stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Assemblies of God
Aiheesta muualla

Assemblies of God USA (englanniksi)
| n k Helluntaiherätys Yhdysvalloissa |
| --- | --- |
Kirkkokunnat:  (Original) Church of God  Apostolic Faith Mission of Portland, Oregon  Assemblies of God International Fellowship  General Council of the Assemblies of God  Assemblies of the Lord Jesus Christ  Association of Vineyard Churches  Bethel Ministerial Association  Bible Church of Christ, Inc.  Bible Way Church of Our Lord Jesus Christ World Wide, Inc.  Calvary Chapel  Christian Congregation in North America  Church of God (Cleveland, Tennessee)  Church of God Apostolic, Inc.  Church of God by Faith, Inc.  Church of God in Christ  Church of God of Prophecy  Church of God of the Apostolic Faith, Inc.  Church of God, Mountain Assembly, Inc.  Church of Our Lord Jesus Christ of the Apostolic Faith  Church of the Living God (Christian Workers for Fellowship)  Church of the Living God, the Pillar and Ground of the Truth, Inc.  Congregational Holiness Church  Elim Fellowship  Fellowship of Christian Assemblies  Full Gospel Assemblies International  Full Gospel Christian Assemblies International  Holiness Church of God  Independent, Charismatic Churches  International Church of the Foursquare Gospel  International Fellowship of Christian Assemblies  International Pentecostal Church of Christ  International Pentecostal Holiness Church  Open Bible Churches  Pentecostal Assemblies of the World  Pentecostal Church of God  Pentecostal Fire-Baptized Holiness Church  Pentecostal Free Will Baptist Church, Inc.  United Holy Church of America  United Pentecostal Church International  United Pentecostal Council of the Assemblies of God
Kimmokerroin

Jännitys, olipa se venyttävä tai puristava, aiheuttaa vähemmän jäykässä (kuvassa punainen) kappaleessa suuremman muodonmuutoksen kuin jäykässä (kuvassa sininen). Kimmokerroin on aineen jäykkyyden mitta.
Kimmokerroin eli kimmomoduuli tai Youngin moduuli on kiinteän aineen jäykkyyttä kuvaava fysikaalinen suure. Se on kappaleeseen kohdistuvan jännityksen suhde sen aiheuttamaan kappaleen suhteelliseen pituuden muutokseen voiman suunnassa jännityksen ollessa sen verran pieni, että tämä pituuden muutos on suoraan verrannollinen jännitykseen.
Terminologia

Nimi Youngin moduuli johtuu 1800-luvulla eläneestä brittiläisestä tiedemies Thomas Youngista, mutta käsitteen oli jo vuonna 1727 ottanut käyttöön Leonhard Euler. Ensimmäiset kokeet, joissa kimmokertoimen käsitettä nykyisessä muodossaan käytettiin hyväksi, teki italialainen Giordano Riccati vuonna 1782, 25 vuotta ennen kuin Young tutki asiaa.  Termi moduuli johtuu latinan sanasta modus, joka tarkoittaa mittaa.
Suomeksi kimmomoduulia sanotaan kimmokertoimeksi. Tämä termi voi kuitenkin aiheuttaa sekaanusta, sillä ainakin aikaisemmin kimmokertoimella on tarkoitettu myös kimmomoduulin käänteisarvoa, venymän suhdetta venyttävään voimaan. Sama merkitys on ollut kimmokerrointa vastaavalla termillä myös ranskan ja saksan kielissä, mutta skandinaavisissa kielissä sekä elasticitetskoefficient ("kimmokerroin") että elasticitetsmodul ("kimmomoduuli") ovat molemmat jo vanhastaan tarkoittaneet kimmokerrointa.
Määritelmä > Lineaarinen kimmoisuus

