stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Kumlingen kirkko

| Kumlingen kirkko |
| --- | --- |
 Kumlingen kirkko lännestä
Sijainti:  Kumlinge
Koordinaatit:  60°16′04.3″N, 020°46′27″E
Rakentamisvuosi:  noin 1510
Materiaali:  harmaakivi
Lisää rakennusartikkeleitaArkkitehtuurin teemasivulla
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Kumlingen kirkko on kirkkorakennus Kumlingessa Ahvenanmaan maakunnassa. Muodoltaan yksilaivainen salikirkko on pyhitetty Pyhälle Annalle.
Ensimmäinen maininta Kumlingen kirkosta on vuodelta 1484 peräisin olevasta testamentista. Alueella on saattanut olla kappeli jo 1400-luvun alussa ja ennen kivikirkon rakentamista paikalla on ollut ehkä kaksikin puukirkkoa. Harmaakivikirkko on arvioitu rakennetun noin vuonna 1510. Kirkolla on myös barokkityylinen sipulikupoli, sekä kellotorni, joka rakennettiin vuonna 1767 längelmäkeläisen kirkonrakentajan Antti Piimäsen johdolla.
Kumlingen kirkko on tunnettu erityisesti siellä olevista Raamatun aiheisiin liittyvistä seinämaalauksista, jotka on tehty pian kirkon valmistumisen jälkeen. Maalausten tekijä on jäänyt tuntemattomaksi, eikä vastaavia maalauksia ole löydetty muualta Suomesta eikä myöskään Ruotsin kirkoista. Taiteilijan on kuitenkin päätelty saaneen vaikutteita Uplannin kirkkomaalareilta ja suomalaiselta Petrus Henrikssonilta, vaikka häntä ei voidakaan pitää minkään tietyn koulukunnan edustajana. Maalauksista erottuvat erityisesti Kristuksen kärsimyshistoriaan liittyvät kuvat: epäröivä Pontius Pilatus, Jeesus kahden häntä syyttävän sotilaan välissä ja Jeesuksen kavaltanut Juudas Iskariot.
Kirkossa on myös 1250-luvulta oleva alttarikaappi, joka on Suomen vanhimpia, sekä Neitsyt Mariaa ja Jeesus-lasta esittävä puuveistos, joka puolestaan on 1400-luvulta. Alttarikaappi on kuulunut alkujaan Sundin kirkkoon. Alttaritauluna on Robert Wilhelm Ekmanin jäljennös Leonardo da Vincin maalauksesta Ehtoollinen. Alttarilta lukien ensimmäisestä holvikaaresta riippuu ristiinnaulittua Jeesusta esittävä triumfiristi.
Kumlingen kirkkoon saatiin ensimmäiset urut vuonna 1907. Nykyiset kymmenäänikertaiset urut on rakentanut Veikko Virtanen vuonna 1963.
Kuvia

Näkymä kirkolle
Kirkon alttarikaappi
Apolloniaa esittävä seinämaalaus kirkossa
Pyhää Barbaraa esittävä seinämaalaus
Pyhää Bartolomeusta esittävä seinämaalaus
Pyhää Katariinaa esittävä maalaus
Dorothea Caesarealainen kirkon seinämaalauksessa
Naispuolista pyhimystä esittävä seinämaalaus
Pyhä Maria Magdalena kirkon seinämaalauksessa
Pyhä Maria kirkon seinämaalauksessa
Matteus (evankelista) kirkon seinämaalauksessa
Pyhä Ursula seinämaalauksessa
Kirkon sisätilaa
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Kumlingen kirkko Wikimedia Commonsissa
Kumlingen kirkko (rakennusperintörekisteri) Kulttuuriympäristön palveluikkuna kyppi.fi. Museovirasto.
Tietoa ja kuvia Kumlingen kirkosta (Arkistoitu – Internet Archive)
Visit Kumlinge! – the tourist gateway of Kumlinge (Arkistoitu – Internet Archive)
Rolf Kullberg

| Rolf Kullberg |
| --- | --- |
 Rolf Kullberg vuonna 1979. (Valokuva Kuvasiskot.)
Henkilötiedot
Muut nimet:  Rolf Evert Kullberg
Syntynyt: 3. lokakuuta 1930 Pohja
Kuollut: 3. syyskuuta 2007 (76 vuotta) Espoo
Rolf Evert Kullberg (3. lokakuuta 1930 Pohja – 3. syyskuuta 2007 Espoo) oli Suomen Pankin pääjohtaja vuosina 1983–1992.
Elämäkerta

