stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Sangisjoki

| Sangisjoki Sangisälven |
| --- | --- |
Maanosa:  Eurooppa
Maat:  Ruotsi
Läänit:  Norrbotten
Maakunnat:  Norrbotten
Kunnat:  Kainuu, Haaparanta, Ylitornio
Vesistöalue ja valuma-alueen tietoja
Päävesistöalue:  Sangisjoen vesistö
Pinta-ala:  1 230 km²  
Järvisyys:  6 % 
Pääuoman pituus:  109 km 
Pääuoman osuudet:  Sangisjoki ← Kukasjoki ← Kypasån ← Kiilisjoki ← Raitajoki ← Jänkisjoki ← Mukkajoki ← Ahmaoja
Joen uoman kohteita
Alkulähde:  Lapinjärvi, Haaparanta 
 :  65.9970°N, 23.4707°E
Laskupaikka:  Sanki, Kainuu 
 :  65.8316°N, 23.4759°E 
Mittaustietoja
Lähdekorkeus:  29 m  mpy. 
Laskukorkeus:  0 m  mpy. 
Korkeusero:  29 m
Pituus:  21 km
Kaltevuus:  1,38 m/km
Keskiylivirtaama:  82,3 m³/s (MHQ) 
Keskivirtaama:  12,9 m³/s (MQ) 
Keskialivirtaama:  3,14 m³/s (MNQ) 
Muuta
Muualla:  Wikimedia Commons
Sangisjoki (ruots. Sangis älv, Sangisälven) on Ruotsissa Norrbottenin läänissä Kainuun- ja Haaparannan kunnissa virtaava 21 kilometriä pitkä Pohjanlahden Perämereen Sangisfjärdeniin laskeva joki. Se on Sangisjoen vesistön 109 kilometriä pitkän pääuoman alajuoksun loppuosa, joka saa alkunsa Lapinjärvestä. Seutu on meänkielistä aluetta ja monilla paikannimillä on kaksi- tai jopa kolmikieliset nimet. Tässä on käytetty meänkieleisiä nimiä, jos se on tuntunut järkevältä .
Joen kulku ja ympäristö

Sangisjoki on antanut nimensä Sangisjoen vesistölle, joten se voidaan ajatella olevan vesistöalueensa pääuoma. Kartoissa sen niminen joki on vain Lapinjärvestä alkava osuus, joka laskee mereen. Se virtaa tyypillisessä pohjoisruotsalaisessa jokilaaksossa, jonka korkeampi ympäristö on metsämaata ja alava joenranta-alue osin viljeltyä ja harvaan asuttua aluetta. Joki virtaa kohtalaisen suoraan, vaikka matkalla on muutamia mutkia. Jo Lapinjärven luusuassa on pieni kynnys, jossa näkyy ilmakuvissa kuohuntaa. Korkean veden aikana voi luusuassa olla toinenkin lasku-uoma niin sanotun Pöllösaaren länsipuolelta. Joella on matkalla mereen varsinaisia koskia useita, joista merkittävimmät ovat Pitkäkoski (600 metriä, Långforsen), Kalliokoski (100 m, Hällforsen), Öbergsforsen (100 m) ja Björkforsen (200 m). Tandforsenin kohdalla joki on puhkaissut uomansa matalaan harjujaksoon ja tekee siinä mutkan. Harjulla sijaitsee soranottoalue ja harjua seuraa merkitty kävelypolku Skridfinnarleden. Idästä päin tulee tähän kohtaan Köyrynoja, joka yhtyy jokeen ennen harjua. Hieman alempana sijaitsee Hällforsenin pikkukylä, jossa luoteesta tuleva Pilkkabäcken yhtyy uomaan. Suurin sivujoki Korpikån yhtyy jokeen Björkfordin kirkonkylässä, missä se kasvattaa joen vesimäärää selvästi. Joensuussa sijaitseva Sangis on joenvarren kylistä suurin. Kylän keskellä virtaava joki valitsee uomansa lietesaarien välistä ja sen vastuulla on myös suiston monet lietesaaret ja sen mataluus. Jokea seuraa pohjoiseen päin sen länsipuolella kulkeva maantie 398, joka etääntyy Sangiksen kylässä rantatiestä (E4). Heti kylän yläpuolella kulkee joen ylittävä rantarata Haaparannalle. Joki siirtyy Tandforsin eteläpuolella Haaparannalta Kainuun puolelle.
Varsinaisessa Sangisjoessa on joitakin koskia, joista Pitkäkoski on pisin. Koskissa tapahtuu kuitenkin pudotusta, joka aiheuttaa eroosiota. Monen kosken alapuolella joki tekee mutkan ja siellä on leveäksi kuluneita suvantoja. Joen pudotus Lapinjärvestä merelle on 29 metriä, mikä on pituuteen suhteutettuna kaltevuutena 1,38 metriä kilometrille. Kaltevuus tasoittuu lähellä merenrantaa, minne ilmakuvista näyttäisi kertyneen paljon lietettä.
Joessa on yksi vesivoimalaitos Taipaleessa, joka tuottaa sähköä 0,3 megawattin teholla noin yksi gigawattituntia vuodessa.
Pääuoman yläjuoksu

