stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Renessanssi
Monta renessanssia

Keskiajan historian tutkijat ovat korostaneet klassisen humanismin ja renessanssien olevan toistuvia kulttuuri-ilmiöitä myös keskiajan kuluessa. Laajimmin hyväksytyksi ovat tulleet ajatus niin sanotusta karolingisesta renessanssista sekä Charles Homer Haskinsin väite niin sanotusta 1100-luvun renessanssista. Näille molemmille ajanjaksoille leimallista oli entistä voimakkaampi kiinnostus klassista, erityisesti latinankielistä kirjallisuutta kohtaan.
Ilmaisua renessanssi käytetään nykyään myös laajemmassa merkityksessä, jolloin lähes mikä tahansa uusi kulttuuri-ilmiö tai -tyyli voi kokea renessanssin, siis uudelleensyntymän ja uudelleen muotiin tulon. Esimerkiksi The Harlem Renaissance (Harlemin renessanssi) tarkoittaa aikaisemmin nimityksellä The New Negro Movement (Uusi mustien liike) kutsuttua 1900-luvun alussa ja varsinkin 1920-luvulla esiintynyttä afrikkalaisamerikkalaista kirjallisuutta, taidetta, musiikkia, tanssia ja yhteiskuntakritiikkiä, joka alkoi kukoistaa New Yorkin Harlemin kaupunginosassa.
Synnyn syitä

Kysytään, miksi esimerkiksi Italian Firenzessä syntyi renessanssi. Selvää syytä renessanssin syntyyn ei ole saatu selville. Eräs vanhimpia selityksiä on, että Medici-suvun antama tuki, erityisesti Lorenzo de’ Medicin aikana, olisi luonut pohjan taide-elämän kehittymiselle. Tämä vuorostaan johti renessanssiin. Renessanssin alku voidaan kuitenkin ajoittaa jo vuosiin 1410–1420, aikaan ennen Medicien valtaan nousua.
Suurmiesteorian mukaan Donatello, Brunelleschi ja Michelangelo olivat neroja, jotka omalla panoksellaan aikaansaivat renessanssin. Tämä on kehäpäätelmä, joka ei pysty selittämään niitä olosuhteita, joissa näiden kolmen neron vaikutus saattoi toteutua. Yksilöteorian kehittyminen on samankaltainen väite kuin edellä. Sen mukaan väitetään, että tapahtui muutos keskiajan kollektiivisesta neutraaliudesta renessanssin yksinäiseen neroon.
Renessanssin syntyyn on katsottu olevan syynä myös muun muassa Bysantista Italiaan saapuneet pakolaiset, jotka toivat mukanaan antiikin kreikkalaisia mestariteoksia ja herättivät uudelleen kiinnostuksen antiikin tieteisiin ja taiteisiin. Bysantissa antiikin kulttuuri oli elänyt yli koko keskiajan, ja siellä kolme perintöä – kreikkalainen, roomalainen ja kristillinen – olivat kaikki nivoutuneet toisiinsa.
Mustan surman teorian mukaan arvioidaan, että Euroopan väestöstä kuoli 1300-luvulla noin 70 miljoonasta noin 20 miljoonaa. Rutto ei valinnut kohteensa säätyä, ikää tai varallisuutta, eikä kristinuskon mukaan siltä voinut suojautua maksamalla aneita, tunnustamalla syntejään tai muullakaan tavalla. Tämän teorian mukaan juuri musta surma aiheutti kristillisen maailmankuvan säröilemisen, mikä johti taas siihen, että tämänpuoleista elämää ajateltiin enemmän kuin kuoleman jälkeistä. Tämä seikka yhdessä Gutenbergin kirjapainon (1450-luvulla) ja kreikkalais-roomalaisten humanististen filosofioiden laaja leviäminen loivat sen älyllisen ilmaston, joka edisti humanismin ilmestymistä sekä kiinnostusta ihmistä itseään kohtaan.
Renessanssiajan merkittäviä henkilöitä

