stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Brittiläinen Intia
Brittien perintö

Briteiltä periytynyt koululaitos keskittyi humanistisiin aineisiin käytännön asioiden kustannuksella, mikä todettiin parlamentin vuonna 1964 teettämässä tutkimuksessa. Teknisiä aineita opetettiin lähes pelkästään teollisuuslaitosten omissa ammattikouluissa, mikä johti insinööripulaan.
Brittivallan aikana riisi oli saatu Britannian siirtomaasta Burmasta. Vehnää oli ostettu Kanadasta ja Australiasta. Huonojen satovuosien varalta oli 1900-luvun alussa laadittu säännöstelyjärjestelmä. Sillä oli pyritty siihen, että tuotettu vilja oli jaettu alijäämäalueille samaan aikaan, kun hintasululla ja maan sisäisillä tulleilla oli estetty kiskurihinnat. Säännöstelyjärjestelmän heikkoutena oli ollut se, että viljakuljetukset osavaltiosta toiseen eivät olleet ehtineet ajoissa perille. Siitä oli seurannut, että suurta  nälänhätää Bengalissa vuonna 1943 ei ollut pystytty estämään. Säännöstelyjärjestelmä säilyi kuitenkin lähes sellaisenaan 1960-luvun puoliväliin saakka.
Britit olivat rakentaneet Intiaan laajan rautatieverkoston.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Brittiläinen Intia Wikimedia Commonsissa
Yhdysvaltain ilmavoimat

| Yhdysvaltain ilmavoimat United States Air Force |
| --- | --- |
 Tunnus
Toiminnassa:  18. syyskuuta 1947–
Valtio:  Yhdysvallat
Aselajit:  ilmavoimat
Osa joukkoa:  Yhdysvaltain asevoimat
Koko:  320 000 lentosotamiestä aktiivipalveluksessa 140 000 siviiliä
Tukikohta:  Pentagon
Kalusto:  5 047 miehitettyä lentokonetta ym. (luettelo)
Yhdysvaltain ilmavoimat (United States Air Force) on Yhdysvaltain asevoimien puolustushaara, joka perustettiin 18. syyskuuta 1947.
Historia

Vaikka Yhdysvaltain maavoimilla on ollut lentokoneita jo 1910-luvulta lähtien, ilmavoimista muodostettiin itsenäinen puolustushaara vasta toisen maailmansodan jälkeen. Tätä ennen ilmajoukot toimivat maajoukkojen sisällä alkuvuodet (1914–1918) nimellä United States Army Air Service (USAAS), jonka jälkeen vuoteen 1941 asti nimellä ”United States Army Air Corps” (USAAC) ja vuosina 1941–1947 nimellä ”United States Army Air Forces” (USAAF, suom. Yhdysvaltain armeijan ilmavoimat).
Nykypäivä

Yhdysvaltain ilmavoimat muodostaa maailman suurimmat ja teknologisesti kehittyneimmät ilmavoimat. Aktiivisessa palveluksessa käytetään yli 6 000 miehitettyä lentokonetta (vajaa 4 300 ilmavoimilla, runsaat 1 300 ilmavoimien kansalliskaartilla sekä nelisen sataa reservissä.) Lisäksi kalustoon kuuluu noin 160 vielä kokeiluasteella olevaa miehittämätöntä taistelukonetta. Kalustoon lasketaan myös pommikoneesta laukaistavat risteilyohjukset (noin 2 160 kappaletta) sekä maatukikohdista laukaistavat mannertenväliset ballistiset ohjukset (noin 580). Ilmavoimien palveluksessa on yli 330 000 henkeä. Lisäksi 130 000 valmiusjoukoissa ja ilmakansalliskaartin listoilla on noin 107 000 henkeä. Sotilaiden lisäksi Yhdysvaltain ilmavoimissa työskentelee yli 168 000 siviiliä.
Vaikka suurin osa Yhdysvaltain asevoimien lentokalustosta on ilmavoimilla, kaikilla muillakin puolustushaaroilla on lentokalustoa. Merivoimilla ja merijalkaväellä on lentotukialuksilla sekä maihinnousualuksilla hävittäjiä, helikoptereita ja kevyempää kuljetuskalustoa. Lisäksi maavoimilla on käytössään lähinnä helikoptereita kuljetuskäyttöön, ja rannikkovartioston käytössä on pelastus- ja valvontalentokalustoa.
Nykypäivä > Organisaatio

