stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Top Priority
Muusikot

Rory Gallagher – laulu, kitara, dulcimer, huuliharppu
Gerry McAvoy – basso
Ted McKenna – rummut
Tom Brock – mandoliini
Trevor Peres

| Trevor Peres |
| --- | --- |
 Trevor Peres vuonna 2014.
Henkilötiedot
Syntynyt: 25. heinäkuuta 1969 (ikä 55)
Ammatti:  muusikko
Muusikko
Aktiivisena:  1984-
Tyylilajit:  death metal
Soittimet:  kitara
Yhtyeet:  Obituary, Catastrophic, Meathook Seed, Necro, Holy Moses
Levy-yhtiöt:  Roadrunner Records, Relapse Records ja Candlelight Records 
  [ Muokkaa Wikidatassa ] [ ohje ]  
Trevor Peres (s. 25. heinäkuuta 1969) on yhdysvaltalainen heavy metal -muusikko. Hänet tunnetaan parhaiten sanoittajana ja yhtenä death metal -yhtye Obituaryn perustajajäsenenä. Peres on toiminutselvennä Catastrophicissaselvennä vuodesta 2001 lähtien.
Julkaisut > Meathook Seed

Embedded (1993)
Julkaisut > Catastrophic

The Cleansing (2001)
Julkaisut > Necro

The Pre-Fix for Death (2004)
Julkaisut > Holy Moses

Agony of Death (2008)
Aiheesta muualla

Trevor Peres Encyclopaedia Metallumissa (englanniksi)
Obituary
| --- | --- |
Studioalbumit:  Slowly We Rot • Cause of Death • The End Complete • World Demise • Back from the Dead • Frozen in Time • Xecutioner’s Return • Darkest Day • Inked in Blood • Obituary • Dying of Everything
EP:t:  Don’t Care • Left to Die
Kokoelmat:  Anthology • The Best of Obituary
Livealbumit:  Dead
DVD:t:  Frozen Alive • Live Xecution in Bad Berka 2008
Katso myös:  Death • Deicide • Six Feet Under • Andrew W.K.
Toivo Pekkanen

| Toivo Pekkanen |
| --- | --- |
 Pekkanen 1940-luvulla.
Henkilötiedot
Syntynyt: 10. syyskuuta 1902 Kotka, Suomi
Kuollut: 30. toukokuuta 1957 (54 vuotta) Kööpenhamina, Tanska
Kirjailija
Pääteokset:  Tehtaan varjossa (1932) Lapsuuteni (1953)
Palkinnot
 Valtion kirjallisuuspalkinto 9 kertaa Aleksis Kiven palkinto Pro Finlandia 
Aiheesta muualla
Löydä lisää kirjailijoitaKirjallisuuden teemasivulta
Toivo Rikhart Pekkanen (10. syyskuuta 1902 Kotka, Suomi – 30. toukokuuta 1957 Kööpenhamina, Tanska) oli suomalainen kirjailija, joka kirjoitti novelleja, romaaneja ja näytelmiä. Hänen kuuluisimpia teoksiaan ovat Tehtaan varjossa (1932) ja Lapsuuteni (1953).
Pekkasen kunniaksi on perustettu Pekkas-palkinto. Kotkassa sijaitsee Toivo Pekkasen mukaan nimetty Toivo Pekkasen koulu ja Toivo Pekkasen puisto.
Elämä > Lapsuus ja nuoruus

