stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
K-tyypin pääsarjan tähtijärjestelmien elinkelpoisuus

Taiteilijan näkemys K-sarjan pääsarjan tähteä Epsilon Eridania kiertävältä eksoplaneetasta.
K-tyypin pääsarjan tähden elinkelpoisuudella tarkoitetaan tähtityypin elämälle soveltuvuutta. Ne pysyvät vakaampina pidemmän aikaa kuin Aurinko. Ne sallivat elämän kehitykselle pidemmän aikaa planeetalla, joka kiertää tähteä. Näitä tähtiä pidetään ”kultakutritähtinä”, koska ne lähettävät riittävästi säteilyä muussa kuin UV-säteilyn spektrissä, mikä sallii nestemäisen veden olemassaolon planeetan pinnalla, joka on K-tyypin kiertolaisena elinkelpoisella vyöhykkeellä. Planeetan elinkelpoinen vyöhyke on 0,1–0,4 ja 0,3–1,3 (AU) välillä, riippuen tähdestä. Tämä on usein riittävän kaukana, että planeetta ei ole vuorovesilukkiutunut tähteensä. Ne pysyvät suhteellisen vakaina 10–30 miljardia vuotta, mikä on auringon 10 miljardin vuoteen verrattuna paljon. Niillä on vähän roihuja, mikä parantaa niiden elinkelpoisuutta verrattuna esimerkiksi punaisiin kääpiöihin, joilla on niitä paljon. Toistaiseksi K-tyypin pääsarjan tähtien ympäriltä on löydetty vain harvoja planeettoja. Havaitut planeetat ovat mahdollisia ehdokkaita maapallon ulkopuolisen elämän löytämiselle.
Elinkelpoinen vyöhyke

K-tyypin tähden elinkelpoinen vyöhyke on likimääräisesti 0,1–0,4 ja 0,3–1 AU:n etäisyydellä tähdestä. Siinä eksoplaneetat altistuvat suhteellisen pienelle määrällä ultraviolettisäteilyä, etenkin vyöhykkeen ulkorajoille mentäessä. Tämä on elämän kannalta edullista, koska se tarkoittaa, että on tarpeeksi säteilyä tukemaan nestemäisen veden olemassaoloa planeetan pinnalla, mutta ei niin paljon säteilyä, että se tuhoaisi elämän.
Elinkelpoinen vyöhyke on myös erittäin vakaa kestäen valtaosan tähden pääsarjavaiheesta. 
Elinkelpoisen vyöhykkeen koko merkitsee myös, että vaikka planeetta kiertäisi myöhäisessä vaiheessa olevaa K-tyypin pääsarjassa olevaa tähteä, niin se ei joudu vuorovesilukkiutumaan emotähteänsä kohti. Tämä toimii sillä reunaehdolla, että planeetta kiertää elinkelpoisen vyöhykkeen ulkorajan keskivaiheilla. Tämänkaltaiset olosuhteet ovat edulliset elämän synnylle, koska planeetta voi pyöriä vapaasti välttäen vuorovesilukkiutuneiden planeettojen pulmat ja myös vuodenaikojen vaihtelun.
Mahdollisesti elinkelpoisia planeettoja K-tyypin pääsarjan tähtien ympärillä

Tiedetään supermaapallo nimeltään HD 40307 g, joka kiertää K-tyypin pääsarjatähteä. HD 85512 b-planeetan uskottiin alun perin mahdollisesti olevan elinkelpoinen,  mutta nyt sitä pidetään liian kuumana sellaiseksi.
Kallimakhos (täsmennyssivu)

Kallimakhos (m.kreik. Καλλίμαχος, lat. Callimachus) voi viitata seuraaviin:
Kallimakhos (n. 305–240 eaa.), kyreneläinen grammaatikko ja runoilija; tunnetuin samannimisistä
Kallimakhos (k. 490 eaa.), ateenalainen sotapäällikko, joka toimi polemarkkina Marathonin taistelussa
Kallimakhos (n. 400-luku eaa.), kuvanveistäjä, jonka sanotaan kehittäneen korinttilaisen tyylisuunnan
Kallimakhos (n. 100-luku eaa.), lääkäri ja lääketieteestä kirjoittanut
Kallimakhos (k. 68 eaa.), Mithridates VI:n sotapäällikkö
| --- | --- |
: Tämä on täsmennyssivu, joka luettelee monimerkityksisen käsitteen eri merkitykset tai useita eri henkilöitä. Artikkelisivuja, joiden nimessä tai tekstissä lukee ”Kallimakhos”, voi hakea sivunnimihaulla, laajalla sivunnimihaulla tai tekstihaulla.
Kari Penttinen

