stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Tampereen Ilves (jääkiekko)
Naiskiekko

| --- | --- |
 Kultaa: 10: 1985, 1986, 1987, 1988, 1990, 1991, 1992, 1993, 2006, 2010
 Hopeaa: 10: 1983, 1989, 1994, 1995, 2004, 2005, 2008, 2009, 2011, 2012, 2018
 Pronssia: 6: 1984, 1999, 2000, 2001, 2003, 2015
Ilves on Suomen toiseksi menestynein seura myös naisten jääkiekossa. Vuodesta 1983 pelatussa naisten SM-sarjassa Ilves on voittanut 10 kultaa, 10 hopeaa ja 6 pronssia. Tosin 2000-luvun naiskiekkoilun mahtiseura Blues ohitti keväällä 2013 mestaruuksien määrässä Ilveksen, kun espoolaiset juhlivat mestaruutta jo 11. kerran. Ilves on ainoa joukkue, joka pelannut naisten SM-sarjassa joka kausi sen perustamisesta lähtien.
Ilveksen naisjoukkue pelaa kotiottelunsa Tesoman jäähallissa Länsi-Tampereella Tesomajärven kaupunginosassa.
Naiskiekko > Maineikkaita pelaajia

Jäädytetyt numerot
16: Marianne Ihalainen
10: Anne Haanpää (s. Bäckman)
Muita pelaajia
Junioritoiminta

Ilveksen toiminta on aina rakentunut vankan juniorityön varaan. Jääkiekon varhaisina aikoina Suomessa tämä oli maan tapa kaikissa joukkueissa, mutta Ilves onnistui pitkään pitämään kasvatustyön merkittävämpänä menestystekijänä edustusjoukkueelle kuin monissa muissa seuroissa.
Ilves on Suomen Jääkiekkoliiton sinettiseura.
Junioritoiminta > Historia

Ilveksen junioritoiminta alkoi 1930-luvun puolivälissä, kun jääkiekkoinnostus Tampereella alkoi nousta ja nuoria pelaajia olla enemmän kuin edustusjoukkueeseen mahtui. Vuonna 1937 Ilvekseen kuului 70 jääkiekkoilijaa, joista 40 oli alle 17-vuotiaita.
Sotavuosina junioreilla oli suuri vastuu edustusjoukkueessa, kun aikuiset miehet olivat enimmäkseen rintamalla.
| Sarja | Kultaa | Hopeaa | Pronssia |
| --- | --- | --- | --- |
| A-pojat | 21 | 11 | 6 |
| A-tytöt | 2 | 1 | 0 |
| B-pojat | 7 | 2 | 6 |
| B2-pojat | 1 | 1 | 0 |
| C-pojat | 5 | 3 | 2 |
| D-pojat | 3 | 1 | 2 |
| E-pojat | 6 | 2 | 1 |
A-poikien Suomen-mestaruudesta on pelattu vuodesta 1945, A-tyttöjen mestaruudesta vuodesta 2001, B- sekä C-poikien vuodesta 1972 ja B2-poikien mestaruudesta vuodesta 2008. D-nuorten mestaruudesta pelattiin 1971–1978 ja E-nuorten 1967–1978.
Nuorten Suomen mestaruudesta pelattiin ensimmäisen kerran 1945. Ilves voitti kultaa, samoin kuin neljällä seuraavallakin kaudella. Oheisessa taulukossa on lueteltu Ilveksen juniorijoukkueiden mitalit.lähde?
Junioritoiminta > Historia > Kanada-sarja

