stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Ayanami-luokka
Suunnittelu

Alukset oli suunniteltu sukellusveneiden torjuntaan ja siten ne oli alun perin luokiteltu runkonumerolla DDK. Alusten pääaseina oli kolme 5 tuuman 38 pituuskaliiperin tykein varustettua kaksiputkista tykkitornia eli Yhdysvaltain laivaston Mk 35 tykkitornia, joiden kilpi oli japanilaista suunnittelua. Sukellusveneiden torjuntaan kaksi sukellusveneidentorjuntatorpedosarjaa, kaksi Hedgehog-sukellusveneentorjuntaheitintä, kaksi Y-tykkiä. Lisäksi aluksilla oli neljä 533 millimetrin torpedoputkea.
Propulsiojärjestelmänä oli kahteen akseliin kytkettynä Mitsubishi/Escher Weiss -turbiinimoottorit, joiden vaatima höyry tuotettiin kahdella Mitsubishi-Nagasakin valmistamalla CE-kattilalla. Järjestelmä tuotti 35 000 hevosvoimaa, mikä mahdollisti 32 solmun huippunopeuden. Alusten toimintamatka oli 6 000 merimailia 18 solmun nopeudella.
Niiden elektroniikka koostui OPS-1- ja OPS-15-tutkista ja OQS-12 tai OQS-14-kaikuluotaimesta. Alusten pituus oli vesirajassa 109,0 metriä. Niiden leveys oli 10,7 metriä ja syväys 3,7 metriä. Standardiuppouma oli 1 720 tonnia ja täysin kuormattuna uppouma kasvoi 2 500 tonniin. Miehistöä aluksilla oli 220 henkeä.
Alukset

Aluksista neljän hankinta vahvistettiin vuoden 1955 laivasto-ohjelmassa, minkä lisäksi vahvistettiin yhden hankinta vuoden 1957 laivasto-ohjelmassa ja kahden hankinta vuoden 1958 laivasto-ohjelmassa.
| Nimi | Telakka | Kölinlasku | Vesille | Valmis | Status |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| JDS Ayanami | Mitsubishi Zosen, Nagasaki | 20. marraskuuta 1956 | 1. kesäkuuta 1957 | 12. helmikuuta 1958 | koululaivaksi 1982 poistettu palveluksesta 25. joulukuuta 1986 |
| JDS Isonami | Shin-Mitsubishi, Kobe | 14. joulukuuta 1956 | 30. syyskuuta 1957 | 14. maaliskuuta 1958 | koululaivaksi 1975 poistettu palveluksesta 1. heinäkuuta 1987 |
| JDS Uranami | Kawasaki, Tokio | 1. helmikuuta 1957 | 29. elokuuta 1957 | 27. helmikuuta 1958 | koululaivaksi 1982 poistettu palveluksesta 25. joulukuuta 1986 |
| JDS Shikinami | Mitsui Zosen, Tamano | 14. joulukuuta 1956 | 25. syyskuuta 1957 | 15. maaliskuuta 1958 | koululaivaksi 1976 poistettu palveluksesta 1. heinäkuuta 1987 |
| JDS Takanami | Mitsui Zosen, Tamano | 8. marraskuuta 1958 | 8. elokuuta 1959 | 30. tammikuuta 1960 | koululaivaksi 1985 poistettu palveluksesta 1. maaliskuuta 1989 |
| JDS Ōnami | Ishikawajima, Kobe | 20. maaliskuuta 1959 | 13. helmikuuta 1960 | 29. elokuuta 1960 | koululaivaksi 1987 poistettu palveluksesta 1. maaliskuuta 1990 |
| JDS Makinami | Iino HI, Maizuru | 20. maaliskuuta 1959 | 25. huhtikuuta 1960 | 28. lokakuuta 1960 | koululaivaksi 1987 poistettu palveluksesta 1. maaliskuuta 1990 |
Australiankerttunen

