stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Maanpuolustuskurssi
Aiheesta muualla

Nyt tiedän miksi puolustusvoimille riittää aina rahaa Riikka Suominen kertoo kokemuksistaan maanpuolustuskurssilla Vihreä lanka -lehdessä vuonna 2016
| n k Maanpuolustuskorkeakoulu |
| --- | --- | --- |
| Rehtorit |  Karvinen (1993–1994)  Illi (1994–1996)  Tanskanen (1997–2001)  Vehviläinen (2001–2004)  Salminen (2004–2009)  Tynkkynen (2009–2013)  Taipalus (2013–2015)  Korkiamäki (2016–2018)  Kallio (2018–2021)  Kalliomaa (2021–)  |  |
| Yksiköt |  Johtamisen ja sotilaspedagogiikan laitos (JOSPEL)  Sotataidon laitos (SOTATL)  Sotatekniikan laitos (STEKNL)  |  |
| Osastot |  Jatkotutkinto-osasto  Kadettikoulu  Kielikeskus  Maanpuolustuskurssit  Maisteriosasto  Opintoasiainosasto  Puolustusvoimien kansainvälinen keskus  Sotamuseo  |  |
| Muuta |  Upseerikoulutuksen historia Suomessa  |  |
Marja Kihlström

Marja Kihlström.
Marja Kihlström (s. 16. maaliskuuta 1985) on suomalainen erityistason seksuaaliterapeutti (NACS), luennoitsija, kouluttaja, somevaikuttaja ja tietokirjailija. Kihlström tunnetaan myös televisiojuontana ohjelmista Naked Attraction Suomi ja Sex Tape Suomi. Hän julkaisee myös Puhu Muru -nimistä podcastia.
Kihlströmillä diagnosoitiin keväällä 2023 melanooma eli ihosyöpä. Hän osallistui vuoden 2024 Suuri seikkailu -tv-ohjelmaan.
Teokset

Pannaan menemään – Kaksi tarinaa rakkaudesta, Kustannusosakeyhtiö Kosmos, 2017, ISBN 978-952-714-4398
Iso O – matkaopas huipulle, Kustannusosakeyhtiö Kosmos, 2018 ISBN 978-952-714-4671
Iso O – harjoituskirja, Kustannusosakeyhtiö Kosmos, 2019 ISBN 978-952-714-4664
Oikeilla nimillä – seksuaalikasvatusopas aikuisille, Kustannusosakeyhtiö Kosmos, 2020 ISBN 9789523520547
Skedvi kyrkby

| Skedvi kyrkby |
| --- | --- |
 Stora Skedvin kirkko
 Skedvi kyrkby
 Koordinaatit: 60°24′15″N, 15°48′35″E 
Valtio:   Ruotsi
Lääni:  Taalainmaan lääni
Maakunta:  Taalainmaa
Kunta:  Säter
Väkiluku (31.12.2023):  431
Skedvi kyrkby on taajama Säterin kunnassa Taalainmaan läänissä samannimisessä historiallisessa maakunnassa Ruotsissa. Taajamassa oli 431 asukasta vuoden 2023 lopussa.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Skedvi kyrkby Wikimedia Commonsissa
Janne Kataja

| Janne Kataja |
| --- | --- |
 Janne Kataja toukokuussa 2014.
Henkilötiedot
Syntynyt: 5. huhtikuuta 1980 (ikä 44) Kuusankoski
Kansalaisuus:  Suomi
Ammatti:  juontaja, näyttelijä, ohjaaja, yrittäjä
Puoliso:  Ulla Kataja (vih. 2008; ero 2018)
Janne Pekka Kataja (s. 5. huhtikuuta 1980 Kuusankoski) on suomalainen näyttelijä ja yrittäjä. Hän on toiminut nuorena myös taikurina ja stand up -koomikkona. Nykyään hän toimii myös ohjaajana, juontajana ja lelukauppiaana.
Ura

