Luettelo jääkäreistä S
S > Antti Suuronen

(20. huhtikuuta 1888 Kaukola – 27. joulukuuta 1939) oli suomalainen jääkärivääpeli. Hänen vanhempansa olivat maanviljelijä Jaakko Suuronen ja Katri Tattari. Hänet vihittiin avioliittoon vuonna 1921 Hanna Maria Laitilan kanssa, josta hän erosi vuonna 1929 ja avioitui toistamiseen vuonna 1930 Alma Helena Hartikaisen kanssa. Hän kävi kansakoulun ja Taistelukoulun vuosina 1928–1929. Hän työskenteli kansakoulun jälkeen maanviljelijänä kotitilallaan, kunnes muutti Yhdysvaltoihin vuonna 1907. Yhdysvalloista hän palasi vuonna 1913, jonka jälkeen hän liittyi vapaaehtoisena Saksassa sotilaskoulutusta antavaan jääkäripataljoona 27:n 3. komppaniaan 14. marraskuuta 1915, josta hänet siirrettiin pataljoonan 1. konekiväärikomppaniaan 1. marraskuuta 1917 alkaen. Hän otti osaa taisteluihin ensimmäisessä maailmansodassa Saksan itärintamalla Misse-joella, Riianlahdella ja Aa-joella. Suuronen saapui Suomeen (Vaasaan) jääkäreiden pääjoukon mukana aliupseeriksi ylennettynä 25. helmikuuta 1918. Hänet komennettiin Suomen sisällissotaan aluksi joukkueenjohtajaksi 7. jääkäripataljoonan konekiväärikomppaniaan, josta hänet siirrettiin 26. maaliskuuta 1918 alkaen 4. jääkärirykmentin 11. jääkäripataljoonan konekiväärikomppaniaan. Hän osallistui sisällissodan taisteluihin Viipurissa. Suuronen palveli sisällissodan jälkeen 4. Jääkärirykmentistä muodostetussa Jääkäripataljoona 4:ssä, josta muodostettiin myöhemmin ensin Pohjolan Jääkäripataljoona ja sitten Kajaanin sissipataljoona. Hän toimi pataljoonassa joukkueenjohtajana 2. komppaniassa ja 12. syyskuuta 1918 alkaen 2. komppanian kevyen konekivääriosaston päällikkönä. Suuronen erosi armeijasta 28. toukokuuta 1919. Koska oli liittynyt 5. toukokuuta 1919 Karjalan (Aunuksen) retkikuntaan. Retkikunnalla hän toimi aluksi komppanianpäällikkönä 2. rykmentin 12. pataljoonan 1. komppaniassa ja 1. heinäkuuta 1919 alkaen 2. komppaniassa, kunnes siirtyi 1. elokuuta 1919 alkaen 1. pataljoonan konekiväärikomppanian päälliköksi. Hän osallistui retkikunnan taisteluihin Matrossassa, Polovinasa, Säämäjärvellä, Veskelyksessä, Potkuselässä ja Rajakonnussa. Näissä taistelussa hän haavoittui lievästi 10. kesäkuuta 1919 hänen ollessaan tiedustelumatkalla Polovinan lähistöllä. Retkikunnalta palattuaan hän astui takaisin armeijan palvelukseen, mutta erosi toistamiseen armeijasta jo 4. marraskuuta 1919. Hänen verensä veti taisteluihin ja hän astuikin 4. tammikuuta 1920 Pohjois-Inkerin vapaajoukkoihin ja osallistui Inkeriläisten kansannousuun. Pohjois-Inkerissä hän palveli 28. maaliskuuta 1920 saakka. Pohjois-Inkeristä palattuaan hän astui jälleen armeijan palvelukseen koulutusaliupseeriksi ja nyt hänet sijoitettiin 1. huhtikuuta 1920 alkaen Viipurin rykmentin 9. komppaniaan, josta hänet siirrettiin 10. joulukuuta 1920 alkaen 3. konekiväärikomppaniaan. Jo kolmannen kerran Suuronen erosi armeijasta 30. huhtikuuta 1921 ja astui tullilaitoksen palvelukseen tullipoliisiksi 10. toukokuuta 1921 ja oli tehtävässä 31. lokakuuta 1921 asti Kaakkoisella rajamaalla. Tullista hän palasi armeijan palvelukseen 1. marraskuuta 1921. Nyt hänet sijoitettiin koulutusaliupseeriksi Savon jääkärirykmentin 2. konekiväärikomppaniaan, josta hänet siirrettiin 1. marraskuuta 1923 alkaen vastaavaan tehtävään Hyökkäysvaunurykmenttiin. Hyökkäysvaunurykmentistä hän palasi takaisin Savon jääkärirykmenttiin 1. marraskuuta 1924 ja sijoitettiin 2. konekiväärikomppaniaan, josta hän siirtyi 31. maaliskuuta 1925 alkaen vääpeliksi 6. komppaniaan. Myöhemmin hänen rykmentistään muodostettiin aluksi Savon prikaatin II pataljoona ja sitten Käkisalmen jääkäripataljoona. Käkisalmelta Suuronen siirrettiin 1. toukokuuta 1934 alkaen Vuoksen jääkäripataljoonaan (myöhemmin Jääkäripataljoona 4), jossa hän palveli kunnes erosi armeijasta eläkeikänsä perusteella 20. huhtikuuta 1938 ja ryhtyi viljelemään maata Kaukolassa, kunnes talvisota muutti suunnitelmat. Talvisotaan hän osallistui komppanian vääpelinä Erillinen Jääkäripataljoona 6:ssa, jonka riveissä hän kaatui Keljassa käydyssä taistelussa. Hänet on haudattu Kaukolan sankarihautaan. Suurosella oli myös luottamustoimia, joita oli muun muassa Savon jääkärirykmentin 2. Jääkäripataljoonan aliupseerikerhon varapuheenjohtajuus vuosina 1922–1923 ja Käkisalmen jääkäripataljoonan aliupseerikerhon puheenjohtajuus vuonna 1932 sekä Jääkäripataljoona 4:n aliupseerikerhon puheenjohtajuus vuonna 1937. Ylennykset: Hilfsgruppenführer 31. toukokuuta 1917, Aliupseeri 11. helmikuuta 1918, Varavääpeli 1. toukokuuta 1918, Vääpeli 7. toukokuuta 1918. Kunniamerkit:  Vapaudenmitali 1. lk;  Vapaussodan muistomitali soljen kera,  Suomen Valkoisen Ruusun ritarikunnan 2. lk. mitali,  Aunuksen muistomitali,  Jääkärimerkki,  Saksan maailmansotaan osallistuneiden kunniaristi.