stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Hollywood (kappale)
Musiikkivideo

Kappaleen musiikkivideo kuvattiin Universal Studiosilla Kaliforniassa, Yhdysvalloissa. Musiikkivideon ohjasi Jean-Baptiste Mondino, joka on myös aiemmin ohjannut Madonnan musiikkivideot "Open Your Heart" (1986), "Justify My Love" (1990), "Human Nature" (1995), "Love Don't Live Here Anymore" (1996), ja "Don’t Tell Me" (2000). Yhdysvalloissa musiikkivideo sai ensiesityksensä 23. kesäkuuta 2003 VH1-kanavalla. Seuraavana päivänä video julkaistiin myös Yahoo.comin sivuilla ja 27. päivä MTV:llä. "Hollywoodista" julkaistiin myös kaksi remixvideota. Alkuperäisen version leikkaaja Dustin Robertsonin tekemä "Aviddiva Remix" sisälsi varsinaisesta musiikkivideosta poisjäänyttä materiaalia, kun taas vain promovideona julkaistu "Paul Oakenfold Edit" koostui pääasiassa alkuperäisestä videosta leikatuista pätkistä.
Video itsessään esittelee Hollywoodin eri puolia. Madonna nähdään erilaisissa kampauksissa ja asusteissa voimistelemassa jumppapallolla, ottamassa botox-ruiskeita kasvoihinsa sekä videon lopussa myös liftaamassa. Musiikkivideon tuotti Lynn Zekanis ja kuvauspäällikkönä toimi Pascal Lebegue.
Musiikkivideo > Oikeusjupakka

Musiikkivideon julkaisun jälkeen ranskalaisen muotikuvaaja Guy Bourdinin (1928-1991) poika Samuel nosti Yhdysvaltain liittovaltion oikeusjutun Madonnaa vastaan syyttäen tätä räikeästä visuaalisesta varkaudesta. Samuel Bourdinin mukaan Madonna oli varastanut hänen isänsä ikonisista kuvista "sydämen ja sielun". Kantelussa oli mukana Guy Bourdinin ottamia kuvia sekä kuvankaappauksia Madonnan videolta vertailua varten. Madonna ei tunnustanut mitään väärinkäytöksiä, mutta sopi jutun oikeussalin ulkopuolella. Bourdinin pojan asianajajan John Koegelin mukaan osapuolet pääsivät "erittäin, erittäin onnistuneeseen ratkaisuun". Tarkkaa korvaussummaa ei tiedetä.
Julkaisut

| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
|  CD-single (CD1) "Hollywood" (Radio Edit) — 3:42  "Hollywood" (Oakenfold Full Remix) — 7:01  "Hollywood" (Deepsky's Home Sweet Home Vocal Remix) — 7:34 CD-single (CD2) "Hollywood" (Radio Edit) — 3:42  "Hollywood" (Jacques Lu Cont's Thin White Duck Mix) — 7:09  "Hollywood" (The Micronauts Remix) — 6:25 |  Maxi CD-single "Hollywood" (Radio Edit) — 3:42  "Hollywood" (Jacques Lu Cont's Thin White Duck Mix) — 7:09  "Hollywood" (The Micronauts Remix) — 6:25  "Hollywood" (Oakenfold Full Remix) — 7:00  "Hollywood" (Deepsky's Home Sweet Home Vocal Remix) — 7:34  "Hollywood" (Calderone & Quayle Glam Mix) — 9:22 GAP Promo CD "Into the Hollywood Groove" — 1:14  "Hollywood" (Jacques Lu Cont's Thin White Duke Mix) — 7:09 |  12" vinyylisingle A1. "Hollywood" (Radio Edit) — 3:42  A2. "Hollywood" (Jacques Lu Cont's Thin White Duke Mix) — 7:09  B.   "Hollywood" (Oakenfold Full Remix) — 7:01  2x12" vinyylisingle A1. "Hollywood" (The Micronauts Remix) — 6:25  A2. "Hollywood" (Oakenfold Full Remix) — 7:01  B.   "Hollywood" (Calderone & Quayle Glam Mix) — 9:22  C1. "Hollywood" (Jacques Lu Cont's Thin White Duke Mix) — 7:09  C2. "Hollywood" (Oakenfold 12" Dub) — 7:01  D.   "Hollywood" (Deepsky's Home Sweet Home Vocal Remix) — 7:34  |
Kokoonpano

