stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Ritarihuone (instituutio)
Itsenäisen Suomen aika

Ritarihuonejärjestys säilyi valtiopäiväjärjestyksen muutoksesta huolimatta. Venäjän keisari, Suomen suuriruhtinas Nikolai II ei kuitenkaan hyväksynyt uutta ritarihuonejärjestystä, vaan sen hyväksyi itsenäisen Suomen valtionhoitaja Pehr Evind Svinhufvud Suomen kuningaskuntahankkeen aikana vuonna 1918. Valtionhoitaja Carl Gustaf Emil Mannerheim hyväksyi muutokset ritarihuonejärjestykseen vuonna 1919. Suomen aatelisto luopui viimeisistä etuoikeuksista vuonna 1920.
Suvun päämiehet tai heidän valtuuttamat edustajat osallistuvat aateliskokoukseen. Ritarihuonejärjestyksen mukaan aateliskokous kokoontuu kolmen vuoden välein maaliskuun ensimmäisenä arkipäivänä klo 12:00. Aateliskokous valitsee kokouksen puheenjohtajan ja varapuheenjohtajan. Puheenjohtajien valinnan jälkeen valitaan ritarihuonevaliokunta, jossa on seitsemän jäsentä ja viisi varajäsentä. Aateliskokous tarkastaa ritarihuoneen johtokunnan toiminnan ja vastaanottaa tilintarkastajien lausunnot. Aateliskokous valitsee uuden johtokunnan, jossa on seitsemän jäsentä ja viisi varajäsentä.
Nykyajan ritarihuone vaalii kulttuurihistoriaa, sukututkimusta ja kiinteistöomaisuutta.
Ruotsin ritarihuone Tukholmassa.
NJK:n (Nyländska Jaktklubben) vuosijuhla ritarihuoneella vuonna 1936.
Marokon muuri

Marokon muurijärjestelmä Länsi-Saharassa (keltainen on ulkopuoli).
Marokon muuri on noin 2 700 kilometriä pitkä puolustusrakennelma Länsi-Saharassa. Se on hiekasta tehty seinämä, joka jatkuu halki Länsi-Saharan Kaakkois-Marokkoon. Se erottaa Marokon hallitsemat alueet itä- ja kaakkoispuolella olevista Polisarion hallitsemista alueista.
MINURSO:n kartan ja UNHCR:n karttojen mukaan muuri käy useita kilometrejä Mauritanian puolella.
Sanamuodot

Rakennelmasta käytetään useita nimiä, joista Marokon muuri, The Berm – lainasana hollannista, joka tarkoittaa rantavallia tai piennarta – tai Häpeämuuri ovat käytetyimpiä. lähde?
Muuri Tifaritin pohjoispuolella.
Muuri Mahbesista etelään.
Rakennelma

Linnoitus sijaitsee keskellä asuttamatonta tai hyvin harvaan asutettua seutua. Se koostuu hiekasta ja kiviseinästä ja noin kolmimetrisestä vallista bunkkereineen, aitoineen ja maamiinoineen. Sisäpuolelta löytyy säännöllisin välimatkoin sotilastukikohtia, tykistöasemia ja lentokenttiä. Tutkat ja muu elektroninen valvonta tarkkailevat muurin etupuolta.
»Fyysisesti muuri on noin kaksi metriä korkea kuivahaudalla varustettu seinämä, joka kulkee maaston korkeimpien kohtien ylitse. Aina viiden kilometrin välein on suuri, pieni tai keskisuuri noin 35–40 sotilaan tukikohta sekä välissä kymmenkunta sotilasta. Noin neljä kilometriä jokaisesta isommasta tukikohdasta on nopean vasteen asema jossa on liikuteltavia yksikköjä, kuten tankkeja. Muurin alueelle on asennettu myös kiinteitä ja siirrettäviä tutkia koko matkalle. Tutkien säteeksi on arvioitu kuudestakymmenestä kahdeksaankymmeneen kilometriä Polisarion puolelle aluetta, ja niitä käytetään tykistötulituksen kohdistamiseen. Tutkia johtaa rintamalla oleva johtaja, joka tarvittaessa ottaa yhteyttä taustalla sijaitsevaan tykistöyksikköön.» 
(ARSO-sivusto)
Muureja on rakennettu yhteensä kuusi. Uloin muuri on noin 2 500 km pitkä. Se kulkee itään Guergueratista rannikolle Länsi-Saharan eteläisimmässä osassa lähellä Mauritanian kaupunkia Nouadhibou, ja noudattaa melko tarkkaan Mauritanian rajaa noin 200 km ennen kuin kääntyy pohjoiseen kohti Techlaa. Se jatkaa sitten yleisesti koilliseen jättäen Guelta Zemmurin, Smaran ja Hamzan kaupungit Marokon puolelle rajaa. Sieltä muuri jatkaa kohti itää ja lähestyessään Marokkoa seuraa jälleen tarkkaan Algerian rajaa. Osa muurista yltää noin 200 km Kaakkois-Marokkoon
Merkittävä osa linnoituksista on myös syvällä Marokon puoleisella alueella lähde?. Niiden tarkka sijainti ja lukumäärä on pienoinen sekaannuksen aihe ulkomaisille toimittajille.
Kaikki suurimmat asutuskeskukset, pääkaupunki El Aaiún sekä Bou Craan fosfaattikaivos ovat kaukana Marokon puolella.
Linnoitukset rakensi Marokon asevoimat vuodesta 1981 alkaen, ja työ valmistui virallisesti 16. kesäkuuta 1987. Sen pääasiallinen tarkoitus oli sulkea ulos Polisarion sissit, jotka ovat pyrkineet Länsi-Saharan itsenäistämistä Marokon alueesta jo ennen kuin Espanja poistui alueelta 1975.
Seuraukset

