stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Kari Heiskanen
Elämä ja ura

Heiskanen valmistui ylioppilaaksi vuonna 1975 ja Suomen teatterikoulusta vuonna 1979. Hän on näytellyt Ryhmäteatterissa vuodesta 1979. Vuosina 1988–1992 hän oli näyttelijäntyön lehtori ja vuosina 1991–1996 professori Teatterikorkeakoulussa. Vuosina 2002–2006 Heiskanen oli viisivuotiskauden taiteilijaprofessorina.
Heiskanen on ohjannut muun muassa Ryhmäteatterille, Helsingin kaupunginteatterille, Suomen Kansallisoopperalle ja televisiolle. Hän on näytellyt useissa näytelmissä, televisio-ohjelmissa ja elokuvissa. Tunnetuksi Heiskanen tuli Yle TV1 -kanavan viihdesarjasta Velipuolikuu (1983–1984) ja vakavana näyttelijänä Maria Jotunin teokseen perustuvasta Yle TV2 -kanavan draamasarjasta Huojuva talo (1990), jossa hän esitti pääosia vaimonsa Sara Paavolaisen kanssa.
Ennen siirtymistään vakavamman taiteen pariin Kari Heiskanen oli 1980-luvulla televisioviihteen merkkinimiä näyttelijänä ja käsikirjoittajana. Hän oli mukana viidessä viihdesarjassa: Ollaan kuin kotonanne, Velipuolikuu, Mutapainin ystävät, Tabu sekä Oudot jutut. Heiskanen muistetaan erityisesti klassikkosketseistään sen aikaisen televisiokoomikkoparinsa Pirkka-Pekka Peteliuksen kanssa. Heiskanen on kertonut urastaan televisiosketsiviihteessä Jukka Annalan teoksessa Toopelivisio (Teos, 2006).
Helmikuussa 2007 ensi-iltaan tulleessa Olli Saarelan elokuvassa Suden vuosi Heiskasella on pääosa. Syksyllä 2007 Heiskanen otti Martti Suosalon roolin Helsingin Kaupunginteatterin näytelmässä Mestariluokka, kun Suosalo sai roolin Ryhmäteatterin esitykseen Saatana saapuu Moskovaan.
Vuonna 1991 Heiskanen sai elokuvataiteen valtionpalkinnon. Vuonna 2008 hänelle myönnettiin Pro Finlandia -mitali.
Elämä ja ura > Yksityiselämä

Heiskanen oli naimisissa näyttelijä Sara Paavolaisen kanssa vuosina 1980–2004. Heillä on kolme lasta: Saimi, Eino ja Väinö. Eino Heiskanen on näyttelijä kuten vanhempansa. Heiskasen nykyinen puoliso on näyttelijä Anna-Maija Tuokko. He saivat tyttölapsen  2015 ja toinen tytär syntyi 2019.
Myös Heiskasen veli Ilkka Heiskanen on näyttelijä.
Ohjauksia > Helsingin Kaupunginteatteri

Oliver Twist 1991
Hetkien huone 1992
Keltainen veturi 1994 (myös teksti Esko Salervon kanssa)
Valkoinen ikoni 1996
Airo ja Brita 1999
Cabaret 2000
Albert Speer - Hitlerin arkkitehti 2003
Isät ja pojat 2005
Kerjäläisooppera 2007
Riemukupla 2007
Missä kuljimme kerran 2008
Elokuu 2009
Kukkaistyttö 2010
Enron 2010
Kuninkaan puhe 2012
Hamlet 2012
Metsäperkele 2013 (myös teksti)
Kipupiste 2013
Huijarin muistiinpanot 2014
Einsteinin rikos 2014
Ihanat naisemme 2015
Lähde
Ohjauksia > Muut teatterit

