stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Kukkia
Vesistösuhteet

Järvi sijaitsee Kokemäenjoen vesistössä (vesistöaluetunnus 35) Längelmäveden ja Hauhon reittien valuma-alueen (35.7) Kukkian reitin valuma-alueeseen (35.78), jonka  Kukkian alueeseen (35.781) järvi kuuluu.
Kukkian vedenpinnan korkeutta on mitattu vuodesta 1911 saakka. Järven pinnankorkeus on 86,60 metriä mpy (N60). Pinnan korkeusvaihtelut ovat olleet keskimäärin 55 senttimetriä vuodessa. Ylin vedenkorkeus on ollut 87,24 metriä (N60, toukokuussa 1988) ja alin 86,05 metriä (N60, syyskuussa 1940). Niiden mukaan vedenkorkeuden ääripäiden välillä on ollut 119 senttimetriä.
Pääosa Kukkian vedestä saapuu Ämmätsänjärven–Myllyojan valuma-alueelta (35.785) ja Kuohijärven alueelta (35.782), jonka valuma-alueen pinta-ala on 592 neliökilometriä. Kuohijoki on alle kilometrin mittainen ja se on Kuohijärven (3 474 ha) laskujoki.
Kukkian alueella sijaitsee vain 15 yli hehtaarin kokoista järveä tai lampea, jotka laskevat suoraan tai toisensa kautta Kukkiaan. Niistä huomattavimmat ovat Rautajärvi (242 ha), joka laskee Pihtisalmessa Läyliään. Rautajärvi välittää eteenpäin Ämmätsänjärven–Myllyojan valuma-alueen vedet ja siihen laskee myös Ihanainen (45 ha). Läyliään laskevat Pihtilampi (14 ha), Vahlajärvi (15 ha) ja Heinäjärvi, Leppänään laskee Vähäjärven kautta Kyläjärvi (16 ha), Haltianselkään Savistenjärvi (29 ha), Iso-Vekunan suojaan Vekuna (70 ha) ja eteläisimpään Majaalahteen Valkjärvi (13 ha).
Järven lasku-uoma on Kukkianvirta, joka laskee Vihajärven (253 ha) kautta Isoon Roineveteen. Vihajärveen laskevat Kyläjärvi (23 ha) ja Matkijärvi (7 ha) eivät enää vaikuta Kukkian vedenlaatuun. Kukkianvirran luusuassa on mitattu virtaamia vuosina 1911–1933 sekä uudestaan vuodesta 1992 alkaen. Mittausten mukaan uoman keskivirtaama (MQ) on ollut 6,3 kuutiometriä sekunnissa (m³/s), keskiylivirtaama (MHQ) on ollut 12,2 m³/s ja keskialivirtaama (MNQ) 3,1 m³/s. Äärivirtaamat ovat olleet 1,54 m³/s (maaliskuussa 2003) ja 19,3 m³/s (kesäkuussa 1995).
Luontoarvot

Järvi on Natura 2000 -ohjelmassa oleva (FI0328004) suojelualue. Harvinaiset vesikasvit ormio ja raani kasvavat täällä.
Historiaa

