Massalia (kaupunki)
Yhteiskunta, politiikka ja väestö

Massalian väkiluvun arvellaan olleen suurimmillaan korkeintaan 20 000 henkeä. Väestö oli jaettu fyleihin eli heimoihin. Kaupungin kansalaisesta käytettiin etnonyymejä Massaliōtēs (Μασσαλιώτης) eli joonialaisittain Massaliētēs (Μασσαλιήτης) sekä Massalieus (Μασσαλιεύς) ja feminiinissä Massaliōtis (Μασσαλιῶτις). Myöhemmin latinaksi etnonyymi oli Massiliensis.
Massalian valtiomuoto oli aristokraattinen, ja Strabon sanoo sillä olleen hyvät poliittiset instituutiot. Kaupungissa oli 600-miehinen neuvosto (būlē), jonka nimi oli timukhoi (τιμοῦχοι) ja jonka virat olivat elinikäiset. Neuvostolla oli 15-miehinen komitea, jonka käsissä oli jokapäiväinen hallinto. Näistä kolme toimivat puheenjohtajina, ja he olivat vallankäytössä ylimpinä. Yksi näistä oli ylin puheenjohtaja ja mahdollisesti eponyymi virkamies. Tämän jälkeen Strabonin tekstikohta käy epäselväksi; hän sanoo, että joko neuvoston tai 15-miehisen komitean jäsenellä tuli olla lapsia, ja tämän tuli voida osoittaa olevansa kansalainen aina kolmen sukupolven takaa. Lait olivat samanlaisia kuin Jooniassa ja laitettiin esille julkisesti. 600-miehinen neuvosto vaikuttaa säilyneen olemassa pitkään, sillä vielä Lukianos mainitsee sen.
Aristoteleen mukaan Massalia olisi ollut joskus oligarkia, ja valtiomuoto olisi sitten muuttunut demokraattisemmaksi. Tästä voidaan ehkä päätellä, että kaupunki olisi muuttunut ajan kuluessa timokratiaksi, toisin sanoen valta olisi jakautunut omaisuuden perusteella. Cicero sanoo vallan olleen niiden käsissä, jotka olivat ”valittuja ja ensimmäisiä” (selecti et principes); toisaalla hän kutsuu heitä optimaateiksi (optimates). Vaikka hallinto oli jossakin määrin tasa-arvoista, suuri osa kansasta (populus) oli kuitenkin alisteisessa asemassa. Vaikka kansalla oli vain vähän valtaa, poliittisten päätösten tekijöiksi ilmoitettiin kuitenkin būlē ja dēmos (”neuvosto ja kansa/kansankokous”), samoin kuin Roomassa Senatus populusque Romanus.
Joskus koko Massalian valtiomuotoa on yritetty rekonstruoida säilyneistä katkelmista, mutta tämä ei ole mahdollista. Kaupungin laeista on kuitenkin säilynyt muun muassa seuraavanlaisia yksityiskohtia. Hallinto piti varastossa myrkkyä. Mikäli joku halusi kuolla, hän saattoi vedota kuudensadan neuvostoon, ja jos hän perusteli asiansa hyvin, hän sai ottaa myrkkyä. Näin kenenkään ei sallittu kuolla ilman hyvää syytä, mutta hyvällä syyllä sallittiin nopea kuolema. Kaupungin portilla oli aina valmiina kaksi arkkua, toinen vapaalle ja toinen orjalle. Hautajaiset suoritettiin nopeasti ja halvalla, ja sureminen päättyi hautajaispäivään. Kukaan muukalainen ei saanut tulla kaupunkiin aseistettuna; aseet otettiin pois ja palautettiin lähtiessä. Tämä liittyi selvästi kaupunkilaisten tuntemaan turvattomuudentunteeseen barbaarien keskellä elettäessä.
Antiikin kirjailijat kehuvat usein massalialaisten tapojen maltillisuutta, säädyllisyyttä ja yksinkertaisuutta, ainakin ennen näiden tuloa Rooman vallan alaisiksi. Turmelevat näytännöt oli kielletty eikä uskonnollisia huijareita suvaittu. Naiset eivät juoneet viiniä. Myötäjäisten määrä oli rajattu, ja vaimo tuli ottaa ennemmin hänen omien ominaisuuksiensa kuin rahan vuoksi. Liguurien kerrotaan työskennelleen päiväpalkkaa vastaan massalialaisille. Massaliassa oli normaaliin tapaan myös orjia, joita saatiin gallien keskuudesta. Gallien kerrotaan myyneen orjiksi lapsiaan, mutta tämän paikkansapitävyydestä ei ole varmuutta.