stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Minun jouluni (Antti Tuiskun albumi)

| Minun jouluni Antti Tuisku |
| --- | --- | --- |

Studioalbumin tiedot
 Julkaistu: 14. marraskuuta 2005
 Tyylilaji: pop, R&B
 Kesto: 41.41
 Levy-yhtiö: Sony BMG
Listasijoitukset
  3. (albumilista)    4. (midprice)
Antti Tuiskun muut julkaisut
| Antti Tuisku 2005 | Minun jouluni 2005 | New York 2006 |
Singlet albumilta Minun jouluni
 ”Lämmin lumi peittää maan” Julkaistu: 2005 (promo)
Minun jouluni on Antti Tuiskun vuonna 2005 julkaistu joulualbumi. Albumin myynti ylitti kultalevyrajan ja se sijoittui Suomen virallisella listalla korkeimmillaan kolmanneksi.
Albumi saavutti kultalevyn rajan julkaisuvuonnaan 2005.
Kappaleet

Palaan kotiin – 4.48
Lämmin lumi peittää maan – 3.59
Menneen talven lumet – 3.18
Sydämeeni joulun teen – 4.40
Musta joulu – 3.36
Oi jouluyö – 4.09
Pelasta maailma – 4.34
Vierelläsi – 3.50
Jos sä meet – 2.36
Hiljaisuus – 5.21
Minun jouluni (Eino Grönin albumi)

| Minun jouluni Eino Grön |
| --- | --- | --- |

Studioalbumin tiedot
 Julkaistu: 2007
 Tyylilaji: iskelmä
 Kesto: 47.03
 Levy-yhtiö: AXR
Eino Grönin muut julkaisut
| Jokainen päiväni – Kauneimmat lauluni 2006 | Minun jouluni 2007 | Tämä elämä – Kaikkien aikojen parhaat 2008 |
Minun jouluni on suomalaisen Eino Grönin kokoelma-albumi vuodelta 2007.
Kappaleet

Kirkossa – 3.01
Me Käymme Joulun Viettohon – 2.59
En Etsi Valtaa Loistoa – 3.17
Tuikkikaa, oi joulun tähtöset – 3.13
Valkea joulu – 2.54
Minun jouluni – 2.35
Tule, joulu kultainen – 3.19
Näin lapsuusjouluna laulettiin – 2.52
Sydämeeni joulun teen – 3.57
Sylvian joululaulu – 4.21
Varpunen jouluaamuna – 3.18
Ensimmäinen joulu – 3.02
Jouluyö, Juhlayö – 3.32
Oi Jouluyö – 4.36
Metsäviklo

| Metsäviklo |
| --- | --- |

Uhanalaisuusluokitus
 Elinvoimainen  
  
Suomessa:
 Elinvoimainen  
Tieteellinen luokittelu
Domeeni::  Aitotumaiset Eucarya
Kunta::  Eläinkunta Animalia
Pääjakso::  Selkäjänteiset Chordata
Alajakso::  Selkärankaiset Vertebrata
Luokka::  Linnut Aves
Lahko::  Rantalinnut Charadriiformes
Alalahko::  Kahlaajat Charadrii
Heimo::  Kurpat Scolopacidae
Suku::  Viklot Tringa
Laji::  ochropus
Kaksiosainen nimi
 Tringa ochropus  Linnaeus, 1758 

Katso myös
   Metsäviklo Wikispeciesissä   Metsäviklo Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OKIUCN-testi OK: 
Metsäviklon munia.
Metsäviklo (Tringa ochropus) on pienikokoinen kahlaajalintu.
Koko ja ulkonäkö

Linnun pituus on 20–24 cm, siipien kärkiväli 39–44 cm ja paino 50–120 g. Lintu muistuttaa liroa, mutta on selästä tummempi, lähes musta pienin valkein täplin, ja sen koivet ovat harmaanvihreät. Yläperä on kirkkaanvalkea rajoittuen jyrkästi tummaan selkään. Kutsuääni on voimakas ja melodinen ’tjyit–vit–vit’, varoitus hakkaava ’kip–kip–kip...’. Laulu esitetään soidinlennossa, ja se on erittäin miellyttävän kuuloinen nouseva ja laskeva sarja kutsuäänimäisiä säkeitä.
Vanhin suomalainen rengastettu metsäviklo on ollut 5 vuotta, 9 kuukautta ja 2 päivää vanha. Euroopan vanhin on ollut vähintään 11 vuoden ja 6 kuukauden ikäinen brittiläinen lintu.
Levinneisyys

