stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Kari Lindberg

Kari Olavi Lindberg (7. tammikuuta 1944 Hamina – 5. tammikuuta 2004) oli suomalainen pesäpalloilija.
Kari Lindberg, pesäpallopiireissä Limppu, pelasi kymmenessä Itä-Länsi -ottelussa, seitsemässä Liitto-Lehdistö -ottelussa ja valittiin kuusi kertaa Muun Suomen joukkueeseen mestareita vastaan. Ensimmäisen mitalinsa, SM-pronssin, Limppu saavutti kaudella 1970, jolloin hänet valittiin myös Vuoden pesäpalloilijaksi, ja Suomen mestaruuden 1974, jolloin hän löi ensimmäisenä täyteen 300 juoksua mestaruussarjassa. Kaudella 1975 Limppu ylitti 500 tehopisteen rajan (lyödyt+tuodut). Tehotilaston Lindberg voitti kausilla 1967 ja 1968. Puolustusvoimain Suomen mestaruus hänellä on 1964 ja lisäksi useita Kymenlaakson piirin mestaruuksia. Kaudella 1981 Limppu toimi pelinjohtajana 11 ottelun ajan. Lindbergin seurana koko uransa ajan oli Haminan Palloilijat. Haminan Vallikenttää vierustava tie on nimetty Lindbergin mukaan Kari Lindbergin kaduksi.
Saavutukset > Pelaajana

1 SM-kulta: 1974
1 SM-pronssi: 1970
10 Itä-Länsi-ottelua: 1965-1974
Vuoden pesäpalloilija: 1970
Tšagatain kaanikunta

| Tšagatain kaanikunta Tsagadai Khan Uls Цагадайн улс > 1225–1687 |
| --- | --- |
   Kaanikunta 1300-luvulla 
Hallitsija:  Kaani Tšagatai (ensimmäinen) Muhammad Imin (viimeinen)
Pääkaupunki:  Almalik, myöhemmin Qarši
Uskonnot:  tengrismi, buddhalaisuus, kristinusko, myöhemmin islam
Kielet:  tšagatain kieli
Edeltäjä(t):  Mongolivaltakunta
Seuraaja(t):  Timuridien dynastia Zungarin kaanikunta
Tšagatain kaanikunta oli Tsingis-kaanin pojan Tšagatain perustama kaanikunta, joka sijaitsi Keski-Aasiassa. Tunnetaan myös nimillä Chagatai, Chagata, Chugta, Chagta, Djagatai ja Jagatai. Se hajaantui Kublai-kaanin mongolivaltakunnasta sen jakaannuttua neljään osaan ja myöhemmin turkkilaistui.
Laajimmillaan valtakunta oli 1300-luvun lopulla, jolloin se ulottui Araljärven eteläosasta Amudarja-joelta Altaivuoristoon nykyisen Kiinan ja Mongolian rajalle. Timur Lenk valtasi suuren osan kaanikunnasta vuonna 1370 ja lopullisesti kaanikunta hajosi 1600-luvun lopulla, jolloin siitä tuli osa Zungarin kaanikuntaa. Kiinan Qing-dynastia otti alueen hallintaansa 1700-luvun puolivälissä.
Käännös suomeksi
Luettelo Linnanmäen laitteista

Tässä artikkelissa on luetteloituna kaikki Linnanmäen huvipuiston laitteet.
Ampumahiihdon maailmanmestaruuskilpailut 1973

Ampumahiihdon maailmanmestaruuskilpailut 1973 järjestettiin Lake Placidissa, Yhdysvalloissa.
Miehet > 20 kilometriä

| Sija | Maa | Kilpailija | Aika |
| --- | --- | --- | --- |
| 1 |  | Aleksandr Tihonov | 1.26.30.20 |
| 2 |  | Gennadi Kovaljov | 1.27.17,29 |
| 3 |  | Tor Svendsberget | 1.28.08,29 |
| 4 |  | Mauri Röppänen | 1.29.04,94 |
Miehet > 4 × 7,5 kilometrin viesti