Kullberg oli koulutukseltaan valtiotieteiden maisteri (Åbo Akademi 1955). Hän työskenteli muun muassa Fiskarsissa, Yhdyspankissa osastopäällikkönä vuosina 1961–1967, pääjohtajan apulaisena 1967–1971 ja johtokunnan jäsenenä 1973–1974 sekä valtiovarainministeriön kansantalousosaston osastopäällikkönä 1971–1972. Hän teki jo lisensiaatintyönsä rahamarkkinoiden kehityksestä 1950-luvulla. Yhdyspankissa hän vastasi muun muassa taloudellisesta tutkimuksesta.
Vuonna 1974 Kullberg nimitettiin Suomen Pankin johtokunnan jäseneksi. Toukokuussa 1983 presidentti Mauno Koivisto nimitti Kullbergin pankin pääjohtajaksi tehtävästä erotetun Ahti Karjalaisen tilalle. Kullberg oli Suomen Pankin järjestyksessä 27. pääjohtaja. Kullbergin pääjohtajakaudella Suomen valuuttamarkkinat vapautettiin lähes kaikista rajoituksista ja Suomen markka kytkettiin eurooppalaiseen valuuttayksikköön (ecu).
Kullberg oli ensimmäisiä, jotka 1980-luvun loppupuolella julkisesti varoittelivat vallalla olleesta huolettomasta velanotosta ja "kulutusjuhlasta". Lama iskikin vuosikymmenen vaihteen jälkeen. Kullberg kannatti vakaata markkaa, ja kun valuutta devalvoitiin 1991, hän olisi halunnut erota Suomen Pankista. Presidentti Koiviston toivomuksesta Kullberg kuitenkin jatkoi vielä seuraavaan vuoden huhtikuuhun asti. Keväällä 1992 Kullbergin ja silloisen pääministerin Esko Ahon välille sukeutui kiivas riita pankkikriisin hoidosta. Aho vaati pankkien virheistä vastuussa olleiden johtajien erottamista ja täsmensi tarkoittaneensa myös Suomen Pankkia. Kullberg puolestaan katsoi, että hallitus pyrki tekemään Suomen Pankista syntipukin, johon kansalaisten tyytymättömyys kohdistettaisiin. Ahon ja Kullbergin keskinäisen syyttelyn aiheuttama levottomuus rahamarkkinoilla johti Kullbergin eroon ja siirtymiseen eläkkeelle. Kullbergin tilalle pääjohtajaksi nimitettiin kauppatieteen tohtori Sirkka Hämäläinen, joka oli tullut Suomen Pankin johtokuntaan Markku Puntilan erottua syksyn 1991 devalvaatiopäätöksen vuoksi.
Kullbergiä on väitetty (esimerkiksi Mauno Koiviston ja Harri Holkerin lisäksi) yhdeksi lamaan syyllisistä.selvennä Ekonomisti Jaakko Kiander on pitänyt valuuttakaupan vapauttamista laman tärkeimpänä taustasyynä.
Kullbergin muistelmateos Ja niin päättyi kulutusjuhla ilmestyi vuonna 1996. Hän kuoli sairauteen 76 vuoden iässä syksyllä 2007.
Teokset

Kimmo Kara, Rolf Kullberg ja Lasse Aarnio (toim.): Rahatalouden tietokirja. 1970, WSOY.
Kullberg, Rolf. …ja niin päättyi kulutusjuhla. 1996. WSOY. ISBN 951-0-21416-7
Aiheesta muualla

