stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Wassily Kandinsky
Taiteen henkisyys > Panos eurooppalaiseen kulttuurikeskusteluun

Kandinsky näki esteettisen ilmaisun aseman kokonaisvaltaisena modernisoituvassa länsimaisessa kulttuurissa. Hän pyrki luomaan uusia metodologisia käytäntöjä oman aikansa taidemaailmaan ja osoittamaan niiden ontologisen ja epistemologisen aseman suhteessa muihin kulttuurin muotoihin.
Kirja taiteen henkisyydestä pyrki antamaan monitieteisen ja -taiteisen näkökulman ensimmäistä maailmansotaa edeltävään eurooppalaiseen kulttuurikeskusteluun. Kandinsky pyrki esittämään koko taiteellisen ilmaisun menneisyyden dialektisena kokonaisuutena, jossa henkisyyttä ja materialismia painottavat aikakaudet vaihtelevat. Kandinsky kuvaa ihmiskunnan ”henkisen elämän” valtavana symbolisena ja epäsäännöllisesti jaettuna kolmiona, joka on alati liikkeessä:
»hitaasti, tuskin havaittavasti, eteen- ja ylöspäin niin, että – – siitä, mikä tänään on ainoastaan kolmion ylimmälle osiolle ymmärrettävissä ja muille siansaksaa, tulee huomenna seuraavan osion elämän aistittavaa ja emotionaalista sisältöä.»
Friedrich Nietzschen tavoin Kandinsky hakee jalansijaa rakennemuutokselle, katkokselle aatehistoriallisessa jatkumossa:
»Kun uskonto, tiede ja moraali järkkyvät (viimeksi Nietzschen mahtavan käden voimasta), kun ulkoiset tuet uhkaavat romahtaa, kääntyy ihmisen katse pois ulkoisesta kohti häntä itseään. Kirjallisuus, musiikki ja kuvataide ovat ensimmäisiä ja kaikkein herkimpiä alueita, joissa tämä henkinen muutos tulee havaittavaksi todellisessa muodossa. Nämä sfäärit heijastavat välittömästi synkkää nykypäivää; ne tarjoavat vihjeen siitä suuruudesta, joka ensin on vain muutamien havaittavissa vain pienenä pisteenä ja joka ei massoille ole lainkaan olemassa.»
Taiteen henkisyys > Tunne ja sielu

Taiteen ”henkisyys” on ennen kaikkea emotionaalisten ja sielullisten tasojen kartoittaja. Kandinskylle maalaamisen, säveltämisen ja kirjoittamisen kaltaisten toimintojen totuusarvo ei piile yksinomaan niiden loogisissa tai järjellä jäsennettävissä piirteissä, vaan tietyn verhotumman ja syvällisemmän ymmärryksen parissa. Värien psykologisia vaikutuksia eritellessään Kandinsky toteaa, että esteettisen kokemuksen merkitys ei muodostu hetkellisten fysiologisten reaktioiden ketjusta, vaan koko mielenmaailmaa läpivalaisevasta mullistuksesta.
”Sisäisen välttämättömyyden periaatteen” ohjaama taide kommunikoi kokijansa kanssa muodon ja sisällön välisenä ykseytenä, yksityiskohtien ja kokonaisuuksien peilaamina harmonioina sekä rytmeinä, jotka julistavat omaa erityistä sanomaansa ympäröivässä kulttuurisessa keskustelussa.
Taiteen henkisyydestä -teos on havaintopsykologiaa sekä fenomenologista filosofiaa lähenevästä analyyttisyydestään huolimatta myös ilmaisuasultaan pikemmin kuvaileva kuin tiukan järjestelmällinen esitys. Teoksessa lähestytään esimerkiksi Maurice Maeterlinckin näytelmiä sekä Claude Debussyn ja Richard Wagnerin säveltaidetta niin kirjallisin kuin sonorisinkin määrein:
»Sanat ovat sisäisiä ääniä. Tämä sisäinen ääni syntyy osin – ehkä pääosin – objektista, jota sana palvelee nimenä. Mutta kun objektia itsessään ei nähdä, vaan vain se nimi kuullaan, kuulijan mielessä syntyy abstrakti mielikuva, dematerialisoitu objekti, joka heti saa aikaan värinää ’sydämessä’.»
Taiteen henkisyys > Väri, muoto ja sointi

