stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Kekkosen I hallitus

Kekkosen I hallitus
Kekkosen I hallitus oli Suomen tasavallan 33. hallitus. Se oli Maalaisliiton, Edistyspuolueen ja RKP:n muodostama porvarillinen vähemmistöhallitus, joka toimi 307 päivän ajan 17. maaliskuuta 1950 – 17. tammikuuta 1951.
Fagerholmin I hallitus erosi 1. maaliskuuta 1950. Seuraavana päivänä eduskunnan puhemies Urho Kekkonen ja eduskuntaryhmien edustajat kävivät keskustelemassa presidentti J. K. Paasikiven kanssa hallituskysymyksestä. Kekkonen ilmoitti 14. maaliskuuta ottaneensa vastaan tehtävän muodostaa hallitus. Kekkosen hallitus nimitettiin lopulta 17. maaliskuuta.
Ulkoministerinä yhtäjaksoisesti elokuusta 1944 lähtien toiminut, presidentti Paasikiven lähimpiin avustajiin ja neuvonantajiin kuulunut, puolueisiin sitoutumaton ammattiministeri Carl Enckell kieltäytyi ikäänsä ja heikentyneeseen terveyteensä vedoten enää jatkamasta tehtävässä, ja presidentti nimitti ulkoministeriksi Ahlström Oy:n apulaisjohtajan, vuorineuvos Åke Gartzin. Sisäministeri Lauri Riikonen siirtyi syksyllä 1950 Kuopion läänin maaherraksi ja uudeksi sisäministeriksi tuli kansanedustaja Johannes Virolainen.
Kekkosen I hallitus merkitsi eräänlaista ulkopoliittista käännekohtaa Suomen suhteissa Neuvostoliittoon. Kekkonen otti presidentti Paasikiveä aktiivisemman roolin, ja suostui, toisin kuin presidentti, allekirjoittamaan Neuvostoliiton sponsoroiman Maailman rauhanneuvoston vetoomuksen atomiaseen kieltämiseksi. Lisäksi kesäkuussa 1950 Kekkonen matkusti Moskovaan sopimaan ensimmäisen viisivuotissopimuksen Suomen ja Neuvostoliiton keskeisestä kaupankäynnistä.
Hallituksen toimintaa vaikeuttivat Korean sodan laukaisema inflaatiokehitys, sekä työmarkkina- ja muiden etujärjestöjen vaatimukset. SAK uhkasi hallitusta yleislakolla kaksi kertaa ja MTK kieltäytyi keväällä 1950 korottamasta työntekijöidensä palkkoja, ellei maidon ja viljan hintaa saataisi nostettua.
Virkamiesliitto vaati 5. huhtikuuta 1950 hallitusta vastaamaan palkkavaatimuksiinsa. Hallitus vastasi 11. huhtikuuta esittelemällä alustavan suunnitelman kiistan ratkaisemiseksi. Virallinen esitys virkamiesten palkkausuudistuksesta annettiin 8. toukokuuta 1950. Hallitus päätti 12. huhtikuuta 1950 nostaa kahvitullia sekä -veroa ja sokerin hintaa, mutta eduskunta hylkäsi korotukset 26. toukokuuta 1950. Hallitus asetti myös 26. huhtikuuta ministerivaliokunnan selvittämään työmarkkinakiistoja.
Veturimiehet aloittivat 3. toukokuuta 1950 lakon. Hallitus määräsi vastatoimena veturimiehet ylimääräisiin kertausharjoituksiin. Päätös kuitenkin peruttiin kolme päivää myöhemmin ja lakko päättyikin 8. toukokuuta.
Kokoonpano

