stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Ari Koivunen
Sooloura (2007–) > Suomen musiikkiteatteri

Ari Koivunen on esiintynyt Tampereen musiikkiteatteri Palatsissa keväästä 2015 lähtien. Rockmusikaalissa I Wanna Rock Koivunen on näytellyt rooleja Michael Monroe, Steve Perry ja Axl Rose. Vuoden 2016 alussa sai ensi-iltansa Autiotalossa-musikaali, jossa Koivunen näyttelee Dingon solisti Neumannia.. Syksyllä 2016 sai ensi-iltansa musikaali Let's Dance, joka kertoo David Bowiesta. Ari Koivunen on esittänyt musikaalissa Ziggy Stardustia. 21. tammikuuta 2017 sai ensi-iltansa We Rock! – Heavy Rock Night, jossa Ari Koivunen lauloi muun muassa Dion kappaleita. Musiikkiteatteri Palatsi meni konkurssiin vain kaksi päivää myöhemmin, mutta teatterin toiminta jatkui konkurssin jälkeen uudella nimellä Suomen Musiikkiteatteri. Syksyllä 2017 sai ensi-iltansa 1970-luvun suomirock-musikaali Raparteritaivas, jossa Koivusella oli yksi päärooleista. Musikaalissa hän lauloi muun muassa Kirkan kappaleita.
Sooloura (2007–) > Powerless Trio ja muut musiikkiprojektit 2017–

Vuonna 2017 Koivunen joutui vähentämään laulamista ja viimein lopettamaan sen kokonaan äänihuulten vakavan tulehduksen takia. Kevättalvella 2018 Koivunen (rummut) teki kotimaan konserttikiertueen Powerless Trio -nimisessä kokoonpanossa yhdessä Marco Hietalan (kitara ja basso) ja JP Leppäluodon (kitara) kanssa. Trio esitti suosikkiklassikkokappaleitaan, pääosin metallimusiikkia, höystettynä stand up -komiikalla. Powerless Trio esiintyi Sauna Classic -festivaaleilla Tampereella heinäkuussa 2018. Vuonna 2018 Koivunen oli rumpalina myös Accordion Attack -nimisessä kokoonpanossa. Vuosina 2018-2019 Ari Koivunen esiintyi JP Leppäluodon kanssa Koivusen toimiessa pääosin rumpalina.
Vuodet 2020–2021 Koivunen oli keikkatauolla. Kesällä ja syksyllä 2022 Ari Koivunen (lootarummut ja laulu) teki Marze Salosen (akustinen kitara) kanssa muutaman klubikeikan, nyt taas laulaen hieman madaltuneella äänellä.  Kesäkuussa 2022 Inferno-lehti julkaisi artikkelin Ari Koivusesta. Laajassa henkilökohtaisessa haastattelussa Koivunen kertoo elämästään ja tulevaisuuden suunnitelmistaan, joihin biljardin ohella kuuluu myös musiikki.
Amoral (Koivunen 2008–2017) > Show Your Colors (2009)

Marraskuussa 2008 Koivunen liittyi suomalaisen Amoral-metalliyhtyeen laulajaksi. Hän korvasi aiemmin kesällä yhtyeestä eronneen Niko Kalliojärven, joka tunnettiin murinalaulustaan. Koivusen ensimmäinen julkaisu Amoralin riveissä oli single ”Year of The Suckerpunch” tammikuussa 2009, joka edelsi Suomessa toukokuussa ilmestynyttä yhtyeen neljättä albumia Show Your Colors. Rock- ja metallielementtejä hyödyntävä albumi on Amoralin aiempia julkaisuja melodisempi ja se aiheutti paljon huomiota poiketessaan Amoralin death metaliksi luokitellusta tyylistä etenkin metallimusiikkiharrastajien palstoilla niin Suomessa kuin Euroopassa. Show Your Colors on julkaistu myös Isossa-Britanniassa, Saksassa, Yhdysvalloissa, Kanadassa ja Japanissa. Se valittiin vuoden 2009 Finnish Metal Awardsissa viidenneksi parhaaksi kotimaiseksi levyksi ja Ari Koivunen viidenneksi parhaaksi vokalistiksi.
Syksyllä 2009 Amoral kiersi Eurooppaa Amorphiksen lämmittely-yhtyeenä Before the Dawnin kanssa ”Forcing The Europe 2009” -kiertueella useissa Saksan kaupungeissa sekä Ranskassa, Englannissa, Belgiassa, Englannissa, Alankomaissa, Romaniassa, Unkarissa, Bulgariassa, Italiassa, Kreikassa ja Tšekin tasavallassa. Vuoden 2010 Finnish Metal Awardsissa Koivunen valittiin neljänneksi parhaaksi vokalistiksi.
Amoral (Koivunen 2008–2017) > Beneath (2011–12)

