stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Elli Nurminen
Elämä

Lempäälän Herralassa syntyneen Nurmisen vanhemmat olivat kirvesmies Juho Jaakko Jakobsson ja Matilda Plym. Kansakoulua käytyään hän työskenteli palvelijana Liuhan talossa ja myöhemmin keittäjänä Tampereen työväentalon ravintolassa. Sisällissodan käynnistyessä tammikuussa 1918 Nurminen liittyi punakaartin ensiapuosastoon. Hän oli mukana Ikaalisten ja Lempäälän rintamien taisteluissa. Sodan loppuvaiheessa Nurminen pakeni punaisten joukossa Hollolaan, jossa hänet vangittiin Okeroisessa vapunpäivänä. Nurminen siirrettiin Hennalan vankileirin kautta Hämeenlinnan vankileirille ja lokakuussa hän sai 4 vuoden kuritushuonetuomion valtiopetoksesta.
Vapauduttuaan Nurminen työskenteli vuoteen 1926 kultasepänliikkeen kaivertajana Tampereella ja liittyi samalla sosialidemokraattiseen naisyhdistykseen. Avioiduttuaan 1926 Nurminen muutti puolisonsa työn perässä Helsinkiin. Vuosina 1929−1931 hän työskenteli Suomen Työväen Raittiusliiton lastentyön ohjaajana ja 1931−1953 Sosialidemokraattisen naisliiton kotitalousneuvontatyön johtajana ja luennoitsijana kiertäen maaseudulla pitämässä perheenemäntien kotitalouskursseja.
Jatkosodan aikana Nurminen nousi kansanedustajaksi varasijalta, kun Yrjö Räisänen vangittiin joulukuussa 1941. Hänen ensimmäinen eduskuntakautensa kesti sodan päättymiseen saakka, jolloin Räisänen palasi tehtäväänsä. Nurmisella oli vankka kannatus maaseudun naisten keskuudessa, joiden äänillä hänet valittiin eduskuntaan vuoden 1945 vaaleissa. Kansanedustajana Nurminen keskittyi erityisesti parantamaan maatalon emäntien elinoloja. Muun muassa Suomen ensimmäinen vesi- ja viemärilaitoslaki säädettiin hänen maaseudun vesihuoltoverkoston rakentamiseksi tekemänsä esityksen pohjalta. Nurminen oli aktiiviesesti ajamassa myös muun muassa Kätilöopiston rakentamista. Nurminen jätti eduskunnan vuonna 1958, kun hänet SDP:n sisäisten linjaristiriitojen johdosta erotettiin puolueesta. Muiden puolueesta erotettujen tavoin Nurminen jatkoi toimintaansa Työväen ja Pienviljelijäin Sosialidemokraattisessa Liitossa. Ennen eläkkeelle jäämistään Nurminen työskenteli Kotineuvontaliiton toiminnanjohtajana ja luennoitsijana 1958−1969.
Presidentin valitsijamiehenä Nurminen oli vuosina 1950 ja 1956. Helsingin kaupunginvaltuuston jäsen hän oli 1952−1961. Lisäksi Nurminen oli muun muassa Vallilan sosialidemokraattisen naisosaston puheenjohtaja, Sosialidemokraattisen naisliiton liittoneuvoston ja liittotoimikunnan varapuheenjohtaja sekä TPSL:n liittotoimikunnan varapuheenjohtaja. Hänellä oli lukuisia luottamustehtäviä myös politiikan ulkopuolella. Nurminen toimi muun muassa Kulutusosuuskuntien Keskusliiton johtokunnassa, Suomen Punaisen Ristin varapuheenjohtajana ja Kotitalouskeskuksen puheenjohtajana. Vuonna 1951 toimintansa aloittaneen Äitien Lomahuollon puheenjohtajana Nurminen oli yli 30 vuoden ajan. sosiaalineuvoksen arvonimi hänelle myönnettiin vuonna 1969.
Perhe

