stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Ronald Reaganin elämäkerta
Poliittinen ura > Presidenttinä > Talouspolitiikka

Reagan keskittyi ensimmäisellä presidenttikaudellaan talouspolitiikkaan. Reaganin talouspolitiikka eli reaganismi yhdisti kolmivaiheisen verojenalennuksen, rahan tarjonnan tiukentamisen ja julkisen hallinnon menoleikkauksen. Lisäksi Reagan kasvatti sotilasmenoja ja vähensi monen kansallisen ohjelman rahoitusta. Leikkaukset Reaganin hallinto teki maan köyhimpien avustamiseen tarkoitetuista ohjelmista ja valtionhallinnosta. Medicare-ohjelmasta tai sosiaaliturvasta hän ei rohjennut leikata kongressin painostuksesta huolimatta.
Reaganin hallinto vähensi sääntelyä esimerkiksi ympäristönsuojelussa, kansalaisoikeuslakien toimeenpanossa ja liikenneturvallisuusstandardeissa.
Verojen alennuksella Reagan tavoitteli talouskasvua, jolla maan työttömyysaste vähenisi ja sitä kautta verokertymä lopulta kasvaisi. Vuoden 1981 lopulla alkanut taantuma kuitenkin aluksi kasvatti työttömyysastetta. Yhdysvaltain talous alkoi toipua 1983, eikä sitä seurannut inflaatiota. Nousukausi jatkui presidenttikauden loppuun asti. Reagan voittikin 1984 presidentinvaalit selkein lukemin. Arvostelijoiden mukaan pienituloisten asema oli kuitenkin huono, maan asema maailmankaupassa oli heikentynyt, ja budjetin alijäämä oli kasvanut Reaganin kauden alun 79 miljardista dollarista 221 miljardiin dollariin vuonna 1986. Myös valtionvelka oli kaksinkertaistunut samana aikana. Valtavaksi paisunut alijäämä ei vähentänyt Reaganin suosiota, vaan siitä tuli vasta Reaganin seuraajien päänvaiva.
Poliittinen ura > Presidenttinä > Sisäpolitiikka

Reagan uhkasi kesällä 1981 laittomaan lakkoon menneitä lennonjohtajia erottamisella ja toteutti uhkauksensa erottamalla 11 345 lakkoilijaa, kun nämä eivät palanneet töihin. Vahvaa johtajuutta osoittanut toimenpide lisäsi hänen suosiotaan kansan keskuudessa ja samalla heikensi ammattiyhdistysliikkeen valtaa.
Reagan nimitti useita naisia tärkeisiin asemiin hallituksessaan ja oikeuslaitoksessa, kuten ensimmäisen naisen korkeimpaan oikeuteen. Samalla hän kuitenkin vastusti abortin laillisuutta ja yhtäläisiä oikeuksia koskevaa perustuslain lisäyksen ratifioimista. Presidenttikautensa loppuun mennessä Reagan oli nimittänyt yli puolet liittovaltion tuomareista, mikä käänsi oikeuden linjaa konservatiivisemmaksi. Reagan edisti ympäristönsuojelua esimerkiksi kasvattamalla luonnonsuojelualueiden alaa ja ympäristönsuojeluviraston määrärahoja.
Ronald ja Nancy Reaganin johdolla Yhdysvalloissa käytiin voimakkaaseen taisteluun ja kampanjointiin huumeiden käyttöä ja myyntiä vastaan. Reagan julisti kesäkuussa 1982 ”huumeidenvastaisen sodan” ja perusti Drug Abuse Policy -viraston Valkoiseen taloon.
Reagan ei ajanut konservatiivien yhteiskuntapolitiikkaa kovin voimallisesti, sillä hänen kautensa lopussa abortti oli yhä laillinen, koulukuljetuksilla hillittiin edelleen asuinalueiden segregaatiota ja rikollisuusaste säilyi aiemmalla korkealla tasollaan. Reagan korosti usein puheissaan myös ihailuaan yhteisöllisyyttä kohtaan, jota hänen edistämänsä kapitalismi ja konsumerismi toisaalta uhkasivat.
Reagan antoi kolmelle miljoonalle laittomalle siirtolaiselle oikeuden jäädä Yhdysvaltoihin. Ku Klux Klanista Reagan kirjoitti: ”Klaanin ja muiden ryhmien rotuvihalla ja uskonnollisella syrjinnällä ei ole paikkaa tässä maassa. Ne ovat tuhoisia Yhdysvaltain edustamien arvojen kannalta.”
Vuonna 1978 Reagan vastusti jyrkästi aloitetta siitä, että homot eivät saisi toimia opettajina, ja häntä syytettiin aloitteen kaatumisesta. Reagan uskoi lääketieteen silloiseen kantaan homoseksuaalisuudesta sairautena mutta suhtautui näihin suvaitsevaisesti ja hänellä oli homoseksuaaliystäviä. Hän ei ajanut homojen asemaan muutoksia, kuten eivät hänen vastaehdokkaansakaan.
Toisen kautensa lopulla Reaganin hallintoa vaivasi sarja skandaaleja, joiden seurauksena osa hallinnon jäsenistä joutui eroamaan, heidän joukossaan Edwin Meese, työministeri Raymond Donovan sekä CIA:n ja työministeriön virkamiehiä.
Vuonna 1984 alkoholin ostoikäraja nostettiin 21 ikävuoteen. Ikärajauudistus saatiin aikaiseksi uhkaamalla vastustelevien osavaltioiden tiebudjeteista leikattavan kymmenen prosenttia.
Poliittinen ura > Presidenttinä > Ulkopolitiikka

