stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Salma Yaqoob
Poliittinen ura > Mediaesitykset Respect-puolueen edustajana

Yaqoob on esiintynyt kuusi kertaa BBC Onen Question Time -ohjelman paneelissa. Hänen ensimmäinen esiintymisensä tapahtui Skegnessissä 19. tammikuuta 2006, vähän ennen valintaa kaupunginvaltuuston jäseneksi. Hän palasi Prestoniin (lokakuu 2006)  jota seurasi kotikaupunki Birmingham 8. helmikuuta 2007 ja Bath 12. helmikuuta 2009.
Question Time pidettiin 10. joulukuuta 2009 Wootton Bassettissa. Salma Yaqoob totesi olevansa "ylpeä siitä, että poikani puolustaisivat tätä maata" ja perusteli Britannian joukkojen parempaa tukea ja heidän vetäytymistään Afganistanista. Hän esiintyi kuudennen kerran torstaina 10. kesäkuuta 2010, kun Question Time lähetettiin Plymouthista. Hänen kanssaan paneelissa olivat Ben Bradshaw, Jeremy Hunt, Katie Hopkins ja Toby Young.
Yaqoob on esiintynyt myös The Politics Show -ohjelmassa, This Week, Daily Politics,  10 O'Clock Live, ja Frost Over The World.
Poliittinen ura > Muita esiintymisiä ja toimintaa > Ero valtuuston jäsenyydestä ja Respect-puolueen jättäminen

Yaqoob ilmoitti 7. heinäkuuta 2011 aikomuksestaan erota Birminghamin kaupunginvaltuustosta terveydellisistä syistä.
11. syyskuuta 2012 Yaqoob ilmoitti eroavansa Respect-puolueesta muutaman vaikean viikon ja suhteiden hajoamisen jälkeen. Yaqoob oli erottautunut George Gallowayn raiskauksista esittämistä kommenteista ja Julian Assangea vastaan esitetyistä syytöksistä. Haastattelussa The Guardianin Aida Edemariamille Yaqoob sanoi, että hänet pakotettiin tekemään "väärä valinta" Gallowayn "anti-imperialististen kantojen" ja naisten oikeuksien puolustamisen välillä. Vihreän puolueen kansanedustaja Caroline Lucas ja työväenpuolueen kansanedustaja Richard Burden tarjosivat julkisesti tukeaan Yaqoobille.
Joulukuussa 2015 ilmoitettiin, että Yaqoob oli hakenut työväenpuolueen jäseneksi Hall Greenissä. Paikallisen vaalipiirin toimeenpaneva komitea kielsi jäsenyyden, koska hän oli aikaisemmin vastustanut työväenpuolueen ehdokkaita ja aiemmin vastustanut työväenpuolueen aloittamaa Irakin sotaa
Poliittinen ura > Muita esiintymisiä ja toimintaa > Kädet pois Birminghamin kouluista

Yaqoob johti yhdessä "Kädet pois Birminghamin kouluista" -ryhmää, joka perustettiin vuonna 2014 vastauksena Trojan Horse -operaatioon.
Poliittinen ura > Muita esiintymisiä ja toimintaa > Iain Duncan Smith "scrounger" -kommentti

Vuonna 2014 Question Time -ohjelmassa Yaqoob kutsui silloisen työ- ja eläkeministerin Iain Duncan Smithin lausuntoja köyhyydestä "holhoaviksi". Hän sanoi myös, että Duncan Smith "leimaa köyhät ihmiset pummeiksi, kun hän itse vaatii 39 puntaa aamiaiseen" ja "asuu [vaimonsa] tilalla ja on ottanut miljoona puntaa veronmaksajien rahaa, sitä Yaqoop kutsui pummaamiseksi". Duncan Smith kiisti vaatineensa rahaa aamiaiseensa tai leimanneensa köyhiä pummeiksi.
Poliittinen ura > Muita esiintymisiä ja toimintaa > Vuoden 2017 vaalit

