stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
All You Can Eat

| All You Can Eat Steel Panther |
| --- | --- | --- |

Studioalbumin tiedot
 Äänitetty : 2013
 Julkaistu: 1. huhtikuuta 2014
 Tyylilaji: glam metal, hard rock, heavy metal, comedy rock
 Kesto: 48.09
 Levy-yhtiö: Kobalt Label Services
Listasijoitukset
  Suomen virallinen lista: 37.
Steel Pantherin muut julkaisut
| Balls Out 2011 | All You Can Eat 2014 | Lower the Bar 2017 |
Singlet albumilta All You Can Eat
 ”Party Like Tomorrow Is the End of the World” Julkaistu: 29. lkakuuta 2013  ”The Burden of Being Wonderful” Julkaistu: 21. tammikuuta 2014  ”Gloryhole” Julkaistu: 18. maaliskuuta 2014  ”Pussywhipped” Julkaistu: 3. lokakuuta 2014  ”Fucking My Heart in the Ass” Julkaistu: huhtikuu 2015
All You Can Eat on yhdysvaltalaisen metalliyhtyeen Steel Pantherin neljäs albumi. Albumi julkaistiin 1. huhtikuuta 2014. Albumin julkaisusta ilmoitettiin syyskuussa 2013. All You Can Eat debytoi Suomen virallisen listan sijalla 37.
Albumin ensimmäinen single oli "Party Like Tomorrow is the End of the World". Toinen single oli "The Burden of Being Wonderful", joka julkaistiin 21. tammikuuta 2014. Kolmas single "Gloryhole" julkaistiin 18. maaliskuuta 2014 Steel Pantherin YouTube-kanavalla.
Maaliskuun lopussa Steel Panther julkaisi kaikki levyn kappaleet YouTubessa.
Kappaleet

Albumin kappalelista julkaistiin 13. tammikuuta 2014.
|  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| Nro | Nimi | Kesto |  |  |  |  |  |  |  |
| 1. | Pussywhipped | 4.37 |  |  |  |  |  |  |  |
| 2. | Party Like Tomorrow Is the End of the World | 4.01 |  |  |  |  |  |  |  |
| 3. | Gloryhole | 4.32 |  |  |  |  |  |  |  |
| 4. | Bukkake Tears | 4.47 |  |  |  |  |  |  |  |
| 5. | Gangbang at the Old Folks Home | 3.47 |  |  |  |  |  |  |  |
| 6. | Ten Strikes You're Out | 3.24 |  |  |  |  |  |  |  |
| 7. | The Burden of Being Wonderful | 3.29 |  |  |  |  |  |  |  |
| 8. | Fucking My Heart in the Ass | 4.14 |  |  |  |  |  |  |  |
| 9. | B.V.S. | 3.57 |  |  |  |  |  |  |  |
| 10. | You're Beautiful When You Don't Talk | 3.49 |  |  |  |  |  |  |  |
| 11. | If I Was the King | 3.42 |  |  |  |  |  |  |  |
| 12. | She's on the Rag | 3.50 |  |  |  |  |  |  |  |
|  |  | 48.09 |  |  |  |  |  |  |  |
| Japanese bonus track |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| Nro | Nimi | Kesto |  |  |  |  |  |  |  |
| 13. | People Are Stoopid | 3.27 |  |  |  |  |  |  |  |
|  |  | 51.36 |  |  |  |  |  |  |  |
| iTunes bonus track |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| Nro | Nimi | Kesto |  |  |  |  |  |  |  |
| 13. | She's on the Rag (vaihtoehtoinen versio)  | 4.46 |  |  |  |  |  |  |  |
|  |  | 52.55 |  |  |  |  |  |  |  |
Kokoonpano

Michael Starr – laulu
Satchel – soolo-, rytmikitara, akustinen kitara, taustalaulu
Lexxi Foxx – basso, taustalaulu
Stix Zadinia – rummut, lyömäsoittimet, piano, taustalaulu
Vivian Campbell (Def Leppardin kitaristi) – kitarasoolo kappaleessa "Gangbang at the Old Folks Home"
Arviot

