stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Metroid Prime 3: Corruption

| Metroid Prime 3: Corruption |
| --- | --- |

Kehittäjä:  Retro Studios
Julkaisija:  Nintendo
Jakelija:  Nintendo eShop
Ohjaaja:  Mark Pacini
Tuottaja:  Kensuke Tanabe
Säveltäjä:  Kenji Yamamoto
Pelisarja:  Metroid ja Metroid Prime Trilogy
Julkaistu:  NA 27. elokuuta 2007EU 26. lokakuuta 2007JP 2007
Lajityyppi:  ensimmäisen persoonan ammunta, toimintaseikkailu
Pelimuoto:  yksinpeli
Ikäluokitus:  CERO: B (12 vuotta tai vanhempi)  ESRB: Teini-ikäisille  PEGI 12  USK 16 
Alusta:  Wii
Jakelumuoto:  12 cm optinen levy (Wii)
Lisää peliartikkeleitaVideopelien teemasivulla
Infobox OK  : 
Metroid Prime 3: Corruption on Retro Studiosin kehittämä ja Nintendon vuonna 2007 julkaisema videopeli Wiille. Corruption on ensimmäisen persoonan ammuntaa ja toimintaseikkailua yhdistelevän Prime-trilogian viimeinen osa ja Metroid-pelisarjan 10. osa.
Peli sijoittuu kuusi kuukautta Metroid Prime 2: Echoesin tapahtumien jälkeen ja seuraa Samus Arania, jonka tehtävänä on kukistaa Avaruuspiraatit yhdessä Galaktisen Liittouman kanssa. Myös edellisistä osista tuttu aine Phazon on suuressa osassa pelissä. Peli esittelee myös uuden ohjausjärjestelmän, joka käyttää Wii Remotea sekä nunchukia.
Nintendo julkaisi myös Pohjois-Amerikassa ja Euroopassa pari viikkoa ennen pelin julkaisua pelille oman kanavan Wii Shop Channelissa, joka sisälsi tarinaan ja pelaamiseen liittyviä videoita.
Pelaaminen

Metroid Prime 3: Corruption on 3D-grafiikalla toteutettu ensimmäisen persoonan seikkailupeli. Pelaaja ohjaa Samusta käyttäen Wii Remotea ja nunchukia. Nunchukia käytetään Samuksen liikuttamiseen, vihollisiin ja kohteisiin lukittumiseen, skannausten suorittamiseen, Morph Ball –muotoon muuttumiseen sekä tarrautumisominaisuuksiin. Wii Remotella suoritetaan tähtäys, ampuminen, visiirien vaihto, Hyper Moden käynnistäminen sekä valikon avaaminen, josta löytää kartat, skannaustiedot ja varusteet.
Corruptionissa ei ole samanlaista aseiden vaihtamismahdollisuutta kuin aiemmissa Metroid Primeissä, vaan uudet aseet päivittyvät vanhojen päälle kuten Super Metroidissa ja Game Boy Advancen Metroideissa . Samus on myös varustettu uudella komentovisiirillä, joka mahdollistaa Samuksen aluksen kutsumisen laskeutumaan sekä tuhoamaan ja nostamaan kohteita. Myös Metroid Primen röntgenvisiiri tekee paluun pelissä. Sitä voidaan käyttää tietynlaisten seinien avaamiseen sekä näkymättömien vihollisten paikantamiseen.  Pelaajalla on myös käytössään Metroid Prime 2: Echoesista tuttu Screw Attack -hyppy.
Aiheesta muualla

