stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Shakin maailmanmestaruusottelu 2014
Ehdokasturnaus

Hallitsevan mestarin Magnus Carlsenin haastaja ratkaistiin kahdeksan pelaajan ehdokasturnauksessa, joka pelattiin Hanti-Mansijskissa Venäjällä maaliskuussa 2014. Turnauksen voitti Viswanathan Anand, joka saavutti tuloksen 8,5/14 voittamalla kolme peliä ja pelaamalla loput tasan. Anand oli entinen maailmanmestari ja saisi revanssin Carlsenista, joka oli voittanut häneltä maailmanmestaruuden vuotta aiemmin.
| Sijoitus> Sijoitus. | Pelaaja> Pelaaja. | Elo-luku maaliskuussa 2014 > Elo-luku maaliskuussa 2014 . | 1  (VA)> 1  (VA).V | 1  (VA)> 1  (VA).M | 2  (SK)> 2  (SK).V | 2  (SK)> 2  (SK).M | 3  (VK)> 3  (VK).V | 3  (VK)> 3  (VK).M | 4  (SM)> 4  (SM).V | 4  (SM)> 4  (SM).M | 5  (DA)> 5  (DA).V | 5  (DA)> 5  (DA).M | 6  (LA)> 6  (LA).V | 6  (LA)> 6  (LA).M | 7  (PS)> 7  (PS).V | 7  (PS)> 7  (PS).M | 8  (VT)> 8  (VT).V | 8  (VT)> 8  (VT).M | Pisteet> Pisteet. | Tasatilanteessa> Kesk.. | Tasatilanteessa> Voitot. | Tasatilanteessa> SB. |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |

| 1 |  Viswanathan Anand | 2770 |  |  | ½ | ½ | ½ | ½ | ½ | 1 | ½ | ½ | 1 | ½ | ½ | ½ | 1 | ½ | 8½ | — | 3 | 57.25 |
| 2 |  Sergei Karjakin | 2766 | ½ | ½ |  |  | 1 | 0 | ½ | ½ | ½ | ½ | 0 | 1 | ½ | 1 | ½ | ½ | 7½ | — | 3 | 51.75 |
| 3 |  Vladimir Kramnik | 2787 | ½ | ½ | 1 | 0 |  |  | 1 | ½ | ½ | ½ | ½ | ½ | 0 | ½ | 1 | 0 | 7 | 2½ | 3 | 49.25 |
| 4 |  Şəhriyar Məmmədyarov | 2757 | 0 | ½ | ½ | ½ | ½ | 0 |  |  | 1 | ½ | 1 | 0 | 1 | ½ | ½ | ½ | 7 | 2 | 3 | 48.00 |
| 5 |  Dmitri Andreikin | 2709 | ½ | ½ | ½ | ½ | ½ | ½ | ½ | 0 |  |  | 1 | ½ | ½ | 0 | 1 | ½ | 7 | 1½ | 2 | 48.50 |
| 6 |  Levon Aronian | 2830 | ½ | 0 | 0 | 1 | ½ | ½ | 1 | 0 | ½ | 0 |  |  | 1 | ½ | ½ | ½ | 6½ | 1½ | 3 | 45.00 |
| 7 |  Peter Svidler | 2758 | ½ | ½ | 0 | ½ | ½ | 1 | ½ | 0 | 1 | ½ | ½ | 0 |  |  | 1 | 0 | 6½ | ½ | 3 | 46.00 |
| 8 |  Veselin Topalov | 2785 | ½ | 0 | ½ | ½ | 1 | 0 | ½ | ½ | ½ | 0 | ½ | ½ | 1 | 0 |  |  | 6 | — | 2 | 42.25 |
Ottelun kulku

|  | Elo-luku | 1>  peli 8.11. | 2>  peli 9.11. | 3>  peli 11.11. | 4>  peli 12.11. | 5>  peli 14.11. | 6>  peli 15.11. | 7>  peli 17.11. | 8>  peli 18.11. | 9>  peli 20.11. | 10>  peli 21.11. | 11>  peli 23.11. | 12>  peli 25.11. | Pisteet |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
|  Magnus Carlsen | 2863 | ½ | 1 | 0 | ½ | ½ | 1 | ½ | ½ | ½ | ½ | 1 | Ei tarvittu | 6½ |
|  Viswanathan Anand | 2792 | ½ | 0 | 1 | ½ | ½ | 0 | ½ | ½ | ½ | ½ | 0 | Ei tarvittu | 4½ |
Aiheesta muualla

