stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Hunaja
Ominaisuudet > Koostumus

Hunajassa on yli 200 erilaista ainetta. Pääainesosat ovat erilaiset sokerilajit. Eri sokerien suhteet vaihtelevat alkuperäkasvin mukaan. Suomalaisen hunajan keskimääräinen koostumus:
hedelmäsokeri 40%
rypälesokeri 35 %
ruokosokeri 1 %
vesi 17 %
polysakkaridit 1,5 %
typpipitoiset yhdisteet, entsyymit, kivennäisaineet ym. 5 %
Yleisimmät hunajassa olevat entsyymit ovat diastaasi, invertaasi, glukoosioksidaasi, katalaasi ja fosfataasi.
Hunajaan on sekoittunut myös siitepölyä sekä erilaisia mehiläisen kanssa symbioosissa eläviä mikrobeja kuten maitohappobakteereita.
Ominaisuudet > Ravintosisältö

Hunajan ravintosisältö eli 100 grammaa hunajaa sisältää keskimäärin:
1 382 kJ (330 kcal) energiaa
0,5 g valkuaisaineita
80,8 g hiilihydraatteja
0,04 mg B2-vitamiinia (riboflaviini)
0,2 mg B3-vitamiinia (niasiini)
0,02 mg B6-vitamiinia (pyroksiaali fosfaatti)
0,07 mg B5-vitamiinia (pantoteenihappo)
4,0 mg C-vitamiinia (askorbiinihappo)
60,0 mg kaliumia
5,0 mg kalsiumia
3,0 mg magnesiumia
7,0 mg fosforia
0,5 mg rautaa
0,37 mg mangaania
0,1 mg sinkkiä
31 mg kuparialähde?
5,0 mg kromia
8,0 mg fluoria
0,72 mg booria
Hunajassa on niin vähän vitamiineja, kivennäisaineita ja entsyymejä, että arkikäytössä niillä ei ole juurikaan merkitystä ravitsemuksen kannalta. Hunajaa pidetään kuitenkin terveellisempänä makeuttajana kuin sokeria, sillä hunaja on makeuteensa nähden sokeria vähäkalorisempaa.
Valmistus

Mehiläiset valmistavat hunajaa kukkien medestä tai kirvojen mesikasteesta. Mesi ja mesikaste ovat kasvien solukkonestettä, joka sisältää muun muassa sokereita, vettä sekä monia hivenaineita. Työmehiläiset keräävät hunajaa sadottomaksi kesäajaksi ja talviravinnoksi.
Kimalaiset keräävät mettä samalla tavalla ja varastoivat sitä, mutta pesäkohtaiset määrät ovat pieniä, vain satoja grammoja, ja ne on tarkoitettu vain sadepäivien ja kylmien jaksojen varalle, sillä kimalaiset eivät talvehdi yhdyskuntana. Ampiaiset eivät valmista hunajaa vaan imevät aikuisina mettä ja muita makeita nesteitä.
Mehiläisillä on leukansa alla pitkä kärsä, jolla ne imevät kukista mettä. Kärsästä mesi kulkeutuu mesimahaan. Mesimaha on mehiläisen takaruumiissa oleva paksu osa, ennen varsinaista mahaa. Mehiläinen erittää meteen rauhaseritteitään, sylkinestettä ja entsyymejään, jolla se muokkaa muun muassa meden sokerikoostumusta invertaasientsyymin avulla pilkkoen ruokosokeria rypäle- ja hedelmäsokeriksi. Mehiläinen haihduttaa medestä pois myös ylimääräistä vettä. Valmiin hunajan mehiläiset varastoivat kennoihin ja peittävät kennot vahakansilla, jotka estävät mikrobien ja kosteuden pääsyn hunajaan.
Hunaja erotetaan kennoista linkoamalla. Ennen linkoamista kennoja peittävät vahakannet kuoritaan pois ja hunajakakut asetetaan hunajalinkoon, jossa hunaja erottuu kennoista keskeiskiihtyvyydestä aiheutuvan voiman avulla. Linkouksen jälkeen hunajasta poistetaan pienet vahamuruset siivilöimällä. Hunajalinkoja on kolmenlaisia: pystyakseli-, vaaka-akseli- ja tähtilinko.
Nykyään vähemmän käytetty tapa on hunajan valutus omalla painollaan, koska se on hitaampaa ja työläämpää.
Hunajaa voidaan myös puristaa kennoista. Tätä menetelmää käytetään etenkin sitkeän kanervahunajan tuotannossa.
Säilytys ja kuumennus

