stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Halmekankaan tuulivoimapuisto
Yleistä

Tuulivoimapuisto sijaitsee pari kilometriä Simon asemanseudun itäpuolella ja valtatien 4 koillispuolella soistuvalla metsäalueella Halmekankaalla. Seudulla on tuuli lounas-koillis -suuntaisena valitseva ja sen tuulennopeus on korkeusvälillä 100–200 metriä keskimäärin 6–8 metriä sekunnissa . Tuulipuiston pituus on 2,9 kilometriä, leveys 1,3 kilometriä, ja kaikki voimalaitokset sisällensä sulkevan alueen pinta-ala on 2,7 neliökilometriä. Tuulipuistoksi kaavoitetun alueen pinta-ala on 6,0 neliökilometriä. Voimala-alue levittäytyy Hirsitaipaleenkankaan, Juurakkosuon, Halmekankaan ja Kalttosuon ympäristöihin. Alue rajautuu kaakossa Iin kuntarajaan. Hankealueen reunassa on kahden kilometrin päässä ja Simojoen rannassa sijaitseva kuntakeskus Asemakylä. Tuulipuiston huoltotiet tulevat Patokoskella kulkevalta seututieltä 924 ja etelästä valtatieltä 4. Alue on lähes autio, mutta alle kahden kilometrin etäisyydellä elää yli 200 asukasta ja sijaitsee 11 vapaa-ajan asuntoa.
Tuulivoimalaitokset ovat tanskalaisen Vestaksen valmistamaa V126-mallia, jonka tuuliturbiinin halkaisija 126 metriä ja jonka kapasiteetti on 3,45 megawattia. Voimalat sijaitsevat 23–35 metrin korkeudella mpy. Voimaloiden tuottama sähkö johdetaan maakaapeleissa 20 kilovoltin jännitteellä voimala-alueen keskellä sijaitsevalle sähköasemalle. Sähköasema sijaitsee alueen halki kulkevan Raasakka-Isohaaran 110 kilovoltin sähkölinjan äärellä, mutta sähköä ei johdeta siihen. Sähköasemalta sähkö johdetaan 110 kilovoltin siirtolinjaa myöten  38 kilometriä Taivalkosken vesivoimalaitoksella sijaitsevalle sähköasemalle, jossa sähkö kytketään kantaverkkoon.
Historiaa > Suunnittelu

Tuuliwatti Oy alkoi suunnitella Simon kuntaan tuulivoimaa varsin laajalle alueelle. Sen tammikuussa 2013 Lapin ELY-keskukselle jättämässä YVA-menettelyn arviointiohjelmassa esiteltiin viiden tuulivoimapuiston yhteishanketta. Siihen kuuluivat Karsikko, Leipiö, Halmekangas ja Onkalo sekä jo vuonna 2012 rakennettu Putaankangas. Näistä kaikki muut paitsi Karsikko tulisivat toteutumaan. Leipiön hanke valmistui vuonna 2014 ja se jakaantui myöhemmin kahdeksi tuulipuistoksi: Leipiö 1 ja Leipiö 2 ja 3. Onkalon ensimmäinen vaihe Onkalo 1 valmistui vuonna 2012 ja toinen vaihe Onkalo 2 vuonna 2016. Halmekangas olisi siten viimeinen toteutunut hanke, sillä Karsikkoa ei ole koskaan toteutettu. Arviointiohjelma oli julkisesti nähtävillä tammi- ja helmikuun aikana, jonka aikana järjestettiin yleisötilaisuus. Mielipiteiden jättämisen jälkeen laati yhtiö YVA-selostuksen, jonka se jätti ELY-keskukselle lokakuussa 2013. Selostus oli nähtävillä loka-marraskuun,ja siitä sai jättää mielipiteensä joulukuun puoliväliin saakka.
Ohjelman ja selostuksen mukaan Halmekankaalle suunniteltiin 10 tuulivoimalaitosta, joiden napakorkeus olisi ollut 140–160 metriä, kokonaiskorkeus 200–240 metriä ja kapasiteetti 3–5 megawattia. Voimala-alueen sähkönsiirtolinja, joka toimisi 110 kilovoltin jännitteellä, rakennettaisiin Iso Kivimaalta alkaen 400 kilovoltin Keminmaa-Pikkarata-linjan rinnalle, kunnes se poikkeaisi Taivalkosken vesivoimalaitoksen sähköasemalle. Samaa linjaa olisivat käyttäneet myös Leipiön tuulivoimapuistot. Suunnittelun tuloksena osayleiskaavan luonnos julkistettiin lokakuussa 2013 ja ehdotus kesäkuussa 2014. Lopullinen osayleiskaava hyväksyttiin Simon kunnanhallituksessa syyskuussa 2014 ja kunnanvaltuustossa lokakuussa 2014.
Historiaa > Rakentaminen

