stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Skotlannin kirkko
Historia > Uskonpuhdistus ja Skotlannin kirkon synty

Vuonna 1517 Martti Luther julkaisi 95 teesiään Saksan Wittenbergissä. Lutherin katolisen kirkon opetusta ja käytäntöjä vastaan esittämä kritiikki levisi nopeasti kirjapainotaidon ansiosta. Ne innostivat myös Skotlannissa sellaisia henkilöitä kuin Patrick Hamilton, joka oli opiskellut Saksassa. Hän koki marttyyrikuoleman St Andrewsissa vuonna 1528. Kuitenkin tuli muita, jotka ajoivat asiaa eteenpäin, kuten George Wishart ja hänen tukijansa John Knox. Wishart koki Hamiltonin tavoin marttyyrikuoleman mutta Knox, joka sai voimakkaita vaikutteita Jean Calvinilta oleskellessaan Sveitsin Genevessä, selvisi ja jatkoi työtään. Elokuussa 1560 Skotlannin parlamentti hylkäsi paavin auktoriteetin ja teki katolisen messun laittomaksi. Heti seuraavana vuonna tilanne kuitenkin mutkistui, kun Skotlannin kuningatar Maria Stuart, joka oli katolisuuden innokas kannattaja, palasi Ranskasta.
Knoxin ja hänen seuraajiensa tavoite oli uudistaa kirkkoa, ei perustaa uutta. Useat katolisena aikana seurakuntaviroissa olleet jatkoivat työssään, ajaen muutoksia kirkossa ja seurakunnissa. Papeista (priest) tuli pastoreita (minister) ja piispoista superintendenttejä eli pastoreita alueellisella vastuulla. Lisäksi uusia rakenteita kehiteltiin, tosin vasta 1592 oli täysi presbyteriaaninen järjestys omaksuttu kirkon ja parlamentin toimesta. Siihen kuului useita vanhimmista ja pastoreista koostuvia hallinnon tasoja, kuten kirkonkokous (Kirk Session), presbyteerio (Presbytery), synodi ja yleiskokous (General Assembly).
Maria Stuartin aviomiehen lordi Darnleyn murhan ja Stuartin kolme kuukautta myöhemmin Bothwellin jaarlin (jota epäiltiin osalliseksi murhaan) solmiman avioliiton jälkeen Mariaa painostettiin luopumaan kruunusta poikansa Jaakon hyväksi. Marian tukijat yrittivät ajaa hänen asiaansa mutta Langsiden taistelussa 1568 koetun tappion jälkeen Maria pakeni Englantiin, jossa hänet vangittiin ja lopulta teloitettiin 1587.
Historia > Englannin ja Skotlannin yhdistyminen, kiista kirkon järjestyksestä

Vuonna 1603 Englannin kuningattaren Elisabet I:n kuoltua Englanti ja Skotlanti yhdistyivät kuningas Jaakko I:n alaisuudessa. Hän halusi yhtenäistää kirkolliset käytännöt rajan molemmin puolin ja kannatti episkopaalista eli piispajohtoista järjestelmää. Niinpä sekä Jaakon että hänen seuraajiensa Kaarle I:n ja Kaarle II:n aikana Skotlannin kirkon järjestys vaihteli presbyteriaanisen ja episkopaalisen välillä. Stuart-suvun kuninkaat uskoivat heillä olevan jumalallinen oikeus hallita sekä kirkkoa että valtiota, mutta heitä vastustivat voimakkaasti uskonliittolaiset (Covenanters), jotka vuonna 1638 allekirjoittivat Presbyteerisen kansallisen liiton (Presbyterian National Covenant). Vasta vuonna 1690 Mainion vallankumouksen jälkeen Skotlannin kirkko vakiintui presbyteeriseksi.
Historia > Hajaannus

