stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Tottenham Hotspur FC
Siirtohistoria > 2010-luku

| Kausi | Ostot | Myynnit | Ostot/Myynnit +- | Arvokkain hankinta | Siirtosumma | Arvokkain myynti | Siirtosumma |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 2019–2020 | 148,5M € | 64,5M € | –84,0M € |  Tanguy Ndombélé | 60,0M € |  Christian Eriksen | 27,0M € |
| 2018–2019 | – | 5,4M € | +5,4M € | Ei hankintoja | – |  Mousa Dembélé | 5,4M € |
| 2017–2018 | 123,5M € | 103,8M € | –19,7M € |  Davinson Sánchez | 42,0M € |  Kyle Walker | 52,7M € |
| 2016–2017 | 83,5M € | 52,3M € | -31,2M € |  Moussa Sissoko | 35,0M € |  Ryan Mason | 15,4M € |
| 2015–2016 | 71,0M € | 87,6M € | +16,6M € |  Son Heung-min | 30,0M € |  Roberto Soldado | 16,0M € |
| 2014–2015 | 48,5M € | 44,2M € | -4,3M € |  Ben Davies | 12,7M € |  Gylfi Sigurðsson | 10,1M € |
| 2013–2014 | 122,5M € | 135,2M € | +12,7M € |  Erik Lamela | 30,0M € |  Gareth Bale | 101,0M € |
| 2012–2013 | 73,3M € | 72,8M € | -0,5M € |  Mousa Dembélé | 19,0M € |  Luka Modrić | 30,0M € |
| 2011–2012 | 9,0M € | 43,3M € | +34,3M € |  Scott Parker | 5,8M € |  Peter Crouch | 11,3M € |
| 2010–2011 | 26,6M € | 2,9M € | -23,7M € |  Rafael van der Vaart | 10,5M € |  Adel Taarabt | 1,2M € |
| Yht. | 706,4M € | 612,0M € | -94,4M € |  |  |  |  |
Siirtohistoria > 2000-luku

| Kausi | Ostot | Myynnit | Ostot/Myynnit +- | Arvokkain hankinta | Siirtosumma | Arvokkain myynti | Siirtosumma |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 2009–2010 | 40,3M € | 31,7M € | -8,6M € |  Peter Crouch | 10,5M € |  Darren Bent | 11,8M € |
| 2008–2009 | 142,5M € | 88,1M € | -54,5M € |  David Bentley | 22,0M € |  Dimităr Berbatov | 38,0M € |
| 2007–2008 | 94,2M € | 22,6M € | -71,6M € |  Darren Bent | 24,8M € |  Jermain Defoe | 9,3M € |
| 2006–2007 | 61,0M € | 38,7M € | -22,3M € |  Dimităr Berbatov | 15,7M € |  Michael Carrick | 27,2M € |
| 2005–2006 | 36,5M € | 22,7M € | -13,8M € |  Jermaine Jenas | 15,0M € |  Frédéric Kanouté | 6,5M € |
| 2004–2005 | 47,1M € | 10,5M € | -36,6M € |  Andy Reid | 8,0M € |  Hélder Postiga | 7,5M € |
| 2003–2004 | 29,8M € | 1,8M € | -28,0M € |  Jermain Defoe | 10,5M € |  Jonathan Blondel | 1,2M € |
| 2002–2003 | 10,5M € | 1,4M € | -9,1M € |  Robbie Keane | 10,5M € |  Stephen Clemence | 1,4M € |
| 2001–2002 | 28,1M € | 9,8M € | -18,3M € |  Dean Richards | 12,2M € |  Luke Young | 6,0M € |
| 2000–2001 | 25,7M € | 2,5M € | -23,2M € |  Serhi Rebrov | 18,0M € |  Espen Baardsen | 2,0M € |
| Yht. | 515,7M € | 229,8M € | -285,9M € |  |  |  |  |
Siirtohistoria > 1990-luku

