stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Zaum

Venäjän ja Neuvostoliiton avantgarde
Kazimir Malevitš  1913 tai 1920–1930.
Artikkelit
Abstrakti taide | Agitaatioposliini | Kulkukoiran kellari | Mir iskusstva | Venäläinen formalismi | Voitto auringosta
Suuntaukset
Akmeismi | Futurismi | Konstruktivismi | Suprematismi | Venäläinen symbolismi | Zaum
Tekijät
Anna Ahmatova | Aleksanteri Ahola-Valo | Natan Altman | Mihail Bahtin | Léon Bakst | Andrei Belyi | Nikolai Berdjajev | Ivan Bilibin | Aleksandr Blok | Joseph Brodsky | Marc Chagall | Sonia Delaunay | Sergei Djagilev | Sergei Eisenstein | Pavel Filonov | Mihail Fokin | Naum Gabo | Nikolai Gumiljov | G. I. Gurdjieff | Daniil Harms | Thomas de Hartmann | Velimir Hlebnikov | Wassily Kandinsky | El Lisitski | Anatoli Lunatšarski | Vladimir Majakovski | Kazimir Malevitš | Osip Mandelštam | Vsevolod Meyerhold | Kuzma Petrov-Vodkin | Vsevolod Pudovkin | Aleksandr Rodtšenko | Nicholas Roerich | Olga Rozanova | Konstantin Somov | Dmitri Šostakovitš | Vladimir Tatlin | Marina Tsvetajeva | Pjotr Demjanovitš Uspenski | Dziga Vertov
Zaum (ven. за 'yli' + ум 'mieli, järki' > заумь 'mielen ylittävä; metalooginen; rikkiviisaus, viisastelu', заумный язык 'hölynpöly, nonsense') on käsite, joka liittyy venäläisten futuristirunoilijoiden kielikokeiluihin. Zaum tarkoittaa mielen tuolla puolen olevaa, loogisen ajattelun ja järjen tavoittamattomissa olevaa. Samalla tavoin kuin dada, zaum kuvastaa ensimmäisen maailmansodan aikana syntynyttä epäluottamusta sanojen ja kielen merkitykseen. Zaum on sukua länsieurooppalaisen kirjallisuuden nonsenselle, esimerkiksi Lewis Carrollin runolle Jabberwocky.
Zaum 1900-luvun alkupuoliskolla

Zaum-käsitettä käytti ensimmäisenä venäläinen runoilija Aleksei Krutšonyh vuonna 1913. Hän kuului venäläisen futurismin radikaaleimpiin edustajiin. 1900-luvun alkupuolella avantgardistiset runoilijat ja taiteilijat, kuten Velimir Hlebnikov, Vasili Kamenski ja Kazimir Malevitš olivat kiinnostuneita aistihavainnon ylittävän todellisuuden kuvaamisesta.
Maalaustaiteessa tämä pyrkimys ilmeni suprematismissa, kubismissa ja kubofuturismissa. Kuvataiteilijat alkoivat maalata abstrakteja teoksia, joissa ei ole aihetta, subjektia, eikä myöskään objektia. Kuvallisuus ja esittävyys oli tahallisesti rikottu. Aiheet muuttuivat abstrakteiksi, geometrisiksi muodoiksi ja kuvakollaaseiksi.
Kirjallisuudessa korostettiin kielen visuaalisuutta ja äänteellisyyttä merkityksen kustannuksella. Krutšonyh kirjoitti libreton futuristiseen oopperaan nimeltään Voitto auringosta, johon Malevitš suunnitteli puvut ja lavastuksen.
Tambovin alueella Venäjällä toimii Sergei Birjukovin perustama Zaum-akatemia, johon kuuluvat muun muassa Sergei Sigei ja Ry Nikonova.
Runoilija Krutšonyh pakeni Venäjältä Georgian Tiflisiin, jonka gruusialais-armenialaisella kielialueella, Tiflisin keskustassa sijainneen underground-kabareen Futuristiakatemiassa hänelle aukeni uudenlainen, tuoreen ulottuvuuden tarjonnut mahdollisuus kielikokeiluihin, jotka ovat tarjonneet myöhemmille tutkijoille paljon analysoitavaa.
Kirjallisuutta

