stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
The Voice of Finland (1. tuotantokausi)
Suorat lähetykset > Finaali (20.4.2012)

|  | Esiintyjä | Kappale | Tähtivalmentaja | Tulos |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| 1 | Kim Koskinen | "Final Countdown"   "Särkyneiden tie" | Lauri Tähkä | Putosi |
| 2 | Saara Aalto | "I'm Gonna Be Strong"   "My love" | Michael Monroe | Sijoittui toiseksi |
| 3 | Mikko Sipola | "With Or Without You"   "Stuck Inside My Head" | Elastinen | Voitti |
| 4 | Jesse Kaikuranta | "Äiti"   "Vie mut kotiin" | Paula Koivuniemi | Putosi |
Aiheesta muualla

Ohjelman kotisivu Nelonen.fi:ssä
| --- | --- |
Tuotantokaudet:   Ensimmäinen kausi (2012)  Toinen kausi (2013)  Kolmas kausi (2014)  Neljäs kausi (2015)  Viides kausi (2016)  Kuudes kausi (2017)  Seitsemäs kausi (2018)  Kahdeksas kausi (2019)  Yhdeksäs kausi (2020)  Kymmenes kausi (2021)  Yhdestoista kausi (2022)  Kahdestoista kausi (2023)  Kolmastoista kausi (2024) 
Voittajat:   Mikko Sipola  Antti Railio  Siru Airistola  Miia Kosunen  Suvi Åkerman  Saija Saarnisto  Jerkka Virtanen  Markus Salo  Juffi Seponpoika  Kalle Virtanen  Sussu Erkinheimo  Onni Kivipelto  Laura Ruusumaa 
Muut versiot:   The Voice Kids (2013—2014)  The Voice of Finland: All Stars (2021)  The Voice of Finland: Senior (2022) 
Muiden versioiden voittajat:   Molly Rosentröm  Aino Morko  Andrea Brosio  Jaska Mäkynen
Rita Wilden

| Mitalit> Maa:   Saksa.Naisten yleisurheilu. Olympialaiset  | Mitalit> Maa:   Saksa.Naisten yleisurheilu. Olympialaiset  | Mitalit> Maa:   Saksa.Naisten yleisurheilu. Olympialaiset  | Maa:   Saksa> Naisten yleisurheilu. |
| --- | --- | --- | --- |
|  Hopeaa | München 1972 | 400 metriä |  |
|  Pronssia | München 1972 | 4×400 metriä |  |
| EM-kilpailut  | EM-kilpailut  | EM-kilpailut  |  |
|  Hopeaa | Ateena 1969 | 4×100 metriä |  |
|  Pronssia | Rooma 1974 | 400 metriä |  |
| Sisäratojen EM-kilpailut  | Sisäratojen EM-kilpailut  | Sisäratojen EM-kilpailut  |  |
|  Kultaa | Grenoble 1972 | 4×1 kierrosta |  |
|  Kultaa | Grenoble 1972 | 4×2 kierrosta |  |
|  Kultaa | Rotterdam 1973 | 4×1 kierrosta |  |
|  Kultaa | München 1976 | 400 metriä |  |
|  Hopeaa | Katowice 1975 | 4×2 kierrosta |  |
Rita Wilden (o.s. Jahn, s. 9. lokakuuta 1947 Leipzig, Sachsen, Saksa) on entinen saksalainen pikajuoksija ja olympiamitalisti.
Rita Wilden osallistui arvokisoihin ensimmäisen kerran tyttönimellään Jahn Méxicon 1968 olympialaisissa, joissa hän sijoittui kuudenneksi 4 × 100 metrin viestijuoksussa ajalla 43,6 ja karsiutui 200 metrin juoksun alkuerissä ajalla 24,0. Avioitumisensa jälkeen hän saavutti Ateenan EM-kilpailuissa 1969 hopeaa 4 × 100 metrillä ajalla 44,0. Helsingin EM-kilpailuissa 1971 hänen paras saavutuksensa oli kuudes sija 200 metrin juoksussa ajalla 23,6.
Münchenin 1972 olympialaisissa Wilden saavutti hopeaa 400 metrin juoksussa ajalla 51,21 ja pronssia 4 × 400 metrin viestijuoksussa ajalla 3.26,5. Rooman EM-kilpailuissa 1974 hän saavutti 400 metrillä pronssia ajalla 50,88 ja 4 × 400 metrillä viidennen sijan ajalla 3.27,9. Arvokisauransa hän päätti Montréalin 1976 olympialaisiin, joissa hän sijoittui 4 × 400 metrillä viidenneksi ajalla 3.25,71 ja karsiutui 400 metrin juoksun välierissä ajalla 51,82.
Sisäratojen EM-kilpailuissa Rita Wilden voitti 400 metrillä kultaa Münchenissä 1976 ajalla 52,26. Lisäksi hän voitti sekä 4 × 1 kierroksen (1.24,1) että 4 × 2 kierroksen viestissä (3.10,4) kultaa Grenoblessa 1972 (kierroksen pituus 180 metriä) ja 4 × 1 kierroksen viestissä kultaa Rotterdamissa 1973 ajalla 1.24,15 (kierroksen pituus 170 metriä). Hän saavutti 4 × 2 kierroksen viestissä EM-hallihopeaa Katowicessa 1975 ajalla 2.47,3 (kierroksen pituus 160 metriä).
Kristiina Wiherheimo