Ulkopolitiikassaan Reagan pyrki palauttamaan Yhdysvaltain kansallisen ylpeyden ja vaikutusvallan. Reaganin ulkopolitiikkaa sävyttivät ensimmäisten viiden vuoden aikana voimakas antikommunistinen retoriikka, asevarustelun kiihdyttäminen ja pyrkimykset padota kommunismin leviämistä kehitysmaissa. Niin sanotun Reaganin opin mukaan Yhdysvaltain täytyi tukea kommunismin vastaisia voimia maailmalla, etenkin latinalaisessa Amerikassa. Reagan ryhtyikin tukemaan ystävällismielisiä hallituksia jopa välittämättä siitä, mitä ne tekivät omassa maassaan. Reagan tuki Nicaraguan antikommunistisia contrasissejä, jotka pyrkivät syrjäyttämään maan marxilaisen hallinnon. Hän tuki antikommunistisia sissejä myös Angolassa ja Kamputseassa sekä afgaanikapinallisia Afganistanissa. Vuonna 1983 Reagan lähetti joukkoja Grenadaan syrjäyttämään marxilaisen hallinnon ja vakauttamaan maan.
Reaganin ensimmäinen ulkoministeri Alexander Haig erosi vuoden sisällä, koska hallinto ei hänen mukaansa ollut johdonmukainen diplomatiassaan. Hänen seuraajansa George Schultz sai merkittävän aseman maan ulkopoliittisen linjan muodostamisessa. Schultz ja puolustusministeri Caspar Weinberger olivat kuitenkin eri linjoilla joukkojen lähettämisestä ulkomaisiin konflikteihin, mitä Weinberger yleensä vastusti.
Reaganin ja Neuvostoliiton välit olivat huonot Reaganin ensimmäisen kauden ajan. Maat olivat vastakkaisilla puolilla konflikteissa Keski-Amerikassa, Lähi-idässä, Afrikassa ja Aasiassa. Reagan kutsui Neuvostoliittoa ”pahan valtakunnaksi” ja käynnisti vuonna 1983 Strategic Defense Initiative -ohjuspuolustusjärjestelmän suunnittelun. Hän myös sijoitti Euroopan Nato-maihin risteilyohjuksia ja keskimatkan ydinohjuksia vastauksena Neuvostoliiton vastaaville toimenpiteille, minkä johdosta Neuvostoliitto vetäytyi aseriisuntaneuvotteluista.
Reagan veti amerikkalaiset rauhanturvajoukot pois Libanonista 1983 sen jälkeen kun 241 merijalkaväen sotilasta kuoli terroristihyökkäyksessä Beirutissa. Reagan myös iski terroristeja vastaan. Hän pommitti Libyaa 1986 vastaiskuna berliiniläisen yökerhon räjäytyksestä, josta Libyaa epäiltiin.
Reaganin kauden vakavin skandaali oli Iran–contra-skandaali, joka alkoi 1986 ja kesti monta kuukautta. Reagan oli hyväksynyt aseiden myynnin Iranille, mutta hän kiisti, että aseilla oli maksettu vapaaksi panttivankeja Libanonista. Tutkimukset kuitenkin osoittivat, että saaduilla tuloilla oli avustettu Nicaraguan contria voimassa olleesta kiellosta huolimatta. Reaganin ei todettu olleen tästä tietoinen, mistä häntä myös arvosteltiin. Skandaali johti kuitenkin monen hallintovirkamiehen eroon.
Vuoteen 1986 asti Reagan pyrki toteuttamaan ”rakentavan yhteistyön” politiikkaa apartheidia eli rotuerottelua harjoittavan Etelä-Afrikan hallituksen kanssa. Yhdysvallat käytti muun muassa veto-oikeuttaan YK:n asettamia talouspakotteita vastaan. Kansalaismielipide kuitenkin kääntyi apartheidjärjestelmää vastaan, ja lopulta Yhdysvaltain senaatti asetti lokakuussa 1986 Etelä-Afrikan kauppasaartoon ohittaen presidentti Reaganin veto-oikeuden.
Poliittinen ura > Presidenttinä > Suhteiden lämpeneminen Neuvostoliiton kanssa

