stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Kansakunnan olohuone

| Kansakunnan olohuone |
| --- | --- |
 Elokuvan juliste.
Ohjaaja:  Jukka Kärkkäinen
Käsikirjoittaja:  Jukka Kärkkäinen Sini Liimatainen Jani Kumpulainen Sami Jahnukainen
Tuottaja:  Sami Jahnukainen
Kuvaaja:  J-P Passi Jani Kumpulainen Jukka Kärkkäinen Sini Liimatainen Mika Kamula
Leikkaaja:  Timo Peltola Jukka Kärkkäinen
Valmistustiedot
Valmistusmaa:  Suomi
Tuotantoyhtiö:  Mouka Filmi Yleisradio
Ensi-ilta:  11. syyskuuta, 2009
Kesto:  82 min
Alkuperäiskieli:  suomi
Aiheesta muualla
IMDb 
Elonet
AllMovie
Infobox OKNimi-testi OK: 
Kansakunnan olohuone on Jukka Kärkkäisen dokumenttielokuva (2009), joka nimensä mukaisesti kertoo kansalaisten "kaikkein pyhimmästä" eli suomalaisista olohuoneista. Filmi oli DocPoint-festivaalin yleisösuosikkeja ja pääsi syksyllä 2009 myös teatterilevitykseen, mutta ei saavuttanut teatterilevityksessä suosiota. Elokuva voitti vuoden 2009 Parhaan dokumentin Jussin.
Rooleissa

Tero
Jalle
Teuvo
Erkki
Ritva
Arvi Kemppi
Mauno
Jaana
Aiheesta muualla

http://ohjelmat.yle.fi/dokumenttiprojekti/ohjelmisto/kansakunnan_olohuone (Arkistoitu – Internet Archive)
Kotisivu
Kansakunnan olohuone Internet Movie Databasessa (englanniksi)
Katariinankatu

Katariinankatu syyskuussa 2022.
Katariinankatu (ruots. Katarinegatan) on 120 metriä pitkä katu Helsingin kantakaupungissa Kruununhaassa. Sen eteläinen päätepiste on Kauppatorin reunaa pitkin kulkeva Pohjoisesplanadi, pohjoisessa se päättyy Aleksanterinkadulle Senaatintorin kaakkoisnurkassa.  Sen suorana, mutta leveämpänä jatkeena pohjoiseen on Siltavuorelle saakka kulkeva Snellmaninkatu.
Katariinankadun länsipuolinen kortteli on nimeltään Leijona ja itäpuolinen Elefantti. Ympäröivä rakennuskanta on empiretyylistä ja kuuluu kaikista vanhimpaan Helsingissä. Katu onkin siitä Suomen oloissa harvinaislaatuinen, että sen kaikki rakennukset ovat joko 1800- tai 1700-luvulta. Rakennuksiin kuuluvat länsipuolella mm. Helsingin kaupungintalo (Carl Ludvig Engel, 1833) Kauppatoria vasten ja Bockin talo (1763) Senaatintoria vasten ja itäpuolella mm. entinen Kleinehin talo (Pehr Granstedt, 1815) Kauppatoria vasten ja Sederholmin talo (1757) Aleksanterinkadun kulmassa.
Katariinankatu on Helsingin keskustan useimpia muita katuja selvästi kapeampi. Se on yksisuuntainen etelästä pohjoiseen, ja sitä pitkin kulkee raitiolinja yhteen suuntaan. Liiketoimintaa kadun varrella ei juuri ole. Katu muuttui kävelykaduksi syyskuussa 2011, mutta raitiovaunut kulkevat sitä pitkin edelleen. Katariinankatu on osa Helsingin vanhan keskustan elävöittämishanketta.
Katariinankatu Pohjoisesplanadilta (Kauppatorilta) katsottuna. Vasemmalla Helsingin kaupungintalo, oikealla entinen Kleinehin hotelli.
Katariinankatu Aleksanterinkadulta (Senaatintorilta) katsottuna. Vasemmalla Sederholmin talo, oikealla vanha raatihuone eli Bockin talo.
Nimen alkuperä

