stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Victoria Abril
Elokuvat

Obsesión (1975)
El puente (1976)
Robin y Marian (1976)
Caperucita y roja (1976)
El hombre que supo amar (1976)
Robin Hood iskee (Storia di arcieri, pugni e occhi neri, 1976)
Doña Perfecta (1977)
Esposa y amante (1977)
Cambio de sexo (1977)
Mater Amatísima (1980)
Otra mujer (1980)
La muchacha de las bragas de oro (1980)
La casa del paraíso (1980)
Más vale pájaro en mano (1980)
La batalla del porro (1981)
Asesinato en el Comite Central (1982)
La Luna Bajo el Asfalto (1982)
Entre parentesis (1982)
Mehiläispesä (La colmena, 1982)
Le Batar (1983)
La noche más hermosa (1984)
Rajalla (Río abajo, 1984)
Padre nuestro (1984)
Le voyage (1984)
Las bicicletas son para el verano (1984)
After Darkness (1985)
La hora bruja (1985)
Yendo hacia ti (1985)
Max mon amour (1986)
Tiempo de silencio (1986)
El Juego mas divertido (1987)
El Lute: camina o revienta (1987)
Barrios altos (1987)
Baton Rouge (1988)
Sido minut! Ota minut! (¡Atame!, 1989)
El Placer de Matar (1989)
Sodan hymy (Si te dicen que cai, 1989)
A solas contigo (1990)
Sandino (1990)
Demasiado corazón (1991)
Korkeat korot (Tacones lejanos, 1991)
Amantes (1991)
Una época formidable (1991)
Kika (1993)
Intruso (1993)
Jimmy Hollywood (1994)
Felpudo maldito (1995)
Kukaan ei puhu meistä, kun olemme kuolleet (Nadie hablará de nosostras cuando hayamos muerto, 1995)
Libertarias (1996)
La mujer del cosmonauta (1997)
Jalkojesi välissä (Entre las piernas, 1998)
Mamá, preséntame a papá (1999)
Mi marido es una ruina (2000)
Ja paholainen loi naisen (Sin noticias de Dios, 2001)
Reykjavik, 101 (101 Reikiavik, 2000)
Et après? (2001)
Les gens honnêtes vivent en France (2002)
The Tulse Luper suitcases: The Moab story (2002)
The Woman Who Brushed Off Her Tears (2012)
Aiheesta muualla

Victoria Abrilin virallinen kotisivu
Terran espanjankielinen sivu Victoria Abrilin elämästä ja elokuvista
| Auktoriteettitunnisteet  |
| --- | --- |
Kansainväliset:  FAST  ISNI 2  VIAF  WorldCat 
Kansalliset:  Norja  Espanja  Ranska  BnF data  Katalonia  Saksa  Israel  Yhdysvallat  Latvia  Tšekki  Korea  Alankomaat  Puola 
Tieteilijät:  CiNii 
Taiteenala:  MusicBrainz 
Henkilöt:  Deutsche Synchronkartei  Deutsche Biographie  Elonet 
Muut:  Europeana  SNAC  IdRef
Axel Lille

| Axel Lille |
| --- | --- |
 Albert Edelfeltin maalama Axel Lillen muotokuva.
Henkilötiedot
Koko nimi:  Axel Johan Lille
Syntynyt: 28. maaliskuuta 1848 Helsinki
Kuollut: 28. kesäkuuta 1921 (73 vuotta) Helsinki
Poliitikko
Puolue:  RKP
Axel Johan Lille (28. maaliskuuta 1848 Helsinki – 28. kesäkuuta 1921 Helsinki) oli suomalainen poliitikko.
Henkilöhistoria

