stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Ahopäivänkakkara
Aiheesta muualla

Suomen Lajitietokeskus: Ahopäivänkakkara (Leucanthemum vulgare)
Kasviatlas 2022: Ahopäivänkakkaran (Leucanthemum vulgare) levinneisyys Suomessa.
Pinkka – Lajintuntemuksen oppimisympäristö: Ahopäivänkakkara (Leucanthemum vulgare)
Luontoportti: Päivänkakkara (Leucanthemum vulgare)
Pohjolan kasvien pauloissa: Leucanthemum vulgare – ahopäivänkakkara
ITIS: Leucanthemum vulgare (englanniksi)
United States Department of Agriculture (USDA): Leucanthemum vulgare (englanniksi)
Flora of China: Leucanthemum vulgare (englanniksi)
Mykola Amosov

| Mykola Amosov> Nikolai Amosov |
| --- | --- |
 Mykola Amosov 1984.
Henkilötiedot
Syntynyt: 6. joulukuuta 1913 Olhovo, Tšerepovetsin piiri, Venäjä
Kuollut: 12. joulukuuta 2002 (89 vuotta) Kiova, Ukraina
Ammatti:  kirjailija
Kirjailija
Äidinkieli: venäjä
Tuotannon kieli: ukraina
Aiheesta muualla
Löydä lisää kirjailijoitaKirjallisuuden teemasivulta
Mykola (Nikolai) Myh’ailovytš Amosov (ukr. Микола Михайлович Амосов, ven. Николай Михайлович Амосов, Nikolai Mihailovitš Amosov; 6. joulukuuta 1913 Olhovo, Tšerepovetsin piiri, Venäjä – 12. joulukuuta 2002 Kiova, Ukraina) oli venäläissyntyinen ukrainalainen lääkäri ja kirjailija. Hän sai Leninin palkinnon ja useita muita palkintoja ja tunnustuksia ja oli neljä kautta Neuvostoliiton korkeimman neuvoston jäsen.
Amosovin vanhemmat olivat talonpoikaista väkeä, äiti kätilö. Ensimmäisen maailmansodan sytyttyä isä lähti sotaan. Sieltä palattuaan hän hylkäsi perheensä, joka eli sitten vaatimattomasti. Amosov opiskeli ensin teknistä alaa mutta päätyi myöhemmin lääketieteen opintojen pariin ja teki elämäntyönsä lääkärinä.
Amosovin ensimmäinen avioliitto kesti vain lyhyen aikaa. Toistamiseen hän avioitui 1944 Lida Denisenkon kanssa. He muuttivat 1952 Kiovaan ja saivat 1956 tyttären Katjan. Lida Denisenko valmistui lääkäriksi 1958.
Amosov työskenteli toisen maailmansodan aikana lääkärinä rintamalla ja sen jälkeen ensin Moskovassa, sitten Brjanskissa ja vuodesta 1953 Kiovassa. Hän erikoistui sydänkirurgiaan ja oli alalla uranuurtaja Ukrainassa.
Amosov aloitti kirjoittajanuransa 1963, kun hänen potilaansa, tyttö, kuoli leikkauksessa. Tapaus järkytti häntä, ja hän käsitteli tapahtunutta kirjoittamalla. Kirjoitus ilmestyi aikakauslehdessä Nauka i Žizn ja muissa lehdissä, ja se julkaistiin kymmeninä käännöksinä ja myös kirjassa. Taloudellista menestystä siitä ei hänelle kuitenkaan tullut, sillä Neuvostoliitto ei ollut allekirjoittanut kansainvälistä tekijänoikeussopimusta.
Muun tuotannon lisäksi Amosov julkaisi viisi kaunokirjallista teosta, joista suomeksi on ilmestynyt Avoin sydän: venäläisen kirurgin päiväkirja (Мысли и сердце, Mysli i serdtse, 1964, ilm. suomeksi 1967). Sen pohjalta syntynyt kuunnelma on esitetty Yleisradiossa 1989.
Amosovin mukaan on Kiovassa nimetty katu.
Suomennettu tuotanto