Katu oli olemassa jo 1600-luvulla, mutta tuolloin sillä ei ollut nimeä. Vuonna 1820 sille vahvistettiin nimi Catherine Gatan, myöhemmin se kirjoitus­asu vaihteli, kunnes muoto Katarine Gatan vakiintui 1800-luvun lopulla. Ei tiedetä varmuudella, kenen mukaan katu sai nimensä. Toden­näköisesti nimen aiheena oli Venäjän keisarinna Katariina II Suuri, mutta eräiden arvelujen mukaan kadun­nimiäkin antamassa olleen valtio­neuvos Johan Albrecht Ehrenströmin äiti Christina Catharina Sederholm tai puoliso Hedvig Catharina Lagerborg.
Suomenkielinen nimi Katriinan­katu vahvistettiin 1909 ja muutettiin Katariinan­kaduksi 1928.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Katariinankatu Wikimedia Commonsissa
Länsi-Hertsegovinan kantoni

| Länsi-Hertsegovinan kantoni Županija Zapadnohercegovačka Zapadnohercegovački kanton |
| --- | --- |

 Sijainti
Valtio:  Bosnia ja Hertsegovina
Entiteetti:  Bosnia-Hertsegovinan federaatio
Kuntia:  4
Hallinto:  
 – hallinnollinen keskus:  Široki Brijeg
Pinta-ala:  1 362 km²
Väkiluku (2013):  97 893
 – väestötiheys:  71,9 as./km²
Länsi-Hertsegovinan kantoni (kroatiaksi Županija Zapadnohercegovačka, bosn. Zapadnohercegovački kanton, serb. Западнохерцеговачки кантон) on yksi Bosnia ja Hertsegovinan valtioon kuuluvan Bosnia-Hertsegovinan federaation kymmenestä kantonista. Se sijaitsee Bosnia ja Hertsegovinan eteläosassa ja rajautuu Hertsegovina-Neretvan kantoniin, Kantoni 10:een ja Kroatiaan. Länsi-Hertsegovinan kantonin pinta-ala on 1 362 neliökilometriä ja siellä on 97 893 asukasta (vuonna 2013). Kantoni jakautuu neljään kuntaan: Grude, Ljubuški, Posušje ja Široki Brijeg. Pääkaupunkina toimii Široki Brijeg.
Enemmistönä kantonissa ovat kroaatit.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Länsi-Hertsegovinan kantoni Wikimedia Commonsissa
Bosnia ja Hertsegovinan federaation kantonit
Una-Sana
Posavina
Tuzla
Zenica-Doboj
Bosnian Podrinje
Keski-Bosnia
Hertsegovina-Neretva
Länsi-Hertsegovina
Sarajevo
Kantoni 10
Joulu Ukrainassa

| Joulu> Різдво |
| --- | --- |

Valtio:   Ukraina
Tyyppi:  uskonnollinen
Vietetään:  riippuu uskontokunnasta
Järjestämistiheys:  kerran vuodessa
Juhlapäivän tapahtumia:  kirkonmenot, lahjojen antaminen, juhliminen perheen ja ystävien kanssa
Liittyy:  joulu
Joulu on Ukrainassa merkittävä juhla: vuonna 2022 maan asukkaista 62,7 prosenttia on ortodokseja.
Historia

Nykyisen Ukrainan alueella joulua alettiin virallisesti viettää Kiovan rusien kasteen jälkeen vuonna 988. Joulukuuset ja niiden koristelu levisivät Ukrainaan Venäjän keisarikunnan kautta, kun Nikolai I:n preussilainen vaimo Aleksandra Fjodorovna toi perinteen kotimaastaan. Perinteisesti joulu on myös ollut ukrainalaisessa taiteessa suosittu aihe.
Neuvostoaikoina joulun viettoa ei katsottu hyvällä. Ennen joulua neuvostolehdistöllä oli tapana julkaista artikkeleita, joissa väitettiin muun muassa papiston keksineen joulun ja käyttävän sitä vain kerätäkseen almuja omiin taskuihinsa. Neuvostoliiton virallisissa kalentereissa joulua ei ollut. Viranomaiset myös pyrkivät sijoittamaan parhaansa mukaan valtion virallisia tapahtumia päällekkäin joulun kanssa, jotta ihmisillä oli muuta tekemistä ja syy olla menemättä kirkkoon. Etenkin Ukrainan länsiosissa Neuvostoliittoa edeltäviä jouluperinteitä on alettu elvyttää maan itsenäistymisen jälkeen.
Joulusta tuli virallinen juhlapäivä vasta vuonna 2017.
Historia > Ajankohta ja sen muuttaminen

