stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Enrique Iglesias
Musiikkiura > 1997–1998: Vivir

Vuonna 1997 Iglesiaksen tähti jatkoi nousuaan Vivir-albumin myötä, jonka myötä Iglesias alkoi laulaa myös englanniksi. Albumi sisälsi muun muassa cover-version Yazoon kappaleesta "Only You", espanjaksi käännettynä "Solo En Tí".
Samana kesänä Iglesias esiintyi loppuun myydyissä konserteissa kuudessatoista maassa. Kiertue alkoi Odessasta, Texasista, missä Iglesias esiintyi kolmena peräkkäisenä iltana Plaza Méxicossa, kahtena peräkkäisenä yönä Monterreyn Auditorio Coca Colassa ja kahtena peräkkäisenä yönä Estadio River Platessa Buenos Airesissa, Argentiinassa, yli 130 000 ihmiselle.
Vivir-albumilta julkaistiin kolme singleä ("Enamorado Por Primera Vez", "Solo En Tí" ja "Miente"), jotka nousivat kaikki latinalaisten singlelistojen kärkeen. Isänsä sekä Luis Miguelin kanssa, Iglesias oli ehdolla American Music Awards -gaalassa parhaan latinalaisartistin kategoriassa. Aikaisemmin sanottiin, että vanhempi Iglesias kävelisi pois gaalasta mikäli hän ei itse voittaisi palkintoa. Enrique Iglesias hävisi palkinnon isälleen, mutta esitti tilaisuudessa silti kappaleen "Lluvia Cae".
Musiikkiura > 1998–1999: Cosas del Amor

Vuonna 1998 Iglesias julkaisi kolmannen albuminsa, Cosas Del Amor (Asioita rakkaudesta). Albumi edusti kypsempää musiikkisuuntaa kuin kaksi aiempaa ja siltä julkaistut singlet "Esperanza" ja "Nunca Te Olvidaré" olivat molemmat Yhdysvaltojen Billboard Hot Latin Tracks -listan sijalla yksi, vahvistaen Iglesiaksen asemaa latinomusiikin saralla.
Albumin julkaisun jälkeen Iglesias teki lyhyen kiertueen, jonka yksi konsertti televisioitiin. Kiertuetta seurasi laajempi maailmankiertue, joka sisälsi kahdeksankymmentä esitystä isoilla areenoilla. Cosas del Amor -kiertue oli ensimmäinen McDonald'sin sponsoroima kiertue ikinä.
Iglesias voitti parhaan latinoartistin palkinnon American Music Awards -gaalassa, päihittäen sekä Ricky Martinin, että Los Tigres del Norten. Iglesiaksen kappaletta "Nunca Te Olvidaré" käytettiin samannimisen espanjalaisen saippuasarjan tunnusmusiikkina, ja Iglesias itse esitti sen sarjan viimeisessä jaksossa.
Musiikkiura > 1999–2000: Enrique

Vuoteen 1999 mennessä Iglesias oli aloittanut menestyksekkään uran englanninkielisen musiikin saralla. Hänen kappaleensa "Bailamos" kuultiin Will Smithin elokuvan Wild Wild West soundtrackillä ja se oli sijalla yksi Billboard Hot 100 -listalla.
Menestyksekkään "Bailamos"-kappaleen jälkeen muutamat levy-yhtiöt olivat kiinnostuneita solmimaan levytyssopimuksen Iglesiaksen kanssa. Solmittuaan useamman albumin sopimuksen Interscopen kanssa, Iglesias äänitti ensimmäisen täysin englanninkielisen albuminsa, Enrique. Latinovaikutteinen pop-albumi valmistui kahdessa kuukaudessa, ja se sisälsi dueton "Could I Have This Kiss Forever" yhdessä Whitney Houstonin kanssa, sekä cover-version Bruce Springsteenin kappaleesta "Sad Eyes". Albumin kolmas single, "Be with You" nousi Billboard Hot 100 -listan sijalle yksi.
Albumin viimeinen single "You're My #1", äänitettiin etukäteen ja julkaistiin valituilla alueilla duettona paikallisen artistin kanssa – Venäjällä Alsoun, Brasiliassa Sandy & Juniorin ja Aasiassa Valen Hsun kanssa.
Musiikkiura > 2001–2002: Escape

