stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
David Stach
Ura > Seuraura

Stach on HC Kladnon kasvatti. Hän voitti kaudella 2008–2009 Tšekin B-nuorten sarjan syöttöpörssin ja sijoittui pistepörssissä kolmanneksi tehoilla 26+51=77. Kaudeksi 2010–2011 Stach siirtyi Suomeen ja Rauman Lukon A-nuoriin. Hän oli joukkueen toiseksi paras maalintekijä ja kolmanneksi paras pistemies tehoilla 16+26=42. Kaudella 2011–2012 Stach voitti Lukon sisäisen piste- ja syöttöpörssin tehoilla 15+30=45. Hän debytoi kauden aikana myös SM-liigassa. Stach pelasi ensimmäisen ja kauden ainoaksi jääneen liigaottelunsa 21. tammikuuta 2012 tammikuun tasauskierroksella Turun Palloseuraa vastaan.
Toukokuussa 2012 Stach solmi kaksivuotisen SM-liigasopimuksen Lukon kanssa. Hän pelasi kauden 2012–2013 suurimmaksi osaksi vielä joukkueen A-nuorissa, joiden paras pistemies ja syöttäjä Stach oli tehtyään 30 runkosarjaottelussa tehot 14+30=44. Hän sijoittui koko A-nuorten SM-liigan pistepörssissä yhdeksänneksi. Stach oli joukkueen paras pistemies ja syöttäjä myös kevään 2013 pudotuspeleissä tehoilla 4+10=14. Hän jakoi koko pudotuspelien syöttöpörssin voiton Bluesin Nico Nybergin ja Juuso Ikosen kanssa. Stach voitti kauden päätteeksi A-nuorten SM-pronssia. Hän pelasi kauden aikana kolme SM-liigaottelua. Stach siirtyi marraskuussa 2012 hakemaan pelituntumaa miesten peleistä 6. tammikuuta 2013 asti kestäneellä lainasopimuksella Mestis-joukkue TuTosta, mutta vain kahden siellä pelatun ottelun jälkeen hän vaihtoi Mestis-seuraa ja siirtyi Savonlinnan Pallokerhon riveihin. Stach pelasi kauden aikana Mestiksessä yhteensä 14 ottelua tehopistein 4+3=7.
Elokuussa 2013 Stach kävi parin viikon mittaisella testijaksolla kasvattajaseuransa HC Kladnon Extraliga-joukkueessa. SM-liigakauden 2013–2014 kynnyksellä hän purki sopimuksensa yhteisymmärryksessä Lukon kanssa. Stach jatkoi Kladnon sopimuspelaajana, mutta hän pelasi kuitenkin lähes koko kauden lainalla sarjatasoa alempana 1. česká hokejová ligan HC Havlíčkův Brodissa. Stach oli joukkueen toiseksi paras maalintekijä ja kolmanneksi paras pistemies tehoilla 15+17=32. Hän pelasi kauden aikana yhden Extraliga-ottelun Kladnossa. Joukkue putosi kauden päätteeksi 1. ligaan, mutta Stach teki toukokuussa 2014 vuoden mittaisen jatkosopimuksen Kladnon kanssa.
Kaudella 2014–2015 Stach oli 1. ligan pudotuspeleissä Kladnon paras maalintekijä viidellä osumallaan. Maaliskuussa 2015 hän teki vuoden mittaisen jatkosopimuksen joukkueen kanssa. Kaudella 2015–2016 Stach voitti koko 1. ligan piste- ja syöttöpörssin tehoilla 25+66=91. Hän rikkoi koko sarjan historian yhden kauden piste- ja syöttöennätyksen (28+60=88), joka oli HC České Budějovicen NHL:n työsulkuvahvistus Václav Prospalin hallussa kaudelta 2004–2005. Stachia enemmän pisteitä Tšekin toiseksi korkeimmalla sarjatasolla on tehnyt vain Ján Jaško kaudella 1981–1982. Tuolloin kyseessä oli 1. ligaa edeltänyt sarja 1. česká národní hokejová liga Tšekkoslovakian itsenäisyyden ajalta, mutta kaikki sarjan joukkueet olivat nykyisen Tšekin alueelta. Tammikuussa 2016 Stach kävi yhden ottelun ajan lainalla Extraliga-joukkue Piráti Chomutovissa.
Kaudeksi 2016–2017 Stach siirtyi Extraliga-joukkue HC Škoda Plzeňin riveihin.
Ura > Maajoukkueura