Axel Lillen isä oli teologi ja kirkkohistorian professori Bengt Olof Lille. Lille perusti Ruotsalaisen kansanpuolueen vuonna 1906 ja toimi sen kansanedustajana ja ensimmäisenä puheenjohtajana 1906–1917. Lille kuului kansallisesti ajatteleviin suomenruotsalaisiin piireihin. Lille väitteli lakitieteen tohtoriksi vuonna 1882. Lille oli porvarissäädyssä Kokkolan edustaja valtiopäivillä 1885 ja 1888 ja Helsingin edustaja 1891, 1894, 1897, 1899 ja 1900.  Kansanedustaja hän oli 1917. Lille oli myös yksi Vikingen-sanomalehden perustajista vuonna 1870, ja vuonna 1873 hän toimi Wiborgs Tidning -sanomalehden päätoimittajana.Myöhemmin hän perusti uudelleen Bobrikovin ikuisiksi ajoiksi lakkauttaman Nya Pressenin ja oli sen päätoimittajana 1906–1914, Svenska Finlandin päätoimittaja 1914–1915, kuten myös niiden seuraajan Dagens Pressin.
Lille on tiettävästi ensimmäinen, joka esitti julkisesti ajatuksen Suomen itsenäistymisestä, puhuessaan 9. huhtikuuta 1902 Nylands nationin juhlassa. Samana vuonna hän muutti Ruotsiin ja sai Ruotsin kansalaisuuden vuonna 1903.
Axel Lille -mitali on nykyisin korkein Ruotsalaisen kansanpuolueen myöntämä kunniamerkki.
Julkaisuja

Försäkringsväsendet (1882)
Ett halvår såsom Finlands pressrepresentant i Sverige (1919)
Den svenska nationalitetens i Finlands samlingsrörelse (1921)
valtiollisia lentokirjasia ja näytelmiä
Aiheesta muualla

Landgrén, Lars-Folke: / Lille, Axel (1848–1921). Kansallisbiografia-verkkojulkaisu (maksullinen).  11.10.2005. Helsinki:  Suomalaisen Kirjallisuuden Seura.
.aspx Axel Lille Suomen kansanedustajat. Eduskunta.
Axel Lille hakuteoksessa Uppslagsverket Finland (2012). (ruotsiksi)
| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
| Edeltäjä: – | Ruotsalaisen kansanpuolueen puheenjohtaja 1906–1917 | Seuraaja: Eric von Rettig |
| n k Ruotsalaisen kansanpuolueen kansanedustajat 1917 (ensimmäiset valtiopäivät) |
| --- | --- |
Eduskuntaryhmä (21):  Bäck  Ehrnrooth (04/1917)  Estlander  af Forselles  Furuhjelm  Frey  Gadolin  Gädda  Hjelt  Hornborg  Inborr  Isaksson  Lille  Roos  Rosenqvist  Schybergson  Storbjörk  Söderholm  Sundblom  Takolander (04/1917)  Tåg  Wiik  Åkerblom 
| n k Vaasan läänin pohjoisen vaalipiirin kansanedustajat 1917 II |
| --- | --- |
Kansanedustajat (10):  Bäck  Inborr  Kotila  Lahdensuo  Lille  Malmivaara  Saari  Storbjörk  Suosalo  Tokoi 
| Auktoriteettitunnisteet  |
| --- | --- |
Kansainväliset:  ISNI  VIAF 
Kansalliset:  Suomi (KANTO)  Ruotsi 
Henkilöt:  Kansallisbiografia  Biografiskt Lexikon  Eduskunta  Uppslagsverket Finland  Biografiasampo  Ylioppilasmatrikkeli 1853–1899
Abstrakti olio

Abstrakti olio (lat. abstractum, mon. abstracta) on filosofinen käsite, joka viittaa sellaiseen olioon, joka ei ole konkreettinen, päinvastoin kuin esimerkiksi fysikaaliset kappaleet.
Abstraktionismi on ontologinen kanta, jonka mukaan abstrakteja olioita (tai entiteettejä yleisesti) on olemassa, ja konkretismi puolestaan tälle vastakkainen kanta.
Määritelmä

