stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Mazda 323

Mazda 323 (tunnetaan myös nimellä Mazda Familia) on japanilaisen Mazdan vuosina 1977–2003 valmistama alemman keskiluokan automalli. Yhteensä autoa valmistettiin kuuden mallisukupolven aikana noin 1,9 miljoonaa kappaletta. Mallin seuraajaksi tuli Mazda3.
Men and Women

| Men and Women Simply Red |
| --- | --- | --- |

Studioalbumin tiedot
 Äänitetty : maaliskuu 1986
 Julkaistu: 1987
 Tuottaja(t): Alex Sadkin Mick Hucknall ja Yvonne Ellis (kappale 5)
 Tyylilaji: soul, funk
 Kesto: 41.23
 Levy-yhtiö: WEA, Elektra
Simply Redin muut julkaisut
| Picture Book 1985 | Men and Women 1987 | A New Flame 1989 |
Singlet albumilta Men and Women
 ”The Right Thing” Julkaistu: helmikuu 1987  ”Infidelity” Julkaistu: toukokuu 1987  ”Maybe Someday” Julkaistu: heinäkuu 1987  ”Every Time We Say Goodbye” Julkaistu: marraskuu 1987  ”I Won’t Feel Bad” Julkaistu: maaliskuu 1988
Men and Women on Simply Redin toinen studioalbumi, joka julkaistiin vuonna 1987.
Kappaleet

|  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| Nro | Nimi | Säv&san | Kesto |  |  |  |  |  |  |
| 1. | The Right Thing | Mick Hucknall | 4.19 |  |  |  |  |  |  |
| 2. | Infidelity | Hucknall, Lamont Dozier | 4.08 |  |  |  |  |  |  |
| 3. | Suffer | Hucknall, Dozier | 4.56 |  |  |  |  |  |  |
| 4. | I Won’t Feel Bad | Simply Red | 4.14 |  |  |  |  |  |  |
| 5. | Ev’ry Time We Say Goodbye | Cole Porter | 3.23 |  |  |  |  |  |  |
| 6. | Let Me Have It All | Sylvester Stewart | 3.45 |  |  |  |  |  |  |
| 7. | Love Fire | Bunny Wailer | 3.58 |  |  |  |  |  |  |
| 8. | Move On Out | Hucknall | 4.55 |  |  |  |  |  |  |
| 9. | Shine | Hucknall | 3.22 |  |  |  |  |  |  |
| 10. | Maybe Someday... | Hucknall | 4.16 |  |  |  |  |  |  |
Kokoonpano

Mick Hucknall – laulu, taustalaulu
Fritz McIntyre – koskettimet, taustalaulu
Chris Joyce – rummut, lyömäsoittimet
Tony Bowers – bassokitara
Sylvan Richardson – kitara
Tim Kellett – trumpetti, koskettimet, taustalaulu
Arvostelut

Allmusic:
Robert Christgau: B+
Aiheesta muualla

Men and Women Simply Redin virallisella sivustolla (englanniksi)
Lontoon Greenpeace

| Lontoon Greenpeace> London Greenpeace |
| --- | --- |
Perustettu:  1972
Lakkautettu:  2001
Tyyppi:  ympäristöjärjestö
Päämaja:  Lontoo
Infobox OKNimi-testi OK: 
Lontoon Greenpeace (engl. London Greenpeace) oli brittiläinen aktivistiryhmä, joka kannatti ympäristönsuojelua sekä anarkismia. Lontoon Greenpeace oli toiminnassa vuosina 1972-2001. Ryhmä nousi julkisuuteen 1990-luvulla, kun kaksi siihen kuulunutta aktivistia kieltäytyi pyytämästä pikaruokayhtiö McDonald'silta anteeksi yhtiötä kritisoineita lentolehtisiä. Tästä seurasi vuosien kestänyt oikeudenkäynti, joka tuli tunnetuksi nimellä McLibel (suom. McHerjaus). Vaikka Lontoon Greenpeacen aktivistit hävisivätkin oikeudenkäynnin, se aiheutti valtavaa vahinkoa McDonald'sin julkisuuskuvalle.
Nimestään huolimatta Lontoon Greenpeacella ei ollut minkäänlaista yhteyttä huomattavasti tunnetumpaan Greenpeace-ympäristöjärjestöön. Tunnetumpi Greenpeace-järjestö perustettiin vuonna 1971, kun suuri ryhmä pienempiä ympäristöjärjestöjä, joista moni käytti nimessään jo tuolloin sanaa "Greenpeace", yhdistyivät. Lontoon Greenpeace halusi tarkoituksella pysyä itsenäisenä, eikä se sen takia koskaan liittynyt useiden muiden järjestöjen tapaan Greenpeaceen.
Lontoon Jenny

