stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
HMS Viscount
Palvelus

Ensimmäisen maailmansodan päätyttyä alus oli Atlantin ja Välimeren laivastoissa ennen siirtoa kotivesille. Alus liitettiin 1938 Portlandiin sijoitettuun 6. sukellusvenelaivueeseen.
Alus myytiin romutettavaksi kesäkuussa 20. maaliskuuta 1945.
Aiheesta muualla

Itämeren purjehdus 1921(englanniksi)
V-luokan hävittäjät (1917)
Saidnaya

| Saidnaya (صيدنايا) |
| --- | --- |
 Näkymää kaupunkiin.
 Saidnaya
 Koordinaatit: 33°41′45″N, 36°22′39″E 
Valtio:    Syyria
Maakunta:  Rif Dimašq
Piirikunta:  Al-Tall
Väkiluku (2004):  18 846
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Saidnaya (joskus Sednaya, arab. صيدنايا‎, Ṣaydnāyā) on kaupunki Syyriassa Damaskoksen koillispuolella. Kaupungin asukkaat ovat kristittyjä ja kaupunki on ollut tunnettu Pyhän Marian luostarista. Saidnayan alapiirikunnan asukasluku oli vuoden 2004 väestönlaskennassa 18 846.
Maantiede

Saidnaya sijaitsee Syyriassa noin 20 kilometriä maan pääkaupunki Damaskoksesta koilliseen. Alue on Anti-Libanon-vuoriin kuuluvaa Qalamunvuoristoa ja tarkemmin sen pohjois-etelä -suuntaista laaksoa.
Historia

Saidnayan nimen alkuperästä on kaksi eri teoriaa. Ensimmäisen mukaan nimi on johdettu syyrian kielen sanoista sayda ja naya, jotka tarkoittavat "meidän" ja "rouvamme". Tämän teorian mukaan nimi olisi ilmeisesti johdettu läheisen luostarin mukaan. Toisen hieman suositumman teorian mukaan nimi on johdettu sen sijaan syyrian kielen sanoista seid ja dnaya, jotka tarkoittavat "metsästystä" ja "paikkaa". Nimi liittyisi tämän teorian mukaan tarinaan luostarin perustamisesta. Syyrian kieltä puhuttiin Saidnayassa aina 800-luvulle saakka.
Nykyinen Saidnaya on joskus yhdistetty roomalaiskautisen kartan Tabula Peutingerianan paikannimeen Danaba. Nykyisin yhteyttä ei kuitenkaan pidetä totena. Tiettävästi Danaban kautta kulkeneet kulkureitit Damaskoksesta Homsiin (Emesa) eivät kulkeneet Saidnayan kautta. Paikalla on kuitenkin roomalaiskautisia raunioita, joten Saidnayalla lienee ollut jonkinlaista merkitystä jo tuolloin.
Lähellä sijaitseva Deir Mar Tuman kirkko hieman kaupungin yläpuolella on rakennettu vanhemman roomalaiskautisen rakennuksen yhteyteen. Rakennuksen alkuperäistä käyttötarkoitusta ei kuitenkaan tunneta. Nykyisin nunnaluostarina toimiva Pyhän Marian luostari saattaa selittää kaupungin nimen, mutta varmuutta historiallisten tai arkeologisten lähteiden kautta tästä ei ole. Tunnetun tarinan mukaan luostarin perusti keisari Justinianus vuonna 547 hänen nähtyään metsästämänsä gasellin muuttuvan paikalla Marian kuvaksi. Tarinasta on myös muita versioita, mutta myöhemmin luostari tunnettiin joka tapauksessa etenkin Marian ikonista. Luostarilla kävi matkailijoita Euroopasta saakka ainakin keskiajalta lähtien. Luostarin lähellä on vuoteen 198 ajoitettuja kalliohautoja. Hautoja on koristeltu niihin haudattujen kuvilla, joita aikanaan tulkittiin väärin eri pyhimyksiksi. Kaupunginluoteispuolella sijaitsee myös roomalaiskaudelle ajoitettu Kerubiluostari ja itse kaupungissa on Marian luostarin lisäksi Pietarin ja Paavalin kirkko rakennuksessa ehkä 100- tai 300-lukujen väliltä.
Vuonna 2013 Saidnayaan pystytettiin Venäjän ja Venäjän ortodoksisen kirkon tuella 39 metriä korkea Jeesuksen patsas. Syyrian sisällissodan yhteydessä tunnetuksi tuli puolestaan lähellä sijaitseva Saidnayan (Sednaya) vankila, jossa Bašar al-Assadin hallintoa syytettiin vastustajiensa surmaamisesta. Assadin hallinnon romahdettua joulukuussa 2024kapinalliset ja siviilit vapauttivat vankilan vankeja.
Väestö

