stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Soutu kesäolympialaisissa 1928
Mitalistit

| 0 | 1 | 2 | 3 |
| --- | --- | --- | --- |
| Tapahtuma | Kultaa | Hopeaa | Pronssia |
| Yksikkö |  Bobby Pearce |  Kenneth Myers |  Theodore Collet |
| Kaksikko |  Paul Costello ja Charles McIlvaine |  Joseph Wright ja Jack Guest |  Leo Losert ja Viktor Flessl |
| Perämiehetön kaksikko |  Bruno Müller ja Kurt Moeschter |  Terence O'Brien ja Robert Nisbet |  Paul McDowell ja John Schmitt |
| Perämiehellinen kaksikko |  SveitsiHans Schöchlin Karl Schöchlin Hans Bourquin |  RanskaArmand Marcelle Édouard Marcelle Henri Préaux |  BelgiaLéon Flament François de Coninck Georges Anthony |
| Perämiehetön nelikko |  Yhdistynyt kuningaskuntaJohn Lander Michael Warriner Richard Beesly Edward Vaughan Bevan |  YhdysvallatCharles Karle William Miller George Healis Ernest Bayer |  ItaliaCesare Rossi Pietro Freschi Umberto Bonadè Paolo Gennari |
| Perämiehellinen nelikko |  ItaliaValerio Perentin Giliante D'Este Nicolò Vittori Giovanni Delise Renato Petronio |  SveitsiErnst Haas Joseph Meyer Otto Bucher Karl Schwegler Fritz Bösch |  PuolaFranciszek Bronikowski Edmund Jankowski Leon Birkholc Bernard Ormanowski Bolesław Drewek |
| Kahdeksikko |  YhdysvallatMarvin Stalder John Brinck Francis Frederick William Thompson William Dally James Workman Hubert A. Caldwell Peter Donlon Donald Blessing |  Yhdistynyt kuningaskuntaJamie Hamilton Guy Oliver Nickalls John Badcock Donald Gollan Harold Lane Gordon Killick Jack Beresford Harold West Arthur Sulley |  KanadaFrederick Hedges Frank Fiddes John Hand Herbert Richardson Jack Murdoch Athol Meech Edgar Norris William Ross John Donnelly |
Mitalitaulukko

| Sija | Maa | Kultaa | Hopeaa | Pronssia | Yhteensä |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 1. |  Yhdysvallat | 2 | 2 | 1 | 5 |
| 2. |  Yhdistynyt kuningaskunta | 1 | 2 | 1 | 4 |
| 3. |  Sveitsi | 1 | 1 | 0 | 2 |
| 4. |  Italia | 1 | 0 | 1 | 2 |
| 5. |  Australia | 1 | 0 | 0 | 1 |
| 5. |  Saksa | 1 | 0 | 0 | 1 |
| 7. |  Kanada | 0 | 1 | 1 | 2 |
| 8. |  Ranska | 0 | 1 | 0 | 1 |
| 9. |  Itävalta | 0 | 0 | 1 | 1 |
| 9. |  Belgia | 0 | 0 | 1 | 1 |
| 9. |  Puola | 0 | 0 | 1 | 1 |
Signe Strömborg

Signe Pamela Strömborg (23. maaliskuuta 1880 Lebjäsche, Inkerinmaa – 19. joulukuuta 1945 Kruunupyy) oli suomalainen koulunjohtaja ja ruotsin kielellä kirjoittanut kirjailija.
Signe Strömborgin vanhemmat olivat majakkamestari Solon Strömborg ja Amanda Matilda Wallin. Isä Solon Strömborg oli Pietarissa Venäjän luotsilaitoksen palveluksessa vuoteen 1885 saakka jolloin hän palasi Suomeen Sälgrundin majakan majakkamestariksi Kaskisiin. Signe pääsi ylioppilaaksi 1899 yksityistodistuksella Ruotsalaisesta normaalilyseosta ja valmistui Helsingin yliopistosta filosofian kandidaatiksi 1906 ja filosofian maisteriksi 1932. Hän toimi Breidablickin kiertävän kansankorkeakoulun johtajana 1909–1922 ja sen jälkeen Kruunupyyn kansankorkeakoulun johtajana 1922–1945. Strömborg kirjoitti kertomuksia, Anders Svedbergin elämäkerran ja muistelmateoksen.
Teoksia