| Australiankerttunen |
| --- | --- |

Uhanalaisuusluokitus
 Elinvoimainen  
  
Tieteellinen luokittelu
Domeeni::  Eukaryootit Eucarya
Kunta::  Eläinkunta Animalia
Pääjakso::  Selkäjänteiset Chordata
Luokka::  Linnut Aves
Lahko::  Varpuslinnut Passeriformes
Heimo::  Sirkkalinnut Locustellidae
Suku::  Australiankerttuset Poodytes
Laji::  carteri
Kaksiosainen nimi
 Poodytes carteri  (North, 1900) 
Synonyymit
 Eremiornis carteri 
Katso myös
   Australiankerttunen Wikispeciesissä  
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvoIUCN-testi OK: 
Australiankerttunen (Poodytes carteri) eli aiemmalta nimeltään australiankerttu on Australian kotoperäinen varpuslintu. Sitä esiintyy laikuittain mantereen länsirannikolla ja sieltä itään Queenslandiin. Alfred John North kuvailivat lajin holotyypin North Cape Westistä vuonna 1900.
Axel Cronvall

Axel Magnus Adrian Cronvall (4. maaliskuuta 1846 Turku – 12. heinäkuuta 1898) oli suomalainen insinööri, yritysjohtaja ja valtiopäivämies.
Cronvallin vanhemmat olivat tehtailija Magnus Johan Cronvall ja Maria Wilhelmina Wahlgren.  Cronvall opiskeli Helsingin reaalikoulun teknillisellä osastolla, työskenteli 1866–1874 Suomessa ja ulkomailla konepajoilla ja rautateillä, tuli Suomessa valtionrautateiden palvelukseen ja toimi muun muassa veturivarikon ja konepajan esimiehenä Turussa vuoteen 1890. Hän oli sitten asvalttihuopatehtaan johtaja Turussa vuodesta 1881 ja Kuusankosken paperitehtaan toimitusjohtaja vuodesta 1883. Turun kaupunginvaltuuston jäsen Cronvall oli 1890–1896 ja porvarissäädyssä Turun edustaja valtiopäivillä 1894. Hän kuoli tapaturmaisesti heinäkuussa 1898.
Atsaleapuisto

Atsaleapuisto kunnostuksen jälkeen toukokuussa 2022. Taustalla hirvenmuotoinen, puinen maisematorni Helge Hirvi.
Atsaleapuisto on Riihimäen Vahteristossa sijaitseva luontokohde. Puisto oli alkujaan Helsingin yliopiston ja Riihimäen kaupungin vuonna 2011 perustama puistoatsaleakenttä. Alueelle on istutettu noin 200 atsaleaa, jotka ovat peräisin 1990-luvun alussa aloitetuista risteytyksistä. Puiston atsaleat kukkivat kesäkuun alussa, yleensä juhannukseen saakka. Kukinta-aika on noin kolme viikkoa. Alueen ohitse kulkee Vahteriston ulkoilureitti Uhkolasta Suonummelle. Puiston lähistöllä ovat myös Uhkolansuo ja Vahteriston luonnonsuojelualue.
Atsaleapuisto kunnostettiin vuonna 2021 esteettömäksi pitkospuupoluksi. Puistossa on myös istumapenkkejä sekä maisematorni Helge Hirvi, jonka on toimittanut Juha Pykäläinen. Puiston parantaminen maksoi arviolta noin 50 000 euroa.
Aiheesta muualla

