stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Ansiibeli
Käyttö

Ansiibelia käyttävät teoksissaan muutkin kirjailijat, kuten Orson Scott Card,
Vernor Vinge, Elizabeth Moon, Jason Jones, L.A. Graf, ja Dan Simmons.  Vastaavanlaisia mutta erinimisinä käyttävät lukemattomat muut, muun muassa Frank Herbert ja Philip Pullman.

Isaac Asimov ratkaisi tähtienvälisen viestinnän ongelman hyperaalto-releellä Robotti- ja Säätiö -sarjoissaan.
Le Guinin ansiibeli kykenee välittömään kommunikaatioon, mutta toisten teoksissa ansiibelilla voi olla rajallinen nopeus, vaikkakin silti valoa nopeampana.
Star Trek käyttää aliavaruusradiota viestinnässä.
Tähtiportti-televisiosarjassa viestintä tapahtuu madonreiän kautta.
Käyttö > Orson Scott Card

Orson Scott Cardin Ender-universumissa ansiibeli on tärkeä osa juonta. "Sen virallinen nimi on  Filoottinen Parallaksinen Välitön Viestin (Philotic Parallax Instantaneous Communicator)," selittää yksi päähenkilö kirjassa "Ender" (Ender's game) , "mutta joku näki nimen ansiibeli jossain vanhassa kirjassa."
Card selittää ansiibelin toimivan fiktiivisen subatomisen partikkelin "filootin" avulla. Cardin universumissa aika hidastuu avaruusaluksissa, mutta niihin voidaan olla yhteydessä ansiibelin välityksellä. Ajan hidastumista käsitellään kuitenkin eri tavalla kuin normaaliavaruudessa.
Kirjasarjassa esiintyy myös ansiibelin välityksellä elävä tietoinen äly nimeltä Jane, joka viestii Enderin kanssa, ja jonka pelastaminen on yksi osa juonta kirjassa Children of the Mind (1996).
Käännös suomeksi
Lee Westwood

Lee John Westwood (s. 24. huhtikuuta 1973) on englantilainen golfaaja. Vuonna 2010 hän nousi golfin maailmanlistan kärkeen syrjäyttäen Tiger Woodsin ykköspaikalta.  Hän on urallaan voittanut 21 kertaa European Tourilla ja kaksi kertaa PGA Tourilla. Major-kilpailussa hän ei ole voittoja ottanut, mutta on sijoittunut kahdesti toiseksi ja kolmesti kolmanneksi. Hän on edustanut Eurooppaa Ryder Cupissa 7 kertaa vuosina 1997–2010.
Lea Lumme

Lea Lumme (16. tammikuuta 1910 Kangaslampi – 3. elokuuta 1994 Kangaslampi) oli suomalainen agronomi ja järjestöaktiivi, joka toimi Akateemisten Naisten Karjala-Seuran puheenjohtajana.
Henkilöhistoria

Lumme valmistui agronomiksi Helsingin yliopistosta 1933 ja kiinnostui Kalevalasta ja Karjalasta jo opiskeluaikanaan. Hän teki Karjalaan tutustumismatkan Saima Harmajan kanssa 1933.  Lumme toimi aktiivisesti Akateemisten Naisten Karjala-Seurassa, jonka viimeinen puheenjohtaja hän oli.  Hän hoiti kotitilaansa ja teki opettajan sijaisuuksia. Kulttuurista kiinnostunut Lumme suunnitteli Kangaslammin kansallispuvun ja innostui kanteleesta perinnesoittimena. Hän vaikutti  varsinkin ns. Heinäveden kanteleiden rakentamiseen, vaikka ei niitä itse valmistanutkaan.
Julkaisuja

Mitä tarkoitetaan kotitaloustyöllä?, 1941
Emännän työpäiväkirja. N:o 1, Ohjeet ja aputaulukot, 1941, Lea Lumme, Martti Sipilä
Mitä tarkoitetaan n.k. naisten asevelvollisuudella?: esitelmä naisten suurkokouksessa maaliskuun 24 p:nä 1941, 1941
Me uskomme. 2, Akateemisten naisten Karjala-seuran 20-vuotisjulkaisu, 1942, toim. Liisa Castrén, Armi Hallstén-Kallia, Irja Harmas, Terttu Helminen, Lea Lumme
Työtehon kehittäminen kotitaloudessa ja karjataloudessa: alustus 24 edustajakokouksessa v. 1943, 1943
Mikkelin tyttölyseo 1879-1954: 75-vuotisjulkaisu, 1954, toim. Katri Laatunen, Elina Arohonka, Toini-Inkeri Kaukonen, Lyyli Konsti, Lea Lumme
Anthony Dowell

