stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Filip VI
Avioliitot ja lapset

Filip VI avioitui kesäkuussa 1313 Jeanne de Bourgognen (n. 1293 – 12. joulukuuta 1349) kanssa, joka oli Burgundin herttua Robert II:n ja Ranskan prinsessa Agnèsin tytär, joka oli kuningas Ludvig IX Pyhän ja Marguerite de Provencen nuorin tytär. Hänen vanhempi sisarensa Marguerite de Bourgogne (1290–1315) oli Ludvig X:n ensimmäinen puoliso.
Filipille ja Jeannelle syntyi yhdeksän lasta, joista kaksi eli aikuiseksi asti:
Juhana II Hyvä (1319–1364), seurasi isäänsä Ranskan kuninkaana
Marie (1326 – 22. syyskuuta 1333), naitettiin Brabantin herttua Jean III:n pojalle ja perijälle Jeanille, kuoli 7-vuotiaana
Louis (17. tammikuuta 1328), syntyi ja kuoli samana päivänä
Louis (8. kesäkuuta 1330 – 23. kesäkuuta 1330), kuoli alle kuukauden ikäisenä
Jean (2. lokakuuta 1333), syntyi ja kuoli samana päivänä
Nimetön poika (28. toukokuuta 1335)
Philippe de Valois (1. kesäkuuta 1336 – 1. syyskuuta 1375), Orléansin herttua, avioitui vuonna 1345 pikkuserkkunsa Blanchen (1328–1392) kanssa, joka oli Kaarle IV:n ja tämän kolmannen puolison Jeanne d'Évreux'n (1310–1371) tytär, liitto oli lapseton
Jeanne (marraskuu 1337 – marraskuu 1337), kuoli alle kuukauden ikäisenä
Nimetön poika (kesä 1343)-
Lähteestä riippuen, Filip VI avioitui toisen kerran joko 19. tammikuuta tai 29. tammikuuta 1348, siis jopa vain kuukauden leskeyden jälkeen Blanche de Navarren (1333–1398) kanssa. Tämä oli Évreux’n kreivi Philippen (1319–1343) ja Navarran kuningatar Jeanne II:n (1311–1349) tytär.
Heille syntyi yksi tytär Filipin kuoleman jälkeen:
Jeanne (1351–1371), kihlattiin vuonna 1371 Gironan herttua ja Aragonian ja Valencian kuningas Juhana I:n (1350–1395) kanssa. Kuoli 20-vuotiaana matkalla tulevan puolisonsa luokse.
Kirjallisuutta

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
Leblanc-Ginet, Henri; Histoire des Rois de France. Éditions Moréna et Actualités de l’Histoire, 1997.
Les Rois de France. Judocus. Pariisi 1989.
Kirchhoff, Elisabeth; Rois et Reines de France. Sisältää myös Mémoires de Commines. 1996.
Wenzler, Claude; Généalogie des Rois de France. Èditions Ouest-France
| 0 | 1 | 2 | 3 |
| --- | --- | --- | --- |
|  | Edeltäjä: Kaarle IV Kaunis | Ranskan kuningas   | Seuraaja: Juhana II Hyvä |
| Auktoriteettitunnisteet  |
| --- | --- |
Kansainväliset:  FAST  ISNI  VIAF  WorldCat 
Kansalliset:  Espanja  Ranska  BnF data  Katalonia  Saksa  Israel  Yhdysvallat  Latvia  Tšekki  Vatikaani 
Henkilöt:  Deutsche Biographie  DDB 
Muut:  IdRef 
Filip VI:n kruunajaiset 1328, Grandes Chroniques de France
Filip VI, kuvitteellinen muotokuva 1550-luvulta
Filip VI vastaanottaa Edvard III uskollisuudenlupauksen, Grandes Chroniques de France 1370-1375
Filip VI ja kuningatar Jeanne de Bourgogne, 1300-luku
Dead Rising 3

