stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Matteo Pessina

| 0 | 1 | 2 | 3 |
| --- | --- | --- | --- |
Matteo Pessina lokakuussa 2018.
Henkilötiedot
Syntymäaika: 21. huhtikuuta 1997 (ikä 27)
Syntymäpaikka: Monza, Italia
Pelipaikka: keskikenttäpelaaja
Pituus: 187 cm
Seura
Seura:  Monza (lainalla Atalantasta)
Maajoukkue
| 2020– |  Italia | 16 | (5) |
 Seurajoukkueuran tilastot kattavat vain kansalliset sarjat.  Maajoukkueuran tilastot päivitetty 23. marraskuuta 2023.
Matteo Pessina (s. 21. huhtikuuta 1997 Monza) on italialainen jalkapalloilija, pelipaikaltaan keskikenttäpelaaja. Hän on pituudeltaan 187-senttimetrinen ja edustaa Italian Serie A:ssa pelaavaa Monzaa. Hän pelasi Italian maajoukkueessa sen voittaessa Euroopan-mestaruuden kesällä 2021.
Pessina aloitti uransa Monzan joukkueessa kaudella 2013–2014 mutta pelasi ensimmäiset Serie A -ottelunsa vasta elokuussa 2018 AtalantastaAtalantan joukkueessa. Kauden 2019–2020 hän pelasi lainalla myöskin Serie A:ssa pelanneessa Hellas Veronassa mutta palasi Atalantaan kaudeksi 2020–2021. Aiemmin hän kuului Milanin omistukseen mutta ei päässyt pelaamaan edustusjoukkueessa. Lainasopimuksilla hän on pelannut alemmilla sarjatasoilla Leccessä, Cataniassa, Comossa ja Speziassa. Hän on 23. marraskuuta 2023 mennessä pelannut Serie A:ssa 149 ottelua ja tehnyt niissä 16 maalia, joista seitsemän Hellas Veronalle, kolme Atalantalle ja kuusi Monzalle, jossa hän pelasi lainalla kauden 2022–2023, minkä jälkeen siirtyi seuraan vakituisesti. Mestarien liigassa hän pelasi seitsemän ottelua kaudella 2020–2021 ja niistä viisi ottelua avauskokoonpanossa sekä seuraavalla kaudella neljä ottelua, joista kolme avauskokoonpanossa. Hän teki Mestarien liigassa maalin syyskuussa 2021 kotiottelussa Young Boysia vastaan.
Pessina pelasi Italian nuorisomaajoukkueissa. Hän pelasi Italian A-maajoukkueessa ensimmäisen kerran marraskuussa 2020 ystävyysottelussa Viroa vastaan. Maaliskuussa 2021 hän pääsi vaihtopelaajana muutamaksi minuutiksi kentälle MM-karsintaotteluissa Pohjois-Irlantia ja Bulgariaa vastaan sekä pelasi avauskokoonpanossa Liettuaa vastaan. Viidennessä maaottelussaan toukokuussa 2021 hän teki kaksi maalia ystävyysottelussa San Marinoa vastaan.
Kesän 2021 EM-kilpailuissa Pessina pääsi vaihdosta kentälle Italian toisen alkulohko-ottelun lopussa. Hän pelasi kolmannessa ottelussa Walesia vastaan avauskokoonpanossa ja teki ottelun ainoan maalin. Neljännesvälieräottelussa Itävaltaa vastaan hän tuli vaihdosta kentälle ja teki jatkoajalla Italian toisen maalin. Puolivälierässä hän ei pelannut mutta jatkoajalle ja rangaistuspotkukilpailuun edenneessä välieräottelussa Espanjaa vastaan hän tuli vaihdosta kentälle toisella puoliajalla. Italian voittamassa loppuottelussa hän ei pelannut.
Pessina on marraskuun 2023 loppuun mennessä pelannut 16 A-maaottelua, joissa hän on ollut kahdeksan kertaa avauskokoonpanossa. Maaleja hän on tehnyt viisi.
Sergei Kuhlström