Kun Mihail Gorbatšov nousi Neuvostoliitossa valtaan 1985, Reagan pehmensi kommunisminvastaista politiikkaansa. Hän tapasi Gorbatšovin neljä kertaa ja allekirjoitti keskipitkänmatkan ydinohjusten sulkusopimuksen Euroopassa. Lokakuussa 1986 Reagan tapasi Gorbatšovin Reykjavíkissa, jossa molemmat supervallat harkitsivat tuhoavansa kaikki ydinaseet. Neuvottelut kariutuivat kuitenkin Yhdysvaltain SDI-ohjuspuolustusjärjestelmään, josta Reagan piti kiinni.
Puhuessaan Berliinin muurin vieressä Brandenburgin portin edustalla 12. kesäkuuta 1987 Reagan haastoi Gorbatšovin purkamaan muurin kuuluisassa puheessaan ”Purkakaa tämä muuri!”.
Presidenttikauden jälkeinen elämä > Vuodet 1988–1994

Reagan tuki 1988 presidentinvaaleissa varapresidenttiään George Bushia, joka valittiinkin Reaganin seuraajaksi. Väistyneen Reaganin suosio oli historiallisen korkea 70 prosenttia. Reaganit muuttivat Los Angelesin Bel Airiin. Siellä Reagan hoiti ranchiaan, harrasti golfia ja tapasi ystäviään. Hänestä tuli maailman parhaiten ansaitseva puhuja ja ansaitsi miljoonia puheistaan Japanissa. Reagan julkaisi muistelmansa 1990 ja avasi mukaansa nimetyn kirjaston 1991. Hänen viimeinen näkyvä julkinen esiintymisensä oli puhe republikaanien puoluekokouksessa 1992. Viimeisen kerran hänet nähtiin julkisessa tapahtumassa Richard Nixonin hautajaisissa 27. huhtikuuta 1994.
Presidenttikauden jälkeinen elämä > Sairaus ja kuolema

