stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Kiinan muuri
Rakentaminen > Työvoima

Kiinan muurin rakentamiseen osallistui miljoonia ihmisiä: sotilaita, rikollisia ja tavallista kansaa. Joinakin aikoina kaikki kiinalaismiehet ja joskus pojatkin joutuivat osallistumaan rakennustöihin. Xiakoun ja Hengzhoun välillä olevan pohjoisen Qin muurin rakentamiseen osallistui 1,8 miljoonaa ja Suin (581–618) muurin rakentamiseen miljoona työmiestä. Sotilaat vastasivat suuresta osasta pohjoisen Qin (550–557) sekä Qin-dynastian aikaisen muurin rakennustyöväestä. Qinin muuria rakensi aluksi 300 000 sotilasta ja sen jälkeen 500 000 tavallista kansalaista. Neljän vuoden pakkotyöhön tuomitut rikolliset rakensivat muuria öisin ja vartioivat sitä päivisin. Ming-dynastian muuria rakennettiin noin kilometrin päivävauhtia yli 300 000 hengen voimin.
Muuria rakennettiin hyvin vaativissa olosuhteissa. Osa paikalle marssitetuista vangeista ja sotilaista kuoli jo matkalla, ja moni kuoli rakennustöissä uupumukseen tai aliravitsemukseen. Ruokahuolto oli hedelmättömissä olosuhteissa vaikeaa, ja suuri osa paikalle lähetetystä muonasta katosi matkan varrella.
Unohdus ja arvostuksen palautus

Kun muurista oli tullut tarpeeton vuoden 1644 jälkeen, sen ylläpito lopetettiin. Muuri alettiin Kiinassa nähdä menneen maailman jäännöksenä, josta ei ollut syytä olla ylpeä. Muuria purettiin ja sen kiviä käytettiin rakennustarpeina. Euroopassa muurista tiedettiin vain ylimalkaisesti vielä 1600-luvulla, mutta kun Kiinassa vierailleet venäläiset, britit ja muut eurooppalaiset levittivät tietoa muurista, siitä alettiin kiinnostua Kiinan ulkopuolella. Pitkään länsimaissa tosin uskottiin, että muuri oli todellista vanhempi, kokonaan kivestä tehty, sekä yhtenäinen eikä useista osista koostuva. Kiinalaisia eurooppalaisten uteliaisuus muurin suhteen sekä huvitti että epäilytti, mutta myöhemmin se vaikutti muurin merkityksen uudelleen löytymiseen Kiinassakin. Kiinalaiset alkoivat itse varsinaisesti kiinnittää muuriinsa huomiota kansallisena symbolina vasta japanilaismiehityksen aikana 1930-luvulla, kun Mao Zedong nosti sen tavallisen kärsivän kansan saavutusten merkiksi.
Nykyaikana > Merkitys

Kiinan muuri on nykyisin kansallisesti tärkeä monumentti, jonka nimi ja kuva esiintyy lukemattomissa erilaisissa yhteyksissä. Se on myös yksi Kiinan suosituimmista matkailukohteista. Muuri liitettiin vuonna 1987 Unescon maailmanperintöluetteloon.
Nykyaikana > Nykykunto

Noin kaksi kolmasosaa historiallisesta Kiinan muurista on tuhoutunut. Säilynyt kolmannes on enimmäkseen Ming-dynastian aikana rakennettua muuria. Kiinan muuri rapautuu tuulen ja sateen sekä ihmisen vaikutuksen seurauksena vähitellen, ja suurta osaa muurista ei huolleta. Jotkin kivestä ja tiilistä rakennetut osat, kuten Badaling, ovat silti edelleen hyvässä kunnossa. Syrjäisemmillä seuduilla muurista on kuitenkin usein jäljellä enää rikkinäisiä kiviä ja tiiliä, tai se on peittynyt hiekan alle. Maowusun ja Tenggelin aavikoiden muuri on jo kadonnut, ja Gansun, Ningxian, Shaanxin ja Shanxin muurit ovat rapautuneet osin jo niin, että muurin voivat havaita maasta vain asiantuntijat.
Paikalliset asukkaat ovat lisäksi hyödyntäneet muurin materiaalia talonrakennuksessa, kun ei ole ollut tiedossa, että ne kuuluvat muuriin. Muuria on purettu eri puolilla Kiinaa myös infrastruktuuria rakennettaessa. Kiinan viranomaisten ja asiantuntijoiden mukaan luonnonvoimat ja ihmiset tekevät muurille merkittävää tuhoa ja muurin säilyminen jälkipolville vaatii toimia.
Kiinan muuri avaruudesta nähtynä

