stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Yleisurheilun sisäratojen Suomen-mestaruuskilpailut 2014
Mitalistit > Naiset

| 0 | 1 | 2 | 3 | 4 | 5 | 6 |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| Laji | Kultaa | Aika / Tulos | Hopeaa | Aika / Tulos | Pronssia | Aika / Tulos |
| 60 m | Hanna-Maari Latvala Jyväskylän Kenttäurheilijat | 7,30 SB | Nooralotta Neziri Turun Urheiluliitto | 7,42 PB | Jasmin Showlah HIFK | 7,45 |
| 200 m | Hanna-Maari Latvala Jyväskylän Kenttäurheilijat | 24,03 | Jasmin Showlah HIFK | 24,96 | Minna Laukka Jyväskylän Kenttäurheilijat  | 25,04 |
| 400 m | Eliisa Räsänen Tampereen Pyrintö | 57,00 PB | Jenni Kivioja Iisalmen Visa | 57,48 PB | – | – |
| 800 m | Karin Storbacka IK Falken | 2.16,36 SB | Eliisa Räsänen Tampereen Pyrintö  | 2.17,73 | Roosa Lahtinen Tampereen Pyrintö | 2.19,05 |
| 1 500 m | Kristiina Mäki Lahden Ahkera | 4.20,58 | Oona Kettunen Karhulan Katajaiset | 4.21,04 PB | Karin Storbacka IK Falken | 4.25,74 PB |
| 3 000 m | Kristiina Mäki Lahden Ahkera | 9.16,24 | Oona Kettunen Karhulan Katajaiset | 9.18,23 | Camilla Richardsson Vasa IS | 9.36,23 |
| 60 m aidat | Nooralotta Neziri Turun Urheiluliitto | 8,09 SB | Matilda Bogdanoff HIFK | 8,13 PB | Ida Aidanpää Jyväskylän Kenttäurheilijat | 8,32 PB |
| 3 000 m kävely | Anne Halkivaha Turun Weikot  | 13.17,27 SB | Henrika Parviainen Espoon Tapiot | 13.59,36 | Erika Parviainen Espoon Tapiot | 14.15,26 |
| Korkeushyppy | Sini Lällä Oriveden Ponnistus | 182 PB | Linda Sandblom HIK Friidrott  | 180 | Senni Ronkainen Karhulan Urheilijat | 180 SB |
| Seiväshyppy | Minna Nikkanen Someron Esa | 445 | Erica Hjerpe IF Femman | 405 | Aino Siitonen Helsingin Kisa-Veikot | 395 |
| Pituushyppy | Sanna Nygård Vasa IS | 608 | Elina Torro Lappeenrannan Urheilu-Miehet | 601 | Jaana Sieviläinen Joensuun Kataja | 596 |
| Kolmiloikka | Elina Torro Lappeenrannan Urheilu-Miehet | 13,17 | Sanna Nygård Vasa IS | 12,97 | Marika Partinen Joensuun Kataja | 12,78 PB |
| Kuulantyöntö | Katri Hirvonen Joensuun Kataja | 15,32 PB | Sanna Kämäräinen Lapinlahden Veto | 15,20 | Hennariikka Järvinen Turun Urheiluliitto | 13,91 |
| 4×190 m viesti | Jyväskylän Kenttäurheilijat Ida Aidanpää Hanna-Maari Latvala Emma Koistinen Minna Laukka | 1.37,85 | Lapin Lukko Ainomari Kangas Elina Halonen Carita Barsk Katja Kangas | 1.49,44 | – | – |
Wissam El Bekri

| Henkilötiedot |
| --- | --- | --- |
Syntymäaika: 16. kesäkuuta 1984 (ikä 40)
Syntymäpaikka: Thiais, Ranska
Pelipaikka: Laitapuolustaja
Pituus: 179 cm
Seura
Seura:  Hammam-Lif
Junioriseurat
2000–2003:  LB Châteauroux
Seurat
| Vuodet | Seura | O (M) |
| 2003–2005 2005–2009 2009–2010 2010– |  LB Châteauroux  Espérance  Dijon  Hammam-Lif | 18 (0) 43 (0) 5 (0) |
Maajoukkue
| 2005– |  Tunisia | 14 (0) |
 Seurajoukkueuran tilastot kattavat vain kansalliset sarjat, päivitetty 26. maaliskuuta 2010.
Wissam El Bekri (arab. وسام البكري‎, s. 16. kesäkuuta 1984 Thiais, Ranska) on ranskalais-tunisialainen jalkapalloilija, pelipaikaltaan laitapuolustaja. Hän edustaa Tunisian pääsarjassa pelaavaa Hammam-Lifia.
Ura