Samalla tavoin eri värien ja muotojen sekä valojen ja varjojen suhteet saavat Kandinskyn maalausteoriassa pikantin orkestraation muodon:
»Sininen on tyypillisesti taivaallinen väri. Sininen paljastaa alimmissa syvyyksissään levollisuuden elementin. Kun se syvenee mustaa kohti, se saavuttaa yli-inhimillisen surun sävyjä. – – Mitä kirkkaammaksi se tulee, sitä enemmän se menettää sointiaan kunnes se muuttuu hiljaiseksi tyyneydeksi ja siitä tulee valkoista. Musiikillisin termein esitettynä vaaleansininen muistuttaa huilua, tummansininen selloa, vielä tummempi kontrabasson mahtavaa ääntä; kun taas syvässä, vakavassa muodossa sinisen sointi on verrattavissa urkujen syviin ääniin.»
Kandinsky kommentoi varhaisissa kirjoituksissaan ihailemansa Arnold Schönbergin atonaalisia sävellyksiä ja kuvallisia tuotoksia. Lisäksi useat Kandinskyn maalauksista on nimetty musiikkiin vakiintuneiden muotojen mukaan ”improvisaatioiksi”. Esimerkiksi Fuuga-teoksen polyfoninen, toistuvien värien ja muotojen limittämä sommittelu samastuu katsojassa fuugan yksinkertaisilla teemoilla leikkivään soinnilliseen rakenteeseen.
Jo Kandinskyn uran alun esittävämpää ilmaisua suosivissa teoksissa musiikin melodinen sekä sitä taustoittava harmoninen kokemus löytävät kuvallisen kielensä. Kandinsky painottaa kuvataidetta suhteessa musiikkiin kaikkein abstrakteimpana ja immateriaalisimpana taiteenlajina, jossa maalaustaiteen
»tehtävänä on nyt tutkia voimiaan ja aineistoaan, tutustua niihin, aivan kuten musiikki on pitkän aikaa tehnyt, ja yrittää käyttää näitä materiaaleja sekä voimia puhtaan maalauksellisessa muodossa luomisen tarkoitukseen.»
Taiteen henkisyys > Sisäinen kehitys

Taiteen henkisyydestä -teosta voi verrata muihin 1900-luvun alun perinteistä ilmaisua henkiviin avantgardistisiin taidepohdintoihin. Kazimir Malevitšin, Pablo Picasson ja Georges Braquen tavoin Kandinsky hylkää taiteen tehtävän havaitun todellisuuden mykkänä jäljentäjänä.
Hänen ratkaisunsa modernin maalaustaiteen ongelmaan poikkeaa kuitenkin ratkaisevasti edellä mainituista. Henkisyys, sekä sisäisen sielunmaiseman pyhät mitat saavuttava korostus lyövät leimansa Kandinskyn taideteoriaan. Kandinsky toteaakin taiteilijuudesta identiteettinä:
”Kuvan tarkoitus on antaa kuvallisessa muodossa sisäiselle vaikutelmalle ulkoinen ilmaus. […] Todellisuudessa taiteilijan eteneminen ei koostu ulkoisesta kehityksestä (sellaisen muodon etsinnästä, joka vastaisi sielun muuttumatonta ehtoa), vaan sisäisestä kehityksestä (henkisten halujen heijastuksesta kuvallisessa muodossa tavoitettuina).”
Kandinsky ja Suomi > Näyttelyitä

