stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Tattoo
Muusikot

Rory Gallagher – kitara, laulu, huuliharppu, saksofoni, mandoliini
Gerry McAvoy – basso
Lou Martin – koskettimet, harmonikka
Rod de’Ath – rummut, lyömäsoittimet
Elämän nälkä

| ”Elämän nälkä” Pave Maijanen |
| --- | --- | --- |

Singlen tiedot
 Albumilta: Maailman tuulet
 A-puoli: ”Elämän nälkä”
 B-puoli: ”Ansa”
 Äänitetty : elo-syyskuussa 1987
 Studio : Finnvox
 Julkaistu: syksyllä 1987
 Formaatti: 7’ single (006-1385437)   12’ maxisingle (Pave 1)
 Tekijä(t): Maija Paavonen (säv., san., sov.)
 Tuottaja(t): Pave Maijanen
 Tyylilaji: poprock, iskelmä, aikuisrock, suomirock
 Kesto: 08.41
 Levy-yhtiö: EMI Finland
Pave Maijasen muut singlet
| ”Water” 1987 | ”Elämän nälkä” 1987 | ”Kadonneen sydämen metsästäjä” 1987 |
Elämän nälkä on suomalaislaulaja Pave Maijasen kappale, joka julkaistiin Maailman tuulet -albumilla sekä erillisenä singlenä syksyllä 1987. Kappale on yksi Maijasen tunnetuimpia ja on saanut paljon radiosoittoa vuosikymmenien ajan. Maijanen sävelsi, sanoitti ja sovitti kappaleen salanimellä M. (Maija) Paavonen. Kappaleessa on useita kvinttikiertoja.lähde?
Kappaleen ovat levyttäneet myös Mestarit-kokoonpano (1999), Canto Finlandia (2001), Suvi Teräsniska (2011), Irina (2014), Antti Tuisku (2015), Paula Koivuniemi (2018), Jon Landlord (2018), Lehtojoen Hirvenpää (2019), Arja Sipola (2019) sekä Waltteri Torikka (2020).
Kappaleen synty

Pave Maijanen oli aiemmin vuonna 1987 yrittänyt kansainvälistä läpimurtoa, kun hän oli levy-yhtiön kehotuksesta tehnyt englannikielisen studioalbumin Would You nimellä Maya. Levy floppasi pahasti ja Maijanen päätti palata takaisin suomenkieliseen musiikkiin. Hän alkoi kesällä 1987 säveltämään uutta materiaalia tulevalle Maailman tuulet -albumille, jonka oli tarkoitus valmistua syksyllä 1987.
Kappale syntyi kotistudiossa pelkän kitaran voimin. Lähtösysäyksen kappaleen tekoon Maijanen sai laulaja-lauluntekijä Juha Vainion ”Kauhea kankkunen”-kappaleesta, jossa lauletaan, että kauhea kankkunen ”hiipii vuoteen jalkopäästä, kun se tulee ei se säästä”. Pave on muistellut, että kappale muotoutui hyvin Vainion tekstin avulla eikä hänellä ollut todellista henkistä alakuloa tuolloin. Tuohon aikaan monet Maijasen kappaleista syntyivät suuttuneena tai poissa tolaltaan olleena. Maijasen itsensä mukaan ”synkänpuoleinen tunnelma on energisoivaa ja antaa sysäyksen ryhtyä hommiin”.
Levytys

