stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Växjön hiippakunta

| Växjön hiippakunta |
| --- | --- |
 vaakuna

Valtio:   Ruotsi
Uskontokunta:  Ruotsin kirkko
Piispanistuin:  Växjö
Tuomiokirkko:  Växjön tuomiokirkko
Piispa:  Fredrik Modéus
Perustettu:  1170-luku
 
 Svenska kyrkan - Växjö stift 
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Växjön hiippakunta (ruots. Växjö stift) on yksi Ruotsin kirkon 13 hiippakunnasta.
Växjön alueen, Värendin ensimmäinen apostoli oli perimätiedon mukaan pyhä Sigfrid, englantilainen piispa, joka oli kastanut kuningas Olavi Sylikuninkaan Husabyn lähteellä 1008. Kuningas oli pyytänyt Sigfridiä opettamaan ja levittämään kristinuskoa ja hän tuli myös nykyisen Växjön alueella. Hiippakunta lienee saanut alkunsa 1100 luvun lopulla Linköpingin hiippakunnasta ja ensimmäisenä piispana pidetään Baladuinusta noin vuonna 1170. Tuomiokapitulista on tietoja 1280-luvulta.
Hiippakunta käsitti keskiajan lopulla ja reformaation aikaan saakka Värendin tienoon, muut Smoolannin osat ja Öölanti kuuluivat Linköpingin hiippakuntaan Nykyään se käsittää suurimman osan Smoolantia ja koko Öölannin. Vuonna 1603 perustettiin Smoolannin itäosaan, Kalmariin, oma hiippakunta, joka aluksi oli superintenduuri ja superitendentin virka muuttui piispanviraksi 1678. Kun 1900-luvun alussa Luulajaan päätettiin perustaa hiippakunta, oli sen ehtona, että Växjön ja Kalmarin hiippakunnat yhdistetään. Se toteutui 1915, kun Kalmarin piispa kuoli.
Växjön tuomiokirkko
Hiippakunnan keskuspaikka on Växjö ja tuomiokirkko on Växjön tuomiokirkko, joka on pyhitetty pyhän Sigfridin muistolle. Hiippakunnassa on myös toinen tuomiokirkko, Kalmarin tuomiokirkko. Vaikka Kalmarin hiippakunta on lakkautettu, on sen tuomiokirkko säilyttänyt nimensä.
Hiippakunnassa on 171 seurakuntaa, 28 pastoraattia sekä seitsemän rovastikuntaa. Hiippakunnan alueella oli vuoden 2019 lopussa 679 609 asukasta, joista Ruotsin kirkon jäseniä 409 539.
Växjön piispana on ollut vuodesta 2015 Fredrik Modéus. Hänen veljensä Martin Modeus on Ruotsin arkkipiispa.
Rovastikunnat

Växjön hiippakunnan rovastikunnat ovat:
Växjön tuomiokirkkorovastikunta
Allbo-Sunnerbon rovastikunta
Eteläinen Vätterin alueen (Södra Vätterbygdens) rovastikunta
Östbo-Västbon rovastikutna
Njudung-Östra Värendin rovastikunta
Kalmar-Öölannin rovastikunta
Stranda-Mören rovastikunta
Hiippakunnan piispat > Växjön hiippakunnan piispat

