stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Kognitiiviset tuet

Kognitiiviset tuet tai älykkään toiminnan rakennustelineet tai tikapuut (engl. cognitive scaffolding) tarkoittavat opetuksellista tukea, joka on sovitettu kunkin oppijan tarpeiden mukaan. Tukea annetaan ongelmanratkaisun kriittisissä vaiheissa ja tuki vähenee sitä mukaa, kun oppija osoittaa hallitsevansa eri työvaiheet. Kognitiivisen tuen avulla oppija voi toimia omalla lähikehityksen vyöhykkeellään. Tukea voi tarjota joko opettaja, vertaisoppija, oppimisalusta tai jokin muu oppimisympäristön elementti.
Asiantuntijakulttuuriin kasvamisen näkökulmasta kognitiivisten tukien rakentaminen ja henkilökohtainen ohjaus kuuluu aloitteluvaiheeseen. Tukea vähennetään aloittelijan taitojen kasvaessa ja tuki siirtyy yhä enemmän  epäsuorasti asiantuntijayhteisön yhteistyön harteille. Aloittelija saavuttaa asiantuntijan tason, kun hän pystyy toimimaan käytäntöyhteisössä täysivaltaisena jäsenenä. Tämän jälkeen asiantuntija integroituu yhä vahvemmin asiantuntijakulttuurin osaksi ja saavuttaa ohjaajiensa osaamistason.
Grigori Tšernyšov

Grigori Tšernyšov
Grigori Petrovitš Tšernyšov (ven. Григо́рий Петро́вич Чернышёв; 21. tammikuuta 1672 – 30. heinäkuuta 1745) oli venäläinen kenraali ja poliitikko.
Tšernyšov oli Pietari Suuren läheinen liittolainen. Hän soti ensimmäisen kerran Azovin kampanjassa vuonna 1695 ja osallistui sitten Suureen Pohjan sotaan. Vuonna 1710 Tšernyšov osallistui Viipurin valtaukseen, ja hänestä tuli Viipurin ensimmäinen komendantti. Tšernyšov oli mukana miehittämässä Suomea Isovihassa. Vuodesta 1718 hän oli Amiraliteettikollegion ja hallitsevan senaatin jäsen. 1720-luvun jälkipuoliskolla hän oli kuvernööri Azovissa ja Liivinmaalla, 1730-luvun alkupuolella Moskovan provinssissa. Tšernyšov vapautettiin palveluksesta vuonna 1735, mutta hän palasi senaattiin vuonna 1740.
Tšernyšov sai kenraalin arvon (general-anšef) vuonna 1730 ja oli vuodesta 1742 kreivi.
Durmitorin kansallispuisto

Durmitorin mustajärvi
| --- | --- |
Sijainti:  Montenegro
Pinta-ala:  390 km²
| --- | --- |
Tyyppi:  Kansallispuisto 
Perustettu:  1952
muokkaa - muokkaa wikitekstiä - muokkaa Wikidataa
Durmitorin kansallispuisto sijaitsee Montenegrossa. Kansallispuisto perustettiin vuonna 1952. Kansallispuiston pinta-ala on 390 neliökilometriä ja korkein huippu, Bobotov kuk, kohoaa 2 522 metrin korkeuteen. Tarajoen laakso on Euroopan syvin kanjoni.
Maantiede ja ilmasto

Durmitorin kansallispuisto sijaitsee Dinaarisilla Alpeilla 450–2522 metrin korkeudessa lähellä Välimeren ja Tonavan välistä vedenjakajaa. Durmitorin massiivin huipuista 48 yltää 2 000 metriin. Niistä korkein on 2 522 metrin korkuinen Bobotov Kuk.
Kansallispuiston maisemia hallitsevat kalkkikivimuodostelmat, jotka ovat peräisin keski- ja myöhäistriaskaudelta sekä myöhäisjura- ja myöhäisliitukausilta. Jää ja vesi on kaivertanut kalkkikiveen erilaisia muodostelmia. Tarajoen kanjoni on Euroopan syvin. Joki virtaa 60 kilometrin ajan jopa 1 300 metriä syvässä kanjonissa.
Kansallispuistossa on 18 jäätikköjärveä, joista suurin on Crno jezero, ”Mustajärvi”. Osa järvistä laskee vetensä maanalaisiin luoliin, joista suurin on 897 metriä syvä.
Kansallispuiston ilmasto vaihtelee laaksojen välimerellisestä ylätasankojen viileään ilmastoon.
Luonto

