stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Pikkuveli

Pikkuveli voi tarkoittaa ainakin seuraavia:
pikkuveli, henkilöä itseään nuorempi veli
Pikkuveli, Tapani Baggen nuortenromaani vuodelta 2001
Pikkuveli, Oskari Sipolan ohjaama lyhytelokuva vuodelta 2009
”Pikkuveli”, Noitalinna huraa! -yhtyeen kappale, jonka on levyttänyt myös PMMP.
| --- | --- |
: Tämä on täsmennyssivu, joka luettelee monimerkityksisen käsitteen eri merkitykset tai useita eri henkilöitä. Artikkelisivuja, joiden nimessä tai tekstissä lukee ”Pikkuveli”, voi hakea sivunnimihaulla, laajalla sivunnimihaulla tai tekstihaulla.
Ioniselektiivinen elektrodi

Ioniselektiivinen elektrodi toimii galvaanisen kennon tavoin. Kyseessä on potentiometrinen menetelmä, jossa mitataan sähköparien (anodi ja katodi) välistä jännitettä.
Kalvotyypit

Ioniselektiivisellä elektrodilla on useita erilaisia kalvotyyppejä. Tässä artikkelissa määritellään kiinteät kalvot, lasielektrodi sekä nestekalvoelektrodi. Eri kalvotyypeillä voidaan määrittää eri ioneja, joten määritykseen käytettävä elektrodi valitaan analyysin mukaan.
Kalvotyypit > Kiinteät kalvot

Kiinteäkalvoisen ioniselektiivisen elektrodin vertailuelektrodin kalvo on kiinteää kiderakenteista materiaalia, joka koostuu liukenemattomasta epäorgaanisesta suolasta. Kiderakenteisella kalvolla on hyvä selektiivisyys, koska ainoastaan kiderakenteeseen liittymään kykenevät kationit tai anionit pääsevät läpäisemään kalvon.
Esimerkiksi LaF3-kiderakenteesta muodostettua kalvoa voidaan käyttää F- -ionien konsentraation mittaamiseen. Tilanteessa syntyy tasapainoreaktio
{\ce {LaF_3(s) <-> LaF_2^+(s){+}F^{-}(aq)}}
jonka tasapaino siirtyy F- -ionien konsentraation vaikutuksesta, jolloin mitattava elektrodien välinen jännite muuttuu ja F- -ionien konsentraatio voidaan päätellä mitatusta jännitteestä kalibraatiokäyrän avulla.
Kalvotyypit > Lasielektrodi

Lasielektrodi (glass electrode) on tehty muunnellusta lasikalvosta (silikaatti tai kalkogenidi). On olemassa kaksi lasityyppiä; silikaattimatriisi, joka perustuu piidioksidin molekyyliverkkoon, johon on lisätty muita metallioksideja, esimerkiksi Na, K, Li, Al, B, Ca, ja kalkogenidimatriisi, joka perustuu AsS:n, AsSe:n ja AsTe:n molekyyliverkkoon. Lasielektrodilla on hyvä selektiivisyys, mutta vain muutamille yksivarauksisille katodeille; useimmiten H+, Na+ ja Ag+. Kalkogenidilasilla on selektiivisyyttä myös kaksivarauksisille metalli-ioneille, kuten Pb2+ja Cd2+. Tunnetuin esimerkki tämän tyyppisistä elektrodeista on pH-elektrodi, joka on herkkä vetyioneille. Lasielektrodeilla on iso merkitys kemiallisten analyysien ja fysikokemiallisten tutkimusten instrumentoinnissa.
Kalvotyypit > Lasielektrodi > pH-elektrodi