Vuonna 2001 Iglesias julkaisi albumin Escape. Siinä missä monet ensimmäisen englanninkielisen albuminsa julkaisseet latinoartistit olivat kärsineet huonoista myyntiluvuista, Iglesiaksen albumeiden myynti vain kasvoi. Albumin ensimmäisestä singlestä, "Hero", tuli megahitti muun muassa Isossa-Britanniassa.
Tähän mennessä Escape on ollut Iglesiaksen parhaiten menestynyt albumi. Singleistä " Escape" ja "Don't Turn Off the Lights" tuli radioasemien soitetuimpia kappaleita ja ne nousivat monissa maissa singlelistojen kärkipäähän. Albumin toinen painos julkaistiin kansainvälisesti ja se sisälsi uuden version Iglesiaksen kappaleesta "Maybe" sekä "To Love a Woman" -dueton Lionel Richien kanssa.
Iglesiaksen Escape-levyä markkinoiva kiertue "One-Night Stand World Tour" sisälsi 50 loppuun myytyä esitystä kuudessatoista maassa. Kiertue päättyi isoon konserttiin Bukarestissa, Romaniassa. Kiertueen toinen osa, Don't Turn Off the Lights, johon kuului muun muassa kaksi loppuun myytyä konserttia Madison Square Gardenissa ja toiset kaksi Meksikon National Auditoriumissa, alkoi kesällä 2002. Kiertue päättyi San Juaniin, Puerto Ricoon.
Musiikkiura > 2002–2003: Quizás

Vuonna 2002 Iglesias päätti julkaista neljännen espanjankielisen studioalbuminsa, Quizás (Ehkä). Albumi oli viimeistellympi tuotos kuin aiemmat Iglesiaksen espanjankieliset albumit ja sen nimikkoraita kertoi Iglesiaksen kiristyneistä väleistä kuuluisan isänsä kanssa.
Albumi debytoi Billboard 200 -albumilistan sijalla kaksitoista, joka oli sillä kerralla korkein sijoitus espanjankieliselle albumille. Quizás-albumia myytiin viikossa miljoona kappaletta, tehden siitä nopeiten myyneen espanjankielisen albumin viiteen vuoteen. Kaikki kolme albumilta julkaistua singleä päätyivät Billboard Hot Latin Tracks -listalle. Albumin viimeinen single, "Para Que la Vida", keräsi Yhdysvalloissa miljoona radiosoittoa, tehden siitä ensimmäisen espanjankielisen laulun, joka on pystynyt siihen.
"Quizás"-kappaleen musiikkivideo oli ensimmäinen espanjankielinen musiikkivideo, joka on soitettu MTV:n suositussa Total Request Live -show’ssa. Iglesias esitti laulun The Tonight Show with Jay Leno -ohjelmassa, ollen ensimmäinen espanjankielisen kappaleen show’ssa laulanut artisti ja avaten ovia muille latinoartisteille, kuten Ricky Martinille, Juanesille ja Jorge Drexlerille. Quizás-albumi voitti Latin Grammy Awards -gaalassa parhaan pop-albumin-palkinnon.
Musiikkiura > 2003–2006: 7