Hunajaa suositellaan säilytettäväksi kuivassa ja viileässä noin 13–16 asteessa, jolloin se säilyy käyttökelpoisena useita vuosia. Hunaja ei kuitenkaan homehdu tai muutu muutoin ihmisen terveydelle vaaralliseksi pidemmänkään ajan kuluessa. Huoneenlämmössä hunajan parasta ennen -ajaksi hunajan pakkaamishetkestä on määritelty kaksi vuotta.
Jääkaapissa tai kosteassa tilassa säilytetty hunaja imee itseensä herkästi hajuja ja kosteutta. Hunajaa voi myös pakastaa. Juoksevasta hunajasta tulee pakastuksen ja sulatuksen jälkeen uudelleen juoksevaa.
Jos hunaja kuumennetaan tai säilytetään liian lämpimässä, sen ominaisuudet alkavat kärsiä. Hunajan käsittelyä ja säilytystä voidaan arvioida esimerkiksi kartoittamalla tiettyjä entsyymejä, joiden määrään vaikuttavat sekä lämpötila että aika. Mikroaaltouunissa entsyymit tuhoutuvat jo parissa minuutissa. 80 asteen lämpötilassa invertaasi puolittuu 9 minuutissa ja diastaasi 1 tunnissa. 70 asteessa samojen entsyymien puoliintumisajat ovat 5 tuntia sekä 47 minuuttia, ja 60 asteessa 1 päivä sekä 5 tuntia. Huoneenlämmössä puoliintumisajat ovat neljä sekä kaksi vuotta. Hunajan lämpenemisen suurin vaara on tuotanto- ja pakkausvaiheessa, jolloin suurissa erissä käsitelty hunaja saattaa lämmityksen jälkeenselvennä jäähtyä liian hitaasti.
Käyttö

Hunajaa on käytetty Euroopassa tuhansien vuosien ajan. Anatoliassa hunajaa on käytetty yli 8 000 vuoden ajan, keski-Euroopassa yli 5 000 vuoden ajan ja Ranskassa yli 3 000 vuoden ajan. Fennoskandiassa, Skotlannissa ja Irlannissa kesymehiläinen ei tuolloin vielä elänyt, ja Iberiastakaan hunajan muinaisesta käytöstä ei ole löytynyt merkkejä.
Käyttö > Ravintona

Hunajaa käytetään ruoanlaitossa, leivonnassa, leivän päällä, ja sitä lisätään makeutusaineeksi juomiin kuten teehen ja kahviin.
Hunajasta ja vedestä käyttämällä tehtyä hunajaviiniä on juotu Euroopassa yleisesti jo tuhansien vuosien ajan. Nykyisin Suomessakin hunajaa hyödynnetään paitsi elintarviketeollisuudessa, niin myös alkoholijuomien, kuten esimerkiksi oluen ja siman valmistukseen.
Käyttö > Terveydenhoidossa

Hunajaa on käytetty terveystuotteena jo kauan. Tieteelliset tutkimukset ovat vahvistaneet joitain hunajan terveysväitteitä.
Hunajaa on käytetty jo pitkään haavojen hoidossa, ja moni nykyaikainen lääketieteellinen haavanhoitovalmiste sisältää hunajaa. Hunajan teho haavojen hoidossa perustuu muun muassa sen antibakteerisuuteen ja vetyperoksidin tuotantoon. Haavojen hoidossa hunajan on havaittu olevan tehokkaimmillaan silloin, kun mehiläiset eivät ole vielä kypsyttäneet sitä valmiiksi. Silloin sen kosteus on otollista maitohappobakteereille.
Hunajan on todettu tepsivän joihinkin flunssan jälkitauteja aiheuttaviin bakteereihin.
Käypä hoito -ohjeissa todetaan, että hunaja voi auttaa yli yksivuotiaiden lasten akuutin öisen yskän oireisiin. Tällöin hunajaa tulisi ottaa 1–2 teelusikallista ennen nukkumaanmenoa.
Hunaja ei sovi ensiapuun hypoglykemian hoidoksi esimerkiksi diabeetikolle. Aiemmista tiedoista poiketen hunaja ei imeydy suun tai ikenien limakalvoilta verenkiertoon.
Käyttö > Ihonhoidossa

