stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Israelin kestävyys

| Israelin kestävyys> חוסן לישראל |
| --- | --- |
  
  
Perustettu:  27. joulukuuta 2018
Johtaja:  Benny Gantz
Ideologia:  sionismi sosiaaliliberalismi korruptionvastaisuus
Poliittinen kirjo:  keskusta
Knesset:  14 / 120
Kotisivu:  kachollavan.org.il
Infobox OKNimi-testi OK: 
Israelin kestävyys (hep. חוסן לישראל, Hosen L'Yisrael) on israelilainen keskustalainen puolue.
Huhtikuussa 2019 pidetyissä parlamenttivaaleissa Israelin kestävyys liittoutui Telem-puolueen kanssa, jota luotsasi niin ikään myöskin armeijassa uran tehnyt Moshe Ya'alon. Myöhemmin mukaan tuli myös Yesh Atid, minkä pohjalta muodostettiin Sininen ja valkoinen -allianssi. Allianssi sai näissä vaaleissa 35 paikkaa.
Ida Karjalainen

Ida Karjalainen (s. 11. huhtikuuta 1997 Oulu) on suomalainen jääkiekkoilija, pelipaikaltaan hyökkääjä. Hän on edustanut Naisten Liigassa Hämeenlinnan Pallokerhoa ja Tampereen Ilvestä. Hän on kausina 2014–2019 pelannut liigassa 88 runkosarjaottelua, joissa hän on tehnyt 39 maalia ja saanut 69 syöttöpistettä. Liigan pudotuspeleissä hän on 31 ottelussa tehnyt kymmenen maalia ja saanut seitsemän syöttöpistettä. Hän on saavuttanut kaksi SM-hopeaa.
Karjalainen on pelannut Suomen maajoukkueessa ennen kauden 2019–2020 alkua kuusi maaottelua ja saanut niissä yhden syöttöpisteen. Hänet valittiin vuoden 2020 MM-kilpailuihin, jotka kuitenkin peruttiin koronavirusepidemian vuoksi.
Ida Karimaa

Ida Karimaa on suomalainen palkittu musiikkitoimittaja.
Karimaa on tullut tunnetuksi YleX:n musiikkitoimittajana vuodesta 2015 lähtien, ensin Uuden Musiikin Iltavuorosta, myöhemmin Uuden Musiikin X -ohjelmasta jossa hän toimi aisaparinaan Anne Lainto .
Vuonna 2020 Karimaa siirtyi luotsaamaan Monsp Records -levy-yhtiötä. YleX:llä työskennellessään Karimaa toimi myös dj:nä eri festivaaleilla yhdessä Anne Lainnon kanssa.
Ida Korander

Oopperalaulaja Ida Korander
Ida Josefina Korander (8. helmikuuta 1870 Hausjärvi – 21. helmikuuta 1921) oli suomalainen oopperalaulaja, äänialaltaan sopraano.
Ida Korander kävi ruotsinkielistä tyttökoulua Hämeenlinnassa ja sen jälkeen hän oli työssä Henkivakuutusyhtiö Suomessa ja vuodesta 1895 alkaen Vakuutusyhtiö Kalevassa. Korander toimi viimeksi Kalevan vakuutuskirjojen uudelleenkirjoitus- ja muutososaston esimiehenä. Hän sai vuonna 1919 Kalevan kultamitalin pitkäaikaisen palvelun ansiosta. Korander oli kiinnostunut musiikista ja vuonna 1907 hän jätti väliaikaisesti vakuutusalan omistautuakseen musiikille. Hän opiskeli sitten ulkomailla ja antoi ensikonserttinsa Helsingissä vuonna 1908.
Korander konsertoi vuonna 1908 muun muassa Oskar Merikannon kanssa ja 1910-luvulla hän liittyi Suomalaisen teatterin näyttelijäkuntaan. Korander kärsi kuitenkin esiintymiskammosta eikä voinut sen vuoksi täysin hyödyntää lahjojaan. Lopulta hän joutui tämä vuoksi luopumaan laulajan urastaan.
Ida Korander matkusti syksyllä 1920 Berliiniin, jossa hän sairastui Von Economon taudin nimellä tunnettuun unitautiin. Hän kuoli taudin seurauksena helmikuussa 1921. Ida Korander on haudattu Hietaniemen hautausmaalle Helsinkiin.
Käännös suomeksi
Humalakiiltokääriäinen

