stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
HMS Warwick (D25)
Palvelus

Palvelukseen otettaessa alus liitettiin Suureen laivastoon ja huhtikuussa se osallistui Zeebruggeen ja Ostendiin tehtyihin iskuihin. Alus oli 12. marraskuuta vastaanottamassa antautuvaa Saksan keisarikunnan laivastoa, minkä jälkeen se siirrettiin Välimeren laivaston 1. hävittäjälaivueeseen.
Alus siirrettiin reserviin 1930-luvun alussa, missä se oli elokuuhun 1939. Se osallistui reserviläisillä miehitettynä kuningas Yrjö VI:n reservilaivaston katselmukseen Weymouthin lahdella. Toisen maailmansodan alkaessa alus oli Plymouthissa saattueiden paikallissuojana.
Warwick suojasi 10. tammikuuta 1940 HMS Enchantressin ja HMS Wandererin kanssa Gibraltarille matkannutta saattuetta OG14F, mistä alus erkani vielä samana päivänä Wandererin kanssa liittyäkseen Liverpooliin matkanneeseen saattueeseen HG14F. Alus liittyi seuraavana päivänä HMS Aberdeenin, HMS Bidefordin ja HMS Leithin suojaamaan saattueeseen HG14F, josta se erkani 15. tammikuuta saattueen saavuttua määränpäähänsä palaten Plymouthiin.
Alus siirtyi helmikuussa aluejohdon mukana Plymouthista Liverpooliin, missä se sijoitettiin marraskuussa 7. saattajaryhmään. Alus määrättiin joulukuussa suojaamaan saattuetta OB58. Alus osui miinaan 20. joulukuuta Liverpoolin edustalla, jolloin se vaurioitui pahoin. HMS Wild Swan hinasi aluksen Liverpooliin korjattavaksi. Warwick palasi maaliskuussa 1941 telakalta aloittaen koeajot, joiden päätyttyä se palasi Atlantin saattueiden suojaksi.
Toukokuussa 1942 alus siirrettiin Yhdysvaltain laivaston alaisuuteen, minkä vuoksi se matkasi Karibianmerelle. Alus liittyi kesäkuussa Karibialle sijoitettuihin saattajiin, joita olivat korvetit HMS Columbine, HMS Buttercup, HMCS Snowberry sekä Yhdysvaltain laivaston aluksia. Alus siirrettiin Yhdysvaltain laivaston Task Force 90:een etsimään Länsi-Intian saaristossa havaittuja sukellusveneitä. Joulukuussa alus määrättiin muutettavaksi pitkän matkan saattajaksi, minkä vuoksi se aloitti kotimatkansa.
Tammikuussa 1943 alus siirrettiin Dundeessa muutostöitä varten telakalle. Alus aloitti toukokuussa koeajot, joiden päätyttyä se oli koulutettavana. Alus palasi kesäkuussa Atlantin saattueiden suojaksi Britteinsaarilta Gibraltarille, kunnes se sai heinäkuussa määräyksen osallistua Biskajanlahden sukellusveneidentorjuntaan. Elokuussa alus oli operaatio Musketryssä etsimässä Biskajanlahdelta sukellusveneitä.
Syyskuussa alus määrättiin tukemaan operaatio Alacrityyn valmistelemaan lentotukikohtia Azoreille. Se suojasi lokakuussa saattueen Azoreille HMS Havelockin, HMS Vanocin ja korvettien Buttercupin, HMS Lavenderin, HMS Godetian sekä sluuppi HMS Lowestoftin kanssa. Operaatiosta vapauduttuaan alus suojasi marraskuusta alkaen lounaisen reitin saattueita.
Warwickin osui 20. tammikuuta 1944 Trevose Headin edustalla Saksan laivaston sukellusveneen U-413 laukaisema akustinen torpedo T5-FAT. Alus upposi nopeasti ja ainoastaan 93 miehistönjäsentä pelastui tuhosta.
Topi Nättinen

