stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Taarnavillakas
Aiheesta muualla

Suomen Lajitietokeskus: Taarnavillakas – Laelia coenosa
Bestimmungshilfe des Lepiforums (saksaksi)
Moths and Butterflies of Europe and North Africa (englanniksi)
| --- | --- |
Taksonitunnisteet:  Wikidata: Q45249  Wikispecies: Laelia coenosa  BioLib: 54736  BOLD: 396639  CoL: 3RTYX  EoL: 867276  Fauna Europaea: 447100  Fauna Europaea (new): 9f8ef211-3dfc-472c-811c-92a1d7882594  GBIF: 9781482  iNaturalist: 483379  IRMNG: 11455335  LepIndex: 51888  LoB: 4035  MaBENA: LaeliCoeno  NBN: NHMSYS0021144380  NCBI: 1706499  Observation.org: 10016  Laji.fi: MX.4984499
Mofetti

Mofetti Soosin luonnonsuojelualueella (Tšekissä)
Mofetti Laacher Seessä (Rheinland-Pfalz, Saksassa)
Mofetti on vulkaaninen (tuliperäinen) kaasulähde. Siitä virtaa maanpinnalle hiilidioksidia ja toisinaan myös vesihöyryä. Mofetit ovat tuliperäisen ilmiön viimeisiä merkkejä. Esimerkiksi Napolin Koiranluola (Grotta del cane) on tunnettu mofetti.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Mofetti Wikimedia Commonsissa
Moilas

| Moilas Oy |
| --- | --- |

Alkuperämaa:   Suomi
Perustettu:  1955
Kotisivu:  Kotisivut
Infobox OKNimi-testi OK: 
Moilas Oy on suomalainen leipomoalan konserni, johon kuuluvat tytäryhtiöinä Moilas Leipomo Oy ja Oy Moilas GF ltd. Leipomo toimii Pieksämäen Naarajärvellä Etelä-Savossa. Moilas leipomo sijaitsee Naarajärven keskustassa, jossa sijaitsee myös myymälä-kahvila. Gluteenittomia tuotteita tekevä leipomo muutaman kilometrin päässä Naarajärven teollisuusalueella.
Konserni valmistaa piirakoita, sämpylöitä, vaaleaa leipää ja ruisleipää, tuore- ja pakasteleivonnaisia sekä gluteenittomia tuotteita keliaakikoille.
Moilas Leipomo Oy:n tuoreleipätuotteita myydään Mikkelin, Kuopion, Jyväskylä, Varkauden, Pieksämen ja Iisalmen alueella , pakastetuotteita myydään kaikkialla Suomessa. 
Moilas Leipomon cocktailpiirakka oli ensimmäinen koko Suomen alueella myytävä pakasteleivonnainen. Moilas -konsernin gluteenittomia tuotteita viedään muun muassa Ruotsiin, Norjaan, Tanskaan, Irlantiin, Hollantiin, Unkariin, Saksaan ja Italiaan.
Moilas perheyhtiöiden liikevaihto vuonna 2017 oli noin 20 miljoonaa euroa. Perheyhtiöiden henkilöstömäärä on noin 110.
Moilasen leipomon historia alkaa vuodesta 1955, jolloin Saimi Moilanen perusti pienen kotileipomon. Leipomo on yhä perheyritys, pääomistajanaan Saimi Moilasen poika Juha, joka toimii Moilas Oy:n hallituksen puheenjohtajana. Moilas perheyhtiöiden toimitusjohtajana toimii Juha Moilasen poika Ville Moilanen.
Säätiö (Suomi)

Säätiö on tapa osoittaa pysyvästi varoja tiettyyn tarkoitukseen. Tarkoitus voi olla esimerkiksi kulttuurin tai tieteen tukeminen tai sairaalan, museon tai oppilaitoksen ylläpitäminen.
Säätiön tarkoitus on usein yleishyödyllinen, mutta se ei ole välttämätöntä.
Säätiöiden tyyppejä

