stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Tákis Fotópoulos
Julkaisut > Keskeiset teokset

Towards An Inclusive Democracy London/New York: Cassell Continuum, 1997.
The Multidimensional Crisis and Inclusive Democracy (Entire English E-book publication [2005] of the book with the same title published in Athens, 2005 by Gordios, 334 pp. ISBN 960-7083-69-5.)
Julkaisut > Tekstejä muissa teoksissa

Studies on the contemporary Greek Economy, toim. S. Papaspiliopoulos (Papazisis, 1978).
Education, Culture and Modernization, toim. Peter Alheit et. al. (Roskide University, 1995). (Fotopoulos: "The crisis of the growth economy, the withering away of the nation-state and the community-based society").
Defending Public Schools, toim. David A. Gabbard & E. Wayne Ross (Praeger, 2004). (Fotopoulos: "The State, the Market and (Mis-)education").
Globalisation, Technology and Paideia in the New Cosmopolis (Atrapos, 2004).
Critical Perspectives on Globalisation, toim. Robert Hunter Wade, Marina Della Giusta & Uma Kambhampati (Chelthenham, UK & Northhampton, MA USA: Edward Elgar publishing, 2006). (Fotopoulos: "The global 'war' of the transnational elite").
Globalised Capitalism, The Eclipse of the Left and Inclusive Democracy, ed. by  Steven Best (Athens: Koukkida, 2008). And as Special Issue of "The International Journal of Inclusive Democracy", Winter 2009, in english: [ http://www.inclusivedemocracy.org/journal/vol5/Special_Issue_Winter_2009.pdf Online/PDF] (with two contributions by Takis Fotopoulos).
Aiheesta muualla

Takis Fotopoulos' Archive
Democracy & Nature
The International Journal of Inclusive Democracy
Inclusive Democracy - A transcript of a video interview given by Takis Fotopoulos to Oliver Ressler for the project Alternative Economics, Alternative Societies (Arkistoitu – Internet Archive)
watch the video (4 parts): Inclusive Democracy -  video interview given by Takis Fotopoulos to Oliver Ressler
An Interview with T.Fotopoulos by Indymedia Hungary, April 2005 (Arkistoitu – Internet Archive)
Interview for Equal Time for Freethought radio show - (show 24): Takis Fotopoulos, Dec 30th 2007 - WBAI 99.5 FM New York City, http://www.inclusivedemocracy.org/fotopoulos/english/brinterviews/seidman_interview.htm 1. read the transcript], 2. listen to the audio mp3 -- 72 Mb
"Inclusive Democracy" entry in the Routledge Encyclopedia of International Political Economy (Arkistoitu – Internet Archive), (ed. by Barry Jones), Vol. 2 (2001), pp. 732-740.
“The Inclusive Democracy project – six years on“ (Arkistoitu – Internet Archive), (essays on the ID project by Michael Levin, Arran Gare, David Freeman, Serge Latouche, Jean-Claude Richard , Takis Nikolopoulos, Rafael Sposito, Guido Galafassi, Takis Fotopoulos and others), Democracy & Nature, Vol. 9, No. 3 (November 2003).
“Debate on the Inclusive Democracy project (Parts I & II)“, The International Journal of Inclusive Democracy, Vol. 1, No. 2 (January 2005) and Vol. 1, No. 3 (May 2005).
Fotopoulos, Takis: "Inclusive Democracy" in Alternative Economies, Alternative Societies ed. by Oliver Ressler & Aneta Szylak, 240 pages (20 pages in color), languages: English and Polish, ISBN 978-83-924665-0-5 (Gdansk: Wyspa Institute of Art, Poland, 2007). Published in German/Hungarian by Promedia Verlag, Wien 2008. ISBN 978-3-85371-291-7.
| Auktoriteettitunnisteet  |
| --- | --- |
Kansainväliset:  ISNI  VIAF  WorldCat 
Kansalliset:  Norja  Ranska  BnF data  Saksa  Italia  Israel  Yhdysvallat  Tšekki  Australia  Kreikka  Alankomaat 
Tieteilijät:  CiNii 
Muut:  Europeana  IdRef
Al-Kahf