Vuonna 1902 Kandinsky kutsui Akseli Gallen-Kallelan osallistumaan perustamansa Phalanx -ryhmän neljänteen näyttelyyn Münchenissä. Gallenin kuvaus kalevalaisesta sankarista Kullervon sotaanlähdössä teki häneen lähtemättömän vaikutuksen. Kerrotaan, että Kandinsky innostui siitä niin, että muutti taiteilijaryhmän nimen maalauksen hahmon mukaiseksi runolliseksi symboliksi Der Blaue Reiter.
Ellen Thesleff tutustui Phalanx-ryhmän ja Kandinskyn tuotantoon Münchenissä, matkallaan Italiaan vuonna 1904. Thesleffin töissä on nähty yhtymäkohtia Kandinskyn taiteeseen, koska juuri vuosien 1905–1906 aikana hänen töihinsä ilmestyivät vahvat värit, keltainen, vihreä, sininen ja violetti. Thesleff alkoi myös viedä pidemmälle itsenäistä ilmaisuaan, osallistua luonnon tapahtumiin ja maiseman lopullisen muodon muokkaamiseen omien kokemustensa lähtökohdista.
Suomen Taideyhdistyksen näyttelyssä Helsingissä oli keväällä 1906 mukana myös taiteilijoita ulkomailta ja niiden joukossa kaksitoista Kandinskyn työtä. Edvard Richter kirjoitti virheellisesti Kandinskyn olevan puolalainen, "joka kuuluu toimivan taideopettajana Münchenissä".
"(Kandinsky) on luettava oikeain wärihekkumoitsijain joukkoon. Hänen wärinsä owat paksuja ja kuumia kuin tuliwuoren laawawirta. Meikäläiset hennot wärit aiwan hukkuwat ja katoawat niiden ylitsewuotawaan runsauteen ja hehkuwaan loistoon. Muutamissa hänen öljymaalauksistaan on kylläkin oma omituinen, samea, helteinen ja raskas tunnelmansa, mutta yleensä ne eiwät ole erityisen sielukkaita.”
Kirjoittaja vertasi Kandinskyn maalauksia venäläisen Gomoffin maalauksiin ja totesi Kandinskyn etsivän ”woimakeinoja ja polttavaa intohimoa.” Richterin mukaan "useissa Kandinskyn wäripiirustuksissa ilmenee hieno tyylintunne, joka niinikään muistuttaa nuorwenäläisiä taiteilijoita."
Asuessaan Venäjällä 1914–1921 Kandinsky matkusti usein Suomeen ja Ruotsiin. Hänen töitään oli esillä Tukholmassa Gummesonsin taidekaupassa, ja hänellä oli yksityisnäyttely Helsingissä vuonna 1916.
Kandinsky matkusti toisen vaimonsa kanssa häämatkalle vuonna 1917 Imatralle. Tältä matkalta on peräisin maalaus kahdesta naisesta, joita erottaa vuoret ja koski. Suurennettuna ja dramatisoituna maalauksessa on vuoren huipulla Imatran Valtionhotelli. Teoksen sommitelmassa on yhtymäkohtia Kandinskyn aikaisempiin teoksiin.
Kandinskyn vaikutus Suomessa tuli merkittäväksi viimeistään vuodesta 1962 alkaen, kun hänen kirjansa Taiteen henkinen olemus julkaistiin suomeksi viisikymmentä vuotta alkuperäisen teoksen julkaisemisen jälkeen.
Kandinsky ja Suomi > Nimen kirjoitusasu suomen kielessä

Kandinskyn nimen yleisesti käytetty suomenkielinen kirjoitusasu juontuu hänen varhaisista yhteyksistään Suomeen ennen ensimmäistä maailmansotaa. Silloin Saksassa asuneen taiteilijan nimi kirjoitettiin saksaksi Wassily Kandinsky. Tästä on myös poikkeuksia. Esimerkiksi Helsingin taidemuseo on käyttänyt muotoa Vasili Kandinski erään näyttelyn yhteydessä. Ranskassa nimi kirjoitetaan Vassily Kandinsky.
Teoksia

Tuntemattomalle äänelle, 1916.
Näkymä Murnauhun ja kirkko, 1920.
Suomennettuja teoksia

Taiteen henkinen olemus. Taide, 1962.
”Taiteilijasta”. Arkkitehti, 1965, s. 199–204.
Kandinsky. Kuvataiteen toisinajattelija.  ((Kandinsky. Geburt der abstrakten Kunst, 1984.) Käännös: Marjut Kumela. Taiteilijan tekstin (1918) käännös: Ekaterina Nikkilä. Toimittanut Anne Valkonen)  Helsinki:  Suomen taiteilijaseura, 1985.  ISBN 951-95546-0-2
Kirjallisuutta