Kullberg, Rolf hakuteoksessa Uppslagsverket Finland (2012). (ruotsiksi)
Ragnhild Artimo: Kunskap är den nya ”råvaran”. (Haastattelu) Affärsmagasinet Forum, 05.02.1987, nro 1987-02, s. 06-07.  ISSN 0533-070X  Artikkelin verkkoversio. (ruotsiksi)
| 0 | 1 | 2 | 3 |
| --- | --- | --- | --- |
|  | Edeltäjä: Ahti Karjalainen | Suomen Pankin pääjohtaja 1983–1992 | Seuraaja: Sirkka Hämäläinen |
| n k Suomen Pankin pääjohtajat |
| --- | --- |
 Sacklén  Idestam  Lode  Winter  C. W. Trapp  Born  Federley  R. Trapp  Edelheim  Blidberg  Björkman  von Haartman  Florin  von Troil  Charpentier  Wegelius  von Collan  Stenroth  Ramsay  Ryti  Rangell  Ryti  Tuomioja  von Fieandt  Waris  Koivisto  Karjalainen  Kullberg  Hämäläinen  Vanhala  Liikanen  Rehn 
| Auktoriteettitunnisteet  |
| --- | --- |
Kansainväliset:  FAST  ISNI  VIAF  WorldCat 
Kansalliset:  Suomi (KANTO)  Yhdysvallat 
Henkilöt:  Kansallisbiografia  Biografiskt Lexikon  Uppslagsverket Finland  Biografiasampo
Kuinka rukoilla, ystäväni

Kuinka rukoilla, ystäväni, tai teoksen koko alkuperäisellä nimellä Yksinkertainen tapa rukoilla; hyvälle ystävälle (saks. Eine einfältige weise zu beten für ein guten freund, 1535) on Martti Lutherin kirjoittama rukousta käsittelevä lyhyt kirja.
Teos on Lutherin tunnetuin rukousopas. Se ilmestyi myöhemmin myös latinaksi vuonna 1537 nimellä Simplex et aptissmus orandi modus.
Sisältö

Kirjassaan Luther tarkemmin esittelee harjoittamansa mietiskely- eli meditaatiomallin, joka auttaa keskittymään ja jäsentämään Jumalan sanan mietiskelyä. Kirjassa käydään käytännöllisten yksittäisten neuvojen lisäksi läpi Vähän katekismuksen pääkohdat, eli Isä meidän -rukous, kymmenen käskyä ja apostolinen uskontunnustus konkreettisena esimerkkinä rukousmietiskelystä.
Luther kehottaa rukoilemaan ajatuksella: Sydän lämmitetään ja valmistellaan ensin lukemalla kymmenen käskyä, uskontunnustus ja hyviä raamatunkohtia. Hän kertoo, miten hän käy ensin läpi koko Isä meidän –rukouksen kohta kohdalta, tutkien, mietiskellen ja kiittäen. Tämän jälkeen hän siirtyy käskyihin.
Kutakin käskyä tarkastellaan ensin oppina, sitten kiitosaiheena, katumusrukouksena ja lopuksi pyyntörukouksena. Samaa nelipunoksista käsittelytapaa sovelletaan myös uskontunnustukseen ja Isä meidän -rukoukseen.
Tausta ja vaikutushistoria

Lutherin kirjassa esittämä nelijako opetus-kiitos-katumus-rukous perustuu osittain aiempaan kristillisen mietiskelyn perinteeseen, erityisesti Hugo St. Viktorilaiseen.
Keskiaikaisen meditaation huipentuma, kontemplaatio, ei sisälly käsitteellisesti Lutherin katekismusmeditaatiomalliin. Lutherin mallissa se ei näy siksi, että se ei ole metodisoitavissa, vaan yksinomaan Jumalan armon varassa.
Professori Alister McGrath kuvailee Lutherin "seppeleen" vaikutusta protestanttiselle teologialle ja rukouselämälle erittäin keskeiseksi. McGrath kirjoittaa vaikutuksen olleen erittäin merkittävä Lutherin aikalaisille, varhaisille protestanteille ja jatkuneen läpi protestantismin vuosisatojen historian.
Suomennokset

