stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Alexander Frei
Ura

Frei aloitti ammattilaisuransa Baselin riveissä vuonna 1997. Hän edusti kotimaansa superliigassa myös Thunia, Luzernia ja Servetteä. Vuonna 2003 Frei siirtyi Rennesin joukkueeseen Ranskaan. Kaudella 2004–2005 hän teki Rennes'n paidassa 20 maalia ja oli Ranskan liigan maalipörssissä toinen. Hänet valittiin vuonna 2005 Sveitsin vuoden pelaajaksi.
Kesällä 2006 Frei siirtyi nelivuotisella sopimuksella Borussia Dortmundiin, jossa teki heti debyyttikaudellaan 16 maalia Bundesliigassa. Kaudella 2007–2008 loukkaantuminen pilasi Frein pelit ja hän pääsi kentälle vasta aivan kauden lopulla. Maalintekotaito oli kuitenkin tallella, sillä hän teki kahdeksassa ottelussa kuusi osumaa. Seuraavalla kaudella hän teki 12 maalia.
Kesällä 2009 Frei jätti spekuloinnin päätteeksi Dortmundin ja palasi takaisin FC Baseliin, jossa päätti uransa 2013.
Ura > Maajoukkueessa

Sveitsin maajoukkueessa Frei pelasi vuosina 2001–2011 kaikkiaan 84 maaottelua, joissa teki 42 maalia. Hän oli pitkään yksi joukkueen tärkeimmistä pelaajista. Hän kuului Sveitsin joukkueeseen vuoden 2004 EM-kisoissa, joissa pelasi kaksi ottelua, ja vuoden 2006 MM-kisoissa, joissa pelasi Sveitsin kaikissa neljässä ottelussa.
Frei kuului Sveitsin maajoukkueeseen myös vuoden 2008 EM-kisoissa, mutta loukkasi vasemman polven nivelsiteensä jo avausottelussa Zdeněk Grygeran taklauksesta eikä pystynyt jatkamaan kisoja. Sveitsin joukkue jäi alkulohkoon hävittyään Tšekille 1-0 ja Turkille 2-1. Päätösottelussaan he voittivat kisojen päätteeksi vaisun Portugalin maalein 2-0. Vuoden 2010 MM-kisoissa hän pelasi kahdessa ottelussa.
Saavutukset

Sveitsin-mestaruus: 2010, 2011, 2012
Sveitsin cup: 2001, 2010, 2012
Sveitsin vuoden jalkapalloilija (3): 2004, 2005, 2007
MM-kilpailut: 2. kierros 2006, 1. kierros 2010
EM-kilpailut: 1. kierros 2004, 2008
Aiheesta muualla

Viralliset kotisivut (saksaksi)
Profiili Borussia Dortmundin sivuilla (saksaksi)
Profiili Bundesliigan sivuilla[vanhentunut linkki] (saksaksi)
Profiili FootballDatabase-tietokannassa (englanniksi)
Sveitsin joukkue – Jalkapallon EM-kilpailut 2004
1 Stiel |
2 Haas |
3 Berner |
4 Henchoz |
5 M. Yakın |
6 Vogel |
7 Cabanas |
8 Wicky |
9 Frei |
10 H. Yakın |
11 Chapuisat |
12 Zuberbühler |
13 Zwyssig |
14 Magnin |
15 Gygax |
16 Celestini |
17 Spycher |
18 Huggel |
19 Barnetta |
20 Müller |
21 Rama |
22 Vonlanthen |
23 Roth |
Valmentaja Kuhn
Sveitsin joukkue – Jalkapallon MM-kilpailut 2006
1 Zuberbühler |
2 Djourou |
3 Magnin |
4 Senderos |
5 Margairaz |
6 Vogel |
7 Cabanas |
8 Wicky |
9 Frei |
10 Gygax |
11 Streller |
12 Benaglio |
13 Grichting |
14 D. Degen |
15 Džemaili |
16 Barnetta |
17 Spycher |
18 Lustrinelli |
19 Behrami |
20 Müller |
21 Coltorti |
22 Yakın |
23 P. Degen |
Valmentaja Kuhn
Sveitsin joukkue – Jalkapallon EM-kilpailut 2008
1 Benaglio |
2 Djourou |
3 Magnin |
4 Senderos |
5 Lichtsteiner |
6 Huggel |
7 Cabanas |
8 Inler |
9 Frei |
10 Yakın |
11 Streller |
12 Derdiyok |
13 Grichting |
14 Gygax |
15 Fernandes |
16 Barnetta |
17 Spycher |
18 Zuberbühler |
19 Behrami |
20 Müller |
21 Jakupović |
22 Vonlanthen |
23 Degen |
Valmentaja Kuhn
Sveitsin joukkue – Jalkapallon MM-kilpailut 2010
1 Benaglio |
2 Lichtsteiner |
3 Ziegler |
4 Senderos |
5 von Bergen |
6 Huggel |
7 Barnetta |
8 Inler |
9 Frei |
10 Nkufo |
11 Behrami |
12 Wölfli |
13 Grichting |
14 Padalino |
15 Yakın |
16 Fernandes |
17 Spycher |
18 Streller |
19 Derdiyok |
20 Schwegler |
21 Leoni |
22 Eggimann |
23 Shaqiri |
Valmentaja Hitzfeld
Puolan urheilu