Drive or Die!, Suomen Kansallisteatteri 1994 (teksti yhdessä Jukka Vienon kanssa)
Jumalainen lahja, Ryhmäteatteri 1996 (myös teksti)
Kaikki on epätoivoista, Tampereen Työväen Teatteri 1997 (myös teksti)
Mikä ihana päivä, KOM-teatteri 1999 (myös teksti)
Kuningas Lear, Suomen Kansallisooppera 2000
Milarepa, Teatteri Avoimet Ovet 2001
Bobby Fischer asuu Pasadenassa, Tampereen Työväen Teatteri 2001
Seitsemän veljestä, Lahden kaupunginteatteri 2002
Katja Kabanova, Suomen Kansallisooppera 2003
Rivosuinen prinsessa, Q-teatteri 2004 (myös teksti Antti Hietalan kanssa)
Pyhäin miesten päivä, Ryhmäteatteri 2004 (myös teksti)
Venetsian kauppias, Tampereen Työväen Teatteri 2006
Viisas neitsyt, Lahden kaupunginteatteri 2009
Robin Hood, Suomen Kansallisooppera 2011
Yksi halusta toinen rakkaudesta, Tampereen Työväenteatteri 2015
Rintamamiestalo, Kuopion Kaupunginteatteri 2021 (myös teksti)
Huomenna minä lähden, Kuopion Kaupunginteatteri 2022 (myös teksti)
Huhtikuu, Kuopion Kaupunginteatteri 2023 (myös teksti)
Lähde
Filmografia > Elokuvat

| Vuosi | Elokuva / TV-elokuva / Lyhytelokuva | Rooli |
| --- | --- | --- |
| 1976 | Kuumat kundit | Seppo |
| 1978 | Nuorallatanssijan kuolema eli kuinka Pete Q sai siivet | Pete Q |
| 1978 | Syksyllä kaikki on toisin | Kari Haapanen |
| 1980 | Elinan surma | Uolevi |
| 1981 | Kauhea murhamies Lalli | Kestikka Hyväneuvo |
| 1981 | Sotamies Jokisen vihkiloma | nuori mies |
| 1981 | Soitannollinen ilta Viipurissa 1918 |  |
| 1982 | Jousiampuja | Aki Savio |
| 1982 | 18 valokuvaa | Gallen-Kallela |
| 1983 | Jeesuksen pojat | nyrkkelijiä |
| 1984 | Raw War |  |
| 1984 | Viimeinen kesä | Kärlekspar |
| 1984 | Angelan sota | humaltunut suomalaisupseeri |
| 1985 | Tähti sumussa |  |
| 1985 | Calamari Union | Frank |
| 1986 | Valkoinen kääpiö | Martin Johannes Borg |
| 1986 | Harmagedon | näyttelijä |
| 1987 | Älä itke Iines | roskiksen asukki / mainosohjaaja |
| 1987 | Lain ulkopuolella | Jari Jokela |
| 1989 | Cha Cha Cha | huonekalumyyjä |
| 1989 | Anni tahtoo äidin | Timppa, Annin isä |
| 1989 | Hyrrä | ylivääpeli Lampi |
| 1990 | Annabel Lee | Pauli |
| 1990 | Lumisade | nimismies |
| 1991 | Muuttolinnun aika | Pekka |
| 1993 | Harjunpää ja kiusantekijät | Timo Harjunpää |
| 1994 | Kaikki pelissä | kuvaaja Timo Korppi |
| 1997 | Palkkasoturi | Ylikoski, vaalea |
| 1997 | Lunastus | Patrick Sillman |
| 1999 | Rukajärven tie | korpraali Jussi Lukkari |
| 2001 | Kuka lohduttaisi Viiviä? | Pekan ääni |
| 2003 | Hymypoika | juristi |
| 2003 | Nainen kedolla | Pekka Kannisto |
| 2005 | Puhtaaksikirjoittaja | Hugo |
| 2006 | Jumalan hampaat | pappi |
| 2007 | Suden vuosi | Mikko Groman |
| 2008 | Kolme viisasta miestä | Erkki |
| 2009 | Haarautuvan rakkauden talo | Lauri |
| 2011 | Veljekset | Ivar |
| 2011 | Roskisprinssi | Juhani Pohjakallio |
| 2012 | Vuosaari | johtaja |
| 2018 | Tyhjiö | Pihlan isä |
Filmografia > Televisiosarjat