| Topi Nättinen> Henkilötiedot |
| --- | --- |
Syntynyt: 1. huhtikuuta 1994 (ikä 30) Jyväskylä, Suomi
Kansalaisuus:   Suomi
Jääkiekkoilija
Pelipaikka:  keskushyökkääjä
Maila:  vasen
Pituus:  178 cm
Paino:  81 kg
Pelaajaura
Pääsarjaura:  2012–2021
Seurat:  JYP-Akatemia (Mestis) JYP (SML) Jukurit (SML) SaiPa (SML) TPS (SML) HC Vita Hästen (Allsv.) Tappara (SML)
Topi Nättinen (s. 1. huhtikuuta 1994 Jyväskylä) on suomalainen entinen jääkiekkoilija. Hän oli pelipaikaltaan keskushyökkääjä, mutta osasi pelata myös laidassa. Hän pelasi urallaan SM-liigaa JYPissä, Mikkelin Jukureissa, Saimaan Pallossa, Turun Palloseurassa ja Tapparassa yhteensä 278 runkosarjaottelua tehopistein 42+91=133 ja 19 pudotuspeliottelua tehopistein 5+5=10. Nättinen oli voittamassa JYPissä SM-pronssia vuonna 2014–2015 ja European Trophyn mestaruutta vuonna 2013. Hän voitti myös alle 20-vuotiaiden maailmanmestaruuden vuonna 2014. Nättinen pelasi urallaan myös yhdellä kaudella Ruotsissa.
Ura > Maajoukkueura

| Mitalit> Maa:   Suomi.Miesten jääkiekko.Alle 20-v. MM-kilpailut  | Mitalit> Maa:   Suomi.Miesten jääkiekko.Alle 20-v. MM-kilpailut  | Mitalit> Maa:   Suomi.Miesten jääkiekko.Alle 20-v. MM-kilpailut  | Maa:   Suomi> Miesten jääkiekko. |
| --- | --- | --- | --- |
|  Kultaa | Ruotsi 2014 | jääkiekko |  |
Nättinen pelasi alle 20-vuotiaiden MM-kilpailuissa vuonna 2014, jolloin hän voitti maailmanmestaruuden. Nättinen putosi viimeisten joukossa Suomen alle 18-vuotiaiden MM-leiriryhmästä vuoden 2012 turnaukseen, kun Teuvo Teräväinen ja Juuso Ikonen liittyivät joukkueeseen. Nättinen kuitenkin edusti alle 18-vuotiaiden maajoukkuetta Ivan Hlinkan muistoturnauksessa vuonna 2011.
Nättinen edusti myös Suomen alle 17-vuotiaiden maajoukkuetta World U-17 Hockey Challengessa ja Euroopan nuorten olympiafestivaaleilla vuonna 2011, joista jälkimmäisenä mainittu turnaus päättyi hopeaan. Yhteensä hän on pelannut 14 nuorten ja 42 poikien maaottelua.
Muuta

Nättinen varttui Jyväskylässä Kortepohjan kaupunginosassa.
Nättisen serkut Joonas, Julius ja Jussi ovat myös jääkiekkoilijoita.
Aiheesta muualla

Topi Nättinen: Pelaajan roolissa ei ollut tilaa muunlaiselle ihmiselle, Marko Gustafssonin tekemä haastattelu 2024, audio 47 min, Yle Areena.
Pohjoismaiset kisat

1. Pohjoismaisten kisojen juliste
Pohjoismaiset kisat olivat vuosien 1901–1926 aikana kahdeksan kertaa järjestetyt kansainväliset kilpailut, joissa Suomen, Ruotsin ja Norjan parhaimmat hiihtäjät ja luistelijat kilpailivat toisiaan vastaan ennen talviolympialaisten ja MM-kilpailujen nousua kansainvälisiksi ykköstapahtumiksi. Kilpailut käytiin Ruotsissa, viisi kertaa Tukholmassa sekä kahdesti Östersundissa, jonne kisat siirrettiin Tukholmasta sääongelmien vuoksi. Vuoden 1903 kilpailut käytiin Kristianiassa, Norjassa, Holmenkollenin kisojen yhteydessä. Kisojen organisoija oli Viktor Balck. Norja, joka julistautui itsenäiseksi kesällä 1905, ei osallistunut vuosien 1905 ja 1909 kilpailuihin, pois lukien luistelijoita, jotka osallistuivat 1909 kisoihin varmistaakseen omien maailmanmestaruuskisojen onnistumisen samana vuonna.
Ruotsin lisäksi Suomi oli edustettuna kaikissa Pohjoismaisissa kisoissa. Vuoden 1903 osanotosta vastasivat pikaluistelijat ja 1917 osanotto rajoittui helsinkiläiseen luistelijattareen, Anna-Lisa Allardtiin, joka sijoittui naisten taitoluistelussa kolmanneksi.
Hiihdon ja luistelun lisäksi ohjelmassa oli jääpalloa, jääkiekkoa, curlingia ja monia muita talviurheilulajeja, kuten potkukelkkailua. Myös ratsastus, miekkailu, ammunta ja uinti kuuluivat näiden talvikisojen ohjelmistoon.
Vuoden 1913 kisoja ehdotettiin osaksi Tukholman olympialaisia. Talvilajejahan oli ollut myös Lontoon olympialaisissa 1908. Ehdotus ei kuitenkaan mennyt läpi.
Hiihto

