stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Saksa Turkvision laulukilpailussa

| Saksa |
| --- | --- |

Paikallinen TV-asema:  Türkshow Televizyonu
Esiintymiset
Esiintymiskerrat:  2
Ensiesiintyminen:  2014
Paras sijoitus:  11. (2015)
Huonoin sijoitus:  21. (SF) (2014)
Paras pistemäärä:  153 (2015)
Saksa on osallistunut Turkvision laulukilpailuun kahdesti, vuosina 2014 ja 2015.
Historia > 2014

Saksa osallistui ensimmäistä kertaa vuoden 2014 Turkvision laulukilpailuun, joka pidettiin Tatarstanissa Kazanissa. Edustajaksi valittiin laulaja Fahrettin Güneş kappaleella "Sevdiğim". Turkvision laulukilpailun semifinaalissa Güneş sai 149 pistettä, jäi sijalle 21 eikä päässyt finaaliin.
Historia > 2015

Vuonna 2015 Saksa osallistui jälleen Turkvision laulukilpailuun, joka järjestettiin Istanbulissa, Turkissa. Edustajaksi valittiin laulaja Derija Kaptan kappaleella "Sessiz Çiğlik". Finaalissa Kaptan sai 153 pistettä ja sijoittuivat yhdenneksitoista.
Historia > 2017

Saksa osallistui uudelleen vuoden 2017 kilpailuun, joka olisi järjestetty Astanassa, Kazakstanissa. Edustajaksi oli valittu Seyran.
Kilpailijat

Voitto
Toinen
Kolmas
Viimeinen
| Vuosi | Artisti(t) | Kieli | Kappale | Sija | Pisteet | Semif>  | Pisteet |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 2014 | Fahrettin Güneş | Turkki | ”Sevdiğim” | Ei päässyt jatkoon | Ei päässyt jatkoon | 21 | 149 |
| 2015 | Derija Kaptan | Turkki | ”Sessiz Çiğlik” | 11 | 153 | Ei semifinaalia | Ei semifinaalia |
| 2016 | Seyran | Turkki, saksa |  | Kilpailu peruttu | Kilpailu peruttu | Kilpailu peruttu | Kilpailu peruttu |
| 2017 | Seyran | Kilpailu peruttu | Kilpailu peruttu | Kilpailu peruttu | Kilpailu peruttu | Kilpailu peruttu | Kilpailu peruttu |
Mustalakkirastas

| Mustalakkirastas |
| --- | --- |

Uhanalaisuusluokitus
 Elinvoimainen  
  
Tieteellinen luokittelu
Domeeni::  Aitotumaiset Eucarya
Kunta::  Eläinkunta Animalia
Pääjakso::  Selkäjänteiset Chordata
Luokka::  Linnut Aves
Lahko::  Varpuslinnut Passeriformes
Heimo::  Rastaat Turdidae
Suku::  Amerikanrastaat Catharus
Laji::  mexicanus
Kaksiosainen nimi
 Catharus mexicanus  (Bonaparte, 1856) 
Katso myös
   Mustalakkirastas Wikispeciesissä   Mustalakkirastas Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OKIUCN-testi OK: 
Mustalakkirastas (Catharus mexicanus) on rastaiden heimoon kuuluva varpuslintu.
Levinneisyys

Mustalakkirastasta tavataan Meksikossa ja Keski-Amerikassa. Lajin populaatikosi arvioidaan 50 000–500 000 yksilöä ja se on luokiteltu elinvoimaiseksi.
Munck

Munck voi tarkoittaa seuraavia:
Munck af Fulkila, suomalainen aatelissuku numero 6, todellisuudessa kaksi sukua: nuorempi ja vanhempi. Nuorempaan Munck af Fulkila -sukuun liittyvät:
Munck, suomalainen vapaaherrallinen suku numero 21
Munck af Sommernäs, suomalainen aatelissuku
Munck af Rosenschöld, ruotsalainen aatelissuku
Henkilöitä

