stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Rutajärvi (Joutsa)
Vesistösuhteet

Järvi sijaitsee Kymijoen vesistössä (vesistöaluetunnus 14) Suur-Päijänteen alueen (14.2) Ristiselän alueella (14.23), jonka Rutajoen valuma-alueeseen (14.236) järvi kuuluu. Järven vedenpinnan korkeus on 123,1 metriä mpy. Suuri osa järven valuma-alueesta tulee järvenosasta Sorsanselkä–Keskinenvesi (5,33 ha), jonka lasku-uoma on joki tai kanava. Valuma-alueella on kuitenkin runsaasti muita järviä tai lampia. Haapajärvi (41 ha) laskee turvetuotantoalueen kautta Kirkkoselkään. Sinne laskevat myös Hangaslampi (1 ha) kirkonkylältä ja Naukjärvi (42 ha) itäpuolelta Myllyjokea myöten. Naukjärveen laskevat myös Lehijärvi (89 ha), Kakarinlampi (1 ha), Lapinlampi (4 ha) ja Pieni Lehijärvi (1 ha). Lehijärveen laskevat vielä esimerkiksi Hyötyjärvi (32 ha), Kivijärvi (31 ha), Kaakkolampi (4 ha), Tuohilampi (3 ha), Särkijärvi (85 ha), Vähä Särkijärvi (9 ha), Kekälelampi (14 ha) ja Siikajärvi (180 ha). Pohjoispuolelta tulevat vielä Kaijanlammen (13 ha) laskujokea Kiertojokea pitkin Riihijärvi (89 ha).
Rutajärvi purkautuu Rutapohjan kanavaa myöten Rutajokeen, joka laskee Päijänteen Rutalahteen Ristiselällä.
Historiaa > Järvenlaskuja

Rutajärven vedenpintaa ehdotettiin laskettavaksi jo vuonna 1818 perkaamalla Rutakoskea. Järvenlasku toteutettiin kuitenkin rakentamalla Rutapohjan kanava vuosina 1853–1859 (tai 1850–1853 ), jolloin järven vedenpinta aleni noin kaksi metriä. Kevättulvien aiheuttamia vahinkoja pyrittiin vähentämään vuonna 1890 aloitetuilla järvenlaskutöillä. Samalla päätettiin hakea kruunulta avustusta hätäaputöiden käynnistämiseksi. Niillä pyrittiin täydentämään aloitettua hanketta ja samalla ojittaa lähisoita. Työn päätyttyä vuonna 1894 oli järven vedenpinta laskenut 1,5 metriä lisää . Järven kokonaislaskuksi ilmoitetaan myös neljä metriä. Hankkeiden vaikutukset olivat melkoiset, sillä järven pinta-ala pieneni huomattavasti. Suuri osa järven itäisen osan 165 saaresta syntyivät tuolloin.
Järven nykyinen vedenpinnankorkeus on 123,1 metriä mpy. ja kun siihen lisää noin neljä metriä korkeutta, tulee järven aikaisemmaksi korkeudeksi noin 127 metriä mpy. Järven kartoissa on paikoin piirretty näkyviin 127,5 metrin käyrää, jota seuraamalla voi hahmottaa järven aikaisempaa rantaviivaa. Esimerkiksi Keskinenveden ja Kirkkoselän välinen kannas oli järvenpohjaa ja rantojen etäisyys oli noin 1,2 kilometriä. Toisaalta, myös kansallispuiston eteläiset suot olisivat tämän tiedon mukaan veden peitossa. Järvenlaskuluvan päätöksessä mahdollisesti ollut kartta vahvistaisi rantaviivan kulun, mutta sitä ei ole tässä käytettävissä.
Historiaa > Yleistä