El Bekri aloitti uransa Ranskassa LB Châteauroux'in juniorijoukkueessa vuonna 2000, jossa hän pelasi ensimmäiset edustusjoukkueen ottelut kaudella 2003/2004. El Bekri siirtyi heinäkuussa 2005 toiseen kotimaahansa Tunisiaan Espéranceen, jossa hän voitti ensimmäisellä kaudellaan Tunisian liigamestaruuden ja Tunisian cupin. Sittemmin vuonna 2009 El-Bekri palasi takaisin Ranskaan siirryttyään Dijoniin.
Kausi Dijonissa ei kuitenkaan sujunut odotusten mukaan, kun El Bekri pelasi ensimmäisellä kaudellaan vain viisi ottelua. Seuraavalla kaudella 2010–2011 hän jäi edellisen kauden tapaan vaihtopelaajan rooliin ja päätti siirtyä talvella 2010 takaisin Tunisiaan, tällä kertaa Hammam-Lifin riveihin.
Ura > Maajoukkue

Maajoukkueessa El Bekri on pelannut 14 ottelua ja oli muun muassa mukana vuoden 2008 Afrikan-mestaruuskilpailuissa.
Saavutukset

Arabian Mestarien liiga: 2009
Tunisian liigamestaruus: 2006, 2009
Tunisian cup: 2006, 2007, 2008
Aiheesta muualla

Transfermarkt[vanhentunut linkki] (saksaksi)
Weltfussball (saksaksi)
National Football Teams
Tunisian joukkue – Jalkapallon AM-kilpailut 2008
1 Kasraoui |
2 Ghezal |
3 Haggui |
4 al-Abdi |
5 El Bekri |
6 Felhi |
7 Ben Saada |
8 Nafti |
9 Chikhaoui |
10 Zaïem |
11 Santos |
12 Mnari |
13 Ben Frej |
14 Zouaghi |
15 Jaïdi |
16 Mathlouthi |
17 Jemâa |
18 Mikari |
19 Meriah |
20 Ben Dhifallah |
21 Traoui |
22 Nefzi |
23 Chermiti |
Valmentaja Lemerre
№

№ (Unicodessa U+2116 numeron merkki) on merkki, jota monessa kielessä käytetään osoittamaan järjestysnumeroa, esimerkiksi Yhdysvalloissa usein käytetyn #-merkin sijaan. Merkkiä käytettiin suomessa vielä 1800-luvun ja 1900-luvun vaihteessa, mutta nykyään sen käyttö on harvinaista ja sen on korvannut lyhenne nro.
Kyrillisessä näppäimistössä № on yleisesti 3-näppäimessä #-merkin sijaan.
Zeuksen temppeli (Dodona)

| Zeuksen temppeli Pyhä talo> Ἱερά Οἰκία |
| --- | --- |
 Zeuksen temppelin rauniot ja alkuperäisen pyhän tammen paikalle istutettu tammipuu.
Sijainti:  Dodóni, Ioánnina, Epeiros, Kreikka
Koordinaatit:  39°32′50″N, 20°47′23″E
Rakennustyyppi:  kreikkalainen temppeli
 
Lisää rakennusartikkeleitaArkkitehtuurin teemasivulla
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Zeuksen temppeli eli ”Pyhä talo” (m.kreik. Ἱερά Οἰκία, Hiera Oikia) oli antiikin aikainen Zeus Naïokselle omistettu kreikkalainen temppeli ja siihen liittynyt pyhäkkökokonaisuus Dodonassa Kreikassa. Se oli paikka, jossa Dodonan oraakkeli toimi. Temppelin rauniot sijaitsevat Dodonan arkeologisella alueella Dodónin kunnassa.
Rakennusvaiheet

