stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Alexander Prass

Alexander Prass helmikuussa 2023.
Alexander Prass (s. 26. toukokuuta 2001 Hellmonsödt) on itävaltalainen jalkapalloilija, pelipaikaltaan keskikenttäpelaaja. Hän on pituudeltaan 180-senttimetrinen. Hän edustaa Saksan Bundesliigassa pelaavaa TSG 1899 Hoffenheimia. Hän on pelannut Itävallan A-maajoukkueessa vuodesta 2022.
Prass pelasi vuosina 2019–2021 Itävallan 2. Ligassa Lieferingin joukkueessa 59 liigaottelua, joissa hän teki 12 maalia. Hän siirtyi kesällä 2021 Sturm Graziin, jossa hän pelasi kolmen kauden aikana 90 bundesliigaottelua ja teki niissä kymmenen maalia. Hän voitti liigamestaruuden vuonna 2024 sekä Itävallan cupin vuosina 2023 ja 2024. Hän pelasi Sturm Grazin joukkueessa 18 Eurooppa-liigan ottelua, joissa hän teki yhden maalin, ja kolme Konferenssiliigan ottelua.
Prass siirtyi elokuussa 2024 saksalaisseura Hoffenheimiin.
Prass pelasi Itävallan alle 18-, alle 19- ja alle 21-vuotiaiden maajoukkueissa. Hän pelasi Itävallan A-maajoukkueessa ensimmäisen kerran marraskuussa 2022 ystävyysottelussa Andorraa vastaan. EM-kilpailuissa 2024 hän pelasi täyden peliajan alkulohko-ottelussa Alankomaita vastaan ja tuli kolmessa muussa ottelussa vaihdosta kentälle. Itävallan ensimmäinen maali Alankomaita vastaan syntyi, kun vastustajan Donyell Malen ohjasi Prassin laukauksen omaan maaliin. Prass syötti yhden Itävallan kolmesta maalista alkulohko-ottelussa Puolaa vastaan. Hän on pelannut vuoden 2024 loppuun mennessä 13 A-maaottelua, joissa hän on ollut kahdeksan kertaa avauskokoonpanossa.
Bluegrass

| Bluegrass |
| --- | --- |
Alkuperä:  folkmusiikki, afro-musiikki, blues, jazz
Alkuperämaa:   Yhdysvallat
Kehittymisen ajankohta:  1940-luvun loppu
Tyypillisiä soittimia:  viulu, banjo, akustinen kitara, mandoliini, dobro, kontrabasso
Kehittyneitä tyylilajeja / suuntauksia:  progressiivinen bluegrass
Georgialainen bluegrass-muusikko Lawrence Eller vuonna 1979.
Bluegrass on musiikkityyli, jossa on vaikutteita eurooppalaisista kansanmusiikeista, erityisesti skotti- ja irlantilaismusiikeista, sekä niistä kehittyneestä old-time-musiikista, vanhasta akustisesta countrysta, sekä afroamerikkalaisesta bluesista ja gospelista. Bluegrassin nousukausi oli 1940-luvulla, ja tyylin isänä pidetään Bill Monroeta, erityisesti hänen vuoden 1946 kokoonpanoaan, jolloin yhtyeessä vaikuttivat banjisti Earl Scruggs sekä laulaja ja kitaristi Lester Flatt. Bluegrass on yleensä akustista musiikkia, jossa käytetään muun muassa banjoa, viulua, kitaraa, mandoliinia, kontrabassoa ja joskus myös dobroa. Rummut ovat harvinaisuus, ja rytmiä antaa vaihtobassoselvennä.
Soittimet ja laulu

Bluegrassia soitetaan yleensä akustisilla kielisoittimilla, joista yksikään ei yritä nousta muiden yläpuolelle. Kokoonpanossa on normaalisti korkeintaan yksi kappale kutakin soitinta. Tärkeimmät soittimet ovat banjo ja pystybasso. Muita ovat akustinen kitara, mandoliini, viulu ja dobro-kitara. Jotkut voivat käyttää myös muita soittimia, kuten rumpuja, haitaria, huuliharppua, urkuharmoonia tai sähkökitaraa. Bluegrass-kokoonpanossa on myös vähintään yksi laulaja, ja kappaleet lauletaan usein moniäänisesti.
Suuri osa bluegrass-musiikin viehätyksestä perustuu rytmikkyyteen, kaksi- tai kolmiäänisen laulun harmoniaan sekä yksinkertaiseen, tarttuvaan melodiaan, jota varioidaan taitavasti eri soittimilla. Laulu on tyypillisesti nasaalissa. Countryyn verrattuna bluegrass on nopeampaa ja monipuolisempaa.
Historia

