stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Haurashapero

| Haurashapero |
| --- | --- |

Tieteellinen luokittelu
Domeeni::  Aitotumaiset Eucarya
Kunta::  Sienet Fungi
Kaari::  Kantasienet Basidiomycota
Alakaari::  Avokantaiset Agaricomycotina
Luokka::  Varsinaiset avokantaiset Agaricomycetes
Lahko::  Russulales
Heimo::  Haperot ja rouskut Russulaceae
Suku::  Haperot Russula
Laji::  fragilis
Kaksiosainen nimi
 Russula fragilis  Fr. 
Katso myös
   Haurashapero Wikispeciesissä   Haurashapero Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OK: 
Haurashapero (Russula fragilis) on kupera tai laakealakkinen violetti, purppuranpunainen tai oliivinvihreä haperolaji. Jalka on valkoinen. Malto on valkeaa ja haurasta, tuoksu hedelmäinen. Heltat ovat kermanvalkoiset. Haurashapero maistuu hyvin kirpeältä eikä ole ruokasieni. Se kasvaa lehti- ja havumetsissä harvinaisena.
Aiheesta muualla

Laji.fi: Haurashapero
| --- | --- |
Taksonitunnisteet:  Wikidata: Q1516668  Wikispecies: Russula fragilis  AusFungi: 60030143  BioLib: 60071  CoL: 4TRXX  EoL: 10406777  EPPO: RUSSFR  Fungorum: 187529  GBIF: 2551254  iNaturalist: 179715  MycoBank: 187529  NatureServe: 2.881389  NBN: NHMSYS0020533433  NCBI: 131542  NZOR: a7fed29d-23ab-46c5-9911-a05b2ad37d76  Observation.org: 15033  Open Tree of Life: 41735  Laji.fi: MX.72740
Harmopystyperä

| Harmopystyperä |
| --- | --- |

Tieteellinen luokittelu
Domeeni::  Aitotumaiset Eucarya
Kunta::  Eläinkunta Animalia
Pääjakso::  Niveljalkaiset Arthropoda
Alajakso::  Kuusijalkaiset Hexapoda
Luokka::  Hyönteiset Insecta
Lahko::  Perhoset Lepidoptera
Alalahko::  Glossata
Osalahko::  Erilaissuoniset Heteroneura
Yläheimo::  Yökkösmäiset Noctuoidea
Heimo::  Nirkot Notodontidae
Alaheimo::  Pystyperät Pygaerinae
Suku::  Clostera
Laji::  anachoreta
Kaksiosainen nimi
 Clostera anachoreta  (Denis & Schiffermüller, 1775) 
Katso myös
   Harmopystyperä Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OK: 
Harmopystyperä (Clostera anachoreta) on melko harvinainen nirkkoihin kuuluva yöperhonen.
Koko ja ulkonäkö

Harmopystyperän etusiivet ovat pohjaväriltään ruskehtavan harmaat. Siiven tyviosassa erottuu kaksi himmeää, vaaleaa poikkiviirua ja kärkiosassa yksi selkeä valkoinen poikkiviiru. Siiven kärkiosa on etureunastaan laajalti tummanharmaa ja valkoinen poikkiviiru kulkee tummanharmaan alueen läpi. Valkoisen poikkiviirun ulkopuolella siiven takaosassa on kaksi mustaa täplää, joista taaempi on pienempi. Takasiivet ovat kellertävänharmaat ja etusiipiä vaaleammat. Perhosen ruumis on ruskeanharmaa, siipien sävyä tummempi ja keskiruumiin selkäpuolella on kapea mustanharmaa juova. Siipiväli 25–35 mm.
Levinneisyys ja lentoaika