Säätiötyyppejä on Suomessa useita:
Rekisteröity säätiö eli itsenäinen säätiö (myös pelkkä säätiö) on Suomen lain mukaan oikeushenkilö, joka muodostuu tiettyyn tarkoitukseen käytettäväksi luovutetusta omaisuudesta. Säätiöitä koskee säätiölaki. Säätiöt rekisteröidään säätiörekisteriin.
Epäitsenäinen säätiö (myös omakatteinen rahasto) on varallisuutta, jonka joku on luovuttanut toiselle käytettäväksi määrättyyn tarkoitukseen ja hoidettavaksi erillään saajan muista varoista. Säätiölaki ei koske epäitsenäistä säätiötä. Sitä ei rekisteröidä eikä se ole oikeushenkilö, vaan saaja hoitaa varoja omissa nimissään. Epäitsenäisen säätiön kaltainen on myös määrätarkoituksessa käytettävä rahasto.
Julkisoikeudellinen säätiö (myös julkisoikeudellinen laitos) on oikeussubjekti, joka on enemmän määrätarkoitukseen osoitettu omaisuusmassa kuin yhteisö ja joka huolehtii jonkin julkisen tehtävän hoitamisesta. Julkisoikeudellista säätiötä ei ole laissa määritelty, mutta sellaisena on pidetty mm. Suomen Pankkia ja Kansaneläkelaitosta. Suomen Kansallisgalleria on julkisoikeudellinen säätiö. Säätiölaki ei koske julkisoikeudellisia säätiöitä.
Muita säätiöiden kaltaisia oikeushenkilöitä ovat eläkesäätiö sekä säästöpankki. Nämä jäävät säätiölain soveltamisalueen ulkopuolelle. Eläkesäätiöitä koskee eläkesäätiölaki. Niitä valvoo ja niistä pitää rekisteriä Finanssivalvonta.
Rekisteröity säätiö

Säätiöt rekisteröidään patentti- ja rekisterihallituksen ylläpitämään säätiörekisteriin. Vuonna 2013 Suomessa oli 2 850 rekisteröityä säätiötä. Säätiöistä noin 90 % katsotaan verotuksessa yleishyödyllisiksi yhteisöiksi, joiden tulot ovat kokonaan tai osittain verovapaita.
Säätiölaki tuli voimaan 1930. Pieni osa Suomen säätiöistä on kuitenkin perustettu jo 1800-luvun lopulla tai aikaisemmin. Vuosina 1930–2011 rekisteröitiin yhteensä 3 948 säätiötä. Osa säätiöistä on sittemmin lakkautettu, sulautettu tai saanut uuden säätiönumeron, joten toimivia säätiöitä on alle 3 000.
Säätiön perustamiseen tarvitaan lupa Patentti- ja rekisterihallitukselta. Säätiö perustetaan säädekirjalla tai kirjallisella testamentilla. Siinä on säätiölain mukaan on mainittava säätiön tarkoitus ja sille tuleva omaisuus. Säätiölle tulevan peruspääoman täytyy olla vähintään 50 000 euroa. Säätiöllä tulee olla säännöt, jotka määräävät rahojen käytöstä. Säätiön nimessä on oltava sana säätiö tai ruotsiksi stiftelse.
Säätiön tarkoituksen on oltava hyödyllinen. Tarkoitusta voidaan muuttaa vain, jos säätiön varojen käyttäminen sille määrättyyn tarkoitukseen on mahdotonta, olennaisesti vaikeutunut, hyödytöntä tai lain tai hyvien tapojen vastaista. Silloinkaan uusi tarkoitus ei saa olennaisesti poiketa aiemmasta.
Rekisteröity säätiö > Rekisteröityjen säätiöiden luokitteluja > Säätiön perustamistapa

