stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Härkätaistelu
Tunnettuja härkätaistelijoita > Espanjalaisia

Juan Belmonte (1892–1962)
Joselito (José Gómez Ortega, 1895–1920)
Domingo Ortega (1906–1988)
Manolete (Manuel Rodríguez, 1917–1947)
El Cordobés (Manuel Benítez Pérez, s. 1936)
El Juli (Julián López Escobar, s. 1982)
Tunnettuja härkätaistelijoita > Meksikolaisia

Rodolfo Gaona (1888–1975)
Armillita (Fermín Espinosa, 1911–1978)
Carlos Arruza (1920–1966)
Kirjallisuudessa

Yhdysvaltalaisen kirjailijan Ernest Hemingwayn härkätaistelun estetiikasta sekä sen kulttuurisista ja ritualistisista piirteistä kertova kirja Kuolema iltapäivällä (1932) on edelleen alan arvostetuimpia teoksia. Hemingway käsitteli härkätaistelua myös romaanissaan Ja aurinko nousee (1926).
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Härkätaistelu Wikimedia Commonsissa
Bullfighting: A Bloody Execution. People for the Ethical Treatment of Animals. (englanniksi)
Las Ventasin härkätaisteluareena Madridissa.
Francisco de Goya, La muerte del picador, 1793.
Viitta eli capote on yleensä purppuranpunainen ja keltainen.
Picador hevosen selässä.
Banderillero iskemässä terää härän niskaan.
Matadori valmistautumassa tappoiskuun miekallaan.
Matadori ohjailee hyökkäilevää härkää sarjalla verónica-liikkeitä.
Banderillero altistuu vaaraan iskiessään banderilloja härän selkään suoraan edestä.
Kuoleva härkä.
Matadori, miekka ja viitta.
12 Victoria

| 12 Victoria |
| --- | --- |
 Victoria Very Large Telescopen kuvaamana vuonna 2021
Löytäminen
Löytäjät:  J. R. Hind
Löytöaika:  13. syyskuuta 1850
Kiertoradan ominaisuudet
Keskietäisyys Auringosta:  2,33 AU
Pienin etäisyys Auringosta:  1,82 AU
Suurin etäisyys Auringosta:  2,85 AU
Eksentrisyys:  0,220
Kiertoaika Auringon ympäri:  1302 päivää  3,57 vuotta
Inklinaatio:  8,36°
Fyysiset ominaisuudet
Läpimitta:  113 km
Pyörähdysaika:  8,67 h
Asteroidiluokka:  S
12 Victoria (symboli: ) on päävyöhykkeen asteroidi eli pikkuplaneetta, joka kiertää Aurinkoa asteroidivyöhykkeellä Marsin ja Jupiterin välissä. Sen löysi J. R. Hind vuonna 1850. Nimensä asteroidi sai roomalaisen mytologian Victorian mukaan, mutta nimi viittaa myös Britannian kuningatar Viktoriaan. Asteroideja oli pidetty planeettoina 1800-luvun alussa, mutta kun yhä uusia (joihin Victoriakin kuuluu) löytyi nopeasti lisää, niin ne menettivät vähitellen asemansa.
Valokäyrämittausten avulla luotu kolmiulotteinen malli Victoriasta.
Victorian rata (sinisellä) verrattuna sisimpien planeettojen ratoihin (punaisella), uloin kuvan planeetoista on Jupiter
1203 Nanna

| 1203 Nanna |
| --- | --- |
 1931 TA 
Löytäminen
Löytäjät:  Max Wolf
Löytöaika:  5. lokakuuta 1931
Kiertoradan ominaisuudet
Keskietäisyys Auringosta:  2,89 AU
Pienin etäisyys Auringosta:  2,17 AU
Suurin etäisyys Auringosta:  3,60 AU
Eksentrisyys:  0,247
Kiertoaika Auringon ympäri:  1792 päivää  4,91 vuotta
Inklinaatio:  5,96°
Fyysiset ominaisuudet
Läpimitta:  35,18 km
Pyörähdysaika:  25,80 h
Absoluuttinen kirkkaus:  11,20
Albedo:  0,047
1203 Nanna on Marsin ja Jupiterin väliseen pääasteroidivyöhykkeeseen kuuluva pikkuplaneetta eli päävyöhykkeen asteroidi. Sen löysi Max Wolf vuonna 1931. Pikkuplaneetta sai nimensä taiteilija Anselm Feuerbachin useiden Nanna-nimisten maalausten mukaan. Ennen kuin tämä asteroidi sai nimensä se tunnettiin väliaikaisella tunnuksella 1931 TA. Nannan läpimitta on noin 35 kilometriä ja sen pyörähdysaika on noin 25,80 tuntia.
1223 Neckar