Janecek, Gerald (1996): Zaum: The Transrational Poetry of Russian Futurism. San Diego, California: San Diego State University Press. ISBN 1-879691-41-8
Pasanen, Kimmo (2004): Musta neliö. Abstraktin taiteen salat. Helsinki: Kustannus Oy Taide. ISBN 951-608-052-9
Aiheesta muualla

Victory over The Sun (Voitto auringosta) (Arkistoitu – Internet Archive) (englanniksi)
Mail Art Russia (Arkistoitu – Internet Archive) (saksaksi)
Aleksei Krutšonyh, Kirill Zdanevitš: Onyi, 1918. (englanniksi)
Gerald Janecek, Zaum: The Transrational Poetry of Russian Futurism. (englanniksi)
Peter Conrad, The Early 20th-century Crisis of Confidence in Language (englanniksi)
Velimir Hlebnikov, esittely (englanniksi)
Venäjän taideliikkeet
Abramtsevo
Agitaatioposliini
Akmeismi
Futurismi
Konstruktivismi
Mir Iskusstva
Parsuna
Sosialistinen realismi
Suprematismi
Vaeltajat
Venäjän ja Neuvostoliiton avantgarde
Venäläinen formalismi
Venäläinen symbolismi
Zaum
Velimir Hlebnikov, Supernovel, 1922.
Ellen van Dijk

| Ellen van Dijk |
| --- | --- |
 Ellen van Dijk vuonna 2022.
Henkilötiedot
Syntynyt: 11. helmikuuta 1987 (ikä 38)
Kansalaisuus:   Alankomaat
Pyöräilijä
Pituus:  182 cm
Paino:  74 kg
Joukkue:  Lidl-Trek Women
Laji:  maantiepyöräily, ratapyöräily
Rooli:  ajaja
Ura
Ammattilaisjoukkue(et)
2006–2008 2009 2010 2011 2012–2013 2014–2016 2017–2018 2019–:  Vrienden van het Platteland Team Columbia Women HTC-Columbia Women's Team HTC Highroad Women Team Specialized-Lululemon Boels Dolmans Cycling Team Team Sunweb Trek-Segafredo Women / Lidl-Trek Women
Suurimmat voitot
 Ratapyöräilyn linja-ajon maailmanmestari 2008 Maantieaika-ajon maailmanmestari 2013, 2021, 2022  Joukkueaika-ajon maailmanmestari 2012, 2013, 2016, 2017  7 x Euroopan-mestari (maantie & rata)  10 x  Alankomaiden mestari (maantie & rata) 
 Tiedot päivitetty: 20. syyskuuta 2022 
| Mitalit> Maa:   Alankomaat.Naisten maantiepyöräily.maantiepyöräilyn MM-kilpailut  | Mitalit> Maa:   Alankomaat.Naisten maantiepyöräily.maantiepyöräilyn MM-kilpailut  | Mitalit> Maa:   Alankomaat.Naisten maantiepyöräily.maantiepyöräilyn MM-kilpailut  | Maa:   Alankomaat> Naisten maantiepyöräily. |
| --- | --- | --- | --- |
|  Kultaa | Limburg 2012 | joukkueaika-ajo |  |
|  Kultaa | Firenze 2013 | aika-ajo |  |
|  Kultaa | Firenze 2013 | joukkueaika-ajo |  |
|  Kultaa | Doha 2016 | joukkueaika-ajo |  |
|  Kultaa | Bergen 2017 | joukkueaika-ajo |  |
|  Kultaa | Flanderi 2021 | aika-ajo |  |
|  Kultaa | Wollongong 2022 | aika-ajo |  |
|  Hopeaa | Richmond 2015 | joukkueaika-ajo |  |
|  Hopeaa | Doha 2016 | aika-ajo |  |
|  Hopeaa | Flanderi 2021 | sekaviesti |  |
|  Pronssia | Innsbruck 2018 | aika-ajo |  |
|  Pronssia | Innsbruck 2018 | joukkueaika-ajo |  |
|  Pronssia | Imola 2020 | aika-ajo |  |
| Euroopan kisat  | Euroopan kisat  | Euroopan kisat  |  |
|  Kultaa | Baku 2015 | aika-ajo |  |
| EM-kilpailut  | EM-kilpailut  | EM-kilpailut  |  |
|  Kultaa | Plumelec 2016 | aika-ajo |  |
|  Kultaa | Herning 2017 | aika-ajo |  |
|  Kultaa | Glasgow 2018 | aika-ajo |  |
|  Kultaa | Alkmaar 2019 | aika-ajo |  |
|  Kultaa | Trento 2021 | maantieajo |  |
|  Hopeaa | Plouay 2020 | aika-ajo |  |
|  Hopeaa | Trento 2021 | aika-ajo |  |
|  Hopeaa | München 2022 | aika-ajo |  |
|  Hopeaa | Hasselt 2024 | aika-ajo |  |
Naisten ratapyöräily
| ratapyöräilyn MM-kilpailut  | ratapyöräilyn MM-kilpailut  | ratapyöräilyn MM-kilpailut  |  |
|  Kultaa | Manchester 2008 | linja-ajo |  |
Eleonora ”Ellen” van Dijk (s. 11. helmikuuta 1987 Harmelen, Alankomaat) on alankomaalainen maantie- ja ratapyöräilijä.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Ellen van Dijk Wikimedia Commonsissa
Virallinen kotisivu (Arkistoitu – Internet Archive) (hollanniksi)
Virallinen kotisivu Team Specialized-Lululemon (englanniksi)
Ellen van Dijk (cqranking.com) (englanniksi)
| Auktoriteettitunnisteet  |
| --- | --- |
Kansainväliset:  ISNI  VIAF  WorldCat 
Kansalliset:  Alankomaat 
Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista.
Käännös suomeksi
Žodzina