Lajin levinneisyys ulottuu Pohjois-Espanjasta Välimeren alueen ja Keski-Euroopan poikki Aasiaan, aina Japaniin ja Taiwanille saakka. Pohjoismaissa sitä tavataan vakinaisena vain Suomessa, Ruotsissa ja pienellä alueella Norjassa. Suomessa harmopystyperää tavataan Oulu-Lieksa-linjan eteläpuolella, mutta havainnot painottuvat etelään, itään ja länsirannikolle. Ahvenanmaalta laji puuttuu. Perhoset ovat lennossa kahtena sukupolvena, joista ensimmäinen lentää toukokuulta kesäkuun loppuun ja toinen heinäkuusta elokuun loppuun. Toinen sukupolvi on harvinainen ja syntyy vain lämpiminä kesinä. Yksittäisellä elinpaikalla perhosia tavataan korkeintaan kahden viikon ajan.
Elinympäristö ja elintavat

Harmopystyperä suosii elinpaikakseen pääasiassa valoisia lehti- ja sekametsiä ja metsänreunuksia, joissa kasvaa vanhoja haapoja lämpimillä paikoilla, eikä sitä yleensä tavata elinympäristönsä ulkopuolelta. Punapystyperä asuttaa usein samoja paikkoja harmopystyperän kanssa. Tavallisesti perhosia tavataan vain yksitellen ja koiraiden lento alkaa varsin myöhään yöllä, usein vasta puolenyön jälkeen. Koiraat tulevat valolle, mutta naaraat erittäin harvoin. Tämä johtunee naaraiden oleskelusta enimmäkseen korkealla latvustoissa.
Parittelu kestää noin 20 tuntia, jonka ajan koiras roikkuu naaraan peräpäästä ja naaras munii lehtien alapinnoille 100–200 munaa jopa 50 munan ryhmiksi. Toukat elävät aluksi muutaman kymmenen yksilön ryhminä piilottelellen yhteensitomiensa lehtien välissä. Myöhemmin toukat elävät yksin ja vapaina lehdillä. Ne viihtyvät korkeassa ilmankosteudessa ja auringonpaisteessa. Toukkia tavataan harvakseltaan, sillä luultavasti suurin osa niistä elää ylhäällä latvustoissa ja ne ovat aktiivisia lähinnä öisin. Täysikasvuisena toukka tekee kotelokopan yhteensidottujen lehtien väliin ja koteloituu sinne. Syksyllä rakennelma putoaa lehtien mukana maahan ja kotelo on talvehtiva elämänvaihe. Havaittujen perhosten määrä on suurempi runsaslumisten talvien jälkeen ja ilmeisesti huonompina talvina osa koteloista kuivuu pakkasessa.
Ruotsissa harmopystyperä on luokiteltu silmälläpidettäväksi. Norjassa se on uhanalainen.
Ravintokasvi

Toukan ravintokasveja ovat haapa (Populus tremula) sekä erilaiset pajut (Salix).
Aiheesta muualla

Suomen Perhoset: Harmopystyperä
toukka (Arkistoitu – Internet Archive)
Moths and Butterflies of Europe and North Africa (englanniksi)
Bestimmungshilfe des Lepiforums (saksaksi)
Vlindernet (hollanniksi)
| --- | --- |
Taksonitunnisteet:  Wikidata: Q2247337  BioLib: 53028  BOLD: 205588  CoL: WB94  EPPO: CLOSAC  EUNIS: 309034  Fauna Europaea: 446504  Fauna Europaea (new): 4610cfd1-865b-4ee7-9ae5-9913346bd6f1  GBIF: 1822830  iNaturalist: 472999  LoB: 5827  MaBENA: ClostAnach  NBN: NHMSYS0021144362  NCBI: 499538  Observation.org: 9772  Open Tree of Life: 267376  Laji.fi: MX.62091
Hamzah Haz

Hamzah Haz
Hamzah Haz (15. helmikuuta 1940 Ketapang – 24. heinäkuuta 2024) oli indonesialainen poliitikko.
Haz syntyi Ketapangissa, Länsi-Kalimantanin maakunnassa. Hän oli 1998–2007 Indonesian Yhdistyneen kehityspuolueen (PPP) puheenjohtaja ja toimi Megawati Sukarnoputrin varapresidenttinä 2001–2004. Haz oli ehdolla myös Indonesian presidentinvaaleissa 2004, mutta sai viidestä ehdokkaasta vähiten ääniä, alle kolme prosenttia.
Hazilla oli kaksi vaimoa ja kaksitoista lasta.
Haz oli erityisen suosittu islamilaisen väestönosan keskuudessa. Hän oli aikaisemmin Abu Bakar Bashirin tukija.
Heart and Soul

