stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Pu Yi

| Pu Yi 溥儀 溥仪 Pǔyí |
| --- | --- |
 
Kiinan keisari
Valtakausi:  2. joulukuuta 1908 – 12. helmikuuta 1912
Edeltäjä:  Guangxu
Valtakausi:  1. heinäkuuta 1917 – 12. heinäkuuta 1917
Mantšukuon keisari
Valtakausi:  1. maaliskuuta 1934 – 15. elokuuta 1945
Edeltäjä:  hän itse (Mantšukuon presidenttinä)
Seuraaja:  monarkia lakkautettu
Mantšukuon presidentti
Valtakausi:  18. helmikuuta 1932 – 28. helmikuuta 1934

Syntynyt:  7. helmikuuta 1906 Peking, Suuren Qingin keisarikunta
Kuollut:  17. lokakuuta 1967 (61 vuotta) Peking, Kiinan kansantasavalta
Puoliso:  Wanrong Wenxiu Tan Yuling Li Yuqin Li Shuxian
Suku:  Aisin-Gioro
Isä:  Zaifeng
Äiti:  Youlan
Pu Yi (perint.: 溥儀; yksink.: 溥仪; pinyin: Pǔyí), koko nimeltään Aisin Gioro Puyi (perint.: 愛新覺羅溥儀; yksink.: 爱新觉罗溥仪; pinyin: Àixīnjuéluó Pǔyí; 7. helmikuuta 1906 Peking – 17. lokakuuta 1967 Peking), oli kymmenes ja viimeinen mantšujen Qing-dynastian keisari ja samalla Kiinan viimeinen keisari. Hänet kruunattiin keisariksi nimellä Xuantong (perint.: 宣統皇帝; yksink.: 宣统皇帝; pinyin: Xuāntǒng huángdì) kaksivuotiaana vuonna 1908. Hän toimi muodollisena hallitsijana vuoteen 1912 asti ja säilytti vuoteen 1924 Kiinan keisarin arvon. Myöhemmin vuosina 1932–1945 hän hallitsi Japanin perustamaa nukkevaltiota Mantšukuon keisarikuntaa. Tällöin hän käytti hallitsijanimeä Kangde (kiin.: 康德皇帝; pinyin: Kāngdé huángdì, myös Kang-te).
Xinhai-vallankumouksen jälkeen Pu Yi sai ystävällismielisen kohtelun kommunistien johtajalta Mao Zedongilta. Hän osallistui Kiinan kansan neuvoa-antavan poliittisen konferenssin toimintaan vuodesta 1964 kuolemaansa asti kiinalaisella nimellään Aixinjueluo Puyi.lähde?
Kiinan keisarina