Teos on julkaistu Suomessa useasti. Se on ilmestynyt Lennart Pinomaan toimittamassa Lutherin kirjoitusten kokoelmassa "Syvyydestä minä huudan", (WSOY, Porvoo 1963 ja Perussanoma, Juva 1996). Professori Jouko N. Martikainen on uudelleen suomentanut ja julkaissut sen nimellä ”Yksinkertainen tapa rukoilla" Suomen Kirkon Pappisliiton jäsenlehden 3/1978 eripainoksena. Viimeisin Matti Mikkolan suomennos nimellä "Kuinka rukoilla, ystäväni" on SLEY:n julkaisema vuonna 1995. Reformoitu teologi R. C. Sproul on laatinut teoksen pohjalta lastenkirjan, joka on suomennettu nimellä "Parturi joka halusi rukoilla." Tässä teoksessa kymmenen käskyä poikkeavat hieman luterilaisesta järjestyksestä.
Saksankielinen alkuteksti

Lutherin teosten Weimarin laitos (WA) 38:359-375
Kirjallisuutta

Kuinka rukoilla, ystäväni. Suomennos Matti Mikkola. Sley-kirjat 1995 ISBN 951-618-135-X
Aiheesta muualla

Lex orandi est lex credendi. Spiritualiteetin teologiasta Sammeli Juntunen. Suomen teologinen instituutti 7.11.2001
Gurun opissa: Rukoile vaikka laiskottaisi kirkkojakaupunki.fi
Kirjamuotoilu Martti Lutherin rukousoppaalle Halme, Hanna (2024). Opinnäytetyö
Stanley Kubrick

| Stanley Kubrick |
| --- | --- |
 Kubrick vuonna 1975.
Henkilötiedot
Syntynyt: 26. heinäkuuta 1928 Manhattan, New York, Yhdysvallat
Kuollut: 7. maaliskuuta 1999 (70 vuotta) Harpenden, Hertfordshire, Yhdistynyt kuningaskunta
Ammatti:  elokuvaohjaaja, elokuvatuottaja, elokuvakäsikirjoittaja, kuvaaja, leikkaaja
Puoliso:   Toba Metz (1948–1951)  Ruth Sobotka (1954–1957)  Christiane Harlan (1958–1999) 
Ohjaaja
Aktiivisena:  1951–1999
Tunnetuimmat ohjaukset:   Kunnian polut  Tohtori Outolempi  2001: Avaruusseikkailu  Kellopeliappelsiini  Barry Lyndon  Hohto  Full Metal Jacket  Eyes Wide Shut 
 Nimikirjoitus
Palkinnot
 Parhaiden erikoistehosteiden Oscar  1968 2001: Avaruusseikkailu 
Aiheesta muualla
www.kubrickfilms.com
IMDb 
Elonet
Stanley Kubrick (/ˈkuːbrɪk/; 26. heinäkuuta 1928 – 7. maaliskuuta 1999) oli yhdysvaltalainen elokuvaohjaaja.
Kubrickia pidetään yhtenä kaikkien aikojen merkittävimmistä elokuvaohjaajista. Hänen menestyselokuviinsa kuuluvat muun muassa 2001: Avaruusseikkailu (1968), Kellopeliappelsiini (1971), Hohto (1980) ja Full Metal Jacket (1987). Kubrick sai Oscar-ehdokkuuksia ohjaustöistään, muttei koskaan voittanut palkintoa.
Kubrickin elokuvat olivat usein kokeellisia ja kiisteltyjä. Hänen elokuvaansa 2001: Avaruusseikkailu pidetään yhtenä kokeellisimmista maailmanlaajuisen levityksen saaneista elokuvista. Jotkin hänen elokuvansa taas ovat saaneet osakseen paljon kritiikkiä aihepiiriensä takia: Kellopeliappelsiinia pidettiin aikoinaan väkivallan ihannointina, vaikka pohjimmainen viesti oli täysin päinvastainen. Lolitassa keski-ikäinen mies rakastuu teini-ikäiseen tyttöön, mikä oli elokuvan julkaisuaikana erittäin kiistelty aihe.
Kolmea ensimmäistä elokuvaansa lukuun ottamatta Kubrickin elokuvat perustuvat kaunokirjallisiin teoksiin. Ne saivat kirjailijoilta usein tyytymättömän vastaanoton, koska ne eivät olleet uskollisia alkuperäiselle tekstille. Kubrick itse mainitsi elokuviensa olevan enemmänkin lähdemateriaalin inspiroimia kuin suoria adaptaatioita.
Elämä > Nuoruus ja työ valokuvaajana

