stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Noarootsi
Maantiede

Noarootsin entisen kunnan pinta-ala oli 296 km², josta 29 127 hehtaaria sijaitsi mantereella, ja loput 513 hehtaaria olivat saaria. Noarootsin suurin saari oli Osmussaari, pinta-alaltaan 481 hehtaaria. Muita suuria saaria kunnassa olivat Mõisasaar (15 ha), Umpasaar (8,7 ha) ja Ulasrahu (6,8 ha). Kunnalla oli noin sata kilometriä rantaviivaa.
Pinnanmuodoiltaan Noarootsi on hyvin tasainen. Aluetta hallitsevat mäntymetsiköt ja hiekkadyynit. Suurin joki on Nõvajoki, joka on 22 kilometriä pitkä. Suurin järvi on Sutlepa meri, jonka pinta-ala on 202 hehtaaria.
Noarootsi koostui alun perin saarista, ja se on yhtynyt mantereeseen vasta hiljattain maankohoamisen seurauksena. Vielä 1700-luvulla Noarootsin ja mantereen välisessä salmessa saattoi purjehtia. Esimerkiksi Pietari Suuri teki näin purjehtiessaan Haapsaluun vuonna 1715. Vuonna 1782 põltsamaalainen pastori A. W. Hupel kirjoitti, että salmen vesi on korkealla vain sopivien merituulien aikaan. Muuten saarelle saattoi päästä hevosella.
Maantiede > Luonto

Keväisin Noarootsin alueelle tulee kymmeniä tuhansia muuttavia lintuja, ja aluetta pidetään yhtenä Viron parhaista lintubongauspaikoista. Pürksin kartanolla kasvaa muualla Virossa harvinainen valkopyökki. Noarootsin alueella sijaitsivat Osmussaaren ja Neven maisemapuistot, sekä Silman ja Leidissoon luonnonpuistot.
Maantiede > Kylät

Noarootsiin kuului kaikkiaan 23 kylää, joilla kaikilla on virallinen ruotsinkielinen nimi. Kylät ovat Aulepa/Dirslätt, Dirhami/Derhamn, Einbi/Enby, Elbiku/Ölbäck, Hara/Harga, Hosby, Höbringi/ Höbring, Kudani/Gutanäs, Osmussaare/Odensholm, Paslepa/Pasklep, Pürksi/Birkas, Riguldi/Rickul, Rooslepa/Roslep, Saare/Lyckholm, Spithami/Spithamn, Sutlepa/Sutlep, Suur-Nõmmküla/Klottorp, Tahu/Skåtanäs, Tuksi/Bergsby, Vanaküla/Gambyn, Väike-Nõmmküla/Persåker ja Österby. Jokaista kylää johtavat vaaleilla valitut kylänvanhimmat, jotka valitaan sekä Viron että Ruotsin puolelta.
Historia

Ruotsalaisasutus syntyi alueelle 1200-luvulla, mitä ennen saari oli lähes asumaton. Suurin osa muuttajista tuli Suomen rannikolta. Ruotsalaisilla oli monia etuja virolaisiin nähden, kuten esimerkiksi liikkumisvapaus ja alhaisemmat verot. Alueen väestö kasvoi kovaa vauhtia 1500-luvulla. Noarootsin Pyhän Katariinan kirkko rakennettiin vuoden 1500 paikkeilla, ja sen 1600-luvulla rakennettu pappila on Läänemaan vanhin puurakennus. 1500-luvun lopulla Liivinmaan sodan aikana venäläiset ryöstelivät aluetta, joka päätyi lopulta Ruotsin haltuun. Ruotsin vallan aikana Noarootsiin perustettiin Viron alueen ensimmäinen talonpoikaiskoulu. Suuren Pohjan sodan aikana suuri osa alueen väestöstä kuoli kulkutauteihin. Alueen väkiluku väheni kaksi kolmannesta. Tyhjentyneille alueille asettui virolaisia. Mantereeseen liityttyään Noarootsi oli ainoa Viron mantereen alueista, jossa vironruotsalaiset muodostivat enemmistön väestöstä.
1800-luvun loppupuolella alueesta tuli vironruotsalaisen kulttuurin keskus, ja sinne perustettiin muun muassa laulukerhoja ja sivistysseura. Vuonna 1920 aloittivat toimintansa ruotsinkieliset maa- ja työväenopistot Pürksin kartanossa. Vuonna 1934 kunnassa asui 4 388 asukasta, joista 67% oli ruotsalaisia. Suurin osa alueen ruotsalaisista lähti pakoon Ruotsiin vuosina 1943–1944. Tilalle tuli pakolaisia Viron muista osista ja Inkeristä. 1980-luvun lopussa alueelta lähteneet saattoivat jälleen palata takaisin. Vuonna 1988 järjestettiin ensimmäiset kotiseutupäivät, vuonna 1989 aloitettiin uudestaan ruotsinkielinen kouluopetus ja Noarootsin lukio avattiin vuonna 1990. Kunnan oikeudet Noarootsi sai vuonna 1991. Vuonna 1997 monelle alueen kylistä annettiin takaisin niiden vanhat nimet, ja samalla kaikille kylille tuli myös virallinen ruotsinkielinen nimi. Nykyisistä asukkaista noin 50:llä on ruotsalaiset juuret.
Väestö

