stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
José Oscar Barahona Castillo

José Oscar Barahona Castillo (29. marraskuuta 1938 Mercedes La Ceiba – 22. lokakuuta 2016) oli elsalvadorilainen roomalaiskatolinen piispa. Hänet vihittiin papiksi San Vicenten hiippakuntaan 20. tammikuuta 1963 ja nimitettiin sen vihkipiispaksi sekä Mibiarcan titulaaripiispaksi 16. heinäkuuta 1982. Piispaksi vihkiminen seurasi 9. lokakuuta. Pääkonsekraattorina toimi Pedro Arnoldo Aparicio y Quintanilla, jota avustivat Arturo Rivera Damas ja José Eduardo Alvarez Ramírez.
Barahona Castillo sai 6. kesäkuuta 1983 nimityksen San Vicenten piispaksi, jona hän toimi, kunnes jäi eläkkeelle 4. kesäkuuta 2005.
Juoru (täsmennyssivu)

Juoru voi tarkoittaa seuraavia asioita:
juoru, henkilöön liittyvä intiimi huhu
juoru, lastenleikki
juorut eli venhojuorut (Tradescantia), Amerikasta kotoisin oleva kasvisuku
| --- | --- |
: Tämä on täsmennyssivu, joka luettelee monimerkityksisen käsitteen eri merkitykset tai useita eri henkilöitä. Artikkelisivuja, joiden nimessä tai tekstissä lukee ”Juoru”, voi hakea sivunnimihaulla, laajalla sivunnimihaulla tai tekstihaulla.
Joulukukka

Joulutähtiä ruukussa.
Joulukukka on kasvi, jota käytetään joulukoristeena joulun aikaan. Tyypillisiä joulukukkia ovat esimerkiksi joulutähti, hyasintti, tulppaanit, jouluruusut ja usein virheellisesti amaryllikseksi kutsuttu jaloritarinkukka.
1870- ja 1880-luvuilla joulukukat tulivat osaksi suomalaista joulunviettoa. Perinteikkäin joulukukka Suomessa on hyasintti, koska se oli 1800-luvun lopussa lähes ainoa kasvi, jota voitiin saada kukkimaan talvellakin. Suomessa suosituin joulukukka on joulutähti ja seuraavaksi suosituin hyasintti. Joulukukkia ostaa 72 prosenttia kotitalouksista.
Aiheesta muualla

Tunturisuden joulusivut: Joulukukat
Yhteishyvä: Joulukukkien hoito-ohjeet (Arkistoitu – Internet Archive)
MTV3: Pidä joulukukat kauniina pitkään – näin hoidat ystäviäsi oikein!
Marttojen joulusivut: Joulukukkien hoito-ohjeita
MTV3: Hinta ei takaa laatua, tunnista laadukas joulukukka!
Iltalehti: IL selvitti: Varo näitä joulukukkia!
YLE: Joulukukkien myrkyllisyydestä on enemmän luuloa kuin tietoa
Kotiliesi: Joulukukat ja uudet trendit (Arkistoitu – Internet Archive)
Juan Díaz de Solís

