stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
NRP Tejo (1935)

| NRP Tejo |
| --- | --- |


Aluksen vaiheet
Rakentaja:  Lissabonin laivastontelakka
Laskettu vesille:  4. toukokuuta 1935
Palveluskäyttöön:  12. lokakuuta 1935
Poistui palveluskäytöstä:  9. helmikuuta 1965
Tekniset tiedot
Uppouma:  1 239 t (standardi) 1 563 t (kuormattu)
Pituus:  98,45 m
Leveys:  9,45 m
Syväys:  3,35 m
Koneteho:  34 000 shp
Nopeus:  36 solmua
Miehistöä:  147
Aseistus
Aseistus:  4 × BL 4,7" -tykkiä 3 × QF 2 naulan Mk VIII -ilmatorjuntatykkiä 8 x 21" torpedoputkea
NRP Tejo oli Portugalin laivaston vuonna 1935 vesillelaskettu Douro-luokan hävittäjä.
Valmistus

Alus tilattiin Lissabonin laivastontelakalta. Alus laskettiin vesille 4. toukokuuta 1935 ja otettiin palvelukseen puolisen vuotta myöhemmin 12. lokakuuta.
Palvelus

Alus poistettiin laivastoluettelosta 9. helmikuuta 1965.
Shımbayn piiri

| Shımbayn piiri |
| --- | --- |
 Shimbayn piirisairaala.
 Piiri Karakalpakstanin kartalla.
Valtio:  Uzbekistan
Tasavalta:  Karakalpakstan
Perustettu:  1927
Hallinto:  
 – hallinnollinen keskus:  Shımbay
Pinta-ala:  1 440 km²
Väkiluku (2024):  115 700
 
Piirin sivusto
Shımbayn piiri (karakalpakiksi Shımbay rayonı, uzb. Chimboy tumani) on paikallishallintoalue Uzbekistaniin kuuluvan Karakalpakstanin tasavallan keskiosassa. Sen pinta-ala on 1 440 neliökilometriä ja asukasmäärä 115 700 henkeä (vuonna 2024). Piirin hallinnollinen keskus on Shımbayn kaupunki.
Shımbayn piiri rajoittuu pohjoisessa Moynaqin, idässä Qaraózekin, etelässä Kegeylin ja lännessä Bozatawin piireihin. Alue on etupäässä Amudarjan oikean rannan tasankoa, jossa on paljon kastelukanavia ja järviä. Lännessä ja pohjoisessa on soistuneita metsiä ja luoteessa hiekkadyynejä ja Qusxanatawin matalat vuoret.
Vuonna 1927 perustettuun piiriin kuuluu yksi kaupunki, yksi taajama, kymmenen maaseudun itsehallintoaluetta ja 115 maaseutuasutusta. Kaupunkiväestön osuus on 51 prosenttia (vuonna 2024). Asukkaat ovat etupäässä karakalpakkeja.
Piirin maatalous tuottaa puuvillaa, vehnää, riisiä, vihanneksia, perunaa, meloneja, hedelmiä, öljykasveja, lihaa, maitoa ja vuotia. Shımbayssa on puuvilla-, rakennustarvike- ja elintarviketeollisuutta. Piirissä toimii opettajaopisto ja maatalouden tutkimuslaitos.
Aiheesta muualla