Adolf Fredrik Munck (1749–1831) kamarirevision puheenjohtaja, hovitallimestari, Kustaa III:n suosikki, kreivi, nuoremman Munck af Fulkila suvun jäsen
Adolf Fredrik Munck (1800–1886) suomalainen senaattori ja hovioikeudenneuvos
Alexander Munck af Fulkila (1832–1892), Venäjän laivaston kontra-amiraali
Anders Munck af Sommernäs (k. 1681), suomalainen eversti, Someron Palikaisten kartanonherra
Berndt Theodor Munck (1854–1933), suomalainen virka- ja valtiopäivämies
Carl Otto Alexander Munck (1853–1927), suomalainen kartanomistaja, tutkimusmatkailija ja valtiopäivämies, Johan Reinhold Munckin poika
Carl Gustaf Munck (1859–1934), suomalainen juristi ja valtiopäivämies, Karl Fredrik Munckin poika
Charlotte Munck (s. 1969), tanskalainen näyttelijä
Ebba Munck (1858–1946), Ruotsin prinssi Oscarin puoliso, nuoremman Munck af Fulkila suvun jäsen
Jari Munck (s. 1962), suomalainen jääkiekkoilija
Johan Henrik Munck (1748–1817), Uudenmaan ja Hämeen läänin maaherra vuosina 1790–1810, nuoremman Munck af Fulkila suvun jäsen
Johan Reinhold Munck (1795–1865) Keisarillisen Aleksanterin yliopiston sijaiskansleri, jalkaväenkenraali, nuoremman Munck af Fulkila suvun jäsen
Johan Munck  (s. 1943), ruotsalainen juristi, Munck af Rosenschöld -suvun jäsen
Karl Fredrik Munck (1819–1900), suomalainen juristi, valtiopäivämies, varatuomari ja hovioikeudenneuvos
Knut Munck (1807–1869), suomalainen prokuraattorin apulainen ja valtiopäivämies
Lennart Fritiof Munck af Fulkila (1852–1941), suomalainen kenraalimajuri ja todellinen valtioneuvos,  Mikkelin läänin kuvernööri 1900–1903
Mikael Paavalinpoika Munck (k. 1599), lainlukija, Pohja-Suomen vouti, Turun linnan alipäällikkö, vanhemman Munck af Fulkila -suvun jäsen
Nikolai Adolf Reinhold Munck (1842–1877), suomalainen insinööri ja valtiopäivämies, Johan Reinhold Munckin poika
Otto Magnus Munck (1764–1853), suomalaissyntyinen vapaaherra ja hovimies Ruotsin kuningas Kustaa IV Aadolfin hovissa.
Petri Munck (s. 1977), suomalainen popmuusikko
Ruth Munck (1886–1976), Kuninkaallisen Preussin Jääkäripataljoona 27:n sairaanhoitaja, Carl Otto Alexander Munckin tytär
Viktor Ernst Fredrik Munck af Fulkila (1867–1929), suomalainen Venäjän armeijan kenraalimajuri.
Shania Twain

| Shania Twain |
| --- | --- |
 Shania Twain Juno Awardissa Ontariossa vuonna 2011.
Henkilötiedot
Koko nimi:  Eilleen Regina Edwards
Syntynyt: 28. elokuuta 1965 (ikä 59) Windsor, Ontario, Kanada
Ammatti:  laulaja-lauluntekijä
Puoliso:  Robert John ”Mutt” Lange   Frederic Thiebaud (vih. 2011)
Muusikko
Taiteilijanimi:  Shania Twain (1993–)
Aktiivisena:  1993–
Tyylilajit:  country, pop
Levy-yhtiöt:  Mercury Nashville
 Nimikirjoitus
Aiheesta muualla
Kotisivut
  [ Muokkaa Wikidatassa ] [ ohje ]  
Shania Twain, oikealta nimeltään Eilleen Regina Edwards, myöhemmin Eilleen Twain (s. 28. elokuuta 1965 Windsor, Ontario, Kanada) on kanadalainen laulaja-lauluntekijä. Hänen vuonna 1997 ilmestynyt Come On Over -albuminsa on myydyin naisartistin levy (vuoteen 2016 mennessä 43 miljoonaa kappaletta) ja samalla myydyin kantrialbumi. Twain on ainoa artisti, joka on Yhdysvalloissa myynyt kolmella levyllä timanttilevyyn oikeuttavan määrän, yli 10 miljoonaa levyä. Twain määritellään kantriartistiksi ja hänen musiikistaan suuren osan muodostaa kantripop.
Varhainen elämä