Ph-elektrodi koostuu kahdesta päällekkäisestä lasiputkesta, joiden kärjessä on lasikalvo ja sisällä HCl-liuosta. Lasikalvoon syntyy jännitehyppäys, jonka suuruus riippuu vetyionien aktiivisuuserosta sisäliuoksen ja mitattavan liuoksen välillä. Koska sisäliuoksen pH on vakio, jännite lasikalvon yli on verrannollinen mitattavan liuoksen pH-arvoon . Lasikalvon ioninvaihto-ominaisuuden takia on mahdollista, että jotkut toiset ionit samanaikaisesti vuorovaikuttavat lasikalvon kanssa ja vääristävät lineaarista riippuvuutta mitatun elektrodipotentiaalin pH:ssa.
Esimerkkikaava Na+ liuoksen pH:n mittaamisesta pH-elektrodilla (Nikolski-Eisenman -yhtälö): 
 E=E^{0}+{RT \over F}\ln(a_{H^{+}}+k_{H^{+},\ Na^{+}}+a_{Na^{+}})
Kalvotyypit > Lasielektrodi > Lasielektrodin historia

Ensimmäiset tutkimukset lasielektrodeista toivat esiin erilaisissa laseissa erilaisia herkkyyksiä analyytin happamuuden muutoksiin, johtuen alkalimetalli-ionien vaikutuksista. Vuonna 1906 M. Cremer osoitti, että vastakkaisilla puolilla lasikalvoa olevien nesteiden välinen jännite on verrannollinen hapon konsentraatioon (vetyionien konsentraatio). Vuonna 1922 W. S. Hughes osoitti, että alkali-silikaatti -lasielektrodit ovat samantyyppisiä vetyelektrodien kanssa, mutta käänteisiä koskien H+ ionia.
Vuonna 1925 P. M. Tookey Kerridge kehitti ensimmäisen pH-elektrodin analysoimaan biokemiallisia näytteitä, kuten verinäytteitä. Hän kertoi tutkimuksen haasteena olleen muun muassa lasin korkea resistanssi (50 - 150 MΩ).  Tohtorintutkintonsa aikana Kerridge kehitti miniatyyri lasielektrodin. Hän maksimoi välineen pinta-alan lämpökäsittelemällä platinan platinakloridilla, ja näin mahdollistaen paljon suuremman jännitteen. Hänen suunnitelmansa on ollut edeltäjä monille nykyään käytettäville lasielektrodeille.
Kalvotyypit > Lasielektrodi > Käyttökohteet

Lasielektrodeita hyödynnetään ioni-konsentraatioiden mittaamiseen monessa paikassa, kuten esimerkiksi teollisten prosessien valvonnassa, ruuan ja kosmetiikan analyysissa, ympäristöindikaattorien mittaamisessa, mikrobiologiassa (esim. solukalvojen jännitteen mittaamisessa) sekä maaperän happamuuden mittaamisessa.
Kalvotyypit > Nestekalvoelektrodi

Nestekalvoelektrodi koostuu yleensä säiliöstä, jossa orgaaniseen liuottimeen on liuotettu molekyylejä, jotka pystyvät muodostamaan kompleksin tutkittavan ionin kanssa. Orgaaninen molekyyli voi olla ionofori (neutraali makrosyklinen ionikantaja) tai kationin/anioninen ioninvaihtaja.
Nestekalvoelektrodeja käytetään etenkin kaksiarvoisien kationien, kuten Ca2+-ionien määritykseen. Nestekalvoelektrodi koostuu kationinvaihtajasta, joka on fosforihapon alifaattinen diesteri  {\ce {(RO)_2PO_2H}}, jossa kukin R-ryhmä on alifaattinen hiilivetyketju, joka sisältää 8-16 hiiltä. Kationinvaihtaja liuotetaan orgaaniseen liuottimeen ja pidetään huokoisessa nestesäiliössä analyyttiliuoksen ja sisäisen vertailukalsiumkloridiliuoksen välissä. Ioninvaihtimen fosfaattiryhmällä on vahva affiniteetti Ca2+-ioniin, jolloin muodostuu kompleksiyhdiste, joka näkyy alla olevassa kuvassa. Kompleksinmuodostusreaktio muuttaa elektrodien välistä jännitettä, ja on verrannollinen Ca2+ ionikonsentraatioon liuoksessa. Nestesäiliötä käyttävä elektrodi voidaan säilyttää laimeassa analyyttiliuoksessa, eikä se tarvitse lisäkäsittelyä ennen käyttöä.
Kalvotyypit > Nestekalvoelektrodi > Polymeerikalvoelektrodi

