stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Petite Ceinture
Tulevaisuuden suunnitelmat > Pariisin kaupungin hanke Petite Ceinturen "takaisinvaltaamiseksi"

Pariisin kunnallisneuvosto päätti kokouksissaan 13. ja 14. huhtikuuta 2015 aloittaa SNCF:n kanssa neuvottelut Petite Ceinture-radan tulevaisuudesta.
Pariisin kaupunki ja SNCF ovat yhtä mieltä siitä, että rata on säilytettävä ja että sen alueella ei ole suoritettava sellaisia peruuttamattomia muutoksia, joiden jälkeen sitä ei enää voitaisi tarvittaessa palauttaa rautatieliikenteen käyttöön. Alustavan sopimuksen mukaan SNCF luovuttaa korvauksetta jotkut osat radasta Pariisin kaupungin käyttöön, joka vuorostaan sitoutuu pitämään kunnossa alueet, jotka mahdollisesti avataan yleisölle.
Vuoden 2015 lopulla käynnistettiin monivuotinen hanke, jonka tarkoituksena kaupungin tiedotteen mukaan on avata mahdollisimman monet osuudet radan varresta jalankulkijoille ja ottaa ne yleiseen käyttöön, kuitenkin biodiversiteettia kunnioittaen ja tavalla, joka tekee tarvittaessa mahdolliseksi palauttaa rata liikenteen käyttöön. Tarkemmat suunnitelmat laaditaan yhdessä pariisilaisten sekä hankkeeseen osallistuvien tahojen kanssa. Niihin osallistuvat arrondissementtien viranomaiset yhdessä asukkaiden kanssa.
Näin toteutetaan kevyitä ja purettavissa olevia järjestelyjä, joilla voidaan muodostaa viherkäytäviä ja kävelyteitä sekä saada tilaa kulttuuri- ja urheilutapahtumille. Pariisin määri Anne Hidalgon mukaan radan varrelle voidaan mahdollisesti perustaa myös ravintoloita, elokuvateattereita ja yökerhoja.
Ranskan kommunistinen puolue (PCF) pitää valitettavana, ettei Petite Ceinture -rataa käytetä henkilö- eikä tavaraliikenteeseen, vaikka kaupunki on ryhtynyt toimenpiteisiin ilman saastumista vastaan. Kaupunki päätti kuitenkin jo kauan sitten rakentaa raitiolinja Marsalkkojen bulevardeille sen sijaan että Petite Ceinture -rata otettaisiin uudestaan käyttöön. Tätä on perusteltu sillä, että Petite Ceinture kulkee monin paikoin aivan vierestä asuintalojen ohi ja vilkas rautatieliikenne alentaisi asumisviihtyvyyttä.
Sitä vastoin Union pour un mouvement populaire (UMP) on ehdottanut, että rata purettaisiin ja paikalle rakennettaisiin Pariisia kiertävä jatkuva pyörätie.
Tulevaisuuden suunnitelmat > "Vihreät" hankkeet > Istutettu kävelytie

