stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Vuoksenniska (yritys)
Edeltäjäyhtiö Elektrometallurgiska Ab

Vuoksenniskan omistajat, Berndt Grönblom ja hänen lankonsa vapaaherra Gustaf Aminoff, olivat perustaneet jo vuonna 1915 Ruokolahden Vuoksenniskan kylään rautatehtaan nimellä Elektrometallurgiska Aktiebolaget, jonka tarkoitus oli aluksi romuraudasta ja myöhemmin rautalejeerinkejä ja 1931 volframirautaa (FeW).
Vuoksenniska Oy Rautatehdas syntyy

Vuonna 1926 yhtiön omistajat perustivat rinnalle Oy Vuoksenniska Ab:n, joka rakennutti Vuoksenniskan sulaton yhteyteen puuhiomon. Elektrometallurgiska Ab yhdistettiin 1933 tähän yhtiöön, ja puuhiomon sekä sulaton toiminta jatkui nyt nimellä Oy Vuoksenniska Ab.
Uusi yhtiö rakensi 1935–1938 Imatralle uuden rautatehtaan, joka hyödynsi vuonna 1935 valmistuneen Outokumpu Oy:n Imatran kuparitehtaan tuotannossa sivutuotteena syntyvää kiisutuhkaa. Uudella tehtaalla oli 12 000 kW:n sähkömasuuni ja kaksi 25 tonnin valokaariuunia. Imatralla valmistettiin kobolttia, kromi- ja molybdeenirautaa, harkkorautaa ja kranaattiterästä sekä valssattuja terästuotteita kuten rautatiekiskoja. Puuhiokkeen valmistus sen sijaan päättyi 1939.
Yrityksellä tehtaita ja kaivoksia

Imatran tehdasta laajennettiin sodan jälkeen, kun sotakorvausteollisuus tarvitsi runsaasti harkkorautaa. Tehdas alkoi samalla myös erikoistua korkealaatuisten erikoisteräslajien muun muassa ruostumattoman teräksen valmistukseen. Vuoksenniska Oy:llä oli rautatehdas Imatran lisäksi myös Turussa 1943–1978 sekä molybdeenikaivos Mätäsvaarassa 1940–1947 ja 1961–1967 rautakaivos Jussarössa.
Vuoksenniska vaikeuksiin ja omistus pankille

Grönblomin suvun omistama Oy Vuoksenniska Ab joutui vaikeuksiin vuosien 1957–1958 taantumassa. Tilanne ei parantunut, ja yhtiötä alettiin saneerata 1960-luvun puolivälin jälkeen. Vuoksenniskaa rahoittanut Yhdyspankki vaati Grönblomin sukua sijoittamaan yhtiöön lisää varoja ja jäädyttämään suvun saamiset yhtiöltä. Tähän suku ei suostunut. Yhdyspankki osti lopulta kaikki osakkeet omistajasuvulta vuonna 1967 turvatakseen saatavansa.
Vuoksenniska osaksi Ovakoa

Nimi "Ovako" tuli käyttöön 1969, kun imatralainen Vuoksenniska ja Fiskars yhdistivät terästuotantoaan. Myöhemmin 1970- ja 1980-luvuilla Ovakon nimissä tapahtui useita yritysjärjestelyitä, joihin osallistui Suomesta Wärtsilä ja Rautaruukki ja Ruotsista SKF Steel.
Vuoksenniskan ytimenä ollut 1930-luvulla rakennettu rautatehdas on jatkanut uudistuen toimintaansa Imatralla omistuksen siirtyessä viimeksi vuonna 2018 japanilaisen suuren japanilaisen teräsyrityksen Nippon Steel & Sumitomo Metal haltuun.
Kirjallisuutta