Vaihe I
Zeuksen temppeli sijaitsi Dodonan pyhäkköalueen keskellä. Kultti sijoittui pitkään ulkotiloihin vailla kiinteitä rakennuksia, ja sen keskiössä oli pyhä tammi. Pausaniaan mukaan Dodonan tammi oli koko Kreikan vanhin puu Samoksella olleen Heran pajun (lygos) jälkeen. Tammea pidettiin Dodonan Zeuksen varsinaisena asuinpaikkana ja temppelinä.
Antiikin lähteiden mukaan puu oli ympäröity kolmijalkojen päällä olleilla padoilla, jotka oli asetettu niin lähekkäin, että yhden värinä laittoi myös muut värisemään. Syntyneitä ääniä, samoin kuin tammen lehvästön huminaa, käytettiin ennustamisessa (katso: Dodonan oraakkeli).
Vaihe II
Ensimmäinen varsinainen pyhäkkörakennelma ja temppeli rakennettiin paikalle klassisella kaudella 300-luvun eaa. alkupuolella. Tuolloin pyhäkkö koostui peribolos-muurilla ympäröidystä nelikulmaisesta temenoksesta. Pyhä tammi oli sen keskiössä ja toimi edelleen jumalan asuinpaikkana, ja sen ympärillä oli edelleen pronssipatoja. Yhdessä nurkassa oli pieni pronaoksesta ja naoksesta eli cellasta koostunut temppeli, jonka koko oli noin 4 × 6,5 metriä.
Paikalla oli myös kaksi pylvästä, joista toisen päällä oli pronssinen pata ja toisen päällä korkyralaisten lahjoittama poikaa esittänyt patsas, jolla oli kädessään pronssinen piiska. Piiska osui tuulessa pataan, mikä synnytti äänen.
Vaihe III
Hellenistisellä kaudella, Epeiroksen kuningas Pyrrhoksen aikana 200-luvun eaa. alkupuolella temenosta laajennettiin ja se ympäröitiin kolmelta sivulta joonialaista tyyliä edustaneilla stoilla eli pylväshalleilla, joihin oli sijoitettu Pyrrhoksen voittamiltaan roomalaisilta ottamia kilpiä. Aitolialaiset tuhosivat pyhäkön vuonna 219 eaa.
Vaihe IV
Vuoden 218 eaa. jälkeen, Makedonian Filippos V:n ja epeiroslaisten voitettua aitolialaiset, pyhäkkö rakennettiin uudestaan aitolialaisilta saadulla sotasaaliilla. Vanhan temppelin paikalle rakennettiin uusi prostylostemppeli, jonka julkisivussa oli neljä joonialaista pylvästä ja sisällä pronaos, naos ja adyton. Laajimmassa vaiheessaan suorakulmaisen pyhäkön koko oli noin 20,8 × 19,2 metriä. Pyhä tammi oli edelleen osana temenosaluetta, nyt lähellä sen itäsivua, jonka puolella ei ollut stoaa.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Zeuksen temppeli Wikimedia Commonsissa
Zeuksen temppelin rauniot.
Zeuksen temppelin raunioita.
Ylenjärvi

| Ylenjärvi |
| --- | --- |
Valtiot:  Suomi
Maakunnat:  Pirkanmaa‎
Kunnat:  Valkeakoski
Koordinaatit:  61°13′56″N, 23°50′59″E
Vesistöalue ja valuma-alueen tietoja
Päävesistöalue:  Kokemäenjoen vesistö (35)
Valuma-alue:  Vanajaveden alaosan alue‎ (35.22)
Laskujoki:  Ylenjoki 
Järvinumero:  35.221.1.004
Mittaustietoja
Pinnankorkeus:  80,2 m 
Rantaviiva:  0,498 km 
Pinta-ala:  0,01676 km² 
 fiYlenjärvi 
Ylenjärvi  on Pirkanmaalla Valkeakosken Alikylässä Metsäkansan itäpuolella sijaitseva järvi, joka kuuluu Kokemäenjoen vesistössä Vanajaveden–Pyhäjärven alueen Vanajaveden alaosan alueeseen. Ylenjärvi on osa Vuolteen aluetta.
Maantietoa

