stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Karađorđe

Ðorđe Petrović (Karađorđe), Vladimir Borovikovskin maalaama muotokuva vuodelta 1816.
Karađorđen patsas Belgradissa.
Karađorđe (syntyjään George Petrović, serbokroaatiksi Ðorđe Petrović, tunnettiin myös nimellä Musta George; 14. marraskuuta (J: 3. marraskuuta) 1762 Viševac – 25. heinäkuuta (J: 13. heinäkuuta) 1817 Radovanje) oli serbialainen kapinajohtaja, joka johti serbien itsenäisyystaistelua ottomaanien valtaa vastaan vuosina 1804–1813. Hän oli myös Karađorđevićin dynastian perustaja.
Karađorđe oli lähtöisin talonpoikaisesta perheestä ja vietti nuoruutensa siko- ja vuohipaimenena. Hän muutti vuonna 1787 Itävaltaan ja soti Itävallan armeijassa italialaisia ja turkkilaisia vastaan. Itävallan–Turkin sodan loputtua hän asettui asumaan Serbian Topolaan ja elätti itsensä karjakauppiaana. Kun serbit vuonna 1804 nousivat turkkilaisia janitsaareja vastaan, he valitsivat Karađorđen johtajakseen. Sulttaani Selim III hyväksyi janitsaarien kukistamisen, sillä hän piti näitä kapinallisina. Menestys kuitenkin innoitti serbit vaatimaan itsehallintoa, mihin sulttaani ei enää suostunut. Tämän seurauksena Karađorđe aloitti vuonna 1805 itsenäisyyssodan. Taitavalla sissisodankäynnillä hän onnistuikin karkottamaan turkkilaiset Serbiasta ja maa itsenäistyi väliaikaisesti. Vuonna 1808 hyväksyttiin Serbian ensimmäinen perustuslaki ja Karađorđe nimitettiin maan valtionpäämieheksi nimikkeellä ”Serbian ylin perinnöllinen johtaja”.
Vuodesta 1807 sodassa Turkkia vastaan ollut Venäjä toimi Serbian liittolaisena, mutta sen tuki Serbian itsenäisyydelle oli lähinnä muodollinen. Vuonna 1810 serbit ja venäläiset voittivat yhteisvoimin turkkilaiset Varvarinin ja Loznican taisteluissa, mutta Napoleonin hyökättyä Venäjälle vuonna 1812 Venäjä solmi pikaisesti Turkin kanssa rauhan, joka ei antanut kunnollisia takeita Serbian itsenäisyyden säilymiselle. Turkkilaiset hyökkäsivätkin pian Serbiaan ja valloittivat maan takaisin vuonna 1813. Karađorđe pakeni Itävaltaan. Miloš Obrenović käynnisti vuonna 1815 Serbiassa uuden kapinan turkkilaisia vastaan, mutta hän piti Karađorđea kilpailijanaan eikä sallinut tämän palata maahan. Karađorđe palasi kuitenkin Venäjän kautta salaa Serbiaan tarkoituksenaan johtaa uutta kansannousua kreikkalaisten tuella. Hänet murhattiin nukkuessaan Obrenovićin käskystä, joka lisäksi määräsi Karađorđen pään lähetettäväksi sulttaanille Konstantinopoliin. Karađorđevićin ja Obrenovićin sukujen suhteet olivat tämän jälkeen pitkään vihamieliset, mikä vaikutti merkittävästi Serbian politiikkaan.
Karađorđen poika Aleksanteri Karađorđević oli Serbian ruhtinaana vuosina 1842–1858, mutta hänen syrjäyttämisensä jälkeen Obrenovićit palasivat valtaan vuoteen 1903 asti.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Karađorđe Wikimedia Commonsissa
John Parrott