Lontoon Jenny oli tunnettu radiokuuluttaja, joka harjoitti jatkosodan aikana Englannin radiossa Suomen vastaista propagandaa. Jennyn persoona herätti Suomessa kiinnostusta ja Jahvettikin pohdiskeli saattoiko Englannin radiossa Suomen vastaista propagandaa harjoittava ”Lontoon Jenny” todellakin olla suomalainen. Alun perin ”Lontoon Jenny” oli Hj. Nortamon sanoittama ja Emil Kaupin säveltämä merimieslaulu, joka levytettiin ensi kerran vuonna 1928.
Myös Pallen sanoittamassa ja vuonna 1942 levytetyssä ”Pallen kevätlaulu” -kappaleessa viitataan Lontoon Jennyyn ja todetaan tämän menneen jo ihan sekaisin.
Suomalaisten kesällä 1944 julkaistujen lehtitietojen mukaan Lontoon Jenny oli Tampereelta kotoisin ollut Greta Kivinen (s. 1902). Kivinen kävi Tampereen tyttökoulun ja kauppaopiston ja oli sen jälkeen työssä muun muassa Urjalan säästöpankissa. Kivinen muutti 1930 Englantiin ja kirjoitti sieltä ennen sotia artikkeleita suomalaisiin lehtiin. Sotavuosien jälkeen Kivinen jatkoi BBC World Servicen suomenkielisten radiolähetysten toimittajana.
Lucy Diakovska

| Lucy Diakovska |
| --- | --- |
 Lucy Diakovska esiintymässä kesäkuussa, 2008.
Henkilötiedot
Syntynyt: 2. huhtikuuta 1976 (ikä 48)
Ammatti:  laulaja-lauluntekijä, musiikkituottaja
Muusikko
Laulukielet:  englanti
Aktiivisena:  2000- (No Angels) 2004 (soolo)
Tyylilajit:  pop, poprock
Yhtyeet:  No Angels
Levy-yhtiöt:  Island (2004) Edel (2005-)
  [ Muokkaa Wikidatassa ] [ ohje ]  
Ludmilla "Lucy" Diakovska (bulg. Людмила Дяковска, Lyudmila Dyakovska, syn- 2. huhtikuuta 1976) on saksalais-bulgarialainen laulaja, tanssija ja lauluntekijä, joka tuli tunnetuksi tyttöbändi No Angelsin jäsenenä.
Diakovska syntyi Plevenissä, Bulgariassa. Hänen isänsä on oopperalaulaja ja äitinsä pianisti. Hänen isoisänsä oli arvostettu bulgarialainen kansanmuusikko. Hän muutti Saksaan 1990-luvulla.
No Angels perustettiin Popstars-kilpailussa vuonna 2000. Vaikka yhtye nousi debyyttialbumillaan listaykköseksi ja myi moninkertaista platinaa, se ilmoitti vuonna 2003 lopettavansa toimintansa. Yhtye kuitenkin teki comebackin ja julkaisi ensimmäisen studioalbuminsa tauon jälkeen vuonna 2007.
No Angels -uransa jälkeen Diakovska julkaisi salanimellä Lucylicious kolme singleä sekä albumin The Other Side. Hän on biseksuaali ja ollut aiemmin romanttisessa suhteessa laulaja Juliette Schoppmannin kanssa.
Aiheesta muualla

Viralliset sivut (Arkistoitu – Internet Archive)
Lontoo (Pietarsaari)

