stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Topi Raitanen
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Topi Raitanen Wikimedia Commonsissa
| --- | --- |
Auktoriteettitunnisteet: Henkilöt :  World Athletics  Tilastopaja 🔒 
Topi Raitanen Tokion olympialaisten loppukilpailussa.
Kaukola (Laitila)

Kaukola on kaupunginosa Laitilan Keskustaajamassa, Keskustan ja Soukaisten välissä. Asutus on omakotitalovaltaista, mutta Kaukolassa on myös rivitaloja sekä yksi kerrostalo. Paikoitellen Kaukola on tiheästi asuttua, mutta myös peltoja on jonkin verran. Kaupunginosassa toimii vanhainkoti nimeltään Kaukolankoti. Tunnettuja rakennuksia ovat esimerkiksi Kaukolan kartano ja Kostiaisten työväentalo. Alueella virtaa myös kaksi jokea, Sirppujoki lounais-koillissuunnassa ja siitä haarautuva Ketunjoki länsi-itäsuunnassa. Kaukolan läpi menee Laitilan Keskustasta Soukaisten kautta Pyhärannan Ihodeen johtava Yhdystie 2051.
Päätie 1 (Ahvenanmaa)

Päätie 1 (ruots. huvudväg 1) on Ahvenanmaalla kulkeva tie, joka alkaa Maarianhaminasta ja päättyy Eckeröhön. Tien pituus on 32 kilometriä.
Tien nimi on ensin Maarianhaminassa Sjukhusvägen Västra Utfartenin liikenneympyrään asti, Västra Utfartenin liikenneympyrästä Marsundille asti tien nimi on Hammarlandvägen ja loppuosuuden verran Eckerön satamaan tien nimi on Eckerövägen.
Nähtävyydet

Tien varrella on Hammarlandin kirkko Hammarlandissa ja postimuseo Eckerössä.
Hartikkala

Hartikkala on kaupunginosa Laitilassa, keskustaajaman eteläosissa Valtatie 8:n ja Kantatie 43:n väliin jäävällä alueella, jotka risteävät Hartikkalan pohjoiskärjessä. Asuntokanta on omakotitalovaltaista, mutta myös rivi- ja kerrostaloja on. Hartikkalassa on muun muassa  aikuiskoulutuskeskus WinNova, Lounasravintola Wilhelmiina & Waltteri, sekä Teboilin D-asema.
Soukainen (Laitila)

Soukainen on kylä Laitilassa, noin viisi kilometriä Laitilan keskustaajamasta pohjoiseen. Kylän tunnetuin nähtävyys on Soukaisten Pyhän Perttelin kirkko. Soukaisten koulussa on luokat 1–6 sekä esikoulu. Soukaisten keskustassa toimi aiemmin myös kyläkauppa, sekä samassa rakennuksessa myös pubi ja grilli. Alueen asuntokanta koostuu pari- ja omakotitaloista. Kylässä toimii vuonna 2008 rekisteröity Soukaisten kyläyhdistys. Soukaisista on hyvät liikenneyhteydet muualle: Keskustasta Pyhärannan Ihodeen vievä yhdystie 2051 menee kylän halki, myös pohjoiseen (Vaimaroon ja edelleen Kodisjoelle) ja koilliseen (Valkoon ja Padolle) menee tiet.
Tunnettuja soukaislaisia ovat muiden muassa Salatuista elämistä tunnettu näyttelijä Maria Nieminen ja Elon laskuopista tunnettu Efraim Elo.
Söderlångvik