Vaihtoehtona nestemäisille kalvoelektrodeille on käyttää polymeerikalvoa, kuten polyvinyylikloridia (PVC), joka on kyllästetty orgaanisilla ioninvaihtajilla tai ioniforeilla. Näiden elektrodien vaste on erittäin selektiivinen ja ne ovat korvanneet monet nestekalvoelektrodit. Polymeerielektrodeja käytetään määrittämään ioneja, kuten K+, Ca2+, Cl- ja NO3-. PVC-kalvolla varustetun elektrodin käyttöikä on verrannollinen sen vesiliuoksille altistumiseen. Tästä syystä nämä elektrodit on parasta säilyttää peittämällä kalvo korkilla, joka sisältää pienen määrän kostutettua sideharsoa kostean ympäristön ylläpitämiseksi. Ennen mittausta elektrodi on vakautettava liuottamalla sitä analyyttiliuoksessa 30–60 minuuttia.
Ph-elektrodi
Plátanos (Réthymno)

| Plátanos Πλάτανος |
| --- | --- |
 Plátanoksen kylä.
 Plátanos
 Koordinaatit: 35°9′6″N, 24°45′57″E 
Valtio:  Kreikka
Hajautetun hallinnon alue:  Kreeta
Alue:  Kreeta
Alueyksikkö:  Réthymno
Kunta:  Amári
Hallinto:  
 – Asutustyyppi:  kylä
 – Kallikrates-koodi:  7303021201
Korkeus:  580 m
Väkiluku (2011):  501
Aikavyöhyke:  UTC+2
 – Kesäaika:  UTC+3
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Plátanos (kreik. Πλάτανος) on Kreikan kylä, joka sijaitsee Kreetan saarella. Se kuuluu hallinnollisesti Amárin kuntaan, Réthymnon alueyksikköön ja Kreetan alueeseen. Kylän väkiluku on 501 (vuonna 2011).
Plátanoksen kylä sijaitsee Ída- eli Psiloreítis-vuoren eteläpuolella noin 55 kilometriä kaakkoon Réthymnon kaupungista. Se on rakennettu noin 580 metrin korkeuteen merenpinnasta laskettuna. Kylän nimi, suomeksi ”Plataani”, tulee sen keskustassa olevasta suuresta plataanipuusta. Plátanos muodostaa oman kyläyhdyskuntansa (Τοπική Κοινότητα Πλατάνου, Topikí Koinótita Platánou).
Aiemmin kylä kuului Kourítesin kuntaan ja vuodesta 2011 lähtien Amárin kunnan Kourítesin kunnallisyksikköön.
Pikku Suottaväärä

| Pikku Suottaväärä |
| --- | --- |
Valtiot:  Suomi
Maakunnat:  Etelä-Pohjanmaa
Kunnat:  Soini
Koordinaatit:  62°53′16″N, 24°26′25″E
Vesistöalue ja valuma-alueen tietoja
Päävesistöalue:  Kymijoen vesistö (14)
Valuma-alue:  Vankajoen va (14.67)
Laskujoki:  suo-oja 
Järvinumero:  14.674.1.040
Mittaustietoja
Pinnankorkeus:  184,2 m  
Pituus:  220 m  
Leveys:  70 m  
Rantaviiva:  0,49 km  
Pinta-ala:  1,087 ha  
Saaria:  ei saaria 
 fiPikku Suottaväärä 
Pikku Suottaväärä  on Etelä-Pohjanmaalla Soinissa  Limaperän lähellä sijaitseva lampi.
Maantietoa

Lampi on 220 metriä pitkä, 70 metriä leveä, ja sen pinta-ala on 1,1 hehtaaria. Lammella ei ole kartan mukaan saaria.  Sen rantaviivan pituus on 500 metriä.
Vesistösuhteet