Kesän jälkeen elo-syyskuussa 1987 Maijanen oli säveltänyt kymmenisen kappaletta, joita alettiin äänittämään edellisten levyjen tapaan Finnvox-studioilla. Hän oli luopunut tietyn vakiokokoonpanon käyttämisestä ja seuraava studioalbumi tehtiin ison, sekalaisen joukon voimin. Siitä kertoo esimerkiksi kolmen rumpalin ja kitaristin määrä. Maijanen oli alkanut kuuntelemaan irlantilaista musiikkia ja oli tuottanut Korkkijalka-yhtyeen albumin. Yhtyeen ja ennen kaikkea irlantilaisen musiikin vaikutteet huiluineen ja eri kielisoittimineen ovat tärkeässä roolissa kappaleessa.
Alun perin kappaleen rumpuraidan oli soittanut Tasavallan Presidentti -yhtyeestä tunnettu Vesa Aaltonen. Maijanen oli yhdessä levyn äänittäneen ja miksanneen T. T. Oksalan kanssa todennut rumpuraidan olevan ”tahmea ja jarruttava”, vaikka rumpujen piti viedä kappaletta tempolla eteenpäin. Kappaleen ollessa jo miksausvaiheessa Pave päätti soittaa luottorumpalilleen Keimo Hirvoselle, joka tuli pikavauhtia oman rumpusettinsä kanssa soittamaan rummut uudestaan. Maijasen mukaan jo Hirvosen rumpujen sisääntulo ”oli niin jylhä, ettei mitään rajaa”. Hirvonen soitti koko raidan purkkiin ensimmäisellä otolla, korjasi tempon sekä potki bassorumpua neljäsosille, jota Pave on pitänyt jälkikäteen komeana suorituksena.
Kokoonpano ja tekijät

Pave Maijanen – laulu, bassokitara jne.
Petri Hakala – mandoliini
Kalle Jämsen – akustinen kitara
Jarmo Nikku – sähkökitara
Jukka Hakoköngäs – kosketinsoittimet
Keimo Hirvonen – rummut
Markku Lauren – busuki
Kari Lindblad – nokkahuilu
Maija Paavonen – sävellys, sanoitus, sovitus
Pave Maijanen – tuottaja
T. T. Oksala – äänittäjä (Finnvox-studiot, elo-syyskuu 1987)
T.T. ja Pave – miksaus
Imudico – kustannukset
Donella Meadows

Donella H. "Dana" Meadows (13. maaliskuuta 1941 – 20. helmikuuta 2001) oli yhdysvaltalainen ympäristötieteilijä, kouluttaja ja kirjailija. Hänet tunnetaan parhaiten Kasvun rajat ja Thinking in Systems : a Primer -kirjoista.
Nuoruus ja koulutus

Elginissä Illinoisissa syntynyt Meadows kouluttautui luonnontieteisiin. Hän sai kemian kandidaatin tutkinnon Carleton Collegesta vuonna 1963 ja tohtorin tutkinnon biofysiikassa Harvardista vuonna 1968. Matkustettuaan vuoden Englannista Sri Lankaan ja takaisin hänestä tuli tutkijatohtori Massachusetts Institute of Technologyn ryhmässä, jonka oli perustanut Jay Forrester, järjestelmädynamiikan ja datan magneettisen tallennusperiaatteen keksijä.
Ura

Hän opetti Dartmouth Collegessa 29 vuotta vuodesta 1972 alkaen.
Meadowsille myönnettiin sekä Pew Scholar in Conservation and Environment (1991) että MacArthur Fellowship (1994). Hän sai Walter C. Paine Science Education Award -palkinnon vuonna 1990. Hänelle myönnettiin 2001 postuumisti Conservation Law Foundationin myöntämä John H. Chafee -ympäristöpalkinto.
Meadows kirjoitti maailman tapahtumista järjestelmänäkökulmasta viikoittaista kolumnia The Global Citizen. Monet näistä kolumneista koottiin ja julkaistiin kirjana samalla nimellä. Hänen työnsä tunnetaan perustavasta vaikutuksestaan satoihin muihin akateemisiin tutkimuksiin, hallinnon poliittisiin aloitteisiin ja kansainvälisiin sopimuksiin.  Meadows oli pitkäaikainen jäsen  Rooman klubin Yhdysvaltain yhdistyksessä, joka perusti hänen muistokseen palkinnon US Association for the Club of Rome Donella Meadows Award in Sustainable Global Actions. Palkinto myönnetään henkilölle, joka on edistänyt toiminnassaan Meadowsin kirjoituksissaan käsittelemiä kestävyystavoitteita kansainvälisesti.
Työ > Kasvun rajat