| Sija | Maa | Joukkue | Aika |
| --- | --- | --- | --- |
| 1 |  | Gennadi Kovaljov, Rinnat Safin, Juri Kolmakov, Aleksandr Tihonov | 2.27.02,29 |
| 2 |  | Kjell Hovda, Espen Gjelten, Ragnar Tveiten, Tor Svendsberget | 2.27.07,21 |
| 3 |  | Dieter Speer, Manfred Geyer, Herbert Wiegand, Günther Bartnik | 2.28.46,45 |
| 4 |  | Yrjö Salpakari, Juhani Suutarinen, Heikki Ikola, Mauri Röppänen | 2.34.05,70 |
Mitalitaulukko > Miehet

| Sija | Maa |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| 1. |  Neuvostoliitto | 2 | 1 | 0 |
| 2. |  Norja | 0 | 1 | 1 |
| 3. |  Itä-Saksa | 0 | 0 | 1 |
The Black Eyed Peas

| The Black Eyed Peas |
| --- | --- |
 Black Eyed Peas Pariisissa, kesäkuussa 2009.
Tiedot
Toiminnassa:  1992–
Tyylilaji:  hip hop, elektro, pop, dance, R&B
Kotipaikka:   Los Angeles, Kalifornia
Laulukieli:  englanti, tagalog
Jäsenet:  will.i.am, 1995–   apl.de.ap, 1995–   Taboo, 1995–   J. Ray Soul
Entiset jäsenet:  Dj Motiv8, 1995   Dante Santiago, 1995   Kim Hill, 1995–2000   Sierra Swan, 2000   Fergie, 2003–2017  
Levy-yhtiö:  Interscope   A&M Records  
Aiheesta muualla
Kotisivut
Infobox OKNimi-testi OK: 
The Black Eyed Peas (tunnettu myös lyhenteellä BEP), on Yhdysvaltain Kaliforniasta kotoisin oleva hip hopia, funkia ja R&B:ta yhdistävä yhtye. Yhtye on tunnettu monista hiteistään, kuten ”Where Is the Love?” (2003), ”Shut Up” (2003), ”Let’s Get It Started” (2004), ”Don’t Phunk with My Heart” (2005), My Humps (2005), ”Pump It” (2005) sekä uusimpina ”Boom Boom Pow” (2009), ”I Gotta Feeling” (2009), ”Meet Me Halfway” (2009) ”Rock That Body” (2010), ”The Time (Dirty Bit)” (2010) ”Just Can’t Get Enough” (2011) ja ”MAMACITA” (2020). 
The Black Eyed Peas on myynyt maailmanlaajuisesti yli 25 miljoonaa kappaletta.
Historia

The Black Eyed Peasin historia alkaa jo vuodesta 1989, kun kahdeksasluokkalaiset will.i.am ja apl.de.ap tutustuivat toisiinsa ja alkoivat yhdessä tehdä rap-musiikkia ja esiintyä Los Angelesin alueella. He tekivät sopimuksen Eazy-E:n johtaman Ruthless Recordsin kanssa, kun Eazy-E:n managerin, Jerry Hellerin, sisaruksen poika oli huomannut kaksikon lahjakkuuden. Ystävänsä Dante Santiagon kanssa he perustivat trion, jolle antoivat nimeksi Atban Klann. Ruthless Records kuitenkin kieltäytyi julkaisemasta Atban Klannin debyyttialbumia, koska yhtyeen musiikin positiivisten teemojen ei uskottu kiinnostavan Ruthlessin asiakaskuntaa.
Historia > Behind the Front

Eazy-E menehtyi AIDS:iin vuonna 1995. Samana vuonna yhtye päätti muuttaa nimensä Black Eyed Peasiksi. Nimi tarkoittaa suomeksi mustasilmäpapuja. Dante Santiago korvattiin uudella jäsenellä, Taboolla, ja Kim Hill tuli yhtyeen taustalaulajaksi. Monista hip-hop-yhtyeistä poiketen Black Eyed Peas halusi esiintyä live-bändin kanssa ja myös musiikillisesti sekä ulkoasultaan he poikkeavat paljon perinteisestä gangsta rap -tyylistä, joka oli silloin Los Angelesin alueella hip-hopin pääsuuntaus. 1990-luvun puolivälissä Black Eyed Peas esiintyi klubeilla, kunnes tekivät sopimuksen Interscope Recordsin kanssa ja julkaisivat ensimmäisen albuminsa Behind the Frontin vuonna 1998. Yhtye sai kuitenkin paljon kritiikkiä poikkeavasta tyylistään. Ensimmäisen levyn hittisingleksi nousi ”Joints & Jam”.
Historia > Bridging the Gap