Fyrväpplingen utgiven av folkhögskolan Breidablicks elevförbund till sommarmötet i Västerhankmo 11-12 juni 1916. Wasa 1916
Läsebok för övningar i välläsning ; tekijät Signe Strömborg ja Ester Salin. Söderström, Helsingfors 1917, 3. painos 1938
Anders Svedberg, en folkets man. Wasa 1932
Från bygd och by : österbottniska tidsbilder. Söderström, Helsingfors 1932
Signe Strömborg : en minnesbok ; toim. Arne Söderström. Söderström, Helsingfors 1948
Aiheesta muualla

Ester Cygnel : Signe Strömborg, 1offe.net
Sirtuiini 1

Malli sirtuiini 1:n rakenteesta
Sirtuiini 1 (SIRT1)-entsyymi kuuluu histonideasetylaasi-entsyymien (HDAC) ryhmään, jotka toimivat asetyyliryhmän poistajina. Ihmisen histonideasetylaaseja kutsutaan myös sirtuiineiksi ja niitä tunnetaan seitsemän alatyyppiä. Sirtuiini 2 (Sirt2) vaikuttaa mm. solun jakautumisen säätelyyn.
SIRT1 (Silent Information Regulator 1) säätelee useita keskeisiä metabolisia prosesseja ja sillä on suuri merkitys myös ihmisten energia-aineenvaihdunnan säätelyssä. SIRT1 säätelee muun muassa mitokondrioiden biogeneesiä ja energiametaboliaa ja vaikuttaa sitäkautta mm. diabetekseen ja liikalihavuuteen. SIRT1 säätelee myös rasvametaboliaa ja oksidatiivisen stressin vaikutuksia. Sitoutumalla NF-κB:en se ilmeisesti säätelee tulehdusvasteita ja kudosten atrofioitumista.
Stoa

Stoa voi viitata seuraaviin:
stoa eli pylväshalli, antiikin aikana yleinen rakennustyyppi
stoalaisuus, stoasta nimensä saanut hellenistisen filosofian koulukunta
Stoa, kulttuurikeskus Helsingin Itäkeskuksessa
Stoa, veistos Helsingin Itäkeskuksessa
| --- | --- |
: Tämä on täsmennyssivu, joka luettelee monimerkityksisen käsitteen eri merkitykset tai useita eri henkilöitä. Artikkelisivuja, joiden nimessä tai tekstissä lukee ”Stoa”, voi hakea sivunnimihaulla, laajalla sivunnimihaulla tai tekstihaulla.
Sointu (äänilevytehdas)

Sointu oli ensimmäinen yksityinen äänilevyjen valmistaja ja julkaisija Suomessa. Sen perustivat Turkuun vuonna 1938 Herman Weber ja Fredrik Seeger.
Äänitykset tapahtuivat muun muassa Turussa vapaapalokunnan tiloissa. Usko Kemppi oli heidän hovisäveltäjänsä, sanoittaja ja orkesterin kokooja. Saksalainen insinööri Dargatz valvoi äänityksien onnistumista. Silloin ei luotettu kaupungin sähkölaitoksen virran tasaisuuteen ja siksi rakennettiin laite joka pyöritti vahamassalevyjä oikealla nopeudella. Turun VPK:n talon akustiikka tuotti hankaluuksia, siksi tarvittiin avuksi kankaita ja korkkimattoa.
Turun Tähtituotanto on uudelleenjulkaissut Sointu-iskusäveliä CD:llä. Sointu-levymerkki on nykyään Turun Tähtituotannon käytössä ja omistuksessa.
Ensimmäinen Sointu-orkesteri

Soittajina ensimmäisillä levyillä olivat:
Martti Lohikoski, trumpetti
Urho Johansson, trumpetti
Reino Nordgren, saksofoni
Walter Rautalin, saksofoni
Vilho Roinila, viulu
Reino Alvessalo, viulu
Viljo Armio, viulu
Erkki Peso, piano
Asser Paasimaa, hanuri
Pentti Hurma, kitara
Hilding Backström, basso
Antero Hytinkoski, lyömäsoittimet
Laulusolistit ensimmäisillä levyillä