Piirin sivusto
Tekhne

Tekhne (m.kreik. τέχνη) on kreikankielinen sana, joka tarkoittaa taitoa tai sovellettua tiedettä. Filosofisena, tietoteoreettisena terminä sillä viitataan tiedon (erityisesti epistēmē) käytännölliseen sovellukseen. Tekhne on rationaalinen menetelmä, joka liittyy esineiden valmistamiseen tai jonkun päämäärän saavuttamiseen. Tekhne muistuttaa epistemeä siinä, että kumpaankin liittyy tietoa periaatteista, mutta ne eroavat toisistaan siinä, että tekhnessä aikomuksena on valmistaminen tai tekeminen, ei tasapuolinen ymmärtäminen.
Kreikkalaisille tekhne tarkoitti kaikkia käden taitoja, kuten lääketiede ja musiikki. Toisaalta sana kytkeytyi ajatukseen siitä, ettei herrasmies työskentele käsillään. Tämän vuoksi se sopi vain alemmille yhteiskuntaluokille, kun taas ylemmät yhteiskuntaluokat harjoittivat ”vapaiden miesten” vapaita taiteita.
Platon kirjoitti Valtiossa, että tekhne edusti (taiteen tai käsityön merkityksessä) uhkaa rauhalle, järjestykselle ja hyvälle hallinnolle, jonka perustana toimi sen sijaan filosofien taito, tieto ideoista. Aristoteles katsoi tekhnen edustavan ihmisen harjoittamaa luonnon epätäydellistä jäljittelyä.
Termiä tekhne on käytetty filosofisessa diskurssissa erotuksena taiteista (tai poiesiksestä). Joskus tekhnen on katsottu edustavan tiedon lineaarista, narratiivista esitystä ja poiesiksen tiedon dynaamista esitystä.
Kirjallisuutta

Dunne, Joseph: Back to the Rough Ground: 'Phronesis' and 'Techne' in Modern Philosophy and in Aristotle.  Notre Dame, Indiana:  University of Notre Dame Press, 1997.  ISBN 978-0-2680-0689-1
Aiheesta muualla

Parry, Richard: Episteme and Techne The Stanford Encyclopedia of Philosophy. The Metaphysics Research Lab. Stanford University. (englanniksi)
Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista. 
Alkuperäinen artikkeli: en:Techne
Käännös suomeksi
Eunapios

Eunapios (m.kreik. Εὐνάπιος, lat. Eunapius; s. 347) oli antiikin kreikkalainen sofisti ja historioitsija. Hän oli kotoisin Sardeesta.
Eunapios opiskeli sukulaisensa sofisti Khrysanthioksen alaisuudessa. Hän muutti jo nuorena Ateenaan, ja hänestä tuli siellä reetori Prohairesioksen suosikkioppilas. Hänellä oli laajat tiedot lääketieteestä. Hän vaikuttaa eläneen myös myöhemmällä iällään Ateenassa opettaen retoriikkaa. Eleusiin mysteereihin vihkiytyneenä hänet hyväksyttiin eumolpidien pappissukuun ja hänestä tuli hierofantti. Hänen tiedetään eläneen edelleen Theodosius II:n hallitessa.
Eunapios tunnetaan ennen kaikkea kahdesta teoksesta. Ensimmäinen oli vuonna 405 kirjoitettu Filosofien ja sofistien elämät (Βίοι φιλοσόφων καὶ σοφιστῶν, Bioi filosofon kai sofiston; lat. Vitae philosophorum et sophistarum), joka on säilynyt. Se sisältää kahdenkymmenenviiden vanhemman ja tuon ajan filosofin ja sofistin elämäkerrat, ja se on arvokas ainoana lähteenä tuon ajan uusplatonismin historiaan. Toinen teos oli Deksippoksen historiateoksen jatko-osa (Μετὰ Δέξιππον χρονικὴ ἱστορία, Meta Deksippon khronikē historia). Siitä on säilynyt vain katkelmia, mutta siinä olleet tiedot ovat enimmäkseen säilyneet Zosimoksen teoksessa. Se käsitteli tapahtumia vuosien 270 ja 404 välillä.
Kumpaakin teosta sävyttää kristinuskon vastaisuus. Fotioksella (cod. 77) oli käytössään historiateoksen ”uusi painos”, josta kaikkein kristinuskon vastaisimmat kohdat oli jätetty pois.
Aiheesta muualla