| Humalakiiltokääriäinen |
| --- | --- |

Tieteellinen luokittelu
Domeeni::  Aitotumaiset Eucarya
Kunta::  Eläinkunta Animalia
Pääjakso::  Niveljalkaiset Arthropoda
Alajakso::  Kuusijalkaiset Hexapoda
Luokka::  Hyönteiset Insecta
Lahko::  Perhoset Lepidoptera
Alalahko::  Glossata
Osalahko::  Erilaissuoniset Heteroneura
Yläheimo::  Kääriäismäiset Tortricoidea
Heimo::  Kääriäiset Tortricidae
Alaheimo::  Kirjokääriäiset Olethreutinae
Suku::  Grapholita
Laji::  discretana
Kaksiosainen nimi
 Grapholita discretana  (Wocke, 1861) 
Synonyymit
 Cydia discretana 
Infobox OKNimi-testi OK: 
Humalakiiltokääriäinen (Grapholita discretana) on pieni ja harvinainen, kääriäisiin kuuluva perhoslaji.
Koko ja ulkonäkö

Humalakiiltokääriäinen on pieni, siipiväliltään 13–19 mm, yleisväriltään tummanruskea perhonen. Siiven takareunan dorsaalitäplä muodostuu kahdesta kellanvalkoisesta poikkiraidasta, ja siiven etureunassa on rivi lyhyitä kellanvalkoisia poikkiraitoja. Siiven kärkiosan siipipeili on vaaleanruskea ja siinä on sekä tummia pitkittäisviiruja että siniharmaita poikkiraitoja. Takasiivet ovat tummanruskeat ilman kuviointia. Perhosen vartalo on vaaleanruskeaa päätä lukuun ottamatta tumman kahvinruskea.
Levinneisyys ja lentoaika

Humalakiiltokääriäistä tavataan Euroopasta Kaukasukselle ja Länsi-Siperiaan. Aikuiset perhoset lentävät touko-kesäkuussa.
Suomessa laji luokiteltiin aikaisemmin hävinneeksi, sillä siitä ei ollut lainkaan havaintoja vuoden 1976 jälkeen ja rakentaminen sekä umpeenkasvu olivat hävittäneet tunnetut esiintymispaikat. Se löytyi kuitenkin harrastajan toimesta nurmijärveläisestä puutarhasta vuonna 2006 ja vuoden 2010 uhanalaisuusarvioinnissa laji on luokiteltu erittäin uhanalaiseksi Ympäristökeskus on esittänyt perhosen esiintymisalueen rauhoittamista yksityiseksi suojelualueeksi, mutta esitys kaatui. Vuodesta 2006 lähtien lajilla on tunnettu erittäin pienialainen esiintymä myös Lohjalta.
Elinympäristö ja elintavat

Täysin humalakasvustoihin sidoksissa oleva laji. Toukat elävät riittävän rotevakasvuisten humalaköynnösten varsien sisällä ja koteloituvat ravintokasviin. Aikuiset perhoset lentävät koko päivän ajan, mutta aktiivisimmin illalla. Ne pysyttelevät aivan humalakasvustojen tuntumassa ja häirittynä piiloutuvat kasvillisuuden joukkoon.
Ravintokasvi