Anthony James Dowell (s. 16. helmikuuta 1943) on brittiläinen tanssija ja baletinjohtaja.
Dowell syntyi Lontoossa ja aloitti uransa Royal Balletissa vuonna 1961. Hänestä tuli vuonna 1966 sen ensitanssija, ja vuosina 1986–2001 hän toimi Royal Balletin taiteellisena johtajana.
Lee Yang

| Mitalit | Mitalit | Mitalit |  |
| --- | --- | --- | --- |
|  Lee Yang |  Lee Yang |  Lee Yang |  |
Maa:   Kiinan Taipei
Miesten sulkapallo
|  Olympialaiset  |  Olympialaiset  |  Olympialaiset  |  |
|  Kultaa | Tokio 2020 | nelinpeli |  |
| Aasian kisat  | Aasian kisat  | Aasian kisat  |  |
|  Pronssia | Jakarta 2018 | nelinpeli |  |
|  Pronssia | Jakarta 2018 | joukkue |  |
| Universiadit  | Universiadit  | Universiadit  |  |
|  Kultaa | Taipei 2017 | sekajoukkue |  |
|  Pronssia | Taipei 2017 | nelinpeli |  |
|  Pronssia | Taipei 2017 | sekanelinpeli |  |
Lee Yang (kiin.: 李洋; pinyin: Lǐ Yáng; s. 12. elokuuta 1995) on taiwanilainen sulkapalloilija. Hän voitti Tokion kesäolympialaisissa 2020 kultaa miesten nelinpelissä Wang Chi-linin kanssa voitettuaan finaalissa Kiinan Li Junhuin ja Liu Yuchenin.
Antti Palmujoki

Antti Palmujoki (s. 31. tammikuuta 1974 Helsinki) on suomalainen asianajaja. Palmujoella on pitkä ja monipuolinen kokemus sekä asianajotyöstä että akateemisesta työstä. Palmujoen erityisosaamista ovat yhtiöoikeus, sopimusoikeus, kansainvälinen kauppaoikeus, työsuhteiden juridiikka, kilpailuoikeus sekä oikeudenkäynnit ja välimiesmenettelyt.
Palmujoki on tullut tunnetuksi muun muassa raakapuumarkkinoiden kartellin oikeudenkäynnistä, jossa UPM tunnusti Suomen kilpailuviranomaisille tehneensä kahden muun metsäjätin Stora Enson ja Metsäliiton kanssa raakapuun ostoissa kiellettyä yhteistyötä.
Asianajotoimisto Palmujoki Oy:ssä työskentelevä Palmujoki on noteerattu useana vuonna kansainvälisessä asianajoalaa arvioivassa Legal 500 -hakemistossa. Palmujoki toimii myös välimiehenä ja on toiminut osa-aikaisena sopimus- ja yhtiöoikeuden professorina (Professor of Practice) Aalto-yliopistossa.
Aiheesta muualla

Asianajotoimisto Palmujoki Oy
Amrita Arora

| Amrita Arora |
| --- | --- |
 Amrita Arora vuonna 2012.
Henkilötiedot
Syntynyt: 31. tammikuuta 1978 (ikä 46) Bombay, Maharashtra, Intia
Ammatti:  näyttelijä
Puoliso:  Shakeel Ladak (2009–)
Lapset:  2
Näyttelijä
Aktiivisena:  2002–2015
Aiheesta muualla
IMDb 
Amrita Arora (s. 31. tammikuuta 1978 Bombay, Maharashtra) on intialainen näyttelijä. Hän on malli ja näyttelijä Malaika Aroran sisar.
Yksityiselämä

