stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Georg Hellat

Viron miesylioppilaiden seuran talo.
Georg Hellat (4. maaliskuuta 1870 Puka, Liivinmaan kuvernementti – 21. elokuuta 1943 Tallinna, Viro) oli virolainen arkkitehti. Hänen merkkitöitään on virolaisten miesylioppilaiden seuran talo Tartossa.
Hellat opiskeli Pietarissa Nikolai I:n mukaan nimetyssä teknillisessä koulussa. Hän valmistui 1900 ja työskenteli pietarilaisessa Karl Schmidtin toimistossa. Vuodesta 1909 hän työskenteli omissa nimissään. Hän teki suunnittelutöitä lähinnä Tartossa, Pärnussa ja Valgassa.
Hellat oli ensimmäinen ammattimainen virolainen arkkitehti. Hän oli Tallinnan ensimmäinen kaupunginarkkitehti 1913–1915.
Hellatin puoliso oli virolainen laulaja ja laulupedagogi Ludmilla Hellat-Lemba (1879–1945).
Suunnittelutöitä > Tallinna

Kalamaja Põhikool Tallinna, Vabriku tänav 18 (1915).
Tuletõrje maja Viru tänav 14, millele Hellat projekteeris 1922. aastal Vana-Viru tänavale ulatuva juurdeehitise;
Suur-Karja 19, virastotalo (1928);
Oru tänav 4 (1928), kirjeldatud kui juugendstiili "uusklassitsistlik variant".
Suunnittelutöitä > Tartto

EÜSi maja (1902)
Peetri kiriku kool ja kiriku kogudusemaja (1910)
Eesti Noorsoo Kasvatuse Seltsin tyttökoulu Jaan Tõnissoni 3 (1914), praegu Miina Härma Gümnaasium
Suunnittelutöitä > Pärnu

Pärnus juugendstiilis elamu Aia tänav 6 (1908)
Pärnu Endla Seltsi hoone eskiis (1909, talo valmistui 1911 ning hävis II maailmasõjas)
Suunnittelutöitä > Valga

Tütarlastegümnaasium Vabaduse tn 13 (1908)
Rahandusamet Aia tänav 18 (1908)
kauplusega üürimaja Vabaduse 26 (1908)
kauplusega üürimaja Vabaduse 5 (1910)
seuratalo Säde (1911), hiljem liideti juurde võõrastemaja (1913)
Reaalkool Kuperjanovi tn 10 (1915), uusklassinen
Algkool Lembitu tänav 2 (1924)
Habib Essid

| Habib Essid |
| --- | --- |

Tunisian pääministeri
 6. helmikuuta 2015 – 27. elokuuta 2016  
Edeltäjä:  Mehdi Jomaa
Seuraaja:  Youssef Chahed
Henkilötiedot
Syntynyt: 1. kesäkuuta 1949 (ikä 75) Sousse, Tunisia
Habib Essid (arab.  حبيب الصيد ‎, s. 1. kesäkuuta 1949) on tunisialainen poliitikko ja entinen Tunisian pääministeri.
Essid oli Tunisian presidentti Ben Alin valtakaudella toiminut pitkäaikainen maatalouden virkamies. Vuoden 2011 Tunisian vallankumouksen jälkeisessä hallituksessa hän oli sisäministeri. Lisäksi hän oli turvallisuusneuvoja useissa hallituksissa. Alkuvuonna 2015 presidentti Beji Caid Essebsi nimitti hänet Tunisian pääministeriksi.
Toimintakaudellaan Essid sai tuta islamilaista valtiota kannattavien ääriryhmän väkivaltatekoja, joissa surmattiin yli 60 ihmistä. Ensimmäinen isku oli tehtiin Bardon kansallismuseoon, joka sijaitsee Tunisian pääkaupungissa Tunisissa. Toinen isku kohdistui Soussen lomakohteeseen. Hän vastasi iskuihin islamilaisen ääriliikkeen vastaisilla toimilla. Ne ulottuivat moskeijoihin, jotka olivat saarnanneet islamilaisen ääriliikkeen sanomaa.
Tunisia työttömyys oli myös lisääntynyt vuoden 2011 vallankumouksen jälkeen, ja yli kolmasosa Tunisian nuorista oli ilman työtä. Presidentti Beji Caid Essebsi puuttui myös hallituksen työskentelyyn, kehottaen hallitusta lopettamaan kuukausia kestäneen taloudellisen sekamelskan. Essid kieltäytyi eroamasta vetoamalla perustuslaillisen prosessin kunnioittamiseen, ja kehotti sen sijaan Tunisian parlamenttia päättämään kohtalostaan. Lopulta 6. elokuuta 2016 hän menetti asemansa parlamentin luottamusäänestyksessä.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Habib Essid Wikimedia Commonsissa
Tunisian pääministerit
Ben Ammar
Bourguiba
Ladgham
Nouira
Mzali
Sfar
Ben Ali
Baccouche
Karoui
al-Ghannuši
Essebsi (väliaikainen)
Jebali (väliaikainen)
Laarayedh
Jomaa
Essid
Chahed
Fakhfakh
Mechichi
Bouden
HMS Spenser

