stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Niina Ratilainen

| Niina Ratilainen |
| --- | --- |
 Niina Ratilainen vuonna 2020.
Henkilötiedot
Syntynyt: 14. helmikuuta 1986 (ikä 39)
Poliitikko
Puolue:  Vihreät
Vaalipiiri:  Varsinais-Suomi
Kotipaikka:  Turku
Aiheesta muualla
Virallinen sivu
Niina Ratilainen (s. 14. helmikuuta 1986) on suomalainen vihreitä edustava poliitikko.
Ratilainen on yksi Suomen yhdeksästä Euroopan alueiden komitean jäsenestä. Hän on toiminut kesäkuusta 2022 alkaen yhtenä alueiden komitean vihreiden kahdesta tasa-arvoisesta puheenjohtajasta. Ratilainen on Suomessa vihreiden puoluehallituksen jäsen ja Turun kaupunginvaltuutettu. Ratilainen on yksi vuonna 2023 ilmestyneen Ratkaiseva humanisti -kirjan (Gaudeamus) kahdestatoista kirjoittajasta.
Tausta ja yksityiselämä

Ratilainen on syntynyt Kuopiossa vuonna 1986. Hän valmistui ylioppilaaksi Turun klassillisesta lukiosta 2005. Ratilainen aloitti vuonna 2007 Kestävän kehityksen opinnot Turun ammattikorkeakoulussa, josta hän valmistui Ympäristösuunnittelija (AMK) -tutkinnolla 2012. Turun yliopistosta Ratilainen valmistui filosofian maisteriksi kansainvälisessä Baltic Sea Region Studies -maisteriohjelmassa vuonna 2019.
Ratilainen on toiminut opiskelija-aktiivina Turussa ja kansallisissa liitoissa. Vuosina 2009 ja 2010 Ratilainen toimi Turun ammattikorkeakoulun opiskelijakunta - TUO:n hallituksen varapuheenjohtajana. Hänet valittiin vuonna 2010 Suomen opiskelijakuntien liitto - SAMOK ry:n hallitukseen, jossa hän toimi vuonna 2011 koulutuspoliittisena vastaavana. Vuodelle 2012 Ratilainen valittiin Vihreiden nuorten ja opiskelijoiden liiton hallituksen jäseneksi.
Ratilainen avioitui heinäkuussa 2022 turkulaisen poliitikon ja historiantutkijan Jukka Vornasen kanssa.
Politiikka > Euroopan alueiden komitea

Ratilainen valittiin toimimaan Suomen vihreiden edustajana Suomen yhdeksänhenkisestä valtuuskunnassa Euroopan alueiden komiteaan vuoden 2022 alusta. Myöhemmin samana vuonna alueiden komitean vihreiden ryhmä valitsi Ratilaisen toiseksi ryhmän kahdesta tasa-arvoisesta puheenjohtajasta.
Politiikka > Kunnallispolitiikka

Ratilainen oli ensimmäistä kertaa ehdolla kunnallisvaaleissa 2012 ja tuli valituksi valtuustoon. Ratilainen uusi paikkansa vuosien 2017 ja 2021 kunnallisvaaleissa. Valtuustokaudella 2012–2017 Ratilainen toimi kasvatus- ja opetuslautakunnan jäsenenä ja Varsinais-Suomen sairaanhoitopiirin hallituksen varajäsenenä. Kaudella 2017–2021 Ratilainen toimi Lounais-Suomen jätehuoltolautakunnan puheenjohtajana, Turun ammattikorkeakoulun hallituksen varapuheenjohtajana, maakuntavaltuuston jäsenenä ja maakuntahallituksen varajäsenenä sekä Turun kaupunginhallituksen varajäsenenä.
Vuoden 2019 kuntavaalien jälkeen Ratilainen on toiminut Turku Energian hallituksen jäsenenä. Ratilainen valittiin Turun vihreän valtuustoryhmän puheenjohtajaksi vuosille 2015–2017 sekä 2017–2019. Kesäkuussa 2019 33-vuotias Ratilainen ilmoitti luopuvansa tehtävästään Turun vihreiden johdossa.
Politiikka > Puoluetoiminta

