stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
St. Kilda
Historia

St. Kildan saaria oli asuttu esihistoriallisilta ajoilta alkaen. Saarilla on tehty joitakin pronssikautisiin ihmisiin viittaavia löytöjä, ja sieltä on löydetty hyvin säilyneitä rautakautisia rakennelmia.
Historiallisena aikana saaret ovat kuuluneet mantereella asuvalle maanomistajalle, joka on vuokrannut niitä luonnossa (lähinnä ohrana) maksettua vuokraa vastaan. Vuonna 1697 saarilla asui 180 henkeä. He viettivät talven Village Bayssa ja hajaantuivat kesäksi laajemmalle.
Saaren tärkein luonnonvara olivat merilinnut. Asukkaat laskeutuivat köysien varassa jyrkänteiden linnunpesille. Ohran viljely oli vaikeaa alavien maiden suolaisuuden vuoksi. Silti saarelta riitti vientiin untuvaa, linnunlihaa, villaa, kalaa ja ohraa.
Eristyneisyys teki saarelaiset haavoittuviksi kulkutaudeille. Vuonna 1727 heidän keskuuteensa levisi isorokko, joka surmasi saarelaiset paitsi yhtä aikuista ja kahdeksaa lasta. Koko talven ajan linnustamassa ja siksi suojassa olleet kolme miestä ja kahdeksan poikaa selvisivät myös. Pahinta tuhoa teki kuitenkin sairaus, jota nimitettiin kahdeksan päivän taudiksi. Se tappoi 150 vuoden ajan 4-5 päivän ikäisistä lapsista kolme neljäsosaa. Tauti oli tetanus eli jäykkäkouristus. On arveltu, että taudin bakteerit levisivät lintujen mukana.
1800-luvulla saaret alkoivat kiinnostaa turisteja. Syntyi yhteys ulkomaailmaan, saarten väkiluku pieneni siirtolaisuuden ja lapsikuolleisuuden takia rajusti. Sukupuolijako vääristyi niin, ettei avioliittoikäisiä miehiä juuri ollut. Selviytyäkseen saarella miesten piti osata linnustamisen taito. Ensimmäisen maailmansodan aikana yhteydet mantereelle lisääntyivät Kuninkaallisen laivaston osaston vuoksi. Viimeiset 36 asukasta asutettiin omasta pyynnöstään mantereelle vuonna 1930. Saarella ei asu ketään pysyvästi, mutta siellä on jatkuvasti sotilastukikohdan henkilöstöä sekä luonnontutkijoita tutkimusasemalla. Saarta hallinnoi National Trust for Scotland.
Luonto

Saarista kahdella elää oma erityinen villi lammasrotu, joka on tutkijoiden mielenkiinnon kohteena. Sen alkuperää ei tiedetä, mutta lampaita on ilmeisesti ollut Soayn saarella viikinkiajoista asti. Vuonna 1932 osa lampaista pyydystettiin ja siirrettiin Hirtan saarelle.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta St. Kilda Wikimedia Commonsissa
John Mackenzie af Macleod

John Mackenzie, lordi MacLeod
John Mackenzie, lordi MacLeod (1726-1789), myöhemmin Cromartyn jaarli, oli skotlantilainen jakobiitti ja onnensoturi, joka oli jonkin aikaa Ruotsin palveluksessa.
Hänen isänsä oli oli George Mackenzie, Cromartyn jaarli (k. 1766) ja hän osallistui kuten isänsäkin jakobiittien kansannousuun vuosina 1745-46, vangittiin, mutta armahdettiin kuitenkin vuonna 1748, ja kuten isä, hänkin menetti arvonimensä ja tiluksensa. Mackenzie tuli ulkomailla asuvana vuonna 1749 marsalkka Keithin suosituskirjeellä Berliinistä Ruotsin hoviin ja vuonna 1750 hänestä tuli Ruotsin armeijan kapteeni herttua Fredrik Adolfin rykmentissä. Hän eteni vuonna 1755 majuriksi, oli jonkin aikaa Preussin palveluksessa Keithin adjutanttina (1757), osallistui Ruotsin palvelukseen Pommerin sodassa, tuli 1765 everstiluutnantiksi ja 1773  Porin läänin jalkaväkirykmentin everstiksi, sai eron vuonna 1778 ja palasi kotimaahansa. Vuosina 1779-83 Mackenzie oli everstinä perustamassaan ylämaalaisrykmentissä, joka oli sijoitettuna Madrasiin. Hänestä tuli englantilainen kenraalimajuri vuonna 1783 ja sai takaisin perheen tilan vuonna 1784.
Ruotsissa hänet oli otettu ritarihuoneeseen aateluuden naturalisoinnin jälkeen vuonna 1756, mutta aatelinen suku Mackenzie af Macleod sammui häneen.
Gustaf Adolf Montgomery