Metsäviklojen parimäärä Suomessa on 50 000–80 000. EU:n alueella pesii 150 000–200 000 paria. Maailman populaation kooksi arvioidaan 1,2–4 miljoonaa yksilöä.
Metsäviklo on muuttolintu, joka pesii Euroopan ja Aasian subarktisessa ilmastossa ja talvehtii Etelä-Euroopassa, Etelä-Aasiassa ja Afrikassa. Lintulaji saapuu Suomeen huhtikuussa ja lähtee syysmuutolle kesäkuusta alkaen elokuun loppuun.
Elinympäristö

Metsäviklon elinympäristöä ovat ikkonaiset metsäalueet, eritoten korvet, joissa on järviä, lampia ja jokia. Muuttoaikoina laji on myös märillä rantaniityillä.
Lisääntyminen

Metsäviklon pesä on tavallisesti puussa vanhassa rastaan tai oravan pesässä. Naaras munii toukokuussa 4 munaa, joita molemmat puolisot hautovat noin 3 viikkoa. Poikaset ovat pesäpakoisia, ja ne joko hyppäävät maahan tai emot kantavat ne lähimmälle kosteikolle. Ne oppivat lentämään 3–4 viikon ikäisinä. Molemmat emot huolehtivat aluksi poikueesta, mutta naaras jättää huolenpidon koiraalle ennen kuin poikaset lentävät.
Ravinto

Metsäviklon ravintoa ovat hyönteiset, kotilot, madot, kasvien versot ja silmut.
Aiheesta muualla

Hildén, Olavi 1974: Metsäviklopuolisoiden osallistumisesta poikasten hoitoon. - Lintumies 3-4.1974 s. 116-117. SLY.
Metsäviklo Lintukuva-verkkopalvelussa
LuontoPortti: Metsäviklo (Tringa ochropus)
ITIS: Tringa ochropus (englanniksi)
San Mamés

| San Mamés |
| --- | --- |
 Stadion Nerviónjoelta nähtynä.
Rakennuksen tiedot
Rakennustyöt aloitettu:  25. kesäkuuta 2010
Avattu:  16. syyskuuta 2013
Omistaja:  San Mamés Barria S.L.
Kenttä:  luonnonnurmi
Kustannukset:  173 miljoonaa euroa
Arkkitehti:  César Azcárate
Käyttäjät
 Athletic Bilbao 
Katsojakapasiteetti
 53 332 
Lisää rakennusartikkeleitaArkkitehtuurin teemasivulla
Estadio de San Mamés on jalkapallostadion Bilbaossa Espanjassa. Se on Espanjan korkeimmalla sarjatasolla Primera Divisiónissa pelaavan Athletic Bilbaon kotistadion kaudesta 2013–2014 alkaen.
Stadion sijaitsee Nerviónjoen rannalla vanhan San Mamés -stadionin vieressä, jolla Athletic pelasi vuosina 1913–2013. Uuden stadionin peruskivi muurattiin 26. toukokuuta 2010, ja rakennustyöt alkoivat virallisesti kuukautta myöhemmin, 25. kesäkuuta. Ensimmäinen vaihe, johon kuuluu kolme neljästä katsomosta, valmistui kauden 2013–2014 alussa, jolloin Athletic siirtyi pelaamaan stadionille. Neljäs katsomo eli kaakkoinen päätykatsomo tulee osin vanhan stadionin paikalle ja rakennetaan kun vanha stadion on purettu pois sen tieltä. Koko stadionin on määrä olla valmis maaliskuussa 2015.
Arkkitehti César Azcáraten suunnitteleman stadionin lopullinen katsojakapasiteetti on 53 332. Kaudella 2013–2014 kapasiteetti on 36 159, hieman vähemmän kuin vanhan stadionin. Stadionin kustannusarvio on 173 miljoonaa euroa. San Mamés Barria S.L. -stadionyhtiöön ovat seuran (50 miljoonaa euroa) lisäksi sijoittaneet Bilbaon kaupunki (11), Vizcayan maakunta (50) ja Baskimaan itsehallintoalue (50) sekä BBK-pankki (50). Stadionin yhteyteen rakennetaan julkiseen käyttöön tulevia tiloja, kuten yleisurheilun harjoittelupaikkoja, uimala ja urheilutieteen keskus.
Stadion avattiin Athleticin ja Celtan välisellä liigaottelulla 16. syyskuuta 2013. Athletic voitti ottelun 3–2, ja stadionin ensimmäisen maalin teki Celtan Charles.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta San Mamés Wikimedia Commonsissa
Stadion Estadios de Fútbol en España -sivustolla (englanniksi)
Primera Divisiónin stadionit kaudella 2016–2017
Anoeta
Balaídos
Benito Villamarín
Butarque
Camp Nou
El Molinón
El Sadar
Estadio de la Cerámica
Gran Canaria
Ipurua
La Rosaleda
Los Cármenes
Mendizorrotza
Mestalla
RCDE Stadium
Riazor
San Mamés
Sánchez Pizjuán
Santiago Bernabéu
Vicente Calderón
Matakana (saari)

