stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Tenavatähti
Historia

Vuonna 1989 Mainostelevision viihdetoimitus mietti ideoita seuraavalle vuodelle. Jarmo Porola teki useita ehdotuksia, joista toimitus valitsi yksimielisesti Tenavatähden. Sellaista ohjelmaa ei ennen ollut tehty. Keväällä 1990 Tenavatähteen haettiin kilpailijoita pyytämällä laulunäytteitä kasetilla, ja näistä valittiin kilpailijat kesän mittaan esitettäviin ohjelmiin. Ohjelma saavutti lopulta niin suuren suosion, että loppukilpailun yleisöäänestys sai paikoitellen puhelinkeskukset tukkoon. Menestyneiden osanottajien joukosta nousi aikuisiällä edelleen esiintyviä muusikoita kuten Konsta Hietanen, Antti L. J. Pääkkönen ja Ella Lahtinen. Tenavatähti-kilpailua esitettiin vuosittain ja se oli alkuvuosinaan Suomen suosituimpia televisio-ohjelmia, mutta myöhemmin vähitellen sen suosio hiipui.
Vuonna 1996 Tenavatähti-kilpailua ei enää järjestetty, mutta sen seuraajaksi tuli samantapainen Lasten laulukilpailu Karuselli. Karuselli nähtiin MTV3:ssa kesäisin ja alkusyksyisin vuosina 1996–2000 ja kahtena viimeisenä vuotena mukana oli tenavasarjan lisäksi teinisarja. Se oli rakenteeltaan samantapainen kuin Tenavatähti ja senkin juonsi Hovi, mutta sen alkueristä näytettiin paljon pienempi osa, kilpailijoita oli paljon vähemmän, katsojaluvutkin olivat paljon pienemmät eivätkä menestyneet osanottajat olleet vastaavalla tavalla julkisuudessa kuin Tenavatähden. Auraviihde järjesti lasten Karusellin myös 2002–2004, mutta sitä ei enää näytetty valtakunnallisessa televisiossa, vaan ainoastaan paikallisilla kanavilla Etelä-Suomessa.
Kilpailun kulku

Kilpailuun haettiin keväisin osallistujia MTV3-kanavalla julkistetulla avoimella haulla. Tenavatähden esivalintaraadille sai lähettää lauluesityksensä kasetilla, ja näiden esitysten perusteella raati valitsi esiintyjät varsinaiseen televisioitavaan kilpailuun. Jo ensimmäisenä vuonna toiveikkaita oli paljon, ja parhaimpina vuosina kasetteja saapui raadin kuunneltavaksi useita satoja.
Televisiossa esitettäviin alkueriin valittiin 40 kilpailijaa (ensimmäisenä vuonna 30). Kilpailijat lauloivat taustanauhojen avulla kilpailukappaleensa, jonka jälkeen neljä- tai viisihenkinen tuomaristo antoi pisteensä esiintyjälle. Alkuerien jälkeen valittiin yhteispistemäärän mukaan parhaat kilpailijat semifinaaleihin, joissa kilpaili korkeintaan 16 esiintyjää (sekä mahdollisesti ylimääräisiä kilpailijoita). Semifinaaleissa kilpailijat esittivät kappaleensa uudestaan ja tuomariston antamat pisteet laskettiin samoin kuin alkuerissä. Semifinaaleista valittiin loppukilpailuun kahdeksan parasta (vuonna 1990 kuusi parasta) kilpailijaa.
Loppukilpailu pidettiin joka vuosi alkusyksystä Tampere-talossa ja se lähetettiin suorana lähetyksenä, toisin kuin alkuerät ja semifinaalit, jotka nauhoitettiin keväisin ja esitettiin kesän mittaan. Loppukilpailujen kohdalla ainoan poikkeuksen teki ensimmäinen, vuoden 1990 finaali, joka nauhoitettiin studiossa jo ennakkoon. Finaalissa kukin kilpailija esiintyi kaksi kertaa. He esittivät alkueräkappaleensa lisäksi jonkin muun kappaleen. Loppukilpailuissa tuomaristo antoi pisteet esiintyjille vain vuoden 1991 finaalissa. Muiden vuosien finaaleissa julkistettiin kolme parasta. Tämän lisäksi yleisöäänestyksen perusteella nimettiin yleisön suosikki.
Tenavatähteä juonsi koko sen historian ajan musiikin alalla pitkään toiminut Seppo Hovi. Tuomaristossa nähtiin muiden muassa Seppo Ruohonen, Pedro Hietanen, Arja Koriseva ja Katri Helena. Ohjelmaa tuotti Jarmo Porola VipVisionista.
Lapset saivat valita kilpailukappaleensa vapaasti, mikä johti ajoittain keskusteluun lasten laulettavaksi sopivasta musiikista. Jotkut olivat sitä mieltä, että lapset saisiavat laulaa vain lastenlauluja, ja Tenavatähteä arvosteltiin siitä, että lapset olivat esillä ikään kuin pienet aikuiset. Erikoisimpia kappalevalintoja oli Matias Sassalin laulama "Elämää juoksuhaudoissa".
Tunnettuja kilpailijoita