Lampi sijaitsee Kymijoen vesistössä (vesistöaluetunnus 14) Saarijärven reitin valuma-alueen (14.6) Vahankajoen valuma-alueella (14.67), jonka Mustapuron valuma-alueeseen (14.674) se kuuluu. Lammen vedenpinnan korkeus on 184,2 metriä mpy.
Jari Isometsä

| Mitalit | Mitalit | Mitalit |  |
| --- | --- | --- | --- |
|  Jari Isometsä vuonna 1997. |  Jari Isometsä vuonna 1997. |  Jari Isometsä vuonna 1997. |  |
Maa:   Suomi
Miesten maastohiihto
|  Olympialaiset  |  Olympialaiset  |  Olympialaiset  |  |
|  Pronssia | Albertville 1992 | 4×10 km viesti |  |
|  Pronssia | Lillehammer 1994 | 4×10 km viesti |  |
|  Pronssia | Nagano 1998 | 4×10 km viesti |  |
| MM-kilpailut  | MM-kilpailut  | MM-kilpailut  |  |
|  Hopeaa | Thunder Bay 1995 | 4x10 km viesti |  |
|  Hopeaa | Trondheim 1997 | 4x10 km viesti |  |
|  Pronssia | Val di Fiemme 1991 | 4x10 km viesti |  |
|  Pronssia | Thunder Bay 1995 | takaa-ajo |  |
Jari Olavi Isometsä (s. 11. syyskuuta 1968 Alatornio) on suomalainen maastohiihtäjä ja moninkertainen arvokisamitalisti.
Urheilu-ura

Jari Isometsä nousi hiihdon kansainväliselle huipulle Albertvillen talviolympialaisissa 1992 voittamalla viestipronssia. Hän tuli tutuksi erityisesti kovasta irtiottokyvystään ja siksi hiihtikin ankkuriosuuden arvokisaviesteissä. Henkilökohtaisilla matkoilla Isometsän paras sijoitus oli Thunder Bayn MM-hiihdoissa 1995 saavuttama takaa-ajon pronssimitali. Isometsä edusti seuratasolla Alatornion Pirkkoja. Hänen valmentajanaan toimi Harri Kirvesniemi. Kirvesniemen lailla myös Isometsä oli hyvä juoksija. Juniorivuosinaan Isometsä juoksi 800 metriä aikaan 1.56.
Urheilu-ura > Saavutuksia

Takaa-ajon pronssimitali ja viestihopea vuoden 1995 hiihdon MM-kisoista
Viestihopea vuoden 1997 hiihdon MM-kisoista
Viestipronssi Albertvillen talviolympialaisista 1992
Viestipronssi Lillehammerin talviolympialaisista 1994
Viestipronssi Naganon talviolympialaisista 1998
Viestipronssi hiihdon MM-kilpailuista 1991
Henkilökohtaisia SM-mitaleita 36 vuosina 1988–2006: seitsemän kultaa, 18 hopeaa ja 11 pronssia
Viestissä 6 SM-kultaa, 5 SM-hopeaa ja 3 SM-pronssia
Neljä maailmancup-osakilpailun voittoa
Urheilu-ura > Doping-skandaali

Vuonna 2001 Isometsä oli osallisena Lahden vuoden 2001 hiihdon MM-kisojen dopingskandaalissa. Hän oli ensimmäinen kaikkiaan kuudesta kärähtäneestä hiihtäjästä. Isometsä yritti aluksi suojella muita ottamalla syyn kokonaan omille niskoilleen. Isometsä sai kahden vuoden kilpailukiellon ja menetti Lahdessa voittamansa takaa-ajon hopeamitalin. Hän oli kilpailukiellossa 22. helmikuuta 2001 – 21. helmikuuta 2003. Jari Isometsä on kirjoittanut yhdessä Jari Porttilan kanssa kirjan Karpaasin käry taustoista,  jotka johtivat Lahden dopingskandaaliin. Jari Isometsä on toistuvasti kieltänyt dopingin käytön ja on ollut yhtenä asianosaisena doping-oikeudenkäynnissä. Kesäkuun 8. päivä 2011 lääkäri Pekka Koponen (k. 2011) ilmoitti tosin toimittaneensa Jari Isometsälle EPO-hormonia, joka kuuluu kiellettyihin doping-aineisiin. Koponen väitti 8. kesäkuuta 2011 Nelosen uutisissa, että Jari Isometsä valehteli edellisenä päivänä oikeudessa dopingin käytöstään. Vuonna 2013 Helsingin käräjäoikeus tuomitsi Jari Isometsän yhdessä Harri Kirvesniemen ja Janne Immosen kanssa perättömästä lausumasta puolen vuoden ehdolliseen vankeuteen . Tuomion mukaan Isometsä oli käyttänyt hiihtourallaan dopingia (mm. EPOa) ja valehdellut siitä aiemmassa oikeudenkäynnissä. Isometsä ja Kirvesniemi kiistivät syytökset, mutta Immonen myönsi käyttäneensä niin EPOa kuin kasvuhormoniakin. Todistajina kuultiin mm. lääkäri Koposta ja entistä valmentajaa Kari-Pekka Kyröä.
Urheilu-ura > Kilpailu-uran loppu