| Gustaf Adolf Montgomery |
| --- | --- |
 Gustaf Adolf Montgomery
Henkilötiedot
Syntynyt: 24. toukokuuta 1791 Kemi
Kuollut: 26. toukokuuta 1861 (70 vuotta) Tukholma
Kansalaisuus:   Ruotsi
Ammatti:  sotahistorioitsija, valtiopäivämies
Sotilashenkilö
Palvelusvuodet:  – 1809
Taistelut ja sodat:  Suomen sota
Sotilasarvo:  Eversti
Gustaf Adolf Montgomery (24. toukokuuta 1791 Kemi – 26. toukokuuta 1861 Tukholma) oli suomalaissyntyinen eversti, joka osallistui vuosien 1808–1809 Suomen sotaan ja siirtyi sen jälkeen Ruotsiin, jossa saavutti mainetta sotahistorioitsijana. Hän jäi pois armeijasta 1821 ja ryhtyi poliittiseksi kirjoittajaksi. Ruotsin säätyvaltiopäivien aatelissäädyssä hän kannatti liberaaleja uudistuksia. Montgomeryn pääteos oli 1842 ilmestynyt kaksiosainen Suomen sotaa käsitellyt tutkimus Historia öfver kriget emellan Sverige och Ryssland 1808 och 1809. Siinä hän esitti sittemmin Suomessa suosituksi tulleen ja muun muassa J. L. Runebergin Vänrikki Stoolin tarinoihin välittyneen käsityksen, jonka mukaan suomalaiset olivat taistelleet moitteettomasti ja Ruotsin häviön syy oli ylimmässä sodanjohdossa. Tämän vuoksi hän oli Suomessa hyvin arvostettu. Montgomery oli myös 1841–1842 Jämtlandin läänin ja 1842–1856 Västerbottenin läänin maaherra. Hän kuului Montgomery-aatelissukuun ja oli Suomen prokuraattori Robert Montgomeryn setä.
Melker von Falkenberg

Melker von Falkenberg
Melker von Falkenberg (myös Melchior Falkenberg; 1. joulukuuta 1597 Kirumpää, Liivinmaa  – 3. helmikuuta 1651 Tukholma) oli ruotsalainen sotilas ja virkamies, syntyisin Liivinmaalta. Hän oli Turun läänin maaherrana vuosina 1637–1642 ja pani toimeen kreivin ajan uudistuksia. Von Falkenberg oli epäsuosittu ja suorastaan vihattu suomalaisten keskuudessa. Kun hänelle tarjottiin vuonna 1641 Porin läänin maaherruutta, hän kieltäytyi ja pyysi siirtoa pois Suomesta. Myöhemmin von Falkenberg oli Tukholman alikäskynhaltijana 1645–1648 ja sotakollegion sotaneuvoksena vuodesta 1648. Hän oli aatelin edustajana useilla valtiopäivillä vuosina 1627–1644. Sotilasarvoltaan hän oli eversti.
Melker von Falkenbergin veljenpoika oli Carl Falkenberg.
Aiheesta muualla

Pentti Virrankoski: Falkenberg, Melchior von (1597 - 1651) Kansallisbiografia-verkkojulkaisu (maksullinen). 6.9.2001. Helsinki:  Suomalaisen Kirjallisuuden Seura.
| 0 | 1 | 2 | 3 |
| --- | --- | --- | --- |
|  | Edeltäjä: Bror Rålamb | Turun ja Porin läänin maaherra 1637–1642 | Seuraaja: Knut Lilliehöök |
| --- | --- |
Auktoriteettitunnisteet: Henkilöt :  Kansallisbiografia  Biografiasampo
Joakim Paasikivi

