stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Kontomárin verilöyly
Jälkeenpäin

Kontomárin verilöylyä seurasi sarja vastaavia, jopa raaempia kostoiskuja. Yksi näistä oli Kántanoksen tuhoaminen, jonka raakuus ja systemaattisuus vastasi Lidicen tuhoamista Tšekkoslovakiassa 1942.
Kesän 1941 jälkeen sotakirjeenvaihtaja Franz-Peter Weixler erotettiin asevoimista poliittisista syistä. Myöhemmin häntä syytettiin maanpetoksesta, koska hän oli vuotanut sensuroimatonta materiaalia koskien laskuvarjojoukkojen toimintaa Kreetalla, mukaan lukien Kontomárin valokuvat. Hän oli myös auttanut joitakin kreetalaisia pakenemaan. Gestapo pidätti Weixlerin, joka tuomittiin Natsi-Saksan kansantuomioistuimessa vankeuteen tammikuussa 1944. Toisen maailmansodan jälkeen marraskuussa 1945 Weixler kirjoitti valaehtoisen todistuksen, joka sisälsi silminnäkijän kuvauksen Kontomárin verilöylystä ja toimi näin todistajana Göringia vastaan Nürnbergin oikeudenkäynneissä. Hänen valokuviensa negatiivit löytyivät Saksan arkistoista 1980-luvun alussa.
Heinäkuussa 1941 teloituskomennuskuntaa johtanut Horst Trebes palkittiin rautaristin ritariristillä sankaruudestaan Kreetalla. Hän kuoli Normandian maihinnousun yhteydessä kesällä 1944. Ensimmäisen teloituskäskyn kirjoittajaa Julius Ringeliä ei syytetty sotarikoksista sodan jälkeen. Myös hänet palkittiin ritariristillä.
Liittoutuneet internoivat käskyn allekirjoittajan ja antautumisen jälkeisistä teloituksista vastuussa olleen Kurt Studentin sodan loputtua vuonna 1945. Häntä syytettiin Kontomárista ja muista lyhyen hallintonsa aikana tehdyistä sotarikoksista Kreetalla. Student tuomittiin viideksi vuodeksi vankeuteen, mutta valitustuomioistuimessa syytteistä luovuttiin ja hänet vapautettiin jo vuonna 1948. Kreikka vaati Studentin luovuttamista syytettäväksi sotarikoksista, mutta tästä kieltäydyttiin terveyssyihin vedoten. Hän oli saanut aivovamman Amsterdamin valtauksen yhteydessä vuonna 1940. Myöhemmin Studentista tuli muun muassa Erwin Rommelin ja Heinz Guderianin ohella yksi niistä saksalaiskenraaleista, joita ihailtiin sodan jälkeisessä populaarissa sotahistoriassa.
Aiheesta muualla

Franz Peter Weixlerin todistus (englanniksi)
Kontomari Common Grave (1941)[vanhentunut linkki] (englanniksi), valokuva hautaveistoksesta
Κοντομαρί Χανίων Dokumenttielokuva Kontomarin verilöylystä (kreikaksi)
Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Kontomárin verilöyly Wikimedia Commonsissa
Jarkko Ruohola

Jarkko Ruohola (s. 26. huhtikuuta 1963 Luvia) on suomalainen asianajaja. Hän toimi Suomen Asianajajaliiton puheenjohtajana vuosina 2016–2020.
Ruohola on koulutukseltaan kauppatieteiden maisteri, ja hän opiskeli Turun yliopistossa oikeustiedettä ja laskentaekonomin opintoja. Hänellä on myös varatuomarin arvo.
Ruohola on työurallaan erikoistunut yrityskauppoihin ja -järjestelyihin. Hän on toiminut lakimiehenä Procopé & Hornborg Asianajotoimistossa vuosina 1991–1993, osakkaana Asianajotoimisto Lindberg & Ruoholassa vuosina 1993–1998 ja osakkaana Asianajotoimisto Lukander Ruohola HTO:ssa vuodesta 1998 lähtien. Hän on myös toiminut useissa luottamustehtävissä, kuten Turun Asianajajayhdistyksen puheenjohtajana vuosina 2011–2013 ja Suomen Asianajajaliiton varapuheenjohtajana vuosina 2013–2016.
Asianajajaliiton puheenjohtajana Ruohola korosti sovittelun merkitystä oikeusprosessien lyhentämisessä ja halventamisessa. Hänen mukaansa sovittelua tulisi lisätä, se tulisi siirtää tuomioistuinten ulkopuolelle, sitä tulisi opettaa yliopistoissa enemmän ja valtion maksama oikeusapu sekä oikeusturvavakuutukset tulisi ulottaa oikeudelliseen neuvontaan ja sovitteluun. Hän myös vaati turvapaikanhakijoiden oikeusturvan parantamista.
Kuilun partaalla (albumi)

