stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Avosaaren kalliomaalaus
Aiheesta muualla

Luettelo Suomen kalliomaalauksista ja ns. punamultaläikistä Suomen muinaistaideseura ry. Arkistoitu 30.10.2013. Viitattu 1.5.2011.
Luukkainen, Ismo: Suomen kalliomaalauksia, valokuvia
Kivikäs, Pekka: Suomen kalliomaalaukset (Arkistoitu – Internet Archive), Kulttuurin Keski-Suomi
Kivikäs, Pekka: Suomen kalliomaalaukset (Arkistoitu – Internet Archive), Finnica
Detlef Gerstenberg

Detlef Gerstenberg 20.5.1984
Detlef Gerstenberg (5. maaliskuuta 1957 Eisenhüttenstadt, Brandenburg, Saksan demokraattinen tasavalta – 24. tammikuuta 1993 Berliini, Saksa) oli itäsaksalainen moukarinheittäjä.
Gerstenberg edusti moukarinheittäjänä Itä-Saksaa kolmissa arvokisoissa. Prahan EM-kilpailuissa 1978 hän sijoittui neljänneksi tuloksella 76,70 m. Moskovan 1980 olympialaisissa hän sijoittui viidenneksi tuloksella 74,60 m. Ateenan EM-kilpailuissa 1982 hän oli kuudes tuloksella 75,32 m. Hänen ennätyksensä oli vuonna 1984 heitetty 80,50 m mutta tuona vuonna hän ei päässyt olympialaisiin itäblokin maiden boikotin vuoksi.
Gerstenberg kuoli maksakirroosiin 35-vuotiaana tammikuussa 1993.
HMS Avon Vale

| HMS Avon Vale |
| --- | --- |


Aluksen vaiheet
Rakentaja:  John Brown and Company, Clydebank, Skotlanti
Kölinlasku:  12. helmikuuta 1940
Laskettu vesille:  23. lokakuuta 1940
Palveluskäyttöön:  17. helmikuuta 1941
Poistui palveluskäytöstä:  romutettu 1958
Tekniset tiedot
Uppouma:  1 050 t (kuiva) 1 490 t (max)
Pituus:  85,34 m
Leveys:  9,62 m
Syväys:  2,51 m
Koneteho:  19 000 hv
Nopeus:  25,5 solmua (67 km/h)
Miehistöä:  164
Aseistus
Aseistus:  6 4" QF Mk XVI -tykkiä kaksiputkisina Mk XIX -asennuksina 2 20 mm ilmatorjuntatykkiä 2 nelipiippuista 0,5" Vickers Mk III -konekivääriä 6 syvyyspomminheittäjää
HMS Avon Vale (viirinumero L06) oli Britannian Kuninkaallisen laivaston Hunt-luokan saattuehävittäjä, joka palveli toisessa maailmansodassa.
Alus tilattiin 4. syyskuuta 1939 John Brown and Compnyltä Clydebankistä osana vuoden 1939 hätäohjelmaa (engl.  1939 War Emergency Programme). Aluksen köli laskettiin 12. helmikuuta 1940 työnumerolla J1569 ja sen vesillelasku oli 23. lokakuuta samana vuonna.
HMS Avon Vale valmistui telakalta 17. helmikuuta 1941, jolloin sen koeajot aloitettiin. Aluksen koeajot suoritettiin nopeutettuina ja se siirrettiin laivastolle hyväksyttäväksi. Hyväksynnän jälkeen alus siirrettiin Scapa Flow'hun varustettavaksi, jolloin se samalla määrättiin läntisen reitin (engl. Western Approaches Command) alaisuuteen osana Irlanninmerelle sijoitettuja laivastovoimia (engl. Irish Sea Force). Alus viipyi kuitenkin maaliskuun koulutettavana Scapa Flo'wssa.
Palvelus > Aluksen päälliköt