Saidnayan al-Tallin piirikunnan alaisen alapiirikunnan asukasluku oli vuoden 2004 väestönlaskennan mukaan 18 846. Kaupungin asukkaat ovat pääosin kristittyjä.
Kaupunkia.
Kaupunkia valokuvassa vuodelta 1930.
Marian luostari nykyisin.
Miika Roine

| Miika Roine> Henkilötiedot |
| --- | --- |
Syntynyt: 8. joulukuuta 1991 (ikä 33) Jyväskylä, Suomi
Kansalaisuus:   Suomi
Jääkiekkoilija
Lempinimi:  Roisto
Pelipaikka:  vasen laitahyökkääjä
Maila:  vasen
Pituus:  180 cm
Paino:  81 kg
Seura
Seura:  HIFK
Sarja:  SM-liiga
Pelinumero:  18
Pelaajaura
Pääsarjaura:  2011–
Aik. seurat:  D Team/JYP-Akatemia (Mestis) JYP (SML) SaPKo (Mestis) Pelicans (SML) Jukurit (SML)
Miika Roine (s. 8. joulukuuta 1991 Jyväskylä) on suomalainen jääkiekkoilija, joka edustaa SM-liigajoukkue Helsingin IFK:ta. Hän on pelipaikaltaan vasen laitahyökkääjä, mutta Roine osaa pelata myös keskellä. Hänet on tunnettu pelityyliltään kahden suunnan hyökkääjänä.
Muuta

Roineen isä Veli-Matti on toiminut huoltajana JYPin junioreissa ja JYP-Akatemian Mestis-joukkueessa, kun Miika pelasi samoissa joukkueissa.
Tapahtumatutkimus

Tapahtumatutkimus (engl. Event study) tutkii taloustieteessä tiettyjen yksittäisten tapahtumien vaikutusta osakkeiden hintojen muutoksiin. Koska osakemarkkinoiden hinnat vaihtelevat jatkuvasti, tapahtumatutkimuksen suurin vaikeus on "eristää" se osa hinnanmuutoksesta, joka on seurausta yksittäisestä tapahtumasta tai uutisesta.
Mikkelin vaakuna

Mikkelin kaupungin vaakuna
Mikkelin vaakuna on  Mikkelin kaupungin virallinen tunnus ja sen aiheena on Savon jousi ja marsalkansauvat. Vaakunaan on liitetty Vapaudenristi ja sen yllä käytetään ruotsalaismallista kreivin kruunua. Vaakunan on suunnitellut Gunnar Clément ja uudelleen piirtänyt Eero Jokilehto. Se on vahvistettu vuonna 1943.
Nykyinen vaakuna

»Poikittain jaettu kilpi, jossa kuvataan sen yläkentässä kultaisella pohjalla Suomen marsalkan, vapaaherra C. G. E. Mannerheimin marsalkansauvaa kaksin kappalein vinoristisuunnassa sekä alakentässä mustalla pohjalla ylöspäin suunnattu Savon maakunnan kultainen jousi, jossa jänne, nuolenkärki ja sulitettu pyrstö ovat hopeaa.» 
(Vaakunaselitys.)
Mikkelin nykyinen vaakuna on laadittu Suomen armeijan päämajan kunniaksi; tämä oli sijoitettuna kaupunkiin talvisodassa, jatkosodassa ja Lapin sodassa. Vaakunaa käytettiin aluksi ilman kunniamerkkiä, ja se on järjestyksessä kolmas kaupungille vahvistettu vaakuna. Mikkelin kaupungille myönnettiin 4. luokan Vapaudenristi miekkoineen joulukuussa 1944 kiitokseksi sen toimimisesta sotilasjohdon ja marsalkan päämajana. Kunniamerkin kantajana on kaupungin vaakuna.
Vuonna 2020 Mikkeli otti käyttöön kaupungin vaakunaan perustuvan kotiseutuviirin. Viirissä on kuvattuna vaakunan marsalkansauvat ja jousi, sekä Savon maakunnan perinteiset värit keltainen ja musta.
Edelliset vaakunat