Isometsä jatkoi uraansa Suomen maajoukkueessa vuodesta 2003 alkaen. Maailmancupin kilpailuihin hän palasi Salpausselän kisoissa. Kun Suomen olympiakomitea ei hyväksynyt Isometsää vuoden 2006 talviolympialaisiin Torinoon, hän ilmoitti lopettavansa kilpahiihtouransa. Isometsä osallistui Kontiolahden SM-hiihtojen viestiin maaliskuussa 2009, jolloin hän hiihti SM-viestissä Alatornion Pirkkojen viestijoukkueessa toisen osuuden nostaen joukkueensa osuudellaan sijalta 13 sijalle 4.
Yksityiselämä

Isometsä on naimisissa Johanna Isometsän (o.s. Björn) kanssa. Heillä on kaksi lasta: Eetu Isometsä ja Aada Isometsä. Isometsä pyrki vuoden 2007 eduskuntavaaleissa Keskustan ehdokkaana eduskuntaan Uudenmaan vaalipiiristä. FC Honka palkkasi Isometsän myyntipäälliköksi kesäkuussa 2009. Hän toimi Meri-Teijo Golf oy:n toimitusjohtajana vuosina 2011–2013. Työsuhteen päättymiseen johtaneita syitä ei kerrottu julkisuudessa. Tammikuusta 2014 toukokuuhun 2015 Isometsä toimi Forssan Pilvenmäen raviradan toiminnanjohtajana.. Isometsä aloitti syyskuussa 2015 Ekovilla Oy:n Etelä-Suomen aluepäällikkönä.
Isometsästä ilmestyi Soili Pohjolaisen kirjoittama, WSOY:n kustantama elämäkertakirja Isomettän poika lokakuussa 2021.
Aiheesta muualla

Jari Isometsä Hiihtoliiton sivulla (Arkistoitu – Internet Archive)
Jari Isometsä Kansainvälinen hiihtoliitto (FIS). (englanniksi)
Jari Isometsä Tilastopaja (vaatii kirjautumisen, maksullinen palvelu).
YLEn Elävä arkisto – Jari Isometsä
Jari Isometsä Alatornion Pirkkojen sivulla (Arkistoitu – Internet Archive)
Lääkäri kertoi Jari Isometsän valehdelleen
Philipsburg (Sint Maarten)

| Philipsburg |
| --- | --- |

Valtio:  Alankomaat
Autonominen alue:  Sint Maarten
Perustettu:  1768
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Philipsburg on Sint Maartenin pääkaupunki.
Philipsburgista tuli Sint Maartenin pääkaupunki vuonna 1768. Se tunnetaan laajalti siirtomaa-aikaisesta arkkitehtuuristaan. Philipsburg perustettiin Alankomaiden kauppapaikkana ja sen linnoitukset muistuttavat kaupungin aiemmasta strategisesta tärkeydestä.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Philipsburg (Sint Maarten) Wikimedia Commonsissa
Phillip Alford

