stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Arto Melleri
Teokset > Muu tuotanto

Seita, kuunnelma (1968)
Grand Hotel, käsikirjoitus, 1987 (TV-oopperan libretto televisiolle, ohj. A. af. Hällström)
Paholaisen sakramentti, kuunnelma, runoelma radiolle (1990)
Räpsy ja Dolly eli Pariisi odottaa, elokuvakäsikirjoitus Matti Ijäksen kanssa (1990)
Kirotun rytmin viidakossa 1992, äänite Pekka Rechardtin kanssa (harvinaisuus; tuot. kirjakauppias Lasse Johansson)
Karanteeni 1992, kuunnelma, tarina eurokuntoon menosta, radiopantomiimi)
Otteita päiväkirjoista, Parnasso 3/2006
Teokset > Teosten käännökset

Den rubinögda dödskalleringen (Rubiinisilmäinen pääkallosormus), ruotsi, Boklaget of Helsingfors 1992, käänt. Tapani Ritamäki
Inskriven i livet (Elävien kirjoissa), ruotsi, Leander Malmsten 1995, käänt. Martti Soutkari
Aiheesta muualla

Anhava, Martti: / Melleri, Arto (1956–2005). Kansallisbiografia-verkkojulkaisu. 9.10.2015 (päivitetty 20.4.2016). Helsinki:  Suomalaisen Kirjallisuuden Seura.
Melleri Ylen Elävässä arkistossa.
Arto Melleri 12-vuotiaana haastattelussa Ylen Elävässä arkistossa
Viikon kirjailija Arto Melleri. Esittely Helsingin kaupunginkirjaston sivulla (vuosi 2006, Internet Archivessa, tallennettu 15.10.2012).
| Auktoriteettitunnisteet  |
| --- | --- |
Kansainväliset:  FAST  ISNI  VIAF  WorldCat 
Kansalliset:  Norja  Ranska  BnF data  Saksa  Italia  Suomi (KANTO)  Yhdysvallat  Ruotsi  Alankomaat 
Taiteenala:  MusicBrainz 
Henkilöt:  Deutsche Biographie  Elonet  Kansallisbiografia  Uppslagsverket Finland  Biografiasampo 
Muut:  IdRef
CD Nacional

CD Nacional on jalkapalloseura Funchalin kaupungista Madeiralta. Seura on perustettu vuonna 1910. Edustusjoukkue pelaa kaudella 2024–2025 Portugalin pääsarjassa Primeira Ligassa.
Nacionalin paikallisvastustaja on Marítimo, joka tulee myös Madeiran saarelta.
Seura pelaa kotiottelunsa Estádio da Madeiralla, joka tunnetaan myös nimellä Estádio da Choupana. Stadion sijaitsee Funchalin pohjoisosassa, korkealla Choupanan alueen vuorilla. Seuran kotivärit ovat mustavalkoraidalliset paidat sekä mustat shortsit ja sukat. Nacional tunnetaan myös yhtenä niistä seuroista, joissa Portugalin maajoukkuepelaaja Cristiano Ronaldo sai jalkapallo-oppinsa. Kunnioittaakseen seuransa kuuluisinta pelaajaa Nacional nimesi nuorisovalmennuskeskuksensa Cristiano Ronaldo Campus Futeboliksi.
CD Nacional pelasi Primeira Ligassa kausina 1988–91, 2002–17, 2018–19 ja 2020–21. Seuran paras sijoitus Portugalin pääsarjassa on neljäs, jonka se saavutti kausilla 2003–04 ja 2008–09. Jälkimmäisellä kaudella brasilialainen hyökkääjä Nenê voitti liigan maalikuninkuuden (Bola de Prata) 20 maalilla. Seura on osallistunut UEFA Eurooppa-liigaan viidesti vuosina 2004–2014, ja kaudella 2009–10 se pudotti Zenit Pietarin jatkosta pudotuspeleissä sekä sijoittui lohkovaiheen kolmanneksi. Nacional on edennyt Taça de Portugalin välieriin neljä kertaa vuosina 2009–2023 ja Taça da Ligan välieriin kaudella 2010–11. Merkittäviä valmentajia on muun muassa Manuel Machado, joka johti joukkuetta viidellä eri kaudella vuosina 2005–2021. Seura pelaa tällä hetkellä Primeira Ligassa noustuaan takaisin pääsarjaan kauden 2023–24 Liga Portugal 2:n jälkeen.
Kuten monet muut portugalilaisseurat, Nacional harjoittaa myös muita urheilulajeja jalkapallon lisäksi. Seuran lajivalikoimaan kuuluvat muun muassa rantalentopallo, nyrkkeily, telinevoimistelu, rytminen voimistelu, tennis, triathlon, Muay thai, padel, ralliautoilu, uinti ja veteraanijalkapallo.
Entisiä pelaajia