Mikkelin vuosien 1842–1922 ja 1922–1943 vaakunat.
Mikkelin ensimmäinen vaakuna vahvistettiin 1842. Vaakunan ylemmässä, sinisessä kentässä oli kaupungin perustajan Nikolai I:n kruunattu monogrammi eli kyrillinen aakkonen Н ja roomalainen järjestysnumero I. Keskellä kultaisessa poikkihirressä oli perustamisvuosi 1838 ja alaosan mustassa kentässä kullanvärinen viritetty Savon jousi. Vaakunan oli suunnitellut ilmeisestikin kuvernööri Otto Boije.
Vuonna 1861 venäläinen heraldikko Bernhard von Köhne laati Mikkelille oman vaakunaehdotuksensa Suomen muiden kaupunkien tapaan. Ehdotuksessa vaakunan vanha aihe on korvattu kaupungin nimeen viitaten arkkienkeli Mikaelilla, joka on kuvattuna surmaamassa lohikäärmeenä esitettyä paholaista. Samanlainen aihe esiintyy muun muassa Arkangelin ja Brysselin kaupungin vaakunoissa. Von Köhnen esitystä ei kuitenkaan koskaan otettu käyttöön.
Suomen itsenäistyttyä kaupunkien vaakunat haluttiin puhdistaa venäläisvallan tunnuksista ja myös Mikkelin vaakuna uudistettiin vuonna 1922. Uudessa vaakunassa säilytettiin kilven katkaiseva kultainen hirsi, kaupungin perustamisvuosi ja alakentän jousi. Ainoastaan sinisen yläkentän monogrammi korvattiin viisisakaraisella hopeatähdellä, josta lähti viisi kapeaa hopeasädettä, yksi kunkin kärkiparin välistä. Uusi vaakuna ei kuitenkaan miellyttänyt kaupunkia tai valtioneuvostoa, sillä sen aiheiden ei katsottu liittyvän suoranaisesti kaupunkiin. Myös kultahirren vuosiluku rikkoi heraldisia säännöksiä, jonka takia vaakuna lopulta vaihdettiin Gunnar Clémentin laatimaan vaakunaan vuonna 1943.
Galleria

Mikkelin vuosien 1842-1922 vaakuna kaupungin vanhassa sinetissä.
Mikkelin vaakuna Säätytalon pohjoisella julkisivulla vuodelta 1891.
Mikkelin vaakuna Finlands städers vapen -postikorttikokoelmasta 1900-luvun alusta.
Von Köhnen laatimia luonnoksia Mikkelin vaakunaksi.
Von Köhnen ehdotus Mikkelin vaakunaksi. Kolkka viittaa kaupungin sijaintiin Mikkelin läänissä.
Mikkelin vaakuna Otavan Pienessä Tietosanakirjassa vuodelta 1928.
Gunnar Clémentin laatima Mikkelin nykyisen vaakunan alkuperäispiirros vuodelta 1943. Vapaudenristi liitettiin vaakunaan 21.12.1944.
Vaihtoehtoisia luonnoksia vuodelta 1943.
Antti Salmenlinnan maalaama Mikkelin vaakuna Mikkelin tuomiokirkon eteläisessä kuori-ikkunassa vuodelta 1955.
Vaakuna Mikkelin kaupungintalon julkisivulla.
Kaupungin vaakunaan perustuva Mikkelin kotiseutuviiri.
Kirjallisuutta

Бойко Дм. А. Геральдика Великого Княжества Финляндского. – Запорожье, 2013  ,
Mylly

Hollantilainen tuulimylly
Mylly on laite tai laitos, jossa jauhetaan kappaleita jauheeksi, esimerkiksi jyviä jauhoksi. Myllyt voidaan jakaa eri tyyppeihin toimintatavan (esimerkkinä kuulamylly) ja voimanlähteen (esimerkkinä höyryn voimalla toimiva mylly) mukaan.
Erilaisia myllyjä > Toimintatapa