Ottelun viralliset sivut (Arkistoitu – Internet Archive) (englanniksi)
| n k Shakin maailmanmestaruusottelut ja -turnaukset |
| --- | --- |
Ennen FIDE:ä: 1886, 1889, 1891, 1892 (Steinitz) ·  1894, 1897, 1907, 1908, 1910 (Lasker–Schlechter), 1910 (Lasker–Janowski) (Lasker) ·  1921 (Capablanca) ·  1927, 1929, 1934 (Alehin) 1935 (Euwe) ·  1937 (Alehin)
FIDE:n aikana: 1948, 1951, 1954 (Botvinnik) ·  1957 (Smyslov) ·  1958 (Botvinnik) ·  1960 (Tal) ·  1961 (Botvinnik) ·  1963, 1966 (Petrosjan) ·  1969 (Spasski) ·  1972 (Fischer) ·  1975, 1978, 1981 (Karpov) ·  1984-1985, 1986, 1987, 1990 (Kasparov)
Klassinen maailmanmestaruus: 1993, 1995 (Kasparov) ·  2000, 2004 (Kramnik)
FIDE:n maailmanmestaruus: 1993, 1996, 1998 (Karpov) ·  1999 (Halifman) ·  2000 (Anand) ·  2002 (Ponomarov) ·  2004 (Kasymdžanov) ·  2005 (Topalov)
Yhdistymisen jälkeiset: 2006 (Kramnik) ·  2007, 2008, 2010, 2012 (Anand) ·  2013, 2014, 2016, 2018, 2021 (Carlsen) ·  2023 (Ding)
Shakin maailmanmestaruusottelu 1984

Shakin maailmanmestaruusottelussa 1984–85 Moskovassa pelasivat hallitseva maailmanmestari Anatoli Karpov ja haastaja Garri Kasparov.
Ottelun voittaisi pelaaja, joka ensimmäisenä saavuttaisi kuusi voittoa. Tasapelejä ei huomioitu. Karpov voitti pelit 3, 6, 7 ja 9 ja siirtyi siten nopeasti 4–0-johtoon. Kasparov muutti strategiansa riskejä kaihtavaan puolustuspelaamiseen. Seurasi uskomaton sarja tasapelejä, mutta 27. pelissä Karpov saavutti viidennen pisteensä. Karpovin voitto vaikutti selvältä, mutta Kasparov jatkoi sitkeää puolustusta, mikä johti Karpovin väsymiseen ja turhautumiseen, kun ottelu jatkui kolmatta kuukautta. Kasparov onnistui 32. pelissä saavuttamaan ensimmäisen voittonsa. Seurasi jälleen useita tasapelejä, kunnes Kasparov voitti 47. ja 48. pelin ja kavensi tilanteeseen 5–3. Tällöin FIDE:n presidentti Campomanes teki kiistellyn päätöksen – hän keskeytti ottelun, vaikka molemmat pelaajat ilmoittivat haluavansa jatkaa. Campomanes vetosi pelaajien terveyteen. Karpov, joka on 12 vuotta Kasparovia vanhempi, oli menettänyt 10 kiloa painostaan. Ottelu kesti 10. syyskuuta 1984 – 8. helmikuuta 1985 ja keskeytettiin 48. pelin jälkeen. Uusi MM-ottelu suunniteltiin pelattavaksi samana vuonna, ja sen jälkeen Karpovilla olisi oikeus uusintaotteluun. Campomanes sai Kasparovista vihamiehen vuosiksi eteenpäin.
Aiheesta muualla