Kokoonpanon lähteinä American Life -albumin sekä "Hollywood"-singlen kansitekstit.
Musiikkivideolla Madonnan kasvoihin pistetään botox-injektioita.
Masked Singer Suomi (4. tuotantokausi)

| Masked Singer Suomi (4>  tuotantokausi) |
| --- | --- |
 

 
Alkuperämaa:   Suomi
Ikäraja:  
Esittäminen
Verkko:  MTV3 MTV Katsomo / C More
Ensimmäinen esitys:  03-09-20223. syyskuuta 2022
Viimeinen esitys:  19-11-202219. marraskuuta 2022
Kaudet
 ← Edellinen 3. tuotantokausi Seuraava → 5. tuotantokausi
Masked Singer Suomen neljännen kauden esittäminen alkoi MTV3-kanavalla 3. syyskuuta 2022 ja päättyi 19. marraskuuta 2022. Kauden juonsi Ilkka Uusivuori ja vakiopanelisteina toimivat Janne Kataja, Jenni Kokander, Maria Veitola ja Christoffer Strandberg. Neljännen tuotantokauden hahmot olivat Banaani, Fikkari, Hodari, Kaappikello, Party Animal, Ritari, Sammakko, Sarvikuono, Siili, Timantti, Ukkonen ja Örkki. Kauden viidennessä jaksossa kilpailuun tulivat mukaan uudet hahmot, parina esiintyvät, Kruuna ja Klaava. Kuudennessa jaksossa mukaan tuli myös yksi uusi hahmo, Musta-Lammas.
Kilpailijat

| Hahmo | Henkilöllisyys | Jakso> 1 | Jakso> 2 | Jakso> 3 | Jakso> 4 | Jakso> 5 | Jakso> 6 | Jakso> 7 | Jakso> 8 | Jakso> 9 | Jakso> 10 | Jakso> 11 | Jakso> 12 |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| Musta-Lammas | Lenni-Kalle Taipale |  |  |  |  |  | Jatkossa |  | Jatkossa | Jatkossa | Jatkossa | Jatkossa | Voittaja |  |
| Örkki | Tuure Boelius | Jatkossa |  | Jatkossa |  | Jatkossa |  | Jatkossa |  | Jatkossa | Jatkossa | Jatkossa | 2. sija |  |
| Hodari | Nelli Matula |  | Jatkossa |  | Jatkossa |  | Jatkossa |  | Jatkossa | Jatkossa | Jatkossa | Jatkossa | 3. sija |  |
| Banaani | Janne Ahonen | Jatkossa |  | Jatkossa |  | Jatkossa |  | Jatkossa |  | Jatkossa | Jatkossa | Putosi |  |  |
| Party Animal | Chachi Hildén | Jatkossa |  | Jatkossa |  | Jatkossa |  | Jatkossa |  | Jatkossa | Putosi |  |  |  |
| Sarvikuono | Köpi Kallio |  | Jatkossa |  | Jatkossa |  | Jatkossa |  | Jatkossa | Putosi |  |  |  |  |
| Siili | Tuija Pehkonen |  | Jatkossa |  | Jatkossa |  | Jatkossa |  | Putosi |  |  |  |  |  |
| Kruuna ja Klaava | Viki Eerikkilä & Köpi Kallio |  |  |  |  | Jatkossa |  | Putosi |  |  |  |  |  |  |
| Ukkonen | Miitta Sorvali |  | Jatkossa |  | Jatkossa |  | Putosi |  |  |  |  |  |  |  |
| Timantti | Janina Fry | Jatkossa |  | Jatkossa |  | Putosi |  |  |  |  |  |  |  |  |
| Ritari | Eino Grön |  | Jatkossa |  | Putosi |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| Fikkari | Niina Lahtinen | Jatkossa |  | Putosi |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| Sammakko | Sami Sykkö |  | Putosi |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| Kaappikello | Kari Aihinen | Putosi |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
Hahmo pääsi jaksossa jatkoon
Hahmon henkilöllisyys paljastettiin ja se putosi kilpailusta
Hahmo ei esiintynyt jaksossa
Hahmo paljastettiin viimeisenä ja se voitti kilpailun
Jaksot

