stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Suomi 2010-luvulla
Ruoka ja juoma

2010-luvun alussa muun muassa superruoka ja ruokavaliot ovat olleet polttavia puheenaiheita ja laajalti mediassa käsiteltyjä asioita. Ruuanvalinnassa painopiste perinteisestä ravitsemuslähtöisestä ajattelusta oli laajalti siirtynyt tunteeseen ja elämänasenteeseen. Vuosikymmenen aikana kasvissyönnin ja veganismin suosiot ovat lisääntyneet. Tämän taustalla ovat olleet etenkin ympäristösyyt. Suomessa on kehitetty useita erilaisia lihan korvikkeita, kuten Nyhtökaura, Härkis ja Mifu. Niin ikään täysin kasviperäiset maitotuotteiden korvikkeet, kuten kaurajuoma ja maidottomat jäätelöt, ovat yhä suositumpia. Nousussa ovat olleet myös ulkomaiset uusvanhat ruokailmiöt, kuten kefiiri ja kombucha.
Runsasproteiinisen ruokavalion suosio on kasvanut. Suomalaisten proteiininsaanti on lisääntynyt hitaasti mutta tasaisesti. Erilaisten runsaasti proteiinia sisältävien elintarvikkeiden määrä on kasvanut.
Erilaisista pienpanimo-oluista ja erikoisoluista, kuten India pale alesta, on tullut muotijuomia. Myös kuohuviinien suosio on noussut ja niiden kulutus on arkistunut. Vuoden 2018 alussa alkoholilakia höllennettiin hieman: muun muassa ruokakaupoissa myytävien alkoholijuomien enimmäisalkoholipitoisuutta nostettiin 4,7 prosentista 5,5 prosenttiin ja anniskeluravintoloiden aukioloajat vapautettiin. Suomalaisten alkoholinkulutus oli vuosi vuodelta laskenut huippuvuoden 2007 jälkeen, ja lakimuutoksen jälkeen kulutus on noussut vain marginaalisesti. Aidot viinapohjaiset lonkerot lisäsivät huomattavasti suosiotaan sen jälkeen, kun ne tulivat ruokakauppoihin ja veivät suosiota muilta alkoholijuomilta.
Ruokakaupassa käyminen on haluttu muuttaa pakkopullasta elämykseksi, ja useat ruokakaupat ovat alkaneet erottua joukosta palvelullaan, tunnelmallaan ja tuotevalikoimallaan. Suomalaisia ruokakauppoja on arvostettu kansainvälisesti, esimerkiksi Järvenpään K-Citymarket valittiin vuonna 2019 maailman parhaaksi ruokakaupaksi.
Ravintolamaailmassa esimerkiksi kasvisruokiin tai artesaaniruokiin keskittyneet ravintolat ovat lisääntyneet. Vuosikymmenen aikana Suomeen on rantautunut useita kansainvälisiä ravintola- ja kahvilaketjuja, kuten Starbucks, Burger King, Espresso House ja Taco Bell. Uusia kotimaisia ravintola- ja kahvilaketjuja ovat muun muassa Fafa’s, Chalupa, Friends & Brgrs ja Jungle Juice Bar.
Toukokuusta 2011 lähtien Suomessa usealla paikkakunnalla on järjestetty kolmen kuukauden välein Ravintolapäivä-niminen ruokakarnevaali. Karnevaalista tuli nopeasti hyvin suosittu, ja sen merkeissä on pystytetty tuhansia erilaisia pop up -ravintoloita. Nykyään Ravintolapäivä on maailman suurin ruokatapahtuma. Heti toisena Ravintolapäivänä tapahtuma levisi myös ulkomaille.
Ilmasto

