stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Eurajoki
Nähtävyydet ja palvelut

Eurajoen tunnettu nähtävyys on Teollisuuden Voiman omistama Olkiluodon ydinvoimalaitos vierailukeskuksineen. Voimalan kolmannen voimalaitosyksikön käyttöönotto oli meneillään vuonna 2022, ja laitoksen käyttöönoton on arvioitu tapahtuvan talvella 2022-2023. Olkiluodon vierailukeskuksessa on vuosittain 13 000 – 15 000 kävijää.
Vuonna 1985 rakennetussa Eurajoen vesitornissa on 40-metrinen Foucault'n heiluri. Opetustarkoituksensa lisäksi se on matkailukohde jonne järjestetään opastettuja kierroksia. Lisäksi vesitornilla on näköalatasanne josta näkyy hyvin muun muassa Olkiluodon ydinvoimalaitos ja Vuojoen kartano. Eurajoella on myös vuonna 1964 rakennettu radio- ja televisiolähetin, Pinkjärven retkeilyalue Eurajoen ja Luvian rajalla.lähde?
Eurajoella on seitsemän koulua, lukio, kaksi päiväkotia (Majakka keskustassa ja Metsätähti Lapijoella), vanhainkoti, kirjasto, Lavilan makasiini, jäähalli, Eurajoen kristillinen opisto ja kolme nuortentaloa: Lapijoella, Irjanteella sekä Eurajoen keskustassa. Keskustassa on Walkers-nuorisoillanviettokahvila, jäähalli ja keilahalli. Eurajoen keskustassa on kaksi ruokakauppaa, S-market ja K-Supermarket (Eurajoen portti) sekä liikekeskus, jossa on useita liikkeitä. Teollisuusalueita on kaksi, Köykällä ja Kuusimäkelässä. Teollisuusalueet ovat laajentuneet kovaa tahtia Lapijoelle päin ja Kuusimäkelä myös Lapin suuntaan. Eurajoki on tunnettu kunnan monenlaisista virkistysalueista. Kunnassa on muun muassa Lahdenperän virkistysalue, Pinkjärven virkistysalue ja Verkkokarin virkistysalue.
Eurajoella toimii kesä-heinäkuussa Kuivalahden kesäteatteri, jossa suurin osa näyttelijöistä on eurajokisia. Elokuussa järjestetään Eurajoen markkinat. Markkinoilla valitaan joka vuosi kartanoherra ja kartanorouva. Eurajoen markkinoita järjestettiin 28 vuotta aivan kunnan keskustassa, minkä jälkeen markkinat siirrettiin ahtauden vuoksi hiukan sivummalle.
Eurajoen vesitorni.
Eurajoki virtaa Eurajoen keskustan läpi.
Urheilu

Eurajoen keskustassa on yli 5 kilometriä valaistua kuntorataa, luontopolku ja kiintorastiverkosto. Kunnassa on myös jäähalli, hiekkatekonurmikenttä, urheilukenttä, paikallisravirata, autoilumoottorirata sekä tenniskenttiä.lähde?
Eurajoella on seitsemän urheiluseuraa, joissa on jäseniä yhteensä yli 2 000. Eurajoen Veikot, joka on seuroista suurin, on keskittynyt yleisurheiluun, suunnistukseen, pesäpalloon ja hiihtoon. Joukkuelajien seuroista vahvimpia on Eurajoen Lätkä, jolla on useita juniorijoukkueita. Jääkiekkoa on mahdollista harrastaa myös HC Eurajoen miesten IV-divisioona joukkueessa tai HC Eurajoen naisten harrastejoukkueessa. FC Eurajoki pyörittää myös laajaa juniorijalkapallotoimintaa. Lentopalloa voi pelata Eurajoen Kisassa muun muassa keskustassa, Huhdan koululla ja Lapijoella sekä Eurajoen Pallossa. Keilailua voi harrastaa Eurajoen Ydinkeilaajissa. Eurajoen Voimistelijoilla on sisäliikuntaa muun muassa nuorisotaloissa ja koulujen liikuntatiloissa. Kuntokeskus Flamingossa voi harrastaa kuntosaliharjoittelua ja sisäpyöräilyä. Eurajoen autoilumoottoriradalla Koivuniemellä järjestetään kaksi kertaa vuodessa jokamiesluokan autokilpailut. Moottoriautoradalla järjestetään myös harjoittelukilpailuja. Eurajoella on oma ravirata jossa pidetään harjoitus- ja paikallisravikilpailuja. lähde?
Historia ja kulttuuri