Järvestä on ruopattu järvimalmia ruukille toimitettavaksi. Järven saaria käytettiin kotieläinten laidunmaina ja kirkkoon kuljettiin myös veneillä. Vanhoja metsiä hakattiin puuteollisuuden tarpeisiin ja niitä uitettiin järveä pitkin vuoteen 1946 saakka.
Vuoden 1972 peruskartoissa oli Haapasuon itäosat vielä koskematonta suomaata, joka on seuraavassa vuoden 1988 kartoissa otettu tuotantoon.
Janne Valtonen

| Janne Valtonen> Henkilötiedot |
| --- | --- |
Syntynyt: 2. toukokuuta 1968 (ikä 56) Lappeenranta, Suomi
Kansalaisuus:   Suomi
Jääkiekkoilija
Pelipaikka:  maalivahti
Hanska:  vasen
Pituus:  180 cm
Paino:  80 kg
Seura
Seura:  SaiPa
Sarja:  SM-liiga
Tehtävä:  maalivahtivalmentaja
Pelaajaura
Pääsarjaura:  1988–1991
Seurat:  SaiPa (I-div./SML) Jokipojat (I-div.) Ketterä (I-div.)
Janne Valtonen (s. 2. toukokuuta 1968 Lappeenranta) on suomalainen entinen jääkiekkomaalivahti, joka toimii SM-liigajoukkue Saimaan Pallon maalivahtivalmentajana. Hän pelasi urallaan SaiPassa kolmena kautena yhteensä 85 SM-liigaottelua. Suurimman osan urastaan Valtonen torjui kuitenkin I-divisioonassa.
Pelaajaura

Valtonen oli SaiPan oma kasvatti. Hän pelasi joukkueessa ensimmäiset miesten pelinsä 18-vuotiaana I-divisioonassa kaudella 1986–1987, jolloin Valtonen toimi SaiPan kakkosmaalivahtina Ari Timosaarelle. Kaudella 1987–1988 hän nousi Timosaaren ohi joukkueen ykkösmaalivahdiksi ja oli torjumassa SaiPaa SM-liigaan kaudeksi 1988–1989. Valtonen pelasi kauden aikana myös nuorten maaotteluita, mutta putosi viimeisimpinä alle 20-vuotiaiden lopullisesta MM-joukkueesta.
Ensimmäisellä SM-liigakaudellaan 1988–1989 Valtonen jakoi SaiPan torjuntavastuun Harri Tammiruusun kanssa ja pelasi 24 runkosarjaottelua. Kaudella 1989–1990 hän nousi joukkueen selkeäksi ykkösmaalivahdiksi ja torjui 39 runkosarjaottelussa. Kaudella 1990–1991 Valtonen lähinnä jakoi torjuntavastuun Petteri Linnan kanssa. SaiPa kuitenkin putosi suoraan takaisin I-divisioonaan kaudeksi 1991–1992, jolloin Valtonen toimi taas joukkueen ykkösmaalivahtina. SaiPan kausi osoittautui kuitenkin pettymykseksi joukkueen sijoituttua runkosarjassa kuudenneksi.
Kaudeksi 1992–1993 Valtonen siirtyi Jokipoikiin, jotka hän torjui I-divisioonan runkosarjan voittoon, mutta joukkue jäi kuitenkin karsintojen päätteeksi ilman sarjanousua. Valtonen palasi kaudeksi 1993–1994 SaiPaan, mutta 18-vuotias Jussi Markkanen nousi hänen ohitseen joukkueen ykkösmaalivahdiksi. Kauden 1994–1995 Valtonen pelasi Imatran Ketterässä, joka jäi I-divisionassa viimeiseksi, mutta säilytti kuitenkin sarjapaikkansa. Valtonen palasi taas kaudeksi 1995–1996 SaiPaan, mutta hän jäi joukkueen kakkosmaalivahdiksi. Hän lopetti pelaajauransa kevääseen 1996.
Valmentajaura

Valtonen toimi vuodet 2009–2012 SaiPan A-nuorten maalivahtivalmentajana. Kausina 2008–2009 ja 2010–2011 hän valmensi myös joukkueen B-nuorten maalivahteja. Kaudeksi 2012–2013 Valtonen siirtyi kaksivuotisella sopimuksella SaiPan SM-liigajoukkueen maalivahtivalmentajaksi.
Jean Ritchie

Ritchie vuonna 2008.
Jean Ruth Ritchie (8. joulukuuta 1922 Viper, Kentucky – 1. kesäkuuta 2015 Berea, Kentucky) oli yhdysvaltalainen laulaja ja Appalakkien dulcimerin soittaja. Hän oli eräs maansa kansanmusiikin keskeisistä nimistä.
Ritchie syntyi Kentuckyssa köyhien vanhempiensa neljästätoista lapsesta nuorimpana. Hän teki kansanmusiikin esityksen lisäksi huomattavaa työtä kansanlaulujen kerääjänä ja tallettajana.
Ritchien kymmenien levytysten joukossa ovat Carols for All Seasons (1959) ja None But One (1977).
Isonkyrön rautatieasema

