stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Sara Hildénin taidemuseo
Veistospuiston teokset

Sara Hildénin taidemuseon veistospuisto museorakennuksen vieressä avattiin vuonna 1979. Siellä on parisenkymmentä taidemuseon kokoelmiin kuuluvaa veistosta.
| Julkinen teos | Paikka | Kartalla | Tekijä | Paljastusvuosi | Kuva | WD |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| Herääminen II |  | 61.5054°N, 23.7402°E | Siikamäki, ArvoArvo Siikamäki | 1972 |  |  |
| Huomenna | Näsijärven puolella olevalla kalliokumpareella | 61.5056°N, 23.7418°E | Siren, HannuHannu Siren | 1982 |  |  |
| Lähtö |  | 61.5054°N, 23.7413°E | Siren, HannuHannu Siren | 1979 |  |  |
| Maamerkki |  | 61.5055°N, 23.7412°E | Kivijärvi, HarryHarry Kivijärvi | 1970 |  |  |
| Majakka | Museon takana | 61.5052°N, 23.7401°E | Pyykkö, KimmoKimmo Pyykkö | 1972 |  |  |
| Massa ja Kuori ja Konstruktio | Museon takana | 61.5053°N, 23.7401°E | Breivik, BårdBård Breivik | 1983 |  |  |
| Naamari | Näsijärven puolella olevalla kalliokumpareella | 61.5056°N, 23.7421°E | Hiironen, EeroEero Hiironen | 1970-luku |  |  |
| Niilillä |  | 61.5056°N, 23.741°E | Kivijärvi, HarryHarry Kivijärvi | 1975 |  |  |
| Odotus | Museon edustalla, sisäänkäynnin vasemmalla puolella | 61.5051°N, 23.7416°E | Kivijärvi, HarryHarry Kivijärvi | 1974 |  |  |
| Olo nro. 45 | (Kolmiosainen teos) | 61.5054°N, 23.742°E | Marko Vuokola ja Pasi Karjula (Olo-ryhmä) | 2007–2009 |  |  |
| Päätös |  | 61.5053°N, 23.7412°E | Siren, HannuHannu Siren | 1980 |  |  |
| Rannalla |  | 61.5055°N, 23.7409°E | Kivijärvi, HarryHarry Kivijärvi | 1972 |  |  |
| Ruuhkaratikka | Museolle tultaessa tien oikealla puolella | 61.5054°N, 23.7425°E | Liukko, RauniRauni Liukko | 1973 |  |  |
| Sammunut majakka | Museon takana | 61.5051°N, 23.7401°E | Pyykkö, KimmoKimmo Pyykkö | 1972 |  |  |
| Suuri portti |  | 61.5054°N, 23.7404°E | Kivijärvi, HarryHarry Kivijärvi | 1969 |  |  |
| Tasapaino | Museon takana | 61.505°N, 23.7401°E | Pyykkö, KimmoKimmo Pyykkö | 1970 |  |  |
| Teema VI | Näsijärven puolella olevalla kalliokumpareella | 61.5056°N, 23.7419°E | Kivijärvi, HarryHarry Kivijärvi | 1974 |  |  |
| Tänään |  | 61.5053°N, 23.7416°E | Siren, HannuHannu Siren | 1982 |  |  |
| Yö ja päivä |  | 61.5056°N, 23.7408°E | Kivijärvi, HarryHarry Kivijärvi | 1976 |  |  |
Kirjallisuutta