Pu Yin isoisoisä oli vuosina 1820–1850 hallinnut keisari Daoguang. Pu Yin isoisä oli prinssi Chun (1840–1891), joka oli Daoguangin poika ja tämän seuraajan keisari Xianfengin velipuoli. Xianfengia seurasi keisarina hänen ainoa poikansa Tongzhi. Pojattomana kuolleen Tongzhin seuraajaksi tuli vuonna 1875 prinssi Chunin poika Guangxu, mutta todellista valtaa käytti vuodesta 1898 leskikeisarinna Cixi. Pu Yin isä, nuorempi prinssi Chun, oli keisari Guangxun veli.
Pu Yin sukuhaaralla oli läheiset suhteet leskikeisarinna Cixiin. Kun lapseton Guangxu myrkytettiin arsenikilla vuonna 1908, Cixi valitsi kuolinvuoteellaan keisariksi tämän veljenpojan Pu Yin, joka siten nousi valtaistuimelle kahden vuoden ja 10 kuukauden ikäisenä. Pu Yin isä Chun toimi sijaishallitsijana 6. joulukuuta 1911 asti, jolloin leskikeisarinna Longyu otti vallan Xinhai-vallankumouksen aikana.lähde?
Leskikeisarinna Longyu allekirjoitti vallastaluopumisen ja Hyväntahtoisen asiakirjan 12. helmikuuta 1912 keisarillisen hovin ja Etelä-Kiinan tasavallan välillä. Kiinan tasavallan syntyessä Pu Yi sai pitää keisarillisen arvonimensä, ja tasavalta kohteli häntä ulkomaisen monarkin tavoin. Pu Yi ja keisarillinen hovi saivat jäädä Kielletyn kaupungin pohjoisosan tiloihin ja Kesäpalatsiin. Uusi tasavalta myönsi hoville neljän miljoonan hopeadollarin vuosittaisen tuen, jota ei kuitenkaan koskaan maksettu täysin, ja se lopetettiin muutaman vuoden kuluttua. Vuosina 1919–1924 Pu Yilla oli skotlantilainen opettaja Reginald Johnston.
Vuonna 1917 kenraali Zhang Xun palautti Pu Yin valtaan kahdentoista päivän ajaksi 1. heinäkuuta – 12. heinäkuuta 1917. Kahdentoista päivän aikana tasavaltalaisten lentokone pudotti yhden pientä tuhoa aiheuttaneen pommin Kiellettyyn kaupunkiin. Qing-restauraatio herätti laajaa vastustusta eri puolilla Kiinaa, ja toinen sotaherra Duan Qirui puuttui tilanteeseen.lähde?
Vuonna 1922 16-vuotias Pu Yi naitettiin kahdelle naiselle. Hänen ensimmäinen valintansa oli Wen Xiu (1907–1950/51), jota hovi ei pitänyt tarpeeksi kauniina keisarinnaksi. Hänestä tuli jalkavaimo, ja hän erosi miehestään 1931. Toisesta vaimosta, Wanrongista tuli keisarinna Gobulo. Hän kuoli kiinalaisessa vankilassa 1946.lähde?
Mantšukuon nukkevaltion keisarina

Lokakuun 1924 lopussa sotaherra Feng Yuxiang saapui joukkoineen Pekingiin ja järjesti vallankaappauksen, jossa presidentti Cao Kun syrjäytettiin. Uusi Feng Yuxiangin hallitus uudisti 4. marraskuuta 1924 hyväntahtoisen asiakirjan ja riisti Pu Yilta hänen keisarin arvonimensä ja hänestä tuli tavallinen Kiinan tasavallan kansalainen. Seuraavana päivänä armeija piiritti Kielletyn kaupungin yksityistilat ja pakotti Pu Yin allekirjoittamaan sopimuksen. Samana päivänä hänet karkotettiin Kielletystä kaupungista, josta Pu Yi siirtyi isänsä huvilalle lähelle Kiellettyä kaupunkia. Vuoden 1925 alussa hän pakeni Fengin sotilaiden huomaamatta ja haki turvaa Japanin lähetystöstä. Japanilaisagentit kuljettivat hänet hallitsemalleen alueelle Tianjiniin.lähde?
Pu Yi asetettiin 1. maaliskuuta 1932 japanilaisten hallussa olleen Mantšukuon nukkevaltion johtoon arvonimellä Datong. Vuonna 1934 hänet kruunattiin virallisesti keisariksi nimellä Kangde. Pu Yi vastusti japanilaisia yksityisesti, mutta julkisesti alistui japanilaiskomentoon. Hän oli katkera, koska hänet esiteltiin Mantšukuon valtionpäämiehenä ja keisarina, eikä hän saanut takaisin Kiinan keisarin asemaansa. Japanilaiset pitivät Pu Yitä tarkasti silmällä japanilaistaessaan Mantšukuoa jo hallitsemansa Korean mallin mukaan.lähde?
Näinä vuosina Pu Yi alkoi kiinnostua buddhalaisuudesta. Japanilaiset kuitenkin määräsivät Mantšukuon valtionuskonnoksi šintolaisuuden. Pu Yin tukijat puhdistettiin hallinnosta japanilaismyönteisten ministerien tieltä. Hänen osaksi jäi vahvistaa japanilaisten laatimat lait. Pu Yi avioitui kolmannen vaimonsa Tan Yulingin kanssa vuoden 1939 paikkeilla. Tämä kuoli salaperäisesti kuusi vuotta myöhemmin. Vuonna 1943 Pu Yi nai neljännen vaimonsa, 15-vuotiaan opiskelijan Li Yuqinin. He erosivat 1958.lähde?
Sodan jälkeen

