FC Inter Turku
Historia > 2000-luku

Lundellin FC Inter nousi varsin korkealle vuoden 2001 Veikkausliigan ennakkoveikkailuissa. HJK:hon lähteneen Jensenin korvasi topparina argentiinalainen Diego Corpache. TPS:n pudottua Ykköseen FC Inter oli nyt Turun ainoa liigajoukkue. Teberion hurja maalivire piti FC Interin mukana mitalivauhdissa alkukauden, mutta lopulta saaliiksi jäi tutunoloinen viides sija kaukana kärkikolmikon takana. FC Interin vuosi 2002 oli hämmästyttävän kaksijakoinen. Sinimustat aloittivat kauden jälleen kirkkaasti. Heinäkuinen 5–1-voitto VPS:stä nosti FC Interin jopa liigan kärkeen. Jäljellä olleista 15 liigapelistään FC Inter voitti kuitenkin vain yhden – viimeisen. Maalinteko onnistui raitapaidoilta näistä otteluista vain neljässä. Loppusijoitus ei kuitenkaan painunut kuudetta sijaa alemmas. Ilahduttavaa kaudessa oli toppari Ari Nymanin läpimurto.
Pertti Lundellin erottua terveyssyistä kauden 2003 kynnyksellä FC Interin ohjat otti Kari Virtanen. Mitalitavoitteesta ei tingitty, vaikka joukkue oli nuorentunut. Kautta piristivät uusi kotiareena, Kupittaan paikalle noussut Veritas Stadion, ja paikalliskamppailut liigaan palannutta TPS:ää vastaan. Edelliskaudesta täysin poiketen FC Inter otti kauteen heikon lähdön ja vertyi vasta loppukesällä. Viimeisestä 10 ottelustaan sinimustat hävisivät vain kaksi. Arístides Pertot iski näissä otteluissa 9 maalia, joista viimeinen käytännössä riisti Hakalta Suomen mestaruuden. FC Interin omaksi sijoitukseksi jäi seitsemäs. Vuosi 2004 oli erinomainen turkulaiselle jalkapallolle. Sekä FC Inter että TPS taistelivat Veikkausliigan mitaleista loppumetreille saakka, ja kummankin katsojamäärät nousivat kohisten. FC Interin liigakausi oli pitkästä aikaa tasaisen vahva. Mitalitoiveet elivät vielä viimeisellä kierroksella. Sinimustat ylsivät Pietarsaaressa kuitenkin vain tasapeliin, kun edellä olleet AC Allianssi ja Tampere United voittivat omat ottelunsa. Neljäs sija oli kuitenkin FC Interin siihenastisen historian paras liigasaavutus.
Liigakaudella 2005 FC Interillä oli entistä nuorempi ja kotimaisempi leima. Tulokkaat Tomi Petrescu ja Miikka Ilo viimeistelivät molemmat 7 liigamaalia, mutta tehokkain sinimustien pelaaja oli värikäs kamerunilainen Serge N’Gal. Tutuksi tulleeseen tapaansa FC Inter taisteli mitalista pitkään ja menetti sen viime kierroksilla. Kun viimeiset kolme ottelua toivat vain yhden pisteen, tuli loppusijoitukseksi viides. Kesällä toteutui kuitenkin puheenjohtaja Håkansin pitkäaikainen unelma euro-otteluista, kun FC Inter eteni Intertoto-cupissa toiselle kierrokselle. Kausi jäi Inter-ikonin, seurassa miltei sen alkuhämäristä lähtien pelanneen Samuli Lindelöfin viimeiseksi. Keskinkertaisten liigakausien pitkä sarja päättyi vuonna 2006. Joukkue menetti paljon tehostaan N’Galin lähdettyä Ranskaan ja Pertotin Tampereelle. Keskikesän viiden ottelun tappioputki pudotti FC Interin taisteluun liigapaikan puolesta. Kun tilanne ei loppukesällä parantunut, sai Virtanen lähteä. Sinimustat kiskoi kuiville hollantilainen, Sveitsissä valmentanut René van Eck. Kymmenes sija tiesi myös sitä, että ensi kerran sitten vuoden 1999 FC Inter sai päästää TPS:n sarjataulukossa edelleen.