Cristiano Ronaldo
Hilario
Paulo Assunção
Aiheesta muualla

Nacionalin virallinen kotisivusto (portugaliksi)
| n k Primeira Liga |
| --- | --- |
2024–2025:  Arouca  AVS Futebol  Benfica  Boavista  Braga  Casa Pia  Estoril  Estrela da Amadora  Famalicão  Farense  Gil Vicente  Moreirense  Nacional  Porto  Rio Ave  Santa Clara  Sporting  Vitória Guimarães 
Entiset joukkueet:  Académica  Académico de Viseu  Académico do Porto  Águeda  Alcobaça  Alverca  Amora  Atlético CP  Aves  Barreirense  Beira-Mar  Belenenses  Caldas  Campomaiorense  Carcavelinhos  Chaves  CUF  Desportivo de Aves  Elvas  Fafe  Feirense  Felgueiras  Leixões  Leça  Lusitano de Évora  Lusitano VRSA  Marítimo  Montijo  Naval 1º de Maio  O Elvas  Oliveirense  Olhanense  Oriental  Paços Ferreira  Penafiel  Portimonense  Riopele  Salgueiros  Sanjoanense  Seixal  Sporting da Covilhã  Sporting de Espinho  Tirsense  Tondela  Torreense  Trofense  União da Madeira  União de Coimbra  União de Leiria  União de Lisboa  União de Tomar  Unidos de Lisboa  Varzim  Vitória Setúbal  Vizela
Halo (albumi)

| Halo Jonna Tervomaa |
| --- | --- | --- |

Studioalbumin tiedot
 Julkaistu: 16. huhtikuuta 2004
 Tuottaja(t): Jussi Jaakonaho
 Tyylilaji: rock
 Kesto: 43.30
 Levy-yhtiö: Universal Music
Listasijoitukset
  2.
Jonna Tervomaan muut julkaisut
| Viivalla 2001 | Halo 2004 | Parempi loppu 2007 |
Singlet albumilta Halo
 ”Et tahdo tietää” Julkaistu: 2004  ”Myöhemmin” Julkaistu: 2004 (promo)  ”Toisen kanssa” Julkaistu: 2004 (promo)  ”Se ei kuulu mulle” Julkaistu: 2004 (promo)
Halo on Jonna Tervomaan aikuisiän neljäs studioalbumi, joka julkaistiin 16. huhtikuuta 2004. Levy debytoi Suomen virallisen listan toisella sijalla, ja se pysytteli listalla yhteensä 34 viikon ajan.
Vuonna 2006 Halo palkittiin Vuoden albumin Emma-palkinnolla.
Kappaleet

