stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Dar um Jeito (We Will Find a Way)

| ”Dar um Jeito (We Will Find a Way)” Carlos Santana & Wyclef Jean ft>  Avicii & Alexandre Pires |
| --- | --- | --- |

Singlen tiedot
 Albumilta: One Love, One Rhythm
 Julkaistu: 29. huhtikuuta 2014
 Tuottaja(t): Carlos Santana, Wyclef Jean
 Tyylilaji: Pop
 Kesto: 03.48
 Levy-yhtiö: Sony Music Entertainment Brasil
Carlos Santanan muut singlet
| ”No Llores” 2007 | ”Dar um Jeito (We Will Find a Way)” 2014 |   |
Wyclef Jeanin muut julkaisut
| ”Hip Hop” 2013 | ”Dar um Jeito (We Will Find a Way)” 2014 | ”Divine Sorrow” 2014 |
Aviciin muut julkaisut
| ”Lay Me Down” 2014 | ”Dar um Jeito (We Will Find a Way)” 2014 | ”The Days” 2014 |
Dar um Jeito (We Will Find a Way) on Carlos Santanan ja Wyclef Jeanin kappale, jolla vierailee myös ruotsalaistuottaja/muusikko Avicii sekä brasilialaislaulaja Alexandre Pires. Kappale on osa FIFA World Cup 2014 -kilpailun One Love, One Rhythm -albumia ja sen julkaisi Sony Music Entertainment Brasil digitaalisesti ladattavana 29. huhtikuuta 2014. Sitä käytettiin kilpailun tunnuskappaleena. Kappaleen nimi "Dar um Jeito" on portugalin kieltä ja se tarkoittaa keinoa välttää esteitä ja mahdottomuuksia. Kappale saavutti muun muassa Belgian Flanderin singlelistan 16. ja Vallonian 17. sijan sekä Espanjan singlelistan 49. sijan.
Kappalelista

Dar um Jeito (We Will Find a Way) - 3:48
Listasijoitukset

| Lista | Sijoitus |
| --- | --- |
Belgia (Ultratop 50 Flanderi): 16
Belgia (Ultratop 50 Vallonia): 17
Espanja (PROMUSICAE): 49
Persia

Akemenidien hallitsema Persian valtakunta laajimmillaan noin 490 eaa.
Persia on Iranin historiallinen – kreikkalaisten siitä käyttämä – nimi. Persia-nimeä käytetään yleisesti Iranista sen suurvalta-aikaan viitattaessa; Persian valtakunta, Persian imperiumi.
Nimi

Persia sai nimensä nykyisen Etelä-Iranin alueesta, joka tunnettiin nimellä Persis. Muinaiset kreikkalaiset alkoivat käyttää sanaa koko Iranin ylängöstä.
Persiankieliset (paikallisesti farsin kieli فارسی) iranilaiset ovat sassanidien kaudesta (v. 226–651) alkaen käyttäneet maasta nimitystä Iran (Erānshahr ايرانشهر (Iranshaehr), iranilaisten valtakunta), kun taas lännessä on käytetty kreikkalaisilta periytyvää Persia-nimitystä.
21. maaliskuuta 1935 Persia vaihtoi virallisesti nimensä Iraniksi. Šaahi Reza Pahlavi vaati kansainvälistä yhteisöä käyttämään Iran-nimeä. Hänen poikansa Muhammad Reza Pahlavi salli 1959 sekä Persia- että Iran-nimien käytön. Iran on vakiintunut muoto puhuttaessa nyky-Iranista, mutta historiallisesta Iranista käytetään usein edelleen nimitystä Persia. Vuoden 1979 islamilaisen vallankumouksen jälkeen maan koko nimi on ollut Iranin islamilainen tasavalta.
Iranin historia

Iranin historia voidaan jakaa ajallisesti ja dynastioittain:
Antiikki
Elam
Akemenidien dynastia
Seleukidien valtakunta ja Parthian valtakunta
Sassanidien valtakunta
Keskiaika (650–1450)
Uusi aika (1450–1945)
Qajar dynastia (1789–1925)
Iranin keisarikunta (1925–1979)
Nykyaika (1945–)
Iranin islamilainen tasavalta (1979–)
Iranin historia > Antiikin Persia > Elam