| Phillip Alford |
| --- | --- |
 Phillip Alford Kuin surmaisi satakielen (1962) trailerissa.
Henkilötiedot
Syntynyt: 11. syyskuuta 1948 (ikä 76) Gadsden, Alabama
Kansalaisuus:  Yhdysvallat
Ammatti:  näyttelijä
Aiheesta muualla
IMDb 
Phillip Alford (s. 11. syyskuuta 1948) on yhdysvaltalainen näyttelijä, joka esiintyi Jem Finchin roolissa vuoden 1962 elokuvassa Kuin surmaisi satakielen. Alford syntyi Gadsdenissa, Alabamassa.
Kuin surmaisi satakielen -elokuvan jälkeen Alford näytteli vielä muutamissa elokuvissa ja televisiotuotannoissa, kuten sotaelokuvassa Kunnian laakso (1965), mutta 22-vuotiaana hän vetäytyi Hollywoodista ja pestautui isänsä rakennusyritykseen. Hän on sen jälkeen pysytellyt poissa parrasvaloista.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Phillip Alford Wikimedia Commonsissa
Phillip Alford Internet Movie Databasessa. (englanniksi)
Jessy Eckerman

| Jessy Eckerman> Henkilötiedot |
| --- | --- |
Koko nimi:  Jessica Eckerman
Syntynyt: 27. huhtikuuta 1979 (ikä 45)
Kansalaisuus:   suomalainen  ahvenanmaalainen (kotiseutuoikeus)
Poliitikko
Puolue:  Ahvenanmaan sosiaalidemokraatit
Entiset puolueet:  Sitoutumaton kokoomus
Asema:  maakuntapäivien jäsen (2019–) kaupunginvaltuutettu (2016–)
Kotipaikka:  Maarianhamina
Jessica ”Jessy” Eckerman (s. 27. huhtikuuta 1979) on ahvenanmaalainen poliitikko sosiaalidemokraattisesta puolueesta. Hän on toiminut Ahvenanmaan maakuntapäivien jäsenenä marraskuusta 2019.
Poliittinen ura

Eckerman on maakuntapäivien laki- ja kulttuurivaliokunnan jäsen. Hän on myös Itämeren parlamentaarikkokonferenssin Ahvenanmaan valtuuskunnan jäsen ja varapuheenjohtaja. Hän on toiminut poliittisella urallaan myös Maarianhaminan kaupunginvaltuuston jäsenenä vuodesta 2016 ja varajäsenenä vuosina 2011–2015. Eckerman oli kaudella 2016–2019 kaupungin infrastruktuurilautakunnan puheenjohtaja.
Eckerman liittyi Ahvenanmaan sosiaalidemokraattiseen puolueeseen vuonna 2015. Aiemmin hän oli ollut sitoutumattoman kokoomuksen jäsen ja varapuheenjohtaja. Hän oli eduskuntavaaleissa 2019 sosiaalidemokraattien ainoa ehdokas Ahvenanmaan maakunnan vaalipiirissä. Eckerman sai 8,2 prosenttia vaalipiirin äänistä.
Yksityiselämä

Eckerman on ammatiltaan nuoriso-ohjaaja. Hän aloitti työt Maarianhaminan kaupungin palveluksessa vuonna 2000. Hän asuu Maarianhaminassa ja on kotoisin Eckeröstä. Eckermanilla on kaksi poikaa.
Aiheesta muualla

/ Jessy Eckerman Facebookissa
Rundt, Jan: Att vara ung vänsterkvinna på Åland kräver skinn på näsan Ny Tid.  13.9.2019. (ruotsiksi)
Jemenin maantiede

Jemenin kartta
Jemen sijaitsee Arabian niemimaan eteläkärjessä rajautuen pohjoisessa Saudi-Arabiaan ja koillisessa Omaniin. Jemenin pinta-ala on yhteensä 527 968 neliökilometriä, johon lukeutuu useita saaria ja saariryhmiä, kuten Punaisessameressä sijaitsevat Hanish-saaret, Kamaran ja Perim, sekä Intian valtameressä sijaitseva Sokotran saariryhmä. Jemenillä on 1 906 kilometriä rantaviivaa Arabianmerelle, Adeninlahdelle sekä Punaisellemerelle. Bab el Mandeb, joka rajaa Jemenin lounaisosaa, on strategisesti merkittävä vesitie ja yksi maailman vilkkaimmin liikennöidyistä laivareiteistä.
Pinnanmuodot

