stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Loir-et-Cher

Loir-et-Cher on Ranskan departementti, jonka tunnusnumero on 41. Alueen hallinnollinen keskus on Blois. Departementin pinta-ala on 6 343 neliökilometriä ja väkiluku oli vuonna 2006 yhteensä 325 183. Väestötiheys oli 51,3 asukasta neliökilometrillä.
Loir-et-Cher perustettiin Ranskan vallankumouksen seurauksena, 4. maaliskuuta 1790. Perustamisessa sovellettiin vain runsas kaksi kuukautta aikaisemmin säädettyä lakia, joka oli päivätty 22. joulukuuta 1789. Uuteen alueeseen yhdistettiin aikaisemmin Tourainen ja Orléanaisin maakuntiin kuuluneita alueita. Se sai nimensä kahden alueellaan virtaavan joen mukaan.
Loir-et-Cher kuuluu Centren hallintoalueeseen (ransk. région), ja sen rajanaapureita ovat Eure-et-Loir, Loiret, Cher, Indre, Indre-et-Loire ja Sarthe.
Loir-et-Cherin kartta.
Loir-et-Cherin hallinnollisella alueella on yhteensä 291 kuntaa, joista suurimpia ovat:
Blois
Bracieux
Cellettes
Chambord
Chaumont-sur-Loire
Chaumont-sur-Tharonne
Cour-Cheverny
Herbault
La Ferté-Beauharnais
Lamotte-Beuvron
Lunay
Marchenoir
Mennetou-sur-Cher
Mer
Mondoubleau
Montoire-sur-le-Loir
Montrichard
Mont-près-Chambord
Morée
Neung-sur-Beuvron
Nouan-le-Fuzelier
Onzain
Oucques
Ouzouer-le-Marché
Pontlevoy
Romorantin-Lanthenay
Saint-Aignan
Saint-Amand-Longpré
Salbris
Selles
Selommes
Souesmes
Saint-Léonard-en-Beauce
Trôo
Vendôme
Aiheesta muualla

Maakuntaneuvoston sivut (conseil général) (Arkistoitu – Internet Archive) (ranskaksi)
Météo France - Loir-et-Cherin ilmasto (Arkistoitu – Internet Archive) (ranskaksi)
Lehtotähtimö

| Lehtotähtimö |
| --- | --- |

Tieteellinen luokittelu
Domeeni::  Aitotumaiset Eucarya
Kunta::  Kasvit Plantae
Alakunta::  Putkilokasvit Tracheobionta
Kaari::  Siemenkasvit Spermatophyta
Alakaari::  Koppisiemeniset Magnoliophytina
Luokka::  Kaksisirkkaiset Magnoliopsida
Lahko::  Caryophyllales
Heimo::  Kohokkikasvit Caryophyllaceae
Suku::  Tähtimöt Stellaria
Laji::  nemorum
Kaksiosainen nimi
 Stellaria nemorum  L. 
Katso myös
   Lehtotähtimö Wikispeciesissä   Lehtotähtimö Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OK: 
Lehtotähtimö (Stellaria nemorum) on hento ja valkokukkainen kohokkikasvi. Lajin vanha suomenkielinen nimi on laaksotähtimö.
Ulkonäkö ja koko

Monivuotinen ja rönsyllinen lehtotähtimö kasvattaa 20–60 cm pitkän varren. Haarainen varsi on karvainen, hoikka ja pysty tai koheneva. Kukattomat versot ovat kuitenkin rentoja. Vaaleanvihreät lehdet kasvavat pareittain vastakkain, ja ne säilyttävät pakkasista huolimatta värinsä myöhään syksyyn. Kukallisen verson alimmat lehdet ovat pitkäruotisia, ylimmät puolestaan ruodittomia. Lehtilapa on puikea, teräväkärkinen ja herttatyvinen. Kukinto on kaksihaarainen viuhko, joka joskus on muuntunut yksikukkaiseksi. Verhiö ja teriö ovat viisilehtisiä. Verholehdet ovat suippoja, kaljuja tai tyvestä hapsikarvaisia ja kiiltäviä. Valkoiset terälehdet ovat 12–16 mm pitkiä ja jakautuneet lähes tyveen asti kahdeksi hyvin kapekasi liuskaksi. Terälehdet ovat noin kaksi kertaa verholehden pituisia. Emiö on kolmilehtinen. Suomessa lehtotähtimö kukkii kesä-heinäkuussa. Hedelmä on lyhyt kota, joka aukeaa kuusiliuskaisesti. Laji leviää paitsi siemenistä, mutta se kasvattaa myös maanmyötäisiä syysversoja, joiden avulla se pääsee kasvamaan jo varhain keväällä.
Lehtotähtimö muistuttaa ulkonäöltään varsin paljon vataa (Myosoton aquaticum).
Levinneisyys

