stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
IPhone 6 Plus
Tekniset tiedot

iPhone 6 Plus -puhelimessa on 5,5 tuuman kapasitiivinen Retina HD -kosketusnäyttö, joka on Applen ensimmäinen Full HD -näyttö iPhone-malleissa. Näytössä on 401 pikseliä per tuuma. Koska puhelimessa on suurempi näyttö ja resoluutio kuin aikaisemmissa iPhoneissa on ollut, jotkin sovellukset saattoivat aluksi skaalautua virheellisesti ennen niiden päivittymistä. Puhelimessa on yksi gigatavu RAM-muistia, kolme vaihtoehtoa tallennustilaan (16, 64 ja 128 GB) sekä Applen 64-bittinen kaksiytiminen A8-prosessori, joka toimii 1,4 gigahertsin kellotaajuudella.
iPhone 6 Plussan kamera on muuten sama kuin iPhone 6:ssa, mutta se sisältää myös kuvainvakaimen. Kennon koko on kahdeksan megapikseliä ja se pystyy parhaimmillaan Full HD -kuvaukseen. Akun koko 2 915 milliampeerituntia, joka on noin puolet enemmän kuin iPhone 5s:ssä. iPhone 6 Plus sisältää NFC:n, mutta sen käyttö on rajattu ainoastaan Apple Payn käyttöön, joka ei ole ainakaan alkuvuonna 2015 käytössä Suomessa. Langatonta latausta puhelin ei tue. Puhelimessa on Touch ID -sormenjälkitunnistin, joka toimii pääsykoodin korvaajana. Laitteen alkuperäinen käyttöjärjestelmä oli iOS 8.0 ja huhtikuussa 2015 iOS 8.3. iPhone 6 Plus julkaistiin 19. syyskuuta 2014 kymmenessä maassa. Suomessa se julkaistiin viikkoa myöhemmin. Puhelimen kanssa markkinoitiin Apple Watch -rannekelloa, joka on yhteydessä puhelimeen.
iPhone 6 Plussan näyttö oli julkaisuaikana yksi suurimmista markkinoilla olevista puhelinten näytöistä. Puhelin on saatavilla harmaana, hopeana ja kultaisena. iPhone 6:n ja 6 Plussan yhteinen slogan on Bigger than bigger (suom. suurempi kuin suurempi).
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta IPhone 6 Plus Wikimedia Commonsissa
Applen iPhone 6 -sivusto
Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista.
| n k iOS |
| --- | --- |
iPhone:  iPhone  iPhone 3G  iPhone 3GS  iPhone 4  iPhone 4S  iPhone 5  iPhone 5c  iPhone 5s  iPhone 6  iPhone 6 Plus  iPhone 6S  iPhone 6S Plus  iPhone SE  iPhone 7  iPhone 7 Plus  iPhone 8  iPhone 8 Plus  iPhone X  iPhone XS  iPhone XS Max  iPhone XR  iPhone 11  iPhone 11 Pro  iPhone 11 Pro Max  iPhone SE (2020)  iPhone 12  iPhone 12 mini  iPhone 12 Pro  iPhone 12 Pro Max  iPhone 13  iPhone 13 mini  iPhone 13 Pro  iPhone 13 Pro Max  iPhone SE (2022)  iPhone 14  iPhone 14 Plus  iPhone 14 Pro  iPhone 14 Pro Max  iPhone 15  iPhone 15 Plus  iPhone 15 Pro  iPhone 15 Pro Max  iPhone 16  iPhone 16 Plus  iPhone 16 Pro  iPhone 16 Pro Max 
iPad:  iPad  iPad 2  iPad (3. sukupolvi)  iPad Mini  iPad (4. sukupolvi)  iPad Air  iPad Mini 2  iPad Air 2  iPad Mini 3  iPad Mini 4  iPad Pro 
Muut:  iPod nano  iPod Touch  Apple TV 
Käännös suomeksi
W-kansallispuisto