Arora avioitui liikemies Shakeel Ladakin kanssa vuonna 2009. Heillä on kaksi poikaa (s. 2010 ja 2012).
Filmografia

| Vuosi | Elokuva | Rooli | Muuta |
| --- | --- | --- | --- |
| 2002 | Kitne Door Kitne Paas | Karishma |  |
| 2002 | Awara Paagal Deewana | Mona |  |
| 2003 | Ek Aur Ek Gyarah | Priti |  |
| 2003 | Zameen | Laulaja/tanssija | Erikoisesiintyminen laulussa ”Dilli Ki Sardi” |
| 2004 | Shart: The Challenge | Saryu |  |
| 2004 | Girlfriend | Sapna |  |
| 2004 | Mujhse Shaadi Karogi | Romi |  |
| 2004 | Rakht | Natasha Singh |  |
| 2006 | Deha | Rini Sinha |  |
| 2006 | Fight Club: Members Only | Sonali Bose |  |
| 2007 | Red: The Dark Side | Ria Malhotra |  |
| 2007 | Heyy Babyy | Itsenään | Erikoisesiintyminen laulussa ”Heyy Babyy” |
| 2007 | Speed | Sameera Mehra |  |
| 2007 | Om Shanti Om | Itsenään | Erikoisesiintyminen laulussa ”Deewangi Deewangi” |
| 2007 | Raakh | Nalini |  |
| 2008 | Rama Rama Kya Hai Dramaaa | Khushi Bhatia |  |
| 2008 | Hello | Radhika Jha |  |
| 2008 | Heroes | Priya |  |
| 2008 | Golmaal Returns | Esha Santoshi |  |
| 2009 | Kambakkht Ishq | Kamini Sandu |  |
| 2009 | Team: The Force | Ria |  |
| 2009 | Ek Tho Chance | Nishi |  |
Televisio

| Vuosi | Ohjelma | Rooli | Muuta |
| --- | --- | --- | --- |
| 2015 | Kuch Toh Hai Tere Mere Darmiyaan | Dhami |  |
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Amrita Arora Wikimedia Commonsissa
Amrita Arora Internet Movie Databasessa. (englanniksi)
Le Mystère des Voix Bulgares

Le Mystère des Voix Bulgares -kuoro on tunnetuin bulgarialaista kuoromusiikkia esittävä kokoonpano, joka on palkittu GRAMMY-palkinnolla vuosina 1990 ja 1994. Kuoro aloitti Bulgarian radion ja television kuoron nimellä, mutta muutti nimensä Le Mystére des Voix Bulgares -kokoonpanoksi Marcel Cellierin 1970-luvulla tuottamien albumien myötä. Kuoro on konsertoinut 1200 konserttia kaikissa maanosissa. Kuoroa johtaa Prof. Dr. Dora Hristova.
Aiheesta muualla

Kuoron viralliset kotisivut (englanniksi)
Arcadio

Arcadio Gonzales (s. 1976 Espanja) on suomalainen laulaja.
Vuonna 1994 levy-yhtiö Reel Art julkaisi Arcadion debyyttialbumin Arcadio ja hän osallistui Syksyn säveleen kappaleella ”Yhdellä katseella rakastumaan”. Se valittiin kilpailussa lehdistön suosikiksi.
Vuonna 1998 levy-yhtiö PolyGram kiinnitti Arcadion listoilleen. Uuden levytyssopimuksen tuloksena oli kourallinen singlejä ja uran toinen albumi Salaperäinen, joka julkaistiin vuonna 2000, jolloin PolyGram oli sulautunut Universal Music -yhtiöön. Vuonna 2000 Arcadio osallistui Suomen euroviisukarsintaan kappaleella "Rauhan saan".
Diskografia > Albumit

Arcadio (Reel Art 1994)
Salaperäinen (Universal 2000)
Diskografia > Singlet

En jää kaipaamaan (Reel Art 1994)
Sydän sähköttää (Reel Art 1994)
Toivon, että nähtäis uudelleen (Reel Art 1995)
Vain muisto jää (Reel Art 1996)
Baby baby (PolyGram 1998)
Salaperäinen (PolyGram 1998)
Sydäntä hautaamaan (PolyGram 1998)
Lumottu (PolyGram 1999)
Uskallatko (PolyGram 1999)
Samaan aikaan (Universal 2000)
Elämä (Heremusic 2019)
Armeijaryhmä Afrikka