Iranin tunnetun historian voidaan katsoa alkaneet läntisestä Iranista Persianlahden rannalta, muinaisesta Elamista noin 4 700 vuotta sitten (v. 2700 eaa.). Persialaiset valloittivat Elamin vuonna 539 eaa.
Iranin historia > Antiikin Persia > Akkamedit

Akemenidien suku hallitsi Irania vuodesta 648 eaa. vuoteen 330 eaa., jolloin Aleksanteri Suuri kukisti kuningas Dareios III:n ja poltti silloisen pääkaupungin Persepoliin.
Akemenidit nousivat kapinaan Meediaa vastaan, ja vuosisatojen kuluttua Aleksanteri Suuri valtasi Persian. Akkamedien Kyyros Suuri loi Persian muinaisen suurvallan yhdistäen alueen 559 eaa. Persia laajeni Turkkiin ja Keski-Aasiaan. Kyyros Suuri valloitti Uus-Babylonian 539 eaa.lähde?
Kyyroksen seuraaja Kambyses II valtasi Egyptin, ja Dareios I:n aikana muinainen akemenidien Persia oli laajimmillaan. Valtakuntaan kuuluivat myös Vähän-Aasian länsirannikolla sijainneet kreikkalaiset kaupungit kuten Miletos. Kun ne vuonna 499 eaa. nousivat kapinaan, alkoivat persialaissodat, joiden aikana Persia yritti valloittaa Kreikankin. Kreikkalaiset pysäyttivät Dareioksen alaisten persialaisten etenemisen Marathonin taistelussa. Dareioksen poika Kserkses I koetti myös vallata Kreikan, mutta kreikkalaiset löivät persialaiset Plataiain taisteluissa.lähde?
Antiikin Persia oli ensimmäinen todellinen supervalta, joka yhdisti suuren maa-alueen. Persian alueita hallitsivat satraapitmilloin?. Persia kukistui, kun makedonialainen valloittaja Aleksanteri Suuri kukisti Persian 334–330 eaa. Aleksanteri Suuren kuoltua Persia jäi Seleukoksellemilloin?, ja maata hallitsivat kreikkalaiset (hellenistiset) seleukidit.lähde?
Iranin historia > Iranin historian kausia

Protoelamilaiset (3200 eaa.–2700 eaa.)
Jiroftin kulttuuri (3000 eaa.–500/400 eaa.)
Elamin kuningaskunta (2700 eaa.–539 eaa.)
Mannaeansin kuningaskunta (10th–700/6000 a eaa.)
Meedian valtakunta (728 eaa.–550 ea)
Akemenidien valtakunta ("Vanha Persia" 648 eaa.–330 eaa.)
Seleukidien valtakunta (330 eaa.–150 eaa.)
Parthian valtakunta (250 eaa.–226 jaa.)
Sassanidien valtakunta (226–650)
Islamilaiset valloittivat Persian eli Iranin
Tahiridit (821–873)
Saffaridit (861–1003)
Samanidit (875–999)
Ziyaridit (928–1043)
Buijidit (934–1055)
Ghaznavidien suurvalta (963–1187)
Seldžukit (1037–1187)
Khwarezmidien suurvalta (1077–1231)
Il-kaanien valtakunta (1256–1353)
Muzaffaridit (1314–1393)
Timuridien valtakunta (1370–1506)
Safavidien valtakunta (1501–1736) (šiialaisuuden tuleminen valtauskonnoksi)
Afšaridien valtakunta (1736–1802)
Zandin dynastia (1750–1794)
Qajarin dynastia (1781–1925)
Pahlavin dynastia (1925–1979)
Iranin islamilainen vallankumous, ajatollah Khomeini 1979
Iranin alueellinen vallankumoushallinto (1979–1980)
Iranin islamilainen tasavalta (1981– )
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Persia Wikimedia Commonsissa
Persialaisia sotureita Ištarin portissa Pergamon-museossa.
Taino