Mikael Agricola
Heinrich Cornelius Agrippa
Dante Alighieri
Francis Bacon
Giovanni Boccaccio
Sandro Botticelli
Tyko Brahe
Jean Calvin
Thomas Cromwell
Albrecht Dürer
Galileo Galilei
Vasco da Gama
Johannes Gutenberg
Hans Holbein nuorempi
Jan Hus
Kristoffer Kolumbus
Nikolaus Kopernikus
Martti Luther
Niccolò Machiavelli
Philipp Melanchton
Michelangelo
Michel de Montaigne
Thomas More
Paracelsus
Pietro Perugino
Francesco Petrarca
Olaus Petri
François Rabelais
Rafael
Petrus Ramus
Erasmus Rotterdamilainen
Albertus Saksilainen
William Shakespeare
Johannes Trithemius
John Wycliffe
Andrea del Verrocchio
Amerigo Vespucci
Leonardo da Vinci
Ulrich Zwingli
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Renessanssi Wikimedia Commonsissa
| n k Taidesuuntauksia |
| --- | --- |
Esihistoriallinen taide:  Kalliopiirros  Kalliomaalaus 
Klassinen aika:  Mesopotamian taide  Muinaisen Egyptin taide  Antiikin Kreikan taide  Hellenistinen taide  Rooman valtakunnan taide 
Bysantti:  Varhaiskristillinen taide  Karolinginen renessanssi  Bysantin taide 
1000–1300-luvut:  Ottolainen taide  Romaaninen tyyli  Gotiikan taide 
Renessanssi 1400-luku:  Renessanssin taide 
1500-luku:  Manierismi 
1600-luku:  Barokki 
1700-luku:  Rokokoo  Klassismi  Romantiikka 
1800-luku:  Kansallisromantiikka  Düsseldorfin koulukunta  Hudson River -koulukunta  Prerafaeliitit  Estetismi  Arts and crafts  Naturalismi  Realismi  Impressionismi  Postimpressionismi  Akateeminen taide  Piktorialismi  Primitivismi  Symbolismi  Uusbarokki  Uusgotiikka  Uusklassismi  Uusrenessanssi  Jugend 
Modernismi 1900 alkaen:  Jugend  Naivismi  Fauvismi  Ekspressionismi  Kubismi  Dada  Abstrakti taide  Futurismi  Suprematismi  Konstruktivismi  De Stijl 
1920 alkaen:  Uusasiallisuus  Art deco  Surrealismi  Bauhaus  Funktionalismi  Yhteiskunnallinen realismi  Regionalismi  Sosialistinen realismi  Totalitaristinen taide 
1945 alkaen:  Abstrakti ekspressionismi  Cobra  Informalismi  Art brut  Tasismi  Konkretismi 
Nykytaide 1960 alkaen:  Pop-taide  Uusi realismi  Fluxus  Minimalismi  Fotorealismi  Op-taide  Kineettinen taide  Valotaide  Prosessitaide  Käsitetaide  Arte povera  Feministinen taide  Postmodernismi 
1980 alkaen:  Uusekspressionismi  Transavantgarde  Uusminimalismi  Neo-Geo  Tila- ja ympäristötaide  Mediataide  Young British Artists  Outsider-taide  Performanssi  Videotaide  Yhteisötaide  ITE-taide  Graffiti 
2000 alkaen:  Abjektitaide  Appropriaatio  Artivismi  Biotaide  Katoava taide  Paikkasidonnainen taide  Relaatiotaide  Äänitaide 
Vuodesta 1000 alkaen kyseessä ovat länsimaiset taidesuuntaukset
Rafael, Ateenan koulu, 1509–1510.
Michelangelo, Aatamin luominen, 1511.
Luettelo Harry Potter -sarjan loitsuista

Luettelo Harry Potter -sarjan loitsuista sisältää listan J. K. Rowlingin velhomaailmaansa luomista loitsuista. Loitsuja on käyttänyt moni kirjasarjan henkilöistä. "Loitsua" kuvataan Harry Potter -kirjoissa siten, että ne luodaan taikasauvaa käyttämällä ja samalla lausutaan taikasanat. Kirjoissa ja niistä tehdyissä elokuvissa loitsujen nimet tulevat suurimmaksi osaksi klassisista kielistä, kuten latinasta. Nimet eivät ole oikeaoppisia; suurin osa puhutuista versioista tulee latinankielisistä sanoista, mutta ne eivät kuitenkaan ole kunnollista latinaa.
Kirjassa Harry Potter ja puoliverinen prinssi esitellään sanomattomat taiat. Aikaisemmin jokainen päähahmo on sanonut loitsunsa ääneen, vaikka aikuiset hahmot ovatkin käyttäneet sanomattomia taikoja jo aikaisemmissakin kirjoissa.
Loitsut on listattu niiden "loitsinnan" mukaan (silloin kun se tiedetään) ja niiden englanninkieliset nimet ovat suluissa. Joidenkin loitsujen taikasanoja ei tiedetä - ainut viite kirjassa on niiden virallinen nimi, koska ne mainitaan kirjassa vain ohimennen tai sanomattomana taikana. Suurin osa seitsemännessä kirjassa esiintyneistä loitsuista on sanomattomia taikoja, joten niitä ei tässä luettelossa juurikaan ole.
A > (Atmosfääriloitsu engl. Atmospheric Charm) lähde?