Toisen maailmansodan lopussa vuonna 1945 Pu Yi joutui puna-armeijan vangiksi. Kun Mao Zedongin johtamat kommunistit ottivat vallan Kiinassa vuonna 1949, Pu Yi kirjoitti kirjeitä Neuvostoliiton diktaattori Josif Stalinille, joissa hän vakuutti sisäistäneensä kommunismin ja pyysi asuinpaikkaa Neuvostoliitosta. Stalin kuitenkin luovutti Pu Yin kiinalaisille kommunisteille vuonna 1950. Sitä ennen Pu Yi oli ollut todistajana Tokion kansainvälisessä sotarikostuomioistuimessa. Hän vietti kymmenen vuotta uudelleenkoulutusleirillä Fushunissa, ja sen jälkeen hänen ilmoitettiin uudistuneen ja ryhtyneen kommunismin kannattajaksi. Vuonna 1959 Pu Yi armahdettiin. Vapautuksensa jälkeen hän työskenteli Pekingin kasvitieteellisessä puutarhassa ja vuodesta 1964 Kiinan kansan neuvoa-antavan poliittisen konferenssin jäsenenä. Pu Yin viides vaimo oli Li Shuxian, jonka kanssa hän avioitui vuonna 1962.
Pu Yi kirjoitti 1960-luvulla muistelmansa Olin Kiinan keisari – taivaanpojan tie lohikäärmevaltaistuimelta Pekingin puutarhatyöläiseksi (ilmestynyt suomeksi 1974). Hän kuoli munuaissyöpään vuonna 1967 kulttuurivallankumouksen aikana.
Populaarikulttuurissa

Viimeinen keisari, elokuva vuodelta 1987
Kunnianosoituksia > Kiinalaiset

Kaksoislohikäärmeen ritarikunta (suurmestari, 1908)
Valtaistuimen ritarikunta (perustaja, 1911)
Lähde:
Kunnianosoituksia > Matšukuolaiset

Orkidean kukinnan ritarikunta (1934, suurmestari)
Loisteliaan lohikäärmeen ritarikunta (1934, suurmestari)
Otollisten pilvien ritarikunta (1934, suurmestari)
Valtion tukipylväiden ritarikunta (1934, suurmestari)
Lähde:
Kunnianosoituksia > Ulkomaalaiset

Pyhimmän ilmoituksen ylin ritarikunta (Italia)
Krysanteemiritarikunta (Japani, 1934)
Keisaripuun kukkien ritarikunta (Japani, 1924)
Pyhien Mauritiuksen ja Lasaruksen ritarikunta (Italia)
Kaarle I:n ritarikunta (Romania)
Lähde:
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Pu Yi Wikimedia Commonsissa
| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
| Edeltäjä: Qing Guangxu | Kiinan keisari 1908–1912 | Seuraaja: – |
| Auktoriteettitunnisteet  |
| --- | --- |
Kansainväliset:  FAST  ISNI  VIAF  WorldCat 
Kansalliset:  Norja  Chile  Espanja  Ranska  BnF data  Katalonia  Saksa  Israel  Suomi (KANTO)  Yhdysvallat  Ruotsi  Latvia  Taiwan  Japani  Tšekki  Australia  Kreikka  Korea  Kroatia  Alankomaat  Puola 
Tieteilijät:  CiNii 
Taiteenala:  KulturNav 
Henkilöt:  Deutsche Biographie  DDB  Trove 
Muut:  NARA  SNAC  IdRef 
Pu Yi Mantšukuon keisarina.
Tapasin naisen