Toivo Pekkasen isä oli kivityömies Taneli Pekkanen ja äiti Iita Kärpänen. Äiti oli kahdeksan vuotta isää nuorempi ja saanut aviottoman lapsen, joka kuoli yksivuotiaana. Toivolla oli viisi sisarusta, ja perhe oli erittäin köyhä. Aina ei ollut varaa kunnon ruokaan, eikä hyvä yösija aina ollut itsestäänselvyys. Pekkanen muisteli kuitenkin jälkeenpäin aikuisiässä lapsuuttaan hyvällä.
Pekkanen kävi kansakoulun ja kaksivuotisen poikien ammattikoulun, jossa hän suoritti metallialan kurssin. Hänen ollessaan vielä nuori hänen isänsä halvaantui ja kaksi sisarusta kuoli. Toivo joutui auttamaan perheen elatuksessa tekemällä töitä muun muassa satamassa ja sepän apulaisena. Nuorena, kun työ oli rankkaa ja jokapäiväinen elämä niukkaa, Pekkanen löysi kirjat. Hänen kerrotaan uppoutuneen kirjoihin aina, kun hänellä jäi  töistä vapaa-aikaa. Hän rakasti lukemista, erityisesti Jack Londonin teoksia, ja niistä hän innostui itsekin kirjoittamisesta. Jo 16-vuotiaana hän kirjoitti ensimmäisiä novelleja, joita hän tosin ei saanut julkaistuksi. Hiukan myöhemmin hän sai kuitenkin julkaistuksi ensimmäisiä novellejaan Juttutupa-nimisessä lehdessä.
Pekkanen liittyi Nuoren Voiman Liiton kirjalliseen harrastuspiiriin vuonna 1925 ja sai harrastusnäytteinään tekemistään kertomuksistaan kuparimerkin, joka oli kyseisen liiton myöntämä kirjallisesti lahjakkaalle nuorelle annettava kunniamerkki.
Elämä > Aikuisikä ja kirjailijaelämä

Pekkasen ensimmäinen teos, novellikokoelma Rautaiset kädet, ilmestyi vuonna 1927. Pekkanen oli silloin vasta 25-vuotias. Melko pian esikoisteoksen jälkeen ilmestyivät Satama ja meri (1929) ja Kuolemattomat (1930). Molemmat saivat hyvät arvostelut. Vaikka kriitikot kehuivat Pekkasen ensimmäisiä teoksia, niiden myynti jäi vähäiseksi.
Pekkasesta tuli päätoiminen kirjailija 1930-luvun alussa. Silloin hän muutti Kotkasta Korsoon ja sieltä edelleen Helsinkiin. Pekkanen vieraili myös Tulenkantajien piirissä, mutta ei tuntenut kuuluvansa heihin poikkeavan taustansa ja koulutuksensa vuoksi, olivathan muut Tulenkantajien jäsenet kouluja käyneitä ja niin sanotuista ”hyvistä perheistä”. Sen vuoksi Pekkasen vierailut Tulenkantajien piirissä olivat satunnaisia, eivätkä niinkään säännöllisiä. Näihin aikoihin, 1932, ilmestyi Pekkasen läpimurtoteos Tehtaan varjossa. Se oli Pekkasen ensimmäinen teos, jota myytiin paljon, ja sen ansiosta Pekkasesta tuli tunnettu kirjailija. Hänet palkittiin Pro Finlandia -mitalilla vuonna 1948.
Pekkanen halvaantui vaikeasti 1949 ja joutui opettelemaan uudelleen kaiken aina puhumista ja kävelemistä myöten. Toipumisen aikana syntyi kuitenkin hänen poikavuosistaan kertova Lapsuuteni, joka sai erittäin myönteisen vastaanoton. Vuonna 1955 Pekkanen valittiin yllättäen akateemikoksi V. A. Koskenniemeltä vapautuneelle paikalle. Akateemikkona hän ehti olla vain kaksi vuotta, sillä hän kuoli aivoverenvuotoon 30. toukokuuta 1957 ollessaan Kööpenhaminassa luontaishoitolassa toipumassa.
Tuotanto

Toivo Pekkaselle ehti kertyä laaja tuotanto, joka käsittää 31 teoksen lisäksi muun muassa lehtiartikkeleita ja -kertomuksia. Pekkanen on kirjoittanut niin novellikokoelmia, romaaneja kuin näytelmiäkin. Erityisen hyvin hänet tunnetaan työläisten maailman kuvaajana, vaikka hänen henkilökaartiinsa kuului hyvin monenlaisia ihmisiä. Suuri osa Pekkasen teoksista muodostuu novelleista.
Tuotanto > Pääteokset