Vuonna 2011 Noarootsin kunnassa oli 677 asukasta, joista 645 (95,3 %) oli virolaisia, 9 (1,3 %) venäläisiä ja 18 (2,7 %) muita kansallisuuksia.
Kunnan tunnukset

Noarootsin kunnan vaakunan sininen ja kultainen taustaväri symboloi kunnan historiallisia yhteyksiä Ruotsiin. Ne symboloivat myös alueen merellistä sijaintia ja hiekkarantoja. Purjelaiva kuvastaa merenkäyntiperinnettä ja yhteyksiä ulkomaille. Kolme punaista luumua kuvaavat alueella kehitettyä luumulajiketta, mutta myös Noarootsin historiallista kolmea aluetta, Noarootsin niemimaata ja aiemmin omina kuntinaan olleita Sutlepan ja Riguldin alueita. Noarootsin lippu koostuu kolmesta vaakasuorasta alueesta, joista ylin on sininen, keskimmäinen musta ja alimmainen keltainen. Lipun mitat ovat 105 x 165 cm. Vaakuna otettiin käyttöön vuonna 1995 ja lippu vuonna 1996.
Kunnan tunnukset > Ystävyyskunnat

Noarootsilla oli kaksi ystävyyskuntaa, Kruunupyy Suomessa ja Åtvidaberg Ruotsissa.
Yhteistyö molempien kuntien kanssa aloitettiin vuonna 1990. Yhteistyötä tehtiin koulutuksen, kulttuurin ja luonnonsuojelun saralla. Vuodesta 1995 kuntien välillä järjestettiin vuosittaiset ystävyyskuntapelit, joiden pitopaikka vuorotteli kuntien välillä.
Lampaita Noarootsin Osmussaaressa.
Noarootsin kirkko.
Noarootsilaisia 1800-luvun piirustuksessa.
Isku (yritys)

| ISKU |
| --- | --- |

Perustettu:  1928
Kotipaikka:  Lahti
Liikevaihto:  124,9 milj. € (2021)
Henkilöstö:  623 (2021)
Omistaja:  Vikströmin perhe
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Isku-Yhtymä Oy on suomalainen huonekalualan perheyritys. Se suunnittelee, valmistaa ja markkinoi kalusteita sekä koteihin että toimistoihin ja julkisiin tiloihin. Suomen kattavan myymäläketjun lisäksi Isku toimii Pohjoismaissa, Baltiassa, Kazakstanissa, Puolassa sekä Lähi-idässä. Iskun omat huonekalutehtaat sijaitsevat Lahdessa.
Historia

