stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Yhdeksästä viiteen

| Yhdeksästä Viiteen> Nine to Five |
| --- | --- |
 Elokuvan alkuperäinen juliste
Ohjaaja:  Colin Higgins
Käsikirjoittaja:  Colin Higgins
Tuottaja:  Bruce Gilbert
Säveltäjä:  Charles Fox
Kuvaaja:  Reynaldo Villalobos
Leikkaaja:  Pembroke J. Herring
Pääosat:  Jane Fonda Lily Tomlin Dolly Parton Dabney Coleman
Valmistustiedot
Valmistusmaa:   Yhdysvallat
Tuotantoyhtiö:  Twentieth Century-Fox
Levittäjä:  20th Century Studios Netflix
Ensi-ilta:  19. joulukuuta 1980 (Yhdysvaltojen ensi-ilta) 7. elokuuta 1981 (Suomen ensi-ilta)
Kesto:  110 min.
Alkuperäiskieli:  englanti
Aiheesta muualla
IMDb 
Elonet
AllMovie
Infobox OKNimi-testi OK: 
Yhdeksästä viiteen (Nine to Five) on yhdysvaltalainen komediaelokuva vuodelta 1980. Sen pääosia esittävät Jane Fonda, Lily Tomlin, Dolly Parton ja Dabney Coleman. Elokuva kertoo kolmesta naisesta, jotka toteuttavat haaveensa yritystä itsevaltaisin ottein johtavan pomon kukistamisesta.
Yhdeksästä viiteen oli kaupallinen suurmenestys ja tuotti yksistään Yhdysvalloissa 103 miljoonaa dollaria.lähde?
Arvioita

Helsingin Sanomien Helena Yläsen mielestä Yhdeksästä viiteen on tyylirikkoinen farssikomedia, jonka käsikirjoituksesta ja ohjauksesta puuttuu sellaista irtonaista hulluutta ja elokuvakerronnan kykyä, jolla sen ainekset sulautuisivat yhteen. Video-oppaassa vuodelta 1994 Asko Alanen sanoo elokuvan pätevän idean hautautuvan ”hölskyvään huumorisouvaukseen”. Hän antaa elokuvalle kaksi tähteä viidestä, mikä vastaa sanallista arviota ”keskinkertainen”.
Onnen kiertolaiset

| Onnen kiertolaiset> Withnail and I |
| --- | --- |

Ohjaaja:  Bruce Robinson
Käsikirjoittaja:  Bruce Robinson
Tuottaja:  George Harrison  Paul M. Heller  Denis O'Brien
Säveltäjä:  David Dundas
Kuvaaja:  Peter Hannan
Pääosat:  Richard E. Grant  Paul McGann  Richard Griffiths
Valmistustiedot
Valmistusmaa:  Iso-Britannia
Tuotantoyhtiö:  Handmade Films
Levittäjä:  Netflix
Ensi-ilta:  1987
Kesto:  108 min
Alkuperäiskieli:  englanti
Aiheesta muualla
IMDb 
Elonet
AllMovie
Infobox OKNimi-testi OK: 
Onnen kiertolaiset on kulttimaineeseen noussut elokuva, joka kertoo kahdesta työttömästä näyttelijästä, Withnailista ja "I":sta, 1960-luvun lopun Englannissa. Mustassa komediassa näyttelijäkaverukset menevät viettämään viikonloppua maalle Withnailin sedän, Montyn, mökille.
Vuonna 1999 British Film Instituten kyselyssä Onnen kiertolaiset äänestettiin kaikkien aikojen 29. parhaaksi britti­elokuvaksi. Vastaajina oli tuhat Ison-Britannian elokuva- ja televisio­ammattilaista. Vuonna 2017 BBC:n äänestyksessä 253 eri puolilta maailmaa olevaa kriitikkoa valitsi elokuvan kaikkien aikojen sadan parhaan komedian listalle.
Onnen kiertolaiset on esitetty Suomen televisiossa MTV3-kanavalla elokuussa 1993 ja Yle TV2:ssa 21. toukokuuta 1999 sekä alkuperäisnimellään Withnail and I Yle Teemalla marraskuussa 2019 ja toukokuussa 2021.
Rooliluettelo