| --- | --- |
 Wehrmachtin armeijaryhmät 1 
Itärintama : 
Pohjoinen armeijaryhmä: 
Keskustan armeijaryhmä: 
Etelän armeijaryhmä: 
Armeijaryhmä A: 
Armeijaryhmä B: 
Armeijaryhmä Don: 
Armeijaryhmä Etelä-Ukraina: 
Armeijaryhmä Pohjois-Ukraina: 
Armeijaryhmä Kuurinmaa: 
Armeijaryhmä Veiksel: 
Länsirintama : 
Armeijaryhmä A: 
Armeijaryhmä B 1940: 
Armeijaryhmä B 1943–1945: 
Armeijaryhmä C: 
Armeijaryhmä D: 
Armeijaryhmä G: 
Armeijaryhmä H: 
Balkan : 
Armeijaryhmä E: 
Armeijaryhmä F: 
Pohjois-Afrikka  : 
Armeijaryhmä Afrikka: 
Armeijaryhmä Tunisia2 : 
 Office of United States Chief of Counsel For Prosecution of Axis Criminality: AFFIDAVIT TO ACCOMPANY MEMORANDUM ON THE GERMAN GENERAL STAFF AND HIGH COMMAND  Last-Modified: 1999/11/17. Nizkor Project. Viitattu 1.4. 2007. (englanniksi)  Steen Ammentorp: Ziegler, Heinz, General of Artillery generals.dk. Viitattu 1.4. 2007. (englanniksi) : 
Armeijaryhmä Afrikka (saks. Heeresgruppe Afrika) oli Saksan maavoimien Pohjois-Afrikassa ollut armeijaryhmä, joka perustettiin 22. helmikuuta 1943. Armeijaryhmän esikunta muodostettiin saksalais-italialaisen panssariarmeijan ja osasto Tunisian johto-osista. Joukkoina olivat Italian 1. armeija ja Saksan 5. panssariarmeija. Ryhmän tehtävänä oli puolustaa Tunisiaa.
Kasserinen solassa kärsitty tappio, johti lopulta Tunisian taistelun tappioon. Tunisiassa olleiden akselivaltojen joukkojen antautuminen 13. toukokuuta 1943 päätti taistelut Afrikassa.
Komentajat

Armeijaryhmän komentajina olivat:
kenraalimarsalkka Erwin Rommel 22. helmikuuta – 9. maaliskuuta 1943
kenraalieversti Hans-Jürgen von Arnim 10. maaliskuuta – 13. toukokuuta 1943
Le Morne Brabant

Le Morne Brabant on niemi Mauritiuksen eteläkärjessä. Sen tuntomerkkinä on valtava basalttijärkäle, jonka korkeus on yli 500 metriä ja pinta-ala 12 hehtaaria. Sen rinteissä on monia luolia. Luolat ja vuoren ylätasanko toimivat 1800-luvulla karanneiden orjien pakopaikkana. Le Morne Brabant liitettiin Unescon maailmanperintöluetteloon vuonna 2008.
Harvinainen hibiskuslaji Hibiscus fragilis  tunnetaan vain kahdesta paikasta maailmassa, joista toinen on Le Morne Brabantin huippu.
Niemimaalla on saaren kauneimmat hiekkarannat, ja sinne on rakennettu monia loistohotelleja.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Le Morne Brabant Wikimedia Commonsissa
http://www.lemorneheritage.org
Lee Wallard