Vuonna 1707 Skotlannin ja Englannin parlamentit yhdistettiin. Pian vuoden 1690 päätöksiin alettiin tehdä heikennyksiä. Vuonna 1711 palautettiin vuonna 1690 lakkautettu patronaattioikeus. Tämä antoi maanomistajille ja kaupunginraadeille vallan nimittää pastoreita avoimiin virkoihin, jolloin seurakunnilta poistui heidän oikeutensa kutsua pastorit virkaan. Tämä aiheutti hajaannusta kirkossa seuraavan puolentoista vuosisadan ajan. Vuonna 1733 joukko pastoreita, jotka protestoivat kirkon heidän mielestään hyväksyvää asennetta patronaattioikeuteen erosi. Vuonna 1761 seurasi toinen joukkoeroaminen. Toisaalta eronneiden ryhmittymien kesken erimielisyydet johtivat uusiin jakautumisiin.
Vähitellen alkuperäiset eroamisten syyt vaipuivat menneisyyteen ja alkoi tapahtua paluuliikennettä. Mutta vuonna 1843 syntyi entistä paljon suurempi skisma. Vuoden 1843 hajaannuksena (Disruption of 1843) tunnettu skisma johti yhden kolmasosan pastoreista ja seurakunnista eroon Skotlannin kirkosta sekä Skotlannin vapaakirkon (Free Church of Scotland) perustamiseen. Jatkuva kiista seurakuntien oikeudesta kutsua itse pastorinsa yhdessä sen kanssa, että kirkollinen lainsäädäntö tehtiin voimattomaksi maallisen oikeuden toimesta olivat osaltaan hajaannuksen taustalla. Aiemmin eronneet ryhmät muodostivat vuonna 1847 Skotlannin yhdistyneen presbyteerikirkon (United Presbyterian Church of Scotland). Vaikka osa ryhmistä pysyi edelleen itsenäisinä oli 1800-luvun puolivälissä Skotlannissa kolme merkittävää presbyteerikirkkoa, Skotlannin kirkko, Skotlannin vapaakirkko ja Yhdistynyt presbyteerikirkko.
Vuonna 1874 parlamentti poisti vihdoin patronaattioikeuden, mikä avasi mahdollisuuden jälleenyhdistymiselle. Tämä vei kuitenkin aikaa ja tapahtui vaiheittain. Vuonna 1900 Skotlannin vapaakirkko ja Yhdistynyt presbyteerikirkko yhdistyivät nimellä Skotlannin yhdistynyt vapaakirkko (United Free Church of Scotland), tosin Skotlannin vapaakirkosta vähemmistö erityisesti Ylämaiden alueella päätti pysyä itsenäisenä kirkkona. Yhdistynyt kirkko liittyi Skotlannin kirkkoon vuonna 1929. Tosin myöskään Skotlannin yhdistyneestä vapaakirkosta kaikki eivät hyväksyneet yhdistymistä, vaan jatkoivat itsenäisenä kirkkona.
Hallinto

Skotlannin kirkon hallintotapa on presbyteerinen. Tällä tarkoitetaan sitä, ettei yhdelläkään henkilöllä tai ryhmällä ole kirkon sisällä enempää valtaa kuin kenelläkään muulla. Kirkolla ei ole ketääm yhtä henkilöä joka toimisi sen johtajana, vaan tämän tehtävän katsotaan kuuluvan Jumalalle. Kirkon uskon ja elämän ylimpänä ohjeena pidetään Raamatun opetuksia.
Kirkon hallinto pohjautuu erilaisten neuvostojen (court) perustalle ja sen järjestyksen peruslinjat on pitkälti määritelty vuosien 1560-1690 välisenä aikana. Näillä hallintoelimillä on erilaisia komiteoita, joihin voi kuulua muitakin kirkon jäseniä, ja valtakunnallisella tasolla ne työllistävät ihmisiä täysipäiväisesti. Paikallistasolla seurakuntaa johtaa kirkonkokous (kirk session). Se koostuu seurakunnan vanhimmista sekä puheenjohtajana toimivasta pastorista.
Piiritasolla hallintoelin on presbyteerio (presbytery). Ne koostuvat kaikista piirin pastoreista sekä samasta määrästä vanhimpia, yhdessä diakonaattiin kuuluvien jäsenten kanssa. Kirkolla on 46 presbyteeriota ympäri Skotlantia sekä Englannissa, Euroopassa ja Jerusalemissa.
Valtakunnallisella tasolla kirkon korkein päätöksentekoelin on yleiskokous (General Assembly). Se koostuu noin 400 pastorista, 400 vanhimmasta sekä diakonaatin jäsenistä, jotka kaikki edustavat presbyteerioita.
Hallinto > Kirkko ja valtio