Lähellä Eurajoen suuta ovat Liinmaan linnoituksen eli Vregdenborchin linnan vallit. Linnoituksen rakennutti Albrekt Mecklenburgilainen 1360-luvulla. Sieltä kyettiin hallitsemaan Lapin- ja Eurajokien laaksoa sekä läheistä meriliikennettä. Linnoituksen oletetaan tuhoutuneen 1400-luvulla.
Keskeinen vaikuttaja Eurajoen historiassa on ollut Vuojoen kartano, jonka nykyisen empiretyylisen päärakennuksen on suunnitellut Carl Ludvig Engel. 1900-luvulle asti kartano muodosti suuren osan koko nykyisestä Eurajoesta käsittäneen yksityisen maaomaisuuden, johon kuului muun muassa vuosina 1912–1918 toiminnassa ollut Vuojoen metsärata. Vuonna 1933 kartano siirtyi Eurajoen kunnalle ja oli vuosina 1936–2003 vanhainkotina. 2000-luvulla Eurajoen kunnan omistuksessa edelleen oleva kartano on restauroitu kokous-, koulutus- ja kulttuurikeskukseksi ja ravintolaksi ja siellä on nykyään myös majoitusmahdollisuutta ja Posiva Oyn:n toimitiloja.
Eurajoen kirkko on rakennettu vuonna 1803. Arkkitehtuuriltaan se edustaa uusklassismia. Kirkkoa on korjattu 1800-luvun loppupuolella ja 1900-luvun alussa. Se tunnetaan myös nimellä Kustaa II Aadolfin kirkko, ja sinne mahtuu noin tuhat henkeä. Kivinen sakaristo on tätä varhaisemmalta ajalta, todennäköisesti myöhäiskeskiajalta.
Irjanteen kylässä on vuodelta 1731 peräisin oleva pienempi puinen Irjanteen kirkko, jonne mahtuu noin 200 henkeä. Se on muodoltaan pitkäkirkko, ja sen barokkityylinen kellotapuli on rakennettu vuonna 1758. Irjanteen kirkko on Satakunnan vanhin puukirkko. Irjanteen hautausmaalla on myös kappeli.lähde? Iljanteella järjestetään kerran kesässä motoristikirkkotapahtuma, joka kerää useita satoja osallistujia kirkkoon.lähde?
Vuojoen kartano.
Liinmaan linna.
Viime sotien jälkeen Eurajoelle asutettiin Räisälän siirtoväkeä.
Apteekkimuseo sijaitsee Eurajoen kristillisen opiston tiloissa.
Eurajoen Nuorisosoittokunta on perustettu vuonna 1972. Ensimmäisinä kapellimestareina toimivat Esa Laihonen ja Markku Lehtihalme. lähde?
Eurajoen vaakunan on suunnitellut Gustaf von Numers, ja se vahvistettiin vuonna 1950.
Eurajoella järjestetään vuosittain Eurajoki Bel Canto klassisen laulun festivaali. Festivaali järjestettiin ensimmäisen kerran vuonna 2014.
Heinäkuussa 2023 järjestettiin Luvian Laitakarissa ensimmäistä kertaa ihmisoikeustapahtuma Eurajoki Pride.
Historia ja kulttuuri > Murre

