stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Peredelkino

Boris Pasternakin kotimuseo Peredelkinossa.
Peredelkino (ven. Переде́лкино) on datša-alue Moskovan lounaispuolella Moskovan alueen Leninin piirissä, aivan Moskovan rajalla. Alue oli alkujaan Peredeltsin kartano, jonka omisti Leontjevin suku (äidin puolelta Pietari Suuren sukua), myöhemmin ruhtinas Dolgorukov ja Samarinit. Kun kylän läpi rakennettiin rautatie 1800-luvulla, se sai uuden nimen Peredelkino. Vuonna 1934 Maksim Gorki ehdotti, että alue luovutettaisiin Neuvostoliiton kirjailijaliitolle. Muutamassa vuodessa alueelle nousi neuvostokirjailijoille 50 saksalaisten suunnittelemaa puurakennusta.
Peredelkinoon muuttaneita kirjailijoita olivat Boris Pasternak, Kornei Tšukovski, Arseni Tarkovski (jotka on haudattu paikalliselle hautausmaalle), Ilja Ehrenburg, Veniamin Kaverin, Leonid Leonov, Ilja Ilf, Isaak Babel, Vsevolod Ivanov, Nikolai Zabolotski, Boris Pilnjak, Lilja Brik, Konstantin Simonov, Aleksandr Fadejev, ja Mihail Bahtin. Myöhemmin alueelle ovat muuttaneet Jevgeni Jevtusenko, Andrei Voznesenski, Bella Ahmadulina, Robert Roždestvenski ja Zurab Tsereteli. Turkkilainen runoilija Nazim Hikmet asui myös oman maanpakolaisuutensa alkuvuodet Peredelkinossa.
On oletettu että Mihail Bulgakov antoi alueelle pilkkanimen Perelygino, joka hänen romaanissaan Saatana saapuu Moskovaan oli kirjailijayhteisö. Kylä esiintyy myös John le Carrén vakoiluromaanissa Sankari vai vakooja.
Patriarkka Aleksei II:n residenssi
Tšukovskin ja Pasternakin huvilat julistettiin 1988 muistomerkeiksi ja koko Peredelkinon alue "historialliseksi ja kulttuurialueeksi".  Bulat Okudžavan huvila avattiin 1998 yleisölle museona. Neuvostoliiton romahdettua Peredelkinon ovat vallanneet Venäjän uusrikkaat, ja lähistölle Novo-Peredelkinoon on rakennettu uusia huviloita.
Vuodesta 2005 Peredelkinon huomattavin asuintalo on ollut patriarkka Aleksei II:n virka-asunto, Lukino-huvila, jonka alkujaan rakennutti paroni de Bodé, lähellä 1600-luvulta olevaa Kristuksen kirkastuksen kirkkoa.
Aiheesta muualla

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
Peredelkinon sivusto (Arkistoitu – Internet Archive) (englanniksi)
Matkakeskus

Helsingin matkakeskus.
Matkakeskus on joukkoliikenteen solmupiste, jossa pitkän matkan sekä/tai paikallisliikenteen linja-autot ja junat on sijoitettu samaan terminaaliin. Se on siis yhdistetty linja-auto- ja rautatieasema. Matkakeskuksen tavoite on, että vaihtaminen liikennevälineestä toiseen on helppoa. Matkakeskuksesta voi aikataulujen ja lipunmyynnin lisäksi löytyä myös muita palveluja.
Matkakeskukset Suomessa > Hankkeet