Eunapius: Lives of the Philosophers and Sophists (1921) (Johdanto) (englanniksi)
Teen Wolf, eli ihmissusi teini-iässä

| Teen Wolf, eli ihmissusi teini-iässä> Teen Wolf |
| --- | --- |

Ohjaaja:  Rod Daniel
Käsikirjoittaja:   Tim Hayes  Jeph Loeb  Matthew Weisman 
Tuottaja:   Mark Levinson  Scott M. Rosenfelt 
Säveltäjä:  Miles Goodman
Kuvaaja:  Tim Suhrstedt
Leikkaaja:  Lois Freeman-Fox
Pääosat:  Michael J. Fox
Valmistustiedot
Valmistusmaa:  Yhdysvallat
Tuotantoyhtiö:  Metro-Goldwyn-Mayer
Levittäjä:  Atlantic Entertainment Group Netflix
Ensi-ilta:   23. elokuuta 1985  28. helmikuuta 1986 (Suomi) 
Kesto:  91 min
Alkuperäiskieli:  englanti
Tuotto:  33 086 611 USD (USA)
Seuraaja:  Teen Wolf Too
Aiheesta muualla
IMDb 
Elonet
AllMovie
Infobox OKNimi-testi OK: 
Teen Wolf, eli ihmissusi teini-iässä on Rod Danielin ohjaama, vuonna 1985  ensi-iltansa saanut elokuva. Pääosassa esiintyy Michael J. Fox ja sivuosissa James Hampton, Scott Paulin, Susan Ursitti, Jerry Levine ja Jay Tarses.
Elokuvalle on tehty myös jatko-osa, Teen Wolf Too.
Roolit

| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
|  Michael J. Fox  | … |  Scott Howard  |
|  Lorie Griffin  | … |  Pamela Wells  |
|  James Hampton  | … |  Harold Howard  |
|  Susan Ursitti  | … |  Lisa "Boof" Marconi  |
|  Jerry Levine  | … |  Rupert "Stiles" Stilinski  |
|  Matt Adler  | … |  Lewis  |
|  Jim McKrell  | … |  Rusty Thorne  |
|  Mark Arnold  | … |  Mick McAllister  |
|  Jay Tarses  | … |  Valmentaja Bobby Finstock  |
|  Mark Holton  | … |  Chubby  |
Arvioita

Video-oppaassa vuodelta 1994 Sam Inkinen pitää elokuvaa perushauskana ihmissusiparodiana ja antaa sille kaksi tähteä viidestä, mikä vastaa sanallista arviota ”keskinkertainen”.
Aiheesta muualla

Teen Wolf, eli ihmissusi teini-iässä Internet Movie Databasessa (englanniksi)
Posti-Heikki

Heikki Niilonpoika Unga (1819–1898) oli ruotsinmaalainen saamelainen lestadiolaisvaikuttaja, Laestadiuksen katekeetta. Hän vaikutti Karesuandossa ja sen ympäristössä.
Posti-Heikki oli lestadiolaisuuden saamelaisvaiheen maallikkopuhuja, ei varsinainen saarnaaja, vaan kiertelevä "puhuttelija", joka joskus varsin hyökkääväänkin sävyyn kyseli ihmisiltä heidän hengellisestä tilastaan ja koetti saattaa heitä synnintuntoon ja johdattaa heidät herätykseen. Tästä kiertelystä hän sai lempinimensä: hän oli kuin postimies, jolla oli sanoma vietävänään. Hengellisessä ankaruudessaan Posti-Heikki hyökkäsi myös perinteistä saamelaista vaatepartta,  saamenpukua vastaan mm. leikaten pois liian pitkiksi katsomansa nelikolkkalakin – "sarvipirun" – tupsut.
Posti-Heikin kuolemasta on jäänyt elämään lestadiolaislegenda "yksinäisen miehen lähdöstä": Heikki oli yötä vasten menossa hiihtäen Lannavaaran suureen talvikokoukseen, kun hänen toinen suksensa irtosi ja liukui kovaa hankea pitkin jälkeä jättämättä kadoksiin. Vanhus kierteli aikansa etsien suksea, mutta havaittuaan tilanteensa toivottomaksi paneutui lopulta hankeen nukkumaan kädet ristissä rinnalla ja raamattu päänalusenaan – siitä hänet seuraavana päivänä löydettiin paleltuneena. Tähän "yksinäisen miehen lähtöön" viittasi vielä presidentti Urho Kekkosen siunauspuheen pitäjä, joskin mahdollisesti tietämättä vertauksen taustaa.
Teiskon seurakunta