| Žodzina, Žodino (Жoдзiha, Жодино) |
| --- | --- |
 vaakuna
 Žodzina, Žodino
 Koordinaatit: 54°06′08″N, 28°20′30″E 
Valtio:   Valko-Venäjä
Alue:  Minskin alue
Perustettu:  1963
Pinta-ala:  
 – Kokonaispinta-ala:  19,22 km²
Korkeus:  160–190 m
Väkiluku (10/2009):  61 724
Aikavyöhyke:  UTC+3
 
 www.zhodino.minsk-region.by/en/ 
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Žodzina (valkoven. Жо́дзіна, Žodzina, IPA: [ˈʐodzʲina]) eli Žodino (ven. Жо́дино, puol. Żodzino, liett. Žodina) on keskikokoinen Valko-Venäjän teollisuuskaupunki, joka sijaitsee Minskin alueella, maanteitse vain 57 kilometriä Minskin keskustasta koilliseen.  Žodzinaa voi pitää yhtenä miljoonakaupunki Minskin esikaupungeista. Žodzinan pinta-ala on 19 km² ja asukasluku 61 724 (10/2009). Žodzina on Valko-Venäjän kaupungeista uusimpia, se sai kaupunkioikeudet 1963. Hallinnollisesti Žodzina on suoraan Minskin alueen keskushallinnon alainen kaupunki, vaikka maantieteellisesti se sijaitsee Smaljavitšyn piirin sisällä.
Žodzinan kaupungissa valmistettu BelAZ-maansiirtokone voitonpäivän paraatissa.
Muistomerkiksi kohotettu maansiirtokuorma-auto BelAZ-tehtaan edustalla Žodzinassa.
Žodzinan työnantajiin kuuluu on raskaiden maansiirtokoneiden ja kaivoskoneiden valmistaja BelAZ, jolla on noin 11 000 työntekijää. Toinen tärkeä teollisuuslaitos on vaatevalmistaja "SVITANAK".
Žodzinassa on ammattikorkeakoulu muttei korkeampia oppilaitoksia. Kaksi Valko-Venäjän maatalouden tutkimuskeskuksesta toimii kaupungissa.
Liikenneyhteyksistä tärkeimpiin kuuluu kantatie P53, jota pitkin Minskin keskustaan on 57 ja Barysaun keskustaan 18 kilometrin matka. Valko-Venäjän suurin valtatie – moottoritie M1 eli eurooppatie E30 – kulkee 11 km Žodzinan keskustan eteläpuolitse tuoden yhteyden niin Moskovaan kuin Varsovankin suuntaan. Kaupunki sijaitsee myös maan päärataverkon äärellä (rataosuus Minsk–Žodzina–Barysau–Orša).
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Žodzina Wikimedia Commonsissa
Lyhyt kuvaus kaupungista (englanniksi) (BYcity.org)
Kantakaupungin kartta (venäjäksi) (BYcity.org)
Wikimapia satelliittikuva kaupungista, kohteiden selitys pääosin (englanniksi) tai (venäjäksi)
Минское отделение Белорусской железной дороги - Выберите станцию -  Minskin lähijunien sivusto reitteineen ja aikatauluineen - Žodzina aseman aikataulut (Valko-Venäjän rautateiden Minskin osasto) (venäjäksi)
Eräs kaupunkiportaali (englanniksi) ja (venäjäksi)
Toinen kaupallinen kaupunkiportaali (venäjäksi)
Zoomattava kaupunkikartta (venäjäksi)
työkonevalmistaja BelAZ (Arkistoitu – Internet Archive) (englanniksi)
Valko-Venäjän juna-aikatauluja (Arkistoitu – Internet Archive) (venäjäksi)
Hagar Olsson