Toukan ravintokasvi on humala (Humulus lupulus).
Ida Karstoft

| Mitalit | Mitalit | Mitalit |  |
| --- | --- | --- | --- |
|  Ida Karstoft Eugenen MM-kilpailuissa 2022. |  Ida Karstoft Eugenen MM-kilpailuissa 2022. |  Ida Karstoft Eugenen MM-kilpailuissa 2022. |  |
Maa:   Tanska
Naisten yleisurheilu
| EM-kilpailut  | EM-kilpailut  | EM-kilpailut  |  |
|  Pronssia | München 2022 | 200 m |  |
Ida Karstoft (s. 29. lokakuuta 1995) on tanskalainen pikajuoksija, joka pelasi aiemmin jalkapalloa. Hän on EM-pronssimitalisti 200 metrin juoksussa.
Karstoft pelasi vuoteen 2017 saakka jalkapalloa. Hän edusti sarjatasolla Viborgia ja Brøndbytä. Hän pelasi Tanskan naisten maajoukkueessa kaksi maaottelua.
Karstoft osallistui 4 × 100 metrin viestijuoksijana Berliinin EM-kilpailuihin 2018, Dohan MM-kilpailuihin 2019 ja vuonna 2021 Tokion kesäolympialaisiin mutta ilman menestystä. Vuonna 2022 hän karsiutui välierissä niin sisäratojen MM-kilpailujen 60 metrillä kuin ulkoratojenkin MM-kilpailujen 200 metrilläkin. Kesäkuussa 2022 hän voitti Oslon Timanttiliigassa 200 metrin kilpailun ajalla 22,73 ja paransi kaksi päivää myöhemmin Madridissa ennätyksensä aikaan 22,67. Münchenin EM-kilpailuissa 2022 hän juoksi välierissä ajan 22,73 ja ylsi loppukilpailussa aikaan 22,72, mikä riitti pronssimitaliin.
Idol (Ruotsi)

| Idol |
| --- | --- |
Tyyli:  tosi-tv-ohjelma
Kestoaika:  3-120 minuuttia (mainostaukojen kanssa)
Pääosissa:  Tuomarit: Pelle Lidell (2011-) Alexander Bard (2011-) Andres Bagge (2008-) Laila Bagge Wahlgren (2008-) Juontajat: Pär Lernström (2011-) 
Alkuperämaa:  Ruotsi
Alkuperäiskieli:  ruotsi
Verkko:  TV4
Esitetty:  elokuu 2004 –
Tuotantokausia:  8
Jaksoja:  yli 100
Aiheesta muualla
IMDb
Peter Jihde juontamassa Idolia vuonna 2009.
Idol on ruotsalainen tosi-tv-ohjelma, jota esittää TV4. Ohjelmaa on esitetty elokuusta 2004 alkaen ja siitä on tehty tähän mennessä seitsemän tuotantokautta, kahdeksas on käynnissä. Idol on yksi Ruotsin suosituimmista ohjelmista ja se perustuu brittiläiseen Pop Idoliin, joka esitettiin Britanniassa ensimmäisen kerran vuonna 2001.
Ohjelma etsii Ruotsin parasta laulajaa ympäri maata käytävien koelaulujen avulla. Kilpailun kolme tuomaria valitsevat jatkoon pääsevät kilpailijat semifinaaleihin asti, mistä alkaen jatkoon pääsevät kilpailijat valitaan puhelinäänestyksen perusteella.
Tuomarit > Nykyiset

Pelle Lidell
Alexander Bard
Andres Bagge
Laila Bagge Wahlgren
Tuomarit > Entiset

Andreas Carlsson (2008-2010)
Daniel Breitholz (2004-2007)
Peter Swartling (2004-2007)
Kishi Tomita (2004-2007)
Claes af Geijerstam (2004-2006)
Voittajat

Kausi 1: Daniel Lindström
Kausi 2: Agnes Carlsson
Kausi 3: Markus Fagervall
Kausi 4: Marie Picasso
Kausi 5: Kevin Borg
Kausi 6: Erik Grönwall
Kausi 7: Jay Smith
Kausi 8: Amanda Fondell
Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista.
Käännös suomeksi
Ingolf