Kuulamylly
Vasaramylly
Tankomylly
SAG-mylly
Autogeeninen mylly
Erilaisia myllyjä > Voimanlähde

Käsikivet
Höyrymylly
Sähkömylly
Tuulimylly
Vesimylly
Vuorovesimylly
Aiheesta muualla

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
Tieteen kuvalehti: Mylly jauhaa energiaa vuorovedestä
Sarja suomalaisiin teemoihin

Sarja suomalaisiin teemoihin eli Seitsemän sovitusta suomalaisista kansanlauluista (ven. Семь обработок финских народных песен (Сюита на финские темы)) on Dmitri Šostakovitšin säveltämä sarja sopraanolle, tenorille ja kamariyhtyeelle vuodelta 1939. Se tilattiin alun perin puna-armeijan voitonparaatia varten, joka olisi järjestetty  Helsingissä talvisodan päätteeksi. Tilaaja oli Leningradin puoluesihteeri Andrei Ždanov. Talvisota oli nöyryytys puna-armeijalle, ja sävellys jäi unohduksiin. Sarja löydettiin uudelleen ja esitettiin vasta vuonna 2001.
Keski-Pohjanmaan Kamariorkesteri on levyttänyt sarjan Juha Kankaan johdolla vuonna 2002 ruotsalaiselle BIS-levymerkille. Laulusolisteina esiityvät Anu Komsi ja Tom Nyman.
Sarjan osat:
Energico (orkesteri)
Taivas on sininen ja valkoinen
Lento non troppo (orkesteri)
Tämän kylän tytöt ovat tilulilulei
Mansikka on punanen marja
Jos mie saisin jouten olla
Minun kultani kaunis on.
Kirjallisuutta

Edwards, Robert: Talvisota eurooppalaisin silmin.  (Alkuteos: White Death: Russia's War on Finland 1939–40)  Suomentanut Jouni Porio. Helsinki:  Minerva Kustannus Oy, 2007.  ISBN 978-952-492-072-8
Ketos (mytologia)

| Ketos |
| --- | --- |
 Ketos
Ominaisuudet
Asuinpaikka:  Jobban kaupunki nykyisen Israelin Välimeren rannikolla
Kansanperinne
Alkuperämaa:  Antiikin Kreikka
Suhteet
Tutut:  Meren jumala Poseidon (luoja)
Infobox OKNimi-testi OK: 
Ketos (m.kreik. Κῆτος, Kētos, lat. Cetus) on kreikkalaisen mytologian valtava merihirviö. Yhden tarinan mukaan Perseus surmasi Ketoksen pelastaakseen Andromedan ja toisen tarinan mukaan Herakles surmasi Ketoksen pelastaakseen Hesionen. Valaskalan (Cetus) tähdistö on nimetty Ketoksen mukaan.
Mytologia

Kuningatar Kassiopeia kehui, että hän ja hänen tyttärensä Andromeda olivat kauniimmat kuin nereidi, joka oli raivoissaan siitä. Hän pyysi Poseidonia lähettämään merihirviö Ketoksen hyökkäämään Aithiopiaan (muinaiseen Etiopiaan). Viisas oraakkeli kehotti kuningas Kefeusta ja kuningatar Kassiopeiaa uhraamaan Andromedan Ketokselle. He sitoivat ketjulla Andromedan kallioon lähelle merta, jotta Ketos voisi syödä hänet. Löydettyään Andromedan kiinni kalliossa ja ahdingostaan oppineena Perseus onnistui tappamaan Ketoksen, kun olento nousi merestä syömään Andromedaa. Erään version mukaan Perseus upotti miekkansa Ketoksen selkään, kun taas toisen version mukaan hän käytti Medusan päätä muuttaakseen hirviön kiveksi.
Kuvaukset

Ketosta kuvattiin eri tavoin merihirviöksi tai merikäärmeeksi. Muut versiot kuvaavat Ketosta hirviöksi, jolla oli villisian tai vinttikoiran pää ja valaan tai delfiinin ruumis ja jaettuselvennä viuhkamainen häntä. Olentoa kuvataan usein taistelevan Perseuksen kanssa tai Nereidin vuorella, jossa hänellä ratsastetaan.
Populaarikulttuurissa