John Parrott
John Parrott (s. 11. toukokuuta 1964) on englantilainen uransa lopettanut snooker-ammattilainen. Hänen kotipaikkansa on Liverpool. Parrott on voittanut maailmanmestaruuden kerran, vuonna 1991, voittaen kuusinkertaisen MM-finalistin Jimmy Whiten finaalissa lukemin 18-11. Kaksi vuotta aikaisemmin Parrott oli kokenut finaalissa murskatappion erin 18-3 kuusinkertaista maailmanmestaria ja 1980-luvun hallitsijaa Steve Davisia vastaan. Vuonna 1991 Parrott voitti myös UK Championship-turnauksen. Hän on näin ollen yksi viidestä pelaajasta, jotka ovat pystyneet voittamaan kaksi arvostetuinta ranking-turnausta vuoden sisään. Parrottin paras ammattilaisten ranking-sijoitus on ollut 2 (kolmena vuonna peräkkäin), ja hän on tehnyt urallaan 221 yli 100 pisteen ylittävää lyöntisarjaa ammattilaisturnaustasolla . Parrott on onnistunut myös maksimibreikin 147 teossa turnaustasolla vuonna 1992 . Keväällä 2010 Parrott ilmoitti lopettavansa uransa karsiuduttuaan maailmanmestaruuskisoista .
Ura

Ennen ammattilaisuraansa Parrott oli menestyksekäs juniori- ja amatööripelaaja. Hän voitti
Pontins Junior Championship 1981
Pontins Open Champion 1982
Junior Pot Black Champion 1982, 1983
Ennätykselliset 14 amatööriturnausta viimeisenä amatöörivuotenaan
John Parrott aloitti ammattilaisuransa vuonna 1983 ja jo ensimmäisellä kaudellaan ylsi Lada Classic -turnauksen semifinaaliin, jossa Steve Davis kuitenkin pysäytti hänet. Turnauksessa hän voitti mm. Alex Higginsin ensimmäisellä kierroksella. Parrott voitti maailmanmestaruuden vuonna 1991. Parrott nousi nopeasti 16 parhaan joukkoon ammattilaisten ranking-listalla ja pysyi sillä 16 peräkkäistä vuotta.
Ensimmäisen ranking-turnausvoittonsa Parrott saavutti vuoden 1989 European Open-turnauksessa ja uusi voittonsa seuraavana vuonna. Urallaan Parrott on voittanut yhteensä yhdeksän ranking-turnausta ja hän on yksi viidestä pelaajasta, jotka ovat saavuttaneet vuoden sisään sekä MM-tittelin sekä UK Championship-turnauksen voiton. Vuonna 1992 Matchroom League -turnauksessa Parrott kykeni suorittamaan maksimibreikin ja urallaan hän teki 221 yli 100 pisteen lyöntisarjaa.
Member of the British Empire, MBE 1996
Ura > Sheffieldin vakiokasvo

Vuosina 1984-2004 Parrott oli maailmanmestaruusturnauksen viimeisessä vaiheessa (32 parasta pelaajaa) mukana päästen 16 parhaan joukkoon joka kerta vuosina 1984-1995. Vuonna 2005 hän kärsi tappion jo karsintakierroksella, joten tällöin hän ei pelannut viimeisessä vaiheessa. Vuoden 1991 jälkeen Parrott ei ole saavuttanut semifinaalipaikkaa, mutta on seitsemän kertaa päässyt neljännesfinaaliin saakka. Parrott on myös ainut pelaaja, joka on maailmanmestaruusturnauksen viimeisessä vaiheessa voittanut puhtaasti 10–0. Tämä tapahtui vuonna 1992 Eddie Charltonia vastaan.
Ura > Asiantuntija

Parrott toimii usein yhdessä Steve Davisin kanssa BBC-televisioyhtiön kommentaattorina snooker-tapahtumissa. Hän on myös usein ollut snooker-aiheisissa ohjelmissa antamassa pelillisiä neuvoja ja vinkkejä.
Voitot > Ranking-turnaukset

European Open 1996, 1990, 1989
Thailand Classic 1995
International Open 1994
Dubai Classic 1992, 1991
UK Championship 1991
World Championship 1991
Tilastot

| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
 JOHN PARROTT: 
| Maailmanmestaruudet | 1 | 1991 |
| Maailmanmestaruusturnauksen finaalit | 2 | 1989, 1991 |
| Masters-turnauksen finaalit | 3 | 1989, 1990, 1992 |
| UK Championship-turnauksen voitot | 1 | 1991 |
| UK Championship-turnauksen finaalit | 2 | 1991, 1992 |
| Ranking-turnausvoitot | 9 |  |
| Korkein ranking-sijoitus | 2 |  |
| Yli 100 pisteen lyöntisarjat | 221 |  |
Kaba