Jemenin vuoristoista sisämaata ympäröivät kapeat rantakaistaleet maan länsi-, etelä- ja itäosissa, ja ylänkömäinen aavikko pohjoisessa Saudi-Arabian vastaisella rajalla. Tihamah on yli 400 kilometriä Punaisen meren rannalla kulkeva rantakaistale, jossa harjoitetaan kalastusta, kauppaa ja keitailla viljelyä. Maan sisäosan vuoret vaihtelevat korkeudeltaan muutamasta sadasta metristä yli kolmeen kilometriin. Vuoret voidaan jakaa läntiseen ja keskiseen ylänköön. Läntisen ylängön huiput kohoavat yli kolmeen kilometriin keskisen ylängön ollessa enemmänkin tasankoa, jonka korkeus vaihtelee 2 000-3 200 metrin välillä. Maan korkein huippu on 3 760 metrin korkuinen Jabal an Nabi Shu'ayb. Ylänköalueiden seassa kulkee wadeja, eli jokilaaksoja, jotka ovat lämpiminä kesäkuukausina kuivia. Maassa ei ole pysyviä jokia.
Ilmasto

Lämpötilat ovat Jemenissä yleensä varsin korkeita, varsinkin maan rannikkoalueilla. Sademäärä on yleensä vähäistä, mutta vaihtelee eri korkeuksissa. Maan ylängöillä on leuto ja sateinen kesä keskilämpötilan ollessa keskimäärin 21 °C. Talvet ovat alueella koleita ja kohtuullisen kuivia, ja lämpötila käy satunnaisesti neljän asteen alapuolella. Maan länsirannikolla sijaitseva Tihamahin rantakaistale kuuluu tropiikkiin lämpötilojen kohotessa ajoittain yli 54 °C ja kosteuden vaihdellessa 50-70 % välillä. Sade tulee alueelle epäsäännöllisinä kaatosateina ja vuoden keskimääräinen sademäärä on noin 130 millimetriä. Adenin keskilämpötila on tammikuussa 25 °C ja kesäkuussa 32 °C. Vuosittainen sademäärä on 127 millimetriä. Etelä-Jemenin korkeimmissa vuoristoissa sataa noin 520–760 millimetriä vuosittain, kun taas Pohjois- ja Itä-Jemenissä voi olla jopa vuosien pituisia sateettomia kausia. Jemenin itäosa on kuivaa ja lämmintä aluetta.
Luonto

Jemenissä kasvaa paljon pikkukasveja. Sateiden jälkeen Rub al-Khalin aavikko kukkii, kun kaktukset ja akaasiat sekä erilaiset tyräkit puhkeavat kukkaan. Valkoinen kriinumi Crinum yemense herättää huomiota, mutta näyttävin on aavikkoruusuksi kutsuttu adenium (Adenium obesum). Puut ovat harvinaisia Pohjois-Jemenissä, sillä niitä on hakattu paljon polttopuiksi.
Jemenissä tavataan monia eläimiä, kuten aavikkoilves, juovahyeena, ketut, jänikset, piikkisiat, mangustit, varaanit, agamat, hyppymyyrät ja kameleontit. Vaippapaviaanit ja kalliotamaanit ovat alarinteillä yleisiä, mutta gasellit ovat vähentynet metsästyksen takia ja eteläarabianleopardeja elää vain syrjäseuduilla.
Ekoturismin kannalta Jemenin päänähtävyys on sen monipuolinen linnusto, joka on erityisen runsas kevään ja syksyn muuttokausien aikaan, kun suuret petolinnut muuttavat Jemenin yli Afrikkaan. Alueella käy myös lajeja, jotka kulkevat Punaisenmeren ranta-alueen kautta Afrikasta Eurooppaan. Lintuja on myös paljon alueilla, joissa on vettä suurimman osan vuodesta.
Hallinnollinen jako