Else Helene Kristiina Wiherheimo (o.s. Saanio, s. 7. tammikuuta 1949 Rovaniemi) on suomalainen tekstiilitaiteilija.
Wiherheimo valmistui tekstiilitaiteen linjalta Taideteollisesta oppilaitoksesta 1971. Wiherheimo on uransa aikana toiminut sekä kuvataiteen että muotoilun kentällä. Hänen teostensa keskeisiä piirteitä ovat laajat väripinnat, valot ja varjot.
Kristiina Wiherheimon julkisiin töihin lukeutuu Suomen Kansallisoopperan suuren näyttämön Rautaesirippu. Hänen töitään on valtion taidekokoelmissa sekä muun muassa Kone Oyj:n, Daniscon ja Vallila Interiorin kokoelmissa.
Vuonna 2008 Kristiina Wiherheimo valittiin Vuoden tekstiilitaiteilijaksi. Vuonna 2012 hän sai Ornamo-säätiön stipendin näyttelyn järjestämiseksi synnyinkaupunkissaan Rovaniemellä. Näyttely Saturnuksen renkaat oli esillä Kulttuuritalo Korundissa alkuvuodesta 2013. Wiherheimolle myönnettiin valtion ylimääräinen taiteilijaeläke vuonna 2016.
Kristiina Wiherheimo on vuodesta 1983 ollut naimisissa sisustusarkkitehti, professori Yrjö Wiherheimon kanssa. Hänen isänsä oli valokuvaaja Matti Saanio ja äitinsä tekstiilitaiteilija Elsa Montell-Saanio.
Aiheesta muualla

Kristiina Wiherheimon töitä pariskunnan yhteisellä KYW-sivustolla
Kristiina Wiherheimo, Martin Relander, Yrjö Wiherheimo, Birgitta Tuomaala: Kristiina & Yrjö Wiherheimo works, KYW Design, 2003
| Auktoriteettitunnisteet  |
| --- | --- |
Kansainväliset:  VIAF  WorldCat 
Kansalliset:  Saksa
Ibrahim I

| Ibrahim I |
| --- | --- |
 
Osmanien valtakunnan sulttaani
Valtakausi:  9. helmikuuta 1640 – 12. elokuuta 1648
Edeltäjä:  Murat IV
Seuraaja:  Mehmed IV

Syntynyt:  15. marraskuuta 1615 Konstantinopoli, Osmanien valtakunta
Kuollut:  12. elokuuta 1648 (32 vuotta) Konstantinopoli, Osmanien valtakunta
Puoliso:  Hümaşah Sultan (virallinen puoliso, aiemmin nimellä Telli Haseki) Turhan Sultan Dilaşub Sultan Muazzez Sultan Ayşe Sultan Mahienver Sultan Şivekar Sultan Saçbağli Sultan
Lapset:  Mehmed IV Suleiman II Ahmed II Şehzade Selim Şehzade Orhan Şehzade Murad Şehzade Osman Şehzade Bayezid Şehzade Cihangir Ümmügülsüm Sultan Fatma Sultan Gevherhan Sultan Kaya Sultan Beyhan Sultan Atike Sultan Ayşe Sultan Bican Sultan
Suku:  Osmani
Isä:  Ahmed I
Äiti:  Kösem Sultan
Uskonto:  sunnalaisuus
Nimikirjoitus:  
Ibrahim I (5. marraskuuta 1615 – 12. elokuuta 1648) (arabiaksi ابراهيم الأول) oli Osmanien valtakunnan sulttaani vuodesta 1640 kuolemaansa asti.
Nuoruus