Söderlångvikin merenlahti Dragsfärdin Söderlångvikissä ulottuu Söderlångvikin kartanon vierelle. Näkymä lahdelle kartanon pihasta heinäkuussa 2021.
Söderlångvik on kylä Dragsfjärdissä Kemiönsaaren kunnassa. Yhdystie 1830 Kärrasta Kasnäsiin kulkee sen halki. Kylässä sijaitsee Söderlångvikin kartano. Söderlångvikissä sijaitsi Venäjän keisarikunnan ylläpitämä Jungfrusundin lentoasema.
| n k Dragsfjärd |
| --- | --- |
Taajamat:  Björkboda  Dragsfjärdin kirkonkylä  Taalintehdas 
Rekisterikyliä Dragsfjärdissä:  Björkboda  Genböle  Dalen  Hammarsboda  Hertsböle  Kivarnäs  Kråkvik  Kulla  Kärra  Labbnäs  Lillfinhova  Långnäs  Nordanå  Purunpää  Rosendal  Rövik  Skinnarvik  Smedskulla  Storfallan  Storfinhova  Stusnäs  Sunnanå  Söderby  Söderlångvik  Söglö  Tynglax  Ölmos 
Rekisterikyliä Hiittisissä:  Bergö  Biskopsö  Bolax  Böle  Hiittinen  Holma  Högsåra  Kasnäs  Kaxskäla  Rosala  Stubbnäs  Tunhamn  Vänoxa  Vänö
Leinmäki

Leinmäki on kylä Laitilassa noin 12 kilometriä Laitilan keskustasta koilliseen. Leinmäen lähimmät naapurikylät ovat Suontaka luoteessa, Haaro etelässä ja Malko lounaassa. Vuoden 2006 tietojen mukaan Leinmäellä on 149 asukasta, ja väkiluku on nousussa nuoren ikärakenteen seurauksena. Taloja rakennetaan jatkuvasti lisää, ja kylässä on myös vapaa-ajan asutusta. Leinmäen alueella on esimerkiksi Pahkajärvi ja Houkonjärvi, joista Pahkajärvellä on kaupungin omistama yleinen uimaranta. Leinmäellä, kuten useimmissa muissakin Laitilan kylissä oli aikanaan oma osuuskauppa, joka myöhemmin lopetettiin. Leimäen koulu lakkautettiin vuonna 2003, ja nykyään se on kyläyhdistyksen omistuksessa. Leinmäen nuorisoseura on perustettu vuonna 1957, kylätoimikunta 1993 ja kyläyhdistys 2003.
Yhdystie 42001

Yhdystie 42001 eli Turuntie ja osittain Helsingintie on paikallisluokan yhdystie Salossa. Tie noudattaa vanhan valtatie 1:n linjausta ennen Salon ohikulkutien rakentamista 1970. Kyseisellä ohikulkutiellä kulkee nykyään valtatien 1 rinnakkaistie seututie 110. Yhdystie 42001 alkaa Salon Amfeltin kaupunginosasta. Amfeltista matka jatkuu Salon Hermanniin ja tie päättyy Salon Pahkavuoreen.
Yhdystie 1960

Yhdystie 1960 on tie joka kulkee Pyhärannalta Unajalle. Tien pituus on 21 kilometriä ja tie on laadultansa pääosin todella mutkainen ja mäkinen.
Munakarit

Munakarit
| --- | --- |
Sijainti:  60°28.901′N, 021°24.02′E, Kustavi Suomi
| --- | --- |
Asukasluku:  asumattomia
muokkaa - muokkaa wikitekstiä - muokkaa Wikidataa
Munakarit ovat kaksi asumatonta kalliosaarta niin kutsutussa Iniön aukossa Kustavin ja Iniön välisellä vesialueella, Iniön aukon läpi johtavan kymmenen metrin laivaväylän pohjoispuolella Kustavin kunnan alueella. Saarista käytetään myös nimiä Iso Munakari sekä Vähä Munakari. Saarten pohjoispuolella on pieni, nimetön luoto. Saarilla ovat laivaväylän linjataulut.
Lemula