Iskun perusti Eino Vikström (1901–1966) vuonna 1928 nimellä Lahden Puukalusto Oy. Jo vuonna 1923 Vikström oli aloittanut yrittäjän uransa Matti Metson liikekumppanina, ja vuonna 1927 hän osti Metson osuuden yrityksestä itselleen. Tuolloinen puusepänliike sai nimekseen Eino Vikströmin Huonekaluliike.
Ensimmäisiä kalusteita oli päästävedettävä sänky. 1950-luvulla Isku keksi vuodesohvan hetekan korvaajaksi. Sotien aikana yritys valmisti puisia kengänpohjia ja ruumisarkkuja.
Kasvun myötä Lahden Puukalusto Oy investoi tuotantolaitoksiin, ja vuonna 1954 valmistui Savonkadulle uusi tehdas, ja kolme vuotta tämän jälkeen alkoi kymmenvaiheinen teollisuuslaitoksen rakentaminen Mukkulankadulle.
Lahden Puukaluston tuotteiden jakelusta vastanneen myyntiyhtiön nimeksi tuli 1950-luvulla Iskukaluste Oy. Markkinointipiireissä puhuttiin tuohon aikaan ”iskuartikkeleista”, joilla vedettiin asiakkaita kauppaan. Yhtiön tarkoituksena oli ”iskeä” markkinoille hyvillä tuotteilla ja edullisella hinnalla. Vähitellen alettiin puhua Isku-kalusteista, ja pian sana Isku tai Iskukaluste oli tuotteiden kattonimenä muun muassa esitteissä.
Lahden Puukalusto pyrki nyt vaihtamaan nimekseen Iskun Tehtaat Oy. Se ei kuitenkaan vielä 1958 onnistunut, koska nimi muistutti liikaa Askon Tehtaat Oy:n nimeä. Myöskään Isku-Yhtymä Oy ei kelvannut kaupparekisteriin, koska siellä oli jo muita Isku-nimisiä yrityksiä. Niin yhtiö hankki itselleen Isku-lehden, Sähköliike Iskun ja Polkupyöräliike Iskun nimet. Tämän jälkeen yhtiö yritti vaihtaa nimekseen Isku Oy, vaikka kaupparekisterissä olivat vielä Isku-Metalli Oy ja Isku-filmi Oy. Patentti- ja rekisterihallitus ei kuitenkaan suostunut myöntämään yhtiölle yksinoikeutta Isku-sanaan. Lopulta vuonna 1961 Lahden Puukalusto Oy sai vaihdettua nimekseen Oy Iskun Tehtaat.
Mukkulaan rakennettiin varsinaisen kalustetehtaan lisäksi saha vuonna 1965 ja vuonna 1971 lastulevy- ja vaneritehtaat. Vuonna 1978 Iskukaluste Oy ja Oy Iskun Tehtaat yhdistettiin yhdeksi yhtiöksi, jolle annettiin lyhyesti nimi Isku Oy, joka nyt lopulta hyväksyttiin kaupparekisteriin. Konsernin emoyhtiöksi ja mekaanista puuteollisuutta harjoittavaksi yhtiöksi tuli Isku-Yhtymä Oy. Yritysostojen kautta konserniin liitettiin vuonna 1985 Lahden Puutyö Oy ja vuonna 1990 Koulukalusto Oy Salosta.
Liiketoiminta

Isku työllistää Suomessa yli 600 työntekijää. Vuonna 2021 Iskun liikevaihto oli 124,9 miljoonaa euroa.
Iskun toiminta jakautuu eri liiketoimintayhtiöihin:
Isku Interior Oy – kalustevalmistus
Isku Koti Oy – kodin kalusteiden myynti
Isku Invest Oy – kiinteistöt ja hallinto
Isku Spaces Oy – yrityskalusteiden myynti
Vuodesta 2022 lähtien Isku on omistanut noin 10 prosentin osuuden kilpailevasta toimistokalustevalmistajasta Martelasta, mikä tekee Iskusta Martelan toiseksi suurimman omistajan.
Yrityssaneeraukset 2020-luvulla

2020-luvulla Isku-yhtiöt ovat kärsineet talousvaikeuksista. Isku Invest Oy hakeutui yrityssaneeraukseen vuoden 2024 alussa, Isku Interior Oy ja Isku Koti Oy vuoden 2024 joulukuussa.
Kirjallisuutta

