stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Bob Kurland
Aiheesta muualla

Bob Kurland Basketball Hall of Famessa (Arkistoitu – Internet Archive) (englanniksi)
Bob Kurland Bio, Stats and Results (Arkistoitu – Internet Archive) Olympics at Sports-Reference.com (englanniksi)
Yhdysvaltain joukkue – Kesäolympialaiset 1948
11 Beck |
12 Beard |
15 Groza |
23 Barker |
24 Lumpp |
26 Rollins |
27 Jones |
30 Boryla |
33 Barksdale |
55 Renick |
66 Carpenter |
77 Robinson |
90 Kurland |
99 Pitts |
Valmentaja Browning
Yhdysvaltain joukkue – Kesäolympialaiset 1952
3 Hoag |
4 Hougland |
5 Keller |
6 Kelley |
7 Kenney |
8 Lienhard |
9 Lovellette |
10 Freiberger |
11 Glasgow |
12 McCabe |
13 Pippin |
14 Williams |
15 Bontemps |
16 Kurland |
Valmentaja Womble
Brenden Kichton

| Brenden Kichton |
| --- | --- |

Henkilötiedot
Syntynyt: 18. kesäkuuta 1992 (ikä 32) Spruce Grove, AB, Kanada
Kansalaisuus:   Kanada
Jääkiekkoilija
Pelipaikka:  puolustaja
Maila:  oikea
Pituus:  178 cm
Paino:  84 kg
Seura
Seura:  ERC Ingolstadt
Sarja:  DEL
Pelaajaura
Pääsarjaura:  2018–
Aik. seurat:  St. John’s IceCaps (AHL) Manitoba Moose (AHL) Charlotte Checkers (AHL) SaiPa (SML) Vienna Capitals (EBEL)
NHL-varaus:  127. varaus, 2011 New York Islanders 190. varaus, 2013 Winnipeg Jets
Brenden Fredrick Kichton (s. 18. kesäkuuta 1992 Spruce Grove, Alberta, Kanada) on kanadalainen jääkiekkopuolustaja, joka pelaa Saksan pääsarja DEL-liigajoukkue ERC Ingolstadtissa. Hänen aiemman seuran, SM-liigajoukkue Saimaan Pallon urheilutoimenjohtaja Antti Tuomenoksan mukaan Kichtonin vahvuudet ovat kiekollisessa pelissä ja pelin tunnistamisessa. Hän laukoo oikealta.
Ura > Junioriura

Kichton pelasi juniorina Spruce Grove Broncosissa sekä PAC Timberwolvesissa, jonka tehokkain puolustaja hän oli AMBHL-juniorisarjassa kaudella 2006–2007 tehoilla 11+25=36. Spokane Chiefs varasi Kichtonin 55. pelaajana WHL:n varaustilaisuudessa 2007. Hän pelasi kauden 2007–2008 vielä AMHL-junioriliigaa St. Albert Raidersissa, jonka tehokkain puolustaja Kichton oli tehoilla 10+16=26. Kaudeksi 2008–2009 hän siirtyi Chiefsin WHL-joukkueeseen, jossa tulokaskausi toi runkosarjassa tehot 1+8=9. Kaudella 2009–2010 Kichton teki runkosarjassa 19 tehopistettä.
Syksyllä 2010 NHL-varaamaton Kichton osallistui Detroit Red Wingsin harjoitusleirille. Hän palasi kaudeksi 2010–2011 Spokane Chiefsin WHL-joukkueeseen, jonka toiseksi paras syöttäjä ja kolmanneksi paras pistemies Kichton oli tehoilla 23+58=81. Hän voitti koko liigan puolustajien syöttöpörssin sekä jakoi puolustajien pistepörssin voiton Saskatoon Bladesin Stefan Elliottin kanssa. Kichton voitti myös Chiefsin sisäisen tehotilaston lukemalla +55, kuten myös pudotuspeleissä lukemalla +10. Hänet valittiin kauden päätteeksi WHL:n itäisen konferenssin toiseen tähdistökentälliseen.
New York Islanders varasi Kichtonin viidennellä kierroksella 127. pelaajana NHL:n varaustilaisuudessa 2011. Kaudella 2011–2012 hän nousi Chiefsin WHL-joukkueen varakapteeniksi. Kichton voitti pelipaikastaan huolimatta joukkueen sisäisen piste- ja syöttöpörssin tehoilla 17+57=74, joilla hän voitti jälleen koko liigan puolustajien piste- ja syöttöpörssin. Kichtonin kausi päättyi kuitenkin jo ensimmäiseen playoff-otteluun leukamurtuman vuoksi. Hänet valittiin kauden päätteeksi WHL:n itäisen konferenssin ensimmäiseen tähdistökentälliseen. Kaudeksi 2012–2013 Kichton nimettiin Chiefsin kapteeniksi. Hän voitti joukkueen sisäisen piste- ja syöttöpörssin tehoilla 22+63=85, joilla Kichton voitti jälleen koko liigan puolustajien piste- ja syöttöpörssin. Hän voitti myös Chiefsin sisäisen tehotilaston lukemalla +39. Kichton palkittiin kauden päätteeksi WHL:n parhaana puolustajana Bill Hunter Trophylla ja hänet valittiin itäisen konferenssin ensimmäiseen tähdistökentälliseen.
Kichton on viiden WHL-kauden jälkeen Spokane Chiefsin seurahistorian kaikkien aikojen runkosarjan syöttöpörssissä toinen Ray Whitneyn jälkeen 201 syöttöpisteellään sekä pelatuissa runkosarjaotteluissa toinen Brandin Coten jälkeen 333 ottelullaan.
Ura > Ammattilaisura