| Jakso | Jakson nimi | Ensiesitys | Katsojaluvut1 |
| --- | --- | --- | --- |
| 1 | Pelkkiä porilaisia | 3. syyskuuta 2022 | 535 000 |
| 2 | Kuninkaallista menoa | 10. syyskuuta 2022 | 556 000 |
| 3 | Syvä häpeä | 17. syyskuuta 2022 | 617 000 |
| 4 | Ahaa-elämyksiä | 24. syyskuuta 2022 | 611 000 |
| 5 | Pikavihjeet | 1. lokakuuta 2022 | 662 000 |
| 6 | Laumapsykoosi | 8. lokakuuta 2022 | 678 000 |
| 7 | Vahvaa epätoivoa | 15. lokakuuta 2022 | 655 000 |
| 8 | Ennustuksia | 22. lokakuuta 2022 | 627 000 |
| 9 | Loppukuusikko | 29. lokakuuta 2022 | 710 000 |
| 10 | Lipsautuksia | 5. marraskuuta 2022 | 550 000 |
| 11 | Loppuu häämöttää | 12. marraskuuta 2022 | 634 000 |
| 12 | Mitä ihmettä?! | 19. marraskuuta 2022 | 712 000 |
1 Keskikatsojamäärä televisiossa jakson ensiesityspäivänä.
Ympäristöfilosofia: Kirjoituksia ympäristönsuojelun eettisistä perusteista

| Ympäristöfilosofia: Kirjoituksia ympäristönsuojelun eettisistä perusteista |
| --- | --- |

Kirjailija:  Markku Oksanen & Marjo Rauhala-Hayes
Kieli:  suomi
Kustantaja:  Gaudeamus
Julkaistu:  1997
ISBN:  951-662-694-7
Löydä lisää kirjojaKirjallisuuden teemasivulta
Ympäristöfilosofia: Kirjoituksia ympäristönsuojelun eettisistä perusteista on vuonna 1997 ilmestynyt artikkelikokoelma ympäristöfilosofiasta. Kirja oli ensimmäinen kattava suomenkielinen ympäristöfilosofian kokoomajulkaisu.
Aiheesta muualla

Tuukka Tomperi: Akateemista ympäristöfilosofiaa. Niin & näin 4/1997.
Rakkaus (Lea Lavenin albumi)

| Lea Laven (Rakkaus) Lea Laven |
| --- | --- | --- |

Studioalbumin tiedot
 Äänitetty : 1985–1986
 Studio : MTV-studio   Takomo-studio   Millbrook-studiot
 Julkaistu: alkuvuodesta 1986   1999 (CD)
 Formaatti: LP-levy (BBL 1037)   C-kasetti (BBK 1037)   CD-levy (74321728032)
 Tuottaja(t): Chrisse Johansson
 Tyylilaji: iskelmä, pop
 Kesto: 35.53
 Levy-yhtiö: Bluebird Music   Sony BMG Music Entertainment (CD)
 Levymerkki: Bluebird   Camden (CD)
Listasijoitukset
  Suomi: 7. (helmikuu 1986)
Lea Lavenin muut julkaisut
| Sanat murenevat 1984 | Lea Laven (Rakkaus) 1986 | Lea Laven 1987 |
Singlet albumilta Lea Laven (Rakkaus)
 ”Rakkaus” / ”Tumma nainen” Julkaistu: 1986 (BBS 143)  ”Muu on selvää sekundaa” / ”En saa sua mielestäin” Julkaistu: 1986 (BBS 148)
Lea Laven (myös nimellä Rakkaus) on suomalaislaulaja Lea Lavenin 13. studioalbumi, joka julkaistiin alkuvuodesta 1986. Albumin avausraita ”Rakkaus” on käännösversio hittikappaleesta ”Only Love”, joka kuultiin televisiosarjan Taiteilijan tytär tunnussävelmänä. Levy sisältää myös uuden version Lavenin vuoden 1974 hitistä ”Tumma nainen”, minkä hän lauloi vielä kolmannen kerran albumille Leidit levyllä vuonna 2000.
Albumi julkaistiin Bluebird-levymerkillä vinyylilevynä ja C-kasettina vuonna 1986 nimellä Lea Laven. Vuoden 1999 Sony BMG Music Entertainmentin Camden-levymerkillä julkaisemassa CD-levypainoksessa albumin nimi oli avausraidan mukaan nimetty Rakkaus, jonka nimisenä albumi löytyy eri suoratoistopalveluista.
Levy saavutti pientä suosiota, sillä levy oli 20 myydyimmän albumin joukossa maaliskuussa (7.) ja huhtikuussa (16.) 1986. Albumi myi yli 25 000 kappaletta ja saavutti kultalevyrajan vuonna 1987.
Kappaleet > A-puoli