Ilmavoimien ylin siviilivirkamies on puolustusministerin alainen ilmavoimaministeri. Ilmavoimien esikuntaa johtaa esikuntapäällikkö. Nykyinen komentaja Charles Q. Brown Jr. aloitti tehtävässä 6.8.2020.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Yhdysvaltain ilmavoimat Wikimedia Commonsissa
Yhdysvaltain ilmavoimien  eri aikakausien hävittäjiä lentonäytöksessä: F-22 Raptor, P-51 Mustang ja P-38 Lightning Renossa 2008.
Viljo Visa

Viljo Visa 1920-luvun lopussa.
Villiam (Viljo) Visa (3. heinäkuuta 1880 Rautalampi – 11. tammikuuta 1946 Meltola) oli suomalainen ammattiyhdistysjohtaja ja toimittaja. Hän oli Suomen Kirjatyöntekijäin Liiton puheenjohtaja 1913–1921 sekä Itä-Hämeen Raivaajan päätoimittaja 1907 ja Raivaajan päätoimittaja 1908.
Visa oli latojanopissa Jyväskylässä toimineissa Keskisuomalaisen ja Gummeruksen kirjapainoissa. Vuonna 1899 hän muutti Helsinkiin latojaksi Simeliuksen kirjapainoon ja 1906 Lahteen Etelä-Suomen Sanomien kirjapainoon. Myöhemmin hän työskenteli Lahdessa Raivaajan faktorina, 1912–1921 Helsingissä Työväen kirjapainossa ja vuodesta 1921 lähtien kommunistisen Työn kirjapainon johtajana ja alijohtajana sen lakkauttamiseen 1930 saakka. Visa oli myös Lahden työväenyhdistyksen puheenjohtajana. Lisäksi hän oli muun muassa TUL:n liittotoimikunnan jäsen 1921–1927 sekä toimi Työväen Urheilulehden avustajana.
Sisällissodan aikana Visa työskenteli Eero Haapalaisen määräyksestä Senaatin kirjapainon sekä Suomen leimakonttorin kirjapainon valvojana. Sodan jälkeen hän sai 5 vuoden kuritushuonetuomion valtiopetoksesta. Vuoden 1923 suuren kommunistijutun yhteydessä Visa sai 5 vuoden ja 4 kuukauden vankeusrangistuksen.
Cloud Gate

| Cloud Gate |
| --- | --- |

Nimi:  Cloud Gate
Tekijä:  Anish Kapoor
Valmistumisvuosi:  2004
Taiteenlaji:  Julkinen taide
Teostyyppi:  Veistos ja nähtävyys
Materiaali:  Teräs
Korkeus:  10  m
Leveys:  20  m
Sijainti:  Millennium Park (käännä suomeksi), Yhdysvallat
Koordinaatit:  41°52′58″N 87°37′24″W﻿ / ﻿41.8827°N 87.6233°W﻿ / 41.8827; -87.6233
Cloud Gate (suom. Pilviportti), yleisemmin tunnettu lempinimellä The Bean (suom. Papu), on julkinen veistos Chicagossa, Yhdysvalloissa. Se sijaitsee kaupungin keskustassa Millennium Parkissa. Veistos on Anish Kapoorin suunnittelema ja se valmistui vuonna 2004.
Kuvaus

