stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Brasilian Grand Prix 2012
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Brasilian Grand Prix 2012 Wikimedia Commonsissa
Formula 1 -luokan Brasilian Grand Prix’t
| 0 | 1 | 2 | 3 | 4 | 5 | 6 | 7 | 8 | 9 | 10 |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 1950-luku | 1950 | 1951 | 1952 | 1953 | 1954 | 1955 | 1956 | 1957 | 1958 | 1959 |
| 1960-luku | 1960 | 1961 | 1962 | 1963 | 1964 | 1965 | 1966 | 1967 | 1968 | 1969 |
| 1970-luku | 1970 | 1971 | 1972 | 1973 | 1974 | 1975 | 1976 | 1977 | 1978 | 1979 |
| 1980-luku | 1980 | 1981 | 1982 | 1983 | 1984 | 1985 | 1986 | 1987 | 1988 | 1989 |
| 1990-luku | 1990 | 1991 | 1992 | 1993 | 1994 | 1995 | 1996 | 1997 | 1998 | 1999 |
| 2000-luku | 2000 | 2001 | 2002 | 2003 | 2004 | 2005 | 2006 | 2007 | 2008 | 2009 |
| 2010-luku | 2010 | 2011 | 2012 | 2013 | 2014 | 2015 | 2016 | 2017 | 2018 | 2019 |
Radat: Autódromo José Carlos Pace (1973–1977, 1979–1980, 1990–2019) Autódromo Internacional Nelson Piquet (1978, 1981–1989)
Osakilpailut Formula 1 -kaudella 2012
| 0 | 1 | 2 | 3 | 4 | 5 | 6 | 7 | 8 | 9 |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
|  Australia |  Malesia |  Kiina |  Bahrain |  Espanja |  Monaco |  Kanada |  Eurooppa |  Britannia |  Saksa |
|  Unkari |  Belgia |  Italia |  Singapore |  Japani |  Korea |  Abu Dhabi |  Intia |  Yhdysvallat |  Brasilia |
Hamiltonin viimeinen McLaren kilpailu päättyi keskeytykseen.
Keravan vaakuna

Keravan vaakuna
Keravan vaakuna on Keravan kaupungin tunnus. Sen heraldinen selitys kuuluu ”sinisessä kentässä yläreunaltaan lohenpyrstökoroinen kultahirsi.” Kuvio esittää puusepän tekemää liitosta, sinkkausta, ja se viittaa puusepänteollisuuteen, joka oli Keravan merkittävin teollisuudenala 1900-luvun puolessavälissä. Nykyisen vaakunan suunnitteli Ahti Hammar, joka on tehnyt suuren osan Suomen muistakin kunnallisvaakunoista. Vaakuna otettiin käyttöön 1956. Sitä ennen käytössä oli vuosina 1946–1955 Ilmari Tapiovaaran suunnittelema vaakuna, jossa oli kuusikoroisesti hopeanvihreäkatkoinen kilpi ja yläkentässä punainen K-kirjain sekä alakentässä hopeinen ratas. Sitä pidettiin kuitenkin epäheraldisena, sillä sääntöjen mukaan vaakunat eivät saa sisältää kirjaimia, ja se päätettiin vaihtaa. Nykyisin Keravan kaupunki käyttää kaupallisiin ja markkinointitarkoituksiin vaakunan sijaan erityistä logoa, jonka se otti käyttöön vuonna 2002. Vaakunaa käytetään kuitenkin edelleen kaupunkia kokonaisuutena käsittelevissä yhteyksissä.
Keravan vaakuna vuosina 1946–1955
Kana tikka masala

| Kana tikka masala |
| --- | --- |

Alkuperä
Alkuperämaa:   Yhdistynyt kuningaskunta/ Intia
Tiedot
Ruokalaji:  pääruoka
Tarjoilu:  lämpimänä
Pääainesosat:  kana
Kana tikka masala on mausteinen, intialaistyyppinen ruokalaji, jossa on tikka-kanaa ja kermainen kastike. Kerrotaan, että se on kehitetty alun perin 1970-luvun alussa Glasgow’ssa, mutta intialaiset väittävät tikka masalaa tehdyn Intiassa jo paljon aiemmin. Se on Britannian suosituimpia aterioita, ja sitä myydään vuodessa 23 miljoonaa annosta. Ulkoministeri Robin Cook sanoi sitä vuonna 2001 Britannian kansallisruoaksi.
Britannia vie tikka masala -kanaa Intiaan.
Alkuperä

