stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Netflix
Open Connect

Open Connect on Netflixin ratkaisu, jossa palvelinkoneita sijoitetaan yhteistyössä toimiville Internet-palveluntarjoajille. Tämä tavoitteena on verkkoliikenteen rajaaminen pienemmälle alueelle. Open Connect on aloitettu vuonna 2012 ja palvelimet sisältävät kopion Netflixin sisällöstä, jolloin vähennetään verkkojen liikennettä vähentämällä reittejä sisällön toistamiseen. Monilla sisällöntarjoajilla tiedon on kuljettava neljän tai viiden verkon kautta, joka hidastaa ja aiheuttaa palveluntarjoajille kustannuksia liikenteestä. Netflixillä on noin 17 000 palvelinta 158 maassa, jota se suunnittelee laajentavansa. Netflix ei paljasta tarkkaa kustannusta palvelimien rakentamiseen ja ylläpitämiseen, mutta sanoo investoineensa Open Connectiin miljardi dollaria vuosikymmenessä sen aloittamisesta laskien. Syy oman sisällöntoimitusverkon perustamiseen on yhdysvaltalaisen infrastruktuurin hajanaisuudessa ja rikkonaisuudessa ja että asiakkaat eivät halua heikkolaatuista palvelua. Netflix sijoittaa palvelimille ennakkoon sisältöä, jonka se arvioi olevan suosittua. Sisältö siirretään ajankohtana, jolloin verkossa on vähemmän muuta kuormaa. Palvelimia on kahta tyyppiä: nopeaan toimitukseen ja pitkäaikaiseen tallennukseen tarkoitettuja ja sisältöä voidaan siirtää näiden välillä suosion mukaan.
Aiheesta muualla

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
Telkku.com - Netflix-elokuvien ja -sarjojen arvosteluja ja listauksia
Netflixin sijoittajasivusto (englanniksi)
Allflicks.fi: Lista Netflix-elokuvista ja -sarjoista Suomessa
Netflixin käytön hinta-laatusuhde on Suomessa maailman huonoimpia Yle, 2020
| n k  NASDAQ-100-indeksin yritykset |
| --- | --- |
 Adobe  Advanced Micro Devices  Airbnb  Alphabet  American Electric Power  Amazon  Amgen  Analog Devices  Ansys  Apple  Applied Materials  ASML Holding  Astra Zeneca  Atlassian  Autodesk  Automatic Data Processing  Baker Hughes Company  Biogen  Booking Holdings  Broadcom  Cadence Design Systems  CDW  Cintas  Cisco Systems  Charter Communications  Coca-Cola Europacific Partners  Cognizant  Comcast  Constellation Energy  Copart  CoStar Group  Costco  CrowdStrike  CSX  Datadog  Dexcom  Diamondback Energy  DoorDash  Dollar Tree  Electronic Arts  Exelon  Fastenal  Fortinet  GE HealthCare  Gilead Sciences  Globalfoundries  Honeywell  Idexx Laboratories  Illumina  Intel  Intuit  Intuitive Surgical  Keurig Dr Pepper  KLA Corporation  Kraft Heinz  Lam Research  Lululemon Athletica  Marriott International  Marvell Technology Group  MercadoLibre  Meta  Microchip Technology  Micron Technology  Microsoft  Mondelez International  MongoDB  Monster Beverage  Moderna  Netflix  Nvidia  NXP Semiconductors  Old Dominion Freight Line  ON Semiconductor  O'Reilly Auto Parts  Paccar  Palo Alto Networks  Paychex  PayPal  PDD Holdings  PepsiCo  Qualcomm  Regeneron Pharmaceuticals  Roper Technologies  Ross Stores  Sirius XM  Splunk  Starbucks  Synopsys  T-Mobile US  Take-Two Interactive  Tesla, Inc.  Texas Instruments  Trade Desk  Verisk Analytics  Vertex Pharmaceuticals  Walgreens Boots Alliance  Warner Bros. Discovery  Workday  Xcel Energy  Zscaler 
Päivitetty: 4. tammikuuta 2024
Netflixin logo vuosina 1997–2000
Netflixin logo vuosina 2000–2014
Netflixin logo vuodesta 2014–
Netflixin päämaja Los Gatosissa
Tipuna