| Pääuoman osuudet> nimi | Pääuoman osuudet> pituus (km) |
| --- | --- |
Sangisjoki: 21
Lapinjärvi: 
Kukasjoki: 13
Kukasjärvi: 
Kypasån: 3
Kypasjarv: 
Kiilisälven: 3
Ytterträsket: 
Mellanån: 1
Kiilisjärvi: 
Miekolompolo: 2
Miekojärvi: 
Raitajoki: 6
Raitajärvi: 
Jänkisjoki: 9
Jänkisjärvi: 
Mukkajoki: 4
Ahmaoja: 8
Lähteet: 1 = 

Vesistön pääuomana on sen alajuoksulla nimikkojoki Sangisjoki, joka alkaa Lapinjärvi (ruots. Lappträsket) järvestä. Vesistöalueen pääuoman on valinnut ruotsalaiset vesistöviranomaiset niin, että alajuoksulta alkaen seurataan jokaisessa yhtymäkohdassa virtaamaltaan vuolainta haaraa ylöspäin . Sangisjoen pituus on 21 kilometriä, mutta pääuoman kokonaispituus on 109 kilometriä. Latvoilta on ilmeisesti valikoitunut Ahmasoja, joka on siellä pisin sivuhaara. Se jatkuu Mukkajokena ja laskee sitten Jänkisjärveen. Sen laskujoki on 9 kilometriä pitkä Jänkisjoki, joka laskee Raitajärveen. Seuraavaksi tulee 6 kilometriä pitkä Raitajoki, joka laskee Miekojärveen, ja siitä virtaa Miekolompolo Kiilisjärveen, pienen Mellanånin kautta Ytterträsketiin. Tämän laskujoki on kolmekilometrinen Kiilisälven, joka laskee Kypasjarveen ja sen yhtä pitkä laskujoki Kypasån laskee Kukasjärveen. Alajuoksulla jokiosuudet kasvavat. Kukasjoki on 13 kilometriä pitkä ja se laskee Lapinjärveen. Tästä alkaa 21 kilometriä pitkä Sangisjoki, joka on antanut vesistöllekin nimensä. Se laskee Perämeren Sangisfjärdeniin.
Vesistöalue

Sangisjoen vesistön (vesistöaluetunnus 3) pinta-ala on 1 230 neliökilometriä. Sen pääuoma on 109 kilometriä pitkä ja se virtaa yhdeksän järven läpi. Joella on seitsemän suurempaa sivujokea, joista vain kolme yhtyy varsinaiseen Sangisjokeen. Sivujoista suurin on Korpikån, jonka valuma-alue on 383 neliökilometrin suuruinen (31 %) ja toiseksi suurin Linkanjoki, jonka valuma-alue on 152 neliökilometrin kokoinen (13 %).
Käännös suomeksi
Siri Eftedal

| Mitalit> Maa:   Norja.Naisten käsipallo. Olympialaiset  | Mitalit> Maa:   Norja.Naisten käsipallo. Olympialaiset  | Mitalit> Maa:   Norja.Naisten käsipallo. Olympialaiset  | Maa:   Norja> Naisten käsipallo. |
| --- | --- | --- | --- |
|  Hopeaa | Barcelona 1992 | joukkuekilpailu |  |
Siri Eftedal (s. 22. toukokuuta 1966 Skien) on norjalainen entinen käsipalloilija. Hän kilpaili vuoden 1992 kesäolympialaisissa Barcelonassa ja kuului siellä hopeaa saaneeseen joukkueeseen.
Siri Dahlquist