| 1223 Neckar |
| --- | --- |
 1931 TG 

Löytäminen
Löytäjät:  K. Reinmuth
Löytöaika:  6. lokakuuta 1931
Kiertoradan ominaisuudet
Keskietäisyys Auringosta:  2,87 AU
Pienin etäisyys Auringosta:  2,71 AU
Suurin etäisyys Auringosta:  3,04 AU
Eksentrisyys:  0,057
Kiertoaika Auringon ympäri:  1776 päivää 4,86 vuotta
Inklinaatio:  2,55°
Fyysiset ominaisuudet
Läpimitta:  20−50 km
Pyörähdysaika:  7,81 h
Absoluuttinen kirkkaus:  10,58
Asteroidiluokka:  S
1223 Neckar on Marsin ja Jupiterin väliseen pääasteroidivyöhykkeeseen kuuluva pikkuplaneetta eli päävyöhykkeen asteroidi. Sen löysi Karl Wilhelm Reinmuth vuonna 1931 Heidelbergissä. Pikkuplaneetta sai nimensä Neckar-joen mukaan, sillä joki virtaa Heidelbergin halki. Ennen nimeämistään tämä asteroidi tunnettiin väliaikaisella tunnuksella 1931 TG. Koska Neckarin absoluuttinen magnitudi (H) on 10,58, sen läpimitta on todennäköisesti välillä 20−50 kilometriä.
1,5-dihydroksinaftaleeni

| 1,5-dihydroksinaftaleeni |
| --- | --- |

Tunnisteet
IUPAC-nimi:  Naftaleeni-1,5-dioli
CAS-numero:  83-56-7
PubChem CID:  6749
SMILES:  C1=CC2=C(C=CC=C2O)C(=C1)O
Ominaisuudet
Molekyylikaava:  C10H8O2
Moolimassa:  160,164 g/mol
Sulamispiste:  259-261 °C (hajoaa)
Tiheys:  0,7 g/cm3
Liukoisuus veteen:  0,165 g/l (20 °C)
1,5-dihydroksinaftaleeni (C10H8O2) eli 1,5-naftaleenidioli on aromaattisiin fenolijohdannaisiin kuuluva orgaaninen yhdiste. Yhdistettä voidaan käyttää esimerkiksi muiden yhdisteiden valmistukseen.
Ominaisuudet

Huoneenlämpötilassa 1,5-dihydroksinaftaleeni on väritöntä kiteistä ainetta. Valon ja ilman vaikutuksesta sen väri kuitenkin muuttuu oranssiksi tai ruskeaksi. Yhdiste liukenee hyvin niukasti veteen ja hiilivetyihin ja paremmin muun muassa etanoliin, dietyylieetteriin ja asetoniin. Kuumennettaessa aine alkaa sublimoitua ja hajota. 1,5-dihydroksinaftaleeni on ärsyttävä yhdiste.
Valmistus ja käyttö

1,5-dihydroksinaftaleenia valmistetaan sulfonomalla naftaleenia 1,5-naftaleenidisulfonihapoksi, jota kuumennetaan natriumhydroksidin kanssa 275–320 °C:n lämpötilaan.
1,5-dihydroksinaftaleeni reagoi ammoniakin kanssa 1,5-naftaaleenidiamiiniksi. Yhdisteestä valmistetaan myös atsovärejä ja juglonia.
121 Hermione