| Ingolf |
| --- | --- |
Nimipäivä:   
– suomenkielinen:  –
– ruotsinkielinen:  18. kesäkuuta
Muunnelmia:  –
Vastineita eri kielissä:  Ingólfr
Nimen alkuperä:  muinaisskandinaavinen, Ing-jumalalle pyhitetty susi
Infobox OKNimi-testi OK: 
Ingolf on alkujaan muinaisskandinaavinen miehen etunimi, joka merkitsee Ing-jumalalle pyhitettyä sutta. Sutta tarkoittava sana (olf, ulf tai wulf) esiintyy useissa vanhoissa pohjois­maisissa ja muissa germaanisissa nimissä, koska muinais­uskon mukaan susi oli onnen ja voitin eläin, joka seurasi ylijumala Odinia ja ilmoitti hänelle, mitä maan päällä tapahtui. Nimi on yleinen varsinkin Islannissa, koska viikinki Ingolf (Ingólfr) Arnarson saapui vuonna 874 ensimmäisenä skandinaavisena siirtolaisena Islantiin ja perusti Reykjavikin.  Sen sijaan Ruotsissa kirkko vastusti pitkään tällaisten "villieläinten ja epäjumalien nimien" käyttöä.
Suomessa vuosina 1920-1999 syntyneitä Ingolf-nimisiä henkilöitä on Digi- ja väestötietoviraston tietojen mukaan 119. Ennen vuotta 1920 syntyneitä taikka vuonna 2000 tai myöhemmin syntyneitä Ingolfeja on vain muutama. Ingolfin nimipäivä on suomenruotsalaisen kalenterin mukaan 18. kesäkuuta.
Tunnettuja Ingolfeja

Ingolf Arnarson (849–910), norjalaissyntyinen viikinki, Reykjavikin perustaja
Ingolf Elster Christensen (1872–1943), norjalainen upseeri, poliitikko, ministeri ja maaherra
Ingolf Davidsen (1893–1946), norjalainen voimistelija ja olympiamitalisti
Ingolf Mork (1947–2012), norjalainen mäkihyppääjä
Ingolf Wunder (s. 1985), itävaltalainen pianisti
Nimen muita merkityksiä

KDM Ingolf (F350), Tanskan laivaston fregatti, käytössä 1963–1992
Humalalampi (Joutsa)

| Humalalampi |
| --- | --- |
Valtiot:  Suomi
Maakunnat:  Keski-Suomi
Kunnat:  Joutsa
Koordinaatit:  61°57′27″N, 25°58′48″E
Vesistöalue ja valuma-alueen tietoja
Päävesistöalue:  Kymijoen vesistö (14)
Valuma-alue:  Ristiselän alue (14.23)
Laskuoja:  oja Järnätjärveen 
Järvinumero:  14.237.1.003
Mittaustietoja
Pinnankorkeus:  97,7 m  
Pituus:  360 m  
Leveys:  120 m  
Rantaviiva:  0,853 km  
Pinta-ala:  3,433 ha  
Saaria:  ei saaria 
 fiHumalalampi 
Humalalampi  on Keski-Suomessa Joutsassa Humalapohjan kylän lähellä sijaitseva lampi.
Maantietoa

Lammen pinta-ala on 3,4 hehtaaria, se on 350 metriä pitkä ja 100 metriä leveä. Lammella ei ole kartan mukaan saaria.  Sen rantaviivan pituus on 850 metriä.
Vesistösuhteet

Lampi sijaitsee Kymijoen vesistössä (vesistöaluetunnus 14) Suur-Päijänteen alueen (14.2) Ristiselän alueella (14.23), jonka Haapajoen valuma-alueeseen (14.237) se kuuluu. Lammen vedenpinnan korkeus on 97,7 metriä mpy.
Ingolfiellidea

