stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
SISU BK

| SISU Basketball Klub |
| --- | --- |
Liiga:  Basketligaen (miehet) Dameligaen (naiset)
Perustettu:  1954
Kotipaikka:  Gentofte, Tanska
Kotisivu:  sisu.dk
SISU Basketball Klub (lyh. SISU) on tanskalainen koripalloseura. Se on saanut nimensä suomalaisesta sisu-käsitteestä.
SISU on voittanut kymmeniä Tanskan mestaruuksia ja cup-mestaruuksia niin miehissä kuin naisissa. Seuraa ovat edustaneet muun muassa tanskalainen Christian Drejer ja suomalainen Ville Nummelin.
Aiheesta muualla

Seuran verkkosivut (tanskaksi)
Samuel Backman

Samuel Backman (23. maaliskuuta 1760 Kokkola – 12. toukokuuta 1814 Viipuri) oli suomalainen kauppias ja valtiopäivämies.
Backmanin vanhemmat olivat merikapteeni Christian Backman ja Johanna Lexell ja puoliso Charlotta Nicander (k. 1836). Kokkolassa syntynyt Backman muutti Kuopioon 1787, jossa hän toimi kauppiaana, joskin muutti sieltä elokuussa 1810 Viipuriin. Backman oli porvarissäädyssä Kuopion edustaja  Porvoon valtiopäivillä 1809. Kuopioon Backman rakennutti talon, jossa on tätä nykyä apteekkimuseo.
SJP NYC

SJP NYC on Sarah Jessica Parkerin lanseeraama tuoksu. Se on sekoitus mm. metsämansikkaa ja vaniljaa. Parker on kertonut tuoksun inspiraationa olleen Sinkkuelämää-tv-sarjan ja -elokuvien Carrie Bradshaw- hahmo.
Aiheesta muualla

Sarah Jessica Parker SJP NYC ~ fragrance review
Salisburyn katedraali

| Salisburyn katedraali Cathedral of the Blessed Virgin Mary, Salisbury |
| --- | --- |

Sijainti:  Salisbury
Koordinaatit:  51°03′53″N, 1°47′51″W
Kirkkokunta:  Englannin kirkko
Rakentamisvuosi:  1220–1320
Lisää rakennusartikkeleitaArkkitehtuurin teemasivulla
Infobox OKNimi-testi OK: 
Salisburyn katedraali on anglikaaninen tuomiokirkko Salisburyssa, Englannissa. Katedraali on monin tavoin merkittävä rakennus. Sen kirkontorni on korkein Yhdistyneessä kuningaskunnassa ja kirkossa on yksi neljästä säilyneestä Magna Cartan kopiosta.
Katedraalin rakennustyöt aloitettiin vuonna 1220. Vuonna 1258 valmistuivat sen keskilaiva, poikkilaiva ja kuori. Läntinen pääty valmistui 1265, pylväskäytävät ja tuomiokapituli vuonna 1280. Koska katedraali pystytettiin melko nopeasti, se edustaa vain yhtä tyylisuuntaa, Early Englishiä. Torni ja sen huippu, joka ylsi 123 metriin, rakennettiin vasta myöhemmin vuonna 1320.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Salisburyn katedraali Wikimedia Commonsissa
Salisburyn katedraalin virallinen kotisivu
Roscommonin piirikunta

Roscommonin piirikunta (engl. Roscommon County) on Yhdysvaltojen Michiganin osavaltiossa sijaitseva piirikunta. Sen väkiluku oli 23 459 vuonna 2020. Piirikunnan hallintokeskus on Roscommonin kylä ja suurin kunta on Denton Township. Piirikunta on perustettu vuonna 1840.
Väestö

Vuonna 2020 Roscommonin piirikunnan 23 459 asukkaasta valkoisia oli 96,2 %, alkuperäisasukkaita 1,0 %, mustia 0,7 % ja aasialaisia 0,7 %. Vuonna 2019 1,6 % asukkaista puhui kotonaan jotain muuta kieltä kuin englantia ja 1,4 % asukkaista oli syntynyt ulkomailla.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Roscommonin piirikunta Wikimedia Commonsissa
Ruotsin maatalous

