stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Nikoloz Šengelaia

Nikoloz Šengelaia (georg. ნიკოლოზ შენგელაია, ven. Никола́й Миха́йлович Шенгела́я, Nikolai Mihailovitš Šengelaja; 19. elokuuta 1903 Zugdidin kihlakunnan Obudžin kylä – 4. tammikuuta 1943 Tbilisi) oli georgialaissyntyinen neuvostoliittolainen elokuvaohjaaja ja käsikirjoittaja.
Nikoloz Šengelaia opiskeli Tbilisin yliopistossa ja esiintyi runoilijana georgialaisessa Lef-ryhmässä, jolla oli läheiset suhteet Vladimir Majakovskiin. Hän toimi ohjaajan assistenttina Kote Mardžanišvilin elokuvassa Nakanune grozy eli Burevestnik (’Ennen myrskyä’, 1925) ja Juri Željabužskin elokuvassa Dina Dza-Dzu (1926) sekä laati käsikirjoituksen Mardžanišvilin satiiriseen komediaan Samanišvilis dedinatsvali (’Samanišvilin äitipuoli’, 1927), joka perustuu 1800-luvun georgialaisen klassikon Davit Kldiashvilin kertomukseen. Šengelaian ensimmäinen ohjaustyö oli Lev Pušin kanssa kuvattu Giuli (1927), joka kertoo muslimitytön ja kristityn käsityöläisen rakkaustarinan. Hän toimi käsikirjoittajana myös Ivan Perestianin elokuvassa Gaplangva/V trjasine (’Suolla’, 1928).
Šengelaian vuonna 1928 ohjaama Elisso – Kaukasian ruusu (Eliso) on 1920-luvun parhaita neuvostoelokuvia ja myös georgialaisen elokuvataiteen merkkipaalu. Sen aiheena on tšetšeenien karkottaminen 1860-luvulla sekä georgialaispojan ja tšetšeenitytön rakkaustarina. Vuonna 1933 valmistui Azerbaidžanissa kuvattu Dvadtsat šest komissarov (’Kaksikymmentäkuusi komissaaria’), jonka aiheena on Bakun kommuuni vuonna 1918. Propagandistista elokuvaa pidettiin aikanaan neuvostoelokuvan huomattavana saavutuksena. Vuosina 1933–1934 Šengelaia työskenteli Mihail Šolohovin Aron raivaajien parissa. Romaaniin perustunut elokuvahanke kiellettiin, minkä ohjaaja koki suurena henkilökohtaisena tragediana. Narindžis veli (’Kultainen laakso’, 1937) kertoo Neuvostoliiton maatalouden kollektivisoinnista. Vuonna 1939 Šengelaia ohjasi epäonnistuneen isänmaallisaiheisen elokuvan Samšoblo (’Synnyinmaa’) ja vuonna 1941 serbialaisista partisaaneista kertovan lyhytelokuvan Šav mtebši (’Mustilla vuorilla’). Sota-aiheisen Is kidev dabrundeba (’Hän palaa vielä’, 1943) viimeisteli Diomide Antadze.
Ohjaajalle myönnettiin Venäjän SFNT:n ansioituneen taiteilijan arvonimi vuonna 1935. Vuonna 1941 hän sai Stalin-palkinnon. Hänet on palkittu myös työn punaisen lipun kunniamerkillä.
Šengelaia oli naimisissa georgialaisen mykkäelokuvan tähden Nato Vatšnadzen kanssa. Hänen poikansa Giorgi ja Eldar ovat molemmat merkittäviä elokuvaohjaajia.
Aiheesta muualla

Nikoloz Shengelaia Internet Movie Databasessa. (englanniksi)
Nikolai Shengelaja Elonetissä.
| Auktoriteettitunnisteet  |
| --- | --- |
Kansainväliset:  ISNI  VIAF 
Kansalliset:  Ranska  BnF data 
Henkilöt:  Elonet 
Muut:  IdRef
Yao Junior Sènaya

