stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Lars Johansson
Ura > Seuraura

Johansson on Avesta BK:n kasvatti. Hän pelasi myöhemmät juniorivuotensa kuitenkin Mora IK:ssa. Johansson puki seuran miesten joukkueen paidan seitsemään Elitserien-otteluun kaudella 2006–2007, mutta hän ei saanut kuitenkaan peliaikaa. Johansson puki Moran paidan kauden aikana myös Spengler Cupissa. Kaudella 2007–2008 hän nousi joukkueen kakkosmaalivahdiksi Juha Pitkämäelle ja pelasi kymmenen runkosarjaottelua. Kevään 2008 Kvalserienissä Johansson ei saanut peliaikaa. Mora putosi kauden päätteeksi HockeyAllsvenskaniin. Hän jatkoi kaudella 2008–2009 joukkueen pääasiallisena kakkosmaalivahtina, ensin Robert Kristanille ja loppukaudella Suomesta palanneelle Juha Pitkämäelle. Johansson pelasi kahdeksan runkosarjaottelua. Hän pelasi kauden aikana myös kaksi ottelua lainalla sarjatasoa alempana I-divisioonan IFK Munkforsissa.
Kaudella 2009–2010 Johansson nousi Moran ykkösmaalivahdiksi ja pelasi 47 runkosarjaottelua. Loppukaudella hän kuitenkin jakoi torjuntavastuuta varsin tasaisesti Djurgårdens IF:n lainamaalivahti Mark Owuyan kanssa. Kaudella 2010–2011 Johansson jatkoi hiuman niukasti Moran pääasiallisena vastuunkantajana kirittäjänään Daniel Hansen. Joukkue eteni aina Kvalserieniin, mutta Mora jäi kuitenkin ilman sarjanousua. Kaudella 2011–2012 Johansson jatkoi Allsvenskan-uraansa VIK Västerås HK:ssa, jossa hän jakoi varsin tasaisesti torjuntavastuun Daniel Sperrlen kanssa. Kaudella 2012–2013 hän otti itselleen joukkueen selkeän ykkösmaalivahdin paikan ja torjui 49 runkosarjaottelussa yhdeksän nollapeliä, mikä oli eniten Allsvenskan-kauden aikana. Johanssonilla oli myös sarjan paras torjuntaprosentti (93,7 %) ja päästettyjen maalien keskiarvo (1.88). Hän eteni Moran kanssa aina Kvalserieniin, jossa Johansson torjui yhden nollapelin Södertälje SK:ta vastaan, mutta Mora jäi kuitenkin ilman sarjanousua.
Johansson siirtyi kaudeksi 2013–2014 kolmivuotisella sopimuksella SHL-joukkue Frölunda HC:hen. Hän jakoi varsin tasaisesti joukkueen torjuntavastuun Linus Fernströmin kanssa ja pelasi 28 runkosarja-, viisi playoff- ja kuusi European Trophy -ottelua. Kaudella 2014–2015 Johansson jatkoi Fernströmin aisaparina, mutta nousi kevään 2015 pudotuspeleissä Frölundan pääasialliseksi vastuunkantajaksi. Hän pelasi myös suurimman osan joukkueen Mestarien liigan peleistä ja torjui Frölundan finaaliin, mutta Johansson oli kuitenkin sivussa itse vieraissa Luleå HF:ää vastaan pelatusta finaaliottelusta. Näin ollen Fernström torjui Frölundan maalilla. Joukkue hävisi ottelun lukemin 4–2 ja Johansson voitti CHL-hopeaa. Kaudella 2015–2016 hänellä oli SHL:n paras torjuntaprosentti (92,7 %) ja PMK (1.74). Johansson jäi kevään 2016 pudotuspeleissä kuitenkin lopulta Frölundan kakkosmaalivahdiksi Johan Gustafssonille, joka torjui joukkueen Ruotsin-mestaruuteen. Johansson torjui Frölundan puolestaan CHL:n mestariksi Frölundan voitettua vieraissa Oulun Kärpät lukemin 1–2. Hänet palkittiin kauden päätteeksi SHL:n parhaana maalivahtina Honken Trophylla.
Toukokuussa 2016 NHL-varaamaton Johansson teki vuoden mittaisen tulokassopimuksen Chicago Blackhawksin kanssa.
Ura > Maajoukkueura

