stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Pinella

Ravintola Pinella Turussa Aurajoen rannassa.
Pinella vuonna 1932
Pinellan huoltoasema 60-luvulla
Pinella oli Turun keskustassa, Porthaninpuistossa aivan Tuomiokirkon vieressä sijainnut ravintola. Ravintolatoimintaa hoiti Sunborn Group. Pinella oli Suomen toiseksi vanhin ravintola. Se lopetti toimintansa 25. syyskuuta 2021.
Vuonna 1848 turkulainen kulttuuripersoona Nils Henrik Pinello anoi lupaa rakentaa paviljongin keskelle Porthaninpuistoa. Lupa myönnettiin ja paviljonki rakennettiin paikalle, jossa on nyt Henrik Gabriel Porthanin patsas. Patsaan takia paviljonki siirrettiin lähemmäs Aurajoen rantaa, mitä varten kaupunki myönsi Pinellolle 150 ruplan avustuksen. Samalla suoritettiin laajennustyö jo aiemmin vuonna 1836 Per Johan Gylichin suunnitteleman doorilaisen pylväikön ympärille. Vuonna 1862 Nils Pinello siirsi omistusoikeuden pojalleen Julius Pinellolle, minkä jälkeen rakennuksella oli useita omistajia.
Ravintola tunnettiin kulttuuri- ja taidepiirien boheemina kohtaamispaikkana. Esimerkiksi 1800-luvulla siellä viettivät aikaansa mm. Elias Lönnrot, J. L. Runeberg ja Sakari Topelius.
Vuonna 1919 alkanut kieltolaki kuihdutti monta ravintolaa, mutta Pinellassa toimi tällöin pirtuvarasto. Pirtua oli kätkettynä muun muassa pylväikköön. Vuonna 1937 ravintolan Aurajoen puoleiseen pylväikköön tuli Gulfin huoltoasema, mikä 1960-luvulla muuttui Unioniksi. Huoltoasema oli toiminnassa 1970-luvun alkuun saakka. Turun Taiteilijaseura piti Pinellaa hallussaan 1950-luvun alusta 1960-luvun lopulle asti. Pinella tunnettiin jälleen taiteilijoiden ja boheemien kokoontumispaikkana.
Vuonna 1973 Pinella restauroitiin ja ravintola avasi jokirantaan Suomen ensimmäisen anniskeluoikeuksin varustetun katuterassin. Vuosina 2004–2011 Pinella pääsi ränsistymään seistessään tyhjillään. Paikkaan tehtiin perusteellinen remontti. Arkeologien tutkiessa pohjakerrosta paljastui, että pylväikön takimmaisessa osassa oli sijainnut 1800-luvulla kaupungin yleinen vessa. Korjausten yhteydessä löydettiin myös ravintolan alkuperäiset 1800-luvun tapetit.
Pinellassa on toiminut kokkina 2010-luvun alkupuolella mm. Vuoden kokki -kilpailun vuonna 2013 vuonna voittanut Erik Mansikka. Vuonna 2018 kesällä Pinellan keittiössä toimii mm. palkittu keittiömestari Sami Tallberg.
Aiheesta muualla

Ravintola Pinella
Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Pinella Wikimedia Commonsissa
Sergei Ivanov