Ruotsalaista metsää ja peltoa Sigtunan seudulla
Ruotsin maatalous on elinkeino, jonka tuotannosta 47 % koostuu viljasta, perunasta, puutarha- ja muista viljelyskasveista sekä vajaat 45 % eläintuotannosta (liha, maito ja kananmunat). Maan pinta-alasta noin kymmenen prosenttia on maatalousmaata, ja tästä suurin osa keskittyy eteläosiin kuten Skåneen, Blekingeen ja Hallandiin. Ruotsin bruttokansantuotteesta maatalouden osuus vuonna 2007 oli noin kaksi prosenttia. Maan omavaraisuusaste on 80 prosenttia.
Ruotsin maatalous on tehokasta. Maatilojen lukumäärä on vähentynyt ja tilakoko kasvanut viimeisen sadan vuoden aikana. Euroopan unioni on vaikuttanut maatalouden tukijärjestelmiin. Vuonna 1930 maatalouden osuus maan pinta-alasta oli peltoa, puutarhaa ja luonnonniittyä yli 12%. Vuonna 2007 osuus oli kymmenisen prosenttia, mutta tiloja oli alle neljännes aikaisemmasta. Nykyinen viljelys on sangen koneistettua. Ympäristötukien osuus Ruotsin maataloustuista on kansainvälisesti arvioituna korkea. Kuriositeettina voi sanoa, että muun muassa Ruotsin kuningas saa merkittäviä maataloustukiaisia.
Uppsalassa sijaitsee Ruotsin maatalousyliopisto, ja sillä on osastoja Uumajassa, Alnarpissa ja Skarassa.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Ruotsin maatalous Wikimedia Commonsissa
Salisiini

| Salisiini |
| --- | --- |


Tunnisteet
IUPAC-nimi:  (2R,3S,4S,5R,6S)-2-(Hydroksimetyyli)-6-[2-(hydroksimetyyli)fenoksi]oksaani-3,4,5-trioli
CAS-numero:  138-52-3
PubChem CID:  439503
SMILES:  O([C@@H]1O[C@H](CO)[C@@H](O)[C@H](O)[C@H]1O)C2=C(CO)C=CC=C2
Ominaisuudet
Molekyylikaava:  C13H18O7
Moolimassa:  286,28
Sulamispiste:  197-200 °C
Liukoisuus veteen:  4.3 g/100 mL
Salisiini (D-(−)-salisiini, salikosidi, 2-(hydroksimetyyli)fenyyli-β-D-glykopyranosidi) on salisyylialkoholin β-glukosidi. Salisiinia saadaan pajun (Salix) kuoresta ja sillä on tulehdusta lievittävä vaikutus. Salisiinia esiintyy Populus-lajien kuoressa sekä pajujen ja poppelien lehdissä. Majavan hauste toimii tulehdusta ja kuumetta alentavana kipulääkkeenä, mikä johtuu majavan ruokavalion salisiineista ja jotka edelleen muuttuvat salisyylihapoksi. Aspiriini eli asetyylisalisyylihappo on kehitetty salisiinista, jota se kemiallisesti muistuttaa. Salisiini metaboloituu glukoosiksi ja salisyylialkoholiksi, joka edelleen voi hapettua salisyylihapoksi. Salisiini maistuu katkeralta kuten kiniini.
Salisiini voi aiheuttaa allergisen ihoreaktion. Sen lieviä haittavaikutuksia ovat pahoinvointi, oksentelu, ihottuma, huimausta ja hengitysvaikeuksia. Suuret määrät salisiinia voivat olla myrkyllisiä, haitallisia munuaisille, aiheuttaa mahahaavan, ripulin, verenvuotoa tai ruoansulatuskanavan ärsytystä. Salisiinia ei suositella henkilöille, joilla on astma, diabetes, kihti, gastriitti, verenvuototauti, mahahaava. Sitä ei myöskään suositella alle 16-vuotiaille ja raskaana oleville tai imettäville naisille.
Aiheesta muualla