Pelit chessgames.com -sivustolla
| n k Shakin maailmanmestaruusottelut ja -turnaukset |
| --- | --- |
Ennen FIDE:ä: 1886, 1889, 1891, 1892 (Steinitz) ·  1894, 1897, 1907, 1908, 1910 (Lasker–Schlechter), 1910 (Lasker–Janowski) (Lasker) ·  1921 (Capablanca) ·  1927, 1929, 1934 (Alehin) 1935 (Euwe) ·  1937 (Alehin)
FIDE:n aikana: 1948, 1951, 1954 (Botvinnik) ·  1957 (Smyslov) ·  1958 (Botvinnik) ·  1960 (Tal) ·  1961 (Botvinnik) ·  1963, 1966 (Petrosjan) ·  1969 (Spasski) ·  1972 (Fischer) ·  1975, 1978, 1981 (Karpov) ·  1984-1985, 1986, 1987, 1990 (Kasparov)
Klassinen maailmanmestaruus: 1993, 1995 (Kasparov) ·  2000, 2004 (Kramnik)
FIDE:n maailmanmestaruus: 1993, 1996, 1998 (Karpov) ·  1999 (Halifman) ·  2000 (Anand) ·  2002 (Ponomarov) ·  2004 (Kasymdžanov) ·  2005 (Topalov)
Yhdistymisen jälkeiset: 2006 (Kramnik) ·  2007, 2008, 2010, 2012 (Anand) ·  2013, 2014, 2016, 2018, 2021 (Carlsen) ·  2023 (Ding)
Tätä on teologia

| Tätä on teologia> Mere Theology: Christian Faith and the Discipleship of the Mind |
| --- | --- |

Alkuperäisteos
Kirjailija:  Alister McGrath
Kieli:  englanti
Genre:  teologia
Julkaistu:  2010
Ulkoasu:  sidottu
Suomennos
Suomentaja:  Kirsi Nisula
Kustantaja:  Kirjapaja
Julkaistu:  2011
Ulkoasu:  sidottu
Sivumäärä:  210
ISBN:  978-952-247-153-6

Löydä lisää kirjojaKirjallisuuden teemasivulta
Tätä on teologia (engl. Mere Theology) on Alister McGrathin vuonna 2010 ilmestynyt kirjoituskokoelma, jossa hän käsittelee kristillistä teologiaa ja ateismia. Teos ilmestyi suomeksi vuonna 2011 Kirjapajan kustantamana.
Tähtimerietanat

| Tähtimerietanat |
| --- | --- |
 Doris pseudoargus
Tieteellinen luokittelu
Domeeni::  Aitotumaiset Eucarya
Kunta::  Eläinkunta Animalia
Pääjakso::  Nilviäiset Mollusca
Luokka::  Kotilot Gastropoda
Alaluokka::  Heterobranchia
Lahko::  Vapaakiduskotilot Nudibranchia
Heimo::  Tähtimerietanat Dorididae  Rafinesque, 1815
Suvut
 Aphelodoris  Artachaea  Conualevia  Doriopsis  Doris  Goslineria  Pharodoris 
Katso myös
   Tähtimerietanat Wikispeciesissä   Tähtimerietanat Commonsissa 
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Tähtimerietanat (Dorididae) on vapaakiduskotiloihin kuuluva nilviäisheimo. Heimon lajeja tavataan merivesistä.
Taksonomia ja anatomia

Tähtimerietanat jaetaan kuuteen sukuun. Heimon lajit ovat kuorettomia ja ruumiinmuodoltaan soikeita tai pitkänomaisia. Suurimmat lajit voivat saavuttaa 20 cm:n pituuden. Tähtimerietanoiden manttelissa on useita nystyjä. Kidukset sijaitsevat peräaukon ympärillä.
Levinneisyys ja elintavat

Tähtimerietanoita tavataan maailmanlaajuisesti meristä. Heimon lajien ravintoa ovat sienieläimet.
Shakkiolympialaiset 1994

31. shakkiolympialaiset oli FIDE:n järjestämä tapahtuma, joka koostui avoimesta  ja naisten turnauksesta, käytiin 30. marraskuuta – 17. joulukuuta 1994 Moskovassa, Venäjällä.
Yleistä

Molemmat turnaussarjat virallisti kansainvälinen tuomari Juri Averbah. Joukkueet pelasivat 14 kierrosta sveitsiläisen systeemin mukaisesti; avointa sarjaa pelattiin neljällä pöydällä samaan aikaan, kun taas naisten sarjaa pelattiin kolmella pöydällä.
Yleistä > Avoin turnaus

Avoimeen sarjaan osallistui 124 joukkuetta edustaen 122 valtiota; Venäjä isäntänä pelasi kahdella joukkueella, kun taas Kansainvälinen pistekirjoitus-shakkijärjestö pelasi yhdellä joukkueella.
Yleistä > Naisten turnaus