| Salkku | Ministeri | Ministeri | Aloitti tehtävässä | Lopetti tehtävässä | Puolue |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| Pääministeri, sisäasiainministeri |   | Urho Kekkonen | 17.3.1950 | 17.1.1951 | Maalaisliitto |
| Ministeri sisäasiainministeriössä |   | Lauri Riikonen | 17.3.1950 | 30.9.1950 | Maalaisliitto |
| Ministeri sisäasiainministeriössä |   | Johannes Virolainen | 30.9.1950 | 17.1.1951 | Maalaisliitto |
| Ulkoasiainministeri |   | Åke Gartz | 17.3.1950 | 17.1.1951 | Ammattiministeri |
| Ministeri ulkoasiainministeriössä |   | Sakari Tuomioja | 17.3.1950 | 17.1.1951 | Edistyspuolue |
| Oikeusministeri |   | Heikki Kannisto | 17.3.1950 | 17.1.1951 | Edistyspuolue |
| Puolustusministeri |   | Kustaa Tiitu | 17.3.1950 | 17.1.1951 | Maalaisliitto |
| Valtiovarainministeri |   | V. J. Sukselainen | 17.3.1950 | 17.1.1951 | Maalaisliitto |
| Ministeri valtiovarainministeriössä |   | Nils Meinander | 17.3.1950 | 17.1.1951 | Ruotsalainen kansanpuolue |
| Opetusministeri |   | Lennart Heljas | 17.3.1950 | 17.1.1951 | Maalaisliitto |
| Maatalousministeri |   | Taavi Vilhula | 17.3.1950 | 17.1.1951 | Maalaisliitto |
| Ministeri maatalousministeriössä |   | Eemil Luukka | 17.3.1950 | 17.1.1951 | Maalaisliitto |
| Kulkulaitosten ja yleisten töiden ministeri |   | Martti Miettunen | 17.3.1950 | 17.1.1951 | Maalaisliitto |
| Ministeri kulkulaitosten ja yleisten töiden ministeriössä |   | Kauno Kleemola | 17.3.1950 | 17.1.1951 | Maalaisliitto |
| Ministeri kulkulaitosten ja yleisten töiden ministeriössä |   | Lauri Riikonen | 24.3.1950 | 31.3.1950 | Maalaisliitto |
| Ministeri kulkulaitosten ja yleisten töiden ministeriössä |   | Vihtori Vesterinen | 31.3.1950 | 17.1.1951 | Maalaisliitto |
| Kauppa- ja teollisuusministeri |   | Sakari Tuomioja | 17.3.1950 | 30.9.1950 | Edistyspuolue |
| Kauppa- ja teollisuusministeri |   | Teuvo Aura | 30.9.1950 | 17.1.1951 | Edistyspuolue |
| Sosiaaliministeri |   | Ralf Törngren | 17.3.1950 | 17.1.1951 | Ruotsalainen kansanpuolue |
| Ministeri sosiaaliministeriössä |   | Vihtori Vesterinen | 17.3.1950 | 17.1.1951 | Maalaisliitto |
| Ministeri sosiaaliministeriössä |   | Kauno Kleemola | 24.3.1950 | 30.9.1950 | Maalaisliitto |
| Ministeri sosiaaliministeriössä |   | Teuvo Aura | 30.9.1950 | 17.1.1951 | Edistyspuolue |
Keittiökalusteet