Elli Nurmisen puoliso oli jalkinetyöntekijä Uno Ilmari Nurminen (1902−1929), jonka kanssa hän avioitui vuonna 1926. Pariskunnalla oli kaksi lasta. Urjalassa syntynyt Ilmari Nurminen oli raittiusliikkeen aktiiveja, joka toimi muun muassa Sosialidemokraattinen raittiusliiton sihteerinä. Hän kuoli nielutulehduksen aiheuttamaan myrkytykseen vain 26-vuotiaana.
Age of Empires II: The Age of Kings

| Age of Empires II: The Age of Kings |
| --- | --- |

Kehittäjä:  Ensemble Studios
Julkaisija:  Microsoft (Win, Mac)   Konami (PS2)
Suunnittelija:  Bruce Shelley
Säveltäjä:  Stephen Rippy
Pelisarja:  Age of Empires
Pelimoottori:  Genie
Julkaistu:   30. syyskuuta 1999
Lajityyppi:  Reaaliaikainen strategia
Pelimuoto:  Yksinpeli, moninpeli
Ikäluokitus:  ELSPA: 3+ ESRB: T  Virheellinen ESRB-arvo
Alusta:  Mac OS, PlayStation 2, Windows
Jakelumuoto:  CD
  Vaatimukset  166 MHz suoritin, 32 MB RAM (alkuperäinen versio)   
Lisää peliartikkeleitaVideopelien teemasivulla
Infobox OK   : 
Age of Empires II: The Age of Kings on Ensemble Studiosin kehittämä ja Microsoft Game Studiosin julkaisema strategiapeli. Peli on julkaistu vuonna 1999 Windowsille ja se on Age of Empires -pelisarjan toinen osa. Ensemble Studiosin kehittämä Age of Empires II: The Conquerors -laajennusosa julkaistiin vuonna 2000. Pelistä julkaistiin Age of Empires II HD -niminen teräväpiirtoversio Steam-palvelussa 9. huhtikuuta 2013, ja tälle julkaistiin kolme lisäosaa. Pelin uusin versio on 14. marraskuuta 2019 julkaistu remaster Age of Empires II: Definitive Edition, jossa on uudelleen piirretyt grafiikat, sekä lukuisia uusia ominaisuuksia.
Pelaaminen

Peli sijoittuu vuosiin 476–1500 jaa. Siinä pelaaja ohjaa historiallisesti merkittäviä kansoja ja sivilisaatioita neljän eri aikakauden läpi, pimeältä keskiajalta renessanssin aikakaudelle.
Pelissä oli aluksi 13 sivilisaatiota, mutta nykyään pelissä on lukuisten eri päivitysten myötä 35 eri sivilisaatiota.
Pelissä on useita eri yksinpelikampanjoita. Definitive Edition -uudistuksen myötä kampanjoiden läpipelaamiseen saattaa mennä jopa 200 tuntia.
Kampanjoiden lisäksi peliä voi pelata erilaisissa vapaissa pelimuodoissa, muun muassa satunnaiskartoilla (engl. random map). Tämän lisäksi on esimerkiksi Regicide-pelimuoto, jossa on tavoitteena tappaa vastustajan kuningas, ja Death Match -peli, jossa on tarkoituksena luoda armeija ja valtakunta mahdollisimman nopeasti.
Pelaaminen > Moninpeli

Pelissä oli vuoteen 2006 asti mahdollista pelata moninpeliä internetin välityksellä Microsoftin ylläpitämässä MSN Gaming Zone -palvelussa. Microsoft on tämän jälkeen suositellut moninpelaamisen jatkamista GameSpy-, GameRanger- ja Voobly-palveluissa. HD-version julkaisun myötä moninpeli on tullut mahdolliseksi myös Steamin kautta. Pelin Definitive Edition -versio päivitti Steam-palvelimia paremmiksi, ja päivityksen myötä pelaaminen on mahdollista myös Microsoft Storessa.
Pelissä voi pelata maksimissaan kahdeksan pelaajaa samaan aikaan. Definitive Edition -versiossa peliä voi tarkkailla myös yhdeksäs henkilö, esimerkiksi juonto-, suoratoisto- tai tuomarointimielessä.
Lisäosat ja laajennokset > Age of Empires II: The Conquerors