Reagan ilmoitti käsin kirjoitetun kirjeen välityksellä marraskuussa 1994 koko kansakunnalle, että hän sairastaa Alzheimerin tautia. Hän päätti kirjeensä, tunnettuna optimistina, sanoihin:
»Lähden nyt matkalle, joka saattelee minut elämäni iltaan. Tiedän, että Amerikalla on aina edessään kirkas sarastus. Kiitos teille, ystäväni. Jumala aina siunatkoon teitä.»
Ilmoitus Reaganin sairastumisesta herätti spekulaatioita taudin puhkeamishetkestä. Monen Reaganin lähellä olleen mielestä Reaganin älyllinen kunto oli alkanut heiketä jo vuonna 1984. Ryhmä lääkäreitä oli harkinnut Reaganin toisen kauden puolivälissä ehdottavansa julkisesti, että Reagan tutkittaisiin Alzheimerin taudin varalta. Useimmat pitivät hänen oireitaan kuitenkin vain vanhenemisen oireina. Reaganin poika Ron Reagan on kirjassaan My Father at 100: A Memoir esittänyt epäilyn, että Reaganilla oli Alzheimerin oireita jo toisen presidenttikauden vaaliväittelyssä.
Reagan kuoli keuhkokuumeeseen ja Alzheimerin tautiin kotonaan Los Angelesin Bel Airissa 93-vuotiaana 5. kesäkuuta 2004.
Avioliitot ja lapset

Reaganin ensimmäinen vaimo oli näyttelijä Jane Wyman (1940–1949). He saivat kaksi lasta (Maureen, s. 1941 ja Christine, s. 1947, eli vain päivän) ja adoptoivat kolmannen (Michael, s. 1945). Liitto alkoi rakoilla, kun Wyman keskittyi nousevaan elokuvatähtiuraansa ja Reagan näyttelijäliiton johtamiseen ja politiikkaan. Wyman haki avioeroa kesäkuussa 1948. Reagan oli ensimmäinen Yhdysvaltain presidentti, joka oli koskaan eronnut.
Reaganin toinen vaimo oli näyttelijä Nancy Davis, jonka kanssa hän oli aviossa vuodesta 1952 kuolemaansa asti. He saivat kaksi lasta (Patricia, s. 1952 ja Ronald, s. 1958). Reaganin avioliitto Nancyn kanssa oli hyvin onnellinen, minkä aviopari toi esille myös julkisuudessa. Presidenttiparin ystävä, näyttelijä Charlton Heston luonnehti Reaganien avioliittoa maan presidenttien historian suurimmaksi rakkaustarinaksi. Reagan itse sanoi elämänsä todella vasta alkaneen hänen tavatessaan Nancyn, ja Nancysta tuli Reaganille tärkeä tuki koko tämän uran ajaksi. Uraansa ja vaimoonsa keskittynyt Reagan oli neljälle lapselleen hyvä joskin välillä melko etäinen isä.
Henkilökuva