Cloud Gate on 10 metriä korkea, 13 metriä leveä ja 20 metriä pitkä veistos, joka painaa noin 100 tonnia. Sen pinta on kokonaan ruostumatonta terästä, joka koostuu 168 yhteen hitsatusta teräslevystä muodostaen saumattoman, peilimäisen pinnan. Veistoksen sisärakenne koostuu kahdesta metallisesta renkaasta, jotka on yhdistetty ristikkorakenteella, mikä mahdollistaa painon jakautumisen kahdelle tukipisteelle. Pinta heijastaa ympäröivän kaupunkimaiseman, puiston ja taivaan, mistä veistos on saanut virallisen nimensä.
Veistoksen lempinimi ”The Bean” syntyi jo sen rakennusvaiheessa, kun yleisö näki suunnitelmapiirrokset sen pavun muotoisesta rakenteesta. Vaikka taiteilija Kapoor virallisesti nimesi teoksen Cloud Gateksi sen valmistuttua, on lempinimi jäänyt yleiseen käyttöön.
Squad Busters

| Squad Busters |
| --- | --- |

Kehittäjä:  Supercell
Julkaisija:  Supercell
Jakelija:  Supercell
Julkaistu:  WW 29. toukokuuta 2024
Lajityyppi:  toimintapeli
Pelimuoto:  moninpeli
Ikäluokitus:  PEGI: 7, Apple: 9+
Alusta:  Android, iOS
Hinnoittelutapa:  ilmaispeli (mahdollisuus mikromaksuihin)
Lisenssi:  Suljettu lisenssi
Jakelumuoto:  Google Play, App Store
 Android 7.0 tai uudempi iOS 12.0 tai uudempi 
Virallinen sivusto
Lisää peliartikkeleitaVideopelien teemasivulla
Infobox OK      : 
Squad Busters on suomalaisen peliyhtiön Supercellin kehittämä ja julkaisema toimintapeli. Peli tuli ensimmäistä kertaa testattavaksi Android-laitteilla betaversiona Kanadassa helmikuussa ja sen lisäksi Espanjassa ja Meksikossa toukokuussa 2023. Peli julkaistiin maailmanlaajuisesti toukokuussa 2024.
Kehitys ja julkaisu

Squad Bustersin kehitystiimin vetäjä Eino Joaksen mukaan pelin kehitys alkoi kesällä 2020. Pelin idea syntyi kuitenkin Supercellin toisesta peliprojektista, joka myöhemmin keskeytettiin. Siitä huolimatta ajatus eri Supercellin pelien hahmojen tuomisesta samaan peliin säilyi. Pelin kehitystiimin tavoitteena on saada Squad Bustersista maailmanluokan hittipeli ja Suomen suurin viihdevientituote.
Peli oli ensimmäistä kertaa yleisön kokeiltavissa Android-laitteilla betaversiona Kanadassa 6.–16. helmikuuta ja toisen kerran myös Espanjassa ja Meksikossa 22.–29. toukokuuta 2023. Toinen betaversio sisälsi paljon uudistuksia ensimmäisestä betaversiosta saadun palautteen perusteella. Squad Bustersiin tulivat satunnaiset muokkaajat (engl. modifiers), jotka tekevät omalla erikoissäännöllään jokaisesta ottelusta hieman erilaisen. Muita uusia ominaisuuksia olivat muun muassa possen toimintaa nopeuttava turbopainike, loitsut (engl. spells), päivittäiset tehtävät (engl. quests), pelikentältä löytyvien vasaroiden avulla kustomoitava aloitusvalikon maailma sekä fuusio (engl. fusion), joka yhdistää kolme samanlaista hahmoa voimakkaammaksi yksilöksi.
Betaversioita seurasi vajaa vuoden päästä, 23. huhtikuuta 2024, osittainen julkaisu Android- ja iOS-laitteille Kanadassa, Espanjassa, Meksikossa, Singaporessa, Tanskassa, Norjassa, Ruotsissa ja Suomessa. Uusi pelin julkaisu toi mukanaan muun muassa hahmojen evoluution (engl. evolution), palkintopolun, jossa edetään hahmojen päivittämisestä saatavan portaalienergian avulla, megahahmot (poistuivat käytöstä 14. elokuuta 2024), jalokivipassin (engl. gem pass), josta saa palkintoja keräämällä otteluissa jalokiviä sekä ystävyysottelut.
Squad Busters julkaistiin maailmanlaajuisesti 29. toukokuuta 2024. Supercellin maailmanlaajuisen julkaisun markkinointibudjetti oli suurempi kuin koskaan aikaisemmin. Pelin trailerissa oli mukana Hollywood-näyttelijöitä ja muita julkisuuden tunnettuja henkilöitä. Näitä olivat esimerkiksi TikTok-tähti Bella Poarch sekä Thor-elokuvan pääroolinäyttelijä Chris Hemsworth.
Pelaaminen