| Kuilun partaalla Chydeone |
| --- | --- | --- |

Studioalbumin tiedot
 Julkaistu: 16. marraskuuta 2011
 Formaatti: CD
 Tuottaja(t): Ollimaine Jäbä, Murkkumies, Riku Rietas, Misha, Hemu Gomez, Laiska Leppone, MNSTRMKK, Lempi-Joe
 Tyylilaji: rap
 Kesto: 47.21
 Levy-yhtiö: Monsp Records
Chydeonen muut julkaisut
| Vaihtelevaa ihmisyyttä 2003 | Kuilun partaalla 2011 | Jekyll & Chyde 2014 |
Kuilun partaalla on rap-artisti Niko Toiskallion Chydeone -nimellä julkaistu studioalbumi. Se julkaistiin Monsp Recordsin kautta 16. marraskuuta 2011. Albumin kappaleesta "Suthrn Cumfrtt (Lasin läpi)" julkaistiin musiikkivideo marraskuussa 2011.
Kappaleet

Fiiliksii kattoon – 2.02  (mukana DJ Oddjob)
Kuolemattomuus – 3.33  (mukana Jussi Kuoma, Haamu & DJ Beha)
Täs maas – 3.30
Sami – 4.24
Suthrn Cumfrtt (Lasin läpi) – 3.25
Auranrantasaga – 5.30  (mukana Lempi-Joe, K!rby, Klaus Kustaa & Way BeLow)
On niin paljon helpompaa – 3.38
Parempaan säästää (Apinoit) – 4.18
Yleensä koskaan viitsi – 4.59
Hammastahnatuubiboogie – 2.35
Tie vie – 3.54
Menty on – 3.11  (mukana Lempi-Joe)
Sille – 2.15
Biitit

Ollimaine Jäbä: 1
Murkkumies: 2, 3, 8
Riku Rietas: 4, 7
Misha: 5, 11
Hemu Gomez: 6
Laiska Leppone: 9
MNSTRMKK: 10, 13
Lempi-Joe: 12
Arvostelut

Redrum-187:
Soundi:
Tuoreet Platat:
Jarkko Sarjanen

Jarkko Sarjanen (s. 18. huhtikuuta 1967) on suomalainen näyttelijä ja Tampereen yliopiston näyttelijäntyön laitokselta valmistunut teatteritaiteen maisteri. Hän on esiintynyt muun muassa televisiosarjassa Kotikatu useamman tuotantokauden aikana Kimmo Söderin roolissa sekä yksittäisjaksoissa televisiosarjoissa Isänmaan toivot ja Elämän suola. Vuodesta 2008 hän on näytellyt Kotkan kaupunginteatterissa.
Vuonna 1980 Jarkko Sarjanen levytti neljä 1950- ja 1960-lukujen hittiä. Jarkko Sarjasen isä on muusikko Jarno Sarjanen.
Jarkko Saapunki