Perinteisesti joulua on vietetty 7. tammikuuta juliaanisen kalenterin mukaan. Presidentti Volodymyr Zelenskyi teki aloitteen joulun ajankohdan siirtämisestä kesäkuussa 2023. Vuonna 2023 Ukrainan ortodoksinen kirkko alkoi viettää joulua 25. joulukuuta. Tarkoituksena oli ottaa etäisyyttä venäläiseen kulttuurihistoriaan ja lähentyä länttä. Moskovan patriarkaatin alaisuudessa toimivat seurakunnat viettävät joulua edelleen tammikuussa. Armenian apostoliseen kirkkoon kuuluvat ukrainalaiset viettävät joulua 5.–6. tammikuuta välisenä aikana.
Juhlinta

Ukrainan Suomen-suurlähettiläs Olha Dibrova on kertonut, että kirkonmenot ja rukoilu ovat keskeisessä roolissa ukrainalaisten joulunvietossa. Joulukirkkoon mennään vasta joulupäivänä. Tuolloin ukrainalaiset tervehtivät toisiaan perinteisesti sanomalla ”Kristus on syntynyt”, johon vastataan ”Ylistäkäämme häntä”.
Perinteinen joulukoriste on diduh’, joka on koristeellinen vehnälyhde. Se kuvastaa vuoden aikana tehtyjä uhrauksia, runsasta satoa ja perhettä suojelevia pyhiä. Diduh’ tuodaan sisään juuri ennen jouluaterian syömistä ja asetetaan yleensä ikonien viereen, ja sitä pidetään sisällä aina jouluajan päättymiseen saakka. Toinen suosittu joulukoriste on olkihimmeli.
Jouluaika päättyy virallisesti 6. tammikuuta, jolloin juhlitaan loppiaista Jeesuksen kastamisen kunniaksi. Ihmiset käyvät tällöin pulahtamassa avannossa tai joessa, jonka papit ovat ensin siunanneet. Papit voivat myös kiertää ihmisten taloissa ja siunata näitä pyhällä vedellä.
Juhlinta > Jouluruoka

Joulu on paaston aikaa, minkä vuoksi joulupöydässä tarjottaviin ruokiin ei kuulu liha tai maitotuotteet. Erilaisia ruokalajeja on 12. Luku kuvastaa 12 opetuslasta. Jouluateria nautitaan 24. joulukuuta ilta-aikaan joko heti auringon laskettua tai sen jälkeen, kun joku lapsista näkee tähtitaivaan ensimmäisen tähden.
Tärkein yksittäinen ja vanhin tunnettu jouluruoka on kutja, joka valmistetaan viljasta, unikonsiemenistä ja hunajasta.
Ruokapöytään on perinteisesti katettu yksi tyhjä paikka, joka kuvastaa niitä läheisiä, jotka ovat jo kuolleet.
Juhlinta > Joululaulut