Richard E. Grant - Withnail
Paul McGann - I (Marwood)
Richard Griffiths - Uncle Monty
Kevät (elokuva)

| Kevät> Kevade |
| --- | --- |

Ohjaaja:  Arvo Kruusement
Käsikirjoittaja:  Kaljo Kiisk, Voldemar Panso
Säveltäjä:  Veljo Tormis
Kuvaaja:  Harry Rehe
Valmistustiedot
Valmistusmaa:  Neuvostoliitto
Tuotantoyhtiö:  Tallinnfilm
Levittäjä:  Tallinnfilm
Ensi-ilta:  1969
Kesto:  84 minuuttia
Alkuperäiskieli:  viro
Aiheesta muualla
IMDb 
Elonet
Infobox OKNimi-testi OK: 
Kevät (vir. Kevade) on Arvo Kruusementin ohjaama neuvostoliittolainen draamaelokuva vuodelta 1969. Viron maaseudun koulupoikien elämästä 1900-luvun alussa kertova elokuva perustuu Oskar Lutsin esikoisromaaniin vuodelta 1912, joka suomennettiin 1970-luvulla nimellä Arno ja kumppanit. Sen pohjalta elokuvan käsikirjoituksen ovat laatineet Kaljo Kiisk ja Voldemar Panso.
Kevät on valittu kaikkien aikojen parhaaksi virolaiselokuvaksi asiantuntijaäänestyksissä vuosina 2002 ja 2012. Lisäksi elokuvan nuoret päähahmot Arno ja Teele valittiin 2012 vuosisadan parhaaksi romanttiseksi pariksi virolaiselokuvassa.
Rooleissa

| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
|  Arno Liiver  | … |  Arno Tali   |
|  Riina Hein  | … |  Raja Teele   |
|  Aare Laanemets  | … |  Joosep Toots   |
|  Margus Lepa  | … |  Georg Aadniel Kiir   |
|  Ain Lutsepp  | … |  Tõnisson   |
|  Leonhard Merzin  | … |  opettaja Laur   |
|  Endel Ani  | … |  seurakunnan suntio Julk-Jüri   |
|  Kaljo Kiisk  | … |  Kristjan Lible   |
|  Rein Aedma  | … |  Jaan Imelik   |
|  Kalle Eomois  | … |  Kuslap   |
|  Ervin Abel  | … |  Papa Kiir  |
Vastaanotto

Kevät sai Viron elokuvateattereissa 558 000 katsojaa, mikä oli lähes puolet maan silloisesta väestömäärästä (1,36 miljoonaa). Koko Neuvostoliitossa se sai yli kahdeksan miljoonaa katsojaa.
Jatko-osat

Kruusement ohjasi Keväälle myös jatko-osat Suvi (Kesä, 1976) ja Sügis (”Syksy”, 1990), jotka myös perustuvat Lutsin teoksiin. Trilogian keskimmäisessä osassa Kevään päähenkilöt ovat varttuneet parikymmenvuotiaiksi ja viimeisessä osassa keski-ikäisiksi.
Virolainen elokuvaohjaaja Ken Saan pyrki tekemään elokuvasta halvan uusintaversion Keniassa Yleisradion Suomen marsalkka -elokuvan tapaan, jonka tuotannossa Saan oli myös mukana. Kevade-hankkeesta toteutui vain sen tekoa kuvaava dokumenttielokuva.
Käännös suomeksi
Harold & Kumar – täydellisen hampurilaisen metsästys

| Harold & Kumar – täydellisen hampurilaisen metsästys> Harold & Kumar Go to White Castle |
| --- | --- |