Tammikuussa 2011 Amoral aloitti viidennen albuminsa Beneathin levytykset. Se ilmestyi 26. lokakuuta 2011 (Imperial Cassette). Levyn japanilainen painos ilmestyi 19. lokakuuta 2011 (Marquee/Avalon). Beneath julkaistiin Pohjois-Amerikassa 14. helmikuuta 2012 (The End Records) ja Venäjällä 27. maaliskuuta 2012 (Fono Records). Beneathin ensimmäinen single, hard rock -tyylinen ”Same Difference”, julkaistiin toukokuussa 2011. Toinen ennakkojulkaistu kappale levyltä oli ”(Wont Go) Home”, jossa kuultiin Koivusen ensimmäiset levytetyt murinaosuudet. Toinen single ”Silhouette” sai ensisoittonsa Radio Rockin Iltavuorossa lokakuussa 2011. Kahdesta albumin kappaleesta, "Silhouettesta" ja "Wrapped In Barbwiresta", on tehty musiikkivideo. Beneath valittiin vuoden 2011 Finnish Metal Awardsissa neljänneksi parhaaksi kotimaiseksi levyksi ja Koivunen neljänneksi parhaaksi vokalistiksi.
Vuoden 2012 maaliskuussa Koivunen esiintyi ensimmäistä kertaa Yhdysvalloissa Amoralin tehtyä siellä debyyttinsä SXSW-tapahtumassa Austinissa, Texasissa. Toinen vuoden 2012 debyytti Koivuselle oli Kiinassa, Shanghaissa, jossa Amoral soitti Mao Live Housessa toukokuussa. Aasian matkaan kuului myös esiintyminen Japanissa Finland Fest 2012 Metal Attack -tapahtumassa sekä Nagoyassa Owari Metal -festivaaleilla.
Syksyllä 2012 Amoral teki viiden viikon mittaisen Euroopan-kiertueen Ensiferumin lämmittelyesiintyjänä Profane Omenin kanssa. ”Bearers Of The Sword 2012” -kiertue esiintyi Alankomaissa, Belgiassa, Englannissa, Irlannissa, Saksassa, Ranskassa, Sveitsissä, Itävallassa, Unkarissa, Espanjassa, Italiassa, Puolassa, Tšekin tasavallassa, Sloveniassa, Kroatiassa, Norjassa ja Ruotsissa.
Amoral (Koivunen 2008–2017) > Fallen Leaves & Dead Sparrows (2014)

Amoralin kuudennen albumin Fallen Leaves & Dead Sparrows äänitykset alkoivat maaliskuun alussa 2013. Albumi julkaistiin Suomessa ja samalla digitaalisessa muodossa maailmanlaajuisesti helmikuussa 2014. Maaliskuussa se julkaistiin myös muulla Euroopassa. Albumin tuotti Ben Varon. Koivusen lauluosuuksien tuotannosta vastasi Marco Hietala Tarot- ja Nightwish-yhtyeistä. Fallen Leaves & Dead Sparrows on konseptialbumi, jossa kahdeksan kappaletta kuljettaa eteenpäin koko levyn mittaista tarinaa. Sekä taidokas soitto ja laulu että albumin progressiivinen monisäikeinen metalli ovat saaneet erittäin hyvää palautetta metalli- ja rocklehdistössä niin kotimaassa kuin ulkomailla. Muun muassa Ruotsin johtava metalli- ja rocklehti Sweden Rock Magazine kuvaili albumia vuosisadan metallijulkaisuksi.
Levyltä on julkaistu kaksi singleä: koko albumin musiikillisen skaalan sisältävä "If Not Here, Where?" ja suoraviivaisempi "No Familiar Faces". Maaliskuussa 2014 julkaistiin albumilta video "Blueprints" ja elokuussa 2014 video kappaleesta "Prolong A Stay".
Amoral esiintyi keväällä 2013 Filippiineillä Pulp Summer Slam -festivaaleilla ja Kiinassa Pekingin ja Shanghain Midi-festivaaleilla.
Amoral juhli 28. maaliskuuta 2014 ensimmäisen äänitteensä Wound Creationsin 10-vuotisjuhlaa yhdessä Profane Omenin ja MyGrainin kanssa, joilla myös oli juhlavuosi. Juhlan kunniaksi bändi julkaisi konserttitaltioinnin joka on katsottavissa YouTubessa. Yhtye esiintyi Tuska-metallifestivaaleilla Helsingissä 28. kesäkuuta 2014 ja kiersi Eurooppaa Dark Tranquillityn kanssa marraskuussa 2014.
Amoral (Koivunen 2008–2017) > In Sequence (2016)