Ratilainen valittiin vihreiden puoluekokouksessa 2021 Varsinais-Suomen vihreiden edustajaksi vihreiden puoluehallitukseen kaudelle 2021–2023.  Hän oli ehdolla vuoden 2024 europarlamenttivaaleissa vihreiden listalla.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Niina Ratilainen Wikimedia Commonsissa
Niina Ratilainen kesäkuussa 2023.
Elisabeth Tamm

| Elisabeth Tamm |
| --- | --- |
 Tamm noin vuonna 1910.
Valtiopäiväedustaja
 Toinen kamari 1922–1924  
Henkilötiedot
Syntynyt: 30. kesäkuuta 1880 Julita, Södermanland, Ruotsi
Kuollut: 23. syyskuuta 1958 (78 vuotta) Julita, Södermanland, Ruotsi
Tiedot
Puolue:  Liberaali kansanpuolue
 Nimikirjoitus
Elisabeth Tamm (30. kesäkuuta 1880 Julita – 23. syyskuuta 1958 Julita) oli ruotsalainen liberaali poliitikko, naisasianainen ja yksi viidestä ensimmäisestä naisesta, jotka valittiin Ruotsin valtiopäiville vuonna 1921.
Tamm syntyi varakkaaseen maanomistajaperheeseen ja sai konservatiivisen kasvatuksen. Isänsä August Tammin kuoltua vuonna 1905 hän otti vastuulleen kotitilansa Fogelstadin ylläpitämisen. Isä oli toiminut valtiopäiväedustajana, ja hänen sekä ystäviensä kautta Elisabeth Tamm oli tutustunut politiikkaan ja naisasialiikkeeseen. Tammin kartanolla alkoi kokoontua niin kutsuttu Fogelstadin ryhmä, johon kuuluivat muun muassa Kerstin Hesselgren ja Elin Wägner. He järjestivät siellä naisille tarkoitettuja kansalaisvaikuttamiskursseja 1920-luvulta 1950-luvulle.
Tamm valittiin Julitan kunnanvaltuustoon, jonka varapuheenjohtajana hän toimi 1913–1916, sekä Södermanlandin maakäräjävaltuustoon. Hän piti tärkeinä asioina muun muassa sosiaalipolitiikkaa ja luonnon ja ihmisen välistä tasapainoa. Kun naiset saivat äänioikeuden ja vaalikelpoisuuden valtakunnan tasolla, Tamm valittiin liberaalin kokoomuspuolueen listalta valtiopäiville ensimmäisten naisten joukossa vuonna 1921. Kun liberaalipuolue hajosi kieltolakikysymykseen, Tammista tuli viimeisen vuoden ajaksi sitoutumaton liberaali. Valtiopäivä-aikansa jälkeen hän palasi kunnallispolitiikkaan, ja vuonna 1933 hänestä tuli Julitan kunnanvaltuuston puheenjohtaja.
Vuonna 1940 Tamm julkaisi Elin Wägnerin kanssa ekologiseen maankäyttöön tähtäävän kirjan Fred med jorden.
Kuvia

Fogelstadin ryhmä: Elisabeth Tamm, Ada Nilsson, Kerstin Hesselgren, Honorine Hermelin ja Elin Wägner.
Rakennus, jossa Fogelstadin ryhmä piti naisille tarkoitettua kansalaiskoulua.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Elisabeth Tamm Wikimedia Commonsissa
| Auktoriteettitunnisteet  |
| --- | --- |
Kansainväliset:  FAST  ISNI  VIAF  WorldCat 
Kansalliset:  Saksa  Yhdysvallat  Ruotsi 
Taiteenala:  KulturNav
Reuter