Eurajoen alueella puhutun kielen perustana on Lounais-Suomen murre. Eurajoen murre kuuluu lounaismurteiden pohjoisryhmän Rauman alaryhmään. Eurajoen murteen vanha tunnusmerkki on ollut dentaalispirantti, jota Rauman seudulla on kuultu vielä 1900-luvun loppupuoliskollakin.
Heikki Ojansuun mukaan Eurajoen murre muodostaa yhdessä Euran, Lapin, Kiukaisten, Luvian, Honkilahden ja Rauman kanssa Rauman murteen.
Historia ja kulttuuri > Ruokakulttuuri

Eurajoen pitäjäruoiksi nimettiin 1980-luvulla perunoista ja suolasilakasta keitetty sualpualikka, voisoosi, hapanleipä, kirnupiimä ja maripuuro.
Väestö

Eurajoen väkiluku on ollut 2000-luvulla tasaisen hienoisessa kasvussa. Eurajoella asuu myös paljon ulkomaalaisia kunnassa sijaitsevan Olkiluodon voimalaitostyömaan takia.
Seuraavassa kuvaajassa on esitetty kunnan väestönkehitys viiden vuoden välein vuodesta 1980 lähtien. Käytetty aluejako on 1.1.2017 tilanteen mukainen.
| Eurajoen väestönkehitys 1980–2015 |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| Vuosi |  |  | Asukkaita |  |
| 1980 | 1980 |    | 9 017 | 9 017 |
| 1985 | 1985 |    | 9 242 | 9 242 |
| 1990 | 1990 |    | 9 554 | 9 554 |
| 1995 | 1995 |    | 9 620 | 9 620 |
| 2000 | 2000 |    | 9 233 | 9 233 |
| 2005 | 2005 |    | 9 159 | 9 159 |
| 2010 | 2010 |    | 9 245 | 9 245 |
| 2015 | 2015 |    | 9 287 | 9 287 |
| 2020 | 2020 |    | 9 386 | 9 386 |
Lähde: Tilastokeskus.
Väestö > Taajamat

Vuoden 2017 lopussa Eurajoella oli 9 521 asukasta, joista 6 148 asui taajamissa, 3 279 haja-asutusalueilla ja 94:n asuinpaikat eivät olleet tiedossa. Eurajoen taajama-aste on 65,2 %. Eurajoen taajamaväestö jakaantuu kuuden eri taajaman kesken:
| # | Taajama | Väkiluku (31> 12.2017) |
| --- | --- | --- |
| 1 | Eurajoen kirkonkylä | 2 679 |
| 2 | Luvian kirkonkylä | 1 930 |
| 3 | Lapijoki | 814 |
| 4 | Irjanne | 296 |
| 5 | Olkiluoto | 219 |
| 6 | Kipuksenkulma | 210 |
Kunnan keskustaajama on lihavoitu.
Seurakunnat

Vuoden 2018 aluejaon mukaan Eurajoella on seuraavat Suomen evankelis-luterilaisen kirkon seurakunnat:
Eurajoen seurakunta
Luvian kappeliseurakunta
Suomen ortodoksisen kirkon seurakunnista Eurajoen alueella toimii Tampereen ortodoksinen seurakunta.
Seurakunnat > Entiset seurakunnat

Seuraavassa luettelossa on mainittu historiallisella ajalla lakkautetut seurakunnat Eurajoen kunnan nykyisellä alueella.
Luvian seurakunta (liitetty Eurajoen seurakuntaan 2017)
Talous

Eurajoen kunnassa sijaitsee Olkiluodon ydinvoimalaitos. Eurajoen kunnallisvero on 18,0 prosenttia vuonna 2018 ja kunta on käytännössä velaton. Työttömien työntekijöiden osuus työvoimasta toukokuussa 2018 oli 5,6%. Ydinvoimalaitoksesta saatavat verotulot vaikuttavat kunnan talouteen. Vuonna 2012 suurin verotulo tuli sillä hetkellä Olkiluoto 3 -ydinvoimalan rakennustyömaalla työskentelevien ansiotuloverotuksesta.
Kylät

