stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Henrik Leijona
Elämä > Valtakausi Saksissa

Henrik Leijona laajensi Saksin herttuakuntaa Elben itäpuolisille alueille. Hän valtasi Holsteinin kreivi Aadolf II:lta pätkän Itämeren rannikkoa ja perusti uudelleen vuonna 1159 Lyypekin kaupungin, jonka asemaa kaupan keskuksena hän huomattavasti vahvisti gotlantilaisten kauppiaiden sekä Ruotsin ja Novgorodin kanssa solmimillaan sopimuksilla. Useiden sotaretkien myötä Henrik valtasi vähitellen koko Mecklenburgin ja Etu-Pommerin alueen slaavilaisilta obotriiteilta. Hän alkoi levittää tälle alueelle saksalaista asutusta sekä kristinuskoa perustamalla siirtokuntia ja rakennuttammalla kirkkoja. Ratkaiseva voitto saatiin vuoden 1160 sotaretkellä, jolloin obotriittien päällikkö Niklot surmattiin taistelussa. Henrik siirsi samana vuonna Mecklenburgin piispanistuimen Schweriniin, jolle hän antoi samalla kaupunginoikeudet. Henrik soti myös pitkään Tanskan kanssa rannikolla sijaitsevan Rügenin saaren omistuksesta.
Henrik siirsi Saksin pääkaupungin Braunschweigiin ja rakennutti sinne Dankwarderoden linnan, jonka eteen hän pystytti vuonna 1166 leijonapatsaan symboloimaan omaa valtaansa. Hän otti haltuunsa useiden sammuneiden ylimyssukujen omaisuuden, mikä herätti paljon ärtymystä. Vuonna 1164 Magdeburgin ja Bremenin arkkipiispat sekä Brandenburgin rajakreivi Albrekt Karhu liittoutuivat useiden Saksin pikkuruhtinaiden kanssa Henrik Leijonaa vastaan. Keisari Fredrik Barbarossan väliintulo vuonna 1168 pakotti Henrikin vastustajat solmimaan rauhan. Etsiessään liittolaisia Henrik joutui tunnustamaan Niklotin pojan Pribislavin Mecklenburgin ruhtinaaksi.
Henrik teki vuonna 1172 pyhiinvaelluksen Jerusalemiin ja sai Konstantinopolissa ruhtinaallisen vastaanoton Bysantin keisari Manuel I:ltä.
Henrik osallistui kahden vuosikymmenen ajan Fredrik Brabarossan kaikkiin merkittäviin sotaretkiin. Hän oli mukana vuoden 1157 Puolan-sotaretkellä ja vuosien 1158–1161 toisella Italian-sotaretkellä, jonka aikana hän oli tärkeässä roolissa muun muassa Creman kaupungin piirityksessä. Vuonna 1168 Henrik neuvotteli keisarin nimissä rauhasta Englannissa ja Ranskassa. Hän ei kuitenkaan osallistunut vuonna 1174 alkaneeseen Fredrik Barbarossan kolmanteen Italian-sotaretkeen. Henrik saapui vuonna 1176 Chiavennaan tapaamaan Fredrikiä, joka pyysi häneltä sotilaallista apua, mutta Henrik vaati nyt palkkioksi Goslarin valtakunnankaupunkia. Kun keisari ei suostunut ehtoon, Henrik ei lähettänyt apujoukkoja, minkä seurauksena keisarillinen armeija kärsi tappion Pohjois-Italian kaupunkivaltioille Legnanon taistelussa samana vuonna. Tätä Fredrik Barbarossa ei antanut anteeksi.
Elämä > Syrjäyttäminen ja viimeiset vuodet

