stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Erika

| Erika |
| --- | --- |
Nimipäivä:   
– suomenkielinen:  –
– ruotsinkielinen:  18. toukokuuta
– ortodoksinen:  –
Muunnelmia:  Eerika
Vastineita eri kielissä:  Erica, Heather
Nimen alkuperä:  mm. Erik
Infobox OKNimi-testi OK: 
Erika on naisen etunimi, Eerika-nimen muunnelma. Suomessa nimi Erika on vuoden 2019 loppuun mennessä annettu 12 170 naiselle.
Pohjoismaissa nimen Erika alkuperä on miehen etunimi Erik, jonka muinaisgermaaninen merkitys on hallintoalue tai yksinvaltias.
Saksassa Erika taas on luontonimi, joka on lähtöisin kanervakasveihin kuuluvan kellokanervien suvun tieteellisestä nimestä Erica.
Erikalla on muitakin alkuperiä, esimerkiksi Japanissa nimellä on toinen merkitys.
Tunnettuja Erikoita

Érika Abril (s. 1978), kolumbialainen kestävyysjuoksija
Erika Adamsson (s. 1973), suomalainen taidemaalari
Erika Aittamaa (1866–1952), ruotsalainen (länsipohjansuomalainen) käsityöläinen, Lovikka-lapasten kehittäjä
Erika Blanc (s. 1942), italialainen näyttelijä
Erika Christensen (s. 1982), yhdysvaltalainen näyttelijä
Erika Coimbra (s. 1980), brasilialainen lentopalloilija
Érika Durón (s. 1974), meksikolainen ratameloja
Erika Eleniak (s. 1969), yhdysvaltalainen näyttelijä ja malli
Erika Ender (1913–1988), suomalainen kirjailija
Erika Fairweather (s. 2003), uusiseelantilainen vapaauinnin maailmanmestari
Erika Fisch (1934–2021), saksalainen pika- ja aitajuoksija ja pituushyppääjä
Erika Hendsel (s. 1997), virolainen tennispelaaja
Erika Hess (s. 1962), sveitsiläinen alppihiihtäjä
Erika Hilton (s. 1992), brasilialainen poliitikko
Erika Holst (s. 1979), ruotsalainen jääkiekkoilija
Erika Husberg (1849–1936), suomenruotsalainen runoilija
Erika Isolauri (s. 1955), suomalainen lastentautiopin professori
Erika Jänkä (s. 1995), suomalainen ampumahiihtäjä
Erika Kallasmaa (s. 1969), suomalainen kuvataiteilija, kuvittaja ja graafinen suunnittelija
Erika Kinsey (s. 1988), ruotsalainen korkeushyppääjä
Erika Kirpu (s. 1992), virolainen kalpamiekkailija ja maailmanmestari
Erika Lindström (1879–1965), ahvenanmaalainen opettaja, lähetyssaarnaaja ja kirjailija
Erika Lust (s. 1977), ruotsalainen feministi, eroottisten filmien ohjaaja ja tuottaja
Erika Mahringer (1924–2018), itävaltalainen alppihiihtäjä
Erika Manninen (s. 1991), suomalainen salibandymaalivahti
Erika Mäkelä (s. 2001), suomalainen koripalloilija
Erika Naakka (s. 1989), suomalainen solubiologi ja bloginpitäjä
Erika Nissen (1845–1903), norjalainen pianisti
Érika-Eiríni Ntaí (1925–2017), kreikkalainen diplomaatti ja professori
Erika Nyström (s. 1983), suomalainen rantalentopalloilija
Erika "Nik" Pace (s. 1984), yhdysvaltalainen malli
Erika Parviainen (s. 1995), suomalainen kilpakävelijä
Erika Pykäläinen (s. 2001), suomalainen alppihiihtäjä
Erika Relander (1879–1937), suomalainen opettaja ja taidemaalari
Erika Salumäe (s. 1962), virolainen pyöräilijä
Erika Schinegger, Erik Schinegger (s. 1948), itävaltalainen alppihiihtäjä
Erika Sema (s. 1988), japanilainen tennispelaaja
Erika Sirola (s. 1998), suomalainen laulaja
Erika Slezak (s. 1946), yhdysvaltalainen näyttelijä
Erika Stefani (s. 1971), italialainen poliitikko ja ministeri
Erika Story (s. 1998), suomalainen jalkapalloilija
Erika Sunnegårdh (s. 1966), ruotsalainen ooppera- ja konserttilaulaja
Erika Tapio (s. 1976), suomalainen keskimatkojen juoksija
Erika Toda (s. 1988), japanilainen näyttelijä
Erika Turunen, suomalainen pukusuunnittelija
Erika Umeda (s. 1991), japanilainen laulaja
Erika Utriainen (s. 1986), suomalainen keskimatkojen juoksija
Erika Vik (s. 1982), suomalainen graafinen suunnittelija, kirjailija ja kuvittaja
Erika Vikman (s. 1993), suomalainen laulaja, näyttelijä ja vuoden 2016 tangokuningatar
Erika Villaécija (s. 1984), espanjalainen uimari
Erika Väliheikki (s. 2002), suomalainen pesäpalloilija
Erika Zuchold (o.s. Barth) (1947–2015), saksalainen telinevoimistelija
Kuvitteellisia Erikoja

