stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Pesäpallon suomensarja 1962
Suomensarjan karsinta > Karsinta Pohjoislohkoon

Pelattiin Raahessä . Mukana olivat mestarit Keski-Pohjanmaan, Pohjois-Pohjanmaan, Lapin ja Kainuun maakuntasarjoista. Länsi-Pohjan mestari Kuivaniemen Yritys joutui karsimaan Lapin mestarin kanssa. Ottelut: Lapin Lukko - Kuivaniemi 21-0, Kuivaniemi - Lapin Lukko 6-6. Lapin Lukko selvisi loppukarsintaan juoksuin 27-6.
| Joukkue | O | V | T | H | Juoksut | P | Lukko | Vesa | SoJy | VeU |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| Lapin Lukko | 3 | 3 | 0 | 0 | 21–14 | 6 |  | – | 7–3 | – |
| Raahen Vesa | 3 | 2 | 0 | 1 | 24–16 | 4 | 5–6 |  | 10–8 | 9–2 |
| Sotkamon Jymy 2 | 3 | 0 | 1 | 2 | 16–22 | 1 | – | – |  | 5–5 |
| Vetelin Urheilijat | 3 | 0 | 1 | 2 | 13–22 | 1 | 6–8 | – | – |  |
Kolme parasta nousi Suomensarjaan kaudeksi 1963.
Oulun oikeustalo

Uusi oikeustalo.
Oulun oikeustalo on Torikadulle vuonna 2023 valmistunut uusi oikeustalo. Uudessa oikeustalossa toimivat käräjäoikeuden lisäksi myös Pohjois-Suomen hallinto-oikeus, Ulosottolaitoksen Oulun seudun ulosottovirasto, Syyttäjälaitoksen Oulun toimipiste sekä Rovaniemen hovioikeuden Oulussa toimitettavat pääkäsittelyt. Lisäksi tiloja ovat saaneet Oikeusapu- ja edunvalvontatoimisto sekä Maahanmuuttovirasto Migri.
Rakennuspaikalla on aiemmin sijainnut Pohjois-Pohjanmaan TE-toimisto ja verotoimisto.
Vanha oikeustalo

Vuoteen 2018 asti oikeustalo ja poliisilaitos sijaitsivat Raksilassa. Vanha oikeustalo valmistui vuonna 1988 ja oli kooltaan 19 500 m2.
Rakennusvalvonta keskeytti Senaatti-kiinteistöjen vuosina 2016-2017 aloittaman poliisilaitoksen remontin. Epäonnistuneen remontin aikana sisäilmaongelmat yltyivät rajusti poliisilaitoksella ja kymmenet sairastuivat, moni pitkäkestoisesti tai pysyvästi. Poliisilaitos muutti vuonna 2017 pikaisesti pois talosta, aluksi väliaikaisiin tiloihin. Myös suuri osa oikeushallinnon henkilöstöstä muutti väistötiloihin esimerkiksi Viestikadulle.
Raksilassa sijainnut vanha oikeustalo.
Pekka Korhonen (politiikan tutkija)

Pekka Korhonen (s. 1955 Suonenjoki) on suomalainen politiikan tutkija ja valtio-opin professori Jyväskylän yliopistossa. Korhosen erikoisalaa on Aasian tutkimus. Hän on vieraillut tutkijana Aasiassa ja erityisesti Japanissa useita kertoja. Parhaillaan Korhonen tutkii Aasian käsitettä.
Teoksia

Hans Morgenthau, intellektuaalinen historia. Jälkisanat Kari Palonen.  University of Jyväskylä, Institute of Political Science Publications No. 46, 1983.
The Geometry of Power. Johan Galtung's Conception of Power.  Tampere Peace Research Institute, Research Reports No. 38, Tampere, 1990.
Japan and the Pacific Free Trade Area.  Routledge, London & New York, 1994.
Japan and Asia Pacific Integration: Pacific Romances 1968-1996.  London and New York: Routledge., 1988.
アジアの西の境、京都：国際日本文化研究センター、２０００年 Ajia no Nishi no Sakai.  Kyoto: Kokusai Nihon bunka kenkyū sentā, 2000.
Katalin Miklóssy & Pekka Korhonen (toim.): The East and the Idea of Europe.  Newcastle upon Tyne: Cambridge Scholars Publishing, 2010.
Olli-Pekka Moisio & Pekka Korhonen & Marja Järvelä & Eeva Lehtonen (toim.): Ovia yhteiskuntatieteisiin.  Jyväskylä: Sophi, 2012.  Teoksen verkkoversio.
Aiheesta muualla