1. Balduinus (1170)
2. Stenarus (1180) – (1192)
3. Johannes Erengislonis (1205)
4. Gregorius (1241)
5. Forcondus (1257)
6. Ascerus (1261) – 1287
7. Boetius Haetta 1287 – 1291
8. Magnus (1294) – (1319)
9. Boetius (1320) – (1343)
10. Thomas Johannis 1344 – 1376
11. Henricus Gödechini 1376 – 1381
12. Petrus Johannis Lodehat 1382 – 1386
13. Hemmingius Laurentii (1388) – (1406)
14. Eskillus Torstani 1408 – 1426
15. Nicolaus Ragvaldi 1426 – 1438, arkkipiispa
16. Laurentius Michaelis (1440) – (1465)
17. Gudmundus Nicolai 1468 – (1474)
18. Nicolaus Olavi (1475) – (1492)
19. Ingemarus Petri 1494 – 1530
20. Jonas Boetii 1530 – 1542
21. Nicolaus Canuti 1553 – 1576
22. Andreas Laurentii Björnram 1576 – 1583, arkkipiispa
23. Nicolaus Stephani 1583 – 1595
24. Petrus Jonae Angermannus  1595 – 1630
25. Nicolaus Krokius 1632 – 1646
26. Johannes Baazius (vanhempi) 1647 – 1649
27. Johannes Laurentii Stalenus 1649 – 1651
28. Zacharias Lundebergius 1651 – 1667
29. Johannes Rudbeckius (nimitetty, ei hoitanut virkaa) 1667
30. Johannes Baazius (nuorempi) 1667 – 1675, arkkipiispa
31. Jonas Laurentii Scarinius 1675 – 1687
32. Canutus Hahn (nimitetty, ei hoitanut virkaa) 1687
33. Samuel Wiraenius 1688 – 1703
34. Olaus (Erengislesson) Cavallius 1703 – 1708
35. Zacharias Esberg (nimitetty, ei hoitanut virkaa) 1708
36. David Lund 1711 – 1729
37. Gustaf Adolf Humble 1730 – 1741
38. Erik Alstrin 1742 – 1748
39. Olof Osander 1749 – 1787
40. Olof Wallquist 1787 – 1800
41. Ludvig Mörner 1800 – 1823
43. Christoffer Isak Heurlin 1847 – 1860
42. Esaias Tegnér 1824 – 1846
44. Henrik Gustaf Hultman 1860 – 1879
45. Johan Andersson 1879 – 1894
46. Herman Lindström 1894 – 1916
47. Ludvig Lindberg 1917 – 1928
48. Edgar Reuterskiöld 1928 – 1932
49. Samuel Stadener 1933 – 1937
50. Yngve Brilioth 1938 – 1950, arkkipiispa
51. Elis Malmeström 1950 – 1962
52. David Lindquist 1962 – 1970
53. Olof Sundby 1970 – 1972, ärkebiskop
54. Sven Lindegård 1973 – 1991
55. Jan Arvid Hellström 1991 – 1994
56. Anders Wejryd 1995 - 2006, arkkipiispa
57. Sven Thidevall 2006 - 2010
58. Jan-Olof Johansson 2010-2015
59. Fredrik Modéus 2015-
Hiippakunnan piispat > Kalmarin hiippakunnan superindententit ja piispat

1. Nicolaus Petri 1603 – 1606
2. Johannes Petri Ungius 1607 – 1617
3. Jonas Birgeri Rhotovius 1619 – 1626
4. Nicolaus Eschilli 1627 – 1650
5. Samuel Nicolai Enander 1650 – 1656
6. Petrus Andreae Schomerus 1656 – 1660
7. Henning Schütte 1660 – 1707
8. Nicolaus Braun 1711 – 1729
9. Herman Schröder 1731 – 1744
10. Magnus Olai Beronius 1746 – 1764, arkipiispa
11. Carl Gustaf Schröder 1766 – 1789
12. Jöran Wallenstråle 1790 – 1807
13. Magnus Stagnelius 1808 – 1829
14. Anders Karlsson af Kullberg 1831 – 1851
15. Paul Genberg 1852 – 1875
16. Pehr Sjöbring 1878 – 1900
17. Henry William Tottie 1901 – 1913
Aiheesta muualla