Johansson on pelannut yhden nuorten maaottelun.
Muuta

Johanssonin isoveli Martin on suunnistaja.
Kyrsyä – Tuftland

| Kyrsyä – Tuftland |
| --- | --- |

Ohjaaja:  Roope Olenius
Käsikirjoittaja:  Roope Olenius
Perustuu:  Neea Viitamäen näytelmään Kyrsyä
Tuottaja:   Roope Olenius  Veera W. Vilo  Miikka J. Anttila  Sergio Uguet de Resayre 
Säveltäjä:  Jussi Huhtala
Kuvaaja:  Mikko Peltonen
Leikkaaja:  Pietari Syväjärvi
Pääosat:   Veera W. Vilo  Miikka J. Anttila  Saara Elina Kilpinen 
Valmistustiedot
Valmistusmaa:  Suomi
Tuotantoyhtiö:  Bright Fame Pictures
Ensi-ilta:   2017-12-099. joulukuuta 2017 (Other Worlds Austin)  2018-04-066. huhtikuuta 2018 (selvennä)  
Kesto:  89 minuuttia
Alkuperäiskieli:  suomi
Katsojat:  1297 (Suomessa)
Aiheesta muualla
Virallinen sivusto
IMDb 
Elonet
Infobox OKNimi-testi OK: 
Kyrsyä – Tuftland on vuonna 2017 ensi-iltansa saanut suomalainen kauhuelokuva, jonka on ohjannut Roope Olenius. Sen pääosissa näyttelevät Veera W. Vilo, Miikka J. Anttila ja Saara Elina Kilpinen. Elokuva pohjautuu Neea Viitamäen kirjoittamaan samannimiseen näytelmään.
Kyrsyä – Tuftland sai ensi-iltansa 9. joulukuuta 2017 Yhdysvalloissa Other Worlds Austin -elokuvafestivaaleilla. Suomessa se esitettiin ensi kerran 2. maaliskuuta 2018 Hitusen Hämyä-elokuvafestivaaleilla. Elokuva osallistui myös Jaipur International Film Festivaliin Intiassa, Snowdance Independent Film Festivaliin Saksassa, ja Arizona Underground Film Festivaliin sekä Tallahassee Film Festivaliin Yhdysvalloissa. Elokuva nähtiin kaiken kaikkiaan 25 eri festivaalilla ympäri maailmaa.
Juoni

Nuori tekstiilialan opiskelija Irina päättää tehdä täyskäännöksen elämässään, joka pyörii oravanpyörää koulun, työpaikan ja epäonnistuneen parisuhteen välillä. Muutoksen perässä hän ottaa vastaan kesätyöpaikan syrjäiseltä ja täysin omavaraiselta Kyrsyän kylältä.
Näyttelijät

| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
|  Veera W. Vilo  | … |  Irina   |
|  Saara Elina Kilpinen  | … |  Maaria   |
|  Miikka J. Anttila  | … |  Pertti   |
|  Ria Kataja  | … |  Maija   |
|  Neea Viitamäki  | … |  Siiri   |
|  Arja Pekurinen  | … |  Raakel   |
|  Ari Savonen  | … |  Severi   |
|  Janne-Markus Katila  | … |  Jalmari   |
|  Mirja Oksanen  | … |  Inkeri   |
|  Katja Jaskari  | … |  Miia   |
|  Enni Ojutkangas  | … |  Kerttu   |
|  Jari Manninen  | … |  Mauno   |
|  Matvei Ojansuu  | … |  kuski   |
|  Jussi Tuomi  | … |  opettaja   |
|  Niina Ylipahkala  | … |  Hilja   |
Tuotanto

Elokuva on ohjaaja Roope Oleniuksen esikoisohjaus ja se kuvattiin kesällä 2016 Espoon, Joensuun, Loimaan, Porin ja Tampereen alueilla.  Tuotantoyhtiönä toimi Bright Fame Pictures, joka myös levitti elokuvan Suomessa.
Palkinnot