Lontoon kerrostaloja
Sven Dufvankadun tiekyltti Lontoossa
Lontoo (ruots. London) on kaupunginosa Pietarsaaressa. Kaupunginosan nimi sai alkunsa, kun alettiin rakentaa kerrostaloja, Framin taloa sekä Huovisen taloa. Moni paikallinen oli todennut, että ”Rakennetaan kuin Lontoossa”. Framin talon pohjoispuolelle suunniteltiin 1920-luvulla omakotitaloalue, jonka talot rakennettiin englantilaiseen tyyliin. Kaupunginosan katujen nimet on lainattu kansallisrunoilija Johan Ludvig Runebergin Vänrikki Stoolin tarinoista.
Lontoon katujen kunnostus aloitetaan syksyllä 2019. Kaikki kadut päällystetään asfaltilla. Rautatienkatua kavennetaan, ja katu saa kevyen liikenteen väylän.
Mikko Jortikka

| Mikko Jortikka> Henkilötiedot |
| --- | --- |
Syntynyt: 15. elokuuta 1984 (ikä 40) Seinäjoki, Suomi
Kansalaisuus:   Suomi
Jääkiekkoilija
Pelipaikka:  puolustaja
Maila:  vasen
Pituus:  184 cm
Paino:  94 kg
Seura
Seura:  HCK
Sarja:  Mestis
Pelaajaura
Pääsarjaura:  2003–
Aik. seurat:  Suomi U20 (Mestis) Hermes (Mestis) TuTo (Mestis) Kiekko-Vantaa (Mestis) IC Epinal (Ligue Magnus)
Mikko Jortikka (s. 15. elokuuta 1984 Seinäjoki) on suomalainen jääkiekkoilija, joka pelaa Mestiksessä HC Keski-Uusimaan joukkueessa.
Ura

Jortikka lähti Seinäjoelta jo nuorena Tapparan junioreihin, jossa vierähti 4 kautta. Paikka Tapparan liigamiehistössä ei kuitenkaan avautunut ja sen jälkeen hän pelasi Mestistä kuuden kauden ajan ja otteluita kertyi 255. Jortikka oli voittamassa Mestis-mestaruutta keväällä 2008 Ismo Lehkosen valmentamassa TuTossa. Kaudella 2010–2011 hän pelasi Mestiksessä Kiekko-Vantaan joukkueessa ja seuraavaksi kaudeksi hän siirtyi Ligue Magnusin IC Epinaliin.
Louis-Gabriel Suchet

| Louis-Gabriel Suchet, duc d'Albuféra da Valencia |
| --- | --- |

Henkilötiedot
Syntynyt: 2. maaliskuuta 1770 Lyon
Kuollut: 3. tammikuuta 1826 (55 vuotta) Marseille
Koulutus ja ura
   
Louis-Gabriel Suchet, duc d'Albuféra da Valencia (Albuféra da Valencian herttua) (2. maaliskuuta 1770 Lyon – 3. tammikuuta 1826 Marseille) oli ranskalainen upseeri, jolle keisari Napoleon I antoi Ranskan keisarikunnan marsalkan arvon vuonna 1811. Hän kunnostautui erityisesti Aragonian armeijan komentajana Pyreneiden niemimaan sodassa.
Elämä ja ura

