stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Trenitalia
Suurnopeusjunaliikenne > Frecciabianca

Frecciabianca-junat (suom. Valkonuoli) kulkevat perinteisillä rautateillä, ei suurnopeusradoilla. Junien huippunopeus on kuitenkin 200–250 kilometriä tunnissa. Frecciabianca-yhteydet ulottuvat koko Manner-Italiaan niin itärannikolle Leccestä Triesteen kuin länsirannikolle Reggio Calabriasta Genovaan. Frecciabianca-junia kolmea tyyppiä:
Fiatin Pendolino-junat ETR460 ja ETR470 ovat kallistuvakorisia junia 1990-luvulta. Niiden huippunopeus on 200–250 kilometriä tunnissa.
Osa Frecciabianca-junista on perinteisiä veturijunia.
Junien täsmällisyys (myöhästyminen korkeintaan 15 minuuttia) oli vuonna 2014 96 prosenttia.
Frecciarossa 1000 -juna.
ETR500-juna vanhassa värityksessään Milano Centrale -asemalla.
Frecciargento ETR600 -juna Venetsian Santa Lucia -asemalla.
ETR610-juna Brigin asemalla.
ETR485-juna Bolzanossa.
Frecciabianca ETR460-Pendolino-juna Astissa.
Frecciabianca E402 -veturijuna Bolognassa.
Frecciabianca 414 -veturijuna Venetsiassa.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Trenitalia Wikimedia Commonsissa
Italian suurnopeusradat vuonna 2006.
Turjanhorsma

| Turjanhorsma> Uhanalaisuusluokitus |
| --- | --- |
 
Suomessa::  Erittäin uhanalainen
 
Tieteellinen luokittelu
Kunta::  Kasvit Plantae
Kladi::  Putkilokasvit Tracheophyta
Kladi::  Siemenkasvit Spermatophyta
Kladi::  Koppisiemeniset Angiospermae
Kladi::  Aitokaksisirkkaiset
Kladi::  Rosidit
Lahko::  Myrtales
Heimo::  Horsmakasvit Onagraceae
Alaheimo::  Onagroideae
Tribus::  Epilobieae
Suku::  Horsmat Epilobium
Laji::  laestadii
Kaksiosainen nimi
 Epilobium laestadii  Kytöv. 
Infobox OKNimi-testi OK: 
Turjanhorsma (Epilobium laestadii) on Fennoskandian pohjoisosissa tavattava harvinainen kasvilaji. Suomessa turjanhorsma kuuluu erityisesti suojeltaviin kasvilajeihin.
Ulkonäkö ja koko

Monivuotinen turjanhorsma kasvaa 10–30 cm pitkäksi. Varren tyvellä on rihmamaisia, pienilehtisiä pintarönsyjä. Ohut varsi on tavallisesti haaraton, alaosasta lehdekäs ja kalju, yläosasta lähes lehdetön ja harvaan kaarikarvainen. Alemmat lehdet ovat leveähköjä ja huomattavasti nivelvälejä pitempiä, ylemmät lehdet lähes tasasoukkia ja nivelvälejä lyhyempiä. Lehtien laidat ovat lähes ehyitä, kaljuja ja tuskin taakäänteisiä. Kukintoranka ja kukkaperät ovat usein punertavia ja kaarevakarvaisia. Kukan teriö on 3–3,5 mm pitkä ja väriltään valkoinen tai joskus myös vaaleanpunertava. Kukassa on neljä terälehteä. Emin sikiäin on melkein nystykarvaton, harmahtava ja lähes myötäkarvainen. Emin luotti on kapean nuijamainen. Turjanhorsma kukkii Suomessa heinä-elokuussa. Siemenet kehittyvät 3,5–5,5 cm pitkässä kodassa, joka on noin peränsä pituinen ja harvaan lähes myötäkarvainen. Siemen on vaaleanruskea ja selvänystermäinen.
Muista horsmista turjanhorsma muistuttaa läheisesti suohorsmaa (E. palustre) ja vuorolehtihorsmaa (E. davuricum). Toisinaan turjanhorsmat luokitellaan kuuluviksi samaan lajiin suohorsmien kanssa.
Tieteelle uutena lajina turjanhorsman kuvasi Ilkka Kytövuori vasta vuonna 1979. Ensimmäiset näytteet lajista poimi kuitenkin Kaaresuvannosta jo vuonna 1834 Lars Levi Laestadius, jonka mukaan laji on myös saanut tieteellisen nimensä.
Levinneisyys

