stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Les Noces
Vastaanotto

Les nocesin ensimmäiset esitykset saivat ristiriitaisen vastaanoton. Vaikka se ensi-illassa Pariisissa vuonna 1923 otettiin vastaan ​​innostuneesti, Lontoon esitys kolme vuotta myöhemmin sai niin kielteisen vastaanoton kriitikoilta, että siitä raivostunut kirjailija H. G. Wells kirjoitti 18. kesäkuuta 1926 avoimen kirjeen: "En tiedä yhtäkään toista niin mielenkiintoista, hauskaa, niin tuoretta tai lähes niin jännittävää balettia kuin Les noces ... Tämä baletti on äänellinen ja visuaalinen esitys talonpoikaisesta sielusta. Sen vakavuus, sen harkittu ja yksinkertainen monimutkaisuus, sen hienovaraisesti vaihtelevat rytmit ja syvät jännityksen pohjavirrat, hämmästyttävät ja ilahduttavat jokaista älykästä miestä tai naista, joka menee katsomaan sitä."
Neuvostoliittolaisten kriitikkojen, kuten Tihon Hrennikov, hurskasteleva reaktio ei ollut yllätys: "Stravinsky hyödyntää venäläisiä kansantapoja Djagilevin antamalla siunauksella pilkatakseen niitä eurooppalaisen yleisön huvitukseksi, minkä hän tekee korostamalla aasialaisperäistä primitiivisyyttä: karkeutta ja eläimellisiä vaistoja sekä tuomalla tarkoituksella mukaan seksuaalisia aiheita. Ikivanhat kansansävelmät vääristellään tahallaan ikään kuin ne nähtäisiin kierossa peilissä." Vuonna 1929 musiikkitieteilijä Boris Asafjev, musiikkitieteilijä, joka ei ollut niin taipuvainen pitämään kiinni "puolueen virallisesta linjasta", teki valistuneen ennusteen: "Nuori sukupolvi löytää Les nocesin partituurista ehtymättömän musiikin ja uusien musiikillisen muotoilun menetelmien lähteen – todellisen teknisen mestaruuden ensiluokkainen edustaja."
Asepromatsiini

| --- | --- |

Asepromatsiini
Systemaattinen (IUPAC) nimi
1-[10-[3-(dimetyyliamino)propyyli]fenotiatsin-2-yyli]etanoni
Tunnisteet
CAS-numero: 61-00-7
ATC-koodi: N05AA04
PubChem CID: 6077
DrugBank: DB01614
Kemialliset tiedot
Kaava: C19H22N2OS 
Moolimassa: 326,456 g/mol
SMILES: Etsi tietokannasta: eMolecules, PubChem
Farmakokineettiset tiedot
Hyötyosuus:  ?
Metabolia:  ?
Puoliintumisaika: 3 tuntia hevosilla
Ekskreetio: Ulosteiden mukana
Terapeuttiset näkökohdat
Raskauskategoria:  ?
Reseptiluokitus:    
Antotapa: Oraalinen, intramuskulaarinen, intravenoosi
Asepromatsiini on fentiatsiineihin kuuluva eläinlääke, jonka kauppanimiä ovat Plegicil® ja Sedalin®. Asepromatsiinia käytetään eläimillä anestesian esilääkkeenä ja lievän rauhoittumisen saavuttamiseen käsittelyn helpottamiseksi. Haittavaikutuksina asepromatsiinilla on sen verenpainetta alentava vaikutus sekä annoskoon suurentamisen seurauksena vapina ja kouristelut. Hevosilla asepromatsiinin vaikutus voi olla päinvastainen, eli aiheuttaa kiihtymistä, jos hevonen on valmiiksi kiihtynyt tai valmiste annetaan liian nopeasti.[lähde? ]
Aiheesta muualla

PubChem: Acepromazine (englanniksi)
Human Metabolome Database: Acepromazine (englanniksi)
Kyoto Encyclopedia of Genes and Genomes (KEGG): Acepromazine (englanniksi)
Asentohuimaus