Säätiöt voidaan ryhmitellä niiden perustamistavan mukaan seuraavasti:
Aatteellisten yhteisöjen tukisäätiöt. Useat aatteelliset yhteisöt ovat säätiöineet omaisuutensa. Säätiö toimii yhteistyössä yhteisön rinnalla omistavana yksikkönä.
Yhtiöiden osakesäätiöt. Varallisuus koostuu lähinnä perustajayhtiön tai konsernin osakkeista. Säätiön avulla on voitu ohjata päätäntävaltaa hallintoelimiin kuuluville henkilöille ilman osakeomistuksen aiheuttamaa verorasitusta.
Sukujen omistussäätiöt. Säätiön avulla on ollut mahdollista välttää veroja taloudellisen päätäntävallan pysyessä suvulla.
Yhteiskunnallista muutosta ennakoivat säätiöt. Etenkin maataloustoiminnan piirissä esiintynyt säätiötyyppi, jolla on pyritty suojaamaan omaisuutta yhteiskunnan vaikutukselta.
Julkisen vallan tehtäviä hoitavat säätiöt. Etenkin kuntien yksin tai yhdessä eri yhteisöjen kanssa perustamia säätiöitä. Säätiötä käyttäen päätäntävalta on siirretty pois demokraattisesti valituilta elimiltä.
Testamenttisäätiöt. Perustettu testamentilla.
Rekisteröity säätiö > Rekisteröityjen säätiöiden luokitteluja > Säätiön tarkoitus

Säätiöt voidaan luokitella sen mukaan, mikä säätiön säännöissä mainitaan ensisijaiseksi tarkoitukseksi. Ryhmät eivät ole toisiaan poissulkevia.
Sivistys- ja opetustoimintaa harjoittavat säätiöt: kulttuurisäätiöt, tiedesäätiöt, taidesäätiöt, opetussäätiöt
Elinkeinoelämää tukevat säätiöt: maataloussäätiöt ja muuta talouselämää tukevat säätiöt
Huoltotoimintaa harjoittavat säätiöt: lasten- ja vanhustenhuoltosäätiöt sekä muut huoltosäätiöt
Terveyden- ja sairaanhoitoalan säätiöt
Urheilu- ja nuorisotyötä tukevat säätiöt
Muut säätiöt
Säätiöistä erotetaan myös pääoma- eli sijoitussäätiöt ja toiminnalliset eli laitossäätiöt. Sijoitussäätiölle on tyypillistä apurahojen jako. Laitossäätiöllä tarkoitetaan säätiötä, joka ylläpitää jotain laitosta kuten sairaalaa tai huoltolaitosta, urheilutaloa, oppilaitosta, teatteria tai muuta taidelaitosta.
Rekisteröity säätiö > Sukusäätiöt

Sukusäätiöt tarkoittavat säätiöitä, joissa määrävät tietyt suvut. Niiden perustamiseen on johtanut erityisesti aiemmin peritty varallisuusvero. Verovapaan säätiön avulla suku on voinut välttyä verolta, säilyttää varoihin määräysvallan ja suunnata ne verottomina haluamiinsa tarkoituksiin. Lähtökohtana on kuitenkin ollut, että suvun jäsenillä on omaan käyttöönsä palkkaa tai muita varoja.
Rekisteröity säätiö > Säätiöiden liiketoiminta

Säätiö voi harjoittaa liiketoimintaa, jos se on mainittu säätiön säännöissä ja se edistää säätiön tarkoituksen toteuttamista. Säätiön varsinaisena tarkoituksena ei kuitenkaan voi olla liiketoiminnan harjoittaminen. Kielto koskee vain vuoden 1964 jälkeen rekisteröityjä säätiötä. Sitä vanhemmat säätiöt voivat jatkaa aiemman liiketoimintansa harjoittamista. Se, millaista liiketoimintaa ja kuinka paljon säätiö voi harjoittaa, on epäselvää. Rajoituksia ei ole voitu tehokkaasti valvoa. Käytännössä säätiö voi harjoittaa liiketoimintaa esimerkiksi tytäryrityksen kautta.
Säätiöitä käytetään myös ns. verosuunnitteluun. Yhtiö voi siirtää omaisuutensa säätiön omistukseen ja pitää silti ohjausvallan itsellään. Säätiön omistamien osakkeiden osingot ovat teknisesti järjesteltyinä verovapaita, joten valtion katsotaan menettävän merkittävät verotulot säätiöinnin vuoksi.
Säätiöiden valvonta

