stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Ruotsin ja Suomen raja
Historia

Ruotsin ja Suomen raja syntyi Haminan rauhassa vuonna 1809, kun Ruotsi luovutti Suomen Venäjälle. Rajan kulku kuvattiin ylimalkaisesti rauhansopimuksen V artiklassa. Rajoiksi sovittiin Ahvenanmeri, Pohjanlahti, Tornionjoki sekä Muonionjoki. Meren saaret kuuluivat siihen maahan, jonka rannikko oli lähempänä. Tornionjoen suulla Pirkkiön saari, Röytän satama ja Tornion kaupunki sovittiin kuuluvaksi Venäjälle. Jokirajalle sovittiin syväväyläperiaate (syvänneura): rajan tuli kulkea syvimmässä virranuomassa (Thalweg). Raja kulki Muonionjokea ylös ja ”Kilpisjärven ohi Norjaan”.
»... elle suivra le cours du fleuve Muonio en passant devant Muonioniska, Muonio Öfreby, Palojoens, Kultane, Enontekis. Kelottijerfvi, Paitiko, Nuimaka, Raunula et Kilpisjaure, jusqu’à la Norvège.
Dans le cours des rivières de Torneå et de Muonio, tel qu’il vient d’être désigné, les Iles situées à l’Est du Thalweg appartiendront à la Russie, et celles à l’Ouest du Thalweg à la Suède.»
Rajan kulku täsmennettiin vuoden 1810 rajanmäärityksessä ja myöhemmin tehtiin pieniä muutoksia.
Uutta rajaa käytäessä todettiin, että monilla kiinteistöillä oli tiluksia joen molemmin puolin. Kun näiden nautintaoikeudet säilytettiin, syntyi ns. suvereniteettisaaria eli alueita, jotka kuuluvat toisessa valtiossa olevalle kiinteistölle. Osa niistä on myöhempien rajamuutosten myötä menettänyt suvereniteettisaaren asemansa.
Märketin luoto todettiin kahtia jaetuksi vuonna 1811 laaditussa topografisessa kuvauksessa. Raja täsmennettiin kulkemaan (koordinaatein määritellyn) luodon keskipisteen kautta vuoden 1921 Ahvenanmaan sopimuksessa ja vuoden 1972 mannermaajalustasopimuksessa. Märketin vuonna 1885 rakennettu majakka jäi tällöin Ruotsin puolelle. Vuoden 1981 rajankäynnissä sovittiin rajaan mutka, jolla majakka saatiin Suomen alueelle.
Säännönmukaiset rajankäynnit on sovittu tehtäväksi 25 vuoden välein. Suomen itsenäisyyden aikana rajankäyntejä on tehty vuosina 1926–1927, 1956–1957, 1981 sekä 2006. Rajankäynneissä tarkastetaan rajan kulku, kunnostetaan rajamerkit sekä määritellään syväväylän sijainti ilmakuvauksin ja maastotutkimuksin. Syväväylä siirtyilee varsinkin vesistön leveillä, hiekkasärkkiä muodostavilla alueilla. Jos syväväylä on siirtynyt, voidaan rajaa siirtää vastaavasti. Esimerkiksi vuoden 2006 rajankäynnin perusteella rajaa siirrettiin monin paikoin, tyypillisesti 10–20 metriä, suurimmillaan yli sata metriä. Alueita siirtyi kokonaisuutena molempiin suuntiin yhtä paljon.
Liikenne