W-kansallispuisto
| --- | --- |
Sijainti:  Niger, Benin, Burkina Faso Benin, Niger ja Burkina Faso
Pinta-ala:  10 182,8 km2 
| --- | --- |
Tyyppi:  kansallispuisto
Perustettu:  1954 
Luokitus:  Osa UNESCOn maailmanperintökohteesta (d) (1996) 
muokkaa - muokkaa wikitekstiä - muokkaa Wikidataa
Joen mutkat, jotka ovat antaneet puistolle nimen
Mekroujokea W-kansallispuistossa.
W-kansallispuisto on yksi Nigerin huomattavimmista kansallispuistoista. Sen muodostaa pätkä Niger-joen vartta, joka mutkittelee kuin kirjain W. Puisto ulottuu hiukan myös naapurimaiden, Beninin ja Burkina Fason puolelle. Fulanit laiduntavat siellä karjaansa muuttaessaan vuosittain alueelta toiselle.
Puisto ulottuu savannilta metsäalueelle, ja se tunnetaan suurista nisäkkäistä: paviaaneista, afrikannorsuista, leopardeista, leijonista, virtahevoista ja gepardeista. Päivisin aktiivisia nisäkäslajeja on laskettu yli seitsemänkymmentä.
Ranskan ulkoministeriön mukaan aseellisten terroristiryhmien mahdollisten tunkeutumisten ja hyökkäyksen tai sieppauksen riskin vuoksi on erittäin suositeltavaa olla matkustamatta Burkina Fason raja-alueille, suureen osaan Nigeristä ja osaan Nigeriasta, mukaan lukien Pendjarin ja W:n kansallispuistot, sekä näiden puistojen läheisille alueille.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta W-kansallispuisto Wikimedia Commonsissa
Opel Astra H

| Opel Astra H |
| --- | --- |

Valmistustiedot
Valmistusmaa:   Belgia  Brasilia  Egypti  Iso-Britannia  Puola  Saksa  Venäjä
Valmistaja:  Opel
Konserni:  General Motors
Valmistusvuodet:  2004–2010
Muut nimet:  Chevrolet Astra Chevrolet Vectra Holden Astra Saturn Astra Vauxhall Astra
Korimalli:  2-ovinen coupé‑cabriolet 3-ovinen hatchback 3-ovinen pakettiauto 4-ovinen sedan 5-ovinen hatchback 5-ovinen farmari
Luokka:  C-segmentti
Edeltäjä:  Opel Astra G
Seuraaja:  Opel Astra J Opel Cascada
Teknisesti samankaltaisia:  Opel Zafira B
Tekniset tiedot
Moottori:  R4
Iskutilavuus:  1,3–2,0 l
Polttoaine:  bensiini diesel
Vetotapa:  etuveto
Vaihteisto:  5-vaihteinen manuaali 6-vaihteinen manuaali 5-vaihteinen robotti 4-vaihteinen automaatti 6-vaihteinen automaatti
Opel Astra H on Opel Astran kolmannen sukupolven malli, jota valmistettiin vuosina 2004–2010. Mallia vietiin Pohjois-Amerikkaan Saturn-merkkisenä vuodesta 2007 alkaen, kunnes General Motors päätti lopettaa merkin valmistuksen vuonna 2010. Sedania myytiin Etelä-Amerikassa Chevrolet Vectra -nimellä.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Opel Astra H Wikimedia Commonsissa
Opel Astra H Wagon
Facelift-mallin Opel Astra H GTC.
Opel Astra TwinTop
Opel Astra H OPC
Humppilan yläaste

Humppilan yläasteen pääsisäänkäynti.
Humppilan yläaste on Humppilassa sijaitseva yläkoulu.
Historia > Rakentaminen

Ennen vuotta 1995 ei Humppilassa ollut yläkoulua ja oppilaat kulkivat Jokioisille, jossa kahden kunnan oppilaat toimivat samassa koulussa. Koulun nimi oli Jokioisten-Humppilan peruskoulun yläaste, mutta Humppilan perustaessa oman yläkoulunsa nimi muutettiin Jokioisten yläasteeksi.
Vuonna 1995 Humppilaan perustettiin yläkoulu, joka toimi samoissa tiloissa alakoulun kanssa Humppilan Kirkonkulman koululla. Yläkoulu tarvitsi omat tilat, sillä oppilaita oli paljon, ja uuden yläkoulun rakentamista alettiin suunnitella jo samaisena vuonna. Oppilaita vuonna 1995 oli 115 ja opettajia oli yhdeksän. Uusi koulu maksoi noin 17 miljoonaa markkaa, ja se pyrittiin saamaan valmiiksi vuoteen 2000 mennessä. Koulun suunnittelu lähti nopeasti käyntiin, ja vuonna 1997 saatiin koulun piirustukset valmiiksi. Vuonna 1998 alettiin koulua rakentaa, ja vuonna 1999 opetusministeri Maija Rask osallistui yläkoulun peruskivien muuraamiseen. Oppilaat muuttivat vastavalmistuneeseen kouluun syksyllä 2000.
Humppilan yläkoulu perustettiin Humppilan Kirkonkulman koulusta noin 350 metrin päähän, ja se sijaitsee Humppilan kirkon vieressä.
Liikunta ja taideaineet