Hunajaa käytetään kosmetiikassa, ihon hoitamiseen sekä saunomisen yhteydessä.
Saantisuositukset

Hunajaa ei suositella alle yksivuotiaille lapsille, sillä se aiheuttaa heille imeväisbotulismin riskin.
Aiheesta muualla

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
Suomen mehiläishoitajain liiton hunajasivusto
Kaisa Kähärä, Hunajan terveellisyys ja turvallisuus, Kuopion yliopisto, Biotieteiden laitos, Luonnontieteiden kandidaatin tutkielma, Heinäkuu 2007 (Arkistoitu – Internet Archive) (pdf)
Hunaja Fineli.
Suomalaista hunajaa.
Hunajakennosto
Hunajanmyyjän valikoimaa Petroskoin syysmarkkinoilla.
Spermageddon

| Spermageddon |
| --- | --- |
Ohjaaja:  Tommy Wirkola Rasmus A. Sivertsen
Käsikirjoittaja:  Tommy Wirkola Jesper Sundnes Vegar Hoel
Tuottaja:  Jørgen Storm Rosenberg Kjetil Omberg
Säveltäjä:  Christian Wibe
Leikkaaja:  Martin Stoltz
Valmistustiedot
Valmistusmaa:  Norja
Tuotantoyhtiö:  74 Entertainment Qvisten Animation
Levittäjä:  SF Studios
Ensi-ilta:  10. kesäkuuta 2024 (Annecy) 21. helmikuuta 2025 (Suomi) 28. helmikuuta 2025 (Norja)
Kesto:  80 minuuttia
Alkuperäiskieli:  norja
Aiheesta muualla
IMDb
Elonet
Infobox OKNimi-testi OK: 
Spermageddon on vuonna 2024 ensi-iltansa saanut norjalainen animoitu komediaelokuva,lähde? jonka ohjasivat Tommy Wirkola and Rasmus A. Sivertsen.
Ääninäyttelijät

| Alkuperäinen ääninäyttelijä | Suomalainen ääninäyttelijä | Rooli |
| --- | --- | --- |
| Christian Mikkelsen | Antti Lang | Jere (Jens) |
| Nasrin Khusrawi | Emma Louhivuori | Liisa (Lisa) |
| Aksel Hennie | Petrus Kähkönen | Simppa Siittiö (Simen) |
| Mathilde Storm | Heljä Heikkinen | Kumilla (Cumilla) |
| Christian Rubeck | Osku Ärilä | Jizzmo |
| ? | Ville Eerikkilä ja Juuso Kallio | Jeren aivot |
| Bjørn Sundquist | Jarmo Koski | professori |
| John Rungot | Antti L. J. Pääkkönen | Syväkurkku (Egan Olsæd) |
| Stig Frode Henriksen | Markus Niemi | Kolibakteeri |
|  | Markus Niemi | Jeren isä |
| ? | Katja Aakkula | Jeren äiti |
Ääninäyttelijät > Suomenkielinen versio

