stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Jane Kitto

| Jane Kitto |
| --- | --- |
 Jane Kitto huhtikuuusa 2018.
Henkilötiedot
Syntynyt: Burwood, Victoria, Australia
Ammatti:  muusikko, laulaja-lauluntekijä, levytuottaja, laulunopettaja
Muusikko
Taiteilijanimi:  Kitto
Aktiivisena:  1991 –
Tyylilajit:  klassinen rock, psykedeelinen rock, alternative rock
Soittimet:  laulu, kitara, bassokitara, mellotron, perkussio
Yhtyeet:  Kitto, Perfect Blue Sky
Levy-yhtiöt:  Right Recordings UK, Scarecrow Music Group Sweden, Independent owned Whosjack Music, Mushroom Records Australia
Aiheesta muualla
Kotisivut
  [ Muokkaa Wikidatassa ] [ ohje ]  
Jane Kitto on australialainen rockmuusikko ja laulaja-lauluntekijä, joka levyttää ja esiintyy sekä sooloartistina, että bändin kanssa nimellä Kitto.  Jane Kitto on psykedeelistä klassista rockia esittävän bändin, Perfect Blue Skyn perustajajäsen, vokalisti ja kitaristi.
Kitto on kiertänyt ympäri maailmaa yli 35 maassa, esiintyen mm. eri festivaaleilla Euroopassa, Tahitilla, Svalbaldissa Pohjoisnavalla ja Etelä-Afrikassa Robben Islandilla. Hän on julkaissut useita levyjä, singlejä ja elokuvamusiikkia, ja on mukana Australian ’Who’s Who of Rock & Roll’ –kirjassa (1993).
Oman tuotantonsa lisäksi Kitto on levyttänyt, säveltänyt ja esiintynyt useiden artistien ja  lauluntekijöiden kanssa, kuten Vanda & Young, Andrew McMillan, Billy Thorpe, sekä esiintyi vokalistina Janis Joplinin Big Brother and the Holding Companyn kiertueella.
Tausta ja ura > Lapsuus ja alkuvuodet

Jane Maree Kitto syntyi Burwoodin kaupungissa Victoriassa Australiassa. Hän aloitti kitaransoiton 7-vuotiaana ja osallistui kansalliseen lasten TV-laulukilpailuun ’Young Talent Time’. 18-vuotiaana hänelle ensimmäisen kerran maksettiin esiintymisestä. Nuorena aikuisena hän liittyi Australian laivastoon, ’Royal Australian Navy’, ja toimi myöhemmin autosähkömekaanikkona. Vapaa-aikanaan hän kirjoitti lauluja, ja ensimmäinen julkaistu sävelmä oli mainosmusiikki Opal Menswearin mainokseen ’Stepping out in Style’.
1980-luvun lopulla Kitto työskenteli useiden australialaisten yhtyeiden kanssa, The Gypsies, Cattletruck ja Chantoozies. Kitto kiersi Billy Millerin The Gypsies-yhtyeen kanssa yli vuoden, mm. esiintyen televisiossa Australian suositussa TV-ohjelmassa Hey Hey It’s Saturday. Kitto ja The Gypsiesien rumpali John Annas lyöttäytyivät yhteen ja alkoivat esiintymään yhdessä nimellä ’Kitto’.
1991 Kitto aloitti uransa soolorockartistina, kun tunnettu australialainen levy-yhtiö Mushroom Records kiinnitti hänet ja John Annaksen. Yhdessä he julkaisivat ensimmäisen singlen ’Blind Lead the Blind’. Kitto halusi kuitenkin välttää tyypillisen naisartistien stereotypian, johon muottiin häntä koitettiin asettaa, ja tämä lopulta johti Kiton ja Mushroom Recordsin eroon pian singlen julkaisemisen jälkeen.
Kitto jatkoi uraansa itsenäisenä artistina, esiintyen useilla klubeilla Sydneyssä. Hän avasi shown monille tunnetuille artisteille, kuten Billy Thorpe, Diesel, Ian Moss, Richard Clapton, Jon Stevens, Mark Seymour ja Nathan Cavaleri. Eräänä iltana Jeff ’Skunk’ Baxter (Doobie Brothers, Steely Dan) oli yleisössä, ja kutsui Kiton soittamaan kanssaan USA:aan. Kitto muutti Los Angelesiin 1994, ja jatkoi esiintymistään klubeilla kuten Whisky a Go Go ja The Roxy Theatre. Viisumin umpeuduttua Kitto palasi Australiaan.
Tausta ja ura > 1995 - 2004

