stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Matematiikan historia
1600-luku

Nykymatematiikan kannalta tärkeät keksinnöt differentiaali- ja integraalilaskenta sekä analyyttinen geometria syntyivät 1600-luvulla. Tästä syystä vuosisataa voi pitää eräänä matematiikan historian suurista käännekohdista. Differentiaalilaskennan synty liitetään yleensä Newtoniin ja Leibniziin, analyyttinen geometria taas Descartesiin. On huomattava, että tuolloin integraalilaskenta kehittyi ennen differentiaalilaskentaa eli päinvastaisessa järjestyksessä, kuin niitä nykyään opetetaan. Ei ole varmuutta siitä, keksivätkö Newton ja Leibniz differentiaali- ja integraalilaskennan toisistaan riippumatta vai ei. Tämä riitely differentiaali- ja integraalilaskennan keksijästä jakoi tiedeyhteisöä; Englannissa oltiin Newtonin takana, kun taas Manner-Euroopassa kannatettiin Leibniziä. Sanan integraali otti käyttöön Jakob Bernoulli vuonna 1690. Myös Leibniz, joka oli itse käyttänyt sanaa calculus summatorius, omaksui integraali-sanan. Bernoullille kuuluu myös kunnia tavanomaisimpien integrointitekniikoiden, kuten muuttujanvaihdon, kehittämisestä.
Eräs keskeinen ongelma, johon matemaatikot törmäsivät differentiaali- ja integraalilaskennassa, oli infinitesimaalit eli äärettömän pienet suureet. Näihin törmättiin myös kehitettäessä erilaisia menetelmiä tangentin arvon laskemiseksi. Tämä ongelma pysyi koko 1600-luvun ajan ja ratkaisu siihen saatiin vasta 1700-luvulla ranskalaisen Jean le Rond d’Alembertin työn tuloksena, joka keksi lähestyä ongelmaa raja-arvojen kautta.
Descartesin pääteos analyyttisen geometrian alalla La Géométrie ilmestyi alun perin filosofian alaan kuuluvan teoksen Discours de la Mćthoden liitteenä vuonna 1637. Tässä teoksessaan Descartes osoittaa algebran ja geometrian riippuvuuden toisistaan ja esittelee käsitteet karteesinen koordinaatisto ja karteesinen tulo.
Eräs aikakauden suuria nimiä oli myös Pierre de Fermat, jonka saavutukset liittyvät geometrian, analyysin ja lukuteorian aloihin. Tunnetuin hänen saavutuksensa on Fermat’n suuri lause. Lause tunnettiin jo antiikin kreikassa, mutta Fermat kirjoitti Arithmetican marginaaliin, että pystyy todistamaan, että yhtälölle  x^{n}+y^{n}=z^{n} ei ole kokonaislukuratkaisuja, kun  n\geq 3. Hän itse osoitti tämän tapauksessa  n=4. Meni yli 300 vuotta osoittaa, että Fermat oli oikeassa. Fermat esitti myös Fermat’n periaatteena tunnetun lain, jonka mukaan valo etenee aina sitä reittiä, mikä on sille nopein. Tämä johti heijastuslakien, kuten Snellin lain syntymiseen.
Ranskalainen matemaatikko Blaise Pascal kehitti vuosisadalla todennäköisyyslaskennan perusteita.
Vuosisadalla kehitettiin myös numeerista laskentaa. Alan kehitys alkoi logaritmeista ja trigonometriasta. Myös maailman vanhimmat matemaattiset yhdistykset on perustettu 1600-luvulla.
1700-luku