”Heart and Soul” on Hoagy Carmichaelin säveltämä ja Frank Loesserin sanoittama musiikkikappale vuodelta 1938. Sen esitti alun perin laulaja Bea Wain Larry Clintonin orkesterin säestämänä lyhytelokuvassa A Song Is Born. Wainin levytys nousi Yhdysvaltojen listan ensimmäiselle sijalle vuonna 1939.
Kappale oli Carmichaelin ja Loesserin ensimmäinen yhteistyökappale ja jäi samana vuonna julkaistun ”Two Sleepy Peoplen” ohella näiden ainoaksi yhteiseksi tuotokseksi. Sen ovat levyttäneet muun muassa Jan and Dean, Ella Fitzgerald, Dean Martin ja Dave Brubeck.
”Heart and Soulissa” esiintyvää sointukulkua I-vi-IV-V (ns. ”akuankkakierto”) käytettiin useissa muissa 1930-luvun menestyskappaleissa, mukaan lukien ”The Way You Look Tonight”, ”These Foolish Things”, ”My Funny Valentine” ja ”Blue Moon”. Tarttuva ja suhteellisen helposti soitettava kappale on erityisesti nuorten amatööripianistien suosiossa.
Heal the World Foundation

Michael Jackson vuonna 1988.
Heal the World Foundation oli alun perin Michael Jacksonin vuonna 1992 perustama hyväntekeväisyysjärjestö. Järjestön perustaminen sai alkunsa saman nimisestä hyväntekeväisyyssinglestä. Järjestön kautta Jackson muun muassa lennätti 46 tonnia tarvikkeita Sarajevoon, perusti koulutuksen huumeiden ja alkoholin väärinkäyttöä vastaan ja lahjoitti miljoonia dollareita vähemmän onnekkaille lapsille, sisältäen kokonaan maksetun unkarilaisen lapsen maksasiirron. Jackson tuki järjestöä muun muassa lahjoittamalla kaikki tulot Dangerous World Tour -kiertueesta. Epäonnistuneen vuosittaisen tilinpäätöksen takia hyväntekeväisyysjärjestö menetti verovapaan asemansa vuonna 2002.
Eri organisaatio, jolla ei ole mitään tekemistä Michael Jacksonin järjestön kanssa, rekisteröi Kalifornian osavaltiossa samannimisen järjestön ja haki verovapaata asemaa vuonna 2008. Jacksonin perikunta on parhaillaanmilloin? ryhtymässä oikeustoimiin vilpillisen kilpailun ja tavaramerkin rikkomisen takia.
Haydar Reis Nigari