Tipuna (ven. Дибуны́, Dibuny) on historiallinen kaupunginosa Pietarin Kurortin piirissä Venäjällä. Se sijaitsee Roslivajärveen laskevan Mustajoen varrella 24 kilometriä Pietarin keskustasta luoteeseen. Tipunan aseman kautta kulkee Pietarin ja Viipurin välinen rautatie.
Paikkakunnan nimitys perustuu ’suota, hetteikköä’ tarkoittavaan venäjän kielen murresanaan. 1700-luvulla sieltä kerättiin suomalmia lähellä sijainneeseen rautatehtaaseen. 1800–1900-lukujen vaihteessa Tipunaan syntyi huvila-asutusta. Vuonna 1942 seudulle rakennettiin linnoituslaitteita. Vuonna 1954 paikkakunta liitettiin Raavskin taajamaan (ven. Pesotšnyi).
Tioredoksiinireduktaasi

Malli ihmisen tioredoksiinireduktaasin rakenteesta
Tioredoksiinireduktaasi eli tioredoksiinidisulfidireduktaasi on entsyymi, joka katalysoi hapettuneen tioredoksiinin disulfidisidosten pelkistämistä vapaiksi tioliryhmiksi NADPH-molekyylin toimiessa pelkistimenä. Entsyymillä on tärkeä rooli elimistön hapetus-pelkistyspotentiaalin tasapainon ylläpitämisessä ja solujenvälisessä viestinnässä. Tioredoksiinireduktaasin EC-numero on 1.8.1.9 ja CAS-numero 9074-14-0.
Rakenne ja toiminta

Tioredoksiinireduktaasia esiintyy kaikissa eliöissä, mutta sen rakenne esitumallisissa ja aitotumallisissa eliöissä poikkeaa huomattavasti. Eukaryooteissa kuten bakteereissa tioredoksiinireduktaasi on kahdesta samanlaisesta alayksiköstä koostuva homodimeeri ja yhden alayksikön molekyylimassa on 35 kDa. Aitotumaisissa eliöissä kuten eläimissä, kasveissa ja sienissä entsyymi on myös homodimeeri, mutta kookkaampi. Esimerkiksi ihmisellä yhden alayksikön massa on 55 kDa.
Ihmisellä tioredoksiinireduktaasista tunnetaan kolme isoentsyymiä. Isoentsyymiä TrxR1 esiintyy sytosolissa ja plekistää hapettunutta tioredoksiinia. Tämä isoentsyymi on tärkeässä osassa solujen jakaantumisessa, erikoistumisessa ja solujenvälisessä viestinnässä. Mitokondrioissa esiintyy tioredoksiinireduktaasin isoentsyymi TrxR2 ja sen tarkkaa biologista roolia ei tunneta, mutta sillä voi olla osa mitokondriavälitteisen oksidatiivisen stressin ehkäisemisessä. Kolmas isoentsyymi TrxR3 esiintyy ainoastaan kiveksissä, joissa se toimii antioksidanttina ja solujen välisessä viestinnässä.
Sekä prokaryoottien että eukaryoottien tioredoksiinireduktaaseissa pelkistimenä toimii NADPH-molekyyli ja lisäksi ne sisältävät prosteettisena ryhmänä FAD-molekyylin. Molemmissa eliöiryhmissä aktiivisessa keskuksessa katalyyttisesti tärkeässä roolissa oleva aminohappo on selenokysteiini. Prokaryoottien entsyymi hyväksyy substraatikseen ainoastaan tioredoksiinin, mutta esimerkiksi ihmisen entsyymi pelkistää myös seleniitti-ioneja, vetyperoksidia, proteiinidisulfidi-isomeraasin, dehydroaskorbiinihapon ja lipidihydroperoksideja.
Tioredoksiinireduktasin pelkistäessä tioredoksiini on reaktiomekanismi seuraava. Tioredoksiinireduktaasi sisältää disulfidisidoksen kahden kysteiiniaminohapon välillä ja rakenteessa on myös samankaltainen sidos selenokysteiinin ja kysteiinin välillä. Ensimmäisessä vaiheessa yksi NADPH-molekyyli pelkistää seleenin ja rikin välisen sidoksen, jolloin muodostuu vapaa kyesteiiniaminohappo ja negatiivisesti varautunut selenolaattiryhmä selenokysteiiniin. Samanaikaisesti toinen NADPH-molekyyli pelkistää entsyymin kahden kysteiiniaminohapon välisen sidoksen ja toinen kysteiiniaminohapoista sitoutuu prosteettisena ryhmänä olevaan FAD-molekyyliin.Tämän jälkeen negatiivisesti varautunut selenolaattiryhmä reagoi hapettuneen tioredoksiinin sisältämän disulfidisidoksen kanssa´, jolloin muodostuu sidos yhden tioredoksiinin kysteiiniaminohapon kanssa ja toinen hapettuneen tioredoksiinin disulfidisillan muodostaneista kysteiineistä pelkistyy. Tämän jälkeen entsyymin selenokysteiinin läheinen kysteiiniaminohappo muodostaa sidoksen selenokysteiinin kanssa ja pelkistynyt tioredoksiini vapautuu.
Yksi voimakkaissin entyymiä inhiboivista aineista on 2,4-dinitroklooribentseeni ja sitä on käytetty runsaasti entsyymin toiminnan tutkimisessa.
Malli ihmisen tioredoksiinireduktaasista, johon on sitoutunut NADPH- ja FAD-molekyylit
Tiputussuppilo