Kiinteässä materiaalissa tapahtuu kimmoinen deformaatio, kun siihen kohdistuu pieni kuormitus, joka puristaa tai venyttää sitä. Kimmoinen deformaatio on palautuva eli reversiibeli, toisin sanoen kappale palautuu alkuperäiseen muotoonsa kuormituksen poistuttua.
Kun jännitys ja venymä ovat tarpeeksi pieniä, venymä on Hooken lain mukaan käytännöllisesti katsoen suoraan verrannollinen jännitykseen, eli tällä alueella venymää jännityksen funktiona esittävä käyrä on suora. Kappaleeseen kohdistuvan jännityksen ja sen aiheuttaman suhteellisen venymän suhde on siis vakio, ja tätä vakiota sanotaan materiaalin kimmokertoimeksi eli Youngin moduuliksi. Kimmokerroin E on siis
missä F on venyttävä voima, A kappaleen poikkipinta-ala, σ kappaleeseen kohdistuva jännitys eli voima pinta-alayksikköä kohti, l sen pituus, kun jännitystä ei ole, ja  \Delta l pituuden muutos. Mitä suurempi tämä kerroin on, sitä suurempi jännitys tarvitaan saamaan aikaan tietyinen suuruinen venymä. Ideaalisen jäykän kappaleen kimmokerroin olisi ääretön.
Kimmokertoimen määritelmästä seuraa, että sen yksikkö on sama kuin jännityksen ja myös sama kuin paineen, sillä sekä jännitys että paine määritellän voimana pinta-alayksikköä kohti. Tämän vuoksi SI-järjestelmässä kimmokertoimen yksikkökin on sama kuin paineen, pascal. Useimpien materiaalien kimmokertoimet ovat kuitenkin niin suuria, että tavallisimmin yksikkönä käytetään mega- tai gigapascalia. Aikaisemmin yksikkönä käytettiin tavallisimmin kilopondia neliömillimetriä kohti (kp/mm2.
Kimmokerroin ja muut materiaalin ominaisuudet

Materiaalin jäykkyyttä, jota kimmokerroin kuvaa, ei tule sekoittaa seuraaviin ominaisuuksiin:
lujuus, eli paljonko materiaali kestää kuormitusta murtumatta;
sitkeys, eli kuinka paljon energiaa materiaalista valmistetun kappaleen hajottaminen vaatii (vastakohta: hauraus);
kovuus, eli materiaalin kyky vastustaa hankauksesta aiheutuvaa naarmuuntumista ja kulumista.
Käyttö

Kimmokertoimen avulla voidaan laskea isotrooppisesta kimmoisesta materiaalista tehdyn sauvan pituuden muutos, kun siihen kohdistuu venyttävä tai puristava jännitys. Toisin sanoen se ilmoittaa, minkä verran kappale pitenee venytettäessä tai lyhenee puristettaessa. Kimmokerrointa voidaan sellaisenaan soveltaa yksiakselisiin jännityksiin, jotka vaikuttavat vain yhteen suuntaan. Sen avulla voidaan myös laskea, minkä verran luja palkki käyristyy, kun sen päälle asetetaan kuorma johonkin kohtaan tukipisteiden välille. Muut kimmoisuutta koskevat laskelmat yleensä edellyttävät muidenkin elastisten kertoimien kuten liukukertoimen, puristuskertoimen tai Poissonin suhteen käyttöä. Mitkä tahansa kaksi näistä parametreista kuitenkin riittävät täysin määrittämään isotrooppisen materiaalin kimmoisuusominaisuudet.
Käyttö > Lineaariset ja epälineaariset materiaalit