Muurin valmistumisen jälkeen Marokko on tehokkaasti hallinnut suurinta osaa Länsi-Saharan aluetta muurista pohjoiseen ja länteen. Polisarion perustama Saharan demokraattinen arabitasavalta hallitsee lähinnä asumatonta "vapaa-aluetta", jota on kaikki alue muurista itään. Yhdistyneiden Kansakuntien MINURSOn joukot erottavat puolet toisistaan ja vahtivat aselepoa.
Iso osa Länsi-Saharan alkuperäisistä sahrawiheimosta elää pakolaisina Tindoufin maakunnassa Algeriassa Polisarion kotikaupungissa.
Kansainvälinen reaktio ja välikohtaukset

Länsimaiden huomio rajamuuriin ja yleensä Länsi-Saharan liittämiseen Marokkoon on ollut hyvin pientä, lukuun ottamatta Espanjaa. Kerran vuodessa pidetään muurin luona pieni mielenosoitus, johon osallistuu mielenosoittajia lähinnä Italiasta.
Kesällä 2005 Marokon armeija nopeutti laittomien maahanmuuttajien karkotusta Pohjois-Marokosta muurin itäpuolelle. Polisario ja MINURSO pelastivat kymmeniä harhailemasta erämaassa ilman vettä. Toiset kuolivat janoon. Lokakuuhun mennessä Polisario oli vastaanottanut 22 maahanmuuttajaa Mehairesiin, 46 Tifaritiin ja 97 Bir Lehluun. He olivat kotoisin Afrikan maista (Gambia, Kamerun, Nigeria, Ghana…) pois lukien 48, jotka tulivat Bangladeshista.
Elokuussa 2010 kolme Afrikan maahanmuuttajaa kuoli ylittäessään vapaa-aluetta Marokkoon matkalla Eurooppaan. Sahrawin viranomaiset pelastivat seitsemäntoista muuta (Norsunluurannikosta, Gambiasta, Senegalista ja Malista).
Afrikassa Länsi-Saharan liittäminen Marokkoon on herättänyt hieman enemmän huomiota. Algeria tukee Polisariota "sen pitkään jatkuneessa aavikkosodassa vastustaa Marokon hallintaa kiistanalaisesta alueesta" Afrikan unioni ja Yhdistyneet Kansakunnat ovat ehdottaneet rauhanomaista ratkaisua, vaikkakin Afrikan unionin kanta Länsi-Saharan tilanteesta johti Marokon poistumiseen organisaatiosta.
Muurin rakennus