Sergei Kuhlström (1862–1913) oli Venäjän keisarillisessa armeijassa palvellut suomalainen kenraaliluutnantti.
Sergei Kuhlströmin isä oli  Viipurissa 1829 syntynyt kontra-amiraali Carl Kuhlström. Sergei Kuhlström tuli oppilaaksi Pietarin merikadettikouluun 1875, ylennettiin gardemariniksi 1879 ja kadettikurssin jälkeen midshipsmaniksi 1880. Valmistuttuaan hän palveli ensin merikadettikoulun opetusupseerina. Luutnantiksi 1885 ylennettynä hänet siirrettiin vanhemmaksi tykistöupseeriksi panssarilaiva Imperator Alexander II:lle vuonna 1892. Vuonna 1896 hän siirtyi Itämeren laivaston divisioonan lippumiehen esikuntaan ja seuraavana vuonna Itämeren laivaston komentajan esikuntaan, jolloin hänet myös ylennettiin 2. luokan kapteeniksi. Samana vuonna Kuhlström määrättiin vanhimmaksi upseeriksi rannikkovartioston panssarialus Pervenetsille. Vuonna 1899 hän tuli Venäjän Itämeren laivaston tykistöharjoitusosaston päälliköksi, pysytettynä Pervenetsin vanhimman upseerin tehtävässä, ja vuonna 1901 miinaristeilijä Vojevodan päälliköksi vuoteen 1905 saakka. Hän oli sitten vuoden ajan virkavapaalla ja siirtyi sen jälkeen helmikuussa 1906 Kronstadtin sataman esikunnan operatiivisen osaston päälliköksi. Everstiksi laivastossa hänet ylennettiin saman vuoden huhtikuussa ja siirrettiin amiraliteetin palvelukseen Pietariin. Hänet ylennettiin 1. luokan kapteeniksi 1908 ja nimitettiin 1909 Sevastopolin kaupungin kuvernööriksi, missä tehtävässä hänet ylennettiin kenraalimajuriksi 1909 ja kenraaliluutnantiksi huhtikuussa 1913. Kuhlström kuitenkin menehtyi pian tämän jälkeen, amiraliteetin upseeriluetteloista hänet poistettiin kuoleman takia jo saman vuoden kesäkuussa.
Matteo Priamo

| Matteo Priamo> Henkilötiedot |
| --- | --- |
Koko nimi:  Matteo Priamo
Syntynyt: 20. maaliskuuta 1982 (ikä 42)
Kansalaisuus:   Italia
Pyöräilijä
Joukkue:  lopettanut
Laji:  maantie
Rooli:  ajaja
Ura
Ammattilaisjoukkue(et)
2006–2007 2008:  Ceramica Panaria CSF Group Navigare
Suurimmat voitot
 Italian ympäriajo, etappi 
 Tiedot päivitetty: 23. tammikuuta 2019 
Matteo Priamo (s. 20. maaliskuuta 1982 Castelfranco Veneto) on Italialainen maantiepyöräilijä. Hän ajoi ammattilaisena vuosina 2006−2008 edustaen joukkuetta, joka tunnettiin vuoteen 2007 saakka nimellä Ceramica Panaria ja sittemmin CSF Group Navigare.
Priamo voitti vuonna 2005 yhden päivän kilpailut GP Città di Felino ja Trofeo G. Bianchin. Seuraavana vuonna hän sijoittui kolmanneksi Tirreno–Adriaticon mäkikilpailussa. Vuonna 2007 hän voitti toisen etapin Circuit de Lorraine -ajossa ja sijoittui toiseksi Giro di Toscana -kilpailussa.
Priamo voitti vuonna 2008 kolmannen ja viidennen osuuden International Presidency Turkey Tour -kilpailussa. Saman vuoden Italian ympäriajossa hän voitti kuudennen etapin kukistettuaan loppukirissä Alan Pérezin. Kaksikko oli irtautunut muutamaa kilometriä aiemmin 11 miehen kärkiryhmästä.
Vuonna 2009 Priamo sai neljän vuoden kilpailukiellon dopingaineiden välittämisestä joukkuekaverilleen Emanuele Sellalle.
Saksan jalkapallon 1. Bundesliiga 1976–1977