Suositun käsityksen mukaan Kiinan muuri olisi ainoa ihmisen tekemä rakennelma, joka näkyisi paljaalla silmällä Maan kiertoradalta tai Kuusta. Ihmissilmä ei kuitenkaan pysty näkemään seitsemän metrin levyistä rakennelmaa niin kaukaa. Näkyäkseen paljaalla silmällä Maan kiertoradalta rakennelman tulisi olla satoja metrejä leveä, eikä sen pituus auta asiaa. Yksikään avaruuslentäjä ei ole myöskään väittänyt nähneensä muuria lennollaan, ei edes taikonautti Yang Liwei vuonna 2003. Kiinalais-yhdysvaltalainen astronautti Leroy Chiao onnistui 2000-luvulla ottamaan kiertoradalla sijaitsevalta Kansainväliseltä avaruusasemalta voimakkaasti suurentavalla linssillä valokuvan, jossa muuri näkyi heikosti. Astronauttien mukaan maapallolla on kuitenkin muita kohteita, jotka näkyvät hyvissä olosuhteissa kaukoputken avulla Kiinan muuriakin selkeämmin. Astronautti Gordon Cooper väitti vuonna 1963 nähneensä pieniä kohteita Maan pinnalla, mutta Kiinan muuria hän ei maininnut.
Aiheesta muualla

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
Kiinan muuri Unescon sivuilla. (englanniksi, ranskaksi)
Leino, Juha: Kiinan muuri – tuhansien kilometrien tuhansia vuosia pitkä historia. GB Times. 19.7.2003 (Archive.org).
Unescon maailmanperintökohteet Kiinassa
Chengden kesäpalatsi ja ympärillä olevat temppelit
Chengjiangin fossiilialue
Dazun kalliokaiverrukset
Dengfengin historialliset monumentit "Taivaan ja maan keskellä"
Emeivuori ja Leshanin jättiläisbuddha
Ensimmäisen Qin-keisarin mausoleumi
Etelä-Kiinan karstialueet
Fanjingvuori
Fujianin tulout
Goguryeo-kuningaskunnan pääkaupungit ja hautakummut
Hangzhoun Xihujärven kulttuurimaisema
Honghen hanien riisipenkereiden kulttuurimaisema
Huanglongin maisema-alue
Huangshanvuoristo
Hubein Shennongjia
Jiuzhaigoun maisema-alue
Kaipingin diaolout ja kylät
Keisarinkanava
Kesäpalatsi, keisarillinen puutarha Pekingissä
Kiinan danxia
Kiinan muuri (Badaling, Shanhai-sola ja Jiayu-sola)
Kulangsu: historiallinen kansainvälinen siirtokunta
Kungfutsen temppeli ja hautausmaa sekä Kongin sukukartano Qufussa
Lijiangin vanhakaupunki
Longmenin luolat
Lushanin kansallispuisto
Macaon historiallinen keskusta
Ming- ja Qing-dynastioiden keisarilliset haudat
Ming- ja Qing-dynastioiden keisarilliset palatsit Pekingissä ja Shenyangissa (Kielletty kaupunki ja Mukdenin palatsi)
Mogao-luolat
Muinaiset kylät Etelä-Anhuissa - Xidi ja Hongcun
Pingyaon vanhakaupunki
Potala-palatsin historiallinen kokonaisuus Lhasassa
Qingchengvuori ja Dujiangyanin kastelujärjestelmä
Qinghain Hoh Xil
Sanqingshanin kansallispuisto
Sichuanin isopandan rauhoitusalueet
Silkkitie: Chang’anin–Tianshanin käytävän reittiverkosto (jaettu Kazakstanin ja Kirgisian kanssa)
Suzhoun klassiset puutarhat
Taivaan temppeli, keisarillinen uhrialttari Pekingissä
Taivuori
Tienšan Sinkiangissa
Tusi-kohteet
Wudangvuorten muinainen rakennusryhmä
Wulingyuanin maisema-alue
Wutaivuori
Wuyivuoristo
Xanadun rauniot
Yinxu
Yungangin luolat
Yunnanin kolmen rinnakkaisen joen suojelualueet
Zhoukoudianin pekinginihmisen löytöpaikka
Zuojiang Huashanin kalliomaalausten kulttuurimaisema
Kiinan muuri lähellä Jinshanlingia.
Muurin itäinen pää, ”Vanha lohikäärmeenpää”.
Jiayu-solan (Jiayuguanin) linnoituksen portti.
Kiinan muurin rakennushistoria.  ennen 221 eaa., taistelevat läänitysvaltiot  221–206 eaa., Qin-dynastia  206 eaa. – 220 jaa., Han-dynastia  386–584, Wei-dynastia  550–618, Qi- ja Sui-dynastia  1066–1234, Liao- ja Jin-dynastia  1368–1644, Ming-dynastia
Kiinan muurista selkeästi jäljellä olevat osat.
Kiinan muuria satelliittikuvassa. Muuri kulkee kuvan vasemmasta alakulmasta oikeaan yläkulmaan. Kuvan ala on 12×12 kilometriä.
Akhalkalaki

