stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Laos
Politiikka ja yhteiskunta

Laosin ainoa laillinen poliittinen puolue on Laosin kansan vallankumouspuolue, ja maa on virallisesti sosialistinen. Valtionpäämies on presidentti, jonka parlamentti valitsee viideksi vuodeksi kerrallaan. Hallitusta johtaa pääministeri. Hallituksen kausi on myös viiden vuoden mittainen. Presidentti ja pääministeri ovat puolueen korkea-arvoisia edustajia, ja ne kuuluvat sen keskuskomiteaan, jota puolestaan johtaa politbyroo. Laosin perustuslaki on vuodelta 1991.
Parlamentin koko määritellään maan asukasluvun mukaan, ja vuoden 2021 vaaleissa valittiin 164 kansanedustajaa. Niistä 158 kuului Laosin kansan vallankumouspuolueeseen, ja loput 6 olivat sitoutumattomia. Parlamenttia tärkeämpi laitos on kansan vallankumouspuolueen 61-jäseninen keskuskomitea ja 11-jäseninen politbyroo, joka tekee kaikki tärkeimmät päätökset. Tammikuun 2021 puoluekokouksessa puolueen pääsihteeriksi valittiin entinen pääministeri Thongloun Sisoulith. Parlamentti valitsi hänet maaliskuussa myös presidentiksi ja entisen varapresidentin Phankham Viphavanhin pääministeriksi. Phankham kuitenkin erosi joulukuussa 2022 terveyssyihin vedoten. Hänet korvasi varapääministeri Sonexay Siphandone.
Hallinnon korruptio on laajalle levinnyt ongelma. Tarkkoja arvioita ongelman laajuudesta ei ole, mutta todennäköisesti huomattava osa virkamiehistä ja poliitikoista käyttää asemaansa henkilökohtaisten etujen saamiseen. Thonglounin presidenttikaudella 2016–2021 Laos otti tiukemman linjan korruptioon ja paljasti useita valtion varojen väärinkäyttötapauksia. Puolueen korkea-arvoisimpia edustajia ei ole tutkittu rikoksista, mutta esimerkiksi muutama kuvernööri joutui eroamaan korruption takia.
Laosin oikeusjärjestelmän huipulla on kansan korkein oikeus. Oikeuslaitos on nimellisesti itsenäinen, mutta hallitseva puolue pitää sitä tarkassa otteessa ja useimmat tuomarit ja oikeusministeriön virkamiehet kuuluvat puolueeseen.
Laosissa on käytössä kuolemanrangaistus, ja sen voi saada useista eri rikoksista. Yhtään teloitusta ei kuitenkaan ole pantu toimeen vuoden 1990 jälkeen. Kesäkuussa 2002 kolme päihteiden salakuljettajaa tuomittiin kuolemaan, ja vuoden 2003 jälkeen yhteensä 39 henkeä on saanut kuolemantuomion. Vuonna 2009 brittiläistä salakuljettajaa uhkailtiin kuolemanrangaistuksella.
Aluejako ja suurimmat kaupungit