1995 Kitto levytti ensimmäisen EP:nsä ’20 Jacksonia’. Hänet kutsuttiin Eurooppaan esiintymään mm. ruotsalaiseen TV-ohjelmaan ’Gomorron Sverige’ TV4. Kitto alkoi viettämään enenemässä määrin aikaansa Skandinaviassa, ja esiintyi useilla pohjoismaisilla festivaaleilla, mm. Västervik Visfestivalen, Peace and Love, Midtfyn Festival Tanskassa, Puistoblues Suomessa ja The Scandinavian Guitar Festival. Kitto levytti EP:n ’Jane Kitto’, joka sai paljon radiosoittoa Ruotsissa, sekä teki yhteistyötä mm. Jukka Tolosen kanssa laulaen hänen levyllään.
Baby Porcelain syntyi 1997 amerikkalaisen basistin Tim Taten kanssa. He kiersivät ja esiintyivät pääsääntöisesti Ranskassa ja Saksassa, rummuissa oli ranskalainen Frank Bessard (Joe Satriani). Baby Porcelain esiintyi useilla festivaaleilla ja klubeilla, mm. Festival De Guitar De Montauroux, Bremen Festival, Sinkkasten Frankfurt, Théâtre de Verdure Nice 10th birthday gala for Guitar Maniac, Festival Haut De Cagnes, Brianconnet Rock, Lé Reservoir Paris, La Haut Festival, Beausoleil Théâtre, Dans l'Festival, M Daner Bonson Festival ja Le Mas Puget sur argens. 1999 Baby Porcelain levytti CD:n ’Umbilically Yours’.
Kiton ensimmäinen sooloalbumi ’Princess of Tragedy’ julkaistiin 2002. Single ’Busdriver’ ylsi Ruotsin listoilla kärkeen, ja sai paljon radiosoittoa Australian ABC Triple J networks sekä muilla radioasemilla.
2003 Kitto esiintyi ruotsalaisessa TV-Galassa, ABBA The Tribute, mm. Dionne Warwickin, Micke Rickforsin ja Mats Ronanderin rinnalla. Galassa hän esitti kaksi ABBA-klassikkoa, ’On and On and On’ ja ’Summer Night City’.Kitto jatkoi kiertämistään, ja esiintyi mm. Nice Jazz Festivaleilla ja Longyearbyenissä Pohjoisnavalla ruotsalaisten bänditovereidensa Mårten Ronstenin (rummut) ja Weine Johanssonin (basso) kanssa.
Tausta ja ura > 2005 - 2013