Reuter on saksalainen sukunimi, joka on muun muassa seuraavilla henkilöillä:
Reuter, suomalainen suku
Andrea Reuter (s. 1978), ruotsinsuomalainen elokuvakriitikko
Anni Reuter, valtiotieteiden tohtori, sosiologi ja historioitsija
Arno Reuter (1861–1925), Suomen talousseuran sihteeri
Bjarne Reuter (s. 1950), tanskalainen kirjailija ja elokuvakäsikirjoittaja
Edvin Titus Feodor Reuter (1824–1899), suomalainen opettaja, rehtori ja lastenlehden toimittaja
Einar Reuter (1881–1968), suomalainen taiteilija
Enzio Reuter (1867–1951), suomalainen eläintieteen professori
Ernst Reuter (1889–1953), saksalainen poliitikko, Berliinin pormestari, jonka mukaan on nimetty Ernst-Reuter-Platz Berliinissä
Ernst Odert Reuter (1815–1890), suomalainen pappi ja kirjailija
Fritz Reuter (1810–1874), saksalainen kirjailija, vankilatuomio valtiopetoksesta
Helena Reuter (1868–1957), suomalainen kirjailija
Hugo Reuter (1870–1955), ruotsalainen pikakirjoituksen kehittäjä
Jenni Reuter (s. 1972), suomalainen arkkitehti
Julio Natanael (J. N.) Reuter (1863–1937), suomalainen kielitieteen professori, sortovuosien vastarintamies
Johan Reuter (1929–2012), suomalainen biologi ja professori
Johan Reuter (s. 1969), tanskalainen ooppera- ja konserttilaulaja
Jonatan Reuter (1859–1947), suomalainen insinööri, opettaja ja kirjailija
Katarina Reuter (s. 1964), suomalainen taidemaalari
Lauri Reuter, suomalainen biotekniikan tohtori ja sijoittaja
Ludwig von Reuter (1869–1943), saksalainen amiraali
Manuel Reuter (s. 1961), saksalainen autourheilija
Martina Reuter (s. 1962), suomalainen filosofi
Mikael Reuter (s. 1943), suomalainen kielitieteilijä
Odo Reuter (1850–1913), suomalainen eläintieteilijä ja professori
Ole Reuter (1906–2003), suomalainen kielitieteilijä ja professori
Ossian Reuter (1844–1908), suomalainen sanomalehtien toimittaja
Paul Julius Reuter (1816–1899), brittiläinen lehtimies, uutistoimisto Reutersin perustaja
Sara Wennerberg-Reuter (1875–1959), ruotsalainen säveltäjä ja urkuri
Sophia Reuter (s. 1971), saksalainen viulisti
Stefan Reuter (s. 1966), saksalainen jalkapalloilija
Suzanne Reuter (s. 1952), ruotsalainen näyttelijä
Tom Reuter (s. 1936), suomalainen eläintieteilijä ja professori.
| --- | --- |
: Tällä täsmennyssivulla luetellaan henkilöitä, joilla on sama sukunimi.
Elisa Shua Dusapin

| Elisa Shua Dusapin |
| --- | --- |
 Dusapin vuonna 2018.
Henkilötiedot
Syntynyt: 23. lokakuuta 1992 (ikä 32) Sarlat-la-Canéda, Ranska
Kirjailija
Tuotannon kieli: ranska
Esikoisteos:  Sokcho talvella (2016)
Aiheesta muualla
Löydä lisää kirjailijoitaKirjallisuuden teemasivulta
Elisa Shua Dusapin (s. 23. lokakuuta 1992 Sarlat-la-Canéda, Ranska) on Sveitsissä asuva ranskalais-korealainen kirjailija. Hänen isänsä on ranskalainen ja äitinsä eteläkorealainen. Dusapin tunnetaan erityisesti esikoisromaanistaan Hiver à Sokcho (2016), joka ilmestyi suomeksi vuonna 2023 nimellä Sokcho talvella. Vuonna 2021 teos sai parhaan käännösromaanin National Book Awardin.
Dusapin valmistui vuonna 2014 kirjallisuustieteen kandidaatiksi Biennen Institut littéraire suissesta. Vuonna 2016 hän aloitti nykyranskan opinnot Lausannen yliopistossa.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Elisa Shua Dusapin Wikimedia Commonsissa
| Auktoriteettitunnisteet  |
| --- | --- |
Kansainväliset:  ISNI  VIAF  WorldCat 
Kansalliset:  Norja  Espanja  Ranska  BnF data  Saksa  Israel  Yhdysvallat  Japani  Korea  Alankomaat  Puola 
Muut:  IdRef
Siltanen

