Yhdysvaltain mafia
Historia > Nousu

Yhdysvaltain mafia alkoi 1880-luvulla rikollisjärjestönä nimeltä Musta käsi, jonka jäsenet olivat Yhdysvaltoihin muuttaneita italialaisia siirtolaisia. Musta käsi toimi amerikanitalialaisten asuttamissa kortteleissa New Yorkissa, New Orleansissa, Chicagossa ja San Franciscossa. Rikollisjärjestön jäsenet lähettivät italialaisille siirtolaisille uhkauskirjeitä, joissa heitä uhkailtiin kidnappauksella, pahoinpitelyllä, tuhopoltolla tai murhalla, ellei uhri maksaisi kiristäjille lunnasrahoja. Yksi tunnetuimmista Mustan käden jäsenistä oli sisilialaissyntyinen, yli 60 murhasta epäilty Ignazio Saietta, joka oli myös 1900-luvun ensimmäisiä yhdysvaltalaisia mafiapäälliköitä. 1920-luvulla Mustassa kädessä vallan ottivat Yhdysvaltoihin muuttaneet sisilialaiset mafiosot, jotka olivat Mussolinin mafiavainojen vuoksi muuttaneet kotisaareltaan Yhdysvaltoihin. 1920-luvun puoliväliin mennessä Musta käsi oli käytännössä lakannut ja sen tilalle oli muodostunut amerikanitalialaisten Yhdysvaltain mafia, joka rikastui ja saavutti jalansijaa prostituutiolla, uhkapeleillä ja pankkiryöstöillä.
Vuonna 1919 presidentti Woodrow Wilsonin säätämä alkoholin kieltolaki oli pääsyy mafian nousuun Yhdysvalloissa. Mafia hankki varallisuutta salakuljettamalla ja myymällä laittomasti valmistettuja alkoholijuomia. Yksi vaikutusvaltaisimmista kieltolain aikaisista mafiapäälliköistä oli rikollissyndikaatti Chicago Outfitin johtaja Al Capone. Caponen rikolliset liiketoimet ulottuivat hänen toimipaikkansa Chicagon ohella myös Los Angelesiin ja Miamiin. Vuoteen 1930 mennessä Chicago Outfit oli käytännössä saavuttanut monopolin Chicagon rikollisuudessa, mutta vuonna 1931 veronkierrosta syytetty Capone tuomittiin vankilaan. Caponen vangitsemisen avainhenkilöitä oli Yhdysvaltain valtiovarainministeriön agentti Eliot Ness. Capone pääsi vankilasta jälkeen vuonna 1939, mutta hänen liiketoimensa olivat ehtineet lakata ja heikentynyt Chicago Outfit menetti vaikutusvaltansa. Vuonna 1933 presidentti Franklin D. Roosevelt lopetti kieltolain ja mafia sulki laittomat panimonsa Yhdysvalloissa, mutta siitä oli jo ehtinyt tulla Yhdysvaltain vaikutusvaltaisin rikollisjärjestö.
Vuonna 1929 Yhdysvalloissa alkanut suuri lama synnytti Yhdysvalloissa köyhyyttä, mutta mafia hyötyi maan kehnosta taloustilanteesta, koska se hankki uusia jäseniä köyhtyneistä yhdysvaltalaisista. New Yorkissa kilpailevat mafiapäälliköt Joe Masseria ja Salvatore Maranzano aloittivat mafiasodan, jossa molemmat osapuolet kamppailivat Yhdysvaltain itärannikon rikollisuuden hallinnasta. Vuonna 1931 Masseria ja Maranzano eliminoivat toisensa, ja New Yorkin mafiaklaaneista muodostuivat Bonnanon, Colombon, Genovesen, Gambinon ja Lucchesen viisi perhettä. Charles Luciano ja Meyer Lansky perustivat kansallisen rikossyndikaatin, jonka kautta mafia valvoi koko Yhdysvaltain järjestäytyneen rikollisuuden toimintaa. Lansky myös perusti Benjamin Siegelin kanssa Murder, Inc. -nimisen rikollisjärjestön, joka oli erikoistunut palkkamurhiin. Yhdysvaltalaiset viranomaiset vangitsivat Lucianon ja tuomitsivat hänet vankeuteen, mutta toisen maailmansodan aikana vuonna 1943 luvattiin päästää pois vankilasta, jotta hän loisi yhdysvaltalaisille sotilaille yhteyksiä Sisilian vastarintaliikkeeseen. Luciano teki yhteistyötä liittoutuneiden kanssa ja sodan päätyttyä hänet päästettiin vapaaksi vuonna 1946, mutta hän elvytti mafian sodasta kärsineessä Italiassa.