Muuri rakennettiin kuudessa osassa, ja muurin takana oleva alue laajennettiin pienestä Marokon vieressä olleesta alueesta pohjoisessa suurimpaan osaan keski- ja länsiosaa maata. Rakennetut muurit:
1. muuri (elokuu 1980 – kesäkuu 1982) ympäröiden tärkeimmät kolme kohdetta eli El Aaiúnin, Smaran ja Bu Craan fosfaattikaivoksen (n. 500 km)
2. muuri (joulukuu 1983 – tammikuu 1984) Amgalan alueen (n. 300 km)
3. muuri (huhtikuu 1984 – toukokuu 1984) Jdiriyan ja Haouzan alueen (n. 320 km)
4. muuri (joulukuu 1984 – tammikuu 1985) Mahbesin ja Farciyan alueen (n. 380 km)
5. muuri (toukokuu–syyskuu 1985) Guelta Zemmur, Bir Anzarane ja Dakhla (n. 670 km)
6. muuri (helmikuu–huhtikuu 1987) Auserd, Tichla ja Bir Ganduz (n. 550 km)
Muurin rakennus > Satelliittinäkymiä

(Google Maps)
Aita ja kerääntynyttä hiekka
Muuri linnoituksella
Muuri dyynin peitossa ja linnoitus lähistöllä
Muuri dyynin peitossa ja linnoitus
Aita tien läpi
Hiekkaa kasautunut korkeasti muuria vasten
Viides muuri ja asutettu mesa
Käytöstä poistettu linnoitus viidennellä muurilla
Hylätty linnoitus ja osa viidettä muuria
Hiekkaa kasautunut korkeasti muuria vasten
Tie päättyy etelässä, rakennelma ja linnoitus
Muuri hylätyn linnoituksen läpi
Vuoristomaisemassa
Etelän linnoituksia
Muuri ja seinä
Aiheesta muualla

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
Kartta Länsi-Saharasta, johon muurin sijainti merkitty Tuottajana Yhdistyneet Kansakunnat, MINURSO Lokakuu 2006,. Kartta nro. 3691 Rev. 53 Yhdistyneet Kansakunnat, Lokakuu 2006 (Väri), Rauhanturvaamisen laitos, karttaosasto.
Landmine Monitor, LM Report 2006, Marokko
Landmine Monitor, LM Report 2006, Länsi-Sahara
Landmine Monitor, LM Report 2006, Algeria
online slideshow Yhdistyneet Kansakunnat MINURSO. Mukana ilmakuva muurista kuvassa 11.
Ylilento Länsi-Saharan muuri Google Earth Community
Naisia protestoimassa muuria.
Kirjava joukko

| Kirjava joukko> Black Books |
| --- | --- |
Tyyli:  tilannekomedia
Kestoaika:  n. 25 min
Luoja(t):  Dylan Moran
Pääosissa:  Dylan Moran Bill Bailey Tamsin Greig
Alkuperämaa:   Iso-Britannia
Alkuperäiskieli:  englanti
Verkko:   Channel 4  Yle TV1
Esitetty:  29. syyskuuta 2000 – 15. huhtikuuta 2004
Jaksoja:  18
Aiheesta muualla
IMDb 
Kirjava joukko (Black Books) on brittiläinen, Dylan Moranin luoma tilannekomedia. Sitä esitettiin Channel 4:lla kolme tuotantokautta vuosina 2000–2004. Ohjelman päänäyttelijät olivat Dylan Moran, Bill Bailey ja Tamsin Greig. Sarjan käsikirjoituksesta vastasivat Moranin lisäksi Graham Linehan, Arthur Mathews, Kevin Cecil ja Andy Riley, ja sen tuottajana toimi Nira Park. Ohjelma voitti kahdesti (vuosina 2001 ja 2005) BAFTAn parhaana tilannekomediana, minkä lisäksi se sai myös Pronssisen ruusun Montreux'n Kultaisen Ruusun festivaaleilla vuonna 2001.
Sarjan tapahtumat sijoittuvat "Black Books" -nimiseen kirjakauppaan Lontoon Bloomsburyn alueella. Sen omistaja on omalaatuinen, asiakkaitaan vihaava ja juopotteluun taipuvainen irlantilainen Bernard Black (Moran). Sarja seuraa Blackin, hänen apulaisensa Mannyn (Bailey) ja heidän ystävänsä Franin (Greig) edesottamuksia.
Suomessa sarja nähtiin ensimmäisen kerran Yle TV1:llä vuonna 2003.
1818