| Ingolfiellidea |
| --- | --- |
 Ingolfiella ischitana
Tieteellinen luokittelu
Domeeni::  Aitotumalliset Eucarya
Kunta::  Eläinkunta Animalia
Pääjakso::  Niveljalkaiset Arthropoda
Alajakso::  Äyriäiset Crustacea
Luokka::  Kuoriäyriäiset Malacostraca
Lahko::  Ingolfiellida
Alalahko::  Ingolfiellidea  Hansen, 1903
Heimot
 Ingolfiellidae  Metaingolfiellidae 
Katso myös
   Ingolfiellidea Wikispeciesissä   Ingolfiellidea Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OK: 
Ingolfiellidea on kuoriäyriäsiin kuuluva äyräisryhmä, joka yleensä on luettu yhdeksi katkojen lahkon alalahkoista, mutta joka hiljattain siirrettiin omaan lahkoonsa Ingolfiellida. Siihen kuuluvia lajeja tunnetaan vain nelisenkymmentä. Niiden kokonaislevinneisyys on kuitenkin jakautunut laajalle alueelle ja ne esiintyvät kovin monipuolisissa elinympäristöissä.
Ingolfiellida-katkat elävät usein maanalaisissa habitaateissa ja niiden ruumis on matomainen. Ne ovat useimmiten vain muutaman millimetrin mittaisia.
Levinneisyys ja elinympäristöt

Ingolfiellida-lahkoon kuuluvia lajeja elää paitsi makeissa vesissä myös merissä ja murtovesialueilla. Niitä on löydetty vuoristojoista, maanalaisista vesistä, vuorovesialueilta ja syvänmeren pohjamudista. Afrikassa elää kaksi sisävesisukua maanalaisissa ympäristöissä, Proleleupia ja Rapaleleupia. Makean veden lajeja on löydetty myös Etelä-Amerikasta ja Euroopasta. Murtovesien lajeja on löydetty Karibialta, Alaskasta ja Japanista. Vaikka kokonailevinneisyys on laaja, yksittäisten lajien tunnetut esiintymisalueet ovat useimmiten hyvin suppeita.
Heimot

Ingolfiellidea on jaettu kahteen heimoon, Ingolfiellidae ja Metaingolfiellidae. Jälkimmäiseen luetaan vain yksi laji, Italiasta yhdestä kaivosta kuvattu Metaingolfiella mirabilis.
HMS Victorious (R38)

| HMS Victorious |
| --- | --- |
 HMS Victorious 1941

Aluksen vaiheet
Rakentaja:  Vickers-Armstrong, Tyne
Kölinlasku:  5. toukokuuta 1937
Laskettu vesille:  14. syyskuuta 1939
Palveluskäyttöön:  14. toukokuuta 1941
Poistui palveluskäytöstä:  13. maaliskuuta 1968
Loppuvaihe:  romutettu 1969
Tekniset tiedot
Uppouma:  29 500 t
Pituus:  205 m
Leveys:  29 m
Syväys:  8,5 m
Koneteho:  111 000 shp
Nopeus:  30,5 solmua
Miehistöä:  2 200
Aseistus
Aseistus:  1940: 16 × 4,5" (114 mm) QF-tykkiä 48 × QF 2 naulan -tykkiä 21 × Boforsin 40 millimetrin ilmatorjuntakanuunaa 45 × Oerlikon 20 mm ilmatorjuntatykkiä]] 36 Fulmar- ja Albacore-konetta 1945: 54 Corsair- ja Avenger-konetta
HMS Victorious (viirinumero R38) oli Britannian kuninkaallisen laivaston Illustrious-luokan lentotukialus, joka tilattiin osana vuoden 1936 laivasto-ohjelmaa. Aluksen rakentaminen aloitettiin 1937, ja se valmistui 1941.
Alus osallistui vuoden 1942 lopulla Saksan laivaston taistelulaiva Bismarckin etsimiseen ja upottamiseen, useiden Murmanskiin matkanneiden ja sieltä palanneiden Jäämeren saattueiden suojaamiseen sekä Maltan saaren kohtalon ratkaisseen Pedestal-saattueen suojaamiseen. Se oli vuonna 1943 lainassa Yhdysvaltain laivastolla Tyynellämerellä nimellä USS Robin.
Se osallistui Norjan vuonoissa piileksivän Bismarckin sisaraluksen taistelulaiva Tirpitzin saattueille aiheuttaman uhan poistamiseen. Uhan poistuttua alus siirrettiin Britannian Tyynenmerenlaivastoon, jonka mukana se osallistui Japania vastaan käytyyn sotaan. Sodan päätyttyä alus vietti pitkiä aikoja reservissä ennen laivaston supistamista 1960-luvulla, jolloin se päätettiin romuttaa. Alus romutettiin vuonna 1969.
Valmistus