Hyvänlaatuinen asentohuimaus eli benigni paroksysmaalinen positionaalinen vertigo (eng. benign paroxysmal positional vertigo) tai BPPV on yleisin huimausta aiheuttava tasapainoelinhäiriö.
Hyvänlaatuisessa asentohuimauksessa ihmisen korvan tasapainoelimen kaarikäytävään muodostuu sakkaa, joka estää nesteen normaalin liikkeen kaarikäytävässä. Kaarikäytäviä on kolme kappaletta kummassakin korvassa, kukin kohtisuorassa toisiinsa nähden. Tästä johtuen yhden käytävän tukkeutuminen aiheuttaa huimausta vain tietyissä asennoissa tai liikkeissä. Kahden tai kolmen kaarikäytävän tukkeutuminen samanaikaisesti on äärimmäisen harvinaista. Useimmin tukkeutuu posteriorinen kaarikäytävä. Huimausoire tulee esiin tyypillisesti aamulla sängystä noustessa tai makuulla kylkeä kääntäessä.
Hoito

Kaarikäytävän sakka pyritään saamaan liikkeelle manöövereitä eli liikesarjoja tekemällä. Niissä pään liikkeellä saadaan aikaan kaarikäytävänesteen ja siten sakan liike kohti tasapainoelimen tyveä, jossa se ei enää aiheuta tukosta. Manööverit ovat usein tehokkaita, mutta tila saattaa uusiutua.
Linka C

| Linka C |
| --- | --- |
 Hájen metroasema, toinen linjan päätepysäkeistä
Perustiedot
Järjestelmä:  Prahan metro
Reitti:  Letňany–Háje
Avattu:  1974
Tekniset tiedot
Pituus:  22,4 km
Asemia:  20
Linka C eli C-linja on yksi Prahan metron kolmesta linjasta. C-linjan ensimmäinen osuus otettiin käyttöön vuonna 1974 ja se on samalla nimestään huolimatta koko Prahan metrojärjestelmän vanhin osa. Linjan tunnusväri on punainen.
Nykyään C-linja on noin 22,4 kilometriä pitkä ja siihen kuuluu 20 metroasemaa. Linjan nykyiset päätepysäkit ovat Letňany ja Háje.
C-linja risteää A-linjan kanssa Muzeumin metroasemalla ja B-linjan kanssa Florencin metroasemalla. Tulevaisuudessa C-linjan on tarkoitus ristetä myös rakenteilla olevan uuden D-linjan kanssa Pankrácin metroasemalla.
Leopardimies

| Leopardimies> The Leopard Man |
| --- | --- |

Ohjaaja:  Jacques Tourneur
Käsikirjoittaja:   Ardel Wray  Edward Dein  romaani: Cornell Woolrich 
Tuottaja:  Val Lewton
Säveltäjä:  Roy Webb
Kuvaaja:  Robert de Grasse
Leikkaaja:  Mark Robson
Lavastaja:   Albert S. D'Agostino  Walter E. Keller 
Pääosat:   Dennis O'Keefe  Margo  Jean Brooks 
Valmistustiedot
Valmistusmaa:  Yhdysvallat
Tuotantoyhtiö:  RKO Pictures
Levittäjä:  RKO Pictures Netflix
Ensi-ilta:  Yhdysvallat: 8. toukokuuta 1943
Kesto:  66 min
Alkuperäiskieli:  englanti
Budjetti:  alle 150 000 dollaria
Aiheesta muualla
IMDb 
Elonet
AllMovie
Infobox OKNimi-testi OK: 
Leopardimies (The Leopard Man) on Val Lewtonin tuottama ja Jacques Tourneurin ohjaama kauhu- ja jännityselokuva vuodelta 1943. Se perustuu Cornell Woolrichn romaaniin ja pääosassa oli Dennis O'Keefe.
Leopardimies oli Val Lewtonin ja Jacques Tourneurin kolmas ja viimeinen yhteistyö. Se oli samanlainen menestys kuin kaksi edellistäkin elokuvaa (Kissaihmiset ja Yö voodoo-saarella). Ne olivat kaikki B-elokuvia ja niiden menestyksen ansiosta Tourneur pääsi ohjaamaan A-luokan elokuvia.
Consuelaa näyttelevä Tula Parma on suomalainen näyttelijä Tuulikki Paananen.
Juoni

