stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Ranskan tuomioistuinjärjestelmä
Hallintoasiat (ordre administratif) > Ylempien oikeusasteiden hallintotuomioistuimet

Hallintotuomioistuinten päätöksiin voi useimmiten hakea muutosta hallinto-oikeudellisilta muutoksenhakutuomioistuimilta (cour administrative d’appel). Ne ovat toisen oikeusasteen tuomioistuimia, ja niitä on Ranskassa kahdeksan.
Ylimmän oikeusasteen hallintotuomioistuin on korkein hallinto-oikeus (Conseil d'État), joka valvoo menettelysääntöjen ja oikeusnormien soveltamisen oikeellisuutta. Kassaatiotuomioistuimen tapaan se joko hylkää valituksen tai kumoaa asiasta annetun päätöksen ja palauttaa asian uudelleen käsiteltäväksi. Conseil d'État on lisäksi ainoa oikeusaste eräissä riita-asioissa, kuten ministerien säädösten oikeellisuuden selvittämisessä ja europarlamenttivaaleja koskevissa riita-asioissa. Muutoksenhakutuomioistuimena Conseil d'État toimii, kun se käsittelee esimerkiksi valituksia, jotka koskevat hallintotuomioistuinten antamia kunnallis- tai departementtivaaleihin liittyviä päätöksiä.
Huomiot

↑  Nimityksellä vähäinen rikos ei oteta kantaa rikokseen, vaan se on käytössä luokittelun vuoksi. Vastine on poimittu Euroopan oikeusportaalista.
↑  Alempien tuomioistuinten antamia tuomioita kutsutaan useimmiten nimellä jugement, kun taas ylempien tuomioistuimien kuten muutoksenhakutuomioistuinten tuomioita kutsutaan nimellä arrêt.
Miikka Rousu

| Miikka Rousu |
| --- | --- |

Henkilötiedot
Syntynyt: 29. huhtikuuta 1971 (ikä 53) Rovaniemi
Kansalaisuus:   Suomi
Jääkiekkoilija
Pelipaikka:  laitahyökkääjä
Maila:  left
Pituus:  175 cm
Paino:  80 kg
Pelaajaura
Pääsarjaura:  1995–2004
Seurat:  Kärpät (I divisioona) KKP (II divisioona) TPS (SM-Liiga) Kiekko-67 (I divisioona) Reims (Ligue Magnus) Rouen (Ligue Magnus)
NHL-varaus:  ei varattu
Valmennusura
Vuodet:  2008–2017
Seurat:  RoKi Corsaires de Dunkerque Phenix de Reims KiPS
Miikka Rousu (29. huhtikuuta 1971 Rovaniemi) on entinen suomalainen jääkiekkoilija, jonka uraa hankaloittivat useat loukkaantumiset. Rousu edusti urallaan SM-liigassa Turun Palloseuraa, Hämeenlinnan Pallokerhoa ja Oulun Kärppiä. Rousu pelasi Kärpissä myös neljä kautta I-divisioonassa ja kauden II-divisioonassa. II-divisioonassa hän edusti myös Kiimingin Kiekko-Poikia. Rousu päätti uransa Ranskan liigassa, ensin pelattuaan kaudella 2001–2002 HC Reimsissa. Pidettyään välivuoden Rousu pelasi uransa viimeisen kauden Ranskan liigan Rouen HE:n joukkueessa. Rousu on voittanut yhden kullan ja kaksi hopeaa SM-liigassa TPS:n joukkueessa kausina 1995–1996,1996–1997 ja 2000–2001. 
Kaudella 2010–2011 Rousu valmensi Kittilän Palloseuran Lappi-liigan mestaruuteen.
KiPS:n mestaruuskauden valmentaja Miika Rousu teki sopimuksen päävalmentajan työstä Ranskan 1. divisioona-joukkue Dunkerquehen 2012–2013.
Röyttälompolo (pohjoinen)