Tandooriuunissa valmistettua kanaa tarjoiltiin Britanniassa ensimmäisen kerran Lontoossa vuonna 1966. Sieltä resepti kulkeutui seuraavien vuosien aikana Glasgow’hun. 1970-luvun alkuvuosina eräs asiakas ravintola Shish Mahalissa totesi kanan olevan maukasta mutta hieman kuivaa. Ravintolan kokki improvisoi tällöin kastikkeen tomaattikeitosta, mausteista ja kermasta, jolloin syntyi kana tikka masalan tavallisin resepti. Sen jälkeen muunnelmia on tullut huomattavasti lisää: 2000-luvulla tehdyssä testissä maistettiin 48 eri tikka masala -reseptiä ja todettiin, että ainoa yhteinen ainesosa niissä kaikissa oli kana. Ei voidakaan enää sanoa, että tikka masalalle olisi olemassa vakioreseptiä.
On myös väitetty, että kana tikka masala olisi kehitetty Intiassa. Joidenkin väitteiden mukaan se olisi peräisin Suurmogulien valtakunnan ajoilta, toisten mukaan se olisi kehitetty 1960-luvulla Punjabissa.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Kana tikka masala Wikimedia Commonsissa
Kemin kaupunginorkesteri

Kemin kaupunginorkesteri on Kemissä toimiva kunnallinen sinfoniaorkesteri.
Kemin orkesteritoiminta alkoi vuonna 1930, jolloin perustettiin 20-jäseninen Kemin Soitannollinen Seura. Orkesterin nimilyhenteeksi vakiintui pian KSS. Kaksi vuotta myöhemmin käynnistettiin lisäksi seuran orkesterikoulu, mikä merkitsi musiikkiopistotoiminnan alkua Kemissä. Orkesteri oli aluksi pääasiassa harrastajamuusikoista koostunut pieni jousiyhtye. Orkesterin voidaan katsoa kunnallistetun vuonna 1966, kun kaupunki perusti musiikinjohtajan viran, jonka tehtävänä oli kaupunginorkesterin muodostaminen KSS:n pohjalta ja kunnallisen musiikkiopiston perustaminen. Vuotta myöhemmin, syksyllä 1967 käynnistyikin sekä kaupunginorkesterin että kunnallisen Länsi-Pohjan musiikkiopiston toiminta. Laajenevan musiikkiopiston opettajien ja edistyneimpien opiskelijoiden parista orkesteri sai lisää soittajamateriaalia ja se kasvoi 1980-luvulla 30–40 soittajan vahvuiseksi.
Syksyllä 1983 perustettiin Kemin, Keminmaan, Simon, Tervolan ja Tornion yhteisenä hankkeena kaupunginorkesterin yhteyteen Länsi-Pohjan jousikvartetti. Kvartetin kotipaikkana on orkesterin tavoin Kemin kaupunki, mutta sen toiminta-alueena ovat kaikki kuntayhtymän viisi kuntaa. Kvartetin perustamisen tavoitteina olivat jousisoitinten koulutuksen tehostaminen sekä kamarimusiikin edistäminen Kemi-Tornion seutukunnassa. Kvartetin jäsenet toimivat soitinryhmiensä äänenjohtajina Kemin kaupunginorkesterissa.
Nykyisin kaupunginorkesterin kokoonpano käsittää suurimmillaan 50–55 muusikkoa, joista jousikvartetin jäsenet ovat päätoimisia. Orkesterin kotisalina oli aiemmin Kemin Työväentalon juhlasali, mutta nykyisin konsertteja järjestetään yleensä joko Sauvon juhlasalissa (500 paikkaa), Kemin kirkossa (700 paikkaa) tai Tervahallissa (1200 paikkaa).
Kaupunginorkesteri esittää hyvin joustavilla kokoonpanoilla monipuolista musiikillista ohjelmistoa. Vuosittain ohjelmaan ovat kuuluneet monet uuden suomalaisen musiikin kantaesitykset. Orkesteri tekee yhteistyötä paikallisten kuorojen ja teatterin kanssa. Jousikvartetilla on vuosittain noin neljäkymmentä omaa esiintymistä, jotka ovat kamarimusiikki- ja koululaiskonsertteja sekä soittamista erilaisissa juhlatilaisuuksissa.
Vuosina 2009-2014 taiteellisena johtajana on toiminut Jukka Myllys ja musiikinjohtajana Sanna Moilanen. Nykyinen musiikinjohtaja on Katariina Kummala.[lähde? ] Vuodesta 2016 taiteellinen johtaja on Erkki Lasonpalo.
Aiheesta muualla

