stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
J. B. M. Hertzog

| J>  B. M. Hertzog |
| --- | --- |

Etelä-Afrikan 3. pääministeri
 30. kesäkuuta 1924 – 5. syyskuuta 1939  
Edeltäjä:  Jan Smuts
Seuraaja:  Jan Smuts
Henkilötiedot
Syntynyt: 3. huhtikuuta 1866 Wellington, Kapmaa
Kuollut: 21. marraskuuta 1942 (76 vuotta) Pretoria, Transvaalin provinssi, Etelä-Afrikan unioni
Arvonimi: kenraali
Tiedot
Puolue:  Kansallispuolue Yhtynyt puolue
Uskonto:  kalvinisti
James Barry Munnik Hertzog (3. huhtikuuta 1866 Wellington, Kapmaa – 21. marraskuuta 1942 Pretoria) oli eteläafrikkalainen sotilas ja poliitikko, joka toimi Etelä-Afrikan unionin pääministerinä vuosina 1924–1939. Hän perusti vuonna 1915 afrikaanerinationalistisen Kansallispuolueen.
Elämä ja ura > Varhaisempi ura

Hertzog oli syntyjään Kapmaan hollantilainen ja sukujuuriltaan saksalainen. Hän opiskeli lakitiedettä Victoria Collegessa Stellenboschissa ja Amsterdamin yliopistossa Hollannissa. Valmistuttuaan vuonna 1892 hän toimi kolme vuotta lakimiehenä Pretoriassa Transvaalissa, minkä jälkeen hänet nimitettiin tuomariksi Oranjen vapaavaltion ylioikeuteen. Toisen buurisodan aikana hän liittyi Oranjen armeijaan ja kohosi vuonna 1900 sen apulaiskomentajaksi. Hän oli mukana pitkään jatkuneessa sissisodassa ja allekirjoitti vastentahtoisesti Vereenigingin rauhansopimuksen vuonna 1902. Hän lähti muutamaa vuotta myöhemmin politiikkaan perustamalla Orangia-Unie (Oranjen liitto) -nimisen puolueen.
Kun Iso-Britannia myönsi siirtomaakseen alistamalleen Oranjejoen siirtokunnalle vuonna 1907 itsehallinnon, Hertzogista tuli sen ensimmäinen oikeus- ja opetusministeri. Hän oli mukana laatimassa Etelä-Afrikan unionin perustuslakia. Unionin perustamisen jälkeen vuonna 1910 sen ensimmäinen pääministeri Louis Botha otti hänet oikeusministeriksi hallitukseensa. Botha ja Hertzog ajautuivat pian erimielisyyksiin, sillä Botha pyrki sovintoon Ison-Britannian ja Etelä-Afrikan brittiläisen vähemmistön kanssa, kun taas Hertzog halusi vapauttaa Etelä-Afrikan vieraasta vallasta ja säilyttää afrikaanerit ja britit selkeästi erillisinä kansallisuuksina. Hertzogin pyrkimys nostaa afrikaansin kieli englannin rinnalle koululaitoksessa ja hallinnossa vaaransi Bothan maltillisen sovintopolitiikan. Vuonna 1912 pitämissään puheissa Hertzog hahmotteli poliittiset periaatteensa, ”Etelä-Afrikka ensin” ja ”kahden virtauksen politiikka”, joista jälkimmäinen tarkoitti brittiläisen ja afrikaaneriväestön rinnakkaista ja itsenäistä kehitystä.
Botha kokosi joulukuussa 1912 uuden hallituksen ilman Hertzogia. Afrikaanerinationalistit kerääntyivät Hertzogin ympärille ja hänen johdollaan perustettiin vuonna 1914 Kansallispuolue, joka asettui vastustamaan Bothan päätöstä viedä Etelä-Afrikka ensimmäiseen maailmansotaan Ison-Britannian rinnalle. Hertzog ei asettunut avoimesti tukemaan syksyn 1914 aseellista kapinaa. Hän jatkoi näkyvästi oppositiossa myös Jan Smutsin tultua pääministeriksi.
Elämä ja ura > Pääministerikausi