Isonkyrön rautatieasema (lyh. Iky) on rautatieliikennepaikka Suomen rataverkkoon kuuluvalla rataosalla Seinäjoki–Vaasa.
Yksiraiteisella rataosuudella Isonkyrön asema oli ainoa välipysäkki, jolla on kaksi laituriraidetta. Tämän takia se toimi junien kohtaamispaikkana usealle henkilöliikenteen junaparille.
Aseman henkilöliikenne loppui kesäkuussa 2016.
Historia

Isonkyrön, eli alun perin Orismalan pysäkki avattiin radan valmistuessa vuonna 1883. Alkuperäisen nimensä pysäkki sai sitä ympäröivän kylän, sekä kartanon mukaan, ja Isonkyrön kunnan nimeä kantava laituri sijoitettiin lähemmäs kirkkoa. Orismalan pysäkki kohotettiin asemaksi vuonna 1888.
Asemarakennus rakennettiin Vaasan radan tyyppipiirustusten mukaan, ja myöhemmin sitä laajennettiin Bruno Granholmin suunnitelman pohjalta.
Asemalla oli 1920-luvulle saakka yksipaikkainen veturitalli. Lisäksi 1900-luvun alussa asemalta haarautui pistoraiteet Orisbergin kartanon suuntaan ja läheiselle louhimolle.
Aseman seudulle muodostui tiivistä kyläasutusta, muttei mitään varsinaista taajamaa. Asema nimettiin uudelleen sijaintikuntansa Isonkyrön mukaan vuonna 1968, jolloin entinen Isonkyrön liikennepaikka muutettiin Ventäläksi. Miehitys asemalta poistettiin vuonna 1989 ja asemarakennus on nykyisin yksityisomistuksessa.
Henkilöliikenteen pysähdykset Isossakyrössä lopetettiin 20. kesäkuuta 2016, mutta Isoonkyröön on yhä VR:n bussiyhteys.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Isonkyrön rautatieasema Wikimedia Commonsissa
Ittireddu

| Ittireddu (Itirèddu) |
| --- | --- |

 Sijainti Sassarin maakunnassa
 Ittireddu
 Koordinaatit: 40.544°0′0″N, 8.902°0′0″E 
Valtio:   Italia
Alue:  Sardinia
Maakunta:  Sassari
Pinta-ala:  
 – Kokonaispinta-ala:  23,69 km²
Korkeus:  313 m
Väkiluku:  504
Aikavyöhyke:  UTC+1
 – Kesäaika:  UTC+2
Postinumero:  07010
Suuntanumero(t):    079
Rekisterikilpi:  SS
 
 http://www.comune.ittireddu.ss.it 
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Ittireddu (sardiksi Itirèddu) on kaupunki ja kunta Italiassa Sardinian hallintoalueella Sassarin maakunnassa. Kunnassa on arviolta 504 asukasta (vuonna 2016) ja sen pinta-ala on 23,69 neliökilometriä. Se sijaitsee 313 metrin korkeudella merenpinnan yläpuolella.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Ittireddu Wikimedia Commonsissa
Sassarin maakunta
Aggius | Aglientu | Alà dei Sardi | Alghero | Anela | Ardara | Arzachena | Badesi | Banari | Benetutti | Berchidda | Bessude | Bonnanaro | Bono | Bonorva | Bortigiadas | Borutta | Bottidda | Buddusò | Budoni | Bultei | Bulzi | Burgos | Calangianus | Cargeghe | Castelsardo | Cheremule | Chiaramonti | Codrongianos | Cossoine | Erula | Esporlatu | Florinas | Giave | Golfo Aranci | Illorai | Ittireddu | Ittiri | La Maddalena | Laerru | Loiri Porto San Paolo | Luogosanto | Luras | Mara | Martis | Monteleone Rocca Doria | Monti | Mores | Muros | Nughedu San Nicolò | Nule | Nulvi | Olbia | Olmedo | Oschiri | Osilo | Ossi | Ozieri | Padria | Padru | Palau | Pattada | Perfugas | Ploaghe | Porto Torres | Pozzomaggiore | Putifigari | Romana | San Teodoro | Sant’Antonio di Gallura | Santa Maria Coghinas | Santa Teresa Gallura | Sassari | Sedini | Semestene | Sennori | Siligo | Sorso | Stintino | Telti | Tempio Pausania | Tergu | Thiesi | Tissi | Torralba | Trinità d'Agultu e Vignola | Tula | Uri | Usini | Valledoria | Viddalba | Villanova Monteleone
Ittiri