Vuonna 1972 Meadows oli MIT:n ryhmässä, joka tuotti maailmanlaajuisen Rooman klubille tietokonemallin Maailma3, jolle teos Kasvun rajat perustuu. Kirjassa käsiteltiin tutkimusta väestön, talouden ja ympäristön pitkän aikavälin globaaleista suuntauksista. Se nousi otsikoihin ympäri maailmaa ja aloitti keskustelun maapallon kantokyvyn rajallisuudesta ihmiskunnan taloudellista laajentumisen kannattamiseksi – keskustelun, joka jatkuu yhä edelleen. Meadows oli kirjan pääkirjoittaja yhtenä neljästä yhteiskirjoittajasta: hänen aviomiehensä Dennis Meadows, Jørgen Randers ja William W. Behrens III.
Työ > Balaton-ryhmä

Vuonna 1982 Donella ja Dennis Meadows perustivat kansainvälisen verkostojen verkoston luonnonvarojen käytön, ympäristön suojelun, järjestelmien mallinnuksen ja kestävyyden johtaville tutkijoille. Perustamisestaan lähtien jäsenet ovat kokoontuneet joka syksy Unkarin Balaton-järvellä. Verkoston virallinen nimi oli International Network of Resource Information Centres (INRIC), mutta se tuli paremmin tunnetuksi Balaton-ryhmänä kokousten sijainnin perusteella.
Työ > The Academy for Systems Change

Meadows perusti vuonna 1996 Sustainability Instituten, jossa yhdistyivät maailmanlaajuisten järjestelmien tutkimus ja kestävän asumisen käytännön toteutukset, kuten yhteisöasumisen (tai ekokylän) ja luomutilan kehittäminen Cobb Hillissä Hartlandissa, Vermontissa. Vuonna 2011 Cobb Hillin vieressä sijaitseva Sustainability Institute nimettiin uudelleen Donella Meadows -instituutiksi ja se muutti Norwichiin, Vermontiin. Muita Sustainability Institutesta alkunsa saaneita organisaatioita ovat mm. Sustainable Food Lab, Climate Interactive ja Sustainability Leaders Network. Vuonna 2016 Donella Meadows -instituutti nimettiin toisen kerran, ja toimii nyt nimellä Academy for Systems Change.
Työ > State of the Village -raportti

Vuonna 1990 Meadows julkaisi State of the Village -raportin otsikolla Who lives in the "Global Village"? joka vertasi maailmaa 1000 ihmisen kylään. Hänen työstään on johdettu teos If the world were a village of 100 people, jossa kylän asukkaiden lukumäärää on vähennetty 100 henkeen. Sitä on julkaistu englanniksi, espanjaksi ja japaniksi.
Työ > Kaksitoista vipupistettä

Meadows julkaisi vuonna 1999 yhden tunnetuimmista esseistään Leverage Points : Places to Intervene in a System. Se kuvaa tehokkaimpia ja tehottomimpia tapoja vaikuttaa kaikentyyppisiin järjestelmiin. Esseetä on myöhemmin laajennettu, kun Sustainability Institute julkaisi Thinking in Systems A primer teoksen vuonna 2008. Teoksen toimitti Diana Wright.
Henkilökohtainen elämä

Donella Meadows kuoli 59-vuotiaana aivokalvontulehdukseen vuonna 2001.
Kirjallisuutta