Kimmokerroin on Hooken lakiin kuuluva verrannollisuuskerroin, joka yhdistää jännityksen ja venymän. Hooken laki kuitenkin pätee vain, jos jännityksen vaikutus on kimmoinen ja lineaarinen. Kyllin pitkäksi tai kyllin suurella voimalla venytettynä mistä tahansa materiaalista tehty sauva lopulta murtuu tai katkeaa; tarpeeksi pienillä jännityksillä ja venymillä kaikki kiinteät aineet kuitenkin käyttäytyvät ainakin likipitäen Hooken lain mukaisesti. Jos alue, jossa Hooken laki pätee, on tarpeeksi laaja verrattuna tyypillisiin jännityksiin, jotka materiaaliin voidaan olettaa kohdistuvan, materiaalia sanotaan lineaariseksi. Muussa tapauksessa, kun jännitys tyypillisesti ylittää lineaarisuusalueen, materiaalia sanotaan epälineaariseksi.
Muun muassa terästä, hiilikuitua ja lasia pidetään yleensä lineaarisina, kun taas esimerkiksi kumi ja maa-ainekset ovat epälineaarisia. Tämä ei kuitenkaan ole absoluuttinen luokitus: jos epälineaariseen materiaaliin kohdistuu vain hyvin pieni jännitys, sen vaikutus on lineaarinen, mutta tarpeeksi suuren jännityksen vaikutukset eivät lineaarisissakaan materiaaleissa ole lineaarisen teorian mukaisia. Lineaarinen teoria edellyttää esimerkiksi, että muodonmuutokset ovat palautuvia (reversiibelejä) ja näin ollen olisi järjetöntä käyttää lineaarista teoriaa kuvaamaan ylikuormitetun terässillan romahtamista; vaikka terästä voidaan useimmissa sovelluksissa pitää lineaarisena materiaalina, sekään ei ole sellainen enää katastrofaalisen romahduksen tapahtuessa.
Kiinteiden aineiden mekaniikassa jännitys-venymäkäyrän kulmakerrointa missä tahansa pisteessä sanotaan tangenttimoduuliksi. Se voidaan kokeellisesti määrittää vetokokeella saadun jännitys-venymäkäyrän kaltevuudesta.
Käyttö > Epäisotrooppiset materiaalit

Useimmat metallit, keraamit ja monet muutkin materiaalit ovat isotrooppisia eli niiden mekaaniset ominaisuudet eivät riipu suunnasta. Samoin ei kuitenkaan ole kaikkien materiaalien laita. Sopivilla epäpuhtauksilla metallit ja keraamitkin voidaan saada epäisotrooppisiksi, jolloin niiden ominaisuudet, myös kimmokerroin, riippuvat vaikuttavan voiman suunnasta.. Anistropiaa esiintyy myös monilla komposiiteilla. Esimerkiksi hiilikuidulla on paljon suurempi kimmokerroin eli se on paljon jäykempää, jos venyttävä voima vaikuttaa kuidun pituussuunnassa. Selvästi epäisotrooppisia aineita ovat myös puu ja teräsbetoni. Niiden suunnasta riippuvia ominaisuuksia käytetäänkin hyväksi rakennustöissä.
Laskenta

Kimmokerroin 'E voidaan laskea, kun tunnetaan kappaleeseen kohdistuva jännitys  \sigma (\varepsilon ) ja sen aikaansaama venymä  \varepsilon , edellyttäen, että ollaan jännitys-venymä-käyrän lineaarisella osuudella:
jossa
Laskenta > Venytettyyn tai puristettuun materiaaliin kohdistuva voima

Materiaalin kimmokertoimen avulla voidaan laskea voima, jonka se kokee tietyn suuruisen jännityksen alaisena.
missä F on kappaleeseen kohdistuva voima, kun sitä on puristettu kokoon tai venytetty pituuden   \Delta L verran.
Hooken laki jännitetylle langalle voidaan johtaa tästä kaavasta:
sen tullessa kyllästyspisteeseen
On kuitenkin huomattava, että kierrejousten kimmoisuus liittyy niiden liukukertoimeen, ei kimmokertoimeen.
Laskenta > Kimmoinen potentiaalienergia

Lineaariseen kommoiseen materiaaliin varastoitunut kimmoinen potentiaalienergia voidaan laskea integroimalla Hooken laki:
missä esiintyuvät intensiivisuureet ovat:
Näin ollen kimmoisen potentiaalienergian tiheys, tilavuusyksikköä kohti, on:
tai yksinkertaisemmin ilmaistuna, lineraariselle kimmoiselle materiaalille pätee:
 u_{e}(\varepsilon )=\int {E\,\varepsilon }\,d\varepsilon ={\frac {1}{2}}E{\varepsilon }^{2},
sillä venymän määrittelee  \varepsilon \equiv {\frac {\Delta L}{L_{0}}}.
Epälineaarisen kimmoisen materiaalin kimmokerroin riippuu venymästä, minkä vuoksi jälkimmäinen yhtälö ei päde eikä kimmoinen energia ole venymän neliöllinen funktio.
Laskenta > Kimmokerroin ja muut elastiset kertoimet