Sinbad – seitsemän meren sankari (2003) elokuvassa eripuraisuuden jumala Eris lähettää Ketoksen hyökkäämään laivaan, jota elokuvan päähenkilö Sinbad parhaillaan ryösti. Ketoksen tehtävänä oli pudottaa Sinbad laivasta Erisin luo, jotta tämä saisi huijattua hänet tuomaan "Rauhan kirjan".
Golden Raspberry

| Golden Raspberry |
| --- | --- |

Palkitaan:  huonoimmat elokuvat
Palkinnon antaja:  Golden Raspberry Award Foundation
Maa:  Yhdysvallat
Ensimmäinen palkinto:  31. maaliskuuta 1981
Virallinen internet-sivu
Palkinnon perustaja John Wilson vuoden 2009 gaalassa.
Sandra Bullock vastaanottamassa All About Stevestä saamaansa huonoimman naispääosan palkintoa paikan päällä maaliskuussa 2010. Hänellä on käsissään elokuvan DVD-julkaisu, joita hän jakoi gaalan yleisölle epäiltyään, etteivät kaikki palkitsemisesta päättäneet olleet katsoneet elokuvaa kunnolla ja ymmärtäneet sen tavoittelemaa sanomaa.
Golden Raspberry eli Razzie-palkinto on yhdysvaltalainen elokuvapalkinto, joka myönnetään vuosittain huonoimmille elokuville ja näyttelijöille. Palkinnon perusti elokuvien markkinoinnissa työskentelevä John J. B. Wilson vuonna 1981. Palkintogaala järjestetään Hollywoodissa perinteisesti päivää ennen Oscar-gaalaa. Golden Raspberry tarkoittaa kirjaimellisesti kultaista vadelmaa, mutta nimi viittaa englanninkieliseen ilmaukseen ”blow a raspberry”, joka tarkoittaa kielen pärisyttämistä huulten välissä epäkunnioittavasti, pierua jäljitellen. Razzie-palkinto on golfpallon kokoinen, spraymaalilla kullattu muovinen vadelma. Se on liimattu Super 8 -filmikelan päälle. Palkinnon arvo katukaupassa on noin viisi Yhdysvaltain dollaria.
Ensimmäinen Razzie-palkintogaala pidettiin 31. maaliskuuta 1981 John J. B. Wilsonin olohuoneessa Los Angelesissa osoittamaan kunnioitusta vuoden 1980 huonoimmille elokuville.
Palkinnoista äänestävät sekä elokuva-alan ammattilaisista että harrastajista koostuvan Razzie-yhdistyksen 750 jäsentä. Jäsenistö tulee Yhdysvalloista sekä 15 muusta maasta. Pilan kohteena ovat Hollywoodin megabudjetin kassamagneetit, joilla on tukenaan iso markkinointikoneisto, mutta vähän elokuvallisia ansioita.
Historia

Razzie-gaala syntyi vuonna 1980, kun elokuvien markkinoinnissa työskentelevä John Wilson kyllästyi siihen, että yli puolet hänen vuoden aikana katsomistaan 250 elokuvasta oli kehnoja. Wilson käänsi markkinointiosaamisensa pilkanteon välineeksi. Kahdessakymmenessä vuodessa Razzie-gaala on kehittynyt Wilsonin omille ystävilleen järjestämistä nyyttikesteistä puoli miljardia ihmistä tavoittavaksi mediatapahtumaksi, jolla on merkitystä elokuvamaailmassa. Wilson ottaa kunnian ainakin Sofia Coppolan näyttelijäuran tuhoamisesta.
”Elokuva joka kerää puolet tuotostaan ensimmäisen viikonlopun aikana, on ehta Razzie-leffa”, Wilson on kuvannut negatiivisen viidakkorummun vaikutusta. Hän on myös muistuttanut, että jos näyttelijä ansaitsee roolistaan 20 miljoonaa dollaria, hänen on sillä rahalla kestettävä pilantekoakin.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Golden Raspberry Wikimedia Commonsissa
Razzies.com Gaalan viralliset kotisivut.
M/S Ionian Spirit