| Kausi | Ostot | Myynnit | Ostot/Myynnit +- | Arvokkain hankinta | Siirtosumma | Arvokkain myynti | Siirtosumma |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 1999–2000 | 17,0M € | 1,8M € | -15,2M € |  Chris Perry | 6,0M € |  Rory Allen | 1,5M € |
| 1998–1999 | 9,8M € | 1,8M € | -8,0M € |  Tim Sherwood | 6,0M € |  Garry Brady | 1,0M € |
| 1997–1998 | 17,7M € | 5,8M € | -11,9M € |  Les Ferdinand | 9,5M € |  Teddy Sheringham | 5,3M € |
| 1996–1997 | 5,3M € | 1,1M € | -4,2M € |  Steffen Iversen | 3,3M € |  Steve Slade | 0,4M € |
| 1995–1996 | 13,4M € | 13,9M € | +0,5M € |  Chris Armstrong | 6,8M € |  Nick Barmby | 7,5M € |
| 1994–1995 | 9,7M € | 0,1M € | -9,6M € |  Ilie Dumitrescu | 3,7M € |  Gudni Bergsson | 0,1M € |
| 1993–1994 | 4,1M € | 2,5M € | -1,6M € |  Jason Dozzell | 2,4M € |  Gordon Durie | 1,8M € |
| 1992–1993 | 6,7M € | 10,6M € | +3,9M € |  Teddy Sheringham | 3,2M € |  Paul Gascoigne | 7,4M € |
| 1991–1992 | 4,2M € | 1,5M € | -2,7M € |  Gordon Durie | 3,3M € |  Mitchell Thomas | 0,6M € |
| 1990–1991 | 0,1M € | 1,2M € | +1,1M € |  John Hendry | 0,1M € |  Guy Butters | 0,6M € |
| Yht. | 80,0M € | 40,3M € | -39,7M € |  |  |  |  |
Valmentajat

Frank Brettell (1898–1899)
John Cameron (1899–1907)
Fred Kirkham (1907–1908)
Peter McWilliam (1913–1927)
Billy Minter (1927–1929)
Percy Smith (1929–1935)
Jack Tresadern (1935–1938)
Peter McWilliam (1938–1942)
Arthur Turner (1942–1946)
Joe Hulme (1946–1949)
Arthur Rowe (1949–1955)
Jimmy Anderson (1955–1958)
Bill Nicholson (1958–1974)
Terry Neill (1974–1976)
Keith Burkinshaw (1976–1984)
Peter Shreeve (1984–1986)
David Pleat (1986–1987)
Terry Venables (1987–1991)
Peter Shreeve (1991–1992)
Doug Livermore, Ray Clemence (1992–1993)
Osvaldo Ardiles (1993–1994)
Gerry Francis (1994–1997)
Christian Gross (1997–1998)
George Graham (1998–2001)
Glenn Hoddle (2001–2003)
David Pleat (2003–2004)
Jacques Santini (2004)
Martin Jol (2004–2007)
Juande Ramos (2007–2008)
Harry Redknapp (2008–2012)
André Villas-Boas (2012–2013)
Tim Sherwood (2013–2014)
Mauricio Pochettino (2014–2019)
José Mourinho (2019–2021)
Nuno Espírito Santo (2021)
Antonio Conte (2021–2023)
Ange Postecoglou (2023–)
Saavutukset

Englannin 1. divisioonan mestaruus (2): 1950–1951, 1960–1961
Englannin 2. divisioonan mestaruus (2): 1919–1920, 1949–1950
FA Cupin voitto (8): 1900–1901, 1920–1921, 1960–1961, 1961–1962, 1966–1967, 1980–1981, 1981–1982, 1990–1991
FA Charity Shieldin voitto (7): 1920–1921, 1951–1952, 1961–1962, 1962–1963, 1967–1968, 1981–1982, 1991–1992
Liigacupin voitto (4): 1970–1971, 1972–1973, 1998–1999 ja 2007–2008
Cup-voittajien cup -voitto (1): 1962–1963
UEFA Cupin voitto (2): 1971–1972, 1983–1984
Aiheesta muualla