Loitsua on käytetty Kuoleman varjeluksissa, kun Ronin piti saada sade loppumaan taikaministeriössä. Hermione ehdotti loitsua Ronille.
S > Sektumsempra (engl. Sectumsempra)

Huomioita: Vaikka Kalkaros saikin parannettua Dracon haavat, rouva Weasley ei onnistunut korjaamaan Georgen korvaa. Harry löysi kirouksen vanhasta taikajuomien kirjasta ja kirouksen viereen oli kirjoitettu "Vihollisia varten".
Elokuvien ja pelien loitsut

Näitä loitsuja ei löydy Harry Potter -kirjoista, vaan ainoastaan elokuvista tai videopeleistä. Ne eivät ole yleensä Rowlingin tai Kaparin keksimiä.
Siirry kirjaimeen → A B C D E F G H I J K L M N O P Q R S T U V W X Y Z Å Ä Ö
Elokuvien ja pelien loitsut > A

Apuja (Periculum): Lähettää punaisia kipinöitä.
Arkkus avatus (Cistem Aperio): Avaa laatikon tai arkun.
Avifors: Muuttaa esineitä linnuiksi.
Elokuvien ja pelien loitsut > F

Fauna lasitus (Fera Verto): Muuttaa eläimen lasimaljaksi.
Elokuvien ja pelien loitsut > J

Jäätyös (Glacius): Jäädyttää kohteen.
Elokuvien ja pelien loitsut > K

Kaapasus (Skurge): Puhdistaa ektoplasmaa ja karkottaa aaveet.
Kirkastus valostus (Lumos Solem): Luo auringonkirkkaan valosuihkun taikasauvan kärjestä.
Kohotu (Ascendio): Nostaa loitsun tekijän ylöspäin.
Kumoitus (Flipendo): Tönäisee esineitä tai olentoja.
Kurmitsios (Melofors): Muuttaa uhrin pään kurpitsaksi.
Kutistuos (Diminuendo): Kutistaa kohteen.
Kyysmenoks (Vipera Evanesca): Hävittää sauvasta tulleen käärmeen. (Katso Käärmestulios).
Elokuvien ja pelien loitsut > L

Liikkumatis (Immobulus): Tekee kohteesta liikkumiskyvyttömän.
Louhikärmös (Draconifors): Muuntaa lohikäärmeenmuotoiset pikkupatsaat eläviksi.
Lukkius luikkius (Arania Exumai): Hämähäkinkarkotusloitsu. Tehoaa erityisesti isoihin hämähäkkeihin.
Luus ennalles (Braccium Emendo): Korjaa murtuneen kyynärvarren, tai, huonosti loitsittuna, hävittää luut ikuisiksi ajoiksi.
Elokuvien ja pelien loitsut > M

Menespoies (Alarte Ascendare): Lennättää kohteen ilmaan.
Mimmunmömmön (Mimblewimble): Änkytysloitsu. Saa vastustajan epäonnistumaan seuraavassa loitsussa.
Elokuvien ja pelien loitsut > P

Pommitus (Bombarda): Räjäyttää kohteen (Katso Poistujo).
Pommitus mega (Bombarda Maxima): Pommitus-loitsun voimakkaampi versio.
Pyyhkäis (Spongify): Muuttaa erityiset matot kimmoisiksi, jolloin niillä voi hyppiä.
Elokuvien ja pelien loitsut > R

Rillius entistus (Oculus Reparo): Korjaa silmälasit. (Katso Entistus).
Ristihuulios (Lapifors): Muuntaa jäniksenmuotoiset pikkupatsaat eläviksi, manaus hyökätessä salamantereita vastaan.
Elokuvien ja pelien loitsut > S