Bluegrass on kehittynyt Amerikkaan muuttaneiden pohjoiseurooppalaisten siirtolaisten kelttiläisestä musiikkiperinteestä sekä afroamerikkalaisesta blues- ja gospelperinteestä. Siinä on countryn elementtejä ja jazzin tyylistä improvisointia. Bluegrassin isänä pidetään kentuckylaista Bill Monroeta. Musiikkityyli on saanut nimensä siitä, että blue grass (niittynurmikka) on Bill Monroen syntymäosavaltion Kentuckyn tunnus - Kentucky, the bluegrass state.
Bluegrassin nousukausi oli 1940-luvulla. Sitä pidetään yhtenä rock and rolliin vaikuttaneista musiikkityyleistä: esimerkiksi Elvis Presleyn ensimmäinen single oli versio bluegrass-kappaleesta Blue Moon of Kentucky. Bluegrassin toinen huippukausi oli 1960-luvulla folk-boomin vanavedessä.
Bluegrassia alettiin soittaa myös kaupungeissa 1980-luvulla, ja 1990-luvulla akustisen musiikin suosion kasvu lisäsi myös bluegrassin suosiota.
Nyky-bluegrassia edustaa esimerkiksi Alison Krauss & Union Station. Earl Scruggs elvytti merkittävästi banjonsoittoa ja tuli tunnetuksi ympäri maailman muun muassa sävelmällään ”Foggy Mountain Breakdown”, joka soi myös Vesa-Matti Loirin huumorikappaleella ”Saiskos pluvan”.. Bluegrassia ja banjonsoittoa on tehnyt 1970-luvulta lähtien tunnetuksi myös muun muassa elokuvakoomikko Steve Martin.
Bluegrass Suomessa

Tunnettuja suomalaisia bluegrass-yhtyeitä ja -artisteja 1970-luvulta 1990-luvulle ovat olleet esimerkiksi Vanha isäntä, Mayflower, Tom Kuchka Bluegrass Legacy, High Action Bluegrass Band, Lake Country Boys, Speed Limit, Intergalactic Bluegrass Messengers, Picks & Hammers sekä A Bluegrass Company. Uudempia  yhtyeitä ovat esimerkiksi The Blue Velvet Band, Clayhill Brothers, Graveyard Brothers, J. Karjalainen – Lännen Jukka, Jussi Syren and The Groundbreakers, Kari Mäkinen, Lakeside Bluegrass Band, Mappets, Roving Gamblers, Virtual Reality Boys, Wasel Arar & Northstate, Yläsiirtola Ramblers  ja Cranehill Brothers.
Suomalainen Steve ’n’ Seagulls nousi listaykköseksi Billboardin Bluegrass-listalla Yhdysvalloissa 21.9.2016 albumillaan Brothers in Farms (2016). Yhtye versioi perinteisillä soittimilla tunnettuja hard rock- ja heavy metal -yhtyeitä, kuten AC/DC:tä, Iron Maidenia, Metallicaa ja Guns N’ Rosesia.
Suurimpia bluegrass-tapahtumia Suomessa on Ruotsinpyhtään Bluegrass-festivaali.
Aiheesta muualla