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
Virallinen sivu (englanniksi)
Tottenham Hotspurin ykkös- ja kakkosjoukkueet vuonna 1885.
Vuoden 1901 FA Cupin finaalin uusintaottelu Tottenham Hotspur – Sheffield United.
Tottenham Hotspur ennen vuoden 1963 Cup-voittajien cupin finaalia.
Cup-voittajien cupin ottelu Ajax–Tottenham syyskuussa 1981.
Pohjois-Lontoon derby Arsenal–Tottenham vuonna 2010.
Osa Tottenhamin avauskokoonpanosta Manchester Unitedia vastaan joulukuussa 2016.
Tottenhamin perinteinen peliasu Gareth Balen yllä vuonna 2008.
Kuparinen Tottenhamin kukkotunnus White Hart Lanen länsikatsomon katoksen päällä.
White Hart Lane oli Tottenhamin kotistadion vuosina 1899–2017.
Tottenham Hotspur Stadium
Tottenhamin kannattajia Pohjois-Lontoon derbyssä Arsenalia vastaan huhtikuussa 2010. Kannattajat laulavat pilkkalaulua Sol Campbellista, joka oli siirtynyt Tottenhamista Arsenaliin vuonna 2001.
Paikallisottelu Tottenham–Arsenal alkamassa White Hart Lanella.
Kommunitarismi

Kommunitarismi (engl. communitarianism) on arvokäsitys, jonka mukaan jokaisella yhteisöllä on oikeus elää omien sisäisten arvojensa mukaan. Kommunitarismin mukaan ihmisten identiteetti rakentuu sosiaalisesti ja ihminen sosiaalisena olentona määrittää poliittista arvostelukykyämme, politiikkaa sekä yhteiskunnallisia instituutioita.
Kommunitaristit arvostelevat liberalistista individualismia siitä, että yksilöä ajatellaan erillään hänen identiteettiä ja minuuttaan konstituoivasta yhteisöstä sekä tämän historiasta, kulttuurista, sosialisaatiosta ja kielestä. Kommunitarismi ja liberalismi ovatkin kaksi valtavirran yhteiskuntafilosofista ajattelutraditiota tällä hetkellä.
Kommunitarismissa yleensä kannatetaan, kuten liberalismissakin, yksilön oikeuksia, vapautta ja suvaitsevaisuutta, mutta kommunitarismin yhteisökeskeisempi ihmiskuva on tuottanut näistä erilaisia tulkintoja.
Sanaa kommunitarismi ei tule sekoittaa esimerkiksi kommunismiin ja Neuvostoliiton yhteiskuntajärjestys olikin pikemminkin autokraattinen ja autoritäärinen kuin yhteisökeskeinen.
Terminologia

Liberalistista vapauskäsitystä voidaan kuvata karkeasti ottaen Isaiah Berlinin negatiivisen vapauden idealla. Tämä negatiivinen tai muodollinen vapaus tarkoittaa vapautta jostakin, eli vapautta ulkoisista esteistä (esim. lait, tapakulttuurin jne.) Kommunitaristit kannattavat yleisemmin positiivista vapautta, eli vapautta johonkin. Positiivinen vapaus on mahdollisuuksia vaikkapa terveyteen, hyviin sosiaalisiin suhteisiin ja omien kohtuullisten tarpeiden tyydytykseen. Olennaista on, että nämä vapauskäsitykset ovat erilaisia, mutta eivät toisiaan poissulkevia ja esimerkiksi positiivisen ja negatiivisen vapauskäsityksen muotoilija Berlin näki molemmat tarpeellisina.
Kommunitarismissa on keskeistä sosiaalinen ihmiskäsitys sekä tähän liittyvä käsitys yhteisöstä. Olemme perustavalla tavalla yhteisöllisiä olentoja ja minuutemme ja itseymmärryksemme liittyy lukuisin tavoin yhteisöihin, joissa elämme. Ihmisyhteisö ei rakennu kielestä, kulttuurista, historiasta ja yhteiskunnasta irrallisista yksilöistä, vaan tiettyyn aikaan, paikkaan, kulttuuriin ja yhteiskuntaan syntyneistä ja sosiaalistuneista ihmisistä, joiden minuus rakentuu suhteessa niihin asioihin, joita hän omaksuu omasta ainutlaatuisesta sosio-historiallisesta kasvuympäristöstään. Kommunitarismi ei kiellä tai väheksy yksilöllisyyttä vaan asettaa sen yhteiskuntatieteellisesti relevantteihin yhteyksiinsä tavalla, mitä liberalismin syntyessä ei voitu tehdä, koska yhteiskuntatieteet olivat liberalismin syntyaikana varsin alkeellisia.
Kommunitarismi ei tarkoita nationalismia, eli kansallismielisyyttä ja kansojen erityislaatuisuutta koskevaa ajattelutapaa, johon sisältyy toisinaan ajatus oman kansakunnan ylemmyydestä suhteessa toisiin. Kommunitarismi toisaalta voidaan ymmärtää myös ahdasmielisen etnosentrismin näkökulmasta.
Kommunitarismi tai liberalismi ei rajoitu oikeiston tai vasemmiston yksinoikeudeksi, vaan näitä esiintyy ristikkäin oikeistolaisissa ja vasemmistolaisissa ajattelutavoissa. Esimerkiksi talouspoliittisesti liberaali konservatiivi kristillinen henkilö voi kannattaa ankaraa ja vanhoillista tapakulttuuria oman yhteisönsä sisällä. Vasemmistolainen kommunitaristi voi korostaa valtion merkitystä hyvinvointipalveluiden järjestäjänä ja tasa-arvon tuottajana.
Alkuperä