Suura 18 arabialaisena resitaationa
Koraani avattuna suuran 18 kohdalta. Suura on Koraanin keskikohta, ja malesialaisen Koraanin sivu on koristeltu sen kunniaksi
Al-Kahf (arab. الكهف‎, suom. Luolan suura) on Koraanin 18. suura. Nöldeken luokituksessa se on ajoitukseltaan "mekkalainen". Suura sisältää 110 jaetta.
Sisältö

Suura alkaa jakeilla, joissa viitataan "tähän Kirjaan", kerrotaan sen ydinsanoma ja polemisoidaan niitä vastaan, jotka sanovat Jumalan hankkineen lapsen.  Zinetullah Ahsen-Bören suomennoksessa jakeet kuuluvat seuraavasti:
Kaikki ylistys kuuluu Jumalalle, joka on palvelijalleen ylhäältä lähettänyt tämän Kirjan eikä ole päästänyt siihen minkäänlaista vilppiä.
Hän on laatinut sen suorasukaiseksi, jotta se varoittaisi heitä Häneltä tulevasta ankarasta rangaistuksesta, mutta myös toisi ilosanoman uskovaisille, jotka harjoittavat hyviä tekoja, että heitä odottaa ihana palkka,
josta he alati saavat nauttia.
Se on varoituksena myös niille, jotka sanovat Jumalan hankkineen lapsen.
Heillä ei ole tietoa enempää kuin heidän esi-isilläänkään. Heidän suustaan tulee arveluttavaa puhetta: heidän sanansa ovat pelkkää valhetta.
Sisältö > Luolan miesten tarina

Jakeet 9–28 sisältävät kertomuksen luolan miehistä. Se vastaa kristillistä tarinaa Efeson unikeoista.
Sisältö > Mooseksen tarina

Jakeet 60–82 kertovat Koraanin yleisimmästä hahmosta, joka on Mooses.
Sisältö > Kaksisarvisen tarina

Jakeet 83–98 sisältävät Kaksisarvisen tarinan, jonka esikuvana on niin sanottu Aleksanterin romaani.
Sisältö > Muita sisältöjä

Jae 23 kuuluu: Äläkä puhu mistään näin: »Totisesti, tämän minä olen tekevä huomenna», lisäämättä: »jos Jumala niin sallii.» Myös arabit, jotka eivät ole muslimeita viljelevät nykyisin puheissaan tätä lausetta inshallah (Jos Jumala suo).
Jakeissa 52–53 kerrotaan putoamisesta tuleen. Islamilaiseen eskatologiaan omaksuttiin zarathustralainen kuvaus sillasta, jonka ylittäminen onnistuu vain Paratiisiin pääseviltä.
Profeetta Muhammedia ei mainita Luolan suurassa. Suura sisältää pääosin versioita juutalaisista ja kristillisistä tarinoista.
Historia

Koraanin varhainen katkelma, Birminghamin käsikirjoitus, joka on ajoitettu 500-luvun loppuun tai 600-luvun alkuun, sisältää Luolan suuran jakeet 17–31.
Kalle Räike

Räike vuonna 1962. Kuva: Kuvasiskot.
Kohokuva, 1966, Helsinki.
Kalle Räike (7. kesäkuuta 1920 Reposaari – 20. marraskuuta 1993 Helsinki) oli suomalainen arkkitehti. Räike suunnitteli Helsingin jäähallin sekä useita koulurakennuksia ja asuintaloja usein yhdessä arkkitehti Jaakko Kontion kanssa. Räike suunnitteli myös Helsingin jäähallin edessä olevan teräsbetonisen Kohokuva-reliefin.
Kalle Räikkeen veli oli kuvanveistäjä, professori Kauko Räike.
Rakennuksia