Yhdistyneen kuningaskunnan monarkki ei ole Skotlannin kirkon pää, toisin kuin Englannin kirkossa. Hänellä on oikeus osallistua yleiskokoukseen, mutta ei ottaa osaa sen päätöksentekoon. Hallitsijanvalassaan hän on luvannut "ylläpitää ja säilyttää protestanttisen uskonnon ja presbyteerisen kirkkojärjestyksen".
Skotlannin kirkko ei ole valtion määräysvallassa, eivätkä Skotlannin tai Yhdistyneen kuningaskunnan parlamentit vaikuta kirkon nimityksiin.
Teologia

Kirkko on sitoutunut Westminsterin tunnustukseen, jonka kirkon yleiskokous hyväksyi vuonna 1647, jolloin se syrjäytti vuoden 1560 Skotlannin tunnustuksen, tosin se ei kumonnut sitä. Päätöksen ratifioi Skotlannin parlamentti vuosina 1649 ja 1690. Tunnustuksen ja Raamatun lisäksi kirkko pitää hyvänä summauksena opistaan Apostolista uskontunnustusta.
Kirkko tunnustaa yhden Jumalan, joka on Isä, Poika ja Pyhä Henki. Se ylistää Jumalaa Isänä, joka on luonut universumin ja pitää sen toiminnassa. Se julistaa Jeesusta Kristusta Jumalan Poikana, joka syntyi Neitsyt Mariasta Pyhän Hengen voimasta ja tuli näin yhdeksi ihmisistä. Hän toi tiettäväksi Jumalan myötätunnon ja armon ja toi toivoa ja syntien anteeksiantamuksen ja voitti ristinkuolemallaan ja ylösnousemisellaan pahan. Pyhään Henkeen luotetaan yhdistäjänä Kristukseen ja parannukseen ja anteeksiantamukseen viejänä, joka opastaa kristittyjä auttaen heitä ymmärtämään Raamattua ja uudistaen heitä sakramenttien kautta. Kirkko iloitsee ikuisen elämän lahjasta, koska heillä on ylösnousemuksen toivo Kristuksen kautta, jonka he odottavat tulevan takaisin tuomitsemaan maailman, jolloin kaikki tehdään uudeksi.
Teologia > Naispappeus

Vuonna 1966 yleiskokous hyväksyi naiset tasavertaisiksi vanhimman tehtävään ja vuonna 1968 pastorinvirka avattiin naisille. Vuonna 2004 Alison Elliotista tuli ensimmäinen nainen, joka asetettiin yleiskokouksen moderaattoriksi ja ensimmäinen moderaattorina toimiva vanhin sitten 1500-luvun. Vuonna 2016 hieman yli puolet vanhimmista ja noin yksi kolmasosa pastoreista oli naisia.
Teologia > Samaa sukupuolta olevien avioliitto