Vuosisadalla integraalilaskenta kehittyi nykyiselle tasolleen, mutta muuten vuosisadalla ei saavutettu sellaisia vallankumouksellisia edistysaskeleita kuin edeltävällä vuosisadalla. Eräs vuosisadan huomattavimpia matemaatikkoja on englantilainen Abraham de Moivre, joka teki uraauurtavaa työtä todennäköisyyslaskennan parissa. Hän esitti ensimmäisenä virhefunktion  e^{x^{2}} ja sen yhteyden binomijakaumaan. Lisäksi hän julkaisi vuonna 1718 kirjan Doctrine of Chances, joka on ensimmäisiä kattavia todennäköisyyslaskennan esityksiä. De Moivre käytti edeltäjiään luontevammin kompleksilukuja. De Moivre on myös vakuutusmatematiikan pioneereja.
Vuosisadalla eli myös yksi kaikkien aikojen merkittävimmistä matemaatikoista Leonhard Euler. Kuten suurin osa muistakin 1700-luvun matemaatikoista, Eulerkin teki elämäntyönsä tiedeakatemioissa, joista pisimpään hän työskenteli Pietarin tiedeakatemiassa. Euler oli eräs kaikkien aikojen tuotteliaimmista matemaatikoista; laati keskimäärin 800 sivun verran matemaattista tutkimusta vuodessa. Elinaikanaan Euler julkaisi yli 500 tutkimusta, ja hänen tutkimuksiaan julkaistiin vielä 40 vuotta hänen kuoleman jälkeenkin. Yhteensä Eulerin julkaisujen määrä on 856. Eulerin tuotannon laajuutta kuvaa se, että Eulerin kootut teokset, joiden julkaiseminen on yhä kesken, tulee sisältämään 74 osaa ja tähän ei edes sisälly hänen usean tuhannen kirjeen suuruinen kirjeenvaihtonsa. Ensimmäisen tutkielmansa hän julkaisi 19-vuotiaana. Julkaisut käsittelevät käytännössä kaikkia tuolloin tunnettuja matematiikan ja fysiikan osa-alueita, mukaan lukien oppikirjat ja tieteen popularisointi. Tieteen popularisoinnin alalla hänen merkittävin teoksensa on Kirjeitä saksalaiselle prinsessalle fysiikasta ja filosofiasta, joka on toiminut esikuvana myöhemmille matematiikkaa popularisoiville kirjoille.
Euler pani alulle elliptisten integraalien tutkimuksen, joka osoittautui myöhemmin erittäin tärkeäksi alaksi. Analyysin lisäksi Euler kehitti paljon myös lukuteoriaa. Hänen tunnetuin työnsä on kuitenkin Königsbergin siltaongelman ratkaisu vuodelta 1736. Tämä toimi pohjana mm. graafiteorian kehitykselle.
Kirjallisuutta

Lehtinen, Matti: Matematiikan lyhyt historia.  Helsinki:  Yliopistopaino, 1995.  ISBN 951-570-227-5
Oikkonen, Juha (toim.): Katsauksia matematiikan historiaan.  Helsinki:  Gaudeamus, 1982.  ISBN 951-884-150-0
Pulkkinen, Jarmo: Sudenluusta supertietokoneeseen.  Helsinki:  Art House, 2004.  ISBN 951-884-388-0
Flegg, Graham (toim.): Lukujen historia: Sormilla laskemisesta tietokoneisiin.  (Numbers through the ages, 1989.)  Suomentanut Hannu Karttunen. Helsinki:  Art House, 2002.  ISBN 951-884-335-X
Bell, Eric T.: Men of Mathematics.  Simon & Schuster, 1965.  ISBN 0-671-62818-6
Aiheesta muualla

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
Lehtinen, Matti: Matematiikan historia Matematiikkalehti Solmu.
O'Connor, John J. & Robertson, Edmund F.: MacTutor History of Mathematics turnbull.mcs.st-and.ac.uk. Arkistoitu 29.9.2007. (englanniksi)
Osa Ahmesin papyruksesta.
Babyloniassa käytetyt numerot ennen siirtymistä paikkajärjestelmään.
Pythagoralaisten tunnuksenaan käyttämä viisikanta. Värilliset janat suhtautuvat toisiinsa kultaisen leikkauksen tavoin.
Pythagoraan lauseen todistus Elementan I kirjassa.
Kunnianosoituksena matemaattisista ansioistaan Arkhimedes on kuvattuna Fieldsin mitalissa
Sivu teoksesta Yhdeksän lukua
Aryabhataa esittävä patsas
Sivu al-Kwarizmin kirjasta al-Jabr
Nicole Oresme työpöytänsä äärellä.
Kansilehti Rafael Bombellin teoksesta L’Algebra, jossa kompleksilukuja käsitellään ensimmäisen kerran.
Isaac Newton
Pierre de Fermat
Leonhard Euler
Furia Esports