Filosofit ovat erimielisiä siitä, mikä tarkkaan ottaen tekee oliosta tai entiteetistä abstraktin. Erään määritelmän mukaan olio on abstrakti, jos ja vain jos siltä puuttuu aika-avaruudellinen sijainti tai se on ajasta ja avaruudesta riippumaton. Tällöin esimerkiksi oikeus on abstrakti olio, koska se ei sijaitse missään tietyssä paikassa.
Toisen määritelmän mukaan abstrakteja ovat oliot, joilta puuttuvat kaikki kausaaliset voimat. Kausaalisella voimalla tarkoitetaan olion kykyä vaikuttaa johonkin muuhun syy-seuraussuhteen mukaisesti. Tällöin esimerkiksi tyhjä joukko on abstrakti olio, koska se ei voi vaikuttaa mihinkään toiseen olioon.
Kaikki abstraktit entiteetit ovat ei-materiaalisia, mutta kaikki ei-materiaaliset entiteetit eivät ole abstrakteja: muun muassa aistinsisällöt voidaan nähdä aika-avaruudellisina, konkreettisina ei-materiaalisina entiteetteinä.
Abstraktit oliot filosofisena ongelmana

Abstraktit oliot ovat usein filosofisen huomion kohteena, koska ne nostavat esiin ongelmia yleisesti hyväksytyissä teorioissa. Ontologiassa abstraktit oliot ovat ongelmallisia fysikalismin ja naturalismin kannalta. Historiallisesti merkittävin ontologinen abstrakteihin olioihin liittynyt väittely on koskenut universaalien ongelmaa (muun muassa keskiajan universaalikiista).
Tietoteoriassa abstraktit oliot ovat ongelmallisia empirismin kannalta. Jos abstrakteilla olioilla ei ole sijaintia tai kausaalisia voimia, kuinka tiedämme niistä? On vaikea sanoa, millä tavalla ne vaikuttavat aistihavaintoihimme, ja silti vaikuttaa siltä, että olemme yksimielisiä useista niitä koskevista asioista. Jotkut, kuten Edward N. Zalta ja tavallaan myös Platon ideaopissaan, ovat katsoneet, että abstraktit oliot muodostavat metafysiikan ja koko filosofisen tutkimuksen keskeisimmän ja määrittävän aiheen. Jos filosofia nähdään erillisenä empiirisestä tutkimuksesta ja empiiriset kysymykset erillisinä abstrakteja olioita koskevista kysymyksistä, abstraktit oliot vaikuttavat filosofian omimmalta alueelta.
Aiheesta muualla

Rosen, Gideon: Abstract Objects The Stanford Encyclopedia of Philosophy. The Metaphysics Research Lab. Stanford University. (englanniksi)
Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista. 
Alkuperäinen artikkeli: en:Abstract object
Käännös suomeksi
Abdera

| Abdera> Ἄβδηρα |
| --- | --- |
 Abderan arkeologista aluetta.
Sijainti
 Abdera
Koordinaatit:  40°56′01″N, 24°58′23″E
Valtio:  Kreikka
Paikkakunta:  Ávdira, Xánthi, Itä-Makedonia ja Traakia
Historia
Tyyppi:  kaupunki
Ajanjakso:  n. 541–300 eaa.
Huippukausi:  n. 400-luku eaa.
Kulttuuri:  antiikki
Alue:  Traakia
Aiheesta muualla
  Abdera Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OK: 
Abdera (m.kreik. Ἄβδηρα, Abdēra) oli antiikin aikainen kaupunki ja kaupunkivaltio (polis) Traakiassa. Sen arkeologinen alue sijaitsee Ávdiran kunnassa noin kuusi kilometriä etelään nykyisestä Ávdiran kylästä.
Maantiede

Abdera sijaitsi nykyisin Bouloústran niemenä tunnetulla niemellä Traakian rannikolla noin 17 kilometriä koilliseen Nestos-joen suusta ja likimain vastapäätä Thasoksen saarta. Kaupunki hallitsi laajaa ja hedelmällistä aluetta, ja ilmeisesti myös joen suisto kuului siihen, sillä Herodotos sanoo Nestoksen virranneen Abderan läpi.
Historia