| ”Tapasin naisen” Lapinlahden Linnut |
| --- | --- | --- |

Singlen tiedot
 Albumilta: Jep
 B-puoli: ”Sateet tulevat”
 Äänitetty : helmikuu 1986
 Studio : Takomo
 Julkaistu: 1986
 Tyylilaji: huumorimusiikki
 Kesto: 03.18
 Levy-yhtiö: EMI Finland
Lapinlahden Lintujen muut singlet
| ”Lipputangon nuppi” 1985 | ”Tapasin naisen” 1986 | ”Tavallinen jörndonner” 1987 |
Tapasin naisen on Lapinlahden Linnut -yhtyeen single vuodelta 1986. Kappaleen sanoittivat Ari ”Arvid” Kettunen ja Heikki ”Hiski” Salomaa ja sen sävelsi Kettunen yksin. Singlen B-puolena julkaistiin Tapio Liinojan sanoittama ja Pekka Hedkrokin säveltämä ”Sateet tulevat”. Kappaleet ilmestyivät myös huhtikuussa 1986 julkaistulla studioalbumilla Jep, ja Jukka Lyytinen (2003) lukee ne albumin parhaimmistoon.
Timo Rossi (2023) kuvailee ”Tapasin naisen” olevan ”yksinkertainen toistolle rakentuva huumoriralli”, jota tahdittaa Ari Kettusen soittama ”heleä pianokuvio”. Kappaleessa laulavat vuorollaan Matti Jaaranen, Heikki Salomaa, Pekka Hedkrok, Mikko Kivinen, Markku Toikka ja Timo Eränkö. Anniskeluravintolaan sijoitettu tarina kuvaa miespuolisen seurueen retostelua naisseikkailuillaan. Jokaisessa säkeistössä tarina menee edellistä pitemmälle, ja viimeisessä säkeistössä kertoja ehdottaa naiselle yhdyntää. Rock-musiikille tyypillisistä naisseikkailuista kertovista kappaleista poiketen jokainen säkeistö päättyy naisen pilkalliseen nauruun ja paikalta poistumiseen. Rossin (2012) mukaan ”samankaltainen monesta miespuhujasta koostuva epäonnistujien yhteisö” toistuu useissa Lapinlahden Lintujen kappaleissa.
”Tapasin naisen” nousi jukebox-listan sijalle 4, mikä teki siitä ensimmäisen singlelistoille nousseen Lapinlahden Lintujen kappaleen.
Lapinlahden Lintujen kymmenvuotisjuhlassa 1993 kappaleen esitti Dave Lindholm. Juhlakonserteista esitettiin MTV3-kanavalla 45-minuuttinen kooste.
Kappaleet

Tapasin naisen – 3.18 (säv. Ari Kettunen, san. Ari Kettunen ja Heikki Salomaa)
Sateet tulevat – 4.47 (säv. Pekka Hedkrok, san. Tapio Liinoja)
Pohjois-Karjalan maakunta

| Pohjois-Karjalan maakunta |
| --- | --- |

vaakuna: 

 lippu :  sijainti 
Historialliset läänit:  Käkisalmen lääni (1634–1721) Savonlinnan ja Kymenkartanon lääni (1721–1747) Kymenkartanon ja Savon lääni (1747–1775) Savon ja Karjalan lääni (1775–1831)  Kuopion lääni (1831–1960)  Pohjois-Karjalan lääni (1960–1997)  Itä-Suomen lääni (1997–2009)
Maakuntakeskus:  Joensuu
Maakuntajohtaja:  Markus Hirvonen
Kokonaispinta-ala:  22 903,22 km² kolmanneksi suurin 2021 
– maa:  18 791,07 km²
– sisävesi:  4 112,15 km²
Väkiluku:  162 102 14:nneksi suurin 31.12.2024 
– väestötiheys:  8,63 as./km² (31.12.2024)
Maakuntalaulu:  Karjalaisten laulu
Nimikkolajit:   
– järvi:  Pielinen
– kala:  järvilohi
– kasvi:  karjalanruusu
– kivi:  vuolukivi
– lintu:  käki
Lyhenne:  FI-13
Pohjois-Karjala (ruots. Norra Karelen) on Suomen maakunta, joka sijaitsee Itä-Suomessa. Maakuntakeskus on Joensuu. Muita kaupunkeja ovat Kitee, Lieksa, Nurmes ja Outokumpu. Runsasvesistöisen maakunnan suurin järvi on Pielinen (pinta-ala 868 km²) ja korkein kohta Lieksan Koli, joka yltää 347 metrin korkeuteen merenpinnasta.
Pohjois-Karjalaa ympäröivät seuraavat maakunnat: Pohjois-Savo ja Etelä-Savo lännessä, Kainuu pohjoisessa ja Etelä-Karjala etelässä. Idässä maakunta rajoittuu Venäjän Karjalan tasavaltaan.
Pohjois-Karjala muodosti oman lääninsä vuodesta 1960 vuoden 1997 lääniuudistukseen saakka, jolloin se yhdistettiin Kuopion ja Mikkelin läänien kanssa Itä-Suomen lääniksi. Pohjois-Karjala on nimensä mukaisesti pohjoinen osa Suomen puoleisesta osasta vanhaa historiallista Karjalaa.
Pohjois-Karjalan tunnukset

