stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Inkeroisten rautatieasema

Inkeroisten rautatieasema (lyh. Ikr, ratakm 212+781, 1.5.1897 saakka Inkerois) on Kotka–Kouvola-radan varrella, Inkeroisten taajamassa Kouvolan Anjalankoskella sijaitseva rautatieasema. Asemalla pysähtyvät Kouvolan ja Kotkan sataman väliset lähijunat. Kouvolaan liikennöidään raiteelta 1 ja Kotkaan raiteelta 2.
Inkeroisten rautatieasema avattiin 1. lokakuuta 1890 Kotkan radan valmistuttua. Asemarakennus rakennettiin Oulun radan pysäkin tyyppipiirustusten mukaan. Inkeroisten asema palveli vuonna 1872 perustettua paperitehdasta ja alueen asutusta. Rautatieaseman nimi oli 1. toukokuuta 1897 saakka Inkerois. Inkeroisista tuli risteysasema vuonna 1899, kun Haminan rata avattiin. Samalla Inkeroisiin rakennettiin suurempi Bruno Granholmin suunnittelema asemarakennus.
Nykyinen vuonna 1970 rakennettu asemarakennus on Inkeroisten kolmas. Rakenteeltaan se on vaatimaton elementtirakennus, jota laajennettiin vuonna 1980. Asemalta haarautunut Haminan rata purettiin vuonna 1984, kun uusi Juurikorven ja Haminan välinen rataosuus korvasi sen. Asemalla oli odotustila, mutta lipunmyynti loppui vuonna 2007 ja odotustila suljettiin 2014.
Inkeroisten rautatieasemalle toteutettiin vuoden 2022 loppuun mennessä merkittävä parannustyö, jossa matalat ja lyhyet matkustajalaiturit parannettiin 55 cm korkuisiksi ja 120 m pitkiksi asfaltoiduiksi laitureiksi. Välilaiturille johtanut laituripolku korvattiin alikulkuyhteydellä Pitkätien kautta. Asemalle toteutettiin myös erilliset auto- ja pyöräpysäköintialueet sekä ratapihan vetoraide uusittiin.
Interleukiini

Interleukiinit ovat proteiineja ja peptidejä, jotka auttavat valkosoluja kommunikoimaan. Ne ovat sytokiinien alalaji. Interleukiineja tuottavat monet elimistön solut, pääasiassa kuitenkin auttaja-T-solut, monosyytit, makrofagit ja endoteelisolut. Interleukiinit edistävät T- ja B-solujen lisääntymistä sekä ovat tärkeä osa immuunivasteessa. Ne estävät tai edistävät tulehdusreaktiota. Tulehdusreaktiota edistävät interleukiinit aiheuttavat suurina määrinä kuumeen.
Luettelo interleukiineista

Interleukiini 1
Interleukiini 2
Interleukiini 3
Interleukiini 4
Interleukiini 5
Interleukiini 6
Interleukiini 7
Interleukiini 8
Interleukiini 9
Interleukiini 10
Interleukiini 11
Interleukiini 12
Interleukiini 13
Interleukiini 14
Interleukiini 15
Interleukiini 16
Interleukiini 17
Interleukiini 18
Interleukiini 19
Interleukiini 20
Interleukiini 21
Interleukiini 22
Interleukiini 23
Interleukiini 24
Interleukiini 25
Interleukiini 26
Interleukiini 27
Interleukiini 28
Interleukiini 29
Interleukiini 30
Interleukiini 31
Interleukiini 32
Interleukiini 33
Interleukiini 34
Interleukiini 35
Iso-Laamanen