Stach pelasi alle 18-vuotiaiden MM-kilpailuissa vuonna 2010 ja Ivan Hlinkan muistoturnauksessa vuonna 2009.
David Mirkin

| David Mirkin |
| --- | --- |
 Mirkin Comic Con -tapahtumassa vuonna 2012.
Henkilötiedot
Syntynyt: 18. syyskuuta 1955 Philadelphia, Pennsylvania
Ammatti:  käsikirjoittaja
David Mirkin (s. 18. syyskuuta 1955 Philadelphia) on yhdysvaltalainen televisio-ohjaaja, käsikirjoittaja ja tuottaja, joka tunnetaan työstään Simpsonit-animaatiosarjassa. Mirkin on vegetaristi ja voittanut joitakin Emmy-palkintoja.
Aiempi elämä

Mirkin syntyi ja kasvoi Philadelphiassa ja valmistui Northeast High Schoolista vuonna 1975.. Hänen isänsä oli tietokoneinsinööri. Mirkin aloitti insinööriuralla, mutta oltuaan harjoittelijana Philadelphian Drexel Universityssä hän päätti lopettaa. Mirkin muutti Los Angelesiin, Kaliforniaan ja ilmoittautui elokuvakoulu Loyola Marymount Universityyn.
Ura

Mirkin aloitti stand up -koomikkona vuonna 1982 ja esiintyi ympäri Yhdysvaltoja. Hänen ensimmäinen vitsinsä oli "Is it just me or has everybody been coughing up blood lately?" ("Olenko se vain minä vai ovatko muutkin viime aikoina yskineet verta?"). Hänen ensimmäinen käsikirjoitustyönsä televisioon oli amerikkalainen versio Three's Companysta. Mirkin oli vuodesta 1984 vuoteen 1985 johtava kirjoittaja Newhartissa. Vuonna 1986 hänestä tuli johtava tuottaja ja juontaja vuoteen 1988 asti, jolloin hän alkoi myös kirjoittaa ja ohjata jaksoja.
1990-luvun alussa Mirkin teki koomikko Chris Elliottin kanssa televisiosarjan Get a Life, jonka hän myös ohjasi ja käsikirjoitti. Hän myös kirjoitti The Julie Show -pilottijakson Julie Brownin ja Charlie Coffeyn kanssa. Sitä ei kuitenkaan valittu syyskaudelle.
Mirkin loi, kirjoitti ja ohjasi myös sketsikomediaohjelma The Edgen vuosina 1992 ja 1993. Vuodesta 1992 vuoteen 1998 Mirkin oli yksi muutamista ohjaajista The Larry Sanders Show'ssa.
Mirkin oli Simpsonit-televisiosarjan vastaava tuottaja eli showrunner sen 5. ja 6. tuotantokaudella vuosina 1993–1995. Hän oli showrunnerina vielä neljässä jaksossa 7. kaudella ja kahdessa jaksossa 9. kaudella. Mirkin voitti neljä Primetime Emmy -palkintoa työstään Simpsoneissa. Mirkin työskentelee yhä osan ajastaan show’ssa auttaen uudelleenkirjoitusprosesseissa. Hän oli myös yksi The Simpsons Movie -elokuvan käsikirjoittajista. Itse tv-sarjaan hän on käsikirjoittanut kaksi jaksoa, 5. kauden jakson ”Homer, seuraava astronautti” ja 26. kauden jakson ”Herkku-Homer” (jälkimmäisen yhdessä Al Jeanin kanssa).
Mirkin on ohjannut elokuvat Blondit luokkakokouksessa (1997) ja Sydäntenmurskaajat (2001). Mirkin hylkäsi Sydäntenmurskaajat-projektin kolme kertaa, koska ei pitänyt käsikirjoituksesta.
Aiheesta muualla