| Hagar Olsson |
| --- | --- |

Henkilötiedot
Syntynyt: 16. syyskuuta 1893 Kustavi
Kuollut: 21. helmikuuta 1978 Helsinki
Kansalaisuus:  Suomi
Ammatti:  kirjailija arvostelija kääntäjä
Kirjailija
Äidinkieli: ruotsi
Tuotannon kieli: ruotsi, suomi
Aikakausi:  modernismi
Esikoisteos:  Lars Thorman och döden (1916)
Pääteokset:  Chitambo (1933) Arbetare i natten (1935)
 Nimikirjoitus
Palkinnot
 Valtion kirjallisuuspalkinto (1933, 1940, 1949, 1961) Ruotsin akatemian Suomi-palkinto (1966) 
Aiheesta muualla
Löydä lisää kirjailijoitaKirjallisuuden teemasivulta
Alli Hagar Olsson (16. syyskuuta 1893 Kustavi – 21. helmikuuta 1978 Helsinki) oli suomenruotsalainen kirjailija, kirjallisuuskriitikko, näytelmäkirjailija ja esseisti. Häntä pidetään yhtenä suomalaisen modernismin uranuurtajista.
Elämä ja ura

Olssonin isä oli kirkkoherra ja sai viran Ahvenanmaan saaristosta, minne perhe muutti Kustavista Hagarin ollessa lapsi. Hagar kävi koulua Turussa. Vuonna 1906 perhe muutti Räisälään ja Olsson valmistui ylioppilaaksi viipurilaisesta Svenska fruntimmersskolanista 1913. Isä toivoi tyttärestä konttorivirkailijaa ja laittoi hänet kauppakouluun. Olsson valmistui Högre svenska handelsläroverketistä 1914, mutta aloitti sen jälkeen humanistiset opinnot yliopistossa. Opinnot jäivät kesken Olssonin ryhdyttyä toimittajaksi ja kirjailijaksi. Hän aloitti kriitikkona Studentbladet-lehdessä 1916 ja seurasi syksyllä 1918 Olaf Homénia Dagens Press -lehden johtavana kirjallisuuskriitikkona. Olsson oli yksi aikansa harvoista ammattikriitikoista.
Vuonna 1916 ilmestyi Olssonin esikoisteos Lars Thorman och döden, joka vastusti dagdrivare-polven kyynisyyttä ja julisti modernismin elämäntunnetta. Olssonin proosa lähestyy ekspressionismia sikäli kuin hän rinnastaa yksilöiden ja kulttuurien elämän, syntymän ja kuoleman. Hänen pääteoksenaan pidetään romaania Chitambo vuodelta 1933. Tärkeitä hänen tuotannossaan ovat myös karjalaiskertomus Träsnidaren och döden (1940), joka käännettiin suomeksi (Karjalainen vaeltaja), saksaksi, englanniksi ja tanskaksi sekä omaelämäkerrallinen Kinesisk utflykt (1949), josta ilmestyi Eeva-Liisa Mannerin suomennos Silkkimaalaus vuonna 1954.
Myös Olssonin näytelmät edustavat varhaista suomalaista sekä ruotsinkielistä ekspressionismia; hän kuvaa synkistyvää maailmantilannetta pasifistisesta näkökulmasta näytelmässä S.O.S. (1928), ja näytelmä Lumisota (1939) kiellettiin eikä sitä esitetty ennen kuin vuonna 1958.
