stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Papuankuskus

| Papuankuskus> Uhanalaisuusluokitus |
| --- | --- |
 Äärimmäisen uhanalainen  
  
Tieteellinen luokittelu
Domeeni::  Aitotumaiset Eucarya
Kunta::  Eläinkunta Animalia
Pääjakso::  Selkäjänteiset Chordata
Alajakso::  Selkärankaiset Vertebrata
Luokka::  Nisäkkäät Mammalia
Alaluokka::  Theria
Osaluokka::  Pussieläimet Metatheria
Lahko::  Harvaetuhampaiset Diprotodontia
Alalahko::  Phalangeriformes
Yläheimo::  Phalangeroidea
Heimo::  Pussikiipijät Phalangeridae
Suku::  Phalanger
Laji::  matanim
Kaksiosainen nimi
 Phalanger matanim  Flannery 1987 
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvoIUCN-testi OK: 
Papuankuskus (Phalanger matanim) on äärimmäisen uhanalainen pussikiipijöiden heimoon kuuluva eläinlaji Papua-Uudesta-Guineasta.
Sen uhanalaisuutta on aiheuttanut elinympäristön häviäminen ja metsästys. Eläin on tavattu vain kuusi kertaa Telefominin ja  Tifalminin alueilla. Metsä, josta se löydettiin, paloi kokonaan vuonna 1998 El Niño -ilmiöön liittyvissä metsäpaloissa.
Papuankuskus painaa 1–2 kg. Sen pää ja vartalo ovat yhteensä 35–45 cm pitkät, häntä noin 30 cm. Se on pörröinen pyöreämuotoinen eläin, jonka tuuhea turkki on selkäpuolelta harmaa, vatsasta valkea.
Roberto Cammarelle

| Mitalit | Mitalit | Mitalit |  |
| --- | --- | --- | --- |
|  Cammarelle Italian presidentin Giorgio Napolitanon kanssa  |  Cammarelle Italian presidentin Giorgio Napolitanon kanssa  |  Cammarelle Italian presidentin Giorgio Napolitanon kanssa  |  |
Maa:  Italia
Miesten nyrkkeily
|  Olympialaiset  |  Olympialaiset  |  Olympialaiset  |  |
|  Kultaa | Peking 2008 | superraskas sarja |  |
|  Hopeaa | Lontoo 2012 | superraskas sarja |  |
|  Pronssia | Ateena 2004 | superraskas sarja |  |
| MM-kilpailut  | MM-kilpailut  | MM-kilpailut  |  |
|  Kultaa | Chicago 2007 | superraskas sarja |  |
|  Kultaa | Milano 2009 | superraskas sarja |  |
|  Pronssia | Mianyang 2005 | superraskas sarja |  |
|  Pronssia | Almaty 2013 | superraskas sarja |  |
| EM-kilpailut  | EM-kilpailut  | EM-kilpailut  |  |
|  Hopeaa | Perm 2002 | superraskas sarja |  |
|  Hopeaa | Pula 2004 | superraskas sarja |  |
|  Hopeaa | Ankara 2011 | superraskas sarja |  |
| EU-mestaruuskilpailut   | EU-mestaruuskilpailut   | EU-mestaruuskilpailut   |  |
|  Kultaa | Madrid 2004 | superraskas sarja |  |
|  Kultaa | Cagliari 2005 | superraskas sarja |  |
|  Kultaa | Pécs 2006 | superraskas sarja |  |
|  Kultaa | Dublin 2007 | superraskas sarja |  |
| Välimeren kilpailut  | Välimeren kilpailut  | Välimeren kilpailut  |  |
|  Kultaa | Almeria 2005 | superraskas sarja |  |
|  Kultaa | Pescara 2009 | superraskas sarja |  |
|  Kultaa | Mersin 2013 | superraskas sarja |  |
Roberto Cammarelle (s. 30. heinäkuuta 1980 Cinisello Balsamo) on italialainen amatöörinyrkkeilijä ja olympiavoittaja. 190 senttimetriä pitkä vasenkätinen Cammarelle kilpailee superraskaassa sarjassa. Cammarelle edustaa GS Fiamme Oroa.
Cammarelle saavutti ensimmäisistä olympialaisistaan, vuoden 2004 kesäolympialaisista Ateenasta, pronssia superraskaasta sarjasta. Vuoden 2008 kesäolympialaisista Pekingistä hän voitti kultaa samasta sarjasta. Kolmansista kesäolympialaisistaan, vuoden 2012 kesäolympialaisista Lontoosta Cammarelle saavutti hopeaa. MM-kilpailuista Cammarelle on saavuttanut kaksi kultaa ja kaksi pronssia. EM-kilpailuista hänellä on kolme hopeaa. EU-mestaruuskilpailuista Cammarelle on saavuttanut neljä kultaa ja Välimeren kilpailuista kolme kultaa.
Cammarelle on siviiliammatiltaan poliisi.
Roberto Carlos (täsmennyssivu)