David Mirkin Internet Movie Databasessa. (englanniksi)
| Auktoriteettitunnisteet  |
| --- | --- |
Kansainväliset:  ISNI  VIAF  WorldCat 
Kansalliset:  Ranska  BnF data  Saksa  Yhdysvallat  Australia  Korea  Alankomaat  Puola 
Taiteenala:  Emmy Awards 
Henkilöt:  Elonet 
Muut:  SNAC  IdRef
Ken ja isosiskon viimeinen kesä

| Ken ja isosiskon viimeinen kesä |
| --- | --- |

Kirjailija:  Tarja Huhtala
Kieli:  suomi
Genre:  nuortenkirjallisuus
Kustantaja:  WSOY
Julkaistu:  2003
Ulkoasu:  sidottu
Sivumäärä:  129
ISBN:  951-0-28124-7
Sarja: Salatut elämät
Edeltävä:  Aamu, Inka ja ihana Ilari
Seuraava:  Ami ja ensirakkaus
Löydä lisää kirjojaKirjallisuuden teemasivulta
Ken ja isosiskon viimeinen kesä on Salatut elämät -kirjasarjan kahdeksas osa. Kirjan on kirjoittanut Tarja Huhtala, ja se julkaistiin vuonna 2003. Tarinan päähenkilöt ovat sisarukset Ken Ojala ja Madde Ojala.
Juoni

Kirjassa Ken Ojala pääosin muistelee aikoja, jolloin hänen isosiskon Madde oli vielä elossa. Ken on ihastunut vaaleahiuksiseen Aamu Korhoseen, jonka seurassa Ken on alkanut tuntea olonsa hyväksi eikä muistele koko ajan Madden kuolemaa. Madde kuoli hukkumalla heidän perheensä yhteisellä purjehdusretkellä. Kenin ja Madden isoveli Daniel yritti vielä pelastaa Madden antamalla tälle hengitystä suusta suuhun. Se ei kuitenkaan tehonnut ja Madde kuoli. Ken näkee painajaisia tuosta purjehdusretkestä. Kirjan toisena juonikuviona on Kenin ja Aamun ailahteleva suhde. Molemmat haluaisivat olla yhdessä, mutteivat onnistu. Myöhemmin Aamu kertoo Kenille ihastuneensa Danieliin. Kirjan lopussa Aamu ja Ken palaavat onnellisesti yhteen ja toivottaa hyvät yöt niin Aamulle kuin edesmenneelle Maddelle.
Gremlin

