stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Ağstafan piirikunta

Ağstafan piiri Azerbaidžanin kartalla.
Ağstafan piirikunta (azer. Ağstafa rayonu, ven. Акстафи́нский райо́н, Akstafinski raion) on paikallishallintoalue Azerbaidžanissa. Vuonna 1990 perustetun piirin pinta-ala on 1504 neliökilometriä. Asukkaita on 80 500 henkeä (vuonna 2010).
Ağstafan piiri sijaitsee Azerbaidžan luoteisosassa Kurajoen laaksossa. Se rajoittuu pohjoisessa Georgiaan, idässä Tovuzin ja lounaassa Qazaxin piireihin sekä etelässä Armeniaan.
Piirin keskus on Ağstafan kaupunki, josta on 461 kilometriä maan pääkaupunkiin Bakuun. Toinen huomattavampi paikkakunta on Vurğunin taajama. Kuntia on yhteensä 24, taajamia 9 ja kyliä 29. Kaupunkiväestön osuus on 25,0 % (vuonna 2010). Vuoden 1999 väestönlaskennan mukaan asukkaista 99,0 % on azereja ja 0,6 % turkkilaisia.
Piirin kautta kulkee Bakun ja Tbilisin välinen rautatie sekä Bakusta Georgian rajalle johtava M1-valtatie. Seudun pääelinkeino on maatalous, joka on erikoistunut viljan viljelyyn.
Nähtävyyksiin kuuluvat muinaiset asuinpaikat, Tatlın armenialainen kirkko, Haçavuoren keskiaikainen rakennelma ja Kolxələflin kylän kaivo. Kurajoen pohjoispuolella sijaitsee Qarayazın luonnonpuisto.
Paikallislehtenä ilmestyy Ağstafa.
Aiheesta muualla

Ağstafan piirin sivusto (azeriksi)
Azerbaidjan: Territorial and administrative units (azeriksi), (englanniksi), (venäjäksi)
Azerbaidžanin piirikunnat ja kaupungit
| --- | --- |
Piirikunnat:  Ağcabədi • Ağdam • Ağdaş • Ağstafa • Ağsu • Apšeron • Astara • Babək* • Balakən • Bərdə • Beyləqan • Biləsuvar • Cəbrayıl • Cəlilabad • Culfa* • Daşkəsən • Füzuli • Gədəbəy • Goranboy • Göyçay • Göygöl • Hacıqabul • İmişli • İsmayıllı • Kəlbəcər • Kəngərli* • Kürdəmir • Laçın • Lənkəran • Lerik • Masallı • Neftçala • Oğuz • Ordubad* • Qax • Qazax • Qəbələ • Qobustan • Qubadlı • Quba • Qusar • Saatlı • Sabirabad • Şabran • Şahbuz* • Salyan • Şamaxı • Samux • Sədərək* • Şəki • Şəmkir • Şərur* • Siyəzən • Şuşa • Tərtər • Tovuz • Ucar • Xaçmaz • Xızı • Xocalı • Xocavənd • Yardımlı • Yevlax • Zaqatala • Zəngilan • Zərdab
Kaupungit:  Baku • Gəncə • Lənkəran • Mingəçevir • Naftalan • Nahitševan* • Şəki • Şirvan • Sumqayıt • Xankəndi • Yevlax
Tähdellä * merkityt piirikunnat ja kaupungit kuuluvat Nahitševanin autonomiseen tasavaltaan.
Barrettin ruokatorvi

Barrettin ruokatorvi on osalle refluksitautia sairastavista kehittyvä tila, jossa ruokatorven alaosan limakalvo muuttuu suolen limakalvon kaltaiseksi. Muutos johtuu elimistön pyrkimyksestä suojata ruokatorvea mahalaukusta tulevalta hapolta. Barrettin ruokatorvi oireyhtymä tiedetään ruokatorven syövän riskitekijäksi. Barrettin ruokatorvi kehittyy 6–14 %:lle refluksitautia sairastavista henkilöistä. Barrettin ruokatorvesta jo kärsivien potilaiden elinikäinen sairastumisvaara syöpään on suunnilleen 0,5 %/vuosi.
Ağsu