http://www.kemi.fi/palvelut/kulttuuripalvelut/kemin-kaupunginorkesteri/ (Arkistoitu – Internet Archive)
Kansallisarkiston Vaasan toimipaikka

Kansallisarkiston Vaasan toimipaikka on yksi Suomen Kansallisarkiston toimipaikoista. Se oli aiemmin Vaasan maakunta-arkisto, yksi Suomen seitsemästä maakunta-arkistosta, jotka yhdessä Kansallisarkiston kanssa muodostivat Arkistolaitoksen. Vuoden 2017 alussa maakunta-arkistot sulautuivat osaksi Kansallisarkistoa. Niistä tuli Kansallisarkiston toimipaikkoja ja vanhan arkistolaitoksen rakenteet purettiin.
Historia

Suomen viidentenä maakunta-arkistona aloitti toimintansa vuonna 1936 Vaasan maakunta-arkisto. Arkisto oli nuorin maakunta-arkistojen ensimmäisen aallon aikana perustetuista. Sen toimialueeksi oli määritelty tuolloinen Vaasan lääni. Toiminta alkoi samassa rakennuksessa Vaasan kaupunginkirjaston kanssa. Yhteiseloa kirjaston kanssa ja jatkuvasti ahtaista tiloista valitellen kesti vuoteen 1987, jolloin arkisto pääsi muuttamaan entiseen SOK:n varastokiinteistöön, jossa entinen arkisto, nykyinen Kansallisarkiston toimipaikka edelleenkin toimii. Tosin tilat ovat jälleen käymässä ahtaiksi.
Eritoten Vaasan-maakunta-arkisto joutui panostamaan kaksikielisyyteen, vaikka etenkin Turussa ja myös Hämeenlinnassa ruotsinkielisten tallenteiden osuus on ollut kohtuullisen merkittävä.
Vuonna 2017 Vaasan maakunta-arkisto sulautui osaksi Kansallisarkistoa muiden maakunta-arkistojen tapaan. Entinen maakunta-arkisto on nykyään Kansallisarkiston Vaasan toimipaikka.
Arkiston johtajina ovat toimineet:
Toivo T. Rinne 1936–1946
Aimo Wuorinen 1946–1970
Martti Favorin 1971–1975
Rauno Turunen 1977–1983 (vt. 1976–)
Jaakko Sarkamo 1984–1995
Eljas Orrman 1995–2000
Arja Rantanen 2000–2016
Kokoelmat

Vaasan maakunta-arkiston kokoelmat karttuivat etupäässä Pohjanmaan, Keski-Pohjanmaan ja Etelä-Pohjanmaan liittojen alueella toimivien piiri- ja paikallishallintoviranomaisten yli 40 vuotta vanhoista asiakirjoista. Entisen maakunta-arkiston kokoelmat ovat laajuudeltaan noin seitsemän hyllykilometriä. Viranomaisarkistojen lisäksi kokoelmiin kuuluu satoja yksityisarkistoja, kuten liikeyritysten, yhdistysten, seurojen, kylien, talojen, sukujen, perheiden tai yksityishenkilöiden arkistoon tallentamia.
Vanhin asiakirjatoimipaikassa on vuodelta 1407 peräisin olevan kauppakirja Norra Vallgrundin kyläarkistoon sijoitettuna. Viranomaisten vanhimmat yhtäjaksoiset asiakirjasarjat alkavat pääsääntöisesti aikaisintaan 1600- ja 1700-luvuilta. Kuitenkin suurin osa arkistomateriaalista koostuu autonomian ja itsenäisyyden ajan arkistotallenteista.
Myös Vaasassa on laaja kokoelma mikrotallenteita, jotka paljolti palvelevat hyvin laajaa sukututkimusharrastusta. Vaasan on toivottu erikoistuvan myös esimerkiksi siirtolaisuuteen, sillä onhan arkiston alue mitä selvimmin Suomen siirtolaisten lähtöaluetta.
Entisen maakunta-arkiston kokoelmiin kuuluu myös merkittävänä osana yli 50 000 nidettä käsittävä kirjasto, joka koostuu lähinnä historian alaan liittyvästä kirjallisuudesta. Kirjoja ei kuitenkaan anneta kotilainaan.
Aiheesta muualla