| Vuosi | Televisiosarja | Rooli |
| --- | --- | --- |
| 1978 | Elämänmeno | Mara |
| 1980 | Teatterituokio | Veikko |
| 1982 | Rauta-aika | Jouko |
| 1982 | Ollaan kuin kotonanne | monia rooleja |
| 1983–1984 | Velipuolikuu | monia rooleja |
| 1984–1985 | Mutapainin ystävät | monia rooleja |
| 1986–1987 | Tabu | monia rooleja |
| 1988 | Oudot jutut | postimies Korttola |
| 1990 | Huojuva talo | Eero Markku |
| 1991 | Nyhjää tyhjästä | monia rooleja |
| 1992 | Isänmaan kaikuja |  |
| 1995 | Harjunpää ja heimolaiset | Timo Harjunpää |
| 1998 | Team Ahma | stadilainen (jakso 3) |
| 1998 | Presidentin mies | pääministeri Pentti Lopola |
| 2002 | Yhteinen huone |  |
| 2002 | Hämmentäjien kuningas |  |
| 2003 | Sänky | Otto Pulliainen |
| 2003 | Kirje isältä | paroni Leopold |
| 2006 | Uudisraivaaja | Rami Laine |
| 2008 | Harvoin tarjolla | Timo Urpola |
| 2009 | Helppo elämä | Linkola |
| 2010 | Kallio | Kari Heiskanen |
| 2014–2016 | Mustat lesket | Bror "Buntta" Pentikäinen |
| 2018 | Sorjonen | Seppo Laakkonen |
| 2020– | Sunnuntailounas | Koljonen |
| 2020 | Onnela | Klaus Pursiainen |
| 2025 | Queen of Fucking Everything | Lars |
Filmografia > Elokuva- ja tv-käsikirjoitukset

| Vuosi | Elokuva / Televisiosarja |
| --- | --- |
1983: Velipuolikuu
1984: Raw War
1984–1985: Mutapainin ystävät
1986–1987: Tabu
1988: Oudot jutut
1989: Hyrrä
1992: Kaupunkikomedia
1998: Jumalainen lahja
2004: Seitsemän veljestä
2008: Kolme viisasta miestä (dialogi)
2011: Veljekset (dialogi)
Aiheesta muualla

Kari Heiskanen Elonetissä.
Kari Heiskanen Internet Movie Databasessa. (englanniksi)
| n k Parhaan miespääosan Jussit |
| --- | --- |
1944–1959:  Joel Rinne (1944)  Rauli Tuomi (1945)  Tauno Palo (1946)  Rauli Tuomi (1947)  Leif Wager (1948)  Martti Katajisto (1949)  Tauno Palo (1950)  Hannes Häyrinen (1951)  Tauno Palo (1952)  Kaarlo Halttunen (1953)  Sakari Jurkka (1954)  Heimo Lepistö (1955)  ei jaettu (1956)  ei jaettu (1957)  ei jaettu (1958)  Holger Salin (1959) 
1960–1979:  ei jaettu (1960)  ei jaettu (1961)  Helge Herala (1962)  Joel Rinne (1963)  Matti Oravisto (1964)  ei jaettu (1965)  Pekka Autiovuori (1966)  Jukka Sipilä (1967)  ei jaettu (1968)  Kalevi Kahra (1969)  Eero Melasniemi (1970)  Jussi Jurkka (1971)  Mikko Niskanen (1972)  ei jaettu (1973)  Aimo Saukko (1974)  ei jaettu (1975)  Vesa-Matti Loiri, Antti Litja (1976)  Erkki Pajala, Lasse Pöysti, Vilho Siivola (1977)  Martti Kainulainen, Toivo Mäkelä (1978)  ei jaettu (1979) 
1980–1999:  Lasse Pöysti (1980)  Martti Kainulainen, Pertti Palo (1981)  Hannu Lauri, Martti Pennanen (1982)  Vesa-Matti Loiri, Kari Väänänen (1983)  Paavo Pentikäinen (1984)  ei jaettu (1985)  Paavo Liski, Risto Tuorila (1986)  Lasse Pöysti (1987)  Hannu Lauri (1988)  Kari Sorvali (1989)  Taneli Mäkelä (1990)  Matti Pellonpää (1991)  Silu Seppälä (1992)  Paavo Pentikäinen (1993)  Hannu Kivioja (1994)  Juha Veijonen (1995)  ei jaettu (1996)  Jorma Tommila (1997)  Kari Heiskanen (1998)  Pertti Koivula (1999) 
2000–2019:  Martti Suosalo (2000)  Janne Reinikainen (2001)  Martti Suosalo (2002)  Sulevi Peltola (2003)  Mikko Leppilampi (2004)  Peter Franzén (2005)  Hannu-Pekka Björkman (2006)  Janne Virtanen (2007)  Tommi Korpela (2008)  Tommi Korpela (2009)  Heikki Nousiainen (2010)  Ville Virtanen (2011)  Joonas Saartamo (2012)  Eero Ritala (2013)  Eero Aho (2014)  Antti Litja (2015)  Tommi Korpela (2016)  Jarkko Lahti (2017)  Eero Aho (2018)  Hannu-Pekka Björkman (2019) 
2020–2039:  Pekka Strang (2020)  Shahab Hosseini (2021)  Petri Poikolainen (2022) 
| Auktoriteettitunnisteet  |
| --- | --- |
Kansainväliset:  ISNI  VIAF  WorldCat 
Kansalliset:  Espanja  Ranska  BnF data  Saksa  Suomi (KANTO)  Yhdysvallat 
Taiteenala:  MusicBrainz 
Henkilöt:  Deutsche Synchronkartei  Ritva  Elonet 
Muut:  IdRef
Helsingin kuvataidelukio