Pohjoiskorealainen tyttöbändi on suomalaisprofessorin intohimo HS Nyt 29.7.2015.
Oskar Homolka

| Oskar Homolka |
| --- | --- |
 Oskar Homolka ja Danielle De Metz Alfred Hitchcock esittää -televisiosarjan mainoskuvassa vuodelta 1960.
Henkilötiedot
Syntynyt: 12. elokuuta 1898 Wien, Itävalta-Unkari
Kuollut: 27. tammikuuta 1978 (79 vuotta) Royal Tunbridge Wells, Englanti, Yhdistynyt kuningaskunta
Ammatti:  näyttelijä
Puoliso:  Grete Mosheim (1928–1937) Vally Hatvany (1937–1938) Florence Meyer (1939–?) Joan Tetzel (1949–1977)
Näyttelijä
Taiteilijanimet:  Oscar Homolka
Aktiivisena:  1918–1976
Merkittävät roolit:  Verloc Sabotaasissa (1936)
Aiheesta muualla
IMDb 
Elonet
Oskar Homolka, usein myös Oscar Homolka,(12. elokuuta 1898 Wien, Itävalta-Unkari – 27. tammikuuta 1978 Sussex, Englanti, Yhdistynyt kuningaskunta) oli itävaltalais-brittiläinen näyttelijä, joka loi näyttelijänuran Saksassa, Britanniassa ja Yhdysvalloissa. Homolkan parhaimpia roolisuorituksia oli sabotööri Verloc Alfred Hitchcockin Sabotaasissa.
Homolka oli ehdolla parhaan miessivuosan Oscar-palkinnon saajaksi roolistaan elokuvassa Muistojeni äiti (1948).
Elämä

Homolkan synnyinvuodeksi on vuoden 1898 lisäksi esitetty vuosia 1901 ja 1903. Hän opiskeli draamaa Wienissä ja palveli ensimmäisen maailmansodan aikana Itävallan armeijassa.
Oskar Homolka oli naimisissa neljä kertaa:
näyttelijä Grete Mosheim (1928–1937), avioero
paronitar Vally Hatvany (1937–1938), joka kuoli pian häiden jälkeen
valokuvaaja Florence Meyer (1939– ?), avioero, 2 poikaa
näyttelijä Joan Tetzel (1949–1977), liitto päättyi Tetzelin kuolemaan
Homolka kuoli keuhkokuumeeseen.
Ura

Homolka aloitti näyttelijänuransa Wienin teattereissa ennen kuin siirtyi Saksaan 1918. Saksassa hän kuului 10 vuotta Max Reinhardtin näyttelijäseurueeseen. Elokuvauransa Homolka aloitti 1926 elokuvassa Die Abenteuer eines Zehnmarkscheins. Hitlerin noustua valtaan Homolka siirtyi 1933 Pariisin kautta Lontooseen. Kolme vuotta myöhemmin hän muutti Yhdysvaltoihin.
Homolka näytteli Yhdysvalloissa 14 vuotta pääasiassa eurooppalaisia lurjuksia, joiden rooleihin hänen vahva aksenttinsa ja tuuheat kulmakarvansa amerikkalaisten mielestä sopivat hyvin. Hänen yksi harvoja komediarooleja oli Howard Hawksin elokuvassa Jään tänne yöksi (1941).
1950-luvun alusta alkaen Homolka alkoi näytellä myös Yhdysvaltojen ulkopuolella, kunnes lopulta 1960-luvun puolivälissä asettui Englantiin. Englannissa hän erikoistui jälleen ulkomaalaisten konnien rooleihin.
Valikoitu filmografia