Siri Dahlquist vuonna 1940.
Sigrid (Siri) Hedvig Naëmi Dahlquist (o.s. Jonsson; 14. maaliskuuta 1889 Bromma, Ruotsi – 22. tammikuuta 1966 Uppsala) ruotsalainen teologi ja virsirunoilija.
Dahlquist suoritti ylioppilastutkinnon Wallinska skolan -koulusta Tukholmassa 1907 ja hänestä tuli yksi Ruotsin ensimmäisiä naisteologeja. 1913 hän suoritti toisena naisena Ruotsissa teologian kandidaatin tutkinnon. Opiskeluaikanaan hän toimi aktiivisesti nuorkirkkoliikkeen parissa.
Dahlquist oli uskonnonopettaja Tukholman tyttökouluissa 1912–1913 sekä toimi toimittajana. Mentyään avioliittoon Gunnar Dahlquistin kanssa hän omistautui kokopäiväisesti papin vaimon tehtävään. Gunnar Dahlquist toimi Ruotsin kirkon lähetyksen johtajana. Siri Dahlquist toimi Ruotsin naisten lähetys­yhdistyksen puheenjohtajana 1922–1966 ja hän otti mielellään osaa lähetysteologiseen keskusteluun ja 1930-luvulla hän kiinnostui ns. Oxford-liikkeestä. Hän oli kiinnostunut myös papin viran avaamisesta naisille, jo 1919 hän kirjoitti artikkelin otsikolla ”Är prästämbetet ett kvinnokall?" (Onko papinvirka kutsumus naisille?). Hänen mukaansa naisilla ja miehillä on samanlainen arvo ja vastuu Jumalan valtakunnassa. Hänen mukaansa tarvitaan teologisesti koulutettuja naisia, joilla on virka kirkossa, nuorisoliikkeiden palveluksessa, lähetystyössä ja diakonissojen kouluttajina.
Dahlquist tunnetaan ennen muuta virsirunoilijana. Hänen virsiään on virsikirjan ohella vapaitten kirkkojen laulukirjoissa ja muissa laulukokoelmissa. Hän julkaisi runojaan sanomalehdissä ja aikakauslehdissä sekä julkaisi kirjoja. Hänen virsissään on usein teemoina ajatukset jotka liittyvät nuorkirkkoliikkeen teologiaan ja julistukseen; Kristuksen pelastava teko, kutsumus, ratkaisu, seuraaminen ja pyhitys, palvelu, evankeliointi ja lähetys.
Suomen evankelis-luterilaisen kirkon virsikirjassa on kaksi Dahlquistin virttä: 427 "Taas uudet kielet vievä sanomaa" (Låt nya tankar tolka Kristi bud, suom. Anna-Maija Raittila 1979) ja 492 "Ystävä sä lapsien", 2–3 säkeistöt (säk. 2–3 suom. Lauri Pohjanpää 1923, säk. 3 virsikirjakomitea 1937)
Ruotsin kirkon virsikirjassa on yksi hänen kirjoittamansa virsi, 417 "Taas uudet kielet vievät sanomaa" sekä hänen kääntämänsä virret 137 "Rakkaudesta maailmaan" (O Christ, Thy love to all the world, George Robson n. 1900, suom. Niilo Rauhala 1994) ja 585 "Kiiruhda! Päivä rientää" (Work, for the night is coming, Annie L. Coghill 1854, suom. Pekka Kivekäs 1998), sekä virsi 743 "Ystävä sä lapsien", joka on virsikirjan lisäysosassa, samassa sanamuodossa kuin Suomen evankelis-luterilaisen kirkon virsikirjassa.
Scott Shannon

Scott Shannon on yhdysvaltalainen radio-DJ ja nykyinen WPLJ-radioaseman ohjelmajohtaja.
Shannon aloitti uransa radiossa vuonna 1969 Mobilessa, Alabamassa 17-vuotiaana. Sen jälkeen hän työskennellyt muun muassa Atlantassa, Washingtonissa, Tampassa, Los Angelesissa ja New Yorkissa.
Radio and Records -lehti on valinnut Shannonin viimeisen 20 vuoden merkittävimmäksi ohjelmasuunnittelijaksi.
Scott Shannon nimettiin Radio Hall of Fameen vuonna 2006. Hänet on nimetty myös NAB Hall of Fameen  ja Rock and Roll Hall of Fameen.
Aiheesta muualla