Turjanhorsman levinneisyys tunnetaan huonosti. Sitä tavataan Fennoskandian pohjoisosissa Norjasta, Ruotsista ja Suomesta sekä Venäjältä ainakin Paanajärven alueelta. Suomessa turjanhorsmaa tavataan Kainuussa, Koillismaalla ja Lapissa. Laji on havaittu muun muassa Puolangalta, Kuusamosta, Torniosta, Muoniosta, Kittilästä, Sodankylästä, Enontekiöltä ja Utsjoelta. Yleisin laji on Suomessa Kuusamossa, jossa lajia kasvaa erityisesti Oulangan kansallispuistossa.
Elinympäristö

Turjanhorsma kasvaa kuivahkoilla, usein lähteisillä lettosoilla, tihkuvesipaikoilla ja lettosoiden ojissa. Laji on kalkinsuosija.
Aiheesta muualla

Kasviatlas 2020: Turjanhorsman levinneisyys Suomessa.
Together (Country Joe and the Fish)

| Together Country Joe and the Fish |
| --- | --- | --- |

Studioalbumin tiedot
 Äänitetty : marraskuu 1967 ja helmikuu 1968
 Julkaistu: elokuu 1968
 Formaatti: LP
 Tuottaja(t): Samuel Charters
 Tyylilaji: psykedeelinen rock
 Kesto: 34.31
 Levy-yhtiö: Vanguard
Country Joe and the Fishin muut julkaisut
| I-Feel-Like-I'm-Fixin'-to-Die 1967 | Together 1968 | Here We Are Again 1969 |
Together on yhdysvaltalaisen rockyhtye Country Joe and the Fishin kolmas albumi vuodelta 1968.
Kappaleet > A-puoli

Rock and Soul Music – 6.51 (säv. McDonald, Melton, Cohen, Barthol, Hirsh)
Susan – 3.28 (säv. Hirsh)
Mojo Navigator – 2.23 (säv. Denson, Melton, McDonald)
Bright Suburban Mr. & Mrs. Clean Machine – 2.19 (säv. Hirsh, Melton)
Good Guys/Bad Guys Cheer and the Street of Your Town – 3.43 (säv. Melton)
Kappaleet > B-puoli

The Fish Moan – .27
The Harlem Song – 4.19 (säv. McDonald)
Waltzing in the Moonlight – 2.13 (säv. Hirsh, Melton)
Away Bounce My Bubbles – 2.25 (säv. Hirsh)
Cetacean – 3.38 (säv. Barthol)
An Untitled Protest – 2.45 (säv. McDonald)
Kokoonpano

Country Joe McDonald – laulu, soolokitara
Barry Melton – laulu, komppikitara
David Cohen – kitara, urut, piano
Bruce Barthol – basso, laulu
Gary ”Chicken” Hirsh – rummut, laulu, kellot
Arviot

Allmusic:
Aiheesta muualla

Together discogs.com -sivustolla
Tka2

| Tka2> Perustiedot |
| --- | --- |
Tyyppi:  vaihtotyöratakuorma-auto
Liikennöitsijä:  Valtionrautatiet
Valmistaja:  Sisu
Lukumäärä:  10
Valmistusvuodet:  1963
Hylätty:  1980- ja 1990-luvuilla
Museoitu:  ei yhtäkään
Numerointi:  251–260
Lempinimi:  Punatulkku
Tekniset tiedot
Huippunopeus:  60 km/h
Paino:  15 t
Pituus:  7 500 mm
Pyörästö:  B
Pyörästön pituus:  4 000 mm
Suurin akselipaino:  7,5 t
Pyörän halkaisija:  750 mm
Moottori:  Leyland 0.400
Moottorin teho:  130 hv
Tka2 on Valtionrautateiden antama sarjamerkintä Sisun vuonna 1963 valmistamille JA-6SV -tyyppisille ratakuorma-autoille.
Historia