Eurajoen kylät ennen Luvian kuntaliitosta 2017:
Auvi, Hankkila, Huhta, Ilavainen, Irjanne, Kainu, Kaukomäki, Kaukonpieli, Kirkonkylä, Koivuniemi, Kuivalahti, Köykkä, Lapijoki, Lavila, Linnamaa, Lutta, Mullila, Pappila, Pihlaus, Rikantila, Saari, Sydänmaa, Tahkoniemi, Taipale, Tarvola, Vaimala, Vuojoki ja Väkkärä.lähde?
Eurajoen kirkonkylän kartta vuodelta 1707 maanmittari J.Östringin tekemä ja kartta  vuodelta 1726 maanmittari Daniel Ekmanin tekemä. Lapijoen kartta vuodelta 1697 maanmittari Olof Mörtin tekemä.
Luvian kuntaliitoksessa 2017 Eurajokeen liitetyt Luvian kylät:
Hanninkylä, Korpi, Lemlahti, Luodonkylä, Löytty, Mikkola, Niemenkylä, Perä, Sassila, Sitlahti, Väipäre
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Eurajoki Wikimedia Commonsissa
Eurajoen virallinen sivusto
Tilastokeskus – Eurajoen avainluvut
Suomenmaa 1 (toim. Hannu Tarmio, Pentti Papunen ja Kalevi Korpela), WSOY 1967 (kuntaesittelyosio ss. 162–166)
| n k Satakunnan maakunnan kunnat |
| --- | --- |
Nykyiset kunnat:  Eura  Eurajoki  Harjavalta  Huittinen  Jämijärvi  Kankaanpää  Karvia  Kokemäki  Merikarvia  Nakkila  Pomarkku  Pori  Rauma  Siikainen  Säkylä  Ulvila 
Entiset kunnat:  Ahlainen  Hinnerjoki  Honkajoki  Honkilahti  Kauvatsa  Kiukainen  Kodisjoki  Kullaa  Köyliö  Lappi  Lavia  Luvia  Noormarkku  Porin maalaiskunta  Rauman maalaiskunta  Vampula 
Eurajoen kylät
| --- | --- |
Eurajoen kylät:   Auvi  Hankkila  Huhta  Ilavainen  Irjanne  Kainu  Kaukomäki  Kaukonpieli  Kirkonkylä  Koivuniemi  Kuivalahti  Köykkä  Lapijoki  Lavila  Linnamaa  Lutta  Mullila  Pappila  Pihlaus  Rikantila  Saari  Sydänmaa  Tahkoniemi  Taipale  Tarvola  Vaimala  Vuojoki  Väkkärä 
Luvian kylät:   Hanninkylä  Korpi  Lemlahti  Luodonkylä  Löytty  Mikkola  Niemenkylä  Perä  Sassila  Sitlahti  Väipäre 
| Auktoriteettitunnisteet  |
| --- | --- |
Kansainväliset:  FAST  ISNI 2  VIAF 2 
Kansalliset:  Saksa  Israel  Suomi (KANTO)  Yhdysvallat 
Maantieteelliset:  MusicBrainz area 
Henkilöt:  Yle  Uppslagsverket Finland 
Olkiluodon ydinvoimalaitos ilmakuvassa.
Eurajoen vaakuna vuoden 2016 loppuun saakka.
Giangiacomo Feltrinelli