Juan Díaz de Solís (1470 – 20. tammikuuta 1516) oli espanjalainen merenkävijä ja tutkimusmatkailija.
Díaz de Solís syntyi luultavasti Lebrijassa Sevillan maakunnassa, vaikkakin joidenkin kirjoittajien mukaan hän olisi todellisuudessa syntynyt Portugalissa Andalusiasta lähtöisin olevaan perheeseen.
Hän oli merimiehenä mukana tutkimusmatkoilla Jukatanille vuosina 1506–1507 ja Brasiliaan 1508 Vicente Yáñez Pinzónin kanssa. Hänestä tuli Espanjan merenkulun päällikkö (esp. piloto mayor) 1512 Amerigo Vespuccin jälkeen, ja sen jälkeen hän sai tehtäväkseen saattaa ajan tasalle Juan Vespuccin kanssa Padrón Real -kartan. Kaksi vuotta virkaan nimittämisen jälkeen Díaz de Solís valmisteli tutkimusmatkan uuden mantereen eteläosaan. Hänen kolme alustaan ja 70-henkinen miehistönsä lähtivät purjehtimaan Sanlucar de Barramedasta 8. lokakuuta 1515. Hän kulki pitkin Etelä-Amerikan itärannikkoa aina Río de la Platan suulle saakka. Hän pääsi joelle 1516 ja antoi sille nimen ja nousi jokea ylös Uruguayjoen ja Paranájoen haaraan saakka kahden upseerin ja seitsemän merimiehen kanssa.
Pieni seurue ei ollut ehtinyt pitkälle, kun joukko paikallisia charrúa-intiaaneja hyökkäsi heidän kimppuunsa. Henkiin jääneet kertoivat, että Díaz de Solís ja suurin osa muista kuoli, ja niin matka päättyi. Solísin lanko Francisco de Torres otti alukset vastuulleen, ja he palasivat Espanjaan.
Aiheesta muualla

Americas: Juan Díaz de Solís (ranskaksi)
Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista. 
Alkuperäinen artikkeli: en:Juan Díaz de Solís
Käännös suomeksi
José Pardo y Barreda

José Pardo y Barreda vuonna 1907.
José Pardo y Barreda (24. helmikuuta 1864 – 3. elokuuta 1947) oli perulainen poliitikko, joka toimi maansa presidenttinä kaksi kautta, 1904–1908 ja 1915–1919. Hän edusti "siviilipuoluetta", Partido Civilista, joka oli perustettu vastustamaan korruptoitunutta sotilasvaltaa.
Juan Diaz Canales

Juan Diaz Canales - Lucca Comics & Games 2015
Juan Diaz Canales (s. 1972) on espanjalainen sarjakuvataiteilija ja animaatioelokuvien käsikirjoittaja.
Hän opiskeli 18-vuotiaasta lähtien animaatiota. Vuonna 1996 hän perusti kahden kumppanin kanssa oman studion, Tridente Animationin, Madridiin. Canales kirjoitti lukuisia sarjakuvia ja animaatiokäsikirjoituksia, sekä ohjasi tv-animaatiosarjoja. Tuolloin hän tapasi Juanjo Guarnidon, jonka kanssa hän päätti luoda sarjakuvan Blacksad-nimisestä yksityisetsivästä. Guarnido ja Canales ottivat yhteyttä lukuisiin kustannustoimittajiin ja kustantamoihin ennen kuin sopimus viimein syntyi suuren ranskalaisen sarjakuvakustantamon, Dargaudin, kanssa.
1. marraskuuta 2000 julkaistiin Blacksad-sarjan ensimmäinen albumi Kissa varjoisilta kujilta (Quelque part entre les ombres). Se oli suuri menestys sekä kriitikoiden että lukijoiden keskuudessa. Albumi voitti Prix de la Découverten Sierren kansainvälisillä sarjakuvafestivaaleilla Sveitsissä ja "Avenir"-palkinnon Lys-lez-Lannoyssa Ranskassa.
Canales ja Guardino vierailivat Helsingin sarjakuvafestivaaleilla syyskuussa 2006.
Aiheesta muualla

Blacksadmania.com
Juornaankylä

Juornaankylä (ruots. Jordansböle) on Askolan kylä, jossa asuu noin 200 asukasta ja kesäisin noin 450. Vuonna 2000 kylä valittiin vuoden itäuusmaalaiseksi kyläksi.
Kylässä on oma Juornaankylän koulu, jonka piirissä toimii vanhempainyhdistys, metsästysseura ja Valkjärvi-yhdistys. Juornaankylän nuorisoseuralla on 1911 rakennettu ja peruskorjattu Juornaankylän nuorisoseurantalo, jossa on kaikenlaista toimintaa ja jonka pihalla järjestetään elokuisin elomarkkinat, joilla myydään leivoksia, kudonnaisia ja muuta tavaraa.
Johann Michael Vogl