Naisten sarjaan osallistui 81 joukkuetta edustaen 79 valtiota; Venäjä isäntänä pelasi kahdella joukkueella, kun taas Kansainvälinen pistekirjoitus-shakkijärjestö pelasi yhdellä joukkueella.
Kirsan Iljumžinov

Kirsan Iljumžinov
Kirsan Nikolajevitš Iljumžinov (ven. Кирса́н Никола́евич Илюмжи́нов, kalmukiksi Үлмҗин Кирсән, Ülmcin Kirsən; s. 4. huhtikuuta 1962 Elista) on venäläinen liikemies ja poliitikko. Hän toimi Maailman shakkiliiton FIDE:n presidenttinä vuosina 1995–2018. Hän toimi myös Venäjän federaatioon kuuluvan Kalmukian tasavallan presidenttinä vuosina 1993–2010. Iljumžinov on kansallisuudeltaan kalmukki.
Nuoruus

Nuoruudessaan Iljumžinov oli koulussa huippuoppilas ja lupaava shakinpelaaja. Vuonna 1976 hän voitti 14-vuotiaana Kalmukian shakkimestaruuden. 1980-luvun lopulla hän opiskeli Moskovan yliopistossa ulkopolitiikkaa.
Valmistumisensa jälkeen Iljumžinov  voitti kykyjenetsintäkilpailun ja pääsi myyntipäälliköksi japanilais-neuvostoliittolaiseen Liko-Raduga-yhtiöön. Neuvottelutaitojaan ja kalmukkisuhteitaan hyväksi käyttäen Iljumžinov kohosi 1990-luvulle tultaessa monimiljonääriksi.
Kalmukian johdossa

Kalmukian presidentiksi Iljumžinov valittiin 65 prosentin äänisaaliilla vuonna 1993. Hän oli tuolloin vasta 30 vuoden ikäinen. Myöhemmin hänet valittiin jatkamaan tehtävässään.
Heti presidentiksi valintansa jälkeen vuonna 1993 Iljumžinov julisti Kalmukian itsenäiseksi valtioksi päämääränään tehdä siitä verovapaa valtio, mutta muutti suhtautumistaan kommunistien vallankaappausyrityksen jälkeen, ja ryhtyi tukemaan Boris Jeltsiniä.
Iljumžinov rakennutti Kalmukiaan katolisen katedraalin, vaikka buddhalaisenemmistöisessä tasavallassa asui tuolloin ainoastaan yksi katolilainen. Hän on myös rakennuttanut moskeijan, synagogan, 22 ortodoksista kirkkoa ja 30 buddhalaista temppeliä.
Iljumžinov on väittänyt olevansa yhteydessä ufojen kanssa ja vierailleensa avaruusolentojen avaruusaluksen komentosillalla. Hän on konsultoinut bulgarialaista ennustajaa, joka ennusti hänen nousevan Kalmukian ja shakkiliiton johtoon.
Intohimoinen shakin harrastaja Iljumžinov on myös rakennuttanut Kalmukiaan erityisen "shakkikaupungin", jossa järjestettiin shakkiolympialaiset vuonna 1998. Aikaisemmin Iljumžinov omisti Uralan-nimisen jalkapalloseuran, joka pelasi Venäjän pääsarjassa. 1990-luvun alkupuolella hän yritti jopa saada Diego Maradonan joukkueeseensa. Sittemmin seura ajautui taloudellisiin vaikeuksiin eikä sille enää myönnetty ammattilaislisenssiä. Nykyisin perinnettä jatkaa uusi Elista-niminen seura. Iljumžinov on määrännyt shakin alakoulujen kolmen ensimmäisen vuoden opetusohjelmaan, minkä ansiosta Kalmukiasta onkin noussut viime vuosina 17 nuorta pelaajaa lajin maailmanlistoille.
Maailman shakkiliiton presidentiksi Iljumžinov valittiin vuonna 1995. Kesäkuussa 2011, Libyan sisällissodan aikana, Iljumžinov vieraili Naton useita viikkoja pommittamassa Libyan pääkaupungissa Tripolissa, jossa hän muun muassa pelasi erän shakkia Muammar Gaddafin kanssa.
Aiheesta muualla

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
Henkilökuva Chessbase-sivustolla
Iljumžinovin vuonna 1995 julkaistu kirja The President`s Crown of Thorns Word- ja PDF-muodossa
Kalmykian Leader Makes Farce of Chess Championships (Spiegel) (englanniksi)
| Auktoriteettitunnisteet  |
| --- | --- |
Kansainväliset:  FAST  ISNI  VIAF  WorldCat 
Kansalliset:  Saksa  Yhdysvallat  Alankomaat  Puola 
Muut:  IdRef
Tähdistö