Suchet oli silkkikauppiaan poika ja aikoi alun perin jatkaa isänsä liiketoimintaa, mutta ilmoittautui vuonna 1791 vapaaehtoiseksi kansalliskaartiin. Hän yleni nopeasti, osallistui majurina Toulonin piiritykseen vuonna 1793 ja haavoittui kahdesti Italian sotaretkellä (1796–1797). Vuonna 1798 hänestä tuli prikaatikenraali ja vuonna 1799 divisioonakenraali. Hän ei osallistunut Egyptin sotaretkeen, mutta elokuussa hänestä tuli Guillaume Brunen esikuntapäällikkö. Puolustamalla asemaa hän auttoi André Massénaa pitämään Genovan ja edisti osaltaan Napoleonin onnistunutta Alppien ylitystä, joka huipentui Marengon taisteluun 14. kesäkuuta. Hän osallistui näkyvästi Italian kampanjaan aina Trevison aselepoon asti. Tämän jälkeen hän osallistui ansiokkaasti sotatoimiin Itävaltaa vastaan Austerlitzissa vuonna 1805 ja Preussia vastaan Saalfeldissa ja Jenassa vuonna 1806. Vuonna 1808 hänestä tehtiin kreivi ja hän meni naimisiin Honorine Anthoine de Saint-Josephin kanssa, joka oli Joseph Bonaparten vaimon veljentytär, ja pian sen jälkeen hänet määrättiin Espanjaan. Siellä hän osallistui Zaragozan piiritykseen ja hänet nimitettiin Aragonian armeijan komentajaksi ja maakunnan kuvernööriksi
Suchet tuhosi Joaquín Blaken armeijan Mariassa 14. kesäkuuta 1809 ja kukisti Enrique O'Donnellin Leridassa 22. huhtikuuta 1810. Hänestä tuli Ranskan marsalkka 8. heinäkuuta 1811, ja vuonna 1812 hän valloitti Valencian, mistä hänet palkittiin Valencian herttuan arvonimellä. Ranskan kärsittyä tappion Vitoriassa hänen oli luovuttava ensin Valenciasta ja sitten Barcelonasta, minkä jälkeen hän osallistui Jean-de-Dieu Soultin puolustuskampanjaan. Ensimmäisen restauraation aikana 1814–1815 Ludvig XVIII teki hänestä Ranskan päärin, mutta koska hän oli sadan päivän aikana johtanut yhtä Napoleonin armeijoista, häneltä riistettiin toisen restauraation jälkeen päärin arvo 24. heinäkuuta 1815.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Louis-Gabriel Suchet Wikimedia Commonsissa
Lothar Knörzer

| Mitalit | Mitalit | Mitalit |  |
| --- | --- | --- | --- |
|  Lothar Knörzer (oikealla) ja Manfred Steinbach vuonna 1957. |  Lothar Knörzer (oikealla) ja Manfred Steinbach vuonna 1957. |  Lothar Knörzer (oikealla) ja Manfred Steinbach vuonna 1957. |  |
Maa:   Saksa
Miesten yleisurheilu
|  Olympialaiset  |  Olympialaiset  |  Olympialaiset  |  |
|  Pronssia | Melbourne 1956 | 4 × 100 m |  |
Lothar Knörzer (s. 4. elokuuta 1933 Karlsruhe, Saksa) on entinen saksalainen yleisurheilija, joka kilpaili pääasiassa 100 metrin juoksussa.
Knörzer osallistui Melbournen kesäolympialaisiin 1956 kilpaillen 4 × 100 metrin viestijuoksussa voittaen pronssia ajalla 40,34 sekuntia. Itä- ja Länsi-Saksan yhdistyneeseen joukkueeseen kuului Knörzerin lisäksi Leonhard Pohl, Heinz Fütterer ja Manfred Germar.
Ennätykset

100 metrin juoksu: 10,4 s (1956)
Mikko Laine (jääkiekkoilija, 1976)

| Mikko Laine> Henkilötiedot |
| --- | --- |
Syntynyt: 9. helmikuuta 1976 (ikä 48) Espoo
Kansalaisuus:   Suomi
Jääkiekkoilija
Pelipaikka:  keskushyökkääjä
Maila:  oikea
Pituus:  180 cm
Paino:  80 kg
Pelaajaura
Pääsarjaura:  1999–2009
Seurat:  Hyvinkään Ahmat (I-div) EPS (II-div/Suomi-sarja) Blues (SML) HIFK (SML) HPK (SML) Timrå IK (SEL)  KalPa (SML) HC TWK Innsbruck (EBEL) Örebro HK (Allsvenskan)
Mikko Laine (s. 9. helmikuuta 1976 Espoo) on suomalainen uransa lopettanut jääkiekkoilija.
Laine on pelannut vuosina 1999–2008 SM-liigassa Bluesissa, HIFK:ssa, HPK:ssa ja Kalpassa. Laine voitti Suomen mestaruuden HPK:ssa kaudella 2005-2006.
Loum