Pelisivu Nintendon kotisivulla (Arkistoitu – Internet Archive)
IGN-sivuston Metroid Prime 3 -osio (Arkistoitu – Internet Archive)
-pelisarja
| --- | --- |
Pääsarja:   Metroid  II: Return of Samus  Super Metroid  Fusion  Zero Mission  Other M  Samus Returns  Dread 
Prime-sarja:   Metroid Prime  Pinball  Hunters  Prime 2: Echoes  Prime 3: Corruption  Trilogy  Federation Force  Prime 4: Beyond 
Hahmot:   Samus Aran  Ridley  Kraid  Mother Brain  Adam Malkovich  Sylux 
Tapahtumapaikat:   Zebes  SR-388  Tallon IV 
Samuksen ja avaruuspiraattien välinen yhteenotto.
Kvitteni

| Kvitteni |
| --- | --- |

Uhanalaisuusluokitus
 Elinvoimainen  
  
Tieteellinen luokittelu
Domeeni::  Aitotumaiset Eucarya
Kunta::  Kasvit Plantae
Alakunta::  Putkilokasvit Tracheobionta
Kaari::  Siemenkasvit Spermatophyta
Alakaari::  Koppisiemeniset Magnoliophytina
Luokka::  Kaksisirkkaiset Magnoliopsida
Lahko::  Rosales
Heimo::  Ruusukasvit Rosaceae
Suku::  Kvittenit Cydonia
Laji::  oblonga
Kaksiosainen nimi
 Cydonia oblonga  Mill. 
Katso myös
   Kvitteni Wikispeciesissä   Kvitteni Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OKIUCN-testi OK: 
Kvitteni (Cydonia oblonga) on päärynän lähisukulainen. Se on suvun Cydonia ainoa laji. Kvitteni on kotoisin Lounais-Aasiasta ja Kaukasian alueelta. Suomessa kvitteni saattaa kasvaa hyvin suojattuna, mutta se paleltuu helposti eikä aina ehdi tehdä kypsiä hedelmiä. Toisaalta kasvi vaatii kukkiakseen viileän lepokauden alle 7 °C:n lämpötilassa, joten se ei tuota hedelmää huonekasvinakaan.
Ruusukvitteneitä (Chaenomeles) kutsutaan Suomessa joskus lyhyesti kvitteneiksi, mikä aiheuttaa sekaannusta.
On esitetty, että ”kultainen omena”, jonka Paris antoi antiikin Kreikan mytologian mukaan Afroditelle, oli juuri kvitteni eikä omena. Kvitteni on vanha kasvi Välimeren alueella – kreikkalaisissa kirjoituksissa se mainitaan jo 600 eaa.
Tuntomerkit

Kvitteni on yleensä pensas, joka voi kasvaa noin 8 metriä korkeaksi pieneksi puuksikin. Silmut ja nuoret versot ovat tiheän nukkapintaisia. Lehdet ovat puikeita tai pitkänpyöreitä ja 5–10 cm pitkiä. Kukat ovat halkaisijaltaan 4–5 cm. Keskimäärin noin 1,8 cm pitkät terälehdet ovat valkoisia tai vaaleanpunaisia. Terä- ja verholehtiä on kumpiakin viisi. Kukissa on 20 hedettä ja viisi emin luottia.
Hedelmä on päärynää muistuttava pohjushedelmä. Hedelmät ovat 3–5 cm leveitä ja kuoreltaan keltaisia. Kvitteniä viljellään hedelmäpuuna.
Ravintoarvo per 100 g

Proteiinia 0,4 g
Rasvaa 0,3 g
Hiilihydraatteja 9,8 g
Kalsiumia 14.00 mg
Rautaa 0.40 mg
Fosforia 19.00 mg
Kaliumia 203.00 mg
Natriumia 3.00 mg
B1-vitamiinia 0,03 mg
B2-vitamiinia 0,02 mg
C-vitamiinia 15 mg
Aiheesta muualla