Peter Alison Ross Withers, DSO 14. tammikuuta 1941 – heinä/elokuu 1943
--- telakalla ---
Arthur Denis White 4. toukokuuta – 7. syyskuuta 1944
Ivan Hall, DSC 7. syyskuuta 1944 – lokakuu 1945
Getan vaakuna

Getan vaakuna
Getan vaakuna on Getan kunnan tunnus. Vaakunan aihe viittaa osittain vaikeasti tulkittavaan kunnan nimen alkuperään, joka mahdollisesti tulee sanasta get (ruots. vuohi), osittain tässä karussa ja kallioisessa saaristokunnassa harjoitettuun vuohenkasvatukseen.
Vaakunan selitys kuuluu ”sinisessä kentässä pystyyn kavahtanut kultapukki.” Vaakunan on suunnitellut Matts Dreijer, ja Eckerön kunnanvaltuusto hyväksyi vaakunan kokouksessaan 19. tammikuuta 1948. Ahvenanmaan maakuntahallitus vahvisti vaakunan käyttöön 19. joulukuuta 1951.
Avaruusolento

Yleisesti ufokirjallisuudessa ja elokuvissa esiintyvä avaruusolento-tyyppi ”harmaat”.
Avaruusolento tai avaruusolio on vierailla taivaankappaleilla eläväksi kuviteltu olento. Avaruusolentojen kuvitellaan vierailevan myös Maassa esimerkiksi ufojen avulla.
Kysymys muiden asuttujen maailmojen olemassaolosta on ollut olemassa jo muinaisista ajoista lähtien. Käsitteen nykyaikainen muoto syntyi, kun todistettiin, että Maa oli planeetta, joka pyörii Auringon ympäri, ja muut planeetat olivat päinvastoin muita maailmoja. Kysymys siitä, onko olemassa muita asuttuja planeettoja tai kuita, oli luonnollinen jatko tälle. Siitä on tullut yksi tieteen spekulatiivisimmista kysymyksistä ja se on tieteiskirjallisuuden ja populaarikulttuurin keskeinen teema.
Älykkyys

Älykkyys on yhdessä tarkemman viisauden käsitteen kanssa, jota käytetään kuvaamaan maan ulkopuolista elämää, jolla on samanlaiset kognitiiviset kyvyt kuin ihmisillä.selvennä Toinen vaihtokelpoinen termi on sofonia, jonka loi Karen Anderson ja jonka hänen miehensä Poul Anderson julkaisi teoksissaan vuonna 1966.
Tuntemus ja tietoisuus ovat käsitteitä, joita käytetään joskus virheellisesti merkityksessä maan ulkopuolinen viisaus ja äly, koska ne eivät kuvaa riittävästi sellaista elämää. Termi maan ulkopuolinen sivilisaatio kehystää erityisemmän tapauksen maan ulkopuolisesta älykkyydestäselvennä. Se on älykkään ja erityisen älykkään maan ulkopuolisen elämän mahdollinen pitkän aikavälin tulos.
Todennäköisyys

Kopernikaaninen periaate on yleistetty suhteellisuusteoriaan, jonka mukaan ihmiset eivät ole universumin etuoikeutettuja tarkkailijoita. Monet tunnetut tiedemiehet, mukaan lukien Stephen Hawking, ovat ehdottaneet, että pelkkä maailmankaikkeuden mittakaava tekee mahdottomaksi, että älyllistä elämää ei olisi syntynyt muualla. Fermin paradoksi kuitenkin korostaa ilmeistä ristiriitaa maan ulkopuolisen sivilisaation olemassaolon todennäköisyyttä koskevien korkeiden arvioiden ja sen välillä, että ihmiskunnalla ei ole yhteyttä tai todisteita tällaisista sivilisaatioista.
Kardašovin asteikko on spekulatiivinen menetelmä, jolla mitataan sivilisaation teknologisen edistyksen tasoa sen mukaan, kuinka paljon energiaa sivilisaatio pystyy hyödyntämään.
Draken kaava on todennäköisyysteorian argumentti, jota käytetään arvioimaan aktiivisten kommunikatiivisten maan ulkopuolisten sivilisaatioiden lukumäärää Linnunradan galaksissa.
Maan ulkopuolisen älykkyyden etsintä