Roberto Carlos voi viitata:
Roberto Carlos (s. 1941), brasilialainen laulaja
Roberto Carlos, hänen albuminsa vuodelta 1973
Roberto Carlos (s. 1973), brasilialainen jalkapalloilija
Roberto Carlos (s. 1982), espanjalainen jalkapalloilija
Roberto Carlos Cortés (s. 1977), kolumbialainen jalkapalloilija
| --- | --- |
: Tämä on täsmennyssivu, joka luettelee monimerkityksisen käsitteen eri merkitykset tai useita eri henkilöitä. Artikkelisivuja, joiden nimessä tai tekstissä lukee ”Roberto Carlos”, voi hakea sivunnimihaulla, laajalla sivunnimihaulla tai tekstihaulla.
Ristinummi (Vaasa)

| Ristinummi> Korsnäståget |
| --- | --- |
 Vuonna 2023 purettu Ristinummen ostoskeskus.
 Kaupungin kartta, jossa Ristinummi korostettuna.
Kaupunki:  Vaasa
Suurpiiri:  Ristinummen suuralue
Kaupunginosa nro:  37
Väkiluku:  3 724 (1.1.2015)
Lähialueet:  Pilvilampi Haapaniemi Kiilapalsta
Ristinummi (ruots. Korsnäståget) on Vaasan kaupunginosa ja osa samannimistä suuraluetta kaupungin itärajalla. Asukkaita oli 3 724 vuonna 2015. Alue alkoi kehittyä 1970-luvulla ja kaupunginosassa pidettiin asuntomessut vuonna 1975.
Ristinummella sijaitsevat muun muassa Variskan yhtenäiskoulu ja Ristinummen S-market. Kivenheiton päässä sijaitsevat kaupungin vedenottamo Pilvilampi ja läheiset luontoalueet. Ristinummella sijaitsi aiemmin myös vuonna 1977 rakennettu Ristinummen ostoskeskus, joka purettiin vuonna 2023. Ostoskeskuksen vieressä sijainnut purettavana ollut Nummen koulu tuhopoltettiin toukokuussa vuonna 2017. Ristinummella asuu paljon vanhuksia ja ulkomaalaistaustaisia asukkaita.
Kuvia Ristinummelta

Näkymää Vanhan Vaasan kadulta Ristinummelta.
Ristinummen liikenneympyrä
Nuorisotalo Ristikka
Jehovan todistajien valtakunnansali Ristinummella.
Ristinummen seurakuntakeskus
Ristinummen päiväkoti
Nummen koulun entinen paikka.
Variskan koulu
Vuonna 2023 purettu Ristinummen ostoskeskus.
Roberto Boninsegna

| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |

Henkilötiedot
Syntymäaika: 13. marraskuuta 1943
Syntymäpaikka: Mantova, Italia
Pelipaikka: Hyökkääjä
Seurat
| Vuodet | Seura | O (M) |
| 1963–64   1964–65   1965–66   1966–69   1969–76   1976-79   1979-80 | AC Prato   Potenza SC   AS Varese   Cagliari   Internazionale   Juventus   Hellas Verona | 22 (1)   32 (9)   28 (5)   83 (23)   197 (113)   58 (22)   15 (3) |
Maajoukkue
|  |  Italia |  |
 Seurajoukkueuran tilastot kattavat vain kansalliset sarjat.
Roberto Boninsegna (s. 13. marraskuuta 1943, Mantova, Italia) on italialainen entinen jalkapalloilija. Suurimman osan urastaan Boninsegna edusti milanolaista Internazionalea, jossa saavutti yhden Italian mestaruuden 1971. Juventuksesessa hän voitti mestaruuden kahdesti – 1977 ja 1978. Hän myös onnistui maalinteossa Italian maajoukkueessa vuoden 1974 maailmanmestaruuskisoissa Brasiliaa vastaan. Hän pelasi myös yhden ottelun vuoden 1974 mestaruuskisoissa Puolaa vastaan.
Pandora (internet-radio)