Silloinen liikenneministeriö käynnisti matkakeskushankkeen 1990-luvulla. Hankkeen tärkeimmäksi tavoitteiksi ministeriö asetti liikenteen solmupisteverkoston muodostumisen, jolla sidottaisiin tehokkailla joukkoliikenneyhteyksillä tärkeimmät suomalaiset kaupungit toisiinsa. Tarkoituksena oli rakentaa 22 matkakeskusta vuoteen 2007 mennessä. Matkakeskusten nähtiin toimivan rajapintana kaupungin ja sen vaikutusalueen sisäisten ja niiden ulkopuolelle suuntautuvien liikkumistarpeiden välillä. Lisäksi matkakeskuksille suunniteltiin palvelukonseptia, jonka toimintaympäristö sisältäisi liikenne- ja asemapalvelujen lisäksi matkakeskukset kauppapaikkoina ja julkisten palvelujen saantipaikkoina.
Vuonna 2007 aloitettu uusi matkakeskushanke tähtäsi Suomen julkisen liikenteen käytön helpottamiseen. Tavoitteena oli vuodesta 2007 lähtien toteuttaa 23 matkakeskusta ja kehittää matkakeskuksia mm. esteettömiksi.
Matkakeskukset Suomessa > Matkakeskukset

Helsinki (yhdistetty linja-autoterminaali ja metroasema valmistui vuonna 2005, rautatieasema erillinen, lähellä.)
Imatra (yhteinen matkakeskus valmistui vuonna 1977, korvaava rakennus suunnitteilla)
Jyväskylä (yhteinen matkakeskus valmistui vuonna 2002)
Kajaani (yhteinen matkakeskus rautatieaseman yhteyteen valmistui vuonna 2019)
Kirkkonummi (yhteinen matkakeskus avattiin rautatieasema-alueelle vuonna 2011)
Kouvola (yhteinen matkakeskus valmistui vuonna 2002)
Kuopio (yhteinen matkakeskus valmistui vuonna 2021)
Lahti (yhteinen matkakeskus valmistui vuonna 2016) Alun perin lähtökohdaksi Lahdessa asetettiin asemien erillinen yhteistyö, mutta Ranta-Kartanon alueen kaavasuunnitelma toi asian uudelleen käsiteltäväksi.
Lappeenranta (yhteinen matkakeskus valmistui vuonna 2002)
Lapua (yhteinen matkakeskus valmistui vuonna 2012)
Mikkeli (yhteinen matkakeskus valmistui vuonna 2007)
Pori (rautatieaseman yhteyteen sijoitettu linja-autoliikenteen matkakeskus valmistui vuonna 2017)
Riihimäki (yhteinen matkakeskus valmistui vuonna 2009)
Seinäjoki (yhteinen matkakeskus valmistui vuonna 2000)
Tammisaari (yhteinen matkakeskus valmistui vuonna 2013)
Tikkurila (yhteinen matkakeskus valmistui vuonna 2015)
Vaasa (yhteinen matkakeskus valmistui vuonna 2008)
Varkaus (yhteinen matkakeskus valmistui vuonna 2006)
Matkakeskukset Suomessa > Suunnitteilla olevat matkakeskukset

[lähde? ]
Joensuu (nykyisestä linja-autoasemasta saneerataan yhteinen matkakeskus)
Kemi (yhteinen matkakeskus rautatieaseman yhteyteen)
Oulu (yhteinen matkakeskus)
Pieksämäki (keskusliikenneaseman kehittäminen matkakeskukseksi)
Matkakeskukset Suomessa > Asemien yhteistyön kehittämishankkeet

Hämeenlinna (erillisten asemien yhteistyö)
Rovaniemi (erillisten asemien yhteistyö)
Tampere (erillisten asemien yhteistyö)
Turku (erillisten asemien yhteistyö)
Matkakeskukset Suomessa > Kritiikkiä