Lehtotähtimön levinneisyysalue on sirkumpolaarinen. Euroopassa sitä tavataan Pohjois-Espanjasta Länsi-Venäjälle. Levinneisyysalue on kuitenkin hajanainen varsinkin Länsi-Euroopassa. Lisäksi laji puuttuu Islannista, Irlannista ja suurimmasta osasta Ukrainaa. Kaukasuksella lehtotähtimöllä on erillinen esiintymisalue.
Suomessa lehtotähtimöä kasvaa harvakseltaan koko maassa. Runsaimmillaan laji on maan eteläosissa. Suomessa tavattavat lehtotähtimöt kuuluvat alalajiin ssp. nemorum, suomenkieliseltä nimeltään pohjanlehtotähtimö.
Elinympäristö

Lehtotähtimö kasvaa rehevien metsien aluskasvillisuutena. Se viihtyy lehdoissa, lehtokorvissa, rehevissä puronvarsissa ja usein myös lähteiden ympäristöissä. Lehtotähtimö voi hyvillä kasvupaikoilla muodostaa tiheitäkin kasvustoja, joissa muut kasvit eivät juurikaan saa tilaa.
Lehtotähtimöä pidetään erinomaisena kosteiden lehtojen tunnuskasvina. Suomessa se on kuitenkin kärsinyt monin paikoin lehtometsien katoamisesta ja kuivumisesta. Esimerkiksi Pohjois-Savosta laji on kokonaan hävinnyt.
Aiheesta muualla

Kasviatlas 2018: Lehtotähtimön levinneisyys Suomessa
UPM-Kymmene: Metsiemme lehtokasveja (Arkistoitu – Internet Archive)
Luontoportti: Lehtotähtimö (Stellaria nemorum)
Pohjolan kasvien pauloissa: Stellaria nemorum - lehtotähtimö
Valokki - nettikasvio: Lehtotähtimö (Stellaria nemorum)
United States Department of Agriculture (USDA): Stellaria nemorum (englanniksi)
Flora of China: Stellaria nemorum (englanniksi)
Juha Kangas, Hannu Rautamäki: Lajituntemusopas (Arkistoitu – Internet Archive)
Lehtotähtimö kuvattuna Otto Wilhelm Thomén teoksessa Flora von Deutschland, Österreich und der Schweiz (1885)
Linja 2 (Brysselin metro)

| Linja 2>  |
| --- | --- |


Perustiedot
Järjestelmä:  Brysselin metro
Reitti:  Simonis–Elisabeth
Avattu:  1988
Liikenne
Liikennöitsijä(t):  STIB
Tekniset tiedot
Asemia:  19
Linja 2 on Brysselin metron kehälinja. Nykymuodossaan se on ollut olemassa vuodesta 2009, jolloin linjan viimeinen osa valmistui.
Linjan ensimmäiset asemat avattiin vuonna 1970, jolloin niitä käyttivät raitiovaunut. Ensimmäinen metrojuna otettiin käyttöön kuitenkin vasta vuonna 1988.
Asemat

Simonis
Osseghem/Ossegem
Beekkant
Gare de l’Ouest/Weststation
Delacroix
Clemenceau
Gare du Midi/Zuidstation
Porte de Hal/Hallepoort
Hôtel des Monnaies/Munthof
Louise/Louiza
Porte de Namur/Naamsepoort
Trône/Troon
Arts-Loi/Kunst-Wet
Madou
Botanique/Kruidtuin
Rogier
Yzer/Ĳzer
Ribaucourt
Elisabeth
Aiheesta muualla