| Loum |
| --- | --- |
 Loum
 Koordinaatit: 4°43′N, 9°44′E 
Valtio:  Kamerun
Maakunta:  Littoral
Departementti:  Moungo
Väkiluku (2001):  141 400
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Loum on kaupunki Kamerunin länsiosassa Littoralin provinssissa.  Vuonna 2001 siellä oli noin 141 400 asukasta. Kaupunki sijaitsee Doualasta Nkongsambaan kulkevan valtatien varressa noin 80 km Doualasta.
Mies joka ei koskaan tanssi

| Mies joka ei koskaan tanssi Bablo |
| --- | --- | --- |

Studioalbumin tiedot
 Studio : Petrax Studios, Akun tehdas ja Antskogin Työväentalo
 Julkaistu: 2004
 Tyylilaji: pop, rock, iskelmä
 Kesto: 49.32
 Levy-yhtiö: Edel Records Finland
Bablon muut julkaisut
| Taivas sinivalkoinen 2001 | Mies joka ei koskaan tanssi 2004 | Taivas tanssii 2011 |
Mies joka ei koskaan tanssi on suomalaislaulaja Bablon viides ja viimeisin studioalbumi. Se julkaistiin vuonna 2004.
Kappaleet

Missä taivas kohtaa maan – 3.56
Mies joka ei koskaan tanssi – 4.52
Oikeestaan – 4.07
Perus rock'n'roll – 3.40
No niin, Mary Lou – 2.45
Siinä sä oot – 4.26
Tänä yönä – 4.20
Mitä tahansa kaipaat – 3.47
Jenkkirauta – 4.18
Alanyan kuningas – 4.05
Liian myöhään – 4.49
Ystävien yö – 4.22
Lotte Lehmann

Lotte Lehmann
Lotte Lehmann (27. helmikuuta 1888 – 26. elokuuta 1976) oli saksalainen sopraanolaulaja, jonka erikoisalaa oli saksankielinen oopperarepertuaari. Varsinkin Richard Straussin oopperoissa hän loisti – Lehmannin hienoimpana roolina pidetään Ruusuritarin Marsalkatarta.
Lapsuus ja nuoruus

Lotte Lehmann syntyi Perlebergissä. Opiskeltuaan Berliinissä hän debytoi Hampurin valtionoopperassa vuonna 1909 kolmannen pojan roolissa Mozartin Taikahuilussa.
Laulu-ura

Vuonna 1914 hän sai kiinnityksen Wienin valtionoopperaan, jossa hän esitti useita Straussin oopperoiden sankarittaria, muun muassa teoksissa Ariadne auf Naxos (1916), Nainen ilman varjoa (1919), Intermezzo (1924) ja Arabella (1933. Lehmann lauloi myös useassa Puccinin oopperan Wienin ensi-illassa. 1914 Lehmann oli esiintynyt vuonna 1914 ensimmäisen kerran Lontoon Covent Gardenissa, jonne hän palasi vuosien 1924–1935 välillä esiintymään useaan otteeseen. Hän oli myös vakiovieras Salzburgin festivaaleilla, missä hän lauloi niin oopperoissa kuin resitaaleissakin, muun muassa kuulun kapellimestarin Arturo Toscaninin johtaman orkesterin säestämänä.
Vuonna 1930 Lehmann teki Amerikan-debyyttinsä Chicagossa, roolina oli Sieglinde Wagnerin Valkyyriassa. Lehmannin muita Wagner-rooleja olivat Eva Nürnbergin mestarilaulajissa ja Elsa Lohengrinissä. Hän oli kuuluisa myös Beethovenin Fidelion Leonoren roolista. Itävallan tultua liitetyksi Saksaan vuonna 1938 Lehmann muutti Yhdysvaltoihin, missä hän esiintyi Metropolitan-oopperassa vuoteen 1945 saakka.
Oopperan ohella Lehmann keräsi mainetta liedien esittäjänä – hän lauloi resitaaleissa aina eläkkeelle siirtymiseensä asti. Pitkällä, lähes 40 vuotta kestäneellä urallaan Lehmann esiintyi yli 500 äänitteellä.
Myöhemmät vaiheet