Ensimmäisten matkakeskusten valmistuttua vuoteen 2004 mennessä Matkahuollon toimitusjohtaja Pekka Hongisto arvioi niiden toimivuutta ja niille asetettujen tavoitteiden toteutumista. Hänen mukaansa matkakeskuspaikkakunnilla junamatkustus oli lisääntynyt ja vastaavasti linja-automatkustus vähentynyt. Matkakeskusten rooli kaupunkien sisäisen ja niiden ulkopuolelle suuntautuvan liikenteen välillä merkitsi sitä, että linja-autoliikenteelle jäi käytännössä toimiminen junien syöttöliikenteenä. Hongiston mukaan tavoiteltuja synergiaetuja ei ollut saavutettu, koska Matkahuolto oli joutunut luopumaan monista oman linja-autoasemakonseptinsa mukaisista tulonlähteistä.
Pekka Hongiston mielestä vuoteen 2004 valmistuneet matkakeskukset eivät olleet muodostuneet myöskään kaupallisten ja julkisten palvelujen saantipaikoiksi. Matkakeskuksissa asioivat olivat matkalle lähteviä tai paikkakunnalle saapuvia kiireisiä matkustajia. Linja-autoasemat sijaitsivat perinteisesti kaupunkien keskustoissa, kun taas matkakeskukset sijoittuivat paikoin hyvinkin etäälle keskusta-alueista. Idea matkakeskuksesta myös kaupallisten ja julkisten palvelujen keskuksena toteutui Hongiston mielestä vain vuonna 2005 valmistuneessa Kampin keskuksessa.
Aiheesta muualla

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
Matkakeskus.fi
Klaukkalan Matkakeskus.
Pere Aragonès

| Pere Aragonès |
| --- | --- |

Katalonian aluejohtaja
 24. toukokuuta 2021 –  
Edeltäjä:  Quim Torra
Katalonian aluehallituksen varajohtaja
 2. kesäkuuta 2018 –  
talousasioista vastaava aluehallituksen jäsen
 2. kesäkuuta 2018 –  
Katalonian parlamentin jäsen 2006–2016
Henkilötiedot
Syntynyt: 16. marraskuuta 1982 (ikä 41) Pineda de Mar, Espanja
Arvonimi: The Right Honourable
Tiedot
Puolue:  Katalonian tasavaltalainen vasemmisto
Tutkinnot:  Universitat Oberta de Catalunya, Barcelonan yliopisto
 Nimikirjoitus
Aiheesta muualla
perearagones.esquerrarepublicana.cat
Pere Aragonès i Garcia (s. 16. marraskuuta 1982 Pineda de Mar, Espanja) on katalonialainen poliitikko, joka toimii Katalonian itsehallintoalueen aluejohtajana.
Aragonèsin isänisä toimi Pineda de Marin pormestarina ja perusti Taurus Parkin, josta tuli Espanjan suurin hotelli. Aragonèsin veli peri hotellitoiminnan.
Aragonès oli Pineda de Marin kunnanvaltuutettu vuosina 2011–2018. Hänet nimitettiin aluehallituksen talousjohtajaksi ja aluehallituksen varajohtajaksi kesäkuussa 2018. Aragonès on Katalonian aluehallituksen vt. johtaja syyskuusta 2020 lähtien sen jälkeen kun Espanjan vaaliviranomainen sekä Katalonian ja Espanjan korkeimmat oikeudet epäsivät aluejohtaja Quim Torralta oikeuden toimia julkisissa tehtävissä. Espanjan korkein oikeus vahvisti Torran 18 kuukauden viranhoitokiellon. Toukokuussa 2021 Aragonès valittiin Katalonian aluejohtajaksi.
Aragonès suoritti oikeustieteen tutkinnon Katalonian avoimessa yliopistossa ja taloushistorian maisteritutkinnon Barcelonan yliopistossa.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Pere Aragonès Wikimedia Commonsissa
Pohjanmaan tuomiokunta