Kuvanveistäjä Kauko Räikkeen ateljeetalo, Kankaanpää 1952
Helsingin jäähalli. 1966, yhdessä Jaakko Kontion kanssa
Lappeenrannan teknillisen korkeakoulun ensimmäinen ja toinen rakennusvaihe. 1975 ja 1979, yhdessä Jaakko Kontion kanssa.
Kalle Räikkeen perheen asuintalo, Helsinki 1969
Aiheesta muualla

Arkkitehti Kalle Räike vuonna 1962, Museovirasto, Historian kuvakokoelma, Studio Kuvasiskojen kokoelma (Finna)
Harjunpää

Harjunpää voi tarkoittaa seuraavia:
Harjunpää, kylä Ulvilassa
Harjunpää, sukunimenä:
Anni Harjunpää (s. 1996), suomalainen malli, Miss Suomi 2019
Toivo Harjunpää (1910–1995), amerikansuomalainen luterilainen pappi ja kirkkohistorian professori
kuvitteellisia henkilöitä:
Timo Harjunpää, Harjunpää-poliisiromaanien päähenkilö.
Harjunpää, vuonna 2022 julkaistu rikosdraamasarja.
| --- | --- |
: Tämä on täsmennyssivu, joka luettelee monimerkityksisen käsitteen eri merkitykset tai useita eri henkilöitä. Artikkelisivuja, joiden nimessä tai tekstissä lukee ”Harjunpää”, voi hakea sivunnimihaulla, laajalla sivunnimihaulla tai tekstihaulla.
Polskie Linie Lotnicze LOT

| Polskie Linie Lotnicze LOT |
| --- | --- |
 IATA: LO  –  ICAO: LOT 
Kutsukoodi:  POLLOT
Perustettu:  1928, uudelleen 1945
Laivaston koko:  75
Kohteiden määrä:  51
Solmukohdat:  Frédéric Chopinin kansainvälinen lentoasema (WAW)
Emoyhtiö:  Polskie Linie Lotnicze LOT
Kotipaikka:  Varsova, Puola
Kanta-asiakasohjelma:  Miles & More
Allianssi:  Star Alliance
Avainhenkilö(t):  Sebastian Mikosz
Yhtiön sivut:  www.lot.com
Polskie Linie Lotnicze LOT, kansainvälinen nimi LOT Polish Airlines (yleiskäytössä usein lyhyesti LOT), on vuonna 1928 perustettu puolalainen lentoyhtiö. Yhtiön kotipaikka on Varsova, ja kotikenttä Varsovan lentoasema (Frederic Chopin). LOT on kuulunut vuodesta 2003 alkaen kansainväliseen Star Alliance -lentoyhtiöallianssiin ja hallinnoi tytäryhtiönään lyhyen matkan lentoihin erikoistunutta EuroLOTia. Yhtiön omistavat Puolan valtio (67,97 %), Towarzystwo Finansowe Silesia sp. z o.o. (25,1 %) ja työntekijät (6,93 %). Työntekijöitä yhtiössä on noin 3 900 (lokakuu 2009).
LOTin pääkonttori Varsovassa.
Historia

