stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Marika
Tunnettuja Marikoja

Marika Bergman-Lundin (s. 1999), ruotsalainen jalkapalloilija
Marika Besobrasova (1918–2010), monacolainen balettitanssija ja baletin opettaja
Marika Engdal (s. 1975), suomalainen pikajuoksija
Marika Fingerroos (s. 1979), suomalainen malli ja laulaja
Marika Gombitová (s. 1956), slovakialainen laulaja, lauluntekijä ja muusikko
Marika Hackman (s. 1992), englantilainen laulaja, muusikko ja lauluntekijä
Marika Hara (s. 1986), suomalainen pyörä- ja hiihtosuunnistaja
Marika Hausen (1928–2021), suomalainen kirjailija, muotoilukriitikko, opettaja ja taidehistorioitsija
Marika Heiskanen (s. 1974), suomalainen näyttelijä
Marika Holland, yhdysvaltalainen jäätiköiden tutkija
Marika Holländer, suomalainen malli ja TV-juontaja
Marika Jalovaara (s. 1970), sosiologi, väestötieteilijä ja professori
Marika Jänkä (s. 1983), suomalainen kestävyysjuoksija
Marika Kaarna (s. 1966), suomalainen taidemaalari
Marika Karhu (s. 1988), suomalainen pesäpalloilija
Marika Karisjoki, o.s. Salminen (s. 1976), suomalainen ampumaurheilija
Marika Kiviharju (s. 1980), suomalainen valokuvaaja
Marika Krook (s. 1972), suomalainen oopperalaulaja
Marika Laijärvi, ent. Uskali (s. 1970), suomalainen kirjailija
Marika Lehtimäki (s. 1975), suomalainen jääkiekkoilija
Marika Lindholm, o.s. Eklund (s. 1948), suomalainen pikajuoksija
Marika Maijala (s. 1974), suomalainen kuvittaja, graafikko ja lastenkirjailija
Marika Makaroff (s. 1973), suomalainen radio- ja televisiotoimittaja
Marika Mikkola (s. 1971), suomalainen suunnistaja
Marika Mäkelä (s. 1947), suomalainen taidemaalari
Maríka Papagkíka (1890–1943), kreikkalainen rebetiko-laulaja
Marika Parkkomäki (s. 1969), suomalainen näyttelijä
Marika Partinen (s. 1990), suomalainen pituushyppääjä
Marika Peltoniemi (s. 1984), suomalainen kilpakävelijä
Marika Reebs (s. 1979), suomalainen aitajuoksija
Marika Rökk (1913–2004), unkarilainen tanssija, näyttelijä ja laulaja
Marika Salmi (s. 1985), suomalainen yleisurheilija
Marika Salmi (s. 1988), suomalainen ampumaurheilija
Marika Salminen (s. 1971), suomalainen yleisurheilija
Marika Stiernstedt (1875–1954), ruotsalainen kirjailija
Marika Sundin (s. 1991), ruotsalainen maastohiihtäjä
Marika Tandefelt (s. 1946), suomalainen kielitieteilijä ja ruotsin kielen professori
Marika Teini (s. 1989), suomalainen suunnistaja
Marika Tuliniemi (s. 1974), suomalainen kuulantyöntäjä
Marika Vapaavuori (s. 1971), suomalainen käsikirjoittaja ja ohjaaja
Marika Visakorpi, suomalainen kristillisdemokraattinen poliitikko
Marika Westerling (s. 1977), suomalainen näyttelijä
Kuvitteellisia Marikoja