| Lee Wallard |
| --- | --- |

Henkilötiedot
Syntynyt: 7. syyskuuta 1910  Schenectady 
Kansalaisuus:   Yhdysvallat
Formula 1 -ura
Aktiivivuodet:  1950-1951
Talli(t):  Moore, Kurtis Kraft
Kilpailuja:  2
Maailman­mestaruuksia:  0
Voittoja:  1
Palkintosijoja:  1
Paalupaikkoja:  0
Nopeimpia kierroksia:  1
MM-pisteitä:  9
Ensimmäinen kilpailu:  Indianapolis 500 1950
Ensimmäinen voitto:  Indianapolis 500 1951
Viimeinen voitto:  Indianapolis 500 1951
Viimeinen kilpailu:  Indianapolis 500 1951
Lee Wallard (8. syyskuuta 1911 New York – 28. marraskuuta 1963 St. Petersburg, Florida) oli yhdysvaltalainen kilpa-autokuljettaja. Hän ajoi Indianapolis 500 -kilpailun neljä kertaa vuosina 1948–1951, joista 1950-1960 kuuluivat F1-sarjaan. Hän voitti kyseisen kilpailun vuonna 1951 sekä ajoi kilpailun nopeimman kierroksen. Voiton merkitystä lisäsi entuudestaan, että Wallard oli kilpailuun osallistuessaan 40-vuotias, johti 159 kierrosta 200:sta ja alitti ensimmäisenä kyseisen kilpailun neljän tunnin aikarajan. Wallardin ajoura sai karmean käänteen, kun hän joutui neljä päivää myöhemmin Pennsylvanian Readingissa järjestetyssä sprint car -kilpailussa onnettomuuteen saaden pahoja palovammoja, minkä vuoksi hän joutui lopettamaan uransa. Hän yritti tehdä paluun kilparadoille osallistumalla Indianapolis 500 -testeihin vuosina 1952 ja 1954, mutta ei ollut taidoiltaan enää kilpailukykyinen.
Andréa Syngroú

| Andréa Syngroú Λεωφόρος Ανδρέα Συγγρού |
| --- | --- |
 Andréa Syngroú -valtakatua.
Maa:  Kreikka
Kaupunki:  Ateena
Tieluokka:  katu
Pituus:  4,7 km
Alkupiste:  Athanasíou Diákou
Reitti:  Palaió Fáliro
Andréa Syngroú (kreik. Λεωφόρος Ανδρέα Συγγρού, Leofóros Andréa Syngroú) on katu Ateenassa Kreikassa. Se on kaupungin pääväyliä keskustasta lounaaseen päin. Se on nimetty pankkiiri ja poliitikko Andréas Syngróksen mukaan.
Andréa Syngroú -valtakatu saa alkunsa Athanasíou Diákou -kadun risteyksestä Olympoksen Zeuksen temppelin arkeologisen alueen lounaispuolelta. Se kulkee Kallithéan ja Néa Smýrnin esikaupunkien läpi ja päättyy Palaió Fáliroon lähellä Saroninlahden rantaa. Katu noudattaa samaa reittiä, joka on ollut pääväyliä kaupungista rannikolle antiikin ajoista saakka. Nykyisen kadun rakentaminen alkoi vuonna 1898. Kadun pituus on noin 4,7 kilometriä.
Kadun varrella sijaitsevat muun muassa Syngroú-Fixin metroasema ja Kansallinen nykytaiteen museo.
Iosifógleio-talo Néa Smýrnissa.
Raitiovaunupysäkki.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Andréa Syngroú Wikimedia Commonsissa
Ateenan merkittävimmät kadut ja tiet
| --- | --- |
Moottoritiet:   A1 (PATHE)  A6 (Attikí Odós) 
Valtakadut:   Alexándras  Andréa Syngroú  Athinón  Kifisías  Konstantinoupóleos  Mesogeíon  Vasiléos Konstantínou  Vasilíssis Amalías  Vasilíssis Ólgas  Vasilíssis Sofías  Vouliagménis 
Kadut:   Aiólou  Akadimías  Athinás  Dionysíou Areopagítou  Ermoú  Filellínon  Ierá Odós  Iródou Attikoú  Mitropóleos  Óthonos  Panepistimíou  Patisíon (28is Oktovríou)  Peiraiós (Panagí Tsaldári)  Sólonos  Stadíou  Tripódon  Vasiléos Georgíou A'  Voukourestíou
Anthony Edwards (soutaja)