Kassu – Kasvien suomenkieliset nimet: Kvitteni (Cydonia oblonga)
ITIS: Cydonia oblonga (englanniksi)
United States Department of Agriculture (USDA): Cydonia oblonga (englanniksi)
Dr. Duke's Phytochemical and Ethnobotanical Databases: Cydonia oblonga[vanhentunut linkki] (englanniksi)
Centre for Agriculture and Biosciences International (CABI): Cydonia oblonga (quince) (englanniksi)
| --- | --- |
Taksonitunnisteet:  Wikidata: Q43300  Wikispecies: Cydonia oblonga  APDB: 84214  APNI: 116248  BioLib: 39542  BOLD: 254399  Calflora: 8716  CoL: 32ZLZ  Ecocrop: 5117  eFloraSA: Cydonia_oblonga  EoL: 245489  EPPO: CYDOB  EUNIS: 180948  FNA: 200010815  FoC: 200010815  GBIF: 5362215  GRIN: 12779  iNaturalist: 82853  IPNI: 724549-1  IRMNG: 11234974  ITIS: 25159  IUCN: 61611928  MoBotPF: 286497  NatureServe: 2.161689  NBN: NHMSYS0000457803  NCBI: 36610  NZOR: 129e18da-4297-4698-ae2f-c17fcafda7bc  NZPCN: 3715  Observation.org: 6672  Open Tree of Life: 941743  PalDat: Cydonia_oblonga  PfaF: Cydonia oblonga  PFI: 2168  Plant List: rjp-528  PLANTS: CYOB2  POWO: urn:lsid:ipni.org:names:724549-1  SANBI: 3461-1  Tropicos: 27801567  VASCAN: 8726  WFO: wfo-0001011708 
Kypsä kvittenin hedelmä.
J. A. Mannermaa

| Juho Mannermaa |
| --- | --- |
 Juho Mannermaa.
Oulun piispa
 1936–1943 
Edeltäjä:  Juho Koskimies
Seuraaja:  Yrjö Vallinmaa
Kansanedustaja
 1911–1917 1922–1927 
Henkilötiedot
Koko nimi:  Juho Abraham Mannermaa
Syntynyt: 29. toukokuuta 1871 Rantsila
Kuollut: 6. helmikuuta 1943 (71 vuotta) Oulu
Kansalaisuus:  suomalainen
Ammatti:  piispa, kansanedustaja
Vanhemmat:  Abraham Tuomaanpoika Mennander Brita Birgitta Niilekselä
Puoliso:  Laura Magdalena Schwartzberg (vih. 1900) Anna Elisabet Jalava (vih. 1941)
Muut tiedot
Koulutus:  pappisvihkimys (1893) teologinen erotutkinto (1893)
Uskonto:  kristinusko
Tunnustuskunta:  luterilaisuus
Johan Abram (Juho Abraham, J. A.) Mannermaa (vuoteen 1906 Mennander, 29. toukokuuta 1871 Rantsila – 6. helmikuuta 1943 Oulu) oli suomalainen pappi, tuomiorovasti, Oulun hiippakunnan piispa, valtiopäivämies ja kansanedustaja.
Varhainen elämä ja koulutus

J. A. Mannermaan alkuopinnot tapahtuivat Rantsilassa, josta hän siirtyi Oulun suomalaisen Yksityislyseon toiselle luokalle. Hän kirjoitti ylioppilaaksi vuonna 1888. Mannermaa suoritti Helsingin yliopistossa teologian erotutkinnon vuonna 1893. Samana vuonna hänet vihittiin Kuopiossa papiksi. Pastoraalitutkinnon hän suoritti korkeimmalla arvolauseella vuonna 1899.
Mannermaa teki opintomatkoja 1905 ja 1907 Saksaan, Sveitsiin ja Skandinaviaan. Hän halusi täydentää teologisia opintojaan ja tutustua eri maiden kirkollisiin oloihin. Tübingenin ja Leipzigin luennoista pysyvimmäksi jäi raamatunselitysopin harrastus.
Kirkollinen ura

Valmistumisensa jälkeen J. A. Mannermaa toimi kirkkoherran apulaisena Kuopiossa, mutta muutti Ouluun 1902, jossa toimi ensin Oulun lääninvankilan ja lääninsairaalan saarnaajana, kunnes nimitettiin Oulun tuomiorovastiksi 1918. Mannermaa nimitettiin Oulun hiippakunnan piispaksi 1936, jossa tehtävässä toimi kuolemaansa 1943 saakka.
Sivutoiminaan Mannermaa hoiti Kuopion lääninvankilan ja Niuvanniemen parantolan vt. saarnaajan tehtäviä, minkä lisäksi hän toimi Oulun papiston apulaisena 1904–1905, Oulun tuomiokapitulin asessorina 1906–1918 sekä Oulun yhteiskoulun johtajana ja uskonnon opettajana 1903–1905. Hän oli myös Uskonpuhdistus ja Suomen kirkko -aikakauslehden toimittaja 1917, Uuden testamentin selitysteoksen toimittaja 1919–1929, Seurakuntatyön toimittaja 1931 sekä Vartijan toimituksen jäsen 1907–1920.
Kirkolliskokouksiin Mannermaa osallistui vuodesta 1908 vuoteen 1942. Hän oli erityisen perehtynyt kirkkolakiin, sen syntyhistoriaan ja kirkon oikeusjärjestykseen. Hänen mielipiteensä sai usein ratkaisevan kannatuksen.
Ansioistaan Mannermaa sai kunniatohtorin arvon vuonna 1923.
Kirkollinen ura > Viipurin piispanvaali 1925