Kataja aloitti teatteriuransa Riihimäen Teatterin lapsiavustajana ja kymmenvuotiaana jatkoi uraansa näyttelijänä Riihimäen Nuorisoteatterissa, jossa hän on sittemmin toiminut laajasti. Myöhemmin hän on näytellyt Riihimäen Teatterissa ja työskennellyt siellä myös tiedotus- ja markkinointipäällikkönä. Ohjaajana hän on ollut Riihimäen Nuorisoteatterin lisäksi kesäteatterissa. Vuosien 1997–2000 pääsiäisinä Kataja esiintyi pääsiäisjänis Eko-Riksuna vieraillen Riihimäen kouluissa, päiväkodeissa, pääsiäistempauksissa sekä television aamuohjelmassa. Kataja toimi Riihimäen kaupungin kulttuuri- ja vapaa-aikalautakunnan jäsenenä toimikaudella 2005–2008.
Kataja juonsi vuoden 2007 Idols Extran Subtv:llä, syksyllä 2007 ja 2008 Big Brother Extran ja vuoden 2011 Idols Studion. Hän on esiintynyt syksyllä 2007 Hei me leivotaan! -ohjelman toisena juontajana. Kataja kehitti niin sanotun pingviinitanssin.
Vuonna 2009 Kataja esitti edesmennyttä Ere Kokkosta Komediateatteri Arenan tuotannossa Spede ja kumppanit.
Tammikuussa 2011 Kataja aloitti toisena juontajana Radio Novan Aamun Radio -ohjelmassa ja Teräspallit-viihdeohjelmassa. Hänen työnsä Radio Novassa päättyivät 30. marraskuuta 2011. Vuoden 2012 alusta Kataja aloitti Radio SuomiPOPin juontajana ja juonsi Jimillä Tuntematon hieroja -viihdeohjelmaa. Syksyllä 2012 hän oli yksi kolmesta kykyjenetsintäohjelma Talent Suomen uudesta tuomarista.
Kataja näytteli Jaakko Alhoa Yle TV1:n draamasarjassa Korpelan kujanjuoksu 2016–2018.
Kataja on myös toiminut yrittäjänä Tuotantoyhtiö Hihhihhii Oy:ssä, Biomaja Nordic Oy:ssä ja toimii myös kiinteistösijoittajana.
Hihhihhii Oy tuotti tapahtumia, elokuvia ja tv-ohjelmia, kuten Heinähattu ja Vilttitossu -lastenelokuvia sekä lehtikeisari Urpo Lahtisesta ja matkailukeisari Kalevi Keihäsestä kertovia televisiosarjoja. Lisäksi se vuokrasi kiinteistöjä sekä pyöritti Pieni lelukauppa -ketjua. Hihhihhii haettiin konkurssiin huhtikuussa 2024.
Kataja perusti vuonna 2019 Riihimäelle Pienen lelukaupan. 2021 hän avasi Tampereen Hämeenkadulle toisen liikkeen, joka myöhemmin muutti Lempäälän Ideaparkiin. Vuoden 2022 marraskuussa hän avasi kolmannen, joka sijaitsi Stockmannin Tampereen-tavaratalossa. Pienen lelukaupan neljäs myymälä Stockmannin Helsingin keskustan tavaratalossa oli 1 000 m2 suuruinen ja Stockmannin mukaan Pohjoismaiden suurin lelukauppa.
Janne Sarjan kirjoittama ja Tammen kustantama Katajan elämäkertateos Loppuunmyyty ilmeistyi tammikussa 2025.
Yksityiselämä

Kataja syntyi Kuusankoskella, mutta hänen ollessaan kahden viikon ikäinen hänen perheensä muutti Riihimäelle. Hän opiskeli  ilmaisutaitopainotteisessa Kallion lukiossa, mutta lopetti opinnot kesken, koska ansiotöitä oli riittävästi. Syksyllä 2000 hän aloitti teatteri-ilmaisun ohjaajan opinnot Turun ammattikorkeakoulun Taideakatemiassa.
Kataja meni kihloihin syksyllä 2007 tyttöystävänsä Ullan kanssa. Pari avioitui toukokuussa 2008 ja heillä on kaksi tytärtä, jotka ovat syntyneet vuosina 2008 ja 2010. Pariskunta jätti avioerohakemuksen 2012, mutta hakemus raukesi ja he jatkoivat yhteiseloaan. Kataja kuitenkin ilmoitti huhtikuussa 2018 heidän muuttaneen lopullisesti erilleen ja hakevan avioeroa, joka astui voimaan.
Kataja on jääkiekkovalmentaja Jukka Jalosen pikkuserkku.
Televisio-ohjelmia

