stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Pentti Pouttu
Nuijasota

Marraskuussa 1596 Pouttu liittyi Jaakko Ilkan johtamiin kapinoiviin talonpoikiin, jotka olivat kokoontuneet Kyrön pitäjään (nyk. Isokyrö) Pohjanmaalle. Hänet valittiin johtamaan Ylistaron pitäjän talonpojista koostunutta n. 200 miehen joukkoa, jonka piti marssia Pohjanmaan rantatietä pitkin Ala-Satakuntaan ja sieltä edelleen Turkuun. Ulvilassa heidän oli tarkoitus saada valtakunnanmarski Klaus Flemingiä vastustanut ja talonpoikien keskuudessa hyvässä maineessa ollut aatelinen sotapäällikkö Axel Kurck liittymään kapinallisiin. Alun perin sotajoukon komentajaksi valittiin Lapuan nimismies Martti Tuomaala, mutta Pouttu koki itsensä syjäytetyksi ja vaati päästä johtamaan Ala-Satakuntaan suuntautuvaa retkeä. Hän vetosi siihen, että oli Tuomaalaa kauemmin vastustanut linnaleirejä, joiden talonpojille aiheuttama rasitus oli kapinan syynä. Pouttu oli valittanut linnaleireistä jo parinkymmenen vuoden ajan.
Pouttu ja Kurck kohtasivat toisensa 20. joulukuuta 1596 ilmeisesti Anolan kartanossa, mutta Axel Kurck pysyi kuitenkin uskollisena kuningas Sigismundille ja komensi oman ratsuväkensä kapinoivien talonpoikien kimppuun. Ulvilan taisteluna tunnetun välikohtauksen jälkeen nuijamiesten sotajoukko hajosi ja Pouttu vangittiin. Hänet kuljetettiin Turun linnaan, missä hän kuoli vankeudessa "syöpäläisten vaivaamana" vuonna 1597.
Aiheesta muualla

Luukko, Armas: / Pentti Pouttu Kansallisbiografia-verkkojulkaisu (maksullinen). Helsinki:  Suomalaisen Kirjallisuuden Seura.
| --- | --- |
Auktoriteettitunnisteet: Henkilöt :  Kansallisbiografia  Biografiasampo
Posliinikukat

| Posliinikukat |
| --- | --- |
 Pikkuposliinikukka (Hoya bella)
Tieteellinen luokittelu
Domeeni::  Aitotumaiset Eucarya
Kunta::  Kasvit Plantae
Alakunta::  Putkilokasvit Tracheobionta
Kaari::  Siemenkasvit Spermatophyta
Alakaari::  Koppisiemeniset Magnoliophytina
Luokka::  Kaksisirkkaiset Magnoliopsida
Lahko::  Gentianales
Heimo::  Oleanterikasvit Apocynaceae
Alaheimo::  Käärmeenpistonyrttikasvit Asclepiadoideae
Suku::  Posliinikukat Hoya  R.Br.
Katso myös
   Posliinikukat Wikispeciesissä   Posliinikukat Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OK: 
Posliinikukat (Hoya) on oleanterikasvien heimoon ja käärmeenpistonyrttikasvien alaheimoon kuuluva suku. Sukuun kuuluvia lajeja on ainakin sata.
Posliinikukkia tutki 1800-luvulla skotlantilainen tutkija Robert Brown. Suomessakin se tunnettiin jo 1800-luvulla kaupungeissa, mutta maaseudulla se tuli tutuksi vasta 1930-luvulla.
Ulkonäkö ja koko

Posliinikukat ovat köynnöksiä tai riippuvaversoisia kasveja. Kukat ovat yleensä kaksivärisiä siten, että terälehdet ovat valkoiset ja keskus on punainen. Joskus kukka on kokonaan punasävyinen.
Levinneisyys

Posliinikukat ovat lähtöisin Aasiasta, Intian lähettyvillä sijaitsevilta saarilta ja Australiasta.
Elinympäristö