Vuonna 1922 ”Aerolloyd” Polish Airlines -niminen osakeyhtiö perustettiin. 5. syyskuuta säännöllinen yhteys Gdańskista Varsovaan ja sieltä edelleen Lvoviin avattiin.
Vuonna 1925 ”Aerolloyd” muuttui ”Aerolot”-osakeyhtiöksi ja tekniset tilat siirrettiin Gdańskista Wrzeszczin lentokentältä Varsovaan Mokotówin lentokentälle. Poznańiin perustettiin Aero Sp. z o.o. [Ltd.] -niminen lentokuljetusyhtiö, ja se aloitti keväällä säännöllisen liikenteen kolmen kaupungin välillä: Poznań–Łódź–Varsova.
Vuonna 1928 Kuljetusministeriön alainen siviili-ilmailuosasto kehitti perustavanlaatuisia muutoksia Puolan ilmakuljetukseen ohjelmallaan, jolla kaikki yksityiset ilmakuljetusyritykset lopetettiin. Yksi valtion omistama yritys perustettiin 29. joulukuuta 1928. Sen nimeksi tuli Linje Lotnicze Sp. z o.o. [LOT Airlines Ltd.].
1. tammikuuta 1929 yhtiön säännöllinen lentotoiminta käynnistyi. Senhetkiset yhteydet lisääntyivät kahdella: Varsovasta Katowiceen ja Bydgoszcziin. Toukokuussa perustettiin erikoisyhtiö, joka lensi Varsovan ja Pozńanin väliä kansallisen yleisnäyttelyn vuoksi. Yhtiön graafisen tunnuksen suunnittelukilpailu julistettiin. Voittajaksi valittiin Tadeusz Gronowski, varsovalainen graafinen taiteilija, ja hänen muotoilemansa tyylitelty lentävä kurki. Yhtiön nimeen lisättiin adjektiivi ”Polish”.
Vuonna 1930 LOT Polish Airlines liittyi Air Transportation Association -järjestöön (IATA).
Vuonna 1937 avattiin lentoreitti Helsinkiin.
Laivasto > Nykyinen laivasto

Heinäkuussa 2024 LOT Polish Airlinesin laivasto koostuu seuraavista konetyypeistä. Laivaston keski-ikä on 11,4 vuotta.
| Konetyyppi | Lukumäärä | Tilauksia | Matkustajapaikkoja | Huomautuksia |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| Boeing 777-200 | 1 | — | 294 | Liisattu Euroatlantic |
| Boeing 737-800 | 6 | — | 168 |  |
| Boeing 737-800 | 6 | — | 186 |  |
| Boeing 737 MAX 8 | 18 | 13 | 186 |  |
| Boeing 787-8 | 8 | — | 252 |  |
| Boeing 787-9 | 7 | — | 294 |  |
| Embraer E170 | 5 | — | 76 | Konetyypin ja -sarjan ensimmäinen käyttäjä. |
| Embraer E175 | 13 | — | 82 | Kaksi konetta on vuokrattu Puolan puolustusministeriölle. |
| Embraer E190 | 8 | — | 106 |  |
| Embraer E195LR | 15 | — | 112 |  |
| Embraer E195LR | 15 | — | 118 |  |
| Embraer E195-E2 | 3 | — | 136 | Toimitukset alkavat heinäkuussa 2024. |
| Yhteensä | 87 | 13 |  |  |
Laivasto > Laivaston kehitys

Vuonna 2011 LOT oli ensimmäinen lentoyhtiö Euroopassa, joka otti käyttöönsä Boeing 787 Dreamliner -lentokonetyypin.
Boeing 787:t asetettiin alkuvuonna 2013 lentokieltoon. LOT vaati Boeingilta tämän vuoksi 33 miljoonan dollarin vahingonkorvauksia. Sanomalehti Rzeczpospolita uutisoi myöhemmin, että LOT ja Boeing olivat päässeet asiassa sopuun, mutta eivät julkistaneet sopimuksen yksityiskohtia. Yhtiö on operoinut kyseisellä myös Finnairin lentoja.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Polskie Linie Lotnicze LOT Wikimedia Commonsissa
Polskie Linie Lotnicze LOT
Star Allianceen kuuluvat lentoyhtiöt
| --- | --- |
Jäsenet:  Aegean Airlines  Air Canada  Air China  Air India  Air New Zealand  All Nippon Airways  Asiana Airlines  Austrian Airlines  Avianca  Brussels Airlines  Copa Airlines  Croatia Airlines  EgyptAir  Ethiopian Airlines  EVA Air  LOT Polish Airlines  Lufthansa  Shenzhen Airlines  Singapore Airlines  South African Airways  Swiss International Air Lines  TAP Air Portugal  Thai Airways International  Turkish Airlines  United Airlines 
Entiset jäsenet:  Adria Airways  Ansett Australia  Avianca Brasil  Blue1  British Midland International  Continental Airlines  Mexicana  Scandinavian Airlines  Shanghai Airlines  Spanair  TACA Airlines  TAM Airlines  US Airways  VARIG 
Eurooppalaisten lentoyhtiöiden yhteistyöjärjestön (AEA) jäsenet
Aegean Airlines
AirBaltic
Air France
Air Malta
Austrian Airlines
Brussels Airlines
Cargolux
Croatia Airlines
EAT Leipzig
Finnair
Icelandair
KLM
LOT Polish Airlines
Lufthansa
Luxair
Meridiana
Scandinavian Airlines
Swiss
TAP Portugal
TAROM
TNT Airways
Turkish Airlines
Ukraine International Airlines
LOTin Boeing 737-800 Tallinnan Lennart Meri -lentoasemalla.
LOTin Boeing 787-9 Naritan kansainvälisellä lentoasemalla.
LOTin entinen de Havilland Canada Dash 8 Q400 Gdańsk Lech Wałęsan lentoasemalla.
LOTin Embraer E175 Frankfurt am Mainin lentoasemalla vanhassa värityksessä.
LOTin Embraer E195LR Schipholin kansainvälisellä lentoasemalla.
Liettuan itsenäisyyssodat