| Iso-Laamanen |
| --- | --- |
 Järveä länsirannalta itään päin nähtynä.
Valtiot:  Suomi 
Paikkakunta:  Puolanka
Koordinaatit:  64°38′31″N, 27°22′47″E
Vesistöalue ja valuma-alueen tietoja
Laskujoki:  Vanhajoki
Järvinumero:  59.343.1.001 
Mittaustietoja
Pinnankorkeus:  149,6 m
 fiIso-Laamanen 
Iso-Laamanen on Puolangalla oleva järvi Puokiolta noin 13 kilometriä etelään eli Vaalaan päin.
Järven laskujoki Vanhajoki laskee Vaalassa olevan Kaihlanen -nimisen järven kautta Oulujärveen Jaalangalla. Iso-Laamanen sijaitsee yhdystie 8832:n itäpuolella Luoteenjärven kohdalla, joka on tien toisella puolella. Sen pohjoispuolella on pienempi Pikku-Laamanen, josta siihen laskee Kotipuro-niminen puro. Järveen laskee myös kaakossa vajaan kymmenen kilometrin päässä olevasta Kantojärvesta Kantojoki.
Järven länsi- ja itärannan pohjoisosassa on asutusta, muuten rannat ovat asumattomia. Järveä ympäröivät kangasmaat kaakkoisnurkkaa eli Kantojoen alkupistettä lukuun ottamatta. Järvessä on neljä pientä nimettyä saarta: Karkusaari, Kalmosaari, Talassaari ja Varissaari, sekä kolme nimeämätöntä. Pohjoisen Kotaniemen lähettyvillä on vanhoja kiviröykkiöitä.
Isosudenporkkana

| Isosudenporkkana |
| --- | --- |

Tieteellinen luokittelu
Kunta::  Kasvit Plantae
Alakunta::  Putkilokasvit Tracheophyta
Kaari::  Siemenkasvit
Alakaari::  Koppisiemeniset
Luokka::  Kaksisirkkaiset Magnoliopsida
Lahko::  Apiales
Heimo::  Sarjakukkaiskasvit Apiaceae
Suku::  Sudenporkkanat Ammi
Laji::  majus
Kaksiosainen nimi
 Ammi majus  L. 
Katso myös
   Isosudenporkkana Wikispeciesissä   Isosudenporkkana Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OK: 
Isosudenporkkana (Ammi majus) on sarjakukkaiskasvien laji, jota esiintyy Etelä-Euroopassa.
Ulkonäkö ja koko

Isosudenporkkana on yksivuotinen ruoho, joka kasvaa 30–100 cm korkeaksi. Sen lehdet ovat kaksi tai kolme kertaa parilehdykkäisiä, lehdykät ovat liuskaisia. Kukinnon pääsarjan suojuslehdet ovat kapealiuskaisia, pikkusarjan suojuslehdet äimämäisiä. Kukkien teriöt ovat valkoisia. Hedelmä on munan- tai päärynänmuotoinen ja kapeaharjuinen.
Levinneisyys

Esiintyy hajanaisesti pitkin Etelä-Suomea, suhteellisen harvinainen.
Kuvia

Vanha piirros kasvin eri osista.
Kukinto.
Aiheesta muualla

Kasviatlas 2022: Isosudenporkkanan (Ammi majus) levinneisyys Suomessa.
Suomen Lajitietokeskus: Isosudenporkkana (Ammi majus)
ITIS: Ammi majus (englanniksi)
United States Department of Agriculture (USDA): Ammi majus (englanniksi)
Flora of China: Ammi majus (englanniksi)
Dr. Duke's Phytochemical and Ethnobotanical Databases: Ammi majus] (Arkistoitu – Internet Archive) (englanniksi)
Intian tautienehkäisykeskus