Seisahdus momentus (Aresto Momentum): Hidastaa kohteen liikettä.
Selatus pikamus (Everte Statum): Selättää vastustajan.
Siirte noutium
Syttyös tulios (Lacarnum Inflamorae): Sytyttää takin, viitan yms. tuleen. (Katso Sytyjo).
Syö etanoita  (Eat slugs): Saa uhrin oksentamaan etanoita.
Elokuvien ja pelien loitsut > T

Tarttuous tavaraano (Carpe Retracum): Luo lassomaisen valosäikeen, joka vetää tähdätyn esineen kohti tai vetää tekijää kohdetta kohti.
Tönimös (Depulso): Käytetään esineiden työntämiseen, vipujen kääntämiseen ja heikkojen esineiden rikkomiseen.
Elokuvien ja pelien loitsut > V

Valois maksimus (Lumos Maxima): Voimakas Valois-loitsu. Saa sauvan loistamaan hetken hyvin voimakkaasti.
Virkenniö (Feel Better): Herättää kohteen normaalista loitsusta, esimerkiksi Tainnutusta.
Verdillous: Tekee vahinkoa yleisimpiin taikaolentoihin.
Verdimillous: Verdillous-loitsun kehittyneempi muoto.
Aiheesta muualla

HP-Lexiconin loitsulista (englanniksi)
Harryn suojelius.
Kuva Valois -taiasta.
Dingo (yhtye)

| Dingo |
| --- | --- |

 Dingo Rovaniemen Iskelmäkesässä 2018.
Tiedot
Toiminnassa:  1982–1986   1993–1994   1998–2002   2004–
Tyylilaji:   suomirock  poprock 
Kotipaikka:  Suomi
Laulukieli:   suomi  englanti (1986) 
Jäsenet:  Pertti Neumann, laulu   Jonttu Virta, kitara   Tom Eklund, bassokitara   Leena Peisa, koskettimet   Saska Ketonen, rummut  
Entiset jäsenet:  Ks. Luettelo Dingon jäsenistä ja kokoonpanoista
Levy-yhtiö:  Magnum Music, 2018   Suomen Musiikki, 2012–2013   Edel/AXR, 2005–2010   Finnlevy/Warner, 1983–1985, 1992–2004   Sonet, 1986   Bang Trax, 1986  
Aiheesta muualla
Kotisivut
Infobox OKNimi-testi OK: 
Dingo on suomalainen rockyhtye ja yksi kaikkien aikojen suosituimmista suomalaisista yhtyeistä. Dingon levyjä on myyty Suomessa yli 500 000 kappaletta, ja sen tunnetuimpia hittejä ovat muun muassa ”Autiotalo” ja ”Levoton Tuhkimo”.
Dingon esikoisalbumin Nimeni on Dingo (1984) aikaiseen kokoonpanoon kuuluivat yhtyeen keulakuva Pertti Nieminen (nykyinen Neumann, laulu), Jonttu Virta (kitara), Juha ”Quuppa” Seittonen (rummut), Jarkko Eve (basso) ja Pete Nuotio (koskettimet). Even tilalle tuli samana vuonna Pepe Laaksonen. Tällä tunnetuimmalla kokoonpanollaan yhtye julkaisi vuonna 1985 menestysalbumin Kerjäläisten valtakunta. Dingon kulta-aika oli vuosina 1984–1986, ja yhtye aiheutti suosionsa huipulla ennennäkemättömän hysterian. Näkyvimmin yhtyettä ihailivat teini-ikäiset tytöt, vaikka yhtyeellä oli kuuntelijoita kaikissa ikäluokissa. Keväällä 1986 Dingo julkaisi kolmannen albuminsa Pyhä klaani, mutta yhtye hajosi saman vuoden syksyllä.
Yhtye on tehnyt kolme paluuta 1980-luvun jälkeen. Ensimmäisen kerran vuosina 1993–1994, toisen vuosina 1998–2002 ja kolmannen vuodesta 2004 eteenpäin. Pertti Neumann on Dingon jäsenistä ainoa, joka on vaikuttanut yhtyeen kaikissa kokoonpanoissa. Vuosina 2004–2016 Neumann esiintyi vaihtelevien kokoonpanojen kanssa Dingon nimellä, mutta monet eivät pitäneet näitä kokoonpanoja niin sanottuna oikeana Dingona. Dingo palasi tunnetuimpaan kokoonpanoonsa vuoden 2017 ajaksi. Vuoden 2017 jälkeen yhtyeessä ovat olleet mukana perustajajäsenet Neumann ja Jonttu Virta. Yhtyeen nykyisen kokoonpanon muut jäsenet ovat basisti Tom Eklund, rumpali Saska Ketonen ja kosketinsoittaja Leena Peisa.
Historia > Alkuvaiheet (1982–1983)