Avoin sydän: venäläisen kirurgin päiväkirja , Englanninkielisestä käännöksestä suomentanut Antti Vahtera. Helsinki: Weilin + Göös 1967
Avoin sydän: kuunnelma sydänkirurgin työstä ja tekoälystä (Mysli i serdtse). Nikolai Amosovin samannimisen teoksen pohjalta kirjoittanut V. Aleksandrov; Yleisradiolle suomentanut Jukka Voutilainen. Helsinki: Yleisradio 1989
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Mykola Amosov Wikimedia Commonsissa
Mílias

| Mílias Μίλιας |
| --- | --- |
Alkulähde:  Taÿ́getos  36°51′19″N, 22°20′33″E
Laskupaikka:  Messenianlahti, Dytikí Máni  36°49′01″N, 22°17′37″E
Maat:  Kreikka
Mílias (kreik. Μίλιας, myös Miliás, Μηλιάς), antiikin Pamisos (m.kreik. Πάμισος, lat. Pamisus), on joki Peloponnesoksen niemimaalla Kreikassa. Se saa alkunsa Taÿ́getos-vuorelta ja laskee Messenianlahteen Mánin niemimaan länsirannikolla Dytikí Mánin kunnan Ágios Nikólaoksen ja Ágios Dimítrioksen kylien välillä.
Antiikin aikana Pamisos oli messenialaisten mielestä Messenian ja Lakonian alkuperäinen raja. Sitä ei tule sekoittaa Messenian suurempaan Pámisos-jokeen.
Amalienborgin linna

Amalienborgin linna ilmasta nähtynä
Amalienborgin linna (tanskaksi Amalienborg slot) on Kööpenhaminassa, Frederiksstadenin kaupunginosassa sijaitseva Tanskan kuningasperheen talvikoti. Se koostuu neljästä samanlaisesta rokokoo-tyylisestä palatsista, jotka rakennettiin 1750- ja 1760-luvuilla kahdeksankulmaisen aukion ympärille (Amalienborg Slotsplads). Aukion keskellä sijaitsee Amalienborgin perustajan, kuningas Frederik V:n ratsastajapatsas.
Palatsit rakennettiin Frederik V:n käskystä Kristian I:n kruunajaisten ja samalla Oldenbugin hallitsijasuvun 300-vuotisjuhliin. Neljän palatsin rakennuspaikat annettiin neljälle merkittävälle aatelismiehelle; A.G. Moltke, Christian Frederik Levetzau, Joachim Brockdorff sekä Severin Løvenskiold. Heidät velvoitettiin rakentamaan neljä identtistä palatsia hovirakennusmestarin Nicolai Eigtvedin suunnitelmien mukaisesti. Rakennustyöt kestivät lähes kymmenen vuotta.
Amalienborgista tuli kuninkaallinen residenssi Christiansborgin linnan tuhouduttua tulipalossa maan tasalle helmikuun 26. ja 27. päivän välisenä yönä 1794. Kuningas osti muutaman päivän sisällä Moltken ja Schackin palatsit.
Kuningatar ja kuninkaallinen perhe näyttäytyvät Amalienborgin parvekkeella kuningattaren syntymäpäivänä 16. huhtikuuta, sekä muiden kuninkaallisen perheen juhlien yhteydessä, kuten kruununprinssiparin häiden vuonna 2004.
Kuninkaallinen perhe Kristian IX:n palatsin parvekkeella kuningattaren 70-vuotispäivänä 16. huhtikuuta 2010.
Kuninkaallinen henkivartiosto, Den Kongelige Livgarde, vartioi Amalienborgia ja muita kuninkaallisia linnoja ja palatseja. Vahdinvaihto tapahtuu Amalienborgissa päivittäin klo 12.00. Lisäksi vartiovuorot vaihdetaan kahden tunnin välein.
Neljä palatsia