Vapautta ja yksilön oikeuksia painottava liberalismi syntyi yksilön autonomian puolustukseksi sortavia autokraattisia ja feodalistisia yhteiskuntarakenteita vastaan 1600-1700-luvuilla (ks. John Locke). Kommunitarismi nykymuodossaan nousi esiin 1980-luvulla kritisoimaan liiallista individualismia, jossa yksilöllä on nähty oikeus toimia haluamillaan tavoilla huolimatta tämän sosiaalisesti ja ekologisesti haitallisista seurauksista, kuten lajikadosta, uusiutumattomien ja uusiutuvien luonnonvarojen liikakäytöstä ja ihmisten keskinäistä luottamusta rapauttavasta kilpailusta (ks. atomistinen individualismi).
Nykykommunitarismia yhdistää valtaosin demokraattisen yhteisön sekä demokraattisen kansalaistoiminnan painotus.
Kritiikki

Kommunitarismia on kritisoitu siitä, että yhteisökeskeinen ajattelutapa ja positiivisen vapauden painotus voi tuottaa alistavia ja totalitaristisia yhteiskuntamuotoja. Liberaalin kritiikin mukaan kommunitarismi voi pakottaa yhteisön jäsenet elämään yhteisön arvojen mukaan. Liberaalin käsityksen mukaan kommunitarismi asettuu vastakkain yksilöllisen arvokäsityksen kanssa.
Kirjallisuutta

Mulhall, Stephen & Swift, Adam: Liberals and communitarians.  (2nd edition)  Oxford:  Blackwell, 1996.  ISBN 0-631-19819-9  (englanniksi)
Aiheesta muualla

Bell, Daniel: Communitarianism The Stanford Encyclopedia of Philosophy. The Metaphysics Research Lab. Stanford University. (englanniksi)
Hellsten, Sirkku: Amerikkalainen Kommunitarismi ja 'Kolmas Poliittinen Tie'. niin & näin 2/1999, 43–45.
Linna, Tapio: Kommunitarismin haaste: Liberalismin valta-asema murenee (Arkistoitu – Internet Archive) , Näköpiiri nro 2 (2001)
Putnam, Robert: Communitarianism? (Arkistoitu – Internet Archive), National Public Radio, February 5, 2001
Smith, Mark K.: Communitarianism and education, The encyclopaedia of informal education (englanniksi)
Communitarian Policy Institute (Arkistoitu – Internet Archive)
"Civil Practices Network" (Arkistoitu – Internet Archive)
The Social Capital Foundation
Johanna Konttori: Kommunitarismi (Arkistoitu – Internet Archive). Jyväskylän yliopiston Kansalaisyhteiskunnan tutkimusportaali 15.8.2008.
Eric Dier