Kun 1950-luvulla valmistuneet Trr-raidetraktorit osoittautuivat liian heikkotehoisiksi niille asemille, joiden piti hoitaa usean liikennepaikan vaihtotyöt, päätti Valtionrautatiet 1960-luvun alussa tilata Suomen Autoteollisuudelta kymmenen ratakuorma-autoa, jotka olivat valmistajan mallia JA-6SV. Vaihtotyöratakuorma-autoiksi kutsutut veturit toimitettiin tammi–maaliskuussa 1963. Niitä oli kehitetty ratakuorma-autoista paremmin vaihtotöihin sopiviksi.
Historia > Numerointi

Veturit saivat aluksi sarjamerkinnän Tka-Lko ja numerot 1–10. Vuonna 1978, kun Tka-sarjan veturit jaettiin sarjoihin Tka1–Tka7, saivat Tka 251–260 sarjamerkin Tka2 numeroiden pysyessä ennallaan. Uutta sarjamerkkiä ei kuitenkaan maalattu vetureihin.
Historia > Käyttö ja hylkäys

Tka2-ratakuorma-autoja käytettiin useilla kevyeen vaihtotyöhön. Ne korvasivat pienitehoisia Trr-raidetraktoreita, mutta junapainojen kasvaessa niidenkin teho jäi alhaiseksi. Ne olivat myös niin kevyitä, että ne löivät helposti ympäri varsinkin liukkaalla kelillä. Vetureiden suurehkon nopeuden ansiosta niitä käytettiin jonkin verran myös linja-ajossa. Tka2-sarjan veturit hylättiin 1980- ja 1990-luvuilla. Yhtäkään yksilöä ei säästynyt museoitavaksi vaan kaikki romutettiin.
Tekniset tiedot

Tka2-sarja oli monilta ominaisuuksiltaan yhtenevä seuraajansa Tka3:n kanssa. Tka2-sarjan ratakuorma-autoissa oli keskiohjaamo, ja sen molemmin puolin konesuojat. Takimmainen konesuoja oli selvästi lyhyempi kuin etummainen; Tka3-vetureissa molemmat olivat yhtä pitkiä. Ohjaamossa oli ajopöydät molempiin suuntiin. Käynti ohjaamoon tapahtui konesuojien sivuilla olleilta leveiltä käyntisilloilta. Toisin kuin Tka3-sarjassa, Tka2-vetureiden ohjaamoiden etuikkunoita ei ollut kallistettu.
Moottorina oli Leylandin 6-sylinterinen, nelitahtinen dieselmoottori. Vaihteistosta voima välitettiin turbiinityyppiseen momentinmuuntajaan josta edelleen suunnanvaihtolaatikon kautta akseleille. Vaihteita oli viisi molempiin suuntiin. Vetureissa oli kaikkiin pyöriin vaikuttava paineilmajarru sekä junajarrun venttiili.
Tekniset tiedot > Valmistusvuodet (nrot)

Tka 251 (Tka-Lko 1)     Sisu   14256/1963
Tka 252 (Tka-Lko 2)     Sisu   14257/1963
Tka 253 (Tka-Lko 3)     Sisu   14259/1963
Tka 254 (Tka-Lko 4)     Sisu   14260/1963
Tka 255 (Tka-Lko 5)     Sisu   14261/1963
Tka 256 (Tka-Lko 6)     Sisu   14262/1963
Tka 257 (Tka-Lko 7)     Sisu   14263/1963
Tka 258 (Tka-Lko 8)     Sisu   14265/1963
Tka 259 (Tka-Lko 9)     Sisu   14264/1963
Tka 260 (Tka-Lko 10)   Sisu   14266/1963
Tekniset tiedot > Moottori ja voimansiirto

Päämoottori:
Leyland 0.400 (130 hv / 2 400 r/min)
6-sylinterinen, 4-tahtinen dieselmoottori
Sylinterin halkaisija 107,2 mm, iskun pituus 120,7 mm
Polttoainetila: 200 litraa
Vaihteisto
Sisu AVK-JKA, hydraulismekaaninen
Vaihteistossa viisi vaihdetta molempiin suuntiin
Voima välittyi turbiinityyppisen momentinmuuntajan ja suunnanvaihtolaatikon kautta akseleille
Aiheesta muualla