Metacritic: 69/100
Allmusic:
V16-moottori

Daimler-Benz DB 602 on V16-moottori.
V16 tarkoittaa polttomoottoria, jonka 16 sylinteriä  on sijoitettu siten, että rakenne on kampiakselin pituusakselin suuntaisesti tarkasteltuna V-kirjaimen muotoinen. V16-moottori on luonnostaan värinätön, joten se ei tarvitse tasapainoakseleita. lähde?
Moottoreita käytetään muun muassa louhosautoissa, junien voimakoneena, suurimmissa (noin 200 tonnin) pyöräkuormaajissa ja kohtuullisen kokoisissa laivoissa. V16-moottoreiden iskutilavuus vaihtelee noin 10 ja 80 litran välillä. Tehoalue on noin 1 000–15 000 hevosvoimaa riippuen viritysasteesta ja iskutilavuudesta sekä käytettävästä polttoaineesta. lähde?
Esimerkkisovelluksia > Tuotannossa

Cadillac Series 452-henkilöauton 45 ° V-16 kansiventtiilimoottori
Cadillac Series 90-henkilöauton 135 ° V-16 sivuventtiilimoottori
Marmon Sixteen-henkilöauton 45 ° V-16 kansiventtiilimoottori
Peerless-henkilöauton V-16 kansiventtiilimoottori (yksi kolmesta V16-prototyypistä alumiinirungolla ja -korilla vuonna 1932)
Wärtsilä 46
Esimerkkisovelluksia > Konseptina

Rolls-Royce 100EX-koeauton (2004) 60° V16 [9000 cm³] (BMW:n kehitelmä Rolls-Royce Phantom VII:n V-12 moottorista, muutama prototyyppi, ei tuotantoon)
BMW 767iL-koeauton (1987) 60° V16 [6651 cm³]
Kenner Gutiérrez

Kenner Gutiérrez vuonna 2017.
Kenner Gutiérrez (s. 9. kesäkuuta 1989 Alajuela, Costa Rica) on costaricalainen jalkapalloilija, pelipaikaltaan keskuspuolustaja. Hän on pituudeltaan 178-senttimetrinen ja on edustanut heinäkuusta 2024 Costa Rican Primera Divisiónissa pelaavaa Puntarenasia.
Gutiérrez on edustanut seuratasolla merkittävimpänä LD Alajuelensea, jonka kanssa hän on voittanut viidesti maan pääsarjamestaruuden. Hän on edustanut Costa Rican A-maajoukkuetta tammikuusta 2017 ja kuului joukkueen kokoonpanoon MM-kilpailuissa 2018 muttei pelannut yhdessäkään ottelussa.
Aulis Aarnio

| Aulis Aarnio |
| --- | --- |
 Aulis Aarnio Tampereen kirjamessuilla 2010
Henkilötiedot
Syntynyt: 14. toukokuuta 1937 Kymi
Kuollut: 28. syyskuuta 2023 (86 vuotta) Kangasala, Suomi
Kansalaisuus:   Suomi
Koulutus ja ura
Tutkinnot:  Helsingin yliopisto
Instituutti:  Helsingin yliopisto Tampereen yliopisto
Tutkimusalue:  oikeusteoria- ja filosofia perhe- ja perintöoikeus
Aulis Arvi Aarnio (14. toukokuuta 1937 Kymi – 28. syyskuuta 2023 Kangasala) oli suomalainen oikeustieteilijä ja kirjailija, joka toimi Helsingin yliopiston siviilioikeuden professorina vuosina 1970–1996 ja Tampereen yliopiston Yhteiskuntatieteiden tutkimuslaitoksen johtajana vuosina 1991–2002. Hän oli erikoistunut oikeusfilosofiaan ja -teoriaan sekä siviilioikeuteen, etenkin perhe- ja perintöoikeuteen. Aarnio oli kansainvälisesti tunnettu oikeusfilosofi, jolla oli suuri rooli alan suomalaisen tutkimuksen kehityksessä.
Elämä ja ura