Britannian amiraliteetti tilasi 13. tammikuuta 1937 uuden lentotukialuksen Vickers-Armstrongin Walker-on-Tynen telakalta Newcastlesta osana vuoden 1936 laivasto-ohjelmaa. Sen köli laskettiin 5. toukokuuta 1937, ja alus laskettiin vesille 14. syyskuuta 1939 kumminaan Caldecoten varakreivin Thomas Inskipin puoliso Augusta Helen Inskip. Alus valmistui 14. toukokuuta 1941, jolloin tilaaja maksoi aluksesta 4,05 miljoonaa puntaa.
Alukselle tehtiin HMS Illustriousista poiketen kaksikerroksinen lentokonehangaari, jotta sille voitaisiin sijoittaa 48 lentokonetta aiemman 36:n sijaan. Konekapasiteetin lisäys edellytti lentokoneiden polttoainevarastojen kasvatusta, mikä toteutettiin aluksen polttoainetankkia pienentämällä. Aluksen etummaista, vain ylempään lentokonehangaariin kulkenutta lentokonehissiä suurennettiin, jotta sillä kyettiin kuljettamaan Hawker Sea Hurricane siivet suorina. Taaempi hissi kulki kumpaankin hangaariin.
Aluksen ensimmäinen päällikkö Henry Cecil Bovell vastaanotti tehtävänsä 15. lokakuuta 1940. Alus oli hänen viimeinen merikomennuksensa ennen eläkkeelle jäämistä. Pääosa aluksen miehistöstä siirtyi alukselle maaliskuun viimeisellä viikolla 1941, ja alus otettiin virallisesti palvelukseen 29. maaliskuuta kello 11.30.
Palvelus

Palvelukseen otettaessa Victorious liitettiin koulutettavaksi Kotilaivastoon. Ennen lähtöä telakka teki aluksella vielä merikokeita. Ensimmäisen kerran alus irtosi laiturista 16. huhtikuuta kello 5.50, minkä jälkeen se purjehti Pohjanmerelle Tynejokea, jonka suulla se sai suojakseen kymmenen tunnin matkalle Rosythiin ilmatorjuntaristeilijä HMS Naiadin ja Hunt-luokan saattuehävittäjät HMS Quantockin ja HMS Southdownin. Rosythissä alus siirrettiin kuivatelakalle viimeisiä tarkastuksia varten. Lisäksi sille kuormattiin ampuma- ja elintarvikkeita ja sen varastoja täydennettiin.
Toukokuussa 1941 liittoutuneiden asema Välimerellä oli pahoin uhattuna. Malta oli piiritettynä, ja akselivaltojen joukot olivat Egyptin rajoilla pyrkimässä Suezin kanavalle. Tilanteen vuoksi aluksen ensimmäiseksi tehtäväksi määrättiin lentokoneiden kuljettaminen Egyptiin. Alukselle määrättiin kuormattavaksi 50 Britannian kuninkaallisten ilmavoimien Hawker Hurricanea, jotka kuormattiin 9.–13. toukokuuta Rosythissa alukselle siivet irrotettuina ja rungot pakattuina suuriin puulaatikoihin. Alus lähti 15. toukokuuta Rosythista testaamaan omia rajojaan koeajoissa Burntislandissä, mistä se siirtyi vielä samana iltana Scapa Flow’hun.
Scapa Flow’ssa alukselle annettiin määräys, jonka mukaan sen tuli liittyä 22. toukokuuta Clydestä lähtevään joukkojenkuljetussaattueeseen WS8B yhdessä taisteluristeilijä HMS Repulsen kanssa. Alus nosti vielä 18. toukokuuta ankkurin saattajinaan kolme hävittäjää aloittaakseen lentotoimintaharjoitukset Pentland Firthissä. Sille laskeutui seuraavana aamuna kuusi Fairey Fulmar -hävittäjää, jotka harjoittelivat nousuja ja laskuja. Näiden jälkeen saapuivat Fairey Swordfishit, Hawker Sea Hurricanet ja iltapäivällä Fairey Barracudan prototyyppi, joka suoritti aluksella tyyppihyväksyntäkokeita. Alukselle laskeutuivat 20. toukokuuta Laivaston ilmavoimien ASV II -tutkilla varustetut 825 laivueen Fairey Swordfishit, minkä jälkeen se palasi Scapa Flow’hun.
Palvelus > Bismarckin takaa-ajo