| Taino |
| --- | --- |
 Tainon kielen puhuma-alue vihreällä
Tiedot
Alue:   Bahama    Dominikaaninen tasavalta    Haiti    Jamaika    Puerto Rico    Turks- ja Caicossaaret  Yhdysvaltain Neitsytsaaret
Ajoitus:  1800-luvulle saakka
Puhujia:  0
Sija:  ei 100 suurimman joukossa
Kielitieteellinen luokitus
Kielikunta:  arawakkikielet
Kieliryhmä:  karibian arawakkikielet
ISO 639-3:  tnq
 Ohje 
Taino on arawakkikieliin kuuluva kuollut kieli, jota Karibian tainot puhuivat. Taino oli ensimmäinen eurooppalaisten kuulema intiaanikieli. Se oli yleisimmin käytetty kieli ympäri Karibiaa espanjalaisten sinne saapuessa. Sen lähimpiä sukulaiskieliä olivat maragua ja lokono.
Eurooppalaisten saapumisen jälkeen tainon kielen käyttäminen rupesi vähenemään, ja kieli katosi yleisestä käytöstä jo sadan vuoden päästä. Jotkin yksittäiset tainonkieliset yhteisöt säilyivät Kuubassa vielä 1800-luvulla. Kieltä on pyritty elvyttämään, ja sen uudelleenrakennettua muotoa on opetellut noin 30 ihmistä. Kielellä ei kuitenkaan ole kirjoitettua standardia.
Fonologia > Konsonantit

|  | Labiaali | Alveolaari | Palataali | Velaari | Glottaali |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| Nasaali | m | n |  |  |  |
| Klusiili | p | b | t | d |  | k |  |
| Frikatiivi |  | s |  |  | h |
| Lateraali |  | l |  |  |  |
| Puolivokaali |  |  | j | w |  |
Soinnillinen alveolaari klusiili [d] voi realisoitua myös muodossa [ɾ].
Lähde:
Fonologia > Vokaalit

|  | Etinen | Keskinen | Takainen |
| --- | --- | --- | --- |
| Suppea | i |  | u ~ o |
| Puolisuppea | e |  | u ~ o |
| Puoliavoin | ɛ |  |  |
| Avoin |  | a |  |
Lähde:
Carlos Huertas

Carlos Huertas
Carlos Huertas (s. 22. kesäkuuta 1991 Bogotá) on kolumbialainen moottoriurheilija. Hän on aiemmin kilpaillut Formula BMW -sarjassa vuonna 2008 sijoittuen sarjan yhdeksänneksi. Vuonna 2009 Huertas kilpaili Britannian F3-sarjassa sijoittuen sarjan kahdeksanneksi. Hän jatkoi sarjassa vuonna 2010 jääden sarjan kymmenenneksi. Vuonna 2011 hän jatkoi jo kolmannen kerran samassa sarjassa ottaen yhden voiton ja sijoittuen sarjan kolmanneksi. Huertas kilpaili World Series by Renault -sarjassa vuonna 2012. Hän saavutti 35 pistettä sijoittuen sarjan 16:nneksi. Huertas jatkoi samassa sarjassa vuonna 2013. Hän ajoi voittoon sateisessa Espanjan Aragonin toisessa kilpailussa. Hän jäi lopulta sarjan 14:nneksi. Vuonna 2014 Huertas kilpaili IndyCar-sarjassa.
Aiheesta muualla