Koska New York Islanders ei tehnyt kahden vuoden aikana tulokassopimusta Kichtonin kanssa, Winnipeg Jets varasi hänet uudelleen yli-ikäisenä (21 vuotta) seitsemännellä kierroksella 190. pelaajana NHL:n varaustilaisuudessa 2013. Hän teki saman vuoden elokuussa seuran kanssa kolmivuotisen tulokassopimuksen. Hän pelasi kaikki kolme sopimuskauttaan farmissa. Kichtonin AHL:n tulokaskausi 2013–2014 St. John’s IceCapsissa toi 76 runkosarjaottelussa tehot 10+38=48 ja 17 playoff-ottelussa tehot 1+10=11. Hän oli runkosarjassa joukkueen toiseksi paras syöttäjä Jason Jaffrayn jälkeen sekä tehokkain puolustaja. Kichton jakoi koko AHL:n tulokkaiden syöttöpörssin voiton Texas Starsin Curtis McKenzien kanssa. Hän sijoittui puolustajien pistepörssissä kuudenneksi. Kichton eteni IceCapsin kanssa aina Calder Cup -finaaleihin saakka, mutta mestaruuden vei lopulta kuitenkin Texas Stars otteluvoitoin 4–1. Kichton pelasi kauden aikana myös AHL:n tähdistöottelussa. Hänet valittiin liigan tammikuun 2014 kuukauden tulokkaaksi. Kichton valittiin kauden päätteeksi myös AHL:n tulokkaiden tähdistökentälliseen.
Kaudeksi 2015–2016 Jetsin farmijoukkueeksi vaihtui Manitoba Moose. Kichton nousi joukkueen varakapteeniksi. Hän voitti Moosen sisäisen piste- ja syöttöpörssin tehoilla 11+30=41. Heinäkuussa 2016 Kichton teki Jetsin kanssa vuoden mittaisen, kaksisuuntaisen ja 600 000 dollarin arvoisen jatkosopimuksen. Lokakuussa seura lähetti hänet siirtolistan kautta farmijoukkue Mooseen, jossa Kichton pelasi koko kauden 2016–2017. Heinäkuussa 2017 hän teki vapaana agenttina vuoden mittaisen, kaksisuuntaisen ja 700 000 dollarin arvoisen sopimuksen Carolina Hurricanesin kanssa. Kichton pelasi kauden 2017–2018 kokonaan AHL-joukkue Charlotte Checkersin vahvuudessa.
Lokakuussa 2018 Kichton siirtyi loppukauden 2018–2019 kattavalla sopimuksella SM-liigajoukkue Saimaan Palloon oltuaan alkukauden ilman sopimusta. Hän oli joukkueen eniten maaleja tehnyt puolustaja kahdeksalla osumallaan. Kaudeksi 2019–2020 Kichton siirtyi vuoden mittaisella sopimuksella monikansallisen Erste Bank Eishockey Ligan itävaltalaisjoukkue Vienna Capitalsiin.
Muuta