Vuonna 1925 ilmestyi Olssonin esseekokoelma Ny generation. Olssonin esseetuotannon huippua edustaa kokoelma Arbetare i natten (1935), jossa hän kirjoittaa muun muassa C. J. L. Almqvistista ja modernismista. Olsson osallistui läpi uransa ajankohtaiseen kulttuurikeskusteluun, myös 1960-luvun Salama-sotaan. Häntä on luonnehdittu julistajaksi ja nuoren tasavallan kulttuurielämän omaksitunnoksi.
Olsson oli aktiivisesti mukana kirjoittajana ja toimittajana aikansa kirjallisuuslehdissä Ultrassa (1922) ja Quosegossa.
Olsson toimitti runoilija Edith Södergranin teoksia ja kävi kirjeenvaihtoa tämän kanssa. Hän julkaisi myöhemmin Södergranin hänelle kirjoittamat kirjeet kommenteillaan varustettuna. Hänen Södergranille kirjoittamansa kirjeet, kuten lähes kaiken muunkin, Södergran hävitti. Olsson luo kirjekokoelmassa kuvaa, että hän olisi ainoa, joka tunsi todella Södergranin ja pystyi tulkitsemaan tämän tekstejä. Tämän sekä yleisesti Olssonin Södergranista luoman kuvan on usea tutkija kiistänyt.
Olssonin tuttavapiiriin kuuluivat Södergranin lisäksi muiden muassa Karin Allardt-Ekelund, Jörn Donner, Honorine Hermelin ja Olof Lagercrantz. Nuorena hän oli kihloissa R. R. Eklundin kanssa. Kuvanveistäjä, akateemikko Wäinö Aaltonen tutustui ja rakastui Olssoniin vuonna 1925. Heillä oli lyhyt suhde Aaltosen avioliitosta huolimatta. Keväällä 1926 romanttinen suhde muuttui taiteelliseksi yhteistyöksi, kun Aaltonen teki useita kansikuvia ja kuvituksia Olssonin kirjoihin sekä suunnitteli lavastuksen näytelmään Hjärtats pantomin.
Teokset > Kirjoittanut

Lars Thorman och döden, 1916
Själarnas ansikten, 1917
Kvinnan och nåden, 1919
Ny generation, 1925
Mr Jeremias söker en illusion, 1926
S O S, 1928
På Kanaanexpressen, 1929
Det blåser upp till storm, 1930
Det blåa undret, 1932
Chitambo, 1933
Arbetare i natten, 1935
Träsnidaren och döden, 1940
Jag lever, 1948
Kinesisk utflykt, 1949
Kärlekens död, 1952
Rövaren och jungfrun, 1952
Tidiga fanfarer och annan dagskritik, 1953
Hemkomst, 1961
Tidig dramatik, 1962
Möte med kära gestalter, 1963
Tidig prosa, 1963
Drömmar, 1966
Ridturen och andra berättelser, 1968
Hitchcock kommer på besök, 1987
Teokset > Toimittanut

Ediths brev: Brev från Edith Södergran till Hagar Olsson. Med kommentar av Hagar Olsson. Schildt, 1955. (Uusi p. 1990. ISBN 951-50-0510-8)
Edith Södergranin kirjeet. Kommentit Hagar Olsson. Suomentanut Pentti Saaritsa. Otava, 1990. ISBN 951-1-10243-5
Tunnustuksia

Svenska litteratursällskapetin palkinto 1929, 1959
Granbergska priset 1929, 1931, 1936
Valtion kirjallisuuspalkinto 1933, 1940, 1949, 1961
Tollanderin palkinto 1950
Eino Leinon palkinto 1965
Ruotsin akatemian Suomi-palkinto 1966
Pro Finlandia 1968
Filosofian tohtori h. c. (Helsingin yliopisto) 1969
Kirjallisuutta