http://www.driverdb.com/drivers/carlos-huertas/career/
Deidt

|  Deidt |
| --- | --- |
Koko nimi:  Deidt
Päämaja:  Yhdysvallat
Tunnetuimmat kuljettajat:  Tony Bettenhausen, Bill Holland, Mauri Rose, Duane Carter, Mack Hellings
Moottorit:  Offenhauser
Saavutukset Formula 1:n MM-sarjassa
Ensimmäinen kilpailu:  Indianapolis 500 1950
Kilpailuja:  3
Valmistajien maailmanmestaruuksia:  0
Kuljettajien maailmanmestaruuksia:  0
Voittoja:  0
Paalupaikkoja:  0
Nopeimpia kierroksia:  0
MM-pisteitä:  0
Viimeinen kilpailu:  Indianapolis 500 1952
Deidt oli yhdysvaltalainen kilpa-autojen valmistaja, joka osallistui Formula 1:n Indianapolis 500 -osakilpailuun vuosina 1950, 1951 ja 1952. Talli saavutti yhteensä 11 pistettä ja kaksi palkintosijaa, jotka tulivat avauskilpailusta Bill Hollandin ja Mauri Rosen ajamina. Samassa kilpailussa myös Tony Bettenhausen sai keskeytyksestään huolimatta 1 pisteen. Deidt autolla voitettiin Indianapolis 500 kilpailu vuosina 1947-49 Mauri Rosen ja Bill Hollandin ajamina.
Formula 1 -saavutukset

Palkintosijat
| Nro | Kilpailu | Kuljettaja |
| --- | --- | --- |
| 1 | Indianapolis 500 1950 | Bill Holland |
| 2 | Indianapolis 500 1950 | Mauri Rose |
Paalupaikat
| Nro | Kilpailu | Kuljettaja |
| --- | --- | --- |
1: 
Nopeimmat kierrokset
| Nro | Kilpailu | Kuljettaja |
| --- | --- | --- |
1:
Huomioita

↑   Indianapolis 500 -kilpailuun osallistuneiden tallien/valmistajien pisteitä ei laskettu mukaan Formula 1 -tuloksiin, ainoastaan kuljettajien. Lisäksi valmistajien mestaruus otettiin ensimmäisen kerran käyttöön kaudella 1958.
Jedinorog (1916)

| Jedinorog |
| --- | --- |

Aluksen vaiheet
Rakentaja:  Itämeren laivanrakennus ja konepaja, Pietari
Kölinlasku:  1. elokuuta 1915
Laskettu vesille:  1916
Palveluskäyttöön:  22. joulukuuta 1916
Poistui palveluskäytöstä:  uponnut 25. helmikuuta 1918
Tekniset tiedot
Uppouma:  650 t (pinnalla) 780 t (sukellus)
Pituus:  68 m
Leveys:  4,5 m
Syväys:  3,9 m
Koneteho:  2 × dieselmoottori, 640 hv (pinnalla) sähkömoottori 900 hv (sukellus)
Nopeus:  18 solmua (pinnalla) 10 solmua (sukellus)
Miehistöä:  33
Aseistus
Aseistus:  4 × 457 mm torpedoputkea 1 × 63 mm tykki 1 × 37 mm tykki
Jedinorog (ven. Единорог) oli Venäjän keisarikunnan laivaston Bars-luokan sukellusvene.
Valmistus

Alus tilattiin 4. kesäkuuta 1912 Pietarista Itämeren telakalta, missä köli laskettiin 1. elokuuta 1915. Alus laskettiin vesille 1916 ja otettiin palvelukseen 22. joulukuuta 1916.
Palvelus

Alus oli palaamassa partiomatkalta, kun se sai pohjakosketuksen 25. helmikuuta 1917. Pelastusalus Volkov nosti lokakuussa hylyn, joka kunnostettiin Tallinnassa. Alus upposi hinattaessa 25. helmikuuta 1918 matkalla Tallinnasta Helsinkiin.
Täpläjättiläishyppypäästäinen