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
Viralliset sivut (Arkistoitu – Internet Archive)
Z10 Hans Lody

| Z10 Hans Lody |
| --- | --- |


Aluksen vaiheet
Rakentaja:  Friedrich Krupp Germaniawerft, Kiel
Kölinlasku:  1. huhtikuuta 1935
Laskettu vesille:  14. toukokuuta 1936
Palveluskäyttöön:  17. maaliskuuta 1938
Poistui palveluskäytöstä:  myyty romutettavaksi 1949
Tekniset tiedot
Uppouma:  2 171 t
Pituus:  119 m (kokonaispituus)
Leveys:  11,3 m
Syväys:  4,23 m
Koneteho:  2 x Wagner-turbiinia 70 000 shp
Nopeus:  36 solmua
Miehistöä:  325
Aseistus
Aseistus:  5 x 12,7 cm tykkiä 4 x 3,7 cm ilmatorjuntatykkiä 6 x 2 cm ilmatorjuntatykkiä 8 x 533 mm torpedoputkea 60 x miinaa 32-64 x syvyyspommia
Z10 Hans Lody oli Saksan laivaston tyypin 1934A hävittäjä toisessa maailmansodassa.
Valmistus

Alus tilattiin 4. elokuuta 1934 Friedrich Krupp Germaniawerft AG:lta Kielistä, missä köli laskettiin 1. huhtikuuta 1935 telakkanumerolla 536. Alus laskettiin vesille 14. toukokuuta 1936 ja valmistui 17. maaliskuuta 1938. Alus nimettiin Towerin linnassa Lontoossa 6. marraskuuta 1914 ammutun vakoojan Hans Lodyn mukaan.
Palvelus

Alus myytiin 1949 romutettavaksi.
William McArthur

| William McArthur |
| --- | --- |

Henkilötiedot
Syntynyt: 1951-07-2626. heinäkuuta 1951 Laurinburg, Pohjois-Carolina
Kansalaisuus:  yhdysvaltalainen
Ura
Tyyppi:  astronautti
Lennot

:  STS-58
 
:  STS-74
 
:  STS-92
 
Sojuz TMA-7:  Sojuz TMA-7
:  Retkikunta 12
 
William Surles McArthur (s. 26. heinäkuuta 1951 Laurinburg, Pohjois-Carolina, Yhdysvallat) on yhdysvaltalainen astronautti. McArthur valittiin astronauttikoulutukseen vuonna 1990 ja on osallistunut NASA:n avaruussukkulalennoille STS-58, STS-74, STS-92 sekä vuonna 2005 Sojuz TMA-7 -lennolle Retkikunnan 12 jäsenenä.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta William McArthur Wikimedia Commonsissa
Yliopistojen Aasia-verkosto

Yliopistojen Aasia-verkosto on suomalaisten yliopistojen välinen opetus- ja tutkimusverkosto. Verkoston tehtävänä on edistää Itä- ja Kaakkois-Aasian opetusta, tutkimusta ja henkilövaihtoa suomalaisissa tiede- ja taidekorkeakouluissa. Sitä koordinoi Turun yliopiston yhteiskuntatieteelliseen tiedekuntaan kuuluva Itä-Aasian tutkimus- ja koulutuskeskus.
Yliopistoverkoston jäseniä ovat Aalto-yliopisto, Itä-Suomen yliopisto, Jyväskylän yliopisto, Lappeenrannan–Lahden teknillinen korkeakoulu, Oulun yliopisto, Tampereen yliopisto, Turun yliopisto ja Vaasan yliopisto. Verkosto järjestää vuosittain Aasian ohjelma -nimisen, verkko-opiskeluna suoritettavan opintokokonaisuuden. Opintokokonaisuus koostuu kulttuurihistorian sekä yhteiskunta-, liiketalous- ja viestintätieteiden opinnoista. Tutkimusta verkosto tukee muun muassa kehittämällä Aasia-aiheisia tietokantoja.
Aiheesta muualla

Yliopistojen Aasia-verkoston kotisivu
Itä-Aasian tutkimus- ja koulutuskeskus
Yleinen kansalaispalvelus (Ranska)

Ohjelman logo
Yleinen kansalaispalvelus (ransk. Service national universel, lyh. SNU) on Ranskassa käytössä oleva ohjelma, jolla koordinoidaan nuorille sopivaa ja julkiselle sektorille tehtävää vapaaehtoistyötä. Kansalaispalveluksen idea on virallisesti edistää yhteiskunnallista koheesiota ja yhteiskunnallista toimeliaisuutta.
Historia