Pelaajat ottelevat Supercellin pelien tutuista hahmoista muodostamillaan posseilla (engl. squad) toisiaan vastaan. Omaa possea kasvatetaan pelin aikana ostamalla itselleen lisää hahmoja pelikentältä löytyvien kolikoiden avulla. Pelin tavoitteena on kerätä mahdollisimman paljon jalokiviä (engl. gems), joita saa muun muassa kukistamalla erilaisia monstereita tai vastustajapelaajien posseja.
16. joulukuuta 2024 Squad Bustersiin saapui uuden päivityksen myötä kolme uutta pelimuotoa. Jalokivien keräilypelimuoto Aarrejahtiin lisättiin kaksinpeli-variaatio. Muut saataville tulleet pelimuodot ovat Selkkaus (selviytymismuoto) ja Posseliiga, jossa pelaajat ansaitsevat voitoistaan pokaaleja ja kilpailevat pistetaulukolla ansaittujen pokaalien määrästä.
18. helmikuuta 2025 tulleessa päivityksessä Squad Busters sai myös ensimmäisen PvE-pelitilansa nimeltä "Poikasten lento". Tässä väliaikaisessa tapahtumassa pelaajien tavoitteena on pelastaa pieniä kananpoikasia ja kuljettaa ne pelikentän keskellä sijaitsevaan kanalaan. Samalla kanalaa on suojeltava säännöllisesti hyökkääviltä monstereilta. Pelitilaa pelataan kolmen pelaajan tiimeissä, ja päämääränä on estää monstereita tuhoamasta kanalaa.
Vastaanotto

Ennen maailmanlaajuista julkaisua Squad Busters keräsi yli 40 miljoonaa ennakkorekisteröintiä. Pelin maailmanlaajuisena julkaisupäivänä se nousi App Storen ladatuimmaksi sovellukseksi 122 maassa. Pelin Android-versio oli noussut listaykköseksi muun muassa Yhdysvalloissa, Saksassa, Yhdistyneessä kuningaskunnassa, Japanissa, Ranskassa, Italiassa, Australiassa, Brasiliassa, Turkissa ja Ukrainassa. Myöhemmin App Store valitsi Squad Bustersin vuoden 2024 iPad-peliksi.
Julkaisun jälkeen Squad Busters sai pelaajilta positiivista palautetta liittyen otteluiden lyhyyteen, äänimaailmaan, vaihtuviin kenttiin ja tuttuihin hahmoihin. Pelin idea on myös helppo ymmärtää, ja siihen pääsee nopeasti mukaan. Peli sai kuitenkin kritiikkiä muun muassa otteluiden toisteisuudesta ja kaoottisuudesta sekä pelin sisäisistä mikromaksuista. Osa piti sitä myös turhan paljon tuuriin nojaavana.
Arvosteluiden kokoamissivuston Metacriticin mukaan Squad Busters on saanut videopelikriitikoilta 72 pistettä sadasta. Keskiarvo on laskettu neljän arvostelun perusteella, joista kaksi on myönteisiä ja kaksi keskinkertaisia. Arvostelut perustuvat pelin iOS-versioon.
Aiheesta muualla

Squad Bustersin virallinen verkkosivusto (englanniksi)
Pelitilanne Aarrejahti-pelimuodossa.
Rietrikki Polén