Rautaiset kädet (1927) oli Pekkasen ensimmäinen teos. Se oli novellikokoelma, joka esitteli Pekkasen omaa elämänpiiriä, työläisten maailmaa. Kokoelmassa oli salaperäinen kokemusmaailma, ja se oli täynnä työläisten näkemyksiä. Osa teoksen novelleista oli julkaistu aikaisemmin Juttutupa-lehdessä, joten kriitikot tiesivät mitä odottaa. Teos sai heiltä hyvän palautteen.
Tehtaan varjossa (1932) oli Pekkasen läpimurtoteos, joka sai niin suuren suosion, että siitä otettiin viisi painosta. Kirja oli tyypillistä Pekkasen tuotantoa, sillä se kertoi työläisten maailmasta Samuel Oino -nimisen alter egon kautta. Samuel Oino on tavallinen työläinen, jonka tavoitteena on olla jatkuvasti itseään parempi ja kehittää itseään. Pekkanen korosti inhimillisten arvojen tärkeyttä työnteossa sekä tunne-elämän kehittämistä. Tehtaan varjossa oli Pekkasen ensimmäinen teos, jota hyvien arvostelujen ohessa myös myytiin erittäin paljon.
Lapsuuteni (1953) on Pekkasen kenties tunnetuin teos. Se kertoo Pekkasen köyhästä ja karusta lapsuudesta hieman yksinkertaisella kielellä – olihan Pekkanen vielä toipumassa halvaantumisesta. Kirjassa Pekkanen kertoo lapsuutensa oloista, jotka köyhyydestä huolimatta olivat hänen mielestään hyvät. Teos sai loistokritiikin kielellisistä puutteistaan huolimatta.
Tuotanto > Keskeiset teokset

Rautaiset kädet, novellikokoelma (1927)
Tientekijät (1930)
Tehtaan varjossa, romaani (1932)
Kauppiaiden lapset (1934)
Ihmisten kevät (1935)
Musta hurmio, romaani (1939)
Ajan kasvot: Muistoja ja tunnelmia sotavuosilta (1942)
Tie Eedeniin (1942)
Elämän ja kuoleman pidot, novellikokoelma (1945)
Jumalan myllyt, romaani (1946)
romaanien Isänmaan ranta ja Ne menneet vuodet yhteispainos välikertomuksineen
Aamuhämärä, romaani (1948)
Toverukset, romaani (1948)
Mies ja punapartaiset herrat, novellikokoelma (1950)
Täyttyneiden toiveiden maa, näytelmä (1951)
Voittajat ja voitetut, romaani (1952)
Lapsuuteni, romaani (1953)
Sisarukset (1953)
Lähtö matkalle, runokokoelma (1955)
Totuuden ja kirkkauden tiellä
Inkerin romaani, jonka käsikirjoitus valmistui jo 1940-luvulla mutta jota ilmeisesti poliittisista syistä ei julkaistu ennen kuin 2002.
Kirjallisuutta

Mäkelä, Matti: Leveäharteinen ajattelija.  Helsinki:  WSOY, 2002.  ISBN 951-0-27263-9.
Aiheesta muualla

Wikisitaateissa on kokoelma sitaatteja aiheesta .
Riikonen, H. K.: / Pekkanen, Toivo (1902–1957). Kansallisbiografia-verkkojulkaisu (maksullinen).  25.8.2000. Helsinki:  Suomalaisen Kirjallisuuden Seura.
Mäkelä, Matti: Mielikuva Pekkasesta ja se oikea Pekkanen. (Arkistoitu – Internet Archive)
Serp haastattelee Toivo Pekkasta, Kansan kuvalehti, 20.01.1933, nro 4, s. 8, Kansalliskirjaston digitaaliset aineistot
Toivo Pekkanen : Runoilijain maa, Suomen Kuvalehti, 07.05.1938, nro 18, s. 28, Kansalliskirjaston digitaaliset aineistot
Tselepákos