Pohjanmaan tuomiokunta oli keskiajalla ja uuden ajan alussa Pohjanmaan ainoa tuomiokunta. Vasta vuonna 1648 Pohjanmaa jaettiin kahteen tuomiokuntaan, Oulun läänin tuomiokuntaan ja Vaasan läänin tuomiokuntaan. Mutta jo 1653 tuomiokunnat yhdistettiin jälleen yhdeksi Pohjanmaan tuomiokunnaksi. Vuosina 1676–1680 Pohjanmaalla toimi kaksi tuomaria, Bengt Rosenhane ja Kristoffer Gyllenstierna, mutta tuomiokunnan aluetta ei silti ollut jaettu kahtia. Vuonna 1680 tapahtuneessa tuomioistuinlaitoksen uudistustyössä Pohjanmaan tuomiokunta jaettiin kahtia, jolloin muodostuivat Pohjois-Pohjanmaan tuomiokunta ja Etelä-Pohjanmaan tuomiokunta.
Peppi Pitkätossu (televisiosarja)

| Peppi Pitkätossu> Pippi Långstrump |
| --- | --- |

Kestoaika:  27 min / jakso
Pääosissa:  Inger Nilsson Maria Persson Pär Sundberg
Alkuperämaa:  Ruotsi
Alkuperäiskieli:  ruotsi
Verkko:   SVT
Esitetty:   11. lokakuuta 1969 –  8. helmikuuta 1969 –
Tuotantokausia:  1
Jaksoja:  13
Tunnuskappale:  Här kommer Pippi Långstrump
Tuotanto
Tuottaja(t):  Olle Nordemar
Ohjaaja(t):  Olle Hellbom
Käsikirjoittaja(t):  Astrid Lindgren
Säveltäjä(t):  Jan Johansson Georg Riedel
Tuotantoyhtiö(t):  Sveriges Radio AB AB Svensk Filmindustri
Aiheesta muualla
IMDb 
Peppi Pitkätossu (ruots. Pippi Långstrump) on vuonna 1969 ensiesityksensä saanut televisiosarja.
Jaksot

Peppi muuttaa Huvikumpuun
Peppi toimii nuuskijana ja menee kahvikutsuille
Peppi menee kauppoihin
Peppi järjestää huviretken
Pepin luona käy varkaita
Peppi menee sirkukseen
Peppi ja ensilumi
Pepin joulu
Peppi keksii pönkin
Pepin ilmapalloreitti
Peppi on haaksirikkoutunut
Peppi pitää läksiäiset
Peppi nousee laivaan
Näyttelijät

Inger Nilsson - Peppi Pitkätossu
Maria Persson - Annika
Pär Sundberg - Tommi
Margot Trooger - rouva Rissanen
Hans Clarin - Jymy-Juntunen
Paul Esser - Kukkanen
Ulf G. Johnsson - Kling
Göthe Grefbo - Klang
Öllegård Wellton - Tommin ja Annikan äiti
Fredrik Ohlsson - Tommin ja Annikan isä
Beppe Wolgers - kapteeni Efraim Pitkätossu
Pielaveden sosialidemokraattisen työväenyhdistyksen talo

| Pielaveden sosialidemokraattisen työväenyhdistyksen talo> Pielaveden työväentalo |
| --- | --- |
Sijainti:  Pielavesi, kirkonkylä
Runkorakenne:  hirsi
Julkisivumateriaali:  lauta
 
Lisää rakennusartikkeleitaArkkitehtuurin teemasivulla
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Pielaveden sosialidemokraattisen yhdistyksen talo oli Pielaveden kunnan kirkonkylässä sijainnut työväentalo.
Historiaa

Pielaveden sosialidemokraattinen työväenyhdistys perustettiin vuonna 1935. Vuonna 1938 yhdistys osti Osuusliike Savolta talon, joka sijaitsi Pielaveden kirkonkylän keskustaajamassa. Ilmeisesti ennen tätä yhdistys oli vuokrannut sosialidemokraattisen piirin ostamaa Pajuskylän työväentaloa. Vuoden 1945 jälkeen yhdistyksen omaisuus päätyi SKDL:n haltuun. Talo on sittemmin purettu.
PinePhone