Pohjoismaisten kisojen hiihtomatkoina olivat 30 kilometriä ja 60 kilometriä. Vuonna 1913 ohjelmassa oli kolmantena lajina 90 kilometriä, ja tuona vuonna kisoihin osallistui myös kaksi venäläistä. Kisahistorian 13 kilpailusta suomalaiset voittivat 11 (Suomi ei osallistunut vuosien 1903 ja 1917 hiihtoihin). Kaksinkertaisia voittajia ovat Kalle Jussila ja Matti Koskenkorva. Ruotsalaisista voittoon yltivät vuonna 1913 Haldo Hansson 90 kilometrillä ja vuonna 1922 Per-Erik Hedlund 60 kilometrillä, kun suomalaishiihtäjiä kuljettanut S/S Nordstjärnan juuttui jäihin eivätkä suomalaiset ehtineet virallisesti kisaan mukaan, joskin muiden jälkeen kilpailuun lähteneinä suomalaiset Tapani Niku ja Anton Collin hiihtivät Hedlundia paremman ajan.
Hiihto > Hiihtokisojen kärkikolmikot

| Vuosi | Paikkakunta | Matka | Voittaja | Toinen | Kolmas |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 1901 | Tukholma | 30 km | Kalle Jussila (FIN) | Paul Braathen (NOR) | Oskari Räsänen (FIN) |
| 1901 | Tukholma | 60 km | Otto Hepoaho (FIN) | Asari Autio (FIN) | Juho Ritola (FIN) |
| 1903 | Holmenkollen | 18 km | Karl Sonerud (NOR) |  |  |
| 1903 | Holmenkollen | 55 km | Karl Hovelsen (NOR) | Per Andreasen (NOR) | Karl Sonerud (NOR) |
| 1905 | Östersund | 30 km | Kalle Jussila (FIN) | G. Bergman (SWE) | Konsta Vesa (FIN) |
| 1905 | Östersund | 60 km | Antti Ahola (FIN) | Heikki Vesa (FIN) | Janne Nordlund (SWE) |
| 1909 | Tukholma | 30 km | Seth Vesa (FIN) | Harald Ahrman (SWE) | Nils Holmblom (SWE) |
| 1909 | Tukholma | 60 km | Matti Koskenkorva (FIN) | J. P. Sivertsson (SWE) | Janne Nordlund (SWE) |
| 1913 | Östersund | 30 km | Jussi Niska (FIN) | Johan Kristoffersen (NOR) | P. Kristoffersen (NOR) |
| 1913 | Östersund | 60 km | Matti Koskenkorva (FIN) | Albin Lingvall (SWE) | Lauritz Bergendahl (NOR) |
| 1913 | Östersund | 90 km | Haldo Hansson (SWE) | Santeri Tasa (FIN) | Anders Brännkärr (FIN) |
| 1917 | Tukholma | 30 km | Anders Persson (SWE) |  |  |
| 1917 | Tukholma | 60 km | G. Wahlgren (SWE) |  |  |
| 1922 | Tukholma | 30 km | Manne Vuorinen (FIN) | Johan Grøttumsbråten (NOR) | Harald Ökern (NOR) |
| 1922 | Tukholma | 60 km | Per-Erik Hedlund (SWE) | Thorleif Haug (NOR) | Thoralf Strömstad (NOR) |
| 1926 | Tukholma | 30 km | Veli Saarinen (FIN) | Martti Lappalainen (FIN) | A. Israelsson (SWE) |
| 1926 | Tukholma | 60 km | Tauno Lappalainen (FIN) | Sven Utterström (SWE) | Erkki Kämäräinen (FIN) |
Naiset
| Vuosi | Paikkakunta | Matka | Voittaja | Toinen | Kolmas |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 1917 | Tukholma | 10 km | Selma Gustafsson (SWE) |  |  |
| 1922 | Tukholma | 10 km | Elin Pikkuniemi (SWE) | Ruth Berglund (SWE) | Frida Jonsson (SWE) |
| 1926 | Tukholma | 10 km | Signe Pettersson (SWE) | Elin Pikkuniemi (SWE) | Ruth Berglund (SWE) |
Jääkiekko