Meadows, Donella H.: The limits to growth : the 30-year update.  White River Junction, Vermont:  Chelsea Green, 2004.  ISBN 978-1-931498-51-7
Meadows, Dennis L.: Toward global equilibrium: collected papers.  Cambridge, Mass.:  Wright-Allen Press, 1973.  ISBN 978-0-262-13143-8
Meadows, Donella H.: The electronic oracle : computer models and social decisions.  Chichester:  Wiley, 1985.  ISBN 978-0-471-90558-5
Meadows, Donella H.: The global citizen.  Washington, DC:  Island Press, 1991.  ISBN 978-1-55963-059-7
Donella H. Meadows, et al. Kasvun rajat: Raportti Rooman klubin ihmiskunnan ennakointia koskevasta hankkeesta, New American Library, 1977, nid.  ISBN 0-451-13695-0 Universe Books, 1972 Verkossa, Dartmouth College Library.
Meadows, Donella H.: Beyond the limits : global collapse or a sustainable future.  London:  Earthscan, 1992.  ISBN 978-1-85383-130-0
Meadows, Donella H.,: Thinking in systems : a primer.  White River Junction, Vermont:  Chelsea Green, 2008.  ISBN 978-1-60358-055-7
Meadows, Donella H.: Beyond the limits : confronting global collapse, envisioning a sustainable future.  Post Mills, Vt.:  Chelsea Green, 1992.  ISBN 978-0-930031-55-8
Meadows, Donella H.: Groping in the dark : the first decade of global modelling.  Chichester [West Sussex]:  Wiley, 1982.  ISBN 978-0-471-10027-0
Brockway, Sandi.: Macrocosm USA : possibilities for a new progressive era.  Cambria, CA:  Macrocosm USA,, 1992.  ISBN 978-0-9632315-5-0
{{Kirjaviite|Tekijä=Caduto, Michael J.|Nimeke=Pond and brook : a guide to nature in freshwater environments|Vuosi=1990|Julkaisupaikka=Hanover, NH|Julkaisija=University Press of New England |Isbn= 978-0-87451-509-1}
Ikeda, Kayoko, 1948-, 池田香代子, 1948-: Sekai ga moshi 100-nin no mura dattara = If the world were a village of 100 people.  Tōkyō:  Magajin Hausu, (2002 printing).  ISBN 978-4-8387-1361-5
Aiheesta muualla

Home The Academy for Systems Change. Viitattu 26.6.2020. (englanti)
Opas Donella Meadowsin papereihin Dartmouthin yliopiston kirjastossa archives-manuscripts.dartmouth.edu. Viitattu 26.6.2020.
The Global Citizen: A Column by Donella Meadows web.archive.org. 7.2.2003. Arkistoitu 7.2.2003. Viitattu 26.6.2020.
The Global Citizen: A Column by Donella Meadows web.archive.org. 29.4.2006. Arkistoitu 29.4.2006. Viitattu 26.6.2020.
The Balaton Group - Balaton Group Home Page www.balatongroup.org. Viitattu 26.6.2020. (englanniksi)
Cobb Hill CoHousing Cobb Hill CoHousing. Viitattu 26.6.2020. (englanti)
Who Lives in the "Global Village?" www.empowermentresources.com. Viitattu 26.6.2020.
The Miniature Earth Project The Miniature Earth Project. Viitattu 26.6.2020.
Home Academy for Systems Change. Viitattu 26.6.2020. (englanti)
| Auktoriteettitunnisteet  |
| --- | --- |
Kansainväliset:  FAST  ISNI  VIAF  WorldCat 
Kansalliset:  Norja 2  Espanja  Ranska  BnF data  Katalonia  Saksa  Italia  Israel  Suomi (KANTO)  Belgia  Yhdysvallat  Latvia  Japani  Tšekki  Australia  Korea  Kroatia  Alankomaat  Puola  Portugali 
Tieteilijät:  CiNii 
Henkilöt:  DDB  Trove 
Muut:  IdRef
Carl Gustaf von Brinkman