Kuudentoista provinssin (khoueng) lisäksi Laosissa on yksi erityisalue (khetpiset), Xaisomboun** sekä yksi kunta (kampheng nakhon), Vientiane*.  Provinssit jakautuvat edelleen piirikuntiin (muang) ja kyliin (baan).
Laosin kansan vallankumouspuolue hallitsee pitkälti myös alue- ja paikallishallintoa, ja monet virkavalinnat tehdään tai ainakin hallinnoidaan puolueen korkeimmalla tasolta. Jokaisella paikallishallinnon tasolla on sekä puoluekomitea että hallintokomitea, jota usein johtaa sama henkilö. Laosin provinsseilla on suhteellisen paljon autonomiaa, ja ne päättävät melko itsenäisesti muun muassa taloudestaan ja suhteistaan keskushallintoon.
Vuoden 2015 väestönlaskennan mukaan suurimmat kaupungit olivat Vientiane (620 157 as.), Savannakhet (91 684 as.), Pakxe (68 093 as.) ja Luang Prabang (66 781 as.). Muissa kaupungeissa oli alle 50 000 asukasta.
| Provinssi | Pääkaupunki | Pinta-ala (km2) | Väkiluku (1> 3.2015) | Numero kartalla |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| Attapu | Attapu | 10 320 | 139 628 | 1 |
| Bokeo | Houayxai | 6 196 | 179 243 | 2 |
| Bolikhamxai | Pakxan | 14 863 | 273 691 | 3 |
| Champasak | Pakxé | 15 415 | 694 023 | 4 |
| Houaphan | Xam Nua | 16 500 | 289 393 | 5 |
| Khammouan | Thakhèk | 16 315 | 392 052 | 6 |
| Loung Namtha | Louangnamtha | 9 325 | 175 753 | 7 |
| Luang Prabang | Luang Prabang | 16 875 | 431 889 | 8 |
| Oudomxai | Oudômxai | 15 370 | 307 622 | 9 |
| Phongsali | Phôngsali | 16 270 | 177 989 | 10 |
| Salavan | Saravan | 10 691 | 396 942 | 11 |
| Savannakhet | Savannakhét | 21 774 | 969 697 | 12 |
| Vientiane | kaupunki | 3 920 | 820 940 | 13 |
| Vientiane | Phôn-Hông | 15 610 | 419 090 | 14 |
| Xaignabouli | Xaignabouri | 16 389 | 381 876 | 15 |
| Xaisomboun ** | Ban Mouang Cha | 8 551 | 85 168 | 16 |
| Xekong | Xékong | 7 665 | 113 048 | 17 |
| Xieng Khouang | Phônsavan | 14 751 | 244 684 | 18 |
Talous ja infrastruktuuri > Talous

Laos on Maailmanpankin määritelmän mukaan alemman keskitulotason maa. Maailmanpankki nosti vuonna 2011 Laosin luokitusta, sillä maan talouskasvu on ollut nopeaa. Talouskasvu on ollut 2010-luvulla peräti keskimäärin 7,7 prosenttia vuodessa. Vuonna 2018 talouskasvu oli 6,3 prosenttia. Ostovoimakorjattu bruttokansantuote asukasta kohden kaksinkertaistui 2 630 Yhdysvaltain dollarista 5 676 dollariin vuosina 2005–2015.
Laosin 2000-luvun talouskasvu liittyy erityisesti vesivoiman ja kaivosteollisuuden kasvuun. Valmistusteollisuus, matkailu ja palvelut ovat kehittyneet samalla. Bruttokansantuotteeseen vaikuttavat merkittävästi myös ulkomaiset suorat sijoitukset, joita ovat tehneet ensisijaisesti Vietnam, Thaimaa ja Kiina. Sijoitukset olivat 800 miljoonaa dollaria vuonna 2010, mutta vuonna 2014 ne ylittivät ensimmäistä kertaa 2 miljardin dollarin rajan. Laosin kaivannaisvarat ovat huomattavat. Bauksiittia ja alumiinioksidia kaivetaan Bolavenin ylängöltä. Kuparia, kultaa ja hopeaa saadaan puolestaan Seponin ja Phu Khamin kaivoksista, jotka tuottavat 90 prosenttia maan kaivannaistuotteista.
Maatalouden osuus Laoksen bruttokansantuotteesta oli vuonna 2017 noin 16 prosenttia. Sen osuus taloudesta on laskenut selvästi, kun maa on panostanut enemmän teollisuuteen ja palveluihin. Vuonna 2010 alan tuotti vielä noin 25,5 prosenttia bruttokansantuotteesta ja työllisti 75 prosenttia työvoimasta. Yli puolet maanviljelijöistä on naisia. Riisi on ylivoimaisesti tärkein viljelykasvi, ja maa saavutti noin vuonna 2000 riisiomavaraisuuden. Muita maataloustuotteita ovat kahvi, sokeriruoko, kassava ja bataatti
Laos on pystynyt 2000-luvulla vähentämään myös köyhyysastettaan. Kansallisen köyhyysrajan alla eli vuonna 1992 noin 46 prosenttia kansasta, mutta vuonna 2015 enää 23 prosenttia ja vuonna 2019 18,3 prosenttia kansasta. Vaikka köyhyys yleisesti onkin vähentynyt, erityisesti kaupunkien ja maaseudun välinen epätasa-arvo on kasvanut. Talouskasvu on keskittynyt pääkaupunkiin ja alueellisiin keskuskaupunkeihin, ja Maailmanpankin mukaan köyhyys maaseudulla on kolme kertaa yleisempää kuin kaupungeissa.
Laos ei ole ollut erityisen avoin kansainväliselle kaupalle, vaikka se onkin pyrkinyt 2010-luvulla avaamaan kauppaansa. Maailman kauppajärjestön mukaan ulkomaankauppa käsitti vuosina 2018–2022 keskimäärin 36,4 prosenttia bruttokansantuotteesta. Laos allekirjoitti 2010-luvulla kaksi Kaakkois-Aasian maiden yhteistyöjärjestön kauppasopimusta ja liittyi vuonna 2013 Maailman kauppajärjestöön, minkä seurauksena maa on uusinut muun muassa tariffi- ja tullikäytäntöjänsä. Kansainvälinen kauppakeskuksen mukaan Laosin tärkeimmät vientituotteet ovat polttoaineet ja öljyt, helmet, malmit, paperi ja vihannekset, mutta näissä luvuissa ei ole sähköä, joka on taloudellisesti tärkein vientiartikkeli. Laosin tärkeimmät kauppakumppanit ovat Thaimaa, Kiina ja Vietnam.
Talous ja infrastruktuuri > Liikenne