Kichtonin pikkuveli Marcus pelasi jääkiekkoa puolustajana A-junioriksi asti.
Luettelo Karjalan tasavallan kaupungeista ja kaupunkityyppisistä taajamista

Karjalan tasavallan kaupungit on merkitty karttaan punaisella ja kaupunkityyppiset taajamat valkoisella ympyrällä. Entisten kaupunkityyppisten taajamien nimet on kursivoitu ja tasavallan pääkaupunki lihavoitu.
Tämä artikkeli on luettelo Karjalan tasavallan kaupungeista ja kaupunkityyppisistä taajamista. Mukana luettelossa ovat myös Karjalan tasavallan alueella sijaitsevat entiset kaupunkityyppiset taajamat.
Kaupungit

Karjalan tasavallassa on 13 kaupunkia:
Aunus (ven. Олонец, Olonets), 1649
Belomorsk (Беломорск), 1938
Karhumäki (Медвежьегорск, Medvežjegorsk), 1938
Kemi (Кемь, Kem), 1785
Kontupohja (Кондопога, Kondopoga), 1938
Kostamus (Костомукша, Kostomukša), 1983
Lahdenpohja (Лахденпохья), 1945
Petroskoi (Петрозаводск, Petrozavodsk), 1777
Pitkäranta (Питкяранта), 1940
Puudoži (Пудож, Pudož), 1785
Segeža (Сегежа), 1943
Sortavala (Сортавала), 1632
Suojärvi (Суоярви), 1940
Vuosiluvut tarkoittavat vuotta, jolloin kaupunki on perustettu tai asutuskeskus on saanut kaupungin statuksen. Poventsa oli kaupunkina vuodesta 1782 aina 1920-luvulle asti. Siitä tuli kaupunkityyppinen taajama vuonna 1938.
Kaupunkityyppiset taajamat

Karjalan tasavallassa on 11 kaupunkityyppistä taajamaa:
Helylä (Хелюля), 1972
Louhi (Лоухи), 1944
Mujejärvi (Муезерский, Mujezerski), 1965
Pinduinen (Пиндуши, Pinduši), 1950
Poventsa (Повенец, Povenets), 1938
Prääsä (Пряжа, Prjaža), 1962
Pääjärvi (Пяозерский, Pjaozerski), 1976
Tšuuppa (Чупа, Tšupa), 1943
Uhtua (Калевала, Kalevala), 1963
Vojatšu (Надвоицы, Nadvoitsy), 1942
Värtsilä (Вяртсиля), 1946
Vuosiluvut tarkoittavat vuotta, jolloin asutus sai kaupunkityyppisen taajaman statuksen.
Kaupunkityyppiset taajamat > Entiset kaupunkityyppiset taajamat