Vuosikymmen alkoi Suomessa kylmän ja lumisen talven merkeissä. Vuosina 2009–2013 talvet olivat tavanomaista lumisempia myös Etelä-Suomessa. Loppuvuodesta 2013 alkaen talvet ovat Etelä-Suomessa olleet taas varsin lyhyitä, leutoja ja vähälumisia. On epäilty, että viimevuotinen talvien lauhtuminen johtuu ilmastonmuutoksesta ja tulevat talvet ovat todennäköisesti yhä lauhempia.
Myös kesien lämpötilat ovat vaihdelleet voimakkaasti, mutta niiden vaihteluissa ei ole ollut yhtä voimakasta trendiä kuin talvilämpötiloissa. Vuosikymmenen kaksi ensimmäistä kesää olivat hyvin kuumia, ja 29. heinäkuuta 2010 Pohjois-Karjalan Liperissä rikottiin Suomen kaikkien aikojen lämpöennätys (+37,2 celsiusastetta). Niin ikään kesä 2018 oli erittäin kuuma: kun toukokuu lasketaan mukaan, kesä 2018 oli koko Suomessa mittaushistorian lämpimin. Sen sijaan kesät 2012 ja 2017 ovat olleet tavanomaista viileämpiä.
Kuolleita

Suomessa on kuollut 2010-luvulla seuraavia merkkihenkilöitä:
Tony Halme (1963–2010), nyrkkeilijä, showpainija, kirjailija, kansanedustaja, näyttelijä ja muusikko
Leena Peltonen-Palotie (1952–2010), genetiikan tutkija ja akateemikko
Tommy Tabermann (1947–2010), runoilija, kirjailija, toimittaja ja poliitikko
Mauno Kuusisto (1917–2010), iskelmä- ja oopperalaulaja
Georg C. Ehrnrooth (1926–2010), Urho Kekkosen presidenttikauden merkittävimpiä oppositiopoliitikkoja
Kari Tapio (1945–2010), iskelmälaulaja
Juhana Blomstedt (1937–2010), taidemaalari
Mika Myllylä (1969–2011), Suomen menestyneimpiä hiihtäjiä
Harri Holkeri (1937–2011), valtioneuvos, pääministeri ja Kokoomuksen kansanedustaja
Ingvar S. Melin (1932–2011), poliitikko ja puolustusministeri (RKP)
Seppo Nurmimaa (1931–2011), lavastustaiteilija
Topi Sorsakoski (1952–2011), iskelmälaulaja
Bo Carpelan (1926–2011), kirjailija
Anita Välkki (1926–2011), oopperalaulaja
Annika Idström (1947–2011), kirjailija ja dramaturgi
Tonmi Lillman (1973–2012), muusikko ja tuottaja
Vappu Jurkka (1927–2012), näyttelijä ja teatterinjohtaja
Sakari Jurkka (1923–2012), näyttelijä
Leo Lastumäki (1927–2012), näyttelijä
Lassi Nummi (1928–2012), kirjailija ja kääntäjä
Harri Tapper (1929–2012), kirjailija
Eero Mäntyranta (1937–2013), hiihtäjä ja kolminkertainen olympiavoittaja
Brita Koivunen (1931–2014), iskelmälaulaja
Marianne Alopaeus (1918–2014), kirjailija
Veijo Meri (1928–2015), kansainvälisesti tunnettu kirjailija
Simo Salminen (1932–2015), koomikko, näyttelijä ja laulaja
Kalle Holmberg (1939–2016), ohjaaja ja teatterineuvos
Riki Sorsa (1952–2016), laulaja
Jouko Turkka (1942–2016), ohjaaja ja kirjailija
Pentti Siimes (1929–2016), näyttelijä
Lasse Mårtenson (1934–2016), musiikkineuvos
Antti Hyry (1931–2016), kirjailija
Kristiina Elstelä (1943–2016), näyttelijä
Einojuhani Rautavaara (1928–2016), säveltäjä
Timo T. A. Mikkonen (1947–2017), toimittaja, televisiojuontaja ja viestintäalan yrittäjä
Mauno Koivisto (1923–2017), Suomen tasavallan presidentti 1982–1994 ja entinen pääministeri
Annikki Tähti (1929–2017), iskelmälaulaja
Liisa Linko-Malmio (1917–2017), oopperalaulaja
Sirkka Selja (1920–2017), runoilija
Birgitta Ulfsson (1928–2017), näyttelijä
Leo Kinnunen (1943–2017), ensimmäinen suomalainen Formula 1 -kuljettaja
Hanna-Riikka Siitonen (1970–2018), Taikapeili-yhtyeen laulaja ja näyttelijä
Arto Paasilinna (1942–2018), humoristikirjailija
Matti Kassila (1924–2018), elokuvaohjaaja
Matti Nykänen (1963–2019), mäkihyppääjä, nelinkertainen olympiavoittaja ja viihdetaiteilija
Olli Lindholm (1964–2019), Yö-yhtyeen laulaja
Lasse Pöysti (1927–2019), näyttelijä, ohjaaja, käsikirjoittaja ja teatterinjohtaja
Kyllikki Forssell (1925–2019), näyttelijä, teatterineuvos
Ismo Kallio (1935–2019), näyttelijä
Reijo Taipale (1940–2019), iskelmälaulaja
Juhani Wahlsten (1938–2019), jääkiekkolegenda
Jukka Virtanen (1933–2019), kirjailija, runoilija, suomentaja, toimittaja, sanoittaja, näyttelijä, ohjaaja, lausuja ja laulaja
Claes Andersson (1937-2019), kirjailija, muusikko ja poliitikko
Kari Toivonen (1942–2019), uutisankkuri ja toimittaja
Matti Ahde (1945–2019), poliitikko
Aiheesta muualla

