stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Shen Yue

Shen Yue (perint.: 沈約; yksink.: 沈约, 441-513) oli kiinalainen runoilija, poliitikko ja historioitsija, joka syntyi Huzhoussa, Zhejiangissa. Hänen merkittävimpiä teoksiaan oli sataosainen historiikki Sòng Shū, joka käsitteli eteläistä Kiinaa vv. 420–479 hallinnutta Liu-Song-dynastiaa.
Hän oli huomattava Liang-dynastian tutkija, sekä aikansa musiikki-tapojenselvennä johtava tutkija.
Sinikääpiöahven

| Sinikääpiöahven> Uhanalaisuusluokitus |
| --- | --- |
 Elinvoimainen  
  
Tieteellinen luokittelu
Domeeni::  Aitotumaiset Eucarya
Kunta::  Eläinkunta Animalia
Pääjakso::  Selkäjänteiset Chordata
Alajakso::  Selkärankaiset Vertebrata
Yläluokka::  Luukalat Osteichthyes
Luokka::  Viuhkaeväiset Actinopterygii
Alaluokka::  Neopterygii
Lahko::  Ahvenkalat Perciformes
Alalahko::  Labroidei
Heimo::  Kirjoahvenet Cichlidae
Alaheimo::  Tonkijat Geophaginae
Suku::  Apistogramma
Laji::  gibbiceps
Kaksiosainen nimi
 Apistogramma gibbiceps  Meinken, 1969 
Katso myös
   Sinikääpiöahven Wikispeciesissä  
Infobox OKNimi-testi OKIUCN-testi OK: 
Sinikääpiöahven (Apistogramma gibbiceps) on kirjoahventen (Cichlidae) heimoon kuuluva akvaariossakin pidetty kalalaji. Se on erittäin pieni kalalaji, korkeimmillaankin vain 5 senttimetrin mittainen. Naaraat ovat koiraita kookkaampia. Sinikääpiöahventa tavataan villinä Etelä-Amerikassa Amazonin altaassa. Paras veden lämpötila sille on 27–29 celsiusastetta, veden kovuus yli 3 ja pH-arvo 5–6.
Skipton

| Skipton |
| --- | --- |

Valtio:  Yhdistynyt kuningaskunta
Osa:  Englanti
Hallintoalue:  Yorkshire ja Humber
Kreivikunta:  North Yorkshire
Väkiluku:  14 300
 
 http://www.skiptontowncouncil.gov.uk/ Kunnan kotisivut 
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Skipton on vanha markkinakaupunki Pohjois-Englannin Yorkshiressä. Kaupungissa pidetään vielä nykyäänkin lammasmarkkinoita. Kaupunki on strategisesti tärkeässä paikassa, ja sinne rakennettiin 1100-luvulla linna, Skipton Castle. Linnaa piiritettiin Englannin sisällissodassa kolme vuotta vuosina 1643-1645. Lopulta linnaa hallinneet rojalistit antautuivat. Teollisen vallankumouksen aikana 1700-luvulla rakennettu Leeds-Liverpool-kanava kulkee Skiptonin kautta ja toi aikanaan vaurautta alueelle. Nykyään kanava on tärkeä kaupungin matkailulle.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Skipton Wikimedia Commonsissa
Sofia Zweygberg

Sofia Zweygberg
Sofia von Zweygberg (o.s. Tilén, 1828–1883) oli erään Suomen suurimman ja vanhimman kangastukkukaupan perustaja. Von Zweygberg aloitti kangaskaupan Viipurin kauppahallin myymälässä vuonna 1868. Yritys laajeni tukkukauppaan ja toimialueeksi tuli koko Etelä-Karjala. Vuonna 1882 Toiminimi Sofia Zweygberg siirtyi hänen tyttärelleen Emilialle ja tämän miehelle V. F. Grönroosille. Ensimmäisen maailmansodan aikana liikkeen omistajaksi tuli Grönroosien vävy, fil.tri Albert Öhrman. Vuonna 1913 toiminimi muutettiin osakeyhtiöksi, nimellä Oy Sofia Zweygberg Ab. Saman vuonna avattiin sivuliike Lappeenrantaan.
Vuonna 1925 toimitusjohtajana toimi insinööri (myöhemmin vuorineuvos) Wilhelm Wahlforss. Vuodesta 1926 toimitusjohtajana toimi vapaaherra Aminoff joka lunasti liikkeen itselleen vuoden 1928 jälkeen.
Viipurissa liike toimi vuonna 1938 Kauppatorin kulmassa. Tukkukauppa ja konttori sijaitsivat Karjaportinkatu 13:ssa ja 15:ssä. Yhtiö siirtyi Viipurin luovutuksen jälkeen kokonaan Lappeenrantaan, jossa avattiin 1954 uusi liiketalo.
Aiheesta muualla