Kari Juhana Penttinen (17. helmikuuta 1918 Helsinki – 26. helmikuuta 2004 Espoo) oli suomalainen lääkäri ja professori.
Penttisen vanhemmat olivat Martti Edvard Penttinen ja Elina Maria Nummelin ja puoliso vuodesta 1943 hammaslääkäri Marja Hellevi Rantanen. Penttinen tuli ylioppilaaksi Suomalaisesta normaalilyseosta 1935 ja valmistui lääketieteen lisensiaatiksi 1945. Tohtoriksi hän väitteli seuraavana vuonna. Penttinen oli Helsingin yliopiston bakteeriopin ja serologian dosentti vuodesta 1950, sisätautien erikoislääkärin pätevyyden hän sai 1952. Hän työskenteli uransa alkuvuosina sekä yliopiston että Helsingin yleisen sairaalan, mutta myös muun muassa Valtion seerumilaitoksen, lääkeyritys Orionin ja Henkivakuutusyhtiö Salaman palveluksessa. Vuonna 1952 alkanut vakuutuslääkärin ura jatkui Suomi-Salaman palveluksessa aina Penttisen eläköitymiseen vuonna 1983 saakka.
Penttinen oli 1966–1983 Helsingin yliopiston virusopin henkilökohtainen ylimääräinen professori. Hänen tutkimusalaansa olivat virusrokotteet ja verihiutaleiden käyttö immunologisissa tutkimuksissa. Hän kehitti rokotteen sikotautia vastaan.
Penttinen sai Äyräpää-palkinnon 1974. Sotilasarvoltaan hän oli lääkintämajuri.
Kalle Päätalo -palkinto

Kalle Päätalo -palkinto on kirjailija Kalle Päätalon kustantajan Gummeruksen myöntämä palkinto. Palkinnolla tuetaan Päätalon toivomuksen mukaisesti lahjakasta nuorta kirjailijaa. Palkinto jaettiin ensimmäisen kerran vuonna 1990.
Palkintoa jaetaan epäsäännöllisesti. Se on jaettu kahdeksan kertaa vuosina 1990–2019. Vuonna 2019 tunnustuspalkinnon arvo oli 3 000 euroa.
Palkitut

Hannu Simpura 1990[lähde? ]
Paula Sieppi 1997
Laura Honkasalo 2001
Jussi Siirilä 2002
Paula Havaste 2004
Matti Rönkä 2009
Joonas Konstig 2012
Sisko Savonlahti 2019
Kansallinen ampumaurheilukeskus

| Kansallinen ampumaurheilukeskus Centre national de tir sportif |
| --- | --- |

Rakennuksen tiedot
Sijainti:  Déols, Ranska
Koordinaatit:  46°49′22.216″N, 001°45′31.33″E
Lisää rakennusartikkeleitaArkkitehtuurin teemasivulla
Kansallinen ampumaurheilukeskus (ransk. Centre national de tir sportif) on ampumarata Châteauroux’ssa Ranskassa. Rakennustyöt aloitettiin 31. maaliskuuta 2016. Vuoden 2017 IPSC Handgun World Shoot elokuussa 2017 oli ensimmäinen suuri tapahtuma, joka järjestettiin alueella. Vuonna 2018 ampumaradan viimeiset osat valmistuivat.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Kansallinen ampumaurheilukeskus Wikimedia Commonsissa
Centre national de tir sportif
João Bernardo Vieira