Reagan tunnettiin koko elämänsä ajan suurena optimistina. Reagan sai päättäväisen johtajuutensa, valloittavan persoonansa ja puhujanlahjojensa ansiosta kansan puolelleen tehokkaasti. Mielikuvia herättävän ja helppotajuisia anekdootteja sisältävän puheensa ansiosta hän sai lempinimen ”The Great Communicator”, ’Suuri viestijä’. Vaikka Reagan teki presidenttinä melko lyhyitä päiviä, piti pitkiä lomia ja saattoi torkahdella kesken kokousten, hänen imagonsa oli koko hänen presidenttikautensa ajan energinen, lannistumaton ja nuorekas.
Reagania pidetään enemmän suurten linjojen visionäärinä kuin tarkkoihin yksityiskohtiin keskittyvänä poliitikkona. Reagan luotti usein vaistoonsa enemmän kuin analyyseihin. Suurpiirteisyytensä vuoksi Reagan teki usein nolojakin virheitä yksityiskohdissa. Tämän johdosta moni arvostelija piti häntä tyhmänä ja aliarvioi hänen mahdollisuuksiaan menestyä vaaleissa, jotka hän kuitenkin voitti. Vaikka Reagan ei ollut erityisen kirjaviisas, hänellä oli hyvät ihmistaidot. Diplomaatti Jaakko Iloniemen mukaan Reagan oli ”paitsi hyvä seuramies, myös uskomattoman hyvä kuuntelija”. Lapsena Reagan oli vielä usein omissa oloissaan. Hänestä kasvoi silti ulkoisesti hyvin sosiaalinen luonne, jolla oli kuitenkin itsenäinen ja yksityinen puolensa; esimerkiksi vaimo Nancy Reagan vertasi miestään tiiliseinään.
Omiin periaatteisiinsa Reagan uskoi ehdottomasti, ja hän oli hyvin taitava vakuuttamaan kuulijansakin niistä. Iloniemi on arvioinut Reagania ”hämmästyttävän selväpiirteiseksi ja suorasukaisen yksinkertaiseksi persoonallisuudeksi”. Tällä hän ei viitannut Reaganin älyn puutteeseen vaan tämän ajattelun pelkistyneisyyteen: Reagania kiinnostivat vain harvat asiat, mutta niihin hän keskittyi hyvin tiiviisti.
Reagan on aina jakanut mielipiteet. Tukijoidensa mielestä Reagan edusti amerikkalaisia hyveitä, kuten rehellisyyttä, luonteenlujuutta, rohkeutta, voimaa ja nöyryyttä. Vastustajat pitivät Reagania kokemattomana näyttelijänä ja jotkut oikeistolaisena hulluna. Arvostelijat ovat kutsuneet Reagania pelkäksi tarinoita kertovaksi symboliseksi keulakuvaksi, joka oli pätemätön presidentin virkaan. Reagan itse ja hänen tukijansa ovat olleet sitä mieltä, että Reaganin valitsema suuriin linjoihin keskittynyt johtamistyyli oli hyvin tehokas. Reaganin maanläheinen hiomattomuus yhtäältä teki hänestä suositun ja toisaalta ruokki arvostelua häntä kohtaan.
Kirjallisuutta

Henriksson, Karin: Ronald Reagan. Elämäkerta.  (Reagan. En kontroversiell ikon, 2015)  Suomentanut Paula Erkintalo. Helsinki:  Minerva, 2016.  ISBN 978-952-312-338-0
Reagan, Ronald: Where’s the Rest of Me (1965), muistelma varhaisvuosista ja Hollywoodin ajalta, kirjoitettu yhdessä Richard S. Hublerin kanssa.
Reagan, Ronald: An American Life (1990), muistelma presidenttikausista.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Ronald Reagan Wikimedia Commonsissa
Ronald Reagan Internet Movie Databasessa. (englanniksi)
Reagan elokuvassa Rosvo-Lopez (1941).
Ronald ja Nancy Reagan sekä lapset Ron ja Patti vuonna 1960.
Reagan Oval Officessa Valkoisessa talossa vuonna 1985.
Reagan vieraili Suomessa 26.–29. toukokuuta 1988. Kuvassa presidentti Koivisto ja Reagan Helsingissä.
Reagan tapaa Neuvostoliiton johtajan Mihail Gorbatšovin Genevessä 1985.
Nancy Reagan hyvästelee miehensä (2004).
Reagan hevosensa kanssa vuonna 1977.
Vinzel

| Vinzel |
| --- | --- |
 vaakuna
 Vinzel
 Koordinaatit: 46°26′53″N, 6°16′46″E 
Valtio:  Sveitsi
Kantoni:  Vaud
Alue:  Nyon
Pinta-ala:  
 – Kokonaispinta-ala:  1,11 km²
Väkiluku (5.6.2024):  380
Vinzel on Sveitsin kunta, joka sijaitsee Nyonin alueella Vaud’n kantonissa Lounais-Sveitsissä. Vuoden 2024 kesäkuussa kunnassa asui 380 asukasta.
Meyrin

| Meyrin |
| --- | --- |
 Meyrin on tiheästi asuttu kaupunki.
 vaakuna
 Meyrin
 Koordinaatit: 46°13′41″N, 6°04′15″E 
Valtio:   Sveitsi
Kantoni:  Geneve
Pinta-ala:  
 – Kokonaispinta-ala:  9,94 km²
Korkeus:  418–454 m
Väkiluku (31.12.2022)  (vakituiset asukkaat):  26 517
 – Väestötiheys:  2 668 as./km²
 
 www.meyrin.ch 
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Meyrin on kaupunki Sveitsin lounaisnurkassa, Geneven kantonissa, Geneven kaupungin välittömässä läheisyydessä. Vuoden 2022 lopussa kaupungissa oli 26 517 vakinaista asukasta. Asukkaista noin 45 prosenttia oli ulkomaalaisia. Osuus on maan suurimpia.
Talous