Suomalaistyylinen L-keittiö kiiltävine valkoisine ovineen.
Sama keittiö ovet ja laatikot avattuina.
Keittiökalusteet, keittiökaapit tai keittiökaapisto tarkoittaa irrallisia huonekaluja tai nykyään useimmiten kiinteitä kalusteita, jotka helpottavat ruoanlaittoa, elintarvikkeiden, astioiden ja keittiövälineiden säilytystä, astianpesua sekä kodinkoneiden sijoittelua ja käyttöä keittiössä.
Keittiökalusteet voidaan jakaa neljään pääryhmään:
Pöytä- eli alakaapit, jotka lepäävät lattialla ja joiden yläpinnat muodostavat noin 85–90 cm korkeudella olevan vaakasuoran alustan työtasoille. Pöytäkaapit sijoitetaan yleensä kiinni seinään, mutta isoissa keittiöissä yhä useammin keskilattialle erillisiksi keittiösaarekkeiksi.
Työtasot ja tiskiallas, joiden päällä ruoanlaiton ja astianpesun työvaiheet tapahtuvat. Työtasojen korkeudella sijaitsee myös liesitaso tai erillisen lieden yläpinta keittolevyineen.
Seinä- eli yläkaapit, jotka ripustetaan seinille työtasojen ja pöytäkaappien yläpuolelle.
Komerot eli korkeat kaapit, jotka ovat yleensä samansyvyisiä kuin pöytäkaapit (noin 60 cm) mutta niitä korkeampia niin, että niihin voi sijoittaa esimerkiksi jääkaappipakastimen, hyvällä työskentelykorkeudella olevan uunin tai pitkävartisia työkaluja, kuten siivousvälineitä (siivouskomero).
Euroopassa keittiökalustevalmistajat ovat yhdessä keittiön kodinkoneita valmistavien yritysten ja eri maiden standardointiviranomaisten kanssa sopineet yhteisestä mitoituksesta niin, että sekä irralliset että integroitavat (kalustepeitteiset) keittiökoneet mahtuvat syvyys-, korkeus- ja leveysmitoiltaan tarkoin keittiökaappien väliin tai sisään.
Kalusteiden ja koneiden vakiosyvyys on noin 60 cm, työtasojen työskentelykorkeus noin 90 cm ja kodinkoneiden yleisin leveys noin 60 cm. Yksittäisten kaappirunkojen leveysvaihtoehtoja on yleensä 10 cm välein, esimerkiksi 30, 40, 50, 60, 70 ja 80 cm.
Suurempaa vaihtelua eri valmistajien ja eri maiden välillä esiintyy vähemmän kriittisissä mitoissa, kuten kalusteiden sokkelien tai jalkojen korkeudessa, käytettävän levymateriaalin paksuudessa, seinäkaappien korkeudessa ja syvyydessä sekä laatikostojen ja kaappien sisämitoissa.
Kiinteät keittiökalusteet muodostavat kunkin valmistajan osalta tarkoin yhteensopivan kalustejärjestelmän niin, että saman valmistajan ja saman mallisarjan kaappi- ja komerorunkoja voidaan sijoittaa vieri viereen kiinni toisiinsa, ja kokonaisuudesta muodostuu yhtenäinen ”kalusteseinä” tai muunmuotoinen kokonaisuus. Eri mallisarjoilla tämä ei yleensä onnistu, koska pieniä eroja esiintyy esimerkiksi ovien ja sokkelien mitoituksissa.
Keittiökaapiston suunnittelu

Eri keittiökalustemerkit tarjoavat erilaisia palveluja. Perinteiden keittiökalustekokonaisuuden myyntitapa on avaimet käteen -tyyppinen kokonaistoimitus suunnitteluineen ja asennuksineen. Uudempi myyntitapa on esimerkiksi Ikean soveltama itsepalvelulle perustuva malli, jossa kuluttajalle tarjotaan mahdollisuus suunnitella keittiö itse verkossa toimivalla kolmiulotteisella suunnitteluohjelmalla ja asentaa se itse huolellisesti laadittujen asennusohjeiden ja neuvontapalvelujen avulla. Kolmas tapa on erityisesti ammattirakentajien suosimat keittiötukut, joissa ei välttämättä ole saatavilla suunnittelu- eikä asennuspalvelua lainkaan.
Keittiökalustuksen perusratkaisut