Scott Shannonin kotisivut
Sarah Green

Sarah Francesca Green (s. 9. maaliskuuta 1961 Redgrave, Yhdistynyt kuningaskunta) on brittiläis-suomalainen antropologi, joka on toiminut sosiaali- ja kulttuuriantropologian professorina Helsingin yliopiston valtiotieteellisessä tiedekunnassa 1. elokuuta 2012 lähtien. Hän väitteli tohtoriksi Cambridgen yliopistossa vuonna 1992. Vuosina 2006–2013 hän toimi sosiaaliantropologian professorina Manchesterin yliopistossa.
American Anthropological Association myönsi Greenin teokselle Notes from the Balkans (2005) William A. Douglassin palkinnon saavutuksesta eurooppalaisessa antropologiassa. Euroopan tutkimusneuvosto (ERC) myönsi vuonna 2016 Greenille 2,5 miljoonan euron määrärahan Välimeren aluetta koskevaan tutkimukseen. Green toimi European Association of Social Anthropologists -yhdistyksen puheenjohtajana vuosina 2019–2021. Hänet kutsuttiin Suomalaisen Tiedeakatemian jäseneksi keväällä 2023.
Julkaisuja

Sarah Green: The politics of gender, sexuality and identity: an ethnography of lesbian feminists in London (väitöskirja). Cambridge: Cambridgen yliopisto, 1992. https://doi.org/10.17863/CAM.27505
Sarah Green: Urban Amazons: Lesbian Feminism and Beyond in the Gender, Sexuality and Identity Battles of London. Lontoo: Palgrave Macmillan, 1997.
Sarah Green: Notes from the Balkans: Locating Marginality and Ambiguity on the Greek-Albanian Border. Princeton: Princeton University Press, 2005.
Lena Malm & Sarah Green: Borderwork: a visual journey through periphery frontier regions. Helsinki: Jasilti, 2013.
Lena Malm, Ninnu Koskenalho & Sarah Green: Crosslocations: looking for something in particular across the Mediterranean. Helsinki: Rosebud Books, 2022. https://researchportal.helsinki.fi/files/232466155/crosslocations_photobook.pdf
Aiheesta muualla

Sarah Green Scopuksessa
Sarah Habel

| Sarah Habel> Henkilötiedot |
| --- | --- |
Koko nimi:  Sarah Evelyn Habel
Syntynyt: 30. heinäkuuta 1982 (ikä 42) Michigan, Yhdysvallat
Ammatti:  näyttelijä
Näyttelijä
Aktiivisena:  2007–
Aiheesta muualla
IMDb 
Elonet
Sarah Evelyn Habel (s. 30. heinäkuuta 1982 Michigan, Yhdysvallat) on yhdysvaltalainen näyttelijä. Hän on näytellyt televisiosarjoissa Underemployed ja Riverdale.
Habel suoritti tutkinnon Michiganin osavaltionyliopistossa.
Ura

Yliopiston jälkeen Habel työskenteli teatterien näyttämöillä Lontoossa, New Yorkissa ja Wild Swanin lastenteatterissa. Habel teki ensimmäisen elokuvaroolinsa Drew Barrymoren ohjaamassa elokuvassa Roller Girl.
Vuonna 2012 Habel valittiin yhdeksi pääroolin esittäjäksi MTV:n humoristiseen draamasarjaan Underemployed.
Vuonna 2017 hän vieraili muutamassa jaksossa The CW -kanavan draamasarjassa Riverdale, sekä oli suuressa roolissa Syfyn jännityselokuvassa Atomica.
Aiheesta muualla

Sarah Habel Internet Movie Databasessa. (englanniksi)
Scott Rudin

| Scott Rudin |
| --- | --- |

Henkilötiedot
Syntynyt: 14. heinäkuuta 1958 (ikä 66) New York, New York
Kansalaisuus:  Yhdysvallat
Ammatti:  elokuva- ja teatterituottaja
Aiheesta muualla
IMDb 
Elonet
Scott Rudin (s. 14. heinäkuuta 1958 New York) on yhdysvaltalainen elokuva- ja teatterituottaja. Hänen teostensa joukossa on kymmeniä maailmankuuluja elokuvia, kuten The Truman Show (1998), School of Rock (2003), Steve Zissoun vedenalainen maailma (2004), Menetetty maa (2007), Doubt – Epäilys (2008), Äärimmäisen lujaa ja uskomattoman läheltä (2011), Captain Phillips (2013) ja Fences (2016).
Useiden Tony-palkintojensa ohella Rudin on voittanut Grammyn, Emmyn ja Oscarin.
Aiheesta muualla