Zweygberg, Sofia (1828–1883) Suomen kansallisbiografia
Stephen Langton

Stephen Langton
Stephen Langton (n. 1150 – 9. heinäkuuta 1228) oli englantilainen keskiajan kirkonmies, joka toimi Canterburyn arkkipiispana vuodesta 1207 kuolemaansa. Hän oli välikappaleena Innocentius III:n ja Juhana Maattoman välille 1200-luvun alussa syntyneessä laajamittaisessa kiistassa, joka syntyi kun Juhanan valtaa pyrittiin rajoittamaan Magna Cartalla.
Langton otti käyttöön Raamatun jaon lukuihin.
Langton syntyi Englannissa, mahdollisesti Lincolnshiressa. Hän opiskeli ja opetti Pariisin yliopistossa, kunnes sai Innocentius III:lta nimityksen kardinaaliksi. Langton kuoli Slindonissa, West Sussexissa kesällä 1228. Häneltä on säilynyt runsaasti kirjoituksia.
Stephen Laybutt

| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |

Henkilötiedot
Koko nimi: Stephen John Laybutt
Syntymäaika: 3. syyskuuta 1977
Syntymäpaikka: Lithgow, Australia
Kuolinaika: tammikuu 2024
Kansalaisuus:  Australia
Pelipaikka: Puolustaja
Pituus: 189 cm
Seurat
| Vuodet | Seura | O (M) |
| 1995-1997 1997-1999 1999 2000 2000 2001 2001-2002 2002-2003 2003-2004 2004-2007 2007-2008 | Wollongong Wolves Brisbane Strikers Bellmare Hiratsuka Parramatta Power Roosendaal Lyn Oslo Sydney Olympic Brisbane Strikers Mouscron Gent Newcastle United Jets |  |
Maajoukkue
| 2000–2004 | Australia | 15 (1) |
Stephen Laybutt (3. syyskuuta 1977 Lithgow – tammikuu 2024) oli australialainen jalkapalloilija. Laybutt debytoi Australian maajoukkueessa 2000. Hän pelasi 15 maaottelua ja teki niissä yhden maalin.
Stephen Lim

Stephen J. Lim on yhdysvaltalainen apulaiselokuvaohjaaja ja elokuvatuottaja, joka on työskennellyt elokuvien parissa 1970-luvulta lähtien. Hän oli muun muassa RoboCop-elokuvassa aputuottajana.
Schwenckfeldiläisyys

Schwenckfeldiläisyys on kristinuskon suuntaus. Se on saanut nimensä saksalaisen Kaspar Schwenckfeldin mukaan (1489–1561). Liike hylkää lapsikasteen ja opettaa ihmisen voivan tulla synnittömäksi. Nykyään schwenckfeldiläisiä on noin 3 000. He asuvat Yhdysvalloissa Pennsylvaniassa.[lähde? ]
Aiheesta muualla

