Kirkko ja valtio -komitea
Komitean ehdotukset

Komitea käsitteli mietinnössään laajasti kirkon ja valtion suhdetta sekä uskonnonvapautta koskevaa lainsäädäntöä. Komitea ehdotti kirkon ja valtion suhteiden pysyttämistä oleellisimmilta kohdiltaan ennallaan. Seuraavia asioita se kuitenkin ehdotti muutettaviksi:
Eroamisen uskonnollisesta yhdys­kunnasta ehdotettiin tulevan voimaan 10 päivän kuluttua asiaa koskevan ilmoituksen tekemisestä (tuolloisen lain mukaan se tuli voimaan vasta kuu­kauden kuluttua).
Vuoden 2003 uskonnonvapauslaki (jatkossa 'UVL 2003') poisti ns. katumuskuukauden kokonaan.
Uskonnonvapauslaista oli poistettava säännös, jonka mukaan valtioneuvostolla oli oikeus tarkastuttaa uskonnollisia yhdyskuntia määräämällään henkilöllä.
UVL 2003 toteutti tämän.
Silloinen sisällöltään huomattavan laaja kirkkolaki oli jaettava kahtia. Kirkkolaissa oli säädettävä vain kirkon ja valtion suhteisiin liittyvistä asioista, kun taas kirkon sisäisiä asioita koskevat säännökset oli siirrettävä kirkon itse päätettäviksi. Samalla oli kumottava valtiopäiväjärjestyksen säännös, jonka mukaan muut kuin Suomen evankelis-luterilaiseen kirkkoon kuuluneet kansan­edustajat eivät saaneet osallistua kirkko­lain käsittelyyn edus­kunnassa.
Toteutettiin vuoden 1994 kirkkolaissa.
Vanha 1700-luvulla annettu laki papiston erioikeuksista oli kumottava, samoin valtio­päivä­järjestyksen säännös, jonka mukaan mainittua lakia voitiin muuttaa vain perustus­lain säätämis­järjestyksessä.
Kaikki säätyerioikeudet kumottiin 1995.
Yhtiöiden ja muiden yhteisöjen maksama kirkollisvero olisi jaettu eri uskonnollisten yhdys­kuntien kesken niiden jäsen­määrien suhteessa. Uskonto­kuntiin kuulumattomien osuus olisi mennyt valtiolle.
Yhtiöiden kirkollisvero poistui 1994, tilalle tuli yhteisöverosta kansankirkoille maksettava osuus. Se lopetettiin vuonna 2016 ja tilalle tuli indeksiin sidottu määräraha suoraan valtion budjettiin, samalla kun rahoituksen käyttökohteet määriteltiin tarkasti.
Väestörekisterin ylläpito olisi ollut vähitellen siirrettävä kirkolta kokonaan valtion hoidettavaksi. Siirtymä­vaiheessa kirkko olisi saanut valtiolta korvauksia niistä asiaan liittyvistä tehtävistä, joita se yhä suoritti.
Toteutui vuonna 1999 säädetyssä laissa, jonka täytääntöpanoa osin lykättiin vuoteen 2005 saakka.
Evankelisluterilaisten seura­kuntien hautausmaat olisivat edelleen toimineet yleisinä hautausmaina, mutta seura­kunnat olisi lailla velvoitettava luovuttamaan niistä korvausta vastaan hauta­paikkoja myös kirkkoon kuulumattomille. Kunta ja seura­kunta olisivat kuitenkin voineet keskenään sopia hautaus­maiden yllä­pidosta myös toisin.
Hautaustoimilaki 2004 sääti evlut kirkon yleisten hautausmaiden ylläpitäjäksi.
Olisi säädettävä laki seurakunnille suoritettavasta valtion avusta kulttuuri­historiallisesti arvokkaiden kirkko­rakennusten kunnossa­pitämiseksi.
Erillislakia ei ole säädetty kevääseen 2012 mennessä.
Kirkkolaista samoin kuin Suomen ortodoksista kirkkoa koskevasta laista oli poistettava merkitykseltään epämääräiseksi jäänyt maininta, jonka mukaan ”kirkon ylin hallitus on valtakunnan hallituksen asiana”
Toteutui 1994.
Päätösvalta seurakuntajaosta oli siirrettävä kirkon toimi­elimille, kuitenkin siten, että päätös oli alistettava valtio­neuvoston vahvistettavaksi.
Toteutunut siten, ettei edes valtioneuvoston vahvistusta tarvita.
Hiippakuntien hallinto ja tuomiokapitulit, joiden kustannuksista valtio oli huolehtinut Kustaa Vaasan ajoista saakka, oli siirrettävä kirkon yllä­pidettäviksi. Samalla oli piispojen nimittäminen virkaansa siirrettävä presidentiltä kirkon viran­omaisille.
Palkkamenot siirtyivät kirkolle 1997, piispojen nimitysoikeus 2000 uuden perustuslain myötä.
Sotilaspappien ja vankilapappien nimitysvalta oli siirrettävä kirkolle.
Ei ole toteutunut kevääseen 2012 mennessä.
Lain edellyttämät uskonnolliset valat kuten virka-, sotilas- ja todistajanvala oli poistettava ja korvattava kaikissa tapauksissa kunnian ja omantunnon kautta annettavalla vakuutuksella.
Toteutui vuoden 2017 alussa.
Rikoslaista oli poistettava käsite jumalanpilkka ja samalla myös sana Jumala. Sen sijaan oli säädettävä rangaistavaksi yleisemmin sen halventaminen, mitä jossakin Suomessa laillisesti toimivassa uskonnollisessa yhdyskunnassa pidetään pyhänä.
Ei ole toteutunut vuoteen 2022 mennessä. Hallitus oli esittänyt jumalanpilkan poistamista rikoslaista aiemmin vuonna 1970 ja uudestaan vuonna 1997, mutta molemmilla kerroilla eduskuntakäsittelyssä päätettiin säilyttää Jumalan käsite laissa. Uskonnollisten yhdyskuntien pyhänä pitäminen asioiden julkinen herjaaminen tai halventaminen on kuitenkin ollut kriminalisoitu vuodesta 1970 lähtien.
Oli kumottava uskonnonvapauslaissa ollut säännös, jonka mukaan Suomessa toimiviin luostareihin voitiin ottaa noviiseiksi vain Suomen kansalaisia.
UVL 2003 toteutti.
Rukouspäiväjulistusten antaminen oli siirrettävä valtio­neuvostolta Suomen evankelis-luterilaiselle kirkolle, ja rukouspäiviin liittyneet julkisia huveja koskeneet rajoitukset oli kumottava.
Rukouspäiväjulistus poistui 2004, huvikiellot poistuivat asteittain.