Matakana
Matakana kartalla
| --- | --- |
Sijainti:  Bay of Plenty  Uusi-Seelanti
Vesialue:  Tyynimeri 
Korkein kohta:  9  m 
Pinta-ala:  60,7 km²
| --- | --- |
Asukasluku:  255 (2013)
muokkaa - muokkaa wikitekstiä - muokkaa Wikidataa
Matakana on noin 20 kilometrin pituinen saari Uuden-Seelannin Pohjoissaaren lähellä, Taurangan kaupungin edustalla. Saarella on 255 (2013) asukasta, suurin osa heistä maoreja. Matakanan ja Taurangan välillä on päivittäinen lauttayhteys.
Santa Cruzin piirikunta

Santa Cruzin piirikunta seuraavien paikkojen nimi:
Santa Cruzin piirikunta, Arizona
Santa Cruzin piirikunta, Kalifornia.
| --- | --- |
: Tämä on täsmennyssivu, joka luettelee monimerkityksisen käsitteen eri merkitykset tai useita eri henkilöitä. Artikkelisivuja, joiden nimessä tai tekstissä lukee ”Santa Cruzin piirikunta”, voi hakea sivunnimihaulla, laajalla sivunnimihaulla tai tekstihaulla.
Sie Christiernsson

Sie Christiernsson suunnilleen vuonna 1900.
Sofia (Sie) Dorothea Christiern(s)son (6. heinäkuuta 1859 Pori – 8. lokakuuta 1923) oli suomalaissyntyinen ruotsalainen teatteriohjaaja.
Christiernson kävi Kuninkaallisen teatterin oppilaskoulun ja oli kiinnitettynä näyttelijäksi Dramateniin Tukholmaan 1880–1881, Göteborgin Stora teaterniin 1881–1882, Tukholman Södra teaterniin 1890–1897. Hän työskenteli ohjaajana Albert Ranftin kiertävän operettiseurueen mukana vuodesta 1909.
Christiernsonin vanhemmat olivat tulitikkutehtailija Theodor Valenkampf ja Sophie Wassberg. hän oli vuodesta 1882 naimisissa teatteri-intendentti Henrik Christiernsonin kanssa.
Mikä minusta tulee isona?

| Mikä minusta tulee isona? Hevisaurus |
| --- | --- | --- |

Studioalbumin tiedot
 Julkaistu: 1. syyskuuta 2017
 Formaatti: CD, digitaalinen
 Tyylilaji: lastenmusiikki, heavy metal
 Kesto: 41.30
 Levy-yhtiö: Sony
Listasijoitukset
  7.
Hevisauruksen muut julkaisut
| Soittakaa Juranoid! 2015 | Mikä minusta tulee isona? 2017 | Bändikouluun! 2019 |
Mikä minusta tulee isona? on suomalaisen Hevisauruksen seitsemän studioalbumi, joka julkaistiin 1. syyskuuta 2017. Yhtye esitti syys–lokakuussa 2017 samannimistä musikaalia Linnanmäen Peacock-teatterissa. Sen käsikirjoittivat Kiti Kokkonen ja Olavi Tikka.
Albumi sijoittui Suomen virallisella listalla sijalle 29, ja fyysisten albumien joukossa parhaimmillaan sijalle 7.
Kappaleet