Jääkiekko oli kisojen ohjelmassa kaksi kertaa. Vuonna 1922 kolme ruotsalaista seurajoukkuetta pelasi turnauksen, jonka voitti IK Göta. Vuonna 1926 pelattiin kisojen aikana Ruotsin mestaruudesta, jonka voitti Djurgårdens IF. Djurgården pelasi myös kaksi ottelua Puolan jääkiekkomaajoukkueen kanssa, ensiksi tasan 3–3 ja toisessa kamppailussa voitto 6–1. Jälkimmäinen otteluista on kirjattu Ruotsi–Puola-maaotteluksi.
Jääpallo

Jääpallo oli Pohjoismaisten kisojen virallisessa ohjelmassa kaikissa kisoissa lukuun ottamatta vuoden 1903 Kristianiassa, Norjassa järjestettyjä kisoja. Kristianian kisoissa jääpallossa pelasi kuitenkin näytösotteluita neljä ruotsalaista joukkuetta. Ruotsalaisten joukkueiden pelaajiin kuuluivat myös Ruotsin tuleva kuningas Kustaa V ja hänen poikansa prinssi Wilhelm. Kristianian kisojen jääpallo-otteluiden suosio johti kisojen jälkeen Christiania Hockeyklubbin perustamiseen ja jääpalloilun uudelleen viriämiseen Norjassa.
Jääpalloturnauksen muoto vaihteli kisojen välillä suuresti. Alussa turnaukseen osallistuivat seurajoukkueet, sitten piirijoukkueet, maajoukkueet ja viimeiseksi maakuntajoukkueet. Kisojen jääpallo-ottelut pelattiin aina Tukholmassa, muun muassa Nybrovikenin luistinradalla, Djurgårdsbrunnsvikenillä ja Idrottsparkenilla. Jääpallon Ruotsin mestaruudesta pelattiin ensimmäisen kerran vuonna 1907. Siihen asti Pohjoismaisiin kisoihin sisältynyt jääpalloturnaus oli maan arvostetuin jääpallokilpailu.
Jääpallo > Jääpallokisat 1901

Pohjoismaisten kisojen jääpalloturnaus vuonna 1901 koostui loppuottelusta, joka oli samalla historian toinen oikea jääpallo-ottelu Ruotsissa. Ottelussa Uppsala HK voitti Stockholms HK:n 1–0. Aiemmin samana vuonna pelattu ensimmäinen ottelu samojen joukkueiden välillä oli päättynyt Stockholms HK:n 4–1-voittoon.
Jääpallo > Jääpallokisat 1905

Vuoden 1905 turnauksessa oli mukana kaikkiaan 16 seurajoukkuetta. Loppuottelussa Uppsala HK voitti Djurgårdens IF:n maalein 6–1.
Jääpallo > Jääpallokisat 1909