Rakkaus – 4.28 (alkup. ”L’amour en heritage (Only Love)”, säv. Vladimir Cosma, alkup. san. Pierre Delanoe, suom. san. Chrisse Johansson, sov. Markku Johansson)
Tumma nainen – 3.26 (alkup. ”Dark Lady”, säv. ja alkup. san. John Durrill, suom. san. Pertti Reponen, sov. M. Johansson)
Silmät sataa ikävää – 3.32 (säv. Markku Anttila, san. C. Johansson, sov. M. Johansson)
Rakkauskukka – 2.24 (säv. Hannu Takala, san. Juuso Ruud, sov. M. Johansson)
Loista yö – 4.17 (alkup. ”Splende la notte”, säv. ja alkup. san. Beretta / Celentano / del Prete, suom. san. C. Johansson, sov. M. Johansson)
Kappaleet > B-puoli

En saa sua mielestäin – 4.34 (alkup. ”I Can’t Stop Loving You”, säv. ja alkup. san. Gibson, suom. san. C. Johansson, sov. M. Johansson)
Sudenkorento – 3.11 (säv. H. Takala, san. C. Johansson, sov. M. Johansson)
Muu on selvää sekundaa – 3.03 (säv. Masi Haltia (salanimi), san. C. Johansson, sov. M. Johansson)
Kesää vain rakastan – 3.20 (säv. H. Takala, san. C. Johansson, sov. M. Johansson)
Johnny – 3.38 (alkup. ”Uomo”, säv. Cutugno / Pallavicini, alkup. san. Guarnieri, suom. san. C. Johansson, sov. M. Johansson)
Lähde:
Tekijät

Lea Laven – laulu
Tekijät > Muusikot

Marjo-Riitta Kervinen, Martti Metsäketo (todennäköisesti), Jorma Seppälä, Irma Tapio ja Pertti Willberg – taustalaulu
Irina Milan – taustalaulu (2–8)
Kari Litmanen ja Hillel Tokazier – kosketinsoittimet
Heikki Keskinen – saksofonit
Petri Juutilainen – pasuunat
Timo Ronkainen ja Jorma Vuorenmaa – käyrätorvet
Peter Lerche – kitarat
Heikki Virtanen – basso
Tapio Salo – kontrabasso
Jari-Pekka Karvonen – rummut ja lyömäsoittimet (1–9)
Lähteet:
Jousiryhmää
Jorma Ylönen – jousiryhmän johto
Heikki Hämäläinen – viulut (1)
Lähteet:
Tekijät > Tuotanto

Chrisse Johansson – tuottaja (Bluebird Musicille)
J. Hämäläinen – äänitys (MTV)
J. Laakso – äänitys (Takomo-studio)
J. Heininen – äänitys (Millbrook)
Erik Uddström – valokuva
Lähde:
Aiheesta muualla