Laosin kehityksen hidastajana on pitkään toiminut vaikeat liikenneyhteydet, sillä maa on vuoristoinen eikä Mekongia pitkin pääse putousten takia Kambodžan puolelle. Liikennettä on kuitenkin kehitetty 2000-luvulla merkittävästi. Maan halki on avautunut Thaimaan ja Vietnamin sekä Kiinan ja Thaimaan yhdistävä maantie ja Mekongin yli on rakennettu useita uusia siltoja. Kiinan Kunmingista tulevan rautatieyhteyden rakennustyöt aloitettiin vuonna 2016. Lähes kuusi miljardia maksava rautatie on osa Kiinan vyö ja tie -hanketta. Kiina kustantaa rautatiestä 70 prosenttia. Laosin puolella Vientianeen päättyvän radan ensimmäinen matkustajayhteys ylitti rajan huhtikuussa 2023.
Laosissa on neljä kansainvälistä lentoasemaa. Niistä merkittävin on Vientianea palveleva Wattayn kansainvälinen lentoasema.
Väestö

Vuonna 2015 Laosin väestöstä noin 53 % oli etniseltä taustaltaan laoja. Maassa asuu myös useita muita etnisiä ryhmiä, joista suurimpia laojen jälkeen olivat khmut (11 %) ja hmongit (9 %). Pääasiassa syrjäseuduilla asuu ylänkökansoja, kuten hmongit, yaot, daot ja mustat thait. Laosin keski- ja eteläosien vuoristoissa asuu myös mon-khmer-heimojen jäseniä. Maassa asuu myös jonkin verran kiinalaisia ja vietnamilaisia. Kaikkiaan Laosissa luetteloitiin vuoden 1995 väestönlaskennassa 47 eri etnisen ryhmän jäseniä.
Laosin pääkieli on lao, joka kuuluu tai-kieliin ja on läheistä sukua muun muassa isanin kielelle. Ethnologue-kirjan mukaan maassa puhutaan kaikkiaan 84:ää kieltä.
Väestönkasvu on 1,7 prosentin luokkaa, ja yli 40 % väestöstä on alle 14-vuotiaita. Väestönkasvun ja talouskasvun myötä luonnonvarat joutuvat tulevaisuudessa entistä kovemmalle koetukselle. Lapsikuolleisuus on saatu laskuun, ja vuosien 1995 ja 2005 välillä lapsikuolleisuus on vähentynyt yli kolmanneksella. Vuonna 2005 lukemat olivat 70 kuollutta tuhatta elävänä syntyvää kohden. Myös alle viisivuotiaiden kuolleisuus on saatu laskuun: nykyään arviolta 98 lasta tuhannesta menehtyy alle viisivuotiaana, kun kymmenen vuotta aiemmin luku oli 170.
Sukupuolten välisessä tasa-arvossa on paljon kohentamista. Kaikilla koulutusasteilla oppilaista pienempi osa on tyttöjä kuin poikia. Tämän takia naisilla on vain vähän mahdollisuuksia saada töitä muualta kuin maanviljelystä. Vuonna 2005 naisista 63 % ja miehistä 83 % oli lukutaitoisia. Naisten osuus kansanedustajista kasvoi vuosina 1995–2003 kolminkertaiseksi ja on alueen suurimpia. Naisten osuus alueellisissa ja paikallisissa päätöksentekoelimissä ei kuitenkaan ole kehittynyt samalla tavalla.
Laosissa on sodan jäljiltä paljon miinoja ja muita räjähteitä, edelleen arviolta noin puolessa koko maan pinta-alasta. Ne muodostavat turvallisuusriskin ja estävät kehitystä. Miinat ja räjähtämättömät ammukset ovat peräisin Vietnamin sodan ajalta, jolloin Yhdysvallat pudotti Laosiin arviolta yli kaksi miljoonaa tonnia pommeja, joista noin 270 miljoonaa rypälepommia.
Väestö > Uskonto