| 121 Hermione |
| --- | --- |
 Kaksi Keck-teleskoopin kuvaa 121 Hermionesta. Oikeanpuoleisessa kuvassa Hermionen kuu S/2002 (121) 1 näkyy ylhäällä
Löytäminen
Löytäjät:  J. C. Watson
Löytöaika:  12. toukokuuta 1872
Kiertoradan ominaisuudet
Keskietäisyys Auringosta:  3,45 AU
Pienin etäisyys Auringosta:  2,98 AU
Suurin etäisyys Auringosta:  3,91 AU
Eksentrisyys:  0,136
Kiertoaika Auringon ympäri:  2336 päivää  6,40 vuotta
Inklinaatio:  7,60°
Kuiden lukumäärä:  1
Fyysiset ominaisuudet
Läpimitta:  209 km
Pyörähdysaika:  5,55 h
Absoluuttinen kirkkaus:  7,31
Albedo:  0,048
Asteroidiluokka:  C
121 Hermione on Marsin ja Jupiterin väliseen pääasteroidivyöhykkeeseen kuuluva pikkuplaneetta eli päävyöhykkeen asteroidi. Sen löysi J. C. Watson vuonna 1872. Pikkuplaneetta sai nimensä kreikkalaisen mytologian Hermionen mukaan. Asteroidi kiertää Aurinkoa päävyöhykkeen ulko-osissa. Hermionen läpimitta on 209 kilometriä ja pyörähdysaika noin 5,55 tuntia. Pikkuplaneetalla on myös oma kuu, jonka läpimitta on noin 13 km. Se löydettiin vuonna 2002 ja tunnetaan tunnuksella S/2002 (121) 1.
1224 Fantasia

| 1224 Fantasia |
| --- | --- |
 1927 SD 
Löytäminen
Löytäjät:  S. Belyavskij,   N. Ivanov
Löytöaika:  29. elokuuta 1927
Kiertoradan ominaisuudet
Keskietäisyys Auringosta:  2,30 AU
Pienin etäisyys Auringosta:  1,85 AU
Suurin etäisyys Auringosta:  2,76 AU
Eksentrisyys:  0,199
Kiertoaika Auringon ympäri:  1277 päivää 3,50 vuotta
Inklinaatio:  7,88°
Fyysiset ominaisuudet
Läpimitta:  14 km
Pyörähdysaika:  5 h
Absoluuttinen kirkkaus:  11,36
Albedo:  0,260
Asteroidiluokka:  S
1224 Fantasia on Marsin ja Jupiterin väliseen pääasteroidivyöhykkeeseen kuuluva pikkuplaneetta eli päävyöhykkeen asteroidi. Sen löysivät S. Belyavskij ja N. Ivanov vuonna 1927. Ennen nimeämistään tämä asteroidi tunnettiin tunnuksella 1927 SD. Fantasian läpimitta on noin 14 kilometriä ja se on tyyppiä S. Fantasian pyörähdysaika eli vuorokauden pituus sen pinnalla on noin 5 tuntia.
1,5-heksadieeni

| 1,5-heksadieeni |
| --- | --- |

Tunnisteet
IUPAC-nimi:  Heksa-1,5-dieeni
CAS-numero:  592-42-7
PubChem CID:  11598
SMILES:  C=CCCC=C
Ominaisuudet
Molekyylikaava:  C6H10
Moolimassa:  82,14 g/mol
Sulamispiste:  –140,7 °C
Kiehumispiste:  59,2 °C
Tiheys:  0,6878 g/cm3
Liukoisuus veteen:  0,169 g/l (25 °C)
    
1,5-Heksadieeni (C6H10) on dieeneihin kuuluva hiilivety. Yhdistettä käytetään pääasiassa polymeerisynteeseissä.
Ominaisuudet, valmistus ja käyttö