Erika Ekholm, tv-sarjassa Salatut elämät
Nimen muita merkityksiä

Erika, Herms Nielin säveltämä 1930 säveltämä sotilasmarssilaulu, joka tuli suosituksi Natsi-Saksassa. Se on suomennettu nimellä "Kaarina".
Erika, trooppinen myrsky Karibianmerellä elokuussa 2015
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Erika Wikimedia Commonsissa
Farès Chaïbi

Farès Chaïbi (arab. فارس شايبي‎, Fāris Šāyibī; s. 28. marraskuuta 2002 Lyon, Ranska) on algerialainen jalkapalloilija, pelipaikaltaan keskikenttäpelaaja tai laitahyökkääjä. Hän edustaa Saksan Bundesliigassa pelaavaa Eintracht Frankfurtia. Hän on pelannut Algerian maajoukkueessa vuodesta 2023.
Ranskassa kasvanut Chaïbi siirtyi Toulouseen vuonna 2019 ja pelasi sen edustusjoukkueessa ensimmäisen kerran kaudella 2022–2023. Hän pelasi debyyttikaudellaan 36 Ligue 1 -ottelua, joista 24 ottelua avauskokoonpanossa, ja teki niissä viisi maalia. Toulousen voittamassa Ranskan cupissa hän pelasi viisi ottelua ja teki maalin neljännesvälierässä, puolivälierässä ja välierässä. Elokuussa 2023 Chaïbi siirtyi saksalaisseura Eintracht Frankfurtiin. Hän pelasi kaudella 2023–2024 Bundesliigassa 28 ottelua, joista 21 ottelua avauskokoonpanossa, ja teki maalin lokakuussa Borussia Dortmundia ja huhtikuussa Augsburgia vastaan. Hän pelasi Konferenssiliigassa seitsemän ottelua ja teki maalin alkulohkossa Helsingin Jalkapalloklubia ja ensimmäisellä pudotuspelikierroksella Union SG:tä vastaan.
Chaïbi pelasi Algerian maajoukkueessa ensimmäisen kerran maaliskuussa 2023 kahdessa Afrikan-mestaruuskilpailujen karsintaottelussa Nigeriä vastaan. Tammikuussa 2024 hän pelasi Afrikan-mestaruuskilpailuissa avauskokoonpanossa Angolaa vastaan ja tuli vaihdosta kentälle Burkina Fasoa vastaan. Hän on pelannut heinäkuun 2024 loppuun mennessä 13 maaottelua, joissa hän on tehnyt kaksi maalia: syyskuussa 2023 ystävyysottelussa Senegalia ja marraskuussa 2023 MM-karsintaottelussa Mosambikia vastaan.
Ensio Kivikoski