Joakim Kusti Paasikivi (s. 1960) on suomalaissukuinen ruotsalainen everstiluutnantti ja sotilasstrategian opettaja Ruotsin maanpuolustuskorkeakoulussa. Hänen isänsä oli suomalainen lääketieteen tohtori Juhani Paasikivi. Suomen tasavallan presidenttinä vuosina 1946–1956 toiminut Juho Kusti Paasikivi oli hänen isoisänsä isä. Paasikivi on sekä Ruotsin että Suomen kansalainen. Venäjän hyökättyä Ukrainaan vuonna 2022 Paasikivi on tullut Ruotsissa tunnetuksi hyökkäystä tiedotusvälineissä kommentoivana sotilasasiantuntijana.
Hugo Raab

Hugo Raab
Claes Fredrik Hugo Raab (27. syyskuuta 1831 Ryssbylund, Kalmarin lääni – 11. joulukuuta 1881 Tukholma) oli ruotsalainen vapaaherra ja sotilas.
Raabista tuli aliluutnantti Kalmarin rykmentissä 1850, esikuntaupseeri 1859, majuri 1870, everstiluutnantti ja maapuolustusdepartmentin komentokanslian päällikkö 1872. Vuonna 1873 hän yleni everstiksi ja esikunnan päällikköksi. Vuonna 1877 hänestä tuli kenraalimajuri.
Raab kävi vuosina 1855–1859 sotakorkeakoulua Berliinissä, ja vuonna 1864 hänestä tuli premiääriluutnantti Tanskan armeijassa missä hän osallistui Dybbölin taisteluun. Palattuaan Ruotsiin hän toimi opettajana maan sota-akatemiassa (Krigsakademien) 1865, Högre artilleriläroverketissä 1866 ja Sotakorkeakoulussa vuosina 1867–1873. Hän oli jäsenenä monessa valtiollisissa komiteoissa, ja oli laatimassa Ruotsin esikuntaa 1873.
Jacob Wilhelm de Pont

Jacob Wilhelm de Pont (8. maaliskuuta 1755 Lahden kartano, Somero –  30. tai 31. tammikuuta 1809 Tukholma) oli suomalainen majuri, kartanonomistaja ja Nuutajärven lasitehtaan perustaja.
De Pontin vanhemmat olivat Someron Åvikin lasitehtaan patruuna Jacob Reinhold de Pont (1717–1788)  ja Catharina Elisabeth Ahlgren. Hän hakeutui sotilasuralle ja hankki sotakokemusta 1770-luvun lopulla Yhdysvaltain vapaussodasta palvellen luultavasti ranskalaisella kaapparilaivalla. De Pont palasi Ruotsiin 1780 ja oli sitten kapteenina Viaporiin sijoitetussa Saaristolaivastossa. Vuonna 1782 hän sai luutnantin vakanssin Uudenmaan läänin jalkaväkirykmentistä ja hänet ylennettiin siellä Henkikomppanian kapteeniksi 1788. De Pont erosi palveluksesta 1795 majurin arvoisena.
De Pont osti 1781 kanslisti Henrik Agricolalta Urjalassa sijainneen Nuutajärven allodiaalisäteritilan sekä lähellä sijainneen Valajärven tilan. Hän meni 1787 naimisiin Agricolan sisaren Agneta Maria Agricolan kanssa joskin liitto päättyi avioeroon.
De Pont haki yhdessä Honkolan kartanon omistajan Harald Furuhjelmin kanssa kamarikollegiolta lupaa perustaa lasitehdas Nuutajärvelle ja lupa myönnettiin helmikuussa 1793. He hakivat myös lupaa perustaa toinen lasitehdas Nurmijärvelle ja saivat myös tälle luvan 1794. Nurmijärvi sijaitsi kuitenkin liian lähellä Helsinkiä ja Viaporin linnoitusta jotka kuluttivat suuren määrän polttopuuta alueen metsistä. Lasitehtaan polttoaineeksi tarvitseman puun hinta olisi tullut liian korkeaksi ja niinpä lasitehdas päätettiin perustaa Nuutajärvelle sen syrjäisestä sijainnista huolimatta, koska Urjalassa oli runsaat metsävarat. Lasihytin rakennustyöt alkoivat talvella 1794 ja lasin tuotanto pääsi alkamaan jo seuraavana syksynä. Tehtaan työväki tuli Tuorsniemen lasitehtaalta Porin läheltä.
De Pont myi jo 1798 osuutensa lasitehtaasta ja Nuutajärven maatilansa Harald Furuhjelmin nuoremmalle veljelle kapteeni Johan Furuhjelmille. De Pont rakennutti kaksikerroksisen kaupunkitalon Turkuun ja osti vuonna 1800 Kustavista Strömman (Ruoni) ja Salminiityn tilat harjoittaen niillä sitten maanviljelystä. Henrik Gabriel Porthanin mukaan de Pont kärsi viimeisinä elinvuosinaan mielenterveysongelmista ja aiheutti lähipiirilleen paljon tuskaa ja vahinkoa. Hän osallistui kuitenkin vielä Suomen sotaan vuonna 1808 riisumalla aseista kaksi venäläistä kasakkaa ja luovuttamalla heidät Saaristolaivastolle.
Gilbert Hamilton
Teoksia