| n k Lea Laven |
| --- | --- |
Albumit:  Se jokin  Vuosikertaa 1972  Niin  Lea  Näin se käy  Chanson Laven  Aamulla rakkaani näin  Rotunainen  Määränpäänä tähdet  Bella Cara  Lahjan sain  Sanat murenevat  Rakkaus  Lea Laven  Kortit kertoo kohtalomme  Mustasukkaisuutta  Ali Baba  Käyn uudelleen eiliseen  Vie  Mitä rakkaus on  Adios amigo  Missä olit silloin  Leidit Levyllä  Lähelläsi  Tähdenlennon alla 
Kokoelmat:  Parhaat  20 suosikkia – Tumma nainen  Vuosikertaa  Parhaat – 18 suosituinta sävelmää  Leidit levyllä  Suuret sävelet  20 suosikkia – Nyt kun oot mennyt  40 unohtumatonta laulua  Collections  Se on elämää – Kaikki levytykset 1969–1973
Brasilianiitti

| Brasilianiitti |
| --- | --- |

Luokka:  fosfaattimineraalit
Kemialliset ominaisuudet
Kemiallinen kaava:  NaAl3(PO4)2(OH)4
Fysikaaliset ominaisuudet
Väri:  vaaleanvihreä, vaaleankeltainen tai väritön
Kidejärjestelmä:  monokliininen
Lohkeavuus:  hyvä
Kovuus Mohsin asteikolla:  5,5
Tiheys:  2,98 g/cm3
Optiset ominaisuudet
Optiset ominaisuudet:  kaksiakselinen (+)
Kiilto:  lasi- tai rasvakiilto
Taitekerroin:  1,602–1,623
Kahtaistaitto:  δ = 0,020
Dispersio:  havaittava
Viiru:  valkoinen
Läpinäkyvyys:  läpinäkyvä
Aiheesta muualla
  Brasilianiitti Commonsissa 
Brasilianiitti on harvinainen fosfaattimieraali, jonka kemiallinen kaava on NaAl3(PO4)2(OH)4lähde?
Esiintyminen

Nimi tulee siitä, että brasilianiittia löydettiin ensimmäisen kerran Brasiliasta. Tätä mineraalia on löytynyt myös Yhdysvalloista, Tšekin tasavallasta, Saksasta ja Kanadasta. Sitä löytyy savisista pegmatiittiesiintymistä, mistä todennäköisesti löytyy myös latsuliittia ja apatiittia.
Ulkoasu

Brasilianiitti on joko väritön tai se on keltainen tai kellanvihreä. Siinä on lasimainen kiilto.lähde?
Työstäminen

Hionnassa useimmiten käytetty menetelmä on viistehionta, mutta myös pyöröhiontaa voidaan käyttää.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Brasilianiitti Wikimedia Commonsissa
Webmineral: Brazilianite Mineral Data (englanniksi)
Mindat: Brazilianite (englanniksi)
Handbook of Mineralogy: Brazilianite (Arkistoitu – Internet Archive) (pdf) (englanniksi)
Ympäristöpuolue

Ympäristöpuolueet ovat puolueita, joiden poliittisessa ohjelmassa ympäristötavoitteet ovat selkeässä asemassa. Harvan ympäristöpuolueen ohjelmassa on yksinomaan ympäristökysymyksiin liittyviä tavoitteita, vaan etenkin suurimmat ympäristöpuolueet ottavat kantaa kaikkiin poliittisesti merkittäviin kysymyksiin.
Ympäristöpuolueiden lähtökohdat voivat vaihdella suuresti, mutta useimmat nojaavat tavoitteissaan kestävän kehityksen periaatteisiin, joihin kuuluvat ekologisesti, sosiaalisesti ja taloudellisesti kestävä kehitys.
Teoriassa ympäristöpuolueet voivat olla sekä vasemmistolaisia että oikeistolaisia. Käytännössä kaikki länsimaiset ympäristöpuolueet kuitenkin sijoittuvat oman maansa poliittisessa kartassa joko keskustaan tai vasemmistoon, mutta esimerkiksi Italiassa oikeistolaisen Lega Nordin ohjelmaan kuuluu ympäristönsuojelu ja puolue on kuulunut ennen EU:ssa vihreiden ryhmään.
Suomessa merkittävin ympäristöpuolue on Vihreä liitto.
Kirjallisuutta

Joe Smith: Mihin uskovat vihreät.  Suomentanut Susanna Tuomi-Giddings. Otava, 2008.  ISBN 978-951-1216-46-9
Jarmo Nikku