Stanley Kubrick syntyi esikoisena bronxilaiseen keskiluokkaiseen perheeseen, johon kuuluivat lääkäri-isä Jacques, äiti Gertrude ja sisar Barbara (s. 1934). Perhe polveutui Itävallasta, Romaniasta ja Puolasta muuttaneista aškenasijuutalaisista, mutta ei juurikaan harjoittanut juutalaista uskontoa.
Jacques Kubrick opetti poikansa pelaamaan shakkia kun tämä oli kahdentoista. Pelistä tuli tälle elinikäinen kiinnostuksen kohde. Kun Stanley oli 13-vuotias, hän sai isältään Graflex-kameran. Teini-iässä Kubrick oli kiinnostunut jazzista ja suunnitteli hetken aikaa rumpalin uraa.
Kubrick päätti lukion 1945, mutta kehnot arvosanat ja maailmansodasta palaavien miesten tulva veivät mahdollisuuden jatko-opintoihin. Myöhemmin Kubrick puhui happamasti omasta opintiestään ja koulutuksesta ylipäätään ja totesi, että koulussa ei ollut mitään häntä kiinnostavaa.
Vanhemmat lähettivät Stanleyn vuodeksi Los Angelesiin sukulaisten luo toivoen välivuoden innostavan poikaa hakeutumaan jatko-opintoihin.lähde?
Vielä lukiossa ollessaan hänet oli valittu koulun viralliseksi valokuvaajaksi vuoden ajaksi.
Kubrickilla oli lapsena jatkuvasti vaikeuksia koulussa, ja isä Jacques yritti hankkia pojalleen virikkeitä harrastusten kautta. Stanley Kubrick löysi täten šakin, kirjallisuuden ja valokuvauksen, jotka hän otti heti omakseen. Kubrickin koulumenestys ei parantunut uusien harrastusten myötä, mutta hän otti osaa muun muassa koulunsa orkesteriin ja valokuvauskerhoon. Koulun ohella Kubrick kävi intohimoisesti elokuvissa. Omien sanojensa mukaan hän inspiroitui nimenomaan huonoista Hollywood-elokuvista, koska ne saivat hänet tajuamaan, että hänkin osaisi tehdä elokuvia.lähde?
Kubrickin valokuvausharrastus laajeni hiljalleen työksi, kun hän sai kaupattua kuviaan viimeisenä kouluvuotenaan Look-lehdelle. Kubrick palkattiin lehden vakituiseksi valokuvaajaksi. Kubrick meni ensimmäistä kertaa naimisiin Toba Metzin kanssa vuonna 1948, työskennellessään vielä Life-lehdelle, ja muutti boheemiin Greenwich Villageen. Vapaa-aikanaan hän kävi avoimen yliopiston kursseilla ja jatkoi ahkerasti elokuvien katsomista. Kubrick löysi tällöin New Yorkin Nykytaiteen museon näytöksissä muun muassa Max Ophülsin elokuvat, joista hän otti vaikutteita varsinkin pitkien kamera-ajojen käyttöön.lähde?
Suunnitellut elokuvat