Sarajas-Korte, Salme: Kandinsky ja Suomi I: 1906–1914. Ateneumin taidemuseo. Museojulkaisu 15, 1970.
Sarajas-Korte, Salme: Kandinsky ja Suomi II: Venäläinen näyttely ja Kandinskyn yksityisnäyttely 1916. Ateneumin taidemuseo. Museojulkaisu 16, 1971.
Aiheesta muualla

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
Russian Avant-garde Gallery. (Arkistoitu – Internet Archive) (englanniksi) (teoskuvia ja elämäkerta)
| Auktoriteettitunnisteet  |
| --- | --- |
Kansainväliset:  FAST  ISNI  VIAF  WorldCat 
Kansalliset:  Norja  Espanja  Ranska  BnF data  Katalonia  Saksa  Italia  Israel  Belgia  Yhdysvallat  Ruotsi  Latvia  Japani  Tšekki  Australia  Kreikka  Korea  Kroatia  Alankomaat  Puola  Portugali  Vatikaani 
Tieteilijät:  CiNii 
Taiteenala:  Auckland  South Australia  KulturNav  MusicBrainz  Museum of Modern Art  Musée d'Orsay  National Gallery of Canada  Victoria  RKD Artists  Städel  ULAN 
Henkilöt:  Deutsche Biographie  DDB  Trove 
Muut:  Encyclopedia of Modern Ukraine  Europeana  SNAC  IdRef  Te Papa (New Zealand) 
Gabriele Münter vuonna 1900.
Opiskelua Vhutemasissa, joka oli Svomasin jatkaja 1920-luvulla.
Kandinskyn ja Paul Kleen paritalo Dessaussa.
Fuuga, 1914.
Troy-yksiköt

Yhden troy-unssin painoinen sveitsiläinen kultaharkko.
Troy-yksiköt ovat vanhoja massan mittayksiköitä, jotka juontuvat 1400-luvun Englannista. Niitä käytetään nykyään vain jalometallien kaupassa.
Historia

Troy-yksiköiden nimen arvellaan tulevan ranskalaisen Troyesin kaupungin nimestä, missä oli keskiajalla suuret markkinat.
Ennen metrijärjestelmää Euroopassa oli käytössä useampia troy-yksikköjärjestelmiä, joiden arvot poikkesivat hieman toisistaan.
Nykyiset troy-yksiköt pohjautuvat 1824 määriteltyihin Imperial unit-mittayksiköihin. Yhdysvaltain kongressi seurasi perässä ja teki troy-yksiköistä Yhdysvaltain rahapajan virallisen jalometallien painoyksikköjärjestelmän vuonna 1828.
Britit luopuivat troy-naulan käytöstä jo 1800-luvulla, mutta se on edelleen (vaikkakin harvoin) käytössä Yhdysvalloissa. Suuret jalometallimäärät ilmaistaan perinteisesti satoina tai tuhansina troy-unsseina, tai kilogrammoina.
Yksiköt

| Nimi | Lyhenne | Määritelmä | SI-yksikköinä |
| --- | --- | --- | --- |
| graani | gr | 1⁄7000 naulaa | 64,79891 mg |
| pennyweight | dwt | 24 graania | 1,55517384 g |
| troy-unssi | ozt | 20 pennyweight = 480 graania | 31,1034768 g |
| troy-naula | lbt | 12 troy-unssia = 5760 graania = 576⁄700 lb | 373,2417216 g |
Yksi troy-unssi on 1,097 tavallista unssia, ja tavalliseen naulaan menee noin 14,6 troy-unssia 16 tavallisen unssin sijaan.
Troggu

Troggu on sveitsiläinen Tarot-korteilla pelattava korttipeli kolmesta kahdeksaan pelaajalle. Sitä pelataan perinteisesti 62 korttiin supistetulla 1JJ tarot-pakalla, mutta myös piemontelainen tai ranskalainen pakka sopii pelityyliin.
Kortit