Ibrahim I oli yksi sulttaani Ahmed I:n ja Kösem Sultanin kolmesta pojasta. Hän kasvoi aikuiseksi naisten sultanaatiksi nimettynä aikakautena, jolloin Osmanien valtakunnan sisäinen juonittelu ja valtataistelu oli huipussaan ja valtaa jakamaan nousivat usein sulttaanien vaimot Haseki Sultanit ja sulttaanien äidit Valide Sultanit. Hänen setänsä sulttaani Mustafa I kärsi mielenterveysongelmista ja suistettiin valtaistuimelta kaksi kertaa. Hänen isoveljensä sulttaani Osman II:n (äiti Mâhfirûze Sultan) murhasivat kapinoivat janitsaarit 1622 valtaistuimelle. Toinen sulttaaniksi noussut isoveli Murat IV murhautti kolme nuorempaa veljeään mahdollisina kilpailijoina. Ibrahim, joka oli kasvanut arestissa palatsissaan, uskoi joutuvansa myös murhatuksi. Ilmeisesti Murat antoi käskyn myös Ibrahimin teloittamiseksi, mutta hänen äitinsä Kösem Sultan onnistui säästämään poikansa hengen. Tällä kaikella oli vaikutuksensa Ibrahimin mielenterveyteen. Muratin kuoltua 1640 suurvisiiri Kemankeş Kara Mustafa pašša kutsui Ibrahimin sulttaanin palatsiin ottamaan valtaistuimen vastaan, hysteerisenä hän vastusteli ankarasti, sillä hän uskoi, että kyseessä oli salajuoni hänen teloittamisekseen. Hänen äitinsä toi hoviin henkiparantajana mainetta keränneen Cinci Hocan. Hoca oli Grigori Rasputinin kaltainen hahmo, jonka hoidot auttoivat Ibrahimia, mutta joka tavoitteli samalla omaa hyötyään ja otti osaa hovin juonitteluun.
Valtaistuimella