Seuraavat paikkakunnat ovat olleet aikaisemmin kaupunkityyppisiä taajamia. Ensimmäinen vuosiluku tarkoittaa perustamisvuotta ja toinen lakkauttamisvuotta. Jos ei muuta mainita, niin kaupunkityypiset taajamat on muutettu kyliksi kyseisenä vuonna.
Alavoinen (Ильинский, Iljinski) 1962–1991
Ambarnyi (Амбарный) 1956–1991
Borovoi (Боровой) 1969–1991
Elisenvaara (Элисенваара) 1946–1991
Harlu (Харлу) 1940–1991
Hiitolampi (Хетоламбина, Hetolambina tai Хито-Ламбина, Hito-Lambina) 1952–1960
Hirvas (Гирвас, Girvas) 1950–1991
Idel (Идель) 1943–1991
Impilahti (Импилахти) 1944–1991
Juma (Юма), kaupunkityyppinen taajama Kemin piirissä väestönlaskennoissa vuosina 1959, 1970 ja 1979
Karhumäki (Медвежья Гора, Medvežja Gora) 1929–1938, muutettiin kaupungiksi
Kesäjoki (Летнереченский, Letneretšenski) 1943–1991
Kieretti (Кереть, Keret) 1956–1969
Kiestinki (Кестеньга, Kestenga) 1956–1991
Kontupohja (Кондопога, Kondopoga) 1932–1938, muutettiin kaupungiksi
Kostamus (Костомукша, Kostomukša) 1977–1983, muutettiin kaupungiksi
Latva (Ладва, Ladva) 1956–1991
Latva-Vetka (Ладва-Ветка, Ladva-Vetka) 1951–1991
Lietmajärvi (Ледмозеро, Ledmozero) 1976–1991
Läskelä (Ляскеля) 1940–1991
Malenga (Маленьга) 1950–1991
Meliorativnyi (Мелиоративный) 1986–1991
Mustakoski (Чёрный Порог, Tšornyi Porog) 1972–1991
Naistenjärvi (Найстенъярви) 1958–1991
Pai (Пай) 1951–1991
Papinsaari (Рабочеостровск, Rabotšeostrovk) 1933–1991
Porajärvi (Поросозеро, Porosozero) 1957–1996
Pälmä (Пяльма) 1956–1991
Päsinselkä (Пяжиева Сельга, Pjažieva Selga) 1951–1969
Salmi (Салми) 1940–1991
Šalla (Шальский, Šalski) 1946–1991
Solomanni (Соломенное, Solomennoje) 1934–1977, liitettiin Petroskoin kaupunkiin
Sosnavitsa (Сосновец, Sosnovets) 1949–1991
Sukkajärvi (Суккозеро, Sukkozero) 1962–1991
Suoju (Шуя, Šuja) 1956–1991
Tšalna (Чална, Tšalna) 1950–1995
Tškalovski (Чкаловский) 1969–1991
Uusikylä (Деревянка, Derevjanka) 1951–1991
Valamo (Валаам, Valaam) 1946–1991
Virantajärvi (Вирандозеро, Virandozero) 1950–1991
Vääräkoski (Кривой Порог, Krivoi Porog) 1988–1991
Käännös suomeksi
Brian Wilson (baseballpelaaja)

Wilson vuonna 2011
Brian Patrick Wilson (s. 16. maaliskuuta 1982 Winchester, Massachusetts) on yhdysvaltalainen baseballpelaaja, joka pelasi 2006-2012 MLB-liigan San Francisco Giantsissa. Kaudesta 2013 lähtien hän on pelannut Los Angeles Dodgersissa. Hänen pelipaikkansa on syöttäjä.
Wilson on tunnettu omalaatuisesta persoonallisuudestaan ja pitkästä mustasta parrastaan. Hänen tunnuslauseensa onkin "Fear the Beard".
Ammattilaisura

Vuonna 2006 MLB-debyyttinsä tehnyt Wilson oli yksi tärkeimpiä pelaajia Giantsin vuoden 2010 mestarijoukkueessa. Kauden 2012 alussa Wilson joutui leikkaukseen, joka piti hänet pois kentiltä loppukauden.
Lyttylän kartano

Lyttylän kartanon päärakennus keväällä 2024.
Lyttylän kartano oli Porin Lyttylässä vuosina 1614–1900 sijainnut kartano.
Se perustettiin vuonna 1614, kun kuningas Kustaa II Adolf antoi Lyttylän ja Kellahden kylät läänitykseksi ratsumestari Otto Johan Grothusenille. Kartanon muita omistajia olivat muun muassa Eneskjöldin suku, vapaaherra ja Vaasan läänin maaherra Carl Constantin de Carnall sekä kauppaneuvos Fredrik Frans Wallenstråle. Viimeinen omistaja oli tanskalainen liikemies Valdemar Heyman, joka myi kartanon maat torppareilleen vuonna 1900.
Lyttylän kartanon tyhjilleen jääneeseen päärakennukseen perustettiin kansakoulu vuonna 1906 ja sen yhteyteen kirjasto vuonna 1955, mutta molemmat lakkautettiin 1970. Nykyään päärakennus on Porin kaupungin omistama ja se on paikallisen kiinteistöyhdistyksen käytössä. Myös Otsolan kansalaisopisto järjestää rakennuksessa kursseja.
Päärakennus on rakenteista löytyneen vuosiluvun perusteella valmistunut 1896. Paikalla on aiemmin ollut pienempi rakennus. Päärakennuksen pelastamiseksi alueen asukkaat ovat vuonna 2014 perustaneet Pro Lyttylän Kartano ry:n, joka ostaa rakennuksen kaupungilta ja kunnostaa sen.
Luettelo Viipurin Kaupunginteatterin näyttelijöistä

