stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Andrea Pollack

| Mitalit | Mitalit | Mitalit |  |
| --- | --- | --- | --- |
|  Andrea Pollack vuonna 1977. |  Andrea Pollack vuonna 1977. |  Andrea Pollack vuonna 1977. |  |
Maa:   Itä-Saksa
Naisten uinti
|  Olympialaiset  |  Olympialaiset  |  Olympialaiset  |  |
|  Kultaa | Montreal 1976 | 200 m perhosuinti |  |
|  Kultaa | Montreal 1976 | 4×100 m sekauinti |  |
|  Kultaa | Moskova 1980 | 4×100 m sekauinti |  |
|  Hopeaa | Montreal 1976 | 4×100 m vapaauinti |  |
|  Hopeaa | Montreal 1976 | 100 m perhosuinti |  |
|  Hopeaa | Moskova 1980 | 100 m perhosuinti |  |
| MM-kilpailut  | MM-kilpailut  | MM-kilpailut  |  |
|  Hopeaa | Berliini 1978 | 100 m perhosuinti |  |
|  Hopeaa | Berliini 1978 | 4×100 m sekauinti |  |
|  Pronssia | Berliini 1978 | 200 m perhosuinti |  |
| EM-kilpailut  | EM-kilpailut  | EM-kilpailut  |  |
|  Kultaa | Jönköping 1977 | 100 m perhosuinti |  |
|  Kultaa | Jönköping 1977 | 4×100 m sekauinti |  |
|  Hopeaa | Jönköping 1977 | 200 m perhosuinti |  |
Andrea Pollack (myöh. Pollack-Pinske, 8. toukokuuta 1961 Schwerin, Itä-Saksa – 13. maaliskuuta 2019 Berliini) oli uinnin kolminkertainen olympiavoittaja, joka oli 1970-luvun lopulla maailman huipulla perhosuinnissa.
Pollack voitti Montrealin olympialaisissa 1976 kultaa 4 × 100 metrin sekauinnissa Ulrike Richterin,
Hannelore Anken ja Kornelia Enderin kanssa maailmanennätysajalla 4.07,95 sekä 200 metrin perhosuinnissa olympiaennätysajalla 2.11,41. Hän saavutti hopeaa 100 metrin perhosuinnissa hävittyään maailmanennätystä sivunneelle maannaiselleen Kornelia Enderille 0,85 sekuntia ja 4 × 100 metrin vapaauinnissa. Neljä vuotta myöhemmin Moskovan olympialaisissa Pollack voitti kultaa 4 × 100 metrin sekauinnissa maailmanennätysajalla 4.06,67, sai hopeaa 100 metrin perhosuinnissa hävittyään maannaiselleen Caren Metschuckille 0,48 sekuntia sekä sijoittui neljänneksi 200 metrin perhosuinnissa.
Berliinin MM-kilpailuissa 1978 Richter saavutti hopeaa 100 metrin perhosuinnissa ja 4 × 100 metrin sekauinnissa sekä pronssia 200 metrin perhosuinnissa. Jönköpingin EM-kilpailuissa 1977 hän voitti kultaa 100 metrin perhosuinnissa ja 4 × 100 metrin sekauinnissa sekä saavutti hopeaa 200 metrin perhosuinnissa. Vuonna 1976 Pollack ui 100 metrin perhosuinnin ensimmäisenä naisena alle minuutin.
Pollack tunnusti vuonna 1998, että itäsaksalaiset johtajat ja valmentajat olivat systemaattisesti lääkinneet häntä dopingaineilla hänen kilpauransa aikana.
Andrea Pollackin poika Michael Pinske kilpaili olympialaisissa judokana.
Poliisiopisto 2: Eka komennus

| Poliisiopisto 2: Eka komennus> The Police Academy 2: Their First Assignment |
| --- | --- |