| Ittiri (Ìtiri Cannèdu) |
| --- | --- |

 Sijainti Sassarin maakunnassa
 Ittiri
 Koordinaatit: 40.590°0′0″N, 8.569°0′0″E 
Valtio:   Italia
Alue:  Sardinia
Maakunta:  Sassari
Pinta-ala:  
 – Kokonaispinta-ala:  111,46 km²
Korkeus:  400 m
Väkiluku:  8 619
Aikavyöhyke:  UTC+1
 – Kesäaika:  UTC+2
Postinumero:  07044
Suuntanumero(t):    079
Rekisterikilpi:  SS
 
 http://www.comune.ittiri.net 
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Ittiri (sardiksi Ìtiri Cannèdu) on kaupunki ja kunta Italiassa Sardinian hallintoalueella Sassarin maakunnassa. Kunnassa on arviolta 8 619 asukasta (vuonna 2016) ja sen pinta-ala on 111,46 neliökilometriä. Se sijaitsee 400 metrin korkeudella merenpinnan yläpuolella.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Ittiri Wikimedia Commonsissa
Sassarin maakunta
Aggius | Aglientu | Alà dei Sardi | Alghero | Anela | Ardara | Arzachena | Badesi | Banari | Benetutti | Berchidda | Bessude | Bonnanaro | Bono | Bonorva | Bortigiadas | Borutta | Bottidda | Buddusò | Budoni | Bultei | Bulzi | Burgos | Calangianus | Cargeghe | Castelsardo | Cheremule | Chiaramonti | Codrongianos | Cossoine | Erula | Esporlatu | Florinas | Giave | Golfo Aranci | Illorai | Ittireddu | Ittiri | La Maddalena | Laerru | Loiri Porto San Paolo | Luogosanto | Luras | Mara | Martis | Monteleone Rocca Doria | Monti | Mores | Muros | Nughedu San Nicolò | Nule | Nulvi | Olbia | Olmedo | Oschiri | Osilo | Ossi | Ozieri | Padria | Padru | Palau | Pattada | Perfugas | Ploaghe | Porto Torres | Pozzomaggiore | Putifigari | Romana | San Teodoro | Sant’Antonio di Gallura | Santa Maria Coghinas | Santa Teresa Gallura | Sassari | Sedini | Semestene | Sennori | Siligo | Sorso | Stintino | Telti | Tempio Pausania | Tergu | Thiesi | Tissi | Torralba | Trinità d'Agultu e Vignola | Tula | Uri | Usini | Valledoria | Viddalba | Villanova Monteleone
J. W. Havulinna

Juho Werner Havulinna, sukunimi aik. Hummelin (26. elokuuta 1865 Pori – 22. lokakuuta 1925 Helsinki) oli suomalainen liikemies, kauppaopiston opettaja ja ylioppilaspoliitikko.
Henkilöhistoria

Havulinnan vanhemmat olivat puuseppä Karl Hummelin ja Maria Sofia Kellander. Hän pääsi ylioppilaaksi 1887 Porin yksityislyseosta ja valmistui Helsingin yliopistosta filosofian kandidaatiksi 1891. Havulinna harjoitti lasiteknillisiä opintoja Saksassa 1897 sekä tutki kauppaopetusoloja 1906 Itävallassa, Saksassa ja Italiassa. Havulinna oli Helsingin yliopiston fysikaalisen kokoelman vt. assistenttina 1893–1906. Hän oli sen jälkeen liikemiehenä ja Suomen liikemiesten kauppaopiston opettajana Helsingissä 1898–1924. Hän oli Sörnäisten Höyryleipomo Osakeyhtiön johtajana ja kuului Talous-Osakekaupan johtokuntaan. Havulinna oli Helsingin yliopiston ylioppilaskunnan hallituksen jäsenenä ja puheenjohtajana vuodesta 1893 lähtien sekä toimi Länsisuomalaisen osakunnan kuraattorina 1896–1899 ja ylioppilaskunnan taloudenhoitajana 1897–1909.
Havulinna oli naimisissa vuodesta 1893 Ida Sofia Finnbergin kanssa. Kauppaneuvos Veijo Havulinna oli heidän poikansa.
Julkaisuja