Saksin ylimykset aloittivat vuonna 1177 uuden kapinan Henrik Leijonaa vastaan. Seuraavana vuonna Saksaan palannut Fredrik Barbarossa yritti sovitella kiistaa kuulemalla kapinallisten ruhtinaiden valituksia Henrikin toiminnasta. Henrik kieltäytyi vastaamasta syytöksiin keisarin edessä ja jätti saapumatta neljille peräkkäisille valtiopäiville, joissa asiaa oli tarkoitus käsitellä. Vuonna 1180 keisari Fredrik lopulta julisti Henrikin isänsä tavoin valtakunnankiroukseen ja takavarikoi tämän maat. Lisäksi Fredrik pilkkoi Henrikin valtakunnan jakamalla sen eri ruhtinaille. Baijerin hän antoi Otto Wittelsbachille, Saksin länsiosista muodostetun Westfalenin herttuakunnan Kölnin arkkipiispalle ja Saksin itäosan sekä herttuan arvon Brandenburgin Albrekt Karhun pojalle Bernhardille.
Henrik onnistui aluksi puolustamaan asemiaan Pohjois-Saksissa ja voitti vuonna 1180 vihollisensa kahdessa taistelussa, mutta joutui antautumaan seuraavana vuonna. Valtiopäivät päättivät palauttaa hänelle hänen perintömaihinsa kuuluneet Braunschweigin ja Lüneburgin, mutta hän joutui lähtemään maanpakoon appensa Englannin kuningas Henrik II:n hoviin. Henrik palasi Saksaan vuonna 1185, mutta koska hän vaati edelleen maidensa palauttamista ja kieltäytyi osallistumasta Fredrik Barbarossan rinnalla kolmanteen ristiretkeen, hänet ajettiin vuonna 1189 uudelleen maanpakoon Englannin Normandiaan.
Fredrik Barbarossan kuoltua seuraavana vuonna ristiretkellään Henrik palasi jälleen ja valtasi itselleen alueita Pohjois-Saksista, kuten Lyypekin ja Lüneburgin kaupungit. Keisarikunnan uudeksi hallitsijaksi tullut Fredrik Barbarossan poika Henrik VI solmi hänen kanssaan heinäkuussa 1190 rauhan Fuldassa. Tyytymätön Henrik Leijona aloitti sodan vielä uudelleen vuonna 1192 keisarin ollessa Italiassa, mutta joutui taipumaan jälleen rauhaan vuonna 1194. Hän kuoli seuraavana vuonna Braunschweigissa. Hänet haudattiin rakennuttamaansa Braunschweigin tuomiokirkkoon.
Lapset

Henrik Leijonan vanhimmasta pojasta Henrik Pitkästä tuli Reinin pfalzkreivi, toisesta pojasta tuli keisari Otto IV ja kolmannesta pojasta Vilhelmistä polveutui myöhempi Braunschweig-Lüneburgin hallitsijasuku. Henrik Leijonan tytär Gertrud Baijerilainen nai vuonna 1177 Tanskan kuningas Knuut VI:n.
Muuta

Henrik Leijonasta ei ole säilynyt yhtään aikalaismuotokuvaa, mutta häntä kuvailtiin pienikokoiseksi ja tummatukkaiseksi. Liikanimeä ”Leijona” käytettiin ilmeisesti jo hänen elinaikanaan, mutta se vakiintui vasta 1200-luvulla. Henrikin jäännöksiä etsittiin Braunschweigin tuomiokirkon lattian alta vuonna 1935 tehdyissä kaivauksissa.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Henrik Leijona Wikimedia Commonsissa
| Auktoriteettitunnisteet  |
| --- | --- |
Kansainväliset:  FAST  ISNI  VIAF  WorldCat 
Kansalliset:  Norja  Ranska  BnF data  Saksa  Israel  Yhdysvallat  Ruotsi  Latvia  Japani  Tšekki  Australia  Alankomaat  Puola  Vatikaani 
Taiteenala:  ULAN 
Henkilöt:  Deutsche Biographie  DDB  Trove 
Muut:  IdRef 
Henrik Leijonan valtakunta, pohjoisessa Saksi ja etelässä Baijeri.
Keisari Fredrik Barbarossa ja herttua Henrik Leijona Chiavennassa 1176, Philipp Foltzin historiamaalaus 1800-luvulta.
Henrik Leijonan ja hänen puolisonsa Matilda Plantagenetin kalkkikivinen hautamonumentti Braunschweigin tuomiokirkossa.
Turun keskiaikaiset markkinat