Pakasta on poistettu neljä alinta korttia jokaisesta neljästä maasta. Valteissa on kaikki kortit mukana. Koska pyöreiden maiden (tai ranskalaisissa korteissa punaisten) numerokorttien arvo on käänteinen ovat kortit seuraavat:
Miekat ja sauvat / padat ja ristit:
Kuningas, Kuningatar, Ratsumies, Sotilas 10, 9, 8, 7, 6, 5
Kolikot ja maljat / hertat ja ruudut:
Kuningas, Kuningatar, Ratsumies, Sotilas 1, 2, 3, 4
Valtit:
Narri, XXI - I
Narrilla on kahdenlainen rooli. Normaalisti se on korkein valtti. Ollessaan pelaajan viimeinen valtti kädessä sen voi käyttää sijaiskorttina, jolla ei voi voittaa tikkiä. Narri pelataan tällöin vasta viimeiseen tikkiin ja pelaaja korvaa pelaamansa narrin jollakin vähemmän arvokkaalla voittamallaan kortilla tikin voittajalle.
Korttien arvot ovat:
Narri 5
Valtti XXI 5
Valtti I 5
Kuninkaat 5
Kuningattaret 4
Ratsumiehet 3
Sotilaat 2
Muut 1
Pisteet lasketaan yksitellen, joten pakassa on jaossa 114 pistettä.
Jako

Jakaja päätetään normaaliin tapaan arpomalla, esimerkiksi korttia vetäen. Alin tai ylin on ensimmäinen jakaja. Jako ja peli  kiertävät vastapäivään. Käsikorttien ja lesken määrä riippuu pelaajien määrästä:
3 pelaajaa 3x6 käsikorttia ja 8 leskeen
4 pelaajaa 2x4+5 käsikorttia ja 10 leskeen
5 pelaajaa 2x4+3 käsikorttia ja 7 leskeen
6 pelaajaa 4+5 käsikorttia ja 8 leskeen
7 pelaajaa 2x4 käsikorttia ja 6 leskeen
8 pelaajaa 4+3 käsikorttia ja 6 leskeen
Tarjoukset

Vanhimmasta aloittaen pelaaja voi tehdä tarjouksen pelatakseen yksin muita pelaajia vastaan, jotka muodostavat puolustavan joukkueen. Tarjouksia on kaksi ja korkeimman tarjouksen tekijästä tulee pelinviejä:
Lesken kanssa: Pelinviejä ottaa lesken kortit ja vaihtaa vastaavan määrän kortteja kädestään. Pois ei saa laittaa viiden pisteen kortteja, paitsi jos pelinviejällä on kaikki kuninkaat, jolloin ne saa laittaa lesken korvaaviin kortteihin. Poispannut kortit lasketaan pelinviejän tikkeihin.
Ilman leskeä: Pelinviejä saa lesken kortit tikkeihinsä, mutta ei saa vaihtaa kortteja, eikä tutkia lesken kortteja.
Jos kukaan ei tee tarjousta ja pelaajia on korkeintaan kuusi pelataan misääripeli. Leski poistetaan pelistä ja vanhin ajaa ensimmäiseen tikkiin.
7 ja 8 hengen peleissä tarjoaja kutsuu itselleen parin nimeämällä valtin, joskaan ei viiden pisteen arvoista. Valtin haltijasta tulee pelinviejän partneri, mutta tästä ei saa puhua ääneen tai näyttää merkkiä kuka parina pelaa. Asia paljastuu, kun kutsuttu kortti pelataan tikkiin. Jos kutsuttu valtti on pelinviejän omassa kädessä tai leskessä, hän pelaa yksin. Hän voi tehdä tällaisen kutsun myös tarkoituksella.
7 ja 8 hengen peleissä ei välttämättä pelata misääripeliä vaikka kukaan ei tekisikään tarjousta. Tällöin se, jolla on kädessään narri toimii kuin olisi tarjonnut pelin lesken kanssa. Jos Narri on leskessä, tekee niin Valtti I haltija. Jos sekin on leskessä siirrytään misääripeliin.
Pelaaminen