Toinen albumi ’Precious Junk’ julkaistiin 2005. Singlen ’Catalina Dreaming’ Kitto kirjoitti yhdessä australialaisen kirjailija-muusikon Anderw McMillanin kanssa, jonka kirja ’Catalina Dreaming’ innoitti kappaleen säveltämiseen. ’Precious Junk’ sai paljon radiosoittoa Australiassa.Samana vuonna Kitto kutsuttiin esiintymään Nashvilleen, USA:aan, Tennessee’s Australian Festivaaleille. Hän esiintyi myös New Yorkissa CBGB klubilla ja Los Angelesissa Hollywoodin Cat Clubilla Teddy Andreadisin (Alice Cooper, Guns N’ Roses) kanssa.
2007 Kitto levytti albumin ’Over Sensitive’ tuottajan Michael Vail Blumin kanssa Los Angelesissa, levyllä soittivat basisti Johnny Griparic (Slash’s Snakepit), kitaristi Dean Pleasants (Suicidal Tendencies) ja rumpali Simon Runge. Albumin masteroi Ruotsissa tuottaja, säveltäjä ja kitaristi Pontus (Pna) Andersson (Netherbird).
Anderssonin tapaamisella oli kauaskantoiset seuraukset. Andersson liittyi Kiton kitaristiksi, ja heidän yhteinen ensiesiintyminen oli Maryport Blues Festivaaleilla Britanniassa. Kitto ja Andersson jatkoivat yhteistyötään, ja lopulta avioituivat 2015.
Kitto pyydettiin vokalistiksi Janis Joplinin alkuperäisen yhtyeen, Big Brother and the Holding Companyn, Britannian ja Ruotsin kiertueille 2006. Jerry Donahue (Hellecasters, Fairport Convention, Fotheringay) oli kiertueella vierailevana kitaristina. Yhteistyö BBHC:n ja Donahuen kanssa jatkui tulevan yhtyeen, Perfect Blue Skyn, kanssa. Hän jatkoi myös edelleen esiintymistään sooloartistina, mm. Ruotsissa ja Australiassa
’Unlearn Your Generation’ EP levytettiin 2008, tuottajana Chips Kiesbye, ruotsalaisen punkrock yhtyeen Satorin kitaristi. EP:llä soittivat myös kitaristi Pna Andersson (Netherbird), basisti Anders Molin ja rumpali Robban Bäck (Mustasch, Sabaton).
Kitto oli Tahitin ensimmäisen rockfestivaalin Le Pacific Rock Festivalin pääesiintyjiä 2009, kitarassa Jeffrey Kollman (Chad Smith’s Bombastic Meatbats), bassossa Billy Lang ja rummuissa Joel Taylor. Myöhemmin samana vuonna hän esiintyi Skotlannissa Dundee Blues Bonanza festivaaleilla duona Bil Bryantin kanssa, nimellä The Blue Stripes.
Kiton ääninäytteitä löytyy myös Applen GarageBand-ohjelmasta. Promootiovideolla Kitto kamppailee virtuaalivokalisti Sweet Annin kanssa.
Kitto jatkoi kiertämistään pääsääntöisesti Euroopassa ja Australiassa, ja esiintyi useilla festivaaleilla, kuten 
Sweden Rock, Helge Å Festival Sweden, Reiu Rock Estonia, Edinburgh Festival Scotland UK ja Les Enfants Du Rock in France
Viides rockalbumi ’Crash’ julkaistiin 2011, kitarassa Pna Andersson, bassossa Jan Johansson ja rummuissa Anders Molin. Sen tuotti Anderssonin oma levy-yhtiö Scarecrow Recodings ja Sound Pollution SE. .
Tausta ja ura > 2014 - nykypäivä

2014 Kitto ja Andersson perustivat monikansallisen, psykedeelistä klassista rockia soittavan yhtyeen Perfect Blue Sky. He ovat yhtyeen lauluntekijät ja vakiojäsenet, ja levyillä ja kiertueilla soittavat useat nimekkäät vierailevat muusikot. Perfect Blue Skyn ensimmäinen levy ’Emerald’ julkaistiin 2014. Tällä levyllä ja kiertueella olivat mukana amerikkalaiset rumpali Dave Getz ja basisti Peter Albin (Big Brother and the Holding Company), ja australialainen kosketinsoittaja Danny Oakhill (Turksize). Ensiesiintyminen oli Tukholmassa Stampenilla, ja yhtye kiersi myös Suomessa esiintymässä mm. Puistobluesissa, Solmubluesissa, Pieksämäen  Savonsolmu Beach Blues -festivaaleilla, Kurki-festivaaleilla ja Radio Rockilla. 
Sooloartistina hän kiersi paljon pohjoismaita, esiintyen mm. Bettina Showssa ja Radio Rockilla.
2015 Perfect Blue Sky esiintyi Australiassa Darwin’s Sea Breeze festivaaleilla, rumpalinaan Allen Murphy (The Village People, Yothu Yindi) ja koskettimissa Danny Oakhill.
 Yhtye kiersi myös Skandinaviaa Weine Johansson bassossa ja Bil Bryant rummuissa.
Yhtyeen toinen albumi ”The Eye of Tilos” julkaistiin 2017, levyllä soittivat mm. Dave Getz, Jerry Donahue, Frank Bessard ja Danny Oakhill. Yhtye kiersi Britanniaa esiintyen mm. useissa BBC:n radio-ohjelmissa.
Nykyään Kitto esiintyy pääsääntöisesti pohjoismaissa, Britanniassa, Ranskassa ja Australiassa, sekä kiertää Perfect Blue Skyn kanssa.
Diskografia