Valtauskonto on theravada-buddhalaisuus, jota harjoitetaan usein henkien palvonnan ja animismin ohessa. Maassa elää vähemmistöinä myös kristittyjä ja muslimeja.
Open Doors -järjestön World Watch-listauksen mukaan kristityt kokevat Laosissa hyvin korkeaa vainoa. Järjestön mukaan kommunistiviranomaiset valvovat voimakkaasti kaikkea kristillistä, myös rekisteröityjen kirkkojen, toimintaa. Järjestön mukaan kirkkojen johtajia ja kristittyjä on pidätetty ja vangittu. Erityisesti kristinuskoon kääntyneet ovat vaarassa joutua perheensä ja paikallisviranomaisten vainon kohteeksi. Vainot voivat sisältää omaisuuden vahingoittamista, takavarikointia ja sakkoja. Käännynnäisten perheet saattavat myös yllyttää paikallisyhteisöjä toimimaan heitä vastaan.
Kulttuuri

Theravada-buddhalaisuudella on perinteisesti ollut suuri merkitys Laosin kulttuurissa. Ennen vuoden 1975 vallankumousta buddhalaisuus ja kuningasperhe olivat yhdistyneet kansallisiksi symboleiksi. That Luangin stupa Vientianessa kuuluu maan pyhimpiin paikkoihin, ja sen muistopäivästä on tullut tärkeä kansallinen juhlapäivä, kun kommunistien valta on heikentynyt. Eräiden etnisten vähemmistöjen edustajat eivät kuitenkaan ole buddhalaisia, ja monet heistä ovat saaneet vaikutteita kiinalaisesta ja vietnamilaisesta kulttuurista.
Laolaisten perusravintoa on puuroutuva riisi, jota syödään sormin ja kastetaan chili- tai kalakastikkeisiin. Lusikkaa ja haarukkaa käytetään lisukkeina tarjottavien lihan ja kasvisten syömiseen. Vähemmistökansat syövät myös irtonaista riisiä syömäpuikoilla. Alankoalueilla syödään paljon kalaa. Liharuoista kana, puhveli ja nauta ovat yleisiä, sianliha harvinaisempaa. Vietnamin puolelta on levinnyt koiranlihan syöminen terveysvaikutteisena ruokana.
Laosissa sijaitsevat Luang Prabang ja Vat Phou ovat maailmanperintöluettelon kohteita.
Laosilaisessa musiikissa tärkeä osa on muun muassa khaen-nimisellä puhallinsoittimella. Khaenia käytetään muun muassa säestämään mor lam -laulajaa. Mor lamista, joka on yksi Laosin yleisimmistä kansanmusiikin muodoista, on kehittynyt useita alalajeja, kuten lam saravane.
Laosin nykyinen lippu otettiin käyttöön 2. joulukuuta 1975. Vuosina 1952–1975 Laosissa käytettiin lippua, jossa oli punaisella pohjalla valkoinen kolmipäinen elefantti (Erawan).
Kulttuuri > Media