Ernst Ensio Kivikoski (29. syyskuuta 1891 Viipuri – 22. marraskuuta 1973 Helsinki) oli suomalainen matemaatikko. Hän oli Turun yliopiston dosentti 1923–1928, Helsingin kauppakorkeakoulun talousmatematiikan professori 1928–1958 ja Helsingin yliopiston geometrian dosentti 1932–1955. Hän julkaisi tutkimuksia geometriasta ja kauppamatematiikasta.
Emilia Karilampi

Emilia Karilampi (s. 1999) on suomalainen näyttelijä, joka tunnetaan parhaiten Syke-tv-sarjan Meeri Nortamona. Ensimmäisen elokuvaroolinsa Karilampi teki päähenkilön Rouskun Jessica-tyttären roolissa komediaelokuvassa Varasto 2. Lisäksi Karilampi on näytellyt muun muassa tv-sarjassa Roba.
Rooleja

Syke – Meeri Nortamo (2014–)
Roba – teinityttö (2016)
Varasto 2 – Jessica (2018)
Jonain päivänä – (2023)
Aiheesta muualla

https://www.iltalehti.fi/iltv-lukijan-videot/a/201803300103939
Ensio Jouko

Ensio Jouko (ent. Jouko Ensio Korhonen, 19. toukokuuta 1905 Hausjärvi – 17. elokuuta 1962 Lahti) oli suomalainen näyttelijä-ohjaaja.
Jouko Ensio Korhonen valmistui Näyttämöopistosta vuonna 1924 ja vaihtoi muista teatteri-Korhosista erottuakseen nimensä muotoon Ensio Jouko. Hän oli ensin harjoittelijana Suomen Kansallisteatterissa ja näytteli sitten Helsingin Kansanteatterissa, Oulun Näyttämöllä, Viipurin kaupunginteatterissa sekä kolmeen otteeseen Porin Teatterissa. Lahden Kaupunginteatterin näyttelijä- ja ohjaajakuntaan Ensio Jouko kuului vuosina 1947–1962.
Jouko näytteli 1930-, 1940- ja 1950-lukujen aikana noin kahdessakymmenessä elokuvassa. Hänen elokuviaan olivat muun muassa Mies Marseillesta (1937), Varjoja Kannaksella (1943) ja Salainen ase (1943). Ensio Joukon viimeiseksi elokuvaksi jäi Maunu Kurkvaaran ohjaama elokuva Ei enää eilispäivää (1957), jossa hänellä oli lääkärin osa.
Ensio Joukolle myönnettiin Pro Finlandia -mitali vuonna 1957.
Jouko oli vuosina 1943–1962 naimisissa näyttelijä Dagi Angervon kanssa. Avioliitosta syntyi kaksi lasta.[lähde? ] Hän kuoli 57 vuoden ikäisenä vuonna 1962.
Emporeío

| Emporeío Εμπορείο |
| --- | --- |
 Emporeíon kylä.
 Emporeío
 Koordinaatit: 36°21′24″N, 25°26′44″E 
Valtio:  Kreikka
Hajautetun hallinnon alue:  Egea
Alue:  Etelä-Egean saaret
Alueyksikkö:  Thíra
Kunta:  Thíra
Hallinto:  
 – Asutustyyppi:  kylä
 – Kallikrates-koodi:  6001010501
Väkiluku (2011):  1 938
Aikavyöhyke:  UTC+2
 – Kesäaika:  UTC+3
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Emporeío (kreik. Εμπορείο; kath.kreik. Εμπορείον, Emporeíon; myös Emporío, Emboreío, Emborío; tai Νημποριός, Nimporiós) on Kreikan kylä, joka sijaitsee Thíran saarella Santorínin saariryhmässä ja kuuluu Thíran kuntaan, Thíran alueyksikköön ja Etelä-Egean saarten alueeseen. Se kuului aiemmin Firán kuntaan ja vuodesta 2011 lähtien Thíran kunnan Firán kunnallisyksikköön. Kylän väkiluku on 1 938 (vuonna 2011).
Emporeíon keskiaikainen linnoitus.
Emporeío, jonka nimi viittaa kaupankäyntiin, on Santorínin suurin asutus. Se sijaitsee Thíran saaren eteläisissä sisäosissa Profítis Ilías -vuoren juurella. Emporeío muodostaa laajemman kyläyhdyskunnan (Δημοτική Κοινότητα Εμπορείου, Dimotikí Koinótita Emporeíou), johon kuuluvat varsinaisen Emporeíon kylän lisäksi Ágios Geórgios, Exomýtis ja Períssa. Koko yhdyskunnan väkiluku on 3 085.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Emporeío Wikimedia Commonsissa
Zenit (satelliitti)