Koska Ruotsi ja Suomi kuuluvat molemmat Schengen-alueeseen, rajan saa ylittää mistä tahansa. Jos mukana on tullattavaa tavaraa, rajan saa silloinkin ylittää mistä tahansa, mutta tullausta varten on otettava yhteyttä tullitoimipaikkaan.
Koko jokirajan matkalla lähellä itärantaa kulkee Tornion ja Kilpisjärven välinen valtatie 21. Jokirajan ylittäviä siltoja on Kaaresuvannossa (seututie 959), Muoniossa (seututie 954), Kolarissa (seututie 943), Pellossa (seututie 937) ja Ylitornion Aavasaksalla (kantatie 98). Tornion keskustasta Haaparannalle rajan ylittää kolme tietä: Näräntie, Krannikatu ja eurooppatie E4 (Suomen puolella valtatie 29). Sillat Tornion keskustasta joen itärannalle eivät ylitä rajaa, vaan ovat kokonaan Suomen puolella. Haaparannalla on kaupunkien yhteinen linja-autoasema lähellä rajaa Ruotsin puolella.
Ensimmäinen rajan ylittänyt silta oli 700 metriä pitkä puusilta eli niin sanottu Handolinin silta, joka valmistui Tornion Suensaaren ja Haaparannan välille vuosina 1886–1887. Se korvattiin vuonna 1930 teräspalkkisillalla. Maantiesilta Suensaarelta Suomen puoleiselle mantereelle (ns. Hannulan silta) sen sijaan saatiin vasta vuonna 1939. Muut valtakunnanrajan ylittävät maantiesillat rakennettiin Ruotsin ja Suomen yhteistyöllä 1960–1980-luvuilla. Aavasaksan silta valmistui 1965, Pellon silta 1972, Kolarin silta sekä Kaaresuvannon silta 1980 ja Muonion silta 1985. Maiden välisten sopimusten nojalla Ruotsin valtio suunnitteli ja rakennutti Aavasaksan ja Kolarin sillat, Suomen valtio puolestaan Pellon, Kaaresuvannon ja Muonion sillat. Kustannukset jaettiin tasan.
Tornionjoen rautatiesilta ylittää joen ja valtionrajan. Sillan suunnittelu käynnistettiin pian Suomen itsenäistymisen jälkeen, ja se valmistui vuonna 1919. Sekä suunnittelusta että rakentamisesta vastasivat Ruotsin valtionrautatiet. Silta on 405 metriä pitkä, ja sillä on kahdet raiteet sekä Suomen että Ruotsin raideleveyksille. Sillan keskellä on laivaväylää varten kaksiaukkoinen kääntösilta, jonka pilarin kohdalla valtakunnanraja kulkee.
Elinkeinoelämä

Ruotsin ja Suomen sähköverkot liittyvät toisiinsa kahdella 400 kilovoltin vaihtosähköyhteydellä Pohjois-Suomessa sekä kahdella Pohjanlahden alittavalla merikaapelilla (Fenno-Skan), joissa on tasasähköyhteys. Lisäksi Ahvenanmaalle on vaihtosähköyhteys Ruotsista.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Ruotsin ja Suomen raja Wikimedia Commonsissa
Suomen rajat
Norja
Ruotsi
Venäjä
Malolaktinen käyminen

Malolaktinen käyminen on pääasiassa viininvalmistuksessa käytetty menetelmä, jolla pyritään parantamaan viinin makua.
Menetelmä

Malolaktinen käyminen tapahtuu varsinaisen hiivapohjaisen käymisen jälkeen. Malolaktisessa käymisessä tietyt bakteerit muuttavat varsinaisessa alkoholikäymisessä sivutuotteena syntyneen terävän makuisen omenahapon pehmeämmäksi maitohapoksi. Yleisimpinä bakteerina käytetään Oenococcus oeni -maitohappobakteeria. Malolaktinen käyminen kestää yleensä 7–8 vuorokautta.
Malolaktinen käyminen madaltaa viinin happoisuutta, minkä vuoksi sitä käytetään esimerkiksi viileämmillä alueilla tuotettujen happoisten, nuorten viinien jälkikäsittelynä. Myös vahvoja, tanniinisia punaviinejä voidaan käsitellä malolaktisella käymisellä, jolloin ne saadaan juotavaksi nuorempina, ilman pitkää tynnyrikypsytystä.
Malolaktinen käyminen pehmentää viinin suutuntumaa sekä tuottaa voi- ja toffeemaisia aromeja. Toisaalta se lyhentää viinin pitkäikäisyyttä, eikä malolaktisen käymisen läpikäyneitä viinejä yleensä voida varastoida pitkään.
Aiheesta muualla