Kuvia vaunut.orgissa
Suomalaiset veturit ja junayksiköt
Twiztid

Twiztid vuonna 2013.
Twiztid on vuonna 1997 perustettu kaksihenkinen yhdysvaltalainen rap/hardcore-yhtye, jonka musiikki on melko samanhenkistä kuin Insane Clown Possen (Twiztid myös levytti ICP:n hallinnoimalle Psychopathic Records -levy-yhtiölle). Myöskään Twiztidin musiikkia ei soiteta radiossa melko omalaatuisten lyriikoiden takia. Alun perin Twiztidin jäsenet olivat osa kolmihenkistä, vuonna 1993 perustettua yhtyettä nimeltä House Of Krazees, joka hajosi kolmannen jäsenen lähdettyä soolouralle. Yhtyeen tunnetuimpia kappaleita ovat muun muassa "2nd Hand Smoke", "Diemotherfuckerdie", "Whatthefuck?!?", "Spin The Bottle", "We Don't Die", "Different", "I'm Alright", "Your The Reason", "Afraid On Me" ja "Story Of Our Lives".
Jäsenet

Jamie Madrox (oikealta nimeltään James Spaniolo)
Monoxide Child (oikealta nimeltään Paul Methric)
Diskografia

Mostasteless (Julkaistiin aluksi vain Detroitissa 1997, sitten kaikkialla Yhdysvalloissa 1998 ja maailmanlaajuisesti vuonna 1999)
Cryptic Collection Volume 1 (2000)
Freek Show (2000)
Cryptic Collection Volume 2 (2001)
Mirror Mirror (2002)
4 The Fam EP (2003)
The Green Book (2003)
Fright Fest EP (2003)
Cryptic Collection Volume 3 (2004)
Chainsmoker LP (2004) (Monoxide Childin soololevy)
Man's Myth (2005)
Mutant (2005)
Phatso (2006) (Jamie Madroxin soololevy)
Independents day (2007)
W.I.C.K.E.D. (2009)
Heartbroken & Homicidal (2010)
AbominationZ (2012)
A New Nightmare (2013) (Mixtape)
Aiheesta muualla

Yhtyeen viralliset kotisivut
Torkkolan tuulivoimapuisto

| Torkkolan tuulivoimapuisto |
| --- | --- |
Valtio:  Suomi
Sijainti:  Vaasa
Koordinaatit:  63°02′N, 22°00′E
Rakentaminen alkoi:  2014
Valmistunut:  2015
Kustannus:  100 miljoonaa € 
Perustaja:  EPV Tuulivoima Oy
Rakennuttaja:  EPV Tuulivoima Oy
Omistaja:  EPV Tuulivoima Oy
Operaattori:  EPV Tuulivoima Oy
Tuulivoimapuisto
Tyyppi:  maatuulivoimalaitos
Sähköasema:  1 
Puistojännite:  20 kV 
Liittymisjännite:  110 kV 
Korkeus:  15–27 m 
Pinta-ala:  4,2 km² 
Tuulivoimalat:  16 × Vestas V126 (3,3 MW) 
Kapasiteetti:  52,8 MW  
Vuosituotanto:  150 GWh 
 fiTorkkolan tuulivoimapuisto 
Torkkolan tuulivoimapuisto on Pohjanmaalla Vaasan kohde sijaitseva tuulivoimapuisto, jossa toimii 16 tuulivoimalaitosta. Niiden kokonaiskapasiteetti on 53 megawattia ja vuosituotanto on noin 150 gigawattituntia. Tuulivoimapuiston on rakentanut, sen omistaa ja sitä operoi EPV Tuulivoima Oy.
Ennen rakentamisen alkamista uutisoitiin, että tuulipuistosta tulisi Suomen suurin. Kävi kuitenkin niin, että suurempi Porin Peittoon tuulivoimapuisto ehti valmistua ensin.
Yleistä