Yaqoob osallistui vuoden 2017 vaaleihin itsenäisenä ehdokkaana Bradford Westin vaalipiirissä. Hän tuli kolmanneksi 13,9 %:lla äänistä, 2,7 prosenttiyksikköä jäljessä toiseksi sijoittuneesta konservatiivipuolueen ehdokkaasta. Hänen asemansa oli kiistanalainen, sen jälkeen kun työväenpuolueen päämaja  oli valittanut hänen käyttämistään valokuvista hänestä työväenpuolueen johtajan Jeremy Corbynin kanssa ja väitteistään, että hän olisi Corbynin kannattajia. Vastauksena valitukseen Yaqoob totesi, että "missään kohdassa esitteessäni en vaadi Jeremy Corbynin tai työväenpuolueen hyväksyntää." Puolueen tiedottaja selvensi myöhemmin, että "Bradford Westissä on vain yksi työväenpuolueen ehdokas ja se on Naz Shah". Vastauksena Yaqoob väitti, että työväenpuolueen lausunnot olivat "haitallisia syytöksiä", ja sanoi, että Shah pelasi "pikkupoliittista peliä".
Poliittinen ura > Länsi-Midlandsin pormestarinvaali 2020

Syyskuussa 2019 Yaqoob ilmoitti, että hän oli hakenut työväenpuolueen ehdokkuutta vuonna 2021 West Midlandsin pormestarinvaalissa, johtavaan tehtävään West Midlandsissa huolimatta hänen aiemmasta Irakin sodan vastustuksestaan. Parhaillaan tehtävässä on konservatiivien Andy Street. Yaqoobin kampanjan keskittyi progressiivisuuden, talouskurin vastustamisen ja Green New Dealin ympärille.
Yaqoobin hakemusta kritisoitiin työväenpuolueen kansanedustaja Naz Shahin vuotamassa sähköpostissa, joka julkaistiin lokakuussa 2019. Tässä sah kritisoi katkerasti Yaqoobia kutsumalla häntä "halveksittavaksi" vuoden 2017 kampanjan jälkeen, jossa Yaqoob oli häntä vastaan ja totesi: "Uskon, että hän kannatti misogynia-, patriarkaatti- ja biradri- politiikkaa". Guardian- artikkelissa Yaqoob kielsi tällaisen kampanjan järjestämisen, mutta antoi julkilausuman, jonka mukaan "en ole toteuttanut tai tukenut naisvihaamiskampanjaa, patriarkaattia ja klaanipolitiikkaa. Jopa poliittisena vastustajana osoitin hänelle kunnioitusta naisena ja julkisena hahmona". Hän sanoi myös: "Varjojen tasa-arvona ja naisministerinä toivon Naz Shahin olevan tyytyväinen periaatteeseen, että naiset tulevat poliittisiin virkoihin - jopa ne, joiden kanssa hän ei ole samaa mieltä. Olen surullinen siitä, että hän lobbaa kansallisesti rajoittaakseen paikallisten työväenpuolueiden oikeutta tehdä omat valintansa pyrkimällä poistamaan minut edes mahdollisesta luettelosta." Yaqoob säilytti Momentumin johtajan Jon Lansmanin tuen, ja lopulta Momentum tuki sitä.
Tappouhkaukset

Yaqoob on saanut tappouhkauksia islamistien ja äärioikeiston ääriaineksilta.
Vuonna 2005 hän kohtasi ahdistelua ja uhkauksia al Ghurabaa -järjestöltä, joka oli ääri-islamistinen ryhmä, joka myöhemmin kiellettiin vuoden 2006 terrorismilain nojalla. Al-Ghurabaa väitti, että muslimien osallistuminen länsimaisiin vaaleihin on omasta uskosta luopumista, ja sen jäsenet pilkkasivat hänen vaalijulisteitaan sanalla "Kafir". Yaqoob uskoi, että häntä maalitettiin siitä syystä, että hän oli musliminainen julkisuudessa ja työskenteli kirkkojen ja synagogien kanssa.
Elokuussa 2009 birminghamilainen Stuart Collins esiintyi tuomioistuimessa syytettynä Yaqoobin tappouhkauksesta sekä rodullisesti ja uskonnollisesti raskauttavasta häirinnästä.
Vuonna 2013 häntä uhkasi kurkun leikkaus online-artikkelissa, jossa kerrottiin "pakistanilaisten murskaamisesta, kynsipommin ottamisesta moskeijaan ja mellakoista Birminghamissa" ja sanoen: "Jos Salma Yaqeubs [sic] siellä, leikkaa hänet vittu kurkku."
Henkilökohtainen elämä