New Mexicon pikkukaupungissa tapahtuu sarja murhia. Syylliseksi epäillään mustaa pantteria. Manning ja Clo-Clo eivät kuitenkaan ole vakuuttuneita siitä vaan uskovat murhaajan olevan ihminen.
Näyttelijät

| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
|  Dennis O'Keefe  | … |  Jerry Manning     |
|  Margo  | … |  Clo-Clo     |
|  Jean Brooks  | … |  Kiki Walker     |
|  Isabel Jewell  | … |  Maria     |
|  James Bell  | … |  Dr. Galbraith     |
|  Margaret Landry  | … |  Teresa Delgado     |
|  Richard Martin  | … |  Raoul Belmonte     |
|  Tula Parma  | … |  Consuela Contreras     |
|  Ben Bard  | … |  Chief Robles     |
|  Ariel Heath  | … |  Eloise     |
|  Fely Franquelli  | … |  Rosita     |
Tuotanto

Leopardimies perustuu Cornell Woolrichin romaaniin Black Alibi (1942). RKO:n johtaja Cahrles Koerner muutti nimeksi Leopardimies, koska hän toivoi elokuvan siten hyötyvän Kissaihmisten menestyksestä. Käsikirjoittajat joutuivat muokkaamaan romaania paljon, jotta se olisi mennyt sensuurin läpi (romaanissa yksi päähenkilöistä oli prostituoitu ja murhaajana oli poliisi) ja pysyisi budjetissaan (maksimi oli 150 000 dollaria).
Aiheesta muualla

Leopardimies Internet Movie Databasessa (englanniksi)
Leopardimies Elonet.
Leopardimies AllMoviessa. (englanniksi)
Letalnica bratov Gorišek

| Letalnica bratov Gorišek |
| --- | --- |

Sijainti
Paikkakunta:   Rateče, Kranjska Gora, Slovenia
Katsomopaikat:  50 000
Koordinaatit:  46°28′34.1″N, 13°43′18.3″E
Avattu:  19.3.1969
Remontoitu:  1972, 1978, 1984, 1994, 2000, 2003, 2005, 2010, 2013–2015
Muut mäet:  Bloudkova Velikanka
Seura:  ŠD Planica
Rakenne
K-piste:  200 metriä
Mäkikoko:  240 metriä
Mäkiennätys:  252,0 metriä  Ryōyū Kobayashi (24.3.2019)
Muovitus:  Ei
Vauhtimäen pituus:  125,8 m
Vauhtimäen kulma:  35,1°
Keulan pituus:  8 m
Keulan korkeus:  2,93 m
Keulan kulma:  11,5°
Alastulorinteen kulma:  33,2°
Letalnica bratov Gorišek on yksi maailman kuudesta lentomäestä. Se sijaitsee Planicassa Kranjska Gorassa Sloveniassa.
Letalnica bratov Gorišek on lentomäistä toiseksi suurin Vikersundbakkenin jälkeen. Lentomäestä voi pystyä hyppäämän uuden maailmanennätyshypyn. Letalnica bratov Gorišek on osa Planica Nordic Centeriä, johon kuuluvat myös Bloudkova Velikankan mäkihyppystadion ja maastohiihtostadion.
Historia > Uudistus 2013–2015