Teiskon seurakunta oli Tampereella toiminut evankelis-luterilainen seurakunta. Seurakunta kuului Tampereen seurakuntayhtymään. Teiskon seurakunnassa oli vuoden 2013 alussa 2 615 jäsentä.
Teiskon seurakunnan alueeseen kuului Tampereen pohjoisosa eli Teisko. Alueella sijaitsevat muun muassa Kämmenniemi, Viitapohja, Terälahti, Velaatta ja Kaanaa.
Teiskon seurakunnan vt. kirkkoherrana toimi seurakunnan loppuvuosina Tero Matilainen.
Historia

Teiskon seurakunta perustettiin Messukylän seurakuntaan kuuluvana rukoushuonekuntana vuonna 1621. Vuonna 1636 se muutettiin kappeli­seura­kunnaksi ja vuonna 1905 itsenäiseksi seura­kunnaksi.
Teiskon kunta liittyi vuonna 1972 Tampereeseen ja samalla Teiskon seurakunta tuli osaksi Tampereen seurakuntayhtymää. Seurakunta lakkautettiin 7. tammikuuta 2014 ja samalla perustettiin uusi Tampereen Messukylän seurakunta, joka koostuu aiemmista Aitolahden, Messukylän ja Teiskon seurakunta seurakunnista.
Kirkko ja muut tilat

Teiskon kirkko on puukirkko, joka se sijaitsee Kirkkojärven rannalla. Teiskon kirkko on Tampereen toiseksi vanhin rakennus, se on valmistunut vuonna 1788. Osoite on Teiskon kirkkotie 114, 34260 Terälahti. Kirkkoon mahtuu 770 henkeä.
Aiheesta muualla

Panoraamakuvia Teiskon kirkolta - Virtuaalinen Tampereen kaupunkiopas: VirtualTampere.com
Antislavismi

Antislavismi tai slavofobia tarkoittaa slaavilaisia kieliä puhuviin kohdistuvia rasistisia asenteita. Antislavismia saattoi jossain muodossa esiintyä jo keskiajalla katolisen ja ortodoksisen kirkon kamppailun yhteydessälähde?, mutta kirkkorajat eivät alkuunkaan vastanneet kielirajoja, eikä nykyisen kaltaisia kansallisidentiteettejä ollut. Antislavismia esiintyi huomattavissa määrin natsi-Saksassa antisemitismin rinnalla. Se kohdistui kaikkiin slaavilaisiin väestöihin, kuten venäläisiin, puolalaisiin, serbeihin, tšekkeihin, slovakkeihin, ukrainalaisiin, bosnialaisiin yms. Taisteluni-kirjassa Adolf Hitler esittää slaavien orjuuttamista. Suppeammassa mielessä antislavismia edustaa venäläisvastaisuus.
Kirjallisuutta