Jarkko Saapunki (s. 25. lokakuuta 1976 Oulu) on suomalainen mäkihyppyvalmentaja.
Saapunki on toiminut nuorten valmentajana Japanissa Iiyaman kaupungissa vuosina 1997–1998 ja vuosina 1998–2002 Suomen nuorten maajoukkueen valmentajana Vuokatissa. Vuosina 2002–2003 hän toimi yhdistetyn Suomen A-maajoukkueen mäkivalmentajana ja palasi tähän tehtävään seuraavan vuosikymmenen loppupuolella. Vuosina 2003–2006 hän toimi Lillehammerin urheilukeskuksen päällikkönä. Vuosina 2007–2010 hän toimi Puijon Hiihtoseuran päävalmentajana.
Saapunki on toiminut henkilökohtaisena valmentajana muun muassa Jaakko Tallukselle (1998–2003), Arttu Lapille ja Matti Hautamäelle.
Oman mäkihyppyuransa Saapunki lopetti 20-vuotiaana. Hän kuului B-maajoukkueeseen ja nuorten maajoukkueeseen. Mäkihypyn maailmancupissa hän kilpaili kerran. Maaliskuussa 1994 hän sijoittui 48:nneksi Lahdessa käydyssä normaalimäen kilpailussa. SM-kisoissa hän sijoittui parhaimmillaan neljänneksi.
Saapunki lopetti mäkihyppyvalmentamisen syksyllä 2010 ja siirtyi Lapinlahdelle liikuntasihteeriksi sekä toimitusjohtajaksi.
Hän palasi Puijon Hiihtoseuraan syksyllä 2013 ja toimii nuorten urheilulukiolaisten valmentajana sekä muun muassa Ilkka Herolan mäkivalmennuksessa. Hän oli yhdistetyn A-maajoukkueen mäkivalmentajana MM-kilpailuissa 2019.
Vuonna 2021 Saapunki valittiin Suomen Voimanostoliiton toiminnanjohtajaksi.
Saapunki soittaa kitaraa neljän entisen mäkihyppääjän muodostamassa The Kroisos -yhtyeessä.
Jean Bastien

Jean Bastien (21. kesäkuuta 1915 Oran, Ranskan Algeria – 7. elokuuta 1969) oli algerialaissyntyinen ranskalainen jalkapalloilija, pelipaikaltaan keskikenttäpelaaja.
Bastien edusti urallaan muun muassa Marseillea, Racing Club de Francea ja Toulousea. Hän on Ranskan mestari kausilta 1936–1937 ja 1947–1948 sekä Ranskan cupin voittaja kausilta 1937–1938 ja 1942–1943. Hän pelasi yhteensä 74 liigaottelua ja teki niissä 6 maalia. Bastien debytoi Ranskan A-maajoukkueessa kesäkuussa 1938 ja kuului joukkueen kokoonpanoon vuoden 1938 maailmanmestaruuskilpailuissa. Hän pelasi turnauksessa kahdessa ottelussa.
Keskimmäinen Pahalampi

| Keskimmäinen Pahalampi |
| --- | --- |
Valtiot:  Suomi
Maakunnat:  Kymenlaakso
Kunnat:  Kouvola
Koordinaatit:  61°08′19″N, 26°17′38″E
Vesistöalue ja valuma-alueen tietoja
Päävesistöalue:  Kymijoen vesistö (14)
Valuma-alue:  Karijärven valuma-alue (14.94)
Laskuoja:  oja Rautjärveen 
Järvinumero:  14.945.1.003
Mittaustietoja
Pinnankorkeus:  92,2 m  
Pituus:  260 m  
Leveys:  210 m  
Rantaviiva:  0,886 km  
Pinta-ala:  2,253 ha  
Saaria:  ei saaria 
 fiKeskimmäinen Pahalampi 
Keskimmäinen Pahalampi  on Kymenlaaksossa Kouvolassa  Uimilan lähellä sijaitseva lampi.
Maantietoa

Lampi on 260 metriä pitkä, 210 metriä leveä, ja sen pinta-ala on 2,3 hehtaaria. Lammella ei ole kartan mukaan saaria.  Sen rantaviivan pituus on 900 metriä.
Vesistösuhteet

Lampi sijaitsee Kymijoen vesistössä (vesistöaluetunnus 14) Mäntyharjun reitin valuma-alueen (14.9) Karijärven valuma-alueella (14.94), jonka Rautjoen valuma-alueeseen (14.945) se kuuluu. Lammen vedenpinnan korkeus on 92,2 metriä mpy.
Konnantädyke