Luettelossa on mainittu eräitä Viipurin Kaupunginteatterissa ja sen edeltäjissä työskennelleitä näyttelijöitä.
| 0 | 1 | 2 | 3 |
| --- | --- | --- | --- |
|  Dagi Angervo 1937–1940  Toini Anttila 1941–1946  Väinö Anttila 1941–1946  Joel Asikainen 1933–1939  Hellin Auvinen-Salmi 1942–1945  Fritz-Hugo Backman 1936–1937  Mia Backman 1909–1911  Thure Bahne 1936–1939  Kaarlo Braxén 1909–1917  Erik Edmundsson 1927–1928  Kosti Elo 1899–1903, 1904–1917  Toppo Elonperä 1934–1936  Eero Eloranta 1927–1930  Kyösti Erämaa 1927–1928  Tyyne Haarla 1910–1914  Eino Haavisto 1939–1940  Kaarlo Halttunen 1938–1939  Armas Hattara 1907–1908  Aino Haverinen 1899–1912  Hilkka Helinä 1939–1940  Aili Hildén 1929–1936  Kaarlo Hiltunen 1930–1931  Tuovi Hirvisuo 1932–1938  Nestori Huhtanen 1936–1938  Kerttu Hämeranta 1934–1936  Anni Hämäläinen 1922–1923  Yrjö Hämäläinen 1930–1932  |  Tyyne Jauri 1911–1917  Bruno Jorma 1904–1906, 1908–1909, 1911–1917  Hilja Jorma 1904–1909  Ensio Jouko 1937–1940  Eino Jurkka 1924–1925  Emmi Jurkka 1924–1928  Paavo Jännes 1928–1929  Santeri Karilo 1932–1936  Viola Kariniemi 1917–1924  Kaarlo Karppanen 1931–1939  Salli Karuna 1934–1939  Albert Kerttula 1899–1912  Jussi Komi 1922–1923, 1927–1928  Martta Kontula 1936–1937  Aku Korhonen 1916–1923  Saima Korhonen 1918–1923, 1926–1927  Yrjö Kostermaa 1945  Artturi Laakso 1927–1934  Rakel Laakso 1925–1928  Uuno Laakso 1925–1927  Eine Laine 1917–1921  Laina Laine 1919–1923  Arvo Lehesmaa 1928–1939  Hertta Leistén 1910–1911, 1920–1925  Veikko Linna 1933–1935  Rauni Luoma 1938–1939  |  Elli Malm 1904–1909  Esko Mannermaa 1937–1939  Jyrki Matra (Georg Skutnabb) 1937–1938  Toivo Mäkelä 1931–1932  Pekka Niskanen 1911–1914, 1917–1923  Eino Noponen 1919–1921, 1944–1946  Aino-Inkeri Notkola 1928–1939  Tuire Orri 1938–1939  Aina Osa 1899–1940  Simo Osa 1899–1939  Iivari Paatero 1899–1922  Paula Paatero 1899–1907  Ilmari Peitsalo 1925–1927  Rafael Pihlaja 1923–1924  Aapo Pihlajamäki 1899–1903 (näyttelijä-ohjaaja)  Hilda Pihlajamäki 1899–1903  Paavo Raitio 1903–1908  Helge Ranin 1923–1925  Saara Ranin 1944–1945  Elli Ranta 1925–1932  Hilma Rantanen 1903–1905, 1916–1917  Robert Reino  Enni Rekola 1931–1932  Joel Rinne 1923–1926  Rosi Rinne 1924–1926  |  Kaarlo Saarnio 1903–1904  Holger Salin 1932–1936  Kerttu Salmi 1927–1937, 1942–1943  Heikki Savolainen 1942–1943  Martti Seilo 1928–1930  Urho Seppälä 1938–1939  Keijo Seppänen 1942–1943  Vilho Siivola 1936–1938, 1939–1940  Kaarlo Silanen 1899–1929  Aila Silventoinen 1936–1938  Väinö Sola 1903–1908  Martta Suonio 1922–1929, 1936–1940  Reino Säre 1933–1935  Santa Tuomi 1925–1926  Elsa Turakainen 1928–1934  Helmi Tähtinen 1901–1902  Ilmari Unho 1934–1935 (näyttelijä-ohjaaja)  Tilda Vuori  Henny Waljus 1925–1930  Irma Wikström 1942–1943  Uno Wikström 1924–1927, 1930-luku  |
Capleton