| João Bernardo Vieira |
| --- | --- |
 João Bernardo Vieira vuonna 2007.
Guinea-Bissaun presidentti
 14. marraskuuta 1980 – 14. toukokuuta 1984   16. toukokuuta 1984 – 7. toukokuuta 1999  1. lokakuuta 2005 – 2. maaliskuuta 2009  
Edeltäjä:  Luís de Almeida Cabral   Carmen Pereira   Henrique Rosa
Seuraaja:  Carmen Pereira   Ansumane Mané   Raimundo Pereira
Guinea-Bissaun pääministeri
 28. syyskuuta 1978 – 14. marraskuuta 1980  
Edeltäjä:  Constantino Teixeira
Seuraaja:  Victor Saúde Maria
Henkilötiedot
Syntynyt: 27. huhtikuuta 1939 Bissau, Portugalin Guinea
Kuollut: 2. maaliskuuta 2009 (69 vuotta) Bissau, Guinea-Bissau
João Bernardo ”Nino” Vieira (27. huhtikuuta 1939 Bissau, Portugalin Guinea – 2. maaliskuuta 2009 Bissau, Guinea-Bissau) oli guineabissaulainen poliitikko. Hän toimi maansa presidenttinä kolmesti.
Vieira murhattiin maaliskuussa 2009 kesken virkakauden. Hänen kuolemastaan olivat vastuussa murhatun kenraalin Tagme Na Waien uskolliset sotilaat.
Varhainen ura

Vieira syntyi Bissaussa ja opiskeli alun perin sähkömieheksi. Vuonna 1960 hän liittyi Amílcar Cabralin PAIGC-puolueeseen, jonka tavoitteena oli Portugalin Guinean ja Kap Verden itsenäisyys. Vieira nousi merkittävään asemaan puolueessa Guinea-Bissaun itsenäisyyssodan aikana. Hän osoitti sodan kuluessa johtamistaitojaan. Vieira tunnettiin sodan aikana nimellä "Nino".
PAIGC hallinnoimilla alueilla järjestettiin vuonna 1972 paikallisvaalit, joiden perusteella muodostettiin myös maan ensimmäinen parlamentti. Vieira valittiin parlamentin puhemieheksi. Hänet nimitettiin pääministeriksi 28. syyskuuta 1978.
Vuoteen 1980 mennessä hallitus oli menettänyt kannatustaan taloudellisten olojen heikkenemisen vuoksi. Marraskuun 14. päivänä Vieira kaatoi verettömässä sotilasvallankaappaukssa presidentti Luís Cabralin hallinnon. Maan perustuslaki kumottiin ja Guinea-Bissauta johti yhdeksänhenkinen sotilasneuvosto, jonka puhemiehenä Vieira toimi ja samalla maan presidenttinä. Vuonna 1984 siviilihallinto palautettiin ja uusi perustuslaki astui voimaan.
Guinea-Bissau siirtyi 1990-luvun alussa monen muun Saharan eteläpuolisen Afrikan maan kanssa monipuoluejärjestelmään ja 1994 järjestettiin sekä parlamentti- että presidentinvaalit. Presindentinvaalissa 1994 Vieira nousi uudestaan valtaan Guinea-Bissaun ensimmäisenä demokraattisesti valittuna presidenttinä. Hän sai toisella kierroksella 52,02% äänistä ja voitti Kumba Ialán. Kansainväliset tarkkailijat pitivät vaalia suhteellisen vapaina ja reiluina.
Sisällissota

Vieira erotti armeijan komentajan Ansumané Manén 6. kesäkuuta 1998. Mané joukkoineen alkoi kapinan Vieiran hallintoa vastaan, mikä johti sisällissotaan. Rauhansopimus allekirjoitettiin marraskuussa ja samalla muodostettiin tilapäishallitus, jonka oli tarkoitus johtaa maata vuoden 1999 uusiin vaaleihin. Parlamentti vaati 27. marraskuuta Vieiran eroa.
Rauhansopimus rikkoitui ja taistelut uusiutuivat pääkaupungissa Bissaussa 6. toukokuuta 1999 ja Vieiran joukot antautuivat seuraavana päivänä. Vieira lähti maanpakoon ja sai turvapaikan Portugalista. PAIGC erotti Vieiran puolueesta maanpetoksellisesta toiminnasta, sotaan kiihottamisesta ja puolueen sääntöjen vastaisesta käytöksestä. Hänen tilalleen puolueen johtoon valittiin Manuel Saturnino da Costa.
Paluu Guinea-Bissauhun