Vuonna 2003 Iglesias julkaisi seitsemännen studioalbuminsa, 7, jota hän oli ollut myös itse kirjoittamassa. Albumin musiikki oli 1980-luvun musiikin inspiroimaa ja se sisälsi muun muassa kappaleen "Roamer", jonka Iglesias kirjoitti yhdessä ystävänsä ja pitkäaikaisen kitaristin Tony Brunon kanssa. Albumi sisälsi myös kappaleen "Be Yourself", joka kertoo itsenäisyydestä (kertosäkeessä kerrotaan siitä kuinka Iglesiaksen vanhemmat eivät uskoneet hänen menestyvän laulajana). Ensimmäinen single albumilta oli "Addicted" ja sitä seurasi pian Kelisin kanssa tehty remix kappaleesta "Not in Love".
Julkaistuaan kyseisen albumin, Iglesias lähti siihen mennessä suurimmalle maailmankiertueelleen. Suuresti mainostettu kiertue lähti liikkeelle Yhdysvalloista kahdellatoista konsertilla ja jatkui myös sellaisilla areenoilla, millä hän ei ollut aiemmin esiintynyt. Kiertue päättyi lopulta Etelä-Afrikkaan.
Musiikkiura > 2007–2008: Insomniac

Iglesias julkaisi albuminsa Insomniac 12. kesäkuuta 2007. Albumin nimi viittaa siihen, että sitä äänitettiin pääosin öisin. Albumin tyyli koostuu enemmän nykyaikaisesta pop-musiikista, kuin aiemmat albumit, ja sen kohokohdat ovat Lil' Waynen kanssa laulettu kappale "Push", "Ring My Bells" ja cover-versio Ringsiden kappaleesta "Tired of Being Sorry".
Ensimmäinen single "Do You Know? (The Ping Pong Song)" julkaistiin 10. huhtikuuta 2007 ja se nousi Hot 100 -listan top 10:een ja kappaleen espanjankielinen versio, "Dímelo" nousi sijalle yksi Hot Latin Tracks -listalla.
Iglesias julkaisi seuraavaksi singlen "Somebody's Me", joka julkaistiin singlenä vain Amerikassa. Kappaletta soitettiin paljon AC-radiokanavalla ja se nousi Billboardin Hot AC -listan kärkisijoille. Euroopassa toinen single oli "Tired of Being Sorry", joka menestyi hyvin monissa maissa; Iglesias nauhoitti kappaleen myös ranskalaisen laulaja Nâdiyan kanssa, ja duetto nousikin Ranskassa sijalle yksi.
4. heinäkuuta Enrique Iglesiaksesta tuli ensimmäinen länsimainen artisti vuosikymmeniin, joka esiintyi Syyriassa. Konsertti oli loppuunmyyty.
Insomniac World Tour alkoi Coca-Cola Domesta Johannesburgista, Etelä-Afrikasta ja jatkui loppuunmyydyille konserteille Euroopassa. Kiertue oli Iglesiaksen  ensimmäinen, joka jatkui Britanniaan saakka. Kiertue loppui Los Angelesiin ja kiertueen toinen osa jatkui Latinalaisen Amerikan halki Meksikosta Argentiinaan.
Iglesiaksen sooloversio kappaleesta "Push" lisättiin elokuvan Step Up 2 the Streets soundtrackiin. Kappale "Can You Hear Me" valittiin UEFA Euro 2008 -jalkapalloturnauksen viralliseksi kappaleeksi. Iglesias esitti kappaleen livenä 29. kesäkuuta 2008 Wienissä, Itävallassa.
Musiikkiura > 2008–2009: Kokoelma-albumit