Keittiökalustekokonaisuuden suunnittelussa olennaisinta on löytää kullekin keittiölle sopivin perusasettelu eli pohjaratkaisu, jotka on nimetty niitä kuvaavien kirjainmuotojen avulla. I-keittiössä kaikki kalusteet ovat yhdellä seinällä suorassa rivissä, II-keittiössä kahdessa vastakkaisessa rivissä.  L-keittiö on yleisin, vaikka kulma muodostaa ongelman erityisesti alakaapin käytettävyyden kannalta. U-keittiö sisältää kaksi kulmaa mutta mahdollistaa lyhyet etäisyydet lieden, vesipisteen ja jääkaapin välillä (ns. työkolmio). Keittiösaarekkeet, baarikeittiöt ja muut keittiökalustevaihtoehdot tarjoavat muitakin pohjaratkaisuja etenkin tilaviin keittiöihin, kuten G-keittiö, kaksois-L-keittiö, LI-keittiö tai muita vaihtoehtoja, joita on mahdoton kuvailla kirjainmuotojen avulla.
Kustannusten ja toimivuuden kannalta etenkin vanhaa keittiötä uudistettaessa on hyödyllistä sijoittaa tiskipöytä vesijohtojen ja viemäriputkien läheisyyteen sekä liesi ja liesituuletin olemassa olevan ilmanvaihtohormin läheisyyteen. Näin uuden keittiön paras pohjaratkaisu voi helposti olla hyvin lähellä vanhaa.
Pohjantähti-ritarikunta

Ritarikunnan tunnuksia
Pohjantähden ritarikunta on ruotsalainen ritarikunta, joka perustettiin Fredrik I:n valtakaudella vuonna 1748. Ritarikunnan tunnuslause on Nescit Occasum, jolla viitataan Pohjantähteen, joka ei koskaan laske. Kunniamerkkiä myönnetään sekä Ruotsin että ulkomaiden kansalaisille tunnustuksena erilaisista ansioista muun muassa luottamustehtävissä toimineille ja muille ansioituneille. Hallitseva monarkki on ritarikunnan suurmestari.
Ritarikunnan kunniamerkit jaetaan viiteen luokkaan, ja vuosina 1975–2022 kunniamerkkejä jaettiin vain ansioituneille ulkomaalaisille.
Kunniamerkin kunniamerkkinauha oli alun perin täysin musta, mutta vuosina 1975–2022 sitä jaettiin sinisessä nauhassa keltaisin reunuksin. Tuolloin ritarikunnan merkeistä poistettiin myös suurristin ketju. Vuoden 2022 reformissa ritarikunnan nauhan väri palautettiin entiselleen eli mustaksi. Saman reformin yhteydessä kaikkia ruotsalaisia ritarikuntia alettiin taas jakaa myös Ruotsin kansalaisille.
Kunniamerkkiä jaetaan viidessä luokassa:
| Luokka | Nauha> 1748–1975; 2022– | Nauha> 1975–2022 |
| --- | --- | --- |
Suurristi: 
1. luokan komentaja: 
Komentaja: 
1. luokan ritari: 
Ritari:
Kunniamerkin saaneita suomalaisia

Eeva Ahtisaari
Johan Fredrik Adolf Aminoff
Pentti Arajärvi
Jörn Donner
Folke Forsman
Pekka Haavisto
Jenni Haukio
Mauno Järvelä
Matti Klinge
Tellervo Koivisto
Åke Lindman
Paavo Lipponen
Sanna Marin
Henrik Meinander
Jussi Niinistö
Jaakko Pöyry
Johan Ludvig Runeberg
Jaakko Smolander
Riitta Uosukainen
Rudolf Walden
Veronica Thörnroos
Pituus