Haydar Reis Nigari (1494 Istanbul, Osmanien valtakunta – 1572 Osmanien valtakunta) oli turkkilainen miniatyyrimaalari, meriupseeri ja runoilija.
Haydar Reisin maalaus "Selim II:n muotokuva", kultaväri ja guassi, n. 1570.
Hänen isoisänsä Abdülkadir Efendi oli aikanaan kuuluisa shakinpelaaja, jonka Selim I kutsui vieraakseen Istanbuliin. Abdülkadir perheineen asettui asumaan Galataan, jossa myös Haydar syntyi 1494. Hän oli taiteen ja kulttuurin ympäröimä jo lapsena. Haydarin suku oli kulttuurisukua, jossa taiteita tuettiin ja lisäksi Galatassa asui lukemattomia kalligrafeja, miniatyristeja, muusikoita, runoilijoita, varjo- ja nukketeatterin tekijöitä ja kirjanoppineita. Haydar itsekin osoitti suurta kiinnostusta taiteisiin sekä lahjakkuutta piirtämisessä jo lapsesta lähtien. Hän sai kutsumanimen Nigari, joka tarkoittaa muotokuvantekijää. Nigari jäi hänelle taiteilijanimeksi. Nuorena aikuisena Haydar kiinnostui myös merestä ja laivoista, ja pestautui matruusiksi osmanilaivastoon. Laivastourallaan hän kohosi kapteeniksi, jonka osoittaa hänen nimeensä liitetty merikapteenin arvonimi Reis.
Haydar on yksi kuuluisimmista ja taitavimpina pidetyistä Osmanien valtakunnan ajan maalareista. Hän teki luonteikkaita ja värikkäitä muotokuvia muun muassa Suleiman Suuresta ja hänen pojastaan Selim II:sta sekä muista aikansa vaikutusvaltaisista henkilöistä kuten keisari Kaarle V:stä ja Hayreddin Barbarossasta. Työskentelynsä ansiosta Haydar onnistui elvyttämään edeltävän vuosisadan loppupuolella hiipuneen kiinnostuksen muotokuvamaalaamiseen Osmanien valtakunnassa.
Viljami Hautaviita

Viljami Hautaviita (1905–1985) oli suomalainen Lapväärtistä kotoisin ollut voimamies, joka kiersi esiintymässä muun muassa kouluissa 1950- ja 1970-luvuilla.  Hänestä tehtiin aikanaan myös televisio-ohjelma. Mainosjuliste kertoi hänen painokseen 150 kg ja rintakehän ympärykseksi 143 cm. Hauiksen ympärys oli julisteen mukaan 46 cm, kaulan 65 cm ja sormen 10 cm.
Hautaviita tunnettiin erityisesti hammasatleettina, joka väänsi hampaillaan hevosenkenkiä suoraksi ja veti hampaillaan autoja ja lentokoneita. Muita ohjelmanumeroita olivat esimerkiksi auton vetäminen tukalla ja naulan lyöminen lankkuun nyrkillä. Esiintyessään hän usein käytti sinistä viittaa, jonka selkämykseen oli kirjailtu keltainen leijona ja teksti Suomen Teräsmies.
Hautaviita esiintyi yhdessä tasapainotaiteilija ja hanuristi Esa Karttusen sekä Suomen pisimpänä miehenä tunnetun Väinö Myllyrinteen kanssa.
Aiheesta muualla

Ylen Elävä arkisto: Viljami Hautaviita voimaili hiuksillaan ja hampaillaan
Yle Arkivet: Stålmannen Viljami Hautaviita 1969
Ruotsinkielinen sivu Hautaviidasta (arkistoitu versio)
Voimamies Viljami Hautaviita vetää hampaillaan suurta ajoneuvoa, mainoskortti 1950-luvulta. Keravan museopalvelut, Sinikka Lehtisen kokoelma (Finna)
Voimamies Viljami Hautaviita vetää hampaillaan rautakettingin päässä olevaa linja-autoa, mainoskortti 1950-luvulta. Keravan museopalvelut, Sinikka Lehtisen kokoelma (Finna)
Hebefilia

Hebefilia on seksuaalisen kiinnostuksen kohdistumista ensisijaisesti varhaismurrosikäisiin, noin 11–14-vuotiaisiin lapsiin.
Hebefiliaa on kutsuttu pedofilian muodoksi, ja seksologi Ray Blanchard on kutsunut näitä seksuaalisuuden muotoja myös yhteisnimityksellä pedohebefilia. Tällainen pedofilian ikärajaus on kuitenkin nähty hämärtävänä, sillä 11–14-vuotiaisiin lukeutuu ihmisiä anatomialtaan ja fysiologialtaan kehittymättömistä esimurrosikäisistä lapsista aina täysikasvuisiin nuoriin, jotka näyttävät aikuisilta ja ovat sukukypsiä.
Hebefiliaa ei ole luokiteltu mielenterveyden häiriöksi tai seksuaaliseksi kohdehäiriöksi eli parafiliaksi. Pelkät hebefiliset tuntemukset eivät ole sairaalloisia tai rikollisia, mutta niiden toteuttaminen voi olla rikollista. Joidenkin mukaan hebefilian luokittelu häiriöksi voisi ohjata seksirikolliset psykiatrian eikä oikeuden eteen.
Paavo Havas