Amoral aloitti 7. albuminsa In Sequence työstämisen keväällä 2014. Levy jatkoi edeltäjänsä progressiivista linjaa, mutta raskaampana. Albumilla kuullaan uutta kokeilua, uusia instrumentteja ja myös vierailevia muusikoita. Vierailijoina levyllä kuullaan Teho Majamäkeä, Indican laulajaa Jonsua sekä Amine Benotmanea ranskalaisesta Acyl-yhtyeestä. 
Maailmanlaajuisesti 5. helmikuuta 2016 ja Japanissa 29. tammikuuta 2016 ilmestyneeltä albumilta julkaistiin ensimmäinen single "Rude Awakening" YouTubessa marraskuussa 2015 ja toinen single "The Next One To Go" tammikuussa 2016. Molemmilla kappaleilla kuullaan kolmea kitaraa ja jälkimmäisellä myös vintage-henkistä mellotronia. Albumin säveltänyt Ben Varon kertoi saksalaisen metallisivun Negatief.de haastattelussa linjastaan käyttää Ari Koivusen vokaaleja läpi albumin täysin puhtaina Niko Kalliojärven örinöiden toimiessa kontrastina aika ajoin.
Amoral ilmoitti marraskuussa 2015 keikkailevansa laajasti Suomessa keväällä 2016.
26. heinäkuuta 2016 Amoral tiedotti lopettavansa toimintansa vuoden 2017 alussa. Syyksi yhtye ilmoitti jäsentensä jatkuvasti ristiin menevät aikataulut ja sen että kaikki jäsenet eivät kykene enää osallistumaan toimintaan täysillä. Syksyllä 2016 yhtye keikkaili vielä Suomessa Niko Kalliojärvi vokaaleissa esittäen varhaista ensimmäisen kolmen levyn tuotantoaan. Amoral soitti jäähyväiskeikkansa Tavastia-klubilla Helsingissä 5. tammikuuta 2017. Tällöin mukana olivat kaikki yhtyeen jäsenet kahdenkymmenen vuoden ajalta. Erityisen mieleenpainuvaksi on keikka-arvioissa kuvailtu Amoralin viimeisen albumin In Sequencen balladin "Sounds of Homen" esitystä. Kappale esitettiin jäähyväiskonsertissa ensimmäisen kerran. Ari Koivusen stemmoina lauloivat Tommy Tuovinen, Janne Saksa sekä Ben Varon. Varon soitti myös kitaraa ja Masi Hukari saksofonisoolot.
Amoral (Koivunen 2008–2017) > Amoralin viimeinen kokoonpano 2017

Ari Koivunen (2008–2017) – laulu, örinä
Niko Kalliojärvi (2002–2008, 2015–2017) – kitara, örinä
Ben Varon (1997–2017) – kitara, sävellys, sanoitus
Masi Hukari (2010–2017) – kitara, koskettimet, sävellys
Juhana Karlsson (1997–2017) – rummut
Pekka Johansson (2007–2017) – basso
Yksityiselämä