Ohjaaja:  Danny Leiner
Käsikirjoittaja:  Jon Hurwitz Hayden Schlossberg
Tuottaja:  Nathan Kahane Greg Shapiro
Säveltäjä:  David Kitay
Kuvaaja:  Bruce Douglas Johnson
Leikkaaja:  Jeff Betancourt
Pääosat:  John Cho Kal Penn
Valmistustiedot
Valmistusmaa:   Yhdysvallat  Kanada 
Tuotantoyhtiö:  New Line Cinema
Levittäjä:  New Line Cinema Netflix
Ensi-ilta:  30. heinäkuuta 2004
Kesto:  88 min
Alkuperäiskieli:  englanti
Budjetti:  $9 miljoonaa
Tuotto:  $23 936 908
Seuraaja:  Harold & Kumar 2: Pako Guantanamosta
Aiheesta muualla
IMDb 
Elonet
AllMovie
Infobox OKNimi-testi OK: 
Harold & Kumar – täydellisen hampurilaisen metsästys (alkuperäinen nimi Harold & Kumar Go to White Castle) on yhdysvaltalainen komedia, joka julkaistiin vuonna 2004.lähde? Sen ohjasi Danny Leiner ja pääosia esittivät John Cho ja Kal Penn.
Elokuva kertoo kahden pilvenpolttajan tapahtumarikkaasta yöstä heidän yrittäessään päästä White Castle -pikaruokaketjun ravintolaan syömään.
Näyttelijät

| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
|  John Cho  | … |  Harold Lee   |
|  Kal Penn  | … |  Kumar Patel   |
|  Paula Garcés  | … |  Maria   |
|  Neil Patrick Harris  | … |  ”Neil Patrick Harris”   |
Antanas Sniečkus

Sniečkusin hauta ja muistomerkki Antakalnisin hautausmaalla.
Antanas Sniečkus (7. tammikuuta 1903 – 22. tammikuuta 1974) oli liettualainen kommunisti ja ensimmäinen Liettuan kommunistisen puolueen ja Liettuan neuvostotasavallan pääsihteeri.
Elämäkerta

Sniečkus syntyi Būblelian kylässä lähellä Šakiain kaupunkia. Hän liittyi bolševikeihin vuonna 1920. Vuonna 1926 hänestä tuli Liettuan kommunistisen puolueen puheenjohtaja ja Liettuan neuvostotasavallan syntyessä hän nousi neuvostotasavallan pääsihteeriksi vuonna 1940.
Sniečkus toimi alullepanijana useiden liettualaisten lähettämisestä Siperiaan työleireille toisen maailmansodan aikana. Hän jopa lähetti oman veljensä ja tämän perheen työleirille, jossa veli kuoli myöhemmin. Sodan jälkeenkin useita liettualaisia karkotettiin. 1948 Sniečkus aloitti neuvostotasavallan maatalouden kollektivisoinnin. Kollektivisointia vastustaneita talonpoikia karkotettiin ja tapettiin. 
Myöhempinä vuosikymmeninä Sniečkus yritti saada Neuvostoliiton johdolta Liettualle etuoikeuksia.
Sniečkus oli naimisissa Mira Bordonaitėn kanssa ja heillä oli kaksi lasta. Myös hänen vaimonsa oli vankkumaton kommunisti.
Kuoleman jälkeen

Vuonna 1975 perustettu Ignalinan ydinvoimalan työntekijöiden kotikaupunki nimettiin Sniečkusin mukaan. Vuonna 1992 kaupunki nimettiin uudelleen Visaginasiksi.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Antanas Sniečkus Wikimedia Commonsissa
| 0 | 1 | 2 | 3 |
| --- | --- | --- | --- |
|  | Edeltäjä: ei ollut | Liettuan kommunistisen puolueen pääsihteeri 1940–1941, 1944-1974 | Seuraaja: Petras Griškevičius |
| Auktoriteettitunnisteet  |
| --- | --- |
Kansainväliset:  FAST  ISNI  VIAF  WorldCat 
Kansalliset:  Saksa  Israel  Yhdysvallat  Puola
Harold & Kumar 2: Pako Guantanamosta

| Harold & Kumar 2: Pako Guantanamosta> Harold & Kumar Escape from Guantanamo Bay |
| --- | --- |