Liettuan itsenäisyyssodat, tunnetaan myös nimellä vapauskamppailut (liett. Laisvės kovos) viittaavat kolmeen Liettuan alueella käytyyn sotaan, joissa Liettuan tasavalta puolusti itsenäisyyttään ensimmäisen maailmansodan lopulla bolševistisia armeijoita (Liettuan–Neuvosto-Venäjän sota), Länsi-Venäjän vapaaehtoista armeijaa (bermontialaiset) ja Puolan toista tasavaltaa (Puolan–Liettuan sota) vastaan. Sodat viivästyttivät Liettuan kansainvälistä tunnustamista ja valtion rakenteiden luomista.
Tausta

Puolan jakojen jälkeen vuonna 1795 Liettuan suuriruhtinaskunta liitettiin osaksi Venäjän keisarikuntaa. Liettuan kansallinen herääminen syntyi 1800-luvulla ja samalla syntyi liike ajamaan itsenäisen kansallisvaltion perustamista. Ensimmäisen maailmansodan aikana Liettuan alue oli Saksan keisarikunnan miehittämänä vuodesta 1915 sodan loppuun marraskuuhun 1918.
16. helmikuuta 1918 Liettuan neuvosto julisti Liettuan itsenäisyysjulistuksen, jossa Liettua julistettiin itsenäiseksi tasavallaksi. Itsenäisyysjulistuksen julkaisemisen esti aluksi Saksan armeija, mutta 23. maaliskuuta 1918 Saksa hyväksyi julistuksen. Saksan uutena tavoitteena oli luoda satelliittimaiden verkosto (Mitteleuropa). Julistuksen hyväksymisestä huolimatta Saksa ei sallinut neuvoston perustaa Liettualle omaa armeijaa, poliisivoimia tai kansallisia toimielimiä. 11. marraskuuta 1918 Saksa allekirjoitti Compiègnen aselevon. Aselevossa se hävisi virallisesti sodan ja menetti Liettuan kontrolloimisen. Liettuan ensimmäinen hallitus, jota johti Augustinas Voldemaras, muodostettiin. Voldemaras antoi lausuman, ettei Liettua tarvinnut pienen miliisin lisäksi armeijaa, koska sillä ei ollut suunnitelmia ottaa osaa sotilaallisiin konflikteihin. Näkemys ei ollut realistinen, sillä konfliktit Liettuaa vastaan puhkesivat pian lausuman jälkeen.
Armeijan muodostaminen