| Tselepákos Τσελεπάκος |
| --- | --- |
 Tselepákos
 Koordinaatit: 37°31′29″N, 22°15′44″E 
Valtio:  Kreikka
Hajautetun hallinnon alue:  Peloponnesos,Länsi-Kreikka jaJooniansaaret
Alue:  Peloponnesos
Alueyksikkö:  Arkadia
Kunta:  Trípoli
Hallinto:  
 – Asutustyyppi:  kylä
 – Kallikrates-koodi:  4001080103
Korkeus:  830 m
Väkiluku (2021):  35
Aikavyöhyke:  UTC+2
 – Kesäaika:  UTC+3
Postinumero:  221 50
Suuntanumero(t):  271
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Tselepákos (kreik. Τσελεπάκος) on Kreikan kylä, joka kuuluu hallinnollisesti Trípolin kuntaan, Arkadian alueyksikköön ja Peloponnesoksen alueeseen. Kylän väkiluku on 35 (2021).
Tselepákoksen kylä sijaitsee Peloponnesoksen niemimaan keskiosissa noin 13 kilometriä länteen Trípolin kaupungista. Se on rakennettu noin 830 metrin korkeuteen merenpinnasta laskettuna. Tselepákos muodostaa myös laajemman kyläyhdyskunnan (Δημοτική Κοινότητα Τσελεπάκου, Dimotikí Koinótita Tselepákou), johon kuuluvat varsinaisen Tselepákoksen kylän lisäksi kylät Daviá eli Áno Daviá (”Ylä-Daviá”) ja Káto Daviá (”Ala-Daviá”). Koko yhdyskunnan väkiluku on 104 (2021).
Kylän lähellä sijaitsevat nimellä Paliópyrgas (”Vanha torni”) tunnetut keskiaikaisen linnoitustornin rauniot.
Top Hat

| Top Hat |
| --- | --- |
 Alkuperäinen elokuvajuliste
Ohjaaja:  Mark Sandrich
Käsikirjoittaja:  Dwight Taylor   Allan Scott
Perustuu:  Sándor Faragón ja Aladar Laszlon näytelmään
Tuottaja:  Pandro S. Berman
Säveltäjä:  Irving Berlin (laulut) Max Steiner (muu musiikki ja musiikin johto)
Kuvaaja:  David Abel
Leikkaaja:  William Hamilton
Tuotantosuunnittelija:  Van Nest Polglase
Lavastaja:  Van Nest Polglase
Koreografi:  Fred Astaire
Pääosat:  Fred Astaire   Ginger Rogers
Valmistustiedot
Valmistusmaa:  Yhdysvallat
Tuotantoyhtiö:  RKO Radio Pictures
Levittäjä:  RKO Pictures Netflix
Ensi-ilta:  30. elokuuta 1935 (Yhdysvallat) 16. elokuuta 1936
Kesto:  99 min.
Alkuperäiskieli:  englanti
Budjetti:  609 000 dollaria (arvio)
Tuotto:  3 202 000 dollaria
Aiheesta muualla
IMDb 
Elonet
AllMovie
Infobox OKNimi-testi OK: 
Top Hat, televisiossa myös Silkkihattu Top Hat, on Mark Sandrichin ohjaama musikaalielokuva vuodelta 1935. Sen pääosia näyttelevät Fred Astaire ja Ginger Rogers ja sitä pidetään heidän parhaana yhteisenä elokuvanaan.
Top Hat on mustavalkoinen ja sen alkuperäinen pituus oli 101 minuuttia. Restauroidun kopion pituus on 99 minuuttia.
Elokuva valittiin vuonna 1990 Yhdys­valtojen kongressin kirjaston National Film Registryyn, johon kootaan esteetti­sesti, historialli­sesti tai kulttuuri­sesti merkittäviä amerikkalais­elokuvia. The New York Timesin kriitikot valitsivat Top Hatin vuonna 2004 yhdeksi kaikkien aikojen tuhannesta parhaasta elokuvasta maailmassa.
Juoni

Tanssija Jerry Travers (Astaire) rakastuu kauniiseen tyttöön (Rogers), joka puolestaan luulee epähuomiossa tätä parhaan ystävättärensä Madge Hardwickin (Helen Broderick) aviomieheksi Horace Hardwickiksi (Edward Everett Horton).  Tästä käynnistyy kommellusten ketju, joka monen mutkan kautta päätyy Venetsian sumuisilla kanaaleilla tapahtuvaan onnelliseen ratkaisuun.
Rooleissa

| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
|  Fred Astaire  | … |  Jerry Travers   |
|  Ginger Rogers  | … |  Dale Tremont   |
|  Edward Everett Horton  | … |  Horace Hardwick   |
|  Erik Rhodes  | … |  Alberto Beddini   |
|  Helen Broderick  | … |  Madge Harwick   |
|  Eric Blore  | … |  Bates   |
|  Lucille Ball  | … |  kukkakaupan myyjä   |
|  Tom Ricketts  | … |  Thackeray-kerhon tarjoilija   |
|  Gino Corrado  | … |  venetsialainen hotellinjohtaja   |
|  Charlie Hall  | … |     |
|  Ben Holmes  | … |     |
|  Leonard Mudie  | … |  kukkienmyyjä   |
|  Dennis O'Keefe  | … |  mies hississä / tanssija   |
Aiheesta muualla