Pääartikkeli: Jääpallon Ruotsin-mestaruuskilpailut 1909
Vuoden 1909 Pohjoismaisten kisojen jääpallo-ohjelmaan sisältyi kolme kilpailua. Ensimmäisinä päivinä pelattiin jääpallon Ruotsin mestaruudesta, jonka AIK voitti lyötyään finaalissa Djurgårdens IF:n 7–3. Seuraavana oli vuorossa historian toinen kilpailu eversti Balckin pokaalista, jossa Ruotsin ja Suomen hallitsevat jääpallon mestarijoukkueet, AIK ja Polyteknikkojen Urheiluseura, kohtasivat. AIK:n ja Balckin pokaalia puolustaneen PUS:n Idrottsparkenilla käyty ottelu päättyi tasan 3–3. Seuraavana päivänä Djurgårdsbrunnsvikenillä pelatussa uusintaottelussa AIK oli parempi maalein 4–2.
Kisojen varsinaiseen, kansainväliseen jääpallokilpailuun osallistui ensimmäistä kertaa suomalainen joukkue, jo aiemmin kisoissa Balckin pokaaliottelussa esiintynyt PUS. Kilpailussa oli mukana myös tanskalaisjoukkue Københavns Skøjteløbførening. Kansainvälisen jääpalloturnauksen voittajaksi selviytyi AIK, joka voitti loppuottelussa Djurgårdens IF:n, IFK Geflen, Sjökadetternan, IFK Stockholmin ja IFK Uppsalan pelaajista koostuneen Ruotsin jalkapalloliiton B-joukkueen 7–4. AIK oli turnauksessa Ruotsin jääpalloa silloin hallinnoineen Ruotsin jalkapalloliiton A-joukkue. Pronssiottelussa Polyteknikot voittivat Københavns SF:n 5–2.
Jääpallo > Jääpallokisat 1913

1913 jääpalloturnaukseen osallistui seitsemän joukkuetta. Ainoa ulkomainen joukkue kisoissa oli Helsingin IFK, kun saksalainen Leipziger HK oli jättäytynyt pois kisojen mentyä päällekkäin Sveitsissä järjestettyjen jääpallon Euroopan mestaruuskilpailuiden kanssa, joissa joukkueen pelaajia pelasi Saksan maajoukkueessa. HIFK:n turnaus päättyi jo puolivälierään lukemin 4–2 turnauksen voittanutta AIK:ta vastaan, joka kaatoi finaalissa IFK Uppsalan 3–1.
Myös naiset pelasivat jääpalloa. Vuoden 1913 kisoissa pelattiin ottelu kahden Kronprinsessans Hockeyklubbin joukkueen välillä.
Jääpallo > Jääpallokisat 1917

1917 Pohjoismaisten kisojen jääpallossa kilpailivat piirijoukkueet. Kisoihin osallistui kuusi joukkuetta, joista yhtenä Tanskan jääpalloliittoa (Dansk Bandy Union) edustanut Fredriksbergs  Sköitelöbeforening, joka sijoittui turnauksessa neljänneksi hävittyään välierässä Tukholmalle 0-13. Upplands IF voitti turnauksen ennen Stockholms IF:ää ja kolmanneksi sijoittunutta Västmanlands IF:ää.
Myös Ruotsin mestaruussemifinaalit ja -finaali olivat osa kisojen jääpallo-ohjelmaa.
Jääpallo > Jääpallokisat 1922

Pääartikkeli: Jääpallo Pohjoismaisissa kisoissa 1922
Vuoden 1922 turnaus käytiin maajoukkueiden välillä. Turnauksen voitti Suomi, toinen oli Ruotsi ja kolmas Norja. Ruotsin voittonumerot Norjasta semifinaalissa olivat 13–1. Norjalaiset eivät hyväksyneet semifinaaliottelua viralliseksi maaotteluksi. Finaali päättyi Suomen hyväksi 6–4. Kisoissa pelattiin myös 7-miehisten joukkueiden välillä. Tukholman joukkue voitti Norjan 7–2.
Jääpallo > Jääpallokisat 1926

Pääartikkeli: Jääpallo Pohjoismaisissa kisoissa 1926
Viimeisiin Pohjoismaisiin talvikisoihin osallistuivat jääpallossa maakuntajoukkueet. Ainoa ulkomainen joukkue oli Norja. Loppuottelussa Tukholma voitti Västmanlandin 3–0.
Jääpallo > Jääpallokisojen voittajat ja loppuottelut

| 0 | 1 | 2 | 3 |
| --- | --- | --- | --- |
| Vuosi | Voittaja | Loppuotteluvastustaja | Tulos |
| 1901 | Uppsala HK | Stockholms HK | 1–0 |
| 1905 | Uppsala HK | Djurgårdens IF | 6–1 |
| 1909 | AIK | Svenska Fotbollförbundet B | 7–4 |
| 1913 | AIK | IFK Uppsala | 3–1 |
| 1917 | Upplands IF | Stockholms IF | 4–0 |
| 1922 | Suomi | Ruotsi | 6–4 |
| 1926 | Stockholm | Västmanland | 3–0  |
Pikaluistelu