| Sergei Ivanov> Сергей Иванов |
| --- | --- |

Venäjän federaation puolustusministeri
 28. maaliskuuta 2001–15. helmikuuta 2007  
Edeltäjä:  Igor Sergejev
Seuraaja:  Anatoli Serdjukov
Henkilötiedot
Syntynyt: 31. tammikuuta 1953 (ikä 71) Leningrad, Neuvostoliitto
Tiedot
Puolue:  Yhtenäinen Venäjä
Sergei Borisovitš Ivanov (ven. Сергей Борисович Иванов, s. 31. tammikuuta 1953 Leningrad) on venäläinen virkamies ja presidentti Vladimir Putinin aiempi luottohenkilö. Hän on ollut elokuusta 2016 alkaen presidentin erityisedustaja luonnonsuojelua, ekologiaa ja kuljetuksia koskevissa kysymyksissä. Tuolloin Putin siirsi hänet syrjään presidentinhallinnon päällikön tehtävistä. Siirto on tulkittu yleisesti potkuiksi.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Sergei Ivanov Wikimedia Commonsissa
Elämäkerta Pietarin sivuilla (englanniksi)
Laajempi elämäkerta (venäjäksi)
Rusnet encyclopedia (englanniksi)
Sergei Ivanov Returns From Beijing (vuodelta 2002) (englanniksi)
PBS:n haastattelu (englanniksi)
Ivanov kiisti tietojen vuotamisen Saddamille, Helsingin Sanomat (vanhentunut linkki)
Report: Sergei Ivanov Ordered Qatar Killing (englanniksi)
Russian Defense Minister Advocates Pre-Emptive Strikes on Terrorist Bases Abroad (englanniksi)
Defense Minister Ivanov Starts Presidential Exercise (Kommersant) (englanniksi)
Pohjois-Pohjanmaan tuomiokunta

Pohjois-Pohjanmaan tuomiokunta eli Pohjoisen läänin tuomiokunta oli Turun hovioikeuspiiriin kuulunut kihlakunnantuomarin virka-alue. Ennen vuotta 1680 oli Pohjanmaalla ajoittain kolmekin tuomaria (lainlukijaa). Vuosina 1676–1680 Bengt Rosenhane ja Kristoffer Gyllenstierna jakoivat tuomarinveron tasan keskenään. Vaikka Pohjanmaalla oli tänä aikana kaksi tuomaria, ei Pohjanmaan tuomiokuntaa silti ollut alueellisesti jaettu. (Pohjanmaan tuomiokunta oli 1648–1653 jaettuna kahteen tuomiokuntaan, Oulun läänin tuomiokuntaan ja Vaasan läänin tuomiokuntaan.)
Vuonna 1680 tapahtuneessa tuomioistuinlaitoksen uudistustyössä Pohjanmaan tuomiokunta jaettiin kahtia Pohjois-Pohjanmaan tuomiokunnaksi ja Etelä-Pohjanmaan tuomiokunnaksi. Vuonna 1685 Pohjanmaan keskiosaan nimitettiin kolmas tuomari, Henrik Kluwensick, mutta tämä ei koskaan ryhtynyt hoitamaan virkaansa, joten tuomiokuntajakokin säilyi ennallaan. Vuoden 1680 tuomiokirjan mukaan Pohjois-Pohjanmaan tuomiokuntaan kuuluivat seuraavat pitäjät:
Hailuoto
Ii
Kalajoki
Kemi
Kokkola
Kruunupyy
Kälviä
Liminka
Lohtaja
Oulu
Paltamo
Pyhäjoki
Salo
Sotkamo
Isonvihan (1713–1721) aikana tuomiokunnassa pidettiin viimeiset käräjät ennen keskeytystä talvella 1714 ja oikeudenkäyntitoiminta aloitettiin uudelleen keväällä 1721. Pikkuvihan (1742–1743) aikana käräjiä pidettiin häiriintymättä.
Pohjois-Pohjanmaan tuomiokunta jaettiin kahteen voutikuntaan, Oulun pohjoiseen voutikuntaan ja Oulun eteläiseen voutikuntaan. Ruotsin valtakunnan säädyt suostuivat jakoon 21. kesäkuuta 1762. Jaon perusteella Pohjois-Pohjanmaan tuomiokunnasta muodostettiin Oulun pohjoisen voutikunnan tuomiokunta ja Oulun eteläisen voutikunnan tuomiokunta.
PeTo (lehti)

| PeTo |
| --- | --- |

Lehtityyppi:  viikkoliite
Julkaisija:  Kaleva Kustannus Oy
Levikki:  82 037 (2006)
Sitoutuneisuus:  sitoutumaton
Kotikunta:  Oulu
Kotimaa:  Suomi
Sivukoko:  tabloidi
Ilmestymistiheys:  perjantaisin
PeTo oli Kalevan välissä perjantaisin ilmestynyt viikkoliite, jonka kohderyhmänä olivat erityisesti alle 45-vuotiaat. PeTo luotasi uusia ilmiöitä ja trendejä sekä tarjosi lukijoilleen vinkkejä vapaa-aikaan.
Ensimmäinen PeTo-liite ilmestyi tammikuussa 2002. Liitettä julkaistiin kahdeksan vuoden ajan, vuoteen 2010. Viimeinen PeTo ilmestyi 23. huhtikuuta 2010. Nimi PeTo liittyy lehdessä olleisiin ohjelmatietoihin, jotka olivat perjantaista torstaihin. Lehteä julkaistiin aiemmin nimellä Treffi.
Aiheesta muualla