Ohjaaja:  Jerry Paris
Käsikirjoittaja:  Barry Blaustein   David Sheffield
Tuottaja:   Paul Maslansky  Leonard Croll  John Goldwyn 
Säveltäjä:  Robert Folk
Kuvaaja:  James Crabe
Leikkaaja:  Bob Wyman
Pääosat:   Steve Guttenberg  Bubba Smith  David Graf 
Valmistustiedot
Valmistusmaa:  Yhdysvallat
Tuotantoyhtiö:  The Ladd Company   Warner Bros
Levittäjä:  Warner Bros. Netflix
Ensi-ilta:   1985-03-2929. maaliskuuta 1985 (Yhdysvallat)  1985-08-022. elokuuta 1985 (Suomi)  
Kesto:  87 minuuttia
Alkuperäiskieli:  englanti
Edeltäjä:  Poliisiopisto
Seuraaja:  Poliisiopisto 3: Jatkokoulutuksessa
Aiheesta muualla
Virallinen sivusto
IMDb 
Elonet
AllMovie
Svensk Filmdatabas
Infobox OKNimi-testi OK: 
Poliisiopisto 2: Eka komennus on yhdysvaltalainen komediaelokuva, joka sijoittuu kuvitteelliseen yhdysvaltalaiseen poliisioppilaitokseen. Toisen Poliisiopisto-elokuvan ohjasi Jerry Paris ja sen pääosissa esiintyvät muun muassa Steve Guttenberg, George Gaynes, Bubba Smith, David Graf ja Michael Winslow.
Roolit

| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
|  Steve Guttenberg  | … |  Carey Mahoney   |
|  Bubba Smith  | … |  Moses Hightower   |
|  David Graf  | … |  Eugene Tackleberry   |
|  Michael Winslow  | … |  Larvell Jones   |
|  Bruce Mahler  | … |  Douglas Fackler   |
|  Marion Ramsey  | … |  Laverne Hooks   |
|  Colleen Camp  | … |  Kathleen Kirkland   |
|  Howard Hesseman  | … |  Peter Lassard   |
|  George Gaynes  | … |  Eric Lassard   |
|  Art Metrano  | … |  Mauser   |
|  Bobcat Goldthwait  | … |  Zed   |
|  Lance Kinsey  | … |  Proctor   |
|  George R. Robertson  | … |  Henry Hurst   |
Arvioita

Video-oppaassa vuodelta 1994 Poliisiopisto 2 saa kaksi tähteä viidestä, mikä vastaa sanallista arviota ”keskinkertainen”. Helsingin Sanomien Helena Ylänen kirjoitti 1987 tämän ensimmäisen jatko-osan olevan jo välinpitämätöntä rahastusta, jossa ensimmäisen osan vähät alleviivaamattomat vitsit tehdään uudelleen korostetummin ja kankeammin.
Polemarkki

Arkontit
Arkontti
Basileus
Polemarkki
Thesmothetai
Muut virkamiehet
Prytani
Strategos
Nomothetai
Muita virkamiehiä...
Toimielimet
Ekklesia eli kansankokous
Bule eli neuvosto
Areiopagi
Heliaia
Muuta
Ostrakismos
Polemarkki (ἄρχων πολέμαρχος, arkhōn polemarkhos, ”johtaja sodassa”) oli antiikin Ateenassa sota-asioiden arkontti. Virka oli klassisella kaudella pitkälti muodollinen, ja siihen kuului pääasiassa kunniatehtäviä sekä uskonnollisia ja oikeudenkäyttöön liittyneitä tehtäviä. Polemarkki oli yksi Ateenan kolmesta pääarkontista eponyymiarkontin ja kuningasarkontin ohella ja näiden jälkeen arkonttien hierarkiassa kolmantena.
Historia

Polemarkin virka perustettiin niin kutsuttujen pimeiden vuosisatojen aikana, jolloin Ateenan kuninkaan virka jaettiin kolmelle arkontille. Ateenalaisen perinteen mukaan tämä tapahtui kaupungin viimeisen kuninkaan Kodroksen kuoltua vuonna 1068 eaa. Varmuudella virka oli olemassa viimeistään arkaaisen kauden alkupuolella 700-luvun eaa. lopulla. Polemarkit, samoin kuin muut arkontit, valittiin alun perin eupatridien eli ylimystösukujen keskuudessa äänestämällä.
Vuonna 752 eaa. polemarkkien samoin kuin muiden arkonttien virkakauden pituus rajattiin kymmeneen vuoteen ja vuonna 683/682 eaa. yhteen vuoteen. Solonin lakien myötä noin vuonna 594 eaa. heidät alettiin valita arpomalla fylejen valitsemista ehdokkaista, jotka kuuluivat ylimpään pentakosiomedimnoi-luokkaan. Kleistheneen uudistuksista lähtien, toisin sanoen demokratian kaudella, polemarkit ja muut arkontit valittiin ekklesiassa eli kansankokouksessa arpomalla. Noin vuodesta 479 eaa. lähtien virka oli avoin toiseksi ylimmälle hippeis-luokalle ja vuodesta 457 eaa. lähtien kolmanneksi ylimmälle zeugitai-luokalle.
Tehtävät