1,5-Heksadieeni on huoneenlämpötilassa väritöntä nestettä, joka liukenee huonosti veteen.
Yhdistettä valmistetaan pääasiassa metateesireaktiolla. Lähtöaineina reaktioissa käytetään joko 1,5-syklo-oktadieeniä ja eteeniä tai 1,5,9-syklododekatrieeniä ja kolmea ekvivalenttia eteeniä. Nämä ovat niinkutsuttuja renkaanavautumismetateesireaktioita, jotka johtavat rengasrakenteen hajoamiseen ja alifaattisen yhdisteen muodostumiseen. Katalyyttinä käytetään reniumyhdisteitä ja saanto on parhaimmillaan 90%. 1,5-Heksadieenin tuotanto on useita tonneja vuosittain. Prosessin kehitti Shell 1980-luvun lopulla.
1,5-heksadieeni muodostaa eräiden siirtymämetallien kanssa organometalliyhdisteitä ja se voi toimia joko yksi- tai kaksihampaisena ligandina. Se muodostaa organometalliyhdisteitä muun muassa nikkelin, palladiumin ja kuparin kanssa. Osalla komplekseista esiintyy rakenteen fluksionaalisuutta.
1,5-heksadieeniä käytetään polymeerien valmistuksessa. 1,5-heksadieenistä muodostuu yksinään polymeeri, jonka rakenne koostuu 1-metyleeni-3-syklopentyyliyksiköistä. Nämä polymeerit ovat kiteisiä, niillä on korkea sulamispiste, suuri tiheys, suuri joustavuus ja hyvä lujuus. Sopivia katalyyttejä käyttäen näistä polymeereistä saadaan myös isotaktisia ja optisesti aktiivisia. Olosuhteista riippuen renkaat voivat olla joko cis- tai transasemassa toisiinsa nähden. 1,5-heksadieenistä voidaan valmistaa myös kopolymeerejä, esimerkiksi propeenin kanssa.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta 1,5-heksadieeni Wikimedia Commonsissa
1,5-pentaanidioli

| 1,5-pentaanidioli |
| --- | --- |

Tunnisteet
IUPAC-nimi:  Pentaani-1,5-dioli
CAS-numero:  111-29-5
PubChem CID:  8105
SMILES:  C(CCO)CCO
Ominaisuudet
Molekyylikaava:  C5H12O2
Moolimassa:  104,146 g/mol
Sulamispiste:  –18 °C
Kiehumispiste:  239 °C
Tiheys:  0,9941 g/cm3
Liukoisuus veteen:  Liukenee veteen
1,5-pentaanidioli (C5H12O2) on dioleihin eli kahdenarvoisiin alkoholeihin kuuluva orgaaninen yhdiste. Yhdistettä käytetään muun muassa polymeerien, muovinpehmentimien ja muiden kemikaalien valmistukseen.
Ominaisuudet

Huoneenlämpötilassa 1,5-pentaanidioli on väritöntä ja siirappimaista nestettä. Yhdiste liukenee erittäin hyvin veteen ja etanoliin, asetoniin ja etyyliasetaattiin. Poolittomiin orgaanisiin liuottimiin se liukenee niukemmin.
Valmistus ja käyttö

1,5-pentaanidiolia voidaan valmistaa pelkistämällä glutaarihappoa tai sen estereitä esimerkiksi dimetyyliglutaraattia vedyttämällä. Yhä suurempi osa valmistetaan kuitenkin vedyttämällä tetrahydrofurfuryylialkoholia. Tässä reaktiossa katalyyttinä käytetään kuparikromiittikatalyyttejä tai piidioksidiin sidottua rodiumia ja reniumia.
1,5-pentaanidiolia käytetään monomeerina polyesterien ja polyuretaanien valmistuksessa. Yhdiste lisää tuotteen joustavuutta ja alentaa polymeerin lasisiirtymäpistettä. Yhdisteestä valmistettavia estereitä käytetään muovinpehmentiminä muun muassa selluloosapohjaisissa tuotteissa. Muita 1,5-pentaanidiolista valmistettavia aineita ovat hydrauliset nesteet, emulgointiaineet, väriaineet, lääkkeet ja useat heterosykliset yhdisteet.
101 eaa.