Tuomiorovasti Juho Mannermaa sai suurimman kannatuksen Viipurin hiippakunnan piispaksi 1925, mutta Lauri Kristian Relander nimitti piispaksi toiselta vaalisijalta Erkki Kailan sillä Mannermaa vetäytyi ehdokkuudesta vetoamalla perhesyihin ja häneen kohdistuneeseen julkiseen arvosteluun. Välittömästi piispanvaalin jälkeen syntyi lehdistökeskustelu, jossa mm. setlementtiliikkeen perustaja Sigfrid Sirenius sekä maalaisliiton äänenkannattaja Maakansa asettuivat tukemaan Kailaa. Taustalla vaikutti kilpailu tulevasta arkkipiispanvaalista, jossa Mannermaata pidettiin vanhoillisena tunnetun Gustaf Johanssonin hengenheimolaisena.
Kirkollinen ura > Oulun piispa 1936–1943

Mannermaa lähti ehdolle uudelleen piispanvaaliin vuonna 1936. Mannermaa sai vaalissa suurimman kannatuksen ja presidentti Pehr Evind Svinhufvud nimitti hänet tehtävään.
Poliittinen ura

Teologian ohella Mannermaa oli kiinnostunut politiikasta. Hän toimi Oulun kaupunginvaltuustossa vuosina 1920–1922. Hänet valittiin eduskuntaan 1911 vaaleissa Kansallisen Kokoomuksen edeltäjän Suomalaisen puolueen edustajana Oulun läänin eteläisestä vaalipiiristä. Hän istui eduskunnassa kolme vaalikautta. Mannermaa valittiin eduskuntaan uudelleen vuoden 1922 vaaleissa – nyt Kokoomuksen edustajana – ja hän istui eduskunnassa kaksi vaalikautta vuoteen 1927 asti. Toimikausinaan hän kuului adressi-, laki-, perustuslaki-, ulkoasiain- sekä suureen valiokuntaan. Jo ennen kansanedustajakauttaan Mannermaa oli ollut pappissäädyssä jäsen valtiopäivillä 1905.
Eduskunnan jäsenenä Mannermaa osallistui myös lainvalmisteluihin mm. perustuslakivaliokunnassa. Suomen tultua itsenäiseksi hän kuului komiteaan, joka teki ehdotuksen uudeksi asevelvollisuuslaiksi. Mannermaa joutui usein pitämään valtiollisia puheita. Hän osoittautui monia tieteenhaaroja tuntevaksi. Mannermaan puheita ja esitelmiä kuunneltiin suurella mielenkiinnolla.
Poliittinen ura > Huomioita