| Bundesliiga |
| --- | --- |
Mestari:  Borussia Mönchengladbach  5. Bundesliigan mestaruus  5. Saksan mestaruus 
Pudonneet joukkueet:  Karlsruher SC  Tennis Borussia Berlin  Rot-Weiss Essen
Maalit:  1061 (3.47 per ottelu)
Paras maalintekijä:  Dieter Müller (34)
Suurin kotivoitto:  Bayern München 9–0 TeBe Berlin (10. syyskuuta 1976)
Suurin vierasvoitto:  Essen 1–8 Frankfurt (7. toukokuuta 1977)  Bayern München 0–7 Schalke (9. lokakuuta 1976)
Eniten maaleja ottelussa:  Köln 8–4 TeBe Berlin (12 maalia) (26. helmikuuta 1977)
  ← 1975–1976 :  1977–1978 → 
Saksan Bundesliigan kausi 1976–1977 oli järjestyksessään 14. Bundesliigan, Länsi-Saksan pääsarjan, kausi. Se alkoi 14. elokuuta 1976 ja päättyi 21. Toukokuuta 1977. Hallitsevana mestarina kauteen lähti Borussia Mönchengladbach.
Sarjajärjestelmä

Jokainen joukkue pelasi kaksi peliä toisiaan vastaan joukkue, yhden kotona ja yhden vieraissa. Joukkueet saivat kaksi pistettä voitosta ja yhden pisteen tasapelistä. Jos kaksi tai useampi joukkueista oli tasapisteisst, sijoitus määräytyi maalierolla ja jos vielä tasoissa, niin tehdyt maalit ratkaisivat. Joukkue, jolla oli eniten pisteitä, kruunattiin mestariksi ja kolme vähiten pisteitä kerännyttä joukkuetta putosi seuraavaksi kaudeksi 2. Bundesliigaan.
Joukkuemuutokset kaudesta 1975–1976

Hannover 96, Kickers Offenbach ja Bayer 05 Uerdingen putosivat 2. Bundesliigaan edellisen kauden päätteeksi. Heidän tilalleen nousivat Tennis Borussia Berlin, 1. FC Saarbrücken ja Borussia Dortmund.
Kauden yhteenveto

Mestaruuden voitti kolmannen kerran peräkkäin Borussia Mönchengladbach.  Kausi oli 9. peräkkäinen, jolloin mestari oli joko Mönchengladbach tai Bayern München.  Mestaruus ratkesi vasta viimeisellä kierroksella, jolloin Mönchengladbach pelasi tasan Bayern Münchenin vieraana. Toiseksi sijoittunut Schalke voitti viimeisellä kierroksella kotonaan Dortmundin 4–2. Jos Bayern olisi voittanut viimeisen kierroksen ottelussa Mönchengladbachin, olisi Schalke voittanut historiansa ensimmäisen Bundesliigan mestaruutensa maalieron turvin.
Myös putoajan paikoilla oli tiukkaa. Kuiville selvisivät lopulta 29 pisteeseen yltäneet Kaiserslautern, Saarbrücken ja VfL Bochum. Karlsruher jäi kolmikosta pisteen päähän ja putosi seuraavaksi kaudeksi 2. Bundesliigaan. Muut putoajat olivat nousijajoukkue Tennis Borussia Berlin sekä Rot-Weiss Essen.
Maalipörssin voiton vei nimiinsä Kölnin Dieter Müller 34 osumallaan.
Joukkueet

| Joukkue | Sijainti | Stadion | Kapasiteetti |
| --- | --- | --- | --- |
| Berlin Hertha BSC Hertha BSC Berlin | Berlin | Olympiastadion | 100,000 |
| Berlin Tennis Borussia Tennis Borussia Berlin | Berlin | Olympiastadion | 100,000 |
| Bochum VfL Bochum | Bochum | Ruhrstadion | 40,000 |
| Braunschweig Eintracht Braunschweig | Braunschweig | Eintracht-Stadion | 38,000 |
| Bremen SV Werder Bremen | Bremen | Weserstadion | 32,000 |
| Dortmund Borussia Dortmund | Dortmund | Westfalenstadion | 54,000 |
| Duisburg MSV Duisburg | Duisburg | Wedaustadion | 38,500 |
| Dusseldorf Fortuna Düsseldorf | Düsseldorf | Rheinstadion | 59,600 |
| Essen Rot-Weiß Essen | Essen | Georg-Melches-Stadion | 40,000 |
| Frankfurt Eintracht Frankfurt | Frankfurt | Waldstadion | 62,000 |
| Hamburg Hamburger SV | Hamburg | Volksparkstadion | 80,000 |
| Kaiserslautern 1. FC Kaiserslautern | Kaiserslautern | Stadion Betzenberg | 42,000 |
| Karlsruhe Karlsruher SC | Karlsruhe | Wildparkstadion | 50,000 |
| Köln 1. FC Köln | Cologne | Müngersdorfer Stadion | 61,000 |
| Mönchengladbach Borussia Mönchengladbach | Mönchengladbach | Bökelbergstadion | 34,500 |
| München Bayern FC Bayern München | Munich | Olympiastadion | 70,000 |
| Saarbrücken 1. FC Saarbrücken | Saarbrücken | Ludwigspark | 40,000 |
| Schalke FC Schalke 04 | Gelsenkirchen | Parkstadion | 70,000 |
Sarjataulukko