Kasvit viihtyvät valoisalla kasvupaikalla. Normaali huoneenlämpötila on sopiva ja talvella liika lämpö on haitaksi. Osa lajeista on amppelikasveja.
Käyttö

Posliinikukkia käytetään huonekasveina.
Lajeja

australianposliinikukka (Hoya australis)
herttaposliinikukka (Hoya kerrii)
himalajanposliinikukka (Hoya linearis)
isoposliinikukka (Hoya carnosa)
pikkuposliinikukka (Hoya bella)
kiiltoposliinikukka (Hoya merrillii)
nauhaposliinikukka (Hoya retusa)
neidonposliinikukka (Hoya wallichii)
partaposliinikukka (Hoya lasiandra)
rubiiniposliinikukka (Hoya tsangii)
ruusuposliinikukka (Hoya obovata)
sädeposliinikukka (Hoya lacunosa)
tähtiposliinikukka (Hoya multiflora)
uurnaposliinikukka (Hoya heuschkeliana)
Hoya cinnamomifolia
Aiheesta muualla

Finto: Kassu – Kasvien suomenkieliset nimet: Hoya
Sunstral.fi: Posliinikukka
ITIS: Hoya (englanniksi)
United States Department of Agriculture (USDA): Hoya (englanniksi)
Flora of China: Hoya (englanniksi)
Pherobase: Floral volatiles of Genus Hoya (englanniksi)
| --- | --- |
Taksonitunnisteet:  Wikidata: Q157749  Wikispecies: Hoya  APDB: 191502  APNI: 84539  CoL: 4Z2L  EPPO: 1HOYG  FloraBase: 21946  FoAO2: Hoya  FoC: 115819  GBIF: 3170437  GRIN: 5823  iNaturalist: 129527  IPNI: 3430-1  IRMNG: 1282900  ITIS: 30358  NCBI: 52831  NZOR: 8b5bb058-e53b-4984-b1da-6d471426cdf5  Open Tree of Life: 225992  PLANTS: HOYA  POWO: urn:lsid:ipni.org:names:60437256-2  Tropicos: 40027975  WFO: wfo-4000018356
Karl Popper

| Karl Popper |
| --- | --- |
 Popper vuonna 1980
Henkilötiedot
Syntynyt: 28. heinäkuuta 1902 Wien, Itävalta-Unkari
Kuollut: 17. syyskuuta 1994 (92 vuotta) Lontoo, Englanti, Yhdistynyt kuningaskunta
Koulutus ja ura
Koulukunta:  analyyttinen filosofia, kriittinen rationalismi, realismi, totuuden vastaavuusteoria
Tunnetut työt:  Avoin yhteiskunta ja sen viholliset
Väitöstyön ohjaaja:  Karl Bühler ja Moritz Schlick
Karl Raimund Popper (28. heinäkuuta 1902 Wien, Itävalta-Unkari – 17. syyskuuta 1994 Lontoo, Englanti, Yhdistynyt kuningaskunta), oli itävaltalais-brittiläinen tieteenfilosofi, jonka näkemysten katsotaan vaikuttaneen huomattavasti myös 1900-luvun yhteiskuntafilosofiaan.
Popperin suurin saavutus tieteenfilosofian saralla oli falsifioinnin painottaminen induktivismin sijaan tieteellisten teorioiden todellisena tunnusmerkkinä. Popper vaikutti merkittävästi analyyttisen filosofian kehitykseen. Hänen tietoteoreettinen kantansa on instrumentalistinen, vaikka sen pohjana onkin vahva tieteellinen realismi.
Filosofia > Hypoteesit ja falsifioitavuus