Scott Rudin Internet Movie Databasessa. (englanniksi)
Ford, Rebecca : Aaron Sorkin on Scott Rudin: “Scott Got What He Deserves”  Vanity Fair .  30.9.2021 . Viitattu 4.6.2022. (englanniksi)
Benjamin Wallace : Is Infamous Broadway Producer Scott Rudin Gone for Good?  Vulture .  4.8.2021 . Viitattu 4.6.2022. (englanniksi)
Sojuz TM-24

Sojuz TM-24 oli Venäjän avaruusjärjestön miehitetty avaruuslento Mir-avaruusasemalle, joka vei sinne sen 27. miehistön. Se oli Sojuz-ohjelman 100. lento. Sen nimi on Фрегат, Pikku fregatti. Laukaisu tapahtui 17. elokuuta 1996 Baikonurin kosmodromilta. Paluu tapahtui 2. maaliskuuta 1997. Lennon kesto oli 196 vuorokautta.
Miehistö > Laukaisu

Valeri Korzun, päällikkö
Aleksandr Kaleri, lentoinsinööri
Claudie Haigneré ESAn ranskalainen spationautti
Miehistö > Paluu

Valeri Korzun, päällikkö
Aleksandr Kaleri, lentoinsinööri
Reinhold Ewald, ESAn saksalainen astronautti
Aiheesta muualla

space.kursknet.ru (englisch) (Arkistoitu – Internet Archive)
spacefacts.de
| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
| Edeltäjä: Sojuz TM-23 | Sojuz | Seuraaja: Sojuz TM-25 |
Shanice van de Sanden