Meyrin on osa Geneven kaupunkialuetta. Geneven kansainvälinen lentoasema sijaitsee suurelta osin Meyrinin alueella. CERNin tutkimuskeskus sijaitsee valtaosin Sveitsin Meyrinissä sekä Ranskan St. Genis-Pouillyssä.
Maantiede

Maantieteellisesti kaupunki sijaitsee Rhônen laakson pohjoisrinteellä, suhteellisen tasaisella ylätasangolla. Meyrin rajoittuu pohjoisessa Ranskaan, idässä Le Grand-Saconnex’hen sekä etelässä Vernieriin ja Satignyyn.
Liikenneyhteydet

Sveitsin toiseksi suurin lentoasema sijaitsee osin Meyrinissä. Lisäksi Lounais-Sveitsin valtaväylät kulkevat Meyrinin kautta: moottoritie A1 sekä rautatie Geneven päärautatieasemalta Ranskaan kulkevat kaupungin kautta.
Kantonin joukkoliikenneyhtiön TPG:n (Transports Publics Genevois) raitiovaunu- ja johdinautoverkko ulottuu Meyriniin. Kaupungissa on myös linja-autoliikennett.
Aiheesta muualla

Piguet, Martine: Meyrin (Sveitsin historiallisen tietosanakirjan web-sivut) Historisches Lexikon der Schweiz (HLS).  3.3.2011. Bern:  Stiftung HLS. (saksaksi), (ranskaksi), (italiaksi)
Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Meyrin Wikimedia Commonsissa
Geneven lentoasema sijaitsee Meyrinissä ja Le Grand-Saconnex’ssa.
CERNin Sveitsin-puoleinen osa sijaitsee Meyrinissä.
Raitiovaunu reitillä CERN–Meyrin–Geneven lentoasema.
| n k Geneven kantonin kunnat |
| --- | --- | --- |
Geneven kantonin kunnat (45 kpl, 1960–)
| Geneven kantoni |  Aire-la-Ville  Anières  Avully  Avusy  Bardonnex  Bellevue  Bernex  Carouge  Cartigny  Céligny  Chancy  Chêne-Bougeries  Chêne-Bourg  Choulex  Collex-Bossy  Collonge-Bellerive  Cologny  Confignon  Corsier  Dardagny  Geneve  Genthod  Gy  Hermance  Jussy  Laconnex  Lancy  Le Grand-Saconnex  Meinier  Meyrin  Onex  Perly-Certoux  Plan-les-Ouates  Pregny-Chambésy  Presinge  Puplinge  Russin  Satigny  Soral  Thônex  Troinex  Vandœuvres  Vernier  Versoix  Veyrier  |  |
| Auktoriteettitunnisteet  |
| --- | --- |
Kansainväliset:  VIAF  WorldCat 
Kansalliset:  Saksa  Israel  Yhdysvallat 
Maantieteelliset:  MusicBrainz area 
Muut:  Dictionnaire historique de la Suisse
Asta-rajuilma