Kaikki sanat Jonna Tervomaa.
|  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| Nro | Nimi | Sävel | Sovittaja(t) | Kesto |  |  |  |  |  |
| 1. | Sä vain olet tuollainen | Markus Nordenstreng, Jonna Tervomaa | Jonne von Hertzen, Jussi Jaakonaho, Tero Mikkonen, Kim Rantala, Jonna Tervomaa | 3.40 |  |  |  |  |  |
| 2. | Kuuleeko kukaan? | Knipi | Jaakonaho, Mikkonen, Rantala, Tervomaa, Knipi, Mikko Mäkelä, Heikki Tikka, Von Hertzen | 2.32 |  |  |  |  |  |
| 3. | Vielä kun kaikki on paikallaan | Nordenstreng | Jaakonaho, Mikkonen, Rantala, Tervomaa, Von Hertzen | 3.44 |  |  |  |  |  |
| 4. | Et tahdo tietää | Knipi | Jaakonaho, Mikkonen, Rantala, Tervomaa, Von Hertzen | 3.03 |  |  |  |  |  |
| 5. | Varjoenkeli | Tervomaa | Jaakonaho, Mikkonen, Rantala, Tervomaa, Von Hertzen | 4.00 |  |  |  |  |  |
| 6. | Viimeinen erinomainen mies | Tommi Viksten | Jaakonaho, Mikkonen, Rantala, Tervomaa, Von Hertzen, Viksten | 3.53 |  |  |  |  |  |
| 7. | Se ei kuulu mulle | Knipi | Jaakonaho, Mikkonen, Rantala, Tervomaa, Knipi, Mäkelä, Tikka, Von Hertzen | 3.50 |  |  |  |  |  |
| 8. | Siskot | Knipi | Jaakonaho, Mikkonen, Rantala, Tervomaa, Von Hertzen | 3.35 |  |  |  |  |  |
| 9. | Toisen kanssa | Jaakonaho, Tervomaa | Jaakonaho, Mikkonen, Rantala, Tervomaa, Von Hertzen | 4.36 |  |  |  |  |  |
| 10. | Kylmä joki | Mikki Kauste | Jaakonaho, Mikkonen, Rantala, Tervomaa, Von Hertzen, Sanna Salmenkallio | 5.11 |  |  |  |  |  |
| 11. | Myöhemmin | Jaakonaho, Knipi | Jaakonaho, Mikkonen, Rantala, Tervomaa, Von Hertzen | 4.35 |  |  |  |  |  |
|  |  |  |  | 43.30 |  |  |  |  |  |
Muusikot

Jonna Tervomaa – laulu
Jussi Jaakonaho – kitarat, koskettimet, lyömäsoittimet
Tero Mikkonen – rummut, lyömäsoittimet
Kim Rantala – koskettimet
Jonne von Hertzen – basso
Muusikot > Vierailevat muusikot

Sanna Salmenkallio, Paula Tuukkanen, Laura Kajander-Fiestas – jouset (9, 10)
Knipi, Mikko Mäkelä, Heikki Tikka – taustalaulut (2, 7)
Miikka Paatelainen – lap steel (5)
Markus Nordenstreng – huuliharppu (3)
Arvostelut

Soundi:
Aiheesta muualla

Laulujen sanat Jonna Tervomaan nettisivulta (Arkistoitu – Internet Archive)
| n k Vuoden albumin Emma-palkinto |
| --- | --- |
1990-luku:  Tuulten viemää – Kaija Koo (1993)  Villejä lupiineja – J. Karjalainen (1994)  Mielenrauhaa – Aki Sirkesalo (1995)  Electric Sauna – J. Karjalainen (1996)  Hyvää yötä ja huomenta – Don Huonot (1997)  Pulu – Ismo Alanko Säätiö (1998)  Mestarit Areenalla – Mestarit (1999) 
2000-luku:  Razorblade Romance – HIM (2000)  Into – The Rasmus (2001)  Rajaportti – Timo Rautiainen & Trio Niskalaukaus (2002)  Ei – Maija Vilkkumaa (2003)  Halo – Jonna Tervomaa (2004)  Kovemmat kädet – PMMP (2005)  Leskiäidin tyttäret – PMMP (2006)  Dark Passion Play – Nightwish (2007)  Maailmanloppua odotellessa – Egotrippi (2008)  Veden varaan – PMMP (2009) 
2010-luku:  Seili – Jenni Vartiainen (2010)  Kun valaistun – Chisu (2011)  Yhdestä puusta – Jukka Poika (2012)  Et ole yksin – J. Karjalainen (2013)  Kiitos ei ole kirosana – Haloo Helsinki! (2014)  En kommentoi – Antti Tuisku (2015)  Vesala – Vesala (2016)  Hulluuden highway – Haloo Helsinki! (2017)  Tapa poika – Pyhimys (2018)  Momentum 123 – Chisu (2019) 
2020-luku:  Draaman kaari viehättää – Behm (2020)  Viimeinen romantikko – Ellinoora (2021)  Vastustamaton – Gettomasa (2022)  Hyvikset ja pahikset – Kuumaa (2023)  Soittorasia – Pehmoaino (2024)
Hyvää yötä ja huomenta