Twainin vanhemmat ovat Sharon ja Clarence Edwards. He erosivat lapsen ollessa kaksivuotias. Tuleva laulaja kasvoi Eilleen Twain -nimisenä pohjoisemmassa ja pienemmässä Timminsin kaupungissa äitinsä muutettua sinne uuden miehensä Jerry Twainin (täysverinen ojibwaintiaani) kanssa. Twainien perhe oli köyhä ja talvella he joutuivat polttamaan talonsa lautoja pysyäkseen lämpiminä.
13-vuotiaana Eilleen Twain kutsuttiin esiintymään CBC:n Tommy Hunter Show’hun. Lukioaikoinaan hän lauloi Longshot-nimisessä yhtyeessä, joka esitti cover-versioita ajankohtaisista kappaleista. Sharon ja Jerry Twain kuolivat 1. marraskuuta 1987 auto-onnettomuudessa, jonka jälkeen Eilleen muutti kahden nuoremman veljensä ja sisarensa kanssa Huntsvilleen. Siellä hän elätti uusperhettä esiintymällä paikallisessa lomakohteessa Deerhurst Resortissa. Kuultuaan Twainin esityksen vuonna 1991 nashvilleläinen Dick Frank kutsui hänet nauhoittamaan demon. [lähde? ]
Ura

Ensimmäisen levytyssopimuksen tultua ajankohtaiseksi 1991 Twain muutti etunimensä Shaniaksi (odžibwaksi matkalla). Shanian ojibwe-heimoon kuulunut isäpuoli pysyi hänelle tärkeänä vaikuttimena. Timminsin kaupunki nimesi myöhemmin kadun hänen mukaansa, perusti museon ja antoi hänelle kaupungin avaimet.
Twainista tuli yksi maailman parhaiten menestyneistä laulajista 1990-luvulla ja 2000-luvulla. Hänen albumeistaan kolme on myynyt Yhdysvalloissa 43 miljoonaa kappaletta. Twain lopetti laulajanuransa ja esitti vetäytymisen syyksi heikentyneen äänen. Vuonna 2017 Twain vieraili Yhdysvaltojen The Voice -televisio-ohjelmassa.
Yksityiselämä

Twain erosi vuonna 2008 pitkäaikaisesta aviomiehestään, tuottaja Robert John ”Mutt” Langesta . Heillä on yksi lapsi, vuonna 2001 syntynyt Eja. Uutena vuotena 2011 Twain avioitui Frederic Thiebaudin kanssa. Twain asuu Sveitsissä. [lähde? ]
Diskografia

Shania Twain (1993)
The Woman in Me (1995)
Come On Over (1997)
Up! (2002)
Now (2017)
Queen of Me (2023)
The Complete Limelight Sessions (2001)
Greatest Hits (2004)
Not Just a Girl (The Highlights) (2022)
”You’re Still the One” (1998)
”That Don’t Impress Me Much” (1998)
”I’m Gonna Getcha Good!” (2002)
Aiheesta muualla

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
Kotisivut (englanniksi)
Shania Twain Allmoviessa (englanniksi)
Shania Twain Internet Movie Databasessa. (englanniksi)
Mustanmeren neuvostotasavalta

Mustanmeren neuvostotasavalta (ven. Черномо́рская Сове́тская Респу́блика) oli lyhytikäinen neuvostotasavalta Neuvosto-Venäjän eteläosassa Mustanmeren rannikolla. Se käsitti suunnilleen Venäjän keisarikunnan aikaisen Tšernomorskajan kuvernementin. Maan pääkaupunki oli Novorossijsk.
Mustanmeren neuvostotasavalta perustettiin huhtikuussa 1918, mutta vain vajaa kaksi kuukautta myöhemmin, 30. toukokuuta 1918 se lakkautettiin ja sen alue liitettiin Kubanin-Mustanmeren neuvostotasavaltaan.
Mutaga III