Laakasuo, Risto: Berndt Grönblom ja hänen yrityksensä. Ovako 1985. ISBN 951-99702-2-3 (sid.), ISBN 951-99702-3-1 (nid.).
Blomgren, Christer: Puuhiokkeesta rautaan ja teräkseen: roiskeita ja sirpaleita Vuoksenniska-yhtiön ja sen edeltäjän Elektrometallurgiska ab:n vuosikymmeniltä. Imatra Steel 1996. ISBN 9789529082551.
Blomgren, Christer: Rautainen leipäpuu. Muistoja ja muistelmia Elektrometallurgiska AB:n ja Vuoksenniska-yhtiön tehtailta ja kaivoksilta. Imatra Steel 1999. ISBN 952-91-1654-3.
Aiheesta muualla

https://www.porssitieto.fi/yhtiot/lisaa/ovako.shtml
Oy Vuoksenniska Ab:n Imatran rautatehdas juuri sen valmistuttua 1937.
Pääomistaja ja toimitusjohtaja, dipl.insinööri Berndt Grönblom 1930-luvulla.
Islamofobia

Jumala
Jumalan ykseys
Muhammed
profeetat
Islamin viisi peruspilaria
uskontunnustus
rukous
paasto
almuvero
pyhiinvaellus
Koraani
Aleksanteri Suuri Koraanissa
Koraanin historiallis-kriittinen tutkimus
Koraanin käännökset
Luettelo Koraanin suurista
Muhammed Koraanissa
Polta Koraani -päivä
Raamattu ja Koraani
Sanaan käsikirjoitukset
Suura
Väkivalta Koraanissa
Kirjoitukset
Koraani
sunna
hadith
fiqh
šaria
Luettelo šarialain käytöstä maantieteellisesti
kalam
sira
Luettelo profeetta Muhammedin elämäkerroista
Islamin suuntaukset
sunnalaisuus
šiialaisuus
Ibadilaisuus
suufilaisuus
Ahmadiyya
Kulttuuri ja yhteiskunta
islamilainen arkkitehtuuri
islamilainen filosofia
islamilainen kalenteri
islamilainen taide
islamilainen tiede
islamilaiset pyhäpäivät
islam ja naiset
islam ja politiikka
islamin suhtautuminen muihin uskontoihin
jihad
moskeija
luettelo muslimienemmistöisistä valtioista
Muuta aiheeseen littyvää
Allah
islamin historia
islamin kritiikki
islamofobia
Historiallis-kriittinen islamin tutkimus
islam Suomessa
Šarian historia
Burkakieltojen on katsottu leimaavan muslimeja ja lisäävän islamofobiaa.
Islamofobia tai islamkammo  viittaa islamiin ja islaminuskoisiin kohdistuvaan vihamielisyyteen, ennakkoluuloisuuteen tai pelkoon. Käsite yleistyi vuoden 1997 jälkeen, kun brittiläinen Runnymede Trust - ajatushautomo julkaisi dokumentin ”Islamophobia: A Challenge for Us All” (1997). Ennen vuotta 1990 sanaa käytettiin harvoin.
Islamilaisen yhteistyöjärjestön OIC:n johto vaati vuonna 2019 islamofobian kriminalisoimista ja maailmanlaajuista tehoiskua niitä yksilöitä ja järjestöjä vastaan, jotka loukkaavat uskontoja tai profeettoja. Vuonna 2020 OIC ehdotti YK:lle, että maaliskuun 15. päivä julistettaisiin kansainväliseksi päiväksi islamofobiaa vastaan.
Länsimaissa islamin vastaisuuden katsotaan lisääntyneen länsimaihin kohdistuneiden islamilaisten terrori-iskujen johdosta. Syyskuun 11. päivän iskut 2001 Yhdysvalloissa sekä Madridin ja Lontoon pommi-iskut 2005 lisäsivät pelkoa ja epäluuloa muslimeja kohtaan.
Käsitteen ”islamofobia” arvostelijat pitävät sanaa ivapuheena, jossa islamin arvostelu leimataan mielenterveyden häiriöksi. Arvostelijoiden mielestä näin pyritään tukahduttamaan myös asiallinen arvostelu.
Määritelmiä > Britannia