| Ağsu |
| --- | --- |

 Ağsu
 Koordinaatit: 40°34′9″N, 48°24′3″E 
Valtio:   Azerbaidžan
Piiri:  Ağsu
Kaupungiksi:  1967
Väkiluku (2010):  18 700
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Ağsu (ven. Ахсу́, Ahsu) on kaupunki Azerbaidžanissa. Se sijaitsee Ağsuçayjoen varrella Kaukasusvuoriston pääjonon eteläreunalla 162 kilometriä Bakusta länteen. Kaupunki on Ağsun piirin keskus. Sen kautta kulkee Bakusta Georgian rajalle johtava M1-valtatie. Asukkaita on 18 700 henkeä (vuonna 2010).
Kaupungin lähellä sijaitsevat Nadir-šaahin vuonna 1735 perustaman ”Uuden Şamaxın” rauniot. Vuonna 1769 sen asukkaat siirrettiin takaisin Şamaxıin. Myöhemmin kaupunki hävitettiin useaan otteseen, ja 1800-luvulla siitä oli jäljellä vain pieni kylä. Ağsun taajamasta tuli kaupunki vuonna 1967. Nykyään se on maatalousalueen keskus, jossa on pienimuotoista elintarviketeollisuutta.
Aiheesta muualla

Azerb.com: Aqsu (Agsu) (englanniksi)
Ağsun piirin sivusto (azeriksi)
Osuuspankki (yhtiömuoto)

Osuuspankki (lyhenne op) on yhtiömuoto, jolla harjoitetaan osuuskuntamuotoista luottolaitos- ja pankkitoimintaa. Osuuspankin asiakkaat voivat liittyä sen jäseniksi, jolloin he omistavat osuuden pankista. Osuuspankit eroavat liikepankeista ja säästöpankeista yhtiömuodon ja myös osuustoiminnallisuuden osalta.
Osuuspankkiryhmät Suomessa

Suomessa toimii nykyisin kaksi kilpailevaa osuuspankkien yhteenliittymää.
OP muodostuu alueellisista osuuspankeista. Ryhmä sai alkunsa osuuskassoista 1902. Osuuspankkimuotoisten pankkien lisäksi ryhmässä toimii osakeyhtiömuotoinen liikepankki OP Pankki Oy.
POP Pankki -ryhmä erosi muista osuuspankeista 1997, kun osa paikallisista osuuspankeista jättäytyi osuuspankkien tiivistyneestä yhteistyöstä pois.
Molemmat ryhmät toimivat valtakunnallisesti, tosin OP:n toimialue on laajempi. Itsenäiset osuuspankit ovat usein ns. paikallispankkeja samoin kuin säästöpankit.
Historiaa > Osuuskassat

Osuuskassat edelsivät osuuspankkeja. Ensimmäiset osuuskassat aloittivat toimintansa 1903. Osuuskassojen tarkoitus oli myöntää lainoja maatalouden kehittämistä varten. Myöhemmin niiden toiminta laajeni muihinkin lainoihin ja talletuksiin.
Nykyisin toimivista osuuspankeista vanhin on Loimaalla toimiva Niinijokivarren Osuuspankki. Pankin perustamiskokous pidettiin 12.11.1902.
Historiaa > Osuuskassoista osuuspankeiksi