| Furia Esports |
| --- | --- |

Perustettu:  2017
Perustaja:  Jaime Pádua
Tyyppi:  e-urheiluorganisaatio
Toimiala:  kilpapelaaminen
Aiheesta muualla
Sivusto
Infobox OKNimi-testi OK: 
Furia Esports (tyyliteltynä FURIA Esports) on brasilialainen elektronisen urheilun seura. Sillä on joukkueet peleissä Counter-Strike 2, Rocket League,League of Legends, Valorant, Tom Clancy’s Rainbow Six: Siege, Apex Legends ja Super Smash Bros.
Furian Counter-Strike-joukkue on voittanut muun muassa merkittävät turnaukset Elisa Masters Espoo 2023, ESL Pro League Season 12: North America ja DreamHack Masters Spring 2020: North America. Valorantissa joukkue on voittanut muun muasssa Multiplatform Esports Game 2023 -turnauksen.
Boris Vallejo

Boris Vallejo
Boris Vallejo (s. 8. tammikuuta 1941) on perulaissyntyinen yhdysvaltalainen taidemaalari ja kuvittaja. Hän muutti Yhdysvaltoihin vuonna 1964 ja asuu Allentownissa Pennsylvanian osavaltiossa. Hän tekee usein yhteistyötä vaimonsa Julie Bellin kanssa, joka on taidemaalari ja kuvittaja.
Vallejo on tunnettu erityisesti runsasmuotoisista ja lihaksikkaista fantasiahahmoistaan. Näyttävien nais- ja mieshahmojen lisäksi hänen töissään usein esiintyy jumalia ja hirviöitä. Vallejon kuvittamia teossarjoja ovat olleet muun muassa Tarzan, Doc Savage ja Conan. Hänen kuvitustensa perusteella mm. keräilyesineisiin erikoistunut Franklin Mint on valmistanut useita keräilyfiguureita.
Taidekirjat

Imaginistix (2006)
The Fabulous Women of Boris Vallejo and Julie Bell (2006)
The Ultimate Collection (2005)
Twin Visions (2002)
Fantasy Workshop
Sketchbook
Superheroes
Dreams: The Art of Boris Vallejo (1999)
Fantasy Art Techniques (1985)
Mirage (1982, uusintapainokset 1996 ja 2001)
The Fantastic Art of Boris Vallejo (1980)
Titans
Workman Publishing julkaisee vuosittaista taidekalenteria jossa on kussakin 13 Boris Vallejon ja Julie Bellin tekemää kuvaa.
Aiheesta muualla

Boris Vallejon ja Julie Bellin viralliset kotisivut (Arkistoitu – Internet Archive)
| Auktoriteettitunnisteet  |
| --- | --- |
Kansainväliset:  FAST  ISNI  VIAF  WorldCat 
Kansalliset:  Espanja  Saksa  Israel  Yhdysvallat  Tšekki  Alankomaat 
Taiteenala:  MusicBrainz 
Muut:  Europeana  IdRef
Boston Consulting Group

| Boston Consulting Group |
| --- | --- |

Perustettu:  1963
Perustaja:  Bruce Henderson
Toimitusjohtaja:  Christoph Schweizer
Kotipaikka:  Boston, Yhdysvallat
Liikevaihto:  11 mrd. USD (2021)
Henkilöstö:  25 000 (2021)
Kotisivu:  bcg.com
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Boston Consulting Group (BCG) on kansainvälinen konsultointiyritys. Nimensä mukaisesti sen ensimmäinen toimisto sijaitsi Bostonissa. Se perustettiin vuonna 1963. Yrityksellä on nykyään yli 90 toimistoa yli 50 maassa. Helsingin toimipiste perustettiin vuonna 1995.
Yritys teki Guggenheim Helsinki -suunnitelmaa varten arvion tulevan museon kävijämääristä. Yhtiön kansainvälisiä toimintoja johtaa Jason Guggenheim.
Työkaluja