| --- | --- |
Vuosisadat: 1600-luku · 1700-luku · 1800-luku · 1900-luku · 2000-luku
Vuosikymmenet: 1790-luku · 1800-luku · 1810-luku · 1820-luku · 1830-luku · 1840-luku 1850-luku · 1860-luku · 1870-luku · 1880-luku · 1890-luku · 1900-luku
Vuodet: 1790 · 1791 · 1792 · 1793 · 1794 · 1795 · 1796 · 1797 · 1798 · 1799 1800 · 1801 · 1802 · 1803 · 1804 · 1805 · 1806 · 1807 · 1808 · 1809 1810 · 1811 · 1812 · 1813 · 1814 · 1815 · 1816 · 1817 · 1818 · 1819 1820 · 1821 · 1822 · 1823 · 1824 · 1825 · 1826 · 1827 · 1828 · 1829 1830 · 1831 · 1832 · 1833 · 1834 · 1835 · 1836 · 1837 · 1838 · 1839 1840 · 1841 · 1842 · 1843 · 1844 · 1845 · 1846 · 1847 · 1848 · 1849 1850 · 1851 · 1852 · 1853 · 1854 · 1855 · 1856 · 1857 · 1858 · 1859 1860 · 1861 · 1862 · 1863 · 1864 · 1865 · 1866 · 1867 · 1868 · 1869 1870 · 1871 · 1872 · 1873 · 1874 · 1875 · 1876 · 1877 · 1878 · 1879 1880 · 1881 · 1882 · 1883 · 1884 · 1885 · 1886 · 1887 · 1888 · 1889 1890 · 1891 · 1892 · 1893 · 1894 · 1895 · 1896 · 1897 · 1898 · 1899 1900 · 1901 · 1902 · 1903 · 1904 · 1905 · 1906 · 1907 · 1908 · 1909
Tapahtumia

11. maaliskuuta – Mary Shelleyn romaani Frankenstein julkaistiin.
11. toukokuuta – Kaarle XIV Juhana kruunattiin Ruotsin kuninkaaksi.
Santiagosta tuli Chilen pääkaupunki
Joululaulu Jouluyö, juhlayö sävellettiin jouluyönä
Huhtikuussa sattui Karjalassa luonnonmullistus, jossa Suvanto uursi uuden uoman Laatokkaan. Tapahtuma on kuvattu Topeliuksen Maamme kirjassa.
Ensimmäiset katuvalot (pari öljylyhtyä) otetaan käyttöön Helsingissä.
Old Vic -teatteri perustettiin Lontoossa.
Suomen aateli järjestäytyi eli aatelissuvuista muodostettiin Ritarihuone ja se sai täydennystä uusista aateloiduista ja korkeampaan aatelisarvoon korotetuista suvuista.
Syntyneitä > Tammikuu–maaliskuu

3. tammikuuta – Henrik Holmberg, suomalainen geologi ja mineralogi (k. 1864)
12. tammikuuta – Ludwig Traube, saksalainen lääkäri (k. 1876)
13. tammikuuta – Heinrich Wächter, saksalais-suomalainen musiikinopettaja, urkuri ja kuoronjohtaja (k. 1881)
14. tammikuuta – Ole Jacob Broch, norjalainen matemaatikko ja poliitikko (k. 1889)
14. tammikuuta – Zacharias Topelius, suomalainen kirjailija, toimittaja ja Helsingin yliopiston rehtori (k. 1898)
16. tammikuuta – C. V. A. Strandberg ruotsalainen kirjailija, toimittaja ja kääntäjä (k. 1877)
18. tammikuuta – Anders Olivier Saelan, Helsingin teknillisen reaalikoulun ensimmäinen johtaja (k. 1874)
26. tammikuuta – Gabriel Mauritz Waenerberg, Suomen senaatin esittelijäsihteeri, Suomen Lähetysseuran puheenjohtaja (k. 1887)
28. tammikuuta – P. G. T. Beauregard, Etelävaltioiden kenraali Yhdysvaltain sisällissodassa (k. 1893)
29. tammikuuta – Henrik Gottlieb Perander, suomalainen oppikoulun lehtori ja kirjailija (k. 1883)
31. tammikuuta – Don Carlos, espanjalainen kruununtavoittelija (k. 1861)
31. tammikuuta – Gustaf Vilhelm Malmström, suomalainen pappi ja opettaja (k. 1874)
6. helmikuuta – William M. Evarts, yhdysvaltalainen poliitikko, ministeri ja senaattori (k. 1901)
13. helmikuuta – Carl Ifvarsson, ruotsalainen maanviljelijä ja valtiopäivämies (k. 1889)
17. helmikuuta – Frederick Douglass, yhdysvaltalainen orjuuden vastustaja (k. 1895)
2. maaliskuuta – Konstantin von Kaufmann, venäläinen kenraali ja Turkestanin kuvernööri (k. 1882)
4. maaliskuuta – Tobias Mullen, irlantilais-yhdysvaltalainen katolinen piispa (k. 1900)
11. maaliskuuta – Marius Petipa, venäläinen tanssija, koreografi ja opettaja, "klassisen baletin isä" (k. 1910)
15. maaliskuuta – Leopold Hasner von Artha, itävaltalainen poliitikko ja ministeri (k. 1891)
18. maaliskuuta – Gustaf Edvard Ingelius, suomalainen kirjastonhoitaja ja kulttuurihistorioitsija (k. 1864)
23. maaliskuuta – Don Carlos Buell, yhdysvaltalainen kenraali (k. 1898)
28. maaliskuuta – Wade Hampton III, Etelävaltioiden kenraali Yhdysvaltain sisällissodassa (k. 1902)
Syntyneitä > Huhtikuu–kesäkuu

