stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Ulrich Grauert

| Ulrich Grauert> Henkilötiedot |
| --- | --- |
Syntynyt: 6. maaliskuuta 1889  Berliini, Saksa
Kuollut: 15. toukokuuta 1941 (52 vuotta)  lähellä Saint-Omeria, Ranska
Sotilashenkilö
Palvelusmaa(t):   Saksan keisarikunta  Weimarin tasavalta  Natsi-Saksa
Palvelusvuodet:  1909–1941
Taistelut ja sodat:  Ensimmäinen maailmansota  Toinen maailmansota
Sotilasarvo:  Kenraalieversti
Kunniamerkit:  Rautaristin ritariristi
Joukko-osasto:   Heer  Luftwaffe
Ulrich Grauert (6. maaliskuuta 1889 Berliini, Saksa – 15. toukokuuta 1941 Saint-Omer, Ranska) oli natsi-Saksan ilmavoimien Luftwaffen kenraalieversti toisen maailmansodan aikana.
Kadettikoulua käynyt Grauert liittyi vänrikiksi Saksan keisarilliseen armeijan tykistöön vuonna 1909. Ensimmäisen maailmansodan alun hän palveli tykistössä, kunnes siirtyi ilmavoimiin maaliskuussa 1915. Hän lensi aluksi tarkkailijana, kunnes siirtyi taistelulentäjäksi joulukuussa 1915. Hän yleni kapteeniksi 1917 ja ehti toimia sodan viimeisenä vuonna myös tykistönupseerina.
Saksan ilmavoimat lakkautettiin itsenäisenä haarana Versailles’n rauhansopimuksen nojalla 1920. Weimarin tasavallan aikana Grauert siirtyi jälleen tykistöön toimien muun muassa komentajana eri yksiköissä sekä esikuntaupseerina.
Adolf Hitlerin johtaman kansallissosialistisen puolueen noustessa valtaan vuonna 1933 everstiluutnantin arvoinen Grauert työskenteli sotaministeriössä ilmapuolustustehtävissä. Hänet siirrettiin pian uuteen ilmailuministeriöön osastopäälliköksi.
Toisen maailmansodan syttyessä Grauert johti 1. ilmadivisioonan Puolan offensiivin kääntyessä nopeasti voittoisaksi Grauert ylennettiin kenraaliksi (General der Flieger) lokakuussa 1939. Hän osallistui Ranskan taisteluun ja sitä seuranneeseen taisteluun Britanniasta I lentoarmeijakunnan komentajana. Ranskan antauduttua heinäkuussa 1940 hyvin ammattitaitoinen Grauert palkittiin kenraalieverstin arvolla ja rautaristin ritariristillä.
Luftwaffe menetti yhden pätevimmistä komentajistaan, kun Kuninkaallisten ilmavoimien hävittäjäkone ampui alas Grauertia kuljettaneen Junker Ju 52 -koneen Englannin kanaalin rannikolla lähellä Saint-Omeria.
Tyson–Holyfield

| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |

Päivämäärä: 9. marraskuuta 1996
Paikka: Las Vegas, Nevada
Panoksena: WBA:n maailmanmestaruus
 
Mike Tyson vs. Evander Holyfield
| Iron |  | Real Deal |
Katsaus
| Catskill,New York, Yhdysvallat | Kotipaikka | Atlanta, Yhdysvallat |
| 45-1 (39 tyrmäystä) | Tilastot | 32-3 (23 tyrmäystä) |
| oikeakätinen | Ottelutyyli | oikeakätinen |

| WBA | Mestaruus | WBA |
 
Lopputulos: Holyfield voitti teknisellä tyrmäyksellä 11.erässä
Tyson–Holyfield I tai Tyson vs Holyfield I oli nyrkkeilyottelu hallitsevan WBA liiton mestarin Mike Tysonin ja haastaja Evander Holyfieldin välillä. Kamppailu käytiin MGM Grand Garden areenalla Nevadan Las Vegasissa 9. marraskuuta 1996. Tuomarina kamppailussa toimi kokenut Mitch Halpern.
Ennakkoasetelmat