Tiputussuppilo paineentasausputkella ja ilman
Tiputussuppilo käytössä
Tiputussuppilo on laboratorioväline, jota käytetään lisättäessä nestemäisiä aineita hitaasti tipoittain reaktioseokseen.
Tiputussuppilo koostuu nestesäiliöstä, jonka alaosassa on hana ja hiosliitos reaktioastiaan. Hanan avulla voidaan nesteen lisäysnopeus säätää sopivaksi. Yläosassa on hiosliitos korkille. Tiputussuppilossa voi olla nestesäiliön yläosasta hanan alle ulottuva paineentasausputki. Näitä tiputussuppiloita voidaan käyttää avaamatta korkkia, ja ne soveltuvat erityisesti ilma- ja kosteusherkkien tai myrkyllisten reagenssien lisäämiseen. Tiputussuppilossa voi olla mitta-asteikko lisätyn nestetilavuuden seuraamiseen. Osassa tiputussuppiloista on mantteli, jota voidaan käyttää sisällön jäähdyttämiseen.
Rauman liikenne

Rauman yhdystie 2052.
Rauman liikenne on monipuolista.kenen mukaan? Raumalla kulkee muun muassa joukkoliikenne. Rauman paikallisliikenteestä vastaa Koiviston Auto. Raumalta löytyy hyvät linja-autoyhteydet esimerkiksi Turkuun, Poriin, Tampereelle, Helsinkiin ja Vaasaan. Raumalla toimii Rauman Liikennekoulutus, joka kouluttaa Raumalla autoilijoita tai muita liikenteen kuljettajia.
Tieliikenne