Aarnio syntyi räätälin perheeseen, ja hänen sukunsa juuret ovat Kangasalla Hämeessä. Nuoruudessaan hän ajelehti aikansa, kunnes ryhtyi opiskelemaan oikeustiedettä Helsingin yliopistossa. Hän valmistui vuonna 1961 ja väitteli oikeustieteen tohtoriksi vuonna 1967 väitöskirjallaan Perillisen oikeusasemasta.
Aarnio toimi Helsingin yliopiston siviilioikeuden professorina vuosina 1970–1996, Tampereen yliopiston Yhteiskuntatieteiden tutkimuslaitoksen johtajana vuosina 1991–2002 ja Suomen Akatemian tutkijaprofessorina vuosina 1974–1982. Hän oli Lapin yliopiston, jonka perustamisessa hän oli myös mukana, ja Lundin yliopiston kunniatohtori, ja toimi vierailevana professorina useissa yliopistoissa Euroopassa ja Amerikassa, kuten Buenos Airesin yliopistossa vuonna 1984, Lundin yliopistossa vuonna 1989, Minnesotan yliopistossa vuonna 1992, Cornellin yliopistossa vuonna 1993 ja Münsterin yliopistossa vuonna 1998. Aarnio osallistui perustajajäsenenä kansainvälisen Bielefelder Kreis -tutkijaryhmän toimintaan vuodesta 1983 alkaen ja toimi oikeus- ja yhteiskuntafilosofien maailmanjärjestön presidenttinä vuosina 1983–1987. Hän oli myös jäsen Suomalaisessa Tiedeakatemiassa ja Academia Europæanissa.
Aarnio kirjoitti runsaasti monografioita ja artikkeleita, joista suuri osa julkaistiin kansainvälisissä julkaisuissa. Oman tutkimustyönsä ohella Aarniolla oli merkittävä vaikutus tutkijakouluttajana. Hän käynnisti erilaisten keskustelu- ja lukupiirien, kuten Theoria Iuris -oikeusteoriapiirin, avulla toteutetun systemaattisen tutkijankoulutuksen. Aarnio myös edisti suomalaisen oikeustieteen kansainvälistymistä hakeutumalla kansainvälisiin tutkijayhteisöihin ja seminaareihin, jonne hän rekrytoi myös oppilaitaan. Aarnio sai useita huomionosoituksia, kuten Suomen Kulttuurirahaston tunnustuspalkinnon vuonna 1995, Juristiliiton K. J. Ståhlberg -mitalin vuonna 1997 ja saksalaisen Alexander von Humboldt -palkinnon vuonna 1997.
Tutkijanuran ohella Aarnio oli aktiivinen yhteiskunnallinen vaikuttaja. Hän oli näkyvästi mukana 1970-luvun alussa käydyssä oikeuslaitoksen uudistamista vaatineessa keskustelussa ja myöhemminkin jatkuvasti kommentoi oikeutta ja oikeudenmukaisuutta koskevia päivänkohtaisia kysymyksiä, julkaisten yli 300 lehtiartikkelia ja kolumnia. Vuonna 2000 hän käynnisti demokratian ongelmia pohtivan Tampere Klubi -keskustelufoorumin, jota hän johti 15 vuotta. 1990-luvulta alkaen Aarnio tuli tunnetuksi myös kirjailijana ja julkaisi kahdeksan historiallista romaania ja 20 näytelmää.
Aarnio oli kahdesti naimisissa. Ensimmäinen puoliso (1960–1981) oli erikoissairaanhoitaja Marja-Liisa Vähänen (s. 1939), jonka kanssa Aarniolla oli kaksi lasta, ja toinen (1983–2000) lehtori Aira Marjatta Liimatainen (aiemmin Kilpi, s. 1946).
Oikeustiede > Oikeusteoria