Toinen albumi, Bridging the Gap, julkaistiin vuonna 2000. Se on tyyliltään melko samanlainen kuin ensimmäinen albumi: musiikissa on paljon funkin elementtejä. Ensimmäiselläkin levyllä kappaleen ”Love Won’t Wait” tekemiseen osallistunut R&B- ja soul-tähti Macy Gray teki myös toisella levyllä yhteistyötä Black Eyed Peasin kanssa. Yhdessä he levyttivät kappaleen ”Request + Line”, josta tuli Bringing the Gapin hittisingle. Albumilla esiintyi myös muita hip-hop maailman isoja nimiä kuten De La Soul, sekä kuuluisa rap-tähti Wyclef Jean. Levyn julkaisun jälkeen taustalaulaja Kim Hill lähti yhtyeestä.
Historia > Elephunk

Todellinen läpimurto tapahtui yhtyeen julkaistessa kolmannen albuminsa, Elephunkin, vuonna 2003. Kim Hilliä korvaamaan oli tullut uusi naisvokalisti, Fergie. Hänet oli alun perin ajateltu Hillin tapaan taustalaulajaksi, mutta Fergien voimakas ääni ja vahva karisma tekivät hänestä yhtyeen neljännen jäsenen. Kokoonpanomuutoksen lisäksi yhtye muutti nimensä nykyiseen muotoonsa ”The Black Eyed Peas”. Elephunkin ensimmäinen hitti oli sodanvastainen ”Where Is the Love?”, jossa esiintyi myös pop-laulaja Justin Timberlake. Toinen suuri hitti oli ”Shut Up”, joka oli edellisen ohella Suomessakin ahkerassa radiosoitossa. Elephunk oli maailmanlaajuisesti erittäin suosittu ja myi kultaa sekä (multi)platinaa Yhdysvalloissa, Britanniassa, Saksassa, Suomessa ja muuallakin Euroopassa.
Albumilla nimellä ”Let’s Get Retarded” muutettiin muotoon ”Let’s Get It Started” NBA:n finaalin mainostusta varten. Uusittu versio kappaleesta julkaistiin singlenä. Kappaleen sanoituksen muuttaminen vaikutti luonnollisesti paljon myös kappaleen teemoihin. Alkuperäinen versio ”Let’s Get Retarded” kertoo lähinnä rankasta juhlimisesta, kun taas ”Let’s Get It Started” on huomattavasti salonkikelpoisempi versio. Kappale sai vuonna 2005 parhaan rap-esityksen Grammy-palkinnon.
Yhtyeen alkuvaiheissa mukana ollut Dante Santiago esiintyy muutamalla Elephunkin kappaleella taustalaulajana. Myös seuraavalla levyllä hän lauloi muutamia taustoja, vaikka ei varsinaisesti enää yhtyeen jäsen olekaan.
Historia > Monkey Business

Neljäs albumi, Monkey Business, julkaistiin 7. kesäkuuta 2005. Levyn ensimmäinen single oli ”Don’t Phunk With My Heart”, joka odotetusti sai maailmanlaajuisesti paljon suosiota. Tämä single toi The Black Eyed Peasille toisen rap-Grammyn. ”My Humps” sai kuitenkin kritiikkiä yksipuolisesta sanoituksestaan ja suosittu internetsivusto Something Awful ”palkitsi” kappaleen vuoden typerimpänä lauluna.
Monkey Business -levyllä The Black Eyed Peas teki taas yhteistyötä Justin Timberlaken kanssa ja yhdessä levytettiin kappale ”My Style”. Levyllä esiintyy myös funk- ja soul-legenda James Brown kappaleessa ”They Don’t Want Music”. Rock-tähti Stingin kanssa yhteistyössä tehtiin ”Englishman in New Yorkin” melodiselle pohjalle perustuva kappale ”Union”.
Historia > The E.N.D.