Iglesias julkaisi espanjankielisen 95/08 Exitos -albuminsa 25. maaliskuuta 2008 ja se sisälsi kaikki hänen 17 Hot Latin Tracks -listan sijalle yksi noussutta kappaletta, sekä kaksi uutta kappaletta. Albumin ensimmäisestä singlestä "Dónde Están Corazón", jonka on kirjoittanut argentiinalainen Coti, tuli Iglesiaksen kahdeksastoista Billboard Hot Latin Tracks -listan ensimmäisellä sijalla ollut laulu. Itse albumi debytoi Billboard's Latin Album Charts -listan sijalla yksi ja Billboard top 200 Album -listalla sijalla kahdeksantoista. Albumi myi tuplaplatinaa Yhdysvalloissa ja joissain Latinalaisen Amerikan maissa.
Espanjankielisen kokoelmansa menestyksen jälkeen Iglesias julkaisi 11. marraskuuta 2008 englanninkielisen kokoelmansa Greatest Hits. Albumi sisälsi muun muassa kappaleen "Can You Hear Me" sekä kaksi uutta kappaletta. Ensimmäinen single oli nimeltään "Away", jossa Iglesiaksen kanssa lauloi Sean Garrett ja toinen single oli nimeltään "Takin' Back My Love" ft. Ciara.
Kokoelma-albumi sisältää myös englanninkieliset hittikappaleet "Bailamos", "Hero", "Be With You", "Not In Love" ja "Escape", jotka kaikki ovat sijoittuneet hyvin useilla Billboardin listoilla.
Iglesias voitti kaksi World Music Awards -palkintoa, "Maailman parhaiten myyvä latinoesiintyjä"- sekä "Maailman parhaiten myyvä espanjalaisartisti" -palkinnon, 9. marraskuuta 2008 Monacossa pidetyssä tapahtumassa.
Musiikkiura > 2010: Euphoria

Tammikuussa 2010 Iglesias lahjoitti kappaleen "It Must Be Love" tuoton Haitin maanjäristyksen uhreille. Kappaleen julkaisi Linkin Parkin perustama Music for Relief.
1. helmikuuta Iglesias äänitti yhdessä muiden muusikoiden kanssa uuden version klassikkokappaleesta "We Are the World". Kappale ja video esitettiin ensimmäisen kerran 12. helmikuuta talviolympialaisten avajaistapahtumassa ja kappaleen tulot menivät Haitin maanjäristyksen uhreille.
Iglesiaksen kaksikielinen albumi Euphoria julkaistiin heinäkuussa 2010. Albumin kappaleista puolet on esitetty englanniksi ja puolet espanjaksi. Iglesias on kirjoittanut suurimman osan materiaalista itse. Ensimmäinen single, jossa laulaa myös Juan Luis Guerra, julkaistiin 26. huhtikuuta 2010. Levyltä on julkaistu kahdeksan singleä: "Cuando Me Enamoro", "I Like It" (mukana Pitbull), "Heartbeat" (mukana Nicole Scherzinger), "No Me Digas Que No" (mukana Wisin & Yandel), "Tonight (I'm Lovin' You)" (mukana Ludacris), "Dirty Dancer" (mukana Usher & Lil Wayne), "Ayer", "I Like How It Feels" (mukana Pitbull).
Albumi, jota ovat olleet tuottamassa muun muassa RedOne, Mark Taylor ja pitkäaikainen säveltäjä Carlos Paucar, sisältää 14 kappaletta. Albumi julkaistiin 5. heinäkuuta 2010 Yhdysvalloissa.
Hyväntekeväisyys

Iglesias lahjoitti "It Must Be Love" -kappaleensa Haitin maanjäristyksen uhrien hyväksi. Laulu on Linkin Parkin perustaman hyväntekeväisyysjärjestö Music for Reliefin julkaisema.
1. helmikuuta 2010 Iglesias esitti klassikon "We Are the World" yhdessä muiden artistien kanssa. Laulu ja sen video näytettiin 12. helmikuuta talviolympialaisten avajaisissa, ja sen tuotto meni Haitin maanjäristyksen uhrien hyväksi.
Yksityiselämä

