stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Andijk

| Andijk |
| --- | --- |
 Kirkko Andijkissa
 lippu:  vaakuna
 Andijk
 Koordinaatit: 52°45′00″N, 05°13′00″E 
Valtio:  Alankomaat
Provinssi:  Pohjois-Hollanti
Kunta:  Medemblik
Pinta-ala:  
 – Kokonaispinta-ala:  47,69 km²
Väkiluku (2008):  6 476
 – Väestötiheys:  306 as./km²
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Andijk on kylä ja entinen kunta Alankomaissa, Pohjois-Hollannin maakunnassa, Länsi-Friisinmaan alueella. Vuoden 2008 lopussa sen asukasluku oli 6 476. Andijk ja Wervershoof yhdistyivät 1. tammikuuta 2012 Medemblikin kuntaan.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Andijk Wikimedia Commonsissa
Projektori

Vanha 35 mm:n elokuvaprojektori.
Projektori (lat. proiacere 'heittää eteen') eli kuvanheitin on optinen laite, jolla heijastetaan kuvia esimerkiksi seinälle tai valkokankaalle. Projektorityyppejä ovat muun muassa elokuvaprojektori, videoprojektori, diaprojektori ja piirtoheitin.
Projektorin tärkeimmät osat ovat valonlähde (nykyään sähkölamppu) ja objektiivi.
Nykyaikaisten projektorien edeltäjä oli taikalyhty, joka keksittiin jo 1600-luvulla.[lähde? ]
Ammunnan maailmanmestaruuskilpailut 1990

Ammunnan maailmanmestaruuskilpailut 1990 järjestettiin Moskovassa Venäjällä. Kilpailussa oli 29 eri tapahtumaa, joista naisille oli 7.
Pistooli > Miehet

|  | Kilpailija | Kilpailija | Tulos | Joukkue | Tulos |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |
10 m ilmapistooli
|  | Bernardo Tobar |  Kolumbia | 682,6 (581+101,6) |  |  |
|  | Istvan Agh |  Unkari | 681,3 (579+102,3) |  |  |
|  | Boris Kokorev |  Neuvostoliitto | 680,9 (580+100,9) |  |  |
25 m olympiapistooli
|  | Ralf Schumann |  Saksa | 885 |  |  |
|  | Miroslav Ignatiuk |  Neuvostoliitto | 883 |  |  |
|  | Petri Eteläniemi |  Suomi | 882 |  |  |
50 m vapaapistooli
|  | Spas Koprinkov |  Bulgaria | 671 (577+94) |  |  |
|  | Yifu Wang |  Kiina | 663 (569+94) |  |  |
|  | Sergei Pyžjanov |  Neuvostoliitto | 657.7 (560+97.7) |  |  |
Pistooli > Naiset

|  | Kilpailija | Kilpailija | Tulos | Joukkue | Tulos |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |
10 m ilmapistooli
|  | Jasna Sekaric |  Jugoslavia | 483,8 (384+99,8) |  |  |
|  | Marina Logvinenko |  Neuvostoliitto | 483,1 (387+96,1) |  |  |
|  | Svetlana Smirnova |  Neuvostoliitto | 482,7 (383+99,7) |  |  |
25 m urheilupistooli
|  | Marina Logvinenko |  Neuvostoliitto | 685 (586+99) |  |  |
|  | Yauheniya Haluza |  Neuvostoliitto | 684 (584+100) |  |  |
|  | Li Duihong |  Kiina | 684 (585+99) |  |  |
Kivääri > Miehet

|  | Kilpailija | Kilpailija | Tulos | Joukkue | Tulos |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |
10 m ilmakivääri
|  | Johann Riederer |  Saksa | 697,4 (595+102,4) |  |  |
|  | Rajmond Debevec |  Jugoslavia | 694,9 (590+104,9) |  |  |
|  | Masaru Yanagida |  Japani | 693,7 (591+102,7) |  |  |
300 m kivääri, makuu
|  | Malcolm Cooper |  Yhdistynyt kuningaskunta | 1168 |  |  |
|  | Glenn Dubis |  Yhdysvallat | 1167 |  |  |
|  | Jørgen Just Herlufsen |  Tanska | 1163 |  |  |
Kivääri > Naiset