Kansallisarkiston Vaasan toimipaikka
Suomen arkistot
| --- | --- |
Kansallisarkisto:   Hämeenlinnan toimipaikka  Joensuun toimipaikka  Jyväskylän toimipaikka  Mikkelin toimipaikka  Oulun toimipaikka  Saamelaisarkisto  Turun toimipaikka  Vaasan toimipaikka 
Muita arkistoja:   Eduskunnan arkisto  Folkkultursarkivet  Journalistinen kuva-arkisto  Kansallisen audiovisuaalisen instituutin arkistot  Kansallinen äänitearkisto  Kuvataiteen keskusarkisto  Musiikkiarkisto  SKS:n arkisto (ent. Kansanrunousarkisto ja Kirjallisuusarkisto)  Suomen Elinkeinoelämän Keskusarkisto  Suomen Urheiluarkisto  Toimihenkilöarkisto  Urho Kekkosen arkisto  Yhteiskuntatieteellinen tietoarkisto 
Poliittisten puolueiden arkistoja:   Kansan Arkisto  Keskustan ja Maaseudun arkisto  Porvarillisen Työn Arkisto  Svenska Centralarkivet  Työväen Arkisto 
Entisiä arkistoja:   Ammattiyhdistysarkisto  Arkistolaitos  Itä-Karjalan sotasaalisarkisto  Kansallinen audiovisuaalinen arkisto  Laatokan puolustuksen perinnearkisto  Maakunta-arkistot  Päivälehden arkisto  Sota-arkisto  Viipurin maakunta-arkisto
Chad Kolarik

| Chad Kolarik |
| --- | --- |

Henkilötiedot
Syntynyt: 26. tammikuuta 1986 (ikä 38) Abington, PA, Yhdysvallat
Kansalaisuus:   Yhdysvallat
Jääkiekkoilija
Pelipaikka:  keskushyökkääjä
Maila:  oikea
Pituus:  179 cm
Paino:  84 kg
Pelaajaura
Pääsarjaura:  2010–
Aik. seurat:  San Antonio Rampage (AHL) Syracuse Crunch (AHL) Columbus Blue Jackets (NHL) Springfield Falcons (AHL) Connecticut Whale (AHL) New York Rangers (NHL) Wilkes-Barre/Scranton Penguins (AHL) Linköpings HC (SHL) Avangard Omsk (KHL) Kloten Flyers (NLA) Adler Mannheim (DEL) EC Salzburg (EBEL)
NHL-varaus:  199. varaus, 2004 Phoenix Coyotes
Chad Edward Kolarik (s. 26. tammikuuta 1986 Abington, Pennsylvania, Yhdysvallat) on yhdysvaltalainen uransa lopettanut jääkiekkoilija. Hän on pelipaikaltaan keskushyökkääjä, mutta Kolarik osaa pelata myös laidassa. Hän on pelannut urallaan myös kuusi NHL-ottelua. Kolarik on pelannut Euroopassa myös Ruotsissa, KHL:ssä ja Sveitsissä. Hän laukoo oikealta.
Pelityyli

Elite Prospects -sivuston Erik K. Pirin mukaan Kolarik on taitava ja offensiivinen laitahyökkääjä, joka osaa pelata myös sentterinä. Hän on nopea luistelija, joka hallitsee kiekkoa hyvin ja omaa hyvän laukauksen. Kolarikilla on myös hyvä pelikäsitys ja pelintekotaidot. Hän ei ole kuitenkaan kovin isokokoinen ja Kolarikin tulisi parantaa puolustuspelaamista.
Ura > Seuraura > Junioriura ja yliopistovuodet

