stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Aviopetos

Aviopetos on rikos, jossa henkilö erehdyttää toisen kanssaan avioliittoon ilmoittamalla nimensä tai säätynsä väärin tai jättämällä kertomatta avioesteestä. Teosta on säädetty rangaistus Suomen rikoslain 18 luvun 1 pykälässä. Rangaistuksena on sakko tai korkeintaan vuosi vankeutta. Aviopetoksena pidetään jo sitä, jos petollisesti viettelee toisen kihlautumaan kanssaan. Ankarimmin eli 6–24 kuukauden vankeudella rangaistaan, jos on tapahtunut vihkiminen tai sukupuoliyhteys henkilöiden välillä. Erittäin raskauttavassa tapauksessa on rangaistus enintään neljä vuotta vankeutta.
Virallinen syyttäjä ei voi nostaa syytettä aviopetoksesta, vaan asianomistajan tulee ilmoittaa rikos syytteeseen pantavaksi. Vuoteen 1987 aviopetos oli avioeroperuste ja avioliiton peruutumisperuste. Koska nykyinen lainsäädäntö ei edellytä avioerolta erityisiä perusteita, ei aviopetoksella ole enää varsinaista oikeudellista merkitystä, vaikka rikoslaissa onkin sitä koskeva oikeussäännös.
Emboscada

| Emboscada |
| --- | --- |
 Vuonna 1774  rakennettu kirkko.
 Emboscada
 Koordinaatit: 25°07′24″S, 57°21′19″W 
Valtio:  Paraguay
Departementti:  Cordillera
Väkiluku (2022):  21 182
 
 www.municipios.gov.py/emboscada/ 
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Emboscada on pikkukaupunki  Paraguayn Cordilleran departementissa Asunciónin koillispuolella. Paikkakunta on perustettu 1700-luvulla ja sen ensimmäiset asukkaat olivat Brasiliasta paenneita orjia. Monet paikalliset ovat edelleen afroparaguaylaisia. Kaupungin asukasluku oli vuoden 2022 väestönlaskennassa 21 182.
Maantiede

Emboscada sijaitsee Paraguayn Cordilleran departementissa lähellä Paraguayjokea noin 39 kilometriä maan pääkaupunki Asunciónista koilliseen. Pinta-alaa sillä on 265 km².
Historia

Emboscada perustettiin 1740-luvulla. Tarkasta perustamisvuodesta on hieman eriäviä historiallisia lähteitä, mutta todennäköisenä on pidetty vuotta 1744. Perustaja oli kuvernööri Rafael de la Moneda ja paikkakunnan alkuperäinen nimi oli kokonaisuudessaan El Pueblo de los Pardos Libres San Agustín de la Emboscada. Perustaminen liittyi comunero-kapinan jälkeen alkaneisiin intiaanien hyökkäyksiin Paraguayjoen varrella. Uusia Emboscadan kaltaisia paikkakuntia perustettiin Asunciónin suojelemiseksi. Emboscadan ensimmäiset asukkaat olivat Brasiliasta paenneita mustia orjia, joille annettiin lupa asettua paikalle. Vuonna 1761 Emboscadan asukasluku oli 562. Vuonna 1774 rakennettiin kaupungin kirkko.
1800-luvulla Emboscadasta kehittyi paikallisen maatalouden ja kivilouhosten keskus. Vuonna 1845 sen asukasluku oli noin tuhat. Vuonna 1816 Emboscadaan rakennettiin vankila (Cárcel de Emboscada), joka oli käytössä vielä seuraavalla vuosisadalla. 1970-luvulla vankilassa pidettiin esimerkiksi oppositioryhmien jäseniä. Vuonna 2013 vanhan vankilan lähelle rakennettiin uusi Padre Juan Antonio de la Vega-niminen vankila.
Väestö