S.-Q. Liu: Malolactic fermentation in wine – beyond deacidification. Journal of Applied Microbiology, 2002, nro 92, s. 589–601.  Artikkelin verkkoversio. (englanniksi)[vanhentunut linkki]
Mark Javier

Mark Pinlli Javier (s. 20. lokakuuta 1981 Dumaguete) on filippiiniläinen jousiampuja. Hän on ollut FITA:n rankingissa parhaimmillaan sijalla 30, jonka hän saavutti helmikuussa 2007.
Javier oli Aasian kisoissa 2006 henkilökohtaisessa kilpailussa kuudes ja ampui maansa yhdeksänneksi sijoittuneessa joukkueessa. Hän osallistui olympialaisiin ensimmäistä kertaa Pekingissä 2008, jossa hän oli henkilökohtaisen kilpailun jaetulla 52. sijalla hävittyään jo ensimmäisellä kierroksella.
Marcin Starzak

| Mitalit | Mitalit | Mitalit |  |
| --- | --- | --- | --- |
|  Marcin Starzak Prahassa 2010 |  Marcin Starzak Prahassa 2010 |  Marcin Starzak Prahassa 2010 |  |
Maa:   Puola
Miesten yleisurheilu
| Sisäratojen EM-kilpailut  | Sisäratojen EM-kilpailut  | Sisäratojen EM-kilpailut  |  |
|  Pronssia | Torino 2009 | pituushyppy |  |
Marcin Starzak (s. 20. lokakuuta 1985) on puolalainen pituushyppääjä.
Hän karsiutui Madridin sisäratojen EM-kilpailuissa 2005 ja Göteborgin EM-kilpailuissa 2006. Vuonna 2007 hän oli kuudes Birminghamin sisäratojen EM-kilpailuissa ja karsiutui Osakan MM-kilpailuissa. Hän sijoittui seitsemänneksi Valencian sisäratojen MM-kilpailuissa 2008, mutta karsiutui samana vuonna Pekingin olympialaisissa. Hän voitti pronssia Torinon sisäratojen EM-kilpailuissa 2009.
Hänen ennätyksensä on 821 cm, jonka hän hyppäsi Salamancassa 4. heinäkuuta 2007. Sisäradoilla hän on hypännyt Puolan ennätyksen 818 cm Torinossa 8. maaliskuuta 2009 voittaessaan pronssia sisäratojen EM-kilpailuissa.
Kehitys vuosittain

|  | 2002 | 2003 | 2004 | 2005 | 2006 | 2007 | 2008 | 2009 | 2010 |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| Ulkoradat | 747 | 767 | 754 | 789 | 809 | 821 | 810 | 811 |  |
| Sisäradat |  |  | 801 | 783 | 800 | 801 | 798 | 818 |  |
Roottori

Roottori suomennetaan joskus pyörijäksi. Sanaa käytetään muun muassa seuraavista eri laitteiden pyörivistä osista.
roottori, sähkömoottorin pyörivä osa, ankkuri
roottori, helikopterin pyörivä osa, joka tuottaa tarvittavan nostovoiman ja jonka avulla laitetta ohjataan.
roottori, turbiinin juoksupyörä
roottori säätökondensaattorin pyörivä osa
roottori, tuulivoimalan pyörivä osa, esimerkiksi:
Savonius-roottori
Windside-roottori.
Lisäksi:
Roottori, matematiikassa vektorianalyysiin kuuluva laskentaoperaattori.
| --- | --- |
: Tämä on täsmennyssivu, joka luettelee monimerkityksisen käsitteen eri merkitykset tai useita eri henkilöitä. Artikkelisivuja, joiden nimessä tai tekstissä lukee ”Roottori”, voi hakea sivunnimihaulla, laajalla sivunnimihaulla tai tekstihaulla.
Roottoripurje