Mutaga III Senyamwiza Mutamo (- 1767?) oli Burundin kuningas  eli mwami vuosina 1739–1767. Kansanperinteessä hänen sanotaan olleen "kaunis kuin aurinko". Nimen Senyamwiza kuningas sai ruandalaisia vastaan käydyssä sodassa. Hän kuoli nykyisen Ruandan alueella Butaren kaupungissa. Hänen edeltäjänsä oli kuningas Mwezi III, ja hallitsijana häntä seurasi Mwambutsa I.
Käännös suomeksi
Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista.
Mustamarjastaja

| Mustamarjastaja |
| --- | --- |

Uhanalaisuusluokitus
 Elinvoimainen  
  
Tieteellinen luokittelu
Domeeni::  Eukaryootit Eucarya
Kunta::  Eläinkunta Animalia
Pääjakso::  Selkäjänteiset Chordata
Alajakso::  Selkärankaiset Vertebrata
Luokka::  Linnut Aves
Lahko::  Varpuslinnut Passeriformes
Heimo::  Marjastajat Melanocharitidae
Suku::  Marjastajat Melanocharis
Laji::  nigra
Kaksiosainen nimi
 Melanocharis nigra  (Lesson, 1830) 
Katso myös
   Mustamarjastaja Wikispeciesissä   Mustamarjastaja Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OKIUCN-testi OK: 
Mustamarjastaja (Melanocharis nigra) on marjastajien heimoon kuuluva varpuslintu.
Levinneisyys

Mustamarjastajaa tavataan Indonesiassa ja Papua-Uudessa-Guineassa. Lajia on kuvattu yleisestä runsaslukuiseksi, ja se on luokiteltu elinvoimaiseksi.
Mustalakkiorneero

| Mustalakkiorneero |
| --- | --- |

Uhanalaisuusluokitus
 Elinvoimainen  
  
Tieteellinen luokittelu
Domeeni::  Aitotumaiset Eucarya
Kunta::  Eläinkunta Animalia
Pääjakso::  Selkäjänteiset Chordata
Alajakso::  Selkärankaiset Vertebrata
Luokka::  Linnut Aves
Lahko::  Varpuslinnut Passeriformes
Heimo::  Orneerot Furnariidae
Suku::  Latvusorneerot Philydor
Laji::  atricapillus
Kaksiosainen nimi
 Philydor atricapillus  (Wied, 1821) 
Katso myös
   Mustalakkiorneero Wikispeciesissä   Mustalakkiorneero Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OKIUCN-testi OK: 
Mustalakkiorneero (Philydor atricapillus) on orneeroiden heimoon kuuluva varpuslintu.
Levinneisyys

Mustalakkiorneeroa tavataan laajalla alueella Argentiinassa, Brasiliassa ja Paraguayssa. Lajia on kuvattu melko yleiseksi, ja se on luokiteltu elinvoimaiseksi.
Simonniemen työväentalo

| Simonniemen työväentalo |
| --- | --- |
 Simonniemen työväentalo vuonna 1965
Osoite:  Kirkkotie 65, 95200 Simo
Sijainti:  Simo
Koordinaatit:  65°39′17″N, 24°54′41″E
Valmistumisvuosi:  1908
Omistaja:  Vasemmistoliiton Simonniemen yhdistys ry
Runkorakenne:  hirsi
Julkisivumateriaali:  lomalauta
 
Lisää rakennusartikkeleitaArkkitehtuurin teemasivulla
Infobox OKNimi-testi OK: 
Simonniemen työväentalo sijaitsee Simon kunnan Simonniemenkylässä, joka on kunnan kirkonkylä. Talon omistaa Vasemmistoliiton Simonniemen yhdistys.
Rakennus

Simonniemen Työväentalo rakennettiin vuosina 1906–1908. Talo on hirsirunkoinen ja seinien korkeuden vuoksi tuettu molemminpuolisilla pystyhirsillä. Talo on vuorattu pystysuuntaisella lomalaudoituksella, joka on maalattu punaiseksi. Ikkunat, pystyhirret ja nurkkalaudat on maalattu valkoisiksi. Katto on maalattu peltikatto. Alkuaan lämmitys tapahtui pönttöuuneilla. Uunit ovat edelleen paikoillaan, mutta lämmitysjärjestelmän on öljykäyttöinen kuumailmapuhallin.
Rakennuksessa on sali, kahvila, keittiö ja eteinen. Talossa on kylmä vesi, viemäri, sähkö ja asunto (1997 tiedon mukaan). Sähkö on uusittu vuonna 2010 . 4910 m²:n kokoisella tontilla on myös puurakenteinen talousrakennus. Rakennuksen ulkoseinät on vuoden 1975 jälkeen maalattu kaksi kertaa. Peltikatto uusittiin vuonna 1995. Korjaukset on pääosin tehty talkootyönä.
Sekä talon että tontin omistaa Vasemmistoliiton Simonniemen yhdistys ry. Yhdistys on vuokrannut talon Simon Vasemmistoliiton kunnallisjärjestölle talon ylläpitoa ja korjausvellisuutta vastaan.
Kulttuurihistorialliset arvot