| --- | --- |
Vuosisadat: 200-luku eaa. · 100-luku eaa. · Ensimmäinen vuosisata eaa.
Vuosikymmenet: 200-luku eaa. · 190-luku eaa. · 180-luku eaa. · 170-luku eaa. · 160-luku eaa. · 150-luku eaa. · 140-luku eaa. · 130-luku eaa. · 120-luku eaa. · 110-luku eaa. · 100-luku eaa. · 90-luku eaa.
Vuodet: 200 eaa. · 199 eaa. · 198 eaa. · 197 eaa. · 196 eaa. · 195 eaa. · 194 eaa. · 193 eaa. · 192 eaa. · 191 eaa. · 190 eaa. · 189 eaa. · 188 eaa. · 187 eaa. · 186 eaa. · 185 eaa. · 184 eaa. · 183 eaa. · 182 eaa. · 181 eaa. · 180 eaa. · 179 eaa. · 178 eaa. · 177 eaa. · 176 eaa. · 175 eaa. · 174 eaa. · 173 eaa. · 172 eaa. · 171 eaa. · 170 eaa. · 169 eaa. · 168 eaa. · 167 eaa. · 166 eaa. · 165 eaa. · 164 eaa. · 163 eaa. · 162 eaa. · 161 eaa. · 160 eaa. · 159 eaa. · 158 eaa. · 157 eaa. · 156 eaa. · 155 eaa. · 154 eaa. · 153 eaa. · 152 eaa. · 151 eaa. · 150 eaa. · 149 eaa. · 148 eaa. · 147 eaa. · 146 eaa. · 145 eaa. · 144 eaa. · 143 eaa. · 142 eaa. · 141 eaa. · 140 eaa. · 139 eaa. · 138 eaa. · 137 eaa. · 136 eaa. · 135 eaa. · 134 eaa. · 133 eaa. · 132 eaa. · 131 eaa. · 130 eaa. · 129 eaa. · 128 eaa. · 127 eaa. · 126 eaa. · 125 eaa. · 124 eaa. · 123 eaa. · 122 eaa. · 121 eaa. · 120 eaa. · 119 eaa. · 118 eaa. · 117 eaa. · 116 eaa. · 115 eaa. · 114 eaa. · 113 eaa. · 112 eaa. · 111 eaa. · 110 eaa. · 109 eaa. · 108 eaa. · 107 eaa. · 106 eaa. · 105 eaa. · 104 eaa. · 103 eaa. · 102 eaa. · 101 eaa. · 100 eaa. · 99 eaa.
Tapahtumia

30. heinäkuuta Konsuli Marius löi kimbrit Vercellaen taistelussa.
12574 LONEOS

| 12574 LONEOS |
| --- | --- |
 1999 RT 
Löytäminen
Löytäjät:  C. W. Juels
Löytöaika:  4. syyskuuta 1999
Kiertoradan ominaisuudet
Keskietäisyys Auringosta:  2,69 AU
Pienin etäisyys Auringosta:  2,45 AU
Suurin etäisyys Auringosta:  2,92 AU
Eksentrisyys:  0,088
Kiertoaika Auringon ympäri:  1610 päivää 4,41 vuotta
Inklinaatio:  10,99°
Fyysiset ominaisuudet
Läpimitta:  7–15 km
Pyörähdysaika:  ? h
Absoluuttinen kirkkaus:  12,9
12574 LONEOS on Marsin ja Jupiterin väliseen pääasteroidivyöhykkeeseen kuuluva pikkuplaneetta eli päävyöhykkeen asteroidi. Sen löysi C. W. Juels vuonna 1999. Pikkuplaneetta sai nimensä Lowell Observatory Near-Earth-Object Searchin (lyhenne: LONEOS) mukaan, joka on maan lähelle tuleviin asteroideihin kuuluvien pikkuplaneettojen etsimiseen tarkoitettu ohjelma. Asteroidi LONEOS tunnettiin aluksi väliaikaisella nimellä 1999 RT. Koska LONEOS:in absoluuttinen magnitudi (H) on 12,9, sen läpimitta on todennäköisesti välillä 7 - 15 kilometriä.
1-nitronaftaleeni

| 1-nitronaftaleeni |
| --- | --- |


Tunnisteet
CAS-numero:  86-57-7
PubChem CID:  6849
SMILES:  C1=CC=C2C(=C1)C=CC=C2[N+](=O)[O-]
Ominaisuudet
Molekyylikaava:  C10H7NO2
Moolimassa:  173,166 g/mol
Sulamispiste:  52-61 °C
Kiehumispiste:  306 °C
Tiheys:  1,332 g/cm3
Liukoisuus veteen:  Ei liukene veteen
1-nitronaftaleeni (C10H7NO2) on naftaleeniin nitrattu johdannainen. Yhdistettä käytetään orgaanisissa synteeseissä valmistettaessa väriaineita.
Ominaisuudet