Marika Honkanen, henkilö televisiosarjassa Salatut elämät
Marika Ruuskanen-Kuusla, televisiosarjassa Uusi päivä
Marjaana

| Marjaana |
| --- | --- |
Nimipäivä:   
– suomenkielinen:  15. elokuuta
– ruotsinkielinen:  –
– ortodoksinen:  –
Muunnelmia:  Marjatta, Marjukka, Marjo, Marjut
Nimen alkuperä:  Marja, Maria
Infobox OKNimi-testi OK: 
Marjaana on suomalainen naisen etunimi. Marjaanan alkuperä on Marja, joka on yhdistetty Mariaan. Maria on Jeesuksen äiti, ja sen merkitys on 'toivottu lapsi'.
Marjaanasta on syntynyt lukuisia muunnelmia, kuten nimet Marianna ja Marjatta. Suomessa Marjaanan nimipäivää vietetään 15. elokuuta. Vuoden 2019 loppuun mennessä Marjaana oli annettu nimeksi 20 727 henkilölle.
Tunnettuja Marjaanoita

Marjaana Alaviuhkola (s. 1959), eläinlääkäri
Marjaana Aumasto (s. 1958), kirjailija
Marjaana Heikkinen (s. 1967), vammaisurheilija ja keihäänheittäjä
Marjaana Kella (s. 1961), valokuvataiteilija ja professori
Marjaana Koskinen (s. 1962), poliitikko (SDP)
Marjaana Lahti-Koski (s. 1965), kestävyysjuoksija
Marjaana Maijala (s. 1968), näyttelijä
Marjaana Mykkänen (s. 1954), dokumentaristi, televisiotuottaja ja -ohjaaja ja viestinnän tutkija
Marjaana Niemi (s. 1963), historian professori
Marjaana Pitkänen (s. 1991), maastohiihtäjä
Marjaana Savander (s. 1938), kuvataiteilija
Marjaana Seppänen (s. 1962), sosiaalityön professori
Marjaana Toiminen (s. 1967), johdon konsultti, tietokirjailija, päätoimittaja ja toimitusjohtaja
Marjaana Toiviainen (s. 1985), pappi ja yhteiskunta-aktivisti, turvapaikanhakijoiden pakkopalautusten vastustaja
Marjaana Tulosmaa (s. 1948), sarjakuvalehtien päätoimittaja ja kustannusalan vaikuttaja
Marjaana Virta (s. 1958), graafinen suunnittelija
Marjaana Väre (s. 1967), vammaisurheilija
Nimen yleisyys

| --- | --- |
Vuodet: Määrä
–1899: 67
1900–1919: 105
1920–1939: 100
1940–1959: 2 593
1960–1979: 9 493
1980–1999: 7 002
2000–2009: 843
2001–2019: 524
Yhteensä: 20 727
Lähde
Marian ilmestyspäivä

Neitsyt Marian ilmestys. Ikoni pyhän Klimentin kirkosta Pohjois-Makedoniasta 1500-luvulta.
Melozzo da Forlì: Marian ilmestys
Marian ilmestyspäivä eli marianpäivä on kristillinen juhlapäivä, joka juhlistaa arkkienkeli Gabrielin ilmestymistä Neitsyt Marialle ilmoittamaan Kristuksen tulevasta syntymästä. Tapauksesta kerrotaan Luukkaan evankeliumin ensimmäisessä luvussa. Katolisessa ja ortodoksisessa kirkossa sekä useissa protestanttisissakin kirkkokunnissa juhlapäivää vietetään 25. maaliskuuta, tasan yhdeksän kuukautta ennen joulua. Nykyisin se kuitenkin on vain harvoissa maissa yleinen pyhä- ja vapaapäivä.
Marian ilmestyspäivä Suomessa