| Pandora |
| --- | --- |

Verkkosivusto:  www.pandora.com
Kaupallinen:  Kyllä
Tyyppi:  Internet-radio
Rekisteröinti:  valinnainen
Omistaja:  Pandora Media
Kehittäjä:  Music Genome Project
Pandora on Internet-radio ja musiikin suosittelujärjestelmä, jonka on kehittänyt Music Genome Project. Music Genome Projectin musiikkikirjasto sisältää noin 400 000 kappaletta noin 20 000 artistilta. Pandoran musiikkisoitin käyttää Adobe Flashia.
Pandoran suoratoistossa musiikki on saatavilla eri tavoilla pakattuna ja eri laaduilla: AAC 64 kbit/s ilmaiskäyttäjille ja maksullisille ylimmillään 192 kbit/s MP3-pakkauksella.
Tekijänoikeussyiden vuoksi Pandora joutui lopettamaan musiikin tarjoamisen Yhdysvaltojen ulkopuolelle vuoden 2007 alussa. Esto johtuu Pandoran lisenssit tarjoavan Digital Millennium Copyright Act -lain puuttumisesta Yhdysvaltojen ulkopuolelta.
Pandoran käyttö

Käyttäjät aloittavat syöttämällä Pandoraan jonkin yhtyeen tai musiikkikappaleen nimen, josta he pitävät, ja Pandora vastaa soittamalla samankaltaista musiikkia Music Genome Projectin kirjastosta. Tämän jälkeen käyttäjät voivat antaa palautetta kertomalla palvelulle, pitävätkö he soivasta musiikista, vai eivät. Palaute vaikuttaa seuraaviin kappaleisiin, joita Pandora soittaa. Pandora valitsee seuraavan kappaleen noin 400 erilaisen musiikillisen perusteen avulla.
Aiheesta muualla

Pandoran internetsivut
Pandoran FAQ (Arkistoitu – Internet Archive)
Pahlavin dynastia

| Pahlavi |
| --- | --- |
 vaakuna
Maa:   Iranin keisarikunta
Arvonimet:  Iranin šaahi
Perustaja:  šaahi Reza Pahlavi
Viimeinen hallitsija:  šaahi Mohammed Reza Pahlavi
Nykyinen päämies:  kruununprinssi Reza Kuruš Pahlavi
Perustamisvuosi:  1925
Hajoaminen:  1979
Kansallisuus:  iranilainen
Šaahi Mohammed Reza Pahlavi perheineen 1970-luvulla.
Pahlavin dynastia (pers.دودمان پهلوی) oli Iranin keisarikuntaa vuosina 1925–1979 johtanut hallitsijasuku, joka kaadettiin Iranin islamilaisen vallankumouksen seurauksena.
Historia

Pahlavin dynastian perusti Reza Pahlavi vuonna 1925. Hänen valtakautensa kesti vuoteen 1941, jolloin hän joutui luopumaan vallasta Britannian ja Neuvostoliiton miehittäessä Iranin 16. syyskuuta 1941. Hänen seuraajansa oli hänen poikansa ja viimeinen šaahi Mohammad Reza Pahlavi. Valistuneena itsevaltiaana itseään pitänyt Muhammad Reza Pahlavi oli uudistuspyrkimyksistään huolimatta peruuttamattomasti loitontunut alamaisistaan. Vuoden 1979 alussa šaahi pakeni maasta ja uskonnollinen johtaja Ajatollah Ruhollah Khomeini palasi maanpaosta.
Hallitsijat