Valorinta, Riitta – Vuorikoski, Timo – Lukkarinen, Ville – Saari, Marjatta: Sara Hildénin taidemuseo – Sara Hildénin säätiö: Ulkomainen kokoelma, maalaukset, piirustukset, veistokset ja grafiikka. Sara Hildénin taidemuseo 2012. ISBN 978-951-609-484-0
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Sara Hildénin taidemuseo Wikimedia Commonsissa
Sara Hildénin taidemuseon kotisivut
Yle Areena: Opastettu kierros Sara Hildénin taidemuseon näyttelyssä ”Still Still Life”
Sara Hildéns Konstmuseum hakuteoksessa Uppslagsverket Finland (2012). (ruotsiksi)
| n k Perustiedot Wikidatassa: Sara Hildénin taidemuseo (Q5484996)ohje |
| --- | --- |
esiintymä kohteesta: taidemuseo, museo
valtio: Suomi
sijaitsee hallinnollisessa alueyksikössä: Tampere
sijainti: Särkänniemilähde?, Särkänniemi
katuosoite: Laiturikatu 13, Laiturikatu 13, 33230 Tampere
koordinaatit: 61°30′19″N 23°44′26″E﻿ / ﻿61.50514°N 23.74056°E﻿ / 61.50514; 23.74056

Näkymä yläkerran galleriatilasta. Museon alkuperäiseen sisustukseen kuului kokolattiamatto.
Veistospuisto Näsijärven rannalla
Liisa Tyrväinen

| Liisa Tyrväinen> Henkilötiedot |
| --- | --- |
Syntynyt: 28. helmikuuta 1963 (ikä 62) Varkaus
Kansalaisuus:  Suomi
Ammatti:  tutkimusprofessori
Koulutus ja ura
Tutkinnot:  Helsingin yliopisto (MMM 1988), Joensuun yliopisto MML 1995, MMT 1999)
Instituutti:  Luonnonvarakeskus
Tutkimusalue:  luonnon virkistyskäyttö ja luontomatkailu
Palkinnot:  SVR R I, Suomalainen Tiedeakatemia (jäsen 2023-)
Aiheesta muualla
Liisa Tyrväinen (luke.fi)
Liisa Helena Tyrväinen (s. 28. helmikuuta 1963, Varkaus) on suomalainen metsätieteilijä, joka on vuodesta 2015 ollut Luonnonvarakeskuksen (Luke) luonnon virkistyskäytön ja luontomatkailun tutkimusprofessori. Tätä ennen hän työskenteli Metsäntutkimuslaitoksen ja Lapin yliopisto luontomatkailun professorina vuosina 2005-2014.
Tyrväinen opiskeli metsätiedettä Helsingin yliopistossa ja valmistui maatalous- ja metsätieteen maisteriksi (1988) sekä edelleen Joensuun yliopistosta lisensiaatiksi (1995) ja tohtoriksi (1999). Hänen englanninkielinen väitöskirjansa (1999) tarkasteli kaupunkimetsän aineettomia hyötyjä ja oli otsikoitu Monetary valuation of urban forest amenities in Finland.
Tyrväisen saamiin tunnustuksiin lukeutuvat Suomen metsäyhdistyksen hopeinen mitali (2014), A. K. Cajanderin pronssimitali (2016), Suomen Valkoisen Ruusun ritarikunnan 1. luokan ritarin arvo (2018), Metsähallituksen kultainen mitali ja Suomalaisen Tiedeakatemian jäsenyys (2023).
Aiheesta muualla

Metsä vie stressin, luonto luo terveyttä (Yle podcast, 48 min, 16.2.2016) (areena.yle.fi)
Liisa Tyrväisen Google Scholar -profiili (englanniksi) (scholar.google.com)
Liisa Tyrväinen. Natural Resources Institute Finland (Luke), Dr. (For) (englanniksi) (researchgate.net)
| Auktoriteettitunnisteet  |
| --- | --- |
Kansainväliset:  ISNI  VIAF 
Kansalliset:  Suomi (KANTO)  Yhdysvallat  Korea 
Tieteilijät:  Google Scholar  ORCID 
Muut:  IdRef
How I Won the War

| How I Won the War Kari Peitsamo |
| --- | --- | --- |

Studioalbumin tiedot
 Julkaistu: 1994
 Formaatti: CD-levy
 Tyylilaji: Rock
 Levy-yhtiö: Pyramid
Kari Peitsamon muut julkaisut
| I'm Down 1994 | How I Won the War 1994 | Dr. Rockfinger & Outlaw Boys 1994 |
How I Won the War on Kari Peitsamon albumi vuodelta 1994.
Kappaleet