Food Component Database (FooDB): Salicin (englanniksi)
Pherobase: Semiochemical - salicin (englanniksi)
Dr. Duke's Phytochemical and Ethnobotanical Databases: Salicin (englanniksi)
Mind.in.a.box

Mind.in.a.box on elektronista musiikkia tekevä yhtye, joka on perustettu noin vuonna 2002. Esikuvia ovat muun muassa Rob Hubbard, Chris Hülsbeck ja Reyn Ouwehand. Yhtyeen jäsenet aloittivat musiikin teon tietokoneilla ja ovat myöhemmin laajentaneet live-esiintymisiin.
Yhtyeen musiikissa on futuristisia ja kyberpunk-vaikutteita. Yhtye on kotoisin Wienistä ja sen jäsenet Stefan Poiss ja Markus Hadwiger olivat lapsuuden ystäviä, jotka toimivat videopelien parissa.
Yhtye perusti oman levymerkin THYX Records, jonka kautta se julkaisi vuoden 2017 albumin Broken Legacies.
THYX on myös Stefan Poissin sivuprojektin nimi.
Jäsenet

Yhtyeen live-kokoonpano:
Stefan Poiss (kitara)
Markus Hadwiger (sanoitus)
Gerhard Höffler (rummut)
Adam Wehsely-Swiczinsky (kitara)
Roman Stift (basso)
Diskografia > Albumit

Lost Alone (2004)
Dreamweb (2005)
Crossroads (2007)
R.E.T.R.O. (2010)
Revelations (2012)
Memories (2015)
Broken Legacies (2017)
Black And White (2023)
Diskografia > EP

Certainty (2005)
What Used to Be (2007)
8 Bits (2010)
Revelations Club.Mixes (2012)
Aiheesta muualla

Mind.in.a.box Discogsissa. (englanniksi)
Yhtyeen kotisivut
Salisburyn rautatieasema

| Salisbury |
| --- | --- |
 Aseman julkisivu
Perustiedot
Lyhenne:  SAL
Rataosa:  West of England Main Line, Wessex Main Line
Sijainti:  51°04′13.8″N, 001°48′19.8″W
Kunta:  Salisbury
Valtio:  Yhdistynyt kuningaskunta
Avattu:  1859
Liikenne
Käyttäjiä (v.):  1 758 000 
Liikennöitsijä(t):  South West Trains
Pysäköinti:  287 autopaikkaa
Asemarakennus
Lipunmyynti:  kyllä
Ratapiha
Raiteisto:  4 laituriraidetta
Aiheesta muualla
 Wikimedia Commons 
Salisburyn rautatieasema on Salisburyn kaupungin päärautatieasema Wiltshiressä Englannissa. Asemaa ylläpitää South West Trains, minkä lisäksi asemalla pysähtyy First Great Westernin junia. Nykyisin käytössä oleva vuonna 1859 avattu asemarakennus on suojeltu.
Salisburyssa pysähtyvät South West Trainsin liikennöimät junat Lontoosta Waterloon rautatieasemalta Exeteriin ja Bristoliin. Lisäksi liikennettä on Romseyn ja Southamptonin kautta Chandler's Fordiin. Asemalla pysähtyy myös First Great Westernin liikennöimiä junavuoroja Cardiffin, Bristolin, Southamptonin ja Portsmouthin sataman välillä.
Vuonna 1906 Salisburssa liian kovalla vauhdilla mutkaan ajanut juna suistui raiteilta. Onnettomuudessa menehtyi yhteensä 28 ihmistä.
First Great Westernin ja South West Trainsin junat Salisburyssa
Vuoden 1906 onnettomuus
Asema vuonna 1963
Aiheesta muualla