Koivunen on innokas pokerin ja dartsin harrastaja. Hän osallistui Pokeritähti 2008 -ohjelmaan, mutta jäi täpärästi finaalipöydästä. Hän harrastaa aktiivisesti Nintendo-pelejä sekä -konsoleita ja on julkaissut niistä myös arvosteluja. Skeittauksen ohella Koivunen mainitsee harrastuksekseen myös frisbeegolfin. Biljardia hän pelaa kilpailutasolla. Koivunen on kertonut olleensa alkoholisti jo joitain vuosia ennen Idols-voittoaan, mutta lopettaneensa juomisen joulukuussa 2009.
Ari Koivunen on mukana kilpailijana Farmi Suomi -televisio-ohjelmassa, joka kuvattiin Pieksämäellä elokuussa 2024 ja näytetään Nelosella keväällä 2025.
Arilla on nykyään oma frisbeegolfiin liittyvä YouTube-kanava.
Diskografia > Ari Koivunen

Fuel for the Fire (2007)
Becoming (2008)
On the Top of the World (2007)
Hear My Call (2007)
Fuel for the Fire (2007)
Give Me a Reason (2008)
Tears Keep Falling (2008)
”Hear My Call” (2007)
”Angels Are Calling” (2007)
”Give Me a Reason” (2008)
”Tears Keep Falling” (2008)
Diskografia > Amoral

Show Your Colors (2009)
Beneath (2011)
Fallen Leaves & Dead Sparrows (2014)
In Sequence (2016)
Year of the Suckerpunch (2009)
Gave Up Easy (2009)
Same Difference (2011)
Silhouette (2011)
If Not Here, Where? (2013)
No Familiar Faces (2014)
Rude Awakening (2015)
The Next One to Go (2016)
”Gave Up Easy ” (2009)
”Year of the Suckerpunch” (2009)
”Silhouette” (2011)
”Wrapped In Barbwire” (2012)
”Blueprints” (2014)
”Prolong A Stay” (2014)
”Rude Awakening” (2015)
Diskografia > Muut

Musiikkivideot
”Tulkoon joulu” (2013)
”Joulu, juhla parahin” (2014)
”Sylvian joululaulu” (2015)
Singlet
On the Top of the World (2007)
Kirjallisuutta

Tuomola, Pauliina: Ari Koivunen – karaokebaareista hevilavoille.  WSOY, 2007.  ISBN 978-951-0-33528-4
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Ari Koivunen Wikimedia Commonsissa
Wikisitaateissa on kokoelma sitaatteja aiheesta .
Arí Koivunen Facebook (artistisivut) (englanniksi)
Ari Koivunen Instagram (henkilökohtainen)
Amoral Facebook (englanniksi)
Ari Koivunen Myspace (englanniksi)
Ari KoivunenVEVO Youtube
Amoral official Youtube
Raskasta Joulua kotisivut
Powerless Trio Facebook
Ari Koivusen ja Ben Varonin haastattelu 2.5.2012 (suomeksi)
Ari Koivunen haastattelu – englanniksi 27/05/2013
Ari Koivusen haastattelu(IL) 20.2.2014(suomeksi)
Ari ja Ben Radio Cityn haastateltavana 27.3.2014 – video(suomeksi)
Ari Koivusen oma YouTube-kanava Narukäsi Disc Golf
Idols
| --- | --- |
Kaudet: 1. kausi ·  2. kausi ·  3. kausi ·  4. kausi ·  5. kausi ·  6. kausi ·  7. kausi ·  8. kausi ·  9. kausi
Juontajat: Heikki Paasonen (2003–2005, 2008–2013) ·  Ellen Jokikunnas (2003–2008) ·  Jani Toivola (2007–2008) ·  Niina Backman (2011–2012) ·  Juuso Mäkilähde (2017–2018) ·  Anni Hautala (2017–2018)
Tuomarit: Jone Nikula (2003–2013, 2018) ·  Asko Kallonen (2003–2004, 2007) ·  Hannu Korkeamäki (2003–2004, 2008) ·  Nanna Mikkonen (2003–2004) ·  Nina Tapio (2005–2011) ·  Jarkko Valtee (2005) ·  Kim Kuusi (2005) ·  Patric Sarin (2008) ·  Sami Pitkämö (2011) ·  Laura Voutilainen (2012) ·  Tommi Liimatainen (2012) ·  Sini Sabotage (2013) ·  Jussi 69 (2013) ·  Lauri Ylönen (2013) ·  Antti Tuisku (2017) ·  Erin (2017) ·  Jurek Reunamäki (2017) ·  Elastinen (2018) ·  Jannika B (2018) ·  Maija Vilkkumaa (2018)
Voittajat: Hanna Pakarinen ·  Ilkka Jääskeläinen ·  Ari Koivunen ·  Koop Arponen ·  Martti Saarinen ·  Diandra Flores ·  Mitra Kaislaranta ·  Anniina Timonen ·  Patrik Blomberg
| n k Amoral |
| --- | --- |
 Ben Varon  Masi Hukari  Ari Koivunen  Niko Kalliojärvi  Juhana Karlsson  Pekka Johansson   Silver Ots  Matti Pitkänen  Erkki Silvennoinen  Ville Sorvali 
Studioalbumit:  Wound Creations  Decrowning  Reptile Ride  Show Your Colors  Beneath  Fallen Leaves & Dead Sparrows  In Sequence 
Singlet:  ”Leave Your Dead Behind”  ”Year of the Suckerpunch”  ”Gave Up Easy”  ”Same Difference”  ”Silhouette”  ”If Not Here, Where?”  ”No Familiar Faces”  ”Rude Awakening”  ”The Next One To Go” 
| Auktoriteettitunnisteet  |
| --- | --- |
Kansainväliset:  ISNI  VIAF  WorldCat 
Kansalliset:  Saksa  Suomi (KANTO) 
Taiteenala:  MusicBrainz 
Henkilöt:  Ritva  Elonet  Yle 
Muut:  Europeana 
Ari Koivunen vuonna 2010.
Ari Koivunen ja Ben Varon /Amoral Pekingissä 2013.
Seagate