| Hyvää yötä ja huomenta Don Huonot |
| --- | --- | --- |

Studioalbumin tiedot
 Julkaistu: 12.9.1997
 Formaatti: CD
 Tuottaja(t): Kalle Chydenius
 Tyylilaji: rock
 Kesto: 45.51
 Levy-yhtiö: BMG Finland Oy
Don Huonojen muut julkaisut
| Kaksoisolento 1995 | Hyvää yötä ja huomenta 1997 | Tähti 1999 |
Hyvää yötä ja huomenta on Don Huonojen albumi vuodelta 1997. Levyn julkaisi BMG Finland Oy.
Sen nauhoittaminen alkoi maaliskuussa 1997 Holman leirikeskuksessa, Vuosaaressa. Julkaisuviikosta alkaen levy oli seitsemän viikkoa Suomen virallisen listan ykkösenä. Levy on myynyt Suomessa platinaa 74 690 kpl myynnillä.
Levyn kansikuvan otti Jouko Lehtola Nigulisten kirkolla Tallinnassa.
Vuonna 1998 Hyvää yötä ja huomenta palkittiin Vuoden albumin Emma-palkinnolla.
Kappaleet

Sovitukset Don Huonot ja Kalle Chydenius.
Ruoski minua! – 04:01 (Säv. & san. K. Ahola)
Riidankylväjä – 04:19 (Säv. K. Ahola – K. von Hertzen, san. K. Ahola)
Piikkilankaa – 03:37 (Säv. & san. K. Ahola)
Väärän kuninkaan päivä – 04:27 (Säv. K. Ahola – K. von Hertzen – J. Puurula, san. K. Ahola)
Viiden tähden sekopää – 03:40 (Säv. K. Ahola – K. von Hertzen, san. K. Ahola)
Keltaisessa talossa – 05:29 (Säv. K. von Hertzen, san. K. Ahola)
Olemme kuin veljet – 04:17 (Säv. K. Ahola – K. von Hertzen – J. Chydenius, san. K. Ahola)
Vedä käteen – 02:57 (Säv. K. Ahola – K. von Hertzen, san. K. Ahola – K. Chydenius)
Hyvää yötä ja huomenta – 07:04 (Säv. K. von Hertzen – K. Ahola, san. K. Ahola)
Päivä nousee taas – 05:54 (Säv. & san. K. Ahola – K. von Hertzen)
Kokoonpano

Kalle Ahola – laulu
Jussi Chydenius – rummut
Kie von Hertzen – kitara, taustalaulu
Jukka Puurula – basso, taustalaulu
Kokoonpano > Vierailevat muusikot

Kalle Chydenius – koskettimet, taustalaulu
Mikko von Hertzen – taustalaulu
Risto Eskolin – taustalaulu
Tuotanto

Kalle Chydenius – tuottaja, äänittäjä, miksaaja, ohjelmoija
Jukka Puurula – apuäänittäjä
Risto Eskolin – apuäänittäjä
Asko Kallonen – vastaava tuottaja
Pauli Saastamoinen – masteroija
P. Vilkki – kansitaide
Pulu (albumi)

| Pulu Ismo Alanko Säätiö |
| --- | --- | --- |

Studioalbumin tiedot
 Äänitetty : 1997
 Julkaistu: 1998
 Tuottaja(t): Ismo Alanko ja Heikki Savolainen
 Tyylilaji: suomirock
 Kesto: 50.09
 Levy-yhtiö: Poko Rekords
Ismo Alanko Säätiön muut julkaisut
|   | Pulu 1998 | Luonnossa 1999 |
Pulu on Ismo Alanko Säätiön debyyttialbumi, joka on julkaistu vuonna 1998. Vinyyliformaatissa albumi tuli myyntiin vuonna 2010.
Vuonna 1999 Pulu palkittiin Vuoden albumin Emma-palkinnolla.
Kappaleet

Värityskirja – 5.07
Päivän uutinen – 4.24
Rakkaus on ruma sana – 3.48
Pisaroi – 6.30
Maalausliike – 4.04
Tango yössä – 4.06
Lihaa ja verta – 3.09
Vaiennut hiljaisuus – 6.02
Sairaat – 3.41
Pulu – 4.33
Tuulipuvun tuolla puolen – 4.11
Singlet > Rakkaus on ruma sana