Monikulttuuristista ja monietnistä Britanniaa ajava Runnymede Trust -ajatushautomo julkaisi vuonna 1997 dokumentin "Islamophobia: A Challenge for Us All ". Julkaisu sisälsi uudissanan "islamofobia", ja Runnymede Trustin on väitetty olleen yksi tärkeimmistä käsitteen esille tuojista. Ajatushautomon mukaan islamofobian tunnusmerkeiksi voitiin luokitella seuraavat piirteet:
Islamia pidetään yhtenäisenä ilmiönä, joka on muuttumaton, taantumuksellinen ja paikalleen pysähtynyt.
Islamia pidetään erillisenä ja ”toisena”. Islamin arvot eivät ole samanlaisia kuin muiden kulttuurien ja uskontojen, se ei omaksu vaikutteita niistä eikä anna vaikutteita niille.
Islamilaista kulttuuria pidetään omaan kulttuuriin verrattuna huonompana tai alempiarvoisena. Islam nähdään raakana, järjettömänä, alkukantaisena ja sukupuolisyrjintää harjoittavana.
Islamia pidetään väkivaltaisena, hyökkäävänä, sotaisana, terrorismia tukevana ja valloituksenhaluisena, maailmanvaltaan pyrkivänä uskontona.
Islamia pidetään poliittisena aatteena, jota käytetään poliittisiin ja sotilaallisiin tarkoituksiin.
Koetaan, että islam ei hyväksy arvostelua eikä huumoria, vaan vastaa väkivaltaisesti kaikkeen muualta tulevaan arvosteluun.
Vihamielisyyttä islamia kohtaan käytetään oikeutuksena muslimeihin ja islamilaisiin maihin kohdistuvaan syrjintään ja kaiken islamilaisen torjuntaan.
Islaminvastaista vihamielisyyttä pidetään luonnollisena ja normaalina asiantilana.
Britanniassa parlamentin komitea määritteli käsitteen seuraavasti: "Islamofobian juuret ovat rasismissa. Se on rasismin laji, jonka kohteena ovat muslimiuden tai sellaiseksi ymmärretyn osoitukset." Komitean mukaan islamofobian määritelmällä ei pyritä suojelemaan islamia asialliselta ja perustellulta arvostelulta, vaan ainoastaan tunnistamaan ja huomioimaan rasistinen viha, jonka uhriksi moni brittimuslimi joutuu. Britannian hallitus torjui määritelmän sillä perusteella, että sen hyväksyminen voisi johtaa sananvapauden kapenemiseen. Myös Britannian poliisijohto varoitti, että määritelmä saattaisi vaikeuttaa esimerkiksi terrorisminvastaisia toimia.
Määritelmiä > Yhdysvallat

Yhdysvalloissa toimiva muslimien suurin kansalaisoikeusjärjestö CAIR määrittelee islamofobian seuraavasti:
Islamofobia on muslimien vastaista rasismia. Islamofobia on pelkoa, vihaa tai ennakkoluuloisuutta islamia ja muslimeja kohtaan, mikä johtaa muslimien syrjintään ja sortoon. Islamofobia luo vääristyneen käsityksen islamista ja muslimeista. Se kaventaa islamin uskonnollisen perinteen ja muslimien rikkaan kulttuurisen ja etnisen monimuotoisuuden joukoksi stereotypioita, joissa keskeistä on väkivalta, alistaminen ja muista poikkeava toiseus. Islamofobia on sekä uskonnollista että rodullista vihamielisyyttä, jota esiintyy sekä yksilötasolla että kulttuurin ja politiikan rakenteissa.
CAIR katsoo, että organisaatio tai yksilö kuuluu islamofobiaverkostoon, jos se harjoittaa jotain seuraavista:
Väittää, että islam ja muslimit ovat luonnostaan tai ainoastaan väkivaltaisia, naisvihamielisiä, muita huonompia, suvaitsemattomia, alkeellisia, pysähtyneitä, autoritaarisia, homofobisia, manipuloivia, omahyväisiä, vilpillisiä tai että islam on sivistyksen vastakohta;
väittää, että islam on uhka Yhdysvalloille tai ”lännelle” ja että muslimit juonittelevat niiden kaatamiseksi;
tukee islamin tai muslimien eriarvoista kohtelua;
väittää, että väkivaltaisilla ryhmillä, jotka nurinkurisesti hakevat tukea uskonnosta, olisi oikea käsitys islamista.
Määritelmiä > Suomi