Simonniemen työväentalo sekä arkkitehtonisesti että rakennusteknisesti arvoasemassa Lapin työväentalojen joukossa. Talo on yksi harvoista ennen sotia rakennetuista Lapin työväentaloista, ja talon korjaukset on tehty talon alkuperäistä henkeä vaalien.[lähde? ]
Talon käyttö

Aikaisemmin talo oli vain kesäkäytössä. Nykyisestä käytöstä ei ole tietoja.
Mih’ail Sjamjonau (maastohiihtäjä)

| Mih’ail Sjamjonau |
| --- | --- |

Henkilötiedot
Syntynyt: 6. helmikuuta 1986 (ikä 38)
Uran tiedot
Pituus:  168 cm
Laji:  maastohiihto ja ampumahiihto 
Maailmancup
Kaudet:  2007-
Paras sijoitus:  11
Voitot:  0
Palkintokorokkeella:  0
 Tietolaatikko päivitetty 25. helmikuuta 2015 
| Mitalit> Maa:  Valko-Venäjä.Miesten maastohiihto.Universiadit  | Mitalit> Maa:  Valko-Venäjä.Miesten maastohiihto.Universiadit  | Mitalit> Maa:  Valko-Venäjä.Miesten maastohiihto.Universiadit  | Maa:  Valko-Venäjä> Miesten maastohiihto. |
| --- | --- | --- | --- |
|  Hopeaa | Trentino 2013 | 10 km |  |
Mih’ail Aljaksevitš Sjamjonau (valkoven. Міхаіл Аляксевіч Сямёнаў; s. 6. helmikuuta 1986) on valkovenäläinen maastohiihtäjä. Hän edusti aiemmin Venäjää.
Sjamjonau debytoi maastohiihdon maailmancupissa tammikuussa 2007 Rybinskin 30 kilometrin kilpailussa sijoittuen sijalle 29. Näin ollen hän saavutti heti uransa ensimmäiset maailmancupin pisteensä. Sjamjonaun paras sijoitus maailmancupin osakilpailussa on sija 11 tammikuulta 2012 niin ikään Rybinskistä 15 kilometrin vapaan hiihtotavan kilpailusta.
Sjamjonau kilpaili Valko-Venäjän väreissä vuoden 2014 talviolympialaisissa Sotšissa, jossa hän oli parhaimmillaan 17:s 50 kilometrin vapaan hiihtotavan kilpailussa. MM-kilpailuissa Sjamjonau on kilpaillut kolmesti Valko-Venäjän väreissä vuosina 2011, 2013 ja 2015 ollen parhaimmillaan 12. vuoden 2015 MM-kilpailuiden 15 kilometrillä Falunissa. Vuoden 2013 talviuniversiadeista Trentinosta Sjamjonau saavutti hopeaa 10 kilometriltä.
Käännös suomeksi
Mustalakkinakkeli

| Mustalakkinakkeli |
| --- | --- |

Uhanalaisuusluokitus
 Elinvoimainen  
  
Tieteellinen luokittelu
Domeeni::  Eukaryootit Eucarya
Kunta::  Eläinkunta Animalia
Pääjakso::  Selkäjänteiset Chordata
Alajakso::  Selkärankaiset Vertebrata
Luokka::  Linnut Aves
Lahko::  Varpuslinnut Passeriformes
Heimo::  Nakkelit Sittidae
Suku::  Nakkelit Sitta
Laji::  leucopsis
Kaksiosainen nimi
 Sitta leucopsis  Gould, 1850 
Katso myös
   Mustalakkinakkeli Wikispeciesissä   Mustalakkinakkeli Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OKIUCN-testi OK: 
Mustalakkinakkeli (Sitta leucopsis) on nakkelien heimoon kuuluva varpuslintu.
Levinneisyys