Polemarkki peri Ateenan kuninkaalla aiemmin olleet sotaan liittyneet tehtävät ja oikeudet. Polemarkki toimi alun perin Ateenan armeijan komentajana sodissa. Myöhemmin noin vuonna 501 eaa. polemarkin viran oheen perustettiin kymmenen strategoksen eli kenraalin virkaa, jonka jälkeen strategokset toimivat varsinaisina sotapäällikköinä. Ainakin vielä Marathonin taistelussa vuonna 490 eaa. polemarkilla oli oikeus äänestää yhdessä strategosten kanssa sekä kunnia-asema johtaa armeijan oikeaa siipeä.
Myöhempinä aikoina polemarkin tehtäviin kuuluivat ennen kaikkea metoikkien eli Ateenassa asuvien vierasmaalaisten valvominen ja suojelu sekä näihin liittyneet oikeustapaukset. Siksi Aristoteles sanoo, että polemarkki oli suhteessa vierasmaalaisiin samassa asemassa kuin eponyymiarkontti suhteessa kansalaisiin. Tämä saattaa liittyä siihen vanhaan periaatteeseen, että vierasmaalaiset olivat aina (ainakin periaatteessa) vihollisia. Kaikki syytteet vierasmaalaisia vastaan tuotiin ensin polemarkille ennen oikeuteen viemistä. Tunnetaan esimerkiksi tapaus, jossa metoikkia syytettiin Ateenassa elämisestä ilman suojelijaa, sekä toinen, jossa entistä orjaa syytettiin velvollisuuksien laiminlyömisestä entistä isäntäänsä kohtaan.
Polemarkin tehtäviin kuului myös Artemiille uhraaminen sen valan muistoksi, jonka Kallimakhos teki ennen Marathonin taistelua. Hänelle kuuluivat myös muut uhrit sodan jumalille sekä Harmodioksen hengelle. Myös  sodissa kaatuneiden julkisten hautajaisten ja näiden vuosijuhlien johtaminen kuuluivat tehtäviin.
Polemarkkilla oli käytössään kaksi avustajaa (πάρεδροι, paredroi) tehtäviensä hoitamisessa. Hänen toimipaikkansa oli Polemarkheion eli Epilykeion, joka sijaitsi Ateenan niin kutsutulla Arkaaisella agoralla.
Pokrov

| Pokrov (Покров) Ordžonikidze |
| --- | --- |
 Atamaani Ivan Sirkon aukio Pokrovissa.
 lippu
 Pokrov
 Koordinaatit: 47.6567°N, 34.0996°E 
Valtio:  Ukraina
Alue:  Dnipropetrovskin alue
Piiri:  Nikopolin piiri
Väkiluku (2021):  38 111
 
 pkrv.dp.gov.ua 
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Pokrov (ukr. Покров); vuosina 1956-2016 nimellä Ordžonikidze (ukr. Орджонікідзе) on kaupunki Dnipropetrovskin alueella Ukrainan keskiosassa. Kaupunki sijaitsee Nikopolin piirissä, maanteitse vajaa 150 kilometriä aluekeskus Dniprosta lounaaseen ja 26 kilometriä piirikeskus Nikopolista länsiluoteeseen. Pokrovin asukasluvuksi arvioitiin 38 111 (2021).
Muutamia kilometrejä kaupungin itäpuolella sijaitsee osa laajasta mangaanimalmin kaivos- ja jalostusalueesta  (Pokrov GOK), joka tuottaa 70 prosenttia Ukrainan mangaanista. Osaa aiemmin hylätystä avokaivosalueesta on sittemmin hyödynnetty sijoittamalla sinne laajoja aurinkopaneelikenttiä aurinkoenergian keräämiseen (esimerkiksi Pokrovska SES).
Historiaa