| Akhalkalaki ახალქალაქი |
| --- | --- |

 lippu:  vaakuna
 Akhalkalaki
 Koordinaatit: 41°24′20″N, 43°29′10″E 
Valtio:  Georgia
Hallintoalue:  Samtskhe-Džavakheti
Piirikunta:  Akhalkalaki
Väkiluku (2014):  8 295
Aikavyöhyke:  UTC+4
 
 www.akhalkalaki.ge 
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Akhalkalaki (georg. ახალქალაქი, "uusi kaupunki", arm. Ախալքալաք) on kaupunki Akhalkalakin piirikunnassa Samtskhe-Džavakhetin hallintoalueella Georgiassa. Kaupungissa asui vuoden 2014 väestönlaskennan mukaan 8 295 asukasta.
Georgia, Azerbaidžan ja Turkki ovat päättäneet uuden Bakusta Tbilisin ja Akhalkalakin kautta Karsiin kulkevan rautatielinjan rakentamisesta ja perusparantamisesta. Akhalkalakin ja Karsin välistä osuutta lukuun ottamatta rautatie on jo olemassa. Akhalkalakissa oli vuoteen 2007 saakka venäläinen sotilastukikohta, jonka Venäjän keisarillinen armeija perusti alun perin vuonna 1910. Kylmän sodan aikana tukikohdassa oli enimmillään noin 15 000 puna-armeijan sotilasta. Neuvostoliiton romahtamisen jälkeen tukikohta toimi merkittävänä työnantajana kaupungille.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Akhalkalaki Wikimedia Commonsissa
Atlantis (avaruussukkula)