Capleton esiintymässä "Bob Marley Birthday Bash 2K6":ssä.
Capleton (oik. Clifton George Bailey III, 13. huhtikuuta 1967 St Mary, Jamaika) on reggaeartisti. Capletoniin viitataan myös nimillä King Shango, King David, The Fireman ja The Prophet.
Diskografia

Number One Pon the Look Good Chart - 1991
Lotion Man - 1991
Alms House - 1993
Good So - 1994
Prophecy - 1995
I-Testament - 1997
One Mission (kokoelma) - 1999
More Fire - 2000
Still Blazin - 2002
Voice of Jamaica, Vol.3 - 2003
Praises to the King - 2003
Reign of Fire - 2004
The People Dem - 2004
Duppy Man
Free Up - 2006
Hit Wit Da 44 Rounds - 2007
Rise Them Up - 2007
Bun Friend - 2008
Yaniko Roots - 2008
Jah Youth Elevation - 2008
I-Ternal Fire - 2010
Aiheesta muualla

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
Capletonmusic
Björneborgs svenska samskola

Rosa Huset ja oikealla päärakennusta.
Björneborgs svenska samskola on Porissa toimiva yksityinen ruotsinkielinen koulu. Koulun omistaa Svenska kulturfonden i Björneborg. Se perustettiin vuonna 1892. Koulussa voi opiskella esikoulusta aina ylioppilaaksi asti. Koulussa opiskelee noin 300 oppilasta. Koulun johtavana rehtorina ja kulttuurisäätiön toimitusjohtajana toimii Martin Hartman.
Koulussa toimii myös Ruotsin konsulaatti, ja konsulina koulun rehtori. Koulu sijaitsee Liisantorin kahdella laidalla, Mikaelsgården toisella ja kaksi muuta rakennusta toisella laidalla. Mikaelsgården sijaitsee Mikonkadulla, ja iso, punatiilinen rakennus sekä Rosa Huset Otavankadun ja Mikonkadun kulmassa.
Historia

Koulu on toiminut nykyisellä paikallaan Otavankadulla 1960-luvulta saakka, jolloin suurin punatiilinen koulurakennus valmistui. 1990-luvun alussa koulu hankki itselleen myös naapurikiinteistön, ja remontin jälkeen vuonna 1992 koulu sai uusia tiloja Rosa Husetista. Viimeinen osa koulua, Mikaelsgården, rakennettiin 2000-luvulla Mikonkadun toiselle puolelle, ja se yhdistettiin päärakennukseen maanalaisella käytävällä. Mikaelsgårdenissa sijaitsee mm. koulun ruokala, lounasravintola Amica.
Vuosina 1976–2003 kouluun kuului Euran Kauttualla toiminut vuosiluokat 1–4 käsittänyt ala-aste. Kouluun kuuluu myös Annankatu 10:ssä sijaitseva koulukoti, ”Inttis”, jossa kauempaa, etenkin Kauttualta, tulevat oppilaat asuivat kouluviikkojen aikana. Koulukodin toiminta loppui keväällä 2006 oppilasmäärän vähentymisen vuoksi. Ennen Rosa Husetin ja isomman kouluruokalan valmistumista vuonna 1992 oppilaat kävivät 5. luokasta ylöspäin Inttiksessä ruokailussa.
Koulussa on noin 30 opettajaa, aina esikoulun-ja aineenopettajista luokanopettajiin. Koulun johtavana rehtorina toimii Martin Hartman, yläasteen ja lukion rehtorina Susanna Blomqvist ja ala-asteen rehtorina Patrik Grannas.
Rehtorit

Gerda Frietsch (1892–1894)
Aina Henriksson (1894–1896)
Uno Lagerblad (1896–1920)
Torsten Helsingius (1920–1957)
Harry A. Rinne (1957–1965)
Björn-Olof Malmström (1965–1995)
Lena Finne (1995–1998)
Clas-Erik Palm (1998–2002)
Ulrika Hollsten (2002–2018)
Martin Hartman (2018–)
Aiheesta muualla