Albumit, EP:t & singlet
Perfect Blue Sky - The Eye of Tilos (CD 2017)
Perfect Blue Sky - Emerald (CD 2015)
Flower Punch – Flower Punch (CD 2012)
Kitto - Crash (CD 2011)
Kitto - Unlearn Your Generation (EP 2009)
Kitto - Chiltern Sessions Unreleased (CD 2007)
Kitto - Over Sensitive (CD 2007)
Kitto - Precious Junk (CD 2005)
Kitto - Catalina Dreaming (Single 2004)
Kitto - I Wonder Why (Single 2003)
Kitto - Glorious (Single 2002)
Kitto - Princess of Tragedy (CD 2002)
Kitto - Umbilically Yours (CD 2000)
Kitto - Baby Porcelain (CD 1998)
Kitto - Jane Kitto Unreleased (EP 1996)
Kitto - 20 Jacksonia (EP 1995)
Kitto - Blind Lead The Blind (Single 1991)
Diskografia > Kokoelmat

Little Miss Rock N Roll Featuring The Fintones Finnish All Music & Media FAMCD-108 Finland (CD 2011)
Power FX sample CD 'Extreme Rock Funk Rage' features Kitto vocal samples (CD 2007)
Rock 'N Fuck CD Feat Kitto 'A Short Story'. Produced by Jerkhouse Connection - France (CD 2006)
Essential Chillhouse Vol 4 Presents Cool Sound Music COOL07314 Spain (2007)
Everybody’s Story - Brian Kramer (2002)
W.A.A.M Ben Antell BOX AMERICANA Riverside Records rrcd009 (2000)
Jukka Tolonen ‘Big Time’ Feat Kitto on ‘Hard Work Jam’ and ‘You sure know how to fool me’ VDFCD-8004 Gazell Records AB Sweden (1997)
Mushroom Autumn Sampler - PRD91/11 Mushroom Australia (1991)
Cattle truck ready to believe CD 38720 Mushroom Australia (1987)
Chantoosies  ‘He’s gonna step on you again’ Mushroom Australia (1987)
Aiheesta muualla

Kitto virallinen sivusto
Perfect Blue Sky virallinen sivusto (Arkistoitu – Internet Archive)
Christopher Eccleston

Christopher Eccleston elokuvan Thor: The Dark World (2013) ensi-illassa.
Christopher Eccleston (s. 16. helmikuuta 1964) on englantilainen näyttelijä. Hän on tunnettu etenkin Doctor Who -sarjasta, jossa hän näytteli nimihenkilöä yhden kauden vuonna 2005. Eccleston on esiintynyt myös Suomessakin esitetyssä Fitz ratkaisee -sarjassa vuosina 1993–1994. Hän esitti myös pääosan Kristuksen reinkarnaationa televisioelokuvassa Second Coming (suom. Toinen Tuleminen), joka esitettiin neliosaisena televisiosarjana Suomessa 2000-vuosikymmenen puolivälissä.
Filmografia

Let Him Have It (1991)
Death and the Compass (1992)
Hercule Poirot (1992)
Anchoress (1993)
Shallow Grave (1994)
Jude (1996)
Elizabeth (1998)
Kultaakin kalliimpi (1998)
Heart (1999)
eXistenZ (1999)
With or Without You (1999)
Puhallettu 60 sekunnissa (2000)
The Others (2001)
The Invisible Circus (2001)
24 Hour Party People (2002)
Dina (2002)
Revengers Tragedy (2002)
28 päivää myöhemmin (2002)
Doctor Who (2005)
Pimeä nousee (2007)
New Orleans, Mon Amour (2008)
G.I. Joe: The Rise of Cobra (2009)
Lennon Naked (2010)
Song for Marion (2012)
Thor: The Dark World (2013)
Legend (2015)
Dead in a Week or Your Money Back (2018)
Where Hands Touch (2018)
Aiheesta muualla