| Mitalit> Maa:   Australia.Miesten soutu. Olympialaiset  | Mitalit> Maa:   Australia.Miesten soutu. Olympialaiset  | Mitalit> Maa:   Australia.Miesten soutu. Olympialaiset  | Maa:   Australia> Miesten soutu. |
| --- | --- | --- | --- |
|  Hopeaa | Sydney 2000 | kevyt perämiehetön nelonen |  |
|  Hopeaa | Ateena 2004 | kevyt perämiehetön nelonen |  |
|  Pronssia | Atlanta 1996 | kevyt pariairokaksikko |  |
| MM-kilpailut  | MM-kilpailut  | MM-kilpailut  |  |
|  Kultaa | Bled 2011 | kevyt perämiehetön nelonen |  |
|  Hopeaa | St. Catharines 1999 | kevyt perämiehetön nelonen |  |
|  Hopeaa | Hamilton 2010 | kevyt perämiehetön nelonen |  |
|  Pronssia | Tampere 1995 | kevyt pariairokaksikko |  |
|  Pronssia | Köln 1998 | kevyt perämiehetön nelonen |  |
Anthony Edwards (s. 22. joulukuuta 1972 Ballarat, Victoria, Australia) on australialainen soutaja, joka saavutti urallaan kevyissä luokissa kolme olympiamitalia sekä viisi MM-mitalia, joista yksi oli kultaa.
Edwards sijoittui ensimmäisissä arvokilpailuissaan Račicen MM-kilpailuissa 1993 kevyessä pariaironelosessa seitsemänneksi. Indianapolisin MM-kilpailuissa 1994 hän sijoittui samassa luokassa viidenneksi ja saavutti Tampereen MM-kilpailuissa 1995 kevyessä pariairokaksikossa pronssia Bruce Hickin kanssa. Atlantan olympialaisissa 1996 Edwards ja Hick saavuttivat olympiapronssia.
Aiguebeletten MM-kilpailuissa 1997 Edwards sijoittui kevyessä pariairokaksikossa Gary Lynaghin kanssa viidenneksi. Tämän jälkeen Edwards siirtyi kevyeen perämiehettömään neloseen, jossa hän saavutti pronssia Kölnin MM-kilpailuissa 1998, hopeaa St. Catharinesin MM-kilpailuissa 1999 sekä hopeaa Sydneyn olympialaisissa 2000.
Edwards kilpaili kevyessä yksikössä Sevillan MM-kilpailuissa 2002 ja sijoittui viidenneksi. Milanon MM-kilpailuissa 2003 hän jäi kevyessä pariairokaksikossa kymmenenneksi. Ateenan olympialaisissa 2004 hän kilpaili jälleen kevyessä perämiehettömässä nelosessa ja saavutti uransa kolmantena olympiamitalina hopeaa.
Edwards jatkoi uraansa kevyessä perämiehettömässä nelosessa ja sijoittui seitsemänneksi Münchenin MM-kilpailuissa 2007 sekä yhdeksänneksi Pekingin olympialaisissa 2008. Hän saavutti Hamiltonin MM-kilpailuissa 2010 hopeaa sekä Bledin MM-kilpailuissa 2011 vihdoin maailmanmestaruuden yhdessä Todd Skipworthin, Benjamin Curetonin ja Samuel Beltzin kanssa. Viidensissä olympialaisissaan Lontoossa 2012 Edwards sijoittui kevyessä perämiehettömässä nelosessa neljänneksi.
Lemmenklarinetti

Kaksi lemmenklarinettia
Lemmenklarinetti (ital. clarinetto d’amore, ransk. clarinette d’amour, saks. Liebesklarinette) on klarinettiperheeseen kuuluva puupuhallinsoitin. Lemmenklarinetti on yleensä joko F-, G- tai As-vireinen ja alkujaan kolmiläppäinen. Sen ominaisimmat ulkoiset piirteet ovat ns. lemmenjalka eli ääntä pehmentävä pallomainen kello-osa (saks. Liebesfuss; ransk. pavillon d’amour) ja suukappaleen ja rungon välinen käyrä messinkiosa.
Soitin kehitettiin 1700-luvun jälkipuoliskolla, jääden käytöstä noin vuoden 1810 jälkeen. Vanhin tunnettu sävellys, jossa on lemmenklarinetille kirjoitettuja osuuksia, on François-Joseph Gossecin requiem (1760).
Lee Purcell