Vuonna 2005 Humppilan yläkoulun lentopalloa harrastavat nuoret voittivat pronssia yläkoululaisten SM-lopputurnauksessa Oulunsalossa. Humppilassa on lisäksi oma lentopallojoukkue Yri.
Uutena lajina yläkoululaisten keskuuteen nousi maahockey. Humppila Hockey voitti kaudella 2015-2016 alle 16-vuotiaiden suomenmestaruuden.
Vuonna 2005 oli ylä- ja alakoulussa toiminnassa yhdeksän bändiä ja koulu sai vanhempainyhdistykseltä lahjoituksena mikrofoneja ja vahvistimia.
Yläkoulussa oppilaita lähentäviä ja sivistäviä tapahtumia suositaan ja ryhmähenkeä korostetaan todella paljon. Vuonna 2015 kolme yläkoululaista nuorta voitti valtakunnallisen Taitaja-kilpailun.
Liikunta ja taideaineet > Selkätie

Vuonna 1996 perusti silloinen liikuntasihteeri Timo Kangasniemi vuotuisen tapahtuman, jossa oppilaat juoksevat keväisin 9,1 kilometriä pitkän Selkätien lenkin liikuntatuntien yhteydessä. Selkätien lenkin juokseminen on jatkunut jokaisena vuonna siitä lähtien. Tapahtuma on hyvä tapa testata yläkouluikäisten nuorten kuntoa.
Idea Selkätien juoksuun lähti silloiselta kunnan liikuntasihteeri Timo Kangasniemeltä. Hän toimi poikien liikunnan opettajana vuosina 1995-1998. Timo Kangasniemen jälkeen liikunnanopettajaksi tullut Tapio Kesälahti alkoi kehittää Selkätien juoksun perinnettä.
Perinteen alkamiseen vaikutti Tapio Kesälahden oma urheilutausta. Isona syynä oli Kesälahden halu muuttaa raa`alta kuulostava Cooperin testi miellyttävämpään muotoon. Tavoitteena oli saada oppilaat innostumaan myös vapaa-ajalla lenkkeilemiseen, jotta kestävyyskunto paranisi. Vanhempien kannustava palaute lenkistä ja oppilaiden innostunut osallistuminen oli positiivinen yllätys.
Aluksi vain pojat juoksivat ja vapaaehtoiset tytöt saivat osallistua lenkkiin. Vuonna 2003 Selkätie tuli myös tytöille pakolliseksi. Ensin aikoja kirjattiin omaksi iloksi, mutta pian alettiin pitää koulun seinällä kunniataulua tytöille ja pojille. Kunniataulut motivoivat juoksemaan lenkin lujempaa.
Suurin osa oppilaista suhtautui positiivisesti lenkkiä kohtaan, mutta myös epävarmoja ajatuksia oli, sillä lenkki oli juostava puolessatoista tunnissa. Lenkki oli päästävä 1,5 tunnissa, sillä suomen armeijassa marssivauhti on 6 km/h. Kesälahti perusti tähän aikavaatimuksensa. Jotkut oppilaat rikkoivat rajojaan pyrkiessään alle 40 minuuttiin, jonka jälkeen heidän jalkansa olivat kipeinä monta päivää.
Selkätietä juostiin ensimmäistä kertaa vuonna 1996. Juoksulenkin pituus on nykyään 9,1 kilometriä, vaikka reitti on alkuvuosista muuttunut vähän. Selkätien juoksu on yläkoulun jokavuotinen perinne, joka juostaan keväisin. Monet oppilaat odottavat juoksua iloisin mielin, mutta osa oppilaista myös pelkää lenkille lähtöä. Matkan aikana on juomapisteitä, joissa jaetaan vettä ja mehua.
Reitille varustauduttiin verkkareilla ja lenkkareilla, joka oli perusvarustus juoksemiseen. Jos sattui olemaan lämmin päivä, niin osa oppilaista juoksi shortsit jalassa. Lenkille lähdettiin myös farkutkin jalassa. Lenkin varrella on kaksi juottopistettä, joissa juoksijat tai kävelijät voivat juoda vettä tai mehua. Juottopisteet sijaitsevat Aromäentiellä juuri Selkätien alussa ja toinen on Selkätien lopussa lähellä museorautatietä.
Vuoteen 2017 mennessä poikien nopein aika 38.23 on Antti-Pekka Rannan nimissä vuodelta 2006. Tyttöjen paras aika on 42.52 Henna Aaltosen juoksemana vuonna 2003.
Lähiliikuntapaikka > Rautarinki