| Gremlin |
| --- | --- |
 ”Gremlineistä on hauskaa satuttaa sinua.” Toisen maailmansodan aikainen yhdysvaltalainen työturvallisuusjuliste.
Ominaisuudet
Tuntomerkit:  Pienet vartalot ja suuret korvat, näyttävät pieniltä gargoileilta
Esiintyminen:  Kaikkialla, missä he voivat kiusata ihmisiä
Kansanperinne
Kansanperinteen alkuperä:  Brittiläisten ilmavoimien lentäjien taikausko
Suhteet
Infobox OKNimi-testi OK: 
Gremlin (englantia, suom. riiviö) on peikkoa tai menninkäistä muistuttava taruolento, joka aiheuttaa teknisiä vikoja. Se kuvataan pienikokoiseksi (noin 6–60 senttimetriä) ihmisenkaltaisiksi olennoksi, jolla on vihertävä tai harmaa iho, oudot ja värikkäät vaatteet, karvaiset korvat ja toisinaan pienet sarvet. Keppostensa onnistuessa se nauraa pilkallisesti.
Kansanperinteen alkuperä on Kuninkaallisten ilmavoimien (RAF) kansanperinteessä. Gremlineitä syytettiin muutoin selittämättömistä lentokoneiden vioista, kuten moottorien ja virtapiirien toimintahäiriöistä, polttoaineen ennenaikaisesta loppumisesta ja huonolaatuisista kiitoradoista. Tarinat saivat todennäköisesti alkunsa ensimmäisen maailmansodan aikana ja yleistyivät 1920-lukuun mennessä. Ensimmäisenä niitä kerrottiin Maltalle, Lähi-itään ja Intiaan sijoitettujen lentäjien parissa. Ensimmäinen kirjallinen maininta oli Aeroplane-lehdessä 10. huhtikuuta 1929. Toisen maailmansodan myötä kansanperinne levisi Yhdysvaltoihin ja sai huomiota myös siviileille suunnatuissa lehdissä. Roald Dahlin ensimmäinen lastenkirja The Gremlins. A Royal Air Force Story (’Gremlinit. Tarina kuninkaallisista ilmavoimista’) julkaistiin 1943. Dahl väitti keksineensä nimen itse, mutta kirjallisen todistusaineiston valossa väite ei voi pitää paikkaansa.
RAF:n perimätiedon mukaan gremlinien nimi viittaa Fremlin’s-olueen, joka oli lentojoukkojen messien yleisin alkoholijuoma. Mahdollisesti Fremlin-panimon nimi yhdistyi englantilaisen kansanperinteen goblin-hahmoihin (’peikko’, ’menninkäinen’), jolloin alun f-äänne vaihtui g:ksi.
Sotien jälkeen gremlinien toimiala on laajentunut lentokoneista kaikenlaisiin kojeisiin. Mieluiten ne sabotoivat monimutkaisia laitteita aiheuttaen esimerkiksi painovirheitä. Gremlineistä kertovaan kansanperinteeseen kuuluu näennäinen totisuus. Niistä puhutaan ehdottomalla varmuudella, ja niiden nerokkaita kolttosia on tapana kuvailla yksityiskohtaisesti.
Populaarikulttuurissa > Elokuvissa

Riiviöt (1984), gremlin-kansanperinteeseen perustuva kauhukomedia. Elokuvan päähenkilö hankkii New Yorkin kiinalaiskorttelista lemmikkigremlinin, joka on kiltti ja arka. Otuksen kastuessa se alkaa hallitsemattomasti lisääntyä, ja siitä syntyvät otukset ovat tuhoisia riiviöitä.
Gremlins 2 – uusi pesue (1990), Riiviöiden jatko-osa.
Populaarikulttuurissa > Videopeleissä

Epic Mickey (2010) ja Epic Mickey 2: The Power of Two (2012) -videopeleissä pelaaja ohjaa Mikki Hiirtä, jota gremlinit avustavat erilaisissa tehtävissä. Kansanperinteen hahmosta poiketen videopelin gremlinit ovat kilttejä ja taitavia rakentajia.
Elatusapu

Elatusapu on maksu, jolla perheestä lähtenyt elatusvelvollinen aikuinen täyttää osuutensa perheen toimeentulosta. Elatusavun saaja on yleensä perheen alaikäinen lapsi. Maksun suuruus ja sen maksutapa voivat perustua kunnan sosiaalihuollon vahvistamaan sopimukseen tai tuomioistuimen antamaan tuomioon.
Lapsen elatusapu

Vanhemmilla on lakiin perustuva velvollisuus vastata kykyjensä mukaan lapsen elatuksesta. Jos vanhempi ei muulla tavoin huolehdi lapsen elatuksesta tai jos lapsi ei pysyvästi asu kyseisen vanhemman luona, toinen vanhempi voidaan määrätä maksamaan lapselle elatusapua. Sen määrä ja suorittamistapa määritetään vanhempien tekemällä ja lastenvalvojan vahvistamalla sopimuksella tai tuomioistuimen antamalla tuomiolla.
Kun vanhempien elatuskykyä arvioidaan, otetaan huomioon heidän ikänsä, työkykynsä ja mahdollisuutensa osallistua ansiotyöhön. Sen lisäksi arvioidaan käytettävissä olevien varojen määrä ja heidän muut lakiin perustuvat elatusvastuunsa. Asiaan vaikuttavat myös lapsen oma kyky ja mahdollisuudet vastata itse elatuksestaan sekä muut seikat, jotka keventävät vanhemmille koituvia kustannuksia.lähde?
Jos muusta ei ole sovittu, elatusapu maksetaan kuukausittain etukäteen. Sopimukseen voidaan kirjata eri aikoina erilaisia summia ja muutoksia maksutahdissa. Tarvittaessa elatusavun maksaminen voidaan sopia myös kertamaksuksi. Tähän voidaan kuitenkin ryhtyä vain, jos menettely on vanhemman maksukykyyn nähden kohtuullinen. Oikeusministeriön työryhmä on laatinut ohjeen, jota voidaan käyttää apuna elatusavun koon määrittämisessä.lähde?
Jollei toisin ole sovittu tai määrätty, elatusavun maksuvelvollisuus päättyy, kun lapsi täyttää kahdeksantoista vuotta. Jos vanhempi laiminlyö elatusavun maksamisen, lapsella on oikeus saada elatustukea. Elatustuen maksaa Kansaneläkelaitos, mutta tuki pyritään perimään takaisin elatusvelvollisuutensa laiminlyöneeltä vanhemmalta. Täysimääräinen elatustuki on tällä hetkellä 167,01 e/kk. (1.1.2020).
Entiselle puolisolle maksettava elatusapu