1-nitronaftaleeni on huoneenlämpötilassa ulkomuodoltaan vaaleankeltaisia kiteitä. Yhdiste sublimoituu helposti noin 30–50 °C:n lämpötilassa ennen sulamistaan. 1-nitronaftaleeni on veteen liukenematon, mutta liukenee orgaanisiin liuottimiin kuten etanoliin, dietyylieetteriin, kloroformiin ja bentseeniin.
1-nitronaftaleeni reagoi halogeenien kanssa, jolloin halogeeniatomi liittyy joko 5- tai 8-asemassa sijaitsevaan hiiliatomiin. Sulfonointi tapahtuu tyypillisesti 5-asemaan. Aine voidaan pelkistää 1-naftyyliamiiniksi raudan avulla suolahappoliuoksessa. Käyttämällä heikompia pelkistimiä voidaan 1-nitronaftaleeni pelkistää atso- tai hydratsojohdannaiseksi.
1-nitronaftaleeni on myrkyllistä ja ärsyttää voimakkaasti ihoa ja silmiä. Aine on lakrymaattori eli aiheuttaa kyynelten muodostumista.
Valmistus ja käyttö

Tyypillisin tapa valmistaa 1-nitronaftaleenia on naftaleenin nitraus nitraushapon eli väkevien typpi- ja rikkihappojen seoksella 40–50 °C:n lämpötilassa. Yhdiste on reaktion päätuote ja sivutuotteina voi muodostua 2-nitronaftaleenia sekä seos dinitronaftaleenin isomeereja. 1-nitronaftaleenin valmistamista fotokemiallisesti naftaleenista ja tetranitrometaanista on myös tutkittu.
Suurin osa valmistetusta 1-nitronaftaleenista pelkistetään 1-naftyyliamiiniksi. Yhdisteestä voidaan valmistaa myös dinitronaftaleeni- ja sulfonihappojohdannaisia, joita voidaan käyttää väriteollisuudessa väriaineiden valmistukseen. Aikaisemmin ainetta on käytetty myös öljyissä lisäaineena ja räjähdysaineseoksissa.
Aiheesta muualla

Kyoto Encyclopedia of Genes and Genomes (KEGG): 1-Nitronaphthalene (englanniksi)
ChemBlink: 1-Nitronaphthalene (englanniksi)
1398 Donnera

| 1398 Donnera> Löytäminen |
| --- | --- |
Löytäjä:  Yrjö Väisälä
Löytöpäivä:  26. elokuuta 1936
Muut nimet:  1930 OM, 1930 QZ ja 1936 QL
Fyysiset ominaisuudet
Halkaisija:  24,553  km
Pyörähdysaika:  7,2311 h
Albedo:  0,267
Absoluuttinen magnitudi:  10,1  ja 10,23
Kiertorata
Kiertokohde:  Aurinko
Eksentrisyys:  0,11 , 0,1044036  tai 0,09976743174962548
Inklinaatio:  11,82276 astetta tai 11,84682966380939 astetta
Keskianomalia:  177,92502 astetta tai 167,5114453109578 astetta
Kiertoaika:  5,62 vuotta ja 2 053,350111556053 vuorokautta
Periapsis:  2,8295487 au ja 2,846193615573033 au
Apoapsis:  3,489 au ja 3,477047102333195 au
Radan isoakselin puolikas:  3,1594016 au ja 3,161620358953114 au
Aiheesta muualla
Minor Planet Center
JPL Small-Body Database
1398 Donnera on tähtitieteilijä Yrjö Väisälän vuonna 1936 löytämä asteroidi eli pikkuplaneetta. Se on nimetty tähtitieteilijä Anders Donnerin mukaan.
Donneran likimääräinen läpimitta on 39 kilometriä. Kohde sijaitsee Auringosta suunnilleen 3,16 kertaa niin kaukana kuin Maa, ja sen kierros Auringon ympäri kestää noin 5 vuotta ja 7 kuukautta.
1425 Tuorla