Mikä minusta tulee isona? – 3.47
Maailmanpelastajat – 3.39
Hevikopteri – 3.54
Pöllönsilmä – 3.22
Ihmepähkinä – 4.14
Metsänkeiju – 3.41
Popkornipulla – 3.00
Kyläluuta – 4.16
Avaruuden autokorjaamo – 3.59
Aarrejahti – 3.27
Räyh! – 4.11
Vierailijat

Mika Tyyskä - soolokitara kappaleessa "Pöllönsilmä"
Teemu Mäntysaari - 1. kitarasoolo kappaleessa "Maailmanpelastajat"
Kiko Loureiro - soolokitara kappaleessa "Mikä minusta tulee isona?"
Joona Björkroth - 2. kitarasoolo kappaleessa "Maailmanpelastajat"
Pekka Olkkonen - soolokitara kappaleessa "Ihmepähkinä"
Arvostelut

Keskisuomalainen:
Aiheesta muualla

Mikä minusta tulee isona? Discogsissa. (englanniksi)
Albumi Mikä minusta tulee isona? Encyclopaedia Metallum -sivustolla (englanniksi)
Mikään ei riitä

| Mikään ei riitä Kaija Koo |
| --- | --- | --- |

Studioalbumin tiedot
 Julkaistu: 29. huhtikuuta 2002
 Tuottaja(t): Markku Impiö, Jesse Vainio
 Tyylilaji: rock, pop
 Kesto: 41.00
 Levy-yhtiö: Universal Music
Listasijoitukset
  2. (19/2002) 
Kaija Koon muut julkaisut
| Tuuleen piirretyt vuodet 1980–2000 2000 | Mikään ei riitä 2002 | Viiden minuutin hiljaisuus 2004 |
Mikään ei riitä on Kaija Koon albumi, joka julkaistiin vuonna 2002.
Kappaleet

Kaikki kappaleet on säveltänyt ja sanoittanut Markku Impiö, ellei toisin mainita.
Yhtä kaikki – 3.10
Hakaniemen pitkä silta – 3.38 (san. Kaija Koo, Markku Impiö)
Mikään ei riitä – 3.56 (san. Kaija Koo, Markku Impiö)
Saa koskettaa – 3.46 (san. Kaija Koo, Markku Impiö)
Hallelujaa – 4.00
O-ou – 3.48
Et voi satuttaa enää – 4.25
Nuku pois – 3.29
Sä oot täällä tänään – 4.32
Mitä jäljelle jää – 3.18
Siellä jossain – 2.53
Kokoonpano

Kaija Koo – laulu
Juha Lanu – kitara
Timo Kämäräinen – kitara (kappale 3)
Harri Rantanen – bassokitara
Jesse Vainio – rummut
Kalle Torniainen – rummut (kappaleet 5, 6, 8 ja 11)
Abdissa Assefa – lyömäsoittimet
Kokoonpano > Tuotanto

Jesse Vainio – tuottaja, äänittäjä, miksaaja, musiikkiohjelmointi
Markku Impiö – tuottaja, äänittäjä, miksaaja, kosketinsoitin, musiikkiohjelmointi
Pauli Saastamoinen – masteroija
Sampo Hänninen – kansikuva
Kira Gluschkoff – valokuvat
Aiheesta muualla