Puolan urheilu on monimuotoista. Puolan suosituin urheilulaji on jalkapallo.kenen mukaan?
Jalkapallo

Jalkapallo on Puolan suosituin urheilulaji. Tunnetuin puolalainen jalkapalloilija on FC Barcelonassa pelaava Robert Lewandowski.[lähde? ]
Moottoriurheilu

Puolalaiset ovat kilpailleet myös moottoriurheilulajeissa. Tunnetuimpia autourheilijoita ovat rallin EM-sarjan vuoden 1997 mestari Krzysztof Hołowczyc, Porsche Supercup -sarjassa kilpaillut Kuba Giermaziak ja Formula 1 -kuljettaja Robert Kubica.[lähde? ]
Ratsumieskilta

Ratsumieskilta Ry on suomalaisia ratsuväkiperinteitä ylläpitävä yhdistys. Sillä on paikallisia jaostoja: Helsingin Eskadroona, Joensuun Eskadroona, Keski-Suomen Eskadroona, Kouvolan Eskadroona, Lahden Eskadroona, Lappeenrannan Eskadroona, Lempäälän Seudun Eskadroona, Ratsukoulun Eskadroona ja Uudenmaan Eskadroona.
Ratsumieskilta Ry:n lisäksi toimii Tampereen Seudun Ratsuväenkilta ry.
Ratsumieskillan Eskadroonat ja Tampereen Seudun Ratsuväenkilta asettavat ratsukoita käyttöön Suomen puolustusvoimien virallisiin paraateihin sekä tukevat elokuvien ja televisiosarjojen ohjausta. Ratsukkoja on ollut mm. televisiosarjassa Hovimäki sekä elokuvissa Ilomantsin torjuntataistelut, Käsky, Lupaus, Raja 1918, Sauna ja Täällä Pohjan tähden alla.
Ratsula

Ratsula on muun muassa seuraavien suomalaisten henkilöiden sukunimi:
Gösta Ratsula (ent. Wilsson, 1902–1972), kauppias, yrittäjä ja yritysjohtaja, kauppaneuvos
Kari-Matti Ratsula (s. 1982), salibandyn pelaaja
Miki Ratsula, amerikansuomalainen muusikko
Tauno Ratsula (1922–2004), opettaja, rehtori, maanviljelysneuvos.
| --- | --- |
: Tällä täsmennyssivulla luetellaan henkilöitä, joilla on sama sukunimi.
Ranskan vaakuna