J. A. Mannermaa edusti kirkossa ns. raamatullista suuntaa eli beckiläisyyttä, joka on saanut nimensä saksalaisen teologin J.T. Beckin mukaan. Mannermaan erikoisalaa olivat raamatun alkukielet ja selitysoppi. Hän oli jäsenenä raamatunkäännöskomiteassa vuodesta 1918 lähtien ja komitean puheenjohtajana vuodesta 1931. Uusi suomennos hyväksyttiin kirkon viralliseksi käännökseksi Vanhan testamentin osalta 1933 ja Uuden testamentin osalta vuonna 1938. Mannermaa teki pohjakäännökset Vanhan Testamentin vaikeimpiin kirjoihin ja kantoi suurimman vastuun komitean työstä. Mannermaan toive täyttyi: Pyhä Raamattu saatiin käyttöön uudenaikaisena, johdonmukaisesti käännettynä.
Kansankirkko-ajatus oli Mannermaalle rakas. Seurakunnalle Herra on uskonut sanan ja sakramentit, virat ja armolahjat, joiden tuli palvella kansaa, niin ettei yksikään voisi tehdä syntiä hyvällä omallatunnolla. Piispana Mannermaa johti hiippakuntaansa kuin isä, joka tuntee talonsa ja perheensä.
Suhteessaan papistoon Mannermaa oli veljellinen, avarasydäminen ja totuudellinen. Luonteeltaan hän oli huumorintajuinen. Laiskuutta, huolimattomuutta ja kopeutta hän ei sallinut.
Yksityiselämä

J. A. Mannermaa syntyi Rantsilan lukkarin Abraham Tuomaanpoika Mennanderin ja Brita Birgitta Niilekselän perheeseen sen neljäntenä lapsena vuonna 1871. Hänen sisaruksiaan olivat Katri Loviisa, Maikki (Anna Maija), Yrjö-Rieti, Hanna Adolfina ja Brita Lyydia. Vanhemmat harrastivat uskonnollista, kaunokirjallista ja historiallista kirjallisuutta. Isä muisti ulkoa enimmät virret ja Siionin virret. Mannermaan ensimmäinen puoliso oli Laura Magdalena Schwartzberg vuodesta 1900 (k. 1908) ja toinen Anna Elisabet Jalava (s. Moisio) vuodesta 1942.
Kirjallinen tuotanto

J. A. Mannermaan tärkein saavutus oli uusi Raamatun käännös. Toisena hänen kirjallisena erityissaavutuksenaan mainitaan Uuden testamentin selitysteos, jonka hän toimitti Eero Hyvärisen kanssa. Vanhan Testamentin alueelta Mannermaa kirjoitti synodaalikirjoituksena Vanhan Testamentin selittämisestä kansalle sekä Jobin kirjan viittauksia kärsimyksistä ja kärsivien sielunhoidosta.
Kirjallinen tuotanto > Teoksia

Nimellä J. A. Mannermaa:
Vanhan Testamentin selittämisestä seurakunnalle. Suomalaisen teologisen kirjallisuusseuran julkaisuja 4. Oulu 1907
Jobinkirjan viittauksia kärsimyksistä ja kärsivien sielunhoidosta. Suomalaisen teologisen kirjallisuusseuran julkaisuja 6. Oulu 1911, näköispainos 1996
Kansankirkkomme ja uskonvapaus. Tekijä, Helsinki 1917
Muutokset kirkon ja valtion suhteissa. Tekijä, Helsinki 1917
Pappisvirkatalot : näkökohtia niiden merkityksestä ja käyttämisestä. WSOY 1923
Kirkot käänteiden ja ratkaisujen aikana : huomattavia ilmiöitä kristillisen kirkon ja jumaluusopillisen tieteen alalta sekä kertomus Oulun hiippakunnasta vuosina 1932–1936 ; esittänyt Oulussa lokakuun 19-21 p:nä 1937 pidetylle synodaalikokoukselle J. A. Mannermaa. Oulu 1937
Sovituksen sana : tervehdys Oulun hiippakunnan papistolle ja seurakunnille. Oulun hiippakunnan tuomiokapituli, Oulu 1937
Kansa ja kirkko sotakautena : Oulun hiippakunnan papiston lokakuun 6-9 p. 1942 pidettävälle synodaalikokoukselle. Oulun tuomiokapituli, Oulu 1942
Kirjallinen tuotanto > Toimitustöitä