| Dead Rising 3 |
| --- | --- |

Kehittäjä:  Capcom Vancouver
Julkaisija:  Microsoft Studios
Jakelija:  Steam ja Humble Store
Pelisarja:  Dead Rising
Julkaistu:  22. marraskuuta 2013
Lajityyppi:  selviytymiskauhu
Pelimuoto:  yksinpeli, moninpeli
Ikäluokitus:  ESRB: Alkaen 17 vuotta  PEGI 18 
Alusta:  Xbox One, Windows
Jakelumuoto:  Blu-ray-levy ja digitaalinen jakelu
Virallinen sivusto
Lisää peliartikkeleitaVideopelien teemasivulla
Infobox OK : 
Dead Rising 3 on Capcom Vancouverin kehittämä ja Microsoft Studiosin julkaisema selviytymiskauhupeli. Peli julkaistiin Xbox Onelle marraskuussa 2013. Peli on jatko-osa peleille Dead Rising ja Dead Rising 2. Peli julkistettiin Microsoftin E3 2012 -tilaisuudessa 10. kesäkuuta 2013.
Peli on julkaistu Steam-palvelussa Microsoft Windows -alustalle 5. syyskuuta 2014.
Pelin tarinassa on kulunut kymmenen vuotta Dead Rising 2:n tapahtumista. Nick Ramos -niminen mekaanikko taistelee zombeja vastaan Los Perdidosissa, Kaliforniassa. Ramosin täytyy tehdä yhteistyötä muiden selviytyneiden kanssa ja lopulta paeta ennen kuin sotilaallinen isku tuhoaa kaupungin ja sen asukkaat.
Pelisarjan uusin osa, Dead Rising 4, julkaistiin vuonna 2016.
Aiheesta muualla

Dead Rising 3 MobyGamesissa (englanniksi)
Dead Rising 3: Apocalypse Edition MobyGamesissa (englanniksi)
Luettelo Kiinan kansantasavallan kaupungeista

Tämä on luettelo Kiinan kansantasavallassa sijaitsevista kaupungeista. Luettelo on kaksiosainen. Ensin on listattu suurimmat kaupungit väkilukunsa mukaan. Artikkelin toinen osa sisältää laajemman luettelon kaupungeista. Jälkimmäinen luettelo on ainakin alkuvaiheessa puutteellinen.
Luettelo Kiinan kansantasavallan prefektuuritason kaupungeista

Tämä on luettelo Kiinan kansantasavallassa sijaitsevista vähintään prefektuuritason kaupungeista. Huhtikuussa 2015 Kiinan kansantasavallassa oli yhteensä 657 kaupunkia: 4 maakunta-asemassa olevaa suurkaupunkia (autonomista kuntaa: Chongqing, Peking, Shanghai ja Tianjin) 2 erityishallintoaluetta (Hongkong ja Macao), 289 prefektuuritason kaupunkia (sisältäen 15 maakunnan alaista kaupunkia) ja 362 piirikuntatason kaupunkia (sisältäen 11 piirikunnan alaista kaupunkia ja 8 Bingtuan-kaupunkia). Bingtuan-kaupungit ovat 1954 Sinkiangiin perustetun valtiollisen, kansanarmeijan alaisen puolisotilaallisen Xinjiangin tuotanto- ja rakennuskomennuskunnan ylläpitämiä erityiskaupunkeja.
Oheisessa taulukossa on esitetty vähintään prefektuuritason (tai maakunnalliset) kaupungit väkilukuineen. Kaupungit on järjestetty aakkosjärjestykseen maakunnittain. Lista on järjestettävissä myös väkiluvun (vuosien 2000 tai 2010 väestönlaskenta) tai kaupunkiluokan mukaan tai aakkosjärjestykseen. Myöhemmässä vaiheessa piirikuntatason kaupungit saatetaan lisätä taulukkoon.
Aiheesta muualla

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
Kam Wing Chan: The Problem with China’s Urban Population Data (pdf) 2010. East Asia Center, Univ. of Washington, washington.edu. Viitattu 17.4.2015. (englanniksi)
Dexter Roberts: China Wants Its People in the Cities (20.3.2014) (englanniksi) (bloomberg.com)
Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista. 
Alkuperäinen artikkeli: [enwikin artikkeli (osia: kaupunkien lkm ja jako huhtikuussa 2015)]
Shanghai
Beijing
Kanton
Shenzhen
Hongkong
Tianjin
Chongqing
Wuhan
Kiinan kaupungit hallinnollisen asemansa mukaan.

