stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
GRK
Historia

Kauppalehden jutun perusteella  GRK on loikannut eteenpäin yritysostoilla, joihin kuului ensin Eltel Networksin rataliiketoiminnan osto ja sitten sonkajärveläinen Komsor.
Vuonna 2017 Graniittirakennus Kallio Oy perusti Nordic Trackpartners Oy:n.
Vuonna 2018 GRK osti Komsor Oy:n rataliiketoiminnan.
Vuonna 2018  Winco Oy (ent. Nordic Trackpartners Oy) osti Eltel Networksin Suomen rataliiketoiminnan.
Vuonna 2018 Komsor Oy:n toiminta osaksi Wincoa.
14. tammikuuta 2019 Graniittirakennus Kallio Oy vaihtoi nimensä GRK Infra Oy:ksi.
Vuonna 2019 GRK osti SL Asfaltti Oy:n koko liiketoiminnan. Yrityskaupalla GRK aloitti asfaltointiliiketoiminnan.
Vuonna 2019 Winco Oy:n nimi muuttui ​GRK Rail Oy:ksi.
Vuonna 2020 GRK Rail AB perustetaan.
Vuonna 2022 GRK ilmoitti uudistavansa toimintamalliaan ja yhtiörakennettaan siten, että Suomessa, Ruotsissa ja Virossa on yksi maayhtiö, joiden emoyhtiö on GRK Infra Oyj. Aiemmin GRK-konserni muodostui kuudesta yhtiöstä: emoyhtiö GRK Infra Oyj ja tytäryhtiöt GRK Road Oy ja GRK Rail Oy Suomessa, GRK Infra AB ja GRK Rail AB Ruotsissa sekä GRK Infra AS Virossa.
Liiketoiminta

Vuonna 2021 GRK:n liikevaihdosta noin 76 prosenttia muodostui Suomesta, noin 13 prosenttia Ruotsista, noin 10 prosenttia Virosta ja loput muista maista.
GRK:n ydinosaamiseen kuuluvat monipuolisten infrarakennushankkeiden toteutus, suurten hankkeiden projektinjohto sekä laaja-alainen raiderakennusosaaminen. Väylä-, taito- ympäristö- ja teollisuusrakentamisessa GRK tarjoaa palvelut suunnittelusta rakentamiseen ja kunnossapitoon.
Kauppalehden artikkelin mukaan GRK on kasvanut nopeasti: sen liikevaihto on kasvanut kymmenessä vuodessa noin 10 miljoonasta eurosta lähes 400 miljoonaan euroon. Artikkelin mukaan inframaailmassa näkyvät Destia ja GRK ovat suurempia kuin listayhtiö Kreate.
Strategia

GRK:n strategian (2022–2025) tavoitteena on rakentaa yhtenäinen ja aiempaa kansainvälisempi yhtiö, jonka liiketoiminta kasvaa merkittävästi. Tavoitteena on saavuttaa yli 700 miljoonan euron liikevaihto vuoden 2025 loppuun mennessä.
Strategiassa korostuu myös yritysvastuu: GRK:n tavoitteena on olla kestävän infrarakentamisen edelläkävijä, jonka oma toiminta on hiilineutraalia vuoteen 2030 mennessä.
GRK on yksi johtavista infra-alan toimijoista Suomessa, mutta erityisesti Ruotsin ja Viron toimintojen merkitys GRK:lle kasvaa entisestään seuraavan strategiakauden aikana.
Rataliiketoiminta

Rataliiketoiminnan odotetaan olevan strategiakaudella yksi GRK:n nopeimmin kasvavista palveluista. GRK kasvattaa rataliiketoimintaa keskittymällä nykyisen rataverkon modernisointihankkeisiin ja päällysrakenneurakoihin sekä kunnossapitoon. Vuonna 2021 rataliiketoiminnan liikevaihto kasvoi yli 30 % vuodesta 2020.
GRK on vastannut 1.4.2022 alkaen lounaisrannikon radan ja turvalaitteiden kunnossapidosta allianssiurakassa. GRK hoitaa ratojen kunnossapitoa myös Uudellamaalla. Käytännössä GRK vastaa siitä, että nämä rataverkot pidetään liikennekelpoisena koko ajan. GRK:n kunnossapitoon kuuluvat ympärivuorokautinen päivystys, tarkastukset, määräaikaishuollot, viankorjaukset ja lumityöt talvella sekä erikseen tehtäviä radan kunnostustöitä.
Lisäksi GRK on mukana Länsimetron rakentamisessa ja Helsingissä Ilmalan raitiotieyhteyden ja Kalasatamasta Pasilaan raitiotieyhteyden rakentamisessa.
Merkittävimmät hankkeet

