Mustafa Barzani
Sodat ja vallankumoukset Irakissa > Sotilashallitus

Helmikuussa 1963 tapahtui sotilasvallankaappaus, joka syrjäytti ja teloitti Qasimin. Nasserilaisesta eversti Abdulsalam Arifista  tuli Irakin presidentti ja baathilaisesta kenraali Ahmad Hasan al-Bakrista pääministeri. Baathilaiset saivat isomman aseman uudessa hallinnossa.
Unohtamatta Barzanin roolia mellakoiden tukahduttamisessa Mosulissa vuonna 1959, samoin kuin Barzanin yhteyksiä ulkomaiseen tiedustelupalveluun, uusi hallitus oli epäileväinen Barzania kohtaan. Mustafa Barzani ja hallitus yrittivät neuvotella tehottomasti, ja Barzanin pyydettyä autonomiaa, joka sisälsi suuren osan Irakin öljykentistä Kirkukin ja Mosulin ympärillä, hallitus ryhtyi toimiin KDP:tä vastaan Pohjois-Irakissa. Kampanja kohtasi kuitenkin vaikeuksia, ja marraskuussa 1963 presidentti Arif teki vallankaappauksen, syrjäyttäen baathilaiset kansallisesta hallituksesta.
Presidentti Arif tarjosi pian Barzanille tulitaukoa, joka hyväksyttiin. Myöhemmässä sopimuksessa Barzanin ja Arifin välillä lopetettiin vihamielisyydet hallituksen ja kurdien välillä, vaikka varsinaista autonomiaa ei myönnetty. Sillä välin Barzani keskittyi johtamaan KDP:tä, koska erimielisyydet eri ryhmien kesken, erityisesti Jalal Talabanin ja Ibrahim Ahmadin johtamien vasemmistolaisten kurdi-intellektuellien välillä olivat kasvaneet. Barzani kuitenkin hyötyi sopimuksestaan Arifin kanssa, sillä se takasi hänelle varoja ja aseita Bagdadista ja vahvisti näin hänen asemaansa.
KDP:n kuudennen kongressin aikana Qala Dizehissä heinäkuussa 1964 Barzani siirtyi vastustamaan Talabanin ja Ahmadin ryhmittymiä, antaen poikansa Idrisin karkottaa Talabanin, Ahmadin ja heidän tukijansa kongressista. Tämä siirto oli onnistunut ja johti Barzanin vastustajien pakenemiseen Iranin puolelle, mikä mahdollisti hänelle esteettömän kontrollin KDP:stä.
Varmana asemastaan KDP:ssä Barzani esitti autonomiavaatimuksen presidentti Arifille, mikä nopeasti huononsi suhteita heidän välillään. Maaliskuussa 1965 vihamielisyydet alkoivat Bagdadin ja Barzanin välillä, mikä johti massiiviseen sotilaalliseen operaatioon Pohjois-Irakissa, johon osallistui lähes 100 000 Irakin sotilasta vastustamaan Barzania ja peshmerga-taistelijoita, samoin kuin muita kurdivoimia, kuten Talabanin ja Ahmadin ryhmittymää, joka oli palannut Irakiin. Operaatio oli epäselvä, ja hallitus ei pystynyt saamaan merkittäviä voittoja Barzania ja hänen joukkojaan vastaan, jotka saivat tarvikkeita Iranin rajan kautta. Sotaa monimutkaisti talvi, mikä oli peshmerga-taistelijoiden eduksi. Hallitus hyödynsi jälleen kurdiyhteisön jakautumista alueella ja alkoi tukea Talabanin ja Ahmadin ryhmittymää KDP:ssä, jotka aloittivat vihamielisyydet Barzanin ja hänen tukijoidensa kanssa. Ennen suurta operaatiota, joka oli määrä tapahtua maaliskuussa Barzanin päämajan lähellä Iranin rajaa, presidentti Arif kuoli helikopteriturmassa 13. huhtikuuta 1966.
Arifin kuolema laukaisi vallanvaihdon Bagdadissa, mikä antoi Barzanille aikaa järjestäytyä uudelleen, mutta operaatiot jatkuivat jälleen kesällä, kun Arifin veli, Abdulrahman Arif, tuli presidentiksi ja vannoi jatkavansa sotaa. Siviilipääministeri Abdulrahman al-Bazzaz näki sotilaallisen operaation turhuuden ja ehdotti sen sijaan Barzanille rauhatarjousta, joka sisälsi joukon KDP:n vaatimuksia, muodostaen "Bazzazin julistuksen". Bazzaz kuitenkin pakotettiin eroamaan virastaan elokuussa 1966, mikä tuhosi toiveet Bazzazin julistuksen täytäntöönpanosta tuolloin.
Presidentti Arif kuitenkin tunnusti sodan aiheuttamat vaikeudet, ja halusi lujittaa asemansa Irakissa, joten hän päätti vierailla Barzanissa sinä syksynä. Barzani hyväksyi Arifin tarjoaman tulitauon, tunnustaen sodan aiheuttamat kärsimykset kurdeille siihen mennessä. KDP:n kuudennen kongressin aikana, joka pidettiin marraskuussa samana vuonna, KDP päätti hyväksyä Bazzazzin julistuksen ehdot, mutta osoitti edelleen aikovansa painostaa autonomian puolesta.
Barzani jatkoi valtaansa Irakin Kurdistanissa, joka oli suurelta osin menettänyt otteensa Bagdadille tuolloin. Hänen kasvava asemansa alueella aiheutti päänvaivaa Bagdadille, sitoen suuren osan sen joukoista kuuden päivän sodan aikana.