Salisburyn rautatieasema National Railin sivuilla (englanniksi)
Sandro Cois

| Henkilötiedot |
| --- | --- | --- | --- |
Syntymäaika: 9. kesäkuuta 1972 (ikä 52)
Syntymäpaikka:  Fossano, Italia
Pelipaikka: keskikenttäpelaaja
Pituus: 177 cm
Junioriseurat
1984–1988:  Fossanese
Seurat
| Vuodet | Seura | O | (M) |
| 1988–1994 |  Torino | 44 | (2) |
| 1988–1989 | →  Saviglianese | 18 | (0) |
| 1994–2002 |  Fiorentina | 175 | (6) |
| 2002–2003 |  Sampdoria | 4 | (0) |
| 2003 | →  Piacenza (laina) | 5 | (0) |
| Yhteensä | Yhteensä | 246 | (8) |
Maajoukkue
| 1998–1999 |  Italia | 2 | (0) |
 Seurajoukkueuran tilastot kattavat vain kansalliset sarjat.
Sandro Cois (s. 9. kesäkuuta 1972 Fossano, Italia) on italialainen uransa lopettanut jalkapalloilija. 177 senttimetriä pitkän Coisin pelipaikka oli keskikenttäpelaaja.
Cois pelasi koko uransa kotimaassaan Italiassa. Pisimpään hän edusti Fiorentinaa, jossa hän pelasi kahdeksan kautta, kaikki pääsarjatasolla. Lisäksi Cois pelasi Serie A:ta Torinon ja Piacenzan riveissä. Yhteensä Serie A -pelejä kertyi 224. Lisäksi Cois pelasi neljä ottelua Serie B:ssä UC Sampdorian riveissä. Hän saavutti seurajoukkueurallaan kolme Italian cupin voittoa – Torinossa kaudella 1992–1993 sekä Fiorentinassa kausina 1995–1996 ja 2000–2001.
Italian maajoukkueessa Cois pelasi kaksi A-maaottelua – yhden vuonna 1998 ja toisen seuraavana vuonna. Hän oli mukana MM-kilpailuissa 1998.
Maantiepyöräilyn Suomen-mestaruuskilpailut

Suomenmestarin paita
Maantiepyöräilyn SM-kilpailut ovat vuosittain kesäkuussa järjestettävä kilpailutapahtuma, jossa kilpaillaan yhteislähtöisessä maantieajossa, sekä väliaikalähtöisessä henkilökohtaisessa aika-ajossa. Kilpailun voittajat palkitaan symbolisella Suomen lipun värisellä pyöräilypaidalla, jota voittaja saa käyttää saman lajin kilpailuissa (mukaan lukien kansainväliset kisat) aina seuraaviin SM-kisoihin asti.
Tulokset > Naiset, maantie – elite