Puolisoilla on avioliiton aikana elatusvelvollisuus toisiaan kohtaan. Avioliiton aikainen elatusvelvollisuus lakkaa, kun lopullinen avioero astuu voimaan, ja sen jälkeen entisillä puolisoilla on Suomessa pääsääntöisesti itse vastuu omasta elatuksestaan. Avioerotilanteessa tuomioistuin voi kuitenkin velvoittaa puolison maksamaan elatusapua toiselle puolisolle, jos tämän katsotaan tarvitsevan sitä kykyjensä ja muiden asiaan vaikuttavien seikkojen vuoksi. Tämä on nykyisin kuitenkin hyvin harvinaista Suomessa.
Entisen puolison elatusapu voidaan vahvistaa maksettavaksi joko toistaiseksi tai päättymään tietyn määräajan kuluttua. Elatusapu voidaan myös sopia maksettavaksi kertasummana, jos elatusvelvollisen varallisuusolot ja muut seikat antavat siihen aihetta. Oikeus määräajoin maksettavaan elatusapuun päättyy, jos elatusapuun oikeutettu menee uuteen avioliittoon.lähde?
Korkein oikeus antoi tammikuussa 2010 ennakkopäätöksen KKO 2010:3, jossa oli kysymys ulkomaalaissyntyisen, heikosti suomen kieltä taitavan ja ammattikoulutusta vailla olevan puolison oikeudesta elatusapuun noin kymmenen vuotta kestäneen avioliiton päättymisen jälkeen. Korkein oikeus katsoi äänestyksen jälkeen, että tapauksessa oli edellytykset määrätä aviomies maksamaan elatusapua entiselle vaimolleen kolmen vuoden ajan avioeron jälkeen.
Kansainvälinen elatusapu

New Yorkissa solmittiin 1956 elatusavun perimistä ulkomailla säätelevä yleissopimus. Sen perusteella toisen maan tuomioistuimen päätös voidaan panna täytäntöön edunsaajan kotivaltiossa.lähde tarkemmin? Valtiot ovat laatineet kahdenvälisiä elatusapujen perintää koskevia sopimuksia. Tilanteessa, jossa asianosaisen kotimaa ei ole tunnustanut yleissopimuksia eikä valtiosopimuksia, hänen kotimaansa pitää tunnustaa erikseen elatusapupäätös, jotta se saa lainvoiman.
Aiheesta muualla

Oikeusministeriön ohje lapsen elatusavun suuruuden arvioimiseksi (Arkistoitu – Internet Archive)
Elatusvelvollisten liitto
Laurila–Kelloselkä-rata