Ensimmäinen laillinen säädös armeijan luomisesta Liettualle hyväksyttiin 23. marraskuuta 1918. Armeijan luominen ja organisointi oli hidasta johtuen rahoituksen, aseiden, ammusten sekä kokeneiden sotilashenkilöiden puutteesta. 20. joulukuuta Antanas Smetona ja Voldemaras matkustivat Saksaan pyytämään apua armeijan muodostamisessa. Apu saapui vuoden 1918 lopulla, kun Saksa maksoi Liettualle sata miljoonaa Saksan markkaa sotakorvauksina. Näin Liettuan armeijan muodostuminen eteni Saksan armeijan suojeluksessa, jonka joukot olivat perääntymässä. Smetonan ja Voldemarasin lähtö Saksaan aiheutti kuitenkin vaikean tilanteen Liettuassa. Voldemarasin hallituksen kaaduttua Liettuan neuvosto julisti Mykolas Sleževičiusin uudeksi Liettuan pääministeriksi 26. joulukuuta 1918. Sleževičius hahmotti naapurimaiden ja liettualaisten kommunistien uhan ja antoi julistuksen, jossa hän kehotti kaikkia liettualaisia miehiä liittymään armeijaan Liettuan puolustamiseksi.
Vapaaehtoisille armeijaan astujille Liettuan hallitus lupasi vapaata maata. Täyttääkseen aselevossaan antaneen lupauksensa Liettuan itsenäisyyden tukemiseksi, Saksa yritti koota vapaaehtoisjoukkoa Liettuan alueella vielä olleista saksalaisista sotilaista. Yritykset kuitenkin epäonnistuivat. Lopulta Saksassa luotiin divisioona vapaaehtoisia saksalaisia. Sotilaiden palkka oli viisi markkaa päivältä ja 30 markkaa kuukaudelta. Ensimmäiset saksalaiset joukot saapuivat Liettuaan tammikuussa 1919. Osa joukoista lähetettiin kuitenkin pois niiden huonokuntoisuuden takia. Tammikuun loppuun mennessä Liettuassa oli 400 vapaaehtoista saksalaista asemissa Alytusissa, Jonavassa, Kėdainiaissa ja Kaunasissa. Viimeiset Freikorps-joukot lähtivät Liettuasta heinäkuun 1919 aikana. 5. maaliskuuta 1919 Liettua aloitti virallisen liikekannallepanon, joka koski vuosina 1897-1899 syntyneitä miehiä. Kesän lopulla 1919 Liettuan puolustusvoimat koostuivat 8000 sotilaasta. Liettuan itsenäisyyssodissa on arvioitu kuolleen 1 444 vapaaehtoista liettualaista sotilasta.
Sota bermontialaisia vastaan

Bermontialaisiksi kutsuttiin Pavel Bermondt-Avalovin johtamaa Länsi-Venäjän vapaaehtoista armeijaa, joka koostui saksalaisista ja venäläisistä sotilaista. Armeijan venäläiset sotilaat olivat sotavankeja, jotka Saksa oli vapauttanut sillä ehdolla että nämä taistelisivat bolševikkeja vastaan Venäjän sisällissodassa. Armeijan saksalaiset sotilaat koostuivat Freikorpsin sotilaista, jotka olivat jääneet Liettuaan ja Latviaan Saksan hävittyä sodan. Länsi-Venäjän vapaaehtoisen armeijan päällimmäinen päämäärä oli taistella kommunistisia joukkoja vastaan Aleksandr Koltšakin joukkojen tuella, mutta sen todellinen tarkoitus oli Saksan vaikutusvallan säilyttäminen Saksan ensimmäisessä maailmansodassa valtaamilla alueilla.
Aluksi bermontialaiset toimivat pääosin Latviassa, mutta kesäkuussa 1919 he ylittivät Liettuan ja Latvian välisen rajan ja valtasivat Kuršėnain. Samaan aikaan liettualaiset joukot olivat taisteluissa Puna-armeijaa vastaan, mistä johtuen Liettua pystyi antamaan ainoastaan diplomaattisen protestin. Lokakuun aikana bermontialaiset valtasivat huomattavia alueita Liettuan länsiosissa sisältäen Šiauliain, Biržain ja Radviliškisin kaupungit. Valtaamissaan kaupungeissa bermontialaiset ilmoittivat, että ainoa hallinnollisena kielenä käytettävä kieli oli venäjä. Lisäksi bermontialaiset tulivat pahamaineisiksi varastelemisesta ja paikallisen väestön ryöstelemisestä, mikä johti paikallisten partisaaniryhmien syntyyn.
Lokakuun 1919 aikana liettualaiset joukot hyökkäsivät bermontialaisia vastaan saavuttaen tärkeän voiton 22. marraskuuta lähellä Radviliškisia. Siellä liettualaiset saivat merkittävän sotasaaliin, joka sisälsi muun muassa 30 lentokonetta ja 10 tykkiä. Myöhemmät yhteenotot esti ympärysvaltojen edustajan Henri Niesselin väliintulo, joka valvoi saksalaisten sotilaiden vetäytymistä. Liettualaiset joukot seurasivat perääntyviä bermontialaisia estääkseen muun muassa ryöstelyn. 15. joulukuuta 1919 mennessä bermontialaiset olivat perääntyneet Liettuasta.
Sota Puolaa vastaan