Radan paikalle on ehdotettu samantapaista kävelytietä, jollainen jo nyt on Coulée verte René-Dumont entisen Place de la Bastilleen johtaneen radan paikalla. Radan haltija RFF on neuvotellut asiasta Pariisin kaupungin kanssa. Pariisin kunnallisneuvosto hyväksyi asiaa koskeneen sopimuksen keväällä 2006, mutta sitä ei ole koskaan toteutettu, vaikka se otettu tavoitteeksi myös Pariisin liikennettä koskevaan, helmikuussa 2006 laaditussa suunnitelmassa.
Hankkeen arvostelijat ovat huomauttaneet, että rata kulkee suurelta osin viadukteissa tai kuiluissa, minkä vuoksi sinne olisi vaikea päästä. Lisäksi siinä on useita, jopa kilometrin pituisia tunneleita, jotka olisivat jalankulkuväylinä synkkiä ja luotaantyöntäviä.
Vuonna 2013 radasta kuitenkin avattiin jalankulkijoille 15. arrondissementissa ensimmäinen noin 1300 metrin pituinen osuus Place Balardin ja Rue Olivier-de-Serresin välillä. Tämän vuoksi toteutetut järjestelyt olivat keveitä ja tarvittaessa helposti peruutettavissa. Työt maksoivat noin neljä miljoonaa euroa.
Tammikuussa 2016 yleisölle avattiin toinen, 13 600 neliömetrin laajuinen alue entisen Place de Rungisin aseman läheisyydessä. Sinne pääsee Rue de läInterne-Loebilta.
Pariisin vihreät valtuutetut vaativat Petite Ceinturen rata-alueen muuttamista vihervyöhykkeeksi. Täten Pariisin rajojen sisäpuolella olevien viheralueiden yhteenlaskettu pinta-ala kasvaisi 10 prosenttia.
Tulevaisuuden suunnitelmat > "Vihreät" hankkeet > Pyörätie

Pariisin 7. ja 15. arrondissementtien pyöräilijöiden järjestö on ehdottanut, että rautatielinja muutettaisiin Pariisia kiertäväksi jatkuvaksi pyörätieksi. Tämä muusta liikenteestä erotettu pyörätie olisi turvallinen, koska se ei missään leikkaisi autoteitä samassa tasossa eikä toisaalta myöskään häiritsisi jalankulkijoita. Pyöräilijöiden kannalta reitillä olisi myös se etu, ettei sillä missään kohdassa ole kovin jyrkkiä rinteitä. Paikkoihin, joissa radan ja sen ylittävän tai alittavan kadun välinen korkeusero on liian suuri rampin rakentamiseksi, rakennettaisiin hissi polkupyörien siirtoa varten. Radan entisille asemille perustettaisiin kaupunkipyöräjärjestelmän (Vélib) asemat.
Tulevaisuuden suunnitelmat > Rautatiehankkeet

Vuoteen 2016 mennessä ei ole käynnistetty mitään hankkeita rautatieliikenteen aloittamiseksi uudestaan, vaikka asiaa on toisinaan ehdottanut varsinkin Ranskan kommunistinen puolue ja jotkut yhdistykset ja asiasta on tehty useita selvityksiä.
Tulevaisuuden suunnitelmat > Rautatiehankkeet > Metro-, raitio- tai kevytmetrolinja tai tavaraliikennerata