Enckell, Olof: Den unga Hagar Olsson: Studier i finlandssvensk modernism 2.  (Skrifter utgivna av Svenska litteratursällskapet i Finland, 324)  Helsingfors:  Svenska litteratursällskapet i Finland, 1949.  ISSN 0039-6842  Teoksen verkkoversio.
Fridell, Lena: Hagar Olsson och den nya teatern: Teatersynen speglade i teaterkritiken 1918–1929 och i Hjärtats pantomin.  (Diss)  Göteborg:  Göteborgs universitet, 1973.
Holmström, Roger: Hagar Olssons manuskript: Kommenterad förteckning.  (Skrifter utgivna av Åbo Akademis bibliotek, 18)  Åbo:  Åbo Akademi, 1989.  ISSN 0355-9114  ISBN 951-649-584-2
Holmström, Roger: Hagar Olsson och den öppna horisonten: Liv och diktning 1920–1945.  Esbo:  Schildt, 1993.  ISBN 951-50-0623-6
Holmström, Roger: Hagar Olsson och den växande melankolin: Liv och diktning 1945–1978.  Esbo:  Schildt, 1995.  ISBN 951-50-0726-7
Holmström, Roger: ”Olsson, Hagar (1893–1978)”, Suomen kansallisbiografia, osa 7, s. 355–358.  Helsinki:  Suomalaisen Kirjallisuuden Seura, 2006.  ISBN 951-746-448-7  / Teoksen verkkoversio.
Kuhlefelt, Eva: Dekadens och queer i Hagar Olssons tidiga prosa.  (Diss)  Helsingfors:  Helsingfors universitet, 2018.  ISBN 978-951-51-4515-4  Teoksen verkkoversio.
Meurer-Bongardt, Judith: Wo Atlantis am Horizont leuchtet oder eine Reise zum Mittelpunkt des Menschen: Utopisches Denken in den Schriften Hagar Olssons.  (Diss)  Åbo:  Åbo Akademis Förlag, 2011.  ISBN 978-951-765-610-8  Teoksen verkkoversio. (saksaksi)
Varpio, Yrjö: Hagar Olssonin näytelmä S.O.S. (1928) ja sen suhde ekspressionismiin.  (Acta Universitatis Tamperensis, A:67)  Tampere:  Tampereen yliopisto, 1975.  ISSN 0496-7909  ISBN 951-44-0365-7
Wegelius, Maria: Civilisation kontra inre människa: En studie i ”Jag lever” med utgångspunkt i Hagar Olssons 40-tal.  (Meddelanden från litteraturvetenskapliga institutionen, 16)  Åbo:  Åbo Akademi, 1991.  ISSN 0358-3988  ISBN 951-649-948-1
Aiheesta muualla

Olsson, Hagar hakuteoksessa Uppslagsverket Finland (2012). (ruotsiksi)
Hagar Olsson The History of Nordic Women's Literature (englanniksi)
| Auktoriteettitunnisteet  |
| --- | --- |
Kansainväliset:  FAST  ISNI  VIAF  WorldCat 
Kansalliset:  Ranska  BnF data  Saksa  Suomi (KANTO)  Yhdysvallat  Ruotsi  Tšekki  Alankomaat  Puola 
Henkilöt:  DDB  Kansallisbiografia  Biografiskt Lexikon  Uppslagsverket Finland  Biografiasampo 
Muut:  IdRef
Petr Pavel

| Petr Pavel |
| --- | --- |
 Petr Pavel vuonna 2023.
Tšekin presidentti
 9. maaliskuuta 2023 –  
Edeltäjä:  Miloš Zeman
Henkilötiedot
Syntynyt: 1. marraskuuta 1961 (ikä 63) Planá, Tšekkoslovakia
Kansalaisuus:  tšekkiläinen
Puoliso:  Hana Pavlová (1986–2001) Eva Pavlová (2004–)
Lapset:  2
Tiedot
Puolue:  sitoutumaton
Muut puolueet:  kommunistinen puolue
 Nimikirjoitus
Sotilaspalvelus
Palvelusvuodet:  1983–2018
Sotilasarvo:   kenraali (2014)
Taistelut ja sodat:  Karinin sotilastukikohdan evakuointi Irakin sota Jugoslavian sota
Aiheesta muualla
Kotisivu
Petr Pavel (s. 1. marraskuuta 1961 Planá, Tšekkoslovakia) on tšekkiläinen kenraali, joka valittiin Tšekin neljänneksi presidentiksi vuonna 2023. Hän astui virkaansa 9. maaliskuuta 2023.
Tausta ja yksityiselämä