Ajatus nuorille suunnatusta kansalaispalveluksesta oli yksi Emmanuel Macronin vaalilupauksista vuoden 2017 presidentinvaaleissa. Seuraavana vuonna opetusministeri Jean-Michel Blanquer ilmoitti, että nuorille suunnattu kansalaispalvelus otettaisiin käyttöön vuonna 2019. Alkujaan ideana oli luoda pakollinen vähintään kuukauden mittainen palvelus, joka suoritettaisiin 18–21 -vuotiaana ja mitä kautta nuoret saisivat "suoraa kokemusta asevoimista". Tästä kuitenkin luovuttiin, koska ohjelman katsottiin kuormittavan maan asevoimia liikaa. Ohjelman alkaessa siihen osallistuminen muutettiin myös vapaaehtoiseksi.
Vuonna 2018 arvioitiin, että ohjelman ylläpitäminen maksaisi vuodessa 1,6 miljardia euroa, minkä lisäksi sen aloittaminen maksoi 1,75 miljardia euroa. Samana vuonna YouGovin julkaisemasta kyselystä kävi ilmi, että 60 % ranskalaisista kannatti 3–6 kuukauden pituista pakollista kansalaispalvelusta.
Toteutus

Palvelus toteutetaan siten, että 15–17 -vuotiaat osallistuvat aluksi 12-päiväiseen koulutukseen kotiseutunsa ulkopuolella. Tämän jälkeen nämä suorittavat vapaaehtoisen palveluksen joko siviilipalveluksena julkisella puolella tai armeijan reservissä. Palvelus kestää 84 tuntia ja se suoritetaan vuoden aikana. Palveluksen jälkeen henkilöt voivat ilmottautua vapaaehtoisiksi tekemään vähintään kolmen kuukauden ajan, kunnes nämä täyttävät 25. Osallistuminen ohjelmaan on nuorille maksutonta.
12-päiväinen koulutus toteutetaan leirin muodossa ja sen aikana harjoitellaan erilaisia kansalaistaitoja ja riskienhallintaa sekä osallistutaan "tasavaltalaisiin riitteihin". Riitteihin kuuluvat mm. lipunnosto ja kansallislaulun laulaminen.
Tulevaisuus

Tammikuussa 2024 pääministeri Gabriel Attal ilmoitti, että ohjelmasta on tarkoitus sisällyttää oppivelvollisuuteen ja sitä kautta tehdä pakolliseksi viimeistään vuoteen 2026 mennessä. Tavoitteena on aloittaa pakollinen palvelus syyskuusta 2024 lähtien. Osa departementeista on jo osallistunut kokeiluun aiheen tiimoilta.
Aiheesta muualla