| Henkilötiedot |
| --- | --- | --- |
Koko nimi: Yao Séyram Junior Sènaya
Syntymäaika: 19. huhtikuuta 1984 (ikä 40)
Syntymäpaikka: Lomé, Togo
Pelipaikka: Hyökkääjä
Pituus: 166 cm
Seurat
| Vuodet | Seura | O (M) |
| 2001-2002   2002-2004   2004-2005   2005-2006   2006   2006-2007   2007-2008 2009- | FC Wanden   Basel B   Concordia Basel   YF Juventus   FC Thun   YF Juventus   FC La Chaux-de-Fonds Al-Jazira Al-Hamra |  ?   ?   18 (2)   25 (9)   2 (0)   12 (1)   5 (0) |
Maajoukkue
| 2004- |  Togo | 19 (2) |
 Seurajoukkueuran tilastot kattavat vain kansalliset sarjat, päivitetty 2.6.2008.  Maajoukkueuran tilastot päivitetty 2.6.2008.
Yao Séyram Junior Sènaya (s. 19. huhtikuuta 1984 Lomé) on togolainen jalkapalloilija, pelipaikaltaan hyökkääjä. Hän pystyi pelaamaan myös keskikenttäpelaajana.
Ura

Sènaya vietti pitkään ammattilaisuransa Sveitsissä. Hän on pelannut monissa seuroissa, muun muassa FC Baselissa. Kesällä 2008 Chaux-de-Fonds vapautti hänet sopimuksen päätyttyä. Vuotta myöhemmin 2009 arabiemiiriläinen seura Al-Jazira Al-Hamra teki Sènayan kanssa sopimuksen.
Ura > Maajoukkueura

Sènaya oli Togon maajoukkueen vakiojäsen, ja hän pelasi muun muassa Afrikan-mestaruuskilpailuissa 2006 ja saman vuoden MM-kisoissa.
Yao Junior on Yao Mawuko Sènayan nuorempi veli.
Sennarin sulttaanikunta

| Sennarin sulttaanikunta > 1504–1821 |
| --- | --- |
   Itä-Afrikan keskiosat 1750-luvulla, Sennar kartalla pinkillä. 
Valtiomuoto:  Monarkia
Pääkaupunki:  Sennar
Edeltäjä(t):  Makuria Alwa
Seuraaja(t):   Egypti
Sennarin sulttaanikunta (arab. السلطنة الزرقاء‎) oli valtio nykyisen Sudanin alueella 1500-luvun alusta vuoteen 1821. Sennarin pääväestön muodostivat funjit. Sennarin sulttaanit hallitsivat suurta osaa Sudanin niloottisista alueista. Valtio kukistui lopulta Ottomaanien vallan alaisen Egyptin hyökkäyksessä, johon se sittemmin liitettiin.
Historia

Vähän ennen Sennarin egyptiläisvalloitusta kootun Funj kronikan mukaan funjien alkuperäiset asuinalueet sijaitsivat Sinisestä-Niilistä etelään Dar Fung-nimellä tunnetulla alueella. Vuonna 1772 Sennarissa käyneen tutkimusmatkaaja James Brucen mukaan paikalliset uskoivat polveutuvansa niloottisesta väestöstä, joka oli perustanut kuningaskunnan Valkoisen-Niilin varteen 600-luvulla. Luotettavia historiallisia lähteitä Sennarin sulttaanikunnan ensimmäisistä vaiheista ei ole. Todennäköistä on että funjit tulivat Sennarin alueelle etelästä Alwan kuningaskunnan romahdettua, mikä veti alueelle myös arabeja. Funjien tiedetään voittaneen arabit taistelussa vuonna 1504. Juutalainen David Reubeni, joka oli oman kertomuksensa mukaan kulkenut Sennarin alueella karavaanin mukana vuonna 1524, kertoi sulttaani Amara Dunkasista joka hallitsi muiden alueiden ohella Sennaria. Sennar oli jo tuolloin tärkeä kauppakeskus, mutta Reubenin mukaan sulttaani itse asui kaupungista etelään, ehkä siirrettävässä telttaleirissä. Reubenin mukaan Dunkas oli muslimi. Sennarin sulttaanien valta perustui ratsuväkeen, jonka avulla he pystyivät tehokkaasti verottamaan alueensa paimentolaisia. He pitivät hallussaan myös tärkeitä karavaanireittejä Punaisenmeren satamiin ja Egyptiin, jonne kuljetettiin esimerkiksi norsunluuta ja kultaa. Sennarin sulttaanikunta oli loistonsa huipulla sulttaani Badi II:n valtakaudella 1644–80. Valtakunta laajeni ja vääräuskoisia nubia otettiin orjiksi ja heitä asutettiin Sennaria ympäröiviin kyliin orja-armeijan tarpeisiin. 1700-luvulla alueen läpi alkoi myös kulkea Länsi-Afrikasta tulevia pyhiinvaeltajia ja Sennarin kaupunki kasvoi merkittävästi.
1700-luvulla Sennar kävi lukuisia sotia Etiopiaa vastaan, mutta sodankäynti ei johtanut merkittäviin muutoksiin. Se menetti myös joitakin läntisiä alueitaan laajenevalle Darfurin sulttaanikunnalle. Badi IV oli sulttaanikunnan viimeinen voimakas hallitsija ja hänen kuolemansa jälkeen vuonna 1762 alue hajosi Hamajeina tunnettujen vanhojen sotilassukujen käsiin. Sulttaanikunnan hallintokeskus siirtyi 1700-luvun puolivälin jälkeen Sennarista Shendin kaupunkiin Sennarin olosuhteiden kaoottisuuden takia. Egyptiläisten joukkojen hyökätessä Sennariin ne kohtasivat vain vähäistä vastarintaa.
Piirros Sennarin hallitsijasta vuonna 1821.
Sehr Schnell