1970-luvulta alkaen Aarnio keskittyi oikeusteoreettiseen tutkimukseen. Hänen kansainvälisesti tunnettu oikeusteoreettinen pääteoksensa on The Rational as Reasonable (1987), joka on käännetty myös ranskaksi ja espanjaksi. Etenkin Aarnion teokset Mitä lainoppi on? (1978), Oikeussäännösten tulkinnasta (1982) ja oppikirja Laintulkinnan teoria (1989) ovat olleet keskeisiä oman alan hahmotuksen välineitä suomalaisen oikeustieteen tiedeyhteisölle. Aarnio edusti analyyttista oikeustiedettä, jonka ajatukset hän muotoili teoreettiseksi synteesiksi, ja kehitti sen pohjalta oikeudellista argumentaatioteoriaa. Hänen teostensa keskeisiä teemoja ovat tulkinta, oikeuslähdeoppi, oikeustieteellisen lauseen rakenne ja oikeusturvaodotusten sisältö. Aarnion oikeusteoria sai vaikutteita muun muassa oikeustieteilijöiltä Simo Zittingiltä, Kaarle Makkoselta ja Otto Brusiinilta sekä filosofeilta Georg Henrik von Wrightilta, Ludwig Wittgensteinilta ja Chaïm Perelmanilta. Hän myös teki yhteistyötä useiden ulkomaalaisten oikeusteoreetikoiden, kuten ruotsalaisen Aleksander Peczenikin, saksalaisen Robert Alexyn ja skottilaisen Neil MacCormickin kanssa.
Aarnion mukaan oikeustiede on tulkintatiede, joka tulkitsee ja systematisoi oikeussääntöjä. Aarnio piti oikeustieteen edistymisen mittana sen ongelmanratkaisukykyä, ja oikeudenalojen yleisten oppien arviointikriteerinä niiden kykyä jäsentää oikeudellisia ongelmia ja näin myös ratkaisuja mahdollisimman monivivahteisesti. Hän korosti etenkin oikeudellisten käsitteiden heuristista, oikeudellisten ongelmien jäsentämistä ja muotoilemista palvelevaa tehtävää. Hänen mukaansa näihin käsitteisiin sisältyi myös normatiivinen ulottuvuus, sillä ne rajoittavat sitä, minkälaisia oikeudellisia kysymyksiä voidaan esittää. Aarnio kritsoi käsitelainopille ominaisia induktiivisia käsitepäätelmiä siitä, että oikeusjärjestys ei ole niiden edellyttämällä tavalla säännönmukainen järjestelmä ja että tällainen päättely jättää huomiotta oikeudellisen argumentaation roolin.
Oikeustiede > Oikeusteoria > Aarnion argumentaatioteoria

Aarnion argumentaatioteoria yhdisteli analyyttista kielifilosofiaa ja mannermaista hermeneutiikkaa, ja siitä on käytetty nimitystä analyyttinen hermeneutiikka. Hän hyödynsi teoriassaan etenkin Wittgensteinin myöhäisfilosofiasta peräisin olevaa kielipelin ajatusta ja yhdisti sen Perelmanin uusretoriikan kanssa.
Aarnion mukaan laintulkintaa ohjaa regulatiivinen periaate, jonka mukaan tulkinnassa tulee pyrkiä sellaiseen ratkaisuun, jonka enemmistö oikeusyhteisöön kuuluvista rationaalisista ihmisistä voisi hyväksyä. Tulkintakannanoton tulee siis olla rationaalisesti hyväksyttävä. Oikeudellisessa tulkinnassa ei Aarnion mukaan ole kyse loogisesta vaan diskursiivisesta rationaalisuudesta, jossa korostuu pyrkimys argumentaation koherenssiin. Tulkintakannanotot eivät voi olla ehdottoman varmoja vaan niiden pätevyys on aina suhteellista, eli ne ovat enemmän tai vähemmän perusteltuja, ja oikeudellinen perusteluketju voidaan katkaista, kun omaksuttu tulkintavaihtoehto on riittävän hyvin perusteltu. Tästä syystä Aarnio on itse luonnehtinut teoriaansa heikosti normatiiviseksi. Aarnio mukaan tulkintakannanoton pätevyys määrittyy Wittgensteinin myöhäisfilosofian ja uusretoriikan termein suhteessa siihen tietyn elämänmuodon määrittämään partikulaariin ideaaliauditorioon, jolle argumentaatio on suunnattu. Eri tulkintakannanotoista voittaa siis se, joka saisi kuvitteellisen rationaalisen oikeusyhteisön enemmistön tuen, mikä myös ilmentää demokraattista käsitystä oikeudesta. Aarnion mukaan oikeudellinen ratkaisuharkinta voidaan hahmottaa tuomioistuimessa käytynä oikeudellisena dialogina, jossa jutun eri osapuolet pyrkivät vakuuttamaan tuomarin oikeusjärjestyksen sisältöä koskevan tulkintansa oikeellisuudesta eri oikeuslähteiden perusteella. Aarnio hahmotti tulkintaa myös tuomarin ratkaisupakon, kansalaisten oikeisturvaodotuksen ja yhteisölliseen kieleen liittyvän epätietoisuuden oikeuden sisällöstä muodostaman oikeusturvakolmion kautta. Tulkinnan tulee täyttää kansalaisten perusteltu oikeusturvaodotus, joka jakautuu ratkaisun ennustettavuuteen liittyvään muodolliseen oikeusturvaan ja ratkaisun sisällölliseen hyväksyttävyyteen liittyvään aineelliseen oikeusturvaan.
Oikeustiede > Oikeusteoria > Aarnion oikeuslähdeoppi