Rautarinki on Humppilan yläasteen pihalla oleva monitoimikenttä. Nimi äänestettiin oppilaiden itse keksimien nimien kesken. Kentällä voi pelata jalkapalloa, koripalloa, lentopalloa ja monia muita lajeja.
Idea rakentamiseen tuli koululta ja yleisöltä; ennen pihalla nimittäin oli vain koripallotelineet. Oppilailta ja muiltakin kerättiin toiveita suunnitteluun. Rautaringin avajaisista uutisoitiin Forssan Lehdessä lauantaina 14.5.2016.
Lähiliikuntapaikka > Ulkokuntosali

Ulkokuntosali valmistui keväällä 2016. Sitä suunnitellessa kysyttiin yläasteen oppilailta vinkkejä, miten se voitaisiin toteuttaa. Kustannusarvio oli 90 000 euroa. Rahoitukseen tuli avustusta aluehallintovirastolta. Avustusta saatiin 25 000 euroa.
Oppilasjakauma

Humppilan yläaste aloitti toimintansa vuonna 1995. Silloinen oppilasmäärä oli melko suuri – 108 oppilasta. Se on tähän mennessä suurin oppilasmäärä, mitä tässä koulussa on ollut. Lukuvuoden 2016–2017 oppilasmäärä oli 88. Vuosina 1995–1998 koulun oppilasmäärä oli laskussa. Vuosina 1999–2003 oppilasmäärä nousi noin 26:lla. Alkuvuosiin verrattuna oppilaiden lukumäärä on laskenut noin 20:llä. Vuonna 2016–2017 tyttöjä oli enemmän kuin poikia. Alkuvuosiin verrattuna tyttöjen määrä on kasvanut noin kymmenellä ja poikien määrä laskenut noin 35:llä. Opettajien määrä on pysynyt melko samana läpi vuosien; koulussa työskentelee noin 10–12 opettajaa.
Kyselytutkimuksen perusteella suurin osa oppilaista tulee Humppilan keskustasta, kylistä edustetuimpina ovat Venäjä, Myllykulma ja Huhtaa. Suurin osa koululaisista kulkee koulumatkansa polkupyörällä, mopoilla ja skoottereilla.
Selkätien lenkin tuloskeskiarvot
Tapio Kesälahden suunnittelema ja tekemä Selkätien tunnus.
Selkätien sankarittaret.
Selkätien sankarit.
Humppilan yläasteen monitoimikaukalo.
Humppilan yläasteen oppilasjakauma kautta aikain
Humppilan oppilaiden asuinpaikat.
Humppilan oppilaiden koulumatkan kulkukeinot.
Kokand