| Turun keskiaikaiset markkinat |
| --- | --- |

Tyyppi:  keskiaikatapahtuma
Ajankohta:  kesä-heinäkuun vaihde
Tapahtumapaikka:  Vanha Suurtori
Paikkakunta:  Turku
Koordinaatit:  60°27′2.96″N, 22°16′32.94″E
Ensimmäisen kerran:  1996
Kävijöitä:  163 000 (2017)
Järjestäjä:  Turun Suurtorin keskiaika ry
Kotisivut
Köydenpunontaa.
Sotilasta esittävä vapaaehtoinen näyttelijä.
Keskiaikaiset markkinat on Turussa järjestettävä Suomen suurin keskiaika- ja muinaistapahtuma. Tapahtuma järjestetään vuosittain kesä–heinäkuun vaihteessa Turun Vanhalla Suurtorilla. Keskiaikaiset markkinat järjestettiin ensimmäisen kerran vuonna 1996. Vuosina 1996–2010 tapahtuman järjestäjänä toimi Turun kaupunki. Vuonna 2010 perustettiin markkinat sittemmin järjestänyt yhdistys Turun Suurtorin keskiaika ry.
Markkinoiden sisältö koostuu käsityöläisten työnäytöksistä, torimyynnistä, teatterista, nukketeatterista, musiikista, sirkuksesta, tanssista ja monipuolisesta tieteellisestä ohjelmistosta, kuten luennoista ja opastetuista kierroksista. Keskiaikaisten markkinoiden suurimpia yksittäisiä ohjelmakokonaisuuksia on Vanhalla Suurtorilla tapahtuva markkinanäytelmä, johon osallistuu yli 80 harrastajanäyttelijää. Markkinat sijoittuvat vuosittain vaihtuvaan teemavuoteen, joka vaikuttaa esimerkiksi näytelmän käsikirjoitukseen. Kesällä 2018 markkinat sijoittuvat vuoteen 1400.
Keskiaikaiset markkinat on vakiinnuttanut asemansa yhtenä Turun suosituimmista kesätapahtumista ja kerää joka vuosi neljänä markkinapäivänä yli 100 000 kävijää. Vuoden 2015 markkinoilla vieraili ennätykselliset 180 000 kävijää. Vuonna 2017 kävijöitä oli 163 000.
Keskiajan Turku -tapahtumakokonaisuus

Nykyään keskiaikaisten markkinoiden järjestäjänä toimii vuonna 2010 perustettu yhdistys, Turun Suurtorin keskiaika ry. Sen tavoitteena on edistää keskiajan ja erityisesti Turun keskiaikaisen historian ja arkeologian sekä muinaistekniikan ja perinteisten käsityötaitojen tuntemusta, tunnettavuutta ja harrastusta. Yhdistys toimii linkkinä ja yhteistyön edistäjänä suuren yleisön, keskiajan historian ja historian elävöittämisen harrastajien sekä yhdistysten, museoiden ja tiedeyhteisön välillä. Turun Suurtorin keskiaika ry:n jäsenet ovat Aboa Vetus & Ars Nova -museo, tiedeyhteisö Turun Historiallinen Yhdistys, Muinaistaitoyhdistys Ukonvakka ry, pelimanniyhdistys Wanha Cehno ry, WarusSeppäin kilta ry, Turun Keskiaikaseura Unikankare ry ja Turun kulttuuritapahtumien tuki ry.
Keskiaikaiset markkinat on osa laajempaa Keskiajan Turku -tapahtumakokonaisuutta, joka koostuu viidestä eri tapahtumasta: Keskiaikaisista markkinoista, keskiajasta Aboa Vetus & Ars Nova -museossa, Keskiajan Turku Tuomiokirkossa -tapahtumasta, Turun Linnan keskiaikatapahtumasta sekä Rohan tallien hevosturnajaisista. Keskiajan Turku -kokonaisuutta järjestävät yhdessä Turun Suurtorin keskiaika ry, Turun museokeskus, Aboa Vetus & Ars Nova, Turun ja Kaarinan seurakuntayhtymä ja Rohan tallit. Vuoteen 2013 asti Aboa Vetus & Ars Nova järjesti omat Hansakauppias Laurentiuksen markkinansa Suurtorin vieressä. Vuodesta 2014 lähtien museo on kuitenkin panostanut aidon keskiajan esittelyyn opastusten, arkeologisten kaivausten ja luentojen kautta.
Kirjallisuutta

Langh, Tea: Keskiajan tunnelmissa: Ideakirja tekevälle.  (Rengaskirja)  Turku:  Turun kulttuurikeskus, 2000.  ISBN 951-98411-0-5
Aiheesta muualla