| Konnantädyke |
| --- | --- |

Uhanalaisuusluokitus
 Elinvoimainen  
  
Tieteellinen luokittelu
Domeeni::  Aitotumaiset Eucarya
Kunta::  Kasvit Plantae
Alakunta::  Putkilokasvit Tracheobionta
Kaari::  Siemenkasvit Spermatophyta
Alakaari::  Koppisiemeniset Magnoliophytina
Luokka::  Kaksisirkkaiset Magnoliopsida
Lahko::  Lamiales
Heimo::  Ratamokasvit Plantaginaceae
Suku::  Tädykkeet Veronica
Laji::  anagallis-aquatica
Kaksiosainen nimi
 Veronica anagallis-aquatica  L. 
Katso myös
   Konnantädyke Wikispeciesissä   Konnantädyke Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OKIUCN-testi OK: 
Konnantädyke (Veronica anagallis-aquatica) on monivuotinen, Euraasiasta kotoisin oleva kasvilaji. Suomessa laji kasvaa vakiintuneena ainoastaan Ahvenanmaalla, jossa se on rauhoitettu.
Ulkonäkö ja koko

Konnantädykkeen pystyt varret ovat kaljuja ja kasvavat 20–60 cm pitkiksi. Lehdet ovat varrella vastakkain. Alimmat lehdet ovat ruodillisia, ylemmät melkein sepiviä. Lehden lapa on muodoltaan puikea ja kärkiosasta epäsäännöllisen hampainen. Kukinnot kasvavat ylimmistä lehtihangoista. Kukinto on pitkä ja tiheä terttu, jossa on vaaleansinisiä ja sinipunasuonisia 5–10 mm leveitä kukkia. Yläviistossa oleva kukkaperä on tavallisesti tukilehteä pidempi. Konnantädyke kukkii kesä-elokuussa. Siemenet sisältävä kota on pallomainen, verhiön pituinen tai lyhyempi. Lajin siementuotanto on erittäin runsasta ja se kykenee valtaamaan nopeasti avautuvia kasvupaikkoja.
Konnantädyke muistuttaa jonkin verran vesitädykettä (V. catenata), jonka kanssa se voi risteytyä. Risteymiä tunnetaan myös ojatädykkeen kanssa.
Levinneisyys

Konnantädykettä kasvaa koko Euroopassa Fennoskandian ja Venäjän pohjoisosia lukuun ottamatta. Yhtenäinen levinneisyysalue ulottuu lisäksi Pohjois-Afrikkaan, Turkkiin, Lähi-itään ja Keski-Aasiaan. Lajia tavataan monin paikoin muualtakin Aasiasta, kuten Intiasta ja Kiinasta. Konnantädyke on levinnyt ihmisen mukana moneen muuhunkin paikkaan maapallolla, esimerkiksi Yhdysvaltoihin. Suomessa konnantädyke kasvaa levinneisyysalueensa pohjoisrajoilla. Vakiintuneena lajina se kasvaa vain Ahvenanmaalla Eckerössä. Lisäksi lajista tunnetaan pitkäaikainen tulokasesiintymä Kouvolasta. Muualta Manner-Suomesta tunnetaan muutama jo hävinnyt painolasti- ja sotatulokasesiintymä, muun muassa Kainuusta ja Oulusta.
Elinympäristö

Konnantädykettä kasvaa kosteilla niityillä, puronvarsilla, pellonojissa, painolastipaikoilla ja lastauspaikoilla. Suomessa lajia uhkaa lähinnä kasvupaikkojen umpeenkasvaminen.
Aiheesta muualla

Kasviatlas 2020: Konnantädykkeen levinneisyys Suomessa.
Pohjolan kasvien pauloissa: Veronica anagallis-aquatica - konnantädyke
ITIS: Veronica anagallis-aquatica (englanniksi)
United States Department of Agriculture (USDA): Veronica anagallis-aquatica (englanniksi)
Flora of China: Veronica anagallis-aquatica (englanniksi)
Konnantädykkeen kukkia.
Koripallo kesäolympialaisissa 2008