Kun Ialán hallinto oli kaatunut sotilasvallankaappauksessa syyskuussa 2003, Vieira pystyi palaamaan maahan maanpaostaan. Hän saapui helikopterilla Bissauhun 7. huhtikuuta 2005 ja häntä oli vastassa kaupungin tärkeimmällä jalkapallostadionilla yli 5000 kannattajaa. Vaikka Vieiran kannattajat olivat keränneet 30 000 nimeä, jotta tämä hakisi uudestaan maan presidentiksi, Vieira ei heti myöntänyt halukkuuttaan presidentiksi. Hän kertoi ensin haluavansa vaikuttaa maan vakauteen ja kertoi samalla, että hän oli antanut viholliselleen anteeksi ja toivoi vihollisensa myös antavan hänelle anteeksi hänen tekonsa. Parin viikon päästä Vieira ilmoitti, että hän aikoo olla ehdokkaana presidentinvaaleissa 2005.
Vieiran mahdollisuus osallistua vaaleihin varmistui korkeimman oikeuden päätöksellä toukokuussa 2005. Hänen laillisuuttaan olla ehdokkaana pidettiin ennen päätöstä epäselvänä aiemman maanpakolaisuuden takia. Lisäksi Vieiraa syytettiin vallankaappauksen yrittäjien tapoista 1985. Vieira sai vaalin ensimmäisellä kierroksella toiseksi eniten ääniä PAIGC:n ehdokkaan Malam Bacai Sanhán jälkeen. Toisella kierroksella hän kuitenkin sai yli puolet äänistä ja valittiin uudelleen Guinea-Bissaun presidentiksi.
Vieira ilmoitti 28. lokakuuta 2005 Carlos Gomes Júniorin johtaman hallituksen hajottamisesta. Vieira valitsi Júniorin seuraajaksi liittolaisensa Aristides Gomesin. PAIGC muodosti maaliskuussa 2007 kahden muun puolueen kanssa poliittisen liittoutuman, mikä johti epäluottamuslauseen antamiseen Gomesin hallitukselle. Gomes erosi 9. huhtikuuta ja kolmen puoleen liittouma valitsi uudeksi ehdokkaaksi Martinho Ndafa Kabin, jonka Vieira nimitti uudeksi pääministeriksi. Myöhemmin PAIGS lähti puolueiden liittoumasta protestina Kabille. Vieira hajotti tämän jälkeen hallituksen ja asetti uudeksi pääministeriksi Carlos Correian 5. elokuuta 2008.
Kuolema

Vieira murhattiin maaliskuussa 2009. Armeijan sotilaat ampuivat presidentin, kun tämä oli pakenemassa yksityisasunnostaan. Vieiran tappoivat ilmeisesti sotilaat, jotka olivat uskollisia edellisenä päivänä tapetulle armeijan komentajalle kenraali Tagme Na Waielle. Armeija syytti Vieiraa osallisuudesta Tagmen murhaan.
Armeijan tiedottaja ilmoitti, että Guinea-Bissaussa ei ole menossa sotilasvallankaappausta. Vieiran  murhasta ovat vastuussa yksittäiset Tagmea tukeneet sotilaat. Vieiran seuraajana maan johtoon nousee perustuslain mukaan parlamentin puhemies Raimundo Pereira.
Karhulan uimahalli

Karhulan uimahalli on Kotkan Karhulan kaupunginosassa sijaitseva uimahalli. Halli valmistui 1978. Pääaltaan pituus on 25 metriä. Lisäksi hallissa on lastenallas, kylmäallas ja kaksi kuntosalia. Pääaltaan hyppytorni on kolmen metrin korkeudella ja pomppulauta yhden metrin korkeudella.
Karhulan uimahallissa tehtiin merkittävä peruskorjaus vuosina 2009–2010. Pääaltaan matalan puolen pohjaa nostettiin vesiliikunnan helpottamiseksi. Halliin tuli muun muassa hissi, kaksi invasaunaa, kirkasvalohuone ja kaksi kuntosalia.
Karhulan uimahallin pihalle sijoitettiin peruskorjauksen jälkeen ennen Karhulan torilla sijainnut Esko Heikkilän veistos Portsari ja kaksonen.
Kalle Jäykkä