Vuoden 1922 Witwatersrandin alueen työlevottomuuksien jälkeen pääosin englanninkielinen Työväenpuolue muodosti liiton Kansallispuolueen kanssa. Tämän liittouman menestys vuoden 1924 parlamenttivaaleissa nosti Hertzogin Etelä-Afrikan pääministeriksi. Hertzogin hallitus muun muassa antoi afrikaansille virallisen kielen aseman ja otti käyttöön Etelä-Afrikan unionin lipun. Hertzogin tukema, vuonna 1931 voimaan astunut Westminsterin säädös antoi Etelä-Afrikalle käytännössä täyden itsenäisyyden siirtomaavallasta. Hertzogin hallinnon on sanottu myös luoneen pohjan myöhempien vuosikymmenien apartheid-politiikalle. Hertzog pelkäsi maan mustan enemmistön ja englanninkielisen valkoisten sisäisen vähemmistön voivan liittoutua afrikaanereita vastaan, joten hän pyrki vahvistamaan rotuerottelua ja pitämään mustat kaiken päätösvallan ulkopuolella. Kapmaassa osalla mustasta väestöstä oli ollut äänioikeus, mutta Hertzogin hallitus lakkautti sen. Teollisuuden työpaikat pyrittiin varaamaan vain valkoisille ja heimoreservaatteja lisättiin.
1930-luvun laman aikana Hertzogin talouspolitiikka epäonnistui, joten vuonna 1933 hän joutui muodostamaan koalitiohallituksen pääkilpailijansa Jan Smutsin kanssa. Seuraavana vuonna heidän puolueensakin yhdistyivät uudeksi Yhtyneeksi puolueeksi. Afrikaanerinationalistien jyrkin siipi perusti tämän jälkeen ”Puhdistetun kansallispuolueen” Daniel F. Malanin johdolla. Yhtynyt puolue sai suuren voiton vuoden 1938 vaaleissa, mutta kysymys Etelä-Afrikan suuntautumisesta suursodan puhjetessa Euroopassa jakoi puolueen. Hertzog vaati puolueettomuutta, Smuts Ison-Britannian tukemista. Kolme päivää toisen maailmansodan puhkeamisen jälkeen syyskuussa 1939 parlamentti hylkäsi hallituksen esityksen puolueettomusjulistuksesta, jolloin Hertzog erosi pääministerin tehtävästä ja Smuts muodosti uuden hallituksen.
Elämä ja ura > Pääministerikauden jälkeen

Palattuaan oppositiojohtajaksi Hertzog teki sovinnon Malanin kanssa ja he perustivat ”Uudelleenyhtyneen kansallispuolueen”. Se kuitenkin ajautui pian hajaannukseen, kun Malanin ryhmän äärinationalistit hylkäsivät puoluekokouksessa Hertzogin ohjelman, joka perustui edelleen afrikaansin ja englannin kielen tasa-arvoisuuteen. Hertzog vetäytyi politiikasta vuonna 1940. Hieman ennen kuolemaansa hänet houkuteltiin vielä uuteen Afrikaaneripuolueeseen, mutta hänen kansallissosialismia myötäilleet viimeiset puheensa eivät saaneet enää kannatusta keneltäkään.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta J. B. M. Hertzog Wikimedia Commonsissa
| 0 | 1 | 2 | 3 |
| --- | --- | --- | --- |
|  | Edeltäjä: Jan Smuts | Etelä-Afrikan pääministeri 1924–1939 | Seuraaja: Jan Smuts |
Hertzogin hallitus vuonna 1929, Hertzog eturivissä keskellä.
Irma Taina

Irma Taina on suomalainen elokuvaleikkaaja, joka sai vuonna 1986 parhaan leikkauksen Jussi-palkinnon elokuvasta Suuri illusioni.
Taina aloitti elokuvauransa 1970-luvun taitteessa. Hän on toiminut leikkaajana noin 50 suomalaiselokuvassa.
Elokuvaleikkauksia