Jarmo Nikku esiintymässä Hoedownin kanssa lokakuussa 2010.
Jarmo Kalevi Nikku (s. 11. lokakuuta 1958 Lappeenranta) on suomalainen kitaristi, säveltäjä ja sovittaja. Hän on vaikuttanut Faroutin, Broadcastin, Kirkan, Hectorin, Mikko Kuustosen, Heikki Silvennoisen, Heikki Helan, Kummelin, Hoedownin ja H.A.R.P.:n levyillä. Hän on soittanut 2 600 levytetyllä kappaleella ja esiintynyt useiden tv-ohjelmien taustayhtyeissä.
Ura

Nikku kiinnostui kitaransoitosta 1970-luvun alkupuolella, kun hän kuuli koulun piirustustunnin aikana ystävänsä kelanauhalta Santanan kappaleen Black Magic Woman ja hollantilaisen Focus-yhtyeen kappaleen Sylvia. Hän alkoi seurata amerikkalaisten tähtikitaristien tekemisiä, ja nähtyään televisiossa suomalaisia kitaristeja kuten Juha Björninen ja Heikki Laurila, hän ymmärsi, että Suomessakin on mahdollista elää kitaristina, ja alkoi harjoitella ahkerasti.
Vuonna 1982 Esa Kaartamo houkutteli Nikun Broadcast-yhtyeen jäseneksi. “Esa sanoi, että olet bändissä, sunnuntaina on treenit ja tiistaina on keikka. […] Ei meidän tarvinnut sopia mitään. Kun rupesimme soittamaan, se napsahti automaattisesti. Minun oli maailman helpointa soittaa Esan kanssa, ja luulen, että se oli molemminpuolista.” Tässä tehtävässä Nikku sai osakseen julkisuutta, joka johti studiomuusikon uralle. Monista studiomuusikoista poiketen hän kävi myös soittamassa keikoilla. “En voinut kuvitella mitään parempaa kuin tallentaa päivällä levyjä mahtavien jätkien kanssa ja soittaa illalla mahtavia keikkoja. Onneksi rouva piti samaan aikaan perheeni läjässä.”
Nikku on säveltänyt kappaleen ”Peggy”, jolla Samuli Edelmann osallistui Eurovision laulukilpailuun Suomen karsintaan vuonna 1991. Kappale tuli toiseksi, pian se nousi listaykköseksi. Tuloksena singlestä oli platinalevy. Kappale löytyy Edelmanin toiselta levyltä Peggy – Pienestä kii.
Kun levymyynti alkoi yleisesti laskea, ei studiossakaan enää ollut kovin kiirettä. Samaan suuntaan vaikutti se, että artistit ja biisintekijät alkoivat äänittää kappaleitaan kotona ja myös käyttivät koneita musiikin tekemiseen. Nikku siirtyi yhä enemmän teatterin puolelle, esiintyen esim. Tampereen Teatterin Cats-musikaalissa, Helsingin kaupunginteatterin Kinky Bootsissa ja Turussa Stingin musikaalissa The Last Ship..
Nikun ensimmäinen sooloalbumi Line by Line julkaistiin vuonna 2019. Toinen albumi Landmarks julkaistiin vuonna 2022.
Nikku on esiintynyt myös oman yhtyeensä kanssa. Vuonna 2018 yhtyeen nimi oli Jarmo Nikku Quartet ja sen muut jäsenet olivat rumpali Topi Kurki, basisti Jari Heino ja kitaristi Jari Nieminen. Tyyliin ovat vaikuttaneet Steve Gadd Bandin ja Mike Landaun musiikki.
Nikku on toiminut myös kitaransoiton opettajana. Hänen soitinvalikoimaansa kuuluu myös mandoliini sekä useita muita kielisoittimia. Nikulle myönnettiin valtion ylimääräinen taiteilijaeläke vuonna 2021.
Sooloalbumit

Line by Line (Turenki Records, 2019)
Landmarks (Emsalö Music, 2022)
Aiheesta muualla