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
Suomen bluegrass-musiikin yhdistys ry
Arttu Mattila

| Arttu Mattila |
| --- | --- |
 Arttu Mattila Jyväskylän Kalevan kisoissa vuonna 2018.
Henkilötiedot
Koko nimi:  Arttu Kasperi Mattila
Syntynyt: 3. maaliskuuta 2001 (ikä 23) Äänekoski, Suomi
Yleisurheilija
Pituus:  188 cm
Paino:  72 kg
Laji:  Korkeushyppy
Seura:  Äänekosken Urheilijat
Valmentaja:  Juha Isolehto, Janne Avela
Ennätykset:  ulkorata: 221 (Äänekoski 2020) halli: 216 (Jyväskylä 2018) 
 Tietolaatikko päivitetty 27. heinäkuuta 2020 
Arttu Mattila (s. 3. maaliskuuta 2001) on suomalainen korkeushyppääjä, joka edustaa seuratasolla Äänekosken Urheilijoita. Häntä valmentaa entinen korkeushyppääjä Juha Isolehto. Aiemmin häntä on valmentanut myös muun muassa  hänen isänsä, entinen seiväshyppääjä Olli-Pekka Mattila.
Mattila pelasi myös koripalloa Äänekosken Huimassa.
Ura

Mattila rikkoi Suomen ennätyksiä 14- ja 15-vuotiaiden poikien sarjoissa. Joulukuussa 2015 hän paransi Oskari Frösénin nimissä vuodesta 1991 ollutta 15-vuotiaiden poikien Suomen halliennätystä korkeudesta 195 tulokseen 203. Seuraavan vuoden toukokuussa parantui 15-vuotiaiden poikien Suomen ennätys tulokseen 207, jolla Frösenin entinen ennätys parantui neljällä sentillä. Kolme kuukautta myöhemmin Mattila kohensi toukokuussa hyppäämäänsä edellistä SE:tä neljällä senttimetrillä tulokseen 211. Hän voitti 15-vuotiaiden poikien korkeushypyn Suomen mestaruuden 31 sentin erolla, ja kauden kotimaisessa kärkitilastossa Mattila nousi jakamaan neljättä sijaa.
Helmikuussa 2017 Mattila voitti sisäratojen Suomen-mestaruuden tuloksella 208, ja hänestä tuli samalla siihenastisen historian nuorin miesten yleisen sarjan Suomen mestari yleisurheilussa. Mattila nousi hyppynsä ansiosta 15-vuotiaiden maailmantilastossa ensimmäiselle sijalle. Heinäkuussa 2017 Mattila voitti kultaa Euroopan nuorten olympiafestivaaleilla Unkarin Győrissä tuloksella 208.
Tammikuussa 2018 Mattila hyppäsi Jyväskylässä hallituloksen 216, jolla hän paransi yhdellä sentillä Toni Huikurin nimissä ollutta 17-vuotiaiden poikien sisäratojen Suomen-ennätystä. Sisäratojen SM-kilpailuissa hän sai pronssia. Györin alle 18-vuotiaiden EM-kilpailuissa 2018 hän sijoittui kuudenneksi. Kalevan kisoissa hän sai hopeaa. Hän voitti korkeushyppykilpailun ensimmäisessä aikuisten Suomi−Ruotsi-maaottelussaan Tampereella 2018. Boråsin alle 20-vuotiaiden EM-kilpailuissa 2019 hän sijoittui kolmanneksi tuloksella 212. Hän voitti samana vuonna kultaa Kalevan kisoissa. Hän sai hopeaa SM-hallikilpailuissa 2020. Mattila hyppäsi 27. heinäkuuta 2020 Äänekoskella ennätyksensä 221. Turun kalevan kisoissa 2020 Mattila puolusti kultaansa menestyksekkäästi hypäten 217. Hän voitti samana vuonna myös maaottelun korkeuskisan. SM-hallikilpailuissa 2021 Mattila oli kolmas. Hän sijoittui 11:nneksi Tallinnan alle 23-vuotiaiden EM-kilpailuissa 2021 ja voitti samana vuonna kultaa Kalevan kisoissa. Hän voitti Suomen-mestaruuden myös 2022 Joensuussa ja Lahdessa 2023. Hän sijoittui Espoon alle 23-vuotiaiden EM-kilpailuissa 2023 neljänneksi tuloksella 219. Hän sai hopeaa sisäratojen SM-kilpailuissa 2024. Hän karsiutui samana vuonna loppukilpailusta Rooman EM-kilpailuissa ja sai hopeaa Kalevan kisoissa.
Perhe

