SL95
Valmistus ja toimitus

Tammikuussa 1997 ST55-raitiovaunun perävaunuun asennettiin kaksi teliä koeajoja varten. 10. helmikuuta 1997 italiassa valmistettiin SL95:n ohjaamo, ja se lähetettiin Osloon ohjaamon optimointia varten. 8. huhtikuuta 1997 Oslo Sporveier päätti tilata 13 vaunua lisää. Koko optiota ei käytetty rahoituksen puutteen vuoksi. Samaan aikaan päätettiin poistaa kaikki SM91-raitiovaunut, mutta muutamien SM83-vaunujen oli tarkoitus jäädä ajoon kaikkien SL95:ien toimituksen jälkeenkin. Vuonna 1998 ensimmäisen raitiovaunun, 141:n, toimitusajankohdaksi oli suunnitteilla 23. toukokuuta, ja sen oli tarkoitus tulla säännölliseen liikenteeseen 23. kesäkuuta. Maketti romutettiin 12. helmikuuta. Raitiovaunu ei kuitenkaan valmistunut ennen lokakuuta, jolloin liikennöitsijän edustajat pääsivät ajamaan sillä ensimmäistä kertaa Fireman tehtaalla. Viivästyminen johtui tehtaan katon irtoamisesta myrskyssä. Raitiovaunuista myönnettiin miljoonan Norjan kruunun alennus kappaleelta viipeen johdosta.
Raitiovaunu 141 saapui Osloon 5. tammikuuta 1999 kolmessa osassa. Osat liitettiin yhteen ja vaunua kokeiltiin koko rataverkolla tammikuun aikana ennen vaunun 142 toimitusta. Uusia raitiovaunuja oli tarkoitus toimittaa kahden viikon välein. Huhtikuusta kesäkuulle Lilleakerin radan jännite nostettiin 600 voltista 750 volttiin, jotta SL95:ttä voitiin koeajaa radalla ja nähdä, että se toimii myös tällä jännitteellä.
Raitiovaunua 141 käytettiin ensi kertaa aikataulunmukaisessa liikenteessä 30. toukokuuta juuri pidennetyllä Ullevål Hagebyn linjalla. Raitiotie piteni 1,6 km Rikshospitaletille, uudelle valtakunnalliselle keskussairaalalle. Tällä päätepysäkillä ei ole kääntösilmukkaa toisin kuin muilla raitioteiden päätepysäkeillä, joten päätepysäkille voidaan liikennöidä vain kaksisuuntavaunuilla. SL95 oli Oslo Sporveierin ainut kaksisuuntavaunu, joten toimitusten viivästymisen vuoksi linja päättyi John Colletts plassin aukion kääntösilmukalle.
Raitiovaunua 142 käytettiin ensi kertaa aikataulunmukaisessa liikenteessä 1. kesäkuuta 1999, ja 143 toimitettiin 3. kesäkuuta. Jotta vaunuja voitiin käyttää halutuilla linjoilla, ratoja jouduttiin kunnostamaan useissa paikoissa. SL95 vaati 500 metrin pystysuuntaisen kaarresäteen, joten Wessels plassilla ja Gamlebyenissä jouduttiin tekemään ratatöitä. Myös Geltan sillan kaarteet olisi pitänyt uusia, mutta sitä ei tehty, koska vaunujen painokin ylitti sillan sallitun kuormituksen. Vaakasuuntainen minimikaarresäde on 17 metriä, joten SL95-raitiovaunut eivät voi liikennöidä Riddervolds gaten ja Inkognitogatan risteyksessä, koska risteyksen kaarresäde on 16,5 metriä. Täten vaunut eivät voi liikennöidä Briskebyn radalla eli kaikkia Majorstuenin linjoja liikennöidään SL79-raitiovaunuilla. Kahden raitiovaunun ohituksille jouduttiin asettamaan rajoituksia tietyillä lyhyillä osuuksilla kuten Kirkeristenin ja Stortorvetin välisessä S-mutkassa, mutta nämä osuudet rakennettiin nopeasti uudelleen.