Viides studioalbumi julkaistiin 3. kesäkuuta 2009. Albumin ensimmäinen single ”Boom Boom Pow” julkaistiin 5. maaliskuuta. Levyltä julkaistiin kaksi promosingleä: ”Imma Be” ja ”Alive”. Toinen virallinen single ”I Gotta Feeling” julkaistiin 16. kesäkuuta ja kolmas single ”Meet Me Halfway” julkaistiin syyskuussa 2009.
Vuonna 2009 yhtye teki ennätyksen, kun se pysyi muutamalla eri kappaleella yhtäjaksoisesti 26 viikkoa Billboard Hot 100 -listan kärjessä. Helmikuussa 2010 siitä tuli ensimmäinen yhtye yhdeksääntoista vuoteen, jolla on ollut listalla yhtä aikaa kolme singleä samalta albumilta.
Historia > Fergien lähtö ja Masters of the Sun Vol. 1

Yhtye piti usean vuoden tauon uuden musiikin luonnista, lukuunottamatta vuonna 2016 julkaistua uusintaversiota kappaleesta ”Where is the Love?”. Fergien jäi tauolle yhtyeestä vuonna 2017. Yhtye julkaisi vuonna 9.1.2018 kappaleen ”Steet Livin’”, jolla Fergie ei ollut mukana. Vuoden 2018 lopulla The Black Eyed Peas julkaisi uuden albumin Masters of the Sun Vol. 1 ilman Fergietä.
Jäsenet

will.i.am eli William James Adams jr. (1992–)
Taboo eli Jaime Gomez (1995–)
apl.de.ap eli Allan Pineda (1992–)
Jäsenet > Entiset jäsenet

Kim Hill (1997–2000)
Dante Santiago (1992–1996)
Fergie eli Stacy Ferguson (2002–2016)
Palkinto

The Black Eyed Peas palkittiin vuoden 2010 American Music Awards -gaalassa vuoden parhaana pop-ryhmänä.
Diskografia > Studioalbumit

Behind the Front (1998)
Bridging the Gap (2000)
Elephunk (2003)
Monkey Business (2005)
The E.N.D. (2009)
The Beginning (2010)
Masters of the sun vol 1. (2018)
Translation (2020)
Elevation (2022)
Diskografia > Singlet

Joints & Jam (1998)
Karma (1999)
BEP Empire (2000)
Weekends (2000)
Request Line (2001)
Where Is the Love? (2003)
Shut Up (2003)
Hey Mama (2004)
Let’s Get It Started (2004)
Don’t Phunk with My Heart (2005)
Don’t Lie (2005)
My Humps (2005)
Pump It (2006)
Boom Boom Pow (2009)
I Gotta Feeling (2009)
Meet Me Halfway (2009)
Imma Be (2009)
Rock That Body (2010)
The Time (Dirty Bit) (2010)
Just Can’t Get Enough (2011)
Don’t Stop the Party (2011)
Yesterday (2016)
Be Nice (feat. Snoop Dogg) (2019)
Diskografia > DVD:t

Behind the Bridge to Elephunk (2004)
Live from Sydney to Vegas
Esiintymiset Suomessa