Kubrickin verkkainen tahti ja pikkutarkka työtapa johti siihen, että osa hänen elokuvahankkeistaan ei koskaan toteutunut. Näitä ovat muun muassa:
Burning Secret: käsikirjoitus, joka perustuu Stefan Zweigin novelliin Brennende Geheimnis. Tarina kertoo pienen lapsen äidistä, joka on uskoton miehelleen. Elokuva jäi tekemättä, kun Kubrick keskittyi toiseen elokuvaan. Myös Kubrickin sopimus MGM:n kanssa ehti raueta, ennen kuin käsikirjoituksen luonnos oli valmis. Andrew Birkin ohjasi tarinasta elokuvan vuonna 1988.
Muutama vuosi The Killingin jälkeen Kubrick kirjoitti keskeneräisen ja nimettömän käsikirjoituksen sisällissodan aikaisesta sissiryhmästä.
I Stole $16,000,000: Kubrickin ja Jim Thompsonin käsikirjoitus, joka perustui kassakaappimurtomies Herbert Emerson Wilsonin omaelämäkertaan. Kun pääosaan tarkoitettu ja Kubrickin edellisessä elokuvassa Kunnian polut näytellyt Kirk Douglas kieltäytyi, Kubrick luopui projektista.
The Authentic Death of Hendry Jones, a.k.a. One-Eyed Jacks: Kubrickin ja Marlon Brandon yhteistyöprojekti Kunnian polkujen jälkeen. Teksti oli Charles Neiderin romaaniin perustunut Sam Peckinpahin kirjoittama käsikirjoitus. Kun Kubrick ei ollut tyytyväinen käsikirjoitukseen, Brando erotti Peckinpahin ja myöhemmin myös Kubrickin, ja ohjasi elokuvan lopulta itse. Myös Peckinpah ohjasi oman versionsa tarinasta.
Blue Movie: Terry Southernin samannimiseen romaaniin vuodelta 1970 perustunut kuvaus tunnetun ohjaajan yrityksestä tehdä pornografinen elokuva.
Napoleon. Ranskan keisari Napoleon Bonaparten elämäkertaelokuva, joka oli tarkoitus kuvata vuonna 1969. Kubrick päätti kuitenkin ohjata sen sijaan toisen samaan ajanjaksoon sijoittuvan elokuvan Barry Lyndon.
Perfume: Patrick Süskindin vuoden 1985 romaaniin perustuva elokuva.
Foucault’s Pendulum: Umberto Econ vuoden 1988 romaaniin perustuva elokuva. Kirjailija kieltäytyi Kubrickin tarjouksesta oltuaan tyytymätön Econ aiemman teoksensa Ruusun nimen vuonna 1986 ilmestyneeseen samannimiseen elokuvasovitukseen, ja vastavuoroisesti Kubrick itse ei suostunut hyväksymään Econ tarjousta tulla käsikirjoittajaksi.
Aryan Papers: Louis Begleyn vuoden 1991 romaaniin Wartime Lies pohjautuva elokuva, joka olisi käsitellyt äidin ja pojan kokemuksia holokaustin aikoina. Kubrick kuitenkin hylkäsi projektin Steven Spielbergin samaa aihetta käsittelevän Schindlerin lista -elokuvan ilmestymisen takia. Kubrickin vaimon mukaan aihe oli myös liian haastava ja vaativa ohjaajalle.
A.I: Artificial Intelligence: Kubrickin pitkään suunnittelema elokuva, jota hän tiettävästi suunnitteli jo Full Metal Jacketin aikoina. Hän kuitenkin lykkäsi tulevaisuuteen sijoitettua Pinokkio-tarinan muunnelmaa, koska halusi tietokonetehosteiden kehittyvän oikealle tasolle. Hän oli jo kirjoittanut siihen treatmentin ja palkannut muun muassa ohjaaja Chris Cunninghamin suunnittelemaan elokuvaan erikoisefektejä, kun hän päätti luopua projektista. Kubrickin kuoleman jälkeen Steven Spielberg ohjasi Kubrickin materiaalista A.I. – Tekoäly -elokuvan vuonna 2001.
Ohjaustyyli