1970- ja 1980-luvuilla Pariisissa käynnistettiin ARAMIS-hanke, jossa suunniteltiin automatisoitua raideliikennettä. Siinä yhteydessä Petite Ceinture -radalle ehdotettiin joko raidetaksi- tai automatisoitua kevytmetroliikennettä. Grenellen tavara-asemalle rakennettiin tekninen tutkimuskeskus. Kun hanke hylättiin, laitos purettiin.
Kun raitiolinjaa T2 päätettiin jatkaa Porte de Versaillesille, yhtenä vaihtoehtona olisi, että linja olisi kulkenut vanhaa Petite Ceinture -ratalinjaa pitkin Rue de Vaugiradille tai mahdollisesti Porte d'Ivryyn saakka. Lopulta sille kuitenkin valittiin toinen linjaus.
Toisaalta raitiolinjaa T3a on suunniteltu laajennettavaisi Pariisia kiertäväksi rengaslinjaksi, joka korvaisi bussilinjan PC. Myös se suunniteltiin aluksi kulkemaan osan matkastaan vanhaa Petite Ceinture -rataa pitkin, mutta linja päätettiinkin sijoittaa Marsalkkojen bulevardeille. Linja T3b, joka on linjan T3a pohjoinen jakso, kulkee sekin Marsalkkojen bulevardeja pitkin mutta erkanee niistä Pariisin koillisosassa ja johtaa Pantiniin.
Sen jälkeen kun nämä raitiolinjat rakennettiin, on hankkeet matkustajaliikenteen palauttamisesta Petite Ceinture -radalle käytännössä hylätty, lukuun ottamatta mahdollisesti Gare Rosa Parksin ja Porte de Vincennesin välistä osuutta, jolla rata on kauempana Marsalkkojen bulevardeista kuin muualla, enimmillään 1400 metrin päässä.
Pariisin seudun kaupunkisuunnitteluvirasto onkin esittänyt elokuussa 2011 julkaisemassaan tutkielmassa alustavasti, että tuleva raitiolinja 8 kulkisi Pariisin itäosissa Petite Ceinturen ratalinaa pitkin Rosa Parksin ja Porte de Vincennesin välillä. Vanhojen asemien lisäksi tälle osuudelle on ehdotettu kolmea uutta pysäkkiä, joissa olisi vaihtomahdollisuudet Pariisin metron linjoille 11, 3 ja 3bis.
Eräät järjestöt ovat kuitenkin ehdottaneet radalle nopeaa henkilöliikennettä, joka täydentäisi raitiolinjojen T3a ja T3b liikennettä ja josta olisi vaihtoyhteys RER- ja Transilien-radoille. Samalla raideliikenne keventäisi bussilinjojen 62, 64 ja 26 ylikuormitusta.
Myös tavaraliikennettä radalle on ehdotettu. Asiaa on pitänyt esillä kommunistien valtuustoryhmä, jonka mielestä tavaraliikenne olisi mahdollisuuksien mukaan siirrettävä raiteille saasteiden vähentämiseksi.  Rata voisi mahdollisesti korvata osan kuorma-autoliikenteestä. Erityisesti Gare de Paris-Gobelins, joka on alueella toimivien tukkuliikkeiden vuoksi tärkeä liikenteen solmukohta ja logistiikkakeskus, on yhteydessä rataverkkoon ainoastaan Petite Ceinture -radan välityksellä.
Tulevaisuuden suunnitelmat > Rautatiehankkeet > Rautatieasemien välinen yhdysraide

Pariisin eteläosissa suoritettujen hankkeiden yhteydessä Petite Ceinture -radan ja Gare d'Austerlitzin välinen yhdysraide rakennettiin uudestaan, jotta rautatiekalustoa voidaan siirtää viimeksi mainitulta Gare de Lyonille tai päinvastoin. Samalla rakennettiin toinenkin yhdysraide, joka alitta Boulevard du Général-Jean-Simonin.
Tulevaisuuden suunnitelmat > Rautatiehankkeet > Vélorail

Pariisin kaupungin ja RFF:n vuonna 2006 allekirjoittamassa pöytäkirjassa käsiteltiin myös ajatusta, että jotkin osuudet radasta voitaisiin avata yleisölle, paitsi istutettuina jalankulkuväylinä, myös siten, että niitä pitkin voitaisiin kulkea eräänlaisilla lainattavilla tai vuokrattavilla resiinoilla, joista käytetään nimitystä vélorail. Tämä ehdotus on kuitenkin jo täysin hylätty.
Tulevaisuuden suunnitelmat > Toteutus > Jaetut puutarhat