Ison Karhun tähdistö, jonka rajat valkoisella katkoviivalla.
Nimeäminen · Luokittelu
Kehitys · HR-kaavio · Nukleosynteesi

Tähtijärjestelmä · Eksoplaneetta

Luettelot tähdistä
Synty ja kehitys
Synty · Prototähti · Esipääsarja · Pääsarja
Horisontaalihaara · Asymptoottihaara
Esiplanetaarinen sumu · Planetaarinen sumu
Wolfin–Rayetin tähti · Valesupernova
Supernova · Hypernova
Luminositeettiluokitus
Alikääpiö · Kääpiö (Punainen · Keltainen · Sininen)
Alijättiläinen · Jättiläinen (Punainen · Sininen)
Kirkas jättiläinen · Ylijättiläinen (Punainen · Sininen)
Hyperjättiläinen
Spektriluokitus
O · B · A · F · G · K · M
Bariumtähti · Hiilitähti · Teknetiumtähti
Jäänteet
Valkoinen kääpiö · Musta kääpiö · Heliumplaneetta
Neutronitähti (Pulsari · Magnetar) · Musta aukko
Nukleosynteesi
Alfareaktio · Kolmialfareaktio · Heliumleimahdus
Hiilisykli · Hiilen fuusio · Neutronisieppaus · Nova
Yleiset ominaisuudet
Ikä · Magnitudi · Metallisuus · Luminositeetti
Aiheeseen liittyvää
Ruskea kääpiö · Ruskea alikääpiö · Planeetta
Tähtijoukko (Avoin · Pallomainen) · Tähdistö
Auringon ominaisuudet
n
k
Tähdistö on tarkasti rajattu alue taivaalla. Kaikki alueen sisällä olevat tähdet kuuluvat kyseiseen tähdistöön.
Taivaanpallo on nykyisin virallisesti jaettu 88 tähdistöön. Tähdistöt on määritelty apuvälineeksi tähtitaivaan hahmottamiseen. Tähden sijainti voidaan esimerkiksi ilmoittaa sanomalla, missä tähdistössä se sijaitsee. Tähdistön tähdet eivät yleensä muodosta fyysisesti yhteenkuuluvaa järjestelmää, sillä ne voivat olla hyvin eri etäisyyksillä: jotkin lähempänä Maata ja toiset paljon kauempana.
Yhden tähdistön tähdet eivät muodosta mitään hahmoja, kuvioita tai joukkoa. Joidenkin tähdistöjen sisällä erotetaan selväpiirteisiä tähtikuvioita eli asterismeja. Esimerkiksi Otavan tähtikuvio kuuluu Ison karhun tähdistöön.
Historiaa

Muinaiset babylonialaiset etsivät ilmiöiden jaksollisuuksia käytännön tarpeita varten. He jakoivat Auringon radan ympäristön eli eläinradan aluksi tähdistöihin ja sitten samanmittaisiin merkkeihin, joita astrologiassa käytetään edelleenkin. Auringon ekliptika eli näennäinen rata taivaalla kulkee 13 tähdistön kautta. Rataa kutsutaan eläinradaksi, koska siinä on useita eläinten mukaan nimettyjä tähdistöjä. Nämä tähdistöt on nimetty hyvin varhain, koska niiden avulla on seurattu Kuun, Auringon ja planeettojen liikkeitä ajan määrittämistä ja ajanlaskua varten. Ajanlaskun apuvälineenä tähdistöt toimivat heliakkisen nousun ja laskun kautta. Koska auringonnousu ja -lasku tapahtuvat eri vuodenaikoina eri tähdistöjen kohdalla, siitä voidaan pienillä leveysasteilla määrittää vuodenaika. Korkeilla leveysasteilla, kuten Suomessa, nousun ja laskun pieni kulma aiheuttaa niin pitkän hämärän, että tähtiä ei voi erottaa.
Tähtien ryhmittely tähdistöiksi ei aikojen saatossa ole ollut mitenkään täsmällisesti määrättyä, vaan eri kulttuureissa on ollut erilaisia tähdistöjä. Kuitenkin selvimmät kuviot, kuten Orion ja Skorpioni, esiintyvät samankaltaisina useimmissa kulttuureissa.
Mesopotamian korkeakulttuureita seuranneiden vuosituhansien ja vuosisatojen kuluessa karttoihin lisäiltiin ja nimettiin uusia tähdistöjä. Viimeiset lisäykset nykyisin länsimaissa käytettyyn tähdistöluetteloon tehtiin 1700-luvulla. Senkin jälkeen on tehty useita yrityksiä nimetä tähdistöjä uusiksi, muun muassa Suomessa Kalevala-aiheiseksi vuonna 1882.
IAU:n virallinen 88 tähdistön jako