Järvi on 200 metriä pitkä, 150 metriä leveä ja sen pinta-ala on 1,7 hehtaaria. Se sijaitsee Alikylän peltoaukean keskellä ja siihen laskee neljä pelto-ojaa. Huomattavimmat ojat tuovat etelästä Mamsellinkorven kuivatusojien ja pohjoisesta Mudinojan vesiä. Mudioja on Metsäkansassa olevan Niittystenjärven laskuoja. Ylenjärven laskuoja Ylenjoki lähtee järven länsirannasta ja laskee 1,2 kilometrin jälkeen Vanajaveteen Liponselän alkupäähän. Oja alittaa matkallaan valtatien 3. Järven rantaviivan pituus on 500 metriä ja se on kosteeta ruohikkoa. Lampi on autio eikä sinne johda tietä. Lähin rakennus sijaitsee lännessä metsän reunassa.
Historiaa

Vuoden 1959 peruskartassa Alikylän nimi kirjoitettiin ”Ylenjoki”, Ylenjoen nimi kirjoitettiin ”Ylöjoki”  ja Ylenjärven nimi kirjoitettiin ”Ylöjärvi”. Vaikka vuoden 1976 kartassa nimet ovat vaihtuneet nykyisiksi, on järven koko pienentynyt siinä välissä. On selvää, että järven rantaviiva on lyhentynyt, mutta vedenpinta ei sitä ole. Kysymyksessä on järven umpeenkasvu, mikä johtuu todennäköisesti rehevöitymisestä.
Zacharias Ursinus

| Zacharias Ursinus |
| --- | --- |

Henkilötiedot
Syntynyt: 18. heinäkuuta 1534 Breslau
Kuollut: 6. toukokuuta 1583 (48 vuotta) Neustadt an der Haardt
Zacharias Ursinus (saksankielinen nimi Baer) (18. heinäkuuta 1534 Breslau – 6. toukokuuta 1583 Neustadt an der Haardt) oli saksalainen reformoitu teologi ja yksi Heidelbergin katekismuksen laatijoista.
Elämä

Ursinus opiskeli vuodesta 1550 lähtien Wittenbergin yliopistossa, jossa hänestä tuli Philipp Melanchthonin läheinen oppilas. Vuosina 1557–1558 pääasiassa Etelä-Saksaan ja Sveitsiin suuntautuneen opintomatkan aikana, jolloin hän opiskeli teologiaa Genevessä Jean Calvinin johdolla ja hepreaa Pariisissa Jean Mercierin johdolla, hän kuitenkin vakuuttui täysin kalvinistisesta opista. Vuonna 1558 hänet kutsuttiin Elisabeth-koulun opettajaksi Breslauhun, mutta hän joutui jättämään tämän paikan jo vuonna 1560 reformististen näkemystensä vuoksi. Vuonna 1561 Pfalzin vaaliruhtinas Fredrik III nimitti hänet teologian professoriksi Heidelbergiin, jossa hän toimi vaikutusvaltaisena yliopiston opettajana, saarnaajana ja kirjailijana. Pfalzin kirkkojärjestys ja Heidelbergin katekismus ovat pääasiassa hänen ja hänen ystävänsä Caspar Olevianuksen laatimia. Kun luterilaismielinen vaaliruhtinas Ludvig VI tuli valtaan vuonna 1576, Ursinus joutui jättämään professuurinsa vuonna 1577, jonka hän vaihtoi opettajan virkaan Neustadtissa. Hänen viimeinen suuri saavutuksensa oli luterilaisten tunnustuskirjojen kriittinen tarkastelu vuodelta 1581. Hänen muut teoksensa julkaistiin vuosina 1587–1589, ja hänen poikansa ja kaksi hänen oppilastaan, David Pareus ja Quirinius Reuterus, toimittivat niistä täydellisemmän painoksen vuonna 1612.
Zacharias Topelius vanhempi