| Helsingin kuvataidelukio |
| --- | --- |
 Kuvataidelukio Pengerkadulta
Sijainti:  Torkkelinkatu 6, Helsinki
Koordinaatit:  60°11′9″N, 24°57′30″E
Tyyppi:  lukio
Rehtori:  Pekka Lepistö
Opiskelijoita:  n. 660 (2023)
Verkkosivut
Helsingin kuvataidelukio on perustettu vuonna 1925, ja se on Helsingissä, Kallion kaupunginosassa Torkkelinmäellä sijaitseva kuvataiteen erityistehtävälukio. Lukio on Helsingin kaupungin ylläpitämä lukio, ja vuonna 2023 lukiossa oli noin 660 opiskelijaa.
Lukion entiset nimet ovat olleet Helsingin toinen suomalainen lyseo vuosina 1925–1949, Helsingin toinen lyseo vuosina 1950–1977, Torkkelinkadun lukio vuosina 1977–1979, Torkkelin lukio vuosina 1979–1991, ja vuodesta 1991 alkaen nimenä on ollut Helsingin kuvataidelukio. Lukion englanninkielinen nimi on Helsinki Upper Secondary School of Visual Arts. Lukion lempinimi on Torkkeli tai Tossu ja sen opiskelijoita kutsutaan torkkelilaisiksi tai tossuiksi.
Kuvataiteen erityistehtävä

Kesäkuussa 1985 lukiossa alkoi valtioneuvoston päätöksellä kuvataidepainotteiseen opetussuunnitelmaan perustuva erityinen tehtävä. Ennen tätä vuonna 1981 Helsingin kaupunginhallitus oli hyväksynyt lukiolle kuvataidepainotuksen. Opetusministeriö jatkoi lukion kuvataiteen erityistehtävää vuonna 1994 helmikuun 11. päivä.
Lokakuussa 2017 opetusministeri Sanni Grahn-Laasonen myönsi valtakunnallisessa erityisen koulutustehtävän lupahaussa Helsingin kuvataidelukiolle kuvataiteen erityistehtävän. Päätös tehtiin Kansallisen koulutuksen arviointikeskuksen arvioinnin ja opetus- ja kulttuuriministeriön työryhmän esityksen pohjalta. Arvioinnissa todetaan, että Helsingin kuvataidelukiolla on erinomaiset edellytykset toteuttaa erityistehtäväänsä, koska sillä on vuosikymmenien vahva kokemus ja erinomainen näyttö aikaisemmasta toiminnastaan.
Päärakennus ja taidetalo

Lukio sai oman rakennuksen 1.7.1944 osoitteeseen Torkkelinkatu 6. Päärakennuksessa on lukio-oppiaineiden luokkatilojen lisäksi viisi kuvataideluokkaa, multimedialuokka, eKoelabra-luokka, opiskelijoiden työtiloja, aulagalleria, juhlasali sekä opiskeluhuollon ja hallinnon tiloja. Lukuvuonna 2015–2016 päärakennuksessa tehtiin laaja perusparannus, jolloin päärakennuksen toiminta oli evakossa Mäkipellontien koulurakennuksessa.
Päärakennuksen lisäksi lukiolla on Kalliossa osoitteessa Pengerkatu 5 taidetalo. Taidetalossa on valokuvauksen ja elokuvauksen erityistilat, grafiikan työpaja ja vedostustila, tekstiilitaiteen kuiva- ja märkätilat, keramiikan työpajat, kuvanveiston ja maalauksen ateljeetilat, kuntosali ja muun opetuksen tilat. Lisäksi taidetalon takapihan rakennuksessa on lukion oma galleriatila. Taidetalo remontointiin vuonna 1997 lukiolle Pengerkadun poliisitalon jugend-kiinteistöstä. Taidetalossa on myös omassa kerroksessaan Kallion lukion erityistehtävän opetustiloja.
Pääsykokeet ja taideopetus > Pääsykokeet