Kotilaivaston komentaja vara-amiraali John Tovey sai 22. toukokuuta 1941 tiedon Laivaston ilmavoimien 771. laivueen Maryland Mk.I -pommikoneen tiedusteluraportista, jonka mukaan Saksan laivaston taistelulaiva Bismarck ja risteilijä Prinz Eugen olivat lähteneet Norjan Bergenistä Atlantille. Tovey siirsi lippunsa taistelulaiva HMS King George V:lle ja lähti Kotilaivastosta kootun osaston kanssa merelle etsimään saksalaista laivasto-osastoa. Osastoon kuuluivat taistelulaivan lisäksi Repulse, 2. risteilijälaivueen HMS Galatea, HMS Aurora, HMS Kenya ja HMS Hermione ja seitsemän hävittäjää. Siihen liitettiin vielä Victorious, jonka kannella oli Gibraltarille vietävien Hawker Hurricanien lisäksi yhdeksän 825 laivueen  Fairey Swordfish -torpedokonetta (ensimmäiset tutkalla varustetut laivaston lentokoneet) ja kuusi 802 laivueen Fairey Fulmar -hävittäjää. Aluksen miehistö oli ollut koulutuksessa vasta viikon aluksen käyttöönoton jälkeen, ja vasta muutaman päivän aluksella toimineet lentokonemiehistöt eivät olleet harjoitelleet toimintaa laivueena.
Tovey irrotti Victoriousin 24. toukokuuta omaksi osastokseen saattajinaan osastoon liitetyt risteilijät. Erillisosaston komentajaksi määrättiin risteilijälaivueen komentaja kontra-amiraali Alban Curteis lippulaivanaan Galatea. Lentotukialukselta lähetettiin komentajakapteeni E. Esmonden komentamat lentolaivueet matkaan erittäin huonossa säässä. Hieman ennen puolta yötä lentokoneet havaitsivat kohteensa, mutta myös aluksen tähystäjät havaitsivat lentokoneet. Ainoastaan yksi Fairey Swordfish -torpedokone osui 18 tuuman torpedollaan Bismarckin keskilaivan panssarivyöhön, jolloin yksi mies sai surmansa ja kuusi loukkaantui. Osuma sai Tanskansalmen taistelussa saatujen vaurioiden tilapäiskorjaukset uudelleen vuotamaan. Vauriot eivät kuitenkaan hidastaneet alusta siten, että Toveyn osasto olisi saavuttanut sen.
Palvelus > Lentokoneita Maltalle – operaatio Tracer