Uransa alusta saakka media on yhdistänyt Iglesiaksen useisiin naisiin, joiden kanssa tämä on tehnyt yhteistyötä. Hänen yksityisen luonteensa vuoksi on vaikeaa tietää mitkä väitteistä ovat totta ja mitkä median omia keksintöjä.
Huomattavimmin Iglesias on yhdistetty Sofia Vergaraan ja Samantha Torresiin. Julkisesti Iglesias on seurustellut hetkellisesti Alicia Machadon kanssa. Aloitettuaan uransa englanninkielisen musiikin saralla Iglesias yhdistettiin muun muassa Christina Aguileraan ja myöhemmin Jennifer Love Hewittiin, jonka kanssa Iglesias pysyi ystävinä ja joka päätyi lopulta vuotta myöhemmin näyttelemään kappaleen "Hero" musiikkivideolla.
Nyt jo lähes yhdentoista vuoden ajan Iglesias on seurustellut julkisesti tennistähti Anna Kournikovan kanssa, jonka Iglesias tapasi musiikkivideon "Escape" kuvauksissa. Vuonna 2007 parin huhuttiin eronneen ja vuonna 2008, Iglesiaksen vitsailtua julkisesti, ihmiset epäilivät parin olleen naimisissa ja nyt eronneen. Iglesias on korjannut huhut ja sanoo parin olevan yhä yhdessä. He saivat kaksoset, tytön ja pojan, joulukuussa 2017 ja kolmannen lapsen tammikuussa 2020.
Diskografia > Kokoelma-albumit

95/08 Exitos, 2008
Greatest Hits, 2008
Aiheesta muualla

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
Virallinen kotisivu (englanniksi)
Enrique Iglesias Myspacessa (englanniksi)
Interscope Recordsin viralliset sivut
Enrique Iglesias YouTube:ssa
Enrique Iglesiasin profiili NNDB:ssa
| Auktoriteettitunnisteet  |
| --- | --- |
Kansainväliset:  FAST  ISNI  VIAF  WorldCat 
Kansalliset:  Norja  Espanja  Ranska  BnF data  Saksa  Italia  Israel  Yhdysvallat  Latvia  Tšekki  Alankomaat  Puola 
Taiteenala:  Grammy Awards  MusicBrainz 
Henkilöt:  DDB  Elonet  Yle 
Muut:  Europeana  IdRef
Espanjan Grand Prix 1998

|  Espanjan Grand Prix 1998  |
| --- | --- |
 5. osakilpailu 16 osakilpailusta kaudella 1998. 

Päivämäärä:  10. toukokuuta 1998
Sijainti:  Circuit de Catalunya, Barcelona, Espanja
Ratatyyppi:  moottorirata
Radan pituus:  4,727 km
Kilpailun pituus:  65 kierrosta, 307,255 km
Sää:   aurinkoinen, lämmin
Paalupaikka
Kuljettaja:   Mika Häkkinen   (McLaren-Mercedes)
Paaluaika:  1.20,262
Palkintokoroke
Voittaja:   Mika Häkkinen   (McLaren-Mercedes)
Toinen:   David Coulthard   (McLaren-Mercedes)
Kolmas:   Michael Schumacher   (Ferrari)
Nopein kierros
Kuljettaja:   Mika Häkkinen   (McLaren-Mercedes)
Kierrosaika:  1.24,275 (kierroksella 25)
Espanjan Grand Prix 1998 oli Formula 1 -sarjan osakilpailu, joka ajettiin 10. toukokuuta 1998 Circuit de Catalunya -radalla Espanjan Barcelonassa. Kilpailun voitti paalupaikalta lähtenyt Mika Häkkinen. Voitto oli hänelle kauden kolmas. Hän ajoi lisäksi kilpailun nopeimman kierrosajan.
Tulokset