Arvi Hänninen
Reino Armio
Alpo Viika
Aune Vihriälä
Martti Lohikoski
Aiheesta muualla

Kuva tehtaasta ulkoa päin (Arkistoitu – Internet Archive)
Sointu-orkesteri
Stationaarinen rintama

Stationaarisen rintaman merkki sääkartalla
Stationaarinen rintama on paikallaan pysyvä rintama kylmän ja lämpimän ilman rajalla,  tavallisempi kesällä. Se on useimmiten polaari- ja keskileveysasteiden ilmamassojen raja.
Yleensä se kestää paikoillaan korkeintaan muutaman päivän.
Stationaarinen rintama muistuttaa lämmintä rintamaa tai hidasta kylmää rintamaa. Sää stationaarisen rintaman alueella on vaihteleva, monesti pilvinen ja usein vielä sateinen.
Stationaarinen rintama muuttuu muutamassa päivässä joko
kylmäksi tai lämpimäksi rintamaksi, tai sen pilvet hajoavat.
Sola (Norja)

Sola (norj. Sola kommune) Norjan kunta Rogalandin läänissä. Kunnan asukasluku oli 28 685 vuoden 2024 alussa ja maapinta-alaa sillä on 69 neliökilometriä. Sola perustettiin vuonna 1930, kun entinen Hålandin kunta jaettiin Solaan ja Madlaan (nykyisin osa Stavangeria). Solan kuntakeskus on osa Stavanger/Sandnesin taajamaa. Kunnan muita taajamia ovat Kolnes, Hålandsmarka ja Stenebyen. Solan väkiluku on ollut kasvussa toisesta maailmansodasta lähtien.
Stavangerin lentoasema sijaitsee Solassa. Norjan kuninkaallisten ilmavoimien pelastushelikopterit operoivat lentoasemalta käsin. Yhdysvaltojen ja Norjan välisessä DCA-sopimuksessa Norja sitoutuu tarvittaessa antamaan Solan lentotukikohdan Yhdysvaltojen käyttöön.
Merenrantaa Solassa
Media

Paikallislehti Solabladet ilmestyy torstaisin.
Kuvia

Kunnan keskustaa vuonna 2007.
Kunnan asukasluku vuosina 1951–2010.
Tunnettuja henkilöitä

Camilla Herrem (s. 1986), käsipalloilija
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Sola (Norja) Wikimedia Commonsissa
Solan kunnan kotisivut (norjaksi)
Rogalandin läänin kunnat
Bjerkreim
Bokn
Eigersund
Finnøy
Forsand
Gjesdal
Haugesund
Hjelmeland
Hå
Karmøy
Klepp
Kvitsøy
Lund
Randaberg
Rennesøy
Sandnes
Sauda
Sokndal
Sola
Stavanger
Strand
Suldal
Time
Tysvær
Utsira
Vindafjord
Norjan läänit | Norja
Stauroliitti