Neumann alkoi vuonna 1982 koota itselleen uutta yhtyettä hajonneen MAC:n tilalle. Yhtyeen rumpaliksi tuli Juha ”Quuppa” Seittonen ja kitaristiksi Kieltolaki-yhtyeen Jonttu Virta. Laulamisen lisäksi Neumann soitti aluksi bassokitaraa. Yhtye nimettiin Sous-Pierreksi, mutta nimi lyhennettiin pian Sohoksi. Englannissa vaikutti kuitenkin jo samanniminen yhtye, joten yhtyeen nimeksi vaihdettiin Dingo. Nimen alkuperästä on erilaisia versioita. Neumann muisteli myöhemmin, että hän keksi nimen luettuaan ulkomaista lehteä kioskilla. Jonttu Virran mukaan nimi keksittiin jo silloin olemassa olleesta kappaleesta ”Nimeni on Dingo”. Keväällä 1983 kokoonpanoon liittyivät kosketinsoittaja Tuomo Vähä-Pesola ja basisti Jarkko Eve. Yhtyeen ensimmäinen harjoituspaikka sijaitsi Porin kulttuuritalolla Anniksella.
Yhtyeen oli aluksi vaikea saada levytyssopimusta. Useamman levy-yhtiön johtaja lähetti yhtyeen demonauhat takaisin todeten, etteivät he nähneet Dingon musiikissa kaupallista potentiaalia. Kieltäytyjien joukossa olivat muun muassa CBS, EMI ja Poko Rekords. CBS:n silloinen tuotannosta vastannut markkinointipäällikkö Hans Rautio on myöhemmin kertonut hylkäyksen syyksi demonauhan huonon laadun ja laulajan omaperäisen tyylin, joka kaipasi hänen mukaansa vielä kehittämistä. Yhtye teki uuden demokasetin nimeltä Hölmöläisten laiva. Kesällä 1983 Finnlevyn edustaja Timo Lindström kiinnostui kykyjenmetsästysmatkalla Dingosta, ja yhtye sai levytyssopimuksen.
Pori oli silloin levy-yhtiön erityisessä tarkkailussa, sillä samasta kaupungista oli samoihin aikoihin tullut läpimurtonsa tehnyt Yö. Myöhemmin musiikkilehdet pyrkivät luomaan vastakkainasettelua Dingon ja Yön välille, koska molemmat yhtyeet oli perustettu Porissa ja ne olivat julkaisseet esikoisalbuminsa samoihin aikoihin. Neumannin mukaan 1980-luvun vastakkainasettelu oli keinotekoinen ja yhtyeiden jäsenet tulivat hyvin toimeen keskenään. Hänen mukaansa kilpailuasetelma oli silloin pikemminkin porirockin ja manserockin välillä.
Dingo muutti kokoonpanoaan ennen ensilevytystä: kosketinsoittaja Tuomo Vähä-Pesola vaihtui Pete Nuotioon, johon Eve oli tutustunut aikaisemmin. Neumannin sanojen mukaan Dingo tarvitsi toisenlaisen kosketinsoittajan. Vähä-Pesolan mukaan hänen lähtönsä taustalla olivat yhtyeen sisäiset ilmapiiriongelmat.
Dingon tunnuksen suunnitteli pop-taiteilija Markus Heikkerö.
Historia > Menestysvuodet (1984–1986)