Ukrainalaiset laulavat joululauluja niin kotona kuin muiden kotien ovelta ovelle kiertäessään viihdyttäen juhlakansaa. Perinteisesti tytöt ja pojat ovat ideoineet toisilleen erikoisia lauluja ja niihin lisäsäkeistöjä, joita nämä esittävät toisilleen. Ukrainalaisen kansanuskon mukaan mitä enemmän laulajia käy ovella jouluna, sitä enemmän taloon tulee onnea seuraavana vuonna.
Mara Santangelo

| Mara Santangelo |
| --- | --- |

Henkilötiedot
Syntynyt: 28. kesäkuuta 1981  Latina 
Tennispelaaja
Pituus:  183  cm
Paino:  60,5 kg
Kätisyys:  oikeakätisyys, kahden käden rysty
Ammattilaisena:  1998–2011
Palkintorahat:  1 691 518 USD
Kaksinpeli
Paras sijoitus:  27  (9. heinäkuuta 2007)
Voitot/tappiot:  286–238
Nelinpeli
Paras sijoitus:  5  (10. syyskuuta 2007)
Voitot/tappiot:  219–143
Aiheesta muualla
www.marasantangelo.com
ITF
WTA
Mara Santangelo (s. 28. kesäkuuta 1981) on italialainen entinen tennispelaaja. Hän muodosti Alicia Molikin kanssa naisten nelinpelin voittajaparin Ranskan avoimissa 2007. Hän oli korkeimmillaan naisten maailmanlistan sijalla 27 kaksinpelissä ja sijalla viisi nelinpelissä. Kaikkiaan hän voitti nelinpelissä yhdeksän WTA-turnausta ja kaksinpelissä yhden. Hän kertoi tennisuransa lopettamisesta 28. tammikuuta 2011.
Santangelo syntyi Latinassa ja aloitti tenniksenpeluun yhdeksänvuotiaana.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Mara Santangelo Wikimedia Commonsissa
Virallinen sivusto (Arkistoitu – Internet Archive)
1 2  Modèle [[Modèle:Lien web|Malline:Lien web]] : parametri  url  puuttuu. WTA:n kotisivutUrl . Tieto on haettu Wikidatasta.
Marika Partinen

Marika Hennariikka Partinen (s. 20. tammikuuta 1990 Rautjärvi) on suomalainen yleisurheilija. Hän edustaa Joensuun Katajaa ja hänen valmentajanaan toimii Marjut Rita. Kalevan kisoista Partinen on saavuttanut pituushypyn pronssia vuosina 2008 ja 2019. Sisäratojen SM-kilpailuissa hän on saavuttanut pronssia kolmiloikassa vuonna 2014 ja pituushypyssä vuonna 2018. Viisiottelussa hän on saanut hallissa SM-hopeaa 2018 ja pronssia 2019.
Partinen sijoittui 2008 Bydgoszczin alle 20-vuotiaiden MM-kilpailuissa 100 metrin aitajuoksun välierässään neljänneksi karsiutuen loppukilpailusta.
Maria Schwartzberg

Maria Emilia Schwartzberg (25. maaliskuuta 1873 Heinävesi – 13. toukokuuta 1923) oli suomalainen taidemaalari ja tekstiilitaiteilija.
Maria Schwartzberg, jonka isä oli Kuopion tuomiorovasti Johannes Schwartzberg, opiskeli Suomen Taideyhdistyksen piirustuskoulussa 1892–1895 ja Taideteollisessa keskuskoulussa 1903–1906. Hän suunnitteli käsityömalleja ja toimi Suomen Käsityön Ystävien taiteellisena neuvonantajana 1903–1913 ja vuodesta 1917 Taideteollisuus Oy:n taiteellisena johtajana. Hän osallistui Suomen Taiteilijain näyttelyihin vuosina 1900, 1901 ja 1902.
Aiheesta muualla

Suomalaisen kuvataiteen bibliografia : Maria Schwartzberg
Maria Schrader

Maria Schrader
Maria Schrader (s. 27. syyskuuta 1965 Hannover) on saksalainen näyttelijä ja elokuvakäsikirjoittaja. Hänet tunnetaan muun muassa elokuvista Paahtava elämä (1994), Meschugge (1998), Aimée & Jaguar (1999) ja Ruusujen katu (2003). Hän oli tuomariston jäsenenä vuoden 2000 Berliinin elokuvajuhlilla.
Aiheesta muualla