Arkeologiset löydöt antavat viitteitä seudun muinaiselle asutuksesta. 1964 arkeologit avasivat skyyttien hautakumpuja 300- ja 200- luvuilta eaa. ja tekivät useita löytöjä. Sittemmin on tehty uusia löydöksiä skyyttien kuninkaallisestakin hautakummusta.
1740-luvulla nykyisen kaupungin paikka oli osa vanhaa kasakkayhteisön (Tšortomlytska Sitš, ukr. Чортомлицька Січ) asutusta. Kasakkayhteisön purkamisen jälkeen 1775 samalle paikalle muodostui Pokrovin kylä. Venäjän keisarinna Katariina II antoi kylän ja aiemmat kasakkayhteisön maat ruhtinaalleen, joka myi ne 1802 paroni Stiglitzille. 1861 omistus siirtyi suurruhtinas M. Romanoville.
1880-luvusta lähtien paikkakunnan kehitys kytkeytyi Etelä-Ukrainan kaivosteollisuuden kasvamiseen. Pokrovin seudun mangaanimalmin esiintymät löydettiin ja kaivoskylien kehitys alueella alkoi. Vuonna 1886 Pokrovin kaivokset avattiin. Vuonna 1934 Pokrovin kaivoksille perustettiin kaivostaajama, joka nimettiin neuvostoliittolaisen, raskaan teollisuuden kansankomissaari Grigori Ordžonikidzen mukaan. Vuonna 1938 Ordžonikidzen taajamalle myönnettiin kaupunkityyppisen taajaman asema. Ordžonikidzen kaupunki perustettiin vuonna 1956 yhdistämällä useita Ordžonikidzen kaivoksen asutuksia kaupungiksi. Vuonna 2016 kaupungin nimi palautettiin Pokroviksi osana Ukrainan pyrkimystä luopua neuvostoaikaan viittaavista paikannimistä.
Kaupungintalo.
Ortodoksinen kirkko.
Leikkikenttää.
Eräs lähiö.
Ote taidokkaasta skyyttien kaulakorusta (300-luku eaa.), joka on löytynyt  Pokrovan läheisestä Tovsta Mohylan kurganista, kuninkaallisesta hautakummusta.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Pokrov Wikimedia Commonsissa
Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista. 
Alkuperäinen artikkeli: en:Pokrov, Ukraine
Käännös suomeksi
Polkusara

| Polkusara |
| --- | --- |
 Polkusara Simossa
Uhanalaisuusluokitus
 Elinvoimainen  
  
Tieteellinen luokittelu
Domeeni::  Aitotumaiset Eucarya
Kunta::  Kasvit Plantae
Kaari::  Siemenkasvit Spermatophyta
Alakaari::  Koppisiemeniset Magnoliphytina
Luokka::  Yksisirkkaiset Liliopsida
Lahko::  Poales
Heimo::  Sarakasvit Cyperaceae
Suku::  Sarat Carex
Alasuku::  Vignea
Laji::  brunnescens
Kaksiosainen nimi
 Carex brunnescens  (Pers.) Poir. 
Katso myös
   Polkusara Wikispeciesissä   Polkusara Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OKIUCN-testi OK: 
Polkusara (Carex brunnescens) on sarakasvien heimoon kuuluva monivuotinen tuulipölytteinen siemenkasvi. Se kuuluu alasukuun Vignea. Polkusara muistuttaa ulkonäöltään harmaasaraa (Carex canescens).
Polkusara on mätästävä ja se kasvaa 15–50 cm korkeaksi. Sen puhtaanvihreät lehdet ovat alle 2 mm leveitä. Se on yhtäläistähkäinen ja kaksiluottinen. Sen ruskeissa pullakoissa on suuota, joka on hammasreunainen, ja siinä on selvä pitkittäishalkeama. Alimman tähkän alla oleva tukilehti on muodoltaan äimämäinen. Tähkiä on 4-7, ne ovat yhtäläisiä ja tähkät ovat yhteensä 1,5-3 cm pitkiä. Tähkäsuomut ovat ruskeita ja niiden laita on kalvomainen. Kasvi kukkii kesäkuulta heinäkuulle.
Polkusarasta on kaksi Suomessa esiintyvää muunnosta: kangaspolkusara (Carex brunnescens var. brunnescens) ja korpipolkusara (Carex brunnescens var. laetior)
Aiheesta muualla