Vuoden 1970 alussa uuden pankkeja koskevan lainsäädännön  voimaan tullessa osuuskassat muuttuivat osuuspankeiksi. Hallituksen pyrkimyksenä oli saada kaikille pankkilaitostyypeille – osuuspankeille, säästöpankeille ja liikepankeille – samantapaiset vaatimukset ja velvollisuudet. Muutoksia tuli mm. osuuspankkien sääntöihin, omistussuhteisiin, vakavaraisuuteen, vakuusrahastoon ja kiinteistöomistukseen. Muutoksen yhteydessä Osuuskassojen Keskus Oy:stä tuli Osuuspankkien Keskuspankki Oy (OKO), Osuuskassojen Keskusliitosta Osuuspankkien Keskusliitto ja Osuuskassajärjestöstä Osuuspankkijärjestö.
Osuuspankkien ensimmäisenä toimintavuonna 1970 Suomessa oli 445 osuuspankkia.
Osuuspankkien haasteena oli 1970-luvulla heikko vakavaraisuus. Vakavaraisuusvaatimus 2 % asetettiin vuonna 1970, ja se tuli täyttää 10 vuoden kuluessa. Tuolloin osuuspankkien yhteenlaskettu vakavaraisuus oli 1,6 %. 1970-luvun lopulla päästiin jo 2,8 prosenttiin, mutta yksittäisillä pankeilla oli ongelma täyttää lain vaatimukset. 1980-luvun mittaan tilanne parani.
Osuuskassojen toiminnan loppuvaiheessa kassojen jäsenyyttä ei enää aktiivisesti markkinoitu uusille asiakkaille. Oltiin jopa tyytyväisiä, että uudet asiakkaat eivät hankeudu jäseniksi, koska heistä olisi voinut tulla uhka vanhoille valtakuvioille. Niinpä osuuspankkien jäsenkunnan ammateissa painottui vielä vuonna 1970 maa- ja metsätalous, vaikka koko asiakaskunta oli jo painottunut palkansaajiin. 1970-luvun mittaan osuuspankeissa kuitenkin hyväksyttiin uusi toiminta-ajatus, jossa maaseudun luotottajista tuli kaikkia asiakasryhmiä palvelevia yleispankkeja. Jäsenyyttä alettiin korostaa. Vuonna 1979 otettiin tavoitteeksi, että täysi-ikäisistä asiakkaista 35 % saataisiin myös jäseniksi.
1990-luvun alussa Suomeen iski pankkikriisi. Se koski myös osuuspankkeja. Tilanne oli synkimmillään vuonna 1993, jolloin tappiollisen tilinpäätöksen näytti 44 osuuspankkia, 14 % kaikista. Suurimman tappion teki Suur-Helsingin Osuuspankki. Ryhmän pelasti lamasta se, että edullisesti kehittynyt ottolainaus piti rahoituskatteen kunnossa. Talletuksia saatiin alueilta, joilla asiakkaiden korkotietoisuus ei ollut vahva, vaan he tyytyivät alhaisiin talletuskorkoihin. Suomen Säästöpankin osien ostolla oli myös positiivinen vaikutus. Osuuspankkien yrityskuva pysyi hyvänä pankkikriisivuosinakin ja pahimman kilpailijan, säästöpankkien, vaikeudet työnsivät asiakkaita osuuspankkileiriin. Laman lopputuloksena osuuspankkien markkinaosuus nousikin lähes viidellä prosenttiyksiköllä yli 34 prosenttiin. Osuuspankeista tuli Suomen suurin pankkiryhmä vuosiksi 1991–1996. Kaikesta huolimatta 50 osuuspankkia ajautui lamassa niin suuriin vaikeuksiin, että ne tarvitsivat osuuspankkiryhmän keskinäistä talousapua.
Historiaa > Osuuspankeista kaksi pankkiryhmää 1997

Suomen pankkikriisin jälkimainingeissa osuuspankit hajosivat kahdeksi keskenään kilpailevaksi ryhmäksi. Enemmistö pankeista, 252 jäsenpankkia, järjestäytyi uuteen yhteistoimintaan Osuuspankkiryhmäksi (nyk. OP). Ryhmän uudistus perustui osuuspankkilain muutokseen. Vajaa kymmenesosa ryhmästä (44 pankkia) perusti oman Paikallisosuuspankki-ryhmän (nyk. POP).
Osuuspankkiryhmäksi muuttuminen teki ryhmästä yhteisvastuullisen yhteenliittymän. Joukko maakuntien osuuspankkeja vastusti sellaista muutosta. Näissä "kapinapankeissa" pelättiin, että ne joutuisivat kaupunkipankkien riskinoton maksumiehiksi ja että ne menettäisivät itsenäisyytensä. "Kapinapankkeja" oli aluksi kolmannes kaikista osuuspankeista. Niiden alkuperäinen tarkoitus ei ollut erota ryhmästä, mutta ne pakotettiin siihen. Osa kapinapankeista peräytyi, mutta 44 osuuspankkia irtosi. Ne perustivat oman pankkiryhmänsä Paikallisosuuspankit.
Kapinapankit olivat muutamia poikkeuksia lukuun ottamatta pienehköjä mutta erittäin vakavaraisia. Suurin oli Suupohjan Osuuspankki, 15. suurin osuuspankki. Sen sijaan muut olivat valtaosin melko pieniä maaseutupankkeja. Kapinassa heijastui maaseudun epäluulo meneillään olleita muutoksia kohtaan. Maaseutumainen elämä koettiin uhanalaiseksi viimeistään EU-ratkaisun myötä. Pankkikriisi oli koetellut suurpankkeja, joiden mukaantulo uuteen Osuuspankkiryhmään oli lähes automaattista. Taloutensa hyvässä kunnossa säilyttäneillä keskikokoisilla ja pienillä osuuspankeilla sen sijaan oli realistisena vaihtoehtona ulkopuolelle jääminen. Pankki oli paitsi liikeyritys myös paikallisyhteisöä koossa pitävä instituutio, ja sen itsenäisyys koettiin tärkeäksi.
Osuuspankkien lukumäärä Suomessa