| 0 | 1 | 2 | 3 |
| --- | --- | --- | --- |

Henkilötiedot
Koko nimi: Shanice Janice van de Sanden
Syntymäaika: 2. lokakuuta 1992 (ikä 32)
Syntymäpaikka: Utrecht, Alankomaat
Pelipaikka: hyökkääjä
Pituus: 168 cm
Paino: 65 kg
Seura
Seura:  VfL Wolfsburg
Junioriseurat
2006-2008: VVIJ
2008: SV Saestum
Seurat
| Vuodet | Seura | O | (M) |
| 2008–2010 | Utrecht | 30 | (5) |
| 2010–2011 | Heerenveen | 21 | (8) |
| 2011–2016 | Twente | 94 | (32) |
| 2016–2017 | Liverpool | 23 | (3) |
| 2017–2020 | Olympique Lyonnais | 32 | (7) |
Maajoukkue
| 2008– |  Hollanti | 82 | (18) |
 Seurajoukkueuran tilastot kattavat vain kansalliset sarjat, päivitetty 15.4.2019.  Maajoukkueuran tilastot päivitetty 10.3.2021.
Shanice van de Sanden (s. 2. lokakuuta 1992) on alankomaalainen jalkapalloilija, pelipaikaltaan hyökkääjä. Hän on pelannut Alankomaiden naisten maajoukkueessa helmikuun 2021 loppuun mennessä 82 maaottelua ja tehnyt niissä 18 maalia. Ensimmäisen maaottelunsa hän pelasi Ranskaa vastaan 14. joulukuuta 2008. Hän voitti Euroopan-mestaruuden 2017. Hän teki EM-lopputurnauksessa yhden maalin. Hän saavutti MM-hopeaa 2019 ja pelasi turnauksessa viisi ottelua avauskokoonpanossa sekä tuli välierässä ja loppuottelussa vaihtopelaajana kentälle.
Van de Sanden edustaa saksalaista VfL Wolfsburgia. Kaudet 2017–2020 hän edusti ranskalaista Olympique Lyonnaisia. Hän voitti Mestarien liigan vuosina 2018, 2019 ja 2020. Vuoden 2018 loppuottelussa hän pääsi vaihdosta kentälle jatkoajan alkupuolella Lyonin ollessa tappiolla maalein 0–1, ja vuoden 2019 loppuottelussa hän pelasi avauskokoonpanossa ja tuli vaihtoon 63. minuutilla Lyonin johtaessa 4–0. Lyon voitti molemmat loppuottelut maalein 4–1.
Vuosina 2016–2017 van de Sanden edusti englantilaista Liverpoolia. Vuosina 2011–2016 hän pelasi kotimaassaan FC Twenten joukkueessa, ja aiemmin hän edusti Utrechtia ja Heerenveeniä.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Shanice van de Sanden Wikimedia Commonsissa
Alankomaiden joukkue – Jalkapallon naisten MM-kilpailut 2015
1 Geurts |
2 Van Lunteren |
3 Van der Gragt |
4 Van den Berg |
5 Hogewoning |
6 Dekker |
7 Melis |
8 Spitse |
9 Miedema |
10 Van de Donk |
11 Martens |
12 Bito |
13 Janssen |
14 Hoogendijk |
15 Van Dongen |
16 Van Veenendaal |
17 Middag |
18 Van Erp |
19 Van de Ven |
20 Roord |
21 Lewerissa |
22 Van de Sanden |
23 Christ |
Valmentaja Reijners
Alankomaiden joukkue – Jalkapallon naisten EM-kilpailut 2017
1 Van Veenendaal |
2 Van Lunteren |
3 Van der Gragt |
4 Van den Berg |
5 Van Es |
6 Dekker |
7 Van de Sanden |
8 Spitse |
9 Miedema |
10 Van de Donk |
11 Martens |
12 Roord |
13 Jansen |
14 Groenen |
15 Folkertsma |
16 Christ |
17 Zeeman |
18 Lewerissa |
19 Van den Bulk |
20 Janssen |
21 Beerensteyn |
22 Van der Most |
23 Geurts |
Valmentaja Wiegman
Alankomaiden joukkue – Jalkapallon naisten MM-kilpailut 2019
1 Van Veenendaal |
2 Van Lunteren |
3 Van der Gragt |
4 Van Dongen |
5 Van Es |
6 Dekker |
7 Van de Sanden |
8 Spitse |
9 Miedema |
10 Van de Donk |
11 Martens |
12 Pelova |
13 R. Jansen |
14 Groenen |
15 Kaagman |
16 Kop |
17 E. Jansen |
18 Kerkdijk |
19 Roord |
20 Bloodworth |
21 Beerensteyn |
22 Van der Most |
23 Geurts |
Valmentaja Wiegman
Alankomaiden joukkue – Kesäolympialaiset 2020
1 Van Veenendaal |
2 Wilms |
3 Van der Gragt |
4 Nouwen |
5 Van Dongen |
6 Roord |
7 Van de Sanden |
8 Smits |
9 Miedema |
10 Van de Donk |
11 Martens |
12 Folkertsma |
13 Pelova |
14 Groenen |
15 Van Es |
16 Kop |
17 Janssen |
18 Beerensteyn |
19 Jansen |
20 Kaagman |
21 Dekker |
22 Geurts |
Valmentaja Wiegman
SC Kaneetti

Sport Club Kaneetti (lyh. SC Kaneetti) on keravalainen salibandyn erikoisseura. Seuran miesten edustusjoukkue pelaa maan toiseksi korkeinta sarjatasoa I-divisioonaa.
Kerava Areena
Seura

SC Kaneetti on keravalainen vuonna 2004 perustettu salibandyn erikoisseura.
Seuran järjestämiä sb-tapahtumia:
K-U Firmaliiga (Kevät)
K-U Open (Toukokuu)
Kerava Business Cup (Toukokuu)
Lasten salibandy- ja liikuntaleiri (Kesäkuu)
Kane Cup (Syyskuu)
Historia