Havas väitöstilaisuudessa vuonna 1961.
Paavo Johannes Havas (13. marraskuuta 1929 Oulu – 11. kesäkuuta 2011 Oulu) oli suomalainen kasvitieteen professori.
Havaksen vanhemmat olivat metsänhoitaja Toimi Jalmari Havas ja farmaseutti Asta Johanna Niskanen. Havas valmistui ylioppilaaksi Oulun lyseosta 1949 ja sitten filosofian kandidaatiksi (1954) ja lisensiaatiksi (1959) Helsingin yliopistosta. Filosofian tohtoriksi hän väitteli Oulun yliopistossa 1961. Helsingin yliopiston kasvitieteen assistenttina Havas toimi 1952–1959, Oulun yliopistossa hän oli kasvitieteen assistenttina 1959–1961, vt. apulaisprofessorina 1961–1962, apulaisprofessorina 1963–1973, vt. professorina 1963–1965 sekä 1971–1973 ja professorina 1973–1994. Yliopiston vararehtori hän oli kahteen otteeseen, 1980–1982 ja 1985–1986. Havas oli myös Helsingin yliopiston kasvitieteen dosentti 1975–1982. Suomalaisen tiedeakatemian jäsen Havas oli vuodesta 1973 ja Suomen tiedeseuran jäsen vuodesta 1976.
Havas tutki varsinkin kasviekologiaa, kuten rinnesoita, talvehtimista ja ilmansaasteiden vaikutusta. Havas kuului Oulun yliopiston rakentamisen neuvottelukuntaan ja hän oli ensimmäinen Oulun yliopistossa väitellyt tutkija, ensimmäinen priimustohtori ja ensimmäinen riemutohtori. Rakentajantie -niminen tie Oulun yliopiston kampusalueella nimettiin Paavo Havaksen tieksi keväällä 2012.
Havas oli sotilasarvoltaan reservin vänrikki (1955). Hänen puolisonsa vuodesta 1955 oli Lahja Ester Summala (s. 1930).
Aiheesta muualla

Rauno Ruuhijärvi, 2011. Paavo Havaksen muistokirjoitus (Arkistoitu – Internet Archive) (Viitattu 11.5.2014)
Rakentajantiestä Paavo Havaksen tie (Arkistoitu – Internet Archive) (Viitattu 11.5.2014)
| Auktoriteettitunnisteet  |
| --- | --- |
Kansainväliset:  ISNI  VIAF  WorldCat 
Kansalliset:  Suomi (KANTO)  Yhdysvallat  Alankomaat 
Henkilöt:  Uppslagsverket Finland
Havaijinkitara

| Havaijinkitara |
| --- | --- |

Soitinryhmä:  Kielisoittimet
Alkuperämaa / ‑alue:  Havaiji, 1880-luku
Liittyvä musiikin tyylilaji:  havaijilainen musiikki
Samankaltaisia soittimia:  ukulele, steel-kitara
Havaijinkitaraksi kutsutaan Havaijilla 1880-luvulla syntynyttä kitaran soittotyyliä, jossa kitaraa pidetään lappeellaan sylissä ja sen kieliä liu'utetaan metallitangolla tai -putkella. Soittotyylin keksimisen jälkeen alettiin valmistaa erityisesti tähän tarkoitukseen soveltuvia kitaramalleja. Termiä käytetään englanninkielisissä sanakirjoissa usein myös havaijinkitaroista edelleen kehitettyjen steel-kitaramallien synonyymina.
Historia