Siltanen on suomalainen sukunimi, joka on muun muassa seuraavilla henkilöillä:
Juha Siltanen (s. 1959), näytelmäkirjailija, esseisti, suomentaja ja teatteriohjaaja
Juho Siltanen (1896–1973), moukarinheittäjä
Jukka Siltanen (s. 1956), koripalloilija
Kikko Siltanen (s. 1999), pianisti ja kirkkomuusikko
Matias Siltanen (s. 2007), jalkapalloilija
Risto Siltanen (s. 1958), jääkiekkoilija
Samuli Siltanen (s. 1970), matemaatikko
Sylvi Siltanen (1909–1986), kansanedustaja ja maaherra
Taavi Siltanen (1878–1953), insinööri, kaupunkineuvos ja Viipurin apulaiskaupunginjohtaja
Tiltu Siltanen (s. 1989), salibandymaalivahti
Viljo Valdemar Siltanen, Erkki Viljos (1920–2001), näyttelijä.
| --- | --- |
: Tällä täsmennyssivulla luetellaan henkilöitä, joilla on sama sukunimi.
Satu Vasantola

Satu Vasantola (s. 1965) on suomalainen toimittaja ja kirjailija. Hän työskentelee Helsingin Sanomissa. Aiemmin hän on toiminut muun muassa Tehyn järjestölehden sekä Meidän perhe- ja Hyvä Terveys -lehden päätoimittajana. Vuonna 2018 Tammi julkaisi hänen esikoisromaaninsa En palaa takaisin koskaan, luulen. Romaani voitti Tiiliskivi-palkinnon sekä Kiitos kirjasta -mitalin
Eteläpohjalainen Vasantola suoritti yhteiskuntatieteiden maisterin tutkinnon Helsingin yliopistossa sukunsa ensimmäisenä akateemisesti koulutettuna. Hän on opiskellut myös Illinois’n yliopistossa Yhdysvalloissa sekä Helsingin Sanomien stipendillä Oxfordin yliopiston yhteydessä toimivassa Reutersin journalismi-instituutissa Englannissa.
Vuonna 2011 Aikakausmedia palkitsi Vasantolan vuoden parhaasta aikakauslehtipääkirjoituksesta.
Teokset

Hoitotahto: potilaan oikeudet ja lääkärin velvollisuudet, yhdessä Paula Kokkosen ja Tarja Holin kanssa, Talentum 2004. ISBN 952-14-0885-5
En palaa takaisin koskaan, luulen. Romaani, Tammi 2018. ISBN 978-951-31-9893-0
Kaikki kadonneet. Romaani, Tammi 2020. ISBN 978-952-04-1792-5
Kun isä osti Merenkurkun. Romaani, Tammi 2023. ISBN 9789520446468
Jarl Hellemann -palkinto

Jarl Hellemann -käännöskirjapalkinto on Tammen perustama kirjallisuuspalkinto, joka jaetaan vuosittain korkeatasoisen kaunokirjallisen teoksen laadukkaasta suomennoksesta. Palkinto on nimetty Tammen aiemman toimitusjohtajan ja Keltaisen kirjaston perustajan Jarl Hellemannin mukaan.
Palkinto jaettiin ensimmäisen kerran toukokuussa 2015 uudessa Helsinki Lit -kirjallisuustapahtumassa. Palkintoraatiin kuuluivat puheenjohtajana toimitusjohtaja Jaakko Tapaninen ja jäseninä kirjailija Marko Hautala sekä Helsingin yliopiston käännöstieteen professori Liisa Tiittula.
Suomen Kirjasäätiön jakaman palkinnon suuruus on 5 000 euroa, ja se myönnetään edellisenä vuonna julkaistulle suomennokselle.
Rewell