| Sehr Schnell> Tiedot |
| --- | --- |
Toiminnassa:  1975–1980, 2016–
Tyylilaji:  punk, punkrock, rock, progressiivinen rock
Kotipaikka:  Helsinki
Laulukieli:  suomi
Jäsenet:  Stressi, laulu  Adi, kitara  Tomi Ihanamäki, kitara  Anne Lanttola, bassokitara  Lassi Kouvo, kosketinsoittimet  Oskar Ketola, kosketinsoittimet
Entiset jäsenet:  Max Hartmann, rummut  Bass Fallos, basso  John Woodward, kitara  Tero Kekki, piano  Mauno, rummut  Lepperi, basso  Rubberduck Jones, kitara  Juha Lipsanen, urut  Räpylä, kitara  Turbo, rummut  Ziissi, basso 
Levy-yhtiö:  Love Records (1978–1979)  Hilse-levyt (1979)  Siboney (2009)  Sairion äänilevyt (2016)  Stupido Records (2016-) Kasettipesä (2017)
Aiheesta muualla
Kotisivut
Infobox OKNimi-testi OK: 
Sehr Schnell on helsinkiläinen vuosina 1975–1980 toiminut ja paluun 2016 tehnyt punk-yhtye. Alkuvuodesta 1978 ensimmäisen kerran studiossa käynyt yhtye ei urallaan 1970-luvulla levyttänyt kuin yksitoista kappaletta, mutta Pohjalla-kokoelman (1978) ja esiintymistensä vuoksi sitä pidetään yhtenä tärkeimmistä 1970-luvun suomalaisista punk-yhtyeistä.
Historia > Yhtye aloittaa

Sehr Schnell syntyi, kun Kari "Stressi" Haapala ja Kyösti "Adi" Remes keksivät koulussa paperille kappaleiden nimiä. Ajatus bändistä syntyi, ja ensimmäinen esiintyminen oli Töölön yhteislyseon puurojuhlassa. Opettajat katkaisivat kuitenkin yhtyeeltä sähköt. Alkuperäiskokoonpanossa Haapala lauloi ja Adi soitti kitaraa, basistina oli Timo "Bass Fallos" Westerlund sekä rummuissa Stressin veli Mikko "Max Hartmann" Haapala. Yhtyeessä soittivat sen alkuvaiheessa myös John Woodward ja Tero Kekki. John oli Adin mukaan musiikillisesti muita lahjakkaampi ja teki myös omia biisejä.
Historia > Yhtye pääsee levyttämään