Zenit (ven. Зени́т) on sarja alun perin neuvostoliittolaisia tiedustelusatelliitteja, joiden käyttöä Venäjä on jatkanut.
Neuvostoliitto käytti niitä vuodesta 1964 vuoteen 1994 asti. Kuten Yhdysvaltain ensimmäisen vakoilusatelliitin Coronan kohdalla käytettiin Discoverer-tiedesatelliitin leimaa, myös Zenit on julkisuuteen joutuessaan kulkenut Kosmos-satelliittien (engl. Cosmos) nimellä. Zenit-satelliitteja on tehty yli 500 kappaletta, joka on edelleen satelliittituotannon ennätys.
Rakenne

Sergei Koroljovin suunnittelema Zenit on samanlainen kuin miehetetty Vostok-avaruuskapseli, koska Vostokit perustuivat Zenitiin. Se on pallomainen, halkaisja 2,3 metriä, massa 2400 kg. Ohjaus- ja jarrurakettien ajoaine mukaan lukien aluksen massa oli noin 4600-6300 kg. Kapselin sisällä oli kamera, joka palasi maahan filmin loputtua. Täten kameran ei tarvinnut toimia tyhjiössä. Kamera ei hajoa maahanlaskussa, joten sitä käytettiin uusilla lennoilla uudestaan.Suunnittelu alkoi 1950-luvun jälkipuolella ohjelmassa Object OD-1.
Zenitin kiertorata oli noin 200 km x 250-300 km. Lennon kesto oli 8-15 vrk.
Ensimmäinen laukaisu tapahtui 11. marraskuuta 1961. Se päätyi kantoraketin tuhoutumiseen. Ensimmäinen onnistunut laukaisu tapahtui 24. huhtikuuta 1962, joka sekään ei onnistunut kuvien otossa. Kolmas Zenit (Kosmos 7) onnistui 28. heinäkuuta 1962.
Zenit versiot > Zenit 2

Zenit 1:tä ei ollut! Zenit 2 oli vuonna 1961 laukaistu versio. Zenit 2ssa oli myös elektronisen tiedustelun laitteita, jotka mittasivat Naton tutkien ominaisuuksia.
Kaikkiaan 81 Zenit 2-satelliittia lensi, 58 oli onnistuneita ja 11 osin onnistuneita. 7 tuhoutui kantoraketin mukana.
Ensilento - Kosmos 4, vuonna 1962. Viimeinen - Kosmos 344, vuonna 1970.
Zenit versiot > Zenit 2M

Zenit 2M:ssä oli parempi kamera.
Ensilento - Kosmos 208, 1968. Viimeinen lento - Kosmos 1044, 1978.
Zenit versiot > Zenit 4

Kameran resoluutio oli 1-2 metriä.
Zenit 4 painoi 6300 kg.
Niitä tehtiin 76 kappaletta.
Ensilento - Kosmos 22, 1963. Viimeinen lento - Kosmos 355, 1970.
Zenit versiot > Zenit 4 M

Parannetussa versiossa oli parempi kamera ja uudelleenkäynnistettävä moottori.
Ensilento  - Kosmos 251, 1968. Viimeinen lento - Kosmos 667, 1974.
Zenit versiot > Zenit 4 MK / Zenit 4 MKM