Tuulivoimapuiston rakentamisesta ei tässä ole esittää lähteistettyä tietoa. Tuulivoimapuisto valmistui vuoden 2017 aikana.
Historiaa > Uutiset

Tuulipuiston rakentaja Tuuliwatti oli St1 Nordicin ja S-Voiman yhteisyritys, jossa molemmilla oli 50 % omistusosuus. Se jakautui vuonna 2020 kahdeksi yritykseksi, josta Tuulivoltti Oy jäi St1 Nordicille omistukseen ja Gigawatti Oy jäi S-ryhmälle. Tuulivoimapuistot jaettiin kummallekin yhtiölle "tasan". St1 myi Tuulivoltin nopeasti Exilionille, josta tuli yhdentoista tuulivoimapuiston uusi omistaja . Halmeenkangas kuului tästä alkaen Exilionille. Tuulivoimalaitokset siirrettiin yhtiön tytäryhtiön Exilion Tuuli Ky:n omistukseen. Tässä yhteydessä perustettiin Halmeenkankaan tuulivoimapuistolle oma yhtiö Simo Halmekangas Tuuli Ky .
Tuulipuiston operaattoriksi jäi ilmeisesti Operointi St1 Oy , mutta toukokuussa 2023 Exilion ilmoitti, että Halmekankaalla toiminnan ja huollon operaattorina aloittaa Carelin Oy.
Tuulivoimapuiston sähkönsiirtoa kantaverkkoon haluttiin uudistaa Palokankaan tuulivoimapuiston rakentamisen yhteydessä. Tässä ei ole tietoa siitä, toteutuiko sähkönsiirron uudelleenjärjestely.
Swahilirannikko

Swahilirannikon sijainti nykyisellä Afrikan kartalla
Swahilirannikko on swahilien asuttama rannikkokaistale Itä-Afrikassa nykyisten Kenian, Tansanian ja pohjoisen Mosambikin kohdalla. Rannikon omaperäinen kulttuuri muodostui afrikkalaisen ja arabialaisen kulttuurin sekoituksena 700-luvulta alkaen. Swahilirannikolla oli merkittäviä kauppasatamia kuten Mombasa, Mogadishu ja Sansibar. Nämä kaupunkivaltiot kukoistivat 1100-luvulta 1400-luvulle ja kävivät kauppaa Afrikan sisäosien kanssa sekä Intian valtameren yli aina Kiinaan asti. Swahilirannikon kukoistus päättyi 1500-luvulla, kun portugalilaiset romuttivat sen kauppaverkoston.
Kaupunkivaltiot

Swahilirannikon tärkeimmät kaupunkivaltiot pohjoisesta etelään:
| Kaupunki | Valtio |
| --- | --- |
Mogadishu:  Somalia
Merka:  Somalia
Barawa (Brava):  Somalia
Kismayu:  Somalia
Bur Gao (Shungwaya):  Somalia
Ungwana:  Komorit
Malindi:  Kenia
Gedi:  Kenia
Mombasa:  Kenia
Pemba:  Mosambik
Sansibar:  Tansania
Mafia:  Tansania
Kilwa Kisiwani:  Tansania
Ibo:  Mosambik
Moçambique:  Mosambik
Juha Lahti