Homogeenisten ja isotrooppisten materiaalien kimmoisuusominaisuuksia kuvaa kolme elastista kerrointa: kimmokerroin E, liukukerroin G ja puristuskerroin K, sekä Poissonin suhde. Jos näistä suureista kaksi tunnetaan, kaksi muutakin voidaan laskea seuraavien yhteyksien avulla:
Laskenta > Kimmokerroin ja atomien väliset voimat

Viime kädessä materiaalien kimmoisuusominaisuudet johtuvat atomien välisistä sidosvoimista. Metallien tapauksessa kyseessä on metallisidos. Niiden kimmokertoimille voidaan johtaa karkea likiarvo atomien välisen etäisyyden ja siihen liittyvän potentiaalienergian avulla.
Tyypillisesti kahden atomin muodostaman systeemin potentiaalienergia kasvaa suunnilleen yhden elektronivoltin verran, kun ne siirretään noin 0,1 nanometrin eli yhden ångströmin verran kauemmaksi tasapainoasemasta. Olkoon δ a poikkeama tasapainoasemasta. Tällöin systeemin potentiaalienergia on
missä K = 2 eV / 0,1 nm = 1,6 · 10-19 J / (10-9 m)2 = 32 J/m2 = 32 N/m.
Tämä liittyy suoraan makroskooppiseen kimmokertoimeen, jos venymä on kidehilan jonkin perussuunnan suuntainen. Saadaan:
Kun atomien välinen etäisyys kiinteissä aineissa on tyypillisesti noin 3 Å = 3 ·10-10 m, saadaan tästä kimmokertoimelle karkea arvo
Monien metallien kimmokerroin onkin suunnilleen tätä suuruusluokkaa.
Laskenta > Lämpötilariippuvuus

Yleensä metallien kimmokerroin pienenee lämpötilan kasvaessa.
Metallien kimmokerroin riippuu lämpötilasta. Koska se liittyy atomien välisiin sidosvoimiin, sen muutokset riippuvat metallin työfunktion muutoksista. Tätä on yritetty kuvailla klassisestikin muun muassa Watchmanin kaavalla. Rahemi-Lin malli osoittaa, kuinka muutos elektronin työfunktiossa johtaa metallien kimmokerrointen muutoksiin ja mahdollistaa tämän muutoksen ennustamisen laskettavissa olevien parametrien avulla kyttäen Lennardin-Jonesin potentiaalia kiinteille aineille. Yleensä lämpötilan kasvaessa metallin kimmokerroin pienenee suhteessa
 E(T)=\beta (\varphi (T))^{6}
Kun elektronin työfunktio riippuu lämpötilasta yhtälön  \varphi (T)=\varphi _{0}-\gamma {\frac {(k_{B}T)^{2}}{\varphi _{0}}} mukaisesti ja  \gamma  on laskettavissa oleva, kiderakenteesta (esimerkiksi pinta- tai tilakeskeinen kuutiollinen) riippuva parametri,  \varphi _{0} on elektronin työfunktio absoluuttisessa nollapisteessä ja 
 \beta  on vakio.
Eräiden materiaalien kimmokertoimia