| Täpläjättiläishyppypäästäinen |
| --- | --- |

Uhanalaisuusluokitus
 Elinvoimainen  
  
Tieteellinen luokittelu
Domeeni::  Aitotumaiset Eucarya
Kunta::  Eläinkunta Animalia
Pääjakso::  Selkäjänteiset Chordata
Alajakso::  Selkärankaiset Vertebrata
Luokka::  Nisäkkäät Mammalia
Lahko::  Hyppypäästäiset Macroscelidea
Heimo::  Hyppypäästäiset Macroscelididae
Suku::  Jättiläishyppypäästäiset Rhynchocyon
Laji::  cirnei
Kaksiosainen nimi
 Rhynchocyon cirnei  Peters, 1847 
 Täpläjättiläishyppypäästäisen levinneisyys
Katso myös
   Täpläjättiläishyppypäästäinen Wikispeciesissä   Täpläjättiläishyppypäästäinen Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OKIUCN-testi OK: 
Täpläjättiläishyppypäästäinen (Rhynchocyon cirnei) on hyppypäästäisiin kuuluva laji. Nisäkäsnimistötoimikunnan ehdotus lajin uudeksi suomenkieliseksi nimeksi on täpläkuonokas.
Täpläjättiläishyppypäästäisen ruumis on 9–13 cm pitkä ja painoa on 25–50 g, hännällä on pituutta 9,5–15 cm.
Täpläjättiläishyppypäästäinen viihtyy varjoisissa, kuivissa metsissä, puoliaavikoilla ja kivilouhikoissa, jossa se voi kaivaa käytäviä maahan. Se saattaa asettua asumaan myös jyrsijöiden koloihin. Laji on liikkeellä pääasiassa päivällä, tosin se viettää kuumimmat keskipäivän tunnit piilossaan. Täpläjättiläishyppypäästäinen syö pääasiallisesti hyönteisiä ja muita maassa liikkuvia niveljalkaisia, mutta mahdollisesti sen ruokavalioon kuuluu myös kasveja.
Filip Ingebrigtsen

| Mitalit | Mitalit | Mitalit |  |
| --- | --- | --- | --- |
|  Filip Ingebrigtsen vuonna 2014. |  Filip Ingebrigtsen vuonna 2014. |  Filip Ingebrigtsen vuonna 2014. |  |
Maa:   Norja
Miesten yleisurheilu
| MM-kilpailut  | MM-kilpailut  | MM-kilpailut  |  |
|  Pronssia | Lontoo 2017 | 1 500 metriä |  |
| EM-kilpailut  | EM-kilpailut  | EM-kilpailut  |  |
|  Kultaa | Amsterdam 2016 | 1 500 metriä |  |
| Maastojuoksun EM-kilpailut  | Maastojuoksun EM-kilpailut  | Maastojuoksun EM-kilpailut  |  |
|  Kultaa | Tilburg 2018 | henkilökoht. |  |
Filip Ingebrigtsen (s. 20. huhtikuuta 1993 Sandnes) on norjalainen keskimatkojen juoksija, 1 500 metrin Euroopan-mestari ja MM-mitalisti. Hän edustaa Sandnes Idrettslagia ja on pituudeltaan 187 cm. Myös hänen veljensä Henrik ja Jakob Ingebrigtsen ovat huipputason juoksijoita.
Ura

Ingebrigtsen karsiutui 800 metrin alkuerissä Tallinnan alle 20-vuotiaiden EM-kilpailuissa 2011. Hän sijoittui seuraavana vuonna Barcelonan alle 20-vuotiaiden MM-kilpailuissa yhdeksänneksi 1 500 metrillä ja karsiutui alkuerissä 800 metrillä. Maastojuoksun EM-kilpailuissa 2012 hän oli alle 20-vuotiaiden sarjassa 46:s. Hän sijoittui Tampereen alle 23-vuotiaiden EM-kilpailuissa 2013 kuudenneksi 1 500 metrillä ja karsiutui alkuerissä 800 metrillä.
Ingebrigtsen karsiutui 1 500 metrin alkuerissä Zürichin EM-kilpailuissa 2014 ja Prahan EM-hallikilpailuissa 2015. Maastojuoksun EM-kilpailuissa 2015 hän sijoittui alle 23-vuotiaiden sarjassa 19:nneksi. Hän voitti 1 500 metrin Euroopan-mestaruuden Amsterdamissa 2016 ajalla 3.46,65. Rio de Janeiron olympialaisissa hänet hylättiin saman matkan alkuerässä. Belgradin EM-hallikilpailuissa 2017 hän karsiutui 1 500 metrin alkuerissä. Hän saavutti Lontoon MM-kilpailuissa 2017 pronssia 1 500 metrillä ajalla 3.34,53.
Ingebrigtsen juoksi 1 500 metrin Norjan ennätyksen 3.30,01 Monacossa 20. heinäkuuta 2018. Berliinin EM-kilpailuissa hän sijoittui samalla matkalla 12:nneksi. Hän voitti maastojuoksun Euroopan-mestaruuden 2018. Hänet hylättiin 1 500 metrin alkueräjuoksussa  Glasgow'n EM-hallikilpailuissa 2019. Hän juoksi mailin Norjan ennätyksen 3.49,60 Lontoossa heinäkuussa 2019. Dohan MM-kilpailuissa hän karsiutui 1 500 metrin välierissä ja keskeytti 5 000 metrin loppukilpailun. Hän juoksi mailin sisäratojen Norjan ennätyksen 3.56,99 New Yorkissa helmikuussa 2020. Hän karsiutui 1 500 metrin alkuerissä Toruńin sisäratojen EM-kilpailuissa 2021 ja samana vuonna käydyissä Tokion olympialaisissa.
Ingebrigtsen on voittanut Norjan-mestaruuden 800 metrillä 2016 ja 2019, 1 500 metrillä 2013 ja maastojuoksussa 2020.
Henkilökohtaiset ennätykset > Ulkoradat