Speedy Gonzales – Noin 7 veljeksen poika (1970)
Jussi Pussi (1970)
Kahdeksas veljes (1971)
Hirttämättömät (1971)
Saatanan radikaalit (1971)
Rakastunut rampa (1975)
Yön sylissä (1977)
Runoilija ja muusa (1978)
Miestä ei voi raiskata (1978)
Herra Puntila ja hänen renkinsä Matti (1979)
Tulipää (1980)
Regina ja miehet (1983)
Angelan sota (1984)
Kuningas lähtee Ranskaan (1986)
Jäähyväiset presidentille (1987)
Kuutamosonaatti (1988)
Kadunlakaisijat (1991)
Rölli – hirmuisia kertomuksia (1991)
Pilkkuja ja pikkuhousuja (1992)
Kaikki pelissä (1994)
Jagjit Singh Aurora

Jagjit Singh Aurora (vasemmalla) vuonna 1971.
Jagjit Singh Aurora (13. helmikuuta 1917 – 3. toukokuuta 2005) oli intialainen kenraali, joka johti ylipäällikkönä joukkonsa voittoon vuoden 1971 Kolmannessa Intian–Pakistanin sodassa, joka johti Bangladeshin itsenäistymiseen. Aurora oli osallistunut kahteen aikaisempaan sotaan Pakistania vastaan vuosina 1947−1949 ja 1965. Sotilasuransa päättymisen jälkeen Aurora keskittyi sikhien asian edistämiseen.
Jan Smolec

| Jan Smolec> Henkilötiedot |
| --- | --- |
Syntynyt: 18. kesäkuuta 1997 (ikä 27)
Kansalaisuus:   Kroatia
Jääkiekkoilija
Pelipaikka:  puolustaja
Maila:  oikea
Pituus:  186 cm
Paino:  79 kg
Seura
Seura:  Medveščak Zagreb
Sarja:  EBEL
Pelinumero:  97
Pelaajaura
Pääsarjaura:  2013–
Aik. seurat:  KHL Mladost (Kroatia/Slovenia)
Jan Smolec (s. 18. kesäkuuta 1997) on kroatialainen jääkiekkopuolustaja, joka pelaa Itävallan Erste Bank Eishockey Ligan kroatialaisjoukkue Medveščak Zagrebissa. Hän laukoo oikealta.
Ura > Seuraura

Smolec debytoi miesten peleissä 16-vuotiaana KHL Mladostin joukkueessa Kroatian pääsarjassa kaudella 2013–2014. Suurimman osan kaudestaan hän pelasi kuitenkin Itävallan kansainvälistä B-junioriliiga EBJL:ää kroatilaisen Medveščak Zagrebin joukkueessa. Smolec jakoi tehoilla 13+16=29 koko sarjan puolustajien pistepörssin toisen sijan Orli Znojmon Daniel Salátin kanssa edellään vain EHC Linzin Erik Kirschläger. Kauden 2014–2015 hän vietti suurimmaksi osaksi Medveščakin A-nuorissa Itävallan Erste Bank Young Stars Leaguessa. Kaudella 2015–2016 Smolec edusti Mladostia sekä Slovenian että Kroatian pääsarjassa. Hän oli tehoilla 5+4=9 Kroatian liigan pudotuspelien tehokkain puolustaja ja kolmanneksi paras pistemies.
Heinäkuussa 2016 Smolec teki vuoden mittaisen sopimuksen Medveščak Zagrebin KHL-joukkueen kanssa. Hän pelasi alkukauden seuran A-nuorissa sekä Slovenian liigassa pelaavassa miesten kakkosjoukkueessa. Smolec oli Medveščakin A-nuorten paras maalintekijä ja toiseksi paras pistemies tehoilla 16+12=28. Hän teki KHL-debyyttinsä 26. tammikuuta 2017 vieraissa Amur Habarovskia vastaan. Smolec pelasi ottelussa yhden vaihdon ja hän sai siinä jääaikaa 46 sekuntia. Smolec pelasi kauden aikana KHL:ssä kaikkiaan seitsemän ottelua ilman tehopisteitä. Hänen teholukemansa +2 oli Medveščakin kauden lopullisesta kokoonpanosta paras ja hänen edellään sisäisessä tehotilastossa oli vain jo syksyllä seuraa vaihtanut Gilbert Brulé.
Medveščak palasi kaudeksi 2017–2018 taloudellisista syistä neljän vuoden jälkeen takaisin Itävallan Erste Bank Eishockey Ligaan, jonne Smolec teki joukkueen kanssa vuoden mittaisen jatkosopimuksen kesäkuussa 2017.
Ura > Maajoukkueura