Durmitorin kansallispuistosta on löydetty noin 700 kasvilajia. Kasvillisuus vaihtelee laaksojen ainavihannoista metsistä, välimerellisiin havumetsiin, alpiinisiin metsiin ja soihin sekä alppiniittyihin.
Kansallispuiston metsien nisäkkäisiin kuuluvat karhu, saukko, villisika, villikissa ja gemssi. Birdlife Internationalin mukaan puistossa elää 130 lintulajeja. Niihin kuuluvat maakotka, käärmekotka, muuttohaukka, mehiläishaukka, kivikkopyy, metso ja teeri.
Puiston vesissä elää useita lohikaloja, kuten tonavanjokilohi, purotaimen, puronieriä ja harjus.
Durmitorin kansallispuisto ja ihminen > Asutus

Kansallispuiston alueella elää noin 1 500 ihmistä, joista suurin osa saa elantonsa maanviljelystä ja paimentamisesta. Suurinta osaa korkeimmista niityistä paimentaa kesäisin lampaita ja karjaa. Puiston itärajalla on Žabljakin kylä, jossa on noin 2 000 asukasta.
Durmitorin kansallispuisto ja ihminen > Suojelu

Kansallispuisto perustettiin 1952, mutta aluetta on suojeltu jo vuodesta 1907, jolloin Crno jezero -järvi suojeltiin.
Kansainvälistä tunnustusta sille tuli 1976, jolloin Tarajoen laakso listattiin Unescon biosfäärialueeksi. Maailmanperintöluetteloon se otettiin 1980.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Durmitorin kansallispuisto Wikimedia Commonsissa
Viralliset sivut (Arkistoitu – Internet Archive) (serbokroaatiksi)
United Nations Environment Programme Data Sheet (Arkistoitu – Internet Archive) (englanniksi)
Oranssirousku

| Oranssirousku |
| --- | --- |

Tieteellinen luokittelu
Domeeni::  Aitotumalliset Eucarya
Kunta::  Sienet Fungi
Kaari::  Kantasienet Basidiomycota
Alakaari::  Avokantaiset Agaicomycotina
Luokka::  Varsinaiset avokantaiset Agaricomycetes
Lahko::  Russulales
Heimo::  Haperot ja rouskut Russulaceae
Suku::  Rouskut Lactarius
Laji::  aurantiacus
Kaksiosainen nimi
 Lactarius aurantiacus  (Pers.) Gray 
Katso myös
   Oranssirousku Wikispeciesissä   Oranssirousku Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OK: 
Oranssirousku (Lactarius aurantiacus, syn. L. mitissimus, aikaisemmin "ruskorousku") on kupera- tai laakealakkinen tahmea ja oranssi rouskulaji. Sienen heltat ovat valkoiset ja niissä on punaista sävyä. Jalka on lakin värinen tai vielä vaaleampi. Maitiaisneste ja malto ovat vaaleita. Sieni maistuu miedolta tai hieman kirpeältä. Oranssirousku kasvaa havumetsissä Etelä- ja Keski-Suomessa.
Oranssirousku muistuttaa pikkurouskua (Lactarius tabidus).
Oranssirousku on erinomainen ruokasieni. Se ei tarvitse esikäsittelyä. Sitä voidaan joskus luulla lapinrouskuksi, jonka maitiaisneste kuitenkin muuttuu rikinkeltaiseksi
Aiheesta muualla