| Sija | Nro | Kuljettaja | Talli | Kierrokset | Aika/keskeytys | Lähtöruutu | Pisteet |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 1 | 8 |  Mika Häkkinen | McLaren-Mercedes | 65 | 1'33:37.621 | 1 | 10 |
| 2 | 7 |  David Coulthard | McLaren-Mercedes | 65 | 9.439 | 2 | 6 |
| 3 | 3 |  Michael Schumacher | Ferrari | 65 | 47.095 | 3 | 4 |
| 4 | 6 |  Alexander Wurz | Benetton-Playlife | 65 | +1:02.538 | 5 | 3 |
| 5 | 18 |  Rubens Barrichello | Stewart-Ford | 64 | +1 krs. | 9 | 2 |
| 6 | 1 |  Jacques Villeneuve | Williams-Mecachrome | 64 | +1 krs. | 10 | 1 |
| 7 | 15 |  Johnny Herbert | Sauber-Petronas | 64 | +1 krs. | 7 |   |
| 8 | 2 |  Heinz-Harald Frentzen | Williams-Mecachrome | 63 | +2 krs. | 13 |   |
| 9 | 12 |  Jarno Trulli | Prost-Peugeot | 63 | +2 krs. | 16 |   |
| 10 | 14 |  Jean Alesi | Sauber-Petronas | 63 | +2 krs. | 14 |   |
| 11 | 10 |  Ralf Schumacher | Jordan-Mugen-Honda | 63 | +2 krs. | 11 |   |
| 12 | 19 |  Jan Magnussen | Stewart-Ford | 63 | +2 krs. | 18 |   |
| 13 | 21 |  Toranosuke Takagi | Tyrrell-Ford | 63 | +2 krs. | 21 |   |
| 14 | 22 |  Shinji Nakano | Minardi-Ford | 63 | +2 krs. | 20 |   |
| 15 | 23 |  Esteban Tuero | Minardi-Ford | 63 | +2 krs. | 19 |   |
| 16 | 11 |  Olivier Panis | Prost-Peugeot | 60 | +5 krs. | 12 |   |
| Kesk. | 9 |  Damon Hill | Jordan-Mugen-Honda | 46 | Moottori | 8 |   |
| Kesk. | 4 |  Eddie Irvine | Ferrari | 28 | Kolari | 6 |   |
| Kesk. | 5 |  Giancarlo Fisichella | Benetton-Playlife | 28 | Kolari | 4 |   |
| Kesk. | 17 |  Mika Salo | Arrows | 21 | Moottori | 17 |   |
| Kesk. | 16 |  Pedro Diniz | Arrows | 20 | Moottori | 15 |   |
Muuta

Ricardo Rosset karsiutui aika-ajoissa.
Tilanne kuljettajien MM-sarjassa

|  | Sija | Kuljettaja | Talli | Pisteet |
| --- | --- | --- | --- | --- |
|  | 1. |  Mika Häkkinen | McLaren-Mercedes | 36 |
|  | 2. |  David Coulthard | McLaren-Mercedes | 29 |
|  | 3. |  Michael Schumacher | Ferrari | 24 |
|  | 4. |  Eddie Irvine | Ferrari | 11 |
|  | 5. |  Alexander Wurz | Benetton-Playlife | 9 |
|  | 6. |  Heinz-Harald Frentzen | Williams-Mecachrome | 8 |
|  | 7. |  Jacques Villeneuve | Williams-Mecachrome | 6 |
|  | 8. |  Jean Alesi | Sauber-Petronas | 3 |
|  | 9. |  Rubens Barrichello | Stewart-Ford | 2 |
|  | 10. |  Johnny Herbert | Sauber-Petronas | 1 |
|  | 11. |  Giancarlo Fisichella | Benetton-Playlife | 1 |
Andrew Bynum

| Andrew Bynum |
| --- | --- |

Henkilötiedot
Koko nimi:  Andrew Lee Bynum
Syntynyt: 27. lokakuuta 1987 (ikä 37) Plainsboro, New Jersey
Kansalaisuus:   Yhdysvallat
Koripalloilija
Pituus:  213 cm
Paino:  129 kg
Nyk. joukkue:  vapaa pelaaja
Sarja:  NBA
NBA-varaus:  10. varaus, 2005 Los Angeles Lakers
Pelaajaura
Seurajoukkueet
2005–2012 2012–2013 2013–2014:   Los Angeles Lakers  Philadelphia 76ers  Cleveland Cavaliers
Aiheesta muualla
www.andrewbynum.com
Andrew Lee Bynum (s. 27. lokakuuta 1987, Plainsboro, New Jersey) on yhdysvaltalainen koripalloilija, joka on vapaa agentti. Hän voitti Los Angeles Lakersissa NBA:n mestaruuden vuonna 2009.
NBA-ura