Uuden mäkiprofiilin piirsi Janez Gorišek yhdessä poikansa Sebastjan Gorišekin kanssa. Vuosien 2013–2015 aikana Planican lentomäki rakennettiin kokonaan uudelleen. K-piste siirtyy 185 metristä 200 metriin ja HS-piste 215 metristä 225 metriin. Vanha torni purettiin kokonaan ja tilalle rakennetaan betoninen vauhtimäki, jossa on helposti muokattavissa oleva keula seuraavaa suurentamista varten. Keulaa siirrettiin taaksepäin 12–13 metriä ja nostettiin ylemmäs viisi metriä. Alamäen profiilia on muokattu nykyaikaisemmaksi ja sitä on myös betonoitu, jotta pidemmät hypyt onnistuvat turvallisemmin kuin vanhassa mäessä. Myös katsomot rakennettiin kokonaan uudestaan ja yleistä infrastruktuuria parannettiin, jotta ne voisivat palvella jopa 100 000 katsojaa. Koko rakennusprojekti oli valmis kevään 2015 maailmancupin finaaliviikonloppua varten. Uudistuksen takia kevään 2014 Planican kilpailut siirrettiin suurmäkeen, koska lentomäki oli remontissa. Vuonna 2018 HS-piste siirrettiin 240 metriin. Uudistetussa lentomäessä järjestettiin vuoden 2020 lentomäen MM-kilpailut.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Letalnica bratov Gorišek Wikimedia Commonsissa
Mäkihypyn maailmancup kaudella 2010–2011
Vanha alastulorinne (–2013).
Vanha vauhtimäki (–2013).
Uusi vauhtimäki (2015–).
Uusi hyppyrin keula (2015–).
Linka B

| Linka B |
| --- | --- |
 Zličínin metroasema, toinen linjan päätepysäkeistä
Perustiedot
Järjestelmä:  Prahan metro
Reitti:  Zličín–Černý Most
Avattu:  1985
Tekniset tiedot
Pituus:  25,6 km
Asemia:  24
Linka B eli B-linja on yksi Prahan metron kolmesta linjasta. Linjan tunnusväri on keltainen. Se avattiin vuonna 1985 ja siihen kuuluu nykyään 24 metroasemaa. 25,6 kilometriä pitkän linjan nykyiset päätepysäkit ovat Zličín ja Černý Most.
B-linja on risteää A-linjan kanssa Můstekin metroasemalla ja C-linjan kanssa Florencin metroasemalla.
Askalafos

Askalafos (m.kreik. Ασκάλαφος) oli kreikkalaisessa mytologiassa kahden eri mieshahmon nimi.
Areen poika

Askalafos, Areen ja Astyokhen poika, oli Orkhomenoksen kuningas ja Ialmenoksen kaksoisveli. Hyginus tosin mainitsee kerran hänen olleen argoslaisen Lykoksen poika. Veljensä kanssa hän johti minyanilaiset Troijan sotaan 30 aluksen voimin. Sodassa hän sai surmansa Deifoboksen keihäästä, mikä sai hänen isänsä raivon partaalle.
Askalafos mainitaan yhtenä Helenan kosijoista ja myös argonauttina.
Akheron poika

Askalafos oli Akheronin ja joko Orfnen tai Gorgyran poika. Kun Persefone oli saanut Haadekselta luvan palata maan päälle sillä ehdolla, ettei tämä söisi siellä mitään, Askalafos väitti Persefonen syöneen matkallaan granaattiomenan. Demeter rankaisi Askalafosta laittamalla suunnattoman kiven tämän päälle, mutta kun Herakles myöhemmin vieritti kiven pois, muutti Demeter tämän pöllöksi – toisen variaation mukaan Persefone teki tämän itse.
Artjärven Ahjo

| Artjärven Ahjo |
| --- | --- |
Perustettu:  1931 rekisteröimätön / 1945 rekisteröity
Paikkakunta:   Orimattilan Artjärvi, Suomi
Lajit:  • hiihto • palloilu, erityisesti lentopallo • suunnistus • yleisurheilu
Artjärven Ahjo on Orimattilassa entisen Artjärven kunnan alueella toimiva urheiluseura. Seura perustettiin vuonna 1931, mutta yhdistysrekisteriin se hyväksyttiin vasta vuonna 1945. Vuonna 1953 seura kasvoi, kun Vahvialan Kiista yhdistyi Ahjoon. Nykyisin seuran lajivalikoimaan kuuluvat hiihto, palloilu (erityisesti lentopallo), suunnistus ja yleisurheilu.
Tapahtumia