Käänteentekevä uudistus Ilveksen junioritoiminnassa tehtiin kaudelle 1962–1963, kun D-junioreille perustettiin kaupunginosien välinen Kanada-sarja, sittemmin myös NHL:nä tunnettu. Kunkin kaupunginosan joukkue otti NHL-joukkueen nimen ja niille teetettiin myös esikuvia mukailevat peliasut logoineen.
Ensimmäisessä Kanada-sarjassa pelasivat NHL:n ns. Original Six -joukkueet Härmälän Chicago Black Hawks, keskikaupungin Detroit Red Wings, Pyynikin New York Rangers, Viinikan Boston Bruins, Kalevan Montreal Canadiens ja Sammon alueen Toronto Maple Leafs. Myöhemmin sarjaa laajennettiin kaupungin ja junioritoiminnan kasvaessa. Esimerkiksi viidennelle kaudelle tuli mukaan Kaukajärven–Messukylän alueen pojista koottu San Franciscon joukkue; oikeaan NHL:ään oli samoihin aikoihin tulossa California Seals.lähde?
Kanada-sarjaa pelattiin hieman muokatuin säännöin: erät olivat 15-minuuttisia ja Hakametsän jäähallissa käydyissä otteluissa niitä pelattiin kaksi, ulkojäillä tavalliset kolme. Lyöntilaukaukset olivat kiellettyjä, millä oli tarkoitus kehittää poikien rannelaukaustaitoja. Joukkueessa tuli olla vähintään kaksi puolustajaparia ja kolme hyökkäysketjua ja niitä tuli peluuttaa vuorotellen.
Sarja oli suosittu paitsi pelaajiensa myös katsojien keskuudessa. Lehtiartikkeli kertoo vuonna 1966 Hakametsän jäähallissa pelatuissa otteluissa olleen jopa 4 000 katsojaa.
Vuonna 1970 Helsingin Jokerit perusti Ilveksen esimerkkiä seuraten oman vastaavanlaisen ja samannimisen kaupunginosasarjan.
Junioritoiminta > Historia > 1960-luvun kasvuvuodet

Kanada-sarjan myötä Ilveksen juniorimäärät ja kiekkoilun suosio koko kaupungissa lisääntyivät huimasti. Jääkiekosta tuli toimittajan sanoin tamperelaisnuorisolle ”henki ja elämä”. Kanada-sarjan alkaessa 1962 Ilveksellä oli kaikkiaan 20 juniorijoukkuetta, vuonna 1966 jo vajaat 30 ja kaudella 1973–1974 34 joukkuetta. Oli perustettava muun muassa Suomen ensimmäinen F-juniorijoukkue, kun kaikki halukkaat eivät mahtuneet Viinikan E-junioreihin ja osa pojista oli alaikäisiä.
Kasvu johti resurssiongelmiin. Jäävuoroja oli rajallisesti, järjestettyjä harjoituksia esimerkiksi kahdesti viikossa, ja valmentajat kehottivatkin poikia harjoittelemaan omalla ajallaan, takapihoille ja lammenjäille tehdyillä kentillä, mahdollisimman paljon.lähde?
Myös Ilveksen taloudelle junioritoiminnan kasvu oli haaste, sillä 1960-luvulla seura vielä maksoi toiminnan kaikki kulut. Manageri Seppo Helle näki kuitenkin, että laajamittainen pelaajakasvatus oli myös edustusjoukkueen etu: mitä parempi juniorituotanto, sitä menestyksekkäämpi edustusjoukkue, ja mitä menestyksekkäämpi edustusjoukkue, sitä paremmat edellytykset junioritoiminnan pyörittämiseen.
Junioreiden vanhemmat järjestäytyivät Ilves/juniorijääkiekkoilun tuki -nimiseksi yhdistykseksi, joka alkoi auttaa joukkueita varainhankinnassa ja järjesteli muun muassa kuljetuksia.lähde?
Vuonna 1972 Ilves voitti aikuisten SM-sarjan lisäksi kultaa myös C-, D- ja E-junioreissa. A-nuorten mestaruuden vei Tappara ja B-nuorten Koovee, joten kaikki mahdolliset jääkiekkomestaruudet tulivat tuona vuonna Tampereelle. 1980-luvulle tultaessa alkoi juniorikiekkoilussakin toiminta olla yhä ammattimaisempaa. Ilvekseen palkattiin päätoiminen junioreiden valmennuspäällikkö, Pasi Mustonen, jonka johdolla harjoittelua kehitettiin. Seuran vuoden 1985 liigamestaruus nojasi yhä vahvasti omiin kasvatteihin. Joukkueen 23 pelaajasta vain 6 oli syntynyt Pirkanmaan ulkopuolella ja hekin kaikki nousseet liigaan Ilveksessä.lähde?
Junioritoiminta > Historia > Poika ja Ilves