Bynum aloitti ammattilaisuransa Los Angeles Lakersissä, joka varasi hänet vuoden 2005 varaustilaisuudessa ensimmäisen kierroksen sijalla kymmenen. Samana vuonna Bynum syrjäytti Jermaine O'Nealin kaikkien aikojen nuorimpana NBA-pelaajana. Kauden 2007–2008 Bynum oli sivussa loukkaantumisen vuoksi, mutta palasi seuraavalla kaudella loukkaantuakseen jälleen. Hän kuitenkin toipui ja pelasi Lakersin miehistössä sen voittaessa mestaruuden. Hän oli voittamassa NBA:n mestaruutta myös vuonna 2010.
Elokuussa 2012, seitsemän Los Angeles Lakersissä pelatun kauden jälkeen, Bynum siirtyi Philadelphia 76ersiin. Hän oli osa neljän joukkueen välistä kauppaa, jossa muita siirtyneitä pelaajia olivat muun muassa Lakersin hankkima Dwight Howard ja Denver Nuggetsin hankkima Andre Iguodala. Bynum ei pelannut 76ersissä yhtään ottelua, vaan oli sivussa koko kauden 2012–2013 polvivaivojen vuoksi. Heinäkuussa 2013 hän siirtyi kaksivuotisella sopimuksella Cleveland Cavaliersiin.
Aiheesta muualla

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
Bynumin virallinen kotisivu (englanniksi)
Profiili NBA.comissa (englanniksi)
Bynumin NBA-uran tilastot basketball-reference.com (englanniksi)
Anna Auvinen

| Henkilötiedot |
| --- | --- | --- | --- |
Syntymäaika: 2. maaliskuuta 1987 (ikä 37)
Syntymäpaikka: Pieksämäki,  Suomi
Pelipaikka: Hyökkääjä, puolustaja
Lempinimi: Anis
Seura
Seura: Tauolla
Junioriseurat
–2002: SaPa
Seurat
| Vuodet | Seura | O | (M) |
| 2003–2007 | KMF | 22 | (9) |
| 2008–2010 | NiceFutis | 66 | (41) |
| 2011 | KMF | 27 | (17) |
| 2012–2018 | FC Honka | 141 | (22) |
| 2019 | HJK | 14 | (5) |
| 2019–2021 | Inter Milan | 0 | (0) |
| 2022- | Sampdoria FC | 0 | (0) |
| Yhteensä | Yhteensä | 270 | (94) |
Maajoukkue
| 2017– |  Suomi | 17 | (0) |
 Seurajoukkueuran tilastot kattavat vain kansalliset sarjat, päivitetty 16.6.2023.  Maajoukkueuran tilastot päivitetty 18.2.2021.
Anna Auvinen (s. 2. maaliskuuta 1987 Pieksämäki) on suomalainen jalkapalloilija, joka edustaa Italian Seria A:ssa pelaavaa Inter Milania. Auvinen on toiminut myös liikunnan ja terveystiedon opettajana. Auvinen on pieksämäkeläisen Savon Pallon kasvatti, joka siirtyi Kuopion MimmiFutikseen vuonna 2003 aloitettuaan opinnot Kuopion urheilulukiossa. Aiemmin hyökkääjänä pelannut Auvinen on nyttemmin siirtynyt puolustajaksi.
Auvinen on edustanut Naisten Liigassa Hongan ja KMF:n lisäksi porilaista NiceFutista, jonka riveissä hän oli liigan paras maalintekijä kaudella 2010. Auvinen on myös vuonna 2007 perustetun Naisten Liigan kaikkien aikojen maalintekijätilaston kärjessä 89 maalilla. Hän on pelannut ainoana pelaajana kaikki joukkueidensa 188 liigaottelua vuosina 2007–2014. Lokakuussa 2017 hän ratkaisi FC Hongalle Suomen-mestaruuden viimeisen minuutin puskumaalillaan PK-35:tä vastaan. Auvinen siirtyi kaudeksi 2019 Helsingin Jalkapalloklubiin, josta hän kuitenkin siirtyi kesken kauden italialaiseen Inter Milaniin.
Auvinen pelasi ensimmäisen naisten maaottelunsa 7.4.2017 Puolaa vastaan. Hän on pelannut vuoden 2020 loppuun mennessä 17 naisten maaottelua.
Auvinen päätti maajoukkueuransa vuoden 2022 EM-turnaukseen ja ilmoitti samalla jäävänsä tauolle seuratasolla.
Meidän seksikirja