Seura perustettiin 7. huhtikuuta 2004.
Ensimmäisellä kaudella 2004-2005 seuralla oli kolme miesten joukkuetta; edustusjoukkue nousi III-divisioonaan, II-joukkue pelasi VI-divisioonassa ja M35-joukkue, joka selvitti tiensä aina SM-lopputurnaukseen.
Lisäksi seuralla oli kerran viikossa pelaileva miesten harrasteryhmä. Junioreille toimintaa oli 5-6v. liikuntakerhon ja 7-10v tytöille sb-kerhon muodossa. Jäseniä seurassa 75.
Kaudella 2005-06 seuraan liittyi kolme keravalaista joukkuetta, Sipa, KKV II ja KKV III. Uusina joukkueina perustettiin NAISET sekä seniorijoukkueet M40 ja M45.
Junioripuolella ryhmät olivat sb-kerhon muodossa, tytöt ja pojat 6-10v. Jäseniä seurassa oli 150. Miesten edustusjoukkue nousi II-divisioonaan sekä naiset III-divisioonaa.
Kaudella 2006-07 seuran alaisuudessa pelasi 9 aikuisjoukkuetta sekä miesten harrasteryhmä. Ensimmäisenä juniorijoukkueena perustettiin Pojat-92. Salibandy- ja liikuntakerhoja järjestettiin 2-10-vuotiaille. Jäseniä seurassa oli noin 180. Naiset nousivat II-divisioonaan.
2006-2007: Edustusjoukkue sijoittui ensimmäisellä II-divisioonakaudella lohkonsa kolmanneksi.
2007-2008: Edustusjoukkue voitti oman II-divisioonalohkonsa, mutta nousukarsintasarjassa joukkue jäi niukasti ulos I-divisioonapaikasta.
2008-2009: Edustusjoukkue nousi kaudeksi 2009-2010 1. divisioonaan.
2009-2010: Miesten II-joukkue nousi kaudeksi 2009-2010 2. divisioonaan.
2009-2010: Edustusjoukkue sijoittui ensimmäisellä 1. divisioonakaudellaan kolmanneksi. Suomen Cupissa joukkue eteni 5. kierrokselle, jossa Tampereen Classic tiputti joukkueen jatkosta niukasti 5-4.
Aiheesta muualla

Seuran kotisivu (Arkistoitu – Internet Archive)
Sojuz TM-20

Mir kuvattuna STS-63-sukkulalennolta
Sojus TM-20 oli venäläinen miehitetty avaruuslento. Laukaisu tapahtui 3. lokakuuta 1994 ja paluu maahan 22. maaliskuuta 1995. Alus oli Mir-avaruusasemaan telakoituneena 169 vuorokautta.
Miehistö > Avaruuteen

Aleksandr Viktorenko Venäjän avaruusjärjestö
Jelena Kondakova Venäjän avaruusjärjestö
Ulf Merbold ESA/Saksa - Euromir-94-missio
Miehistö > Varamiehistö

Juri Gidzenko, Venäjän avaruusjärjestö
Sergei Avdejev, Venäjän avaruusjärjestö
Pedro Duque, ESA/Espanja
Miehistö > Paluu

Aleksandr Viktorenko Venäjän avaruusjärjestö
Jelena Kondakova Venäjän avaruusjärjestö
Valeri Poljakov Venäjän avaruusjärjestö
Siret

| Siret |
| --- | --- |

Alkulähde:  Tšernivtsin alue, Ukraina, Itä-Karpaatit
Laskupaikka:  Galațin lounaisosat, Romania, laskee Tonavaan
Maat:  Ukraina, Romania
Pituus:  706 km
Alkulähteen korkeus:  1 238 m
Virtaama:  185 m³/s
Valuma-alue:  44 835 km²
Tonavan sivujoki Siret.
Siret (romaniaksi Siret, ukr. Серет, Seret, unk. Szeret) on Karpaateilta Ukrainan Tšernivtsin alueelta alkunsa saava, etelään virtaava joki, joka yhtyy Tonavaan Romanian Galațin kaupungin lounaislaidalla. Joki on pituudeltaan 706 kilometriä ja sen valuma-alueen koko on noin 45 000 neliökilometriä. Joen keskivirtaus alajuoksulla on luokkaa 185 m³/s. Joen vettä käytetään kasteluun ja siihen on rakennettu pieniä vesivoimaloita; alaosa on navigoitavissa.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Siret Wikimedia Commonsissa
Sony Xperia Z Ultra