Mikään ei riitä Discogs-sivustolla
Kaija Koo
| --- | --- |
Studioalbumit:   Kun savukkeet on loppuneet  Tuulten viemää  Tuulikello  Unihiekkamyrsky  Operaatio jalokivimeri  Tinakenkätyttö  Mikään ei riitä  Viiden minuutin hiljaisuus  Joulukirkossa  H-Hetki  Irti  Kuka sen opettaa  Sinun naisesi  Taipumaton 
Kokoelmat:   Tuuleen piirretyt vuodet 1980–2000  Minä olen muistanut  Kaunis rietas onnellinen – Parhaat 1980–2011 
Sarjojen kokoelmat:   Suomen parhaat  Lauluja rakkaudesta  Tähtisarja – 30 suosikkia  Suomiklassikot 2 
Singlet:   ”Velho / Kolmen jälkeen aamulla”  ”Tyhjyys / Kuka huutaa”  ”Kaikki vanhat filmit”  ”Kun savukkeet on loppuneet”  ”Pelkään sua, pelkäät mua”  ”Kuka keksi rakkauden”  ”Hanat aukeaa”  ”Niin kaunis on hiljaisuus”  ”Tule lähemmäs beibi”  ”Kylmä ilman sua”  ”Seuraavassa elämässä”  ”Taivas sisälläni”  ”Viisi vuodenaikaa”  ”Tuulikello”  ”Maailman tuulet vie”  ”Minä muistan sinut”  ”Minun tuulessani soi”  ”Päivät lentää”  ”Siipiveikko”  ”Valomerkin aikaan”  ”Tinakenkätyttö”  ”Isä”  ”Ex-nainen”  ”Antaa olla”  ”Mikään ei riitä”  ”Yhtä kaikki”  ”Mentävä on”  ”Vapaa”  ”Kaunis rietas onnellinen”  ”Kuka sen opettaa”  ”Supernaiset”  ”Surulapsi”  ”Ajoin koko yön”  ”En pelkää pimeää”  ”Siniset tikkaat”  ”Nää yöt ei anna armoo”  ”Paa mut cooleriin”  ”Mun sydän”  ”Tule lähemmäs beibi 2018”  ”Pelkkää voittoo”  ”Onnellinen loppu”  ”Hullut päivät”  ”Taipumaton”  ”Sattuu”  ”Nopee hopee”  ”Vapaa (Mestarit)”  ”Onnea matkaan” 
Muuta:   Diskografia  Luettelo kappaleista
Mika Loikkanen

Mika Petri Loikkanen (s. 20. helmikuuta 1974 Helsinki) on suomalainen kiekonheittäjä. Loikkanen voitti kiekonheiton Suomen mestaruuden Joensuussa vuonna 2002 tuloksella 59,72. Lisäksi hänellä on seitsemän SM-hopeaa (1994, 1996, 1997, 2001, 2005, 2006 ja 2007) ja neljä SM-pronssia (1999, 2004, 2010 ja 2011). Hallista hänellä on neljä SM-hopeaa (2006, 2009, 2010 ja 2011) ja kaksi pronssia (2008 ja 2012).
Loikkanen osallistui Münchenin EM-kisoihin vuonna 2002 ja Göterborgin EM-kisoihin vuonna 2006, mutta ei selvinnyt kummankaan karsinnasta finaaliin.
Loikkasen ennätys on Helsingborgissa Ruotsissa syyskuussa 2007 heitetty 63,17. Vuonna 1991 hän teki 17-vuotiaiden Suomen ennätyksen 1,75 kilon kiekolla (57,80) ja normaalikiekolla (53,36). Kuulaa Loikkanen on työntänyt parhaimmillaan 16,75 (vuonna 2002).
Loikkanen edustaa seuratasolla Järvenpään Palon Yleisurheilijoita ja häntä valmentaa Jorma Haaranen.
Aiheesta muualla

Mika Loikkanen Tilastopaja (vaatii kirjautumisen, maksullinen palvelu).
Mohamad Ali

| Henkilötiedot |
| --- | --- | --- | --- |
Syntymäaika: 1. tammikuuta 1992
Syntymäpaikka: {{{syntymäpaikka}}}, Syyria
Pelipaikka: Keskikenttäpelaaja
Seura
Seura: Tishreen SC
Seurat
| Vuodet | Seura | O | (M) |
| 2009- | Tishreen SC |  |  |
 Seurajoukkueuran tilastot kattavat vain kansalliset sarjat, päivitetty 20.4.2011.
Mohamad Ali (arab. محمد علي‎; s. 1. tammikuuta 1992) on syyrialainen jalkapalloilija, pelipaikaltaan keskikenttäpelaaja. Hän edustaa seuratasolla maansa pääsarjassa pelaavaa Tishreen SC:tä. Ali pelasi Syyrian alle 17-vuotiaiden maajoukkueessa, jossa hän teki kaksi maalia ikäluokan Aasian-mestaruuskilpailuissa 2008.
Sapotillakasvit