Vuonna 1978 Sehr Schnell pääsi levyttämään Love Recordsille. Alkuvuonna 1978 Lahden Microvoxin studioilla äänitettyjä kappaleita ei kuitenkaan koskaan julkaistu, vaan ensimmäinen single "Orja" / "Muukalainen" äänitettiin Loven studiolla Helsingissä. Sitä seurasi levytykset Pohjalla-kokoelmalla, Hilselp:llä sekä kaksi uutta singleä. Pohjalla-kokoelmalla Stressi ja Adi vierailevat 1978-yhtyeen kappaleella "Elektroninen xtaasi".
Pohjalla-kokoelman miksauksen aikoihin yhtyeeseen liittyi Juha "Räpylä" Kontturi, joka oli soittanut Trashissä. Trash oli ensimmäisiä suomalaisia punk-yhtyeitä, mutta se ei kuitenkaan levyttänyt. Singlen "Vaihda vapaalle" / "1979" jälkeen Hartmann ja Fallos jättivät yhtyeen. Kaksikko perusti uuden yhtyeen nimellä Mik Monto, joka julkaisi yhden singlen, "Häiriöitä" / "Koulussa", joista "Häiriöitä" oli jo Sehr Schnellin keikoillaan soittama kappale. Sehr Schnellin uusi basisti Lepperi ja rumpali Mauno tulivat Räpylän Trash-yhtyeestä. Tällä kokoonpanolla levytettiin single "Neuroottiset pohkeet" / "Selittäjä". Singlen jälkeen Lepperi jätti yhtyeen. Uutena jäsenenä kokoonpanoon tuli niin ikään Trashissa soittanut kitaristi Rubberduck Jones, jonka myötä Räpylä siirtyi basistiksi.
Historia > Tyylimuutos ja yhtyeen hajoaminen

Sehr Schnellin tyyli muuttui punkista progressiivisen rockin suuntaan ja kappaleista alkoi tulla pitkiä. Yhtyeeseen liittyi urkuri Juha Lipsanen. Sehr Schnell riitaantui Love Recordsin Atte Blomin kanssa, joka ei pitänyt yhtyeen tyylinmuutoksesta. Näin Sehr Schnell ei enää levyttänyt ja teki viimeiset keikkansa kesällä sekä syksyllä 1980. Atte Blom tarjosi yhtyeelle kuitenkin pari vuotta myöhemmin viiden LP:n levytyssopimusta Johanna-levymerkilleen.
Historia > Yhtyeen jälkeinen aika

Yhtyeen hajoamisen jälkeen Stressi ja Adi lopettivat soittamisen. Räpylä jatkoi muissa yhtyeissä. Max Hartmann kuoli vuonna 1992. Stressi ja Adi ovat pelanneet jalkapalloa Rami Ragulins -joukkueessa. Stressi on toiminut seuran managerina ja Adi sen fysiikkavalmentajana.
Sehr Schnellin tuotanto julkaistiin maaliskuussa 2009 CD:llä Sehr Schnell. Mukana on myös Mik Monto -single sekä konserttinauhoitus vuodelta 1978.
Historia > Paluu

Yhdeksän kuukauden treenaamisen jälkeen Sehr Schnell teki paluukeikan 7. toukokuuta 2016 Tampereella Punk 40 v. -tapahtumassa. Paluukokoonpanossa esiintyivät Stressi, Adi ja Räpylä, sekä uutena basistina Ziissi Ydinperse-yhtyeestä ja rumpalina Turbo Rikoslaki-yhtyeestä. Toukokuussa 2016 Sehr Schnell julkaisi myös viisi ennenjulkaisematonta kappaletta sisältävän EP:n 1979. EP on äänitetty vuonna 2016, mutta kappaleet on sävelletty ja sanoitettu 1970-luvulla. Yhtyeen myös tekee jälleen keikkoja.
Maaliskuussa 2023 yhtye julkaisi uusista kappaleista koostuvan albumin Kotka lentää perjantaina. Soittajina levyllä ovat Kyösti ”Adi” Remes, Kari ”Stressi” Haapala, Tomi Ihanamäki (kitara), Anne Lanttola (bassokitara), Lassi Kouvo (kosketinsoittimet) ja Oskar Ketola (kosketinsoittimet).
Soittajat

Kari "Stressi" Haapala – laulu
Kyösti "Adi" Remes – kitara
Mikko "Max Hartmann" Haapala – rummut
Timo "Bass Fallos" Westerlund – basso
John Woodward – kitara
Tero Kekki – piano
Juha "Räpylä" Kontturi – kitara, basso
Mauno – rummut
Lepperi – basso
Rubberduck Jones – kitara
Juha Lipsanen – urut
Turbo – rummut
Ziissi – basso
Tomi Ihanamäki – kitara
Anne Lanttola – bassokitara
Lassi Kouvo – kosketinsoittimet
Oskar Ketola – kosketinsoittimet
Diskografia > Albumit