Kolarik pelasi kaudella 2000–2001 La Salle College High Schoolin joukkueessa ja kaudella 2001–2002 Deerfield Academyn joukkueessa, jonka jälkeen Kingston Frontenacs varasi hänet 102. pelaajana OHL:n varaustilaisuudessa 2002. Kolarik ei kuitenkaan koskaan siirtynyt CHL:ään, jotta hän voisi jatkossa pelata Yhdysvaltain yliopistosarjoissa. Kolarik pelasi kaksi seuraavaa kautta Yhdysvaltain maajoukkueen kehitysohjelman mukana.
Phoenix Coyotes varasi Kolarikin seitsemännellä kierroksella 199. pelaajana NHL:n varaustilaisuudessa 2004. Vuodet 2004–2008 hän kävi Michiganin yliopistoa. Kolarik voitti Freshman -vuotensa 2004–2005 päätteeksi CCHA:n mestaruuden. Kaudella 2005–2006 hän oli joukkueensa kolmanneksi paras pistemies Kevin Porterin kanssa tehoilla 12+26=38. Junior -vuotenaan 2006–2007 Kolarik sijoittui tehoilla 18+27=45 CCHA:n syöttöpörssissä seitsemänneksi ja jakoi pistepörssin kymmenennen sijan Western Michiganin Paul Szczechuran kanssa. Senior -vuotenaan 2007–2008 hän sijoittui tehoilla 30+26=56 koko sarjan pistepörssissä toiseksi edellään vain joukkuetoveri Kevin Porter. Maalipörssissä Kolarik sijoittui kolmanneksi. Hän voitti kauden päätteeksi CCHA:n mestaruuden ja Kolarik valittiin sarjan ensimmäiseen tähdistökentälliseen.
Ura > Seuraura > AHL-vuodet ja NHL-ottelut

Viimeisen yliopistokautensa jälkeen, huhtikuussa 2008 Kolarik teki kolmivuotisen tulokassopimuksen Phoenix Coyotesin kanssa. Hän siirtyi loppukevääksi AHL-joukkue San Antonio Rampagen vahvuuteen. Kolarik teki seitsemässä playoff-ottelussa tehot 4+2=6. Hän oli joukkueensa paras maalintekijä. Kolarik pelasi myös kauden 2008–2009 kokonaan Rampagessa, jossa hänen varsinainen AHL:n tulokaskausi toi 76 runkosarjaottelussa tehot 20+30=50. Kolarik oli joukkueen toiseksi paras pistemies Dave Spinan jälkeen. NHL:n kauden 2009–2010, siirtotakarajalla maaliskuussa 2010 Coyotes kauppasi hänet Columbus Blue Jacketsiin vaihdossa Alexandre Picardiin. Kolarik debytoi loppukaudella myös Blue Jacketsin NHL-joukkueessa, jossa hän pelasi kaksi runkosarjaottelua. Kolarik teki NHL-debyyttinsä runkosarjan toiseksi viimeisellä kierroksella 5. huhtikuuta 2010 vieraissa St. Louis Bluesia vastaan. Hän sai ottelussa jääaikaa 4.54 minuuttia.
Alkukauden 2010–2011 Kolarik pelasi Blue Jacketsin uudessa farmijoukkueessa, Springfield Falconsissa, kunnes marraskuussa 2010 Blue Jackets kauppasi hänet New York Rangersiin vaihdossa Dane Byersiin. Kolarik pelasi loppukauden lähinnä seuran farmijoukkue Hartford Wolf Packissa, jonka kolmanneksi paras maalintekijä hän oli Kris Newburyn kanssa 17 osumallaan. Pudotuspeleissä Kolarik oli joukkueen paras maalintekijä John Mitchellin kanssa kolmella osumallaan. Hän pelasi kauden aikana Rangersissa neljä NHL-ottelua tehden yhden syöttöpisteen. Kesäkuussa 2011 Kolarik teki seuran kanssa kaksivuotisen jatkosopimuksen.
Kolarik oli kauden 2011–2012 kokonaan pelaamatta, kun hän sai polvivamman Rangersin syksyn 2011 harjoitusleirillä. Alkukauden 2012–2013 Kolarik pelasi kokonaan farmijoukkue Hartford Wolf Packissa osaksi NHL:n työsulunkin vuoksi. Tammikuussa 2013 Rangers kauppasi hänet Pittsburgh Penguinsiin vaihdossa Benn Ferrieroon. Kolarik pelasi loppukauden AHL-joukkue Wilkes-Barre/Scranton Penguinsin vahvuudessa. Hän oli joukkueen kolmanneksi paras pistemies tehoilla 15+18=33. Kolarik teki AHL:ssä kauden aikana kaikkiaan tehot 31+37=68, joilla hän jakoi liigan pistepörssin kolmannen sijan Oklahoma City Baronsin Mark Arcobellon kanssa. Pudotuspeleissä Kolarik oli Trevor Smithin kanssa Penguinsin paras maalintekijä viidellä osumallaan. Hän pelasi kauden aikana myös AHL:n tähdistöottelussa.
Ura > Seuraura > Siirtyminen Eurooppaan