| Monarkki> Šaahit | Monarkki> Šaahit | Kuva> Šaahit | Vaade> Šaahit | Elinvuodet> Šaahit | Hallitsijakausi alkoi> Šaahit | Hallitsijakausi päättyi> Šaahit |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 1 | Reza Pahlavi |  | Abbas Alin poika | 1878–1944 | 15. joulukuuta 1925 | 16. syyskuuta 1941 |
| 2 | Mohammad Reza Pahlavi |  | Reza Pahlavin poika | 1919–1980 | 16. syyskuuta 1941 | 11. helmikuuta 1979 |
maanpaossa
| 1 | Mohammad Reza Pahlavi |  | Reza Pahlavin poika | 1919–1980 | 11. helmikuuta 1979 | 27. heinäkuuta 1980 |
| — | Farah Pahlavi (valtionhoitaja) |  | Mohammad Reza Pahlavin puoliso | 1938– | 27. heinäkuuta 1980 | 31. lokakuuta 1980 |
| 2 | Reza Pahlavi II |  | Mohammad Reza Pahlavin poika | 1960– | 31. lokakuuta 1980 |  |
Aiheesta muualla

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
Pahlavi Dynasty (englanniksi) Iran Chamber Society
René I (Anjou)

René I, Nicolas Fromentin maalaama muotokuva vuodelta 1474.
René I eli René Anjoulainen (ransk. René d’Anjou; 16. tammikuuta 1409 Angers – 10. heinäkuuta 1480 Aix-en-Provence) oli Anjoun herttua ja Provencen kreivi vuosina 1434–1480, Napolin kuningaskunnan kuningas vuosina 1435–1442, Barin herttua vuosina 1431–1480 sekä avioliittonsa kautta Lothringenin herttua vuosina 1431–1453. Hän oli myös Ranskan kuninkaan Kaarle VII:n lanko ja Englannin kuningattaren Margareeta Anjoulaisen isä. René I oli merkittävä taiteiden suosija Provencessa, ja häneltä tunnetaan myös omia kirjallisia teoksia.
René I tunnetaan myös nimellä ”hyvä kuningas René” (Le bon roi René).
Toiminta taidemesenaattina ja omat teokset

Tukemalla varsinkin italialaisia taiteilijoita René I edisti renessanssin leviämistä Provenceen. Renélle tilaustöitä tehneitä taiteilijoita olivat muun muassa Francesco Laurana, Luca della Robbia ja Nicolas Froment. Taiteilijat Georges Trubert ja Barthélemy d’Eyck saivat Renén hovissa kamaripalvelijan (valet de chambre) arvon. Myös Renén omissa nimissä on lukuisia maalauksia, jotka eivät liene hänen itsensä tekemiä, sekä kirjallisia teoksia, kuten tutkielma turnajaisista (Traité de la forme et devis d’un tournois eli Le Livre des tournois), rakkausruno, salaperäinen dialogi ja allegorinen romanssi Livre du cœur d'amour épris (1457), jotka saattavat olla hänen kirjoittamiaan. Hänen kootut teoksensa julkaistiin vuosina 1843–1846.
René on haudattu Angersin katedraaliin, ja hänen haudallaan oli aikanaan kuvanveistäjä Jacques Morelin toteuttama muistomerkki, joka ei ole säilynyt.
Kulttuurissa

René I ja hänen tyttärensä Jolanda ovat päähenkilöitä tanskalaisen Henrik Hertzin näytelmässä Kuningas Renén tytär (1845). Pjotr Tšaikovski on säveltänyt näytelmän pohjalta oopperan Jolanta (1892). René esiintyy myös William Shakespearen näytelmässä Henrik VI, jossa häneen viitataan eri nimillä, kuten Reignier.
Pierre Plantardin kehittämän ja Pyhä veri, pyhä Graal -kirjan tunnetuksi tekemän huijauksen mukaan René I olisi ollut yksi Siionin veljeskunta -nimisen ikivanhan salaseuran suurmestareista.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta René I (Anjou) Wikimedia Commonsissa
RuLeaks