| Meidän seksikirja> Ganz schön aufgeklärt.Alkuperäisteos |
| --- | --- |
Kirjailija:  Jörg Müller
Kuvittaja:  Dagmar Geisler
Kansitaiteilija:  Dagmar Geisler
Kieli:  saksa
Genre:  tietokirja
Julkaistu:  1994
Sivumäärä:  93
Suomennos
Suomentaja:  Marja Kyrö
Kustantaja:  WSOY
Julkaistu:  1994
Sivumäärä:  93
ISBN:  951-0-19128-0
Löydä lisää kirjojaKirjallisuuden teemasivulta
Meidän seksikirja (alkuperäiseltä nimeltään Ganz schön aufgeklärt) on saksalaisen psykoterapeutti Jörg Müllerin kirjoittama nuorille suunnattu vuonna 1994 julkaistu tietokirja. Kirjassa esitetään selkeästi tekstillä ja piirroksilla tyttöjen ja poikien seksuaalista kehittymistä murrosiässä. Kirjan on suomentanut Marja Kyrö.
Offshore-yritys

Offshore-yritys on veroparatiisiyhtiöihin liitetty käsite.
Verohallinnon mukaan offshore-yrityskäsitteessä "Veroparatiisiyhtiön keskeinen tunnusmerkki ja edullisen verokohtelun edellytys on yleensä se, että yhtiön (liike)toiminta tapahtuu muualla kuin rekisteröintivaltiossa. Nimi offshore-yhtiö juontaa siis juurensa tästä, eli toiminta tapahtuu muualla kuin rekisteröintivaltiossa.
Mikäli yhtiö harjoittaa toimintaa rekisteröintivaltiossa (onshore), kuuluu se tämän valtion sääntelyn piiriin eikä saa mitään erityiskohtelua verotuksen tai muun lainsäädännön suhteen."
Espanjan Grand Prix 1991

|  Espanjan Grand Prix 1991  |
| --- | --- |
 14. osakilpailu 16 osakilpailusta kaudella 1991. 
Päivämäärä:  29. syyskuuta 1991
Sijainti:  Barcelona, Katalonia, Espanja
Ratatyyppi:  Moottorirata
Radan pituus:  4,747 km
Kilpailun pituus:  65 kierrosta, 308,555 km
Sää:   Sateinen
Paalupaikka
Kuljettaja:   Gerhard Berger   (McLaren-Honda)
Paaluaika:  1.18,751
Palkintokoroke
Voittaja:   Nigel Mansell   (Williams-Renault)
Toinen:   Alain Prost   (Ferrari)
Kolmas:   Riccardo Patrese   (Williams-Renault)
Nopein kierros
Kuljettaja:   Riccardo Patrese   (Williams-Renault)
Kierrosaika:  1.22,837 (kierroksella 63)
Espanjan Grand Prix 1991 oli 514. Formula 1 -osakilpailu. Se ajettiin 29. syyskuuta 1991 ensimmäistä kertaa Circuit de Catalunya -radalla. Kilpailun voittoon ajoi britti Nigel Mansell. Valmistajien MM-kamppailussa Williams otti ykköspaikan haltuunsa McLarenilta pisteen erolla.