Laajimmalle levinneitä BCG:n strategiatyökaluja ovat:
Kokemuskäyrä
BCG-matriisi
Kilpailuetumatriisi
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Boston Consulting Group Wikimedia Commonsissa
BCG:n kotisivut
Brasilian evankelis-luterilainen kirkko

| Igreja Evangélica Luterana do Brasil (IELB) Brasilian evankelis-luterilainen kirkko |
| --- | --- |

Suuntautuminen:  Luterilaisuus
Teologia:  tunnustuksellinen luterilaisuus
Yhteistyötahoja:  Kansainvälinen luterilainen neuvosto
Toiminta-alue:  Brasilia
Perustettu:  1980
Irtautunut:  Missouri-synodista
Jäseniä:  233 416
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Brasilian evankelis-luterilainen kirkko (Igreja Evangélica Luterana do Brasil (IELB)) on konservatiivinen, tunnustuksellinen luterilainen kirkko Brasiliassa. Se sai alkunsa 1904 Missouri-synodin Rio Grande do Sulin alueella tekemän työn seurauksena. Aluksi kirkko oli Missouri-synodin 'Brasilialainen alue', mutta siitä tuli itsenäinen kirkko 1980. Kirkolla on 233 416 jäsentä. Kirkko on Kansainvälisen luterilaisen neuvoston jäsen.
Ulkoinen linkki

IELB:n kotisivut (Arkistoitu – Internet Archive)
Björn Savén

Björn Erik Savén (s. 29. syyskuuta 1950 Tukholma) on ruotsalainen talousmies ja sijoittaja. Hän on IK Investment Partnersin (aiemmin Industri Kapital) perustaja, entinen toimitusjohtaja ja hallituksen puheenjohtaja. IK on Euroopan johtavia pääomasijoittajia, joka keskittyy erityisesti Benelux-maihin, saksankieliseen Eurooppaan, Ranskaan, Pohjolaan ja Britanniaan. Perustamisestaan vuodesta 1989 lähtien se on koonnut yli 14 miljardin euron sijoituspääoman sekä investoinut yli 170 eurooppalaiseen yritykseen.
Koulutus

Björn Savén on valmistunut ekonomiksi Tukholman kauppakorkeakoulusta vuonna 1972 ja suorittanut MBA-tutkinnon Harvardin yliopistossa Yhdysvalloissa vuonna 1976.
Ura

Björn Savén työskenteli 1972–74 eri tehtävissä amerikkalaisessa Gulf Oilissa sekä 1976–88 ruotsalaisessa toimisto- ja vähittäistavarakonserni Esseltessä. Vuonna 1988 hän perusti Industri Kapitalin, joka vuoteen 1993 asti toimi Skandinaviska Enskilda Bankenin investointipankin Enskilda Securitiesin osana.
Savén oli pääomasijoitusten pioneeri Pohjoismaissa ja manner-Euroopassa. Hän kokosi ensimmäisen pääomasijoitusrahaston Pohjoismaissa. Se keskittyi pääasiassa keskisuuriin yrityksiin ja niiden aktiiviseen kehittämiseen. Hän oli IK:n toimitusjohtaja 1989–2008, aktiivinen hallituksen puheenjohtaja 2008–11 ja sen jälkeen IK Investment Partnersin hallituksen puheenjohtaja.
Savén on ollut myös hallituksen jäsen pohjoismaisessa Nordea-pankissa, ruotsalaisessa teollisuuskonserni Alfa Lavalissa (varapuheenjohtajana), ruotsalaisessa voimayhtiö Vattenfall AB:ssa, norjalaisessa kulutustavarakonserni Orkla ASA:ssa (varapuheenjohtaja) ja suomalaisessa teollisuusnosturien valmistaja Konecranes Oyj:ssa (puheenjohtaja).
Savén oli Brittiläis-ruotsalaisen kauppakamarin puheenjohtaja Tukholmassa 2005–11 sekä on Britannian Ruotsalaisen kauppakamarin hallituksessa ja työvaliokunnassa. Hän on Ruotsin Kuninkaallisen tiedeakatemian (IVA) jäsen ja oli sen varapuheenjohtaja 2008–11. Hän kuuluu myös Ruotsin Ulkopoliittiseen yhdistykseen (Utrikespolitiska samfundet), joka on Ruotsin Ulkopoliittisen instituutin emoyhteisö.
Perhe