Rietrikki Polén
Rietrikki (Rietrik, Fredrik) Polén (23. huhtikuuta 1823 Pieksämäki – 24. joulukuuta 1884 Mikkeli) oli suomalainen toimittaja, kielenkääntäjä, lyseon lehtori ja suomalaisuusaatteen kannattaja.
Pieksämäen kappalaisen Fredrik Polénin ja Severina Blidberg poikana syntynyt Polén pääsi ylioppilaaksi 1845 ja opiskeli Helsingin yliopistossa vanhoja kieliä, historiaa ja maantiedettä valmistuen filosofian kandidaatiksi ja maisteriksi vuonna 1850. Polén teki opiskeluvuosinaan 1846–1847 Suomalaisen Kirjallisuuden Seuran kustannuksella kansanperinteen keruumatkan itä-Suomeen ja kokosi sananlaskuja, arvoituksia, satuja ja kansanlauluja. Hän väitteli filosofian tohtoriksi 1. toukokuuta 1858 aiheenaan Johdanto Suomen kirjallishistoriaan. Polénin väitöskirja on ensimmäinen suomenkielinen tohtorinväitöskirja.
Polén toimi Suometar-lehden avustajana ja vuosina 1851–1856 lehden toimittajana. Vuosina 1859–1863 Polén julkaisi omaa Mehiläinen-nimistä lehteä, jossa hän ajoi voimakkaasti suomalaisuutta ja suomen kielen aseman parantamista. Tämä lehti joutui kuitenkin lopettamaan ilmestymisen sen levikin laskettua nopeasti. Vuodesta 1864 Polén oli Uusi Suometar -lehden päätoimittajana.
Polén oli Uudenmaan lääninhallituksen 1. suomen kielen kääntäjänä vuosina 1856–1868. Helsingin Bell-Lancasterkoulun 1. opettajana ja johtajana vuosina 1860–1862 sekä Viipurin alkeisoppilaitoksen ylimääräisenä suomen kielen lehtorina vuodesta 1868 ja Kuopion lukion kollegana vuodesta 1874. Viimeiset vuotensa Polén toimi Mikkelissä vuodesta 1877 alkaen Mikkelin lyseon uskonnon ja suomen kielen lehtorina. Hän julkaisi Mikkelissä vuosina 1881–1884 suomenmielistä Pellervo-sanomalehteä.
Polén omisti vuodesta 1855 alkaen Kontiomäen Aution tilan Pieksämäellä. Hän oli naimisissa vuodesta 1855 Rautalammin kirkkoherran Adolf Reinhold Langin tyttären Alexandra Matilda Langin (k. 1911) kanssa.
Polénin mukaan on nimetty Pieksämäen kulttuurikeskus Poleeni.
Teoksia

Johdanto Suomen kirjallishistoriaan: yliopistollinen kirjoitus, väitöskirja. Frenckell, Helsinki 1858. Näköispainos: Suomen vanhan kirjallisuuden päivien julkaisuja 1. Vammala 1988
Kirjallinen aarreaitta: Viipurin kirjallisuus-seuran toimittama: 1. jakso. Zilliacus - Viipurin kirjallisuus-seura, Viipuri 1869
Aiheesta muualla

Vapaasti ladattavia Rietrik Polénin e-kirjoja Projekti Lönnrotilta sekä Project Gutenbergiltä
Rietrik Polén: Johdanto Suomen kirjallishistoriaan, 1858. Digitoituna Kansalliskirjaston kokoelmissa.
Kun ensimmäinen suomenkielinen väitöskirja esitettiinn yliopistossa Vappuna 75 vuotta sitten, Suomen Kuvalehti, 29.04.1933, nro 18, s. 8, Kansalliskirjaston digitaaliset aineistot
| Auktoriteettitunnisteet  |
| --- | --- |
Kansainväliset:  ISNI  VIAF 
Kansalliset:  Suomi (KANTO)  Vatikaani 
Henkilöt:  Kansallisbiografia  Biografiasampo  Ylioppilasmatrikkeli 1640–1852 
Muut:  IdRef
Dana International