Monet tenavatähdet ovat julkaisseet soololevyjä, joita ovat tehneet lähinnä palkinnoille ja finaaleihin asti päässeet kilpailijat. Kirkkaasti eniten omia levyjään myynyt tenavatähti on Timo Turunen.
Tunnettuja kilpailijoita > Daralee

Isossa-Britanniassa asunut Daralee Lucia Jumpsen (s. 1977) voitti vuoden 1990 kilpailun. Hänen tätinsä Eeva Kiviharju, joka aikoinaan lauloi Seidat-yhtyeessä, oli tehnyt kilpailukappaleet "Onks Tiina kotona?" ja "Maarianna". Ensin mainitun kappaleen kilpailuesityksessä olivat taustaryhmänä Daraleen sisko Rebecca sekä heidän serkkunsa Peetu ja Inka Kiviharju. Jumpsenin sukunimi periytyy kanadalaiselta isältä.
Tunnettuja kilpailijoita > Leif Lindgren

Leif Lindgren esiintyi Tenavatähdessä vuonna 1990, jolloin hän esitti kappaleet "Liljankukka" ja "Kun tummat saapuu taivaaseen". Hän sijoittui kilpailussa kolmanneksi. Samana vuonna Lindgreniltä ilmestyi hänen omaa nimeään kantava levy.
Tunnettuja kilpailijoita > Matias Sassali

Matias Sassali esiintyi Tenavatähdessä 1991, 11-vuotiaana. Hän lauloi kappaleen "Elämää juoksuhaudoissa". Hän selviytyi loppukilpailuun, jossa ei päässyt kolmen parhaan joukkoon. Hänet kuitenkin valittiin yleisön suosikiksi finaaliviikolla järjestetyssä puhelinäänestyksessä. Sassalin kappalevalintaa pidettiin erikoisena ja hänen äitinsä sekä kilpailun juontaja Seppo Hovi olivat myös kommentoineet asiaa, mutta Sassali itse kieltäytyi esittämästä mitään muuta kappaletta. Samana vuonna häneltä ilmestyi oma soololevy. Sittemmin Sassali on opiskellut Rovalan pop- ja jazz -opistossa ja toiminut keikkamuusikkona Sininen poletti -orkesterissa, joka sai alkunsa sotilassoittokunnassa. Hän on myös työskennellyt rumpalina Lumipallo-orkesterissa, joka kiinnitetään aina uudelle tangokuninkaalle kuninkuusvuodeksi. Sassali on vaikuttanut muutaman kuukauden O'jess-nimisessä bilebändissä, joka on toiminut Idolsista tutun Pete Seppälän taustabändinä. Hän soittaa rumpuja ja taustalaulaa Jarkko Honkanen ja Taiga -tanssiorkesterissa (2017). Hän asuu vaimonsa kanssa Hattulan Parolassa. Matias Sassalin sisko Saana on vuoden 2018 tangokuningatar. Matias Sassali soittaa rumpuja myös sisartaan säestävässä Aika Velikultia -orkesterissa.
Tunnettuja kilpailijoita > Johanna Virtanen