|  | Kilpailija | Kilpailija | Tulos | Joukkue | Tulos |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |
10 m ilmakivääri
|  | Eva Joo |  Unkari | 496,4 (395+101,4) |  |  |
|  | Renata Mauer-Rozanska |  Puola | 494,8 (392+102,8) |  |  |
|  | Jolande Swinkels |  Alankomaat | 493,6 (391+102,6) |  |  |
Presidentti (televisioelokuva)

| Presidentti |
| --- | --- |

Ohjaaja:  Jörn Donner
Käsikirjoittaja:  Jörn Donner
Perustuu:  Jörn Donnerin romaaniin Presidentti (1986)
Tuottaja:  Anna-Maija Eräkangas
Kuvaaja:  Raimo Hartzell
Leikkaaja:  Lena Paersch
Pääosat:   Heikki Nousiainen  Liisamaija Laaksonen 
Valmistustiedot
Valmistusmaa:  Suomi
Tuotantoyhtiö:  Yle Draama
Ensi-ilta:  4. syyskuuta 2000
Kesto:  85 minuuttia
Alkuperäiskieli:  suomi
Aiheesta muualla
IMDb 
Elonet
Infobox OKNimi-testi OK: 
Presidentti on Jörn Donnerin ohjaama ja käsikirjoittama draama- ja televisioelokuva, joka ensiesitettiin 4. syyskuuta 2000 Yle TV1:n Kotikatsomo-ohjelmapaikalla.
Elokuva käsittelee valtaa. Se kertoo Annasta, joka solmii suhteen mieheen, josta tulee myöhemmin Suomen tasavallan presidentti.
Pontus Wernbloom

| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |

Henkilötiedot
Koko nimi: Pontus Anders Mikael Wernbloom
Syntymäaika: 25. kesäkuuta 1986 (ikä 38)
Syntymäpaikka: Kungälv, Ruotsi
Pelipaikka: keskikenttäpelaaja
Pituus: 187 cm
Seura
Seura: IFK Göteborg
Pelinumero: 86
Junioriseurat
1998–2000   2001–2003   2004–2005: Herrljunga SK   IK Kongahälla   IFK Göteborg
Seurat
| Vuodet | Seura | O (M) |
| 2005–2009   2009–2012   2012–2018   2018–2020   2020– |  IFK Göteborg    AZ Alkmaar    TsSKA Moskova     PAOK    IFK Göteborg | 92 (26)   67 (7)   167 (17)   11 (0) |
Maajoukkue
| 2006–2009   2007– |  Ruotsi U21    Ruotsi | 24 (6)   51 (2) |
 Seurajoukkueuran tilastot kattavat vain kansalliset sarjat, päivitetty 6. joulukuuta 2014.  Maajoukkueuran tilastot päivitetty 6. elokuuta 2018.
Pontus Anders Mikael Wernbloom (s. 25. kesäkuuta 1986 Kungälv) on ruotsalainen jalkapalloilija, pelipaikaltaan keskikenttäpelaaja. Hän edustaa Ruotsin Allsvenskanissa pelaavaa IFK Göteborgia.
Keskikentällä yleensä puolustavassa roolissa pelaava Wernbloom on tunnettu kovasta ja fyysisestä pelityylistään.
Ammattilaisura

Wernbloom aloitti ammattilaisuransa göteborgilaisessa IFK Göteborgissa vuonna 2005. Hän siirtyi AZ Alkmaariin heinäkuussa 2009 ja TsSKA Moskovaan tammikuussa 2012. Alkmaarista siirtyi Moskovaan samalla toinen ruotsalainen keskikenttäpelaaja Rasmus Elm.
Wernbloom on edustanut Ruotsin A-maajoukkuetta 51 kertaa ja tehnyt kaksi maalia. Hän oli joukkueen kokoonpanossa vuoden 2012 EM-kilpailuissa.
Patentti