Maria Schrader Internet Movie Databasessa. (englanniksi)
Kalaksimenjärvi

| Kalaksimenjärvi |
| --- | --- |
Valtiot:  Suomi
Maakunnat:  Keski-Suomi
Kunnat:  Pihtipudas
Koordinaatit:  63°26′44″N, 25°17′19″E
Vesistöalue ja valuma-alueen tietoja
Päävesistöalue:  Kymijoen vesistö (14)
Valuma-alue:  Alvajärven valuma-alue (14.48)
Laskujoki:  Suurenjärvenjoki 
Järvinumero:  14.486.1.001
Mittaustietoja
Pinnankorkeus:  126,6 m  
Pituus:  640 m  
Leveys:  600 m  
Rantaviiva:  3,387 km  
Pinta-ala:  16,18 ha  
Tilavuus:  0,0003865 km³ 
Keskisyvyys:  2,39 m  
Suurin syvyys:  7,4 m  
Saaria:  ei saaria 
 fiKalaksimenjärvi 
Kalaksimenjärvi  on Keski-Suomessa Pihtiputaalla  Lahdenkylän lähellä sijaitseva järvi.
Maantietoa

Järvi on 640 metriä pitkä, 600 metriä leveä, ja sen pinta-ala on 16,2 hehtaaria. Järvellä ei ole kartan mukaan saaria. Järvi on luodattu ja siitä on julkaistu syvyyskartat. Järven tilavuudeksi on saatu 386 500 kuutiometriä. Sen keskisyvyys on 2,4 metriä ja suurin syvyys on 7,4 metriä. Sen rantaviivan pituus on 3,4 kilometriä.
Vesistösuhteet

Järvi sijaitsee Kymijoen vesistössä (vesistöaluetunnus 14) Viitasaaren reitin valuma-alueen (14.4) Alvajärven valuma-alueella (14.48), jonka Karankajoen valuma-alueeseen (14.486) se kuuluu. Järven vedenpinnan korkeus on 126,6 metriä mpy.
Mario Biaggi

Mario Biaggi
Mario Biaggi (26. lokakuuta 1917 New York – 24. kesäkuuta 2015 New York) oli yhdysvaltalainen demokraattisen puolueen poliitikko.
Biaggi aloitti uransa Yhdysvaltain edustajainhuoneessa vuonna 1969. Hän oli ennen poliittista uraansa toiminut lakialalla ja poliisina. Hän istui Edustajainhuoneessa yhtämittaisesti vuoteen 1988.
Biaggi tuomittiin korruptioon liittyvistä rikoksista, ja hän joutui tämän vuoksi eroamaan 5. elokuuta 1988. Hän oli epäonnistuneesti ehdolla 103. kongressiin vuonna 1992.
Mariama Hima

Mariama Hima (s. 1951 Niamey) on Nigerin ensimmäinen naispuolinen elokuvaohjaaja. Hän opiskellut etnologiksi ja on myös poliitikko. Hän on myös maansa ensimmäinen Ranskaan nimitetty naisdiplomaatti.
Hima opiskeli Nigerissä kandidaattivaiheeseen asti. Vuonna 1973 hän siirtyi Ranskaan jatkamaan opintojaan etnolingvistiikassa École pratique des hautes études`ssa. Université Paris X:ssa hän väitteli antropologian tohtoriksi vuonna 1989. Hän kuvasi 1980- ja 1990-luvuilla viisi dokumenttielokuvaa, joiden ansiosta hän on Nigerin ensimmäinen naispuolinen elokuvaohjaaja.
Elokuvien jälkeen Hima työskenteli lähes vuoden Nigerin kansallismuseossa, ensin konservaattorina ja sitten johtajana.  Sen jälkeen maan tuolloinen presidentti Ibrahim Baré Maïnassara nimitti hänet valtiolliseen elimeen, joka edistää naisten tasa-arvoa ja tuo esiin lasten oikeuksia. Tästä virasta hänet nimitettiin maan sosiaaliministeriksi.
Ministerikausi oli kuitenkin lyhyt, sillä Hima nimitettiin maansa suurlähettilääksi Ranskaan vuonna 1997. Vuonna 1999 Nigerissä oli sotilasvallankaappaus, jonka yhteydessä presidentti Mainassara surmattiin. Vallankaappaajat sallivat Himan pitää paikkansa suurlähettiläänä. Hänen kautensa suurlähettiläänä kesti vuoteen 2003.
Hima on palkittu Ranskan valtion kunniamerkillä sekä Ordre des Palmes académiques mitalilla ansioistaan kulttuurin alalla.
Filmografia