| Kokand Qoʻqon |
| --- | --- |
 Xudoyor-kaanin palatsi.
 Kokand
 Koordinaatit: 40°31′57″N, 70°56′35″E 
Valtio:  Uzbekistan
Alue:  Ferganan alue
Hallinto:  
 – Hallinnon tyyppi:  kaupunki
Väkiluku (2024):  308 100
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Kokand (uzb. Qoʻqon) on kaupunki Ferganan alueella Uzbekistanissa. Se sijaitsee Soʻxjoen alajuoksulla Fergananlaakson länsiosassa 90 kilometriä Ferganan kaupungista länteen. Kokandissa oli arviolta 308 100 asukasta vuonna 2024.
Silkkitien varrella sijainnut Kokand mainitaan eri nimillä 900-luvulta lähtien. Mongolit hävittivät sen 1200-luvulla, minkä jälkeen paikalla oli pieni kylä. Vuonna 1711 sinne alettiin rakentaa Eskiqoʻrgonin linnoitusta, jonka valmistuttua vuonna 1732 Kokandista tuli Kokandin kaanikunnan pääkaupunki.
Kokand oli 1800-luvun vaihteessa tärkeä kaupan ja käsityöammattien keskus, jossa harjoitettiin myös tieteitä ja taiteita. Buharan kaanikunta valtasi sen vuonna 1842 ja Venäjä vuonna 1876. Kokand oli sen jälkeen Ferganan alueen hallinnollinen keskus, kunnes vuonna 1877 aluehallinto siirrettiin Novyi Margelaniin. 1800-luvun lopulla kaupunkiin syntyi puuvilla- ja silkkiteollisuutta.
Kokand oli myös koulukaupunki, jossa toimi 1900-luvun alussa perinteisten oppilaitosten ohella moderneja perus- ja ammattikouluja. Kaupungissa ilmestyi useita uzbekinkielisiä sanomalehtiä. Joulukuussa 1917 siellä perustettiin bolševikkien vastainen Kokandin hallitus, joka kukistettiin verisesti helmikuussa 1918.
Nykyään Kokand on tärkeä liikenne-, teollisuus- ja kulttuurikeskus. Sen kautta kulkee Taškentin ja Andižanin välinen rautatie, ja sieltä on maantieyhteydet Fergananlaakson kaupunkeihin ja Taškentiin. Kokandin lentoasema ei ole käytössä. Kaupungissa on tekstiili-, elintarvike-, kemian, metalli- ja rakennustarviketeollisuutta.
Kokandissa toimii kasvatustieteellinen korkeakoulu, ammatti- ja taideoppilaitoksia, draamateatteri ja kansanteatteri. Kaupungin suurin nähtävyys on Xudoyor-kaanin 1860-luvulla rakennuttama palatsi, jossa toimii kotiseutumuseo. Muita kohteita ovat 1800-luvun alussa pystytetty perjantaimoskeija, Norboʻtabiy-kaanin hautamuistomerkki Dahmai shohon sekä monet madrasat. Kokandissa syntyneille modernin uzbekkikirjallisuuden edelläkävijöille Muhammad Aminxoʻja Muqimiylle ja Hamza Hakimzoda Niyoziylle on omistettu omat museonsa.
Aiheesta muualla

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
Kia Sportage

Kia Sportage on Kia Motorsin vuodesta 1993 lähtien valmistama crossover-tyyppinen automalli.
Kia Sportage NB-7 (1993–2004)

| Kia Sportage NB-7 |
| --- | --- |

Valmistustiedot
Valmistusmaa:   Etelä-Korea  Saksa  Venäjä
Valmistaja:  Kia Motors
Valmistusvuodet:  1993–2004
Korimalli:  3-ovinen crossover 5-ovinen crossover
Luokka:  J-segmentti
Seuraaja:  Kia Sportage (JE/KM)
Teknisesti samankaltaisia:  Mazda Bongo III
Tekniset tiedot
Moottori:  R4
Iskutilavuus:  2,0 l
Polttoaine:  bensiini diesel
Vetotapa:  takaveto neliveto
Vaihteisto:  5-vaihteinen manuaali 4-vaihteinen automaatti
Vuonna 1993 esitelty ensimmäisen sukupolven Sportage perustuu pakettiautomalli Mazda Bongon alustalle, sillä Kia oli solminut yhteistyösopimuksen Mazdan ja siitä osuuden omistavan Fordin kanssa. Viisiovisen lisäksi malli oli saatavana kolmiovisena kangaskattoisena versiona. Viisiovisesta tuli vuonna 1996 markkinoille myös pidennetty Grand Wagon -versio. Moottorivalikoiman muodostivat Mazdalta peräisin olevat 2,0-litraiset bensiini- ja dieselmoottorit.
Vuosimallin 1997 Sportagesta tuli ensimmäinen automalli, jossa oli varusteena kuljettajan polviturvatyyny.
Kia Sportage JE/KM (2004–2010)