Johann Michael Vogl
Johann Michael Vogl (10. elokuuta 1768 – 19. marraskuuta 1840) oli itävaltalainen baritoni. Vogl ansioitui elinaikanaan erityisesti oopperalaulajana. Sen lisäksi hän esitti paljon ystävänsä Franz Schubertin säveltämiä liedejä. Voglin ensimmäinen julkinen esiintyminen tapahtui vuonna 1795 Wienissä.
Luigi Fagioli

| Luigi Fagioli |
| --- | --- |
 Luigi Fagioli vuoden 1932 Targa Floriossa.
Henkilötiedot
Syntynyt: 9. kesäkuuta 1898 
Kansalaisuus:   Italia
Formula 1 -ura
Aktiivivuodet:  1950–1951
Talli(t):  Alfa Romeo
Kilpailuja:  7
Maailman­mestaruuksia:  0
Voittoja:  1
Palkintosijoja:  6
Paalupaikkoja:  0
Nopeimpia kierroksia:  0
MM-pisteitä:  28 (32)
Ensimmäinen kilpailu:  Britannian Grand Prix 1950
Ensimmäinen voitto:  Ranskan Grand Prix 1951
Viimeinen voitto:  Ranskan Grand Prix 1951
Viimeinen kilpailu:  Ranskan Grand Prix 1951
Aiheesta muualla
www.corsedauto.it/fagioli
Luigi Fagiolin patsas Osimossa Italiassa.
Luigi Fagioli (9. kesäkuuta 1898 Osimo, Italia – 20. kesäkuuta 1952 Monte Carlo) oli italialainen kilpa-autoilija ja Formula 1 -kuljettaja. Hänen lempinimensä oli "Abruzzi Robber" eli abruzzilaisvaras, jonka hän sai olemuksestaan ja villistä temperamentistaan sekä mahdollisesti voiton viemisestä italialaiskollega Tazio Nuvolarilta vuonna 1933.
Ura > Grand Prix -kilpailut

Varakkaan italialaisperheen lapsena Fagioli aloitti kilpa-autoilun 20–30 vuoden ikäisenä Maseratin autonkehityskuljettajana voittaen muun muassa Monzan GP:n 1931 ja Rooman GP:n 1932 sekä useita palkintokorokesijoituksia. Vuonna 1933 Fagioli siirtyi Ferrarin kilpatalliin hyvällä menestyksellä voittaen Italian osakilpailun. Vuotta myöhemmin hän kilpaili natsien rahoittamalla Mercedeksellä menestyksekkäästi, vaikka joutui usein erimielisyyksiin tallikaverien ja tallinjohdon kanssa. Tallin menestys kuitenkin hiipui, ja Fagioli siirtyi kaudeksi 1937 Auto Union -talliin, jossa vihamielisyydet tallikaverin Rudolf Caracciolan kanssa purkautuivat erityisesti Tripolin GP:n aikoihin, jossa hänen raportoitiin käyneen Caracciolan kimppuun rengasvasara kädessään. Vuonna 1936 alkanut reumatismi pakotti Fagiolin käyttämään kävelykeppiä, ja hän vetäytyi kilpailemisesta kesken kauden.
Ura > F1-ura