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
Keskiaikaiset markkinat
Jarmo Louvo

Jarmo Tapio Louvo (27. syyskuuta 1934 Viipuri – 19. tammikuuta 2025 Kouvola) oli suomalainen eläinlääkäri ja Kaakkois-Suomen ympäristökeskuksen johtaja. Hänen puolisonsa vuodesta 1956 oli erikoishammaslääkäri, kansanedustaja Anna-Kaarina Louvo.
Louvo valmistui ylioppilaaksi Kauhavan yhteiskoulusta vuonna 1955 ja suoritti asepalveluksensa vuonna 1956 Ilmasotakoulun ohjaajaupseerikurssilla LntUK-25. Opinnot jatkuivat Tukholman Eläinlääketieteellisessä korkeakoulussa, ja Louvo valmistui Eläinlääketieteellisestä korkeakoulusta, Helsingissä eläinlääketieteen lisensiaatiksi 1965. Hän toimi kunnalliseläinlääkärinä 1965—1976 Kinnulassa ja Anjalassa ja siirtyi Anjalankosken kaupungin eläinlääkärin virasta Kaakkois-Suomen sotilasläänin sotilaseläinlääkärin tehtävään. Hän palveli rauhanturvajoukoissa YK:n Golan UNDOF -operaatiossa 1980 ja siirtyi Puolustusvoimien pääesikunnan erillisen toimiston toimistopäälliköksi 1981. Louvo toimi Kymen lääninhallituksen ympäristönsuojelutoimiston päällikkönä 1982–1994 ja Kaakkois-Suomen ympäristökeskuksen johtajana 1995 alkaen, josta hän jäi eläkkeelle 1998.
Louvolla on keksintöjä liittyen kompostointiin ja kuivakäymälöihin.
Louvo aloitti yksinlauluharrastuksen Vaasan musiikkikoulussa Gösta Stråhlen oppilaana 1954 ja jatkoi Jolanda di Maria Petrisin oppilaana 1979 asti. Louvo on levyttänyt äänitteet Huolet haihtuu, onneen vaihtuu (1997) ja Minun sydämeni on valmis (2014).
Joseph Mahn Erie

Joseph Mahn Erie (18. maaliskuuta 1925 – 25. lokakuuta 2017) oli myanmarilainen roomalaiskatolinen piispa. Hänet vihittiin papiksi 21. joulukuuta 1951 ja nimitettiin Basseinin hiippakunnan johtoon 16. helmikuuta 1968. Piispaksi vihkiminen seurasi 12. kesäkuuta. Pääkonsekraattorina toimi Giuseppe Caprio, jota avustivat Aloysius Moses U Ba Khim ja Gabriel Thohey Mahn-Gaby.
Mahn Erie erosi tehtävistään piispana 3. kesäkuuta 1982.
Mahn Erie kuoli 92-vuotiaana 25. lokakuuta 2017.
The Shepherd’s Voice

| The Shepherd's Voice |
| --- | --- |
Lehtityyppi:  aikakauslehti
Julkaisija:  Laestadian Lutheran Church
Päätoimittaja:  Paul Waaraniemi
Sitoutuneisuus:  Vanhoillislestadiolaisuus
Kotimaa:  Yhdysvallat
Ilmestymistiheys:  6–8 kertaa vuodessa
Aiheesta muualla
The Shepherd's Voice
The Shepherd's Voice on Yhdysvalloissa toimivien vanhoillislestadiolaisten julkaisema hengellinen lastenlehti. Se ilmestyy 7–9 kertaa vuodessa, ja siinä on englanninkielisiä kirjoituksia. Lehteä julkaisee Laestadian Lutheran Church.
Valéry Vienneau

Valéry Vienneau (s. 13. lokakuuta 1947) on kanadalainen roomalaiskatolinen arkkipiispa. Hänet vihittiin papiksi Monctonin arkkihiippakuntaan 29. elokuuta 1982 ja nimitettiin Bathurstin hiippakunnan johtoon 3. heinäkuuta 2002. Piispaksi vihkiminen seurasi 8. lokakuuta. Pääkonsekraattorina toimi André Richard, jota avustivat François Thibodeau ja Joseph Faber MacDonald.
Vienneau sai 15. kesäkuuta 2012 nimityksen Monctonin arkkipiispaksi.
Bernard Joseph McLaughlin