Tasogeometria
Piste
Suora
Käyrä
Taso
Pinta
Pinta-ala
Pituus
Kulma
Trigonometria
Ympyrä
Ellipsi
Monikulmio
Kolmio
Nelikulmio
Suorakulmio
Neliö
Suunnikas
Neljäkäs
Puolisuunnikas
Avaruusgeometria
Tilavuus
Avaruuskappale
Pallo
Kartio
Lieriö
Särmiö
Suuntaissärmiö
Suorakulmainen särmiö
Säännöllinen monitahokas
Platonin kappale
Tetraedri
Heksaedri eli kuutio
Oktaedri
Dodekaedri
Ikosaedri
Keplerin–Poinsot'n kappale
Euklidinen geometria
Paralleeliaksiooma
Epäeuklidinen geometria
Hyperbolinen geometria
Elliptinen geometria
Analyyttinen geometria
n
k
Osa artikkelisarjaa
Pituus (lat. longitudo, spatium; ’pituus’, ’matka’) on toisaalta fysiikan perussuure ja myös arkikielen esineen tai elollisen olion avaruudellista ulottuvuutta ilmaiseva sana. Erityisiä tiettyä pituutta merkitseviä termejä ovat muiden muassa leveys, korkeus ja syvyys. Fysiikassa, ja mittaamisessa yleensäkin, pituus merkitsee kahden pisteen välimatkaa suoraan tai tiettyä polkua pitkin mitattuna. Pituuden perusyksikkö SI-järjestelmässä on metri.
Perussuureena pituuden tunnus vaihtelee tilanteen mukaan, mutta yleisiä ovat muun muassa x, a, b, c, s, l, h,... Usein käytettävä  s tulee sanasta ”spatium”. Usein käytetään tilanteen mukaan merkintöjä  w sanasta ”width” eli leveys,  l sanasta ”length” eli pituus ja  h sanasta ”height” eli korkeus. Sen sijaan  x viittaa x-koordinaattiin.
Pituusyksikkö > SI-järjestelmässä

Pituuden yksikkö on metri, johon päädyttiin määrittämällä vuonna 1791 pohjoisnavan ja ekvaattorin välimatka 10 000 000 metriksi. Vaikka silloinen mittaus ei antanut aivan tarkkaa tulosta, käytetään ensimmäistä arviota edelleen, mutta se ilmoitetaan matkana, jonka valo kulkee tyhjiössä ajassa 1/299 792 458 sekuntia.
Pituusyksikkö > SI-järjestelmän rinnalle hyväksytyt pituuden lisäyksiköt

Koska entisten järjestelmien käyttöaikana oli syntynyt runsaasti käytänteitä ja tietoa, hyväksyttiin SI-järjestelmän rinnalle arkipäivää helpottavia yksiköitä. Pituudessa tällaisia yksiköitä olivat
1 mpk = 1 meripeninkulma = 1 852 metriä ja
1 Å = 1 ångström = 0,1 nm = 10-10 m.
1 AU = 1 astronominen yksikkö = 1,495 978 706 91·1011 m.
Sen sijaan enää ei saa käyttää niin sanottuja CGS-yksiköitä tai muitakaan vakiintuneita pituusyksiköitä, joita olivat esimerkiksi
1 fermi = 1 fm
1 μ = 1 mikron = 1 μm
1 xu = 1 x yksikkö = 1,002 pm
Pituusyksikkö > Tähtitieteellisiä etäisyyksiä

Vaikka astronominen yksikkö on hyväksytty SI-yksiköiden rinnalle, käytetään tähtitieteessä muitakin yksiköitä. Tutuimpia on valovuosi, joka on matka, jonka valo kulkee yhdessä vuodessa. Yksikköä käytetään kansanomaistamaan avaruuden etäisyyksiä.
1 ly (light year)= 1 vv = 1 valovuosi = 9,46·1015 m
Tähtitieteilijät käyttävät kuitenkin useimmin pitkillä etäisyyksillä yksikköä parsek.
1 pc = 1 parsek = 3,085678·1016 m
Pituusyksikkö > Englantilais- ja amerikkalaisperäisiä mittoja

Tuuma on vanha Isossa-Britanniassa käytetty pituuden yksikkö (1 tuuma = 25,4 mm).
Jalka on vanha brittiläinen pituusmitta. Sitä käytetään myös ilmailussa lentokorkeuden mittayksikkönä. (1 jalka = 12 tuumaa = 30,48 cm)
Jaardi vastasi 3 jalkaa.
Pituusyksikkö > Vanhoja pituusmittoja