Ohjaaja:  Jon Hurwitz Hayden Schlossberg
Käsikirjoittaja:  Jon Hurwitz Hayden Schlossberg
Tuottaja:  Jon Hurwitz Hayden Schlossberg
Säveltäjä:  George S. Clinton
Kuvaaja:  Daryn Okada
Leikkaaja:  Jeff Freeman
Pääosat:  John Cho Kal Penn Danneel Harris Rob Corddry Neil Patrick Harris
Valmistustiedot
Valmistusmaa:   Yhdysvallat
Tuotantoyhtiö:  New Line Cinema
Levittäjä:  Warner Bros. Netflix
Ensi-ilta:  25. huhtikuuta 2008
Kesto:  Teatteriversio 102 min Sensuroimaton versio 107 min
Alkuperäiskieli:  englanti
Budjetti:  $12 miljoonaa
Tuotto:  $43 493 123
Edeltäjä:  Harold & Kumar – täydellisen hampurilaisen metsästys
Seuraaja:  A Very Harold & Kumar 3D Christmas
Aiheesta muualla
IMDb 
Elonet
AllMovie
Infobox OKNimi-testi OK: 
Harold & Kumar 2: Pako Guantanamosta on yhdysvaltalainen komediaelokuva vuodelta 2008. Se on jatko-osa elokuvalle Harold & Kumar – täydellisen hampurilaisen metsästys. Elokuvan pääosia näyttelevät John Cho ja Kal Penn.
Juoni

Elokuvassa Harold ja Kumar matkustavat lentäen Amsterdamiin, kun matkalla heitä epäillään terroristeiksi, koska he olivat salakuljettaneet lentokoneeseen marihuanaa ja bongin. He joutuvat Guantanamo Bayn vankilaan. Harold ja Kumar pääsevät pakenemaan Guantanamo Baysta ja suuntaavat kohti kaverinsa Razan kotia. Kumarin ensirakkaus on menossa naimisiin Texasissa, ja kaverukset pyrkivät estämään häät.lähde?
Arvo Airamo

Arvo Heikki Airamo (8. heinäkuuta 1897 Helsinki – 4. marraskuuta 1955 Helsinki) oli suomalainen näyttelijä ja näytelmäkirjailija. Hän toimi muun muassa Sörnäisten Työväen Näyttämön johtajana vuosina 1924–1930.
Airamon puoliso oli kansanedustaja Elin Fagerholm, jonka kanssa hän avioitui 1926.
Teoksia

Kolme sulhaspoikaa : 2-näytöksinen huvinäytelmä.  Tekijä, Helsinki 1932
Eri kiva setä : yksinäytöksinen huvinäytelmä.  Tekijä, Helsinki 1934
Solttu on aina solttu : yksinäytöksinen hulluttelu.  Tekijä, Helsinki 1934
Kepsu kukko : yksinäytöksinen huvinäytelmä.  Tekijä, Helsinki 1935
Kurkistetaanpas : 1-näytöksinen huvinäytelmä.  Tekijä, Helsinki 1935
Muistatkos Martta? : yksinäytöksinen hulluttelu. Tekijä, Helsinki 1935
Oletko mustasukkainen : yksinäytöksinen huvinäytelmä.  Tekijä, Helsinki 1935
Sukkasillaan : yksinäytöksinen ilottelu.  Tekijä, Helsinki 1935
Takavarikoitu aviomies : yksinäytöksinen ilottelu.  Tekijä, Helsinki 1936
Töllin tyttö : yksinäytöksinen kansannäytelmä.  Tekijä, Helsinki 1937
Huhu kiertää, kansannäytelmä. 1947
Käpäläkuningas (Olkaa hyvä ja naikaa hänet), komedia. 1947
Melkein ryöstämällä, komedia.  1947
Viisituhatta viisisataa kuin viheltämällä, komedia. 1947
Kaikki hulluja rakkaudessaan, 3-näytöksinen huvnäytelmä.
Wonder Boys

| Wonder Boys |
| --- | --- |

Ohjaaja:  Curtis Hanson
Käsikirjoittaja:  Steven Kloves
Perustuu:  Michael Chabonin romaaniin
Tuottaja:   Curtis Hanson  Scott Rudin 
Säveltäjä:  Christopher Young
Kuvaaja:  Dante Spinotti
Leikkaaja:  Dede Allen
Tuotantosuunnittelija:  Jeannine Oppewall
Pääosat:   Michael Douglas  Tobey Maguire  Frances McDormand  Katie Holmes  Robert Downey Jr. 
Valmistustiedot
Valmistusmaa:  Yhdistynyt kuningaskunta Saksa, Yhdysvallat, Japani
Tuotantoyhtiö:  Paramount Pictures Mutual Film BBC
Levittäjä:  Paramount Pictures Netflix
Ensi-ilta:  2000
Kesto:  112 min
Alkuperäiskieli:  englanti
Aiheesta muualla
IMDb 
Elonet
AllMovie
Infobox OKNimi-testi OK: 
Wonder Boys (Wonder Boys) on Curtis Hansonin ohjaama yhdysvaltalainen komediaelokuva vuodelta 2000. Yliopistokampukselle sijoittuvan tarinan pääosissa näyttelevät Michael Douglas, Tobey Maguire ja Robert Downey Jr.
Juoni