Suomessa valtioneuvosto hyväksyi joulukuussa 2019 väkivaltaisen radikalisoitumisen ja ekstremismin ennalta ehkäisyn toimenpideohjelman. Muistion mukaan islamofobia on Suomessa lisääntynyt. Se määritellään muistiossa seuraavasti: Islamofobialla tarkoitetaan islaminuskoisiin kohdistuvaa vihamielisyyttä, ennakkoluuloisuutta tai syrjintää. Islamofobiaa käytetään usein välittäjänä antisemitismin levittämiseen.
Oikeusministeriö ja yhdenvertaisuusvaltuutettu käynnistivät syyskuussa 2019 kampanjan Olen antirasisti. Sen käyttämässä määritelmässä Islamofobia on erityinen rasismin muoto, jolla tarkoitetaan muslimeihin tai muslimiksi oletettuihin henkilöihin, ryhmiin tai yhteisöihin kohdistuvia väkivallan tekoja, syrjintää ja rasistista vihapuhetta.
Määritelmiä > ECRI

Euroopan rasismin ja suvaitsemattomuuden vastainen komissio ECRI määritteli vuonna 2000 rasismin periaatteeksi, jonka mukaan rotu, ihonväri, kieli, uskonto, kansalaisuus, tai kansallinen tai etninen alkuperä oikeuttaisi henkilön tai ihmisryhmän halveksunnan tai käsityksen henkilön tai ihmisryhmän ylemmyydestä toisiin nähden. ECRI on korostanut suosituksissaan islamin myönteistä vaikutusta eurooppalaisten maiden jatkuvaan kehitykseen. Se on myös esittänyt joukon suosituksia muslimeihin kohdistuvan suvaitsemattomuuden ja syrjinnän poistamiseksi. Niihin kuuluu muun muassa kouluille ja yliopistoille annettu neuvo poistaa historian opetuksesta vääristyneet tulkinnat, joissa islam esitetään vihamielisenä tai uhkaavana voimana.
Määritelmiä > Euroopan neuvosto

Euroopan neuvoston suosituksessa 1927 (2010), jossa käsitellään islamofobiaa, kehotetaan Sveitsiä kumoaaman sen asettama minareettien rakentamiskielto.  Euroopan neuvosto suosittelee myös, etteivät jäsenmaat kieltäisi kasvot kokonaan peittävän huivin eli niqabin käyttämistä. Neuvosto hyväksyy Britanniassa toimivat shariatuomioistuimet mutta kehottaa varmistamaan, että ne toimivat lakien rajoissa etenkin mitä tulee naisten oikeuksiin.
Määritelmiä > Ajatushautomo SETA

Turkkilainen islamilainen ajatuspaja SETA (turk. Siyaset, Ekonomi ve Toplum Araştırmaları Vakfı) julkaisee vuosiraportteja islamofobian esiintymisestä Euroopassa. Islamofobiaksi katsotaan muun ohella islamilaisiin tapoihin kohdistuvat rajoitukset. Niiden kohteena voivat olla oikeus käyttää kasvot peittävää huivia eli niqabia tai säkkimäistä burkaa, oikeus teurastaa islamilaisen lain halal-teurastuksen mukaisesti,  käyttää minareettia rukouskutsun kuuluttamiseen, oikeus tyttöjen ja poikien ympärileikkaukseen ja oikeus eri ammateissa rukoilla viisi kertaa päivässä.
Islamofobia ja rasismi