| PinePhone |
| --- | --- |


Valmistaja:  Pine64
Mitat:  160.5mm x 76.6mm x 9.2mm
Paino:  185g
Näyttö:  720×1440 5.95″ IPS LCD
Suoritin:  Allwinner A64 ARM Quad core Cortex-A53, 64bit @ max1.2GHz
Grafiikkapiiri:  Mali-400 MP2
Keskusmuisti:  2 tai 3 GB LPDDR3
Takakamera:  OV6540, 5MP, 1/4″, LED-salama
Etukamera:  GC2145, 2MP, f/2.8, 1/5″
Akku:  3000mAh, käyttäjän irrotettavissa
Infobox OKNimi-testi OK: 
PinePhone on Pine64:n suunnittelema ja valmistama älypuhelin.
Puhelin on suunniteltu antamaan käyttäjälle täysi hallinta siinä mielessä, että usein älypuhelimet on laitteistossa ja laiteohjelmistossa "lukittu", tai tarkemmin sanottuna tehty erilaisilla tekniikoilla hyvin hankalaksi sen toiminan muuttamisen valmistajan asettamasta tai tutustua tähän toimintaan. PinePhonessa laitteiston toimintaa on avattu käyttäjien nähtäville ja laiteohjelmiston vaihtaminen sekä siihen tutustuminen on tehty helpoksi. Tästä avoimuudesta johtuen lukuista käyttöjärjestelmät sekä ohjelmistot toimivat PinePhonessa, ja usein siinä ajetaankin Linux-jakeluja.
Lisävarusteet

PinePhonelle on saatavilla erilaisia lisäosia takakantta vaihtamalla, kuten fyysinen näppäimistö ja sormenjälkilukija.
Aiheesta muualla

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
pine64.org/pinephone (Arkistoitu – Internet Archive)
Pieninyn kansallispuisto (Puola)

| --- | --- |
Sijainti:  Puola
Pinta-ala:  2 346,0 km2 
| --- | --- |
Tyyppi:  Puolan kansallispuisto 
Perustettu:  1932 
muokkaa - muokkaa wikitekstiä - muokkaa Wikidataa
Pieninyn kansallispuisto Puolassa sisältää 21 kilometriä polkuja, missä retkeilijät voivat patikoida. Puiston läheisyydessä sijaitsevat Czorsztynin ja Niedzian linnat. Puiston alueella on vuoristossa Sokolican ja Trzyn huiput, joilta avautuvat hyvät näköalat. Alueen vuoristossa on paljon karstimaata sekä kalkkikivikallioita, joihin on muodostunut kalkkikiviluolia. Pystysuorien kallioseinämien keskellä virtaa joki nimeltä Dunajec. Puistossa esiintyy ilveksiä ja kyykäärmeitä. Puiston linnustoon kuuluu kalliokiipijä ja perhosista puiston alueella esiintyy isoapolloperhonen. Puistossa esiintyviä putkilokasveja on yhteensä yli 1000 lajia. Puiston alueella olevia kalliomuodostumia ovat Trzy Koronyn massiivi ja Pieninki Czorsztynskie.
Perunsardelli

| Perunsardelli |
| --- | --- |

Uhanalaisuusluokitus
 Elinvoimainen  
  
Tieteellinen luokittelu
Domeeni::  Aitotumaiset Eucarya
Kunta::  Eläinkunta Animalia
Pääjakso::  Selkäjänteiset Chordata
Alajakso::  Selkärankaiset Vertebrata
Yläluokka::  Luukalat Osteichthyes
Luokka::  Viuhkaeväiset Actinopterygii
Lahko::  Sillikalat Clupeiformes
Heimo::  Sardellit Engraulidae
Suku::  Engraulis
Laji::  ringens
Kaksiosainen nimi
 Engraulis ringens  Jenyns, 1842 
Katso myös
   Perunsardelli Wikispeciesissä   Perunsardelli Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OKIUCN-testi OK: 
Perunsardelli (Engraulis ringens) on Tyynessämeressä elävä sillikaloihin kuuluva pienikokoinen, taloudellisesti tärkeä ulappaveden kala. Sen saalismäärät ovat suuremmat kuin minkään muun luonnonvesistä pyydetyn kalalajin. Vuosisaaliit ovat vaihdelleet 4,2 ja 8,3 miljoonan tonnin välillä vuosina 2008–2012. Lähes koko saalis käytetään kalajauhon ja kalaöljyn tuottamiseen.
Levinneisyys