| Vuosi | Alkuperäinen nimi | Suomenkielinen nimi | Rooli |
| --- | --- | --- | --- |
| 1930 | Dreyfus |  | majuri Walsin-Esterhazy |
| 1936 | Sabotage | Sabotaasi | Mr. Verloc |
| 1936 | Rhodes of Africa |  | Paul Kruger |
| 1936 | Everything is Thunder | Takaa-ajettuna | etsivä Gretz |
| 1937 | Ebb Tide | Etelämeren sissit | kapteeni Jakob Therbecke |
| 1940 | Seven Sinners | Seitsemän syntistä | Antro |
| 1940 | Comrade X | Toveri X | komissaari Vasiliev |
| 1941 | The Invisible Woman | Näkymätön nainen | Blackie Cole |
| 1941 | Rage in Heaven | Taivaan viha | tohtori Rameau |
| 1941 | Ball of Fire | Jään tänne yöksi | professori Gurkakoff |
| 1943 | Mission to Moscow | Tehtäväni Moskovassa | Maxim Litvinov |
| 1947 | Code of Scotland Yard |  | Desius Heiss |
| 1948 | I Remember Mama | Muistojeni äiti | Chris-setä |
| 1949 | Anna Lucasta | Anna Lucasta: sataman morsian | Joe Lucasta |
| 1950 | The White Tower | Valkoinen torni | Andreas |
| 1953 | The House of the Arrow | Salattu käytävä | tarkastaja Hanaud |
| 1954 | Prisoner of War |  | eversti Biroshilov |
| 1955 | The Seven Year Itch | Kesäleski | tohtori Brubaker |
| 1956 | War and Peace | Sota ja rauha | marsalkka Mikhail Kutuzov |
| 1957 | A Farewell to Arms | Jäähyväiset aseille | tohtori Emerich |
| 1958 | The Key | Avain | kapteeni Van Dam |
| 1961 | Mr. Sardonicus |  | Krull |
| 1962 | Boys' Night Out | Poikamiesilta | tohtori Prokosch |
| 1962 | The Wonderful World of the Brothers Grimm | Grimmin veljesten ihmeellinen maailma | herttua |
| 1964 | The Long Ships | Orm Punainen | Krok |
| 1965 | Joy in the Morning | Ilo alkaa aamulla | Stan Pulaski |
| 1966 | Funeral in Berlin | Hautajaiset Berliinissä | eversti Stok |
| 1967 | Billion Dollar Brain | Miljardin dollarin aivot | eversti Stok |
| 1967 | The Happening | Irralliset | Sam |
| 1968 | Assignment to Kill | Tehtävänä tappaa | tarkastaja Ruff |
| 1969 | The Madwoman of Chaillot | Hupsu kreivitär | komissaari |
| 1970 | The Executioner | Hiljainen tappaja | Racovsky |
| 1970 | Song of Norway | Norjan laulu | Engstrand |
| 1974 | The Tamarind Seed | Romantiikan siemen | kenraali Golitsyn |
Piiloraita

Piiloraita on tavallisimmin albumin lopussa oleva musiikkiraita, jota ei ole merkitty albumin kansilehteen tai kappalelistaan.
Piiloraita-tyyppejä

Piiloraita on, kuten mainittu, kappale tai ääniraita, jota ei ole merkitty millään tavalla. Tavallisin tapa piilottaa ääniraita on lisätä se CD-levylle, yleensä albumin viimeisen kappaleen jälkeen. Albumin viimeisen kappaleen jälkeen on jonkin aikaa hiljaista, jonka jälkeen alkaa piiloraita.
CD-levylle voidaan myös tehdä niin sanottu 'nollaraita' (HTOA, eli Hidden Track One Audio), täten piilotettu ääniraita on sijoitettu ennen levyn ensimmäistä kappaletta, ja käyttäjä joutuu näin hakemaan raidan käsin; CD-soittimet eivät pysty hakemaan raitaa ennen CD-levylle asetettua aloituspistettä.
Myös vinyylilevyillä on julkaistu piiloraitoja. The Beatles -yhtyeen kappale ”Her Majesty” on teknisesti piiloraita, koska sitä ei mainita levyn kannessa eikä kappalelistassa.
Tunnettuja piiloraitoja

Nirvana-yhtyeen levyllä Nevermind kappale ”Endless, Nameless” on piilotettu viimeisen kappaleen jälkeen, kymmenen minuutin hiljaisuuden kohdalla.
Syitä