Riihimäkeläisiä (1999)
Idols Extra (kevät 2007)
Kesäillan valssi (kesäisin 2007–2010)
Big Brother Extra (syksy 2007 ja syksy 2008)
Hei me leivotaan! (syksy 2007)
Eilen, tässä ja nyt (2008)
Katajan marjat (netti-tv-sarja, syksy 2008 ja kesä 2009)
Power of 10 (2009)
Muodin huipulle Extra (syksy 2009)
Teräspallit  (2010)
Suomi laulaa (2010)
Neljän tähden illallinen (2010)
Idols Studio (2011)
Aatami & Eeva (2011)
Maailma on valmis (2012), Ostoskeskuksen juontaja
Tuntematon hieroja (2012)
Talent Suomi (2012), tuomari
Splash! (2013), tuomari
Tuubi (2014–2015)
Hyvät kaupat (2016)
Korpelan kujanjuoksu (2016–2018)
Kuokkavieras Kataja (2016, 2023–)
Kaikki vastaan 1 (2017–2018)
Napakymppi (2017–2019), juontaja
Ivalo (2018–2019, 2021, 2023)
Huuma (2019)
Keihäsmatkat (2020)
Kuutamolla (2020–2023) juontaja
Masked Singer Suomi (2020–), vakiopanelisti
Suurmestari (2020), vakiokilpailija
Game of Games Suomi (2021) juontaja
Hymyä! (2022)
Olen Julkkis... Päästäkää Minut Pois!  (2022)
Janne Katajan Uskoisitko? (2025)
The Floor Suomi (2025), juontaja
Elokuvia

Heinähattu, Vilttitossu ja Rubensin veljekset (2017)
Swingers (2018)
Heinähattu, Vilttitossu ja ärhäkkä koululainen (2020)
Pohjolan satoa (2022)
Hirttämättömät (2023)
Heinähattu, Vilttitossu ja kana (2024)
Diskografia

Hullumies (2014)
Näytelmiä

Roolissa Siekailematon suku (Lost in Yonkers) Riihimäen teatteri
Poliisin roolissa Hullun kirjoissa ja vähän Eevankin Riihimäen teatteri
Ohjaajana Sydän rakastaa Riihimäen kesäteatteri (kesä 2005)
Roolissa Musta komedia Riihimäen teatteri (ensi-ilta 18. maaliskuuta 2006)
Roolissa Pata kattilaa soittaa -terassirevyy Varsin iloinen teatteri (kesä 2006)
Masokistin roolissa Pieni kauhukauppa Riihimäen nuorisoteatteri (ensi-ilta 4. marraskuuta 2006)
Vieraileva näyttelijä Haarakonttori Turun Nuori Teatteri (kesä 2007)
Komediateatteri Arena Spede ja Kumppanit rooli Ere Kokkosena (kevät 2009)
Aiheesta muualla

Janne Katajan kotisivut (Arkistoitu – Internet Archive)
Janne Kataja Internet Movie Databasessa. (englanniksi)
| Auktoriteettitunnisteet  |
| --- | --- |
Kansainväliset:  ISNI 
Kansalliset:  Suomi (KANTO) 
Henkilöt:  Ritva  Elonet  Yle
Olli Antonio