Stanley Kubrickia voidaan pitää klassisena esimerkkinä niin sanotusta ristiriitaisesta taiteilijanerosta. Hänet muistetaan perfektionistisesta ja äärimmäisen kontrolloivasta ohjaustyylistään, jonka vuoksi näyttelijät ja muut työntekijät joutuivat usein koville Kubrickin elokuvissa. Kubrick oli piittaamaton näyttelijöiden viihtyvyydestä, eikä hän yleensä suostunut kertomaan näille, miksi mikäkin asia tehtiin niin kuin se tehtiin. Ottoja toistettiin kerta toisensa jälkeen ilman että ohjaaja olisi kertonut, mikä edellisessä otossa oli pielessä. Kubrick itse selitti käytöstään sillä, että sillä tavoiteltiin aitoja roolisuorituksia näyttelijöiltä: nämä joutuivat ikään kuin elämään kohtauksissa sen sijaan että olisivat näytelleet niissä. Toisaalta Kubrick salli suuriakin vapauksia sellaisille näyttelijöille, joihin hän luotti: näin oli laita esimerkiksi Lolitassa läpimurtoroolinsa tehneen ja Tohtori Outolemmessä kolmessa eri roolissa näytelleen Peter Sellersin kanssa. Kubrickin elokuvissa esiintyminen oli näyttelijöille ainutlaatuinen koettelemus, johon heidän koulutuksensa tai aikaisempi uransa ei ollut heitä valmistanut. Moni näyttelijä on kuvaillut tuon kokemuksen opettavaisuuden ja Kubrickin ohjaajapersoonan tehneen heihin lähtemättömän vaikutuksen.
Erityisesti Hohdon naispääosan esittäjän Shelley Duvallin saama kohtelu kuvauksissa on herättänyt paljon kiistelyä Kubrickin persoonasta. Kubrick piinasi Duvallia ilkeillä kommenteilla, loputtomiin toistuvilla otoilla ja syrjimällä tätä avoimesti. Duvall menetti kuvausten aikana hiuksiaan, ja Hohdon teon on jopa väitetty suistaneen hänen mielenterveytensä raiteiltaan.
Suhde julkisuuteen

Kubrick tunnettiin nihkeästä suhtautumisesta mediaan. Etenkin viimeisinä vuosina ohjaajalta oli melkein mahdotonta saada haastatteluja. Ohjaajan langon, elokuvatuottaja Jan Harlanin mukaan Kubrick ei välittänyt julkisuudesta eikä palkinnoista. Myöskään elokuvan muotivirtaukset eivät kiinnostaneet häntä, vaan hän keskittyi tekemään itsensä näköisiä teoksia. Elokuva-alaa hän kyllä seurasi tarkkaan ja saattoi lähettää kannustavia terveisiä nuorille, nouseville ohjaajakyvyille.
Tunnustukset

The New York Timesin kriitikot valitsivat vuonna 2004 Kubrickin ohjauksista yli puolet kaikkien aikojen tuhannen parhaan elokuvan listalle: Kunnian polut, Lolita, Spartacus, Tohtori Outolempi, 2001: Avaruusseikkailu, Kellopeliappelsiini, Barry Lyndon ja Hohto.
Kolme Kubrickin teosta on valittu National Film Registryn kokoelmaan esteettisesti, kulttuurisesti tai historiallisesti tärkeinä amerikkalaiselokuvina: Kunnian polut, Tohtori Outolempi ja 2001: Avaruusseikkailu.
Filmografia > Pitkät elokuvat

| Vuosi | Elokuva | Alkuperäinen nimi |
| --- | --- | --- |
| 1953 | Fear and Desire | Fear And Desire |
| 1955 | Kohtalokas suudelma | Killer's Kiss |
| 1956 | Peli on menetetty | The Killing |
| 1957 | Kunnian polut | Paths of Glory |
1960: Spartacus
1962: Lolita
| 1964 | Tohtori Outolempi eli: kuinka lakkasin olemasta huolissani ja opin rakastamaan pommia | Dr. Strangelove or: How I Learned To Stop Worrying And Love the Bomb |
| 1968 | 2001: Avaruusseikkailu | 2001: A Space Odyssey |
| 1971 | Clockwork Orange – Kellopeliappelsiini | A Clockwork Orange |
1975: Barry Lyndon
| 1980 | The Shining – Hohto | The Shining |
1987: Full Metal Jacket
1999: Eyes Wide Shut
Filmografia > Lyhyet dokumenttielokuvat

| Vuosi | Elokuva |
| --- | --- |
1951: Day of the Fight
1951: Flying Padre
1953: The Seafarers
Kubrickin vuonna 1952 kuvaama lyhytelokuva ei ole säilynyt.
Kirjallisuutta