La STIB d'hier à aujourd'hui STIB (ranskaksi) (sisältää koko historian)
Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista. 
Alkuperäinen artikkeli: en:Brussels Metro line 2
Käännös suomeksi
Linja 1 (Toronton metro)

| Line 1 Yonge–University |
| --- | --- |

Perustiedot
Järjestelmä:  Toronton metro
Reitti:  Finch–Downsview
Avattu:  30. maaliskuuta 1954 
Liikenne
Liikennöitsijä(t):  TTC 
Vuoroväli:  4–5 min 2–3 min (ruuhka-aika) 
Käyttäjiä (ark.):  746 240 
Tekniset tiedot
Pituus:  30,2  km
Asemia:  32 
Raideleveys:  1 495  mm
Sähköistys:  Virtakisko 
Line 1 Yonge–University on Toronton metron ensimmäinen linja. Se avattiin 30. maaliskuuta 1954 Kanadan ensimmäisenä metrona, ja sitä on laajennettu myöhemmin useaan otteeseen. Arkipäivisin linjalla tehdään lähes 750 000 matkaa ja se onkin Kanadan vilkkain metrolinja.
Linjalla on 32 asemaa ja sen pituus on 30,2 kilometriä. Se ulottuu U-kirjaimen muotoisena Union Stationilta Toronton keskustasta North Yorkin alueelle kaupungin pohjoisosassa. Sen itäinen haara päättyy Yonge Streetin ja Finch Avenue Eastin risteykseen ja läntinen haara Allen Roadin ja Sheppard Avenue Westin risteykseen. Vilkkaimpia asemia ovat Bloor–Yonge, St. George ja Union Station. Bloor–Yongen, St. Georgen ja Spadinan asemilta on vaihtoyhteys linjalle 2 ja Sheppard–Yongen asemalta linjalle 4.
Linjan 1 läntisen haaran jatkeeksi rakennetaan laajennusta, jonka on arvioitu valmistuvan vuoden 2017 loppuun mennessä. Laajennus on 8,6 kilometriä pitkä ja sisältää kuusi uutta asemaa. Sen reitti kulkee Yorkin yliopiston kampuksen kautta Vaughanin keskustaan.
Asemat

| Asema | Avattu  | Käyntejä (ark> )  | Vaihtoyhteydet  |
| --- | --- | --- | --- |
| Downsview | 1996 | 39 900 |  |
| Wilson | 1978 | 23 610 |  |
| Yorkdale | 1978 | 34 160 |  |
| Lawrence West | 1978 | 21 420 |  |
| Glencairn | 1978 | 6 520 |  |
| Eglinton West | 1978 | 19 000 |  |
| St. Clair West | 1978 | 29 480 |  |
| Dupont | 1978 | 16 490 |  |
| Spadina | 1978 | 14 680 |  |
| St. George | 1963 | 134 890 |  |
| Museum | 1963 | 9 800 |  |
| Queen’s Park | 1963 | 39 660 |  |
| St. Patrick | 1963 | 32 500 |  |
| Osgoode | 1963 | 24 590 |  |
| St. Andrew | 1963 | 55 700 |  |
| Union Station | 1954 | 125 220 |  |
| King | 1954 | 61 360 |  |
| Queen | 1954 | 52 300 |  |
| Dundas | 1954 | 75 780 |  |
| College | 1954 | 47 940 |  |
| Wellesley | 1954 | 24 480 |  |
| Bloor–Yonge | 1954 | 216 190 |  |
| Rosedale | 1954 | 6 260 |  |
| Summerhill | 1954 | 5 770 |  |
| St. Clair | 1954 | 34 760 |  |
| Davisville | 1954 | 23 040 |  |
| Eglinton | 1954 | 77 530 |  |
| Lawrence | 1973 | 24 590 |  |
| York Mills | 1973 | 22 600 |  |
| Sheppard–Yonge | 1974 | 76 820 |  |
| North York Centre | 1987 | 24 560 |  |
| Finch | 1974 | 90 910 |  |
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Linja 1 (Toronton metro) Wikimedia Commonsissa
Linjaa 1 rakennetaan Yong Streetin alapuolelle vuonna 1949.
Las Vegasin joukkoampuminen 2017