| Sapotillakasvit |
| --- | --- |
 Sapotillapuu (Manilkara zapota)
Tieteellinen luokittelu
Domeeni::  Aitotumaiset Eucarya
Kunta::  Kasvit Plantae
Alakunta::  Putkilokasvit Tracheobionta
Kaari::  Siemenkasvit Spermatophyta
Alakaari::  Koppisiemeniset Magnoliophyta
Lahko::  Ericales
Heimo::  Sapotillakasvit Sapotaceae  Juss.
Synonyymit
 Achradaceae Vest  Boerlagellaceae H. J. Lam  Bumeliaceae Barnhart  Sarcospermataceae H. J. Lam 
Katso myös
   Sapotillakasvit Wikispeciesissä   Sapotillakasvit Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OK: 
Sapotillakasvit eli sapotillapuukasvit (Sapotaceae) on kasviheimo lahkossa Ericales. Heimoon kuuluu noin 1100 kasvilajia, jotka jaetaan lähteestä riippuen 53–58 sukuun. Heimon lajit ovat lähinnä trooppisten alueiden puita. Monet lajit ovat ravintokasveina viljeltyjä hedelmäpuita.
Kuvaus

Sapotillakasvit ovat monivuotisia puuvartisia kasveja. Useimmat lajit tuottavat lateksimaista maitiaisnestettä. Lehdet ovat yleensä asettuneet kierteisesti tai vuorottaisesti, joillakin lajeilla tosin vastakkaisesti. Ne ovat muodoltaan soikeat tai suikeat ja ehytlaitaiset. Kukat ovat yleensä pienissä ryhmissä lehtihangoissa. Ne voivat olla yksi- tai kaksineuvoisia. Verhiö koostuu joko yhdestä 4–6 verholehden kiehkurasta, tai kahdesta 2–4 verholehden kiehkurasta. Terälehtiä on usein enemmän kuin verholehtiä, jopa kaksinkertainen määrä. Heteet ovat asettuneet terälehtiin nähden vastakkain ja niitä on yhtä monta kuin terälehtiä. Hedelmä on tyypiltään marja tai luumarja. Siementen lukumäärä vaihtelee.
Luokittelu

Sapotillapuukasvit jaetaan kolmeen alaheimoon:
Luokittelu > 1. Sarcospermatoideae Swenson & Anderberg

Alaheimossa on vain suku Sarcosperma, jonka kuusi lajia kasvaa Kaakkois-Aasiassa. Kasvien lehdet ovat korvakkeelliset. Kukintolapakko on hyvin kehittynyt, itse asiassa se on surkastunut haara. Kukassa on toimivien heteiden lisäksi lyhyitä, leveitä ja suomumaisia joutoheteitä. Kehrä puuttuu. Yksi tai kaksi yhteen kasvanutta emilehteä muodostaa sikiäimen, jonka päässä on tukeva vartalo. Siemenet ovat pyöreitä ja vailla ravintovarastoa eli endospermiä.
Luokittelu > 2. Sapotoideae Eaton

Alaheimo koostuu 27 suvusta ja 543 lajista, joiden levinneisyys on pantrooppinen. Lehdet ovat korvakkeelliset tai korvakkeettomat. Suurimmat suvut ovat Palaquium (120 lajia), mahuapuut (Madhuca, 110 lajia), sapotillapuut (Manilkara, 80 lajia), marmulanot (Sideroxylum, 75 lajia) ja baulapuut (Mimusops, 50 lajia).
Luokittelu > 3. Chrysophylloideae Luersson

Alaheimo käsittää 25 sukua ja 550 lajia kaikkialla tropiikissa. Lehdet ovat korvakkeettomat. Heteet sijaitsevat tavallisesti korkealla teriötorvessa, ja toisinaan kukassa on myös joutoheteitä. Vartalossa on useita erillisiä luottipintoja. Siemenessä on runsas endospermi tai se puuttuu kokonaan. Sirkkalehdet ovat kookkaita, kasvulehtimäisiä. Runsaslajisimmat suvut ovat poutapuut (Pouteria, lajiluku mahdollisesti 235), Planchonella (110 lajia), tähtiomenat (Chrysophyllum, 80 lajia), Pleioluma (noin 40 lajia) ja balatapuut (Micropholis, 38 lajia).
Luokittelu > Sukuja

| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
|  Argania  Aubregrinia  Aulandra  Autranella  Baillonella  Beccariella  Boerlagella  Breviea  Burckella  Capurodendron  Chromolucuma  Chrysophyllum – tähtiomenat  Delpydora  Diploknema  Diploon  Donella  Eberhardtia  Ecclinusa  Elaeoluma |  Englerophytum – silkkilavat  Faucherea  Gluema  Inhambanella  Isonandra  Labourdonnaisia  Labramia  Lecomtedoxa  Leptostylis  Letestua  Madhuca – mahuapuut  Magodendron  Manilkara – sapotillapuut  Micropholis – balatapuut  Mimusops – baulapuut  Neohemsleya  Neolemonniera  Niemeyera  Northia  Omphalocarpum |  Palaquium  Payena  Pichonia  Planchonella  Pouteria – poutapuut  Pradosia  Pycnandra  Sarcaulus  Sarcosperma  Sersalisia  Sideroxylon – marmulanot  Synsepalum – taikamarjat  Tieghemella – makorepuut  Tridesmostemon  Tsebona  Van-royena  Vitellaria – voipuut  Vitellariopsis  Xantolis |
Levinneisyys

Sapotillakasveja tavataan kaikkialla maailman trooppisilla alueilla.
Käyttö

Useat lajit tuottavat syötäviä hedelmiä, kuten lukuma (Pouteria lucuma), sapotillapuu (Manilkara zapota) ja Synsepalum dulcificum. Voipuun (Vitellaria paradoxa) siemenistä saadaan karitevoita, jota käytetään raaka-aineena kosmetiikkatuotteissa. Lisäksi Palaquium-suvun lajien maitiaisnesteestä on tehty guttaperkkaa.
Kuvia

Intianbaulapuu (Mimusops elengi)
Öljymahuapuu (Madhuca longifolia)
Voipuu (Vitellaria paradoxa)
San Mamés (1913)

| San Mamés> La Catedral |
| --- | --- |
 San Mamés Eurooppa-liigan ottelussa.
Rakennuksen tiedot
Sijainti:  Bilbao, Vizcaya, Baskimaa, Espanja
Rakennustyöt aloitettu:  20. tammikuuta 1913
Avattu:  21. elokuuta 1913
Suljettu:  6. kesäkuuta 2013
Omistaja:  Athletic Club
Hoitaja:  Athletic Club
Kenttä:  luonnonnurmi
Arkkitehti:  Manuel María Smith
Käyttäjät
 Athletic Club 
Katsojakapasiteetti
 39 750 
Kentän mitat
 104 × 68 
Lisää rakennusartikkeleitaArkkitehtuurin teemasivulla
Estadio de San Mamés, lempinimeltään La Catedral (suom. katedraali), oli jalkapallostadion Bilbaossa, Espanjan Baskimaalla. Se toimi bilbaolaisen jalkapalloseuran Athletic Clubin kotistadionina vuosina 1913–2013. Stadionin lopullinen yleisökapasiteetti oli 39 750.
Stadion sai nimensä sen lähistöllä sijainneesta, samannimisen pyhimyksen mukaan nimetystä San Mamésin mielisairaalasta, jonka maille stadion rakennettiin. Mamés kuvattiin ikoneissa usein leijonan kanssa, mistä puolestaan tulee Athleticin lempinimi Los Leones (suom. leijonat). San Mamésin stadionin suunnitteli arkkitehti Manuel María Smith. Tontti ja rakennustyöt maksoivat yhteensä 89 000 pesetaa, ja stadionin alkuperäinen kapasiteetti oli 3 500. Stadionin peruskivi muurattiin 20. tammikuuta 1913, ja se avattiin 21. elokuuta samana vuonna Athleticin ja Racing Irúnin välisellä ottelulla. Pichichi sai kunnian olla ensimmäinen maalintekijä. Vuonna 1926 stadionille pystytettiin Pichichiä esittävä rintakuva, jonka vierelle jokaisen stadionilla ensimmäistä kertaa vierailleen joukkueen oli tapana tuoda kukkakimppu edesmenneen pelaajan kunniaksi.
San Mamés oli ainoa stadion, joka oli mukana Espanjan jalkapallon pääsarjan Primera Divisiónin 82 ensimmäisellä kaudella. Stadionilla pelattiin myös vuoden 1982 maailmanmestaruuskilpailuiden otteluita, jota tarkoitusta varten se uudistettiin lähes täysin.
Kaudeksi 2013–2014 Athletic siirtyi uudelle samannimiselle stadionille, joka rakennettiin vanhan stadionin viereen. Vanhan stadionin purkutyöt alkoivat 6. kesäkuuta 2013.
1982 MM-kilpailuiden ottelut San Mamésilla