| M/S St>  Damian |
| --- | --- |
 Laiva Eckerö Linjenin värityksessä
Tyyppi:  matkustaja-autolautta
Lippuvaltio:  Panama
Rakennustelakka:  Meyer Werft, Papenburg, Saksa
Tekniset tiedot
Pituus:  107,8 m
Leveys:  17,2 m
Syväys:  4,6 m
Koneteho:  5 900 kW
Nopeus:  18,5 kn
Hyttejä:  226
Sisaralukset:  Papenburgin sisaret
M/S St. Damian on alun perin Rederi Ab Sallylle vuonna 1972 nimellä M/S Viking 3 luovutettu autolautta. Sen käytössä laiva liikennöi pääsääntöisesti välillä Naantali–Maarianhamina–Kapellskär. Myöhemmin laiva oli Vaasanlaivojen käytössä reiteillä Vaasa–Uumaja/Örnsköldsvik/Sundsvall sekä Eckerö Linjenin käytössä reittillä Eckerö–Grisslehamn vuodesta 1988 lähtien 19. elokuuta 2007 saakka. Alus kuuluu niin sanottuihin Papenburgin sisariin, saksalaisen Meyer Werft -telakan alussarjaan. Viimeksi alus on liikennöinyt välillä Igoumenitsa–Brindisi, kunnes se sai konerikon joulukuussa 2008.
Historia

Alus valmistui Papenburgin telakalta kolmantena kaikkiaan kuuden sisaraluksen sarjasta vuonna 1970. Alus liikennöi Viking Linen punavalkoisissa väreissä M/S Viking 3 -nimisenä reitillä Naantali–Maarianhamina–Kapellskär vuodesta 1970 vuoteen 1976. Vuonna 1976 alus myytiin Vaasanlaivoille ja se sai tällöin nimekseen Wasa Express. Alus liikennöi Merenkurkussa Vaasasta Sundsvalliin ja Uumajaan vuosina 1976–1983. Vaasanlaivat myytiin kokonaisuudessan Sally-varustamolle vuonna 1982 ja vuosiksi 1983 ja 1984 alus palasi Viking Linen väreihin ja liikennöi Viking 3 -nimellä Englannin kanaalissa Ranskan Dunkerquen ja Englannin Ramsgaten välillä. Tämän jälkeen alus palasi takaisin Merenkurkkuun ja liikennöi Wasa Express nimellä aina vuoteen 1988 asti. Sillä välin kun alus oli Kanaali-reitillä, Merenkurkussa liikennöi Wasa Express (3) -nimellä sen sisaralus M/S Viking 1.
Alus myytiin vuonna 1988 ahvenanmaalaiselle Eckerö Linjenille ja nimettiin uudelleen Roslageniksi. Alus liikennöi Eckerön ja Grisslehamnin välillä aina vuoteen 2002 asti.
Aluksen nimi muuttui "Ionian Spirit" nimiseksi 17.6.2008 ja lippuvaltioksi muodostui Saint Vincent ja Grenadiinit.
Alus muuttui "X" nimiseksi 7.2.2017 ja lippuvaltioksi tuli panama.
Nimi vaihtui St. Damian:iksi 16.9.2017
Viking 3 oli järjestyksessään toinen matkustajalaiva, joka myöhemmin tunnettiin nimellä Wasa Express. Alkuperäinen Wasa Express, eli alkujaan M/S Prinsessan Margaretha, liikennöi Merenkurkussa vuosina 1964–1975 ja sen jälkeen muutaman kuukauden Pietarsaari–Skellefteå reitillä, kunnes se myytiin Egyptiin.
Muutoshistoria

Matkustajakapasiteetti: 1 320
Hyttipaikkoja: 0, Poistettu
Rahtitilat: 210 henkilöautoa
Alukseen lisätty peräsponsonit vuonna 2001, rakennettu suurempi peräkansi vuonna 2003.
Onnettomuudet