Kaba voi tarkoittaa seuraavia:
Paikkoja

Kaba, joki Sierra Leonessa
Henkilöitä

Alpha Kaba (s. 1966), ranskalainen koripalloilija
Kissi Kaba Keïta, kissien etniseen ryhmään kuulunut soturi ja päällikkö 1800-luvulla
Sory Kaba (s. 1995), guinealainen jalkapalloilija.
Laivoja

Kaba-luokka, keisarillisen Japanin laivaston kymmenen aluksen muodostama hävittäjäluokka
Kaba, keisarillisen Japanin laivaston vuonna 1915 valmistunut Kaba-luokan hävittäjä
Kaba, keisarillisen Japanin  laivaston vuonna 1945 valmistunut Tachibana-luokan hävittäjä
| --- | --- |
: Tämä on täsmennyssivu, joka luettelee monimerkityksisen käsitteen eri merkitykset tai useita eri henkilöitä. Artikkelisivuja, joiden nimessä tai tekstissä lukee ”Kaba”, voi hakea sivunnimihaulla, laajalla sivunnimihaulla tai tekstihaulla.
Kamateros

Kamateros (m.kreik. Καματηρός, lat. Camaterus) oli merkittävä suku Bysantin valtakunnassa. Suvusta tuli kaksi patriarkkaa, Basilios II ja Johannes X, sekä keisarinna Eufrosyne Dukaina Kamatera. Tämän lisäksi suku tuotti lukuisia bysanttilaisia ylimyksiä.
Kalmistopiiri

Kalmistopiiri on jatkuvasti ilmestyvä  arkeologinen julkaisu ISSN 2489-9305, joka painottaa hautausten ja ihmisjäännösten tutkimusta, eläinosteologiaa ja sairauksien historiaa. Turkulaiset opiskelijat perustivat Kalmistopiirin 2000-luvulla hauta-aiheisena opintopiirinä, jonka toiminta siirtyi vähitellen nettiin. Sittemmin Kalmistopiirin tarkoituksena on ollut tuottaa suomenkielistä tietoa menneisyydestä ja muinaisesta elämästä sekä ammattilaisille että kaikille aihepiiristä kiinnostuneille. Kalmistopiirissä julkaistaan mm. artikkeleita, esseitä, opinnäytteitä ja viimeisimpiä uutisia arkeologian ja lähialojen aiheista. Kirjoittajat ovat pääasiassa arkeologiasta tai lähialoilta valmistuneita ammattilaisia, tai alojen opiskelijoita.
Kalmistopiirin toimituskunta 2020–2021

FM, arkeologi Ulla Moilanen, Turun yliopisto (päätoimittaja)
FT, arkeologi Marja Ahola, Helsingin yliopisto
FM, arkeologi Heli Etu-Sihvola, Helsingin yliopisto
FM, yliopisto-opettaja Sofia Paasikivi, Turun yliopisto
FT, MSc, arkeologi Nina Maaranen, Bournemouthin yliopisto
MSc, arkeologi Nelli-Johanna Saari, Helsingin yliopisto, Durhamin yliopisto
FM, arkeologi Teemu Väisänen, Helsingin yliopisto
Kalmistopiirin toimituskunta 2020–2021 > Kalmistopiirin toimituskunta 2019–2020