Sehr Schnell (2009,  kokoelma, Siboney)
1979 EP (2016,  EP, Stupido Records)
Live in Tavastia (2017,  livealbumi, Kasettipesä)
Kotka lentää perjantaina (2023,  Stupido Records)
Diskografia > Singlet

”Orja” / ”Muukalainen” (1978, Love Records)
”Vaihda vapaalle” / ”1979” (1979, Love Records)
”Neuroottiset pohkeet” / ”Selittäjä” (1979, Love Records)
Diskografia > Kokoelmilla

Pohjalla (1978,  kappaleet ”18 V.V.K.”, ”Tekopyhä”, ”Juho vanha natsi” ja ”Värinää”, Love Records)
Hilselp (1979,  kappale ”Mongoloidi”, Hilselevyt)
Šenkursk

| Šenkursk Шенкурск |
| --- | --- |
 vaakuna
 Arkangelin alue Venäjällä, alla kaupungin sijainti alueella
 Šenkursk
 Koordinaatit: 62.105°N, 42.898°E 
Valtio:   Venäjä
Subjekti:  Arkangelin alue
Piiri:  Šenkursk
Pinta-ala:  
 – Kokonaispinta-ala:  4 km²
Korkeus:  60 m
Väkiluku (2010):  5 702
Aikavyöhyke:  UTC+3 (MSK)
Rekisterikilpi:  29
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Šenkursk (ven. Ше́нкурск) on kaupunki Arkangelin alueella Venäjällä. Se sijaitsee Vienanjoen sivujoen Vagan rannalla 373 kilometriä Arkangelista kaakkoon. Kaupunki on Šenkurskin piirin keskus. Asukkaita on 5 700 henkeä (vuonna 2009).
Paikkakunta mainitaan ensimmäisen kerran vuonna 1229. Vuonna 1315 Šenkurskin pogostan osti Novgorodin posadnikka. Vuonna 1565 Iivana IV teki siitä Vaga-nimisen kaupungin, joka oli ympäröivän kihlakunnan keskus. 1600-luvun alussa nimenä mainitaan jälleen Šenkursk. Vuodesta 1710 lähtien se oli Vagan alueen ja vuodesta 1780 Arkangelin lääniin kuuluneen kihlakunnan keskus. Asukkaat harjoittivat kauppaa sekä vaatteiden ja kenkien ompelua.
Nykyään Šenkurskissa on puunjalostus- ja elintarviketeollisuutta. Kaupungissa toimii kotiseutumuseo.
Aiheesta muualla

Šenkurskin kaupungille omistettu sivusto (venäjäksi)
Šenkurskin piiri Arkangelin alueen sivustolla[vanhentunut linkki] (venäjäksi)
| n k Arkangelin alueen kaupungit |
| --- | --- | --- |
|  Arkangeli  Kargopol  Korjažma  Kotlas  Mezen  Mirnyi  Narjan-Mar  Njandoma  Novodvinsk  Onega (Ääninen)  Šenkursk  Severodvinsk  Solvytšegodsk  Velsk  |  Arkangeli  Kargopol  Korjažma  Kotlas  Mezen  Mirnyi  Narjan-Mar  Njandoma  Novodvinsk  Onega (Ääninen)  Šenkursk  Severodvinsk  Solvytšegodsk  Velsk  |  |
Jerry Seinfeld

| Jerry Seinfeld |
| --- | --- |
 Seinfeld vuonna 2016.
Henkilötiedot
Syntynyt: 29. huhtikuuta 1954 (ikä 70) Brooklyn, New York
Kansalaisuus:  Yhdysvallat
Ammatti:  koomikko, näyttelijä
Muut tiedot
Aktiivisena:  1976–
Merkittävät teokset: Seinfeld, Comedians in Cars Getting Coffee
 Nimikirjoitus
Aiheesta muualla
Kotisivu
Jerome "Jerry" Seinfeld (s. 29. huhtikuuta 1954, Brooklyn, New York, New York) on yhdysvaltalainen koomikko ja näyttelijä. Seinfeld aloitti stand up -koomikon uransa 1970-luvun lopulla New Yorkissa ja Los Angelesissa, ja hän nousi 1980-luvun lopulla yhdeksi Yhdysvaltain suosituimmista lavakoomikoista. Televisiotähdeksi hän nousi vuosina 1989–1998 tehdystä Seinfeld-komediasarjasta, jonka käsikirjoittaja ja päähenkilö hän oli.
Lapsuus ja nuoruus