Värien selitys:

  Suurkaupunki, jolla on maakunnan asema
  Erityishallintoalue
  Prefektuuritason kaupunki tai maakunnan alainen kaupunki
  Piirikuntatason kaupunki prefektuuritason kaupungin alaisuudessa
  Piirikuntatason kaupunki
Käännös suomeksi
Maria Hänninen

Maria ”Manta” Hänninen (s. 18. huhtikuuta 1964 Rautalampi) on suomalainen muusikko, laulaja ja lauluntekijä, joka lisäksi soittaa viulua, kitaraa, bassoa, pianoa ja lyömäsoittimia. Hänninen on vaikuttanut muun muassa yhtyeissä Freud Marx Engels & Jung, Akimowskaja Sisters & Bros., Dave Lindholm & Lady & Canpaza Gypsys, Dave Lindholm in English, Pelle Miljoona & Rockers ja Pelle Miljoona Unabomber!.
Hänninen on esittänyt omaa soolotuotantoa niin soolona, duona kuin Maria Hänninen Experiment -trion kanssa. Viimeisin Hännisen omaa tuotantoa esittävä orkesteri on 2019 perustettu englanninkielinen hard rock -bändi Mount Mary. Hänninen on tehnyt yhteistyötä myös Uriah Heepin Ken Hensleyn ja Mountainin Corky Laingin kanssa.
Hänninen on ollut mukana yli 140 levyllä vuosien varrella, kiertänyt ja esiintynyt useiden suomalaisten ja kansainvälisten artistien ja yhtyeiden kanssa. Näitä ovat muun muassa Ken Hensley (Uriah Heep), Corky Laing (Mountain, West, Bruce and Laing), Bob Margolin (Muddy Waters), Dave Lindholm, Pelle Miljoona, Freud, Marx, Engels & Jung, Hector, Liisa Akimof, Erja Lyytinen, Jake's Blues Band, Riku Niemi Orchestra, Hannu Leidén (Havana Black), Michael Monroe, Tuomari Nurmio, Riki Sorsa, Hanoi Rocks, Gugi Kokljuschkin, Jim Pembroke, Hoedown, Wigwam Experience ja Ilkka Vainio.
Diskografia > Sooloalbumit

Maria Dolores (1986)
Maria & Manta Rays: Ai Sua Mua (1994)
Kaikki muuttuu... jotakin jää (2003)
Not Only But Also (2009)
Soitellaanpa (2014)
Diskografia > Soolosinglejä

Niinpä niin (2001)
Pahviprinsessa (2013)
Toivon takapiha (2013 )
Oi Taivas (2014)
Valkeaksi pesty uni (2014)
Joulublues (2016)
Kiva heijastin (2024)
Aiheesta muualla

Facebook-sivut
Mount Mary Facebook-sivut
Suomen Musiikintekijät
Maria Hänninen /Arto Nyberg 19.11.2023
Maria Hänninen, Guitar Special vol. 409 / Darkstars
Maria Hänninen & Jake's Blues Band feat. Ken Hensley & Hannu Leidén
Maria Hänninen & Tony "TT" Helander
Jerry Halloween (Arkistoitu – Internet Archive)
Maria Hänninen YouTubessa
Mount Mary/ Maria Hänninen YouTubessa
Mount Mary Bandcamp
Maria Hänninen - Turenki Records (Arkistoitu – Internet Archive)
| Auktoriteettitunnisteet  |
| --- | --- |
Taiteenala:  MusicBrainz 
Henkilöt:  Yle
Luolaleijona