Tuulienergiaa käyttävä Flettner-roottorilla kulkeva alus Buckau, joka myöhemmin nimellä Baden Baden ylitti Atlantin.
Roottoripurje on putkilomainen ”purje”, joka hyödyntää työntövoimaa synnyttävää paine-eroilmiötä eli Magnuksen efektiä. Ilmiö perustuu siihen, että pyörivä pinta vetää ilmaa esineen eri puolilla eri paineella, jolloin esine siirtyy pienemmän paineen suuntaan.
Suomalaisen Norsepower-yrityksen kehittämä roottoripurje on laivan kanteen kiinnitettävä jopa 30-metrinen putkilo. Vuosina 2014–2015 Boren ro-ro-rahtilaivaan Estradeniin asennettiin kaksi tällaista roottoripurjetta. Roottoripurjeen avulla aluksen polttoainekuluissa säästyi noin viisi prosenttia, mutta Norsepower on arvioinut osuuden voivan nousta isoilla laivoilla jopa 20 prosenttiin ja säästävän mahdollisesti satojatuhansia euroja vuodessa. Keväällä 2018 asennettiin Viking Linen Viking Graceen yksi roottoripurje, josta luovuttiin myöhemmin säästöjen jäätyä pieniksi. Lisäksi Maerskin öljytankkeriin on asennettu roottoripurje, jonka Maersk on arvioinut maksavan hankintahintansa takaisin noin neljässä vuodessa.
Aiemmin roottoripurjeen kehittäminen kaupalliseen käyttöön ei ole ollut kannattavaa muun muassa öljyn halvan hinnan vuoksi, mutta 2000-luvulla siitä on tullut kannattava teknologia ympäristövaatimusten tiukennuttua. Lisäksi roottoreihin käytettävä materiaali on entistä kestävämpää.
Roottoripurjeteknologiaa kehitti 1920-luvulla saksalainen keksijä Anton Flettner. Sitä kokeili 1920-luvulla puuveneessään suomalainen insinööri Sigurd Savonius, mutta laajempaa kiinnostusta esimerkiksi suurilla laivoilla se on alkanut herättää 2000-luvulla. Maersk-varustamo on saavuttanut suomalaisen Norsepower Oy:n roottoripurjeella noin kahdeksan prosentin polttoainesäästön.
Rusokoruahven

| Rusokoruahven |
| --- | --- |

Uhanalaisuusluokitus
 Elinvoimainen  
  
Tieteellinen luokittelu
Domeeni::  Aitotumaiset Eucarya
Kunta::  Eläinkunta Animalia
Pääjakso::  Selkäjänteiset Chordata
Alajakso::  Selkärankaiset Vertebrata
Yläluokka::  Luukalat Osteichthyes
Luokka::  Viuhkaeväiset Actinopterygii
Alaluokka::  Neopterygii
Lahko::  Ahvenkalat Perciformes
Heimo::  Meriahvenet Serranidae
Alaheimo::  Koruahvenet Anthiadinae
Suku::  Pseudanthias
Laji::  parvirostris
Kaksiosainen nimi
 Pseudanthias parvirostris  (Randall & Lubbock, 1981)  
Infobox OKNimi-testi OKIUCN-testi OK: 
Rusokoruahven (Pseudanthias parvirostris) on koralliriuttojen parvikala, jota pidetään myös riutta-akvaarioissa. Sitä pidetään yhtenä kymmenestä parhaiten akvaarioon sopivasta koruahventen alaheimon meriahvenesta.
Koko ja ulkonäkö

Rusokoruahven kasvaa enimmillään 7,5 cm pitkäksi. Siitä on useita värimuotoja, joissa keltainen, oranssi, ruusunpunainen ja tulipunainen yhdystyvät eri tavoilla. Pyrstö on voimakkaasti kaksihaarainen "pääskysenpyrstö" ja yleensä kirkkaamman punainen kuin kalan vartalo. Kellertävä väriraita silmän yläpuolella on yleinen. Raidan mukaan kalaa on kutsuttu diadeemikoruahveneksi, yleisvärin mukaan taas auringonlaskukoruahveneksi (engl. Sunset Anthias) .
Alkuperä

Rusokoruahvenia tavataan Tyynenmeren länsiosassa ja Intian valtamerellä. Se elää yleensä 35–60 metrin syvyydessä.
Käyttäytyminen