Suomen Lajitietokeskus: Polkusara (Carex brunnescens)
Kasviatlas 2022: Polkusaran (Carex brunnescens) levinneisyys Suomessa.
Luopioisten kasvisto: Polkusara (Carex brunnescens)
| Taksonitunnisteet |
| --- | --- |
Carex brunnescens:  Wikidata: Q159243  Wikispecies: Carex brunnescens  BioLib: 198594  BOLD: 121769  CoL: R8FM  EoL: 1124802  EPPO: CRXBY  EUNIS: 187929  FNA: 242357091  GBIF: 2728226  iNaturalist: 152951  IPNI: 298964-1  IRMNG: 11035068  ITIS: 39446  IUCN: 64270380  MichiganFlora: 922  NatureServe: 2.128098  NCBI: 240691  Observation.org: 115994  Open Tree of Life: 870262  PFI: 7914  Plant List: kew-225178  PLANTS: CABR15  POWO: urn:lsid:ipni.org:names:298964-1  Tropicos: 9900131  VASCAN: 4791  WisFlora: 2899  WFO: wfo-0000345156  Laji.fi: MX.40327 
Carex curta var. brunnescens:  Wikidata: Q38650714  GBIF: 2728227  IPNI: 60455426-2  POWO: urn:lsid:ipni.org:names:60455426-2  Tropicos: 9902815  WFO: wfo-0000345828
Polstead Road

Katunäkymä Polstead Roadilla.
Polstead Road on katu, joka sijaitsee Oxfordissa, North Oxfordin kaupunginosassa, Englannissa. Se sijaitsee Kingston Roadin ja Hayfield Roadin välissä lännessä ja Woodstock Roadin välissä idässä.
Kadun varrella asui Arabian Lawrencena tunnettu T. E. Lawrence osoitteessa 2 Polstead Road. English Heritage on merkinnyt Lawrencen entisen talon sinisellä muistolaatalla.
Aiheesta muualla

Lawrence of Arabia locations spot.colorado.edu (englanniksi)
Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista. 
Alkuperäinen artikkeli: en:Polstead Road
Käännös suomeksi
Pollomuhku ja Posityyhtynen

| Pollomuhku ja Posityyhtynen |
| --- | --- |

Kirjailija:  Jaana Kapari-Jatta
Kansitaiteilija:  Mika Launis
Kieli:  suomi
Kustantaja:  Tammi
Julkaistu:  2008
Ulkoasu:  sidottu
Sivumäärä:  164
ISBN:  978-951-31-4044-1
Löydä lisää kirjojaKirjallisuuden teemasivulta
Pollomuhku ja Posityyhtynen on Harry Potter -sarjan suomentajan Jaana Kapari-Jatan kirja Potter-sarjan kääntämisestä. Kustannusyhtiö Tammi julkaisi teoksen 2008.
Kapari-Jatta vastaa kirjassa kysymyksiin, joita suomenkielisten Harry Potter -kirjojen lukijat ovat hänelle esittäneet. Keskeisellä sijalla ovat Rowlingin keksimät sanat, joille Kapari-Jatta on joutunut sepittämään suomenkielisen vastineen (esimerkiksi quidditch → huispaus, Gringotts → Irveta). Hän kertoo myös kääntäjän työstä sekä saamastaan julkisuudesta ja Mika Launiksen kansitaiteesta.
Aiheesta muualla

Kantola, Jaana: Kääntäjän muotokuva: Miten uusia sanoja oikein luodaan? Helsingin Sanomat 8.3.2008.
Viertola, Mari: Uskollisuusloitsut koetuksella. (Arkistoitu – Internet Archive) Turun Sanomat 8.3.2008.
Polyneikes