| Intian tautienehkäisykeskus National Centre for Disease Control> Tutkimuslaitoksen tiedot |
| --- | --- |
Perustettu:  1909 (Central Malaria Bureau); 1963 (National Institute of Communicable Diseases, NICD); 2009 National Centre for Disease Control
Sijainti:  New Delhi, Intia
Pääkonttori:  22, Sham Nath Marg, Civil Lines, New Delhi, Delhi 110054, Intia
Ministeriö:  Intian terveyden ja perheiden hyvinvoinnin ministeriö
Tutkimusala:  kansanterveys, erityisesti tartuntataudit
Johtaja:  Sujeet Kumar
Intian tautienehkäisykeskus eli Intian tautikeskus (engl.  National Centre for Disease Control, lyhennys NCDC; aiemmin: National Institute of Communicable Diseases, NICD) on Intian kansallinen kansanterveyden tutkimuslaitos ja viranomainen.
Tautikeskuksen päätoimipiste sijaitsee New Delhissä, jonka ohella keskuksella on monia johonkin teemaan keskittyvää teknistä tutkimuskeskusta (tai divisioonaa) ja kymmenkunta alueellista haaratoimistoa. NCDC toimii Intian terveyden ja perheiden hyvinvoinnin ministeriön alaisuudessa. Intian hallitus hyväksyi vuonna 2015 suunnitelman laajentaa tai hajasijoittaa tautikeskuksen toimintoja edelleen Intian jokaiseen osavaltioon vuoteen 2027 mennessä. Tautikeskusta johtaa tohtori Sujeet Kumar (2018-).
Keskuksen tehtäviin kuuluu seurata ja selvittää tartuntatautien etenemistä Intiassa yhdessä osavaltioiden viranomaisten kanssa. NCDC myös tarjoaa diagnostista apua alueellisille toimijoille tartuntatauteja aiheuttavien mikrobien tunnistamiseen ja vertailuun. NCDC myös valvoo erilaisten biologisten materiaalien, kuten rokotteiden, laatua, varastoi rokotteita, testaussarjoja ja reagenssiaineita, tekee hyönteistieteellisiä selvityksiä sekä arvioi torjunta-aineiden kemiallista koostumusta. Lisäksi Intian tautienehkäisykeskus järjestää koulutuksia ja asiantuntijatapaamisia toimialansa henkilökunnalle sekä laatii koulutus- ja tutkimusaineistoja. NCDC tekee monipuolisesti tartuntatauteihin ja niiden analytiikkaan liittyvä tutkimustyötä.
Kymmenen Intian tautienehkäisykeskuksen laboratoriota oli maaliskuussa 2020 sisällytetty koronaviruksen aiheuttaman covid-19-taudin sairastumisen todentavien laboratorioiden joukkoon Intiassa.
R. K. Ramakrishnan erään Intian kansallisen tartuntatautilaitoksen (NICD) opasteen vierellä noin 1964.
Nykyisen tautikeskuksen historiallisena alkuna pidetään vuonna 1909 Kasaulissa (Himachal Pradesh) perustettua malariatorjunnan toimistoa (Central Malaria Bureau). Siitä muodostettiin eri vaiheiden kautta vuonna 1963 Intian kansallinen tartuntatautilaitos (National Institute of Communicable Diseases, NICD), joka nimettiin vuonna 2009 Intian tautienehkäisykeskukseksi (National Centre for Disease Control).
Aiheesta muualla

NCDC:n kotisivusto (englanniksi) (ncdc.gov.in)
Ministry of Health and Family Welfare (sis. Intian covid-19-tautitilannetilanne, myös osavaltioittain) (englanniksi) (mohfw.gov.in)
Valtiollisia tai maanosan kansanterveyslaitoksia
| --- | --- |
Eurooppa:    ECDC   RIVM   ISHP   Sciensano   UKHSA   PHE   PHS   PHW   NCPHA   ISCIII   HPSC   Embætti landlæknis   ISS   GÖG   EODY   HZJZ   SPKC   SMLPC   LIH   ANSP   FHI   IPH   INSA   NIZP-PZH   Santé Publique France   INSP   Folkhälsomyndigheten   RKI   IPHS   ÚVZ SR   NIJZ   THL   BAG   SIF   SZÚ   TsHZ   NNK   RRPCEM   Rospotrebnadzor   Terviseamet 
Aasia:    IEDCR   KCDA   NIHRD   NCDC   NIHR   IPI   ICDC   NIPH   IPC   NIPH   NTsOZ   China CDC   IPH   NCPH   NHL   BPKIHS   Pakistanin terveysvirasto   PNIPH   Saudi CDC   NCID   Taiwan CDC   Thai NIH   NIHE 
Afrikka:     Africa CDC   IPA   NICD   EPHI   NMIMR   CPC   KEMRI   INRB   NCDC   IPM   IPM   INS   NCDC   IPCI   ZNPHI   IPD   NIH Somalia   PHI   NIMR   INH   IPT   UVRI 
Amerikka:    ANLIS   IAL   ISP   INCIENSA   PHAC   INS   IPK   INSP   INS   CDC 
Muut alueet:   AIHW
Huomaa: Malline on keskeneräinen, eikä toistaiseksi sisällä läheskään kaikkia kansallisia tai ylikansallisia kansanterveyslaitoksia tai -virastoja.
Iranin jalkapallomaajoukkue

