksi ja valtaajan oikeus siirtyi perintönä hänen jälkeläisilleen. Vuoden 1734 lain rakennuskaaren 19 luvussa on säännöksiä tällaisesta valtauksesta. Tilanosan perintövuokra tuli mahdolliseksi 1767 annetun kuninkaallisen kiellon ansiosta. Sen mukaan perillinen sai perintöosan sijaan perustaa torpan (perintötorpan) talon ulkotiluksille. Perintötorppien perustaminen kiellettiin 1800 annetulla asetuksella. Käytännössä tällaisen torpan haltijan oikeuksien kestoksi alettiin katsoa 50 vuotta eli yhtäkauan kuin pisin vuokrakausi. Vuonna 1864 annettu asetus tilusten lohkomisesta ja vuokraehdoista määräsi perinnönjaon tehtäväksi tila lohkomalla tai palstoittamalla.
Paskolampi (Kangasniemi, Korhola)

| Paskolampi |
| --- | --- |
Valtiot:  Suomi
Maakunnat:  Etelä-Savo
Kunnat:  Kangasniemi
Koordinaatit:  62°05′09″N, 26°42′10″E
Vesistöalue ja valuma-alueen tietoja
Päävesistöalue:  Kymijoen vesistö (14)
Valuma-alue:  Puulaveden alue (14.92)
Laskuoja:  oja Pienempiveteen 
Järvinumero:  14.927.1.017
Mittaustietoja
Pinnankorkeus:  125,9 m  
Pituus:  240 m  
Leveys:  90 m  
Rantaviiva:  0,541 km  
Pinta-ala:  1,387 ha  
Saaria:  ei saaria 
 fiPaskolampi 
Paskolampi  on Etelä-Savossa Kangasniemellä  Korholan lähellä sijaitseva lampi.
Maantietoa

Lampi on 240 metriä pitkä, 90 metriä leveä, ja sen pinta-ala on 1,4 hehtaaria. Lammella ei ole kartan mukaan saaria. Lampi on luodattu ja siitä on julkaistu syvyyskartat. Sen rantaviivan pituus on 550 metriä.
Vesistösuhteet

Lampi sijaitsee Kymijoen vesistössä (vesistöaluetunnus 14) Mäntyharjun reitin valuma-alueen (14.9) Puulaveden alueella (14.92), jonka Malloksen valuma-alueeseen (14.927) se kuuluu. Lammen vedenpinnan korkeus on 125,9 metriä mpy.
Isänmaan puolesta (vuoden 1915 elokuva)

| Isänmaan puolesta> Pro Patria |
| --- | --- |

Ohjaaja:  August Blom
Käsikirjoittaja:  Fritz Magnussen
Kuvaaja:  Johan Ankerstjerne
Pääosat:  Carl Lauritzen, Valdemar Psilander, Alma Hinding, Gunnar Sommerfeldt
Valmistustiedot
Valmistusmaa:  Tanska
Tuotantoyhtiö:  Nordisk Films Kompagni
Ensi-ilta:  21. helmikuuta 1916 (Tanska) 23. huhtikuuta 1917 (Suomi)
Kesto:  1358 metriä (72 min.)
Alkuperäiskieli:  mykkäelokuva
Aiheesta muualla
IMDb 
Infobox OKNimi-testi OK: 
Isänmaan puolesta (myös Synnyinmaan puolesta, tansk. Pro Patria) on vuonna 1915 valmistunut tanskalainen mykkäelokuva. August Blomin ohjaaman sotaelokuvan pääosia esittävät Carl Lauritzen, Valdemar Psilander, Alma Hinding ja Gunnar Sommerfeldt.
Juoni