Kyrsyä – Tuftland palkittiin useaan otteeseen maailmalla. Roope Olenius voitti parhaan ohjaajan palkinnon Other Worlds Austin -elokuvafestivaalissa ja First Look Award:in Horrorant Film Festivalilla Kreikassa.   Elokuva palkittiin parhaana fiktiivisenä elokuvana Arizona Underground Film Festivaalilla, parhaana elokuvana Kanadassa Cinemafantastique International Genre Film Festilla, ja parhaana kotimaisena elokuvana Helsingissä Scandinavian International Film Festivalilla. Lisäksi elokuva sai ehdokkuuksia, muun muassa parhaan elokuvan ehdokkuuden Horrorant Film Festivalilla, sekä parhaan kansainvälisen naisnäyttelijän (Veera W. Vilo) ja parhaan pohjoismaisen elokuvan ehdokkuuden Västerås Film Festivalilla Ruotsissa.
Levitys

Kyrsyä – Tuftland sai kaupallisen elokuvateatteriensi-iltansa Suomessa 6. huhtikuuta 2018. Elokuva sai myös rajatun elokuvateatterilevityksen Kreikassa 22. marraskuuta 2018 ja Yhdysvalloissa 1. maaliskuuta 2019.
Arvosteluja

| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
Episodi Niko Ikonen: 
Hämeenlinnan Kaupunkiuutiset Taija Tuominen: 
Film-O-Holic.com Sampo Bergman: 
Ilkka Tero Hautamäki: 
Helsingin Sanomat Juho Typpö: 
Hufvudstadsbladet Krister Uggeldahl:
Muuta

Elokuvan teosta julkaistiin 2018 puolentoista tunnin making-of dokumenttielokuva Kyrsyä - Tuftland: From Stage to Screen, jonka ohjasivat Janne-Markus Katila ja Jari Manninen.
Aiheesta muualla

Reviews: ‘The Hole in the Ground,’ ‘The Cannibal Club,’ ‘Tuftland’, Los Angeles Times
Kuvajournalismi

Valiolehtien lehtikuvaaja Jussi Pohjakallio kuvaa SAK:n suurmielenosoitusta Senaatintorilla Helsingissä 16.3.1956.
Kuvajournalismi on journalismin muoto, jonka tarkoituksena on kertoa uutisista kuvien, kuten valokuvien, videoiden ja kuvituksen avulla. Muusta valokuvauksesta kuvajournalismin erottaa se, että kuvajournalismin pitää olla tiettyyn tapahtumaan sidottu, kuvien pitää esittää tapahtumat tasapuolisesti ja tarkasti, sekä kuvien pitää muiden uutiselementtien kanssa esittää tapahtuman tosiasiat katsojalle tai lukijalle kertovasti. Kuvajournalisti on toimittaja, jonka mukana on yleensä kamera.
Historia

Kuvajuornalismin historia alkoi varsinaisesti vasta 1920-luvulla, vaikka aiemminkin oli lehdiossä esitetty yksittäisiä kuvia. Jo 1890-luvulta lähtien on ollut kuvalehtiä. Toimittajat alkoivat käyttää 1920-luvulla kuvia uutistekstin rinnalla kertomaan yhtenäistä uutistarinaa. Kuvajournalismin syntyyn vaikuttanut merkittävä keksintö oli kinofilmi ja Leica-kamera, jonka avulla kuvaajat pystyivät menemään vaikeampiin paikkoihin ilman suurta laitteistoa.
Missourin yliopiston historioitsija Frank Luther Mott käytti ensimmäisenä termiä kuvajournalismi, joka tuli koko maailman tietoisuuteen toisen maailmansodan aikana. Alan merkittävin lehti oli Life, jonka perusti Henry Luce 1936. Kuuluisia toisen maailmansodan aikaisia kuvajournalisteja olivat muun muassa W. Eugene Smith ja Robert Capa. Lifen lisäksi esimerkiksi Sports Illustrated ja The Daily Mirror olivat ensimmäisiä lehtiä, jotka panostivat kuvajournalismiin.
Kuvajournalismi tunnustettiin 1970-luvun lopulla myös taidepiireissä. Kuvajournalistit saivat omia näyttelyitä ja retrospektiivejä museoihin ja taidegallerioihin.
Sanomalehtiin otettuja valokuvia on pidetty yhtenä parhaimpana oman aikakautensa taltiointina.  Ongelmaksi vanhojen lehtikuvien hyödyntämisessä on havaittu median huolimaton tapa säilyttää kuva-arkistojaan.  Monet lehtitalot ovat aikojen saatossa tuhonneet paljon säilytystilaa vieviä valokuvakokoelmiaan.  Vuonna 2014 Museovirasto perusti kuvakokoelmiensa yhteyteen Journalistisen kuva-arkiston jonka kokoelmiin on otettu vastaan lehtitalojen ja yksittäisten valokuvaajien kokoelmia.
Kirjallisuutta