San Mamésilla pelattiin vuoden 1982 maailmanmestaruuskilpailuiden alkulohkon neljä otteluita Englannin, Kuwaitin, Ranskan ja Tšekkoslovakian välillä.
| Päivä | Kotijoukkue | Tulos | Vierasjoukkue |
| --- | --- | --- | --- |
| 16. kesäkuuta 1982 |  Englanti | 3–1 |  Ranska |
| 20. kesäkuuta 1982 |  Englanti | 2–0 |  Tšekkoslovakia |
| 25. kesäkuuta 1982 |  Englanti | 1–0 |  Kuwait |
Aiheesta muualla

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
San Mamésin esittely Athletic Clubin sivustolla (espanjaksi)
Sidónio Pais

Sidónio Pais
Sidónio Bernandino Cardoso da Silva Pais (1. toukokuuta 1872 Coimbra – 14. joulukuuta 1918 Lissabon) oli portugalilainen poliitikko. Hän toimi maansa pääministerinä 1917–1918 ja presidenttinä huhtikuusta 1918 kuolemaansa.
Pais pääsi parlamentin jäseneksi 1911, ja pian hän toimi lyhyen aikaa maansa talousministerinä. Vuosina 1912–1916 hän oli suurlähettiläänä Berliinissä. 5. joulukuuta 1917 hän nousi johtamansa vallankaappauksen avulla Portugalin pääministeriksi. Hänet valittiin presidentiksi vaaleilla 28. huhtikuuta 1918.
Pais selvisi presidenttiytensä aikana yhdestä murhayrityksestä, mutta hänet ammuttiin kuoliaaksi Lissabonissa 14. joulukuuta 1918.
Shenzhen Bay Sports Center

| Shenzhen Bay Sports Center |
| --- | --- |

Rakennuksen tiedot
Sijainti:  Shenzhen, Kiina
Koordinaatit:  22.521715°N, 113.944273°E
Avattu:  2011
Hoitaja:  Shenzhen Sports Bureau
Arkkitehti:  AXS SATOW Beijing Urban Engineering Design & Research Institute
Lisää rakennusartikkeleitaArkkitehtuurin teemasivulla
Shenzhen Bay Sports Center on monikäyttöstadion Shenzhenissä, Kiinassa. Stadionilla on tilat pöytätennis-, uinti- ja jalkapallokilpailuille. Stadionilla järjestettiin vuoden 2011 kesäuniversiadien avajaiset ja kilpailutapahtumia.
Hongkongin vuoden 2019 mielenosoitusten aikana stadion on toiminut Kiinan kommunistisen puolueen puolisotilaallisten poliisivoimien tukikohtana näiden valmistautuessa terrorisminvastaiseksi julistamaansa operaatioon mielenosoittajia vastaan.
Aiheesta muualla

Tietoja stadionista
San Lorenzo (1768)

| San Lorenzo |
| --- | --- |

Aluksen vaiheet
Rakentaja:  Astillero Real, Guarnizo, Santander
Laskettu vesille:  10. lokakuuta 1768
Palveluskäyttöön:  joulukuu 1768
Poistui palveluskäytöstä:  1813
Loppuvaihe:  uponnut 1815
Tekniset tiedot
Uppouma:  1 633 t (arqueo)
Pituus:  52,73 m
Leveys:  15,65 m
Syväys:  7,65 m
Miehistöä:  550
Aseistus
Aseistus:  alempi tykkikansi: 28 × 24 naulan tykkiä ylempi tykkikansi: 30 × 18 naulan tykkiä puolikansi: 8 × 8 naulan tykkiä etukansi: 4 × 8 naulan tykkiä
San Lorenzo oli Espanjan laivaston vuonna 1768 vesille laskettu San Juan Nepomuceno -luokan kaksikantinen 70-tykkinen linjalaiva.
Valmistus

Jorge Juan y Santacilian suunnittelema alus tilattiin kuninkaalliselta telakalta Guarnizosta. Alus laskettiin vesille 10. lokakuuta 1768 ja otettiin palvelukseen joulukuussa ensimmäisenä päällikkönään Joaquín de Olivares.