Vuoden 2022 lopussa GRK:n tilauskanta oli yhteensä 380 miljoonaa euroa. Tilauskantaan sisältyi erilaisia rata-, silta- ja väylähankkeita.
GRK on valittu mukaan Hailuodon hankkeeseen, jossa Hailuotoon rakennetaan maantieyhteys, joka korvaa nykyisen lauttayhteyden. Rakennettavan yhteyden pituus on noin 8,4 kilometriä, joka sisältää pengertieosuuden ja Huikun ja Riutun noin 750 metriä pitkät sillat. Hankintapäätöksen valitusaika on kesken. GRK sai historiansa suurimman urakan Ruotsista ja toteuttaa vihreän teräksen tehtaan pohja- ja maarakennustyöt Bodenissa. Urakan arvo on yli 2 miljardia kruunua. GRK valittiin toteuttamaan Viron rautateiden sähköistämistä. Hankkeen arvo on lähes 80 miljoonaa euroa.
Merkittävimmät hankkeet > GRK:n merkittävimmät käynnissä olevat projektit:

Espoon kaupunkiradan alueurakka Leppävaarasta Keraan
Uudenmaan radan ja turvalaitteiden kunnossapito
Lounais-Suomen radan ja turvalaitteiden kunnossapito
Kehä III:n parantaminen (Vantaa)
H2 Green Steelin uuden vety- ja terästehtaan pohja- ja maarakennustyöt Bodenissa (Ruotsi)
Rautatieliikenteen kulunohjausjärjestelmän laajentaminen (Ruotsi)
Uumajanjoen sillan rakentaminen (Ruotsi)
Aegviidu–Tapa–Tartto-rataosuuden sähköistäminen (Viro)
Kaakkoisrajan raja-aidan rakentaminen (Viro)
Merkittävimpiä päättyneitä projekteja vuosina 2021 ja 2022:
Võõbu–Mäo-tieosuuden rakentaminen, 7/2020–11/2022 (Viro)
Tie 97 -hanke Södra Sunderbyn–Sävast, 11/2019–9/2022 (Ruotsi)
Länsimetron urakat (Espoo): ratalinjan rakentamisen Matinkylästä Kivenlahteen, 5/2018–5/2022, sekä Finnoon maanalainen asema, 9/2018–5/2022
Ilmalan raitiotieyhteys, 06/2020–10/2022, Helsinki
Verkkosaaren pohjoisosan rakentaminen 10/2019–11/2021, Helsinki
Kehä I:n parantaminen (Laajalahden kohta) 10/2019–9/2021, Espoo
Yritysvastuu

GRK onnistui vähentämään oman toimintansa suoria päästöjä merkittävästi vuoden 2021 aikana. GRK:n Suomen yhtiöiden hiilijalanjälki pieneni jopa 13 prosenttia ja se on 14 812 CO2-ekvivalenttitonnia.
Rakennusalalla oman toiminnan hiilijalanjäljen suuruuteen vaikuttaa ennen kaikkea työmaakaluston ja ajoneuvojen polttoainepäästöt. Tämän vuoksi GRK:n työmailla käytettiin lähes miljoona litraa uusiutuvia polttoaineita päästöjen vähentämiseksi. GRK:n Suomen yhtiöiden polttoainekulutus oli vuonna 2021 yhteensä yli 5 miljoonaa litraa, josta uusiutuvia polttoaineita käytettiin lähes miljoona litraa.
John Michael Talbot

John Michael Talbot
John Michael Talbot (s. 8. toukokuuta 1954 Oklahoma City, Oklahoma, Yhdysvallat) on roomalaiskatolinen munkki, laulaja-lauluntekijä ja kitaransoittaja. Hän perusti luostarin The Brothers and Sisters of Charity (Laupeuden Veljet ja Sisaret) Arkansas'ssa (Yhdysvallat).
Diskografia