Raitoja piilotetaan eri syistä, joskus laillisista syistä. Ramones-yhtyeen kappale ”Carbona, not Glue” joutui tavaramerkkikiistaan, ja kappale julkaistiin täten piiloraitana. Clash-yhtyeen kappale ”Train in Vain” löytyy levyltä, mutta sitä ei mainita levyn kannessa. Syy tähän on se, että London Calling -levyn kannet olivat jo painettuja kun päätös lisätä kappale levylle tehtiin.
Useimmiten syy piiloraidan lisäykseen on vain humoristinen; levyn tekijä haluaa yllättää kuulijan.
Esimerkkejä

Suomalaisen Kyyria-yhtyeen jokaisella levyllä on piiloraita; ensimmäisen levyn piiloraita on ”In the Night”, toisen levyn piiloraita on lyhyt, puhuttu osuus levyn sanoituksesta, ja yhtyeen kolmannen ja viimeisen levyn piiloraita on kappale ”Agartha”.
Pelottelu

Pelottelu on toisten manipulointia pelkäävään mielentilaan. Pelottelua on kauhutarinoiden kertominen, yllättäminen ja huutaminen kovalla äänellä tai tahallaan tehty asioiden vääristeleminen huonompaan suuntaan.
Merkitykset filosofiassa

Filosofiassa Argumentum ad metum on argumentaatiovirhe ja tarkoittaa suomeksi pelottelua. Asetetaan kaksi vaihtoehtoa, joista on valittava toinen, ja esitetään toinen pelottavassa valossa. Sen yleiskaava on:
Joko A tai B
B pelottaa
Siispä A on tosi
Argumentum ad metum eroaa argumentum ad baculumista siitä, että ad baculum viittaa suoraan väkivaltaan tai sen uhkaan, kun taas ad metum viittaa pelottavaan tapahtumaan. Esimerkkejä argumentum ad metumista:
Pintakiilto

| ”Pintakiilto” Costello |
| --- | --- | --- |

Singlen tiedot
 Albumilta: Kun mies unelmoi
 Äänitetty : Finnvox-studiolla, 2012
 Julkaistu: 15. helmikuuta 2013
 Formaatti: digitaalinen single
 Tekijä(t): sävellys Mikko Tamminen, sanat Eija Hinkkala
 Tuottaja(t): Mikko Tamminen
 Tyylilaji: suomirock
 Kesto: 03.51
 Levy-yhtiö: HighLight Music
Costello Hautamäen muut singlet
| ”Matka tuntemattomaan” 2012 | ”Pintakiilto” 2012 |   |
"Pintakiilto" on suomalaisen muusikko Costello Hautamäen single ja kappale vuodelta 2013. Se on kolmas single Hautamäen Kun mies unelmoi-sooloalbumiltaan, ja kappaleen on säveltänyt ja tuottanut Mikko Tamminen ja sanoittanut Eija Hinkkala. Kappaleella Costello laulaa dueton aiemmin esimerkiksi Sunrise Avenuen ja Antti Tuiskun kanssa levyttäneet Jonnaemilian kanssa.
Kappaleet

