stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Eduardo Mata

Eduardo Mata (5. syyskuuta 1942 – 4. tammikuuta 1995) oli meksikolainen kapellimestari ja säveltäjä.
Mata syntyi Méxicossa. Hän opiskeli yksityisesti kitaransoittoa ennen pääsemistään kansalliseen konservatorioon. Vuosina 1960–1963 hänelle opetti sävellystä Carlos Chávez. Vuonna 1964 hän pääsi opiskelemaan Yhdysvaltoihin orkesterinjohtoa Max Rudolfin ja Erich Leinsdorfin sekä sävellystä Gunther Schullerin johdolla.
Matan sävellystuotantoon kuuluu kolme sinfoniaa, kamarimusiikkia, sonaatteja ja balettimusiikkia. Hän toimi vuosina 1977–1993 Dallasin sinfoniaorkesterin ylikapellimestarina ja kuoli lento-onnettomuudessa 4. tammikuuta 1995.
Zagorochória

| Zagórin kulttuurimaisema |
| --- | --- |
 Pápigkon kylää.
Maailmanperintökohde
Sijainti:  Zagóri, Ioánnina, Epeiros, Kreikka  39°52′27″N, 20°44′55″E
Kriteerit:  V
Valintahistoria
Valintavuosi:  2023
 Zagorochória
Zagorochória (kreik. Ζαγοροχώρια, ”Zagórin kylät”) on nimitys Zagórin seudun perinteisille kylille Epeiroksessa Kreikassa. Kyliä on yhteensä 46. Zagorochórian kylät ovat vuodesta 2023 Unescon maailmanperintökohde nimellä Zagórin kulttuurimaisema (Πολιτιστικό Τοπίο του Ζαγορίου, Politistikó Topío tou Zagoríou).
Zagorochórian kylät sijaitsevat pohjoisen Píndos-vuoriston länsirinteissä. Niiden rakennuskanta edustaa perinteistä epeiroslaista vuoriston olosuhteisiin sovitettua kivirakentamista, joka perustuu bysanttilaisen ja osmanivallan ajan rakentamiseen. Zagorochórian kylien keskuksena on yleensä keskusaukio (mesochóri), jolla on kirkko, plataanipuu ja lähdekaivo. Kylissä on kapeat kivetyt kadut. Maantieteellisesti Zagorochórian aluetta luonnehtivat laajat vuoristoalueet, tiheät metsät ja jyrkät rotkot, suurimpana Víkoksen rotko. Alueella sijaitsee kaksi kansallismetsää, Píndoksen kansallismetsä ja Víkoksen–Aóoksen kansallismetsä, jotka ovat nykyisin osa laajempaa Pohjoisen Píndoksen kansallispuistoa. Alueella on paljon jokien yli kulkevia vanhoja kivisiä kaarisiltoja.
Historia

Nimi Zagóri tunnetaan ensimmäisen kerran vuodelta 1321. Nimi on slaavilaista alkuperää ja tarkoittaa ”vuorten takaista paikkaa”. Zagórin suurin kukoistusaika alkoi vuonna 1681, josta lähtien se nautti eräänlaista itsehallintoa Osmanien valtakunnan sisällä, ja paljon alueen vanhasta rakennuskannasta on seuranneelta ajalta. Nykyisin alue muodostaa oman kuntansa, Zagórin kunnan. Kreikkalaisten parissa alue on suosittu talvimatkailukohde.
Zagorochória otettiin ehdolle maailmanperintöluetteloon vuonna 2014 ja lisättiin luetteloon vuonna 2023. Zagórin kulttuurimaisema on Kreikan ensimmäinen maailmanperintökohde, jossa kohteena on antiikin aikaa tai keskiaikaa myöhäisempi kreikkalainen kulttuurimaisema.
Kylät