Björn Savénilla on vaimonsa Ingerin kanssa kolme aikuista lasta. Savénin isä oli rakennusaineyritys Yxhult AB:n (Ytong) toimitusjohtaja.
Hyväntekeväisyys

Savén on vaikuttanut merkittävästi Suomen korkeakoulutuksen ja suomalais-ruotsalaisten kulttuurisuhteiden edistämiseen. Vuonna 2001 hän perusti apurahan tukemaan nimenomaan suomalaisten lahjakkaiden jatko-opiskelijoiden opintoja Yhdysvaltain parhaissa yliopistoissa. Savén on Aalto-yliopiston pitkäaikainen tukija sen perustamisesta lähtien. Vuodesta 2021 hän on rahoittanut Aallon vetytutkimusta uusiutuvan energian varastoimiseksi.
Lisäksi Savén on merkittävä lahjoittaja ja tukija Ruotsin Hjärt-Lungfondenissa, Englannin äitiyshoivahuollon hyväntekeväissyysyhteisö Tommyssa ja Lontoon National Portrait Galleryssa.
Ansiomerkkejä ja kunnianosoituksia

Björn Savénille on myönnetty lukuisia ansio- ja kunniamerkkejä  hallituksilta, yliopistoilta ja muilta Euroopan instituutioilta.
Hänen Majesteettinsa Ruotsin Kuninkaan 12. kokoluokan kunniamerkki serafiimiritarikunnan nauhalla huomattavista suorituksista Ruotsin elinkeinoelämässä 2008
Puolan tasavallan ansioritarikunnan tähdellä varustettu komentaja (Arkistoitu – Internet Archive) (2022)
Ranskan kunnialegioonan ritari (2021)
Brittiläisen imperiumin komentaja (2024)
Saksan liittotasavallan ansiomitalin ensimmäisen luokan ritari (2007)
Suomen Valkoisen ruusun (2022) ja Suomen Leijonan ritarikunnan komentaja (2008)
Belgian ritari (2012)
David Bonderman

| David Bonderman |
| --- | --- |
 David Bonderman vuonna 2016.
Henkilötiedot
Syntynyt: 27. marraskuuta 1942  Los Angeles, Kalifornia, Yhdysvallat
Kuollut: 11. joulukuuta 2024 (82 vuotta)
Muut tiedot
Omaisuus:  4,1 miljardia USD (kesäkuussa 2021)
Asema:  Perustajajäsen, TPG Capital Omistaja, Boston Celtics, Seattle Kraken
Tutkinnot:  Washingtonin yliopisto Harvardin yliopisto
Puoliso:  Laurie Michaels
Lapset:  5
David Bonderman (s. 27. marraskuuta 1942 Los Angeles, Kalifornia – 11. joulukuuta 2024) oli yhdysvaltalainen miljardööri ja liikemies. Hän oli pääomasijoitusyhtiö TPG Capitalin perustajajäsen. Bonderman oli myös yksi NBA-joukkue Boston Celticsin vähemmistöomistajista ja toinen NHL-joukkue Seattle Krakenin enemmistöomistajista Jerry Bruckheimerin ohella.
Forbesin mukaan kesäkuussa 2021 Bondermanin omaisuus oli 4,1 miljardia Yhdysvaltain dollaria.
Bonderman syntyi juutalaiseen perheeseen ja opiskeli Washingtonin ja Harvardin yliopistoissa. Hän asui vaimonsa ja viiden lapsensa kanssa Fort Worthissä Texasissa.
Brasilian Grand Prix 1997