Mannila, Joona Marko: Valokuvan funktiot sanomalehdessä – tapausesimerkkinä Estonian haveri. Helsingin yliopisto 1997.
May, Alez: Digitaalinen valokuvaus. Pagina 2000.
Mäenpää, Jenni: Muokkausta ja manipulaatiota: Digitaalisen kuvankäsittelyn rajat suomalaisissa sanoma- ja aikakauslehdissä..  Tampere University Press, 2008.  Teoksen verkkoversio (PDF).
Ruutuvaara,  Tero: Sanomalehtivalokuva presidenttipelin areenana: Suosiiko valokuvauutisointi mielipidemittausten kärkiehdokasta? Helsingin yliopisto 2000.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Kuvajournalismi Wikimedia Commonsissa
Lars Palmén

Lars Palmén (22. marraskuuta 1929 Helsinki – 9. marraskuuta 2011) teki työuransa työeläkkeiden parissa ja oli sen ohella aktiivinen vaikuttaja sulkapalloilun edistämisessä Suomessa.
Palmén opiskeli matematiikkaa ja sai valmistuttuaan työpaikan vakuutusmatemaatikkona vakuutusyhtiö Kalevassa. Kun työeläkeyhtiö Kalervo 1962 perustettiin, hänet nimitettiin sen toimitusjohtajaksi. Myöhemmin eläkeyhtiöiden yhdistyessä hänestä tuli Varman varatoimitusjohtaja, joskin viime vaiheissa hänet syrjäytettiin käytännön työstä.
Palmén toi sulkapallon Suomeen ja oli mukana perustamassa lajiliittoa. Hän voitti kolme ensimmäistä sulkapallon miesten kaksinpelin Suomen-mestaruutta. Lisäksi hän saavutti seitsemän mestaruutta nelin- ja sekanelinpelissä.
Palmén toimi myös yleishyödyllisissä tehtävissä ja politiikan taustavaikuttajana.
Lauri Kyöstilä

Lauri Kyöstilä 1920-luvun alussa
finna.fi
Lauri Viljo Kustaanpoika Kyöstilä (7. toukokuuta 1896 Helsinki – 23. syyskuuta 1984 Helsinki) oli suomalainen laulaja-näyttelijä ja SF:n järjestäjä.
Kyöstilä kilpaili ennen laulaja- ja elokuvauraansa uimahyppääjänä. Hän voitti vuonna 1919 Suomen-mestaruuden kerroshypyissä. Lisäksi hän osallistui vuosien 1920 ja 1924 kesäolympialaisiin. Hänen mittansa olivat tuolloin 169 cm ja 68 kg.
Nuoruudestaan alkaen Kyöstilä vaikutti Suomen Kansallisoopperan laulukuorossa. Hän esiintyi talvi- ja jatkosodan aikana eri viihdetilaisuuksissa ja sodanaikaisissa lyhytfilmeissä. Hän toimi järjestäjänä kaikkiaan 13 suomalaisessa elokuvassa vuosina 1938–1948. Samoihin aikoihin hän näytteli noin 35 elokuvassa, ensimmäisen kerran elokuvassa Helsingin kuuluisin liikemies (1934). Hänellä oli kuitenkin lähinnä vain pikkurooleja esimerkiksi elokuvissa Tee työ ja opi pelaamaan (1936), Anja tule kotiin (1944), Jos oisi valtaa... (1941) ja Helmikuun manifesti (1939), jossa Kyöstilä pääsi hyödyntämään uintitaitojaan esittämällä Viaporin linnasta uimalla pakenevaa vankia.
Monet elokuvat, joissa Kyöstilä oli mukana, olivat Suomen Filmiteollisuuden ja Fenno-Filmin tuotantoa. Lauri Kyöstilä toimi myös Jaakko Solan kanssa käsikirjoittajana elokuvassa Jos oisi valtaa... (1941).
Lyhyen elokuvauransa jälkeen Kyöstilä siirtyi 1940-luvun loppupuolella jälleen musiikin pariin. Hänet nähtiin kuitenkin vielä Edvin Laineen ohjaamassa Pohjantähti-elokuvassa Akseli ja Elina (1970), jota kuvattaessa Kyöstilä oli 74-vuotias. Tämä jäi Kyöstilän viimeiseksi filmirooliksi (ellei oteta huomioon vuonna 1973 tehtyä tv-elokuvaa Pohjantähti, johon koottiin kahden edellisen Pohjantähti-elokuvan filmimateriaalia).
Kyöstilä kuoli 88 vuoden iässä vaikeaan sairauteen. Hänet on haudattu Hietaniemen hautausmaalle.
Lauri Kärki