Lemula on kylä Suomusjärvellä Salossa Varsinais-Suomessa. Se sijaitsee noin 8 kilometriä Suomusjärveltä etelään. Lemulan lähimmät naapurikylät ovat Koorla pohjoisessa ja Arpalahti idässä.
Maarianhaminan kaupungintalo

| Maarianhaminan kaupungintalo |
| --- | --- |
 Maarianhaminan kaupungintalo.
Sijainti:  Maarianhamina
Valmistumisvuosi:  1939
Suunnittelija:  Lars Sonck
Rakennuttaja:  Maarianhaminan kaupunki
Käyttäjä:  Maarianhaminan kaupunki
 
Lisää rakennusartikkeleitaArkkitehtuurin teemasivulla
Infobox OKNimi-testi OK: 
Maarianhaminan kaupungintalo on Maarianhaminan kaupunginhallituksen sekä -valtuuston kokoontumispaikka. Se on valmistunut vuonna 1939, ja sen on suunnitellut suomalainen arkkitehti Lars Sonck.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Maarianhaminan kaupungintalo Wikimedia Commonsissa
| n k Perustiedot Wikidatassa: Maarianhaminan kaupungintalo (Q10577326)ohje |
| --- | --- |
esiintymä kohteesta: rakennus
valtio: Suomi
sijaitsee hallinnollisessa alueyksikössä: Maarianhamina
koordinaatit: 60°05′46″N 19°56′37″E﻿ / ﻿60.09611°N 19.94361°E﻿ / 60.09611; 19.94361
Seututie 187

Seututie 187 oli vuoteen 1996 asti Kiskosta Suomusjärven Kitulaan kulkenut tie. Vuoden 1996 tienumerointiuudistuksessa tie uudelleennumeroitiin yhdystieksi 1870 sen liikenteellisen merkityksen vähennyttyä.
VÅSC

| VÅSC |
| --- | --- |
Paikkakunta:  Maarianhamina
Miesten sarjataso:  Upplannin piirisarjan H6-divisioona
Naisten sarjataso:  Upplannin piirisarjan II-divisioona
Viking Åland Sport Club (lyh. VÅSC) on maarianhaminalainen salibandyn erikoisseura. Seuran joukkueet ovat pelanneet Suomen eri sarjatasoilla, joista parhaimmillaan VÅSC saavutti miestin SM-hopeaa 1990 ja naisten SM-hopeaa 1989. Nykyisen seuran edustusjoukkueet pelaavat Ruotsin piirisarjoissa.
Historia

Seuran naisten joukkue voitti pronssia ensimmäisellä pelatulla naisten mestaruussarjakaudella 1988–1989. Vuotta myöhemmin miehet hävisivät Suomen mestaruuden S.C. Dalmacille.
Aiheesta muualla

Seuran kotisivu (Arkistoitu – Internet Archive)
Naisten joukkuekortti salibandyliigan sivuilla[vanhentunut linkki]
Yhdystie 2402

Yhdystie 2402 on Suomen Salossa sijaitseva yhdystie. Se kulkee Muurlan Ruotsalasta, Inkereen kautta Perttelin Kaivolaan. Se on kokonaan päällystetty. Tie alkaa Muurlassa valtatien 1 eritasoliittymästä. Yhdystie 2402 risteää Inkereellä yhdystien 2401 kanssa ja päättyy Perttelissä yhdystien 2403 risteykseen.
Liittymät Muurlasta Pertteliin
Roosa Hussa