Kesäillan kymppi
heinäkuussa järjestettävä Artjärvipäivien tapahtuma, missä juostaan kymmenen kilometriä
Ajon mestaruuskirjat
kesäurheilukauden päättävä seurakilpailu elokuussa
Urheilusuoritus- ja liikuntapaikkoja Vuorenmäen alueella

liikuntahalli ja kuntosali
leikkikenttä ja peliareena
urheilukenttä
Liikuntapaikkoja muualla Orimattilan Artjärvellä

Villikkalan nuorisoseuranranta
Salmelan lähiliikuntapuisto
virallinen Pyykkinekan (euro)uimaranta
Aiheesta muualla

Artjärven Ahjon kotisivut
Artjärvi
| --- | --- |
Kylät:  Artjärvi  (Kinttula) • Hietana • Heivataja (Kinttula) • Hiitelä (Kinttula) • Kilosela (Kinttula) • Kinttula • Majakylä (Kinttula) • Pitkäkylä • Ratula • Salmela (Kinttula) • Suurikylä • Villikkala • Vuorenmäki (Kinttula)
Järvet:  Pyhäjärvi • Säyhtee • Villikkalanjärvi
Rakennukset ja rakennelmat:  Artjärven kirkko • Päällikön talo • Tähtikallion havainto- ja koulutuskeskus
Yhteisöt:  Artjärven Ahjo •Artjärven evankelis-luterilainen Orimattilan kappeliseurakunta • Artjärven kotiseutuyhdistys • Artjärven vapaapalokunta • Hiitelä-seura
Leopold

| Leopold |
| --- | --- |
Nimipäivä:   
– suomenkielinen:  –
– ruotsinkielinen:  28. kesäkuuta
– ortodoksinen:  18. helmikuuta, 20. helmikuuta
Muunnelmia:  –
Vastineita eri kielissä:  Leopoldo, Lavoslav
Nimen alkuperä:  germaaninen, leudi ’kansa’, balda ’rohkea’
Infobox OKNimi-testi OK: 
Leopold on germaaninen miehen etunimi. Nimen muinaisgermaaninen alkumuoto on Leudbold tai Luitpold, ja se on yhdistetty sanoista leudi ’kansa’ ja balda ’rohkea’.
Suomessa nimi Leopold on vuoden 2019 loppuun mennessä annettu 861 henkilölle. Nimeä ei ole suomenkielisessä kalenterissa, mutta suomenruotsalaisen kalenterin mukaan Leopoldin nimipäivä on 28. kesäkuuta.
Tunnettuja Leopoldeja > Hallitsijoita

Leopold I, Saksan keisari 1658–1705
Leopold II, Saksan keisari 1790–1792
Leopold I, Belgian kuningas 1831–1865
Leopold II, Belgian kuningas 1865–1909, myös Kongon vapaavaltion hallitsija 1877–1908
Leopold III, Belgian kuningas 1934–1951
Leopold I, Itävallan rajakreivi 976–994
Leopold II, Itävallan rajakreivi 1075–1095
Leopold III, Itävallan rajakreivi 1095–1136
Leopold IV, Itävallan rajakreivi 1136–1141
Leopold V, Itävallan herttua 1177–1194
Leopold VI, Itävallan herttua 1194–1230
Leopold I, Toscanan suurherttua 1765–1790, sama kuin Saksan keisari Leopold II
Leopold II, Toscanan suurherttua 1824–1859
Leopold I, Anhalt-Dessaun ruhtinas 1693–1747
Leopold II, Anhalt-Dessaun ruhtinas 1747–1751
Leopold III, Anhalt-Dessaun ruhtinas 1751–1807, herttua 1807–1817
Leopold IV, Anhalt-Dessaun herttua 1817–1863
Tunnettuja Leopoldeja > Kuvitteellisia Leopoldeja

Leopold Stotch, televisiosarjassa South Park
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Leopold Wikimedia Commonsissa
Lihulan Elisabetin kirkko

Lihulan Elisabetin kirkko vuonna 2011.
Lihulan Elisabetin kirkko on kirkko Lihulan kaupungissa Läänerannan kunnassa Pärnumaalla Länsi-Virossa. Se on paikallaan kolmas kirkko. Ensimmäinen tuhoutui vuonna 1297 käydyssä taistelussa, toinen purettiin huonokuntoisena vuonna 1874. Nykyinen kirkko valmistui vuonna 1876.
Lihulan taistelu