Teoksessaan Logik der Forschung (1934, ’Tutkimuksen logiikka’) Popper arvosteli loogisen empirismin käsitystä tieteestä induktiivisena toimintana. Popper kannatti itse niin kutsuttua hypoteesi-deduktio -mallia: tieteelliset teoriat ovat hypoteeseja eli oletuksia, joista johdetaan uusia hypoteeseja.lähde?
Popper sai virikkeitä tieteenfilosofiaansa jo nuorena. Häneen teki suuren vaikutuksen, että vuonna 1919 Albert Einstein testasi suhteellisuusteoriaansa auringonpimennyksessä tehdyllä kokeella valonsäteen taipumisesta.
Falsifikaatioperiaatteen pohjalla on Popperin havainto siitä, että tieteellisiä selitysjärjestelmiä on mahdotonta todistaa aukottomasti oikeiksi, koska induktiivisen eli yksityistapauksista, esimerkiksi tieteellisistä kokeista, yleistävän päättelyn pohjalta voidaan päätellä itse asiassa vain se, ettei tähän mennessä ole tullut vastaan yksittäistapausta, joka kumoaisi esitetyn selityksen tai teorian. Sen sijaan falsifikaatioperiaatteen mukaisesti teorian aukottomasti vääräksi todistaminen on mahdollista. Sen vuoksi tieteellisestä teoriasta on oltava mahdollista johtaa ennuste tai seuraamus, jota voidaan kokeellisesti testata. Näin voidaan tieteellisten kokeiden avulla löytää alkuperäisen teorian heikkoja kohtia tai virheellisyyksiä.lähde?
Falsifikaatioperiaate on vanhan kokemusperäisen koeteltavuuden vaatimuksen uusi muoto. Muita tieteellisen teorian kriteerejä ovat esimerkiksi looginen ristiriidattomuus. Popper määritteli muun muassa astrologian, freudilaisuuden (psykoanalyysi) ja marxilaisuuden näennäistieteiksi, koska niitä ei voi (edes teoriassa) todistaa vääriksi.lähde?
Yhteiskunnallisesti falsifiointi edellyttää avointa keskustelua, joka on mahdollista vain avoimessa yhteiskunnassa (The Open Society and Its Enemies (1945), suom. Avoin yhteiskunta ja sen viholliset (2000)). Popperin mielestä avoimen yhteiskunnan vihollisia ovat varsinkin Platon, Hegel ja Marx. Yhteiskuntafilosofiassa Popper perusteli käytännöllisesti liberalistista kansanvaltaa ja yhteiskuntakritiikkiä avoimen yhteiskunnan perustana.lähde?
Popper ei pitänyt evoluutiota testattavana ja falsifioitavissa olevana teoriana vaan tautologiana, jossa väitettiin että ”ne organismit, jotka jättävät eniten jälkeläisiä, jättävät eniten jälkeläisiä”. Myöhemmin Popper kuitenkin kumosi kannanottonsa ja myönsi, että luonnonvalinta oli falsifioitavissa ja että kyseessä oli hänen erehdyksensä ja että luonnonvalinta, kuten muutkin historialliset tieteet, on testattavissa, vaikka se kuvaakin ainutlaatuisia tapahtumia. Testaus onnistuu, jos niistä voidaan johtaa testattavia ennusteita.
Filosofia > Totuudenkaltaisuus

Myöhemmin Popper yritti määritellä myös totuudenkaltaisuuden (truthlikeness) käsitettä (Conjectures and Refutations, 1963, suom. Arvauksia ja kumoamisia, 1995; Objective Knowledge, 1972). Popperin myöhempi filosofia ei miellyttänyt kaikkia hänen oppilaitaan. Ilkka Niiniluoto on jatkanut totuudenkaltaisuuden ongelman käsittelyä. Totuudenkaltaisuuden sijaan nykyisin puhutaan myös karkeistuksesta.
Filosofia > Popperin kolme maailmaa

Popper tunnetaan myös niin sanotusta kolmen maailman ontologiastaan, jota Suomessa on tehnyt tunnetuksi Ilkka Niiniluoto. Teoria edustaa niin kutsutta emergenttiä materialismia. Aineellista todellisuuskäsitystä edustavat vastustajat ovat arvioineet, että popperilaisen ontologian ottaminen vakavasti tuottaa tuskin parempia tuloksia kuin emergenssin luonnontieteelliseltä pohjalta karkeistuksena määrittelevä palauttava aineellinen todellisuuskäsitys eli reduktiivinen materialismi. Popperin oppilaana tunnettu Paul Feyerabend kritisoi opettajaansa hyväksymällä tieteeksi kaiken.
Filosofia > Historisismin kritiikki