Jerome Seinfeld syntyi 29. huhtikuuta 1954 Brooklynissa New Yorkissa. Perhe muutti pian Massapequan esikaupunkialueelle Long Islandille, missä Seinfeld varttui ja kävi koulunsa. Seinfeldin isän Kalmanin aškenasijuutalaiset sukujuuret ulottuvat Ivano-Frankivskin alueelle, joka on kuulunut Seinfeldin isoisän siellä asuessa Itävalta-Unkariin, nyttemmin Ukrainaan. Seinfeldin äidin Bettyn vanhemmat olivat mizrahijuutalaisia maahanmuuttajia Osmanien valtakuntaan kuuluneesta Syyriasta. Betty Seinfeld oli kotirouva, ja Kalman Seinfeldilla oli kyltinmaalausyritys. Perheeseen kuului myös Jerryä puolitoista vuotta vanhempi isosisko Carolyn.
Kalman Seinfeld tunnettiin hauskuuttajana, ja Jerry on kertonut saaneensa kipinän ihmisten hauskuuttamiseen juuri isältään. Nähtyään kahdeksanvuotiaana televisiosta The Ed Sullivan Show’n Seinfeld kiinnostui stand up -komiikasta, ja hän on kertonut päättäneensä jo lapsena ryhtyä itsekin koomikoksi. Lukiossa hän hauskuutti kavereitaan televisiosta kuulemillaan vitseillä, vaikka ei ollutkaan muuten erityisen seurallinen.
Seinfeld valmistui Massapequan lukiosta keväällä 1972 ja aloitti opinnot Queens Collegessa Flushingissa New Yorkissa. Hänen pääaineensa olivat teatteri ja viestintä, ja hän sai kandidaatintutkinnon vuonna 1976.
Seinfeld

NBC:n johtaja Brandon Tartikoff ehdotti Seinfeldille vuonna 1988 jonkinlaisen televisio-ohjelman tekemistä. Seinfeld keskusteli ajatuksesta koomikkoystävänsä Larry Davidin kanssa. Kaksikko päätti luoda uudenlaisen komedian, jossa Seinfeld esittäisi itseään ja näyttäisi, millaisista jokapäiväisistä tapahtumista ja yllättävistä vaikeuksista hän saa ideat komediamateriaaliinsa. NBC piti ideasta ja pyysi Seinfeldia ja Davidia tekemään siitä komediasarjan pilottijakson.
Pilottijaksoa seurasi kesällä 1990 esitetty neliosainen sarja nimeltä Seinfeld, joka jatkui vakituisena tammikuusta 1991 alkaen. Jokainen Seinfeldin jakso alkaa klubiyleisön edessä esitetyllä lavamonologilla, jonka Jerry Seinfeld itse on kirjoittanut tai ottanut vanhasta repertuaaristaan. Sitä seuraa tilannekomediaa sarjan neljän päähahmon elämästä New Yorkissa. Jerry Seinfeldin vähäeleisesti esittämä nimikkohahmo perustuu pitkälti häneen itseensä. Suurin osa sarjan tapahtumista perustuu kuitenkin Larry Davidin elämään.
Hiljaisen alun jälkeen Seinfeldistä tuli lopulta yksi yhdysvaltalaisen television suosituimpia tilannekomedioita. Sarja päättyi vuonna 1998 ollessaan suosionsa huipulla.
Jerry Seinfeld sai Seinfeldistä parhaan komedianäyttelijän Golden Globe -palkinnon vuonna 1994.
Seinfeldin jälkeen