Pintakiilto – 3.51 (säv. Mikko Tamminen, san. Eija Hinkkala)
Pintajännitys

Hyönteinen voi kävellä veden päällä pintajännityksen ansiosta.
Pintajännitys on fysiikassa nesteen pinnan ilmiö, jonka vuoksi pinta käyttäytyy kuin joustava kalvo. Se mahdollistaa vesimittarien kaltaisten hyönteisten kävelyn veden pinnalla ja aiheuttaa muun muassa kapillaari-ilmiön.
Pintajännitys johtuu nesteen molekyylien välisistä vetovoimista, koheesiosta, jotka puolestaan johtuvat molekyylien sisäisistä voimista. Nesteessä yleisesti jokaiseen molekyyliin vaikuttavat ympäröivät molekyylit joka suunnasta yhtä suurella voimalla, jolloin voimien summa on nolla. Nesteen pinnalla oleviin molekyyleihin vaikuttavat alapuolella olevien molekyylien vetovoimat, mutta nesteen ulkopuolella ei ole molekyylejä tasaamassa näitä voimia. Veden pinnassa on ikään kuin tiukasti toisiinsa sitoutuneiden vesimolekyylien kerros. Veden pinta on kuin kalvo, joka kannattaa kevyitä esineitä. Ilmamolekyylit vaikuttavat myös nesteen pintaan, mutta koska ilma on huomattavasti vettä harvempaa, tämä voima voidaan jättää huomioitta.
Pintajännitystä mitataan yksikössä newtonia metriä kohden (N/m), ja suureen symbolina on yleensä σ, γ tai T. Dimensioanalyysillä voidaan osoittaa, että pintajännityksen yksikkö (N/m) on yhtäpitävä yksikön joulea neliömetriä kohden (J/m2) kanssa. Tämä tarkoittaa, että pintajännitys voidaan ajatella myös pintaenergiana.
Vaatteita pestäessä pelkkä vesi ei helposti pysty tunkeutumaan pestäviin kuituihin suuren pintajännityksensä takia. Kun veteen lisätään pesu- tai puhdistusainetta, joka sisältää tensidejä eli pinta-aktiivisia aineita, veden pintajännitys pienenee, jolloin vesi "kastelee" paremmin. Lisäksi lämpötilan nousu pienentää pintajännitystä. Pintajännitys riippuu myös nesteestä: esimerkiksi veden pintajännitys on suuri, koska poolisten vesimolekyylien väliset vetysidokset ovat voimakkaita.
Stalagmometrillä voidaan mitata nesteiden pintajännityksiä.
Aiheesta muualla

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
Jyväskylän yliopisto, Kemian laitos: Pintajännitysteoriaa
Lappeenrannan teknillinen yliopisto: Pintajännitys (Arkistoitu – Internet Archive)
Edu.fi: Pintajännityksen määrittäminen stalagmometrillä
Pyyjuoksijat

| Pyyjuoksijat |
| --- | --- |
 Viiriäispyyjuoksija (Turnix sylvaticus)
Tieteellinen luokittelu
Domeeni::  Aitotumaiset Eucarya
Kunta::  Eläinkunta Animalia
Pääjakso::  Selkäjänteiset Chordata
Alajakso::  Selkärankaiset Vertebrata
Luokka::  Linnut Aves
Lahko::  Rantalinnut Charadriiformes
Alalahko::  Turnici  Huxley, 1868
Heimo::  Pyyjuoksijat Turnicidae  Gray, 1840
 Pyyjuoksijoiden levinneisyys.
Suvut
 Pyyjuoksijat (Turnix)  Kurmitsajuoksijat (Ortyxelos) 
Katso myös
   Pyyjuoksijat Wikispeciesissä   Pyyjuoksijat Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OK: 
Pyyjuoksijat, aikaisemmalta nimeltään viiriäispyyt (Turnicidae)  on rantalintujen lahkoon kuuluva heimo. Ne on perinteisesti luettu kurkilintuihin tai fasaanilintuihin; Sibley-Ahlquistin taksonomiassa heimo muodostaa oman lahkonsa (Turniciformes).
Pyyjuoksijat elävät Afrikassa, Australiassa, eteläisimmässä Euroopassa ja Aasiassa. Ne ovat tyypillisesti 10–25 senttiä pitkiä.  Ne viihtyvät lämpimillä ruohotasangoilla, ja vaikka ne osaavat lentää, ne yleensä mieluummin juoksevat.
Lajit

Pyyjuoksijat (Turnix )
Viiriäispyyjuoksija (Turnix sylvaticus)
Ruohikkopyyjuoksija (Turnix maculosus)
Afrikanpyyjuoksija (Turnix hottentottus)
Turnix nanus
Ketopyyjuoksija (Turnix tanki)
Täpläpyyjuoksija (Turnix ocellatus)
Tummapyyjuoksija (Turnix suscitator)
Madagaskarinpyyjuoksija (Turnix nigricollis)
Viidakkopyyjuoksija (Turnix melanogaster)
Savannipyyjuoksija (Turnix castanotus)
Okrapyyjuoksija (Turnix olivii)
Pensaikkopyyjuoksija (Turnix varius)
Luzoninpyyjuoksija (Turnix worcesteri)
Sumbanpyyjuoksija (Turnix everetti)
Ruostepyyjuoksija (Turnix pyrrhothorax)
Kulopyyjuoksija (Turnix velox)
Kurmitsajuoksijat (Ortyxelos )
Kurmitsajuoksija (Ortyxelos meiffrenii)
Aiheesta muualla