Johannes Schwartzberg. Kuopio 1916
Kirkkomme ja kansamme : yhdeksän kirjoitelmaa ; tekijät Jaakko Gummerus ym. ; kokoelman toimittanut J. A. Mannermaa. Otava 1916
Uuden testamentin selitysteos. 1 nide ; toimittajat J. A. Mannermaa, Eero Hyvärinen, G. A. Heman. WSOY 1916–1920, Mannermaa kirjoitti Matteuksen evankeliumin ja Markuksen evankeliumin selitykset sekä osan Evankeliumien sisällys aikajärjestyksessä)
Uuden testamentin selitysteos. 2 nide, Apostolien teot ja kirjeitä ; toimittajat J. A. Mannermaa ja Eero Hyvärinen. WSOY 1920–1926
Uuden testamentin selitysteos. 3 nide, Kirjeitä, Ilmestyskirja sekä kirjoitelmat Paavalista ja Uudentestamentin tekstilähteistä ; toimittajat J. A. Mannermaa ja Eero Hyvärinen. WSOY 1928–1929 (Mannermaa kirjoitti osat Paavali, Maailmantilanne, Mies ja työ sekä Uuden testamentin tekstilähteet)
Aimo Huikka

| Aimo Huikka> Henkilötiedot |
| --- | --- |
Koko nimi:  Jussi Matias Moilanen
Syntynyt: 6. helmikuuta 1985 (ikä 39) Suomi, Kajaani
Ammatti:  suomen kielen opettaja
Muusikko
Tyylilajit:  poprock, suomirock, heavy metal, folk, indiefolk, darkfolk, Memphis rap ja blackened crust, musikaali ja pelimusiikki
Soittimet:  akustinen kitara, sähkökitara, huuliharppu, mandoliini, buzuki, sähköbasso ja baglama
Yhtyeet:  The Aeon, HietaKettu, Aimo Huikan soitinorkesteri, Eripura, Hermannin nuorisoseura, Solemn ja Kuumet
Levy-yhtiöt:  Luova Records, Black Widow Records
Palkinnot
 IIKKA-palkinto 
  [ Muokkaa Wikidatassa ] [ ohje ]  
Aimo Huikka (s. 2. helmikuuta 1985), viralliselta nimeltään Jussi Moilanen, on kajaanilainen, myöhemmin oululaistunut lauluntekijä, kitaristi, muusikko, näytelmäkirjailija ja toimittaja.
Kirjallinen toiminta

Moilanen aloitti kirjallisen toimintansa yliopiston ainejärjestölehdissä opiskeluaikanaan. Myöhemmin hän on kirjoittanut muun muassa Oulun kaupungin Pyörre-lehteen, Kaltioon ja Desibeli.net-sivustolle artikkeleja, kritiikkejä ja muita tekstejä. Moilasesta oli vuosina 2015-2019 Hallaus-lehden, nykykirjallisuuden kausijulkaisun päätoimittaja. Moilanen on myös kirjoittanut runoja ja novelleja Hallaukseen.
Moilanen on toiminut Mäntykustannuksen ja N-Y-T-NYT Oy:n kustannustoimittajana. Hän on myös kustannustoimittanut freelancerina muun muassa Jesse Heikkisen ja Pirjo Suvilehdon teoksia. Moilanen on kirjoittanut artikkeleja ja novelleja Mamun kynä -lehteen, joka on JSN:n jäsen. Vuoden 2022 alusta Moilanen pitää suomenkielistä laululyriikkaa käsittelevää Sarvesta härkää, sanasta laulajaa -soitinlähetystä Pohjoisen kulttuurirran kanavalla, jonka kanavapäällikkönä on Jukka Takalo.
Moilanen on kirjoittanut yhden näytelmä- ja yhden musikaalikäsikirjoituksen. Ensimmäinen näytelmä, Siitindiatribi - Eli satu miehestä joka oli suurempi kuin peniksensä oli esityksessä Oulun ylioppilasteatterilla vuonna 2017. Zombiemusikaali: Selonteko vuoden 1672 tapahtumista oli näytännössä 2019 ja Moilaselle myönnettiin musikaalin johdosta IIK!!-kauhuelokuvafestivaalilla IIKKA-palkinto yhdessä ohjaaja Matias Tapanisen kanssa. Moilanen on säveltänyt kummankin näytelmän musiikit. Hän on lisäksi esiintynyt livemuusikkona useissa OYT:n produktioissa.
Ammatti ja koulutus