Pohjois-Karjalan tunnus on lähes identtinen historiallisen Karjalan vaakunan kanssa.
Historia

Syrjäisen Pohjois-Karjalan rajat muodostuivat vähitellen. Merkittäviä rajapohjia olivat Stolbovan rauha (1617) itärajalle ja Täyssinän rauha (1595) länsirajalle. Raja vakiintui lopulta Uudenkaupungin rauhassa (1721), jossa Pohjois-Karjala erottui Venäjän puolelle jääneistä "muista Karjaloista".
Alueellinen identiteetti alkoi muodostumaan vähitellen 1700-luvulla. Kihlakunnantuomari käytti vuonna 1767 nimeä Pohjois-Karjala. Myös asukkaat kutsuivat itseään maakunnan miehiksi ja laativat oman suomenkielisen ohjesäännön rajavartioinnille, osoittaen erillisyyttä. Hallinnollisesti Pohjois-Karjala kuului 1700-luvulla eri lääneihin, mutta sillä oli oma "Karjalan pohjoinen voutikunta". Tämä oma hallinto erotti sen muista alueista. Erillisyys vahvistui entisestään, kun Pohjois-Karjalasta muodostettiin oma lääni vuonna 1960. Pohjois-Karjalasta muodostui oma maakunta vuonna 1994. Sen sijaan Pohjois-Karjalan lääni lakkautettiin vuonna 1997 ja sen tehtävät siirrettiin Itä-Suomen läänille.
Aluejako

Pohjois-Karjalan maakunta kuntakeskuksineen.
Aluejako > Luettelo kunnista

Pohjois-Karjala muodostuu 13 kunnasta, joista viisi on kaupunkeja (lihavoituina).
| --- | --- |
 Pielisen Karjalan seutukunta  Lieksan kaupunki   Nurmeksen kaupunki Keski-Karjalan seutukunta  Kiteen kaupunki   Rääkkylä   Tohmajärvi :  Joensuun seutukunta  Heinävesi   Ilomantsi   Joensuun kaupunki   Juuka   Kontiolahti   Liperi   Outokummun kaupunki   Polvijärvi
Aluejako > Entiset kunnat

| --- | --- |
  Eno   Kesälahti   Kiihtelysvaara   Nurmeksen maalaiskunta  Pielisensuu (Ei vahvistettua vaakunaa)   Pielisjärvi :   Pyhäselkä  Pälkjärvi (Ei virallista vahvistettua vaakunaa)   Tuupovaara   Valtimo   Värtsilä
Aluejako > Kuntavaihdokset

Vuoden 2021 alusta maakuntaan liittyi 13. kunnaksi Heinävesi.
Seutukunnat

Pohjois-Karjala jakaantuu kolmeen seutukuntaan:
Joensuun seutukunta: Heinävesi, Ilomantsi, Joensuu, Juuka, Kontiolahti, Liperi, Outokumpu, Polvijärvi
Keski-Karjalan seutukunta: Kitee, Tohmajärvi, Rääkkylä
Pielisen Karjalan seutukunta: Lieksa, Nurmes
Entisiä vuonna 2005 Joensuun seutukuntaan yhdistettyjä seutukuntia ovat:
Ilomantsin seutukunta
Outokummun seutukunta
Suurimmat taajamat