| # | Joukkue | O | V | T | H | TM | PM | ME | Pst | Karsinta tai putoaminen |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |

| 1. | Borussia Mönchengladbach | 34 | 17 | 10 | 7 | 58 | 34 | +24 | 44 | Osallistumisoikeus Euroopan Cupin ensimmäiselle kierrokselle |
| 2. | FC Schalke 04 | 34 | 17 | 9 | 8 | 77 | 52 | +25 | 43 | Osallistumisoikeus UEFA cupin ensimmäiselle kierrokselle |
| 3. | Eintracht Braunschweig | 34 | 15 | 13 | 6 | 56 | 38 | +18 | 43 | Osallistumisoikeus Euroopan Cupin ensimmäiselle kierrokselle |
| 4. | Eintracht Frankfurt | 34 | 17 | 8 | 9 | 86 | 57 | +29 | 42 | Osallistumisoikeus UEFA cupin ensimmäiselle kierrokselle |
| 5. | FC Köln | 34 | 17 | 6 | 11 | 83 | 61 | +22 | 40 | Osallistumisoikeus Cup-voittajien cupin ensimmäiselle kierrokselle |
| 6. | Hamburger SV | 34 | 14 | 10 | 10 | 67 | 56 | +11 | 38 | Osallistumisoikeus Cup-voittajien cupin ensimmäiselle kierrokselle |
| 7. | Bayern München | 34 | 14 | 9 | 11 | 74 | 65 | +9 | 37 | Osallistumisoikeus UEFA cupin ensimmäiselle kierrokselle |
| 8. | Borussia Dortmund | 34 | 12 | 10 | 12 | 73 | 64 | +9 | 34 |  |
| 9. | MSV Duisburg | 34 | 11 | 12 | 11 | 60 | 51 | +9 | 34 |  |
| 10. | Hertha Berlin | 34 | 13 | 8 | 13 | 55 | 54 | +1 | 34 |  |
| 11. | Werder Bremen | 34 | 13 | 7 | 14 | 51 | 59 | -8 | 33 |  |
| 12. | Fortuna Düsseldorf | 34 | 11 | 9 | 14 | 52 | 54 | -2 | 31 |  |
| 13. | Kaiserslautern | 34 | 12 | 5 | 17 | 53 | 59 | -6 | 29 |  |
| 14. | Saarbrücken | 34 | 9 | 11 | 14 | 43 | 55 | -12 | 29 |  |
| 15. | VfL Bochum | 34 | 11 | 7 | 16 | 47 | 62 | -15 | 29 |  |
| 16. | Karlsruher SC | 34 | 9 | 10 | 15 | 53 | 75 | -22 | 28 | Putoaminen 2. Bundesliigaan |
| 17. | Tennis Borussia Berlin | 34 | 6 | 10 | 18 | 47 | 85 | -38 | 22 | Putoaminen 2. Bundesliigaan |
| 18. | Rot-Weiss Essen | 34 | 7 | 8 | 19 | 49 | 103 | -54 | 22 | Putoaminen 2. Bundesliigaan |
Parhaat maalintekijät