Mustalakkinakkelia tavataan Afganistanissa, Kiinassa, Intiassa, Nepalissa ja Pakistanissa. Lajin ei uskota olevan vaarassa, ja se on luokiteltu elinvoimaiseksi.
Mustanmeren saksalaiset

Mustanmeren saksalaiset (saks. Schwarzmeerdeutsche) ovat etnisiä saksalaisia jotka jättivät kotimaansa 1700- ja 1800-luvuilla ja asettuivat Mustanmeren pohjoisrannikolle, pääosin eteläisen Venäjän keisarikunnan alueelle. Mustanmeren saksalaisiin lukeutuvat Bessarabian saksalaiset, Dobrogean saksalaiset ja Bukovinan saksalaiset.
Eteläisen Venäjän keisarikunnan alueella saksalaiset asettuivat alueelle, joka käsittää nyky-Ukrainan ja Krimin niemimaan. Mustanmeren saksalaiset eivät asuttaneet aluettaan yhtä tiiviisti kuin esimerkiksi samoihin aikoihin Venäjälle muuttaneet Volgan saksalaiset omalla alueellaan, vaan Mustanmeren saksalaisten alue koostui pikemminkin eri siirtokunnista. Ensimmäiset saksalaiset saapuivat alueelle vuoden 1787 tienoilla, aluksi Länsi-Preussista ja myöhemmin Saksan länsi- ja lounaisosista, osa myös Varsovan alueelta.
Vuonna 1844 Ukrainan eteläosissa ja Krimillä asui noin 72 000 saksalaista. Vuoteen 1898 mennessä saksalaisten lukumäärä oli noussut 283 000:een. Väestönlaskennassa 1926 heitä oli jo 330 000 tällä alueella. Kolmannessa kansanäänestyksessä (1938), nälkävuosien ja stalinistisen terrorin seurauksena, väkiluku oli noin 364 000.
Mustanmeren saksalaiset siirrettiin Molotov-Ribbentrop sopimuksen nojalla Saksaan. Vuoden 1989 väestönlaskennassa koko Ukrainassa kirjattiin noin 88 000 saksalaista ja vuonna 2001 noin 33 000.
Käännös suomeksi
Saksa kesäolympialaisissa 1936

Saksa (Natsi-Saksa) osallistui isäntämaana Berliinin kesäolympialaisiin 1936 saavuttaen kisojen mitalitilastossa ensimmäisen sijan. Maan urheilijat kahmivat yhteensä 89 mitalia, joista 33 oli kultaisia, 26 hopeisia ja 30 pronssisia.
Saksaa ei kutsuttu seuraaviin, Lontoon vuoden 1948 olympialaisiin rangaistuksena toisesta maailmansodasta. Näin ollen saksalaiset kilpailivat seuraavan kerran kesäolympialaisissa Helsingissä 1952.
Mitalistit > Kultaa