Juli Johanna Virtanen (s. 1981) osallistui Tenavatähti-kilpailuun vuonna 1992. Vaikka tämä Turusta kotoisin oleva namibialais-suomalainen tyttö jäikin kisassa yllättäen mitalisijojen ulkopuolelle, nousi hän silti yhdeksi suosituimmista tenavatähdistä. Finaalissa hän sai toiseksi eniten yleisön ääniä. Kilpailukappaleet hänellä olivat "Molto presto" ja "Pojat". Häntä nähtiin kisojen jälkeen useissa tv-konserteissa ja monissa muissa pienemmissä konserteissa.
Tenavatähti-finaali poiki Virtaselle myös levytyssopimuksen, ja vuonna 1993 hän levytti oman pitkäsoiton Rakkauden pallomeri. Ennen valtakunnallista Tenavatähteä hän voitti pienemmän paikallisen laulukilpailun ja palkintona siitä syntyi vinyylisingle, jolta löytyvät kappaleet "Molto presto" ja "Suklaasydän". Johanna Virtanen on ollut nuoresta asti myös taitava tanssija ja vetänyt sisarensa Isabella Virtasen (myös Tenavatähti-finalisti vuodelta 1993) kanssa omaa tanssikoulua.
Johanna Virtanen oli mukana myös tyttöbändi Veenuksessa 1990-luvun loppupuolella. Bändi teki yhden pitkäsoittolevyn, jolta suhteellisen ahkerassa radiosoitossa oli single "Ake, Make, Pera ja mä. Bändin taival ei kuitenkaan ollut kovinkaan pitkä". 2000-luvun puolella Virtasta on nähty muun muassa mainostyössä, esimerkiksi Hesburgerin mainoksessa.
Tunnettuja kilpailijoita > Isabella Virtanen

Natasha Isabella Virtanen, joka tunnetaan myös nimellä 'Bella' (s. 1983) osallistui Tenavatähti-kilpailuun vuonna 1993 sisarensa Johannan edellisvuotisen menestyksen innoittamana. Kilpailukappaleenaan hän esitti Juhani Rasinkankaan säveltämän ja Pauli Ylitalon sanoittaman kappaleen "On niin monta makua". Finaalissa toisen kierroksen kappaleena oli Mika Toivasen ja Ilkka Vainion "Mä vielä aikuistun". Ennen Tenavatähteä Isabella Virtanen oli kilpaillut Salon lastenlaulukilpailussa vuonna 1992. Soololevyä hän ei koskaan tehnyt, vaikka esiintyikin ahkerasti. Johanna Virtasen kanssa he tekivät myös yhteisesiintymisiä, joilla esittivät muun muassa Johanna Virtasen levytyskappaleita albumilta Rakkauden pallomeri. Virtasen sisarukset ovat vetäneet myös omaa tanssikoulua. Nykyään Isabella Virtanen työskentelee liikunnanopettajana.
Tunnettuja kilpailijoita > Myös vanhempana esiintymistä jatkaneita

Antti Ahopelto
Aleksandra Babitzin
Rene Haavisto
Konsta Hietanen
Karoliina Kallio
Ella Lahtinen
Leif Lindeman
Antti L. J. Pääkkönen
Christopher Romberg
Timo Turunen
Tuomas Iso-Ahola
Tenavatähti-finalistit > 1990

Daralee - Onks Tiina kotona
Satu Itkonen - Tangoprinsessa
Leif Lindgren - Liljankukka
Ulla-Sofia Jalagin - Tyttö tuollainen
Janne Koivunen - Ystävän laulu
Timo Turunen - Minä olen muistanut (yleisön suosikki)
Tenavatähti-finalistit > 1991

Christopher Romberg - Sköna människor
Laura Kemppinen - Lassen koira
Nadja Lindeman - Kesäyö
Leif Lindeman - Satumaa
Katja Lindgren - Katinka
Karoliina Moilanen - Voihan pojat
Matias Sassali - Elämää juoksuhaudoissa (yleisön suosikki)
Jenni Viitalo - Koivu ja sydän
Tenavatähti-finalistit > 1992

Antti Pääkkönen - Vanha holvikirkko
Ella Lahtinen - Lounatuulen laulu
Reetta Jakkula - Sinisiä punaisia ruusunkukkia (yleisön suosikki)
Elina Kurola - Tyttö Pohjanmaalta
Anne Rasmus - Saamen neito (Guoktelogiovcci)
Henna-Riika Ruotsalainen - Daa-da daa-da
Juha Valkama - Kauan
Johanna Virtanen - Molto presto
Tenavatähti-finalistit > 1993