Schwenkfelder.org (englanniksi)
Seututie 304

Seututie 304 on Etelä-Pirkanmaalla Valkeakoskella sijaitseva seututie. Seututie toimii yhdystienä Valkeakoskelta valtatielle 3. Vanha tie rakennettiin 1950-luvulla kun haluttiin oikaista Valkeakoskelta Akaaseen. Vanha reitti kulki Lempäälän kautta. Vanha seututie kulki Valkeakosken pohjoispuolelta aina Toijalaan Kurjenkalliolle asti.
Sittemmin kun valtatien 3 oikaisu valmistui, seututie oikaistiin Konhosta johtamaan valtatielle 3 Konhon rampille. Konhon ja Toijalan välinen vanha osuus nimettiin yhdys­tieksi 3044. Sittemmin Valkeakoskella vuonna 2006 valmistui oikaisu Holmin teollisuusalueen kautta koska haluttiin muokata ulkoa tulevan raskaan liikenteen sujuvuutta Valkeakoskelle. Aiemmin tätä tehtiin 1980-luvun lopulla rakentamalla Radanvarsitie Valkeakosken länsipuolelta Säterin tehtaalle. Nykyään seututie 304 on vilkas paikallinen yhdystie.
Liittymät Konhosta Valkeakoskelle
| 0 | 1 | 2 | 3 | 4 | 5 |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |
|  | Nro | Km |   Nimi |   Tie |   Viitoitus |
 :   Toijalantie (1+1)
|  |  |  | Valkeakosken eritasoliittymä |          | Tampere;   alkaa Helsinki, Hämeenlinna, Turku |
|  |   |  | Mustaniitty |   Toijalantie Mustaniitty | Toijala   |
|  |   |  | Metsäkansa | Metsäkansantie Vedentaantie | Lippo, Metsäkansa Vedentaka |
|  |   |  | Kärjenniemi |   Lempääläntie Vääränmäentie | Lempäälä Rantoo |
 :   Lempääläntie (1+1)
|  |   |   | Savilahti | Lempääläntie | Valkeakoski P,  Pispantalli |
 :   Niementie (1+1)
|  |   |   | Mahlianmaa |   Tampereentie | Tampere,  Pispantalli |
 :    Niementie (1+1)
|  |  |   |  | Valkeakosken rata |  |
|  |   |   | Veijonlahti |   Vuolteentie | Hämeenlinna |
 :   Niementie (1+1)
|  |   |   | Holmi | Mahliankatu |  Holmi |
|  |  |   |  | Lotilansalmi, Vanajavesi |  |
|  |   |   | Tervasaari | Teollisuustie |  Tervasaari, Varsanhäntä |
|  |  |   |  | Valkeakosken rata |  |
|  |   |  | Metsä-Tietola | Tallikatu Lempääläntie | Wareena,  Sairaala;   kääntyy   |
 :   Lempääläntie (2+2)
|  |   |  |  | Valtakatu | Keskusta |
 :   Tehtaankatu (2+2)
|  |   |  |  | Valkeakoskenkatu |  |
|  |   |  |  | Kanavanranta Torikatu |  |
|  |   |  |  | Valtakatu Ulvajankatu Isosilta |   päättyy |
Simo Lampinen

| Simo Lampinen |
| --- | --- |
 Simo Lampinen ja Triumph vuoden 1965 Monte Carlon rallissa
Henkilötiedot
Syntynyt: 22. kesäkuuta 1943 (ikä 81) Helsinki
Kansalaisuus:   Suomi
WRC-ura
Kartanlukija(t):  John Davenport Arne Hertz Silvio Maiga Sölve Andreasson Juhani Markkanen Atso Aho Fred Gallagher
Entiset tallit:  Marlboro Lancia
Kilpailuja:  35
Maailmanmestaruuksia:  0
Voittoja:  0
Palkintosijoja:  5
Erikoiskoevoittoja:  41
MM-pisteitä:  0
Ensimmäinen kilpailu:  Monte Carlo -ralli 1973
Viimeinen kilpailu:  RAC-ralli 1979
Sijoitus kaudella 1979:  (0 p.)
Simo Lampinen (s. 22. kesäkuuta 1943 Helsinki) on suomalainen ralliautoilija.
Ura