Tilannekomediasarjansa loputtua Seinfeld palasi takaisin stand up -komedian pariin. Seinfeld lukeutuu edelleen maailman arvostetuimpien stand up -koomikoiden joukkoon; Comedy Centralin sadan kautta aikain parhaan stand up -esiintyjän listalla Seinfeld sijoittui kahdenneksitoista.
Vuonna 1998 Seinfeld lähti kiertueelle ja nauhoitti erikoisohjelman I'm Telling You for the Last Time, joka esitettiin HBO-kanavalla. Ohjelma julkaistiin myöhemmin sekä VHS:llä että DVD:llä ja myös samannimisenä albumina.
Comedians in Cars Getting Coffee

Vuonna 2012 alkoi Seinfeldin luoma nettisarja Comedians in Cars Getting Coffee, jossa on vieraillut muun muassa Yhdysvaltain presidentti Barack Obama. Sarja siirtyi vuonna 2017 suoratoistopalvelu Netflixiin. Heinäkuussa 2017 Forbes-lehti kertoi Seinfeldin ansaineen vuoden aikana 69 miljoonaa dollaria, mikä teki hänestä parhaiten ansainneen koomikon maailmassa. Vuotta aiemmin hän oli ollut listalla toisena.
Perhe

Jerry Seinfeld meni naimisiin ensimmäisen ja nykyisen puolisonsa Jessican (o. s. Sklar) kanssa vuonna 1999. Heillä on kolme lasta, vuonna 2000 syntynyt tytär sekä vuosina 2003 ja 2005 syntyneet pojat.
Seinfeldin sisko Carolyn Liebling hoitaa Seinfeldin liikeasioita.
Aiheesta muualla

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
Seinfeldonline.com
USA Todayn artikkeli lokakuulta 2002
Jerry Seinfeld Internet Movie Databasessa. (englanniksi)
| Auktoriteettitunnisteet  |
| --- | --- |
Kansainväliset:  FAST  ISNI  VIAF  WorldCat 
Kansalliset:  Espanja  Ranska  BnF data  Saksa  Israel  Yhdysvallat  Ruotsi  Tšekki  Alankomaat  Puola  Portugali 
Tieteilijät:  CiNii 
Taiteenala:  Emmy Awards  Grammy Awards  MusicBrainz 
Henkilöt:  Deutsche Synchronkartei  DDB  Trove  Elonet 
Muut:  Europeana  SNAC  IdRef 
Seinfeld vuonna 1992.
Jerry Seinfeld ja Seinfeldin toisen päähahmon esittäjä Julia Louis-Dreyfus Emmy-palkintojen jakotilaisuudessa vuonna 1997.
Seinfeld vaimonsa Jessican kanssa vuonna 2010.
Seinäjoen korkeakoulukirjasto

Seinäjoen korkeakoulukirjaston kirjastokortti
Seinäjoen ammattikorkeakoulun kirjasto, aiemmin myös Seinäjoen korkeakoulukirjasto, on julkinen kirjasto, yksi Suomen tieteellisistä kirjastoista. Se palvelee erityisesti Seinäjoen ammattikorkeakoulun opiskelijoita ja henkilökuntaa. Kirjastolla on kolme toimipistettä, joista kaksi toimii Seinäjoella ja yksi Ilmajoella.
Yleistä

Seinäjoen korkeakoulukirjasto on kaikille avoin kirjasto.  Sen hankintapolitiikka perustuu Seinäjoen ammattikorkeakoulun opetussuunnitelmiin sekä Seinäjoen korkeakoulukirjaston ja ammattikorkeakoulukirjastojen yhteiseen strategiaan. Sen ensisijaisia asiakasryhmiä ovat:
Seinäjoen ammattikorkeakoulun opiskelijat ja henkilökunta
Seinäjoen yliopistokeskuksen opiskelijat ja henkilökunta
Etelä-Pohjanmaan sairaanhoitopiirin henkilökunta
Seinäjoen korkeakoulukirjastoa käyttävät myös:
Koulutuskeskus Sedun opiskelijat ja henkilökunta
Elinkeinoelämän ja julkishallinnon edustajat
Muut kirjastot
Muiden oppilaitosten opiskelijat
Muut asiakkaat
Kirjaston kaikilla toimipisteillä on yhteinen asiakasrekisteri, kirjastokortti ja Plari-aineistotietokanta. Kirjaston käyttöoikeus oikeuttaa hyödyntämään kirjaston aineistoja, palveluita ja yleiskoneita -ja tiloja. Aineiston tilaaminen kirjaston toimipisteestä toiseen on asiakkaalle maksutonta. Aineistoa voi myös palauttaa mihin tahansa kirjaston toimipisteeseen.
Vaikka kirjaston on kaikille avoin, on kirjastokortin voimassaoloaika määräaikainen. Sen pituus määräytyy asiakasryhmän mukaan. Myös lainassa olevan aineiston varausoikeus on osittain rajattu. Korkeakoulukirjaston hankkimat e-aineistot ovat puolestaan vain Seinäjoen ammattikorkeakoulun tutkinto-opiskelijoiden ja henkilökunnan käytössä.
Vuonna 2014 kirjastolla oli kolme toimipistettä ja 15 työntekijää. 31 359 rekisteröidystä lainaajasta aktiivisia lainaajia oli 5427.
Toimipisteet