RuLeaks.net on Venäjälle Wikileaksin mallin mukaan perustettu internetsivusto. Sivuston julkaisija on tuntematon, mutta sillä sanotaan olevan yhteyksiä venäläiseen Piraattipuolueeseen.
Alkujaan joulukuussa 2010 avatulla sivustolla julkaistiin Wikileaksin julkaisemia asiakirjoja, mutta viikolla 3/2011 se alkoi julkaista omaa aineistoa. Sivusto on julkaissut kuvan Vladimir Putinin yksityiseksi asumukseksi väitetystä Mustallemerelle rakennetusta palatsista. Sivustoon kohdistui kuvan julkaisun jälkeen useita kaatoyrityksiä. Rakennushankkeessa alkuun mukana ollut yrittäjä on lähettänyt Dmitri Medvedeville avoimen kirjeen, jossa hän kirjoittaa, että hankkeeseen on käytetty valtion varoja ja siihen liittyy korruptiota ja varkauksia.
Sivuston muiden artikkeleiden aiheita ovat Venäjän turvallisuuspalvelun FSB:n entisen everstiluutnantin Aleksandr Litvinenkon murha, jolla se väittää olevan kytkentöjä pääministeri Putinin lähipiiriin.
Aiheesta muualla

RuLeaks (Arkistoitu – Internet Archive) (venäjäksi)
RuLeaks posts photos of alleged 'Putin Palace', Foreign Policy (Arkistoitu – Internet Archive), 20.1.2011
Reichsbank

Reichsbank oli Saksan keskuspankki 1876–1945. Reichsbank perustettiin 1. tammikuuta 1876. Reichsbankin lisäksi Baijerissa, Badenissa, Saksissa ja Württembergissa oli omat keskuspankit vuoteen 1914 asti. Reichsbankin pääkonttori sijaitsi Berliinissä. Reichsbankin toiminta-aikaan sisältyy Saksan hyperinflaatio 1922–1923 sekä kansallissosialismin aika Hitlerin hallinnon keskuspankkina.
Reichsbankin johtajana toimi Hjalmar Schacht vuosina 1933–1939. Hampurilainen pankkiiri Max Warburg toimi johtokunnan jäsenenä Schachtin alaisuudessa vuoteen 1938 asti, kunnes pakeni Yhdysvaltoihin kansallissosialistien juutalaisvainon kiihtyessä. Toisen maailmansodan päätyttyä Hjalmar Schachtia syytettiin Nürnbergin sotasyyllisyysoikeudenkäynneissä, mutta häntä ei tuomittu. Reichsbankin viimeinen johtaja oli Walther Funk.
Petter Eliassen

| Petter Eliassen |
| --- | --- |
 Eliassen Tour de Ski -osakilpailussa Oberhofissa 2010
Henkilötiedot
Syntynyt: 1. joulukuuta 1985 (ikä 38)
Uran tiedot
Pituus:  182 cm
Seura:  Tverrelvdalen IL
Laji:  maastohiihto 
Maailmancup
Kaudet:  2009–2014
Paras sijoitus:  4
 Tietolaatikko päivitetty 15. tammikuuta 2016 
Petter Eliassen (s. 1. joulukuuta 1985) on norjalainen maastohiihtäjä.
Eliassen hiihti maailmancupissa vuosina 2009–2014. Aktiivisesti hän kiersi cupia vuosina 2010–2012 hiihtäen muina vuosina lähinnä Pohjoismaissa järjestetyissä osakilpailuissa. Eliassen osallistui maailmancupiin ensimmäisen kerran Trondheimissa maaliskuussa 2009 sijoittuen 50 kilometrin perinteisen tyylin yhteislähtökilpailussa 21:nneksi. Parhaimmillaan hän oli neljäs Oslon 50 kilometrin vapaan hiihtotavan kilpailussa maaliskuussa 2013.
Maailmancup-uransa jälkeen Eliassen on keskittynyt Ski Classics -maratonhiihtoihin. Hän voitti vuonna 2015 König Ludwig Laufin, Vaasahiihdon, Birkebeinerrennetin sekä Årefjällsloppetin ja samalla sarjan kauden 2014–2015 kokonaiskilpailun.
Eliassen sijoittui Oslon MM-kilpailuissa 2011 50 kilometrin vapaan hiihtotavan yhteislähtökilpailussa 11:nneksi ja 15 kilometrin perinteisen hiihtotavan kilpailussa 15:nneksi. Val di Fiemmen MM-kilpailuissa 2013 hän oli 50 kilometrin perinteisen yhteislähtökilpailussa 14:s. Alle 23-vuotiaiden MM-kilpailuissa Eliassen saavutti pronssia 15 kilometrin perinteisen hiihtotavan kilpailussa 2008.
Eliassen on saanut Norjan mestaruuskilpailuissa hopeaa 30 kilometrillä 2008 ja pronssia 50 kilometrillä 2010.
Pahkionvuoren tuulivoimapuisto