Vuonna 2019 Pohjois-Karjalassa sijaitsi 27 taajamaa. Seuraavassa on lueteltu yli tuhannen asukkaan taajamat. Maakuntakeskusta vastaava keskustaajama on lihavoitu.
| # | Taajama | Kunta | Väkiluku (31> 12.2019) |
| --- | --- | --- | --- |
| 1 | Joensuun keskustaajama | Joensuu (61 659) Kontiolahti (6 272) Liperi (4 690) | &&&&&&&&&&072621.&&&&0072 621 |
| 2 | Lieksan keskustaajama | Lieksa | &&&&&&&&&&&06874.&&&&006 874 |
| 3 | Nurmeksen keskustaajama | Nurmes | &&&&&&&&&&&04859.&&&&004 859 |
| 4 | Kiteen keskustaajama | Kitee | &&&&&&&&&&&04604.&&&&004 604 |
| 5 | Outokummun keskustaajama | Outokumpu | &&&&&&&&&&&04504.&&&&004 504 |
| 6 | Kontiolahden kirkonkylä | Kontiolahti | &&&&&&&&&&&03356.&&&&003 356 |
| 7 | Ilomantsin kirkonkylä | Ilomantsi | &&&&&&&&&&&02575.&&&&002 575 |
| 8 | Juuan kirkonkylä | Juuka | &&&&&&&&&&&02106.&&&&002 106 |
| 9 | Enon kirkonkylä | Joensuu | &&&&&&&&&&&01765.&&&&001 765 |
| 10 | Hammaslahti | Joensuu | &&&&&&&&&&&01469.&&&&001 469 |
| 10 | Kemie | Tohmajärvi | &&&&&&&&&&&01469.&&&&001 469 |
| 12 | Liperin kirkonkylä | Liperi | &&&&&&&&&&&01410.&&&&001 410 |
| 13 | Uimaharju | Joensuu | &&&&&&&&&&&01301.&&&&001 301 |
| 14 | Polvijärven kirkonkylä | Polvijärvi | &&&&&&&&&&&01229.&&&&001 229 |
Väestönkehitys

Seuraavassa kuvaajassa on esitetty maakunnan väestönkehitys viiden vuoden välein vuodesta 1980 lähtien. Käytetty aluejako on 1.1.2017 tilanteen mukainen.
| Pohjois-Karjalan väestönkehitys 1980–2020 |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| Vuosi |  |  | Asukkaita |  |
| 1980 | 1980 |    | 176 650 | 176 650 |
| 1985 | 1985 |    | 177 567 | 177 567 |
| 1990 | 1990 |    | 176 836 | 176 836 |
| 1995 | 1995 |    | 177 271 | 177 271 |
| 2000 | 2000 |    | 171 609 | 171 609 |
| 2005 | 2005 |    | 168 322 | 168 322 |
| 2010 | 2010 |    | 165 866 | 165 866 |
| 2015 | 2015 |    | 164 755 | 164 755 |
| 2020 | 2020 |    | 160 968 | 160 968 |
Lähde: Tilastokeskus.
Kristinusko

Luterilaisen kirkon piirissä Pohjois-Karjalan herännäisyydellä, evankelisuudella ja lestadiolaisuudella on ollut vanhastaan kannatusta. Herätysliikkeiden vaikutus on antanut leimansa alueen hengelliseen elämään, mutta erillisinä liikkeinä ne esiintyvät harvakseltaan. Herännäisyyttä on erityisesti Nurmeksen ja Juuan alueella. Evankelisuuden kannatusta on muutamissa seurakunnissa. Vanhoillislestadiolaisuutta on esiintynyt Joensuussa, Liperissä ja Outokummussa. Evankelioiva herätyskristillisyys levisi voimakkaasti Pohjois-Karjalaan 1960-luvulla. Evankelioivan herätyskristillisyyden vaikutus on voimakasta sekä kaupungeissa että maaseudulla. Pohjois-Karjala muodostaa yhdessä Kainuun kanssa liikkeen vahvan alueen.
Baptismi saapui Pohjois-Karjalaan 1900-luvun alussa, jolloin maakunnassa sijaitsi kaksi seurakuntaa. Kiihtelysvaaran Hammaslahdella sijainnut baptistiseurakunta oli Itä-Suomen tärkein baptistikeskus ja se sai jäseniä lähes kaikista Pohjois-Karjalan seurakunnista. Toinen paikallinen keskus sijaitsi Värtsilässä. Metodismi sai jalansijaa Joensuussa, jossa seurakunnan missio suuntautui Venäjälle. Vapaakirkollisuuden piirissä Pohjois-Karjalaan syntyi neljä seurakuntaa. 1900-luvun alun helluntaiherätyksen voimakkain keskus syntyi Kontiolahden Lehmoon, josta syntyi selvä aluekeskus. Lehmossa kastettujen lukumäärä kuului alkuvuosina maan korkeimpiin.
Elinkeinot ja työllisyys