Tuomas Iso-Ahola - Lännen lokari (yleisön suosikki)
Jenni Laurell - Laulu kahdesta pennistä
Katja Hirvonen - Naura kun sua naurattaa
Antti Kivistö - Blue Suede Shoes
Riikka Kuusela - Isoäidin äiti
Krista Pylkkö - What about Tomorrow's Children
Juha Roms - Rakkauden väriloisto
Isabella Virtanen - On niin monta makua
Tenavatähti-finalistit > 1994

Konsta Hietanen - Daa-da daa-da (yleisön suosikki)
Toni Yli-Hirvelä - Aivan mua naurattaa
Anu Salminen - Poika tuo
Tuija Alatalo - Tunnen että ihastun
Lauri Kaivosoja - Apinaorkesteri
Maruska Lindeman - Pienen mökin tyttö
Jenny Löv - Främling
Kimmo Riikonen - Juokse sinä humma
Tenavatähti-finalistit > 1995

Annika Siltaniemi - Hienohelma
Juho Vornanen - Poika ja varsa (yleisön suosikki)
Antero Lindgren - Ruhtinaan viulu
Rene Haavisto - Tuuliviiri
Ida-Kaisa Leivonniemi - Isi tuulettaa
Ulla Lindström - Skeittaaja
Petra Lisitsin - Ruskie neitsyt, valgie neitsyt
Markus Määttänen - Olet kohtaloni
Oheistuotteita

Joka vuosi julkaistiin Tenavatähti-kokoelmalevy, jolle valittiin parhaita esityksiä finalistien, semifinalistien sekä alkukilpailijoiden joukosta. Vuosilta 1990–1994 löytyvät myös nuottikirjat lasten kilpailulauluista. Vuodesta 1991 tehtiin oheismateriaalina myyntiin VHS-tallenne, jolta löytyvät samat esitykset kuin kokoelmalevyltä. Tenavatähtiä kuullaan myös jouluäänitteellä Tenavatähtien joulu. Tällä levyllä laulaa joukko finalisteja ja semifinalisteja vuosilta 1990 ja 1991. Äänitteellä esiintyy myös kilpailun isän Seppo Hovin poika Ville, joka ei varsinaisiin kisoihin koskaan osallistunut.
Oheistuotteita > Tenavatähti-kokoelmalevyt

Tenavatähti ’90 (1990)
Tenavatähti 1991 (1991)
Tenavatähti 1992 (1992)
Tenavatähti 1993 (1993)
Tenavatähti 1994 (1994)
Tenavatähti 1995 (1995)
Oheistuotteita > Tenavatähtien soololevyjä

Leif Lindgren - Leif Lindgren 1990
Leif Lindgren - Sydänyö, sydänyö 1992
Satu Itkonen - Satu Itkonen 1991
Janne Koivunen - Paratiisi 1991
Timo Turunen - Pieni ystäväin 1991
Timo Turunen - Timppa 1992
Timo Turunen - Pieni ihminen 1994
Nadja Lindeman - Nadja 1991
Katja Lindgren (vinyyli-single) 1991
Matias Sassali - Matias Sassali 1991
Christopher Romberg - Stanna hos mig 1992
Johanna Virtanen - Johanna (vinyyli-single) 1991
Johanna Virtanen - Rakkauden pallomeri 1993
Ella Lahtinen - Monen monta mukavaa 1992
Ella Lahtinen - Ilostiikkaa 1994
Ella Lahtinen & Sara Lahtinen - Joulu sädehtii 1995
Ella Lahtinen - Tuulee 1999
Antti Pääkkönen - Hymy auttaa 1993
Antti Pääkkönen - Auringonlaskun katu 1999
Reetta Jakkula - Meille käy kaikille häijysti 1994
Tuomas Iso-Ahola - Lännen lokari 1993
Jenni Laurell - Tähti Raumalta 1994
Konsta Hietanen - Kone 1994
Kimmo Riikonen - Hummani hei! 1995
Anu Salminen - Salainen ihailija 1995
Jenny Löv - Jenny Löv 1996
Markus Määttänen - Suomi sydämessä 1995
Juho Vornanen - Poika ja varsa 1996
Rene Haavisto - Elämän värit 1997
Aiheesta muualla