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
Sauli Niinistö oli Suomen tasavallan presidentti vuosina 2012–2024.
Suomen toinen naispääministeri, Mari Kiviniemi, toimi virassaan vuoden ajan 2010–2011.
Himangan kunta jäi historiaan kuntaliitoksen myötä  vuoden 2010 alussa. Kuvassa entinen Himangan kunnanvirasto.
Nopea väestönkasvu kasvukeskuksissa on jatkunut syrjäseutujen taantuessa. Uusia asuinkerrostaloja rakennetaan Oulun Toppilassa vuonna 2012.
Lappeenrannassa sijainnut Konnunsuon vankila lakkautettiin vuonna 2011 ja muutettiin vastaanottokeskukseksi seuraavana vuonna.
Syrjäisempien maakuntien väkiluku jatkoi laskuaan. Auringonottajia Kainuun maakuntakeskuksessa, Kajaanissa sijaitsevalla Paltaniemen uimarannalla kesällä 2014.
Nokian pääkonttori oli Microsoftin omistuksessa vuosina 2013–2017. Tämän jälkeen rakennuksesta tuli Tiedon pääkonttori.
Talvivaaran kaivos aiheutti 2010-luvulla ympäristöongelmia ja kaivoksen perustanut osakeyhtiö ajautui talousvaikeuksiin.
Turun terrori-isku järkytti koko Suomea elokuussa 2017.
Länsimetron ensimmäinen vaihe Helsingin Ruoholahdesta Espoon Matinkylään saatiin valmiiksi matkustajaliikenteelle marraskuussa 2017 useiden viivästysten jälkeen. Kuvassa Matinkylän metroasema.
Škoda Octavia oli 2010-luvulla eräs Suomen suosituimmista automalleista.
Tampereen rantatunneli avattiin marraskuussa 2016.
Hotelli Torni Tampere valmistui vuonna 2014.
Värikkäitä 2010-luvun asuinkerrostaloja Helsingin Jätkäsaaressa.
Jyväskylän Kuokkalan kirkko valmistui vuonna 2010.
Nokia Lumia 800 julkaistiin lokakuussa 2011.
Tommi Kinnunen.
Katja Kettu.
Huippusuositun Putous-sarjan tunnetuimpia sketsihahmoja on muun muassa Riku Niemisen esittämä Munamies vuodelta 2011.
Sami Hedberg, Arman Alizad ja Joona Kortesmäki Lauantaiprojektin nauhoituksissa 2011.
Haloo Helsinki esiintymässä Rakuuna Rockissa Lappeenrannassa 2014.
Robin esiintymässä Ilosaarirockissa Joensuussa 2015.
Saara Aalto edusti Suomea Euroviisuissa vuonna 2018 kappaleellaan Monsters.
Tiina Lymi on yksi vuosikymmenen uusista ohjaajista.
Aku Louhimies vuosikymmenen jättimenestyksen, Tuntemattoman sotilaan kuvauksissa.
Jussi Vatanen on eräs 2010-luvun merkittävimpiä kotimaisia näyttelijöitä. Hän on voittanut vuosikymmenen aikana kaksi Kultainen Venla -palkintoa.
Helsingissä juhlitaan jääkiekon MM-kultamitalia 2011.
Leo-Pekka Tähti vuonna 2014.
Härkis, suomalaisista härkäpavuista valmistettu kasviproteiinivalmiste lanseerattiin vuonna 2016.
K-Citymarket Järvenpää, maailman paras ruokakauppa 2019.
Heinäkuussa 2010 rikottiin Suomen kaikkien aikojen lämpöennätys. Ennätyspäivänä alkoi myös Suomen rallin 60-vuotisjuhlakisa, jonka voitti kuvassa oleva Jari-Matti Latvala.
Suomen tasavallan yhdeksäs presidentti Mauno Koivisto kuoli 12. toukokuuta 2017. Hänelle järjestettiin valtiolliset hautajaiset Helsingissä 25. toukokuuta 2017.
Matti Helin (jääkäri)