Suomessa marianpäivä oli vuoteen 1954 saakka yleensä keskelle viikkoa sattuva pyhäpäivä. Sitä vietettiin vanhan kristillisen käytännön mukaisesti 25. maaliskuuta. Kuitenkin jos tämä päivä sattui pääsiäistä edeltävälle hiljaiselle viikolle, pyhäpäivä oli palmusunnuntaita edeltävänä lauantaina, ja jos se sattui jommaksikummaksi pääsiäispäiväksi, marianpäivä oli pääsiäistä seuraavana tiistaina.. Vuoden 1955 alusta lähtien se kuitenkin siirrettiin kirkkolain muutoksella sunnuntaiksi, jolloin se menetti merkityksensä vapaapäivänä. Korvaavaksi vapaapäiväksi tuli pyhäinpäivä, joka oli siihen saakka ollut sunnuntaina, mutta siirrettiin nyt lauantaiksi (tuolloin lauantait olivat vielä yleensä työpäiviä). Tällä lähinnä työmarkkinajärjestöjen ehdottamalla muutoksella pyrittiin sijoittamaan vapaapäivät tasaisemmin eri vuodenaikoihin. Vastaavat muutokset oli tehty myös Ruotsissa muutamaa vuotta aikaisemmin. Vuodesta 1955 lähtien Suomen evankelisluterilainen kirkko on viettänyt Marian ilmestyspäivää sunnuntaina aikaisintaan 22. maaliskuuta ja viimeistään 28. maaliskuuta, paitsi jos tämä sunnuntai on palmusunnuntai tai pääsiäispäivä, jolloin Marian ilmestyspäivää vietetään palmusunnuntaita edeltävänä sunnuntaina.
Marian ilmestyspäivän liturginen väri on valkoinen, Marian ilmestyspäivää edeltävän viikon värinä on paastoajan sininen tai violetti. Samoin marianpäivän jälkeen arkipäivinä on kirkoissa liturgisena värinä paastoajan väri, violetti tai sininen.
Päivään liittyvät jumalanpalvelusten lukukappaleet ovat Suomen evankelis-luterilaisen kirkon evankeliumikirjan mukaan.:
Ensimmäinen vuosikerta: Jes. 7-10-14, Room. 9:2-8 ja Luuk. 1:26-38
Toinen vuosikerta: 1. Moos. 3:8-15, Gal. 4:3-7 ja Luuk. 1:39-45
Kolmas vuosikerta: 1. Sam. 2:1-9, Room. 8:1-4 ja Luuk. 1:46-55
Päivään liittyy myös Marian kiitosvirsi, jonka eräs mukaelma on virsikirjassa virsi n:o 50, Jumalaa kiittää sieluni. Sitä lauletaan Enkeli taivaan -virren sävelmällä.
Suomessa marianpäivä kuuluu nykyään saamelaisten liputuspäiviin.
Marian ilmestyspäivä Ruotsissa

Ruotsissa Marian ilmestyspäivä eli vårfrudagen (”meidän rouvamme päivä”) vääntyi jo keskiajalla muotoon våffeldagen, ”vohvelipäivä”. Marian ilmestyspäivää juhlitaankin Ruotsissa syömällä vohveleita.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Marian ilmestyspäivä Wikimedia Commonsissa
Suomen evankelis-luterilainen kirkko: Marian ilmestyspäivä (Arkistoitu – Internet Archive)
Suomen evankelis-luterilaisen kirkon kirkkovuosi
adventti | 
joulu | 
uusivuosi |
loppiainen |
kynttilänpäivä |
laskiainen |
Marian ilmestyspäivä |
palmusunnuntai |
kiirastorstai |
pitkäperjantai |
pääsiäinen |
helatorstai

helluntai |
Pyhän Kolminaisuuden päivä |
juhannus |
apostolien päivä |
kirkastussunnuntai |
mikkelinpäivä |
reformaation päivä |
pyhäinpäivä |
tuomiosunnuntai
Simon Marius

Simon Marius
Simon Marius (latinisoitu saksalaisesta nimestä Simon Mayr, 20. tammikuuta 1573 – 5. tammikuuta 1625) oli saksalainen tähtitieteilijä.  Hän syntyi Gunzenhausenissa, lähellä Nürnbergiä mutta eli suurimman osan elämästään Ansbachissa.
Vuonna 1614 hän julkaisi teoksensa Mundus Iovialis, jossa hän kuvailee Jupiteria ja sen kuita. Hän väitti kirjassa, että löysi planeetan neljä kuuta ennen Galileita.
Kirjallisuutta