Ohjelman kotisivut
Yhteiskunnan vihollinen

| Yhteiskunnan vihollinen> The Public Enemy |
| --- | --- |
 Elokuvan juliste.
Ohjaaja:  William A. Wellman
Käsikirjoittaja:  Kubec Glasmon John Bright Harvey F. Thew Romaani:John Bright
Tuottaja:  Darryl F. Zanuck
Kuvaaja:  Devereaux Jennings
Leikkaaja:  Edward M. McDermott
Pääosat:  James Cagney Jean Harlow Edward Woods Joan Blondell
Valmistustiedot
Valmistusmaa:  Yhdysvallat
Tuotantoyhtiö:  Warner Bros.
Levittäjä:  Warner Bros. Netflix
Ensi-ilta:  23. huhtikuuta 1931
Kesto:  96 minuuttia (1931) 83 minuuttia (1949)
Alkuperäiskieli:  englanti
Budjetti:  151 000 dollaria
Aiheesta muualla
IMDb 
Elonet
AllMovie
Infobox OKNimi-testi OK: 
Yhteiskunnan vihollinen (engl. The Public Enemy) on William A. Wellmanin ohjaama yhdysvaltalainen rikos-/draama-/toimintaelokuva vuodelta 1931. Pääosissa ovat James Cagney, joka näyttelee Tom Powersia, Jean Harlow, joka näyttelee Gwen Allenia, Edward Woods, joka näyttelee Matt Doylea ja Joan Blondell, joka näyttelee Mamieta. Sivuosissa ovat muiden muassa Mae Clarke, Donald Cook ja Beryl Mercer.
Yhteiskunnan vihollisen käsikirjoitus on tehty John Brightin romaanin Beer and Blood pohjalta. Käsikirjoituksesta vastasivat Kubec Glasmon, John Bright ja Harvey F. Thew. Elokuva on mustavalkoinen ja noin 83 minuutin mittainen. Yhteiskunnan vihollinen sai ensi-iltansa Yhdysvalloissa 23. huhtikuuta 1931. Elokuvan on tuottanut Warner Bros. -yhtiö. Yhteiskunnan vihollinen oli vuonna 1931 ehdokkaana parhaan alkuperäisen käsikirjoituksen Oscar-palkintoon.
The New York Timesin kriitikot valitsivat Yhteiskunnan vihollisen vuonna 2004 yhdeksi kaikkien aikojen tuhannesta parhaasta elokuvasta maailmassa.
Näyttelijät

| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
|  James Cagney  | … |  Tom Powers   |
|  Jean Harlow  | … |  Gwen Allen   |
|  Edward Woods  | … |  Matt Doyle   |
|  Joan Blondell  | … |  Mamie   |
|  Donald Cook  | … |  Mike Powers   |
|  Leslie Fenton  | … |  Samuel "Nails" Nathan   |
|  Beryl Mercer  | … |  Ma Powers   |
|  Robert Emmett O'Connor  | … |  Patrick "Paddy" J. Ryan   |
|  Murray Kinnell  | … |  Putty Nose   |
|  Mae Clarke  | … |  Kitty   |
Muuta

Yhteiskunnan vihollinen valittiin vuonna 1998 ”kulttuurisesti, historiallisesti tai esteettisesti merkittävänä” elokuvana säilytettäväksi Yhdysvaltain kongressin kirjaston National Film Registryssä.
Vuonna 2003 Tom Powers sijoittui sijalle 42 American Film Instituten listalla 100 suurinta elokuvasankaria ja -roistoa, ja itse elokuva sijoittui sijalle 8 listan AFI's 10 Top 10 listalle 10 parasta rikoselokuvaa.
Aiheesta muualla

Yhteiskunnan vihollinen TCM Movie Databasessa. (englanniksi)
Yhteiskunnan vihollinen Allmoviessa. (englanniksi)
Yhteiskunnan vihollinen Rotten Tomatoesissa. (englanniksi)
Yhteiskunnan vihollinen New York Timesin sivuilla. (englanniksi)
Yhteiskunnan vihollinen Filmsite.orgissa. (englanniksi)
Elokuvan alku.
X-Men: The Official Game

| X-Men: The Official Game |
| --- | --- |

Kehittäjä:  Z-Axis Games
Julkaisija:  Activision
Jakelija:  20th Century Studios ja Nintendo eShop
Säveltäjä:  Jeff Dodson Rik Schaffer Chance Thomas
Julkaistu:  NA 16. toukokuuta 2006EU 19. toukokuuta 2006
Lajityyppi:  toimintapeli, beat ’em up
Pelimuoto:  yksinpeli
Ikäluokitus:  ESRB: T  Virheellinen ESRB-arvo (PS2, Xbox, GameCube, Xbox 360, Windows) ESRB: E10+  Virheellinen ESRB-arvo (DS, GBA) PEGI: 12
Alusta:  Game Boy Advance, Microsoft Windows, Nintendo DS, Nintendo GameCube, PlayStation 2, Xbox, Xbox 360
Jakelumuoto:  optinen levy, pelimoduuli
Lisää peliartikkeleitaVideopelien teemasivulla
Infobox OK   : 
X-Men: The Official Game on Z-Axis Gamesin kehittämä ja Activisionin julkaisema toimintapeli, joka julkaistiin vuonna 2006.
Peli julkaistiin samoihin aikoihin X-Men: Viimeinen kohtaaminen -elokuvan kanssa ja pelissä on tapahtumia elokuvasta ja sen edeltäjästä, X-Men 2:sta. Tapahtumat seuraavat erityisesti Wolverinea, Jäämiestä ja Painajaista. Peli myös kertoo tapahtumista elokuvien välissä ja selittää muun muassa fiktiivisen puolen siitä, miksi Painajaista ei nähdä kolmannessa elokuvassa.
Hahmot > Pelattavat hahmot