Zacharias Topelius vanhempi (sukunimi vuoteen 1800 Toppelius; 13. marraskuuta 1781 Oulu – 23. joulukuuta 1831 Uusikaarlepyy) oli suomalainen piirilääkäri, kansanrunouden kerääjä ja kirjailija Zachris Topeliuksen isä. Zachris Topelius vanhempi oli naimisissa vuodesta 1812 Katarina Sofia Calamniuksen (1791–1868) kanssa.
Topeliuksen vanhemmat olivat oululainen kirkkomaalari Mikael Toppelius ja Maria Magdalena Ocklawitz. Käytyään Oulun triviaalikoulun hän aloitti opinnot Turun akatemiassa 1797. Topelius joutui kuitenkin pian keskeyttämään opintonsa varojen puutteessa ja hän oli sitten kotiopettajana Muhoksella. Topelius pääsi jatkamaan opintojaan 1799 Uppsalan yliopistossa.
Hän alkoi lukea lääkäriksi ja opiskeli ensin Uppsalassa vuoden ajan ja sen jälkeen vuorotellen Tukholmassa ja Uppsalassa. Opiskeluaikanaan Topelius toimi Ruotsin sotalaivaston lääkärinä ja oli rokottajana Pohjois-Pohjanmaalla 1803–1804 ja Tukholmassa 1805. Topelius oli Uudenkaarlepyyn vt. kaupunginlääkärinä 1805–1806 ja harjoitti sitten lääkärintointa Oulussa. Vuonna 1807 hän sai kirurgian maisterin arvon Ruotsissa. Topelius aloitti eläinlääkärin opinnot Lundin yliopistossa 1808 mutta samana vuonna alkanut Suomen sota pakotti hänet keskeyttämään nämä opinnot. Topelius oli sodan aikana ensin Ruotsin laivaston lääkärinä ja sitten vuodesta 1809 köyhäinlääkärinä Tukholmassa.
Vuonna 1811 Topelius suoritti Uppsalan yliopistossa lääketieteen kandidaatin ja lisensiaatin tutkinnot sekä tohtorin arvoa varten vaaditut kirjalliset työt. Lääketieteen tohtorin arvon hän sai 1813. Topelius valittiin 1812 Uudenkaarlepyyn piirilääkäriksi ja tätä tointa hän hoiti kuolemaansa saakka.
Topelius aloitti kansanrunouden keräämisen jo toimiessaan rokottajana vuosina 1803–1804. Laajemman runouden keräilyn hän aloitti 1810-luvulla matkustellessaan piirilääkärin tehtävissä Pohjanmaalla. Topelius joutui lopettamaan nämä matkat sairastuttuaan 1820 mutta sen jälkeenkin runojen taitajia saapui hänen luokseen Uuteenkaarlepyyhyn. Vuonna 1821 Topeliuksen luona kävi vienankarjalainen runonlaulaja Jyrki Kettunen. Kettusen laaja kansanrunojen tuntemus sai Topeliuksen päättelemään että kansanrunojen keruumatkat kannattaisi tulevaisuudessa suunnata nimenomaan Itä-Karjalaan ja hän suosittelikin tätä muille runojenkerääjille.
Topelius julkaisi keräämänsä kansanrunot viitenä runovihkona (Suomen Kansan Vanhoja Runoja ynnä myös Nykyisempiä Lauluja) vuosina 1822–1831.
Aiheesta muualla

Suomen Kansan Vanhoja Runoja ynnä myös Nykyisempiä Lauluja osat 1 ja 2
Vapaasti ladattavia Zacharias Topelius vanhemman e-kirjoja Projekti Lönnrotilta
Zacharias Cygnaeus