Himan elokuvat ovat dokumentteja. Ne kertovat käsityöläisten elämästä maan pääkaupungissa Niameyssa. Ne ovat saaneet palkintoja Venetsian elokuvafestivaaleilla ja Cinéma du Réelissä Beaubourgissa.
1984: Baabu Banza (Rien ne se jette), dokumentti, 20 minuuttia.
1985: Falaw (L’aluminium), dokumentti, 16 minuuttia
1986: Toukou (Le tonneau), dokumentti
1987: Katako (Les planches), documentti
1994: Hadiza et Kalia
Käännös suomeksi
Marika Mikkola

| Mitalit> Maa:   Suomi.Naisten suunnistus.MM-kilpailut  | Mitalit> Maa:   Suomi.Naisten suunnistus.MM-kilpailut  | Mitalit> Maa:   Suomi.Naisten suunnistus.MM-kilpailut  | Maa:   Suomi> Naisten suunnistus. |
| --- | --- | --- | --- |
|  Kultaa | Tampere 2001 | viesti |  |
|  Hopeaa | Tampere 2001 | normaalimatka |  |
|  Hopeaa | Västerås 2004 | viesti |  |
|  Pronssia | Västerås 2004 | normaalimatka |  |
Marika Mikkola  (s. 1971) on suomalainen huippusuunnistaja, moninkertainen MM-mitalisti.
Tampereen MM-kilpailuissa 2001 Mikkola saavutti hopeaa normaalimatkalla vain kolme sekuntia Simone Luderille hävinneenä. Viestissä hän suunnisti kolmannen osuuden Suomen joukkueessa, joka voitti maailmanmestaruuden neljä minuuttia ennen Ruotsia.
Västeråsin MM-kilpailuissa 2004 Mikkola saavutti Karolina Arewång Höjsgaardin ja Hanne Staffin jälkeen pronssia normaalimatkalla. Viestissä hän suunnisti avausosuuden Suomen hopeajoukkueessa, joka hävisi Ruotsille vain 2,4 sekuntia. Keskimatkalla Mikkola oli kahdeksas.
Seuratasolla Mikkola on edustanut muun muassa Espoon Suuntaa ja Angelniemen Ankkuria. Hän voitti Venlojen viestin vuonna 1998 Angelniemen Ankkurin joukkueessa.
Kalman väki

Kalman väki, kirkonväki eli kalma on suomalaisessa uskomusperinteessä ilmiö, jolla tarkoitetaan lähinnä seuraavia:
kalmistossa tai tuonelassa asuvien tai sieltä tulleiden vainajien haamujen (tai joskus liikkuvien ruumiiden) joukkoa
kuolemaan liittyvää sairauksia aiheuttavaa ja niitä parantavaa taikavoimaa, jota kutsutaan myös kalman voimaksi
kuolemaan liittyvien henkiolentojen tai haltijoiden joukkoa, jotka eivät kuitenkaan ole vainajia.
Nämä merkitykset voivat myös sulautua toisiinsa.
Kalman väkeen liittyvät myytit eivät yleensä liity vainajien palvontaan. Kalman väkeen kuuluneet haamut olivat usein kammottavaa, tuntematonta ja vierasta joukkoa, kun taas vainajien palvonnassa vainajat tunnettiin, niitä arvostettiin, ja niitä pidettiin sukulaisina sekä esivanhempina.
Kirkonväki vainajista erillisenä joukkona