Mike Tyson oli päässyt vankilasta vuonna 1995 ja palannyt nyrkkeilykehään. Vankilasta päästyään Tyson oli otellut lähinnä sellaisia nyrkkeilijöitä vastaan, jotka eivät olleet kyenneet vastaamaan hänen iskuihinsa mitenkään. Tysonia pidettiin yleisesti raskaansarjan mestarina Riddick Bowen ja Lennox Lewisin heikkojen otteluiden vuoksi. Ottelun lopputulosta pidettiin ennalta-arvattavana ja osa ihmisistä pelkäsi Holyfieldin terveyden puolesta.
Tyson puolusti kiistatonta maailmanmestaruuttaan itseään vanhempaa Holyfieldiä vastaan, jolle ottelu oli neljäs tämän palattua kehään lopetettuaan uransa kärsittyään tappion 24-vuotiaalle Michael Moorerille vuonna 1994. Promoottori Don King ja monet nyrkkeilyn asiantuntijat pitivät Holyfieldiä varmana häviäjänä.
Ottelu

Tyson hyökkäsi nopeasti Holyfieldin kimppuun ja kun hän sai ensimmäisen kovan iskun sisään näytti, että kamppailu päättyisi nopeasti Tysonin eduksi. Erän päätyttyä Tyson löi vielä muutaman iskun perille ennen tuomarin väliintuloa.
Toisessa erässä Holyfield pääsi kamppailuun paremmin mukaan. Hän pakotti Tysonin köysiin, ja iski tätä rajuilla iskukombinaatioilla ympäri vartaloa.
Holyfield onnistui pitämään Tysonin erä toisensa jälkeen miltei koko ajan haluamallaan etäisyydellä, eikä Tyson kyennyt mukauttamaan taktiikkaansa alun rajusta iskusodasta pidemmälle välimatkalle.
Viidennessä erässä Tyson iski parhaan koukkusarjansa perille koko ottelussa, mutta Holyfield kesti sen järkkymättä. Kuudennessa erässä Holyfield puski haavan Tysonin silmäkulmaan. Myöhemmin saman erän aikana Tyson lennähti kanveesille Holyfieldin hurjan iskusarjan heittämänä.
Vääjäämättömästi Tyson väsyi, eikä hän kyennyt vastaamaan Holyfieldin jatkuvaan pommitukseen juuri mitenkään. Kymmenennen erän lopussa Holyfieldin iskusarja sai Tysonin pois tasapainosta ja tämä lennähti kehän halki köysiin, joissa Holyfield iski murhaavan kovia iskujaan ympäri Tysonin vartaloa. Kello kuitenkin pelasti Tysonin tyrmäystappiolta kymmenennessä erässä.
Tyson oli väsynyt ja lähes kykenemätön puolustamaan itseään mutta kulmamiehet päästivät hänet yhdenteentoista erään.
Yhdennessätoista erässä Holyfield iski välittömästi Tysonin köysiä vasten, ja murjoi tätä kovilla koukkusarjoilla.
Halpern oli nähnyt tarpeeksi ja keskeytti kamppailun ja kohotti Holyfieldin käden voiton merkiksi. Samalla hetkellä Holyfieldistä tuli toinen henkilö Muhammad Alin jälkeen joka on kyennyt nousemaan kolminkertaiseksi raskaansarjan maailmanmestariksi.
Miesten välille järjestettiin uusintaottelu Holyfield-Tyson II joka päättyi Tysonin diskaukseen hänen purtua Holyfieldiä korvasta kamppailun kolmannessa erässä.
Lodalsbreen

Lodalsbreen on jäätikkö Lusterin kunnassa, Länsi-Norjassa. Jäätikkö on osa suurempaa Jostedalsbreen-jäätikköä ja sijaitsee Stordalen-laakson päädyssä.
Tule omakseni