| Pahkionvuoren tuulivoimapuisto |
| --- | --- |
Valtio:  Suomi
Sijainti:  Huittinen
Koordinaatit:  61°13′01″N, 22°46′44″E
Rakentaminen alkoi:  2011 
Sähköverkkoon:  2012 
Valmistunut:  2012 
Perustaja:  Lännen Lintu Oy 
Rakennuttaja:  Lännen Lintu Oy 
Omistaja:  Lännen Lintu Oy 
Operaattori:  Lännen Lintu Oy 
Tuulivoimapuisto
Tyyppi:  maatuulivoimalaitos
Korkeus:  100 m 
Tuulivoimalat:  2 × E66/1800 (1,8 MW) 
Kapasiteetti:  3,6 MW  
Vuosituotanto:  5 GWh 
 fiPahkionvuoren tuulivoimapuisto 
Pahkionvuoren tuulivoimapuisto on Satakunnan Huittisten Sampun Suontaustanmaalla ja siellä Pahkionvuorella sijaitseva tuulivoimapuisto, jossa toimii kaksi tuulivoimalaitosta. Niiden kokonaiskapasiteetti on 3,6 megawattia  ja vuosituotanto on noin viisi gigawattituntia . Tuulivoimapuiston on rakentanut ja sen myös omistaa Lännen Lintu Oy . Voimaloita operoi yhtiö itse .
Yleistä

Pahkionvuori on Huittisten savikoiden keskeltä 100 metrin korkeuteen mpy. kohoava kallioinen mäki, joka nousee 55 metriä peltomaiden yläpuolelle. Voimalaitokset sijaitsevat noin 160 metrin etäisyydellä toisistaan ja niille on tieyhteys vuoren pohjoispuolelta.
Tuulivoimalaitokset ovat saksalaisen Enerconin valmistamaa E66/1800-mallia, jonka napakorkeus on 80 metriä , tuuliturbiinin halkaisija 70 metriä , ja kapasiteetti on 1,8 megawattia.
Historiaa

Tuulivoimapuistolle tehtiin suunnittelutarveratkaisu kesäkuussa 2008, myönnettiin rakennuslupa maaliskuussa 2010, muutettiin rakennuslupaa joulukuussa 2011 ja rakennettiin se tämän jälkeen. Voimalat otettiin käyttöön vuonna 2012. Tuulivoimalat on hankittu käytettyinä.
Vaasan hallinto-oikeus päätti kesäkuussa 2017 ja jonka Korkein hallinto-oikeus vahvisti heinäkuussa 2018, että tuulivoimapuisto tarvitsee toimiakseen ympäristöluvan. Lännen Lintu Oy teetätti ympäristölautakunnalle mittauksia ja valitti päätöksestä Vaasan hallinto-oikeuteen, jossa se pyysi ympäristölupaan lievennyksiä. Oikeus ei kuitenkaan hyväksynyt valitusta syyskuussa 2021.
Etelä-Satakunnan ympäristölautakunta käsitteli ympäristöluvan huhtikuussa 2020,  ja se myösi ympäristöluvan asettaen samalla tuulipuiston meluhaitoille ja välkkeelle raja-arvot.
Huomioita