| 1425 Tuorla> Löytäminen |
| --- | --- |
Löytäjä:  Kustaa Inkeri
Löytöpäivä:  3. huhtikuuta 1937
Muut nimet:  1937 GB, 1950 KC ja 1950 LQ
Fyysiset ominaisuudet
Halkaisija:  11,795  km
Pyörähdysaika:  7,75 h
Albedo:  0,383
Absoluuttinen magnitudi:  11,3  ja 11,37
Kiertorata
Kiertokohde:  Aurinko
Eksentrisyys:  0,10 , 0,1010947  tai 0,09977655760112520
Inklinaatio:  12,97283 astetta tai 12,9713121494232 astetta
Keskianomalia:  180,78609 astetta tai 194,9079928611025 astetta
Kiertoaika:  4,22 vuotta ja 1 542,207595174165 vuorokautta
Periapsis:  2,3470162 au ja 2,351689202914085 au
Apoapsis:  2,875 au ja 2,872989676026036 au
Radan isoakselin puolikas:  2,6109717 au ja 2,61233943947006 au
Aiheesta muualla
Minor Planet Center
JPL Small-Body Database
1425 Tuorla on Kustaa Inkerin vuonna 1937 löytämä asteroidi eli pikkuplaneetta. Se on nimetty Turun yliopiston tähtitornin sijaintipaikan mukaan.
Tuorlan likimääräinen läpimitta on 24 kilometriä. Kohde sijaitsee Auringosta suunnilleen 2,61 kertaa niin kaukana kuin Maa, ja sen kierros Auringon ympäri kestää noin 4 vuotta ja 3 kuukautta.
Euroopan kaukovaellusreitti E4

E4-reitti kartalla
Kaukovaellusreittiä Kreikassa
Euroopan kaukovaellusreitti E4 on yksi kahdestatoista Euroopan halki kulkevista kaukovaellusreiteistä. Reitti on 12 090 kilometriä pitkä ja kulkee kymmenen maan läpi. Reitti alkaa Espanjasta ja päättyy Kyprokselle.
Reitti > Espanja

Espanjassa reitti alkaa Puigcerdàn kaupungista ja päättyy Tarifaan. Reitistä on maassa toiminnassa 2 267 kilometriä. Reitti haarautuu pohjoiseen Guadalquivirin laakson läpi ja eteläiseen Sierra Nevadan kansallispuiston läpi kulkeviin teihin, jotka yhdistyvät määränpäässä.
Reitti > Ranska

Ranskassa E4-reittiä on 1 374 kilometriä. Se alkaa Espanjan rajalta Bourg-Madamen kohdalla ja päättyy Sveitsin rajalle la Curen kohdalla.
Reitti > Sveitsi

Sveitsissä reittiä kulkee noin 210 kilometriä, alkaen la Curesta ja päättyen Gaissau Zolliin.
Reitti > Saksa

Saksassa reitin pituus on 336 kilometriä. Se alkaa yhdessä E5-kaukovaellusreitin kanssa Hittisaun lähistöltä ja päättyy Bad Reichenhalliin.
Reitti > Itävalta

Itävallan läpi kulkee kaksi reittiä, joista toinen menee vuoriston läpi 1 100 kilometrin pituudelta, kun taas toinen reitti 900 kilometrin pituudelta. Reitit alkavat lähellä Sveitsin rajaa Bregenzin luona ja päättyvät Unkarin rajalle Geschriebenstein-vuoren luona.
Reitti > Unkari

Unkarissa reitti kulkee yhteensä 1 790 kilometrin pituudelta, ja sielläkin on kaksi reittiä. Aloituspaikkana on Köszegin kaupunki ja lopetuspaikka Röszken kaupunki Serbian rajalla.
Reitti > Serbia ja Romania

Serbiassa reittiä kulkee 1 240 kilometriä, alkaen Krsturin kylästä Unkarin rajalta ja päättyen Gradinan kylään Bulgarian rajalle. Romaniassa reittiä ei ole tarkoin määritelty.
Reitti > Bulgaria

Reitti on Bulgariassa noin 260 kilometrin pituinen. Se alkaa Sofiasta ja päättyy Slavjanka-vuorelle.
Reitti > Kreikka ja Kypros

Kreikassa reittiä kulkee 1 832 kilometriä. Se alkaa Kulatan kylästä ja päättyy Kreetan saarelle, josta matka jatkuu Kyprokselle Páfoksen kaupunkiin.
Käännös suomeksi
1452 Hunnia