Juha Lahti on suomalainen televisiotuottaja, juontaja ja televisiopersoona.
Tällä hetkellä hän on Yle Viihteen vastaava tuottaja, jonka vastuulla on mm. UMK, Kovan viikon ilta ja Viki ja Köpi Show. Lahti tuli tunnetuksi Yleisradion YleX:n radiojuontajana juontaessaan yhdessä Mikko ”Peltsi” Peltolan kanssa suosittua aamuohjelmaa YleX Aamua. Lahti korvasi Peltolan juontajaparina aiemmin toimineen Juuso Myllyrinteen. Lahti kuului YleX:n aamutiimiin myös Myllyrinteen aikana, mutta oli silloin pienemmässä roolissa.
Lahti siirtyi 31. heinäkuuta 2006 YleX Aamusta Yle Viihteeseen ja hänen tilalleen tuli Ilkka ”Ile” Uusivuori.
Lahti esiintyi YleX:llä ja TV2:lla pyörivässä Radio Millennium -ohjelmassa radiojuontaja Johnnynä. Hän on juontanut myös muun muassa Emma-gaalaa, Muuvi-musiikkivideopalkintogaalaa sekä Internetissä pyörivää Yle Extrat -mokaohjelmaa. Lahti nähtiin juontajana myös yhdessä Tammerkosken sillalla jaksossa.
Juha Lahti on tuottanut ja säveltänyt YleX:n joulukappaleita vuodesta 2003 asti. Kappaleissa laulaa YleX:n juontajia.
Lahti työskenteli pitkään Ylellä tuottajana. Hän tuotti Ylen ensimmäisen elektronisen urheilun lähetyksen Assembly Summer 2014 -tapahtumasta. Muita projekteja ovat muun muassa Noin viikon uutiset ja Radio Millennium.
Julkaistut YleX:n joululaulut

Juha Lahti sävelsi ja tuotti kymmenen YleX:n joululaulua vuosina 2003–2016. Kappaleissa lauloivat YleX:n juontajat. Kanavan persoonat vastasivat usein myös sanoituksista.
| Nimi | Julkaisuvuosi | Esiintyjät |
| --- | --- | --- |
| En halua jättää sua jouluna | 2003 | Xorkesteri |
| Paras joululahja | 2004 | Peltsi&Juuso feat. Juhalahti |
| Maksullinen pukki | 2005 | Peltsi&Juhalahti |
| Joulukiusaaja | 2006 | Peltsi&Marja&Ile |
| Korvatunturi | 2007 | Peltsi&Marja&Ile |
| Joulun ihme | 2011 | American Juu$o ja Pehmeät paketit |
| Joulusinkku | 2013 | YleX |
| Joulusoija | 2015 | YleX |
| Joululahjaton | 2016 | YleX |
Aiheesta muualla

Noin viikon uutiset
YleX:n joululaulut & Juhalahti
Yle Extrat
Elektroninen urheilu
Płońskin piirikunta

Płońskin piirikunta (puol. powiat płoński) on yksi Masovian voivodikunnan piirikunnista. Piirikunnan arvioitu väkiluku oli vuoden 2019 lopussa 87 054. Siihen kuuluvat kymmenen kuntaa ovat Baboszewo, Czerwińsk nad Wisłą, Dzierzążnia, Joniec, Naruszewo, Nowe Miasto, Płońsk, Raciąż, Sochocin ja Załuski.
Piirikunnan väestöpyramidi 2014.
Vuoden 2019 lopussa Płońskin piirikunnan asukkaista 50,8 prosenttia oli naispuolisia ja 49,2 prosenttia miespuolisia. Alle 18-vuotiaat muodostivat 18,6 prosenttia piirikunnan väestöstä, työikäiset 60,4 prosenttia ja eläkeikäiset 21 prosenttia väestön keski-iän ollessa 41,3 vuotta. Vuonna 2019 piirikunnassa syntyi 909 lasta. Płońskin piirikunnan väkiluvun ennakoidaan pienenevän 78 779 asukkaaseen vuoteen 2050 mennessä.
José Pont y Gol

José Pont y Gol (9. huhtikuuta 1907 – 4. lokakuuta 1995) oli espanjalainen roomalaiskatolinen arkkipiispa. Hänet vihittiin papiksi 22. maaliskuuta 1931 ja nimitettiin Segorben hiippakunnan piispaksi 1. elokuuta 1951. Piispaksi vihkiminen seurasi 30. marraskuuta. Pääkonsekraattorina toimi Vicente Enrique y Tarancón, jota avustivat Aurelio del Pino Gómez ja Ramón Iglesias Navarri.
Pont y Gol osallistui Vatikaanin toiseen kirkolliskokoukseen. Hän sai 23. marraskuuta 1970 nimityksen Tarragonan arkkipiispaksi, jona hän toimi, kunnes jäi eläkkeelle 11. huhtikuuta 1983.
Rustokäävät