Karl Wiktor (Kalle Vihtori, K. V.) Jäykkä (ent. Vähämaa) (17. elokuuta 1869 Vampula – 8. marraskuuta 1951 Pulkkila) oli suomalainen maanviljelijä ja kansanedustaja 1914–1917.
Kalle Jäykkä työskenteli metsätyönjohtajana Pohjanmaalla sekä maanviljelijänä Jalasjärvellä vuoteen 1903 ja Pulkkilassa vuodesta 1909. Hänet valittiin Maalaisliiton edustajaksi Oulun läänin eteläisestä vaalipiiristä eduskuntavaaleissa 1913. Hän toimi myös Pulkkilan kunnanvaltuuston puheenjohtajana.
K.I.N.G.

| ”K> I.N.G.” Satyricon |
| --- | --- | --- |

Singlen tiedot
 Albumilta: Now, Diabolical
 B-puoli: ”Storm (of the Destroyer)”
 Äänitetty : 2005
 Julkaistu: 3. huhtikuuta 2006
 Formaatti: CDS
 Tyylilaji: black metal
 Kesto: 06.24
 Levy-yhtiö: Sony BMG
Satyriconin muut singlet
| ”Fuel for Hatred” 2002 | ”K.I.N.G.” 2006 | ”The Pentagram Burns” 2006 |
K.I.N.G. on norjalaisen black metal -yhtye Satyriconin vuonna 2006 ilmestynyt CD-single, jonka painosmäärä rajoitettiin 1 000 kappaleeseen. Singleä myytiin vain Norjassa.
Kappaleet

K.I.N.G. – 3.36
Storm (of the Destroyer) – 2.48
Kokoonpano

Satyr (Sigurd Wongraven) – laulu, kitara, kosketinsoitin
Frost (Kjetil-Vidar Haraldstad) – rummut
Lars K. Norberg – bassokitara
Aiheesta muualla

K.I.N.G. discogs.com -sivustolla
Satyricon
| --- | --- |
Studioalbumit:   Dark Medieval Times  The Shadowthrone  Nemesis Divina  Rebel Extravaganza  Volcano  Now, Diabolical  The Age of Nero  Satyricon  Deep Calleth Upon Deep  Satyricon & Munch 
EP:t:   Megiddo  Intermezzo II  My Skin Is Cold 
Kokoelmat:   The Box Set  Ten Horns – Ten Diadems 
Livealbumit:   Live at the Opera 
Split-albumit:   The Forest Is My Throne / Yggdrassil 
Singlet:   ”Fuel for Hatred”  ”K.I.N.G.”  ”The Pentagram Burns”  ”Black Crow on a Tombstone”  ”Our World, It Rumbles Tonight”  ”Deep Calleth Upon Deep”  ”To Your Brethren in the Dark” 
Videografia:   Mother North  Roadkill Extravaganza 
Musiikkivideot:   "Mother North"  "Fuel for Hatred"  "K.I.N.G."  "The Pentagram Burns"  "Black Crow on a Tombstone"  "Phoenix"
Jussi-palkinnot 2017

| Jussi-gaala 2017 |
| --- | --- |
Päiväys:  24. maaliskuuta 2017
Paikka:  Kaapelitehdas, Helsinki
Järjestäjä:  Filmiaura
Kohokohtia
Paras elokuva:  Hymyilevä mies
Paras ohjaaja:  Juho Kuosmanen Hymyilevä mies
Paras miespääosa:  Jarkko Lahti Hymyilevä mies
Paras naispääosa:  Linnea Skog Tyttö nimeltä Varpu
 ← 2016  Jussi-gaala  2018 →
Jussi-gaala 2017 järjestettiin 24. maaliskuuta 2017 Helsingin Kaapelitehtaalla. Gaalassa palkittiin vuonna 2016 valmistuneita suomalaisia elokuvia.
Voittajat ja ehdokkaat