I fält Albert Bonniers förlag, Stockholm 1919
Käännös suomeksi
Erik Soop

Erik Soop
Erik Soop (1592–1632) oli ruotsalainen eversti, joka oli Länsi-Götanmaan ratsuväen eversti. Hän osallistui Kustaa II Aadolfin sotiin Puolassa ja Saksassa 30-vuotisessa sodassa, ja oli omalta osaltaan saavuttamassa voittoa puolalaisista Dirschaussa vuonna 1627.
Hänen isänsä oli käskynhaltija Hans Åkesson Soop, veljensä Mathias Soop ja toisen veljen poika Erik Åkesson Soop.
Berndt Robert Gustaf Stackelberg

Berndt Robert Gustaf Stackelberg (1784–1845) oli ruotsalainen sotilas ja Ruotsin Saint-Barthélemyn kuvernööri vuosina 1812–1816. Hän syntyi Artjärvellä Ratulan kartanossa. Hänen isänsä Bernd Magnus Stackelberg oli majuri, myöhemmin Suomen käskynhaltija, ja äitinsä vapaaherratar Ottiliana Ulrica De Geer af Tervik. Stackelberg aloitti Haapaniemen sotakoulussa vuonna 1798. Hän eteni sotilasurallaan majuriksi asti.
Jalkapallon naisten maailmanmestaruuskilpailut 2019 – Lohko B

Jalkapallon naisten maailmanmestaruuskilpailujen 2019 B-lohkossa pelasivat Espanja, Saksa, Kiina ja Etelä-Afrikka.
Sijoitukset

| Sij>  | Joukkue[ n k ]  | O | V | T | H | TM | PM | ME | P | Karsinta |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 1 |  Saksa | 3 | 3 | 0 | 0 | 6 | 0 | +6 | 9 | Etenee pudotuspeleihin |
| 2 |  Espanja | 3 | 1 | 1 | 1 | 3 | 2 | +1 | 4 | Etenee pudotuspeleihin |
| 3 |  Kiina | 3 | 1 | 1 | 1 | 1 | 1 | 0 | 4 | Etenee pudotuspeleihin |
| 4 |  Etelä-Afrikka | 3 | 0 | 0 | 3 | 1 | 8 | −7 | 0 |  |
Lähde: FIFA
Ottelut > Saksa vs. Kiina

Saksa  v  Kiina
| Saksa  | 1–0 |  Kiina |
| --- | --- | --- |
|  Gwinn  66'  | Raportti |  |
| --- | --- |
           }}   Saksa :            }}   Kiina
Ottelut > Espanja vs. Etelä-Afrikka