Yaqoob meni naimisiin ensimmäisen aviomiehensä tohtori Aqil Chaudaryn kanssa vuonna 1996 ja heillä on kolme poikaa. Hänen perheensä tukee Arsenal FC:tä
Tunnustukset

Vuonna 2006 Yaqoob sai Lloyds TSB Asian Jewel Award -palkinnon julkisen palvelun huippuosaamisesta, kun taas Harper's Bazaar -lehti nimitti hänet brittiläisten naisten kolmenkymmenen parhaan joukkoon Kate Winsletin rinnalla, joita kaikkia he pitivät 'naisina, jotka muokkaavat Britanniaa'.
Vuonna 2008 hänet äänestettiin yhdenneksitoista Birminghamin Postin ' Power50-luetteloon kaupungin vaikutusvaltaisimpien ihmisten listalle. Hänet sisällytettiin sanomalehden luetteloon uudelleen vuonna 2009.  Se kutsui häntä "kaupunkialueiden urheaksi taistelijaksi". Tuona vuonna hän oli myös mukana Daily Telegraph ' listalla "Top 100 left wingers.
Vuonna 2009 Yaqoob sisällytettiin tasa-arvo- ja ihmisoikeuskomission yhdessä The Timesin ja Emel- lehden kanssa ylläpitämään Muslim Women Power List -listaan.
Vuonna 2010 The Guardian -lehden mukaan Yaqoob oli "merkittävin musliminainen Ison-Britannian julkisessa elämässä".
Tammikuussa 2015 hänelle myönnettiin kunniatohtorin arvosana Birmingham City Universitystä.
Aiheesta muualla

Salma Yaqoobin virallinen verkkosivusto (Arkistoitu – Internet Archive)
Birmingham Respect - Salma Yaqoob -uutiset (Arkistoitu – Internet Archive)
Salma Yaqoobin virallinen galleria
Guardian, Kommentti on ilmainen: Salma Yaqoob
Haastattelu demokratian kanssa nyt! Kesäkuu 2006
"Sota mykistetään Isossa-Britanniassa, mutta ei sen muslimien puolesta", The New York Times, huhtikuu 2005
"Vaarantaisiinko islam" eurooppalaisuuden? " , ABC News, joulukuu 2004
Salma Yaqoob puhui Manchesterissa sodanvastaisen Unity Coalitionin tarpeesta . Videopätkä
Aiheesta muualla > Artikkelit

"Sodanvastaisen liikkeen maailmanlaajuinen ja paikallinen kaiku: Ison-Britannian muslimi-näkökulma" (Arkistoitu – Internet Archive), Salma Yaqoob
"Hijab: naisen oikeus valita", Salma Yaqoob
"Johtajiemme on puhuttava", The Guardian
"SWP ottaa askeleen taaksepäin", kansainvälinen näkökulma
Lassi Utsjoki

Lassi Utsjoen hautakivi.
Lassi Bernhard Konstantin Utsjoki (vuoteen 1935 Schlüter, 10. lokakuuta 1893 Utsjoki – 1. syyskuuta 1957 Jyväskylä) oli Keskisuomalaisen toimittaja, merkittävä jyväskyläläinen musiikkimies ja kulttuuripersoona sekä lauluntekijä.
Perhetausta ja opinnot

Utsjoen vanhemmat olivat nimismies Lauri Schluter ja Elin Sarlin. Hänen vaimonsa oli Aino o.s. Kauppinen. Utsjoki opiskeli neljä vuotta Helsingin musiikkiopistossa ennen toimittajaksi ryhtymistään.
Työelämä