| Vuosi | Osuuspankit | Osuuspankit | Huomautus |
| --- | --- | --- | --- |
| 1970 | 445 | 445 |  |
| 1980 | 372 | 372 |  |
| 1990 | 359 | 359 |  |
|  | OP | POP |  |
| 1997 | 252 | 44 | Ryhmän hajotessa 1.7.1997 |
| 2000 | 244 | 43 |  |
| 2010 | 213 |  |  |
| 2017 | 168 | 26 | 30.6.2017 |
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Osuuspankki (yhtiömuoto) Wikimedia Commonsissa
OP:n kotisivut
POP Pankin kotisivut
OP:n konttori Vallilan Teollisuuskadulla.
Axel Toupane

| Axel Toupane |
| --- | --- |
 Toupane vuonna 2013.
Henkilötiedot
Koko nimi:  Axel Toupane
Syntynyt: 23. heinäkuuta 1992 (ikä 32) Mulhouse, Ranska
Kansalaisuus:   Ranska
Koripalloilija
Pelipaikka:  Pieni laitahyökkääjä
Pituus:  201 cm
Paino:  89 kg
NBA-varaus:  ei varattu 2014
Pelaajaura
Seurajoukkueet
2011–2015 2015–2016 2016 2016–2017 2017 2017 2017–2018 2018–2019 2019–2020 2020 2021 2021– 2021–:  Strasbourg IG Raptors 905 Denver Nuggets Raptors 905 Milwaukee Bucks New Orleans Pelicans BC Žalgiris Olympiakos BC CB Málaga Strasbourg IG Santa Cruz Warriors Milwaukee Bucks → Wisconsin Herd
Maajoukkueet
2017–:   Ranska
Ottelut (pisteet):  25 (85)
Aiheesta muualla
axeltoupane.com
FIBA
| Mitalit> Maa:   Ranska.Miesten koripallo.MM-kilpailut  | Mitalit> Maa:   Ranska.Miesten koripallo.MM-kilpailut  | Mitalit> Maa:   Ranska.Miesten koripallo.MM-kilpailut  | Maa:   Ranska> Miesten koripallo. |
| --- | --- | --- | --- |
|  Pronssia | Kiina 2019 |  |  |
Axel Toupane (s. 23. heinäkuuta 1992 Mulhouse) on ranskalainen koripalloilija. Pienenä laitahyökkääjänä pelaava Toupane on voittanut urallaan muun muassa NBA:n, Ranskan cupin, Ranskan liigacupin, Liettuan, Liettuan cupin ja NBA:n kehityssarjan mestaruudet. Hän on pelannut urallaan lisäksi Espanjan ja Kreikan pääsarjoissa. Toupane on edustanut myös Ranskan miesten maajoukkuetta jossa voitti MM-pronssia vuonna 2019.
Pelaajaura