| Las Vegasin joukkoampuminen 2017 |
| --- | --- |

Paikka:  Las Vegas Strip, Paradise, Nevada, Yhdysvallat  36°05′32″N, 115°10′23″W
Kohde:  Route 91 Harvest -countrymusiikkitapahtuman yleisö
Ajankohta:  1. lokakuuta 2017  22.08–22.19  (PDT, UTC −07:00)
Iskutyyppi:  ammuskelu
Kuolleita:  59 (ampuja mukaan lukien)
Haavoittuneita:  527
Epäilty/epäillyt:  Stephen Craig Paddock
Tekoväline:  yli 10 käsiasetta
Las Vegasin joukkoampuminen 2017 tapahtui 1. lokakuuta 2017, kun Route 91 Harvest -kantrimusiikkitapahtuman yleisöä alettiin kesken Jason Aldeanin esiintymistä ampua viereisestä Mandalay Bay -kasinohotellista Yhdysvaltain Nevadan osavaltiossa Las Vegasissa noin kello 22.08 paikallista aikaa. Noin 11 minuuttia kestäneessä ammuskelussa kuoli 58 ja loukkaantui 527 henkeä. Poliisi löysi epäillyn tekijän kuolleena 32. kerroksen hotellihuoneesta numero 135, jossa hän oli asunut jo kolme päivää ennen ampumista. Tekijäksi epäillään kuollessaan 64-vuotiasta nevadalaista Stephen C. Paddockia. Isku on Yhdysvaltojen historian tuhoisin yksittäisen tekijän suorittama joukkomurha.
Joukkoampumisen tutkinnassa ei ole löytynyt viitteitä yhteyksiä kansainväliseen terrorismiin, vaikka Isis väittää olleensa ampumisen takana ja sanoi Paddockin kääntyneen islamiin ja ottaneen nimekseen Abu abdul al-Bar al-Amriki.
Iskun uhreille ja heidän omaisilleen on loppuvuonna 2019 ilmoitettu myönnettävän 800 miljoonan dollarin korvaukset kärsimyksistään.
Tekijä

Epäillyllä Stephen Paddockilla ei ollut rikollistaustaa, eikä häntä ole pystytty yhdistämään militantteihin äärijärjestöihin. Paddockin veljen mukaan tämä ei ollut kuulunut mihinkään uskonnolliseen tai poliittiseen järjestöön, eikä tämä hänen mukaansa ollut kärsinyt mielenterveydellisistä ongelmista. Veljesten isä oli ryöstänyt pankin, karannut vankilasta ja hänet oli diagnosoitu psykopaatiksi.
Stephen Paddock oli eläköitynyt 64-vuotias kirjanpitäjä, jota veli kuvaili rauhalliseksi mieheksi. Hän oli tehnyt kiinteistökauppaa veljensä kanssa ja muuttanut 2015 Floridasta takaisin Nevadaan videopokeri-innostuksensa vuoksi. Hän asui Mesquiten kaupungissa Nevadassa ja oli intohimoinen uhkapeluri. Poliisilähteiden mukaan Paddock oli tehnyt tekoa edeltävinä viikkoina kymmenien tuhansien eurojen arvosta rahasiirtoja, jotka liittyivät uhkapelaamiseen. Hänellä oli lentolupakirja ja hän omisti kaksi lentokonetta. Hän oli työskennellyt aiemmin Lockheed Martinilla ja myöhemmin myös talonmiehenä.[lähde? ]
Paddockin hotellihuoneesta, johon poliisin erikoisryhmä kello 23.20 tunkeutui, löydettiin 23 asetta. Ensihälytyksestä huoneeseen murtautumiseen kului 72 minuuttia. Paddock oli kieltänyt "Älä häiritse" -kyltillä siivoojia tulemasta huoneeseensa ja asentanut huoneeseensa ja sen läheisyyteen kolme videokameraa, joilla hän pystyi tarkkailemaan hotellin henkilökuntaa ja poliiseja. Yleisradion lähteiden mukaan ampujalla oli käytössään kaksi niin sanottua bump-stock-perää, jolla puoliautomaattisen aseen tulinopeus saadaan kasvatettua käytännössä sarjatuliaseen tasolle. Näiden lisävarusteiden kauppa on Yhdysvalloissa laillista. Yksi aseista on AR-15 -kivääri, joka on muunnelma Yhdysvaltain armeijan käyttämästä M16-rynnäkkökivääristä. Hänen autostaan löytyi ammoniumnitraattilannoitetta, johon pohjautuvaa räjähdysainetta käytettiin muun muassa Oklahoma Cityn pommi-iskussa vuonna 1995.
Yhdysvaltalaisten medioiden mukaan Paddock oli suunnitellut vastaavaa iskua jo aiemmin elokuussa 2017 Chicagossa Lollapalooza-festivaalille. Hänellä oli ollut jopa hotellihuone varattuna viereisestä Blackstone-hotellista. Hän oli tutkinut internetissä myös Bostonin kaupunkia vastaavalle iskulle.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Las Vegasin joukkoampuminen 2017 Wikimedia Commonsissa
Limingan työväentalo