Seitsemän vuotta on kulunut Grady Trippin (Douglas) esikoisromaanista, joka oli valtava menestys. Muuta tuotantoa ei ole syntynyt, ja Grady elättää itsensä opettamalla kirjallisuutta Carnegie Mellon -yliopistossa. Kolmas vaimokin jättää hänet. Hänen kirjallisuusagenttinsa Terry Crabtree (Downey) ilmaantuu patistamaan Gradya viimeistelemään käsikirjoituksensa. Mukana pilventuoksuisessa viikonlopunvietossa pyörii kirjallisuuden opiskelija James Leer (Maguire), johon Grady kohdistaa isällisiä ja Crabtree homoeroottisia tunteita.
Vastaanotto

Amerikkalaiskriitikko Roger Ebertin mielestä Wonder Boys oli ehkä totuudenmukaisin ja tarkin yliopistoelämästä tehty elokuva siihen mennessä. Hänestä siinä ymmärretään kaksi asiaa: että opiskelijat tulevat ja menevät, mutta henkilökunta asuu kampuksella, ja että monet professorit jumittuvat elokuvan Gradyn tavoin jatko-opiskelijan mielenmaisemaan vuosikymmeniksi. Ebertin mielestä Michael Douglas tekee tässä parhaan roolinsa moniin vuosiin.
Populäärimusiikkia Vittulajänkältä (elokuva)

| Populäärimusiikkia Vittulajänkältä> Populärmusik från Vittula |
| --- | --- |

Ohjaaja:  Reza Bagher
Käsikirjoittaja:  Mikael Niemi Reza Bagher Erik Norberg
Tuottaja:  Joachim Stridsberg Markus Selin
Säveltäjä:  Halfdan E
Kuvaaja:  Robert Nordström
Pääosat:  Niklas Ulfvarsson Max Enderfors Andreas af Enehielm
Valmistustiedot
Valmistusmaa:   Ruotsi,  Suomi
Tuotantoyhtiö:  Happy End Filmproductions Svensk Filmindustri Solar Films
Ensi-ilta:   8. lokakuuta 2004
Kesto:  105 min
Alkuperäiskieli:  ruotsi, suomi, meänkieli, saksa, esperanton kieli
Katsojat:  98 693 (Suomessa)
Aiheesta muualla
IMDb 
Elonet
AllMovie
Infobox OKNimi-testi OK: 
Populäärimusiikkia Vittulajänkältä (Populärmusik från Vittula) on vuonna 2004 valmistunut ruotsalais-suomalainen elokuva, joka perustuu Mikael Niemen samannimiseen kirjaan.
Juoni

Kaksi poikaa varttuu Ruotsin puoleisessa Tornionjokilaaksossa, Pajalan kunnassa 1960-luvulla. Matin koti on rauhallinen, mutta Niila kärsii lestadiolaisen isänsä ahdasmielisyydestä ja jatkuvasta ruumiillisesta kurituksesta. The Beatlesin ”Rock and Roll Musicin” innoittamana pojat perustavat yhtyeen, mutta keikkoja ei juuri ole ja tytötkin alkavat kiinnostaa musiikkia enemmän.
Rooleissa

| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
|  Niklas Ulfvarsson  | … |  Matti 7-vuotiaana   |
|  Max Enderfors  | … |  Matti 15-vuotiaana   |
|  Tommy Vallikari  | … |  Niila 7-vuotiaana   |
|  Andreas af Enehielm  | … |  Niila 15-vuotiaana   |
|  Lasse Beischer  | … |  Matti 40-vuotiaana   |
|  Björn Kjellman  | … |  Greger   |
|  Sten Ljunggren  | … |  isoisä   |
|  Göran Forsmark  | … |  Birger   |
|  Lennart Jähkel  | … |  Einari   |
|  Jarmo Mäkinen  | … |  Isak, Niilan isä   |
|  Kati Outinen  | … |  Päivi, Niilan äiti   |
|  Tarja-Tuulikki Tarsala  | … |  Niilan isoäiti   |
|  Eero Milonoff  | … |  Niilan veli Johan   |
|  Ville Kivelä  | … |  Erkki   |
|  Gustav Wiklund  | … |  Ryssi-Jussi   |
|  Kirsti Valve  | … |  Lilith   |
|  Jussi Lampi  | … |  vahtimestari   |
|  Ona Kamu  | … |  morsian   |
|  Tuula Nyman  | … |  morsiamen äiti   |
|  Maria Möller  | … |  Finskan   |
|  Panu Vauhkonen  | … |  Ismo   |
|  Jari Hietanen  | … |  Kauko   |
|  Peter Franzén  | … |  kertojan ääni   |
Arvioita

Turun Sanomien Tapani Maskulan mielestä iranilaissyntyisen Bagherin ohjaustyö tekee hyvää ajankuvaa sortumatta nostalgiaan, vähän Rauni Mollbergin tyyliä muistuttavasti. Tarinankuljettajana Bagher ei hänestä onnistu yhtä hyvin, mitä osoittaa huonosti harkittu kertojaäänen käyttö ja elokuvan episodimainen rakenne. Matin ja Niilan persoonallisuuksien vertailun Maskula sanoi käyvän merkillisen pinnalliseksi kun pojat varttuvat teineiksi, ja monet herkullisesti tulkitut sivuroolit varastavat huomiota vaisuilta päähenkilöiltä. Helsingin Sanomissa Timo Malmi kirjoitti Reza Bagherin ohjanneen elokuvan melko raskaskätisesti niin, että juonenkuljetus on paikoin ontuvaa. Hänestä elokuva seuraa romaania melko uskollisesti, mutta absurdiutta ja groteskiutta painottaen.
Annikki Huhta

| Annikki Huhta> Annikki Antola |
| --- | --- |
 Annikki Huhta 2018 Valokuvaamo Magio
Henkilötiedot
Syntynyt: 25. lokakuuta 1946 (ikä 78) Tuusula
Ammatti:  opettaja, kouluttaja ja pappi
Vanhemmat:  Oskar ja Lahja (s. Perälä) Antola
Puoliso:  Simo Huhta
Kirjailija
Aikakausi:  1970-
Aiheet:  uskonnonpedagogiikka
Esikoisteos:  Martin Luther Kingin käsitys kirkon ja yhteiskunnan välisistä suhteista (1970)
Pääteokset:  Uskonnonpedagogisen instituutin synty ja kehittyminen 1984-1993: uskonnon aineenopettajien ja uskontoa opettavien luokanopettajien täydennyskoulutuksen käynnistyminen Suomen Kirkon Seurakuntaopistossa Järvenpäässä (2000).
Aiheesta muualla
Löydä lisää kirjailijoitaKirjallisuuden teemasivulta
Rauha Annikki Huhta (o.s. Antola, s. 25. lokakuuta 1946 Tuusula) on suomalainen opettaja, kouluttaja ja pappi.
Perhetaustat

Huhta syntyi rehtori Oskar Antolan ja kanslisti Lahja Antolan (s. Perälä) perheeseen.
Annikki Antola avioitui Simo Juha Kustaa Huhdan kanssa 1967. Teologipariskunta Huhdan perheeseen syntyi neljä lasta.
Opinnot

Huhta kirjoitti ylioppilaaksi Eurajoen yhteiskoulusta 1965. Opinnot jatkuivat Helsingin yliopiston teologisessa tiedekunnassa. Ylemmän teologian kandidaatin tutkinnon hän suoritti 1970. Lehtorin oikeudet Huhta sai Tampereella 1971. Pedagogiset opinnot hän suoritti 1970-71 Oulussa. Jatko-opintoja Huhta suoritti sekä Jyväskylän yliopistossa että Helsingin yliopiston kasvatustieteellisessä tiedekunnassa että lukuisissa täydennyskoulutuslaitoksissa. Papiksi hänet vihittiin Helsingissä 1988.
Työ