Zagorochórian pinta-ala on 1 053 neliökilometriä. Kylät voidaan jakaa läntiseen, keskiseen ja itäiseen Zagóriin. Zagorochórian 46 kylää ovat alueittain:
Läntinen Zagóri (Dytikó Zagóri)
Läntinen Zagóri sijaitsee Ioánninan kaupungin luoteispuolella. Sen kylät ovat Voïdomátis-joen laaksossa.
Ágios Minás
Arísti
Mesovoúni
Mikró Pápigko
Pápigko (Megálo Pápigko)
Víkos
Keskinen Zagóri (Kentrikó Zagóri)
Keskinen Zagóri sijaitsee Ioánninasta pohjoiseen.
Áno Pediná
Asprángeloi
Díkorfo
Dílofo
Dipótamo
Elafótopos
Eláti
Fragkádes
Iliochóri
Kaloutá
Kapésovo
Káto Pediná
Kípoi
Koukoúli
Láista
Leptokaryá
Manassí
Monodéndri
Negádes
Skamnéli
Tsepélovo
Vítsa
Vradéto
Vrysochóri
Itäinen Zagóri (Anatolikó Zagóri)
Itäinen Zagóri sijaitsee Ioánninan koillispuolella.
Agía Paraskeví
Anthrakítis
Demáti
Dóliani
Elatochóri
Flampourári
Greveníti
Itéa
Karyés
Kastanóna
Kavallári
Makríno
Pétra
Potamiá
Trísteno
Vovoúsa
Kuvia

Kípoin kylää.
Mikró Pápigkon kylää.
Monodéndrin koulutalo.
Tsepélovon kylää.
Vovoúsan kylää.
Kirkko Mikró Pápigkossa.
Pyhän Paraskevan luostari Skamnélissa.
Kókkorisin silta.
Silta Kípoin kylässä.
Tsepélovon entinen kunnantalo.
Erin Whitten-Hamlen

| Erin Whitten |
| --- | --- |
 Whitten vuonna 1994
Henkilötiedot
Syntynyt: 10. lokakuuta 1971 (ikä 53) Glens Falls, New York, Yhdysvallat
Kansalaisuus:   Yhdysvallat
Jääkiekkoilija
Pelipaikka:  maalivahti
Hanska:  right
Pituus:  165 cm
Paino:  73 kg
Seura
Seura:  Merrimack College
Sarja:  NCAA (W)
Tehtävä:  päävalmentaja
Pelaajaura
Pääsarjaura:  1993–1999
Seurat:  Dallas Freeze (CHL) Toledo Storm (ECHL) Utica Blizzard (CoHL) Muskegon Fury (CoHL) Flint Generals (CoHL)
Valmennusura
Vuodet:  2000–
Seurat:  New Hampshiren yliopisto Boston Blades Merrimack College
| Mitalit> Naisten jääkiekko.MM-kilpailut  | Mitalit> Naisten jääkiekko.MM-kilpailut  | Mitalit> Naisten jääkiekko.MM-kilpailut  | Naisten jääkiekko>  |
| --- | --- | --- | --- |
|  Hopeaa | Suomi 1992 | jääkiekko |  |
|  Hopeaa | Yhdysvallat 1994 | jääkiekko |  |
|  Hopeaa | Kanada 1997 | jääkiekko |  |
|  Hopeaa | Suomi 1999 | jääkiekko |  |
Erin Whitten (s. 10. lokakuuta 1971) on entinen yhdysvaltalainen jääkiekkoilija, pelipaikaltaan maalivahti. Hän oli mukana voittamassa neljää naisten MM-hopeamitalia Yhdysvaltain maajoukkuelle..
Whitten pelasi New Hampshiren yliopiston naisten joukkueessa vuosina 1989–1993. Yliopistouransa jälkeen hän pääsi pelaamaan miesten sarjoihin ja pelasi kaudella 1993–1994 sekä CHL:n Dallas Freezen että ECHL:n Toledo Stormin joukkueissa neljä peliä kummassakin. CHL:ssa hänen maalikeskiarvonsa oli 4.85 ja ECHL:ssa heikko 8.01
Kaudella 1994–1995 Whitten pelasi yhdessä ottelussa Colonial Hockey Leaguen Utica Blizzardin maalilla sekä yhdysvaltain maajoukkueessa. Kaudella 1995–1996 Whitten pääsi pelaamaan niin ikään Colonial Hockey Leaguessa Muskegon Furyn ja Flint Generalsin joukkueissa neljä ottelua kummassakin.
Whitten pelasi urallaan seitsemät naisten MM-kisat vuosina 1992–1999. Väliin jäi ainoastaan vuoden 1998 kisat. Tänä aikana Yhdysvallat voitti neljä hopeamitalia. Vuosina 1993, 1995 ja 1996 Whittenin rooli oli olla joukkueen varamaalivahtina eikä hän päässyt pelaamaan turnauksissa yhtäkään ottelua. Vuoden 1994 kisoissa Whitten valittiin turnauksen parhaaksi maalivahdiksi.
Pelaajauran jälkeen Whitten toimi New Hampshiren yliopiston naisten joukkueen apuvalmentajana vuosina 2000–2010. Sen ohessa vuonna 2007 hän toimi apuvalmentajana ja maalivahtivalmentajana USA:n naisten maajoukkueessa ja 2008 USA:n alle 18-vuotiaiden tyttöjen maajoukkueen apuvalmentajana.
Kausilla 2010–2011 Whitten toimi naisten CWHL-liigassa pelanneen Boston Bladesin joukkueen päävalmentajana ja seuraavana vuonna joukkueen konsulttina. Siinä ohessa hän toimi 2012 Kiinan U18 tyttömaajoukukeen konsulttina.
Kaudella 2012–2013 Whitten toimi Uuden Englannin yliopiston naisjoukkueen päävalmentajana ja Japanin U18 tyttömaajoukkueen konsulttina. Vuodesta 2015 alkaen Whitten on toiminut Merrimack Collegen naisjoukkueen päävalmentajana.
Elżbieta Głąbówna