Pavelilla on kaksi poikaa ensimmäisestä avioliitostaan Hana Pavlován kanssa, jonka kanssa hän avioitui elokuussa 1986. Avioeron jälkeen vuonna 2001 Pavel avioitui reservin everstiluutnantti Eva Pavlován kanssa. Yhdessä hänen kanssaan Pavel kasvatti sekä poikansa että tyttärensä Evan. Pavel on innokas moottoripyöräilijä. Presidenttiehdokkuutensa aikaan vuonna 2023 hänellä oli asuinpaikka Litoměřicen piirin Černoučekin kylässä, jossa hänen vaimonsa työskentelee kaupunginvaltuuston jäsenenä. Hän voitti kotikaupungissaan presidentinvaalin ensimmäisen kierroksen 81,61 prosentin ääniosuudella.
Pavel ei harjoita mitään uskontoa. Äidinkielensä lisäksi Pavel osaa englantia, ranskaa ja venäjää.
Pavel on aktiivinen moottoripyöräilijä. Toukokuussa 2024 hän sai vähäisiä vammoja jouduttuaan moottoripyöräonnettomuuteen.
Armeijaura

Pavel valmistui Tšekkoslovakian sotilasopistosta vuonna 1983. Uransa aikana hän toimi monessa kansainvälisessä tehtävässä muun muassa Belgiassa ja Yhdysvalloissa. Hänet ylennettiin kenraaliksi vuonna 2014. Myöhemmin hän toimi Naton sotilaskomitean puheenjohtajana vuosina 2015–2018. Pavel oli ensimmäinen entisen Varsovan liiton maan edustaja tehtävässä.
Sotilasuransa aikana Pavel toimi Tšekin armeijan esikuntapäällikkönä 2012–2015 ja Naton sotilaskomitean puheenjohtajana vuosina 2015–2018.
Poliittinen ura

Edetäkseen sotilasurallaan Pavel haki valtaapitäneen Tšekkoslovakian kommunistisen puolueen jäsenyyttä vuonna 1983, mikä myönnettiin hänelle 1985. Pavel kirjoitti lyhyen elämäkertansa vuonna 1987, jossa hän muun muassa kertoi sympatiastaan Neuvostoliittoa kohtaan vuoden 1968 Tšekkoslovakian miehityksen aikana. Pavel on myöhemmin kertonut tarvinneensa kirjoitusta edetäkseen sotilasurallansa ja luonnehtinut sitä virheeksi.
Pavel ilmoitti asettuvansa ehdokkaaksi seuraavan vuoden presidentinvaaleihin syyskuussa 2022. Yhdessä -vaaliliitto nimesi Pavelin yhdeksi kolmesta kannattamastaan ehdokkaasta.
Pavel oli ehdolla Tšekin vuoden 2023 presidentinvaalissa ja sai eniten ääniä ensimmäisellä kierroksella. Toisella kierroksella hän kohtasi Andrej Babišin. Pavel voitti presidentinvaalit 28. tammikuuta käydyllä toisella kierroksella noin 57 prosentin ääniosuudella.
Poliittisia kantoja

Poliittisesti Pavel on luonnehtinut itseään keskustaoikeistolaiseksi, jolla on vahva yhteiskunnallinen korostus. Pavel on antipopulistinen ja vahvan länsimielinen sekä kannattaa Tšekin liittymistä euroalueeseen.
Venäjän hyökättyä Ukrainaan vuonna 2022 Pavel on sanonut, että Ukrainan tukeminen on myös Tšekin kansallisen turvallisuuden etujen mukaista. Hän myös kannattaa Ukrainan Nato-jäsenyyttä. Huhtikuussa 2023 Pavel sanoi, että Kiina ei halua rauhaa Ukrainaan, koska se olisi sen etujen vastaista.
Vuonna 2019 Pavel sanoi, että Tšekin rikkaiden pitäisi maksaa enemmän veroja. Hänen mukaansa Pohjoismaat ovat tässä asiassa hyvä esimerkki.
Pavel kannattaa samaa sukupuolta olevien parien oikeutta avioliittoon ja adoptioon. Hän on kertonut, ettei käyttäisi veto-oikeuttaan, jos parlamentti säätäisi lain samaa sukupuolta olevien avioliitosta.
Kunnianosoituksia > Tšekkiläiset