| Röyttälompolo |
| --- | --- |
Valtiot:  Suomi
Paikkakunta:  Ylitornio
Koordinaatit:  66°24′43″N, 24°44′06″E
Vesistöalue ja valuma-alueen tietoja
Laskujoki:  Röyttäjoki 
Järvinumero:  67.995.1.004
Mittaustietoja
Pinnankorkeus:  152,3 m  
Rantaviiva:  0,493 km  
Pinta-ala:  0,958 ha  
Saaria:  ei saaria 
 fiRöyttälompolo 
Röyttälompolo  on Lapissa Ylitorniolla Mellajärven kylän lähellä sijaitseva lampi.
Maantietoa

Lammen pinta-ala on 1,0 hehtaaria, se on 200 metriä pitkä ja 100 metriä leveä. Lammella ei ole kartan mukaan saaria. Sen rantaviivan pituus on 500 metriä.
Vesistösuhteet

Lampi sijaitsee Tornionjoen vesistössä (vesistöaluetunnus 67) Tengeliönjoen valuma-alueen (67.9) Kuijasjoen valuma-alueella (67.99), jonka Mellajoen latvaosan valuma-alueeseen (67.995) se kuuluu. Lammen vedenpinnan korkeus on 152,3 metriä mpy.
Minna Canth -palkinto

Minna Canth -palkinto on Suomen Messusäätiön rahoittama palkinto, joka myönnetään vuosittain ”yhteiskuntamme ravistelijalle” Helsingin kirjamessuilla. Palkinnon suuruus oli 5 000 euroa vuonna 2017 ja 10 000 euroa vuonna 2018, 5 000 euroa vuosina 2019 ja 2020.
Palkinnon saaneet

2017 Irja Askola
2018 Kaarina Hazard
2019 Maryan Abdulkarim
2020 Tommi Kinnunen
2021 Ruben Stiller
SASO

South African Students' Organisation (SASO) oli eteläafrikkalainen apartheid-hallintoa vastustaneiden mustien opiskelijoiden opiskelijajärjestö. Järjestö perustettiin vuonna 1968 ja sen perustajajäseniä oli Steve Biko. Järjestön merkitys Bikon Musta tietoisuuden-liikkeessä oli merkittävä.
Röölä

Vasemmalta oikealle: Ravintola Röölänranta, Röölän kesäkauppa ja asuinkerrostalo sekä Boyfoodin rakennus.
Boyfoodin tehdasrakennus Röölään saavuttaessa.
Röölä (entinen nimi Röödilä) on Naantalin Rymättylässä, Otavan saaren etelärannalla sijaitseva kylä ja pienvenesatama. Alueella on noin sata asukasta. Röölä on tunnettu kalanjalostuksesta, jota harjoitti sillituotteita valmistava Boyfood Oy. Röölässä on kesäaikana toimiva ravintola Röölänranta ja vierasvenesatama. Röölän läpi kulkee yhdystie 1890 Rymättylä–Hanka, joka alkaa Rymättylän kirkonkylältä ja menee Kirveenrauman sillan kautta Airismaan saareen. Röölässä toimi myös ennen kauppa ja sieltä liikennöi yhteysalus lähisaariin.
Historia

Varhaisin maininta Röölästä on Turun tuomiokirkon mustassa kirjassa vuodelta 1438. Kylässä on ollut kaksi kantatilaa, joista toinen oli rälssitila. Tilat yhdistettiin 1684 ja muutettiin nimismiehentaloksi. Röödilan kantatila jaettiin vuonna 1764 kahtia. Röölän ranta kehittyi kauppapaikaksi 1900-luvun alussa. Kylään perustettiin mylly ja saha ja veneliikenne lisääntyi. Sillinjalostus aloitettiin Röölässä vuonna 1949. Kylään tuli myös kauppoja ja kaksi pankkia.
Röölän saha siirtyi Naantaliin jo 1952 ja mylly lopetti toimintansa 1981. Sillitehdas lopetettiin 2014.
Palvelut