1. Reborn (1972)
2. John Michael Talbot (1976)
3. The New Earth (1977)
4. The Lord's Supper (1979)
5. Beginnings / The Early Years (1980)
6. Come to the Quiet (1980)
7. The Painter (1980)
8. For the Bride (1981)
9. Troubadour of the Great King (1981)
10. Light Eternal (1982)
11. Songs For Worship Vol. 1 (1982)
12. No Longer Strangers (1983)
13. The God of Life (1984)
14. Songs For Worship Vol. 2 (1985)
15. The Quiet (1985)
16. Be Exalted (1986)
17. Empty Canvas (1986)
18. The Heart of the Shepherd (1987)
19. Quiet Reflections (1987)
20. The Regathering (1988)
21. Master Collection (1988)
22. The Lover and the Beloved (1989)
23. Come Worship the Lord Vol. 1 (1990)
24. Come Worship the Lord Vol. 2 (1990)
25. Hiding Place (1990)
26. The Birth of Jesus (1990)
27. The Master Musician (1992)
28. Meditations in the Spirit (1993)
29. Meditations from Solitude (1994)
30. Chant from the Hermitage (1995)
31. The John Michael Talbot Collection (1995)
32. The Talbot Brothers Collection (1995)
33. Brother to Brother (1996)
34. Our Blessing Cup (1996)
35. Troubadour for the Lord (1996)
36. Table of Plenty (1997)
37. Hidden Pathways (1998)
38. Pathways of the Shepherd (1998)
39. Pathways to Solitude (1998)
40. Pathways to Wisdom (1998)
41. Quiet Pathways (1998)
42. Spirit Pathways (1998)
43. Cave of the Heart (1999)
44. Simple Heart (2000)
45. Wisdom (2001)
46. Signatures (2003)
47. City of God (2005)
48. Monk Rock (2005)
49. The Beautiful City (2006)
50. Living Water 50th (2007)
51. Troubadour Years (2008)
Aiheesta muualla > Internetissä

viralliset sivut (englanniksi)
The Brothers and Sisters of Charity (englanniksi)
| Auktoriteettitunnisteet  |
| --- | --- |
Kansainväliset:  FAST  ISNI  VIAF  WorldCat 
Kansalliset:  Saksa  Israel  Yhdysvallat  Tšekki  Alankomaat  Puola 
Taiteenala:  MusicBrainz 
Muut:  Europeana
Nassim Nicholas Taleb

Nassim Nicholas Taleb vuonna 2006.
Nassim Nicholas Taleb (s. 1960) on libanonilaissyntyinen filosofi ja tutkija, joka on julkaissut esseitä ja esseekokoelmia tietoteoriasta.
Elämä

Taleb on asunut pitkään Yhdysvalloissa, jossa hän on tehnyt uran talousmatemaatikkona, kvanttina, eli kvantitatiivisena ammattilaisena rahoitussektorilla kehittäen muun muassa riskienhallintamenetelmiä. Hän loi uransa johdannaisten parissa, optioilla. Hänen työnantajiaan olivat CSFB ja UBS. Vuodesta 1998 Taleb on toiminut yksityisyrittäjänä finanssisektorilla.lähde?
Taleb suoritti perustutkintonsa Whartonissa ja väitteli Pariisin yliopistossa. Hän on toiminut professorina ja luennoijana University of Massachusettsissa Amherstissä, New Yorkin yliopistossa ja London Business Schoolissa.
Talebin tunnetuin teos Musta joutsen käsittelee sitä, miten erittäin epätodennäköiset mutta hyvin merkittävät asiat vaikuttavat maailmaan.
Joulun 2008 tienoilla Talebin kohuttiin varoittaneen maailmaa pankkikriisistä etukäteen.
Suomennetut teokset