Edustusjoukkueen jäätyä vuonna 2003 SM-liigan viimeiseksi Ilveksessä herättiin jälleen kehittämään junioritoimintaa. Vuonna 2005 aloitettiin kolmivuotinen ”Poika ja Ilves” -projekti, jonka tavoitteena oli turvata Ilveksen asema Suomen suurimpana jääkiekkoseurana, pitää nuoret lahjakkuudet Ilveksessä ja nostaa edustusjoukkue SM-liigan mitalipeleihin kaudeksi 2008.. Toimintastrategian onnistumisen takaamiseksi Ilves jatkoi valmentajansa Kari Elorannan sopimusta kevääseen 2008..
Projekti alkoi otollisena ajankohtana, sillä A-juniorit olivat edellisenä keväänä voittaneet mestaruuden Perttu Lindgrenin, Marko Anttilan ja Tuukka Raskin johdolla, ja Ilves Hockey Oy:n vuosituhannen vaihteessa horjahtanut talous oli saatu taas hyvälle tolalle. Tavoiteltua urheilullista menestystä ei kuitenkaan projektin alkuperäisissä puitteissa saavutettu, vaan Ilves pysyi SM-liigan alemman keskikastin joukkueena. Nuoria pelaajia on kyllä viime vuodet ahkerasti nostettu edustusjoukkueeseen, mutta peliaikaa he ovat yleensä saaneet niukalti, ja parhaat ovat jatkaneet matkaansa nopeasti Pohjois-Amerikan sarjoihin. Vuosien 2007–2008 mittaan projekti haudattiin hiljaisuudesa.lähde?
Junioritoiminta > Ilveksen kasvattamat NHL-pelaajat

| --- | --- |
 Seuraavat NHL-pelaajat pelasivat Ilveksessä koko junioriaikansa ja aloittivat liigauransa Ilveksen edustusjoukkueessa.lähde? Sami Aittokallio  Riku Helenius  Jyrki Jokipakka  Martti Järventie  Ville Koistinen  Otto Koivula  Perttu Lindgren  Markus Mattsson  Tomi Pettinen  Jyrki Seppä  Risto Siltanen  Ville Sirén  Vesa Toskala  Jarkko Varvio :  Lisäksi seuraavat pelasivat Ilveksessä vähintään A-juniori-ikäisestä alkaen ja nousivat SM-liigaan Ilveksessä.lähde? Raimo Helminen (ennen Ilvestä Kooveessa)  Ari Haanpää (ennen Ilvestä Tapparassa)  Michael Keränen (ennen Ilvestä Tapparassa)  Ville Leino (ennen Ilvestä SaPKossa)  Jyrki Lumme (ennen Ilvestä Kooveessa)  Mikko Mäkelä (ennen Ilvestä Tapparassa)  Joonas Rask (ennen Ilvestä SaPKossa)  Tuukka Rask (ennen Ilvestä SaPKossa) 
Lisäksi Jari Kaarela pelasi vielä A-juniorina Ilveksessä, mutta debytoi aikuisten sarjoissa SaPKon I-divisioonajoukkueessa, mistä siirtyi NHL:ään.
Muiden seurojen kasvattamia mutta Ilveksestä NHL:ään siirtyneitä pelaajia ovat Toni Dahlman, Risto Jalo, Joonas Korpisalo, Ivan Majeský, Tony Salmelainen, Raimo Summanen ja Petr Tenkrát.lähde?
Ilves-alumni

Ilvekseen perustettiin vuonna 2007, ensimmäisenä jääkiekkoseurana Suomessa, entisille pelaajille tarkoitettu alumni. Sen perustamisessa aktiivisina olivat muun muassa Jyrki Lumme, Timo Peltomaa ja Pertti Kontto. Alumnin nimeksi päätettiin Ilves-Niilot seuran perustajan Niilo Tammisalon mukaan.
Alumnitoiminta on alun perin lähtöisin USA:n yliopistoista ja on pitkään ollut yleistä myös NHL -seuroissa.
Alumni tarjoaa kaveripohjalta apua erilaisissa ongelmissa. Ilves-Niiloissa on yli 80 jäsentä.
Kannattajatoiminta