Vuonna 2013 Skotlannin kirkon yleiskokous päätti hyväksyä parisuhteessa elävien homoseksuaalien pääsyn pastoreiksi. Päätös johti useiden seurakuntien eroamiseen Skotlannin kirkosta ja näiden liittymiseen Skotlannin vapaakirkkoon. Stornowayssä sijainneesta High Churchistä, joka oli tuolloin Skotlannin kirkon suurin seurakunta Ulko-Hebrideillä, erosi vuonna 2014 250-henkinen joukko, mukaan lukien seurakunnan koko kirkonkokous. Tämä joukko liittyi Skotlannin vapaakirkkoon High Free Church -seurakuntana. Samaten Ulko-Hebrideillä sijaitsevassa Tarbertissa Tarbert Churchin jäsenistä 94 erosi ja liittyi vapaakirkkoon North Harris Free Churchinä, 131 henkeä jäi Tarbert Churchiin. Edinburghissa kaksi seurakuntaa erosi Skotlannin kirkosta ja liittyi uudelleenjärjestäytyneinä Skotlannin vapaakirkkoon. Myös Dundeen Broughty Ferryn alueella toimineesta St James Churchistä lähti joukko pastorinsa johdolla perustaen Broughty Ferry Presbyterian Churchin.. Vuonna 2016 kyseinen seurakunta liittyi Skotlannin vapaakirkkoon. Yhteensä kymmenen Skotlannin kirkon pastoria liittyi Skotlannin vapaakirkkoon vuoden 2014 aikana.
Vuonna 2018 Skotlannin kirkon yleiskokous äänesti samaa sukupuolta olevien parien vihkimisen mahdollistavien lakien laatimisesta. Aloite hyväksyttiin äänin 345-170. Näitten lakien laatiminen annettiin lainopillisten kysymysten komitean hoitoon. Kokouksen päätöksen mukaisesti lakien tulisi tehdä mahdolliseksi samaa sukupuolta olevien parien kirkollinen vihkiminen mutta samalla antaa pastorille oikeus kieltäytyä vihkimästä. Komitealla on kaksi vuotta aikaa työskentelyyn ja lopullinen äänestys asiasta järjestetään vuonna 2021.
Aiheesta muualla

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
Church of Scotland (englanniksi)
John Knox johti Skotlannin uskonpuhdistusta.
Ebenezer Erskine johti ensimmäistä, vuonna 1733 eronneiden pastorien ryhmää.
Suomen ortodoksisen kirkon kirkolliskokous

Suomen ortodoksisen kirkon kirkolliskokous on Suomen ortodoksisen kirkkokunnan ylin päättävä elin lukuun ottamatta kanonisia asioita. Kirkolliskokous kokoontuu säännöllisesti kerran vuodessa. Ylimääräisiä kokouksia voidaan järjestää, mikäli kirkollishallitus,  piispainkokous tai kaksi kolmasosaa kirkolliskokouksen edustajista pyytää sitä. Kirkolliskokous säätää myös kirkkojärjstyksen, joka antaa kirkkolakia tarkempia määräyksiä kirkon toiminnasta ja hallinnosta.
Kirkolliskokouksessa on 36 edustajaa, joista puolet on maallikoita ja puolet papistoa ja kanttoreita. Piispat ovat kirkolliskokouksen itseoikeutettuja jäseniä. Kirkolliskokous tekee esityksiä kirkkokunnan keskeiseksi lainsäädännöksi ja hoitaa kirkon ylintä hallintoa, mm. valitsee piispat virkoihinsa.
Uskonoppia ja kanoneita koskevat ratkaisut tarvitsevat Suomen ortodoksisten piispojen piispainkokouksen vahvistuksen.
Aiheesta muualla

Suomen ortodoksisen kirkon kotisivut
Karjalan hiippakunnan kotisivut (Arkistoitu – Internet Archive)
Helsingin hiippakunnan kotisivut (Arkistoitu – Internet Archive)
Oulun hiippakunnan kotisivut (Arkistoitu – Internet Archive)
Ekumeeninen patriarkaatti (englanniksi)
Arkkipiispa Leon kotisivut (Arkistoitu – Internet Archive)
Metropoliitta Ambrosiuksen kotisivut (Arkistoitu – Internet Archive)
Metropoliitta Panteleimonin kotisivut (Arkistoitu – Internet Archive)
Lee Boysel

Lee Loren Boysel (31. joulukuuta 1938 Detroit, Michigan − 25. huhtikuuta 2021 San Francisco, Kalifornia) oli yhdysvaltalainen insinööri ja yrittäjä, joka perusti Four-Phase Systemsin.
Boysel työskenteli Fairchild Semiconductorilla ennen kuin lähti vuonna 1968 perustamaan oman yrityksen.
Boyselin vuonna 1969 kehittämä AL1 vaikutti mikroprosessorien kehitykseen. 
AL1 oli esitelty Computer Design -lehden artikkelissa huhtikuussa 1970 ja hänen työtään esiteltiin Electronic Design ja Electronics-lehdissä. Kehityksestä huolimatta AL1:tä ei patentoitu ja siitä tuli merkittävä myöhemmin lakikiistan ratkaisussa.
Boysel myi perustamansa Four-Phase Systemsin Motorolalle vuonna 1982. Four-Phasella oli noin 5 000 työntekijää myynnin hetkellä. Yrityksen tuotteisiin kuului System IV/70.
Boyselilla oli dysleksia, mutta luki monista aiheista.
Aiheesta muualla