| Seagate |
| --- | --- |

Yritysmuoto:  Pörssiyhtiö
ISIN:  IE00B58JVZ52
Perustettu:  1979
Perustaja:  Alan Shugart, Tom Mitchell, Doug Mahon ja Finis Conner
Toimitusjohtaja:  Dave Mosley
Puheenjohtaja:  Stephen J. Luczo
Kotipaikka:  Cupertino, Kalifornia, Yhdysvallat (toiminnallinen), Dublin, Irlanti (kotipaikka)
Toimiala:  elektroniikkateollisuus
Tuotteet:  kiintolevyt
Henkilöstö:  41 000
Tytäryhtiöt:  LaCie
Kotisivu:  http://www.seagate.com/
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Seagate Technologyn päämaja, Scotts Valley, Kalifornia.
Seagate ST-225 -kiintolevy avattuna.
Seagate on NASDAQ-pörssissä noteerattu pörssiyhtiö. Yhtiö valmistaa kiintolevyjä ja tallennusmediaratkaisuja. Tällä hetkellämilloin? Seagate on maailman toiseksi suurin kiintolevyjen valmistaja. Seagaten päämaja on Scott's Valleyssä Kaliforniassa.
Seagate aloitti toimintansa levyasemavalmistajana vuonna 1979, alkujaan yrityksen nimi oli Shugart Techologies. Yhtiön perustivat Alan Shugart ja Finis Conner. Yrityksen ensimmäinen tuote, viiden megatavun ST-506 -kovalevy, tuli markkinoille vuonna 1980. 1980-luvulla Seagate teki yhteistyötä IBM:n kanssa toimittamalla IBM XT -koneen kiintolevyjä OEM-periaatteella.
Yhtiö teki ostotarjouksen kiintolevyvalmistaja Maxtor:sta 21. joulukuuta 2005 ja kauppa saatiin päätökseen maaliskuussa 2006. Seagate on myöhemmin ottanut Maxtor-merkin uudelleen käyttöön. Kauppasumma oli 1,9 miljardia dollaria.
Vuonna 2011 Seagate osti Samsung Electronicsin kiintolevyvalmistuksen 1,4 miljardin dollarin hinnalla. Samalla Samsung sai 9,6 prosentin osuuden Seagatesta.
Seagaten liikevaihto oli 12,7 miljardia dollaria vuonna 2008. Työntekijöitä yhtiöllä on noin 54000.
Aiheesta muualla