Elżbieta Głąbówna (s. 16. huhtikuuta 1944 Krakova) on puolalainen pianisti.
Głąbówna aloitti pianonsoiton opiskelun 6-vuotiaana. Vuonna 1952 hänen opettajakseen tuli Halina Ekier. Vuonna 1962 hän aloitti Jan Ekierin johdolla Krakovan musiikkiakatemiassa opinnot, jotka jatkuivat vuoteen 1967. Vuonna 1965 hän saavutti kuudennen sijan kansainvälisessä Chopin-pianokilpailussa. Głąbówna aloitti esiintymisuransa monissa Puolan kaupungeissa sekä maan radio- ja televisioasemilla opiskeluaikoinaan.
Vuonna 1968 Głąbówna muutti naimisiin mentyään Ruotsiin, jossa soitti sinfoniaorkestereiden kanssa ja piti resitaaleja. Vähitellen hän alkoi keskittyä enemmän opettamiseen kuin esiintymiseen. Vuonna 1990 hän muutti perheineen Nizzaan, jossa omistautui opetustyölle.
Elizabeth Taylorin filmografia

Tämä on näyttelijä Elizabeth Taylorin filmografia. Taylor oli aikansa suurimpia Hollywood-tähtiä. Hän esiintyi 1940-1960-luvuilla yli kolmessakymmenessä elokuvassa, ja teki ensimmäisen pääroolinsa 12-vuotiaana elokuvassa Yli esteitten (1944). Uransa kultakaudella 1950- ja 1960-luvulla hän teki naispääosat useissa klassikoiksi muodostuneissa elokuvissa, kuten Paikka auringossa (1951), Jättiläinen (1956), Kissa kuumalla katolla (1958) ja Kleopatra (1963).
Taylorin viimeisiä suuria rooleja oli Oscar-palkittu Marthan osa elokuvassa Kuka pelkää Virginia Woolfia? (1966). Hänen viimeinen menestysteoksensa oli Kuinka äkäpussi kesytetään (1967). Hollywoodin studiojärjestelmän hajottua 1960-luvun puolivälin jälkeen Taylorin elokuvaura hiipui, jolloin hän siirtyi B-elokuviin sekä televisiorooleihin. Hän teki viimeisen valkokangasroolinsa vuonna 1994 ja esiintyi televisiossa viimeisen kerran 2001.
Émile Mâle

Émile Mâle (2. kesäkuuta 1862 Commentry Ranska – 6. lokakuuta 1954 abbaye de Chaalis) oli ranskalainen taidehistorioitsija, jonka keskeinen tutkimusalue oli Ranskan keskiaikainen sakraalitaide ja itäinen vaikutus eurooppalaiseen ikonografiaan. Hän oli myös Ranskan akatemian jäsen.
Elämäkerta