Historisismi on Karl Popperin määrittelemä mutta hänen itsensä kritisoima yhteiskuntafilosofinen oppi, jonka kannattajien mukaan yhteiskuntatieteiden ensisijainen tarkoitus on historiallisten ennustusten tekeminen. Historisismi pyrkii tähän etsimällä ”rytmejä” tai ”kuvioita” ja löytää ”lakeja”, ”trendejä” ja ”välttämättömyyksiä” historian kehityksestä. Näillä ”laeilla” historisistit pyrkivät oikeuttamaan harvainvaltaisia yhteiskuntajärjestyksiä.lähde?
Historisismin alullepanijaksi Popper osoittaa Platonin, jonka näkemyksiä hän kritisoi armottomasti pääteoksessaan Avoin yhteiskunta ja sen viholliset.lähde?
Uudempia historisismista oikeutuksensa ammentavia poliittisia suuntauksia ovat kansallissosialismi ja kommunismi. Vaikutusvaltaisia historisisteja ovat Platonin lisäksi historiallisen materialismin isät Hegel ja Marx. Heidän ajattelunsa ei täytä Popperin mielestä luotettavan tieteellisen tutkimustyön kriteerejä, falsifioitavuudesta objektiivisuuteen. Hän käsittelee aihetta kirjassaan Poverty of Historicism sekä jatkaa omalla vaihtoehdollaan kirjassa Avoin yhteiskunta ja sen viholliset. Jälkimmäisessä hän tiivistää vastauksensa historisismille: ”Tulevaisuus riippuu meistä itsestämme, ja me emme ole riippuvaisia mistään historiallisesta välttämättömyydestä.”lähde?
Popper näkee historisismin haitallisena, koska se on hänen mielestään lähes aina totalitarismin ja autoritarismin pohjavire ja perimmäinen syy. Se perustuu hänen mukaansa vääränlaisiin oletuksiin luonnontieteellisten lakien ja ennustamisen suhteesta. Koska ihmisten tieto on kausaalinen tekijä ihmiskunnan historian kehityksessä ja koska ”yksikään yhteiskunta ei voi tieteellisesti ennustaa tulevaa tietoaan”, ei myöskään ihmiskunnan tulevaisuutta ennustavaa tiedettä voi olla olemassa.lähde?
Popperilla metafyysinen ja historiallinen indeterminismi kulkevat käsi kädessä.lähde?
Avoin yhteiskunta

Popperin mielestä yhteiskunnan tulee olla avoin keskustelulle. Valtion ei pitäisi toteuttaa mitään utopiaa ylhäältäpäin vaan antaa kansalaisten elää elämäänsä ja tavoitella onneaan haluamallaan tavalla ja tehdä ainoastaan pieniä korjausliikkeitä, joilla yritetään lievittää kärsimystä aiheuttavia ongelmia. Nämäkin päätökset tulee alistaa tarkastelulle ja kritiikille – falsifioitavuudelle.
Popper perusti vuonna 1947 avoimen yhteiskunnan hengessä klassista liberalismia puolustavan Mont Pelerin Society -ryhmän yhdessä ystäviensä Friedrich Hayekin, Milton Friedmanin, Ludwig von Misesin ja muiden kanssa.lähde?
Kritiikki

Popperilainen tieteenteoria joutui 1960-luvulla Thomas Kuhnin sekä postmodernististen filosofien (Michel Foucault ja Jacques Derrida) hyökkäyksen kohteeksi. Popper joutui perääntymään yleistävän päättelyn vastaisuudessaan. Tilastotieteen kehitys teki mahdolliseksi kokemusperäisten tutkimusten aikaisempaa luotettavamman tekemisen, ja myös induktiologiikka kehittyi. Filosofi Adolf Grünbaum puolestaan arvosteli Popperin psykoanalyysikritiikkiä.lähde?
Kunnianosoituksia