Lihulan taistelu, tunnetaan myös nimellä Lealin taistelu (ruots. Slaget vid Leal), käytiin Viron Lihulassa elokuussa vuonna 1220 ruotsalaisten ja virolaisten välillä.
1200-luvun alussa saksalaiset olivat valloittaneet lähes koko nykyisen Viron alueen. Tallinna ympäristöineen oli tanskalaisten hallinnassa. Läntinen Viro eli Läänemaa oli kuitenkin vielä virolaisten hallinnassa. Erityisesti saarien, Saaremaan, Hiidenmaan ja Muhun asukkaat taistelivat vapautensa puolesta. Ruotsalaiset halusivat päästä jakamaan Viroa ja lähtivät sotaretkelle Länsi-Viroon kuningas Juhana Sverkerinpojan johdolla. Kuningas oli tuolloin noin 19-vuotias. Hänen johdollaan he onnistuivat valloittamaan Lihulan sekä Lihulan linnan. Kuninkaalla oli mukanaan Ruotsin jaarli Kaarle Kuuro sekä Linköpingin hiippakunnan piispa  Karl Magnusson, joiden käsiin hän jätti Lihulan palaten itse takaisin Ruotsiin. Saarenmaalaiset hyökkäsivät tämän jälkeen Lihulaan lyöden ruotsalaiset ja samalla surmaten jaarlin ja piispan. Tämän jälkeen Ruotsi luopui yrityksistään valloittaa Viro.
Leonard Wood

Leonard Wood, 1919
Leonard Wood (9. lokakuuta 1860 Winchester, New Hampshire – 7. elokuuta 1927) oli yhdysvaltalainen lääkäri ja sotilas, joka toimi Yhdysvaltain maavoimien esikuntapäällikkönä, Kuuban sotilaskuvernöörinä ja Filippiinien kenraalikuvernöörinä.
Wood opiskeli lääketiedettä Harvardissa ja valmistui lääkäriksi Bostonissa vuonna 1884. Seuraavana vuonna hän värväytyi armeijaan sotilaslääkäriksi ja ehti osallistua viimeiseen apassipäällikkö Geronimoa vastaan käytyyn sotaretkeen. Hänet palkittiin kongressin kunniamerkillä. Espanjan ja Yhdysvaltain sodassa Wood johti kuuluisaa Rough Riders -ratsuväkirykmenttiä muun muassa Las Guasimasin taistelussa. Sotilaskuvernöörinä Wood auttoi merkittävästi kehittämään Kuubaa ja sen infrastruktuuria perustaen maahan lukuisia kouluja ja sairaaloita.
Vuonna 1902 Wood siirrettiin Filippiineille, jossa hän toimi aluksi sotilaskomentajana ja vuosina 1903–1906 kenraalikuvernöörinä. Filippiinien ja Yhdysvaltain sodan toisen vaiheen, Moro-kapinan aikana Wood johti tai järjesti useita suuria rangaistusoperaatioita islaminuskoisia moroja vastaan. Bud Dajon ensimmäisen taistelun aikana vuonna 1906 yhdysvaltalaisosasto surmasi kapinallisjoukon lisäksi heidän perheitään. Tapaus herätti Yhdysvalloissa arvostelua, johon osallistui muun muassa kirjailija Mark Twain. Wood siirrettiin vielä saman vuoden aikana.
Presidentti William Howard Taft nimitti Woodin armeijan esikuntapäälliköksi. Tehtävässään hän auttoi kehittämään yleisesikuntaa. Yhdysvaltain liityttyä mukaan ensimmäiseen maailmansotaan Woodia kaavailtiin maan siirtoarmeijan komentajaksi, mutta tehtävä annettiin John J. Pershingille. Woodista tuli sen sijaan kahden divisioonan koulutustarkastaja. Wood pyrki republikaanien presidenttiehdokkaaksi, mutta hävisi.
Wood kuoli 1927 aivokasvaimen poistoleikkauksesta aiheutuneisiin komplikaatioihin.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Leonard Wood Wikimedia Commonsissa
Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista.
Käännös suomeksi
Atlasgaselli