Hakametsän jäähallissa Ilveksen varsinainen kannattajakatsomo on perinteisesti ollut D1-katsomo. Ilveksen äänekkäimmät kannattajat sijoittuivat ennen D1-katsomon yläpuolella sijainneeseen puulautaseisomakatsomoon, kunnes kaudeksi 2013-2014 D1-katsomon istumakatsomo muutettiin kannattajien toiveesta seisomakatsomoksi. Kannattajayhdistys Osasto 41 on perustettu vuonna 2007. Yhdistys edistää kannatuskulttuuria Ilveksen otteluissa ja järjestää matkoja vieraspeleihin. Yhdistyksen nimi viittaa Ilves-legenda Raimo Helmisen pelinumeroon. Ilveksen kannatustoiminta on 2010-luvulla saanut yhä enemmän eurooppalaiseen kannattajakulttuuriin liitettäviä piirteitä: tifoja, suuria heilutettavia lippuja, kannatus jatkuu pelitilanteesta riippumatta. Suuri vaikutus toiminnan kehittymiseen on ollut jalkapallo-Ilveksen kannattajilla, joista monet käyvät Hakametsässä katsomassa Ilveksen jääkiekko-otteluita.
Vuonna 2002 tehdyn kyselyn mukaan suurin osa Ilveksen kannattajista on perinyt aatteen vanhemmiltaan. Toiset ovat valinneet joukkueen kaveripiirin vaikutuksesta tai pelattuaan itse Ilveksen junioreissa. Tutkimuksen mukaan Ilveksen kannatus oli hienoisesti painottunut Tampereen itäosiin länsipuolen ollessa enemmän Tapparan valta-aluetta.
Ilvekselle perustettiin kesäkuussa 2010 kannattajatukiyhdistys Share Ilves ry, jonka tavoitteena on hankkia Ilves-Hockeyn osakkeita, tukea Ilveksen toimintaa sekä kehittää ja lisätä Ilveksen kannustusta.
Joukkueen ennätyksiä

| --- | --- |
 Tulosennätykset Suurin kotivoitto: Ilves–TPS 31–0 4. tammikuuta 1948  Suurin vierasvoitto: ÅIFK–Ilves 2–20 5. tammikuuta 1946  Suurin erävoitto kotona: 16–0, Ilves–TPS 31–0 4. tammikuuta 1948  Suurin erävoitto vieraissa: 0–10, Hilpara–Ilves 3–20 30. tammikuuta 1970  Runsasmaalisin tasapeli: Ilves–Jokerit 8–8 23. lokakuuta 1983  Vähämaalisin ottelu: HSK–Ilves 0–0 2. helmikuuta 1941  ja Ilves–Jokerit 0–0 19. syyskuuta 2000  Runsasmaalisin ottelu: Ilves–TPS 31–0 4. tammikuuta 1948  Suurin tappio: Jokerit–Ilves 12–1 21. marraskuuta 1977,  Tappara–Ilves 14–3 6. maaliskuuta 1977  ja TPS–Ilves 11–0 25. marraskuuta 1999  Suurin kotitappio: Ilves–Tarmo 0–10 24. helmikuuta 1953  ja Ilves–Ässät 1–11 19. lokakuuta 1978  Suurin vierastappio: Jokerit–Ilves 12–1 21. marraskuuta 1977,  Tappara–Ilves 14–3 6. maaliskuuta 1977  ja TPS–Ilves 11–0 25. marraskuuta 1999 :  Jäähyennätykset Eniten jäähyminuutteja kotiottelussa: 62, Ilves–Jokerit 3–2 6. joulukuuta 1992  Eniten jäähyminuutteja vierasottelussa: 131, Tappara–Ilves 6–1 7. joulukuuta 2002 Eniten yhden kauden aikana Voittoja: 32, 2019-2020 ja 2022-2023  Tasapelejä: 18, 2011–2012  Tappioita: 34, 2009–2010  Tehtyjä maaleja: 232, 1988–1989  Päästettyjä maaleja: 199, 2011–2012  Pisteitä: 114, 2019-2020 ja 2022-2023  Rangaistusminuutteja: 1 136, 1998–1999 Yleisöennätykset Suurin yleisömäärä: 13 000, Ilves–Tappara 4. joulukuuta 2021  Pienin yleisömäärä: 150, Ilves–HJK 5. tammikuuta 1941
Pelaajien ennätyksiä > Yhden kauden ennätykset runkosarjassa

Eniten maaleja kaudessa: 45, Raimo Summanen
Eniten syöttöjä kaudessa: 46, Pekka Järvelä ja Raimo Summanen
Eniten pisteitä kaudessa: 81, Raimo Summanen
Eniten jäähyminuutteja kaudessa: 162, Sami Helenius
Paras +/- kaudessa: +46, Risto Jalo
Pelaajien ennätyksiä > Ennätykset koko ajalta