| Maantieajon SM-kilpailu – Naiset Elite-sarja |
| --- | --- |

Tiedot
Laji:  maantie
Tyyppi:  yksipäiväinen
Historia
Ensimmäinen:  1975
Ensimmäinen voittaja:  Ritva Mykkänen
Eniten voittoja:  Lotta Lepistö (7 voittoa)
Viimeisin voittaja:  Anniina Ahtosalo
| 0 | 1 | 2 | 3 |
| --- | --- | --- | --- |
| Vuosi | Kulta | Hopea | Pronssi |
| 1997 | Pia Sundstedt | Sanna Lehtimäki |  |
| 1998 | Sanna Lehtimäki | Tuija Kinnunen | Sari Saarelainen |
| 1999 | Sanna Lehtimäki | Maaria Siren | Sirpa Ahlroos-Kouko |
| 2000 | Sirpa Ahlroos-Kouko | Maaria Siren | Teija Alaviiri |
| 2001 | Pia Sundstedt | Sirpa Ahlroos-Kouko | Tiina Nieminen |
| 2002 | Pia Sundstedt | Mirella Harju | Iiris Karhu |
| 2003 | Maaria Siren | Mirella Harju | Maija Laurila |
2004: Ei järjestetty
| 2005 | Pia Sundstedt | Tiina Nieminen | Iiris Karhu |
| 2006 | Maija Laurila | Carina Kirssi | Ann-Mary Ähtävä |
| 2007 | Tiina Nieminen | Paula Suominen | Elisa Arvo |
| 2008 | Mirella Harju | Lotta Lepistö | Paula Suominen |
| 2009 | Carina Kirssi | Merja Kiviranta | Ann-Mary Ähtävä |
| 2010 | Carina Kirssi | Sari Saarelainen | Anna Lindström |
| 2011 | Pia Sundstedt | Riikka Pynnönen | Mirella Harju |
| 2012 | Lotta Lepistö | Rosa Törmänen | Maija Rossi |
| 2013 | Lotta Lepistö | Riikka Pynnönen | Anna Lindström |
| 2014 | Lotta Lepistö | Sari Saarelainen | Laura Vainionpää |
| 2015 | Lotta Lepistö | Laura Vainionpää | Pia Pensaari |
| 2016 | Lotta Lepistö | Laura Vainionpää | Sari Saarelainen |
| 2017 | Lotta Lepistö | Minna-Maria Kangas | Sari Saarelainen |
| 2018 | Lotta Lepistö | Eeva Sarlin | Pia Pensaari |
| 2019 | Pia Pensaari | Minna-Maria Kangas | Eva Lehtinen |
| 2020 | Minna-Maria Kangas | Hanna Joronen | Ida Sten |
| 2021 | Antonia Gröndahl | Minna-Maria Kangas | Meri Helmi |
| 2022 | Anniina Ahtosalo | Laura Vainionpää | Antonia Gröndahl |
| 2023  | Anniina Ahtosalo | Lotta Henttala | Antonia Gröndahl |
Tulokset > Naiset, aika-ajo

| 0 | 1 | 2 | 3 |
| --- | --- | --- | --- |
| Vuosi | Kulta | Hopea | Pronssi |
| 1999 | Sanna Lehtimäki | Tarja-Leena Lehtimäki | Sirpa Ahlroos-Kouko |
| 2000 | Kristiina Iisakkila | Sirpa Kouko | Teija Alaviiri |
| 2001 | Sari Saarelainen | Kristiina Iisakkila | Teija Alaviiri |
| 2002 | Kristiina Iisakkila | Sari Saarelainen | Tarja-Leena Lehtimäki |
| 2003 | Tiina Nieminen | Kristiina Iisakkila | Sari Saarelainen |
| 2004 | Tiina Nieminen | Mirella Harju | Ann-Mary Ähtävä |
| 2005 | Tiina Nieminen | Paula Suominen | Kristiina Iisakkila |
| 2006 | Paula Suominen | Leena Haavisto | Anne Rautio |
| 2007 | Tiina Nieminen | Paula Suominen | Leena Haavisto |
| 2008 | Anne Rautio | Lotta Lepistö | Heljä Korhonen |
| 2009 | Heljä Korhonen | Lotta Lepistö | Merje Kiviranta |
| 2010 | Anna Lindström | Heljä Korhonen | Merje Kiviranta |
| 2011 | Pia Sundstedt | Heljä Korhonen | Merje Kiviranta |
| 2012 | Anne Palm | Venla Koivula | Merje Kiviranta |
| 2013 | Sari Saarelainen | Lotta Lepistö | Emma Sten |
| 2014 | Lotta Lepistö | Merja Särkioja | Laura Vainionpää |
| 2015 | Lotta Lepistö | Merja Särkioja | Sari Saarelainen |
| 2016 | Lotta Lepistö | Sari Saarelainen | Antonia Gröndahl |
| 2017 | Lotta Lepistö | Sari Saarelainen | Laura Vainionpää |
| 2018 | Lotta Lepistö | Antonia Gröndahl | Sari Saarelainen |
| 2019 | Minna-Maria Kangas | Sari Saarelainen | Tiina Pohjalainen |
| 2020 | Minna-Maria Kangas | Minna Koistinen | Ano Luoma |
| 2021 | Tiina Pohjalainen | Minna-Maria Kangas | Maisa Tuliniemi |
| 2022 | Anniina Ahtosalo | Tiina Pohjalainen | Minna Koistinen |
| 2023  | Anniina Ahtosalo | Lotta Henttala | Minna Koistinen |
Antero Lumme voittaa maantieajon Suomen mestaruuden 1964
Ruusuorakko