Top Hat Internet Movie Databasessa (englanniksi)
Top Hat Elonet.
Fred Astairen ja Ginger Rogersin yhteiset elokuvamusikaalit
| 0 | 1 | 2 | 3 | 4 | 5 | 6 | 7 | 8 | 9 |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
Carioca (1933) · Continental – hupainen avioero (1934) · Roberta (1935) · Top Hat (1935) · Laivasto tanssii (1936) · Hääkarkuri (1936) · Saanko luvan? (1937), Ihanaa on elää (1938) · Tanssin kuningaspari (1939) · Me tanssimme taas (1949)
Top Ten

| Top Ten Uusi Fantasia |
| --- | --- | --- |

Studioalbumin tiedot
 Julkaistu: 26. huhtikuuta 2004
 Formaatti: CD, LP
 Tuottaja(t): Uusi Fantasia, Tapani Rinne, Tommi Tikkanen
 Tyylilaji: synthpop, dub, disko
 Levy-yhtiö: Tellé
Listasijoitukset
  38.
Uuden Fantasian muut julkaisut
|   | Top Ten 2004 | Heimo 2009 |
Top Ten on elektronista musiikkia esittävän Uusi Fantasia -yhtyeen esikoisalbumi, joka julkaistiin 26. huhtikuuta 2004 norjalaisen Tellé-levymerkin alla.
Kappaleet

Takaisin 2002 – 4.59
Lattialla taas – 5.30
Meikku – 4.02
Tarmon humppa – 7.51 (laulu Hossni Boudali)
Alin kekkerit – 3.29
Wet Pussy – 1.18
Faija – 4.02 (laulu Suad Khalifa)
Yksin – 3.44
Ilta – 3.33
Nasty Raydio – 8.23
Fantasia – 4.00
Tuottajat

Uusi Fantasia (Street Kobra, Kroko-Roc, Ercola): 1, 2, 4, 5, 10, 11
Street Kobra, Kroko-Roc, Tapani Rinne & Tommi Tikkanen: 3
Street Kobra, Kroko-Roc: 6, 8, 9
Arvostelut

Desibeli.net:
Soundi:
The Concretes

| The Concretes |
| --- | --- |

Tiedot
Toiminnassa:  1995–
Tyylilaji:  indie pop, folk, rock
Kotipaikka:  Ruotsi
Laulukieli:  englanti
Jäsenet:  Maria Eriksson, kitara, laulu   Martin Hansson, basso   Ulrik Karlsson, puhaltimet, piano   Lisa Milberg, rummut, laulu   Per Nyström, urut   Ludvig Rylander, puhaltimet, piano   Daniel Värjö, kitara, mandoliini  
Entiset jäsenet:  Victoria Bergsman, laulu (1995–2006) 
Levy-yhtiö:  Licking Fingers, 2003–   Astralwerks, 2004–  
Aiheesta muualla
www.theconcretes.com
Infobox OKNimi-testi OK: 
The Concretes on ruotsalainen, seitsenjäseninen indie pop -yhtye. Sen musiikin painopiste on yksinkertaisissa melodioissa, joita värittää raskas orkestrointi.
Historia