| Luolaleijona |
| --- | --- |

 pleistoseeni 
Tieteellinen luokittelu
Domeeni::  Aitotumaiset Eucarya
Kunta::  Eläinkunta Animalia
Pääjakso::  Selkäjänteiset Chordata
Alajakso::  Selkärankaiset Vertebrata
Luokka::  Nisäkkäät Mammalia
Lahko::  Petoeläimet Carnivora
Heimo::  Kissaeläimet Felidae
Suku::  Suurkissat Panthera
Laji::  spelaea
Kaksiosainen nimi
 † Panthera spelaea  (Goldfuss, 1810) 
Alalajit
 P. s. fossilis  P. s. intermedia  P. s. spelaea  P. s. vereshchagini 
Katso myös
   Luolaleijona Wikispeciesissä   Luolaleijona Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OK: 
Luolaleijona (Panthera spelaea) on sukupuuttoon kuollut kissaeläin, joka eli Euraasiassa ja Pohjois-Amerikassa pleistoseenilla. Luolaleijona on joskus luokiteltu leijonan tai jopa tiikerin alalajiksi, mutta muun muassa geenitutkimukset tukevat luolaleijonan luokittelua omaksi lajikseen.
Piirteet

Luolaleijona tunnetaan paitsi fossiileista, myös esihistoriallisten ihmisten luolamaalauksista. Niistä on päätelty luolaleijonan olleen anatomisesti muutoin samanlainen kuin nykyiset leijonat, mutta kasvattaneen talveksi paksun, valkoisen talviturkin. Uroksella ei myöskään ollut samanlaista harjaa kuin nykyleijonilla. Kokoa luolaleijonalta löytyi nykyisiä afrikkalaisia ja aasialaisia leijonia enemmän; pituutta sillä oli häntineen yli neljä metriä, säkäkorkeutta jopa 1,5 metriä ja painoa jopa 500 kg. Luolaleijonalla oli pitemmät jalat kuin nykyleijonalla, joten koostaan huolimatta se todennäköisesti oli liikkeissään yhtä sulava, nopea ja äänetön kuin nykyleijonat.
Luolaleijonan saaliita olivat muut samalla alueella eläneet suuret eläimet, kuten hirvet, antiloopit, visentit, peurat, hevoset, villisiat, norsun, sarvikuonon ja mammutin poikaset ja toisinaan myös ihmiset. Luolista löytyneiden jäännösten perusteella on päätelty, että luolaleijonat ovat joskus saattaneet yrittää syödä talvehtivia luolakarhuja, mutta ne olivat ilmeisesti kuolleet yrittäessään. Luolaleijonan uskotaan luottaneen saalistaessaan kestävyyteen eikä yllätykseen ja nopeuteen kuten nykyisten leijonien.
Jäätyneitä, hyväkuntoisia luolaleijonan poikasia löytyi Jakutiasta vuonna 2015.
Sukupuutto

Luolaleijona hävisi laajoilta alueilta ennen mammuttia viime jääkauden lopussa. Radiohiiliajoitusten mukaan luolaleijona hävisi Siperiasta Böllingin lämpenemisen alussa noin 14 600 vuotta sitten. Alaskassa saattoi elää silti luolaleijonia vielä 13 300 vuotta sitten. Euroopassa luolaleijona saattoi paikallisesti selvitä holoseenin alkuun poikkeustapauksissa.
Luolaleijonia kalliomaalauksessa Lascauxin luolissa Ranskassa.
Luolaleijonan kallo
Justina Robson

| Justina Robson |
| --- | --- |
 Justina Robson vuonna 2011.
Henkilötiedot
Syntynyt: 11. kesäkuuta 1968 (ikä 56) Leeds
Kansalaisuus:  brittiläinen
Kirjailija
Tuotannon kieli: englanti
Tyylilajit:  tieteiskirjallisuus
Esikoisteos:  Silver Screen (1999)
Aiheesta muualla
justinarobson.co.uk
Löydä lisää kirjailijoitaKirjallisuuden teemasivulta
Justina Louise Alice Robson (s. 11. kesäkuuta 1968 Leeds) on brittiläinen tieteiskirjailija. Romaaneissaan Robson pohtii usein todellisuuden ja ihmisyyden luonnetta. Hänen hahmonsa etsivät usein omaa minuuttaan. Teoksissaan hän on yhdistänyt yksityiskohtaista ihmiskuvausta ja kirjoitusajankohdan tieteellisiä teorioita, kuten kvanttimekaniikkaa, tekoälyä, nanokoneita ja meemiteoriaa.
Kirjallinen ura