Rauman läpi kulkee kaksi Suomen valtatieverkon tietä. Valtatie 12 alkaa Raumalla, mistä se kulkee länsi-itäsuuntaisesti Tampereen ja Lahden kautta Kouvolaan. Rauman läpi kulkee myös Valtatie 8, mikä on osa eurooppatietä E8. Valtatietä 8 pitkin kuljetaan etelään mennessä Turkuun. Pohjoiseen mennessä valtatietä 8 pitkin pääsee Poriin, Vaasaan sekä Kokkolaan. Tiet ovat Rauman alueella pääosin yksiajorataisia lukuun ottamatta lyhyttä nelikaistaista osuutta valtatiellä 12. Eritasoliittymiä Rauman alueella on kolme. Eteläisin niistä on Ottilan eritasoliittymä, joka sijaitsee yhdystien 2052 ja valtatien 8 risteyksessä. Toiseksi pohjoisin eritasoliittymä sijaitsee valtatien 12 ja 8 risteyksessä, pohjoisin taas valtatien 8, Koilisväylän sekä Pohjoiskehän liittymäkohdassa.
Valtatie 8 on suunniteltu parannettavan nelikaistaiseksi Unajan kylän ja Ottilan eritasoliittymän välillä. Valtatien 8 ja 12 välisen eritasoliittymän jälkeen alkavan ohituskaistatien leventämistä nelikaistatieksi on suunniteltu niin, että uutta nelikaistatietä rakennettaisiin Eurajoen kuntaan asti. Valtatien 12 ja 8 eritasoliittymään on suunniteltu myös parannustoimenpiteitä.
Valtateiden liikennemäärät Rauman keskustan läheisyydessä vaihtelevat pääosin alle 2500 ajoneuvosta noin 13 000 ajoneuvoon vuorokaudessa.
Turvallisuus Rauman liikenteessä

Raumalla sattuu vuosittain noin 50 henkilövahinkoa, jotka tapahtuvat liikenteessä. Vuosittain loukkaantuu keskimäärin noin 56 henkilöä, ja menehtyy noin yksi. 15–17-vuotiaille onnettomuusriski on suurin.
Kävely ja pyöräily

Raumalla on paljon väyliä, ja maasto on tasaista, mikä tekee pyöräilymahdollisuuksista hyvät. Rauma on valittu Vuoden pyöräilykunnaksi vuonna 2010.
Muu liikenne

Junat eivät kulje Raumalle suoraan. Lähin lentoasema on Porin lentoasema, joka sijaitsee noin 50 kilometriä Raumalta. Toinen on Turun lentoasema, joka sijaitsee noin 94 kilometriä Raumalta.
Tirahin kieli

Tirahin kieli on Afganistanin Nangarharin maakunnassa Jalalabadin kaakkoispuolella lähellä Pakistanin rajaa sijaitsevan Tirahin alueen muutamissa kylissä puhuttava dardilainen kieli. Vuonna 1981 sen puhujia arvioitiin olevan ehkä noin 20 000 henkeä. Toisen tiedon mukaan lähes 5 000 hengen etnisestä ryhmästä enää muutama puhuu tirahia.
Tirahi kuuluu dardilaisten kielten keskisen ryhmän eteläiseen alaryhmään. Sen puhujat osaavat myös ympäröivän väestön kieltä paštua.
Tiosalisyylihappo

| Tiosalisyylihappo |
| --- | --- |


Tunnisteet
IUPAC-nimi:  2-sulfanyylibentsoehappo
CAS-numero:  147-93-3
PubChem CID:  5443
SMILES:  C1=CC=C(C(=C1)C(=O)O)S
Ominaisuudet
Molekyylikaava:  C7H6SO2
Moolimassa:  154,188 g/mol
Sulamispiste:  164-165 °C
Tiosalisyylihappo (C7H6SO2) on karboksyylihappoihin ja tioleihin kuuluva orgaaninen yhdiste. Yhdistettä voidaan käyttää muun muassa muiden yhdisteiden valmistukseen.
Ominaisuudet, valmistus ja käyttö

Huoneenlämpötilassa tiosalisyylihappo on vaaleankeltaista kiteistä ainetta, jonka haju on epämiellyttävä. Yhdiste liukenee vain niukasti veteen ja paremmin orgaanisiin liuottimiin, esimerkiksi etanoliin ja etikkahappoon. Aine hapettuu helposti ditiosalisyylihapoksi.
Tiosalisyylihappoa voidaan valmistaa 2-klooribentsoehapon ja alkalimetallisulfidien reaktiolla, jota katalysoi kuparisulfaatti, tai antraniilihaposta muodostetun diatsoniumsuolan ja alkalimetallisulfidien reaktiolla.
Tiosalisyylihappoa voidaan käyttää korroosionestoaineena ja bakteerien ja sienien kasvua estävänä aineena. Siitä valmistetaan lääketeollisuuden tuotteita, kuten tiomersaalia, tioindigoa ja muita väriaineita. Tiosalisyylihappoa käytetään myös analyyttisenä reagenssina raudan toteamiseen ja valokuvauskemikaalina.
Mustakoivu