Like dreamers do – 3.28
Sunshine love – 1.54
God created jeans – 2.31
The wind – 2.31
Angry music for angry people – 2.16
I know where do UFOs come from – 2.10
Flower troops – 2.15
When a song opens a door – 1.27
A boy who dared to rock – 2.37
Please say no to whiskey – 2.47
Diamonds – 3.36
True joy – 1.10
A flower song – 1.47
I believe in love – 3.17
To be an artist – 1.44
Woman – 2.33
Eric Avery

Eric Avery (vas.) ja Perry Farrell, Jane's Addiction 2009.
Eric Avery (s. 25. huhtikuuta 1965) on yhdysvaltalainen muusikko. Parhaiten hänet tunnetaan Jane's Addictionin entisenä basistina ja perustajana. Nine Inch Nailsin Trent Reznor valitsi Averyn basistiksi yhtyeen kesällä 2013 alkaneelle kiertueelle, mutta pian kiertueen alkamisen jälkeen Avery erosi yhtyeestä.
Jane’s Addiction
|  Perry Farrell  Dave Navarro  Stephen Perkins  Chris Chaney >  Eric Avery  Martyn Lenoble  Duff McKagan  Dave Sitek  |
| --- | --- |
Studioalbumit:  Nothing’s Shocking (1988)  Ritual de lo Habitual (1990)  Strays (2003)  The Great Escape Artist (2011) 
Livealbumit ja kokoelmat:  Jane’s Addiction (1987)  Live and Rare (1991)  Kettle Whistle (1997)  Up from the Catacombs – The Best of Jane’s Addiction (2006)  A Cabinet of Curiosities (2009) 
Singlet:  Mountain Song (1988)  Had a Dad (1988)  Jane Says (1988)  Standing in the Shower... Thinking (1988)  Three Days (1990)  Stop! (1990)  Been Caught Stealing (1990)  Classic Girl (1991)  Ripple (1991)  So What (1997)  Just Because (2003)  True Nature(2003)  End to the Lies (2011)  Irresistible Force (Met the Immovable Object (2011)  Underground (2011) 
Muuta: Diskografia • Lollapalooza
| Auktoriteettitunnisteet  |
| --- | --- |
Kansainväliset:  ISNI  VIAF  WorldCat 
Kansalliset:  Yhdysvallat  Tšekki 
Taiteenala:  MusicBrainz 
Muut:  Europeana  SNAC 
Käännös suomeksi
Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista.
Turka

| Turka Турка |
| --- | --- |
 Turkan kaupunki (kuva vuodelta 2008).
 lippu:  vaakuna
 Turka
 Koordinaatit: 49.1556°N, 23.0290°E 
Valtio:  Ukraina
Alue:  Lvivin alue
Piiri:  Sambirin piiri
Kirjallinen maininta:  1431
Magdeburgin oikeudet:  1730
Väkiluku (2022)  ():  6 925 as.
 
 turka-mrada.gov.ua 
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Turka (ukr. Турка) on kaupunki Ukrainan Lvivin alueen Sambirin piirissä. Turka sijaitsee Dnestrin vesistöön kuuluvan Stryijoen varrella, maanteitse (Staryi Sambirin kautta) 135 kilometriä aluekeskus Lvivistä lounaaseen. Kaupungin kautta kulkee Lvivistä ja Užhorodiin johtava, Ukrainan lounaisosien vuoristossa mutkitteleva rautatieyhteykseys. Puolan raja sijaitsee linnuntietä noin 12 kilometrin etäisyydellä lounaassa.
Tammikuun keskilämpötila on −5,9 ja heinäkuun +16 celsiusastetta. Keskimääräinen vuosisademäärä on 810 millimetriä.
Ukrainan tilastokeskus arvioi kaupungin väkiluvuksi 6 925 (2022). Vuonna 2001 siellä oli 7 440 asukasta. Heistä kansallisuudeltaan ukrainalaisia oli 99,35 ja venäläisiä 0,46 prosenttia. Vuoden 1989 väestönlaskennassa kirjattiin 7 982 asukasta.
(Kesken)