Perunsardelli on kaakkoisen Tyynenmeren rannikon edustalla elävä pelaginen kalalaji, jonka pyynti on keskttynyt Perun ja Chilen vesille.
Lisääntyminen ja elintavat

Perunsardellit voivat elää kolmivuotiaaksi ja saavuttaa 20 sentin pituuden. Sukukypsäksi ne tulevat vuoden vanhoina noin 10-senttisinä. Kalastuskokoisia ne ovat jo puolivuotiaina noin kahdeksan sentin mitassa. Ne syövät kasvi- ja eläinplanktonia, jopa makroeläinplanktonia. Lisääntymisaika on kahdesti vuodessa.
Kalastus

Perunsardellia on luonnehdittu maailmanhistorian voimallisimmin hyödynnetyksi kalalajiksi. Vuosisaaliit kuitenkin vaihtelevat suuresti, ilmeisesti paljolti El Niño -ilmiön ja siihen liittyvän kumpuamisen sääteleminä. Huippusaalis 13,1, miljoonaa tonnia saatiin 1971, jonka jälkeen kanta romahti. Vuonna 1994 saavutettiin jälleen huippu 12,5 miljoonaa tonnia, ja vuosina 2008–2012 saaliit ovat olleet 4,2 ja 8,3 miljoonan tonnin välillä, säännöllisesti enemmän kuin millään muulla maailman kalalla.
Aiheesta muualla

Engraulis ringens ITIS (englanniksi)
Engraulis ringens  (Jenyns, 1842) FAO Fisheries and Aquaculture Department: Species Fact Sheets (englanniksi)
Perdita multiflorae

| Perdita multiflorae> Tieteellinen luokittelu |
| --- | --- |
Domeeni:  Aitotumaiset Eucarya
Kunta:  Eläinkunta Animalia
Pääjakso:  Niveljalkaiset Arthropoda
Alajakso:  Kuusijalkaiset Hexapoda
Luokka:  Hyönteiset Insecta
Lahko:  Pistiäiset Hymenoptera
Yläheimo:  Apoidea
Heimo:  Maamehiläiset Andrenidae
Suku:  Perdita
Laji:  multiflorae
Kaksiosainen nimi
 Perdita multiflorae  Parker, 1988 
  [ Muokkaa Wikidatassa ] [ ohje ]  
Perdita multiflorae on Perdita-sukuun ja maamehiläiset-heimoon (Andrenidae) kuuluva eläinlaji. Tieteellisen nimen sille antoi ensimmäisenä Parker vuonna 1988. Sillä ei ole alalajeja.
Levinneisyysalue

Pohjois-Amerikka
Kirjallisuutta

​.  manuscript, World Bee Checklist Project - update 2008-09, 2008.
​.  manuscript, Checklist of Apoidea of North America... - 05-Sep-2006, 2006.
Griswold, Terry L., and Frank D. Parker: ​New Perdita (Perdita) Oligoleges of Mentzelia, with Notes on Related Species of the Ventralis Group (Hymenoptera: Andrenidae).  Pan-Pacific Entomologist, vol. 64, no. 1, 1988.
Podolian Tovtryn kansallispuisto