Saksalainen patentti vuodelta 1931.
Patenttistrategiassa on vähän vaihtoehtoja.
Patentti on viranomaisen immateriaalioikeuteen kuuluvalla patenttioikeudella antama määräaikainen yksinoikeus jostakin keksinnöstä hyötymiseen. Patentti on luonteeltaan kielto-oikeus, jonka perusteella patentinhaltijalla on oikeus kieltää muilta keksintönsä ammattimainen hyväksikäyttö. Ammattimaista hyväksikäyttöä ovat muiden muassa patentoidun tuotteen valmistus, myynti, käyttö ja maahantuonti tai patentoidun menetelmän käyttö. Patentin määräaikainen yksinoikeus, eli patenttiaika on 20 vuotta, jos patentinhaltija suorittaa vuosittaiset patenttimaksut. Patentti antaa käytännössä monopolin tiettyyn keksintöön, ja patentinhaltija voi sen turvin valmistaa itse keksintöään, myydä patentin tai lisensoida patenttia muille patenttiajan sisällä.
Patentti on voimassa vain sen myöntäneessä maassa. Keksintö on siksi monesti suojattava erikseen eri valtioissa. Patentti haetaan viranomaiselle lähetettävällä patenttihakemuksella. Kansainvälinen patenttiyhteistyösopimus (Patent Cooperation Treaty, PCT) on solmittu helpottamaan hakijan asemaa. Sillä voi aloittaa patentinhaun yhdellä hakemuksella yhdessä virastossa, mutta saada hakemuksen kuitenkin vireille yli 140 maassa. Euroopan patenttivirastosta voi hakea eurooppapatentin 42 maahan (kaikkiin EU-maihin ja moneen sen ulkopuoliseen maahan). Eurooppapatentin rinnalle astui 17 EU-maassa 1.6.2023 voimaan yhtenäispatentti (Unitary Patent, UP), joka ei korvaa eurooppapatenttia vaan on sen vaihtoehto. Euraasian patenttivirasto myöntää patentin yhdeksään IVY-maahan. Afrikassa on kaksi alueellista patenttijärjestelmää, ARIPO ja OAPI. Suomalaisen patentin myöntää Patentti- ja rekisterihallitus. Viranomaisella on oikeus hylätä patenttihakemus, jos keksintö ei ole riittävän keksinnöllinen tai sellainen on jo patentoitu. Ensimmäisessä tapauksessa voidaan kuitenkin yrittää hakea keksinnölle hyödyllisyysmallia (ns. pikkupatentti).
Patentin myöntämiselle on alun perin varsin käytännöllinen peruste: vastineeksi keksinnön (esimerkiksi valmistusmenetelmän) julkistamisesta keksijä saa rajoitetun yksinoikeuden keksinnön hyödyntämiseen. Siten patenttijärjestelmä, jossa keksinnöt julkistetaan patenttioikeutta vastaan, saattaa keksinnöt yksityiskohtaisesti ja yleisesti saataville, vaikka niitä muut eivät saisi hyödyntää vuosikausiin, ja patenttiajan umpeuduttua keksinnöt ovat vapaasti kaikkien hyödynnettävissä patenttihakemuksen antamalla tarkkuudella. Patentit antavat kannusteen tuotekehitykseen, ja yhteiskunnan ajatellaan hyötyvän patenttien tuotekehitystä lisäävästä vaikutuksesta. Samankaltaisia oikeudellisia suojamuotoja ovat hyödyllisyysmalli, mallisuoja ja tavaramerkki. Joskus keksinnöt pidetään liikesalaisuuksina.
Historiaa