| Tule omakseni> My One and Only |
| --- | --- |

Ohjaaja:  Richard Loncraine
Käsikirjoittaja:  Charlie Peters
Tuottaja:  Carolyn Harris Norton Herrick Ara Katz Vicki Dee Rock Aaron Ryder Art Spigel Beatrice Springborn
Säveltäjä:  Mark Isham
Kuvaaja:  Marco Pontecorvo
Pääosat:  Renée Zellweger Logan Lerman Mark Rendall Eric McCormack Chris Noth Nick Stahl Steven Weber Kevin Bacon
Valmistustiedot
Valmistusmaa:   Yhdysvallat
Tuotantoyhtiö:  Herrick Entertainment George Hamilton Productions Merv Griffin Entertainment Raygun Productions Runaway Home Productions
Levittäjä:  Netflix
Ensi-ilta:   12. helmikuuta 2009 Berliinin elokuvajuhlat  21. elokuuta 2009
Kesto:  108 minuuttia
Alkuperäiskieli:  englanti
Tuotto:  3 026 272 USD
Aiheesta muualla
Virallinen sivusto
IMDb 
Elonet
AllMovie
Infobox OKNimi-testi OK: 
Tule omakseni (engl. My One and Only) on Richard Loncrainen ohjaama yhdysvaltalainen draamakomediaelokuva vuodelta 2009. Road movien pääosia esittävät Renée Zellweger Anne Deveraux'na, Logan Lerman Georgena ja Mark Rendall Robbiena. Elokuva kertoo voimakastahtoisen naisen haaveesta löytää unelmiensa mies.
Tule omakseni perustuu löyhästi George Hamiltonin kertomaan tarinaan hänen nuoruudestaan, kun hän oli ollut äitinsä ja veljensä kanssa tien päällä.
Juoni

Vuoden 1953 New Yorkissa hienossa ja suuressa kerrostalossa asusteleva Deverauxin perheen äiti Anne (Renée Zellweger) pakkaa tavaransa ja ottaa mukaansa kaksi poikaansa yllätettyään muusikkona työskentelevän aviomiehensä (Kevin Bacon) sängystä toisen naisen kanssa. Dan ei usko vaimonsa häipyvän, koska Anne on tottunut jättämään lasten kasvattamisen perheen palvelijattarelle; hän ei edes osaa sanoa, mitä koulua pojat käyvät. Hän on kuitenkin saanut tarpeekseen miehensä saamattomuudesta ja syrjähypyistä ja nyt lähtö on sinetöity.
Tuhlattuaan suuren osan rahoistaan uuteen siniseen Cadillaciin, äiti ja pojat matkustavat kaupungista toiseen Annen yrittäessä etsiä itselleen uutta miestä, joka voisi elättää heidät. Anne ei itse halua käydä töissä, koska työnteko ei sovi hienolle naiselle. Parasta ennen -päivänsä ohittanut, itsestään paljon kuvitteleva ja kaiken lisäksi huono – vaikkakin rakastava, mutta ei rakastettava – äiti ei tahdo kovin monelle kelvata.
Ympäri Amerikkaa kierrellessään Robbie (Mark Rendall) huomaa haluavansa ryhtyä näyttelijäksi esittäessään koulun näytelmissä Shakespearen luomia henkilöitä ja Annen toinen poika George (Logan Lerman) saa huomiota opettajaltaan kirjoituslahjoillaan. Jatkuva muuttaminen ja koulujen vaihtuminen ei kuitenkaan helpota nuorten elämää, eikä heidän äitinsäkään näytä ajattelevan muita kuin itseään. Annen on aika vihdoinkin aikuistua ja oppia ajattelemaan myös lapsiaan.
Näyttelijät

| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
|  Renée Zellweger  | … |  Anne Deveraux (perustuu Ann Hamilton Spaldingiin)   |
|  Logan Lerman  | … |  15-vuotias George Deveraux   |
|  Mark Rendall  | … |  Georgen vanhempi velipuoli Robbie   |
|  Chris Noth  | … |  Tohtori Harlan Williams   |
|  Nick Stahl  | … |  Bud   |
|  Phoebe Strole  | … |  Wendy   |
|  Steven Weber  | … |  Wallace McAllister   |
|  Kevin Bacon  | … |  Danny "Dan" Deveraux   |
|  Eric McCormack  | … |  Charlie   |
|  Robin Weigert  | … |  Annen sisar Hope   |
|  David Koechner  | … |  Bill Massey   |
|  J. C. MacKenzie  | … |  Tom   |
|  Molly C. Quinn  | … |  Paula   |
Tuotanto