| Stauroliitti |
| --- | --- |
 Kaksoskide stauroliittia
Luokka:  silikaattimineraalit
Kemialliset ominaisuudet
Kemiallinen kaava:  (Fe,Mg,Zn)2Al9(Si,Al)4O22(OH)2
Fysikaaliset ominaisuudet
Väri:  punaruskea, mustanruskea tai kellanruskea
Kidejärjestelmä:  monokliininen
Kaksostus:  tunkeutumiskaksosia
Kovuus Mohsin asteikolla:  7–7,5
Aiheesta muualla
  Stauroliitti Commonsissa 
Stauroliitti on jalosilikaatteihin kuuluva mineraali. Se on kidejärjestelmältään monokliininen, ja sen kovuus on 7–7,5. Stauroliitilla on verrattain monimutkainen kemiallinen kaava: (Fe,Mg,Zn)2Al9(Si,Al)4O22(OH)2. Raudan, magnesiumin ja sinkin määrä stauroliitissa vaihtelee. Väriltään stauroliitti on punaruskea, mustanruskea tai kellanruskea, ja se on yleensä samea.
Stauroliitin erikoisominaisuus on se, että siinä esiintyy usein ristin muodostavia kaksoskiteitä. Näytteissä makroskooppisesti näkyvissä olevat stauroliittikiteet ovat muodoltaan prismoja. Ne ovat usein suurempia kuin ympäröivät mineraalit, ja niitä kutsutaan sen tähden porfyroblasteiksi.
Ohutnäytteissä stauroliitti on yleensä kaksoiskiteistä ja näyttää kvartsin kaltaista kahtaistaitteisuutta, jossa kaksoiskide esittää optista jatkuvuutta. Stauroliitti voidaan havaita metamorfisissa kivissä sen emmental-juustoa muistuttavan ulkonäön ansiosta. Sitä esiintyy kiilleliuskeissa ja gneisseissä seuranaan usein kyaniitti, granaatti ja andalusiitti. Suomessa sitä esiintyy mm. Tohmajärvellä, Puolangalla ja Sodankylässä.
Stauroliitin nimi on johdettu kreikasta; stauros ’risti’ ja lithos ’kivi’, viittaamaan yleiseen kaksoiskiteytymistapaan. Stauroliitti on alueellinen metamorfinen mineraali. Sitä esiintyy almandiinigranaatin, kiilteen, kyaniitin ja muiden metamorfisten mineraalien läheisyydestä.
Stauroliitti on osoitin- eli indeksimineraali, jota käytetään arvioitaessa, missä lämpötilassa, syvyydessä ja paineessa kivi metamorfoituu. Sillä on vähäistä käyttöä korukivenä.
Aiheesta muualla

Webmineral: Kyanite Mineral Data (englanniksi)
Stefan Hula

Stefan Hula on seuraavien henkilöiden nimi:
Stefan Hula (s. 1947), puolalainen yhdistetyn hiihtäjä
Stefan Hula (s. 1986), puolalainen mäkihyppääjä.
| --- | --- |
: Tämä on täsmennyssivu, joka luettelee monimerkityksisen käsitteen eri merkitykset tai useita eri henkilöitä. Artikkelisivuja, joiden nimessä tai tekstissä lukee ”Stefan Hula”, voi hakea sivunnimihaulla, laajalla sivunnimihaulla tai tekstihaulla.
Steffy Forrester

Stephanie "Steffy" Forrester on kuvitteellinen hahmo TV-sarjasta Kauniit ja rohkeat. Hahmoa näyttelee nykyään Jacqueline MacInnes Wood.
Steffyn isä on Ridge Forrester, jota näyttelee Thorsten Kaye, ja äiti Taylor Forrester (Hunter Tylo). Stephaniella oli myös sisko Phoebe 
(MacKenzie Mauzy), joka kuoli auto-onnettomuudessa sekä veli nimeltä Thomas Forrester (Drew Tyler Bell, myöhemmin Adam Gregory), nykyään roolissa nähdään (Pierson Fodé). Steffy sai nimensä isänsä äidin, Stephanie Forresterin (Susan Flannery) mukaan.
Smotrytšin kanjoni

Smotrytšin kanjonin seinä
| --- | --- |
Sijainti:  Holoskivin ja Tsybulivkan kylien välissä, Kamjanets-Podilskyin piiri, Hmelnytskyin alue,  Ukraina
Lähin kaupunki:  Kamjanets-Podilskyi
Pinta-ala:  80 ha
| --- | --- |
Tyyppi:  geological monument (käännä suomeksi) 
Perustettu:  21.03.1984 27.06.1996 osa Podolian Tovtryn kansallispuistoa
Hallinto:  Kamjanets-Podilskyin kaupungin toimeenpaneva komitea – 49 ha ja paikalliset kylät: Holoskiv – 7 ha Kolybaїvka – 3,5 ha Panivtsi – 21,5 ha
muokkaa - muokkaa wikitekstiä - muokkaa Wikidataa
Smotrytšin kanjoni (ukr. Смотрицький каньйон, Smotrytskyi kanjon) on  Smotrytšjoen uurtama jyrkkäseinäinen laakso eli kanjoni Podolian Tovtryn kansallispuistossa, Kamjanets-Podilskyin piirissä, Hmelnytskyin alueella Ukrainassa.
Vuodesta 1984 alkaen Smotrytšin kanjoni on valtakunnallinen geologinen ja geomorfologinen luonnonmonumentti.
Ikä