| Rustokäävät |
| --- | --- |
 Liilakääpä (Skeletocutis lilacina)
Tieteellinen luokittelu
Domeeni::  Aitotumalliset Eucarya
Kunta::  Sienet Fungi
Kaari::  Kantasienet Basidiomycota
Alakaari::  Avokantaiset Agaricomycotina
Luokka::  Varsinaiset avokantaiset Agaricomycetes
Lahko::  Polyporales
Suku::  Rustokäävät Skeletocutis  Kotl. & Pouzar
Katso myös
   Rustokäävät Wikispeciesissä   Rustokäävät Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OK: 
Rustokäävät (Skeletocutis) on Polyporales-lahkoon kuuluva kääpäsuku. Suvun lajit ovat valkolahottajia ja niiden itiöemissä on tunnuksenomaisesti joko ludemaisen kirpeä tai jokin muu erikoinen tuoksu. Tulevaisuudessa dna-selvitysten avulla tämä suuri suku jaettaneen useaan osaan.
Sukuun kuuluvia lajeja

Skeletocutis albocremea
Skeletocutis alutacea
Rustokääpä (Skeletocutis amorpha)
Valkoludekääpä (Skeletocutis biguttulata)
Limiludekääpä (Skeletocutis borealis)
Lumokääpä (Skeletocutis brevispora)
Routakääpä (Skeletocutis carneogrisea)
Lamokääpä (Skeletocutis chrysella)
Pitsikääpä (Skeletocutis delicata)
Seulakääpä (Skeletocutis exilis)
Lutikkakääpä (Skeletocutis jelicii)
Kuultoludekääpä (Skeletocutis kuehneri)
Liilakääpä (Skeletocutis lilacina)
Lehtoludekääpäryhmä (Skeletocutis nivea coll.)
Korpiludekääpä (Skeletocutis odora)
Paperiludekääpä (Skeletocutis papyracea)
Välkkyludekääpä (Skeletocutis stellae)
Aiheesta muualla

Laji.fi: Rustokäävät (Skeletocutis)
| --- | --- |
Taksonitunnisteet:  Wikidata: Q7112970  AusFungi: 60015481  CoL: 7HXV  EoL: 16825  EPPO: 1SKLTG  FloraBase: 50296  Fungorum: 18554  GBIF: 2541139  iNaturalist: 335981  IRMNG: 1024524  MycoBank: 18554  NBN: NHMSYS0001497607  NCBI: 83251  NZOR: 06727fff-f6f3-4f87-900f-8b30b33d21da  Open Tree of Life: 151257
Nälkäpäivä-keräys

Punaisen Ristin Nälkäpäivä-keräys Helsingin rautatieaseman edessä 2020.
Suomen Punaisen Ristin keräyslipas ja -liivi, joita käytetään Nälkäpäivä-keräyksessä.
Nälkäpäivä-keräys on Suomen Punaisen Ristin (SPR) vuosittain syksyllä järjestämä keräys, jonka tarkoituksena on kartuttaa SPR:n katastrofirahastoa. Nälkäpäivänä kerättyjä varoja ei ole sidottu yhteen avustuskohteeseen, vaan niitä voidaan käyttää monissa kohteissa katastrofien ja kriisien ennaltaehkäisyyn ja niiden uhrien auttamiseen sekä Suomessa että ulkomailla.
Nälkäpäivänä kauppojen pihoilla ja muilla julkisilla paikoilla on Punaisen Ristin vapaaehtoisia lipaskerääjiä. Nälkäpäivä näkyy myös kouluissa, joissa oppilaille järjestetään erilaisia tapoja osallistua keräykseen. Nälkäpäivänä joissakin kouluissa on myös voitu tarjota aiemmin kevyempää koluruokaa ja säästyneet varat on lahjoitettu keräykseen.
Nälkäpäivän organisoi Suomen Punainen Risti, mutta siihen voi osallistua kuka tahansa esimerkiksi lipaskerääjänä tai järjestämällä keräystempauksen. Osallistua voi myös lahjoittamalla tai perustamalla nettilippaan.
Nälkäpäivän aloitti aktiivisena SPR:n vapaaehtoisena toiminut Mailis Korhonen, joka keksi idean ”kaikkien pälkäneläisten rahankeruutalkoista” vuonna 1980. Keräyksen alkuperäinen nimi oli Siskon päivä.
Nälkäpäivän keräyskulut saavat olla korkeintaan 20 prosenttia. Keräyskulut muodostuvat esimerkiksi keräyslippaista, mainoksista, paino- ja postituskuluista ja ulkopuolisten palveluntarjoajien kuten operaattoreiden ja pankkien kuluista.
Aiheesta muualla