Eniten kausia Ilveksessä: 19, Lasse Oksanen
Eniten otteluita Ilveksessä: 749, Raimo Helminen
Eniten maaleja Ilveksessä: 268, Lasse Oksanen
Eniten syöttöjä Ilveksessä: 419, Raimo Helminen
Eniten pisteitä Ilveksessä: 580, Raimo Helminen
Eniten rangaistusminuutteja Ilveksessä: 675, Timo Peltomaa
Eniten mestaruuksia Ilveksessä: 7, Aarne Honkavaara ja Pentti Isotalo
Eniten mitaleita Ilveksessä: 12, Lasse Oksanen
Eniten hattutemppuja Ilveksessä: 27, Aarne Honkavaara
Pisin katkeamaton ottelusarja: 426, Jukka Tammi
Hasavjurt

| Hasavjurt Хасавюрт  Хасав |
| --- | --- |
 vaakuna
 Dagestanin tasavalta Venäjällä, alla kaupungin sijainti Dagestanissa
 Hasavjurt
 Koordinaatit: 43°15′0″N, 46°35′17″E 
Valtio:  Venäjä
Tasavalta:  Dagestan
Perustettu:  1846
Kaupungiksi:  1931
Hallinto:  
 – Hallinnon tyyppi:  Kaupunkipiiri
Väkiluku (2010)  ():  131 187
Aikavyöhyke:  UTC+3 (MSK)
Suuntanumero(t):  (+7) 87231
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Hasavjurt (avaariksi, kumykiksi, lezgiksi, tabasaraniksi ja ven. Хасавю́рт, lakiksi Хасав ja tšetšeeniksi Хасун-Юрт) on kaupunki Kaukasiassa Dagestanin keskiosassa Venäjällä. Se sijaitsee 83 kilometriä maan pääkaupungista Mahatškalasta luoteeseen Tšetšenian rajan tuntumassa. Kaupungin kautta kulkee Venäjän Pohjois-Kaukasian alueet halkaiseva rautatie.
Väestö

Hasavjurt muodostaa oman 131 000 asukkaan kaupunkipiirinsä (väestönlaskenta 2010), mutta toimii myös 141 000 asukkaan Hasavjurtin piirin hallinnollisena keskuksena.
| Vuosi | 1939 | 1959 | 1970 | 1979 | 1989 | 2002 | 2010 |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| Väkiluku | &&&&&&&&&&023000.&&&&0023 000 | &&&&&&&&&&034194.&&&&0034 194 | &&&&&&&&&&054255.&&&&0054 255 | &&&&&&&&&&065114.&&&&0065 114 | &&&&&&&&&&070514.&&&&0070 514 | &&&&&&&&&0121817.&&&&00121 817 | &&&&&&&&&0131187.&&&&00131 187 |
Historia

Hasavjurt on perustettu vuonna 1846 ja siitä tuli kaupunki vuonna 1931. Elokuussa 1996 kaupungissa solmittiin Tšetšenian ja Venäjän välinen rauhansopimus, joka päätti ensimmäisen Tšetšenian sodan.
Urheilu

Hasavjurtista on kotoisin hyviä painijoita. Muun muassa vapaapainin olympiavoittajat Buvaisar ja Adam Saitijev sekä Mavlet Batirov ovat syntyneet kaupungissa.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Hasavjurt Wikimedia Commonsissa
Dagestanin kaupungit
Pääkaupunki: Mahatškala