Alus määrättiin toimittamaan lentokoneita Maltalle, ja alukselle palautettiin sieltä jo puretut 48 Royal Air Forcen Hawker Hurricanea. Alus liittyi 31. toukokuuta Clydestä lähteneen WS8X-saattueen lippulaivaksi ja suojaksi yhdessä Bismarckin takaa-ajosta palanneiden risteilijöiden HMS Neptunen ja Norfolkin kanssa. Suojueessa oli lisäksi apuristeilijä HMS Esperance Bay. Saattueen muodostivat Clydestä lähtenyt SS Duchess of Bedford, jossa oli kaikkiaan 3 100 sotilasta, sekä seuraavana aamuna 10 merimailia Orsayn länsipuolella mukaan liittyneet MV Waivera ja MV Port Wyndham samoin kuin niitä suojanneet HMS Legion, ORP Piorun, HMCS Saguenay ja kuusi V-, W- ja Town-luokan saattuehävittäjää.
Alukselta lähteneet lentokoneet etsivät yhdessä taistelulaiva HMS Nelsonin sekä Neptunen ja Hermionen kanssa Bismarckin tukilaivaa SS Gonzenheimia. Laivaston ilmavoimien 825 laivueen Fairey Swordfish havaitsi Gonzenheimin 4. kesäkuuta, jolloin Neptune lähti valtaamaan alusta. Saksalaisaluksen miehistö upotti aluksensa seuraavana päivänä, minkä jälkeen risteilijä pelasti 63 saksalaisaluksen miehistönjäsentä. Victorious lähti 6. kesäkuuta 300 merimailia Kanariansaarten länsipuolelta kohti Gibraltaria suojanaan Neptune ja hävittäjä HMS Wessex.
Osasto kohtasi HMS Ark Royalin jo ennen satamaan saapumista, ja Gibraltarilla Hurricanet koottiin ja puolet niistä siirrettiin Ark Royalille kuljetettavaksi. Alukset lähtivät 13. kesäkuuta 1941 Gibraltarilta kohti Maltaa. Alusten saattajina olivat taisteluristeilijä HMS Renown ja kuusi hävittäjää. Osaston saavuttua Baleaarien eteläpuolelle suunnistuksesta vastaavat neljä Gibraltarilta lähtenyttä kaksimoottorista Lockheed Hudson -pommikonetta tavoittivat saattueen 15. kesäkuuta. Hurricanet lähetettiin tukialuksilta matkaan ja niistä kolme menetettiin matkalla (operaatio Tracer). Lentotukialukset suojaajineen aloittivat paluumatkan Gibraltarille, jonne ne saapuivat vielä samana päivänä. Victorious lähti 18. kesäkuuta Gibraltarilta paluumatkalle Englantiin kannellaan Ark Royalilta siirretyt 820 laivueen Fairey Swordfish -torpedokoneet.
Palvelus > Isku Liinahamariin ja Kirkkoniemeen – Operaatio ER

Ennen taistelutoiminnan aloittamista alus oli 6. heinäkuuta koulutettavana luoteisella merialueella. Koulutuksen tarkoituksena oli laivaston ilmavoimien lentokoneiden ja aluksen miehistön yhteistoiminnan parantaminen eli Bismarck-operaation vuoksi kesken jääneen koulutuksen täydentäminen. Kontra-amiraali W. F. Wake-Walker sai määräyksen häiritä Pohjois-Norjan meriliikennettä (operaatio ER) lippulaivanaan HMS Devonshire, ja jos hän ei kohtaisi aluksia alueelta, iskeä laivaston ilmavoimien konein Kirkkoniemen ja Liinahamarin satamiin. Osastoon liitettiin tukialukset Victorious ja HMS Furious, raskas risteilijä HMS Suffolk sekä kuusi hävittäjää. Osasto suojasi samalla miinalaiva HMS Adventurea, joka kuljetti operaatio EF:ssä miinoja sekä muuta sotamateriaalia Murmanskiin.
Osasto tankkasi menomatkalla Islannissa sekä uudelleen kauempana pohjoisessa tarkoitusta varten lähetetystä tankkerista. Matkalla ei kohdattu pinta-aluksia ja ilmahyökkäykset päätettiin toteuttaa. Victoriousilta nousi 30. heinäkuuta 21 Fairey Albacore -torpedopommittajaa saattajinaan 12 Fairey Fulmar -hävittäjää iskeäkseen Kirkkoniemeen. Koneet tuhosivat yhden rahtialuksen ja vahingoittivat toista. Saksalaiset olivat kuitenkin saaneet tiedon aikeesta, ja heidän Messerschmitt Bf 109- ja Me 110 -hävittäjänsä olivat vastaanottamassa hyökkääjiä. Syntyneessä taistelussa ammuttiin alas kolme saksalaista ja 13 brittiläistä konetta. Paluumatkalla Scapa Flow’hun osaston koneet iskivät vielä Tromssaan tulosten jäädessä kuitenkin vähäisiksi.