Röölässä toimii kesäravintola Röölänranta. Vierasvenesatamassa on polttoaineen myyntipiste, septitankin tyhjennys, juomavesipiste, veneenlaskupaikka ja kierrätyspiste.
Silliperinnekeskus Dikseli on paikallinen museo. Dikselin yhteydessä on myös pieni kauppa ja kahviotila. Kesäisin Dikselin tiloissa toimii lisäksi Meriteatteri. Dikselin tilat ovat 1930-luvulla rakennetun nelikerroksinen myllyn kyljessä, joka on kunnostettu myllymuseoksi ja jonne kävijät pääsevät myös. Röölässä järjestetään myös useita kesätapahtumia kuten perinteiset Sillimarkkinat, Viikinkimarkkinat ja talvella nuottasilakkamarkkinat.
Entisen sillitehtaan tiloihin avattiin vuonna 2017 Brinkhall Sparklingin viini ja kuohuviinin tuotantolaitos. Yritys valmistaa tuotteensa paikallisista omenoista, vuosituotannon ollessa 25 000 litraa.
Huhtikuussa 2013 perustettiin Röölän kylätoimikunta.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Röölä Wikimedia Commonsissa
Tuulamaria Kangaslampi, Tervetuloa Röölän sivuille ja Röölän kylään!
SMS Viribus Unitis

| SMS Viribus Unitis |
| --- | --- |
 SMS Viribus Unitis

Aluksen vaiheet
Rakentaja:  Stabilimento Tecnico Triestino, Trieste
Kölinlasku:  24. heinäkuuta 1910
Laskettu vesille:  20. kesäkuuta 1911
Palveluskäyttöön:  6. lokakuuta 1912
Loppuvaihe:  upotettiin 1. marraskuuta 1918
Tekniset tiedot
Uppouma:  20 013 t 21 595 t (kuormattu)
Pituus:  152,2 m
Leveys:  27,3 m
Syväys:  8,9 m
Koneteho:  25 000 shp
Nopeus:  20 solmua
Miehistöä:  1 046
Aseistus
Aseistus:  12 x 30,5 cm/45 tykkiä 12 x 15 cm/50 tykkiä 18 x 6,6 cm tykkiä 4 x 53 cm torpedoputkea
SMS Viribus Unitis oli Itävalta-Unkarin laivaston Tegetthoff-luokan taistelulaiva. Se upposi Italian laivaston sukeltajien iskussa aivan ensimmäisen maailmansodan lopussa marraskuussa 1918.
Valmistus

Tegetthoff-luokan alusten rakentamisen taustalla oli Italian päätös rakentaa laivastolleen ensimmäinen dreadnought-taistelulaiva RN Dante Alighieri. Viribus Unitis tilattiin 1908 Triestestä Stabilimento Tecnico Triestinolta, missä köli laskettiin 24. heinäkuuta 1910. Alus laskettiin vesille 20. kesäkuuta 1911 ja otettiin palvelukseen 6. lokakuuta 1912, muutamaa kuukautta ennen italialaisten Dante Alighieria. Viribus Unitis oli ensimmäinen Välimerellä toiminut dreadnought-alus ja maailman ensimmäisenä palvelukseenotettu taistelulaiva, jossa oli kolmitykkiset tykkitornit.
Palvelus