| Roosa Hussa> Henkilötiedot |
| --- | --- |
Syntynyt: 25. maaliskuuta 1999 (ikä 25)
Kansalaisuus:   Suomi
Pesäpalloilija
Ulkopelipaikka:  sieppari
Sisäpelirooli:  kotiuttaja
Seura:  Vaasan Mailattaret
Sarja:  Naisten Superpesis
Pelaajaura
Junioriseurat
2014-2017:  Oulaisten Huima
Ammattilaisjoukkueet
2017-:  Seinäjoen Maila-Jussit Kajaanin Pallokerho
Roosa Hussa (s. 25. maaliskuuta 1999) on suomalainen pesäpalloilija. Hussa edustaa Superpesiksessä pelaavia Vaasan Mailattaria.
Hän on edustanut Superpesiksessä myös Seinäjoen Maila-Jusseja ja Kajaanin Pallokerhoa. Hussan kasvattajaseura on Oulaisten Huima. Hän pelaa ulkokentällä siepparina ja sisäpelissä kotiuttajana. Hussa on pelannut 143 Superpesiksen runkosarjan ottelua. Näissä otteluissa hän on lyönyt neljä kunnaria ja 49 tavallista juoksua, tuonut 79 juoksua ja kerännyt 460 kärkilyöntipistettä. Hussa on pelannut 17 Superpesiksen ylempien pudotuspelien ottelua. Näissä otteluissa hän on lyönyt neljä tavallista juoksua, tuonut neljä juoksua ja kerännyt 43 kärkilyöntipistettä. Hussa on pelannut kolme Superpesiksen alempien pudotuspelien ottelua. Näissä otteluissa hän on tuonut kaksi juoksua ja kerännyt 11 kärkilyöntipistettä. Tilastot päivitetty kauden 2023 jälkeen.
Ålandsparken

Ålandsparken oli huvipuisto Maarianhaminassa, Ahvenanmaalla. Alueella on ollut joitakin huvipuistolaitteita vuodesta 1984 lähtien, mutta lopullisessa mittakaavassa se toimi vasta 1990-luvun alusta lähtien sulkemiseensa asti. Puisto oli yksityisessä omistuksessa.
Ålandsparkenin yhteydessä toimi myös ratagolf-rata sekä pelihalli, jossa oli noin 60 peliautomaattia. Huvipuistossa vieraili vuosittain noin 40 000 henkilöä.
Ålandparken on lopettanut toimintansa 2000-luvun alussa, ja puiston tilalle tuli erilaisia tapahtumia tarjoava huvittelukeskus Mariepark. Tarjolla on erilaisia tapahtumia lastenteatteriesityksistä aina rockfestivaaleille asti. Alue on kooltaan 1 500 neliömetriä, ja vieraita puistoon mahtuu kerralla noin 5 000. Ålandsparkenin ajoilta olevia ajolaitteita puistossa on jäljellä vielä muutamia, mutta ne eivät ole enää käytössä ja niistä on maalikin jo kulunut.
Aiheesta muualla

Ålandsparken
| n k Suomen huvipuistot |
| --- | --- |
Huvipuistot:  Tykkimäki  Linnanmäki  Power Park  Särkänniemi  Nokkakiven huvipuisto  Vauhtipuisto 
Puuhapuistot:  Puuhamaa  Jukupark  Visulahti  Kesämaa  Smart Park  Zoolandia 
Tivolit:  Suomen Tivoli  Tivoli Sariola  Christer’s Tivoli 
Lakkautetut:  Wasalandia  Ålandsparken  Santerin seikkailumaa  Peukkula  Huvisatama  Tivoli Seiterä 
| n k Perustiedot Wikidatassa: Ålandsparken (Q8077160)ohje |
| --- | --- |
esiintymä kohteesta: huvipuisto
valtio: Suomi
sijaitsee hallinnollisessa alueyksikössä: Maarianhamina
koordinaatit: 60°05′27″N 19°55′56″E﻿ / ﻿60.0909°N 19.9321°E﻿ / 60.0909; 19.9321
Rannikkoreitti