Atsaleapuiston opaskyltti, verkkoversio.
Axel Edvard Bonsdorff

Kenraalimajuri, geodeetti Axel Edvard Bonsdorff (1891–1894).
Axel Edvard Bonsdorff (Аксель Робертович Бонсдорф 21. joulukuuta 1839 – 25. heinäkuuta 1919) oli suomalainen geodeetti ja kenraali.
Axel Bonsdorff syntyi Haminassa, jossa hänen isänsä Nils Robert Bonsdorff (k. 1859), sittemmin Hartolan kirkkoherra, oli Haminan kadettikoulun matematiikan opettajana. Bonsdorff kävi itsekin Haminan kadettikoulun ja aloitti palvelusuransa Venäjän armeijassa  aliluutnanttina Astrakanin krenatöörirykmentissä 1858.  Hän suoritti vuosina 1860–62 Pietarin Tykistöakatemian ja vuosina 1866–70 Yleisesikunta-akatemian kurssin. Bonsdorff johti geodeettisia töitä mm. Turkestanissa ja perusti Tashkentiin tähtitieteellisen observatorion. Vuonna 1884 Bonsdorff siirrettiin johtamaan sotilastopografisia ja -geodeettisia töitä Suomeen. Tässä tehtävässä hän oli vuoteen 1903. Tämän jälkeen, vuosina 1904-1913, hän johti hanketta nimeltä Venäjän läntisten raja-alueiden trigonometrinen mittaus. Tuossa tehtävässä hänen alaisuutensa kuuluivat kaikki geodeettiset työt Venäjän länsirajan lähiseuduilla, Suomi mukaan lukien. Bonsdorff yleni sotilasarvoissa aina kenraalimajuriksi 1888 ja  kenraaliluutnantiksi vuonna 1901. Kun hän erosi palveluksesta vuonna 1913, hänelle myönnettiin jalkaväenkenraalin arvo.
Bonsdorff julkaisi lukuisia tutkimuksia geodesiasta, tähtitieteestä ja pallotrigonometriasta; hän mm. johti venäläis-skandinaavisesta astemittauksesta maaellipsoidin vakiot ja selvitti Encken komeetan radan häiriöitä.  Suomen maantieteellisen seuran Fennia-aikauskirjassa hän julkaisi Suomen rannikon maankohoamista käsitteleviä tutkimuksia.
Axel Bonsdorffin isänisä oli teologian professori Jacob Bonsdorff (1763–1831).
Axel Bonsdorff kuoli Hangossa 1919.
Baborów

| Baborów |
| --- | --- |
 Pyhän Joosefin kirkko
 vaakuna
 Baborów
 Koordinaatit: 50°09′20″N, 17°58′50″E 
Valtio:  Puola
Voivodikunta:  Opole
Piirikunta:  Głubczyce
Hallinto:  
 – Kunnanjohtaja:  Elżbieta Kielka
Pinta-ala:  
 – Kokonaispinta-ala:  11,86 km²
Väkiluku (2015):  3 009
 – Väestötiheys:  254 as./km²
 
 www.baborow.pl 
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Baborów (saks. Bauerwitz) on pieni kaupunki Puolan lounaisosassa, lähellä Głubczycea, Opolen voivodikunnassa. Kaupungin asukasluku oli 3 009 vuonna 2015. Väestötiheys on 254 as./km² ja pinta-ala 11,86 km².
Baborówilla on kaksi ystävyyskaupunkia: tšekkiläinen Hradec nad Moravicí ja saksalainen Teublitz.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Baborów Wikimedia Commonsissa
Barpetan piirikunta

Barpetan piirikunta (assamiksi বৰপেটা জিলা, Barapeṭā jilā, bengaliksi বরপেটা জেলা, Barapeṭā jelā) on yksi Intian Assamin osavaltion 27 piirikunnasta. Piirikunta rajautuu pohjoisesta Baksan ja Chirangin piirikuntiin, lännestä Bongaigaonin piirikuntaan, etelästä Goalparan ja Kamrupin piirikuntiin ja idästä Nalbarin piirikuntaan.
Ayase

| Ayase (綾瀬市) |
| --- | --- |
 Ayasen kaupungintalo
 lippu:  symboli
 Ayasen sijainti Kanagawan prefektuurissa
 Ayase
 Koordinaatit: 35°26′14″N, 139°25′34″E 
Valtio:  Japani
Alue:  Kantō
Prefektuuri:  Kanagawan prefektuuri
Pinta-ala:  
 – Kokonaispinta-ala:  22,14 km²
Väkiluku (07/2020):  84 317
 – Väestötiheys:  3 808,4 as./km²
Symbolit:  
 – Puu:  Japaninvaahtera (yamamomiji)
 – Kukka:  Ruusu
 – Lintu:  Kuningaskalastaja
 