Rusokoruahvenet muodostavat luonnossa suuria parvia. Akvaariossa ne pysyttelevät yleensä keskivedessä, mutta tarvitsevat myös piilopaikkoja. Näin syvän veden kalana se on tottunut melko alhaiseen lämpötilaan ja vähäiseen valaistukseen.
Aiheesta muualla

Encyclopedia of life
Meerwasser-lexicon (saksaksi)
Aquahobby (Arkistoitu – Internet Archive)
Mark Johnson

Mark Johnson on ainakin seuraavien henkilöiden nimi:
Mark Johnson (s. 1945), yhdysvaltalainen elokuvatuottaja
Mark Johnson (s. 1957), yhdysvaltalainen jääkiekkoilija ja valmentaja
Mark Steven Johnson (s. 1964), yhdysvaltalainen elokuvakäsikirjoittaja, -ohjaaja ja -tuottaja
Mark Johnson (s. 1971), yhdysvaltalainen nyrkkeilijä.
| --- | --- |
: Tämä on täsmennyssivu, joka luettelee monimerkityksisen käsitteen eri merkitykset tai useita eri henkilöitä. Artikkelisivuja, joiden nimessä tai tekstissä lukee ”Mark Johnson”, voi hakea sivunnimihaulla, laajalla sivunnimihaulla tai tekstihaulla.
Saksan nelivuotissuunnitelma

Saksan nelivuotissuunnitelma oli vuosiksi 1936–1940 laadittu suunnitelma Saksan talouden elvyttämiseksi sotavarustelun keinoin sotilaallisen valmiuden kohottamiseksi. Saksan nelivuotissuunnitelmaa johti Hermann Göring. Vuoden 1940 jälkeenkin nelivuotissuunnitelman organisaatio jatkoi taloussuunnittelua sekä pyrki osallistumaan hallintoon valloitettavassa idässä 1941 alkaen kilpaillen Heinrich Himmlerin johtaman SS:n sekä Alfred Rosenbergin johtaman Valloitettujen itäalueiden valtakunnanministeriön kanssa. Ensimmäinen saksalaishallinto, joka toimi sotatoimialueella saksalaisten joukkojen edetessä oli Wehrmachtin sotilashallinto, joka oli voimassa idässä noin 300 kilometriä rintamasta selustaan päin.
Mari Makkonen

Mari Makkonen (s. 22. kesäkuuta 1992) on suomalainen pesäpalloilija, joka edustaa Vihdin Palloa. Hän on myös seuran omia kasvatteja.
Superpesiksen runkosarjassa Makkonen on pelannut kaikkiaan 41 ottelua, joissa on lyönyt kuusi ja tuonut 25 juoksua. Kärkilyöntipisteitä hän on kerännyt pelaamissaan runkosarjan otteluissa 79. Superpesiksen pudotuspeleissä Makkonen on pelannut kolme ottelua, joissa on tuonut yhden juoksun. Lisäksi hän on pelaamissaan pudotuspelien otteluissa kerännyt tililleen kuusi kärkilyöntipistettä.
Sabettan lentoasema

Sabettan lentoasema sijaitsee Jamalin niemimaan itäosassa, Jamalin Nenetsiassa Venäjällä.
Sabettan lentoasema sijaitsee Jamalin niemimaan itäosassa, Jamalin Nenetsiassa Venäjällä.
Sabettan lentoasema  (ven. аэропорт Сабетта, Aeroport Sabetta; tai ven. Аэродром Сабетта, Aerodrom Sabetta; (IATA: SBT, ICAO: USDA), kansallinen lentopaikkatunnus: УСДА ), on Venäjän Jamalin Nenetsian Jamalin piirin Sabettassa, lähellä Obinlahtea sijaitseva arktinen lentoasema. Lentoasema on avattu vuonna 2015 ja sillä on kansainvälisen lentoaseman luokitus. Lentoasema on osa Jamalin nesteytetyn maakaasun tuotantoalue Sabettan liikenneyhteyksiä; seudulla työskentele vuosittain jopa 30 000 ihmistä, jotka pääsääntöisesti tulevat toisilta paikkakunnilta.  Sabetta on Venäjän arktisen alueen ja Koillisväylän keskeisimpiä vientisatamia sekä logistisia solmupisteitä.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Sabettan lentoasema Wikimedia Commonsissa
Roger Glover