Borejsza, Jerzy W.: Antyslawizm Adolfa Hitlera.  Warszawa:  Czytelnik, 1988.  Teoksen verkkoversio.
Borejsza, Jerzy W.: ”Racisme et antislavisme chez Hitler”, La politique nazie d'extermination, s. 57–74.  Paris:  Albin Michel, 1989.  Teoksen verkkoversio.
Fagard, Michel: L'antislavisme allemand a travers les publications specialisees des annees 1914 a 1921.  Thèse de doctorat. Paris:  Université de Paris VIII, 1977.  Teoksen verkkoversio.
Ferrari-Zumbini, Massimo: Grosse Migration und Antislawismus: Negative Ostjudenbilder im Kaiserreich. Jahrbuch für Antisemitismusforschung, 1994, 3. vsk, s. 194-226.  Artikkelin verkkoversio.
Jaworska, Sylvia: Anti-Slavic imagery in German radical nationalist discourse at the turn of the twentieth century: A prelude to Nazi ideology? Patterns of Prejudice, 2011, 45. vsk, nro 5, s. 435-452.  Artikkelin verkkoversio. (Arkistoitu – Internet Archive)
Leiberich, Michel: L'antislavisme allemand dans la vie politique et quotidienne du kulturkapampf à la veille de la première guerre mondiale.  Thèse de doctorat. Paris:  Université de Paris VIII, 1977.  Teoksen verkkoversio.
Libretti, Giovanni: The Presumed Antislavism of Engels. Beiträge zur Marx-Engels-Forschung, 1998, s. 191-202.  Artikkelin verkkoversio.
Serrier, Thomas: ”Antislavisme et antisémitisme dans les confins orientaux de l'Allemagne au XIXe siècle”, Normes culturelles et construction de la déviance, s. 91–102.  Paris:  École pratique des hautes études, 2004.  Teoksen verkkoversio.
Wollman, Frank: Slavismy a antislavismy za jara národů.  Praha:  Academia, 1968.  Teoksen verkkoversio.
Tedjärvi

| Tedjärvi Кедрозеро, Kedrozero |
| --- | --- |
 Tedjärvi
 Koordinaatit: 62°21′45″N, 34°29′20″E 
Valtio:  Venäjä
Tasavalta:  Karjalan tasavalta
Piiri:  Kontupohjan piiri
Hallinto:  
 – Asutustyyppi:  taajama
 – Hallinnon tyyppi:  maalaiskunta
Pinta-ala:  
 – Kokonaispinta-ala:  908,8 km²
Väkiluku (2012):  835
Aikavyöhyke:  UTC+3 (MSK)
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Tedjärven kunta Kontupohjan piirin kartalla.
Tedjärvi (myös Kedrojärvi, Keträjärvi; ven. Ке́дрозеро, Kedrozero) on maalaiskunta ja sen keskustaajama Karjalan tasavallan Kontupohjan piirissä Venäjällä. Se sijaitsee lähellä samannimistä järveä Äänisen Lismanlahden länsipuolella 30 kilometriä Kontupohjasta maanteiteitse koilliseen. Taajamassa on 547 ja kunnassa 835 asukasta (vuonna 2012).
Maantiede ja asutus

Tedjärven kunnan pinta-ala on 908,8 neliökilometriä. Se rajoittuu idässä Karhumäen piirin Suurlahden, etelässä Kontupohjan piirin Novinkan, lounaassa Kontupohjan ja Kentjärven, lännessä Hirvaan ja pohjoisessa Käppäselän kuntiin. Pinta-alasta valtaosa on metsää.
Seutu kuuluu Äänisniemen harjualueeseen. Sen maisemaa leimaavat pitkät ja kapeat harjut sekä kapeat järvet ja Äänisen lahdet. Kunnan alueella virtaavat Lismajoki (ven. Ližma), Tšebinka, Tšontšupa, Sjargeža ja Vikšretška. Järviä ovat Äänisen lisäksi Tedjärvi (Kedrozero) ja Tarasmozero. Hyötykaivannaisiin kuuluvat diabaasi, gabrodiabaasi, tuffiitti, hiekka ja sora. Suojeltuja luonnonmuistomerkkejä ovat Konje-, Razlomnoje- ja Palasuot.
Keskustaajaman lisäksi kuntaan kuuluvat Novyi Posjolokin ja Mäntselän aseman (ven. Stantsija-Mjanselga) taajamat, Aitniemen (Vatnavalok), Ilomselän, Lisman, Lukinsaaren (Lukin Ostrov) ja Mäntselän (Mjanselga) kylät sekä Lisman asema. Mäntselän asemalla ja Lukinsaaressa ei ole lainkaan vakituista asutusta. Vuoden 2010 väestönlaskennan mukaan kunnan asukkaista 83 % on kansallisuudeltaan venäläisiä, 8 % karjalaisia, 5 % valkovenäläisiä ja 2 % ukrainalaisia.
Historia