Tule omakseni kuvattiin Marylandin Baltimoressa, Lothianissa ja Uppercossa ja New Mexicon Santa Fessä. Elokuvan kuvakset alkoivat 9. kesäkuuta vuonna 2008.
Elokuvassa käytettiin vuoden 1953 Cadillac Eldoradoa.
Julkaisu ja vastaanotto

Tule omakseni sai ensi-iltansa 12. helmikuuta vuonna 2009 Berliinin elokuvajuhlilla. Kotimaassaan Yhdysvalloissa elokuva pääsi rajoitettuun levitykseen 21. elokuuta vuonna 2009 New Yorkissa ja Los Angelesissa. 4. syyskuuta 2009 elokuva pääsi vähän laajempaan teatterilevitykseen Yhdysvalloissa. Elokuva tuotti maailmanlaajuisesti 3 026 272 dollaria.
Elokuvalla on Rotten Tomatoes -sivustolla 68 prosentin "tuore"-arvosana, joka perustuu 72 arvosteluun.
Tule omakseni on julkaistu myös DVD:lle vuosina 2009, 2010 ja 2011.
Julkaisu ja vastaanotto > Palkinnot ja palkintoehdokkuudet

Tule omakseni sai Berliinin elokuvajuhlilla kaksi palkintoehdokkuutta, joista se voitti yhden. Ohjaaja Richard Loncraine voitti Prize of the Ecumenical Jury -palkinnon ja oli ehdolla Kultaisen karhun saajaksi.
Aiheesta muualla

Elokuvan viralliset sivut (englanniksi)
Tule omakseni Internet Movie Databasessa (englanniksi)
Tule omakseni Elonet.
Tule omakseni AllMoviessa. (englanniksi)
Tule omakseni Box Office Mojossa (englanniksi)
Tule omakseni Rotten Tomatoesissa (englanniksi)
Linnunjalat

| Linnunjalat |
| --- | --- |
 Hedelmien ulkonäkö, joka antoi nimen suvulle.
Tieteellinen luokittelu
Kunta::  Kasvit Plantae
Alakunta::  Putkilokasvit Tracheophyta
Kaari::  Siemenkasvit Spermatophyta
Alakaari::  Koppisiemeniset Magnoliophytina
Luokka::  Kaksisirkkaiset Magnoliopsida
Lahko::  Fabales
Heimo::  Hernekasvit Fabaceae
Alaheimo::  Faboideae
Suku::  Linnunjalat Ornithopus  L.
Katso myös
   Linnunjalat Wikispeciesissä   Linnunjalat Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OK: 
Linnunjalat (Ornithopus) on suku hernekasvien heimossa. Siihen kuuluu kuusi lajia ruohoja, joita esiintyy Euroopassa, Välimeren alueella, Lounais-Aasiassa ja Etelä-Amerikassa.
Lajeja

keltalinnunjalka (Ornithopus compressus)
pikkulinnunjalka (Ornithopus perpusillus)
tikaslinnunjalka (Ornithopus pinnatus)
peltolinnunjalka (Ornithopus sativus )
etelänpeltolinnunjalka (subsp. isthmocarpus)
rehupeltolinnunjalka (subsp. sativus)
Aiheesta muualla

Suomen Lajitietokeskus: Linnunjalat (Ornithopus)
Finto: Kassu – Kasvien suomenkieliset nimet: Linnunjalat (Ornithopus)
ITIS: Ornithopus (englanniksi)
United States Department of Agriculture (USDA): Ornithopus (englanniksi)
Vaaleanpunainen majatalo

| Vaaleanpunainen majatalo Jussi Hakulinen |
| --- | --- | --- |

Studioalbumin tiedot
 Äänitetty : kesällä 1985
 Julkaistu: 1985
 Tuottaja(t): Costello Hautamäki
 Tyylilaji: pop rock
 Levy-yhtiö: Poko Rekords
Jussi Hakulisen muut julkaisut
|   | Vaaleanpunainen majatalo 1985 | Valtaa ja voimaa 1986 |
Vaaleanpunainen majatalo on suomalaismuusikko Jussi Hakulisen debyyttialbumi. Poko Rekords julkaisi sen vuonna 1985. Albumin tuotti Costello Hautamäki. Albumilla säestäneistä muusikoista Hakulinen kokosi myöhemmin Kinsky -yhtyeen. Levy julkaistiin alun perin LP:nä ja C-kasettina, CD-versio julkaistiin vuonna 2002, jolloin mukaan lisättiin kolme bonusbiisiä.
Levykoodit