Evinsalon ja mantereen yhtymäkohdassa olevan Kuivassalmen yli tehtiin 1950-luvulla pengertie. Mantereen puolella sijaitsee Salminkallio, josta on löydetty kalliomaalauksia.
Kukkia tunnettiin aiemmin myös nimellä Evijärvi. Kalmbergin kartastossa vuodelta 1855–1856 käytettiin sekä tätä nimeä että nykyistä Kukkiajärven nimeä.
Järvi on vanhastaan ollut kesänviettäjien suosiossa. Pääministeri J. W. Rangell, kansanedustaja Sulo Wuolijoki ja Wärtsilän entinen konsernijohtaja Pekka Laine ovat esimerkkejä Kukkian tunnetuista kesäasukkaista.lähde?
Myös Hämeen läänin maaherralla (1930–1959) Sigurd Mattssonilla oli pieni kalamökki Pikku Honkasaaressa, Mämminselän laidallalähde?. Pääministeri Rangellin huvilalla vieraili vuonna 1942 SS-valtakunnanjohtaja Heinrich Himmler.
Kesällä 2024 Yleisradio uutisoi, että heinäkuussa 1976 järven pohjasta oli löydetty sattumalta kaksi niin sanottua desanttiradiota, eli kooltaan 60 × 40 cm kokoista verkkokäyttöistä radiolähetintä ja -vastaanotinta. Niiden osat oli valmistettu Yhdysvalloissa Suojelupoliisin arvion mukaan 1940-luvun puolivälissä, mutta hyväkuntoiset laitteet eivät olisi olleet järvessä kovin monta vuotta. Alkuperästä ei ole Supon mukaan päästy selvyyteen, eikä laitteiden nykyinen sijaintikaan ole tiedossa. Suomen Puolustusvoimien käytössä kyseisiä radioita ei ole koskaan ollut. Maallikot ovat arvelleet, että radiot liittyisivät Hella Wuolijokeen, joka tuomittiin jatkosodan aikaan elinkautiseen kuritushuonerangaistukseen maanpetoksesta hänen avustettuaan Neuvostoliiton vakoojaa. Wuolijoki armahdettiin vuonna 1944. Hän toimi Yleisradion pääjohtajana vuosina 1945–1949 ennen kuin tuli erotetuksi. Wuolijokien kesäpaikka sijaitsi Kukkiajärven rannalla Ahosaaressa, hyvin lähellä vakoiluradioiden löytöpaikkaa. Toisaalta on selvinnyt, että Kukkiajärvestä löydetyt laitteet olivat aikanaan tallessa Viestimuseossa Riihimäellä, vielä vuonna 2012.
Aiheesta muualla

Pajunen, Hannu: Järvisedimentit kuiva-aineen ja hiilen varastona.  (Tutkimusraportti 160)  Espoo:  Geologinen tutkimuskeskus, 2004.  ISBN 951-690-894-2  ISSN 0781-4240  Teoksen verkkoversio (PDF) (viitattu 29.10.2022).
Kukkiajärvi (Arkistoitu – Internet Archive), kukkialle.fi, viitattu 1.11.2017
(35.7)
Kun joki tulvii

| Kun joki tulvii> The River |
| --- | --- |

Ohjaaja:  Mark Rydell
Käsikirjoittaja:  Robert Dillon Julian Barry
Tuottaja:  Robert Cortes Edward Lewis
Säveltäjä:  John Williams
Kuvaaja:  Vilmos Zsigmond
Leikkaaja:  Sidney Levin
Pääosat:  Sissy Spacek Mel Gibson Scott Glenn Billy Green Bush
Valmistustiedot
Valmistusmaa:  Yhdysvallat Yhdistynyt kuningaskunta
Tuotantoyhtiö:  Universal Pictures
Levittäjä:  Universal Studios Netflix
Ensi-ilta:   19. joulukuuta 1984  19. heinäkuuta 1985
Kesto:  122 minuuttia
Alkuperäiskieli:  englanti
Budjetti:  18 000 000 dollaria
Tuotto:  11 489 982 dollaria
Aiheesta muualla
IMDb 
Elonet
AllMovie
Infobox OKNimi-testi OK: 
Kun joki tulvii (engl. The River) on vuonna 1984 ensi-iltansa saanut yhdysvaltalainen draamaelokuva. Elokuvan on ohjannut Mark Rydell, ja pääosissa esiintyvät Mel Gibson, Sissy Spacek, Shane Bailey, Becky Jo Lynch, Scott Glenn, Don Hood, Billy ”Green” Bush, James Tolkan ja Andy Stahl. Kun joki tulvii kertoo tennesseeläisestä maalaisperheestä, joka joutuu taistelemaan tilansa puolesta pankkia ja myöhemmin tulvaa vastaan. Elokuva palkittiin Oscar-palkinnolla parhaista äänitehosteleikkauksesta.
Rooleissa

| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
|  Mel Gibson  | … |  Tom Garvey   |
|  Sissy Spacek  | … |  Mae Garvey   |
|  Shane Bailey  | … |  Lewis Garvey   |
|  Becky Jo Lynch  | … |  Beth Garvey   |
|  Scott Glenn  | … |  Joe Wade   |
|  Don Hood  | … |  Neiswinder   |
|  Billy Green Bush  | … |  Harve Stanley   |
|  James Tolkan  | … |  Howard Simpson   |
|  Bob W. Douglas  | … |  Hal Richardson   |
|  Andy Stahl  | … |  Dave Birkin   |
|  Lisa Sloan  | … |  Judy Birkin   |
|  Larry D. Ferrell  | … |  Rod Tessley   |
|  Susie Toomey  | … |  Sally Tessley   |
|  Kelly Toomey  | … |  Lisa Tessley   |
|  Frank Hoyt Taylor  | … |  Zemke   |
Arvioita

Video-oppaassa vuodelta 1994 Kati Sinisalo harmitteli haalean kolmiodraaman pehmentävän elokuvan pääjuonta ja Mel Gibsonin vaikuttavan roolissaan vähän eksyneeltä. Hän antoi elokuvalle kaksi tähteä viidestä, mikä vastaa sanallista arviota ”keskinkertainen”.
Aiheesta muualla

Ebert, Roger: The River RogerEbert.com.  11.1.1985. Viitattu 28.4.2021. (englanniksi)
Canby, Vincent: Film: Farmers' Plight in 'the River' The New York Times.  19.12.1984. Viitattu 28.4.2021. (englanniksi)
The River 1984 Letterboxd. Viitattu 28.4.2021. (englanniksi)
The River (1984) British Film Institute – BFI. Viitattu 28.4.2021. (englanniksi)
Kuninkaanhaka

| Kuninkaanhaka |
| --- | --- |

Kaupunki:  Pori
Suuralue:  Itäinen Maa-Pori
Koordinaatit:  61°28′45″N, 021°48′30″E
Kaupunginosa nro:  13
Väkiluku:  379 (2013)
Postinumero(t):  28130
Kuninkaanhaka (ruots. Kungshagen) on Porin kolmastoista kaupunginosa ja sijaitsee kantakaupungin kaakkoisosassa. Se rajoittuu pohjoisessa Itätullin eli viidenteen (V) kaupunginosaan, idässä Koivulaan, etelässä Uuteenkoivistoon ja lännessä Riihiketoon.
Kuninkaantie jakaa kaupunginosan kahteen hyvin erilaiseen alueeseen. Kuninkaantien eteläpuolinen alue (Tellervonkatu) on tyypillinen niin sanottuun sotienvälisen klassismin ihanteilla rakennettu paritaloja käsittävä puutalokaupunginosa, ja se usein mielletään osaksi Uuttakoivistoa. Kuninkaantien pohjoispuolella sijaitsee kantakaupungin urheilukeskus, johon kuuluvat vuonna 2011 valmistunut uimahalli ja 1983 valmistunut urheilutalo.
Oppilaitoksia Kuninkaanhaan kaupunginosassa ovat Kuninkaanhaan koulu ja Herralahden koulu.
| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
| Nykyinen uimahalli. | Urheilutalo. | Kuninkaanhaan yläaste. |
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Kuninkaanhaka Wikimedia Commonsissa
Kuninkaanhaka Pori-tiedossa (poritieto.com)
Porin kaupunginosat
1. Linna | 2. Teljä | 3. Malminpää | 4. Karhunpää | 5. Itätulli | 6. Päärnäinen | 7. Aittaluoto | 8. Isosanta | 9. Riihiketo | 10. Tiilinummi | 11. Tiilimäki | 12. Uusikoivisto | 13. Kuninkaanhaka | 14. Herralahti | 15. Tupala | 16. Koivula | 17. Kalaholma | 18. Isojoenranta | 19. Sunniemenranta | 20. Koivistonluoto | 21. Karjaranta | 22. Käppärä | 23. Musa | 24. Tikkula | 25. Vähärauma | 26. Liinaharja | 27. Liikastenmäki | 28. Tuorsniemi | 29. Pietniemi | 30. Ulasoori | 31. Leppäkorpi | 32. Isomäki | 33. Tiiliruukki | 34. Kyläsaari | 35. Uusiniitty | 36. Pihlava | 37. Rieskala | 38. Metsämaa | 39. Enäjärvi | 40. Harmaalinna | 41. Kartano | 42. Impola | 43. Vanhakoivisto | 44. Väinölä | 45. Metallinkylä | 46. Mikkola | 47. Sampola | 48. Paratiisinmäki | 49. Luotsinmäki | 50. Murtosenmutka | 51. Ruosniemi | 52. Toejoki | 53. Pormestarinluoto | 54. Hyvelänviiki | 55. Lotskeri | 56. Hyvelä | 57. Kirjurinluoto | 58. Hanhiluoto | 59. Hevosluoto | 60. Yyteri | 61. Kaanaa | 62. Uniluoto | 63. Karhuluoto | 64. Herrainpäivät | 65. Mäntyluoto | 66. Kirrinsanta | 67. Kaanaankorpi | 68. Huvilaranta | 69. Viikinäinen | 70. Raatimiehenluoto | 71. Reposaari | 72. Parkkiluoto | 73. Tahkoluoto | 74. Isokatava | 75. Vähäkatava | 76. Tyltty | 77. Lukkarinsanta | 78. Tuulikylä | 79. Paarnoori | 80. Honkaluoto | 81. Finpyy | 82. Lahdenmaa | 83. Hakalanvainio | 84. Länsimetsä | 85. Mäntylä | 86. Palstakallio | 87. Lehtola | 88. Kotometsä | 89. Klasipruuki | 90. Perko | 91. Susikoski | 92. Salaplakkari
Hohtojuovahiekkahautoja