| HMS Spenser |
| --- | --- |

Aluksen vaiheet
Rakentaja:  John I. Thornycroft and Company, Woolston
Kölinlasku:  9. lokakuuta 1916
Laskettu vesille:  22. syyskuuta 1917
Palveluskäyttöön:  12. joulukuuta 1917
Loppuvaihe:  myyty romutettavaksi 29. syyskuuta 1936
Tekniset tiedot
Uppouma:  1 579 t (standardi) 2 041 t (max)
Pituus:  100,3 m (kokonaispituus)
Leveys:  9,6 m
Syväys:  3,73 m
Koneteho:  40 000 hv
Nopeus:  36 solmua
Miehistöä:  183
Aseistus
Aseistus:  5 x BL 4,7"/L45 Mk I -tykkiä 1 x 3" 20 cwt -ilmatorjuntatykki 2 x QF 2 naulan (40 mm) -ilmatorjuntatykkiä 6 x 21" (533 mm) torpedoputkea
HMS Spenser (viirinumerot F90 ja D40) oli Britannian kuninkaallisen laivaston Shakespeare-luokan laivueenjohtaja ensimmäisessä maailmansodassa.
Valmistus

Alus tilattiin John I. Thornycroft and Companyltä Woolstonista, missä köli laskettiin 9. lokakuuta 1916. Alus laskettiin vesille 22. syyskuuta 1917 ja valmistui vielä saman vuoden lopulla 12. joulukuuta.
Palvelus

Vuonna 1921 alus oli 2. hävittäjälaivueen johtoaluksena laivueen osallistuessa 2. risteilijälaivueen mukana Itämeren purjehdukseen. Alus odotti 31. elokuuta 1921 Isle of Wightin edustalla HMS Vectiksen ja HMS Winchelsean kanssa Plymouthista saapuvia laivueensa aluksia  HMS Viceroyta,HMS Vanquisheria ja HMS Venetiaa. Alusten saavuttua osasto siirtyi Kentin rannikolle Dealiin odottamaan 2. risteilijäviirikön alusten HMS Curacoan, HMS Caledonin, HMS Castorin ja HMS Cordelian sekä 2. hävittäjälaivueen loppuosan HMS Viscountin, HMS Violentin ja HMS Wolfhoundin saapumista.
Osaston kokoonnuttua siirryttiin Brunsbütteliin, jonne saavuttiin seuraavana aamuna. Osasto jatkoi matkaansa Kielin kanavan kautta Itämerelle, jossa ensimmäisenä vierailukohteena oli Danzig 4. syyskuuta. Osasto jatkoi matkaansa 7. syyskuuta Memeliin, josta se lähti edelleen 9. syyskuuta Libauhun. Osasto jatkoi matkaansa Riikaan 12. syyskuuta ja edelleen 25. syyskuuta Tallinnaan. Matka jatkui 20. syyskuuta Helsinkiin ja kolme päivää myöhemmin edelleen Ahvenanmaan kautta Tukholmaan, josta matka jatkui 27. syyskuuta Kööpenhaminaan.
Alus myytiin romutettavaksi 1936.
Gulab Singh