| Vuosi | Pisteraja, max 20 pistettä (Kuvataidelinja) | Pisteraja, max 20 pistettä (Multimedialinja 1995–2015) |
| --- | --- | --- |
| 2000–2001 |  13,80 |  13,90 |
| 2001–2002 |  13,00 |  13,40 |
| 2002–2003 |  12,10 |  11,50 |
| 2003–2004 |  13,60 |  13,00 |
| 2004–2005 |  13,70 |  13,90 |
| 2005–2006 |  13,75 |  13,18 |
| 2006–2007 |  14,30 |  14,10 |
| 2007–2008 |  13,25 |  13,58 |
| 2008–2009 |  13,85 |  14,42 |
| 2009–2010 |  13,50 |  12,77 |
| 2010–2011 |  13,42 |  15,08 |
| 2011–2012 |  12,83 |  14,33 |
| 2012–2013 |  12,58 |  10,92 |
| 2013–2014 |  13,33 |  14,75 |
| 2014–2015 |  13,50 |  15,25 |
| 2015–2016 |  12,67 |  11,50 |
| 2016–2017 |  13,33 | — |
| 2017–2018 |  13,67 | — |
| 2018–2019 |  14,00 | — |
| 2019–2020 |  14,50 | — |
| 2020–2021 |  14,50 | — |
| 2021–2022 |  15,33 | — |
| 2022–2023 |  15,12 | — |
| 2023–2024 |  14,33 | — |
| 2024–2025 |  13,50 | — |
Kaikki lukion opiskelijat hakevat lukioon pääsykokeilla, ja lukiossa ei ole erillistä yleislinjaa. Pääsykokeisiin kuuluu ennakkotehtävä ja pääsykoepäivän tehtävät. Sisäänpääsypisteet muodostuvat pääsykokeiden taidepisteistä ja peruskoulun päättötodistuksen lukuaineiden keskiarvosta. Peruskoulun lukuaineiden keskiarvo voi olla välillä 7–10. Valituksi tulleiden opiskelijoiden peruskoulun lukuaineiden keskiarvo on yleensä 8–9,5, mutta sisään voi päästä myös yli 7 keskiarvolla ja erinomaisilla taidepisteillä.
Lukio on ottanut pääsykokeet käyttöön vuonna 1992. Vuosina 1995–2015 lukiossa oli erillinen pääsykoe multimedialinjalle, mutta vuoden 2016 opetussuunnitelmauudistuksen yhteydessä siitä luovuttiin. Nykyään lukion kaikki opiskelijat hakevat lukioon opiskelemaan samoilla pääsykokeilla.
Pääsykokeet ja taideopetus > Taideopetus

Taidekursseja on lukiossa yli 60 erilaista, ja opiskelijan on opiskeltava lukion aikana vähintään 12 seuraavien kuvataideaineiden kursseja:
kuvataide
grafiikka
keramiikka
kuvanveisto
piirustus ja maalaus
tekstiilitaide
valokuvaus
elokuva
multimedia
muotoilu ja arkkitehtuuri
digitaalinen ilmaisu
Opiskelija voi halutessaan suuntautua taideopinnoissaan yhteen polkuun neljästä eri vaihtoehdosta:
Kuvataidepolku (piirustus, maalaus, taidegrafiikka ja kuvanveisto)
Visuaalisen median polku (elokuva, valokuva, kuvankäsittely, taitto)
Muotoilu- ja arkkitehtuuripolku (muotoilu, arkkitehtuuri, tekstiilitaide, keramiikka)
Multimediapolku (interaktiiviset sovellukset, peli- ja web-suunnittelu)
Lukiodiplomit