Kreikkalaisessa mytologiassa Abderan kaupungin perusti Herakles ystävälleen Abderokselle. Historiallisesti perustajaksi mainitaan Klazomenaista tullut Timesios (tai Timesias). Traakialaiset kuitenkin ajoivat hänen perustamansa siirtokunnan asukkaat pois vuonna 656 eaa. Uuden siirtokunnan paikalle perustivat Teoksesta Harpagoksen valtaa paenneet asuttajat vuonna 545 eaa.
Kaupunki kukoisti erityisesti 400-luvulla eaa. Persialaissotien aikaan ainakin vuosina 492–480 eaa. kaupunki oli Persian vallan alla ja toimi persialaisten tukikohtana. Peloponnesolaissodan alussa Abdera oli Odrysian kuningaskunnan läntisintä aluetta. Vuodesta 454 eaa. kaupunki kuului Ateenan johtamaan Deloksen meriliittoon. Vuonna 408 eaa. kaupunki tuli Ateenan suoran vallan alle Thrasybuloksen johdolla.
Abdera tuhoutui sodassa traakialaisia triballeja vastaan vuonna 376 eaa. Noin 350 eaa. Filippos II valtasi kaupungin Makedonialle. 200-luvulla eaa. sen valtasivat puolestaan Traakian kuningas Lysimakhos, Seleukidit, Ptolemaiokset ja tämän jälkeen jälleen makedonialaiset. Vuonna 196 eaa. alueen valtasivat roomalaiset, jotka julistivat Abderan vapaakaupungiksi. Kaupunki tuhoutui Rooman ja Pergamonin välisessä sodassa vuonna 170 eaa. Myöhemmällä roomalaisella kaudella kaupunki menetti merkityksensä ja taantui.
Filosofit Demokritos, Anaksarkhos ja Protagoras olivat kotoisin Abderasta. Tästä huolimatta abderalaiset esiintyivät vitseissä (mm. Filogelos) ja sanonnoissa yleensä tyhminä ja tylsämielisinä. Abdera tunnettiin myös muun muassa rahoistaan, joita pidettiin kauniina, sekä kaloistaan, jotka olivat arvostettua herkkua.
500-luvulla jaa. Abderan paikalle kehittyi pieni bysanttilainen kaupunki, joka oli piispanistuin. Kaupungin nimi oli Polystylon (”Paljon pylväitä”), mikä viittasi ilmeisesti antiikin aikaisen kaupungin raunioihin.
Abderan arkeologiset kaivaukset alkoivat vuonna 1950. Niitä ovat suorittaneet kreikkalaiset arkeologit. Alueen raunioita on kunnostettu vuodesta 1985.
Rakennukset ja löydökset

Abdera oli ympäröity kaupunginmuurilla, jonka pituus oli noin 5,5 kilometriä. Siitä on löydetty osia erityisesti kaupungin itä-, pohjois- ja länsisivuilta. Länsisivulta on löydetty portti, jonka yhteydessä oli kaksi tornia. Se johti kaupungin läpi kulkeneelle pääkadulle. Kaupungin agoraa ja temppeleitä ei ole vielä kaivettu esiin.
Abderassa oli kaksi satamaa, toinen sen länsi- ja toinen itäpuolella. Suurempi satama oli suojattu aallonmurtajalla. Kaupungin akropoliina toimi matala kukkula niemenkärjessä toisen sataman lähellä. Akropoliin rakennuksista ei ole säilynyt juurikaan jäänteitä, koska bysanttilaisen ajan kaupunki sijaitsi sen paikalla.
Kaupungin pohjoisosasta on löydetty teatterin rauniot ja lounaisosasta roomalainen kylpylä. Länsiosasta on kaivettu esiin hellenistisen ja roomalaisen kauden asuintalojen jäänteitä. Ne osoittavat, että kaupunki oli tuohon aikaan rakennettu Hippodamoksen nimiin laitetun, aikakauden kaupungeille tyypillisen ruutuasemakaavan mukaisesti. Talojen lattiat oli koristeltu mosaiikein. Eräs taloista tunnetaan nimellä Delfiinien talo lattiamosaiikkien kuvituksen perusteella. Asuintaloja oli myös kaupunginmuurien pohjoispuolella. Arkaaisen ja klassisen kauden hautoja on löydetty erityisesti 2–4 kilometrin päästä kaupungin pohjois- ja koillispuolelta.
Kaupungin alueelta tehtyihin esinelöytöihin kuuluu muun muassa veistoksia, keramiikkaa, lamppuja sekä erilaisia rakennusten koristeosia. Suuri määrä terrakottafiguriineja on löydetty niitä valmistaneen työpajan raunioista. Esinelöydöt ovat Ávdiran arkeologisessa museossa.
Bysanttilaisen kauden kaupungin löytöihin kuuluvat muun muassa yksilaivaisen kirkon jäänteet 1100–1200-luvulta antiikin aikaisten kaupunginmuurien sisäpuolelta sekä kolmilaivaisen basilikakirkon jäänteet niiden ulkopuolelta. Kummankin yhteydessä oli hautausmaa. Myös bysanttilaisen ajan kaupunginmuureista on säilynyt jäänteitä.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Abdera Wikimedia Commonsissa
Abderan lyömä tetradrakhma, n. 460–440 eaa.
Abderan raunioita.
Abderan raunioita.
Abderan kaupunginmuurin länsiportin jäänteet.
Adel Abidin