Simo Lampisen isä oli Raine Lampinen ja äiti Doris Lampinen (o.s. Rosenqvist). Raine Lampinen oli yksi Suomen menestyneimmistä moottoripyöräkilpailijoista ja Porvoon Moottorikerhon perustaja. Hänen kilpailu-uransa kesti 34 vuotta. Simon isoisä Emil Lampinen oli myös kilpa-ajaja, ja hän perusti Porvoon Kerkkooseen Karhun suksitehtaan 1901 ja Lampisen suksitehtaan 1922.
Simo Lampinen sairastui 13-vuotiaana polioon, jonka vuoksi hänen oli luovuttava ratamoottoripyöräilijän unelmastaan. Lampinen sai erikoisluvalla ajokortin 17-vuotiaana ja osallistui ensimmäiseen ralliinsa viikkoa 18-vuotispäivän jälkeen.
Simo Lampinen on Porvoon Moottorikerhon tunnetuimpia autokilpailijoita. Kilpailemisen lisäksi hän on ollut aktiivisesti mukana kerhon järjestötoiminnassa. Hän on toiminut kerhon puheenjohtajana 1983-1985 ja ottanut pitkään osaa kerhon kilpailujärjestelyihin. Kerhon arkistojen mukaan hän aloitti kilpailemisensa jäärata-ajoissa. Eräs hänen ensimmäisistä kilpailuistaan oli kerhon järjestämät jäärata–ajot 25. maaliskuuta 1962 Kokonniemen jäällä. Hän otti tuolloin osaa kaikkiin neljään luokkaan ja ajoi eri luokissa Saab- ja Jaguar-autoilla. Hän voitti kolme luokkaa ja oli toinen luokassa alle 1300 cm3 tavallisin renkain.
Lampinen aloitti ralliuransa 18-vuotiaana heti ajokortin saatuaan, ja kilpaura kesti vuoteen 1979 saakka. Hän on ajanut lukuisia kilpailuja sekä Suomessa että ulkomailla. Suurimmat kotimaiset voitot ovat neljä Suomen mestaruutta ja voitot Jyväskylän Suurajoissa 1963, 1964 ja 1972. Hän oli Jyväskylän Suurajoissa myös kolme kertaa toinen ja kerran kolmas. Hän sijoittui tässä kilpailussa 15 kertaa yleiskilpailun viiden parhaan joukkoon. Kansainvälisiä ykkössijoja hän saavutti RAC-rallissa 1968, Skotlannin rallissa 1969 ja Portugalin rallissa 1970. Vuonna 1965 hän voitti luokkansa Le Mansin 24 tunnin ajossa Triumph GT6 -autolla. Kilpauransa aikana hän ajoi 35 rallin MM-osakilpailua.
Autourheilun järjestöpuolella Lampinen on ollut muun muassa Suomen Autourheiluliiton puheenjohtaja ja pitkään Jyväskylän Suurajojen puheenjohtaja. Lisäksi hän on ollut kansainvälisen autourheiluliiton (FISA) rallivaliokunnan jäsen, MM-rallien tarkkailija sekä Alastaron formularataa hoitavan kiinteistöyhtiön puheenjohtaja. Suomen Leijonan Ritarikunnan 1. luokan ritarimerkin hän sai vuonna 1982. Kilpauransa aikana hän ajoi seuraavia kilpa-autoja: Saab 96, Lancia, Peugeot, Fiat ja Triumph. Simo Lampinen toimii edelleen toimitsijana rallikilpailuissa ympäri maailmaa.
Aiheesta muualla