Lavoilta vetäytymisensä jälkeen 1951 Lehmann opetti mestarikursseja kotonaan Santa Barbarassa ja Lontoossa. Levyteollisuuden edistämiseksi tekemästään työstä hän sai oman tähden Hollywood Walk of Famelle osoitteeseen 1735 Hollywood Boulevard – tosin etunimi väärin kirjoitettuna: ”Lottie”. Lehmann oli myös osaava kirjoittaja ja julkaisi neljä kirjaa: romaanin, kaksi muistelmateosta sekä kirjan laulun tulkinnasta vuosina 1937–1945.
Lotte Lehmann kuoli 88 vuoden iässä Santa Barbarassa vuonna 1976. Hänet on haudattu Zentralfriedhofin hautuumaalle Wieniin.
Kirjat

Orplid, mein Land (1937)
Anfang und Aufstieg (1937)
More than singing (1945)
My many lives (1948)
Liiketalouden Liitto LTA

| Liiketalouden Liitto LTA ry |
| --- | --- |
Perustettu:  1949, toiminta päättynyt vuodenvaihteessa 2023/2024
Jäsenmäärä:  25 (paikallisyhdistystä)
Puheenjohtaja:  Viimeinen pj. Ritva Kyynäräinen 
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Liiketalouden Liitto LTA ry, ruots. Företagsekonomiska Förbundet LTA r.f. oli liiketalouden tutkinnon suorittaneiden ja liiketalouden tehtävissä toimivien valtakunnallinen puoluepoliittisesti sitoutumaton edunvalvontajärjestö.  Liiketalouden Liiton toiminta päättyi vuoden 2023 lopussa ja yhdistyksen jäseniä kannustettiin liittymään jäseneksi Skilla ry:hyn, jonka kanssa oli keväällä 2023 tehty aiesopimus yhdistymisestä.
Liiketalouden Liitto LTA ry on perustettu vuonna 1949 ja sen muodostivat parhaillaan melkein 30 paikallisyhdistystä. Liitto tavoitteena oli toimia yhdyssiteenä sekä jäsenyhdistysten että eri yhteisöjen, yhteistyökumppaneiden ja sidosryhmien välillä. Liiton keskeisenä tehtävänä oli toiminnan koordinointi, tiedon kerääminen ja välittäminen sekä mielipiteiden ilmaiseminen.
Vuodesta 2021 lähtien Liiketalouden Liitto LTA ry oli yksi Akavan Erityisalojen jäsenyhdistyksistä.
Historia

Liiketalouden Liitto LTA ry perustettiin vuonna 1949, jolloin kauppaopiston käyneet perustivat useita merkonomiyhdistyksiä eri puolelle Suomea. Kauppaopistonkäyneiden liitto - Förbundet för f.d. Handelinstitutselever r.y. perustettiin 4. joulukuuta 1949 Tampereella.
Nimeksi alun perin valittu Merkonomiliitto ei saanut ensin rekisteriviranomaisten hyväksyntää. Vasta 24.5.1955 liitto sai viralliseksi nimekseen Merkonomiliitto ry. Sääntöjen mukaan liiton tarkoituksena oli kohottaa merkonomien taloudellista ja ammatillista osaamista sekä herättää ja ylläpitää heidän harrastustaan talouselämään ja liikesivistykseen liittyvissä kysymyksissä.
Vuonna 1996 liiton nimi muutettiin nykyiseksi, Liiketalouden Liitto LTA ry:ksi. Samalla jäsenyys avautui merkonomien lisäksi mm. myös tradenomeille, datanomeille, HSO-sihteereille sekä muiden liiketalouden tutkinnon suorittaville tai alaa opiskeleville. Vuoden 2009 sääntömuutoksen myötä jäseneksi on ollut mahdollista liittyä myös liiketalouden alalla työskentelyn perusteella, tutkintotaustasta huolimatta.
Toiminta