Luontonetti: Oranssirousku (Arkistoitu – Internet Archive)
| --- | --- |
Taksonitunnisteet:  Wikidata: Q1934567  Wikispecies: Lactarius aurantiacus  BioLib: 60008  CoL: 3RRMJ  EoL: 188259  EPPO: LACTMI  GBIF: 5248770  iNaturalist: 332500  IndexFungorum: 225731  IRMNG: 10388373  MycoBank: 225731  NatureServe: 2.1062570  NBN: NHMSYS0001485979  NCBI: 227695  Observation.org: 105312  Open Tree of Life: 77181  SpeciesFungorum: 225731  Laji.fi: MX.72934
Andrzej Bachleda-Curuś

| Mitalit | Mitalit | Mitalit |  |
| --- | --- | --- | --- |
|  Andrzej Bachleda-Curuś |  Andrzej Bachleda-Curuś |  Andrzej Bachleda-Curuś |  |
Maa:   Puola
Miesten alppihiihto
| MM-kilpailut  | MM-kilpailut  | MM-kilpailut  |  |
|  Hopeaa | St. Moritz 1974 | alppiyhdistetty |  |
|  Pronssia | Val Gardena 1970 | alppiyhdistetty |  |
Andrzej Jan Bachleda-Curuś (s. 21. tammikuuta 1947 Zakopane, Puola) on puolalainen uransa lopettanut alppihiihtäjä. Hän edusti seuratasolla Legia Zakopanea ja Start Zakopanea. Myös hänen veljensä Jan Bachleda-Curuś ja poikansa Andrzej ovat olympiatason alppihiihtäjiä.
Bachleda-Curuś sijoittui Grenoblen olympialaisissa 1968 pujottelussa kuudenneksi, suurpujottelussa 13:nneksi ja syöksylaskussa 26:nneksi. Olympiaohjelmaan kuulumattomassa, MM-arvon omanneessa alppiyhdistetyssä hän oli neljäs. Val Gardenan MM-kilpailuissa 1970 hän sai yhdistetyssä pronssia, oli suurpujottelussa kuudes ja pujottelussa kymmenes. Sapporon olympialaisissa 1972 hän sijoittui suurpujottelussa jaetulle yhdeksännelle sijalle ja pujottelussa kymmenenneksi: St. Moritzin MM-kilpailuissa 1974 hän sai Franz Klammerin jälkeen hopeaa alppiyhdistetyssä, oli seitsemäs pujottelussa ja kolmastoista suurpujottelussa.
Bachleda-Curuś sijoittui pujottelun maailmancupin kokonaispisteissä toiseksi kaudella 1971–1972. Maailmancupin kokonaiskilpailussa hän oli samalla kaudella kuudes. Hän voitti urallaan yhden maailmancup-osakilpailun, sijoittui kerran toiseksi ja neljä kertaa kolmanneksi.
Palkintosijat maailmancupin osakilpailuissa

| 0 | 1 | 2 | 3 |
| --- | --- | --- | --- |

| Päivä | Kilpailupaikka | Laji | Sijoitus |
| 17. tammikuuta 1970 |  Kitzbühel | suurpujottelu | 2. |
| 9. tammikuuta 1972 |  Berchtesgaden | pujottelu | 3. |
| 16. tammikuuta 1972 |  Kitzbühel | pujotteluu | 3. |
| 19. helmikuuta 1972 |  Banff | pujottelu | 1. |
| 17. maaliskuuta 1972 |  Madonna di Campiglio | pujottelu | 3. |
| 28. tammikuuta 1973 |  Kitzbühel | pujottelu | 3. |
Hermann Friedmann

PEN-klubin kokous Hampurissa vuonna 1949. Friedmann edessä oikealla.
Adolph Hermann Friedmann (11. huhtikuuta (J: 30. maaliskuuta) 1873 Białystok, Puola – 25. toukokuuta 1957 Heidelberg, Länsi-Saksa) oli puolalais-saksalainen filosofi ja lainoppinut. Friedmann toimi asianajajana Helsingissä ja Lontoossa ja vuodesta 1950 lähtien Heidelbergin yliopiston kunniaprofessorina. Materialistisen maailmankäsityksen vastakohdaksi Friedmann loi morfologisen idealismin.
Filosofia

Hermann Friedmann on nykyisin niin Suomessa kuin kansainvälisestikin lähes unohdettu filosofi. Hän kehitti morfologisen evoluutioteorian, aistipsykologian, modernin fysiikan ja pythagoralaisen musiikkitieteen pohjalta oman muototieteensä, niin kutsutun muotojen maailman semiotiikan. Friedmannin lähtökohta oli, että kaikki tieto perustuu aistihavaintoon, mutta havainto itsessään ei ole välitöntä.
Lakimiesura ja elämä