Pohjoismaisten kisojen ohjelmistoon kuului alusta saakka pikaluistelu. Kolmissa ensimmäisissä kilpailuissa näillä oli lisäksi MM- tai EM-arvo.
Taitoluistelu

Taitoluistelu kuului myös kaikkien Pohjoismaisten kisojen ohjelmistoon. Usein kilpailuilla oli myös MM-arvo. Ainakin 1901 kilpailuissa järjestettiin erikseen Miesten maailmanmestaruuskilpailu, joka siirrettiin lyhyellä varoitusajalla Lontoosta, sekä erillinen Pohjoismaisten kisojen ohjelmaan kuulunut kilpailu. Erikoisuutena voidaan pitää 1901 järjestettyä miesparien luistelukilpailua.
Taitoluistelu > Taitoluistelukisojen kärkikolmikot

| Vuosi | Paikkakunta | Laji | Voittaja | Toinen | Kolmas |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 1901 | Tukholma | miehet | Oscar Holthe (NOR) | Einar de Flon (SWE) | Martin Gordan (GER) |
| 1901 | Tukholma | miesparit | E. Wirström ja N. Rosenius (SWE) |  |  |
| 1901 | Tukholma | parit | G. Euler / v. Szabo (AUT) | Madge Syers/Edgar Syers (GBR) | nti Müller/Martin Gordan (GER) |
| 1903 | Kristiania | miehet | Einar de Flon (SWE) | Ulrich Salchow (SWE) | Andreen (SWE) |
| 1905 | Tukholma | miehet | Ulrich Salchow (SWE) | Max Bohatsch (AUT) | Per Thorén (SWE) |
| 1905 | Tukholma | naiset | M. Harrison (GBR) |  |  |
| 1905 | Tukholma | parit | Mizzi Bohatsch/Max Bohatsch (AUT) | Walborg Lindahl/Emil Lindahl (SWE) |  |
| 1909 | Tukholma | miehet MM | Ulrich Salchow (SWE) | Per Thorén (SWE) | Ernst Herz (AUT) |
| 1909 | Tukholma | miehet | K. A. Holmström (SWE) | I. Wennerholm (SWE) | M. Lørdahl (NOR) |
| 1909 | Tukholma | naiset | Elsa Rendschmidt (GER) | Opika von Méray Horváth (HUN) | E. Montgommery (SWE) |
| 1909 | Tukholma | parit | Phyllis Johnson / James H. Johnson (GBR) | Valborg Lindahl / Nils Rosenius (SWE) | Gertrud Ström / Richard Johansson (SWE) |
| 1913 | Tukholma | miehet | Gösta Sandahl (SWE) | Harald Rooth (SWE) | Dumming (GBR) |
| 1913 | Tukholma | naiset MM | Opika von Méray Horváth (HUN) | Phyllis Johnson (GBR) | Svea Norén (SWE) |
| 1913 | Tukholma | naiset | Eva Lindahl (SWE) | Astrid Nordsveen (NOR) | Margit Johansen (NOR) |
| 1913 | Tukholma | parit MM | Helene Engelmann / Karl Mejstrik (AUT) | Ludowika Jakobsson /Walter Jakobsson (FIN) | Christa von Szabó / Leo Horwitz (AUT) |
| 1917 | Tukholma | miehet | Gillis Grafström (SWE) | Martin Stixrud (NOR) | M. Lørdahl (NOR)  |
| 1917 | Tukholma | naiset | Magda Mauroy (SWE) | Svea Norén (SWE) | Anna-Lisa Allardt (FIN) |
| 1917 | Tukholma | parit | Alexia Bryn-Schoyen/Yngvar Bryn (NOR) | Helfrid Palm/Agard Palm (SWE) | Solveig Andersen /Arthur Johannesen (NOR) |
| 1922 | Tukholma | miehet MM | Gillis Grafström (SWE) | Fritz Kachler (AUT) | Willy Böckl (AUT) |
| 1922 | Tukholma | naiset MM | Herma Szabó (AUT) | Svea Norén (SWE) | Margot Moe (NOR) |
| 1922 | Tukholma | naiset | Ilse Adametz (AUT) | Eangvi Torslow (SWE) | Margit Edlund (SWE) |
| 1922 | Tukholma | parit | Helfrid Palm-Berghagen/Agard Palm (SWE) |  |  |
| 1926 | Tukholma | miehet | Arne Lie (NOR) | Marcus Nikkanen (FIN) | Gunnar Jakobsson (FIN) |
| 1926 | Tukholma | naiset | Herma Szabó (AUT) | Sonja Henie (NOR) | Kathleen Shaw (GBR) |
| 1926 | Tukholma | parit | Sonja Henie/Arne Lie (NOR) | Margit Edlund/Agard Palm (SWE) | Ranvi Bakke/Ch.Christensen (NOR) |
Kisojen loppu