1700-luvulla Tedjärven kylässä toimi kivimurskaamo ja Lisman kylässä rautavalimo. Ennen 1920-lukua Tedjärvi oli osa Kontupohjan kuntaa. 1920-luvulla perustettiin Kontupohjan piirin Lisman kyläneuvosto, johon myös Tedjärven kylä kuului. Seudun asutus oli etupäässä venäläistä. Jatkosodassa vuosina 1941–1944 alue oli Suomen miehittämä. Nykyinen Tedjärven taajama on rakennettu 1960-luvulla metsätyömaan asutukseksi.
Liikenne, talous ja palvelut

Kunnan läpi kulkee Kontupohjan ja Käppäselän välinen maantie sekä Muurmannin rata, jolla on Tedjärven, Ilomselän, Lisman, Mäntselän ja Novyi Posjolokin asemat. Joukkoliikenne hoidetaan rautateitse. Aitniemen pohjoispuolella on laivalaituri.
Kunnassa toimii kaivosteollisuutta, puunjalostuslaitos ja kolme kalanviljelylaitosta. Keskustaajaman palveluihin kuuluu lastentarha, peruskoulu, kerhotalo, kirjasto, lääkintäasema, posti ja muutama kauppa.
Nähtävyydet ja matkailu

Aitniemen, Lukinsaaren ja Mäntselän kylillä on kulttuuriperintökohteen status. Äänisen Unitsanlahdessa sijaitsevan Kolgsaaren (ven. Kolgostrov) rannalla on kivikautisia asuinpaikkoja. Rakennusmuistomerkkeihin kuuluvat 1700–1800-luvuilta peräisin olevat Lukinsaren ja Mäntselän sekä autioiksi jääneiden Kolgostrovin ja Mihiänselän (Mihejeva Selga) kylien tsasounat. Lismassa on Venäjän kansalaissodan muistomerkki. Seudulla sijaitsee useita lomakyliä.
Aiheesta muualla

Tedjärven kunta Kontupohjan piirin sivustolla (venäjäksi)
| n k Kontupohjan piirin kunnat |
| --- | --- |
Nykyiset kunnat:  Kontupohja  Hirvas  Kentjärvi  Käppäselkä  Ketrajärvi  Novinka  Petrovski  Jänispelto
Teknetium

Teknetium (lat. technetium) on hopeanharmaa metalli, joka näyttää platinalta. Teknetiumin kemiallinen merkki on Tc ja järjestysluku 43. Teknetiumin elektronegatiivisuus on 1,9 ja ensimmäinen ionisoitumisenergia 699 kJ/mol. Tämä kemiallisesti reniumin kaltainen alkuaine liukenee typpihappoon, kuningasveteen ja väkevään rikkihappoon, muttei suolahappoon. Teräksen korroosionkestävyyttä voidaan lisätä merkittävästi teknetiumkäsittelyllä, jossa käytetään ammo­niumteknetaattia (NH4TcO4). Sitä suoritettaessa on varottava teknetiumin erittäin suurta radioaktiivisuutta, mikä pakottaa käyttämään suljettuja järjestelmiä.
Historia