Rewell tai Revell on muun muassa seuraavien suomalaisten henkilöiden sukunimi:
Eero Rewell (1907–1987), hovioikeuden presidentti, Oskar Rewellin poika
Irma Rewell (o.s. Kentala, 1929–2010), professorin arvonimen saanut oopperalaulaja ja oopperanjohtaja
Lena Rewell (s. 1934), tekstiilisuunnittelija ja yrittäjä
Oskar Rewell (1857–1930), hovioikeudenneuvos ja bibliofiili
Tauno Rewell (1925–2016), yritysjohtaja, kauppaneuvos, Irma Rewellin puoliso
Wilho Rewell (1871–1951), toimittaja, juristi ja pormestari
Viljo Revell (vuoteen 1961 Rewell, 1910–1964), arkkitehti, Oskar Rewellin poika.
Entisenä sukunimenä:
Arvi Raikkala (vuoteen 1906 Rewell, 1896–1970), kauppaneuvos, Wilho Rewellin poika
Inka Hopsu

| Inka Hopsu |
| --- | --- |
 Hopsu Espoon keskuksen kevätmarkkinoilla 27.4.2019
Kansanedustaja
 17.4.2019–  
Vaalipiiri:  Uudenmaan vaalipiiri
Henkilötiedot
Syntynyt: 25. syyskuuta 1976 (ikä 48) Espoo
Tiedot
Puolue:  Vihreä liitto
Koulutus:  kasvatustieteen maisteri
Aiheesta muualla
Kotisivu
Inka Inari Hopsu (s. 25. syyskuuta 1976 Espoo) on suomalainen poliitikko, joka valittiin vuoden 2019 eduskuntavaaleissa Vihreän liiton kansanedustajaksi Uudenmaan vaalipiiristä. Kansanedustajuuden ohella Hopsu on toiminut Espoon kaupunginvaltuuston puheenjohtajana vuosina 2019–2020.
Tausta ja koulutus

Hopsu on koulutukseltaan kasvatustieteiden maisteri Helsingin yliopistosta. Osan opinnoistaan Hopsu on suorittanut Tarton yliopistossa ja Lontoon yliopiston Institute of Educationissa. Hän on työskennellyt aikaisemmin muun muassa Kirkon ulkomaanavun Opettajat ilman rajoja -verkoston yhteyspäällikkönä ja luokanopettajan tehtävissä Helsingin ja Espoon kaupungilla.
Kansainvälisissä tehtävissä Hopsu on edustanut Suomea Unescon Teacher Task Force -työryhmän puheenjohtana ja Kepan varapuheenjohtajana sekä toiminut Maailman protestanttipartiolaisten puheenjohtajana. Lisäksi Hopsu on toiminut Suomen Partiolaisten kansainvälisenä asiamiehenä sekä Partiotyttöjen maailmanliiton (WAGGGS) ja Suomen Partiolaisten hallituksen jäsenenä.
Politiikka > Kunnallispolitiikka

Hopsu aloitti poliittisen uransa Espoon kirkkovaltuustosta vuonna 2002. Hän toimi yhteensä 12 vuoden ajan kirkkovaltuustossa.
Ensimmäisissä kuntavaaleissaan vuonna 2008 Hopsu ylsi varavaltuutetun paikalle 248 äänellä. Vuoden 2012 kuntavaaleissa Hopsu tuli valituksi Espoon valtuustoon 1 016 äänellä. Vuoden 2017 kuntavaaleissa Hopsu oli Espoon vihreiden ääniharava 2 556 äänellä.
Hopsu on toiminut Espoossa muun muassa opetus- ja varhaiskasvatuslautakunnan varapuheenjohtajana vuodet 2012–2019. Hopsu on myös vihreiden Uudenmaan maakuntahallituksen jäsen.
Vihreissä Hopsu on toiminut puoluehallituksen jäsenenä, Vihreiden nuorten hallituksessa ja puoluevaltuuskunnan puheenjohtajana vuodet 2016–2017.
Politiikka > Kansanedustajuus