Van Eckin palattua Sveitsiin Håkans palkkasi FC Interin valmentajaksi tämän maanmiehen Job Dragtsman. Liigakaudelle 2007 joukkue muuttui paljon. Bahnen, Nymanin ja Petrescun tilalle saapuivat hollantilainen toppari Jos Hooiveld, nigerialainen keskikenttämies Dominic Chatto ja KuPS:in sierraleonelainen maalivahti Patrick Bantamoi. Kausi sujui uusien kuvioiden hiomisessa. FC Inter käväisi liigassa parhaimmillaan viidentenä ja päätyi lopulta yhdeksänneksi. Seurajohto säilytti kuitenkin kärsivällisyytensä. Stefan Håkansin pitkä odotus palkittiin vuonna 2008. Ennen liigakauden alkua kaikki katseet kohdistuivat TPS:ään, jonka oli määrä palauttaa Suomen mestaruus Turkuun ensi kerran sitten vuoden 1975. FC Inter tyrmäsi kuitenkin paikallisvastustajansa heti toisella pelikierroksella 4–0, otti liigan johtopaikan seuraavalla kierroksella eikä siitä enää luopunut. Ensimmäisen liigatappionsa sinimustat hävisivät vasta 18. ottelussaan, senkin viime hetken maalilla HJK:lle 3–2. Ongelmia tuli vasta loppusuoralla. FC Honka tavoitti FC Interin johdon kolme kierrosta ennen loppua, ja joukkueiden keskinäinen ottelu Turussa päättyi 0–0. FC Inter sai pisteen eron edukseen maalittomalla tasapelillä Myllykoskella, kun FC Honka hävisi oman ottelunsa. Päätöskierroksella riitti täten kotivoitto FF Jarosta, joka tuli Severi Paajasen ja kroaatti Domagoj Abramovićin maaleilla 2–0. Mestaruuskauden avainpelaajia olivat Bantamoi, Hooiveld ja Chatto, läpimurtomiehiä puolustaja Joni Aho sekä keskikenttämiehet Severi Paajanen, Mika Ojala ja Mika Mäkitalo. Valmentaja Dragtsma joutuikin uusiin rakennustöihin, kun Hooiveld ja Chatto lähtivät jatkamaan uraansa Ruotsissa.
Mestaruuden puolustaminen oli odotetun vaikeaa. Veikkausliigan kaudella 2009 FC Interin alakertaa vahvistivat paluumuuttajat Ari Nyman ja Arístides Pertot. Uudet ulkomaalaishankinnat eivät sitä vastoin nousseet lähtijöiden tasolle. FC Inter avasi kauden mainiosti pysytellen kärjen tahdissa aina juhannukseen saakka. Toiveet mestaruuden uusimisesta karisivat kuitenkin keskikesällä viiden ottelun voitottoman jakson myötä. Syyskausi sujui jälleen vahvemmin, mutta viidettä sijaa korkeammalle ei sinimustilla lopulta ollut asiaa. Palstatilaakin sai enemmän TPS, joka kamppaili loppuun saakka mestaruudesta. FC Interin ilonaiheita oli Timo Furuholmin läpimurto maalipörssissä (11 osumaa). Kausi sai lopulta onnellisen päätöksen, kun FC Inter voitti Suomen cupin finaalissa Tampere Unitedin Kennedy Nwangangan ja Timo Furuholmin osumilla 2–1. Liigakauden 2010 tärkein vahvistus oli Hakasta palannut keskikenttämies Mika Mäkitalo. Ulkomailta ei tälläkään kertaa löytynyt merkittävää apua Kennedy Nwangangaa lukuun ottamatta. Edelliskauden profiilipelaajia vaivasivat loukkaantumiset: Patrick Bantamoi oli syrjässä puoli kautta, Timo Furuholm lähes koko vuoden. Interin parhaaksi maalintekijäksi kohosikin laitapakista laitalinkiksi nostettu kapteeni Henri Lehtonen, joka viimeisteli peräti 11 osumaa. Huteran kevään jälkeen FC Inter nousi liigan turvalliseen keskikastiin mutta ei missään vaiheessa kuudetta sijaa korkeammalle. Paikallisvertailussakin TPS veti pitemmän korren.