Vesikansa, Jyrki: Puuseppää aina tarvitaan. Iskun historia 1928–1998. Lahti 1998. ISBN 9789529103478.
Iskun huonekaluliike Oulussa
Bentseeni

| Bentseeni |
| --- | --- |

Tunnisteet
Muut nimet:  Bentsoli, Sykloheksatrieeni, PhH
CAS-numero:  71-43-2
PubChem CID:  241
Ominaisuudet
Molekyylikaava:  C6H6
Moolimassa:  78,1 g/mol
Ulkomuoto:  Kirkas neste, miellyttävä ja makeahko tuoksu
Sulamispiste:  5,5 °C (278,7 K)
Kiehumispiste:  80,1 °C (353,3 K)
Tiheys:  0,88 g/cm3
Liukoisuus veteen:  1,8 g/l
    
Bentseeni (C6H6, bentsoli, sykloheksatrieeni) on kirkas ja helposti syttyvä neste, joka liukenee heikosti veteen (1,8 g/l 25 °C) ja sillä on miellyttävä ja makeahko tuoksu. Bentseenin leimahduspiste on –11 °C ja itsesyttymislämpötila 498 °C. Bentseeni on aromaattinen hiilivety ja tunnettu karsinogeeni. Sitä esiintyy maaöljyssä ja edelleen bensiinissä, mutta niin vähän, että sitä myös syntetisoidaan paljon. Sellaisenaan sitä käytetään liuottimena. Siitä valmistetaan mitä erilaisimpia aromaattisia yhdisteitä: muun muassa lääkkeitä, muoveja, värejä, räjähteitä, pesuaineita, synteettistä kumia ja kangasta. Bentseeniä käytetään valmistettaessa esimerkiksi etyylibentseenia, kumeenia, sykloheksaania, nitrobentseenia ja klooribentseeneja. Bentseeni on myrkyllistä ja aiheuttaa syöpää, tavallisimmin leukemiaa.
Yhdistettä esiintyy myös kasveissa ja kukkien tuoksuissa sekä semiokemikaalina eliöiden viestinnässä.
Bentseenissä on kuuden hiiliatomin muodostama tasomainen rengas, jossa Friedrich Kekulén vuonna 1865 esittämän mallin mukaan puolet sidoksista on kaksoissidoksia ja puolet yksinkertaisia sidoksia. Bentseeni on kuitenkin aivan liian vakaa ollakseen näin monityydyttymätön. Selitys on siinä, että kaksoissidoksissa (p-orbitaaleilla) olevat elektronit ovat jakautuneet tasaisesti sidosten kesken, eli ns. delokalisoituneet, aivan kuten metallisidoksessa. Hiilirenkaan ylä-, ja alapuolella on siis renkaanmuotoinen elektronipilvi. (Ks. kuva: siniset tipat ovat p-orbitaaleja, jotka delokalisoituvat renkaiksi.)
Vasemmalla 6 p2 orbitaalia. Oikealla delokalisoitunut π-orbitaali.
Delokalisaation takia bentseenirengasta on vaikea rikkoa, sillä molekyylin hajottamiseen ei riitä pelkästään yhden kaksoissidoksen purkaminen. Bentseenirenkaan hajottamiseksi rakennetta ylläpitävä delokalisoitunut rengas pitäisi saada purettua kerralla kokonaan. Bentseenin reaktiot ovatkin etupäässä substituutio­reaktioita, joissa sen ulko­kehällä olevat vety­atomit korvautuvat toisilla atomeilla tai atomi­ryhmillä. Nämä substituutiot ovat elektrofiilisiä aromaattisia substituutioita tai nukleofiilisiä aromaattisia substituutioita.
Koska bentseenirengasta voidaan monessa yhteydessä pitää särkemättömänä,  se yleensä piirretään kuusikulmioksi, jossa delokalisoitunutta rengasta esittää ympyrä. Bentseenillä esiintyy kuitenkin, joskaan ei kovin herkästi, myös additioreaktioita, joissa yksi kaksois­sidos purkautuu ja sen kohdalle kiinnittyy muita atomeja tai molekyylejä. Esimerkiksi kloorin kanssa se reagoi auringon­valossa muodostaen heksakloorisykloheksaania (C6H6Cl6). Tällöin se siis toimii kuten aineet, joissa kaksoissidokset ovat lokalisoituneet.
Aiheesta muualla