Dingon single ”Sinä ja minä” oli tammikuussa 1984 mukana Levyraati-ohjelmassa, jonka kappale myös voitti. Huhtikuussa julkaistiin albumi Nimeni on Dingo, joka pysyi myydyimpien levyjen joukossa koko vuoden. Yhtyeen tuottajaksi valikoitui Pave Maijanen. Toisena vaihtoehtona oli ollut Jimi Sumén, mutta Neumann päätyi vaihtoehdoista Maijaseen. Maijasen roolia Dingolle on luonnehdittu niin merkittäväksi, että hänestä on käytetty jopa nimeä ”kuudes Dingo”.
Dingo tuli 1980-luvulla tunnetuksi myös Neumannin käyttämistä meikeistä ja värikkäästä pukeutumisesta. Pukeutumisessa 1980-luvulla Dingo otti vaikutteita etenkin Hanoi Rocksilta. Yhtyeen jäsenten meikkaaminen ja värikäs pukeutuminen herättivät myös vastustusta joissakin piireissä. Yhtyeen jäsenet saivat kuulla huutelua ja nimittelyä.
Dingon kokoonpano muuttui jälleen juhannuksen 1984 jälkeen, kun basisti Jarkko Eve lähti soolouralle. Syyksi kerrottiin musiikilliset erimielisyydet ja se, ettei Dingoon mahtunut kahta johtajaa. Neumannin tavoin myös Eve halusi olla esillä ja laulaa kappaleita. Neumann kutsui tilalle MAC:n ajoilta tutun Pepe Laaksosen. Samalla muodostui yhtyeen tunnetuin kokoonpano. Saman vuoden syksyllä julkaistiin singlenä kappale ”Autiotalo”, jolla Dingo teki lopullisen läpimurtonsa. ”Autiotalo” on edelleen Dingon myydyin single.
Vuosi 1985 oli Dingon menestyksekkäin. Helmikuussa yhtyeen toisen albumin kansikuvia kuvattiin Agadirissa Marokossa. Seuraavassa kuussa albumi Kerjäläisten valtakunta nousi levylistojen kärkeen. Albumia myytiin ennakkoon yli 50 000 kappaletta ja ilmestymisen jälkeen sitä myytiin jopa 10 000–20 000 kappaletta päivässä. Levy nousi nopeasti silloin Suomen kaikkien aikojen myydyimmäksi suomalaiseksi albumiksi. Vuoteen 2013 mennessä albumia oli myyty yhteensä yli 190 000 kappaletta. Se on kaikkien aikojen neljänneksi myydyin suomalainen albumi. Suuri suosio näkyi myös yhtyeen konserttipalkkioissa. Dingon keskimääräinen palkkio konsertista oli 30 000 markkaa, mikä oli kolme kertaa muita suomalaisia rock-yhtyeitä enemmän. Dingo sai juhannuksena 1985 yhdestä ainoasta konsertista 130 000 markan palkkion, mikä oli ennenkuulumattoman suuri summa sen ajan Suomessa kotimaiselle artistille.
Historia > Menestysvuodet (1984–1986) > Oma levy-yhtiö ja uudet levyt

Dingon levytyssopimus Finnlevyn kanssa päättyi vuonna 1986, jolloin Dingo perusti oman levy-yhtiön Bang Traxin yhtyeen manageriksi siirtyneen Lasse Norreksen kanssa. Yhtyeen jäsenet perustivat myös Dingo-osakeyhtiön, jolle palkattiin erillinen toimitusjohtaja. Myöhemmin sama toimitusjohtaja tuomittiin 150 000 markan sakkoihin valtiolle.
Levy-yhtiö Sonet julkaisi Dingon englanninkielisen singlen ”The House Without a Name” / ”Tell Me Now” Britanniassa ja muissa Euroopan maissa, joissa sillä oli toimintaa. Englanninkieliset sanat kappaleisiin teki Joseph Meikle. Singlen johdosta Dingo vieraili helmikuussa Lontoossa Music Box -televisio-ohjelmassa. Yhtyeen maailmanvalloitus jäi kuitenkin tekemättä. Myöhemmin Neumann on maininnut suurimmaksi syyksi sen, ettei halunnut vaihtaa laulukieltä suomesta englanniksi. Hänen mukaansa tilanteeseen vaikutti myös se, että Dingon keikkoja oli myyty Suomessa vuosiksi eteenpäin eikä yhtyeellä ollut aikaa keskittyä ulkomailla kiertämiseen.
Maaliskuussa ilmestyi kolmas albumi Pyhä klaani, joka oli tyyliltään huomattavasti aiempia levyjä synkempi. Albumia myytiin selkeästi vähemmän kuin edellisiä albumeita, noin 80 000 kappaletta. Julkisuudessa Pyhää klaania arvosteltiin epäonnistuneeksi levyksi.
Historia > Hajoamisen jälkeen (1986–1993)