PeTo-liitteen artikkeleita Kalevan verkkosivuilla (Arkistoitu – Internet Archive)
Petăr Kirov

| Mitalit> Maa:   Bulgaria.Miesten kreikkalais-roomalainen paini. Olympialaiset  | Mitalit> Maa:   Bulgaria.Miesten kreikkalais-roomalainen paini. Olympialaiset  | Mitalit> Maa:   Bulgaria.Miesten kreikkalais-roomalainen paini. Olympialaiset  | Maa:   Bulgaria> Miesten kreikkalais-roomalainen paini. |
| --- | --- | --- | --- |
|  Kultaa | México 1968 | 52 kg |  |
|  Kultaa | München 1972 | 52 kg |  |
Petăr Kirov (bulg. Петър Киров, s. 17. syyskuuta 1942 Kaltševo) on bulgarialainen entinen kreikkalais-roomalaisen tyylin painija.
Kirov saavutti 52 kilon sarjasta kaksi kertaa peräkkäin olympiakultaa; Méxicossa 1968 ja Münchenissä 1972. Méxicossa hän kukisti loppuottelussa Vladimir Bakulinin ja Münchenissä Kōichirō Hirayaman. Maailmanmestaruuden hän voitti kolmasti ja viidesti Euroopan mestaruuden.
Hän on painin Hall of Famen jäsen.
Aiheesta muualla

databaseolympics.com
Petăr Popangelov

| Mitalit> Maa:   Bulgaria.Miesten alppihiihto.Nuorten EM-kilpailut  | Mitalit> Maa:   Bulgaria.Miesten alppihiihto.Nuorten EM-kilpailut  | Mitalit> Maa:   Bulgaria.Miesten alppihiihto.Nuorten EM-kilpailut  | Maa:   Bulgaria> Miesten alppihiihto. |
| --- | --- | --- | --- |
|  Kultaa | Jällivaara 1976 | pujottelu |  |
|  Kultaa | Kranjska Gora 1977 | pujottelu |  |
|  Hopeaa | Jällivaara 1976 | suurpujottelu |  |
Petăr Popangelov (s. 31. tammikuuta 1959 Samokov, Bulgaria) on bulgarialainen uransa lopettanut alppihiihtäjä.
Popangelov sijoittui 6:ksi pujottelussa Lake Placidin olympialaisissa 1980, ja uusi sijoituksensa neljä vuotta myöhemmin Sarajevon olympialaisissa. 1978 Garmisch-Partenkirchenissä järjestetyissä maailmanmestaruuskilpailuissa, hän oli suurpujottelussa 12:s.
Popangelov pystyi urallaan yhteen maailmancupin osakilpailuvoittoon, Lenggriesin pujottelussa 1980. Lisäksi hän oli yhteensä 11 kertaa palkintokorokkeella.
Maailmancupin osakilpailuvoitot

| Päivä | Paikka | Kilpailu |
| --- | --- | --- |
| 8. tammikuuta 1980 |  Lenggries | Pujottelu |
Pinerolo

| Pinerolo |
| --- | --- |
 Pinerolon kaupunki.
 vaakuna
 Pinerolon sijainti Torinossa.
 Pinerolo
 Koordinaatit: 44°53′N, 7°20′E 
Valtio:   Italia
Alue:  Piemonte
Metropolikaupunki:  Torino
Pinta-ala:  
 – Kokonaispinta-ala:  50,28 km²
Korkeus:  376 m
Väkiluku (2015):  35 697
 – Väestötiheys:  709 as./km²
 