Materiaalien kimmokertoimet riippuvat herkästi niiden koostumuksesta, ja samallekin materiaalille voidaan eri koemenetelmillä saada toisistaan poikkeavia arvoja. Tämän vuoksi eri lähteissä saatetaan samallekin materiaalille ilmoittaa eri suuruisia kimmokertoimia.
| Materiaali | Kimmokerroin GPa |
| --- | --- |
Kautsu, luonnonkumi: <0,05
Polyeteeni, pieni tiheys: 0,110–0,449
Piilevät (suurelta osin piidioksidia): 0,35–2,77
Teflon (polytetrafluorieteeni): 0,4
korkeapainepolyeteeni: 0,8
Bakteriofagiset kapsidit: 1–3
Polypropeeni: 0,4–1,3
Polykarbonaatti: 2–2,4
Polyetyleenitereftalaatti (PET): 2–2,7
Nailon: 2–4
Polystyreeni: 2–4
Polyureaani, vaahtomuovi: 0,00025
Puu (syiden suunnassa): 10–15
Ihmisen luut: 14
Luja betoni: 10–40
Hamppukuitu: 35
Magnesium metalli (Mg): 45
Kalustelasi: 40–90
Kvartsilasi: 60
Pleksilasi: 2,7–3,2
Pellavakuitu: 58
Alumiini: 70
Helmiäinen, pääasiassa kalsiumkarbonaattia: 70
Pronssi: 108–124
Messinki: 78–123
Titaani (Ti): 110
Titaaniseokset: 105–120
Kupari (Cu): 124
Pii (Si): 100
Takorauta: 213
Teräs (ASTM-A36): 210
Beryllium (Be): 287
Molybdeeni (Mo): 325
Volframi (W): 400–410
Piikarbidi (SiC): 450
Volframikarbidi (WC): 450–650
Osmium (Os): 525–562
Hiilinanokuitu: 1,000+
Grafeeni (C): 1050
Timantti (C): 1220
Karbyyni (lineaarinen asetyleeninen hiili) : 32100
Tyypillinen metallin jännitys-venymäkäyrä. Vaaka-akselilla suhteellinen venymä, pystyakselilla jännitys. Vasemmalla verrannollisuusalue, jossa Hooken laki pätee; tällä alueella käyrän kulmakerroin osoittaa metallin kimmokertoimen. Alueella 2 venyttämisen aiheuttama muodonmuutos jää pysyväksi. Käyrän korkein kohtaosoittaa metallin murtolujuuden. Käyrä päättyy oikealla pisteeseen, jossa sauva katkeaa. Metallin sitkeyttä kuvaa käyrän alle jäävän alueen pinta-ala.
Käännös suomeksi
Luettelo Ruotsin kirkon virsikirjan virsistä

Luettelo Ruotsin kirkon virsikirjan virsistä käsittää Ruotsin kirkon käyttämän suomenkielisen virsikirjan, Ruotsin kirkon virsikirjan, virret liitteineen.
Ruotsin kirkon virsikirja

Ruotsin kirkon virsikirja, Den svenska psalmboken, on vuodelta 1986. Vuonna 1992 päätti Ruotsin kirkon kirkolliskokous, että virsikirja suomennetaan. Käännös- ja toimitustyö valmistui vuonna 2001 ja Kirkolliskokous hyväksyi suomenkielisen virsikirjan Ruotsin kirkon virsikirja vuonna 2002. Virsikirja ilmestyi painosta vuonna 2003. Se on Ruotsin kirkon virallinen suomenkielinen käännös ruotsinkielisestä virsikirjasta Den svenska psalmboken 1986. Käännettyjen virsien ohella siihen on lisätty liite, jonka virret eivät olet Ruotsin kirkon ruotsinkielisessä virsikirjassa. Virsikirjassa on 749 virttä. Virsikirjan virret 1–700 ovat yhteneviä Den svenska psalmbokenin vastaaviin virsiin, mutta virret 71:2 ja 701–749 ovat Suomen evankelis-luterilaisen kirkon virsikirjasta valittuja tunnetuimpia virsiä, joita ei löydy ruotsinkielisestä virsikirjasta. Virsikirjan julkaisi Verbum förlag AB.
Ruotsinkielisessä virsikirjassa on kaksi pääosaa:
Virret 1–325 muodostavat ekumeenisen osan, jota sen valmistumisen jälkeen käytti 16 kirkkoa ja uskonnollista yhdyskuntaa.
Virret 326–700 ovat Ruotsin kirkon oma osa.
Suomenkielisessä virsikirjassa on näiden lisäksi kolmas osa, Lisäys. Virsiä Suomen ev.-lut. kirkon virsikirjasta (virret 71:2, 701–749). Näissä virsissä on myös ruotsinkielinen teksti. Tässä luettelossa ei ole mainittu ruotsinkielisiä alkusanoja eikä ruotsinkielisen tekstin kääntäjää tai muokkaajaa..
Samat osastot toistuvat virsikirjan kaikissa osissa samassa järjestyksessä ja saman osaston virsiä voi olla kolmessa eri kohdassa virsikirjassa. Tässä luettelossa virret esitellään osastoittain, samalla tapaa, kuin ne ovat painetun kirjan sisällysluettelossa.  Siten on helpompaa nähdä esimerkiksi kaikki kirjan jouluvirret, joita on kolmessa eri kohdin virsikirjaa (virret 112–129, 428–433, 713).
Virsikirjan osastot