3. huhtikuuta – John Gill Shorter, yhdysvaltalainen poliitikko ja kuvernööri (k. 1872)
4. huhtikuuta – Mayne Reid, irlantilainen kirjailija (k. 1883)
4. huhtikuuta – Carl Steffeck, saksalainen taidemaalari ja graafikko (k. 1890)
6. huhtikuuta – Zacharias Cajander, suomalainen agronomi ja kirjailija (k. 1895)
7. huhtikuuta – Juhana Idänpään-Heikkilä, suomalainen rusthollari, kunnallispoliitikko ja valtiopäivämies (k. 1890)
8. huhtikuuta – Kristian IX, Tanskan kuningas 1863–1906 (k. 1906)
17. huhtikuuta – Aleksanteri II, Venäjän keisari ja Suomen suuriruhtinas 1855–1881 (k. 1881)
20. huhtikuuta – Josh Billings, oik. Henry Wheeler Shaw, yhdysvaltalainen kirjailija (k. 1885)
20. huhtikuuta – Heinrich Göbel, saksalainen keksijä (k. 1893)
27. huhtikuuta – William Cotton Oswell, englantilainen tutkimusmatkailija ja suurriistanmetsästäjä (k. 1893)
5. toukokuuta – Karl Marx, saksalainen filosofi (k. 1883)
18. toukokuuta – Gunnar Olof Hyltén-Cavallius, ruotsalainen kansatieteilijä (k. 1889)
20. toukokuuta – Jens Christian Hostrup, tanskalainen kirjailija (k. 1892)
20. toukokuuta – Eduard Totleben, baltiansaksalainen sotilasinsinööri ja kenraali (k. 1884)
25. toukokuuta – Jacob Burckhardt, sveitsiläinen kulttuurihistorioitsija ja taiteentutkija (k. 1897)
6. kesäkuuta – Carl Robert Sederholm, suomalainen kenraaliluutantti (k. 1903)
11. kesäkuuta – Alexander Bain, skotlantilainen filosofi (k. 1903)
17. kesäkuuta – Charles Gounod, ranskalainen säveltäjä (k. 1893)
18. kesäkuuta – Nikolai Miljutin, venäläinen poliitikko (k. 1872)
26. kesäkuuta – Jakob Henrik Roos, suomalainen kirkkoherra ja virsirunoilija (k. 1885)
27. kesäkuuta – K. J. G. Sirelius, Suomen Lähetysseuran ensimmäinen lähetysjohtaja (k. 1888)
28. kesäkuuta – Cesare Ciardi, italialainen säveltäjä ja huilisti (k. 1877)
29. kesäkuuta – Angelo Secchi, italialainen jesuiitta, fyysikko ja matemaatikko (k. 1878)
Syntyneitä > Heinäkuu–syyskuu