Lauri Kärki tai Lorentz Kärkisudd (s. n. 1685,  k. 1726 tai 1727) oli suomalainen soturi, arvoltaan kapteeni, joka tuli tunnetuksi isonvihan aikana sissijoukkojen päällikkönä.
Kärjen aikaisemmista vaiheista ei ole tietoa, mutta hän lienee ollut talonpoikaista sukua. Vuonna 1710 hän oli luutnantti ns. Luukkoisten vapaajoukoissa ja sittemmin erään osaston kapteeni.  Hän liikkui joukkoineen partioretkillä eri puolilla maata vihollisia häiriten, mutta oli samalla siviiliväestöä kohtaan häikäilemätön ja armoton. Sissien toiminnalla ei sotilaalliselta kannalta ollut erityistä merkitystä, mutta väestön kärsimyksiä heidän toimintansa lisäsi myös siksi, sillä venäläiset kostivat sissien aiheuttamat vahingot paikallisille asukkaille.
Kärki sai sodan jälkeen tsaarilta armahduksen, palasi Suomeen ja asettui Juvan Näärinkiin viljelemään autiotilaa. Hän käytti aatelisnimeään Kärkisudd, saatuaan sen ilmoituksensa mukaan Kaarle XII:lta. Kärjen kuolinvuodesta ei ole tarkkaa tietoa, mutta hänen vaimonsa tiedetään olleen Maria Lechlin.
Leinamonjärvi

| Leinamonjärvi |
| --- | --- |
Valtiot:  Suomi
Maakunnat:  Kanta-Hämeen maakunta
Kunnat:  Hämeenlinna (Kalvola)
Koordinaatit:  61°02′47″N, 24°02′01″E
Vesistöalue ja valuma-alueen tietoja
Päävesistöalue:  Kokemäenjoen vesistö (35)
Valuma-alue:  Oikolanjoen valuma-alue‎ (35.26)
Laskuoja:  Myllyoja 
Järvinumero:  35.263.1.005
Mittaustietoja
Pinnankorkeus:  145,0  m 
Rantaviiva:  2,795 km 
Pinta-ala:  19,508  ha 
Saaria:  2 
 fiLeinamonjärvi 
Leinamonjärvi  on Kanta-Hämeessä Hämeenlinnan Kalvolan Ohtisessa sijaitseva järvi, joka kuuluu Kokemäenjoen vesistössä Vanajaveden–Pyhäjärven alueen Oikolanjoen valuma-alueeseen. Leinamonjärvi on osa Myllyojan valuma-aluetta.
Maantietoa