Alkuaineen löytäjinä pidetään Carlo Perrieriä ja Emilio Segrèä, jotka eristivät alkuaineen molybdeeni-foliosta pommitettuaan sitä deuterium-ioneilla Palermon yliopistossa vuonna 1937. Teknetium on ensimmäinen alkuaine, jota ihminen on tuottanut keinotekoisesti. Siksi sille annetun nimen runkona on kreikan kielen sana technètos (suom. keinotekoinen).
Teknetiumia on kuitenkin myöhemmin löydetty luonnosta muun muassa uraanikaivoksista, joissa sitä syntyy hyvin pieniä määriä uraani-238:n spontaanin fission tuloksena, sekä eräistä jättiläistähdistä. Koska minkään teknetiumin isotoopin puoliintumisaika ei ylitä 4,2 miljoonaa vuotta (98Tc), teknetiumin löytäminen useita miljardeja vuosia vanhojen tähtien spektristä auttoi varmistamaan teorian raskaiden alkuaineiden syntymisestä tähdissä.
Teknetiumin metastabiili isotooppi 99 (teknetium-99m) on yleisin isotooppilääketieteessä käytetty gammasäteilyä lähettävä isotooppi.
Aiheesta muualla

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
Periodictable: Technical data for Technetium (englanniksi)
Luettelo teknetiumin isotoopeista The Isotopes Project Home Page (englanniksi)
The Royal Society of Chemistry (RSC): Technetium (englanniksi)
PeriodicTable: Technetium (Tc) (englanniksi)
PubChem: Technetium (englanniksi)
Americanelements: Technetium Technical and Safety Data (englanniksi)
Argonne National Laboratory: Radiological and Chemical Fact Sheets to Support Health Risk Analyses for Contaminated Areas, Technetium, sivut 50–51 (englanniksi) (pdf)
Webmineral: Technetium (Tc) (englanniksi)
Mindat: The Mineralogy of Technetium (englanniksi)
Teknologiansiirto

Teknologiansiirto on joko tarkoituksellista kehittyneen tekniikan siirtoa sitä kehittäneestä organisaatiosta ulospäin tai teknologian hankkimista organisaatioon. Ainakin 1960-luvulta alkaen teknologian siirtoon on käytetty erityisiä teknologiansiirtoon erikoistuneita organisaatioita.
Teknologiasiirron alkeellisin muoto lienee tytäryhtiötalous ja lisenssivalmistus, jossa molemmissa valmistava teollisuus tekee tuotteita jonkun muun tahon suunnitelmien perusteella.
Teollisuusvakoilu eri muodoissa on ollut käytössä muun muassa sotilastekniikan teknologiansiirrossa.
"Sota on keksintöjen äiti" -sanonta on jossain määrin totta - esimerkiksi toisen maailmansodan Tiger-panssarivaunu kehitti levyjarrun sellaiseen valmiuteen, että se tuli sodan jälkeen käyttöön likimain kaikissa ajoneuvoissa korvaten rumpujarrun.
Avaruusteknologian viedessä merkittävästi verovaroja NASA alkoi kertoa esimerkkejä, miten avaruusaluksissa käytetyt teknologiat siirtyvät jokapäiväiseen käyttöön. Apollo-ohjelman aikana vuonna 1938 keksitty Teflon-muovi liitettiin paistinpannujen muovipinnotteisiin. Mikroprosessori on toinen avaruuslentoihin tai ydinohjuksiin liittyvä teknologia, joka on siirtynyt koteihin ja työpaikoille.
Esimerkkejä

"Japanin avautuminen" - tai ainakin Japanin nykyaikaistuminen - 1800-luvun jälkipuolella käynnistyi Yhdysvaltain laivaston väkivallan uhkan alla, mutta johti siihen, että japanilaisia lähetettiin järjestelmällisesti nk. länsimaihin opiskelemaan. Tämä johti maan teollistumiseen, joka kehitys voimistui hävityn toisen maailmansodan jälkeen jolloin Yhdysvallat toi laatuajattelun Japaniin eräänlaisena sodanjälkeisenä elvytystoimena. Japani teollisuus käytti erästä teknologiansiirtokeinoa, Yhdysvaltain ja Euroopan teollisuuden kopioimista, ainakin 1960-luvun loppuun asti. Sittemmin Aasian nk. tiikerivaltiot ja lopulta Kiinan kansantasavalta on käyttänyt tätä, tosin itse teknologia esimerkiksi CD-levyjen valmistuksessa on kaikkien saatavilla ja kopiointi liittyy muiden tuoteoikeuksien hyväksikäyttöön kuin ennen.
Suomen teollisuus teki ennen sotakorvauksia Neuvostoliitolle lähinnä lisenssivalmistusta. Eräs tapaus teknologiansiirrosta sotakorvauksissa on alun perin lautatarhoille rakennetut lukkitrukit (lautatarha-autot). Neuvostoliittolainen osapuoli toimitti valokuvia Neuvosto-Karjalassa toimineesta trukista, joka oli tehty Yhdysvalloista Neuvostoliittoon muuttaneen ihmisen kuvauksen perusteella. Valtion lentokonetehdas suunnitteli tämän perusteella toimivan laitteen. Myöhemmin tästä kehittyi Partekin merkittävä satamatrukki.
Aiheesta muualla