Smolec edusti Kroatiaa IB-divisioonan MM-kilpailuissa vuosina 2016 ja 2017. Hän pelasi myös alle 20-vuotiaiden IA-divisioonan MM-kilpailuissa vuosina 2016 ja 2017, joista jälkimmäisessä turnauksessa Smolec toimi Kroatian kapteenina ja voitti pelipaikastaan huolimatta joukkueen sisäisen piste- ja maalipörssin tehoilla 3+2=5. Hän voitti myös turnauksen puolustajien maalipörssin. Vuoden 2016 turnauksessa Smolec voitti Kroatian sisäisen tehotilaston lukemalla +1. Hän pelasi myös IIB-divisioonan MM-kilpailuissa vuonna 2015, jolloin Smolec voitti kultaa.
Smolec pelasi myös alle 18-vuotiaiden IIA-divisioonan MM-kilpailuissa vuosina 2013, 2014 ja 2015, joista vuoden 2013 turnaus päättyi hopeaan ja vuoden 2014 turnaus pronssiin. Vuoden 2015 turnauksessa hän toimi Kroatian varakapteenina.
Huawei P -sarja

| Huawei P -sarja |
| --- | --- |
Perustettu:  2012
Perustaja:  Huawei
Toiminta-alue:  maailmanlaajuinen
Tuotteet:  älypuhelimet
Emoyhtiö:  Huawei
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Huawei P -sarja on Huawein älypuhelimia sisältävä tuoteperhe, joka koostuu yhtiön lippulaivapuhelimista. Tuoteperheen Android-pohjaiset älypuhelimet käyttävät Huawein omaa Emotion UI -käyttöliittymää. Ensimmäinen Huawei P -sarjan tuote Huawei Ascend P1 julkaistiin vuonna 2012. Ascend P1, Ascend P2, Ascend P6 ja Ascend P7 julkaistiin Huawein Ascend-brändin alla.
P-sarjan tuotteet > Ascend P1

Huawei P -sarjan ensimmäinen tuote Huawei Ascend P1 julkaistiin heinäkuussa 2012 Ascend-tuoteperheen alla.
P-sarjan tuotteet > Ascend P2

Huawei Ascend P2 julkaistiin Saksassa toukokuussa 2013.
P-sarjan tuotteet > Ascend P6

Huawei Ascend P6 julkaistiin kesäkuussa 2013.
P-sarjan tuotteet > Ascend P7

Huawei julkisti huhtikuussa 2014 Huawei Ascend P7:n, joka jäi viimeiseksi Ascend-tuoteperheen alla julkaistuksi puhelimeksi.
P-sarjan tuotteet > Huawei P8

Huawei esitteli yhtiön uudeksi lippulaivamallikseen tarkoitetun Huawei P8:n Lontoossa järjestetyssä tilaisuudessa 15. huhtikuuta 2015. Samassa tilaisuudessa Huawei julkisti P8:n sisarmallit Lite ja Max. Max on 6,8-tuumaisella näytöllä varustettu isompi versio P8:sta, ja Lite on puolestaan hieman pienikokoisempi ja karsittu versio P8:sta.
P-sarjan tuotteet > Huawei P9

Huawei P8:n seuraaja Huawei P9 julkistettiin vuonna 2016. Siinä on alumiininen takakansi, sormenjälkitunnistus sekä kaksi 12 megapikselin takakameraa. Huawei P9 oli ensimmäinen puhelin, jossa on kaksi takakameraa. Toinen takakameran linsseistä on mustavalko- ja toinen värilinssi. Samana vuonna julkaistiin Huawei P9 Lite, joka on ominaisuuksiltaan ja tehoiltaan hieman suppeampi ja hinnaltaan halvempi.
P-sarjan tuotteet > Huawei P10

Huawei P10 julkaistiin helmikuussa 2017. Aiempien mallien tavoin siitä tehtiin kevytversio P10 lite ja pro-versio P10 Plus.
P-sarjan tuotteet > Huawei P20