Pelin ensimmäinen lisäosa The Conquerors julkaistiin elokuussa 2000. Tällöin peliin tuotiin lisää viisi sivilisaatiota: hunnit, asteekit, mayat, korealaiset, espanjanlaiset. Lisäksi mukana tuli useita uusia kampanjoita ja teknologioita.
Lisäosat ja laajennokset > HD Edition

Age of Empires II:sta julkaistiin HD (engl. high definition) versio huhtikuussa 2013. Peli sisälsi alkuperäisen pelin The Age of Kingsin ja The Conquerorsin. Lisäksi alkuperäisen pelin grafiikoita oli parannettu. Peli on myös paremmin yhteensopiva Steamin kanssa.
Lisäosat ja laajennokset > HD Edition > The Forgotten

HD Editioniin julkaistiin marraskuussa 2013 ensimmäinen lisäosa The Forgotten. Peliin lisättiin viisi uutta sivilisaatiota: italialaiset, intialaiset, slaavit, unkarilaiset ja inkat. Samalla peliin lisättiin neljä kampanjaa.
Lisäosat ja laajennokset > HD Edition > The African Kingdoms

HD Editionin toinen lisäosa The African Kingdoms julkaistiin marraskuussa 2015. Peliin tuotiin neljä uutta sivilisaatiota, joista kolme oli Afrikasta (berberit, malilaiset ja etiopialaiset) sekä portugalilaiset. Lisäosan myötä peliin tuli myös neljä uutta kampanjaa.
Lisäosat ja laajennokset > HD Edition > Rise of the Rajas

HD Editionin kolmas lisäosa Rise of the Rajas julkaistiin joulukuussa 2016. Peliin tuotiin neljä sivilisaatiota Kaakkois-Aasiasta: vietnamilaiset, malaijit, khmerit ja burmalaiset. Lisäosan myötä peliin tuli myös neljä uutta kampanjaa.
Definitive Edition

Definitive Edition -versiossa pelin grafiikat on tehty uusiksi, ja uudet grafiikat tukevat 4K-resoluutiota. Peliin on lisätty myös uusia animaatioita.
Definitive Edition tuo peliin lukuisia uusia ominaisuuksia, kuten mahdollisuuden zoomata pelin kuvaa lähemmäs ja kauemmas pelikentällä. Pelaajan on nyt mahdollista antaa oman sivilisaation hahmoille useita eri käskyjä, jolloin hahmot pitävät yhden komennon sijasta listaa useista eri komennoista.
Pelin uudistuksien myötä pelaaja myös näkee kuinka monta työntekijää hänellä on missäkin työssä, kun aikaisemmin tämän pystyi katsomaan vain silmämääräisesti.
Pelin musiikki on äänitetty uudelleen oikeilla soittimilla ja peliin on lisätty uutta taustamusiikkia.
Kaikkien aikaisempien sivilisaatioiden lisäksi Definitive Edition tuo peliin 4 uutta sivilisaatiota, jolloin pelissä on yhteensä 35 sivilisaatiota.
Definitive Edition > Lords of the West

Definitive Editionin ensimmäinen lisäosa Lords of the West julkaistiin 26. tammikuuta 2021. Pelissä on kaksi uutta sivilisaatiota: burgundit ja sisilialaiset. Samalla peliin lisättiin kolme kampanjaa.
Definitive Edition > Dawn of the Dukes

Definitive Editionin toinen lisäosa Dawn of the Dukes julkaistiin 10. elokuuta 2021. Peliin tuotiin lisäosan myötä kaksi uutta sivilisaatiota: puolalaiset ja böömiläiset. Lisäksi pelissä on kolme uutta kampanjaa.
Kilpapelaaminen