Kaikki Laosissa julkaistavat sanomalehdet ovat hallituksen omistamia. Useimmat sanomalehdet ovat laonkielisiä, mutta maassa julkaistaan myös englanninkielistä Vientiane Timesia ja ranskankielistä Le Rénovateuria. Lehtien levikit ovat pieniä.
Kulttuuri > Urheilu

Laosin jalkapallomaajoukkue ei ole kertaakaan esiintynyt MM-kisoissa eikä Aasian kisoissa. FIFA:n rankingissa se on ollut parhaimmillaan sijalla 140 vuonna 1998.
Laos on osallistunut olympialaisiin ensimmäisen kerran vuonna 1980 ja vuodesta 1988 alkaen säännöllisesti. Sen joukkueessa oli ensimmäisellä kerralla 17, sen jälkeen yleensä 3–6 urheilijaa. Maa ei ole saanut yhtään olympiamitalia.
Vuonna 2009 Laos sai ensimmäistä kertaa isännöidä Kaakkois-Aasian kisat.
Aiheesta muualla

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
Matkaopas aiheesta Laos Wikivoyagessa (englanniksi)
| n k Aasian valtiot |
| --- | --- | --- |
| Itsenäiset valtiot |  Afganistan  Armenia1  Azerbaidžan1  Bahrain  Bangladesh  Bhutan  Brunei  Etelä-Korea  Filippiinit  Georgia1  Indonesia  Intia  Irak  Iran  Israel  Itä-Timor  Japani  Jemen  Jordania  Kambodža  Kazakstan1  Kiina  Kirgisia  Kuwait  Kypros1  Laos  Libanon  Malediivit  Malesia  Mongolia  Myanmar  Nepal  Oman  Pakistan  Pohjois-Korea  Qatar  Saudi-Arabia  Syyria  Singapore  Sri Lanka  Tadžikistan  Thaimaa  Turkki1  Turkmenistan  Uzbekistan  Venäjä1  Vietnam  Yhdistyneet arabiemiirikunnat  |  |
| Kiistanalaiset valtiot |  Abhasia1  Etelä-Ossetia1  Palestiina  Pohjois-Kypros1  Vuoristo-Karabah1  Taiwan  |  |
| Erityisalueet |  Akrotíri ja Dekéleia  Brittiläinen Intian valtameren alue  Hongkong  Joulusaari  Kookossaaret  Macao  |  |
1Lasketaan kuuluvaksi myös Eurooppaan.
| Auktoriteettitunnisteet  |
| --- | --- |
Kansainväliset:  FAST  ISNI  VIAF  WorldCat 
Kansalliset:  Espanja  Ranska  BnF data  Saksa  Israel  Yhdysvallat  Japani  Tšekki  Australia 
Maantieteelliset:  MusicBrainz area 
Taiteenala:  KulturNav 
Henkilöt:  UK Parliament  Yle 
Muut:  Encyclopedia of Modern Ukraine  Dictionnaire historique de la Suisse  NARA  IdRef 
Laosin kartta
Laos satelliittikuvassa tammikuussa 2002
Vanhoja laosilaisia kolikoita
Laosin provinssit
Laosin kartta, CIA 2003 (iso kartta)
Tori Luang Prabangissa
Wat Si Saketin temppeli Vientianessa
Daktinomysiini