| Zacharias Cygnaeus |
| --- | --- |
 Porvoon hiippakunnan piispa Zacharias Cygnaeus vanhempi, Carl Fredrik von Bredan öljymaalaus.
Porvoon piispa
 1792–1809 
Edeltäjä:  Paul Krogius
Seuraaja:  Magnus Jacob Alopaeus
Henkilötiedot
Koko nimi:  Zacharias Cygnaeus
Syntynyt: 1. marraskuuta 1733 Mäntyharju
Kuollut: 5. huhtikuuta 1809 (75 vuotta) Porvoo
Kansalaisuus:  ruotsalainen
Ammatti:  piispa
Puoliso:  Helena Dorotea Willström (vih. 1761) Emerentia Af Enehjelm (vih. 1773)
Lapset:  Zacharias Cygnaeus nuorempi
Muut tiedot
Uskonto:  kristinusko
Tunnustuskunta:  luterilaisuus
Zacharias Cygnaeus (1. marraskuuta 1733 Mäntyharju – valtiopäivien aikana 5. huhtikuuta 1809 Porvoo) oli Porvoon hiippakunnan piispa. Hänet nimitettiin toimeen vuonna 1792.
Cygnaeuksen vanhemmat olivat kirkkoherra Zacharias Cygnaeus (1700−1774) ja Elisabet Helsingius. Hän kirjoitti ylioppilaaksi Turussa 1754 ja vihittiin papiksi Porvoossa 1755, minkä jälkeen toimi Loviisan kappalaisen apulaisena. Hän tuli 1763 Mäntyharjulle mielisairaan isänsä avustajaksi ja 1775 tämän seuraajaksi. Cygnaeus oli pappina valistushenkinen ja tuli ilmeisesti tästä syystä kuningas Kustaa III:n suosioon ja sai 1792 nimityksen Porvoon piispaksi.
Cygnaeus toimi vuoden 1800 valtiopäivillä kirkollisvaliokunnan puheenjohtajana. Hän oli hengellisenä puhujana tunnettu ja kiitetty kautta maan. Cygnaeuksen ensimmäinen puoliso vuodesta 1761 oli Helena Dorotea Willström (k. 1770) ja toinen vuodesta 1773 Emerentia Af Enehjelm (k. 1825). Ensimmäisestä avioliitosta syntyneestä pojasta Zachariaksesta tuli myös Porvoon piispa.
Aiheesta muualla

Ilmari Heikinheimo: Suomen elämäkerrasto.  Helsinki:  Werner Söderström Osakeyhtiö, 1955.  Sivut 133–134.
| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
| Edeltäjä: Paul Krogius | Porvoon piispa 1792–1809 | Seuraaja: Magnus Jacob Alopaeus |
...Like a Bolt of Lightning

| > ..Like a Bolt of Lightning Juliette and the Licks |
| --- | --- | --- |

EP-levyn tiedot
 Julkaistu: 12. lokakuuta 2004
 Tuottaja(t): H. Rhodes
 Tyylilaji: punk rock
 Kesto: 21.49
 Levy-yhtiö: Fiddler
Juliette and the Licksin muut julkaisut
|   | ...Like a Bolt of Lightning 2004 | You’re Speaking My Language 2005 |
...Like a Bolt of Lightning on Juliette and the Licksin EP-levy, joka julkaistiin 12. lokakuuta 2004.
Kappaleet

Shelter Your Needs – 3.58
Comin’ Around – 2.53
Got Love to Kill – 3.45
20 Year Old Lover – 3.35
American Boy – 3.42
Get Your Tongue Wet – 3.29
UK:n painos
I Am My Father’s Daughter
Zeuksen stoa

| Zeuksen stoa |
| --- | --- |
 Zeuksen stoan rauniot Agoran arkeologisella alueella.
Sijainti:  Agora, Ateena, Attika, Kreikka
Koordinaatit:  37°58′33″N, 23°43′20″E
Rakennustyyppi:  stoa
Valmistumisvuosi:  450–400 eaa.
Suunnittelija:  Mnesikles
Tyylisuunta:  doorilainen/joonialainen
Julkisivumateriaali:  valkoinen marmori
 
Lisää rakennusartikkeleitaArkkitehtuurin teemasivulla
Infobox OKNimi-testi OK: 
Zeuksen stoa eli Zeus Eleutherioksen stoa (kreik. Στοά Ελευθερίου Διός, Stoá Eleftheríou Diós) oli antiikin aikainen stoa eli pylväshalli, joka sijaitsi Ateenan antiikin aikaisen Agoran luoteisosassa. Se oli omistettu Zeus Eleutherioksen kultille.
Historia