Satunnaisuuden hämäämä: sattuman salattu vaikutus elämässä ja markkinoilla.  (Fooled by randomness: The hidden role of chance in the markets and in life, 2001/2005.)  Suomentanut Kimmo Pietiläinen. Helsinki:  Terra Cognita, 2008.  ISBN 978-952-5697-20-9
Musta joutsen: erittäin epätodennäköisen vaikutus.  (The Black Swan: The impact of the highly improbable, 2007.)  Suomentanut Kimmo Pietiläinen. Helsinki:  Terra Cognita, 2007.  ISBN 978-952-5697-04-9
Prokrusteen vuode: aforismeja filosofiasta ja käytännöstä.  (The bed of Procrustes: Philosophical and practical aphorisms, 2010.)  Suomentanut Kimmo Pietiläinen. Helsinki:  Terra Cognita, 2012.  ISBN 978-952-5697-43-8
Antihauras: asioita, jotka hyötyvät epäjärjestyksestä.(Antifragile: Things that gain from disorder, 2012.).  Suomentanut Kimmo Pietiläinen. Helsinki:  Terra Cognita, 2013.  ISBN 978-952-5697-63-6
Oma nahka pelissä : arkielämän piilotetut epäsymmetriat. (Skin in the Game, Hidden Asymmetries in Daily Life, 2018) Suom. Kimmo Pietiläinen. Terra Cognita, Helsinki, 2018. ISBN 978-952-5697-90-2.
Talmikulta

Talmikulta (ransk. tallois demi-or) on aiemmin käytetty nimitys, jolla tarkoitettiin eräitä kultaa jäljitteleviä messinkiseoksia. Kauppiaat käyttivät seoksesta merkintätapaa Tal. mi-or, joka oli lyhenne Tallois'n puolikullasta. Ranskan or on suomeksi kulta. Tallois oli metalliseoksen ensimmäinen valmistaja. Talmikultaa voitiin muovata esimerkiksi pusertamalla ja painamalla. Siitä valmistettiin epäaitoja, usein ohuella kultakerroksella päällystettyjä koruja. Aidoksi talmikullaksi kutsuttiin seosta, joka sisälsi 90 % kuparia, 9 % sinkkiä ja 1 % kultaa. Sitä käytettiin epäaitona lehtikultana ja esimerkiksi kellonvitjojen materiaalina. Tavallisia olivat myös seokset, joissa oli 90 % kuparia ja 10 % sinkkiä tai 86,4 % kuparia, 12,2 % sinkkiä, 1,1 % tinaa ja loppu rautaa.
Aiheesta muualla

Nordisk familjebok: Talmiguld (ruotsiksi)
August Takala

August (Akseli) Esaias Takala (23. toukokuuta 1897 Kuortane – 18. maaliskuuta 1951 Elimäki) oli suomalainen jääkärieverstiluutnantti ja yleisurheilija. Hänen päälajinsa oli kuulantyöntö. Hän oli sotilaskoulutuksensa ensimmäisen maailmansodan aikana Saksassa saanut jääkäri. Tulikasteensa hän sai Saksan itärintamalla Misse-joella vuonna 1916. Myöhemmin hän osallistui Suomen sisällissotaan joukkueen varajohtajana Valkoisen armeijan jääkärijoukoissa. Lisäksi hän osallistui vielä Talvi-, jatko- ja Lapin sotiin rintamajoukoissa.
Perhe ja opinnot

Takalan vanhennat olivat maanviljelijä Esa Takala ja Liisa Peurala. Hänen puolisonsa oli Sirkku Sylvi Tenhunen. Hän kävi kansakoulun ja suoritti yksityisesti seitsemännen luokan Helsingin suomalaisessa lyseossa vuonna 1927. Sotilaskoulutusta hän sai Koneasentajakurssilla vuosina 1922–1923. Lisäksi hän kävi Reserviupseerikoulun vuonna 1926 ja Kadettikoulun erikoiskurssin vuosina 1927–1928 sekä suoritti 1 lk. sotilasradiosähköttäjätutkinnon vuonna 1930. Hän kävi myös Taistelukoulun luutnanttikurssin vuonna 1932 ja Sotateknillisen koulun vuosina 1936–1938.
Jääkärikausi