Kaudeksi 2013–2014 Kolarik siirtyi kaksivuotisella sopimuksella Ruotsin SHL-liigan Linköpings HC:hen. Hän voitti 30 osumallaan koko liigan maalipörssin ja palkittiin kauden päätteeksi Håkan Loob Trophylla. Kolarik teki runkosarjassa kaikkiaan 48 tehopistettä, joilla hän oli joukkueensa kolmanneksi paras pistemies ja sijoittui SHL:n pistepörssissä viidenneksi. Kolarik oli myös liigan tehokkain ulkomaalaispelaaja. Pudotuspeleissä hän oli Linköpingin paras maalintekijä kuudella osumallaan. Kolarik voitti myös European Trophyn pistepörssin tehoilla 5+7=12. Kaudella 2014–2015 hän oli Mestarien liigassa joukkueensa paras syöttäjä Jeff Taffen kanssa kuudella syöttöpisteellään. Lokakuussa 2014 Kolarik siirtyi loppukauden sopimuksella KHL-joukkue Avangard Omskiin.
Kolarik siirtyi kaudeksi 2015–2016 Sveitsin National League A:n Kloten Flyersiin, jonka sisäisen maalipörssin toisen sijan hän jakoi 15 osumallaan Matthias Bieberin kanssa edellään vain Vincent Praplan. Kaudeksi 2016–2017 Kolarik siirtyi Saksan DEL-liigan Adler Mannheimiin. Hän oli joukkueen paras pistemies ja maalintekijä tehoilla 25+16=41. Kolarik jakoi koko liigan maalipörssin kolmannen sijan Grizzlys Wolfsburgin Brent Aubinin kanssa. Pudotuspeleissä hän oli Adlerin paras pistemies ja syöttäjä tehoilla 3+6=9. Mestarien liigassa Kolarik oli joukkueen paras syöttäjä ja jakoi sisäisen pistepörssin voiton David Wolfin kanssa tehoilla 1+3=4.
Ura > Maajoukkueura

| Mitalit> Maa:   Yhdysvallat.Miesten jääkiekko.Alle 18-v. MM-kilpailut  | Mitalit> Maa:   Yhdysvallat.Miesten jääkiekko.Alle 18-v. MM-kilpailut  | Mitalit> Maa:   Yhdysvallat.Miesten jääkiekko.Alle 18-v. MM-kilpailut  | Maa:   Yhdysvallat> Miesten jääkiekko. |
| --- | --- | --- | --- |
|  Hopeaa | Minsk 2004 | jääkiekko |  |
Kolarik edusti Yhdysvaltoja Pyeongchangin olympiakisoissa 2018. Hän pelasi myös alle 18-vuotiaiden MM-kilpailuissa vuonna 2004, jolloin Kolarik voitti hopeaa.
Muuta