Giangiacomo Feltrinelli vuonna 1970.
Giangiacomo Feltrinelli (19. kesäkuuta 1926 – 14. maaliskuuta 1972) oli italialainen kirjakauppias, kirjankustantaja ja vasemmistoradikaali.
Hän julkaisi Boris Pasternakin Tohtori Živagon ensimmäisenä ja sai siten haltuunsa teoksen ulkomaiset oikeudet. Hän perusti 1957 Roomaan Feltrinellin kirjakaupan, joka sittemmin on laajentunut maanlaajuiseksi ketjuksi. Vuonna 1953 hän perusti nimeään kantavan kustannusliikkeen.
Che Guevara Alberto Kordan ottamassa valokuvassa.
Feltrinelli osallistui jo toisen maailmansodan aikana vastarintaliikkeeseen, liittyi 1945 Italian kommunistiseen puolueeseen ja radikalisoitui sittemmin. Hän oli väkivaltaisen terroristijärjestö Gruppi di Azione Partigianan (GAP), Partisaanitoiminnat-ryhmien ideologinen johtaja ja isä. Hän oli vuonna 1964 tutustunut Kuubassa Fidel Castroon ja Che Guevaraan ja sai Alberto Kordalta tunnetun valokuvan, johon tämä oli vuonna 1960 ikuistanut Guevaran. Guevaran kuoleman jälkeen 1967 hän painatti siitä kaksi miljoonaa julistetta ja julkaisi Guevaran Bolivian-päiväkirjan Moottoripyöräpäiväkirjan.
Tohtori Živagon julkaiseminen katkaisi Feltrinellin välit Neuvostoliittoon ja kommunistiseen puolueeseen. Kirjan tuloilla hän rahoitti italialaisia radikaaliryhmiä.
Guevaran kuoleman aikoihin syntyi suunnitelma Sardinian muuttamiseksi ”Välimeren Kuubaksi”, mutta se jäi toteutumatta. Sen sijaan Feltrinelli ryhtyi perustamaan omaa vastarintaliikettään, aseellista GAP-ryhmää. Sen toteutettua attentaatin Feltrinelli siirtyi maan alle, sillä poliisi etsi häntä.
Feltrinellin tappoi todennäköisesti valokaari kesken toiminnan hänen kiinnitettyään suurjännitelinjan pylvääseen 43 dynamiittipötköä Segraten kunnassa 15. maaliskuuta 1972. Hänen pylvään alta löydetty ruumiinsa oli pahasti palanut, mutta on myös arveltu, että jokin hänen mukanaan olleista dynamiittipötköistä olisi räjähtänyt Murhateorioitakin on esitetty, tekijöinä niin KGB kuin Italian ja Israelin turvallisuuspalveluitakin.
Kirjallisuutta

Monti, Anton: Punaiset prikaatit. Italian väkivallan vuodet 1970–1988.  Helsinki:  Into, 2015.  ISBN 978-952-264-450-3
| Auktoriteettitunnisteet  |
| --- | --- |
Kansainväliset:  FAST  ISNI  VIAF  WorldCat 
Kansalliset:  Espanja  Ranska  BnF data  Saksa  Italia  Israel  Yhdysvallat  Japani  Tšekki  Alankomaat 
Henkilöt:  Dizionario Biografico degli Italiani  Deutsche Biographie  DDB 
Muut:  SNAC  IdRef
Farout

Faroutin jäsenet kuvattuna 1970-luvulla. Kuvassa vasemmalta oikealle: Martti Kallio, Lauri Valjakka, Jarmo Nikku, Ismo Homanen, Ari Erkko (seisomassa). Edessä Jouni Limingoja.
Farout oli lappeenrantalainen vuosina 1977–1982 toiminut progressiivista rockia ja fuusiota vaihtelevissa kokoonpanoissa soittanut yhtye, joka voitti Rockin Suomen mestaruuden vuonna 1978 progressiivisen musiikin sarjassa. Farout teki ainoan albuminsa Further Out vuonna 1979. Levyn julkaisi Kompass Records. Vuonna 2012 Rocket Records julkaisi albumista CD-painoksen ja vuonna 2016 Svart Records sekä vinyyli- että CD-painoksen.
Levytyskokoonpano

Ari Erkko – kitara
Jarmo Nikku – kitara
Ismo Homanen – koskettimet
Ike Kallio – koskettimet
Jouni Limingoja – basso
Lauri Valjakka – rummut
Muita yhtyeessä soittaneita