Bernard Joseph McLaughlin vuonna 1988.
Bernard Joseph McLaughlin (19. marraskuuta 1912 Buffalo, New York – 5. tammikuuta 2015 Kenmore, Tonawanda, New York) oli yhdysvaltalainen roomalaiskatolinen piispa. Hänet vihittiin papiksi Buffalon hiippakuntaan 21. joulukuuta 1935 ja nimitettiin sen vihkipiispaksi sekä Motulan titulaaripiispaksi 28. joulukuuta 1968. Piispaksi vihkiminen seurasi 6. tammikuuta 1969. Pääkonsekraattorina toimi paavi Paavali VI, jota avustivat Sergio Pignedoli ja Ernesto Civardi.
McLaughlin erosi Buffalon vihkipiispan tehtävistä 5. tammikuuta 1988.
Norbert Robichaud

Norbert Robichaud (1. huhtikuuta 1905 – 21. lokakuuta 1979) oli kanadalainen roomalaiskatolinen arkkipiispa. Hänet vihittiin papiksi Chathamin hiippakuntaan 1. toukokuuta 1931 ja inkardinoitiin Monctonin arkkihiippakuntaan 22. helmikuuta 1936. Hänet nimitettiin Monctonin arkkipiispaksi 25. heinäkuuta 1942, ja piispaksi konsekroinnin suoritti 8. syyskuuta Ildebrando Antoniutti, jota avustivat Patrick Albert Bray ja Georges-Arthur Melançon.
Robichaud erosi tehtävistään arkkipiispana 23. maaliskuuta 1972. Hän osallistui Vatikaanin toiseen kirkolliskokoukseen.
Anna-Kaarina Louvo

| Anna-Kaarina Louvo |
| --- | --- |
 Anna-Kaarina Louvo 1968
Henkilötiedot
Syntynyt: 14. lokakuuta 1937 (ikä 87) Kauhava
Poliitikko
Puolue:  Kokoomus
Asema:  kansanedustaja (1979–1995)   kaupunginvaltuutettu (1972–1974, 1980–1984)
Vaalipiiri:  Kymen vaalipiiri
Puoliso:  Jarmo Louvo
Anna-Kaarina Louvo (s. 14. lokakuuta 1937 Kauhava) on suomalainen erikoishammaslääkäri ja poliitikko. Louvo toimi kansanedustajana neljä vaalikautta vuosina 1979–1995 edustaen Kymen läänin vaalipiiriä  ja kuului Kokoomuksen eduskuntaryhmään. Hänen puolisonsa oli Jarmo Louvo.
Gérard Dionne

Gérard Dionne (19. kesäkuuta 1919 – 13. toukokuuta 2020) oli kanadalainen roomalaiskatolinen piispa. Hän sai pappisvihkimyksensä 1. toukokuuta 1948 Edmundstonin hiippakunnassa. 29. tammikuuta 1975 Dionne nimitettiin Sault Sainte Marien vihkipiispaksi ja Garban titulaaripiispaksi. Hänet vihittiin piispaksi 8. huhtikuuta Alexander Carterin toimiessa pääkonsekraattorina ja Fernand Lacroix’n ja Louis Joseph Jean Marie Fortier’n avustaessa.
23. marraskuuta 1983 Dionne sai nimityksen Edmundstonin hiippakunnan piispaksi. Hänet asetettiin virkaan 23. tammikuuta 1984, ja hän erosi 20. lokakuuta 1993. Vuonna 2009 kanadalainen tuomari totesi, että Dionne oli vuonna 1983 estänyt viittä teinipoikaa seksuaalisesti hyväksikäyttäneen isä Bernard Cloutier’n rikoksia koskeneen poliisitutkinnan.
Chicago Wolves

| Chicago Wolves |
| --- | --- |

Perustettu:  1994
Kaupunki:   Rosemont, Illinois
Kotiareena:  Allstate Arena
Sarja:  AHL
Konferenssi:  Läntinen
Divisioona:  Keskinen
Värit:                     
Päävalmentaja:   Cam Abbott
Calder Cupit:  2: (2002, 2008)
Infobox OKNimi-testi OK: 
Chicago Wolves on AHL-liigassa pelaava yhdysvaltalainen jääkiekkoseura, joka pelaa kotiottelunsa Allstate Arenalla Illinois'n osavaltion Rosemontissa. Se on kuulunut vuodesta 2011 alkaen AHL:n läntisen konferenssin keskilännen divisioonaan, mitä ennen se kuului kyseisen konferenssin läntiseen divisioonaan.
Historia