Wolverine
Painajainen
Jäämies
Magneto (ainoastaan DS)
Kolossi (ainoastaan GBA)
Kyklooppi (ainoastaan matkapuhelin)
Hahmot > Viholliset

Sapelihammas
Lady Kuolemanisku
Hopeasamurai
Pyro
Jamie Madrox
Jason Stryker
Magneto
Master Mold
Vahdit
Hydran sotilaat
Azazel ja Neyaphem
Juggernaut (ainoastaan GBA)
X-23 (ainoastaan GBA)
Mystikko (ainoastaan GBA)
Sammakko (ainoastaan GBA)
Äänirooleissa

| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
|  Patrick Stewart  | … |  Professori Xavier   |
|  Hugh Jackman  | … |  Wolverine   |
|  Alan Cumming  | … |  Painajainen   |
|  Shawn Ashmore  | … |  Jäämies   |
|  Tyler Mane  | … |  Sapelihammas   |
|  Eric Dane  | … |  Multiple Man   |
|  Vyvan Pham  | … |  Lady Deathstrike   |
|  Dwight Schultz  | … |  Magneto   |
|  Gregg Berger  | … |  Peto   |
|  Debra Wilson  | … |  Storm   |
|  Steve Van Wormer  | … |  Pyro   |
|  Keone Young  | … |  Hopea Samurai   |
|  Brad Abrell  | … |  Kolossi   |
|  James Arnold Taylor  | … |  Kyklooppi   |
|  Steven Jay Blum  | … |  Jason Stryker   |
|  Kim Mai Guest  | … |  Varjokissa   |
|  Katherine Morgan  | … |  Jean Grey   |
|  Dee Bradley Baker  | … |  sivuäänet   |
Aiheesta muualla

X-Men: The Official Game MobyGamesissa (englanniksi)
William Sherring

| Mitalit | Mitalit | Mitalit |  |
| --- | --- | --- | --- |
|  William Sherring |  William Sherring |  William Sherring |  |
Miesten yleisurheilu
|  Olympialaiset  |  Olympialaiset  |  Olympialaiset  |  |
|  Kultaa | Ateena 1906 | maraton |  |
William D. ”Billy” Sherring (18. syyskuuta 1878 – 5. syyskuuta 1964) oli kanadalainen kestävyysjuoksija.
Sherring sijoittui vuoden 1900 Bostonin maratonilla toiseksi. Hänet valittiin edustamaan Kanadaa 1906 kesäolympialaisiin Ateenaan, mutta rautatietyöläisenä hänen oli vaikea rahoittaa matkaansa. Lopulta hän löi vetoa Cicely-nimisen hevosen puolesta ja voitti onnekkaasti, mikä mahdollisti hänen kisamatkansa. Olympiamaratonilla 45-kiloinen Sherring johti lähes koko matkan ja voitti ajalla 2.51.23,6 seitsemän minuutin erolla toiseksi tulleeseen. Olympiavoittonsa jälkeen hän lopetti urheilun ja työskenteli tullivirkailijana vuoteen 1942 saakka, jolloin jäi eläkkeelle.
Aiheesta muualla