| Avaruussukkula Atlantis |
| --- | --- |
 Atlantiksen lento STS-122 laukaistiin matkaan 7.2.2008.
Yhteenveto
Lyhenne:  OV-104 (OV eli Orbital Vehicle)
Valtio:  Yhdysvallat
Rakennussopimus:  29.1.1979
Tila:  poistettu käytöstä,  näytteillä Kennedy Space Center Visitor Complexissa
Ensilento:  STS-51-J 3.–7.10.1985
Viimeinen lento:  STS-135 8.–21.7.2011
Lentoja:  33
Avaruuslentäjiä:  191
Aika avaruudessa:  306 päivää 14 h 12 min 43 s
Kierretty maapalloa:  4 848 kertaa
Kuljettu matka:  202 673 974 km
Satelliittilaukaisuja:  14
Telakointeja  Miriin:  7
Telakointeja  ISS:ään:  12
Atlantis (Nasan avaruussukkuloiden (orbital vehicle) luokituksessa OV-104) on yhdysvaltalainen avaruussukkula.
Atlantis-avaruussukkulan ensilento tapahtui 3. lokakuuta 1985 (lento STS-51-J) eli neljäntenä Nasan sukkuloista. Vuonna 1989 sen lastiruumasta lähetettiin kaksi avaruusluotainta, Magellan ja Galileo. Atlantis kävi monta kertaa neuvostoliittolaisen avaruusasema Mirin luona, esimerkiksi 22. marraskuuta 1995 se kuljetti avaruusasemalle lisämoduulin.
Mirin käytöstä poistumisen jälkeen Atlantis aloitti käynnit kansainvälisellä avaruusasemalla (ISS).
8. heinäkuuta 2011 Atlantis lähti viimeiselle lennolleen (STS-135) kansainväliselle avaruusasemalle, mikä on samalla koko sukkulaohjelman viimeinen lento. Atlantis laskeutui viimeiseltä lennoltaan 21. heinäkuuta 2011 kello 9.57 (UTC) Kennedyn avaruuskeskukseen Floridaan. Viimeisen lennon jälkeen Atlantis sijoitettiin Kennedy Space Center Visitor Complexiin. Yleisölle sukkula-näyttely avattiin 29. kesäkuuta 2013.
Kunnianosoitus Atlantikselle. Tulostettava kooste sijaitsee Kennedyn avaruuskeskuksen lennonjohdon laukaisuhuoneessa ja siinä on kuvattu mm. avaruussukkula Atlantis, Atlantiksen sukkulalentojen tunnukset, Mir-avaruusasema ja ISS-avaruusasema, joilla Atlantis vieraili toistuvasti, sekä Hubble-avaruusteleskooppi, jota Atlantis huolsi Hubblen viimeisellä huoltolennolla STS-125.
Avaruussukkula Atlantis laskeutumassa.
Tilastotietoja

Lähde:
Atlantiksen
massa (kolmen sukkulan päämoottorin kanssa): 176 413 paunaa (80 tonnia)
pituus: 122,17 jalkaa (37,2 metriä)
korkeus: 56,58 jalkaa (17,2 metriä)
siipien kärkiväli: 78,06 jalkaa (23,7 metriä)
rakentamiseen kului vain hieman yli puolet siitä ajasta mikä kului Columbian rakentamiseen
Ennen viimeistä lentoa (STS-135):
kuljettu matka yhteensä: 120 650 907 mailia (194 168 813 km)
päiviä kiertoradalla: 293
kierroksia Maan ympäri: 4 648
Mir-avaruusasemaan telakoitumisia: 7
Kansainväliseen avaruusasemaan telakoitumisia: 11
satelliittilaukaisuja sukkulasta: 14
Fiktiossa

Avaruussukkula Atlantis esiintyy vuoden 1998 katastrofielokuvassa Armageddon, jossa se tuhoutuu meteoriittiparven iskeydyttyä siihen.
Aiheesta muualla