Timo Pratskin – koskettimet
Masa Maijanen – basso
Diskografia

Further Out (1979)
Aiheesta muualla

Faroutin esitystuotanto Suomen äänitearkistossa (1901–1999)
Faustina nuorempi

| Annia Galeria Faustina Minor |
| --- | --- |
 Faustina nuoremman rintakuvapatsas
Rooman keisarinna
Valtakausi:  161-176

Syntynyt:  16. helmikuuta 130
Kuollut:  175/176 Halala, Taurusvuoret
Hautapaikka:  Hadrianuksen mausoleumi
Puoliso:  keisari Marcus Aurelius
Isä:  Antoninus Pius
Äiti:  Faustina vanhempi
Annia Galeria Faustina Minor, myös Faustina Minor tai Faustina nuorempi (16. helmikuuta noin 130 – kesä 175 tai 176) oli roomalainen keisarinna ja keisari Marcus Aureliuksen vaimo.
Elämäkerta

Faustina syntyi noin vuonna 130. Hänen vanhempansa olivat keisari Antoninus Pius ja Faustina vanhempi. Nuori Faustina naitettiin jo varhain Antoninuksen adoptiopojalle Lucius Verukselle 25. helmikuuta 138, mutta se purettiin heinäkuussa. Vuonna 145, mahdollisesti 13. toukokuuta, Faustina meni naimisiin toisen adoptiopojan, Marcus Aureliuksen kanssa. He saivat yhteensä 14 lasta:
Elämäkerta > Lapset

Domitia Faustina (30. marraskuuta 147–151)
Titus Aurelius Antoninus (syntyi ja kuoli vuonna 149)
Titus Aelius Aurelius (syntyi ja kuoli vuonna 149)
Annia Aurelia Galeria Lucilla (149–182), meni naimisiin aluksi Lucius Veruksen  ja myöhemmin tämän kuoltua Tiberius Claudius Pompeianuksen kanssa.
Titus Aelius Antoninus (syntyi ja kuoli vuonna 152)
Tuntematon poika (syntyi ja kuoli vuonna 157)
Fadilla (159–192 jälkeen), meni naimisiin Marcus Peducaeus Plautius Quintilluksen kanssa
Cornificia (s. 160, teki itsemurhan keisari Caracallan aikana), oli naimisissa Marcus Petronius Sura Mamertinuksen sekä Lucius Didius Marinuksen kanssa.
Titus Aurelius Fulvus Antoninus (31. elokuuta 161–165)
Lucius Aurelius Commodus (31. elokuuta 161–31. joulukuuta 192), Rooman keisari vuosina 180–192.
Marcus Annius Verus Caesar (162–169)
Hadrianus (s. 152, kuoli ennen 7. maaliskuuta 161)
Vibia Aurelia Sabina (s. 170, kuoli keisari Caracallan aikana)
Domitia Faustinan syntymän jälkeen, vuonna 147, Antoninus Pius myönsi Faustina nuoremmalle Augustan arvonimen. Hänen uskollisuuttaan Marcus Aureliukselle kuitenkin epäiltiin ja hänellä kerrottiin olleen useita rakastajia. Faustina kuoli kesän alussa vuonna 175 tai 176 Halalassa, Taurusvuoristossa. Marcus Aurelius suri häntä kovasti, julisti hänet jumalaksi ja hautasi hänet Hadrianuksen mausoleumiin.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Faustina nuorempi Wikimedia Commonsissa
| Auktoriteettitunnisteet  |
| --- | --- |
Kansainväliset:  FAST  VIAF 2 
Kansalliset:  Ranska  BnF data  Saksa  Israel  Yhdysvallat  Alankomaat  Puola  Vatikaani 
Taiteenala:  ULAN 
Henkilöt:  Deutsche Biographie  DDB 
Muut:  IdRef
Fairchild Republic A-10 Thunderbolt II