Matti Sakari Helin (1. maaliskuuta 1897 Nousiainen – 4. toukokuuta 1919) oli suomalainen jääkärivänrikki. Hänen vanhempansa olivat kirkkoherra August Edvard Helin ja Emma Josefina Johanna von Becker.
Opinnot

Helin kävi kuusi luokkaa Turun suomalaista lyseota.
Jääkärikausi

Helin liittyi vapaaehtoisena Saksassa sotilaskoulutusta antavaan jääkäripataljoona 27:n täydennysjoukkoon 19. kesäkuuta 1916, josta hänet siirrettiin pataljoonan haupitsipatteriin 6. joulukuuta 1916. Hän otti osaa taisteluihin ensimmäisessä maailmansodassa Saksan itärintamalla Riianlahdella ja Aa-joella.
Suomen sisällissota

Helin astui Suomen armeijan palvelukseen vääpelinä  7. helmikuuta 1918 ja saapui Suomeen aselaivoja seuranneen etukomennuskunnan mukana 18. helmikuuta 1918. Suomen sisällissodan valkoisten joukkoihin hänet sijoitettiin Pietarsaaren tykistökouluun, josta hänet siirrettiin 1. maaliskuuta 1918 Pietarsaaressa järjestetyn patterin kera Karjalan ryhmään, missä patteri liitettiin Karjalan tykistön 5. patteriksi. Tässä joukossa hän osallistui taisteluihin Ahvolan rintamalohkolla, missä hän myös haavoittui pahoin 24. maaliskuuta 1918.
Sisällissodan jälkeinen aika

Haavoista parannuttuaan Helin astui takaisin palvelukseen 13. helmikuuta 1919 ja hänet sijoitettiin Kenttätykistörykmentti 3:een, mistä hänet komennettiin 1. huhtikuuta 1919 Sotaministeriön taisteluvälineosastolle, josta hän erosi vain liittyäkseen Karjalan (Aunuksen) vapaaehtoiseen retkikuntaan. Retkikunnassa hän toimi 1. rykmentin kenttäpatterin jaosjohtajana ja otti jaosjohtajana osaa taisteluihin Vitelessä, Tuuloksessa ja Aunuksenkaupungissa, missä hän koki kohtalonsa ja kaatui kaupungin edustalla käydyssä taistelussa 4. toukokuuta 1919. Hänet haudattiin taistelupaikalle.
Pietarsaaren tykistökoulun oppilaille esitellään tykkikalustoa jääkärien ja jääkärimajuri Lauri Malmbergin johdolla.
Sini Helminen