Voittajat on lueteltu ensimmäisenä, lihavoituna ja kaksoisristillä () merkittynä.
| --- | --- |
 Elokuva Hymyilevä mies – Jussi Rautaniemi Angry Birds -elokuva – John Cohen, Catherine Winder Mikael Hed, David Maisel  Bodom – Aleksi Hyvärinen  Jättiläinen – Annika Sucksdorff, Aleksi Bardy  Tyttö nimeltä Varpu – Kai Nordberg, Kaarle Aho:  Ohjaus Juho Kuosmanen – Hymyilevä mies Aleksi Salmenperä – Jättiläinen  Selma Vilhunen – Tyttö nimeltä Varpu
 Miespääosa Jarkko Lahti – Hymyilevä mies Joonas Saartamo – Jättiläinen  Antti Holma ja Riku Nieminen – Kanelia kainaloon, Tatu ja Patu!:  Naispääosa Linnea Skog – Tyttö nimeltä Varpu Mimosa Willamo – Bodom  Leena Uotila – Nuotin vierestä
 Miessivuosa Jani Volanen – Jättiläinen Eero Milonoff – Hymyilevä mies  Lauri Maijala – Tyttö nimeltä Varpu:  Naissivuosa Oona Airola – Hymyilevä mies Kaija Pakarinen – Tulen morsian  Paula Vesala – Tyttö nimeltä Varpu
 Käsikirjoitus Pekko Pesonen – Jättiläinen Mikko Myllylahti, Juho Kuosmanen – Hymyilevä mies  Selma Vilhunen – Tyttö nimeltä Varpu:  Kuvaus J-P Passi – Hymyilevä mies Tuomo Hutri – Jättiläinen  Tuomo Hutri – Tyttö nimeltä Varpu
 Leikkaus Jussi Rautaniemi – Hymyilevä mies Samu Heikkilä – Jättiläinen  Matti Näränen – Sota ja mielenrauha:  Lavastus Santtu Toivola – Pahan kukat Otso Linnalaakso – Jättiläinen  Sattva-Hanna Toiviainen – Tyttö nimeltä Varpu
 Pukusuunnittelu Sari Suominen – Hymyilevä mies Jaana Isokangas, Anna Vilppunen – Pahan kukat  Tiina Kaukanen – Tyttö nimeltä Varpu:  Maskeeraussuunnittelu Salla Yli-Luopa – Hymyilevä mies Anna Elo, Mika Rättö – Samurai Rauni Reposaarelainen  Pia Mikkonen – Tyttö nimeltä Varpu
 Musiikki Panu Aaltio – Järven tarina Pasi Salmi, Mika Rättö, Harri Sippola, Sami Sänpäkkilä – Samurai Rauni Reposaarelainen  Juri Seppä, Miska Seppä – Kanelia kainaloon, Tatu ja Patu!:  Äänisuunnittelu Panu Riikonen – Bodom Timo Peltola – Kuun metsän Kaisa  Kirka Sainio – Pahan kukat
 Dokumentti Kuun metsän Kaisa – Katja Gauriloff Sota ja mielenrauha – Ari Matikainen  Takaisin pintaan – Juan Reina:  Betoni-Jussi Helena Ylänen
Voittajat ja ehdokkaat > Muut palkinnot

Yleisön suosikkielokuva: Teit meistä kauniin
Vuoden uroteko: Audiovisuaalisen alan tuotantokannustin, Työ- ja elinkeinoministeriö, Opetus- ja kulttuuriministeriö, Audiovisual Finland, Suomen elokuvasäätiö, Elokuva-alan järjestöjen yhteenliittymä AVAIN-ryhmä, Suomen alueelliset elokuvakomissiot, Finnanimation ja Luovan työn tekijät ja yrittäjät Lyhyt-verkosto
Elokuva- ja TV-alan vientipalkinto Hulda: Angry Birds, Rovio Entertainment ja vastaava tuottaja Mikael Hed
Voittajat ja ehdokkaat > Useita palkintoja saaneet elokuvat

| Palkintoja | Elokuva |
| --- | --- |
8: Hymyilevä mies
2: Jättiläinen
Voittajat ja ehdokkaat > Useita ehdokkuuksia saaneet elokuvat

| Ehdokkuuksia | Elokuva |
| --- | --- |
10: Hymyilevä mies
10: Tyttö nimeltä Varpu
8: Jättiläinen
3: Bodom
3: Pahan kukat
2: Kanelia kainaloon, Tatu ja Patu!
2: Kuun metsän Kaisa
2: Samurai Rauni Reposaarelainen
2: Sota ja mielenrauha
Aiheesta muualla