Gare d'Ornamon asemalaiturit ovat nykyisin maavaraisia, ja niillä on jo useiden vuosien ajan kasvatettu hedelmiä, vihanneksia ja kukkia. Nämä puutarhat perustettiin 18. arrondissementin asukkaiden vuonna 1998 tekemän aloitteen perusteella, jonka tarkoituksena oli edistää ympäristön tuntemusta ja kansalaismieltä läheisten koulujen oppilaiden keskuudessa tekemällä heille mahdolliseksi osallistua puutarhanhoitoon.
Puutarhat saivat niiden ohi kulkevan Rue du Ruisseau -nimsen kadun mukaan nimen "Les Jardins du Ruisseau" ("Puron puutarhat"). Ne sijaitsevat lähellä Porte de Clignancourtia ja Saint-Ouenin kirpputorialuetta, ja niistä on tullut kaupunkiluonnon ystävien rauhallinen mielipaikka sen jälkeen, kun Pariisin määrin virasto ryhtyi toimiin tehdäkseen ne tunnetuiksi. Siellä järjestetään myös yleisötapahtumia kuten mehiläis- ja hunajajuhla (ransk. Fête des abeilles et du miel), sekä "Clignancourt danse sur les rail" ("Clignancourt tanssii raiteilla").
Vanhalle rata-alueelle on perustettu muitakin puutarhoja, esimerkiksi Rue de Coulmiers'n puutarhat 14. arrondissementissa sekä Petite Ceinturen puutarhat 12 arrondissementissa, jossa 300 metrin pituisella osuudella Square Charles-Péguynn jatkeella on jaettu puutarha ja luontopolku, jolta voi tarkastella alueelle muodostunutta biotooppia. Lisäksi 12. arrondissementissa on Claude Decaenin jaettu puutarha, joka on 500 neliömetrin laajuinen viheralue ja promenadipaikka.
Myös Uudessa Gare de Rungisin kaupunginosassa Pariisin 13. arrondissementissa, on hehtaarin laajunen alue 500 metrin pituinen osa rata-alueesta avattu yleisölle, ja sinnekin on tarkoitus perustaa puutarha.. Siellä on pidetty myös urheilutapahtumia ja järjestetty lapsille tarkoitettuja esityksiä.
Tulevaisuuden suunnitelmat > Kulttuuritoiminta

Useat taiteilijat ovat esiintyneet Petite Ceinture -radan varrella. Yksi radan vanhoista asemarakennuksista, Gare de Charonne, muutettiin 1900-luvulla konserttisaliksi, joka sai nimen La Flèche d'or. Sen esikuvan mukaisesti myös 18. arrondissementissa kaksi hylättyä asemarakennusta, Gare d'Ornamo vuonna 2013 ja Gare de l'avenue Saint-Ouen vuonna 2015 on oettu kulttuurikäyttöön Hasard Ludique -projektin yhteydessä, jonka tarkoituksena on tarjota tiloja nykymuusikoille ja luoville taiteilijoille.
Valokuvia

Entinen kulkutie Gare de Charonnen asemalaitureille on joutunut hävityksen ja ilkivallan kohteeksi
Pont de Crimée lähellä Parc des Buttes-Chaumontia Pariisin 19. arrondissementissa.
Seinen ylittävä rautatiesilta, Pont National vuonna 2006
Gare de l'avenue Henri Martin.
Gare d'Ouest-Ceinture, joka aikoinaan toimi vaihtoasemana Petite Ceinturen ja Gare Montparnasselle johtaneen radan välillä.
Ratavartijan talo Gare Rosa Parksin luona lähellä Porte de la Chapellea
Höyryjuna Boulevard Massénan kohdalla 19. marraskuuta 1983
Joitakin radan osuuksia käytetään toisinaan yhä kaluston siirtämiseen asemalta toiselle. Kuvassa Gare du Nordilta Gare de Lyonille siirtyvä juna Avenue Daumesnilin kohdalla 25. syyskuuta 1985.
Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista. 
Alkuperäinen artikkeli: fr:Ligne de Petite Ceinture
Kirjallisuutta

Jacques Reda, Marc Soriano (teksti), Pierre Pitrou, Bernard Tardien (valokuvat): 1851-1981 : le Chemin de fer de Petite Ceinture de Paris.  Pierre Fanlac, 1981.
J. Banaudo: Trains oubliés volume 4: L'État, le Nord, les Ceintures.  Cabri, 1982.
La Petite Ceinture de Paris. Connaissance du Rail, lokakuu 1991.
Bruno Carrière: La saga de la Petite Ceinture.  La Vie du Rail, 1991.
Philippe-Enrico Attal: La fin de la Petite Ceinture. Historail, lokakuu 2012, nro 23, s. 6–25.
Aiheesta muualla