Lee Purcell vuonna 2012.
Lee Purcell (s. 15. kesäkuuta 1947) on yhdysvaltalainen näyttelijä. Hän on esiintynyt muun muassa televisiosarjoissa Ihmemies MacGyver (jaksossa ”Jack Dalton, vakooja”, 1987), Cannon, Rockfordin paperit, Bonanza, Waltonin perhe ja Matlock sekä elokuvissa Raakaa peliä (1974), Pelon kesä (televisioelokuva, 1978), Villit vuodet (1978) ja Space Rage (1985).
Pohjois-Carolinassa syntynyt Purcell sai 1990-luvulla televisioesiintymisistään kaksi Emmy-ehdokkuutta.
Purcell on uskonnoltaan skientologi. Hän on esiintynyt laulajana videolla Road to Freedom: L. Ron Hubbard and Friends (1988) sekä näyttelee opetusvideolla Miten Dianetiikkaa käytetään (How to Use Dianetics: A Visual Guidebook to the Human Mind, 1992). Purcell on toiminut National Rifle Associationin eli Yhdysvaltain kansallisen kivääriyhdistyksen johtajana. Hän myös toimii hyväntekeväisyysjärjestöissä eläinsuojelun ja sotaveteraanien hyväksi.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Lee Purcell Wikimedia Commonsissa
Lee Purcell Internet Movie Databasessa. (englanniksi)
http://www.leepurcell.com/
Antti Manninen

A. Manninen
Antti Manninen (30. kesäkuuta 1831 Mikkelin pitäjä – 20. lokakuuta 1866 Kuopion pitäjä) oli suomalainen itseoppinut talollisen poika, joka toimi maanviljelyskoulun johtajana ja oli suomalaisen maanviljelyskirjallisuuden uranuurtajia.
Henkilöhistoria

Mannisen vanhemmat olivat talollinen Matti Manninen ja Helena Manninen. Isä toimi suntiona ja kestikievarin pitäjänä. Mannisen puoliso vuodesta 1858 oli Maria Väisänen (k. 1907). Manninen oli kiinnostunut lukemisesta ja muun muassa perusti pienen kirjakaupan lukien myynnissä olleet kirjat ensin itse. Hän opiskeli Mustialan maantalousoppilaitoksessa 1856 ja Helsingin yliopistossa 1856–1857, mutta joutui lopettamaan opinnot puuttellisen ruotsin kielen taidon takia. Suomettaren toimittaja Paavo Tikkaseen Manninen tutustui ryhdyttyään kirjoittelemaan sanomalehtiin. Vuonna 1853 hän julkaisi ensimmäisen kirjansa, Taito ja toimi. 1857 senaattori Samuel Henrik Antell perusti maanviljelyskoulun Tohmajärven pitäjässä omistamalleen Jouhkolan tilalle ja Mannisesta tuli uuden koulun johtaja. Jo sitä ennen hän oli tehnyt opintomatkan Ultunaan Ruotsiin. Vuodesta 1859 hän toimi Kuopion lähelle perustetun valtion omistaman Leväisten maanviljelyskoulun johtajana. Manninen rakensi Leväisissä yhdeksänvantaisen rivikylvökoneen 1861 luultavasti jossain ulkomaisessa lehdessä näkemänsä kuvauksen perusteella. Kone on nykyään Mustialan museossa.
Kirjallinen toiminta

Manninen kirjoitti useita suomenkielisiä ohjekirjoja erityisesti maatalouden alalta sekä suomensi alan teoksia. Hän oli perustamassa 1861 Kuopion läänin maanviljelysseuraa ja toimi sen sihteerinä. Hän toimi myös Tapio-lehden toimittajana samasta vuodesta alkaen.
Kirjallinen toiminta > Teoksia

Koti-maalari : muutamia neuvoja maamiehille kaikenlaisista sekä öljy-, että vesi- ja maito-maalauksista ja lakeeraamisista. 1856, 2. painos Wilén - Edlund, Turku 1872, 3. painos Edlund, Helsinki 1880, 4. painos 1886, 5. painos 1897, 6. painos 1904
Taito ja toimi : lyhykäinen käsikirja talouden hoitajille, Suomen talonpoikaisten maamiesten hyödyksi. 1856, 2. lisätty ja parannettu painos A. Manninen ja Fr. Ahlqvist - Edlund, Kuopio 1863
Lyhykäinen maaviljelys-oppi kysymyksissä ja vastauksissa : Suomen maaviljelijäin, sekä maaviljelys- ja kansakoulujen tarpeeksi. Suomalaisen Kirjallisuuden Seura - Edlund, Helsinki 1858
Mietteitä katovuosista Suomessa. Aschan - Wilén, Kuopio 1860
Neuvoja kylvö-heinän viljelemiseen. 1862, 2. lisätty ja parannettu painos, A. Manninen ja Fr. Ahlqvist - Aschan, Kuopio 1864
Lyhykäisiä osoituksia Suomen emännille lehmä-karjan sekä maidon hoidossa ja juuston teossa. 2. lisätty ja parannettu painos jonka toimitti A. Manninen. Edlund, Kuopio 1865
Niittyin korjuusta Savon maassa. A. Manninen ja Fr. Ahlqvist, Kuopio 1866
Kirjallinen toiminta > Suomennoksia