 https://www.city.ayase.kanagawa.jp/ 
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Ayase (jap. 綾瀬市, Ayase-shi) on Japanin kaupunki Honshūn saarella Kantōn alueella Kanagawan prefektuurissa. Se sijaitsee sisämaassa prefektuurin keskiosassa Sagamiharan ylängöllä. Ayasessa on 84 317 asukasta (heinäkuussa 2020) ja sen pinta-ala on 22,14 neliökilometriä.
Ayase oli aiemmin maatalousvaltaista alueitta Hikichi-, Mekujiri- ja Tadejokien varrella. Siellä viljeltiin riisiä, vihanneksia ja vesimeloneja sekä tuotettiin sianlihaa. Maaseutukaupunki Ayasesta tehtiin vuonna 1945. Toisen maailmansodan jälkeen sen koillisosaan, aiemman keisarillisen Japanin laivaston lentotukikohdan paikalle, sijoitettiin Yhdysvaltain laivaston Atsugin lentotukikohta, joka vie nykyisin kaupungin alueesta noin kuudesosan. Sodan jälkeen Ayase on kaupungistunut ja teollistunut voimakkaasti osana Suur-Tokiota. Jäljelle jääneillä maaseutumaisilla alueilla harjoitetaan edelleen maanviljelyä. Kaupunkioikeudet Ayase sai vuonna 1978.
Kuvia

Chōryū-ji
Ayasen kaupunginkirjasto
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Ayase Wikimedia Commonsissa
Kaupungin internetsivut (japaniksi)
Artur Eklund

Artur Eklund (21. helmikuuta 1880 Pietarsaaren maalaiskunta – 18. elokuuta 1927 Pietarsaaren maalaiskunta) oli suomenruotsalainen toimittaja ja miekkailunopettaja.  Eklund oli mukana aktivistien ja jääkäriliikkeen toiminnassa ja hän oli myös lyhyen aikaa RKP:n kansanedustajana.
Elämänvaiheet

Eklundin vanhemmat olivat kuuromykkäinkoulun opettaja Lorentz Fredrik Eklund ja Elise Amanda Wiklund. Hän pääsi ylioppilaaksi 1898 ja valmistui filosofian kandidaatiksi 1902 ja maisteriksi 1913. Eklund toimi germaanisten kielten ja miekkailun tuntiopettajana useissa eri kouluissa vuosina 1902–1908 ja hän oli Helsingin yliopistossa ylimääräisenä miekkailunopettajana 1905–1927 sekä vakinaisena miekkailunopettajana 1927. Eklund oli moninkertainen Suomen miekkailumestari ja pohjoismainen akateeminen miekkailumestari.
Eklund oli toimittajana useassa eri ruotsinkielisessä lehdessä: Studentbladetissa 1912, Idrottsbladetissa 1913–1920, Hufvudstadsbladetissa 1915–1916, Dagens press-lehdessä 1915–1919, Svenska tidningenissä 1919–1921, Svenska pressenissä 1921–1927 sekä Församlingsbladetissa 1923–1927. Hän kirjoitti lehtiin käyttäen nimimerkkiä All-round.
Eklund oli RKP:n kansanedustajana 1919–1922 edustaen Vaasan läänin pohjoista vaalipiiriä. Hän toimi Svenska Finlands idrottsförbundetin puheenjohtajana ja sihteerinä ja hän oli myös Suomen Olympiakomitean jäsen.
Artur Eklund oli naimisissa vuodesta 1911 Rosa Matilda Roosin (s. 1885) kanssa. Metsänhoitaja Göran Magnus Eklund (s. 1917) oli heidän poikansa. Artur Eklundin veli oli arkkitehti Runar Eklund.
Mielipiteet urheilusta ja kielikysymyksestä

Eklund osallistui aktivistien toimintaan jo Voima-liiton ajoista lähtien. Ruotsinkielissä urheilutoiminnassa mukana ollut Eklund julkaisi oman käsityksensä urheilun merkityksestä kirjassaan Idrottens filosofi (1917) korostaen siinä erityisesti huippu-urheilun merkitystä. Hän väheksyi samalla terveyskasvatusta pitäen sitä "sairasvoimisteluna".
Eklund oli kiihkomielinen ruotsalaisuuden kannattaja ja vuonna 1914 Helsingin yliopiston ruotsinkielisten ylioppilaiden julkaisemassa kirjassa Svenskt i Finland. Ställning och strävanden hän kuvasi suomenruotsalaisia germaaneihin kuuluvana kansanryhmänä joka oli rodullisesti selvästi erillään suomalaisista. Germaaneille oli ominaista sotaisuus kun taas suomalaisilla ei ollut luonnostaan soturinominaisuuksia vaan he olivat historian aikana kyenneet taistelemaan vain ruotsalaisten johdolla. Eklund korosti myös Kalevalan ja germaanisen kansanrunouden eroja – Kalevalassa ei kuvattu sotasankareiden urotöitä.
Eklundin mukaan germaaneille oli ominaista "ritarillisuus, yritteliäisyys, ylväs vapaudentunne, nokkeluus ja keveämpi luonteenlaatu" kun taas suomalaisten luonteeseen kuului "taipumus mietiskelyyn, raskasliikkeisyys, hitaampi ja synkempi luonteenlaatu ja kiihkeä tunnevoima tyynen, tasaisen pinnan alla, synnyttäen milloin ihannoivaa innostusta, milloin katkeraa kaunaa".  Eklund olikin saanut ajatteluunsa vaikutteita ulkomaisilta rotuteoreetikoilta Arthur de Gobineaulta ja Houston Stewart Chamberlainilta.
Aiheesta muualla