Fagioli palasi terveempänä kilpailemaan 1940-luvun lopussa. Hän oli mukana F1-sarjassa alusta asti aloittaen ensin sarjan ulkopuolisissa kilpailuissa. Hän ajoi historian ensimmäisessä F1-GP:ssä Britannian GP:ssä toiseksi, Giuseppe Farinan jälkeen Alfa Romeolla. Farinan ja Juan Manuel Fangion kanssa hän muodosti Alfa Romeolla legendaarisen kolme F:n joukkueen, joka oli voittamaton sinä kautena, kun he keräsivät yhteensä 85 pistettä, joista loppupisteissä laskettiin 81. Farina ja Fangio voittivat molemmat kolme kilpailua seitsemästä ja Farina vei mestaruuden, mutta takana oli toinen taisto. Fangio, joka voitti kolme kilpailua Fagiolin pyöreää nollaa vastaan, keräsi kuitenkin yhden pisteen vähemmän kuin Fagioli (Fagioli oli neljä kertaa toinen ja kerran kolmas), mutta tuolloisissa säännöissä laskettiin vain neljän parhaan kilpailun pisteet, mikä auttoi Fangion MM-sarjassa lopulta toiseksi kolmella pisteellä ennen Fagiolia.
Kaudella 1951 Fagioli ajoi vain yhden kisan, Ranskan GP:n, jonka hän voitti jaetun ajon seurauksena Juan Manuel Fangion kanssa. Fagiolista tuli vanhin GP-voittaja, mutta hän oli katkera joutuessaan jakamaan autonsa kilpailussa ja siirtyi ajamaan urheiluautoja. Hän sijoittui Mille Migliassa kolmanneksi päihittäen entisen verivihollisensa Caracciolan.
Kuolema

Vuoden 1952 Monacon Grand Prix’n yhteydessä pidetyn vakioautokilpailun harjoituksissa Fagioli ajoi Lanciallaan päin seinää. Hänen jalkansa murtui, ja hän menehtyi onnettomuuden aiheuttamiin komplikaatioihin kolme viikkoa myöhemmin.
Tilastot kilpailuttain

| Vuosi | Talli | Valmistaja | Moottori | 1 | 2 | 3 | 4 | 5 | 6 | 7 | 8 | Sijoitus | Pisteet |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 1950 | Alfa Romeo SpA | Alfa Romeo 158 | Alfa Romeo L8C | GBR 2 | MON Ret | 500 | SUI 2 | BEL 2 | FRA 2 | ITA 3 |  | 3. | 24 (28) |
| 1951 | Alfa Romeo SpA | Alfa Romeo 159B | Alfa Romeo L8C | SUI | 500 | BEL | FRA 1* | GBR | GER | ITA | ESP | 11. | 4 |
Jorma Kurjenmäki

| Jorma Kurjenmäki> Henkilötiedot |
| --- | --- |
Syntynyt: 26. lokakuuta 1948 (ikä 75)  Janakkala
Kansalaisuus:   Suomi
Jääkiekkoilija
Pelaajaura
Pääsarjaura:  1967–1976
Seurat:  JyP (Suomensarja / I-divisioona)   Tervakosken Pato (Perussarja)
Valmennusura
Vuodet:  1974–2002
Seurat:  JyP   Tappara   Ilves   Suomen alle 18-vuotiaiden maajoukkue   Suomen maajoukkue
Jorma Kurjenmäki (s. 26. lokakuuta 1948 Janakkala) on suomalainen entinen jääkiekkoilija sekä jääkiekkovalmentaja.
Ura > Pelaajaura

Kurjenmäki on Tervakosken Padon kasvatti. Hän pelasi joukkueessa Perussarjaa vuosina 1967–1969. Kaudeksi 1971–1972 Kurjenmäki siirtyi edustamaan Suomen toiseksi korkeimmalla sarjatasolla pelannutta Jyväskylän Palloilijoiden joukkuetta. Neljän JyPissä pelaamansa kauden aikana Kurjenmäki pelasi yhteensä 91 ottelua tehden tehot 42+30=72. Lisäksi hänelle kertyi 97 jäähyminuuttia.
Ura > Valmennusura