18. kesäkuuta 2004 – Provinssirock, Seinäjoki
Aiheesta muualla

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
Black Eyed Peasin viralliset sivut
The Black Eyed Peas
|  Will> i.am  Apl.de.ap  Taboo  Fergie . Kim Hill  Dante Santiago  |
| --- | --- |
Studioalbumit:  Behind the Front  Bridging the Gap  Elephunk  Monkey Business  The E.N.D.  The Beginning  Masters of the Sun Vol. 1  Translation  Elevation 
EP:t: Renegotiations: The Remixes
DVD:t: Behind the Bridge to Elephunk
Singlet:  ”Joints & Jam”  ”Karma”  ”BEP Empire”  ”Weekends”  ”Request Line”  ”Where Is the Love?”  ”Shut Up”  ”Hey Mama”  ”Let’s Get It Started”  ”Don’t Phunk with My Heart”  ”Don’t Lie”  ”My Humps”  ”Pump It”  ”Boom Boom Pow”  ”I Gotta Feeling”  ”Meet Me Halfway”  ”Imma Be”  ”Rock That Body”  ”The Time (Dirty Bit)”  ”Just Can’t Get Enough”  ”Don’t Stop the Party”  ”Yesterday”  ”Be Nice” (feat. Snoop Dogg) 
Black Eyed Peas vuonna 2001
Apl.de.ap ja Fergie
Black Eyed Peas Massachusettsissa, vuonna 2006.
Heinäkuun päivät

Heinäkuun päiviksi (ven. Июльские дни, Julskije dni) kutsutaan Venäjän tasavallan pääkaupungissa Pietarissa heinäkuussa 1917 syntynyttä spontaania väliaikaisen hallituksen vastaista kansannousua, joka oli osa Venäjän vallankumousta. Se alkoi 16. heinäkuuta anarkistimatruusien organisoimana työläisten mielenosoituksena ja jatkui seuraavana päivänä väkivaltaisesti tukahdutettuna bolševikkien johtamana puolen miljoonan ihmisen suurmielenosoituksena. Tämän jälkeen 18.–20. heinäkuuta väliaikainen hallitus pidätti kansannousun johtajia ja riisui mielenosoittajien puolella olleita joukkoja aseista. Toimenpiteiden seurauksena bolševikit menettivät vaikutusvaltaansa syyskuiseen Kornilovin kapinaan saakka ja tuleva lokakuun vallankumouksen johtohahmo Vladimir Lenin joutui pakenemaan Suomen suuriruhtinaskunnan puolelle.
Ensimmäinen mielenosoitus

Kansannousu sai alkunsa anarkistien organisoimasta mielenosoituksesta, jota he suunnittelivat Pietarin pohjoispuolella Viipurin piirissä sijaitsevassa tsaarin entisen turvallisuuspäällikön Pjotr Durnovon huvilassa. Anarkistit olivat ottaneet sen kokouspaikakseen helmikuun vallankumouksen yhteydessä. Maa oli kevään ja kesän 1917 aikana ajautunut sisä- ja ulkopoliittiseen kriisiin, tavallisen kansan keskuudessa levisi erityisesti sodanvastaisuus, kun maa haluttiin irti ensimmäisestä maailmansodasta. Heinäkuun alussa käynnistynyt Itävalta-Unkarin vastainen hyökkäys oli lyhyessä ajassa vaatinut jo kymmenien tuhansien venäläissotilaiden hengen. Mielenosoitusta oli suunniteltu jo heinäkuun 10. päiväksi, mutta se toteutui lopulta vasta 16. heinäkuuta. Mielenosoituksen kutsuivat koolle 1. konekiväärirykmentin anarkistit, jotka saivat siihen liittymään tuhansia tehdastyöläisiä sekä sotilaita neljästä muusta armeijan yksiköstä. Hallituksenvastainen mielenosoitus järjestettiin, vaikka sen kielsivät sekä sosialistivallankumouksellinen puolue että sosiaalidemokraattinen työväenpuolue.lähde?
Heinäkuun 17. päivän suurmielenosoitus