| Hohtojuovahiekkahautoja |
| --- | --- |
 Hohtojuovahiekkahautoja George Albert Boulengerin piirtämänä.
Uhanalaisuusluokitus
 Elinvoimainen  
  
Tieteellinen luokittelu
Domeeni::  Aitotumaiset Eucarya
Kunta::  Eläinkunta Animalia
Pääjakso::  Selkäjänteiset Chordata
Alajakso::  Selkärankaiset Vertebrata
Luokka::  Luukalat Osteichthyes
Alaluokka::  Viuhkaeväiset Actinopterygii
Lahko::  Kirjoahvenkalat Cichliformes
Heimo::  Kirjoahvenet Cichlidae
Suku::  Hiekkahautojat Xenotilapia
Laji::  ornatipinnis
Kaksiosainen nimi
 Xenotilapia ornatipinnis  Boulenger, 1901 
Katso myös
   Hohtojuovahiekkahautoja Wikispeciesissä  
Infobox OKNimi-testi OKIUCN-testi OK: 
Hohtojuovahiekkahautoja (Xenotilapia ornatipinnis) on kirjoahventen heimoon ja hiekkahautojien sukuun kuuluva kalalaji. Sitä pidetään akvaariokalana.
Boulenger kuvasi hohtojuovahiekkahautojan vuonna 1901 käyttäen yksilöitä, jotka oli pyydetty Kibwesistä, Tansaniasta, Tanganjikajärven itärannikolta. Hohtojuovahiekkahautoja on helppo erottaa muista hiekkahautojien lajeista siitä, että sillä on hyvin jyrkkä otsa ja erittäin suuret soikeat silmät, jotka sijaitsevat korkealla päässä.
Koko ja ulkonäkö

Hohtojuovahiekkahautoja voi kasvaa enintään 13 senttimetrin mittaiseksi. Koiraat ovat naaraita kookkaampia.
Sukupuolidimorfismi on hyvin kehittynyt; uroksella on kaunis selkäevä, jota koristaa musta ja keltainen reunaa ja vaalean punertava täplä evän etuosassa. Peräevässä on niin ikään keltainen reuna, jossa on leveä valkoinen kaistale, joka valon osumiskulmasta riippuen kimaltelee punertavan eri väreissä. Pyrstöevä on haarautunut ja siinä on teräviä liuskoja, ja sitä värittävät keltaiset ja valkoiset kaistaleet, ja vatsaevän väri on kirkas valkean sinertävä; rintaevä on kirkas. Urosten hopeanvärisissä kyljissä on kuusi vuorotellen toisiaan vuorottelevaa pystysuoraa nauhaa; kolme keltaista ja kolme säihkyvää kirjavaa pilkkua, joista jälkimmäiset antavat vartalolle helmiäismaisen yleisilmeen.
Levinneisyys ja elinympäristö