Huawei P20 julkaistiin 2018. Siitä tehtiin Huawei P20 Lite ja Huawei P20 Pro.
P-sarjan tuotteet > Huawei P30

Huawei P30 julkaistiin 2019. Samoin siitäkin tehtiin Huawei P30 Lite ja Huawei P30 Pro.
Huawei P10
Iamgold

Iamgold (aik. International African Mining Gold Corporation) on kanadalainen kultakaivosyhtiö. Se kertoi vuonna 2017 aikeistaan avata uuden kanadalaisen kultakaivoksen japanilaisen Sumitomo Metal Miningin kanssa.
Kaivostoiminnot

Essakane (90 %)
Rosebel (95 %)
Westwood
Sadiola (41 %)
Saramacca (66,5 %)
Boto Gold
Kaivostoiminnot > Kehitysprojektit

Côté Gold, Ontario, Kanada (64,75 %)
Kaivostoiminnot > Entiset kaivokset

Yatela (40 %)
Aiheesta muualla

Iamgoldin kotisivut (englanniksi)
Idiot Pilot

| Idiot Pilot |
| --- | --- |

Tiedot
Toiminnassa:  2003–
Tyylilaji:  Alternative rock Electronic Post-hardcore
Kotipaikka:  Bellingham, Washington, Yhdysvallat
Laulukieli:  englanti
Jäsenet:  Michael Harris   Daniel Anderson  
Levy-yhtiö:  Reprise Records  
Aiheesta muualla
www.idiotpilot.com
Infobox OKNimi-testi OK: 
Idiot Pilot on vuonna 2003 perustettu, kaksijäseninen alternative rock/electronica/post-hardcore-yhtye Bellinghamista, Washingtonista Yhdysvalloista. Sen jäseniin kuuluvat Michael Harris ja Daniel Anderson, jotka aikaisemmin soittivat yhtyeessä Azero Cherry. Idiot Pilotilla on sopimus Reprise Records -levy-yhtiön kanssa.
Yhtyeen musiikkia on kuvattu rockin, psykedelian, punk/hardcoren, progen ja indien sekoitukseksi, vaikkakin yhtyeen soundi on pääpiirteiltään eniten electronicaa. Harris ja Anderson toteavat yhtyeen nettisivuilla Idiot Pilotin olevan lähinnä "käsikranaatilla varustetun apinan musiikillinen vastine." Idiot Pilotin uusimman Wolves-albumin tuottivat Ross Robinson ja entinen blink-182-basisti ja lauluntekijä, nykyisin +44-yhtyeessä vaikuttava Mark Hoppus.
Idiot Pilot on myös kiertänyt toisen kokeellisen alternative/electronica-yhtyeen ja Deftonesin keulakuvan Chino Morenon sivuprojektin Team Sleepin kanssa.
Diskografia > Albumit

Strange We Should Meet Here Reprise Records/Clickpop Records (2005)
Wolves (2007)
Blue Blood (2019)
Diskografia > EP:t/Singlet

A Silent Film (EP)
To Buy a Gun (EP) (CD/12")  (2005)
A Day in the Life of a Poolshark (CD/10") (2006)
Aiheesta muualla

Idiot Pilot virallinen sivu
Idiot Pilot Myspacessa (englanniksi)
IdiotFans.net (Arkistoitu – Internet Archive)
IdiotPilot.co.uk (Arkistoitu – Internet Archive)
Jacques Hébert

Jacques Hébert
Jacques-René Hébert (15. marraskuuta 1757 – 24. maaliskuuta 1794) oli lehtimies ja vallankumousjohtaja  Ranskan suuren vallankumouksen aikana. Hébert kuului radikaaleimpiin ja vaikutusvaltaisimpiin vallankumouksellisiin. Hän vastusti erityisen kiihkeästi kristinuskoa ja kuningasvaltaa. Hébertista tuli sanskulottien johtohahmo, ja hän painosti jakobiineja ottamaan käyttöön äärimmäiset voimakeinot. Hébertin kannattajista käytettiin nimeä hébertistit.
Elämäkerta