Toimitukset myöhästyivät vuoteen 2000 mennessä ja kaikki raitiovaunut otettiin kesäkuussa 2020 kolmeksi viikoksi pois liikenteestä vaihteiston korjauksia varten. Lokakuussa kymmenen 13:sta raitiovaunusta otettiin pois ajosta pyörien kulumisen vuoksi. Ongelma oli niin suuri, että joidenkin vaunujen pyörät olivat kuluneet pahasti jo päivä korjauksen jälkeen. 6. tammikuuta 2001 alkaen SL95:ia olisi voinut käyttää Grünerløkka-Torshovin radalla ja 6. helmikuuta alkaen Ekebergin radalla, tosin jälkimmäisellä oli yhä liian lyhyet laiturit.
Liikennöinnissä oli useita suuria ongelmia, ja maaliskuussa 2001 Oslo Sporveier uhkasi perua kaupan ellei valmistaja, josta oli tullut AnsaldoBreda yhdistymisen seurauksena, korjaisi ongelmia. Raitiovaunujen melu oli 15 dB liian suuri, ja vaunut olivat olleet pois käytöstä tammi-helmikuun pakkasjakson ajan, koska akut ja tasasuuntaajat eivät toimineet. AnsaldoBredan olisi pitänyt vaihtaa kaikki 256 ajomoottoria täyttääkseen sopimuksen ehdot. Kesäkuuhun mennessä AnsaldoBreda oli toimittanut vain yhden raitiovaunun, joka täytti kaikki sopimuksen ehdot. Raitiovaunua 155 ei oltu vieläkään toimitettu, koska valmistaja käytti sitä kokeissa. Samaan aikaan vaunua 149 käytettiin koeajoissa Oslossa. Raitiovaunut otettiin pois ajosta, ja ne palasivat käyttöön vähitellen parannusten jälkeen. Helmikuussa 2002 raitiovaunuun 155 vaihdettiin uudet ajomoottorit ja tehtiin uusi sopimus, jonka mukaan kaikki moottorit olisi korvattava uusilla joulukuuhun 2003 mennessä, mikäli liikennöitsijä olisi tyytyväinen vaunun 155 kuuden kuukauden koejaksoon.
SM91-raitiovaunujen viimeinen liikennöintipäivä oli 1. marraskuuta 2002. Siihen mennessä 27 SL95:ttä oli toimitettu, ja Oslo Sporveier pystyi liikennöimään koko rataverkolla pelkillä nivelraitiovaunuilla. Vaunut 142 ja 149 eivät olleet ajossa ennen vuotta 2003 pidempikestoisten korjausten vuoksi. 8. heinäkuuta tietokonevirhe esti raitiovaunua 161 liikkumasta ja avaamasta oviaan eikä edes hätäovaus toiminut. Tietokoneen mukaan vaunu kulki 12,5 kilometriä tunnissa, vaikka se seisoi paikallaan. Kaikki raitiovaunut muunnettiin siten, että kuljettaja voi ohittaa tietokoneen häiriötilanteessa. Viimeiset raitiovaunut toimitettiin vuonna 2004 ja 142 tuli liikenteeseen tammikuussa 2005. Samaan aikaan 141:n nivelessä havaittiin ruostetta. Vuonna 2006 Oslo Sporveier aloitti kaikkien SL95-vaunujen parannusohjelman. Tähän sisältyi rungon ja sisätilojen ruosteenpoisto ja nivelten voitelun yksinkertaistaminen, ja toimenpide edellytti raitiovaunujen kolmen osan irrottamista toisistaan. Näiden parannusten oli tarkoitus valmistua vuoteen 2009 mennessä. Vaunuissa oli myös jäätymisongelmia paineilmansyötössä kylmillä säillä, joten sivupeilien sisäänvetäminen tai ilmajousitus eivät toimineet. Tällöin vaunuja jouduttiin ajamaan kävelyvauhtia ilman matkustajia.