Dieter Müller (1. FC Köln)
Gerd Müller (FC Bayern München)
Bernd Hölzenbein (Eintracht Frankfurt)
Klaus Fischer (FC Schalke 04)
Wolfgang Frank (Eintracht Braunschweig)
Josef Eguia (VfL Bochum)
Horst Hrubesch (Rot-Weiß Essen)
Benny Wendt (Tennis Borussia Berlin)
Rüdiger Wenzel (Eintracht Frankfurt)
Klaus Toppmöller (1. FC Kaiserslautern)
Sara Paretsky

| Sara Paretsky |
| --- | --- |

Henkilötiedot
Syntynyt: 8. kesäkuuta 1947 (ikä 77) Ames, Iowa
Uskonnollinen kanta:  juutalainen
Kirjailija
Tyylilajit:  rikosromaanit
Aiheesta muualla
www.saraparetsky.com
Löydä lisää kirjailijoitaKirjallisuuden teemasivulta
Sara Paretsky (s. 8. kesäkuuta 1947 Ames, Iowa) on yhdysvaltalainen dekkarikirjailija. Hän on kirjoittanut rikoskirjoja, joiden päähenkilönä on naispuolinen yksityisetsivä V. I. Warshawski.
Henkilöhistoria

Paretsky syntyi Iowassa ja vietti lapsuutensa Kansasissa käyden pientä maaseutukoulua. Jo lapsena hän harrasti kirjoittamista: ensimmäinen tarina julkaistiin The American Girl -lehdessä, kun Paretsky oli 11-vuotias.
Paretsky opiskeli Kansasin yliopistossa valtiotiedettä ja väitteli tohtoriksi Chicagon yliopistossa vuonna 1977 pääaineenaan historia. Historioitsijalle ei kuitenkaan löytynyt töitä, joten Paretsky jatkoi opiskelemista ja suoritti myös MBA-tutkinnon Chicagon yliopistossa tehden opiskelujensa aikana kaikenlaisia hanttihommia. Sen jälkeen hän työskenteli lähes kymmenen vuotta vakuutusyhtiössä.
Töidensä ohessa Paretsky innostui kirjoittamaan romaaneja. Aikaa siihen liikeni vain yöllä, sillä hänen piti huolehtia kodista, aviomiehestä ja kolmesta poikapuolesta. Esikoisromaani oli vuonna 1982 ilmestynyt Indemnity Only (suom. Sohaisu pimeään). Vuonna 1985 Paretsky saattoi siirtyä päätoimiseksi kirjailijaksi. Samana vuonna hän oli myös perustamassa naiskirjailijoiden Sisters in Crime -järjestöä.
Yleistä teoksista

Yhtä lukuun ottamatta kaikkien Paretskyn romaanien päähenkilö on V. I. Warshawski, chicagolainen naisyksityisetsivä. Warshawskissa on paljon samoja piirteitä kuin toisessa naisyksityisetsivässä, Sue Graftonin Kinsey Milhonessa. Molemmat ovat sitkeitä ja vaaraa pelkäämättömiä naisia, joiden tutkimusmenetelmät kulkevat välillä lain rajoilla tai sen toisella puolenkin. Kummatkin ovat eronneita, välttelevät läheisiä ihmissuhteita ja pitävät tiukasti kiinni omasta itsenäisyydestään. Useimmat Warshawskin tapaukset sijoittuvat hänen kotikaupunkiinsa Chicagoon.
Paretskyn kirjojen juonet kulkevat usein saman kaavan mukaan: joku murhataan, Warshawski tutkii tapausta, seuraa lisää murhia ja lopussa Warshawski on itsekin päästä hengessään kamppailussa rikollisia vastaan. Tapahtumien miljöö vaihtelee kuitenkin suuresti liikemaailmasta rahtilaivoihin. Paretskyn kirjoissa esiintyy myös koko joukko vaihtelevia sivuhenkilöitä: Warshawskin utelias naapuri Contreras, lääkäriystävä Lotty Herschel, sairaalanjohtaja Max Lowenthal, ystävänsä tyttärestä jatkuvasti huolta kantava poliisi Bobby Mallory ja monet muut.
Paretskyn kirjoissa on vahva yhteiskuntakriittinen ote. Warshawski saattaa päivänvaloon varakkaiden yhtiöiden väärinkäytöksiä ja toisaalta kokee jatkuvasti yhteiskunnassa vallitsevan eriarvoisuuden. Kirjoissa miehet suhtautuvat usein väheksyvästi naisetsivään, mutta Warshawski osoittaa teoillansa olevansa vähintäänkin näiden veroinen, joten myös feministinen sävy on usein mukana.
Suomennetut teokset