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
Un transport ferroviaire dans un jardin, un réseau dans la ville (radan historiaa, valokuvia, suunnitelmia) Association Sauvegarde Petite Ceinture.
Syndicat du chemin de fer de ceinture de Paris, suppression des passages à niveau (Valokuvia yli- ja alikulkusilloista 12. ja 20. arrondissementeissa) Gallica.
Syndicat du chemin de fer de ceinture de Paris, suppression des passages à niveau (Valokuvia yli- ja alikulkusilloista 17. ja 18. arrondissementeissa) Gallica.
Syndicat de ceinturen 040-tyypin veturi nro 3
Pariisin kartta vuodelta 1898.
Petite Ceinture merkitty violetilla.
Vuonna 1964 valmistunut Petite Ceinture -radan ja Gare des Invalidesille johtavan radan välinen yhdysraide France Télévisionsin toimitalon edessä.
Petite Ceinture -radan aikataulu toukokuussa 1914
Petite Ceinturen raiteet nähtynä Rue des Meuniers'n jalankulkusillalta 12. arrondissementissa.
Petite Ceinturen raiteet 13. arrondissementissa lähellä Maison Blanchea.
Avenue de Saint-Ouenin asema 18. arrondissementissa.
ARAMIS-hankkeen koealue vuonna 1986 entisen Gare de Grenelle-marchandises'in paikalla
Tuoleja Jardins du Ruisseaussa.
Jardins du Ruisseau nähtynä Rue du Ruisseaulta.
Käännös suomeksi
Perun hallinnollinen aluejako

Perun alueet
Perun valtion maa-alue on hallinnollisesti jaettu 18. marraskuuta 2002 päivätyllä lailla numero 27867 alueiksi (regiones), joita on 26. Alueet on jaettu maakunniksi, jotka puolestaan on jaettu piireiksi. Perussa on kaikkiaan 180 maakuntaa ja 1747 piiriä.
Vuoteen 2002 asti Peru oli jaettu 24 departementtiin (departamentos), joista 23 oli vastaavia nykyisten alueiden kanssa; Callaon kaupungilla oli erikoisasema perustuslaillisena maakuntana (Provincia Constitucional), mutta se kuului Liman departementtiin yhdessä Liman kaupungin kanssa. Vuonna 2002 sen pohjalta perustettiin Lima Metropolitanan ja Callaon alueet. Aikaisemman Liman departementin muista osista muodostettiin uusi Lima Provincias -alue.
Luettelo alueista

Alueen nimen perässä on suluissa sen pääkaupunki.
Amazonas (Chachapoyas)
Ancash (Huaraz)
Apurímac (Abancay)
Arequipa (Arequipa)
Ayacucho (Ayacucho)
Cajamarca (Cajamarca)
Callao (Callao)
Cusco (Cusco)
Huancavelica (Huancavelica)
Huánuco (Huánuco)
Ica (Ica)
Junín (Huancayo)
La Libertad (Trujillo)
Lambayeque (Chiclayo)
Lima (Huacho)
Liman metropolialue (Lima)
Loreto (Iquitos)
Madre de Dios (Puerto Maldonado)
Moquegua (Moquegua)
Pasco (Cerro de Pasco)
Piura (Piura)
Puno (Puno)
San Martín (Moyobamba)
Tacna (Tacna)
Tumbes (Tumbes)
Ucayali (Pucallpa)
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Perun hallinnollinen aluejako Wikimedia Commonsissa
Peyton Randolph