Tämän kansallisesti merkittävän geologisen luonnonmonumentin muodostumisen arvellaan alkaneen Itä-Euroopan tasangolla levinneen pleistoseenin aikaisen suurimman jäätiköitymisen jälkeen noin 230 tuhatta vuotta sitten. Tämän myötä ainoana maailmassa Smotrytšin jokirinteillä kanjoniseinien oletetaan paljastaneen maapallon muinaisesta kehityksestä kertovia siluurikauden Ludlow-epookin aikaisia kalkkikiven kerrostumia ja ikivanhan kallioperän kivettyneitä sedimenttejä yli 416 tai 420 miljoonan vuoden ajalta. Alajuoksulla Kamjanets-Podilskyin jälkeen löytyneissä esiintymissä havaittiin fossiilisen eläimistön jäänteitä  ja sedimenttejä jopa kambrikaudelta. Muinainen lämmin siluurikauden meri, joka peitti alueen yli 440 miljoonaa vuotta sitten, vaikutti orgaanisen elämän kehittymiseen jättäen jälkeensä tämän luonnonmuistomerkin.
Sijainti ja mitat

Smotrytšin kanjoni alkaa joen alavirralla 10 kilometriä ennen Kamjanets-Podilskyin kaupunkia ja kattaa Holoskivin ja Tsybulivkan kylien välisen 80 hehtaarisen pinta-alan. Uurroksen syvyys vaihtelee kalkkikiviseinien yltäessä alkuvaiheen 37:stä loppuvaiheen 50:neen metriin. Kaupunkia ympäröivät rotkomaisen laakson seinämät kohoavat paikoin jopa noin 57–60 metrin korkeuteen joenpinnasta. Seinämiä erottaa toisistaan 18–40 metrin etäisyys.
Kanjonista tuli muinaisen Kamjanets-Podilskyin syntymisen syy ja alun perin asutusta oli vain linnoitetulla saarella, jossa kanjoni eräänlaisena muurina oli kätevä niin itse paikkakunnan kuin rajan puolustukseen. Linnoitus varustettiin hydraulisilla rakenteilla, joilla nostettiin Smotrytšjoen pintaa estämään vihollisen etenemistä. Kanjonin kallioissa kerrotaan löytyvän noin 20 luolaa, joita käytettiin ruudin varastointiin taisteluoperaatioiden aikana. Kanjonin muodostama maisema näkyy vieläkin muinaisessa kaupunkisuunnitelmassa. 1800-luvulla kun saari alkoi olla ylikansoitettu, juuri nämä ainutlaatuiset maisemat estivät kaupungin kehitystä ja laajenemista. Nykyisin kaupunkia ympäröiviä kanjonirinteitä yhdistää 379,14 metrin pituinen Strimka lan-silta, joka omalta 54 metrin korkeudeltaan on Ukrainan korkein.
Smotrytšin kanjoni on alkaen 27.06.1996 osa Podolian Tovtryn kansallispuistoa.
Kuvaus