Mâle syntyi Auvergnen maakunnassa ja  oli oppilaana École normale supérieuressa, josta hän valmistui vuonna 1886.  Hän opetti ensiksi retoriikkaa Saint-Étiennessa ja sittemmin Toulousen yliopistossa. Hän väitteli tohtoriksi vuonna 1899 kolmiosaisella, mammuttimaisella teoksellaan Art religieux du XIIIe siècle en France. Hän opetti kristillisen taiteen historiaa Sorbonnessa vuodesta 1906 lähtien ja oli saman aiheenoppituolin haltija vuodesta 1912.
Vuosina 1923 ja 1937 hän toimi Roomassa sijaitsevat Ranskan tutkimusinstituutin École française de Rome johtajana, ja tässä tehtävässä hän seurasi akatemian jäsentä Louis Duchesnea.
Kunnianosoitukset

Émile Mâlelle myönnettiin hänen elinaikanaan useita akateemisia ja muita virallisia kunnianosoituksia, joista mainittakoon:
Académie des inscriptions et belles-lettres -jäsenyys (1918)
Académie royale de Belgique -jäsenyys
British Academy -jäsenyys
Ranskan akatemian jäsenyys
Ranskan kunnialegioonan suurupseerin arvo
Teokset

Quomodo Sybillas recentiores artifices representaverint (1899)
L'Art religieux du XIIIe siècle en France (1899) - väitöskirja
L'Art religieux de la fin du Moyen Âge en France (1908)
L'Art allemand et l'art français du Moyen Âge (1917)
L'Art religieux au XIIe siècle en France (1922)
Art et artistes du Moyen Âge (1927)
L'Art religieux après le Concile de Trente, étude sur l'iconographie de la fin du XVIe, du XVIIe et du XVIIIe siècles en Italie, en France, en Espagne et en Flandre (1932)
Rome et ses vieilles églises (1942)
Les Mosaïques chrétiennes primitives du IVe au VIIe siècle (1943)
L'Art religieux du XIIe au XVIIIe siècle (1945)
Jean Bourdichon : les Heures d'Anne de Bretagne à la Bibliothèque nationale (1946)
Les Grandes Heures de Rohan (1947)
Notre-Dame de Chartres (1948)
La Fin du paganisme en Gaule et les plus anciennes basiliques chrétiennes (1950)
La Cathédrale d'Albi (1950)
Histoire de l'art (2 nidettä, 1950, toimituksen johto)
Les Saints Compagnons du Christ (1958, postuumi julkaisu)
Aiheesta muualla

Ranskan akatemian elämäkertatiedosto (Arkistoitu – Internet Archive)
Elämäkerta (Arkistoitu – Internet Archive)
The Gothic Cathedral, Émile Mâlen teksti digitaalisena (englanniksi)
Website of the Académie française (Arkistoitu – Internet Archive)
| 0 | 1 | 2 | 3 |
| --- | --- | --- | --- |
|  | Edeltäjä:  Jean Richepin | Ranskan akatemian jäsen  Tuoli 2 1927–1954 | Seuraaja: François Albert-Buisson |
Efrén Llarena

Efrén Llarena Puolan rallissa vuonna 2022.
Efrén Llarena (s. 26. toukokuuta 1995, Espanja) on espanjalainen ralliautoilija. Hän kilpailee rallin EM-sarjassa ja hänen kartanlukijansa on Sara Fernández. Llarena on rallin EM-sarjan mestari vuodelta 2022. Viimeksi espanjalainen kuljettaja on voittanut rallin EM-sarjan mestaruuden vuonna 1980, jolloin Antonio Zanini voitti mestaruuden.
Efren Saldivar