Asta-rajuilma oli erittäin voimakas ukkospilvijärjestelmä, joka iski Luoteis-Venäjälle ja Suomeen 29.–30. heinäkuuta 2010. Rajuilma päätti ennätysmäisen hellekauden, jolloin Etelä-Savossa ja Pohjois-Karjalassa mitattiin kaikkien aikojen huippulämpötiloja. Suomessa havaittiin yli 6 000 salamaa rajuilman yhteydessä.
Asta-myrskyn tuhoa Sulkavan Kaipolan kylässä seututiellä 435. Aamulla 30.7. monet tieyhteydet Itä-Savossa olivat vielä poikki.
Suomessa tehtyjen vahinkotutkimusten perusteella Asta-rajuilma määriteltiin syöksyvirtausparveksi, joka on Suomessa harvinainen ilmiö. Paikoin hirmumyrskylukemiin yltynyt tuuli repi kattoja ja kaatoi metsää laajoilta alueilta Savonlinnassa, Sulkavalla, Ranta­salmella, Joroisissa ja Rautjärvellä. Etelä-Savon pelastuslaitoksen helikopterista tekemän kartoituksen mukaan voimakkainta tuho oli Sulkavalla, jossa kymmeniätuhansia puita kaatui.  Savonlinnan Laukansaaressa 1930-luvulla istutettu kuusimetsä kaatui Toivolan tilan edustalta. lähde?
Ilmatieteen laitoksen mukaan Asta-rajuilma oli samankaltainen kuin vuoden 2002 Unto-rajuilma. Ukkossolurypäs kehittyi Moskovan luoteispuolella myöhään iltapäivällä, josta se lähti liikkeelle luoteeseen. Kovat puuskat pyyhkivät syöksyvirtauksina Itä-Suomen yläpuolella kohdassa, jossa lämmin ja kylmä ilmamassa kohtasivat.
Säätilanteen kehitys

Heinäkuun 29. päivänä syvenevä matalapaine liikkui Suomen eteläpuolitse Ruotsiin, ja sen yhteydessä Suomeen ja Luoteis-Venäjälle liikkui erittäin kuumaa ilmamassaa. Liperissä mitattiin Suomen kaikkien aikojen lämpöennätys 37,2 °C. Ilmassa oli myös runsaasti kosteutta, ja matalapaineen syveneminen voimisti tuulia troposfäärin keskiosassa. Jyväskylässä kello 21 suoritetun radioluotauksen perusteella tuuliväänne maanpinnan ja 4 kilometrin välillä oli 29 m/s, mikä suosi voimakkaita ukkosia.
Asta-rajuilma kehittyi Moskovan luoteispuolella myöhään iltapäivällä Suomen aikaa, josta se alkoi liikkua luoteeseen. Hyvin voimakkaaksi ukkospilvijärjestelmäksi kehittynyt kuuronauha saavutti Laatokan eteläkärjen noin kello 22:00, ja se ehti Rautjärvelle jo kello 23:40. Kuuronauha eteni noin neljässä ja puolessa tunnissa Etelä-Savon ja Keski-Suomen yli Kokkolaan, josta se poistui Merenkurkun yli Ruotsiin kello 4:30. Asta-rajuilman keskimääräinen etenemisnopeus Suomen yllä oli 102 km/h.
Rajuilman voimakkain mitattu puuska oli 30 m/s, joka havaittiin Raudussa. Lisäksi yli 20 m/s puuskahavaintoja oli useita koko rajuilman reitillä, joista mainittavin oli Rantasalmella mitattu Suomen korkein puuskalukema 29 m/s. Vahinkotutkimusten perusteella suurimmat tuulennopeudet olivat kuitenkin paikoin huomattavasti kovempia; Rautjärvellä arvioitiin tuulenpuuskien mahdollisesti ylittäneen 50 m/s. Myös Sulkavalla ja Konnevedellä havaittiin F1-luokan vahinkoa, eli tuulennopeus oli vähintään 33 m/s. Asta-rajuilma määriteltiin lopulta syöksyvirtausparveksi, ja se oli samalla ensimmäinen vahvistettu yöaikaan esiintynyt syöksyvirtausparvi koko Euroopassa. Edellinen syöksyvirtausparvi Suomessa oli Unto-rajuilma heinäkuussa 2002.
Myrskytuhot