Utsjoki toimi toimittajana sanomalehti  Keskisuomalaisessa vuosina 1922–1957. Hän oli myös Viitasaaren Seutu -lehden päätoimittajana vuosina 1944–1956. Nuori Utsjoki aloitti Keskisuomalaisen toimittajana kirjoittaen ensin pikkuartikkeleita lähinnä musiikista ja urheilusta. Varsinaisen toimittajan viran hän sai lehdestä vuonna 1925. Vuodesta 1932 lähtien hän toimi lehden toimitussihteerinä. Puuma‑nimimerkillä kirjoittanut Utsjoki tunnettiin etenkin pakinoistaan. Yleisestä käytännöstä poiketen hän käytti nimimerkkiään toisinaan myös uutisjutuissa.
Harrastukset

Toimittajan työn lisäksi Utsjoki oli taiteilija, viuluniekka, yleisöjuhlien esiintyjä, säveltäjä ja sanoittaja sekä musiikkipedagogi. Hän opetti viulunsoittoa muun muassa Jyväskylän seminaarissa vuosina 1927–1936. Kuorolaulu oli niin ikään hänelle läheinen. Hän oli mieskuoro Sirkkojen, naiskuoro Vappujen ja Vaajan Laulun kuoronjohtaja. Hän sävelsi useita kuorolauluja.  Utsjoen sävellyksiä ovat muun muassa Elli Tuomiston tekstiin tehty sotavuosien suosikki Vartiossa eli ”Mä vartiossa seison ...” ja ”Tuulia”, jonka sanat ja sävel ovat Utsjoen käsialaa. Utsjoki oli Keljon lentokerhon perustajajäsen. Mieskuoro Sirkkojen johtajana vuosina 1922–1932. Hän toimi Keski-Suomen riistapäällikkönä useita vuosia.
Saksofoni

Saksofoni on metallirunkoinen puhallinsoitin. Adolphe Sax, alun perin belgialainen keksijä, rakensi ensimmäiset saksofoninsa vuoden 1841 ja 1846 välillä Pariisissa, ja patentoi saksofonin vuonna 1846. Keksinnössään Sax yhdisti yksilehtisen puupuhaltimen, kuten klarinetin, äänenmuodostuksen oboen kartiomaiseen putkirakenteeseen ja läppäjärjestelmään. Tämä tuotti aivan uudenlaisen soinnin. Vaikka saksofonin runko on metallista, se luetaan puupuhaltimiin äänen tuottamistavan vuoksi.
Saksofonit

Saksofonia on valmistettu ainakin 16 eri tyyppiä, joiden viritys ja sävelkorkeus vaihtelevat koon mukaan. Vaikka joidenkin viritykset ovat lähellä toisiaan, niiden sointivärit eroavat kuten ihmisen äänialat. Yleisimmät ovat:
sopraanosaksofoni (B♭-vire)
alttosaksofoni (E♭-vire)
tenorisaksofoni (B♭-vire)
baritonisaksofoni (E♭-vire)
Muita käytössä olevia saksofoneja ovat mm. sopraninosaksofoni (E♭-vire), bassosaksofoni (B♭-vire) ja kontrabassosaksofoni (E♭-vire).
Perinteisten saksofonien lisäksi saksalainen soitinrakentaja Benedikt Eppelsheim rakentaa saksofoneja, joiden nimet ovat soprillo ja tubax. Soprillo on B♭-vireinen piccolosaksofoni. Tubaxista on kaksi versiota, E♭-kontrabassosaksofoni ja B♭-subkontrabassosaksofoni. Ero normaaleihin saksofoneihin on kapeampi poraus, jolloin saadaan helpommin hallittavissa oleva soitin, joka kuluttaa vähemmän ilmaa. Kun normaalia kontrabassosaksofonia soitetaan bassosaksofonin suukappaleella, E♭-tubaxia soitetaan baritonisaksofonin suukappaleella ja B♭-tubaxia soitetaan joko baritoni- tai bassosaksofonin suukappaleella.
Soprillon ääniala on pienestä B♭:stä kolmiviivaiseen E♭:ään ja se soi pientä septimiä kirjoitettua korkeammalta. E♭-tubaxin ääniala on sama kuin kontrabassosaksofonin ja B♭-tubax on oktaavia matalampi soitin kuin bassosaksofoni. B♭-tubax kilpailee äänialassa kontrafagotin kanssa, jonka ääniala ulottuu subkontra B♭:hen, tubaxin yltäessä soivaan subkontra A♭:aan tai "a-läpällä" venytetyissä malleissa subkontra G:hen.
C-vireinen tenorisaksofoni oli yleinen 1920-luvulla. Nykyään uusiseelantilainen Aquilasax teettää c-tenorisaksofoneja Kiinassa. C-vireisiä sopraanosaksofoneja valmistettiin myös 1920-luvulla. Aquilasax aloitti syksyllä 2009 uusien c-sopraanosaksofonien valmistuksen.
Saksofonille kirjoittaminen