 www.comune.pinerolo.to.it 
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Pinerolo on noin 36 000 asukkaan kaupunki Italiassa, noin 50 kilometrin päässä Torinosta. Se sijaitsee Piemonten alueella ja Torinon metropolikaupungissa.
Ensimmäiset maininnat Pinerolosta ovat 900-luvulta. Keskiajalla Pinerolo oli merkittävä liikenteen risteyskohta, ja siellä sijaitsi Savoijin kuningashuoneen tärkeimpiä linnoituksia. Kaupungin sotilaallinen mahti perustui vieläkin toiminnassa olevaan sotakouluun.
Pinerolossa pelattiin Torinon olympialaisten curling-ottelut. Vuoden 2011 Ranskan ympäriajoon kuului Pineroloon päättynyt vuorietappi.
Prahan kansallismuseo

Prahan kansallismuseo
Prahan kansallismuseo (tšek. Národní muzeum) on Tšekin pääkaupungissa Prahassa sijaitseva museo. Se perustettiin 1818 paikallisen luonnonhistorian museoksi. Nykyinen uusrenessanssityyliä edustava rakennus valmistui 1890. Sen suunnitteli Josef Schulz. Museo sijaitsee Václavin aukion yläpäässä ja se on yli 70 metriä korkea. Rakennuksen eteishalli, julkisivu ja ramppi on koristeltu kuuluisien taiteilijoiden veistoksilla. Sisällä on lukuisia historiallisia maalauksia muun muassa František Ženíšekiltä, Václav Brožikilta ja Vojtich Hynaisilta. Museossa on vaihtuvia näyttelyitä sekä pysyviä kokoelmia, jotka on omistettu arkeologialle, antropologialle, mineralogialle, luonnontieteelle sekä numismatialle.
Kansallismuseon remontointi aloitettiin vuonna 2011. Remontti valmistui lokakuussa 2018.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Prahan kansallismuseo Wikimedia Commonsissa
Pohjois-Saksa

Pohjois-Saksa on Saksan alue, johon usein lasketaan kuuluvaksi Ala-Saksin, Bremenin, Hampurin, Schleswig-Holsteinin sekä Mecklenburg-Etu-Pommerin osavaltiot. Maantieteellisesti aluetta määrittää merellisyys, ja myös kaikki Saksan Pohjan- ja Itämeren saaret lasketaan osaksi Pohjois-Saksaa. Kulttuurisesti aluetta määrittäviä ja sitä yhdistäviä tekijöitä ovat, muiden ohella, alasaksan kieli ja kuuluminen Pohjois-Saksan liittoon 1800-luvulla. Pohjois-Saksan alueella yli osavaltiorajojen toimivia organisaatioita ovat muiden muassa yleisradioyhtiö Norddeutscher Rundfunk (NDR), ja Pohjois-Saksan evankelis-luterilainen kirkko.
Pinen piirikunta