Karttunen, Hannu: Vanhin tiede – Tähtitiedettä kivikaudesta kuulentoihin.  Helsinki:  Ursa, 2014.  ISBN 978-952-5329-26-1
Aiheesta muualla

Marius-portaali Simon Marius: Matemaatikko – lääkäri – astronomi, teokset, sekundäärikirjallisuus, tapahtumat
| Auktoriteettitunnisteet  |
| --- | --- |
Kansainväliset:  FAST  ISNI  VIAF  WorldCat 
Kansalliset:  Espanja  Saksa  Italia  Israel  Yhdysvallat  Tšekki  Alankomaat  Puola  Vatikaani 
Tieteilijät:  CiNii 
Henkilöt:  BMLO  Deutsche Biographie  DDB 
Muut:  IdRef
Marks

| Marks (Маркс) |
| --- | --- |
 Kaupungin merkkipatsas maantien varressa
 vaakuna
 Marks
 Koordinaatit: 51°43′N, 46°45′E 
Valtio:  Venäjän federaatio
Federaatiosubjekti:  Saratovin alue
Väkiluku (2010)  ():  31 531
Aikavyöhyke:  UTC+4 (MSK+1)
 Ajoneuvojen rekisterikoodi: 64, 164 
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Marks (ven. Маркс) on kaupunki Saratovin alueella Venäjällä, Volgan itärannalla, noin 60 km koilliseen Saratovista. Sen asukasluku on 31 531 (2010).
Kaupunki perustettiin 1767 saksalaisena siirtokuntana nimellä Baronsk (Баронск). Pian se nimettiin Jekaterinenštadtiksi (ven. Екатериненштадт, Jekaterinograd) Katariina Suuren mukaan. Vuonna 1918 siitä tuli kaupunki. Vuonna 1920 se nimettiin Marksštadtiksi Karl Marxin mukaan. Vuonna 1941 nimestä siivottiin saksalainen "štadt" (saks. Stadt) ja nimeksi jäi Marks.
Katolinen kirkko.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Marks Wikimedia Commonsissa
Hallinnollinen keskus: Saratov

Arkadak | Atkarsk | Balakovo | Balašov | Engels | Hvalynsk | Jeršov | Kalininsk | Krasnoarmeisk | Krasnyi Kut | Marks | Novouzensk | Petrovsk | Pugatšov | Rtištševo | Šihany | Volsk
Saratovin alue
Marilyn (kappale)

| ”Marilyn” Juice Leskinen & Coitus Int |
| --- | --- | --- |

Singlen tiedot
 Albumilta: –
 B-puoli: ”Einarin polkupyörä”
 Äänitetty : 1974
 Julkaistu: 1974
 Tuottaja(t): Måns Groundstroem
 Kesto: 02.37
 Levy-yhtiö: Love Records
Listasijoitukset
 1. (elo-lokakuu 1974)
Juice Leskisen muut singlet
|   | ”Marilyn” 1974 | ”Jyrki boy” 1974 |
Marilyn on Juice Leskisen säveltämä ja sanoittama kappale, joka julkaistiin singlenä vuonna 1974. Kappale oli Leskisen ensimmäinen hitti, ja se on yhä hänen tunnetuimpia kappaleitaan. Tekstin minäkertoja muistelee nuoruuttaan ja ihastustaan Marilyn Monroeen, ja kertosäe kuuluu: Marilyn Marilyn / Milloin riisut jumpperin / Marilyn Marilyn / Tuon ajan saanko koskaan takaisin.
Taustaa