Kisoja oli tarkoitus jatkaa edelleen vuoden 1926 jälkeen, mutta monista eri seikoista johtuen jatkosuunnitelmat eivät koskaan toteutuneet. Kolme kuukautta viimeisten kisojen päättymisestä Kansainvälinen Olympiakomitea julisti vuoden 1924 talvikisat ensimmäisiksi olympialaisiksi talvikisoiksi. Lisäksi Kansainvälinen hiihtoliitto alkoi 1920-luvun puolesta välin järjestää ns. kongressikisojaan, jotka myöhemmin nimettiin hiihdon maailmanmestaruuskilpailuiksi. Oma osansa lienee ollut myös kisojen pääorganisaattorin, Viktor Balckin kuolemalla vuonna 1928. Lopullisesti vuoden 1930 kilpailut esti kuitenkin lumen puute.
Vuoden 1934 kisojen järjestämisestä päätettiin luopua jo hyvissä ajoin FIS:n annettua hiihdon maailmanmestaruuskilpailut Sollefteån järjestettäväksi.
Muutamat ruotsalaisurheilijat, muun muassa Sixtus Janson, Bo Ekelund ja Ernst Breberg ehdottivat kisojen uudelleen herättämistä talvella 1942. Ruotsin hallitus otti aikeeseen kuitenkin kielteisen kannan, sillä esimerkiksi Norja oli miehitettynä ja sieltä tuskin olisi saatu parhaita urheilijoita paikalle.
Aiheesta muualla

Pohjoismainen yhteistyö SHL:n sivuilla (Arkistoitu – Internet Archive)
Pohjoismaisista kisoista talviolympialaisiin (en) (Arkistoitu – Internet Archive)
01.04.1901 Suomen Urheilulehti ensimmäisistä Pohjoismaista kisoista
01.04.1903 Suomen Urheilulehti vuoden 1903 kisoista
01.03.1905 Suomen Urheilulehti vuoden 1905 kisoista Tukholmasta
01.05.1905 Suomen Urheilulehti vuoden 1905 hiihdoista Östersundissa
Suomen Urheilulehti vuoden 1909 kisoista
Suomen Urheilulehti lisää vuoden 1909 kisoista
Dalpilen 18.2.1913 Tuloksia vuoden 1913 kisoista[vanhentunut linkki]
Dalpilen 14.2.1922 s.1 Tuloksia vuoden 1922 kisoista[vanhentunut linkki]
Dalpilen 16.2.1926 s.5-6 Tuloksia vuoden 1926 kisoista[vanhentunut linkki]
Svenska Dagbladets Årsbok - Tulokset vuoden 1926 kisoista
Pohjoismaisten kisojen jääpallo-ottelu Uppsala HK–Stockholms HK:n Nybrovikenillä, Tukholmassa 1901
Luettelo YK:n pakkausnumeroista 2801–2900

Alla on esitetty YK:n asettamat kemikaalien sekä teollisten valmisteiden pakkaus- ja kuljetusmerkinnät aineille, joiden YK-numerot ovat 2801–2900.
Aiheesta muualla