Paikkakunnan historia alkaa muinaisesta, Venäjän-maantien varrella sijainneesta  Rusin aikakauden asutuksesta (800-luvulla jaa.). Paikkakunnan ensimmäinen kirjallinen maininta on vuodelta 1431. Magdeburgin kaupunginoikeudet se sai 1730.  Uudempi kaupungin asema myönnettiin vuonna 1939.
Turka on Ukrainan kesän 2020 aluehallintouudistuksen jälkeen kuulunut Sambirin piiriin; sitä ennen se oli Turkan piirin (1940-2020) hallintokeskus.
Kaupungin arkkitehtuurisesti ja kulttuurihistoriallisesti arvokkaisiin rakennuksiin lukeutuu useita kirkkoja 1400–1700-luvuilta.
Yleisnäkymä kaupunkiin.
Pyhän Nikolauksen kirkko
Toinen Pyhän Nikolauksen __ kirkko (1776).
kirkko.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Turka Wikimedia Commonsissa
Turkan kaupungin hromada (Турківська міська громада) (ukrainaksi) (gromada.info)
| Auktoriteettitunnisteet  |
| --- | --- |
Kansainväliset:  VIAF 
Kansalliset:  Israel  Yhdysvallat  Tšekki 
Muut:  IdRef
H’orostkiv

| H’orostkiv Хоростків |
| --- | --- |
 lippu:  vaakuna
 H’orostkiv
 Koordinaatit: 49.2112°N, 25.9227°E 
Valtio:  Ukraina
Alue:  Ternopilin alue
Piiri:  Tšortkivin piiri
Historiallinen maininta:  1564
Kaupungiksi:  1977
Väkiluku (2022)  ():  6 652
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
H’orostkiv (ukr. Хоростків) on kaupunki Ukrainan Ternopilin alueen Tšortkivin piirissä. H’orostkiv sijaitsee Dnestrin vesistöön kuuluvan Tainajoen varrella, maanteitse noin 62 kilometriä aluekeskus Ternopilistä kaakkoon. Valtatie M19, joka on osa eurooppatietä E 85, kulkee kahdeksan kilometriä kaupungin länsipuolelta. Kaupungissa on rautatieasema.
Tammikuun keskilämpötila on −5,5 ja heinäkuun +18 celsiusastetta. Keskimääräinen vuosisademäärä on 560 millimetriä.
Ukrainan tilastokeskus arvioi kaupungin väkiluvuksi 6 652 (2022). Vuonna 2001 siellä oli 7 304 asukasta, joista etnisesti ukrainalaisia oli 98,70 prosenttia, venäläisiä 0,78 % ja puolalaisia 0,22 %. Vuoden 1989 väestönlaskennassa kirjattiin 8 811 asukasta.
Paikkakunta mainitaan historiallisissa dokumenteissa ensimmäisen kerran vuonna 1564. Kaupungiksi H’orostkiv nimettiin vuonna 1977.
Ukrainan kesän 2020 aluehallintouudistuksen jälkeen H’orostkiv on kuulunut Tšortkivin piiriin; sitä ennen se oli Husjatynin piiriin kuulunut kaupunki.
Kirkko H’orostkivissä.
Pyhän Mikaelin kirkko (katolinen kirkko).
Pyhän Mikaelin kappeli.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta H’orostkiv Wikimedia Commonsissa
H’orostkivin hromada (ukrainaksi) (gov.ua)
| Auktoriteettitunnisteet  |
| --- | --- |
Kansainväliset:  VIAF 
Kansalliset:  Israel  Yhdysvallat
Mospyne

| Mospyne (Моспине) |
| --- | --- |

Valtio:  Ukraina
Alue:  Donetskin alue
Piiri:  Donetskin piiri
Perustettu:  1800
Kaupungiksi:  1938
Pinta-ala  ():  
 – Kokonaispinta-ala:  13,93 km²
Väkiluku (2022):  10 471
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Mospyne (ukr. Моспине; vuoteen 1938 saakka Mah’orivka) on kaupunki Donetskin alueen Donetskin piirissä Itä-Ukrainassa.
Ukrainan tilastokeskus arvioi kaupungin väkiluvuksi 10 471 asukasta (2022). Vuonna 2001 asukkaita oli 11 736.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Mospyne Wikimedia Commonsissa
| --- | --- |
Auktoriteettitunnisteet :  Encyclopedia of Modern Ukraine
FC Barcelona