Juice Leskinen on kertonut kirjoittaneensa kappaleen syksyllä 1973, kun hän työskenteli Tampereen kaupungin liikennelaskijana. Marilyn Monroe oli silloin ajankohtainen, sillä Norman Mailer oli juuri kirjoittanut hänestä kiistellyn elämäkerran. Vaikka kappale kertookin nuoren pojan märistä unista, Juice on sanonut ettei Marilyn ollut hänelle mikään seksiobjekti, koska oli samanikäinen kuin hänen äitinsä. Juice kaavaili ensin Rauli Badding Somerjokea kappaleen esittäjäksi. Ensimmäiseksi omaksi singlekseen hän oli ajatellut versiota Dr. Hook & The Medicine Show'n hitistä The Cover of the Rolling Stone. "Marilyn"-kappaleen teksti poikkeaa selvästi aikansa iskelmänikkareiden tyylistä. Se oli todennäköisesti ensimmäinen suomalainen äänite, jossa mainittiin sana ”onanoida”.
Julkaisut

”Marilyn” oli Coitus Int -yhtyeen ensimmäisen singlen a-puoli; b-puolella oli ”Einarin polkupyörä”. Singlen kustansi levy-yhtiö Love Records, ja se  äänitettiin Finnvoxin studiolla Helsingin Pitäjänmäessä. Tuottaja oli Måns Groundstroem. Singlellä ”Marilynin” soittivat Juice Leskinen (laulu ja basso), Pena Penninkilampi (taustalaulu), Mikko Alatalo (akustinen kitara ja taustalaulu), Max Möller (sähkökitara), Eetu Tuominen (akustinen kitara ja taustalaulu) ja Hessu Jokela (rummut). ”Marilyn” oli Suomen singlelistan ykkösenä elokuusta lokakuuhun 1974, minkä jälkeen sen tilalle tuli yhtyeen seuraava single ”Jyrki boy”.
Vuonna 1983 Leskinen levytti kappaleesta myös englanninkielisen version, joka julkaistiin vuonna 1983 mini-lp:llä Deep Sea Diver, ja lisäksi suomeksi laulu ilmestyi live-levyllä Kuopio-Iisalmi-Nivala. Vuonna 1999 ”Marilynista” tehtiin a cappella-versio, johon soolon lauloi Juice ja taustan kamarikuoro Stemman johtaja Matti Apajalahti ja Markku Häkkinen. Se ilmestyi albumilla Stemma: Risainen elämä - Juice Leskisen lauluja a cappella. Vuonna 2008 tehdyllä tribuuttialbumilla Ajan hengessä ”Marilynin” laulaa Jope Ruonansuu. Kappale on julkaistu useilla eri kokoelmalevyillä.
”Marilyn” kuullaan myös elokuvassa Helmiä ja sikoja (2003), jossa sen esittää Niilo Syväoja.
Äänitiedostojen kuunteluohjeet
Markkulan silta