FM, arkeologi Ulla Moilanen (päätoimittaja)
FM, arkeologi Heli Etu-Sihvola
FM, yliopisto-opettaja Sofia Paasikivi
FM, MSc, arkeologi Nina Maaranen
Kaiken se kestää (suomalainen elokuva)

| Kaiken se kestää |
| --- | --- |
 Elokuvan juliste.
Ohjaaja:  Visa Koiso-Kanttila
Käsikirjoittaja:  Visa Koiso-Kanttila
Tuottaja:   Mika Ritalahti  Niko Ritalahti 
Säveltäjä:  Per Störby Jutbring
Kuvaaja:  Jarkko T. Laine
Leikkaaja:  Mervi Junkkonen
Pääosat:  Antti Luusuaniemi Pihla Viitala Tomi Enbuska Malla Malmivaara Vili Saarela Olavi Angervo Risto Tuorila Eeva-Maija Haukinen
Valmistustiedot
Valmistusmaa:  Suomi
Tuotantoyhtiö:   Silva Mysterium  Dragon Films  Filmpool Nord AB 
Ensi-ilta:   2017-02-011. helmikuuta 2017 (Göteborg)  2017-09-088. syyskuuta 2017 (Suomi)  
Kesto:  82 min
Alkuperäiskieli:  suomi
Budjetti:  1 450 985 euroa
Aiheesta muualla
IMDb 
Elonet
Infobox OKNimi-testi OK: 
Kaiken se kestää on vuonna 2017 ensi-iltansa saanut suomalainen draamaelokuva, jonka on ohjannut Visa Koiso-Kanttila. Se kuvaa kolmen sukupolven kasvukipuja elämänmakuisesti. Elokuva on ohjaajan ensimmäinen fiktiivinen pitkä elokuva.
Elokuva kuvattiin kokonaisuudessaan Oulun seudulla helmi–kesäkuussa 2016. Se esitettiin ensimmäistä kertaa Göteborgin elokuvafestivaaleilla 1. helmikuuta 2017. Elokuva valittiin Moskovan kansainvälisen elokuvafestivaalin kilpasarjaan kesäkuussa 2017.
Rooleissa

| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
|  Vili Saarela  | … |  Vesa   |
|  Olavi Angervo  | … |  Kaarlo   |
|  Antti Luusuaniemi  | … |  Tapio   |
|  Pihla Viitala  | … |  Marja   |
|  Tomi Enbuska  | … |  Antero   |
|  Malla Malmivaara  | … |  Ulla   |
|  Risto Tuorila  | … |  Olavi   |
|  Eeva-Maija Haukinen  | … |  Tyyne   |
Arvosteluja

| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
Helsingin Sanomat Leena Virtanen: 
Hufvudstadsbladet Krister Uggeldahl:
Jäynä

Jäynä on yleensä teekkareiden järjestämä kepponen tai tapahtuma, jonka tarkoitus on aiheuttaa riemua jäynääjissä sekä jäynän kohteissa ja suuressa yleisössä. Jäynä pyrkii hyödyntämään tekniikkaa joskus hyvinkin mitättömän asian aikaansaamiseksi. Jäynä ei saa olla poliittisesti tai uskonnollisesti kantaa ottava. Hyvä jäynä liittyy kuitenkin usein yhteiskunnan ajankohtaisiin asioihin ja tapahtumiin.
Jäynän tarkoitus ei ole turmella, rienata, tuhota tai varastaa, joskin silloin tällöin jäynän toteutuminen saattaa edellyttää totutulle yhteiskuntajärjestykselle hämmentäviä toimia. Tässä jäynää voidaan pitää rinnasteisena eritoten yhdysvaltalaisen teknillisen yliopiston, Massachusetts Institute of Technologyn, riippumattomasti kehittyneelle hack-perinteelle, josta vaikkapa termi hakkeri myöhemmin sai nimensä.
Kuuluisia jäyniä

Kaikkien aikojen kuuluisin teekkarijäynä tehtiin vuonna 1961. Tukholmassa nostettiin tuolloin Vasa-laivan hylky veden pinnalle. Kun se oli saatu nostettua, laivan kannelta löytyi suomalaisen kestävyysjuoksijan Paavo Nurmen patsas. Löydöstä kerrottiin sanomalehdissä. Jäynän suunnittelijat pitivät lopulta oman lehdistötilaisuutensa, jossa he kertoivat vieneensä patsaan Vasa-laivan kannelle vuorokautta ennen nostamista.
Teekkareiden jäynäksi on epäilty myös Töölönlahden sukellusvenettä 1960- ja 1970-luvun taitteessa. Löytö aiheutti pienimuotoisen ulkopoliittisen kriisin, koska Pariisin rauhansopimus kielsi Suomelta sukellusveneet.
Epäonnistuneita jäyniä