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
Yrityksen kotisivut
| n k  NASDAQ-100-indeksin yritykset |
| --- | --- |
 Adobe  Advanced Micro Devices  Airbnb  Alphabet  American Electric Power  Amazon  Amgen  Analog Devices  Ansys  Apple  Applied Materials  ASML Holding  Astra Zeneca  Atlassian  Autodesk  Automatic Data Processing  Baker Hughes Company  Biogen  Booking Holdings  Broadcom  Cadence Design Systems  CDW  Cintas  Cisco Systems  Charter Communications  Coca-Cola Europacific Partners  Cognizant  Comcast  Constellation Energy  Copart  CoStar Group  Costco  CrowdStrike  CSX  Datadog  Dexcom  Diamondback Energy  DoorDash  Dollar Tree  Electronic Arts  Exelon  Fastenal  Fortinet  GE HealthCare  Gilead Sciences  Globalfoundries  Honeywell  Idexx Laboratories  Illumina  Intel  Intuit  Intuitive Surgical  Keurig Dr Pepper  KLA Corporation  Kraft Heinz  Lam Research  Lululemon Athletica  Marriott International  Marvell Technology Group  MercadoLibre  Meta  Microchip Technology  Micron Technology  Microsoft  Mondelez International  MongoDB  Monster Beverage  Moderna  Netflix  Nvidia  NXP Semiconductors  Old Dominion Freight Line  ON Semiconductor  O'Reilly Auto Parts  Paccar  Palo Alto Networks  Paychex  PayPal  PDD Holdings  PepsiCo  Qualcomm  Regeneron Pharmaceuticals  Roper Technologies  Ross Stores  Sirius XM  Splunk  Starbucks  Synopsys  T-Mobile US  Take-Two Interactive  Tesla, Inc.  Texas Instruments  Trade Desk  Verisk Analytics  Vertex Pharmaceuticals  Walgreens Boots Alliance  Warner Bros. Discovery  Workday  Xcel Energy  Zscaler 
Päivitetty: 4. tammikuuta 2024
Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista. 
Alkuperäinen artikkeli: en:Seagate Technology – 1.11.2018 versio
Käännös suomeksi
Imelda Staunton

| Imelda Staunton |
| --- | --- |
 Imelda Staunton vuonna 2019.
Henkilötiedot
Syntynyt: 9. tammikuuta 1956 (ikä 69) Lontoo, Iso-Britannia
Ammatti:  näyttelijä
Puoliso:  Jim Carter (1983-)
Näyttelijä
Merkittävät roolit:  Dolores Pimento (Harry Potter) Kuningatar Elisabet II (The Crown)
Palkinnot
 Laurence Olivier Award 
Aiheesta muualla
IMDb
Elonet
Imelda Mary Philomena Bernadette Staunton (s. 9. tammikuuta 1956 Lontoo) on englantilainen näyttelijä.
Staunton palkittiin Venetsian elokuvajuhlilla parhaasta naispääosasta roolistaan Mike Leighin ohjaamassa elokuvassa Vera Drake. Hän oli vuonna 2004 ehdolla samasta elokuvasta parhaan naispääosan Oscar-palkinnon saajaksi. Samasta roolista hän sai Bafta-palkinnon ja oli ehdolla Golden Globe -palkinnon saajaksi.
Stauntonilla on ollut muita tunnettuja rooleja muun muassa elokuvissa Rakastunut Shakespeare (hoitaja), Järki ja tunteet, Harry Potter ja Feeniksin kilta (Dolores Pimento), Maleficent – Pahatar ja Pride.
Stauntonille on myönnetty kolmesti Laurence Olivier -palkinto. Hänen puolisonsa on näyttelijä Jim Carter. Pariskunta tapasi toisensa vuonna 1982 esiintyessään yhdessä näytelmässä Guys and Dolls. Heillä on yksi tytär, vuonna 1993 syntynyt Bessie. Kaikilla perheen jäsenillä oli roolit televisiosarjassa Cranfordin naiset.
Aiheesta muualla