Neljä palatsia ovat nimeltään:
Kristian VII:n palatsi eli Moltken palatsi (lounaassa), kuningattaren vieras- ja edustuspalatsi
Kristian VIII:n palatsi eli Levetzaun palatsi (luoteessa), Amalienborgin museo, prinssi Joachimin ja prinsessa Marien, sekä prinsessa Benedikten Kööpenhaminan asunnot.
Frederik VIII:n palatsi eli Brockdorffin palatsi (koillisessa), aiemmin kuningatar Ingridin asunto, ja vuodesta 2010 kruununprinssiparin asunto.
Kristian IX:n palatsi eli Schackin palatsi (kaakossa), kuningatar Margareeta II:n asunto
Neljä palatsia > Kristian VII:n palatsi

Kristian VII:n palatsi eli Moltken palatsi, rakennettiin vuosina 1750-54 ylihovimarsalkka A. G. Moltkelle. Kun kuninkaallisesta perheestä tuli koditon Christiansborgin linnan tulipalossa vuonna 1794, osti Kristian VII palatsin.
Kristian VII:n kuoltua vuonna 1808 Frederik VI käytti palatsia hovinsa tarpeisiin. Ulkoministeriö käytti osia palatsista 1852-85. Vuodesta 1885 lähtien palatsia on käytetty yksinomaan vieras- ja edustuspalatsina. Rakennus oli kuitenkin lyhyen ajan kruununprinssi Frederikin (IX) ja kruununprinsessa Ingridin ja myöhemmin kruununprinsessa Margareetan (II) ja prinssi Henrikin kotina omien palatsiensa kunnostustöiden aikana.
Vuonna 1971-75 palatsissa oli myös pieni lastentarha ja sittemmin luokkahuone kruununprinssille ja prinssi Joachimille.
Asuntoministeriö aloitti vuonna 1982 palatsin ulkopuolisen restauroinnin. Vuosina 1993-96 tehtiin hallituksen ja useiden yksityisten sponsoreiden tuella sisätilojen restaurointi.
Kristian VII:n palatsi on avoin yleisölle.
Neljä palatsia > Kristian VIII:n palatsi

Kristian VIII:n palatsi eli Levetzaun palatsi, rakennettiin todellinen salaneuvos Kristian Frederik Levetzaulle vuonna 1750-60. Perintöprinssi Frederik osti rakennuksen vuonna 1794 ja antoi taidemaalari ja arkkitehti Nicolai Abildgaardille vastuun palatsin sisätilojen modernisoinnista empiretyyliseksi. Kun prinssi kuoli vuonna 1805, palatsi ja arkkitehti siirtyi hänen pojalleen prinssi Kristian Frederikille. Abildgaard kuoli kuitenkin vuonna 1809, ja sisätyöt pysähtyivät. Vuonna 1839 Kristianista tuli kuningas, ja palatsia kutsuttiin sitten Kristian VIII:n palatsiksi.
Kuningas kuoli vuonna 1848, ja leskikuningatar Caroline Amalie vuonna 1881. Vuodesta 1885 osa palatsista oli ulkoministeriön käytössä, mutta se joutui väistymään vuonna 1898, kun palatsista tuli kruununprinssi Kristian (X) ja prinsessa Alexandrinen asunto.
Kristian X:n kuoleman vuonna 1947 ja kuningatar Alexandrinen vuonna 1952 jälkeen palatsi annettiin prinssi Knudin käyttöön.
Vuonna 1980 asuntoministeriö aloitti palatsin restaurointityöt, jolloin sinne sijoitettiin asuin- ja edustustilat kruununprinssi Frederikille ja prinssi Joachimille, kuningattaren kirjaston varastotiloja sekä Glücksburg-dynastiaa esittelevä museo (Amalienborgmuseet)
Sen jälkeen, kun kruununprinssipari sai haltuunsa Frederik VIII:n palatsin 2010, prinssi Joachim, prinsessa Marie ja prinsessa Benedikte käyttävät Kristian VII:n palatsia, kun he oleskelevat Kööpenhaminassa.
Kristian VIII:n palatsin takana ovat hovin käsityöläisverstaat ja pesula.
Neljä palatsia > Frederik VIII:n palatsi