| Mustakoivu |
| --- | --- |

Uhanalaisuusluokitus
 Elinvoimainen  
  
Tieteellinen luokittelu
Kunta::  Kasvit Plantae
Kladi::  Putkilokasvit Tracheophyta
Kladi::  Siemenkasvit Spermatophyta
Kladi::  Koppisiemeniset Angiospermae
Kladi::  Aitokaksisirkkaiset
Kladi::  Rosidit
Lahko::  Fagales
Heimo::  Koivukasvit Betulaceae
Alaheimo::  Betuloideae
Suku::  Koivut Betula
Laji::  nigra
Kaksiosainen nimi
 Betula nigra  L.  

Katso myös
   Mustakoivu Wikispeciesissä   Mustakoivu Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OKIUCN-testi OK: 
Mustakoivu (Betula nigra) on Pohjois-Amerikan kaakkoisosista kotoisin oleva keskikokoinen, kesävihanta puu, joka kuuluu koivujen sukuun ja koivukasvien heimoon. Se on eteläisimmäksi levinnyt koivulaji Pohjois-Amerikassa ja ainoa koivulaji, jonka hedelmänorkot muodostuvat jo keväällä.
Ulkonäkö ja koko

Mustakoivu on melko lyhytikäinen puu, joka kasvaa keskimäärin 15–24 metriä korkeaksi ja rinnankorkeusläpimitaltaan 60–90 senttimetriä paksuksi. Suurimmat yksilöt on löydetty Mississippijoen alajuoksulta, ja niiden korkeus oli hieman yli 30 metriä ja rungon paksuus 150 senttimetriä.
Mustakoivulla on yleensä monihaarainen runko ja siirottavat haarat. Se on nuorena kartiomainen ja vanhempana leveän pylväsmäinen tai pyöreälatvuksinen. Nuorten puiden kaarna on vaaleanpunaisen harmaata tai kermanvalkoista ja kesii epäsiisteinä levyinä; vanhemmilla puilla kaarna on tummanruskeaa ja rosoista.
Kuluvan kesän kasvainranka on lähes tai aivan kalju ja tahmea. Lehtilapa on 4–8 senttimetriä pitkä, vinoneliömäinen tai puikea, pitkäsuippuinen ja suippo- tai tylppätyvinen. Lehtilaita on hammaslaitainen ja etenkin kärkiosastaan voimakkaasti toissahainen. Lehdet ovat päältä sinivihreät ja alta hopeanväriset sekä suonia myöten hienokarvaiset. Syksyllä ne muuttuvat keltaisiksi. Toisin kuin kelta- ja sokerikoivulla mustakoivun lehdet ja oksat eivät tuoksu metyylisalisylaatille.
Mustakoivu on yksikotinen kasvi, joka kukkii huhti–toukokuussa. Sen kukinto on 3-liuskaisten suomujen peittämä norkko, jossa on vain joko hede- tai emikukkia. Hedenorkot ovat enintään 7,5 senttimetriä pitkiä, riippuvia ja keltaisia. Ne muodostuvat oksien kärkiin syksyllä mutta kypsyvät vasta seuraavan vuoden keväällä, jolloin niistä vapautuu runsaasti siitepölyä – mustakoivu onkin yksi pahimmista allergeeneistä levinneisyysalueellaan. Eminorkot ovat pystyjä ja vihreitä ja hedenorkkoja pienempiä. Ne ilmestyvät puihin samaan aikaan lehtien kanssa ja kypsyvät hedelmänorkoiksi jo loppukeväästä tai alkukesästä. Hedelmänorkot ovat 2–4 senttimetriä pitkiä, ruskeita, pystyjä ja kartiomaisia tai lähes pallomaisia. Hedelmä on loppukeväästä tai alkukesästä kypsyvä pähkylä, jossa on kapeat siipipalteet. Tuuli tai virtaava vesi levittävät siemenet puun ympäristöön.
Levinneisyys