Futbol Club Barcelona (lausutaan katalaaniksi: [fubˈbɔɫ ˈkɫub bərsəˈɫonə]  kuuntele ääntäminen (ohje)) on vuonna 1899 perustettu barcelonalainen jalkapalloseura. Se pelaa Espanjan korkeimmalla sarjatasolla Primera Divisiónissa.
Seura tunnetaan lempinimillä Barça ja Blaugrana (suom. sinipuna). Sen tunnuslause on ”Més que un club” (suom. enemmän kuin seura). Seuran hymni ja kannatuslaulu on nimeltään Cant del Barça.
FC Barcelona oli vuonna 2023 Forbesin listauksessa maailman 18. arvokkain urheiluseura 5,508 miljardin dollarin arvolla.
Seura ei ole yritys vaan yhdistys, joten sillä ei ole omistajia. Yhdistyksen yli 144 000 jäsentä (kat. soci) käyttävät yhdistyksessä päätösvaltaa.
Seuran verivihollinen on Real Madrid. Joukkueiden välistä ottelua kutsutaan nimellä El Clásico.
Seuran historia > Alkuvuodet, sisällissota ja Francon aika (1899–1988)

Sveitsiläinen liikemies Hans ”Joan” Gamper laittoi kesällä 1899 katalonialaiseen urheilulehteen ilmoituksen aikeistaan perustaa jalkapalloseuran Barcelonaan. Gamper oli jalkapallointoilija ja oli aikanaan itsekin pelannut Zürichissa. Gamperia ei huolettanut seuran perustamisessa edes se, että jalkapallo oli lajina tuohon aikaan lähes tuntematonta Barcelonassa. Niinpä Futbol Club Barcelona perustettiin 28. marraskuuta 1899.
Vuosien 1901–1903 aikana Gamper viimeisteli yhteensä 103 maalia Barcelonalle, toimiessaan samalla seuran valmentajana.
Espanjan sisällissodan jälkeen FC Barcelonasta alkoi muodostua yhtäältä katalonialaisen nationalismin, toisaalta tappiolle jääneen tasavaltalaisuuden urheilullinen symboli. Tähän vaikutti myös se, että diktaattori Franco otti ”verivihollisen” Real Madridin propagandavälineekseen, yrittäessään nostaa eristyksiin joutunutta maata takaisin parrasvaloihin. Tämän vaikutus näkyi kaikkialla: muun muassa tuomareiden suorituksissa ja katalonialaisjoukkueen mahdollisuuksissa pelaajasiirtohin. Tärkeänä osana myyttien rakentumista oli myös seuran silloisen presidentin Josep Sunyolin kuolema sisällissodan aikana. Ymmärrettävästi tämän kaiken vaikutukset näkyvät vielä tänäkin päivänä: Real Madrid on edelleen pääkaupungin joukkue ja poliittinen voima, jonka piikkinä lihassa on katalonialaisuuden symboli FC Barcelona. Näiden kahden joukkueen välisiä otteluita kutsutaan nimellä El Clásico. Barcelona ja Real Madrid kohtasivat ensimmäisen kerran vuonna 1905 ja Barcelona voitti ottelun 5–2.
Barcelonan ensimmäisenä ”dynastiana” pidetään vuosien 1950–1961 joukkuetta. László Kubalan johdolla seura voitti Espanjan pääsarjamestaruuden vuosina 1952, 1953, 1959 ja 1960. Maansa cupin se voitti vuosina 1951, 1952, 1953, 1959 ja 1960. Copa Latinan Barcelona saavutti 1952. Joukkueen muita nimipelaajia olivat tuolloin Estanislao Basora, César Rodríguez Álvarez, Tomás Moreno ja Eduardo Manchón. Keväällä 1961 katalonialaisseura pelasi Euroopan cupin finaalissa, mutta hävisi Benficalle.
Seuraavan huippukauden seura koki Johan Cruijffin pelatessa joukkueessa 1973–1978. Alankomaalaisen ohella Barçan paitaa kantoivat Carles Rexach, Juan Manuel Asensi, Hugo Sotil ja Marcial. Joukkue vei liigan 1974 ja cupin 1978.
Seuran historia > Núñezin aika (1978–2000)