Kolarik meni elokuussa 2011 naimisiin entisen telinevoimistelija Kylee Bottermanin kanssa. Heillä on vuonna 2014 syntynyt poika Christian.
Jääräpää Santini

| Jääräpää Santini> The Great Santini |
| --- | --- |

Ohjaaja:  Lewis John Carlino
Käsikirjoittaja:  Lewis John Carlino
Perustuu:  Pat Conroyn romaaniin
Tuottaja:  Charles A. Pratt
Säveltäjä:  Elmer Bernstein
Kuvaaja:  Ralph Woolsey
Leikkaaja:  Houseley Stevenson
Pääosat:  Robert Duvall
Valmistustiedot
Valmistusmaa:  Yhdysvallat
Tuotantoyhtiö:   Bing Crosby Productions  Warner Bros. 
Levittäjä:  Warner Bros. Netflix
Ensi-ilta:  1979, Suomessa 1981
Kesto:  113 min
Alkuperäiskieli:  englanti
Aiheesta muualla
IMDb 
Elonet
AllMovie
Infobox OKNimi-testi OK: 
Jääräpää Santini (The Great Santini) on Lewis John Carlinon käsikirjoittama ja ohjaama yhdysvaltalainen komediallinen draamaelokuva vuodelta 1979. Pat Conroyn omaelämäkerralliseen romaaniin Suuri Santini perustuva elokuva kertoo Yhdysvaltojen merijalkaväen lentäjäupseerista (Robert Duvall), jonka perhe, etenkin teinipoika Ben (Michael O’Keefe), kärsii isänsä sotilaallisista kasvatusmenetelmistä ja äärikonservatiivisista mielipiteistä 1960-luvun yhteiskunnallisen vapautumisen vuosina.
Robert Duvall oli roolistaan parhaan miespääosan Oscar-ehdokkaana, mutta palkinnon vei Robert De Niro elokuvasta Kuin raivo härkä.
Rooleissa

| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
|  Robert Duvall  | … |  Bull Meechum   |
|  Blythe Danner  | … |  Lillian Meechum   |
|  Michael O’Keefe  | … |  Ben Meechum   |
|  Lisa Jane Persky  | … |  Mary Anne Meechum   |
|  Julie Anne Haddock  | … |  Karen Meechum   |
Arvioita

Video-oppaassa vuodelta 1994 Kari Salminen kuvaa Jääräpää Santinia kepeän ironian täyttämäksi tutkielmaksi ”tosielämän psykopaatista, amerikkalaisesta miesten miehestä”. Hänestä Duvall suoriutuu roolistaan hyvin, mutta käsikirjoitus ei tavoita Pat Conroyn romaanin vakavia perusasetelmia. Hän antaa elokuvalle kolme tähteä viidestä, mikä vastaa sanallista arviota ”hyvä”.
Aiheesta muualla

Jääräpää Santini Internet Movie Databasessa (englanniksi)
Keravan vanhussurmat

Keravan vanhussurmat tapahtuivat Keravalla kesäkuun alussa 2001, kun nuorisojoukko tappoi erittäin väkivaltaisesti kaksi vanhahkoa miestä ja pahoinpiteli vakavasti yhden iäkkään naisen. Teossa oli mukana 17-vuotias poika, hänen 15-vuotias tyttöystävänsä sekä hänen 14-vuotias serkkunsa. Nuoret olivat käyttäneet muun muassa alkoholia ja butaania. Oikeuden mukaan uhrit tapettiin hakkaamalla.
Ensimmäinen henkirikos tapahtui Keravan keskustan tuntumassa aamuyöstä 3. kesäkuuta, kun 17- ja 14-vuotiaat serkkupojat olivat luvanneet opastaa 57-vuotiaan miehen johonkin baariin, mutta todellisuudessa tarkoituksena olikin ryöstää mies. Miestä oli lyöty, kaadettu maahan ja potkittu useita kertoja. 17-vuotias poika oli myös polkaissut uhria kaulaan. Vakaviin vammoihin kuolleelta uhrilta oli ryöstetty takki ja lompakko, jossa oli ollut runsaat 50 markkaa käteistä.
Toinen henkirikos tapahtui aamulla 5. kesäkuuta, jolloin rikoksessa mukana oli kahden edellisen lisäksi myös 15-vuotias tyttö. Uhriksi joutui 65-vuotias kalastajamies. Aluksi nuoret haastoivat miehen kanssa riitaa, minkä jälkeen he löivät ja potkivat uhrin kuoliaaksi. Tekovälineinään he käyttivät muun muassa puukkoa ja olutpulloja. Myös tämän teon tarkoituksena on epäilty ryöstöä. Vähän ennen kalastajan surmaa nuoret olivat pysäyttäneet pyöräilevän 75-vuotiaan naisen, minkä jälkeen he löivät ja potkivat naista niin ikään ryöstötarkoituksessa. Nuoret myös heittivät uhrin polkupyörän tämän päälle. Nainen joutui vuorokaudeksi sairaalaan, mutta hän selvisi vammoistaan.
Juttu käsiteltiin avoimin ovin, vaikka syytetyt olivat alaikäisiä. Oikeuskäsittelyn julkisuutta perusteltiin rikosten törkeydellä. Tuusulan käräjäoikeus tuomitsi 17-vuotiaan Tero Juhani Pennan 12 vuodeksi vankeuteen nuorena henkilönä tehdystä murhasta, taposta, törkeästä ryöstöstä ja törkeän ryöstön yrityksestä. Penna määrättiin lisäksi maksamaan korvauksia henkiin jääneelle uhrille ja kuolleiden omaisille. Hovioikeus korotti puukarahkoilla ja puukolla murhatun 64-vuotiaan miehen vaimolle maksettavaa kärsimyskorvausta 8 500 eurosta 14 000 euroon korkoineen. 15-vuotiaalle tytölle oli vaadittu rangaistusta avunannosta murhaan, sillä hän oli jälkimmäisen henkirikoksen tapahtuessa antanut puukon 17-vuotiaalle poikaystävälleen. 14-vuotias poika ei ikänsä puolesta ollut rikosoikeudellisessa vastuussa teostaan, mutta hänet oli otettu huostaan.
Kawanishi E7K