Brasilian Grand Prix 1997 oli Formula 1 -sarjan osakilpailu, joka ajettiin Interlagosissa 30. maaliskuuta 1997. Kilpailun voitti paalupaikalta kilpailuun lähtenyt Jacques Villeneuve, joka ajoi myös kilpailun nopeimman kierroksen aikaan 1,18.397.
Kilpailu keskeytettiin hetkeksi ensimmäisen kierroksen kolarin vuoksi. Jan Magnussen ei osallistunut uusintalähtöön. Lola-talli vetäytyi F1-sarjasta kilpailun jälkeen.
Tulokset

| Sija | Nro | Kuljettaja | Team | Kierrokset | Aika/keskeytys | Lähtöruutu | Pisteet |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 1 | 3 |  Jacques Villeneuve | Williams-Renault | 72 | 1’36:06.990 | 1 | 10 |
| 2 | 8 |  Gerhard Berger | Benetton-Renault | 72 | 4.19 | 3 | 6 |
| 3 | 14 |  Olivier Panis | Prost-Mugen-Honda | 72 | 15.87 | 5 | 4 |
| 4 | 9 |  Mika Häkkinen | McLaren-Mercedes | 72 | 33.033 | 4 | 3 |
| 5 | 5 |  Michael Schumacher | Ferrari | 72 | 33.731 | 2 | 2 |
| 6 | 7 |  Jean Alesi | Benetton-Renault | 72 | 34.02 | 6 | 1 |
| 7 | 16 |  Johnny Herbert | Sauber-Petronas | 72 | 50.912 | 13 |   |
| 8 | 12 |  Giancarlo Fisichella | Jordan-Peugeot | 72 | +1:00.639 | 7 |   |
| 9 | 4 |  Heinz-Harald Frentzen | Williams-Renault | 72 | +1:15.402 | 8 |   |
| 10 | 10 |  David Coulthard | McLaren-Mercedes | 71 | +1 krs. | 12 |   |
| 11 | 17 |  Nicola Larini | Sauber-Petronas | 71 | +1 krs. | 19 |   |
| 12 | 14 |  Jarno Trulli | Minardi-Hart | 71 | +1 krs. | 17 |   |
| 13 | 19 |  Mika Salo | Tyrrell-Ford | 71 | +1 krs. | 22 |   |
| 14 | 15 |  Shinji Nakano | Prost-Mugen-Honda | 71 | +1 krs. | 15 |   |
| 15 | 18 |  Jos Verstappen | Tyrrell-Ford | 70 | +2 krs. | 21 |   |
| 16 | 6 |  Eddie Irvine | Ferrari | 70 | +2 krs. | 14 |   |
| 17 | 1 |  Damon Hill | Arrows-Yamaha | 68 | Moottori | 9 |   |
| 18 | 20 |  Ukyo Katayama | Minardi-Hart | 67 | +5 krs. | 18 |   |
| Kesk. | 11 |  Ralf Schumacher | Jordan-Peugeot | 52 | Sähköt | 10 |   |
| Kesk. | 22 |  Rubens Barrichello | Stewart-Ford | 16 | Ripustukset | 11 |   |
| Kesk. | 2 |  Pedro Diniz | Arrows-Yamaha | 15 | Ripustukset | 16 |   |
| Kesk. | 23 |  Jan Magnussen | Stewart-Ford | 0 | Onnettomuus | 20 |   |
| - | 24 |  Vincenzo Sospiri | Lola-Ford | - | - | - |   |
| - | 25 |  Ricardo Rosset | Lola-Ford | - | - | - |   |
Boris Nadeždin

| Boris Nadeždin |
| --- | --- |

Henkilötiedot
Syntynyt: 26. huhtikuuta 1963 Taškent Uzbekistanin SNT
Ammatti:  poliitikko
Poliitikko
Puolue:  Graždanskaja initsiativa
Koulutus:  Moskovan fysiikan ja teknologian instituutti
Aiheesta muualla
nadezhdin2024.ru
Boris Borisovitš Nadeždin (ven. Борис Борисович Надеждин; s. 26. huhtikuuta 1963 Taškent, Uzbekistanin sosialistinen neuvostotasavalta) on venäläinen poliitikko.
Elämäkerta