| --- | --- |
Käännös:: Tuija Korhonen
Dubbausstudio:: Uptempo
Hyypänjokilaakso

Näkymä Hyypänjokilaaksoon kantatieltä 44.
Hyypänjokilaakson kartta.
Hyypänjokilaakso (myös Hyypänlaakso) on Hyypässä Kauhajoella sijaitseva etelä–pohjoissuuntainen kallioperän murrokseen muodostunut jokilaakso. Alueen pinta-ala on 5 500 hehtaaria. Pituutta laaksolla on noin 20 kilometriä ja leveyttä noin kaksi kilometriä. Syvyyttä on 80–100 metriä. Hyypänjokilaakso on valtakunnallisesti merkittävä maisema-alue. Hyypänjokilaakso sijaitsee Kauhajoen keskustan eteläpuolella kantatie 44:n varrella. Laaksossa virtaa Kauhajoki eli Hyypänjoki, joka on yksi Kyrönjoen kolmesta päähaarasta. Laakso muuttuu syvemmäksi ja jyrkkärinteisemmäksi, mitä etelämmäksi mennään. Myös maisema muuttuu vaihtelevammaksi. Hyypänjokilaakson alueella sijaitsee paikoin jopa 20 metriä syvä Katikankanjoni.
Hyypänjokilaaksossa on yhtenäistä asutusta ja viljelyksiä 20 kilometrin matkalla. Asutus on muodostunut pääasiassa laakson rinteiden yläosiin. Kylän rakenne on perinteinenselvennä, vaikkakin rakennuskanta ei ole kovin vanhaa. Viljelykset puolestaan laskeutuvat loivasti laakson pohjalla virtaavaa Kauhajokea kohti. Hyypänjokilaakson reunamilla sijaitsee metsäisiä selänteitä sekä soita.
Historia > Esihistoria

Hyypänjokilaakso on muodostunut satojen miljoonien vuosien kuluessa. Laakson pohjalta, kymmeniä metrejä paksun maakerroksen alta on seismisillä luotauksilla löydetty ruhjevyöhyke. Ruhjevyöhykkeessä kallioperä on kauttaaltaan rikki, ja tämän ruhjeen ympärille luonto on kulutustyöllään muodostanut Hyypänjokilaakson. Vähintään kilometrin paksuinen jää on vähintään neljä kertaa kulkenut laakson poikki pohjoisesta kohti etelää. Samalla jää on muodostanut Hyypänjokilaaksosta U-laakson. Jää myös kulutti murroksen rikkomaa kalliota. Viime jääkauden viimeiset jäät vetäytyivät laakson alueelta noin 9 300 vuotta sitten. Hyypänjokilaakso oli jääkauden jäljiltä vielä noin 8 500 vuotta sitten merenlahti, Hyypänlahti. Se ulottui nykyisen Kauhajoen keskustan kohdalta Kauhajärvelle saakka.
Hyypänjokilaakson reuna-alueilla on asuttu jo kivikaudella, mistä ovat todisteina kahdeksan ajalta 6 500 eaa. löydettyä asuinpaikkaa. Asuinpaikat on löydetty noin 110 metrin korkeudelta eli sen aikaisen merenrannan tienoilta. Kauhajärven alueelta, 145–150 metrin korkeudesta on löytynyt myös kivikautinen asuinpaikka. Asuinpaikoilta on löydetty esimerkiksi reikäkiviä, kivikirveitä ja keihäänkärkiä. Tuon ajan asukkaat hankkivat elantonsa metsästämällä lintuja, majavia, peuroja, hirviä, piennisäkkäitä sekä mereltä hylkeitä. He myös kävivät merellä kalastamassa. Lopulta nykyisen Hyypänjokilaakson alue oli maankohoamisen ansiosta kokonaan kuivaa maata. Samoihin aikoihin asutus alkoi harventua ja hävisi sittemmin kokonaan. Asutuksen kadottua alkoi alueelle vähitellen muodostua puroja, jokia ja lähteitä. Kauhajoen eteläosassa sijaitseva Kauhajärvi oli noihin aikoihin kooltaan huomattavasti suurempi. Kauhajärvi puhkaisi hiekkakankaiden ja Pitkäkosken kautta laskujoen Hyypänjokilaaksoon. Samoihin aikoihin oli nykyisen Kauhajoen ja Karvian rajalla alkanut muodostua Kauhaneva, jossa muodostuneesta lähteestä sai alkunsa pieni Katikanluoma. Tämä luoma on alajuoksullaan uurtanut hienohiekkakerroksiin jopa 20 metrin syvyisen Katikankanjonin.
Historia > Asutushistoria