Seinäjoen korkeakoulukirjastolla on nykyisin kolme toimipistettä; Kampuskirjasto ja Terveyskirjasto Seinäjoella ja Maaseutukirjasto Ilmajoella. Toimipisteiden kokoelmien painotus vaihtelee kunkin yksikön opiskelualojen mukaan. SeAMK-kirjastot tarjoavat painetun kokoelman lisäksi myös lukuisia verkkoaineistoja. Kirjaston kokoelmista voi etsiä haluamaansa aineistoa kirjastojärjestelmä Plarista tai uudesta kirjastojärjestelmästä, SeAMK Finnasta. Syksystä 2015 eteenpäin kirjaston tietokantana toimii vain SeAMK Finna.
Jokaisessa kirjaston toimipisteessä säilytetään kyseisen opiskeluyksikön alojen painetut opinnäytetyöt viiden vuoden ajan. Kampuskirjastossa säilytetään siis Framilla opiskeltavien alojen opinnäytetyöt, Maaseutukirjastossa vain agrologien opinnäytteet ja Terveyskirjastossa vain terveysalalta tehdyt opinnäytetyöt.
Toimipisteet > Kampuskirjasto

Seinäjoen korkeakoulukirjaston päätoimipiste on Kampuskirjasto, joka sijaitsee Seinäjoella Framin alueella, Kampustalossa. Kampuskirjastossa työskentelee kirjaston johtajan lisäksi yhdeksän henkilöä. Nimikkeinä heillä on joko informaatikko, tietopalvelusihteeri tai suunnittelija. 
Kampuskirjaston kokoelmista löytyy erilaista aineistoa kaikilta Seinäjoen ammattikorkeakoulussa Framilla opiskeltavilta aloilta; kulttuuri-, liiketalous-, ravitsemis-, metsä-, sosiaali-, tekniikka- ja muotoilualoilta.  Kokoelma kattaa tieto- ja ammattikirjallisuutta eri aloilta, painottuen lähinnä kasvatus- ja yhteiskuntatieteisiin, yrittäjyyteen, taloustieteisiin, ravitsemis-, metsä- ja elintarvikealoihin ja muotoilun ja tekniikan aloille. Näiden lisäksi kokoelmassa on useita sanoma- ja aikakauslehtiä eri aihealueilta. SeAMK:issa opiskeltavien alojen kirjallisuuden lisäksi Kampuskirjasto tarjoaa myös avoimen yliopiston opintoihin sopivaa kirjallisuutta.
Toimipisteet > Terveyskirjasto

Terveyskirjasto on sekä Seinäjoen ammattikorkeakoulun että Etelä-Pohjanmaan sairaanhoitopiirin yhteistyössä ylläpitämä terveysalaan keskittyvä kirjasto. Terveyskirjasto sijaitsee Terveysteknologiakeskus Mediwestissä ja siellä työskentelee neljä henkilöä. 
Terveyskirjaston kokoelma painottuu nimensä mukaisesti terveys- ja sosiaalialaan, varsinkin hoitotieteeseen, lääketieteeseen, fysioterapiaan ja kuntoutukseen, hoitotyöhön ja vanhustyöhön. Kuten muissakin toimipisteissä, myös Terveyskirjaston kokoelmassa on monenlaisia sanoma- ja aikakauslehtiä.