Patenttia muistuttava ”privilegimenettely” oli hallitsijan oikeus antaa monopoliasema tietyn hyödykkeen valmistamiseen. Vanhimpia varsinaisia patenttilakeja oli Venetsian patenttilaki vuodelta 1474[lähde? ], mutta jo yli sata vuotta aikaisemmin sekä Italiassa että Böömissä oli ryhdytty antamaan patentteja etenkin kaivostoiminnassa tarvittaviin laitteisiin ja järjestelyihin. Tämä takasi innovaation luojalle määräajaksi yksinoikeuden keksinnön hyödyntämiseen. Nykyisen patenttikäytännön vanhin suora edeltäjä on Isossa-Britanniassa vuonna 1624 annettu laki, Statute of Monopolies joka rajoitti hallitsijan oikeutta antaa monopoleja. Lakiuudistuksen mukaan monopolin sai antaa vain uusien tuotteiden tai valmistusmenetelmien todellisille keksijöille. Tästä kehittyivät modernit patenttilait, joissa tunnustetaan keksijä ja keksijän oikeus saada suoja keksinnölleen. Yhdysvalloissa moderni patenttilaki saatiin vuonna 1790, Ranskassa vuonna 1791 ja Suomessa vuonna 1898. Ensimmäisen modernin patentin sai Samuel Hopkins potaskan valmistusmenetelmästä[lähde? ]. Yksi kuuluisimmista ja rahallisesti tuottavimmista patenteista lienee ollut Alfred Nobelin johtamalle yhtiölle myönnetty patentti dynamiittiin.
Patenttilainsäädäntö vaikutti erittäin merkittävästi teollisuuden kehittymiseen etenkin 1800-luvulla, jolloin uudet synteettiset väriaineet ja myöhemmin uudet lääkkeet olivat usein patenttien suojaamia. Samoin etenkin Yhdysvalloissa rautatietekniikka kehittyi patenttien ja niihin myönnettyjen lisenssien turvin. Kehityksen kääntöpuolikin tuli varhain tutuksi. Juuri Yhdysvalloissa ja Saksassa syntyi patentteihin tukeutuvia kartelleja, joita viranomaiset eräissä tapauksissa joutuivat purkamaan. Tämä ilmiö oli keskeinen Yhdysvaltain radio- ja elokuvatoiminnassa.
Vaikka Suomessa oikeus patenttiin kirjattiin lakiin vuonna 1898, ensimmäinen numeroitu patentti myönnettiin jo 29. kesäkuuta 1842 silloisen Manufaktuurijohtokunnan esityksestä. Sen sai mekaanikko L. G. Ståhle raudansulatusmasuunin lisälaitteeseen. Ståhlelle annettiin tuolloin lupa ja yksinoikeus viiden vuoden ajan ainoana Suomessa valmistaa kyseessä olevaa laitetta eli puhallinkonetta. Suomen suuriruhtinaskunnassa patentteja myönnettiin myös tilanteissa, joissa nykyisin puhuttaisiin erikoisoikeudesta eli konsessiosta, esimerkiksi patentti höyrylaivaliikenteen harjoittamiseen Saimaalla.[lähde? ]
Patentin hakeminen käytännössä