| Gulab Singh |
| --- | --- |
 Gulab Singh teoksessa vuoden 1846 paikkeilta.
Jammun ja Kashmirin maharadža
Valtakausi:  16. maaliskuuta 1846 – 8. helmikuuta 1856
Seuraaja:  Ranbir Singh

Syntynyt:  21. lokakuuta 1792 Jammu
Kuollut:  7. elokuuta 1857 (64 vuotta) Jammu
Puoliso:  Maharani Rakwal
Lapset:  Sohan Singh Udam Singh Ranbir Singh
Suku:  Dogra
Isä:  Mian Kishore Singh
Uskonto:  hindulaisuus
Gulab Singh (21. lokakuuta 1792 – 7. elokuuta 1857) oli Jammun ja Kashmirin ensimmäinen maharadža. Alkujaan Sikhivaltion alainen Jammun hallitsija nousi Jammun ja Kashmirin itsenäiseksi hallitsijaksi brittien tuella ensimmäisen sikhisodan jälkeen vuonna 1846. Hänen perustamansa Dogra-dynastia hallitsi vuoteen 1947 saakka, jolloin alue liitettiin suurimmaksi osaksi Intiaan.
Elämäkerta > Jammun hallitsija

Gulab Singh syntyi vuonna 1792. Gulab oli Dogra. Dograt olivat rajputien klaani, jonka jäsenet olivat hallinneet pientä valtiota Jammun alueella. Jammusta oli puolestaan tullut 1780-luvulla sikhien alainen vasallivaltio. Gulab Singh ja hänen kaksi veljeään, Dhyan ja Suchet, olivat nousseet huomattaviin asemiin Randžit Singhin hallitsemassa Sikhivaltiossa. Kaikki kolme saavuttivat huomattavia omaisuuksia sikhien alaisuudessa. Gulabista itsestään tehtiin sikhien alainen Jammun hallitsija vuonna 1822. Hänen hallitsemiinsa maihin lisättiin myöhemmin vielä Ladakhin alue.
Elämäkerta > Jammun ja Kashmirin maharadža