Tuulivoimapuisto sijaitsee Vaasan ja Laihian välisen kuntarajan lähellä Torkkolan eteläpuolella puolitoista kilometriä Kyrönjoesta. Tuulipuiston pituus on 3,2 kilometriä, leveys 2,0 kilometriä, ja kaikki voimalaitokset sisällensä sulkevan alueen pinta-ala on 4,2 neliökilometriä. Alue muodostuu metsä- ja peltomaasta, jossa ei kuitenkaan ole asutusta. Tuulivoima-alueelle tulee tie Vaasan ja Vähäkyrön yhdistävältä seututieltä 717. Tuulipuistoksi kaavoitetun alueen pinta-ala on 10,72 neliökilometriä.
Tuulivoimalaitokset ovat tanskalaisen Vestaksen 4 MW-alustalle valmistamaa V126-mallia, jonka napakorkeus on 137 metriä, tuuliturbiinin halkaisija 126 metriä, ja jonka kapasiteetti on 3,3 megawattia. Tuulivoimalaitoksen perustus on halkaisijaltaan 22 metriä ja paksuimmillaan 3,5 metriä. Perustukseen käytettiin betonia 650–700 kuutiometriä. Koko tuulipuiston valu vaati noin 2 000 autokuorman verran betonia . Konehuoneen paino on 120 tonnia, ja tornien osat painavat 50–70 tonnia ja ovat 30–40 metriä pitkät . Voimalat sijaitsevat 15–27 metrin korkeudella mpy.
Voimaloiden tuottama sähkö johdetaan maakaapeleissa 20 kilovoltin jännitteellä alueen pohjoisosassa sijaitsevalle sähköasemalle. Maakaapeleita on 20 kilometriä ja ne ovat paksuudeltaan noin 10 senttimetriä. Sieltä tuotettu sähkö johdetaan 110 kilovoltin Tuovilan ja Höysälän väliselle siirtolinjalle.
Historiaa > Suunnittelu

Seudun asukkaat kuulivat vuonna 2008 huhupuheina, että alueelle suunnitellaan tuulivoimapuistoa. EPV Tuulivoima Oy jättikin Etelä-Pohjanmaan ELY-keskukselle YVA-ohjelmansa arvioitavaksi huhtikuussa 2008. Hankkeen nimi oli aluksi Vähäkyrön tuulivoimahanke. Siitä julkaistiin kuulutus huhtikuussa 2009, johon liittyviä lausuntoja ja mielipiteitä julkaistiin yhteysviranomaisen lausunnossa kesäkuussa 2009. Torkkolan tuulivoimapuiston hankealue oli tuolloin kooltaan noin 1 000 hehtaaria, joka jakautui noin 200 maapalstaan, joilla oli 130 maaomistajaa. YVA-selostus jätettiin kesäkuussa 2009 ja siitä pyydettiin lausuntopyyntö. Lausunto annettiinkin marraskuussa 2010. Hankkeen tavoitteena oli rakentaa alueelle 20 3–5 megawatin tuulivoimalaitosta 760 hehtaarin alueelle, ja jonka kapasiteetti olisi valinnasta riippuen 60–100 megawattia.
YVA-selostuksen sisällöstä saatiin lausuntoja ja mielipiteitä, jossa kritisoitiin muun muassa joidenkin voimaloiden sijaintia liian lähellä asutusta ja luontokohteiden lähellä. Voimaloita olisi haluttu 20–22, jolloin tuulipuiston kapasiteetiksi olisi tullut voimaloista riippuen 44–110 megawattia.
Vähäkyrön kunnanvaltuusto hyväksyi osayleiskaavan lokakuussa 2012 ja Vaasan kaupunginvaltuusto kuulutti sen lainvoimaiseksi joulukuussa 2012. Asian käsittelyn aikana Vähäkyrön kunta liittyi Vaasan kaupunkiin vuonna 2013. Tuulivoimaloiden lukumääräksi vahvistui nyt 16 ja ne sijoitettiin hankealueen eteläosaan siten, että ne mahtuivat pääosin Pohjanmaan vaihekaavan luonnoksessa rajattuun tuulivoima-alueeseen. Voimaloille määrättiin tornin korkeudeksi enintään 160 metriä ja tuuliturbiinin halkaisijaksi 130 metriä. Tuulivoimapuiston kapasiteetin tavoitteeksi toivottiin nyt 50–80 megawattia. Hankitut Vestaksen 3,3 megawatin tuulivoimalaitokset täyttivät toiveen hyvin ja muodostunut kapasiteetti sopi osayleiskaavan ehtoihin, vaikka voimaloiden tornin korkeus oli alle 140 metriä. Lähin kiinteä asutus jäi lopulta 1,6 kilometrin etäisyydelle voimaloista.
Historiaa > Rakentaminen