Järven pinta-ala on 20 hehtaaria ja sen vedenpinnan korkeus on 145 metriä meren pinnan yläpuolella. Se sijaitsee  alavalla ja soistuneella metsäalueella. Läheisellä mäellä on sijainnut maatila, jonka peltoja viljellään edelleen. Ympäröiviltä soilta on johdettu järveen toistakymmentä kuivatusojaa ja järven laskuoja Myllyoja lähtee itärannalta koneellisesti kaivettuna ojana soiden läpi ja se laskee yli kahden kilometrin päässä Murhalammiin. Järvessä on kaksi saarta, joista suurempi on alle 100 metriä pitkä, mutta toinen saari on vain pieni luoto. Järvi on 800 metriä pitkä, 450 metriä leveä ja sen rantaviivan pituus on 2,8 kilometriä. Rantaan rajautuu vieläkin kaksi viljeltyä peltoa. Rannoille ja isompaan saareen on rakennettu seitsemän vapaa-ajan asuntoa. Niille johtaa tiet Iittalan Kutilasta Ohtiseen kulkevalta tieltä (yhdystie 13671).
Lego Friends

| Lego Friends |
| --- | --- |
 Lego Friends -tuotesarjan logo
Aihe:  Legot ja lelut
Valmistusvuodet:  2012–
Virallinen sivusto:  http://friends.lego.com/
Lego Friends on Lego Groupin vuonna 2012 lanseeraama Lego-tuotesarja, jonka pääkohderyhmänä ovat yli viisivuotiaat tytöt. Vuonna 2000 ilmestyi myös samanniminen tietokonepeli, jolla ei kuitenkaan ole muuta tekemistä tuotesarjan kanssa.
Lego Friends -lelujen päähenkilöinä ovat viisi tyttökaverusta Emma, Mia, Stephanie, Olivia ja Andrea, jotka elävät kuvitteellisessa Heartlake Cityn kaupungissa harrastaen erilaisia asioita. Useimmista Lego-tuotteista poiketen Friends-teeman hahmot eivät ole tavallisia Lego-minihahmoja vaan suunnilleen samankokoisia, mutta hieman yksityiskohtaisempia ja mittasuhteiltaan realistisempia ”mininukkeja”. Myös Legopalojen värimaailma on laajentunut Lego Friends sarjan myötä. Uusia värejä on tullut lisää kuusi ja ne ovat pääasiassa pastillinvärisiä.
Vaikka Lego on yksi lelualan jättiläisistä, tytöt olivat olleet kuluttajien joukossa pieni vähemmistö eivätkä aiemmat yritykset vallata alaa heille suunnattujen lelujen markkinoilta olleet onnistuneet. Vuonna 2011 Legon omien tilastojen mukaan peräti 90 prosenttia sen tuotteista ostettiin pojille. Edeltävinä vuosina yhtiö oli tosin tietoisestikin keskittynyt pojille, ydinkohderyhmälleen, suunnattuihin tuotteisiin selvitäkseen talousvaikeuksista. Vuonna 2007 Lego aloitti neljä vuotta kestäneen tutkimus- ja suunnittelutyön, jonka päämääränä oli kehittää uusi tytöille suunnattu tuotesarja. Tutkimuksen myötä todettiin muun muassa, etteivät monetkaan tytöt pitäneet perinteisistä Lego-minihahmoista. Myös sukupuolten tavoissa leikkiä havaittiin eroja, jotka pyrittiin ottamaan huomioon suunnittelussa.
Ensimmäiset 23 Lego Friends -pakettia lanseerattiin vuodenvaihteessa 2011–2012 40 miljoonan dollarin maailmanlaajuisen markkinointikampanjan tuella. Sarja osoittautui menestykseksi ylittäen kaksinkertaisesti ensimmäisen vuoden myyntitavoitteensa ja kolminkertaistaen tyttöjen määrän Legon asiakaskunnassa vuonna 2012. Monet Legon kilpailijat, kuten Mega Bloks ja Mattel, lanseerasivat menestyksen innoittamina omia vastaavia tuotteitaan. Tuotesarja herätti kuitenkin myös negatiivista huomiota ja sai osakseen runsaasti arvostelua. Sen katsottiin tukevan negatiivisia sukupuolistereotypioita ja keskittyvän poikien tuotesarjoja vähemmän rakentamiseen. Change.org-sivustolla kymmenettuhannet vaativat SPARK Movement -järjestön aloittamassa verkkoadressissa Legoa lopettamaan tyttöjen aliarvioimisen ja stereotypisoinnin. Vastineessaan kritiikkiin Lego korosti tuotteidensa kehittäviä puolia, jotka Friends-teema tuo entistä useampien tyttöjenkin ulottuville.
Aiheesta muualla