Ensilento - Kosmos 371, 1970. Viimeinen lento - Kosmos 1214, 1980.
Zenit versiot > Zenit 4 MT

Ensilento - Kosmos 470, 1971. Viimeinen lento - Kosmos 1398, 1982.
Zenit versiot > Zenit 6U

Ensilento - Kosmos 867, 1976. Viimeinen lento - Kosmos 1685, 1985.
Zenit versiot > Zenit 8

Ensilento - Kosmos 1571, 1984. Viimeinen lento - Kosmos 2281, 1994.
Aiheesta muualla

Zenit
‘Eye in the Sky: Story of the Corona Spy Satellites’; ed. by Dwayne Day; Smithsonian, 1998.
Peter A Gorin: Zenit - The First Soviet Photo-Reconnaissance Satellite, Journal of the British Interplanetry Society, Vol. 50, 1997, pg 441.
'Korolov' James Harford John Wiley 1997.
http://www.astronautix.com/index.html
Venäläisiä tiedustelusatelliitteja Sven's Space Place-sivustolla
Gunters Space Page-sivusto
Zenit Pietarissa Smirnova-kadulla Venäjän sotilaslääketieteen akatemian avaruuslääketieteen osaston lähellä
Eugene de Kock

Eugene de Kock (oikealla) vuonna 1997.
Eversti Eugene de Kock (s. 29. tammikuuta 1949) oli Etelä-Afrikan apartheid-hallinnon turvallisuuspoliisin upseeri, joka toimi muun muassa pahamaineisen Vlakplaas-yksikön komentajana vuosina 1985–1993. De Kock toteutti lukuisia salamurhia, kaappauksia ja muita rikoksia ja tuomittiin kahteen elinkautiseen sekä 212 vuoden vankeusrangaistukseen rikoksista ihmisyyttä vastaan. Hänet vapautettiin ehdonalaiseen vuonna 2015  Eugene de Kockia on tiedotusvälineissä nimitetty apartheid-järjestelmän pääpahaksi (engl. Prime Evil).
Aiheesta muualla

BBC: The voice of 'Prime Evil'
↑  Ed Stoddard: South Africa's 'Prime Evil' apartheid killer freed on parole. Reuters, Tammikuu 30, 2015.  Reuters.
Emporia Telecom

Emporia Telecom on itävaltalainen matkapuhelinvalmistaja, jonka kotipaikka on Linz. Se valmistaa pääasiassa ikääntyneille tarkoitettuja matkapuhelimia ja oheislaitteita.
Aiheesta muualla

Emporia Telecomin kotisivut
Emporia Reseller
Espresso House

| Espresso House |
| --- | --- |

Perustettu:  1996
Toimitusjohtaja:  Anssi Thureson (Suomessa)
Kotipaikka:   Ruotsi
Toiminta-alue:  Pohjoismaat
Toimiala:  ravintolapalvelut
Omistaja:  JAB Holding Company
Kotisivu:  https://fi.espressohouse.com/
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Espresso House Tukholman konserttitalolla.
Espresso House on ruotsalainen kahvilaketju, joka perustettiin Lundissa vuonna 1996. Sittemmin ketju on laajentunut myös Norjaan, Tanskaan, Suomeen ja Saksaan.
Espresso Housessa on valikoima erilaisia kahvijuomia, joista monien pohjana on ketjun oma espresso. Lisäksi kahviloissa on laajat valikoimat teetä, kaakaota ja erilaisia kylmiä juomia. Espresso Housen valikoimiin kuuluu myös leivonnaisia, täytettyjä leipiä, salaatteja ja jogurtteja. Leivonnaiset valmistetaan ketjun omassa leipomossa Malmössä. Salaatit valmistetaan paikan päällä kahvilassa.
Vuonna 2012 Espresso House siirtyi norjalaisen pääomasijoittajan Herkules Capitalin omistukseen ja vuonna 2015 luxemburgilaisen JAB Holding Company -sijoittajan omistukseen. Ketjun liikevaihto oli vuonna 2014 937 miljoonaa Ruotsin kruunua (noin 102 miljoonaa euroa). Ketjun toimitusjohtaja on norjalainen Adriano Capoferro.
Espresso House Suomessa