Moilanen on koulutukseltaan yleisen kirjallisuustieteen maisteri Oulun yliopistosta ja ammatiltaan suomen kielen opettaja. Moilanen kirjoitti pro gradu -tutkielmansa otsikolla John Barthin The Floating Operan ja The End of the Roadin bahtilainen polyfonia eksistentialistisen maailmankuvan ilmentäjänä.
Diskografia

Aimo Huikan soitinorkesteri
Tarpeeksi vanha kuolemaan (EP, 2023)
The Aeon
Songs of the Great Beast (2017)
The Baphomet Dream (2022)
HietaKettu
Huono duo (2016)
Virvatuli (2020)
Eripura
Riitasointuja (2020)
Pelimusiikkia
Heroes of Venturia (2018)
Näytelmämusiikkia
Poikkeus ja sääntö (2015)
Suuri Peto! (2016)
Kaislikossa suhisee (2016)
Siitindiatribi - Eli satu miehestä joka suurempi kuin peniksensä (2017)
Kabaree Kalevala (2017)
Huojuva torni (2017)
Noitavasara! (2018)
Zombiemusikaali: Selonteko vuoden 1672 tapahtumista (2019)
Valontakantaja! (2020)
Iitin Tiltu (2022)
Pussipiru (2023)
Musiikkivideoiden ohjaus
HietaKettu: Virvatuli (2020)
HietaKettu: Rodos (2021)
Aimo Huikan soitinorkesteri: Tarpeeksi vanha kuolemaan (2023)
Vierailut kappaleilla
Velho Magia Posse: Anime on totta (2016)
Velho Magia Posse: Ketä pelkää VMP posse (2017)
Likane Leppäne: Merikosken vesi on kylmää ja mustaa (2020)
Mustasuo: Noitaympyrä (2020)
Valotaidemusiikki
LightBar (2023, Lumo)
Nykyaika (2024, ValoVIMMA)
Tapani Puranen

Tapani Puranen (s. 1. lokakuuta 1957 Juva) on Lempäälässä asuva suomalainen säveltäjä, sanoittaja, sovittaja, kapellimestari, kosketinsoittaja, tuottaja ja äänittäjä. Hänen puolisonsa on valokuvaaja Minna Puranen (ent. Juusela-Vanha-Jaakkola).
Tärkeimmät työt

Tunnetuimpia Purasen töitä ovat muun muassa jousiorkesterin johto Yö-yhtyeen "Rakkaus on lumivalkoinen" -levytyksellä, Pasi Kauniston ja Pärnun kaupunginorkesterin joululaulu-cd Joulun juhlaa, talven tunnelmaa sovituksineen ja orkesterinjohtoineen, Topi Sorsakosken albumien Muukalainen (Radiotoimittajien valitsema Kuukauden Levy elokuussa 2000) ja Luotu lähtemään sovitus- ja tuotantotyöt sekä Miina ja Manu -lastenkirjojen ja äänitteiden musiikit. Puranen esiintyy muusikkona myös Seppo Tammilehdon Punainen kitara -albumilla. Menestynein Purasen sävellyksistä on salanimellä Joachim Brooks julkaistu "Love Like Never Before", joka oli 1996 listaykkösenä Ranskassa, jossa se sai 7 000 radiosoittoa (esittäjä Jazmine, Yhdysvallat/Suomi).  Kupletinomaisia huumorikappaleita on 1980–1990-lukujen taitteessa julkaistu useita, yhteistyökumppanina imitaattori-humoristi Vesa Ruuska. Useat televisio-ohjelmat ja mainokset ovat sisältäneet Tapani Purasen musiikkia. Näitä ovat esimerkiksi Unen ja Valveen kuvia -taideohjelmat, jotka on esitetty toistuvasti kaikissa Pohjoismaissa sekä Pikku Kakkosen piirrossarjat (muun muassa Mauri Kunnaksen suositut Koiramäki-teokset).
Säveltäjä, sanoittaja, sovittaja

Säveltäjien tekijänoikeustoimisto Teosto ry on rekisteröinyt 308 teosta, joissa Tapani Puranen on säveltäjänä, sanoittajana tai sovittajana.
Klassiset teokset