Pour le Merité (Preussi)
Kunniaritarien ritarikunta (Iso-Britannia, 1982)
Itävallan tasavallan kunniamitali (Itävalta)
Teoksia

The Logic of Scientific Discovery.  (Logik der Forschung, 1934)  New York:  Basic Books, 1959.  (englanniksi)
Avoin yhteiskunta ja sen viholliset.  ((The Open Society and Its Enemies, 1945.) Suomentanut Paavo Löppönen)  Helsinki:  Otava, 1974 (2. painos 2000).  ISBN 951-1-01593-1
The Poverty of Historicism. Routledge & Kegan 1960 (1957)
Arvauksia ja kumoamisia.  ((Conjectures and Refutations. The Growth of Scientific Knowledge, 1963.) Suomentanut Eero Eerola. Kansi- ja selkäalanimeke: Tieteellisen tiedon kasvu)  Helsinki:  Gaudeamus, 1997.  ISBN 951-662-625-4
Objective Knowledge. An Evolutionary Approach.  Oxford:  Clarendon Press, 1972 (revised edition 1979).  ISBN 0-19-875024-2  (englanniksi)
Kirjallisuutta

Deutsch, David: Todellisuuden rakenne.  ((The Fabric of Reality: The Science of Parallel Universes and Its Implications, 1997.) Suomentanut Kimmo Pietiläinen)  Helsinki:  Terra cognita, 1997.  ISBN 952-5202-05-4
Edmonds, David & Eidinow, John: Wittgensteinin hiilihanko: selvitys kahden suuren filosofin kymmenminuuttisesta kiistasta.  Suomentanut Jukka Saarikivi. Porvoo ; Helsinki ; Juva:  WSOY, 2002.  ISBN 951-0-26460-1
Raphael, Frederic: Popper: Historismi ja sen riittämättömyys.  (Suuret filosofit ; 17)  Suomentanut Heikki Eskelinen. Helsinki:  Otava, 2000.
Haila, Yrjö: Evoluutioteoria, evoluution lait ja Popper: Sir Karl Popperin biologista evoluutioteoriaa koskevien kannanottojen arviointia.  (Tutkijaliiton julkaisusarja 14)  Helsinki:  Suomen tutkijaliitto, 1980.  ISBN 951-9297-22-7
Kanerva, Jukka: Karl Popper. Politiikan teorian moderneja klassikkoja, toim. Jukka Kanerva. Gaudeamus, 1989. ISBN 951-662-474-X
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Karl Popper Wikimedia Commonsissa
Nykyaikaiset filosofit
| --- | --- |
Analyyttiset filosofit:  William Alston  Simon Blackburn  Ned Block  J. Budziszewski  David Chalmers  Patricia Churchland  Paul Churchland  Donald Davidson  Daniel Dennett  Jerry Fodor  Susan Haack  Jaakko Hintikka  Jaegwon Kim  Saul Kripke  Thomas Kuhn  Bryan Magee  Ruth Barcan Marcus  Colin McGinn  Bradley Monton  Thomas Nagel  Robert Nozick  Martha Nussbaum  Alvin Plantinga  Karl Popper  Hilary Putnam  W. V. Quine  John Rawls  Richard Rorty  Roger Scruton  John Searle  Peter Singer  David Stove  Eleonore Stump  Charles Taylor  Nicholas Wolterstorff  Georg Henrik von Wright 
Mannermaiset filosofit:  Louis Althusser  Giorgio Agamben  Roland Barthes  Jean Baudrillard  Isaiah Berlin  Maurice Blanchot  Pierre Bourdieu  Hélène Cixous  Guy Debord  Gilles Deleuze  Jacques Derrida  Herman Dooyeweerd  Michel Foucault  Hans-Georg Gadamer  Jürgen Habermas  Werner Hamacher  Luce Irigaray  Julia Kristeva  Henri Lefebvre  Claude Lévi-Strauss  Emmanuel Lévinas  Jean-François Lyotard  Paul de Man  Jean-Luc Nancy  Antonio Negri  Paul Ricoeur  Michel Serres  Paul Virilio  Slavoj Žižek 
1900-luvun filosofia  Looginen empirismi
| --- | --- |
Wienin piiri:  Gustav Bergmann  Rudolf Carnap  Herbert Feigl  Philipp Frank  Kurt Gödel  Hans Hahn  Victor Kraft  Karl Menger  Otto Neurath  Moritz Schlick  Friedrich Waismann 
Berliinin piiri:  Kurt Grelling  Carl Gustav Hempel  David Hilbert  Richard von Mises  Hans Reichenbach 
Muita edustajia:  Alfred J. Ayer  Eino Kaila  Ernest Nagel  Karl Popper  Louis Rougier  Alfred Tarski  Willard Van Orman Quine 
| Auktoriteettitunnisteet  |
| --- | --- |
Kansainväliset:  FAST  ISNI  VIAF  WorldCat 
Kansalliset:  Norja  Chile  Espanja 2  Ranska  BnF data  Katalonia  Saksa  Italia  Israel  Suomi (KANTO)  Belgia  Yhdysvallat  Ruotsi  Latvia  Japani  Tšekki  Australia  Kreikka 2  Korea  Kroatia  Alankomaat  Puola  Portugali  Vatikaani 
Tieteilijät:  CiNii  MathSciNet  Mathematics Genealogy Project  Scopus  zbMATH 
Taiteenala:  FID  MusicBrainz  RKD Artists  ULAN 
Henkilöt:  Deutsche Biographie  DDB  Trove 
Muut:  Europeana  SNAC  IdRef 
Viisitoistavuotias Popper vuonna 1917.
Popper vuonna 1990
Grigori Potjomkin