Useat kirjoittajat pitävät islamofobiaa rasismin alalajina. Toisten mielestä tällainen yhdistely sekoittaa toisiinsa synnynnäiset ja hankitut ominaisuudet. Tutkijat Steve Garner ja Saher Selod perustelevat seuraavasti käsitystä, että islamofobia on rasismia:
"Rotu" on todellisuudessa aina käsitetty sekä biologisena että kulttuurisena käsitteenä.
"Rodullistetut"  ihmisryhmät on pantu paremmuusjärjestykseen. Rodullistaminen sisältää erilaisten biologisten ja kulttuuristen ominaisuuksien tulkitsemista ryhmän muuttumattomiksi, luonnollisiksi ominaisuuksiksi. Sellaisia ovat biologisten ominaisuuksien ohella myös kulttuuriset asiat kuten kieli, pukeutuminen tai uskonnolliset tavat.
Muslimit ovat historiallisesti ryhmä, joka on kokenut tällaista rotusyrjintää uskontonsa ja kulttuurinsa, kuten pukeutumisensa perusteella.
Muslimeja on mahdollista rodullistaa yllä kuvatulla tavalla, ja tätä toimintaa voi kuvata sanalla islamofobia.
Islamofobia on sen takia rotusyrjinnän erityinen muoto.
Islamofobiaan yhdistettyjä tapauksia > Länsimaissa

BBCn tutkimuksessa kesäkuussa 2004 havaittiin, että muslimityönhakijat (nimeltään Fatima Khan ja Nasser Hanif) pääsivät huomattavasti muita henkilöitä harvemmin työhaastatteluun. Tutkimus tehtiin käyttäen kuvitteellisia työnhakijoita, joilla oli täsmälleen sama koulutus ja ansiot, mutta joiden työhakemuksista paljastui heidän taustansa. Tutkimuksessa todettiin, että kun henkilöiltä, joilla oli valkoisen eurooppalaisen nimi (Jenny Hughes tai John Andrews) 23 % pääsi työhaastatteluun, vain 9 % musliminimisten hakijoiden (Abu Olasemi tai Fatima Khan) hakemuksista johti haastatteluun. Britannian muslimineuvoston mielestä tämä oli todiste yhä laajemmalle levinneestä islamofobiasta.
Amanda Wisen ja Ghali Hassanin mukaan Cronulla Beachin mellakat vuonna 2005 olivat yksi seuraus Australian islamofobisesta ilmapiiristä.
Vuonna 2006 The Guardian raportoi Ceutassa Espanjassa tapahtuneesta moskeijan tuhopoltosta, joka kytkeytyi lehden mukaan islamofobiaan.
Islamofobiaan yhdistettyjä tapauksia > Suomessa > 2000-luvulla

Vuonna 2007 poliisin tietoon tuli Suomessa 14 rikosepäilyä, joiden motiivina tutkimusraportin kirjoittaja piti islamofobiaa. Näissä tapauksissa epäilty oli sanonut uhrille ennen pahoinpitelyä vihaavansa muslimeja tai muslimeja ja islamia oltiin solvattu yleisesti. Seitsemässä tapauksessa oli kyseessä pahoinpitely, yhdessä lievä pahoinpitely, kolmessa tapauksessa oli kyse kunnianloukkauksesta, yhdessä uskonrauhan rikkominen ja yhdessä tapauksessa rikosnimikkeenä oli vaaran aiheuttaminen. Viimeksi mainitussa tapauksessa epäilty oli heittänyt avoimesta ikkunasta ilotulitteen islamilaisen seurakunnan rukous- ja opetustiloihin. Yhdessä epäilyssä kiihottamisesta kansanryhmää vastaan oli epäilty ripustanut lyhtypylväisiin islamia herjaavia julisteita. Raportissa luetellut epäilyt islamofobisista rikoksista olivat kirjoittajan tulkintoja, sillä käsite ei esiintynyt rikosnimikkeenä. Tiedossa ei ole kuinka moni epäillyistä tapauksista johti tuomioon.
Islamofobiaan yhdistettyjä tapauksia > Suomessa > 2010-luvulla