Hébert syntyi porvarisperheeseen Alençonissa ja muutti Pariisiin vuonna 1780, missä hän eli köyhänä seuraavan kymmenen vuoden ajan. Vallankumouksen puhjetessa 1789 Hébertin valtasi suuri innostus, ja hän aloitti uransa lehtimiehenä kirjoittaen sarjan räävittömiä ja rienaavia poliittisia satiireja. Hébert kirjoitti nimimerkillä Le Père Duchesne (suom. Ukko-Duchesne) ja ryhtyi julkaisemaan samannimistä lehteä marraskuussa 1790. Siitä tuli nopeasti yksi vallankumouksen ajan suosituimmista lehdistä. Hébert kohdisti aluksi raivonsa aatelistoon ja papistoon, mutta keväällä 1792 hän käynnisti vihamielisen kampanjan kuningas Ludvig XVI:ta vastaan.
Hébertista tuli Kordelieeriklubin jäsen, ja hän oli mukana suunnittelemassa kansannousua, joka lopulta syrjäytti monarkian 10. elokuuta 1792. Syksyn aikana hébertistit muuttivat Notre-Damen ja useita muita kirkkoja Järjen temppeleiksi. Joulukuussa Hébert valittiin Pariisin kommuunin apulaispääprokuraattoriksi. Hän liittyi samoihin aikoihin myös jakobiiniklubiin. Jakobiinit alkoivat pian kampanjoida maltillisempia girondisteja vastaan kansalliskonventissa. Tässä taistelussa Hébert valjasti lehtensä Le Père Duchesnen sanskulottien äänitorveksi ja vaati kuolemantuomiota kuninkaalle sekä girondistien tuhoamista ja vallankumoushallinnon perustamista. Hébert johti sanskulottien joukkoja, jotka pakottivat konventin erottamaan girondistien johtohahmot kesäkuussa 1793.
Hébertistit järjestivät Pariisin työväestön suurmielenosoitukset 4.–5. syyskuuta 1793. Mielenosoitukset pakottivat kansalliskonventin perustamaan valtiojohtoisen talouselämän ja käynnistämään terrorin ajan. Hébert tuki vahvasti syksyn 1793 antikristillistä kampanjaa, jonka tavoitteena oli tuhota Ranskan katolinen kirkko.
Vuoden 1794 alussa kansalliskonventin Yleisen turvallisuuden valiokunta oli vakiinnuttanut valta-asemansa, ja se alkoi pitää Hébertia ja hänen äärivasemmistolaisia kannattajiaan vaarallisina. Dantonin johtama jakobiiniklubin oikea laita hyökkäsi hébertistien äärimmäisyyttä vastaan. Myös valiokunnan johtohahmo Robespierre liittoutui Dantonin kanssa. Maaliskuussa 1794 pula ruoasta herätti yleistä tyytymättömyyttä, ja Hébert vaati kordellieeriklubia järjestämään kapinan. Sanskulotit eivät kuitenkaan vastanneet pyyntöön, ja 14. maaliskuuta Yleisen turvallisuuden valiokunta pidätti Hébertin. Hébert ja 17 hänen seuraajaansa mestattiin giljotiinilla kymmenen päivän päästä. Hébertin teloituksen vuoksi vallankumoushallinto menetti kuitenkin sanskulottien luottamuksen ja se johti lopulta jakobiinien diktatuurin päättymiseen heinäkuussa 1794.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Jacques Hébert Wikimedia Commonsissa
J. B. Pritzker

| J>  B. Pritzker |
| --- | --- |

Illinois’n 43. kuvernööri
 14. tammikuuta 2019 –  
Varakuvernööri:  Juliana Stratton
Edeltäjä:  Bruce Rauner
Henkilötiedot
Syntynyt: 19. tammikuuta 1965 (ikä 59) Atherton, Kalifornia, Yhdysvallat
Ammatti:  asianjaja, liikemies, poliitikko
Puoliso:  Mary Muenster (vih. 1993)
Lapset:  2
Tiedot
Puolue:  demokraatit
Uskonto:  juutalainen
Aiheesta muualla
www2.illinois.gov/sites/gov/Pages/default.aspx
Jay Robert ”J. B.” Pritzker (s. 19. tammikuuta 1965 Atherton, Kalifornia, Yhdysvallat) on yhdysvaltalainen liikemies ja demokraattisen puolueen poliitikko. Hän on toiminut tammikuusta 2019 alkaen Illinois’n 43. kuvernöörinä. Hän on Pritzkerin miljardöörisukua, joka omistaa Hyatt-pörssiyhtiön.
Tausta ja yksityiselämä