Hans Woellke – Yleisurheilu, miesten kuulantyöntö
Karl Hein –Yleisurheilu, miesten moukarinheitto
Gerhard Stöck – Yleisurheilu, miesten keihäänheitto
Gisela Mauermayer – Yleisurheilu, naisten kiekonheitto
Tilly Fleischer – Yleisurheilu, naisten keihäänheitto
Willi Kaiser – Nyrkkeily, sarja 50,8 kg
Herbert Runge – Nyrkkeily, sarja yli 79,4 kg
Ernst Krebs – Melonta, miesten kajakkiyksikkö 10 000 m
Ludwig Landen ja Paul Wevers – Melonta, miesten kajakkikaksikko 10 000 m
Toni Merkens – Pyöräily, miesten 1000 m sprintti
Ernst Ihbe ja Carl Lorenz – Pyöräily, miesten 2000 m tandempyöräily
Ludwig Stubbendorff – Ratsastus, kenttäratsastuksen yksilökilpailu
Rolf Lippert, Ludwig Stubbendorff ja Konrad Freiherr von Wangenheim – Ratsastus, kenttäratsastuksen joukkuekilpailu
Kurt Hasse – Ratsastus, esteratsastuksen yksilökilpailu
Heinz Brandt, Kurt Hasse ja Marten von Barnekow – Ratsastus, esteratsastuksen joukkuekilpailu
Heinz Pollay – Ratsastus, kouluratsastuksen yksilökilpailu
Friedrich Gerhard, Heinz Pollay ja Hermann von Oppeln-Bronikowski – Ratsastus, kouluratsastuksen joukkuekilpailu
Alfred Schwarzmann – Voimistelu, miesten moniottelu
Konrad Frey – Voimistelu, miesten nojapuut
Alfred Schwarzmann – Voimistelu, miesten hyppy
Konrad Frey – Voimistelu, miesten hevonen
Franz Beckert, Konrad Frey, Alfred Schwarzmann, Willi Stadel, Walter Steffens ja Matthias Volz – Voimistelu, miesten joukkuekilpailu
Anita Bärwirth, Erna Bürger, Isolde Frölian, Friedl Iby, Trudi Meyer, Paula Pöhlsen, Julie Schmitt ja Käthe Sohnemann – Voimistelu, naisten joukkuekilpailu
Willi Bandholz, Wilhelm Baumann, Helmut Berthold, Helmut Braselmann, Wilhelm Brinkmann, Georg Dascher, Kurt Dossin, Fritz Fromm, Hermann Hansen, Erich Herrmann, Heinrich Keimig, Hans Keiter, Alfred Klingler, Arthur Knautz, Heinz Körvers, Karl Kreutzberg, Wilhelm Müller, Günther Ortmann, Edgar Reinhardt, Fritz Spengler, Rudolf Stahl ja Hans Theilig – Käsipallo, miehet
Gotthard Handrick – Nykyaikainen viisiottelu, miesten yksilökilpailu
Gustav Schäfer – Soutu, miesten yksikkö
Willi Eichhorn ja Hugo Strauß – Soutu, miesten kaksikko
Herbert Adamski, Dieter Arend ja Gerhard Gustmann – Soutu, miesten pariairokaksikko
Rudolf Eckstein, Martin Karl, Willi Menne ja Toni Rom – Soutu, miesten nelonen
Fritz Bauer, Ernst Gaber, Hans Maier, Paul Söllner ja Walter Volle – Soutu, miesten pariaironelonen
Peter Bischoff ja Hans-Joachim Weise – Purjehdus, Star-luokka
Cornelius van Oyen – Ammunta, 25 m olympiapistooli
Josef Manger – Painonnosto, sarja yli 82,5 kg
Mitalistit > Hopeaa

Luz Long – Yleisurheilu, miesten pituushyppy
Erwin Blask – Yleisurheilu, miesten moukarinheitto
Anni Steuer – Yleisurheilu, naisten 80 m aitajuoksu
Luise Krüger – Yleisurheilu, naisten keihäänheitto
Michael Murach – Nyrkkeily, sarja 66,7 kg
Richard Vogt – Nyrkkeily, sarja 79,4 kg
Helmut Cämmerer – Melonta, miesten kajakkiyksikkö 1000 m
Fritz Bondroit ja Ewald Tilker – Melonta, miesten kajakkikaksikko 1000 m
Erich Hanisch ja Willi Horn – Melonta, miesten laskostettava kajakkikaksikko (F-2) 10 000 m
Friedrich Gerhard – Ratsastus, kouluratsastuksen yksilökilpailu
Helene Mayer – Miekkailu, naisten floretti
Konrad Frey – Voimistelu, miesten rekki
Willi Kaidel ja Joachim Pirsch – Soutu, miesten kaksikko
Hermann auf der Heide, Ludwig Beisiegel, Erich Cuntz, Karl Dröse, Alfred Gerdes, Werner Hamel, Harald Huffmann, Erwin Keller, Herbert Kemmer, Werner Kubitzki, Paul Mehlitz, Carl Menke, Fritz Messner, Detlef Okrent, Heinrich Peter, Heinz Raack, Carl Ruck, Hans Scherbart, Heinz Schmalix, Tito Warnholtz, Kurt Weiß ja Erich Zander – Maahockey, miehet
Werner Krogmann – Purjehdus, miesten yksinpurjehdus
Heinz Hax – Ammunta, 25 m olympiapistooli
Erich Krempel – Ammunta, 50 m pistooli
Erwin Sietas – Uinti, miesten 200 m rintauinti
Martha Genenger – Uinti, naisten 200 m rintauinti
Gisela Arendt, Ruth Halbsguth, Leni Lohmar ja Inge Schmitz – Uinti, naisten 4x100 m vapaauintiviesti
Paul Klingenburg, Bernhard Baier, Fritz Gunst, Gustav Schürger, Josef Hauser, Alfred Kienzle, Hans Schulze, Helmuth Schwenn, Hans Schneider, Heinrich Krug ja Fritz Stolze – Vesipallo, miehet
Rudolf Ismayr – Painonnosto, sarja 75 kg
Eugen Deutsch – Painonnosto, sarja 82,5 kg
Fritz Schäfer – Kreikkalais-roomalainen paini, sarja 72 kg
Ludwig Schweickert – Kreikkalais-roomalainen paini, sarja 79 kg
Wolfgang Ehrl – Vapaapaini, sarja 66 kg
Mitalistit > Pronssia