Emboscadan asukasluku oli Paraguayn vuoden 2022 väestönlaskennan mukaan 21 182. Huomattava osa asukkaista on edelleen afroparaguaylaisia.
24. heinäkuuta kaupunkiin kuuluvassa Minasin kylässä vietetään sen suojeluspyhimys Francisco Solanon päivää. Juhlallisuuksiin liittyy katumusiikkia ja tanssia. Tapahtumasta vetää nykyisin paikkakunnalle matkailijoita.
Patsas tiellä kaupunkiin.
Paikallinen kirjasto.
San Ignacio Guazú

| San Ignacio Guazú |
| --- | --- |
 Kaupungintalo
 lippu:  vaakuna
 San Ignacio Guazú
 Koordinaatit: 26°53′12″S, 57°01′42″W 
Valtio:  Paraguay
Departementti:  Misiones
Perustettu:  24. joulukuuta 1609
Väkiluku (2022):  29 430
 
 sanignacioguazu.gov.py 
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
San Ignacio Guazú on kaupunki Paraguayn Misionesin departementissa. Se on saanut alkunsa jesuiittojen lähetysasemana vuonna 1609. Vuonna 2022 sen asukasluku oli 29 430.
Maantiede

San Ignacio Guazú sijaitsee Paraguayn Misionesin departementissa noin 225 kilometriä maan pääkaupunki Asunciónista. Sen mudosotamalla piirikunnalla on pinta-alaa 2 020 km².
Historia

Arapysandu-niminen guaranien päällikkö pyysi vuoden 1609 paikkeilla espanjalaisia lähettämään mailleen pappeja. Paikalle lähetettiin Marcial de Lorenzana ja Francisco de San Martín Asunciónista. Matkalla heihin liittyi pappi Fernando de la Cueva ja joitakin kristinuskoon kääntyneitä guaraneja. Lopulta he saapuivat Arapysandun kylään, jonne San Ignacion jesuiittojen lähetysasema perustettiin 24. joulukuuta 1609. Paikannimeen lisättiin myöhemmin vielä termi Guazú eli Suuri, erotuksena San Ignacio Minín lähetysasemaan nykyisen Argentiinan puolella. Alkuperäinen lähetysasema sijaitsi Paraguay- ja Paranájokien yhtymäkohdalla, mutta sitä siirrettiin kahdesti itään nykyiselle paikalleen vosina 1628 ja 1668. Tarkoituksena oli väistää alueella vaikuttaneita fransiskaanilähetyssaarnaajia.
Alkuperäinen lähetysasema ei ole säilynyt nykypäiviin. Paikkakunnasta kehittyi kuitenkin oman alueensa kaupan keskus, joka hyötyi ympäröivästä hedelmällisestä maatalousalueesta.
Väestö

San Ignacio Guazún asukasluku oli Paraguayn vuoden 2022 väestönlaskennan mukaan 29 430. Heistä noin 3/5 asuu kaupunkialueella ja loput maaseudulla.
Kaupunki on ollut tunnettu hiljaiseen viikkoon liittyvistä juhlallisuuksistaan, kuten Cuadros Vivientes ja Via Crucis. Tapahtumia vietetään Tañarandyn kaupunginosassa ja ne vetävät paikalle myös matkailijoita.
Paikallinen kirkko.
Pitkäperjantain viettoa.
Avebury