Hohtojuovahiekkahautojaa tavataan kotoperäisenä ja yleisenä Tanganjikajärvessä. Laji elää parvissa hiekka- ja mutapohjalla. Se käyttää ravinnokseen äyriäisiä ja hyönteisten toukkia.
Hoijan kreivi Juhana

Juhana, Hoijan (Hoyan) ja Bruchhausenin kreivi  (saks. Johann, ruots. Johan; k. 1535) oli saksalaissyntyinen, Suomessa vaikuttanut valtaneuvos ja linnanpäällikkö, Kustaa Vaasan sisaren Margaretan puoliso. Hän piti loistavaa hovia Viipurissa ja sai vuonna 1525 läänityksekseen Viipurin ja Savonlinnan läänin, vuonna 1529 lisäksi Kokemäenkartanon linnaläänin. Myöhemmin hän kuitenkin riitautui Kustaa Vaasan kanssa ja pakeni Saksaan vuonna 1534. Kreivisodassa hän asettui Lyypekin puolelle Kustaa Vaasaa vastaan, mutta kaatui jo sodan alkuvaiheessa.
Kunnallisvaalit 1918

Vuoden 1918 kunnallisvaalit olivat ensimmäiset yleiseen ja yhtäläiseen äänioikeuteen perustuneet kunnallisvaalit Suomessa. Ne järjestettiin sisällissodan jälkeen vuoden 1918 lopulla uuden kunnallisvaalilain tultua voimaan marraskuussa 1917. Osissa kunnista, kuten esimerkiksi Helsingin maalaiskunnassa, äänestys venyi kuitenkin vuoden 1919 puolelle.
Tulokset

Vaaleissa oli äänioikeutettuja 1 653 665.
| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |

| Miehet | Naiset | Yhteensä |
| 26,4 | 22,8 | 24,5 |
Äänestysaktiivisuudessa oli suurta kuntakohtaista vaihtelua. Korkein äänestysprosentti oli Pietarsaaressa 66,9 % ja matalin Kaskisissa 0,7 %. Matalan äänestysprosentin kunnissa oli kyse siitä, että vaaleissa oli ehdolla vain yksi lista, jossa oli yhtä monta ehdokasta kuin valtuustoon valittiin jäseniä. Tällöin ei äänestämisellä ollut mitään merkitystä.
Porvarilliset ehdokkaat saivat vaaleissa koko maan tasolla 64,1 % äänistä ja sosialistit 35,9 %. Sosialistien heikko menestys johtui siitä, että merkittävä määrä heidän kannattajiaan oli vankileireillä. Myös vaalityön organisointi oli sisällissodan hävinneelle osapuolelle vaikeaa.
Hokkuspokkus (albumi)

| Hokkuspokkus Meiju Suvas |
| --- | --- | --- |

Studioalbumin tiedot
 Äänitetty : 1995
 Julkaistu: 1995
 Formaatti: CD
 Kesto: 44.44
 Levy-yhtiö: Fazer Musiikki
Listasijoitukset
  Suomi: 40. (helmikuu 1995)
Meiju Suvaksen muut julkaisut
| Suomen parhaat 1994 | Hokkuspokkus 1995 | 20 suosikkia – Pure mua 1995 |
Hokkuspokkus on suomalaisen Meiju Suvaksen studioalbumi vuodelta 1995.
Kappaleet

Älä selitä, vaan silitä – 4.06
Miehiä lisää (Vomini addosso) – 3.52
Hokkuspokkus (Kai byale to krayon son) – 3.11
Kun saapuu sydänyö – 4.11
Yksinoikeudella – 3.26
Rakkauden lapset – 3.51
Tule ja poimi pois – 3.56
Pilipalipoikia – 3.47
Repes maa ja halkes taivas (Me vuelve loco Sevilla) – 3.03
Vain minä ja hän – 4.14
Satusaaremme – 3.39
Meidän Pariisi – 3.22
Kunnallisvaalit 1923