Kolmen tynnyrin-alainen maa-talomme ja sen tuotteet ; 14 englantilaisen painoksen jälkeen ruotsinnetusta suom. Wilh. Carlsson ; oikonut ja esipuheella lisännyt A. Manninen. Lillja-Wilén, Turku 1862 (1859 ilmestynyt englanninkielinen alkuteos Our farm of four acres and the money we made by it)
Karl Johan Forsberg : Johdatus pienemmille maaviljelijöille maidon hoidossa ja voin valmistamisessa Holsteinin tavalla : Suomen maalle sovitettu. Osittain käännös, osittain mukaelma Th. Segelcke'n kirjasta Veiledning i Smörtilberedning for mindre Jordbrugere(Kjöbenhavn, 1865). A. Manninen ja Fr. Ahlqvist, Kuopio 1866
Learning to Breathe

| Learning To Breathe Switchfoot |
| --- | --- | --- |

Studioalbumin tiedot
 Äänitetty : Charlie Peacock Productions
 Julkaistu: 26.9.2000
 Formaatti: CD
 Tuottaja(t): Charlie Peacock, Jacquire King
 Tyylilaji: vaihtoehtorock, pop, post-grunge
 Kesto: 43.28
 Levy-yhtiö: re:think Records
muut julkaisut
| New Way To Be Human 1999 | Learning To Breathe 2000 | The Beautiful Letdown 2003 |
Learning To Breathe on amerikkalaisen Switchfoot-yhtyeen kolmas albumi ja viimeinen ennen siirtymistä Columbia Records -levy-yhtiölle. Albumi julkaistiin syyskuussa 2000. Sen tunnetuimmat kappaleet ovat "Learning to Breathe" ja "I Dare You To Move". Jälkimmäisen kappaleen Switchfoot äänitti uudestaan seuraavalle albumilleen The Beautiful Letdown ja siitä tuli suuri hitti. Learning To Breathe oli ehdolla Grammy-palkinnon saajaksi vuonna 2001 sarjassa Best Rock Gospel Album.
Kappaleet

I Dare You To Move – 4.08 (säv. Jon Foreman, san. Jon Foreman)
Learning To Breathe – 4.35 (säv. Jon Foreman, san. Jon Foreman)
You Already Take Me There – 2.43 (säv. Jon Foreman, Tim Foreman, san. Jon Foreman, Tim Foreman)
Love Is the Movement – 5.10 (säv. Jon Foreman, san. Jon Foreman)
Poparazzi – 3.20 (säv. Jon Foreman, san. Jon Foreman)
Innocence Again – 3.28 (säv. Jon Foreman, Tim Foreman, san. Jon Foreman, Tim Foreman)
Playing For Keeps – 3.44 (säv. Jon Foreman, san. Jon Foreman)
The Loser – 3.39 (säv. Jon Foreman, san. Jon Foreman)
The Economy Of Mercy – 3.56 (säv. Jon Foreman, san. Jon Foreman)
Erosion – 3.23 (säv. Jon Foreman, san. Jon Foreman)
Living Is Simple – 5.17 (säv. Jon Foreman, san. Jon Foreman)
Yhtyeen kokoonpano

Jon Foreman – laulu, kitara
Tim Foreman – basso, taustalaulu, koskettimet
Chad Butler – rummut, perkussiot
Vierailijat

Tony Miracle – syntetisaattori
Vicki Hampton – taustalaulu kappaleessa "Love Is The Movement"
Darwin Hobbs – taustalaulu kappaleessa "Love Is The Movement"
Foremanien äiti – taustalaulu
Aiheesta muualla

”You Already Take Me There” -musiikkivideo YouTube-sivustolla
"Learning To Breathe" Allmusic-sivustolla