Kirkon- eli kalmanväki ei välttämättä tarkoittanut vainajien haamuja. Kirkonväki saattoi olla kuoleman tai ruumiiden houkuttelemia haltian tapaisia tai demonisia olentoja, jotka saattoivat sairastuttaa eläviä tai tehdä pahaa kuolleelle. Luterilaisuus erityisesti torjui käsityksen, että vainajien henget voisivat enää kummitella tässä maailmassa, ja tämän vuoksi Länsi-Suomen kansanuskossakin paikoitellen vahvistui rajanveto, että kummittelevat tai kuoleman ympärillä parveilevat henget olivat jotain muuta kuin vainajia. Ne saattoivat olla haltijoita, tai esiintyessään vainajina paholaisen eksytystä.
Kirkonväki liikkuvina ruumiina

Osa kirkonväkeä koskevista tarinoista kertoo vainajien yöllisistä jumalanpalveluksista, jotka yleisimmin tapahtuivat jouluyönä. Vainajien kerrottiin nousevan silloin haudoistaan ja pitävän jumalanpalvelusta kuolleen papin johdolla.
Tarttuva ja seuraava väki

Kalman väki tai kirkonväki saattoivat lähteä kalmistosta tai manalasta joukkona kammottavia, joskus epämuotoisia haamuja. Kalman väkeä saattoi tarttua ihmisen mukaan kalmistolla. Silloin se joko sairastutti tai alkoi seurata henkilöä näkymättömänä kulkueena tämän tietämättä. Joskus vain tietäjä tai noita saattoi nähdä tällaisen kulkueen ja karkottaa sen loitsulla. Erään kansanparantajan loitsu kuului: "Sivu syyttömistä!" Tunnettiin myös huomattavasti pidempiä loitsuja. Kalmiston läpi kuljettaessa täytyi joissain perinteissä tehdä erityisiä rituaaleja, jotta kalman väkeä ei tarttuisi mukaan.
Väki kuoleman enteenä

Kalman väki saattoi tulla hakemaan ihmistä, kun tämä oli kuolettavasti sairas. Ihmiset eivät kalman väkeä yleensä nähneet, mutta esimerkiksi kuolemansairas itse tai tietäjä saattoi nähdä. Myös eläimet, kuten hevoset, saattoivat vaistota kalman väen.
Harmittomat tai hyödylliset kalman väet

Joissain tapauksissa kalman väkeä ei ollut syytä pelätä, koska ne vain kulkivat ohitse elävistä. Hengeltään vahvimmat saattoivat jopa ottaa kalman väkeä käskyläisikseen. Oli tosin vaarana, että palvelijoiksi pantu kalman väki kääntyisi isäntäänsä tai emäntäänsä vastaan.
Kalevalassakin hädässä oleva henkilöhahmo kutsuu kuolleita avukseen:
Kalman voima

Kalman väki tai kalman voima tarkoitti myös erityistä taikavoimaa, joka liittyi kuolemaan, ja jonka ehkä kalmiston henkiolennot aiheuttivat. Kalman voimaa oli kalmistoissa, luurangoissa tai esimerkiksi ruumislaudoissa, joiden päällä vainajan ruumis oli maannut. Kalman voima saattoi aiheuttaa sairauden, jota voitiin kutsua kalmannenäksi tai kalmaksi.
Kalmaan sairastunut saattoi jopa menettää järkensä ja nähdä outoja olentoja. Joidenkin tarinoiden kalma-sairaudessa on piirteitä modernin lääketieteen tuntemasta skitsofreniasta. Kalman saattoi kuitenkin parantaja parantaa aineilla tai esineillä, joissa oli kalman voimaa. Tällaisia olivat esimerkiksi hautausmaan multa tai esineet, joihin vainaja oli ollut kosketuksissa.
Aiheesta muualla

"Outoa tuntematonta väkeä" Näkökulmia väkeen tuonpuoleisen edustajana - Kaarina Koski
Masala chai