Maapallon ulkopuolisesta älykkyydestä on etsitty signaaleja useiden vuosikymmenien ajan, mutta ilman varmoja tuloksia. Active SETI (Active Search for Extra-Terrestrial Intelligence) on yritys lähettää viestejä Maan ulkopuoliselle älylle. Aktiiviset SETI-viestit lähetetään yleensä radiosignaaleina. Myös fyysisiä viestejä voidaan pitää aktiivisina SETI-viesteinä.
Kommunikaatio maan ulkopuolisen älyn kanssa (CETI) on maan ulkopuolisen älyn etsintähaara, joka keskittyy sellaisten viestien laatimiseen ja tulkitsemiseen, jotka toinen teknologinen sivilisaatio voisi teoriassa ymmärtää. Tunnetuin CETI-koe oli Frank Draken ja Carl Saganin säveltämä Arecibo-viesti vuodelta 1974. CETI-tutkimukseen osallistuu useita riippumattomia organisaatioita ja henkilöitä.
Yhdysvaltain hallituksen kanta on, että "mahdollisuudet saada yhteyttä maan ulkopuoliseen älyyn ovat erittäin pienet, kun otetaan huomioon etäisyydet". Tämä ajattelutapa on saanut jotkut päättelemään, että ensimmäinen kosketus maan ulkopuoliseen älyyn tehdään mitä todennäköisimmin maan ulkopuoliseen tekoälyyn biologisten olentojen sijaan.
Edelleen paras ehdokas koskaan havaitulle maan ulkopuoliselle radiosignaalille on Wow-signaali.
Ufologia

ET-hypoteesi on ajatus, että jotkut ufot ovat ajoneuvoja, jotka sisältävät tai lähettävät maan ulkopuolisia olentoja (joita kutsutaan tässä yhteydessä tavallisesti avaruusolennoiksi). Selityksenä ufoille on toisinaan esitetty J. Allen Hynekin tapaan ETI:n (Extraterrestrial intelligence) vertaamista EDI:hin (extradimensional intelligence).
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Avaruusolento Wikimedia Commonsissa
Ateenan demokratia

Ateenan bulen eli neuvoston tekemä päätös kaiverrettuna marmoristeleen, n. 440–425 eaa. Epigrafinen museo.
Ateenan demokratia viittaa antiikin Ateenan valtiomuotoon noin vuosina 508–338 eaa. Ateena oli näin demokratia arkaaisen kauden lopulta sekä suuren osan klassista kautta, mitkä olivat Ateenan kaupunkivaltion suurinta kukoistuskautta. Ateenan demokraattinen järjestelmä tunnetaan parhaiten kaikista antiikin demokratioista, vaikkakaan kaupunki ei ollut ainoa demokraattisesti hallittu kreikkalainen kaupunkivaltio.
Ateenan valtiomuoto kehittyi demokratiaksi asteittain varhaisemmista monarkiasta, aristokratiasta ja oligarkiasta, ja Ateena oli jonkun aikaa myös tyrannia. Demokratia sai alkunsa Kleistheneen uudistuksista vuonna 508/507 eaa. Se laajeni ja oli suurimmillaan 460-luvulta eaa. lähtien. Demokratiassa oli kuitenkin myös katkos peloponnesolaissodan aikana ja jälkeen 411 eaa. ja 404–403 eaa. Demokratia päättyi Ateenan tultua Makedonian valtaan vuonna 338 eaa., vaikkakin kaupunki säilytti paikallishallinnossaan pitkään demokratian ulkoisen muodon.
Ateenalainen demokratia oli suoraa demokratiaa, jossa politiikkaan saivat osallistua kaikki syntyperäiset vapaat miespuoliset kansalaiset. Naiset ja orjat olivat sen ulkopuolella. Kansalaisilla oli yhtäläiset poliittiset oikeudet ja sananvapaus. Paitsi että osallistuivat päätöksentekoon, kansalaiset toimivat vuorollaan myös eri julkisissa viroissa. Useimmat viranhaltijat arvottiin. Kaupungin demokratian tärkeimmät instituutiot olivat ekklesia eli kansankokous, bule eli neuvosto sekä heliaia ja muut valamiesoikeusistuimet. Tärkeimpiä virkamiehiä olivat prytanit, strategokset ja arkontit.
Kehityshistoria