Hopsu valittiin kansanedustajaksi Uudenmaan vaalipiiristä vuoden 2019 eduskuntavaaleissa. Hopsu oli vihreiden äänikuningatar Uudellamaalla 6 211 äänellä.
Vuoden 2023 eduskuntavaaleissa Hopsu sai 4 190 ääntä ja hänet valittiin toiselle kaudelleen.
Eduskunnassa Hopsu toimii varsinaisena jäsenenä ulkoasiainvaliokunnassa ja ympäristövaliokunnassa. Hän on myös varajäsen suuressa valiokunnassa ja valtiovarainvaliokunnassa. Lisäksi Hopsu osallistuu kansainvälisiin tehtäviin Euroopan neuvoston Suomen valtuuskunnan varajäsenenä ja ETYJin Suomen valtuuskunnan jäsenenä. Kesällä 2019 Hopsu valittiin Euroopan neuvoston yleiskokouksen kulttuuri-, tiede-, koulutus ja mediakomitean raportoijaksi aiheenaan ”Nuoret konfliktien ehkäisyssä ja ratkaisijoina”.
Hopsu on profiloitunut erityisesti koulutuspolitiikan ja kehitysyhteistyön kysymyksissä. Hopsu on valittu Kehityspoliittisen toimikunnan KPT:n puheenjohtajaksi kaudeksi 2020–2023. Aiemmin Hopsu on toiminut myös Kestävän kehityksen toimikunnan jäsenenä.
Politiikka > Kansanedustajuus > Muut tehtävät

Hopsu toimii muun muassa Fortumin sidosryhmien neuvottelukunnan jäsenenä ja Suomen kansallisoopperan hallintoneuvoston jäsenenä. Hopsu on Vihreät Naiset ry:n puheenjohtaja 2024–2025.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Inka Hopsu Wikimedia Commonsissa
Inka Hopsun kotisivut
Vihreän liiton kansanedustajat
| n k Vihreän liiton kansanedustajat 2019–2023 |
| --- | --- |
Eduskuntaryhmä (20):  Alanko-Kahiluoto   Elo   Forsgrén  Haavisto  Harjanne  Hassi  H. Holopainen  M. Holopainen  Hopsu  Hyrkkö  Järvinen   Kari  Koponen  Mikkonen  Ohisalo  Petelius  Pitko  Soinikoski  Suomela  Virta 
| n k Vihreän liiton kansanedustajat 2023–2027 |
| --- | --- |
Eduskuntaryhmä (13):  Alametsä (2024–)  Diarra  Elo   Forsgrén  Haavisto  Harjanne  Holopainen  Hopsu  Hyrkkö  Mikkonen  Ohisalo (2023–2024)  Pitko  Tynkkynen  Virta 
Uudenmaan vaalipiirin kansanedustajat
| n k Uudenmaan vaalipiirin kansanedustajat 2019–2023 |
| --- | --- |
Kansanedustajat (36):  Adlercreutz  Blomqvist  Elo  Guzenina  Harakka  Harkimo  Hopsu  Hyrkkö  Juvonen  Kaikkonen  Kauma  Keto-Huovinen  Kiljunen  A. Koponen  N. Koponen  Kvarnström  Laiho  Laukkanen  Lepomäki  Lindtman  Lohikoski  Meri  Multala  Mykkänen  Niikko  Petelius  Purra  Rehn-Kivi  Rinne  Saramo  Sjöblom  Slunga-Poutsalo  al-Taee  Tolvanen  Vanhanen  Vestman 
| n k Uudenmaan vaalipiirin kansanedustajat 2023–2027 |
| --- | --- |
Kansanedustajat (37):  Adlercreutz  Andersson  Elo  Fagerström  Guzenina (2023–2024)  Harkimo  Hopsu  Hyrkkö  Juvonen  Kaikkonen  Kauma  Keskisarja  Keto-Huovinen  Kiljunen  Koponen  Kumpula-Natri (2024–)  Kvarnström  Laiho  Limnéll  Lindtman  Lohikoski (2024–)  Marttila  Meri  Multala  Mykkänen  Paasi (2024–)  Peltonen  Perholehto  Piisinen  Poutala  Purra  Päivärinta  Rostila  Räsänen  Sammallahti  Saramo (2023–2024)  Toveri (2023–2024)  Vestman  Viljanen  Wickström 
| --- | --- |
Auktoriteettitunnisteet: Henkilöt :  Eduskunta  Yle
Maurice Ravel