Wukesong Culture & Sports Center
Koripallo oli vuoden 2008 kesäolympialaisissa ohjelmassa 17. kertaa olympialaisten historiassa.
Mitalit

| 0 | 1 | 2 | 3 |
| --- | --- | --- | --- |
| Laji | Kulta | Hopea | Pronssi |
| Miesten koripallo |  Yhdysvallat |  Espanja |  Argentiina |
| Naisten koripallo |  Yhdysvallat |  Australia |  Venäjä  |
Osallistujat > Miehet

| --- | --- |
 A-lohko  Argentiina   Australia   Kroatia   Iran   Liettua   Venäjä :  B-lohko  Angola   Kiina   Saksa   Kreikka   Espanja   Yhdysvallat
Osallistujat > Naiset

| --- | --- |
 A-lohko  Australia   Valko-Venäjä   Brasilia   Etelä-Korea   Latvia   Venäjä :  B-lohko  Kiina   Tšekki   Mali   Uusi-Seelanti   Espanja   Yhdysvallat
Isä Damien

Isä Damien
Isä Damien eli Molokain Pyhä Damien, alkuperäisnimeltään Joseph de Veuster (3. tammikuuta 1840 Tremelo, Belgia – 15. huhtikuuta 1889 Molokai, Havaiji) oli belgialainen pappi, joka teki lähetystyötä Havaijin leprapotilaiden keskuudessa ja pääsi katolisen kirkon pyhimykseksi.
Isä Damien syntyi vanhempiensa seitsemästä lapsesta nuorimpana. Hän opiskeli Braine-le-Comtessa ja liittyi vuonna 1858 Leuvenissa Jeesuksen ja Marian Pyhien Sydänten kongregaatioon. Hän lähti Havaijille vuonna 1863, saapui Honoluluun vuonna 1864 ja sai samana vuonna pappisvihkimyksensä. Häntä liikuttivat Molokain Kalaupapaan karkotettujen leprapotilaiden huonot olot, joten hän otti vapaaehtoisesti vastuun leprasiirtolasta. Hän tarjosi sairastuneille henkistä, fyysistä sekä hengellistä tukea ja paransi monilla hankkeilla potilaiden oloja. Kuudestatoista Molokailla viettämästään vuodesta kuutena hän sai muilta papeilta apua. Veden- ja ruoansaannin sekä elinolojen parantamisen lisäksi Damien perusti kaksi orpokotia. Vuonna 1884 hän sairastui itse lepraan, mutta ei suostunut poistumaan. Hänet haudattiin leprasiirtolan alueille hänen pyyntönsä mukaisesti, mutta hänen jäänteensä siirrettiin Leuveniin vuonna 1936. Vuonna 1995 hänen oikea kätensä palautettiin alkuperäiseen hautaan.
Robert Louis Stevenson omisti Damienille tunnetun häntä puolustavan kirjoituksen haastateltuaan havaijilaisia vuonna 1889. Vuonna 1965 Damienin patsas sijoitettiin United States Capitolin National Statuary Halliin. Damien julistettiin autuaaksi vuonna 1995 ja kanonisoitiin vuonna 2009.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Isä Damien Wikimedia Commonsissa
Je suis un vrai garçon

|  Je suis un vrai garçon> Kappaleen tiedot |
| --- | --- |
Esittäjä(t):  Nina Morato
Säveltäjä(t):  Bruno Maman
Sanoittaja(t):  Nina Morato
Euroviisutiedot
Vuosi:  1994
Maa:  Ranska
Kieli:  ranska
Sijoitus:  7.
Pisteet:  74
Sanat:  sanoitus
Muuta:  Kapellimestarina Alain Goraguer
Je suis un vrai garçon on Nina Moraton esittämä kappale, joka edusti Ranskaa vuoden 1994 Eurovision laulukilpailussa Irlannin Dublinissa.
Kappale sijoittui Euroviisuissa seitsemänneksi 74 pisteellä.
Je T’aime

| Je T’aime |
| --- | --- |
Syntynyt:  2002
Sukupuoli:  ori
Rotu:  amerikkalais-ranskalainen
Synnyinmaa:  Ruotsi
Rekisteröintimaa:  Suomi
Isä:  Coktail Jet
Emä:  Ain’t That Love
Autoennätys:  11,9aly
Tasoitusennätys:  14,1ke
Voittosumma:  199 245 €
Päivitetty:  14. tammikuuta 2014
Je T’aime (s. 2002) on Ruotsissa syntynyt suomalainen lämminverinen ravihevonen. Sen omistavat Risto Vähätalo sekä Juves Talli eli Jari Veromaa, jotka ostivat sen Solvallan hevoshuutokaupasta. Je T’aime voitti vuonna 2011 Vermossa Talvimaljan ja Helsinki-ajon ja oli kolmas Seinäjoella juostussa Prix d’Etain Royalissa
Koripallo kesäolympialaisissa 1996 – naisten turnaus