| Carl Gustaf von Brinkman |
| --- | --- |
 Carl Gustaf von Brinkman 1835.
Henkilötiedot
Syntynyt: 25. helmikuuta 1764 Nacka, Ruotsi
Kuollut: 25. joulukuuta 1847 (83 vuotta) Tukholma, Ruotsi
Kansalaisuus:  Ruotsi
Ammatti:  diplomaatti, runoilija
Kirjailija
Salanimi: Selmar
Äidinkieli: ruotsi
Tuotannon kieli: ruotsi, saksa
Aiheesta muualla
Löydä lisää kirjailijoitaKirjallisuuden teemasivulta
Carl (Karl) Gustaf von Brinkman, myös: Brinckman, kirjailijanimi Selmar (25. helmikuuta 1764 Nacka − 25. joulukuuta 1847 Tukholma) oli ruotsalainen diplomaatti ja runoilija. Hän kirjoitti myös saksan kielellä. Oleskeltuaan nuoruutensa ajan Saksassa hän esiintyi ensiksi saksalaisena runoilijana ja kirjoitti muun muassa kokoelmat Elegien, Gedichte. Vasta 1821 hän julkaisi ensimmäisen ruotsinkielisen runoelmansa Snillets värld. Ruotsinkieliset runoelmansa hän julkaisi kokoelmanimellä Vitterhetsförsök (1842), joiden painokkain osa on Tankebilder. Runoilijana Brinkman on huomattavampi muototaiteilijana, tarkkana runoseppänä kuin varsinaisena runoilijana. Hänen taiteellisena esikuvanaan oli antiikkinen runous. Diplomaattina Brinkman toimi Berliinissä ja Lontoossa. Hänellä oli suuri kirjasto, jonka hän lahjoitti Uppsalan yliopistolle, sekä laaja käsikirjoituskokoelma, jota säilytetään nimellä Brinkmanin arkisto Trolle-Ljungbyn linnassa Ruotsissa.
Brinkman valittiin Ruotsin akatemian jäseneksi vuonna 1828.
Marcel Sabitzer

Marcel Sabitzer, 2020
Marcel Sabitzer (s. 17. maaliskuuta 1994 Graz) on itävaltalainen jalkapalloilija. Hän on pelipaikaltaan hyökkäävä keskikenttäpelaaja mutta pystyy pelaamaan myös oikean laitahyökkääjän paikkaa. Sabitzer edustaa Saksan Bundesliigan Borussia Dortmundia.
Seurajoukkueura

Sabitzer pelasi kaudella 2010–2011 Admira Wackerissa kahdeksan ottelua, joissa teki kaksi maalia seuran noustessa 2. Ligasta Itävallan Bundesliigaan. Seuraavan puolentoista kauden aikana hän pelasi 37 maan pääsarjaottelua, joissa teki kahdeksan ja syötti kuusi maalia. Hän debytoi myös Eurooppa-liigan karsinnoissa. Hän siirtyi Rapid Wieniin 350 000 euron siirtosummalla tammikuussa 2013. Hän pelasi puolentoista vuoden aikana 45 Itävallan Bundesliigan ottelua, joissa teki kymmenen maalia ja antoi seitsemän maalisyöttöä. Eurooppa-liigan kahdeksassa ottelussa hän viimeisteli kaksi maalia ja alusti yhden.
Sabitzer siirtyi 2 miljoonan euron siirtosummalla Saksan kakkosliigassa pelanneeseen RB Leipzigiin kesällä 2014. Seuraavan kauden hän pelasi kuitenkin lainasopimuksella Red Bull Salzburgissa, jossa voitti Itävallan liiga- ja cupmestaruuden. Liigassa hän pelasi 33 ottelua, joissa teki 19 ja syötti 16 maalia. Cupissa hän oli paras maalintekijä viimeisteltyään kuudessa ottelussa seitsemän maalia. Eurooppa-liigan kahdeksassa pelissä hän teki yhden maalin. Hän debytoi myös Mestarien liigan karsinnoissa neljän ottelun verran.
Sabitzer pelasi Saksan 2. Bundesliigassa kaudella 2015–2016 kaikkiaan 32 ottelua ja teki kahdeksan maalia. Seuraavasta kaudesta lähtien hän pelasi Leipzigissa Bundesliigassa elokuuhun 2021 mennessä 145 ottelua, joissa hän viimeisteli 32 maalia ja antoi 27 maalisyöttöä. Mestarien liigassa hän on teki 21 ottelussa neljä ja syötti seitsemän maalia. Eurooppa-liigassa hän pelasi kymmenen ottelua. Hän toimi RB Leipzigin kapteenina tammikuusta 2020 alkaen.
Sabitzer siirtyi Bayern Müncheniin elokuussa 2021. Hän pelasi tammikuun 2023 loppuun mennessä Bundesliigassa 40 ottelua, joissa teki ja syötti kaksi maalia. Mestarien liigassa hän pelasi 11 ottelua. Hän voitti Saksan-mestaruuden ja DFL-Supercupin 2022.
Sabitzer siirtyi loppukauden käsittävällä lainasiirrolla Englannin Valioliigan Manchester Unitediin tammikuun 2023 lopussa, ja pelasi 11 valioliigaottelua. Eurooppa-liigan kolmessa ottelussa hän teki kaksi maalia. Unitedin voittamassa Englannin liigacupissa hän pelasi loppuottelussa 20 minuuttia.
Kesällä 2023 Sabitzer siirtyi Bayern Münchenistä Borussia Dortmundiin 19 miljoonan euron siirtosummalla. Hän pelasi kaudella 2023–2024 Bundesliigassa 25 ottelua ja teki niissä neljä maalia. Mestarien liigassa Dortmund eteni loppuotteluun saakka ja Sabitzer pelasi 12 ottelua, joissa hän teki yhden maalin, jatkopaikan ratkaisseen 4–2-maalin toisessa puolivälierässä Atlético Madridia vastaan.
Maajoukkueura