Ranskan tasavallan (konsuliedustuksen) epävirallinen tunnuskuvio.
Ranskassa yleisesti vaakunaa korvaava tunnus, jota käytetään muun muassa poliisin ja koulujen sekä virastojen tunnuksena.
Ranskan viidennellä tasavallalla ei ole virallista lainsäädäntöön perustuvaa vaakunaa tai vastaavaa tunnusta, vaan virallisina tunnuksina toimivat Ranskan lippu ja tunnuslause Liberté, Égalité, Fraternité (vapaus, tasa-arvo, veljeys). Nykyisin eräissä tapauksissa vaakunan tapaan käytettävä kuvio on taiteilijan näkemys vuodelta 1912. Kuvio on liktorien fasces, jonka päälle on asetettu ristikkäin tammen ja oliivipuun oksat symboloimaan jatkuvuutta ja rauhaa, sekä eräänlainen kilpi, jonka uloimmat päät kohoavat ja muodostavat leijonan ja kotkan pään. Kilvessä keskellä olevat kirjaimet RF tarkoittavat Ranskan tasavaltaa (ransk. République Française). Yhdistelmä on alun perin Jules-Clément Chaplainin suunnittelema. Sitä käytettiin III:n tasavallan aikana ulkoministeriössä 29. heinäkuuta 1912 lähtien. Tässä tarkoituksessa symbolia käytetään yhä edelleen, siis varsinkin maan konsuliedustuksen tunnuksena.
Taiteilija Robert Louis uudisti kuvion vuonna 1953, kun ministeriöiden välinen neuvosto oli sitä pyytänyt 3. kesäkuuta samana vuonna. Ministeriöiden välisen neuvoston oli tarkoitus vastata Yhdistyneiden kansakuntien sihteeristön pyyntöön, jossa haluttiin kokoushuoneen seinille kunkin jäsenmaan virallinen vaakuna. Neuvosto kohtasikin ylitsepääsemättömiä vaikeuksia ja suositteli hallitukselle, että III:n tasavallan diplomaatti- ja konsuliedustuksen ulkomailla käyttämä eräänlainen tunnus tulisi neljännen tasavallan symboliksi, kunnes lopullinen ja parempi vaihtoehto löydetään.
Ranskalla ei ole ollut virallista vaakunaa 4. syyskuuta 1870 jälkeen. Ei ole virallisia hallinnon säädöksiä, jolla voitaisiin esimerkiksi rangaista erilaisten tasavaltalaisten tunnusten käyttämisestä. Kyseessä oleva tunnuskuvio ei noudeta vaakunaa koskevia heraldisia sääntöjä. Tämä sen takia, että Ranskassa heraldiikan katsotaan olevan aristokraattista taidetta ja muistuttavan ancien régimestä. Yleisemmin valtion virastojen tunnuksena on vaakunakilpi, jossa on trikolorin kolme väriä ja isot kirjaimet RF.
Syyskuussa 1999 Ranskan hallitus hyväksyi uuden kansallisen tunnuksen, johon sisältyy tasavallan motto Liberté, Égalité, Fraternité, sekä taustana olevat trikolorin värit, joista valkoinen kuvaa Tasavallan henkilöitymäksi muodostunutta Marianne-neitoa.
Puolan toinen jako

Puolan toinen jako oli seurausta Puolan ensimmäisen jaon aiheuttamasta tilanteesta. Kun Venäjä ja Pyhä saksalais-roomalainen valtakunta olivat liittoutuneet Osmanien valtakuntaa vastaan vuonna 1788 ja kun Preussi alkoi pelätä itävaltalais-venäläisen yhteistyön heikentävän asemaansa, se liittoutui Puola-Liettuan kanssa.
Perustuslakia vastustaneet muodostivat Targowican konfederaation ja pyysivät Venäjän Katariina II:lta apua siihen, että 3. toukokuuta 1791 sejmin hyväksymän perustuslain toimeenpanoa lykättäisiin. Tarkoituksena oli säilyttää liberum veto, jokaisen valtiopäivämiehen oikeus kieltää mikä tahansa päätös perustelematta, ja oikeus siihen, että puolalaiset (ja liettualaiset) saavat itse valita Puolan kuninkaan ja Liettuan suuriruhtinaan.
Taistelut