Rakkaus on ruma sana
Singlet > Tuulipuvun tuolla puolen

Tuulipuvun tuolla puolen
Loppuvalssi elokuvasta 'Vaiennut kylä' [Tuulipuvun tuolla puolen-instrumentaali]
Singlet > Pulu

Pulu [single edit]
Lokki [Säätiön tapaan]
Muusikot

Ismo Alanko: laulu, kitara, piano, sello (3, 6, 11)
Jussi Kinnunen: basso, laulu
Teho Majamäki: vibrafoni, marimba, urut, lyömäsoittimet
Kimmo Pohjonen: haitari, huuliharppu, laulu
Marko Timonen: rummut, lyömäsoittimet
Kari Kriikku: turkkilainen klarinetti (1, 11)
Sanna Kurki-Suonio: laulu (5, 7, 10)
Pemo Ojala: trumpetti (4)
Jukka Orma: kitara (4, 6)
Kaarle VIII (Ranska)

Kaarle VIII, Ranskan kuningas, Jean Perréalin mukaan 1500-luku
Filip VI
Juhana II Hyvä
Lapset:
Juhana II
Kaarle V
Ludvig I, Anjoun kreivi
Jean, Berryn herttua
Filip, Burgundin herttua
Lapset:
Kaarle V
Kaarle VI
Louis I, Orléansin herttua
Lapset:
Kaarle VI
Valois'n Isabella
Valois'n Katariina
Kaarle VII
Lapset:
Kaarle VII
Ludvig XI
Lapset:
Ludvig XI
Kaarle VIII
Lapset:
Kaarle VIII
Kaarle VIII Ystävällinen (ransk. Charles VIII l’Affable; 30. kesäkuuta 1470 Amboisen linna – 7. huhtikuuta 1498 Amboisen linna, Ranskan kuningaskunta) oli Ranskan kuningas vuosina 1483–1498
Suku

Kaarle oli Ludvig XI:n ja tämän toisen puolison Savoijin prinsessa Charlotten ainoa poika, joka eli aikuiseksi asti. Hänellä oli seitsemän sisarusta, joista ainoastaan kaksi vanhempaa sisarta eli aikuiseksi saakka. Anne de Beaujeu (1461–1522) avioitui Bourbonin herttua Pierre II:n (1438–1503) kanssa ja Jeanne de Valois (1464–1505) avioitui Ludvig XII:n kanssa.lähde?
Kuningas

Kaarle VIII nousi valtaistuimelle 13-vuotiaana isänsä kuoltua, mutta valtaa piti alussa sijaishallitus. Hän ei osoittanut minkäänlaista soveltuvuutta kuningaskuntansa hallintoon: hänellä oli huono terveys ja hänen älykkyytensä oli heikko. Sijaishallitukseen kuuluivat isä Ludvig XI:n testamentin ohjeitten mukaan hänen erittäin älykäs ja kyvykäs vanhin sisarensa Anne de Beajeau ja tämän puoliso Beajeun herra, Pierre de Bourbon. Avioiduttuaan Anna Bretagnelaisen kanssa vuonna 1491, hänen suosikkinsa Étienne de Vesc suostutteli Kaarlen vapauttamaan itsensä Beaujeusta.
Kaarle aloitti pitkät ranskalais-italialaiset sodat hankkiakseen Napolin kuningaskunnan kruunun, johon hän katsoi olevansa oikeutettu isänäitinsä Marie d'Anjoun kautta. Valmistautuessaan Italian-sotaretkelle hän teki epäedullisina pidetyt rauhat Itävallan ja Englannin kanssa. Vuonna 1494 hän saapui massiivisen sotajoukon kanssa Italiaan ja marssi niemimaan läpi Napoliin saakka. Siellä hän kohtasi Venetsian liigan joukot, joihin olivat liittyneet niin Napolin kuningas Alfonso II, Itävalta kuin Milanon herttua Ludovico Sforzakin. Kaarle VIII voitettiin vuonna 1495 ja suuri osa ranskalaisjoukoista tuhottiin. Perääntyvä Ranskan armeija voitti kuitenkin Venetsian liigan armeijan Fornovon taistelussa samana vuonna, jolloin liigan ylipäällikkö kondottieeri Carmagnola kaatui ja Ranskan armeijan rippeet pääsivät vetäytymään turvallisesti Alppien yli kotimaahansa.
Kaarle VIII:n sotamenestys perustui ranskalaisten käsityöläisten kehittämään uuteen tykkiin, joka oli aiempia ratkaisevasti nopeampi liikuttaa ja käyttää. Uusia tykkejä saattoi kuljettaa muun sotajoukon mukana, eikä niitä näin ollen tarvinnut perääntyessäkään hylätä. Tykkien maineen nopeasti levitessä sotareitille osuneet kaupunkivaltiot sekä Kirkkovaltio luopuivat vastarinnasta. Napolilainen San Giovannin linnoitus kukistui vain kahdeksassa tunnissa. Liitto kuningasta vastaan solmittiin näiden uutisten aiheuttamasta järkytyksestä.lähde?
Loppukautensa Kaarle VIII yritti huonolla menestyksellä uudelleenrakentaa armeijaansa. Hän kuoli 27-vuotiaana valmistellessaan seuraavaa sotaretkeä. Kuolinsyy olivat kallonsisäiset vammat, jotka hän sai pään osuessa matalan oviaukon kiviseen yläkamanaan kiirehtiessään katsomaan puolisonsa Anne Bretagnelaisen kanssa jeu de paumea eli tenniksen edeltäjää. Hän hoiperteli hetken, mutta osallistui ottelun katsomiseen usean tunnin ajan ja kuoli yhdesän tuntia sen jälkeen. Viikkoa ennen onnettomuutta Kaarle oli kärsinyt oireista, jotka viittasivat selvästi korkeaan verenpaineeseen.
Avioliitto ja jälkeläiset