Moni tekee ensin kansallisen hakemuksen Suomeen tai yhteen muuhun maahan, koska PCT-hakemuksen kustannus on moninkertainen. Tyypillisesti PRH:n tutkimustulokset uutuudesta ja keksinnöllisyydestä tulevat reilun puolen vuoden päästä mutta eräiden muiden virastojen kohdalla voi kestää vuosia. Mahdollinen PCT-hakemus tai suorat jatkohakemukset muihin maihin tulee tehdä ennen kuin 12 kuukautta on kulunut ensimmäisen hakemuksen tekemis- tai etuoikeuspäivästä. PCT-hakemuksen ajoissa tehnyt voi tehdä jatkohakemuksia myöhemminkin; useimpien maiden kohdalla raja on tällöin 30 kuukautta etuoikeushakemuksen tekemispäivästä. Näin hakijalle jää aikaa perehtyä tutkimustuloksiin sekä käytännön kokemuksiin tuotteen hyödyllisyydestä ennen kuin hän päättää kalliimmista jatkotoimista.
Maksujenkin vuoksi patenttia kannattaa yleensä hakea vain niistä maista, joissa sillä on liiketoiminnan kannalta merkitystä ja joissa pystyy tarvittaessa suojelemaan oikeuksiaan oikeudessa tai myymään tai lisensoimaan oikeutensa sellaiselle, joka pystyy. Nousevien vuosimaksujen vuoksi vain arvokkaimpia patentteja pidetään voimassa täydet 20 vuotta.
Toisinaan uutuustutkimuksen tulos on kielteinen: patenttivaatimuksen kaikki piirteet löytyvät jostain aiemmin tunnetusta keksinnöstä tai ero on ammattimiehelle ilmeinen ratkaisu. Hakija voi tällöin silti huomata keksinnöstään merkittävän erottavan piirteen mainittuun aiempaan keksintöön nähden. Jos tätä piirrettä ei ole kunnolla kuvattu patenttivaatimuksessa mutta hakemuksen selitysosassa se on hyvin kuvattu, voi olla mahdollista lisätä selityksestä tai piirustuksista tällaisia piirteitä patenttivaatimuksiin ja jatkaa patentin käsittelyä, kunnes hyväksyttävät vaatimukset on saatu muotoiltua. Helpointa on kuitenkin, jos jo alkuperäisessä hakemuksessa on laajempia ja suppeampia vaatimuksia, joista ainakin yksi sellaisenaan kelpaa lopulliseksi itsenäiseksi patenttivaatimukseksi.
Patenttihakemuksen tekemispäivä on päivä, jona se saapuu patenttivirastoon. Ennen sitä keksintöä ei pidä esitellä messuilla, tieteellisessä konferenssissa tai missään muuallakaan kuin lähinnä vaitiolovelvollisuuden piirissä oleville ihmisille, jottei siitä muodostu osaa ”aiemmin tunnetusta tekniikan tasosta”, johon nähden patenttivaatimuksen pitäisi olla keksinnöllinen.
Patenttisuojan laajuus

Patentti on voimassa vain siinä maassa, jossa se on myönnetty.
Suomalaisen lain mukaan (patenttilaki 39 §) patenttivaatimukset määräävät patenttisuojan laajuuden. Patentti koskee siis kohteita, joilla on kaikki patenttivaatimuksessa määritellyt piirteet. Jos kuitenkin patenttia yritetään kiertää vaihtamalla jokin piirre selvästi yhdenveroiseen ("ekvivalenttiin") piirteeseen, esimerkiksi korvataan keksinnön naulat ruuveilla, oikeusistuin saattaa todeta näin muutetunkin keksinnön patentin haltijan kielto-oikeuden piiriin kuuluvaksi.
Patenttihakemuksessa on patenttivaatimusten lisäksi selitysosa.  Patenttivaatimuskin kirjoitetaan useimmiten sellaiseen muotoon, että ensin esitetään tunnettuun tekniikan tasoon kuuluvat piirteet ja sen jälkeen tunnusmerkkiosa, joka usein aloitetaan sanoilla tunnettu siitä että ja jossa luetellaan vanhaan tekniikan tasoon nähden uudet piirteet.
Tietokoneohjelmien patentointi