Tenavatähtisivut (Arkistoitu – Internet Archive)
Toiset Tenavatähtisivut
Neljäs semifinaali vuonna 1992. Tuomarit Anneli Saaristo, Jaakko Salo, Marjukka Yliruusi, Heikki Laurila ja Arja Koriseva antavat täydet pisteet Ella Lahtiselle.
Siilinjärven EsaB

EsaB on siilinjärveläinen koripallojoukkue, joka pelasi liiton sarjoissa vuosina 1980–1998 ja jälleen vuodesta 2014 eteenpäin. Seurassa toimivat syksyllä 2018 B-poikien, C-tyttöjen ja minipoikien joukkueet sekä Pikkusudet-koriskoulu.
Sekä EsaBin miesten että naisten edustusjoukkueet pelasivat 1990-luvulla koripallon kolmanneksi korkeimmalla sarjatasolla II-divisioonassa ja karsivat noususta I-divisioonaan. Seuran juniorit ovat saavuttaneet useita aluemestaruuksia. Menestynein EsaB-kasvatti lienee maajoukkuepelaaja ja Suomen mestari Siiri Nuutinen.
Sete Cidadesin kansallispuisto

| --- | --- |
Sijainti:  Piripiri Brasilia
Pinta-ala:  77,0 km2 
| --- | --- |
Nimi alkuperäiskielellä:  Parque Nacional de Sete Cidades 
Tyyppi:  Kansallispuisto 
Perustettu:  6. elokuuta 1961 
muokkaa - muokkaa wikitekstiä - muokkaa Wikidataa

Sete Cidadesin kansallispuisto (Parque Nacional de Sete Cidades) on pieni kansallispuisto Brasilian koillisosassa, Piauín osavaltiossa. Puistossa on kummallisia kivimuodostelmia, tuhansia vuosia vanhoja kalliomaalauksia ja vesiputouksia. Sen kasvillisuus on yhdistelmä kuivaa caatinga-pensaikkoa ja trooppista cerrado-savannia.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Sete Cidadesin kansallispuisto Wikimedia Commonsissa
Roope Lipasti

Roope Lipasti Turun Kirjamessuilla 2013.
Roope Juhani Lipasti (s. 19. heinäkuuta 1970 Helsinki) on suomalainen kirjailija ja toimittaja, joka kirjoittaa sekä lapsille että aikuisille. Hän on kirjoittanut yli 30 teosta.
Elämä ja ura

Lipasti on koulutukseltaan filosofian maisteri. Hän opiskeli kotimaista kirjallisuutta ja filosofiaa Turun yliopistossa ja valmistui vuonna 1994. Hän on toiminut Turun ylioppilaslehden päätoimittajana. Lipasti on työskennellyt toimittajana, pakinoitsijana ja kolumnistina. Hän päätoimittaa myös Turun Aika -lehteä.
Lipastin ensimmäinen lastenromaani, Vilhelmiina ja Justopään tapaus, ilmestyi vuonna 2006. Hänen ensimmäinen aikuisille suunnattu romaaninsa Rajanaapuri (2012) oli Helsingin Sanomien kirjallisuuspalkintoehdokkaana. Lipastin teos Viikinkisolmu (2015) sai Lasten LukuVarkaus -palkinnon 2016. Sen jatko-osa Thorin pöly palkittiin Anni Polva -palkinnolla vuonna 2017. Vuoden 2017 Kirjan ja ruusun päivän kirja oli Lipastin teos Elovena-tyttö – suomalaisuuden käsikirja ulkomaalaisille. Vuonna 2023 Lipasti sai Runeberg Junior -palkinnon teoksellaan Palavan kaupungin lapset.
Lipasti on kirjoittanut libreton Putkiremonttioopperaan (kantaesitys Turussa 2011) ja Salapoliisioopperaan (ensi-ilta tammikuussa 2014) sekä käsikirjoittanut turkulaiselle Linnateatterille näytelmän Rempallaan.
Lipasti asuu Liedossa. Hänellä on neljä lasta.
Teokset > Aikuisten kirjat