Lee Boysel: the early history of microprocessing (englanniksi)
Lee Boysel – Making Your First Million And Other Tips for Aspiring Entrepreneurs (englanniksi)
Raghad Hussein

1980-luvun puolivälissä otettu Saddam Husseinin perhekuva. Raghad Hussein on 5. vasemmasta ylärivistä. Ylävasemmalta: Hussein Kamel, Saddam Kamel, Rana Hussein, Udai Hussein, [Raghad], Sahar Maher Abd al-Rashid, Qusai Hussein. Alavasemmalta: tuntematon lapsi, Sajida Talfa, Saddam Hussein, Hala Hussein
Raghad Saddam Hussein (arab. رغد صدام حسين‎; s. 2. syyskuuta 1968) on Irakin entisen presidentin Saddam Husseinin vanhin tytär.
Hän oli naimisissa Husain Kamilin kanssa, joka loikkasi Jordaniaan ja kertoi Irakin salaisista aseista CIA:lle ja MI6:lle. Kamil surmattiin, kun hän palasi Irakiin.
Vuodesta 2004 Hussein on asunut Ammanissa, Jordaniassa. Vuonna 2006 hänet etsintäkuulutettiin Irakissa, mutta Jordanian kuningas Abdullah II oli kutsunutlähde? Raghadin Jordaniaan.
Saddamin teloituksen jälkeen hän esiintyi Saddamia kannattavassa mielenosoituksessa Jordaniassa. Hän on useaan otteeseen sanonut olevansa ylpeä isästään.
Kirkollishallitus

Kirkollishallitus on sijoitettu Kuopioon ja  pääistuntopaikka on kirkkokunnan keskustalo Hatsalan kaupunginosassa.
Kirkollishallitus on Suomen ortodoksisen kirkkokunnan ja sen kolmen hiippakunnan yhteinen hallintoelin, jonka toimipaikka on Kuopiossa.
Kirkollishallituksen kollegioon kuuluu kolmen hiippakuntapiispan lisäksi neljä valittua jäsentä, joista yhden tulee olla pappi ja yhden juristi.
Eräät kirkollishallituksen kanslian virkamiehet toimivat kirkollishallituksen istunnoissa asioiden esittelijöinä.
Kirkollishallitus toimeenpanee kirkolliskokouksen päätökset.
Aiheesta muualla

Kirkollishallitus | Suomen ortodoksinen kirkko
Ortodoksinen kirkollishallitus / Ortodoksi.net
Antero Rantamäki

Matias Aarno Antero Rantamäki (6. toukokuuta 1928 Lappajärvi – 19. toukokuuta 2014 Salo) oli suomalainen yritysjohtaja, joka sai kauppaneuvoksen arvonimen.
Rantamäen vanhemmat olivat maanviljelijä Matti Eemeli Rantamäki ja paperityöntekijä, emäntä Elviira Kotiaho ja puoliso vuodesta 1959 ekonomi Maija-Liisa Tähti. Rantamäki tuli ylioppilaaksi Jämsän yhteiskoulusta 1949 ja valmistui Helsingin kauppakorkeakoulusta ekonomiksi 1953 ja kauppatieteiden kandidaatiksi 1963 ja maisteriksi 1966. Hän oli Metalliteollisuudenharjoittajain Keskus Oy:n varastonhoitajan apulainen 1947–1948, Yhtyneet Paperitehtaat -yhtiön harjoittelija 1949 ja 1951, Rake Oy:n harjoittelija 1952, Suomen Paperitehtaiden Yhdistyksen myyjä 1952–1960 ja prokuristi 1961–1963, Feldmühle AG:n harjoittelija Düsseldorfissa 1954, Maalaiskuntien Liiton, vuodesta 1970 Suomen Kunnallisliitto, liikeosaston osastopäällikkö ja tuotantolaitosten johtaja 1963–1972 ja Kunnallispainon, vuodesta 1982 Kunnallispaino Oy, johtaja vuodesta 1973 ja toimitusjohtaja ja johtokunnan jäsen 1976–1989. Rantamäellä oli myös useita asiantuntija- ja luottamustehtäviä. Sotilasarvoltaan hän oli reservin vänrikki (1950). Kauppaneuvoksen arvonimen Rantamäki sai 1984.
Rodrigo Zalazar