Vuorokautta myöhemmin nähtiin mielenosoitus, jossa lähteistä riippuen oli 100 000–500 000 osallistujaa.lähde? Sitä olivat anarkistien sijasta järjestämässä bolševikit, koska nämä halusivat pitää protestin rauhanomaisena ja saada sen myös näyttämään hyvin organisoidulta. Heinäkuun 17. päivän suurmielenosoitukseen osallistui työläisiä, sotilaita ja matruuseja, joiden iskulauseena oli hallituksen syrjäyttämistä vaativa ”kaikki valta neuvostoille”. Mielenosoittajien joukossa oli työläisten lisäksi arviolta 12 000 sotilasta, noin 5 000 punakaartilaista sekä joitakin satoja Kronstadtin linnakkeen anarkisteja. Väliaikaishallituksen vastaisia mielenosoituksia nähtiin Pietarin lisäksi myös useassa muussa kaupungissa, kuten Moskovassa, Nižni Novgorodissa ja Krasnojarskissa.lähde?
Hallitus päätti kuitenkin tukahduttaa protestit väkivalloin. Rauhanomaisia mielenosoittajia vastaan asetettiin tuhansia miliisejä, hallitukselle uskollisia sotilaita sekä kasakoita ja mustina sotnioina tunnettuja äärioikeistolaisia nationalisteja.lähde? Sotilaat avasivat konekivääritulen mielenosoittajien rintamaa kohti, jonka seurauksena yli 700 ihmistä kuoli tai loukkaantui.lähde? Lisäksi mustat sotniat surmasivat omissa iskuissaan arviolta parisenkymmentä mielenosoittajaa.lähde? Tilanne välttyi kehittymästä aseelliseksi yhteenotoksi lähinnä bolševikkien huonon organisoinnin vuoksi. 20. heinäkuuta kaupunkiin saapui Itävalta-Unkarin vastaiselta rintamalta koottuja hallitukselle uskollisia joukkoja, jotka miehittivät nopeasti Pietarin keskustan ja saivat lisäksi siihen asti puolueettomina pysytelleitä sotilaita liittymään väliaikaishallituksen tueksi.lähde?
Seuraukset

Protestien tukahduttamista seuranneen kahden päivän aikana hallitus riisui punakaartit aseista, hajotti kapinoineet sotilasyksiköt sekä pidätti bolševikkien johtohahmoja ja joitakin anarkisteja.lähde? Kahden seuraavan päivän aikana tuhottiin Pravda-lehden toimitus ja kirjapaino sekä bolševikkien keskuskomitean päämaja Kšesinskajan talossa. Myös anarkistien tukikohtanaan käyttämään huvilaan tehtiin ratsia.lähde? Satojen pidätettyjen joukossa olivat bolševikeista muun muassa Lev Trotski, Lev Kamenev, Anatoli Lunatšarski sekä Pavel Dybenko. Heidät kaikki vapautettiin syyskuisen Kornilovin kapinan jälkeen. Vladimir Leninistä annettiin pidätysmääräys, jonka mukaan häntä syytettiin vehkeilystä saksalaisten kanssa. Lenin piileskeli aluksi Pietarissa ja pakeni sen jälkeen Suomeen, jossa hän asui aluksi Helsingissä ja syyskuusta lähtien Viipurissa.
Heinäkuun tapahtumat merkitsivät bolševikkien vaikutusvallan vähenemistä sekä väliaikaisen hallituksen ja Pietarin neuvoston rinnakkaishallinnon päättymistä Venäjän pääkaupungissa.lähde? Samalla se heikensi entisestään bolševikkien välejä hallituksen puolelle asettuneisiin sosialistivallankumoukselliseen puolueeseen ja sosiaalidemokraattisen työväenpuolueen menševikkeihin. Tämän jälkeen Venäjän vallankumouksen jatkuminen rauhanomaisena oli enää mahdotonta. Väliaikainen hallitus puolestaan hajosi sen pääministerin Georgi Lvovin erotessa. Hänen tilalleen uudeksi pääministeriksi tuli aikaisemmin oikeusministerinä toiminut Aleksandr Kerenski.lähde?
Aiheesta muualla

Pietarissa 20 vuotta sitten. Leninin kapina heinäkuussa 1917, Helsingin Sanomat, 25.07.1937, nro 196, s. 22, Kansalliskirjaston digitaaliset aineistot
Kapinoita ja vallankumouksia Venäjän ja Neuvostoliiton historiassa
Suolakapina 1648 | Stenka Razin 1670 | Ivan Mazepa 1709 | Jemeljan Pugatšov 1773 | Dekabristit 1825 | Vuoden 1905 vallankumous (Verisunnuntai) | Kazakstanin kapina 1916 | Vuoden 1917 vallankumous (Helmikuun vallankumous · Heinäkuun päivät · Lokakuun vallankumous) | Bolševikkien vastaiset kapinat: Kerenskin–Krasnovin kapina 1917 · Vasemmistoeserrien kapina 1918 · Jaroslavlin kapina 1918 · Tambovin kapina 1920 · Kronstadtin kapina 1921 | Basmatšin kapina 1916–1934 | Storoževoin kapina 1975 | Sumgaitin levottomuudet 1988 | Bakun levottomuudet 1990 | Neuvostoliiton vallankaappausyritys 1991 | Perustuslaillinen kriisi 1993 | Wagner-ryhmän kapina 2023
Emil Liljeblad