Muistin ansassa (WSOY 2004) (Total recall, 2001)
Ankara aika (WSOY 2001, suomentanut Arja Kantele) (Hard Time, 1999)
Sohaisu pimeään (WSOY, 1990) (Indemnity only, 1982)
Suojelusenkeli (WSOY 1995) (Guardian angel, 1992)
Tappavaa myrkkyä (WSOY 1991) (Blood shot, 1988)
V. I. Warshawski ja punainen kukko (WSOY 1992) (Burn marks, 1990)
V. I. Warshawski ja surmanloukku (WSOY 1991) (Deadlock, 1984)
Veitsi kurkulla (WSOY 1996) (Bitter medicine, 1987)
Mercedin piirikunta

Mercedin piirikunta (engl. Merced County) on Yhdysvaltojen Kalifornian osavaltiossa sijaitseva piirikunta. Piirikunnan väkiluku oli 277 680 vuonna 2019. Sen hallintokeskus ja suurin asutuskeskus on Mercedin kaupunki. Piirikunta sijaitsee Keskuslaaksossa.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Mercedin piirikunta Wikimedia Commonsissa
Kalifornian osavaltio
Ilmasto | 
Piirit | 
Talous | 
Vaalit | 
Maantiede | 
Hallinto | 
Kuvernöörit |
Historia | 
Politiikka | Teemasivu
| --- | --- |
Alueet:  Antelope Valley |  Big Sur |  Central Coast |  Channel Islands |  Coachella Valley |  Cucamonga Valley |  East Bay (SF) |  Etelä-Kalifornia |  Gold Country |  Los Angelesin suuralue |  Imperial Valley |  Inland Empire | Itäinen Kalifornia |  Keskuslaakso |  Kuolemanlaakso |  Los Angeles Basin | Lost Coast |   Mojave |  North Bay (SF) |  Owens Valley |  The Peninsula |  Pomona Valley |  Redwood Empire |  Russian River |  Sacramento Valley |  Salinas Valley |  San Diegon piirikunnan pohjoisosa |  San Fernando Valley |  San Franciscon lahden ympäristö |  San Gabriel Valley |  San Joaquin Valley |  Santa Clara Valley |  Shasta Cascade |  Sierra Nevada |  Piilaakso |  Pohjois-Kalifornia |  Sonoma Valley |  Tech Coast |  Tri-Valley |  Victor Valley |  Wine Country |  Yosemiten kansallispuisto
Kaupungit (suurimmat):  Bakersfield |  Chico |  Fresno |  Los Angeles-Long Beach-Glendale |  Modesto |  Napa |  Oakland-Fremont-Hayward |  Oxnard-Thousand Oaks-Ventura |  Redding |  Riverside-San Bernardino-Ontario | Sacramento-Roseville |  Salinas |  San Diego-Carlsbad-San Marcos |  San Francisco-San Mateo-Redwood City |  San José-Sunnyvale-Santa Clara | Santa Ana-Anaheim-Irvine |  Santa Barbara-Santa Maria |  Santa Cruz-Watsonville |  Santa Rosa-Petaluma |  Stockton |  Vallejo-Fairfield |  Visalia-Porterville |  Yuba City
Piirikunnat:  Alameda |  Alpine |  Amador |  Butte |  Calaveras |  Colusa |  Contra Costa |  Del Norte |  El Dorado |  Fresno |  Glenn |  Humboldt |  Imperial |  Inyo |  Kern |  Kings |  Lake |  Lassen |  Los Angeles |  Madera |  Marin |  Mariposa |  Mendocino |  Merced |  Modoc |  Mono |  Monterey |  Napa |  Nevada |  Orange |  Placer |  Plumas |  Riverside |  Sacramento |  San Benito |  San Bernardino |  San Diego |  San Francisco |  San Joaquin |  San Luis Obispo |  San Mateo |  Santa Barbara |  Santa Clara |  Santa Cruz |  Shasta |  Sierra |  Siskiyou |  Solano |  Sonoma |  Stanislaus |  Sutter |  Tehama |  Trinity |  Tulare |  Tuolumne |  Ventura |  Yolo |  Yuba
Michael Gwisdek