Nadeždin muutti perheineen Venäjälle vuonna 1969. Hän valmistui Moskovan fysiikan ja teknologian instituutista vuonna 1985. Hän työskenteli insinöörinä ja tutkijana ennen poliittista uraansa. Nadeždin valittiin Dolgoprudnyin kaupunginvaltuutetuksi vuonna 1990. Hänet valittiin Venäjän valtioduumaan 19. joulukuuta 1999, ja hän istui siellä yhden kauden. Kautensa aikana Nadeždin toimi Oikeistovoimien liiton parlamenttiryhmän varapuhemiehenä.
Nadeždin toimi Boris Nemtsovin neuvonantajana ennen kuin tämä joutui murhatuksi vuonna 2015.
Elämäkerta > Pyrkimys presidentinvaaliehdokkaaksi

Marraskuussa 2023 Nadeždin ilmoitti tavoittelevansa presidenttiehdokkuutta Venäjän presidentinvaalissa 2024. Joulukuussa 2023 hän liittyi Graždanskaja initsiativa -puolueeseen (GRANI). 26. tammikuuta 2024 Nadeždin oli saanut kerättyä jo lähes 200 000 allekirjoitusta ehdokkuutensa tueksi, vaikka vaadittu määrä oli vain 100 000. Venäjän vaaliviranomaiset hylkäsivät Nadeždinin ehdokkuuden 8. helmikuuta 2024, koska heidän mukaansa osassa allekirjoituksista oli virheitä tai rikkomuksia. Hyväksyttyjen allekirjoitusten määrä oli näin noin 95 000, eli hieman alle 100 000:n vaaditun rajan.
Mielipiteet

Nadeždinia on luonnehdittu liberaaliksi. Hän on aiemmin esiintynyt osana Venäjän hallinnon ohjaamaa näennäistä oppositiota, jonka tarkoitus on luoda mielikuva demokratiasta. Presidentinvaaliehdokkaaksi pyrkimisestä ilmoitettuaan Nadeždin on kuitenkin profiloitunut Vladimir Putinin ja Ukrainan sodan voimakkaana vastustajana. Hän on saanut runsaasti huomiota länsimaisissa tiedotusvälineissä. Kriitikoiden mukaan taustalla voi olla Venäjän hallinnon hanke, jolla pyrittäisiin saavuttamaan parin prosentin kannatus Nadeždinille. Näin syntyisi vaikutelma poliittisesta vapaudesta ja Nadeždinin ajatusten poikkeuksellisuudesta venäläisen väestön keskuudessa. Spekulaatioiden mukaan Nadeždinin allekirjoitusten keruun sallittiin jatkuvan, jotta Putin voisi voittaa sodanvastaisen ehdokkaan ja saada näennäisen mandaatin sodan jatkamiselle. Lisäksi on spekuloitu, että sodanvastaisten tuntemusten saatetaan sallia mieluummin purkautuvan Nadeždinin kannatuksen kuin suurmielenosoitusten kautta. Omien sanojensa mukaan Nadeždin tunsi Putinin hyvin 1990-luvulla, minkä hän arveli vaikuttaneen siihen, ettei häntä ollut pidätetty kielletystä mielipiteenilmauksesta.
Nadeždinin mukaan Putinin kannatus on perustunut pääasiassa hänen aikanaan luotuun vakauteen ja turvallisuuteen, joiden kasvava määrä ihmisiä on ymmärtänyt päättyneen. Nadeždin on todennut Putinin tuhonneen nykyaikaisen valtion merkittävimmät instituutiot. Nadeždinin vaalilupauksiin kuuluu Ukrainan sodan päättämisen lisäksi kaikkien poliittisten vankien vapauttaminen. Nadeždin on myös kannattanut vuoropuhelua länsimaiden kanssa sekä seksuaali- ja sukupuolivähemmistöjen oikeuksien kannattajien julkisen toiminnan sallimista.
Aleksei Navalni ja Jekaterina Duntsova ovat olleet Nadeždinin tukijoiden joukossa.
Boris Kumm