↑  Asia on luettu saksankieleisen wikipedian artikkelin de:Liste der Windkraftanlagentypen von Enercon kappaleesta E-66, jossa tuotantoajaksi ilmoitettiin vuodet 1995–2005. Tiedolle ei esitetty lähteitä.
Paul Laus

| Paul Laus> Henkilötiedot |
| --- | --- |
Syntynyt: 26. syyskuuta 1970 (ikä 54) Beamsville, Ontario
Kansalaisuus:   Kanada
Jääkiekkoilija
Pelipaikka:  puolustaja
Maila:  oikea
Pelaajaura
Pääsarjaura:  1990–2002
Seurat:  Florida Panthers (NHL) Albany Choppers (IHL) Muskegon Lumberjacks (IHL) Cleveland Lumberjacks (IHL) Knoxville Cherokees (ECHL)
NHL-varaus:  37. varaus, 1989 Pittsburgh Penguins
Paul Laus (s. 26. syyskuuta 1970 Beamsville, Ontario, Kanada) on kanadalainen entinen jääkiekkoilija. Hän oli pelipaikaltaan pääasiassa puolustaja, mutta pelasi myös laitahyökkääjänä.
Pelaajaura > Uran alku

Laus pelasi ennen ammattilaisuraansa vuodet 1987–1990 juniorisarja OHL:ssä, yhden kauden Hamilton Steelhawksissa ja kaksi kautta Niagara Falls Thunderissa. Pittsburgh Penguins varasi hänet NHL:ään numerolla 37 varaustilaisuuden 1989 toisella kierroksella, mutta hän ei lopulta edustanut seuraa yhdessäkään NHL:n runkosarja- tai pudotuspeliottelussa. Hän aloitti ammattilaisuransa vuonna 1990 ja pelasi ensimmäisellä kaudellaan kolmessa eri seurassa, IHL:n Albany Choppersissa ja Muskegon Lumberjacksissä sekä ECHL:n Knoxville Cherokeesissä. Kauden 1991–1992 hän pelasi kokonaan Muskegon Lumberjacksissä ja kauden 1992–1993 Cleveland Lumberjacksissä.
Pelaajaura > NHL

Lausin NHL-pelaajaoikeudet siirtyivät kesäkuussa 1993 tulokasseura Florida Panthersille laajennusvaraustilaisuuden kautta, minkä jälkeen hän onnistui vakiinnuttamaan paikkansa NHL:ssä. Hän edusti Florida Panthersia koko yhdeksänvuotisen NHL-uransa, kaudesta 1993–1994 kauteen 2001–2002. Hän oli kovaa työtä tekevä ja taklaava pelaaja, ja osallistui urallaan myös lukuisiin jääkiekkotappeluihin. Hän sijoittui kausina 1996–1997 ja 1997–1998 NHL:n jäähytilaston viiden kärkeen ja yhteensä hänelle kertyi liigassa 1 702 jäähyminuuttia, mikä on Florida Panthersin seuraennätys. Hänet tunnettiin myös johtajuudestaan. Hän toimikin kaudella 2001–2002 Panthersin kapteenina yhdessä Pavel Buren kanssa.
Lausin ura päättyi loukkaantumiseen, tammikuussa 2002 saatuun rannevammaan, jonka vuoksi hän oli sivussa loppukauden 2001–2002 sekä koko kauden 2002–2003. Aiemmin hän oli ollut jo kaudella 2000–2001 sivussa valtaosan otteluista, tuolla kertaa tyrävammasta ja -leikkauksesta toipumisen vuoksi. Laus ilmoitti pelaajauransa päättymisestä syksyllä 2003. Hän pelasi NHL-urallaan yhteensä 530 runkosarjaottelua, joissa teki 72 tehopistettä, 14 maalia ja 58 syöttöpistettä, ja 30 pudotuspeliottelua, joissa teki yhdeksän tehopistettä, kaksi maalia ja seitsemän syöttöpistettä. Hän pelasi NHL:n pudotuspeleissä kolmena kautena, kausina 1995–1996, 1996–1997 ja 1999–2000. Kohokohtana näistä on vuosi 1996, jolloin Panthers pelasi Stanley Cupin loppuotteluissa, häviten kuitenkin mestaruuden Colorado Avalanchelle. Laus pelasi tuona pudotuspelikeväänä 21 ottelua, joissa hän teki kahdeksan tehopistettä, kaksi maalia ja kuusi syöttöpistettä.
Pelaajauran jälkeen

Pelaajauransa jälkeen Laus on muun muassa työskennellyt perheyrityksessään Ontarion provinssissa ja valmentanut poikansa jääkiekkojoukkuetta. Hänellä on kolme lasta, tyttäret Lexie ja Kylie sekä poika Nick.
Patrick Dybiona