Mustakoivu on kotoisin Pohjois-Amerikan kaakkoisosista. Lännessä sen levinneisyysalue ulottuu Texasin itäreunalle ja Iowan kaakkoiskolkkaan ja idässä Floridan pohjoisreunalle ja Virginiaan. Yksittäisiä esiintymiä on lisäksi jokivarsilla niinkin kaukana pohjoisessa kuin Etelä-Minnesotassa, Wisconsinin sisäosissa sekä Uuden Englannin keskimmäisissä osavaltioissa. Luontaisella levinneisyysalueellaan mustakoivua ei tavata Mississippijoen tulvatasangon eteläisimmässä osassa, rannikkotasangoilla, Appalakkien vuoristossa tai kalkkikivialueilla Etelä-Missourissa, Keski-Tennesseessä ja Keski-Kentuckyssä.
Elinympäristö

Mustakoivu menestyy aurinkoisilla paikoilla, kosteassa ja melko happamassakin alluviaalisessa maaperässä. Yleensä se kasvaa pioneeripuuna hiekkasärkillä tai rantakaistaleilla järvien rannoilla ja jokilaaksoissa, mistä tulee myös sen englanninkielinen nimi ”jokikoivu”. Vaikka se viihtyykin veden äärellä, se kestää tulvia vain kohtalaisesti.
Käyttö

Mustakoivun puuaines on kovaa, lujaa ja tiheäsyistä mutta liian oksaista ollakseen kaupallisesti merkittävää. Siitä valmistetaan jonkin verran selluloosaa ja puuviilua mutta pääasiallisesti sitä käytetään polttopuuna sekä erilaisten käsityötuotteiden, kuten huonekalujen, korien ja puuastioiden raaka-aineena. Siitä valmistetaan myös leluja ja tekojäseniä, sillä se on kevyempää ja kestävämpää kuin monien kaupallisesti merkittävämpien koivulajien puu. Lisäksi sitä käytetään koristekasvina Yhdysvaltojen koillisosissa ja Keskilännessä.
Mustakoivu on monien jokilaaksojen eläinlajien tärkeä ravinnonlähde ja pesäpaikka. Röyhelöpyy ja kalkkuna syövät sen siemeniä ja valkohäntäpeura käyttää ravintonaan sen lehtiä. Pohjois-Amerikan intiaanit käyttivät mustakoivua rohtokasvina hoidettaessa punataudin ja vilustumisen oireita sekä sameavirtsaisuutta, samaan tapaan kuin koivua Suomessa.
Aiheesta muualla

Luomus: Betula nigra
ITIS: Betula nigra (englanniksi)
United States Department of Agriculture (USDA): Betula nigra (englanniksi)
| --- | --- |
Taksonitunnisteet:  Wikidata: Q1510231  Wikispecies: Betula nigra  AoFP: 3928  APA: 1154  CoL: LPBV  EoL: 1149380  EPPO: BETNI  FEIS: betnig  FNA: 233500258  GBIF: 5331532  GRIN: 7118  iNaturalist: 117429  IPNI: 295155-1  IRMNG: 10248080  ITIS: 19480  IUCN: 194551  MoBotPF: 277830  NatureServe: 2.160835  NBN: NBNSYS0000042066  NCBI: 3508  NZOR: 7bbaefa3-6dfe-4f07-a7aa-94140502ca16  Open Tree of Life: 267696  Plant List: kew-21527  PLANTS: BENI  POWO: urn:lsid:ipni.org:names:295155-1  RHS: 2258  Tropicos: 3600067  WisFlora: 2737  WFO: wfo-0000334917 
Mustakoivun kaarna on vanhemmiten tummaa ja rosoista.
Mustakoivun lehtiä.
Tínos (kaupunki)