Rajanaapuri.  Jyväskylä:  Atena, 2012.  ISBN 978-951-796-815-7.
Virtasen historia.  Hämeenlinna:  Karisto, 2012.  ISBN 978-951-23-5545-7.
Perunkirjoitus.  Jyväskylä:  Atena, 2013.  ISBN 978-951-796-940-6.
Halkaisukirvesmies: elämä ja vähäisimmät teot.  (Kirjoituskokoelma)  Jyväskylä:  Atena, 2014.  ISBN 978-952-300-029-2.
Kunnon virkamies Virtanen.  Hämeenlinna:  Karisto, 2014.  ISBN 978-951-23-5834-2.
Linnan juhlat.  Jyväskylä:  Atena, 2015.  ISBN 978-952-300-151-0.
Virtanen ja Euroopan historia.  Hämeenlinna:  Karisto, 2016.  ISBN 978-951-23-6110-6.
Viimeiset polttarit.  Jyväskylä:  Atena, 2016.  ISBN 978-952-300-236-4.
Ruotsinlaiva.  Jyväskylä:  Atena, 2017.  ISBN 978-952-300-342-2.
Jälkikasvukausi.  Jyväskylä:  Atena, 2019.  ISBN 978-952-300-539-6.
Aviotärähdys.  Jyväskylä:  Atena, 2020.  ISBN 978-952-300-656-0.
Mikaelin kirja.  Jyväskylä:  Atena, 2021.  ISBN 978-952-300-838-0.
Porakonekirjoittaja.  Jyväskylä:  Atena, 2023.  ISBN 978-951-1-42415-4.
Luutnantti Ströbelin istumajärjestys.  Jyväskylä:  Atena, 2024.  ISBN 978-951-1-47596-5.
Teokset > Lastenkirjat

Ystäväni Pasilli (WSOY 2009)
Terveisin Robinson Saarinen (WSOY 2010)
Palavan kaupungin lapset (2022)
Rauniokaupungin lapset (2023)
Vilhelmiina ja Juustopään tapaus (WSOY 2006)
Vilhelmiina ja vaaralliset kirjat (WSOY 2007)
Vilhelmiina ja vanha röyhyttelijä (WSOY 2012)
Viikinkisolmu.  Helsinki:  WSOY, 2015.  ISBN 978-951-0-40915-2.
Thorin pöly.  Helsinki:  WSOY, 2016.  ISBN 978-951-0-41459-0.
Karhuriimu.  Helsinki:  WSOY, 2017.  ISBN 978-951-0-42163-5.
Lätkä-Lauri ja ihmeräpylä.  (Kuvat: Harri Oksanen)  Helsinki:  WSOY, 2017.  ISBN 978-951-0-42264-9.
Lätkä-Lauri ja haamupelastus.  (Kuvat: Harri Oksanen)  Helsinki:  WSOY, 2018.  ISBN 978-951-0-42975-4.
Lätkä-Lauri ja tautinen turnaus.  (Kuvat: Harri Oksanen)  Helsinki:  WSOY, 2019.  ISBN 978-951-0-43743-8.
Lätkä-Lauri ja kaukalon kovis.  (Kuvat: Harri Oksanen)  Helsinki:  WSOY, 2020.  ISBN 978-951-0-44638-6.
Lätkä-Lauri ja räpylän henki.  (Kuvat: Harri Oksanen)  Helsinki:  WSOY, 2020.  ISBN 978-951-0-45244-8.
Lätkä-Lauri ja pelikielto.  (Kuvat: Harri Oksanen)  Helsinki:  WSOY, 2021.  ISBN 978-951-0-46410-6.
Lätkä-Lauri MM-kisoissa.  (MP3 äänikirja, kertoja Markus Bäckman. Kannen kuva Harri Oksanen)  Helsinki:  WSOY, 2022.  EAN 9789510486085.
Lätkä-Lauri ja maajoukkuematsi.  (Kuvat: Harri Oksanen)  Helsinki:  WSOY, 2022.  ISBN 978-951-0-48244-5.
Lätkä-Lauri ja Kanarian kuti.  (Kuvat: Harri Oksanen)  Helsinki:  WSOY, 2023.  ISBN 978-951-0-49107-2.
Luutarhurin tapaus.  (Kuvat: Anton Lipasti)  Helsinki:  WSOY, 2019.  ISBN 978-951-0-43577-9.
Leprankukka.  (Kuvat: Anton Lipasti)  Helsinki:  WSOY, 2020.  ISBN 978-951-0-44577-8.
Rudolf Rosvo ja hirveä suku.  (Kuvitus: Anton Lipasti)  Helsinki:  Gummerus, 2021.  ISBN 978-951-24-2487-0.
Rudolf Rosvo koulussa.  (Kuvitus: Anton Lipasti)  Helsinki:  Gummerus, 2022.  ISBN 978-951-24-2889-2.
Aavepartio: yksin kotona.  (Kuvat: Mari Luoma)  Helsinki:  WSOY, 2021.  ISBN 978-951-0-46174-7.
Aavepartio ja viemärin hirviö.  (Kuvat: Mari Luoma)  Helsinki:  WSOY, 2022.  ISBN 978-951-0-47974-2.
Aavepartio ja luurankotanssi.  (Kuvat: Mari Luoma)  Helsinki:  WSOY, 2023.  ISBN 978-951-0-49128-7.
Vaara vuorilla.  (Kuvat: Emiel Inkeri Nikula)  Helsinki:  WSOY, 2023.  ISBN 978-951-0-49072-3.
Aaltojen armoilla.  (Kuvat: Emiel Inkeri Nikula)  Helsinki:  WSOY, 2023.  ISBN 978-951-0-49075-4.
Kaaos kaupungissa.  (Kuvat: Emiel Inkeri Nikula)  Helsinki:  WSOY, 2023.  ISBN 978-951-0-49078-5.
Teokset > Muut