Henrik Meinander: / Eklund, Artur (1880–1927) Kansallisbiografia-verkkojulkaisu (maksullinen).  28.2.2001. Helsinki:  Suomalaisen Kirjallisuuden Seura.
Baboloki Thebe

| Mitalit | Mitalit | Mitalit |  |
| --- | --- | --- | --- |
|  Baboloki Thebe |  Baboloki Thebe |  Baboloki Thebe |  |
Maa:  Botswana
Miesten yleisurheilu
|  Olympialaiset  |  Olympialaiset  |  Olympialaiset  |  |
|  Pronssia | Tokio 2020 | 4 × 400 metriä |  |
| Afrikan-mestaruuskilpailut  | Afrikan-mestaruuskilpailut  | Afrikan-mestaruuskilpailut  |  |
|  Kultaa | Durban 2016 | 400 metriä |  |
|  Kultaa | Durban 2016 | 4 × 400 metriä |  |
|  Kultaa | Asaba 2018 | 400 metriä |  |
| Kansainyhteisön kisat  | Kansainyhteisön kisat  | Kansainyhteisön kisat  |  |
|  Kultaa | Gold Coast 2018 | 4 × 400 metriä |  |
|  Hopeaa | Gold Coast 2018 | 400 metriä |  |
Baboloki Thebe (s. 18. maaliskuuta 1997) on botswanalainen pikajuoksija.
Thebe saavutti nuorten Afrikan kisojen alle 18-vuotiaiden sarjassa kultaa 200 metrin juoksussa ja pronssia 100 metrillä Gaboronessa 2014. Saman vuoden Eugenen alle 20-vuotiaiden MM-kilpailuissa hän karsiutui 200 metrin välierissä. Nanjingin nuorten olympialaisissa hän saavutti hopeaa 200 metrillä ajalla 21,20.
Thebe voitti 2016 Botswanan-mestaruuden 200 metrillä maailman kaikkien aikojen kymmenenneksi parhaalla junioriajalla 20,21 ja 400 metrillä junioreiden maailman kaikkien aikojen toiseksi parhaalla ajalla 44,22. Hän voitti 400 metrin Afrikan-mestaruuden Durbanissa 2016 ajalla 44,69 ja sai kultamitalin myös 4 × 400 metrin viestijuoksussa. Hän saavutti saman vuoden Bydgoszczin alle 20-vuotiaiden MM-kilpailuissa hopeaa 4 × 400 metrin viestissä. Hän selviytyi Rio de Janeiron olympialaisissa jatkoon 400 metrin alkueristä, muttei osallistunut välieräjuoksuun.
Thebe kuului Botswanan joukkueeseen, joka saavutti  IAAF World Relays -kilpailuissa hopeaa 4 × 400 metrin viestissä 2017. Lontoon MM-kilpailuissa 2017 hän sijoittui 400 metrillä neljänneksi ajalla 44,66. Gold Coastin Kansainyhteisön kisoissa 2018 hän saavutti 4 × 400 metrin viestissä kultaa ja 400 metrillä hopeaa. Hän voitti samana vuonna 400 metrin Afrikan-mestaruuden Asabassa ajalla 44,81 ja sijoittui maanosien cupissa toiseksi.
Thebe juoksi toisen osuuden Botswanan 4 × 400 metrin viestijoukkueessa, joka saavutti pronssia vuonna 2021 järjestetyissä Tokion olympialaisissa Afrikan ennätysajalla 2.57,27.
Henkilökohtaiset ennätykset > Ulkoradat