Ibrahimin hallinnon neljä ensimmäistä vuotta sujuivat hyvin, sillä hän säilytti suurvisiirinä pätevän Kemankeş Kara Mustafa paššan, joka onnistui kohentamaan valtakunnan taloudellista tilaa, järkeistämään siviilihallintoa ja vaimentamaan provinsseissa elänyttä kapinahenkeä. Vaikka Ibrahim jätti käytännön politiikan ministereilleen, hän kuitenkin tarkkaili Mustafa paššaa ja pyysi tätä kirjoittamaan itselleen raportteja, joista hän kävi keskustelua suurvisiirin kanssa. Ibrahimin ja Mustafa paššan välit olivat hyvät, mutta toimillaan suurvisiiri hankki kuitenkin voimakkaita vihollisia niiden parista, joiden asema heikkeni hänen politiikkansa vuoksi. Voimakkain oli liittoutuma, jonka muodostivat äiti Kösem, Cinci Hocan, Ibrahimin vävy amiraali Silahdar Yusuf Agha ja visiiri Sultanzade Semiz Mehmed pašša. Liittouma juonitteli suurvisiiria vastaan tauotta. Aikaa myöten Ibrahim kääntyi uskomaan arvostelijoita ja määräsi Mustafa paššan erotettavaksi ja pian myös teloitettavaksi. Käytännössä teko suisti Osmanien valtakunnan pitkäaikaiseen sekasortoon ja epäjärjestykseen. Seuraavien 12 vuoden aikana suurvisiirinä toimi 18 miestä, joista neljä teloitettiin ja 11 jouduttiin erottamaan.
Uudeksi suurvisiiriksi nousi Sultanzade Semiz Mehmed pašša. Hänen äitinsä Kösem, joka oli pyrkinyt pysymään vallankahvassa kiinni koko aikuisikänsä, sai jälleen lisää vaikutusvaltaa hovin asioihin. 1646 Ibrahimin terveydentila alkoi heiketä. Hän kärsi jatkuvista päänsäryistä ja masennuksesta. Ibrahim vietti yhä enemmän aikaa jalkavaimojensa luona ja kulutti hovin varoja suruttomasti. Hän kohotti useita jalkavaimojaan arvostettuun hasekin asemaan ja myönsi heille maita ja omaisuuksia. Avioiduttuaan suosikkinsa Telli Hasekin kanssa hän määräsi Ibrahim paššan palatsin lattiat päällystettäväksi kalliilla soopelinnahkoilla ja annettavaksi Telli Hasekille Telli Haseki sai aviossa nimen Hümaşah Sultan. Palatsin huikentelevainen rahankäyttö ja turmeltumisen lisääntyminen suututti kansan. Kösem ei enää pystynyt vaikuttamaan poikansa päähänpistoihin. Viimein janitsaarit ja osa ulaman jäsenistöstä nousi kapinaan 1648. Ibrahim kuitenkin kieltäytyi hyväksymästä erottamistaan, mikä hermostutti janitsaareja. Monien historioitsijoiden mukaan Kösem valtuutti janitsaarit teloittamaan poikansa pitkään jatkuneen ja kärjistyneen poliittisen prosessin pakottamana. Leslie P. Peircen mukaan Kösem oli kuitenkin jo hyvinkin valmis pääsemään eroon pojastaan, joka katastrofaalisen valtakautensa aikana oli tuhonnut monia vanhemman veljensä Murat IV:n aikaansaannoksia. Aiemmassa kirjeessään Kösem oli kirjoittanut Ibrahimista virassa olleelle suurvisiiri Tezkereci Ahmed paššalle seuraavasti: ”Lopulta hän ei tule jättämään minua sen enempää kuin sinuakaan henkiin. Hän tulee menettämään valtansa hallintoon. Koko yhteiskunta on raunioina. Pane hänet viralta välittömästi.”
Kuolema

Tezkereci Ahmed pašša kuristettiin, ja hänen jäännöksensä paloiteltiin kappaleiksi väkijoukon edessä 8. elokuuta 1648. Hän sai tapahtuneen vuoksi postuumin lisänimen Hezarpare, ”tuhat palasta”. Ibrahim kuristettiin 18. elokuuta uuden suurvisiirin käskystä ja virkamiesten todistaessa. Seuraavaksi valtaan nostettiin tuolloin kuusivuotias Mehmed IV, joka oli Ibrahimin poika ja Kösemin pojanpoika. Alaikäisen Mehmedin tultua hallitsijaksi Kösem pystyi jälleen julistautumaan viralliseksi hallitsijaksi.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Ibrahim I Wikimedia Commonsissa
| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
| Edeltäjä: Murat IV | Osmanien sulttaani | Seuraaja: Mehmed IV |
| Auktoriteettitunnisteet  |
| --- | --- |
Kansainväliset:  FAST  ISNI  VIAF  WorldCat 
Kansalliset:  Saksa  Israel  Yhdysvallat  Puola 
Henkilöt:  Deutsche Biographie  DDB 
Muut:  İslâm Ansiklopedisi
Charles Wheatstone

| Charles Wheatstone |
| --- | --- |
 Sir Charles Wheatstone
Henkilötiedot
Syntynyt: 6. helmikuuta 1802 Barnwood, Englanti
Kuollut: 19. lokakuuta 1875 (73 vuotta) Pariisi, Ranska
Kansalaisuus:  britti
Koulutus ja ura
Tutkimusalue:  Fysiikka
Tunnetut työt:  concertina stereoskooppi Playfair-salakirjoitus Wheatstonen silta lennätin
Charles Wheatstone (6. helmikuuta 1802 – 19. lokakuuta 1875) oli brittiläinen tiedemies ja keksijä. Hänen nimissään on monta kuuluisaa keksintöä, kuten englantilainen concertina, stereoskooppi ja Playfair-salakirjoitusmenetelmä. Kenties parhaiten hänet tunnetaan panoksestaan niin sanotun Wheatstonen sillan ja lennättimen kehittämisessä.
Tausta