Arttu Mattilan isoveli Valtteri Mattila on myös kansallisen tason korkeushyppääjä.
IPhone 13 Pro

| iPhone 13 Pro |
| --- | --- |

Valmistaja:  Apple
Julkaistu:  24. syyskuuta 2021
Tuoteperhe:  iPhone
Edeltäjä:  iPhone 12 Pro
Seuraaja:  iPhone 14 Pro
Muut versiot:  iPhone 13, iPhone 13 Mini, iPhone 13 Pro Max
Mitat:  146,7 x 71,5 x 7,7 mm
Paino:  204 g
Näyttö:  6,1
Näytön kuvatarkkuus:  1 170 × 2 532 px
Suoritin:  Apple A15 Bionic
Muisti:  128, 256, 512 Gt tai 1 Tt
Keskusmuisti:  6 Gt
Takakamera:  Pääkamera: 12 megapikseliä, f/1.5 -aukko Ultralaajakuvakamera: 12 megapikseliä, f/2.2 -aukko Telephotokamera: 12 megapikseliä, f/2.8 -aukko
Etukamera:  12 megapikseliä, f/2.2 -aukko
Käyttöjärjestelmä:  iOS 15, päivitettävissä iOS 18.2 -versioon
Akku:  3 095 mAh (ei irrotettava)
Liitännät:  Lightning
Muistikorttipaikka:  ei ole
Muuta:  langaton lataus, IP68
Infobox OKNimi-testi OK: 
iPhone 13 Pro on Applen 14. syyskuuta 2021 julkistama ja 24. syyskuuta julkaisema älypuhelin. Puhelimen muut versiot ovat iPhone 13, iPhone 13 mini ja iPhone 13 Pro Max.
Puhelimessa on kuusiydinprosessori ja 6,1 tuuman näyttö. Tallennustilaa on valittavana 128, 256, 512 tai 1024 gigatavua. Keskusmuistia on kuusi gigatavua. Puhelin on pölyn- ja vedenkestävä, ja sen IP-luokitus on 68. Käyttöjärjestelmänä on iOS 15, joka on päivitettävissä iOS 16.2 -versioon.
Jorma Rauhala

Jorma Rauhala (s. 1965) on suomalainen yritysjohtaja. Hänestä tuli 1. helmikuuta 2024 Kesko Oyj:n toimitusjohtaja ja Kesko-konsernin pääjohtaja Mikko Helanderin jäädessä eläkkeelle.
Rauhala valmistui kauppatieteiden maisteriksi. Hän aloitti uransa Keskon palveluksessa vuonna 1992. Vuosina 2003–2012 hän oli Kesprossa eri tehtävissä, myös toimitusjohtajana. Rauhala oli Citymarketin elintarvikekaupasta vastannut johtaja vuosina 2012–2013 ja Ruokakeskon toimitusjohtaja vuosina 2013–2017. Hän oli myös Keskon päivittäistavarakaupan toimialajohtaja vuosina 2015–2017. Vuonna 2018 Rauhalasta tuli Keskon rakentamisen ja talotekniikan toimialajohtaja sekä Keskon pääjohtajan sijainen. Hän toimi tässä asemassa, kunnes sai vuonna 2023 nimityksen Keskon seuraavaksi toimitusjohtajaksi.
Rauhala on naimisissa ja hänellä on kaksi lasta.
Paavo Ahava

Paavo Ahava.
Paavo Ahava (synt. Afanasjev, 17. joulukuuta 1872 Uhtua – 31. joulukuuta 1944 Helsinki) oli karjalainen kauppias ja heimoaktiivi, joka oli yksi Vienan Karjalan kansallisen heräämisen merkittävimmistä hahmoista 1900-luvun alkuvuosina.
Elämä > Varhaiset vuodet