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
Atlantis (OV-104) (Arkistoitu – Internet Archive) (englanniksi)
Lennon STS-135 virallinen verkkosivu (englanniksi)
Atlantis Fact Sheet (Arkistoitu – Internet Archive) (300 kt pdf) (englanniksi)
Atlantiksen multimedia-galleria (Arkistoitu – Internet Archive) (englanniksi)
| n k Avaruudessa käyneet avaruussukkulat |
| --- | --- |
USA:n avaruussukkulaohjelma:  Columbia (OV-102, tuhoutui 2003)  Challenger (OV-099, tuhoutui 1986)  Discovery (OV-103, poistettu käytöstä)  Atlantis (OV-104, poistettu käytöstä)  Endeavour (OV-105, poistettu käytöstä) 
Neuvostoliiton Buran-ohjelma:  Buran (sukkula 1.01, tuhoutui 2002) 
| Auktoriteettitunnisteet  |
| --- | --- |
Kansalliset:  Israel  Yhdysvallat 
Muut:  SNAC 
Avaruussukkula Atlantis lähdössä lennolle STS-115.
Laki

Auringonjumala Šamaš antaa lain kuningas Hammurabille. Basalttisteela Iranista.
Laki on suvereenin lainsäätäjän hyväksymä säädös. Muodollisessa mielessä laki on lainsäätämisjärjestyksessä hyväksytty säädös, kun taas sisällöllisessä mielessä laki on kaikkia oikeusalamaisia velvoittava yleinen sääntö. Laajemmassa merkityksessä lailla voidaan myös tarkoittaa lainsäädäntöä tai voimassa olevaa oikeutta yleisesti.
Säädetty laki ei ole täysin sama asia kuin oikeus. Lakien kokonaisuudesta muodostuu lainsäädäntö, kun taas oikeutta kokonaisuutena kutsutaan oikeusjärjestykseksi. Lain ja oikeuden välinen ero näkyy tuomioistuinten ratkaisutoiminnassa, jossa tuomioistuimen on aina annettava oikeuteen perustuva ratkaisu tapaukseen, vaikka käsillä olevaa tapausta varten ei olisi annettu erityistä lainsäädäntöä. Tämä on ollut pohjana ajatukselle siitä, että vaikka laki voi olla puutteellinen, oikeus on kaikenkattava ja aukoton.
Ilmausta laki käytetään myös muissa kuin juridisissa yhteyksissä, esimerkiksi puhuttaessa luonnonlaeista. Juridisten lakien ero luonnonlakeihin on se, että luonnonlaeissa on kysymys tavallisesti kausaalisista tai tilastollisista säännönmukaisuuksista, kun taas juridiset lait ovat asetettuja normatiivisia sääntöjä.
Etymologia

Suomenkielinen sana laki on johdannainen ruotsinkielisestä sanasta lag, tarkemmin muinaisruotsin sanasta lagh. Ruotsin lag-sanalla on vastineita muissa skandinaavisissa kielissä, ja nämä sanat juontuvat samasta juuresta kuin latinan lakia tarkoittava sana lex. Myös englannin lakia tarkoittava sana law on lainaa skandinaavisista kielistä. Pohjoismaissa keskiajalla laki-sana ei tarkoittanut asetettua, säädettyä oikeutta, vaan se viittasi usein saman oikeuden alaisten miesten siteeseen samoin kuin yhteisöön, joka teki oikeutta koskevia päätöksiä varhaisilla käräjillä.
Lain synty

Laki on keskeinen ja ikivanha valtion keino ohjata yhteiskuntakehitystä ja ratkaista yhteiskunnallisia ongelmia. Perinteisesti lait ovat syntyneet ihmisyhteisössä vakiintuneista tavoista, jotka ovat muodostuneet tapaoikeudeksi, ja tämä oikeus on sitten ilmaistu suullisessa (esim. sananlaskut) tai kirjallisessa muodossa. Nykyisin lait syntyvät yleensä erityisen valmisteluvaiheen pohjalta kansanedustuslaitoksissa käytävän yhteiskuntapoliittisen keskustelun tuloksena, ja ne myös virallistetaan julkaisemalla ne. Varsinkin mannereurooppalaisissa valtioissa on tärkeässä asemassa ajatus oikeusjärjestyksen keskeisten periaatteiden kirjaamisesta lainsäädännöksi.
Lakien jaottelu