Vuosina 2015 ja 2016 yli 80 prosenttia eri uskontokuntien edustajiin kohdistuneista uskontoaiheisista pahoinpitelyistä ja valtaosa sanallisista solvauksista oli tutkijan mukaan muslimien tekemiä. Muslimeihin kohdistuneista pahoinpitelyistä 92 prosenttia oli toisten muslimien tekemiä, mikä viittasi siihen, että ne johtuivat islamin eri suuntausten välisistä erimielisyyksistä.
Vuonna 2018 poliisille tehtiin yhteensä 53 rikosilmoitusta islaminuskoon tai muslimeihin kohdistuvista epäillyistä viharikoksista.  Epäilyjä oli 100 kappaletta vähemmän kuin edellisenä vuonna.
Suomessa asuva irakilaistaustainen kirjailija Hassan Blasim pitää islamofobiaa rasismin alalajina. ”Vaikka olen ateisti, joudun usein tämän ennakkokäsityksen uhriksi, sillä minua pidetään ulkonäköni tai nimeni perusteella muslimina”, hän sanoo.  Kun Blasim on esimerkiksi lukenut Helsingon metrossa Franz Kafkaa arabiankielisen käännöksenä, häneltä on tultu kyselemään, lukeeko hän Koraania.
Turkkilaisen SETA -ajatushautomon raportissa esitellään Suomessa vuonna 2018 tapahtuneita islamofobisia tekoja. Niihin kuuluivat muiden ohella suunnitteilla ollut eläinsuojelulain tiukennus, pyrkimykset kieltää burkan käyttö julkisilla paikoilla ja Suomen Diakoniaopiston antama kielto käyttää niqabia tai burkaa. Helmikuussa poliisi ja terveystarkastajat tekivät muslimien suosimassa Puhoksen  ostoskeskuksessa pistokokeita, jonka yhteydessä kysyttiin henkilöllisyystodistuksia, vaikka poliisi kielsi profilointia tapahtuneen. Marraskuussa 30 Odinin soturia provosoi Puhoksessa asiakkaita läsnäolollaan. Tiedotusvälineet, kuten Helsingin Sanomat, levittivät vuonna 2018 stereotyyppistä kuvaa muslimeista. Silloinen sisisäministeri Kai Mykkänen lausui, että Oulun seksuaalirikostapausten valossa valtiolla tulisi olla oikeus peruuttaa kansalaisuus, jos henkilö on tuomittu terrorismista tai vakavista rikoksista kuten seksirikoksista. Valtaosa Oulun seksuaalirikostapausten yhteydessä tuomituista oli muslimeja.
Islamofobiaan yhdistettyjä tapauksia > Suomessa > 2020-luvulla

Yhdenvertaisvaltuutettu Kristina Stenman katsoi, että Perussuomalaisen puolueen avoin islamofobia tulee ilmi puolueen maahanmuuttopoliittisen ohjelman 2023 kohdassa, jossa todetaan: "Suomessakin monet kotouttamisen ongelmat liittyvät islamilaiseen kulttuurivaikutukseen. Peruslähtökohdiltaan islamilainen traditio on ristiriidassa suomalaisen kristillisen ja humanistisen perinnön kanssa. Suomeen muuttavilta muslimeilta täytyy edellyttää sulautumista valtavirtayhteiskuntaan, eikä niin, että Suomi alkaa islamisoitua.”
Teorioita islamofobiasta

Tohtori O'Donnelly katsoo, että islamofobia Yhdysvalloissa on äärioikeistolainen salaliittoteoria, jonka mukaan muslimit eivät pysty kotoutumaan amerikkalaiseen yhteiskuntaan. Professori Ivan Kalmarin mukaan islamofobia on väline laajempiin tavoitteisiin, ja sillä on joskus vain vähän tekemistä muslimien kanssa. "Islamofobia ilman muslimeja" osoittaa, että rasismi ei tarvitse todellista kohdetta. Se on valkoisen rasismin aineosa, joka periytyy kolonialismin ajalta myös niissä maissa, jotka virheellisesti väittävät olleensa ulkopuolisia kolonialistisessa riistossa. Poliittiset muutokset kuten "maahanmuuttokriisi" herättävät tämän piilevän rasismin. Ivan Kalmar arvioi, että ratkaiseva hetki käyttää hyväksi islamofobiaa tuli niin sanotun "maahanmuuttokriisin" yhteydessä 2015–2016
Käsitteen arvostelua