| Maurice Ravel |
| --- | --- |
 Ravel vuonna 1925
Henkilötiedot
Koko nimi:  Joseph Maurice Ravel
Syntynyt: 7. maaliskuuta 1875 Ciboure
Kuollut: 28. joulukuuta 1937 (62 vuotta) Pariisi
Muusikko
Tyylilajit:  ooppera, länsimainen taidemusiikki ja expresionism in music (käännä suomeksi) 
Soittimet:  piano 
 Nimikirjoitus
  [ Muokkaa Wikidatassa ] [ ohje ]  
Joseph Maurice Ravel (7. maaliskuuta 1875 Ciboure – 28. joulukuuta 1937 Pariisi) oli ranskalainen säveltäjä ja pianisti. Ravelin sävellystuotanto syntyi impressionismin ja neoklassismin tyylikausina.
Elämä

Ravel syntyi Cibouressa, Ranskan baskialueella. Säveltäjän äiti Marie Delouart oli baski ja isä Joseph Ravel sveitsiläinen keksijä ja teollisuusmies. Perhe muutti Pariisiin, jossa Ravel aloitti pianonsoiton seitsemänvuotiaana. Muutamia vuosia myöhemmin hän teki ensimmäiset sävellyksensä. Musiikin opinnot jatkuivat sittemmin Pariisin konservatoriossa. Ravelin opettajana konservatoriossa oli säveltäjä Gabriel Fauré.
Ravel tavoitteli kolmena vuotena vuosina Prix de Rome -stipendiä. Konservatiivisen tuomariston mukaan Ravelin toimittamat työt olivat liian ”edistyneitä” ja tämä aiheutti eräänlaisen skandaalin. Protesteja julkaistiin ja muun muassa Romain Rolland tuki Ravelia. Lopputuloksena konservatorion johtajan Théodore Duboisin piti siirtyä syrjään ja hänen tilalleen tuli säveltäjä Gabriel Fauré.
Ravel on säveltänyt muun muassa Daphnis et Chloé -teoksen ranskalaisen kirjailijan Coletten kanssa. Muita Ravelin töitä on satiirinen vuonna 1911 ensiesityksen saanut L’Heure espagnole.
Ravel ei koskaan mennyt naimiisiin ja eli puoli-erakkona Montfort-L’Amauryssa lähellä Pariisia. Hän palveli ensimmäisessä maailmansodassa kuorma-auton kuljettajana lyhyen aikaa, mutta vapautettiin vuonna 1917.
Vuonna 1928 Ravel lähti neljän kuukauden kiertueelle Kanadaan ja Yhdysvaltoihin sekä samana vuonna loi Boléron.
Viitenä viimeisenä vuotena Ravelin toimintaa haittasi afasia, joka esti häntä kirjoittamasta musiikkia sekä haittasi puhetta. Leikkaus verisuonitukoksen avaamiseksi ei onnistunut ja hänet haudattiin Levalloisiin lähellä Pariisia.
Kirjallisuutta