Efren Saldivar (s. 30. syyskuuta 1969) on yhdysvaltalainen sarjamurhaaja, joka murhasi potilaitaan toimiessaan hengitysterapeuttina.
Saldivar syntyi Brownsvillessä Texasissa. Hän valmistui hengitysterapeutiksi vuonna 1988 ja pääsi sairaalaan töihin yövuoroon.
Saldivar murhasi potilaita injisoimalla potilaisiin halvaannuttavaa lääkettä, joka johti hengityslamaan, sydänpysähdykseen tai molempiin. Nämä lääkkeet ovat voineet olla morfiinia ja suksametoniumkloridia, koska niitä löytyi hänen vaatekaapistaan käytettyjen ja käyttämättömien injektioruiskujen kanssa. Kuudessa murhassa oli todistetusti käytetty pankuronia (Pavulon), joka pysäyttää potilaan hengityksen kytkettäessä heidät hengityskoneeseen. Saldivar valitsi uhrinsa huolellisesti ja murhasi yleensä potilaita, jotka olivat muutenkin kuolemassa. Tämän vuoksi hänen työvuorollaan ei huomattu poikkeavuuksia potilaiden kuolleisuudessa.
Saldivar erotettiin virastaan 13. maaliskuuta 1998 pian sen jälkeen, kun hän oli tunnustanut 50 murhaa. Hän perui tunnustuksensa myöhemmin. Jotta olisi saatu varmuus Saldivarin syyllisyydestä 20 ruumista, joita ei ollut krematoitu, kaivettiin haudasta ja niille suoritettiin ruumiinavaus. Kuudesta ruumiista löytyi kuolettava määrä pankuronia, joka säilyy muuttumattomana kuukausia hautaamisen jälkeenkin.
12. maaliskuuta 2002 Saldivar myönsi syyllisyytensä kuuteen murhaan, ja hänet tuomittiin kuuteen peräkkäiseen elinkautiseen vankeusrangaistukseen ilman mahdollisuutta ehdonalaiseen. Hän kärsii tuomiotaan Salinas Valleyn osavaltion vankilassa.
Todellisen uhrien määrän tietää vain Saldivar itse, mutta on arvioitu, että uhreja voisi olla yhteensä jopa 120.
Epáno Eloúnta

| Epáno Eloúnta Επάνω Ελούντα |
| --- | --- |
 Epáno Eloúntan kylää.
 Epáno Eloúnta
 Koordinaatit: 35°15′59″N, 25°42′41″E 
Valtio:  Kreikka
Hajautetun hallinnon alue:  Kreeta
Alue:  Kreeta
Alueyksikkö:  Lasíthi
Kunta:  Ágios Nikólaos
Hallinto:  
 – Asutustyyppi:  kylä
 – Kallikrates-koodi:  7201010303
Väkiluku (2011):  115
Aikavyöhyke:  UTC+2
 – Kesäaika:  UTC+3
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Epáno Eloúnta (kreik. Επάνω Ελούντα; myös Epáno/Páno Eloúnda) on Kreikan kylä, joka sijaitsee Kreetan saarella. Se kuuluu hallinnollisesti Ágios Nikólaoksen kuntaan, Lasíthin alueyksikköön ja Kreetan alueeseen. Kylä on osa Eloúntan kyläyhdyskuntaa. Kylän väkiluku on 115 (vuonna 2011).
Epáno Eloúnta eli ”Ylempi Eloúnta” on nimensä mukaisesti Eloúntan kyläyhdyskunnan ylempänä rinteessä sijaitseva, vanhempi asutus, siinä missä nuoremmat Káto Eloúnta ja Schísma Eloúntas sijaitsevat alempana meren rannalla. Kylä on rakennuskannaltaan hyvin perinteinen.
Kylä tunnetaan muun muassa yhtenä televisiosarja Saaren (To Nisí) kuvauspaikoista Plákan ja Spinalóngan ohella, ja tätä kautta siitä on tullut myös turistikohde.
Epáno Eloúntan kylää.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Epáno Eloúnta Wikimedia Commonsissa
Efrén Ramos Salazar