| Michael Gwisdek |
| --- | --- |

Henkilötiedot
Syntynyt: 14. tammikuuta 1942 Berliini, Saksa
Kuollut: 22. syyskuuta 2020 (78 vuotta)
Näyttelijä
Aktiivisena:  1968–2020
Aiheesta muualla
IMDb 
Elonet
Michael Gwisdek (14. tammikuuta 1942 Berliini – 22. syyskuuta 2020) oli saksalainen näyttelijä ja elokuvaohjaaja. Hän on työskennellyt Deutsches Theaterissa ja monissa elokuvissa ohjaajana tai näyttelijänä.
Gwisdek näytteli uransa alkuvaiheissa teatterissa ja elokuvien sivurooleissa. Berliinin Volksbühne-teatterissa hän näytteli vuodesta 1973 alkaen. Anna Seghersin elokuvassa Die Toten bleiben jung (1968) hän oli SS-upseeri. Komediallisten roolien ansiosta Gwisdek alkoi saada enemmän elokuvia. Itä-Saksan sensuurikoneisto ei antanut kiitosta elokuvista Dein unbekannter Bruder (1982) eikä Olle Henry (1983). Yleisö oli kuitenkin niistä mielissään, koska ne kritisoivat DDR:n hallintoa.
Gwisdekin ensimmäinen elokuvaohjaus oli vuonna 1988 ensi-iltansa saanut Treffen in Travers. Gwisdek näytteli siinä vaimonsa Corinna Harfouchin kanssa päärooleja. Muurin murtumisen jälkeen hän oli mukana useassa saksalaisessa tuotannossa. Elokuvasta Nachtgestalten hänet palkittiin Berliinin elokuvajuhlien Hopeisella karhulla. Sen jälkeen Gwisdek näytteli muun muassa elokuvissa Goodbye Lenin, Herr Lehmann ja Oh Boy. Televisiossa hän esiintyi muun muassa televisiosarjoissa Rikospaikalla ja Donna Leon.
Valikoitu filmografia

Haukan jälki (1968)
Ärztinnen (1984)
Goodbye Lenin (2003)
Paholaisen arkkitehti – Hitler & Speer (2005)
Berliinin ihme (2008)
Aiheesta muualla

Michael Gwisdek Elonetissä.
Michael Gwisdek Internet Movie Databasessa. (englanniksi)
Marin Leovac

Marin Leovac marraskuussa 2013.
Marin Leovac (s. 7. elokuuta 1988 Jajce, Kroatian ST, Jugoslavia) on kroatialainen jalkapalloilija, pelipaikaltaan yleensä vasen laitapuolustaja. Hän edustaa kotimaassaan Dinamo Zagrebia.
Leovac aloitti liigauransa kaudella 2009–2010 Itävallan Bundesliigassa Austria Wienin joukkueessa. Tammikuussa 2014 hän siirtyi kotimaansa Rijekaan ja on sittemmin edustanut myös kreikkalaisseura PAOK Thessalonikia. Heinäkuussa 2018 hän siirtyi Dinamo Zagrebiin.
Leovac pelasi Kroatian maajoukkueessa ensimmäisen ottelunsa marraskuussa 2014 Argentiinaa vastaan. Hän on pelannut kaikkiaan viisi maaottelua, viimeksi maaliskuussa 2019.
Sergei Kruglov

Sergei Kruglov -nimisiä henkilöitä ovat:
Sergei Kruglov (1907–1977), Neuvostoliiton sisäministeri
Sergei Kruglov (s. 1966), venäläinen runoilija
Sergei Kruglov (s. 1985), venäläinen kivääriampuja.
| --- | --- |
: Tämä on täsmennyssivu, joka luettelee monimerkityksisen käsitteen eri merkitykset tai useita eri henkilöitä. Artikkelisivuja, joiden nimessä tai tekstissä lukee ”Sergei Kruglov”, voi hakea sivunnimihaulla, laajalla sivunnimihaulla tai tekstihaulla.
Marin autonominen sosialistinen neuvostotasavalta