| A-10 Thunderbolt II |
| --- | --- |

Tyyppi:  Maataistelukone
Valmistaja:  Fairchild Aircraft
Miehistö:  yksi
Ensilento:  10. maaliskuuta 1972
Käyttöönottovuosi:  maaliskuu 1977
Mitat
Pituus:  16,2 m
Kärkiväli:  17,5 m
Korkeus:  5,3 m
Siipipinta-ala:  47,0 m²
Nopeus:  834 km/h
Tyhjäpaino:  11 319 kg
Voimanlähde
Koneisto:  2 × General Electric TF34-GE-100 -suihkuturbiinia
Teho:  40,32 kN per moottori
Aseistus
Aseistus:  1 × 30 mm GAU-8/A  CBU-52 CBU-58 CBU-71 CBU-87 CBU-91 GBU-10 GBU-12 Mk 82 Mk 84  AGM-65 Maverick AIM-9 Sidewinder
Fairchild-Republic A-10 Thunderbolt II (lempinimi: Warthog, suom. Pahkasika) on vuonna 1972 ensilentonsa lentänyt Yhdysvaltain ilmavoimien maataistelukone. A-10 on ensimmäinen Yhdysvaltain ilmavoimien lentokone, joka on suunniteltu erityisesti tukemaan maajoukkoja sekä hyökkäämään vihollisen maakohteiden kimppuun.
Yleistietoa

Konetyyppi on yksipaikkainen ja kaksimoottorinen suihkukone. Koska se on tarkoitettu iskemään vihollisen maakohteisiin, A-10 on suunniteltu toimimaan ketterästi hitaassa vauhdissa ja matalalla lentokorkeudella, minkä ansiosta kone pystyy tarkkaan tulitoimintaan myös pienikokoisiin viholliskohteisiin. Vaikka koneessa on kaksi General Electric TF34-GE-100 -suihkuturbiinia, sen matkalentonopeus on vain noin 550 km/h ja koneen huippunopeus on ainoastaan 834 km/h. Hitautensa takia koneella on suurempi toimintasäde ja pitempi oleskeluaika kuin aikaisemmilla maataistelukoneilla.
Koneen lyhyt nousu- ja laskeutumiskiito mahdollistaa taistelutoiminnan rintamalinjan lähialueilla, ja yksinkertaisen rakenteensa takia sitä voidaan huoltaa myös varustepulasta kärsivissä lentotukikohdissa. Epätavallisesta ulkomuodostaan huolimatta vaurioitunut lentokone on erittäin helppo korjata, koska monet sen välttämättömistä osista, mukaan lukien moottorit ja polttoainesäiliöt, on suunniteltu täysin identtisiksi. Samankaltaisten osien tarkoituksena on avustaa Yhdysvaltain ilmavoimien mekaanikkoja korjaustöissä, koska koneen varaosia on helposti saatavissa.
Ohjaamo on rakennettu 17 millin paksuisen titaaniammeen sisäpuolelle ja sen päälle on asennettu luodinkestävästä panssarilasista valmistettu kuplamainen kuomu, joka takaa lentäjälle hyvän näkymän joka puolelle. Ohjaamon varustukseen kuuluvat yhteydenpitojärjestelmät, tähtäystietokone, pimeänäkölaitteisto, GPS-paikannin ja TACAN-navigointijärjestelmä.
A-10 Thunderbolt II on nimitetty toisen maailmansodan aikaisen Yhdysvaltain ilmavoimien potkurikoneen P-47 Thunderboltin mukaan. Kone on kuitenkin tunnettu paremmin liikanimellä "Warthog", minkä alkuperästä on liikkeellä useita huhuja. Erään teorian mukaan nimi johtuisi lentokoneen konetykistä, jonka ääni on erittäin matala ja muistuttaa sian röhkimistä. Toisen väittämän mukaan liikanimen takana olisi koneen kömpelö ja epätavallinen ulkomuoto.
Yleistietoa > Asejärjestelmät