Nälkäpäivä-keräyksen verkkosivut
Hanhenpaju

| Hanhenpaju |
| --- | --- |

Tieteellinen luokittelu
Domeeni::  Aitotumaiset Eucarya
Kunta::  Kasvit Plantae
Alakunta::  Putkilokasvit Tracheobionta
Kaari::  Siemenkasvit Spermatophyta
Alakaari::  Koppisiemeniset Magnoliophytina
Luokka::  Kaksisirkkaiset Magnoliopsida
Lahko::  Malpighiales
Heimo::  Pajukasvit Salicaceae
Suku::  Pajut Salix
Laji::  repens
Kaksiosainen nimi
 Salix repens  L. 
Katso myös
   Hanhenpaju Wikispeciesissä   Hanhenpaju Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OK: 
Hanhenpaju (Salix repens) on matala pensas tai varpu, 10–50 cm. Kasvaa kosteilla ja kausikosteilla paikoilla, myös hietikolla. Kasvaa paikoittain. Kukkii ennen lehtien puhkeamista. Varsi usein maanalainen, haarat pystyjä. Lehdet vastapuikeita, laidoiltaan taakäänteisiä, ainakin alta silkkikarvaisia. Norkot lyhyitä, mutta paksuja.
Hanhenpajua tavataan Oulun eteläpuolella Pohjois- ja Keski-Euroopassa sekä Venäjällä.
Hietikkopaju (Salix repens subsp. argentea) on hanhenpajun alalaji.
Hanhenpajulla vaikuttaa olevan myös mahdollisesti symbioottinen sienilaji, polkurisakas (Inocybe lacera).
Aiheesta muualla

Suomen Lajitietokeskus: Siropaju (Salix repens)
Kasviatlas: Siropajun (Salix repens) levinneisyys Suomessa.
Luontoportti: Siropaju (Salix repens)
Luopioisten kasvisto: Hanhenpaju (Salix repens)
ITIS: Salix repens (englanniksi)
United States Department of Agriculture (USDA): Salix repens (englanniksi)
Pherobase: Floral volatiles of Salix repens[vanhentunut linkki] (englanniksi)
| --- | --- |
Taksonitunnisteet:  Wikidata: Q28141  Wikispecies: Salix repens  BioLib: 38941  BOLD: 254588  CoL: 79DTH  EPPO: SAXRP  EUNIS: 182533  GBIF: 9148812  GRIN: 32758  iNaturalist: 321283  IPNI: 305835-2  ITIS: 837767  NBN: NBNSYS0000003877  NCBI: 467613  NZOR: 4717e65b-4e48-4da3-87a7-90b81106c802  Observation.org: 7398  Open Tree of Life: 989627  PalDat: Salix_repens  Plant List: kew-5003472  PLANTS: SARE20  POWO: urn:lsid:ipni.org:names:305835-2  Tropicos: 28300840  WFO: wfo-0000930388  Laji.fi: MX.38570
Hasslö

| Hasslö |
| --- | --- |
 Hasslö sijaitsee samannimisellä saarella.
 Hasslö
 Koordinaatit: 56°06′47″N, 15°28′43″E 
Valtio:   Ruotsi
Lääni:  Blekingen lääni
Maakunta:  Blekinge
Kunta:  Karlskrona
Väkiluku (31.12.2023):  1 704
Hasslö on taajama Karlskronan kunnassa Blekingen läänissä samannimisessä historiallisessa maakunnassa Ruotsissa. Taajamassa oli 1 704 asukasta vuoden 2023 lopussa.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Hasslö Wikimedia Commonsissa
Aune Laurikainen

| Aune Laurikainen |
| --- | --- |
 Aune Laurikainen esittelemässä Alli Paasikivelle bambukaiverrustyötä kiinalaisen käsityön näyttelyssä vuonna 1955.
Henkilötiedot
Muut nimet:  Erna Evans
Syntynyt: 16. syyskuuta 1909 Helsinki
Kuollut: 3. huhtikuuta 1989 (79 vuotta) Helsinki
Muut tiedot
Järjestö:  Suomi-Kiina-seura
Aune Lydia Laurikainen (o.s. Koskelainen, 16. syyskuuta 1909 – 3. huhtikuuta 1989) oli suomalainen kommunisti, Helsingin kaupunginvaltuutettu ja Suomi–Kiina-seuran perustajajäsen sekä sen pääsihteeri vuosina 1959–1969.
Poliittinen toiminta