eWRC-sivustolla (englanniksi)
Shenandoahin armeija

Philip Sheridan, Shenandoahin armeijan komentaja
Shenandoahin armeija (engl. Army of the Shenandoah) oli yksi Unionin armeijoista Yhdysvaltain sisällissodassa. Shenandoahin armeija perustettiin elokuussa 1862 vastauksena Konfederaation Jubal Earlylle, jonka armeija uhkasi Washington D.C.:n turvallisuutta. Armeijan runko muodostettiin kolmesta armeijakunnasta: Horatio G. Wrightin komentamasta 6. armeijakunnasta, William H. Emoryn 19. armeijakunnasta ja George Crookin Länsi-Virginian armeijasta eli 8. armeijakunnasta. Armeijan pääasiallisena komentajana toimi kenraalimajuri Philip Sheridan.
Shenandoahin armeija taisteli pääasiassa Shenandoahin laaksossa. Shenandoahin armeija otti useita voittoja Earlyn armeijasta, onnistui tuhoamaan Konfederaation ruokahuollon kannalta tärkeitä kohteita laaksossa ja lopulta tuhosi koko Earlyn armeijan saaden näin koko laakson hallintaansa. Shenandoahin laakson taistelujen päätyttyä Shenandoahin armeija liittyi sodan päättäneelle Appomattoxin sotaretkelle.
Ennen Shenandoahin armeijaa Unionilla oli myös olemassa Shenandoahin osastona (engl. Department of the Shenandoah) tunnettu yksikkö, joka oli olemassa kesästä 1861 kevääseen 1862. Sitä komensi kenraalimajuri Nathaniel P. Banks.
Merkittäviä taisteluja

Shenandoahin osasto:
Falling Watersin taistelu (1861)
Ensimmäinen Winchesterin taistelu (1862)
Shenandoahin armeija:
Kolmas Winchesterin taistelu (eli Opequonin taistelu, 1864)
Fisher's Hillin taistelu (1864)
Tom's Brookin taistelu (1864)
Cedar Creekin taistelu (1864)
Unionin armeijat
Cumberland
Frontier
Georgia
Gulf
James
Mississippi
Ohio
Potomac
Shenandoah
Lounas
Tennessee
Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista.
Käännös suomeksi
Sara Blædel

| Sara Blædel |
| --- | --- |

Henkilötiedot
Syntynyt: 6. elokuuta 1964 (ikä 60)
Kansalaisuus:  Tanska
Ammatti:  kirjailija ja toimittaja
Kirjailija
Tyylilajit:  rikosromaanit
Aiheesta muualla
sarablaedel.dk ja sarablaedel.com
Löydä lisää kirjailijoitaKirjallisuuden teemasivulta
Sara Blædel (s. 6. elokuuta 1964) on tanskalainen kirjailija ja toimittaja. Hänet tunnetaan parhaiten rikosromaaneistaan, joissa keskushenkilöitä ovat etsivä Louise Rick ja hänen ystävänsä toimittaja Camilla Lind. Blædelin kirjoja on julkaistu lähes 40 maassa. Blædelia kutsutaan yleisesti Tanskan rikoskuningattareksi.
Suomennetut teokset > Louise Rick-sarja

Nimimerkki Prinsessa, 2013 (Kald mig prinsesse, 2005)
Vain yksi elämä, 2014 (Kun ét liv, 2007)
Hyvästit vapaudelle, 2015 (Aldrig mere fri, 2008)
Unohdetut tytöt, 2016 (De glemte piger, 2011)
Uhrilehto, 2017 (Dødesporet, 2013)
Kadonnut nainen, 2018 (Kvinden de meldte savnet, 2014)
Suomennetut teokset > Louise Rick & Camilla Lind-sarja

Tyttö puun alla, 2020 (Pigen under traeet, 2019)
Hiljainen leski, 2021 (Den tavse enke, 2020)
Stephen L. Mosko