| Avebury |
| --- | --- |

Sijainti
 Avebury
Koordinaatit:  51°25′42″N, 1°51′14″W
Valtio:   Iso-Britannia
Paikkakunta:  Wiltshire
Aiheesta muualla
   Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OK: 
Aveburyn suuren kivikehän pystykiviä.
Suurta kivikehää ympäröi renkaan muotoinen kaivanto ja maavalli.
Aveburyn oletettu alkuperäinen rakenne.
Avebury on esihistoriallinen harvaan asetetuista pystykivistä koottu suuri kivikehä, joka sijaitsee Etelä-Englannissa Wiltshiren kreivikunnassa. Megaliittiajalta peräisin olevan kivikehän keskellä sijaitsee Aveburyn kylä. Alueella on paljon esihistoriallisia jäännöksiä.
Avebury on maailman suurin tunnettu kiviympyrä, mutta se on säilynyt vain osittain: sadan kiven kehästä on enää jäljellä vain 27 kiveä. Kehä on laajuudeltaan 11,3 hehtaaria, ja sitä ympäröi 15 metriä syvä kahden maavallin välinen kaivanto, jossa ulomman kaivannon halkaisija on yli kilometrin mittainen. Sisempänä on ollut kaksi pienempää kivikehää. Maavallissa ja kaivannossa on neljä sisäänkäyntiä. 1300-luvulla kristityt kaatoivat kiviä, koska he eivät halunneet pakanallisten paikkojen olevan pyhiä. Sitä jatkettiin 1600- ja 1700-luvuilla. Kiviä käytettiin paljon rakennusmateriaalina etenkin Aveburyn kylässä.
Kivikehän tarkoituksesta on esitetty useita eri teorioita: sen on arveltu olleen roomalainen temppeli, druidien oppilaitos, pyhän munan ja käärmeen kuva, tähtitieteellinen laskentalaite, planetaario tai amfiteatteri. Kehän on osoitettu olleen käytössä vuosien 2600 ja 1600 eaa. välillä. Erään teorian mukaan siellä on saatettu pitää uskonnollisia rituaalisia juhlia.
Aiheesta muualla

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
Avebury information at the National Trust (englanniksi)
Avebury Pagan Events Calendar (Arkistoitu – Internet Archive) (englanniksi)
Further information and over 100 images of the stones at the Megalithic Portal. (englanniksi)
Further information and over 100 images of the stones at the Modern Antiquarian site. (englanniksi)
Some buried megaliths have recently been found near the circle. Reports at: Ananova, BBC News (englanniksi)
100-Ton Stone Astounds Academics (BBC News report) (englanniksi)
The text and images of William Stukeley's survey (englanniksi)
In-depth information about the Avebury complex (englanniksi)
Assyria

Vaaleanvihreällä Assyrian valtakunta laajimmillaan Uus-Assyrian aikana 671 eaa.
Assyria oli muinaisessa Mesopotamiassa sijainnut suuri valtakunta.
Kolmannella vuosituhannella eaa. Assyria oli vielä lähinnä akkadilaisten etuvartio. Itsenäinen valtatekijä Assyriasta alkoi kehittyä vasta 1300-luvun eaa. puolenvälin aikoihin. Tällöin nousevan mahdin antamassa voimantunnossa hallitsija Assur-Uballit I antoi itselleen arvonimen "Kaikkeuden kuningas". Hän valloitti Niniven itäpuolella sijainneen viljavan tasangon ja nöyryytti Babyloniaa, joka oli siihen asti pitänyt Assyriaa etupiirinään. Tätä hallitsijaa seurasi lyhytaikainen heikkouden tila. Mutta kun valtaan nousivat Salmanassar I ja Tukulti-Ninurta I, viholliset torjuttiin ja uusia alueita vallattiin. Salmanassarin ajasta lähtien alettiin toteuttaa massiivisia väestön pakkosiirtoja. Tukulti-Ninurta löi heettiläiset ja valloitti rikkauksistaan kuuluisan Babylonian vuonna 1235 eaa.
Vähitellen assyrialaiset valloittivat alueet Kaspianmereltä Niilille ja Taurusvuorilta Persianlahdelle. Valtakautta kesti noin 300 vuotta. Assyrialaisilla oli rauta-aseita ja maine raakoina ja säälimättöminä sotilaina. Vuonna 612 eaa. Assyrian valloittivat meedialaisten ja skyyttien yhdistetyt joukot.
Assyriaa kutsutaan usein ensimmäiseksi supervallaksi ja sotilasmahdiksi. Assyrialaiset loivat mahtinsa tehokkaalla armeijalla ja säilyttivät sen terrorilla ja valloitettujen alueiden väestön pakkosiirroilla. Monet pikkuvaltiot suostuivat maksamaan veroa kuultuaan Assyrian armeijan hirmutöistä. Assyrialla oli tarve laajeta, koska se halusi kauppareitit valvontaansa ja pääomaa muun muassa hovin rakennushankkeisiin. Sotia perusteltiin myös uskonnolla, esimerkkinä Babylonin pääjumalan Mardukin kulttipatsaan anastus.
Historia