Aarnio muotoili yhdessä Peczenikin kanssa suomalaisessa oikeustieteessä yleisesti hyväksytyn oikeuslähdeopin, jonka hän esitti ensi kertaa teoksessaan Oikeussäännösten tulkinnasta. Aarnio jakoi oikeuslähteet niiden sanktioperusteisen velvoittavuuden mukaan vahvasti velvoittaviin oikeuslähteisiin, joiden sivuuttamisesta seuraa tuomarille virkavirhe, heikosti velvoittaviin oikeuslähteisiin, joiden sivuuttamisesta seuraa todennäköisyys päätöksen kumoamisesta ylemmässä oikeusasteessa, ja sallittuihin oikeuslähteisiin, joiden sivuuttamisesta ei seuraa sanktiota. Aarnion mukaan vahvasti velvoittavia oikeuslähteitä olivat lainsäädäntö ja maan tapa, heikosti velvoittavia lain esityöt ja korkeimpien oikeusasteiden ennakkopäätökset ja sallittuja muun muassa oikeuskirjallisuus, yleiset oikeusperiaatteet, oikeusvertailevat ja -historialliset argumentit, reaaliset argumentit sekä yhteiskunnalliset arvot ja arvostelmat.
Oikeustiede > Siviilioikeudellinen tutkimus

Aarnio toi analyyttisen lähestymistavan jäämistöoikeuteen väitöskirjallaan Perillisen oikeusasemasta (1967), jossa hän jäsensi perimyksen yhteydessä tapahtuvaa omistajanvaihdosta kertakaikkisen tapahtuman sijasta prosessina, jossa kunkin perillisen oikeusasema vaiheittain ja henkilösuhteittain kehittyy kohti normaalin yksinomistajan asemaa. Tällöin perinteiset kysymyksenasettelut esimerkiksi siitä, milloin perintö siirtyy tai onko kuolinpesä oikeushenkilö, osoittautuvat tarpeettomiksi. Toisessa jäämistöoikeudellisessa teoksessaan Kysymyksiä testamenttioikeuden alalta (1969) Aarnio kritisoi niin ikään alan perinteisiä kysymyksenasetteluja ja tapoja käyttää käsitteitä.
Aarnio laajensi tutkimusaluettaan avioliitto-oikeuteen teoksellaan Aviovarallisuusjärjestelmät (1978), jota on sittemmin laajennettu asteittain alan peruskommentaariksi yhdessä muiden kirjoittajien kanssa. Aarnion tuotanto on ollut virikkeenä myös sopimusoikeudelliselle tutkimukselle.
Teoksia > Oikeustieteellinen tuotanto