| Tínos Τήνος |
| --- | --- |
 Tínoksen kaupunki.
 Kunnallisyksikön sijainti
 Tínos
 Koordinaatit: 37°32′23″N, 25°09′38″E 
Valtio:  Kreikka
Hajautetun hallinnon alue:  Egea
Alue:  Etelä-Egean saaret
Alueyksikkö:  Tínos
Kunta:  Tínos
Hallinto:  
 – Asutustyyppi:  kunnallisyksikkö, entinen kunta, kaupunki
 – Kallikrates-koodi:  700101
Väkiluku (2011):  5 744
 – Kaupunki­yhdys­kunta:  4 864
 – Kaupunki:  4 762
Aikavyöhyke:  UTC+2
 – Kesäaika:  UTC+3
Rekisterikilpi:  EM
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Tínos (kreik. Τήνος) eli Chóra (Χώρα) on Kreikan kaupunki sekä samanniminen Tínoksen kunnan kunnallisyksikkö (Δημοτική Ενότητα Τήνου, Dimotikí Enótita Tínou) ja entinen itsenäinen kunta. Se sijaitsee Tínoksen saarella, Tínoksen alueyksikössä Etelä-Egean saarten alueella. Koko kunnallisyksikön väkiluku on 5 744 ja varsinaisen Tínoksen kaupungin väkiluku 4 762 (vuonna 2011). Kaupunki on Tínoksen saaren pääkaupunki sekä Tínoksen kunnan kuntakeskus.
Tínoksen kaupungin Panagía Evangelístrian kirkko.
Tínoksen kaupunki sijaitsee Tínoksen saaren lounaisrannikolla. Kunnallisyksikkö käsittää saaren eteläpään. Tínos oli itsenäinen kunta vuoden 2010 loppuun saakka. Vuoden 2011 alussa se yhdistettiin Kallikrates-suunnitelmana tunnetun aluehallintouudistuksen myötä uudeksi Tínoksen kunnaksi yhdessä Exómvourgon ja Pánormoksen kanssa, jolloin se muuttui uuden kunnan kunnallisyksiköksi.
Kaupunki on Tínoksen pääsatama ja myös saaren turismin keskus. Se on ollut saaren keskus 300-luvulta eaa., jolloin saaren poliksen eli kaupunkivaltion Tenoksen kaupunkikeskus siirrettiin sen paikalle. Nykyinen Tínoksen kaupunki on Kreikan merkittävimpiä pyhiinvaelluskohteita, ja kehityksestään ja maineestaan velkaa kaupungin kuuluisan, ihmeitätekevänä pidetyn Neitsyt Marian ikonin löytymiselle. Ikoni on sijoitettu kaupungin pääkirkkoon, Panagía Evangelístrian kirkkoon (Hyvien uutisten Neitsyt Marian kirkkoon). Ylös kirkolle johtaa kaksi pääkatua. Joillakin pyhiinvaeltajilla on tapana nöyryydenosoituksena kontata koko matka ylös kirkolle; kadussa on tätä varten oma merkitty ”kaista”.
Kaupungin muita nähtävyyksiä ovat Tínoksen arkeologinen museo, taidemuseo sekä toisessa maailmansodassa tuhoutuneen Élli-risteilijän mausoleumi.
Kunnallisyksikön osat

Tínoksen kunnallisyksikkö muodostuu seuraavista kylä- ja kaupunkiyhdyskunnista ja asutuksista:
| Kylä- tai kaupunki­yhdys­kunta | Kylä, kaupunki tai muu asutus | Väkiluku (2011) |
| --- | --- | --- |
| Dýo Choría | Arnádos | 49 |
| Dýo Choría | Dýo Choría | 40 |
| Dýo Choría | Feró Chorió | 6 |
| Dýo Choría | Lychnáftia | 6 |
| Dýo Choría | Moní Koimíseos Theotókou Kechrovouníou (luostari) | 23 |
| Dýo Choría | Órmos Agíou Ioánnou | 50 |
| Tínos | Ágios Fokás | 57 |
| Tínos | Karyá | 21 |
| Tínos | Mountádos | 24 |
| Tínos | Tínos | 4 762 |
| Triantáros | Agía Varvára | 357 |
| Triantáros | Ágios Sóstis | 86 |
| Triantáros | Berdemiáros | 15 |
| Triantáros | Laoúti | 201 |
| Triantáros | Triantáros | 47 |
Yhteensä: 5 744
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Tínoksen kaupunki Wikimedia Commonsissa
Kirjankustantamo