| Olli Antonio> Henkilötiedot |
| --- | --- |
Syntynyt: 1992 Helsinki
Muusikko
Taiteilijanimi:  Olli Antonio, Olli Outolempi
Aktiivisena:  2014–
Tyylilajit:  rap, punk, trap
Yhtyeet:  Negatiiviset Nuoret
Levy-yhtiöt:  Rähinä Records (2016-2017), Hög Records (2017-2020) Katutaso Ääänite (2020) Killah Records (2020) Kreme Records (2021-)
  [ Muokkaa Wikidatassa ] [ ohje ]  
Olli Antonio (oikealta nimeltään Olli Karejoki, s. 1992 Helsinki) on suomalainen rap-artisti. Lahdessa varttunut tekijä julkaisi ensimmäisen sooloalbuminsa De Puta Madre Hög Recordsin kautta 7. maaliskuuta 2018. Aiemmin hän on vaikuttanut Rähinä Recordsille levyttäneessä, punk-vaikutteista musiikkia tehneessä Negatiiviset Nuoret -kokoonpanossa. Artistin isä on espanjalainen, jonka myötä myös levyn nimi on syntynyt.
"De Puta Madre" -albumilta julkaistiin neljä singleä: Pinkkei elefanttei, Kultaketju, Valot sekä nimikkobiisi De Puta Madre. Lisäksi kappaleesta Pinkkei elefanttei kuvattiin myös musiikkivideo.
Kesäkuussa 2018 Olli Antoniolta ilmestyi jälleen uusi single, Xmiehen tuottama Rullaan spotil, Hög Recordsin kautta.
Olli Antonio solmi levytyssopimuksen Killah Recordsin kanssa vuonna 2021, mutta hän sanoi sittemmin sopimuksen irti ja perusti oman levy-yhtiön Kreme Recordsin. Samalla Kreme Recordisille sainattiinselvennä myös Olli Antonion yhtye Negatiiviset Nuoret. Karejoki levyttää myös nimellä Olli Outolempi.lähde?
Diskografia

Pääartikkeli: Olli Antonion diskografia
Diskografia > Sooloalbumit

De Puta Madre (2018)
Ruumisauton Nopeudel (2020)
Gigolon Poika (TBA)
Diskografia > Negatiiviset Nuoret

Negatiiviset Nuoret (2017)
Negatiiviset Nuoret 2 (2022)
Aiheesta muualla

Olli Antonio Facebookissa
Olli Antonio Spotifyssa
| --- | --- |
Auktoriteettitunnisteet: Taiteenala :  MusicBrainz
Cemetery Skyline

| Cemetery Skyline> Tiedot |
| --- | --- |
Toiminnassa:  2024–
Tyylilaji:  goottimetalli
Laulukieli:  englanti
Jäsenet:  Mikael Stanne, laulu   Markus Vanhala, kitara   Victor Brandt, bassokitara   Santeri Kallio, koskettimet   Vesa Ranta, rummut  
Levy-yhtiö:  Century Media
Infobox OKNimi-testi OK: 
Cemetery Skyline on suomalais-ruotsalainen goottimetalliyhtye. Superyhtyeen jäsenistö koostuu muusikoista, jotka ovat soittaneet useissa tunnetuissa metalliyhtyeissä, kuten mm. Amorphiksessa, Insomniumissa, Sentencedissä, Dimmu Borgirissa ja Dark Tranquillityssä.
Historia

Helmikuussa 2024 yhtyeen nimi nousi ensimmäistä kertaa julkisuuteen, kun heidän ensimmäinen keikkansa julkistettiin Laukaan John Smith Rock Festivaliin saman vuoden heinäkuulle. Yhtyeestä ei kuitenkaan julkistuksen yhteydessä ollut mitään tietoa, logoa ja hämärää siluettikuvaa lukuunottamatta. Yhtyeen kokoonpano paljastettiin maaliskuussa 2024.
Cemetery Skyline sai kitaristi Markus Vanhalan mukaan alkunsa hänen ja kosketinsoittaja Santeri Kallion ajatuksesta tehdä musiikkia yhdessä, kun he aiemmin olivat tutustuneet toisiinsa Omnium Gatherumin ja Amorphiksen yhteisillä kiertueilla. Kun muut jäsenet Vesa Ranta, Victor Brandt ja Mikael Stanne olivat heille myös vanhoja tuttuja vuosien takaa, niin nousivat heidän nimensä nopeasti esiin yhtyettä kasattaessa. Yhtyeen musiikillisena vaikuttajana toimii 80- ja 90-luvun goottimusiikki, ja Vanhalan mukaan yhtye ei tule jäämään vain yhden albumin projektiksi.
Cemetery Skylinen ensimmäinen single Violent Storm ilmestyi huhtikuussa 2024. Debyyttialbumi Nordic Gothic julkaistiin 11. lokakuuta 2024.
Kokoonpano

Mikael Stanne – laulu
Markus Vanhala – kitara
Victor Brandt – basso
Santeri Kallio – koskettimet
Vesa Ranta – rummut
Diskografia > Albumit