Federal Laboratory Consortium for Technology Transfer (US)
NASA Innovative Partnerships Program (US) (Arkistoitu – Internet Archive)
National Technology Transfer Center (US) (Arkistoitu – Internet Archive)
Technology Transfer (Lipid Labs) (Arkistoitu – Internet Archive)
(Arkistoitu – Internet Archive)
Canterprise, University of Canterbury (New Zealand) (Arkistoitu – Internet Archive)
Technology4SME.net (Arkistoitu – Internet Archive)
LogikBase technology search (Arkistoitu – Internet Archive)
APL (ohjelmointikieli)

| APL |
| --- | --- |

Merkittävimmät toteutukset:  Dyalog APL, GNU APL
Vaikutteet:  matemaattinen merkintä
Vaikuttanut:  A, A+, J, K
Käyttöjärjestelmä:  alustariippumaton
Verkkosivu:  aplwiki.com
APL (A Programming Language) on ohjelmointikieli, joka perustuu Kenneth E. Iversonin vuonna 1957 Harvardin yliopistossa kehittämään matemaattiseen merkintäkieleen. Kieli on nimetty Iversonin vuonna 1962 julkaistun kirjan A Programming Language mukaan.
Kielestä on myös sanottu, että se ei ole ohjelmointikieli vaan laskentaan soveltuva ongelmanratkaisukieli (engl. Algebraic Problem-solving Language).
APL:n periaatteena on ilmaista matemaattiset ja tietojenkäsittelylliset perustoiminnot omilla symboleillaan tai niiden yhdistelmillä; luku- ja merkkijoukkoja operoidaan kokonaisuuksina.
APL:n primitiivit ovat kaikki yhden merkin symboleita, mikä tekee kielestä tiiviin ja monien mielestä kryptisen. APL-kieltä onkin arvosteltu runsaasta symbolien käytöstä sekä siitä että APL-koodi on yleensä hyvin tiivistä. APL-ohjelmointiympäristö on hyvin salliva (kysehän on notaatiosta), joten ohjelmointikuri on käyttäjän vastuulla. APL-kielessä on vahva tuki matriisi- ja vektorimatematiikalle.
APL toimii (käytännöllisesti katsoen aina) tulkkiperiaatteella: ohjelmia ei käännetä vaan ne suoritetaan alkuperäiskoodia suoraan tulkitsemalla. Tämä mahdollistaa ohjelmaympäristön jäljittämisen, ohjelmakoodin ja muuttujien tarkastelun ja muokkauksen kesken suorituksen. Sovellus voidaan siten keskeyttää (joko tahallaan tai virhetilanteeseen) ja suoritusta voidaan jatkaa tehtyjen muutosten jälkeen suoraan keskeytyskohdasta.  APL onkin ollut aina tehokas prototyyppikehitin.
APL:n nykyinen käyttö

APL:ää käytetään edelleenkin mitä erilaisimmissa tehtävissä muun muassa finanssipalveluissa sekä matemaattis-tilastollisissa tietojenkäsittelytehtävissä. Merkittävän käyttäjäryhmän muodostavat vakuutusmatemaatikot.