Age of Empires II on suosittu elektronisen urheilun kohde. Vuoden 2019 marraskuuhun mennessä Age of Empires II -kilpailuissa oli jaettu palkintoja yli 1 200 000 dollarin edestä. Suurin yksittäinen voitto pelistä on ollut 120 000 dollaria.
Monet suomalaiset pelaajat ovat otelleet pelin turnauksissa. Vuoden 2017 maailmanmestaruuskisoissa suomalainen joukkue pääsi pelin finaaliin, mutta hävisi Brasilialle kahdella erällä.
Vastaanotto

| Vastaanotto> Yhteispisteet.Kerääjä | Vastaanotto> Yhteispisteet.Pisteet |
| --- | --- |
GameRankings: 91,81 % (perustuu 37 arvosteluun)
Metacritic: 92/100
Arvostelupisteet
Julkaisu: Pisteet
GameSpot: 9,1/10
IGN: 8,8/10
Age of Empires II -peliä pidetään usein yhtenä maailman parhaista strategiapeleistä StarCraft-pelien ja Civilization IV -pelin ohella. Tätä kuvastaa etenkin pelin iästä huolimatta sen suuri pelaajamäärä.
Age of Empires II: The Age of Kings on saanut useita myönteisiä arvosteluita.
Aiheesta muualla

Age of Empires II: The Age of Kings MobyGamesissa (englanniksi)
Pelin virallinen sivu (englanniksi)
-pelisarja
| --- | --- |
Varsinainen sarja:   Age of Empires The Rise of Rome  Age of Empires II: The Age of Kings The Conquerors  The Forgotten  The African Kingdoms  Rise of the Rajas  Age of Empires III The War Chiefs  The Asian Dynasties  Age of Empires IV 
Mythology-sarja:   Age of Mythology The Titans  Tale of the Dragon 
Kuvakaappaus pelin alkuperäisestä versiosta.
Malesianhelmitimali

| Malesianhelmitimali |
| --- | --- |

Uhanalaisuusluokitus
 Silmälläpidettävä  
  
Tieteellinen luokittelu
Domeeni::  Aitotumaiset Eucarya
Kunta::  Eläinkunta Animalia
Pääjakso::  Selkäjänteiset Chordata
Alajakso::  Selkärankaiset Vertebrata
Luokka::  Linnut Aves
Lahko::  Varpuslinnut Passeriformes
Heimo::  Kerttutimalit Pellorneidae
Suku::  Kenopia
Laji::  striata
Kaksiosainen nimi
 Kenopia striata  (Blyth, 1842) 
Katso myös
   Malesianhelmitimali Wikispeciesissä   Malesianhelmitimali Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OKIUCN-testi OK: 
Malesianhelmitimali (Kenopia striata) on kerttutimaleihin kuuluva lintulaji. Lajia tavataan Kaakkois-Aasiassa.
Koko ja ulkonäkö

Malesianhelmitimali kasvaa 14–15 cm pitkäksi. Sukupuolet muistuttavat toisiaan ulkonäöltään. Lajin päälaki, selkä ja siivet ovat väriltään tumman ruskeat ja niissä on valkoisia viiruja. Pää on valkoinen ja otsassa on oranssinruskea laikku. Malesianhelmitimalin rinta ja vatsa ovat valkoiset ja kyljet harmahtavat.
Levinneisyys ja elintavat

Malesianhelmitimalia tavataan Malakan niemimaalta Thaimaassa ja Malesiassa sekä Sumatran ja Borneon saarilla. Lajin elinympäristöä ovat kosteat metsät ja suot. Lintu liikkuu usein pareittain lähellä maata. Malesianhelmitimalin ravintoa ovat hyönteiset.
Malesianhelmitimali luokitellaan silmälläpidettäväksi. Kantaa uhkaa elinympäristön häviäminen metsien hakkuiden ja maastopalojen vuoksi.
Teemu Nurmi