Säätiön omaisuus on sijoitettava varmalla ja tuottoa tuottavalla tavalla. Yhdistyksistä ja yrityksistä poiketen säätiölle ei ole jäseniä eikä yhtiömiehiä, jotka voisivat vapaasti päättää säätiön asioista. Säätiön hallituksen toimintaa valvovat säätiön valitsemat tilintarkastajat sekä Patentti- ja rekisterihallitus.
Valvonnasta johtuu, että säätiötä ei kannata perustaa, jos sen toiminnassa olisi jotain salattavaa. Salaamista varten edullisempi yhteisömuoto on yhdistys tai kannatusyhdistys. Sitä ei valvota julkisesti, jos viranomaiset eivät kiinnostu yhdistyksestä sen toiminnan perusteella.
Tahitinlurikki

| Tahitinlurikki |
| --- | --- |

Uhanalaisuusluokitus
 Vaarantunut  
  
Tieteellinen luokittelu
Kunta::  Eläinkunta Animalia
Pääjakso::  Selkäjänteiset Chordata
Alajakso::  Selkärankaiset Vertebrata
Luokka::  Linnut Aves
Lahko::  Papukaijalinnut Psittaciformes
Heimo::  Kaijat Psittaculidae
Suku::  Polynesianlurikit Vini
Laji::  peruviana
Kaksiosainen nimi
 Vini peruviana  (Statius Müller, 1776) 
Katso myös
   Tahitinlurikki Wikispeciesissä   Tahitinlurikki Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OKIUCN-testi OK: 
Tahitinlurikki (Vini peruviana) on uhanalainen polynesialainen kaija.
Koko ja ulkonäkö

Tahitinlurikin pituus on noin 18 cm ja paino 31–34 g. Sen höyhenpuvun yleisväri on tummansininen. Naama, kurkku ja rinnan yläosa ovat valkoiset. Nokka on oranssi, iiris keltainen ja koivet oranssinkeltaiset. Sukupuolet ovat samanvärisiä. Nuoren linnun nokka on musta, iiris tummanruskea, koivet oranssinruskeat, vatsapuoli tumman siniharmaa ja poskilla on harmahtavat täplät.
Esiintyminen

Tahitinlurikki elää Kaakkois-Polynesiassa Cookinsaarilla, Seurasaarilla ja Tuamotulla. Lajia on tavattu myös Tahitilla, mutta se on sinne mahdollisesti siirretty. Lajin populaation koko on 2 500–10 000 yksilöä. Parvet vaeltelevat kukkivia puita etsien paikasta toiseen. Lajin kanta on taantunut pääasiassa mustarottien ja kissojen takia. Tahitinlurikkia pidetään harvoin vankeudessa lemmikkilintuna, ja Suomessa niitä tuskin on ollenkaan.
Elinympäristö

Tahitinlurikit asuvat metsissä ja kookospalmumetsiköissä, puutarhoissa ja banaaniviljelyksillä. Ne esiintyvät yleensä pienissä alle 10 yksilön parvissa tai pareittain.
Lisääntyminen

Pesintä tunnetaan vankeudessa lisääntyneiltä linnuilta. Pesä sijaitsee puun kolossa tai onkalossa tai yhä puuhun kiinnittyneessä mädäntyneessä kookospähkinässä. Naaras munii tavallisesti kaksi munaa. Muna on kooltaan 19,4*17,2 mm. Haudonta kestää hieman yli kolme viikkoa ja molemmat puolisot hautovat. Poikaset jättävät pesän kahdeksan tai yhdeksän viikon ikäisinä.
Ravinto

Tahitinlurikit syövät siitepölyä, mettä, kukkia ja pehmeitä hedelmiä. Erityisen persoja ne ovat kookospalmun kukinnoille.
Mohair