| Roger Glover |
| --- | --- |
 Roger Glover
Henkilötiedot
Syntynyt: 30. marraskuuta 1945 (ikä 78)
Muusikko
Aktiivisena:  1965–
Tyylilajit:  heavy metal, hard rock
Soittimet:  bassokitara
Yhtyeet:  Deep Purple Rainbow Episode Six
Aiheesta muualla
www.rogerglover.com
  [ Muokkaa Wikidatassa ] [ ohje ]  
Roger David Glover (s. 30. marraskuuta 1945, Brecon, Wales) on brittiläinen lauluntekijä, basisti ja tuottaja. Parhaiten hänet tunnetaan Deep Purplen basistina. Glover asuu vaimonsa Lasleyn kanssa Connecticutissa Yhdysvalloissa.
Ura

Gloverin musiikkiura alkoi Lontoossa, jonne hän oli muuttanut perheensä mukana 10-vuotiaana. Kouluaikaisesta yhtyeestä kehittyi hänen ensimmäinen ammattimainen yhtye, Episode Six, joka julkaisi joitain singlejä, mutta ei kuitenkaan menestynyt mainittavammin. Vuonna 1965 yhtyeen laulajaksi tuli Ian Gillan, josta tuli Gloverin pitkäaikainen bändikaveri ja joka vaikutti Gloverin uraan merkittävästi.
Hieman jo mainetta saavuttaneen Deep Purplen jäsenet pyysivät Gillania laulajakseen vuonna 1969. Gillanin myötävaikutuksesta myös Glover liittyi tuolloin yhtyeeseen, ensin basistiksi äänityssessioon ja sen jälkeen vakinaiseksi jäseneksi. Glover toimi Deep Purplen basistina ja yhtenä lauluntekijänä vuoteen 1973 asti. Tuona aikana Deep Purple julkaisi menestyneimmät albuminsa; Deep Purple in Rock ja Machine Head. Gloverin lähdön syynä Deep Purplesta oli yhtyeen kitaristi Ritchie Blackmoren halu vaihtaa basisti.
Seuraavina vuosina Glover keskittyi pääasiassa musiikin tuottamiseen, mutta julkaisi myös muutaman sooloalbumin. Vuonna 1979 Blackmore pyysi Gloveria aluksi tuottajaksi ja myöhemmin basistiksi aiemmin perustamaansa Rainbow -yhtyeeseen. Glover toimi Rainbowssa vuoteen 1984 asti, jolloin yhtye hajosi, koska Glover ja Blackmore siirtyivät uudelleen kasattuun Deep Purpleen. Gloverin ura jatkuu edelleen Deep Purplessa.
Diskografia > Sooloalbumit

Butterfly Ball (1974)
Elements (1978)
Mask (1984)
Snapshot (2002)
Diskografia > Deep Purple

Concerto for Group and Orchestra (1969)
Deep Purple in Rock (1970)
Fireball (1971)
Machine Head (1972)
Made in Japan (1972)
Who Do We Think We Are (1973)
Perfect Strangers (1984)
The House of Blue Light (1987)
Slaves & Masters (1990)
The Battle Rages On (1993)
Purpendicular (1996)
Abandon (1998)
Bananas (2003)
Rapture of the Deep (2005)
Now What?! (2013)
Infinite (2017)
Whoosh! (2020)
Turning to Crime (2021)
= I (2024)
Diskografia > Rainbow

Down To Earth (1979)
Difficult to Cure (1981)
Straight Between the Eyes (1982)
Bent Out of Shape (1983)
Finyl Vinyl (1986)
Diskografia > Gillan & Glover

Accidentally on Purpose (1988)
Diskografia > Vierailevana muusikkona

Jon Lord  – Gemini Suite (1970)
Dan McCafferty  – Dan McCafferty (1975)
Episode Six  – The Complete Episode Six (1994), Cornflakes and Crazyfoam (2001)
Ian Gillan  – Naked Thunder (1997), Cherkazoo and Other Stories (1999)
Diskografia > Tuottajana