Kesäkuussa 1920 venäläiset kommunistiset joukot olivat valloittaneet Vilnan. Pian Puna-armeijan häviön jälkeen Varsovan taistelussa venäläiset luovuttivat kaupungin Liettualle Liettuan-Neuvosto-Venäjän rauhansopimuksen mukaisesti. Samalla Liettua ja Puola aloittivat neuvottelut aseellisen konfliktin estämiseksi toisiaan vastaan. 7. lokakuuta allekirjoitettiin Suwałkin sopimus. Kuitenkin 8. lokakuuta, jolloin sopimus ei vielä ollut astunut voimaan, puolalainen kenraali Lucjan Żeligowski Józef Piłsudskin käskyvallassa järjesti kapinan puolalaisten sotilaiden keskuudessa. Puolalaiset sotilaat valtasivat Vilna ja muun Suwałkin alueen nopeasti. Alussa puolalaiset joukot eivät kohdanneet paljoakaan sotilaallista vastarintaa ja myöhemmin Kansainliiton sotilaskomissio esti Liettuan aikoman vastaiskun. Vilna ja sen lähialueet pysyivät Puolan hallinnassa, minkä johdosta Liettua nimesi Kaunasin Liettuan väliaikaiseksi pääkaupungiksi. Riita Vilnan omistuksesta jatkui läpi koko sotien välisen ajan.
Liettualainen panssarivaunu taistelussa Kerštasissa
Kommunististen joukkojen eteneminen (punaiset nuolet). Punainen viiva esittää rintamalinjaa tammikuussa 1919.
Puolalaisten (siniset nuolet), liettualaisten (liilat nuolet), latvialaisten ja saksalaisten (valkoiset nuolet lännestä) ja virolaisten ja latvialaisten (valkoiset nuolet pohjoisesta) joukkojen eteneminen. Sininen viiva esittää puolalaisten rintamalinjaa toukokuussa 1920.
Keski-Andien intiaanikulttuurit

Keski-Andien intiaanikulttuurit tarkoittavat Keski-Andien, lähinnä Perun, kulttuureja. Intiaanien kulttuuriperintö oli tuhansia vuosia vanha. Alueen historiassa vuorottelevat horisontitselvennä, joiden aikana sama arkeologinen vaihe näkyy laajalla alueella, ja välikaudet, jolloin kulttuuri on ollut pirstaloituneempaa. Tunnetuin vaihe on inkojen kulttuuri ja sen ajoilta säilyneet muumiot, keramiikka ja tekstiilit.
Keski-Andien kulttuurin vaiheita > Esikeraaminen vaihe