Lukiossa voi suorittaa seuraavat lukiodiplomit:
kuvataiteen lukiodiplomi,
median lukiodiplomi,
käsityön lukiodiplomi ja
liikunnan lukiodiplomi
Lukion muu toiminta > Vuoden tossu

Lukio jakaa vuosittain entiselle opiskelijalleen Vuoden tossu -kunnianimen. Vuoden tossu pitää lukiossa juhlaluennon.
2012: Seppo Koho, Secto Design
2013: Zaida Bergroth, elokuvaohjaaja
2014: Anna Tuori, vuoden nuori taiteilija
2015: Jyri Engeström, sosiaalisen median pioneeri
2016: Miina Savolainen, voimauttava valokuvaus
2017: Juho Grönholm ja Samuli Woolston, Ala-arkkitehtitoimiston perustajia, arkkitehteja
2018: Renata Jakowleff, lasitaiteilija
Lukion muu toiminta > Kestävä kehitys

2007 lukio aloitti vihreä lippu -ympäristökasvatuksen. Suomen Ympäristökasvatuksen Seura ry on myöntänyt lukiolle pysyvän vihreän lipun 2011 ja kestävän tason vihreän lipun 2013. Vuonna 2010 lukiolle myönnettiin opetus-, kasvatus- ja koulutusalojen OKKA-säätiön kestävän kehityksen sertifikaatti.
Lukion muu toiminta > Unesco-koulu

Lukio on ollut Unesco-koulu vuodesta 1990 alkaen ja kuuluu ASP-kouluverkostoon (entinen nimi Unesco). Helsingin kuvataidelukio julistautui ensimmäisenä lukiona Suomessa syrjinnästä vapaaksi alueeksi.
Lukion muu toiminta > Kampusyhteistyö

Helsingin kuvataidelukio kuuluu samaan kampukseen Kallion lukion, Alppilan lukion ja Helsingin kielilukion kanssa. Helsingin kaupungin lukioiden kampusyhteistyö alkoi 2013, jolloin perustettiin kampusten yhteinen kurssitarjotin. Kuvataidelukiolla oli jo ennen tätä tiivistä yhteistyötä Kallion lukion kanssa. Kampuksen kurssitarjottimen lisäksi opiskelijat voivat valita kursseja Helsingin kaupungin lukioiden yhteiseltä kurssitarjottimelta.
Lukion muu toiminta > Kielitarjonta

A: englanti, ruotsi, ranska, saksa, venäjä
B1: ruotsi
B2: ranska, saksa
B3: ranska, saksa, venäjä, espanja, italia
Lisäksi kampustarjottimella ja kaupunkitarjottimella on tarjolla myös muita kieliä, joita lukion opiskelijat voivat opiskella.
Lehtori Olga Leikolan muistosäätiö

Lukion entinen opettaja lehtori Olga Leikola testamenttasi omaisuuttaan tukemaan Helsingin kuvataidelukion matemaattisesti suuntautuneita opiskelijoita. Säätiö jakaa vuosittain stipendejä lukion opiskelijoille.
Aiheesta muualla

Helsingin kuvataidelukio
Hetkiä ja kuvakulmia, Helsingin kuvataidelukion verkkolehti
Jeddah Corniche Circuit

| Jeddah Corniche Circuit |
| --- | --- |


Sijainti:   Jedda, Saudi-Arabia
Aikavyöhyke:  UTC+3
Valmistumisvuosi:  2021
Suunnittelija:  Carsten Tilke
FIA-luokitus:  1
Ratatyyppi:  Katurata
Radan pituus:  6,174 km
Mutkia:  27
Rataennätys:  1.30,734 ( Lewis Hamilton, Mercedes, 2021)
Suurimmat tapahtumat:  Formula 1, Formula 2
Short Circuit
Ratatyyppi:  Katurata
Radan pituus:  3,450 km
Mutkia:  12
Rataennätys:  1.16,986 ( Gilles Magnus, Audi RS 3 LMS TCR, 2022)
Formula 1
Kilpailun pituus:  50 kierrosta 308,450 km
Ensimmäinen GP:  2021
Grand Prix’itä ajettu:  4
Eniten voittoja:   Max Verstappen (2)
Jeddah Corniche Circuit (arab. حلبة كورنيش جدة‎, Ḥalbat Kūrnīš Jidda) on katurata Jeddassa Saudi-Arabiassa.
Radalla ajettiin ensimmäistä kertaa Formula 1 -kaudella 2021. Rata on 6,174 kilometriä pitkä, ja se on toiseksi pisin koko F1-kalenterissa Spa-Francorchamps’n jälkeen. Radalla on 27 mutkaa, joka on eniten koko F1-kalenterissa. Sen on suunnitellut saksalaisen F1-rata-arkkitehti Hermann Tilken poika Carsten. Osakilpailu ajetaan iltakilpailuna, ja se on Formula 1 -sarjan toinen iltakilpailu Singaporen GP:n lisäksi. Kaudella 2023 radan ratavalleja ja -kiveyksiä muokattiin, koska kisajärjestäjät ja kuljettajat halusivat tehdä nopeasta radasta turvallisemman.
Voittajat > Formula 1