Espanja  v  Etelä-Afrikka
| Espanja  | 3–1 |  Etelä-Afrikka |
| --- | --- | --- |
|  Hermoso  69' (rp.), 82' (rp.)  L. García  89'  | Raportti |  Kgatlana  25'  |
| --- | --- |
           }}   Espanja :            }}   Etelä-Afrikka
Ottelut > Saksa vs. Espanja

Saksa  v  Espanja
| Saksa  | 1–0 |  Espanja |
| --- | --- | --- |
|  Däbritz  42'  | Raportti |  |
| --- | --- |
           }}   Saksa :            }}   Espanja
Ottelut > Etelä-Afrikka vs. Kiina

Etelä-Afrikka  v  Kiina
| Etelä-Afrikka  | 0–1 |  Kiina |
| --- | --- | --- |
|  | Raportti | Li Ying  40' |
| --- | --- |
           }}   Etelä-Afrikka :            }}   Kiina
Ottelut > Etelä-Afrikka vs. Saksa

Etelä-Afrikka  v  Saksa
| Etelä-Afrikka  | 0–4 |  Saksa |
| --- | --- | --- |
|  | Raportti |  Leupolz  14'  Däbritz  29'  Popp  40'  Magull  58'  |
| --- | --- |
           }}   Etelä-Afrikka :            }}   Saksa
Ottelut > Kiina vs. Espanja

Kiina  v  Espanja
| Kiina  | 0–0 |  Espanja |
| --- | --- | --- |
|  | Raportti |  |
| --- | --- |
           }}   Kiina :            }}   Espanja
Kurinpito

Fair-play-pisteitä käytetään lohkoissa joukkueiden ollessa tasapisteissä. Pisteet lasketaan seuraavalla tavalla:
ensimmäinen keltainen kortti: 1 pisteen vähennys
epäsuora punainen kortti (toinen keltainen): 3 pisteen vähennys
suora punainen kortti: 4 pisteen vähennys
keltainen kortti ja suora punainen kortti: 5 pisteen vähennys
| Joukkue | Ottelu 1>  | Ottelu 1>   | Ottelu 1>  | Ottelu 1>   | Ottelu 2>  | Ottelu 2>   | Ottelu 2>  | Ottelu 2>   | Ottelu 3>  | Ottelu 3>   | Ottelu 3>  | Ottelu 3>   | Pisteet |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
|  Espanja | 1 |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  | −1 |
|  Saksa | 1 |  |  |  | 1 |  |  |  | 1 |  |  |  | −3 |
|  Kiina | 4 |  |  |  |  |  |  |  | 1 |  |  |  | −5 |
|  Etelä-Afrikka | 2 | 1 |  |  | 1 |  |  |  | 3 |  |  |  | −9 |
Michell von Jordan

Michell (Mikael) von Jordan (n. 1590 Liivinmaa – 1652 Tukholma) oli ruotsalainen eversti, josta polveutuu aatelinen Jordan-suku. Suomessa hänen läänityksiään oli muun muassa Rauman seudulla. Lisäksi Jordan toimi Savonlinnan läänin maaherrana.
Elämä