Kunnallisvaalit järjestettiin joulukuun 1923 alussa 571 Suomen kunnassa. 424 kunnanvaltuustoon muodostui porvarillinen ja 115 sosialistinen enemmistö.
Viranomaisten lakkauttaman Suomen Sosialistisen Työväenpuolueen kannattajat osallistuivat vaaleihin  (ammatillisesti) järjestäytyneen työväen vaalikomiteoiden muodostamilla listoilla.
Tulokset

| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
| äänestysaktiivisuus | 29,7 % | −3,8 |
| äänestäneet | 501 603 | −36 335 |
| hylätyt äänet | 0,9 % |  |
| suuntaus | valtuutetut | äänet> lukumäärä | äänet> osuus |  |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| Porvarilliset ryhmät  Kok. ML RKP Ed. ym. | 8 245 | 308 398 | 62,0 % |  |
| Sosialistiset ryhmät  SDP, "järjestäytyneen työväen" listat ym. | 3 973 | 188 482 | 37,9 % |  |
| Muut ryhmät | -- | 251 | 0,1 % |  |
| Yhteensä | 12 218 | 497 131 | 100 % |  |
Lähde: Suomen virallinen tilasto 1931
Kuningasfasaani

| Kuningasfasaani |
| --- | --- |
 Koiras
Uhanalaisuusluokitus
 Vaarantunut  
  
Tieteellinen luokittelu
Domeeni::  Aitotumaiset Eucarya
Kunta::  Eläinkunta Animalia
Pääjakso::  Selkäjänteiset Chordata
Alajakso::  Selkärankaiset Vertebrata
Luokka::  Linnut Aves
Lahko::  Kanalinnut Galliformes
Heimo::  Aitokanat Phasianidae
Alaheimo::  Phasianinae
Suku::  Pitkäpyrstöfasaanit Syrmaticus
Laji::  reevesii
Kaksiosainen nimi
 Syrmaticus reevesii  Gray, 1829 
Katso myös
   Kuningasfasaani Wikispeciesissä   Kuningasfasaani Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OKIUCN-testi OK: 
Syrmaticus reevesii
Kuningasfasaani (Syrmaticus reevesii) on aitokanojen heimoon kuuluva kanalintulaji.
Tuntomerkit

Kuningasfasaanikoiras on 140–190 ja naaras 60–85 senttimetriä pitkä. Koiraalla on hyvin pitkä pyrstö, joka voi olla pituudeltaan 100–150 senttimetriä. Kuningasfasaanit ovat väritykseltään ruskeankirjavia. Koiraalla on valkoinen pää, jossa on nokasta niskaan kulkeva musta juova sekä valkoinen täplä silmän alla.
Levinneisyys

Kuningasfasaaneita pesii endeemisenä Keski-Kiinassa. Lajia on istutettu paikoin Eurooppaan.
Luonnonvarainen kuningasfasaanikanta on arviolta 3500–15000 yksilöä. Kannankehitys on laskeva ja laji on luokiteltu vaarantuneeksi. Sitä uhkaa pääasiassa metsien häviäminen sekä myös metsästys ja munien keräily.
Kun Suomi putos puusta

| Kun Suomi putos puusta Ismo Alanko |
| --- | --- | --- |

Studioalbumin tiedot
 Äänitetty : 1990
 Julkaistu: 14. syyskuuta 1990
 Tyylilaji: rock
 Kesto: 35.38
 Levy-yhtiö: Poko Rekords
Ismo Alangon muut julkaisut
|   | Kun Suomi putos puusta 1990 | Jäätyneitä lauluja 1993 |
Kun Suomi putos puusta on Ismo Alangon debyyttialbumi sooloartistina. Se julkaistiin vuonna 1990. Albumin musiikki perustuu Alangon Helsingin juhlaviikoille tekemään tilausteokseen.
Helsingin Sanomien Markku Fagerlund antoi albumille täydet viisi tähteä ja kuvasi sitä Alangon aiemman tuotannon tapaan tehokkaan tiiviiksi ja kompromisseja vältteleväksi: ”Kaikessa ehdottomuudessaan levy vie mukanaan ja vakuuttaa Alangon monipuolisesta lahjakkuudesta musiikin tekijänä.”
Kappaleet