Friedmann tunnettiin 1900-luvun suomalaisissa seurapiireissä hyvin, ja hänellä oli laajat kontaktit aikansa merkittävimpiin suomalaisiin taiteilijoihin ja vaikuttajiin. Hänen ystäväpiiriinsä kuuluivat muun muassa Eliel Saarinen, Akseli Gallen-Kallela ja Helmi Krohn.
Friedmann muutti Suomeen vuonna 1906 ja asettui Helsinkiin. Hän sai nopeasti Suomen suuriruhtinaskunnan kansalaisuuden ja oppi ruotsin kielen erinomaisesti. Friedmann työskenteli juristina, mutta häntä kiinnosti erityisesti filosofia.
Friedmann tuli Suomessa suurellekin yleisölle tunnetuksi jo 1900-luvun alkuvuosina, sillä hän piti suosittuja yleisöluentoja. Muutamissa rikosoikeudenkäynneissäkin Friedmann sai huomiota osakseen. Näistä merkittävin oli Suomen rikoshistoriassa ainutlaatuinen murhatapaus Turun Vartiovuorenmäellä: Friedmann puolusti Åbo Akademin kirjaston johtajaa ja tämän morsianta murhaoikeudenkäynnissä, jota selostettiin lehdissä ulkomaita myöten.
Teoksia

Die Konvergenz der Organismen (1904)
Die Welt der Formen (1925)
Wissenschaft und Symbol (1949)
Sinnvolle Odysee (1950)
Epilegomena (1954)
Das Gemüt (1956)
Aiheesta muualla

Friedmann, Hermann. Kulturportal West–Ost.
| Auktoriteettitunnisteet  |
| --- | --- |
Kansainväliset:  ISNI  VIAF  WorldCat 
Kansalliset:  Saksa  Italia  Israel  Yhdysvallat  Japani  Tšekki  Korea  Alankomaat  Puola  Vatikaani 
Tieteilijät:  CiNii 
Henkilöt:  Deutsche Biographie  DDB  Trove 
Muut:  SNAC  IdRef
Sirkka Metsäsaari

Sirkka Metsäsaari (5. elokuuta 1923 Tampere – 10. helmikuuta 2001 Espoo) oli suomalainen näyttelijä, teatteriohjaaja ja teatterinjohtaja.
Metsäsaari aloitti teatteriuransa vuonna 1947, ensin näyttelijänä ja sitten ohjaajana, pedagogina ja teatterinjohtajana. Hän oli johtajana Rovaniemen Teatterissa 1955–1959, Lohjan työväenteatterissa 1959–1961 ja helsinkiläisellä Elannon Näyttämöllä 1961–1965. Helsingin-vuosinaan hän ohjasi myös Teatteri Jurkalle, MTV-teatterille ja Jyväskylän Huoneteatterille. Hän toimi vuodesta 1966 Työväen Näyttämöiden Liiton ohjaajana ja pedagogina. Seuraavaksi hän siirtyi Rauman teatterin johtoon vuosiksi 1968–1971 ja sitten ohjaajaksi ja näyttelijäksi Rovaniemen kaupunginteatteriin.
Sirkka Metsäsaari näyttelee Rauni Mollbergin elokuvissa Aika hyvä ihmiseksi (1977), Milka (1980), Tuntematon sotilas (1985), Ystävät, toverit (1990) ja Paratiisin lapset (1994). Hän tekee pienen sivuosan myös Tapio Suomisen elokuvassa Syöksykierre (1981) ja kreditoimattomana muutamissa muissakin elokuvissa 1940-luvulta 1960-luvulle.
Metsäsaari sai Rovaniemen kulttuuripalkinnon vuonna 1978.
Aiheesta muualla

Sirkka Metsäsaari Internet Movie Databasessa. (englanniksi)
| --- | --- |
Auktoriteettitunnisteet: Henkilöt :  Elonet
E.164