Suomen ensimmäiset Espresso Houset avattiin syyskuussa 2015 Helsingin Kampin keskukseen ja Espoon kauppakeskus Selloon. Ketjun Suomen toimitusjohtaja on Anssi Thureson.
Joulukuussa 2022 Suomessa oli 74 Espresso Housea: Espoossa seitsemän, Helsingissä 22, Hyvinkäällä yksi, Hämeenlinnassa yksi, Jyväskylässä kaksi, Järvenpäässä yksi, Kempeleessä yksi, Kokkolassa yksi, Kotkassa yksi, Kouvolassa yksi, Kuopiossa yksi, Lahdessa kolme, Lappeenrannassa yksi, Lempäälässä yksi, Lohjalla yksi, Mikkelissä yksi, Oulussa kolme, Porissa kaksi, Porvoossa yksi, Raisiossa yksi, Rovaniemellä yksi, Salossa yksi, Seinäjoella kaksi, Tampereella neljä, Torniossa yksi, Turussa neljä, Vaasassa kaksi ja Vantaalla kuusi.
Espresso House Suomessa > Työolot Suomessa

Helsingin Sanomat teki lokakuussa 2021 jutun Espresso Housen työoloista. Jutun mukaan työvuoroissa yksin olevien on soitettava tuuraaja muista kahviloista esimerkiksi vessassa käyntiä varten, mutta yleensä ketään ei lähetetä. Jutussa kerrottiin myös työntekijästä, joka sai sairauskohtauksen kesken työvuoronsa, mutta ei saanut lupaa poistua ennen vuoronsa loppumista. Lopulta hänen äitinsä tuli siivoamaan kahvilan ja auttamaan sen sulkemisessa.
Kahvilaketjun laajenemisen aikana yrityksen yhteishenkeä rakennettiin voimakkaasti. Kahviloita siivottiin välillä yömyöhään asti työntekijöiden talkoovoimin ruokapalkalla, jotta kahvila menestyisi yrityksen sisäisissä tarkastuksissa. Talkoosiivoukset on kuitenkin yhtiön johdon mukaan kielletty, ja valtaosaan kahviloista on 2021 hankittu siivoojat tekemään loppusiivoukset, joiden työntekijät saattoivat joutua tekemään ilman palkkaa.
Tammikuussa 2022 Ylen MOT-ohjelma kertoi muun muassa Espresso Housen keskuskeittiöön liittyvistä ongelmista. Keittiön työympäristön ja hygieniatason kerrottiin olevan heikolla tasolla, paikoin jopa hengenvaarallinen.
Aiheesta muualla

Espresso Housen suomenkieliset verkkosivut
Espresso House Oulun Kirkkokadulla.
Eugenia Charles

| Eugenia Charles |
| --- | --- |
 1983
Dominican pääministeri
 21. heinäkuuta 1980 – 14. kesäkuuta 1995  
Edeltäjä:  Oliver Seraphin
Seuraaja:  Edison James
Henkilötiedot
Syntynyt: 15. toukokuuta 1919 Pointe Michel, Dominica
Kuollut: 6. syyskuuta 2005 (86 vuotta) Fort-de-France, Martinique
Ammatti:  asianajaja
Tiedot
Koulutus:  varatuomari
Tutkinnot:  Toronton yliopisto London School of Economics
Mary Eugenia Charles (15. toukokuuta 1919 Pointe Michel, Dominica – 6. syyskuuta 2005 Fort-de-France, Martinique) oli dominicalainen juristi ja poliitikko, joka oli Dominican pääministeri 1980–1995. Hänen isovanhempansa olivat orjia. Hän opiskeli oikeustiedettä Torontossa ja Lontoossa, palasi 1949 Dominicaan ja työskenteli asianajajana. Hän aktivoitui poliittisesti 1960-luvun lopulla. Hän pääsi parlamenttiin vuonna 1970, ja vuonna 1975 hänestä tuli opposition johtaja.
Hänen puolueensa DFP voitti vuoden 1980 vaalit ja Charlesista tuli pääministeri. Hän oli ensimmäinen nainen koko Karibialla, joka valittiin pääministeriksi.
Poliittisen toimintansa vuoksi hän sai nimityksen "Karibian rautarouva".
Vuonna 1991 hän sai arvonimen "Dame" Order of the Bathin kunniaritarikunnan jäsenenä.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Eugenia Charles Wikimedia Commonsissa
Emilia Kilpua