ITIS: Turnicidae (englanniksi)
Porolepiformes

| Porolepiformes |
| --- | --- |

Tieteellinen luokittelu
Domeeni::  Aitotumalliset Eucarya
Kunta::  Eläinkunta Animalia
Pääjakso::  Selkäjänteiset Chordata
Alajakso::  Selkärankaiset Vertebrata
Yläluokka::  Luukalat Osteicthyes
Luokka::  Lihaseväiset Sarcopterygii
Lahko::  Porolepiformes  Jarvik, 1942
Infobox OKNimi-testi OK: 
Porolepiformes on esihistoriallisten kalojen lahko, joka kuuluu lihaseväisten luokkaan. Lahko eli devonikaudella. Sen oletetaan olleen osa kehityslinjaa, joka johti lihasväisistä kaloista tetrapodeihin.
Porolepiformes-lahkon kalat olivat kookkaita petokaloja. Niillä oli leveä, lyhyt ja tylppä pää. Suomujen välissä oli huokosia. Lahkon alkeellisimmilla lajeilla suomut olivat kulmikkaita, kehittyneemmillä lajeilla ne olivat pyöreämpiä. Porolepiformes-kaloja esiintyi suolattomissa ja murtovesissä. Lahkoon kuuluva heimo Porolepidae oli varhaisin tunnettu, ja siihen kuului suku Porolepis. Myöhemmältä ajalta tunnetaan heimo Holoptychiidae, johon kuuluvia sukuja olivat Nasogaluakus, Glyptolepis, Holoptychius ja Dufficththys.
Pariisin ooppera

Palais Garnier yövalaistuksessa.
Pariisin ooppera eli Opéra de Paris eli l'Opéra on Ranskan merkittävin oopperaseurue Pariisissa. Sen on perustanut Ludvig XIV vuonna 1669. Se nimettiin aluksi Académie d'Opéraksi, sitten Académie Royale de Musiqueksi. Vuosina 1672–1687 sitä johti Jean-Baptiste Lully, joka vaikutti suuresti koko ranskalaisen oopperan kehitykseen. Oopperassa toimii Pariisin oopperan baletti (Ballet de l'Opéra de Paris).
Oopperaesitykset ja modernin teatterin esitykset pidetään Opéra Bastillessa, kun taas klassisen baletin estradina on Palais Garnier.
Käännös suomeksi
Pimeyden hehku

| Pimeyden hehku Horna |
| --- | --- | --- |

EP-levyn tiedot
 Äänitetty : kesä 2007
 Studio : Boneyard Studios
 Julkaistu: 7. syyskuuta 2007
 Tyylilaji: black metal
 Kesto: 20.09
 Levy-yhtiö: Debemur Morti
Hornan muut julkaisut
| Sotahuuto 2007 | Pimeyden hehku 2007 | Sanojesi äärelle 2008 |
Pimeyden hehku on suomalaisen black metal -yhtyeen Hornan EP-levy. Se on julkaistu vuonna 2007 levymerkillä Debemur Morti Productions.
Kappaleet

Nostalgiaa – 5.33 (säv. ja san. Shatraug)
Avain tuhossani – 4.41
Kirotun käden kosketus – 4.14
Verisellä ovella – 5.41
Kokoonpano

Corvus – laulu
Shatraug – kitara, laulu
Saturnus – kitara
Infection – basso
Vainaja – rummut
Arvostelut