Michell von Jordanin isä oli Liivin- ja Vironmaan maanjaon toimeenpannut baltiansaksalainen kamreeri Michel Jordan, joka 1600-luvun alkuvuosina vaikutti lyhyen aikaa myös Suomessa. Vuonna 1621 Jordan palveli Ruotsin armeijassa vänrikkinä ja myöhemmin kapteenina ja ratsumestarina, kunnes ylennettiin everstiksi 1636. Tammikuussa 1638 kuningas Kustaa II Aadolf aateloi hänet ansioistaan kolmikymmenvuotisessa sodassa. Suomessa Jordan sai läänityksiä eri puolilta Satakuntaa ja Hämettä, hänen omistukseensa tulivat Lahden, Uotilan ja Sorkan kylät Rauman maaseurakunnasta, Villilän kartano ja Leistilän kylä Ulvilasta sekä Hyömäen kylä Hauholta. Raumalle Jordan rakennutti Vanhan-Lahden kartanon sekä säteritilan Haapasaareen.
Vuosina 1645–1650 Jordan toimi Savonlinnan läänin maaherrana. Hän kuoli Tukholmassa ennen joulukuun puoliväliä 1652 ja haudattiin 30. joulukuuta Saksalaiseen kirkkoon. Vuonna 1655 Jordanin jäännökset siirrettiin Raumalle Pyhän Ristin kirkkoon, josta hänen suvulleen annettiin hautapaikka. Testamentissaan Michell von Jordan jakoi omaisuutensa niin, että vanhimmat pojat Johan ja Karl saivat Smoolannin Kongassa sijaitsevat läänitykset ja puoliso Christina van Monkhoven puolestaan Suomen ja Uplannin läänitykset, ja häneltä ne periytyivät pariskunnan nuoremmille lapsille.
Jordan tunnettiin Rauman seudulla ahneena ja jopa väkivaltaisena miehenä, joka vaati itselleen myös maita ja kalavesiä, joita hän ei omistanut. Erimielisyyksiä paikallisten asukkaiden kanssa oli muun muassa Rauman pohjoisen saariston saarista, kuten Nurmeksesta, Reksaaresta ja Omenapuumaasta. Vuonna 2002 Raumalla esitettiin Kalle Luotosen kirjoittamaa Jordanista kertovaa näytelmää Lahden herra osana kaupungin 560-vuotisjuhlia.
Pehr Sparre

| Pehr Sparre |
| --- | --- |
 Pehr Sparre
Henkilötiedot
Syntynyt: 1790
Kuollut: 1871 (80–81 vuotta)
Kansalaisuus:  Ruotsi
Ammatti:  sotilas, kirjailija
Kirjailija
Äidinkieli: ruotsi
Tuotannon kieli: ruotsi
Aiheesta muualla
Löydä lisää kirjailijoitaKirjallisuuden teemasivulta
Pehr (Per) Georg Sparre (1790–1871) oli ruotsalainen kirjailija, ammatiltaan sotilas. Hän osallistui Suomen sotaan 1808–1809 ja sotaan Napoleonia vastaan 1812–1815 ja kohosi lopulta meritykistörykmentin everstiksi. Hän on julkaisut romaanit Den siste friseglaren (1832), Adolf Findlig (1835), Sjökadetten (1850) ja muita kaunokirjallisia teoksia.
Carl Nieroth

Carl Nieroth (n. 1650 – 25. tammikuuta 1712 Pernaja) oli baltiansaksalainen kreivi, josta tuli Ruotsin armeijan upseeri ja Suomen kenraalikuvernööri.
Nieroth ryhtyi jo nuorena sotilasuralle, palvellen pommerilaisissa, ruotsalaisissa ja suomalaisissa joukoissa. Hän osallistui suuressa Pohjan sodassa Själlannin maihinnousuun ja Puolan sotaretkeen ja hänet ylennettiin kenraaliluutnantiksi 1704. Seuraavana vuonna Nieroth voitti viholliset Varsovan läheisyydessä. Tämän jälkeen hän palasi Ruotsiin, missä hän toimi valtaneuvoston jäsenenä ja Göötan hovioikeuden presidenttinä. Vapaaherraksi ja kreiviksi Nieroth tuli 1706.
Vuonna 1709 Turkissa oleskellut kuningas Kaarle XII nimitti Nierothin Vironmaan kenraalikuvernööriksi. Kirje saapui Tukholmaan seuraavan vuoden alussa, eikä Nieroth ehtinyt ottaa virkaa vastaan, sillä tilanne Georg Lybeckerin vastuulla olleessa Suomessa oli kehittynyt huolestuttavaksi. Valtaneuvosto päätti vuonna 1710 lähettää Nierothin Suomen kenraalikuvernööriksi ja hän ryhtyi heti pontevasti järjestämään maan puolustuslaitosta. Nieroth nosti vakinaisen armeijan miesluvun 10 000 mieheen, organisoi sissijoukot ja koetti aseistaa koko rahvaan. Nieroth kuitenkin kuoli jo tammikuussa 1712 ja Suomen puolustuksen johto siirtyi jälleen kyvyttömälle Lybeckerille.
Nierothin puoliso vuodesta 1686 oli vapaaherratar Kristiina Margareeta Horn af Marienborg, valtaneuvos Henrik Horn af Marienborgin ja Emerentia Ribbingin tytär (k. 1703).
Viking Tamm