Ensimmäisten Keski-Andien asukkaiden yhteisöt noudattivat ikivanhaa kivikautista vuosikiertoa: liikuttiin kalojen, riistan ja muun ravinnon perässä vuodenaikojen mukaan kiertäen tiettyä aluetta. Noin 8500–6500 eaa. harrastettiin muun muassa chilipippurin ja papujen puutarhaviljelyä, mistä on jäänteitä Guitarreron luolassa. Keski-Andeilla syntyi kiinteitä kalastukseen ja puutarhaviljelyyn pohjautuvia kyliä noin 5000 eaa. Laama ja alpakka kesytettiin noin 4300–3000 eaa.
Metsästyksen merkitys väheni 5000–3300 eaa., ja kalastuksen ja kasvien hyödyntäminen lisääntyi.
Ehkä jo 4800 eaa., viimeistään noin 4000–3200 eaa. alettiin viljellä maissia, muttei se ollut yleistä. Pohjois-Perun Cajamarcan alueen Zañajoen laaksosta Nanchocista on löydetty varhaisia kastelukanavia noin kuudentuhannen vuoden takaa ja suunnilleen samoihin aikoihin sinne rakennettiin kaksi pitkulaista maakumpua, jotka lienevät liittyneet varhaisiin uskonnollisiin uhrirituaaleihin ja yhteiskunnan jakautumiseen kahteen ryhmään.  Ehkä noin 4200–4000 eaa. Lurinin laakson Cerro Palomasta on löydetty osittain maahan upotettu neliömäinen huolellisesti kivetty syvennys, joka on luultavasti julkisen rakennelman perustus.
Noin 3500 vuotta eaa. Anconissa ja Chilcassa viljeltiin puuvillaa ja asuttiin kiviseinäisten, ruokokattoisten talojen muodostamissa kylissä.
Noin 5000 vuotta sitten Perun ilmasto muuttui kuivemmaksi ja viileämmäksi, ja asutus siirtyi jokilaaksoihin.
Varhaiset temppelikeskukset syntyivät lähinnä Perun rannikoille ja jokilaaksoihin noin 3500–2600, näitä olivat muun muassa Huaricanga ja Caral,  jossa oli tuhansia asukkaita.
Keski-Andien kulttuurin vaiheita > Alkujakso

Saviastioiden valmistamisen taito levisi Peruun pohjoisesta Ecuadorista ja Kolumbiasta noin 2000 eaa. Siitä alkoi varhaiskeraaminen kausi eli ns. alkujakso, jolloin tehtiin paljon suuria U:n muotoisia temppeleitä, jotka liittynevät moninaisiin uhrirituaaleihin, kenties ihmisuhreihinkin. Aika oli sotaista. Asutuskeskukset olivat suuria. Tunnetuin niistä on Cerro Sechin Casmajoen laaksossa. Kullan ja kuparin sulatus saattoi alkaa jo 2000 eaa., mutta kuparin sulatus viimeistään noin 1400–1100 eaa.. Varhaista metallinkäsittelyä on löydetty muun muassa Kotoshista.
Keski-Andien kulttuurin vaiheita > Varhainen horisontti

Keski-Andien varhainen horisontti noin 900–200 eaa. oli Perun intiaanikulttuurien historiassa kausi, jolloin Chávinkulttuuri levittäytyi laajalle alueelle. Muita ajan kulttuureja olivat Paracas Etelä-Perun rannikolla, Cupisnique Pohjois-Perun rannikolla, Sechura ja Ancón.
Rannikon keskukset heikkenivät ja romahtivat noin 1000–700 eaa. ehkä kuivuuden takia. El Niño -ilmiö näyttää voimistuneen samoihin aikoihin noin 1200–800 eaa. Chavín oli ensimmäinen laaja kulttuuriaalto vuoristossa noin 1000 eaa. jonka leviäminen saattoi liittyä voimakkaaseen maissin terassiviljelyyn. Näihin aikoihin maissi tuli merkittäväksi ravinnon lähteeksi koko Perussa. Samaan aikaan kangaspuut yleistyivät ja metallien käsittelytaito kehittyi, kullan rinnalle tuli muita metalleja. Ensi kertaa kairausnäytteissä näkyy noin vuonna 700 eaa. kuparin aiheuttama saastuminen. Metalli ei ollut vieläkään yleistä. Chavínin hajottua syntyi paikalliskulttuureja, muun muassa Pohjois-Perun rannikon Moche. Se tunnetaan muun muassa taitavasti tehdyistä saviastioista ja metallitöistään.