Marin ASNT:n vaakuna
Marin autonominen sosialistinen neuvostotasavalta (Marin ASNT, niittymariksi Марий Автоном Совет Социализм Республик, ven. Мари́йская Автоно́мная Сове́тская Социалисти́ческая Респу́блика) oli autonominen sosialistinen neuvostotasavalta Venäjän FSNT:ssa Neuvostoliitossa. Se käsitti nykyisen Marin tasavallan alueen.
Marin ASNT perustettiin 5. joulukuuta 1936 Marien autonomisesta alueesta. Neuvostoliiton hajotessa Marin ASNT julistautui Marin tasavallaksi (Mari El) 22. joulukuuta 1990.
Seututie 274

Seututie 274 on Kauhajoen Kauhajärven kylästä Parkanoon johtava seututie. Tie on noin 50 kilometriä pitkä, kaksikaistainen ja osittain päällystetty. Se kulkee Kauhajoen, Karvian ja Parkanon kuntien alueilla. Kauhajärven ja Karvian välinen osuus sai 1990-luvun lopulla tai 2000-luvun alussa seututien aseman sekä viitoituksen.
Seututie 274 alkaa Kauhajoen Kauhajärveltä Kiviluomantien eli yhdystien 17039 risteyksestä. Noin 200 metrin päässä risteyksestä Kiviluomantie liittyy kantatiehen 44. Seututie lähtee Kauhajärveltä kaakkoon. Se kulkee Ahonpään kylän kautta ja Kauhanevan–Pohjankankaan kansallispuiston eteläosien halki ja tulee Karvian Nummenperään. Nummenperässä tie kääntyy oikealle ja kulkee Mattilan kylän kautta. Tie risteää seututien 273 kanssa, kääntyy risteyksestä vasemmalle ja kulkee noin 300 metriä seututien 273 kanssa. Seututie 274 kääntyy oikealle Karvian kirkonkylän eteläpuolella ja lähtee kaakkoon. Tie kulkee Suomijärven, Tuulenkylän, Vuorijärven ja Vuorijoen kylien kautta. Seututie 274 päättyy valtatiehen 3 Parkanon keskustan pohjoispuolella.
Tien vilkkaimmat osuudet ovat Karvian kirkonkylän tuntumassa ja tien loppupäässä. Vuonna 2020 tien loppupään keskimääräinen vuorokausiliikenne (KVL) oli 1 700 ajoneuvoa vuorokaudessa. Karvian kirkonkylällä liikenne oli 1 100 ajoneuvoa vuorokaudessa. Seututeiden 273 ja 274 yhteisen osuuden liikenne oli 2 600 ajoneuvoa vuorokaudessa. Karvian kirkonkylän ja Parkanon välisen osuuden liikenne oli 500–900 ajoneuvoa vuorokaudessa ja Karvian kirkonkylän ja Nummenperän välisen osuuden liikenne 200–400 ajoneuvoa vuorokaudessa. Tien vähäliikenteisin osuus on sen alkupisteen ja Nummenperän välillä. Osuuden liikenne oli vain 60–80 ajoneuvoa vuorokaudessa.
Maria Kuncewiczowa

| Maria Kuncewiczowa |
| --- | --- |
 Maria Kuncewiczowa noin1933.
Henkilötiedot
Syntynyt: 1895 Samara, Venäjä
Kuollut: 1989 (93–94 vuotta) Lublin, Puola)
Kansalaisuus:  Puola
Ammatti:  kirjailija
Kirjailija
Äidinkieli: puola
Tuotannon kieli: puola
Aiheesta muualla
Löydä lisää kirjailijoitaKirjallisuuden teemasivulta
Maria Kuncewiczowa (1895 Samara, Venäjä – 1989 Lublin, Puola) oli puolalainen kirjailija.
Kuncewiczowan vanhemmat muuttivat Puolan kapinan aikana  Venäjälle, missä Kuncewiczowa syntyi. Perhe palasi Varsovaan hänen ollessaan kaksivuotias. Hän opiskeli Puolassa ja Ranskassa. Hän lähti 1939 maanpakoon ja asui vuodesta 1956 Yhdysvalloissa, missä hän opetti puolan kieltä ja jatkoi jo aiemmin aloittamaansa kirjoittamista. Hän palasi Puolaan 1970.
Suomennetut teokset

Muukalainen (Cudzoziemka, 1936), suom.  Sulo Haltsonen,  WSOY 1950
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Maria Kuncewiczowa Wikimedia Commonsissa