Iranin miesten jalkapallomaajoukkue edustaa Irania kansainvälisissä miesten jalkapallon maajoukkuekilpailuissa. Se on yksi Aasian liiton AFC:n parhaista maajoukkueista. Joukkue toimii Iranin jalkapalloliiton alaisuudessa. Kotiottelunsa se pelaa 140 000 -paikkaisella Azadi-stadionilla (suom. vapaus).
Iran on kolminkertainen Aasian mestari ja sijoittunut maanosan kisoissa neljästi kolmanneksi. MM-kisoissa se pelasi ensi kertaa vuonna 1978 Argentiinassa, missä se hävisi alkulohko-ottelunsa Alankomaita ja Perua vastaan, mutta pelasi 1–1-tasapelin Skotlantia vastaan, maalintekijänä Iraj Danaeifard.
Vuoden 1979 vallankumous ja melkein koko 1980-luvun kestänyt Irakin-Iranin sota heikensivät maan jalkapallo-oloja, vaikka jalkapallotoiminta ei maassa kokonaan pysähtynytkään. 1990-luvun alussa maan jalkapalloelämä toipui sodan vaikutuksista ja joukkueessa pelasi monia lahjakkaita ja hyviä pelaajia, kuten Ali Daei, Mehdi Mahdavikia, Khodadad Azizi ja Karim Bagheri. Vuonna 1997 Iran valmisti kisapaikkansa seuraavaan MM-lopputurnaukseen kukistettuaan ratkaisevassa jatkokarsintaottelussa Australian vierasmaalisäännöllä molempien otteluiden päätyttyä tasan. Vuoden 1998 Ranskan MM-kisoissa joukkue saavutti ensimmäisen MM-lopputurnausvoittonsa kukistettuaan Yhdysvallat maiden keskinäisten jännitteiden vuoksi suuren huomion saaneessa alkulohkon kohtaamisessa, mutta muutoin edesottamukset eivät riittäneet jatkopaikkaan.
Iran selviytyi MM-karsinnoista kolmannen kerran historiansa aikana lopputurnaukseen vuoden 2006 kisoihin Saksaan. Siellä joukkue hävisi Portugalille ja Meksikolle sekä pelasi Angolan kanssa tasan ja jäi alkulohkossaan viimeiseksi. Vuoden 2014 MM-kilpailuissa Brasiliassa Iran pelasi maalittoman tasapelin Nigerian kanssa sekä hävisi Argentiinalle ja Bosnia ja Hertsegovinalle ja jäi jälleen alkulohkon viimeiselle sijalle. Venäjän MM-kilpailuissa 2018 Iran voitti Marokon 1–0, hävisi Espanjalle 0–1 ja pelasi Portugalin kanssa tasan 1–1 mutta neljä pistettä riitti alkulohkossa vasta kolmanteen sijaan eikä jatkopaikkaa tullut.
Arvokisatilastoja > Maailmanmestaruuskilpailut

1978 - Alkulohko
1998 - Alkulohko
2006 - Alkulohko
2014 - Alkulohko
2018 - Alkulohko
2022 - Alkulohko
Arvokisatilastoja > Aasian-mestaruuskilpailut

1960 - 1. kierros
1968 - Mestaruus
1972 - Mestaruus
1976 - Mestaruus
1980 - 3. sija
1984 - 4. sija
1988 - 3. sija
1992 - Alkulohko
1996 - 3. sija
2000 - Puolivälierissä
2004 - 3. sija
2007 - Puolivälierissä
2011 - Puolivälierissä
2015 - Puolivälierissä
2019 - Välierissä
Arvokisatilastoja > Länsi-Aasian mestaruuskilpailut