Polyneikes (m.kreik. Πολυνείκης) oli kreikkalaisessa mytologiassa Oidipuksen poika. Hänen ja hänen veljensä Eteokleen välinen kaksintaistelu päättyi molempien kuolemaan. Polyneikes oli myös Ismenen ja Antigonen veli.
Ghanzi

| Ghanzi |
| --- | --- |
 Ghanzin kaupunkia ilmakuvassa (2018).
 Sijainti
Valtio:   Botswana
Hallinto:  
 – hallinnollinen keskus:  Ghanzi (19 012 as., VL2022)
Pinta-ala:  117910 km²
Väkiluku (2022)  ():  56 077
HDI (2022):  0,658
Lyhenteet:  
 – ISO 3166:  BW-GH
Ghanzi on harvimpaan asuttu hallinnollinen alue Botswanan länsiosassa. Se rajoittuu lännessä Namibian Omaheken alueeseen. Botsawanan alueista  pohjoisessa naapurina on North-West District, Central District idässä, Kweneng kaakossa ja Kgalagadi etelässä.
Sen pinta-ala on 117 910 neliökilometriä. Vuonna 2022 alueen väkiluku oli 56 077 (VL2011: 43 095).  Alueen hallinnollinen keskus on Ghanzi (19 012 as., VL2022). Se sijaitsee Kalaharin autiomaan pohjoislaidalla.
Aavikkoilves Keski-Kalaharin riistansuojelualueella.
Alue on noin 900 metriä merenpinnan yläpuolella. Ghanzin alueen itäosa muodostaa valtavan, 52 800 neliökilometrin laajuisen Keski-Kalaharin riistansuojelualueen (Central Kalahari Game Reserve, CKGR). Suuri osa Ghanzista on Kalaharin autiomaata. Siellä asuu saneja Monet heistä ovat jatkaneet perinteistä elämäntapaansa suojelualueella, mutta vuodesta 1990 alkaen hallitus on koettanut saada heitä muuttamaan kyliin. Vuonna 2002 toteutetusta pakkomuutosta sanit valittivat korkeimpaan oikeuteen. Pakkosiirrot todettiin laittomiksi. Suojalualueen pitkät metsästyskiellot ovat rajoittaneet sanien eli bushmannien selviytymistä perinteisiin elämäntapoihin nojautuen, vaikka varakkaille turisteille on samanaikaisesti järjestetty suurristan metsästysmatkoja. Myös teollinen timanttikaivostoiminta ja rekkaautoliikenne on ollut sallittua suojelualueella.
Ghanzin alueella toimii yli 200 karjatilaa. Ne tuottavat 75 prosenttia Botswana ulkomaille, esimerkiksi Britanniaan ja EU-maihin viemästä naudanlihasta. Naudanliha muodstaa maan kolmanneksi suurimman teollisuudenalan. Karja ajetaan teurastettavaksi hevosilla paimentaen pitkän matkan päähän Lobatseen.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Ghanzi Wikimedia Commonsissa
12 interesting things to do in Gantsi (englanniksi) (yourbotswana.com)
Botswanan alueet
Central
Chobe
Ghanzi
Kgalagadi
Kgatleng
Kweneng
North-East
North-West
South-East
Southern
Imre Polyák

Imre Polyák (vasemmalla) palkintojenjaossa Melbournen olympialaisissa 1956.
Imre Polyák (16. huhtikuuta 1932 – 15. marraskuuta 2010) oli unkarilainen kreikkalais-roomalaisen tyylin painija ja olympiavoittaja.
Polyák nousi olympiavoittajaksi vasta neljänsissä kisoissaan. Helsingissä 1952 hän jäi hopealle 62 kilon sarjassa jouduttuaan Neuvostoliiton Jakov Punkinin selättämäksi ajassa 1.26. Melbournessa 1956 Polyák olisi voittanut kultaa, mikäli olisi selättänyt viimeisessä ottelussaan Neuvostoliiton Roman Dzneladzen. Polyák sai kuitenkin vain pistevoiton ja jäi hopealle Suomen Rauno Mäkisen jälkeen. Roomassa 1960 Turkin Müzahir Sille oli unkarilaista parempi. Vasta Tokiossa 1964 Polyák voitti kultaa 63 kilon sarjassa, vaikka Neuvostoliiton Roman Rurua antoikin kovan vastuksen. Maailmanmestaruuteen Polyák ylsi kolmasti. EM-kisoja hänen huippuvuosinaan ei järjestetty.
Saavutuksia