| Ruusuorakko |
| --- | --- |

Tieteellinen luokittelu
Kladi::  Putkilokasvit
Kladi::  Siemenkasvit
Kladi::  Koppisiemeniset
Kladi::  Aitokaksisirkkaiset
Lahko::  Fabales
Heimo::  Hernekasvit
Suku::  Orakot Ononis
Laji::  spinosa
Kaksiosainen nimi
 Ononis spinosa  L. (1753) 
Katso myös
   Ruusuorakko Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OK: 
Ruusuorakko (Ononis spinosa) on monivuotinen ruusunpunakukkainen hernekasvilaji. Lajin rajaus on ongelmallinen, sillä siihen yhdistetään vaihtelevasti eri orakkotaksoneita, jolloin alalajien määrä vaihtelee. Suomessa luokitellaan nykyisin kenttäorakko (Ononis spinosa subsp. arvensis, syn. subsp. hircina, aiemmin lajina Ononis arvensis) ja rento-orakko (Ononis spinosa subsp. maritima, syn. subsp. procurrens, aiemmin lajina Ononis repens) ruusuorakon alalajeiksi. Ruusuorakko on karvainen ruoho tai pikkupensas, joka kasvaa 20–60 senttimetriä korkeaksi. Alalajeista kenttäorakko on ruohomaisin ja piikkiorakko varren tyveltä puutunut. Lehdet ovat korvakkeellisia, kolmisormisia tai ehyitä, hammaslaitaisia, nystykarvaisia. Vaaleanpunaiset kukat kasvavat yksittäin tai pareittain lehtihangoissa. Palko sisältää yhdestä kolmeen siementä. Ruusuorakko esiintyy lähes koko Euroopassa, lisäksi Länsi-Aasiassa ja Pohjois-Afrikassa.
Aiheesta muualla

Suomen Lajitietokeskus: Ruusuorakko – Ononis spinosa
Saimaan laivaston vanavedessä

Saimaan laivaston vanavedessä on ollut Interregselvennä-osarahoitteinen Naapuruusohjelmahankeselvennä, jonka lähtökohtana on Suomen ja Venäjän yhteinen historia. Hankkeessa on ollut yksi kokopäivätoiminen työntekijä. Hankkeen teemana on erityisesti Venäjän Saimaan laivasto ja kenraali Aleksandr Suvorov, jonka toimintaan liittyvään historiaan perustuvien matkailutuotteiden kehittäminen on hankkeen päätehtävä. Tuotteiden kehittämisessä keskeistä on historian elävöittäminen innovatiivisia sovelluksiaselvennä ja ratkaisujaselvennä sekä teknologisia ratkaisuja hyödyntäen.
Hankkeen punaisena lankana ovat Suvorovin rakennuttamat sotakanavat, jotka muodostivat 1790-luvulla tärkeän kulku- ja huoltoreitin Lappeenrannasta Savonlinnaan. Kanavat luovat viitekehyksen ja teeman hankkeen puitteissa suunniteltaville matkailutuotteille.
Hankkeen sisältö

Historiaan ja historiallisiin kohteisiin perustuvien risteilytuotteiden suunnittelu ja testaus Etelä-Karjalassa ja Etelä-Savossa.
Suvorov–teemaan rakentuvat draamaopastuskierrokset Olavinlinnassa sekä Lappeenrannan linnoituksessa. Kukonharjun kanavalla toteutetaan teemaan perustuva seikkailu- ja ohjelmapaketti. Opastuskierroksia ja ohjelmapakettia varten hankkeessa suunnitellaan ja tehdään puvustusta ja muuta rekvisiittaa yhteistyössä koulutusorganisaatioiden kanssa.
Sukellusmatkailun kehittämisedellytysten selvittäminen Saimaan ja Puruveden alueella ja alueen historiallisten kohteiden varaan rakentuvan sukellusmatkailutuotteen suunnittelu ja testaus.
Opastuspilottiselvennä, jossa hyödynnetään teknologisia sovelluksiaselvennä.
Hankkeen rahoitus ja hallinnointi