Kaikkia teekkarijäyniä ei ole mietitty loppuun asti. Näillä jäynillä on ollut arvaamattomia seurauksia.
Syksyllä 2000 teekkarit keräsivät nimiä adressiin "Molon saaren panttivankien" pelastamiseksi. Tuolloin oli käynnissä Jolon panttivankidraama. Kaksi teekkaria oli pukeutunut terroristeiksi sukkahousut päässään ja lelukonepistoolit mukanaan. Ns. "panttivanki" oli kädet taakse sidottuina. Adressin kerääjän kuulakynästä loppui muste. Teekkarit lähtivät kynää hakemaan pankista, josta sai ilmaisia mainoskyniä. Pankin henkilökunta hälytti poliisit, koska luuli sisään tulevia pankkiryöstäjiksi. Jäynän lopputulos oli se, että teekkarit makasivat käsiraudoissa maassa. Poliisi vapautti teekkarit, koska selvisi, että kyse oli pelkästä jäynästä.
Espoon teekkarit liimasivat Helsingin keskustan nopeusrajoitusmerkkeihin tarroja. Ne alensivat suurinta sallittua nopeutta kymmenellä kilometrillä tunnissa. Tarrat oli liimattu niin, että ne sai otettua helposti pois. Se vaati sitä, että tiesi oikean tavan vetää tarra pois liimaamattomasta suikaleesta. Kaupungin työntekijät eivät helppoa poistotapaa tunteneet.
He olivat alkaneet kesken jäynän poistaa tarroja raaputtamalla. Se vei paljon aikaa ja työtunteja. Teekkarit halusivat poistaa itse tarrat, mutta kaupungin työntekijät olivat jo tehneet sen. Haitasta syntyi valtava korvaussumma teekkareille. Heitä syytettiin kaupungin omaisuuden turmelemisesta. Onneksi kaupunki tarjosi mahdollisuuden sovittaa aiheutunut haitta työllä.
Aiheesta muualla

Otaniemen jäynäkisat
Tampereen jäynäkisat
Lappeenrannan jäynäkisat (Arkistoitu – Internet Archive)
TEK:n valtakunnalliset jäynäkisat
Ossin Lässyjen tarina jäynästä
Joachim Löw

| 0 | 1 | 2 | 3 |
| --- | --- | --- | --- |

Henkilötiedot
Koko nimi: Joachim Löw
Syntymäaika: 3. helmikuuta 1960 (ikä 64)
Syntymäpaikka: Schönau im Schwarzwald, Länsi-Saksa
Pelipaikka: hyökkäävä keskikenttäpelaaja
Pituus: 182 senttimetriä
Lempinimi: Jogi
Seura
Seura: Saksan maajoukkue
Tehtävä: Päävalmentaja
Junioriseurat
: TuS Schönau 1896
: FC Schönau
: Eintracht Freiburg
Seurat
| Vuodet | Seura | O | (M) |
| 1978–1980 | SC Freiburg | 71 | (18) |
| 1980–1981 | VfB Stuttgart | 4 | (0) |
| 1981–1982 | Eintracht Frankfurt | 24 | (5) |
| 1982–1984 | SC Freiburg | 65 | (25) |
| 1984–1985 | Karlsruher SC | 24 | (2) |
| 1985–1989 | SC Freiburg | 116 | (38) |
| 1989–1992 | FC Schaffhausen | – | (–) |
| 1992–1994 | FC Winterthur | – | (–) |
| 1994–1995 | FC Frauenfeld | – | (–) |
Valmennusura
1994: FC Winterthur (juniorit)
1994–1995: FC Frauenfeld
1995–1996: VfB Stuttgart (valmentaja)
1996–1998: VfB Stuttgart
1998–1999: Fenerbahçe SK
1999–2000: Karlsruher SC
2001: Adanaspor
2001–2002: FC Tirol Innsbruck
2003–2004: FK Austria Wien
2004–2006: Saksan maajoukkue (apuv.)
2006–2021: Saksan maajoukkue
 Seurajoukkueuran tilastot kattavat vain kansalliset sarjat.
Joachim ”Jogi” Löw (s. 3. helmikuuta 1960 Schönau im Schwarzwald, Baden-Württembergin osavaltio, Länsi-Saksa) on saksalainen jalkapallovalmentaja ja entinen jalkapalloilija. Hän toimi vuodesta 2006 vuoteen 2021 Saksan maajoukkueen päävalmentajana. Hänet korvasi vuoden 2021 EM-kilpailujen jälkeen Hansi Flick.
Ura pelaajana