Stephen "Lucky" Mosko (7. joulukuuta 1947 Denver – 5. joulukuuta 2005 Green Valley) oli yhdysvaltalainen säveltäjä, kapellimestari ja musiikkipedagogi.
Moskon lahjakkuuden tunnisti varhain kapellimestari Antonia Brico, joka opetti tälle orkesterinjohtoa ja pianonsoittoa. Mosko sai Yalen yliopistosta kandidaatin arvon vuonna 1969 ja jatkoi opintojaan samassa opinahjossa. Kun yksi hänen opettajistaan, säveltäjä Mel Powell, lähti Kalifornian taideinstituutin (CalArts) ensimmäiseksi dekaaniksi, Mosko seurasi häntä. Häntä opettivat tämän jälkeen Powellin lisäksi Morton Subotnick ja Leonard Stein. Saatuaan CalArtsista maisterin arvon Mosko liittyi sen henkilökuntaan ja pysyi sen opettajana suurimman osan urastaan kuolemaansa saakka. 1980-luvun lopussa hän oli sieltä poissa kahden vuoden ajan työskennellessään Harvardin yliopistossa.
Mosko oli CalArtsissa mukana perustamassa uuden musiikin California EAR Unit -kokoonpanoa. Hän toimi musiikillisena johtajana Los Angelesin olympisen taidefestivaalin nykymusiikkijuhlilla ja vuoden 1987 Los Angeles Festivalissa, jossa juhlittiin John Cagea. Lisäksi Mosko johti kymmenen vuoden ajan San Francisco Contemporary Music Players -kokoonpanoa ja toimi Bostonin Griffin Ensemblen pääkapellimestarina. John Adams oli Moskon yhteistyökumppani 1980-luvun alusta saakka.
Musiikkikriitikko Mark Swedin mukaan Mosko oli lahjakas kapellimestari, mutta hänen sävellysuransa ei lähtenyt suureen nousuun, koska hänen käyttämänsä kaltainen abstrakti tyyli oli jo mennyt trendi. Säveltäjä Rand Steiger kuitenkin luonnehti Moskon tyyliä hyvin henkilökohtaiseksi ja uniikiksi. Hänen sävellystensä joukossa on kamarimusiikkiteos Psychotropics (1994), joka on sävelletty viidelle Southwest Chamber Music Societyn jäsenelle. Moskon teoksia ovat esittäneet muiden muassa San Franciscon ja Sacramenton sinfoniaorkesterit, Los Angelesin filharmonikot, SONOR ja California EAR Unit.
Mosko oli islantilaisen kansanmusiikin johtava asiantuntija ja sai kaksi Fulbright–Hays-stipendiä tehdäkseen tutkimusta Islannissa. Hän sai National Endowment for the Arts -säveltäjästipendin, kaksi Broadcast Music Incorporated -palkintoa ja Fromm Foundationin palkinnon. Mosko kuoli kotonaan Kaliforniassa 58-vuotiaana, jolloin leskeksi jäi huilisti Dorothy Stone.
San Francisco Art Institute

San Francisco Art Institute (SFAI) on perustettu 1871, ja se on siten Yhdysvaltojen vanhimpia ja arvostetuimpia nykytaiteen korkeakouluja. Koulu sijaitsee San Franciscon Russian Hillin kaupunginosassa Kaliforniassa. SFAI on yksityinen voittoa tuottamaton oppilaitos.
Näkymä San Francisco Art Instituten kattoterassilta Telegraph Hillin suuntaan.
Tutkinnot

SFAI:ssa voi suorittaa Bachelor of Arts, Master of Arts, Bachelor of Fine Arts ja Master of Fine Arts tutkinnot ja suorittaa jatko-opintoja.
Tutkinnot > School of Studio Practice

The School of Studio Practicessa on perinteiset osastot: maalaus, kuvanveisto, elokuva, valokuvaus, muotoilu ja tekniikka, grafiikka ja uudet alat.
Tutkinnot > School of Interdisciplinary Studies

Vuonna 2006 perustetussa SFAI:n School of Interdisciplinary Studies voi suorittaa BA- ja MA-tutkinnot Nykytaiteen historia ja teoria, kaupunkitutkimus sekä näyttely- ja museotutkimus (vain MA). Siinä on neljä tutkimus- ja opetuskeskusta.
Historia

San Francisco Art Association (SFAA) perustettiin 1871, ja se avasi San Francisco School of Designin helmikuussa 1874 johtajanaan maisemamaalari Virgil Macey Williams. Vuonna 1893 se sai uuden nimen California School of Design ja yhdistys liittyi Kalifornian yliopistoon ja sai perinnöksi Mark Hopkinsn kartanon Nob Hillissä. Sen museotoiminta jatkui nimellä Mark Hopkins Institute of Art.
San Franciscon maanjäristys 1906 tuhosi sekä kartanon että koulun. Uusi koulu valmistui vuodenkuluttua kartanon entiselle paikalle ja sai uuden nimen San Francisco Institute of Art. Vuonna 1916 SFAA sulautui yhteen San Francisco Society of Artistsin kanssa, ja sen johtoon tuli San Francisco Museum of Modern Art, joka silloin sijaitsi Panama-Pacific International Exposition jääneessä Palace of Fine Artsissa. Koulu sai jälleen uuden nimen California School of Fine Arts (CSFA). Vuonna 1926 koulu siirtyi San Franciscossa nykyiseen paikkaansa osoitteeseen 800 Chestnut Street. Vuonna 1961 se sai vihdoin nykyisen nimensä San Francisco Art Institute.
Merkittäviä nykyisiä opettajia