Venäjän aloittaman hyökkäyksen päävoima kohdistui Dubienkaan, Bug-joen varren ja Pyhän saksalais-roomalaisen valtakunnan rajan välille. Venäjän puolella komentajana oli puolalaisniminen kenraali Kochowski. Hänen komennossaan oli 18 000 sotilasta, joita tuki 40 tykkiä. Joidenkin muiden arvioiden mukaan venäläisiä sotilaita saattoi olla 20 000 ja puolalaisia 5 000. Venäläiset alkoivat edetä kohti puolalaisten muodostuvaa puolustuskeskusta 16. heinäkuuta 1792.
Tadeusz Kosciuszkon johtamat puolalaisjoukot ryhmittyneet puolustukseen Dubienkassa. Puolustajien puolella oli 4 000 sotilasta, joita tuettiin kahdeksalla tykillä. Puolustukseen ryhmittymiseen oli ollut aikaa kohdissaan vain neljästä tunnista vuorokauteen, joten asemat eivät olleet vahvat.
Venäläiset useiden rintamahyökkäysten jälkeen loukkasivat Pyhän saksalais-roomalaisen valtakunnan alueen koskemattomuutta ja koukkasivat sen puolelta puolalaisia vastaan 18. heinäkuuta 1792 puolalaisten sivustaan. Huomattuaan aseman vaarantuneen Galitsiassa, puolalaiset joukot vedettiin pois. Puolalaisten tappiot olivat noin 900 sotilasta ja venäläisten 4 000.
25. heinäkuuta 1792 Puolan kuningas ja Liettuan suuriruhtinas Stanislaus II Poniatowski alistui Targowican konfederaatio ehtoihin ja antautui Venäjän armeijalle. Viisi päivää myöhemmin, 30. heinäkuuta, hänen neuvonantajakseen nimitetty Tadeusz Kosciuszko jätti eroanomuksensa.
Seuraukset

23. tammikuuta 1793 Preussi ja Venäjä solmivat sopimuksen, jonka perusteella Venäjä sai Puolan, Valko-Venäjän ja Ukrainan maakuntia ja Preussi Gdańskin, Thornin ja muita alueita myöhemmin Itä-Preussiksi kutsuttavalta alueelta. Puolan valtiopäivien, Sejmin, tuli suostua alueluovutuksiin ja peruuttaa samalla vuoden 1791 perustuslaki. 23. marraskuuta 1793 vahvistettiin Puolan toinen jako, jossa se menetti jäljellä olevasta alueestaan 42 % Preussille ja Venäjälle. Näin Puolalle jäi 29 % niistä alueista, jotka sillä oli hallussaan ennen Puolan ensimmäistä jakoa.
Absoluuttisin luvuin valtioliitto Puola-Liettua menetti Puolan toisessa jaossa alueita 308 000 km² Preussille ja Venäjälle. Näin ollen toisen jaon jälkeen jäi jäljelle enää 223 000 km² ja 3 400 000 alamaista. Ennen Puolan ensimmäistä jakoa vuonna 1772 Puola-Liettuan alamaisten lukumäärän on arveltu olleen enemmän kuin 10 000 000 alamaista.
Toinen jako
Käännös suomeksi
Pölykeuhko

Pölykeuhkosairaudet eli pneumokonioosit ovat tautiryhmä, joissa hengitysilman epäpuhtaudet kertyvät hengitysteihin aiheuttaen keuhkoa tuhoavan tapahtumasarjan. Nykyään pneumokoniooseiksi luokitellaan niin orgaanisten kuin epäorgaanistenkin hiukkasten kertymisestä aiheutuvat sairaudet. Tauteja aiheuttavat hienojakoiset pölyt ja tautien ICD-10 numerot ovat J60–J66. Pölykeuhkosairauksia ovat
J61 – asbestoosi (tauti) – asbesti (aiheuttaja)
J62 – silikoosi – silika
J62.0 – talkoosi – talkki
J62.8 – muut silikaa sisältävät pölyt
J63 – epäorgaaniset pölyt
J63.0 – aluminoosi – alumiini
J63.1 – bauksiitti fibroosi – bauksiitti
J63.2 – beryllioosi – beryllium
J63.4 – sideroosi – rauta
J63.5 – stannoosi – tina
J63.8 – muut epäorgaaniset pölyt
J64 – määrittelemätön aiheuttaja
J65 – tuberkuloosiin liittyvä pölykeuhko – tiloista J60–J64 mikä tahansa tuberkuloosin kanssa
J66 – orgaaniset pölyt
J66.0 – byssinoosi – puuvilla
J66.1 – pellavatyötekijän keuhko – pellava
J66.2 – kannabinoosi – hamppu
J66.8 – määrittelemätön orgaaninen aiheuttaja
Póroksen arkeologinen museo

| Póroksen arkeologinen museo Αρχαιολογικό Μουσείο Πόρου |
| --- | --- |
 Póroksen arkeologinen museo.
Tyyppi:  arkeologinen museo
Sijainti:  Póroksen kaupunki, Póros, Saaret, Attika, Kreikka
Perustettu:  1960
Koordinaatit:  37°30′00″N, 23°27′00″E
 fiPóroksen arkeologinen museo 
   