| 0 | 1 | 2 | 3 |
| --- | --- | --- | --- |
 Eric Dier edustamassa Tottenham Hotspuria vuonna 2020.
Henkilötiedot
Koko nimi: Eric Jeremy Edgar Dier
Syntymäaika: 15. tammikuuta 1994 (ikä 31)
Syntymäpaikka: Cheltenham, Englanti
Pelipaikka: keskuspuolustaja, puolustava keskikenttäpelaaja
Pituus: 188 cm
Seura
Seura: Bayern München
Junioriseurat
2003–2012: Sporting CP
2011: → Everton
Seurat
| Vuodet | Seura | O | (M) |
| 2012–2014 | Sporting CP B | 16 | (2) |
| 2012–2014 | Sporting CP | 28 | (1) |
| 2014–2024 | Tottenham Hotspur | 274 | (12) |
| 2024– | → Bayern München | 15 | (0) |
| 2024– | Bayern München | 0 | (0) |
Maajoukkue
| 2011 | Englanti U18 | 1 | (0) |
| 2012–2013 | Englanti U19 | 8 | (0) |
| 2013–2014 | Englanti U20 | 6 | (0) |
| 2013–2015 | Englanti U21 | 9 | (0) |
| 2015– | Englanti | 49 | (3) |
 Seurajoukkueuran tilastot kattavat vain kansalliset sarjat, päivitetty 23. elokuuta 2024.  Maajoukkueuran tilastot päivitetty 23. elokuuta 2024.
Eric Dier (s. 15. tammikuuta 1994 Cheltenham, Englanti) on englantilainen jalkapalloilija. Hän edustaa Saksan Bundesliigassa Bayern Müncheniä, jossa hän pelasi jo kevätkauden 2024 lainalla pitkäaikaisesta seurastaan Tottenham Hotspurista. Hän on pelannut Englannin maajoukkueessa vuodesta 2015. Kauteen 2014–2015 asti hän pelasi pääsääntöisesti keskuspuolustajan roolia sekä ajoittain tuurasi loukkaantuneita pelaajia oikeana laitapuolustajana. Kaudesta 2015–2016 lähtien Dier pelasi pääasiassa puolustavana keskikenttäpelaajana, mutta myös keskuspuolustajana, mihin rooliin hän palasi vakituisesti maaliskuusta 2020 lähtien.
Dier muutti perheensä mukana Portugaliin alle kymmenvuotiaana ja pelasi juniorivuodet Sporting Lissabonin joukkueessa. Englantiin ja Tottenhamin joukkueeseen hän muutti vuonna 2014. Hän pelasi Portugalin liigassa kahden kauden aikana 28 ottelua ja teki maalin toisessa liigaottelussaan marraskuussa 2012 Moreirensea vastaan. Tottenhamissa hän on vuoden 2023 loppuun mennessä pelannut 274 valioliigaottleua ja tehnyt 12 maalia. Mestarien liigassa hän on pelannut 30, Eurooppa-liigassa 20 ja Konferenssiliigassa kaksi ottelua. Hän tuli vaihdosta kentälle Tottenhamin tappiollisessa Mestarien liigan loppuottelussa 2019.
Dier on pelannut Englannin maajoukkueessa 49 ottelua. EM-kilpailuissa 2016 hän pelasi täydet minuutit Englannin kolmessa alkulohko-ottelussa ja oli avauskokoonpanossa myös tappiollisessa neljännesvälieräottelussa Islantia vastaan mutta tuli 45 minuutin pelin jälkeen vaihtoon. Hän teki maalin alkulohko-ottelussa Venäjää vastaan. MM-kilpailuissa 2018 Englanti sijoittui neljänneksi ja Dier pelasi joukkueensa seitsemästä ottelusta kuusi, joista täydet minuutit Belgiaa vastaan sekä alkulohkossa että pronssiottelussa. MM-kilpailuissa 2022 hän tuli vaihdosta kentälle kahdessa ottelussa. Hän on tehnyt maalin EM-kilpailujen 2016 lisäksi ystävyysottelussa Saksaa vastaan maaliskuussa 2016 ja MM-karsintaottelussa Slovakiaa vastaan syyskuussa 2017.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Eric Dier Wikimedia Commonsissa
Bayern München – Saksan Bundesliiga
1 Neuer |
2 Upamecano |
3 Kim |
6 Kimmich |
7 Gnabry |
8 Goretzka |
9 Kane |
10 Sané |
11 Coman |
15 Dier |
16 Palhinha |
17 Olise |
18 Peretz |
19 Davies |
20 Ibrahimović |
21 Itō |
22 Guerreiro |
23 Boey |
25 Müller |
26 Ulreich |
27 Laimer |
28 Buchmann |
39 Tel |
42 Musiala |
44 Stanišić |
45 Pavlović |
46 Vidović |
Valmentaja Kompany
Englannin joukkue – Jalkapallon EM-kilpailut 2016
1 Hart |
2 Walker |
3 Rose |
4 Milner |
5 Cahill |
6 Smalling |
7 Sterling |
8 Lallana |
9 Kane |
10 Rooney |
11 Vardy |
12 Clyne |
13 Forster |
14 Henderson |
15 Sturridge |
16 Stones |
17 Dier |
18 Wilshere |
19 Barkley |
20 Alli |
21 Bertrand |
22 Rashford |
23 Heaton |
Valmentaja Hodgson
Englannin joukkue – Jalkapallon MM-kilpailut 2018
1 Pickford |
2 Walker |
3 Rose |
4 Dier |
5 Stones |
6 Maguire |
7 Lingard |
8 Henderson |
9 Kane |
10 Sterling |
11 Vardy |
12 Trippier |
13 Butland |
14 Welbeck |
15 Cahill |
16 Jones |
17 Delph |
18 Young |
19 Rashford |
20 Alli |
21 Loftus-Cheek |
22 Alexander-Arnold |
23 Pope |
Valmentaja Southgate
Englannin joukkue – Jalkapallon MM-kilpailut 2022
1 Pickford |
2 Walker |
3 Shaw |
4 Rice |
5 Stones |
6 Maguire |
7 Grealish |
8 Henderson |
9 Kane |
10 Sterling |
11 Rashford |
12 Trippier |
13 Pope |
14 Phillips |
15 Dier |
16 Coady |
17 Saka |
18 Alexander-Arnold |
19 Mount |
20 Foden |
21 White |
22 Bellingham |
23 Ramsdale |
24 Wilson |
25 Maddison |
26 Gallagher |
Valmentaja Southgate
Kona Brewing Company