Perillisen oikeusasemasta.  Porvoo:  WS, 1967.
Kysymyksiä testamenttioikeuden alalta: Tutkimus eräistä oikeudellisen käsitteenmuodostuksen peruspiirteistä.  Helsinki:  Suomalainen lakimiesyhdistys, 1969.
Oikeudellisen ajattelun perusteista.  Hki, 1971.
Laki, teko ja tavoite: Tutkimus tavoitteellisuudesta lain tulkinnassa ja sen soveltamisessa.  Helsinki:  Lainopillisen ylioppilastiedekunnan kustannustoimikunta, 1975.  ISBN 978-951-9-56791-4
Aviovarallisuusjärjestelmät.  Hki, 1978.  ISBN 951-9464-02-6
Mitä lainoppi on?  (Forum-oikeustiede)  Helsinki:  Tammi, 1978.  ISBN 951-30-4310-X
Oikeussäännösten tulkinnasta: Tutkimus lainopillisen perustelun rationaalisuudesta ja hyväksyttävyydestä.  Helsinki:  Juridica, 1982.  ISBN 978-951-9-56791-4
The Rational as Reasonable: A Treatise on Legal Justification.  Dodrecht:  Reidel, 1987.  ISBN 90-277-2276-5
Laintulkinnan teoria: Yleisen oikeustieteen oppikirja.  (WSOY kurssikirjat)  Helsinki:  Tammi, 1989.  ISBN 951-0-15493-8
Aarnio, Aulis; Helin, Markku: Suomen avioliitto-oikeus.  (3. uudistettu painos)  Helsinki:  Lakimiesliiton kustannus, 1992.  ISBN 951-640-554-1
Aarnio, Aulis; Kangas, Urpo: Avioliitto, perintö ja testamentti.  Helsinki:  Lakimiesliiton kustannus, 1994.  ISBN 951-640-702-1
Reason and Authority: A Treatise on the Dynamic Paradigm of Legal Dogmatics.  Aldershot:  Dartmouth Publishing cop, 1997.  ISBN 1-85521-933-6
Tulkinnan taito: Ajatuksia oikeudesta, oikeustieteestä ja yhteiskunnasta.  Helsinki:  WSOY, 2006.  ISBN 951-9027-19-X
Aarnio, Aulis; Kangas, Urpo: Perhevarallisuusoikeus.  (Uudistettu painos)  Helsinki:  Talentum, 2010.  ISBN 978-952-14-1512-8
Essays on the Doctrinal Study of Law.  Dordrecht:  Springer, 2011.  ISBN 978-94-007-1654-4
Luentoja lainopillisen tutkimuksen teoriasta.  Helsinki:  Helsingin yliopiston oikeustieteellinen tiedekunta, 2011.  ISBN 978-952-10-5557-7
Lain ja oikeuden tähden: Tampereen raastuvan- ja käräjäoikeus 1830–2010.  Tampere:  Tampere-Seura, 2012.  ISBN 978-951-53-3445-9
Oikeutta etsimässä: Erään matkan kuvaus.  Helsinki:  Talentum, 2014.  ISBN 978-952-14-2220-1
Aarnio, Aulis; Kangas, Urpo: Suomen jäämistöoikeus I: Perintöoikeus.  (6. uudistettu painos)  Helsinki:  Alma Talent, 2016.  ISBN 978-952-14-2554-7
Aarnio, Aulis; Kangas, Urpo: Suomen jäämistöoikeus II: Testamenttioikeus.  (5. uudistettu painos)  Helsinki:  Alma Talent, 2015.  ISBN 978-952-14-2551-6
Aarnio, Aulis; Kangas, Urpo; Räbinä, Timo: Perunkirjoitus ja perinnön veroseuraamukset.  (9. uud. p.)  Helsinki:  Alma Talent, 2020.  ISBN 978-952-14-4014-4
Teoksia > Kaunokirjallinen tuotanto

Kostian pappi.  Helsinki:  WSOY, 1992.  ISBN 978-951-0-18157-7
Kettu ja leijona.  Helsinki:  WSOY, 1995.  ISBN 978-951-0-20572-3
Johannes Richterin erehdys.  Helsinki:  WSOY, 1998.  ISBN 978-951-0-23212-5
Münsterin kirjuri.  Helsinki:  WSOY, 2001.  ISBN 978-951-0-26240-5
Taivaanrannan maalari: Veijaritarina.  Tampere:  Pilot-kustannus, 2007.  ISBN 978-952-4-64558-4
Herra Himmelsraumin päiväkirja.  Helsinki:  Paasilinna, 2013.  ISBN 978-952-5856-58-3
Väsynyt vaeltaja.  Tyrvää, Vammala, Sastamala:  Warelia, 2019.  ISBN 978-952-5940-53-4
Viiltävät muistot: Kertomus ihmisistä Suomen syntyessä.  Warelia, 2021.  ISBN 978-952-387-005-5
Teoksia > Muita teoksia

Surullinen humoristi: Keskusteluja Jaakko Syrjän kanssa.  Helsinki:  WSOY, 2003.  ISBN 978-951-0-28230-4
Vastahankaan: Räätälinpojasta professoriksi.  Helsinki:  Siltala, 2009.  ISBN 978-952-234-006-1
Kirjallisuutta