Ateenan demokratian kehitys ja toiminta tunnetaan useista antiikin aikaisista lähteistä. Näihin kuuluvat erityisesti Aristoteleen koulukunnan tutkielma Ateenan valtiomuoto, joka oli osa koulukunnan kokoelmaa 158 kaupungin valtiomuodot, sekä Herodotoksen, Thukydideen ja Ksenofonin historiateokset, Demostheneen puheet ja Aristofaneen komediat.
Kehityshistoria > Kylon ja Drakon

Erot eri yhteiskuntaryhmien välillä aiheuttivat pitkään yhteiskunnallisia levottomuuksia. Eupatrideihin kuulunut Kylon yritti nousta Ateenan tyranniksi vuonna 636 tai 632 eaa. käyttämällä hyväkseen talonpoikien ja muiden köyhempien kansalaisten tyytymättömyyttä sekä Olympian kisojen voitollaan saamaansa kansansuosiota. Vallankaappausyritys päättyi kuitenkin täydelliseen epäonnistumiseen. Kylon onnistui itse pakenemaan, mutta eupatrideihin Kylonin tavoin kuuluneet alkmaionidit surmasivat hänen kannattajansa syyllistyen samalla itse pyhäinhäväistykseen, sillä vallankaappaajat olivat hakeneet turvaa Athenen pyhäköstä. Tämän vuoksi suvun maine säilyi tahrattuna pitkään.
Tämän jälkeen hopliittitalonpojat vaativat lisää poliittisia oikeuksia sekä lakien ylöskirjoittamista. Kun Ateenassa useita kertoja puhkesi sisäisiä levottomuuksia, Drakon sai noin vuonna 621 eaa. tehtäväkseen laatia kaupungille uudet lait. Lait kirjoitettiin nyt ensimmäistä kertaa ylös. Tarkoituksena oli se, etteivät lait olisi enää pelkästään aristokraattien muistissa, sillä tällöin he saattoivat muistaa ne omien etujensa mukaisesti.
Drakonin lait antoivat poliittiset oikeudet miehille, jotka kykenivät kustantamaan oman hopliittisotilaan asepukunsa ja aseensa, toisin sanoen hopliittiluokalle. Muutoin lait tunnettiin erittäin ankarina, sillä niiden mukaan vähäisistäkin rikoksista saattoi seurata kuolemanrangaistus. Ne eivät kyenneetkään tuomaan rauhaa kaupunkiin, eikä niistä tullut kovin pitkäikäisiä. Osa laeista, kuten murhaa koskeva laki, säilyi kuitenkin voimassa 300-luvulle eaa., mutta suuren osan korvasivat myöhemmin Solonin lait.
Kehityshistoria > Peisistratosten tyrannia