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
IMDb.com
Christopher Ecclestonin viralliset sivut
Virginia's Christopher Eccleston Website
Christopher A. Pissarides

| Christopher A>  Pissarides |
| --- | --- |

Henkilötiedot
Syntynyt: 20. helmikuuta 1948 (ikä 76) Nikosia, Kypros
Kansalaisuus:  brittiläinen
Koulutus ja ura
Tutkinnot:  London School of Economics Essexin yliopisto
Väitöstyön ohjaaja:  Michio Morishima ja Dale T. Mortensen
Instituutti:  Southamptonin yliopisto 1974–1976 London School of Economics 1976–
Tutkimusalue:  työn taloustiede
Tunnetut työt:  työmarkkina-analyysi
Palkinnot:   Nobelin taloustieteen palkinto (2010)
Christopher Antoniou Pissarides (kreik. Χριστόφορος Αντωνίου Πισσαρίδης, Christóforos Antoníou Pissarídis, s. 20. helmikuuta 1948 Nikosia, Kypros) on brittiläinen kyproksenkreikkalainen taloustieteilijä ja taloustieteen professori London School of Economicsissa. Pissarides palkittiin vuonna 2010 Nobelin taloustieteen palkinnolla yhdessä Peter A. Diamondin ja Dale T. Mortensenin kanssa työmarkkina-analyysista.
Pissarides on yhdessä muiden Nobel-palkittujen kanssa kehittänyt etsintäteoriaa ja kohtaantoteoriaa sekä niihin liittyvää kitkatyöttömyyttä.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Christopher A. Pissarides Wikimedia Commonsissa
Virrankoski, Juha: Dale Mortensen, Christopher Pissarides ja markkinoiden etsintäkitkojen tutkimus. Kansantaloudellinen aikakauskirja, 2011, 107(1). vsk, s. 99-103.  Artikkelin verkkoversio.
Ruotsin keskuspankin taloustieteen palkinnon saajat
| --- | --- |
 1969: Frisch, Tinbergen  1970: Samuelson  1971: Kuznets  1972: Hicks, Arrow  1973: Leontief  1974: Myrdal, Hayek  1975: Kantorovitš, Koopmans  1976: Friedman  1977: Ohlin, Meade  1978: Simon  1979: Schultz, Lewis  1980: Klein  1981: Tobin  1982: Stigler  1983: Debreu  1984: Stone  1985: Modigliani  1986: Buchanan  1987: Solow  1988: Allais  1989: Haavelmo  1990: Markowitz, Miller, Sharpe  1991: Coase  1992: Becker  1993: Fogel, North  1994: Harsanyi, Nash, Selten  1995: Lucas  1996: Mirrlees, Vickrey  1997: Merton, Scholes  1998: Sen  1999: Mundell  2000: Heckman, McFadden  2001: Akerlof, Spence, Stiglitz  2002: Kahneman, Smith  2003: Engle, Granger  2004: Kydland, Prescott  2005: Aumann, Schelling 2006: Phelps 2007: Hurwicz, Maskin, Myerson 2008: Krugman 2009: Ostrom, Williamson 2010: Diamond, Mortensen, Pissarides 2011: Sargent, Sims 2012: Roth, Shapley 2013: Fama, Hansen, Shiller 2014: Tirole 2015: Deaton 2016: Hart, Holmström 2017: Thaler 2018: Nordhaus, Romer 2019: Banerjee, Duflo, Kremer 2020: Milgrom, Wilson 2021: Card, Angrist, Imbens  2022: Bernanke, Diamond, Dybvig  2023: Goldin
Carlos Soler