| Sony Xperia Z Ultra |
| --- | --- |

Valmistaja:  Sony Mobile Communications
Julkaistu:  24. heinäkuuta 2013
Käyttöverkot:  GSM/GPRS/EDGE 850/900/1800/1900 HSPA+ 850/900/1700/1900/2100 LTE 800/850/900/1800/2100/2600
Mitat:  179,4 × 92,2 × 6,5 mm
Paino:  212 g
Näyttö:  6,44" kosketusnäyttö
Näytön kuvatarkkuus:  1 920 × 1 080 px
Suoritin:  Qualcomm Snapdragon 800 MSM8974 (4 × 2,2 GHz)
Muisti:  16 GB ROM + 2 GB RAM
Kamera:  8 mpxl + 2.2 mpxl etukamera
Radio:  FM-radio
Musiikkisoitin:  on
Käyttöjärjestelmä:  Android 5.0 Lollipop
Infobox OKNimi-testi OK: 
Sony Xperia Z Ultra on Sony Mobile Communicationsin 24. heinäkuuta 2013 julkaisema älypuhelin. Puhelimessa on Androidin 5.0 -käyttöjärjestelmä. Z Ultra kuuluu Sonyn Xperia-tuoteperheeseen.
Z Ultrassa on 6,44 tuuman kosketusnäyttö.. Näytön tarkkuus on 1 920 × 1 080 pikseliä. Puhelimen mitat ovat 179,4 × 92,2 × 6,5 millimetriä. Puhelimen takakamera on kahdeksan megapikseliä ja etukamera 2,2 megapikseliä.
Sojuz TM-25

Sojuz TM-25 oli Venäjän avaruusjärjestön 30. miehitetty lento Mir-avaruusasemalle ja 25. Sojuz-kapselin vierailu sinne. Kyseessä oli 101. Sojuz-lento. Laukaisu Sojuz-kantoraketilla Baikonurin kosmodromilta tapahtui 10. helmikuuta 1997 kello 14:09 UTC ja aluksen paluu maahan 14. elokuuta 1997 kello 9:10 UTC. Radiokutsu oli Сириус, Sirius. Lennon pituus oli miltei 185 vuorokautta.
Miehistö

Laukaistiin:
Vasili Tsiblijev, Venäjän avaruusjärjestö
Aleksandr Lazutkin, Venäjän avaruusjärjestö
Reinhold Ewald, Euroopan avaruusjärjestö, Saksa
Varamiehistö (joka ei lentänyt)
Talgat Musabajev, Venäjän avaruusjärjestö
Nikolai Budarin, Venäjän avaruusjärjestö
Hans Schlegel, Euroopan avaruusjärjestö, Saksa
Laskeutuivat
Vasili Tsiblijev
Aleksandr Lazutkin
Rata

Aluksen massa 7150 kg
Perigeum 387 km
Apogeum 394 km
Inklinaatio 51,6°
Periodi noin 90,3 minuuttia
Aiheesta muualla

space.kursknet.ru (englisch) (Arkistoitu – Internet Archive)
spacefacts.de
| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
| Edeltäjä: Sojuz TM-24 | Sojuz | Seuraaja: Sojuz TM-26 |
Siri (Apple)

| Siri |
| --- | --- |


Kehittäjä:  Apple
Kehityshistoria
Ensijulkaisu:  2011
Tiedot
Ohjelmistotyyppi:  älykäs henkilökohtainen avustaja
Käyttökielet:  arabia, englanti, espanja, heprea, hollanti,  malaiji, norja, portugali, ranska, ruotsi, saksa, suomi, tanska, thai, turkki, italia, japani, korea, mandariinikiina, kantoninkiina, venäjä
Alusta:  iOS, watchOS, tvOS, macOS
Lisenssi:  Suljettu lisenssi
Aiheesta muualla
Verkkosivusto
Siri on Applen henkilökohtainen puhetunnistukseen perustuva virtuaaliavustaja. Se osaa esimerkiksi kirjoittaa viestejä ja kalenterimerkintöjä ääniohjatusti, hakea tietoa Internetistä, avata sovelluksia ja muuttaa laitteen asetuksia. Applen Kartat on integroitu Siriin, joten navigointisovelluksen ääniohjaus perustuu Sirin puhemoottoriin.
Siri esiteltiin alun perin iPhone 4s -puhelimen julkaisun yhteydessä lokakuussa 2011. Siri on käytettävissä Applen eri tuotteissa, kuten iOS-, macOS- ja watchOS-käyttöjärjestelmissä.
Kritiikki

Siriä on moitittu huonosta puheentunnistuksesta. Siri oli kuitenkin Ylen vertailussa Samsungin S Voicea parempi.
Apple julkaisi iOS 9.3 -ohjelmistopäivityksen mukana Siriin kielituen suomelle.