Frederik VIII:n palatsi eli Brockdorffin palatsi rakennettiin 1750-60 paroni Joachim Brockdorffille. Hän kuoli vuonna 1763, jonka jälkeen ylihovimarsalkka A.G. Moltke osti palatsin. Kaksi vuotta myöhemmin hän myi palatsin Frederik V:lle. Vuodesta 1767 palatsissa toimi kadettikoulu.
Kadetit joutuivat luovuttamaan palatsin, kun Frederik VI halusi tyttärensä prinsessa Vilhelminen ja kruununprinssi Frederikin (VII) asettuvan asumaan sinne häiden jälkeen. Avioliiton purkauduttua vuonna 1837 palatsissa asui kuninkaallisen perheen jäseniä kunnes kruununprinssi Frederik (VIII) muutti palatsiin vuonna 1869. Kruununprinssi (Frederik VIII) tuli kuninkaaksi vuonna 1906, jonka mukaan palatsi sai nimensä.
Palatsi kunnostettiin kruununprinssi Frederikin (IX) ja kruununprinsessa Ingridin käyttöön vuonna 1934 . Kuningas Fredrik IX:n kuoleman vuonna 1972 jälkeenkin kuningatar Ingrid asui palatsissa kuolemaansa asti (marraskuu 2000).
Vuonna 2004 aloitettiin perusteellinen sisä- ja ulkopuolen restaurointi, jonka jälkeen kruununprinssipari sai palatsin käyttöönsä vuonna 2010. Palatsissa on nykyisin kruununprinssiparin yksityisasunto ja kruununprinssin hovin hallinto- ja edustustilat.
Neljä palatsia > Kristian IX:n palatsi

Kristian IX:n palatsin eli Schackin palatsin rakentaminen aloitettiin vuonna 1750. Vuonna 1754 rakennuttaja, todellinen salaneuvos Severin Løvenskiold, kuitenkin luopui hankkeesta taloudellisista syistä. Kreivitär Anne Sophie Schack otti palatsin hallintaansa ja antoi sen pojanpoikapuolelleen Hans Schackille. Hans Schackista tuli vuonna 1757 ylihovimarsalkka A. G. Moltken vävy, joka lainasi oman palatsinsa parhaita taidekäsityöläisiä sisätilojen viimeistelyyn.
Christiansborgin linnan tulipalon jälkeen Schackin palatsi ostettiin kruununprinssi Frederikille. Palatsi liitettiin Moltken palatsiin kahdeksan joonialaisen pylvään kolonnaadilla, jonka päällä kulki toisen kerroksen tasalla salakäytävä yli Amaliegade-kadun.
Kruununprinssistä, joka vuodesta 1784 oli ollut sairaan isänsä sijaishallitsija, tuli kuningas (Frederik VII) vuonna 1808. Kuninkaan kuoleman vuonna 1839 ja kuningatar Marien vuonna 1852 jälkeen palatsi oli mm. Korkeimman oikeuden ja ulkoministeriön käytössä.
1863 palatsi annettiin Kristian IX:n käyttöön, jonka mukaan palatsi on nimetty. Kristian IX, "Euroopan appi", asui täällä kuolemaansa saakka vuonna 1906, jonka jälkeen koti jätettiin koskemattomaksi, kunnes irtaimisto luetteloitiin 1948.
1967 palatsia kunnostettiin silloisen kruununperillisen prinsessa Margrethen ja prinssi Henrikin käyttöön. Kuningatar käyttää edelleen palatsia asuinpalatsinaan talvikuukausina.
Keltainen palatsi (Det Gule Palæ)

Hovin hallinto sijaitsee ns. keltaisessa palatsissa (Det Gule Palæ) Amaliegade-kadulla.
Rakennus rakennettiin vuosina 1764-67 kauppias Henning Frederik Bargumille ja sen suunnitteli ranskalainen arkkitehti Nicolas-Henri Jardin. Sitä pidetään Kööpenhaminan ensimmäisenä uusklassisena rakennusena, ja se on poikkeus  Frederikstaden-kaupunginosan muuten yhtenäisessä rokokoomiljöössä.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Amalienborgin linna Wikimedia Commonsissa
Nils Borgström

Nils Henrik Borgström  (14. heinäkuuta 1884 Sipoo – 13. tammikuuta 1951 Pohja) oli suomalainen maanviljelijä, joka sai maanviljelysneuvoksen arvonimen.
Henkilöhistoria