Solonin tekemä kompromissi yhteiskuntarakennetta uudistettaessa johti kuitenkin siihen, ettei kumpikaan osapuoli, sen enempää rikkaat kuin köyhätkään, olleet lopulta tyytyväisiä. Siinä missä aristokraatit vastustivat uudistuksia, köyhempi väestö taas halusi suuremman osan vallasta. Pian väestö jakaantui kolmeen kilpailevaan puolueeseen (stasis): tasangon väki (ts. Ateenaa ympäröivän tasangon asukkaat), jonka johtajana toimi Lykurgos; vuorten (Hymettoksen ja Pentelikonin) takaisten alueiden väki, jonka johtajana toimi Peisistratos; sekä rannikon väki, jonka johtajana toimi alkmaionidien sukuun kuulunut Megakles III.
Voittajaksi kiistassa selviytyi Peisistratos. Hän teki itsestään tyrannin vallankaappauksella vuonna 561 eaa. häntä kannattaneen kansanosan tuella. Peisistratoksen tyrannia kesti yhteensä vuoteen 527 eaa., mutta hän oli karkotettuna kahteen otteeseen, kun kahden muun puolueen kannattajat saivat yhdistettyä voimansa joksikin aikaa. Tyrannian aikana Solonin lakeja ei muodollisesti muutettu. Peisistratos lähinnä katsoi, että arkonteiksi valittiin hänen tukijoitaan, ja ympäröi itsensä henkivartijoilla.
Peisistratoksen kuoltua häntä seurasi tyrannina hänen poikansa Hippias (tyrannina 527–510 eaa.). Hän kohtasi yhä kasvavaa vastustusta, ja monia aristokraatteja tuomittiin maanpakoon. Vuonna 514 eaa. Harmodios ja Aristogeiton yrittivät murhata Hippiaan Panathenaia-juhlilla, mutta onnistuivat surmaamaan vain tämän veljen Hipparkhoksen. Heidät surmattiin, ja myöhemmin heistä tuli ateenalaisten demokraattisia sankareita, joita muistettiin vapaustaistelijoina ja tyranninsurmaajina. Tyranninsurmaajille pystytettiin patsas vuonna 509 eaa. ja uudelleen vuonna 477 eaa., heille perustettiin oma heeros-kultti, heidän jälkeläisilleen tarjottiin ilmaiset ateriat Prytaneionissa, ja myöhemmin monet pitivät juuri heitä Ateenan tyrannian kaatajina ja Ateenan demokratian palauttajina, vaikka historiallisessa katsannossa tämä ei pidä täysin paikkaansa. Hippiaan tyranniaa kesti vielä neljä vuotta tapauksen jälkeen, ja tyrannia kukistui vasta spartalaisten sekaannuttua asiaan.
Ateenasta karkotettujen aristokraattien johdossa oli alkmaionideihin kuulunut Kleisthenes. Hän sai Delfoin oraakkelin avustuksella spartalaiset lähettämään armeijan Ateenaan Spartan kuninkaan Kleomeneen johdolla. Ateena vallattiin vuonna 510 eaa. ja Hippias sukulaisineen ja kannattajineen linnoittautui Akropoliille. Lopulta Hippias antautui, kun hänelle luvattiin turvallinen poistuminen. Tämän jälkeen hän vetäytyi sukuineen Sigeioniin.
Kehityshistoria > Kleistheneen uudistukset