Efrén Ramos Salazar (28. lokakuuta 1939 Tlatlauquitepec – 19. helmikuuta 2005) oli meksikolainen roomalaiskatolinen piispa. Hänet vihittiin papiksi 15. elokuuta 1964 ja nimitettiin Chilpancingo-Chilapan hiippakunnan johtoon 30. lokakuuta 1990. Piispaksi vihkiminen seurasi 18. joulukuuta. Pääkonsekraattorina toimi Girolamo Prigione, jota avustivat Rosendo Huesca Pacheco ja José María Hernández González.
Ramos Salazar kuoli 65-vuotiaana virassa.
Edmunds Augstkalns

| Edmunds Augstkalns |
| --- | --- |
 Latvian kapteenina toiminut Augstkalns ottamassa joukkuetovereiltaan onnitteluja vastaan maalin tehneen Roberts Lipsbergsin (oikealla) jälkeen.
Henkilötiedot
Syntynyt: 25. elokuuta 1994 (ikä 30) Riika, Latvia
Kansalaisuus:   Latvia
Jääkiekkoilija
Pelipaikka:  puolustaja
Maila:  vasen
Pituus:  178 cm
Paino:  78 kg
Seura
Seura:  EC Kitzbühel
Sarja:  Inter-National-League
Pelinumero:  26
Pelaajaura
Pääsarjaura:  2011–
Aik. seurat:  SK Riika (LAT-2/Latvia) HK Juniors Riika (Latvia) Dinamo-Juniors Riika (Latvia) Dinamo Riika (KHL)
Edmunds Augstkalns (s. 25. elokuuta 1994 Riika, Latvia) on latvialainen jääkiekkopuolustaja, joka pelaa Itävallan toiseksi korkeimmalla sarjatasolla Inter-National-Leaguen EC Kitzbühelissä.
Ura > Seuraura

Augstkalns on EVHS:n kasvatti. Hän siirtyi sittemmin SK Riikaan, jossa Augstkalns voitti Latvian B-juniorisarjan mestaruuden vuonna 2010. Hän debytoi seurassa miesten peleissä Latvian toiseksi korkeimmalla sarjatasolla kaudella 2010–2011. Kaudella 2011–2012 Augstkalns pelasi HK Juniors Riian paidassa MHL B:tä sekä Latvian pääsarjaa. Kolme seuraavaa kautta hän vietti pääasiassa MHL-joukkue HK Riiassa, jota Augstkalns edusti jokaisena syksynä myös Junior Club World Cupissa. Kaudella 2013–2014 hän oli joukkueen tehokkain puolustaja tehoilla 7+12=19. Augstkalns pelasi kauden aikana myös MHL:n tähdistöottelussa.
Kaudella 2014–2015 Augstkalns nousi HK Riian kapteeniksi ja hän oli tehoilla 3+14=17 joukkueen tehokkain puolustaja Ričards Kondrātsin kanssa. Kevään 2015 pudotuspeleissä Augstkalns oli HK Riian paras pistemies ja syöttäjä tehtyään kolmessa ottelussa yhtä monta syöttöpistettä. Hän debytoi samalla kaudella myös Dinamo Riian KHL-joukkueessa, jossa Augstkalns pelasi neljä runkosarjaottelua ilman tehopisteitä. Hän teki KHL-debyyttinsä 23. syyskuuta 2014 Atlantia vastaan.
Augstkalns siirtyi kaudeksi 2015–2016 try-outille Mestiksen nousijajoukkue Kokkolan Hermeksen riveihin, mutta hän ei saanut kuitenkaan jatkosopimusta ja aloitti kautensa kotimaassaan SK Riian riveissä. Augstkalns toimi joukkueen kapteenina, kunnes hän siirtyi lokakuussa 2016 loppukauden kattavalla sopimuksella Itävallan toiseksi korkeimmalle sarjatasolle Inter-National-Leaguen EC Kitzbüheliin. Augstkalns oli joukkueen tehokkain puolustaja tehoilla 4+15=19.
Ura > Maajoukkueura

Augstkalns pelasi alle 20-vuotiaiden MM-kilpailuissa vuonna 2013 sekä IA-divisioonan MM-kilpailuissa vuonna 2012, jolloin hän toimi Latvian kapteenina ja johdatti joukkueen kultaan. Augstkalns oli neljällä syöttöpisteellään turnauksen tehokkain puolustaja kolmen muun pelaajan kanssa. Hän pelasi myös alle 18-vuotiaiden MM-kilpailuissa vuonna 2012, jolloin Augstkalns voitti Latvian sisäisen tehotilaston lukemalla +2.
Latvian A-maajoukkueessa Augstkalns on pelannut yhden ottelun. Hän teki A-maajoukkuedebyyttinsä 4. huhtikuuta 2015 Lidassa Valko-Venäjää vastaan.
Efronin nopat