| Kausi | Kuljettaja | Valmistaja | Raportti |
| --- | --- | --- | --- |
| 2021 |  Lewis Hamilton | Mercedes | Raportti |
| 2022 |  Max Verstappen | Red Bull Racing-RBPT | Raportti |
| 2023 |  Sergio Pérez | Red Bull Racing-Honda RBPT | Raportti |
| 2024 |  Max Verstappen | Red Bull Racing-Honda RBPT | Raportti |
Voittajat > Formula 2

| Kausi | Lähtö | Kuljettaja | Talli | Raportti |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| 2021 | Sprintti 1 |  Marcus Armstrong | DAMS | Raportti |
| 2021 | Sprintti 2 |  Oscar Piastri | Prema Racing | Raportti |
| 2021 | Kilpailu |  Oscar Piastri | Prema Racing | Raportti |
| 2022 | Sprintti |  Liam Lawson | Carlin | Raportti |
| 2022 | Kilpailu |  Felipe Drugovich | MP Motorsport | Raportti |
| 2023 | Sprintti |  Ayumu Iwasa | DAMS | Raportti |
| 2023 | Kilpailu |  Frederik Vesti | Prema Racing | Raportti |
| 2024 | Sprintti |  Dennis Hauger | MP Motorsport | Raportti |
| 2024 | Kilpailu |  Enzo Fittipaldi | Van Amersfoort Racing | Raportti |
Voittajat > F1 Academy

| Kausi | Lähtö | Kuljettaja | Talli | Raportti |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| 2024 | Kilpailu 1 |  Doriane Pin | Prema Racing | Raportti |
| 2024 | Kilpailu 2 |  Abbi Pulling | Rodin Motorsport | Raportti |
Voittajat > FIA World Touring Car Cup

| Kausi | Lähtö | Kuljettaja | Talli | Auto | Raportti |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 2022 | Kilpailu 1 |  Nathanaël Berthon | Comtoyou DHL Team Audi Sport | Audi RS 3 LMS TCR | Raportti |
| 2022 | Kilpailu 2 |  Gilles Magnus | Comtoyou Team Audi Sport | Audi RS 3 LMS TCR | Raportti |
Nikkelifluoridi

| Nikkelifluoridi |
| --- | --- |


Tunnisteet
CAS-numero:  10028-18-9
PubChem CID:  24825 ja 6431879
Ominaisuudet
Molekyylikaava:  NiF2
Moolimassa:  96,69
Ulkomuoto:  Keltainen tai vihertävä kiteinen aine
Sulamispiste:  1 380 °C
Tiheys:  4,63 g/cm3C
Liukoisuus veteen:  25,6 g/l (25 °C)
Nikkelifluoridi (NiF2) on nikkeli- ja fluoridi-ionien muodostama epäorgaaninen ioniyhdiste. Yhdistettä käytetään päällystettäessä muita metalleja elektrolyyttisesti nikkelillä.
Ominaisuudet

Huoneenlämpötilassa nikkelifluoridi on keltaista tai vihertävää hygroskooppista kiteistä ainetta. Yhdiste liukenee kohtalaisesti veteen, mutta on liukenematonta orgaanisiin liuottimiin. Kidevedettömän nikkelifluoridin lisäksi tunnetaan myös kidevedellinen tetrahydraatti (NiF2·4H2O), joka on väriltään vihreää.
Valmistus ja käyttö