Robson syntyi Yorkshiressa ja opiskeli kielitiedettä ja filosofiaa Yorkin yliopistossa. Robsonin ensimmäinen novelli ilmestyi vuonna 1994. Hänen esikoisromaaninsa, kyberpunk-vaikutteinen Silver Screen ilmestyi 1999. Teos oli ehdokkaana British Science Fiction-, Arthur C. Clarke- ja Philip K. Dick -palkintojen saajaksi.
Vuonna 2000 julkaistu Mappa Mundi -romaani oli Clarke-palkinnon lyhytlistalla. Kirjan teema on tietoisuuden olemus. Robson kysyy, ovatko minuus ja vapaa tahto harhoja, tarinoita joita ihmiset sepittävät itselleen ja voitaisiinko ihmiskunnan meemikentästä poistaa haitalliset meemipleksit kuten uskonto ja rasismi.
Romaani Natural History (2003) oli BSFA- ja Dick-ehdokkaana. Myös tämä romaani käsittelee inhimillisyyden määrittelyä ja todellisuuden tulkintaa. Kirjan kuvaamassa kaukaisessa tulevaisuudessa ihmiskunta on jakautunut kahtia. Vanhoiksi apinoiksi kutsutut ihmiset ovat pysyneet lähes nykyisenkaltaisina, vaikka osa onkin tehostanut itseään erilaisilla tekniikoilla. Muokatut ovat puolestaan erilaisia keinotekoisesti synnytettyjä ihmisiä. Kriitikko Toni Jerrmanin mukaan Robson ”onnistuu ensimmäisessä avaruusoopperassaan niin hyvin, että vastaavaa on totuttu näkemään vain Iain M. Banksilta tai M. John Harrisonilta”.
Living Next-Door to the God of Love (2005) oli BSFA-ehdokkaana. Teosta arvioitiin hyvin kunnianhimoiseksi mutta liiankin rönsyileväksi. Kuten Robsonin edellisessäkin kirjassa, juonelle keskeistä on M-teoria, joka pyrkii yhdistämään kvanttimekaniikan ja Einsteinin suhteellisuusteorian yhtenäisteoriaksi. Tässä selitysmallissa kaikkeus koostuu yhdestätoista ulottuvuudesta.
Viihteellinen ja toiminnallinen romaani Aitoa peliä (2006) aloitti viisiosaisen Kvanttipainovoima-sarjan. Robsonin novellikokoelma Heliotrope ilmestyi 2011. Romaani Glorious Angels (2015) oli BSFA-palkintoehdokkaana. Viimeisin romaani The Switch ilmestyi vuonna 2018.
Robson vieraili Suomessa Finncon-tapahtuman kunniavieraana vuonna 2006. Hän asuu pohjoisessa Englannissa ja hänen perheeseensä kuuluu mies ja kolme lasta.
Teokset > Romaanit

Silver Screen.  London:  Macmillan, 1999.  ISBN 0-333-75437-9
Mappa Mundi.  London:  Macmillan, 2001.  ISBN 0-333-75438-7
Natural History.  London:  Macmillan, 2003.  ISBN 978-0-333-90745-0
Living Next-Door to the God of Love.  London:  Macmillan, 2005.  ISBN 1-4050-2116-0
Glorious Angels.  London:  Gollancz, 2015.  ISBN 978-0-575-13401-0
The Switch.  London:  Gollancz, 2018.  ISBN 978-0-575-13407-2
Teokset > Novellikokoelma

Heliotrope.  Greenwood:  Ticonderoga Publications, 2011.  ISBN 978-0-9807813-3-5
Teokset > Kvanttipainovoima-sarja

Keeping It Real.  London:  Gollancz, 2006.  ISBN 0-575-07861-8  Suom. Aitoa peliä.  Suomentanut Mika Renvall. Helsinki:  Jalava, 2013.  ISBN 978-951-887-472-3
Selling Out.  London:  Gollancz, 2007.  ISBN 0-575-07863-4  Suom. Panoksena sielu.  Suomentanut Kaisa Ranta. Helsinki:  Jalava, 2014.  ISBN 978-951-887-493-8
Going Under.  London:  Gollancz, 2008.  ISBN 0-575-07866-9
Chasing the Dragon.  London:  Gollancz, 2009.  ISBN 978-1-59102-746-1
Down to the Bone.  London:  Gollancz, 2011.  ISBN 978-0-575-08565-7
Aiheesta muualla