Linja (lat. linea = pellavalanka, luotinuora, viiva) on vanha suomalainen ja ruotsalainen pituusmitta, joka on ollut 1/12 tuumaa (= 2,06 mm), myöhemmin 1/10 desimaalituumaa (2,97 mm). Englantilainen linja on 1/10 tuumaa (2,54 mm) ja venäläinen 1/280 arsinaa (2,55 mm)
Kortteli (qvart, quarter, neljännes) = 1/2 jalkaa = 6 tuumaa = 14,8 cm
Kyynärä on matka kyynärpäästä keskisormenpäähän.
Vaaksa on peukalon ja etu- tai keskisormen pään välinen etäisyys.
Virsta on vanha pituusmitta, jonka pituus oli Suomessa 1 069 metriä, Ruotsissa 2 672 ja Venäjällä 1 066,80 metriä Parempi virsta väärää kuin vaaksa vaaraa] Kotus.fi. Viitattu 11.6.2022</ref>]</ref>
sashen on pituusmitta, jota käytettiin 1800-luvulla esimerkiksi Senaatin kartastossa, pituus 2,13 metriä
legua, pituusmitta (engl. league) eri lähteiden mukaan noin neljä englannin mailia eli 6 400 metriä) tai toisen tiedon mukaan kolme meripeninkulmaa eli 5,56 km tai 3,2 meripeninkulmaa eli 5 920 metriä. Legua on ollut käytössä Euroopassa ja Etelä-Amerikassa.
Pituusyksikkö > Perinnemittoja

Poronkusema on vanha lappalaisten käyttämä pituusmitta. Poronkusema on se matka, jonka ajoporoa voi ajaa virtsaamistaukojen välillä. Poro ei pysty virtsaamaan juostessaan, ja liian pitkä juoksuttaminen voi aiheuttaa halvaustilan. Maksimissaan poronkusema on 7,5 kilometriä.
Peninkulma tarkoittaa vanhimmassa merkityksessään penin eli koiran haukun kuulemaa eli pisintä kantamaa. Tämä on noin 10 kilometriä.
Mittaaminen

Yksinkertaisimmillaan pituuden mittavälineenä voidaan käyttää mittanauhaa, taittomittaa tai viivoitinta. Näillä voidaan mitata suoria etäisyyksiä noin millimetrin tarkkuudella.
Silmää erotuskykyä pienempien kohteiden mittaamiseen on kehitetty erilaisia mittavälineitä. Työntömitta ja mikrometriruuvi auttavat määrittämään lyhyitä etäisyyksiä millimetrin murto-osien tarkkuudella.
Merensyvyyttä voidaan mitata useallakin tavalla. Luotaamalla merenpohjan etäisyys langan ja punnuksen avulla ei enää ole soveltuva menetelmä, vaan on syrjäytynyt kaikuluotauksen tieltä. Sukellusvene voi täydentää syvyysmittaustaan veden paineeseen perustuvalla painemittarilla. Sukeltajat käyttävät samaan periaatteeseen perustuvaa sukeltajankelloon. Myös lentokorkeutta voidaan mitata ilmanpaineen alvulla, vaikka matkustajalentokoneet hyödyntävät jo GPS-mittausta.
Vaativammissa mittauksissa käytetään interferometriaan perustuvia optisia mittavälineitä, kuten laseretäisyysmittari. Ennen yleinen kolmiomittaus on syrjäytynyt tarkempien menetelmien tieltä. Kolmiomittauksen piiriin voidaan lukea tykistön käyttämä etäisyysmittari. Edelleen kolmiomittausta käytetään tähtitieteessä, jonka mittauskohteet sijaitsevat hyvin kaukana.
H. Beam Piper

| H>  Beam Piper |
| --- | --- |

Henkilötiedot
Syntynyt: 23. maaliskuuta 1904
Kuollut: 6. marraskuuta 1964 (60 vuotta)
Kansalaisuus:  yhdysvaltalainen
Kirjailija
Tuotannon kieli: englanti
Tyylilajit:  tieteiskirjallisuus
Aiheesta muualla
www.zarthani.net ja www.h-beampiper.com
Löydä lisää kirjailijoitaKirjallisuuden teemasivulta
John J. McGwiren ja H. Beam Piperin teoksen Hunter Patrol kansikuva.
Henry Beam Piper (23. maaliskuuta 1904 – n. 6. marraskuuta 1964) oli yhdysvaltalainen tieteiskirjailija.  Hän on parhaiten tunnettu laajasta "Terro-Human Future History" -kertomussarjastaan ja lyhyemmästä vaihtoehtoista historiaa käsittelevästä "Paratime"-sarjasta.
Hän kirjoitti kirjailijanimellä H. Beam Piper. Hänen hautakivessään lukee "Henry Beam Piper". Piper kertoi alkukirjaimen H  tulevan Horacesta.
Elämäkerta