Sabitzer pelasi Itävallan 16–21-vuotiaiden maajoukkueissa yhteensä 29 ottelua. Itävallan A-maajoukkueessa hän on pelannut vuoden 2024 loppuun mennessä 87 maaottelua sekä tehnyt niissä 20 ja syöttänyt 16 maalia. EM-kilpailuissa 2016 hän pelasi Itävallan kaikissa kolmessa ottelussa ja avauskokoonpanossa niistä kahdessa. Kesällä 2021 pelattujen EM-kilpailujen ensimmäisessä alkulohko-ottelussa Pohjois-Makedoniaa vastaan hän syötti joukkueensa avausmaalin. Hän pelasi turnauksessa täyden ajan Itävallan kaikissa neljässä ottelussa. EM-kilpailuissa 2024 hän pelasi täydet minuutit Itävallan kaikissa neljässä ottelussa. Hän syötti yhden Itävallan kolmesta maalista toisessa alkulohko-ottelussa Puolaa vastaan ja teki 3–2-voittomaalin viimeisessä alkulohko-ottelussa Alankomaita vastaan. Hän on pelannut 15 MM-karsintaottelua, joissa hän on tehnyt neljä maalia ja syöttänyt yhden, sekä 23 EM-karsintaottelua, joissa hän on viimeistellyt seitsemän ja syöttänyt kahdeksan maalia.
Huomionosoituksia