Takala työskenteli maanviljelijänä ennen liittymistään vapaaehtoisena Saksassa sotilaskoulutusta antavaan jääkäripataljoona 27:n 3. komppaniaan 2. helmikuuta 1916. Hän osallistui taisteluihin ensimmäisessä maailmansodassa Saksan itärintamalla Misse-joella, Riianlahdella ja Aa-joella. Pataljoonan rintamakomennuksen jälkeen hänet siirrettiin pataljoonan 2. konekiväärikomppaniaan 22. marraskuuta 1917 alkaen.
Suomen sisällissota

Takala saapui Suomeen (Vaasaan) jääkäreiden pääjoukon mukana aliupseeriksi ylennettynä 25. helmikuuta 1918. Hänet komennettiin Suomen sisällissotaan joukkueen varajohtajaksi 3. Jääkärirykmentin 7. jääkäripataljoonan konekiväärikomppaniaan. Hän osallistui sisällissodan taisteluihin Tampereella sekä Aittolahdessa, Lyykylässä, Mannikkalassa ja Talissa.
Sisällissodan jälkeinen aika

Takala palveli sisällissodan jälkeen edelleen 3. jääkärirykmentissä, josta muodostettiin myöhemmin ensin Savon jääkärirykmentti 3 ja sitten Uudenmaan rykmentti. Hän palveli rykmentissä ensin vääpelinä 1. komppaniassa ja 30. elokuuta 1918 alkaen 1. konekiväärikomppaniassa. Uudenmaan rykmentistä hän siirtyi 1. lokakuuta 1920 Hyökkäysvaunurykmenttiin, jossa hänet sijoitettiin vääpeliksi 2. patteristoon. Hyökkäysvaunurykmentistä hän siirtyi 1. lokakuuta 1924 Radiopataljoonaan, jossa hän toimi aliupseerikoulun vääpelinä. Hänet määrättiin 1. syyskuuta 1928 alkaen nuoremmaksi upseeriksi 2. komppaniaan, josta siirtyi samaiseen tehtävään 1. komppaniaan 15. helmikuuta 1929 alkaen. Radiopataljoonasta hänet siirrettiin 30. lokakuuta 1930 alkaen niin ikään nuoremmaksi upseeriksi Erilliseen viestikomppaniaan, josta hän siirtyi opetusupseeriksi Viestipataljoonan aliupseerikouluun 1. toukokuuta 1934 alkaen. Viimein hänet nimitettiin 14. helmikuuta 1938 komppanianpäälliköksi Pioneeripataljoonan 3. komppaniaan.
Talvi-, jatko- ja Lapin sota

Takala osallistui talvisotaan pioneerikomentajana 7. Divisioonassa ja osallistui taisteluihin Taipaleessa. Välirauhan aikana hänet siirrettiin maastosuunnittelu-upseeriksi Puolustusvoimain Pääesikunnan Linnoitusosastolle. Jatkosodan puhjettua hänet komennettiin pioneerikomentajaksi 14. Divisioonaan ja osallistui kyseisessä tehtävässä taisteluihin Rukajärvellä. Edellä mainitussa toimessa hän oli vuoteen 1942 saakka, jolloin hänet siirrettiin maastosuunnittelutarkastajaksi Päämajan Linnoitusosastolle. Päämajasta hänet komennettiin vuonna 1944 pioneeriosaston päälliköksi III Armeijakuntaan, jossa hänelle alistettiin komentoonsa Pioneeripataljoona 15, jonka komentajana hän osallistui Lapin sotaan.
Sotien jälkeen Takala toimi pioneeriupseerina Savo-Karjalan sotilasläänin esikunnassa vuoteen 1946 saakka, jolloin hän siirtyi toimistopäälliköksi Armeijakunnan esikunnan Pioneeritoimistoon. Hänet nimitettiin vuonna 1947 pataljoonan komentajaksi Pioneerirykmentin II pataljoonaan. Jo samana vuonna hänet nimitettiin Pioneerirykmentin komentajaksi, jossa tehtävässä hän oli kuolemaansa saakka. Hänet on haudattu Elimäelle.
Urheilu-ura