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
Bentseenin kansainvälinen kemikaalikortti
Bentseenin OVA-ohje (Arkistoitu – Internet Archive)
Toxin and Toxin Target Database (T3DB): Benzene (englanniksi)
National Toxicology Program, Department of Health and Human Services, Report on Carcinogens, Thirteenth Edition: Benzene (pdf) (englanniksi)
Dr. Duke's Phytochemical and Ethnobotanical Databases: Benzene (englanniksi)
Pherobase: Floral Compound - benzene (englanniksi)
Pherobase: Semiochemical - benzene (englanniksi)
Nathan Fillion

| Nathan Fillion |
| --- | --- |
 Nathan Fillion vuonna 2014.
Henkilötiedot
Koko nimi:  Nathan C. Fillion
Syntynyt: 27. maaliskuuta 1971 (ikä 53)  Edmonton, Alberta
Ammatti:  näyttelijä
Näyttelijä
Aktiivisena:  1993–
Merkittävät roolit:  Malcolm Reynolds (Firefly) Richard Castle (Castle)
Aiheesta muualla
IMDb 
Elonet
Nathan C. Fillion (s. 27. maaliskuuta 1971 Edmonton, Alberta) on kanadalainen näyttelijä, joka tunnetaan roolistaan Malcolm Reynoldsina televisiosarjassa Firefly ja rikoskirjailija Richard Castlen roolista televisiosarjassa Castle.
Hän opiskeli näyttelemistä Albertan yliopistossa ja on sittemmin esiintynyt enimmäkseen televisiosarjoissa, kuten Spin City, Buffy, vampyyrintappaja, Kaksi kaveria, tyttö ja pizzapaikka, Lost ja Täydelliset naiset. Lisäksi Fillion on tehnyt myös äänirooleja animaatioihin, kuten Kukkulan kuningas, Justice League Unlimited, Robot Chicken, Wonder Woman ja Green Lantern: Emerald Knights.
Filmografia > Elokuvat

| Vuosi | Elokuva | Rooli | Huomioita |
| --- | --- | --- | --- |
| 1993 | Jäätävä kamppailu | päällikön virkailija Tom Jardine | televisioelokuva |
| 1998 | Pelastakaa sotamies Ryan | James Frederick |  |
| 1999 |  Blast from the Past | Cliff |  |
| 2000 | Dracula 2000 | Isä David |  |
| 2003 |  Water's Edge | Robert Graves |  |
| 2003 | Alligator Point | Bill |  |
| 2004 | Outing Riley | Luke Riley | independent-elokuva |
| 2004 | Hollywood Division | etsivä Tommy Garrett |  |
| 2005 |  Serenity | Malcolm "Mal" Reynolds |  |
| 2006 | Slither | Bill Pardy |  |
| 2006 | Done the Impossible | oma itsensä | dokumenttielokuva |
| 2007 | Unelmien resepti | tohtori Jim Pomatter |  |
| 2007 | White Noise 2: The Light | Abe Dale |  |
| 2009 | Trucker | juoksija | independent-elokuva |
| 2009 |  Wonder Woman | Steve Trevor | äänirooli |
| 2010 |  Super | Pyhä Kostaja |  |
| 2011 | Green Lantern: Emerald Knights |  Hal Jordan / Vihreä Lyhty | äänirooli |
| 2012 | Much Ado About Nothing | Dogberry |  |
| 2012 | Justice League: Doom | Hal Jordan / Vihreä Lyhty | äänirooli |
| 2012 | Robot Chicken: DC Comics Special | Hal Jordan / Vihreä Lyhty,  Victor Fries / Pakkasherra | äänirooli |
| 2013 | Percy Jackson: Hirviöidenmeri | Hermes |  |
| 2013 | Monsterit-yliopisto | Jonni Vaaramo | äänirooli |
| 2013 | Justice League: The Flashpoint Paradox | Hal Jordan / Vihreä Lyhty | äänirooli |
| 2014 | Guardians of the Galaxy | hirvittävä sellitoveri | äänirooli |
| 2014 | Robot Chicken DC Comics Special 2: Villains in Paradise | Hal Jordan / Vihreä Lyhty, Musta Adam | äänirooli |
| 2015 | Justice League: Throne of Atlantis | Hal Jordan / Vihreä Lyhty | äänirooli |
| 2015 | Highway of Tears | oma itsensä | dokumenttielokuva |
| 2015 | The Thrilling Adventure Hour Live | Cactoid Jim |  |
| 2015 | Robot Chicken DC Comics Special 3: Magical Friendship | Hal Jordan / Vihreä Lyhty | äänirooli |
| 2017 | Guardians of the Galaxy Vol. 2 |  Simon Williams / Ihmemies |  |
| 2017 | Autot 3 | Sterling | äänirooli |
| 2017 | Yamasong: March of the Hollows | Shojun | äänirooli |
| 2018 | The Death of Superman | Hal Jordan / Vihreä Lyhty | äänirooli |
| 2018 | Nomis | oma itsensä |  |
| 2018 | Uncharted Live Action Fan Film | Nathan Drake | myös tuottajana |
| 2018 | Night Hunter | Matthew Quinn |  |
| 2018 | Henchmen | kapteeni Ylivoimainen | äänirooli |
| 2019 | Reign of the Supermen |  Hal Jordan / Vihreä Lyhty | äänirooli |
| 2021 | The Suicide Squad: Suicide Mission | Cory Pitzner / The Detachable Kid (T.D.K.) |  |
| 2023 | Guardians of the Galaxy Vol. 3 | mestari Karja |  |
| 2024 | Deadpool & Wolverine | Wade Wilson / Headpool | äänirooli |
| 2024 | Skincare | Brett Wright |  |
| 2025 | Superman | Guy Gardner / Vihreä Lyhty | kuvattavana |
Filmografia > Ääninäyttely videopeleissä