Sini Helminen (s. 1987 Hollola) on suomalainen kirjailija. Päivätyönään Helminen toimii kirjastonhoitajana ja kirjavinkkarina Helsingin kaupunginkirjastossa.
Helminen on käynyt Lahden yhteiskoulun lukion. Hän on valmistunut maisteriksi kirjallisuustieteestä Helsingin yliopistosta.
Helminen on kirjoittanut itsenäisistä osista koostuvan neliosaisen nuortenkirjasarjan Väkiveriset. Teokset ammentavat suomalaisesta kansanperinteestä ja ovat tyylilajiltaan reaalifantasiaa. Helmisen urbaania fantasiaa, kauhua ja romantiikkaa sekoittava Hurme aloitti Lujaverinen-trilogian. Trilogian ensimmäinen osa oli Kuvastaja-palkintoehdokas 2022. Toinen osa, Sysi, valittiin Topelius-palkintoehdokkaaksi 2022.
Teokset

Kaarnan kätkössä. Helsinki: Myllylahti, 2017. ISBN 9789522027955.
Kiven sisässä. Helsinki: Myllylahti, 2017. ISBN 9789522028488.
Veden vallassa. Helsinki: Myllylahti, 2018. ISBN 9789522029010.
Maan povessa. Helsinki: Myllylahti, 2019. ISBN 9789522029881.
Hurme. Helsinki: Myllylahti, 2021. ISBN 9789523561809.
Sysi. Helsinki: Myllylahti, 2022. ISBN 9789523562806.
Kalma. Helsinki: Myllylahti, 2023
Ari Helo

Ari Helo
Ari Helo (s. 18. tammikuuta 1963) on suomalainen historioitsija, joka on erikoistunut Yhdysvaltojen aatehistoriaan.
Helo valmistui maisteriksi Helsingin yliopistosta vuonna 1994 ja väitteli filosofian tohtoriksi Tampereen yliopistosta vuonna 1999 aiheenaan Thomas Jefferson. Helon erityisaloja ovat Yhdysvaltain historia ja poliittinen järjestelmä, aatehistoria sekä historian metodologia. Hän on opettanut ja ollut tutkijana suomalaisissa yliopistossa vuodesta 1996 alkaen sekä julkaissut artikkeleita Yhdysvaltain poliittisen historian, aatehistorian, historian metodologian ja Pohjois-Amerikan tutkimuksen alalta Suomessa, Britanniassa, Hollannissa, Tanskassa, Unkarissa, Virossa, Venäjällä ja Yhdysvalloissa.
Helo toimi myös pitkään Finnish American Studies Association (FASA) -yhdistyksen hallituksen jäsenenä ja puheenjohtajana. Hänen teoksensa Thomas Jefferson's Ethics sai vuonna 2016 Clio-palkinnon kategoriassa "Political Theory".
Teokset

Thomas Jefferson’s Republicanism and the Problem of Slavery.  (Väitöskirja)  Tampere:  Omakustanne, 1999.  ISBN 952-9112408
Yhdysvaltain demokratian synty: unionin idea ja amerikkalainen historiakäsitys.  Helsinki:  Gaudeamus, 2014.  ISBN 978-952-495-322-1
Thomas Jefferson's Ethics and the Politics of Human Progress. New York: Cambridge University Press, 2014. ISBN 978-1107687721
History, Politics, and the American Past: Essays on Methodology. New York: Routledge, 2020. ISBN 9780367857660
Amerikan Yhdysvaltojen historia. Helsinki: Nord Print, 2022. ISBN 9789529460199
Intersektionaalista vai "valkoista" ylivaltaa? Syrjäytymiskeskustelun vääristymät Suomessa ja Yhdysvalloissa. Helsinki: Finnish Methodology Society, 2023. ISBN 9789526505282
The Lost Wages of Whiteness Studies: A Critical Appraisal of Intersectionality in Finland and the United States.  Helsinki: Finnish Methodology Society, 2024. ISBN 9789526543130
Olof Heinrichs

Olof Heinrichs
Olof Heinrichs (9. syyskuuta 1891 Helsinki – 9. maaliskuuta 1983) oli suomalainen jääkärieversti. Hänen vanhempansa olivat filosofian tohtori Axel Ossian Andreas Heinrichs ja Johanna Matilda Rönnholm. Hänet vihittiin avioliittoon vuonna 1916 Signe Bengtströmin kanssa, josta hän erosi vuonna 1933 ja avioitui uudelleen vuonna 1933 Maja Alleenin kanssa.
Opinnot