Jussi-gaalan viralliset sivut
Kahului

| Kahului |
| --- | --- |

Valtio:  Yhdysvallat
Osavaltio:  Havaiji
Piirikunta:  Maui
Pinta-ala:  
 – Kokonaispinta-ala:  39,3 km²
 – Josta vettä:  3,0 km² (42,3 %)
Korkeus:  Merenpinnan taso
Väkiluku (2010):  26 337
Aikavyöhyke:  UTC–10
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Kahului on 26 337 asukkaan kaupunki Mauin saarella, Havaijilla, Yhdysvalloissa. Kahuluilla sijaitsee Mauin tärkein lentokenttä, Kahuluin lentoasema, syvä satama, kevytteollisuutta ja ostoskeskuksia.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Kahului Wikimedia Commonsissa
Jättiluuhauki

| Jättiluuhauki |
| --- | --- |

Uhanalaisuusluokitus
 Äärimmäisen uhanalainen  
  
Tieteellinen luokittelu
Domeeni::  Aitotumaiset Eucarya
Kunta::  Eläinkunta Animalia
Pääjakso::  Selkäjänteiset Chordata
Alajakso::  Selkärankaiset Vertebrata
Yläluokka::  Luukalat Osteichthyes
Luokka::  Viuhkaeväiset Actinopterygii
Lahko::  Luuhaukikalat Lepisosteiformes
Heimo::  Luuhauet Lepisosteidae
Suku::  Atractosteus
Laji::  tristoechus
Kaksiosainen nimi
 Atractosteus tristoechus  (Bloch & Schneider, 1801) 
Katso myös
   Jättiluuhauki Wikispeciesissä   Jättiluuhauki Commonsissa 
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvoIUCN-testi OK: 
Jättiluuhauki (Atractosteus tristoechus) on luuhaukiin kuuluva kalalaji. Lajia tavataan uhanalaisena Kuubasta.
Koko ja ulkonäkö

Jättiluuhauki kasvaa tavanomaisesti noin metrin mittaiseksi, mutta voi suurimmillaan saavuttaa kahden metrin pituuden. Ruumiinmuodoltaan laji on pitkänomainen ja virtaviivainen. Kalan kuono on pitkä ja leveähkö, mutta ei yhtä pitkä kuin muilla luuhauilla. Jättiluuhauen selkä- ja peräevät ovat lähellä pyrstöevää. Suomut ovat suuret ja muodoltaan vinoneliömäiset luusuomut. Väritykseltään laji on selästään tumman ruskea ja vatsastaan vaalea.
Levinneisyys ja elintavat

Jättiluuhauki elää Kuuban länsiosissa ja mahdollisesti Isla de la Juventud -saarella. Lajin elinympäristöä ovat joet, suot ja murtovesilaguunit, joissa on runsaasti vesikasveja. Jättiluuhauki kykenee selviytymään vähähappisissa vesissä, koska se kykenee hengittämään happea ilmasta. Sen ravintoa ovat muut kalat ja myös vesilinnut. Kala kutee kasvillisuuden joukkoon, ja sen myrkylliset munat takertuvat kasveihin.
Jättiluuhauki luokitellaan äärimmäisen uhanalaiseksi. Kantaa uhkaavat saaliskalojen ylikalastus, elinympäristön saastuminen ja vieraslajit kuten jättikonnamonni ja isobassi.
Kallimármaro (kaupunginosa)