Emilia Kilpua
| --- | --- |
Syntynyt:  18. marraskuuta 1977  (46 vuotta) Oulu  
Koulutus:  Helsingin yliopisto (filosofian maisteri) (1996–2000) Helsingin yliopisto (filosofian tohtori) (2000–2005) Helsingin yliopisto (dosentti) (2013 – )  
Ammatti:  professori  
| --- | --- |
Työnantajat:  Kalifornian yliopisto (2005–2007), Kalifornian yliopisto (2007–2008), Helsingin yliopisto (2015 – )  
Verkkosivusto:  Helsingin yliopisto
Palkinnot:  Väisälän palkinto (2021) 
muokkaa - muokkaa wikitekstiä - muokkaa Wikidataa
Emilia Kilpua (s. 18. marraskuuta 1977 Oulu) on suomalainen avaruusfysiikan professori. Hän on toiminut Helsingin yliopistossa fysiikan apulaisprofessorina vuodesta 2015 ja professorina vuodesta 2020 lähtien. Euroopan tiedeneuvosto myönsi hänelle arvostetun ERC Consolidator Grant -hankerahoituksen vuosille 2017-2022. Suomalainen tiedeakatemia myönsi hänelle vuonna 2021 Väisälä-palkinnon, joka myönnetään uran aktiivivaiheessa olevalle, ansioituneelle tutkijalle.
Biografia

Emilia Kilpua & Hannu Koskinen, Aurinko. Tuttu ja tuntematon tähtemme (Gaudeamus 2023)
Aiheesta muualla

Emilia Kilpuan blogi, Helsingin yliopisto. (englanniksi)
Eunhyuk

| Eunhyuk 은혁 |
| --- | --- |
 Eunhyuk vuonna 2018
Henkilötiedot
Syntynyt: 4. huhtikuuta 1986 (ikä 38) Gyeonggi, Korean tasavalta
Ammatti:  räppäri, laulaja, lauluntekijä, näyttelijä, tanssija, radiojuontaja, juontaja
Muusikko
Taiteilijanimi:  Eunhyuk
Laulukielet:  korea, japani, kiina, englanti
Aktiivisena:  2005-nykyhetki
Tyylilajit:  K-pop, J-pop, R&B, elektroninen
Soittimet:  piano 
Yhtyeet:  Super Junior, Super Junior-T, Super Junior-H, Super Junior-D&E, Younique Unit, SM The Performance, SM Town
Levy-yhtiöt:  SM, Label SJ
 Nimikirjoitus
Aiheesta muualla
Kotisivut
  [ Muokkaa Wikidatassa ] [ ohje ]  
Lee Hyuk-jae (4. huhtikuuta 1986), tunnetaan paremmin taiteilijanimellä Eunhyuk on eteläkorealainen laulaja. Hän on poikabändi Super Juniorin ja sen alaryhmien, Super Junior-T.:n, Super Junior-H:n, Super Junior-M:n ja Super Junior-D&E:n jäsen.
Eugenia Errázuriz