Kaiken kaikkiaan tuhojen arvioitiin olevan suurempia kuin Unto- ja Manta-myrskyissä siksi, että Asta riehui viiden maakunnan alueella. Vahinkoja aiheutui ennen kaikkea metsille, joista pahimmillaan saatiin vain kuitupuuta. Lisäksi taloudellisiin vahinkoihin kuuluivat rakennuksille ja ennen kaikkea sähkölinjoille aiheutuneet vahingot. Finanssialan keskusliitto arvioi Astan kokonaisvahingoiksi yli 20 miljoonaa euroa. Loppuvuodesta saadun metsäntutkimuslaitoksen arvion mukaan kesän myrskyjen vahingot olivat 8,1 miljoonaa kuutiometriä eli huomattavasti elokuussa esitettyjä arvioita suuremmat (tähän lukuun sisältyvät Asta-, Veera-, Lahja- ja Sylvi-myrskyjen tuhot).
Sähkölinjojen korjaaminen myrskyn jälkeen kesti useita viikkoja. Unto kaatoi vuoden 2002 heinäkuussa miljoona kuutiota puuta, Pyry ja Janika 7,3 miljoonaa kuutiota. Asta kaatoi yli puoli miljoonaa kuutiometriä puuta Keski-Suomessa.
Myrskytuhot > Myrskytuhot Etelä-Savossa

Laajimmillaan Etelä-Savossa sähköt katkesivat 23 000 taloudesta. Myrsky koetteli myös Etelä-Karjalaa, Pohjois-Savoa ja Keski-Suomea. Itä-Suomessa arvioitiin jopa 40 000 talouden jääneen ilman sähköä. Joillakin alueilla sähkölaitokset joutuvat rakentamaan sähkölinjat kokonaan uudestaan.
Sähkönjakelu keskeytyi pahiten Joroisissa, missä koko kunta oli vielä aamupäivällä 30.7. vailla sähköjä ja pelättiin veden loppumista vesitornista. Rautatieliikenne Savon ja Karjalan radoilla jouduttiin keskeyttämään. Myrsky katkaisi yöllä sähköt myös Savonlinnan kaupungista. Pyhän Olavin päivän viettoon osallistuneet matkustaja-alukset joutuivat vaikeuksiin kovassa tuulessa. S/S Punkaharju ajautui siltaa vasten, ja Etelä-Savon pelastuslaitos joutui pelastamaan M/S Lake Starin matkustajat järveltä pelastuslaitoksen tiloihin. Myrsky katkaisi myös matkapuhelinliikenteen monin paikoin matkapuhelinverkon tukiasemien varavoimalähteiden tyhjennyttyä. Matkapuhelinoperaattorit pyrkivät saamaan virtaa asemille aggregaattien avulla. Vesitornien pumppujen lakattua toimimasta viranomaiset antoivat kehotuksen välttää veden käyttöä Joroisissa, Sulkavalla, Rantasalmella, Kerimäellä, Enonkoskella ja Juvalla.
Onnettomuustutkintakeskuksen raportti

Vuosi myrskyjen jälkeen Onnettomuustutkintakeskus arvioi raportissaan Asta-, Veera-, Lahja- ja Sylvi-myrskyjen vaikutuksia kokonaisuudessaan. Keskuksen arvion mukaan kyseessä olivat yli 100 miljoonan euron aineelliset vahingot, kuolonuhreja tuli yksi ja kymmeniä ihmisiä loukkaantui. Metsää tuhoutui 8,1 miljoonaa kuutiometriä. Sähköverkkoja tuhoutui 35 000 kilometrin matkalta, ja sähkökatkot koskettivat puolta miljoonaa suomalaista. Yli tuhat matkapuhelinasemaa kytkeytyi pois päältä sähkönsaannin katkettua. Maantieliikenne keskeytyi yli 60 tieosuudella.
Onnettomuustutkintakeskuksen johtopäätös myrskyistä oli, että viranomaisten varautuminen ja yhteistoiminta olivat puutteellisia. Hätäkeskukset ruuhkautuivat ja pelastushenkilöstöä käytettiin epätarkoituksenmukaisissa tehtävissä. Sähköverkkoyhtiöiden, tietoliikenneoperaattorien ja vesilaitosten toimintakyky tilanteessa oli puutteellinen. Onnettomuustutkintakeskus painotti erityisesti tarvetta huolehtia puhelinyhteyksien toimivuudesta poikkeustilanteessa.