Nordic Gothic (2024)
Diskografia > Singlet

"Violent Storm" (2024)
"In Darkness" (2024)
"The Coldest Heart" (2024)
"Torn Away" (2024)
"Behind the Lie" (2024)
"I Drove All Night" (2025)
Quique Setién

| 0 | 1 | 2 | 3 |
| --- | --- | --- | --- |
 Quique Setién vuonna 2010.
Henkilötiedot
Koko nimi: Enrique Setién Solar
Syntymäaika: 27. syyskuuta 1958 (ikä 66)
Syntymäpaikka: Santander, Espanja
Pelipaikka: keskikenttäpelaaja
Pituus: 183 cm
Seurat
| Vuodet | Seura | O | (M) |
| 1977–1985 |  Racing Santander | 204 | (43) |
| 1985–1988 |  Atlético Madrid | 73 | (7) |
| 1988–1992 |  Logroñés | 114 | (20) |
| 1992–1996 |  Racing Santander | 124 | (25) |
| 1996 |  Levante | 3 | (0) |
| Yhteensä | Yhteensä | 518 | (95) |
Maajoukkue
| 1985–1986 |  Espanja | 3 | (0) |
Valmennusura
2001–2002:  Racing Santander
2003–2004:  Poli Ejido
2006–2007:  Päiväntasaajan Guinea
2007–2008:  Logroñés
2009–2015:  Lugo
2015–2017:  Las Palmas
2017–2019:  Betis
2020:  Barcelona
2022–2023:  Villarreal
 Seurajoukkueuran tilastot kattavat vain kansalliset sarjat.
Enrique "Quique" Setién Solar (s. 27. syyskuuta 1958 Santander, Espanja) on espanjalainen jalkapallovalmentaja ja entinen keskikenttäpelaaja. Hän on toiminut lokakuusta 2022 lähtien Villarrealin päävalmentajana.
Ura pelaajana

Setién pelasi juniorivuosinaan kotikaupunkinsa Santanderin pienissä joukkueissa, mutta siirtyi ammattilaisuralle Racing Santanderiin vuonna 1977. Setién sai seurassa kohtuullisesti peliaikaa, muttei noussut joukkueen ehdottomien tähtipelaajien joukkoon. Kahdeksan kauden aikana otteluita kertyi kuitenkin yli 200 sekä liigassa että Segundassa. Hän siirtyi kesällä 1985 Atlético Madridiin, jossa pelasi hyvän debyyttikauden ja oli mukana Cup-voittajien cupin loppuottelussa. Kausi 1987/88 meni Setiénilta piloille, kun hän peliaika jäi vähäiseksi ja kautta varjostivat riidat puheenjohtaja Jesús Gilin kanssa.
Setién siirtyi Atléticosta pieneen CD Logroñésiin, joka pelasi tuolloin pääsarjassa. Setién edusti seuraa neljä kautta kunnes palasi vuonna 1992 Racing Santanderiin. Kokenut keskikenttämies nousi Santanderin avainpelaajien joukkoon, kun se palasi kauden 1992/93 päätteeksi takaisin liigaan. Setién jatkoi vakuuttavia esityksiä myös pääsarjatasolla kahdella seuraavalla kaudella. Hän lopetti lähes kaksikymmentä vuotta kestäneen pelaajauransa 37-vuotiaana Levantessa, jossa pelasi vuonna 1996 kolme karsintaottelua Segunda B:ssä.
Maajoukkuetasolla Setién pelasi Espanjan paidassa 3 A-maaottelua ja oli mukana Miguel Muñozin joukkueessa MM-kisoissa 1986. Peliaikaa Setién ei kisoissa kuitenkaan saanut.
Ura valmentajana