Heinrichs kirjoitti ylioppilaaksi Helsingin uudesta ruotsalaisesta yhteiskoulusta vuonna 1909 ja liittyi Uusmaalaiseen osakuntaan ja kävi Högre svenska handelsläroverket -nimisen oppilaitoksen Helsingissä vuosina 1909–1911. Opintojaan hän jatkoi Upsalan collegessa Kenilworthissa Pohjois-Amerikan Yhdysvalloissa vuosina 1914–1915. Hän suoritti taktiikan soveltamiskurssin vuonna 1925 ja suojeluskuntain komentajakurssin Suojeluskuntain päällystökoulussa vuonna 1926 sekä sotilashallinnolliset kurssit vuosina 1929–1930. Heinrichs suoritti opintomatkoja Venäjälle vuosina 1911–1913 ja Yhdysvaltoihin vuosina 1914–1915 sekä opintokomennuksia Ruotsiin  vuosina 1924 ja 1931 ja Sveitsiin ja Saksaan vuonna 1925 sekä Saksaan vuonna 1931.
Nuoruusvuodet

Lukiolaisena Heinrichs kuului helsinkiläisen Unitaksen jalkapallojoukkueeseen, joka vuonna 1908 voitti ensimmäisen jalkapallon Suomen mestaruuden. Hän palveli opintojensa jälkeen toiminimi M. A. Schroederin palveluksessa Odessassa vuosina 1911–1913 ja Suomen paperiyhdistyksen konttorissa Helsingissä vuosina 1913–1914.
Jääkäriaika

Hän liittyi yhtenä ensimmäisten vapaaehtoisten joukkoon, joiden päämääränä oli Saksassa sotilaskoulutusta antava Pfadfinder-kurssi, joka järjestettiin Pohjois-Saksassa sijaitsevalla Lockstedter Lagerin harjoitusalueella. Leirille hän ilmoittautui 13. maaliskuuta 1915. Hänet sijoitettiin joukon 2. komppaniaan. Myöhemmin hänet sijoitettiin Kuninkaallisen, Preussin Jääkäripataljoona 27:n 2. komppaniaan. Hän otti osaa taisteluihin ensimmäisessä maailmansodassa Saksan itärintamalla Misse-joella, Riianlahdella ja Aa-joella. Rintamakomennuksensa jälkeen hänet siirrettiin pataljoonan täydennysjoukkoon 5. kesäkuuta 1917 ja komennettiin Saksan meriesikunnan käyttöön, joka lähetti hänet erikoistehtäviin Ruotsiin.
Suomen sisällissota

Hän astui Suomen armeijan palvelukseen 11. helmikuuta 1918 ja hänet ylennettiin samalla yliluutnantiksi. Sisällissodan aikana hän toimi Suomen lähetystössä Ruotsissa passitoimiston päällikkönä.
Sisällissodan jälkeinen aika

Sisällissodan jälkeen hänet siirrettiin 9. joulukuuta 1918 Yleisesikuntaan, missä oli ensin osasto 3:ssa sekä myöhemmin liikekannallepano-osastossa toimistoupseerina. Hän erosi vakinaisesta palveluksesta 24. huhtikuuta 1919 ja siirtyi Tallqvist, Tollet & Co oy:n konttoripäälliköksi ja Suomen kauppaosakeyhtiön osastopäälliköksi. Tehtävissä hän toimi vuosina 1919–1923, jonka jälkeen hän astui suojeluskuntajärjestön palvelukseen ja määrättiin Yliesikunnan talousjaoston päälliköksi 10. huhtikuuta 1923. Suojeluskuntajärjestöstä hän erosi 26. huhtikuuta 1933 ja siirtyi Åström-yhtymän palvelukseen konttoripäälliköksi Ouluun, missä tehtävässä palveli vuodet 1935–1937, kunnes siirtyi toiseksi johtajaksi Veljekset Åström oy:lle, Oy veljekset Åströmin valjastehtaat ja Åström, Åström oy:lle. Vuonna 1937 hän siirtyi apulaisjohtajaksi oy Vuoksenniska ab:lle.
Talvi- ja jatkosota