Islamofobia-käsitteen arvostelijat katsovat, että sana sekoittaa toisiinsa vihamielisyyden ja islamin asiallisen arvostelun. Imhoff ja Recker löysivät asenteita mittaavasta tutkimusaineistostaan kaksi asennefaktoria, islamoprejudice ja secular islam critique. Nämä ulottuvuudet olivat toisistaan riippumattomia, mikä tarkoitti, että kaikki islamin arvostelu ei ollut ainoastaan ennakkoluuloisuutta. Nikita Malik on katsonut, että islamofobian käsite leimaa myös muslimeja itseään, sillä muslimeilla on erilaisia näkemyksiä oikeasta islamista.
Brittiläinen kirjailija ja tutkija Kenan Malik katsoo, että islamofobian käsite sekoittaa asiallisen islamin arvostelun ja henkilöihin kohdistuvan syrjinnän. Malikin mukaan näin yritetään hiljentää islamin arvostelijat, joihin kuuluvat myös ne muslimit, jotka haluavat uudistaa uskontoa. Iranilainen poliitikko Maryam Namazie on väittänyt, että islamofobia ei ole rasismia, koska uskontojen ja aatteiden arvostelu ei ole rotusyrjintää. Uskomuksiin suhtautuminen on eri asia kuin ihmisiin kohdistuva rasismi. Esseisti ja uskontokriitikko Christopher Hitchens katsoo, että väite muslimeihin kohdistuvasta rasismista sekoittaa uskonnon ja etnisyyden. Ne ovat eri asioita, sillä uskonto on itse valittu, kun taas etnisyys on etukäteen annettu.
Teologian tohtori Esko Kähkönen katsoo, että islamkritiikin leimaaminen islamofobiaksi johtaa itsesensuuriin. Ihmiset alkavat varoa esittämästä mielipiteitä, jotka voivat haitata urakehitystä. Kähkösen mielestä islamin kielteisten puolien tuomitseminen islamvastaisuudeksi ei ole asiallista.
Kurditaustainen ihmisoikeusaktivisti Rojin Birzoi kertoo joutuneensa leimatuksi islamofobiksi. Hän katsoo, että  maahanmuuttoa ja poliittista islamia koskeva kritiikki on pitkälti jätetty perussuomalaisille ja maahanmuuttovastaisille tahoille, koska ihmiset pelkäävät joutuvansa leimatuiksi rasisteiksi.
Kirjallisuutta

Strømmen, Øyvind: Äärioikeisto, vastajihadismi ja terrorismi Euroopassa.  ((Der mørke nettet: Om høyreekstremisme, kontrajihadisme og terror i Europa, 2011.) Suomentanut Heikki Eskelinen)  Helsinki:  Tammi, 2013.  ISBN 978-951-31-7052-3
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Islamofobia Wikimedia Commonsissa
Forum against Islamophobia and Racism. (englanniksi)
Islamophobia.org. (englanniksi)
”Islamophobia”, Islamicawareness.net. (englanniksi)
Islamophobia Studies Journal plutojournals.com.
Islamilainen protesti Australian Sidneyssa 2012 on esimerkki ilmiöistä, jotka voivat herättää islamofobiaa.
Ilkka Välimäki

Ilkka Aimo Tapio Välimäki (21. maaliskuuta 1939 Pori – 30. marraskuuta 2014 Raisio) oli suomalainen lastenlääkäri ja Turun yliopiston professori.
Ilkka Välimäen vanhemmat olivat liikkeenharjoittaja Aimo Välimäki ja Anni Heinonen. Välimäki kirjoitti ylioppilaaksi Tyrvään yhteiskoulusta Vammalasta vuonna 1958, valmistui Helsingin yliopistosta lääketieteen lisensiaatiksi vuonna 1965 ja väitteli lääketieteen ja kirurgian tohtoriksi vuonna 1969.
Välimäki opiskeli 1960-luvulla Kanadassa ja työskenteli 1980-luvulla Britanniassa Oxfordissa John Radcliffin yliopistosairaalassa vierailevana professorina. Turun yliopistossa ja Turun yliopistollisessa keskussairaalassa hän työskenteli lastentautien klinikalla apulaisopettajana, apulaisprofessorina ja professorina. Hän oli 1976–1998 sydäntutkimusaseman johtaja ja lääketieteellisen tiedekunnan dekaani 1998–2001. Hänen tutkimusalaansa olivat kliininen fysiologia, sydän- ja verisuonitautien ehkäisy ja urheilulääketiede.
Välimäen harrastuksia olivat surrealistinen taide ja heraldiikka. Hän suunnitteli useita sukuvaakunoita.
Aiheesta muualla