Rovaniemen rautatieasema
Joutsijärven liikennepaikka
Radan päätepiste Kelloselässä
Laurila–Kelloselkä-rata on Suomen rataverkon osuus Kemin pohjoispuolella sijaitsevalta Laurilan rautatieasemalta Keminmaasta Rovaniemen ja Kemijärven kautta Suomen ja Venäjän rajalle Sallan Kelloselkään. Rataosuus on yksiraiteinen. Osuus Kemi–Laurila–Kemijärvi on sähköistetty. Laurilan ja Kemijärven välisen osuuden liikenteenohjaus hoidetaan kaukokäytöllä Oulusta käsin. Rautatie ylittää pohjoisen napapiirin ratakilometrillä 1003+850 entisten Kuluksen ja Vian asemien välillä, tarkemmin entisten Kunnaruksen ja Outo-ojan seisakkeiden välimaastossa.
Ennen talvisotaa rautatie päättyi Kemijärvelle. Suomen ja Neuvostoliiton rataverkot yhdistävä rata Kemijärveltä itään rakennettiin Moskovan rauhansopimuksen ehtojen mukaisesti vuosina 1940–1941. Radalla ei kuitenkaan koskaan ole ollut maiden välistä liikennettä. Suomen-puoleisella osuudella oli vain vähäistä tavaraliikennettä ja rataosuutta oli pitkään ehdotettu lakkautettavaksi kannattamattomana, mutta myös suunniteltu sen jatkamista Soklin ratana Soklin kaivokselle tai ottamista käyttöön Suomen ja Venäjän välisessä liikenteessä.
Heinäkuussa 2010 VR päätti lopettaa puunkuljetukset Isokylä–Kelloselkä-välillä. Lopettamisen syitä perusteltiin muun muassa Isokylään avatulla puunlastausterminaalilla. Lakkautuksen taustalla painavimpana syynä lienee kuitenkin VR:n uusi hinnoittelupolitiikka, joka nosti liikennepaikalta lähtevän 10 vaunun yksikön hintaa siten, että rahdin kuljetus muuttui kalliimmaksi rautateitse kuin maanteitse. Samalla halpeni 20:n ja sitä suuremman vaunun yksikkö. Toistaiseksi viimeinen puukuljetus radalla tapahtui 29. heinäkuuta 2010, minkä jälkeen kuljetukset siirtyivät maanteille.
Isokylän ja Kelloselän välinen rataosuus suljettiin käytön vähäisyyden vuoksi liikenteeltä 9. joulukuuta 2012 Sallan kunnan vastustuksesta huolimatta. Osuuden viimeinen käyttäjä huoltoliikennettä lukuun ottamatta oli Pohjois-Suomen Rautatieharrastajien museojuna 8. joulukuuta 2012.
Historia

Rata on rakennettu useassa osassa seuraavasti:
1903: (Kemi)–Laurila–(Tornio)
1909: Laurila–Rovaniemi
1934: Rovaniemi–Kemijärvi
1941: Voitajärvi–Sallalähde?
1942: Kemijärvi–Kelloselkä
1900-luvun alkupuolella suunniteltiin Petsamon rataa, joka olisi voitu rakentaa esimerkiksi Kemijärveltä Sodankylän kautta Petsamonvuonolle.
Sähköistys osuudella Kemi–Rovaniemi otettiin käyttöön 1. joulukuuta 2004. Osuuden Rovaniemi–Kemijärvi sähköistys otettiin käyttöön 11. maaliskuuta 2014.
Historia > Kelloselän ja rajan välinen osuus