Patrick Dybiona (12. syyskuuta 1963, Brunssum, Limburg), on alankomaalainen entinen vapaauimari. Hän osallistui Soulin kesäolympialaisiin vuonna 1988.
Hän oli seitsemäs (aika 3.46.55) Alankomaiden 4x100 metrin sekauintiviestissä, jossa uivat hänen lisäkseen Hans Kroes (selkäuinti), Ron Dekker (rintauinti) ja Frank Drost (perhosuinti). Hänen henkilökohtaiset matkansa olivat 100 ja 200 metrin vapaauinnit, joissa hän oli kolmaskymmenes (51.79) ja 34. (1.52.67).
Pandoran lipas (elokuva)

| Pandoran lipas> Die Büchse der Pandora |
| --- | --- |

Ohjaaja:  Georg Wilhelm Pabst
Käsikirjoittaja:  Ladislaus Vajda
Perustuu:  Franz Wedekindin näytelmiin
Tuottaja:  Seymour Nebenzahl
Kuvaaja:  Günther Krampf
Pääosat:  Louise Brooks
Valmistustiedot
Valmistusmaa:  Saksa
Tuotantoyhtiö:  Nero-Film AG
Ensi-ilta:  1929
Kesto:  132 min
Alkuperäiskieli:  saksa
Aiheesta muualla
IMDb 
Elonet
AllMovie
Infobox OKNimi-testi OK: 
Pandoran lipas on G. W. Pabstin ohjaama saksalainen elokuva vuodelta 1929. Se kertoo nuoren naisen seksuaalisuuden heräämisestä. Sitä pidettiin aikanaan uskaliaana mutta tyylikkäänä.
Näyttelijät

| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
|  Louise Brooks  | … |  Lulu   |
|   Gustav Diessl  | … |  viiltäjä-Jack   |
|   Fritz Kortner  | … |  tri Peter Schön   |
|   Carl Goetz  | … |  Schilgoch, Lulun isä   |
|   Kraft Raschig  | … |  Rodrigo Quast   |
|   Alice Roberts  | … |  kreivitär Anna Geschwitz   |
|   Daisy d’Ora  | … |  Peter Schönin morsian   |
|   Michael von Newlinsky  | … |  markiisi de Casti-Piani   |
|   Siegfried Arno   | … |  ohjaaja   |
Aiheesta muualla

Mykkäelokuvasivusto
Rayo-luokka

| Rayo-luokka |
| --- | --- |

Tekniset tiedot
Pituus:  51,44 m (köli)
Leveys:  16,81 m
Syväys:  7,72 m
Aseistus
Meritorjunta:  alempi tykkikansi: 30 x 24 naulan tykkiä ylempi tykkikansi: 32 x 18 naulan tykkiä puolikansi: 14 x 8 naulan tykkiä etukansi: 4 x 8 naulan tykkiä
Rayo-luokka oli Espanjan laivaston kahden kaksikantisen 80-tykkisen linjalaivan muodostama alusluokka.
Suunnittelu

Alukset olivat ensimmäiset Ferdinand VI kaudella tilatut. Pedro de Torres suunnitteli alukset ja vastasi niiden valmistuksesta. Kuten kaikki Havannassa valmistetut alukset niiden valmistuksessa käytettiin mahonkia ja sikarilaatikkopuuta (Cedrela Odorata).
Alukset

| Nimi (lempinimi) | Telakka | Kölinlasku | Vesille | Valmis | Kohtalo |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| Rayo (San Pedro Apóstol) | Havanna, Kuuba | 1. tammikuuta 1747 | 28. kesäkuuta 1749 | 15. elokuuta 1750 | reservissä 1798-1803 muutettu kolmikantiseksi 1803-1805 vallattu 1805 poltettu 31. lokakuuta 1805 |
| Real Fénix (San Alejandro) | Havanna | 1. heinäkuuta 1747 | 26. helmikuuta 1749 | 1. joulukuuta 1749 | vallattu 16. tammikuuta 1780 HMS Gibraltar palveluksesta 1813 romutettu 1836 |