| Teemu Nurmi> Henkilötiedot |
| --- | --- |
Syntynyt: 24. helmikuuta 1985 (ikä 39) Tampere, Suomi
Kansalaisuus:   Suomi
Jääkiekkoilija
Lempinimi:  Numo
Pelipaikka:  oikea laitahyökkääjä
Maila:  oikea
Pituus:  186 cm
Paino:  91 kg
Pelaajaura
Pääsarjaura:  2003–2018
Seurat:  Tappara (SML) Blues (SML) Lukko (SML)
Teemu Tapani Nurmi (s. 24. helmikuuta 1985 Tampere) on suomalainen entinen jääkiekkoilija. Hän oli pelipaikaltaan oikea laitahyökkääjä, mutta osasi pelata myös keskellä. Nurmi pelasi urallaan SM-liigassa yhteensä 702 runkosarjaottelua tehopistein 149+175=324 ja keräten 374 jäähyminuuttia sekä 134 playoff-ottelua tehopistein 20+21=41 ja keräten 87 jäähyminuuttia. Hän oli voittamassa Suomenmestaruutta kasvattajaseurassaan Tapparassa keväällä 2017. Nurmi voitti myös yhden SM-hopean, kolme SM-pronssia sekä alle 20-vuotiaiden MM-pronssia vuonna 2004. Hän pelasi myös kolme A-maaottelua. Nurmi tunnettiin pelityyliltään voimahyökkääjänä, joka kykeni suhteellisen hyvään maalinedustapelaamiseen. Hän laukoi oikealta.
Ura > Maajoukkueura

| Mitalit> Maa:   Suomi.Miesten jääkiekko.Alle 20-v. MM-kilpailut  | Mitalit> Maa:   Suomi.Miesten jääkiekko.Alle 20-v. MM-kilpailut  | Mitalit> Maa:   Suomi.Miesten jääkiekko.Alle 20-v. MM-kilpailut  | Maa:   Suomi> Miesten jääkiekko. |
| --- | --- | --- | --- |
|  Pronssia | Suomi 2004 | jääkiekko |  |
Nurmi pelasi alle 20-vuotiaiden MM-kilpailuissa vuosina 2004 ja 2005 voittaen ensimmäisenä mainitusta turnauksesta pronssia. Hän pelasi myös alle 18-vuotiaiden MM-kilpailuissa vuosina 2002 ja 2003. Nurmi jakoi jälkimmäisessä turnauksessa Suomen sisäisen pistepörssin voiton Arsi Piispasen ja Jesse Saarisen kanssa tehoilla 2+3=5.
Suomen A-maajoukkueessa Nurmi pelasi kolme ottelua Euro Hockey Tour -tasolla Česká Pojišťovna Cupissa syksyllä 2006. Hänen ensimmäinen A-maaottelunsa oli turnauksen avausottelu 31. elokuuta 2006 Liberecissä isäntäjoukkue Tšekkiä vastaan. Nurmen ensimmäinen A-maajoukkuemaali ja ainoa tehopiste syntyi turnauksen kolmannessa ottelussa Ruotsia vastaan. Hänen osumansa ratkaisi Suomelle 2–3-voiton. Yhteensä Nurmi pelasi kolmen A-maaottelun lisäksi myös 35 nuorten ja 52 poikien maaottelua.
Muuta

Nurmella on pojat Liius ja Elia, jotka molemmat harrastavat jääkiekkoilua.
Kalsedoni

Kalsedonia
Kalsedonilla tarkoitetaan kaikkia piilokiteisiä kvartseja, mutta myös erityisesti kalsedonin sinertävää muunnosta. Kalsedoni koostuu mikroskooppisen pienistä kvartsikiteistä ja on aina huokoinen ja näin ollen mahdollinen värjätä. Se esiintyy sintterimäisinä kuorina ja ontelotäytteenä ja on sameasti läpikuultavaa, lasikiiltoista ja kerroksellista. Kalsedoniesiintymiä on ympäri maailmaa.
Esiintyminen