Liiketalouden Liitto LTA ry:n yhteiskunnallisesti tärkeimpiä edunvalvonta-asioita oli vaikuttaminen työmarkkinapoliittisiin kysymyksiin, joka tapahtui Akavan Erityisalojen kautta sen jäsenyhdistysten kanssa. Koulutuspoliittinen edunvalvonta keskittyi perus-, korkea- ja täydennyskoulutuksen kehittämiseen sekä kansainvälisten koulutus- ja harjoittelumahdollisuuksien lisäämiseen.
Jäsenet

Jäseneksi Liiketalouden Liitto LTA ry:hyn jäseniksi voivat liittyä henkilöt, jotka joko toimivat liiketalouden tehtävissä tai olivat suorittaneet alan tutkinnon. Jäseneksi voivat siten liittyä liiketalouden tutkinnon suorittaneet tai joilla katsottiin olevan vastaava koulutus (merkantit, merkonomit ja vastaavan ammattitutkinnon suorittaneet, datanomit, tradenomit, kauppatieteen kandit ja maisterit jne.) Ja/tai liiketalouden alan tehtävissä työskentelevät. Käytännössä tämä tarkoitti, että olit töissä sitten minkälaisissa tahansa liiketalouden tehtävissä, voit liittyä jäseneksi. Jäsenkunnassa oli edustettuna laajasti erilaisia ammattinimikkeitä.
Liiketalouden Liittoon voivat liittyä esimerkiksi seuraavissa työtehtävissä työskentelevät:
myyntitehtävät (myyntineuvottelijat, -johtajat, -edustajat jne).
ostotehtävät (ostaja, ostopäällikkö, ostosihteeri jne.)
sihteerit (toimistosihteeri, osasto-, tuote-, järjestö-, tiedotus-, projekti-, kiinteistösihteeri, johdon assistentti jne)
henkilöstöhallinnon tehtävät (henkilöstöpäällikkö, -sihteeri jne.)
taloushallinnon tehtävät (kirjanpitäjä, controller, pääkirjanpitäjä, talouspäällikkö, rahoituspäällikkö, hallintovirkailija, palkanlaskija, kanslisti)
sekä muut liiketaloudentehtävät (esim. isännöitsijä, myymäläpäällikkö, kassanhoitaja, tuotepäällikkö, tukkumyyjä, sijoitusneuvoja, pankkitoimihenkilö, toimitusjohtaja, laskuttaja, siistijä jne.)
Organisaatio

LTA:n ylintä päätösvaltaa käytti vuosittain järjestettävä liittokokous, toimeenpanovaltaa puolestaan käytti liittohallitus.  LTA:n organisaatiomalli teki toiminnasta joustavan ja se sopi hyvin palvelemaan liiton monipuolista jäsenkenttää.
Miljan Miljanić

| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |

Henkilötiedot
Syntymäaika: 4. toukokuuta 1930
Syntymäpaikka: Bitola, Jugoslavia
Kuolinaika: 13. tammikuuta 2012 (81 vuotta)
Valmennusura
1966–1974 1973–1974 1974–1977 1979–1982 1982–1983: Crvena zvezda Jugoslavia Real Madrid Jugoslavia Valencia
Miljan Miljanić (serb. Миљан Миљанић, 4. toukokuuta 1930 Bitola, Jugoslavia – 13. tammikuuta 2012) oli serbialainen jalkapallovaikuttaja, pelaaja ja valmentaja.
Miljanićin perhe oli kotoisin Nikšićistä nykyisen Montenegron alueelta, mutta hän syntyi ja kasvoi nykyisen Makedonian alueella. Valmentajaurallaan Miljanić valmensi Crvena zvezdaa, Real Madridia, Valenciaa ja Jugoslavian maajoukkuetta.
Crvena zvezda, jota Miljanić edusti myös pelaajana 1950-luvulla, saavutti vuosina 1966–1974 neljä sarja- ja kolme cup-mestaruutta sekä ylsi kauden 1970–1971 Euroopan cupin välieriin hänen valmennuksessaan. Real Madridissa hän viipyi kolme kautta vuosina 1974–1977 ja voitti kaksi peräkkäistä sarjamestaruutta sekä cupin. Valencian valmentajaksi Miljanić pestattiin kesken kauden 1982–1983 joukkueen roikkuessa sarjataulukon häntäpäässä. Hän ei kuitenkaan onnistunut parantamaan joukkueen asetelmia ja sai potkut jo runsaan kymmenen ottelun jälkeen.
Jugoslavian maajoukkueen peräsimessä Miljanić toimi kahteen otteeseen, vuosina 1973–1974 ja 1979–1982. Hänen johdollaan joukkue otti osaa vuosien 1974 ja 1982 MM-kilpailuihin, mutta ilman mainittavaa menestystä.
Miljanić toimi Jugoslavian jalkapalloliiton puheenjohtajana vuosina 1993–2001. Sittemmin hänelle myönnettiin liiton kunniapuheenjohtajan arvonimi.
Luisa Tomas