Nils Borgströmin vanhemmat olivat maanviljelysneuvos Georg Borgström ja Hilda Lovisa Charlotta Hagströmer ja puoliso 1907–1950 Ruth Aschan, professori Ossian Aschanin tytär. Lääkäri Carl August Borgström ja maanviljelysneuvos Nils Gustaf Borgström olivat heidän poikiaan. Insinööri, maanviljelysneuvos Erik Borgström ja professori Leonard Borgström olivat puolestaan Nils Borgströmin veljiä. Nils Borgström tuli ylioppilaaksi vuonna 1903 ja valmistui agronomiksi Mustialasta vuonna 1905. Hän toimi ensin Kosken ruukilla, kunnes hankki Helsingin pitäjästä ratsutilan ja vuonna 1911 Baggbyn kartanon sekä myöhemmin vielä muita tiloja Pohjasta, Sipoosta ja Pernajasta. Borgström harjoitti karjataloutta ja viljeli puutarhakasveja, mutta pyrki edistämään myös kalataloutta poikasistutuksilla ja kehitti tilansa metsätaloutta. Hän oli aktiivinen ruotsinkielisissä maanviljelysjärjestöissä. Maanviljelysneuvoksen arvonimen Borgström sai vuonna 1932.
Julkaisuja

Baggby gårds historia, 1922
Baggby Ladugård, 1927
Anita Desai

Anita Desai (ent. Anita Mazumdar, s. 24. kesäkuuta 1937 Mussoorie, Intia) on intialainen kirjailija, joka kirjoittaa englanniksi. Hänen äitinsä oli saksalainen ja isänsä kotoisin Bengalista. Desain varhainen tuotanto käsittelee naisen asemaa Intiassa. Monet Desain troksista käsittelevät intialaista porvaristoa, jonka avio-ongelmat nousevat etusijalle.
Teoksia

Cry, the Peacock, 1963
Voices in the City, 1965
Bye-Bye, Blackbird, 1971
The Peacock Garden, 1974
Where Shall We Go This Summer?, 1975
Cat on a Houseboat, 1976
Fire on the Mountain, 1977
Games at Twilight and Other Stories, 1978 (suom. Hämärän leikkejä (novellikokoelma, suomentanut Riitta Oittinen et al., LIKE 1991)
Clear Light of Day, 1980
Village by the Sea, 1982
In Custody, 1984
Baumgartner's Bombay, 1988
Journey to Ithaca, 1996
Fasting, Feasting, 1999
Diamond Dust, 2000
The Zigzag Way: A Novel, 2004
The Artist of Disappearance: Three Novellas, 2011
Anita Dark

| Anita Dark |
| --- | --- |

Henkilötiedot
Syntynyt: 11. huhtikuuta 1975 (ikä 49)
Pornonäyttelijä
Taiteilijanimet:  Sonia Bergher Sonia Berger Anita Pansy
Aktiivisena:  1994–
Aiheesta muualla
Kotisivut
IMDb
Anita Dark, oikeasti Anita Perger (unk. Perger Anita; s. 11. huhtikuuta 1975) on unkarilainen pornonäyttelijä ja -malli. Hän on vuoden 1994 Miss Budapest.
Dark on kotoisin Budapestista. Hän aloitti työnsä pornomallina 19-vuotiaana Amsterdamissa ja esiintyi ensimmäisessä pornoelokuvassaan vuonna 1995 Pariisissa. Hän on näytellyt kaikkiaan kymmenissä elokuvissa, ja hänen kuviaan on ollut Penthousessa ja Hustlerissa.
Dark on vaaleahiuksinen, mutta käytti aiemmin vakituisesti mustaa tukkaa, josta hänen taiteilijanimensä tulee.
Dark on esiintynyt sekä saman että vastakkaisen sukupuolen edustajien partnerina.
Aiheesta muualla