| Kona Brewing Company |
| --- | --- |
Perustettu:  1994
Kotipaikka:   Kailua-Kona, Havaiji, Yhdysvallat
Tuotteet:  olut
Omistaja:  Anheuser-Busch
Kotisivu:  https://konabrewingco.com
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Kona Brewingin oluita
Kona Brewing Company on havaijilainen panimo. Sen perustuvat isä ja poika, Cameron Healy ja Spoon Khalsa, vuonna 1994 Kailua-Konan kaupungissa Havaijin saarella. Vuonna 2020 panimon osti Anheuser-Busch. Helmikuussa 2022 Kona Brewing avasi uudet tilansa Kailua-Konassa, jossa se sekä panee että pullottaa oluensa.
Panimon perusvalikoimaan kuuluu kuusi olutta:
Big Wave Golden Ale
Longboard Island Lager
Kona Light Blonde Ale
Gold Cliff IPA
Hanalei Island IPA
Mai Time Light
Jeanine Áñez

| Jeanine Áñez |
| --- | --- |

Bolivian presidentti virkaatekevä
 12. marraskuuta 2019 – 8. marraskuuta 2020  
Edeltäjä:  Evo Morales
Seuraaja:  Luis Arce
Henkilötiedot
Syntynyt: 13. elokuuta 1967 (ikä 57) Trinidad, Bolivia
Puoliso:  Héctor Hernando Hincapié Carvajal
Tiedot
Puolue:  Demokraattinen sosiaalinen liike
Uskonto:  roomalaiskatolisuus
 Nimikirjoitus
Jeanine Áñez Chávez (nimen ääntämys [ɟʝaˈnine ˈaɲes]; s. 13. elokuuta 1967 Trinidad, Bolivia) on bolivialainen poliitikko ja juristi, joka julistautui maan virkaatekeväksi presidentiksi Evo Moralesin eroamisen jälkeen. Ennen presidenttikauttaan Áñez toimi senaattorina Benin departementista.
Áñez on naimisissa kolumbialaisen Héctor Hernando Hincapié Carvajalin kanssa.
Näkemyksiltään Áñez on konservatiivi, jota on kuvailtu ylpeäksi kristityksi. Áñez on jo pitkään kritisoinut Moralesin sekulaaria politiikkaa, jossa katolilaisuuden merkitys on vähentynyt. Aloittaessaan Bolivian virkaatekevänä presidenttinä hän piteli Raamattua ja sanoi "Jumala on antanut Raamatun tulla takaisin [presidentin] palatsiin". Vuonna 2013 Áñez kuvaili Twitterissä aimaroiden, joita muun muassa Evo Morales edustaa, uudenvuoden juhlaa "saatanalliseksi". Hän ei myöskään nimittänyt hallitukseensa yhtään alkuperäiskansan edustajaa huolimatta näiden suuresta osuudesta maan väestöstä.
Áñezin johdolla Bolivia myös tunnusti Juan Guaidón Venezuelan lailliseksi presidentiksi.
Áñez oli ehdolla Bolivian presidentiksi vuoden 2020 vaaleissa, mutta luopui ehdokkuudesta kuukautta ennen vaalipäivää heikon kannatuksen vuoksi.
Maaliskuussa 2021 Áñez pidätettiin epäiltynä useista rikoksista liittyen hänen valtaannousuunsa virkaatekeväksi presidentiksi, syytteiden mukaan ilman laillista mandaattia. Kesäkuussa 2022 Áñez tuomittiin vankilaan kymmeneksi vuodeksi perustuslain vastaisista teoista. Myöhemmin hänen on myös tarkoitus vastata syytteisiin kansanmurhasta, josta Bolivian laki määrää 10–20 vuoden vankeusrangaistuksen.
Lilo ja Stitch (vuoden 2025 elokuva)