Kaikille saksofoneille kirjoitetaan G-avaimelle joko E♭:lle tai B♭:lle transponoituna. Sama kirjoitettu ääni soitetaan kaikilla saksofoneilla samalla sormituksella. Sopraanosaksofonille kirjoitettu yksiviivainen C soi suurta sekuntia alempaa, alttosaksofonille kirjoitettu yksiviivainen C soi suurta sekstiä alempaa, tenorisaksofonille suurta noonia alempaa jne.
Saksofoni yhtyeissä

Saksofonia käytetään useissa sinfoniaorkesterille sävelletyissä teoksissa. Saksofonisektio kuuluu puhallinorkesterien ja big bandien vakiokokoonpanoon. Puhallinorkestereiden kokoonpano käsittää yleensä kaksi alttoa (tai sopraanon ja alton), tenorin ja baritonin. Big bandeihin kuuluu kaksi alttoa, kaksi tenoria ja baritoni.
Yleisin pelkästään saksofoneista koostuva kokoonpano on saksofonikvartetti (sopraano, altto, tenori ja baritoni). Kokoonpanolle on sävelletty mittava määrä repertoaaria.
Erityisesti korkeaäänisempiä saksofoneja kuten tenori- ja sopraanosaksofonia on suosittu myös rock-henkisemmässä musiikissa.
Taidemusiikkia saksofonille

Solistina
Claude Debussy: Rapsodia alttosaksofonille ja pianolle/orkesterille
Aleksander Glazunov: Alttosaksofonikonsertto, opus 109 (alttosaksofonille ja jousiorkesterille)
Yrjö Gunaropulos: Kaksi saksofonikonserttoa
Jacques Ibert: Concertino Da Camera (alttosaksofonille ja 11 instrumentille)
Lars-Erik Larsson: Konsert (alttosaksofonille ja jousiorkesterille)
Allan Pettersson: Sinfonia nro 16 (alttosaksofonille ja orkesterille)
Esa-Pekka Salonen: Alttosaksofonikonsertto
Heitor Villa-Lobos: Fantasia sopraanosaksofonille ja kamariorkesterille
Takashi Yoshimatsu: Kaksi saksofonikonserttoa
Orkesterissa
Georges Bizet: L'Arlésienne I & II sarja
George Gershwin: An American in Paris; Rhapsody in Blue
Modest Musorgski/Ravel: Näyttelykuvia
Sergei Prokofjev: Romeo ja Julia
Maurice Ravel: Bolero
Muussa
Myös Mark-Anthony Turnage on käyttänyt muutamissa teoksissaan saksofonia.
Aiheesta muualla

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
http://www.worldsax.net (Arkistoitu – Internet Archive) World Saxophone Congress
http://www.saxontheweb.net
http://www.saxtalk.com
http://www.classicsax.com (Arkistoitu – Internet Archive) Web-radio ja verkkokauppa
http://www.eppelsheim.com Soitinrakentaja Benedikt Eppelsheimin kotisivut
http://www.saxophone.org/
Suomen Saksofoniseura
Saxophone acoustics: an introduction
Erilaisia saksofoneja: sopraano, altto, tenori ja baritoni.
Bassosaksofonin soittaja.
Saksofonien normaaleiden rekistereiden äänialat
Saksofonisti Candy Dulfer esiintymässä Imatra Big Band -festivaaleilla 2012
Utin rautatieasema