| Laji | Aika | Paikka | Päivä |
| --- | --- | --- | --- |
| 100 m | 10,29 | Gaborone | 23. toukokuuta 2015 |
| 200 m | 20,21 | Gaborone | 22. toukokuuta 2016 |
| 400 m | 44,02 | Lausanne | 6. heinäkuuta 2017 |
Aty.k

| Aty> k |
| --- | --- |

Henkilötiedot
Syntynyt: 19. maaliskuuta 1982 (ikä 42) Pariisi
Ammatti:  laulaja
Muusikko
Taiteilijanimi:  Aty.k
Laulukielet:  Ranska
Aktiivisena:  2000–
Tyylilajit:  R'n'B Reggaeton Rap
Levy-yhtiöt:  Tous Illicites Production (2004-nykyhetki)
  [ Muokkaa Wikidatassa ] [ ohje ]  
Aty.k (oik. Katy, s. 19. maaliskuuta 1982 Pariisi) on ranskalainen laulaja.
Ura

Aty.k päätyi laulajaksi 1990-luvulla duoyhtyeensä hajottua heikon menestyksen myötä. Hän päätyi sittemmin vuodesta 2001 lähtien esiintymään vierailevana artistina eri rap-artistien levyillä. Tavattuaan vuonna 2002 DJ Mazen Aty.k tutustui DJ:n kautta LIM:n, joka piti hänen lauluäänestään ja pyysi tekemään vierailevia esiintymisiä hänen albumeillaan. Hän esiintyi muutamilla LIM:n albumeilla, kuten Enfant du ghetto ja Délinquant. Sittemmin vuodesta 2007 lähtien Aty.k on laulanut reggaeton parissa.
Aiheesta muualla

Aty.k Myspacessa (englanniksi)
Barouélin piiri

Barouélin piiri Malin kartalla.
Barouélin piiri (ransk. Cercle de Barouéli) on paikallishallintoalue Malin Ségoun alueella. Sen pinta-ala on 4 170 neliökilometriä. Asukkaita on 203 600 henkeä.
Barouélin piiri rajoittuu pohjoisessa Ségoun ja idässä Blan piireihin sekä etelässä ja lännessä Koulikoron alueeseen. Pohjoisrajalla virtaa Nigerjoki. Seutu kuuluu Sahelin vyöhykkeeseen.
Piiriin kuuluu 11 maalaiskuntaa: Barouéli, Boidié, Dougoufié, Gouendo, Kalaké, Konobougou, N’Gassola, Sanando, Somo, Tamani ja Tesserla. Hallinnollinen keskus on Barouéli. Kyliä on yhteensä 231. Asukkaat ovat etupäässä bambaroita, fulbeja, miniankoja, somonoja ja soninkeja. Vallitseva uskonto on islam.
Seudun pääelinkeinot ovat maanviljely ja karjanhoito. Tärkeimmät viljelykasvit ovat hirssi, riisi, durra ja maissi sekä myytäväksi menevät maapähkinä, puuvilla ja vesimeloni. Kotieläimiä ovat naudat, aasit, lampaat, vuohet ja siipikarja. Lisäksi harjoitetaan käsityöammatteja ja kaupankäyntiä.
Athene Pronaian temppeli (uudempi)

| Uudempi Athene Pronaian temppeli |
| --- | --- |
 Uudemman Athene Pronaian temppelin rauniot.
Sijainti:  Athene Pronaian pyhäkkö­alue, Delfoin arkeologinen alue, Delfoí, Fokis, Keski-Kreikka, Kreikka
Koordinaatit:  38°28′48.9″N, 22°30′27.6″E
Rakennustyyppi:  kreikkalainen temppeli
Valmistumisvuosi:  n. 370–360 eaa.
Tyylisuunta:  doorilainen
 Osa Unescon maailmanperintökohdetta Delfoin arkeologinen alue 
Lisää rakennusartikkeleitaArkkitehtuurin teemasivulla
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Athene Pronaian temppeli oli antiikin aikainen Athene Pronaialle omistettu kreikkalainen temppeli Delfoissa Kreikassa. Se oli toinen ja uudempi alueen kahdesta samalle jumalattarelle omistetusta temppelistä. Sen rauniot sijaitsevat Athene Pronaian pyhäkköalueella, joka on osa Delfoin arkeologista aluetta ja Unescon maailmanperintökohdetta.
Historia