Kansainvälinen tähtitieteellinen unioni IAU määritteli vuonna 1922, että taivaanpallo jaetaan 88 tähdistöön. Belgialainen tähtitieteilijä Eugène Delporte laati koko taivaan kartaston, jossa tähdistöjen rajat kulkevat pitkin vakiorektaskension ja -deklinaation viivoja, likimain tähdistöjen perinteisten rajojen mukaisesti. Tähdistöjen rajat kiinnitettiin vuoden 1875 koordinaatistoon. Maapallon pyörimisakselin kiertyminen eli prekessio on aiheuttanut sen, että nykyinen koordinaatisto poikkeaa jo selvästi vuoden 1875 koordinaatistosta, ja tähdistöjen rajat ovat jo hieman vinossa koordinaattiviivoihin nähden. Tähtien suhteen tähdistöjen rajat pysyvät kuitenkin paikoillaan, sillä prekessio vaikuttaa samalla tavalla tähtien paikkoihin kuin tähdistön rajoihinkin.
Näkyminen

Tähdistöt näkyvät eri tavoin eri leveysasteilla ja vuoden- sekä vuorokaudenaikoina. Leveysaste määrää, mitä tähtiä voi ylipäätään näkyä. Pohjoisnavalla näkyvät vain taivaanpallon pohjoisen pallonpuoliskon tähdet. Etelämmäksi siirrytäessä näkyviin alkaa ajoittain ilmestyä myös eteläisen pallonpuoliskon tähdistöjä, joskus tosin vain niiden pohjoisosia. Suomessa ei koskaan näy 29:ää tähdistöä 88:sta, kuten Etelän ristiä.
Muuttuminen

Tähdistöt muuttuvat kymmenien tuhansien vuosien kuluessa tähtien liikkuessa toistensa suhteen. Tällöin Auringon ja tähdistön tähtien väliset etäisyydet ja suunnat muuttuvat. Esimerkiksi Leijonan tähtikuvio muuttuu ja hajoaa.
Nimeäminen

Tähdistöjä lienee nimetty jo muinaisessa Egyptissä, Babyloniassa ja aikaisemminkin. Pohjoisella pallonpuoliskolla käytetään kreikkalaisilta peräisin olevia tähdistöjen nimiä, jotka merkitsi muistiin tähtitieteilijä ja astrologi Klaudios Ptolemaios, joka eli Aleksandriassa, Egyptissä. Näissä tähdistöissä olivat mukana eläinradan merkit. Renessanssiaikana tähtitieteilijät Johann Bayer ja John Flamsteed antoivat tähdille luettelotunnukset. Juuri ennen Bayeriä tähdistöjä loivat 1500-luvun lopussa Pieter Dirkszoon Keyser ja Frederick de Houtman. Ranskalainen tähtitieteilijä Nicolas Louis de Lacaille nimesi 1700-luvun puolivälin tienoilla monia eteläisen tähtitaivaan tähdistöjä ja jakoi Argo-laivan tähdistön osiin.
Tähdistöillä on latinankieliset nimet kansainvälistä käyttöä varten. Latinankieliset nimet ovat virallisia IAU:n vahvistamia. Suomenkieliset nimet eivät ole virallisia, mutta ne ovat jo vakiintuneita, vaikkakin joistakin nimistä näkee myös muunlaisia muotoja.
Esimerkiksi Otava kuuluu suurempaan Ison karhun tähdistöön, jota kutsutaan latinaksi nimellä Ursa Major. Tähdistön kohteita nimettäessä siitä käytetään latinankielistä genetiivimuotoa Ursae Majoris. Esimerkiksi Ison karhu Dubhe-tähti on Alfa Ursae Majoris eli lyhennettynä α UMa. Alfa on kreikkalaisten aakkosten ensimmäinen kirjain. Ursa Major on joskus lyhennetty myös nelikirjaimisesti UMaj, näitä nelikirjaimisia lyhenteitä ei nykyään enää käytetä. Tähtien nimeämisessä voidaan käyttää Flamsteedin numeroita (esimerkiksi 16 Cygni) tai vaikkapa muuttuvien tähtien tunnuksia (esimerkiksi RR Lyrae).
Luettelo tähdistöistä > Huomautuksia tähdistöjen latinankielisistä nimistä