LP: PÄLP PÄLP 63
KAS: POKS 63
CD: POKOCD 118
Kappaleet

2 ja 5-9 säv./san. Jussi Hakulinen
1, 4 ja 10 säv. Jussi Hakulinen
1 san. Jussi Hakulinen ja Harri Vahekoski
3 san. Jussi Hakulinen ja Jukka Virtanen
4 san. Juice Leskinen
10 san Juha Lehtovuori
Vaaleanpunainen majatalo
Laika Laika
Varkaat kulkurit
Joonatan
Yö jota ei ollutkaan
Armeijan syvin olemus
Antaa virran viedä vaan
Kataliinan ruusu
Keisarin uudet vaatteet
Talo varrella rautatien
Kappaleet > CD-bonukset

Joulu avaruudessa
Vapautuslaulu (aiemmin julkaisematon versio)
Tyhjä kangas (aiemmin julkaisematon versio)
Muusikot

Jussi Hakulinen – laulu
Timo Lilja – rummut
Kimmo Tuuri – kosketinsoittimet
Iku Tukiainen – kitara
Harri Vahekoski – basso
Costello Hautamäki – tuottaja, äänitys ja miksaus
Lehtirikot

| Lehtirikot |
| --- | --- |
 Sinirikko (Saxifraga oppositifolia)
Tieteellinen luokittelu
Kunta::  Kasvit Plantae
Kladi::  Putkilokasvit Tracheophyta
Kladi::  Siemenkasvit Spermatophyta
Kladi::  Koppisiemeniset Angiospermae
Kladi::  Aitokaksisirkkaiset
Lahko::  Saxifragales
Heimo::  Rikkokasvit Saxifragaceae
Alaheimo::  Saxifragoideae
Suku::  Lehtirikot Saxifraga  L.
Katso myös
   Lehtirikot Wikispeciesissä   Lehtirikot Commonsissa 
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Lehtirikot eli rikot (Saxifraga) (aiemmin myös kivirikot) on rikkokasvien runsaslajisin suku, johon kuuluu noin 475 lajia. Useimmat lajit ovat monivuotisia, matalakasvuisia ruohoja. Rikot ovat levinneet pohjoisen pallonpuoliskon lauhkealle ja arktiselle vyöhykkeelle. Monet lajit ovat sopeutuneet hyvin kylmiin ja karuihin oloihin, ja niitä kasvaa kaikkein pohjoisimmillakin putkilokasvien esiintymispaikoilla Pohjois-Grönlannissa. Rikoilla on kukissaan viisi terä- ja verholehteä ja kymmenen hedettä kahdessa kiehkurassa. Siemenkota on kypsänä kaksisarvinen. Etenkin monien arktisten lajien lehdet ovat talvivihantia. Suomessa kasvaa 14 luonnonvaraista lajia pääosin harvinaisena tunturialueilla. Useita lajeja kasvatetaan lisäksi koristekasveina.
Rikkojen suku on käsitetty yhtenä isona sukuna tai jaettu useammaksi pienemmäksi suvuksi. Suomessa tavattavat rikot voidaan jakaa lehtirikkojen (Saxifraga) ja vanarikkojen (Micranthes) sukuihin.
Rikkolajeja