| Kallimármaro Καλλιμάρμαρο> Stádio Στάδιο |
| --- | --- |

 Kaupungin kartta, jossa Kallimármaro korostettuna.
Kaupunki:  Ateena, Attika, Kreikka
Suuralue:  2.
Koordinaatit:  37°58′10″N, 23°44′24″E
Lähialueet:  Anáktora, Mets, Pagkráti, Záppeio
Kallimármaro (kreik. Καλλιμάρμαρο; myös Στάδιο, Stádio) on kaupunginosa Ateenassa Kreikassa. Se sijaitsee Ateenan ydinkeskustan kaakkoispuolella ja kuuluu kaupungin 2. suuralueeseen. Kaupunginosa on saanut nimensä siellä sijaitsevasta Panathinaiko-stadionista, joka tunnetaan myös nimellä Kallimármaro ("Kaunismarmorinen"). Kaupunginosa käsittää stadionin ympäristön ja Ardittós-kukkulan alueen.
Panathinaiko-stadion eli Kallimármaro.
Kaupunginosan itäpuolella sijaitsee Pagkrátin kaupunginosa, länsipuolella Mets, luoteispuolella Záppeion puiston alue ja pohjoispuolella Anáktora.
Ateenan kaupunginosat ja alueet
Aérides
Ágios Artémios
Ágios Elefthérios
Ágios Loúkas
Ágios Nikólaos
Ágios Panteleímonas
Akadimía
Akadimía Plátonos
Akrópoli
Ampelókipoi
Anafiótika
Anáktora
Asteroskopeío
Attikí
Chílton
Elaiónas
Ellinoróson
Erythrós Stavrós
Evangelismós
Exárcheia
Filopáppou
Girokomeío
Gkázi
Gkráva
Gkýzi
Goudí
Goúva
Ilísia
Kallimármaro
Kansallispuutarha
Kerameikós
Klafthmónos
Kolokynthoú
Kolonáki
Kolonós
Koukáki
Kountouriótika
Kynosárgous
Kypriádou
Kypséli
Lampriní
Lófos Skouzé
Lykavittós
Makrygiánni
Metaxourgeío
Mets
Monastiráki
Néa Filothéi
Neápoli
Néos Kósmos
Omónoia
Pagkráti
Patísia
Pedíon Áreos
Pefkákia
Petrálona
Pláka
Plateía Amerikís
Plateía Koliátsou
Plateía Koumoundoúrou
Plateía Mavíli
Plateía Viktorías
Polýgono
Profítis Daniíl
Profítis Ilías
Promponás
Psyrí
Rizoúpoli
Rouf
Sepólia
Stathmós Larísis
Sýntagma
Thiseío
Thymarákia
Treis Géfyres
Váthi
Votanikós
Záppeio
Kaarlo Erho

Kaarlo Arvid Erho (sukunimi vuoteen 1929 Eriksson) (15. maaliskuuta 1905 Pyhtää – 25. joulukuuta 1967 Oulunsalo) oli suomalainen kirjailija. Erho käytti myös nimimerkkejä Erik Karlsson ja Kalle Rae.
Erho teki nuorena tehdas-, saha-, konepaja-, rakennus- ja satamatöitä sekä oli merillä Saksassa. Näytelmäohjaajakurssin käytyään hän toimi teatteriohjaajana eri puolilla Suomea. Myöhemmin Erho oli toimittajana, järjestösihteerinä ja nuorisoseura Valistustalon vahtimestarina. Hän kirjoitti artikkeleita muun muassa Länsi-Suomi-, Seura-, Kansa taisteli- ja Peitsi-lehtiin. Erho asui Oulunsalossa vuodesta 1947 lähtien ja oli Oulunsalon nuorisoseurassa sihteerinä, teatteriohjaajana ja näyttelijänä.
Erho aloitti tuotantonsa sotamuistelmilla ja siirtyi sitten 1940-luvulla kirjoittamaan salapoliisiromaaneita.  Erhon romaanien sankareina esiintyivät toimittaja-etsivä Kalle Kanto, komisario Erik Paarma ja salapoliisi Erik Korpi.  Erho kirjoitti kaikkiaan 13 salapoliisiromaania mutta hän ei kuitenkaan saavuttanut samaa mainetta kuin Aarne Haapakoski ja Vilho Helanen.  Erho siirtyi myöhemmin kirjoittamaan näytelmiä ja nuortenkirjoja käyttäen salanimiä Kalle Rae ja Erik Karlsson.