Tuhansien vuosien kuluttua Hyypänjokilaaksoon saapui lappalaisia, joiden jälkeen saapui suomalaisia. Lappalaiset vetäytyivät pohjoisemmaksi. Sittemmin laaksosta tuli Satakunnasta ja Hämeestä sekä Kyrönjoen alajuoksulta tulleiden metsästäjien nautinta-aluetta. Nautinta-alueen raja oli pieni, Hyypänjokilaaksossa Kauhajokeen laskeva, Rauhaluoma. Rauhaluoman merkityksestä kertonee se, että vielä 1600-luvullakin se merkittiin karttoihin, vaikka suurempia ja merkittävämpiä Kauhajoen sivuhaaroja ei merkitty. Pysyvä asutus laaksossa alkoi vasta 1500-luvun loppupuolella, kun Ruotsin kuningas Kustaa Vaasa julisti erämaat ja autiotalot kruunun omaisuudeksi. Ensimmäiset Hyypänjokilaakson talot olivat 1500-luvulla perustetut Rauska, Korhonen ja Havunen. Alue sai asukkaita Satakunnasta, alempaa Kyrönjoen varresta ja jopa Savosta. Asutustoiminta hiljeni 1600-luvun lopulla johtuen Ruotsin käymistä suurvaltasodista, mutta alkoi kiihtyä jälleen vuosisadan loppupuolella. Suuri Pohjan sota 1700-1721 lopetti Hyypänjokilaakson asuttamisen pitkäksi ajaksi. Alueelle alettiin 1800-luvulla perustaa torppia sekä halkoa taloja. Vielä toisen maailmansodan jälkeenkin alueella esiintyi uudisraivausta. Kauhajoen yläjuoksulla päin on yhä raivaamatonta viljelykseen kelpaavaa maata. Siellä viljelykseen otetut lohkot seuraavat tilusrajoja, kun taas alempana Hyypänjokilaaksossa viljelysmaa seuraa moreenialueiden rajoja. Hyypänjokilaakson yläosassa asutus on alaosaa harvempaa. Alueella on säästynyt vanhoja talonpoikaistaloja vähän. Laakson pohjoisosassa, Havuskylässä, sijaitseva Hämes-Havunen on arvokkain rakennus. Siellä on säilynyt lähes täydellinen umpipiha. Hämes-Havunen oli aikoinaan kestikievari, ja se oli viimeinen Pohjanmaan puolella sijainnut talo ennen Satakuntaa. Pääasiassa laakson rakennukset on rakennettu 1950-luvulla. Rakennukset on kuitenkin rakennettu perinteisille rakennuspaikoille.
Hyypänjokilaakson tärkein elinkeino on maatalous, erityisesti karjankasvatus, rehuviljan ja nurmen viljely. Aikaisemmin metsästyksellä, kalastuksella, metsänhakkuilla sekä tervanpoltolla on saatu lisäansioita. Alueelta on kuljetettu Pohjanlahden rannikolle Kristiinankaupunkiin mastopuita, tervaa sekä lankkuja. Hyypänjokilaakson alueen kanjonimaiset luomien notkot ovat viljelykseen kelpaamattomia, joten ne ovat toimineet karjan laitumena sekä niittyinä. Karja laiduntaa enää nykyisin vain neljässä notkossa.
Luonto

Hyypänjokilaakson maaperä muodostuu paksusta kerroksesta hiesua, hiekkaa ja savea. Tosin saven määrä vähenee, mitä kauempana etelässä, Kauhajoen latvoilla, ollaan. Hyypänjokilaaksoa seurailee muinainen, 50 000 vuotta vanha harjujakso. Tätä jaksoa noin 10 000 vuotta sitten päättynyt viimeisin jääkausi ei kyennyt kokonaan tasoittamaan. Esimerkiksi keskellä laaksoa, Kauhajoen vieressä sijaitseva noin 100 000 vuotta sitten muodostunut Hyypänmäki on osa tätä harjujaksoa. Myös nuorempi harjumuodostuma seurailee Hyypänjokilaaksoa.
Laakson reunojen moreeniselänteiden kasvillisuus koostuu pääasiassa mäntykankaista. Joitain lehtojakin on jyrkillä joenvarren törmillä. Pääasiassa nämä jokitörmät on aikoinaan raivattu laidunniityiksi.
Hyypänjokilaakson länsirinteellä sijaitsee Pahalähde, josta pulppuaa pohjavettä voimakkaalla paineella. Nykyisin Pahalähde on ympäröity aidoilla ja sen vesi on otettu Kauhajoen kaupungin käyttöön. Pahalähteen laskujoki on pieni Pahaoja.
Luonto > Eläimistö