Viralliset sivut (englanniksi)
Anita Dark Internet Movie Databasessa. (englanniksi)
America (Thirty Seconds to Marsin albumi)

| America Thirty Seconds to Mars |
| --- | --- | --- |

Yksi kymmenennestä albumille suunnitelluista kansikuvista.
Studioalbumin tiedot
 Julkaistu: 6. huhtikuuta 2018
 Formaatti: LP, digitaalinen, CD
 Tuottaja(t): Tommy English, KillaGraham, Jared Leto, Robopop, Jamie Schefman, Yellow Claw, Zedd
 Tyylilaji: elektroninen pop, poprock
 Kesto: 42.12
 Levy-yhtiö: Interscope
Thirty Seconds to Marsin muut julkaisut
| Love, Lust, Faith and Dreams 2013 | America 2018 | It's the End of the World but It's a Beautiful Day 2023 |
Singlet albumilta America
 ”Walk On Water” Julkaistu: 22. elokuuta 2017  ”Dangerous Night” Julkaistu: 25. tammikuuta 2018  ”Rescue Me” Julkaistu: 15. tammikuuta 2018
America on yhdysvaltalaisen alternative rock -yhtye Thirty Seconds to Marsin viides studioalbumi, jonka julkaisi Interscope Records 6. huhtikuuta 2018. Albumissa on yhtyeen muita albumeja enemmän vaikutteita popista ja elektronisesta musiikista.
American sanoitukset ovat poliittisia, ja niitä inspiroi presidentti Donald Trumpin hallinto. Julkaisupäivänä yhtye tiedotti tulevasta Monolith Tour -kiertueestaan. Albumilta julkaistiin kaksi singleä: "Walk On Water" ja "Dangerous Night".
Kappaleet

Walk on Water – 3.05
Dangerous Night – 3.19
Rescue Me – 3.37
One Track Mind – 4.20 (feat. ASAP Rocky)
Monolith – 1.38
Love is Madness – 3.54 (feat. Halsey)
Great Wide Open – 4.49
Hail to the Victor – 3.22
Dawn Will Rise – 3.57
Remedy – 3.17
Live Like a Dream – 4.16
Rider – 2.58
Kappaleet > Deluxe edition bonuskappaleet

Walk on Water (acoustic version) – 3.08
Walk on Water (R3hab remix) – 2.41
Dangerous Night (Cheat Codes remix) – 3.02
Kappaleet > Japanin bonuskappaleet

One Track Mind – 4.20 (feat. ASAP Rocky)
Arvostelut

AllMusic:
Soundi:
Anicka Newell

Anicka Newell kaupunkikilpailussa Manchesterissa, Englannissa 2016.
Anicka Newell (s. 5. elokuuta 1993) on kanadalainen seiväshyppääjä.
Newell jäi Rio de Janeiron olympialaisissa 2016 karsintaan. Lontoon maailmanmestaruuskilpailuissa 2017 hän sijoittui loppukilpailussa 12:nneksi. Kansainyhteisön kisoissa 2018 hän sijoittui seitsemänneksi. Tokion olympialaisissa 2021 hän jäi loppukilpailussa ilman tulosta. Eugenen MM-kilpailuissa 2022 hän sijoittui yhdeksänneksi.
Newellin ennätys ulkoradoilla on kesäkuussa 2017 hypätty 465 cm ja sisäradoilla 470 cm tammikuulta 2021.
Niklas Arrhenius