Maakunnan 62 000 työpaikasta 5 000 on alkutuotannossa, 16 000 jalostuksessa ja 41 000 palveluissa. lähde?
Teollisuuden toimialoista suurimmat ovat teknologiateollisuus sekä metsäteollisuus. Maakunnan keskus Joensuu on tunnettu metsäbiotalouden ja fotoniikan osaamisesta. Alkutuotannossa maatalouden lisäksi merkittävää on metsätalous. Palveluista merkittävä osa on julkisia palveluita. Maakunta on merkittävä koulutusmaakunta. Myös matkailu on merkittävä työllistäjä. lähde?
Työttömien osuus työvoimasta koronavuoden 2020 lopussa oli 16,8 % (koko maa 13,6 %). lähde?
Maisemia Pohjois-Karjalasta

Ilomantsin ortodoksinen kirkko
Joensuun kaupungintalo
Pielinen Kolilta
Patvinsuon kansallispuisto, Lieksa
Bomban talo, Nurmes
Paaterin kirkko, Lieksa
Liperin satama
Koitajoki, Ilomantsi
Joensuun tori
Pielisjoki linnoineen, Joensuu
Juuan kirkko
Valamon luostari Heinävedellä
Pyhäselkä, Joensuu
Museotie Lieksassa
Joensuun kirkko
Aiheesta muualla

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
Visitkarelia.fi - Pohjois-Karjalan tietosivusto ja matkailun verkkokauppa
Pohjois-Karjalan maakuntaliitto (Arkistoitu – Internet Archive)
YLE Elävä arkisto: Pohjois-Karjalaa ja pohjoiskarjalaisia
Pohjois-Karjalan julkiset taideteokset ja muistomerkit (Wikishoot me)
| n k Suomen maakunnat |
| --- | --- |
Nykyiset maakunnat:  Ahvenanmaa  Etelä-Karjala  Etelä-Pohjanmaa  Etelä-Savo  Kainuu  Kanta-Häme  Keski-Pohjanmaa  Keski-Suomi  Kymenlaakso  Lappi  Pirkanmaa  Pohjanmaa  Pohjois-Karjala  Pohjois-Pohjanmaa  Pohjois-Savo  Päijät-Häme  Satakunta  Uusimaa  Varsinais-Suomi 
Entinen maakunta:  Itä-Uusimaa 
Karjalan historiallisen maakunnan vaakuna.
Valko-Venäjän talous
Aiheesta muualla

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
Observatory of Economic Complexity: Belarus (englanniksi)
Lipputangon nuppi