Laurikainen liittyi Suomen Kommunistiseen Puolueeseen (SKP) joskus 1920-luvun aikana. Etsivän keskuspoliisin tietojen mukaan hän kävi vuonna 1935 Moskovan Lenin-koulun ja palasi takaisin Suomeen 1937. Talvisodan jälkeen Laurikainen toimi Suomen–Neuvostoliiton rauhan ja ystävyyden seuran (SNS) sihteerinä ja hänen puolisonsa Uuno Laurikainen sen taloudenhoitajana.
Laurikainen ja hänen aviomiehensä otettiin turvasäilöön loppuvuodesta 1940 ja julistettiin seuraavana vuonna vangituksi. Laurikainen sai kuuden vuoden tuomion valtiopetoksen valmistelusta, mutta hänet vapautettiin sodan jälkeen.
Laurikainen toimi SKDL:n Helsingin kaupunginvaltuutettuna vuosina 1951–1953.
Suomi-Kiina-seurassa

Vuonna 1951 Laurikaisesta tuli vastaperustetun Suomi–Kiina-seuran sihteeri. Hänen poikansa Arvo Laurikainen toimi seuran Kiina sanoin ja kuvin -lehden päätoimittajana.
On arveltu, että Laurikaisen tehtävänä oli laittaa Suomi–Kiina-seura pystyyn SNS:n mallin mukaisesti. On kuitenkin epäselvää, antoiko tehtävän SKP vai kiinalaiset. Kiinan Tukholman-lähetystön asiainhoitaja Geng Biao oli vieraillut Suomessa vuoden 1951 alussa. Seura sai Laurikaisen aikana suoria kuukausiavustuksia Kiinasta. Suomi–Kiina-seuran tuolloinen vilkas kulttuurivaihto oli valtaosin Kiinan toimittamaa ja kustantamaa. Seuran saama suora tuki Kiinasta päättyi 1970-luvun lopulla.
Laurikainen oli mukana keväällä 1953 Suomen ensimmäisen kulttuurivaltuuskunnan matkalla Kiinassa. Valtuuskuntaa johti presidentti Urho Kekkosen puoliso Sylvi Kekkonen.
Laurikaisen ehdotuksesta Kiinaan lähetettiin alkusyksystä 1955 säveltäjä Jean Sibeliusta koskevaa materiaalia, joka johti samana vuonna Shanghaissa järjestettyyn Sibelius-konserttiin. Suomi–Kiina-seuran mukaan kyse oli Kiinan kansantasavallan ensimmäisestä julkisesta tilaisuudesta, jossa kuultiin suomalaista musiikkia.
Suomi-Kiina-seurassa > Kulttuurivallankumous ja Laurikaisen erottaminen

Kiinassa 1960-luvulla alkanut kulttuurivallankumous kärjisti Laurikaisen ja hänen poikansa suhteita Suomessa toimineisiin kiinalaisiin diplomaatteihin, jotka halusivat vaikuttaa lehden sisältöön tarkasti. Kulttuurivallankumouksen aikaisista dokumenteista käy ilmi, että Laurikainen halusi julkaista kirjoituksia Kiinan tapahtumista useista lähteistä ja näkökulmista.
Kulttuurivallankumouksen edetessä maolaisista koostuva ryhmä alkoi haalia vaikutusvaltaa myös Suomi–Kiina-seurassa. Toukokuussa 1970 seuran uudistunut hallitus esitti järjestäytymiskokouksessaan Laurikaisen vaihtamista toiseen pääsihteeriin. Seuran toiminnan sanottiin laantuneen ja Laurikaisen väitettiin antaneen väärän kuvan kulttuurivallankumouksesta. Laurikainen hävisi kokouksessa pidetyn suljetun lippuäänestyksen ja hänet erotettiin pääsihteerin toimesta syyskuusta 1970 alkaen. Myös Laurikaisen poika irtisanottiin samassa kokouksessa.
Walter Kaminsky