Yhtiö ilmoitti maaliskuussa 2015 rakennustöiden alkaneen. Maanrakennustyöt olivat MRP Risberg vastuulla, sähkö- ja tietoliikennekaapeloinnit hoiti Vaasan Sähkön tytäryhtiö Ravera ja sähköaseman toimitti Vaasa ABB. Perustusten valu alkoi kesäkuussa 2014 ja valmistui lokakuussa. Tuulipuiston voimalat toimitettiin eri puolilta Eurooppaa Tanskan kautta seitsemällä laivauksella. Tuulivoimaloiden konehuoneet saapuivat Vaasan satamaan lokakuussa, tornien osat seuraavaksi ja siivet tulivat viimeiseksi. Osat kuljetettiin voimala-alueelle erikoiskuljetuksen rekka-autoilla. Esimerkiksi siipeä kuljettavan rekan kokonaispituus oli 80 metriä. Kunkin tuulivoimalan osien siirtoon tarvittiin 15 kuljetusta ja koko tuulipuiston 240 kuormaa. Kuljetusreitti alkoi etelään Maalahteen suuntautuvalla reitillä, josta liityttiin valtatielle 8. Sitten ajettiin pohjoiseen Vikbyhyn, josta poikettiin Helsingbyn kautta Torkkolaan. Ensimmäinen tuulivoimalaitos saatiin pystyyn joulukuussa 2014 ja sitä alettiin koekäyttämään siitä viikon kuluttua. Kaikki tuulivoimalat oli pystytetty maaliskuussa 2015 mennessä ja tuulipuisto oli valmiina sähköntuotantoon kuukauden kuluessa. Uutisen mukaan koekäyttö oli toukokuussa vielä kesken , mutta toisen uutisen mukaan toukokuussa tuotettiin jo erittäin hyvin sähköenergiaa. Tuulivoimapuiston kustannus on ollut arviolta 100 miljoonaa euroa.
Historiaa > Uutiset

Tuulivoimapuiston avoimien ovien päivä järjestettiin 28.5.2015 , jolloin tuulipuisto myös vihittiin käyttöön. Vierailijoita oli noin 1 200.
Aiheesta muualla

Havusela, Mikko: Tuulivoimaloiden osien kuljetukset (Vimeo-video), EPV Tuulivoima Oy
Tuulivoimalan pystytys (Vimeo-video), EPV Tuulivoima Oy
Torkkolan tuulivoimapuisto Vaasassa (Vimeo-video), EPV Tuulivoima Oy
Niinisalo, Sami: Merikaarron/Torkkolan tuulivoimalat (YouTube-video)
Ylikoski, Kai: Elinkeinoministeri vierailee Torkkolan tuulivoima-alueella. 23.1.2017 (YouTube-video)
Tyhmyyden ylistys (albumi)

| Tyhmyyden ylistys Klamydia |
| --- | --- | --- |

Studioalbumin tiedot
 Äänitetty : tammikuu 2005 Pop-Artikkeli Studio, Alavus
 Julkaistu: 2005
 Tuottaja(t): Klamydia, Kari Lavila
 Tyylilaji: punk rock
 Kesto: 53.13
 Levy-yhtiö: Kråklund Records
Listasijoitukset
  7.
Klamydian muut julkaisut
| Urpojugend 2004 | Tyhmyyden ylistys 2005 | Klamydia 2007 |
Tyhmyyden ylistys on Klamydian vuonna 2005 julkaistu albumi. Se debytoi Suomen virallisen listan seitsemännellä sijalla, ja pysyi listalla yhteensä neljä viikkoa.
Levyn lopussa on piiloraitana cover Pave Maijasen ”Pidä huolta” -kappaleesta.
Kappaleet