Viribus Unitis kuljetti 24. kesäkuuta 1914 Itävallan arkkiherttua Frans Ferdinandin ja tämän vaimon Sophien Triestestä Neretvajoen suulle heidän Bosnian-vierailuaan varten ja heidän tultuaan murhatuiksi Sarajevossa ruumiit takaisin Itävaltaan. Ensimmäisen maailmansodan alettua arkkiherttuan murhan seurauksena alus oli 24. elokuuta 1914 alkaen Itävalta-Unkarin laivaston komentajan, suuramiraali Anton Hausin lippulaivana. Haus kuoli laivalla helmikuussa 1917 sen ollessa ankkuroituna Pulan satamaan.
Alus osallistui sodan aikana vain kahteen sotatoimeen: Anconan rannikoiden pommittamiseen Italian liityttyä sotaan Itävalta-Unkaria vastaan vuonna 1915 sekä iskuun ympärysvaltojen laivastojen luomaa Otrantonsalmen merisulkua vastaan vuonna 1918.
Aluksesta tuli 31. lokakuuta 1918 vasta perustetun Serbien, kroaattien ja sloveenien kuningaskunnan laivaston (myöhemmin Jugoslavian kuninkaallinen laivasto) lippulaiva, kun keisari Kaarle I luovutti Itävalta-Unkarin laivaston alukset sille. Koska Itävalta-Unkarin laivastossa ei palvellut serbejä ja ainoastaan 3 prosenttia oli sloveeneja, lokakuun 1918 lopulla perustetun Pulan vallankumouskomitean hengissä säilyneiden tšekkien mukaan kroaatit (yli 31 % Itävalta-Unkarin laivaston henkilöstöstä) esittivät aluksen nimen muuttamista Kroatian itsenäisyystaistelijan mukaan Frankopaniksi.
Aamutunneilla 1. marraskuuta 1918 kaksi Italian laivaston sukeltajaa tunkeutui Pulan satamaan asettaen räjähdyspanokset aluksen kölin alle. Seuranneessa räjähdyksessä alus upposi vain neljässätoista minuutissa. Jugoslavian laivaston komentaja Janko Vuković kuoli uppoamisessa.
Sahalahden punakaarti

Sahalahden punakaarti syntyi kun marraskuussa 1917 työväki järjesti viikon kestäneen lakon vaatimuksenaan 8 tunnin työpäivä. Lakon aikana Lahdenkulman työväenyhdistys perusti järjestökaartin (eli punakaartin), johon liittyi vuoden loppuun mennessä 19 jäsentä. Punakaarti ei juurikaan toiminut ennen sotaa. Kun järjestö tarttui aseisiin vuonna 1918, siihen liittyi nopeasti useita jäseniä; kaiken kaikkiaan siihen kuului 131 jäsentä, joista noin kymmenen oli naisia.
Sahalahden Punasen Kaartin Pataljoonassa oli yksi komppania ja siinä neljä plutoonaa. Punakaartin esikunta toimi Vilpeilän koululla. Sodan loputtua 48 punakaartilaista tuomittiin valtiorikosoikeudenkäynneissä. Kuolemaan ei tuomittu ketään, mutta 25 heistä menehtyi vankileirien kehnoihin oloihin.
Sebastinae

| Sebastinae |
| --- | --- |
 Lippukorusimppu (Sebastes rubrivinctus)
Tieteellinen luokittelu
Domeeni::  Aitotumaiset Eucarya
Kunta::  Eläinkunta Animalia
Pääjakso::  Selkäjänteiset Chordata
Alajakso::  Selkärankaiset Vertebrata
Luokka::  Viuhkaeväiset Actinopterygii
Lahko::  Simppukalat Scorpaeniformes
Alalahko::  Scorpaenoidei
Heimo::  Korusimput Sebastidae
Alaheimo::  Sebastinae  Kaup, 1873
Katso myös
   Sebastinae Wikispeciesissä   Sebastinae Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OK: 
Sebastinae on Scorpaenoidei-alalahkoon ja korusimppujen heimoon (Sebastidae) kuuluva kalojen alaheimo.
Suvut

Alaheimoon kuuluu neljä sukua ja 123 lajia.
Helicolenus
Hozukius
Punasimput (Sebastes)
Sebastiscus
Minna Canthin katu (Kuopio)