Deep Purple – Perfect Strangers (1984), The House Of Blue Light (1987), The Battle Rages On (1993), Abandon (1998), Bananas (2003)
Rainbow – Down To Earth (1979), Difficult To Cure (1981), Straight Between the Eyes (1982), Bent Out of Shape (1983)
Nazareth – Razamanaz (1973), Loud 'n' Proud (1974), Rampant (1974)
Rory Gallagher – Calling Card (1976)
Judas Priest – Sin After Sin (1977)
Michael Schenker Group – The Michael Schenker Group (1980)
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Roger Glover Wikimedia Commonsissa
Roger Glover – the offical website (Arkistoitu – Internet Archive) (viralliset kotisivut)
Roger Glover Internet Movie Databasessa. (englanniksi)
Rainbow
| --- | --- |
Studioalbumit:  Ritchie Blackmore's Rainbow ·  Rising ·  Long Live Rock 'n' Roll ·  Down to Earth ·  Difficult to Cure ·  Straight Between the Eyes ·   Bent Out of Shape ·  Stranger in Us All
EP:t:  Jealous Lover
Livealbumit:  On Stage ·  Finyl Vinyl ·  Live in Germany 1976 ·  Live in Munich 1977 ·  Live Kölner Sporthalle 25.9.1976 ·   Live Düsseldorf Philipshalle 27.9.76 ·  Live Nürnberg Messezentrum 28.9.1976
Kokoelmat:  The Best of Rainbow ·  The Very Best of Rainbow ·  20th Century Masters – The Millennium Collection: The Best of Rainbow ·   Classic Rainbow ·  Pot of Gold ·  All Night Long: An Introduction ·  Catch the Rainbow: The Anthology ·   Winning Combinations: Deep Purple and Rainbow ·  Colour Collection ·  The Collection
Videot ja DVD:t:  Live Between the Eyes/The Final Cut ·  Live in Munich 1977
Marion Dönhoff

| Marion Dönhoff |
| --- | --- |
 Marion Dönhoff Saksan kirjakauppiaiden rauhanpalkinnon jakotilaisuudessa 1971.
Henkilötiedot
Syntynyt: 2. joulukuuta 1909 Friedrichsteinin linna, Saksan keisarikunta
Kuollut: 11. maaliskuuta 2002 (92 vuotta) Friesenhagen, Saksa
Ammatti:  toimittaja, Die Zeitin päätoimittaja
Muut tiedot
Tunnustukset:  Saksan kirjakauppiaiden rauhanpalkinto (1971)
Marion Hedda Ilse Gräfin von Dönhoff (2. joulukuuta 1909 Friedrichsteinin linna, Saksan keisarikunta – 11. maaliskuuta 2002 Friesenhagen, Saksa) oli saksalainen toimittaja, joka toimi aktiivisesti vastarintaliikkeessä kansallissosialistien valtakaudella. Toisen maailmansodan jälkeen hänestä tuli Die Zeitin toimittaja ja vuonna 1968 päätoimittaja. Hän kirjoitti paljon politiikasta sekä Länsi- ja Itä-Saksan välisestä suhteesta.
Elämä > Perhe

Dönhoff syntyi vuonna 1909 Itä-Preussissa Friedrichsteinin linnassa lähellä Königsbergiä. Linna oli ollut hänen sukunsa koti jo useamman vuosisadan. Hänen vanhempansa olivat August Karl Graf Dönhoff ja Ria von Lepel. August-isä oli Preussin herrainhuoneen ja Saksan valtiopäivien jäsen. Ria-äiti oli puolestaan keisarinna Augusta Victorian palveluksessa.
Elämä > Kansallissosialmisin vastarintaliikkeessä