Kalsedonia esiintyy Brasiliassa, Saksassa, Uruguayssa, Yhdysvalloissa, Venäjällä ja Australiassa.
Kalsedonityyppejä

akaatti läpikuultava raidallinen kalsedonimuunnos
onyksi akaatti, jonka raidat ovat suoria, samansuuntaisia ja -kokoisia
jaspis on läpinäkymätön ja vaihtelevanvärinen (usein punaruskea)
aventuriinikvartsi on vihreä ja läpikuultava kalsedoni
karneoli on oranssinpunainen ja läpikuultava kalsedoni
sardi on luonnolliselta väriltään veripunainen kalsedoni
krysopraasi on omenanvihreää, melko harvinaista kalsedonia
heliotrooppi on läpinäkymätöntä tummanvihreää kalsedonia
kivettynyt puu on mineralogisesti kalsedonia
sammalakaatti on usein vihreänsävyinen kalsedoni, jossa on sammalta muistuttavia haarautuvia kuvioita
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Kalsedoni Wikimedia Commonsissa
Mindat: Chalcedony (englanniksi)
Hiottuja näytekiviä kaupan. Vasemmalta oikealle: sininen kultavirta (synteettinen), karneoli, krysopraasi; manganokalsiitti, sinipitsiakaatti (sininen kalsedoni), sitriini (lämpökäsitelty ametisti).
Virran silta

| Virran silta |
| --- | --- |
 Virran silta kaakosta.
Ylittää:  Pyhäjärven ja Kirkkojärven välinen salmi
Sijainti:  Iitti
Siltatyyppi:  Riippusilta
Pisin jänneväli:  114 m
Avattu liikenteelle:  1964
Koordinaatit:  60°56′43.7″N, 026°23′9.6″E
Lisää silta-artikkeleitaArkkitehtuurin teemasivulla
Virran silta on Kausala –Jaala maantiellä Iitissä oleva teräsrakenteinen riippusilta. Silta on valmistunut  vuonna 1964. Sen suunnitteli DI Heimo Paavola TVH:n siltaosastolta. Sillan  pääjänne on 114 metriä.
Silta on osa nykyistä seututietä 362. Se ylittää Kymenlaakson Pyhäjärven ja Iitin Kirkkojärven välisen salmen.
Marjatyranni

| Marjatyranni |
| --- | --- |

Uhanalaisuusluokitus
 Elinvoimainen  
  
Tieteellinen luokittelu
Domeeni::  Aitotumaiset Eucarya
Kunta::  Eläinkunta Animalia
Pääjakso::  Selkäjänteiset Chordata
Alajakso::  Selkärankaiset Vertebrata
Luokka::  Linnut Aves
Lahko::  Varpuslinnut Passeriformes
Heimo::  Tyrannit Tyrannidae
Suku::  Legatus
Laji::  leucophaius
Kaksiosainen nimi
 Legatus leucophaius  (Vieillot, 1818) 
Alalajit
 L. l. leucophaius  L. l. variegatus 
Katso myös
   Marjatyranni Wikispeciesissä   Marjatyranni Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OKIUCN-testi OK: 
Marjatyranni (Legatus leucophaius) on tyranneihin kuuluva lintulaji. Lajia tavataan Keski- ja Etelä-Amerikassa.
Koko ja ulkonäkö

Marjatyranni kasvaa 15–17 cm pitkäksi. Sukupuolet muistuttavat toisiaan ulkonäöltään. Lajin pää, selkä ja siivet ovat harmahtavan ruskeat. Siipien sulissa on vaalea reuna. Linnun päälaella on keltainen laikku ja silmäkulmajuova ja kurkku ovat valkoiset. Silmiä ympäröi musta naamio. Marjatyrannin rinta ja vatsa ovat harmahtavan valkoiset. Rinnassa ja kyljissä on myös tummia viiruja.
Levinneisyys ja elintavat