Ahava syntyi Vienan Karjalan keskuspaikassa Uhtualla kauppias Simana Afanasjeffin ja Hoto Pällijeffin perheeseen. Hän muutti Suomeen jo vuonna 1883, työskennellen muun muassa kauppa-apulaisena Tornionlaakson Turtolassa vuodesta 1887 lähtien. Vuonna 1900 Ahava perusti oman kauppaliikkeen Kuusamoon, jossa hänestä tuli nopeasti paikkakunnan menestynein kauppias. Ahava laajensi 1900-luvun alkuvuosina toimintaansa myös Ouluun ja synnyinpitäjäänsä Uhtuaan.
Ahava innostui karjalaisesta heimoaatteesta jo 13-vuotiaana luettuaan A. V. Ervastin kirjan Muistelmia matkalta Wenäjan Karjalassa kesällä 1879. Hieman myöhemmin hän keräsi kirjalahjoituksia eri kustantajilta ja perusti niiden turvin Uhtuan ensimmäisen kirjaston, joka aloitti toimintansa keväällä 1889. 1900-luvun alkuvuosina Ahava nousi Karjalan kansallisen heräämisen johtohahmoksi. Vuosina 1905–1906 hän oli järjestämässä Uhtualla ja Vuokkiniemellä pidettyjä kansalliskokouksia. Ahava toimitti myös Vienan Karjalan suuren adressin Venäjän duumalle ja johti vuonna 1906 Vaasassa järjestettyä Vienan Karjalaisten Liiton perustavaa kokousta. Vuonna 1907 ilmestyi Ahavan toimittama kansankielinen aapinen. Lisäksi hän järjesteli Kuusamon kansanopiston vienankarjalaisille tarkoitettuja kursseja, joista ensimmäiset alkoivat vuonna 1908. Ahavasta tuli yksi Vienan Karjalaisten Liiton alkuaikojen johtohahmoista yhdessä Aleksei Mitron, Timo Mannerin ja Iivo Härkösen kanssa.
Hän oli myös mukana toimittamassa lehtiä Karjalaiset Pakinat ja 1925 perustettua Toukomiestä, joka oli nykyäänkin ilmestyvän Karjalan Heimon edeltäjä. Tsaarinvallan kukistuttua keväällä 1917, Ahava kierteli Vienan Karjalan kylissä järjestelemässä kirjastojen ja koulujen toimintaa Karjalan Sivistysseuraksi nimensä muuttaneen Vienan Karjalaisten Liiton edustajana. Samana vuonna hän laati Iivo Härkösen kanssa Karjalan autonomiaohjelman, jota voidaan pitää Itä-Karjalan ensimmäisenä valtiosääntönä.
Elämä > Suomen sisällissota

Suomen sisällissodan aikana keväällä 1918 Ahava ajoi aktiivisesti Itä-Karjalan liittämistä Suomeen ja kiersi ahkerasti propagoimassa asian puolesta. Myös hänen toiseksi vanhin poikansa Paavo Ahava nuorempi kannatti ajatusta ja osallistui kaikkiin heimosotien Itä-Karjalan retkiin vuosina 1918–1922. Paavo Ahavan vanhin poika Iivo Ahava sen sijaan halusi itsenäisen Itä-Karjalan ja vastusti sen liittämistä Suomeen. Sisällissodan aikana Iivo johti punakaartin pohjoista retkikuntaa ja oli näin ollen eri puolella kuin isänsä ja veljensä, jonka hän myös tiettävästi kohtasi taistelussa Vienan retkien alkuvaiheessa maaliskuussa 1918. Paavo Ahavan tytär Veera puolestaan toimi valkoisten esikunnassa lääkintätehtävissä. Ahava joutui sisällissodan aikana myös punaisten vangiksi, mutta pääsi palaamaan nopeasti Kuusamoon, ilmeisesti juuri Iivon ansiosta.
Elämä > Sodan jälkeen

Sisällissodan jälkeen Ahava nimitettiin valtion perustamaan epäviralliseen Itä-Karjalan toimikuntaan, joka pian virallistettiin Itä-Karjalan toimituskunnaksi. Ahava valittiin elinkeino- ja elintarvikeasiain osaston johtajaksi, jossa virassa hän työskenteli vuoteen 1920 saakka, kunnes toimituskunta lakkautettiin Tarton rauhansopimuksen solmimisen myötä. Karjalan Sivistysseuran johtokunnassa Ahava toimi vielä vuoteen 1930 asti.
Perhe

Paavo Ahavan puoliso oli Paraskeva Tihanov (1873–1927). Perheeseen syntyi kuusi lasta; Iivo (1896–1919), Paavo Paavonpoika (1898–1966), Veera (1899–1981), Simo (1906–1942), Nikke (1910–1955) ja Viena (1918–1992).
Patrick Pentz