1. heinäkuuta – Ignaz Semmelweis, unkarilais-itävaltalainen lääkäri, antiseptiikan uranuurtaja, "Äitien ja lasten pelastaja" (k. 1865)
9. heinäkuuta – Adolf Edvard Arppe, suomalainen kemisti, professori, yliopiston rehtori ja senaattori (k. 1894)
14. heinäkuuta – Nathaniel Lyon, yhdysvaltalainen kenraali (k. 1861)
18. heinäkuuta – Louis De Geer, ruotsalainen vapaaherra ja kirjailija, Ruotsin ensimmäinen pääministeri (k. 1896)
24. heinäkuuta – Julius Ferdinand Lundahl, suomalainen virkamies, kääntäjä ja runoilija (k. 1854)
25. heinäkuuta – Johann Jakob von Tschudi, sveitsiläinen luonnontieteilijä ja tutkimusmatkailija (k. 1889)
30. heinäkuuta – Emily Brontë, englantilainen kirjailija (k. 1848)
31. heinäkuuta – Wilhelm Andstén, suomalainen tehtailija, Wilh. Andsténin kaakelitehtaan perustaja (k. 1894)
14. elokuuta – François d’Orléans, ranskalainen laivastoupseeri, Ranskan kuningas Ludvig Filipin poika (k. 1900)
26. elokuuta – Theodor Thilén, suomalainen kenraaliluutnantti, kuvernööri ja senaattori (k. 1887)
4. syyskuuta – Carl Wilhelm Enckell, suomalainen opettaja ja kirjailija (k. 1883)
12. syyskuuta – Theodor Kullak, saksalainen säveltäjä (k. 1882)
20. syyskuuta – Gustaf Erik Eurén, suomalainen opettaja, kirjailija ja kielentutkija (k. 1872)
20. syyskuuta – Edward A. O’Neal, Etelävaltioiden kenraali Yhdysvaltain sisällissodassa (k. 1890)
23. syyskuuta – Thorvald Meyer, norjalainen liikemies (k. 1909)
25. syyskuuta – Robert Christopher Tytler, brittiläinen sotilas, luonnontutkija ja valokuvaaja (k. 1872)
27. syyskuuta – Carl Albert Edelfelt, Suomessa vaikuttanut ruotsalainen arkkitehti ja Albert Edelfeltin isä (k. 1869)
27. syyskuuta – Hermann Kolbe, saksalainen kemisti (k. 1884)
Syntyneitä > Lokakuu–joulukuu

15. lokakuuta – Irvin McDowell, yhdysvaltalainen kenraali (k. 1885)
18. lokakuuta – Pekka Aschan, suomalainen kirkkoherra, matematiikan lehtori ja suomentaja (k. 1986)
22. lokakuuta – Charles Leconte de Lisle, ranskalainen runoilija (k. 1894)
25. lokakuuta – Louis Buffet, ranskalainen poliitikko ja ministeri (k. 1898)
8. marraskuuta – Marco Minghetti, italialainen poliitikko ja pääministeri (k. 1886)
9. marraskuuta – Ivan Turgenev, venäläinen prosaisti, runoilija ja näytelmäkirjailija (k. 1883)
11. marraskuuta – Feodor Tschetschulin, suomalainen liikemies (k. 1871)
13. marraskuuta – Mihail Katkov, venäläinen lehtimies (k. 1887)
29. marraskuuta – Joachim Wilhelm Pipping, suomalainen lääkäri, kirurgian ja lapsenpäästöopin dosentti (k. 1858)
4. joulukuuta – William W. Loring, Etelävaltioiden kenraali Yhdysvaltain sisällissodassa (k. 1886)
7. marraskuuta – Emil du Bois-Reymond, saksalainen fyysikko ja fysiologi (k. 1896)
8. joulukuuta – Kaarle III, Monacon ruhtinas 1856–1889, Monte Carlon kasinon perustaja (k. 1889)
10. joulukuuta – František Ladislav Rieger, tšekkiläinen poliitikko (k. 1903)
13. joulukuuta – Mary Todd Lincoln, Yhdysvaltain presidentti Abraham Lincolnin puoliso (k. 1882)
18. joulukuuta – Johan Gustav Bergbom, suomalainen kauppias ja teollisuusmies (k. 1893)
21. joulukuuta – Stepan Baranovski, venäläinen opettaja ja tutkija (k. 1890)
24. joulukuuta – James Prescott Joule, englantilainen fyysikko (k. 1889)
Cecil Frances Alexander, irlantilainen runoilija (k. 1895)
Woldemar Baeckman, suomalainen kartanonomistaja ja kansakoululaitoksen kehittäjä (k. 1901)
Frans Richard de la Chapelle, suomalainen senaattori ja prokuraattori (k. 1871)
Carl Axel Lewin, suomalainen liikemies ja tehtailija (k. 1893)
Frans Oskar Liewendal, ruotsalaissyntyinen litografi (k. 1890)
Juho Pynninen, suomalaisen kansankirjaston uranuurtaja (k. 1864)
Kaisa Pöyry, suomalainen kansanparantaja (k. 1892)
Dumitru Brătianu, romanialainen poliitikko (k. 1892)
Teodoros II, Etiopian keisari 1855–1868 (k. 1868)
Erkki Juho Warpenius, suomalainen talonpoikaissäädyn valtiopäivämies (k. 1871)
Kuolleita > Tammikuu–maaliskuu