Imelda Staunton Elonetissä.
Imelda Staunton Internet Movie Databasessa. (englanniksi)
| Auktoriteettitunnisteet  |
| --- | --- |
Kansainväliset:  ISNI  VIAF  WorldCat 
Kansalliset:  Norja  Espanja  Ranska  BnF data  Katalonia  Saksa  Israel  Yhdysvallat  Tšekki  Korea  Alankomaat  Puola 
Taiteenala:  Emmy Awards  MusicBrainz 
Henkilöt:  Deutsche Synchronkartei  Elonet  Yle 
Muut:  IdRef
Jan Blomstedt

Jan Mikael Blomstedt (s. 29. huhtikuuta 1952 Helsinki) on suomalainen kauno- ja tietokirjailija, esseisti, suomentaja ja kriitikko.
Blomstedt valmistui ylioppilaaksi vuonna 1972 ja filosofian kandidaatiksi Helsingin yliopistosta vuonna 1977. Hän väitteli filosofian tohtoriksi Jyväskylän yliopistosta vuonna 1998 Diderot’n moraaliretoriikasta. Vuonna 2015 ilmestyi Blomstedtin kääntämänä neljä Diderot’n aiemmin suomentamatonta tekstiä teoksessa Tämä ei ole tarina.
Blomstedt on työskennellyt avustajana Helsingin Sanomissa (1976–1989), Uudessa Suomessa (1990–1991) ja Suomen Kuvalehdessä (1992–1997) sekä Kalevan erikoisavustajana 1989–1990. Hän on ollut Synteesi-lehden toimitussihteeri vuosina 1982–1985 ja 1992–2003.
Vuosina 1998–1999 Blomstedt työskenteli Institut national des langues et civilisations orientales'n lehtorina Pariisissa. Hän on ollut Jyväskylän yliopiston kirjallisuuden dosentti vuodesta 2001. Blomstedt oli Lahden kansainvälisen kirjailijakokouksen ulkomaansihteeri vuosina 1981–1983.z
Blomstedtin isä oli suurlähettiläs Henrik Blomstedt.
Teokset

Blomstedt, Jan & Saarinen, Esa: Punk-akatemia. Kirjallinen pamfletti.  (Soundi-kirja 10)  Pirkkala:  Lehtijussi, 1980.  ISBN 951-639-003-X
Sanojen takana. Kirjallisuudesta ja hiljaisuudesta.  Helsinki:  Kirjayhtymä, 1982.  ISBN 951-26-2341-2
Vasta-ajattelijoita.  Helsinki:  WSOY, 1986.  ISBN 951-0-14021-X
Lukijan kosmopoetiikkaa. Esseitä: keskusteluja, kävelyretkiä.  Oulu:  Pohjoinen, 1990.  ISBN 951-749-140-9
Kenen siirto? Esseitä ajattelusta.  Helsinki:  WSOY, 1993.  ISBN 951-0-18679-1
Oma aika.  Helsinki:  WSOY, 1995.  ISBN 951-0-20193-6
Blomstedt, Jan & Lõhmus, Maarja & Tarasti, Eero (toim.): Ajan arvot & sankarit.  Helsinki: Tartto:  Synteesi: Kullervo, 1995.
Blomstedt, Jan (teksti) & Rinnekangas, Rax (kuvat): Kadonneet askeleet = Blue prints.  Oulu:  Pohjoinen, 1997.  ISBN 951-749-303-7
Yksilö ja hierarkia. Kulttuuriantropologiasta kirjallisuuteen.  Helsinki:  Yliopistopaino, 2001.  ISBN 951-570-489-8
Kätketty metsä. Viisi esseetä.  Vantaa:  Ideakoti, 2001.  ISBN 951-98747-0-4
Retoriikkaa epäilijöille.  Helsinki:  Loki-kirjat, 2003.  ISBN 951-825-007-3
Heinistä kuunnellessa.  Helsinki:  WSOY, 2006.  ISBN 951-0-31582-6
Sibeliuksen pyörä.  Helsinki:  Loki-kirjat, 2005.  ISBN 951-825-030-8
Esileikit.  Helsinki:  Loki-kirjat, 2006.  ISBN 951-825-044-8
Frans F. ja esineet.  Helsinki:  Lurra Editions, 2009.  ISBN 978-952-99442-8-6
Unteni Afrikka.  Helsinki:  Lurra Editions, 2010.  ISBN 978-952-5850-04-8
Kateuksien kirja.  Helsinki:  Lurra Editions, 2012.  ISBN 978-952-5850-22-2
Suun pielestä.  Tampere:  Sanasato, 2013.  ISBN 978-952-67812-1-1
Pakinoita ja mietteitä. Aikuisille arvaamattomille.  Helsinki:  Ntamo, 2015.  ISBN 978-952-215-596-2
Aiheesta muualla