Marjatyranni elää Meksikon eteläosista Argentiinan pohjoisosiin ja Brasilian eteläosiin. Keski-Amerikan linnut talvehtivat Etelä-Amerikassa ja satunnaisesti ne harhautuvat myös Yhdysvaltoihin. Lajin elinympäristöä ovat kosteat metsät ja niiden aukiot ja reunamaat. Täysikasvuiset marjatyrannit syövät erityisesti marjoja ja muurahaispuiden norkkoja, mutta myös sudenkorentoja. Marjatyrannit ajavat esimerkisi turpiaalit pesistään ja naaras munii kahdesta neljään munaa. Marjatyrannit kuitenkin huolehtivat itse poikasistaan.
Saksan 163. jalkaväkidivisioona

| 163>  Infanterie-Division |
| --- | --- |
 Divisioonan tunnus
Toiminnassa:  1939–1945
Valtio:   Saksa
Puolustushaarat:   Maavoimat
Aselajit:  Jalkaväki
Lempinimi:  Engelbrecht-divisioona
Sodat ja taistelut:  Jatkosota
Komentajat
Tunnettuja komentajia:  Erwin Engelbrecht Anton Dostler Karl Rübel
Saksan 163. divisioona (saks. 163. Infanterie-Division) eli niin sanottu Engelbrecht-divisioona oli Saksan maavoimien jalkaväkiyhtymä toisessa maailmansodassa. Se taisteli muun muassa suomalaisten joukkojen rinnalla jatkosodassa.
Perustaminen

Yhtymä perustettiin brandenburgilaisista ja preussilaisista joukoista Döberitzin ja Jüterbogin harjoitusalueilla 18. marraskuuta 1939 ja siihen liitettiin 1. tammikuuta 1940 2., 23. ja 5. täydennyspataljoonat.
Sotatoimet > Divisioona Norjassa

Divisioona lähetettiin huhtikuussa 1940 Norjaan. Se kärsi raskaita tappioita Oslosta käydyissä taisteluissa, kun Norjan rannikkotykistö upotti raskaan risteilijä Blücherin. Seuraavan vuoden yhtymä oli varuskuntatehtävissä Norjassa, mistä se liitettiin kesäkuussa 1941 ennen operaatio Barbarossaa vuoristoarmeijakunta Norjaan.
Sotatoimet > Junakuljetuksella Norjasta Ruotsin kautta Suomeen

Operaatio Barbarossan alettua Saksa esitti Ruotsille vaatimuksia, jotka johtivat Ruotsissa niin sanottuun juhannuskriisiin. Yksi vaikeimmista vaatimuksista oli 163. divisioonan läpikulun järjestäminen Suomeen, mihin Ruotsin hallitus kuitenkin suostui. Divisioona lähti 25. kesäkuuta Ruotsin läpi kohti Joensuuta. Jo ennen saapumistaan se päätettiin keskittää Joensuun ja Suomen valtakunnanrajan väliselle alueelle, jossa se oli ylipäällikön reservinä. Heinäkuussa 1941 yksi divisioonan rykmenteistä alistettiin Saksan XXXVI armeijakunnalle, joka taisteli Sallan alueella Lapissa osana Saksan 20. vuoristoarmeijaa.
Sotatoimet > Mukana Jatkosodan hyökkäysvaiheessa