| Markkulan silta |
| --- | --- |
 Markkulan silta
Ylittää:  Koskelanjoki
Sijainti:  Koskenkylä, Kihniö
Ylläpitäjä:  Liikennevirasto
Siltatyyppi:  puinen riippuansassilta
Pituus:  16,2 m
Leveys:  4,5 m
Avattu liikenteelle:  1959
Koordinaatit:  62°08′29.4″N, 023°05′34.0″E
Lisää silta-artikkeleitaArkkitehtuurin teemasivulla
Markkulan silta 2018
Markkulan silta on puurakenteinen museosilta Koskenkylässä Kihniössä. Kankarin ja Linnankylän välisellä paikallistiellä oleva Koskelanjoen ylittävä silta on rakennettu vuonna 1959. Se on tyypiltään riippuansassilta, eli sen kantavana rakenteena on kannen yläpuolisilla vinotuilla ja  riipputangoilla jäykistetty palkki. Silta on yksiaukkoinen, sen kokonaispituus on 16,2 metriä, hyötyleveys 4,5 metriä ja alapuolinen aukko on 8 metriä. Sillan maatuet ovat kivillä täytettyjä hirsiarkkuja. Silta on puukantinen.
Puinen riippuansassilta oli 1900-luvun alkuvuosikymmeninä yleinen siltatyyppi paikallisteillä, joilla liikenne oli vähäistä. 1930-luvun lopulla Tie- ja vesirakennushallituksen siltaosasto laati tyyppipiirustussarjojakin tälle siltatyypille. Riippuansassilta soveltui hyvin suomalaiseen maastoon, jossa ei ollut suuria korkeuseroja, koska riippuansas ei vienyt sillan alikulkukorkeutta kuten sillan kannen alapuolinen tukiansas. 1900-luvun viimeisinä vuosikymmeninä puisia riippuansassiltoja rakennettiin kuitenkin enää vain muutama, esimerkkinä laajaa kansainvälistäkin huomiota herättänyt Vihantasalmen silta 5-tiellä Mäntyharjulla.
Markkulan silta ei ole tyypillinen rakennusaikakautensa edustaja, eikä sillä ole paljoa tieliikennehistoriallista arvoa. Se otettiin museosillaksi vuonna 1982 ympäristönsä ja nykyään harvinaisen rakenteensa takia. Markkulan silta on Suomen museosilloista nuorin. Silta sisältyy Museoviraston inventoimiin valtakunnallisesti merkittäviin rakennettuihin kulttuuriympäristöihin teemakohteessa "museosillat". Siltapaikalla on ollut ainakin kaksi aikaisempaa puusiltaa, jotka olivat valmistuneet 1900-luvun alussa ja 1920–1930-lukujen taitteessa.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Markkulan silta Wikimedia Commonsissa
Tiehallinto: Museotiet ja -sillat -esite. 2002 (Arkistoitu – Internet Archive)
Suomen museotiet, tieliikenteen museosillat ja rautateiden museosillat
| --- | --- |
Etelä-Karjala:   Niskapietiläntie  Maantiealikäytävä ”Karjasilta” 
Etelä-Pohjanmaa:   Kyrönkankaan kesätie  Mattilan silta  Perttilän riippusilta 
Etelä-Savo:   Kuortti–Miekansalmi-tie  Porrassalmentie  Enonkosken kivisilta  Virransalmen silta 
Kainuu:   Paltaniementie  Raatteentie  Möykkysenjoen silta  Tervasalmen silta  Kalliokosken ratasilta  Uitonsalmen alikulkusilta 
Kanta-Häme:   Porras–Renko-tie  Mierolan silta 
Keski-Suomi:   Koiviston paikallistie  Heinäjoen silta  Viherin silta 
Kymenlaakso:   Tallimäki–Virojoki-tie  Keskikosken silta  Korian silta  Mullinkosken silta  Salmen silta  Savukosken silta 
Lappi:   Magneettimäki  Nivajoki–Alajalve-tie  Seitajärventie  Simonkyläntie  Ahdaskurun silta  Saarenputaan silta  Aliojan ratasilta 
Pirkanmaa:   Peräkunnantie  Aunessilta  Markkulan silta 
Pohjanmaa:   Taistelutantereentie  Harrströmin kivisilta  Närpes Nybro  Tuovilan silta 
Pohjois-Karjala:   Vornantie  Haarajoen museosilta 
Pohjois-Pohjanmaa:   Saviselkä–Piippola-tie  Etelänkylän isosilta  Pattijoen silta  Ponkilan silta  Savisilta 
Pohjois-Savo:   Nikkilänmäentie  Taipaleen kanavan ratasilta  Taipaleen vanhan kanavan silta 
Päijät-Häme:   Tönnön silta  Heinolan rautatiesilta 
Satakunta:   Huovintie  Lankosken silta  Lapijoen silta  Tulkkilan silta 
Uusimaa:   Fagervikintie  Tuusulan Rantatie  Espoonkartanon Sågbron silta  Bobäckinpuron ratasilta  Hinthaaranjoen ratasilta  Kialan ratasilta 
Varsinais-Suomi:   Vanhalinnantie  Halikon vanha silta  Muntin silta  Aurajoen ratasilta 
| --- | --- |
Huom!: Savukosken silta on Kymenlaakson ja Uudenmaan rajalla.
| n k Perustiedot Wikidatassa: Markkulan silta (Q18346737)ohje |
| --- | --- |
esiintymä kohteesta: riippuansassilta
valtio: Suomi
sijaitsee hallinnollisessa alueyksikössä: Kihniö
koordinaatit: 62°08′29″N 23°05′34″E﻿ / ﻿62.1415°N 23.09278°E﻿ / 62.1415; 23.09278
Marraskuun 9. päivän 1923 muistomitali