Linda Connor, suurten kuvien valokuvaaja
Trisha Donnelly
Okwui Enwezor
Sharon Grace
Renee Green
Hou Hanru
Lynn Hershman Leeson
Reagan Louie
George Kuchar, elokuvantekijä
Tony Labat, performanssitaiteilija
Jane McGonigal, peliteoreetikko
John Roloff
Henry Wessel, Jr., New Topography valokuvaaja
Griff Williams
Merkittäviä entisiä opettajia

Kathy Acker
Ansel Adams, maisemavalokuvaaja, valokuvaosaston perustaja 1945
John Collier Jr., valokuvaaja
Imogen Cunningham, valokuvaaja, muotokuvat
Angela Davis (1976)
Drew Daniel, Matmosin jäsen
Dorothea Lange, vaikutusvaltainen dokumenttivalokuvaaja, "Migrant Mother"
Lydia Lunch
Frederick Meyer, California College of the Artsin perustaja (1907)
Eadweard Muybridge, Zoopraxiscopen keksijä (1880)
Charlemagne Palestine
Sidney Peterson, elokuvaohjaaja, käynnisti ensimmäiset elokuvakurssit SFAI:ssa (1947)
M.C. Schmidt, Matmosin jäsen
Richard Shaw, keramiikkakuvanveistäjä
Clyfford Still, abstrakti ekspressionisti, värikenttätaiteilija (1946)
Dean Roy Ascott (1975–1978)  kybernetiikkana ja telematiikkaan liittyvän taiteen perustaja ja Planetary Collegiumin perustaja
Aiheesta muualla

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
San Francisco Art Instituten sivusto (Arkistoitu – Internet Archive)
Skiptvet

Skiptvet on Norjan kunta Østfoldin läänin keskiosassa, noin 70 kilometriä Oslosta. Se tunnetaan maatalouspaikkakuntana. Rajanaapureita ovat lännessä Våler, pohjoisessa Indre Østfold, idässä Rakkestad ja etelässä Sarpsborg. Kunnan keskustaajaman nimi on Meieribyen. Vuoden 2023 alussa kunnassa oli 3 886 asukasta.
Kuvia

Kunnan väkiluku vuosina 1951–2010.
Skiptvetin kirkko
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Skiptvet Wikimedia Commonsissa
Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista.
Østfoldin läänin kunnat
Aremark
Fredrikstad
Halden
Hvaler
Indre Østfold
Marker
Moss
Rakkestad
Råde
Rømskog
Sarpsborg
Skiptvet
Våler
Norjan läänit | Norja
Käännös suomeksi
Saara Esko

| Saara Esko |
| --- | --- |
 Saara Esko vuonna 2008.
Henkilötiedot
Syntynyt: 31. toukokuuta 1980 (ikä 44) Kerimäki
Kansalaisuus:   Suomi
Lentopalloilija
Nyk. joukkue:  VaLePa
Saara Esko (o.s. Loikkanen, s. 31. toukokuuta 1980) on suomalainen lentopalloilija, jonka aktiiviura päättyi vuonna 2010 Italian lentopalloliigassa. Hän teki lyhyen paluun pelikentille kaudella 2015–2016 esiintymällä muutamassa ottelussa lentopalloliigassa LP-Vampulan riveissä. Vuonna 2019 hän palasi maajoukkueeseen.
Esko pelasi urallaan yhdeksän kautta Saksassa, Belgiassa ja Italiassa voittaen muun muassa Saksan ja Belgian mestaruudet, Italian A2-liigan mestaruuden sekä Top Teams Cupin (nykyinen CEV Cup). Suomen mestaruuden hän voitti vuosina 1997 ja 1999.
Aktiiviuransa jälkeen Saara on opiskellut entisille aktiivipelaajille räätälöityä valmentajan ammattitutkintoa ja sen puitteissa oli syksyllä 2018 mukana 14–15-vuotiaiden tyttöjen maajoukkueleirillä. Muutaman tytön loukkaantumisen myötä häntä pyydettiin torjuntaharjoitukseen hakkuriksi ja sen harjoituksen myötä maajoukkueen päävalmentaja Tapio Kangasniemi pyysi Saaraa tekemään paluun maajoukkueeseen tavoitteena syksyn 2019 EM-lopputurnaus.
Ura