Peyton Randolph
Peyton Randolph (1721 Williamsburg, Virginia – 22. lokakuuta 1775 Philadelphia, Pennsylvania) oli Yhdysvaltain siirtokuntien kongressin ensimmäinen puhemies vuosina 1774–1775.
Randolph kuului aateliin ja kävi College of William & Mary -koulua Williamsburgissa. Hän toimi vuodesta 1744 asianajajana ja sai neljä vuotta myöhemmin Virginian kruununjuristin aseman. Samalla hänet valittiin myös Virginian lainsäädäntökokoukseen (House of Burgesses), jonka jäsenenä hän toimi lähes yhtäjaksoisesti kuolemaansa asti. Randolph piti itseään sekä Virginian siirtokuntalaisten että Englannin kruunun edustajana, ja hän vastusti vuoden 1765 leimaverolakia vastaan suunnattuja jyrkkiä vastatoimia. Siirtokuntien ja emämaan suhteiden kriisiytyessä hänen mielipiteensä kuitenkin kääntyivät radikaaleimmiksi. Hän toimi vuonna 1773 Virginian kirjeenvaihtokomitean puheenjohtajana. Vuonna 1774 Randolph valittiin ensimmäiseen mannermaakongressiin Virginian seitsenhenkisen edustajaryhmän johtajaksi, ja kongressin kokoonnuttua hänet valittiin myös sen puhemieheksi. Hän kuitenkin kuoli sydänkohtaukseen seuraavana vuonna, jolloin hänen seuraajakseen valittiin John Hancock.
Oskarshamnin kunta

| Oskarshamnin kunta |
| --- | --- |
 vaakuna
 Oskarshamnin kunta Kalmarin läänissä
Valtio:   Ruotsi
Lääni:  Kalmarin lääni
Maakunta:  Småland
Keskustaajama:  Oskarshamn
Kuntakoodi:  0882
Pinta-ala  ():  
 – Maa:  1 046,66 km²
Väkiluku (31.12.2021)  ():  27 220
 – Väestötiheys:  26,0 as./km²
 
 www.oskarshamn.se 
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Oskarshamnin kunnan alueella sijainneet pitäjät.
Oskarshamnin ydinvoimala.
Furönin saari Itämeressä.
Blå Jungfrun on saari ja kansallispuisto.
Oskarshamnin kunta (ruots. Oskarshamns kommun) on Kalmarin läänissä sijaitseva Ruotsin kunta. Maakuntajaossa se kuuluu Smålandiin. Kunnan keskustaajama on Oskarshamn.
Kunnan maapinta-ala on 1 046,66 neliökilometriä (1.1.2016) ja asukasluku 27 220 henkeä (31.12.2021).
Oskarshamnin ydinvoimala sijaitsee Simpevarpissa 25 kilometrin etäisyydellä kuntakeskuksesta. Itämeressä Smålandin rannikon ja Öölannin välissä sijaitseva Blå Jungfrunin saari kuuluu Oskarshamnin kuntaan ja muodostaa kansallispuiston.
Vuonna 2007 kunnassa oli 35,75 km² peltoa, joten saman ajankohdan maapinta-alaan vertaamalla saadaan peltojen osuudeksi 3,4 prosenttia kunnan maapinta-alasta.
Kuntajaon kehitys

Uusien kunnallislakien astuessa voimaan nykyisen kunnan alueella sijaitsi Oskarshamnin kaupunki, kaksi epäitsenäistä kauppalaa ja kolme maalaiskuntaa. Figeholmin epäitsenäinen kauppala (ruots. municipalköping) Misterhultin maalaiskunnassa erotettiin vuonna 1878 omaksi kauppalakseen. Vuoden 1952 kuntauudistuksessa muodostettiin seuraavat "suurkunnat":
Misterhult (Figeholmin kauppala ja Misterhultin maalaiskunta)
Kristdala (ei muutosta)
Döderhult (ei muutosta).
Myöskään Oskarshamnin kaupunkiin tämä uudistus ei vaikuttanut. Döderhultissa sijainnut Påskallavikin epäitsenäinen kauppala lakkautettiin vuonna 1956. Oskarhamnin kaupunki yhdistettiin Döderhultin, Kristdalan ja Misterhultin kanssa vuonna 1967. Vuonna 1971 kaupunki muutettiin Oskarshamnin kunnaksi Ruotsin siirtyessä yhtenäiseen kuntamuotoon.
Vaakuna