Naisten koripalloturnaus oli olympialaisten ohjelmassa kuudetta kertaa Atlantan olympialaisissa 1996. Olympiakultaa voitti Yhdysvallat.
Alkulohkot > Lohko A

|  Joukkue  |  O |  V  |  H |  K+ |  K- |  KE |  P |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
|  Brasilia  | 5 |  5  |  0  |  424  |  360  | +64 | 10 |
|  Venäjä  | 5 |  4  |  1  |  378  |  342  | +36 | 9 |
|  Italia  | 5 |  3  |  2  |  330  |  309  | +21 | 8 |
|  Japani  | 5 |  2  |  3  |  365  |  396  | -31 | 7 |
|  Kiina  | 5 |  1  |  4  |  347  |  378  | -31 | 6 |
|  Kanada  | 5 |  0  |  5  |  293  |  352  | -59 | 5 |
Alkulohkot > Lohko B

|  Joukkue  |  O |  V  |  H |  K+ |  K- |  KE |  P |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
|  Yhdysvallat  | 5 |  5  |  0  |  507  |  339  | +168 | 10 |
|  Ukraina  | 5 |  3  |  2  |  354  |  358  | -4 | 8 |
|  Australia  | 5 |  3  |  2  |  369  |  319  | +50 | 8 |
|  Kuuba  | 5 |  2  |  3  |  365  |  377  | -12 | 7 |
|  Etelä-Korea  | 5 |  2  |  3  |  347  |  389  | -42 | 7 |
|  Zaire  | 5 |  0  |  5  |  287  |  447  | -160 | 5 |
Lopputulokset

| Sija | Maa |
| --- | --- |
:  Yhdysvallat
:  Brasilia
:  Australia
4.:  Ukraina
5.:  Venäjä
6.:  Kuuba
7.:  Japani
8.:  Italia
9.:  Kiina
10.:  Etelä-Korea
11.:  Kanada
12.:  Zaire
John Montgomery

John Montgomery -nimisiä henkilöitä:
John Montgomery (1695–1765), skotlantilais-suomalainen ruukinpatruuna, ruotsalais-suomalaisen Montgomery-suvun kantaisä
John Montgomery (1881-1948), yhdysvaltalainen kenttä-, este- ja kouluratsastaja sekä poolonpelaaja
John Michael Montgomery (s. 1965), yhdysvaltalainen country-laulaja ja lauluntekijä
| --- | --- |
: Tämä on täsmennyssivu, joka luettelee monimerkityksisen käsitteen eri merkitykset tai useita eri henkilöitä. Artikkelisivuja, joiden nimessä tai tekstissä lukee ”John Montgomery”, voi hakea sivunnimihaulla, laajalla sivunnimihaulla tai tekstihaulla.
Kipinäinduktori

Kipinäinduktori, myös Ruhmkorffin kipinäinduktori on sähkölaite, joka tuottaa korkeajännitteestä sähkökipinöitä.  Siitä on kehittynyt muun muassa polttomoottorien sytytyspuola.
Television juovamuuntajasta ja kaskadista rakennettu kipinäinduktori.
Alkuperä

Laite kehitettiin Saksassa 1800-luvun alussa.  Se on yksinkertaisesti muuntajan ja katkojan yhdistelmä, joka kehittää paristo- tai akkuvirrasta korkean, kipinöitä synnyttävän vaihtojännitteen.
Rakenne