Chicago Wolves aloitti ensimmäisen kautensa vuonna 1994. Ensimmäiset seitsemän kauttaan se pelasi IHL-liigassa, joka lopetti toimintansa vuonna 2001. Wolves siirtyi samana vuonna viiden muun IHL-seuran tavoin AHL-liigaan. AHL:ään siirtymisensä jälkeen se oli kauteen 2010–2011 asti NHL-seura Atlanta Thrashersin farmijoukkue, minkä jälkeen se on kaudesta 2011–2012 alkaen ollut Vancouver Canucksin farmijoukkue.
IHL:ssä pelatessaan Wolves voitti liigan mestaruuden Turner Cupin kaksi kertaa. Vuoden 1998 loppuottelusarjassa se kaatoi Detroit Vipersin voitoin 4–3 ja vuoden 2000 loppuottelusarjassa Grand Rapids Griffinsin voitoin 4–2. Wolves pelasi Turner Cupin voitosta myös vuonna 2001, jolloin Orlando Solar Bears oli parempi voitoin 4–1. AHL:n mestaruuden seura on voittanut kahdesti. 2001–2002, ensimmäisellä AHL-kaudellaan, se kohtasi loppuotteluissa Bridgeport Sound Tigersin ja voitti Calder Cupin otteluvoitoin 4–1. Kauden 2007–2008 AHL-loppuotteluissa Wolves voitti Wilkes-Barre/Scranton Penguinsin voitoin 4–2. Se pelasi Calder Cupin voitosta myös vuonna 2005, mutta tuolloin Philadelphia Phantoms vei mestaruuden suoraan neljässä ottelussa. Yhteensä Wolves on edennyt AHL:n pudotuspeleihin vuoteen 2012 mennessä kahdeksana kautena yhdestätoista. AHL:n runkosarjassa se on menestynyt parhaiten kaudella 2007–2008, jolla sijoittui divisioonansa kärkeen kerättyään 80:ssä ottelussa 111 pistettä (53 voittoa, 22 tappiota varsinaisella peliajalla, kaksi tappiota jatkoajalla ja kolme tappiota rangaistuslaukauskilpailussa).
Steve Maltais pitää hallussaan useita Wolvesin seuraennätyksiä, kun vuodet IHL:ssä ja AHL:ssä lasketaan yhteen. Yksitoista kautta (1994–2005) seurassa pelannut laitahyökkääjä on edustanut sitä useammassa ottelussa kuin kukaan muu ja kerännyt sen riveissä eniten maaleja, syöttöpisteitä, pisteitä ja jäähyminuutteja. Chicago Wolves jäädytti hänen pelinumeronsa 11 vuonna 2006. Seura on jäädyttänyt myös pitkäaikaisen maalivahtinsa (1994–2001) Wendell Youngin pelinumeron, numeron yksi, mikä tapahtui vuonna 2001.
Chicago Wolvesin päävalmentajana toimii Scott Arniel, joka nimitettiin tehtävään kesäkuussa 2012. Häntä ennen tehtävässä ovat toimineet Gene Ubriaco, Grant Mulvey, Alpo Suhonen, John Anderson, Don Granato, Don Lever ja Craig MacTavish. Heistä pisimpään seuraa on valmentanut Anderson, vuodesta 1997 alkaen vuoteen 2008 saakka, jolloin hän siirtyi NHL:ään Atlanta Thrashersin päävalmentajaksi.  Seuran general managerina on toiminut vuodesta 2009 Wendell Young.
Joukkue kaudella 2024–2025