Valkoisen leijonan ritarikunnan 1. luokka (Tšekki, suurmestari)
Tomáš Garrigue Masarykin ritari­kunnan 1. luokka (Tšekki, suurmestari)
Tšekin puolustusministeriön ansioristin 2. ja 3. luokka (Tšekki)
Ulkomaankomennuksen ansiomitali (Tšekki)
Sankaruuden mitali (Tšekki)
Kunnianosoituksia > Ulkomaalaiset

Rauhan palvelus -mitali (YK)
Legion of Merit (Yhdysvallat, 2018)
Croix de Guerre (Ranska)
Kunnialegioonan upseeri (Ranska, 2012)
Kansallinen ansioritarikunnan suurupseeri (Ranska, 2018)
Valkoisen kaksoisristin ritarikunnan 1. luokka (Slovakia, 2024)
Mihail Zygar

Mihail Zygar
Mihail Viktorovitš Zygar (ven. Михаил Викторович Зыгарь; s. 1981) on venäläinen toimittaja ja kirjailija. Hän toimi vuosina 2010–2015 Dožd-televisiokanavan päätoimittajana. Hänen julkaisujensa joukossa on Putinin sisäpiiri – Nyky-Venäjän lyhyt historia (Vsja kremlevskaja rat, 2015; suomentanut Jukka Mallinen Otavalle 2016). Zygarille myönnettiin vuonna 2014 Committee to Protect Journalists -järjestön (CPJ) kansainvälinen lehdistönvapauspalkinto.
Ennen uraansa itsenäisellä Dožd-kanavalla Zygar työskenteli Russki Newsweekin ja Kommersantin palveluksessa. Tuolloin hän kuvasi konflikteja Palestiinassa, Libanonissa, Irakissa, Serbiassa ja Kosovossa.
Kirjat

Putinin sisäpiiri: Nyky-Venäjän lyhyt historia (suom. Jukka Mallinen) Helsingissä: Kustannusosakeyhtiö Otava, 2016. ISBN 978-951-1-30173-8
Sota ja rangaistus – Putin, Zelenskyi ja Venäjän hyökkäys Ukrainaan. (suom. Kyösti Karvonen) Helsinki: Otava, 2023. ISBN 978-951-1-46237-8
Zenyatta Mondatta
Kappaleet

Kappaleet on säveltänyt ja sanoittanut Sting merkittyjä lukuun ottamatta.
"Don't Stand So Close to Me" - 4:04
"Driven to Tears" - 3:20
"When the World Is Running Down, You Make the Best of What's Still Around" - 3:38
"Canary in a Coalmine" - 2:26
"Voices Inside My Head" - 3:53
"Bombs Away" - 3:09 (S. Copeland)
"De Do Do Do, De Da Da Da" - 4:09
"Behind My Camel" - 2:54 instrumentaali (Andy Summers)
"Man in a Suitcase" - 2:19
"Shadows in the Rain" - 5:02
"The Other Way of Stopping" - 3:22 instrumentaali (S. Copeland)
Esiintyjät

Sting - bassokitara, laulu
Stewart Copeland - rummut, laulu
Andy Summers - kitara, laulu
Eino Ruutsalo

| Eino Ruutsalo |
| --- | --- |
 Eino Ruutsalo 1960-luvulla.
Henkilötiedot
Koko nimi:  Eino Kalevi Ruutsalo
Syntynyt: 19. syyskuuta 1921 Tiutinen, Kymi
Kuollut: 2. huhtikuuta 2001 (79 vuotta) Helsinki
Aiheesta muualla
IMDb
Elonet
Eino Kalevi Ruutsalo (vuoteen 1936 Ruuth; 19. syyskuuta 1921 Tiutinen, Kymi – 2. huhtikuuta 2001 Helsinki) oli suomalainen kuvataiteilija ja elokuvantekijä.