Kurjenmäen valmennusura alkoi Jyväskylän Palloilijoissa, joissa hän toimi kaudella 1974–1975 pelaajavalmentajana. Tämän jälkeen seuraavan kerran hän valmensi pääsarjatasolla pelannutta Tapparaa kaudella 1984–1985. Kurjenmäki aloitti kauden apuvalmentajana, mutta korvasi Esko Niemen kesken kauden päävalmentajan paikalla.
Vuosina 1990–1992 Kurjenmäki toimi toisen tamperelaisseuran, Ilveksen, apuvalmentajana. Ilveksen jälkeen hän toimi alle 18-vuotiaiden sekä alle 17-vuotiaiden maajoukkueiden valmentajana, kunnes siirtyi vuonna 1996 aikuisten maajoukkueeseen. Kurjenmäki toimi Suomen maajoukkueen apuvalmentajana vuodet 1996–2002.
Juan Diego González

| Henkilötiedot |
| --- | --- | --- |
Koko nimi: Juan Diego González Alzate
Syntymäaika: 22. syyskuuta 1980
Syntymäpaikka: Medellín, Kolumbia
Kuolinaika: 27. helmikuuta 2020 (39 vuotta)
Pelipaikka: keskuspuolustaja
Pituus: 183 senttimetriä
Paino: 73 kilogrammaa
Seurat
| Vuodet | Seura | O (M) |
| 1996–1999 1999–2000 2000–2001 2001 2002 2003–2004 2005 2005 2006 2006–2007 2007–2010 2010 2010–2011 | Envigado Medellín Almagro San Lorenzo Envigado Santa Fe Medellín Once Caldas Santos Once Caldas Equidad Pereira Philadelphia Union |         9 (0)    7 (0) |
 Seurajoukkueuran tilastot kattavat vain kansalliset sarjat, päivitetty 27. marraskuuta 2011.
Juan Diego González Alzate (22. syyskuuta 1980 Medellín, Kolumbia – 27. helmikuuta 2020) oli kolumbialainen jalkapalloilija, pelipaikaltaan keskuspuolustaja. Hän edusti viimeksi Major League Soccerin Philadelphia Unionia.
Gonzálezin ura alkoi Envigadossa 1990-luvun lopulla. Sittemmin hän pelasi useissa kolumbialaisseuroissa ja lyhyitä jaksoja myös Argentiinassa, Meksikossa ja Yhdysvalloissa. Hän voitti Kolumbian cupin Equidadissa vuonna 2008 ja kansainvälisen Mercosur-cupin argentiinalaisessa San Lorenzossa vuonna 2001.
Gonzálezin ruumis löydettiin paloiteltuna 27. helmikuuta 2020 toisen henkirikoksen uhrin ruumiin vierestä.
Aiheesta muualla

Juan Diego Gonzálezin esittely Major League Soccerin sivustolla (englanniksi)
Jees, olympialaiset, sanoi Ryhmy

| "Jees, olympialaiset", sanoi Ryhmy |
| --- | --- |

Ohjaaja:  Ilmari Unho
Käsikirjoittaja:  Armas J. Pulla  Ilmari Unho
Perustuu:  Armas J. Pullan ideaan.
Tuottaja:  Risto Orko
Säveltäjä:  Georg Malmstén
Kuvaaja:  Eino Heino
Leikkaaja:  Armas Laurinen
Lavastaja:  Roy
Pääosat:  Reino Valkama Oiva Luhtala Valle Resko Assi Nortia
Valmistustiedot
Valmistusmaa:  Suomi
Tuotantoyhtiö:  Suomi-Filmi
Ensi-ilta:  1952
Kesto:  99 min
Alkuperäiskieli:  suomi
Aiheesta muualla
IMDb
Elonet
Infobox OKNimi-testi OK: 
"Jees, olympialaiset", sanoi Ryhmy on Ilmari Unhon ohjaama elokuva vuodelta 1952.
Armas J. Pullan sota-ajan tarpeisiin luoma kaksikko Ryhmy ja Romppainen seikkaili ensin kirjoissa, sitten kahdessa Risto Orkon elokuvassa, kunnes se vihdoin tässä elokuvassa herätettiin henkiin tulevien olympialaisten kunniaksi. Elokuvan katsojamäärät jäivät keskitasoa selvästi heikoimmiksi, ja veroluokka määrättiin korkeimmaksi, mistä tuottaja valitti – turhaan – aina KHO:een saakka.
Näyttelijät

| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
|  Reino Valkama  | … |  Romppainen   |
|  Oiva Luhtala  | … |  Ryhmy   |
|  Valle Resko  | … |  Esko, nyrkkeilyvalmentaja   |
|  Assi Nortia  | … |  primadonna Delila   |
|  Runar Schauman  | … |  professori Cavalcanti   |
|  Leo Riuttu  | … |  tohtori Cavalcanti   |
|  Paavo Hukkinen  | … |  maisteri Cavalcanti   |
|  Pentti Viljanen  | … |  Hiir-Heikki   |
|  Salli Karuna  | … |  Manta   |
|  Heikki Savolainen  | … |  Ilvonen   |
|  Urho Lahti  | … |  pankinjohtaja   |
|  Vilho Ruuskanen  | … |  poliisi   |
|  Martti Jukola  | … |  radioselostaja   |
|  Anton Soini  | … |  taskuvaras   |
|  Tuomo Martinson  | … |  nyrkkeilijä   |
|  Arvo Lehesmaa  | … |  komisario Heino  |
Arviot

Aikalaisarvioissa elokuva tyrmättiin yksimielisesti. Royn lavastusta kyllä kehuttiin, mutta toisaalta ihmeteltiin, miksi lavastukseen oli tuhlattu niin paljon varoja.
Eräs myöhempi arvioija toteaa, että mukana on muutamia mieleen tarttuvia repliikkejä, kuten ”Silloin mies vasta humalassa on, kun makaa maassa ja pelkää kaatuvansa.”
Aiheesta muualla

Jees, olympialaiset, sanoi Ryhmy Elonet.
Luettelo Viron merivoimien aluksista

Luettelo Viron merivoimien aluksista jakautuu kahteen osaan, joista ensimmäisessä osiossa listataan palveluksessa olevat ja toisessa laivastossa 1918-1940 palvelleet ja vuoden 1991 jälkeen palveluksesta poistetut alukset.
Nykyiset

Beskytteren-luokka (Tanska)
EML Admiral Pitka
Lindau-luokka (Saksa)
EML Wambola
EML Sulev
Sandown-luokka (UK)
EML Admiral Cowan
EML Sakala
EML Ugandi
Frauenlob-luokka (Saksa)
EML Olev
EML Vaindlo
Maagen-luokka (Tanska)
EML Ahti
Lindormen-luokka (Tanska)
sukeltajien emälaiva EML Tasuja
EML Ristna
EML Suurop
Entiset

Viron merivoimissa palveli vuosina 1918-1940 yli 120 alusta ja vuosina 1991-2006 on merivoimien aluksista seitsemän poistettu palveluksesta.
Entiset > Hävittäjät

Lennuk
Vambola
Entiset > Tykkiveneet

Lembit (romutettu 1925)
Laine (Neuvostoliitto otti laivastonsa käyttöön 1940 nimellä Gangutec, uponnut 2. joulukuuta 1941
Vanemuine (alun perin President, Neuvostoliitto otti laivastonsa käyttöön 1940 nimellä Issa, hävitetty 24. kesäkuuta 1941
Ahti Neuvostoliitto otti laivastonsa käyttöön 1940 nimellä Embak hävitetty 1941
Tartu Neuvostoliitto otti laivastonsa käyttöön 1940 nimellä Narva hävitetty 1941
kaksi muuta
Sulev
Entiset > Miinanlaskijat

Ristna Neuvostoliitto otti laivastonsa käyttöön 1940
Suurop Neuvostoliitto otti laivastonsa käyttöön 1940
Entiset > Miinanraivaajat

Kalev (myöh Vaindlo) Neuvostoliitto otti laivastonsa käyttöön 1940 nimellä T295
Olev (myöh Keri) Neuvostoliitto otti laivastonsa käyttöön 1940 nimellä T296
Entiset > Muita

jäänmurtaja Tasuja Neuvostoliitto otti laivastonsa käyttöön 1940
jäänmurtaja Juri Vilms Neuvostoliitto otti laivastonsa käyttöön 1940
jäänmurtaja Jaan Poska Neuvostoliitto otti laivastonsa käyttöön 1940 nimellä Parnu
4 hinaajaa (miinanraivaajiksi muutettuna)
2 kuljetusalusta
3 vedentutkimusalusta
12 hinaajaa, satama-alusta ja merivalvontavenettä
Entiset > Sukellusveneet