| Kia Sportage JE/KM |
| --- | --- |

Valmistustiedot
Valmistusmaa:   Ecuador  Etelä-Korea  Kiina  Malesia  Slovakia  Ukraina  Venäjä
Valmistaja:  Kia Motors
Valmistusvuodet:  2004–2010
Korimalli:  5-ovinen crossover
Luokka:  J-segmentti
Edeltäjä:  Kia Sportage (NB-7)
Seuraaja:  Kia Sportage (SL)
Teknisesti samankaltaisia:  Hyundai Coupé (GK) Hyundai Elantra (XD) Hyundai Matrix Hyundai Tucson (JM) Kia Carens (UN) Kia Cerato
Tekniset tiedot
Pohjalevy:  Hyundai–Kia J3
Moottori:  R4 V6
Iskutilavuus:  2,0–2,7 l
Polttoaine:  bensiini diesel
Vetotapa:  etuveto neliveto
Vaihteisto:  5-vaihteinen manuaali 6-vaihteinen manuaali 4-vaihteinen automaatti
Toisen sukupolven Sportage esiteltiin Pariisin autonäyttelyssä syksyllä 2004. Se perustuu samalle pohjalevylle kuin esimerkiksi lähes identtinen sisarmallinsa Hyundai Tucson.
Vuonna 2007 Sportageen tehtiin uusi etusäleikkö ja mustapohjaisetselvennä ajovalot. Mallia alettiin valmistaa Slovakian Žilinassa samalla tehtaalla Kia cee’din kanssa. Euroopassa valmistaja nosti Sportagen takuuajan cee’din tavoin seitsemään vuoteen.
Syksyllä 2008 tuli perusteellisempi facelift, jolloin malli sai uudelleenmuotoillut ajovalot, etupuskurin ja etusäleikön.
Kia Sportage SL (2010–2015)

| Kia Sportage SL |
| --- | --- |

Valmistustiedot
Valmistusmaa:   Etelä-Korea  Malesia  Slovakia  Venäjä
Valmistaja:  Kia Motors
Valmistusvuodet:  2010–2015
Korimalli:  5-ovinen crossover
Luokka:  J-segmentti
Edeltäjä:  Kia Sportage (JE/KM)
Seuraaja:  Kia Sportage (QL)
Teknisesti samankaltaisia:  Hyundai Tucson (LM)
Tekniset tiedot
Moottori:  R4
Iskutilavuus:  1,6–2,4 l
Polttoaine:  bensiini diesel
Vetotapa:  etuveto neliveto
Vaihteisto:  5-vaihteinen manuaali 6-vaihteinen manuaali 6-vaihteinen automaatti
Kolmannen sukupolven Sportage esiteltiin Geneven autonäyttelyssä keväällä 2010.
Vuoden 2010 Euro NCAP -kolaritestistä Sportage sai tulokseksi täydet viisi tähteä.
Geneven autonäyttelyssä keväällä 2014 esiteltiin hieman uudistunut Sportage. Muutoksia oli tehty etu- ja takapuskureihin ja takavalot muutettu LED-tyyppisiksi. Sisällä mittaristo oli uusi, ja myös sisustusmateriaalit olivat aiempaa parempia.
Kia Sportage QL (2015–2022)

