S. C. Jamir

| S>  C. Jamir |
| --- | --- |

Odishan kuvernööri
 21. maaliskuuta 2013 – 20. maaliskuuta 2018  
Edeltäjä:  M. C. Bhandare
Seuraaja:  Satya Pal Malik
Maharashtran kuvernööri
 9. maaliskuuta 2008 – 22. tammikuuta 2010  
Edeltäjä:  S. M. Krishna
Seuraaja:  K. Sankaranarayanan
Gujaratin kuvernööri
 30. heinäkuuta 2009 – 26. marraskuuta 2009  
Edeltäjä:  Nawal Kishore Sharma
Seuraaja:  Kamla Beniwal
Goan kuvernööri
 17. heinäkuuta 2004 – 21. heinäkuuta 2008  
Edeltäjä:  Mohammed Fazal
Seuraaja:  Shivinder Singh Sidhu
Nagalandin pääministeri
 22. helmikuuta 1993 – 6. maaliskuuta 2003  
Edeltäjä:  presidentin hallinto
Seuraaja:  Neiphiu Rio
 25. tammikuuta 1989 – 10. toukokuuta 1990  
Edeltäjä:  presidentin hallinto
Seuraaja:  K. L. Chishi
 18. marraskuuta 1982 – 28. marraskuuta 1986  
Edeltäjä:  John Bosco Jasokie
Seuraaja:  Hokishe Sema
 18. huhtikuuta 1980 – 5. kesäkuuta 1980  
Edeltäjä:  Vizol Angami
Seuraaja:  John Bosco Jasokie
Henkilötiedot
Syntynyt: 17. lokakuuta 1931 (ikä 92) Ungma, Nagaland, Brittiläinen Intia
Tiedot
Puolue:  Intian kongressipuolue
Tutkinnot:  Allahabadin yliopisto
  [ Muokkaa Wikidatassa ]   
S. C. Jamir (s. 17. lokakuuta 1931) on intialainen kongressipuoluetta edustava poliitikko, joka on toiminut viisi kautta Nagalandin osavaltion pääministerinä. Sen lisäksi hän on ollut kuvernöörinä Goassa, Maharashtrassa, Gujaratissa ja Odishassa. Vuonna 2020 hänelle myönnettiin Intian kolmanneksi korkein kunniamerkki Padma Bhushan.
Jamir aloitti poliittisen uransa osallistumalla opiskelijapolitiikkaan. Hän liittyi  Students' Christian Movement -opiskelijajärjestöön lukiessaan lakia Allahabadin yliopistossa vuosina 1954–1957. Hänet äänestettiin Lok Sabhaan ensimmäisen kerran vuonna 1961. Tuolloin hän aloitti silloisen ulkoministeri Jawaharlal Nehrun parlamentaarisena valtiosihteerinä. Vuonna 1967 hänestä tuli rautateistä vastaava apulaisministeri. Hän vaikutti parlamentissa yhtämittaisesti vuoteen 1970, jolloin neljännen Lok Sabhan virkakausi päättyi.
Lok Sabhasta Jamir siirtyi Nagalandin osavaltiopolitiikkaan. Hänet valittiin Nagalandin osavaltioparlamenttiin ministeriksi 1974. Kolme vuotta myöhemmin hän oli osavaltion varapääministeri. Vuonna 1980 hänestä tuli alle kaksi kuukautta kestäneen osavaltiohallituksen pääministeri. Hän onnistui pääsemään pääministeriksi uudestaan vuoden 1982 osavaltiovaalien jälkeen. Hänen toinen kautensa pääministerinä kesti vuoteen 1986, jolloin hänen hallituksensa kohtasi kaksi kriisiä. Maaliskuussa kaksi mieltään osoittanutta opiskelijaa kuoli poliisin ampumina, mikä johti kahdeksan hänen hallituksensa 22:sta ministeristä eroamaan. Marraskuussa hän ajautui keskelle väitettyä korruptioskandaalia, jonka lisäksi hänellä epäiltiin olevan yhteyksiä kiinalaismieliseen National Socialist Council of Nagaland -järjestöön. Kongressipuolue halusi parantaa vaurioitunutta mainettaan ennen Nagalandin vuoden 1987 osavaltiovaaleja, minkä vuoksi Jamir suostuteltiin eroamaan. Pääministeri Rajiv Gandhi pakotti hänet eroamaan tehtävästään, kun useat Nagalandin lainsäätäjät syyttivät häntä korruptiosta.
Seuranneet osavaltiovaalit olivat kongressipuolueelle tappio, jonka vuoksi Hokishe Semasta tuli seuraava Nagalandin pääministeri. Tappionsa jälkeen Jamir valittiin Rajya Sabhaan, jossa hän toimi kaksi vuotta. Hänet valittiin Nagalandin pääministeriksi uudelleen vuonna 1989, kun puolue koki hänen onnistuneen kaatamaan Seman osavaltiohallituksen. Vuonna 1993 hänet valittiin taas pääministeriksi, jonka jälkeen hän onnistui voittamaan toisen peräkkäisen kauden vuonna 1998. Näiden kausiensa aikana hän joutui useita kertoja murhayritysten kohteeksi. Vuonna 1993 hänen autosaattuettaan kohti ammuttiin mörssärillä. Vuonna 1999 joukko aseistautuneita miehiä yritti hyökätä hänen autosaattueensa kimppuun. Toimiessaan Goan kuvernöörinä vuonna 2007 häneen kohdistui neljäs murhayritys.