Kalev
Lembit
Jenny Blicher-Clausen

| Jenny Blicher-Clausen |
| --- | --- |
 Jenny Blicher-Clausen
Henkilötiedot
Syntynyt: 29. heinäkuuta 1865 Jyllanti, Tanska
Kuollut: 1907 (41–42 vuotta)
Kansalaisuus:  Tanska
Ammatti:  kirjailija
Kirjailija
Salanimi: John Bentsen
Äidinkieli: tanska
Tuotannon kieli: tanska
Aiheesta muualla
Löydä lisää kirjailijoitaKirjallisuuden teemasivulta
Jenny Blicher-Clausen o.s. Blicher, salanimi John Bentsen, (29. heinäkuuta 1865 Jyllanti, Tanska − 1907) oli tanskalainen kirjailija.
Blicherin isä oli pappi. Blicher vietti lapsuutensa Fynin saarella ja alkoi kirjoittaa runoja jo lapsena. Hän tarjosi vuonna 1883 Kööpenhaminaan Kuninkaalliselle teatterille näytelmää, jota ei kuitenkaan hyväksytty. Hän julkaisi 1885 nimimerkillä John Bentsen kokoelman Digte ja 1887 näytelmän Olaf Trygvason. 1888 seurasi, jälleen salanimellä, Leve romantiken! sekä Ebba Brahe og andre digte, 1889 oikealla nimellä julkaistu näytelmä Christian den anden, 1890 runokokoelma Fra markvejen ja 1891 Excelsior. 1891 hän teki matkan Italiaan ja avioitui 1892 silloisen kappalaisen, myöhemmän kirkkoherran H. N. Clausenin (1858−1901) kanssa. Blicherin kuvaukset aikalaiselämästä olivat naislukijoiden suosiossa kaikkialla Pohjoismaissa, joten hän kuului ajan suosituimpiin skandinaavisiin kirjailijoihin. Hänen myöhempiä teoksiaan ovat runokokoelmat En bryllupsreise (1894), Fugleviser og andre vers (1895), kertomus Inga Heine (1898), runomuotoinen Violin (1898), Den sidste Hauge (1903), jossa yksi päähenkilöistä on suomalainen nuorukainen, runokokoelma Gyldenregn (1901) sekä kertomukset Farbror Frans (1902) ja Kjeld (1903). Monet teokset ylsivät useisiin painoksiin.
Helmi Setälä pitää hänen kieltään rikkaana ja runollisena. Tekstit koskettavat ihmissielun sisintä. Kertomuksia leimaa kuitenkin Setälän mukaan liika sentimentaalisuus ja sairaalloisten tunteiden korostaminen.
Suomennetut teokset

Inga Heine: jutelma nykyajoilta, suom. Samuli S. Helsinki: Otava 1903. Sarja: Otavan romaanisarja, 18.
Kjeld: katumaalarin tarina, suom. Hilma Suomalainen, Otava 1903. Sarja: Otavan romaanisarja, 19.
Setä Frans: hiljainen jutelma, suom. Samuli S. Otava 1904. Sarja: Otavan romaanisarja, 25.
Sonja: jutelma nykyajoilta, suom. Samuli S. Otava 1906. Sarja: Otavan romaanisarja, 30.
Veli Giovanni: kertomus Fiesolesta, suom. Hilja Nuormaa, Otava 1908
Suurvaras: kertomus, suom. Emil Mannstén, 1873-1944. Hämeenlinna: Karisto 1910. Sarja: Kirjallisia pikkuhelmiä, n:o 29.
Aiheesta muualla

Vapaasti ladattavia Jenny Blicher-Clausenin e-kirjoja Project Gutenbergiltä ja Projekti Lönnrotilta.
Jordan Sonnenblick