Heinrichs osallistui talvisotaan ensin YH:n aikana toimistoupseerina Kotijoukkojen esikunnassa ja sodan syttyessä puolustusministeriön huoltoupseerina, josta hänet komennettiin 1. Armeijakunnan intendentiksi, mutta lomautettiin myöhemmin. Välirauhan aikana hän toimi Oy Vuoksenniska Ab:n apulaisjohtajana hoitaen sen ohella puolustusministeriön erikoistehtäviä Baltian maissa. Jatkosodan puhjettua hänet komennettiin Sotatalousosaston esikuntaan Vuoksenlaaksoon, josta hänet siirrettiin Päämajan Huoltopäällikön esikunnan esikuntapäälliköksi. Päämajan erikoistehtäviin hänet komennettiin vuonna 1942 ja kotiutettiin vielä samana vuonna ja hän siirtyi Outokumpu Oy:n apulaisjohtajaksi.
Sotien jälkeinen aika

Heinrichs toimi sodan vielä kestäessä Outokumpu Oy:n apulaisjohtajana vuoteen 1945 saakka, jolloin siirtyi toimitusjohtajaksi Oy Exim Ab:en, jossa toimi vuoteen 1947 saakka ja siirtyi toimitusjohtajaksi Nauhavalmiste Oy:lle. Vuonna 1952 hän siirtyi konttoripäälliköksi Helsingin Verkatehdas Oy:lle ja edelleen vuonna 1954 toimitusjohtajaksi Oy Basis Ab:lle, missä hän toimikin aina vuoteen 1967 saakka.
Luottamustoimet

Heinrichs toimi Kauniaisten verotuslautakunnan jäsenenä vuosina 1922–1923 ja Oy Skoha Ab:n johtokunnan puheenjohtajana vuosina 1923–1939 sekä Oy SAKO Ab:n johtokunnan puheenjohtajana vuosina 1923–1930. Suojeluskuntain kauppa oy:n johtokunnan puheenjohtajana hän toimi vuonna 1927 ja  Suojeluskuntain ase- ja konepaja oy:n johtokunnan puheenjohtajana vuosina 1927–1929 sekä  Yliesikunnan huoltokonttorin johtokunnan puheenjohtajana vuosina 1927–1933. Hän toimi kouluttajana Helsingin ja Espoon suojeluskunnissa sekä Espoon suojeluskunnan esikunnan jäsenenä vuosina 1919–1923 ja oli Jääkäriliiton Oulun alaosaston varapuheenjohtajana vuodesta 1935 sekä Åström yhtymän eri yhtiöitten ja Työväen asunto oy:n Intiön johtokuntain puheenjohtajana vuodesta 1933. Hän toimi Hata Oy:n johtokunnan jäsenenä ja kuului Etelä-Saimaan suojeluskuntapiirin piiriesikuntaan.
Ylennykset ja kunniamerkit
| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
| Ylennykset |  | Kunniamerkit |
|  Hilfsgruppenführer 2. syyskuuta 1915  Gruppeuführer 6. marraskuuta 1915  Yliluutnantti (Kapteeni) 11. helmikuuta 1918  Majuri 16. toukokuuta 1925  Everstiluutnantti 6. joulukuuta 1928  Eversti 1942 |      |  Vapaudenristi 2. lk.  Vapaudenristi 4. lk. miekkojen kera  Suomen Valkoisen Ruusun ritarikunnan 1. lk. ritarimerkki  Suojeluskuntajärjestön rautainen ansioristi  Vapaussodan muistomitali soljen kera  Talvisodan muistomitali  Jääkärimerkki  Saksan Kotkan ritarikunnan 1. lk. kunniamerkki  Ruotsin Miekkaritarikunnan 1. lk. komentajamerkki  Latvian Suojeluskuntain ansioristi  Ruotsin Maanpuolustusyhdistysten liiton kultainen ansiomerkki  Saksan maailmansotaan osallistuneiden kunniaristi |
Jääkäripataljoonan 2. komppania.
Sikhiläisyys