Eugenia Huici Arguedas de Errazuriz, Jacques-Emile Blanchen maalaus. Dixon Gallery and Gardensin omistuksessa.
Eugenia Huici Arguedas de Errázuriz (1860–1951) oli chileläistaustainen muoti-ikoni ja mesenaatti. Kansallisuudeltaan hän oli baski. Hän tuki monia taiteilijoita ja hänen ystäviinsä lukeutuivat John Singer Sargent, Pablo Picasso, Le Corbusier, Igor Stravinsky , Coco Chanel ja monia muita aikansa kuuluisuuksia.
Elämänvaiheita

Eugenia Erráruiz oli upporikkaan hopeakaivoksen omistajan tytär. Hän kävi englantilaisten nunnien pitämää koulua Valparaisossa. Hän solmi avioliiton José Tomás Errázurizin kanssa. Aviomies oli erittäin rikkaan perheen poika joka oli diplomaatti ja maisemamaalari. Perhe omisti myös viinitilan. Taiteellinen pariskunta muutti Pariisiin vuonna 1882.
Perheen muuttaessa Ranskaan oli toinen heidän kahdesta tyttärestään kuollut. Ranskassa pariskunta sai pojan ja tyttären. Pariisissa heitä odottivat aviomehen sisar Amalia Errázuriz de Subercaseaux ja tämän aviomies Ramón Subercaseaux Vicuña joka oli diplomaatti. Heidän kauttaan pariskunta pääsi Pariisin kulttuuripiireihin ja he tutustuivat John Singer Sargentiin. Singer Sargent oli parhaillaan maalaamassa Amalian muotokuvaa kun he tapasivat. Varsinainen ystävystyminen tapahtui vuonna 1880 Venetsiassa. Siellä he tutkivat yhdessä kaupunkia ja sen taidekokoelmia.
Palattuaan Pariisiin pariskunta osti Singer Sargentilta kolme Capria esittävää maalausta. Hän maalasi myös kolme Eugenian muotokuvaa. Hänet ikuistivat kankaalleen myös Giovanni Boldini, Augustus John, Paul César Helleu ja Pablo Picasso.
Vuoden 1900 paikkeilla Eugenia Errázuriz muutti lapsineen Lontooseen. Aviomies meni Sveitsiin saamaan hoitoa tuberkuloosiinsa. Puolisoiden välit alkoivat vähitellen vieraantua.He eivät kuitenkaan ottaneet virallista avioeroa. Eugenia asettui Lontooseen Chelseaan sisarenpoikansa perheeseen lähelle ystäväänsä Singer Sargentia. Sisarenpoika José Antonio Gandarillas liikkui Lontoon taiteilijapiireissä, joihin myös Eugenia toivotettiin tervetulleeksi.
Asuttuaan kuusi vuotta Lontoossa Errázuriz muutti takaisin Ranskaan. Hän rakennutti huvilan Biarritziin täysin oman makunsa mukaan. Huvila oli antiteesi Belle Époque ajan rönsyilevälle tyylille. Hän otatti esille rakennuksen tiiliseinät ja sisustuksessa sekoitti vanhaa ja arvokasta uuteen ja arkiseen; samassa huoneessa oli antiikkisohvia ja kastelukannuja.
Vuonna 1916 Errázuriz tapasi itseään kaksikymmentä vuotta nuoremman Picasson, jonka kanssa alkoi pitkä ystävyys. Errázurizista muodostui boheemille taiteilijalle huolenpitäjä ja äitihahmo. Taiteilija lahjoitti mesenaatilleen pari teosta ja mesenaatti tutustutti taiteilijan merkittäviin taidevälittäjiin.
1940-luvulla Errázurizin elämä muuttui, kun hänen tulonsa alkoivat ehtyä. Hän alkoi kiinnostua uskonnosta ja liittyi fransiskaaneihin antamatta kuitenkaan nunnalupausta. Toimeentulon varmistamiseksi hän alkoi myydä taideteoksiaan ja Picasson töitä. Hänen kolme lastaan asuivat Chilessä ja alkoivat järjestää äitinsä muuttoa kotimaahansa. Erráruiz kuoli Santiago de Chilessä jäätyään auton alle 91-vuotiaana.