Suomessa luonnonvaraisena tavattavat rikkolajit:
Iturikko (Saxifraga foliolosa → nykyisin Micranthes foliolosa)
Kalliorikko (Saxifraga adscendens)
Kultarikko (Saxifraga aizoides)
Lettorikko (Saxifraga hirculus)
Lumirikko (Saxifraga tenuis → Micranthes tenuis)
Mäkirikko (Saxifraga tridactylites)
Mätäsrikko (Saxifraga cespitosa)
Nuokkurikko (Saxifraga cernua)
Pahtarikko (Saxifraga nivalis → Micranthes nivalis)
Papelorikko (Saxifraga granulata)
Purorikko (Saxifraga rivularis)
Sammalrikko (Saxifraga hypnoides)
Sinirikko (Saxifraga oppositifolia)
Tähtirikko (Saxifraga stellaris → Micranthes stellaris)
Muualla tavattavia rikkoja:
Aaroninparta (Saxifraga stolonifera)
Alppirikko (Saxifraga muscoides)
Beringinrikko (Saxifraga radiata)
Burserinrikko (Saxifraga burseriana)
Hiirenrikko (Saxifraga bronchialis)
Hopearikko (Saxifraga paniculata )
Alppihopearikko (Saxifraga paniculata subsp. paniculata)
Norjanhopearikko (Saxifraga paniculata subsp. laestadii)
Huippuvuortenrikko (Saxifraga svalbardensis)
Hunturikko (Saxifraga cuneifolia)
Isorikko (Saxifraga hostii)
Kaaririkko (Saxifraga longifolia)
Keltarikko (Saxifraga juniperifolia)
Kielirikko (Saxifraga callosa)
Kreikanrikko (Saxifraga sibthorpii)
Kuolanrikko (Saxifraga hieraciifolia)
Lehtorikko (Saxifraga rotundifolia)
Madeiranrikko (Saxifraga maderensis)
Mantšurianrikko (Saxifraga manschuriensis)
Mattorikko (Saxifraga rosacea)
Naparikko (Saxifraga hyperborea)
Nororikko (Saxifraga bracteata)
Paasirikko (Saxifraga osloënsis)
Portosantonrikko (Saxifraga portosanctana)
Raerikko (Saxifraga crustata)
Saxifraga flagellaris
Rönsyrikko (Saxifraga flagellaris subsp. platysepala)
Siperianrikko (Saxifraga sibirica)
Tunturirikko (Saxifraga cotyledon)
Varjorikko (Saxifraga umbrosa)
Villarikko (Saxifraga hirsuta)
Virginianrikko (Saxifraga virginensis)
Risteymiä:
Kellukkarikko (Saxifraga × geum)
Kevätrikko (Saxifraga × eudoxiana)
Kristallirikko (Saxifraga × andrewsii)
Kölinrikko (Saxifraga × opdalensis)
Patjarikko (Saxifraga × arendsii)
Posliinirikko (Saxifraga × urbium)
Tyynyrikko (Saxifraga × apiculata)
Aiheesta muualla

Rikot (Saxifraga)
Lehtisaaret

| --- | --- |
Muut nimet:  Lövöarna (Stora Lövö, Lilla Lövö, Sumparen)
Sijainti:  60°6′00.05″N, 24°45′47.33″E, Espoo Uusimaa Suomi
Merialue:  Suomenlahti, Itämeri
muokkaa - muokkaa wikitekstiä - muokkaa Wikidataa
Lehtisaaret on kolmen saaren ryhmä Espoon Suvisaariston kaakkoisosassa. Siihen kuuluu Iso Lehtisaari, Pieni Lehtisaari ja Sumparen. Maankohoamisen myötä saaret ovat kasvaneet lähes kiinni toisiinsa.
Maantiede ja luonto

Pieni Lehtisaari sijaitsee Ison Lehtisaaren itäpuolella, saaria yhdistää kapea silta. Sumparen puolestaan sijaitsee Ison Lehtisaaren kaakkoispuolella. Muutaman kymmenen metrin päässä Ison Lehtisaaren lounaisrannalta sijaitsee kaksi pikkusaarta: Lilla Grötholmen ja Stora Grötholmen. Etelässä sijaitsee Tirrevet, sekin aivan Ison Lehtisaaren kupeessa. Joitakin satoja metrejä Isosta Lehtisaaresta lounaaseen sijaitsee Gåsgrund, jonne kulkee kesäisin yhteysalus. Kilometrin verran Pienestä Lehtisaaresta itäkoilliseen sijaitsee Torra Lövö, joka on Gåsgrundin lailla Espoon kaupungin ulkoilusaari. Pienempänä itänaapurina on vajaan hehtaarin laajuinen Östergrundet, kaakossa ovat Inre Notgrundet ja Notgrundet.
Ison Lehtisaaren keskiosassa on laaja pirunpelto. Saaren sisäosan metsät ovat vanhoja, ne edustavat sekä rehevää käenkaali-mustikkatyypin kangasta että karua kalliometsää. Alueella on paikka paikoin suuria siirtolohkareita. Ison ja Pienen Lehtisaaren välinen salmi eli flada on maankohoamisen seurauksena muuttunut merenlahdeksi. Flada on tätä nykyä tavanomaista maatuvaa, ruovikoitunutta merenlahtea tervaleppävyöhykkeineen.
Historia