Adel Abidin Kiasmassa 2015.
Adel Abidin (s. 1973 Bagdad, Irak) on mediataiteilija. Hän asuu ja työskentelee Helsingissä. Abidin käsittelee taiteessaan kulttuurien kohtaamisia ja ennakkoluuloja, usein myös huumorin ja satiirin keinoin.
Taustaa

Taiteilijan ammatti on ollut Abidinin mielessä jo alakouluiästä asti. Esikuvana hänellä oli isän ystävä, tunnettu irakilainen taidemaalari Hafuth El-Durubi. Pääsy kuvataideakatemiaan olisi vaatinut liittymistä Baath-puoluen jäseneksi. Perhe vastusti tätä ajatusta. Abidin päätti seurata kakkosvaihtoehtoaan ja aloitti taloustieteen opinnot Mansourin yliopistossa vuonna 1990. Hän  valmistui teollisen johtamisen koulutusohjelmasta 1994.
Vuonna 1996 Bagdadin taideakatemia avattiin kaikille. Adel Abidin aloitti opiskelun maalausosastolla ja valmistui vuonna 2000. Abidin itse kertoo saaneensa vaikutteita muun muassa seuraavilta taiteilijoilta: Salah El-Qaragol, Ismael Fatah El-Turk  ja Jawal Sadim. Opiskeluaikana Bagdadissa Adel Abidin saavutti 3. sijan Nuori kuvanveistäjä -kilpailussa 1999. Vuonna 2002 hän voitti Young Iraqi Artist -kilpailun.
Vuonna 2003 hän aloitti maalausopinnot Helsingin Kuvataideakatemiassa ja valmistui mediataiteen laitokselta vuonna 2006.
Adel Abidin on saanut Suomessa useita apurahoja, muun muassa vuonna 2003 apurahan Valtion taidetoimikunnalta ja vuosiksi 2012–2017 viisivuotisen työskentelyapurahan.
Yksityisnäyttelyitä

2006 Abidin Travels, Montalvo Arts Center, Kanada, USA
2008 Assume, MAC/VAL, Musée D'art Contemporain du Val-de-Marne, Ranska
2009 I am not interested, Gallery Titanik, Turku, Jihad, Suomen kulttuuri-instituutti Tukholma
2010 Adel Abidin, Kiasma, Helsinki
Ryhmänäyttelyitä

2007 This land is my land, Pohjoismainen paviljonki, Venetsian 52. biennaali
2008 Arctic hysteria, MoMA, New York
2009 Regis Center for Art, Minneapolis USA, Ecology of Feelings, Mäntän XIV kuvataidekesä, Oikeilla jäljillä, Kiasma
2011 Irakin paviljonki, Venetsian 54. biennaali
2015 Face of Face, Kiasma, I’M SORRY, Iranin paviljonki, Venetsian 56. biennaali
Aiheesta muualla