Laitteen rakenne on yksinkertainen: muuntajasydämen muodostaa kimppu halutun vahvuisesta rautalangasta pätkittyjä kappaleita - näin siksi, ettei syntyisi häviöllisiä pyörrevirtoja. Sen ympärille käämittiin 2 mm kuparilangasta ensiökäämi, jonka toiseen päähän asennettiin releen tapaan toimiva sähkömagneettinen katkoja.  Katkojan rinnalle kytkettiin vielä kondensaattori estämään ensiöpuolen kipinöintiä.
Toisiokäämi tehtiin ohuesta 0,1 mm langasta ja siinä on paljon enemmän kierroksia kuin ensiössä (tuhansia kierroksia).  Toisiokäämin päät yhdistettiin kahteen elektrodikärkeen joiden välille kipinä muodostui.
Käämien koosta riippui miten suurta jännitettä laite tuotti. Suuremmalle jännitteelle eristysvahvuuksia jouduttiin kasvattamaan ja toisiokäämi koottiin kymmenkunnasta erillisestä parafiinilla tai mehiläisvahalla eristetystä käämikiekosta.
Toiminta

Lepotilassa katkojan kärjet ovat yhdessä. Kytkettäessä ensiöpiiriin sähkövirta rautasydän magnetoituu, mikä vetää katkojan kärjet erilleen.  Tämä katkaisee ensiövirran, jolloin magneettikentän äkillinen muutos indusoi käämeihin jännitteen.  Toisiokäämissä on paljon kierroksia, joten siihen indusoituu hyvin suuri jännite, mikä aiheuttaa kipinäpurkauksen toisiokäämiin liitettyjen elektrodien välillä.  Magneettikentän hävittyä katkoja palaa lepotilaan ja toiminta alkaa uudestaan.
Harrastekäyttö

Suomalainen kirjailija Ilmari Jäämaa laati kipinäinduktorin rakennusohjeet ja julkaisi ne teoksessaan Nuorten kokeilijain ja keksijäin kirja.
Jäämaan ohjeiden mukaan oli melko helppo rakentaa 10 - 50 mm:n pituisia kipinöitä antava laite mutta hän hahmottelee kirjassaan jopa 30 senttimetrin pituisia kipinöitä iskevän induktorin rakentamisen. Kipinäinduktorin avulla saattaa tehdä monia kiinnostavia ja jopa visuaalisiakin kokeita. Jäämaa esitteleekin valikoiman sellaisia kirjassaan.
Ammattikäyttö

Kipinäinduktori oli keskeinen osa alkuperäisessä radiolähettimessä. Sen heikkoutena on, että tarkan taajuuden sijasta sen tuottama lähete on hyvin laajakaistaista ja siten häiriöitä tuottavaa.
Elektroniputken keksiminen syrjäytti kipinälähettimen ennen toista maailmansotaa. Elektroniputki yhdistettynä LC-värähtelypiiriin mahdollisti lähetystaajuuden tarkan asettamisen ja myöhemmin myös puheyhteyden. Kipinäinduktoriin perustuva lähetin säteilee lähes kaikilla taajuuksilla, minkä takia sitä kutsutaan myös häiriölähettimeksi.
Muun muassa Titanicin radisti lähetti hätäsanomat kipinälähettimellä.
Kipinäinduktoria käytettiin myös aikaisemmin röntgenlaitteessa röntgenputken ohjaimena.
Induktori kirjallisuudessa

Jules Verne suosii teoksissaan kipinäinduktoria. Sekä kirjoissa Maasta Kuuhun, Sukelluslaivalla maapallon ympäri että Matka Maan keskipisteeseen esiintyy lyhty jota hän kutsuu Ruhmkorffin koneeksi. Se on vesitiiviiseen kantopussiin sijoitettu Bunsenin paristo, joka antaa voimaa kipinäinduktorille. Induktori puolestaan on kytketty kaasutäytteiseen, kahvalla varustettuun lasiputkeen. Vernen mukaan näin saadaan voimakas valo, joka voidaan viedä syttyvimpienkin kaasujen keskelle eikä se sammu syvimmässäkään vedessä. Tekninen toteutus on periaatteessa mahdollinen, mutta vaikea. Ei ole tiedossa, onko sitä kokeiltu käytännössä.
Tärkein käyttö

Polttomoottorien kehittyessä huomattiin nopeasti, että kipinäinduktori antoi voimakkaamman ja luotettavamman sytytysvirran kuin vanha magneettosytytys. Niinpä kipinäinduktorista kehittynyt katkojaan ja sytytyspuolaan perustuva sytytysjärjestelmä vähitellen syrjäytti magneeton.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Kipinäinduktori Wikimedia Commonsissa
Opetuksessa käytetty kipinäinduktori luultavasti noin vuodelta 1900. (Bremerhaven, Saksa)
Kipinäinduktorin rakenne:

A – Ensiökäämi, B – Toisiokäämi, C – Rautasydän, D – Jousi, E – Katkojan kärjet, F – Kondensaattori, G – Paristo, H – Kipinäväli
Jarkko Saastamoinen

| Jarkko Saastamoinen> Henkilötiedot |
| --- | --- |
Syntynyt: 27. heinäkuuta 1983 (ikä 41)
Salibandyn pelaaja
Pelipaikka:  Maalivahti
Seura:   Koovee
Pelinumero:  27
Pituus:  188 cm
Paino:  90 kg
| Urheilijan ura> Seurat |
| --- | --- | --- | --- |
| Vuodet | Seura | Ottelut (M+S=P) | Ottelut (M+S=P) |
| 2002–? ?–2006 2006 2006–2008 2008–2009 2009–2010 2010–2011 2011–2012 2012– |  Ilves  Pirkkalan Pirkat  Jögeva SK Tähe  Pirkkalan Pirkat  Nokian KrP  FBT Karhut  Trackers  FBT Karhut  Koovee |    26 (0+2=2) 0 (0+0=0)  6 (0+0=0) |    26 (0+2=2) 0 (0+0=0)  6 (0+0=0) |
Maajoukkue
|  |  Viro | 14 (0+0=0) | 14 (0+0=0) |
 Seurajoukkueuran tilastot kattavat vain kansalliset sarjat.
Jarkko Saastamoinen (s. 27. heinäkuuta 1983) on suomalainen salibandypelaaja. Maalivahtina pelaava Saastamoinen edustaa Salibandyliigassa pelaavaa Kooveeta. Saastamoinen on pelannut myös Viron maajoukkueessa.
Ura

Saastamoinen pelasi uransa alkuvaiheessa Ilveksessä ja Pirkkaissa, josta hän siirtyi Viroon Jögeva SK Tähen riveihin. Kahden kuukauden pituisen vierailun päätteeksi Saastamoinen palasi takaisin Pirkkalaan, jossa hän pelasi ensimmäisen kautensa Salibandyliigassa. Saastamoinen jatkoi vielä yhen kauden joukkueen riveissä Pirkkain pudottua I-divisioonaan. Kauden päätteeksi hän matkasi takaisin liigatasolle Nokian KrP:n riveihin kaudella 2008–2009. Jäätyään ilman peliaikaa Nokialla, Saastamoinen löysi uuden seuran Porista I-divisioonassa pelanneesta FBT Karhuista.
Vierailu jäi kauden mittaiseksi, kun kesällä 2010 Saastamoinen siirtyi kolmanteen liigajoukkueeseensa Trackersiin. Vuonna 2012 Saastamoinen siirtyi FBT Karhuista Kooveeseen.
Keisarillisen Japanin armeija

| Keisarillisen Japanin armeija 大日本帝國陸軍 Dai-Nippon Teikoku Rikugun |
| --- | --- |
 Keisarillisen Japanin armeijan lippu
Toiminnassa:  1868–1945
Valtio:   Japanin keisarikunta
Puolustushaarat:  maavoimat
Sodat ja taistelut:  Kiinan–Japanin sota Venäjän–Japanin sota ensimmäinen maailmansota toinen Kiinan–Japanin sota toinen maailmansota
Komentajat
Tunnettuja komentajia:  Yamagata Aritomo Ōyama Iwao Kan’in Kotohito Hajime Sugiyama Hideki Tōjō Tōgō Heihachirō Yasuji Okamura Shunroku Hata Tadamichi Kuribayashi Tomoyuki Yamashita Masaharu Honma
Keisarillisen Japanin armeija (yūjitai: 大日本帝國陸軍, shinjitai: 大日本帝国陸軍 Dai-Nippon Teikoku Rikugun) oli vuosina 1868–1945 Japanin keisarikunnan asevoimat, joka keskittyi erityisesti maavoimiin, mutta sen haaroja olivat myös laivasto ja ilmavoimat. Sitä johtivat Keisarillinen päämaja ja Japanin sotaministeriö.