Assyrian historia jaetaan kolmeen vaiheeseen: vanhaan valtakuntaan, keskivaltakuntaan ja myöhäisvaltakuntaan eli Uus-Assyriaan.
Historia > Vanha valtakunta

Assyriasta tiedetään kolmannelta vuosituhannelta eaa. vain vähän. Maa kuului ainakin Akkadin valtakuntaan ja Urin kolmannelle dynastialle. Urin kolmas dynastia oli sumerilainen, mutta Akkad ja Assur olivat seemiläisiä. Urin kolmannen dynastian aikoihin Arabiasta siirtyi seemiläisiä beduiiniheimoja Kaksoisvirranmaahan. Vaeltelevat beduiiniheimot hyökkäilivät sumerilaisten asuttamiin kaupunkeihin ja kyliin.
Assurin kaupunki perustettiin luultavasti noin 1900 eaa. Se oli tärkeä kauppakeskus, ja sen ensimmäinen kuningas oli kaiverrusten mukaan Tudiya. Assyrialaiset olivat tuolloin luultavasti enemmän paimentolaisia kuin kaupunkilaisia. Nimi Assyria juontaa juurensa mesopotamialaisesta Assur-jumalasta, kuten myös Tigrisin varrella sijainneen Assurin nimi.
Assur vaurastui Anatoliaan suuntautuneen kaupan ansiosta ja laajentui. Assyrialaiset kehittivät raudanvalmistustaitoa ja saivat raudasta tehokkaita aseita, joiden avulla he valloittivat Lähi-idässä alueita amoraiiteilta, hurrilaisilta ja hattilaisilta. Assyrialaisten kuningas Šamši-Adad I ajoi amoriitit pois ja teki Assurista valtakuntansa pääkaupungin.
Babylonian kuningas Hammurabi valloitti Assyrian maat 1700-luvun alussa eaa. Kun Babylonia hajosi hänen kuoltuaan, Assyria yritti saada takaisin Assuria ympäröivät alueet, kunnes Adasi (1726–1691 eaa.) vihdoin onnistui siinä. Valtakunta ei kuitenkaan onnistunut vielä laajenemaan.
Historia > Keskivaltakunta

Keskivaltakunnan ajan alussa Itä-Anatolian Mitanni nousi valtaan Mesopotamiassa ja valloitti Assyrian. Heettiläiset syrjäyttivät 1300-luvulla Mitannin valta-asemastaan. Tämän vanavedessä myös assyrialaiset alkoivat laajentaa valtakuntaansa Assurista alueille, jotka olivat aiemmin olleet Mitannin vallassa. Assur-Uballit I (1353–1318) löi Mitannin joukot ja valloitti suuria alueita heettiläisiltä. Kuningas Adad-nirari I (1307–1275 eaa.) jatkoi valtakunnan laajentamista pohjoiseen ja etelään, ajaen heettiläiset pois alueelta. Kun hän oli lyönyt Mitannin, aloitettiin käytäntö, jossa estääkseen kapinat valloitettujen alueiden väestöä siirrettiin toisille alueille ja tuotiin tilalle assyrialaisia. Väestönsiirrot olivat rauhanomaisia, sillä Assyria tarvitsi ammattitaitoista työvoimaa.
Adad-nirari I:n seuraaja Salmanassar I sulautti Mitannin rippeet Assyrian kulttuuriin ja jatkoi isänsä väestönsiirtoja. Hänen seuraajansa Tukulti-Ninurta I tunnettiin julmuudestaan kapinoitsijoita kohtaan. Hän löi heettiläiset Nihriyan taistelussa vuonna 1245, mikä lopetti heettiläisten vallan alueella ja aloitti heidän kulttuurinsa taantumisen. Hän myös ryösti kapinoivan Babylonin kaupungin ja orjuutti sen väestön. Menetettyään suosionsa hänet murhattiin palatsiinsa. Hänen jälkeensä Assyria säilytti asemansa mutta ei vähään aikaan enää laajentunut. Tiglatpileser I kävi vuosien 1115–1076 eaa. välillä jälleen sotaretkiä ja laajensi Assyrian valtaa etenkin Anatoliassa. Hänen aikanaan Assyrian kulttuuri nousi kukoistukseen. Hänen poikansa Assur-bel-Kalan valtakaudella tapahtui vallankaappausyritys, josta seurasi sisällissota ja joidenkin Assyrian valloittamien kansojen, kuten aramealaisten ja amoriittien, itsenäistyminen.
Historia > Uus-Assyria