(Tilanne 12. helmikuuta 2025)
| Maalivahdit> Numero | Maalivahdit>  | Maalivahdit> Pelaaja | Maalivahdit> Hanskakäsi | Maalivahdit> Sopimus | Maalivahdit> Syntymäpaikka | Maalivahdit>  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |

| 30 |  | Spencer Martin | L | 2025 | Oakville, Ontario, Kanada |  |
| 31 |  | Dustin Tokarski | L | 2025 | Humboldt, Saskatchewan, Kanada |  |
| 60 |  | Yaniv Perets | L | 2025 | Dollard-des-Ormeaux, Brittiläinen Kolumbia, Kanada |  |
| 80 |  | Ruslan Hažejev | L | 2027 | Tšeljabinsk, Venäjä |  |
| Puolustajat> Numero | Puolustajat>  | Puolustajat> Pelaaja | Puolustajat> Kätisyys | Puolustajat> Sopimus | Puolustajat> Syntymäpaikka | Puolustajat>  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |

| 2 |  | Domenick Fensore | L | 2025 | Bronxville, New York, Yhdysvallat |  |
| 5 |  | Charles-Alexis Legault | R | 2027 | Laval, Québec, Kanada |  |
| 8 |  | Ronan Seeley (A) | L | 2025 | Yellowknife, Luoteisterritoriot, Kanada |  |
| 24 |  | Ty Smith | L | 2025 | Lloydminster, Alberta, Kanada |  |
| 34 |  | Aleksi Heimosalmi | R | 2026 | Pori, Suomi |  |
| 47 |  | Joakim Ryan | L | 2025 | Rumson, New Jersey, Yhdysvallat |  |
| 55 |  | Scott Morrow | R | 2026 | Darien, Connecticut, Yhdysvallat |  |
| 61 |  | Riley Stillman | L | 2025 | Peterborough, Ontario, Kanada |  |
| Hyökkääjät> Numero | Hyökkääjät>  | Hyökkääjät> Pelaaja | Hyökkääjät> Kätisyys | Hyökkääjät> Pelipaikka | Hyökkääjät> Sopimus | Hyökkääjät> Syntymäpaikka |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |

| 6 |  | Ryan Suzuki | L | KH | 2025 | London, Ontario, Kanada |
| 9 |  | Jackson Blake | R | OLH / KH | 2026 | Fargo, Pohjois-Dakota, Yhdysvallat |
| 10 |  | Noel Gunler | R | OLH | 2025 | Luulaja, Ruotsi |
| 12 |  | Danny Katic | L | VLH | 2025 | Porcupine, Ontario, Kanada |
| 13 |  | Nick Swaney (A) | R | OLH | 2025 | Lakeville, Minnesota, Yhdysvallat |
| 14 |  | Felix Unger Sörum | R | OLH | 2027 | Trondheim, Norja |
| 15 |  | Nikita Pavlitšev | L | KH | 2025 | Jaroslavl, Venäjä |
| 18 |  | Austin Wagner | L | LH | 2025 | Calgary, Alberta, Kanada |
| 20 |  | Yanick Turcotte | L | VLH | 2025 | Québec, Québec, Kanada |
| 21 |  | Dominic Franco | R | OLH | 2025 | Scituate, Rhode Island, Yhdysvallat |
| 22 |  | Skyler Brind'Amour | L | KH | 2025 | Raleigh, Pohjois-Carolina, Yhdysvallat |
| 23 |  | Josiah Slavin (C) | L | VLH | 2026 | Erie, Colorado, Yhdysvallat |
| 27 |  | Sahil Panwar | L | VLH | 2025 | Mississauga, Ontario, Kanada |
| 51 |  | Juha Jääskä (A) | L | LH | 2025 | Helsinki, Suomi |
| 71 |  | Gleb Trikozov | R | VLH | 2027 | Omsk, Venäjä |
| 82 |  | Bradly Nadeau | R | H | 2027 | St-François-de-Madawaska, New Brunswick, Kanada |
| 93 |  | Justin Robidas | R | KH | 2026 | Plano, Texas, Yhdysvallat |
Joukkue kaudella 2024–2025 > Valmennus & Joukkueenjohto

Päävalmentaja: Cam Abbott
Apuvalmentaja: Spiros Anastas
Apuvalmentaja: Dan Price
Maalivahtivalmentaja: Stan Dubicki
Videovalmentaja: John Stanier
Fysiikkavalmentaja: Jake Nitsche
Huoltopäällikkö: Rob Kennedy
Omistaja & Puheenjohtaja: Don Levin
Varapuheenjohtaja: Wendell Young
Toimitusjohtaja: Darren Yorke
Apulaistoimitusjohtaja: Bill Bentley
Lähde: EliteProspects
Aiheesta muualla