Kotisivut. (englanniksi)
DuMond, Lisa: A Conversation With Justina Robson. The SF Site 2001. (englanniksi)
Morgan, Cheryl: Interview: Justina Robson (Arkistoitu – Internet Archive). Strange Horizons 21.4.2003. (englanniksi)
| Auktoriteettitunnisteet  |
| --- | --- |
Kansainväliset:  ISNI  VIAF  WorldCat 
Kansalliset:  Ranska  BnF data  Saksa  Yhdysvallat  Japani  Tšekki  Alankomaat 
Muut:  Europeana  IdRef
HC Thurgau

| HC Thurgau |
| --- | --- |

Perustettu:  1989
Kaupunki:  Weinfelden, Sveitsi
Kotiareena:  Güttingersreuti
– kapasiteetti:  3 100
Sarjataso:  Swiss League
Värit:           
Toimitusjohtaja:   Patrick Brändli
Puheenjohtaja:   Thomas Müller
Päävalmentaja:   Anders Olsson
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
HC Thurgau on sveitsiläinen jääkiekkoseura, joka pelaa maansa toiseksi korkeimmalla sarjatasolla Swiss Leaguessa.
Mestaruudet

Sveitsin mestaruus: 0
National League B:n mestaruus: 0
Sveitsin amatöörimestaruus: 2 (1992, 2006)
Joukkue kaudella 2024–2025

| Maalivahdit> Numero | Maalivahdit>  | Maalivahdit> Pelaaja | Maalivahdit> Hanskakäsi | Maalivahdit> Sopimus | Maalivahdit> Syntymäpaikka | Maalivahdit>  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |

| 31 |  | Mathieu Croce | L | 2026 | Geneve, Sveitsi |  |
| 39 |  | Bryan Rüegger | R | Laina |  |  |
| Puolustajat> Numero | Puolustajat>  | Puolustajat> Pelaaja | Puolustajat> Kätisyys | Puolustajat> Sopimus | Puolustajat> Syntymäpaikka | Puolustajat>  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |

| 3 |  | Leandro Hinder | L | Laina | Frauenfeld, Sveitsi |  |
| 14 |  | Louis Hungerbühler | R | 2026 | St. Gallen, Sveitsi |  |
| 17 |  | Cédric Hächler | R | 2025 | Seengen, Sveitsi |  |
| 18 |  | Kevin Kühni (A) | L | 2027 | Winterthur, Sveitsi |  |
| 26 |  | Severin Karrer | L | 2026 | Bülach, Sveitsi |  |
| 47 |  | Alessandro Villa (A) | R | 2026 |  |  |
| 53 |  | Tyler Higgins | L | 2025 | Beaconsfield, Québec, Kanada |  |
| 59 |  | Luca Deussen | L | Laina | São Paulo, Brasilia |  |
| 63 |  | Gian Janett | L | 2025 | St. Gallen, Sveitsi |  |
| Hyökkääjät> Numero | Hyökkääjät>  | Hyökkääjät> Pelaaja | Hyökkääjät> Kätisyys | Hyökkääjät> Pelipaikka | Hyökkääjät> Sopimus | Hyökkääjät> Syntymäpaikka |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |

| 7 |  | David Lindquist | L | KH | 2025 |  |
| 9 |  | Yves Stoffel | L | LH | 2025 | Chur, Sveitsi |
| 10 |  | Kevin Nicolet | R | OLH | Laina |  |
| 11 |  | Lionel Marchand | L | LH | 2025 | Zürich, Sveitsi |
| 12 |  | Andreas Döpfner | L | VLH | 2025 | Bülach, Sveitsi |
| 13 |  | Ian Derungs | L | LH | 2028 | Frauenfeld, Sveitsi |
| 23 |  | Robin Lekic | R | OLH | 2027 |  |
| 24 |  | Dominic Hobi (C) | L | KH / VLH | 2026 |  |
| 27 |  | Devin Stehli (A) | L | H | 2025 |  |
| 38 |  | Kai Lukas Münger | L | VLH | 2027 | Bern, Sveitsi |
| 40 |  | Gregory Weber | R | OLH | Laina |  |
| 72 |  | Mikael Slehofer | L | H | Laina | Fribourg, Sveitsi |
| 78 |  | Kevin Lindemann | L | KH | 2026 |  |
| 79 |  | Kevin Etter | R | KH | Laina |  |
| 81 |  | Fabio Hollenstein | L | KH / OLH | 2026 | Frauenfeld, Sveitsi |
| 88 |  | Dominik Binias | R | H | Laina | Chodov, Tšekki |
| 90 |  | Daniel Ljunggren | L | KH | 2026 | Göteborg, Ruotsi |
| 95 |  | Colin Lindemann | L | VLH | Laina | Zug, Sveitsi |
Lähde: EliteProspects
Valmennus & Joukkueenjohto

Päävalmentaja: Anders Olsson
Apuvalmentaja & Pelaajakehitysjohtaja: Mauro Lorenz
Maalivahtivalmentaja: Axel Feichter
Fysiikkavalmentaja: Philipp Huber
Huoltopäällikkö: Michael Grüninger
Puheenjohtaja: Thomas Müller
Toimitusjohtaja: Patrick Brändli
Lähde: EliteProspects
Kristinusko Saksassa

Tämä artikkeli kertoo kristinuskosta Saksassa. Saksan suurin kirkkokunta on roomalaiskatolinen kirkko, johon kuuluu 26 prosenttia väestöstä. Protestanttisiin kirkkokuntiin kuuluu 23,7 prosenttia saksalaisista.
Saksa oli vuonna 2015 maailman kymmenenneksi suurin kristillisen väestön omaava valtio lähes 55 miljoonalla kristityllä. Saksassa asui noin 2,4 prosenttia maailman kristitystä väestöstä.
Tunnustuskunnat

Nykyisin katolisia ja protestanttisia kristittyjä on Saksassa suunnileen yhtä tasaisesti. Ortodoksisen vähemmistön koko on kasvanut enimmäkseen maahanmuuton vuoksi. Saksassa on myös lukuisia protestanttisia vapaakirkkoja ja helluntailaisia kirkkoja. Vuonna 2000 evankelikaalisten, helluntailaisten ja karismaattisten lukumääräksi arvioitiin 6,3 prosenttia kristittyjen kokonaismäärästä.
Historia

Kristinusko laajentui Saksan alueelle 200-luvulta aina 1100-luvulle saakka. Vuonna 1517 Martti Luther julkaisi 95 teesiään Wittenbergissä, mikä merkitsi protestanttisen reformaation alkua.
Historia > Uskonpuhdistuksen aika

Augsburgin uskonrauhan mukaisesti kansa velvoitettiin omaksumaan ruhtinaansa uskonto. Tämä periaate ohjasi Saksan poliittista kehitystä. Koko väestö ei kuitenkaan aina hyväksynyt ylhäältä määriteltyä uskontoa. Näin katolisille alueille syntyi evankelisia vähemmistöjä ja evankelisille alueille katolisia vähemmistöjä. 1500-luvun väestönkasvun, kauppakaupunkien ja uusien valtiorakenteiden myötä politiikka ja kulttuuri moniarvoistui. Saksan sisä- ja ulkopuolelle syntyi keskikokoisia valtioita, mikä merkitsi samalla kristinuskon universaalisuuden heikkenemistä.
Kirkko menetti yhteiskunnallisen johtoasemansa ja alistui valtion johtoon 1500-luvulla. Tältä ajalta juontaa juurensa myös ajatus kirkon ja valtion yhteydestä. Uutta oli papiston liittäminen osaksi hallitsevaa luokkaa. Papisto hoiti moni tehtäviä niin opetuksen, sosiaalityön, julistuksen kuin diplomatiankin alueella. Tässä yhteiskunnallisessa tilanteessa luterilaisuus levisi maan lukuisiin ruhtinaskuntiin, mutta yhtenäistä protestanttista valtiota ei syntynyt.
Historia > Ensimmäisen maailmansodan jälkeen