Toupane aloitti ammattilaisuransa kotimaansa Strasbourgissa jossa voitti vuonna 2015 Ranskan cupin ja liigacupin mestaruudet. Vuodesta 2015 hän pelasi Pohjois-Amerikassa NBA:n kehityssarjassa jossa valittiin sarjan kehittyneimmäksi pelaajaksi vuonna 2016 ja voitti mestaruuden vuonna 2017. Hän pelasi lyhyesti myös kolmessa eri NBA-joukkueessa. Vuonna 2017 Toupane palasi Eurooppaan kiertäen Liettuan (pääsarjan ja cupin mestaruudet Žalgirisissa 2018), Kreikan ja Espanjan pääsarjoissa sekä lyhyesti Strasbourgissa. Vuonna 2021 hän palasi NBA:n kehityssarjaan ja NBA:han. Kesällä 2021 Toupane voitti Milwaukee Bucksissa NBA:n mestaruuden.
Toupane ylsi kahdesti EM-mitaleille Ranskan alle 20-vuotiaiden maajoukkueessa. Ranskan miesten maajoukkueessa hän debytoi vuonna 2017. Hän kuului maajoukkueen kokoonpanoon saman vuoden EM-kilpailuissa ja Kiinan MM-kilpailuissa 2019, missä Ranska voitti pronssia.
Axel Toupane on valmistunut Bocconi Universitystä, HEC Parisista ja Emlyon Business Schoolista.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Axel Toupane Wikimedia Commonsissa
Axel Toupane Basketball Player Profile eurobasket.com (englanniksi)
Ranskan joukkue – Koripallon MM-kilpailut 2019
1 Ntilikina ·
2 M’Baye ·
5 Batum ·
10 Fournier ·
12 de Colo ·
17 Poirier ·
21 Albicy ·
25 Labeyrie ·
26 Lessort ·
27 Gobert ·
35 Toupane ·
90 Lacombe ·
Valmentaja Collet
Milwaukee Bucks – NBA:n mestari 2021
0 Donte DiVincenzo ·
3 Elijah Bryant ·
5 Jeff Teague ·
7 Bryn Forbes ·
9 Bobby Portis ·
11 Brook Lopez ·
13 Jordan Nwora ·
15 Sam Merrill ·
17 P. J. Tucker ·
21 Jrue Holiday ·

22 Khris Middleton ·
24 Pat Connaughton ·
25 Mamadi Diakité ·
34 Giánnis Antetokoúnmpo ·
43 Thanásis Antetokoúnmpo ·
44 Justin Jackson ·
66 Axel Toupane

Päävalmentaja Mike Budenholzer 

Apuvalmentajat Vin Baker · Mike Dunlap · Chad Forcier · Darvin Ham · Charles Lee · Josh Oppenheimer · Patrick St. Andrews · Ben Sullivan
Apollon Dafneforoksen temppeli

| Apollon Dafneforoksen temppeli |
| --- | --- |
 Apollon Dafneforoksen temppelin rauniot ilmasta nähtynä.
Sijainti:  Apóllonos Dafnifórou, Erétria, Euboia, Keski-Kreikka, Kreikka
Koordinaatit:  38°23′43″N, 23°47′41″E
Rakennustyyppi:  kreikkalainen temppeli
Valmistumisvuosi:  noin 530–520 eaa. (viimeinen vaihe)
Tuhoutui:  noin 490 eaa.
Tyylisuunta:  doorilainen
 
Lisää rakennusartikkeleitaArkkitehtuurin teemasivulla
Infobox OKNimi-testi OK: 
Apollon Dafneforoksen temppeli oli antiikin aikainen Apollonille omistettu kreikkalainen temppeli Eretrian kaupungissa Euboian saarella Kreikassa. Se oli kaupungin tärkein pyhäkkö ja siitä on tunnistettu useita rakennusvaiheita 700–500-luvuilta eaa. Temppelin rauniot sijaitsevat nykyisen Erétrian kaupungin pohjoisosassa Apóllonos Dafnifórou -kadulla.
Historia