Jarmo Nikkun sävellystuotanto Suomen äänitearkistossa (1901–1999)
Jarmo Nikkun sovitustuotanto Suomen äänitearkistossa (1901–1999)
Jarmo Nikku Elonetissä.
| Auktoriteettitunnisteet  |
| --- | --- |
Taiteenala:  MusicBrainz 
Henkilöt:  Elonet
Kellokosken sairaalamuseo

| Kellokosken sairaalamuseo |
| --- | --- |

Tyyppi:  Museo, paikallismuseo, sairaalamuseo 
Osoite:  Vanha valtatie 198, 04500 Tuusula  
Sijainti:  Tuusula 
Perustettu:  1973  
Kotisivut:  hus.fi/potilaalle/sairaalat-ja... 
Koordinaatit:  60°31′55″N, 25°06′36″E
 fiKellokosken sairaalamuseo 
Kellokosken sairaalamuseo sijaitsee Kellokosken sairaalan alueella, Järvenpäästä Mäntsälään johtavan Vanhan valtatien varrella. Museo kertoo Kellokosken sairaalan ja psykiatristen hoitomuotojen historiasta.
Museon esineistö

Esineistöön kuuluu psykiatrisen hoidon historiaan liittyviä esineitä, kuten sähköshokkilaiteita, lääkepakkauksia ja hammashoidon välineistöä, sekä muita Kellokosken sairaalaan liittyviä esineitä, esimerkiksi huonekaluja ja potilastöitä.
Museon historia

Museo aloitti toimintansa vuonna 1973, kun sairaalassa askartelunohjaajana toiminut Usko Hujanen keräsi, asetti näytteille ja alkoi esitellä sairaalan käytöstä poistettua esineistöä.  Museo toimi vuosina 1973–2000 Toimelan, eli entisen Kellokosken kartanon meijerin ja myöhemmin sairaalan osastona toimineen rakennuksen toisessa kerroksessa. Vuonna 2000 museo muutti Kellokosken sairaala-alueella sijaitsevaan Siniseen taloon, joka on alun perin rakennettu 1930-luvulla johtavan lääkärin asunnoksi.
Hujanen toimi museonhoitajana muun työnsä ohessa vuoteen 1985. Hänen jälkeensä tehtävässä jatkoi mielisairaanhoitaja Ilkka Raitasuo vuosina 1988–2004. Vuonna 2006 perustettiin Kellokosken sairaalan Museotyöryhmä.
Avoinnaolo

Sairaalamuseo oli aikaisemmin avoinna vain tilauksesta, kunnes kesinä 2017 ja 2018 Tuusulan museo piti sairaalamuseota avoimena yleisölle. Museon nykyisistä aukioloajoista kerrotaan sairaalamuseon nettisivuilla. HUSin museotoimikunta aloitti museossa luettelointiprojektin vuonna 2018 ja näyttelyn uudistamisprojektin keväällä 2019. Uudistettu näyttely avataan yleisölle kesäksi 2019.
Ympäristösosiologia

Diskurssianalyysi · Positivismi
Konfliktiteoria · Kriittinen teoria
Rakenteellinen funktionalismi
Sosiaalinen konstruktionismi
Émile Durkheim
Karl Marx · Max Weber
Julkinen sosiologia

Laki · Kasvatus
Poikkeavuus · Rikollisuus
Sosiaalinen verkosto
Stratifikaatio · Talous · Tiede
Tieto · Uskonto
Väestö · Yhteiskuntaluokka
Ympäristö · Armeija
Kaupunki
Habitus · Identiteetti · Normi
Jälkimoderni · Myöhäismoderni
Notkea moderni
Sosiaalinen pääoma · Valta
Ympäristösosiologia on tieteenala, jonka mukaan ympäristökysymysten ratkaiseminen edellyttää yhteiskunnallisten riippuvuus- ja vuorovaikutussuhteiden tunnistamista.
Kirjallisuutta

Valkonen, Jarno (toim.): Ympäristösosiologia.  Helsinki:  WSOYpro, 2010.  ISBN 978-951-0-33243-6
Yok Đônin kansallispuisto