| Henkilötiedot |
| --- | --- | --- | --- |
Koko nimi: Rodrigo Zalazar Martínez
Syntymäaika: 12. elokuuta 1999 (ikä 25)
Syntymäpaikka: Albacete, Espanja
Pelipaikka: keskikenttä
Pituus: 178 cm
Paino: 72 kg
Seura
Seura: Schalke
Pelinumero: 10
Junioriseurat
2007-2015: Albacete Balompié
2015-2018: Málaga
2016-2017 (laina): San Félix
Seurat
| Vuodet | Seura | O | (M) |
| 2019-2022 | Frankfurt | 0 | (0) |
| 2019-2020 | Korona Kielce | 9 | (0) |
| 2020-2021 (laina) | St. Pauli | 35 | (6) |
| 2021-2022 (laina) | Schalke | 32 | (7) |
| 2022- | Schalke | 23 | (2) |
Maajoukkue
| 2018-2023 | Uruguay U20 | 19 | (1) |
| 2023- | Uruguay | 1 | (2) |
 Seurajoukkueuran tilastot kattavat vain kansalliset sarjat, päivitetty 29. kesäkuuta 2023.  Maajoukkueuran tilastot päivitetty 29. kesäkuuta 2023.
Rodrigo Zalazar Martínez (s. 12. elokuuta 1999 Ablacete, Espanja) on uruguaylais-espanjalainen jalkapalloilija, joka edustaa saksalaisseura Schalkea ja Uruguayn maajoukkuetta keskikenttäpelaajana. Zalazar on 178 senttimetriä pitkä, hän painaa 72 kg ja on oikeajalkainen. Schalkessa hänellä on sopimus vuoden 2026 kesään asti. Schalkeen Zalazar siirtyi Frankfurtista 1,2 miljoonan euron siirtokorvauksella heinäkuussa 2022. Bundesliigassa Zalazar on pelannut 22 ottelua, joissa hän on tehnyt yhden maalin: Borussia Mönchengladbachia vastaan Tobias Mohrin syötöstä elokuussa 2022. Maajoukkueessa Zalazar debytoi kesäkuussa 2023 Nicaraguaa vastaan. Ottelussa hän teki kaksi maalia.
Saavutukset

Päivitetty 29. kesäkuuta 2023.
2. Bundesligan mestari 2021-2022
Muuta

Rodrigo Zalazarilla on kaksi veljeä: Kuki Zalazar (s. 1998) ja Mauro Zalazar (s. 2005). He molemmat pelaavat jalkapalloa.
Aiheesta muualla

Zalazar Bundesliigan sivuilla
FC Schalke 04 – Bundesliiga
1 Fährmann |
2 Ouwejan |
3 Greiml |
4 Yoshida |
5 van den Berg |
6 Krauß |
7 Larsson |
8 Latza |
9 Terodde |
10 Zalazar |
11 Bülter |
13 Schwolow |
14 Lee |
17 Flick |
20 Mollet |
22 Cissé |
23 Aydın |
24 Drexler |
27 Brunner |
28 Heekeren |
29 Mohr |
30 Král |
34 Langer |
35 Kamiński |
40 Polter |
41 Matriciani |
42 Çalhanoğlu |
51 Harit |
Valmentaja: Kramer
Elbasan

| Elbasan |
| --- | --- |

 vaakuna
 Elbasan
 Koordinaatit: 41°06′N, 20°04′E 
Valtio:  Albania
Maakunta:  Elbasan
Hallinto:  
 – Hallinnon tyyppi:  Kunta
 – Pormestari:  Qazim Sejdini
Väkiluku (2011):  78 703
 