Kenraali von Wimpfenin tytär Elsa on kihloissa naapurimaan sotilasattasean Alexis von Kirkhowenin kanssa. Kun maiden välille syttyy sota, kenraali kieltää tytärtään tapaamasta Alexisia, joka on nyt vihollinen. Naapurimaan armeijaan littynyt Alexis varoittaa Elsaa yllätyshyökkäyksestä, ja Elsan veli Erich ehtii pelastamaan isänsä. Elsa ja Erich löytävät haavoittuneen Alexisin taistelukentältä ja Erich räjäyttää vihollisen viimeisen linnoituksen. Sodan päätyttyä kenraali hyväksyy Alexisin vävykseen.
Näyttelijät

| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
|  Carl Lauritzen  | … |  kenraali von Wimpfen   |
|  Valdemar Psilander  | … |  luutnantti Erich von Wimpen, kenraalin poika   |
|  Alma Hinding  | … |  Elsa, kenraalin tytär   |
|  Gunnar Sommerfeldt  | … |  luutnantti Alexis von Kirkhowen   |
|  Aage Hertel  | … |  luutnantti Rudolph Swaiz   |
|  Charles Willumsen  | … |     |
|  Axel Mattsson  | … |     |
|  Volmer Hjorth-Clausen  | … |     |
|  Erik Holberg  | … |     |
Tuotanto

Nordisk Films Kompagnin tuottama Isänmaan puolesta on yksi Tanskassa ensimmäisen maailmansodan aikana tehdyistä sotakuvista. Juoneltaan melodramaattisen elokuvan suhtautuminen sotaan on naivin ihanteellinen. Kokonaan toisenlaista asennetta edustivat muun muassa Holger-Madsenin Ned med Vaabnene! (1914) ja Pax æterna (1917).
Loppuvuodesta 1914 kuvattu Isänmaan puolesta julkaistiin Tanskassa helmikuussa 1916, mutta jo edellisenä vuonna se oli viety Yhdysvaltoihin. Suomeen elokuva tuotiin pääosaa esittävän Valdemar Psilanderin kuoleman jälkeen keväällä 1917.
Elokuva on nähtävissä European Film Gateway -sivustolla.
Aiheesta muualla

Isänmaan puolesta Internet Movie Databasessa (englanniksi)
Pesola

Pesola on muun muassa seuraavien suomalaisten tai suomalaistaustaisten henkilöiden sukunimi:
Helena Pesola (s. 1947), kansanedustaja
Jaana Laitinen-Pesola (s. 1958), kansanedustaja, Tehyn entinen puheenjohtaja
Matti Pesola (1925–2005), insinööri, yritysjohtaja ja teollisuusneuvos, Väinö Pesolan poika
Noora Pesola (s. 1987), pituushyppääjä
Pekka Pesola (1925–2009), pankinjohtaja, varatuomari ja poliitikko
Richard Pesola (1888–1945), amerikansuomalainen toimittaja
Riitta Pesola (s. 1965), sellisti
Sakari Pesola (s. 1963), muusikko
Vilho A. Pesola (1892–1983), kasvinjalostaja, nuorisoseuratoiminnan johtohenkilö
Väinö Pesola (1886–1966), säveltäjä, joka sai professorin arvonimen.
Muita

Tumppi Vähä-Pesola, muusikko
| --- | --- |
: Tällä täsmennyssivulla luetellaan henkilöitä, joilla on sama sukunimi.
Pentti Keskimäki

Pentti Juha Mika Keskimäki, F.S.C. (s. 1963) on suomalainen elokuvaaja, joka on kuvaustyön lisäksi keskittynyt elokuvien jälkituotantotöihin, etenkin värimäärittelyyn, vuodesta 2012 oman Kinocolor-yrityksensä kautta.
Keskimäki oli Jussi-palkintoehdokkaana vuonna 2001 elokuvan Cyclomania ja vuonna 2006 elokuvan Saippuaprinssi kuvauksesta.
Keskimäki valmistui brittiläisestä The National Film and TV Schoolista 1993. Hän opetti 1990-luvulla video- ja filmikuvausta Lahden muotoiluinstituutissa.
Pitkien elokuvien kuvaustöitä

Tomas (1996)
Cyclomania (2001)
Saippuaprinssi (2006)
Aiheesta muualla

Pentti Keskimäen työnäytteitä värimäärittelijänä
Pentti Keskimäki Internet Movie Databasessa. (englanniksi)