Pelin viejä ajaa ensimmäiseen tikkiin. Misääripelissä etumies. Ajettua maata pitää tunnustaa, jos voi, muussa tapauksessa pitää pelata valttia. Jos ei voi pelata valttia, muukin kortti käy, mutta  tällöin ei voi voittaa tikkiä. Narrilla on kaksoisrooli, riippuen siitä onko sen haltijana vielä muita valtteja kädessä.
Pisteiden laskeminen

57 on tasapeli. Normaalipelissä pelinviejä voittaa, jos saa 58 pistettä. Muussa tapauksessa puolustajat voittavat. Jokainen häviäjä maksaa voittajalle 10 pistettä, jos peli oli "lesken kanssa" ja 20 pistettä, jos peli oli "ilman leskeä". Pisteet tuplataan, jos häviäjillä on korkeintaan 30 pistettä. Pelinviejän partneri saa tai maksaa 20 pistettä riippuen tarjouksen onnistumisesta. Pelinviejä maksaa tai tienaa loput pisteet. Misääripelissä eniten pisteitä tienannut maksaa 10 pistettä muille pelaajille.
Aiheesta muualla

Kuvia 1JJ -pakasta[vanhentunut linkki]
Aiheesta muualla > Muita Tarot-pelejä

Mitigati
Ranskalainen tarot
Scarto
Tšekkiläinen tarokki
Zwanziger-rufen
American Gold Eagle

| Gold Eagle (Yhdysvallat) |
| --- | --- |
Reunus: Raidallinen
Koostumus: 91,67% Au  3% Ag  5,33% Cu
Rahaa lyöty: 1986-nyt Bullion  1986–nyt Proof

Etupuoli

Malli:: Vapaus
Suunnittelija:: Augustus Saint-Gaudens
Tausta

Malli: Kotka liitelee pesän yllä.
Suunnittelija: Miley Busiek
Suunniteltu: 1986
American Gold Eagle on Yhdysvaltojen virallinen kultakolikko. Sen on valtuuttanut Gold Bullion Coin Act of 1985 ja  United States Mint julkaisi näitä kultarahoja ensimmäisen kerran vuonna 1986.
Kolikosta on neljä eri kokoa: 1⁄10, 1⁄4, 1⁄2 ja yhden unssin nimellisarvoisia kolikoita. Näiden kolikoiden kultapitoisuuden takaa Yhdysvaltain hallitus. Lain mukaan kullan pitää olla peräisin Amerikasta ja se pitää seostaa hopean ja kuparin kanssa jotta saavutettaisiin suurempi kulutuksenkestävyys kuin puhtaalla kullalla. Kultapitoisuus on .9167 tai 22 karaattia. Kolikon julkaisun on hyväksynyt Yhdysvaltain kongressi ja sen painon ja koostumuksen on tarkastanut United States Mint.
Etupuolella on Augustus Saint-Gaudensin tulkinta kokovartaloisesta Lady Libertystä, jolla on soljuvat hiukset, pitäen soihtua oikeassa kädessä ja vasemmassa oliivipuun oksaa. Taustapuolella on esiintyy koiraskotka kantamassa oliivipuun oksaa lentäen pesän yllä. Naaraskotka hautoo pesässään.
Arvo ja mitat