Vuonna 1978 Josep Lluís Núñezista tuli seuran ensimmäinen vaaleilla valittu toimitusjorio]] ja heitä kutsuttiin ”Dream Teamiksi” eli unelmajoukkueeksi. Liigan joukkue voitti peräjälkeen 1991–1994. Euroopan cupin voittanutta vuoden 1992 yhdistelmää on sanottu sen historian parhaaksi. Kataloniassa Dream Team -joukkueen menestysaika päättyi käytännössä Mestarien liigan loppuotteluun 1994, jolloin AC Milan voitti barcelonalaiset 4–0.
Vuonna 1996 Cruijff siirtyi syrjään, ja joukkueen valmentajaksi tuli kokenut Bobby Robson, jonka kohtalaisen menestyksekäs pesti kesti vain vuoden. Robsonin jälkeen valmentajaksi tuli alankomaalainen Louis van Gaal, jonka kaudella joukkue voitti kaksi peräkkäistä liigamestaruutta. Van Gaalin suurin ongelma Barcelonassa lienee ollut vähäinen suosio kannattajien joukossa. Van Gaal osti aluksi Ronaldon paikkaamiseksi kaudeksi 1997–1998 Rivaldon ja Sonny Andersonin. Rivaldo viimeisteli ensimmäisellä kaudellaan 19 maalia. Anderson viimeisteli 11 maalia. Näiden lisäksi Luis Enrique viimeisteli 18 maalia. Barcelona voitti lopulta kauden 1997–1998 yhdeksän pisteen erolla ennen Athletic Bilbaota.
Van Gaalin miehistö täydensi menestystään voittamalla myös Espanjan Cupin. Tuplamestaruus oli seuran ensimmäinen 1950-luvun jälkeen.
Seuran historia > Uusi vuosituhat (2000–2008)

Vuonna 2000 Núñez ja Van Gaal jättivät seuran yhdessä seuran varakapteenin, Luís Figon, kanssa. Figo siirtyi seuran pahimman kilpailijan, Real Madridin, riveihin.
Joan Laporta valittiin seuran toimitusjohtajaksi vuonna 2003 ja valmentajaksi palkattiin entinen Milan-tähti, alankomaalainen Frank Rijkaard. Vuodesta 2003 joukkueessa pelannut Ronaldinho valittiin vuosina 2004 ja 2005 Fifan vuoden pelaajaksi. Muita maineikkaita pelaajia olivat muiden muassa Deco, Carles Puyol, Samuel Eto'o, Xavi, Lionel Messi ja vuonna 2007 joukkueeseen pestattu Thierry Henry. Liigan joukkue on voitti vuosina 2005 ja 2006. Joukkue voitti 17. toukokuuta 2006 myös Mestarien liigan loppuottelun Arsenalia vastaan. Valmentaja Rijkaard pääsi voiton myötä niiden harvojen joukkoon, jotka ovat voittaneet Mestarien liigan sekä pelaajana että valmentajana.
Seuran historia > Guardiolan aika (2008–2012)