The Concretesin perustivat Victoria Bergsman, Maria Eriksson ja Lisa Milberg vuonna 1995. He hankkivat yhtyeeseen vähitellen lisää jäseniä kasvaen lopulta kahdeksanjäseniseksi. Heidän lisäkseen albumeilla soittaa vierailevia muusikkoja, joita kutsutaan nimellä ”Honorary Concretes”.
Kotimaassaan yhtye julkaisee albuminsa oman levy-yhtiönsä Licking Fingersin kautta. Debyyttialbumin tuotti ruotsalainen Jari Haapalainen, seuraavan yhdysvaltalainen Mike Mogis ja kolmannen taas Haapalainen.
The Concretes on kiertänyt Yhdysvaltoja yhdessä The Thrillsin kanssa vuonna 2004 ja Isoa-Britanniaa yhdessä The Magic Numbersin kanssa 2006. Yhdysvalloissa yhtyeen albumit julkaisee Astralwerks ja muualla maailmassa EMI.
Päävokalisti ja säveltämiseenkin osallistunut Victoria Bergsman jätti yhtyeen heinäkuussa 2006, ja alkoi työstää sooloprojektiaan Taken by Trees. Lisa Milberg siirtyi päävokalistin tehtävään keikoilla ja myös yhtyeen kolmannella albumilla Hey Trouble.
Kokoonpano

Maria Eriksson – kitara, laulu
Martin Hansson – basso
Ulrik Karlsson – puhaltimet, piano
Lisa Milberg – rummut, laulu
Per Nyström – urut
Ludvig Rylander – puhaltimet, piano
Daniel Värjö – kitara, mandoliini
Kokoonpano > Entiset jäsenet

Victoria Bergsman – laulu
Kokoonpano > Honorary Concretes

Erik Bünger – taustalaulu
Nicolai Dunger – taustalaulu
Jari Haapalainen – lyömäsoittimet, mandoliini
Tomas Hallonsten – piano
Malte Homberg – taustalaulu
Christian Hörgren – sello
Irene Kastner – harppu
Peter Nyhlin – taustalaulu
Anne Pajunen – alttoviulu
Thomas Ringquist – alttoviulu
Anna Rodell – viulu
Jonna Sandell – viulu
Diskografia > Studioalbumit

The Concretes (2003)
The Concretes in Colour (2006)
Hey Trouble (2007)
WYWH (2010)
Diskografia > Kokoelmat

Boyoubetterunow (2000)
Layourbattleaxedown (2005)
Diskografia > EP:t

Limited Edition (1999)
Lipstick Edition (1999)
Nationalgeographic (2001)
Diskografia > Singlet

”Forces” (2002)
”You Can't Hurry Love” (2003)
”Warm Night” (2003)
”Say Something New” (2004)
”Seems Fine” (2004)
”Chico” (2004)
”Lady December” (2004)
”Chosen One” (2006)
”On the Radio” (2006)
”Kids” (2007)
”Oh Boy” (2007)
”Keep Yours” (2007)
Aiheesta muualla

Viralliset sivut (englanniksi)
The Concretes Myspacessa (englanniksi)
The Concretes Last.fm:ssä (englanniksi)
Torriglia

| Torriglia |
| --- | --- |

 vaakuna
 Torriglia
 Koordinaatit: 44°31′16″N, 9°9′40″E 
Valtio:   Italia
Alue:  Liguria
Metropolikaupunki:  Genova
Pinta-ala:  
 – Maa:  60,02  km²
Korkeus:  769 (min. 515 - maks. 1 450)  m
Väkiluku (2014):  2 378 
 – Väestötiheys:  39  as./km²
 
 Kunnan kotisivut 
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Torriglia on kunta Pohjois-Italiassa olevassa Genovan metropolikaupungissa Ligurian alueella. Kunta on tullut tunnetuksi siellä tehdyistä useista Ufo-havainnoista. Niitä tehtiin varsinkin 1970-luvulla. Torrigliassa järjestetään yhä alan harrastajien tapaamisia.
Nähtävyyksiä

Torrigliassa on keskiaikaisen linnan rauniot. Linna rakennettiin korkealle paikalle lähelle kylää, ja sieltä on näkymät koko ympäröivään laaksoon. Linna on ollut Malaspinan, Fieschin ja Dorian sukujen hallinnassa. Sen todennäköisesti tuhosivat Ranskan armeijan joukot noin vuonna 1822. Vuonna 1898 rauniot julistettiin kansalliseksi muistomerkiksi.
Linnan rauniot
Toronton yliopisto