Löw aloitti ammattilaisuransa 2. Bundesliigassa pelanneen SC Freiburgin paidassa 1978. Löw pelasi joukkueessa kaksi kautta kuuluen sen runkopelaajiin. 1980 hän haki uusia haasteita VfB Stuttgartista, mutta kehnolla menestyksellä. Löw pelasi Stuttgart-kaudellaan vain neljä ottelua ja siirtyikin 1981 Eintracht Frankfurtin joukkueeseen, josta palasi 1982 takaisin Freiburgiin. Freiburg oli seura, jossa Löw sai eniten peliaikaa, ja hän pelasi seurassa 1982–1984 sekä 1985–1989. Löw haki uransa loppuvaiheissa vielä uutta nostetta Sveitsistä. Hän lopetti pelaajauransa 1995.
Meriitit valmentajana > Seurajoukkueissa

Saksan cup: 1997
Cup-voittajien cupin hopeaa 1998
Atatürk Cup: 1998
Itävallan-mestaruus: 2002
Meriitit valmentajana > Maajoukkueissa

Maailmanmestaruuskilpailut
Maailmanmestaruus: 2014
MM-pronssia: 2010
Euroopan-mestaruuskilpailut
EM-hopeaa: 2008
EM-välierät: 2012, 2016
Maanosaliittojen Cup
Mestaruus: 2017
Meriitit valmentajana > Henkilökohtaiset  palkinnot

Vuoden jalkapallovalmentaja Saksassa: 2014
FIFA:n vuoden valmentaja: 2014
IFFHS:n vuoden maajoukkuevalmentaja (2): 2014, 2017
Euroopan vuoden valmentaja: 2014
Bundesverdienstkreuz: 2010
Meriitit valmentajana > Apuvalmentajana

Maanosaliittojen cupin pronssia 2005
MM-pronssia 2006
Kalevi Kuitunen

| Kalevi Kuitunen> Henkilötiedot |
| --- | --- |
Syntynyt: 7. heinäkuuta 1948 Helsinki
Kuollut: 13. kesäkuuta 2003 (54 vuotta) Helsinki
Kansalaisuus:  suomalainen
Kalevi Kuitunen (7. heinäkuuta 1948 Helsinki – 13. kesäkuuta 2003 Helsinki) oli suomalainen bibliofiili. Hän julkaisi useita kirjojen keräilyyn liittyviä kirjoja.
Henkilöhistoria

Koulutukseltaan Kuitunen oli humanististen tieteiden kandidaatti. Kuitusen tietämys kirjahistoriasta näkyi myös Bibliophilos-lehden kirjoituksissa ja kirja-arvioissa. Helsingin Sanomiin hän selosti kirjahuutokauppoja ja kirjoitti kirja-arvosteluja sekä taikauskoa ja näennäistiedettä vastustavia, tieteellistä skeptisyyttä edistäviä artikkeleita.
Kalevi Kuitunen oli henkilönä vaatimaton ja täysin omistautunut kirjojen keräilyyn. Hän keräsi yhden Suomen suurimmista yksityiskirjastoista, jossa oli noin 48 000 kirjaa. Hänen kokoelmassaan oli myös paljon lehtiä, käsikirjoituksia, joitakin 1500-luvun arvokkaita kuvateoksia, satakunta kirjaa 1600-luvulta ja kolmisensataa kirjaa 1700-luvulta.
Kuitusen pääteoksena voidaan pitää vuonna 1999 julkaistua Antikvaarisen kirjallisuuden käsikirjaa. Valiokirjasto (1997) esittelee valikoiduista aihepiireistä tärkeitä suomenkielisiä kirjoja, teoksia joista tekijän mielestä on eniten iloa ja hyötyä yleisesti. Tietokirjallisuudesta mukana on teoksia, ”joissa kirjoittajan persoonallisuus leimaa esitystä siinä määrin että voi puhua tieteellisestä taideproosasta”. ”Lukija kyllä huomaa, että parhaiten minua miellyttää etäinen, antiikki, eksotiikka, Kiina ja Japani zenbuddhismeineen, kaikki mikä irrottaa ajan ja paikan kahleista ja auttaa katselemaan nykyisyyttä laajemmasta perspektiivistä.”
Teokset