Sabitzer valittiin Itävallan vuoden jalkapalloilijaksi 2017.
Saavutukset

Päivitetty 6. kesäkuuta 2024.
Yksilönä
Itävallan vuoden pelaaja: 2017
Itävallan cupin paras maalintekijä 7 maalilla kautena 2014-2015
Manchester United
Englannin liigacup: 2022-2023
Bayern München
Saksan -mestari: 2021-2022
DFL-Supercup: 2023
Red Bull Salzburg
Itävallan cup: 2014-2015
Itävallan -mestari: 2014-2015
FC Admira Wacker Mödling
Itävallan 2. sarjatason mestari: 2010-2011
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Marcel Sabitzer Wikimedia Commonsissa
Borussia Dortmund – Bundesliiga
1 Kobel |
2 Couto |
3 Anton |
4 Schlotterbeck |
5 Bensebaini |
6 Özcan |
7 Reyna |
8 Nmecha |
9 Haller |
10 Brandt |
13 Groß |
14 Beier |
16 Duranville |
18 Moukoko |
19  Guirassy |
20 Sabitzer |
21 Malen |
23 Can |
25 Süle |
26 Ryerson |
27 Adeyemi |
31 Ostrzinski |
33 Meyer |
35 Lotka |
37 Campbell |
38 Wätjen |
43 Gittens |
44 Coulibaly |
Valmentaja Şahin
Itävallan joukkue – Jalkapallon EM-kilpailut 2016
1 Almer |
2 Garics |
3 Dragović |
4 Hinteregger |
5 Fuchs |
6 Ilsanker |
7 Arnautović |
8 Alaba |
9 Okotie |
10 Junuzović |
11 Harnik |
12 Lindner |
13 Suttner |
14 Baumgartlinger |
15 Prödl |
16 Wimmer |
17 Klein |
18 Schöpf |
19 Hinterseer |
20 Sabitzer |
21 Janko |
22 Jantscher |
23 Özcan |
Valmentaja Koller
Itävallan joukkue – Jalkapallon EM-kilpailut 2020
1 A. Schlager |
2 Ulmer |
3 Dragović |
4 Hinteregger |
5 Posch |
6 Ilsanker |
7 Arnautović |
8 Alaba |
9 Sabitzer |
10 Grillitsch |
11 Gregoritsch |
12 Pervan |
13 Bachmann |
14 Baumgartlinger |
15 Lienhart |
16 Trimmel |
17 Schaub |
18 Schöpf |
19 Baumgartner |
20 Onisiwo |
21 Lainer |
22 Lazaro |
23 X. Schlager |
24 Laimer |
25 Kalajdžić |
26 Friedl |
Valmentaja Foda
Itävallan joukkue – Jalkapallon EM-kilpailut 2024
1 Lindner |
2 Wöber |
3 Trauner |
4 Danso |
5 Posch |
6 Seiwald |
7 Arnautović |
8 Prass |
9 Sabitzer |
10 Grillitsch |
11 Gregoritsch |
12 Hedl |
13 Pentz |
14 Querfeld |
15 Lienhart |
16 Mwene |
17 Kainz |
18 Schmid |
19 Baumgartner |
20 Laimer |
21 Daniliuc |
22 Seidl |
23 Wimmer |
24 Weimann |
25 Entrup |
26 Grüll |
Valmentaja Rangnick
| Auktoriteettitunnisteet  |
| --- | --- |
Kansainväliset:  VIAF 
Kansalliset:  Saksa
Jaakko Ruha

Jaakko Ruha (s. 17. kesäkuuta 1982 Sodankylä) on suomalainen entinen lähde? lumilautailija.
Jaakko Ruha aloitti lumilautailun 9-vuotiaana Luostolla Sodankylässä. Jaakko Ruha on menestynyt big airin maailmancupissa sijoittuen lukuisille mitalisijoille, mutta parhaimmiksi saavutuksiksi voidaan laskea ensimmäinen sija Stonehamissa, Kanadassa vuonna 2004 sekä Tandådalenissa, Ruotsissa vuonna 2005. Maailmancupin lopulliset sijoitukset olivat kolmas sija 2004, kolmas sija 2005, neljäs sija 2006 ja kolmas sija 2007.
Jaakko Ruha vietti lapsuutensa ja varhaisnuoruutensa Alakitisessä Sodankylässä, kunnes muutti 16-vuotiaana Sodankylän kirkonkylään. Nykyään hän asuu Rovaniemellä.
Kamila Valijeva