| Limingan työväentalo |
| --- | --- |
 Limingan työväentalo 2017.
Osoite:  Krankantie 7, 91900 Liminka
Sijainti:  Liminka
Koordinaatit:  64°48′31″N, 25°23′35″E
Valmistumisvuosi:  1902
Rakennuttaja:  Limingan työväenyhdistys
Omistaja:  SKDL Limingan Yhdistys ry
Runkorakenne:  hirsi
Kerrosluku:  1
Kerrosala:  280 m²
 
Lisää rakennusartikkeleitaArkkitehtuurin teemasivulla
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Limingan työväentalo Sointula sijaitsee Limingan kunnan keskustassa. Pohjois-Suomen vanhin käytössä oleva työväentalo on kulttuurihistoriallisesti merkittävä ja säilyttämisen arvoinen.
Rakennus

Talo on hirsirunkoinen ja rankorakenteinen. Taloa on laajennettu 1920-luvulla rakentamalla näyttämöosa. Salin ulkoseinät ovat vuoraamattomia, näyttämön ulkoseinillä on lautaa. Talo on maalattu punaiseksi. Alkuperäinen kate on ollut päre. Vuonna 1959 se muutettiin huopakatteeksi, joka uusittiin vuonna 1973. Sisäkatto on paneloitu. Vuonna 1950 saliin laitettiin paneeli ja halltexlevyt. Vuonna 1973 vahtimestarin asuntoa laajennettiin ja seiniin laitettiin lastulevyt salia lukuun ottamatta talon muihin tiloihin. Puulämmitys vaihdettiin sähköön vuonna 1973, ja taloon on asennettu vesijohto, viemäri ja wc-tilat. Myös talon kuistit ja osa talon ovista on uusittu.
Talon kunnostusta jatkettiin 1980-luvulla, jolloin muutostöihin saatiin avustusta Opetusministeriöltä. Lisäksi otettiin pankkilainaa. Taloon uusittiin vesikatto. Vanha päre- ja huopakatto poistettiin, ja tilalle laitettiin umpilaudoitus ja huopa. Salin ja näyttämöosan lattia muutettiin betonilattiaksi, mikä on myöhemmin osoittautunut virheeksi. Päälle liimattu tammiparketti on väliin kertyneen kosteuden vuoksi päässyt irtautumaan. Opetusministeriön avustuksen turvin uudistettiin myös ravintolan, eteisen ja keittiön lattiat ja asennettiin sähkölämmitys uudelleen.
Talossa on juhlasali näyttämöineen, ravintola, keittiö, eteinen ja huoneen ja keittiön asunto.
Toimintaa työväentalolla

Talossa järjestetään kokouksia, nuorisotoimintaa, tansseja ja juhlia.
London Missionary Society