Autio, Veli-Matti: Suomen professorit. Finlands professorer, s. 2–3.  Professoriliitto, 2000.  ISBN 951-95189-6-7
Hallberg, Pekka ym. (toim.): Aulis Aarnio 1937.14/5.1997: Juhlajulkaisu.  (Oikeustiede, 30)  Helsinki:  Suomalainen lakimiesyhdistys, 1997.  ISSN 0355-8215  ISBN 951-855-163-4
Helin, Markku – Kangas, Urpo (toim.): Oppilaiden kirja: Professori Aulis Aarniolle hänen täyttäessään viisikymmentä vuotta 14.5.1987.  Helsinki:  M. Helin, 1987.
Koski, Tapio: Kotiseutuihminen – maailmankansalainen: Aulis Aarnion haastattelu. Niin & Näin, 2008, nro 2, s. 96–106.  Artikkelin laaja verkkoversio ja haastattelun äänite.
Aiheesta muualla

Pekka Timonen, Aulis Aarnio Biografiasampo (vapaasti luettava)
Aarnio, Aulis hakuteoksessa Uppslagsverket Finland (2012). (ruotsiksi)
| Auktoriteettitunnisteet  |
| --- | --- |
Kansainväliset:  ISNI  VIAF  WorldCat 
Kansalliset:  Norja  Espanja  Ranska  BnF data  Katalonia  Saksa  Israel  Suomi (KANTO)  Belgia  Yhdysvallat  Ruotsi  Tšekki  Australia  Alankomaat 
Tieteilijät:  CiNii 
Henkilöt:  DDB  Kansallisbiografia  Uppslagsverket Finland  Biografiasampo 
Muut:  IdRef
Tonislav Hristov

Tonislav Hristov (s. 18. joulukuuta 1978 Vratza, Bulgaria) on bulgarialainen, Suomessa työskentelevä elokuvaohjaaja. Hän on ohjannut useita dokumentteja YLEn Asiaohjelmille. Hristovin ensimmäinen pitkä dokumenttielokuva Sinkkuelämän säännöt esitettiin DocPoint-festivaalilla 2011 ja se tuli elokuvateattereihin 1.4.2011.
Hristovin ensimmäinen pitkä näytelmäelokuva Laupias Taksikuski tuli ensi-iltaan 2023.
Filmografia

Viisi dokumenttia YLE TV1 Asiaohjelmat/Basaarille (Metron ääni, Glamour, Mummot ja Papat, Matkalla,  Parempi elämä) (2004–2008)
Seitsemän lyhytdokumenttia YLE TV1 Asiaohjelmat/Mundolle (2005–2007)
Hercules (2005)
Perhe (2008)
Virtual Love (YLE TV1 Asiaohjelmat/Tositarina) (2009)
Sinkkuelämän säännöt (2011)
Love & Engineering – Rakkauden insinöörit (2014)
Hyvä postimies (2016)
Veeran maaginen elämä (2019)
Laupias taksikuski (2023)
Viimeinen rantaleijona (2023)
Aiheesta muualla

Tonislav Hristov Internet Movie Databasessa. (englanniksi)
Tonislav Hristov Elonetissä.
Tonislav Hristov YLE Mundon sivuilla[vanhentunut linkki]
Haastattelu, Hufvudstadsbladet 26.1.2011[vanhentunut linkki]
Corkin elokuvajuhlat (Arkistoitu – Internet Archive)
Hercules (Arkistoitu – Internet Archive)
Family Fortune (Arkistoitu – Internet Archive)
Haastattelu bTV:lle
| n k Tonislav Hristov |
| --- | --- |
Pitkät elokuvat (ohjaus):  Laupias taksikuski (2023) 
Dokumenttielokuvat (ohjaus):  Hercules (2005)  Pilvi-san (2005)  My Brother Fedja (2006)  Perhe (2007)  Virtuaalirakkaus (2008)  Sinkkuelämän säännöt (2011)  Sielunruokaa (2013)  Love & Engineering – Rakkauden insinöörit (2014)  Unelmien kulisseissa (2015)  Hyvä postimies (2016)  Veeran maaginen elämä (2019) 
| Auktoriteettitunnisteet  |
| --- | --- |
Kansainväliset:  VIAF 
Kansalliset:  Saksa  Israel 
Henkilöt:  Deutsche Biographie  DDB  Ritva  Elonet
Feel the Steel