Flow-festivaalin Vuoden kuvaitaiteilija tekee taidetta maailman hulluudesta Helsingin Sanomat
| Auktoriteettitunnisteet  |
| --- | --- |
Kansainväliset:  FAST  ISNI  VIAF  WorldCat 
Kansalliset:  Saksa  Israel  Suomi (KANTO)  Yhdysvallat  Alankomaat 
Taiteenala:  Victoria  RKD Artists 
Muut:  IdRef
Abu Qir

| Abu Qir أبو قير |
| --- | --- |
 Rantaa Abu Qirissa
 Abu Qir
 Koordinaatit: 31°19′N, 30°04′E 
Valtio:  Egypti
Kuvernoraatti:  Al-Iskandariyya
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Abu Qir (arab. أبو قير‎, joskus myös Abukir) on pikkukaupunki Egyptissä Välimeren rannikolla Aleksandrian itäpuolella.
Maantiede

Abu Qir sijaitsee Egyptissä Välimeren rannikolla noin 15 kilometriä Aleksandrian kaupungista itään. Jonkin matkaa länteen sijaitsee puolestaan Rosetta. Rannikolla sijaitsee Abu Qiristä Rosettan suuhaaran suulle jatkuva Abu Qirin lahti.
Historia

Monet Abu Qirin mainitsevat historialliset lähteet ovat eurooppalaisten tai arabitaustaisten matkailijoiden matkakertomuksia heidän kulkiessaan rannikon reitillä Aleksandriasta Rosettaan. Eutykhios Aleksandrialainen mainitsee Abu Qirille Egyptiä fatimideilta suojelemaan lähetetyn laivaston. Arabeista sen mainitsee ensimmäisenä al-Idrisi. Paikkakunta mainitaan useissa eri kirjoitusasuissa. Joissakin lähteissä mainitaan ilmeisesti muinaisen Egyptin kaudella rakennettuja majakoita reitin varrella ja matkalla oli ilmeisesti maamerkkeinä käytettyjen tornien raunioita.
Abu Qir tuli kuuluisaksi Napoleonin Egyptin-sotaretken myötä. Horatio Nelsonin johtama brittilaivasto voitti ranskalaisen laivaston Abu Qirin taistelussa 1. elokuuta 1798. Maaliskuussa 1801 paikalla nousi maihin Egyptiin saapuva brittiarmeija. Abu Qir tunnettiin näihin aikoihin erinomaisena ankkuripaikkana, mutta Abu Qir oli vielä vain hyvin köyhä. Vieressä sijainnut Abu Qirin järvi kuivatettiin kokonaan vuoteen 1887 mennessä.
Paikallinen moskeija.
Paikallisen linnoituksen vanhoja tykkejä.
Abhaasit

Abhaasit (abhaasiksi аҧсуа, aphswa) ovat Georgiaan kuuluvassa, mutta de facto itsenäisessä Abhasian tasavallassa, Turkissa ja Lähi-idässä asuva luoteiskaukasialaista abhaasin kieltä puhuva kansa. Perinteisiä uskontoja ovat ortodoksisuus ja sunnalainen islam.
Asuinalue ja lukumäärä

Abhaasien perinteistä asuinaluetta on Mustanmeren koillisrannikolla sijaitseva Abhasia. Pieniä abhaasiryhmiä asuu myös Georgiaan kuuluvassa Adžariassa. Vuonna 1989 Neuvostoliitossa oli 105 300 abhaasia, joista 93 300 asui Abhasiassa. Abhasian separatistihallinnon vuonna 2011 tekemän väestönlaskennan mukaan abhaaseja oli maassa 122 175. Georgian väestönlaskennan mukaan maan hallitsemilla alueilla oli noin 3 500 abhaasia ja heistä noin 1 560 Adžariassa.
Suurin osa kansasta karkoitettiin 1800-luvulla Kaukasian sodan jälkeen silloiselle Turkin alueelle. Nykyään Turkissa arvioidaan olevan noin 200 000 abhaasia, joskin valtaosa heistä on assimiloitunut. Heitä asuu myös Lähi-idässä, Länsi-Euroopan maissa sekä Yhdysvalloissa. Kaikkiaan abhaaseja lienee noin 300 000 henkeä. Venäjällä asuu vuoden 2002 väestönlaskennan mukaan 11 400 abhaasia.
Etninen historia