| Laji | Tulos | Paikka | Päivä |
| --- | --- | --- | --- |
| 800 m | 1.46,74 | Oslo | 30. kesäkuuta 2020 |
| 1 000 m | 2.16,46 | Oslo | 11. kesäkuuta 2020 |
| 1 500 m | 3.30,01 NR | Monaco | 20. heinäkuuta 2018 |
| Maili | 3.49,60 NR | Lontoo | 21. heinäkuuta 2019 |
| 3 000 m | 7.34,00 | Oslo | 1. heinäkuuta 2021 |
| 5 000 m | 13.11,75 | Rooma | 6. kesäkuuta 2019 |
Henkilökohtaiset ennätykset > Sisäradat

| Laji | Tulos | Paikka | Päivä |
| --- | --- | --- | --- |
| 800 m | 1.49,56 | Sätra | 11. helmikuuta 2020 |
| 1 500 m | 3.36,32 | Düsseldorf | 4. helmikuuta 2020 |
| Maili | 3.56,99 | New York | 8. helmikuuta 2020 |
| 3 000 m | 7.49,73 | Bærum | 10. helmikuuta 2019 |
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Filip Ingebrigtsen Wikimedia Commonsissa
| Auktoriteettitunnisteet  |
| --- | --- |
Kansainväliset:  VIAF 
Henkilöt:  World Athletics  Tilastopaja 🔒
Dallas Stars

| Dallas Stars |
| --- | --- |

Historia:  Minnesota North Stars   1967–1993   Dallas Stars   1993–
Perustettu:  1967
Kaupunki:   Dallas, Texas
Kotiareena:  American Airlines Center
– kapasiteetti:  18 532
Sarja:  NHL
Konferenssi:  Läntinen
Divisioona:  Keskinen
Värit:                     