Patrick Pentz Austria Wienin pelaajana huhtikuussa 2022.
Patrick Pentz (s. 2. tammikuuta 1997 Salzburg) on itävaltalainen jalkapalloilija, pelipaikaltaan maalivahti. Hän on pituudeltaan 183-senttimetrinen. Hän edustaa Tanskan Superliigassa pelaavaa Brøndbytä, jossa hän pelasi jo kauden 2023–2024 lainalla. Hän on pelannut Itävallan A-maajoukkueessa vuodesta 2022.
Pentz siirtyi Salzburgista Austria Wienin junioreihin vuonna 2013. Hän pelasi Austria Wienin edustusjoukkueessa ensimmäisen bundesliigaottelunsa toukokuussa 2016. Hän pelasi Bundesliigassa kaikkiaan 129 ottelua ja kaudella 2017–2018 Eurooppa-liigassa viisi ottelua. Hänet valittiin kausien 2020–2021 ja 2021–2022 parhaaksi maalivahdiksi. Kauden 2022–2023 alkupuoliskolla hän pelasi ranskalaisseura Stade de Reimsissä seitsemän Ligue 1 -ottelua. Tammikuussa 2023 hän siirtyi Saksan Bundesliigan Bayer Leverkuseniin mutta jäi joukkueessa varamaalivahdiksi. Kaudella 2023–2024 hän pelasi lainasopimuksella tanskalaisseura Brøndbyssä 27 Superliigan ottelua.
Pentz pelasi Itävallan eri nuorisomaajoukkueissa vuosina 2013–2019. Hän pelasi Itävallan A-maajoukkueessa ensimmäisen kerran maaliskuussa 2022 ystävyysottelussa Skotlantia vastaan, tosin vain muutaman minuutin ottelun lopussa. Kesäkuussa 2022 hän pelasi ensimmäiset täydet A-maaottelunsa Kansojen liigassa Tanskaa ja Ranskaa vastaan. EM-kilpailuissa 2024 hän oli Itävallan ykkösmaalivahti ja pelasi kaikki neljä ottelua. Hän on pelannut vuoden 2024 loppuun mennessä 14 A-maaottelua.
Palovaroitin

Kattoon kiinnitetty palovaroitin
Palovaroitin on paloturvallisuuslaite, joka reagoi ilmassa olevaan savuun voimakkaalla hälytysäänellä tai välkehtivällä valolla. Useimmat varoittimet toimivat joko optisen tarkkailun tai ionisaation avulla tai molemmilla. Yleisesti kotitalouksissa käytettävät palohälyttimet perustuvat tulipalossa syntyvien hiukkasten havaitsemiseen. Hälytin voi perustua myös lämmön, infrapunasäteilyn tai palokaasujen havaitsemiseen. Tavalliset palovaroittimet eivät tunnista häkää (hiilimonoksidi). Markkinoilla on myös nestekaasun tunnistavia ja yhdistettyjä palo-/hiilimonoksidi-varoittimia. Kuulovammaisille on saatavissa tärinällä ja valolla varustettuja palovaroittimia. Myös wasabin käyttöä palovaroittimissa on tutkittu Japanissa, koska sen sisältämät allyyli-isotiosyanaatit ärsyttävät aerosolimuodossa sieraimia ja varoittavat nukkuviakin henkilöitä vaarasta.
Yleensä varoittimet toimivat samalla paristolla jopa kolme vuotta, mutta ne tulisi tarkastaa ainakin kerran vuodessa. Hyvänä muistisääntönä on tarkastaa paristojen kunto hätänumeropäivänä 11. helmikuuta (11.2.).
Pelastuslain mukaan palovaroitin on Suomessa pakollinen jokaisessa huoneistossa (myös kesäasunnoissa). Kuitenkin vain noin kuudessa taloudessa kymmenestä on palovaroitinlähde?. Palovaroittimen hankkiminen, asentaminen ja toimintakunnosta huolehtiminen on taloyhtiön vastuulla. Pelastuslaissa tarkoitettu rakennuksen omistajan palovaroittimien hankintaa ja kunnossapitoa koskeva velvollisuus tulee voimaan 1.1.2026 alkaen.
Vuonna 2000 palovaroittimet säädettiin pakollisiksi pelastustoimilaissa. 1. helmikuuta 2009 jälkeen rakennusluvan saaneilla asuinrakennuksilla tulee olla sähköverkkoon kytketty palovaroitin, joka on akku- tai paristovarmennettu sähkökatkosten varalle. Palovaroittimia tulee olla jokaisessa kerroksessa vähintään yksi alkavaa 60 m2 kohden.
Hävitettävä palovaroitin on toimitettava sähkölaitteiden kierrätykseen.
Asennus