| Kia Sportage QL |
| --- | --- |

Valmistustiedot
Valmistusmaa:   Algeria  Etelä-Korea  Kiina  Malesia  Slovakia  Venäjä
Valmistaja:  Kia Motors
Valmistusvuodet:  2015–
Muut nimet:  Kia KX5
Korimalli:  5-ovinen crossover
Luokka:  J-segmentti
Edeltäjä:  Kia Sportage (SL)
Teknisesti samankaltaisia:  Hyundai Tucson (TL)
Tekniset tiedot
Moottori:  R4
Iskutilavuus:  1,6–2,4 l
Polttoaine:  bensiini diesel
Vetotapa:  etuveto neliveto
Vaihteisto:  6-vaihteinen manuaali 6-vaihteinen automaatti 8-vaihteinen automaatti 7-vaihteinen kaksoiskytkin
Neljännen sukupolven Sportage esiteltiin Frankfurtin autonäyttelyssä syksyllä 2015. Kiinassa mallia myydään nimellä Kia KX5.
Vuoden 2015 Euro NCAP -kolaritestistä Sportage sai tulokseksi täydet viisi tähteä.
Vuonna 2018 Sportageen tehtiin uudistuksia puskureihin ja etusäleikköön. Sisällä on uusi ohjauspyörä ja uusittu mittaristo.
Kantonin autonäyttelyssä vuoden 2018 lopulla esiteltiin kasvojenkohotuksen kokenut KX5, jonka ulkonäkö muuttui muilla markkina-alueilla myytävästä Sportagesta poikkeavaksi.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Kia Sportage Wikimedia Commonsissa
Kolmiovinen Kia Sportage.
Kia Sportage Grand Wagon
Facelift-mallin (2007) Kia Sportage JE/KM.
Facelift-mallin (2008) Kia Sportage JE/KM.
Facelift-mallin Kia Sportage SL.
Facelift-mallin Kia Sportage QL.
Facelift-mallin Kia KX5.
Audi Q7

Audi Q7 on Audin vuodesta 2005 lähtien valmistama suurikokoinen crossover-tyyppinen automalli. Se on valmistajansa ensimmäinen malli luokassaan ja samalla ensimmäinen, jonka mallinimi alkaa Q-kirjaimella.
Audi Q7 Typ 4L (2005–2015)

| Audi Q7 Typ 4L |
| --- | --- |

Valmistustiedot
Valmistusmaa:   Intia  Slovakia  Venäjä
Valmistaja:  Audi
Konserni:  Volkswagen Group
Valmistusvuodet:  2005–2015
Korimalli:  5-ovinen crossover
Luokka:  J-segmentti
Seuraaja:  Audi Q7 (Typ 4M)
Teknisesti samankaltaisia:  Porsche Cayenne (Typ 9PA) Volkswagen Touareg I
Tekniset tiedot
Pohjalevy:  Volkswagen Group PL71
Moottori:  V6 VR6 V8 V12
Iskutilavuus:  3,0–6,0 l
Polttoaine:  bensiini diesel
Vetotapa:  neliveto
Vaihteisto:  6-vaihteinen manuaali 6-vaihteinen automaatti 8-vaihteinen automaatti
Ensimmäisen sukupolven Q7 esiteltiin Frankfurtin autonäyttelyssä syksyllä 2005. Se perustuu samalle pohjalevylle kuin aiemmin markkinoille tulleet Volkswagen Touareg ja Porsche Cayenne.
Vuoden 2006 Euro NCAP -kolaritestistä Q7 sai tulokseksi neljä tähteä viidestä.
Vuonna 2009 mallin keula- ja peräosiin tehtiin pieniä muutoksia. Autoon tuli myös LED-päiväajovalot ja täysin LED-tekniikalla toteutetut takavalot. Sisätiloissa kojelautaan lisättiin koristelista matkustajan puolelle ja MMI-tietoviihdejärjestelmä päivittyi uudempaan.
Audi Q7 Typ 4M (2015–)