Esko sai ensi kosketuksensa lentopalloon 7-vuotinaa Kerimäen Lentopallossa. 10-vuotiaana Esko alkoi pelata lentopalloa vakavammin, kun hän aloitti lähes päivittäisen harjoittelemisen.
Kaudella 1996–1997 Esko voitti uransa ensimmäisen naisten Suomen mestaruuden Oriveden Ponnistuksen väreissä. Seuraavalla kaudella hänet valittiin historian nuorimpana pelaajana lentopalloliigan parhaimmaksi pelaajaksi ja tähdistökentälliseen. Kotimaan lentopallokentillä Esko saavutti kausien 1996–2001 aikana kaksi Suomen mestaruutta ja kolme Suomen Cupin mestaruutta. Hän pelasi OrPossa, Euran Raiussa sekä Pieksämäki Volleyssa.
Vuonna 2001 Saara Esko (silloinen Loikkanen) seurasi myöhemmin silloista seurustelukumppaniaan Mikko Eskoa Saksaan ja aloitti ensimmäisen kautensa Euroopassa lentopalloammattilaisena. Myöhemmin Eskot pelasivat yhtä aikaa myös Belgiassa ja Italiassa. Saara Esko saavutti tänä aikana Saksan, Belgian ja Italian liigamestaruudet, joista viimeisimmän hän voitti Italian A2-liigassa. Hänen aktiiviuransa päättyi vuonna 2010.
Esko pelasi kaudella 2015–2016 muutaman ottelun kotimaisessa lentopalloliigassa LP-Vampulan riveissä, kunnes paluu katkesi polvivammaan tammikuussa 2016. Toivuttuaan loukaantumisesta Esko on pelannut lentopallon 2-sarjassa VaLePan paidassa.
Keväällä 2019 Esko nimettiin monien yllätykseksi naisten maajoukkueryhmään.
Beach volley

Saara Esko voitti vasta 16-vuotiaana vuonna 1998 uransa ensimmäisen beach volleyn Suomen mestaruuden yhdessä kaksi vuotta vanhemman parinsa Riikka Lehtosen kanssa. Esko ja Lehtonen voittivat myös seuraavalla kaudella beach volleyn Suomen mestaruuden. Kahden peräkkäisen Suomen mestaruuden jälkeen Esko päätti keskittyä lentopalloon ja jätti beach volleyn kokonaan.
A-maajoukkue

Esko debytoi tyttönimellään Loikkanen Suomen naisten lentopallomaajoukkueessa vuonna 1998. Hän pelasi vuosina 1998–2010 yhteensä sata A-maaottelua ja toimi pitkään kapteenina. Hän on pelannut maajoukkueessa 117 maaottelua vuoden 2019 loppuun mennessä.
Muuta

Saara Esko avioitui miehensä Mikko Eskon kanssa 21. heinäkuuta 2007 Vammalassa. Pari oli seurustellut ennen avioitumistaan jo monia vuosia. Saaran vanhempi sisko, Laura Tuominen, on myös entinen maajoukkuepelaaja.
Saavutuksia > Henkilökohtaiset

Lentopallon SM-liigan paras pelaaja 1998
Lentopallon SM-liigan All-Stars pelaaja 1998, 1999, 2000 ja 2001
Kauden paras suomalainen naislentopalloilija 2008