Palovaroitin kiinnitetään kattoon korkeimpaan kohtaan, koska savu nousee ensin katonrajaan.
Varoitin on sijoitettava yli 50 cm:n päähän seinästä, nurkasta ja kattopalkista.
Varoitinta ei tule asentaa esimerkiksi tuuletusikkunoiden tai koneellisen ilmanvaihdon tuloaukkojen läheisyyteen.
Jos valvottavassa tilassa on koneellinen ilmanvaihto, on varoitin sijoitettava poistoilmaventtiilien läheisyyteen (ei tuloilmaventtiilin alueelle).
Useampikerroksisessa asunnossa on asennettava joka kerrokseen vähintään yksi palovaroitin.
Palovaroitinta ei kannata asentaa keittiöön, koska ruoanlaitosta syntyvät käryt voivat aiheuttaa turhan hälytyksen.
Suositeltavaa on, että jokaisessa makuuhuoneessa ja kaikilla poistumisreiteillä on palovaroitin.
Yhden palovaroittimen tehokas toiminnallinen alue kattaa noin 60 m².
Toiminta

Yleisesti hiukkasten havaitseminen palovaroittimessa perustuu sen sisältämään heikkoon, noin 40 kilobecquerelin amerikium-241 alfa-säteilylähteeseen. Alfasäteily on ionisoivaa säteilyä. Palovaroittimessa säteilylähteen lähellä on pieni ilmarako, jossa oleva ilma ionisoituu säteilyn vaikutuksesta ja muuttuu heikosti sähköä johtavaksi, minkä vuoksi ilmaraon kautta kulkee heikko sähkövirta. Savu sisältää pienhiukkasia, jotka ilmarakoon kulkeutuessaan sitovat osan ilman ioneista, jolloin kammiossa kulkeva heikko sähkövirta häiriintyy. Pienhiukkasten vaikutuksesta virtaa kuljettavien ilma-ionien määrä siis pienenee ja sähkönjohtavuus ilmaraossa laskee. Silloin palovaroitin laukaisee hälytyksen.
On myös olemassa optisia palovaroittimia, jotka havaitsevat ("näkevät") savun sen sisältämän noen ja muiden pienten ilmassa leijuvien partikkeleiden perusteella (ks. kuva oikealla). Näiden hälyttimien pahin heikkous on herkkyys ilman epäpuhtauksille, mistä saattaa seurata aiheettomia hälytyksiä (Reagoi mm. sähkötupakasta tulevaan "savuun").
Ionisoiva palovaroitin reagoi optista palovaroitinta paremmin nopeasti leimahtavaan paloon, kuten esimerkiksi sähköpaloon. Tästä syystä suositellaan ionisoivia palovaroittimia asennettavaksi makuuhuoneisiin ja optisia palovaroittimia eteisiin ja muihin yleistiloihin, joissa ne havaitsevat hitaasti kytevästä palosta asuntoon leviävän savun.
1960-luvulla kehitettiin lähinnä korkeisiin tehdas- ja varastohalleihin tarkoitettu infrapunasäteilyä havaitseva palovaroitin (tyyppiesimerkki L M Ericssonin "Fireye"), joka hälytti tulen muodostaman infrapunasäteilyn perusteella.
Nykyään harvinaiseksi käynyt malli sisältää lämpösulakkeen, jonka toiminta perustuu herkästi sulavaan juotosmetalliin, joka sulaessaan katkaisee jännitteen tai sähkövirran kulun, jolloin hälytys aktivoituu. Sittemmin on kehitetty toisentyyppisiä lämpöhälyttimiä, joiden toiminta perustuu bimetallitermostaattiin.
Myös sprinklerit, joiden toiminta perustuu siihen, että tulipalon kuumuus saa niiden lasikapselit rikkoutumaan ja laukaisemaan veden virtauksen, toimivat samalla hälyttiminä: sammutusaineen johtopaineen laskeminen suutinten auetessa aiheuttaa automaattisen hälytyksen.
Väärät hälytykset