| --- | --- |

Daktinomysiini
Systemaattinen (IUPAC) nimi
2-amino-4,6-dimetyyli-3-okso-1-N,9-N-bis[7,11,14-trimetyyli-2,5,9,12,15-pentaokso-3,10-di(propan-2-yyli)-8-oksa-1,4,11,14-tetra-atsabisyklo[14.3.0]nonadekan-6-yyli]fenoksatsiini-1,9-dikarboksamidi
Tunnisteet
CAS-numero: 50-76-0
ATC-koodi: L01DA01
PubChem CID: 2019
DrugBank: DB00970
Kemialliset tiedot
Kaava: C62H86N12O16 
Moolimassa: 1255,417 g/mol
SMILES: Etsi tietokannasta: eMolecules, PubChem
Fysikaaliset tiedot
Sulamispiste: 241,5–243 °C
Farmakokineettiset tiedot
Hyötyosuus:  ?
Proteiinisitoutuminen: 5 %
Metabolia: Hepaattinen
Puoliintumisaika: 36 tuntia
Ekskreetio:  ?
Terapeuttiset näkökohdat
Raskauskategoria:  ?
Reseptiluokitus:    
Antotapa: Intravenoosi
Daktinomysiini eli aktinomysiini-D on kasvainten hoitoon käytettävä antibiootti. Se vaikuttaa kiinnittymällä tumassa DNA:n kaksoiskierteiden väliin ja estämällä siten transkription eli käytännössä geenin toiminnan. Siten se estää syöpäsolujen kasvua. Sitä käytetään joidenkin lapsilla esiintyvien syöpäsairauksien hoidossa. Daktinomysiinin käyttöalueita
ovat pehmytkudossarkoomat, Ewingin sarkooma, Wilmsin kasvain, rabdomyosarkooma, luun sarkooma ja istukkasyöpä. Daktinomysiiniä on annettu suonensisäisinä ruiskeina (iv.).
Daktinomysiini on suhteellisen myrkyllistä. Tärkeimmät haittavaikutukset ovat pahoinvointi, limakalvovauriot, ihottumat, hiustenlähtö ja luuytimen vajaatoiminta. Daktinomysiiniä saadaan aktinomykeetti-bakteereista eli ns. sädesienistä, Streptomyces parvulus, jotka ovat myös tunnettuja rakennusten kosteusvaurioista lähinnä allergioitten aiheuttajana. Daktinomysiinin keksi vuonna 1940 Yhdysvaltojen juutalainen lääketieteen tutkija Selman Waksman, joka oli syntynyt Ukrainassa. Hän löysi tutkimistaan sädesienistä useita antibiootteja, mm. streptomysiinin. Lääkkeen keksimisestä sen käyttöönottoon meni hieman yli kaksi vuosikymmentä (Yhdysvalloissa FDA vuonna 1964), ja siihen on voinut olla syynä daktinomysiinin suuri myrkyllisyys.
Myyntiluvan peruuttaminen

29. helmikuuta 2012 lukien on daktinomysiinin (Cosmegen) myyntilupa peruutettu. Lääkettä oli markkinoinut Lundbeck -niminen lääkealan konserni. Erityislupaa voi pienille lääke-erille hakea, joko potilas taikka terveydenhuollon alan toimija, Fimeasta. Lääkkeen käyttö on vähentynyt toisten vastaavien lääketuotteiden kehittelyn myötä.
Aiheesta muualla

Medicina.fi: Daktinomysiini, sivu 951 (Arkistoitu – Internet Archive) (pdf)
PubChem: Dactinomycin (englanniksi)
DrugBank: Dactinomycin (englanniksi)
Kyoto Encyclopedia of Genes and Genomes (KEGG): Actinomycin D (englanniksi)
ChemBlink: Actinomycin D (englanniksi)
Dacken sota

Ruotsin armeija lähdössä kukistamaan Dacken kapinallisia. Vesivärijäljennös kadonneesta viisiosaisesta teoksesta Kustaa Vaasan voitot, neljäs osa.
Dacken sota tai Dacken kapina (ruots. Dackefejden) oli Etelä-Ruotsin Smålandissa vuosina 1542–1543 tapahtunut talonpoikaiskapina. Kapinan syitä olivat tyytymättömyys Kustaa Vaasan verotusta ja kirkkopolitiikkaa kohtaan sekä se, että kuningas oli kieltänyt smålandilaisille tärkeän kaupankäynnin Tanskalle kuuluvan Blekingen kanssa. Kapina sai nimensä johtajastaan Nils Dackesta. Hän oli talonpoika Torsåsista, Etelä-Smoolannista. Kyseessä oli viimeinen ja samalla uhkaavin niistä lukuisista kapinoista, joita Kustaa Vaasan hallintoa vastaan kohdistui. Oikeastaan kyseessä oli sisällissota kuningasta vastaan.
Tapahtumien kulku