5. tammikuuta – Marcello Bacciarelli, italialainen taiteilija (s. 1731)
25. tammikuuta – Elias Martin, ruotsalainen taidemaalari ja graafikko (s. 1739)
5. helmikuuta – Kaarle XIII, Ruotsin kuningas (s. 1748)
21. helmikuuta – Erik Gustaf Baeckborg, suomalainen prokuraattorin sijainen ja hovioikeuden asessori (s. 1781)
2. maaliskuuta – Per Otto Adelborg, suomalaissyntyinen ruotsalainen upseeri ja pilapiirtäjä (s. 1781)
20. maaliskuuta – Johann Nikolaus Forkel, saksalainen urkuri, säveltäjä ja musiikkitieteilijä (s. 1748)
21. maaliskuuta – Samuel Rinta-Nikkola, suomalainen räätäli, uskonnollinen mystikko, kansanmusiikin tallentaja ja suomentaja (s. 1763)
23. maaliskuuta – Nicolò Isouard, maltalainen säveltäjä ja kapellimestari (s. 1775)
25. maaliskuuta – Henry Lee III, yhdysvaltalainen poliitikko ja ratsuväen upseeri (s. 1756)
29. maaliskuuta – Alexandre Pétion, Haitin ensimmäinen presidentti 1807–1810 (s. 1770)
Kuolleita > Huhtikuu–kesäkuu

7. toukokuuta – Leopold Koželuh, tšekkiläinen säveltäjä (s. 1747)
10. toukokuuta – Paul Revere, yhdysvaltalainen hopeaseppä ja Amerikan vallankumouksen patriootti (s. 1735)
13. toukokuuta – Louis V Joseph de Bourbon-Condé, ranskalainen kenraali ja Burgundin maaherra (s. 1736)
14. toukokuuta – Matthew Gregory Lewis ("Monk"), englantilainen prosaisti ja näytelmäkirjailija (s. 1775)
26. toukokuuta – Michael Barclay de Tolly, venäläinen ruhtinas ja Venäjän keisarikunnan sotamarsalkka, Suomen kenraalikuvernööri (s. 1761)
Kuolleita > Heinäkuu–syyskuu

28. heinäkuuta – Gaspard Monge, ranskalainen matemaatikko, deskriptiivisen geometrian keksijä (s. 1746)
29. heinäkuuta – Johan Gabriel Oxenstierna, ruotsalainen kreivi ja runoilija (s. 1750)
8. elokuuta – Magnus Jacob Alopaeus, Porvoon piispa ja valtiopäivämies (s. 1743)
12. elokuuta – Nikolai Novikov, venäläinen kirjailija, lehtimies ja kirjankustantaja (s. 1744)
22. elokuuta – Warren Hastings, englantilainen Bengalin kenraalikuvernööri (s. 1732)
Kuolleita > Lokakuu–joulukuu