Buinaksk |         
Dagestanskije Ogni |
Derbent |
Hasavjurt |
Izberbaš |
Južno-Suhokumsk  |
Kaspijsk |
Kiziljurt | 
Kizljar
Agul | 
Ahty | 
Ahvah | 
Akuša | 
Babajurt | 
Bežtan osa-alue | 
Bolith | 
Buinaksk | 
Buinaksk | 
Dagestanskije Ogni | 
Dahadajev | 
Derbent | 
Derbent | 
Dokuzpara | 
Gergebil | 
Gumbet | 
Gunib | 
Hasavjurt | 
Hasavjurt |
Hiv | 
Hunzah | 
Izberbaš | 
Južno-Suhokumsk | 
Kaitag | 
Kajakent | 
Karabudahkent | 
Kaspijsk | 
Kazbek | 
Kiziljurt | 
Kiziljurt | 
Kizljar | 
Kizljar | 
Kul | 
Kumtorkala | 
Kurah | 
Lak | 
Levaši | 
Magaramkent | 
Mahatškala | 
Nogai | 
Novolak | 
Rutul | 
Šamil | 
Sergokala | 
Suleiman Stalski | 
Tabasaran | 
Tarumovka | 
Tljarata | 
Tšaroda | 
Tsumada | 
Tsunta | 
Untsukul
Jumalanäidin Pyhän ennusmerkin katedraali Hasavjurtissa. Ortodoksien osuus on 2,5 % muuten islamilaisessa Dagestanissa.
Nashville (elokuva)

| Nashville |
| --- | --- |

Ohjaaja:  Robert Altman
Käsikirjoittaja:  Joan Tewkesbury
Tuottaja:  Robert Altman
Säveltäjä:  Richard Baskin
Kuvaaja:  Paul Lohmann
Leikkaaja:  Dennis M. Hill   Sidney Levin
Pääosat:  Keith Carradine   Geraldine Chaplin   Lily Tomlin   Ned Beatty   Shelley Duvall   Michael Murphy   Karen Black
Valmistustiedot
Valmistusmaa:   Yhdysvallat
Tuotantoyhtiö:  Paramount Pictures
Levittäjä:  Paramount Pictures
Ensi-ilta:  11. kesäkuuta 1975 (Yhdysvallat)   12. joulukuuta 1975 (Suomi)
Kesto:  161 min
Alkuperäiskieli:  englanti
Aiheesta muualla
IMDb 
Elonet
AllMovie
Infobox OKNimi-testi OK: 
Nashville on Robert Altmanin ohjaama musiikkidraama vuodelta 1975. Elokuva seuraa 24 henkilön elämää viiden päivän ajan countrymusiikin kotipaikassa, Nashvillessä.
Elokuva voitti parhaan laulun Oscar-palkinnon (Keith Carradine – "I'm Easy"). Lisäksi se oli ehdolla kategorioissa paras elokuva ja paras naissivuosa (Lily Tomlin). Elokuva on voittanut lukuisia muitakin palkintoja, muun muassa Golden Globeja ja Baftoja.
Elokuva valittiin vuonna 1992 Yhdysvaltojen kongressin kirjaston National Film Registryyn, johon kootaan esteettisesti, historiallisesti tai kulttuurisesti merkittäviä amerikkalaiselokuvia. The New York Timesin kriitikot valitsivat Nashvillen vuonna 2004 yhdeksi kaikkien aikojen tuhannesta parhaasta elokuvasta maailmassa.
Näyttelijät

| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
|  Keith Carradine  | … |  Tom Frank   |
|  Geraldine Chaplin  | … |  Opal   |
|  Lily Tomlin  | … |  Linnea Reese   |
|  Ned Beatty  | … |  Delbert Reese   |
|  Shelley Duvall  | … |  L. A. Joan   |
|  Michael Murphy  | … |  John Triplette   |
|  Karen Black  | … |  Connie White   |
|  Henry Gibson  | … |  Haven Hamilton   |
|  Scott Glenn  | … |  Glenn Kelly   |
|  Allen Garfield  | … |  Barnett   |
|  Ronee Blakley  | … |  Barbara Jean   |
|  Jeff Goldblum  | … |  Kolmipyörämies   |
Aiheesta muualla

Nashville Internet Movie Databasessa (englanniksi)
Antti Ropponen

Antti Ropponen (s. 1995) on suomalainen kuuro huippulentopalloilija. Ropponen on ollut syntymästään asti kuuro, mutta 7-vuotiaana oikeaan korvaan asennettu korvaimplantti on mahdollistanut kuulemisen. Kaudella 2024–25 hän edustaa TUTO Volleyn joukkuetta.
Ropponen on Nurmon Jymyn kasvatti, ja hän on pelannut urallaan ikäluokkansa maajoukkueessa sekä EM- että MM-kisoissa. Joulukuussa 2015 Ropponen valittiin miesten A-maajoukkueen olympiakarsintajoukkueeseen Hän on pelannut yli 50 maaottelua, joista viimeisimmät vuonna 2017.
Ropponen heitti kesällä 2013 nuorten kuurojen maailmanennätyksen keihäässä. Tulos oli myös aikuisten kuurojen Suomen ennätys. Lentopalloon nykyisin täysin panostava Ropponen on osallistunut kuurojen olympia- ja EM-kisoihin esiintymällä sekä rantalentopallossa että keihäänheitossa.
Ura