Alfred Dompert – Yleisurheilu, miesten 3000 m estejuoksu
Erich Borchmeyer, Erwin Gillmeister, Gerd Hornberger ja Wilhelm Leichum – Yleisurheilu, miesten 4x100 m viesti
Helmut Hamann, Rudolf Harbig, Harry Voigt ja Friedrich von Stülpnagel – Yleisurheilu, miesten 4x400 m viesti
Gerhard Stöck – Yleisurheilu, miesten kuulantyöntö
Käthe Krauss – Yleisurheilu, naisten 100 m
Elfriede Kaun – Yleisurheilu, naisten korkeushyppy
Paula Mollenhauer – Yleisurheilu, naisten kiekonheitto
Josef Miner – Nyrkkeily, sarja 57,2 kg
Xaver Hörmann – Melonta, miesten laskostettava kajakkiyksikkö (F-1) 10 000 m
Erich Koschik – Melonta, miesten kanadalainen yksikkö 1000 m
Rudolf Karsch – Pyöräily, miesten 1000 m aika-ajo
Hermann Stork – Uimahypyt, miesten 10 m kerroshypyt
Käthe Köhler – Uimahypyt, naisten 10 m kerroshypyt
Otto Adam, Erwin Casmir, Julius Eisenecker, August Heim, Siegried Lerdon ja Stefan Rosenbauer – Miekkailu, miesten floretin joukkuekilpailu
Erwin Casmir, Julius Eisenecker, Hans Esser, August Heim, Hans Jörger ja Richard Wahl – Miekkailu, miesten säilän joukkuekilpailu
Konrad Frey – Voimistelu, miesten moniottelu
Alfred Schwarzmann – Voimistelu, miesten rekki
Alfred Schwarzmann – Voimistelu, miesten nojapuut
Matthias Volz – Voimistelu, miesten hyppy
Matthias Volz – Voimistelu, miesten renkaat
Konrad Frey – Voimistelu, miesten permanto
Hans-Joachim Hannemann, Heinz Kaufmann, Hans Kuschke, Werner Löckle, Wilhelm Mahlow, Helmut Radach, Alfred Rieck, Herbert Schmidt ja Gerd Völs – Soutu, miesten kahdeksikko
Fritz Bischoff, Hans Howaldt, Alfried Krupp von Bohlen und Halbach, Eduard Mohr, Felix Scheder-Bieschin ja Otto Wachs – Purjehdus, 8m
Gisela Arendt – Uinti, naisten 100 m vapaauinti
Karl Jansen – Painonnosto, sarja 67,5 kg
Adolf Wagner – Painonnosto, sarja 75 kg
Jakob Brendel – Kreikkalais-roomalainen paini, sarja 56 kg
Kurt Hornfischer – Kreikkalais-roomalainen paini, sarja yli 87 kg
Johannes Herbert – Vapaapaini, sarja 56 kg
Erich Siebert – Vapaapaini, sarja 87 kg
Tilly Fleischer, Berliinin naisten keihäänheiton olympiavoittaja.
Pituushypyn palkintojenjako, hopealla Saksan Luz Long
Elfriede Kaun, naisten korkeushypyn pronssimitalisti