Utin rautatieasema (lyh. Uti) on rautatieliikennepaikka Valkealan Utissa, Kouvolassa Karjalan radan varrella. Asema avattiin 11. syyskuuta 1870 Pietarin radan yhteydessä.
Utin rautatieliikennepaikka ja vanha rautatieasema sekä ratapiha maaliskuussa 2019.
Historia

Utin ensimmäisen asemarakennuksen suunnitteli Knut Nylander III luokan aseman piirustusten mukaan. Liikennepaikka kuitenkin alennettiin IV luokkaan vuonna 1884. Asemarakennus tuhoutui tulipalossa vuonna 1920, ja sen tilalle valmistui uusi rakennus kaksi vuotta myöhemmin Kaipiaisten aseman pienentämisestä syntyneistä ylijäämätarpeista. Utin asemalta etelään kulki kapearaiteinen Utin–Haukkasuon turverata, joka oli toiminnassa 1920–1960-luvuilla.
Aseman miehitys poistettiin 3. elokuuta 1973. Henkilöliikenne Uttiin lopetettiin 1. kesäkuuta 1975, joidenkin lähteiden mukaan vasta toukokuussa 1977. Henkilöliikenteessä asemaa käyttivät lähinnä Vekaranjärven varuskunnan varusmiehetlähde?. Sivuraiteet on jätetty paikoilleen Puolustusvoimien käyttöä varten. Ränsistynyt asemarakennus on toistaiseksi tyhjillään, mutta Ratahallintokeskuksen mukaan se tulisi kunnostaa. Keväällä 2016 Senaatti-kiinteistöt asetti asemarakennuksen ja sen ulkorakennukset julkiseen myyntiin.
Asemarakennuksen ympärillä on 1880–1920-luvuilta peräisin olevia puisia asuinrakennuksia ulkorakennuksineen ja kellareineen. Niiden ympäristössä kasvaa vanhan asemapuiston jäänteinä istutettuja lehmuksia, koivuja ja kuusia.
Aiheesta muualla

Vaunut.org: Kuvia Utista
Valkealan kulttuurikohteet - Utin asema
Uudenguineankrokotiili

| Uudenguineankrokotiili |
| --- | --- |

Uhanalaisuusluokitus
 Elinvoimainen  
  
Tieteellinen luokittelu
Kunta::  Eläinkunta Animalia
Pääjakso::  Selkäjänteiset Chordata
Alajakso::  Selkärankaiset Vertebrata
Luokka::  Matelijat Reptilia
Lahko::  Krokotiilieläimet Crocodylia
Heimo::  Krokotiilit Crocodylidae
Suku::  Crocodylus
Laji::  acutus
Kaksiosainen nimi
 Crocodylus novaeguineae  Schmidt, 1928 
 Uudenguineankrokotiilin levinneisyys
Katso myös
   Uudenguineankrokotiili Wikispeciesissä   Uudenguineankrokotiili Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OKIUCN-testi OK: 
Uudenguineankrokotiili (Crocodylus novaeguineae) on pienehkö krokotiililaji. Se opittiin tuntemaan vasta vuonna 1928.
Koko ja ulkonäkö

Uudenguineankrokotiili kasvaa yleensä noin 2-metriseksi, mutta urokset voivat kasvaa jopa 3,5-metrisiksi, ja naaraat 2,7-metrisiksi. Se muistuttaa erittäin paljon filippiinienkrokotiilia ja monien mielestä ne kuuluvat samaan lajiin. Uudenguineankrokotiili muistuttaa myös ruumiinmuodoltaan siaminkrokotiilia, erityisesti nuoret yksilöt ovat samanlaisia. Kuono on melko kapea. Väritys on ruskeanharmaa. Hampaita on 66–68.
Levinneisyys ja elinympäristö