Lehtisaarilla oli jonkin verran virolaisasutusta 1700-luvun jälkipuoliskolla. Pienen Lehtisaaren länsiosassa on kalliokaiverrus muistona 1750-luvulla alueelle muuttaneista virolaisista. Ison Lehtisaaren ruotsalainen nimi, (Stora) Löv-ö, on varsin tyypillinen saaren nimi Uudellamaalla. Sen kirjoitusasu on vaihdellut 1560-luvulta alkaen: Lövön, Löfföön, Löföö ja Stor Löfö. Sumparenin varhaisin kirjoitusasu puolestaan on Såmper, nimen alkuperä saattaa olla kalasumpuissa ja kalakaupassa.
Pienessä Lehtisaaressa sijaitsee arkkitehti Karl Lindahlin 1910 suunnittelema Villa Zilliacus. Sumparenissa toimi 1960-luvulle asti Tuomelan pienveneveistämö. Lehtisaarten ympäristössä on muutamia hylkyjä, kuten alkuvuodesta 1961 uponnut jahti Alexandra. Saarilla kuvattiin 1960-luvun puolessavälissä osa Jörn Donnerin ohjaamasta elokuvasta Täällä alkaa seikkailu.
Aiheesta muualla

Tiedostopalvelu.maanmittauslaitos.fi
Iso Lehtisaari, Uusimaa, Finland — Sunrise, Sunset and Daylength
Windguru.cz
Villa Zilliacus (Arkistoitu – Internet Archive)
Under the Kilt

| Under the Kilt Dr>  Macdoo |
| --- | --- | --- |

Studioalbumin tiedot
 Julkaistu: 24. tammikuuta 2001
 Tyylilaji: bubblegum dance, eurodance
 Kesto: 37.31
 Levy-yhtiö: Warner Bros.
Jonny Jakobsenin muut julkaisut
| Rice and Curry 1998 | Under the Kilt 2001 | Fiesta 2006 |
Singlet albumilta Under the Kilt
 ”Under the Kilt” Julkaistu: 2000  ”Macahula Dance” Julkaistu: 2000
Under the Kilt on Jonny Jakobsenin toinen albumi sekä ensimmäinen Dr. Macdoo -pseudonyymin alla julkaisema albumi, joka julkaistiin 24. tammikuuta 2001.
Kappaleet

Intro – 0.36
Family Macdoo – 3.11
Macahula Dance – 3.03
Loch Ness – 3.12
Under The Kilt – 3.13
Hokey Pokey Man – 3.05
Highland Reggae – 3.27
Scottish Ghost (Extra Extra) – 3.02
Mayday Mayday – 3.13
Mad Piper – 3.18
Bagpipesong – 2.57
(Grandfather) Mac Macdoo – 3.07
Outro – 1.36
Untuva

Untuvaa
Untuva on höyhen, jonka höydyt eivät ole väkäsillä toisissaan kiinni. Lintujen poikasilla on untuvapeite. Sulkaan ja höyheneen verrattuna untuva on huomattavasti pehmeämpi. Hyvän lämmöneristämiskykynsä vuoksi untuvaa käytetään täytteenä esimerkiksi talvivaatteissa, untuvatyynyissä ja -peitteissä ja makuupusseissa. Tekstiiliteollisuuden käyttämä untuva saadaan yleensä lihateollisuuden sivutuotteena.[lähde? ]
Linnuilla on kuoriutumisvaiheessa tai niille kasvaa heti kuoriutumisen jälkeen untuvapeite, joka toimii lämmöneristeenä. Untuvapeite jää myöhemmin lähes vesitiiviin höyhenpeitteen alle eristäväksi kerrokseksi.[lähde? ]
Leeds