Pritzkerin perhe pakeni juutalaisvainoja nykyisen Ukrainan alueelta ja saapui Yhdysvaltoihin vuonna 1881. Muutossa avusti juutalaisia pakolaisia avustava järjestö, joka oltiin perustettu samana vuonna. Pritzker itse kasvoi Athertonissa, Kaliforniassa. Hän opiskeli aluksi politiikantutkimusta Duke Universityssa valmistuen kandidaatiksi. Vuonna 1993 hän valmistui asianajajaksi Northwestern-yliopistosta.
Pritzker on naimisissa Mary Pritzkerin (o.s. Muenster) kanssa vuodesta 1993. Parilla on kaksi lasta.
Vuonna 2024 Forbes arvioi Pritzkerin omaisuudeksi 3,7 miljardia dollaria. Uskonnolliselta vakaumukseltaan Pritzker on juutalainen.
Poliittinen ura

Pritzker pyrki ensimmäistä kertaa Yhdysvaltain edustajainhuoneeseen Illinois'n 9. vaalipiiristä vuonna 1998, muttei tullut valituksi. Kun Hillary Clinton pyrki presidentiksi vuonna 2008, Pritzker toimi tämän kamppanjatiimin toisena puheenjohtajana. Vuoden 2016 vaaleissa Pritzker oli Clintonin kampanjan suurimpia yksittäisiä rahoittajia. Huhtikuussa 2017 Pritzker ilmottautui ehdokkaaksi vuoden 2018 kuvernöörinvaaleissa. Hänen varakuvernööriehdokkaansa oli Juliana Stratton. Pritzkerin vastaehdokkaana oli istuva kuvernööri, republikaanien Bruce Rauner, jonka Prizker voitti saatuaan 54,5 % äänistä. Pritzker vannoi virkavalansa 14. tammikuuta 2019.
Poliittinen ura > Kuvernöörinä

Toukokuussa 2019 Pritzker allekirjoitti lain, jolla kannabiksen viihdekäyttö laillistettiin osavaltiossa, ja Illinoisista tuli 11. osavaltio, jossa näin tehtiin. Saman vuoden lopussa Pritzker armahti noin 11 000 henkilöä, jotka olivat saaneet tuomion vähäpätöisistä kannabikseen liittyvistä rikoksista.
Vuonna 2019 Illinoisin kongressi sääti lain, jolla kumottiin aikaisempi laki, jonka nojalla abortin suorittava lääkäri saisi rangaistuksen. Uuden lain nojalla naisilla olisi oikeus aborttiin, eikä sikiöllä olisi äidistä itsenäisiä oikeuksia. Vuosi sen jälkeen, kun Yhdysvaltain korkein oikeus kumosi Roe vastaan Wade -tapauksen, aborttien määrä Illinoisissa kasvoi räjähdysmaisesti. Syynä oli se, että sen naapuriosavaltiot olivat kieltäneet abortin lähes kokonaan, kun taas Illinoisissa abortti säilyi laillisena.
Tammikuussa 2019 Illinois liittyis Pritzkerin johdolla Yhdysvaltain ilmastoallianssiin. Kyseessä on osavaltioista ja territorioista koostuva verkosto, joka on sitoutunut täyttämään omalta osaltaan Pariisin ilmastosopimuksen mukaiset tavoitteet sen jälkeen, kun Donald Trump irrotti Yhdysvallat ilmastosopimuksesta. Saman vuoden huhtikuussa Pritzker nosti tupakkatuotteiden ikärajan 21 vuoteen Illinoisissa ensimmäisenä Keskilännen osavaltiona.
Heinäkuussa 2021 Pritzker ilmoitti tavoittelevansa jatkokautta kuvernöörinä vuoden 2022 vaaleissa. Näissä vaaleissa hänen vastaehdokkaansa oli republikaanien Darren Bailey, jonka Pritzker voitti saatuaan 54 % äänistä.
Elokuussa 2023 Pritzker kieltäytyi allekirjoittamasta lakiesitystä, joka olisi vaatinut mm. osavaltion kouluja ja vankiloita tarjoilemaan pyydettäessä košer- ja halal-ruokavalion mukaisia aterioita. Samana vuonna Pritzkerin Northwesteristä valmistuneille opiskelijoille pitämä puhe nousi internet-ilmiöksi, kun kuvernööri sanoi, että "jos haluat menestyä tässä maailmassa, sinun täytyy kehittää oma idiootintunnistusmenetelmä... Paras tapa tunnistaa idioott? Etsi henkilö, joka on julma".
Poliittisia kantoja