| Grigori Potjomkin |
| --- | --- |
 Grigori Potjomkin. 1800-luvun kopio Johann Baptist von Lampin 1780-luvulla maalaamasta muotokuvasta.
Henkilötiedot
Syntynyt: 24. syyskuuta 1739 juliaaninen kalenteri: 13. syyskuuta 1739 Tšižovo
Kuollut: 16. lokakuuta 1791 (52 vuotta) juliaaninen kalenteri: 5. lokakuuta 1791 Iași
Arvonimi: Serene Highness (käännä suomeksi)
Sotilashenkilö
Sotilasarvo:  sotamarsalkka
Grigori Aleksandrovitš Potjomkin (ven. Григо́рий Алекса́ндрович Потёмкин); (24. syyskuuta (J: 13. syyskuuta) 1739 Tšižovo lähellä Smolenskia, Venäjän keisarikunta – 16. lokakuuta (J: 5. lokakuuta) 1791 Iași, Venäjän keisarikunta) oli venäläinen sotamarsalkka ja keisarinna Katariina II:n suosikki.
Potjomkinin syntymän ajankohdasta ei ole täyttä varmuutta. Häntä koskevat asiakirjat ovat ristiriitaisia, ja myös hänen sisarenpoikansa väitti hänen syntyneen vasta vuonna 1742. Yleisesti käytetään todennäköisintä syntymävuotta eli vuotta 1739.
Tausta