| Boris Kumm |
| --- | --- |
 Boris Kumm vuonna 1941.
Neuvosto-Viron sisäasiain kansankomissaari
 25. elokuuta 1940 – 26. maaliskuuta 1941  
Edeltäjä:  Maksim Unt
Seuraaja:  Andrei Murro
Neuvosto-Viron kansallisen turvallisuuden kansankomissaari
 26. maaliskuuta 1941 – 6. elokuuta 1941 20. toukokuuta 1944 - 24. tammikuuta 1950  
Seuraaja:  - Valentin Moskalenko
Neuvosto-Viron sisäasiain kansankomissaari
 6. elokuuta 1941 – 20. toukokuuta 1944  
Edeltäjä:  Andrei Murro
Seuraaja:  Aleksander Resev
Henkilötiedot
Syntynyt: 1. syyskuuta 1897 Tallinna, Vironmaan kuvernementti
Kuollut: 21. marraskuuta 1958 (61 vuotta) Tallinna, Neuvosto-Viro
Kansalaisuus:  virolainen
Tiedot
Puolue:  Viron kommunistinen puolue (EKP), Neuvostoliiton kommunistinen puolue (NKP) (1923–)
Muut puolueet:  Viron itsenäinen sosialistinen puolue (1922–1923)
Sotilaspalvelus
Puolustushaara:  NKVD
Palvelusvuodet:  1938–1950
Sotilasarvo:  kenraalimajuri (1945–)
Taistelut ja sodat:  toinen maailmansota
Kunniamerkit:   Punaisen tähden kunniamerkki syyskuu 1943  Voitosta Saksasta suuressa isänmaallisessa sodassa 1941–1945, toukokuu 1945  Punalipun kunniamerkki toukokuu 1945  Isänmaallisen sodan kunniamerkki kesäkuu 1946
Boris Kumm (29. lokakuuta 1899 Tallinna, Vironmaan kuvernementti – 21. marraskuuta 1958 Tallinna, Neuvosto-Viro) oli kommunistinen virolainen poliitikko, joka leimautui 1940-luvulla stalinistisen terroripolitiikan tärkeimmäksi toteuttajaksi Neuvosto-Virossa. Hän toimi Neuvosto-Viron turvallisuuden ja sisäasiain kansankomissaarina Neuvostoliiton miehitettyä Viron vuonna 1940. Vuonna 1945 hänelle myönnettiin kenraalimajurin arvo. Hänet syrjäytettiin tammikuussa 1950.
Nuoruus Pärnussa – mukana laittomassa kommunistipuolueessa

Boris Kumm syntyi puuvientiyrityksen virkamiehen perheeseen. Hän opiskeli Pärnun lukiossa vuosina 1911–1915, jota hän ei saanut loppuun. Sen jälkeen hän opiskeli farmasiaa Pärnussa. Vuosina 1916–1917 hän palveli Venäjän keisarillisessa armeijassa vartiointitehtävissä Pietarissa. Vuosina 1917–1919 hän oli metsä- ja turvetyöntekijänä Pärnussa.
Helmikuusta 1919 lähtien hän osallistui Viron vapaussotaan partiopataljoonan korpraalina, ja hänet kotiutettiin heinäkuussa 1920. Vuosina 1920–1924 hän oli työläisenä Pärnussa. Vuonna 1923 hän liittyi laittomaan Viron kommunistiseen puolueeseen (EKP). Silloisia poliittisia aktiviteetteja olivat valinta Pärnun kaupunginvaltuustoon sekä osallistuminen ammattiliittojen toimintaan. Hänet valittiin Viron parlamenttiin riigikoguun vuoden 1923 vaaleissa kommunistien peitejärjestön Työläisten yhteisrintaman listoilta. Kommunistinen lista sai silloin kymmenen paikkaa riigikogun sadasta paikasta. Marraskuussa 1924 Kumm tuomittiin useiden muiden kommunistien kanssa niin sanotussa 149 prosessissa elinkautiseen vankeuteen.
Vankeutta kesti aina vuoteen 1938, jolloin presidentti Konstantin Päts armahti kommunistit. Vapauduttuaan kommunistit organisoituivat maanalaiseksi järjestöksi, jossa Kumm toimi puolueen palveluksessa vuodesta 1938 lähtien Pärnun kaupungin alueella. Samalla hänet värvättiin Neuvostoliiton ulkomaantiedustelun agentiksi.