| Osasto | Virsien numerot |
| --- | --- |
Ylistys ja kiitos: 1–17, 326–334
Isä, Poika ja Henki: 
Kolminaisuus: 18-21, 335-339
Jumala, Luojamme ja Isämme: 22-31, 340-344, 701-703
Jeesus, Herramme ja veljemme: 34-49, 345-360, 704
Henki auttajamme ja lohduttajamme: 50-54, 361-368, 705
Kirkko ja armonvälineet: 
Kirkko: 55-62, 369-371, 706
Sana: 63-67, 372-377
Kaste: 68-69, 378-386
Ehtoollinen: 70-76, 387-400, 707-708
Juhla ja jumalanpalvelus: 77-81-401-409
Avioliittoon vihkiminen: 82-85, 410-411
Hautaus (Ks Tulevaisuus ja toivo): 
Todistus  palvelu – lähetys: 86-102, 412-420, 709-711
Kirkkovuosi: 
Adventti: 103-111, 421-426, 712
Joulu: 112-129, 427, 433, 713
Uudenvuodenpäivä  (Ks. Jeesus, Herramme ja veljemme sekä vuo­denvaihde): 
Loppiainen: 130-134, 434-437
Paastonaika: 135-145, 438-460, 714-716
Pääsiäinen: 146-157, 461-473
Helatorstai, Kristuksen taivaaseenastumisen päivä: 158-159, 474
Helluntai Ks. myös Henki, auttajamme ja lohduttaja­me): 160-162,475-476
Muut juhlapäivät: 
2 joulupäivä, Pyhän Stefanoksen päivä: 163,48
Kynttilänpäivä: 478-479
Neitsyt Marian ilmestyspäivä: 164, 480-482,717
Kirkastussunnuntai Kristuksen kirkastumisen päivä: 165-166
Mikkelinpäivä Pyhän Mikaelin päivä: 167, 483, 718
Kiitospäivä: 168
Pyhäinpäivä: 169-172, 484, 719-720
Vainajien muisto: 173, 485-487
Kirkkovuoden loppu: 174, 488-490
Vuorokauden-ja vuodenajat: 
Aamu: 175-182, 491-496, 721, 723
Päivä: 183-184, 498-499
Ilta: 185-193, 500-512, 724
Vuodenvaihde: 194-196, 515-516
Vuodenajat: 197-204, 517-518, 725
Uskonelämä: 
Hiljaisuus - mietiskely: 205-208, 519-524
Rukous: 209-214, 525-528
Etsiminen – epäily: 215-219, 529-532
Kutsumus: 220-225, 533-536, 726
Parannus – kääntyminen: 226-229, 537-542, 727-728
Synti – anteeksisaaminen: 230-236, 543-549
Luottamus – turvallisuus: 237-256, 550-559, 730-733
Ilo - kiitollisuus: 257-264, 560-563, 734
Valvomien . kilvoittelu – koettelemukset: 265-272, 564-575
Seuraaminen – pyhitys: 273-284, 576-586, 735
Elämä Jumalan maailmassa: 285-296, 587-604, 737-742
Lapset ja perhe: 605-614, 743-745
Tulevaisuus ja toivo: 
Pyhiinvaellus: 279-303, 615-618, 746-747
Elämän lahja ja päättyminen: 304-313, 619-630
Kristuksen paluu: 314-318, 631-635
Taivas: 319-325, 636-641, 748-749
Virsiä muilla pohjoismaisilla kielillä: 
Tanska: 642-643
Suomi: 644-648
Norja: 649-651
Psalmivirsiä ja hymnejä: 652–681
Raamattuhymnejä ja kaanoneita: 682–694
Liturgisia lauluja (messusävelmistö): 695–700
Virsikirjan osastojako ja virret