Vuonna 1999 tehtiin Hyypänjokilaakson kulttuurimaiseman luontoselvitys, jonka mukaan alueelta löytyi yksi suojeltava nisäkäs, liito-orava. Sillä oli monia reviirejä laakson alueella. Laakson pesivistä lintulajeista 46 oli erityishuomiota kansallisesti, Euroopan laajuisesti tai maailmanlaajuisesti kaipaavaa. Hyypänjokilaaksossa tavattiin myös paikallisesti harvinaisia kasvilajeja, kaloja sekä hyönteisiä. Alueelta löytyi viitasammakkoa, joka on erityistä suojelua Euroopan unionissa vaativa sammakkoeläin. Hyypänjokilaakson hyönteislajeista koskikorento on luokiteltu Suomessa silmälläpidettäväksi.
Hyypänjokilaaksossa tavattiin luontoselvitystä tehtäessä yksi maailmanlaajuisesti uhanalainen ja Suomessa vaarantunut lintulaji eli ruisrääkkä. Lintudirektiiveillä suojeltavia lajeja olivat mehiläishaukka, kurki, liro, huuhkaja, sinisuohaukka, pyy, mustakurkku-uikku, palokärki, peltosirkku, pikkulepinkäinen, suokukko, luhtahuitti, metso, varpuspöllö ja ruisrääkkä. Euroopan laajuisesti uhanalaisia lintuja olivat sinisuohaukka, peltosirkku, pikkulepinkäinen, isolepinkäinen, huuhkaja, liro, jouhisorsa, tuulihaukka, kurki, teeri, peltopyy, kiuru, leppälintu, harmaasieppo, haarapääsky ja törmäpääsky. Selvityksen mukaan alueella oli 12 Suomen erityisvastuulintulajia Euroopan unionissa. Lajit olivat sinisuohaukka, huuhkaja, varpuspöllö, helmipöllö, jouhisorsa, teeri, metso, valkoviklo, kurki, käenpiika, mustakurkku-uikku ja isokäpylintu. Suomen alueella silmällä pidettäviä lintulajeja olivat peltopyy, tuulihaukka ja nuolihaukka. Hyypänjokilaakson ympäristöä indikoivat lintulajit olivat puolestaan lapasorsa, isokuovi, suokukko, luhtahuitti, naakka, ruisrääkkä, metso, peltopyy, jänkäkurppa, mustakurkku-uikku, kurki, punavarpunen, viitakerttunen, palokärki, varpuspöllö, kanahaukka, tuulihaukka, puukiipijä, haarapääsky, kulorastas, kultarinta, kivitasku, hemppo, kottarainen, pensastasku, mustapääkerttu, riekko, pikkulepinkäinen, pohjansirkku ja pensassirkkalintu.
Valtakunnallisesti merkittävä maisema-alue

Hyypänjokilaakso on valtakunnallisesti merkittävä maisema-alue Suomen valtioneuvoston 5. tammikuuta 1995 tekemän päätöksen mukaisesti. Hyypänjokilaakson eteläosassa sijaitseva Kolmentuulenlakki kuuluu osana Kauhanevan–Pohjankankaan aluetta Natura 2000 -verkoston piiriin.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Hyypänjokilaakso Wikimedia Commonsissa
Hyypänjokilaaksosta Hyypän kylän kotisivuilla (Arkistoitu – Internet Archive)
Hyypänjokilaaksoa.
Varden (sanomalehti)

| Varden |
| --- | --- |

 Lehden toimitus Skienissä
Lehtityyppi:  paikallislehti
Kustantaja:  Polaris Media
Levikki:  18 497 (2020)
Perustettu:  1874
Päätoimittaja:  Tom Erik Thorsen
Kotikunta:  Skien
Kotimaa:  Norja
Sivukoko:  tabloidi
Kieli:  norja
Aiheesta muualla
Kotisivu
Varden on norjalainen vuonna 1874 perustettu paikallislehti, jonka kotikunta on Skien. Se kuuluu Polaris Media -konserniin.
Aiheesta muualla