The Beaverin artikkeli Sherringistä (Arkistoitu – Internet Archive)
Árni Páll Árnason

| Árni Páll Árnason |
| --- | --- |

Sosiaalidemokraattisen liiton puheenjohtaja
 2013–2016  
Edeltäjä:  Jóhanna Sigurðardóttir
Seuraaja:  Oddný Guðbjörg Harðardóttir
Islannin talous- ja kauppaministeri
 2. syyskuuta 2010 – 31. joulukuuta 2011  
Edeltäjä:  Gylfi Magnússon
Seuraaja:  Steingrímur Sigfússon
Islannin sosiaali- ja sosiaaliturvaministeri
 10. toukokuuta 2009 – 2. syyskuuta 2010  
Edeltäjä:  Ásta Ragnheiður Jóhannesdóttir
Seuraaja:  Guðbjartur Hannesson
Kansanedustaja
 2007–2016  
Ryhmä/puolue:  Sosiaalidemokraattinen liitto
Vaalipiiri:  Suðvesturkjördæmi
Henkilötiedot
Syntynyt: 23. toukokuuta 1966 (ikä 58) Reykjavík
Kansalaisuus:   Islanti
Puoliso:  Sigrún Eyjólfsdóttir
Lapset:  2
Tiedot
Puolue:  Sosiaalidemokraattinen liitto
Árni Páll Árnason (s. 23. toukokuuta 1966) on islantilainen sosiaalidemokraattisen liiton poliitikko, joka on toiminut Islannin sosiaali- ja sosiaaliturvaministerinä ja talous- ja kauppaministerinä sekä sosiaalidemokraattisen liiton puheenjohtajana.
Árni syntyi Reykjavíkissä. Hän valmistui lakimieheksi Islannin yliopistosta vuonna 1991. Vuosina 1991–1992 hän opiskeli eurooppaoikeutta College of Europessa Bruggessa Belgiassa. Hän sai asianajajan luvan vuonna 1997.
Vuosina 1988–1992 Árni toimi osa-aikaisena opettajana Hamrahlíðin lukiossa. Vuosina 1992–1994 hän toimi ulkoministerin Euroopan-asioiden neuvonantajana. Vuosina 1998–2007 hän toimi lakimiehenä. Vuosina 2004–2009 hän toimi eurooppaoikeuden opettajana Islannin yliopistossa.
Árni valittiin Alltingiin vuoden 2007 vaaleissa. Vuonna 2009 hän toimi Alltingin yleisvaliokunnan puheenjohtajana. Vuosina 2009–2010 hän toimi sosiaali- ja sosiaaliturvaministerinä ja vuosina 2010–2011 talous- ja kauppaministerinä. Vuosina 2013–2016 hän oli sosiaalidemokraattisen liiton puheenjohtaja.
Yhdistyneen kuningaskunnan parlamentti

| Yhdistyneen kuningaskunnan parlamentti |
| --- | --- |
 
Tyyppi
Tyyppi:  kaksikamarinen
Johto
Monarkki:  Charles III
Ylähuoneen puhemies:  John McFall
Alahuoneen puhemies:  Sir Lindsay Hoyle
Vaalit
Valintatapa:  nimitys (ylähuone) enemmistövaali (alahuone)
Viimeisimmät vaalit:  12. joulukuuta 2019 (alahuone)
Kokouspaikka
 Westminsterin palatsi
 Westminsterin palatsi
Kotisivut
 http://www.parliament.uk/
Ison-Britannian ja Pohjois-Irlannin yhdistyneen kuningaskunnan parlamentti on Yhdistyneen kuningaskunnan korkein hallintoelin. Sen muodostavat Yhdistyneen kuningaskunnan hallitsija, nykyisin Charles III, yhdessä alahuoneen (House of Commons) ja ylähuoneen (House of Lords) kanssa.
Tällä hetkellä hallituspuolueena on vuoden 2024 parlamenttivaaleissa enemmistön saanut työväenpuolue. Opposition suurin puolue on konservatiivipuolue. Käytännössä Britanniassa vallitsee kaksipuoluejärjestelmä.
Valtasuhteet