Alueelle ovat ominaisia sekä pysyvät että kausiluonteiset vesiputoukset ja kalliomuodostelmat joenrannoilla. Keväällä ja syksyllä täällä on usein paksua sumua. Kanjonilaakso on paikoin endeemisten kasvien jäänteiden peittämä. Smotrytšin kanjonia kutsutaan todelliseksi kasvipankiksi, koska tällä pienellä alueella esiintyy harvinaista aro- ja kivikasvillisuutta yhteensä noin 350 kasvilajia. Samoin noin 100 lintu-, 25 nisäkäs-, 22 hämähäkki-, 17 kala-, 10 sammakko- ja 6 matelijalajia. Osa vetovoimasta kuuluu pinta-alaltaan 1 480 hehtaarilliselle kaventuneelle suisto- ja vuodesta 1996 lähtien kansainväliselle kosteikkoalueelle Tsybulivkan ja Ustjan kylien välissä.
Kanjonilla ei vieläkään ole varsinaista omistajaa. Nykyään luonnonmuistomerkki on kolmen instituution, mm.  Podolian Tovtryn kansallispuiston hallinnassa, mikä vaikeuttaa järjestelmällisen luonnonsuojelun toteuttamista ja valvontaa. Joen rinteillä esiintyy eroosioprosessien voimistumista, kalkkikiven ja kiven louhintaa, karjan massalaiduntamista, hallitsematonta rakentamista, teollisuusjätteiden, roskien ja jäteveden päästöä ja maatilojen epäasianmukaista agronomista toimintaa mm. lannan jokeen laskemista. Joidenkin kylien jyrkät rinteet ja rannat joen molemmin puolin olivat tai ovat täynnä paikallisten asukkaiden kotitalousjätteitä ja teollisuusyritysten roskia. Esimerkiksi vuonna 2003 ympäristötoimenpiteiden yhteydessä kanjonista kuljetettiin pois 26 rekka-autollista roskaa. Tsybulivkan kylän lähellä joskus toimineen rakennuskiven louhos purki kivipaljastumat puolen kilometrin verran pitkin Smotrytšjoen oikeapuolista rantaa. Nykyisin hylättyä louhosta ei ole kunnostettu. Useiden lähteiden mukaan tämän vuoksi harkitaan Smotrytšin kanjonin lisäämistä Unescon ylläpitämälle maailmanperintökohteiden listalle.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Smotrytšin kanjoni Wikimedia Commonsissa
Marraskuussa v. 2017
Oikea kysymys

| Oikea kysymys |
| --- | --- |

Tyyli:  Visailuohjelma
Kestoaika:  noin 22 minuuttia
Luoja(t):  Tarinatalo
Pääosissa:  Anu Harkki (juontaja)
Alkuperämaa:   Suomi    Alankomaat (alkuperäinen formaatti)
Verkko:  Yle TV2, TV Finland
Esitetty:  3. syyskuuta 2007 –  23. joulukuuta 2008
Tuotantokausia:  3
Jaksoja:  231
Oikea kysymys oli alankomaalaiseen That’s the Question -formaattiin perustuva suomalainen tietokilpailuohjelma. Sitä esitettiin televisiossa Yle TV2:ssa arkisin kello 18.00. Ohjelmaa esitettiin myös TV Finland -kanavalla, ja sitä juonsi Anu Harkki. Ohjelman voidaan sanoa olevan yhdistelmä Onnenpyörää, Scrabblea ja Jeopardya.
Ohjelmaa esitettiin  3. syyskuuta 2007 lähtien, kun TV2 sai maanantai-illat omaan käyttöönsä YLE FST5:n siirryttyä kokonaan omalle kanavapaikalleen digiajan käynnistyttyä. Sen sadas jakso esitettiin 6. helmikuuta 2008 ja kahdessadas jakso 13. lokakuuta 2008. Viimeinen jakso esitettiin 23. joulukuuta 2008. Ohjelma kuvattiin Ristimäessä, Tampereella. Ohjelmassa oli kilpailijoina tavallisten ihmisten lisäksi silloin tällöin myös julkisuuden henkilöitä, esimerkiksi 17. huhtikuuta 2008 esitetyssä jaksossa olivat kilpailijoina näyttelijä Mikko Kouki ja kirjailija Reijo Mäki.
Ohjelman yhteydessä oli alkuun kotipeli, mutta se jätettiin pois ensimmäisen tuotantokauden loputtua. Öisin ja aamupäivisin Yle TV2:lla lähetettiin ohjelmaan liittyvää kännykällä tekstiviestein pelattavaa televisiopeliohjelmaa. Ohjelmaan liittyvää mobiilipeliä pystyi pelaamaan milloin vain.
Viidessä toukokuussa 2008 esitetyssä jaksossa oli poikkeuksellisesti kilpailemassa Tampereen Tesomajärven koulun oppilaita.
Pelin kulku