Kun Suomi putos puusta – 4.21
Rakas, rämä elämä – 3.06
Työ – 1.14
Masentunut ameeba – 4.57
Valheita ja onnenpekkoja – 4.01
Alumiinikuu – 3.14
Meidän isä – 6.40
Hetki hautausmaalla – 4.26
Tuupovaara-Helsinki – 3.39
Muusikot

Ismo Alanko – laulu, kitara, piano, kosketinsoittimet, lyömäsoittimet, työkalut, hengitys
Ahti Marja-aho – basso, piano, viulu, marakassit, mandoliini, kantele, harmoni, laulu, työkalut
Riku Mattila – kitara, leslie-kitara, marakassit, työkalut
Keimo Hirvonen – rummut
Kari Lindstedt – sello
Mauri Pietikäinen – alttoviulu
Heikki Hämäläinen – viulu
Seppo Rautasuo – alttoviulu
Jari Hongisto – pasuuna
Matti Riikonen – trumpetti
Jouni Kannisto – saksofoni
Pentti Lahti – saksofoni
Jussi Harju – tuuba
Raoul Björkenheim – bassorumpu
Susanna Tollet – laulu
Ilkka Alanko – laulu
Satu Kaarisola-Kulo – laulu
Nina Fogelberg – laulu
Jari Hyttinen – laulu
Pekka Karjalainen – efektit
Kirjallisuutta

Dimery, Robert (toim.): 1001 albumia jotka jokaisen on kuultava edes kerran eläessään.  ((1001 Albums You Must Hear Before You Die, 2006.) Suomalaisen laitoksen päätoimittaja Jake Nyman. Kääntäjät: Esa Kuloniemi ym)  Helsinki:  WSOY, 2010.  ISBN 978-951-0-36217-4
Hohtosyvänneahven

| Hohtosyvänneahven |
| --- | --- |

Uhanalaisuusluokitus
 Elinvoimainen  
  
Tieteellinen luokittelu
Domeeni::  Aitotumaiset Eucarya
Kunta::  Eläinkunta Animalia
Pääjakso::  Selkäjänteiset Chordata
Alajakso::  Selkärankaiset Vertebrata
Yläluokka::  Luukalat Osteichthyes
Luokka::  Viuhkaeväiset Actinopterygii
Alaluokka::  Neopterygii
Lahko::  Ahvenkalat Perciformes
Heimo::  Syvänneahvenet Epigonidae
Suku::  Epigonus
Laji::  telescopus
Kaksiosainen nimi
 Epigonus telescopus  (Risso, 1810) 
Katso myös
   Hohtosyvänneahven Wikispeciesissä   Hohtosyvänneahven Commonsissa 
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvoIUCN-testi OK: 
Hohtosyvänneahven (Epigonus telescopus) on syvänneahveniin kuuluva kalalaji. Lajia tavataan syvistä vesistä useista valtameristä.
Koko ja ulkonäkö

Hohtosyvänneahven voi kasvaa suurimmillaan 75 cm pitkäksi ja tyypillinen pituus on alle 55 cm. Laji on ruumiinrakenteeltaan pitkänomainen ja sen suu ja silmät ovat suuret. Selkäeviä on kaksi. Hohtosyvänneahven on väriltään musta tai ruskehtavan violentti ja suomuissa on helmiäismäinen kiilto.
Levinneisyys ja elintavat

Hohtosyvänneahvenen levinneisyys on laaja ulottuen Atlantilla Islannista Etelä-Afrikkaan ja Välimerelle. Lisäksi sitä tavataan Australiasta Uuteen-Seelantiin. Kala elää lähellä pehmeää pohjaa vedenalaisten rotkojen reunoilla useimmiten 3–800 metrin syvyydessä, mutta sitä on tavattu jopa 1 200 metrin syvyydestä. Nuoret ja pienet yksilöt liikkuvat matalammissa vesissä kuin täysikasvuiset. Hohtosyvänneahvenen ravintoa ovat erityisesti äyriäiset, mutta se syö myös kaloja ja mustekaloja. Lajin lisääntymisaika on touko-kesäkuussa. Hohtosyvänneahvenen saavuttaa sukukypsyyden vasta noin 35 vuoden iässä ja voi elää jopa yli satavuotiaaksi.
Hohtosyvänneahventa kalastetaan trooleilla ja se on sekä kohde että sivusaalis.
Hohtotetra