Temppeli oli Delfoin uudempi Athene Pronaialle omistettu temppeli ja rakennettiin myöhemmällä klassisella kaudella noin vuonna 370–360 eaa. Sen lähellä hieman idempänä sijaitsi vanha Athene Pronaian temppeli, jonka korvaajaksi temppeli rakennettiin. Vaikuttaa kuitenkin siltä, että vanha temppeli säilyi käytössä uuden rakentamisen jälkeenkin.
On ehdotettu myös, että tämä temppeli olisikin ollut omistettu Artemiille Athenen sijasta, sillä Pausaniaan mukaan Athene Pronaian pyhäkköalueella olisi ollut myös Artemiin temppeli. Perinteisesti temppeli tulkitaan kuitenkin Athenen temppeliksi.
Rakennus

Uusi temppeli sijaitsi Athene Pronaian pyhäkköalueen länsilaidalla pyöreän Tholoksen länsipuolella. Paikka oli enemmän suojassa putoavilta kiviltä, jotka olivat tuhonneet vanhemman temppelin. Uusi temppeli oli rakennettu kalkkikivestä ja edusti doorilaista tyyliä. Se oli prostyyli antatemppeli, jossa oli sen lounaaseen päin olleessa julkisivussa kuusi pylvästä (heksatyyli), jotka muodostivat vestibyyli-pronaoksen. Temppelin perustusten koko oli noin 22 × 11 metriä. Krepidomassa oli kolme porrasta. Sisällä temppelissä oli cella. Sen ja pronaoksen välisessä oviaukossa oli kaksi joonialaista pylvästä.
Sisällä cellassa oli jalustoista päätellen useita patsaita. Temppelissä ei vaikuta olleen veistoskoristeluita lukuun ottamatta katon akroterion-koristeita. Temppelin länsipuolella oli huoneita, joita on arveltu pappien rakennukseksi.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta uudempi Athene Pronaian temppeli Wikimedia Commonsissa
Uudemman Athene Pronaian temppelin rauniot (etualalla oikealla) sekä Tholoksen rauniot (vasemmalla).
Balthasar Niederkofler

| Mitalit> Maa:   Itävalta.Miesten hiihto.MM-kilpailut  | Mitalit> Maa:   Itävalta.Miesten hiihto.MM-kilpailut  | Mitalit> Maa:   Itävalta.Miesten hiihto.MM-kilpailut  | Maa:   Itävalta> Miesten hiihto. |
| --- | --- | --- | --- |
|  Pronssia | Innsbruck 1933 | 4 × 10 km viesti |  |
Balthasar Niederkofler (10. marraskuuta 1906 Zell am Ziller – 11. huhtikuuta 1989 Gries am Brenner) oli itävaltalainen hiihtäjä, joka kilpaili 1930-luvulla. Hän voitti pronssia 4 × 10 kilometrin viestissä MM-kisoissa vuonna 1933.
Austin Smith

| Austin Smith |
| --- | --- |

Henkilötiedot
Syntynyt: 7. marraskuuta 1988 (ikä 35) Dallas, TX, Yhdysvallat
Kansalaisuus:   Yhdysvallat
Jääkiekkoilija
Pelipaikka:  oikea laitahyökkääjä
Maila:  oikea
Pituus:  180 cm
Paino:  82 kg
Seura
Seura:  HC Innsbruck
Sarja:  EBEL
Pelaajaura
Pääsarjaura:  2013–
Aik. seurat:  Iowa Stars (AHL) Idaho Steelheads (ECHL) Ässät (SML) Allen Americans (ECHL) Ravensburg Towerstars (DEL2)
NHL-varaus:  128. varaus, 2007 Dallas Stars
Austin Smith (s. 7. marraskuuta 1988 Dallas, Teksas, Yhdysvallat) on yhdysvaltalainen jääkiekkoilija, joka pelaa Itävallan Erste Bank Eishockey Ligan HC Innsbruckissa. Hän on pelipaikaltaan oikea laitahyökkääjä ja laukoo oikealta.
Ura