17. joulukuuta 1972 alus ajoi matalikolle Korppoon edustalla.
Nimihistoria

M/S Viking 3 1972–1976
M/S Wasa Express 1976–1983
M/S Viking 3 1983–1984
M/S Wasa Express 1984–1988
M/S Roslagen 1988–2008
M/S Ionian Spirit 2008-2017
M/S X 2017-2017
M/S St. Damian 2017-
Aiheesta muualla

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
Faktaomfartyg.se faktaomfartyg.se. Arkistoitu 26.5.2012. Viitattu 22.4.2007. (ruotsiksi)
Roslagenin myyntiin liittyvä keskustelu (Arkistoitu – Internet Archive)
Viking Line
| --- | --- |
Nykyiset alukset:  Gabriella  Cinderella  Viking Glory  Viking Grace  Viking XPRS 
Entiset alukset:  Amorella  Apollo (1970)  Apollo III  Athena  Aurella  Boge  Diana  Diana II  Drotten  Isabella  Kalypso  Kapella  Linden  Marella  Mariella  Olympia  Rosella  Slite  Thor Viking  Turella  Viking  Viking 1  Viking 2  Viking 3  Viking 4  Viking 5  Viking 6  Viking Saga  Viking Sally  Viking Song  M/S Ålandsfärjan  S/S Ålandsfärjan 
Tilatut alukset, joita ei koskaan toimitettu:  Viking ADCC  Europa  Hansa Express 
Entiset osakasvarustamot:  Vikinglinjen  Slite  SF Line  Sally  Ålandsfärjan 
Muuta: Ville Viking
Pienoismalli Viking 3:sta Papenburgin telakkamuseossa.
Nord 1100 Noralpha

Nord 1101 Noralpha
Nord 1100 Noralpha oli ranskalaisen Nord Aviation -lentokonetehtaan edeltäjän Société Nationale de Constructions Aéronautiques du Nordin valmistama Messerschmitt Bf 108 Taifunista kehitetty asevoimien yhteyslentokone. Sen ensilento oli vuonna 1944, ja niitä valmistettiin 200 kappaletta.
Messerschmitt Bf 108:n piirustukset ja tuotanto oli siirretty Kolmannesta valtakunnasta Les Mureaux'ssa toimivaan ranskalaiseen Société Nationale de Constructions Aéronautiques du Nord -tehtaaseen vuonna 1942. Tehdas rakensi myös kaksi prototyyppiä Messerschmitt Me 208 -koneeta. Toinen näistä nimettiin vuonna 1944 Nord 1100 Noralphaksi.
Koneesta kehitettiin Renault 6Q -moottorinen Nord 1101 -versio, jota myytiin Ranskan asevoimille nimellä Ramier.  Yksi Nord 1104 Noralpha rakennettiin 240 hevosvoimaisen Potez 6DØ -moottorin varaan ja muutamaan 1101 Noralphaa asennettiin vielä vuonna 1959 Turbomeca Astazou -kaasuturbiini.
Spesifikaatio (1101 Noralpha)

kapasiteetti 4 ihmistä
pituus 8,5 m
kärkiväli 11,5 m
korkeus 3,3 m
siipipinta-ala 17,4 neliömetriä
tyhjäpaino 948 kg
lentopaino 1645 kg
voimalaite Renault 6Q, 174 kW
suurin nopeus 305 km&h
kantama 1200 km
lakikorkeus 5900 m
Kirjallisuutta

Taylor, Michael J. H.: Jane's Encyclopedia of Aviation.  London:  Studio Editions, 1989.
The Illustrated Encyclopedia of Aircraft (Part Work 1982-1985), s. 2616.  Orbis Publishing.
Ricco, Philippe: Les avions allemands aux couleurs françaises de 1914 à nos jours - Tome 2.  Lela Presse, 1998.
Simpson, R. W.: Airlife's General Aviation.  England:  Airlife Publishing, 1991.  ISBN 1-85310-194-X
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Nord 1100 Noralpha Wikimedia Commonsissa
Flow (albumi)