Apollon Dafneforoksen temppeli oli omistettu nimensä mukaisesti ”Laakeria kantavalle Apollonille”. Homeerinen hymni Apollonille kertoo, että Apollon asettui Lelantoksen tasangolle etsiessään paikkaa oraakkelilleen. Paikalla oli pyhäkkö tai temppeli neljässä rakennusvaiheessa, joista kaksi ensimmäistä ajoittuvat 700-luvulle eaa., kolmas 600-luvulle eaa. ja neljäs 500-luvulle eaa.
Geometrisella kaudella 700-luvulla eaa. paikalla oli apsis-päätyinen talo, joka on mahdollisesti sekin ollut kulttikäytössä, sekä hieman myöhemmin rakennettu samoin apsis-päätyinen hekatompedon- eli sata jalkaa pitkä temppeli. Ne purettiin 700-luvun eaa. loppupuolella. Varhaisella arkaaisella kaudella noin 670–650 eaa. paikalle rakennettiin uusi hekatompedon-temppeli. Viimeinen vaihe, joka oli doorilaista tyyliä edustanut temppeli, rakennettiin arkaaisen kauden loppupuolella noin 530–520 eaa.
Viimeksi mainitun temppelin oletetaan tuhoutuneen persialaisten hyökkäyksessä persialaissotien ensimmäisen vaiheen aikana vuonna 490 eaa. Temppeli oli tuolloin mahdollisesti vielä keskeneräinen. Temppeli saatettiin kunnostaa kokonaan tai ainakin osittain, sillä paikka säilyi kulttikäytössä ainakin 300–200-luvuille eaa. saakka. Roomalaisella kaudella suuri osa temppelin rakennuskivistä käytettiin uudelleen.
Temppelin alueen arkeologiset kaivaukset suoritettiin Konstantínos Kourouniótiksen johdolla vuosina 1899–1910. Kaivauksia ja tutkimuksia on jatkettu myöhemmin.
Rakennukset

Temppeli sijaitsi Eretrian agoran pohjoispuolella. Paikalla on perustusten jäänteitä kaikista temppelin rakennusvaiheista. Viimeisen vaiheen temppelistä on säilynyt sen perustusten lisäksi lähinnä muutama pylväsrumpu sekä kapiteelien ja veistoskoristeluiden osia.
Geometrisen kauden rakennukset
Alueen varhaisin rakennus oli geometrisella kaudella rakennettu majan tapainen talo, jossa oli apsis-pääty. Sen pituus oli noin 9,5 metriä ja leveys noin 6,5 metriä. Rakennus avautui etelään päin, ja siinä oli porttiikki ja naos eli cella. Siihen ei kuulunut alttaria, joten ei ole varmaa, oliko se pyhäkkökäytössä.
Geometrisen kauden temppeli rakennettiin edellisen itäpuolelle. Se oli hekatompedon-temppeli eli sen pituus oli noin sata jalkaa eli noin 34,5 metriä ja leveys noin 7–8 metriä. Myös siinä oli apsis-pääty. Temppelin kaakkoispuolella oli alttari. Temppelin läheltä on löydetty pieni pronssivalimo, jossa on tehty votiivilahjoiksi tarkoitettuja pienoisfiguriineja.
Varhaisen arkaaisen kauden temppeli
Varhaisen arkaaisen kauden temppeli edusti joonialaista tyyliä. Se oli peripteraalitemppeli, jossa oli 6 × 19 puista pylvästä, ja sen pituus oli noin 40,1 metriä ja leveys noin 11,7 metriä. Temppelin keskiössä oli pitkä ja kapea naos eli cella, joka oli tehty hekatompedon-temppeliksi eli sen pituus oli noin sata jalkaa eli noin 34 metriä. Naoksen leveys oli noin 20 jalkaa eli noin 7 metriä. Temppelissä ei ollut pronaosta eikä opisthodomosta. Temppeli oli rakennettu poikkeuksellisesti luoteis-kaakkoissuunnassa tyypillisen itä-länsisuunnan sijasta.
Myöhäisen arkaaisen kauden temppeli
Myöhäisen arkaaisen kauden temppeli edusti doorilaista tyyliä. Se oli peripteraalitemppeli, jossa oli 6 × 14 pylvästä, ja sen pituus oli noin 47,8 metriä ja leveys noin 20,6 metriä. Temppelissä oli naos sekä pronaos ja opisthodomos, joiden kummankin edessä oli kaksi pylvästä (distylos in antis). Naoksen sisällä oli kaksi kahdeksan pylvään riviä, jotka jakoivat sen kolmeen laivaan. Temppeli oli rakennettu poros-kivestä ja marmorista. Sen arkkitehtuurin ratkaisut muistuttivat monin tavoin sen joonialaista edeltäjää.
Temppelin länsipään päätykolmiokoristelu esitti amatsonomakhiaa. Sen oli mahdollisesti veistänyt Antenor. Veistosryhmän keskiössä oli Athene, josta on säilynyt torson yläosaa. Paremmin on säilynyt osa, joka esittää Theseusta sieppaamassa amatsoni Antiopea, mikä kuvaa Eretrian läheisiä yhteyksiä Ateenaan. Nämä osat oli haudattu tarkoituksella persialaisten aiheuttaman tuhon jälkeen, ja ne ovat nykyisin Erétrian arkeologisessa museossa.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Apollon Dafneforoksen temppeli Wikimedia Commonsissa
Pienoismalli temppelin rakentamisesta. Erétrian arkeologinen museo.
Geometrisen kauden apsis-päätyisen talon jäänteet.
Apollon Dafneforoksen temppelin rauniot.
Athene (torson osa) sekä Theseus ja Antiope, myöhäisen arkaaisen kauden temppelin länsipään päätykolmiokoristelun jäänteitä. Erétrian arkeologinen museo.
Panosvyö (albumi)