2000 - Mestaruus
2002 - 3. sija
2004 - Mestaruus
2006 - Mestaruus
2008 - Mestaruus
2010 - 2. sija
2012 - Alkulohko
Pelaajat MM-lopputurnauksessa 2014

| --- | --- |
 Maalivahdit: 1 Rahman Ahmadi, Sepahan  12 Alireza Haghighi, Sporting Covilhã  22 Daniel Davari, Grasshopper Puolustajat 4 Jalal Hosseini, Persepolis  5 Amir Hossein Sadeghi, Esteghlal  13 Hossein Mahini, Persepolis  15 Pejman Montazeri,  Umm-Salal  17 Ahmad Alenemeh, Naft Tehran  19 Hashem Beikzadeh, Esteghlal  20 Steven Beitashour, Vancouver Whitecaps  23 Mehrdad Pooladi, Persepolis :  Keskikenttäpelaajat 2 Khosro Heydari, Esteghlal  3 Ehsan Hajsafi, Sepahan  6 Javad Nekounam, Al-Kuwait  7 Masoud Shojaei, Las Palmas  8 Reza Haghighi, Persepolis  11 Ghasem Haddadifar, Zob Ahan  14 Andranik Teymourian, Esteghlal  18 Bakhtiar Rahmani, Foolad  21 Ashkan Dejagah, Fulham Hyökkääjät 9 Alireza Jahanbakhsh, NEC  10 Karim Ansarifard, Tractor Sazi  16 Reza Ghoochannejhad, Charlton Athletic
Entisiä valmentajia

2011–2019  Carlos Queiroz
2008–2009  Ali Daei
2002–2003, 2003–2006  Branko Ivanković
2001–2002  Miroslav Blažević
1997–1998  Tomislav Ivić
1994–1996  Stanko Poklepović
Aiheesta muualla

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
FIFA: Iranin jalkapalloliitto (Arkistoitu – Internet Archive) (englanniksi)
Ottelutilastoja (RSSSF) (englanniksi)
Pelaajatilastoja (RSSSF) (englanniksi)
Jalu

| Jalu |
| --- | --- |

Alkulähde:  Baekdu
Laskupaikka:  Koreanlahti
Maat:  Kiina, Pohjois-Korea
Pituus:  790 km
Alkulähteen korkeus:  2 500 m
Valuma-alue:  30 000< km²

Jalu (myös Yalu, koreaksi Amnok) on Kiinan ja Pohjois-Korean rajalla virtaava 790 kilometrin pituinen joki. Joki saa alkunsa Baekduvuorelta 2 500 metrin korkeudesta. ja se laskee vetensä Koreanlahteen. Jalun valuma-alue on 30 000 neliökilometriä ja sen tärkeimmät sivujoet ovat Changjin, Herchun ja Tokro.
Historia

Jalun jokilaakso oli aluetta, jossa muinainen Koguryon kuningaskunta nousi voimiinsa. Useat valtion entisistä linnoituksista ja kuningaskunnan pääkaupunki sijaitsevat joen varrella.
Joen strategisen sijainnin takia siellä on sodittu useita taisteluja, vuonna 1894 taistelu Kiinan-Japanin sodassa ja vuonna 1904 Venäjän-Japanin sodassa.
Korean puoli joesta teollistui voimakkaasti, kun Korean niemimaa oli Japanin hallinnassa (1910–1945) ja lopulta vuonna 1945 melkein 20 prosenttia Japanin teollisuudesta tuli Koreasta. Korean sodan aikana YK:n joukkojen lähestyminen Jalua sai aikaan Kiinan sekaantumaan sotaan voimakkaammin. Sodan seurauksena ainoastaan yksi joen ylittävistä silloista jäi tuhoamatta. Korean sodassa joen läntisen laakson yllä käytiin useita ankaria taisteluita Pohjois-Korean ilmaherruudesta.
Vuonna 2010 Jalun tulvat aiheuttivat suuria tuhoja sekä Kiinan että Pohjois-Korean puolella.
Joen ylittävä silta Dandongin ja Sinŭijun kohdalla.
Jaluit