Pinen piirikunta on Minnesotan osavaltiossa oleva piirikunta. Se on pinta-alaltaan 3 716 neliökilometriä ja siellä on 26 530 (2000) asukasta. Piirikunnan suurin kaupunki ja samalla sen pääkaupunki on Pine City.
Pinen piirikunta perustettiin 1. marraskuuta 1856 Chisagon piirikunnasta ja osasta Ramseyn piirikuntaa. Piirikunnan alkuperäinen pääkaupunki oli Chengwatana.
Vuonna 1857 Buchananin piirikunta ja eteläiset osat Aitkinin ja Carltonin piirikunnassa irrotettiin Pinestä sekä vuotta myöhemmin Kanabecin piirikunta. Buchananin piirikunta liitettiin takaisin Pinen piirikuntaan vuonna 1861. Pine Citystä tuli piirikunna pääkaupunki vuonna 1872.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Pinen piirikunta Wikimedia Commonsissa
Pinen piirikunnan kotisivut (englanniksi)
Minnesotan osavaltio
| --- | --- |
Alueet:   Arrowhead  Boundary Waters  Buffalo Ridge  Central  Coulee Region  Greater Minnesota  Iron Range  Minnesota River Valley  North Shore  Northwest Angle  Pipestone  Red River Valley  Southeast  Twin Cities metropolitan area 
Huomattavat kaupungit:   Bloomington  Duluth  Minneapolis  Rochester  Saint Cloud  Albert Lea  Alexandria  Andover  Anoka  Apple Valley  Austin  Bemidji  Blaine  Brainerd  Brooklyn Center  Brooklyn Park  Buffalo  Burnsville  Champlin  Chanhassen  Chaska  Cloquet  Columbia Heights  Coon Rapids  Cottage Grove  Crystal  Eagan  East Bethel  Eden Prairie  Edina  Elk River  Fairmont  Faribault  Farmington  Fergus Falls  Forest Lake  Fridley  Golden Valley  Ham Lake  Hastings  Hibbing  Hopkins  Hutchinson  Inver Grove Heights  Lakeville  Lino Lakes  Mankato  Maple Grove  Maplewood  Marshall  Mendota Heights  Minnetonka  Moorhead  Mounds View  New Brighton  New Hope  New Ulm  Northfield  North Mankato  North St. Paul  Oakdale  Owatonna  Plymouth  Prior Lake  Ramsey  Red Wing  Richfield  Robbinsdale  Rosemount  Roseville  Saint Paul (pääkaupunki)  St. Louis Park  St. Peter  Sartell  Sauk Rapids  Savage  Shakopee  Shoreview  South St. Paul  Stillwater  Vadnais Heights  West St. Paul  White Bear Lake  Willmar  Winona  Woodbury  Worthington 
Piirikunnat:   Aitkin  Anoka  Becker  Beltrami  Benton  Big Stone  Blue Earth  Brown  Carlton  Carver  Cass  Chippewa  Chisago  Clay  Clearwater  Cook  Cottonwood  Crow Wing  Dakota  Dodge  Douglas  Faribault  Fillmore  Freeborn  Goodhue  Grant  Hennepin  Houston  Hubbard  Isanti  Itasca  Jackson  Kanabec  Kandiyohi  Kittson  Koochiching  Lac qui Parle  Lake  Lake of the Woods  Le Sueur  Lincoln  Lyon  McLeod  Mahnomen  Marshall  Martin  Meeker  Mille Lacs  Morrison  Mower  Murray  Nicollet  Nobles  Norman  Olmsted  Otter Tail  Pennington  Pine  Pipestone  Polk  Pope  Ramsey  Red Lake  Redwood  Renville  Rice  Rock  Roseau  St. Louis  Scott  Sherburne  Sibley  Stearns  Steele  Stevens  Swift  Todd  Traverse  Wabasha  Wadena  Waseca  Washington  Watonwan  Wilkin  Winona  Wright  Yellow Medicine
Prahan astronominen kello

Prahan astronominen kello.
Prahan astronominen kello (tšek. Pražský orloj) on Prahan vanhankaupungin raatihuoneen seinässä oleva tunnettu historiallinen kello. Vuonna 1410 käyttöön otettu kello on yksi maailman vanhimmista ja hyväkuntoisimmista astronomisista kelloista ja eräs Prahan tunnetuimmista nähtävyyksistä. Vuosittain noin 700 000 matkailijaa katsoo sen lyönnit.
Astronominen kello on raatihuoneen eteläseinässä ja siinä on kolme osaa: astronominen kartta, josta näkyy kuun ja auringon asento taivaalla ja muita astronomisia tietoja, sen yläpuolella ”Apostolien kävely” eli apostoleja esittävä kerran tunnissa pyörivä kellopeli sekä alimpana kalenteri, jonka yläreunassa nuoli osoittaa kuluvan päivän, kuukauden ja eläinradan symbolin.
Astronomisen kellotaulun vierellä on neljä patsasta, jotka kuvaavat aikansa uhkakuvia: turhamaisuutta kuvaava peiliin katsova mies, ahneutta kuvaava rahapussin kantaja, kuolemaa kuvaava luuranko ja vääräuskoisuutta kuvaava turkkilainen. Tasatunnein nämä neljä hahmoa liikkuvat. Niiden lisäksi taulua koristavat neljä liikkumatonta hahmoa: astronomi, kronikoitsija, filosofi ja enkeli.
Kellon rakensivat kelloseppä Mikuláš Kadaňilainen ja pappi-tiedemies Jan Šindel. Aiemmin luultiin, että kellon oli rakentanut 1490 kelloseppä Jan Růže (tunnettiin myös nimellä Hanuš). Kirjailija Alois Jirásekin mukaan legenda kertoo, että kellontekijä Hanuš sokeutettiin jotta hän ei voisi tehdä toista samanlaista kelloa. Legendan mukaan hän kosti rikkomalla kellon siten, että kukaan ei osannut korjata sitä seuraavaan sataan vuoteen. Legenda on kuitenkin sittemmin todettu täysin fiktiiviseksi.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Prahan astronominen kello Wikimedia Commonsissa
Prahan Vanhankaupungin raatihuone