E.164 on ITU:n standardi kansallisille ja kansainvälisille puhelinnumeroille. Sen ensimmäinen versio vuodelta 1988 oli tarkoitettu käytettäväksi ISDN-lankapuhelimissa, mutta vuoden 1997 versiosta alkaen se on ollut suositus kansainväliseen numerointiin.
Numerointi

Standardi määrittelee kuinka puhelimet,  palvelut ja verkot voidaan tunnistaa numeroilla.
| maakoodi | aluekoodi (valinnainen) | tilaajanumero |
| --- | --- | --- |
1-3 numeroa: kansallinen puhelinnumero, maakoodin kanssa enintään 15 numeroa
kansainvälinen julkinen puhelinnumero (enintään 15 numeroa)
| maakoodi | maailmanlaajuinen tilaajanumero |
| --- | --- |
3 numeroa: enintään 12 numeroa
kansainvälinen julkinen numerotunnus maailmanlaajuisille tietoliikennepalveluille (enintään 15 numeroa)
| maakoodi | tunnuskoodi | tilaajanumero |
| --- | --- | --- |
| 3 numeroa | 1-4 numeroa | tunnuskoodin kanssa korkeintaan 12 numeroa |
kansainvälinen julkinen numerotunnus verkoille (enintään 15 numeroa)
Puhelinnumerot ja Internet

Puhelinnumero voidaan muuntaa tarvittaessa IP-osoitteeksi (esimerkiksi IP-puhe, SIP) käyttämällä erikoisella tavalla Internetin DNS-nimipalvelua. Tällöin verkkotunnus
8.7.6.5.4.3.2.1.0.4.8.5.3.e164.arpa
palauttaa puhelinnumeroa +358 40 12345678 vastaavan IP-osoitteen. Tämä järjestelmä ei ole vielä yleisesti käytössä.
Aiheesta muualla

https://www.itu.int/dms_pub/itu-t/opb/sp/T-SP-E.164D-2016-PDF-E.pdf
http://www.itu.int/dms_pub/itu-t/opb/sp/T-SP-E.164C-2011-PDF-E.pdf
https://www.itu.int/dms_pub/itu-t/opb/sp/T-SP-LT.1-2015-PDF-E.pdf
http://www.wtng.info (Arkistoitu – Internet Archive)
Lyydia (nimi)

| Lyydia, Lydia |
| --- | --- |
Nimipäivä:   
– suomenkielinen:  Lyydia: 23. toukokuuta
– ruotsinkielinen:  Lydia: 23. toukokuuta
– ortodoksinen:  23. maaliskuuta
Muunnelmia:  Lyyli, Lyyti
Vastineita eri kielissä:  Lydia
Nimen alkuperä:  Lyydia, muinainen valtio nykyisen Turkin alueella
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Lyydia, monissa kielissä Lydia, on naisen etunimi, joka johtuu Vähässä-Aasiassa vanhalla ajalla sijainneen Lyydian valtakunnan nimestä ja tarkoittaa alkujaan tämän maan asukasta. Raamatussa mainitaan Lyydia-niminen makedonialainen purppurakauppias, jota pidetään Euroopan ensimmäisenä kristittynä.  Hän kääntyi kristinuskoon ja Paavali kastoi hänet.
Digi- ja väestötietoviraston tietojen mukaan Suomessa nimi Lyydia oli vuoden 2019 loppuun mennessä annettu 15 835:lle ja Lydia 13 609 naiselle. Suurin osa heistä on syntynyt 1900-luvun alkupuolella. Nimestä on Suomessa käytössä myös muunnokset Lyyli ja Lyyti. Lyydian nimipäivä on 23. toukokuuta.
Tunnettuja nimen kantajia