Mohairlankoja
Mohairvilla on angoravuohesta saatavaa hienolaatuista, silkinkaltaista villaa. Angoravuohia on perinteisesti kasvatettu Etelä-Afrikassa, Turkissa, Pohjois-Amerikassa ja Kiinassa. Hienoin villalaatu saadaan nuoren vuohen pohjakarvoista. Ne ovat  150–200 mm pitkiä, 0,015–0,040 mm paksuja, kiharia ja silkinkiiltoisia. Niiden huopaantumis- ja vanuuntumiskyky on heikko, mutta kuiduista voi kehrätä mohairvillalankaa.
Myös mohairvillasta valmistettua kangasta sanotaan mohairiksi, samoin kuin päällystakkikangasta, jossa on joukossa mohairvillaa.
Mohairvillaa käytetään yleisesti mattoihin, miesten pukuhin, huiveihin ja neuleisiin. Mohair on kestävää, kiiltävää ja värjäytyy erinomaisesti. Se kestää vettä ja venytystä ja jopa hieman tulta, ei rypisty helposti ja eristää lämpöä erinomaisesti.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Mohair Wikimedia Commonsissa
Moesia
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Moesia Wikimedia Commonsissa
Sähkökirja

Turun kaupunginkirjaston lainaama BeBook-lukulaite. Laitteessa luettavana Zacharias Topeliuksen Lukemisia lapsille 1.
Sähkökirja (myös e-kirja, elektroninen kirja, sähköinen kirja, digitaalinen kirja) on sähköisessä muodossa oleva kirjallinen teos. Sähkökirjoja julkaistaan useimmiten Internetissä (aiemmin CD-levyllä). Sähkökirjaa voi yleensä lukea tietokoneelta, älypuhelimista, taulutietokoneilta ja  lukulaitteilta, joihin kirja ladataan luettavaksi laitteen näytöltä. Usein kaupallisiin sähkökirjoihin on käyttöoikeuksien hallinnalla rajoituksia, jotta kirjaa ei voisi vapaasti levittää tai tulostaa.
Sähkökirjat kokivat boomin 2010-luvun alussa, jolloin niiden ennustettiin nousevan haastamaan perinteisen kirjan.
Yhdysvalloissa sähkökirjojen myynti onkin kasvanut voimakkaasti vuodesta 2008 lähtien. Siellä sähkökirjojen myynnin huippuvuosi oli 2014, jolloin sähkökirjojen osuus oli 26 % kirjojen kokonaismyynnistä. 
Sähkökirjojen lukulaitteiden myynti oli huipussaan 2011.
Britanniassa kuluttajien tarkoitettujen sähkökirjojen myynti saavutti huippunsa 2014, jonka jälkeen se on ollut laskussa. Nousua on ollut sen jälkeen lähinnä oppikirjoissa ja tieteellisessä kirjallisuudessa.
2010-luvun puolivälin jälkeen kiinnostus sähkökirjoihin väheni.
Kuluttajille tarkoitettujen sähkökirjojen myynti romahti Britanniassa 2016 17 %. Samaan aikaan perinteisten kirjojen ja lehtien myynti kasvoi 7 %.
Vuosina 2015–2016 sähkökirjojen myynnin arvo putosi Yhdysvalloissa 21,8 %.
Sähkökirjoja on  runsaasti vapaassa levityksessä Internetissä. Yksi tunnetuimmista ja laajimmista ilmaisten sähkökirjojen kokoelmista on Gutenberg-projekti, johon on digitalisoitu tuhansia vapaasti levitettäviä kirjoja, joiden tekijänoikeudet ovat menneet umpeen. Gutenberg-projektin kirjat jaettiin aluksi tekstitiedostoina, myöhemmin niitä on muotoiltu myös HTML-kielellä ja muissa muodoissa. Kirjat kirjoitettiin digitaaliseen muotoon vuoteen 1989 asti käsin, ennen kuvanlukijoiden ja tekstintunnistuksen kehitystä.
Etenkin tietokirjallisuutta on jaettu paljon PDF-muodossa. Adobe on lisännyt Acrobat -ohjelmaan myös ominaisuudet, joilla PDF-tiedostoja voidaan suojata ja estää niiden kopiointi ja tulostus. Uudemmat sähkökirjat julkaistaan usein ePub-muodossa.
Syksyllä 2004 Google ilmoitti Frankfurtin kirjamessuilla ryhtyvänsä kirjojen digitointiin. Google Books avattiin joulukuussa 2004. Sen kautta voi tehdä hakuja kirjojen sisällöstä, kuten Googlen hakukoneella aiemmin Webistä. Googlen hakukone näytti tuloksia myös tekijänoikeuden suojaamista teoksista ja viisi suurta kustantajaa haastoi pian Googlen oikeuteen tekijänoikeuksiensa rikkomisesta. Juttu sovittiin 2008.
Vuonna 2010 Google ilmoitti perustavansa sähköisen kirjakaupan kilpailemaan Amazonin, Barnes & Noblen ja Applen kanssa.
Multimediateokset