Grigori Potjomkinin puolalaisperäinen suku oli aatelinen, mutta ei mitenkään rikas. Suku oli sepittänyt tarinan, jonka mukaan se polveutui antiikin Roomaa 100-luvulla eaa. uhmanneesta prinssi Telesinistä. Potjomkinin isä Aleksandr Vasiljevitš oli edennyt urallaan everstiksi. Hänet tunnettiin ärtyneisyydestään ja kummallisesta, impulsiivisesta käytöksestään. Lisäksi hän jäi kiinni kaksinnaimisesta, mutta selvisi syytteestä, kun toinen vaimoista ryhtyi nunnaksi.
Perheellä ei ollut varaa kustantaa pojalle kotiopettajaa. Kotiopettajan palkkaamisen katsottiin kuuluvan aateliston elämäntyyliin ja asemaan. Potjomkin sai alkuopetuksensa kotikylänsä papilta. Pappi opetti Grigorin rakastamaan musiikkia, ja ollessaan mahtimies hän palkkasi orkestereita ja luki huvikseen nuotteja. Papin opetus sytytti hänessä myös pysyvän kiinnostuksen uskontoon ja teologisiin pohdintoihin. Nuori Potjomkin harkitsikin itselleen kirkollista uraa.
Tulevan suurmiehen äidillä oli poikansa varalle kunnianhimoisia suunnitelmia. Tämä ei saanut jäädä maaseudulle, vaan pojalle piti saada kunnon koulutus. Kummisetänsä suhteiden avulla hän pääsi Moskovaan kymnaasiin. Kymnaasissa Potjomkinin kyvykkyys huomattiin ensi kerran. Hän oppi nopeasti vieraita kieliä, ja hänen muistinsa huomattiin ällistyttävän hyväksi.
Kun Grigori Potjomkin oli 11-vuotias, hänet pestattiin armeijaan, mikä tosin tarkoitti vasta sitä, että hänet kirjattiin sotilasluetteloon ja hän sai kokeilla ylleen univormua. Varsinainen palvelus alkoi myöhemmin. Kymnaasin jälkeen olivat edessä opinnot uudessa Moskovan yliopistossa, missä hän menestyi opinnoissaan hyvin. Hän tosin muisteli, että uudessa yliopistossa opettajat olivat kehnoja, ryyppäsivät jatkuvasti eikä siellä ollut mitään järjestystä.
Perintö

Kuultuaan rakkaan ystävänsä poismenosta Katariina julisti hoviin suruajan ja haudatutti tämän H’ersoniin Katariinan katedraaliin. Ruhtinaan hautapaikka ei kuitenkaan jäänyt pysyväksi, sillä Katariinan seuraaja, äitiään ja tämän suosikkeja inhonnut Paavali I, määräsi pian valtaantulonsa jälkeen suosikin maalliset jäännökset hävitettäväksi samalla kun hän sijoitti äitivainajansa ruumiin vuosikymmeniä aikaisemmin kuolleen nimellisen isänsä haudan yhteyteen.
Taurian ruhtinas Grigori Potjomkin muistetaan ennen kaikkea Etelä-Ukrainan erämaiden asuttamisesta. Hänen perustamiaan kaupunkeja ovat muun muassa Sevastopol, Mariupol, H’erson, Odessa, Simferopol, Vladikavkaz sekä Jekaterinoslav (nykyinen Dnipro).
Kirjallisuutta

Montefiore, Simon Sebag: Ruhtinas Potemkin ja Katariina Suuri. Suomentanut Ari P. Koskinen. WSOY, 2006, ISBN 951-0-31438-2
Prause, Gerhard: Historian harhaluuloja – ja totena esitettyjä taruja, WSOY, 1969
Aiheesta muualla

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
Antero Leitzinger: Entä jos Suomi ja Krim olisivat vaihtaneet paikkaa? Kirja-arvostelu teoksesta, Montefiore, Simon Sebag: Ruhtinas Potemkin ja Katariina Suuri. WSOY, 2006. (Agricolan kirja-arvostelut, 11.05.2015)
| Auktoriteettitunnisteet  |
| --- | --- |
Kansainväliset:  FAST  ISNI  VIAF  WorldCat 
Kansalliset:  Norja  Ranska  BnF data  Saksa  Israel  Yhdysvallat  Ruotsi  Latvia  Japani  Tšekki  Alankomaat  Puola  Vatikaani 
Henkilöt:  Deutsche Biographie  DDB 
Muut:  SNAC  IdRef
Krzysztof Kieślowski

| Krzysztof Kieślowski |
| --- | --- |
 Krzysztof Kieślowskin rintakuva.
Henkilötiedot
Syntynyt: 27. kesäkuuta 1941 Varsova
Kuollut: 13. maaliskuuta 1996 (54 vuotta) Varsova
Ammatti:  elokuvaohjaaja, käsikirjoittaja
Aiheesta muualla
IMDb
Elonet
Krzysztof Kieślowski  ääntämys (ohje) (27. kesäkuuta 1941 Varsova – 13. maaliskuuta 1996 Varsova) oli puolalainen elokuvaohjaaja ja käsikirjoittaja.
Teokset > Dokumentit/lyhytelokuvat