Karl Emil Liljeblad (27. helmikuuta 1876 Oulu – 27. heinäkuuta 1937) oli suomalainen kirkkoherra, lähetyssaarnaaja ja kansatieteen tutkija.
Tausta ja koulutus

Liljeblad syntyi Oulussa maanmittari Gustav Wilhelm Liljebladin ja Margareta Elisabeth Leiviskän poikana. Hän kävi Suomen Lähetysseuran lähetyskoulun ja hänet vihittiin lähetyssaarnaajaksi 1900.
Lähetystyössä Ambomaalla

Liljebladin ensimmäinen työkausi Ambomaalla ajoittui vuosiin 1900–1908. Hän saapui työalueelle tuolloiseen Saksan Lounais-Afrikkaan vuonna 1900 yhdessä Lähetysseuran johtajan Jooseppi Mustakallion kanssa. Mustakallio oli tullut Afrikkaan tarkastusmatkalle. Tämä oli ensimmäinen kerta, kun Lähetysseuran johtaja teki tällaisen matkan. Matka alkoi 31. tammikuuta 1900, ja perille Ambomaalle tultiin 22. kesäkuuta samana vuonna.
Ensimmäisellä työkaudellaan Liljeblad perusti 1902 Onayenan lähetysaseman Itä-Ondongaan ja 1903 yhdessä Heikki Saaren kanssa Nakeken lähetysaseman Ongandjeraan. Nakekessa Liljeblad oli vain seuraavaan vuoteen saakka, jolloin hän joutui kuningas Tshaanikan epäsuosioon ja joutui jättämään tämän aseman. Työtä siellä jatkoivat Saari ja uutena kentälle tullut Juho Tuominen. Liljeblad jatkoi muun muassa opettajana Ondangwan ja Ontanangan lähetysasemilla.
Välivuodet Suomessa

Palattuaan Suomeen Liljeblad oli Suomen Lähetysseuran kotimaan työssä 1908–1911. Liljeblad suoritti teologian erotutkinnon 1910 ja hänet vihittiin papiksi 1911.
Toinen työkausi Ambomaalla