David Livingstone saarnaa vaunusta. LMS tuotti tällaisia taikalyhtykuvia noin vuonna 1900 Livingstonen lähetysmatkoista.
London Missionary Society (LMS) on vuonna 1795 Englannissa perustettu sitoutumaton lähetysjärjestö. Sen perustivat anglikaaniset ja nonkonformistit. Se lähetti lähetystyöntekijöitä mm. Tyynenmeren saarille ja Afrikkaan, ja se kuuluu nykyään Council for World Mission -järjestöön.
Järjestö perustettiin monien kirkkokuntien yhteistyöllä vuonna 1796 nimellä Missionary Society. Vuonna 1818 se sai uudeksi nimekseen London Missionary Society. Järjestön ensimmäinen kohde oli Tahiti, jonne se lähetti lähettejä vuonna 1796. Työ ulottui pian myös Pohjois-Amerikkaan ja Etelä-Afrikkaan. Lisäksi varhaisia kohteita löytyi myös itäisestä ja läntisestä Euroopasta. LMS:n merkittävimpiä kohteita 1800-luvulla olivat kuitenkin Kiina, Kaakkois-Aasia, Tyynimeri, Madagaskar, Keski- ja Etelä-Afrikka, Australia ja Karibia.
Kuuluisimpia varhaisia lähettejä oli John Williams. Hänet jätettiin Rarotongalle, missä hän rakensi paikallisista aineista ja paikallisten avulla 15 viikossa 18 metriä pitkän ja 5,5 metriä leveän aluksen. Myöhemmin samanlaisia lähetysaluksia alettiin kutsua Williamsin nimellä. Muita LMS:n lähetyssaarnajia olivat mm. Robert Morrison ja David Livingstone. Parhaimmillaan LMS:n lähettejä oli ympäri maailmaa 250. Vuosien 1895–1945 aikana järjestö lähetti noin 800 työntekijää.
Vuonna 1966 LMS ja Commonwealth Missionary Society yhdistyivät ja muodostivat Congregational Council for World Missionin, josta tuli vuonna 1977 Council for World Mission.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta London Missionary Society Wikimedia Commonsissa
Council for World Missionin kotisivut (englanniksi)
Limited Edition Tour CD

| Limited Edition Tour CD System of a Down |
| --- | --- | --- |

EP-levyn tiedot
 Julkaistu: 2000
 Tyylilaji: Alternative metal
 Levy-yhtiö: American Recordings
System of a Down:n muut julkaisut
| System of a Down 1998 | Limited Edition Tour CD 2000 | Toxicity 2001 |
Limited Edition Tour CD on yhtyeen System of a Down kuusi kappaletta sisältävä promolevy, joka julkaistiin vuonna 2000. Se sisältää yhtyeen kiertueaikataulun Metallican kanssa.
Kappaleet

Kaikki kappaleet tehneet Serj Tankian ja Daron Malakian.
"Suite-Pee"
"War?"
"Suggestions"
"Suite-Pee" (Live)
"War?" (Live)
"Suggestions" (Live)
Livekappaleet nauhoitettu Fillmore Auditoriumissa, Denverissä, 29. tammikuuta 2000.
Kokoonpano

Serj Tankian – laulu, koskettimet
Daron Malakian – kitara, taustalaulu
Shavo Odadjian – basso
John Dolmayan – rummut
System of a Down
| --- | --- |
Studioalbumit:   System of a Down  Toxicity  Steal This Album!  Mezmerize  Hypnotize 
EP:t:   Sugar E.P.  Limited Edition Tour CD  Lonely Day
Lindsay Hoyle

| Lindsay Hoyle |
| --- | --- |

Yhdistyneen kuningaskunnan alahuoneen puhemies
 6. marraskuuta 2019 –  
Edeltäjä:  John Bercow
Kansanedustaja
 1. toukokuuta 1997 –  
Ryhmä/puolue:  Sitoutumaton (2019-) Työväenpuolue (1997-2019)
Vaalipiiri:  Chorley
Henkilötiedot
Syntynyt: 10. kesäkuuta 1957 (ikä 67)
Arvonimi: The Right Honourable, sir ja The Honourable
Tiedot
Puolue:  sitoutumaton
Muut puolueet:  Työväenpuolue (2019 asti)
Lindsay Harvey Hoyle (s. 10. kesäkuuta 1957 Adlington, Lancashire, Britannia) on brittiläinen poliitikko. Hänet valittiin Yhdistyneen kuningaskunnan alahuoneen varapuhemieheksi 8. kesäkuuta 2010 ja puhemieheksi 4. marraskuuta 2019. Tätä ennen hän toimi työväenpuolueen kansanedustajana[lähde? ].
Linja 2 (New Yorkin metro)