Huhdan ensimmäinen työpaikka oli Lahdessa. Hän toimi Lahden seurakuntien päiväkerhotyön toiminnanohjaajana 1971. Seuraavaksi Huhta oli Hollolan kunnallisen keskikoulun uskonnon va. lehtorina 1971-72. Perhe muutti Jyväskylään. Silloin Huhdan kouluksi tuli Keski-Suomen yhteiskoulu. Sen opettajana hän toimi 1972-73, ylimääräisenä lehtorina 1973 sekä yläasteen lehtorina 1973-77.
Perheen muutettua Järvenpäähän Huhta oli aluksi Myllypuron yhteiskoulun opettajana 1976, sitten Tuusulan kunnassa Kellokosken yläasteen ja lukion uskonnon lehtorina 1976-84 sekä lukioiden ja peruskoulun uskonnon ja psykologian vanhempana lehtorina 1985-88. Seurakuntaopistolla Huhta toimi uskonnon pedagogisen instituutin (UPI) koulutussihteerinä 1986-87 ja johtajana 1987-92. Kannaksen lukion ja yläasteen uskonnon ja psykologian vanhempana lehtorina Huhta oli 1991-92 ja Tiirismaan lukion vastaavassa virassa kauden 1992-2003.
Pääkaupungissa Huhdan työpaikat olivat Helsingin II normaalikoulu, siellä vs. tuntiopettajana 1997-98 sekä vs. uskonnon ja psykologian tuntiopettajana 2001-03. Viimeinen työrupeama hänellä oli Helsingin Normaalilyseossa uskonnon ja psykologian lehtorina ja opetusharjoittelun ohjaajana 2003-10. Eläkeaika alkoi 2010.
Sivutoimet ja luottamustehtävät

Jyväskylän lastentarhaseminaarin uskonnonopettajana Huhta toimi 1972-73 ja kaupungin uskonnon ohjaavana opettajana 73-75. Seurakuntaopiston Luther-opiston opettajana 1975-76 sekä Uudenmaan läänin uskonnon lääninkouluttajana 1981-88.
Suomen ekumeenisessa neuvostossa Huhta oli kasvatusasiain jaoston jäsenenä 1987-2006, Suomen kristillisen opettajaliiton jäsenenä 1987-2006 sekä Järvenpään seurakunnan koulu- ja oppilaitostyön toimikunnan jäsenenä 1989-92.
Huhta on toiminut ICCS:n (Intereuropean Commission on Church and School) kirjeenvaihtajana 1991-94 oli järjestämässä sen kansainvälistä koulutusviikkoa Seurakuntaopistolle v. 1991.
Kirkon kasvatusasiain keskuksen (KKK) toimikunnan jäsenenä Huhta oli 1994-96, Järvenpään keskustan yläasteen johtokunnan jäsenenä 1985-88, Lahden kaupungin nuorisokouluopetussuunnitelmatoimikunnan jäsenenä sekä 1992-94 sekä koulujen kehittämisen sisäisenä konsulttina 1992-95. Helsingin normaalilyseossa Huhta oli työhyvinvointia edistävän toimikunnan (Tyhy) jäsen, koulu-yhteisönä kouluttajana sekä tasa-arvotyöryhmän puheenjohtaja 2006-10.
Huomiota