Zeuksen stoa rakennettiin noin vuosina 450–400 eaa. Sen arkkitehti oli mahdollisesti Mnesikles. Zeus Eleutherioksen eli Zeus Vapauttajan kultti, jolle rakennus oli omistettu, perustettiin vuonna 479 eaa. sen jälkeen, kun ateenalaiset olivat voittaneet persialaiset Plataiain taistelussa. Uskonnolliset rakennukset olivat yleensä temppeleitä, joten stoan käyttäminen uskonnollisiin tarkoituksiin oli poikkeuksellista. Rakennuksella oli kuitenkin todennäköisesti myös maalliseen hallintoon liittyneitä käyttötarkoituksia.
Rakennuksen takaosaan lisättiin roomalaisena aikana huoneita, joita käytettiin mahdollisesti Rooman keisareihin liittyneessä kultissa.
Rakennus

Stoa yhdisteli doorilaista ja joonialaista tyyliä. Se oli rakennettu Pentelikon-vuoren valkoisesta marmorista ja kalkkikivestä. Stoa oli rakennettu pohjois-eteläsuunnassa. Sen itään päin olleen julkisivun puolella oli siipirakennukset sekä oikeassa että vasemmassa laidassa. Stoan pituus oli noin 43,6 metriä ja leveys noin 10,7 metriä. Siipirakennusten leveys oli noin 10,6 metriä ja pituus noin 5,9 metriä.
Rakennus oli sisältä kaksilaivainen eli jaettu kahteen osaan pylväsrivillä. Rakennuksen julkisivun puoleiset pylväät olivat doorilaiset ja sisäpuolen pylväät joonialaiset. Pausaniaan mukaan rakennus oli koristeltu Eufranorin tekemin maalauksin ja siellä säilytettiin taisteluissa kaatuneiden ateenalaisten kilpiä.
Stoasta on säilynyt joitakin sen perustusten osia Agoran arkeologisen alueen pohjoisosan halkaisevan Ateenan metroradan eteläpuolella. Stoan edessä sijaitsi Zeus Eleutherioksen alttari, josta on myös säilynyt jäänteitä. Rakennuksen pohjoispuolella sijaitsi Kuninkaallinen stoa ja eteläpuolella Apollon Patrooksen temppeli.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Zeuksen stoa Wikimedia Commonsissa
Stoan edessä sijainneen Zeus Eleutherioksen alttarin jäänteet.
Thomas Powys

Thomas Littleton Powys, Lilfordin 4. paroni (18. maaliskuuta 1833 Westminster, Middlesex, Englanti - 17. kesäkuuta 1896 Lilford, Northamptonshire) oli englantilainen lintutieteilijä.
Thomas Powysin vanhemmat olivat Lilfordin 3. paroni Thomas Powys ja Mary Elizabeth Fox, joka oli Hollandin 3. paronin Henry Vassall-Foxin tytär. Powys peri isältään paronin arvonimen 1861. Hän avioitui 14. kesäkuuta 1859 Emma Elizabeth Brandlingin kanssa (kuoli 9. heinäkuuta 1884), ja heille syntyi ainakin kolme poikaa. Powys avioitui leskenä 21. heinäkuuta 1885 Clementina Georgina Baillie-Hamiltonin kanssa.
Powys oli yksi kahdeksasta British Ornithologists' Unionin (BOU) perustajasta vuonna 1858. Hän toimi BOU:n puheenjohtajana vuodesta 1867 kuolemaansa asti. Hän oli myös Northamptonshire Natural History Societyn ensimmäinen puheenjohtaja.
Powys matkusteli laajalti, etenkin Välimeren alueella, ja keräsi huomattavan kokoelman lintuja. Hänellä oli myös aviaarioita, joissa oli lintuja maapallon joka kolkalta, muun muassa vapaana lentävä partakorppikotkapari. Hän myös toi minervanpöllön Englantiin 1880-luvulla.
Powys oli ahkera kirjoittaja. Hän julkaisi useita lintukirjoja, muun muassa Notes on the Birds of Northamptonshire and Neighbourhood (1895) ja Coloured Figures of the Birds of the British Islands, jonka kuvitti Joseph Smit, ja jonka viimeisteli Osbert Salvin Powysin kuoleman jälkeen.
Käännös suomeksi
Sörlin tarina