Charles Wheatstone syntyi Barnwoodin kartanossa Barnwoodissa Gloucesterin lähistöllä. Hänen isänsä William oli suutari, joka harjoitti mahdollisesti myös soitinkauppaa Gloucesterissa. Perhe muutti vuonna 1806 Lontooseen, missä se asui eri osoitteissa. Charles perehtyi ahkerasti luonnontieteisiin jo nuorena. Vaikka hän ei koskaan hankkinut muodollista luonnontieteellistä koulutusta, hän oli tehokas itseopiskelija jo lapsuudestaan saakka. Hän opiskeli ranskaa, saksaa, italiaa, latinaa ja kreikkaa. Hän luki jatkuvasti uusimmista tieteellisistä kokeista ja kokeili niitä kotonaan veljensä avustamana.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Charles Wheatstone Wikimedia Commonsissa
| Auktoriteettitunnisteet  |
| --- | --- |
Kansainväliset:  FAST  ISNI  VIAF  WorldCat 
Kansalliset:  Norja  Ranska  BnF data  Saksa  Israel  Yhdysvallat  Australia  Alankomaat 
Tieteilijät:  CiNii  Scopus  zbMATH 
Taiteenala:  MusicBrainz  Musée d'Orsay  Photographers' Identities  ULAN 
Henkilöt:  Deutsche Biographie  DDB  Trove 
Muut:  SNAC  IdRef
Wielingen (F910)

| Wielingen |
| --- | --- |


Aluksen vaiheet
Rakentaja:  Boelwerf, Temse
Kölinlasku:  5. maaliskuuta 1974
Laskettu vesille:  30. maaliskuuta 1976
Palveluskäyttöön:  20. tammikuuta 1978
Poistui palveluskäytöstä:  2006
Loppuvaihe:  myyty Bulgarian laivastolle 2008
Tekniset tiedot
Uppouma:  2 200 t
Pituus:  106,38 m
Leveys:  12,3 m
Syväys:  5,6 m
Koneteho:  2 × ABC DZC dieselmoottoria 4 200 hv 1 × Rolls-Royce Olympus TM 3B -kaasuturbiini 27 575 hv
Nopeus:  28 solmua
Miehistöä:  159
Aseistus
Aseistus:  1 × 100 mm Creusot Loire automaattikanuuna 1 × RIM-7 Sea Sparrow 1 × 30 mm Goalkeeper CIWS 1 × MM38 Exocet 1 × Bofors 375 mm syvyyspomminheitin 2 × Ecan type 15 -torpedoputkea
Wielingen (runkonumero F910) oli Belgian merivoimien vuonna 1976 vesillelaskettu Wielingen-luokan fregatti.
Valmistus

Alus tilattiin Temsestä Boelwerfiltä, missä köli laskettiin 5. maaliskuuta 1974. Alus laskettiin vesille 30. maaliskuuta 1976 ja otettiin palvelukseen 20. tammikuuta 1978.
Palvelus

Alus poistettiin palveluksesta 2006 ja se myytiin 2008 Bulgarian laivastolle, joka nimesi sen Verniksi runkonumerolla 42.
Ron Weasley

| Ronald Bilius Weasley |
| --- | --- |
 Rupert Grint Ron Weasleyn roolissa elokuvassa Harry Potter ja Feeniksin kilta.
Ensiesiintyminen:  Harry Potter ja viisasten kivi
Näyttelijä:  Rupert Grint
Henkilötiedot
Sukupuoli:  mies
Hiusten väri:  punaiset/oranssit
Tupa:  Rohkelikko
Ammatti:  koululainen (myöhemmin aurori)
Lojaalius:  Albuksen kaarti Harrylle lojaali
Ronald "Ron” Bilius Weasley (s. 1. maaliskuuta 1980) on kuvitteellinen hahmo kirjailija J. K. Rowlingin Harry Potter -kirjasarjassa. Ron esiintyy ensimmäisen kerran kirjasarjan ensimmäisessä osassa Harry Potter ja viisasten kivi (1997) päähenkilö Harry Potterin parhaana ystävänä ja on yksi kirjojen tärkeimmistä henkilöhahmoista. Ron on pitkä ja hontelo, ja hänellä on Weasleyn perheelle tyypilliset kirkkaanpunaiset hiukset. Hänellä on siniset silmät, suuret kädet ja jalat, pitkä nenä ja paljon pisamia. Kuten Harry ja tämän toinen ystävä Hermione Granger, Ronkin kuuluu Rohkelikko-tupaan. Hän jää usein kuuluisan Harryn maineen varjoon, mikä aiheuttaa toisinaan kitkaa ystävysten välille. Harry Potter -elokuvasarjassa (2001–2011) hahmoa esittää Rupert Grint.
Yleistä > Persoonallisuus