Kaikki kappaleet säveltäneet ja sanoittaneet Vesku Jokinen ja Jari Helin sekä sanoittanut Jokinen, ellei toisin mainittu. Kaikki sovitukset Klamydia.
Rehukapina – 2.43 (san. Vesku Jokinen & Toni Karppi)
Kornikaraoke – 2.10
Lenkit läpsyy – 3.00 (san. Jokinen & Karppi)
Lohikäärme Puff – 2.32 (säv. Peter Yarrow, suom. san. Sauvo Puhtila)
Pienen pojan elämää – 3.21 (säv. Jokinen, Helin & Sami Kohtamäki)
Promillepuheluita – 2.51
Kaunis Katriina – 2.38
Vihaan loskaa! – 2.43
Proomuloma – 2.29 (san. Jokinen & Karppi)
Ennusmerkit – 2.19 (san. Jokinen & Karppi)
Upee tupee – 2.48
Paska pisnes – 2.27 (san. Jokinen & Karppi)
Sure en – 2.45
Soffalla – 2.36
Lisää läskiä – 3.02 (san. Jokinen & Karppi)
Kokoonpano

Jari Helin – kitarat, taustalaulu
Vesku Jokinen – laulu
Sami Kohtamäki – basso, taustalaulu
Riku Purtola – rummut, taustalaulu
+
Kari ”Metu” Bondén – laulu kappaleessa ”Lohikäärme Puff”
Kari Lavila – äänittäjä, miksaaja
Sami Koivisto – masteroija
Ann-Sofi Berg – yhtyekuva
Juho Juntunen – kansi
Tupos

Omakotitaloja Vesikarin alueella.
ABC-liikennemyymälä Tupoksen eritasoliittymässä.
Tupos on kylä ja taajama Limingan kunnassa. Se sijaitsee noin seitsemän kilometriä kunnan keskustaajamasta pohjoiseen, Pohjanmaan radan, seututien 847 ja valtatien 4 varrella lähellä Kempeleen kunnanrajaa. Taajaman väkiluku vuoden 2021 lopussa oli 3 334. Taajama sijaitsee jo lakkautetun Tupoksen seisakkeen ympäristössä, rautatien ja seututien 847 länsipuolisella alueella.
Vuosituhannen vaihteessa Tupoksen ohittavaksi laajennettu, Ouluun vievä moottoritie on saanut kylän asukasluvun räjähdysmäiseen kasvuun. Tupoksen asukasluku on muutamassa vuosikymmenessä yli kymmenkertaistunut. Tämä näkyy kenties parhaiten Tupoksen yhtenäiskoulussa. Lukukaudella 2022–2023 Tupoksen koulussa opiskeli 806 oppilasta vuosiluokilla 1–9. Taajamassa on peruskoulun lisäksi muun muassa sivukirjasto, nuorisotalo, palvelukoti, autokorjaamo ja päivittäistavarakauppa Sale. Valtatiellä 4 Tupoksen eritasoliittymässä sijaitsee lokakuussa 2003 avattu ABC-liikennemyymälä sekä Vihiluodon kalakauppa ja -ravintola.. Eritasoliittymän läheisyyteen suunniteltiin Suomen ensimmäistä outlet-kylää Nordlettia, mutta hanke pysäytettiin kokonaan.
Tupoksen alueeseen katsotaan kuuluvan Vesikarin, Tuomiaron, Saunarannan, Tuposkorvan, Nenänperän, Selkämaan, Järvenpään, ja Tuposlammen omakotitaloalueet.
Tupoksesta lähtevät tieyhteydet Limingan kirkonkylään, Tyrnävän kirkonkylään sekä Oulun kaupungin puolelle Lettoon ja Kylänpuolen kaupunginosaan. Vuonna 2021 seututien 847, yhdystien 8240 ja Vesikarintien risteykseen rakennettiin liikennevalot parantamaan alueen liikenneturvallisuutta.
Historiaa