Tietokoneohjelmia on patentoitu käytännössä sekä Suomessa että muualla Euroopassa jo parikymmentä vuotta[lähde? ], vaikka patenttilaissa tietokoneohjelma mainitaan sellaisena asiana, jota ei voisi patentoida. Jo yli 20 vuotta sitten myönnettiin, että monissa tapauksissa on pelkästään tarkoituksenmukaisuuskysymys, toteutetaanko jokin keksintö ”raudalla” vai ”softalla”. Patentteja alettiin myöntää ensin automaatio- ja säätötekniikassa ja sitten yhä laajemmin, tätä nykyä myös ns. liiketoimintamalleihin, jotka ovat useimmiten tietokoneohjelmalla toteutettuja. Yhdysvalloissa ohjelmisto- ja liiketoimintapatenttien saaminen oli välillä suhteellisen helppoa, mutta korkeimman oikeuden päätökset 2000- ja 2010-luvulla ovat kaventaneet eroa tiukempaan Eurooppaan.
EU-komissio on antanut direktiiviehdotuksen tietokoneohjelmien patentoimisesta. Ehdotus on herättänyt vastustusta ja protesteja. Jotkut korostavat, että tietokonetekniikka kehittyy paljon nopeammin kuin perinteiset teollisuudenalat ja patenteista ei olisi käytännössä hyötyä tekniikan nopean vanhentumisen takia. Patenttien yleinen kesto 20 vuotta olisi myös kohtuuttoman pitkä tietokoneohjelmissa.
Toistaiseksi monet vaikeat kysymykset ovat avoimia, kuten kansainvälinen eli rajat ylittävä patenttioikeudenkäynti, kansainvälisen (EY:n sisäisen) patenttituomion täytäntöönpano ja se kysymys, miten monilla kielillä patenttiasiakirjat olisi julkaistava.
Europarlamentti hylkäsi direktiiviehdotuksen heinäkuussa 2005.
Yhdysvaltain korkein oikeus on 1970-luvulla päättänyt, että ajatusmalleja (engl. mental process) ei voi patentoida edes jos ne ovat tietokoneohjelman suorittamia. Patenttien laajentaminen algoritmeihin on tyrmätty. Oikeuden päätös, että matematiikka ei ole patentoitavissa, ei oikeuden päätöksen mukaan kuitenkaan päde, jos se on niin monimutkaista että "käytännössä vaaditaan tietokonetta". Donald Knuthin mukaan algoritmit ovat luonteeltaan matemaattisia asioita ja että triviaaleja asioita ei pitäisi patentoida, mutta epätriviaaleihin asioihin voisi myöntää rajatuksi ajaksi lisenssin salassapidon sijaan.
Tekijänoikeutta on sanottu paremmaksi tavaksi suojata ohjelmistojen immateriaalioikeuksia patenttien sijaan. Patentit vaativat vuosia hakea ja maksavat merkittävän paljon myöntää ja valvoa.
IGM:n taloustieteilijäpaneelissa Yhdysvaltojen ohjelmistopatenttijärjestelmä jakoi mielipiteet: osan mielestä parempi ohjelmistopatenttijärjestelmä olisi parempi kuin ei ohjelmistopatentteja.[lähde? ]
Patentti-informaatio

Patenttijärjestelmän tärkeä tehtävä on edistää teknisen tiedon leviämistä. Keksinnön patentoitavuuden kriteerinä onkin riittävän selvä selitys keksinnöstä patenttihakemuksessa. Suomen patenttilain 8§ mukaan selityksen tulee olla niin selvä, että ammattimies voi sen perusteella käyttää keksintöä. Patenttijulkaisu on sekä juridinen asiakirja, että tekninen julkaisu, jossa esitetään patentin hakuajankohtana vallinnut tekniikan taso, siinä esiintyvä ongelma ja ongelman ratkaisu konkreettisine suoritusesimerkkeineen.
Patentit ovat julkista tietoa ja nykyisin patenttijulkaisuja löytyy patenttitietokannoista jo yli 80 miljoonaa. WIPO:n mukaan vuonna 2013 jätettiin maailmanlaajuisesti yli kaksi miljoonaa patenttihakemusta. Nämä patenttihakemukset tulevat julkisiksi 18 kuukauden kuluttua hakemuksen jättämisestä. Patenttijulkaisut muodostavat maailman laajimman teknisen tiedon lähteen.
Patentti-informaatio on usealla tekniikan alalla tärkeä tietolähde innovaatiotoiminnassa. WIPO:n mukaan patentti-informaation hyödyntämällä voi esimerkiksi:
Välttää päällekkäistä t&k-toimintaa.
Selvittää omien keksintöjen patentoitavuus.
Välttää muiden patenttien loukkaaminen.
Arvioida omien tai muiden patenttien arvoa.
Hyödyntää patenteissa ja patenttihakemuksissa kuvattua teknologiaa.
Seurata kilpailijoiden innovaatiotoimintaa.
Tunnistaa lisensointimahdollisuuksia, yhteistyökumppaneita tai yrityskauppakohteita.
Tunnistaa trendejä tekniikan aloilla.
Ilmaisia patenttitietokantoja ovat mm. Euroopan patenttiviraston (EPO) ylläpitämä Espacenet sekä PRH:n PatInfo.
Patenttijärjestelmän hyödyt ja haitat