| Feel the Steel Steel Panther |
| --- | --- | --- |

Studioalbumin tiedot
 Äänitetty : 2008–2009
 Julkaistu: 8. kesäkuuta 2009 (EU)
 Tuottaja(t): Jay Ruston
 Tyylilaji: glam metal, hard rock
 Kesto: 44.27
 Levy-yhtiö: Universal
Steel Pantherin muut julkaisut
| Hole Patrol 2003 | Feel the Steel 2009 | Balls Out 2011 |
Singlet albumilta Feel the Steel
 ”Death to All But Metal” Julkaistu: 26. tammikuuta 2009  ”Community Property” Julkaistu: 2. kesäkuuta 2009
Feel the Steel on toinen albumi hard rock/glam metal -yhtye Steel Pantherilta ja on heidän ensimmäinen julkaisunsa suuren levy-yhtiön kautta. Kappaleet "Fat Girl", "Stripper Girl" ja "Hell's On Fire" ovat uudelleenäänityksiä yhtyeen debyyttialbumi Hole Patrolilta. "Death To All But Metal" on uudelleenäänitys Hey That's What I Call Sludge! Vol. 1 -kokoelmalla julkaistusta kappaleesta.
Kappaleet

Death to All But Metal – 2.30 (feat. Corey Taylor)
Asian Hooker – 4.02
Community Property – 3.39
Eyes of a Panther – 3.37
Fat Girl (Thar She Blows) – 4.38
Eatin' Ain't Cheatin' – 3.51
Party All Day (Fuck All Night) – 3.03 (feat. Justin Hawkins)
Turn Out the Lights – 4.24 (feat. M. Shadows)
Stripper Girl – 3.35
The Shocker – 4.10
Girl from Oklahoma – 3.57
Kappaleet > Bonuskappaleet

Hell's on Fire – 3.02
I Want Your Tits – 3.20
Julkaisuhistoria

| Maa | Päivämäärä |
| --- | --- |
Eurooppa: 8. kesäkuuta 2009
Japani: 5. elokuuta 2009
Yhdysvallat: 6. lokakuuta 2009
Skandinavia: 16. marraskuuta 2009
Australia: 11. joulukuuta 2009
Arvostelut

Metacritic: 55/100
Allmusic:
Elina Kahla

Elina Kahla (s. 24. huhtikuuta 1960 Espoo) on suomalainen kulttuurintutkija, tietokirjailija ja Venäjän kulttuurihistorian dosentti  Helsingin yliopistossa vuodesta 2009. Nykyisin hän työskentelee Helsingin yliopiston Aleksanteri-instituutissa. Hän on toiminut Suomen Pietarin-instituutin johtajana vuosina 2012–2016. Kahla on naimissa Aleksanteri-instiuutin entisen johtajan Markku Kivisen kanssa.
Kahla kirjoitti ylioppilaaksi Helsingin suomalaisesta yhteiskoulusta 1979; valmistui filosofian kandidaatiksi 1985, lisensiaatiksi 2001 ja väitteli tohtoriksi 2007. Hän työskenteli freelance-matkanjohtajana, suomentajana, tulkkina ja opettajana. Vuosina 1991−1996 Kahla toimi projektipäällikkönä ja konsulttina Helsingin kauppakorkeakoulun johtamiskoulutusyksikössä (nyk. Aalto University Executive Education). Vuosina 1996−2012 Kahla työskenteli Helsingin yliopiston Aleksanteri-instituutissa toimituspäällikkönä, Kikimora Publications -sarjan toimittajana ja tutkijana Suomen Akatemian rahoittamassa Venäjän modernisaation valinnat -huippuyksikössä. Kahla toimi EUNIC (en:European Union National Institutes for Culture) St. Petersburg -klusterin puheenjohtajana 2015–2016. Hän oli kaksi kertaa vuodessa ilmestyvän Ikonimaalari-kausijulkaisun päätoimittaja (2017–2019).