Takala sijoittui Pariisin 1924 olympialaisten kuulantyönnössä 11:nneksi. Hän edusti seuratasolla Haminan Tarmoa, Hämeenlinnan Tarmoa ja Helsingin Kisa-Veikkoja. Hän saavutti SM-hopeaa kiekonheiton paremman käden kilpailussa ja kahden käden yhteistuloskilpailussa vuonna 1923 sekä SM-pronssia kuulantyönnön paremman käden kilpailussa vuosina 1920, 1923, 1924 ja 1925 ja kuulantyönnön kahden käden yhteistuloskilpailussa vuonna 1924.
Lisäksi hän oli armeijan mestari kuulantyönnössä vuosina 1922–1923 ja kiekonheitossa vuosina 1923–1925 sekä käsikranaatinheitossa vuosina 1923–1930 ja omisti armeijan ennätykset kiekon- ja käsikranaatinheitossa.
Takalan henkilökohtaiset ennätykset olivat 14,47 m kuulantyönnössä ja 42,32 m kiekonheitossa.
Ylennykset ja kunniamerkit
| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
| Ylennykset |  | Kunniamerkit |
|  Aliupseeri 11. helmikuuta 1918  Varavääpeli 3. toukokuuta 1918  Vääpeli 1. heinäkuuta 1918  Reservin vänrikki 16. maaliskuuta 1928  Vänrikki 31. tammikuuta 1929  Luutnantti 31. tammikuuta 1931  Kapteeni 16. toukokuuta 1938  Majuri 1941  Everstiluutnantti 1947 |      |  Vapaudenristi 2. lk. tammenlehvien kera  Vapaudenristi 2. lk.  Vapaudenristi 3. lk. (2 kpl)  Vapaudenristi 4. lk. miekkojen kera  Suomen Valkoisen Ruusun ritarikunnan ritarimerkki  Vapaussodan muistomitali soljen kera  Talvisodan muistomitali  Suomen Valkoisen Ruusun ritarikunnan 2. lk. mitali  Jääkärimerkki  Saksan maailmansotaan osallistuneiden kunniaristi |
Aiheesta muualla

August Takala Tilastopaja (vaatii kirjautumisen, maksullinen palvelu).
Jääkäripataljoona 27:n 3. komppania.
Filip Hållander

| Filip Hållander> Henkilötiedot |
| --- | --- |
Syntynyt: 29. kesäkuuta 2000 (ikä 24) Sundsvall, Ruotsi
Kansalaisuus:   Ruotsi
Jääkiekkoilija
Pelipaikka:  keskushyökkääjä
Maila:  vasen
Pituus:  186 cm
Paino:  89 kg
Seura
Seura:  Timrå IK
Sarja:  SHL
Pelinumero:  51
Pelaajaura
Pääsarjaura:  2018–
Aik. seurat:  Timrå IK (Allsv.) Luleå HF (SHL) Pittsburgh Penguins (NHL) WBS Penguins (AHL)
NHL-varaus:  58. varaus, 2018 Pittsburgh Penguins
Filip Hållander (s. 29. kesäkuuta 2000 Sundsvall, Ruotsi) on ruotsalainen jääkiekkoilija, joka pelaa SHL-joukkue Timrå IK:ssa. Hän on pelipaikaltaan keskushyökkääjä, mutta Hållander osaa pelata myös laidassa.
Ura > Seuraura