Prose – kirjallisuutta, filosofiaa, kommentteja (Arkistoitu – Internet Archive) Blomstedtin toimittama verkkosivusto
| Auktoriteettitunnisteet  |
| --- | --- |
Kansainväliset:  FAST  ISNI  VIAF  WorldCat 
Kansalliset:  Norja  Suomi (KANTO)  Yhdysvallat  Tšekki  Alankomaat 
Muut:  IdRef
Champion Jack Dupree

Champion Jack Dupree esiintymässä Hampurissa vuonna 1973.
Champion Jack Dupree (oik. William Thomas Dupree, 4. heinäkuuta 1910 New Orleans, Louisiana – 21. tammikuuta 1992 Hannover, Saksa) oli yhdysvaltalainen bluespianisti ja laulaja.
Levytyksiä > Albumeja

Blues From The Gutter (1959)
Natural & Soulful Blues (1961)
Champion Of The Blues (1961)
The Women Blues of Champion Jack Dupree (1961)
Champion Jack Dupree Sings The Blues (1961)
Trouble, Trouble (1962)
The Best Of The Blues (1963)
Cabbage Greens (1963)
From New Orleans To Chicago (1966)
Champion Jack Dupree And His Blues Band featuring Mickey Baker (1967)
Whe You Feel The Feeling You Was Feeling (1968)
Anthologie du Blues Vol. 1 (1968)
Scooby Dooby Doo (1969)
The Heart Of The Blues Is Sound (1969)
Incredible (1970)
I'm Happy To Be Free (1971)
Legacy Of The Blues Vol. 3 (1972)
Blues From Montreux (1972)
The Hamburg Session (1974)
Barrelhouse Blues New Orleans USA (1974)
The Blues Of Champion Jack Dupree (1976)
Blues For Everybody (1976)
Shakespeare Says (1976)
Boogie Woogie, Booze And Wild Wild Women (1977)
Champion Jack Dupree & Monty Sunshine Band: Freedom (1980)
Champion Jack Dupree with Henry: Real Combination (1980)
I Had That Dream (1982)
The First 16 Sides From Joe Davis 1944-45 (1982)
Kenn Lending Blues Band feat. Champion Jack Dupree: I'm Coming Home (1983)
Won't Be A Fool No More (1985)
Junker Blues 1940-41 (1985)
1944-45 The Other Takes (1985)
Kenn Lending Blues Band feat. Champion Jack Dupree: Blues For People (1985)
Aron Burton with Kenn Lending Blues Band featuring Jack Dupree: Usual Dangerous Guy (1986)
Shake Baby Shake (1987)
Axel Zwingenberger, Champion Jack Dupree & The Mojo Blues Band: Champ's Housewarming: Axel Zwingenberger & The Friends Of Boogie Woogie Vol. 5 (1988)
Axel Zwingenberger On Stage With Champion Jack Dupree: Axel Zwingenberger & The Friends Of Boogie Woogie Vol. 6 (1988)
Rockin' The Boogie (1988)
Champion Jack Dupree 1940-1950 (1989)
Champion Jack Dupree Sings Blues Classics Axel Zwingenberger & The Friends Of Boogie Woogie Vol. 7 (1990)
Back Home In New Orleans (1990)
The Blues Of Champion Jack Dupree Vol. 1 (1991)
The Blues Of Champion Jack Dupree Vol. 2 (1991)
New Orleans Barrelhouse (1992)
New Orleans Barrelhouse Boogie (1993)
Junker's Blues (1995)
Truckin' On Down (1998)
The Blues Of Champion Jack Dupree (2000)
Jivin' With Jack - Live In Manchester, May 1966 (2002)
Champion Jack Dupree Live With Freeway 75: Bad Luck Blues (2003)
Champion Jack Dupree with T.S. McPhee: Dupree 'N' McPhee (2005)
The Complete Blue Horizon Sessions (2005)