| Kamila Valijeva |
| --- | --- |

Henkilötiedot
Syntynyt: 26. huhtikuuta 2006 (ikä 18) Kazan, Venäjä
Kansalaisuus:  venäläinen
Taitoluistelija
Valmentaja(t):  Eteri Tutberidze  Sergei Dudakov  Daniil Gleihengauz  Georgi Pohiljuk
Koreografi(t):  Daniil Gleihengauz  Eteri Tutberidze
Luisteluseura:  Sambo 70
Aloittanut:  2009
Henkilökohtaiset parhaat pisteet (ISU)
Pisteet yhteensä:  272,71 (Maailmanennätys) 2021 Rostelecom Cup
Lyhytohjelma:  90,45 (Maailmanennätys) 2022 Eurooppalaiset
Vapaaohjelma:  185,29 (Maailmanennätys) 2021 Rostelecom Cup
| Mitalit> Maa:   Venäjä.Naisten taitoluistelu. Olympialaiset  | Mitalit> Maa:   Venäjä.Naisten taitoluistelu. Olympialaiset  | Mitalit> Maa:   Venäjä.Naisten taitoluistelu. Olympialaiset  | Maa:   Venäjä> Naisten taitoluistelu. |
| --- | --- | --- | --- |
|       Hylätty | Peking 2022 | joukkuekilpailu |  |
| EM-kilpailut  | EM-kilpailut  | EM-kilpailut  |  |
|  Kultaa | Tallinna 2022 | yksinluistelu |  |
Kamila Valerjevna Valijeva (ven. Камила Валерьевна Валиева, tat. Камилә Валерий кызы Вәлиева, Kamilä Valeri qızı Wäliyeva; s. 26. huhtikuuta 2006) on venäläinen taitoluistelija. Hän sai ensimmäisessä aikuisten kilpailussaan 15-vuotiaana lokakuussa 2021 kaikkien aikojen suurimmat yhteispisteet naisten yksinluistelussa. Myös vapaaohjelman pisteet olivat uusi maailmanennätys. Seuraavassa kilpailussa marraskuussa hän myös paransi ennätyksiä.
Hän on taitoluistelun vuoden 2022 EM-kilpailun voittaja, vuoden 2020 nuorten MM-kilpailun voittaja, vuoden 2022 Venäjän mestaruuskilpailun voittaja sekä vuosien 2021 ja 2023 Venäjän mestaruuskilpailun hopeamitalisti.
Pekingin talviolympialaisissa 2022 Valijeva luisteli joukkuekilpailussa olympiakultaa voittaneessa Venäjän joukkueessa. Muutama päivä joukkuekilpailun jälkeen Valijevan kerrottiin jääneen kiinni dopingista joulukuussa 2021 annetusta näytteestä. Valijevan dopingnäyte sisälsi sydänvaivoihin käytettävää trimetazidiiniä. Valijevaa ei Urheilun kansainvälisen vetoomustuomioistuimen päätöksellä asetettu väliaikaiseen kilpailukieltoon ja hän sai jatkaa Pekingin talviolympialaisissa. Päätöstä perusteltiin muun muassa sillä, että ”urheilijan kilpailemisen estäminen aiheuttaisi hänelle korjaamatonta haittaa näissä olosuhteissa” ja koska hän on maailman antidopingsäännöstön (WADC) mukaan ”suojeltu henkilö” eli alle 16-vuotias. Yksinluistelukilpailussa Valijeva sijoittui neljänneksi edellään kaksi muuta venäläistä ja yksi japanilainen. Hän johti lyhytohjelman jälkeen mutta sai vapaaohjelmassa vasta viidenneksi parhaat pisteet.
Venäjän antidopingtoimisto Rusada ei rangaissut Valijevaa dopingrikkomuksesta. Maailman antidopingtoimisto Wada ja Kansainvälinen luisteluliitto ISU valittivat tapauksesta urheilun kansainväliseen välitystuomioistuimeen CAS:iin. Tammikuussa 2024 CAS määräsi Valijevalle neljän vuoden kilpailukiellon. Kilpailukiellon alkamispäiväksi määrättiin 25. joulukuuta 2021 ja kaikki Valijevan tulokset tuosta eteenpäin hylättiin. Hän ei pysty osallistumaan myöskään vuoden 2026 talviolympialaisiin, koska ei voi kilpailukieltonsa vuoksi osallistua syyskuussa 2025 pidettäviin olympialaisten karsintakisoihin Kiinassa.
Yksityiselämä

Kamila Valijeva (Kamilä Wäliyeva) on taustaltaan Volgan tataari, kotoisin Kazanista. Kamilan patronyymi on venäläinen "Valerjevna", mutta hänen biologinen isänsä on äidistä eronnut ja Krimille muuttanut tataari "Rawil".
Kunnianosoituksia

Ystävyyden kunniamerkki (Venäjä, 2022)