Hellas (alue)
Etymologia ja merkitykset

Nimi Hellas viittasi alun perin pieneen alueeseen Fthiotiissa Thessaliassa Othrys- ja Oite-vuorten välissä. Siellä sijaitsi samanniminen kaupunki. Antiikin kreikkalaisen käsityksen mukaan helleenit levittäytyivät kyseiseltä alueelta vähitellen koko muun Kreikan alueelle. Kuitenkaan vielä Homeroksen aikana nimitys helleenit ei viitannut vielä kaikkiin kreikkalaisiin. Homeros kutsui kreikkalaisia nimityksillä akhaijit (Akhaioi), argoslaiset (Argeioi) ja danait (Danaoi). Aristarkhos ja muut antiikin aikaiset kommentaattorit hylkäsivät epäperäisenä ainoan Homeroksen kohdan, jossa esiintyy ilmaisu panhelleenit.
Historiallisen ajan alussa arkaaisella kaudella nimitys helleenit viittasi jo kaikkiin kreikkalaisiin. Kreikkalaisessa mytologiassa helleenien alkuperä juonnettiin yhteiseen eponyymiin kantaisään, Helleniin. Kreikkalaiset alkoivat myös viitata nimellä Hellas eli helleenien maa kaikkiin asuttamiinsa alueisiin, sen sijaan että nimi olisi viitannut enää vain yhteen rajattuun alueeseen. Tässä yleisemmässä merkityksessä Hellas viittasi jopa kaikkein kaukaisimpiinkin kreikkalaissiirtokuntiin. Antiikin kreikkalaisissa lähteissä esimerkiksi Pohjois-Afrikan Kyrene, Sisilian Syrakusa ja Italian Taras esiintyvät yhtä oleellisina osina Hellasta kuin Ateena, Sparta ja Korintti. Erillään eri puolilla sijainneet kreikkalaissiirtokunnat olivat kuitenkin vain pistemäisiä Hellaan osia, eivätkä niiden väliset barbaarien asuttamat alueet olleet Hellasta.
Tämän kaikkein laajimman merkityksen lisäksi Hellaalla oli antiikin aikana kuitenkin edelleen myös rajatumpi käyttötarkoitus: tällöin se viittasi varsinaiseen ydin-Kreikkaan, ja käsitti alueen etelään Ambrakianlahdesta ja Peneios-joen suusta aina Korintin kannakselle saakka. Kreikan yleisnimenä Hellas esiintyy ensimmäisen kerran Herodotoksella. Tässä merkityksessä Dikaiarkhos ja Pseudo-Skylaks käyttävät kyseisestä alueesta nimitystä ”Jatkuva Hellas" (ἡ Ἑλλὰς συνεχής, hē Hellas synekhēs), mikä tarkoittaa sitä, että kyseisellä alueella myös kaupunkien väliset alueet olivat Hellasta. He katsoivat, että tämä varsinainen Hellas alkoi Ambrakian kaupungista ja -lahdelta Joonianmeren rannalta ja ulottui Homole-vuorelle ja Peneioksen suulle Egeanmeren rannalle. Myös Eforos katsoi, että Hellas sai alkunsa Akarnaniasta. Näiden käsitysten mukaan Hellaan pohjoisraja kulki Ambrakianlahdelta Pindosvuoristoa pitkin, ja sieltä suorassa kulmassa Kambuniavuoria pitkin Peneioksen suulle, käsittäen näin Thessalian. Samalla Epeiros jäi Hellaan ulkopuolelle, sillä vaikka epeiroslaisissa heimoissa oli jonkin verran helleenistä verta, näiden tavat ja luonne erosivat tarpeeksi helleeneistä, että heidät olisi luettu näiden joukkoon. Samaa voisi ehkä sanoa joistakin Aitolian vuoristolaisista, joiden Thukydides kuvaa syöneen raakaa lihaa ja puhuneen käsittämätöntä kieltä.
Varsinaisen Hellaan rajoista oli kuitenkin jonkin verran erimielisyyttä. Kun aitolialaiset pyysivät Filippos V:tä vetäytymään Hellaasta, tämä kysyi, mihin he asettaisivat sen rajat, ja muistutti heitä siitä, että suuri osa heidän omasta kansastaan oli muita kuin helleeneitä. Herodotos puolestaan vaikuttaa ulottaneen Hellaan rajan Ambrakianlahden pohjoispuolelle ja pitäneen Thesprotiaa osana Hellasta. Toisaalta jotkut antiikin aikaiset kirjailijat jättivät jopa koko Thessalian Hellaan ulkopuolelle, asettaen Hellaan pohjoisrajan linjalle, joka ulottui Ambrakianlahdelta Malianlahdelle. Dikaiarkhos sen sijaan argumentoi loogisesti, että Hellaana alun perin tunnettu alue tuli toki lukea edelleenkin Hellaaseen.
Peloponnesos ei kuulunut varsinaiseen Hellaaseen, vaikkakin sen asukkaat olivat tietysti helleeneitä. Joskus Peloponnesos, samoin kuin Kreikan saaristo, luettiin kuitenkin Hellaaseen termin laajemmassa merkityksessä, vastakohtanaan barbaarien asuttamat alueet. Myöhempinä aikoina, kun makedonialaiset olivat vallanneet Hellaan ja levittäneet helleenisen kulttuurin ja kreikan kielen laajalle alueelle Aasiassa, myös Makedonia ja Illyrian eteläosa alettiin lukea Hellaaseen. Näin muun muassa Strabon kutsui Makedoniaa Hellaaksi, vaikkakin varauksella.
Sitä, miksi roomalaiset kutsuivat Hellasta nimellä Graecia, ei tunneta antiikin lähteistä täysin. Nimitys Graikoi (Γραικοί) esiintyy ensimmäisen kerran Aristoteleella. Hänen mukaansa varhaisin Hellas olisi sijainnut Dodonan ja Akheloos-joen suunnassa alueella, jota asuttivat Selloi-heimoi (Σελλοί) sekä heimo, joka tunnettiin tuolloin nimellä Graikoi ja joita nykyisin kutsutaan helleeneiksi. Selloi-heimo mainitaan Iliaassa Dodonan Zeuksen oraakkelin ylläpitäjiksi. Pindaros tunsi heidät nimimuodossa Helloi. Hesiodos puhui Dodonan seudusta nimellä Hellopia. Ei tiedetä, mihin lähteeseen Aristoteles perusti näkemyksensä, mutta näkemys on ristiriidassa sen kanssa, että yleensä kreikkalaiset katsoivat helleenien alkukodin Hellaan sijainneen Fthiotiissa. Erään toisen näkemyksen mukaan nimen alkuperä olisi eponyymissä heeroksessa nimeltä Graikos, joka olisi ollut Thessaloksen poika.
Aristoteleen sanomasta on päätelty, että Graikoi-heimo olisi saattanut asuttaa alun perin laajempaakin aluetta Hellaan länsirannikolla, ja näin se olisi ollut se kansa, jonka Joonianmeren toisella puolella asuneet itaaliset heimot tulivat ensin tuntemaan. Tätä kautta se olisi tullut kaikkien helleenien nimitykseksi. Roomalaisten vallattua Kreikan pääosasta varhaisemman Hellaan aluetta muodostettiin Achaean provinssi, eikä nimeä Graecia juurikaan käytetty ainakaan virallisissa yhteyksissä.