Walter Kaminsky (7. toukokuuta 1941 – 23. marraskuuta 2024) oli saksalainen kemisti, jonka tutkimuskohteena oli alkaanien polymerointi sekä muovien kierrätys. Kaminsky opiskeli kemiaa Hampurin yliopistossa. Vuodesta 1979 oli Hampurin yliopiston teknillisen sekä makromolekyylikemian professori. Kaminsky sai muun muassa Benjamin Franklin -mitalin (1999) sekä on kunniajäsen the Royal Society of Chemistry -järjestössä.
Hana-Bi – tulikukkia

| Hana-Bi – tulikukkia> (Hana-Bi) |
| --- | --- |

Ohjaaja:  Takeshi Kitano
Käsikirjoittaja:  Takeshi Kitano
Tuottaja:   Masayuki Mori  Yasushi Tsuge  Takio Yoshida 
Säveltäjä:  Joe Hisaishi
Kuvaaja:  Hideo Yamamoto
Leikkaaja:   Takeshi Kitano  Yoshinori Oota 
Pääosat:   Takeshi Kitano  Kayoko Kishimoto  Ren Osugi  Susumu Terajima  Tetsu Watanabe 
Valmistustiedot
Valmistusmaa:  Japani
Tuotantoyhtiö:  Bandai Visual Company
Levittäjä:   Warner Bros.  Warner Home Video  Filmifriikki  Sandrew Metronome Distribution Finland 
Ensi-ilta:  1997
Kesto:  103 min
Alkuperäiskieli:  japani
Aiheesta muualla
IMDb 
Elonet
AllMovie
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Hana-Bi – tulikukkia (jap. Hana-Bi) on vuonna 1997 valmistunut japanilainen elokuva. Elokuvan on käsikirjoittanut, ohjannut ja leikannut Takeshi Kitano, joka näyttelee myös pääroolin.
Juoni

Tarinassa Kitano esittää Nishi-nimistä poliisia, jonka vaimo on Miyuki (Kayoko Kishimoto) kuolemassa leukemiaan, jonka jälkeen hänen työtoveriaan Horibea (Ren Osugia) ammutaan työtehtävän yhteydessä. Tämä joutuu pyörätuoliin ja hänen vaimonsa jättää hänet. Elokuva keskittyy siihen, kuinka Nishi reagoi häntä ympäröivään suruun.
Roolit

| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
|  Takeshi Kitano  | … |  Yoshitaka Nishi   |
|  Kayoko Kishimoto  | … |  Miyuki, Nishin vaimo   |
|  Ren Osugi  | … |  Horibe   |
|  Susumu Terajima  | … |  Nakamura   |
Nättraby

| Nättraby |
| --- | --- |

 Nättraby
 Koordinaatit: 56°12′00″N, 15°32′01″E 
Valtio:   Ruotsi
Lääni:  Blekingen lääni
Maakunta:  Blekinge
Kunta:  Karlskrona
Väkiluku (31.12.2023):  3 338
Nättraby on taajama Karlskronan kunnassa Blekingen läänissä samannimisessä historiallisessa maakunnassa Ruotsissa. Taajamassa oli 3 338 asukasta vuoden 2023 lopussa.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Nättraby Wikimedia Commonsissa
Hannah Sharts

Hannah Michele Sharts (s. 1. elokuuta 1999 Simi Valley, Kalifornia, Yhdysvallat) on yhdysvaltalainen jalkapalloilija, pelipaikaltaan puolustaja. Hän pelaa Kuopion Palloseurassa, jonka kanssa hän solmi tammikuussa 2023 yksivuotisen sopimuksen.
Sharts aloitti uransa Colorado Boulderin yliopiston joukkueessa Colorado Buffaloes, jota hän edusti neljän kauden ajan ennen KuPS:aa. KuPS on hänen ensimmäinen ammattilaisseuransa.
Boaco