| Vuosi | Videopeli | Rooli |
| --- | --- | --- |
| 2005 | Jade Empire | Gao the Lesser |
| 2007 | Halo 3 | kersantti Reynolds |
| 2009 | Halo 3: ODST | Buck |
| 2010 | Halo: Reach | kersantti Buck |
| 2014 | Family Guy: The Quest for Stuff | oma itsensä |
| 2014 |  Destiny | Cayde-6 |
| 2015 | Saints Row: Gat Out of Hell | Jumala |
| 2015 | Destiny: The Taken King | Cayde-6 |
| 2015 | Halo 5: Guardians | Edward Buck |
| 2016 | Con Man: The Video Game | Jack Moore |
| 2017 | Cars 3: Driven to Win | Sterling |
| 2017 | Destiny 2 | Cayde-6 |
| 2020 | Starfinder | Garvin Kindler |
| 2022 | Destiny 2: The Witch Queen | Cayde-6 |
| 2023 |  Spider-Man 2 | sivuäänet |
| 2024 | Destiny 2: The Final Shape | Cayde-6 |
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Nathan Fillion Wikimedia Commonsissa
Nathan Fillion Myspacessa (englanniksi)
| Auktoriteettitunnisteet  |
| --- | --- |
Kansainväliset:  ISNI  VIAF  WorldCat 
Kansalliset:  Norja  Espanja  Ranska  BnF data  Saksa  Israel  Yhdysvallat  Tšekki  Korea  Alankomaat  Puola 
Taiteenala:  MusicBrainz 
Henkilöt:  Elonet 
Muut:  IdRef
Alberta Odell Jones

| Alberta Odell Jones> Henkilötiedot |
| --- | --- |
Syntynyt: 12. marraskuuta 1930 Louisville, Kentucky
Kuollut: 5. elokuuta 1965 (34 vuotta) Louisville, Kentucky
Ammatti:  asianajaja
Alberta Odell Jones (12. marraskuuta 1930 Louisville, Kentucky – 5. elokuuta 1965 Louisville, Kentucky) oli yhdysvaltalainen asianajaja ja kansalaisoikeusaktivisti. Hän oli ensimmäisiä afroamerikkalaisia naisia asianajajana Kentuckyssä. Jones oli poliittisesti aktiivinen ja koulutti lakitoimistossaan afroamerikkalaisia äänestämään ja osallistui itse NAACP:n toimintaan. Jones nousi vuonna 1965 Louisvillen perhetuomioistuimen syyttäjäksi. Myöhemmin samana vuonna hänet murhattiin. Murhaa ei ole selvitetty.
Nuoruus ja opiskelu