Valmennusuransa Setién aloitti Racing Santanderissa, jonka päävalmentajaksi hän nousi lokakuussa 2001. Hänen johdollaan seura sijoittui Segundassa toiseksi ja nousi kauden päätteeksi liigaan. Setién itse joutui kauden jälkeen tekemään tilaa Manuel Preciadolle. Kaudeksi 2003/04 Setién siirtyi Polideportivo Ejidon peräsimeen, mutta sai seurasta potkut jo marraskuussa. Vuosina 2006–2007 hän toimi Päiväntasaajan Guinean maajoukkuevalmentajana ja palasi kesäkuussa 2007 Espanjaan CD Logroñésin peräsimeen. Kehnosti sujunut kausi Segunda B:ssa johti potkuihin tammikuussa 2008.
Kesällä 2009 Setiénin ura jatkui CD Lugon peräsimessä. Hän piiskasi seuran kaudella 2010/11 Segunda B:n 1. ryhmän mestaruuteen, mutta nousukarsinnoissa kärsitty tappio Real Murcialle tiesi nousuhaaveiden kariutumista. Kaudella 2011/12 kolmanneksi runkosarjassa sijoittunut Lugo nousi vihdoin karsintojen kautta Segundaan, jossa seura Setiénin alaisuudessa pysyi. Hän jätti seuran kesällä 2015.
Lokakuussa 2015 Setién debytoi pääsarjatasolla, kun UD Las Palmas palkkasi hänet erotetun Paco Herreran seuraajaksi. Setiénin johdolla Las Palmas pelasi hyvän kauden ja säilytti sarjapaikkansa selvästi ollen La Ligassa 11:s. Sijoitus oli seuran paras 15 vuoteen. Kaudella 2016/17 Setién ajautui erimielisyyksiin seurajohdon kanssa ja maaliskuussa 2017 hän ilmoitti jättävänsä seuran kauden jälkeen. Kausi päättyi lopulta La Ligan sijalle 14. Kauden jälkeen Setién allekirjoitti kolmivuotisen sopimuksen Real Betisin kanssa.
Setiénin debyyttikausi Betisissä oli menestyksekäs ja hän luotsasi seuran La Ligassa kuudenneksi, mikä oli joukkueen paras sijoitus 13 vuoteen. Sijoituksensa myötä Betis varmisti paikkansa Eurooppa-liigaan. Europeleissä Setién luotsasi Betisin lohkovoittoon, mutta putosi heti ensimmäisellä pudotuspelikierroksella Stade Rennes'lle. Espanjan cupissa Betis eteni välieriin saakka, kunnes hävisi Valencialle yhteismaalein 3–2. La Ligassa kausi oli vaikea ja Betis jäi kymmenenneksi. Setién jätti tehtävänsä kauden jälkeen.
Tammikuussa 2020 Setién allekirjoitti kesään 2022 ulottuvan sopimuksen FC Barcelonan kanssa. Setiénin johdolla Barcelona putosi La Ligan kärjestä ja hävisi lopulta mestaruuden Real Madridille viidellä pisteellä. Espanjan cupissa Barcelona hävisi puolivälierissä Athletic Bilbaolle. Viimeinen niitti Setiénin uralle Barcelonassa oli nöyryyttävä 2–8 tappio FC Bayern Münchenille Mestarien liigan puolivälierissä. Setién sai ottelun jälkeen potkut tehtävistään.
Setién palasi valmennustehtäviin lokakuun lopussa 2022, kun hän korvasi Aston Villaan siirtyneen Unai Emeryn Villarrealin päävalmentajana.
Yagmur Özberkan

Yagmur Özberkan (s. 1988 Adana, Turkki) on suomalainen toimittaja ja juontaja, koulutukseltaan medianomi (Lapin AMK, Tornio). Hän on muun muassa toimittanut Yle Puheella ohjelmaa Mahadura & Özberkan Susani Mahaduran kanssa vuosina 2016–2020. Özberkan kirjoitti Ylelle myös blogia. Nykyään hän on Radio Suomen lounaissuomalaisen iltapäivän juontaja.
Özberkan on ollut vahvasti esillä syrjinnän ja rasismin vastaisessa keskustelussa, ja toiminut esimerkiksi Ihmisoikeusliiton Päätepysäkki syrjinnälle -kampanjan kasvona.
Özberkanin sukujuuret ovat Turkissa, josta hän on saapunut Suomen Turkuun viisivuotiaana.
Punainen risti on palkinnut Özberkanin ja Mahaduran rohkeasta tyylistä käsitellä vaikeita aiheita Inhimillinen kädenojennus -palkinnolla.
Özberkanilla on yksi lapsi.
Martti (Turku)