Rata jatkui aikaisemmin Kelloselästä Vanhaan Sallaan saakka. Vuoden 1940 Moskovan rauhassassa sovittiin, että rataa jatketaan Kemijärven Isokylästä Sallaan Suomen ja Neuvostoliiton uudelle rajalle, josta Neuvostoliitto aikoi jatkaa rataa Vienanmeren rannalle Kantalahteen. Koska Suomessa rataa pidettiin sotilaallisena uhkana, se pyrittiin linjaamaan niin, että sotatilanteessa se olisi helppo hävittää. Rakennustyöt alkoivat toukokuussa 1940.
Suomen puolella radalla työskenteli yli 3 400 henkilöä huhtikuussa 1941.lähde? Neuvostoliitto sai noin 100 000 työntekijän voimin Alakurtin radan Suomen rajalle valmiiksi jo 25. helmikuuta 1941, kun taas Suomen puolelta rata valmistui rajalle vasta 15. toukokuuta.lähde? Tällöinkin radasta Suomen puolella oli rakentamatta osuuksia Kemijoella ja Kotajärvellä. Saksalaiset ja suomalaiset hyökkäsivät Neuvostoliittoon rataa pitkin 3. heinäkuuta 1941. Se oli kuitenkin liian heikko valtaville sotilaskuljetuksille: radalla voitiin kuljettaa vain lyhyitä junia 25 kilometrin tuntinopeudella. Koska vetäytyvät neuvostoliittolaiset hävittivät omaa rataosuuttaan, saksalaiset ja suomalaiset joutuivat kunnostamaan ja rakentamaan sitä uudelleen, ja apuna käytettiin myös neuvostoliittolaisia sotavankeja. Kunnostustöitä vaikeutti jatkuva sotilasliikenne, ja töitä tehtiin jatkosodan loppuun eli vuoteen 1944 saakka. Lapin sodan aikana perääntyvät saksalaisjoukot tuhosivat radan.
Vuonna 1944 solmitun Moskovan välirauhansopimuksen nojalla Neuvostoliitto vaati, että Sallan radan Suomen puolella oleva osuus pidetään rakennettuna raja-asemana Kelloselästä eteenpäin. Suomalaiset rakensivat radan uudelleen, ja se valmistui vuonna 1947. Ratalinja Suomen puolella metsittyi ja sitä käytiin 2000-vuosikymmenelle asti raivaamassa, jotta satelliiteilla voitaisiin havaita, että Suomi noudattaa ehtoja. Sallan radasta purettiin Suomen puolella kuitenkin 200 metrin osuus kansainvälisen rajanylityspaikan maantieyhteyden vuoksi.
Elokuussa 2008 paikallinen yrittäjä purki rataa noin 1,7 kilometrin matkalta ja varasti kiskot muualle myytäväksi. Tällöin ulkoministeriö antoi lausunnon, että Pariisin rauhansopimus ei enää velvoita ylläpitämään rataosuutta. Toukokuussa 2009 teosta syytetty tuomittiin yhdeksäksi kuukaudeksi vankeuteen ja hänelle määrättiin yli 50 000 euron vahingonkorvaukset.
Historia > Raajärven rata

Raajärven rata oli sivurata Misin rautatieasemalta Raajärven kaivokselle. Rata sijaitsi nykyisten Rovaniemen ja Kemijärven kaupunkien alueella. Kaivosradaksi rakennetun rautatien pituus oli noin 14 kilometriä. Se haarautui Rovaniemen ja Kemijärven väliseltä rataosuudelta Misin ratapihan itäpäässä. Rata oli käytössä vuosina 1963–1976. Kun liikenne radalla lopetettiin, pääosa ratapenkereestä muutettiin autotieksi, ja on nykyisin paikallistie numero 19772.
Sallan radan jatkokehityssuunnitelmat

Suomen puoleinen osa Sallan radasta muodostaa Kemijärven itäpuolella olevan osan nykyistä Laurilan–Kelloselän rataa. Nykyisin siellä on vähäistä tavaraliikennettä. Henkilöliikennettä sillä oli viimeksi kokeiluluontoisesti 1990-luvulla muutamina lomasesonkiaikoina, jolloin Salla Express -niminen lisäjuna liikennöi Helsingin ja Sallan väliä.
Itä-Lapin kuntayhtymä kutsui konsulttitoimisto Green Tulip Consultancyn tutkimaan Sallan radan mahdollista rahoitushanketta. Asiaa selvittävät Max van Asch ja Henrik Spoelman sekä radan mahdollista yksityistä rahoitusta Jeffrey Roberts. Sallan rata poistettiin Euroopan unionin TEN-ohjelmasta, minkä vuoksi se ei voi saada ennen 2020 EU-rahoitusta mainitusta ohjelmasta ennen kuin TEN:stä neuvotellaan EU-maiden kesken uudelleen.
Sallan rata Alakurttiin vietynä voisi tukea Kemin sataman kuljetuspalveluita, mikäli alankomaalaisten harjoittamaa Murmanskin ja Rotterdamin välistä laivaliikennettä korvattaisiin Kemin ja Rotterdamin välisellä liikenteellä.
Venäläiseltä puolelta Murmanskin alueella korostetaan Sallan radan olevan osa Barentsin alueen logistiikkaa, mihin kuuluu myös norjalaisten kannattama Kirkkoniemen rata. Norjan Kirkkoniemessä mahdollisen Kirkkoniemen radan päässä asuu noin 5 000 asukasta, mutta siellä on kaivos. Murmanskin alueen johtajan, Juri Jevdokimovin mukaan Sallan rata voisi kannattaa, mikäli Suomi ostaisi turvetta Venäjän puolelta. Suomen turvetuotanto perustuu kuitenkin kotimaiseen turpeeseen.
Kun Matti Vanhasen toinen hallitus tuli nimitetyksi virkaansa, esitti ulkomaankauppa- ja kehitysministeri Paavo Väyrynen sen toteuttamista. 80 miljoonan euron hankkeeseen tulisi hänen mukaansa pyrkiä löytämään kansainvälistä rahoitusta.
Aiheesta muualla