Póroksen arkeologinen museo (kreik. Αρχαιολογικό Μουσείο Πόρου, Archaiologikó Mouseío Pórou) on arkeologinen museo Póroksen kaupungissa Póroksen saarella Kreikassa. Se esittelee saarelta ja sen lähiympäristöstä löydettyä esihistoriallista ja antiikin aikaista esineistöä.
Museo on perustettu vuonna 1960 ja sen museorakennus rakennettiin vuosina 1967–1968. Museo on kaksikerroksinen ja siinä kaksi salia, toinen alakerrassa ja toinen yläkerrassa.
Kokoelmat

Museon kokoelmiin kuuluu löytöjä sekä Póroksen saarelta että Peloponnesoksen puolelta Troizínan ja Argoliin alueelta, kuten löytöjä Kalaureian Poseidonin temppelin ja Troizenin Afrodite Akraian pyhäkön arkeologisista kaivauksista sekä antiikin Methanan ja Hermionen kaupunkeihin liittyviä löytöjä.
Museoesineisiin lukeutuu muun muassa mykeneläisen kauden löytöjä, pääasiassa keramiikkaa, mykeneläisestä pyhäköstä Ágios Konstantínoksessa, Galatáksen Magoúlan haudoista sekä Módin saarelta; keramiikkaa ja figuriineja protogeometriselta roomalaiselle kaudelle saakka; sekä rakennusten koristeosia, piirtokirjoituksia ja hautalöytöjä arkaaiselta kaudelta aina varhaiselle kristilliselle kaudelle saakka.
Löytöjä Ágios Konstantínoksesta.
Löytöjä Ágios Konstantínoksesta.
Löytöjä Magoúlasta.
Keramiikkaa.
Nuolenkärkiä.
Pronssiaseita.
Doorilainen kapiteeli.
Hautakivi.
Miestä esittävän veistoksen pää.
Museon ulkotilojen lapidariumia.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Póroksen arkeologinen museo Wikimedia Commonsissa
Puukkoinen

Thierry Neuville vauhdissa Ouninpohjassa 2013
Puukkoinen on kylä Kuhmoisten kunnassa, lähellä Jämsän rajaa. Kylässä on ollut asutusta jo rautakaudella. Ouninpohjan erikoiskoe kulkee sen kyläteitä pitkin. Nimi Puukkoinen esiintyy asiakirjoissa ensimmäisen kerran 1539. Se on Kuhmoisten pohjoisin kylä Jämsän etelärajan tuntumassa Isojärven rannoilla. Kylän nimi ei juonnu puukosta vaan puusta. Puukkonen on tarkoittanut pientä puuta ja tuli kuvaamaan kylää, jossa sijaitsevat myös Puukkosharju, Puukkoslampi ja Puukkoslahti. Alue on maisemallisesti arvokas. Arvajan, Hassin ja Puukkoisten kyliä koskeva maisemanhoitosuunnitelma on tekeillä vuonna 2013. Siihen kootaan kuvaukset alueen arvokkaista maisemakohteista ja  kulttuurihistoriallisesti huomattavista rakennuksista.
Kylän halki kulkee Isojärven koskireitti, jonka Kivikoskelle taidemaalari Pekka Halonen perusti kesäpaikan. Kosket toivat 1800-luvulla kylään uittoa ja teollisuutta, syntyi myllyjä, sahoja, meijeri, sähkölaitos ja tiilitehdas.
Aiheesta muualla

Savijärvi, Ilkka. Puukkoinen : kylä Isojärven koskireitillä. Puukkoisten Kyläyhdistys ry., 2013 (Jyväskylä : Kopijyvä). ISBN: 978-952-93-1775-2. 286 s.
Englantilaiset diplomaatit lohia onkimassa, Suomen Kuvalehti, 14.07.1934, nro 29, s. 12, Kansalliskirjaston digitaaliset aineistot
Psyko (elokuvasarja)