| Atlasgaselli |
| --- | --- |

Uhanalaisuusluokitus
 Vaarantunut  
  
Tieteellinen luokittelu
Kunta::  Eläinkunta Animalia
Pääjakso::  Selkäjänteiset Chordata
Alajakso::  Selkärankaiset Vertebrata
Luokka::  Nisäkkäät Mammalia
Lahko::  Sorkkaeläimet Artiodactyla
Heimo::  Onttosarviset Bovidae
Alaheimo::  Gasellit Antilopinae
Suku::  Gasellit (suku) Gazella
Laji::  cuvieri
Kaksiosainen nimi
 Gazella cuvieri  (Ogilby, 1841) 
 Lajin levinneisyysalue
Katso myös
   Atlasgaselli Wikispeciesissä   Atlasgaselli Commonsissa 
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvoIUCN-testi OK: 
Atlasgaselli eli cuvieringaselli (Gazella cuvieri) on gasellien sukuun kuuluva laji. Se on kotoperäinen laji luoteisessa Afrikassa sijaitsevassa Atlasvuoristossa.
Atlasgasellikoiras painaa 20–35 kg, naaras on pienempi. Sen turkki on selkäpuolelta harmaanruskea, tummempi kuin muilla gasellilajeilla. Vatsapuoli ja takapuoli ovat kermanvalkeat, ruskean ja valkoisen raja on selvä ja sitä korostaa tummempi raita. Häntä on musta. Koiraan sarvet ovat 25-37 cm pitkät, naaraan 20-30 cm.
Atlasgaselleja esiintyy puolikuivilla nahkealehtistä metsää kasvavilla alueilla. Lajin elinympäristöt sijaitsevat vuorten alarinteiltä 3300 metriin. Sen esiintymisalueet ovat vähentyneet populaatioiden pienetymisen vuoksi. Laji on luokiteltu IUCN:n Punaisen kirjan mukaan vaarantuneeksi.
Aiheesta muualla

Laji.fi: Atlasgaselli (cuvieringaselli) (Gazella cuvieri)
UniProt: Taxonomy - Gazella cuvieri (englanniksi)
Lexus GX

| Lexus GX |
| --- | --- |

Valmistustiedot
Valmistusmaa:   Japani
Valmistaja:  Lexus
Konserni:  Toyota Motor Corporation
Valmistusvuodet:  2002–
Korimalli:  5-ovinen katumaasturi
Luokka:  J-segmentti
Teknisesti samankaltaisia:  Toyota Land Cruiser Prado
Vetotapa:  neliveto
Lexus GX on viisiovinen ylellinen katumaasturi, jota valmistaa Toyotan tytäryhtiö Lexus. Ensimmäinen GX julkistettiin vuonna 2002.
Autoa valmistetaan Taharan tehtaalla, Taharassassa, Japanissa.
Sukupolvet

Ensimmäinen sukupolvi
(2002–2009)
Toinen sukupolvi
(2010–2013)
Toisen sukupolven facelift
(2014–)
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Lexus GX Wikimedia Commonsissa
Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista. 
Alkuperäinen artikkeli: en:Lexus_GX
Käännös suomeksi
Arabella Stuart

Arabella Stuart, Marcus Gerards nuoremman maalaama muotokuva vuosilta 1605–1610.
Arabella Stuart (myös muodossa Arbella ja Stewart; 1575 – 25. syyskuuta 1615 Lontoo) oli Stuartin hallitsijasukuun kuulunut englantilainen aatelinen ja kuningas Jaakko I:n serkku, jota pidettiin Elisabet I:n aikana Englannin mahdollisena kruununperijänä Jaakon sijasta. Elisabetin ja Jaakon vastustajat suunnittelivat Arabellalle avioliittoa useammankin mahdollisen kruununtavoittelijan kanssa, joten häntä pidettiin vuosia kotiarestissa ja lopuksi vankeudessa.
Elämä