| --- | --- |
Sijainti:  Hmelnytskyin alue, Ukraina
Lähin kaupunki:  Kamjanets-Podilskyi
Pinta-ala:  2 613,16 km²
| --- | --- |
Tyyppi:  Kansallispuisto 
Perustettu:  27.6.1996
muokkaa - muokkaa wikitekstiä - muokkaa Wikidataa
Podolian Tovtryn kansallispuisto (ukr. Національний природний парк «Подільські Товтри», Natsionalnyi pryrodnyi park "Podilski Tovtry") on pinta-alaltaan Ukrainan suurin kansallispuisto, ja se sijaitsee Hmelnytskyin alueella. Vuonna 1996 perustetun kansallispuiston pinta-ala on 2 613,16 neliökilometriä.  Kansallispuiston nimessä esiintyvä Podolia on läntisessä Ukrainassa sijaitsevan historiallisen alueen nimitys.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Podolian Tovtryn kansallispuisto Wikimedia Commonsissa
Podilski Tovtry (ukrainaksi)
Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista. 
Alkuperäinen artikkeli: uk:Подільські Товтри (національний парк)
Käännös suomeksi
Pienimmän neliösumman suora

Pienimmän neliösumman suora on käytännöllinen menetelmä lineaarisen mallin sovittamiseksi havaintoaineistoon, jossa jonkin muuttujan voidaan olettaa riippuvan lineaarisesti toisen muuttujan arvoista.
Menetelmän lähtökohtana on valita lineaarisen mallin kertoimet siten, että havaittujen arvojen ja mallin antamien arvojen erotuksista laskettujen neliöiden summa saa pienimmän mahdollisen arvonsa.
Tarkastellaan data-aineistoa, joka sisältää  n kappaletta havaintopareja  (x_{i},y_{i}).
Oletetaan, että  y-arvot riippuvat  x-arvoista lineaarisen mallin
 y=A+Bx mukaisesti. Tehtävänä on löytää kertoimille  A ja  B
sellaiset arvot, että virheneliösumma
saa pienimmän mahdollisen arvonsa.
Kun summan termissä esiintyvä neliö puretaan auki, summa hajotetaan osasummiin, asetetaan näin saadun lausekkeen osittaisderivaatat kertoimien  A ja  B suhteen nolliksi ja ratkaistaan näin saatu lineaarinen yhtälöpari kertoimien suhteen, saadaan ratkaisu:
missä
Nämä summat voidaan helposti laskea suoraan havaintoarvoista.
Havaintoarvoista voidaan myös laatia taulukko, johon varataan omat sarakkeet arvoille  x_{i},
 y_{i},  x_{i}^{2},  x_{i}y_{i} ja  y_{i}^{2}. Tarvitut summat saadaan tällöin suoraan ko. taulukon sarakesummina.
Philippe Bergeroo

| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |

Henkilötiedot
Syntymäaika: 13. tammikuuta 1954 (ikä 70)
Syntymäpaikka: Ciboure, Pyrénées-Atlantiques, Ranska
Pituus: 192 cm
Seura
Seura: -
Tehtävä: Päävalmentaja
Seurat
| Vuodet | Seura | O (M) |
| 1971–1978 1978–1983 1983–1988 |  Girondins Bordeaux  Lille OSC  Toulouse FC | 133 (0) 180 (0) 172 (0) |
Maajoukkue
| 1980–1984 |  Ranska | 3 (0) |
Valmennusura
1990–1998 1998–1999 1999–2000 2002 2003–2013 2013–2016:  Ranska (maaliv.)  Paris SG (apuv.)  Paris SG  Stade Rennais  Ranska (U16-U20)  Ranska (naiset)
 Seurajoukkueuran tilastot kattavat vain kansalliset sarjat.
Philippe Bergeroo (s. 13. tammikuuta 1954) on ranskalainen jalkapallovalmentaja ja entinen maalivahti.
Ura pelaajana

Bergeroo hankki jalkapallo-oppinsa Arin Luzienin juniorijoukkueessa, josta siirtyi Girondins Bordeaux'n organisaatioon vuonna 1971. Hän edusti joukkuetta seitsemän vuotta, kunnes siirtyi Lilleen. Hän oli Ranskan liigaan nousseen Lillen ykkösmaalivahti viiden vuoden ajan, kunnes siirtyi Toulouseen. Bergeroo sai paljon vastuuta myös Toulousen joukkueessa ja lopetti uransa vuonna 1988 pelattuaan yhteensä 485 liigaottelua.
Maajoukkuetasolla Bergeroo oli mukana EM-kisoissa 1984 voittamassa Ranskalle mestaruutta. Bergeroo oli turnauksessa kolmosmaalivahti Joël Batsin ja Albert Rustin takana. Hän oli mukana myös MM-kisoissa 1986, kun Ranska voitti pronssia, mutta jälleen penkkivahtina Batsin ja Rustin takana. Bergeroo pelasi urallaan kaikkiaan vain kolme A-maaottelua.
Ura valmentajana