Jordan Sonnenblick
Jordan Sonnenblick (s. 4. heinäkuuta 1969) on yhdysvaltalainen nuortenkirjailija, jolta on suomeksi ilmestynyt teos Kuumetta, kipinää ja rumpusooloja. Kirjan päähenkilö on 13-vuotias rumpali Steven, jonka päiväkoti-ikäinen pikkuveli Jeffrey sairastuu akuuttiin lymfoblastiseen leukemiaan.
Sonnenblick on varsinaiselta ammatiltaan englanninopettaja.
Judo kesäolympialaisissa 2020 – naisten 52 kg

Naisten 52 kg painoluokka judossa Tokion olympialaisissa 2020 kilpaillaan Nippon Budōkanilla 25. heinäkuuta. Kilpailuun osallistuu vähintään 19 judokaa.
Karsinnat

Jokaiseen painoluokkaan valitaan suoraan 18 parasta urheilijaa Kansainvälisen judoliiton rankingin perusteella. Ranking-pisteet tarkastellaan 28. kesäkuuta 2021. Yhdestä maasta voi osallistua korkeintaan yksi urheilija yhteen painoluokkaan. Isäntämaa Japani saa näiden lisäksi vähintään yhden judokan jokaiseen painoluokkaan. Näiden lisäksi olympialaisiin valitaan 100 urheilijaa rankinglistojen perusteella. Näistä sadasta paikasta Afrikka saa 24 paikkaa (12 naisille ja miehille), Eurooppa 25 (13 miehille ja 12 naisille), Aasia 20 (kymmenen kummallekin sukupuolelle), Oseania 10 (viisi naisille ja miehille) ja Amerikka 21 paikkaa (10 miehille ja 11 naisille). Myös maanosien paikat pitää jakaa siten, että yhdestä maasta saa tulla yksi judoka yhteen painoluokkaan. Jos maanosasta ei saada täytettyä näin paikkoja, täytetään paikat maailmanlaajuisten rankingien perusteella. Näiden lisäksi eri painoluokkiin kutsutaan yhteensä 20 judokaa.
| Karsintatapa | Paikat | Judokat |
| --- | --- | --- |
| Isäntämaa | 1 |  Uta Abe (JPN) |
| IJF Ranking | 18 |  Amandine Buchard (FRA)  Odette Giuffrida (ITA)  Majlinda Kelmendi (KOS)  Ana Perez Box (ESP)  Charline van Snick (BEL)  Chelsie Giles (GBR)  Natalia Kuziutina (RUS)  Diyora Keldiyorova (UZB)  Gili Cohen (ISR)  Larissa Pimenta (BRA)  Fabienne Kocher (SUI)  Joana Ramos (POR)  Sosorbaram Lkhagvasuren (MGL)  Réka Pupp (HUN)  Angelica Delgado (USA)  Park Da-sol (KOR)  Andreea Chitu (ROU)  Agatha Perenc (POL) |
| Aasian lisäpaikat |  |  Gulbadam Babamuratova (TKM)  Kachakorn Warasiha (THA) |
| Afrikan lisäpaikat |  |  Taciana Cesar (GBS)  Soumiya Iraoui (MAR) |
| Amerikan lisäpaikat |  |  Ecaterina Guica (CAN)  Kristine Jimenez (PAN)  Sabiana Anestor (HAI) |
| Euroopan lisäpaikat |  |  Tetiana Levytska-Shukvani (GEO)  |
Oseanian lisäpaikat: 
| Kutsupaikat |  |   (MKD) Arbresha Rexhepi |
| Käyttämätön paikka |  |   (VIE) Nguyễn Thủy |
Judo kesäolympialaisissa 2020 – naisten 70 kg

Naisten 70 kg painoluokka judossa Tokion olympialaisissa 2020 kilpaillaan Nippon Budōkanilla 28. heinäkuuta. Kilpailuun osallistuu vähintään 19 judokaa.