Dana International
Dana International (hepreaksi דנה אינטרנשיונל; arabiaksi دانا اٍنترنشيونال, oik. Sharon Cohen, s. 2. helmikuuta 1972 Tel Aviv, Israel) on israelilainen laulaja. Hän on transnainen ja  on käynyt läpi sukupuolenkorjausprosessin 1990-luvulla. Dana International on hänen taiteilijanimensä.
Laulajan transsukupuolisuus aiheutti Israelissa kohua. Dana International voitti vuoden 1998 Eurovision laulukilpailun kappaleellaan "Diva". Keväällä 1999 julkaistiin hänen ensimmäinen kansainvälinen albuminsa Free. Dana International on, omien kappaleidensa ohella, tunnettu cover-versioistaan. Dana on Jemenin juutalainen (temani)lähde? ja siksi laulaakin usein myös arabiaksi.
Studioalbumit

1993 Dana International
1994 Umpatampa
1995 EPTampa
1996 Maganona
1998 Diva - ha-osef
1999 Free
1999 The Album
2001 Yotér we-yotér
2002 Ha-chalóm ha-'efsharí
2007 Hakol Ze Letova
Singlet

Sa'ida Sultana (1992)
Dana International (1993)
Fata Morgana (1993)
Mishak ha'dmaot (1993)
Samar Mar (1993)
Yes Sir, I Can Boogie (1993)
Ani Lo (1994)
Nosa'at Le Petra (1994)
Yeshnan banot (1994)
Betula (1995)
Layla Tov, Europa (1995)
Ani rotsa lichyot (1995)
Maganuna (1996)
Menafnefet (1996)
Don Quixote (1996)
Let Kiss (1996)
Yesh bo esh (1996)
Cinque Milla (1996, Euroopassa 1998)
Diva (1998)
Woman in Love (1998)
Free (1999)
Ani ohevet (1999)
Ad sof ha'zman (1999)
Mocher ha'prachim (2000)
Lama katafta li'shir (2000)
Nicachti (2001)
We'achre ha'kol (2001)
Yoter ve'yoter (2002)
Ten lichyot (2002)
Sipur katzar (2002)
Tachlom (2002)
Makat chom (2002)
He'chalom ha'efshari (2002)
Cinque Milla 2004 (2004)
Strike It Up (2005)
Lola (2005)
Kiss Your Money Bye Bye (2006)
Sleeping with Me (2006)
Hakol ze letova (2007)
Love Boy (2007)
At Muchana (2007)
Seret hodi (2007)
Ding Dong (2011)
When Men Dance (2012)
Ma La'Asot? (2013)
Loca (2013)
Ir Shlema (2013)
Down On Me (2014)
Yeladim Ze Simcha (2014)
Emunot Ktanot (2014)
We Can Make It (2016)
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Dana International Wikimedia Commonsissa
Viralliset sivut
Epäviralliset fanisivut ja netin ainoa englanninkielinen forum (Arkistoitu – Internet Archive)
Paljon tietoa Danasta
voittajat
| --- | --- |
1950–luku:  1956: Lys Assia  1957: Corry Brokken  1958: André Claveau  1959: Teddy Scholten 
1960–luku:  1960: Jacqueline Boyer  1961: Jean-Claude Pascal  1962: Isabelle Aubret  1963: Grethe & Jørgen Ingmann  1964: Gigliola Cinquetti  1965: France Gall  1966: Udo Jürgens  1967: Sandie Shaw  1968: Massiel  1969: Frida Boccara · Lenny Kuhr · Lulu · Salomé 
1970–luku:  1970: Dana  1971: Séverine  1972: Vicky Leandros  1973: Anne-Marie David  1974: Abba  1975: Teach-In  1976: Brotherhood of Man  1977: Marie Myriam  1978: Izhar Cohen / Alphabeta  1979: Gali Atari / Milk & Honey 
1980–luku:  1980: Johnny Logan  1981: Bucks Fizz  1982: Nicole  1983: Corinne Hermès  1984: Herreys  1985: Bobbysocks  1986: Sandra Kim  1987: Johnny Logan  1988: Céline Dion  1989: Riva 
1990–luku:  1990: Toto Cutugno  1991: Carola  1992: Linda Martin  1993: Niamh Kavanagh  1994: Paul Harrington / Charlie McGettigan  1995: Secret Garden  1996: Eimear Quinn  1997: Katrina and the Waves  1998: Dana International  1999: Charlotte Nilsson 
2000–luku:  2000: Olsen Brothers  2001: Tanel Padar / Dave Benton / 2XL  2002: Marie N  2003: Sertab Erener  2004: Ruslana  2005: Elena Paparizou  2006: Lordi  2007: Marija Šerifović  2008: Dima Bilan  2009: Alexander Rybak 
2010–luku:  2010: Lena  2011: Ell & Nikki  2012: Loreen  2013: Emmelie de Forest  2014: Conchita Wurst  2015: Måns Zelmerlöw  2016: Jamala  2017: Salvador Sobral  2018: Netta Barzilai  2019: Duncan Laurence 
2020–luku:  2020: Ei järjestetty  2021: Måneskin  2022: Kalush Orchestra  2023: Loreen  2024: Nemo 
| Auktoriteettitunnisteet  |
| --- | --- |
Kansainväliset:  ISNI  VIAF 
Kansalliset:  Norja  Espanja  Ranska  BnF data  Saksa  Israel  Yhdysvallat  Latvia 
Taiteenala:  MusicBrainz 
Muut:  Europeana
Wilhelm Palmroth