Hållander on Timrå IK:n kasvatti. Hän toimi kaudella 2014–2015 seuran U16-junioreiden varakapteenina. Kauden 2015–2016 päätteeksi Hållander voitti U16 SM:n hopeaa. Hän pelasi suurimman osan kaudestaan kuitenkin Timrån J18-junioreissa, joiden varakapteenina Hållander toimi. Hän oli J18 Elitissä joukkueen paras pistemies ja maalintekijä tehoilla 20+12=32 ja Hållander voitti myös Timrån sisäisen tehotilaston lukemalla +25, kuten myös J18 Allsvenskanissa lukemalla +8.
Kaudella 2016–2017 Hållander nousi vain 16-vuotiaana Timrån J20-junioreiden kapteenistoon. Hän debytoi samalla kaudella myös seuran miesten joukkueessa Ruotsin toiseksi korkeimmalla sarjatasolla HockeyAllsvenskanissa, jossa Hållander pelasi kahdeksan runkosarja- ja kolme nousukarsintasarjan ottelua ilman tehopisteitä. Kesäkuussa 2017 hän teki Timrån kanssa vuoden mittaisen ammattilaissopimuksen. Varsinaisella Allsvenskanin tulokaskaudellaan 2017–2018 Hållander teki 40 runkosarjaottelussa tehot 9+11=20 ja yhdeksässä nousukarsintasarjan ottelussa tehot 1+1=2. Timrån kausi päättyi sarjanousuun SHL:ään. Maaliskuussa 2018 Hållander teki seuran kanssa vuoden mittaisen jatkosopimuksen.
Pittsburgh Penguins varasi Hållanderin toisella kierroksella 58. pelaajana NHL:n varaustilaisuudessa 2018. Hän teki jo heinäkuussa seuran kanssa kolmivuotisen tulokassopimuksen. Hållander siirtyi kaudeksi 2018–2019 kuitenkin lainalle Timrån joukkueeseen. Hän teki näin ollen SHL-debyyttinsä runkosarjan avauskierroksella 15. syyskuuta 2018 vieraissa Linköping HC:tä vastaan. Hållander sai ottelussa jääaikaa 11.13 minuuttia. SHL-uransa avausmaalin hän teki seuraavassa ottelussa 20. syyskuuta 2018 Växjö Lakers HC:tä vastaan. Hållanderin osuma jäi Timrån 2–1-voittoon päättyneen ottelun ratkaisumaaliksi. Hän teki tulokaskautensa aikana kaikkiaan 45 runkosarjaottelussa tehot 7+14=21 ja seitsemässä karsintasarjan ottelussa tehot 5+3=8. Hållander oli karsintasarjassa Timrån paras maalintekijä. Joukkueen kausi päättyi kuitenkin putoamiseen takaisin Allsvenskaniin.
Huhtikuussa 2019 Pittsburgh Penguins lainasi Hållanderin kauden 2019–2020 kattavalla sopimuksella SHL-joukkue Luleå HF:ään. Kauden toisessa ottelussa 17. syyskuuta 2019 vieraissa Örebro HK:ta vastaan hän loukkasi jalkansa, kun vastustajajoukkueen Aaron Irving häiritsi Hållanderia läpiajotilanteessa sillä seurauksella, että hän kaatui ja törmäsi Örebron maalin tolppaan. Hållander joutui yli kolmeksi kuukaudeksi sivuun ja hän palasi kaukaloihin joulukuun lopulla.
Elokuussa 2020 Pittsburgh Penguins Hållanderin, hyökkääjä Evan Rodriguesin, puolustaja David Warsofskyn ja saman vuoden ensimmäisen kierroksen varauksen Toronto Maple Leafsiin vaihdossa hyökkääjä Kasperi Kapaseen ja Pontus Åbergiin sekä puolustaja Jesper Lindgreniin. Kaudella 2020–2021 hän jatkaa lainalla Luleå HF:n SHL-joukkueessa.
Ura > Maajoukkueura

| Mitalit> Maa:   Ruotsi.Miesten jääkiekko.Ivan Hlinkan muistoturnaus  | Mitalit> Maa:   Ruotsi.Miesten jääkiekko.Ivan Hlinkan muistoturnaus  | Mitalit> Maa:   Ruotsi.Miesten jääkiekko.Ivan Hlinkan muistoturnaus  | Maa:   Ruotsi> Miesten jääkiekko. |
| --- | --- | --- | --- |
|  Pronssia | Bratislava 2017 | jääkiekko |  |
Hållander pelasi alle 20-vuotiaiden MM-kilpailuissa vuonna 2019. Vuoden 2020 turnaus häneltä jäi väliin jalkavamman vuoksi. Hållander pelasi myös alle 18-vuotiaiden Ivan Hlinkan muistoturnauksessa vuonna 2017, jolloin hän voitti pronssia. Hållanderilta jäi vuoden 2018 alle 18-vuotiaiden MM-kilpailut väliin polvivamman vuoksi. Hän pelasi myös World U-17 Hockey Challengessa vuonna 2016, jolloin Hållander kultaa. Yhteensä hän on pelannut 17 nuorten ja 36 poikien maaottelua. Hållander on kuulunut Ruotsin alle 17-vuotiaiden maajoukkueen kapteenistoon.
Pelityyli