Olympiakultaa Tokiossa 1964 (sarja 63 kg)
Olympiahopeaa Helsingissä 1952, Melbournessa 1956 ja Roomassa 1960 (sarja 62 kg)
MM-kultaa Karlsruhessa 1955 ja Budapestissa 1958 (sarja 62 kg) sekä Toledossa 1962 (sarja 63 kg)
MM-hopeaa Jokohamassa 1961 (sarja 67 kg) ja Helsingborgissa 1963 (sarja 63 kg).
Sol Polito

| Sol Polito |
| --- | --- |

Henkilötiedot
Syntynyt: 12. marraskuuta 1892 Palermo, Italia
Kuollut: 23. toukokuuta 1960 (67 vuotta) Los Angeles, Kalifornia, Yhdysvallat
Kansalaisuus:   Yhdysvallat
Ammatti:  elokuvaaja
Sol Polito (12. marraskuuta 1892 Palermo, Italia – 23. toukokuuta 1960 Los Angeles, Kalifornia) oli yhdysvaltalainen elokuvaaja. Hän muutti jo lapsena Italiasta New Yorkiin, jossa myös kävi koulunsa. Polito oli kolme kertaa Oscar-ehdokkaana parhaasta kuvauksesta.
Osittainen filmografia

Hänen vaimonsa rikos (Three on a Match, 1932)
42:nen katu (42nd Street, 1933)
Kivettynyt metsä (The Petrified Forest, 1936)
Robin Hoodin seikkailut (The Adventures of Robin Hood, 1938)
Elisabeth ja Essex (The Private Lives of Elizabeth and Essex, 1939) (Oscar-ehdokkuus)
Kersantti York (Sergeant York, 1941) (Oscar-ehdokkuus)
Myrskylintuja (Captains of the Clouds, 1942) (Oscar-ehdokkuus)
Uusien tähtien alla (Now, Voyager, 1942)
Arsenikkia ja vanhoja pitsejä (Arsenic and Old Lace, 1944)
Viitta ja tikari (Cloak and Dagger, 1946)
Valitan, väärä numero! (Sorry, Wrong Number, 1948)
Aiheesta muualla

Sol Polito Internet Movie Databasessa. (englanniksi)
Sol Polito Elonetissä.
| Auktoriteettitunnisteet  |
| --- | --- |
Kansainväliset:  FAST  ISNI  VIAF  WorldCat 
Kansalliset:  Espanja  Ranska  BnF data  Saksa  Israel  Yhdysvallat  Tšekki 
Henkilöt:  Deutsche Biographie  Trove  Elonet 
Muut:  Europeana  IdRef
Polohyn piiri