| Toronton yliopisto> Kings College (1827–1849) |
| --- | --- |

Perustettu:  15. maaliskuuta 1827
Rehtori:  David Naylor
Kansleri:  Michael Wilson
Henkilökunta:  14 240 (huom: lisäksi 5 274 kpl teaching assistants)
Opiskelijoita:  88 766 (kaikki), joista 70 728 alemman yliopistotutkinnon opiskelijoita (undergraduate)
Jatko-opiskelijoita:  18 038 (graduate students)
Sijainti:  Toronto,  Kanada
Sivusto:  utoronto.ca
Oikeustieteellisen tiedekunnan rakennus
Edward Johnson Building, musiikillinen tiedekunta
Toronton yliopisto (engl. University of Toronto) Toronton kaupungissa, Ontarion provinssissa, on Kanadan suurin, julkinen yliopisto. Se perustettiin 15. maaliskuuta vuonna 1827 King’s College -nimisenä. Se oli aluksi brittien siirtomaahallinnon ja Englannin kirkon ohjauksessa, mikä vähensi yliopiston suosiota. Kirkollinen kytkentä purettiin vuoden 1849 lopussa ja yliopisto sai nykyisen nimensä vuoden 1850 alussa.
Sillä on yli 85 000 koko- tai osa-aikaista opiskelijaa kolmella kampuksellaan, ja se työllistää opetusassistentit mukaanluettuna yli 20 000 henkilöä. Lukuvuonna 2016–2017 yliopistolle oli kirjoittautunut yhteensä 88 766 opiskelijaa, joista 71 314 oli kanadalaisia ja 17 452 ulkomaalaisia opiskelijoita. Erityisesti kiinalaisia opiskelijoita on yliopistoon hakeutunut runsaasti (yli 10 000).
Toronton yliopisto on yksi Pohjois-Amerikan eniten tutkimustyötä harjoittavista yliopistoista. Sen sijoitus kansainvälisissä yliopistorankingeissa on korkea. Esimerkiksi Shanghain Jiao Tong -yliopiston rankingissa yliopisto sijoittui vuonna 2016 maailmanlaajuisesti sijalle 27 ja Times Higher Educationin listalla sijalle 22. Muun muassa neljä Kanadan pääministeriä ja kaksi kenraalikuvernööriä ovat opiskelleet Toronton yliopistossa. Kanadan yliopistoista Toronton yliopistosta on myös valmistunut eniten Nobel-palkittuja henkilöitä.
Tiedekunnat

Yliopistossa on 15 tiedekuntaa:
Soveltavien tieteiden ja tekniikan tiedekunta
Arkkitehtuurin, maisemoinnin ja muotoilun tiedekunta
Humanistinen ja luonnontieteellinen tiedekunta
Hammaslääketieteellinen tiedekunta
Metsätieteellinen tiedekunta
School of Graduate Studies
Kirjasto- ja informaatiotieteellinen tiedekunta
Oikeustieteellinen tiedekunta
Lääketieteellinen tiedekunta
Musiikillinen tiedekunta
Sairaanhoitoalan tiedekunta
Kasvatustieteellinen tiedekunta
Farmasian tiedekunta
Liikuntatieteellinen tiedekunta
Rotman School of Management
Aiheesta muualla

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
Toronton yliopiston kotisivut. (englanniksi)
Open Content Alliance
Adobe
Biodiversity Heritage Library Project
Columbian yliopisto
Emory University
European Archive
HP Labs
Internet Archive
Johns Hopkins University Libraries
Missouri Botanical Garden
MSN Search
National Archives
National Archives
O’Reilly Media
Prelinger Archives
Research Libraries Group
Ricen yliopisto
Smithsonian Institution Libraries
University of British Columbia (virallistamatta)
Kalifornian yliopisto
University of Illinois at Urbana-Champaign
Toronton yliopisto
Yahoo
Tänään se alkaa