Pihalla – erään remontin anatomia (Kustannusmajakka 2006)
Menittekö te bussilla naimisiin? (Edita 2008)
Lipasti, Anton (piirrokset) & Lipasti, Roope (tekstit): Kimmo Kotka: laisteluni.  (Sarjakuva)  Turku:  Lempo Kustannus, 2016.  ISBN 978-952-5938-53-1.
Aiheesta muualla

Roope Lipasti Atenan sivuilla
Roope Lipastin kolumneja Ylen sivustolla
Lipastin Teini talossa -blogi Meilläkotona.fi-sivustolla
Karonen, Vesa: Roope Lipastin romaanissa ihmisten ongelmat muuttuvat huumoriksi (Arvio teoksesta Perunkirjoitus) HS.fi. 25.8.2013.
Viertola, Mari: Persoonallinen personal trainer (Arvio teoksesta Linnan juhlat) TS.fi. 9.8.2015.
Ruunalampi (Konnevesi)

| Ruunalampi |
| --- | --- |
Valtiot:  Suomi
Maakunnat:  Keski-Suomi
Kunnat:  Konnevesi
Koordinaatit:  62°35′41″N, 26°21′35″E
Vesistöalue ja valuma-alueen tietoja
Päävesistöalue:  Kymijoen vesistö (14)
Valuma-alue:  Konneveden alue (14.71)
Laskujoki:  oja Konneveteen 
Järvinumero:  14.711.1.074
Mittaustietoja
Pinnankorkeus:  97,8 m  
Pituus:  460 m  
Leveys:  260 m  
Rantaviiva:  1,081 km  
Pinta-ala:  6,01 ha  
Saaria:  ei saaria 
 fiRuunalampi 
Ruunalampi  on Keski-Suomessa Konnevedellä  Rossinkylän lähellä sijaitseva lampi.
Maantietoa

Lampi on 460 metriä pitkä, 260 metriä leveä, ja sen pinta-ala on 6,0 hehtaaria. Lammella ei ole kartan mukaan saaria.  Sen rantaviivan pituus on 1,1 kilometriä.
Vesistösuhteet

Lampi sijaitsee Kymijoen vesistössä (vesistöaluetunnus 14) Rautalammin reitin valuma-alueen (14.7) Konneveden alueella (14.71), jonka Konneveden lähialueeseen (14.711) se kuuluu. Lammen vedenpinnan korkeus on 97,8 metriä mpy.
Sergio

Sergio oli turkulais-kotkalainen indie rock -yhtye, joka oli toiminnassa vuosina 1996–2005. Yhtye hajosi pian debyyttialbuminsa Swords ilmestymisen jälkeen kesällä 2005. Albumi sai ilmestyessään hyviä arvioita, esimerkiksi Soundissa neljä tähteä viidestä ja Rumbassa viisi tähteä.
Diskografia