Ron on kirjoissa usein koominen hahmo, joka keventää ilmapiiriä vakavissa tilanteissa. Hän on sarkastinen, intohimoinen, äkkipikainen ja huono kätkemään tunteensa. Hän on fiksu mutta ei kuitenkaan koskaan akateemisesti suuntautunut – koulutyönsä hän jättää usein suosiolla Hermionen tarkastettavaksi. Muutamaa poikkeusta lukuun ottamatta Ron on aina uskollinen ystävä Harrylle ja Hermionelle ja vetää monesti sarkastisilla kommenteillaan näiden jalat takaisin maan pinnalle heidän innostuessaan liikaa jostakin asiasta. Ronin herkkä kohta on hänen alemmuudentunteensa. Kasvettuaan isoveljiensä varjossa hän kaipaa huomiota ja tunnustusta joskus liiallisuuksiinkin asti, eikä asiaa paranna se, että hänen paras ystävänsä on kuuluisuus. Kuten muutkin perheenjäsenensä, Ron nauttii kinastelemisesta, ja varsinkin Hermionen kanssa keskinäinen naljailu on olennainen osa heidän välistään kommunikointia. Teoksessa Harry Potter ja salaisuuksien kammio vinoilu Hermionelle turhamaisen komeasta mutta täydelliseksi perikelmiksi osoittautuneesta opettaja Gilderoy Lockhartista kohoaa jopa Ronin mielipuuhaksi – luultavasti siksi, ettei hän uskalla vinoilla samasta asiasta äidilleen, joka on vielä ihastuneempi Lockhartiin kuin Hermione.
Yleistä > Taikuus ja kyvyt