IGM:n paneelissa 25–34 % taloustieteilijöistä piti Yhdysvaltojen ohjelmistopatenttijärjestelmää kuluttajille hyödyllisenä ja 25–31 % haitallisena. Jyrkästi puolesta oli 5–8 % ja jyrkästi vastaan 9–14 %. Nobelisti Olivar Hart oli epävarma: Patentit voivat lisätä innovointia mutta näyttää siltä, että (2014) ohjelmistopatentteja saa triviaaleillekin keksinnöille, mikä voi lannistaa innovoimasta ja vahingoittaa kuluttajia. Eräät vastaajat sanovat, että hyvä ohjelmistopatenttijärjestelmä olisi parempi kuin ei mitään mutta nykyjärjestelmää on vaikeampi arvioida tai että asiaa pitäisi tutkia kvantitatiivisesti.
IGM:n paneelissa 2–4 % taloustieteilijöistä katsoi patenttitrollien lisäävän innovaatioita ja 47–68 % oli eri mieltä. Nobelistit Oliver Hart ja Bengt Holmström olivat epävarmoja. Hart huomautti, että jos patentteja myönnetään sopivasti, patenttitrolleista on hyötyä, jos epäsopivasti, heistä on haittaa.[lähde? ]
Bostonin yliopiston mukaan patenttitrollit aiheuttivat Yhdysvalloissa vuonna 2011 29 miljardin dollarin verran suoria lisäkustannuksia. Määrä ei sisällä epäsuoria kustannuksia liiketoimintaan.
Patentissa hakijan tulee paljastaa keksintönsä, minkä pitäisi levittää innovaatioita. The Economist -lehden mukaan näin ei aina käy, koska patenttijuristit ovat hyviä hämärtämään paljastuksia. Järjestelmä myös lukitsee vanhojen yritysten etuja, esimerkiksi puolijohdealalle tuleva uusi yritys joutuu ostamaan vanhoilta lisenssejä 200 miljoonalla eurolla. Patenttien sanotaan hidastavan uusia innovaatioita, koska yritysten on päästävä läpi patenttitiheiköstä ja päällekäisistä immateriaalioikeuksista kaupallistaakseen innovaation.
Ekonomistit Galasso ja Schankerman osoittivat tutkimuksessaan, että kun CAFC-patenttituomioistuin mitätöi patentin, se kiihdytti innovointia patentin ympäriltä. Tämä keskiarvo syntyi lähinnä tapauksista, joissa suuri yritys menetti patentin ja se sai pienet yritykset tekemään jatkokehittelyä. Jos pieni yritys menetti toiminnalleen keskeisen patentin, se vähensi huomattavasti myöhempää patentointiaan, mutta ei-keskeisillä patenteilla tai suurilla yrityksillä tätä vaikutusta ei ollut. Tutkijat päättelivät, että kapeampi patenttisuoja (marginaalisten patenttien kieltäminen) luultavasti lisäisi innovointia, mutta korostivat, etteivät tarkoita koko patenttijärjestelmän poistamista.
Patenttijärjestelmän hyödyt ja haitat > Lääkepatentit

Patenttien sanotaan olevan suurin tekijä reseptilääkkeiden korkeille hinnoille Yhdysvalloissa.
Eräiden lääkkeiden kohdalla kun lääkkeen patenttisuoja vanhenee, lääke on jo vanhentunut eikä enää vaatimusten mukainen hoitotapa.
Patenttijärjestelmän hyödyt ja haitat > Yhdysvaltojen ohjelmisto- ja liiketoimintamenetelmäpatentit