Wilhelm Palmroth (25. maaliskuuta 1868 Ruovesi – 4. lokakuuta 1945 Hauho) oli suomalainen kirkkoherra, lääninrovasti ja pankinjohtaja.
Wilhelm Palmrothin vanhemmat olivat kauppias, maanviljelijä Gustaf Edvard Palmroth ja Johanna Emilia Johansson. Hän pääsi ylioppilaaksi Hämeenlinnan normaalilyseosta 1886 ja suoritti Helsingin yliopistossa teologisen erotutkinnon 1890 ja pastoraalitutkinnon 1893. Palmroth vihittiin papiksi 1890.
Palmroth oli Pohjan vt. kappalaisena 1890–1891, Hämeenlinnan vankilansaarnaajana 1891, Kangasalan vt. kirkkoherrana ja vt. kappalaisena 1891–1892, Akaan vt. kappalaisena 1892–1893, Kylmäkosken kappalaisena 1893–1895, Ruoveden 1. kappalaisena 1895–1909, Rautalammin kappalaisena 1909–1921 ja Hauhon kirkkoherrana vuodesta 1921. Hän oli Hämeenlinnan rovastikunnan lääninrovastina vuodesta 1928 alkaen. Rovastin arvon Palmroth sai 1926.
Palmroth oli Hauholla kunnanvaltuuston jäsenenä ja puheenjohtajana. Hän toimi Kansallis-Osake-Pankin Hauhon konttorin johtajana vuodesta 1921 vuoteen 1937 saakka. Palmroth kirjoitti Hauhon seurakunnan historian ja lisäksi hän julkaisi kirjoituksia aikakauslehdissä ja hengellisissä julkaisuissa. Palmroth avusti myös Sanakirjasäätiötä sanatutkimuksillaan.
Wilhelm Palmroth oli naimisissa vuodesta 1890 Olga Maria Mathilda Armfeltin (1866–1936) kanssa. Heidän poikiansa olivat toimittaja, viulutaiteilija, näytelmäkirjailija ja suomentaja Yrjö Mikael Vasunta, aik. Palmroth (1891–1935), säveltäjä Toivo Palmroth (1903–1947) sekä sanoittaja ja radiotoimittaja, kirjailija ja majuri Reino Palmroth (1905–1992).
Julkaisuja