Ensimmäisen Psyko-elokuvan juliste.
Psyko on yhdysvaltalainen kauhuelokuvasarja, joka pohjautuu Robert Blochin romaaniin Psyko. Sarjan ensimmäisen elokuvan ohjasi Alfred Hitchcock vuonna 1960. Elokuva sai kolme jatko-osaa, Psyko II (1982), Psyko III (1986) ja Psyko IV (1990). Lisäksi sarjan ensimmäinen elokuva uudelleenfilmatisoitiin vuonna 1998.
Elokuvat keskittyvät fiktiivisen henkisesti sairaan sarjamurhaajan Norman Batesin ympärille.
Elokuvat > Psyko (1960)

Marion Crane lähtee pakomatkalle anastettuaan työnantajaltaan $40 000 dollaria. Hän päättää majoittautua yöksi Batesin motelliin, joka oli osunut tämän tielle kuin pelastavana ilmestyksenä. Motellin ujo ylläpitäjä Norman Bates pyytää Cranea syömään kanssaan, ja tämä suostuu. Marion menee suihkuun, jossa veitsellä aseistautunut vanha nainen puukottaa hänet kuoliaaksi. Marionin kadottua Marionin sisko Lila Crane ja rakastaja Sam Loomis alkavat selvittää asiaa. Marionin jäljillä on myös yksityisetsivä, joka jäljittää rahoja työnantajan lukuun. Tämä pääseekin pian Batesin jäljille ja kovistelee motellinomistajaa mutta kuolee veitsihyökkäyksen uhrina tunkeuduttuaan Batesin asuintaloon tapaamaan tämän äitiä, jonka Bates on kertonut olevan invalidina sisätiloissa. Lila ja Sam jatkavat etsintäänsä, ja katoamisen syyksi ja Marionin todelliseksi murhaajaksi paljastuu  dissosiatiivisesta identiteettihäiriöstä kärsivä, äidikseen pukeutunut Norman Bates. Bates vangitaan ja hänet todetaan mielisairaaksi.
Elokuvat > Psyko II (1983)

Bates vapautetaan 22 vuoden päästä, kun hänet ollaan todettu "parantuneeksi". Hän palaa motellilleen. Pian hänen palattuaan menneisyys alkaa kuitenkin vaivata hänen mieltään, ja hän saa vuosikymmeniä aiemmin kuolleelta äidiltään kirjeitä ja näkee hänet talon ikkunassa. Motellin ympäristössä alkaa tapahtua myös murhia, joiden tekijänä vaikuttaisi olevan vanha nainen. Murhaajaksi paljastuu myöhemmin Normanin äidin sisko, Normanin täti Emma Spool.
Puupuhallin

Altto- ja tenorisaksofonin ruokoja.
Puupuhaltimet on puhallinsoitinten ryhmä, johon kuuluvat esimerkiksi huilu, oboe, klarinetti ja fagotti. Näiden perinteisten puupuhaltimien lisäksi sinfoniaorkesteriin on myöhemmin lisätty myös matalaa oboeta muistuttava englannintorvi, pikkolohuilu, bassoklarinetti ja kontrafagotti. Nykyisiä puupuhaltimia yhdistää nimenomaan niiden yhteinen äänenmuodostustekniikka eikä niinkään valmistusmateriaali. Alun perin puiset huilusoittimet valmistetaan nykyään tavallisesti metallisina, ja myös saksofoni luetaan puupuhaltimiin, vaikka sitä ei ole koskaan valmistettu puusta.
Akustisesti merkittävä ero vaskipuhaltimiin verrattuna on puupuhaltimien suuntaamattomuus: niiden ääni leviää tasaisena joka suuntaan, mikä johtuu siitä että ääni karkaa ensimmäisistä avoimista rei'istä
Äänenmuodostus