Uus-Assyrian vaiheessa valtakunta laajeni jälleen, ja valtakunnassa hallitsi vuosien 900–612 eaa. aikana useita julman maineen saaneita kuninkaita. Adad-nirari II aloitti Assyrian aiemmin hallitsemien maiden takaisinvaltauksen, mitä jatkoivat hänen seuraajansa Tukulti-Ninurta II, Assurnasirpal II ja Shalmaneser III. Assyrian vahva armeija oli ensimmäinen, joka käytti laajasti rautaa aseidensa materiaalina. Assyrialaiset kohtelivat valloittamiaan kansoja kuitenkin hyvin ja hyväksyivät heidät valtakuntansa tasaveroisiksi kansalaisiksi.
Salmanassar III:n jälkeen Assyrian laajeneminen pysähtyi sisällissotaan 820-luvulla eaa. Valtakuntaa laajensi jälleen Adad-nirari III. Stagnaation jälkeen valloituksia jatkoi 700-luvun eaa. loppupuolella Tiglatpileser III, joka muun muassa löi Urartun ja valloitti Syyrian ja Babylonin. Myös hänen seuraajansa Salmanassar V ja Sargon II laajensivat valtakuntaa entisestään. Sanherib (705–681 eaa.) valloitti Israelin, Juudan ja kreikkalaisten provinssit Anatoliassa. Hän myös siirsi valtakunnan pääkaupungin Niniveen. Sanheribin tuhottua Babylonin hänen poikansa murhasivat hänet. Assarhaddonin aikana Assyria valloitti Egyptin ja laajensi valtakuntaa pohjoisessa Zagrosvuorille ja etelässä aina Nubiaan asti.
Assyrian viimeinen suuri kuningas oli Assurbanipal (668–627 eaa.). Hän löi elamiitit ja laajensi valtakuntaansa itään ja pohjoiseen. Hänen kuoltuaan Assyria alkoi hajota ja menettää alueitaan. Vuonna 612 eaa. assyrialaisten liittoutuneet viholliset tuhosivat Niniven ja seuraavina vuosina myös muut Assyrian kaupungit.
Historia > Imperiumin jälkeen

Assyrian imperiumin tuhouduttuakin Pohjois-Mesopotamiaa kutsuttiin vielä pitkään Assyriaksi. Kaldealaiset perivät Assyrian vallan 612 eaa. ja valtasivat Assyrian aikoinaan hallitsemat maat Syyriasta ja Palestiinasta. Kaldealaiset nostivat Babylonin alueen huomattavimmaksi kaupungiksi. Persian Kyyros Suuri valtasi Babylonin 539 eaa. ja perusti suuren akhaimenidien valtakunnan. Persialaisten jälkeen Assyrian valloitti Aleksanteri Suuri. Hänen jälkeensä alueesta tuli Seleukidien valtakunnan osa, sitten parthialaisten, heidän jälkeensä roomalaisten (Assyrian provinssi) ja sitten sassanidien. Assyria lakkasi olemasta kansallinen entiteetti vasta arabivalloituksen myötä 600-luvulla.
Talous