Hanke käynnistyi 1. marraskuuta 2005 ja päättyi 30. lokakuuta 2007. Hankkeen kokonaisbudjetti oli 276 000 euroa ja rahoittajana oli Kaakkois-Suomen Naapuruusohjelma. Hankkeen toteuttaja ja hallinnoija on Joensuun yliopiston Savonlinnan koulutus- ja kehittämiskeskus yhteistyössä Matkailun verkosto-osaamiskeskuksen kanssa. Hankkeen toiminta-alueena Suomen puolella on Etelä-Savo, Etelä-Karjala ja Kymenlaakso.
Sanna-Mari Liukkonen

Sanna-Mari Liukkonen (2. elokuuta 1975 Jyväskylä – 25. elokuuta 2020 Helsinki) oli suomalainen kuvataiteilija. Liukkonen työskenteli myös graafisena suunnittelijana tehden julisteita, levynkansia ja kuvauksia. Liukkonen osallistui taiteilijaryhmä RORin toimintaan.
Sandra Dawson

Sandra June Noble Dawson (s. 4. kesäkuuta 1946) on brittiläinen yhteiskuntatieteilijä. Hän on KPMG:n yritysjohtamisen professori Cambridgen yliopiston Judge Business Schoolissa.
Akateeminen ura

Dawson toimi Cambridgen yliopiston Judge Business Schoolin johtajana vuosina 1995–2006. Hän oli yksi yliopiston varapuheenjohtajista vuosina 2008–2012. Ennen tätä Dawson oli organisatorisen käyttäytymisen professori Yhdistyneen kuningaskunnan terveydenhuoltojärjestelmässä National Health Servicessa vuosina 1990–1995 ja johtajakoulun apulaisjohtaja Lontoon yliopiston Imperial Collegessa vuosina 1987–1994.
Saimaan juoksutussääntö

Saimaan juoksutussääntö tarkoittaa ennakkosuunnitelmaa, jolla Saimaan vesiä päästetään Vuokseen siten, että eteläisellä Saimaalla, eli niin sanotulla varsinaisella Saimaalla, vedenpinta pysyy etukäteen sovitulla korkeudella ja samalla vältetään sekä Saimaalla että Vuoksella veden runsaudesta tai vähyydestä johtuvia vahinkoja tai haittoja. Periaatteessa Saimaata ei säännöstellä, mutta sen juoksuttamisella pyritään sen vedenpinnan vaihtelut pitämään vähäisinä. Koska Saimaa on hyvin suuri järvi, sen vesitilavuus on tavanomaista suurempi. Jo pienikin vedenpinnan korkeuden alentaminen voimakkaalla juoksutuksella aiheuttaa Vuoksessa pitkäkestoisen tulvan. Suomella ja Venäjällä on voimassa valtiosopimus, jossa määritetään juoksutuksien ehdot. Sopimuksen pääidea on, että Suomen tehtävänä on seurata sekä Saimaan vedenpinnan kehitystä että Vuoksen virtaamaa. Kun vedenpinnan korkeus seuraa vuodenkierrosta mitattua keskiarvokäyrää, ei tule tehdä mitään poikkeuksia juoksutukseen. Jos kuitenkin ilmenee jotakin sellaista, joka tulee alentamaan tai nostamaan tavanomaista vedenkorkeutta, aloitetaan ennakolta sellaiset toimenpiteet, joilla vältetään vahingot mahdollisimman tehokkaasti. Tilanne pyritään hyvissä ajoin ennakoimaan niin, että korjaava toimenpide voidaan aloittaa maltillisesti ja korjaustoimia tulee voimistaa sitä mukaa, mitä todennäköisemmin ennakoitu tapahtuma näyttää toteutuvan. Toimenpiteet suoritetaan Tainionkosken vesivoimalaitoksella ja asiasta tiedotetaan samalla venäläistä osapuolta. Vuoksen neljä vesivoimalaitosta toimivat yhteistuumin, jotta samalla Vuoksen läpi virtaavasta vedestä saadaan tuotettua optimaalinen määrä sähköenergiaa. Suomessa tarkkailu on Kaakkois-Suomen ympäristökeskuksen vastuulla.
Juoksutuksen reunaehtoja