Piper oli pääasiassa itseoppinut. Hän meni 18-vuotiaana töihin Altoonan rautateille Pennsylvaniassa. Hän työskenteli myös yövartijana rautateillä.
Piper julkaisi ensimmäisen novellinsa "Time and Time Again" vuonna 1947 Astounding Science Fiction tieteiskirjallisuuslehdessä. Hän kirjoitti etupäässä lyhyitä kertomuksia kunnes teki vuonna 1961 lyhyen kokeilun romaanien maailmaan. Piper keräsi aseita ja kirjoitti  dekkarin Murder in the Gunroom.
Piper teki itsemurhan marraskuussa 1964 Williamsportissa, Pennsylvaniassa. Tarkkaa kuolinpäivää ei tiedetä; viimeinen päiväkirjamerkintä oli 5. marraskuuta ("Sataa 0930"), ja ruumiin löytöpäiväksi mainitaan eri lähteissä joko 9. tai 11. marraskuuta. Jerry Pournellen Little Fuzzyyn kirjoittaman esipuheen mukaan Piper sulki kaikki huoneistonsa mukavuudet, suojasi lattian ja seinät maalarin suojakankaalla ja surmasi itsensä asekokoelmansa käsiaseella. Piperin itsemurhaviestin mukaan: "En halua jättää sotkua taakseni lähtiessäni pois, mutta jos olisin voinut siivota aiheuttamani sotkun en olisi lähtenyt pois. H. Beam Piper."
Jotkut Piperin elämäkerran kirjoittajat perustelevat hänen toimintaansa taloudellisilla vaikeuksilla, toiset perheongelmilla; Pournellen mukaan Piper tunsi itsensä talousvaikeuksien ahdistamiseksi erottuaan puolisostaan, ja olleensa siinä virheellisessä käsityksessä että hänen uransa oli laskussa (hänen agenttinsa oli kuollut ehtimättä ilmoittaa hänelle hyvistä myyntituloista). Toimittaja George H. Scithers, joka tunsi Piperin  henkilökohtaisesti, on kertonut että Piper halusi kostaa halveksimalleen entiselle puolisolle: tekemällä itsemurhan Piperin henkivakuutus mitätöitiin eikä entinen puoliso hyötynyt siitä.
Piperin julkaisematon käsikirjoitus  "Only the Arquebus" on kadoksissa; on luultavaa että hän tuhosi sen yhdessä henkilökohtaisten papereiden kanssa.
Hänen tuotansa julkaisuoikeudet hankki lopulta itselleen Ace Science Fiction ja uudelleenjulkaisi taskukirjoina 1980-luvun alussa.  Useat painokset ovat loppuunmyytyjä, vaikkakin Ace julkaisi tunnetuimpia teoksia uusintapainoksina 1998 ja 2001. Uransa loppupuolella Piper oli kirjeenvaihdossa Pournellen kanssa, joka Acen kustannustoimittajana auttoi Piperin romaanien julkaisemisessa.
Viime aikoina on hänen useita kertomuksiaan uudelleenjulkaistu. Hänen tekijänoikeutensa on annettu näköjään raueta, minkä vuoksi  Gutenberg-projekti on julkaissut  häen tuotantoaan internetissä.
Teoksista