| Jaluit |
| --- | --- |
 Jaluit satelliittikuvassa
Maantiede
Muut nimet:  Jālwōj
Merialue:  Tyyni valtameri
Saaria yht.:  91
Suurin saari:  Jabor
Pinta-ala:  11,3 km²
Valtio
Valtio:  Marshallinsaaret
Väestö
Väkiluku:  1 788 (2011)
Jaluit on 91 saaresta koostuva atolli Tyynellä valtamerellä. Se on yksi Marshallinsaarten lainsäädännöllisistä alueista ja sijaitsee Ralikin saariketjussa. Jaluitin maapinta-ala on 11 neliökilometriä. Sen samannimisen pääsaaren pinta-ala on 11,3 neliökilometriä.selvennä Jaluitilla on laguuni, jonka pinta-ala on noin 690 neliökilometriä. Atollin asukasluku oli 1 788 vuonna 2011.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Jaluit Wikimedia Commonsissa
Marshallinsaaret
Ailinginae
Ailinglaplap
Ailuk
Arno
Aur
Bikar
Bikini
Bokak
Ebon
Enewetak
Erikub
Jabat
Jaluit
Jemo
Kili
Kwajalein
Lae
Lib
Likiep
Majuro
Maloelap
Mejit
Mili
Nadikdik
Namorik
Namu
Rongelap
Rongerik
Toke
Ujae
Ujelang
Utirik
Wotho
Wotje
Isle Royalen kansallispuisto

| --- | --- |
Sijainti:  Michigan, Yhdysvallat
Lähin kaupunki:  Thunder Bay, Ontario
Pinta-ala:  2 314 km²
| --- | --- |
Nimi alkuperäiskielellä:  Isle Royale National Park 
Tyyppi:  Yhdysvaltain kansallispuisto, biosfäärialue, kansallispuisto 
Perustettu:  3. huhtikuuta 1940
Kävijämäärä:  17 070 (2006)
Hallinto:  National Park Service
muokkaa - muokkaa wikitekstiä - muokkaa Wikidataa
Isle Royalen kansallispuisto (engl. Isle Royale National Park) on Yhdysvaltojen Michiganin osavaltion Yläjärven Isle Royale -saarella ja sen lähisaarilla sijaitseva kansallispuisto. Se perustettiin 3. huhtikuuta 1940. Puisto kattaa 2 314 km² laajuisen alueen, ja sitä hallinnoi Yhdysvaltain muiden kansallispuistojen tapaan National Park Service.
Isle Royalen kansallispuisto on tunnettu erityisesti susi- ja hirvikannoistaan. Niiden määrää on seurattu ja kantojen suhdetta toisiinsa tutkittu jo vuodesta 1958. Susia on ollut 10–50 ja hirviä 500–2500.  Joskus saaren eläimet muuttavat kylminä talvina jäätynyttä järveä pitkin Kanadan puolelle. Susien ja hirvien avulla on tutkittu saalistaja-saalis-käyttäytymistä ja -suhdetta. Kansallispuiston muihin eläimiin kuuluu muun muassa kettuja, majavia ja oravia. Lisäksi Isle Royalessa asuu suuri määrä erilaisia kala- ja lintulajeja. Sen hyönteisiin kuuluvat esimerkiksi hyttyset ja mäkärät.
Kansallispuiston alueella on myös jäänteitä kuparikaivoksista ajalta ennen eurooppalaisten saapumista alueelle.
Aiheesta muualla

Isle Royalen kotisivut (englanniksi)
Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Isle Royalen kansallispuisto Wikimedia Commonsissa
Yhdysvaltain kansallispuistot
Acadia
American Samoa
Arches
Badlands
Big Bend
Biscayne
Black Canyon of the Gunnison
Bryce Canyon
Canyonlands
Capitol Reef
Carlsbad Caverns
Channel Islands
Congaree
Crater Lake
Cuyahoga Valley
Death Valley
Denali
Dry Tortugas
Everglades
Gates of the Arctic
Glacier
Glacier Bay
Grand Canyon
Grand Teton
Great Basin
Great Sand Dunes
Great Smoky Mountains
Guadalupe Mountains
Haleakalā
Hawaii Volcanoes
Hot Springs
Isle Royale
Joshua Tree
Katmai
Kenai Fjords
Kings Canyon
Kobuk Valley
Lake Clark
Lassen Volcanic
Mammoth Cave
Mesa Verde
Mount Rainier
North Cascades
Olympic
Petrified Forest
Pinnacles
Redwood
Rocky Mountain
Saguaro
Sequoia
Shenandoah
Theodore Roosevelt
Virgin Islands
Voyageurs
Wind Cave
Wrangell-St. Elias
Yellowstone
Yosemite
Zion
Isle Royale ilmakuvassa.
JVG-elokuva: Vuodet ollu tuulisii