| Lilo ja Stitch> Lilo & Stitch |
| --- | --- |

Ohjaaja:  Dean Fleischer Camp
Käsikirjoittaja:  Chris Kekaniokalani Bright
Perustuu:  Chris Sanders ja Dean DeBloisin elokuvaan Lilo ja Stitch
Tuottaja:  Dan Lin Jonathan Eirich
Kuvaaja:  Nigel Bluck
Pääosat:   Chris Sanders  Maia Kealoha  Sydney Agudong  Zach Galifianakis  Billy Magnussen  Tia Carrere  Courtney B. Vance 
Valmistustiedot
Valmistusmaa:  Yhdysvallat
Tuotantoyhtiö:  Walt Disney Pictures Rideback
Levittäjä:  The Walt Disney Company
Ensi-ilta:   2025-5-2323. toukokuuta 2025 (Yhdysvallat & Suomi)  
Alkuperäiskieli:  englannin kieli
Aiheesta muualla
IMDb
AllMovie
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Lilo ja Stitch (engl. Lilo & Stitch) on vuonna 2025 ensi-iltansa saava tieteiselokuva, jonka on ohjannut Dean Fleischer Camp. Elokuvan pääosissa ovat Maia Kealoha, Chris Sanders, Zach Galifianakis, Sydney Agudong, Billy Magnussen, Courtney B. Vance, Tia Carrere, Amy Hill, ja Jason Scott Lee, joka perustuu Disneyn samannimiseen animaatioelokuvaan vuodelta 2002.
Aiheesta muualla

Lilo ja Stitch Internet Movie Databasessa (englanniksi)
Klaus Holma

Klaus Holma vuonna 1943.
Klaus Ben Holma (3. huhtikuuta 1914 Hämeenlinna – 9. marraskuuta 1944 Helsinki) oli suomalainen taidehistorioitsija ja kirjailija.
Henkilöhistoria