Koulun kotisivut
Björneborgs svenska samskola 1892– Suomen yksityisten oppikoulujen digitaalinen matrikkeli.
Briana Campos

| Henkilötiedot |
| --- | --- | --- | --- |
Syntymäaika: 3. helmikuuta 1994 (ikä 30)
Syntymäpaikka: Aurora, Colorado, Yhdysvallat
Pelipaikka: keskikenttä
Pituus: 160 cm
Seura
Seura: Åland United
Pelinumero: 6
Junioriseurat
2007–2010: Colorado Rush
Seurat
| Vuodet | Seura | O | (M) |
| 2012–2015 | Baylor Lady Bears | 83 | (19) |
| 2016– | Åland United | 40 | (8) |
Maajoukkue
| 2017– |  Meksiko | 1 | (0) |
 Seurajoukkueuran tilastot kattavat vain kansalliset sarjat, päivitetty 13. huhtikuuta 2018.  Maajoukkueuran tilastot päivitetty 13. huhtikuuta 2018.
Briana Marie ”Bri” Campos Barriéntez (s. 2. helmikuuta 1994) on meksikolainen jalkapalloilija, joka kaudella 2018 edustaa Naisten Liigassa pelaavaa Åland Unitedia. Hän on pelannut myös Meksikon naisten jalkapallomaajoukkueessa.
Aiheesta muualla

Briana Campos Suomen Palloliiton sivuilla (Arkistoitu – Internet Archive)
Brian Willson

S. Brian Willson (s. 4. heinäkuuta 1941) on yhdysvaltalainen rauhanaktivisti. Hän on
kritisoinut ja protestoinut länsimaista ylellistä elämäntapaa sekä erityisesti Yhdysvaltoja ja 
maan toimintaa kolmannessa maailmassa. Koulutukseltaan hän on lakimies.
Willson kasvoi konservatiivisessa kodissa ja oli nuorena urheilullinen. Vietnamin sodan aikana hän suoritti pakollisen asepalveluksen Yhdysvaltain ilmavoimissa ja 
vietti joitakin kuukausia Vietnamissa ilmavoimien joukoissa, joiden tehtävänä oli suojata sotilaslentokenttiä. Kyseisen komennuksen aikana Vietnamin sotaan aikaisemmin myönteisesti suhtautunut Willson muuttui aktiiviseksi sodan vastustajaksi. Tämän huomattuaan hänen esimiehensä siirsivät hänet ennenaikaisesti takaisin Yhdysvaltoihin, mutta myöhemmin hänet joka tapauksessa vapautettiin armeijasta kunniallisesti, kapteenin 
arvossa. Willson suoritti aikaisemmin aloittamansa oikeustieteen opinnot loppuun, ja on sittemmin toiminut useissa eri ammateissa ja tehtävissä, muun muassa vankien oikeuksien parissa, maitokarjan kasvattajana, rakennustarkastajana ja pienyrittäjänä.
Aktivistiuransa aikana Willson on harrastanut kansalaistottelemattomuutta ja ottanut
osaa muun muassa pitkiin syömälakkoihin. Hän on vieraillut monissa maissa ja tutkinut ja dokumentoinut Yhdysvaltain sotilas- ja tiedustelupalvelutoimintaa ympäri maailmaa. Yleiseen tietoisuuteen hän nousi vuonna 1987 ollessaan protestoimassa Yhdysvaltain laivaston Keski-Amerikkaan tarkoitettuja sotatarvikekuljetuksia. Tuolloin tarvikejuna
ajoi osittain hänen ylitseen, ja Willson sai päähänsä ja molempiin jalkoihinsa pahoja vammoja.
Willson on yhdysvaltalaisten Veterans for Peace - ja Vietnam Veterans Against the War -järjestöjen jäsen.
Aiheesta muualla

Kotisivut (englanniksi)
Looe Valley Line

Looe Valley Line on Yhdistyneen kuningaskunnan rataverkon osuus Liskeardista Looeen Cornwallissa. 14 kilometrin pituinen rata seuraa suurelta osin Looejoen laaksoa. Sitä käytti yli 118 000 matkustajaa vuonna 2016.
Historia