Heti tyrannian kukistumisen jälkeen syntyi uusi puolueriita Isagoraan ja Kleistheneen kannattajien välille. Isagoras oli alun perin ollut Hippiaan kannattaja, kunnes lopulta liittyi kapinaan. Hänet valittiin arkontiksi 508/507 eaa. Kleisthenes sai kansan enemmistön puolelleen ehdottamalla demokraattista valtiomuotoa. Isagoraalla puolestaan oli kestiystävyys Spartan kuninkaan Kleomeneen kanssa, ja hän kutsui spartalaiset jälleen apuun. Spartan armeijan avustuksella Isagoras saikin karkotetuksi paitsi Kleistheneen myös 700 tätä tukenutta perhettä. Ateenalaiset eivät kuitenkaan halunneet luopua uudesta valtiomuodostaan, vaan nousivat kapinaan ja kutsuivat Kleistheneen takaisin. Isagoras ja spartalaiset saarrettiin joksikin aikaa Akropoliille, kunnes nämä ajettiin pois.
Kleisthenestä pidetään Ateenan demokratian varsinaisena perustajana hänen vuonna 508/507 eaa. tekemisensä uudistusten vuoksi. Kleisthenes uudisti Ateenan väestön jaon. Aiemman neljän heimon sijaan kansa jaettiin nyt kymmeneen heimoon (fyle). Jokaiselle uudelle heimolle muodostettiin oma kultti, joka perustui sen omaan eponyymiin heerokseen.
Jokainen heimo jaettiin edelleen kolmeen kolmannekseen (trittys), joita oli näin yhteensä 30. Kansa jaettiin myös yhteensä 139 demokseen, jotka vastasivat Ateenan kaupunginosia tai Attikan maaseudun kyliä tai kyläkuntia, niin että jokaiseen trittykseen kuului yleensä useampia demoksia, ja jokaiseen fyleen demoksia eri puolilta Attikaa. Tämän tarkoituksena oli vanhoihin heimoihin ja maantieteeseen perustuneiden klikkien purkaminen.
Kleisthenes perusti myös uuden 500-miehisen neuvoston (bule) vanhan 400-miehisen sijaan. Nyt neuvostoon tuli 50 jäsentä jokaisesta kymmenestä uudesta heimosta. Neuvosto kokoontui sitä varten kehitetyn kalenterin mukaan. Se jakoi aurinkovuoden kymmeneen prytaneiaan.
Kenties tunnetuin Kleistheneen uudistuksista oli ostrakismin kehittäminen. Ostrakismin ideana oli se, että ateenalaiset saattoivat äänestää jonkin kansalaisen karkotettavaksi maanpakoon vaikka tämä ei olisi syyllistynytkään mihinkään rikokseen. Tarkoituksena oli estää ketään henkilöä nousemasta sellaiseksi, että tämä voisi yrittää vallankaappausta ja tyrannian perustamista. Uudistus perustui todennäköisesti Kleistheneen omiin kokemuksiin puolueriidoista. Menetelmästä käytettiin nimitystä ostrakismi, koska äänestyksessä käytettiin apuna ruukunsirpaleita (ostraka), joihin maanpakoon äänestetyn nimi kirjoitettiin.
Kehityshistoria > Efialteen uudistukset

Persialaissotien ja Salamiin meritaistelun voiton myötä Ateena kehittyi laivastomahdiksi. Tämä vaikutti myös poliittisiin voimasuhteisiin, sillä hopliittiarmeija oli koostunut keskimmäisten yhteiskuntaluokkien miehistä, kun taas paljon soutajia tarvinnut laivasto koostui alimman thetes-luokan miehistä. Seurauksena tämän luokan jäsenet alkoivat vaatia itselleen enemmän poliittisia oikeuksia. Samalla persialaisista saadun voiton jälkeen perustetun Deloksen meriliiton asioiden hoitaminen toi bulelle ja ekklesialle entistä enemmän töitä, joten niiden valta alkoi kasvaa.
Demokratian laajentamista vaatineet piirit tekivät ekklesiassa joukon uudistuksia Efialteen johdolla vuonna 462/461 eaa. sillä aikaa, kun Kimonin johtama Ateenan armeija oli Spartassa auttamassa spartalaisia heloottikapinan kukistamisessa. Ateenan hopliittiarmeijaan kuului tuolloin noin 4 000 miestä, minkä seurauksena köyhemmällä väestöllä oli sillä aikaa enemmistö ekklesiassa. Efialteen ohella demokraatteja edustivat muun muassa nuori Perikles sekä muutoin tuntematon Arkhestratos.
Uudistuksissa areiopagin valtaa vähennettiin huomattavasti, ja sen vanhat valtaoikeudet siirrettiin demokraattisesti valituille elimille ekklesialle, bulelle ja heliaialle. Areiopagille jäivät lähinnä murhatapaukset, joissa uhri oli Ateenan kansalainen. Hieman myöhemmin 458/457 eaa. arkontin virka avattiin myös zeugitai-luokalle, toisin sanoen se oli nyt avoin kolmelle ylimmälle luokalle. Tämä vähensi samalla ajan kuluessa aristokratian otetta areiopagista.
Samalla oikeusjärjestelmää uudistettiin niin, että oikeustapauksia varten perustettiin lyhytikäisiä oikeusistuimia, joihin valittiin arvalla yli 30-vuotiaita jäseniä kunkin oikeustapauksen hoitamista varten. Tämä teki käytännössä mahdottomaksi vaikuttaa oikeuden päätöksiin lahjomalla, sillä kukin oikeustapaus hoidettiin yhdessä päivässä, ja valamiehiä oli kussakin oikeusistuimessa sadoista jopa tuhansiin.
Kehityshistoria > Radikaalidemokratia