Kapinan johtaja Nils Dacke oli uudisraivaaja, joka monien kaltaistensa tavoin oli joutunut kärsimään verotuksen kiristymisestä. Kapina sai alkunsa Dacken tyytymättömyydestä vuonna 1542 voimaan tulleeseen, kymmennyksien maksamiseen liittyneeseen määräykseen, jonka mukaan talonpoikien oli vahvistettava valalla kylvönsä ja satonsa määrä. Kapina sai aluksi paljon kannatusta talonpoikien keskuudessa, ja Dacken joukoissa oli kapinan alussa 3500–4000 talonpoikaa. Noin kolmekymmentä katolista pappia ilmaisi tukensa kapinalle, ja todennäköisesti kaupunkien porvareissakin ilmeni myötätuntoa kapinallisia kohtaan. Kustaa Vaasan sotilaat pitivät porvarit kuitenkin kuninkaan vallassa.lähde?
Kapina alkoi veronkantajiin ja vouteihin kohdistuneista hyökkäyksistä, ja levisi pian koko Smålandiin ja osaan Öölantia ja Itä-Götanmaata. Kapinalliset pärjäsivät sotilaallisesti hyvin epätasaisten voimasuhteiden vuoksi: kapinan aluksi kuninkaan joukoissa oli vain 2500–3000 sotijaa, ja vuonna 1542 talonpojat voittivat kahdesti kuninkaalliset sotajoukot. Saksalaiset palkkasoturit eivät myöskään osanneet vastata kapinallisten sissitaktiikkaan kovin hyvin. Lisäksi Kustaa Vaasan asema oli uhattuna ja hänen ulkomaiset vastustajansa muodostivat yhteyksiä kapinallisiinlähde?. Kustaa Vaasa tarvitsikin aikaa kootakseen riittävän suuren armeijan uutta hyökkäystä varten.  8. marraskuuta kuninkaan oli pakko tehdä aselepo kapinallisten kanssa. Kapinan aikana kuninkaan upseerit solmivat useita muitakin aselepoja Dacken joukkojen kanssa. Kustaa Vaasa pyrki heikentämään kapinaa myös propagandaa levittämällä.
Tunnetuin kapinallisten voittamista taisteluista on Kisan taistelu, jossa kapinalliset väijyttivät palkkasoturiosaston kaataen suuria puita sen niskaan. Kalmarin ja Jönköpingin kaupungit jäivät kuitenkin kuninkaan käsiin. Kalmar piiritettiin. Talonpojilla ei kuitenkaan ollut piirityskalustoa, eikä kaupunkia onnistuttu saartamaan tehokkaasti meren puolelta. Kaupunki jäi Kustaa Vaasan joukkojen hallintaan koko kapinan ajaksi. Kapinallisten vallassa olevilla alueilla sallittiin taas Ruotsin uskonpuhdistuksessa lakkautetut katoliset messut. Myös rajakauppa Blekingeen avattiin uudestaan.milloin?lähde?
Tapahtumien kulku > Kapinan loppu