Tupos on noussut merenpohjasta, mistä todistavat vieläkin tienreunamilla kasvavat rytiheinät eli järviruo’ot. Rantaviiva on sijainnut keskiajalla kylän nykyisellä kaava-alueella. Ensimmäiset tuposlaiset olivat kalastajia ja eränkävijöitä.
Eräelinkeinot vähenivät 1600-luvulla niiden väistyessä karjanhoidon ja viljelyn tieltä. Torpparit viljelijät talollisille ja raivasivat uutta viljelysalaa. Rehevää rantakasvustoa kerättiin eläimille, kuten lehmälle, lampaalle ja hevoselle. Heinänkäytön lisäksi kylvettiin viljaa, naurista ja perunaa.
Suoviljely aloitettiin 1700-luvulla. Yli 200 neliökilometrin kokoinen niittyalue, joka koostui heinästä, sarasta ja pensaista ulottui aina Kempeleen ja Tyrnävän kuntien puolelle. Ensimmäiset asutukset Tupoksessa tapahtuivat 1800-luvulla. Tuolloin talot rakennettiin puusta. Jos puutavara oli loppunut, käytettiin rakentamiseen "mättäistä, turppaista" eli turvetta.
1990-luvun alussa Limingan kunta aloitti kaavoitustyön Tupoksessa. Ensimmäiset tontit myytiin jo 1970–1980-luvulla. Tontteja myytiin aluksi koulun läheltä, myöhemmin alueita laajentaen.
Historiaa > Tupoksen kylän yhdistäminen kokonaan Liminkaan

Pääsääntöisesti Tuposta on pidetty Limingan kylänä. Aikoinaan kuitenkin Tupoksen kylän alue on ulottunut usean kunnan alueelle. Tähän on ollut syynä aikoinaan entisten kuntien ulkoniityille muodostuneet kylät, joiden maat sittemmin jäivät usean kunnan alueelle. Ensimmäisen kerran Tupoksen liittämistä kokonaan Liminkaan oli selvitetty 1930-luvulla.
Kuitenkin vielä 1960-luvulla Tupoksen kylän alue ulottui kokonaisuudessaan yhdeksän eri kunnan alueelle. Näihin kuntiin lukeutuivat Limingan lisäksi Iin, Kempeleen, Lumijoen, Muhoksen,  Temmeksen, Oulujoen, Oulunsalon kunnat sekä Oulun kaupunki. Tuolloin useimpien Tupoksella asuvien maanviljelijöiden maat ulottuivat usean kunnan alueelle. Vuonna 1959 neljätoista tuposlaista maanomistajaa laittoivat vireilleen hankkeen, jonka mukaan kaikki kyläläiset siirtyisivät Limingan kunnan asukkaiksi. Vuonna 1967 Tupoksessa asui 600–700 asukasta, joista kaksi kolmasosaa oli liminkalaisia, kempeleläisiä 100, lumijokilaisia 39, oulunsalolaisia 20, ja oululaisia 10. Asukkaiden maat olivat useimmiten parin kunnan alueella, mutta eräillä jopa kolmen tai neljän kunnan alueella. Tuolloin alueen lapset kävivät kansakoulua Limingan kunnan puolella.  Kunta tarjosi myös kyläläisille terveydenhuollon. Lopulta vuoden 1970 alussa Valtioneuvoston päätöksellä Tupos liitettiin kokonaisuudessaan Liminkaan.
Asiaa käsiteltiin valtakunnallisesti myös televisiossa muun muassa vuonna 1965 valmistuneessa dokumentaarisessa ohjelmasarjassa Nelostie.
Osa-alueita > Järvenpää

Järvenpään haja-asutusalue sijaitsee noin kymmenen kilometriä Limingan kirkonkylältä luoteeseen.  Alue rajoittuu Oulun kaupunginrajalle lännessä sekä pohjoisen suunnassa Kylänpuolen kaupunginosaan Leton alueelle, idässä Tupoksen alueeseen, ja etelässä Selkämaan haja-asutusalueelle.
Alueen tärkeimmät tieyhteydet ovat Oulun Kylänpuolen ja Tupoksen välinen paikallistie 18669 (Letontie–Lintulammentie) sekä Tupoksesta Vesikarintien liikenneympyrästä lähtevä paikallistie 18670 (Järvenpääntie). Järvenpään alueella molemmat tiet ovat sorapäällysteisiä.
Osa-alueita > Selkämaa

Selkämaan haja-asutusalue sijaitsee noin kymmenen kilometrin päässä Limingan kirkonkylältä. Alue on maatalousvaltainen. Tärkeimmät tieyhteydet ovat suurimmalta osin sorapäällysteisiä. Kylästä lähtee tieyhteydet Järvenpään haja-asutusalueelle sekä Oulun Lettoon ja Kylänpuolen kaupunginosaan.