Lego Friendsin viralliset sivut (Arkistoitu – Internet Archive) (suomeksi)
Luettelo Lego Friends -tuotteista Brickset-sivustolla. (englanniksi)
Lars Jonsson (jääkiekkoilija)

| Lars Jonsson> Henkilötiedot |
| --- | --- |
Syntynyt: 2. tammikuuta 1982 (ikä 42) Borlänge, Ruotsi
Kansalaisuus:   Ruotsi
Jääkiekkoilija
Lempinimi:  Lasse
Pelipaikka:  puolustaja
Maila:  vasen
Pituus:  187 cm
Paino:  94 kg
Pelinumero:  20
Pelaajaura
Pääsarjaura:  1999–2013
Seurat:  Leksands IF (SEL/Allsv.) Timrå IK (SEL) HV71 (SEL) Philadelphia Phantoms (AHL) Philadelphia Flyers (NHL) Brynäs IF (SEL)
NHL-varaus:  7. varaus, 2000 Boston Bruins
Lars Martin Jonsson (s. 2. tammikuuta 1982 Borlänge, Ruotsi) on ruotsalainen entinen jääkiekkopuolustaja. Jonsson pelasi kahta kautta lukuunottamatta ammattilaisuransa Ruotsissa. Hän voitti Ruotsin mestaruuden Brynäs IF:ssä kaudella 2011–2012.
Pelaajauransa aikana hänen vahvuuksiinsa katsottiin hyökkäyspään pelaaminen, koko, luistelu ja pelinavaaminen. Jonssonin heikkouksina nähtiin loukkaantumisherkkyys ja ajoittaiset puolustuspään ongelmat.
Ura > Maajoukkuera

| Mitalit> Maa:   Ruotsi.Miesten jääkiekko.Alle 18-v. MM-kilpailut  | Mitalit> Maa:   Ruotsi.Miesten jääkiekko.Alle 18-v. MM-kilpailut  | Mitalit> Maa:   Ruotsi.Miesten jääkiekko.Alle 18-v. MM-kilpailut  | Maa:   Ruotsi> Miesten jääkiekko. |
| --- | --- | --- | --- |
|  Pronssia | Sveitsi 2000 | jääkiekko |  |
Jonsson voitti alle 18-vuotiaiden MM-pronssia vuonna 2000. Hän pelasi myös alle 20-vuotiaiden MM-kilpailuissa vuonna 2002.
Muuta

Jonssonin isoveli Anders on pelannut puolustajana alemmissa sarjoissa.
Lataussäädin

Lataussäädin on säädin, jonka tarkoituksena on estää sähkögeneraattoria tai laturia lataamasta akkua liian täyteen tai vastaavasti akkua energialähteenään käyttäviä sähkölaitteita purkamasta akkua liian tyhjäksi.
Lataussäätimiä käytetään mm. autoissa, aurinkopaneeleiden, pientuulivoimaloiden virralla varattavien akkujen kanssa.
Aiheesta muualla > Lähteitä

Aurinkopaneelin lataussäädin, Jari-Pekka Korhonen,  (Arkistoitu – Internet Archive)
SunWatt-aurinkopanelin lataussäätimen asennus,
Aiheesta muualla > Valmistajia ja maahantuojia

Max Power-lataussäädin, Naps Systems  (Arkistoitu – Internet Archive)
Gadget Computer, www.tuulivoimala.com  (Arkistoitu – Internet Archive)
Late (kappale)

| ”Late” Kwan |
| --- | --- | --- |

Singlen tiedot
 Albumilta: Dynasty
 Julkaistu: 2001
 Formaatti: CD
 Tyylilaji: pop
 Kesto: 04.16
 Levy-yhtiö: Universal Music
Listasijoitukset
  Suomen virallinen lista: 1.
Kwanin muut singlet
| ”Padam” 2000 | ”Late” 2001 | ”Microphoneaye” 2001 |
Late on suomalaisen Kwan -yhtyeen single, joka julkaistiin vuonna 2001. Kappale on mukana myös vuoden 2001 albumilla Dynasty. Se nousi Suomen virallisen singlelistan sijalle 1.
Kappaleet