Kaarle kihlautui 22. heinäkuuta 1483 3-vuotiaan Margareeta Itävaltalaisen kanssa, joka oli Maksimilian I:n ja Burgundin herttuatar Marien tytär. Avioliiton järjestivät Kaarlen isä Ludvig XI, Maksimilian ja Alankomaitten säädyt osana vuonna 1482 Ranskan ja Burgundin herttuakunnan välistä Arrasin rauhaa. Margareta toi Artois'n ja Franche-Comtén kreivikunnat myötäjäisinään, ja hänet kasvatettiin Ranskan hovissa tulevana kuningattarena. Kihlaus kuitenkin purkautui.
Kaarle VIII:n puoliso oli vuodesta 1491 lähtien Bretagnen herttuatar Anna Bretagnelainen, joka oli herttua François II:n ja Marquerite de Foix'n tytär ja ainoa perilllinen. Heille syntyi kaikkiaan kuusi lasta, mutta kaikki kuolivat jo ennen Kaarlea, joten hänen jälkeensä valtaistuimelle nousi hänen kaukainen serkkunsa Ludvig XII.lähde?
Charles Orland, dauphin (11. lokakuuta 1492 – 16. joulukuuta 1495), kuoli tuhkarokkoon 3-vuotiaana
François (elokuu 1493), syntyi ennenaikaisesti ja kuolleena
Nimetön tytär (maaliskuu 1495), syntyi kuolleena
Charles, dauphin (8. syyskuuta 1496 – 2. lokakuuta 1496), kuoli alle kuukauden ikäisenä
François, dauphin (heinäkuu 1497), kuoli muutamia tunteja syntymän jälkeen
Anne (20. maaliskuuta 1498), kuoli samana päivänä
| 0 | 1 | 2 | 3 |
| --- | --- | --- | --- |
|  | Edeltäjä: Ludvig XI Harkitseva | Ranskan kuningas   | Seuraaja: Ludvig XII |
| Auktoriteettitunnisteet  |
| --- | --- |
Kansainväliset:  FAST  ISNI  VIAF 2  WorldCat 
Kansalliset:  Espanja  Ranska  BnF data  Katalonia  Saksa  Italia  Israel  Yhdysvallat  Ruotsi  Kreikka  Alankomaat  Puola  Vatikaani 
Taiteenala:  ULAN 
Henkilöt:  Deutsche Biographie  DDB 
Muut:  Europeana  Dictionnaire historique de la Suisse  IdRef 
Kaarle VIII, 1500-luvun kopio alkuperäisestä maalauksesta
Ikiliikkuja