Vaikka juoksuttaminen on suomalaisten viranomaisten päätäntävallassa ja vedenpinnan pitäminen normaalikäyrällä on yleensä onnistunut hyvin, tulee silloin tällöin tilanteita, jossa halutut vedenpinnanmuutokset eivät palaudu juoksuttamalla helposti. Saimaan vedenpinnan korkeudelle on sovittu ylärajaksi 76,60 metriä mpy., joka tulee alittaa käyttäen voimakkaitakin juoksutuksia. Tällaiset päätökset tehdään yhteisymmärryksessä venäläisen osapuolen kanssa siten, että juoksutuksien negatiiviset vaikutukset pyritään ennakoimaan ja mahdollisesti torjumaan myös Vuoksen varressa. Purjehduskaudella, jolla sopimuksessa tarkoitetaan aikaväliä toukokuusta joulukuun puoliväliin, tavoitellaan 75,10 metrin ja muuna aikana 75,00 metrin alakorkeutta (mpy.). Juoksutuksia säädeltäessä ei Vuoksen virtaamaa tule pysäyttää milloinkaan kokonaan, vaan se pyritään pitämään rajan 300 kuutiometriä sekunnissa (m³/s) yläpuolella. Juoksutuksien virtaamien ilmoitetut arvot esitetään viikkokeskiarvoina.
Saimaan vedenpintaa seurataan varsinaisella Saimaalla olevilla vedenkorkeuden mittauspisteillä päivittäin. Mittauspisteet sijaitsevat Lauritsalassa, Ristiinassa ja Savonlinnassa. Mittausarvot luetaan N60-asteikolla ja ne muunnetaan NN-asteikolle vähentämällä N60-mittausarvoista 8 senttimetriä. Päätöksenteossa käytetään kolmen mittauspisteen antamaa keskiarvoa. Normaalina vedenkorkeuden lukema-arvona pidetään vuosien 1847–1984 vuodenaikojen mukaista keskiarvokäyrän päivittäistä arvoa, josta voidaan poiketa 50 senttimetriä yli tai ali. Käyrä on luettavissa valtiosopimuksen liitteestä.
Sanna Aaltonen

Sanna Aaltonen -nimisiä henkilöitä ovat tai ovat olleet:
Sanna Aaltonen (1853–1925), suomalainen ryijyjen kutoja
Sanna Erkinheimo, o.s. Aaltonen (s. 1981), suomalainen pikajuoksija
| --- | --- |
: Tämä on täsmennyssivu, joka luettelee monimerkityksisen käsitteen eri merkitykset tai useita eri henkilöitä. Artikkelisivuja, joiden nimessä tai tekstissä lukee ”Sanna Aaltonen”, voi hakea sivunnimihaulla, laajalla sivunnimihaulla tai tekstihaulla.
Mohovaja ulitsa

Mohovaja Pestelinkadulta etelään nähtynä.
Teniševin opisto vanhassa postikortissa.
Simeonin ja Annan kirkko.
Mohovaja ulitsa (ven. Мохова́я у́лица) on katu Pietarin Keskustan piirissä Venäjällä. Se sijaitsee kaupungin keskustassa Fontankan ja Liteinyi prospektin välillä. Pohjoisessa Mohovaja päättyy Tšaikovskin- ja etelässä Belinskinkatuun. Keskivaiheilla se risteytyy Pestelinkadun kanssa.
Yksisuuntaisen kadun ajosuunta on etelästä pohjoiseen. Sen pituus on noin 920 metriä, ajoradan leveys 6,5 metriä ja etäisyys talojen välillä 28 metriä.