Pahan ajan kirjeitä.  Helsinki:  Kirjapaja, 1983.  ISBN 951-621-402-9.
Kirjatoukan tietolipas.  Helsinki:  C. Hagelstamin antikvaarinen kirjakauppa, 1994.  ISBN 952-90-5860-8.
Arvokirjaopas.  Helsinki:  C. Hagelstamin antikvaarinen kirjakauppa, 1995.  ISBN 951-97360-0-X.
Näkymätön sensuuri ja muita kirjoitelmia.  Helsinki:  C. Hagelstamin antikvaarinen kirjakauppa, 1996.  ISBN 951-97360-1-8.
Valiokirjasto.  Helsinki:  C. Hagelstamin antikvaarinen kirjakauppa, 1997.  ISBN 951-97360-2-6.
Kirjahulluja.  Helsinki:  C. Hagelstamin antikvaarinen kirjakauppa, 1998.  ISBN 951-97360-3-4.
Antikvaarisen kirjallisuuden käsikirja / Handbok för antikvarisk litteratur.  (Teksti pääosin suomeksi)  Helsinki:  C. Hagelstamin antikvaarinen kirjakauppa, 1999.  ISBN 951-97360-4-2.
Aiheesta muualla

Wikisitaateissa on kokoelma sitaatteja aiheesta .
Ollikainen, Marketta: Suomalaista kirjallisuushistoriaa. Yliopisto 6/1996.
Kellomies

| Kellomies |
| --- | --- |

Kirjailija:  Joona Vuorenpää
Kustantaja:  Tammi
Julkaistu:  2011
ISBN:  978-951-31-6169-9
Löydä lisää kirjojaKirjallisuuden teemasivulta
Kellomies – rannekellot ajan käyttöesineinä ja harrasteena on Joona Vuorenpään kirjoittama, vuonna 2011 ilmestynyt ensimmäinen suomalainen tietokirja rannekelloista. Kirjassa keskitytään erityisesti mekaanisiin rannekelloihin ja esitellään tunnetuimpia kellobrändejä. Kellomies-kirja toimi ilmestyttyään yhtenä keskeisenä innoittajana nykyiselle suomalaiselle kelloharrastukselle ja teki tunnetuksi harrastuksen kansainvälisiä tuulia.
Kellomies on myös historiallinen yleisnimi kelloalan koulutuksen saaneelle ammattilaiselle sekä nykyajan innokkaalle rannekelloharrastajalle.
Aiheesta muualla

Kellomies-sivusto (Arkistoitu – Internet Archive)
Kaita (Savonlinna)

| Kaita |
| --- | --- |
Maanosa:  Eurooppa
Valtiot:  Suomi
Maakunnat:  Etelä-Savo
Kunnat:  Savonlinna
Koordinaatit:  62°11′18″N, 29°10′13″E
Vesistöalue ja valuma-alueen tietoja
Päävesistöalue:  Vuoksen vesistö (04)
Järvinumero:  04.234.1.002
Mittaustietoja
Pinnankorkeus:  86 m 
Rantaviiva:  24,03 km 
Pinta-ala:  2,61 km² 
Tilavuus:  0,0109 km³ 
Keskisyvyys:  4,3 m 
Suurin syvyys:  21,95 m 
Saaria:  13
 fiKaita 
Kaita on pitkä ja kapea järvi Savonlinnassa Etelä-Savossa. Sen pinta-ala on 2,6 neliökilometriä. Järvi sijaitsee Savonrannan taajaman luoteispuolella ja etäisyys Savonlinnan keskustasta on 37 kilometriä pohjoiskoilliseen.
Maantiede