| Kawanishi E7K |
| --- | --- |
 Kawanishi E7K
Tyyppi:  tiedustelukone
Alkuperämaa:   Japani
Valmistaja:  Kawanishi kōkūki
Ensilento:  6. helmikuuta 1933
Esitelty:  1933
Valmistusmäärä:  533 
Kawanishi E7K (liittoutuneiden raportointinimi Alf) oli  keisarillisen Japanin laivaston ilmavoimien kaksitasoinen pitkän matkan tiedustelukone. Malli otettiin käyttöön 1930-luvulla ja poistettiin vuoteen 1943 mennessä.
Tekniset tiedot (E7K2)

Lähde:
Yleiset ominaisuudet
Voimalaite: &&&&&&&&&&&&&&01.&&&&001 × Mitsubishi Zuisei 11 -14-sylinterinen tähtimoottori; &&&&&&&&&&&&0649.&&&&00649 kW (&&&&&&&&&&&&0870.&&&&00870 hv)
Suoritusarvot
Matkalentonopeus: &&&&&&&&&&&&0185.&&&&00185 km/h
Lentomatka: &&&&&&&&&&&02000.&&&&002 000 km
Lentoaika: 11 h 15 min
Lakikorkeus: &&&&&&&&&&&07060.&&&&007 060 m
Aseistus
3 × 7,7 mm konekivääriä, yksi edessä kiinteästi ja kaksi takana liikuteltavina
120 kg pommeja ripustimissa, siipien alla (joko 4x 30 kg taikka 2x 60 kg)

Käännös suomeksi
Kawambwa

| Kawambwa |
| --- | --- |
 Kawambwa
 Koordinaatit: 9°47′40″S, 29°4′40″E 
Valtio:   Sambia
Maakunta:  Luapulan maakunta
Piiri:  Kawambwan piiri
Aikavyöhyke:  UTC+2
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Kawambwa on kylä Sambiassa Luapulan maakunnassa. Kawambwa sijaitsee Luapula-joen laakson ympärillä olevan ylänkötasangon reunamilla.
Muutaman kilometrin päässä Kawambwan kylästä sijaitsee Sambian suurin teepensasplantaasi ja vuonna 1998 YK perusti Kawambwan lähelle pakolaisleirin. Kawambwan lähellä sijaitsee myös kaksi näyttävää vesiputousta; Lumangwen putoukset sijaitsevat Kalungwishi-joella noin 50 km Kawambwasta koilliseen ja Ntumbachushin putoukset Ngona-joella 16 km Kawambwasta länteen.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Kawambwa Wikimedia Commonsissa