| Audi Q7 Typ 4M |
| --- | --- |

Valmistustiedot
Valmistusmaa:   Intia  Slovakia  Venäjä
Valmistaja:  Audi
Konserni:  Volkswagen Group
Valmistusvuodet:  2015–
Korimalli:  5-ovinen crossover
Luokka:  J-segmentti
Edeltäjä:  Audi Q7 (Typ 4L)
Teknisesti samankaltaisia:  Audi A4 (B9) Audi A5 (B9) Audi A6 (C8) Audi A7 (C8) Audi A8 (D5) Audi e-tron Audi Q5 (Typ FY) Audi Q8 Bentley Bentayga Lamborghini Urus Porsche Cayenne (Typ PO536) Volkswagen Touareg III
Tekniset tiedot
Pohjalevy:  Volkswagen Group MLB Evo
Moottori:  R4 V6 V8
Iskutilavuus:  2,0–4,0 l
Polttoaine:  bensiini diesel
Vetotapa:  neliveto
Vaihteisto:  8-vaihteinen automaatti
Toisen sukupolven Q7 esiteltiin Detroitin autonäyttelyssä tammikuussa 2015. Se perustuu Volkswagen Groupin modulaariselle MLB-pohjalevylle, jonka ansiosta se on edeltäjäänsä kevyempi.
Vuoden 2015 Euro NCAP -kolaritestistä Q7 sai tulokseksi täydet viisi tähteä.
Geneven autonäyttelyssä keväällä 2016 esiteltiin urheilullinen SQ7, jossa on 4,0-litrainen V8 TDI -dieselmoottori teholtaan 435 hevosvoimaa. Moottorissa on kaksi turboahdinta sekä sähköinen kompressori.
Kesällä 2019 malli sai uudelleenmuotoillut etu- ja takavalot, puskurit ja etusäleikön, joka on nyt kahdeksankulmainen.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Audi Q7 Wikimedia Commonsissa
Facelift-mallin Audi Q7 Typ 4L.
Audi SQ7
Facelift-mallin Audi Q7 Typ 4M.
Karkkilalainen

| Karkkilalainen |
| --- | --- |
Lehtityyppi:  ilmaislehti
Aihealue:  paikallislehti
Kustantaja:  Keskisuomalainen Oyj
Levikki:  11 500 (ilmaisjakelu)
Perustettu:  1991
Päätoimittaja:  Päivi Kallo
Kotikunta:  Karkkila
Ilmestymistiheys:  1 krt/vk (keskiviikko)
Aiheesta muualla
Kotisivu
Karkkilalainen on Karkkilassa kerran viikossa ilmestyvä ilmaisjakelulehti. Vuoden 2024 alusta lehti siirtyi takaisin Keskisuomalainen Oyj:n omistukseen. Päätoimittaja on Päivi Kallo.
Historia

Lehden perustivat vuonna 1991 Helena ja Hannu Parovuori. Vuonna 1997 sen osti Länsi-Uusimaa Oy, vuonna 2004 lehti siirtyi Suomen Lehtiyhtymän omistukseen. Vuosina 1999–2005 lehden osaomistajana oli Heikki Savola. Vuonna 2013 lehti siirtyi Keskisuomalainen-konsernin omistukseen Lehtiyhtymän kaupan kautta. Lehti oli lopetusuhan alla loppuvuonna 2013, mutta sen osti Karkkilan Mediatalo Oy, jonka omistaja on Keke Asposalo. Hän oli myös lehden päätoimittaja. Vuoden 2024 alusta lehden julkaisemista jatkaa Keskisuomalainen Oyj. Lehden päätoimittaja on Päivi Kallo.
Aiheesta muualla

Lehtiluukku.fi Lehti on luettavissa ilmaiseksi Lehtiluukku.fi:ssä
Ursula (vuoden 1986 elokuva)

| Ursula |
| --- | --- |

Ohjaaja:  Jaakko Pyhälä
Käsikirjoittaja:  Jaakko Pyhälä
Perustuu:  Kim Weckströmin romaaniin Puuluola
Tuottaja:  Heikki Takkinen
Säveltäjä:  Antti Hytti Raine Salo
Kuvaaja:  Pertti Mutanen
Leikkaaja:  Jaakko Pyhälä Matti Kuortti
Lavastaja:  Jaakko Pyhälä
Pääosat:  Heidi Kilpeläinen Petri Aalto Ville Virtanen  Cris af Enehielm
Valmistustiedot
Valmistusmaa:  Suomi
Tuotantoyhtiö:  Filminor Oy
Ensi-ilta:  12. syyskuuta 1986
Kesto:  117 min
Alkuperäiskieli:  suomi
Aiheesta muualla
IMDb
Elonet
Infobox OKNimi-testi OK: 
Ursula on Jaakko Pyhälän käsikirjoittama ja ohjaama elokuva vuodelta 1986. Se perustuu Kim Weckströmin romaaniin Puuluola (Tammi, 1984).
Elokuva kertoo kolmen nuoren huumeidenkäytöstä ja elämästä. Erään kriitikon mukaan elokuva on kokonaisuutena visuaalisesti kiehtova, miljööt urbaaneja ja roolihahmot ulkoisesti näyttäviä, mutta tarina on kompasteleva ja roolihahmo ohuita.