Karjalan armeija aloitti päähyökkäyksensä 10. heinäkuuuta 1941. Mannerheim alisti 18. heinäkuuta saksalaisen 163. divisioonan Karjalan Armeijan käyttöön, jonka komentaja kenraaliluutnantti Erik Heinrichs puolestaan siirsi 19. heinäkuuta saksalaisdivisioonan rintamavastuuseen Loimolan-Ilomantsin väliselle alueelle. Tässä vaiheessa saksalaisille alistettiin suomalainen Ryhmä Oinonen. Tällöin Engelbrect jakoi joukkonsa kolmeen osaan. Näistä eteläinen toimi Näätäjoella, keskinen Tolvajärvellä ja pohjoinen Ilomantsissa. Omat jalkaväkirykmenttinsä Engelbrect jakoi niin, että JR 310 liittyi eteläiseen ja JR 307 keskiseen ryhmään. Taisteluissa olivat mukana myös saksalaisdivisioonan pioneeripataljoona 234 ja kenttätykistörykmentti 234. Engelbrechtin ryhmän yritys vallata Suojärvi heinäkuun lopussa 1941 epäonnistui, mutta se saatiin lopulta vallattua yhteistyössä Suomen VII armeijakunnan kanssa. Sen jälkeen suomalaisosastot erotettiin saksalaisdivisioonasta, joka palasi ylipäällikön reserviin ja siirtyi Viteleen-Rajakonnun alueelle.
Syksyllä 1941 divisioona ryhmitettiin Syvärin alajuoksulle, missä sitä oli tarkoitus käyttää yhteyden saamiseen Saksan Saksan pohjoisen armeijaryhmään. Syys–lokakuussa valmisteltiin hyökkäystä Syvärin yli siten, että 163. divisioonan kaksi rykmenttiä (kolmas oli edelleen Sallassa) hyökkäisivät Syvärin yli tavoitteenaan Ojattijoki. Hyökkäystä oli tarkoitus tukea pohjoisempana myös suomalaisilla joukoilla. Saksalaisten joukkojen vasenta sivustaa varmistaakseen 11. divisioonaan kuuluneen jalkaväkirykmentti 8:n oli tarkoitus ylittää Syväri 2–3 kilometriä ylempää. Suunnitelma ei kuitenkaan toteutunut, sillä saksalaiset pääsivät etelästä vain Tihvinään, joka on 80 kilometrin päässä Syväristä. Koska todellista tilaisuutta yhteyden saamiseen ei ollut, jätti Suomen armeijan ylipäällikkö Carl Gustaf Emil Mannerheim hyökkäyskäskyn antamatta. Saksalaiset joutuivat vetäytymään lopullisesti Tihvinästä 8. joulukuuta 1941 Olhavanjoelle.
Mannerheim arvosteli muistelmissaan 163. divisioonan taistelutaitoa pisteliäästi.
Sotatoimet > Jatkosodan loppuvaihe Saksan Lapin joukkojen alaisuudessa ja vetäytyminen Saksaan

Huhtikuussa 1942 Mannerheim sopi Saksan Lapin joukkojen AOK Lapplandin uuden komentajan kenraalieversti Eduard Dietlin kanssa, että 163. divisioona siirtyisi alkuperäiseen yhteyteensä eli divisioona siirtyi toukokuussa 1942 Kiestinkiin. Kolme kuukautta myöhemmin divisioona siirtyi Sallan rintamalle.
Divisioona joutui vetäytymään Suomesta Suomen ja Neuvostoliiton välisen aselevon vuoksi 2. syyskuuta 1944. Tämän jälkeen divisioona toimi miehitysjoukkona Norjassa lokakuusta 1944 vuoden 1945 alkuun. Sen jälkeen divisioona siirrettiin Tanskaan, jossa se organisoitiin uudelleen Århusissa ja siirrettiin edelleen Pommerin alueelle. Alun perin sotaan lähteneestä 15 000 miehen divisioonasta oli Pommeriin tultaessa jäljellä 1 200 miestä.
Maaliskuusta 1945 lähtien divisioonan tehtävä oli Kolbergin puolustaminen Veiksel-armeijaryhmässä. Kolbergin taistelussa puna-armeija tuhosi divisioonan. Tällöin kaatui myös divisioonan viimeinen komentaja, kenraaliluutnantti Karl Rübel. Puna-armeijan vallattua Kolbergin ainoastaan pieni osa divisioonasta kykeni vetäytymään Stargardiin. Vetäytyneistä muodostettiin rintaman selustassa 3. merijalkaväkidivisioona. Divisioona lakkautettiin virallisesti 1. huhtikuuta 1945.
Komentajat

kenraaliluutnantti Erwin Engelbrecht 1. lokakuuta 1939 –
eversti Werner Wachsmuth 5. tammikuuta 1942 – (sijainen)
kenraalimajuri Anton Dostler 15. kesäkuuta 1942 –
eversti (kenraalimajuri 1.3. 1943 ja kenraaliluutnantti 1.3. 1944) Karl Rübel 29. joulukuuta 1942 – 8. maaliskuuta 1945 (kaatui)