Linja avattiin vuonna 1860, jolloin se korvasi Liskeard and Looe Union Canal -kanavan. Linjan toiminnasta vastasi aluksi Liskeard and Looe Railway -yhtiö. Se kulki alun perin Moorswaterista Liskeardin länsipuolelta Looen satamaan. Moorswaterissa se yhdistyi Liskeard and Caradon Railwayhin, jota pitkin kuljetettiin graniittia Bodminin nummen louhoksilta.
Henkilöliikenne radalla alkoi 11. syyskuuta 1879. Moorswaterin asema osoittautui matkustajille epäkäytännölliseksi, sillä se oli kaukana Liskeardista ja kaupungin rautatieasemasta, jota käytti Cornwall Railway. Niinpä Liskeard and Looe Railway avasi 15. toukokuuta 1901 yhteyden Moorswaterin eteläpuolelta Coombe Junctionista Liskeardin asemalle. Matkustajaliikenne Coombe Junctionin ja Moorswaterin välillä lakkautettiin samana päivänä.
Liskeard and Looe Railway liitettiin Great Western Railway -yhtiöön vuonna 1909. Rataosa Looen asemalta satamaan suljettiin vuonna 1916, ja liikenne Moorswaterin pohjoispuolen kaivoksilta lakkasi samoihin aikoihin.
Vuonna 1966 Looe Valley Line oli tarkoitus sulkea osana Beechingin leikkauksia, mutta liikenneministeri Barbara Castle peruutti sulkemisen kaksi viikkoa ennen aiottua lakkautuspäivää.
Reitti

Yksiraiteinen rata lähtee Liskeardin asemalta, jolla pysähtyvät myös Cornwallin pääradan junat. Looe Valley Linen laituri on 90 asteen kulmassa pääradan laitureihin nähden. Junat lähtevät sieltä aluksi koilliseen ja tekevät sitten pitkän käännöksen oikealle. Linja lähtee laskeutumaan jyrkästi ja kulkee lounaaseen. Se alittaa pääradan, joka kulkee Liskeardin viaduktilla 46 metriä ylempänä.
Pääradan alituksen jälkeen linja kääntyy taas oikealle ja liittyy Looesta Moorswateriin kulkevaan rataosaan Coombe Junctionin vaihteella. Suurin osa junista vaihtaa tässä kohtaa suuntaa ja jatkaa etelään kohti Looea, mutta osa jatkaa vaihteesta hieman eteenpäin ja pysähtyy Coombe Junction Haltin asemalla ennen suunnan vaihtamista. Coombe Junction Haltista linja jatkuu vielä pohjoiseen kohti Moorswateria, mutta tällä rataosuudella ei ole henkilöliikennettä.
Coombe Junctionin eteläpuolella linja seuraa vanhaa kanavaa sekä Looejokea. Seuraavat asemat ovat St. Keyne Wishing Well Halt ja Causeland, jossa on nähtävillä yksi kanavan alkuperäisistä suluista. Sandplacen aseman jälkeen linja kulkee pitkin joen estuaarin rantaa Looen rautatieasemalle asti.
Liikenne

Matkustajaliikennettä Looe Valley Linella liikennöi Great Western Railway. Maanantaista lauantaihin linjalla kulkee 12 junaa kumpaankin suuntaan. Niistä vain kaksi pysähtyy Coombe Junction Haltin asemalla. Muilla väliasemilla junat pysähtyvät vain pyynnöstä. Sunnuntaisin junia on kahdeksan kumpaankin suuntaan, eikä yksikään pysähdy Coombe Junctionissa.
Matkustajaliikenteen lisäksi linjalla kulkee epäsäännöllisesti myös tavarajunia, jotka kuljettavat sementtijauhetta Moorswateriin. Näitä junia liikennöi English, Welsh & Scottish Railway, kunnes Freightliner sai sopimuksen kuljetuksista vuonna 2002. Vuodesta 2016 alkaen kuljetuksista on vastannut Colas Rail.
Juna Coombe Junctionin vaihteella.
Colas Railin Moorswaterista tulossa oleva tavarajuna Coombe Junction Haltin asemalla.
Käännös suomeksi