Kidevedellistä nikkelifluoridia voidaan valmistaa liuottamalla nikkelikarbonaattia vetyfluoridiin. Vedetöntä yhdistettä voidaan valmistaa nikkelikarbonaatin tai nikkelikloridin ja vetyfluoridin välisellä reaktiolla 250–300 °C:n lämpötilassa tai kuumentamalla nikkelifluoridin tetrahydraattia vetyfluoridin kanssa.
Nikkelifluoridia voidaan käyttää päällystettäessä alumiinia nikkelillä elektrolyyttisesti.
Aarno Maliniemi

Aarno Maliniemi.
Aarno Henrik Maliniemi, vuoteen 1930 Malin, (9. toukokuuta 1892 Oulu – 9. lokakuuta 1972 Helsinki) oli suomalainen kirkkohistorioitsija ja Helsingin yliopiston kirkkohistorian professori.
Maliniemi väitteli filosofian tohtoriksi 1925. Hän toimi Helsingin yliopiston kirjaston kirjastonhoitajana 1927–1945, kirkkohistorian professorina 1945–1960. Hän sai teologian kunniatohtorin arvon Helsingistä 1942, Uppsalasta 1952 ja skotlantilaisesta St Andrewsin yliopistosta 1960. Hän erikoistui Suomen keskiaikaisen latinankielisen kirjallisuuden tutkimukseen. Hän oli keskiajan kirkon suuri tuntija, ja on tutkinut myös vanhaa suomalaista kirjallisuutta.
Hänen puolisonsa oli filosofian tohtori ja lehtori Irja Maliniemi, joka oli vuodesta 1962 Helsingin yliopiston vertailevan kirjallisuudenhistorian dosentti.
Tuotanto

Der Heiligenkalender Finnlands (1925)
Studier i Vadstena klosters bibliotek (1926)
S. G. Elmgrenin muistiinpanot (1939)
De Sancto Henrico (1942)
Birgittalaisuudesta sekä kohtia Naantalin luostarin historiasta (1943)
Zur Kenntnis des Breviarium Aboense (1957)
Aiheesta muualla

Pohjoismaiden keskiaikaa valaisevat tutkimukset Vatikaanin arkistossa. Suomen aktiivinen osanotto tutkimukseen antaa paljon arvokasta valaistusta menneisyydellemme, Helsingin Sanomat, 18.03.1928, nro 77, s. 7, Kansalliskirjaston digitaaliset aineistot
| Auktoriteettitunnisteet  |
| --- | --- |
Kansainväliset:  ISNI  VIAF  WorldCat 
Kansalliset:  Saksa  Suomi (KANTO)  Yhdysvallat  Ruotsi  Alankomaat  Puola  Vatikaani 
Henkilöt:  Kansallisbiografia  Uppslagsverket Finland  Biografiasampo 
Muut:  IdRef
Rangaistuspotku

Rangaistuspotkuun valmistautumista.
Kuvasta näkee rangaistuspotkupisteen eli pilkun.
Wrexhamin pelaaja Ryan Valentine onnistuu rangaistuspotkussaan.
Rangaistuspotku on jalkapallossa käytetty vapaapotkun erikoistapaus. Rangaistuspotku tuomitaan, jos rangaistusalueella tehdään suoran vapaapotkun arvoinen rike. Rangaistuspotku laukaistaan aina ennaltamäärätystä kohtaa, joka on 11 metriä maaliviivan keskikohdasta. Kaikkien muiden paitsi rangaistuspotkua suorittavan pelaajan pitää olla vähintään 9,15 metrin päässä pallosta ja pallon muodostaman päätyrajan suuntaisen tason takana. Maalivahdin on oltava maaliviivalla, kunnes pallo laukaistaan liikkeelle.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Rangaistuspotku Wikimedia Commonsissa
Unkarin kansantasavalta

Unkarin kansantasavalta (unk. Magyar Népköztársaság) oli Unkarin valtion virallinen nimi vuosina 1949–1989, jolloin Unkarin kommunistisella puolueella oli johtava asema. Unkarin kansantasavalta oli Varsovan liiton jäsenvaltio, ja sen ulkopolitiikka oli Neuvostoliitolle myönteistä. Maa kuului lisäksi Keskinäisen taloudellisen avun neuvostoon (SEV) osallistuen näin sosialististen maiden taloudelliseen työnjakoon clearing-kaupan kautta.