Parlamentin kolme elementtiä, kruunu, ylähuone ja alahuone ovat erilliset, eli sama henkilö ei voi kuulua kuin yhteen niistä. Monarkilla on edelleen teoriassa paljon valtaa: hänen hyväksyntänsä vaaditaan kaikkien lakien läpimenoon ja lisäksi hän voi mm. hajottaa parlamentin, julistaa sodan ja solmia rauhan. Käytännössä kaikkia näitä oikeuksia käyttää kuitenkin monarkin puolesta pääministeri ja hallitus. Monarkki nimittää pääministerin, joka tavallisesti on vaaleissa voittaneen puolueen puheenjohtaja.
Valtasuhteet > Ylähuone

Ylähuone koostuu enimmäkseen nimitetyistä jäsenistä. Niihin kuuluvat Englannin kirkon edustajat ("Lords Spiritual") ja päärien edustajat ("Lords Temporal"). Periaatteessa nämä säädyt ovat erillisiä, mutta ne kokoontuvat ja äänestävät yhdessä. Jäseniä ylähuoneessa on vuonna 2007 yhteensä 731, vähän enemmän kuin alahuoneessa (646). Vuosien 1911 ja 1949 lakien säätämisen jälkeen ylähuoneen valta on ollut alahuoneeseen verrattuna erittäin pieni. Lähes kaikki lakiesitykset tosin kulkevat ylähuoneen äänestyksen kautta, mutta ylähuone kykenee ainoastaan viivyttämään lakiesityksen läpimenoa kahden parlamenttikäsittelyn tai yhden vuoden ajan. Sen jälkeen alahuone voi ajaa lain läpi ilman ylähuoneen hyväksyntää. Näin on menetelty seitsemän kertaa vuoden 1911 lain säätämisen jälkeen, viimeksi vuonna 2004.
Lords Spiritual käsitti ennen kaikki Englannin kirkon vanhemmat kirkonmiehet, arkkipiispat, piispat, apotit ja priorit, mutta vuoden 1847 jälkeen vain 26 korkea-arvoisinta piispaa, joihin kuuluvat Canterburyn arkkipiispa, Yorkin arkkipiispa, Lontoon, Durhamin ja Winchesterin piispat, sekä 21 virka-asemaltaan vanhinta muiden hiippakuntien piispoista. Lords Temporaliin kuuluvat ovat kaikki päärejä. Aiemmin he olivat perinnöllisiä päärejä, mutta useimpien perinnöllisten päärien ylähuoneoikeus vietiin vuoden 1999 reformilaissa. Ylähuoneeseen valittiin kuitenkin 92 päärin arvon perintönä saanutta, arvonimien Earl Marshal ja Lord Great Chamberlain haltijat sekä 90 muuta, jolle myönnettiin lisäksi elinikäinen arvonimi. Näistä 75 päärit valitsivat keskuudestaan, 15 koko parlamentti. Loput ylähuoneen jäsenet ovat päärin arvon eliniäksi saaneita.
Valtasuhteet > Alahuone

Alahuoneessa on 650 edustajaa, joista 543 on Englannista, 57 Skotlannista, 32 Walesista ja 18 Pohjois-Irlannista. Jokaisesta vaalipiiristä valitaan yksi alahuoneen jäsen enemmistövaalitavalla. Äänioikeutettuja ovat kaikki 18 vuotta täyttäneet Yhdistyneen kuningaskunnan kansalaiset ja Irlannin ja Kansainyhteisön maiden kansalaiset, jotka asuvat pysyvästi Britanniassa. Kaikkien lakiesitysten on tultava alahuoneen hyväksymiksi ja alahuone kontrolloi verotusta ja hallituksen budjettia. Hallituksen ministerien täytyy säännöllisin väliajoin vastata alahuoneen kyselyihin.
Aiheesta muualla

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
Parlamentin viralliset sivut