Rannikkoreitti
Rannikkoreitti (ruots. Kustrutten, engl. Coastal Route) on noin 230 kilometriä pitkä pyöräilyreitti Etelä-Suomessa Salon, Kemiönsaaren, Hangon ja Raaseporin ympäristössä. Reitti yhdistää neljää ruukkikylää (Taalintehdas, Mathildedal, Teijo ja Kirjakkala) sekä kolmea kansallispuistoa (Saaristomeren kansallispuisto, Teijon kansallispuisto ja Tammisaaren saariston kansallispuisto). Noin 30 kilometriä reitistä matkataan saaristossa laivoissa. Reitti on nykyisessä muodossaan ollut olemassa vuodesta 2018 lähtien. Reitti on kauttaaltaan kyltitetty ja kulkee pääasiallisesti päällystettyjä rauhallisia maalaisteitä pitkän. Muutama kilometri reitistä kulkee silti vilkkaampia teitä pitkin, ja kolme tieosuutta ovat hyväkuntoisia sorateitä, näitä voi kuitenkin ohittaa käyttämällä muita lähellä olevia teitä.
Yleisillä kulkuneuvoilla reitin aloituspaikaksi voi valita esimerkiksi Salon (junayhteys), Tammisaaren (junayhteys), Hangon (junayhteys), Kemiön (linja-autoyhteys) tai Taalintehtaan (linja-autoyhteys). Reitin varrelta löytyy 18 pyörävuokrauspaikkaa, ja pyöriä voi palauttaa toiseen vuokrauspisteeseen. Koko reitti on käytössä kesäaikaan, ja muina vuodenaikoina vesiosuus Kasnäs-Hanko tai Kasnäs-Bengtskär-Hanko täytyy laivaliikenteen puuttumisen vuoksi jättää pois.
Aiheesta muualla

Rannikkoreitti.fi
Leena Simonen

Leena Simonen Kuluttajaliiton seminaarissa 2020. Alkupräisen kuvan ottanut Linda Lipponen.
Leena Kaarina Simonen (s. 8. helmikuuta 1946 Alavieska) on suomalainen järjestöneuvos. Hän toimi Suomen Kuluttajaliitto ry:n pääsihteerinä vuosina 1978–1997. Tuona aikana liitto tuli valtionapujärjestelmän piiriin ja sai aseman lausunnonantajana. Vuonna 1997 Simonen siirtyi ympäristöministeriöön, jossa hän toimi kansainvälisten asiain neuvoksena, kunnes jäi eläkkeelle 2008.
Koulutus

Ylioppilastutkinto, Ylivieskan yhteiskoulu, 1966;
Valtiotieteen kandidaatin tutkinto, yleinen valtio-oppi, Helsingin yliopisto,1974 ja valtiotieteen maisteri, 1974;
Kelpoisuus kansanopiston opettajan toimeen, (kansanopistojen valtionavusta annettu A 4/1970), Työväen Akatemia, 1976;
Ruotsin kielen tyydyttävä suullinen ja kirjallinen taito, Valtion kielitutkintolautakunnan apujäsen Ann-Mari Arnold, 1976;
Talouspolitiikan 37. johtamiskurssi, SITRA, 1991;
Valtakunnallinen maanpuolustuskurssi, Maanpuolustuskorkeakoulu (ent.Sotakorkeakoulu), 1992;
Ranskan kielen kurssi, CERAN, Spa, Belgia, 1998;
Englannin kielen kurssi, EF Executive Centre, Cambridge, Englanti, 1998;
Stora Enso Executive 2002 (Johtamiskoulutus/JOKO), Helsinki School of Economics, 2003;
Johtamisen erikoisammattitutkinto, Johtamistaidon opisto JTO ry, 2006
Kertomukset kirjaksi -verkkokurssi (2006-2008), Helsingin yliopiston Koulutus- ja kehittämiskeskus Palmenia, 2008
Yksityiselämä