Kitara rantautui Havaijille 1800-luvun alussa eurooppalaisten  merimiesten mukana ja havaijilainen kitaramusiikki sai alkunsa vuoden 1832 tienoilla, jolloin kuningas Kamehameha III palkkasi meksikolaisia ja espanjalaisia karjapaimenia.
Havaijinkitaran steel-soittotyylin keksijästä on useampia tarinoita. J. D. Bisignanin mukaan tyylin keksi 1890-luvun puolivälissä havaijilainen koulupoika Joseph Kekuku kävellessään rautatiekiskojen vierellä portugalilaisen kitaransa kanssa. Tarinan mukaan hän löysi radalta pultin ja alkoi liu'uttaa sitä kitaransa kieliä pitkin. Myöhemmin hän opetteli soittamaan kitaraansa liu'uttaen veitsen terää kielillä. Hän myös vaihtoi kitarankielet metallisiin kieliin ja korotti ne, etteivät ne osuisi kaulan kohoumiin. Muina kandidaatteina tyylin keksijöiksi pidetään intialaista merimiestä Gabriel Davionia vuoden 1885 tienoilla tai portugalilaislähtöistä James Hoaa. Kekukun kerrotaan kuitenkin kiertäneen Yhdysvaltoja ja jopa Eurooppaa aina kuolemaansa asti vuonna 1932 opettaen ja popularisoiden havaijilaisen steel-kitaran soittoa. Havaijilainen musiikki nousi amerikkalaisten suosioon 1920- ja 1930-luvuilla, jolloin tunnettuja kitaristeja olivat Sol Hopii ja Gabby Pahinui. Soitinta alettiin sähköistää 1930-luvulla, jolloin alkuperäisen havaijinkitaran akustinen koppa jäi tarpeettomaksi ja aiheutti itse asiassa äänen kiertämisongelman. Sähköistettyä, kaikukopatonta versiota alettiin sittemmin kutsua steel-kitaraksi (true lap steel).
Haukiankeriaat

| Haukiankeriaat |
| --- | --- |
 Cynoponticus savanna
Tieteellinen luokittelu
Domeeni::  Aitotumaiset Eucarya
Kunta::  Eläinkunta Animalia
Pääjakso::  Selkäjänteiset Chordata
Alajakso::  Selkärankaiset Vertebrata
Luokka::  Viuhkaeväiset Actinopterygii
Lahko::  Ankeriaskalat Anquilliformes
Heimo::  Haukikeriaat  Muraenesocidae  Kaup, 1859
Suvut
 Congresox  Cynoponticus  Muraenesox  Sauromuraenesox 
Katso myös
   Haukiankeriaat Wikispeciesissä   Haukiankeriaat Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OK: 
Haukiankeriaat (Muraenesocidae) on ankeriaskaloihin kuuluva heimo. Heimon lajeja elää kaikissa trooppisissa merissä ja osa lajeista toisinaan myös makeassa vedessä.
Lajit ja anatomia

Varhaisimmat haukiankeriaiden heimoon kuuluvien lajien fossiilit on ajoitettu eoseenikaudelle. Heimoon kuuluvien lajien ja sukujen määrä on hieman epäselvä, mutta usein siihen luetaan kuuluvaksi 4 sukua ja noin 8 lajia. Lajeja ovat muun muassa hopeahaukiankerias (Muraenesox cinereus), keltahaukiankerias (Congresox talabon) ja afrikanhaukiankerias (Cynoponticus ferox). Heimon kalat ovat keskikokoisia tai suuria ja suurimmat lajit voivat saavuttaa 2,5 metrin pituuden. Ruumiinrakenteeltaan ne ovat pitkulaisia ja pitkät selkä- ja peräevät ovat yhtyneet pyrstöevän kanssa. Lajien rintaevät ovat melko kookkaat. Haukiankeriaiden hampaat ovat suurehkot ja torahammasmaiset tai kartiomaiset. Silmät ovat kooltaan suuret. Haukiankeriaat ovat suomuttomia ja useimmat väriltään mustia tai harmaita, eräät lajeista ovat keltaisia.
Levinneisyys ja elintavat