Dönhoff aloitti vuonna 1932 taloustieteen opinnot Frankfurt am Mainissa. Kansallissosialistien noustua valtaan 1933 Dönhoff vastusti julkisesti puoluetta: hän poisti yliopiston katolta hakaristilipun ja repi seiniltä juutalaisia ja vasemmistolaisia vastustavia julisteita. Dönhoff pakeni 1933 mahdollisilta vainoilta Baseliin. Siellä hän jakoi natsivastaisia mainoslehtisiä ja saa lempinimen ”punainen kreivitär”.
Baselista Dönhoff lähti matkustelemaan ympäri Eurooppaa, Afrikkaa ja Yhdysvaltoja. Itä-Preussiin hän palasi 1938 hoitamaan perheen omistuksia. Saksassa hän liittyi vastarintaliikkeeseen. Heinäkuun 20. päivän salaliiton jälkeen Gestapo epäili Dönhoffia myös osallisuudesta, mutta hänet vapautetaan kuulusteluiden jälkeen.
Puna-armeijan saapui Itä-Preussiin 1945. Dönhoff pakeni länteen, ja Friedrichsteinin kotilinna tuhoutui tulipalossa.
Elämä > Toimittajana ja päätoimittajana Die Zeitissa

Dönhoffista tuli Hampurissa toimittaja, kun hän liittyi vuonna 1946 freelancerina Die Zeit -lehteen. Hänestä tuli vuonna 1955 politiikan osaston johtaja ja varapäätoimittaja ja vuonna 1968 lehden päätoimittaja. Dönhoff tunnettiin 1950-luvulla erityisesti liittokansleri Konrad Adenauerin tylynä kriitikkona. Dönhoff kannatti itse enemmin sosiaalidemokraattista puoluetta.
Dönhoff osallistui aktiivisesti Ostpolitik-politiikkaan eli Länsi- ja Itä-Saksan suhteiden normalisoimiseen. Hän oli liittokansleri Willy Brandtin mukana, kun tämä allekirjoitti Varsovan sopimuksen. Rauhan ja sovinnon edistämistyön ansiosta Dönhoff sai vuonna 1971 Saksan kirjakauppiaiden rauhanpalkinnon.
Dönhoffistä vuli vuonna 1972 The Zeitin kustantaja. Hän jatkoi edelleen toimittajana mutta keskittyi kuitenkin kirjoihin. Häneltä ilmestyi muun muassa artikkelikokoelmia ja 1988 omaelämäkerrallinen kirjoitus Kindheit in Ostpreußen. Teoksessa Um der Ehre willen (1994) hän käsitteli suhteitaan heinäkuun 20. päivän salaliiton jäseniin.
Dönhoff oli aktiivinen ihan viimeisiin vuosiinsa asti. Hän kuoli 92-vuotiaana maaliskuussa 2002, ja vielä muutamaa kuukautta aiemmin hän oli Die Zeitin toimistossaan.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Marion Dönhoff Wikimedia Commonsissa
Marion Dönhoffin hauta.
Maeror Tri

Yhtyeen logon on suunnitellut Helge Siehl.
Maeror Tri oli saksalainen ambient industrial (tai drone) -yhtye, joka koostui Stefan "BarakaH" Knappesta, Martin "GLIT[s]CH" Gitschelistä ja Helge Siehlistä.
Historia

Maeror Trin perusti huhtikuussa 1988 Stefan Knappe. Drone-äänimaisemansa yhtye loi vain sähkökitaroilla sekä suurella määrällä äänen jälkikäsittelyä. Musiikki hyödynsi vaikutteita industrial-, avant-garde- ja minimalismi-tyylilajeista ja new age -meditoinnista saavuttaakseen uuden, oman transendentalismin muotonsa.
Maeror Trin alkuperästä tiedetään vähän, ja jopa yhtyeen jäsenten henkilöllisyydet ovat epämääräisiä, yhtyeen edustajaa ja Drone Records -levy-yhtiön perustajaa ja omistajaa Stefan "BarakaH" Knappea lukuun ottamatta.
Yhtyeen nimi "Maeror Tri" lienee "sureva kolme" hieman väärin latinaksi käännettynä.
Yhtye hajosi vuonna 1996 Helge Siehlin jätettyä sen. Knappe ja Gitschel perustivat Troum-yhtyeen ja jatkavat duona. Siehl tekee musiikkia Tausendschoen-nimellä.