Niklas Arrhenius vuonna 2015.
Niklas Bo Arrhenius (s. 10. syyskuuta 1982 Provo, Utah, Yhdysvallat) on ruotsalais-yhdysvaltalainen kiekonheittäjä ja kuulantyöntäjä. Hän saavutti kiekonheitossa hopeaa alle 20-vuotiaiden MM-kilpailuissa Santiago de Chilessä 2000 tuloksella 59,19. Arrhenius edusti Ruotsia vuoteen 2019 asti. Hän saa edustaa Yhdysvaltoja arvokilpailutasolla elokuussa 2022.
Arrhenius osallistui kesäolympialaisiin 2008 sijoittuen kiekonheitossa sijalle 32. Hän on osallistunut kiekonheitossa myös Göteborgin EM-kisoihin 2006, Osakan MM-kisoihin 2007, Barcelonan EM-kisoihin 2010, Daegun MM-kilpailuihin 2011, Helsingin EM-kilpailuihin 2012, Moskovan MM-kisoihin 2013. Zürichin EM-kilpailuihin 2014, Amsterdamin EM-kisoihin 2016 ja Lontoon MM-kilpailuihin 2017, mutta jäänyt joka kerta karsintaan. Kuulantyönnössä hän sijoittui kahdeksanneksi Göteborgin EM-hallikilpailuissa 2013, mutta karsiutui loppukilpailusta Barcelonan EM-kisoissa 2010 ja Pariisin sisäratojen EM-kisoissa 2011. Pituutta Arrheniuksella on 194 senttimetriä. Niklaksen isä Anders Arrhenius oli myös kuulantyöntäjä.
Arrhenius kuuluu MAP-kirkkoon ja on tehnyt lähetystyötä ns. Tukholma Missiossa.
Henkilökohtaiset ennätykset

Kiekonheitto: 66,22 m (2011)
Kuulantyöntö: 19,79 m (2011), hallissa 19,91 m (2004)
Niklas Edin

| Mitalit | Mitalit | Mitalit |  |
| --- | --- | --- | --- |
|  Niklas Edin  |  Niklas Edin  |  Niklas Edin  |  |
Maa:  Ruotsi
Miesten curling
|  Olympialaiset  |  Olympialaiset  |  Olympialaiset  |  |
|  Kultaa | Peking 2022 | curling |  |
|  Hopeaa | Pyeongchang 2018 | curling |  |
|  Pronssia | Sotši 2014 | curling |  |
| MM-kilpailut  | MM-kilpailut  | MM-kilpailut  |  |
|  Kultaa | Victoria 2013 | curling |  |
|  Kultaa | Halifax 2015 | curling |  |
|  Pronssia | Regina 2011 | curling |  |
|  Pronssia | Basel 2012 | curling |  |
| EM-kilpailut   | EM-kilpailut   | EM-kilpailut   |  |
|  Kultaa | Aberdeen 2009 | curling |  |
|  Kultaa | Karlstad 2012 | curling |  |
|  Kultaa | Champéry 2014 | curling |  |
|  Hopeaa | Moskova 2011 | curling |  |
| Sekajoukkueiden EM-kilpailut   | Sekajoukkueiden EM-kilpailut   | Sekajoukkueiden EM-kilpailut   |  |
|  Hopeaa | Andorra 2005 | sekajoukkueet |  |
|  Hopeaa | Kitzbühel 2008 | sekajoukkueet |  |
| Universiadit  | Universiadit  | Universiadit  |  |
|  Kultaa | Harbin 2009 | curling |  |
Johan Niklas Edin (s. 6. heinäkuuta 1985 Örnsköldsvik) on ruotsalainen curling-pelaaja ja olympiamitalisti. 171 senttimetriä pitkä ja 80 kilogrammaa painava Edin edustaa Karlstads CK:ta ja on nykyisin myös Ruotsin curling-maajoukkueen kapteeni.
Ura

Edin saavutti olympiapronssia vuoden 2014 talviolympialaisista Sotšista. Hänen kipparoimaan joukkueeseen kuuluivat myös Sebastian Kraupp, Fredrik Lindberg, Viktor Kjäll ja Oskar Eriksson. Vuoden 2010 talviolympialaisissa Vancouverissa Edinin kipparoima Ruotsi oli neljäs.
MM-kilpailuista Edin on saavuttanut kaksi kultaa vuosilta 2013 ja 2015 sekä kaksi pronssia vuosilta 2011 ja 2012. EM-kilpailuista hänellä on kolme kultaa vuosilta 2009, 2012 ja 2014 sekä yksi hopea vuodelta 2011. Sekajoukkueiden EM-kilpailuista Edin on saavuttanut kaksi hopeaa. Vuonna 2009 Edin kipparoi Ruotsin kultaan talviuniversiadeissa Harbinissa joukkueella, joka oli täysin sama kuin vuoden 2014 talviolympialaisissa.
America Olivo