Toimitusjohtaja:   Jim Nill
Päävalmentaja:   Peter DeBoer
Kapteeni:   Jamie Benn
Omistaja:   Tom Gaglardi
Yhteistyöseurat:   Texas Stars (AHL)  Idaho Steelheads (ECHL)
Stanley Cupit:  1 (1999)
Konferenssin mestaruudet:  3 (1999, 2000, 2020)
Divisioonan mestaruudet:  9 (1997, 1998, 1999, 2000, 2001, 2002, 2006, 2016, 2024)
Infobox OKNimi-testi OK: 
Dallas Stars on yhdysvaltalainen ammattilaistason jääkiekkoseura, jonka kotikaupunki on Dallas Texasin osavaltiossa. Se pelaa NHL:n Läntisen konferenssin Keskisessä divisioonassa.
Nykyinen Dallas Stars pelasi NHL:ssä aiemmin nimellä Minnesota North Stars vuosina 1967–1993. Vuonna 1993 seura muutti Dallasiin, kun se oli kärsinyt talousongelmista Minnesotassa. Dallas on voittanut divisioonan mestaruuden kahdeksan kertaa, Presidents’ Trophy -palkinnon kahdesti, Läntisen konferenssin mestaruuden kolmesti ja Stanley Cupin yhden kerran, vuonna 1999. Vuoden 2000 Stanley Cupin finaalin se hävisi New Jersey Devilsille ja 2020 Tampa Bay Lightningille.
Stars pelaa kotiottelunsa Dallasin keskustassa sijaitsevassa American Airlines Centerissä, jonka se jakaa NBA-seura Dallas Mavericksin kanssa. Vuosina 1993–2001 Starsin kotiareena oli sittemmin purettu Reunion Arena. Dallas Starsin AHL-farmiseura on Texas Stars. Dallas Stars tekee yhteistyötä myös ECHL-joukkue Idaho Steelheadsin kanssa.
Starsin historian maineikkaimpia pelaajia ovat muun muassa Hockey Hall of Fameen valitut Mike Modano, Sergei Zubov, Joe Nieuwendyk ja Ed Belfour, kolmesti Frank J. Selke Trophyn voittanut Jere Lehtinen, sekä Art Ross Trophy -palkittu Jamie Benn. Kaikki edellä mainitut pelaajat viimeistä lukuun ottamatta olivat mukana myös Stanley Cup -mestaruusjoukkueessa 1999.
Historia > Minnesota North Stars (1967–1993)

Minnesota North Stars aloitti NHL:ssä kuuden muun laajennusjoukkueen kanssa kaudella 1967–1968. Joukkue pelasi kotiottelunsa uudella Metropolitan Sports Center (”Met Center”) -areenalla Bloomingtonin kaupungissa Minnesotan osavaltiossa. Vaikka joukkueen alku NHL:ssä oli suhteellisen menestyksekäs niin sarjasijoituksissa kuin yleisömäärissäkin, North Stars alkoi kärsiä talousongelmista useamman huonon kauden jälkeen 1970-luvun puolivälissä. Vuonna 1978 vain kaksi kautta NHL:ssä pelannut Cleveland Barons fuusioitui North Starsin kanssa ja Baronsin omistajista, Gundin veljeksinä tunnetuista George ja Gordon Gundista tuli North Starsin enemmistöomistajia. North Stars selvisi Stanley Cupin finaaleihin vuosina 1981 ja 1991, mutta hävisi molemmat.
Historia > Siirto Dallasiin ja ensimmäiset vuodet uudessa kaupungissa

Gundin veljekset olivat tyytymättömiä alhaisiin katsojalukuihin Minnesotassa ja halusivat siirtää joukkueen Kaliforniaan suuremman markkina-alueen toivossa. NHL ei hyväksynyt joukkueen siirtämistä, mutta kompensaationa liiga lupasi myöntää Gundin veljeksille uuden laajennusjoukkueen Kaliforniasta, jos he saisivat myytyä North Starsin omistajuuden eteenpäin. Laajennusjoukkueesta tuli myöhemmin San Jose Sharks. Vuonna 1990 Gundin veljekset myivät joukkueen noin 38 miljoonalla dollarilla Howard Baldwinille, Morris Belzbergille ja Norman Greenille. Hieman sen jälkeen Green osti Belzbergin ja Baldwinin osuudet ulos, ja sai joukkueen omaan hallintaansa. North Starsin talousvaikeudet Minnesotassa kuitenkin jatkuivat, joten joukkueen siirtäminen jäi Greenille ainoaksi vaihtoehdoksi. Maaliskuussa 1993 Green sai luvan NHL:ltä siirtää joukkueen Dallasiin Texasin osavaltioon. Kaupungin valintaan vaikutti muun muassa entinen NFL-tähtipelaaja Roger Staubach, joka suositteli Greenille Dallasia hyvänä markkina-alueena. Korvauksena minnesotalaisille jääkiekkofaneille, jotka olivat harmissaan joukkueen menetyksestä, NHL lupasi myöntää osavaltiolle uuden laajennusjoukkueen lähitulevaisuudessa. Tämä toteutui seitsemän vuotta myöhemmin, kun Minnesota Wild aloitti pelaamisen liigassa.
Uusi joukkue pelasi ensimmäisen kautensa liigassa kaudella 1993–1994. Starsin ensimmäinen kausi sujui hyvin, ja joukkue ylsi pudotuspelien toiselle kierrokselle. Joukkueen suurin tähtipelaaja oli jo North Starsissa viisi kautta pelannut yhdysvaltalaishyökkääjä Mike Modano, joka rikkoi 50 maalin rajan runkosarjassa. Joukkueessa nähtiin myös suomalaisedustusta, sillä siellä pelasi kahdella ensimmäisellä kaudella laitahyökkääjä Jarkko Varvio.
Stars pääsi pudotuspeleihin myös kausina 1995 ja 1997, voittaen divisioonan mestaruuden jälkimmäisenä, mutta hävisi molempina kertoina ensimmäisellä kierroksella.
Historia > Vuosituhannen vaihteen menestys ja Stanley Cup