Lyydia (1. vuosisadalla), Apostolien teoissa mainittu makedonialainen purppurakankaiden myyjä, Euroopan ensimmäinen kristitty
Lyydia Almila (1892–1962), suomalainen rehtori ja oppikirjojen tekijä
Lydia Auster (1912–1993), virolainen säveltäjä, pianisti ja musiikkitoimittaja
Lydia Baxter (1809–1874), yhdysvaltalainen virsirunoilija
Lydia Becker (1827–1890), brittiläinen kasvitieteilijä ja feministi
Lydia Blom (1853–1934), suomenruotsalainen kirjailija
Lydia Blåfield (1871–1949), suomalainen näytelmäkirjailija
Lydia Bosch (s. 1963), espanjalainen juontaja ja näyttelijä
Lydia Cabot, Lilla Cabot Perry (1848–1933), yhdysvaltalainen taidemaalari ja runoilija
Lydia Cabrera (1900–1991), kuubalainen kirjailija ja etnologi
Lydia Davis (s. 1947), yhdysvaltalainen kirjailija
Lydia Gysi, Maria Normanbylainen (1912–1977), englantilaisen ortodoksisen naisluostarin perustaja
Lydia Hällfors, o.s. Bergroth (1844–1916), suomalainen opettaja, toimittaja ja muistelmakirjailija
Lydia Jacoby (s. 2004), yhdysvaltalainen uimari ja olympiavoittaja
Lydia Kavina (s. 1967), venäläis-brittiläinen thereministi ja säveltäjä
Lydia Ko (s. 1997), korealais-uusiseelantilainen golfpelaaja
Lydia Koidula (1843–1886), virolainen kirjailija ja runoilija
Lydia Lagus (1853–1928), suomalainen sopraanolaulaja
Lydia Lamaison (1914–2012), argentiinalainen näyttelijä
Lydia Lassila, o.s. Ierodiaconou (s. 1982), australialainen freestylehiihtäjä ja olympiavoittaja
Lydia Lehtola, suomalainen laulaja, lauluntekijä, runokriitikko ja esseisti
Lydia Leonard (s. 1981), brittiläinen näyttelijä
Lydia Lopokova (1892–1981), venäläinen balettitanssija
Lydia Lyytikäinen (1869–1947), suomalainen opettaja ja runoilija
Lydia Mendoza (1916–2007), yhdysvaltalainen tejanomusiikin laulaja ja kitaristi
Lydia Metsämaa (1893–1981), suomalainen alastonmalli
Lydia Molander (1851–1929), ruotsalainen näyttelijä
Lyydia Puttonen (1896–1982), suomalainen yrittäjä ja sivistystyön edistäjä
Lydia Quaranta (1891–1928), italialainen näyttelijä
Lyydia Saarikivi (1880–1959), suomalainen poliitikko ja SDP:n kansanedustaja
Lydia Sesemann (1845–1925), suomalainen kemisti, ensimmäinen tohtoriksi väitellyt suomalainen nainen
Lydia Shum (1945–2008), hongkongilainen näyttelijä ja koomikko
Lydia Stahl (s. 1885), neuvostoliittolainen vakooja
Lydia Stenbäck (1861–1894), suomalainen opettaja, kirjailija ja suomentaja
Lydia de Vega (1964–2022), filippiiniläinen pikajuoksija
Lydia Villa-Komaroff (s. 1947), yhdysvaltalainen molekyylibiologi
Lydia Virtanen (1901–1976), suomalainen kommunistipoliitikko ja Karkkilan Työväen Näyttämön ohjaaja
Lydia Wahlström (1869–1954), ruotsalainen kirjailija, historian professori ja äänioikeusaktivisti
Lydia Wideman-Lehtonen (1920–2019), suomalainen maastohiihtäjä ja olympiavoittaja
Lydia Williams (s. 1988), australialainen jalkapalloilija
Lydia Wong (s. 1960), kanadalainen pianisti
Lydia Ylöstalo (1880–1961), suomalainen kirjanpitäjä ja osuustoimintaliikkeen vaikuttaja
Tommy