America Olivo
America Athene Olivo (s. 5. tammikuuta 1978 Van Nuys, Kalifornia) on yhdysvaltalainen näyttelijä, laulaja ja malli, jolla on myös Kanadan ja Italian kansalaisuus. Hän on esiintynyt useissa elokuvissa ja televisiosarjoissa.
Ura

Valmistuttuaan Juilliard Schoolista Olivo muutti New Yorkista takaisin synnyinpaikkaansa Los Angelesiin. Siellä hän perusti Soluna-nimisen tyttöbändin yhdessä Aurora Rodriguezin, T. Lopezin ja Jessica Castellanosin kanssa. Vähän ajan päästä hyvän menestyksen siivittämänä Soluna teki sopimuksen UPN:n kanssa. Yhtye lopetti toimintansa vuonna 2004, jonka jälkeen Olivo jatkoi näyttelijänä ja sooloartistina.
Solunan laulajana oleminen avasi Olivolle monia ovia, ja hän sai Broadway-teatterin lisäksi rooleja useista suosituista tv-sarjoista, kuten House, Kova laki, General Hospital ja Degrassi: The Next Generation . Olivo on myös näytellyt monissa elokuvissa, joista ehkä tunnetuimmat ovat Transformers: Kaatuneiden kosto, Bitch Slap ja Perjantai 13. uusintaversio.
Vuonna 2009 Olivo esiintyi Playboyn kannessa. Itse lehdessä hän esiintyi seitsemässä alastonkuvassa. Lisäksi hän on esiintynyt kokonaan hopeaksi värjättynä Mötley Crüen Saints of Los Angeles -albumin kannessa.
Filmografia

| Elokuvat> Vuosi | Elokuvat> Suomenkielinen nimi | Elokuvat> Alkuperäinen nimi | Elokuvat> Rooli |
| --- | --- | --- | --- |
| 2004 |  | The Soluna Project | Alex |
| 2008 |  | The Thirst: Blood War | Amelia |
| 2008 |  | Iron Man | Dubain kaunotar |
| 2009 |  | Bitch Slap | Camero |
| 2009 |  | The Last Resort | Sophia |
| 2009 |  | Neighbor | naapurin tyttö |
| 2009 | Transformers: Kaatuneiden kosto | Transformers: Revenge of the Fallen | frisbeetyttö |
| 2009 |  | Friday the 13th | Amanda |
| 2010 |  | Circle | Britt |
| 2010 |  | Peas in a Pod | Debra |
| 2011 |  | Conception | Gina |
| 2012 |  | No One Lives | Tamara |
| 2012 |  | Maniac | Frankin äiti |
| 2015 |  | Mission: Impossible - Rogue Nation | Turandot |
| 2016 |  | Mars Project | kapteeni Gautier |
Yksityiselämä

America Olivon äiti Danica d'Hondt oli Miss Kanada 1959. Hänen isänsä on italialainen viinivalmistaja Nello Olivo.
Olivo on naimisissa näyttelijä Christian Campbellin kanssa. Heillä on yksi tytär, Indira Campbell.
Aiheesta muualla

Olivon kotisivut
IMDB:n artikkeli Olivosta
Anicet Abel

Anicet Abel vuonna 2015.
Anicet Abel Andrianantenaina (s. 13. maaliskuuta 1990 Antananarivo) on madagaskarilainen jalkapalloilija. Hän on pelipaikaltaan keskikenttäpelaaja. Hän siirtyi Ranskasta Bulgariaan vuonna 2011 ja pelasi siellä kymmenen vuotta. Hän edusti Bulgariassa Tšernomorets Burgasia, TsSKA Sofiaa, Botev Plovdivia ja kausina 2014–2021 Ludogorets Razgradia. Syksyllä 2021 hän siirtyi egyptiläiseen Future FC:hen.
Anicet pelasi Madagaskarin maajoukkueessa ensimmäisen maaottelunsa syyskuussa 2015 Angolaa vastaan. Hän on pelannut kaikkiaan 17 maaottelua ja tehnyt niissä kolme maalia, joista toinen syntyi Afrikan-mestaruuskilpailuissa 2019 Guineaa vastaan.