Ron perii aluksi Charlie-veljensä vanhan taikasauvan, ja sen rikkouduttua toisen kouluvuoden alussa Harryn ja Ronin tehdessä lentävällä autolla pakkolaskun Tällipajuun sauva pysyy kasassa vain teippauksen ansiosta eikä sillä saa aikaiseksi hienoja taikoja. Sauvan vaurioituminen kuitenkin pelastaa pojat kieron opettajan Gilderoy Lockhartin juonitteluilta Salaisuuksien kammion käytävässä.
Vanhan sauvan lopulta räjähdettyä Ron saa oman, yksisarvisen häntäjouhen sisältävän sauvan.
Elokuvissa Ron on kuvattu kolmikosta kenties vähiten fiksuksi, mutta kirjoissa hän on suurin piirtein yhtä älykäs kuin Harrykin. Hän on keskinkertainen oppilas koulussa eikä hänellä ole erityisiä taikakykyjä, mutta toisaalta hän oppii vuosien kuluessa uusia taitoja kehittyen lopulta eteväksi taikuudenkäyttäjäksi etenkin taistelutilanteissa.
Ronilla on myös taktista pelisilmää, minkä todistaa hänen kyvykkyytensä šakinpeluussa – šakissa hän voittaa jopa Hermionen. Tämä on erityisen tärkeää ensimmäisessä kirjassa, jossa kolmikko joutuu raivaamaan tiensä läpi jättimäisen velhošakkilaudan, ja Ronin pelitaito osoittautuu korvaamattomaksi.
Hänet kuvataan usein kolmikosta käytännönläheisimmäksi, ja lisäksi Ron tuntee tietyt asiat taikamaailmassa paremmin kuin Harry ja Hermione, koska hän on kasvanut täysverisessä taikaperheessä.
Ron valitaan viidennessä kirjassa Rohkelikon huispausjoukkueen pitäjäksi eli maalivahdiksi. Hänen torjuntataitonsa vaihtelee rajusti, kunnes lopulta kun Harrystä tulee kuudennessa kirjassa joukkueen kapteeni, hän on kaatavinaan Felix Felicis -onnenjuomaa Ronin aamumehuun juuri ennen peliä. Hermione raivostuu moisesta, mutta pojat vähät välittävät – ja Ronin peli on kautta aikojen paras. Voiton jälkeen selviää, että onnenjuomapullo on edelleen sinetöity, Harry oli vain käyttävinään sitä Ronin nähden, jolloin hermoillut pitäjä saikin niin lujan itseluottamuksen kuin ikinä mahdollista: nyt hän ei voisi hävitä – eikä hävinnyt. Hermione mököttää asiasta pitkään: hän ei yleensäkään pidä koko pelistä ja hänestä temppu oli alhainen.
Eräs Ronin vähiten huomattu mutta lopputaisteluissa jopa olennaiseksi osoittautuva taito on imitaatiokyky: Ron pystyy matkimaan muiden ääniä jopa täydellisesti. Näin se tapahtuu esimerkiksi silloin, kun he Malfoyn kellarissa taistelivat Matohäntää vastaan: samalla kun Ron tukki kädellään Matohännän suun hän matki taitavasti tämän ääntä pitääkseen muut kuolonsyöjät poissa. Vielä täydellisemmin hän onnistui silloin kun hän ja Hermione tunkeutuivat Salaisuuksien kammioon hakemaan basiliskin hampaita hirnyrkkien tuhoamista varten: kammion ovet aukeaisivat vain kärmeskielisellä käskyllä. Ron oli kuitenkin kuullut Harryn antavan sellaisen kolmekin kertaa, viimeksi medaljonkia tuhottaessa, ja onnistui imitoimaan käskyn täydellisesti: ovet aukesivat ja luudanvarren avulla käynti kammiossa onnistui.
Yleistä > Perhe

Ron kuuluu yhdeksänhenkiseen Weasleyn puhdasveriseen velhoperheeseen. Hänen isänsä on Arthur ja äitinsä Molly Weasley. Hänellä on viisi isoveljeä: Bill, Charlie, Percy, Fred ja George sekä pikkusisko Ginny. Ron on perheen toiseksi nuorin lapsi ja nuorin perheen pojista. Weasleyt asuvat Etelä-Englannin Devonissa Saukkonummen kylän lähettyvillä vanhassa, hiukan erikoisen ja ränsistyneen näköisessä Kotikolo-nimisessä talossa. Koska Arthur Weasley on huonopalkkainen taikaministeriön virkamies ja Molly Weasley kotiäiti, perhe on hyvin köyhä. Tämä aiheuttaa usein mielipahaa Ronille, jolle köyhyys on nolo asia. Muun muassa Draco Malfoyn perheen rikkaus ja tämän solvaukset Weasleyn perhettä kohtaan suututtavat Ronin herkästi. Toisaalta Weasleyn perheen perhe-elämä on yleisesti ottaen onnellista. Ron tosin haaveilee enemmästä huomiosta jäätyään usein vanhempien veljiensä varjoon, ja tämä huomionkaipuu ajaa hänet muutamaan otteeseen ristiriitoihin varsinkin Harryn kanssa.
Ron on kaukaista sukua Mustien suvulle, joskin nämä ovat määrätietoisesti sulkeneet Weasleyt keskuudestaan näiden "verenpetturuuden" takia. Mustien enemmistö ei halua olla missään tekemisissä jästien, jästisyntyisten tai näiden suojelijoiden kanssa, kun taas Weasleyt ovat aina olleet hyväntahtoisia jästejä kohtaan. Muita kaukaisia sukulaisia ovat muun muassa Nymfadora Tonks, Draco ja Narcissa Malfoy sekä Bellatrix Lestrange.
Yleistä > Koulun jälkeinen ura

J. K. Rowling on paljastanut haastattelussa, että Ron työskentelee aikuisikään ehdittyään aurorina. Hän myös auttaa George-veljeään Weasleyn WelhoWitsit -yrityksessä, josta tulee suuri menestys.
Ihmissuhteet > Hermione Granger