Nils Dacken asema kapinan johtajana ei ollut vakaa. Yhteistoiminta eri kapinapäälliköiden kesken sujui huonosti, eivätkä kapinalliset saaneet muodostettua kunnollista yhteyttä Ruotsin muissa osissa asuvien kuninkaan vastustajien kanssa. Kuningas asetti Smålandin kauppasaartoon ja kävi tammikuussa vastahyökkäykseen kerättyään voimia. Kevättalven 1543 kuluessa kapinalliset lyötiin ankarissa taisteluissa. Maaliskuussa 1543 kuninkaalla oli myös käytettävissään ulkomaalaisia palkkasotilaita, jotka käytännössä kukistivat Smålandin kapinalliset. Ratkaiseva taistelu käytiin maaliskuussa Virserumin lähellä Hjorten-järven jäällälähde?. Myöhemmin keväällä ja kesällä 1543 kuninkaan joukot kukistivat myös Itä-Götanmaan ja Öölannin kapinalliset. Kapina hiipui vähitellen, Nils Dacke palasi kotiseudulleenlähde? ja kuoli heinäkuussa 1543. Kustaa Vaasa teloitti ja karkotti hänen kannattajiaan ja sukulaisiaan. Osa teloituksista oli julmia. Toisille kapinallisia auttaneille hän määräsi suuriakin sakkoja. Kapinan seurauksena Kustaa Vaasa uudisti armeijansa vähentäen riippuvuutta ulkomaisista palkkasotureista: hän vahvisti ja rakensi linnoituksia ja perusti uuden sotalaivaston. Hän myös alkoi siirtyä palkkajoukoista lain alla hankittuun kotimaiseen jalkaväkeen.
Kustaa Vaasan tekemän hävitystyön jälkeen kului vuosikymmeniä ennen kuin maakunta saavutti taas aikaisemman vaurautensa. Rauhattomuudet maakunnassa jatkuivat vielä vuosien ajan vapaalle jalalle jääneiden kapinapäälliköiden elättäessä itseään ryöstelemällä.lähde?
Dacken sodan muistoja

Nils Dacke oli vuosisatojen ajan roiston maineessa. 1900-luvulla historian uudelleenarvioinnit johtivat siihen, että monet alkoivat pitää Kustaa Vaasaa hirmuhallitsijana ja Nils Dackea vapaustaistelijana. Virserumiin on pystytetty Dacken patsas.
Ruotsinkielinen sanonta ”inte hänt sedan dackefejden” (tarkoittaa suurin piirtein ”ei sitten Dacken sodan”) viittaa asiaan, jota ei ole tapahtunut hyvin pitkään aikaan. Sanontaa käytetään lähinnä Etelä-Ruotsissa.
Markus Copper

| Markus Copper |
| --- | --- |
 Markus Copper vuonna 2016, taustalla veistos Scania Clockwork.
Henkilötiedot
Syntynyt: 26. joulukuuta 1968 Helsinki, Suomi
Kuollut: 25. toukokuuta 2019 (50 vuotta) Holbæk, Tanska
Kansalaisuus:  suomalainen
Taiteilija
Ala:  kuvanveistäjä
Kuuluisimpia töitä:  Archangel of the Seven Seas (1999), Kursk (2004), Estonia (2006)
Palkinnot
 Ars Fennica 1999   Nuoren taiteen Suomi-palkinto 1998 
Markus Timo Juhana Copper (vuoteen 1996 Paajanen; 26. joulukuuta 1968 Helsinki – 25. toukokuuta 2019 Hørve, Holbæk, Tanska) oli suomalainen kuvanveistäjä.
Elämä

Copper opiskeli Taidekoulu Maassa Helsingissä vuosina 1989–1991 ja Kuvataideakatemiassa Helsingissä vuosina 1991–1995, jossa hän suoritti kuvanveiston kandidaatin tutkinnon.
Haastattelussaan Copper mainitsee opettajansa Radoslaw Grytan, joka  tutustutti kaikkiin mahdollisiin materiaaleihin. Gryta antoi Copperille vapaat kädet tehdä ja kokeilla lähes mitä vain. Hän sai käyttää opettajansa valtuutuksella reilusti kuvanveistolaitoksen määrärahoja omiin kokeiluihinsa.
Hän otti taiteilijanimen Copper, kun tulella tehdyn performanssin aikana sytytysnestepullo räjähti hänen syliinsä ja värjäsi hänen jalkansa kuparinvärisiksi. Vuonna 1996 Copper sahasi vasemman kätensä irti sirkkelillä ja sen vuoksi hän käytti metallista tekokättä.
Vuodesta 2000 Markus Copper asui ulkomailla muun muassa Berliinissä, Tukholmassa, Skånessa sekä vuodesta 2017 Kööpenhaminassa.