7. lokakuuta – Gudmund Jöran Adlerbeth, ruotsalainen kirjailija ja kääntäjä (s. 1751)
19. lokakuuta – Johan Christopher Frenckell, suomalainen kirjanpainaja (s. 1757)
28. lokakuuta – Abigail Adams, Yhdysvaltain presidentti John Adamsin puoliso (s. 1744)
30. lokakuuta – Eberhard Ernst Gotthard von Vegesack, ruotsalainen kenraali (s. 1768)
19. joulukuuta – Mary Brunton, skotlantilainen kirjailija (s. 1778)
Karl Heinrich Bergius, saksalainen luonnontieteilijä, rakuuna ja apteekkari (s. 1790)
Joseph Friedrich von Racknitz, saksalainen vapaaherra ja virkamies (s. 1744)
Tarhe, wyandot-intiaanien päällikkö (s. 1742)
Emily Brontë, englantilainen kirjailija
Teodoros II, Etiopian keisari 1855–1868 (k. 1868)
Konstantinus Suuren Ritarikunta

Konstantinus Suuren Ritarikunnan ritarikuntamerkki
Konstantinus Suuren Ritarikunta (lat. Ordo Sancti Constantini Magni) on ekumeeninen, Aleksandrian ja koko Afrikan patriarkka ja paavi Theodoros II:n suojeluksessa toimiva virallinen, kansainvälinen ritarikunta, johon kuuluu noin 500 eri kristillisiin uskontokuntiin kuuluvaa jäsentä Itävallasta, Kreikasta, Ruotsista, Saksasta, Suomesta, Tšekin tasavallasta, ja Yhdysvalloista.
Ritarikunta toimii "keisari Konstantinus Suuren hengessä kristillisenä ja ekumeenisena ritarikuntana", eikä väitä polveutuvansa mistään alkuperäisestä keskiajan hengellisestä ritarikunnasta. Se rekisteröitiin nykymuodossaan Sveitsin lain mukaan vuonna 1953 ja sai virallisen asemansa vuonna 1958 Aleksandrian ja koko Afrikan patriarkan ja paavin otettua sen suojelukseensa.
Ritarikunnan nykyinen suurmestari on Beaufort-Spontinin prinssi, herttua Friedrich. Hallituksen puheenjohtajana eli kanslerina toimi vuosina 1999–2009 Raimo Ilaskivi, varakanslerina Hans-Olof Kvist, pääsihteerinä Jürgen Schumacher ja rahastonhoitajana Reino Koskinen. 21. toukokuuta 2009 suurmestari nimitti Raimo Ilaskiven varasuurmestariksi. Uudeksi kansleriksi tuli Jürgen Schumacher, varakansleriksi Leif Syrstad ja pääsihteeriksi Jorma Ahonen.
Hallituksen viisivuotiskauden päättyessä 24. toukokuuta 2014 ja Schumacherin pyydettyä vapautusta Suurmestari nimitti uudeksi kansleriksi Toivo Salmen ja rahastonhoitajaksi Mika Pynnösen Jorma Ahosen jatkaessa pääsihteerinä. Ritarineuvoston puheenjohtaja on Rune Rydén ja ritarikunnan suurlähettiläs patriarkaattiin 21. toukokuuta 2009 lähtien George Haramis.
Ritarikunnan kunniamerkit ovat viisiluokkaiset: suurristi, suurupseeri, komentaja, ansioristi ja ansiomitali. Ritarikunnalla on myös sen suojelijan kunniaksi lyöty Ami du Patriarch -mitali. Ritarikunnan suurmestarille ja varasuurmestarille suojelija on myöntänyt korkeimman maallikolle annettavan arkontin arvon.
Aiheesta muualla

http://www.ocmonline.org
http://www.ocmritarikunta.fi
Baekhyun

| Byun Baekhyun |
| --- | --- |
 Byun Baekhyun kuvattuna helmikuussa 2020.
Henkilötiedot
Syntynyt: 6. toukokuuta 1992 (ikä 32) Bucheon, Gyeonggi, Korean tasavalta
Ammatti:  Laulaja, näyttelijä
Muusikko
Laulukielet:  Korea, Kiina
Aktiivisena:  2012–
Tyylilajit:  K-pop
Yhtyeet:  Exo, Exo-k, Exo-CBX
Levy-yhtiöt:  S.M. Entertainment
Aiheesta muualla
baekhyun.smtown.com
  [ Muokkaa Wikidatassa ] [ ohje ]  
Byun Baekhyun (kor. 변백현, s. 6. toukokuuta 1992 Bucheon, Gyeonggi, Korean tasavalta) tunnetummin Baekhyun, on eteläkorealainen laulaja sekä näyttelijä. Hän kuuluu kiinalais-korealaiseen poikabändiin Exo sekä sen alaryhmään Exo-Cbx.