Nykyinen vaakuna on entisen Oskarshamnin kaupungin vaakuna. Myös Döderhultin ja Misterhultin maalaiskunnalla oli oma vaakuna.
Döderhultin maalaiskunta
Misterhultin maalaiskunta
Väestönkehitys

| Oskarshamnin kunnan väestönkehitys 1950–2020 |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| Vuosi |  |  | Asukkaita |  |
| 1950 | 1950 |    | 23 060 | 23 060 |
| 1955 | 1955 |    | 23 631 | 23 631 |
| 1960 | 1960 |    | 24 344 | 24 344 |
| 1965 | 1965 |    | 24 784 | 24 784 |
| 1970 | 1970 |    | 25 747 | 25 747 |
| 1975 | 1975 |    | 28 007 | 28 007 |
| 1980 | 1980 |    | 28 037 | 28 037 |
| 1985 | 1985 |    | 27 605 | 27 605 |
| 1990 | 1990 |    | 27 271 | 27 271 |
| 1995 | 1995 |    | 27 211 | 27 211 |
| 2000 | 2000 |    | 26 349 | 26 349 |
| 2005 | 2005 |    | 26 247 | 26 247 |
| 2010 | 2010 |    | 26 163 | 26 163 |
| 2015 | 2015 |    | 26 450 | 26 450 |
| 2020 | 2020 |    | 27 147 | 27 147 |
Lähde: Statistiska centralbyrån (SCB).
Kunnan väestö taustan mukaan on esitetty seuraavassa taulukossa.
| Tausta | Tarkempi jaottelu | Henkilöä (31> 12.2015) |  % |
| --- | --- | --- | --- |
| Ulkomaalaistaustaiset | Ulkomailla syntyneet | 3 133 | 11,8 |
| Ulkomaalaistaustaiset | Ruotsissa syntyneet, joiden molemmat vanhemmat syntyneet ulkomailla | 814 | 3,1 |
| Ruotsalaistaustaiset | Ruotsissa syntyneet, joiden vanhemmista toinen syntynyt Ruotsissa ja toinen ulkomailla | 1 238 | 4,7 |
| Ruotsalaistaustaiset | Ruotsissa syntyneet, joiden molemmat vanhemmat syntyneet Ruotsissa | 21 265 | 80,4 |
Hieman vanhempien vuoden 2009 lopun tietojen mukaan kunnassa asui 259 Suomessa syntynyttä, mikä vastasi 1,0 prosenttia kunnan väestöstä.
Vielä vanhempien vuoden 1984 lopun tietojen mukaan 4,6 prosenttia kunnan asukkaista oli ulkomailla syntyneitä. Tuolloin kunnassa asui 398 Suomessa syntynyttä, mikä vastasi 1,4 prosenttia kunnan väestöstä.
Vuoden 2010 tietojen mukaan 20 vuotta täyttäneiden kuntalaisten mediaaninettotulot olivat 194 466 kruunua. Vuodelta 2007 olevan tiedon mukaan kuntalaisten nettovarallisuuden mediaani oli 73 000 kruunua.
Vuoden 2011 lopussa kunnan väestö jakautui eri ikäryhmiin seuraavasti:
0–17-vuotiaat: 19,3 %
18–64-vuotiaat: 58,0 %
65 vuotta täyttäneet: 22,7 %
Elinkeinot