Liljeblad palasi uudelleen Ambomaalle vuosiksi 1912–1919. Toisen työkauden alussa hän vieraili Kapin koloniassa tutustuakseen sikäläiseen koulutusjärjestelmään. Hän vieraili siellä useiden lähetysseurojen opettajankoulutuslaitoksissa.
Liljeblad oli jo vuosia korostanut sitä, että Ambomaalla olisi koulutettava paikallisia opettajia. Nyt hänen onnistui perustaa opettajaseminaari Oniipaan huolimatta siitä, että lähetyskentän esimies, Martti Rautanen vastusti tätä hanketta. Liljeblad toimi tämän jälkeen perustamansa seminaarin johtajana.
Seminaari aloitti toimintansa vuonna 1913, jolloin kuusi miestä haki sen oppilaaksi. Seminaarilla oli yksi luokkahuone, ja oppilaat rakensivat itse itselleen asuntolan. Vuonna 1916 seitsemän naimisissa ollutta ja kuusi naimatonta miestä opiskeli seminaarissa. Lukukaudet kestivät kesäkuusta syyskuuhun ja helmikuusta huhtikuuhun. Tällä tavoin miehet kykenivät työskentelemään omilla pelloillaan lukukausien ulkopuolella, ja heidän ei myöskään tarvinnut istua luokkahuoneessa kuumimpaan vuodenaikaan eli marras- ja joulukuussa.
Seminaarin oppilaat olivat Liljebladin kertoman mukaan erittäin innostuneita opinnoistaan. He halusivat sadeaikanakin käydä kerran tai kaksi kertaa viikossa seminaarissa, jotta eivät unohtaisi oppimiaan asioita. Vuonna 1916 valmistuivat ensimmäiset opettajat, neljä miestä. Yksi oppilas oli kuollut ja yksi oli joutunut keskeyttämään opintonsa. Oppilasmäärä kasvoi kuitenkin niin, että vuodesta 1918 lähtien seminaarissa oli kaksi osastoa. Vuonna 1921 otettiin jo 30 uutta oppilasta.
Vuoden 1918 lopussa Liljeblad jätti eroanomuksensa Lähetysseuran johtokunnalle, ilmoittaen olevansa tyytymätön seminaariin hakeneiden pieneen määrään sekä siihen, ettei riittävää määrää opettajia tämän takia voitu kouluttaa Ambomaalla.
Vuonna 1918 Liljeblad sai kutsun suorittaa merkittävän tehtävän Oukwanyamassa. Tuohon mennessä saksalaiset olivat tehneet lähetystyötä tämän heimon alueella, mutta vuonna 1916 viimeinen heistä oli joutunut poistumaan sieltä. Englantilainen rajaviranomainen, majuri Fairlie oli rakentanut pienen kirkon Omafo-nimiselle paikalle, kun vuonna 1918 paikalle ilmaantui vieras pappismies, joka halusi kastaa paikallisia ihmisiä. Hän vaati toimituksesta punnan henkeä kohti, ja kun hän sitten osoittautuikin katoliseksi, Fairlie lähetti hänet matkoihinsa ja pyysi Liljebladin käymään Oukwanyamassa. Hän tulikin paikalle, vihki Omafon kirkon ja kastoi 55 pakanaa. Lisäksi hän kastoi kristittyjen lapsia, vihki aviopareja avioliittoon ja konfirmoi nuoria.
Juuri ennen paluutaan Suomeen Liljeblad osallistui uuden hallinnollisen elimen, lähetyskentän hallintokunnan toimintaan vuonna 1919. Siihen kuuluivat Rautanen, Liljeblad, taloudenhoitaja Kalle Petäjä ja sihteerinä Reinhold Rautanen.
Pastorina Suomessa

Palattuaan taas Suomeen Liljeblad oli pappina Kirvussa 1920–1922 ja Simpeleellä 1922–1924. Viimeksi hän toimi Ruskealan kirkkoherrana 1924–1937.
Perinneaineiston keruu Ambomaalla

Liljeblad teki vielä 1930–1932 kansatieteellisen tutkimusmatkan Suomalaisen Tiedeakatemian stipendiaattina Ambomaalle. Tältä matkalta kerättyä laajaa folklore-aineistoa säilytetään Kansalliskirjaston käsikirjoitusosastolla, jossa sitä on noin 150 enimmäkseen ambokielistä käsinkirjoitettua vihkoa. Liljeblad käänsi näiden vihkojen tekstejä suomeksi kuolemaansa asti, saaden noin puolet käännettyä, ja loput käänsi lähetystyöntekijä Aksel Gladin leski Anna Glad suomeksi.
Käännöksiä on 2016 foliokokoista sivua (joista tulee tietokonemuodossa noin 1 000 sivua) ja ne on kirjoitettu koneella puhtaaksi. Tämän aineiston perusteella suomalaiset tutkijat ovat kirjoittaneet ainakin seitsemän kirjaa. Yksi väitöskirja perustuu tähän aineistoon kokonaan (Märta Salokoski) ja yksi osittain (Minna Saarelma-Maunumaa).
Liljeblad julkaisi myös uskonnollisia kirjasia sekä kirjoitti virsiä ndongankieliseen virsikirjaan. Liljebladin elämänsä aikana keräämä kansa- ja luonnontieteellinen esinekokoelma on Oulun yliopiston hallussa, ja esineet tulevat olemaan esillä yliopiston tiloissa yleisön nähtävinä.