Efronin nopat
Efronin nopat ovat kehittäjänsä, Bradley Efronin mukaan nimetyt nopat, joiden paremmuusjärjestys muodostaa ringin. Voittava (suuremman silmäluvun antava) noppa riippuu siitä mitkä nopat valitsee.
Kaikki Efronin nopat ovat 6-tahkoisia noppia.
A voittaa B:n 2/3 ajasta
B voittaa C:n 2/3 ajasta
C voittaa D:n 2/3 ajasta
D voittaa A:n 2/3 ajasta.
Tahkojen silmäluvut nopilla A–D ovat:
A:4,4,4,4,0,0
B:3,3,3,3,3,3
C:6,6,2,2,2,2
D:5,5,5,1,1,1
Noppa A voittaa B:n aina, kun nopan A heitto tuottaa nelosen. Noppa A häviää aina, kun nopan A heitto tuottaa nollan. Todennäköisyys, että A voittaa B:n, on siis
Noppa B:n heitto tuottaa aina kolmosen. Noppa B voittaa noppa C:n aina, kun nopan C heitto tuottaa kakkosen. Todennäköisyys, että B voittaa C:n, on siis
Todennäköisyys, että noppa C:n heitto tuottaa kuutosen, on 1/3; tässä tapauksessa C voittaa D:n riippumatta noppa D:stä (todennäköisyydellä 1). Todennäköisyys, että noppa C:n heitto tuottaa kakkosen, on 2/3; tässä tapauksessa C voittaa D:n, jos ja vain jos nopan D heitto tuottaa ykkösen, minkä todennäköisyys on 1/2.
Todennäköisyys, että C voittaa D:n, on siis
Todennäköisyys, että noppa D:n heitto tuottaa viitosen, on 1/2; tässä tapauksessa D voittaa A:n riippumatta noppa A:sta (todennäköisyydellä 1). Todennäköisyys, että noppa D:n heitto tuottaa ykkösen, on 1/2; tässä tapauksessa D voittaa A:n, jos ja vain jos nopan A heitto tuottaa nollan, minkä todennäköisyys on 1/3.
Todennäköisyys, että D voittaa A:n, on siis
Zlatko Junuzović

| 0 | 1 | 2 | 3 |
| --- | --- | --- | --- |

Henkilötiedot
Koko nimi: Zlatko Junuzović
Syntymäaika: 26. syyskuuta 1987
Syntymäpaikka: Loznica, Jugoslavia
Pelipaikka: vasen laitalinkki
Pituus: 172 cm
Paino: 69 kg
Seura
Seura:  Red Bull Salzburg
Junioriseurat
1994–1999:  Kühnsdorf
1999–2005:  Grazer AK
Seurat
| Vuodet | Seura | O | (M) |
| 2005–2007 |  Grazer AK | 68 | (13) |
| 2007–2009 |  Austria Kärnten | 53 | (7) |
| 2009–2012 |  Austria Wien | 74 | (19) |
| 2012–2018 |  Werder Bremen | 188 | (21) |
| 2018– |  Red Bull Salzburg | 27 | (4) |
Maajoukkue
| 2006 |  Itävalta U19 | 2 | (1) |
| 2007 |  Itävalta U20 | 11 | (4) |
| 2005–2008 |  Itävalta U21 | 15 | (3) |
| 2006– |  Itävalta | 55 | (7) |
 Seurajoukkueuran tilastot kattavat vain kansalliset sarjat, päivitetty 27. syyskuuta 2019.  Maajoukkueuran tilastot päivitetty 27. syyskuuta 2019.
Zlatko Junuzović (s. 26. syyskuuta 1987 Loznica, Jugoslavia) on jugoslavialaissyntyinen itävaltalainen jalkapalloilija, joka edustaa Itävallan Bundesliigassa pelaavaa Red Bull Salzburgia. Vuosina 2012–2018 hän pelasi Saksan Bundesliigan Werder Bremenissä. Vasenjalkainen Junuzović on pelipaikaltaan hyökkäävä keskikenttäpelaaja. Hän on pelannut Itävallan jalkapallomaajoukkueessa 55 maaottelua.
Ura > Seurajoukkueura