Assyrian talous perustui maanviljelyyn, joka oli vähemmän riippuvaista keinokastelusta kuin Babyloniassa. Hevosten jalostus oli tärkeää. Kaupankäynti kasvoi entistä suurempiin mittoihin, ja kauppareittien hallinnasta sodittiin. Assyria osti metalleja Anatoliasta ja Armeniasta, tinaa Iranista ja puutavaraa lännestä.
Asevoimat

Assyria kasvatti valtaansa ensisijaisesti sotimalla. Assyrialaisilla oli suuri vakituinen armeija, joka oli koko muinaisen maailman tehokkain. Sen teho perustui koulutettuihin ammattisotilaisiin, raudasta tehtyihin aseisiin, edistyneeseen insinööritaitoon ja tehokkaisiin taktiikoihin. Assyrialaiset sotajoukot käyttivät hevosia, sotavaunuja, piirityskoneita ja teknisesti edistyneitä jousia. Assyrialaisilla jousiampujilla, jalkaväen sotilailla sekä ratsumiehillä oli kaikilla yllään pronssilevyistä tehty vartalopanssari sekä rautainen kypärä. Hevosten yllä sodassa oli vahva kankainen suojus. Assyrialaisten säälimättömyys ja julmuus sai heidän naapurinsa ja alamaisensa pelon valtaan. Pelotevaikutuksen aikaansaamiseksi assyrialaiskuninkaat kuvasivat  kapinallisille aiheuttamaansa hävitystä rakennusten seinäkaiverruksissa.
Kulttuuri > Kieli

Assyrian suurvallan aikana sen valtapiiriin kuului monia kansoja. Asukkaille kuitenkin muodostui etnisestä taustasta riippumatta assyrialainen identiteetti. Tätä auttoi aramean kielen vakiintuminen valtakunnan yhteiseksi kieleksi.
Alkujaan assyrialaiset puhuivat samaa akkadin kieltä kuin babylonialaisetkin, mutta omalla murteellaan. Assurin murteen käyttö väheni, kun kuningas Assur-Uballit I antoi määräyksen, että julkiset dokumentit pitää kirjoittaa Babylonian murteella. Ainoastaan lait kirjoitettiin edelleen assyrian murteella. Hänen aikanaan aloitettiin myös käsikirjoitusten kerääminen temppelien ja palatsin kirjastoihin. Käytäntö unohtui pitkäksi aikaa ja käynnistyi uudelleen Assurbanipalin aikana, joka oli innokas käsikirjoitusten keräilijä.
Kulttuuri > Uskonto

Assur-jumala oli alun perin pieni paikallinen jumaluus, mutta nousi Assyrian suurvalta-aikana merkittäväksi jumaluudeksi. Muuten assyrialaiset uskoivat samoihin jumaliin kuin babylonialaisetkin. Siksi tavallisen kansan mielestä joidenkin kuninkaiden tekemä baylonialaisten temppeleiden hävitys ja jumalien kulttipatsaiden tuominen Assyriaan oli pyhäinhäväistystä. Kansa uskoi tällaista tehneiden hallitsijoiden tuovan jumalten vihan koko kansan päälle ja jos tällainen hallitsija murhattiin, se oli jumalien rangaistus häpäisijälle.
Kulttuuri > Arkkitehtuuri ja taide