Tässä luettelossa esitellään tietoja virsien alkuperästä. Luettelossa mainitut tiedot poikkeavat joidenkin virsien kohdalla Virsikirjassa olevista tiedoista. Luetteloon on otettu mukaan virsikirjan valmistumisen jälkeen tarkentuneet tiedot.
Ensimmäinen sarake:
Virren numero.
Toinen sarake:
Virren alkusanat.
Virren alkutekstin alkusanat.
Kolmas sarake:
Virren kirjoittaja tai virren alkutekstin lähde.
Neljäs sarakeː
Virren kääntäjä(t) ja käännösvuosi.
Virren ensimmäinen ruotsinkielisen tekstin kääntäjä ja vuoden 1986 virsikirjassa olevan tekstin muokkaaja. Jos virsi on vanhempi ruotsalainen virsi, mainitaan ensimmäisenä sen nykyisen ruotsinkielisen tekstin muokkaaja. Joidenkin, esim. latinankielisten hymnien tai virsien kohdalla saattaa sarakkeessa olla ensimmäisenä maininta sen kääntäjästä saksaksi, jos saksankielinen teksti on pohjana ruotsinnokselle.
Virren ensimmäisen suomenkielisen tekstin kääntäjä ja sen jälkeiset tärkeimmät muokkaukset.
Virren Ruotsin kirkon virsikirjassa olevan suomenkielisen tekstin kääntäjä.
Sarakkeessa esiintyviä lyhenteitäː
Ruots. - Ruotsiksi, Suom. - Suomeksi, Lat. - Latinankielinen, latinalainen,  uud. - uudelleen, Vk-komitea - Suomen ev. lut.kirkon virsikirjakomitea, Vk-ehdotus - Virsikirjaehdotus (Suomen vuoden 1984 ehdotus), vːn -vuoden, säk. - säkeistö, vk-työryhmä - Ruotsin kirkon virsikirjan käännöstyöryhmä, tuntem. - tuntematon,  muk. -  mukaelma/muokkaus, muokk.- muokkaus.
Viides sarake:
Virren säveltäjä ja sävellysvuosi tai sävelmän varhaisin julkaisuajankohta. Jos sävellysvuosi on tuntematon, mainitaan säveltäjän syntymä- ja kuolinvuosi. Jos säveltäjää ei tiedetä, mainitaan sävelmän ensimmäinen julkaisupaikka ja -vuosi..
Useiden virsien kohdalla on merkitty myös etenkin anglosaksisissa sävelmistä usein käytetty sävelmän nimi. Nimen ympärillä on lainausmerkit. Sävelmien nimien kirjoitustapa, esim. isot alkukirjaimet, on säilytetty alkuperäisinä.
Numerot joidenkin virsien kohdalla tarkoittavat kyseisen sävelmän esiintymistä jonkin toisen virren sävelmänä. Tähti (*) tarkoittaa että ko. virressä sävelmä esiintyy eri muunnelmana. Merkintä (a) tai (b) tarkoittaa, että virrelle on kaksi sävelmää. Sen lisäksi joidenkin virsien kohdalla merkitty vaihtoehtoinen sävelmä, joka on viittaus virsikirjan johonkin muuhun virteen. Luettelossa näistä on maininta muodossa "Voidaan laulaa virren XX sävelmällä".
Tiedot virsien numeroista ja alkusanoista ovat Ruotsin kirkon virsikirjan tietoja, samoin tiedot virsien tekstin kirjoittajista, kääntäjistä ja sävelmän alkuperästä.. Virsien alkutekstin alkusanat ja sävelmistä käytetyt nimet on koottu eri lähteistä, joista tärkeimmätː Cyberhymnal-verkkosivusto  ja "Psalmernas väg" kirjat.
Virsikirjan osastojako ja virret