Minna Canthin katu Savonkadun risteyksen kohdalta nähtynä.
Minna Canthin katu Hallikadun risteyksen kohdalla länteen päin kuvattuna.
Minna Canthin katu on katu Kuopiossa ruutukaava-alueella. Kadun pituus on noin 1 400 metriä. Kirjailija Minna Canthin mukaan nimetty katu alkaa Sairaalakadulta Valkeisenlammen rannalta ja loppuu Varastokadulle satamaan. Katu risteää 19 kadun kanssa. Kadun varrella on kolme puistoa (Kirkkopuisto, Snelmanninpuisto ja Satamapuisto). Kadulla on kolme liikennevalo-ohjattua risteystä.
Poikkikadut lännestä itään

Sairaalakatu (pohjoiseen)
Kasarmikatu (pohjoiseen) ja Alavanhovintie (lounaaseen)
Puistokatu
Hatsalankatu
Savonkatu
Ajurinkatu
Haapaniemenkatu
Hallikatu
Puijonkatu
Käsityökatu
Vuorikatu
Sorvarinkatu (etelään)
Kuninkaankatu
Maaherrankatu
Sepänkatu
Snellmaninkatu
Niemenkatu
Satamakatu
Varastokatu (etelään)
Minna Brandes

Charlotte Wilhelmine Franziska "Minna" Brandes (21. toukokuuta 1765 Berliini – 13. kesäkuuta 1788 Hampuri) oli saksalainen näyttelijä, laulaja, säveltäjä ja pianisti. Hän oli kahden näyttelijän – Johann Christian Brandesin ja Esther Charlotte Brandesin (o.s. Koch) – tytär. Hänen kumminsa oli runoilija Gotthold Ephraim Lessing.
Brandes esiintyi ensimmäisen kerran näyttämöllä jo tammikuussa 1768 Leipzigissa Heinrich Gottfried Kochin seurueessa. Tuolloin esitettiin Johann Christian Brandesin komedia Der Schein trügt. Tämän jälkeen Brandes esiintyi vanhempineen Abel Seylerin johdolla eri kaupungeissa. Vuodelta 1789 peräisin olevan elämäkerran mukaan Brandes esiintyi laulajana ensimmäisen kerran oopperassa Weimarissa vuonna 1772. Weimarissa hänelle opettivat pianonsoittoa Friedrich Hönicke, Ernst Wilhelm Wolf ja Anton Schweitzer. Hän sai Dresdenissä laulun opetusta Antonio Mariottinilta. Brandesin myöhempiä opettajia olivat Gertrud Elisabeth Mara, Giovanni Carlo Concialini, Julius August Fehre ja Friedrich August Baumbach.
Brandes esiintyi 1770-luvun lopussa vanhempineen Pasquale Bondinin seurueessa Dresdenissä ja Leipzigissa. Vuosina 1779–1781 hän esiintyi vanhempiensa kanssa Mannheimin hoviteatterissa ja kaudella 1781–1782 Hampurin teatterissa. Syksystä 1782 kevääseen 1784 Brandes oli vanhempiensa kanssa esiintyjänä teatterissa Riiassa. Palattuaan Hampuriin Brandes esiintyi kaupungin teatterissa, jota oli johtamassa vuosina 1785–1786 hänen isänsä. Hän jatkoi esiintymistä siellä Friedrich Ludwig Schröderin johdolla maaliskuuhun 1788. Brandes osallistui Hampurissa työskentelynsä aikana muun muassa Konstanzen roolissa tuotantoon Wolfgang Amadeus Mozartin oopperasta Ryöstö Seraljista vuonna 1787. Hän piti julkisia esiintymisiä myös pianistina. Viimeisen tiedossa olevan esiintymisensä Brandes teki 3. maaliskuuta 1788 Leonoren roolissa Carl Ditters von Dittersdorfin singspielissä Doktor und Apotheker.
Brandesin kuoltua Friedrich Hönicke ja isä Johann Christian Brandes julkaisivat tämän sävellystuotannon kokoelmassa Musikalischer Nachlass. Brandesin sävellykset herättivät aikanaan melko laajaa kiinnostusta. Hänen tuotantoonsa kuuluu pianokappaleita sekä yksinlauluja italian ja saksan kielillä.
Aiheesta muualla