Simosen vanhemmat olivat kansanedustaja, pienviljelijä Heikki Simonen ja emäntä Irja Anna Orvokki Simonen (o.s. Jylkkä). Simonen oli naimisissa YTM Niilo Johannes Koljosen (1927-2004) kanssa vuodet 1972-1979. Avioliitosta syntyi yksi poika (1974).
Leena Simonen on äitinsä Jylkän suvun kautta vuodesta 1575 alkavan Calamnius-Sursill-suvun (Petrus Michaelis (Petter) Arctophilaciuksen ja Magdalena Östensdotter Sursillin) jälkeläinen, Calamnius -suvun haaratunnuksella Carl C1. Simosen suvun kantaisä on krenatööri Grels Simonen (1690-1741), jonka puoliso oli Riitta (Briitta) Laurintytär. Grels Simosen muistomerkki on Vesannon Torpparimuseon alueella.
Sieskarit

| Sieskarit> Maantiede |
| --- | --- |
Sijainti:  Selkämeri, Uusikaupunki
Saaria yht.:  6
Suurin saari:  Haminakari
Muita saaria:  Keskikari, Kloppi, Kraakkloppi, Matala–Räiskä
Valtio
Valtio:  Suomi
Väestö
Väkiluku:  asumaton
Sieskarit on saariryhmä Uudenkaupungin edustalla Kivikarinaukon pohjoisosassa Selkämerellä. Se käsittää kuusi matalaa, asumatonta ja karikoiden ympäröimää, pääosin kallioista saarta, jotka sijaitsevat noin 13 kilometriä länsilounaaseen Uudenkaupungin keskustasta.
Saariston suurin saari on Haminakari. Sen pohjoispuolella sijaitsee maannousun vuoksi yhteenkasvanut Matalan–Räiskän saari, ja itäpuolella sijaitsevat Keskikari sekä Kraakkloppi. Saariston toiseksi pienin saari, Kloppi, sijaitsee pääsaaren länsipuolella. Pienin saari on nimetön luoto.
Yhdystie 2102

Tienvartta.
Yhdystie 2102 on tie, joka kulkee Loimaan Mellilästä saman paikkakunnan alueella sijaitsevalle Niinijoelle. Mutkittelevan mutta tasaisen tien pituus on 9 kilometriä.
Kai Takin lentoasema

Kai Takin lentoasema (kiin.: 啟德機場; Jyutping: Kai2dak1 Gei1coeng4; Yalen latinisointi: Káidāk Gēichèuhng; IATA: HKG, ICAO: VHHH), virallisesti Hongkongin kansainvälinen lentoasema Kai Tak, oli Hongkongissa sijainnut kansainvälinen lentoasema, joka oli käytössä vuosina 1925–1998. Se oli erityisen tunnettu poikkeuksellisen sijaintinsa vuoksi. Se rakennettiin Kowloonin rantaan täyttömaa-alueelle, jonka ympärille Hongkongin keskusta-alue myöhemmin levisi. Sen kiitotie sijaitsi Kowloonin ja Hongkongin saaren väliseen merialueeseen työntyvällä täyttömaakaistaleella, jota pidennettiin vuosien varrella lentoaseman kasvaessa. Kiitotien toisessa päässä olleiden vuorten vuoksi lähestyvät koneet lensivät matalalla Kowloonin yli ja tekivät jyrkän käännöksen kohti kiitotietä alle 150 metrin korkeudella. Liikennelentäjien keskuudessa Kai Takia pidettiin tämän vuoksi yhtenä maailman vaikeimmista lentoasemista.
Ahtaudestaan ja hankalasta sijainnistaan huolimatta Kai Tak oli yksi merkittävimpiä kansainvälisen lentoliikenteen solmukohtia. Vuonna 1996 se oli rahdin määrällä mitattuna maailman vilkkain ja kansainvälisten matkustajien määrällä mitattuna kolmanneksi vilkkain lentoasema.
Historia > Alueen synty