Ateenan 400-luvun eaa. puolivälin demokratiaa kaikkien edellä mainittujen muutosten jälkeen on kutsuttu radikaalidemokratiaksi. Se oli luonteeltaan hyvin egalitaristista. Kaikilla vapailla miehillä oli oikeus osallistua lainsäädäntöön ja muuhun päätöksentekoon ekklesiassa, ja kokouksiin osallistuttiin laajalti. Suurin osa viroista täytettiin arpomalla vuoden kausiksi. Niistä viroista, joiden haltijat valittiin vuotuisilla äänestyksillä, kuten stretegosten tehtävät, kilpailtiin. Kaikilla kansalaisilla oli yhteiset oikeudet lain edessä. Asioista päätettiin enemmistöpäätöksillä, mutta samaan aikaan yksilönvapauksia suojeltiin.
Radikaalidemokratiaan kuului myös se, että kokouksista alettiin maksaa palkkaa, jotta myös köyhemmällä kansalla olisi mahdollisuus osallistua kokouksiin. Tämä sai alkunsa Perikleen aloitteesta noin 460-luvulla eaa., kun palkkaa alettiin maksaa heliaian ja bulen kokouksista. Myöhemmin palkkaa alettiin maksaa myös ekklesian kokouksiin osallistumisesta.
Ateenan demokratia tuotti tällaisena kansalaisuuden omaaville paljon poliittisia ja muita oikeuksia, jotka olivat aikanaan poikkeuksellisia. Tämän vuoksi kansalaisuus haluttiin rajata tiukemmin. Kansalaisuuslakeja muutettiin vuonna 451 eaa. Perikleen johdolla niin, että kansalaisuuden saivat vain ne lapset, joiden kummatkin vanhemmat olivat Ateenan kansalaisia. Jonkin aikaa lakimuutoksen jälkeen kansalaisuusluettelot tarkastettiin ja niistä poistettiin henkilöitä, jotka olivat saaneet kansalaisuuden vääryydellä. Lakimuutos teki ateenalaisuudesta jotain vielä aiempaa erityisempää ja samalla nosti ateenalaisten naisten asemaa. Samalla se vähensi edelleen aristokratian asemaa, sillä erityisesti näillä oli ollut tapana ottaa puolisoita ylimystösukujen välisissä naimakaupoissa Ateenan ulkopuolelta.
Kehityshistoria > Oligarkkiset kumoukset

Peloponnesolaissodan huono sujuminen ja lopulta sodassa vuonna 404 eaa. kärsitty tappio kasvattivat demokratian vastustusta. Oligarkiaa kannattaneet piirit onnistuivat kumoamaan demokratian ja perustamaan kaupunkiin oligarkkisen hallinnon kaksi kertaa, kummallakin kerralla muutaman kuukauden ajaksi. Ensin vuonna 411 eaa. perustettiin niin kutsuttu neljänsadan oligarkia, joka loppuvaiheessaan 411/410 eaa. muuntui maltillisemmaksi niin kutsutuksi viidentuhannen oligarkiaksi. Heti sodan jälkeen 404/403 eaa. toimi puolestaan radikaalioligarkkinen niin kutsuttu kolmenkymmenen tyrannin hallinto, joka sekin kesti jälleen vain muutamia kuukausia.
Kehityshistoria > Demokratian palauttaminen ja uudistaminen