Pelaajauransa jälkeen Bergeroo aloitti vuonna 1990 työskentelyn Ranskan maajoukkueen maalivahtivalmentajana. Hän oli mukana Michel Platinin, Gérard Houllierin ja Aimé Jacquet'n valmennustiimeissä. Bergeroon pesti huipentui MM-kisoihi 1998, joissa Ranskan ykkösmaalivahtina pelasi Fabien Barthez. Kisojen jälkeen Bergeroo siirtyi Paris Saint-Germainiin entisen maajoukkuekaverinsa Alain Giressen apuvalmentajaksi. Bergeroo työskenteli PSG:ssä myös Artur Jorgen aisaparina ja tämän saatua maaliskuussa 1999 potkut, Bergeroo nousi PSG:n päävalmentajaksi. Hän pelasti suurseuran katastrofaaliselta putoamiselta liigasta ja sai jatkaa myös kaudella 1999/2000. Bergeroo luotsasi seuran Ranskan liigacupin finaaliin, jossa PSG kärsi yllätystappion FC Gueugnonille. Kausi päättyi kakkossijaan myös liigassa. Bergeroon pesti PSG:ssä päättyi potkuihin joulukuussa 2000.
PSG-potkujen jälkeen Bergeroo toimi Stade Rennais'n päävalmentajana syyskaudella 2002/03. Ranskan jalkapalloliiton palvelukseen hän palasi heinäkuussa 2003 alle 17-vuotiaiden päävalmentajana. Hän valmensi eri ikäluokkien maajoukkueitta vuoteen 2013 saakka. Suurimmaksi saavutukseksi jäi alle 17-vuotiaiden Euroopan mestaruus vuonna 2004. Heinäkuussa 2013 hän siirtyi valmennustehtäviin Ranskan naisten jalkapallomaajoukkueen päävalmentajana. Bergeroon johdolla Ranskan naiset etenivät puolivälieriin MM-kisoissa 2015. Joukkue putosi tiukan taistelun jälkeen rangaistuspotkukilpailussa Saksalle. Ranska pelasi Bergeroon alaisuudessa Rio de Janeiron olympiaturnauksessa 2016 ja eteni kahdella voitolla jatkoon alkulohkosta. Edelliskisojen pronssimitaleita kirkastamaan lähteneen joukkueen turnaus päättyi kuitenkin jo puolivälieriin, kun Kanada oli vahvempi maalein 1-0. Syyskuussa 2016 Ranskan jalkapalloliitto purki Bergeroon sopimuksen.
Meriitit > Pelaajana

Euroopan mestaruus: 1984
MM-pronssia: 1986
Meriitit > Valmentajana

Maailmanmestaruus: 1998 (maalivahtivalmentaja)
U17 Euroopan mestaruus: 2004
Naisten MM-puolivälierät: 2015
Ranskan liigacup
Finalisti: 2000
Prosenttiarviointi

Prosenttiarviointi on opiskelupaikanhakukriteeri, joka on otettu käyttöön monissa Suomen lukioissa. Se perustuu kattavaan monien oppiaineiden arviointiin noin 25-kysymyksisellä kokeella. Kokeella arvioidaan jokaisen hakijan osaamisprosentti, joka toimii peruskoulun päättötodistuksen rinnalla opiskelijaksi valittavien päätöksessä kriteerinä. Prosenttiarviointi on käytössä Varsinais-Suomen sekä Uudenmaan lukiossa.