| Leeds |
| --- | --- |
 Myötäpäivään: Leedsin kaupungintalo; Trinity Leeds; Bridgewater Place; Leeds Dock; First Direct Arena.
 vaakuna
 Sijainti West Yorkshiressa.
 Leeds
 Koordinaatit: 53°47′59″N, 01°32′57″W 
Valtio:  Yhdistynyt kuningaskunta
Maa:  Englanti
Hallintoalue:  Yorkshire ja Humber
Kreivikunta:  West Yorkshire
Perustettu:  Ennen vuotta 731
Hallinto:  
 – Hallinnon tyyppi:  Metropolihallintopiiri
 – Pormestari:  Tom Murray
Kaupunginvaltuusto:  99 paikkaa
Pinta-ala:  
 – Kokonaispinta-ala:  552 km²
 – Metropolialue:  1 102 km²
Korkeus:  10–340 m
Väkiluku (2017):  784 846
 – Väestötiheys:  1 422 as./km²
 – Metropolialue:  2 128 760
 – Väestötiheys metropolialue:  1 932 as./km²
Aikavyöhyke:  UTC+0
 – Kesäaika:  UTC+1
Postinumero:  LS ja WF (osittain)
Suuntanumero(t):  0113, 01924, 01937, 01943, 01977
Motto::  Pro Rege et Lege
 
 www.leeds.gov.uk 
 Lähteet:  = Perustamisajankohta 
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Leeds on noin 785 000 asukkaan kaupunki (city) ja metropolihallintopiiri (metropolitan borough) West Yorkshiren metropolikreivikunnassa Pohjois-Englannissa. Se sijaitsee Airejoen varrella, noin 48 kilometriä Manchesterista koilliseen. Leeds muodostaa viereisen Bradfordin kaupungin kanssa metropolialueen, jonka alueella asuu yli 2,1 miljoonaa ihmistä. Hallintopiiriin kuuluu Leedsin kaupungin lisäksi Morleyn, Pudseyn, Horsforthin, Garforthin, Kippaxin ja Rothwellin kaupungit sekä maaseutua ja metsää.
Historia

Leeds mainitaan jo Englannin vanhimmassa maakirjassa Domesday book vuodelta 1086. Keskiajalla se oli maatalouskaupunki. Tudorien aikana siitä kehittyi merkittävä kauppapaikka ja tekstiiliteollisuuden keskus. 1800-luvulla rakennettiin kanavia ja kaupunki teollistui.
Liikenne

Leeds sijaitsee lähellä Englannin maantieteellistä keskipistettä. Moottoritie M1 yhdistää sen Lontooseen ja M62 länsirannikon Liverpooliin ja itärannikon Hulliin.
Rautateitse pääsee Lontooseen ja Southamptoniin etelässä, Birminghamiin Keski-Englannissa, Newcastleen Pohjois-Englannissa ja Edinburghiin Skotlannissa. Rautatieasemalla on 17 laituria.
Lentoasema sijaitsee lähellä Yeadonia kaupungin luoteispuolella. Leedsistä on myös suora junayhteys Manchesterin lentoasemalle.
Kulttuuri

Leeds on Lontoon lisäksi ainoa englantilainen kaupunki, jossa toimii sekä ooppera että baletti. Kaupungissa järjestetään vuosittain rock- ja indiemusiikkiin erikoistunut Reading & Leeds -festivaali sekä kansainvälinen elokuvafestivaali. Tunnettuja yhtyeitä Leedsistä ovat Kaiser Chiefs, Whitesnake ja Soft Cell.
Koulutus

Kaupungissa toimii kaksi yliopistoa. University of Leedsissä on noin 30 500 päätoimista opiskelijaa ja Leeds Beckett Universityssä noin 26 000 opiskelijaa.
Urheilu

Leedsillä on myös oma jalkapallojoukkue Leeds United, joka pelaa Englannin mestaruussarjassa.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Leeds Wikimedia Commonsissa
Matkaopas aiheesta Leeds Wikivoyagessa (englanniksi)
Briggaten ostoskatu, Leeds
Bridgewater Place