Seuraava taulukko kuvaa työpaikkojen ja työllisten jakautumista eri elinkeinojen kesken. Luvut on laskettu kahdessa eri Statistiska centralbyrånin tilastossa ilmoitettujen perusteellisempien tietojen pohjalta. "Päiväväestö" (ruots. dagbefolkning) kertoo kunnassa sijaitsevista työpaikoista ja "yöväestö" (ruots. nattbefolkning) puolestaan kunnassa asuvien elinkeinosta. Työpaikkaomavaraisuus on laskettu päivä- ja yöväestön suhteena. Alkutuotanto tarkoittaa maa- ja metsätaloutta sekä kalastusta. Jalostuksen kohdalla on laskettu yhteen tavaranvalmistus- ja kierrätysteollisuus, energia- ja ympäristöyritykset sekä rakennusteollisuus. Muut toimialat on laskettu palveluihin lukuun ottamatta niitä, joiden elinkeino on tuntematon.
| Elinkeino | Elinkeino | Työpaikat (%) | Työlliset (%) |
| --- | --- | --- | --- |
|   | alkutuotanto | 1,6 | 1,9 |
|   | jalostus | 41,8 | 39,2 |
|   | palvelut | 55,8 | 57,9 |
|   | tuntematon | 0,9 | 1,0 |
|   | Työpaikkoja ja työllisiä | 14 121 | 12 545 |
|   | työpaikkaomavaraisuus | 112,6 |  |
Telakka Oskarshamns varv (nyk. Oskarshamnsvarvet Sweden), jonka juuret juontuvat vuoteen 1863, työllisti parhaimmillaan vuonna 1962 noin 1 400 työntekijää. Vielä 1970-luvulla se oli kunnan suurin työllistäjä.
Nykyisin siellä tehdään lähinnä korjaus ja kunnostustöitä, ja työntekijöitä on kuutisenkymmentä. Sen osti vuonna 2012 hollantilainen Damen Shipyards.
Taajamat

Kunnassa on 10 taajamaa, joiden osuus kunnan väestöstä vuoden 2010 lopussa oli 84,4 prosenttia. Taajamien ulkopuolella asui tuolloin 4 079 asukasta. Seuraavassa on lueteltu kunnan alueella sijaitsevat taajamat väkilukuineen:
| # | Taajama | Väkiluku (31> 12.2010) |
| --- | --- | --- |
| 1 | Oskarshamn | 17 258 |
| 2 | Påskallavik | 1 083 |
| 3 | Kristdala | 945 |
| 4 | Figeholm | 743 |
| 5 | Fårbo | 517 |
| 6 | Mysingsö | 385 |
| 7 | Saltvik | 352 |
| 8 | Bockara | 316 |
| 9 | Emsfors* | 282 |
| 10 | Misterhult | 203 |
Kunnan keskustaajama on lihavoitu. Asteriskilla (*) merkityt taajamat kuuluvat tähän kuntaan vain osittain, ja edellä on merkitty kunkin taajaman tähän kuntaan kuuluvan osan väestö. Koko Emsforsin taajamassa on 332 asukasta, ja se kuuluu myös osittain myös Mönsteråsin kuntaan.
Taajamat > Entiset taajamat

Ruotsissa on tilastoitu taajamaväestö aikaisemmin myös vuosina 1960, 1965, 1970, 1975, 1980, 1990, 1995, 2000 ja 2005. Jonakin tai joinakin näistä vuosista kunnassa on ollut myös seuraavan luettelon mukaiset taajamat, jotka eivät enää ole taajamia:
Döderhult
Döderhult on sittemmin kasvanut yhteen Oskarshamnin taajaman kanssa.
Taajamat > Pientaajamat

Yli 200 asukkaan taajamien lisäksi kunnassa on vuoden 2010 tietojen perusteella myös seuraavat 50–199 asukkaan pientaajamat:
Björnhult
Kilen
Mörtfors
Skorpetorp och Sandshult
Stora Stångehamn
Vånevik
Taajamat > Entiset pientaajamat

Ruotsissa on tehty tilastoja pientaajamista aikaisemmin myös vuosina 1990, 1995, 2000 ja 2005. Seuraavat paikkakunnat ovat olleet pientaajamia jonakin tai joinakin vuosina vuosien 1995, 2000 ja 2005 aikana, mutta ne eivät olleet pientaajamia vuonna 2010:
Hökfors
Misterhult
Saltvik