Ilkka Välimäen muistokirjoitus Helsingin Sanomissa
| Auktoriteettitunnisteet  |
| --- | --- |
Kansainväliset:  ISNI  VIAF  WorldCat 
Kansalliset:  Saksa  Israel  Suomi (KANTO)  Yhdysvallat  Alankomaat  Puola
Vårt Land

| Vårt Land |
| --- | --- |

Lehtityyppi:  päivälehti
Kustantaja:  Swedmedia
Levikki:  22 864  (2016).
Perustettu:  1945
Kotikunta:  Oslo
Kotimaa:  Norja
Sivukoko:  tabloidi
Kieli:  norja
Vårt Land on valtakunnallinen norjalainen kristillinen päivälehti, joka ilmestyy Oslossa. Lehti on perustettu vuonna  1945, ja perustajiin kuului muun muassa Ronald Fangen. Vuonna 2016 lehden levikki oli 22 864. Lehti on puolueeton kielellisesti, ja siinä on artikkeleita molemmilla Norjassa käytettävillä kielimuodoilla.
Vårt Land on Swedmedian kautta ruotsalaisen valtakunnallisen kristillisen lehden Dagenin osaomistaja.
Vastaavia päätoimittajia

Bjarne Høye (1945–1967)
Håkon Fredrik Breen (1969–1973)
Thor Bjarne Bore ja Gisle Hollekim (1974–1983)
Hans Erik Matre ja Gisle Hollekim (1983–1985)
Hans Erik Matre ja Helge Kjøllesdal (1985–1989)
Åge Petter Christiansen ja Helge Kjøllesdal (1989–1990)
Åge Petter Christiansen ja Erling Rimehaug (vt.) (1990–1991)
Helge Simonnes ja Helge Kjøllesdal (vt.) (1991–)
Helge Simonnes ja Jon Magne Lund
Helge Simonnes (–2016)
Åshild Mathisen (2016–)
Levikki

Vårt Landin nettolevikki:
| 0 | 1 | 2 | 3 |
| --- | --- | --- | --- |
|  1946: 19 260  1947: 19 537  1948: 19 090  1949: 18 583  1950: 18 856  1951: 22 014  1952: 24 004  1953: 27 465  1954: 27 066  1955: 26 620  1956: 25 481  1957: 25 123  1958: 24 979  1959: 23 240  1960: 23 719  1961: 23 456  1962: 23 202  1963: 22 561 |  1964: 23 062  1965: 22 573  1966: 21 801  1967: 21 802  1968: 21 265  1969: 20 175  1970: 19 608  1971: 19 712  1972: 18 865  1973: 18 321  1974: 18 708  1975: 19 723  1976: 20 066  1977: 20 442  1978: 21 861  1979: 23 900  1980: 24 204  1981: 24 391 |  1982: 25 554  1983: 26 130  1984: 24 986  1985: 26 132  1986: 27 957  1987: 28 011  1988: 27 370  1989: 27 455  1990: 27 014  1991: 27 050  1992: 27 232  1993: 29 095  1994: 30 219  1995: 30 056  1996: 30 005  1997: 30 292  1998: 30 085  1999: 29 373 |  2000: 29 578  2001: 29 131  2002: 27 770  2003: 26 782  2004: 27 880  2005: 29 158  2006: 27 422  2007: 27 146  2008: 26 344  2009: 25 557  2010: 24 781  2011: 24 448  2012: 24 471  2013: 23 682  2014: 22 630  2015: 22 886  2016: 22 864 |