Lentokoneen ensisijaisena aseena on seitsenputkinen 30 mm General Electric GAU-8 Avenger, joka kuuluu suurikokoisimpiin ja tehokkaimpiin Yhdysvaltain asevoimien käytössä oleviin konetykkeihin. Se on gatling-tyyppinen ase, jonka tulinopeus on jopa 3 900 laukausta minuutissa, tosin ylikuumenemisen välttämiseksi aseella ammutaan enintään kahden sekunnin mittaisia purskeita. GAU-8 Avenger ei ole asennettuna kiinni A-10:n runkoon, vaan koko lentokone on itse asiassa rakennettu konetykin ympärille.
GAU-8 Avengerissa käytetään kahta erilaista kovaa ampumatarviketta, jotka ovat PGU-13/B -sirpalesytytyskranaatti sekä PGU-14/B -panssariammus, jonka läpäisevä vaarna on valmistettu köyhdytetystä uraanista, joka on tällä hetkellä tehokkain kineettiseen energiaan läpäisykykynsä perustavien ammusten valmistusmateriaali. Tavallisesti tykin ammussäiliöön ladataan ampumatarvikkeita siten, että jokaista sirpalekranaattia kohden on neljä panssariammusta. Kolmas ammustyyppi, jota ei käytetä taistelutilanteessa vaan koulutuksessa, on PGU-15/B TP Target Practice.
Tykki on osoittautunut erittäin tehokkaaksi panssarintorjunta-aseeksi, joka kykenee läpäisemään useimpien nykyaikaisten taistelupanssarivaunujen panssaroinnin noin kymmenellä osumalla. Konetykki on tulivoimaisuutensa ohella myös erittäin tarkka ase, sillä Yhdysvaltain ilmavoimien mukaan jopa 80 prosenttia laukaistuista ammuksista osuu kohteeseensa. Persianlahden sodassa tehtyjen havaintojen perusteella GAU-8 Avenger kykenee iskemään viholliskohteisiin jopa 6,5 kilometrin etäisyydeltä.
Tykin lisäksi lentokoneen aseistukseen voi kuulua 7 200 kilogramman verran muuta aseistusta, kuten erilaisia ohjuksia ja pommeja sekä aktiivisia tai passiivisia sensori- ja maalinosoituslaitteita.
Yleistietoa > Panssarointi

A-10 Thunderbolt II on tullut tunnetuksi erittäin kestävänä lentokoneena. Koneen apu-, ase- ja omasuojajärjestelmät mahdollistavat säilymisen toimintakuntoisena vaativissa taisteluolosuhteissa. Lentokoneen moottorit on suojattu sisäpuolelta päin tulenkestävällä vaahdolla, ja lämpöhakeutuvilta ohjuksilta suojautumiseksi moottorit on myös suunniteltu viilentämään jättämänsä lämpöjälki. Yhdysvaltain ilmavoimien mukaan A-10 pysyy lentokykyisenä, vaikka se menettäisi toisen moottorinsa, puolet peräsimistään, kaksi kolmasosaa siivestä ja palasia rungosta. Koneen raskas panssarointi on kuitenkin erittäin painava, ja itse asiassa jopa kuusi prosenttia koneen tyhjäpainosta on panssarointia.
Yksi tunnetuimmista konetyypin kestävyyden osoittaneista tapauksista tapahtui Irakin sodan aikana 7. huhtikuuta 2003, jolloin Yhdysvaltain ilmavoimien kapteeni Kim Campbell oli lennolla A-10 Thunderbolt II:n lentäjänä Irakin pääkaupungin Bagdadin yläpuolella. Lennon aikana Campbellin kone joutui irakilaisten ilmatorjunnan kohteeksi, mutta toisen moottorin menettämisestä ja ohjausjärjestelmän saamista raskaista vaurioista huolimatta Campbell selviytyi hengissä ja onnistui laskeutumaan koneellaan takaisin kiitotielle. Ilmavoimien kenraali Richard Myers kommentoi tapausta eräässä puheessaan, jossa hän totesi Campbellin olleen yksi harvoista A-10 Thunderbolt II:lla manuaalisesti laskeutuneista lentäjistä.