Kirkon johto varoitti kristittyjen eriytyneestä suhteesta kansallissosialismiin ennen Hitlerin valtaantuloa. Hitler vakuutti valtaan noustessaan, ettei hän puuttuisi kirkon oikeuksiin. Puolue ja hallitus pyrki kolmen vuoden ajan saada kirkot vakuuttumaan, että niiden tukea tarvittiin kansallissosialismin tavoitteiden saavuttamiseen.Monet katoliset ja protestanttiset kristityt luottivat tähän doktriiniin. Vastustajien määrä kasvoi, kun kansallissosialistiset yhdenmukaistamispyrkimykset ja rotuideologia alkoivat näkyä.
Monet protestantit  tunsivat aluksi vetoa kansallissosialismiin ja liittyivät puolueosastoihin. Tunnustuskirkko mudoostettiin vuonna 1934 evankeliumin tunnustamiseksi ja kansallissosialististen pyrkimysten vastustamiseksi. Kirkko oli selvä merkki uskonnollisuuden heräämisestä ja itävästä kristillisestä protestista kolmannen valtakunnan hallitusta kohtaan. Sveitsiläinen Karl Barth joutui Saksassa opetuskieltoon ja häneen vetosivat kaikki kansallissosialismia evankeliumin nimissä vastustavat, kuten pastori Dietrich Bonhoeffer.
Einari Luhanka

| Einari Luhanka> Henkilötiedot |
| --- | --- |
Syntynyt: 29. elokuuta 1999 (ikä 25) Helsinki, Suomi
Kansalaisuus:   Suomi
Jääkiekkoilija
Lempinimi:  Eikka, Luhis
Pelipaikka:  puolustaja
Maila:  vasen
Pituus:  187 cm
Paino:  96 kg
Seura
Seura:  Pelicans
Sarja:  SM-liiga
Pelinumero:  83
Pelaajaura
Pääsarjaura:  2021–
Aik. seurat:  Ketterä (Mestis) HIFK (SML) Kiekko-Vantaa (Mestis) JoKP (Mestis) Hokki (Mestis)
Einari Juho Luhanka (s. 29. elokuuta 1999 Helsinki) on suomalainen jääkiekkopuolustaja, joka pelaa SM-liigajoukkue Pelicansissa. Hän on pelityyliltään puolustava puolustaja.
Ura > Maajoukkueura

Luhanka on pelannut kolme nuorten maaottelua.
Muuta

Luhanka valmistui ylioppilaaksi Mäkelänrinteen lukiosta keväällä 2019. Hänen isoveljensä Akseli pelasi omalla urallaan hyökkääjänä III- ja IV-divisioonaa Helsingin Jääkiekkoklubissa.
Markkinointiautomaatio

Markkinointiautomaatio on järjestelmä, jonka tarkoituksena on tehostaa ja automatisoida jatkuvasti toistuvia markkinoinnin prosesseja, luokitella liidejä ja pitää yllä potentiaalisten asiakkaiden mielenkiintoa. Markkinoinnin automaatio virtaviivaistaa markkinoinnin ja myynnin toimintaa automatisoimalla säännöllisesti toistuvia ja runsaasti henkilöstön työaikaa kuluttavia markkinoinnin toimintoja sekä mahdollistaa viestinnän tarkan ajoittamisen ja sisällön räätälöinnin henkilötasolla.
Markkinointiautomaatio yhdistää yhden järjestelmän alle sähköpostimarkkinoinnin, verkkosivujen analytiikan, kampanjasivujen ylläpidon, tekstiviestimuistutukset, prospektirekisterien hallinnan, verkkolomakkeiden ylläpidon sekä asiakkuudenhallinnan (CRM) järjestelmät.
Keskeisenä hyötynä on henkilöstön työajan vapautuminen toistuvista asiakasviestinnän ja kampanjanhallinnan rutiineista. Automatisointi skaalautuu yksinkertaisista tilaisuuksien kutsu-, rekisteröinti- ja palauteprosesseista aina älykkäisiin, monivaiheisia ostoprojekteja tukeviin asiakasviestinnän ohjelmiin.