Alberta Jones syntyi Louisvillessä marraskuussa 1930. Hänen vanhempansa olivat Sarah Frances Crawford ja Odell Jones, ja hän oli perheen kolmas lapsi. Hän kävi koulunsa Louisvillessä ja opiskeli Louisvillen mustille tarkoitetussa kunnallisessa collegessa, joka yhdistettiin vuonna 1951 Louisvillen yliopistoon.
Jones oli ensimmäinen afroamerikkalainen, joka kävi Louisvillen yliopiston oikeustieteellistä. Hän opiskeli siellä ensimmäisen vuoden, mutta hänet siirrettiin vuonna 1957 Howardin yliopistoon. Hän valmistui vuonna 1958 luokkansa neljänneksi parhaana. Jones sai seuraavana vuonna oikeuden harjoittaa lakia Kentuckyssä. Hän oli ensimmäisiä afroamerikkalaisia naisia, jotka saivat luvan.
Asianajajana ja kansalaisoikeusliikkeen aktivistina

Jones avasi vuonna 1959 lakitoimiston Louisvilleen. Hän oli muun muassa nuoren nyrkkeilijän Cassius Clayn ensimmäinen asianajaja. Hän neuvotteli vuonna 1960 Clayn ensimmäisen ammattilaissopimuksen.
Jones kiinnostui 1960-luvulla afroamerikkalaisten poliittisesta osallistumisesta. Hän perusti itsenäisten äänestäjien järjestön, joka rekiströi noin 6 000 afroamerikkalaista äänestäjiksi. Hän myös koulutti ihmisiä äänestämään. Jones vuokrasi äänestyslaitteita ja piti toimistossaan kursseja, joilla kerrottiin, miten voi äänestää. Jonesin työn seurauksena afroamerikkalaisten äänillä Louisvillen pormestari ja monet valtuustonjäsenistä menettivät paikkansa vuonna 1961. Jones oli aktiivinen myös kansalaisoikeusliikkeessä ja kuului Urban Leagueen ja NAACP:hen. Jones osallistui myös Louisvillen ja Washingtonin marsseille.
Jonesin poliittinen vaikutusvalta toi hänelle vastuuta myös kaupungin virkatehtävissä. Hänestä tuli vuonna 1964 ensimmäinen nainen Louisvillen kaupunginasianajajana. Seuraavana vuonna hänet valittiin perhetuomioistuimen syyttäjäksi. Jones oli tehtävässä ensimmäinen nainen ja ensimmäinen ei-valkoihoinen.
Murha

Jones murhattiin elokuussa 1965. Hänet heitettiin tajuttomana louisvilleläiseltä sillalta Ohiojokeen. Ruumiinavauksen mukaan Jonesia oli löytyä useita kertoja päähän, ja hän oli hukkunut tajuttomana jokeen. Silminnäkijät kertoivat nähneensä, että kolme tuntematonta miestä oli heittämässä Jonesia sillalta. FBI tunnisti vuonna 2008 yhden Jonesin vuokra-autosta löytyneen sormenjäljen mieheen, joka oli murhan aikana 17-vuotias. Syyttäjä hylkäsi jutun kaksi vuotta myöhemmin, sillä hänen mukaansa todistusaineistoa oli kadonnut sekä monet juttua aikoinaan tutkineet ja jutun silminnäkijöinä toimineet olivat jo kuolleet. Politiikan tutkimuksen apulaisprofessori Lee Remington kiinnostui tapauksesta ja löysi helposti muun muassa murhaa tutkineita poliiseja.
Emmett Till Unsolved Civil Rights Crime Act -lain nojalla Jonesin murhatutkinta avattiin uudelleen vuonna 2017. Laki takaa vuosittain 13 miljoonaa dollaria oikeusministeriölle, FBI:lle sekä osavaltion ja paikallistason viranomaisille ennen vuotta 1970 tehtyjen murhien selvittämiseen. Jonesin murha on kuitenkin edelleen ratkaisematta.
Dekyyni