Viking Tamm vuonna 1940.
Viking Sebastian Henricsson Tamm (21. heinäkuuta 1896 – 1975) oli ruotsalainen sotilas.
Tamm oli pankinjohtajan poika Tukholmasta. Hän oli kapteeni Svean henkivartiostossa, kun hän sai tehtäväkseen johtaa ruotsalaisten upseerien ryhmää, joka lähti Etiopiaan perustamaan kadettikoulua. Ryhmää kutsuttiin Grupp Tammiksi. 
Viking Tamm oli myös ryhmänjohtajana Svenska frivilligkårenissa talvisodan aikana. Sodan jälkeen hänestä tuli sotakorkeakoulun johtaja.
| Auktoriteettitunnisteet  |
| --- | --- |
Kansainväliset:  ISNI  VIAF 
Kansalliset:  Ruotsi 
Taiteenala:  KulturNav
Johan Reinhold von Törne

Johan Reinhold von Törne (5. elokuuta 1752 – 3. lokakuuta 1810 Porvoo) oli ruotsalainen sotilas, joka oli kotoisin Kirkkonummelta.
Törnen vanhemmat olivat kenraalimajuri Peter von Törne ja Johanna Lovisa Armfelt ja puoliso Hedvig Sofia Essen. Törne astui sotapalvelukseen 1766, vuonna 1772 hänet oli ylennetty vänrikiksi ja 1790 majuriksi. Törne kunnostautui Porrassalmella sekä Suomen sodassa vuosina 1808–1809. Hän toimi pataljoonan päällikkönä Lapuan, Alavuden sekä Oravaisten taisteluissa. Törne on yksi Vänrikki Stoolin tarinoiden sankareita.
Von Törnen poika oli eversti, insinööri Johan Ulrik von Törne.
Fimea

| Lääkealan turvallisuus- ja kehittämiskeskus Säkerhets- och utvecklingscentret för läkemedelsområdet> Fimea |
| --- | --- |

Perustettu:  2009
Ministeriö:  Sosiaali- ja terveysministeriö
Sijainti:  Hallituskatu 12-14 Kuopio
Valtio:  Suomi
Ylijohtaja:  Eija Pelkonen
Työntekijöitä:  330 (2023)
Vuosibudjetti:  4,8 milj. € (2023)
Aiheesta muualla
Sivusto
Lääkealan turvallisuus- ja kehittämiskeskus Fimea (ruots. Säkerhets- och utvecklingscentret för läkemedelsområdet, engl. Finnish Medicines Agency) on Suomen sosiaali- ja terveysministeriön alainen keskusvirasto, joka valvoo lääkkeitä, lääkinnällisiä laitteita, veri- ja kudostuotteita, biopankkeja sekä kehittää lääkealaa.
Fimean tehtävät

Fimean tehtävien ja tavoitteiden perustana ovat kansallinen ja EU-lainsäädäntö, hallitusohjelma, sosiaali- ja terveysministeriön strategia sekä tulos- ja resurssiohjaus. Viraston tehtäväkokonaisuuksiin kuuluvat lääkealan lupa- ja valvontatehtävät, tutkimus- ja kehittämistehtävät sekä lääketiedon tuottaminen ja välittäminen lääkehuollon ja lääkehoitojen vaikuttavuuden parantamiseksi. Fimea on osa eurooppalaista lääkevalvonnan viranomaisverkostoa ja suuntautuu aktiiviseen kansainväliseen yhteistyöhön.
Fimea toimii ihmisille tai eläimille tarkoitettujen lääkkeiden, veri- ja kudosvalmisteiden sekä lääkealan toimijoiden lupa- ja valvontaviranomaisena. Fimea valvoo myös lääkinnällisten laitteiden vaatimustenmukaisuutta ja alan toimijoita Suomessa. Fimea on kansallisena viranomaisena osa Euroopan lääkevalvonnan viranomaisverkostoa. Fimean tehtäväksi on lisäksi määritelty lääkealan kansallisen kehittämisen koordinointi, tutkimustehtävät ja lääkehoitojen arviointi. Fimea kokoaa ja arvioi kliinistä lääkehoitoa koskevaa tietoa sekä kehittää lääkehoitokäytäntöjä koulutuksen ja tiedottamisen avulla.
Fimean toiminta rahoitetaan maksullisen toiminnan tuloilla ja valtion määrärahoilla.
Organisaatio