Pritzker profiloitunut liberaaliksi tiukempien aselakien ja aborttioikeuden kannattajaksi.
Gazan sodan sytyttyä Pritzker sanoi, että maailmassa on paljon rauhaa rakastavia palestiinalaisia, mutta Hamas on yksiselitteisesti terroristijärjestö. Hänen mukaansa Yhdysvallat ja Illinois tukevat Israelia.
Isaac Haxton

| Isaac Haxton |
| --- | --- |
 Isaac Haxton, 2018
Henkilötiedot
Syntynyt: 6. syyskuuta 1985 (ikä 39)
Kansalaisuus:   Yhdysvallat
Pokerinpelaaja
WSOP-voitot:  0
WSOP-rahasijat:  24
WPT-voitot:  0
EPT-voitot:  0
Turnausansiot (USD):  11 926 400
Päivitetty:  13. syyskuuta 2016
Isaac Haxton (s. 6. syyskuuta 1985) on yhdysvaltalainen pokeriammattilainen. Hän on erikoistunut korkeiden panosten turnausten lisäksi korkeiden panosten käteispeleihin. Haxtonin nimimerkki PokerStarsilla on philivey2694.
Liveturnauksista Haxton on voittanut 11 926 400 dollaria.
Aiheesta muualla

Isaac Haxton Twitterissä
Guest Ike Haxton aka Hollywood Haxton : Poker Life Podcast (englanniksi)
Jeff Hordley

| Jeff Hordley |
| --- | --- |
 Jeff Hordley vuonna 2018.
Henkilötiedot
Koko nimi:  Jeffrey Thomas Percy Hordley
Syntynyt: 7. maaliskuuta 1970 Crumpsall, Manchester, Lancashire, Englanti, Iso-Britannia
Ammatti:  näyttelijä
Puoliso:  Zoe Henry (2003–)
Lapset:  2 (Stan & Violet)
Näyttelijä
Aktiivisena:  1997–
Aiheesta muualla
IMDb
Jeffrey Thomas Percy "Jeff" Hordley (s. 7. maaliskuuta 1970 Crumpsall, Manchester, Iso-Britannia) on brittiläinen näyttelijä, joka tunnetaan parhaiten Cain Dinglen roolista ITV:n saippuasarjassa Emmerdale. Hordley on esittänyt hahmoa vuodesta 2000 lähtien. Vuonna 2017 katsojat äänestivät Hordleyn suosituimmaksi saippuasarjanäyttelijäksi TV Times -lehdessä.
Hordley opiskeli 1990-luvulla näyttelemistä Manchesterin yliopistossa. Emmerdalen lisäksi hän on näytellyt pääasiassa teatterissa. Hordley sairastaa crohnin tautia. Hän on naimissa toisen Emmerdale-näyttelijän, Zoe Henryn, kanssa.
Jeff Karstens

Jeff Karstens
Jeffrey Wayne Karstens (s. 24. syyskuuta 1982 San Diego, Kalifornia) on yhdysvaltalainen baseballsyöttäjä. Hän syntyi Kalifornian San Diegossa ja opiskeli Mount Miguel High Schoolissa.
Karstens teki Major League -debyyttinsä 22. elokuuta 2006 . Hän edusti New York Yankeesiä vuosina 2006–2007 sekä Pittsburgh Piratesia vuosina 2008–2012.