| Tänään se alkaa> Ça commence aujourd’hui |
| --- | --- |

Ohjaaja:  Bertrand Tavernier
Käsikirjoittaja:   Dominique Sampiero  Bertrand Tavernier  Tiffany Tavernier 
Tuottaja:   Frédéric Bourboulon  Alain Sarde 
Säveltäjä:  Louis Sclavis
Kuvaaja:  Alain Choquart
Leikkaaja:  Sophie Brunet
Tuotantosuunnittelija:  Thierry François
Pukusuunnittelija:  Marpessa Djian
Pääosat:  Philippe Torreton
Valmistustiedot
Valmistusmaa:  Ranska
Tuotantoyhtiö:  Little Bear
Ensi-ilta:  1999
Kesto:  119 min
Alkuperäiskieli:  ranska
Aiheesta muualla
IMDb 
Elonet
AllMovie
Infobox OKNimi-testi OK: 
Tänään se alkaa (Ça commence aujourd’hui) on vuonna 1999 ensi-iltansa saanut Bertrand Tavernier’n ohjaama ranskalainen draamaelokuva.
Juoni

Daniel on lastentarhan johtaja pienessä ranskalaisessa hiilikaivoskaupungissa, jonka kaivokset on suljettu ja asukkaat kärsivät. Daniel yrittää taistella lasten hyvinvoinnin puolesta poliitikkojen tiukentuvia budjetteja ja byrokratiaa vastaan. Danielin suhteet omiin vanhempiinsa tai kihlattuunsa Valeriaan ja tämän poikaan eivät nekään ole kovin hyvällä tolalla.
Vastaanotto

Tänään se alkaa voitti kunniamaininnan 49. Berliinin elokuvajuhlilla.
Kylläisyyden päiväsi ovat luetut

| Kylläisyyden päiväsi ovat luetut!> Die Fetten Jahre sind vorbei |
| --- | --- |

Ohjaaja:  Hans Weingartner
Käsikirjoittaja:   Katharina Held  Hans Weingartner 
Tuottaja:  Hans Weingartner Antonin Svoboda
Säveltäjä:  Andreas Wodraschke
Kuvaaja:   Daniela Knapp  Matthias Schellenberg 
Leikkaaja:  Andreas Wodraschke Dirk Oetelshoven
Pääosat:   Daniel Brühl  Julia Jentsch  Stipe Erceg 
Valmistustiedot
Valmistusmaa:  Saksa, Itävalta
Tuotantoyhtiö:  Y3 film Hans Weingärtner Filmproduktion coop99
Levittäjä:  Celluloid Dreams
Ensi-ilta:  2004
Kesto:  124 min
Alkuperäiskieli:  saksa
Aiheesta muualla
IMDb 
Elonet
AllMovie
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Kylläisyyden päiväsi ovat luetut! (Die Fetten Jahre sind vorbei) on vuonna 2004 ensi-iltansa saanut Hans Weingartnerin ohjaama  saksalais-itävaltalainen elokuva Berliinissä asuvista kolmesta nuoresta idealisti-aktivistista törmäyskurssilla kapitalistisen maailman kanssa.
Tänään olet täällä

| Tänään olet täällä |
| --- | --- |

Ohjaaja:  Maunu Kurkvaara
Käsikirjoittaja:  Maunu Kurkvaara
Tuottaja:  Maunu Kurkvaara
Säveltäjä:  Usko Meriläinen José Escudero
Kuvaaja:  Maunu Kurkvaara
Leikkaaja:  Maunu Kurkvaara
Lavastaja:  Maunu Kurkvaara
Pääosat:  Sinikka Hannula Kyllikki Forssell Margareta Sjödin Kari Franck
Valmistustiedot
Valmistusmaa:  Suomi
Tuotantoyhtiö:  Kurkvaara-Filmi Oy
Ensi-ilta:  16. syyskuuta 1966 Lahti/Tampere/Turku
Kesto:  95 min
Alkuperäiskieli:  suomi
Aiheesta muualla
IMDb 
Elonet
Infobox OKNimi-testi OK: 
Tänään olet täällä on Maunu Kurkvaaran ohjaama elokuva vuodelta 1966. Suurin osa elokuvasta kuvattiin ulkomailla Espanjan Ibizalla, Marokossa, Etelä-Ranskassa ja Tukholmassa. Suomessa kuvattiin vain joitain kohtauksia Lapissa ja Helsingissä.
Kriitikot pitivät elokuvan juonta tyhjänä ja banaalina mutta kiittivät hyvälaatuista värikuvausta. Elokuvan yleisömenestys oli alle keskitason ja elokuva oli tappiollinen.