Sörlin tarina tai Heðinnin ja Högnin saaga (isl. Sörla þáttr eða Heðins saga ok Högna) on islantilainen muinaissaagoihin luettu saaga. Se kertoo tanskanmaalaisesta kuninkaasta nimeltä Högni sekä Serklannin kuninkaan pojaksi kutsutusta Heðinn-nimisestä viikingistä, jotka ovat veriveljiä keskenään mutta ajautuvat Freyja-jumalattaren loitsujen vuoksi taistelemaan ikuisesti, kunnes kristitty mies tulee ja murtaa taian. Sörlin tarina on säilynyt 1300-luvun lopulla laaditussa Flateyjarbók-käsikirjoituksessa, jossa se on osa kuningas Óláfr Tryggvasonista kertovaa saagaa (Óláfs saga Tryggvasonar en mesta). Sörlin tarinan taustalla on kuitenkin vaikuttanut vanha germaaninen perinne, jonka ilmentymiä tunnetaan myös muista keskiaikaisista skandinaavisista ja muinaisenglanninkielisistä lähteistä. Sörlin tarina tai Heðinnin ja Högnin saaga on ilmestynyt suomeksi muinaissaagojen kokoelmassa Egill Yksikätinen – Muinaissaagoja Pohjolasta (Finn Lectura 2013).
Sisältö > Freyjan koru

Tarinan alussa kerrotaan Óðinnin rakastajattaresta Freyjasta, miten tämä hankkii itselleen kyseenalaisin keinoin kääpiöiden valmistaman korun. Kun Óðinn saa tietää asiasta, hän lähettää Lokin varastamaan korun. Loki joutuu muuttamaan muotoaan useamman kerran, ennen kuin onnistuu saamaan korun eräänä yönä haltuunsa, minkä jälkeen hän tuo sen Óðinnille.  Aamulla herättynään Freyja ymmärtää, kuka on korun katoamisen taustalla, mutta Óðinn ei suostu antamaan arvoesinettä takaisin, jollei Freyja langeta sellaista kirousta, että kaksi suurta kuningasta, joilla olisi kaksikymmentä kuningasta alamaisinaan, riitautuvat ja taistelevat keskenään mutta loitsujen vuoksi nousevat kuolemansa jälkeen taistelemaan yhä uudelleen, kunnes jonkun kristityn kuninkaan siunauksen alla taisteleva mies käy näitä eläviä kuolleita vastaan.
Sisältö > Högni ja Sörli

Sörlin kerrotaan olevan erään Norjan Ylämaata (isl. Upplönd) hallitsevan kuningas Erlingrin poika. Hän taistelee saagan mukaan Tanskanmaalla Hróiskeldassa (nyk. Roskilde) hallitsevaa kuningas Hálfdania vastaan, koska tahtoo saada haltuunsa tämän upean laivan. Hálfdan ja hänen miehensä kuolevat taistelussa, ja myöhemmin Högni Hálfdaninpoika kohtaa isänsä surmaajan. Högni lyö Sörlin tällöin syntyvässä taistelussa, mutta antaa sitten parantaa tämän haavat. Myöhemmin Sörli lähtee Idäntielle (isl. Austrvegr), missä kuolee. Högni lähtee tämän jälkeen hänkin viikinkiretkelle Idäntielle, missä hänestä tulee saagan mukaan kuningas, jolle kaksikymmentä pikkukuningasta maksaa veroja. Hänen kerrotaan olevan niin kuuluisa, että hänet tunnetaan Finnien asuinsijoilta (isl. Finnabú) aina Pariisiin saakka.
Sisältö > Heðinn ja Högni

Heðinnistä kerrotaan hänen olevan Serklannin (isl. Serkland) kuninkaan poika, jonka kerrotaan ryöstelevän ja hallitsevan alueita Spaaniassa (isl. Spanía) ja Kreikanmaalla (isl. Græcia) niin että kaksikymmentä kuningasta oli hänelle verovelvollisia. Eräänä päivänä ollessaan maissa Heðinn saapuu metsäaukiolle, missä Freyja ilmestyy hänelle Göndul-nimisen valkyyrian hahmossa.  Göndul yllyttää miestä mittelemään voimiaan Högnin kanssa. Kun miehet tapaavat, he koettelevat paremmuttaan erilaisissa urheilulajeissa, mutta toteavat olevansa tasaveroisia. Miehen solmivat veriveljeyden.