Lakeja voidaan jaotella eri perustein. Sisältönsä mukaan lait voidaan jaotella seuraavasti:
Erityislaki, jolla säännellään jotain erityistä toimintaa antamalla yleislakia täsmentäviä, täydentäviä tai siitä poikkeavia säännöksiä
Kehittämislaki, jolla kehitään olemassa olevaa asiaa, ilmiötä tai elämänalaa muuttamatta olemassa olevia säännöksiä
Puitelaki, jolla annetaan perussäännökset jostakin asiasta, ilmiöstä tai elämänalasta, mutta jätetään yksityiskohtaisempi ja tarkempi sääntely alemmanasteisilla säädöksilä annettavaksi
Suunnittelulaki, jolla säännellään jonkin suunnittelutehtävän järjestämistä tai aiemmin myös ns. "suunnitelujärjestelmää"
Säästölaki, jolla pyritään vähentämään valtion menoja
Tavoitelaki, jolla annetaan lähinnä vain tavoitteita koskevia säännöksi eikä niiden saavuttamiseksi tarkoitettuja keinoja koskevia säännöksiä
Yleislaki, jolla annetaan jotain toimintaa koskevat yleiset, yleensä melko abstraktit säännökset (esim. julkisuuslaki ja kielilaki)
Lakiteknisen muotonsa perusteella lait voidaan jaotella seuraavasti:
Muutoslaki, jolla muutetaan tai kumotaan voimassa oleva laki
Määräaikainen laki, joka on voimassa vain tietyn ajan
Uusi laki, jolla säännellään jotain uutta asiaa tai asiaryhmää taikka jollain uudella tavalla jo sääneltyä asiaa kumoamalla aiempi laki
Väliaikainen laki, joka on säädetty olemaan voimassa vain tietyn ajan, kun sitä säädettäessä ollaan varmoja järjestelmän muuttumisesta tietyn ajan kuluttu
Roomalaisessa oikeudessa lait jaettiin niihin liittyvien sanktioiden perusteella kahteen kategoriaan, lex perfecta (suom. täydellinen laki), joiden rikkominen oli suoraan säädetty rangaistavaksi, ja lex imperfecta (suom. epätäydellinen laki), joiden noudattamatta jättäminen ei ollut suoraan rangaistavaa.
Lakikokoelmia

Samassakin maassa saattaa samaan aikaan olla voimassa suuri joukko eri aikoina säädettyjä lakeja. Useita kertoja on kuitenkin katsottu tarpeelliseksi järjestää voimassa olevat lait yhdeksi yhtenäiseksi järjestelmäksi, yleiseksi laiksi, jonka on ollut tarkoitus sisältää kaikki tärkeimmät lain säännökset. Tällaisia lakikokoelmia eli kodifikaatioita ovat eri maissa eri aikoina olleet esimerkiksi seuraavat, järjestettyinä vanhimmista uusimpiin:
Hammurabin laki, Babylonia
Kahdentoista taulun lait, Rooman valtakunta
Corpus iuris civilis, Bysantti
Maunu Eerikinpojan maanlaki, Ruotsi
Kuningas Kristofferin maanlaki, Ruotsi
Vuoden 1734 laki, Ruotsi
Code Civil (Code Napoléon), Ranska
Bürgerliches Gesetzbuch, Saksa
Laintulkinta

Laintulkinta tarkoittaa lakitekstin merkityksen täsmentämistä, jonka tavoitteena on oikeusnormien sisällön selvittäminen. Lait ovat normiformulaatioita eli kielellisiä ilmaisuja, joilla annetaan informaatiota oikeusjärjestyksen sisällöstä. Laintulkinnan kautta normiformulaatiosta johdetaan yksilöity oikeusnormi. Lakien lisäksi laintulkinta voi kohdistua muihinkin normiformulaatioihin, kuten ennakkotapauksiin ja lakien esitöihin.
Laintulkinta > Lakikieli