 www.elbasani.gov.al 
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Elbasan (albaniaksi Elbasan tai Elbasani) on kaupunki Keski-Albaniassa. Se sijaitsee Shkumbin-joen varrella. Elbasan on Elbasanin maakunnan pääkaupunki. Kaupungin asukasluku oli vuoden 2011 väestönlaskennan mukaan 78 703. Elbasanin pinta-ala on 1 290 neliökilometriä, joka tekee siitä Albaanian isoimpia kaupunkeja.
Elbasan oli toiseen maailmansotaan asti yksi Albanian turmeltumattomimmista ottomaanien kaupungeista. Siellä oli sekaisin itämaisia ja keskiaikaisia rakennuksia, kapeita mukulakivikatuja ja iso basaari. Kaupungissa oli kristillinen asutuskeskus linnan muurien siisällä, vlachien asuinalue kaupungin ulkopuolella ja useita moskeijoita ja islamilaisia rakennuksia. Kaupungissa oli tällöin 15 000 asukasta.
Historia

Elbasan, joka silloin tunnettiin nimellä Masio Scampa, nousi merkittävään asemaan Rooman ajanjaksolla. Roomalaiset rakensivat kaupunkiin merkittävän linnoituksen. 200- ja 300-luvuilla sitä alettiin kutsua nimellä Hiskampis. Siitä oli kehittynyt merkittävä kauppa- ja liikennekeskus lähellä Via Egnatian kahden haaran, toinen Apolloniasta ja toinen Dyrrachiumista risteystä.
Ptolemaios kirjoitti, että kaupungissa vaikutti myöhemmin Makedoniaan muuttanut Eordaei-heimo. Elbasanissa oli piispa, katedraali ja basilikoja jo 400-luvulla, kun kristinusko levisi sinne Via Appiaa pitkin. Koska se sijaitsi leveässä jokilaaksossa, se oli haavoittuvainen barbaarien hyökkäyksille, varsinkin se jälkeen kun Rooman legioonat vetäytyivät sieltä. Huolimatta keisari Justinianus ensimmäisen ponnistuksista parantaa linnoituksia, bulgaarit ja itägootit tuhosivat Hiskampiksen slaavien Balkanille tunkeutumisen aikaan.
Paikka oli hylättynä, kunnes ottomaanivaltaajat rakensivat sinne sotilasleirin. He rakensivat kaupungin uudelleen 1467. Valtaajat rakensivat sinne suuren linnan vallihaudalla ja kolmella portilla. Sen nimeksi tuli Ilibasan, 'vahva paikka'. Siitä tuli ottomaanien asutuksen keskus seuraavan 400 vuoden ajaksi. 1600-luvun lopussa siellä asui noin 2 000 ihmistä.
Kaupunki oli tunnettu sen julkisista rakennuksista, edistyneistä koulutusjärjestelyistä, julkisista puutarhoista sekä puisista liikkeistä. Kaupunki oli kärsinyt paljon vahinkoa sodan aikana. Kommunistiajalla kaupungin teollistuminen kasvatti kaupungin asukasluvun noin 75 000. Prosessin huipennus oli valtavan 'Puolueen teräs' -metallitehdaskompleksin rakentaminen kiinalaisten avulla kaupungin ulkopuolelle Skhumbinin laaksoon 1960- ja 1970 -luvuilla. Enver Hoxha kutsui sitä "Albanian toiseksi kansalliseksi vapautukseksi" Balkanin korkeimpine savupiippuineen saatutti vaarallisia aineita, joka aiheutti kukoistavan maatalouden tuhoutumisen laaksossa.
Kulttuuri ja uskonto

Elbasanin ovat vuorollaan valloittaneet monet kansat, kuten serbit, makedonialaiset, bulgarialaiset, itävaltalaiset ja italialaiset. Elbasan säilyi islamin keskuksena Albaniassa vielä ottomaanien miehityksen jälkeen. Vuonna 1909 Elbasanissa pidettiin Albanian kansallinen kongressi, joka käsitteli oppi- ja kulttuurikysymyksiä. Elbasaniin perustettiin Albanian ensimmäinen opettajien harjoittelukoulu. Kokouksessä päätettiin, että Albaniassa käytetään latinalaisia aakkosia arabialaisten sijaan.
Elbasanin keskellä sijaitsee serbialainen kirkko, jossa on haudattu monia muinaisia serbialaisia hallitsijoita - huomattavin Johan Vladimir 1000-luvulta.
Talous