Ronin ja Hermionen välinen suhde on monimutkainen. He käyvät usein toistensa hermoille, vaikka ovatkin hyvät ystävät, ja heillä on sarjan aikana pariin otteeseen pitkäaikaisiakin epäsopuisia hetkiä. Harry yleensä joutuu selvittelemään näitä. Itse asiassa Ron on kuitenkin ihastunut Hermioneen. Vinkkejä Ronin ja Hermionen välisestä kemiasta voi löytää jo toisesta kirjasta, kenties aiemminkin. Kun Hermione on kangistettu eikä Ron haluaisi seurata Harryn mukana hämähäkkejä Kiellettyyn metsään, hän katsoo Hermionen tyhjää penkkiä ja saa näkymästä tahdonvoimaa. Teoksessa Harry Potter ja Azkabanin vanki Ronin ja Hermionen välillä on iso riita, jonka aikana Harry jopa pelkää, että nämä eivät koskaan saisi tehtyä sovintoa – riita saadaan lopulta kuitenkin päätettyä sopuisasti. Kaksikko kiistelee usein keskenään, toisinaan hyväntahtoisesti ja toisinaan verenhimoisesti, minkä monet lukijat ovat tulkinneet molemminpuoliseksi mielenkiinnoksi.
Kirjoissa Ron usein ärtyy jonkun muun osoittaessa mielenkiintoa Hermionea kohtaan. Hän on erittäin mustasukkainen huispaustähti Viktor Krumille tämän pyydettyä Hermionea partnerikseen Kolmivelhoturnajaisten joulutanssiaisiin, ja käyttäytyy myöhemmin yrmeästi myös Cormac MacLaggenia kohtaan tämän ollessa Hermionen seuralainen Horatius Kuhnusarvion joulukutsuilla. Kuudentena kouluvuotena myös Hermionen mustasukkaisuus alkaa heräillä Ronin alkaessa seurustella Lavender Brownin kanssa. Tämän voi päätellä siitä, että Hermione tulehduttaa välinsä Ronin kanssa jälleen kerran. He saavat sovittua riitansa ja myöhemmin Lavender jättää Ronin, koska epäilee tämän seurustelevan Hermionen kanssa.
Teoksessa Harry Potter ja kuoleman varjelukset Ron lähtee vakavan riidan päätteeksi pois Harryn ja Hermionen luota ja Hermione itkee päiväkausia Ronin perään eikä anna tälle heti anteeksi tämän palattua takaisin. Hirnyrkkinä toimiva Luihuisen amuletti piinaa Ronia tämän yrittäessä tuhota amuletin ja näyttää Ronille näkyjä, joissa Hermione on hänen sijaansa kiinnostunut Harrystä. Harry kuitenkin vakuuttaa Ronille, ettei tämä pidä paikkaansa. 
Myöhemmin samassa kirjassa kaapparien vangittua Harryn, Ronin ja Hermionen Malfoyn kartanoon, ja kun Bellatrix Lestrange kiduttaa Hermionea Ron huutaa Hermionea. Kirjan lopussa Tylypahkassa tapahtuvan viimeisen taistelun lomassa Hermione ja Ron suutelevat Ronin tuotua julki huolensa kotitonttujen puolesta. Elokuvassa he suutelevat Salaisuuksien kammiossa. Epilogikappaleessa ilmenee, että 19 vuotta myöhemmin Ron ja Hermione ovat naimisissa. Heillä on kaksi lasta, Tylypahkaan ensi kertaa lähtevä Rose sekä tämän nuorempi veli Hugo. Myöhemmin Harry Potter ja kirottu lapsi -näytelmässä Ron keskusteli Hermionen kanssa järkyttyneenä siitä, etteivät he olleet yhdessä Albuksen ja Scorpiuksen luomassa aikajanassa ja että heidän tulisi uusia vihkivalansa, minkä seurauksena Hermione suutelee Ronia.
Vuonna 2014 kirjailija J. K. Rowling arveli haastattelussa, että hän oli päättänyt Ronin ja Hermionen avioliitosta liian varhaisessa vaiheessa ja pitänyt liian lujasti kiinni tästä ratkaisustaan.