Chicago Wolvesin verkkosivut (englanniksi)
| Itäinen konferenssi | Itäinen konferenssi | Läntinen konferenssi | Läntinen konferenssi |
| --- | --- | --- | --- |
| Atlantin Divisioona | Pohjoinen Divisioona | Keskilännen Divisioona | Tyynenmeren Divisioona |
| Bridgeport Sound Tigers | Albany Devils | Charlotte Checkers | Bakersfield Condors |
| Hartford Wolf Pack | Binghamton Senators | Chicago Wolves | Ontario Reign |
| Hershey Bears | Rochester Americans | Grand Rapids Griffins | San Antonio Rampage |
| Lehigh Valley Phantoms | St. John's IceCaps | Iowa Wild | San Diego Gulls |
| Portland Pirates | Syracuse Crunch | Lake Erie Monsters | San Jose Barracuda |
| Providence Bruins | Toronto Marlies | Manitoba Moose | Stockton Heat |
| Springfield Falcons | Utica Comets | Milwaukee Admirals | Texas Stars |
| Wilkes-Barre/Scranton Penguins |  | Rockford IceHogs |  |
Muijala

| Muijala |
| --- | --- |
 K-market Lohjanportti Muijalassa
Kaupunki:  Lohja
Kaupunginosa nro:  26
Osa-alueet:  Uusiniittu, Takaniitty, Muijalannummi ja Nälköönnummi
Postinumero(t):  08680, 08500 (Muijalannummi)
Lähialueet:  Perttilä (Lohja), Nummenkylä (Lohja), Lehmijärvi (Lohjan kylä), Lieviö
Muijala on Lohjan 26. kaupunginosa.
Asumusto on etupäässä omakotitaloja, mutta myös joitakin rivitaloja.lähde? Alueella on paljon pyöräteitä.lähde?
Länsi-Uusimaa-lehden toimitus ja paino sijaitsevat Muijalassa. Muijalassa on myös muuta teollisuutta, kuten Cembrit Oy:n rakennuslevytehdas sekä uutta teknologiaa edustava nLight. Muijalassa sijaitsee myös DB Schenkerin Lohjan terminaali, josta DB Schenkerin liikennettä harjoittaa alihankintana Alihankkija Oy.
Ajoaika Muijalasta Helsinkiin Turun moottoritietä (E 18) pitkin on noin 45 minuuttia ja linja-autoja kulkee Helsingin suuntaan ruuhka-aikana 15–50 minuutin välein.
Palvelut

Muijalan itäosissa lähellä Vihdin rajaa toimii K-market Lohjanportti, jossa on myös Postin ja Veikkauksen piste (aiemmin myös pankkiautomaatti). Kaupan lähellä on autokauppa (Kamux-Lohja).
Muijalan peruskoulussa on opetusta 1.–6. luokille. Koulu tarjoaa myös harrastusmahdollisuuksia nuorille kerhojen kautta. Samoin asukasyhdistyksellä on koulun salissa omat vuoronsa esimerkiksi sählyn pelaamista varten. Koulun kentällä on talvella kaukalo sekä kesällä jalkapallo- ja rantalentopallokenttä. Kentän takana metsässä on viiden väylän pituinen frisbeegolfrata.
Muijalan koulusta pohjoiseen Lohjanharjuntien yli löytyy Muijalan hiihtomaa, jossa on talvella hiihtolatu ja kesällä lenkkeilyreittejä.
Muijalassa on myös kuplahalli, jossa lohjalaiset jalkapalloseurat harjoittelevat.
Lähin yläaste on Mäntynummen yhtenäiskoulu Ventelässä, viiden kilometrin päässä Muijalasta, ja lähin lukio Lohjan keskustassa Lohjan Yhteislyseon lukio, 10 kilometrin päässä Muijalasta.
Palvelut > Uimarannat

Muijalan läheltä löytyy Nälköönlampi, joka on suosittu uimapaikka. Talvella lammella on avanto. Lammen luota lähtee lenkkeilyreitit Muijalan hiihtomaahan.