Lehden verkkosivut (norjaksi)
| n k Polaris Media |
| --- | --- |
Sanomalehdet:  Adresseavisen  Agderposten  Alingsås Tidning  Alingsåskuriren  Altaposten  Andøyposten  Bladet  Bohusläningen  Brønnøysunds Avis  Bygdanytt  Bømlo-nytt  Driva  Fjordabladet  Fjordenes Tidende  Fjordingen  Fjuken  Folkebladet  Fosna-Folket  Framtid i Nord  Fædrelandsvennen  Gauldalsposten  Grimstad Adressetidende  Göteborgs-Posten  Hallands Nyheter  Harstad Tidende  Hitra-Frøya  Innherred  Kungsbacka-Posten  Kungälvs-Posten  Lillesands-Posten  Lindesnes  Lister  Marsteinen  Mölndals-Posten  Møre-Nytt  Nyss  Romsdals Budstikke  Ruijan Kaiku  Stjørdals-Nytt  ST-tidningen  Strilen  Strömstads Tidning  Sunnhordland  Sunnmørsposten  Sør-Trøndelag  Trønderbladet  TTELA  Varbergsposten  Varden  Vennesla Tidende  Vesteraalens Avis  Vestlandsnytt  Vigga  Vikebladet Vestposten  Våganavisa  Åndalsnes Avis 
Verkkolehdet:  iTromsø  Vesterålen Online 
Ilmaisjakelulehdet:  Lerums Tidning  Nytt i Uka 
| --- | --- |
Auktoriteettitunnisteet :  VIAF
Hedoninen oravanpyörä

Hedoninen oravanpyörä, joka tunnetaan myös nimellä hedoninen adaptaatio tai hedoninen juoksumatto, on ihmisillä havaittu taipumus palata nopeasti suhteellisen vakaaseen onnellisuuden tasoon huolimatta merkittävistä positiivisista tai negatiivisista tapahtumista tai elämän muutoksista.  Tämän teorian mukaan henkilön vaurastuessa myös odotukset ja toiveet kasvavat samanaikaisesti, mikä ei johda pysyvään onnellisuuteen. Brickman ja Campbell loivat termin esseeään "Hedonic Relativism and Good Society" (1971).  1990-luvun lopulla konseptia muutti brittiläinen psykologi Michael Eysenck, jolloin teoria muovautui nykyiseen muotoonsa ja siitä tuli nykyinen "hedonisen oravanpyörän teoria", joka vertaa onnellisuuden harjoittamista juoksumatolla olevaan henkilöön, joka joutuu kävelemään vain pysyäkseen samassa paikassa.
Hedoninen (tai onnellisuuden) ohjearvo on saanut kiinnostusta koko positiivisen psykologian alalla, jossa sitä on kehitetty ja hiottu edelleen.  Koska hedoninen sopeutuminen yleisesti ottaen osoittaa, että muuten merkittävät tapahtumat eivät vaikuta merkittävästi henkilön pitkäaikaiseen onnellisuuteen, positiivinen psykologia on keskittänyt tutkimuksensa asioiden löytämiseen, jotka voivat johtaa pysyviin muutoksiin onnen tasoilla.
Yleiskatsaus