Assyrian arkkitehtuuri kehittyi omaleimaiseksi. Palatseissa oli värikkäitä seinämaalauksia. Kuninkaista Sanherib oli merkittävä rakennuttaja ja hänen aikanaan rakennettiin Niniveen suuri palatsi. Nykypäivään säilyneissä savitauluissa mainitaan, että palatsin ovet tehtiin jalopuusta ja niitä koristivat kupariupotukset. Suuriin ikkunoihin otettiin mallia heettiläisten palatseista. Kattoa kannattelivat setripuiset palkistot ja pylväät.
Palatsin seinät koristeltiin valtavankokoisilla kivilevyillä, joihin veistettiin korkokuvia kertomaan hallisijan sotasaavutuksista. Se, miten hämmästyttävän suuret kivilevyt on tuotu paikoilleen, on ikuistettu eräisiin korkokuviin. Monet hallitsijat kertovat pystyttäneensä kaupunkeihin pronssisia leijonia ja härkiä. Arkeologisissa kaivauksissa niistä ei ole löydetty jälkeäkään. Ne ovat kuitenkin kaikesta päätellen olleet olemassa, sillä niitä kuvataan savitauluissa yksityiskohtaisesti.
Kaupungit assyrilaiset ympäröivät turvallisuussyistä muureilla. Merkittävimpiin muureihin kuului Sanheribin Niniven ympärille rakennuttamat, joiden jäänteitä on nähtävissä myös nykyaikana.
Sinettien veistäminen kehittyi omana taiteenlajinaan.
Kulttuuri > Puutarhat

Assyrialaisia kiinnosti puutarhanhoito. He perustivat puutarhoja sekä kaupunkeihin että niiden välittömään läheisyyteen. Kuningas Sanherib perusti Niniveen suuret puutarhat ja nykyajan tutkijat ovat taipuvaisia ajattelemaan, että antiikin maailman ihmeisiin kuuluneet Babylonin riippuvat puutarhat olisivatkin olleet Ninivessä, eikä Babyloniassa. Sanherib tuotatti kasveja puutarhoihinsa niinkin kaukaa kuin Intiasta ja hänen aikanaan puuvilla nähtiin ensi kerran Kaksoisvirranmaassa.
Kulttuuri > Laki

Noin 1300-luvulle eaa. ajoitetun assyrialaisen lakikokoelman mukaan avioeron sai Assyriassa paljon helpommin kuin Babyloniassa. Jos mies halusi erota, niin miehen ei ollut pakko antaa entiselle vaimolleen mitään osuutta yhteisestä omaisuudesta. Vaikka puolisoilla olisi ollut yhteisiä lapsia, niin vaimolla ei ollut mitään oikeutta edes entiseltä mieheltään saamiinsa lahjoihin. Lisäksi määrättiin, että jos naimisissa oleva nainen jäi kiinni varkaudesta, niin hänen aviomiehensä piti korvata varastettu omaisuus ja leikata vaimoltaan korvat. Minkäänlaisia korvauksia ei miehen tarvinnut maksaa jos ei halunnut, mutta tällöin tuli luovuttaa vaimo vahingon kärsineeseen talouteen, jossa tältä piti leikata nenä.
Perheoikeudellisissa asioissa assyrialaiset olivat samoilla kannoilla kuin vanhan testamentinkin lait. Miehen piti mennä veljensä kuoltua mennä naimisiin veljensä lesken kanssa, vaikka olisikin tahollaan naimisissa. Naimisissa olevien naisten piti kodin ulkopuolella peittää itsensä huivilla, mutta laki määräsi, että prostituoitujen täytyi kulkea avopäin. Assyrilaisten lakien määräämät rangaistukset olivat yleensä ruoskimista, ruumiin silpomista tai kuolemantuomio.
Arkeologinen tutkimus

Eurooppalaisia arkeologeja alkoi tulla turkkilaisten nimellisesti hallitsemaan Mesopotamiaan 1800-luvun alussa etsimään muinaisia kohteita, joista Raamatussakin kirjoitettiin. Ensimmäiset merkittävät löydöt teki ranskalainen Paul-Émile Botta, joka kaivoi hiekan alta 1840-luvulla Sargon II:n palatsin. Englantilainen Austen Henry Layard löysi vähän myöhemmin Nimrudin kaupungin suurine palatseineen, temppeleineen ja seinäkaiverruksineen, ja Ninivestä Sanheribin suuren palatsin. Lisää suuria palatseja löydettiin aina vuoteen 1855 saakka, minkä jälkeenkin alueelta on löytynyt muinaisia kohteita, kuten hautoja.
Aiheesta muualla