Finanssilaskento: korkeampia kauppaoppilaitoksia varten. Mukailtu Gustav Rothbaum'in teoksesta "Lehrbuch der politischen Aritmetik". Suomen liikemiesten kauppaopiston julkaisuja 9. Yrjö Weilin, Helsinki 1908
Tavaraoppi: kauppaoppilaitoksia ja ominpäinopiskelua varten. 1, Epäorgaaniset tavarat. Suomen liikemiesten kauppaopiston julkaisuja 10. Yrjö Weilin, Helsinki 1908
Tavaraoppi: kauppaoppilaitoksia ja ominpäinopiskelua varten. 2, Organiset tavarat. Suomen liikemiesten kauppaopiston julkaisuja 11. Yrjö Weilin, Helsinki 1909
Toimitustöitä

Suomen Liikemiesten Kauppaopisto 1905-1912. Weilin+Göös 1912
Joni Saarela

Joni Saarela Actor´s Studio 1999
Joni Kristian Saarela (s. 8. huhtikuuta 1969 Kuusankoski [lähde? ]) on suomalainen näyttelijä ja artesaani, hänellä on myös IV-asentajan koulutus.
Saarela on näytellyt muun muassa elokuvassa Kohtalon kirja ja televisiosarjassa Ihana mies sekä Kaija Koon musiikkivideossa ”Tinakenkätyttö” (1999) ja elokuvaohjaaja, käsikirjoittaja Elias Koskimiehen palkitussa musiikkivideolla ”I’ve Only Just Begun” (2012). Lisäksi hän on esiintynyt lukuisissa lyhytelokuvissa, muun muassa Vesa Kuosmasen ohjaamassa ja Eeva Putron yhdessä Kuosmasen kanssa käsikirjoittamassa lyhytelokuvassa Closet.  
Saarela on näytellyt Kuusankosken teatterissa, Anjalankosken teatterissa, Helsingin Ylioppilasteatterissa (Kunniajäsen), Teatteri Apollonissa, jonka hallituksen sihteerinä hän edelleen toimii, Kouvolan teatterissa, Koko-teatterissa, Myllyteatterissa ja omissa produktioissaan. Valtavirran tietoisuuteen hän nousi televisiosarjan Salatut elämät Rönkkönä (2014). Teatteritöiden lisäksi Saarela on tehnyt mallin töitä 2000-luvun vaihteessa [lähde? ].
Saarela on toteuttanut draamakasvatus työpajoja päivähoidon henkilöstölle ja vanhustyöntekijöille suunnattuja työpajoja teatteritaiteen keinoin yhdessä draamakouluttaja Kaisa Suhosen kanssa. Lisäksi hän on dramaturgi Jani Mannisen kanssa käsikirjoittanut Kaisa Suhosen tuottaman monologinäytelmän Irtolainen, joka perustuu Saarelan omakohtaiseen kokemukseen sydämensiirrosta. Irtolaista on esitetty useissa tilaisuuksissa eri puolilla Suomea. Saarela on toiminut myös äänisuunnittelijana muun muassa Rosa Liksomin käsikirjoittamassa Topi Mikkolan 65-vuotis juhlamonologissa Lapin punaiset hanget.
Saarela on suunnitellut ja ohjannut myös harrastajanäyttelijöille suunnattuja kokeellisia- ja tutkivia näyttelijäntyön kursseja. Kurssilla hän soveltaa perinteisten näyttelijäntyön metodien lisäksi itse kehittämiään tekniikoita.
Saarelalle myönnettiin  Sana ja Sävel maakunnat kohtaavat - katselmuksessa kunniakirja ja paras miesnäyttelijäpalkinto vuosina 1992 ja 1993. Vuosina 1993, 1995 ja 1997 hän osallistui Mikkelin Työväen näyttämöpäiville. Vuonna 1995 hän sai miespääosan kunniamaininnan.
1996 hän voitti omien runojen tulkinnalla Kouvolan "Irkkupubin" järjestämässä runokilpailussa pääpalkinnon (viikko Dublinissa). Saarela osallistui vuosina 1994 ja 1996 Seinäjoen harrastajateatterikesään. Vuonna 1994 hänet valittiin tilausuuden parhaaksi nuoreksi näyttelijäksi ja 1996 hän sai erityismaininnan. Saarela osallistui Seinäjoen harrastajateatterikesään myös Lauri Kontulan ohjaaman  Super-Helsinki prokkiksen kanssa (2007). Ryhmä sai tilaisuudessa kunniamaininnan.
Sahan hallinnollinen jako