The Ship is Mine! (2002,  7" EP, Trash Can Records/Kuusi pientä kustantajaa)
See Far & Fall (2003,  EP, Trash Can Records)
Swords (2005, Verdura Records)
Jäsenet

Jari Kielosto – laulu, basso
Jussi Kielosto – kitara
Teemu Aalto – kitara
Jarkko Kujasalo – kitara
Lauri Kujasalo – rummut
Siggerudin kirkko

| Siggerudin kirkko Siggerud kirke |
| --- | --- |
 Kirkko vuonna 2006.
Sijainti:  Nordre Follo, Norja
Kirkkokunta:  Norjan kirkko
Hiippakunta:  Borgin hiippakunta
Rakentamisvuosi:  1905
Suunnittelija:  Holger Sinding-Larsen
Materiaali:  puu
Istumapaikkoja:  140
Lisää rakennusartikkeleitaArkkitehtuurin teemasivulla
Infobox OKNimi-testi OK: 
Siggerudin kirkko (norj. Siggerud kirke) on Nordre Follon kunnassa Akershusin läänissä Norjassa sijaitseva puinen pitkäkirkko vuodelta 1905.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Siggerudin kirkko Wikimedia Commonsissa
Saint-Pierren ja Miquelonin lippu

Saint-Pierren ja Miquelonin lippu.
Ranskan lippu.
Saint-Pierren ja Miquelonin lippu on Ranskan merentakaisen alueen, Saint-Pierre ja Miquelonin, epävirallinen tunnus. Alueen virallinen lippu on Ranskan lippu.
Lippu on sininen ja siinä on keltainen laiva, jonka sanotaan olevan Grande Hermine, jolla Jacques Cartier purjehti Saint-Pierrelle vuonna 1536. Lipun vasemmassa reunassa on kolme neliönmuotoista tunnusta, jotka kuvaavat saaren asukkaiden juuria. Nämä ovat ylhäältä alas baskit, bretonit ja normannit. Lipun suunnitteli paikallinen liikemies André Paturel ja lippu otettiin käyttöön vuonna 1982.
Roberto Bellarmino

| Pyhä Roberto Francesco Romolo Bellarmino |
| --- | --- |
 1500-luku
Henkilötiedot
Syntynyt: 4. lokakuuta 1542 Montepulciano
Kuollut: 17. syyskuuta 1621 Rooma
Kansalaisuus:  italialainen
Ammatti:  kardinaali
Arvonimi: Kirkonopettaja
Vanhemmat:  Vincent Bellarmino ja Cynthia Cervini
Pyhä Roberto Francesco Romolo Bellarmino S.J. (4. lokakuuta 1542 Montepulciano – 17. syyskuuta 1621 Rooma) oli renessanssiaikainen italialainen katolisen kirkon kardinaali, jesuiitta, kirjoittaja, teologi, piispa, miespyhimys ja kirkonopettaja. Mies on kanonisten lakimiesten, kanonistien, katekeettojen, katekumeenien, Cincinnatin arkkihiippakunnan ja Ohion suojeluspyhimys, sekä hänen tunnuksiaan ovat kardinaalin punainen hattu, kirkonopettajuutta symboloiva kirja ja pukeutuminen kardinaalin punaisiin vaatteisiin. Pyhimys julistettiin autuaaksi 1923, paavi Pius XI julisti hänet pyhimykseksi 1930 ja 17. syyskuuta 1931 järjestyksessä 27. kirkonopettajaksi. Hänen juhlapäiväänsä vietetään 17. syyskuuta eli päivänä, jona hän kuoli 78-vuotiaana. Mies tunnetaan erityisesti vastareformaation johtavana hahmona ja Trenton kirkolliskokouksen dekreettien tukijana. Hän oli myös paavien neuvonantaja, pyhän Aloysius Gonzagan (1568–1591) hengellinen ohjaaja ja auttoi pyhää Frans Salesilaista (1567–1622) saamaan hyväksynnän perustamalleen ja 1610 muodostetulle sääntökunnalleen Ordo Visitationis Beatissimae Mariae Virginis.