Raatihuone
Prahan vanhankaupungin raatihuone (tšek. Staroměstská radnice) sijaitsee Prahan kaupungin keskipisteessä vanhankaupungin keskusaukion (Staroměstské námestí) laidalla. Sen rakennustyöt aloitettiin vuonna 1338 ja 70-metrinen torni saatiin valmiiksi 1300-luvun lopulla. Rakennusta on laajennettu ja uusittu moneen otteeseen. Raatihuoneen renessanssityylinen eteläsiipi valmistui 1600-luvulla. 1800-luvulla rakennettiin vielä tyyliltään uusgoottilainen itäsiipi, mutta se tuhoutui toisessa maailmansodassa vuonna 1945.
Kellotaulu
Raatihuoneen seinässä on yksi Prahan suosituimmista nähtävyyksistä, astronominen kello. Sen rakensivat vuonna 1410 kellosepät Jan Sindel ja Mikulas Kadanilainen. Kello kertoo ajan lisäksi muun muassa auringon ja kuun sijainnin[lähde? ]. Tasatunnein 12 apostolia vaeltaa kellossa olevan luukun aukosta ja kuolemaa kuvaava luuranko soittaa kelloa ja kääntää tiimalasin alassuin. Lopuksi kukko heiluttaa siipiään ja kiekaisee ylimmässä syvennyksessä luukkujen sulkeutuessa.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Prahan Vanhankaupungin astronominen kello Wikimedia Commonsissa
Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Prahan Vanhankaupungin raatihuone Wikimedia Commonsissa
Petăr Volgin

| Petar Volgin> Euroopan parlamentin jäsen |
| --- | --- |
 16.7.2024–  
Ryhmä:  Suverenistit
Henkilötiedot
Syntynyt: 28. syyskuuta 1969 (ikä 55) Sofia, Bulgaria
Kansalaisuus:  bulgarialainen
Tiedot
Puolue:  Revival
Petar Volgin (bulg. Петър Волгин; s. 28. syyskuuta 1969 Sofia, Bulgaria) on bulgarialainen poliitikko ja sotilasstrategi. Volgin edustaa Revival-puoluetta. Volgin on toiminut Euroopan parlamentin jäsenenä heinäkuusta 2024 lähtien. Hän edustaa Euroopan parlamentissa Suvereenien kansakuntien Eurooppa -ryhmää
Aiheesta muualla

Petăr Volgin Euroopan parlamentin jäsenet. Euroopan parlamentti.
Prahan eläintarha

| Prahan eläintarha |
| --- | --- |

Sijainti:  Praha, Tšekki
Perustettu:  1931
Eläinlajeja:  360
Eläimiä:  1960
Pinta-ala:  45 ha
Kävijämäärä:  750 000 / vuosi
Organisaatio
Jäsenyydet:  EAZA
Pääsisäänkäynti
Prahan eläintarha (tšek. Zoo Praha) on Tšekin pääkaupungissa Prahassa toimiva eläintarha. Se perustettiin vuonna 1931.
Prahan eläintarha on 45 hehtaarin kokoinen , ja siellä on edustettuina noin 1 960 eläintä ja 360 eri nisäkäs-, lintu- ja matelijalajia. Eläintarhassa on kasvatettu runsaasti uhanalaisiksi luokiteltuja przewalskinhevosia ja eläintarha on johtanut niiden luontoonpalautusprojektia Mongoliaan.
Prahan eläintarhassa käy vuosittain noin 750 000 vierasta. Eläintarha jouduttiin sulkemaan väliaikaisesti vuonna 2002 tulvien vuoksi.
Aiheesta muualla