Sahan tasavalta eli Jakutia on yksi Venäjän federaatiosubjekteista. Muiden subjektien tapaan sen paikallinen itsehallinto on järjestetty kaksitasoisena, mutta yleisestä mallista jonkin verran poiketen.
Piiritaso

Ylempiä, piiritasoisia yksiköitä on 36. Näistä kaksi on kaupunkipiirikuntia (gorodskoi okrug) - pääkaupunki Jakutsk ja sen kyljessä sijaitseva Žatai. Muut 34 ovat kunnallispiirejä (munitsipalnyi raion). Niiden virallisena nimityksenä on joko piiri (ven. raion) tai ulus (ven. ulus, jak. uluus), tai molemmat näistä (ulus (raion)), sen mukaan mitkä ovat pääkielten (venäjä, jakuutti) paikalliset suhteet. Lisäksi niiden neljän piirin, joissa muilla kansallisuuksilla on tärkeä asema, nimityksenä on kansallinen piiri tai kansallinen ulus (natsionalnyi raion / ulus).
Kuntataso

Alemmalla tasolla piirit jakautuvat useisiin maalaiskuntiin ja osa myös kaupunkikuntiin. Maalaiskuntaa vastaavan yksikön nimitys Sahassa on nasleg (ven. наслег, jak. нэһилиэк, nehiliek). Naslegeissa on joskus vain yksi kylä, jonka nimi voi poiketa kunnan nimestä. Vähemmistökansallisuuksien asuttamien kuntien nimitys on kansallinen nasleg. Kaupunkikuntien (gorodskoje poselenije) keskuksena taas on joko kaupunki (gorod) tai kaupunkimainen taajama (posjolok gorodskogo tipa), joita Sahassa kuitenkin nimitetään pelkäksi taajamaksi (posjolok). Kaupunkikunnassa voi olla kaupungin tai keskustaajaman ohella muita taajamia.
Vuonna 2009 tietojen mukaan Sahassa on 13 kaupunkia, joista viidellä on tasavallan tasolla merkittävän kaupungin status. Taajamia on 42. Naslegeita on yhteensä 364, joista 40 on kansallisia naslegeita. Kyläasutuksia näissä kunnissa 586.
Luettelo tasavallan hallinnollisista alueista > Tasavallan hallinnon alaiset kaupunkialueet ja kaupungit

Jakutsk (Якутск) (pääkaupunki)
1 taajama:
Žatai (Жатай)
4 kyläaluetta (naslegs)
Mirnyi (Мирный)
Nerjungri (Нерюнгри)
6 taajamaa:
Berkakit (Беркакит)
Tšulman (Чульман)
Hani (Хани)
Nagornyi (Нагорный)
Serebrjanyi Bor (Серебряный Бор)
Zolotinka (Золотинка)
1 kyläalue
Njurba (Ньурба / Нюрба)
Pokrovsk (Покровск)
Luettelo tasavallan hallinnollisista alueista > Tasavallan hallinnon alaiset uluusit