Jemen on jaettu 22 maakuntaan (muhafazat). Maakunnat jaetaan edelleen yhteensä 333 piirikuntaan.
| --- | --- |
 Aden  Amran  Abyan  Al Dali  Al Bayda  Al Hudaydah  Al Jawf  Al Mahrah  Al Mahwit  Amanat al Asimah  Dhamar :   Hadramaut  Hajjah  Ibb  Lahij  Ma'rib  Raymah  Sa'dah  Sanaa  Shabwah  Ta'izz  Sokotra
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Jemenin maantiede Wikimedia Commonsissa
Jemenin pinnanmuotoja kuvaava kartta
Puuksi kasvava sokotrantraakkipuu (Dracaena cinnabari) Sokotran saarella.
Jemenin maakunnat numeroituina
Pláti (Kálymnos)

Plátin saaren rantaa.
| --- | --- |
Sijainti:  36°56′32″N, 27°05′39″E, Kálymnos Kálymnos, Etelä-Egean saaret Kreikka
Saariryhmä:  Dodekanesia
Pinta-ala:  0,726 km²
| --- | --- |
Asukasluku:  2
Kieli:  kreikka
muokkaa - muokkaa wikitekstiä - muokkaa Wikidataa
Pláti (kreik. Πλάτη) on Kreikan saari, joka kuuluu Dodekanesian saariryhmään. Saaren pinta-ala on 0,726 neliökilometriä ja asukasluku 2 (vuonna 2011). Hallinnollisesti Pláti kuuluu Kálymnoksen kuntaan, Kálymnoksen alueyksikköön ja Etelä-Egean saarten alueeseen.
Pláti sijaitsee Egeanmeren kaakkoisosassa Kálymnoksen saaren kaakkoispuolella sen ja Psérimoksen saaren välissä. Saarelle tehdään turistiretkiä suuremmilta lähisaarilta.
Pierre-Jean DeSmet

Pierre-Jean De Smet
Isä Pierre-Jean DeSmet (30. tammikuuta 1801 Dendermonde, Belgia – 23. toukokuuta 1873 St. Louis, Missouri, USA) oli belgialaissyntyinen katolinen pappi, joka pakeni eurooppalaista vainoa Uuteen maailmaan, ja josta tuli yksi luotetuimmista valkoisista miehistä Yhdysvaltain länsiosien alkuperäisasukkaiden keskuudessa 1800-luvun puolivälissä. Hänet tunnettiin myös nimillä Pierre DeSmet ja Peter deSmet. DeSmet saapui Belgiasta Astoriaan Oregoniin vuonna 1844.
Etelä-Dakotassa sijaitseva kaupunki De Smet on nimetty hänen mukaansa.
Pikku Suolijärvi

| Pikku Suolijärvi |
| --- | --- |
Valtiot:  Suomi
Maakunnat:  Pirkanmaa
Kunnat:  Ylöjärvi
Koordinaatit:  61°51′09″N, 23°38′36″E
Vesistöalue ja valuma-alueen tietoja
Päävesistöalue:  Kokemäenjoen vesistö (35)
Valuma-alue:  Jakaman valuma-alue (35.34)
Laskuoja:  oja Sikkilänjokeen 
Järvinumero:  35.344.1.005
Mittaustietoja
Pinnankorkeus:  139,3 m  
Rantaviiva:  0,801 km  
Pinta-ala:  1,264 ha  
Saaria:  ei saaria 
 fiPikku Suolijärvi 
Pikku Suolijärvi  tai myös Pikku-Suolijärvi on Pirkanmaalla Ylöjärvellä Parkkuun kylän lähellä sijaitseva järvi, joka kuuluu Kokemäenjoen vesistöön.
Maantietoa

Järven pinta-ala on 1,3 hehtaaria ja se on 400 metriä pitkä ja 50 metriä leveä. Järvellä ei ole kartan mukaan saaria. Sen rantaviivan pituus on 800 metriä.
Vesistösuhteet

Järvi sijaitsee Kokemäenjoen vesistössä (vesistöaluetunnus 35) Näsijärven–Ruoveden alueen (35.3) Jakaman valuma-alueella (35.34), jonka Sikkilänjoen alaosan alueeseen (35.344) se kuuluu. Järven vedenpinnan korkeus on 139,3 metriä mpy.