| Tommy |
| --- | --- |
Nimipäivä:   
– suomenkielinen:  –
– ruotsinkielinen:  21. joulukuuta
– ortodoksinen:  –
Muunnelmia:  Tom, Tommi
Vastineita eri kielissä:  –
Nimen alkuperä:  Thomas
Infobox OKNimi-testi OK: 
Tommy on englantilaisperäinen miehen etunimi, Thomas-nimen muunnelma. Nimi on alkujaan peräisin aramean kielestä, jossa sen alkumuoto Ta'oma merkitsee kaksosta. Suosituksi nimen monine muunnoksineen on tehnyt Uudesta testamentista tunnettu apostoli Tuomas. Nimen suomalaisia vastineita ovat Tommi ja Tuomas.
Suomessa nimi Tommy on vuoden 2019 loppuun mennessä annettu 2 730 henkilölle. Tommyn nimipäivä on suomenruotsalaisen kalenterin mukaan 21. joulukuuta, apostoli Tuomaan muistopäivänä, joka on myös suomenkielisen kalenterin mukaan Tuomaan ja Tommin nimipäivä, tuomaanpäivä.
Kuvitteellisia Tommyja

Tommy, The Who -yhtyeen rockoopperassa Tommy
Tommy, Lasse Holmin kirjoittamassa laulussa Tommy tycker om mej
Tommy Gunn, elokuvassa Rocky V
Tommy Jarvis, elokuvassa Friday the 13th Part 4: The Final Chapter
Tommy Oliver, televisiosarjassa Power Rangers
Tommy sukunimenä

Mikaela Tommy (s. 1995), kanadalainen alppihiihtäjä
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Tommy Wikimedia Commonsissa
Toiminnan teoria

Toiminnan teoria on kokoava käsite joukolle sosiaalitieteellistä tutkimusta, jonka juuret ovat neuvostoliittolaisessa
psykologisessa toiminnan tutkimuksessa, jonka keskeisiä käynnistäjiä olivat Aleksei Leontjev ja Sergei Rubinstein. Toiminnan teoriaan pohjaava tutkimus käynnistyi Neuvostoliiton ulkopuolella ensiksi Suomessa.
Leontjevin ja Rubinsteinin työn tavoitteena oli inhimillisen toiminnan ymmärtäminen systeemisenä, monimutkaisena ja sosiaalisiin tilanteisiin kytkeytyvänä ilmiönä. Kehittelyn alkuaikoina toiminnan teorian luojien tavoitteena oli haastaa tuolloin neuvostoliittolaisessa psykologiassa vallinneet refleksologian suuntaus, jota edusti Vladimir Bekhterjev, sekä Ivan Pavlovin koulukunnan tulkinta korkeammista hermostollisista toiminnoista, psykoanalyysi ja behaviorismi. Toiminnan teoriasta kehittyi merkittävä suuntaus neuvostoliittolaiseen teoreettiseen ja sovellettuun psykologiaan. Sitä hyödynnettiin esimerkiksi opetuksen ja kasvatuksen, ammattikäytäntöjen ja niihin liittyvän koulutuksen, ergonomian ja työpsykologian tutkimuksessa.
Neuvostoliiton ja sittemmin Venäjän ulkopuolella toiminnan teorian tutkimusta ja soveltamista harjoitettiin aluksi etenkin Suomessa. Ensimmäinen toiminnan teorian kansainvälinen konferenssi järjestettiin vuonna 1986. Nykyään toiminnan teoriaa pidetään yhtenä osana kehittymässä olevaa ihmisen älykästä toimintaa ja sen historiallisesti kehittyneitä, kulttuurisia välineitä painottavaa tutkimuksen paradigmaa.
Toiminnan keskeiset ominaisuudet

Kulttuurihistoriallisen teorian näkemänä toiminta on (a) johonkin kohdistuvaa ja jotakin tavoittelevaa, siis ei umpimähkäistä, (b) kulttuuristen välineiden avulla välittynyttä sekä (c) ristiriitaista. Ristiriitaisuus ei tarkoita tässä loogista ristiriitaisuutta vaan erilaisten tavoitteiden ja etujen kesken muodostuvia dialektisia ristiriitoja.
Sovelluksia