The Face (1966)
The Office (Urząd, 1966)
The Tram (Tramwaj, 1966)
Concert of Wishes (Koncert życzeń, 1967)
The Photograph (Zdjęcie, 1968)
From the City of Łódź (Z miasta Łodzi, 1968)
I Was a Soldier (Byłem żołnierzem, 1970)
Factory (Fabryka, 1970)
Workers '71: Nothing About Us Without Us (Robotnicy '71: Nic o nas bez nas, 1971)
Before a Rail (Przed rajdem, 1971)
Between Wrocław and Zielona Góra (Między Wrocławiem a Zieloną Górą, 1972)
Principles of Safety and Hygiene in a Copper Mine (Podstawy BHP w kopalni miedzi, 1972)
Gospodarze (1972)
Pedestrian Subway (Przejście podziemne, 1973)
First Love (Pierwsza miłość, 1974)
Curriculum Vitae (Życiorys, 1975)
Hospital (Szpital, 1976)
I Don't Know (Nie wiem, 1977)
From a Night Porter's Point of View (Z punktu widzenia nocnego portiera, 1978)
Railway Station (Dworzec, 1980)
Talking Heads (Gadające glowy, 1980)
Teokset > Pitkät elokuvat

Henkilökunta (Personnel, 1975)
Arpi (Blizna, 1976)
Kaikessa rauhassa (Spokój, 1976)
Amatööri (Amator, 1979)
Short Working Day (Krótki dzień pracy, 1981)
Sattuman kauppaa (Przypadek, 1981)
Ilman loppua (Bez końca, 1984)
Kymmenen käskyä (Dekalog 1988)
Lyhyt elokuva tappamisesta (Krótki film o zabijaniu, 1988)
Lyhyt elokuva rakkaudesta (Krótki film o miłości, 1989)
Veronikan kaksoiselämä (La Double vie de Véronique/Podwójne życie Weroniki, 1991)
Kolme väriä: Sininen (Trois couleurs: Bleu, 1993)
Kolme väriä: Valkoinen (Trois couleurs: Blanc/Trzy kolory: Biały, 1994)
Kolme väriä: Punainen (Trois couleurs: Rouge, 1994)
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Krzysztof Kieślowski Wikimedia Commonsissa
Krzysztof Kieślowski Internet Movie Databasessa. (englanniksi)
Kieślowski-teemanumero, Filmihullu 1/1995.
Stok, Danusia (toim.): Kieślowski on Kieślowski; suom.  Apunen, Matti. Like, 1994 ISBN 951-578-170-1 Suomalaisen laitoksen esipuhe: Matti Apunen; vuoden 2003 laitoksen jälkisanat: Jukka Hytönen.
Luc Lagier: Kieslowski: Puolalainen ohjaajalähde tarkemmin?
| Auktoriteettitunnisteet  |
| --- | --- |
Kansainväliset:  FAST  ISNI  VIAF  WorldCat 
Kansalliset:  Norja  Chile  Espanja  Ranska  BnF data  Katalonia  Saksa  Italia  Israel  Suomi (KANTO)  Yhdysvallat  Ruotsi  Latvia  Japani  Tšekki  Australia  Korea  Kroatia  Alankomaat  Puola 
Tieteilijät:  CiNii 
Taiteenala:  FID  MusicBrainz  Museum of Modern Art  ULAN 
Henkilöt:  Deutsche Biographie  DDB  Trove  Elonet 
Muut:  SNAC  IdRef 
Kieślowskin hauta