| 0 | 1 | 2 | 3 |
| --- | --- | --- | --- |

Henkilötiedot
Koko nimi: Carlos Soler Barragán
Syntymäaika: 2. tammikuuta 1997 (ikä 27)
Syntymäpaikka: Valencia, Espanja
Pelipaikka: keskikenttäpelaaja
Pituus: 183 senttimetriä
Seura
Seura: Paris Saint-Germain
Pelinumero: 28
Junioriseurat
2005–2015: Valencia
Seurat
| Vuodet | Seura | O | (M) |
| 2015–2016 | Valencia B | 39 | (3) |
| 2016–2022 | Valencia | 182 | (31) |
| 2022– | Paris Saint-Germain | 31 | (3) |
Maajoukkue
| 2016 | Espanja U19 | 3 | (0) |
| 2017–2019 | Espanja U21 | 20 | (4) |
| 2021 | Espanja U23 | 7 | (1) |
| 2021– | Espanja | 14 | (4) |
 Seurajoukkueuran tilastot kattavat vain kansalliset sarjat, päivitetty 10. lokakuuta 2023.  Maajoukkueuran tilastot päivitetty 26. joulukuuta 2022.
| Mitalit> Maa:   Espanja.Miesten jalkapallo. Olympialaiset  | Mitalit> Maa:   Espanja.Miesten jalkapallo. Olympialaiset  | Mitalit> Maa:   Espanja.Miesten jalkapallo. Olympialaiset  | Maa:   Espanja> Miesten jalkapallo. |
| --- | --- | --- | --- |
|  Hopeaa | Tokio 2020 | Jalkapallo |  |
Carlos Soler Barragán (s. 2. tammikuuta 1997 Valencia, Espanja) on espanjalainen jalkapalloilija. Hän edustaa Ranskan Ligue 1:ssa pelaavaa Paris Saint-Germainia ja on pelipaikaltaan keskikenttäpelaaja.
Seurajoukkueura

Soler on kotikaupunkinsa jalkapalloseura Valencia Club de Fútbolin kasvatti, jonka nuorisoakatemiaan hän liittyi vuonna 2005. Juniorivuosinaan Soler pelasi usein hyökkääjänä, mutta pelaajan kehittyessä ja vanhetessa, hänen pelipaikkaansa laskettiin hyökkäävän keskikenttäpelaajan kautta keskikentälle. Ensiesiintymisensä seuran reservijoukkueessa Soler teki 3. toukokuuta 2015 maan kolmanneksi korkeimmalla sarjatasolla Segunda División B:ssä ottelussa UE Cornellàa vastaan.
Soler teki ensimmäisen maalinsa aikuisten tasolla 13. joulukuuta 2015 ottelussa Badalonaa vastaan. Seuraavan vuoden maaliskuussa, hän solmi jatkosopimuksen seuran kanssa.
Ensiesiintymisensä seuran edustusjoukkueessa Soler teki 10. joulukuuta 2016 tappiollisessa vierasottelussa Real Sociedadia vastaan. Ensimmäinen maali edustusmiehistössä syntyi 21. tammikuuta 2017, kun joukkue kohtasi vierasottelussa Estadio de la Cerámicalla Villarrealin.
Soler pelasi Valenciassa vuosina 2016–2022 kaikkiaan 181 Primera divisiónin ottelua, joissa hän teki 31 ja syötti 25 maalia. Hän syötti voittomaalin Copa del Reyn loppuottelussa 2019 Valencian voittaessa Barcelonan 2–1. Mestarien liigan 11 ottelussa hän viimeisteli kolme maalia. Eurooppa-liigassa hän pelasi seitsemän ottelua.
Soler siirtyi Ligue 1:n Paris Saint-Germainiin 18 miljoonan euron siirtosummalla syyskuussa 2022. Jouluun mennessä hän oli pelannut seitsemän Ranskan pääsarjaottelua ja tehnyt kaksi maalia. Mestarien liigan viidessä ottelussa hän oli tehnyt yhden maalin.
Maajoukkueura