Corona Australista kutsutaan joskus nimellä Corona Austrina (genetiivi: Coronae Austrinae).
Käärme (Serpens) jaetaan kahteen osaan, Käärmeen häntään (Serpens Cauda) ja Käärmeen päähän (Serpens Caput), joita Käärmeenkantaja (Ophiuchus) erottaa toisistaan.
Joidenkin lähteiden mukaan Kirahvi (Camelopardalis), Kyyhkynen (Columba) ja Yksisarvinen (Monoceros) ovat tutkija Petrus Planciuksen 1600-luvulla nimeämiä.
Luettelo tähdistöistä > Ptolemaioksen tuntemat 48 tähdistöä

| 0 | 1 | 2 | 3 |
| --- | --- | --- | --- |
|  Andromeda  Aquarius (Vesimies)  Aquila (Kotka)  Ara (Alttari)  Argo Navis (Argo-laiva, nykyisin jaettu useampaan tähdistöön)  Aries (Oinas)  Auriga (Ajomies)  Boötes (Karhunvartija)  Cancer (Krapu)  Canis Major (Iso koira)  Canis Minor (Pieni koira)  Capricornus (Kauris)  |  Cassiopeia (Kassiopeia)  Centaurus (Kantauri)  Cepheus (Kefeus)  Cetus (Valas)  Corona Australis (Etelän kruunu)  Corona Borealis (Pohjan kruunu)  Corvus (Korppi)  Crater (Malja)  Cygnus (Joutsen)  Delphinus (Delfiini)  Draco (Lohikäärme)  Equuleus (Pieni hevonen)  |  Eridanus (Virta)  Gemini (Kaksoset)  Hercules  (Herkules)  Hydra (Vesikäärme)  Leo (Leijona)  Lepus (Jänis)  Libra (Vaaka)  Lupus (Susi)  Lyra (Lyyra)  Ophiuchus (Käärmeenkantaja)  Orion  Pegasus  |  Perseus  Pisces (Kalat)  Piscis Austrinus (Etelän kala)  Sagitta (Nuoli)  Sagittarius (Jousimies)  Scorpius (Skorpioni)  Serpens (Käärme)  Taurus (Härkä)  Triangulum (Kolmio)  Ursa Major (Iso karhu)  Ursa Minor (Pieni karhu)  Virgo (Neitsyt)  |
Luettelo tähdistöistä > Vanhoja, käytöstä poistuneita tähdistöjä

Tähdistöjen standardointi siirsi historiaan koko joukon tähdistöjä. Muutamaa poikkeusta lukuun ottamatta nämä olivat lähinnä yksittäisten tähtikarttojen laatijoiden keksimiä, eivätkä useimmat käytöstä poistuneista tähdistöistä olleet koskaan vakiintuneetkaan laajempaan käyttöön.
Ptolemaioksen vanhaa Argo-laivaa (Argo Navis) ei enää ole olemassa, se on jaettu Kölin (Carina), Peräkeulan (Puppis) ja Purjeen (Vela) tähtikuvioihin.
Tunnetuin muista vanhoista tähdistöistä on Seinäkvadrantti, Quadrans Muralis, joka on nykyään osa Karhunvartijan tähdistöä, ja jonka mukaan kvadrantidien meteoriparvi on nimetty.
Vanhoja tähdistöjä, joita ei nykyään enää käytetä:
Antinous
Apis
Cerberus
Custos Messium
Felis
Frederici Honores
Gallus
Globus Aerostaticus
Jordanus
Lochium Funis
Machina Electrica
Malus
Mons Maenalus
Musca Borealis
Noctua
Officina Typographica
Phoenicopterus
Polophylax
Psalterium Georgii
Quadrans Muralis
Ramus Pomifer
Robur Carolinum
Sceptrum Brandenburgicum
Sceptrum et Manus Iustitiae
Solarium
Tarandus vel Rangifer
Taurus Poniatovii
Telescopium Herschelii
Testudo
Tigris
Triangulum Minor
Turdus Solitarius
Vespa
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta tähdistö Wikimedia Commonsissa
Tähdistöt ja niiden latinan- ja suomenkieliset nimet ja lyhenteet
Hollantilainen tähtikartta kuvitettuine tähdistöineen. Vasemmalla pohjoinen, oikealla eteläinen taivaanpallonpuolisko. Frederik de Wit, 1670.
Taivaanpallon kaikki 88 tähdistöä latinalaisine nimineen värikoodattuna tähdistöperheen ja määrittelyvuoden mukaan. Keskellä aaltomainen ekliptika eli Auringon näennäinen rata, harmaalla eläinradan tähdistöt.
Ryersonin yliopisto