Lakikieli eli säädöskieli tarkoittaa lakiteksteissä ja vastaavissa virallisissa säädösteksteissä noudatettua kielenkäyttötapaa. Lakikieltä on tyypillisesti pidetty hankalasti tajuttavana ja kiemuraisena "kapulakielenä", ja monien säädösten kieli onkin hyvin monimutkaista ja vaikeaselkoista, mutta viime aikoina uusimmat lakitekstit ovat muuttuneet kieliasultaan selkeämmäksi ja helpommin tajuttavaksi. Lakikieleen liittyy historiallinen ulottuvuus, sillä se muuttuu jatkuvasti, ja siinä ilmenevät myös esimerkiksi valtasuhteet ja kansainvälistyminen.
Eduskuntalaki Suomessa

Suomessa lailla tarkoitetaan etupäässä eduskunnan säätämää säädöstä eli eduskuntalakia. Käsitteen nykyinen merkitys omaksuttiin vuoden 1919 hallitusmuodossa, jota ennen nimitystä käytettiin lähinnä vuoden 1734 laista ja sen tilalle tulleista säädöksistä, jolloin myös useimpia valtiopäivien myötävaikutuksella syntyneitä säädöksiä kutsuttiin asetuksiksi. Lain sijasta käytetään joskus myös termiä kaari.
Eduskuntalaki Suomessa > Lain säätäminen Suomessa

Lainsäädäntövalta kuuluu Suomessa eduskunnalle. Lait yleensä valmistellaan valtioneuvoston ministeriöissä. Lain hyväksyy eduskunta joko hallituksen esityksestä tai eduskunnan jäsenen aloitteen perusteella. Kun eduskunta on hyväksynyt lain, se toimitetaan tasavallan presidentille vahvistettavaksi tai, mikäli presidentti ei vahvista lakia, palautetaan eduskuntaan uudelleen hyväksyttäväksi, minkä jälkeen se tulee voimaan. Lain, joka on vahvistettu tai tullut voimaan ilman vahvistusta, allekirjoittaa presidentti ja varmentaa asianomainen ministeri, minkä jälkeen se julkaistaan Suomen säädöskokoelmassa.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Laki Wikimedia Commonsissa
Sitaatteja aiheesta Laki Wikisitaateissa
Bolnisi

| Bolnisi (ბოლნისი) |
| --- | --- |
 Bolnisi, silloinen Katharinenfeld, ennen vuotta 1941.
 lippu:  vaakuna
 Bolnisi
 Koordinaatit: 41°27′N, 44°32′E 
Valtio:  Georgia
Hallintoalue:  Kvemo Kartli
Piirikunta:  Bolnisi
Kaupunkioikeudet:  1967
Korkeus:  550 m
Väkiluku (2002):  13 800
Aikavyöhyke:  UTC+4
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Bolnisi (georg. ბოლნისი) on kaupunki Bolnisin piirikunnassa Kvemo Kartlin hallintoalueella Georgiassa. Kaupungissa on noin 13 800 asukasta (vuonna 2002) ja se on piirikuntansa pääkaupunki.
Bolnisin nykyisen kaupungin perustivat saksalaiset, Schwabenista saapuneet uudisasukkaat vuonna 1818. Kaupunki nimettiin Katharinenfeldiksi kuningatar Katarina Pavlovnan mukaan. Siirtokunnan ensimmäiset vuodet olivat rankkoja: ensimmäisenä talvena 256 Katharinenfeldin asukasta kuoli kylmään ja nälkään, ja vuonna 1826 tapahtuneessa tataarien hyökkäyksessä kaupungin 400 asukkaasta jäi henkiin 250. Tämän jälkeen tilanne kuitenkin normalisoitui ja 1800-luku merkitsi Katharinenfeldin kulttuurille nousukautta. Puna-armeijan vallattua Georgian vuonna 1921 kaupunki nimettiin Luxemburgiksi (Lüksemburgi) kuolleen saksalaisen kommunistin Rosa Luxemburgin mukaan. Saksaan suuntautuneesta muuttoaallosta huolimatta suurin osa Luxemburgin saksalaisista asukkaista jäi kaupunkiin ja sopeutui uusiin olosuhteisiin. Toinen maailmansota merkitsi kuitenkin loppua kaupungin saksalaiselle kulttuurille: lähes kaikki kaupungin asukkaat karkotettiin vuonna 1941 Siperiaan tai Kazakstaniin, ja paikka nimettiin uudelleen Bolnisiksi.
Kaupungin merkittävimpiin nähtävyyksiin ja Georgian tärkeimpiin historiallisiin monumentteihin kuuluu Bolnisi Sionin katedraali, joka on yksi Georgian vanhimmista. Kirkon pohjoisseinässä olevan kirjoituksen mukaan se on rakennettu vuosina 478–493: kirkon seinien kirjoitukset kuuluvat aikaisimpiin säilyneisiin esimerkkeihin georgialaisesta kirjoituksesta. Keskiajalla Bolnisi oli merkittävä uskonnollinen keskus ja 900–1000-luvulla siellä työskenteli Ioane Bolneli. Bolnisin piirikunnan toinen merkittävä nähtävyys on Tsughrugašenin kirkko, joka on rakennettu vuosina 1213–1222.
Bolnisin kaupungissa toimii urheiluseura Sioni Bolnisi.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Bolnisi Wikimedia Commonsissa
Usko Viitanen