Ropposen tie kuulevien maailmaan ja huippulentopalloilijaksi on ollut todella poikkeuksellinen. Ropposen perheestä kaikki muut kuulivat normaalisti, eikä aluksi kukaan osannut epäillä hänen kuulossaan olevan mitään vikaa. Epäilykset heräsivät, kun Antti ei reagoinut millään tavalla vanhempien kutsuhuutoihin. Kuurous vahvistettiin 2-vuotiaana ja siitä alkoi perheelle uusi elämänvaihe.
Lapsena Ropponen oppi muutamia sanoja, mutta perheen yhteisenä kielenä oli viittomakieli. Koulunkäynnin hän aloitti huonokuuloisten ja kuurojen luokalla. 7-vuotiaana Ropponen kävi läpi leikkauksen ja sai oikeaan korvaansa korvaimplantin, joka mahdollisti hänen kuulemisen. Ropponen ei edelleenkään kuule mitään vasemmalla korvallaan. Kuuloimplantin asentamisen jälkeen Ropponen aloitti opiskelun kuulevien oppilaiden luokassa.
Ropponen aloitti lentopallon siskonsa innostamana. Juniorivuosinaan hän pelasi menestyksellisesti myös pesäpalloa ja heitti keihästä. Ropponen on osallistunut esimerkiksi kuurojen olympialaisissa beach volleyhin ja keihäänheittoon. Kotimaan kisoissa Ähtärissä kesällä 2013 hän rikkoi kuurojen nuorten maailmanennätyksen keihäänheitossa. Tulos oli samalla kuurojen aikuisten Suomen ennätys.
Ropponen edusti juniori-ikäisenä lentopallossa Nurmon Jymyä ja Seinäjoki Lentistä. Pesäpallossa hän edusti Nurmon Jymyä. Nuorukainen debytoi 15-vuotiaana marraskuussa 2011 lentopallon 1-sarjassa ja palkittiin heti parhaimpana pelaajana avausottelussaan. Sittemmin tilille on kertynyt olympia-, MM- ja EM-kisat niin kuulevien kuin kuurojen joukossa. Lajeina ovat olleet lentopallo, beach volley ja keihäänheitto. Syksyllä 2014 hän oli viides parinsa Jussi Aholan kanssa kuurojen EM-kisoissa. Pesäpalloa Ropponen ei ole jättänyt täysin taakseen: kesällä 2015 Ropponen pelasi muutaman ottelun Nurmon Jymyn Suomisarjan joukkueessa. Myös kesällä 2016 Ropponen pelasi neljä ottelua Suomisarjassa ja vakuuttavasti löi neljässä ottelussa kolme kunnaria ja 11 tavallista juoksua. Vielä hän toi yhdeksän juoksua eli tehopistein yhteensä 22.
Ropponen siirtyi Lentopalloliiton alaiseen Kuortaneen valmennuskeskukseen lukioikäisenä ja ehti viettää Kuortaneella kaksi ensimmäistä lukiovuottaan. Nuorten maajoukkueessa Ropponen saavutti Suomen poikien lentopallomaajoukkueen kautta aikain parhaimman EM-kisatuloksen vuonna 2013, kun Suomi oli neljäs EM-kisoissa. Myöhemmin Ropponen pelasi myös Meksikon MM-kisat Suomen joukkueen riveissä ja sai myös kansainvälistä huomiota pelaten kuurona kuulevien joukossa maailman huipulla. Meksikon kesän 2013 alle 19-vuotiaiden MM-kisoissa Suomi oli 11.
Saavutukset > Henkilökohtaiset

Vuoden kuuro urheilija 2014
Kauden 2012–2013 miesjuniorilentopalloilija Suomessa
Kauden 2012–2013 miesjuniorirantalentopalloilija Suomessa
Kolmesti Mestaruusliigan tähdistökentällisessä 2018, 2019 ja 2020
Mestaruusliigan tehotilaston voitto 2019
LähiTapiolan pistekilpailun voitto 2020
Saavutukset > Joukkueessa