Ohjelman alussa juontaja katsoo ylös kameraan ja sanoo: ”Kirjaimia, sanoja, lauseita. Mutta mikä on vastaus? Se... on oikea kysymys.” Muussa tapauksessa hän kysyy tietokilpailukysymyksen, johon hän pyytää kilpailijoilta myöhemmin vastausta heitä esitellessään.
Pelin kulku > Aloituskierros

Jokaisessa ohjelmassa on kaksi kilpailijaa. Kilpailijoille esitetään aluksi lämmittelykysymys, jonka kaikki kirjaimet on piilotettu. Lämmittelykysymyksessä tietokone arpoo ja paljastaa vuorotellen kirjaimen. Kilpailijan on painettava painiketta, ja se, kumpi ehtii ensin, saa kysymyksen. Jos kilpailija vastaa oikein, hän saa aloittaa ensimmäisen kierroksen.
Pelin kulku > Ensimmäinen kierros

Ensimmäisellä kierroksella vastaus on annettu mutta kysymys piilotettu. Lämmittelykysymyksen tietäjä saa aloittaa kierroksen. Palikat välkkyvät kysymyksessä satunnaisesti, ja kun kilpailija painaa painiketta, valot pysähtyvät tietyn kirjaimen kohdalle. Sen jälkeen juontaja esittää hänelle pikkukysymyksen, johon on annettu vastaus kirjaimet sekaisin, ja joukossa on vielä yksi ylimääräinen kirjain hankaloittamassa vastaamista. Jos kilpailija tietää pikkukysymyksen, ylimääräinen kirjain ilmestyy suurkysymykseen. Kilpailija saa yhtä monta pistettä kuin kirjaimen esiintymiä ilmestyy suurkysymykseen.
Ensimmäisellä kierroksella juontaja esittää kilpailijoille yhden pikkukysymyksen vuorotellen kerrallaan. Kilpailija voi heti tiedettyään pikkukysymyksen yrittää arvata suurkysymyksen. Jos hän tietää sen oikein, hän saa viisi pistettä, ja otetaan ensimmäisen kierroksen toinen suurkysymys. Ensimmäistä kierrosta pelataan kahden suurkysymyksen verran.
Pelin kulku > Toinen kierros

Toisella kierroksella myös suurkysymyksen vastaus on piilotettu, ja jokaisesta kirjaimen esiintymästä kilpailija saa kaksi pistettä. Kilpailija saa myös yrittää vastata pikkukysymyksiin niin kauan, kunnes hän vastaa väärin, jolloin vuoro siirtyy toiselle kilpailijalle. Kilpailija voi jälleen yrittää ratkaista tehtävän vastattuaan ensin oikein pikkukysymykseen, ja jos hän tietää sen, hän saa kymmenen pistettä.
Toista kierrosta pelataan myös yleensä kahden suurkysymyksen verran. Jos aikaa jää, kolmaskin suurkysymys otetaan. Joskus harvoin toista kierrosta ehditään pelaamaan vain yhden suurkysymyksen verran. Jos ohjelma-aika on loppumassa, loput viimeisestä suurkysymyksestä otetaan niin, että kirjaimia ilmestyy suurkysymykseen vuorotellen ja kilpailijan on painettava nappia sekä tiedettävä vastaus, aivan kuten lämmittelykysymyksessä.
Pelin kulku > Finaalikierros

Se kilpailija, jolla on enemmän pisteitä, pääsee ohjelman lopussa finaaliin. Finaalissa kilpailijalla on yhtä monta sekuntia aikaa vastata juontajan esittämiin pikkukysymyksiin kuin hänellä on pisteitä. Kysymys ja vastaus ovat piilotettu, ja vain kysymykseen ilmestyy kirjaimia, jolloin kilpailijan on tiedettävä vastaus kokonaan itse. Ajan loputtua kilpailijalla on vielä kymmenen sekuntia aikaa ratkaista kysymys ja siihen vastaus. Jos hän ratkaisee kysymyksen, hän voittaa 1 000 euroa, mutta jos ei, hän saa 300 euroa. Jos kilpailija tietää kysymyksen, hän voi päättää tulevansa kilpailemaan seuraavaan ohjelmaan tuplatakseen voittonsa.
Studio