| Seventh Avenue Express>  |
| --- | --- |


Perustiedot
Järjestelmä:  New Yorkin metro
Reitti:  Wakefield – 241st Street–Flatbush Avenue
Tekniset tiedot
Asemia:  61
Linja 2 on yksi New Yorkin metron linjoista. Linjan asemista 20 sijaitsee Bronxissa, 24 Manhattanilla ja loput 16 Brooklynissä. Linja merkitään punaisella metron kartassa, asemakylteissä ja muissa opastimissa.
Linjan pohjoinen pääteasema 241st Street on New Yorkin metron pohjoisin metroasema.
Linja 2:n juna R142 saapumassa 174th Streetin asemalle
Asemat

| --- | --- |
Aseman nimi: Vaihto linjoille
Wakefield – 241st Street: 
Nereid Avenue: 5
233rd Street: 5
225th Street: 5
219th Street: 5
Gun Hill Road: 5
Burke Avenue: 5
Allerton Avenue: 5
Pelham Parkway: 5
Bronx Park East: 5
East 180th Street: 5
West Farms Square – East Tremont Avenue: 5
174th Street: 5
Freeman Street: 5
Simpson Street: 5
Intervale Avenue: 5
Prospect Avenue: 5
Jackson Avenue: 5
Third Avenue – 149th Street: 5
149th Street – Grand Concourse: 4, 5
135th Street: 3
125th Street: 3
116th Street: 3
Central Park North – 110th Street: 3
96th Street: 1, 3
86th Street: 1
79th Street: 1
72nd Street: 1, 3
66th Street – Lincoln Center: 1
59th Street – Columbus Circle: 1, A, D
50th Street: 1
Times Square – 42nd Street: 1, 3, 7, A, C, E, N, Q, R, S
34th Street – Penn Station: 1, 3
28th Street: 1
23rd Street: 1
18th Street: 1
14th Street: 1, 3, F, L, M
Christopher Street – Sheridan Square: 1
Houston Street: 1
Canal Street: 1
Franklin Street: 1
Chambers Street: 1, 3
Park Place: 3, A, C, E
Fulton Street: 3, 4, 5, A, C, J, Z
Wall Street: 3
Clark Street: 3
Borough Hall: 3, 4, 5, N, R
Hoyt Street – Fulton Mall: 3
Nevins Street: 3, 4, 5
Atlantic Avenue: 3, 4, 5, B, D, N, Q, R
Bergen Street: 3, 4
Grand Army Plaza: 3, 4
Eastern Parkway – Brooklyn Museum: 3, 4
Franklin Avenue: 3, 4, 5, S
President Street: 5
Sterling Street: 5
Winthrop Street: 5
Church Avenue: 5
Beverly Road: 5
Newkirk Avenue: 5
Brooklyn College – Flatbush Avenue: 5
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Linja 2 (New Yorkin metro) Wikimedia Commonsissa
New Yorkin metro
| --- | --- |
Linjat:  ····· · ···· ····· ······
Suunnitellut metrolinjat:  
Metrojunat:  R32 • R38 • R42 • R44 • R46 • R68 • R68A • R143 • R160 • R62 • R62A • R142 • R142A
Luettelot:  Luettelo New Yorkin metron linjoista
Lettenin pumppuvoimalaitos