Abhaasit ja heille sukua olevat adygelaiset kansat ovat Luoteis-Kaukasian kantaväestöä. Ajanlaskuun alkuun mennessä muodostui kaksi heimoryhmää, apsilit ja abazgat, joita pidetään nykyisten abhaasien esi-isinä. Ensimmäisen vuosituhannen toisella puoliskolla eaa. seudulle perustettiin kreikkalaisia siirtokuntia. Myöhemmin abhaasit taistelivat sitkeästi Bysantin ja Iranin valtausyrityksiä vastaan. 700-luvulla syntyi Abhasian kuningaskunta, joka valloitti Georgian länsiosan. Abhaasialais- ja georgialaisdynastian välisen avioliiton seurauksena Abhasia liitettiin Georgiaan. Mongolivalloituksen jälkeen siitä tuli jälleen itsenäinen ruhtinaskunta. Idässä abhaasit sotivat Mingrelian ja Imeretian georgialaisvaltioiden kanssa, lännessä he ylläpitivät suhteita adygeihin ja rannikolla kävivät kauppaa genovalaisten kanssa.
Venäjän ja Turkin välinen kilpailu alueella aiheutti sisäisiä erimielisyyksiä. Venäjää lähentynyt ruhtinas Kelešbei Tšatšba-Šervašidze murhattiin vuonna 1808 ja hänen poikansa Aslanbei julistautui Turkin vasalliksi. Hänen veljensä Georgi anoi suojelua Venäjältä. Vuonna 1810 Abhasia liitettiin Venäjään. Sisäinen itsehallinto säilyi vuoteen 1864 saakka, jolloin ruhtinaskunta lakkautettiin. Vuonna 1866 syntynyt abhaasikapina kukistettiin verisesti. 1870-luvulla noin 200 000 abhaasia pakeni Turkin alueelle. Venäjän ja Turkin välisen sodan seurauksena Abhasiassa oli vuoden 1877 lopussa vain 46 000 asukasta. Tyhjiksi jääneille seuduille muutti georgialaisia, venäläisiä, armenialaisia, kreikkalaisia ja virolaisia.
Vuonna 1921 perustettiin Abhasian neuvostotasavalta, josta vuonna 1931 tuli Georgiaan kuulunut autonomia. Kansallinen kulttuuri kehittyi 1920-luvulla ja 1930-luvun alussa, mutta myöhemmin abhaaseja ryhdyttiin väkisin georgialaistamaan ja alueelle muutti paljon georgialaista väestöä. Kulttuurielämä alkoi virota 1950-luvun lopulla. 1970–1980-luvuilla syntyi kansallinen liike, joka vaati Abhasian irrottamista Georgiasta ja sen liittämistä Venäjän federatiiviseen neuvostotasavaltaan. Vuonna 1988 perustettu kansallinen Aidgylara-foorumi vaati Abhasialle suvereenin tasavallan asemaa. Heinäkuussa 1989 abhaasi- ja georgialaisväestön välille syntyi yhteenottoja. Neuvostoliiton hajottua Abhasian ja Georgian hallitusten väliset ristiriidat syvenivät. Vuosina 1992–1993 alueella käytiin sisällissota, jonka seurauksena syntyi Georgiasta riippumaton abhaasivaltio.
Elinkeinot ja kulttuuri