Kaidan pituus kaakosta luoteeseen on 8,5 kilometriä. Suurin osa järvestä on alle puoli kilometriä leveä, leveimmät kohdat sijaitsevat järven keskivaiheilla. Koskiniemi jakaa Kaidan eteläisimmän osan kahteen kapeaan lahteen, joista itäisempi sijaitsee varsin erillään pääaltaasta, ja sen nimi on Koskilampi. Koskilammen rannoilla sijaitsee Savonrannan kirkonkylä. Kaidan syvin alue on Koskiniemen luoteispuolella Kaidanmäen ja Kaidanvuoren välissä. Kaidan keskiosassa on sekä matalikkoja että syvänteitä. Keskiosasta luoteeseen järvi on varsin matalaa.
Kaidan saariluku on 13. Saarista yksi on alle aarin laajuinen luoto. Ainoa yli hehtaarin laajuinen saari on Välisaaret. Järven keskiosan matalikolla sijaitsee useita pieniä saaria, järven pohjoisimmassa osassa on noin 20 aarin laajuinen Pääsaari. Kaidan rannat Välisaarista luoteeseen ovat melko luonnontilaisia. Yhdystie 4741 on rakennettu järven läntisen rantaviivan mukaiseksi Kaidanmäkeen saakka, jossa se erkanee rannasta, pohjoisessa tielinja jälleen lähenee rantaviivaa. Kaidanmäen huippu on noin 155 metriä merenpinnan yläpuolella eli noin 70 metriä Kaidan pintaa ylempänä.
Kaitaan virtaa noin puolen kilometrin mittainen lasku-uoma luoteesta Huuhinjärveltä, jonka korkeustaso on lähes sama kuin Kaidan. Idästä Vääräjärveltä (86,4 metriä mpy) laskee Vääränkoski Kaidan matalaan keskiosaan. Kaidan ja Vääräjärven välinen maa-alue on nimeltään Vääränniemi. Kaita laskee kaakkoiskolkastaan Savonrannan kirkonkylän halki Pyyveteen (75,9 metriä mpy).
Kaidan vesitilavuus on 10 877 000 kuutiometriä.
Kaita (04.234.1.002) kuuluu Kaidan alueeseen (04.234), joka on kolmannen jakovaiheen vesistö Vuoksen päävesistössä (04). Toinen jakovaihe on Pyyveden alue (04.23) ja ensimmäinen on Haukiveden–Kallaveden alue (04.2). Kaita on toiseksi laajin Kaidan alueen 62:sta vähintään hehtaarin laajuisesta vakavedestä. Laajin on Vuokalanjärvi ja kolmanneksi laajin on Jouhenjärvi.
Kaikki on hyvin (Riuttan albumi)

| Kaikki on hyvin Riutta |
| --- | --- | --- |

Studioalbumin tiedot
 Julkaistu: 25. helmikuuta 2013
 Kesto: 40.31
 Levy-yhtiö: Suomen Musiikki
Riuttan muut julkaisut
|   | Kaikki on hyvin 2013 | Sinun täytyy elää vielä kerran 2016 |
Kaikki on hyvin on Riuttan debyyttialbumi, joka julkaistiin 25. helmikuuta 2013.
Kappaleet

Olen nähnyt parempaa – 4.13
Jano – 4.35
Vihan sidon silmiini – 6.15
Kaikki on hyvin – 1.44
Hashima – 4.46
Kaupunki ennen talvea – 2.29
Huomenna hän tulee – 4.21
Kuvasta kadonnut – 5.57
Etsijä – 6.08
Arvostelut

Noise.fi:
Soundi:
Kampong Glam

Kauppoja Kampong Glamissa.
Kampong Glam on asuinalue Singaporessa, Singaporejoen pohjoispuolella. Se oli alkujaan kalastajakylä. 1800-luvulla Sir Rafflesin asemakaavassa se varattiin malajien, bugien ja arabien asuinalueeksi. Alueella on säilynyt paljon vanhaa rakennuskantaa. Sen nähtävyyksiä ovat Sulttaanin moskeija ja Malajien perinnekeskus.