Khanda on sikhiläisyyden symboli. Siinä on kaksiteräinen miekka ja kaksi tikaria.
Sikhiläisyys on 1500-luvulla alkunsa saanut intialainen uskonto. Sikhi uskoo yhteen jumalaan ja kymmenen gurun opetuksiin, jotka on kerrottu sikhien pyhässä kirjassa Guru Granth Sahibissa. Sikhismillä on noin 25 miljoonaa kannattajaa, ja se on viidenneksi suurin uskonto maailmassa. lähde?
Kymmenen gurua

Gurut ovat sikhien uskonnollisia johtajia. Guru Granth Sahibiin on koottu ensimmäisten kymmenen gurun tärkeimmät kirjoitukset. Sikhien mukaan gurut saivat innoituksensa jumalalliselta hengeltä. Kymmenen gurua ovat:
Guru Nanak Dev (1469–1539)
Guru Angad Dev (1504–1552)
Guru Amar Das (1479–1574)
Guru Ram Das (1534–1581)
Guru Arjan Dev (1563–1606)
Guru Hargobind (1595–1644)
Guru Har Rai (1630–1661)
Guru Har Krishan (1656–1664)
Guru Tegh Bahadur (1621–1675)
Guru Gobind Singh (1666–1708)
Pyhä kirja Sri Guru Granth Sahib

Pyhä kirja Sri Guru Granth Sahib on sikheille yhdestoista ja elävä opettaja. Kirjassa on kirjoituksia sikhiguruilta sekä hindu- ja muslimipyhimyksiltä. Suuri osa kirjoituksista kertoo palvovasta rakkaudesta Jumalaan. Niissä kuvaillaan myös ihmisen kietoutumista maallisten harhojen kahleisiin sekä vapautuksen saavuttamista Jumalan armon kautta.
Sri Guru Granth Sahibin kieli on enimmäkseen vanhaa pandžabia, mutta siinä on myös runsaasti vaikutteita ja sanastoa hindistä, sanskritista sekä persiasta.
Oppi

Sikhiläisyys syntyi hindujen asuttamassa ja muslimien hallitsemassa Intiassa, ja siinä on piirteitä sekä hindulaisuudesta että islamista. Yleisesti ottaen sikhien jumalkäsitys tulee enimmäkseen islamista ja ihmiskäsitys hindulaisuudesta. Sikhien käsitys ihmisten vaikeuksien ratkaisuista tulee kummastakin uskonnosta.
Sikhit uskovat yhteen Jumalaan. Hän on kaiken luoja, ja vain häntä palvotaan ja totellaan. Sikheillä ei ole Jumalalle erityistä nimeä. Guru Nānak käytti Jumalasta nimitystä Sat Nam, ’tosi nimi’. Sikhit eivät tee jumalankuvia.
Sikhien mukaan maailma on hyvä, koska se on Jumalan luoma. Sikhit pitävät maailmaa kuitenkin harhana ja välivaiheena, ja vain Jumalalla on ikuinen luonto.
Sikhien mukaan ihmisen olemassaolo on samsaran, jälleensyntymisen kiertokulun ylin aste. Vain tässä ihmisvaiheessa voi katkaista jälleensyntymisen kehän. Elämää säätelevät karman lait: hyvät teot palkitaan ja pahoista teoista tulee rangaistus.
Ihmisten kuuluu antaa Jumalalle kaikkein tärkein, eli rakastava omistautumisensa. Elämä kuuluu kuitenkin elää todellisessa maailmassa. Eristäytyminen yhteiskunnasta ei ole suotavaa uskonnolliselle ihmiselle. Ihanteellisen sikhin tulisi tehdä ahkerasti työtä, jakaa osa tuloistaan köyhille tai muuhun hyväntekeväisyyteen sekä muistaa Jumalaa joka hetki.
Sikheille kaikki ihmiset ovat tasa-arvoisia, eivätkä sikhit noudata kastijärjestelmää.
Sikhien viisi pahetta ovat himo, viha, ahneus, maallinen kiintymys ja ylpeys. Viisi hyvettä ovat totuus ja rehellisyys, tyytyväisyys ja kärsivällisyys, myötätunto, nöyryys ja rakkaus.