| IV kaupunginosa - Martti> IV stadsdelen - Martinsbacken |
| --- | --- |

 Kaupungin kartta, jossa IV kaupunginosa - Martti korostettuna.  Turun kaupunginosat
Kaupunki:  Turku
Suuralue:  Keskusta
Kaupunginosa nro:  4.
Väkiluku:  4 506 (31.12.2022)
IV kaupunginosa eli Martti (ruots. Martinsbacken) on kaupunginosa Turussa. Se sijaitsee kaupungin keskusta-alueella, Aurajoen itärannalla, noin puolentoista kilometrin päässä ydinkeskustasta joen suulle päin. Naapurikaupunginosia ovat V kaupunginosa (Itäranta) lännessä, Vähäheikkilä ja Mäntymäki etelässä sekä III kaupunginosa (Urheilupuisto) idässä. Pohjoisessa Martti rajoittuu Aurajokeen, jonka ylittää Martinsilta.
Vuonna 2022 Martti IV:n tilastollisella pienalueella, jonka alue vastaa täysin kaupunginosaa, oli asukkaita 4 506 (vuonna 2016 asukkaita oli 4 632). Väestöstä 8,2 % oli alle 15-vuotiaita ja 20 % vähintään 65 vuotiaita. Asukkaista suomea puhui äidinkielenään 88,9 % ja ruotsia 6,9 %. Muun kielisiä oli 4,1 %.
Kaupunginosa on pinta-alaltaan yksi Turun pienimmistä ja rakentuu Martti Lutherin mukaan nimetyn Martinkirkon ympärille. Martti on edelleenkin osittain puutaloaluetta, ja muiden Turun keskustaa ympäröivien puutaloalueiden tapaan myös se on rakentunut työläiskaupunginosaksi 1900-luvun alkuvuosikymmeninä. Nykyään se on yksi Turun hyvämaineisimmista ja kalleimmista asuinalueista.
Martin alue kärsi pahoin jatkosodan alkuvaiheessa 25. kesäkuuta 1941 sattuneissa neuvostojoukkojen pommituksissa, jolloin sen Aurajoen puoleinen osa tuhoutui lähes kokonaisuudessaan. Maan tasalle tuhoutuneiden puutaloalueiden tilalle rakennettiin 1940- ja 1950-luvuilla kerrostaloalueita.
Mestarinkadun, Stålarminkadun ja Itäisen Pitkäkadun risteys vuonna 1962.
Martinmäen vanhaa kerrostaloaluetta. Etualalla Katrinpuistikko takana as.oy Koulumäki ja as.oy Laurintalo
Panoraamakuva Tonttumäeltä Marttiin.
Asemakaava ja nimistö

Martin nykyinen katuverkko perustuu puoliksi C. L Engelin vuonna 1828 laatimaan ruutukaavaan ja puoliksi Bertel Jungin vuonna 1922 laatimaan asemakaavaan, joka pohjautui Turun kaupungin vuonna 1906 järjestämän asemakaavakilpailun voittaneiden Albert Richardtsonin ja Harald Andersinin ehdotukseen, jonka Turun kaupungininsinööri Emil Hindersson oli viimeistellyt vuonna 1909. 1900-luvun alussa kaupunkisuunnittelun ihanteet muuttuivat, jolloin kadut ja korttelit suunniteltiin paremmin maastonmuotoja mukaillen ja usein parhaille paikoille suunniteltiin tärkeimmät rakennukset kuten kirkot ja koulut.
Vuonna 1906 järjestetyssä kilpailussa monille keskustan mäille, kuten myös nykyiseen Urheilupuistoon, suunniteltiin uusia ihanteita vastaavaa huvilarakentamista. Jungin asemakaavassa Urheilupuiston paikalle suunniteltua huvila-aluetta ei enää ole, minkä jälkeen mäki on säilynyt nykypäiviin saakka puistona.
Martin nykyinen katuverkko on Turun ruutukaavakeskustassa poikkeuksellinen, koska mäkien huvila-alueet ja Jungin asemakaavan suuri keskustasuunnitelma jäi lähes kokonaan toteutumatta. Engelin kaavaan pohjautuvia katuja nykyisin ovat Matinkatu, Martinkatu (osittain), Sotalaistenkatu, Savenvalajanlatu Tiilentekijänkatu, Tervahovinkatu, Vilhonkatu, Tapulikatu (osittain), Stålarminkatu (osittain) ja Kupittaankatu. Jungin ym. asemakaavaan pohjautuvia katuja nykyisin ovat Huovinkatu, Asesepänkatu, Temppelikatu, Martinkatu (osittain), Betaniankatu (osittain), Tinanvalajankuja, Kultasepänkuja, Hopeasepänkuja, Kuparisepänpolku, Kuninkaankartanonkatu, Stålarminkatu (osittain), Mestarinkatu, Kiulukuja, Illenkatu ja Ilkanrinne.
Martin nimistön teemoja ovat paikallisten nimien (mm. Sotalainen, Betania, kuninkaankartano, Tervahovi, Vilkkilä) lisäksi nuijasota ja Vaasa-kuninkaitten aika (Ilkka, Ille, Nokia, Daniel Hjort, Stålarm, Fleming, huovi, mestari, aseseppä) ja ammatit (savenvalaja, tiilentekijä, aseseppä, tinanvalaja, kultaseppä, hopeaseppä, kupariseppä).
Liikenne