Piperin kertomuksia on kahdenlaisia:  avaruusoopperoita kuten Space Viking, sekä kertomuksia kultturikonflikteista tai kulttuurien väärinymmärryksistä, kuten Little Fuzzy tai Paratime-kertomukset.
Pysyvä teema hänen töissään on se, että historia toistaa itseään; aikaisemmilla tapahtumilla tulee olemaan suorat ja selkeät 
vastineet tulevaisuudessa. Romaani Uller Uprising on selkein esimerkki tästä perustuen Sepoy-kapinaan.
Piperin henkilöhahmoja kuvaa käsitys itsenäisestä henkilöstä: henkilöstä joka kykenee huolehtimaan itsestään ja on halukas ja kyvykäs kohtaamaan kaikki eteen tulevat haasteet. Henkilöiden toiminta on yleensä suoraviivaista ja konflikti ulkoista.
Piper oli kiinnostunut General Semantics -koulukunnasta. Koulukunta on erikseen mainittu teoksessa Murder in the Gunroom, ja sen periaatteet, kuten tietoisuus tietämisen rajoituksista, näkyvät hänen myöhemmässä tuotannossaan.
Pipein teokset ovat vaikuttaneet myöhempiin tieteiskirjailijoihin. Charles Strossin Merchant Princes sarja on saanut Strossin mukaan vaikutteita Piperin Paratimesta. Piperin kertomuksesta Omnilingual on otettu lukuisia uusintapainoksia ja siihen on usein viitattu myöhemmissä kertomuksissa jotka käsittelevät muukalaisrotujen kielten kääntämistä. Elizabeth Bearin mukaan hänen romaaninsa Undertow sai vaikutteita Little Fuzzysta.
Pääasiallinen juoni > Terro-Human Future History

Terro-Human Future History on Piperin yksityiskohtainen näkemys seuraavasta 6000 vuodesta ihmiskunnan historiassa.  1942, vuosi jolloin ensimmäinen ydinreaktori rakennettiin, on määritelty vuodeksi 1 A.E. (Atomic Era, "atomikausi"). Vuonna 1973 ydinsota raunioittaa planeetan. Terran Federation ("Maan liittovaltio") muodostuu ihmiskunnan matkustaessa avaruuteen ja kehittäessä antipainovoimateknologian.
Kertomus "The Edge of the Knife" (kokoomateoksessa Empire) tapahtuu hieman ennen ydinsotaa, ja sisältää henkilön, joka näkee näkyjä tulevaisuudesta.  Kertomus yhdistää Piperin teossarjojen avainelementtejä.
Suurin osa kertomuksista tapahtuu seuraavan vuosituhannen aikana, kahden Federaation aikakautena.Merkittävimpiä niistä ovat kolme Fuzzy-romaania (Little Fuzzyensimmäisenä), mitkä käsittelevät eriskummallisen vieraan muukalaisrodun tunnustamista ihmisenkaltaisiksi/tietoisiksi (sapient), ja kahden eri lajin yrityksiä elää yhdessä Fuzzien kotiplaneetalla Zarathustralla.
Federaatio romahtaa System States Warissa ja sitä seuraavissa planeettojenvälisissä sodissa (osa siitä nähtävissä teoksessa The Cosmic Computer), mikä johtaa pitkään välitilaan, jolloin ei ole ihmisten yhtä keskusvaltaa.  Space Viking sijoittuu tähän kaoottiseen aikakauteen.
Välitila päättyy ensimmäisen Imperiumin luomiseen. Ainakin viisi imperiumia hallitsee ihmiskuntaa seuraavana neljänä tuhantena vuonna, mutta vain muutama lyhyt kertomus (koottu teokseen Empire) kuvaa tätä aikakautta.  Piper yleensä kuvaa näitä imperiumeja hyväntahtoisiksi, valistuneiden itsevaltiaiden (despotismi) hallitsemiksi.
Piperin tulevaisuuden historia muistuttaa jossain määrin Isaac Asimovin Säätiö-trilogiaa, ja on luultavasti saanut siitä vaikutteita, varsinkin kun kumpikin kirjailija kirjoitti John W. Campbellin julkaisuihin.