Huhdan pääasiallinen työ oli uskonnon ja psykologian opettajana. Huhdan työjakso Seurakuntaopistolla Uskonnonpedagogisen instituutin (UPI) syntyvaiheissa oli uraauurtava. Seurakuntaopistossa aloitettiin kokeiluluontoisesti uskontoa opettavien opettajien koulutustoimintaa. Huhta ideoi sitä alusta lähtien vuodesta 1984 alkaen. Hän myös suunnitteli ja veti ensimmäiset pilottikurssit 1985. Varsinaisesti toiminnan käynnisti jyväskyläläinen lehtori Kaija Laurio vuonna 1986, kun kirkkohallitus myönsi projektirahoituksen. Hänen jälkeensä työtä jatkoi Annikki Huhta vuonna 1986. Nyt Huhdan monipuolinen koulukokemuksensa ja mm. lääninkouluttajana rakennetut verkostonsa tulivat UPI:n käyttöön. Uskonnonopettajia ja uskontoa opettavia luokanopettajia oli noin 20 000, joten koulutettavia oli paljon. Päätoimisia kouluttajia lisäkoulutuksessa oli vain yksi. Yhteistyötahoina olivat uskonnonopettajat, yliopistot ja opettajavalmistuslaitokset, kouluviranomaiset paikallisella ja valtakunnallisella tasolla, kirkossa toimivat pedagogisten kysymysten asiantuntijat. Työlle asetettiin kolme päälinjaa: uskontoa opettavien täydennyskoulutus, muu opettajaidentiteettiä ja opetusta tukeva lisäkoulutus sekä materiaali- ja julkaisutoiminta.
Opettajien täydennyskoulutustoiminnan keskeisinä painopisteinä olivat uskonnonopetuksen tiedolliset sisällöt, esimerkiksi kirkkohistoria, metodiset taidot, esim. bibliodraama sekä opettajan persoonalliset vuorovaikutustaidot, esim. Toimiva koulu -kurssit.
Annikki Huhdan lapsuudenperheessä harrastettiin musiikkia. Hänen äitinsä Lahja perusti Antolan perhekuoron 1950-luvulla. Kuoro levytti Uudet taivaat ja uusi maa –LP-levyn. Kuoro käytti Länsi-Suomen rukoilevaisuuden Siionin virsiä ja Halullisten sielujen hengellisiä lauluja. Musiikin sovittajina ja johtajina olivat Annikki Huhdan sisar, oopperalaulaja, laulun lehtori Aulikki Eerola ja urkuri Pertti Eerola. Kuoro esiintyi julkisesti Varsinais-Suomessa ja Satakunnassa, radiossa Hartaissa sävelissä ja televisiossa. Huhta on laulanut myös muissa kuoroissa ja monenlainen musisointi jatkuu myös seuraavissa sukupolvissa.
Julkaisuja

Martin Luther Kingin käsitys kirkon ja yhteiskunnan välisistä suhteista. Helsingin yliopisto 1970.
Naisten postilla, toim. Pirkko Lehtiö ja Irja Askola. Annikki Huhta: Lohdutettu suru s. 160-165 ja ”Tavan mukaan”- siunaus vai kirous s. 345-340. WSOY 1985.
Uskonnonpedagogisen instituutin (UPI) historiaa ja taustatekijöitä. Artikkeli julkaisussa: Teologinen aikakauskirja 93(1988) : 3, s.220-226
Ihmisenkokoinen koulu : eettinen kasvatus koulun uskontokasvatuksessa. Toim. Annikki Huhta (& Kalevi Tamminen & Olavi Aula & Seurakuntaopiston uskonnonpedagoginen instituutti). Lasten keskus 1989.
Rakkaudesta Raamattuun : noin 10 tapaa oppia ja opettaa Raamattua. Toim. Anja Tolonen, Annikki Huhta, Seurakuntaopiston uskonnonpedagoginen instituutti. Lasten keskus 1992.
Uskonnonopetuksen käsikirja. Toim. Markku Pyysiäinen ja Jarkko Seppälä. Kirj. Annikki Huhta: Lukion syventävät kurssit. s. 363-377. WSOY 1998.
Uskonnonpedagogisen instituutin synty ja kehittyminen 1984-1993 : uskonnon aineenopettajien ja uskontoa opettavien luokanopettajien täydennyskoulutuksen käynnistyminen Suomen Kirkon Seurakuntaopistossa Järvenpäässä. Helsingin yliopisto 2000.
Älä tyydy vähään! Sata vuotta Tipalan hengessä. Toim. Kati Mikkola ja Leena Ripatti-Torniainen. Annikki Huhta: Henkisten arvojen kunnioitaminen yllätti, s.167-171. Lahden tyttölyseon ja Tiirismaan lukion seniorit 2009.
Kirjoituksia Kristillinen Kasvatus -lehdessä, Keski-Uusimaassa, Luokanopettaja-lehdessä ja Kotimaassa.