Kirjankustantamo eli kustannusyhtiö, usein kustantaja tai julkaisija tarkoittaa useimmiten yritystä, joka julkistaa eli rahoittaa ja saattaa teoksen kuluttajien ostettavaksi tai käytettäväksi. Kustantaja voi huolehtia muun muassa tuotteen hinnasta, tuotteen kehittämiseen liittyvistä tarpeista, myyntipaikoista sekä siitä, että tekijöillä on käytössään tarpeeksi resursseja ja rahaa jatkaakseen tuotteen tekemistä.lähde?
Kuvaus

Kirjankustantamo on yritys, joka on erikoistunut julkaisemaan kirjoja ja muita painotuotteita ja sekä niistä valmistettuja äänitteitä ja nykyään myös digitaalisia versioita (mm. äänikirjat, e-kirjat ja kirjalliset äänilevyt). Kustantamot tekevät julkaisusopimuksia julkaistavan materiaalin tekijän kanssa. Sopimuksen perusteella kustantamo ottaa tehtäväkseen kirjan painamisen tai äänitteen monistamisen ja markkinoinnin ja kantaa niistä syntyvän taloudellisen riskin. Teoksen tekijä saa sopimuksesta korvauksena joko sovitun rahaerän tai sovitun osuuden kaikista teoksen myynnin tuotoista. Kustantamolle jää loput tuotoista.
Kustantamojen liiketoiminta perustuu siihen, että kirjojen painaminen ja äänitteiden monistaminen ja myynti ovat kallista toimintaa yhdestä teoksen kappaleesta saatavaan hintaan nähden. Kappaleita kannattaa siis tehdä kerralla paljon. Usein painokset ovat tuhansia kappaleita. Tekniikan kehittyessä kirjan painaminen ja äänitteen tekeminen on halventunut ja kirjojen ja äänitteiden omakustanteinen julkaiseminen siten yleistynyt.
Yhdysvaltalainen kustantaja Richard Nash määrittelee kustantamisen siten, että se ei ole sitä, että painetaan paperille kirjailijoiden sanoja ja niitä myydään lukijoille, vaan se on sitä, että kirjailija ja lukijat saadaan yhteen.
Toisin kuin kirjakustantamo musiikkikustantamo saa tuloa myös teostokorvausten muodossa ja varsinaisen äänitteen julkaisusta vastaa kustantajan sijasta äänitteen tuottaja.
Vanhin edelleen toimiva kirjankustantamo on Cambridge University Press, jonka toiminta on jatkunut katkeamatta vuodesta 1584.
Suurimmat kirjankustantamot 2013

Lähde:
Pearson, Britannia, liikevaihto 5,6 miljardia € (fuusioitunut Random Housen kanssa Penguin Random Houseksi)
Reed Elsevier Britannia, Alankomaat, USA, 4,4 miljardia €
Thomson Reuters, USA, 4,0 miljardia €
Wolters Kluwer, Alankomaat, 3,6 miljardia €
Random House, Saksa 2,6 miljardia € (fuusioitunut Pearsonin kanssa Penguin Random Houseksi)
Hachette Livre, Ranska 2,0 miljardia €
Holtzbrinck, Saksa, 1,6 miljardia €
Grupo Planeta, Espanja, 1,6 miljardia €
Cengage, USA, 1,5 miljardia €
McGraw-Hill Education, USA, 1,4 miljardia €
On huomattava, että kirjankustantaminen on nykyisin sivutoimiala useille listatuista yrityksistä (esimerkiksi ThomsonReuters ja Wolters Kluwer). Yrityksen kokonaisliikevaihto ei tällöin kuvasta kirjakustannustoiminnan laajuutta.