Kalkuttalainen chai wallah valmistamassa masala chaita hiilipannulla.
Masala chai (suomeksi ’maustettu tee’) on intialainen teejuoma, joka valmistetaan mustasta teestä, maidosta, jaggery-sokerista ja tuoreista mausteista, tavallisimmin kanelista, inkivääristä, kardemummasta, mausteneilikasta ja pippurista. Käytetyt ainekset vaihtelevat jonkin verran alueittain, esimerkiksi Kashmirissa mustan teen tilalla käytetään vihreää ruutiteetä. Maito voi olla peräisin naudasta tai vesipuhvelista, Rajasthanissa myös dromedaarista.
Masala chai nautitaan usein iltapäivällä kello neljän aikoihin pienen välipalan, kuten samosan, kera. Sitä tarjoillaan myös kodeissa otettaessa vastaan vieraita. Kaduilla ja junissa työskenteleviä teekauppaita kutsutaan nimellä chai wallah.
Masala chai sai alkunsa tuhansia vuosia sitten muinaisen kuninkaan hovissa ayurvedisenä juomana, jolla puhdistettiin ja virkistettiin kehoa. Hovin kerrotaan sijainneen vaihtelevasti joko nykyisen Intian tai Thaimaan alueella. Alkuperäinen juoma ei sisältänyt lainkaan mustaa teetä ennen kuin britit toivat teenviljelyn Intiaan 1800-luvulla. Tavallisten intialaisten keskuudessa chaista tuli suosittua vasta 1900-luvulla teen halpenemisen myötä.
Chai latte vancouverilaisessa kahvilassa.
Länsimaisissa kahviloissa tarjottava chai latte poikkeaa alkuperäisestä masala chaista monellakin tapaa. Tee on yleensä mustaa irtoteetä tai rooibosta eikä CTC-teetä kuten Intiassa. Maito voidaan korvata kasvivalmisteella ja raakasokeri ruokosokerilla tai hunajalla. Tuoreiden mausteiden tilalla käytetään tavallisesti kuivattuja mausteita tai makusiirappia. Jos chai latteen sekoitetaan annos espressoa, siitä käytetään nimitystä dirty chai.
Kansan Kuvalehti

Kansan Kuvalehden 18/1951 kansi.
Kansan Kuvalehti oli Suomessa vuosina 1926–1934 ja 1944–1954 ilmestynyt suomenkielinen aikakauslehti. Lehti ilmestyi kerran viikossa. Alkujaan lehteä julkaisi WSOY ja vuodesta 1944 lähtien Yhtyneet Kuvalehdet .
Lehden kansikuvissa oli paljon kuvia lapsista arkisissa toimissaan. Kansan Kuvalehdessä julkaistiin esimerkiksi Mika Waltarin, Kalle Väänäsen ja Väinö Välkiön kirjoituksia.
Lehdessä ilmestyneitä sarjakuvia olivat esimerkiksi Rymy-Eetu, Kissalan prinsessa ja Tapani Löfvingin seikkailut isonvihan aikana.
Päätoimittajia

Ilmari Jäämaa 1926–1929
Huugo Vasara 1929
Ilmari Turja 1929–1934, 1943–1945
Ilmari Kohtamäki 1945–1954.
Aiheesta muualla

Kansan Kuvalehti (1952). PopuLAARi-blogissa julkaistuja lehden sivuja.
Manassas (Virginia)

| Manassas |
| --- | --- |
 Manassasin keskustaa.

Valtio:  Yhdysvallat
Osavaltio:   Virginia
Piirikunta:  Manassas ei kuulu piirikuntaan
Pinta-ala:  
 – Kokonaispinta-ala:  25,64 km²
 – Josta vettä:  0,15 km² 
Väkiluku (2010):  37 085
Aikavyöhyke:  UTC-5 (kesäaika UTC-4)
 
 Kaupungin kotisivut 
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Manassas on itsenäinen kaupunki Virginian osavaltiossa Yhdysvalloissa. Sen väkiluku oli vuoden 2010 väestönlaskennassa 37 085. Kunta sai kaupunkioikeudet vuonna 1975. Harry J. Parrish II toimii Manassasin pormestarina.
Kuvia kaupungista

Stonewall Jacksonin ratsastajapatsas.
Virginia State Route 234 Manassasin kohdalla.
Manassasin taistelukenttä.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Manassas (Virginia) Wikimedia Commonsissa