Huilusoittimissa ääni syntyy, kun sisäänpuhallettu ilma törmää ääniputkessa sijaitsevaan terävään reunaan ja saa sen värähtelemään. Avoimissa huiluissa puhalluksen ilmavirta osuu suoraan tähän värähtelevään reunaan, suljetuissa huiluissa se ohjataan siihen soittimen sisällä. Äänenkorkeutta puupuhaltimissa säädetään muuttamalla soittimen sisällä olevan ilmapatsaan korkeutta erilaisilla sormituksilla.
Klarinetin ja saksofonin kaltaisissa yksilehdykkäisissä ruokolehtisoittimissa ääni syntyy lehdykkäsuukappaleessa, jossa on yksinkertainen ruokokieli. Oboessa, englannintorvessa ja fagotissa käytetään kaksoisruokolehdykkää.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Puupuhallin Wikimedia Commonsissa
Puupuhaltimet Musiikkiteoria 2. Arkistoitu 18.1.2018. Viitattu 24.7.2018.
Karhu, Veera: Klarinetin huolto – klarinetin rakenne ja toiminta, päivittäinen huolto ja pienet huoltotyöt Opinnäytetyö (AMK) - Turun ammattikorkeakoulu.  2015. Viitattu 24.7.2018.
Puhallinsoittajan hengitys Puupuhallin Blogi - Ilolla ja taidolla. Arkistoitu 24.7.2018. Viitattu 24.7.2018.
Tuomikoski, Mikko: Ammattilainen saa rypistyneenkin torven soimaan Yle - Uutiset.  21.2.2015. Viitattu 24.7.2018.
Vauras, Riitta: Turun tuomiokirkon varastossa piilotteli harvinainen puupuhallin Yle - Radio, kulttuuriuutiset.  6.11.2009. Viitattu 24.7.2018.
Puupäivä

Puupäivä on valtakunnallinen, vuosittain järjestettävä toimialan kärkitapahtuma, joka kokoaa yhteen puu- ja rakennusalan ammattilaiset, yritysjohdon ja yhteiskunnalliset vaikuttajat. Puupäivä pidetään Helsingin Wanhassa Satamassa. Puupäivän järjestää Puuinfo Oy.
Puupäivän aikana on useita rinnakkaisia seminaareja muun muassa puuarkkitehtuurista, rakennustekniikasta ja puurakentamisesta. Kotimaisten luennoitsijoiden lisäksi mukana on myös kansainvälisiä luennoitsijoita. Päivän on yleensä avannut ministeritason henkilö. Vuonna 2016 Puupäivä avasi ympäristöministeri Kimmo Tiilikainen. Seminaarien lisäksi vieraat pääsevät tutustumaan yhteistyökumppaneiden tuote- ja palvelutarjontaan sekä verkostoitumaan alan ihmisten kanssa.
Puupäivän kohderyhmiä ovat rakennusalan päättäjät, rakennuttajat, rakentajat, arkkitehdit ja rakennesuunnittelijat sekä kaavoittajat ja rakennusvalvontaviranomaiset. Päivään osallistuu vuosittain myös rakennusalan opiskelijoita.
Tuleva Puupäivä

Seuraava Puupäivä pidetään torstaina 30.11.2017. Vuonna 2017 Puupäivän yhteydessä järjestetään puutuotetoimialalle tarkoitettu 43. Puumarkkinapäivä, jolla juhlistetaan 30-vuotista sahateollisuuden ja puutavarakaupan kotimaan markkinointiyhteistyötä.
Aiheesta muualla