Verikunniamerkki
Marraskuun 9. päivän 1923 muistomitali (saks. Medaille zur Erinnerung an den 9. November 1923) eli ”Verikunniamerkki” (saks. Blutorden) oli Saksan kansallissosialistisen työväenpuolueen ylin kunniamerkki. Adolf Hitler perusti mitalisäädyn vuonna 1934. Kuten kunniamerkin nimi kertoo, se säädettiin muistomitaliksi 9. marraskuuta 1923 Münchenissä tapahtuneelle kansallissosialistien oluttupavallankaappaukselle.  Hitler myönsi kunniamerkin alun perin niille 1 500 miehelle (ja yhdelle naiselle), jotka olivat olleet mukana vallankaappausyrityksessä.
Feldherrnhalle Münchenissä
Toukokuusta 1938 kunniamerkki voitiin myöntää myös ”ansioituneille puoluetovereille”, jotka oli tuomittu kuolemaan puolueen ”taistelun vuosina” 1919–1933, mutta jotka oli armahdettu ja tuomittu elinikäiseen vankeuteen. Kunniamerkki myönnettiin myös puolueen jäsenille, jotka olivat istuneet yli vuoden vankilassa tuomittuina ”taistelun vuosina” rikoksista kansallissosialismin hyväksi tai jotka olivat haavoittuneet vakavasti katutaisteluissa.
Viimeinen verikunniamerkki myönnettiin 4. kesäkuuta 1942 postuumisti Reinhard Heydrichille. Kaiken kaikkiaan kunniamerkki myönnettiin 436 sellaiselle, jotka eivät olleet mukana olutkapakan vallankaappausyrityksessä.
Marjinka

| Marjinka Мар’їнка |
| --- | --- |
 Marjankan kaupunkia (2009).
 Marjinka
 Koordinaatit: 47.9414°N, 37.5041°E 
Valtio:  Ukraina
Alue:  Donetskin alue
Piiri:  Pokrovskin piiri
Kaupungiksi:  1977
Pinta-ala  ():  
 – Kokonaispinta-ala:  13,74 km²
Väkiluku (2021)  ():  9 256
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Marjinka (ukr. Мар’їнка; ven. Марьинка) on kaupunki Ukrainan Donetskin alueen Pokrovskin piirissä. Ennen Ukrainan heinäkuun 2020 alueuudistusta kaupunki kuului Marjinkan piiriin ja oli piirin hallintokeskus.
Marjinka sijaitsee Dneprin vesistöön kuuluvan Osykov-sivujoen varrella. Kaupunki sijaitsee Donetskin suurkaupunkialueen länsipuolella. Maanteitse aluekeskus Donetskin keskustaan on noin 27 kilometriä (itään); piirikeskus Pokrovsk on puolestaan noin 56 kilometriä luoteeseen.
Ukrainan tilastokeskus arvioi Marjinkan väkiluvuksi 9 256 asukasta vuoden 2021 alussa. Tosiasiallinen asukasluku arvioidaan virallista väkilukua pienemmäksi, koska Itä-Ukrainan sodan (2014-) seurauksena monet asukkaat ovat siirtyneet evakkoon rintamalinjan lähellä sijaitsevasta kaupungista. Vuoden 2001 väestönlaskennassa asukkaita oli 10 722, joista etnisesti ukrainalaisia oli 70,11 prosenttia, venäläisiä 28,93 prosenttia, armenialaisia 0,35 %, valkovenäläisiä 0,06 % ja kreikkalaisia 0,06 prosenttia.
Historia