Hedoninen sopeutuminen on prosessi tai mekanismi, joka vähentää emotionaalisten tapahtumien affektiivista vaikutusta. Yleisesti ottaen hedoninen sopeutuminen sisältää onnen "ohjearvon", johon pohjautuen ihmiset säilyttävät koko elämänsä ajan jatkuvan onnen tason huolimatta tapahtumista, jotka tapahtuvat heidän ympäristössään.   Hedonisen sopeutumisen prosessi hahmotetaan usein juoksumatolla, koska tietyn onnen tason ylläpitämiseksi on jatkuvasti tehtävä työtä. Toinen hahmotustapa on konseptualisioida hedoninen sopeutuminen toimivaksi samalla tavalla kuin termostaatti (negatiivinen takaisinkytkentä), joka toimii yksilön onnellisuuden ohjearvon ylläpitämiseksi. Yksi positiivisen psykologian tärkeimmistä huolenaiheista on määritellä, miten ylläpitää tai nostaa onnea, ja millaisia käytännöt johtavat kestävään onneen.
Hedoninen sopeutuminen voi tapahtua monin eri tavoin. Yleensä prosessi sisältää kognitiivisia muutoksia, kuten arvojen, tavoitteiden, huomion ja tilanteen muutoksen.  Lisäksi neurokemialliset prosessit desensitisoivat aivojen yli-stimuloituja hedonisia reittejä, mikä mahdollisesti estää voimakkaiden positiivisten tai negatiivisten tunteiden jatkuvan korkean tason.  Sopeutumisprosessi voi tapahtua myös siten, että ihmiset pyrkivät rakentamaan rationaaleja, joiden mukaan heiltä puuttuu enemmän tarpeita kuin mitä todellisuudessa heillä on. Sosiaalitieteilijä Gregg Easterbrook kutsuu tätä prosessia nimellä "runsauden kieltäminen".
Hypatia Aleksandrialainen

| Hypatía> Ὑπατία |
| --- | --- |
 Uuden ajan kuvitteellinen muotokuva.
Henkilötiedot
Syntynyt: noin 355  Aleksandria
Kuollut: 415 (59–60 vuotta)  Aleksandria
Koulutus ja ura
Koulukunta:  uusplatonismi
Tunnetut työt:  ei säilyneitä teoksia
Opettaja:  Hierokles Aleksandrialainen
Hypatia Aleksandrialainen (m.kreik. Ὑπατία, noin 355–415) oli kreikkalainen uusplatonilainen filosofi, matemaatikko, tähtitieteilijä ja opettaja. Hän syntyi ja kuoli Aleksandriassa. Hän on varhaisin naispuolinen matemaatikko, jonka elämästä ja työstä on tietoja, vaikka niitä ei ole säilynyt hänen tieteellisistä saavutuksistaan.
Hypatian isä Theon Aleksandrialainen oli matemaatikko, joka toimi Aleksandrian kirjaston museon eli muusien temppelin johtajana kunnes patriarkka Theofilus sulki sen vuonna 391 osana Aleksandrian pakanallisten palvontapaikkojen hävittämistä. Hypatian puoliso Isidoros Miletoslainen oli kuuluisa arkkitehti.
Hypatia murhattiin noin kuudenkymmenen vuoden iässä, Sokrates Skolastikon mukaan poliittisista syistä, Damaskioksen mukaan kateudesta Hypatian oppineisuutta kohtaan. Hypatian raakaa ja julmaa murhaa on pidetty klassisen sivistyksen loppuna Aleksandriassa.
Varhaiset tietolähteet

Varhaisimmat Hypatian maininneet kirjailijat olivat hänen aikalaisensa Sokrates Skolastikko sekä Damaskios. Molemmat ylistivät korkealentoisesti Hypatiaa.
Varhaiset tietolähteet > Sokrates Skolastikko

Bysanttilainen kirkkohistorioitsija Sokrates Skolastikko (n. 380 – n. 450) kirjoitti seuraavasti:  "Aleksandriassa oli Hypatia-niminen nainen, filosofi Theonin tytär, joka saavutti kirjallisuudessa ja tieteessä sellaisia saavutuksia, että se ylitti kaikki oman aikansa filosofit." Hypatia oli perehtynyt Platonin ja Plotinoksen oppeihin, ja hänen luennoilleen tuli ihmisiä kaukaa kuuntelemaan hänen opetustaan. Sokrateen mukaan Hypatian murha johtui siitä, että tämä oli osallistunut poliittiseen juonitteluun.