Kai Takin lentoasema juontaa juurensa vuoteen 1912, jolloin liikemiehet Ho Kai ja Au Tak perustivat Kai Tack Land Investment Company -yrityksen. Sen suunnitelmana oli luoda Kowloon Bayn rannalle täyttömaa-alue, jolle rakennettaisiin uusi asuinalue ”ylempiluokkaisille kiinalaisille”. Täyttömaa-alue oli suuruudeltaan noin 93 hehtaaria ja vaatisi 2,5 miljoonaa kuutiometriä maa-ainesta. Maantäyttötyöt alkoivat maaliskuussa 1916, ja niiden suunniteltiin valmistuvan viidessä vuodessa. Täyttömaa tuotiin osin To Kwa Wanin mäiltä käyttäen tilapäistä kapearaiteista rautatietä, osin aluetta ympäröiviltä kukkuloilta. Vuoteen 1920 mennessä työ oli edennyt niin, että alueen länsipuolella voitiin aloittaa ensimmäisten rakennusten pystyttäminen. Kai Hon ja Au Takin kuolemat vuosina 1914 ja 1920 suistivat kuitenkin hankkeen taloudellisiin vaikeuksiin, joiden vuoksi osa alueesta myytiin vuonna 1920 Hongkongin hallitukselle. Alue ei myöskään houkutellut suunniteltua yleisöä, sillä siellä oli paljon hyttysiä ja kesäisin huono ilmanlaatu mereen laskevan jäteveden vuoksi. Kai Tack Land Investment Company joutui selvitystilaan vuonna 1924, ja seuraavaan vuoteen mennessä kaikki maantäyttötyöt pysähtyivät. Kaikkiaan suunnitellusta täyttömaa-alueesta saatiin tehtyä hieman yli puolet. Sen lisäksi Hongkongin hallitus käynnisti työt noin kahdeksan hehtaarin täyttämiseksi Kowloon Bayn itärannalla, mutta tästäkin vain 75 prosenttia saatiin valmiiksi ennen töiden lopettamista maaliskuussa 1927.
Pitkälti joutomaaksi jäänyt alue tuli ilmailukäyttöön ensimmäisen kerran vuonna 1924, kun yhdysvaltalainen Harry Abbott käytti sitä ostamansa lentonäytöksessä vaurioituneen koneen korjaamiseen. Abbott nousi koneellaan alueelta ensimmäiselle koelennolle 31. toukokuuta. Syyskuussa alueelle saapui toinen lentokone, jonka omisti Hongkong and Kowloon Taxicab Companyn johtaja. Abbott vuokrasi Kai Tack Land Investment Companylta osan täyttömaa-alueesta ja perusti sinne lentokoulun, jonka viralliset avajaiset järjestettiin 25. tammikuuta. Tätä pidetään Kai Takin lentoaseman perustamisajankohtana. Vaikka Abbottin lentokoululta loppuivat varat jo samana vuonna, alueen ilmailukäyttö jatkui. Lentotukialus HMS Hermes toi lokakuussa 1925 Hongkongiin lentokoneita, jotka avustivat merirosvojen vastaisessa taistelussa Kiinan rannikolla. Niiden huoltotöitä varten Kai Takin alueelle rakennettiin tilapäisiksi aiottuja katoksia, mutta Hongkongin kuvernööri määräsi asevoimat jättämään rakennukset alueelle muiden ilmailijoiden käyttöön.
Historia > Kaupallisen liikenteen alku