| Panosvyö Viikate |
| --- | --- | --- |

Cover-albumin tiedot
 Julkaistu: 2. toukokuuta 2014
 Formaatti: CD, LP, Digi
 Tuottaja(t): Kaarle Viikate & Miitri Aaltonen
 Tyylilaji: heavy metal, hard rock
 Kesto: 32.11
 Levy-yhtiö: Spinefarm Records
Listasijoitukset
  1.
Viikatteen muut julkaisut
| Kymijoen lautturit 2013 | Panosvyö 2014 | XII – Kouvostomolli 2016 |
Panosvyö on Viikatteen yhdestoista studioalbumi. Se julkaistiin 2. toukokuuta 2014 sekä CD-, LP- että digiversiona. Levynjulkaisutapahtuma järjestettiin päivää aiemmin Jyväskylän Lutakossa.
Albumi koostuu suomeksi käännetyistä Motörhead-yhtyeen kappaleista ja on Viikatteen ensimmäinen täysimittainen cover-albumi. Yhtyeen keulahahmon Kaarle Viikatteen mukaan idea Motörhead-coveralbumin tekemisestä oli hänen mielessään jo aiemmat 15 vuotta. Hänen mukaansa myös kappaleiden sovitukset on pyritty pitämään melko lähellä alkuperäisiä versioita.
Albumi nousi julkaisuviikollaan Suomen virallisen listan sijalle 1.
Kappaleet

|  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| Nro | Nimi | Kesto |  |  |  |  |  |  |  |
| 1. | Luuvitonen (Iron Fist)  | 2.54 |  |  |  |  |  |  |  |
| 2. | Kuollut kuin hengetön (Killed by Death)  | 5.09 |  |  |  |  |  |  |  |
| 3. | Vihtahousu (Boogeyman)  | 3.23 |  |  |  |  |  |  |  |
| 4. | Ainoa (One Track Mind)  | 5.00 |  |  |  |  |  |  |  |
| 5. | Yli äyräiden (Over the Top)  | 2.58 |  |  |  |  |  |  |  |
| 6. | Kylmä, kylmä kivi (Stone Dead Forever)  | 4.34 |  |  |  |  |  |  |  |
| 7. | Pahat (Devils)  | 4.19 |  |  |  |  |  |  |  |
| 8. | 1916 | 3.54 |  |  |  |  |  |  |  |
Kokoonpano

Arvo Viikate – kitarat
Ervo Viikate – basso, taustalaulu, kosketinsoittimet
Kaarle Viikate – laulu, kitarat
Simeoni Viikate – lyömäsoittimet
Arvostelut

Imperiumi.net: 7+/10
Kaaoszine:
Soundi:
Aiheesta muualla

Panosvyö discogs.com -sivustolla
Albumi Panosvyö (albumi) Encyclopaedia Metallum -sivustolla (englanniksi)
Panostaja