1-dekyynin rakenne
Dekyyni on orgaaninen yhdiste, joka kuuluu alkyyneihin, joille tunnusomainen piirre on yksi kolmoissidos hiiliatomien välillä. Kaikki alkyynit (kuten myös dekyyni) ovat alkeenien tapaan tyydyttymättömiä yhdisteitä. Dekyynin kemiallinen kaava on C10H18.
Dekyynejä

1-dekyyni, CAS-numero 764-93-2
2-dekyyni, CAS-numero 2384-70-5
3-dekyyni, CAS-numero 2384-85-2
4-dekyyni, CAS-numero 2384-86-3
5-dekyyni, CAS-numero 1942-46-7
Aiheesta muualla

ChemBlink: 1-Decyne (englanniksi)
Yksinkertaisimmat hiilivedyt
| --- | --- |
Alkaanit: {| style="text-align:center;" |  | metaani | etaani | propaani | butaani | pentaani | heksaani | heptaani | oktaani | nonaani | dekaani | undekaani | dodekaani |- | CH4 | C2H6 | C3H8 | C4H10 | C5H12 | C6H14 | C7H16 | C8H18 | C9H20 | C10H22 | C11H24 | C12H26 |-  |}
Alkeenit: {| style="text-align:center;" |  |   | eteeni | propeeni | buteeni | penteeni | hekseeni | hepteeni | okteeni | noneeni | dekeeni | undekeeni | dodekeeni |- |   | C2H4 | C3H6 | C4H8 | C5H10 | C6H12 | C7H14 | C8H16 | C9H18 | C10H20 | C11H22 | C12H24 |-  |}
Alkyynit: {| style="text-align:center;" |  |   | etyyni | propyyni | butyyni | pentyyni | heksyyni | heptyyni | oktyyni | nonyyni | dekyyni | undekyyni | dodekyyni |- |   | C2H2 | C3H4 | C4H6 | C5H8 | C6H10 | C7H12 | C8H14 | C9H16 | C10H18 | C11H20 | C12H22 |-  |}
Linja 11 (Pariisin metro)

| Linja 11>   |
| --- | --- |


Perustiedot
Järjestelmä:  Pariisin metro
Reitti:  Châtelet–Rosny-Bois-Perrier
Avattu:  28. huhtikuuta 1935
Liikenne
Liikennöitsijä(t):  RATP
Käyttäjiä (ark.):  47 miljoonaa
Tekniset tiedot
Pituus:  11,7 km
Asemia:  19
Raideleveys:  1 435 mm
Paris Métro Ligne 11 (Linja 11) on yksi Pariisin metron kuudestatoista linjasta. Se liittää Rosny Bois Perrierin Les Lilasin ja Républiquen kautta Pariisin ytimeen, Châtelet'hen. Se rakennettiin muista linjoista poiketen 1930-luvulla korvaamaan ruuhkautunut kaapelivaunu Républiquelta Bellevilleen.
Linja 11 on Pariisin metron lyhyin itsenäinen linja (ei siis 3bis ja 7bis, linjojen 3 ja 7 haaralinjat) vain 11,7 kilometrin pituudellaan. Asemia linjalla on 19. Keskimääräinen kahden aseman välimatka on 525 m. Linja 11 on metron kolmanneksitoista käytetyin linja noin 46,8 miljoonalla vuotuisella käyttäjällään. Linjan kalustona 32 runkoa 4-vaunuisia MP 14-vaunuja.
Historia

29. joulukuuta 1922: Pariisin hallitus päätti uuden metrolinjan rakentamisesta joka korvaisi Bellevillen kaapelivaunun ja jota voisi jatkaa Châtelet'hen.
28. huhtikuuta 1935: Linja 11 avattiin välillä Châtelet-Porte des Lilas. (12 asemaa).
17. helmikuuta 1937: Linjaa jatkettiin Porte des Lilasista Mairie des Lilasiin. (1 uusi asema).
8. marraskuuta 1956: Linjan junat vaihtuivat kumipyöräisiksi.
1. kesäkuuta 2023: ensimmäiset MP 14 sarjan junat aloittivat matkustajaliikenteessä.
13. Kesäkuuta 2024: Linjaa jatkettiiin Mairie Des Lilasista Rosny Bois Perrieriin (6 uutta asemaa).