| JVG-elokuva: Vuodet ollu tuulisii |
| --- | --- |
 Elokuvan juliste
Ohjaaja:  Taito Kawata Miika Särmäkari
Käsikirjoittaja:  Miika Särmäkari
Tuottaja:  Seppo Kerkelä Lasse Järvi Anton Molander
Kuvaaja:  Tuukka Kovasiipi
Leikkaaja:  Raimo Saba Aleksi Raij
Valmistustiedot
Valmistusmaa:  Suomi
Tuotantoyhtiö:  Cocoa Play
Levittäjä:  SF Studios
Ensi-ilta:  2022-3-2525. maaliskuuta 2022
Alkuperäiskieli:  suomi
Aiheesta muualla
IMDb
Elonet
Infobox OKNimi-testi OK: 
JVG-elokuva: Vuodet ollu tuulisii on suomalaisesta JVG-rap-duosta kertova dokumenttielokuva, joka sai ensi-iltansa alkuvuodesta 2022. Elokuvan ohjaavat Taito Kawata ja Miika Särmäkari. Elokuvassa nähdään ennenjulkaisematonta kuvamateriaalia yhtyeen uralta vuoden 2011 ensisinglestä lähtien.
Julkaisu

Elokuvan oli määrä saada ensi-iltansa alkuvuodesta 2021, mutta koronapandemian aiheuttamien rajoitusten vuoksi sitä siirrettiin elokuulle 2021. Elokuussa 2021 voimaan tulleiden rajoitusten vuoksi ensi-iltaa lykättiin vuoteen 2022. Elokuva sai ensi-iltansa lopulta 25. maaliskuuta 2022.
Elokuvateatterilevityksen jälkeen elokuva tuli katsottavaksi yksinoikeudella Elisa Viihde -suoratoistopalveluun.
Aiheesta muualla

JVG-elokuva: Vuodet ollu tuulisii Internet Movie Databasessa (englanniksi)
Elokuvan teaser Youtubessa
Inarijoki

| Inarijoki |
| --- | --- |

Alkulähde:  useita latvajokia Koutokeinon kaakkoisosassa
Laskupaikka:  Tenojoki
Maat:  Suomi, Norja
Inarijoki
Maantiesilta Inarijoen yli Karigasniemellä.
Inarijoki (pohjoissaameksi Anárjohka ja norj. Anárjohka) on Suomen ja Norjan rajajoki Lapissa Karigasniemestä etelään. Inarijoki alkaa Norjan Koutokeinosta, Ylä-Inarijoen kansallispuistosta (norjaksi Øvre Anárjohka nasjonalpark) useista latvahaaroista. Sieltä joki virtaa Suomen rajalle ja edelleen rajaa pitkin Karigasniemeen. Suomen puolella joki kulkee Inarin ja Utsjoen kuntien alueilla. Joki kuuluu Tenojoen vesistöalueeseen ja on yksi Tenojoen sivujoista.
Asutus

Inarijoki on erämainen rajajoki, jonka varrella asutus on hyvin harvaa. Varsinainen kylä jokivarressa on muutamia taloja käsittävä Angeli lähes 60 kilometriä jokivartta Karigasniemestä etelään. Angelin kohdalla Inarijoen varsi kuuluu valtakunnallisesti arvokkaisiin maisema-alueisiin. Aluetta pidetään hyvänä esimerkkinä saamelaisesta vuotuismuuttojen perinteestä, jossa vuodenaikojen vaihtumisen myötä muutettiin esimerkiksi kesä- ja talviasumusten välillä.
Inarijoen varteen on aikeena rakentaa uusi poroaita, joka estäisi porojen kulkemisen Suomen ja Norjan välisen rajan yli Angelin ja Palkasjoen (Bálggatjohka) välisellä osuudella.
Kalastus