Elefanttiretki Yok Donissa
Yok Đônin kansallispuisto on Vietnamin laajin luonnonsuojelualue Tây Nguyênin alueella. Se ulottuu Kambodžan rajalle asti, ja muodostaa yhtäjaksoisen suojelualueen sikäläisen luonnonpuiston kanssa. Puistossa elää tiikereitä, leopardeja, elefantteja ja gaureja. Lintuja on 450 lajia riikinkukoista sarvinokkiin. Monet harvinaiset nisäkäslajit pysyttelevät osassa, johon tavallisia matkailijoita ei päästetä, mutta heille järjestetään retkiä elefanttien selässä.
Aiheesta muualla

Yok Don National Park Vietnam Beauty
Smaragdi

Hiomaton smaragdi
Smaragdi on silikaattimineraali beryllin vihreä värimuunnos. Se on jalokivi ja sitä käytetään korukivenä. Beryllien kemiallinen kaava on Be3Al2Si6O18. Smaragdin vihreä väri aiheutuu pienestä määrästä kromia ja joskus vanadiinia. Sen nimi on peräisin latinan sanasta smaragdus, joka puolestaan tulee kreikan sanasta σμάραγδος (smáragdos). Arvokkaimpien smaragdien väri on puhtaan ruohon vihreä, mutta täysin puhtaat ja virheettömät smaragdit ovat harvinaisia. Oikean värinen sulkeumia täynnä oleva kivikin on arvokkaampi kuin puhdas, mutta haalea kivi.kenen mukaan?
Esiintyminen

Smaragdia löytyy yleensä metamorfisista kivistä. Varhaisimmin sitä löydettiin Egyptistä. Nyttemmin smaragdia on löydetty myös Kolumbiasta, Venäjältä, Etelä-Afrikasta, Nigeriasta, Ghanasta, Tansaniasta, Namibiasta, Pakistanista, Afganistanista ja Suomesta
Suomen suurin smaragdi on löydetty 1970-luvun lopulla Kauhajoelta. Se löytyi pegmatiitissa. Kiteen pituus on 65 mm ja paksuus kiteen päästä mitattuna 9 mm. Jalokivi tunnistettiin virallisesti smaragdiksi vasta kesällä 2018.
Työstäminen

Smaragdien hiontaan käytetään joskus erityistä smaragdihiontaa, joka on malliltaan porrashiontaa.
Smaragdikaivokset

Smaragdeja louhittiin antiikin aikana muinaisessa Egyptissä Smaragdusvuorella sijaitsevissa paikoissa vuodesta 1500 eKr. lähtien ja Intiassa ja Itävallassa ainakin 1300-luvulta jKr. lähtien.
Kolumbia on ylivoimaisesti maailman suurin smaragdintuottaja, ja sen osuus maailman tuotannosta on 50-95 prosenttia. Määrä riippuu vuodesta, lähteestä ja laadusta.
Arvoa määrittävät ominaisuudet

Smaragdit, kuten kaikki värilliset jalokivet, luokitellaan neljän perusparametrin mukaan, jotka tunnetaan nimellä "neljä C:tä": väri, puhtaus, leikkaus ja karaatin paino. Yleensä värillisiä jalokiviä luokiteltaessa väri on ylivoimaisesti tärkein kriteeri. Puhtaus on kuitenkin toissijainen smaragdien luokittelussa.
Gemmologiassa[11] väri jaetaan kolmeen komponenttiin: värisävyyn, kylläisyyteen ja sävyyn. Smaragdeja on erilaisia sävyjä kelta-vihreästä sinivihreään, ja vihreä on välttämättä ensisijainen sävy. Keltainen ja sininen ovat yleisiä smaragdeissa esiintyviä toissijaisia sävyjä. Smaragdeiksi kutsutaan vain keskisävyisiä tai tummansävyisiä jalokiviä; vaaleat jalokivet tunnetaan sen sijaan lajinimellä vihreä berylli.
Smaragdeissa on yleensä lukuisia sulkeumia ja halkeamia pinnalla. Toisin kuin timantit, joiden puhtautta arvioidaan luupilla (10x suurennos), smaragdit arvioidaan silmämääräisesti.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Smaragdi Wikimedia Commonsissa
Hiottuja smaragdeja.