Pelastuslaitos saa usein vääriä palohälytyksiä. Yleisimpiä syitä väärille hälytyksille ovat esimerkiksi vanhentuneet paristot, vesihöyry, pöly, pakkanen, aerosolit ja ruuan käry.
Aiheesta muualla

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
Tukes: Palovaroittimien vaatimukset, sijoittaminen ja kunnossapito
Mikä on palovaroittimen toimintaperiaate? Mitä säteilyä se lähettää? Säteilyturvakeskus – STUK. Arkistoitu 15.11.2004.
Tukes – Pelastustoimen laitteiden maahantuojat ja valmistajat (Arkistoitu – Internet Archive)
Paloilmoittimen suunnittelu- ja asennusohje (Arkistoitu – Internet Archive)
Tukes – Palovaroitin sähkö- ja elektroniikkalaitteena (Arkistoitu – Internet Archive)
Tukes – Pelastustoimen laitteiden valmistajien ja maahantuojien yhteystietorekisteri (Arkistoitu – Internet Archive) (doc)
Spek – palovaroittimesta
Optisen, savuhiukkasiin perustuvan, palovaroittimen osat: 1. Optinen kammio 2. Kuori 4. Fotodiodi 5. Infrapunaledi
Jumalankuva

Nicolas Poussinin maalaus Kultaisen vasikan palvonta.
Jumalankuva eli idoli on jumalaa esittävä kuva tai patsas, jota palvotaan tai jonka kautta jumalaa palvotaan.
Pohjoisten kansojen puujumalat

Puujumala on eri pakanallisten- ja luonnonuskontojen jumalien kuva, joka on tehty puusta. Pohjoisilla havumetsäalueilla ja ilmastoltaan lauhkealla vyöhykkeellä Euroopassa, Aasiassa ja Pohjois-Amerikassa oli käytössä samantapaisia puisia jumalankuvia, jotka on kaiverrettu puupaaluihin tai -pölkkyihin. Muun muassa muinaisilla skandinaaveilla oli puinen Thor-ukko sisällä talon nurkassa. Suomen sukukielisiltä kansoilta ja slaavilaisilta tiedetään pyhiin lehtoihin pystytettyjä puujumalia. Euroopan puujumalia muistuttavat Pohjois-Amerikan toteemipaalut. Niin toteemipaaluissa kuin eräissä eurooppalaisissa puujumalissa on esimerkiksi kuvattu päitä päällekkäin.
Myös monilla eteläisemmillä luonnonkansoilla oli puisia jumalten kuvia, mutta usein ne olivat liikuteltavia esineitä siinä, missä pohjoisten havumetsävyöhykkeiden tyypilliset puujumalat oli kiinnitetty pysyvästi maahan tai lattiaan.
Kiviset ja metalliset jumalankuvat ja -patsaat ovat säilyneet paljon puisia paremmin. Tämän vuoksi niitä tunnetaan nykyisin paljon enemmän.
Toteemipaalun alaosa
Patrik Hamrla

| Patrik Hamrla> Henkilötiedot |
| --- | --- |
Syntynyt: 21. toukokuuta 2003 (ikä 21) Zlín, Tšekki
Kansalaisuus:   Tšekki
Jääkiekkoilija
Lempinimi:  Hammer
Pelipaikka:  maalivahti
Hanska:  vasen
Pituus:  190 cm
Paino:  88 kg
Seura
Seura:  Hokej Vyškov
Sarja:  2. česká hokejová liga
Pelaajaura
Pääsarjaura:  2020–
Aik. seurat:  HC Karlovy Vary (ČEL) KOOVEE (Mestis)
NHL-varaus:  83. varaus, 2021 Carolina Hurricanes
Patrik Hamrla (s. 21. toukokuuta 2003 Zlín, Tšekki) on tšekkiläinen jääkiekkomaalivahti. Kaudella 2024–2025 Hamrla edustaa tšekkiläistä Hokej Vyškovia.