Villard de Honnecourtin suunnitelma ikiliikkujaksi noin vuodelta 1230.
"Ikiliikkuja"
Brittiläinen tieteilijä David E. H. Jones on rakentanut ikiliikkujalta näyttäviä pyöriviä laitteita, joiden hän kuitenkin on alusta lähtien itse myöntänyt olevan hämäystä. Kuvassa yksi hänen "ikiliikkujistaan" Tiedekeskus Heurekassa Vantaalla.
Ikiliikkuja on kuviteltu laite tai muu suljettu systeemi, joka kerran käynnistettynä pysyisi jatkuvasti käynnissä ilman, että siihen tarvitsisi tuoda mistään energiaa.
Ajatellut ikiliikkujat voidaan jakaa kolmeen lajiin:
Varsinainen eli ensimmäisen lajin ikiliikkuja olisi laite, johon ei tarvitsisi tuoda mistään energiaa, mutta joka silti tekisi koko ajan mekaanista työtä ainakin kitkan voittamiseksi.
Toisen lajin ikiliikkuja olisi laite, joka muuttaisi lämpöenergiaa mekaaniseksi energiaksi aiheuttamatta lämpötila­erojen tasoittumista.
Kolmannen lajin ikiliikkuja on systeemi, jossa ainakin jokin osa pysyy jatkuvasti liikkeessä, koska siihen ei vaikuta kitka tai muut liikettä vastustavat voimat.
Ensimmäisen lajin ikiliikkuja

Tavallisimmin ikiliikkujalla tarkoitetaan ensimmäisen lajin ikiliikkujaa. Sellaisia on yritetty rakentaa muun muassa pyöristä, joihin on kiinnitetty pariton määrä vasaroita tai muita muodoltaan epäsymmetrisiä esineitä siten, että pyörän olisi suunnittelijan käsityksen mukaan pitänyt olla aina epätasapainossa. Kaikki yritykset sellaisen rakentamiseksi ovat kuitenkin epäonnistuneet, sillä energian syntyminen tyhjästä ei energian säilymisen lain eli termodynamiikan ensimmäisen pääsäännön mukaan ole mahdollista. Se tosi­asia, että iki­liikkujaa ei lukemattomista yrityksistä huolimatta ole kyetty rakentamaan, onkin osaltaan johtanut tämän lain keksimiseen.
Toisen lajin ikiliikkuja

Toisaalta energia ei myöskään häviä. Näin ollen voisi kuvitella, että toisen lajin ikiliikkuja eli ideaalikone voisi toimia ilman ulkoista energianlähdettä käyttämällä saman energian yhä uudestaan ja uudestaan. Koska todellisuudessa minkä tahansa koneen käyttämä energia kuitenkin muuttuu lopulta lämmöksi, tämän laitteen olisi itse asiassa kerättävä lämpöä ympäristöstään ja muutettava se mekaaniseksi energiaksi aiheuttamatta lämpö­tila­erojen tasoittumista. Tällainen laite ei olekaan ristiriidassa energian säilymislain kanssa, mutta termodynamiikan toinen pääsääntö, jonka mukaan entropia kasvaa, tekee myös sen mahdottomaksi. Lämmön avulla voidaan tehdä mekaanista työtä vain, jos on lämpötilaeroja, mutta niiden aikaansaaminen vaatii ulkopuolista energiaa. Lisäksi voidaan osoittaa, että lämpövoimakoneen hyötysuhde ei voi olla suurempi kuin tämän lämpö­tila­erotuksen suhde korkeampaan lämpö­tilaan absoluuttisella asteikolla.
Kolmannen lajin ikiliikkuja

Jos johonkin kappaleeseen ei vaikuta kitka, väliaineen vastus eikä muukaan liikettä hidastava voima, mekaniikan ensimmäisen perus­lain mukaan se jatkaa tasaista ja suora­viivaista liikettään loputtomasti. Tällainen jatkuva liike edellyttää lisäksi, ettei kappale vuoro­vaikuta minkään toisen kappaleen kanssa luovuttaen energiaa. Todellisuudessa vastustavia voimia kuitenkin esiintyy kaikkialla, jopa avaruudessa, mutta tähtienvälinen aine on niin harvaa, että esimerkiksi planeettojen ja muiden taivaan­kappaleiden liikettä laskettaessa se voidaan käytännössä jättää huomiotta. Eräänlaisina kolmannen lajin iki­liikkujina voidaan kuitenkin pitää supra­johteita, joissa resistanssia ei ole, joten niihin aikaan­saatu sähkövirta jatkuu heikkenemättä lakkaamatta.
Aiheesta muualla