Kertomus Hauhon seurakunnan vaiheista. Hauhon seurakunta. Muistojulkaisu 600 vuotisjuhlaa varten. Hauhon seurakunta, Hämeenlinna 1929, näköispainoksia Hauhon seurakunta, Hauho 1979, 1997 ja 2007
Kotikirkko; kirj. W. P. K. V. Elovaara, Hämeenlinna 1932
Katariina Jagellonica

| Katariina Jagellonica |
| --- | --- |
 Kuva Katariina Jagellonicasta noin vuonna 1553
Ruotsin kuningatar
Valtakausi:  30. syyskuuta 1568 – 16. syyskuuta 1583
Kruunajaiset:  10. heinäkuuta 1569 Uppsalan tuomiokirkko
Edeltäjä:  Kaarina Maununtytär
Seuraaja:  Gunilla Bielke

Syntynyt:  Katarzyna Jagiellonka 1. marraskuuta 1526 Krakova, Puola
Kuollut:  16. syyskuuta 1583 (56 vuotta) Tre Kronor, Tukholma, Ruotsi
Hautapaikka:  Uppsalan tuomiokirkko
Puoliso:  Juhana III (vih. 1562–83)
Lapset:  Isabella Anna Sigismund
Suku:  Jagello
Isä:  Sigismund I
Äiti:  Bona Sforza
Uskonto:  roomalaiskatolisuus
Katariina Jagellonica (puol. Katarzyna Jagiellonka; 1. marraskuuta 1526 Krakova – 16. syyskuuta 1583 Tre Kronor, Tukholma) oli Juhana III:n ensimmäinen vihitty puoliso, Suomen herttuatar ja sittemmin Ruotsin kuningatar.
Suku ja nuoruus

Katariinan isä oli Puolan kuningas Sigismund I ja äiti Bona Sforza, joka oli milanolaista ruhtinassukua. Katariina oli vanhempiensa nuorin tytär. Nimi Jagellonica on latinankielinen muoto kuningassuvun nimestä Jagiełło. Hänellä oli viisi sisarusta, joista vanhenmpi veli oli Sigismund II August, pikkuveli Wojciech Olbracht kuoli keskosena sekä kolme sisarta.
Katariina varttui kuninkaan hovissa Krakovassa ja sai hyvän kasvatuksen. Hän sai perusteellisen renessanssiajan koulutuksen äitinsä hankkimilta italialaisilta opettajilta: hänet opetettiin lukemaan, kirjoittamaan ja puhumaan latinaa, saksaa ja italiaa, opastettiin keskustelutaitoon, ratsastukseen, tanssimiseen, laulamiseen ja useiden soittimien soittamiseen.
Isän kuoleman jälkeen vuonna 1548 Katariina ja hänen naimattomat sisarensa Anna (1523–1596) ja Sofia (1522–1575) muuttivat äitinsä kanssa Masoviaan. Vuonna 1556, kun sisar Sofia avioitui Saksaan Braunschweig-Wolfenbüttelin herttuan Henrik V:n (1489–1568) kanssa ja äiti Bona Sforza palasi Italiaan, veli Sigismund II August siirsi Katariinan ja Annan Vilnan palatsiin varmistaakseen kuninkaallisen läsnäolon Liettuassa. Heidän oleskeluaan Vilnassa kuvailtiin onnelliseksi, he asuivat palatsissa ja hovissa, joihin Italian renessanssi vaikutti voimakkaasti: Katariinan ja Annan annettiin perustaa omat taloutensa ja seurustella aristokratian kanssa.
Vanhin sisar Isabella Jagollonica (1519–1559) avioitui helmikuussa 1539 Unkarin kuningas János I Szapolyain (1487–1540) kanssa, joka oli häntä yli 30 vuotta vanhempi. Avioliitto ehti kestää vain puolitoista vuotta ennen puolison kuolemaa. Heille syntyi heinäkuussa 1540 poika János Zsigmond, joka seurasi isäänsä kuninkaana.
Anna Jagellonicasta tuli veljensä jälkeen vuonna 1572 Puolan kuningatar omalla oikeudellaan, hän avioitui Stefan Batoryn kansa. Sofia Jagellonican avioliitto jäi lapsettomaksi.