| Ryersonin yliopisto> Ryerson University |
| --- | --- |

Perustettu:  1948
Tyyppi:  julkinen yliopisto
Henkilökunta:  2 600
Opiskelijoita:  yli 45 000
Sijainti:  Toronto, Ontario  Kanada
Osoite:  https://www.ryerson.ca
Ryersonin yliopisto (Ryerson University) on Kanadan Torontossa toimiva julkinen yliopisto. Se on nimetty metodistipappi Egerton Ryersonin (1803–1882) mukaan, joka perusti vuonna 1852 samalla paikalla sijainneen, opettajia kouluttaneen Toronton normaalikoulun. Nykyinen oppilaitos perustettiin 1948, ja se sai yliopisto-oikeudet 1993. Ryersonin kampus sijaitsee Toronton keskustan Garden District -alueella. 2010-luvun lopulla yliopiston opiskelijamäärä oli yli 45 000, ja se tarjosi yli sata eri koulutusohjelmaa.
Historiaa

Yliopisto perustettiin vuonna 1948 nimellä The Ryerson Institute of Technology kokeiluluontoisena uutena oppilaitostyyppinä kouluttamaan nuoria eri ammatteihin sodanjälkeisessä Ontariossa. Sitä alettiin rakentaa samalle alueelle, missä olivat toimineet Egerton Ryersonin perustamat opettajankoulutuslaitos, taidekoulu ja maatalouslaboratorio. Monet niiden rakennuksista oli purettu sodanaikaisen sotilaskoulutuslaitoksen tieltä, joka sodan jälkeen oli alkanut kouluttaa sodasta palanneita veteraaneja. Ensimmäisen lukuvuoden opiskelijamäärä oli 250 ja oppiaineina muun muassa arkkitehtuuri, pukusuunnittelu ja valokuvaus.
1950-luvun lopulla oppilaitoksen opiskelijamäärä kasvoi nopeasti, ja kampusta alettiin laajentamaan moderneilla uusilla rakennuksilla. Vuodesta 1963 oppilaitos toimi nimellä Ryerson Polytechnic Institute. Vasta vuonna 1971 Ryerson sai oikeuden myöntää akateemisia tutkintoja, ja vuonna 1993 se sai täydelliset yliopisto-oikeudet, nimen Ryerson Polytechnic University ja paremmat resurssit toimittuaan siihen asti pienellä budjetilla. Vuonna 2002 yliopisto sai nykyisen nimensä Ryerson University, joka kuvastaa sen opetustarjonnan laajentumista teknis-taidollisista oppiaineista kohti yleisyliopistoa.
Tunnettuja opettajia ja opiskelijoita

Kanadalainen poliitikko, NDP-puolueen johtaja Jack Layton opetti aikoinaan Ryersonissa. Kanadansuomalainen arkkitehti Jules Päiviö opiskeli Ryersonissa ja opetti siellä arkkitehtuuria 21 vuotta. Muita tunnettuja Ryersonin kasvatteja ovat Forbes-talouslehden maailman 70. vaikutusvaltaisimmaksi naiseksi vuonna 2012 listaama toimittaja Sue Gardner, valokuvataiteilija Edward Burtynsky, tieteiskirjailija Robert J. Sawyer, Miss Universum 2005 Natalie Glebova, näyttelijät Nina Dobrev, Jacqueline MacInnes Wood, Eric McCormack, Mena Massoud, Shay Mitchell, Hannah Simone ja Nia Vardalos sekä urheilutoimittaja Michael Landsberg.