Suomen mestaruus 2015, 2016
SM-hopeaa 2018
SM-pronssia 2019
Suomen Cupin mestaruus 2015, 2016
Alle 19-vuotiaiden poikien lentopallon EM-kisojen 4. vuonna 2013
Alle 19-v poikien lentopallon MM-kisojen 11. vuonna 2013
Lentopallon A-ikäisten SM-pronssi 2015
Lentopallon B-ikäisten Suomen mestaruus 2012
Lentopallo C-ikäisten SM-hopea 2010
Pesäpallo C-ikäisten SM-kulta 2010
Joukkueet

2013–2014 Kuortane
2014–2017 Kokkolan Tiikerit
2017– Hurrikaani Loimaa
Tesche

Tesche oli erityisesti Viipurissa, Haminassa, Loviisassa ja Helsingissä 1600–1800-luvulla vaikuttanut  kauppias-, teollisuus- ja laivanvarustajasuku.
Suvun jäseniä:
Peter Kristianinpoika Tesche (syntynyt 1500-luvulla–1616), Viipurin linnanapteekkari, välskäri noin vuoden 1598 jälkeen, luultavasti alkujaan saksalainen ja ensimmäinen Teschen sukua Viipurissa
Hans Tesche (1656–1730), viipurilainen kauppias ja ruukinpatruuna. Vuonna 1695 Viipurin kaksi varakkaimpiin kauppiaisiin kuulunutta miestä pormestari Per Fremling ja raatimies Hans Tesche rakensivat Viipurin maalaiskuntaan rautaruukin, Huppoisten ruukin.  Vuonna 1705 Fremling kuoli ja Tesche jatkoi toimintaa yksinään.
Henrik Johaninpoika Tesche (1693–1762 jälkeen), kauppias ja laivanvarustaja Haminassa ja Turussa
Jakob Johan Tesche (1697–3. joulukuuta 1758), kauppias, laivanvarustaja, teollisuusmies ja raatimies Haminassa ja Helsingissä, edellisen veljen poika
Hans Carl Tesche (1745–1814), kauppias, laivanvarustaja Loviisassa
Karl Albert von Tesche (31. maaliskuuta 1800–12. maaliskuuta 1874), kenraalimajuri Venäjän armeijassa,  aateloitu 1856, edellisen veljen pojanpojanpoika
Karl Alexander Joachim Tesche (3. toukokuuta 1823–17. toukokuuta 1901), kenraalimajuri Venäjän armeijassa
Jukka Sauso

| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |

Henkilötiedot
Koko nimi: Jukka Pekka Sauso
Syntymäaika: 20. kesäkuuta 1982 (ikä 42)
Syntymäpaikka: Vaasa, Suomi
Pelipaikka: keskuspuolustaja
Pituus: 191 cm
Lempinimi: Vasa, Såsen
Seura
Seura: Jönköpings Södra IF
Junioriseurat
: Vaasan Palloseura
Seurat
| Vuodet | Seura | O (M) |
| 2000 - 2004 2005 2005 - 2007 2007-2009 2010 | VPS FC Hämeenlinna Örgryte IS Fotboll Helsingin Jalkapalloklubi Jönköpings Södra IF | 40 (1) 26 (2) 57 (3) 43 (0)  0 (0) |
Maajoukkue
| 2005- | Suomi | 5 (0) |
 Seurajoukkueuran tilastot kattavat vain kansalliset sarjat, päivitetty 21. lokakuuta 2006.  Maajoukkueuran tilastot päivitetty 4. helmikuuta 2008.
Jukka Sauso (s. 20. kesäkuuta 1982 Vaasa) on suomalainen jalkapalloilija, joka edustaa ruotsalaista Jönköpings Södra IF:ää. Sauso on fyysinen ja ilmatilaa hallitseva keskuspuolustaja, mutta hän on myös tunnettu valmentajien taipumuksesta nostaa hänet viime hetkillä hyökkäyksen kärjeksi pudottelemaan palloja kanssapelureille. Tosin kaudella 2006 Sauso jopa aloitti Örgryte IS:n riveissä kaksi ottelua keskushyökkääjänä. Jukka Sauso on jalkapalloilija Tomi Sauson serkku.