(tämä osio kesken)
Seutu kuuluu Asovanmeren pohjoispuolisiin aroalueisiin, jonne 800-1100 -luvuilla muutti kasaareja, petsenegejä ja kumaaneja (polovitsialaisia) sekä 1200-luvulla tataareja. 1400-luvun alussa nämä alueet liitettiin Krimin kaanikuntaan. ...
Vuodesta 1923 Marjinkan piiriin (1923-2020) piirikeskus. Kaupungin aseman Marjinka sai vuonna 1977.
Itä-Ukrainan sodan (2014-) rintamalinja on sijainnut enimmäkseen aivan kaupungin itäpuolella. Kaupunki on ollut kuitenkin Venäjän ja sen perustaman nukkevaltion, niin sanotun Donetskin kansantasavallan sotilaiden miehittämä muutamaan otteeseen. Vuoden 2022 Venäjän hyökkäyssodassa kaupunki oli miehitettynä maalis-huhtikuussa 19. huhtikuuta 2022 saakka.
Taistelujen seurauksena kaupungissa ei ole ehjää rakennusta jäljellä ja monet rauniot eivät enää ole tunnistettavia rakennuksia.
Venäjän puolustusministeri Sergei Šoigu ilmoitti 25. joulukuuta 2023 että Venäjän joukot ovat ottaneet täysin kaupungin haltuunsa. Ukrainan ylipäällikkö tunnusti seuraavana päivänä että joukot on vedetty kaupungista, mutta armeijan tiedottaja ilmoitti että taistelu kaupungista jatkuu.
Venäjä kertoi miehittäneensä kaupungin jouluna 2023. Kaupunki oli vuodesta 2022 lähtien raunioitunut toistuvassa tykistötulituksessa. Ennen venäläismiehitystä ukrainalaiset olivat evakuoineet viimeiset 140 asukasta, ja ukrainalaissotilaat olivat vetäytyneet kaupungin länsipuolelle.
Katunäkymä.
Hallintorakennus.
Kirkko.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Marjinka Wikimedia Commonsissa
| Auktoriteettitunnisteet  |
| --- | --- |
Kansainväliset:  VIAF 
Kansalliset:  Yhdysvallat 
Muut:  Encyclopedia of Modern Ukraine
Politiikan tutkimus

Politiikan tutkimus eli politologia on poliittisia ilmiöitä tutkiva tieteenhaara. Se kuuluu yhteiskuntatieteisiin. Politiikan tutkimus esiintyy edelleen suomalaisissa yliopistoissa usein (yleisen) valtio-opin nimellä. Niin Suomessa kuin muualla on ollut pitkään vallalla käsitys siitä, ettei politiikan tutkimuksen tule millään tavoin rajoittua tarkastelemaan poliittisista ilmiöistä pelkästään valtiollisia. Tutkimusala keskittyy kuitenkin edelleen huomattavasti virallisiin instituutioihin, kuten poliittisiin puolueisiin ja tiettyihin intressiryhmiin. Näiden lisäksi politologisesti tutkitaan esimerkiksi poliittisia järjestöjä, aktivismia, kielen käyttöä, mediajulkisuutta sekä sellaisia maailmanpolitiikan ilmiöitä, joka eivät rajoitu valtioiden välisiin suhteisiin.
Historia

Niccolò Machiavellia ja Thomas Hobbesia pidetään nykyaikaisen politiikan tutkimuksen perustajina.