| Lettenin pumppuvoimalaitos    Lettens kraftverk |
| --- | --- |
Valtio:  Ruotsi 
Sijainti:  Torsby 
Koordinaatit:  60°44′42″N, 12°47′10″E
Rakentaminen alkoi:  1953 
Sähköverkkoon:  1956 
Valmistunut:  1957 
Omistaja:  Fortum 
Pato
Nimi:  Letaforsdammen, Bograngsdammen 
Tyyppi:  maapato
Vesistö:  Götajoen vesistö
Joki tai koski:  Lettan 
Valuma-alue:  136,44 km²  
Keskivirtaama:  2,1 m³/s  
Korkeus:  23 m  (Leta.) &16 m (Bogran.) 
Pituus:  1,8 km  (Leta.) &2,2 km (Bogran.) 
Juoksutusvirtaama:  60 m³/s 
Yläpuolinen patoallas
Nimi:  Letten
Pinta-ala:  15,5 km²  
Kokonaistilavuus:  0,165 km³  
Sääntelytilavuus:  0,161 km³ 
Inaktiivinen tilavuus:  0,04 km³
Syvyys:  23 m (suurin syvyys) 
Keskikorkeus:  346,1 m  mpy. 
:  (330,0–348,9 m mpy.)
Voimalaitos
Tyyppi:  vesivoimalaitos, pumppuvoimalaitos, tunnelivoimalaitos
Käyttötarkoitus:  vesivoima, säätövoima, säännöstely
Pudotuskorkeus:  191 m  
Rakennevirtaama:  26 m³/s  
Kapasiteetti:  36 MW  
Pumppausvirtaama:  18 m³/s 
Vuosittainen varastointi:  65 GWh 
 fiLettenin pumppuvoimalaitos 
Lettenin pumppuvoimalaitos sijaitsee Torsbyssa Värmlandissa Ruotsissa. Sen tehtävänä on pumppulaitoksena varastoida sähköenergiaa mekaanisesti varastoaltaaseen ja antaa tuottaville vesivoimalaitoksille niiden säätövoimaan lisää energiaa. Voimalaitoksen omistaa Fortum.
Padot

Letten on padottu kahdelta sivulta, mutta muuten säännöstelty tekojärvi sijaitsee laaksossa. Tekojärven paikalla sijaitsi ennen pienempi Letten ja muutama lampi, jotka jäivät tekojärven alle sen vedenpinnan nousun aikana. Letaforsdammen on 1,8 kilometriä pitkä ja 23 metriä korkea maapato. Se tukkii järveltä sen luontaisen virtaaman Lettaniin eli Lettälveniin. Tällä padolla nostetaan järven vettä 330 metristä mpy., joka on ollut luontaisen järven keskikorkeus. Vesi voidaan nostaa 349 metriin mpy, mutta silloin vesi voisi alkaa virtaamaan länteen päin ellei sinne olisi rakennettu toinen pato Bograngsdammen. Se on tämä 2,2 kilometriä pitkä ja 16 metriä korkea maapato. Patorekisterissä Lettenin patot on merkitty sulkupadoiksi ilman säännöstelyportteja .
Pumppuvoimala

Pumppuvoimalaitoksen tuotantotilat ovat kallioon louhitussa onkalossa, joka sijaitsee noin 1,3 kilometriä ennen Klarälvenin rantaa hieman joen vedenpinnan alapuolella. Tuotantotiloista lähtevä poistumistunneli tulee jokeen sen vedenpinnan alapuolella niin, että voimala voi pumppauksen aikana ottaa joesta vettä tunnelin kautta ja pumpata se ylös Letteniin. Lettenistä on louhittu noin 5 kilometriä pitkä vaakasuoraan kulkeva tunneli tuotantotilojen kohdalle, mistä alkaa noin 200 metrinen vino tulotunneli tuotantotilojen alle. Tulotunnelista vesi joutuu pumpputurbiinin spiraaliputkeen, jossa se pyörittää vesiturbiinia ja sähkögeneraattoria. Sama pumpputurbiini pystyy hyödyntämään alas tulevaa vettä sähköntuotannossa ja joesta tulevaa vettä pumppaustoiminnassaan. Moottorigeneraattorin toiminta muuttuu silloin generaattorista sähkömoottoriksi.
Turbiini pystyy ottamaan vastaan vettä 26 kuutiometriä sekunnissa (m³/s) ja tuottamaan siitä sähköenergiaa 36 megawatin teholla. Kun turbiinin pyörimissuunta käänntetään ja aletaan pumppaamaan vettä ylöspäin, saadaan suurimmaksi virtaamaksi 18 m³/s. Voimalaitoksen vuosituotanto on ilmoitettu olevan 65 gigawattituntia. Ei ole tiedossa, sisältyykö tähän lukuun varastointienergiaa vai vesistön avulla tuotettua uutta energiaa, vaiko molemmat.