Abyjin uluus (Абыйский)
1 taajama
Yryng Xaja
5 kyläaluetta
Aldanin uluus
2 kaupunkia
Aldan (Алдан)
Tommot (Томмот)
6 taajamaa
Bezymjannyi (Безымянный)
Bolšoi Nimnyr (Большой Нимныр)
Lebedinyi (Лебединый)
Leninski (Ленинский)
Nižni Kuranah (Нижний Куранах)
Yllymah (Ыллымах)
3 kyläaluetta
Allajyaĥan uluus
1 taajama
Tšokuurdaax
5 kyläaluetta
Amman uluus
14 kyläaluetta
Anaabyrin uluus
3 kyläaluetta
Buluŋin uluus
1 taajama
Tiksi (Тикси)
8 kyläaluetta
Tšuraptšyn uluus
17 kyläaluetta
Bytantaan eveenien kansallinen uluus nimen tarkastus, Эвено&#x2D;Бытантайский Национальный
3 kyläaluetta
Gornajin uluus
9 kyläaluetta
Ĥaŋalasin uluus
1 taajama
Mohosogolloh (Мохсоголлох)
16 kyläaluetta
Kebeejin uluus
1 taajama
Sangaar (Сангаар / Сангар)
12 kyläaluetta
Lenskejin uluus
1 kaupunki
Lensk (Ленск)
2 taajamaa
Peledui (Пеледуй)
Vitim (Витим)
8 kyläaluetta
Meŋe-Ĥaŋalasin uluus
1 taajama
Nižni Bestjah (Нижний Бестях)
29 kyläaluetta
Mirnejin uluus
1 kaupunki
Udatšnyi (Удачный)
4 taajamaa
Almaznyi (Алмазный)
Aihal (Айхал)
Tšernyševski (Чернышевский)
Svetlyi (Светлый)
3 kyläaluetta
Muoman uluus
6 kyläaluetta
Namin uluus
18 kyläaluetta
Allaraa Ĥalyman uluus
1 taajama
Tšerskej
3 kyläaluetta
Njurban uluus
18 kyläaluetta
Ölüöĥümen uluus
1 kaupunki
Oljokminsk (Олёкминский)
2 taajamaa
Torgo (Торго)
Zaretšnyi (Заречный)
21 kyläaluetta
Ölöönin uluus
4 kyläaluetta
Öjmököönin uluus
5 taajamaa
Artyk (Артык)
Elginski (Эльгинский)
Nelkan (Нелькан)
Predporožni (Предпорожный)
Ust-Nera (Усть-Нера)
5 kyläaluetta
Orto Ĥalyman uluus
1 kaupunki
Srednekolymsk (Среднеколымск)
9 kyläaluetta
Suntaarin uluus
25 kyläaluetta
Taattan uluus
14 kyläaluetta
Tompon uluus
2 taajamaa
Džebariki-Haja (Джебарики-Хая)
Xaandyga (Хандыга)
7 kyläaluetta
Uus-Aldanin uluus
19 kyläaluetta
Uus-Maajan uluus
8 taajamaa
Allah-Jun (Аллах-Юнь)
Brindakit (Бриндакит)
Eldikan (Эльдикан)
Solnetšnyi (Солнечный)
Ust-Maja (Усть-Мая)
Ynyktšan (Ыныкчан)
Jugorjonok (Югорёнок)
Zvjozdotška (Звёздочка)
5 kyläaluetta
Usujaanan uluus
3 taajamaa
Deputatski (Депутатский)
Nižnejansk (Нижнеянск)
Ust-Kuiga (Усть-Куйга)
7 kyläaluetta
Üöhee Ĥalyman uluus
1 taajama
Zyrjanka (Зырянка)
5 kyläaluetta
Üöhee Bülüün uluus
21 kyläaluetta
Verĥojanskajin uluus
1 kaupunki
Verhojansk (Верхоянск)
2 taajamaa
Batagai (Батагай)
Ese-Haija (Эсе-Хайя)
14 kyläaluetta
Bülüün uluus
1 kaupunki
Viljuisk (Вилюйск)
1 taajama
Kysyl-Syr (Кысыл-Сыр)
19 kyläaluetta
Edjigeenin uluus
4 kyläaluetta
Sahan piirijako (piirit, ulusit, kaupunkipiirikunnat).
Isonnevanmäen tuulivoimalaitos