ADR:n vaarallisten aineiden lista, viitattu 7.5.2015.
YK:n vaarallisten aineiden lista vuodelta 2015, viitattu 7.5.2015.
YK:n vaarallisten aineiden lista vuodelta 2013, viitattu 7.5.2015.
Käännös suomeksi
Mormoni

Mormoni (toisinaan mormooni) on nimitys myöhempien aikojen pyhien liikkeen jäsenelle. Sana palautuu vuonna 1830 julkaistuun Mormonin kirjaan, ja siitä tuli jo 1830-luvulla yleinen termi, jota käyttivät sekä kirkon johtajat että vastustajat. Sanalla ei ole koskaan ollut virallista asemaa, mutta se on yleinen lempinimi. Se esiintyy lyhyesti myös kanonisessa Opin ja liittojen kirjassa (135:7).
Uskontotieteilijä Kim Östmanin (2019) mukaan ”’mormonit’ ja ’mormonismi’ voidaan nähdä ylätason käsitteinä, jotka viittaavat kaikkiin Joseph Smithin perustamasta uskonnollisesta traditiosta polveutuviin yhteisöihin ja niiden jäseniin.” Suurimmat kirkkokunnat ovat Myöhempien aikojen pyhien Jeesuksen Kristuksen kirkko (MAP-kirkko) ja Kristuksen yhteisö. MAP-kirkon suhtautuminen ”mormoniin” ja ”mormonismiin” on vaihdellut, ja kirkon nykyinen johto pitää sanoja loukkaavina. Kristuksen yhteisö ei koskaan ole suosinut ”mormonia” ja sen johdannaisia. Monet mormonifundamentalistit sen sijaan kokevat olevansa ainoita oikeita mormoneja.
Käsitteen historiaa > Nimityksen synty

Yhdysvaltalainen Joseph Smith perusti vuonna 1830 Kristuksen kirkon ja julkaisi Mormonin kirjan, joka kirkossa nostettiin Raamatun rinnalle pyhäksi kirjaksi. Kirkko edusti restorationismia ja katsoi edustavansa kristinuskon palauttamista sen alkuperäiseen muotoon. Myöhemmin kirkko vaihtoi nimekseen Myöhempien aikojen pyhien Jeesuksen Kristuksen kirkko. Nimi heijastaa jäsenten uskoa siihen, että he elävät viimeisinä aikoina ennen Jeesuksen toista tulemista. He katsovat olevansa ”myöhempien aikojen pyhiä” erotuksena Jeesuksen alkuperäisistä seuraajista.
”Kristuksen kirkko” ei nimenä erottunut muista samantapaisista kirkkokunnista. ”Myöhempien aikojen pyhien Jeesuksen Kristuksen kirkko” puolestaan oli niin pitkä, että se synnytti tarpeen lyhyelle ja helposti tunnistettavalle lempinimelle. Pian Smithin kannattajia alettiinkin kutsua ”mormoneiksi” (engl. Mormon) tai ”mormonilaisiksi” (engl. Mormonite), mikä herätti liikkeen varhaisissa jäsenissä ristiriitaisia tunteita. Kirkon perustajiin kuulunut Oliver Cowdery piti ”mormonilaiseksi” kutsumista pelkkänä pilkantekona ja keinona luoda eroa kirkon jäsenten ja muiden ihmisten välille. Smith sen sijaan omaksui sanat Mormon ja Mormonism jokapäiväiseen käyttöön ja suhtautui niihin sävyltään myönteisinä lempiniminä.
Käsitteen historiaa > Kristuksen yhteisö

Vuonna 1860 perustettu Kristuksen yhteisö on myöhempien aikojen pyhien liikkeen toiseksi suurin kirkkokunta. Utahin kirkosta erottautuakseen se vastusti mormoni-sanan käyttöä alusta lähtien, ja kirkon johtajat ovat pitäneet sen käyttöä loukkaavana. Keskeinen ristiriitojen syy oli MAP-kirkon tuolloin harjoittama moniavioisuus, josta Kristuksen yhteisö edeltäjineen halusi erottautua. 2000-luvulla Kristuksen yhteisö on loitonnut yhä kauemmaksi valtavirran mormonismista ja siirtynyt kohti protestantismia.