Luisa Tomas
Luisa Tomas (s. 24. maaliskuuta 1983 Luanda) on angolalainen koripalloilija. Hän kilpaili vuoden 2012 kesäolympialaisissa Lontoossa ja kuului siellä 12. sijoittuneeseen Angolan naisten koripallojoukkueeseen.
Mikko Laiho (pikajuoksija)

| Mikko Laiho> Henkilötiedot |
| --- | --- |
Syntynyt: 20. helmikuuta 1993 (ikä 31)
Kansalaisuus:   Suomi
Uran tiedot
Laji:  100 metrin juoksu ja 200 metrin juoksu
Seura:  Tampereen Pyrintö
Mikko Laiho (s. 20. helmikuuta 1993) on suomalainen entinen pikajuoksija, joka edusti Tampereen Pyrintöä.
Laiho saavutti vuoden 2011 sisäratojen Suomen-mestaruuskilpailuissa hopeaa 200 metrin juoksussa.
Liejuputkimadot

| Liejuputkimadot |
| --- | --- |
 Amerikanmonisukasmato (Marenzelleria viridis)
Tieteellinen luokittelu
Domeeni::  Aitotumaiset Eucarya
Kunta::  Eläinkunta Animalia
Pääjakso::  Nivelmadot Annelida
Luokka::  Monisukasmadot Polychaeta
Lahko::  Spionida
Heimo::  Spionidae
Suku::  Marenzelleria  Mesnil, 1896
Lajit
 Marenzelleria arctia  Marenzelleria jonesi  Marenzelleria neglecta  Amerikanmonisukasmato (Marenzelleria viridis)  Marenzelleria wireni 
Katso myös
   Liejuputkimadot Wikispeciesissä   Liejuputkimadot Commonsissa 
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Liejuputkimadot eli amerikanmonisukasjalkaiset (Marenzelleria) on Spionidae-heimoon kuuluva nivelmatosuku, jonka jäseniä on havaittu Itämeressä 1990-luvulta alkaen. Uusimpien molekyylibiologisten tutkimusten mukaan ne voidaan erotella kolmeen Itämeressä esiintyvään lajiin amerikanmonisukasmato (Marenzelleria viridis), Marenzelleria neglecta ja Marenzelleria arctia; kahta jälkimmäistä on tavattu myös Suomen aluevesiltä. Lajeista kaksi ensimmäistä on kotoisin Pohjois-Amerikasta ja kolmas arktiselta merialueelta, ilmeisesti Venäjän suurten jokien suualueilta. Eri liejuputkimatolajien erottaminen toisistaan on hyvin hankalaa, ja niitä käsitelläänkin useimmiten lajiryhmänä.
Tuntomerkit

Liejuputkimadot ovat isokokoisia, suurimmillaan noin 10–12 senttimetrin mittaisia matoja, joilla on noin 250-jaokkeinen, sukasellinen ruumis. Verrattain kehittymättömässä, kiilamaisessa tai kolmiomaisessa päässä on 0–4 pientä silmää. Pään sivuilta lähtee kaksi ohutta, pitkää aistinlonkeroa, jotka katkeavat herkästi; pään päällä on kaksi jäniksenkorvaa muistuttavaa lyhyempää uloketta. Eläinten väri voi vaihdella punaisesta vihreään tai ruskeaan.