Panostajalla tarkoitetaan tavallisesti panostajan pätevyyskirjan omistavaa henkilöä, jolla on kelpoisuus räjäyttää panoksia.
Räjäyttäjän pätevyyskirja

Räjäyttäjä on eräs panostajan pätevyyskirjan luokka. Räjäyttäjä saa räjäyttää yksittäisiä panoksia, enintään 1 kg kerrallaan ja enintään 25 kg vuorokaudessa.
Räjäyttäjän pätevyyskirjan saamiseksi vaaditaan:
vähintään 20 vuoden ikä
työkokemusta räjäyttäjän tehtävään liittyvässä työssä vähintään 6 kuukautta
todistus räjäyttäjän kurssin hyväksytystä suorittamisesta, kurssin kesto 3 työpäivää (24h)
lääkärintodistus, josta selviää että hakija on terveydeltään ja muilta ominaisuuksiltaan räjäyttäjän tehtäviin sopiva
sosiaali- ja terveysministeriön hyväksymälle kuulustelijalle suoritettu räjäyttäjän tutkinto.
Räjäyttäjän lupakirja myönnetään enintään 10 vuodeksi kerrallaan, kuitenkin enintään siihen asti, kun räjäyttäjä täyttää 65 vuotta. Räjäyttäjän pätevyyskirjat jaetaan lisäksi alaluokkiin erilaisten räjäytyskohteiden mukaan.
Räjäyttäjän pätevyyskirja > Räjäyttäjän pätevyyskirjan alaluokat

Luokka A: Raivausräjäytykset sekä seismiset räjäytystyöt
Luokka B: Raivausräjäytykset, hyydepadot sekä liitosräjäytykset
Luokka C: Rakenteiden räjäytykset
Luokka D: Kovettuneiden aineiden räjäytystyöt (kuumien aineiden räjäytykset, esimerkiksi masuunien kuonakertymien räjäyttäminen ja räjäytykset siiloissa/varastoissa)
Luokka E: Tehoste- ja laboratorioräjäytykset
Luokka F: Kallionräjäytykset
Panostajan pätevyyskirja

Panostajan pätevyyskirjalla saa räjäyttää asumattomalla alueella (yli 200m paikkaan jossa ihmisiä yleisesti oleskelee) rajattoman määrän räjähteitä. Asutulla alueella saa räjäyttää enintään 500 kg vuorokaudessa ja maks. 10 kg/panostila.
Panostajan pätevyyskirjan saamiseksi vaaditaan:
vähintään 20 vuoden ikä
työkokemusta räjäytys- ja louhintatyössä vähintään 12 kuukautta, josta vähintään 3 kuukautta panostajan pätevyyttä edellyttävässä räjäytystyössä (panostajan apulaisena/valvonnassa)
todistus Panostajan kurssin hyväksytystä suorittamisesta.
lääkärintodistus josta selviää että hakija on terveydeltään ja muilta ominaisuuksiltaan panostajan tehtäviin sopiva
sosiaali- ja terveysministeriön hyväksymälle kuulustelijalle suoritettu Panostajan tutkinto.
Panostajan pätevyyskirja myönnetään enintään 10 vuodeksi kerrallaan, kuitenkin enintään siihen asti kun räjäyttäjä täyttää 65 vuotta.
Ylipanostajan pätevyyskirja

Ylipanostaja on panostajan pätevyyskirjan luokka. Ylipanostajan pätevyyskirjalla saa räjäyttää sekä asutulla että asumattomalla alueella, ilman vuorokautisia tai yhteen panostilaan liittyviä rajoituksia. Ylipanostajan pätevyyskirjan saamiseksi vaaditaan panostajan pätevyyskirja sekä todistus ylipanostajan kurssin hyväksytystä suorittamisesta. Näiden lisäksi vaaditaan työkokemusta panostajana vähintään 12 kuukautta, josta vähintään 3 kuukautta ylipanostajan pätevyyttä edellyttävässä räjäytystyössä ja sosiaali- ja terveysministeriön hyväksymälle kuulustelijalle suoritettu ylipanostajan tutkinto.
Ylipanostajan lupakirja myönnetään enintään 10 vuodeksi kerrallaan, kuitenkin enintään siihen asti kun räjäyttäjä täyttää 65 vuotta.