Soler pelasi alle 21-vuotiaiden EM-kilpailuissa yhden ottelun Espanjan hopeajoukkueessa 2017 ja neljä ottelua maan voittaessa mestaruuden 2019. Hän pelasi kaikissa kuudessa ottelussa, mutta oli vain kerran avauskokoonpanossa, Espanjan saavuttaessa olympiahopeaa Tokiossa 2021.
Soler pelasi ensimmäisen ottelunsa Espanjan jalkapallomaajoukkueessa MM-karsintaottelussa Ruotsia vastaan syyskuussa 2021. Hän teki ottelussa myös ensimmäisen maajoukkuemaalinsa. MM-kilpailuissa 2022 hän tuli kahdessa ottelussa vaihdosta kentälle, ja teki maalin ottelussa Costa Ricaa vastaan.
Aiheesta muualla

Carlos Solerin tilastot BDFutbol-sivustolla (englanniksi)
Carlos Solerin tilastot Soccerway-sivustolla (englanniksi)
Espanjan joukkue – Jalkapallon MM-kilpailut 2022
1 Sánchez |
2 Azpilicueta |
3 García |
4 P. Torres |
5 Busquets |
6 Llorente |
7 Morata |
8 Koke |
9 Gavi |
10 Asensio |
11 F. Torres |
12 Williams |
13 Raya |
14 Balde |
15 Guillamón |
16 Rodri |
17 Pino |
18 Alba |
19 Soler |
20 Carvajal |
21 Olmo |
22 Sarabia |
23 Simón |
24 Laporte |
25 Fati |
26 Pedri |
Valmentaja Luis Enrique
Cumbrian ammuskelutapaus

Whitehavenin alue surmapaikkoineen Cumbrian länsiosassa.
Cumbrian ammuskelutapaus sattui 2. kesäkuuta 2010 Cumbriassa Englannissa. Ammuskelijan jäljiltä jäi 12 kuollutta ja 25 loukkaantunutta.
Ammuskelijaksi epäillään itsensä surmannutta 52-vuotiasta Derrick Birdiä. Silminnäkijöiden mukaan Whitehavenista ammuskelunsa aloittanut Bird ajoi useiden eri kaupunkien läpi ampuen ihmisiä.
Bird oli ampunut suurinta osaa haavoittuneista päähän haulikolla tai pienoiskiväärillä. Hänellä oli lupa kumpaankin aseeseen. Todistajat näkivän Birdin ampuvan uhrejaan autonsa ikkunasta. Rikospaikkoja oli 30. Haulikko ja kiikaritähtäimellä varustettu pienoiskivääri löydettiin Birdin ruumiin läheltä. Yli 100 tutkijaa selvittää kolmituntisen surmajakson tapahtumien kulkua ja ampujan motiiveja.
Kyseessä oli Britannian pahin joukkomurha sitten vuoden 1996 Dunblanen verilöylyn.
Uhrit

| Nimi | Ikä | Surmapaikka | Huomautukset |
| --- | --- | --- | --- |
| David Bird | 52 | Frizington | Ampujan kaksoisveli |
| Kevin Commons | 60 | Frizington | Ampujan perheen lakimies |
| Darren Rewcastle | 31 | Whitehaven | Taksinkuljettaja, ampujan tuttu |
| Garry Purdham | 31 | Gosforth | Rugbypelaaja Rob Purdhamin veli |
| Jane Robinson | 66 | Seascale |  |
| Michael Pike | 64 | Seascale |  |
| Jamie Clark | 23 | Seascale |  |
| Kenneth Fishburn | n. 70 | Egremont |  |
| Susan Hughes | 57 | Egremont |  |
| James Jackson | n. 60 | Wilton | Jennifer Jacksonin puoliso |
| Jennifer Jackson | n. 60 | Wilton | James Jacksonin puoliso |
| Isaac Dixon | n. 60 | Carleton |  |
Reaktiot

Poliisi avasi ammuskelusta huolestuneita ihmisiä varten hätälinjan.
Culpeper’s Orchard