Elite Prospects -sivuston mukaan Hållander on kahden suunnan hyökkääjä, joka on hyvä luistelemaan, tekee kovasti töitä ja karvaa aktiivisesti. Hän on suhteellisen hyvä sekä laukomaan että syöttämään. Hållander pelaa fiksusti joka puolella kaukaloa ja on hyvä joukkuepelaaja.
Muuta

Hållanderin isä Patrik pelasi omalla urallaan puolustajana Ruotsin alemmissa sarjoissa ja myöhemmin valmensi Filipiä Timrå IK:n junioreissa.
Galina Minaitševa

| Mitalit> Maa:   Neuvostoliitto.Naisten telinevoimistelu. Olympialaiset  | Mitalit> Maa:   Neuvostoliitto.Naisten telinevoimistelu. Olympialaiset  | Mitalit> Maa:   Neuvostoliitto.Naisten telinevoimistelu. Olympialaiset  | Maa:   Neuvostoliitto> Naisten telinevoimistelu. |
| --- | --- | --- | --- |
|  Kultaa | Helsinki 1952 | joukkuekilpailu |  |
|  Hopeaa | Helsinki 1952 | yhteisvoimistelu |  |
|  Pronssia | Helsinki 1952 | hyppy |  |
| MM-kilpailut  | MM-kilpailut  | MM-kilpailut  |  |
|  Kultaa | Rooma 1954 | joukkuekilpailu |  |
Galina Jakovlevna Minaitševa (myöh. Šarabidze, ven. Галина Яковлевна Минаичева (Шарабидзе), 29. joulukuuta 1929 Moskova, Venäjän SFNT – 28. tammikuuta 2025) oli Neuvostoliittoa edustanut telinevoimistelija, olympiavoittaja ja maailmanmestari.
Minaitševa kilpaili Helsingin kesäolympialaisissa 1952, missä hän voitti kultaa joukkuekilpailussa, hopeaa yhteisvoimistelussa ja pronssia hypystä. Lisäksi hän sijoittui ottelussa neljänneksi, permannolla kuudenneksi, eritasonojapuilla kahdeksanneksi ja puomilla kymmenenneksi. Roomassa 1954 hän voitti joukkuekilpailun maailmanmestaruuden.
Väinö Talasjoki

Väinö Vilhelm Sellgren myöh. Talasjoki (14. joulukuuta 1883 Nurmijärvi - 5. helmikuuta 1952) oli suomalainen jääkäriluutnantti. Hänen vanhempansa olivat maanviljelijä August Vilhelm Sellgren ja Iida Vilhelmiina Olin. Hänet vihittiin avioliittoon vuonna 1922 Maria Karjalaisen kanssa.
Opinnot

Sellgren kävi viisi luokkaa Helsingin suomalaista normaalilyseota ja erosi sen kuudennelta luokalta vuonna 1902. Opintojensa jälkeen hän työskenteli maanviljelijänä Nurmijärvellä sekä sen ohella lyhyen ajan vuosina 1909 ja 1910 Vihdin piirin virkaatekevänä nimismiehenä.
Jääkäriaika

Tallgren liittyi vapaaehtoisena Saksassa sotilaskoulutusta antavan jääkäripataljoona 27:n 2. komppaniaan 19. joulukuuta 1915. Hän otti osaa taisteluihin ensimmäisessä maailmansodassa Saksan itärintamalla Misse-joella, Riianlahdella ja Aa-joella. Rintamapalveluksensa jälkeen hänet siirrettiin pataljoonan 1. konekiväärikomppaniaan 10. heinäkuuta 1917.
Suomen sisällissota

Sellgren saapui Suomeen (Vaasaan) jääkäreiden pääjoukon mukana vänrikiksi ylennettynä 25. helmikuuta 1918. Hänet komennettiin Suomen sisällissotaan ensin 1. jääkärirykmentin 1. jääkäripataljoonan 4. komppaniaan, mistä hänet siirrettiin 25. maaliskuuta 1918 koillisrintamalle ja sijoitettiin komppanianpäälliköksi Kuolajärven pataljoonaan konekiväärikomppaniaan ja kyseisessä joukossa hän otti osaa taisteluihin Kuivitsassa ja Kilislammella.