Haukiankeriaslajeja tavataan trooppisista vesistä Atlantin, Intian valtameren ja Tyynenmeren alueilta. Ne ovat pääasiassa mereisiä kaloja, tosin joskus niitä tavataan myös murtovesistä ja makeista vesistä. Ne elävät yleensä melko matalissa vesissä rannikon läheisyydessä, mutta niiden elintavoista ei tiedetä paljoakaan. Haukiankeriaiden ravinto koostuu kaloista ja selkärangattomista eläimistä. Erityisesti Aasiassa Muraenesox- ja Congresox-sukujen lajit ovat arvostettuja ruokakaloja.
Haukiahven

| Haukiahven |
| --- | --- |

Tieteellinen luokittelu
Domeeni::  Aitotumaiset Eucarya
Kunta::  Eläinkunta Animalia
Pääjakso::  Selkäjänteiset Chordata
Alajakso::  Selkärankaiset Vertebrata
Luokka::  Viuhkaeväiset Actinopterygii
Lahko::  Lyhtyahvenkalat Acropomatiformes
Heimo::  Haukiahvenet Dinolestidae  Whitley, 1948
Suku::  Dinolestes  Klunzinger, 1872
Laji::  lewini
Kaksiosainen nimi
 Dinolestes lewini  (Griffith & Smith, 1834) 
Katso myös
   Haukiahven Wikispeciesissä   Haukiahven Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OK: 
Haukiahven (Dinolestes lewini) on australialainen merikala ja haukiahventen heimon (Dinolestidae) ainoa laji. Haukiahvenet luetaan nykyisin lyhtyahvenkalojen lahkoon.
Koko ja ulkonäkö

Haukiahven kasvaa korkeintaan 50–84 cm pitkäksi. Ruumis on pitkulainen ja solakka ja muistuttaa huomattavasti barrakudoja. Suu ja silmät ovat kookkaat, kuono on terävä ja alaleuka ulottuu yläleukaa pidemmälle. Selkäeviä on kaksi, joista etummainen on lyhyempi ja siinä on noin 5 ruotia. Taaemmassa selkäevässä on yksi piikki ja pehmeitä ruotoja. Peräevä on pitkähkö. Suomut ovat hopeanharmaita ja voivat olla selässä ja kylkien yläosassa hieman ruskehtavia.
Levinneisyys

Haukiahventa tavataan Australian etelärannikolta vyöhykkeeltä, joka ulottuu Uudesta Etelä-Walesista Tasmaniaan ja Länsi-Australian eteläosiin. Se on lauhkeiden vesien laji, joka liikkuu usein parvina kivikkoisilla riutoilla.
Francis Hauksbee

Francis Hauksbee (1666–1713) oli varhainen sähköllä kokeilija. Laajalle levinnyt sähköllä kokeileminen 1700-luvulla sai varsinaisesti alkunsa Hauksbeen teoksesta Physico-Mechanical Experiments on Various Subjects.
Hauksbee oli Isaac Newtonin laboratorioapulainen.
Palkinnot

Royal Society antoi vuonna 2010 Hauksbeen mukaan nimetyt palkinnot tuntemattomuuteen jääneille tieteen sankareille.
Kirjallisuutta

Hauksbee, Francis: Physico-Mechanical Experiments on Various Subjects, 1709.
| Auktoriteettitunnisteet  |
| --- | --- |
Kansainväliset:  FAST  ISNI  VIAF  WorldCat 
Kansalliset:  Ranska  BnF data  Saksa  Italia  Israel  Yhdysvallat  Ruotsi  Australia  Vatikaani 
Henkilöt:  DDB  Trove 
Muut:  SNAC  IdRef
Traudl Hecher