Studiossa oli kolme pöytäkoroketta, joiden äärellä juontaja ja kilpailijat seisoivat. Juontajan takana oli iso pyöreä ruutu, jossa liikkui ohjelman logo. Kumpaakin kilpailijaa vastapäätä studion toisessa päässä oli televisio, josta kilpailivat näkivät tehtäväkysymyksen. Studion keskellä oli ylimääräinen pöytäkoroke, jossa käytiin finaali ohjelman lopussa. Studiossa ei ollut yleisöä, ja taputukset tulivat nauhalta.
Aiheesta muualla

Ohjelman Internet-sivut
Kilpailijat yrittävät ratkaista lämmittelykysymyksen.
Sofía Sakoráfa

| Mitalit | Mitalit | Mitalit |  |
| --- | --- | --- | --- |
|  Sofía Sakoráfa, 2016 |  Sofía Sakoráfa, 2016 |  Sofía Sakoráfa, 2016 |  |
Maa:   Kreikka
Naisten yleisurheilu
| EM-kilpailut  | EM-kilpailut  | EM-kilpailut  |  |
|  Pronssia | Ateena 1982 | Keihäänheitto |  |
Sofía Sakoráfa (kreik. Σοφία Σακοράφα; s. 29. huhtikuuta 1957 Tríkala) on kreikkalainen poliitikko ja entinen yleisurheilija, joka kilpaili keihäänheitossa. Hänen ennätys 74,20 oli vuosina 1982–1983 maailmanennätys, ja hän voitti pronssia Ateenan EM-kisoissa 1982. Sakoráfa valittiin vuonna 2000 Kreikan parlamenttiin ja vuonna 2014 Euroopan parlamenttiin. Hän palasi 2019 Kreikan kansalliseen parlamenttiin, ja hänet valittiin myös sen varapuhemieheksi.
Urheilu-ura

Sakoráfa edusti seuratasolla GS Trikálonia. Sakoráfa voitti pronssia Ateenan EM-kisoissa 1982 tuloksella 67,04 metriä. Hän voitti Välimeren kisoissa kaksi mitalia, kultaa vuonna 1979 ja pronssia vuonna 1987. Sakoráfan ennätys 74,20 oli maailmanennätys vuosina 1982–1983.
Sakoráfa osallistui olympialaisiin vuosina 1976 ja 1980, mutta ei läpäissyt karsintaa kummallakaan kerralla. Hän yritti tehdä paluun kisoihin Palestiinan edustajana vuonna 2004, mutta kansainvälinen olympiakomitea kielsi hänen osallistumisensa. Sakorafa oli heittänyt aiemmin samana kesänä 47,23 metriä.
Poliittinen ura

Urheilu-uransa jälkeen Sakoráfa on ollut mukana politiikassa. Hänet valittiin vuonna 2000 Pasokin listalta Kreikan parlamenttiin. Hänet valittiin uudelleen vuosina 2007 ja 2009. Sakoráfa erotettiin 2010 Pasokista, kun hän kieltäytyi tukemasta talouskuripakettia. Hän oli lopun vaalikautta sitoutumattomalla, ja hänet valittiin 2012 uudelleen parlamenttiin Syrizan listoilta.
Sakoráfa valittiin Euroopan parlamenttiin vuoden 2014 vaaleissa.  Hän toimi siellä ulkoasianvaliokunnassa ja vetoomusvaliokunnassa sekä oli Keski-Amerikan maiden suhteista vastaavan valtuuskunnan puheenjohtaja. Sakoráfa jätti Syrizan syyskuussa 2015, kun Kreikan hallitus, johon myös Syriza kuului, hyväksyi kolmannen talouden sopeutuspaketin. Hän oli sitoutumattomana, kunnes liittyi joulukuussa 2018 Mera25-puolueeseen.
Sakoráfa palasi 2019 Kreikan parlamenttiin, kun hänet valittiin sinne Mera25-puolueen listalta. Hänestä tuli myös parlamentin varapuhemies.
Ennätykset

Keihäänheitto: 74,20 m (1982)
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Sofía Sakoráfa Wikimedia Commonsissa
Sofía Sakoráfa Euroopan parlamentin jäsenet. Euroopan parlamentti.