Frank Rijkaard lähti Barcelonasta kesällä 2008 kahden pokaalittoman kauden jälkeen, ja uudeksi valmentajaksi pestattiin seuran entinen pelaaja Josep ”Pep” Guardiola. Barcelona pelasi Guardiolan kausien ajan käyttäen Tiki-taka-pelityyliä. Lisäksi joukkueen pallonhallinta oli merkittävää Guardiolan ajanjaksolla; sarjakaudella 2011–2012 se oli yli 72 prosenttia.
Guardiolan johdolla Barcelona voitti kaudella 2008–2009 ensimmäisenä espanjalaisseurana triplan eli ansaitsi samalla kaudella sekä Espanjan mestaruuden että cupin ja Mestarien liigan voitot.
Mestarien liigan loppuottelussa Barcelona voitti Manchester Unitedin maalein 2–0 sekä maaliskuussa otti historian suurimman vierasvoiton Real Madridista lukemin 6–2. Joukkueen hyökkäyslinja, Messi, Eto'o ja Henry, teki kaudella satakunta maalia ja joukkueen viimeistelyvoima oli muutenkin miltei historiallisen suuri. Hyökkääjien lisäksi joukkuetta siivittivät menestykseen keskikenttäpelaajat Xavi ja Andrés Iniesta sekä puolustajat Carles Puyol ja Daniel Alves. Vuonna 2011 seura voitti neljännen kerran Mestarien liigan lyöden loppuottelussa Manchester Unitedin 3–1. Vuodesta 1986 Unitedia luotsannut manageri Sir Alex Ferguson katsoi, että Barcelonaa parempaa joukkuetta ei ole vielä tullut häntä vastaan. 27. huhtikuuta 2012 Guardiola ilmoitti jättävänsä Barcelonan kauden 2011–2012 jälkeen.
Saavutukset > Kansainväliset kilpailut

Euroopan cupin ja Mestarien liigan mestaruudet, 5:
1991–1992, 2005–2006, 2008–2009, 2010–2011, 2014–2015
Messucupin mestaruudet, 3:
1955–1958, 1958–1960, 1965–1966
Cup-voittajien cupin mestaruudet, 4:
1978–1979, 1981–1982, 1988–1989, 1996–1997
UEFA Super Cupin mestaruudet, 5:
1992, 1997, 2009, 2011, 2015
Seurajoukkueiden maailmanmestaruus, 3:
2009, 2011, 2015
Copa latinan mestaruudet, 2:
1948–1949, 1950–1951
Saavutukset > Kansalliset kilpailut

Espanjan pääsarjan mestaruudet, 27:
1928–1929, 1944–1945, 1947–1948, 1948–1949, 1951–1952, 1952–1953, 1958–1959, 1959–1960, 1973–1974, 1984–1985, 1990–1991, 1991–1992, 1992–1993, 1993–1994, 1997–1998, 1998–1999, 2004–2005, 2005–2006, 2008–2009, 2009–2010, 2010–2011, 2012–2013, 2014–2015, 2015–2016, 2017–2018, 2018–2019, 2022–2023
Espanjan cupin mestaruudet, 31:
1909–1910, 1911–1912, 1912–1913, 1919–1920, 1921–1922, 1924–1925, 1925–1926, 1927–1928, 1941–1942, 1950–1951, 1951–1952, 1952–1953, 1956–1957, 1958–1959, 1962–1963, 1967–1968, 1970–1971, 1977–1978, 1980–1981, 1982–1983, 1987–1988, 1989–1990, 1996–1997, 1997–1998, 2008–2009, 2011–2012, 2014–2015, 2015–2016, 2016–2017, 2017–2018, 2020–2021
Eva Duarte cupin mestaruudet, 2:
1948–1949, 1951–1952
Espanjan supercupin mestaruudet, 15:
1983, 1991, 1992, 1994, 1996, 2005, 2006, 2009, 2010, 2011, 2013, 2016, 2018, 2023, 2025
Espanjan liigacupin mestaruudet, 2:
1982–1983, 1985–1986
Saavutukset > Alueelliset kilpailut

Katalonian liigan mestaruus, 23:
1901–1902, 1902–1903, 1903–1904, 1904–1905, 1905–1906, 1906–1907, 1907–1908, 1908–1909, 1909–1910, 1910–1911, 1911–1912, 1912–1913, 1913–1914, 1914–1915, 1915–1916, 1916–1917, 1917–1918, 1918–1919, 1919–1920, 1920–1921, 1921–1922, 1922–1923, 1923–1924
Katalonian Cupin mestaruus, 7:
1991, 1993, 2000, 2004, 2005, 2007, 2013
Lliga Mediterrànian mestaruus, 1:
1937
Pyreneitten cupin mestaruus, 4:
1909–1910, 1910–1911, 1911–1912, 1912–1913
Pelaajat > Lainassa olevat pelaajat