| Polohyn piiri Пологівський район |
| --- | --- |
 Piirin sijainti Zaporižžjan alueen kartalla
 Lippu:  Vaakuna
 Koordinaatit: 47.4785°N, 36.2532°E 
Valtio:   Ukraina
Alue:  Zaporižžjan alue
Perustettu:  1923, laajennettu 17.7.2020
Hallinto:  
 – hallinnollinen keskus:  Polohy (18 111 as., 2022)
Pinta-ala  ():  6 771,9 km²
Väkiluku (2022 (arvio)):  163 641
Aikavyöhyke:  UTC+2
– kesäaika:  UTC+3
Polohyn piiri (ukr. Пологівський район, Polohivskyi raion) on hallinnollinen piiri Ukrainan eteläosassa Zaporižžjan alueella. Piiri on perustettu alkujaan vuonna 1923. Nykyään – heinäkuun 2020 aluelaajennusten jälkeen – Polohyn piiri rajoittuu idässä Donetskin alueeseen (Volnovah’an ja Mariupolin piirit), etelässä Berdjanskin piiriin, lounaassa Melitopolin piiriin, lännessä Vasylivkan piiriin, pohjoisessa Zaporižžjan piiriin. Etelässä vastassa on Asovanmeri. Piirin hallinnollinen keskus on Polohyn kaupunki (18 111 as., 2022).
Polohyn piiri kuuluu Ukrainan aluehallinnon toiseen tasoon. Heinäkuussa 2020 Ukraina supisti Zaporižžjan alueen piirien lukumäärän viiteen. Laajentuneen Polohyn piirin pinta-alaksi tuli 6 771,9 neliökilometriä.
Polohyn piirin kaupunkeja ja taajamia, sekä naapuripiirien keskuskaupungit Zaporižžjan alueen kartalla
Ukrainan tilastokeskus arvioi Polohyn piirin väkiluvuksi 163 641  (1.1.2022). Kaupunkilaisiksi luokiteltiin &&&&&&&&&&&&&056.080000056,8 prosenttia piirin asukkaista (92 904 as.), eli viiden kaupungin (Huljaipole 12 786 as., Molotšansk 6 099 as., Orih’iv 13 896 as., Polohy 18 111 as. ja Tokmak 29 573 as.) ja neljän tuolloisen kaupunkityyppisen taajaman väestö (Bilmak 6 358 as., Zaliznytšne 1 052 as., Komyš-Zoria 2 090 as. ja Rozivka 2 939 as.). Ukraina on sittemmin - tammikuussa 2024 - poistanut kaupunkityyppisten taajamien luokittelun neuvostoaikaisena asutuspaikan nimityksenä. Piirin laajenemisen (7/2020) seurauksena uusi piiri on aiempaa samannimistä piiriä väkirikkaampi (2017 väestöarvio oli 40 152 as.).
Polohyn piiri oli paljon pienialaisempi ennen heinäkuun 2020 alueuudistusta.
Polohyn rautatieasema.
Venäjän hyökkäyssodan jälkiä Huljaipolessa (28.9.2022).
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Polohyn piiri Wikimedia Commonsissa
Zaporizka oblast (tietosanakirjan Isrorija mist i sil Ukrajinskoji RSR 8. voluumin Zaporizka oblast - artikkelit Polohyn piiristä, ja siihen 7/2020 liitetyistä muista piireistä, ja piirien paikkakunnista) (ukrainaksi) (ukrssr.com.ua)
Poliittinen laululiike

Poliittinen laululiike on yleisnimitys Suomessa 1970-luvun alussa kukoistaneesta vasemmistolaisesta poliittisesta laululiikkeestä. Se tunnetaan myös nimellä edistyksellinen laululiike.
Esittäjiä

Liikkeen kantaviin voimiin kuuluivat muiden muassa säveltäjät Kaj Chydenius, ja Eero Ojanen, Toni Edelmann sekä Otto Donner. Suuri osa levyistä julkaistiin Love Records -levymerkillä.
Tunnetuimpia poliittisen laululiikkeen edustajia olivat muun muassa Agit-prop-kvartetti, Koiton laulu, poliittishenkistä teatteria tehneen KOM-teatterin lauluryhmä, laulaja-näyttelijä Kristiina Halkola, ohjaaja-laulaja Kaisa Korhonen, runoilija-laulaja Aulikki Oksanen, laulaja Arja Saijonmaa sekä varsinkin vanhoja työväenlauluja esittänyt Reijo Frank.
Laululiike sai paljon vaikutteita ja materiaalia Chilen sotilasvallankaappauksesta 1973. Laululiikkeen suosio laski 1970-luvun puolivälissä. 1970-luvun työväenlaulut nousivat uuteen suosioon 1990-luvulla, jolloin useista genren levyistä julkaistiin cd-painoksia ja maassa järjestettiin monia nostalgisia poliittisen musiikin konsertteja. Samaan aikaan Suomeen syntyi myös uusia nuorempien sukupolvien perustamia yhtyeitä, joiden tuotanto imi vahvasti vaikutteita 1970-luvun laululiikkeen tuotannosta. Tunnetuimpia näistä yhtyeistä ovat suureen kaupalliseen menestykseen yltänyt Ultra Bra sekä Varaque.
Poliittisesta laululiikkeestä kertovia dokumenttielokuvia ovat Jouko Aaltosen vuonna 2006 ensi-iltansa saanut elokuva Kenen joukoissa seisot sekä Peter von Baghin ja Jouko Aaltosen ohjaama Agit-prop -yhtyeeseen keskittyvä elokuva Lauluja utopiasta (2017).