Arabella Stuartin isä oli skotlantilainen Lennoxin 5. jaarli Charles, joka oli Skotlannin kuningas Jaakko VI:n setä ja Englannin kuningas Henrik VII:n tyttären Margareeta Tudorin tyttärenpoika. Arabellan äiti Elizabeth Cavendish oli hovimies William Cavendishin tytär. Arabellan isä kuoli jo vuonna 1576, ja Arabellan kasvatti hänen äidinäitinsä Bess of Hardwick. Skotlannin hallitus esti häntä perimästä isänsä maita tai arvonimeä, koska häntä pidettiin englantilaisena.
Jaakko VI ja Arabella Stuart olivat Englannin Elisabet I:n lähimmät perilliset. Jaakko oli Arabellan edellä kruununperimysjärjestyksessä, mutta Elisabetin eläessä jotkut englantilaiset pitivät Arabellaa parempana vaihtoehtona tulevaksi hallitsijaksi, sillä hän oli syntynyt ja kasvanut Englannissa. Vuonna 1590 eräät katolilaiset suunnittelivat Arabellan naittamista Parman prinssi Ranucciolle, joka Juhana Gentin jälkeläisenä saattoi myös vaatia Englannin kruunua, minkä jälkeen pari nostettaisiin Espanjan tuella Englannin valtaistuimelle. Vuonna 1602 suunniteltiin vuorostaan Arabellan avioliittoa lordi Beauchampin pojan Edward Seymourin kanssa, joka oli Catherine Greyn pojanpoika ja siten myös mahdollinen kruununtavoittelija. Elisabet esti avioaikeet ja määräsi varmuuden vuoksi Arabellaa pidettäväksi vartioituna Hardwick Hallissa.
Elisabet I:n kuoltua vuonna 1603 Jaakko VI:stä tuli Englannin kuningas Jaakko I, ja hän kutsui serkkunsa Arabellan Englannin hoviin. Jaakko I pelkäsi, että Arabella yrittäisi haastaa hänen oikeutensa Englannin kruunuun naimalla ulkomaisen kuninkaallisen. Kun Arabella vuonna 1609 yritti poistua maasta mahdollisena aikeenaan naida Moldavian kruununtavoittelija, Jaakko vangitutti hänet. Vapauduttuaan Arabella meni kesäkuussa 1610 Greenwichissä salaa naimisiin Somersetin herttua William Seymourin kanssa, joka oli edellä mainitun Edward Seymourin veli ja siten myös mukana kruununperimysjärjestyksessä. Kuultuaan avioliitosta Jaakko I vangitutti molemmat puolisot, mutta kummatkin onnistuivat pakenemaan kesäkuussa 1611. Seymour onnistui livahtamaan mannermaalle, mutta Arabella saatiin kiinni matkalla Ranskaan, kun hänen pakolaivansa pysäytettiin Englannin kanaalissa.
Arabella Stuart vietti elämänsä viimeiset vuodet vankina Lontoon Towerissa, jossa kuoli vuonna 1615. Hänet on haudattu Lontoon Westminster Abbeyn kirkkoon kuningatar Maria Stuartin viereen.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Arabella Stuart Wikimedia Commonsissa
Asentokytkin

Asentokytkin on kytkin joka kytkee asennosta riippuen.
Elohopeakytkin
Kuulan sisältävä, asentokytkin kutistesukalla suojattuna.
Erilaisia periaatteita: Asentokytkin voi olla mekaaninen, ns. kuulakytkin tai elohopeakytkin, jossa nestemäinen metalli johtaa sähköä.
Elohopeakytkin

Elohopeakytkin sisältää kaksi elektrodia, jotka kytkeytyvät sähköäjohtaviksi, jos kytkin on sellaisessa asennossa, että elohopea koskettaa kumpaakin elektrodia.
Muutakin nestettä voidaan käyttää kuin elohopeaa mikä on myös suositeltavaa tai lain vaatimaa aineen myrkyllisyyden takia.
Kuulakytkin

Kuulakytkimessä asennosta riippuen kuula koskettaa elektrodeja niin että sähköinen kontakti muodostuu.