Nichols, Roger: Ravel.  New Haven:  Yale University Press, 2011.  ISBN 978-0-300-10882-8  (englanniksi)
Puri, Michael J.: Ravel the Decadent: Memory, Sublimation, & Desire.  Oxford:  Oxford University Press, 2011.  ISBN 978-0-19-973537-2  (englanniksi)
Roberts, Paul: Reflections: The Piano Music of Maurice Ravel.  Milwaukee:  Amadeus Press, 2012.  ISBN 978-1-57467-202-2  (englanniksi)
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Maurice Ravel Wikimedia Commonsissa
Poroila, Heikki: Yhtenäistetty Maurice Ravel (koko sävellystuotanto listattuna)
Maurice Ravel 60-vuotias, Helsingin Sanomat, 03.03.1935, nro 60, s. 26, Kansalliskirjaston digitaaliset aineistot
| Auktoriteettitunnisteet  |
| --- | --- |
Kansainväliset:  FAST  ISNI  VIAF  WorldCat 
Kansalliset:  Norja  Chile  Espanja  Ranska  BnF data  Argentiina  Katalonia  Saksa  Italia  Israel  Suomi (KANTO)  Belgia  Yhdysvallat  Ruotsi  Latvia  Japani  Tšekki  Australia  Kreikka  Korea  Kroatia  Alankomaat  Puola  Portugali  Vatikaani 
Tieteilijät:  CiNii 
Taiteenala:  Discography of American Historical Recordings  FID  MusicBrainz 
Henkilöt:  Deutsche Biographie  DDB  Trove 
Muut:  Europeana  RISM  SNAC  IdRef 
Maurice Ravel pianon ääressä yhdessä kanadalaisen laulajattaren Éva Gauthier’n kanssa 7. maaliskuuta 1928, kun säveltäjä oli kiertueella Amerikassa. Äärimmäisenä oikealla on George Gershwin.
Oliver Kylington

| Oliver Kylington |
| --- | --- |

Henkilötiedot
Syntynyt: 19. toukokuuta 1997 (ikä 27) Tukholma, Ruotsi
Kansalaisuus:   Ruotsi  Eritrea
Jääkiekkoilija
Pelipaikka:  puolustaja
Maila:  vasen
Pituus:  183 cm
Paino:  83 kg
Seura
Seura:  Anaheim Ducks
Sarja:  NHL
Pelaajaura
Pääsarjaura:  2013–
Aik. seurat:  Färjestads BK (SHL) AIK IF (Allsv.) Calgary Flames (NHL) Stockton Heat (AHL) Calgary Wranglers (AHL) Colorado  Avalanche (NHL)
NHL-varaus:  60. varaus, 2015 Calgary Flames
Oliver Kylington (s. 19. toukokuuta 1997 Tukholma) on ruotsalais-eritrealainen jääkiekkopuolustaja, joka pelaa NHL-joukkue Anaheim Ducksin organisaatiossa. Eliteprospects.com-sivuston Rafik Solimanin mukaan Kylington on kahden suunnan puolustaja, jonka suurimpiin vahvuuksiin kuuluu luistelu, pelisilmä ja pelintekeminen. Hän on pelannut juniorina myös hyökkääjänä.
Ura > Maajoukkueura

Kylington pelasi alle 18-vuotiaiden MM-kilpailuissa vuonna 2015 sekä Ivan Hlinkan muistoturnauksessa vuonna 2014. Yhteensä hän on pelannut kahdeksan nuorten ja 28 poikien maaottelua. Kylington on toiminut myös Ruotsin alle 17-vuotiaiden maajoukkueen kapteenina.
Muuta

Kylingtonin isä on ruotsalainen ja äiti eritrealainen. Hän harrasti lapsena myös jalkapalloa.
Tiina Rosenberg

| Tiina Rosenberg |
| --- | --- |
 Tiina Rosenberg vuonna 2011.
Henkilötiedot
Syntynyt: 7. heinäkuuta 1958 (ikä 66) Helsinki
Koulutus ja ura
Instituutti:  Tukholman yliopisto
Tutkimusalue:  teatteritiede, sukupuolentutkimus
Tiina Maria Rosenberg (o.s. Pursiainen, s. 7. heinäkuuta 1958 Helsinki) on Suomessa kasvanut, mutta Ruotsissa elämäntyönsä tehnyt teatterin ja sukupuolentutkimuksen tutkija ja professori ja entinen Taideyliopiston rehtori. Rosenberg toimii teatteritieteen professorina Tukholman yliopistossa.