Päivitetty 27. elokuuta 2024.
| Pelinumero | Pelaaja | Pelipaikka | Joukkue | Päättymispäivä |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| 12 |  Clément Lenglet | P |  Atlético Madrid | 30. kesäkuuta 2025 |
|  |  Oriol Romeu | KK |  Girona | 30. kesäkuuta 2025 |
|  |  Vitor Roque | H |  Betis | 30. kesäkuuta 2025 |
|  |  Pocho Román | H |  Cartagena | 30. kesäkuuta 2025 |
Valmentajat

| --- | --- |
 John Barrow (1917)   Jack Greenwell (1917–1924, 7/1931–7/1933)   Jesza Poszony (1924–12/1924)   Ralph Kirby (12/1924–2/1926)   Jack Dumby (2/1926–12/1926, 7/1933–7/1934)   Romà Forns (12/1926–3/1929)   James Bellamy (3/1929–7/1931)   Franz Platko (7/1934–7/1935, 6/1955–6/1956)   Patrick O'Connell (7/1935–3/1940)   Josep Planas (3/1940–7/1941)   Ramón Guzmán (7/1941–1/1942)   Joan Josep Nogués (1/1942–6/1944)   Josep Samitier (6/1944–7/1947)   Enrique Fernández (7/1947–5/1950)   Ramón Llorens (5/1950–6/1950)   Ferdinand Daučík (6/1950–7/1954)   Sandro Puppo (7/1954–6/1955)   Domingo Balmanya (6/1956–4/1958)   Helenio Herrera (4/1958–5/1960, 3/1980–5/1980, 11/1980–6/1981)   Enric Rabassa (5/1960–6/1960)   Ljubiša Broćić (6/1960–1/1961)   Enrique Orizaola (1/1961–6/1961)   Luis Miró (6/1961–11/1961)   László Kubala (11/1961–1/1963, 5/1980–11/1980)   Josep Gonzalvo (1/1963–7/1963)   César Rodríguez (7/1963–10/1964)   Vicente Sasot (10/1964–6/1965)   Roque Olsen (6/1965–6/1967)   Salvador Artigas (6/1967–10/1969)   Josep Seguer (10/1969–12/1969)   Vic Buckingham (12/1969–7/1971)   Rinus Michels (7/1971–5/1975, 5/1976–5/1978) :   Hennes Weisweiler (5/1975–4/1976)   Laureano Ruiz (4/1976–5/1976)   Lucien Muller (5/1978–4/1979)   Joaquim Rifé (4/1979–3/1980)   Udo Lattek (6/1981–3/1983)   José Luis Romero (3/1983)   César Luis Menotti (3/1983–6/1984)   Terry Venables (6/1984–9/1987)   Luis Aragonés (9/1987–5/1988)   Carles Rexach (5/1988, 5/1996, 4/2001–5/2002)   Johan Cruijff (5/1988–5/1996)   Bobby Robson (5/1996–6/1997)   Louis van Gaal (6/1997–5/2000, 5/2002–1/2003)   Llorenç Serra Ferrer (5/2000–4/2001)   Antonio de la Cruz (2/2003)   Radomir Antić (1/2003–6/2003)   Frank Rijkaard (6/2003–6/2008)   Josep Guardiola (6/2008–6/2012)   Tito Vilanova (6/2012–12/2012, 3/2013–7/2013)   Jordi Roura (12/2012–3/2013)   Gerardo Martino (7/2013–5/2014)   Luis Enrique (5/2014–6/2017)   Ernesto Valverde   (6/2017–1/2020)   Quique Setién   (1/2020–8/2020)   Ronald Koeman  (8/2020–10/2021)  Sergi Barjuan  (10/2021–11/2021)   Xavi  (11/2021–5/2024)   Hansi Flick  (5/2024–)