Tapahtuman verkkosivusto
Puolan talous

| Puolan talous |
| --- | --- |
 Varsova on luokiteltu maailmankaupungiksi.
Valuutta:  złoty
Jäsenyydet:  EU, WTO ja OECD
Tilastot
BKT:  1,126 bilj. $ (PPP) (2017)
- per asukas:  29 600 $ (2017) (PPP)
- kasvu:  4,7 % (2017)
- toimialoittain:  maatalous 2,4 %, teollisuus 40,2 %, palvelut 57,4 % (2017)
Inflaatio:  1,9 % (2017)
Köyhyysrajan alle jäävien määrä:  17,6 % (2015)
Gini-kerroin:  30,8 (2015)
Työvoima:  17,6 milj. (2017)
- toimialoittain:  maatalous 11,5 %, teollisuus 30,4 %, palvelut 57,6 % (2015)
Työttömyys:  3,7 % (tammikuu 2018)
Ulkomaankauppa ja -investoinnit
Vienti:  224,6 mrd. $ (2017)
Vientituotteet:  koneet ja laitteet, puolivalmisteet, teollisuustuotteet
Merkittävimmät vientimaat:  Saksa 27,4 %, Tšekki 6,4 %, Iso-Britannia 6,4 %, Ranska 5,6 %
Tuonti:  223,8 mrd. $ (2017)
Tuontituotteet:  koneet ja laitteet, puolivalmisteet, kemikaalit
Merkittävimmät tuontimaat:  Saksa 27,9 %, Kiina 8 %, Venäjä 6,4 %, Alankomaat 6 %
Julkinen talous
Julkinen velka:  50,6 % BKT:stä (2017)
Budjetin tulot:  207,5 mrd. $ (2017)
Budjetin menot:  216,2 mrd. $ (2017)
Puolan talous on Euroopan unionin kuudenneksi suurin ja samalla Keski-Euroopan nopeimmin kasvava talous (vuosittainen kasvu 6,0 % ennen 2000-luvun lopun finanssikriisiä). Finanssikriisin aikana Puola oli ainut EU:n valtio, jonka bruttokansantuote ei lähtenyt laskuun, mikä tarkoittaa sitä että Puolan talouskasvu oli EU:n nopeinta vuonna 2009. Central Statistical Office of Polandin mukaan Puolan vuosittaiskasvu oli 3,8 % vuonna 2010, mikä on Euroopan kärkeä.
Myös finanssikriisin jälkeen Puolan talous on kehittynyt hyvin. Vuosina 2014-2017 talouskasvu oli yli 3 %. Maan tulevia talouskehityksen haasteita ovat tie- ja rataverkoston puutteet, korkeasti koulutettujen nuorten maastamuutto sekä ikääntyvä väestö.
Aiheesta muualla

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
Observatory of Economic Complexity: Poland (englanniksi)
Maailman kauppajärjestön (WTO:n) jäsenet
Albania
Angola
Antigua ja Barbuda
Arabiemiirikunnat
Armenia
Argentiina
Australia
Bahrain
Bangladesh
Barbados
Belize
Benin
Bolivia
Botswana
Brasilia
Britannia
Brunei
Burkina Faso
Burundi
Chile
Costa Rica
Djibouti
Dominica
Dominikaaninen tasavalta
Ecuador
Egypti
El Salvador
Etelä-Afrikka
Etelä-Korea
Euroopan unioni
Fidži
Filippiinit
Gabon
Gambia
Georgia
Ghana
Grenada
Guatemala
Guinea
Guinea-Bissau
Guyana
Haiti
Honduras
Hongkong
Indonesia
Intia
Islanti
Israel
Jamaika
Japani
Jordania
Kambodža
Kamerun
Kanada
Kenia
Keski-Afrikka
Kiina
Kirgisia
Kolumbia
Kongon demokraattinen tasavalta
Kongon tasavalta
Kuuba
Kuwait
Lesotho
Liechtenstein
Macao
Madagaskar
Makedonian tasavalta
Malawi
Malediivit
Malesia
Mali
Marokko
Mauritania
Mauritius
Meksiko
Moldova
Mongolia
Mosambik
Myanmar
Namibia
Nepal
Nicaragua
Niger
Nigeria
Norja
Norsunluurannikko
Oman
Pakistan
Panama
Papua-Uusi-Guinea
Paraguay
Peru
Qatar
Ruanda
Saint Kitts ja Nevis
Saint Lucia
Saint Vincent ja Grenadiinit
Salomonsaaret
Sambia
Saudi-Arabia
Senegal
Sierra Leone
Singapore
Sri Lanka
Suriname
Swazimaa
Sveitsi
Taiwan
Tansania
Thaimaa
Togo
Tonga
Trinidad ja Tobago
Tšad
Tunisia
Turkki
Uganda
Ukraina
Uruguay
Uusi-Seelanti
Venezuela
Venäjä
Vietnam
Yhdysvallat
Zimbabwe
| --- | --- |
EU:n jäsenmaat:   Alankomaat  Belgia  Bulgaria  Espanja  Irlanti  Italia  Itävalta  Kreikka  Kroatia  Kypros  Latvia  Liettua  Luxemburg  Malta  Puola  Portugali  Ranska  Romania  Ruotsi  Saksa  Slovakia  Slovenia  Suomi  Tanska  Tšekki  Unkari  Viro