| Isonnevanmäen tuulivoimalaitos Kortesjärven tuulivoimalaitos |
| --- | --- |
Valtio:  Suomi
Sijainti:  Kauhava
Koordinaatit:  63°19′19″N, 23°00′14″E
Valmistunut:  2014
Kustannus:  3,8 miljoonaa € 
Rakennuttaja:  Tuuliveikot Oy
Omistaja:  Tuuliveikot Oy
Operaattori:  Tuuliveikot Oy
Voimalaitos
Tyyppi:  maatuulivoimalaitos
Korkeus:  60 m 
Tuulivoimala:  Lagerwey LW100/2500 
Kapasiteetti:  2,5 MW  
 fiIsonnevanmäen tuulivoimalaitos 
Isonnevanmäen tuulivoimalaitos on Etelä-Pohjanmaalla Kauhavan Kortesjärven Salossa sijaitseva tuulivoimalaitos, jonka kapasiteetti on 2,5 megawattia. Voimalan on rakentanut, sen omistaa ja sitä operoi Tuuliveikot Oy.
Yleistä

Tuulivoimala on pystytetty Kauhavalle 8,0 kilometriä Kortesjärven kirkolta luoteeseen päin, Salon kylälle. Voimalan ympäristö on ojitettua metsämaata, jota peltoalueet rikkovat. Se on pystytetty pienelle Isonnevanmäelle, joka jää Pikkunevan ja peltomaaksi raivatun Isonnevan väliin. Voimala sijaitsee 60 metrin korkeudella mpy. Sen luokse johtaa metsäautotiet Kortesjärven ja Voltin väliseltä seututieltä 738.
Tuulivoimalaitos on alankomaalaisen Lagerweyn valmistama LW100/2500, jonka napakorkeus on 135 metriä, tuuliturbiinin halkaisija 100 metriä, ja jonka kapasiteetti on 2,5 megawattia. Voimalaitoksen torni on rakenteeltaan teräslieriö. Tuulivoimalaa kutsuttiin VTT:n tuulivoimatuotannon vuositilastoissa tunnuksella Isonnevanmäki, mutta siihen viitataan myös tunnuksella Kortesjärvi.
Historiaa

Voimalaa oli suunniteltu yli kaksi vuotta ennen töiden alkua. Perustusta valmisteltiin kesällä 2014 ja se valmistui elokuussa. Voimalan osia alkoi saapua pystytyspaikalle syyskuun alussa  ja torni oli saatu pystytettyä kuun lopussa . Sen jälkeen torniin asennettiin konehuone ja sen akseliin tuuliturbiinin siivet lokakuun alussa. Se alkoi tuottaa sähköenergiaa marraskuussa 2014. Voimalan kustannusarvio pystytettynä oli 3,8 miljoonaa euroa.
Aiheesta muualla

Tuuliveikot Oy, omistajayhtiön verkkosivut
Jean Coulon de Thévenot

Jean Félicité Coulon de Thévenot (1754–1813) oli ranskalainen pikakirjoitusjärjestelmän kehittäjä.
Jean Félicité Coulon syntyi Pariisissa 1754. Isänsä sukunimen lisäksi hän otti käyttöön äidiltään nimen Thévenot, ja nimeksi tuli Coulon de Thévenot. Coulon kiinnostui jo nuorena pikakirjoituksesta, ja tutkittuaan Tiron merkeistä kirjoitettuja ranskalaisia teoksia hän laati vuoden 1774 paikkeilla 5000 sanalyhennettä sisältäneen sanaston.
Pari vuotta myöhemmin hän laati tavukirjoitusjärjestelmän, ja alkoi järjestää pikakirjoituskursseja ja myydä opetusvihkosia.
Vuonna 1782 Coulon muutti järjestelmänsä pohjaksi yksittäisten äänteiden merkit. Vuonna 1786 järjestelmä sai lopullisen muotonsa, ja vuonna 1789 Coulon julkaisi siitä oppikirjan. Coulonin järjestelmässä kunkin tavun sisältämien äänteiden merkit yhdistyvät toisiinsa hyvin, mutta peräkkäiset tavut kirjoitetaan kukin toisistaan erilleen, mikä oli järjestelmän suurin heikkous. Kynän nostaminen kunkin tavun välillä hidastaa kirjoittamista, eikä järjestelmä pystynyt kilpailemaan muiden järjestelmien kanssa kirjoitusnopeudella.
Coulonin kuoltua vuonna 1813 hänen tyttärensä jatkoi järjestelmän levittämistä ja julkaisi oppikirjoja. Tyttären kuoltua (1869) järjestelmä unohdettiin pian.