Martista liikennöi Aurajoen toiselle puolelle Suomen vanhin joukkoliikenneväline Föri, joka itsessään on yksi Turun matkailunähtävyyksiä.
Vuodesta 1933 vuoteen 1972 saakka Martin joukkoliikenteeseen kuuluivat raitiovaunut. Ensimmäinen raitiovaunulinja Kauppatorilta Marttiin kulki Uudenmaankadun ja Itäisen Pitkäkadun kautta Stålarminkadun ja Martinkadun risteykseen saakka. Linjatunnuksella 3 liikennöidyt raitiovaunut saapuivat Marttiin ensimmäisen kerran syyskuun alussa 1933. Marraskuussa 1949 linjat 2 ja 3 yhdistettiin ja raitiotietä jatkettiin Martinkadulta vuonna 1940 valmistuneelle Martinsillalle saakka. Viimeinen ja merkittävin laajennus Martin raitiovaunuliikenteessä koettiin, kun Stålarminkadulle valmistui vuonna 1956 uusi Korppolaismäen pikaraitiotie.
Yhdystie 1821 Kupittaalta Kakskertaan kulkee Martissa Itäistä Pitkäkatua ja Stålarminkatua pitkin.
Martissa on edelleen muutamia 1900-luvun alussa luonnonkivillä päällystettyjä katuja, jotka ovat säästyneet 1970-luvulla alkaneelta asfaltoinnilta. Vanhoja mukulakivikatuja ovat Mestarinkatu, Temppelinkatu ja Tiilentekijänkatu. Huovinkatu ja Asesepänkatu olivat ennen sorapintaisia, mutta ne päällystettiin mukulakivin vuonna 2021, jotta ne sopisivat paremmin Martinkirkon ympärillä olevaan arvokkaaseen kulttuuriympäristöön.
Nimi

Kaupunginosa tunnetaan yleisesti Marttina tai Martinmäkenä. Martinmäki on lyhyempää Marttia vanhempi nimitys, mutta Turun kaupungin toimikunta päätti valita "kulmakunnalle" Martti-nimen muun muassa siksi, että se mielletään alueellisesti kattavammaksi kuin Martinmäki. Esimerkiksi vuonna 2019 Martti ja Martinmäki kisasivat erikseen vuoden kaupunginosan tittelistä. Myös ruotsiksi alueesta käytetään vaihtelevasti nimiä Martins ja Martinsbacken, mutta näistä puolestaan pidempi muoto löytyy kaupungin nimistörekisteristä.
Alun perin perustamisen yhteydessä IV kaupunginosa sai nimekseen Tegelsalen eli Tiilisali, jona alue tunnettiin vielä 1900-luvun alussa. Virallisessa käytössä on kuitenkin vain roomalaisten numeroiden mukainen IV, vaikka vanhaa nimeä ei koskaan ole kumottu.
Tunnettuja asukkaita

Arno Virtanen (1945–2022) näyttelijä
Jarkko Laine (1947–2006) kirjailija, runoilija
Kauko Röyhkä (1959) muusikko