Smith pelasi Connecticutin paikallista high school -sarjaa The Gunneryn joukkueessa, jonka jälkeen Dallas Stars varasi hänet viidennellä kierroksella 128. pelaajana NHL:n varaustilaisuudessa 2007. Smith pelasi kauden 2007–2008 Kanadassa BCHL-juniorisarjaa Penticton Veesin riveissä. Hän oli joukkueen paras maalintekijä ja toiseksi paras pistemies Brett Hextallin jälkeen tehoilla 32+35=67. Kevään 2008 pudotuspeleissä Smith oli tehoilla 11+11=22 Veesin paras pistemies. Hän voitti kauden päätteeksi BCHL:n mestaruuden.
Vuodet 2008–2012 Smith kävi Colgaten yliopistoa. Hän voitti joukkueen sisäisen pistepörssin kaudella 2009–2010 tehoilla 16+25=41, joilla Smith jakoi ECAC:n pistepörssin viidennen sijan kolmen muun pelaajan kanssa. Viimeisellä yliopistokaudellaan 2011–2012 Smith voitti koko sarjan piste- ja maalipörssin tehoilla 36+21=57. Hän teki eniten maaleja koko NCAA:ssa. Myös Smithin teholukema +25 oli ECAC:n paras. Hänet valittiin kauden päätteeksi sarjan vuoden pelaajaksi ja ensimmäiseen tähdistökentälliseen. Smith oli ehdolla myös koko NCAA:n parhaalle pelaajalle myönnettävän Hobey Baker Awardin saajaksi, mutta palkinto meni lopulta UMD:n Jack Connollylle.
Maaliskuussa 2012 Smith teki kaksivuotisen tulokassopimuksen Dallas Starsin kanssa. Hän pelasi jo viimeisen yliopistokautensa päätteeksi samana keväänä AHL-joukkue Texas Starsin vahvuudessa. Kauden 2012–2013 Smith pelasi suurimmaksi osaksi sarjatasoa alempana ECHL-joukkue Idaho Steelheadsissa, jonka paras pistemies ja maalintekijä hän oli tehoilla 27+23=50. Smith voitti myös joukkueen sisäisen tehotilaston kevään 2013 pudotuspeleissä lukemalla +12. Hän pelasi kauden aikana Dallasin farmijoukkue Texas Starsissa 16 runkosarjaottelua tehopistein 2+1=3.
Alkukauden 2013–2014 Smith pelasi pitkälti AHL:n ja ECHL:n välillä, kunnes hän siirtyi joulukuussa 2013 loppukauden 2013–2014 kattavalla lainasopimuksella SM-liigajoukkue Porin Ässiin. Smithin sopimus sisälsi tammikuun 2014 loppuun asti kestäneen koejakson. Hän teki tammikuun aikana loppukauden sopimuksen ja sai myös vuoden mittaisen jatkosopimuksen joukkueen kanssa. Kaudella 2014–2015 sekä Ässät että Smith olivat tyytymättömiä hänen pelillisiin esityksiinsä. Lokakuussa 2014 Smithille kerrottiin etsittävän uutta seuraa, eikä hän jatka Ässissä. Marraskuussa Smith siirtyi loppukauden kattaneella sopimuksella ECHL-joukkue Allen Americansiin. Vain seitsemän siellä pelatun ottelun jälkeen hän siirtyi joulukuussa Saksan toiseksi korkeimmalle sarjatasolle DEL2-joukkue Ravensburg Towerstarsiin. Toukokuussa 2015 Smith teki joukkueen kanssa vuoden mittaisen jatkosopimuksen.
Kaudella 2015–2016 Smith voitti koko DEL2:n maalipörssin 37 osumallaan ja oli Ravensburgin kolmanneksi paras pistemies kaikkiaan 55 tehopisteellään. Kevään 2016 pudotuspeleissä hän oli joukkueen paras maalintekijä ja jakoi sisäisen maalipörssin voiton Brian Roloffin kanssa tehoilla 7+4=11. Kaudeksi 2016–2017 Smith siirtyi vuoden mittaisella sopimuksella Itävallan Erste Bank Eishockey Ligan HC Innsbruckiin.