Uudenguineankrokotiilin levinneisyys rajoittuu Uuden-Guinean saarelle, josta nimikin kertoo. Se elää sekä Papua-Uudessa-Guineassa, että Indonesian Länsi-Papuassa. Laji lienee hiljattain kadonnut Arusaarilta.
Uudenguineankrokotiili elää suurilla soilla, rämeillä ja järvissä. Mieluisia elinalueita ovat soistuneet sademetsät ja hitaasti virtaavat joet. Satunnaisesti niitä nähdään myös rannikoilla. Samalla saarella elävän suistokrokotiilin kanssa elinalue menee harvoin päällekkäin. Uudenguineankrokotiili elää alankoalueilta vuoristoalueille jopa 1 500 metrin korkeuteen. Kannaksi arvioidaan 50 000–100 000 yksilöä ja kanta on ainakin vielä melko vahva ja monet sen asuinalueista ovat vaikeapääsyisiä ja huonosti tunnettuja. Se myös lisääntyy hyvin tarhaolosuhteissa. Lajin nahka on arvokas.
Elintavat

Uudenguineankrokotiili hakeutuu päiväsaikaan yleensä vesikasvillisuuden joukkoon varjoon, eikä jää kellumaan vedenpintaan. Kelluessaan se pitää päätään vedenpinnassa ja muu ruumis osoittaa noin 45 asteen kulmasta alaspäin. Vaaran uhatessa se kääntää takajaloillaan ruumiinsa vedenpinnan suuntaiseksi, jonka jälkeen se vasta pakenee paikalta pyrstöään heilauttaen. Ihmiselle se on vaaraton.
Uudenguineankrokotiili saalistaa lähinnä öisin. Saalista ovat kalat, vesilinnut, sammakkoeläimet ja matelijat. Nuoret yksilöt syövät selkärangattomia kuten hyönteisiä.
Uudenguineankrokotiilit lisääntyvät yleensä kuivalla kaudella. Naaraat rakentavat loka-marraskuussa pesäkeon kaisloista, banaanin lehdistä ja oksista, joita se kovettaa ja vahvistaa mudalla. Pesä on noin 70 senttiä korkea ja puolipallon muotoinen, läpimitta on toista metriä. Se on yleensä 6–8 metrin päässä vesirajasta rantapenkereellä. Yleisimmät paikat ovat sellaisia, joita tiheät pensaat tai puut varjostavat. Naaras munii pesäkekoon 22–45 munaa. Muninta tapahtuu noin 2 viikkoa parittelusta.
Lisääntymistavoissa on eroja pohjoisten ja eteläisten populaatioiden välillä. Eteläisten kantojen naaraiden pesät ovat pienempiä kuin pohjoisten ja ne lisääntyvät sadekaudella. Naaras jää vartioimaan pesää ja kostuttaa sitä ajoittain vedellä, kun on käynyt jäähdyttelemässä. Samalla se tallaa pesästä veteen johtavia polkuja. Naaras ei aina puolusta pesää kovin aktiivisesti, vaikka jää sen lähelle. Emo kuitenkin pelottelee jopa lähestyviä veneitä ja tulee saapujaa vastaan. Se tyyntyy vasta kun uhka perääntyy vähintään 10 metrin päähän. Poikaset kuoriutuvat noin 80 päivän hautumisen jälkeen. Vastakuoriutuneet poikaset ovat selkäpuolelta vihertävänkeltaisia. Pyrstön tyvessä on mustia juovia ja pieniä pyöreitä täpliä. Muu pyrstö on poikkijuovainen. Vatsan sivut ovat ruskeita, keskustasta vaaleita. Poikaset kutsuvat usein emoaan ja naaras tulee paikalle vaaran uhatessa. Iän myötä krokotiilit tummenevat ja muuttuvat vähitellen harmahtaviksi. Naaraat tulevat sukukypsiksi 1,6–2,0-metrisinä, urokset noin 2,5-metrisinä.
Uusi Maasjärvi