Vuonna 2007 Puranen on alkanut säveltää myös aiempaa vakavampaa musiikkia. Klassinen ja kirkolliseen käyttöön tarkoitettu hengellinen musiikki on alkanut kiinnostaa säveltäjää.
Avara Luonto - Suoerämaa -luontodokumentin musiikki Wilderness Rhapsody 2017
Echoarelle, op. 5 - impressionistinen, pienimuotoinen kamarimusiikkiteos huilulle ja harpulle.
Adagio di Gianna, op. 6 - romanttinen, pienimuotoinen sävellys jousiorkesterille, huilulle, oboelle ja harpulle.
Puro, op. 7 - fantasia huilulle ja harpulle Fis-molli.
Sielunkumppani, op. 2 - wieniläisvalssi barytonilaulajalle ja sinfoniaorkesterille.
Sapere Aude, op. 1 - hymni laulajalle ja uruille, kantaesitys Tampereen Vanhassa Kirkossa 30.12.2006 (Reijo Lahtinen, laulu, Pekka Mäntymaa, urut).
Kirkolliset ja uskonnolliset sävellykset

Herran kasvojen edessä, op. 3 - laulusolistille ja uruille/pianolle, kantaesitys häämusiikkikonsertissa toukokuussa 2007 Juvan kirkossa: dir.cant. Pertti Laamanen.
Future, here we come! op. 4 - häämarssi uruille, kantaesitys häämusiikkikonsertissa Pyhän Birgitan kirkossa Lempäälässä 6.4.2007, urkurina kirkkomuusikko Pietari Korhonen.
On the Trails of St. Paul (Paavalin jalanjäljillä), op. 9 - Elokuvamusiikkia sekakuorolle, jousiorkesterille ja putkikelloille. Samannimiseen multimediadokumenttiin tilattu teos (tilaaja Suomen Liikemiesten Lähetysliitto).
Autuaaksijulistus, op. 10 - sekakuorolle SATB & uruille (Matt. 5:3, Jeesuksen Vuorisaarnan alku)
Opinnot

Musiikkiopinnot Puranen aloitti 13-vuotiaana Juvan Soittokunnassa soittiminaan alttotorvi ja vetopasuuna. Vasket vaihtuivat pian sähköisiin kosketinsoittimiin, ja vuorossa olivat vuodet rock-yhtyeissä ja tanssimuusikkona. Teorian peruskurssit Puranen tentti Lappeenrannan Musiikkiopistossa. Säveltäjänä ja sovittajana Puranen on pääosin itseoppinut, runsas alan kirjallisuuden ja käytännön työn tuoma osaaminen taustanaan. Vuonna 2005 Tapani Puranen aloitti klassisen musiikin kapellimestariopinnot maestro Jorma Panulan yksityisoppilaana. Syksyllä 2006 tapahtui debyytti Slovak State Philharmonicin kanssa Kosicessa, Slovakiassa, missä Puranen johti César Franckin D-molli -sinfonian 2. osan allegretto. Kyseessä oli Gustav Mahler -kapellimestarikurssin konsertti
Tunnustukset

Pronssipalkinto Billboard-lehden Global Music Awards -kilpailussa 2017
Siilitien metroasema

Siilitien metroasema (ruots. Igelkottsvägens metrostation) on yksi Helsingin metron maanpäällisistä asemista. Se palvelee Länsi-Herttoniemen  eli Siilitien aluetta sekä Herttoniemen yritysaluetta Itä-Helsingissä. Asema sijaitsee Siilitien ja Itäväylän liittymäkohdassa osoitteessa Siilitie 2. Kyseessä on Helsingin ainoa kadun tai tien mukaan nimetty metroasema.
Siilitien metroasema sijaitsee 1,367 kilometrin etäisyydellä Herttoniemen metroasemasta ja 2,064 kilometrin päässä Itäkeskuksen metroasemasta.lähde? Siilitien ja Itäkeskuksen metroasemien väliin on tulevaisuudessa suunniteltu tulevan Roihupellon metroasema, jonka tarkoituksena olisi palvella erityisesti Roihuvuoren kaupunginosaa ja viereistä Roihupellon teollisuusaluetta.