Boaco on departementti Nicaraguassa. Sen pääkaupunki on Boaco. Vuonna 2012 departementin asukasluvuksi arvioitiin 174 682.  Boacon pinta-ala on 4 176,68 km².
Ennen espanjalaisten valloitusta alueella eli kaksi alkuperäiskansaa, nuahat ja sumot. Espanjalaisten aikana alluleesta tuli tunnettu karjankasvatuksesta.
Kunnat

Boaco
Camoapa
San José de los Remates
San Lorenzo
Santa Lucía
Teustepe
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Boaco Wikimedia Commonsissa
Nicaraguan departementit
| --- | --- |
Departementit:   Boaco  Carazo  Chinandega  Chontales  Estelí  Granada  Jinotega  León  Madriz  Managua  Masaya  Matagalpa  Nueva Segovia  Rivas  Río San Juan 
Autonomiset alueet:   RACCN  RACCS
Eddie Johnson (moottoriurheilija)

| Eddie Johnson> Henkilötiedot |
| --- | --- |
Kansalaisuus:   Yhdysvallat
Formula 1 -ura
Aktiivivuodet:  1952–1960
Talli(t):  Trevis, Kurtis Kraft, Pawl, Kuzma
Kilpailuja:  9
Maailman­mestaruuksia:  0
Voittoja:  0
Palkintosijoja:  0
Paalupaikkoja:  0
Nopeimpia kierroksia:  0
MM-pisteitä:  1
Ensimmäinen kilpailu:  Indianapolis 500 1952
Viimeinen kilpailu:  Indianapolis 500 1960
Edward 'Eddie' Johnson (10. helmikuuta 1919 Richmond Virginia – 30. kesäkuuta 1974 Cleveland Ohio) oli yhdysvaltalainen Indianapolis 500 -kuljettaja. Hän osallistui 15 Indianapolis 500 -kilpailuun kausilla 1952–1966, joista 1950-1960 kuuluivat Formula 1 -sarjaan. Hän oli kuudes vuoden 1960 kilpailussa saavuttaen yhden pisteen. Johnson kilpaili myös AAA- ja USAC-sarjoissa vuosina 1950–1952 ja 1955–1966 ollen parhaimmillaan kolmas Trentonissa 1959. Johnson ajoi Indy 500 -urallaan lähes 5 000 mailia johtamatta kilpailua kertaakaan. Vain Chet Miller on hänen edellään tässä tilastossa.
Johnson kuoli lento-onnettomuudessa Clevelandissa vuonna 1974.
Hampe Faustman

| Hampe Faustman |
| --- | --- |

Henkilötiedot
Koko nimi:  Erik Stellan Chatham
Syntynyt: 3. heinäkuuta 1919 Tukholma, Ruotsi
Kuollut: 22. elokuuta 1961 (42 vuotta) Tukholma, Ruotsi
Aiheesta muualla
IMDb 
Elonet
Svensk Filmdatabas
Hampe Faustman, (oikealta nimeltään Erik Stellan Chatham; 3. heinäkuuta 1919 Tukholma, Ruotsi – 22. elokuuta 1961 Tukholma, Ruotsi) oli ruotsalainen näyttelijä ja elokuvaohjaaja.
Elämäkerta

Hampe Faustmanin vanhemmat olivat taiteilijat Gösta Chatham ja Mollie Faustman, äidinisä oli Edvard Faustman, sisar kirjailija Tuttan Faustman-Hedberg.
Faustman opiskeli Dramatenin oppilaskoulussa 1937 ja näytteli ensimmäisen elokuvaroolinsa 1941 Alf Sjöbergin ohjaamassa elokuvassa Elämä panoksena. Hänen ensimmäinen elokuvaohjauksensa oli Yö satamassa, jossa hänellä oli myös pieni rooli näyttelijänä.
Faustman on tehnyt paljon yhteiskunnallisia aiheita käsitteleviä elokuvia. Lorens Marmstedt ja Terrafilm palkkasivat Faustmanin antaakseen tälle mahdollisuuden kehittyä Marmstedtin suojissa. Yhdessä näyttelijä George Fantin kanssa Faustman perusti elokuvayhtiön F-film.
Faustman oli vuosina 1941–1949 naimisissa näyttelijä Gunn Wållgrenin kanssa ja vuodesta 1960 kuolemaansa saakka Ruth Marcusen kanssa. Faustman on haudattu Tukholmaan Skogskyrkogårdenin hautausmaalle.