Fimean ylijohtajana toimii Eija Pelkonen. Fimean organisaatiorakennetta uudistettiin vuonna 2022 ja se muodostuu kolmesta vastuualueesta: Myyntiluvat, Valvonta ja saatavuus sekä Turvallisuus ja vaikuttavuus. Lisäksi vastuualueita tukevat Yhteiset palvelut, Viestintäpalvelut sekä Tieto- ja kehittämispalvelut.
Fimean päätoimipaikka sijaitsee Kuopiossa. Fimealla on toimipisteet myös Helsingissä, Turussa, Tampereella ja Oulussa.
Lääkelaitoksen alueellistaminen

Fimean edeltäjän eli Lääkelaitoksen alueellistaminen vuonna 2009 herätti huomattavaa vastustusta. Lääkelaitoksen henkilökunta vastusti jyrkästi ministeri Liisa Hyssälän kaavailemaa alueellistamista Kuopioon ja sitä, että henkilöstöä ei kuultu. Myös oikeuskansleri moitti lääkelaitoksen alueellistamista: siirtopäätös tehtiin liian nopeasti ja ilman kunnon valmistelua.
Vuonna 2017 hallitus linjasi, että Fimea voi jatkaa monipaikkaisena virastona, päätoimipaikkanaan Kuopio.
Aiheesta muualla

Lääkealan turvallisuus- ja kehittämiskeskus Fimea
Fimea aloitti Kuopiossa[vanhentunut linkki] Kantti.net (haastattelutallenne)
| n k Rokotealan toimijat |
| --- | --- |
Valmistajat:  Astra Zeneca  bioMérieux  CSL Limited  Eli Lilly  Glaxo Smith Kline  Merck  Novartis  Pfizer  Sanofi pasteur (Sanofi)  Teva  Valneva 
Valvovat viranomaiset:  CDC (Yhdysvallat)  FDA (Yhdysvallat)  EMA (EU)  Fimea (Suomi)  Läkemedelsverket (Ruotsi)  THL (Suomi) 
Tutkimuslaitoksia:  Rokotetutkimuskeskus (Suomi) 
 Katso myös: Rokottaminen (toimenpide)  Rokote (vaikuttava valmiste)  Lääketeollisuus
Jalkapallon maailmanmestaruuskilpailut 2018 – Lohko H

Jalkapallon maailmanmestaruuskilpailujen 2018 H-lohkon ottelut pelataan 19.–28. kesäkuuta 2018. Lohkon kaksi parasta etenee neljännesvälieriin.
Joukkueet

| Arvonta- sijoitus | Joukkue | Maanosaliitto | Karsiutumistapa | Esiintyminen turnauksessa | Edellinen esiintyminen | Edellinen paras sijoitus | FIFA-ranking> 10/2017 | FIFA-ranking> 06/2018 |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| H1 |  Puola | UEFA | UEFA:n E-lohkon voittaja | 8. | 2006 | Kolmas (1974, 1982) | 6 | 8 |
| H2 |  Senegal | CAF | CAF:n 3. kierroksen D-lohkon voittaja | 2. | 2002 | Puolivälierät (2002) | 32 | 27 |
| H3 |  Kolumbia | Conmebol | Conmebolin karsintojen neljäs | 6. | 2014 | Puolivälierät (2014) | 13 | 16 |
| H4 |  Japani | AFC | AFC:n 3. kierroksen B-lohkon toinen | 6. | 2014 | Neljännesvälierät (2002, 2010) | 44 | 61 |
↑  Lokakuun 2017 rankingia käytettiin lopputurnauksen lohkoarvonnassa.