Mehmed Paša Sokolovićin silta
Rakenne

Mehmed Paša Sokolovićin silta muodostuu kahdesta osasta. Varsinainen siltaosa ylittää Drina-joen. Joen vasemmalla rannalla on ramppi, joka yhtyy siltaan suorassa kulmassa siihen nähden. Ramppi johtaa sillan kannelta maan tasolle. Varsinaisen sillan pituus on 179,44 metriä. Oikealla rannalla siltaa tukevat kaksi eri tasossa olevaa muuria, joiden välissä on pieni kaari.
Varsinaista siltaosaa kannattelee yhdeksän kivipilaria, joiden leveys on 3,5–4 metriä ja pituus 11,5 metriä. Yläjuoksun puolella pilarit ovat teräväkärkisiä aallonmurtajia, kun alajuoksun puolella pilarin nokka on pyöristetty. Pilarit suippenevat suurin piirtein korkeutensa puolivälissä osioksi, joka on yläjuoksun puolella pyramidin muotoinen ja alajuoksun puolella kartiomainen. Pilarien huiput nojaavat spandrilliseiniin. Pilarin pystysuoran osuuden ja kartio-osuuden välissä on koristelista, ja kartion huipulla on kivikukka.
Joen yllä pilarien välissä on kymmenen kaarirakennetta, joiden pituus vaihtelee 10,7–14,8 metrin välillä. Lisäksi joen oikealla rannalla on vielä 11. kaari, jonka alta ei normaalisti kulje vettä. Kaari on myös vajaat puolet lyhempi kuin lyhin veden päällä olevista kaarista. Kaaret alkavat suurin piirtein pystysuunnassa pilarien viimeiseltä kolmannekselta, ja ne lepäävät valettujen ulkonemien päällä. Muodoltaan kaaret olivat tyypillisiä klassisen kauden osmaniarkkitehtuurille. Ne ovat lähes puoliympyrän muotoisia, ja niiden keskellä on vain pieni poikkeava osio, joka on noin metrin leveä ja noin 85 senttimetriä syvä.
Spandrilliseinät ulkonevat holvikiviin nähden vain vähän. Spandrillit muodostuvat vaakatasossa olevista tiilikerroksista. Kuudetta kivipilaria lukuun ottamatta jokaisen pilarin kohdalla on kaksi valeikkunaa, jotka on tehty koristamaan spandrilleja.
Silta on leveydeltään 7,2 metriä. Ajotien leveys on kuusi metriä, ja sen molemmilla puolilla on 60 senttimetriä leveä reunamuuri. Sillan korkeus korkeimmillaan, kuudennen kaaren kohdalla, on 15,4 metriä, kun veden pinta on normaalilla tasollaan. Tie laskeutuu loivasti molempia rantoja kohden. Sillalle johtava ramppi on 120 metriä pitkä ja 6,6 metriä leveä. Rampin alla on neljä kaarta, joista suurin on leveydeltään 4,5 metriä. Ensimmäinen kaari on lähellä sillan ja rampin välisessä kulmauksessa. Toisen kaaren alitse virtaa pieni Drinaan laskeva puro, ja kaksi viimeistä kaarta ovat täyttyneet hiekalla.
Kuudennen pilarin kohdalla tiessä on molemmin puolin suorakulmion muotoinen levennys. Yläjuoksun puoleinen levennys päättyy korkeaan kiveen. Sen keskellä on valeovi, jossa on kronogrammi. Valkoiseen marmorilaattaan oli kaiverrettu turkiksi 13 säettä, joissa kerrotaan sillan tekijä ja valmistusvuodet. Kiven juurella oli suihkulähde, jossa kivisen käärmeen suusta on tullut pieni vesisuihku. Alajuoksun puoleinen syvennys oli tarkoitettu lepopaikaksi. Sitä ympäröivät kiviset istuimet, jonka selkänoja muodostuu reunamuurista.
Levennys on ollut historiansa aikana višegradilaisten merkittävä tapaamispaikka. Sitä on käytetty tapaamispaikkana, ulkoilmakahvilana, ajanviettopaikkana ja virallisten päätösten sekä jopa tuomioiden julistuspaikkana. Se tunnettiin nimellä kapija (suom. portti). Kun siltaa käytettiin 1900-luvulla autoliikenteeseen, sen alkuperäinen merkitys kokoontumispaikkana väheni.
Kaikki sillassa käytetyt kivet ovat travertiinia, ja ne on louhittu paikalliselta kaivokselta. Kivien välissä sideaineena on käytetty kalkkilaastia, ja ne on yhdistetty toisiinsa rautaisin kiinnittimin.
Sillan yhteydessä on ollut myös puinen vartiotorni, joka todennäköisesti rakennettiin 1800-luvun alkupuolella Serbien ensimmäisen kansannousun aikana. Vartiotornia käytettiin myös tullikamarina, johon tuotiin veroja maksettavaksi. Višegradista ja kaupungin ympäristöstä kerättyjä maksuja käsittelevä verokirja vuodelta 1845 on säilynyt. Torni oli keskellä siltaa, ja ihmiset kulkivat sen alitse suurien tammiovien kautta. Tornissa oli myös useita pieniä tykkejä (šibe).