| Flow Kube |
| --- | --- | --- |

Studioalbumin tiedot
 Julkaistu: 23. toukokuuta 2014
 Formaatti: CD, LP, c-kasetti, digitaalinen julkaisu
 Tuottaja(t): Sakke, DJ Gundrei, MDS, Armen Jamz, Kube, DJ Kridlokk, Allu Kala, Khettokasme
 Tyylilaji: rap
 Levy-yhtiö: Monsp Records
Listasijoitukset
  Suomen virallinen lista: 10.
Kuben muut julkaisut
| Lentokonetila 2013 | Flow 2014 | Purppura 2015 |
Flow on rap-artisti Kuben toinen studioalbumi, joka julkaistiin 23. toukokuuta 2014 Monsp Recordsin kautta. Albumin kappaleista "Jumal Flow", "Homma menee alas", "Mist sä dikkaat", "Jumanji" ja "Antisankari" on julkaistu musiikkivideot. Flow nousi Suomen virallisen albumilistan sijalle 10.
Kappaleet

Homma menee alas – 3.14  (mukana Mäkki)
PS X VS (Lähiö Flow) – 3.02
Antisankari – 3.57
Chevy Flow – 3.40
Jumanji – 3.42
Mist sä dikkaat – 3.56  (mukana Mari Johanna)
Huolissani – 3.48  (mukana Julma-Henri)
Simppeli – 3.42
Jumal Flow – 3.49
Feng shui – 4.11  (mukana Tuuttimörkö)
Hattiwatti – 5.05  (mukana Tippa-T & Kesken)
Biitit

Sakke: 1
DJ Gundrei, MDS: 2
Armen Jamz: 3, 10
Kube: 4, 6, 8, 9, 11
DJ Kridlokk: 5
Allu Kala, Khettokasme: 7
Arvostelut

Soundi:
Wille Särkkä

Särkkä 1920–luvulla.
Wilhelm Gustaf (Wille Kustaa, W. K.) Särkkä (26. helmikuuta 1877 Suomenniemi – 18. huhtikuuta 1968 Lappeenranta) oli suomalainen maanviljeljä, kunnallisneuvos ja nuorsuomalaisten sekä Kansallisen Edistyspuolueen kansanedustaja.
Särkän vanhemmat olivat maanviljelijä Wille Särkkä ja Anna Sofia Kiesilä. Särkkä oli maanviljelijänä Suomenniemellä ja hän oli myös palovakuutusyhtiön toimitusjohtajana.
Särkkä oli kansanedustajana 1917–1929 ja 1930–1936 edustaen Viipurin läänin läntistä vaalipiiriä. Särkkä oli presidentin valitsijamiehenä vuosien 1925 ja 1931 presidentinvaaleissa. Hän oli Suomenniemen kunnanvaltuuston jäsenenä ja Suomenniemen kunnallislautakunnan esimiehenä. Särkkä kuului Paloapuyhdistysten jälleenvakuutusyhdistyksen johtokuntaan ja Suomi-yhtiön edustajistoon. Hän sai kunnallisneuvoksen arvon 1933.
Särkkä oli naimisissa vuodesta 1899 Amanda Loviisa Kurkelan kanssa.
Skandinavian niemimaa

| Skandinavian  niemimaa |
| --- | --- |

  
Muut nimet:  Skandinaviska halvön (ruots.); Den skandinaviske halvøy tai Den skandinaviske halvøya (norj.)
Sijainti:  Pohjois-Eurooppa
Merialue:  Itämeri, Pohjanmeri
Vesialue:  Pohjoinen jäämeri, Atlantin valtameri
Pinta-ala:  750 000 km²
Korkein kohta:  Galdhøpiggen
Valtio
Valtio:   Norja   Ruotsi   Suomi
Väestö
Suurin kaupunki:  Tukholma
Asutuskeskukset:  Oslo
Skandinavian niemimaa on Pohjois-Euroopassa sijaitseva niemimaa, joka on osa Fennoskandiaa. Skandinavian niemimaahan kuuluvat Ruotsi ja Norja sekä luoteisin osa Suomea.
Niemimaan tarkoista rajoista ei ole selvää määritelmää. Se rajoittuu pohjoisessa Kuolan niemimaahan ja Jäämereen, Norjan länsirannikolla Norjanmereen, lounaassa Pohjanmereen ja lopulta Skagerrakin, Kattegatin ja Tanskan salmien kautta Itämereen idässä aina Pohjanlahden perukkaan saakka. Niemimaata halkoo pituussuunnassa Skandien vuorijono.