IMSLP: nuotteja
Sahajärvi

Sahajärvi on usean järven nimi:
Sahajärvi, Espoossa
Sahajärvi, Iissä
Sahajärvi, Kristiinankaupungissa
Sahajärvi, Salossa
Sahajärvi, Raaseporissa
Sahajärvi eli Hautjärvi, Mäntsälässä
Järvenpäänjärvi eli Sahajärvi, Salossa
| --- | --- |
: Tämä on täsmennyssivu, joka luettelee monimerkityksisen käsitteen eri merkitykset tai useita eri henkilöitä. Artikkelisivuja, joiden nimessä tai tekstissä lukee ”Sahajärvi”, voi hakea sivunnimihaulla, laajalla sivunnimihaulla tai tekstihaulla.
Mihail Žarov

Mihail Žarov
Mihail Ivanovitš Žarov (ven. Михаи́л Ива́нович Жа́ров; 27. lokakuuta 1899 Moskova – 15. joulukuuta 1981 Moskova) oli neuvostoliittolainen näyttelijä.
Žarov työskenteli lukuisissa teattereissa uransa aikana. Hän oli vuodesta 1938 Malyi-teatterin näyttelijä ja ohjaaja. Žarov teki elokuvadebyyttinsä vuonna 1915 ja alkoi esiintyä suurissa elokuvarooleissa vuonna 1925. Hän saavutti 1930-luvulla Neuvostoliiton-laajuista suosiota ja pääsi työskentelemään maan tunnetuimpien ohjaajien kanssa. Žarov esiintyi muun muassa Maljuta Skuratovin roolissa elokuvassa Iivana Julma. Kaikkiaan hän esiintyi urallaan yli kuudessakymmenessä elokuvassa. Lisäksi hän oli ohjaajana kolmessa elokuvassa.
Žarov sai kolme Leninin kunniamerkkiä (1967, 1970, 1974), Venäjän SFNT:n kansantaiteilijan arvonimen (1944) ja Neuvostoliiton kansantaiteilijan arvonimen (1949). Hän sai kolmesti Stalin-palkinnon: vuonna 1941 elokuvasta Pjotr Pervyi, vuonna 1942 elokuvasta Oborona Tsaritsyna ja vuonna 1947 teatterityöstään. Žarov sai myös monia muita palkintoja ja tunnustuksia, kuten Sosialistisen työn sankarin arvonimen vuonna 1974. Hän kuoli 82-vuotiaana moskovalaisessa sairaalassa nukkuessaan ja tuli haudatuksi Novodevitšin hautausmaalle.
Aiheesta muualla

Mihail Žarov Internet Movie Databasessa. (englanniksi)
Mihailovski-teatteri

Mihailovski-teatteri Pietarin taideaukiolla.
Mihailovski-teatteri (ven. Михайловский театр), entinen Musorgskin ooppera- ja balettiteatteri tai Pieni ooppera- ja balettiteatteri, on Pietarin toiseksi tunnetuin oopperatalo Mariinski-teatterin jälkeen. Teatterissa on kantaesitetty muun muassa Dmitri Šostakovitšin oopperat Nenä ja Mtsenskin kihlakunnan lady Macbeth sekä Sergei Prokofjevin Sota ja rauha. Teatterin kapellimestareina ovat toimineet muun muassa Kirill Kondrašin, Kurt Sanderling, Juri Temirkanov ja Pjotr Gribanov.
Marraskuussa 2011 Mihailovski-teatteri aiheutti pienen skandaalin Venäjän balettipiireissä nappaamalla henkilökuntaansa Moskovan Bolšoi-teatterin ykköstanssijat, Natalia Osipovan ja Ivan Vasiljevin.
Aiheesta muualla

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
Mihailovski-teatterin kotisivut (venäjäksi), (englanniksi)
Mihailovski-teatteri Pietari-tietosanakirjassa (venäjäksi)
SAS (tietotekniikka)