Kaudella 1997–1998 Stars jatkoi vahvoja otteitaan, ja voitti jälleen Keskisen divisioonan mestaruuden, sekä Presidents’ Trophy -palkinnon runkosarjan 109 pisteellään. Pudotuspelien ensimmäisellä kierroksella kaatui San Jose Sharks otteluvoitoin 4–2 ja toisella kierroksella Edmonton Oilers 4–1. Konferenssifinaaleissa myöhemmin mestaruuteenkin yltänyt Detroit Red Wings oli kuitenkin parempi voitoin 2–4. Joukkueen suomalaishyökkääjä Jere Lehtinen palkittiin kauden päätteeksi parhaalle puolustavalle hyökkääjälle annettavalla Frank J. Selke Trophylla. Edellisellä kaudella uransa lopettanut Neal Broten palkittiin myös Lester Patrick Trophy -palkinnolla.
Kaudeksi 1998–1999 Stars siirrettiin Keskisestä divisioonasta Tyynenmeren divisioonaan liigan uudelleenjärjestelyssä. Stars oli runkosarjassa jälleen ylivoimainen keräten 114 pistettä ja saavuttaen divisioonan mestaruuden sekä Presidents’ Trophy -palkinnon. Joukkue eteni pudotuspeleissä edellisen kauden tapaan konferenssifinaaleihin, ja onnistui niissä voittamaan Colorado Avalanchen seitsemässä ottelussa. Finaalisarjassa vastaan asettui Buffalo Sabres, jonka Stars päihitti otteluvoitoin 4–2. Finaalisarja päättyi kiistellyllä tavalla kuudennen ottelun kolmannessa jatkoerässä, kun Starsin Brett Hull teki maalin seisoen osittain Sabresin maalivahdin alueella. Maali kuitenkin hyväksyttiin, ja Stars pääsi juhlimaan Stanley Cupin voittoa ensimmäisenä Etelä-Yhdysvalloissa sijaitsevana joukkueena historiassa. Mestaruusjoukkueen päävalmentajana toimi kanadalainen Ken Hitchcock. Starsin Joe Nieuwendyk palkittiin Conn Smythe Trophylla pudotuspelien arvokkaimpana pelaajana. Jere Lehtinen voitti tällä kaudella toisen peräkkäisen Frank J. Selke Trophynsa.
Stars lähti kauteen 1999–2000 puolustavana mestarina ja osoitti jälleen vahvoja otteita runkosarjassa voittaen Tyynenmeren divisioonan mestaruuden ja sijoittuen Läntisessä konferenssissa toiseksi St. Louis Bluesin jälkeen. Pudotuspeleissä Stars ylsi jo kolmatta vuotta peräkkäin konferenssifinaaleihin, jossa se voitti edellisen kauden tapaan Avalanchen seitsemässä ottelussa. Stars ei kuitenkaan kyennyt puolustamaan mestaruuttaan, sillä finaalisarjassa New Jersey Devils oli parempi voitoin 2–4.