| Hohtotetra |
| --- | --- |

Uhanalaisuusluokitus
 Elinvoimainen  
  
Tieteellinen luokittelu
Domeeni::  Aitotumaiset Eucarya
Kunta::  Eläinkunta Animalia
Pääjakso::  Selkäjänteiset Chordata
Alajakso::  Selkärankaiset Vertebrata
Luokka::  Luukalat Osteichthyes
Alaluokka::  Viuhkaeväiset Actinopterygii
Ylälahko::  Ostariophysi
Lahko::  Tetrakalat Characiformes
Heimo::  Tetrat Characidae
Alaheimo::  Pikkutetrat Tetragonopterinae
Suku::  Tetragonopterus
Laji::  chalceus
Kaksiosainen nimi
 Tetragonopterus chalceus  Spix & Agassiz, 1829 
Infobox OKNimi-testi OK: 
Hohtotetra (Tetragonopterus chalceus) on tetrojen (Characidae) heimoon kuuluva makeissa ja trooppisissa vesissä elävä kalalaji, jota pidetään myös akvaariossa.
Koko ja ulkonäkö

Hohtotetra voi kasvaa korkeintaan 12,7 senttimetrin mittaiseksi ja painaa 40,2 grammaa. Väriltään hohtotetra on hopeanharmaa. Pyrstön tyvessä on musta täplä.
Levinneisyys ja elinympäristö

Hohtotetraa tavataan Brasiliasta, Ranskan Guyanasta, Guyanasta, Perusta, Surinamesta ja Venezuelasta. Laji on pohjakala. Se elää nopeasti virtaavien purojen hiekkapohjissa sekä hitaasti virtaavissa puroissa joissa on pohjalla kasvien jäänteitä. Hohtotetra elää 20–28 asteen lämpöisissä vesissä.
Kunniapääkonsuli (arvonimi)

Kunniapääkonsulin nimi ja arvo on Suomessa tasavallan presidentin myöntämä arvonimi, joka on myönnetty vain yhden kerran itsenäisyyden aikana (vuonna 1943) ja jota ei ole lueteltu tällä hetkellä voimassa olevassa arvonimistä annetussa tasavallan presidentin asetuksessa.
| 0 | 1 | 2 | 3 | 4 | 5 |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |

| Nro | Päivämäärä | Henkilö | Ammatti tai arvo | Kotipaikka | Lähteet |
|  1.  | 19.11.1943  | Herman Eberhardt  | kunniakonsuli  | Breslau  |   |
Hold Me Now

| Hold Me Now> Kappaleen tiedot |
| --- | --- |
Esittäjä(t):  Johnny Logan
Säveltäjä(t):  Johnny Logan
Sanoittaja(t):  Johnny Logan
Euroviisutiedot
Vuosi:  1987
Maa:  Irlanti
Kieli:  englanti
Sijoitus:  1.
Pisteet:  172
Hold Me Now oli vuoden 1987 Eurovision laulukilpailun voittajakappale. Sen esitti Johnny Logan englanniksi ja se toi Irlannille kolmannen sen seitsemästä voitosta. Johnny Loganille voitto oli toinen, eikä kukaan muu ole pystynyt voittamaan euroviisuja useampaan kertaan. Kappale sai 172 pistettä, voittaen seuraavaksi tulleen Saksan 31 pisteellä. Kappaleen esiintymisnumero oli 20.
Kappale nousi voiton jälkeen listoille ympäri Euroopan ja muun muassa brittilistan kakkoseksi.  Kappale olikin yksi neljästätoista kappaleesta jotka valittiin vuonna 2005 Eurovision viisikymmenvuotista taivalta juhlistavaan Congratulations-tapahtumaan ehdokkaaksi kaikkien aikojen euroviisuksi ja se sijoittui siinä kolmanneksi.