1990-luvulla yleistyivät CD-levyltä toimivat suurteokset, kuten tietosanakirjat. CD-levy sisälsi usein itse teoksen ohella myös Windows-sovelluksen sisällön selaamiseen. Nämä mahdollisti CD-ROM-asemien yleistyminen 1990-luvun alussa ja vuoden 1991 Multimedia PC -määrittelyt. Tällaiset teokset jäivät melko lyhytaikaiseksi boomiksi. WSOY:n CD-Factaa julkaistiin CD-ROMilla 1994–2005 ja Microsoftin MSN Encartaa vuosina 1993–2009. CD-levyltä, ja myöhemmin DVD:ltä, toimivien teosten lopun syyksi on sanottu Internetin kasvanutta tarjontaa.
Tiedostomuodot

Vapaasti jaettavien ja tekijänoikeuksiltaan vanhentuneiden teosten teksti- ja HTML-muodon lisäksi sähkökirjoille on kehitetty eräitä erikoistuneita formaatteja.
Kaupallisten sähkökirjojen lukemiseen käytetään usein PDF-muotoisia tiedostoja. Niitä voi lukea esimerkiksi Adobe Reader ja Adobe Digital Editions -ohjelmilla, jotka ovat tehokkaita suojausominaisuuksiltaan. Ne myös säilyttävät kirjan muotoilun täsmälleen sellaisena, jollaiseksi se on asetettu – tietokoneesta ja käytettävistä ohjelmista riippumatta. Jonkin verran piratoituja kirjoja on jaettu Microsoftin .CHM-formaatissa (Microsoft Compiled HTML Help) ja sarjakuvia harrastajien CBR ja CBZ-muodoissa, jotka sisältävät skannattuja kuvia .RAR tai .ZIP-formaatissa.
International Digital Publishing Forum (IDPF) julkaisi 2007 avoimen EPUB-standardin sähkökirjojen levittämiseksi ja myymiseksi. Sen etuna on tekstin juoksevuus, jolla sisältö rivittyy usealle näyttökoolle.
Omakustanteet

Sähkökirjoja voi itse julkaista ilmaiseksi mm. seuraavilla tahoilla:
Amazon Kindle -lukulaitteelle tarkoitetun kirjan tulee laatia Microsoft Wordin doc- tai docx-formaatissa ja tallentaa htm- tai html (suodattu) -formaatissa.
Lulu-kustantamossa kirjat julkaistaan ePub-formaatissa.
Suomalainen Ellibs-verkkokauppa ottaa myyntiin ilman erillisiä kustannuksia PDF- ja ePub-muodoissa olevia kirjatiedostoja.
Smashwords-kustantamossa hyväksytyt sähkökirjat kulkevat eri jakelupisteille kuten Apple iBookstore, Barnes & Noble, Sony Reader Store, Kobo, the Diesel eBook Store, Baker & Taylor's Blio ja Axis360. Smashwords hyväksyy ainoastaan MS Wordin *.doc-formaatissa olevat kirjat.
Yllä mainityissa kustannuspaikoissa julkaisija/tekijä määrittää itse kirjansa myyntihinnan. Tekijän osuus on 60–80 prosenttia myyntihinnasta.
Gutenberg-projekti hyväksyy ainoastaan ilmaisia julkaisuja. Tekstin tulee olla PDF-formaatissa.
Kirjoita itse -palvelun kautta kuka tahansa voi saada kirjansa Elisa Kirjassa myyntiin sähköisessä muodossa.
Vapaat sähkökirjat