Teollinen kehitys alkoi Zogun aikaan tupakan ja alkoholijuomien tuotannolla, ja huipentui kommunistihallinnon aikaan. Kaupunki sai tärkeän aseman kun kiinalaiset rakensivat terästehtaan 1974. Kommunistiaikaan kaupungissa oli myös muuta teollisuutta, jonka seurauksena kaupunki kärsii nyt saasteista.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Elbasan Wikimedia Commonsissa
Albanian kaupungit
Apollonia
Bajram Curri
Ballsh
Berat
Bilisht
Bulqizë
Burrel
Cërrik
Çorovodë
Delvinë
Durrës
Elbasan
Ersekë
Fier
Fushë-Krujë
Gjirokastër
Gramsh
Has
Himarë
Kamzë
Kavajë
Këlcyrë
Klos
Konispol
Koplik
Korçë
Krujë
Krumë
Kuçovë
Kukës
Laç
Lezhë
Libohova
Librazhd
Lushnjë
Maliq
Mamurras
Mavrovë
Memaliaj
Patos
Peqin
Peshkopi
Përmet
Pogradec
Poliçan
Pukë
Rrëshen
Rrogozhinë
Roskovec
Sarandë
Selenicë
Shëngjin
Shijak
Shkodra
Tepelenë
Tirana
Tropojë
Valbonë
Vlorë
Albanian kunnat
Belsh
Berat
Bulqizë
Cërrik
Delvinë
Devoll
Dibër
Divjakë
Dropull
Durrës
Elbasan
Fier
Finiq
Fushë-Arrëz
Gjirokastër
Gramsh
Has
Himarë
Kamëz
Kavajë
Këlcyrë
Klos
Kolonjë
Konispol
Korçë
Krujë
Kuçovë
Kukës
Kurbin
Lezhë
Libohovë
Librazhd
Lushnjë
Malësi e Madhe
Maliq
Mallakastër
Mat
Memaliaj
Mirditë
Patos
Peqin
Përmet
Pogradec
Poliçan
Prrenjas
Pukë
Pustec
Rrogozhinë
Roskovec
Sarandë
Selenicë
Shijak
Shkodra
Skrapar
Tepelenë
Tirana
Tropojë
Ura Vajgurore
Vau i Dejës
Vlorë
Vorë
Sapoteekit

Monte Albánin Gran Plaza.
Sapoteekit (zapoteekit, zapotekit) on keskiamerikkalainen intiaaniheimo, joka elää Meksikon eteläosissa Oaxacan alueella. Sapoteekkien kulttuuri vaihtelee asuinalueen mukaan. Eri alueiden sapoteekit puhuvat  sukulaiskieliä, mutta kaikki eivät ymmärrä toistensa kieliä. Vuonna 2009 SIL:n Ethnologuen mukaan sapoteekkikielien puhujia oli noin 480 000.
Sapoteekit asuivat Oaxacan alueella. Sapoteekkien tunnetuin keskus oli vuoren huipulla sijaitseva Monte Albán, josta on löydetty aiemmin tanssijoiksi kutsuttuja korkokuvia, joiden nykyisin arvellaan esittävän kuolleita sotilaita tai kidutettuja sotavankeja. Tanssija-korkokuvien yhteydessä on hieroglyfityyppistä kirjoitusta vuosilta 400–200 eaa.
Sapoteekit palvoivat useita jumalia, joista tärkeimmän, sateen jumala Cosijon, symboleita olivat jaguaari ja käärme. He kunnioittivat myös esi-isiään. Uskonnollisiin menoihin kuuluivat myös ihmisuhrit.
Sapoteekit taistelivat aluksi misteekkejä vastaan alueiden hallinnasta. Myöhemmin molemmat kansat joutuivat taistelemaan asteekkeja vastaan. Sapoteekit onnistuivat säilyttämään asteekkien valtakaudellakin rajoitetun itsehallinnon.
Sapoteekkien asuinalue.