Junuzović aloitti ammattilaisuransa vuonna 2005 Itävallan Bundesliigan Grazer AK:ssa, jota hän edusti vuodet 2005–2007 pelaten 68 ottelua, joissa syntyi 13 maalia. Heinäkuussa 2007 hän siirtyi kasvattajaseurastaan saman sarjan Austria Kärnteniin, jossa hän pelasi vuodet 2007–2009. Otteluita kertyi 53, joissa maaleja syntyi 13 kappaletta. Heinäkuussa 2009 Junuzović siirtyi niin ikään Itävallan Bundesliigassa pelanneeseen Austria Wieniin. Hän pelasi seuran paidassa 74 ottelua tehden niissä 19 maalia. Kausilla 2009–2010 ja 2011–2012 hän pelasi seuran kanssa myös Eurooppa-liigaa.
Tammikuussa 2012 Junuzović siirtyi Saksan Bundesliigan Werder Bremeniin, jonka paidassa hän debytoi seuraavassa kuussa SC Freiburgia vastaan. Avausmaali syntyi seuraavalla kaudella, VfB Stuttgartin verkkoon syyskuussa 2012. Kaudella 2014–2015 Junuzović teki kuusi maalia, mikä oli hänen yhden kauden maaliennätyksensä seuran paidassa. Kahtena seuraavana kautena hän teki molempina neljä liigamaalia.
Ura > Maajoukkueura

Junuzović on edustanut monia Itävallan nuorten maajoukkueita. Vuonna 2007 hän osallistui alle 20-vuotiaiden MM-kilpailuihin Kanadassa, jossa hän pelasi seitsemän ottelua Itävallan ollessa neljäs. Itävallan jalkapallomaajoukkueessa Junuzović debytoi maaliskuussa 2006 ystävyysottelussa Kanadaa vastaan. Avausmaalinsa hän teki lokakuussa 2011 EM-karsintaottelussa Azerbaidžania vastaan.
Muuta

Junuzović syntyi Jugoslaviassa, nykyisessä Serbiassa, josta hän muutti perheensä kanssa lapsena Itävaltaan. Junuzović olisi voinut edustaa Itävallan maajoukkueen sijasta synnyinmaataan Serbiaa.
Junuzović tunnetaan hyvästä vapaapotkutekniikastaan.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Zlatko Junuzović Wikimedia Commonsissa
Itävallan joukkue – Jalkapallon EM-kilpailut 2016
1 Almer |
2 Garics |
3 Dragović |
4 Hinteregger |
5 Fuchs |
6 Ilsanker |
7 Arnautović |
8 Alaba |
9 Okotie |
10 Junuzović |
11 Harnik |
12 Lindner |
13 Suttner |
14 Baumgartlinger |
15 Prödl |
16 Wimmer |
17 Klein |
18 Schöpf |
19 Hinterseer |
20 Sabitzer |
21 Janko |
22 Jantscher |
23 Özcan |
Valmentaja Koller
Yhdistyneet provinssit

Yhdistyneet provinssit eli Alankomaiden tasavalta tai Yhdistyneet Alankomaat (holl. Republiek der Zeven Verenigde Nederlanden/Provinciën) oli vuosina 1581–1795 olemassa ollut länsi-eurooppalainen tasavalta.
Historia > Yhdistyneiden Alankomaiden synty

Vuoden 1549 pragmaattisella sanktiolla Pyhän saksalais-roomalaisen keisarikunnan Kaarle V ja Ranskan kuningas erottivat Alankomaiden seitsemäntoista provinssia, jotka käsittivät nykyisen Alankomaat, Belgian, Luxemburgin ja osan Pohjois-Ranskaa (Artois) Ranskan ja Pyhän saksalais-roomalaisen keisarikunnan alamaisuudesta. Suurin osa näistä maakunnista kuului keisarikunnalle, ja Flanderi sekä Artois Ranskan kuninkaan alaisuuteen.
Kaarle V:n luovuttua kruunusta 1556 hänen valtakuntansa jaettiin hänen poikansa Filip II:n ja veljensä Ferdinand I:n kesken. Filipistä tuli Espanjan kuningas ja hän sai myös Alankomaat.