Inarijoki muodostaa yhdessä Kaarasjoen kanssa kuuluisan lohijoen Tenojoen. Tenon latvajokena Inarijoki saa enimmillään vain rippeitä siitä nousulohien paljoudesta, joka nousee kesällä Jäämerestä syntymäjokeensa Tenoon.[lähde? ]
Inarijoen tiedetään olleen hyvä helmenpyyntijoki ennen jokihelmisimpukan uhanalaistumista.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Inarijoki Wikimedia Commonsissa
Jaloängelmä

| Jaloängelmä |
| --- | --- |

Tieteellinen luokittelu
Kunta::  Kasvit Plantae
Kladi::  Siemenkasvit Spermatophyta
Kladi::  Koppisiemeniset Magnoliophytina
Kladi::  Aitokaksisirkkaiset
Lahko::  Ranunculales
Heimo::  Leinikkikasvit Ranunculaceae
Suku::  Ängelmät Thalictrum
Laji::  delavayi
Kaksiosainen nimi
 Thalictrum delavayi  Franch. 
Infobox OKNimi-testi OK: 
Jaloängelmä (Thalictrum delavayi) on ängelmien sukuun kuuluva laji. Se kasvaa 90–150 cm korkeaksi, mutta korkeus vaihtelee lajikkeittain. Se kukkii heinäkuulta elokuulle, joskus syyskuulle ja kukan värejä ovat lila, vaaleanpunainen ja valkoinen. Kasvi viihtyy puolivarjoisella kasvupaikalla savipitoisessa, multavassa ja runsasravinteisessa maassa. Sopiva istutusväli on noin 40 cm. Jaloängelmä kestää talvea hyvin. Kasvi on kaksivuotinen. Jaloängelmä on peräisin Kiinasta. Kukinto on terttu ja se on ilmava ja yltää yli metrin korkeuteen. Kukkien heteet ovat pitkät. Lehdet ovat siroja ja niissä on pienet lehdykät. Lehdet ovat myös kerrotusti kolmijakoisia. Kukat tuoksuvat miedosti. Kasvi viihtyy kohtuullisissa kosteusolosuhteissa, se kärsii paitsi pahasta kuivuudesta, myös liiasta märkyydestä. Jaloängelmä pitää tukea.
Aiheesta muualla

Suomen Lajitietokeskus: Jaloängelmä – Thalictrum delavayi
Jalkapallon naisten SM-sarjakausi 2006

| Naisten SM-sarjan kausi 2006 |
| --- | --- |
Joukkueiden määrä:  10
Mestari:  FC Honka
Alempi sarjataso:  Ykkönen
  ← 2005 :  2007 → 
Jalkapallon naisten SM-sarjakausi 2006 pelattiin 10 joukkueen kaksinkertaisena sarjana. Mestaruuden voitti FC Honka. Viimeiseksi sijoittunut FC Espoo putosi suoraan Ykköseen ja toiseksi viimeinen joukkue Kuopion MimmiFutis karsi sarjapaikasta Ykkösen FC Kuusysin kanssa. KMF säilytti SM-sarjapaikkansa.
Sarjanousija kaudeksi 2006 oli Åland United.
Sarjataulukko

| Sijoitus | Joukkue | Ottelut | Voitot | Tasapelit | Häviöt | Maalisuhde | Pisteet |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 1. | FC Honka, Espoo | 18 | 15 | 2 | 1 | 67–9 | 47 |
| 2. | FC United, Pietarsaari | 18 | 13 | 3 | 2 | 62–8 | 42 |
| 3. | HJK, Helsinki | 18 | 12 | 5 | 1 | 50–9 | 41 |
| 4. | Åland United, Maarianhamina | 18 | 8 | 3 | 7 | 40–35 | 27 |
| 5. | Ilves, Tampere | 18 | 8 | 2 | 8 | 34–36 | 26 |
| 6. | TiPS, Vantaa | 18 | 6 | 4 | 8 | 31–32 | 22 |
| 7. | FC Sport, Vaasa | 18 | 5 | 2 | 11 | 23–40 | 17 |
| 8. | SCR, Raisio | 18 | 5 | 2 | 11 | 24–47 | 17 |
| 9. | KMF, Kuopio | 18 | 5 | 2 | 11 | 22–52 | 17 |
| 10. | FC Espoo, Espoo | 18 | 0 | 1 | 17 | 10–95 | 1 |
SM-nousukarsinta

Kuusysi Lahti – KMF Kuopio 0–1
KMF Kuopio – Kuusysi Lahti 2–0
KMF säilytti SM-sarjapaikkansa yhteismaalein 3–0