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
Ylen Elävä arkisto: Muinaisen Assyrian suurvallan vaiheita
BBC: The men who uncovered Assyria (englanniksi)
LiveScience: Who Are the Assyrians? (englanniksi)
Tekniikan maailma: Muinaisten assyrialaisten valtakunta tuhoutui 2 600 vuotta sitten tapahtuneen ilmastonmuutoksen takia, kertoo tutkimus
Assyria noin vuonna 1721 eaa.
Assyria keskivaltakunnan aikana Ylä-Mesopotamiassa keltaisella värillä.
Uus-Assyria laajimmillaan vaaleanvihreällä.
Assyrialainen kohokuva, joka esittää uusassyrialaisten armeijaa Tiglatpileser III:n ajalta 720–743 eaa. Taustalla näkyy piirityskone.
Assyrialainen kvartetti.
Taiteilijan näkemys assyrialaisen palatsin sisääntuloaulasta. Kuva Sir Austen Henry Layardin teoksesta The Monuments of Nineveh, vuodelta 1853
Austen Henry Layard kaivamassa Ninivessä vuonna 1852.
Auteur

Auteur-teoria on 1940-luvulla syntynyt elokuvakritiikin laji, jonka mukaan elokuva kuvastaa sen ohjaajan taiteellista näkemystä. Ohjaaja on elokuvan tekijä (ransk. auteur) samaan tapaan kuin esimerkiksi kirjailija on romaanin tekijä.
Nimeämättömänä käsitteenä auteurismi sai alkunsa ranskalaisesta elokuvakritiikistä 1940-luvun lopulla ja juontaa juurensa André Bazinin ja Alexandre Astrucin kriittisestä lähestymistavasta; amerikkalainen kriitikko Andrew Sarris kutsui sitä vuonna 1962 auteur-teoriaksi. Käsitettä käytettiin ensimmäisen kerran ranskaksi vuonna 1955, kun ohjaaja François Truffaut kutsui sitä tekijöiden politiikaksi ja tulkitsi joidenkin ohjaajien, kuten Alfred Hitchcockin elokuvia, toistuvia teemoja ja huolenaiheita paljastavaksi kokonaisuudeksi.
Auteur-teoriaa käsitteli François Truffaut artikkelissaan ”Une certaine tendance du cinéma français”, joka ilmestyi Cahiers du cinéma -lehdessä tammikuussa 1954. Truffaut ja muut lehden toimituskunnan elokuvan uuden aallon edustajat pitivät tärkeänä sitä, että elokuvan ohjaaja toimisi tärkeänä persoonallisena ja voimakkaana taiteilijana. Itsenäisesti toimiva ohjaaja ja hänen henkilökohtainen näkemyksensä tuottaisi omakohtaisia elokuvia, joissa tekijän persoonallinen jälki näkyy selvästi. Joissain tapauksissa elokuvan auteurinä voidaan myös pitää sen tuottajaa, käsikirjoittajaa tai kuvaajaa.
Uuden aallon analyyseissa keskittiin ohjaajiin, jotka oli vallitsevassa elokuvakritiikissä ohitettu tai kuitattu pelkkinä elokuvan käsityöläisinä tai viihdyttäjinä. Tällaisia ohjaajia olivat muun muassa Alfred Hitchcock ja Howard Hawks Yhdysvalloista sekä Jean Renoir ja Luis Buñuel Euroopasta.
Kirjallisuutta

”Auteur-paraati”, Filmihullu-lehden teemanumero 1/2002.
”Auteur-teorian vaiheet”, Filmihullu-lehden teemanumero 2/2002.
Salko, Sakari: ”Auteur-teoria elokuvan tutkimuksen mallina”, Studio 11, Elokuvan vuosikirja 1981, s. 56–81.  Suomen Elokuvasäätiö, 1981.
Aiheesta muualla

François Truffaut: A Certain Tendency of French Cinema jdcopp.blogspot.com. 8.1.2007. Viitattu 30.1.2010. (englanniksi) Truffaut'n artikkelin (1954) englanninkielinen käännös.