Late – 4.16
Late (Acoustic)
Aiheesta muualla

Late discogs.com -sivustolla
Kōnosu

| Kōnosu (鴻巣市) |
| --- | --- |
 Unikkoja ja Arajoen ylittävä akvedukti
 lippu:  symboli
 Kōnosun sijainti Saitaman prefektuurissa
 Kōnosu
 Koordinaatit: 36°03′57″N, 139°31′20″E 
Valtio:  Japani
Alue:  Kantō
Prefektuuri:  Saitaman prefektuuri
Pinta-ala:  
 – Kokonaispinta-ala:  67,44 km²
Väkiluku (09/2020):  118 124
 – Väestötiheys:  1 751,5 as./km²
Symbolit:  
 – Puu:  Idänselkova
 – Kukka:  Tarhaorvokki
 
 http://www.city.kounosu.saitama.jp/ 
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Kōnosu (jap. 鴻巣市, Kōnosu-shi) on Japanin kaupunki Honshūn saarella Kantōn alueella Saitaman prefektuurissa. Se sijaitsee sisämaassa prefektuurin keskiosassa Ara- ja Motoarajokien varrella. Kaupungin keskusta on rakentunut niiden väliin Ōmiyan ylängölle. Kōnosussa on 118 124 asukasta (syyskuussa 2020) ja sen pinta-ala on 67,44 neliökilometriä.
Kōnosu kehittyi Edo-kaudella 1600–1800-luvuilla markkinapaikkana ja yhtenä vilkkaan Nakasendō-tiereitin postiasemista (shukuba). Perinteinen elinkeino on jo 1700-luvun vaihteesta lähtien ollut nukkejen valmistus, ja edelleenkin kaupunki tunnetaan hinamatsuri-nukkejen (hinaningyō) tuotannosta. Sittemmin kaupunkiin on sijoittunut myös paperi-, paino- ja koneteollisuutta sekä autonosien valmistusta. Kaupunkia ympäröivillä maaseutualueilla viljellään riisin lisäksi vihanneksia ja koristekukkia. Kaupunkioikeudet osana Japanin nykyistä kunnallishallintoa Kōnosu sai vuonna 1954, kun Kōnosun maaseutukaupunkiin liitettiin useita kyläkuntia. Sen jälkeen Kōnosu on kasvanut voimakkaasti yhtenä Suur-Tokion metropolialueen lukuisista esikaupungeista. Kaupunki laajeni huomattavasti vuonna 2005, kun siihen yhdistettiin Fukiagen ja Kawasaton maaseutukaupungit.
Kōnosun rakennettuun kulttuuriperintöön kuuluu esimerkiksi Shōgan-jin buddhalainen temppeli, jossa on samurai Ina Tadatsugun hauta. Kaupunkia palvelee JR Higashi-Nihonin Takasaki-linja.
Kuvia

Kōnosun kaupungintalo
Seseragin puisto
Kulttuurikeskus Clea
Kōnosun rautatieasema
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Kōnosu Wikimedia Commonsissa
Kaupungin internetsivut (japaniksi)
Kronos Quartet Performs Alfred Schnittke: The Complete String Quartets

| Kronos Quartet Performs Alfred Schnittke: The Complete String Quartets Kronos Quartet |
| --- | --- | --- |

Studioalbumin tiedot
 Julkaistu: 15. toukokuuta 1998
 Tuottaja(t): Judith Sherman, Kronos Quartet
 Tyylilaji: taidemusiikki
 Kesto: 106.45
 Levy-yhtiö: Nonesuch (79500)
Kronos Quartetin muut julkaisut
| Early Music (Lachrymæ Antiquæ) 1997 | Kronos Quartet Performs Alfred Schnittke: The Complete String Quartets 1998 | John Adams: John’s Book of Alleged Dances 1998 |
Kronos Quartet Performs Alfred Schnittke: The Complete String Quartets on yhdysvaltalaisen jousikvartetti Kronos Quartetin tupla-albumi, joka julkaistiin vuonna 1998 levymerkillä Nonesuch Records. Levy sisältää venäläisen säveltäjä Alfred Schnittken sävellyksiä.
Kappaleet

Kaikki sävellykset Alfred Schnittke.