LITURGISIA LAULUJA (Messusävelmistö vuoden 1986/2003 kirkkokäsikirjan mukaan)
Herra,armahda (Kyrie-litania)
| 695:1 | Herra, sinä tulit veljeksemme | Kaikki sarjat |  | 1969 |
| 695:2 | Herra, sinä tulit veljeksemme | Paastonajan sarja |  | 1969 |
| 695:3 | Sinä ikuinen valo | Jouluajan, pääsiäisajan, yleinen sarja |  | 1986 |
| 695:4 | Sinä ikuinen valo | Jouluajan, pääsiäisajan, yleinen sarja |  | 1986 |
Herra,armahda (Kyrie)
| 696:1 | Herra, armahda | Jouluajan sarja |  | 1639 |
| 696:2 | Herra, armahda | Paastonajan sarja |  | 1544 |
| 696:3 | Herra, armahda | Paastonajan sarja |  | Keskiajalta |
| 696:4 | Herra, armahda | Pääsiäisajan sarja |  | 900-luvulta |
| 696:5 | Herra, armahda | Yleinen sarja |  | 900-luvulta |
| 696:6 | Herra, armahda | Yleinen sarja |  | 1100-luvulta |
Ylistyslaulu (gloria ja laudamus)
| 697:1 | Me kiitämme, me siunaamme sinua | Pääsiäisajan, yleinen sarja |  | 1971 |
| 697:2 | Me kiitämme, me siunaamme sinua | Jouluajan sarja |  | 1985 |
| 697:3 | Me kiitämme, me siunaamme sinua | Paastonajan sarja |  | Keskiajalta |
| 697:4 | Me ylistämme sinua, me siunaamme sinua | Jouluajan, pääsiäisajan, yleinen sarja |  | 1500-luvulta |
| 697:5 | Me kiitämme, me kiitämme, me siunaamme | Yleinen sarja |  | Eteläafrikkalainen melodia |
| 697:6 | Me kiitämme, me palvomme, me ylistämme | Jouluajan, pääsiäisajan, yleinen sarja |  | 1533-luvulta |
| 697:7 | Me kiitämme, me palvomme, me ylistämme | Paastonajan sarja |  | 1897 |
| 697:8 | Jumala, kaiken hyvän luoja |  |  | 1971 |
| 697:9 | Jumala, kaiken hyvän luoja |  |  | 1984 |
Pyhä sanctus)
| 698:1 | Pyhä, pyhä, pyhä | Jouluajan, yleinen sarja |  | 1100-luvulta |
| 698:2 | Pyhä, pyhä, pyhä | Paastonajan sarja |  | 900-luvulta/ 1818 |
| 698:3 | Pyhä, pyhä, pyhä | Paastonajan sarja |  | 900-luvulta |
| 698:4 | Pyhä, pyhä, pyhä | Pääsiäisajan sarja |  | 1544 |
| 698:4 | Pyhä, pyhä, pyhä | Yleinen sarja |  | 1000-luvulta |
Jumalan Karitsa (Agnus Dei)
| 699:1 | Jumalan Karitsa, joka pois otat | Jouluajan yleinen sarja |  | 1400-luvulta |
| 699:2 | Jumalan Karitsa, joka pois otat | Paastonajan sarja |  | 1100-luvulta/ 1701 |
| 699:3 | Jumalan Karitsa, joka pois otat | Paastonajan sarja |  | 1100-luvulta |
| 699:4 | Jumalan Karitsa, joka pois otat | Pääsiäisajan sarja |  | 1200-luvulta |
| 699:5 | Jumalan Karitsa, joka pois otat | Pääsiäisajan, yleinen sarja |  | 1100-luvulta |
| 669:6 | Jumalan Karitsa, joka pois otat | Yleinen sarja |  | 1905 |
Kirkon esirukous
| 701:1 | Iankaikkinen, kaikkivaltias Jumala (Litania) | Paastonajan sarja |  | 1897 |
| 700:2 | Jumala, Isämme | Pääsiäisajan sarja |  | 1974 |
| 700:3 | Pyhä Herra Jumala | Yleinen sarja |  | 1942 |