Viralliset sivut (tšekiksi) (englanniksi)
Praha 21.8.1968

| Praha 21> 8.1968 |
| --- | --- |

Kirjailija:  Jaakko Okker (toim.)
Kieli:  suomi
Genre:  politiikka, pamfletti
Kustantaja:  Tammi
Julkaistu:  1968
Sivumäärä:  134
Sarja: Huutomerkki
Löydä lisää kirjojaKirjallisuuden teemasivulta
Praha 21.8.1968 on vuonna 1968 ilmestynyt Tammen kustantaman Huutomerkki-sarjan ensimmäinen teos. Kyseessä on Suomen Kuvalehden erikoistoimittajan Jaakko Okkerin toimittama pamfletti, joka käsittelee Neuvostoliiton johtamien Varsovan liiton maiden elokuussa 1968 tekemää Tšekkoslovakian miehitystä. Kirja koostuu seitsemästä eri kirjoittajien laatimasta artikkelista ja lisäksi se sisältää liiteosan, joka käsittää muun muassa miehittäjävaltioiden lausuntoja sekä ulkopuolisten tahojen kommentteja ja kannanottoja.
Teosta kutsuttiin aikanaan "kustannustoimittamisen Suomen ennätykseksi", kun se ilmestyi vain kolme viikkoa miehityksen jälkeen. Hannu Taanilan aloittesta julkaistua kirjaa pidetään nykyään lajinsa klassikkona ja erityisesti sen aikalaiskuvauksia arvostetaan. Artikkelien kirjoittamiselle oli aikaa vain viikko, joten ne eivät sisällä myöhemmän ajankohdan tutkimuksellista näkökulmaa, vaan niistä välittyy epätieto tapahtumien kehityksen suunnasta. Kirjan artikkelit on osittain kirjoitettu kaunokirjalliseen tyyliin.
Praha 21.8.1968 sisältää muun muassa toimittaja Reijo Nikkilän silminnäkijäkuvauksen miehityksen alkuhetkistä, Max Randin katsauksen Tšekkoslovakiassa käytyyn keskusteluun sekä SKDL:n poliittisen osaston päällikön Jorma Hentilän näkemyksiä miehitykseen johtaneesta ideologisesta kriisistä. Kirjailija Esko Ervasti puolestaan kuvaa omassa artikkelissaan vierailujaan Moskovassa ennen ja jälkeen miehityksen. Teos sisältää myös filosofi Georg Henrik von Wrightin kirjoituksen Vietnamin sodasta, jonka kytkös Tšekkoslovakian tapahtumiin ymmärrettiin Suomessa laajemmalti vasta vuosien kuluttua. Tammi julkaisi kirjan uudelleen vuonna 2008, herätettyään Huutomerkki-sarjansa henkiin 25 vuoden tauon jälkeen.
Kirjan artikkelit

Praha 21.8.1968, Reijo Nikkilä
Toivon ja pelon päiväkirja, Jaakko Okker
Kunnon rauhanmies Sveijkin seikkailut, Jaakko Okker
Prahan kevät, Max Rand
Kriisin ideologisesta taustasta, Jorma Hentilä
Kirje ennen ja jälkeen, Esko Ervasti
Sota Vietnamia vastaan, Georg Henrik von Wright
Pitkän päivän matka yöhön (elokuva)