Culpeper's Orchard oli tanskalainen progressiivinen ja psykedeelinen rock -yhtye 1960–1970-lukujen taitteessa.
Yhtye julkaisi 3 LP-levyä: Culpeper’s Orchard (Polydor 1970), Second Sight (Polydor 1972) ja Going For A Song (Polydor 1973). Nimellä Culpeper yhtye julkaisi levyn All Dressed Up And Nowhere To Go (Sonet 1977).
Yhtyeen alkuperäiset jäsenet olivat englantilainen Cy Nicklin (laulu, akustinen ja rytmikitara sekä lyömäsoittimet), Neils Henriksen (soolokitara, piano, laulu, cembalo), Michael Friss (basso, urut, huilu, lyömäsoittimet, "two-finger-piano"), Rodger Barker (rummut, lyömäsoittimet) ja Gary (hyvät vibat ja dartsit). Yhtye hajosi toisen, folkmusiikkiin keskittyneen levyn jälkeen, ja Nicklin hoiteli kolmannen levyn kantrityylillä.
Yhtyeen alkuperäinen musiikki oli psykedeelistä ja progressiivista rockia, jota voisi verrata aikansa suuriin yhtyeisiin, kuten Gentle Giant, Led Zeppelin, Jefferson Airplane, Cream jne. Varsinkin kitaristi Henriksen osasi hyvin ammattinsa. Ensilevy Culpeper's Orchard on alansa klassikko ja se on julkaistu myös CD:nä.
Yhtye esiintyi Ruisrockissa vuonna 1971 ja oli yksi pääesiintyjistä.
Aiheesta muualla (englanniksi)

Culpepper
progressiveears
Colby Sissons

| Colby Sissons> Henkilötiedot |
| --- | --- |
Syntynyt: 15. tammikuuta 1998 (ikä 26) Edmonton, AB, Kanada
Kansalaisuus:   Kanada
Jääkiekkoilija
Pelipaikka:  puolustaja
Maila:  vasen
Pituus:  188 cm
Paino:  84 kg
Pelaajaura
Pääsarjaura:  2022–
Aik. seurat:  Binghamton Devils (AHL) Adirondack Thunder (ECHL) Florida Everblades (ECHL) HC Vita Hästen (Allsv.) KalPa (SML) HV71 (SHL)
Colby Sissons (s. 15. tammikuuta 1998 Edmonton, Alberta, Kanada) on kanadalainen jääkiekkopuolustaja.
Pelityyli

KalPan urheilutoimenjohtaja Anssi Laine on luonnehti Sissonsia seuraavasti hänen sopimusuutisensa yhteydessä huhtikuussa 2022:
»Colby näkee pelin erittäin hyvin. Hänellä on oivaltavuus pelissä ja hyvä syöttötaito. Colby kykenee ratkomaan ongelmia pienessä tilassa ja hänen vahvuudet ovat kiekollisessa ja hyökkäysvoittoisessa pelissä. Ylivoimapelissä hän kykenee tekemään pisteitä ja odotamme, että hän tuo mukanaan kiekollista osaamista, ratkaisukykyä- ja voimaa meidän puolustuskalustoomme.»
Sissons on itse maininnut olevansa pelaajatyypiltään hyvin liikkuva puolustaja, joka kykenee avaamaan pelin nopeasti hyökkääjien käsiin. Sissons tykkää omien sanojensa mukaan tukea hyökkäyksiä, mutta kantaa vastuunsa myös puolustuspäässä. Sissons kykenee omien sanojensa mukaan tekemään pisteitä ylivoimalla ja rakentamaan peliä käyttämällä vahvaa luistelua.
Culloden-luokka

| Culloden-luokka |
| --- | --- |


Tekniset tiedot
Uppouma:  1 658 52/94 bm
Pituus:  51,82 m (tykkikansi) 42,72 m (köli)
Leveys:  14,38 m
Syväys:  6,07 m
Koneteho:  täystakiloitu purjealus
Miehistöä:  600
Aseistus
Meritorjunta:  74 tykkiä
Culloden-luokka oli Britannian kuninkaallisen laivaston kahdeksan aluksen muodostama 74-tykkinen kolmannen luokan linjalaivaluokka, jonka alukset suunnitteli Sir Thomas Slade.