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
Perpetuum Mobile - eräs väitetty ikilikkujakeksintö (venäjäksi)
Bob Jenkins. Perpetual Motion Machines
Vilho Setälä : Ikiliikkuja. Ikuinen haave, ikuinen pettymys, Suomen Kuvalehti, 21.03.1925, nro 12, s. 12, Kansalliskirjaston digitaaliset aineistot
Paavali III

| Paavali III |
| --- | --- |

Henkilötiedot
Koko nimi:  Alessandro Farnese
Syntynyt: 29. helmikuuta 1468 Canino, Italia
Kuollut: 10. marraskuuta 1549 (81 vuotta) Rooma, Italia
Paavi
Paavius alkoi:  13. lokakuuta 1534
Paavius päättyi:  10. marraskuuta 1549
Edeltäjä:  Klemens VII
Seuraaja:  Julius III
 Nimikirjoitus
Paavali III:n vaakuna
Paavali III kuvattuna kultarahassa.
Paavi Paavali III, oikealta nimeltään Alessandro Farnese (29. helmikuuta 1468 Canino – 10. marraskuuta 1549 Rooma, Kirkkovaltio) oli paavina 13. lokakuuta 1534 – 10. marraskuuta 1549.
Paavali III kutsui vuonna 1545 koolle Trenton kirkolliskokouksen. Kirkolliskokous kutsuttiin koolle protestanttisen reformaation eli uskonpuhdistuksen vastareaktiona. Kokouksen tarkoituksena oli vahvistaa katolisen kirkon oppia ja rakenteita.
Perhetausta

Alessandro Farnese syntyi viisilapsiseen perheeseen, hänen isänsä oli Pier Luigi Farnese ja äitinsä Giovannella Caetani. Hän oli avioliitossa Silvia Ruffinin kanssa ja heillä oli neljä lasta.
Hän sai vuonna 1493 kardinaalin arvon. Kesäkuussa 1519 hänet vihittiin papiksi ja hänestä tuli piispa 2. heinäkuuta 1519. Hän osallistui kuuteen konklaaviin vuosina 1503–1534.
Vuoden 1534 konklaavi

Vuoden 1534 konklaavi alkoi 11. lokakuuta ja päättyi 13. lokakuuta. Konklaavissa valittiin seuraaja kuolleelle Klemens VII:lle. Konklaaviin osallistui 33 kardinaalia. Alessandro Farnese valittiin 13. lokakuuta uudeksi paaviksi ja vihittiin 3. marraskuuta.
Paavina

Paavali III antoi kardinaalikollegion uusille kardinaaleille Gasparo Contarinille ja Pietro Carafalle tehtäväksi laatia mietinnön katolisen kirkon sisäisestä tilasta. Kriittinen mietintö, jossa arvosteltiin korkeiden virkojen henkilövalintoja, luostarilaitoksen tilaa ja paavin legaattien vallan itsekästä väärinkäyttöä, valmistui helmikuussa 1537, ja paavi hyväksyi sen kuurian sisäpolitiikan ohjeeksi. Paavali III myös vahvisti jesuiittaveljestön säännöt ja asetti vuonna 1542 inkvisitiotuomioistuimen uskonpuhdistuksen vastustamiseksi. Hän oli hyväksynyt inkvisition perustamisen Portugaliin jo vuonna 1536.
Paavali III antoi myös Michelangelon jälleen ryhtyä Pietarinkirkon rakentamiseen ja tilasi häneltä Sikstuksen kappeliin freskon Viimeinen tuomio.
Paavali III nimitti 71 kardinaalia, joiden joukossa olivat tulevat paavit Julius III, Marcellus II, Paavali IV ja Pius IV. Hän loi myös Farnese-suvun herttua-aseman antamalla Parman ja Piacenzan herttuakunnat pojalleen Pier Luigi Farneselle.
Paavali III:lla oli Bolsenassa sijainneessa huvilassaan huomattavan suuri antiikin taiteen kokoelma.