| Pitkän päivän matka yöhön> Long Day’s Journey into Night |
| --- | --- |

Ohjaaja:  Sidney Lumet
Käsikirjoittaja:  Eugene O’Neill (näytelmä Pitkän päivän matka yöhön)
Tuottaja:  Ely Landau George Justin
Säveltäjä:  André Previn
Kuvaaja:  Boris Kaufman
Leikkaaja:  Ralph Rosenblum
Tuotantosuunnittelija:  Richard Sylbert
Pääosat:  Katharine Hepburn
Valmistustiedot
Valmistusmaa:  Yhdysvallat
Tuotantoyhtiö:  Embassy Pictures Corporation
Levittäjä:  Embassy Pictures
Ensi-ilta:  1962, Suomessa 1968
Kesto:  174 minuuttia
Alkuperäiskieli:  englanti
Aiheesta muualla
IMDb
Elonet
AllMovie
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Pitkän päivän matka yöhön (Long Day’s Journey into Night) on Sidney Lumetin ohjaama yhdysvaltalainen draamaelokuva vuodelta 1962. Sen on niin tarkka filmatisointi Eugene O’Neillin samannimisestä näytelmästä, ettei ketään käsikirjoittajaa ole merkitty elokuvan tietoihin. Näytelmästä on kuitenkin jätetty pois joitakin kohtauksia. O’Neillin omaan elämään pohjautuva perhedraama seuraa yhtä päivää varakkaan Tyronen perheen Atlantin rannikon kesäasunnolla 1910-luvulla, keskeisenä henkilönä päihderiippuvainen äiti (Katharine Hepburn). Myös perheen kolmella miehellä on alkoholiongelma, jonka jokainen omalta osaltaan kiistää.
Rooleissa

| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
|  Katharine Hepburn  | … |  Mary Tyrone   |
|  Ralph Richardson  | … |  James Tyrone sr.   |
|  Jason Robards  | … |  James Tyrone jr.   |
|  Dean Stockwell  | … |  Edmund Tyrone   |
|  Jeanne Barr  | … |  Cathleen   |
Vastaanotto

Sekä Hepburn, Richardson, Robards että Stockwell palkittiin rooleistaan Cannesin elokuvajuhlilla, jossa elokuva oli myös ehdolla Kultaisen palmun saajaksi. Hepburn oli ehdolla parhaan naispääosan Oscar-palkintoon.
The New York Timesin kriitikot valitsivat näytelmäfilmatisoinnin vuonna 2004 yhdeksi kaikkien aikojen tuhannesta parhaasta elokuvasta maailmassa.
Saukonlammi (Janakkala)

| Saukonlammi |
| --- | --- |
Valtiot:  Suomi
Maakunnat:  Kanta-Häme
Kunnat:  Janakkala
Koordinaatit:  60°55′02″N, 24°49′37″E
Vesistöalue ja valuma-alueen tietoja
Päävesistöalue:  Kokemäenjoen vesistö (35)
Valuma-alue:  Puujoen alue (35.82)
Laskuoja:  oja Sammaljärvenojaan 
Järvinumero:  35.824.1.007
Mittaustietoja
Pinnankorkeus:  120,4  m 
Rantaviiva:  0,645 km  
Pinta-ala:  2,13  ha 
 fiSaukonlammi 
Saukonlammi  on Kanta-Hämeessä Janakkalassa  Mallinkaisten kylän lähellä sijaitseva lampi.
Maantietoa

Lampi on pieni metsälampi viljelyalueen kupeessa. Sen pinta-ala on 2,1 hehtaaria ja se on 250 metriä pitkä ja 100 metriä leveä. Sen rantaviivan pituus on 650 metriä ja sen rannat ovat puoliksi suota ja metsää. Lammelle ei johda tietä ja se on autio.
Vesistösuhteet

Lampi kuuluu Kokemäenjoen vesistössä Vanajan reitin valuma-alueella Puujoen alueeseen. Se jaetaan vielä Heinäjoen valuma-alueeseen, johon lampi kuuluu. Lammen vedenpinnan korkeus on 120,4 metriä mpy. Lampeen on kaivettu ympäröivistä metsistä soiden kuivatusojia. Yksi oja on Mäyrälammin laskuoja.  Lammen laskuoja juoksee alkuksi kohti luodetta, mutta kääntyy länteen ja yhtyy Tyryn kylässä Sammaljärvenojaan. Sen kautta vedet kulkeutuvat Heinäjoen kautta Puujokeen, josta ne laskevat Hiidenjoen kautta Vanajaveteen.
Historiaa

Vuoden 1964 peruskartassa järven eri puolilla sijaitsi peltotilkut ja niiden luoteispuolella sijaitsi maatila. Läheiseltä suolta nostettiin turvetta. Vuoden 1979 kartassa muut pellot paitsi eteläisin pelto olivat metsitettyjä. Sitä viljeltiin vielä vuonna 1988.