| Mitalit | Mitalit | Mitalit |  |
| --- | --- | --- | --- |
|  Traudl Hecher (oikealla) vuonna 1960. |  Traudl Hecher (oikealla) vuonna 1960. |  Traudl Hecher (oikealla) vuonna 1960. |  |
Maa:   Itävalta
Naisten alppihiihto
|  Olympialaiset  |  Olympialaiset  |  Olympialaiset  |  |
|  Pronssia | Squaw Valley 1960 | syöksylasku |  |
|  Pronssia | Innsbruck 1964 | syöksylasku |  |
Waltraud "Traudl" Hecher-Görgl (o.s. Hecher, 28. syyskuuta 1943 Schwaz, Itävalta – 10. tammikuuta 2023 Schwaz, Itävalta) oli itävaltalainen alppihiihtäjä, syöksylaskun kaksinkertainen olympiamitalisti.
Hecher saavutti 16-vuotiaana pronssia Squaw Valleyn 1960 talviolympialaisten syöksylaskussa. Hän hävisi Saksan Heidi Bieblille 1,3 sekuntia ja Yhdysvaltain Penelope Pitoulle 0,3 sekuntia. Neljä vuotta myöhemmin Innsbruckin 1964 olympialaisissa hän sai jälleen syöksylaskussa pronssia tuoden itävaltalaisille kolmoisvoiton yhdessä Christl Haasin ja Edith Zimmermannin kanssa. Suurpujottelussa hän sijoittui kahdeksanneksi.
Hecherin lapset Elisabeth ja Stephan Görgl kuuluivat Itävallan alppihiihtomaajoukkueeseen.
Havin’ a Party with Southside Johnny

| Havin' a Party with Southside Johnny Southside Johnny & the Asbury Jukes |
| --- | --- | --- |

Kokoelmalevyn tiedot
 Äänitetty : 1976–1979
 Julkaistu: 1979
 Formaatti: LP-levy
 Tuottaja(t): Steve Van Zandt
 Tyylilaji: rock
 Kesto: 44.31
 Levy-yhtiö: CBS
Havin' a Party with Southside Johnny on yhdysvaltalaisen Southside Johnny & the Asbury Jukes -yhtyeen kokoelma-albumi vuodelta 1979. Albumilla on kuitenkin yksi uusi kappale, Sam Cookelta lainattu nimikappale "Havin' a Party". Suuri osa kappaleista on Southside Johnnyn pitkäaikaisten ystävien Bruce Springsteenin ja Steve Van Zandtin tekemiä. Äänitykset ovat vuosilta 1976, 1977, 1978 ja 1979.
Albumin on tuottanut Steve Van Zandt. Levy-yhtiö on CBS ja levymerkki Embassy, joka on CBS United Kingdom -yhtiön tavaramerkki.
Kappaleet

1. I Don't Want to Go Home (S. Van Zandt) – 3:40
2. Broke Down Piece of Man (S. Cropper – J. Shamwell) – 3:26
3. Talk to Me (Springsteen) – 4:00
4. Love on the Wrong Side of Town (B. Springsteen – S. Van Zandt) – 3:11
5. The Fever (B. Springsteen) – 5:06
1. Trapped Again (Springsteen – Lyon – Van Zandt) – 4:18
2. Without Love (I.J. Hunter – C. Franklin) – 4:31
3. When You Dance (B. Springsteen – S. Van Zandt) – 5:24
4. This Time It's for Real (S. Van Zandt) – 4:06
5. Havin' a Party (S. Cooke) – 6:49
Hayashi Razan

| Hayashi Razan> 林羅山 |
| --- | --- |

Henkilötiedot
Syntynyt: elokuu 1583, Kioto
Kuollut: 4. helmikuuta 1657 Edo
Koulutus ja ura
Koulukunta:  Uuskungfutselaisuus
Tunnetut työt:  Hayashi Razan bunshū Razan Sensei shishū
Opettaja:  Fujiwara Seika
Hayashi Razan (elokuu 1583–4. helmikuuta 1657), alkuperäiseltä nimeltään Hayashi Nobukatsu, oli japanilainen oppinut, jonka vaikutuksesta Zhu Xin uuskungfutselaisuudesta tuli Tokugawa-shōgunaatin virallinen doktriini. Hayashi myös uudelleentulkitsi šintolaisuutta ja loi näin perustan kungfutselaistuneelle šintolaisuudelle seuranneina vuosisatoina.