| ”Lipputangon nuppi” Lapinlahden Linnut |
| --- | --- | --- |

Singlen tiedot
 Albumilta: Lapinlahden Linnut
 B-puoli: ”Sisäinen ahdistus”
 Julkaistu: 1985
 Tyylilaji: huumori
 Kesto: 02.39
 Levy-yhtiö: EMI Finland
Lapinlahden Lintujen muut singlet
|   | ”Lipputangon nuppi” 1985 | ”Tapasin naisen” 1986 |
Lipputangon nuppi on Lapinlahden Linnut -yhtyeen huumorikappale, joka levytettiin vuonna 1985. Kappaleen sävelsi Ari ”Arvid” Kettunen ja sanoitti Mikko Kivinen. Singlen B-puolena oli kappale ”Sisäinen ahdistus”.
Kappale kertoo Orimattilassa asuvista isovanhemmista ja heidän maatilastaan, jossa laulun kertoja (Mikko Kivinen) sanoo viettäneensä varhaislapsuutensa, joka oli kauheaa aikaa. Isoisän täyttäessä 70 vuotta oli tarkoitus järjestää suuret juhlat, mutta juhlia valmisteltaessa isoisän päähän putosi hänen itse veistämänsä lipputangon nuppi.
Kivisen mukaan tarina perustuu tositapahtumiin, kuten kappaleen kuuluisassa monologiosuudessakin sanotaan – oikeasti tosin hänen isoäitinsä ei ollut 114 senttimetriä pitkä ja hänen lapsuutensa oli ”ihan mukava”, mutta itse nupin putoamiseen liittyvä episodi on sattunut hänen isoisälleen oikeasti. Lapinlahden Linnut esitti kappaleen myös eräissä Kivisen isoäidin syntymäpäiväjuhlissa, jolloin laulun esittänyt Kivinen muokkasi sanoja isoäidin kannalta totuutta vastaavammiksi.
Kappaleet

Lipputangon nuppi – 2.39
Sisäinen ahdistus – 1.58
Aiheesta muualla

Discogs
Kappaleen sanat yhtyeen kotisivuilla
Lapinlahden Linnut
|  Pekka ”Peku” Hedkrok  Matti Jaaranen  Ari ”Arvid” Kettunen  Mikko Kivinen  Tapio Liinoja  Hannu ”Hande” Lemola  Jussi Liski  Jan Noponen  Veli-Pekka ”Puka” Oinonen  Markku Toikka >  Timo Eränkö  Heikki ”Hiski” Salomaa  Ari Wahlsten  Pekka ”Rekku” Rechardt  Harri ”Hate” Kinnunen  Pekka ”Devil” Virtanen  Aarni Kivinen  Sami Kariluoma  Jarmo ”Jaku” Havukainen  |
| --- | --- |
Studioalbumit:  Lapinlahden Linnut  Jep (1986)  Vihreä gorilla (1987)  Lauluja Nuppilasta (1988)  Elämä janottaa (1989)  Tähdet kertovat (1990)  Grrr! (1992)  Köyhän taivas (1994)  Tyttö huutaa Hii! (1995)  Kansandances (1997)  Iso muna (1999)  Kolmas jalka haudassa (2003)  Pienvikaisten paratiisi (2005)  Etiäppäin (2007) 
Kokoelmat:  Parhaat (1988)  Ei oikotietä sankaruuteen 1983–1989 (1990)  Sulkasatoa osa I (1994)  Sulkasatoa osa II (1995)  Höyhenet pöllyää! 90-luvun parhaat (2000)  Sedät jaksaa heilua (2001)  Kaikkien aikojen parhaat (2002)  Loputon lento (2002)  Suomihuiput (2003)  Lintuinfluenssa Vol.1 (2006)  Lintuinfluenssa Vol.2 (2006)  Parhaat bongaukset 1 (2013)  Parhaat bongaukset 2 (2013)  Sketsejä radiossa (2013) 
Radio-ohjelmat:  Radio Top One (1985)  Kahdentoista lyönnit (1986)  Lapinlahden Lintujen tieteellinen koe (1999–2002)  Lapinlahden Lintujen joulukalenteri (2004) 
TV-ohjelmat:  Kyllä elämä on ihanaa (1987)  Seitsemän kuolemansyntiä (1988)  Maailman kahdeksan ihmettä (1990)  Kuudesti laukeava (1992)  Lapinlahden Linnut Show (1993)  Lapinlahden Linnut! (1995)  Muuttuuko ihminen (2006) 
DVD-boksit:  Lapinlahden Linnut: Ehkä kaikki (2006)  Lennossa 1983–2008 (2008) 
Kirjat:  Lapinlahden Linnut (elämäkerta, 2003)  Lapinlahden Linnut (sarjakuva, 2011)  Lapinlahden Linnut (elämäkerta, 2023) 
Katso myös:  Diskografia  Luettelo kappaleista  EVVK  Lapinlahdenkatu (äänilevy, 2016)  Paavo ”Puosu” Liesinen