Exclaim!: suopea
Aiheesta muualla

Albumi Pimeyden hehku Encyclopaedia Metallum -sivustolla (englanniksi)
Pimeyden hehku discogs.com -sivustolla (englanniksi)
Pelouse

| Pelouse |
| --- | --- |
 Kylä
 vaakuna
 Pelouse
 Koordinaatit: 44°34′10″N, 3°37′03″E 
Valtio:  Ranska
Alue:  Oksitania
Departementti:  Lozère
Arrondissementti:  Mende
Pinta-ala:  
 – Kokonaispinta-ala:  33,0 km²
Väkiluku (2019):  237 
 – Väestötiheys:  7 as./km²
Kunnan numero:  48111
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Pelouse (oksitaaniksi: Pelosa) on kunta Ranskan eteläosassa Lozèren departementissa Oksitanian alueella. Se sijaitsee noin 16 kilometriä Menden kaupungista koilliseen.
Notre-Dame de la Rouvièren kirkko on rakennettu 1100-luvulla. Se on tyyliltään romaaninen, ja sitä ympäröi hautausmaa. Kirkko on ollut historiallinen muistomerkki vuodesta 1973 lähtien. Notre-Dame de la Rouvièren kirkko oli seurakuntakirkkona vuoteen 1889 saakka, jonka jälkeen seurakuntakirkkona on ollut Saint-Pierre-de-Véronen kirkko.
Notre-Dame de la Rouvièren kirkko
Saint-Pierre-de-Véronen kirkko
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Pelouse Wikimedia Commonsissa
Prinsessa (vuoden 2010 elokuva)

| Prinsessa |
| --- | --- |
 Prinsessa-elokuvan juliste
Ohjaaja:  Arto Halonen
Käsikirjoittaja:  Pirjo Toikka, Arto Halonen, Paavo Westerberg
Tuottaja:  Arto Halonen
Säveltäjä:  Tuomas Kantelinen
Kuvaaja:  Hannu-Pekka Vitikainen
Leikkaaja:  Tuuli Kuittinen
Lavastaja:  Jukka Uusitalo
Pääosat:  Katja Kukkola Samuli Edelmann Krista Kosonen  Peter Franzén  Pirkka-Pekka Petelius
Valmistustiedot
Valmistusmaa:  Suomi
Tuotantoyhtiö:  Art Films Production
Levittäjä:  Sandrew Metronome
Ensi-ilta:  10. syyskuuta 2010
Kesto:  104 min
Alkuperäiskieli:  suomi
Budjetti:  1 448 260 €
Katsojat:  301 104
Aiheesta muualla
Virallinen sivusto
IMDb 
Elonet
AllMovie
Infobox OKNimi-testi OK: 
Prinsessa on Arto Halosen ohjaama, yhdessä Paavo Westerbergin ja Pirjo Toikan kanssa käsikirjoittama suomalainen draamaelokuva. Prinsessa sai ensi-iltansa elokuvateattereissa 10. syyskuuta 2010 ja nousi ensimmäisellä esitysviikollaan Suomen katsotuimmaksi elokuvaksi. Elokuva piti ykkössijaa hallussaan viiden viikon ajan, nostaen elokuvan näin yhdeksi 2000-luvun menestyneimmistä kotimaisista elokuvista.
Prinsessa kertoo todellisesta henkilöstä, Anna Lappalaisesta (1896–1988), joka oli diagnosoitu maanis-depressiiviseksi ja skitsofreniseksi. Elokuva kertoo hänen poikkeuksellisesta elämästään Kellokosken psykiatrisessa sairaalassa ”Kellokosken prinsessana”.
Synopsis

Sijaiskodista toiseen riepoteltu kabareetanssija Anna Lappalainen (Katja Küttner o.s. Kukkola) päätyy mielisairaalahoitoon, ja pian henkilökunnalle ja muille potilaille selviää, että Lappalainen kärsii voimakkaasta harhasta. Hän kertoo olevansa Prinsessa, kuninkaallinen Buckinghamin palatsista. Vaikka Prinsessa on itsekin hoidettavien joukossa, hänen elämäntehtäväkseen muodostuu lähimmäisten auttaminen.
Prinsessan hovin muodostavat joukko potilastovereita (mm. Krista Kosonen, Peter Franzén ja Pirkka-Pekka Petelius). Hänen hallintoalueensa ulottuu aina Kellokosken kylään ja sen pankin johtajaan (Tapio Liinoja) asti. Hoitohenkilökunta ei kuitenkaan pääse sopuun siitä, onko Prinsessan harhan kanssa myötäeläminen parhaaksi Lappalaiselle. Lääkäri Grotenfelt (Samuli Edelmann) kannattaa moderneja hoitomuotoja ja uusi keksintö, lobotomia, tekee tuloaan myös Suomeen.
Elokuva kertoo yhteiskunnan perspektiivistä katsoen sairaasta ihmisestä, joka olemuksellaan parantaa ja ilostuttaa muita ihmisiä ja ympäristöään. Samalla kun päähenkilö parantaa ympäristöään vallitsevaa terveydenhoitojärjestelmää paremmin ja tehokkaammin, yrittää järjestelmä nujertaa yksilön valovoimaisuuden. Seuraa vuosia kestävä taistelu sairaalan hoitohenkilökunnan ja Anna Lappalaisen välillä hänen identiteetistään ja oikeudesta omaan persoonallisuuteensa.
Lopulta Kellokosken sairaalasta tulee Prinsessan linna, jonne Anna perustaa hovinsa. Vuosien saatossa valovoimainen ja rakastettava persoona saa osakseen ihailua ja kunnioitusta niin potilastovereilta, hoitohenkilökunnalta kuin koko ympäröivältä kyläyhteisöltäkin.
Näyttelijät

| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
|  Katja Kukkola  | … |  Anna Lappalainen   |
|  Samuli Edelmann  | … |  lääkäri Grotenfelt   |
|  Krista Kosonen  | … |  Christina von Heyroth   |
|  Irma Junnilainen  | … |  ylihoitaja Pakalén   |
|  Pirkka-Pekka Petelius  | … |  potilas Kuronen   |
|  Peter Franzén  | … |  potilas Saastamoinen   |
|  Antti Litja  | … |  ylilääkäri Soininen   |
|  Paavo Westerberg  | … |  lääkäri Lonka   |
|  Paula Vesala  | … |  hoitaja Elsa   |
|  Joanna Haartti  | … |  hoitaja Rauha   |
|  Panu Tuomikko  | … |  hoitaja   |
|  Tapio Liinoja  | … |  pankinjohtaja Granqvist   |
|  Pertti Koivula  | … |  lobotomialääkäri Mäkelä   |
|  Ulla Tapaninen  | … |  Iso-Iita   |
|  Janne Riekki  | … |  Kellokosken potilas  |
Palkinnot

Elokuvan ohjannut Arto Halonen palkittiin työstään Helsingin kaupungin Kulttuuripalkinnolla, Suomen mielenterveysseuran palkinnolla ja Kansalaistoiminnan valtakunnallisella tunnustuspalkinnolla. Halonen on ensimmäinen kulttuurialan ammattilainen, jolle kansalaistoiminnan tunnustuspalkinto on myönnetty.
Lappalaista esittänyt Katja Küttner o.s. Kukkola palkittiin työstään parhaan naispääosan Jussi-palkinnolla sekä Suomen Näyttelijäliiton Vuoden elokuvanäyttelijä-palkinnolla. Hänet palkittiin myös Tallinnan elokuvajuhlilla vuoden parhaana naisnäyttelijänä. Viron ohella Prinsessa sai elokuvateatteriensi-iltansa Ranskassa 24. elokuuta 2016  ja sen levitysoikeudet on myyty muun muassa Alankomaihin, Belgiaan, Luxemburgiin, Kreikkaan, Ruotsiin, Sveitsiin, Slovakiaan ja Tšekkiin.
Tuotanto

Elokuvan on tuottanut Arto Halonen ja tuotantoyhtiönä toimi Art Films Production pääyhteistyökumppaninaan Mielenterveyden keskusliitto. Elokuvan on kuvannut Hannu-Pekka Vitikainen ja säveltänyt Tuomas Kantelinen. Äänisuunnittelusta vastasivat Samuli Pullinen, Antti Koukonen ja Heikki Innanen.
Elokuvan pukusuunnittelusta vastasi Ritva Muikku, maskeerauksesta Riikka Virtanen ja lavastuksesta Jukka Uusitalo. Elokuva kuvattiin vuoden 2009 aikana, jolloin ulkokuvauksia tehtiin muun muassa Kellokoskella, Niittylahdessa ja Tukholmassa.
Elokuvasta tehtiin myös Arto Halosen ohjaama menestysmusikaali, jota esitettiin Tampereen Työväen Teatterin suurella näyttämöllä vuonna 2013.