Projekti Lönnrotissa, vuodesta 2005, digitoidaan suomalaisten kirjailijoiden suomen- ja ruotsinkielisiä teoksia sekä suomenkielistä käännöskirjallisuutta. Sinne tallennetaan tekijänoikeuksista vapaita kirjoja; kirjailijan kuolemasta on kulunut yli 70 vuotta. Kirjat on ladattavissa maksutta projektin sivulta helposti omalla koneella avautuvassa zip-muodossa. Kirjat löytyvät kirjailijan mukaan tai valmistumisjärjestyksessä. Julkaisuja maalis-huhtikuussa 2019 on noin 2000.
Projekti Lönnrot tekee yhteistyötä Project Gutenbergin kanssa, joka on vastaava kansainvälinen hanke. Lisärajoitteena ikärajoitteen lisäksi Project Gutenbergilla on, että teoksen pitää olla julkaistu ennen vuotta 1924. Eri kielialueilta viisi eniten Gutenbergille julkaisuja tehneet: 1. englanti 48 008, 2. ranska 2 956, 3. suomi 1 985; 4. saksa 1 736 ja 5. hollanti 797 kpl (21.3.2019). Latausmuotoja Gutenbergillä on useita: HTML, epub, Kindle, Plain txt, txt ja zip. Epub ja Kindle –teokset voidaan lähettää myös Dropboxiin, Google Driveen ja/tai OneDriveen. Maaliskuussa 2019 Project Gutenbergin teosten lukumäärä on yli 59 000.
Lukulaitteet

Erikoistuneet sähkökirjojen lukulaitteet saivat uutta vauhtia 2000-luvun alussa E Ink -yhtiön kehitettyä samaa nimeä kantavan näyttötekniikan, joka mahdollistaa taustavalottoman korkean kontrastin näytön valmistamisen. Lisäksi E Ink -tekniikka ei kuluta lainkaan sähköä näytön ylläpitämiseen, mikä pienentää laitteiden virrankulutusta. Tämä tekniikan ensimmäisiä edustajia olivat Sonyn laitteet, kuitenkin Amazon Kindle nousi myydyimmäksi verkkokauppa Amazon.comin laajan sisältövalikoiman ansiosta. Huhtikuussa 2010 Apple julkaisi oman iPad-tablet-tietokoneensa, tosin perinteisellä näyttötekniikalla. Sen iBooks-ohjelmalla voi hyödyntää Applen omaa iBookstore-verkkokauppaa. Lokakuussa 2010 Barnes & Noble julkaisi värillisellä kosketusnäytöllä varustetun version Nook -lukulaitteestaan  ja Amazon tiedotti tuovansa Kindle -käyttäjiensä ulottuville lähitulevaisuudessa mahdollisuuden lainata ostamiaan sähkökirjoja toisilleen 14 vuorokauden ajaksi .
Sähkökirja Suomessa