| 1452 Hunnia |
| --- | --- |
 1938 DZ1 
Löytäminen
Löytäjät:  G. Kulin
Löytöaika:  26. helmikuuta 1938
Kiertoradan ominaisuudet
Keskietäisyys Auringosta:  3,11 AU
Pienin etäisyys Auringosta:  2,48 AU
Suurin etäisyys Auringosta:  3,74 AU
Eksentrisyys:  0,202
Kiertoaika Auringon ympäri:  2004 päivää  5,49  vuotta
Inklinaatio:  14,20°
Fyysiset ominaisuudet
Läpimitta:  11–24 km
Pyörähdysaika:  17,2 h
Absoluuttinen kirkkaus:  12,0
1452 Hunnia on Marsin ja Jupiterin väliseen pääasteroidivyöhykkeeseen kuuluva pikkuplaneetta eli päävyöhykkeen asteroidi. Sen löysi György Kulin vuonna 1938 Budapestissa. Pikkuplaneetta on nimetty Unkarin kansan kunniaksi. Ennen nimeämistään tämä asteroidi tunnettiin väliaikaisella nimellä 1938 DZ1. Koska Hunnian absoluuttinen magnitudi (H) on 12,0, sen läpimitta on todennäköisesti välillä 11 - 24 kilometriä. Hunnian pyörähdysaika eli vuorokauden pituus sen pinnalla on noin 17,2 tuntia.
1,2-dikloorieteeni

| 1,2-dikloorieteeni |
| --- | --- |


Tunnisteet
CAS-numero:  540-59-0
PubChem CID:  10900
SMILES:  C(=CCl)Cl
Ominaisuudet
Molekyylikaava:  C2H2Cl2
Moolimassa:  96,936 g/mol
Sulamispiste:  –80,5 °C (cis)   –50 °C (trans)
Kiehumispiste:  60,3 °C (cis)  47,5 °C (trans)
Tiheys:  1,284 g/cm3 (cis-isomeeri)  1,257 3 (trans-isomeeri)
Liukoisuus veteen:  3,5 g/l (cis, 25 °C)  6,3 g/l (trans, 25 °C)
1,2-dikloorieteeni (C2H2Cl2) on kloorattuihin alkeeneihin kuuluva orgaaninen yhdiste. Yhdistettä voidaan käyttää liuottimena ja muiden halogenoitujen yhdisteiden valmistukseen. 1,2-dikloorieteenin isomeeri on vinylideenikloridi eli 1,1-dikloorieteeni.
Ominaisuudet

Huoneenlämpötilassa 1,2-dikloorieteeni on väritöntä nestettä. Yhdisteellä esiintyy cis-trans-isomeriaa ja monista muista alkeeneista poiketen cis-isomeeri on termodynaamisesti trans-isomeeria stabiilimpi. Isomeerit voidaan erottaa toisistaan tislaamalla. 1,2-dikloorieteenin reaktiot ovat tyypillisiä alkeeneille ja trans-isomeeri (CAS 156-60-5) on cis-isomeeria (CAS 156-59-2) reaktiivisempi. Poikkeuksellinen reaktio on epoksidaatiossa muodostuvan epoksidin toisiintuminen klooriasetyylikloridiksi. Yhdiste liukenee hieman veteen ja hydrolysoituu hitaasti veden vaikutuksesta. 1,2-dikloorieteeni muodostaa useita atseotrooppisia seoksia muun muassa veden ja etanolin kanssa. 1,2-on myrkyllistä hengitettynä ja imeytyy ihon läpi elimistöön. Altistumisesta aineelle voi seurata yskää, kurkkukipua, huimausta ja jopa tajuttomuus.
Valmistus ja käyttö

1,2-dikloorieteeniä voidaan valmistaa klooraamalla etyyniä noin 40 °C:n lämpötilassa, kuumentamalla 1,1,2-trikloorietaania tai klooraamalla eteeniä kuparikloridin ja kaliumkloridin toimiessa katalyyttinä. Yhdisteen valmistus on kuitenkin vähäistä ja lähes kaikki käytetty 1,2-dikloorieteeni muodostuu muiden kloorattujen hiilivetyjen valmistuksen sivutuotteena.
1,2-dikloorieteeniä voidaan käyttää vahojen, hartsien, lakkojen ja termoplastisten muovien liuottimena. Sitä voidaan käyttää myös liuottimena uutettaessa rasvoja, väriaineita ja hajustekomponentteja. Muita käyttökohteita ovat käyttö kylmäaineena, muiden halogenoitujen hiilivetyjen tai lääkeaineiden valmistus, metallien puhdistus ja lisäaineena polymeerivaahtojen valmistuksessa.
Aiheesta muualla

Kyoto Encyclopedia of Genes and Genomes (KEGG): cis-1,2-Dichloroethene (englanniksi)
Toxin and Toxin Target Database (T3DB): trans-1,2-Dichloroethene (englanniksi)