Demokratia palautettiin uudistetussa muodossa vuonna 403/402 eaa. Monet uudistukset esitettiin paluuna ”aikaisempien sukupolvien” tai Solonin valtiomuotoon, ja ne ottivat etäisyyttä radikaalidemokratian aikaisiin käytäntöihin. Kaikki lainsäädäntö siirrettiin ekklesialta 6 000 miehen kokoukselle, joka toimi sekä lainsäätäjinä (nomothetai) että tuomareina (dikastai). Vuonna 355 eaa. kyseiselle elimelle siirrettiin myös kaikki poliittiset oikeudenkäynnit. 330-luvulla eaa. perustettiin eräänlainen valtiovarainministerin virka (ho epi tē dioikēsei). Tämän kausi kesti neljä vuotta, ja hänet voitiin valita virkaan uudelleen. Kaksitoista vuotta Ateenan tosiasiallisena johtajana toimi Lykurgos.
Demokratia päättyi, kun Makedonia voitti Ateenan ja sen liittolaiset Lamian sodassa vuonna 322/321 eaa. Voittonsa jälkeen makedonialaiset lakkauttivat demokratian ja perustivat sen tilalle oligarkkisen hallinnon.
Instituutiot

Seuraavassa kuvataan Ateenan poliittiset instituutiot klassisen kauden loppupuolella, tarkemmin Demostheneen aikana noin 355–322 eaa., jolta ajalta ne tunnetaan parhaiten.
Instituutiot > Ekklesia

Ekklesia oli Ateenan kansankokous, joka oli kaupunkivaltion ylin päätöksiä tekevä elin ja vastasi näin nykyisiä parlamentteja. Se toimi suoran demokratian kautta, ja sen kokoontumisiin saivat ottaa osaa kaikki miespuoliset yli 20-vuotiaat kansalaiset. Ekklesia osallistui lakien säätämiseen sekä teki päätökset kaikissa tärkeimmissä valtion asioissa. Se päätti muun muassa sodasta ja rauhasta, liittolaissopimuksista, valtion raha-asioista, strategosten ja monien muiden virkamiesten valinnasta sekä ostrakismista.
Ekklesia kokoontui noin 40 kertaa vuodessa, klassisella kaudella yleensä Pnyks-kukkulalla. Sen kokouksiin osallistui tyypillisesti noin 6 000 miestä Ateenan noin 30 000–60 000 kansalaisesta. Se sai käsitellä vain bulen ja prytanien sille muodostaman esityslistan mukaisia asioita. Jokainen sai osallistua keskusteluun yhdellä puheenvuorolla, jonka jälkeen asioista äänestettiin yleensä käsiäänestyksellä. Päätökset tehtiin yksinkertaisen enemmistön perusteella. Todellisuudessa kokouksessa puhuminen vaati puhujantaitoja, mikä vaikutti retoriikan kehitykseen ja reettorien ammattikunnan syntyyn. Usein kokouksissa puhuivatkin lähinnä kansanjohtajiksi kohonneet merkkimiehet. Päätökset olivat sitovia, mutta kansankokous saattoi myöhemmin muuttaa mieltään.
Instituutiot > Bule

Bule oli Ateenan neuvosto, johon kuului demokratian kaudella 500 miestä, 50 jokaisesta kymmenestä fylestä eli heimosta. Bule kokoontui joka päivä juhlapäiviä lukuun ottamatta. Näin vuodessa oli noin 275 istuntopäivää. Bulen tehtäviin kuului ekklesian kokousten esityslistojen muodostaminen sekä tehtyjen päätösten toimeenpano, ja se vastasi näin monin tavoin nykyisiä hallituksia. Bulella oli myös jonkin verran itsenäistä päätöksentekovaltaa sekä suuri määrä erilaisia hallinnollisia tehtäviä, joita varten sillä oli useita erikoistuneita toimikuntia. Bulen kokoontumispaikkana toimi Agoralla sijainnut Buleuterion.