Kolikon arvo on yleisesti sama kuin sen kultapitoisuus, mutta ei sen nimellisarvo. Vuoden 2011 $5, $10, $25 ja $50 kolikot ovat todelliselta arvoltaan noin $180, $430, $650 ja $1 650 USDmilloin?. Nimellisarvot ovat verrannollisia painoon lukuun ottamatta 1⁄4 unssin kolikkoa, joka olisi nimellisarvoltaan $12,50. Itse myyntihinta pohjautuu senhetkiseen kullan spot-hintaan. United States Mint tuottaa myös proof-laatuisia versioita kolikkojen kerääjille. Kolikot, joissa on "W" mint-merkki vuosiluvun alla, on tuottanut West Point Mint, West Point, New Yorkissa.
| 1⁄10 troy-unssin kolikko |
| --- | --- |
Halkaisija:: 16,50 mm
Paksuus:: 1,19 mm
Paino:: 0,1091 troy oz (3,393 g)
Nimellisarvo:: $5
| 1⁄4 troy-unssin kolikko |
| --- | --- |
Halkaisija:: 22 mm
Paksuus:: 1,83 mm
Paino:: 0,2727 troy oz (8,483 g)
Nimellisarvo:: $10
| 1⁄2 troy-unssin kolikko |
| --- | --- |
Halkaisija:: 27 mm
Paksuus:: 2,24 mm
Paino:: 0,5454 troy oz (16,965 g)
Nimellisarvo:: $25
| 1 troy-unssin kolikko |
| --- | --- |
Halkaisija:: 32,70 mm
Paksuus:: 2,87 mm
Paino:: 1,0909 troy oz (33,930 g)
Nimellisarvo:: $50
Aiheesta muualla

United States Mint American Eagles page (englanniksi)
Brochure from the U.S. Mint (englanniksi)
Limakon tuulivoimapuisto

| Limakon tuulivoimapuisto |
| --- | --- |
Valtio:  Suomi
Sijainti:  Perho
Koordinaatit:  63°13′05″N, 24°29′10″E
Rakentaminen alkoi:  2015 
Sähköverkkoon:  lokakuu 2016 
Valmistunut:  2016 
Kustannus:  50 miljoonaa € 
Rakennuttaja:  Taaleri Energia 
Omistaja:  Taaleri Energia 
Operaattori:  Taaleri Energia 
Tuulivoimapuisto
Tyyppi:  maatuulivoimalaitos
Sähköasema:  1
Liittymisjännite:  110 kV 
Korkeus:  165–195 m 
Pinta-ala:  1,5 km² 
Tuulivoimalat:  9 × Nordex 131 (3 MW) 
Kapasiteetti:  27 MW MB 
Vuosituotanto:  85 GWh 
 fiLimakon tuulivoimapuisto 
Limakon tuulivoimapuisto on Keski-Pohjanmaalla Perhon Vehmassuolla ja Kettukankaalla sijaitseva tuulivoimapuisto, jossa toimii 9 tuulivoimalaitosta. Niiden kokonaiskapasiteetti on 27 megawattia ja vuosituotanto on noin 85 gigawattituntia. Tuulivoimapuiston on rakentanut ja sen omistaa Taaleri Energia, joka sitä myös operoi. Tuulivoimapuiston omistaa Limakon Tuulipuisto Ky, joka kuuluu Taalerille .
Yleistä

Tuulivoimapuisto sijaitsee Perhon kirkosta 2,5–5,4 kilometriä itään päin peltoalueen reuma-alueella. Voimala-alue on kapea metsäkaistale, jossa sijaitsee esimerkiksi Ruunakangas, Linnanneva, Pulkkkisenaho ja Kettukangas. Metsäalueen omistavat pääasiassa yksityishenkilöt . Voimala-alueen läpi on rakennettu huoltotie, joka alkaa valtatieltä 13. Tuulipuiston pituus on 3,5 kilometriä, leveys 0,8 kilometriä, ja kaikki voimalaitokset sisällensä sulkevan alueen pinta-ala on 1,5 neliökilometriä. Tuulipuistoksi kaavoitetun alueen pinta-ala on 6,2 neliökilometriä . Tuulivoimalaitokset ovat saksalaisen Nordexin valmistamaa N131-mallia, jonka napakorkeus on 144 metriä , tuuliturbiinin halkaisija 131 metriä, ja jonka kapasiteetti on 3,0 megawattia. Voimalat sijaitsevat 165–195 metrin korkeudella mpy.
Voimaloiden tuottama sähkö johdetaan maakaapeleissa keskijännitteisenä (20-30 kilovolttia) alueen eteläpuolella sijaitsevalle ja valtatien varteen rakennetulle sähköasemalle. Sähköaseman lähellä sijaitsee vanhempi ja suurempi asema. Sähköasemalla tuotetun sähkön jännite nostetaan 110 kilovolttiin ja johdetaan alueen läpi pohjois-etelä- suuntaiseen siirtolinjaan.
Historiaa > Suunnittelu