Ensimmäiset suomalaisten julkisten kirjastojen tarjoamat sähkökirjat lienevät olleet Helsingin kaupunginkirjastolla. Kirjakaapelin perustamisen yhteydessä vuonna 1994  sen Kaapelisolmu-palvelimelta oli ladattavissa Helsingin yliopiston ftp.funet.fi -palvelimelta kopioitu Kalevala, Tuva Korsströmin haastattelukirja Berättelsernas återkoms ja Osuuskunta Katto-Menyn tekemä sovitus Wam Katin Zagrebin päiväkirjasta. Funetissa oli tuolloin ladattavissa Kalevalan lisäksi myös Vänrikki Stoolin tarinat.
Myöhemmin Suomessa on julkaistu sähkökirjoina muun muassa Creative Commons -lisenssillä  levittämisen sallivat Avoin Elämä ja Lueminut -kirjat. Gummerus julkaisi marraskuussa 2008 ensimmäisen sähkökirjansa, Tuomas Vimman Gourmet’n.  Elisa Kirja on Elisa Oyj:n tuottama e-kirjojen ja äänikirjojen palvelu, ja sillä on tarjolla kaikkein laajin valikoima suomalaista kirjallisuutta sähköisessä muodossa. Elisa Kirja perustettiin vuonna 2010, ja sen tarjontaan kuuluu yli 9 000 teosta. Valikoimassa on myös runsaasti ilmaisia kirjallisuuden klassikkoja.
Sähköisten kirjojen lukulaitteet tulivat Suomessa myyntiin syksyllä 2010. Syyskuussa 2010 Akateeminen Kirjakauppa avasi Latauskauppa-nimisen palvelunsa, josta oli mahdollista hankkia sähkökirjoja ja lukulaitteita.
Suomessa useilla kaupunginkirjastoilla ja erikoiskirjastoilla (esimerkiksi yliopistojen kirjastoilla) on kokoelmissaan jonkin verran sähkökirjoja, joita voi joko lainata Internetin kautta omalta kirjastoalueelta tai lukea kirjastossa. Monet suomalaiset kirjastot ovat ryhtyneet myös lainaamaan lukulaitteita asiakkaille.
Alkuvuosina suomalaiset naiset lukivat sähköisiä kirjoja miehiä enemmän, mutta vuonna 2018 ero tasoittui kun etenkin alle 40-vuotiaat ja vähemmän koulutetut miehet löysivät e-kirjat.
Suomen suurimmat sähkökirjojen myyjät loppuvuonna 2018 olivat:
Elisa Kirja (36 %)
BookBeat (24 %)
Storytel (12 %)
Ellibs (9 %)
Amazon Kindle (6 %) ja
Suomalainen Kirjakauppa (5 %).
Muiden osuus oli 8 %.
Kirjallisuutta

Heikkilä, Harri: Tämä ei ole kirja : sähkökirjan valtavirtaistumisen haasteet. Väitöskirja. Helsinki : Aalto-yliopisto, 2017. ISBN 978-952-60-7300-2.
Paavonheimo, Jari: Digitaalisen ja painetun rajalla: kirjoituksia kirjasta, digitaalisuudesta ja kirjastosta. Helsinki: BTJ Kirjastopalvelu Oy, 2006. ISBN 951-692-628-2
Saarinen, Lauri, Joensuu, Juri & Koskimaa, Raine (toim.): Kirja 2010: kirja-alan kehitystrendit. Jyväskylä: Jyväskylän yliopisto, Nykykulttuurin tutkimuskeskus, 2001. ISBN 951-39-1047-4
Jeff Gomez: Print is Dead
Aiheesta muualla

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
sahkoinenkirja.fi (Arkistoitu – Internet Archive), informatiivista tietoa sähköisistä kirjoista ja niiden lukemiseen tarkoitetuista lukulaitteista
sahkoinenkirja.wordpress.com, blogi sähköisistä kirjoista ja niiden lukemiseen tarkoitetuista lukulaitteista
Matkalla e-maailmaan -videosarja, neliosainen tietopakettisarja e-kirjoista, Kirjastokaista
Sahkokirjat.fi (Arkistoitu – Internet Archive), käytännöllistä tietoa sähkökirjoista, lukulaitteista ja tietoa mistä sähkökirjoja saa hankittua (kirjastojen palvelut ja kaupat)
Gutenberg-projektin ilmaiset suomenkieliset sähkökirjat
Runeberg-projekti, pohjoismaisten sähkökirjojen kokoelma
Projekti Lönnrot, suomen ja ruotsinkielisiä tekijänoikeuksista vapautuneita teoksia
Iltasatu-verkkopalvelun ilmaiset suomenkieliset lastensadut
Yleisten kirjastojen eKirjasto
Tuhansia tietokirjoja sähkökirjoina, Ellibs.fi, myös lainaksi useimmista Suomen kirjastoista
eLibris Kirjakauppa www.elibris.fi Kymmeniätuhansia englanninkielisä e-kirjoja ja satoja suomenkielisiä e-kirjoja, fiktiota, dekkareita, tietokirjoja, yms.
nettikirja.com Suomalainen sähkökirjasivusto
Kirjoja.fi (Arkistoitu – Internet Archive) Suomalainen e-kirjakauppa
Elisa Kirja Elisan kattava e-kirjakauppa
iBookstore. Applen e-kirjakauppa, jonka kirjoja voi lukea iPadilla, iPhonella ja iPodilla