Fujitsun SAS-kiintolevy
SAS (engl. Serial Attached SCSI) eli sarjaankytketty SCSI on tietokoneväylä, jota käytetään pääasiassa palvelinympäristöissä kiintolevyjen liittämiseksi järjestelmään. SAS on suunniteltu korvaamaan SCSI, ja se onkin suorituskyvyltään ja skaalautuvuudeltaan edeltäjiään parempi. Toisin kuin vanhat SCSI väylät, SAS siirtää datan sarjamuodossa rinnakkaismuodon sijaan.
SAS-protokollaa kehittää ja ylläpitää T10-komiteaselvennä.
SAS-liitäntä tukee myös Serial ATA -levyjä, mutta toisinpäin ei ole tuettu.
Aiheesta muualla

T10-komitea (englanniksi)
Senegalin luterilainen kirkko

| Senegalin luterilainen kirkko |
| --- | --- |
Suuntautuminen:  Luterilaisuus
Johtaja:  presidentti Adama Faye
Yhteistyötahoja:  Luterilainen maailmanliitto
Toiminta-alue:  Senegal
Perustettu:  1987
Seurakuntia:  13
Jäseniä:  7 100 jäsentä
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Senegalin luterilainen kirkko on Afrikan Senegalissa toimiva luterilainen kirkko.
Senegalin luterilainen kirkko sai valtion hyväksynnän vuonna 1987. Sillä on 13 seurakuntaa ja 7 100 jäsentä. Suomen Lähetysseura tekee yhteistyötä Senegalin luterilaisen kirkon kanssa.
Saronikós (Attika)

| Saronikós Saronikóksen kunta Σαρωνικός Δήμος Σαρωνικού |
| --- | --- |
 Kunnan sijainti
 Saronikós
 Koordinaatit: 37°50′N, 23°55′E 
Valtio:  Kreikka
Hajautetun hallinnon alue:  Attika
Alue:  Attika
Alueyksikkö:  Itä-Attika
Hallinto:  
 – Asutustyyppi:  kunta
 – Kallikrates-koodi:  4911
 – Kuntakeskus:  Kalývia Thorikoú
Pinta-ala:  
 – Kokonaispinta-ala:  133,43 km²
Väkiluku (2011):  29 002
 – Väestötiheys:  217,36 as./km²
Aikavyöhyke:  UTC+2
 – Kesäaika:  UTC+3
 
 www.saronikoscity.gr 
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Saronikós (kreik. Σαρωνικός eli Δήμος Σαρωνικού, Dímos Saronikoú) on Kreikan kunta, joka sijaitsee Itä-Attikan alueyksikössä Attikan alueella ja kuuluu Ateenan metropolialueeseen. Kunnan pinta-ala on 133,43 neliökilometriä ja väkiluku 29 002 (vuonna 2011). Kunnan kuntakeskus on Kalývia Thorikoú.
Saronikós sijaitsee Saroninlahden rannalla noin 23 kilometriä Ateenan keskustasta kaakkoon. Kuntaan kuuluvat myös Arsídan, Koulourán ja Pátrokloksen saaret. Saronikóksen kunta syntyi, kun Anávyssos, Kalývia Thorikoú, Kouvarás, Palaiá Fókaia ja Saronída yhdistyivät vuoden 2011 alussa Kallikrates-suunnitelman mukaisesti.
Kunnan osat