Suunnitelmat yhteisen lentoyhtiön perustamiseksi Hongkongin, Macaon ja Kantonin alueelle vuonna 1928 nostivat esiin sen seikan, ettei Kai Takin lentoasemalla ollut pysyvää lentokonehallia vaan ainoastaan tilapäisiä lentokonesuojia, jotka eivät olleet riittäviä kaupallisen liikenteen tarpeisiin. Vaikka suunnitelmat eivät lopulta toteutuneet, Kai Takiin alettiin loppuvuodesta 1930 rakentaa lentokonehallia ilmavoimien ja siviilien yhteiskäyttöön. Se valmistui seuraavana vuonna ja osoittautui niin suureksi menestykseksi, että kesällä 1933 hyväksyttiin toisen hallin rakentaminen lentoaseman toiselle laidalle. Uuden hallin yhteydessä oli toimistotiloja ja lennonjohtotorni, ja sen valmistuttua tammikuussa 1936 ensimmäinen halli jäi kokonaan sotilaskäyttöön. Vuonna 1934 lentokenttäalue aidattiin, vuonna 1936 rakennettiin polttoaine- ja öljyvarasto ja vuonna 1938 lentoaseman ensimmäinen terminaalirakennus. Ilmavoimat sai alueelle pysyvän tukikohdan vuosina 1933–1944.
Kaupallinen liikenne Hongkongiin käynnistyi vuonna 1936. Imperial Airways aloitti silloin kokeilun, jossa Hongkong liitettiin yhteyslennolla Penangiin, joka oli yksi välipysähdys Englannin ja Australian välisellä postilentoreitillä. Ensimmäinen postilentokone laskeutui Kai Takiin 23. maaliskuuta 1936 ja lähti seuraavana päivänä paluulennolle. Vuoden loppuun mennessä reitillä oli lennetty 84 kertaa ja kuljetettu 77 matkustajaa sekä 9,8 tonnia postia ja rahtia. Saman vuoden marraskuussa kiinalainen China National Aviation Corporation alkoi lentää kolmesti viikossa Shanghaihin ja Kantoniin. Vuonna 1937 reittejä avasivat Pan Am Manilan kautta San Franciscoon ja Eurasia Aviation Corporation Pekingiin. Vuonna 1938 Imperial Airways muutti reittinsä kulkemaan Penangin sijasta Bangkokiin ja Air France aloitti lennot Hanoin kautta Pariisiin. Kyseisenä vuonna Kai Takin matkustajamäärä nousi jo lähes 10 000:een. Nopea kehitys taittui kuitenkin vuonna 1939 Japanin ja Kiinan välisten sotatoimien haitatessa liikennettä etenkin Kiinaan. Lentoasema-alueen nimen kirjoitusasu ”Kai Tack” muutettiin Kai Takiksi joulukuussa 1941.
Lentoliikenteen kehittyessä ja alkaessa siirtyä lentoveneistä kohti maalta käsin toimivia lentokoneita Hongkongin hallitus asetti vuonna 1938 komitean pohtimaan Kai Takin lentoaseman kehittämistä. Komitea päätyi esittämään ratkaisua, jossa aluetta laajennettaisiin täyttömaalla niin, että sinne saataisiin rakennettua kolme päällystettyä kiitotietä. Niistä pisin oli 2 100 metrin mittainen. Samoin suunnitelmaan kuului uudistettu terminaalirakennus ja kaksi uutta lentokonehallia. Suunnitelma sai vuonna 1940 lentoministeriön tuen, mutta sotaan valmistautumisen vuoksi sitä ei päädytty toteuttamaan.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Kai Takin lentoasema Wikimedia Commonsissa
Tulipalo tilapäisessä lentokonesuojassa vuonna 1931.
Antautuneita japanilaisjoukkoja Kai Takin lentoasemalla vuonna 1945.
Loimaan viljavarasto

Loimaan viljavarasto vuonna 2022.
Loimaan viljavarasto  on Loimaan maamerkki, joka näkyy kilometrien päähän peltojen ja metsien yli. Viljavaraston 75 metriä korkeat suursiilostot rakennettiin 1980-luvulla, jolloin Valtion viljavarasto vielä piti yllä suuria varmuusvarastoja.
Helmiradion Loimaan lähetin 91,8 MHz sijaitsee Loimaan viljavaraston huipussa.
Luettelo vuonna 1998 kuolleista henkilöistä

Tämä on luettelo vuonna 1998 kuolleista tunnetuista henkilöistä. Henkilöt on lueteltu kuolinpäivän mukaisesti, samana päivänä kuolleet sukunimen mukaisessa aakkosjärjestyksessä. Jos henkilöstä ei ole kirjoitettu artikkelia, luettelossa mainitaan lähde.