Toiminnan teoriaa pidetään hyödyllisenä laadullisen tutkimuksen metodologioiden (kuten etnografian ja tapaustutkimuksen) tarkastelun näkökulmana. Se tarjoaa välineitä ymmärtää ja analysoida ilmiöitä sekä tehdä päätelmiä niiden sisältämän interaktion ja sisäisen kielen kannalta. Toiminnan erityinen muoto on subjektin tarkoituksellinen, kohteellinen toiminta (goal-directed, purposeful) välineiden avulla.
Välineet ovat mentaalisten prosessien ilmentymiä fyysisissä tai psyykkisissä rakenteissa. Kognitiiviset prosessit sisäistetään ja ulkoistetaan toiminnan teorian mukaan välineiden käytön kautta. Toimintaan liittyy osatekijöiden välisen interaktion tuottamaa kohteiden muuntumista tai kehittymistä.
Käännös suomeksi
Luettelo Joroisten julkisista taideteoksista ja muistomerkeistä

Luettelo Joroisten julkisista taideteoksista ja muistomerkeistä sisältää Joroisten kunnassa olevat pysyvät patsaat, muistomerkit ja muistolaatat.
Julkisilta paikoilta poistetut ja tuhoutuneet teokset

| Teos | Aiempi sijainti | Nykyinen sijainti | Tekijä | Paljastettu | Poistettu/ tuhoutunut | Syy | Kuva | WD |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| Tuulenpoika | Joroisten lentokenttä (Varkauden lentopaikka), Lentokentäntie 130 | Kesällä 2019 teoksesta ei tiedetty lentoasemalla. Lentoaseman/rakennuksen laajennus valmistunut 2000. Onko Finavia sittemmin siirtänyt teoksen? | Mäntynen, TaruTaru Mäntynen | 2000 |  |  |  |  |
Mihail Muravjov

| Mihail Muravjov> Михаи́л Муравьёв |
| --- | --- |

Venäjän ulkoministeri
 13. tammikuuta 1897 – 21. kesäkuuta 1900  
Edeltäjä:  Aleksei Lobanov-Rostovski
Seuraaja:  Vladimir Lamsdorff
Henkilötiedot
Syntynyt: 19. huhtikuuta 1845 Grodno, Venäjä
Kuollut: 21. kesäkuuta 1900 (55 vuotta) Pietari, Venäjä
Mihail Nikolajevitš Muravjov (ven. Михаи́л Никола́евич Муравьёв; 19. huhtikuuta (J: 7. huhtikuuta) 1845 Grodno – 21. kesäkuuta (J: 8. kesäkuuta) 1900 Pietari) oli venäläinen kreivi ja diplomaatti, joka toimi Venäjän ulkoministerinä vuosina 1897–1900. Hän ajoi Venäjän laajentumista Kauko-Itään.
Mihail Muravjovin isoisä oli Mihail Muravjov-Vilenski, joka kukisti ankarilla otteilla vuoden 1863 Puolan kapinan Liettuassa. Muravjovin isä oli Grodnon alueen kuvernööri. Muravjov työskenteli Venäjän ulkoministeriössä vuodesta 1864 ja toimi muutaman vuoden Venäjän lähettiläänä Tanskassa ennen nimitystään ulkoministeriksi.
Muravjov kannatti valtakunnan laajentamista Mantšuriassa ja ehdotti Port Arthurin sekä Dalnyn satamien valtaamista Liaotungin niemimaalla. Hänen maaliskuussa 1898 Kiinan kanssa solmimansa sopimus luovutti koko niemimaan 25 vuodeksi Venäjän hallintaan ja antoi Venäjälle luvan rakentaa rautatieyhteys Port Arthurista Harbiniin, josta oli Kiinan itäisen rautatien ansiosta yhteys Venäjän muuhun rautatieverkkoon. Iso-Britannia ja Japani eivät pitäneet Venäjän aseman vahvistumisesta Kauko-Idässä, joten Muravjov solmi huhtikuussa 1899 Britannian kanssa sopimuksen, jossa maat tunnustivat toistensa etupiirit Kiinassa. Suhteita Japaniin hän ei sen sijaan kyennyt parantamaan, ja maiden välille kehittynyt eripura johti myöhemmin Venäjän–Japanin sodan puhkeamiseen.
Tsaari Nikolai II:n vaatimuksesta Muravjov esitti tammikuussa 1899 kansainvälistä aseidenriisuntakokousta, joka sitten kokoontui Haagissa touko–heinäkuussa samana vuonna. Kokouksen tuloksena syntyi ensimmäinen Haagin sopimus.