Taalerin vuosikatsauksen mukaan idea tuulivoimapuiston rakentamiseksi syntyi, kun Perhon kunnanjohtaja vieraili Honkajoen tuulivoimapuistossa. Mikä taho on suunnitellut ja ajanut hanketta eteenpäin, ei ole tässä tarkempaa tietoa. Limakon tuulivoimapuiston osayleiskaavassa mainitaan kaksi tuulivoimalle osoitettua voimala-aluetta, joiden etäisyys on muutama kilometri. Näistä Limakon tuulipuisto on toteutettu ensimmäisenä ja Alajoen alue myöhemmin. Limakon tuulipuiston toteutuksessa ei ole tarvittu YVA-menettelyn läpiviemistä. Osayleiskaavan on toteuttanut oululainen  Airix Ympäristö. Osayleiskaavassa on maininta neljännen vaihemaakuntakaavaan merkittyjen tuulivoimalle osoitetuista alueista. Limakon hanke ei sijainnut tällaisella alueella. Hankkeen luontoselvityksessä huomioitiin muiden tarkkailtavien eläinten lisäksi alueen metsäpeurakanta. Kaava hyväksyttiin kunnanvaltuustossa joulukuussa 2014.
Historiaa > Rakentaminen

Hanke myytiin rahoitusyhtiö Taalerille, joka rahoitti sen Taaleri Tuulitehdas II-projektilla. Taaleri on käyttänyt rakentamiseen alihankkijoita.. Maanrakennustyöt sekä sähkö- ja tietoliikenneverkon urakoitsijaksi valittiin NCC Rakennus Oy. Rakentaminen aloitettiin vuoden 2015 viimeisen neljänneksen aikana ja työt kestivät vuoden. Tuulivoimaloiden pystytys aloitettiin kesällä 2016. Sähköntuotanto alkoi lokakuussa 2016 ja se saatiin täysimääräiseen sähköntuotantoon vuoden loppuun mennessä. Tuulivoimapuiston kokonaiskustannukseksi tuli noin 50 miljoonaa euroa.
Historiaa > Uutiset

Yleisradio uutisoi vuonna 2020, että Limakon tuulipuisto olisi sinä vuonna ollut taloudellisesti menestynein tuulivoimapuisto. Osayleiskaavassa mainittu toinen tuulivoimapuisto eli Alajoen tuulivoimapuisto valmistui vuonna 2024.
Cassin piirikunta (Pohjois-Dakota)

Cassin piirikunta (engl. Cass County) on Yhdysvaltojen Pohjois-Dakotan osavaltiossa sijaitseva piirikunta. Sen väkiluku oli 184 525 vuonna 2020. Piirikunnan hallintokeskus ja suurin kaupunki on Fargo, joka on myös osavaltion suurin kaupunki. Piirikunta on perustettu vuonna 1873.
Väestö

Vuoden 2020 väestönlaskennassa Cassin piirikunnan asukasluku oli 184 525. Arvion mukaan asukkaista valkoisia on 85,3 %, mustia 7,3 %, aasialaisia 3,2 %, alkuperäisasukkaita 1,7 % ja Tyynenmeren alkuperäisasukkaita 0,1 %. Asukkaista 2,5 % kuuluu kahteen tai useampaan rotuun. 9,1 % asukkaista puhuu kotonaan jotain muuta kieltä kuin englantia ja 8,2 % asukkaista on syntynyt ulkomailla.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Cassin piirikunta (Pohjois-Dakota) Wikimedia Commonsissa
Nurmihiihto

Telaketjulliset nurmihiihtosukset
Nurmihiihto tai ruohikkohiihto on hiihtourheilulaji, jossa lasketaan nurmikolla. Se on kesäinen muoto alppihiihdosta ja kehitetty alun perin alppihiihtäjien kesäharjoitteluun. Nurmihiihto on Kansainvälisen hiihtoliiton virallinen laji ja lajin maailmancup on järjestetty vuodesta 1996. Menestynein nurmihiihtäjä on tšekkiläinen Jan Němec.