Filmihullu 5–6/1999, useita artikkeleita Kubrickista.
Filmihullu 1/2018, teemanumero Kubrickista ja Roman Polanskista.
Saalo, Juhani & Toukonen, Marja-Leena: ”Harhateillä, Stanley Kubrickin elokuvat kulttuurimme kuvastimina”. Filmihullu 6/1982.
Dokumentteja

Stanley Kubrick – Ohjaajan muotokuva (Stanley Kubrick: A Life in Pictures, Jan Harlan, 2001)
Elämäni Kubrickin palveluksessa (Tony Zierra, 2017) kertoo Kubrickin assistenttina pitkään toimineesta näyttelijä Leon Vitalista, jonka tiivis yhteistyö ohjaajan kanssa alkoi sivuosasta elokuvassa Barry Lyndon.
Aiheesta muualla

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
Stanley Kubrick Internet Movie Databasessa. (englanniksi)
Stanley Kubrick Elonetissä.
| n k Stanley Kubrick |
| --- | --- |
Ohjaamat elokuvat:  Fear and Desire (1953)  Kohtalokas suudelma (1955)  Peli on menetetty (1956)  Kunnian polut (1957)  Spartacus (1960)  Lolita (1962)  Tohtori Outolempi (1964)  2001: Avaruusseikkailu (1968)  Kellopeliappelsiini (1971)  Barry Lyndon (1975)  The Shining – Hohto (1980)  Full Metal Jacket (1987)  Eyes Wide Shut (1999) 
Lyhytelokuvat:  Day of the Fight (1951)  Flying Padre (1951)  The Seafarers (1953) 
Liittyvät elokuvat:  A.I. – Tekoäly (2001)  Stanley Kubrick – Ohjaajan muotokuva (2001)  Colour Me Kubrick (2006)  Huone 237 (2012) 
| Auktoriteettitunnisteet  |
| --- | --- |
Kansainväliset:  FAST  ISNI  VIAF  WorldCat 
Kansalliset:  Norja  Espanja  Ranska  BnF data  Katalonia  Saksa  Italia  Israel  Belgia  Yhdysvallat  Ruotsi  Latvia  Japani  Tšekki  Australia  Korea  Kroatia  Alankomaat  Puola  Portugali 
Tieteilijät:  CiNii 
Taiteenala:  FID  MusicBrainz  Museum of Modern Art  Photographers' Identities  RKD Artists  ULAN 
Henkilöt:  Deutsche Biographie  DDB  Trove  Elonet 
Muut:  Europeana  SNAC 2  IdRef 
↑  Sinisalo, Kati: Elämäni Kubrickin palveluksessa on riipaiseva tositarina filmihulluudesta Yle Teeman verkkosivusto. 27.11.2018. Viitattu 27.6.2019.
Look-lehden valokuvaajana työskennellyt Stanley Kubrick otti kuvan itsestään ja tanssityttö Rosemary Williamsista tämän pukuhuoneessa 1949. Kubrickin valokuvaajatausta vaikutti voimakkaasti hänen ohjaustyyliinsä.
Tohtori Outolempi (1964) käsitteli kylmän sodan keskeistä pelkoa, vahingossa puhkeavaa ydinsotaa. Kuvassa Peter Sellers.
Kellopeliappelsiini (1971) esitteli dystooppisen Britannian. Kuvassa Malcolm McDowell.
Hohdon (1980) pääosan esittäjä Jack Nicholson antaa näytteen Kubrickin yhdestä tavaramerkistä, intensiivisestä ja uhkaavasta katseesta.
Full Metal Jacket (1987) kuvasi sotilaskoulutuksen demoralisoivaa vaikutusta ja suurvallan sodankäyntiä kaukaisessa kehitysmaassa. Kuvassa Matthew Modine (vasemmalla) ja R. Lee Ermey.