| Uusi Maasjärvi Новое Машезеро, Novoje Mašezero |
| --- | --- |
 Taajaman keskustaa.
 Uusi Maasjärvi
 Koordinaatit: 64°24′28″N, 33°24′46″E 
Valtio:  Venäjä
Tasavalta:  Karjalan tasavalta
Piiri:  Belomorskin piiri
Kunta:  Sosnavitsa
Hallinto:  
 – Asutustyyppi:  maaseututaajama
Väkiluku (2013):  391
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Uusi Maasjärvi (ven. Но́вое Ма́шезеро, Novoje Mašezero) on maaseututaajama Karjalan tasavallan Belomorskin piirissä Sosnavitsan kunnassa Venäjällä. Se sijaitsee Tungutjoen muodostaman järven rannalla 66 kilometriä Sosnavitsasta länteen. Vuonna 2013 taajamassa oli 391 asukasta (vuonna 2013).
Maasjärven kylän länsipuolella sijaitseva Uusi Maasjärvi perustettiin vuonna 1958 lähiympäristön lakkautettujen kylien asukkaita varten. Vuodesta 1960 lähtien se toimi Tunkuan kyläneuvoston ja myöhemmin kylähallinnon keskuksena.
Uudelle Maasjärvelle johtaa sorapäällystetty maantie Pušnoista. Siellä toimii metsäteollisuusyritys ja leipomo. Taajamassa on koulu, terveyspalvelut, posti ja kauppoja. Majoitusta tarjoaa pieni vierasmaja.
Uusfasismi

Uusfasismi tarkoittaa toisen maailmansodan jälkeen nousseita fasistisia liikkeitä.
Uusfasismia on esiintynyt monenlaisessa muodossa. Jotkin uusfasistiset liikkeet ovat edustaneet äärioikeistoa, jotkin ovat olleet kansallisvallankumouksellisia tai kansallisbolševistisia, ja jotkin ovat jäljitelleet maailmansotien välisen ajan fasismia. Uusfasistisia liikkeitä yhdistää kiihkeä nationalismi, usko valtion voimaan ja kansan puhtauteen, liberaalin parlamentarismin vastustus sekä kommunismin ja kapitalismin vastustus.
Uusfasistisilla liikkeillä ei ole ollut historiallisen fasismin kaltaisia kulttiaseman saaneita johtajia, kuten Benito Mussolini ja Adolf Hitler. Ne eivät ole myöskään olleet siinä asemassa, että olisivat voineet pyrkiä sotaan ja valloituksiin. Ne ovatkin suuntautuneet sen sijaan Euroopan puolustamiseen taloudellisilta ja demografisilta uhilta, kuten maahanmuutolta. Euroopan uusfasistit ylistävät usein Euroopan suurta menneisyyttä ja tulevaisuutta. Monet heistä vastustavat Euroopan unionia. He korostavat usein perhearvoja ja luonnonsuojelua sekä kannattavat kovia keinoja huumeidenkäyttöä ja pornografiaa vastaan. Heidän piirissään esiintyy myös jonkin verran feminismin ja homoseksuaalisuuden vastustusta. Uusfasisteihin kuuluu niin kristittyjä kuin uskonnottomia ja uuspakanoitakin.
Kirjallisuutta

Strømmen, Øyvind: Äärioikeisto, vastajihadismi ja terrorismi Euroopassa.  ((Der mørke nettet: Om høyreekstremisme, kontrajihadisme og terror i Europa, 2011.) Suomentanut Heikki Eskelinen)  Helsinki:  Tammi, 2013.  ISBN 978-951-31-7052-3
Uusavuttomuus

Uusavuttomuus tarkoittaa varsinkin nuorten aikuisten kyvyttömyyttä selviytyä kodinhoidosta ja muista vastaavista jokapäiväisistä asioista.
Uusavuttomuuteen ovat johtaneet perheyhteisöjen kiinteyden väheneminen, nuorten oma vapaa-ajan vietto, vanhempien kyvyttömyys opastaa ja siirtää osaamista nuoremmalle sukupolvelle sekä alati lisääntyvä kiire.
Kirjallisuutta

Kauppinen, Kati: Uusavuttomuus – mitä se on?.  (Pro gradu -työ, Kotitalouden ja tekstiilityön opettajien koulutus)  Joensuu:  Joensuun yliopisto, Savonlinnan opettajankoulutuslaitos, 2000.