Usko Viitasen orkesteri esitti 1950-luvulla rumbaa ja sambaa. Vasemmalta Matti Salonen, Usko Viitanen, Eino Airaskorpi ja Pekka Pihkanen.
Usko Samuel Viitanen (23. helmikuuta 1928 Orimattila – 6. kesäkuuta 2005 Helsinki) oli suomalainen oopperalaulaja (baritoni). Viitanen opiskeli laulua kotimaassa mm. Lea Piltin sekä Italiassa Tito Gobbin johdolla. Hän oli kiinnitettynä Suomen Kansallisoopperaan vuosina 1959-1981. Parhaiten hän menestyi italialaisissa oopperoissa. Viitasen tunnetuimpia rooleja olivat mm. Verdin Rigoletton nimiosa, Don Carlosin Rodrigo ja Otellon Jago sekä Aulis Sallisen Punaisen viivan Agitaattori. Hän julkaisi vuonna 1985 muistelmateoksen Laulujen lunnaat.
Viitaselle myönnettiin Suomen Leijonan Pro Finlandia -mitali vuonna 1973.
Usko Viitasen puoliso oli balettitanssija ja tanssipedagogi Virpi Laristo.
Viitanen on haudattu Hietaniemen hautausmaan Taiteilijainmäelle.
Diskografia

Oskar Merikannon lauluja (LP, esittäjinä Usko Viitanen, Kim Borg, Raili Kostia ja Irma Urrila). Finnlevy (1969).
Usko Viitanen: Italian Opera Arias And Finnish Songs (CD). Fuga 9190 (2004).
Usko Viitanen: Laulu Kuujärvestä (CD). Fuga 9240 (2007).
Giuseppe Verdi: Rigoletto (DVD). Fuga 9257 (2008).
Kirjallisuutta

Viitanen, Usko: Laulujen lunnaat.  Helsinki:  WSOY, 1985.  ISBN 951-0-13276-4
Aiheesta muualla

Usko Viitasen muistokirjoitus Helsingin Sanomissa (Arkistoitu – Internet Archive)
Ääninäyte: Usko Viitanen laulaa Oskar Merikannon laulua Kun päivä paistaa (Arkistoitu – Internet Archive)
| Auktoriteettitunnisteet  |
| --- | --- |
Kansainväliset:  FAST  ISNI  VIAF  WorldCat 
Kansalliset:  Ranska  BnF data  Saksa  Israel  Suomi (KANTO)  Yhdysvallat 
Henkilöt:  Uppslagsverket Finland