Vuoden 2011 kuntauudistuksesta lähtien Saronikóksen kunta muodostuu viidestä kunnallisyksiköstä, jotka vastaavat uudistusta edeltäneitä kuntia. Kunnallisyksiköt sekä niihin kuuluvat kylä- ja kaupunkiyhdyskunnat ja asutukset ovat:
| Kunnallis­yksikkö | Kylä- tai kaupunki­yhdys­kunta | Kylä, kaupunki tai muu asutus | Väkiluku (2011) |
| --- | --- | --- | --- |
| Anávyssos | Anávyssos | Anávyssos | 6 202 |
Anávyssos: Yhteensä: 6 202
| Kalývia Thorikoú | Kalývia Thorikoú | Kalývia Thorikoú | 14 424 |
Kalývia Thorikoú: Yhteensä: 14 424
| Kouvarás | Kouvarás | Kouvarás | 1 426 |
| Kouvarás | Kouvarás | Moní Metamorfóseos Sotíros (luostari) | 16 |
| Kouvarás | Kouvarás | Néos Kouvarás | 566 |
Kouvarás: Yhteensä: 2 008
| Palaiá Fókaia | Palaiá Fókaia | Palaiá Fókaia | 2 713 |
| Palaiá Fókaia | Palaiá Fókaia | Thymári | 723 |
Palaiá Fókaia: Yhteensä: 3 436
| Saronída | Saronída | Saronída | 2 932 |
Saronída: Yhteensä: 2 932
Yhteensä: 29 002
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Saronikós Wikimedia Commonsissa
Δήμος Σαρωνικού. Saronikóksen kunnan verkkosivut. (kreikaksi)
Attikan alue
| --- | --- |
Keski-Ateenan alueyksikkö:   Ateena  Dáfni-Ymittós  Filadélfeia-Chalkidóna  Galátsi  Ilioúpoli  Kaisarianí  Výronas  Zográfou 
Pohjois-Ateenan alueyksikkö:   Agía Paraskeví  Amaroúsio  Chalándri  Filothéi-Psychikó  Irákleio  Kifisiá  Lykóvrysi-Péfki  Metamórfosi  Néa Ionía  Papágou-Cholargós  Pentéli  Vrilíssia 
Länsi-Ateenan alueyksikkö:   Agía Varvára  Ágioi Anárgyroi-Kamateró  Aigáleo  Chaïdári  Ílio  Peristéri  Petroúpoli 
Etelä-Ateenan alueyksikkö:   Ágios Dimítrios  Álimos  Ellinikó-Argyroúpoli  Glyfáda  Kallithéa  Moscháto-Távros  Néa Smýrni  Palaió Fáliro 
Pireuksen alueyksikkö:   Keratsíni-Drapetsóna  Korydallós  Níkaia-Ágios Ioánnis Rénti  Pérama  Pireus 
Itä-Attikan alueyksikkö:   Acharnés  Diónysos  Kropía  Lavreotikí  Marathónas  Markópoulo Mesogaías  Oropós  Paianía  Pallíni  Rafína-Pikérmi  Saronikós  Spáta-Artémida  Vári-Voúla-Vouliagméni 
Länsi-Attikan alueyksikkö:   Asprópyrgos  Elefsína  Fylí  Mándra-Eidyllía  Mégara 
Saarten alueyksikkö:   Agkístri  Aígina  Hydra  Kythera  Póros  Salamis  Spétses  Troizinía-Méthana
Mera

| Mera |
| --- | --- |

Luoja(t):  Jack Miller Nick Cardy
Kustantamo:  DC Comics
Ensiesiintyminen:  Aquaman nro 11 (syyskuu 1963)
Henkilötiedot
Oikea nimi:  Mera
Pituus:  175 cm
Paino:  73 kg
Voimat:  Rajallinen telepatia, kyky hallita vettä, kykenee kestämään vedenalaista painetta sekä lämpötilanvaihteluja, yli-inhimillisen vahva.
Suhteet
Sukulaiset:  Vesimies (’’aviomies’’), Hila (’’kaksoissisko’’)
Mera on DC Comics -kustantamon sarjakuvissa esiintyvä kuvitteellinen kuningatar. Jack Millerin ja Nick Cardyn luoma hahmo esiintyi ensimmäisen kerran vuonna 1963 Aquaman -sarjakuvalehden numerossa yksitoista. Mera on Vesimiehen vaimo ja Aqua-ulottuvuuden kuningatar. Meralla on Hila-niminen kaksoissisar, josta tuli myöhemmin superrikollinen Siren.