Holman vanhemmat olivat seemiläisten kielten dosentti, suurlähettiläs Harri Holma (1886–1954) ja Alli Hagfors-Haapakoski (1888–1963). Hän opiskeli ensi alkuun Helsingin Normaalilyseossa ja sittemmin Helsingin Suomalaisessa Yhteiskoulussa. Siellä hänen luokkatovereitaan olivat muun muassa Eino E. Suolahti, Kai Polón ja Saima Harmaja, joka perehdytti hänet runouteen. Ylioppilastutkinnon Holma suoritti 1932. Isän muutettua perheineen suurlähettilääksi Ranskaan Holma opiskeli taidehistoriaa Pariisin Sorbonnen ja Helsingin yliopistoissa opettajinaan muun muassa Onni Okkonen ja Yrjö Hirn. Hän väitteli filosofian tohtoriksi joulukuussa 1940 aiheenaan Louis Davidin suhde antiikkiin. Paitsi Ranskaa, Holma kierteli Italiassa ja Englannissa. Holma keräsi 1930-luvulla yhdessä äitinsä kanssa taidetta ja antiikkiesineistöä Pariisin antiikkimarkkinoilta ja Ranskan maaseudulta. Kerätty esineistö on nykyisin näytteillä Holman muistokokoelmassa Lahden historiallisessa museossa. Holma avioitui 1939 ranskalaisen Simonne Sachsin kanssa. Talvisodan alkuvaiheissa Holma ja hänen ystävänsä Aladár Paasonen neuvottelivat Ranskan johdon ja Kansainliiton kanssa Suomelle annettavasta tuesta. Holma palasi Pariisista Suomeen tammikuun alussa 1940 ja suoritti sitten upseeriopintoja. Jatkosodan alussa hän palveli rintamalla, mutta myöhemmin pääosin Mannerheimin esikunnassa Mikkelissä. Holma teki itsemurhan 9. marraskuuta 1944. Hänet löydettiin Pohjoisella Rautatienkadulla sijainneen kerrostalon ullakolta hirttäytyneenä.
Kirjallinen tuotanto

Holma oli kielellisesti ja musiikillisesti lahjakas. Hän julkaisi esseitä, runoja, näytelmiä ja taidehistoriallisia tutkimuksia. Häntä innoitti etenkin ranskalainen modernisti André Gide sekä Roger Martin du Gard. Holma kirjoitti julkaistujen teostensa lisäksi jatkosodan aikana toisen maailmansodan aikaiseen Eurooppaan sijoittunutta romaania joka jäi kuitenkin käsikirjoituksen asteelle.
Kirjallinen tuotanto > Teokset

David: son evolution et son style, väitöskirja. Pariisi 1940
Nuoruus vanhassa talossa, romaani.  Otava 1943
Kolme.  Otava 1944
Runoja, elämäkerrallisen johdannon kirjoittanut Eino E. Suolahti.  Otava 1945
Michel de Montaigne: Esseitä ; valikoinnin suorittanut Klaus Holma; suomentanut Marketta Enegrén; vieraskieliset sitaatit kääntänyt Reino Hakamies; johdannon kirjoittanut ja selityksin varustanut Eino E. Suolahti.  WSOY 1955, 2. p. 1960, 3. p. 1985, 4. p. 1999
Aiheesta muualla

Toivo Pekkanen, Reino Rauanheimo (toim.): Uuno Kailaasta Aila Meriluotoon. Suomalaisten kirjailijain elämäkertoja: Klaus Holma, s. 604-609.  Porvoo:  WSOY, 1947.
Klaus Holman lehtiartikkeleita:
Avignon, paavien kaupunki, Helsingin Sanomat, 11.03.1934, nro 68, s. 27, Kansalliskirjaston digitaaliset aineistot
Cèzanne - porvarillinen diletantti vai vallankumouksellinen?, Uusi Suomi, 28.06.1936, nro 170, s. 9, Kansalliskirjaston digitaaliset aineistot
Länsi-Ranskan historiallisia muistomerkkejä : Languedoc, Uusi Suomi, 27.09.1936, nro 261, s. 30, Kansalliskirjaston digitaaliset aineistot
Raskolnikov ja Julien Sorel, Suomalainen Suomi : Suomalaisuuden liiton julkaisema kulttuuripoliittinen aikakauskirja, 01.12.1936, nro 6, s. 30, Kansalliskirjaston digitaaliset aineistot
Pariisin taidenäyttelyistä, Valvoja-Aika, 01.01.1938, nro 5-7, s. 29, Kansalliskirjaston digitaaliset aineistot
André Gide, Suomalainen Suomi : Suomalaisuuden liiton julkaisema kulttuuripoliittinen aikakauskirja, 01.05.1938, nro 5, s. 11, Kansalliskirjaston digitaaliset aineistot
Ranskalainen taide, Helsingin Sanomat, 29.05.1938, nro 142, s. 33, Kansalliskirjaston digitaaliset aineistot
| Auktoriteettitunnisteet  |
| --- | --- |
Kansainväliset:  ISNI  VIAF  WorldCat 
Kansalliset:  Saksa  Suomi (KANTO)  Yhdysvallat  Alankomaat 
Henkilöt:  Kansallisbiografia  Biografiasampo 
Muut:  IdRef