CAFC-patenttioikeuden päätökset vuosina 1994 (in re Alappat), 1998 (State Street) ja 1999 (AT&T vs. Excel) johtivat siihen, että Yhdysvalloissa alettiin tehtailla patentteja liiketoimintamenetelmistä ja ohjelmistoista matalalla kynnyksellä. Sekä oikeus- että taloustieteilijät arvostelivat päätöksiä. Korkeimman oikeuden päätökset 2006, 2008 (in re Bilski), 2014 (Alice Corp.) ym. ovat kuitenkin kaventaneet tätä mahdollisuutta huomattavasti.
Patenttijärjestelmän hyödyt ja haitat > Patenttijärjestelmän kehittäminen

Vuonna 2015 The Economist esitti, että patenttijärjestelmä toimii huonosti ja se pitäisi uudistaa. Keksinnön kynnystä pitäisi korottaa, patentin voimassaoloaikaa pitäisi lyhentää ja patentin haastamista tai mitätöintiä pitäisi helpottaa.
Patenttijärjestelmän hyödyt ja haitat > DNA:n emäsparisekvenssien patentointi

Yhdysvalloissa geenimanipulaatioteknologiaa hyväksi käyttäen voidaan keinotekoisesti valmistettuja DNA-pätkiä patentoida. DNA:ta voidaan pilkkoa ja yhdistää alkuperäisestä melko vapaasti nykyteknologialla. Osaa DNA-molekyylistä, lyhyttä DNA-pätkää tai pitkää geeniä eli osuutta, joka saattaa vastata tietystä eliön ominaisuudesta, kuten esimerkiksi sinisilmäisyydestä, voidaan patentoida korporaation omaisuudeksi. Jos juridinen henkilö taikka ihminen sitä tietäen tai tietämättään käyttää tai sitä kehossaan kantaa, voi korporaatio vaatia häneltä juridisin keinoin ja/tai pakkotoimin, joko käyttömaksua tai patentoidun omaisuuden palauttamista korporaatiolle. Sama koskee geenimanipuloituja hyötykasvien siemeniä, osa niiden DNA-sekvenssistä on korporaation patentoimaa omaisuutta, eikä niitä voi siten vapaasti myydä tai tuottaa ilman emokorporaation lisenssiä (kts. Monsanto).
Kirjallisuutta

Godenhielm, Berndt: Patentskyddets omfattning i europeisk och nordisk rätt.  (Helsinki)  Lakimiesliiton kustannus, 1994.  ISBN 951-640-695-5.
Haarmann, Pirkko-Liisa: Immateriaalioikeus.  (Helsinki, sid)  Talentum, 2006.  ISBN 952-14-1071-X.
Hall, Bronwyn & Harhoff, Dietmar: Recent research on the economics of patents. National Bureau of Economic Research Working Paper 17773, 2012.
Kemppinen, Jukka: Digitaaliongelma. Kirjoituksia ajasta ja oikeudesta.  (Lappeenranta)  Acta Universitatis Lappeenrantaensis, 2006.  ISSN 1456-4491.
Oesch, Rainer & Pihlajamaa, Heli: Patenttioikeus: keksintöjen suoja.  (Helsinki)  Talentum, 2003.  ISBN 952-14-0734-4.
Välimäki, Mikko: The rise of open source licensing : a challenge to the use of intellectual property in the software industry.  Turre Publishing, 2005.  ISBN 952-91-8769-6.
Aiheesta muualla

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
Aiheesta muualla > Keksijälle/hakijalle

Patentit Patentti- ja rekisterihallituksen verkkosivuilla
Patenttiopas (Arkistoitu – Internet Archive) (Opas patentin hakijalle) (pdf)
PRH:n patenttikäsikirja 2015[vanhentunut linkki]
Keksintösäätiö
Aiheesta muualla > Tietoa

Espacenetin patenttitietokannan hakusivu (Arkistoitu – Internet Archive)
Googlen erillinen patenttihaku, jossa on muitakin kuin amerikkalaisia patenttijulkaisuja
Hauskoja ja enimmäkseen tarkkoja tietoja merkittävistä keksinnöistä ja patenteista[vanhentunut linkki]
Findikaattori – Suomessa haetut patentit hakijan kotimaan mukaan 1972–2011