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
Vaunut.org: Alakurtin Sallan suunnan tulosemafori, tien katkaisema osuus Sallan radasta
Vaunut.org: Metsittynyttä Sallan rataa Suomen puolella
Turun Sanomat: Sallan–Kantalahden rata arvioitiin kannattavaksi[vanhentunut linkki]
Kannattamaton rata, Suomen Kuvalehti, 13.05.1922, nro 19, s. 17, Kansalliskirjaston digitaaliset aineistot
Maamme pohjoisin rata. Rovaniemen Kemijärven rautatien rakennustöiden päättäjäiset pidetään huomenna. 85.5 km pituisen radan kustannusarvio alitettu 44.4 miljoonalla markalla - rata maksoi 94 miljoonaa, Helsingin Sanomat, 22.07.1934, nro 193, s. 4, Kansalliskirjaston digitaaliset aineistot
Suomen pohjoisin rata vihitty, Suomen Kuvalehti, 28.07.1934, nro 31, s. 5, Kansalliskirjaston digitaaliset aineistot
Yhdysvaltain presidentinvaalit 2020

Yhdysvaltain presidentinvaalit 2020 olivat 59:nnet Yhdysvaltain presidentinvaalit. Vaalipäivä oli tiistai 3. marraskuuta 2020.
Vaalien pääehdokkaat olivat istuva presidentti, republikaani Donald Trump varapresidenttiehdokkaanaan Mike Pence, ja demokraatti Joe Biden, varapresidenttiehdokkaanaan Kamala Harris. Kumpikin voitti puolueensa esivaalit, ja heidät nimitettiin puolueidensa presidenttiehdokkaiksi elokuun 2020 puoluekokouksissa.
Marraskuun presidentinvaalissa valittiin valitsijamiehet. Demokraattien ehdokas Joe Biden sai taakseen voittoon riittävän määrän valitsijamiehiä. Valitsijamieskokouksessa 14. joulukuuta 2020 Biden sai taakseen 306 valitsijamiestä, kun taas Trumpia kannatti 232 valitsijamiestä. Näin ollen Bidenista tuli seuraava Yhdysvaltain presidentti.
Vaalin tulos vahvistettiin kongressissa 7. tammikuuta 2021. Presidentti vannoi virkavalan 20. tammikuuta 2021.
Ehdokkaat > Republikaanit > Ehdokas

Donald Trump, Yhdysvaltain presidentti vuodesta 2017
Presidentti
Donald Trump
Floridasta
Istuva presidentti Donald Trump saavutti vaadittavan edustajamäärän 17. maaliskuuta 2020. Hänet nimitettiin virallisesti republikaanien presidenttiehdokkaaksi puoluekokouksessa 24. elokuuta 2020. Trump valitsi varapresidenttiehdokkaakseen jälleen Mike Pencen.
Ehdokkaat > Republikaanit > Edustajat

Esivaaleissa edustajia puoluekokoukseen saaneet republikaanien ehdokkaat:
| Ehdokas | Edustajia |
| --- | --- |
Donald Trump: 2 395
Bill Weld: 1