Vuosina 1986–1993 Dingon jäsenet vaikuttivat musiikin saralla kukin omalla tahollaan. Neumann kokosi Pepe Laaksosen kanssa vuonna 1987 S.E.X.-yhtyeen, joka hajosi julkaistuaan pari singleä ja yhden albumin. Jonttu Virta soitti QQ Blue -yhtyeessä, Pepe Laaksonen julkaisi oman soololevynsä Veli kuu ja Quuppa vaikutti useissa eri kokoonpanoissa. Pete Nuotio sen sijaan lähti opiskelemaan tietotekniikkaa. Vuosien 1986–1992 aikana Neumann julkaisi kolme sooloalbumia ja toimi 1990-luvun alussa EMI:n tuotantopäällikkönä.
Neumann ja Quuppa soittivat 1980- ja 1990-lukujen taitteessa samassa yhtyeessä, joka tunnettiin ensin nimellä Neumann & Albion Rockers ja myöhemmin nimellä Neumann. Kokoonpano julkaisi muutaman singlen ja albumin Kotiinpaluu.
Dingo esiintyi maaliskuussa 1990 Nuotiota lukuun ottamatta Porissa cp-gaalassa, jonka Neumann isännöi. Nuotion tilalle kosketinsoittimia soitti Pave Maijanen. Yllätysesiintymisen jälkeen Dingo ei jatkanut.
Syksyllä 1992 Dingolle tarjottiin 100 000 markkaa yhdestä konsertista, mutta yhtye ei suostunut tarjoukseen. Neumannin mukaan kieltäytymisen taustalla oli samoihin aikoihin julkaistu Neumannin sooloalbumi Tähti ja meripoika ja samanniminen omaelämäkerta. Saman vuoden lopulla ”Levottomasta Tuhkimosta” tehty remix-versio nousi radioiden soitetuimpien kappaleiden kärkeen.
Historia > Ensimmäinen paluu (1993–1994)

Keväällä 1993 ilmestyi kokoelmalevy Tuhkimotarina. Kesällä Dingo palasi lavoille lähes tunnetuimmassa kokoonpanossaan. Tällä kertaa koskettimissa oli Pave Maijanen, sillä Pete Nuotio ei lähtenyt mukaan vedoten henkilökohtaisiin syihin. Maijanen ei kuitenkaan ollut yhtyeen virallinen jäsen. Myöhemmin Nuotio kertoi Nuoret sankarit: Dingon tarina -dokumentissa kyseisen paluun olleen mielestään ajoitettu väärin.
Suuren keikkasuosion seurauksena yhtye päätti jatkaa konsertointia ja julkaisi syksyllä uuden singlen ”Perjantai”. Se päätyi myös samana syksynä julkaistulle Sinä & Minä -kokoelmalevylle.
Dingo aloitti vuoden 1994 alussa uuden studioalbumin äänityksen. Via Finlandia julkaistiin 30. huhtikuuta 1994, tasan kymmenen vuotta yhtyeen ensialbumin Nimeni on Dingon jälkeen. Albumin tunnetuin kappale on ”Elämäni sankari”. Albumia myytiin 13 000 kappaletta, mikä oli alle silloisen 20 000 kappaleen kultalevyrajan. Myöhemmin levyn verrattain heikon menestyksen syyksi on arvioitu sitä, että ajoitus oli väärä eikä Dingon tapainen suomirock ollut suosiossa. Toiseksi syyksi on nähty se, että albumilla ei ollut ”Perjantain” kaltaisia suuria hittejä. Kesän konserttien jälkeen Dingo ilmoitti jäävänsä tauolle.
Vuonna 1996 Dingosta tehtiin tv-dokumentti Nuoret sankarit: Dingon tarina, joka oli Yle TV1:llä esitetyn Kunnian Kentät: Suomalaisen rockin 1980-luku -dokumenttisarjan neljäs sarja. Dokumentin käsikirjoitti ja ohjasi Axa Sorjanen. Dokumenttiin haastateltiin kaikkia klassisen kokoonpanon jäseniä sekä Lasse Norresta, Pave Maijasta ja alkuperäistä basistia Eveä. Dokumenttiin tehdyt haastattelut on sittemmin julkaistu leikkaamattomina Yle Elävä arkistoon.
Dingon tunnetuin kokoonpano esiintyi 3. helmikuuta 1997 MTV3:n Yllätys, yllätys -ohjelmassa ja esitti akustisesti kappaleen ”Hämähäkkimies”. Yllätysesiintymisen jälkeen yhtye ei jatkanut.