Perinteisiä elinkeinoja ovat maanviljely ja karjanhoito. 1900-luvulla alettiin kasvattaa tupakkaa, teetä ja sitrushedelmiä. Kylät koostuvat puutarhojen ja peltojen ympäröimistä hajallaan sijaitsevista taloista. Pylväiden varassa seisovat lautatalot ovat korvanneet alkuperäiset vitsaksista punotut pyöreät ja neliskulmaiset asumukset. Julkisivun edessä on katettu parveke. Perinteinen vaatetus on samankaltainen kuin Kaukasian muilla vuoristokansoilla. Ruokakulttuuri on säilynyt hyvin. Sen perustana on maissijauhoista valmistettu mamalyga, pavut ja muut vihannekset, maitotuotteet ja liha. Tyypillisiä ovat voimakkaasti maustetut kastikkeet sekä paprikasta, valkosipulista ja muista maustekasveista valmistettu adžika.
300-luvulla abhaasien keskuuteen levisi kristinusko ja 1500-luvulta lähtien islam. Niiden rinnalla on säilynyt paljon perinteisiä uskomuksia. Patriarkaalista perhe-elämää säätelivät ikään, asemaan ja sukupuoleen perustuvat käyttäytymisnormit. Perinteisiä tapoja olivat sukulais- ja naapuriapu, vieraanvaraisuus, verikosto ja vanhusten kunnioittaminen. Yksilön suhde yhteiskuntaan ja luontoon perustui moraaliseen säännöstöön, joka tunnetaan nimellä apsuara (kirjaimellisesti ”abhaasilaisuus”). Sen olennainen osa oli tarkasti määritelty käytösetiketti, jota noudatetaan osittain vielä nykyäänkin.
Elinkeinot ja kulttuuri > Kirjallisuus

Abhaasien rikkaaseen suulliseen kansanperinteeseen kuuluu muun muassa pohjoiskaukasialainen Nart-eepos. Kansallisen kirjallisuuden perustanlaskija oli runoilija Dmitri Gulia. Näytelmäkirjallisuus sai alkunsa Samson Tšanban (1886–1937) teoksista. Ensimmäiset abhaasinkieliset romaanit julkaistiin 1930–1940-lukujen vaihteessa. Vuonna 1955 alkoi ilmestyä kirjallisuuslehti Alašara (”Valo”). Venäjäksi kirjoittavista abhaasikirjailijoista tunnetuin on Fazil Iskander.
Abila (Dekapolis)

| Abila> Ἄβιλα |
| --- | --- |
 Wadi Quweilbeh ja Abilan hautoja nähtynä Khirbet Umm el 'Amadista. Vanha valokuva noin vuodelta 1890–1900.
Sijainti
 Abila
Koordinaatit:  32°40′52″N, 35°52′11″E
Valtio:  Jordania
Paikkakunta:  Irbid
Historia
Tyyppi:  kaupunki
Kulttuuri:  antiikki
Valtakunta:  Rooman valtakunta Bysantin valtakunta
Alue:  Palestiina
Korkeus:  440 m
Aiheesta muualla
  Abila Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OK: 
Abila (m.kreik. Ἄβιλα, myös Ἄβιλα Δεκαπολεος, Abila Dekapoleos, ”Dekapoliin Abila”), myös Seleukeia (m.kreik. Σελεύκεια, lat. Seleucia), oli antiikin aikainen kaupunki Palestiinassa nykyisen Jordanian alueella. Se oli yksi Dekapoliin kaupungeista. Nykyisin kaupungin paikka tunnetaan nimellä Quwaylibah/Q(u)weilbeh (arab. قويلبة‎‎), ja siellä on kaksi telliä eli rauniokumpua, Tell al-Abila ja Khirbet Umm el 'Amad. Kaupunki sijaitsi noin 14 kilometriä pohjoiseen nykyisestä Irbidistä.
Maantiede

Abila sijaitsi noin 25 kilometriä itään Genesaretinjärvestä ja noin neljä kilometriä etelään Jarmukjoen uomasta, noin 440 metrin korkeudella merenpinnasta laskettuna. Eusebios kuvaa kaupungin sijainneen 12 roomalaista mailia Gadarasta. Kaupunki oli tärkeällä tiellä, joka johti Damaskoksesta nabatealaisten alueelle.
Kaupungin koko oli noin 1,5 kilometriä pohjois-eteläsuunnassa ja noin 600 metriä itä-länsisuunnassa. Noin kilometri Abilan eteläpuolella sijaitsee Ain Quweilbeh -joenuoma. Sen vedet virtaavat Jarmukjokeen ja edelleen Jordanjokeen. Abilan eteläpuolella sijaitsi myös Dekapoliihin luettu Kapitolias (Beit Ras).