Randžit Singhin kuolema vuonna 1838 ajoi Sikhivaltion kaaokseen. Gulab Singh pystyi käyttämään sisäistä hajanaisuutta hyväkseen lisäten vaikutusvaltaansa oman valtakuntansa naapurimailla. Sikhit ajautuivat sisäisten ristiriitojensa lisäksi nyt myös ulkoisiin uhkiin. Intian niemimaan osia hallitsevat britit olivat aluksi pitäneet yllä hyviä suhteita sikheihin, mutta Randžit Singhin kuolemaa seurasi suhteiden huononeminen. Vuonna 1846 tilanne johti ensimmäiseen sikhisotaan. Gulab Sing pysytteli pääasiassa sodan ulkopuolella. Vaikka hän muodollisesti tukikin sikhejä, hän ei antanut konkreettisempaa apua. Samaan aikaan hän alkoi pitää yhteyttä brittien kanssa. Sota päättyi brittien voittoon Lahoren sopimukseen 9. maaliskuuta 1846. Britit palkitsivat puolueettomana pysytelleen Gulab Singhin tekemällä tästä sikhien luovuttaman Kashmirin alueen hallitsijan Amritsarin sopimuksella 16. maaliskuuta. Gulab Singh maksoi Kashmirista briteillä yhden croren rupioita. Samalla hänestä tuli virallisesti Jammun ja Kashmirin maharadža. Jammun ja Kashmirin lisäksi hänen alueisiinsa kuuluivat Ladakh ja Baltistan.
Sikhit ja britit kävivät vuonna 1848 vielä toisen sikhisodan. Britit olivat aluksi pelänneet Gulab Singhin kääntyvän heitä vastaan entisten ylempiensä puolella, mutta huoli osoittautui turhaksi. Sen sijaan hän antoi Amritsarin sopimuksen mukaisesti tukea briteille. Sota päättyi sikhien tappioon ja Sikhivaltion lopulliseen katoamiseen. Toisen sikhisodan jälkeen Gulab Singh keskittyi valtakuntansa hallitsemiseen. Hallitsijalle tärkein osa valtakuntaa oli Dogrien kotiseutu Jammu. Kashmiria kohdeltiin kuten valloitettua aluetta. Britit eivät juuri puuttuneet Kashmirin kohteluun. Sen sijaan Gulab Singhia painostettiin toimiin esimerkiksi tyttövauvojen ja avioliiton ulkopuolisten vauvojen surmaamista vastaan. Gulab Singh harjoitti valtakunnassaan suhteellisen suurta uskonvapautta. Dograt olivat hinduja, mutta muslimeilla oli uskonvapaus. Hindut ja muslimit eivät periaatteessa saaneet avioitua keskenään, mutta käytännössä sääntöä ei valvottu.
Elämäkerta > Viimeiset vuodet

Gulab Singh oli sairastunut diabetekseen vuonna 1851 ja kärsi myös turvotuksesta. Hänen terveydentilansa alkoi heiketä vuonna 1856. Gulab Singhin mahdollisesti kuollessa perimmyysjärjestyksessä seuraavana olisivat olleet hänen veljenpoikansa. Saadakseen valtaistuimelle oman perillisensä, Gulab Singh pyysi brittiläistä Intian kenraalikuvernööriä nimittämään valtaistuimelle hänen kolmanneksi vanhimman poikansa Ranbir Singhin. Gulab Singh luopui valtaistuimestaan poikansa hyväksi virallisesti 8. helmikuuta 1856. Hän toimi silti vielä Kashmirin kuvernöörinä ja käytännössä myös sen hallitsijana. Gulab Singh kuoli 7. elokuuta 1857. Hänen perustamansa Jammun ja Kashmirin Dogra-dynastia hallitsi aluetta vuoteen 1947  saakka, jolloin suurin osa siitä liitettiin Intiaan.
Gulab Singh ratsailla.
Patsas Amar Mahalin palatsilla Jammussa.
Grace Lotowycz

| Grace Lotowycz |
| --- | --- |
 Lotowycz vuonna 1988.
Henkilötiedot
Syntynyt: 11. toukokuuta 1916 New York, New York, Yhdysvallat
Kuollut: 8. huhtikuuta 2016 (99 vuotta) Louisville, Colorado, Yhdysvallat
Kansalaisuus:   Yhdysvallat
Ammatti:  kasvitieteilijä
Sotilashenkilö
Palvelusmaa(t):  Yhdysvallat
Palvelusvuodet:  1944
Taistelut ja sodat:  toinen maailmansota
Joukko-osasto:  Women Airforce Service Pilots
Grace Elizabeth ”Betty” Lotowycz (o.s. Ashwell; 11. toukokuuta 1916 New York, New York, Yhdysvallat – 8. huhtikuuta 2016 Louisville, Colorado, Yhdysvallat) oli yhdysvaltalainen kasvitieteilijä, lentäjä ja vuorikiipeilijä. Hän kuului toisen maailmansodan aikana Women Airforce Service Pilots -järjestöön (WASP), joka lensi Yhdysvaltain armeijan ilmavoimien lentokoneita muissa kuin taistelutehtävissä.
Varhaiset vuodet

Grace Elizabeth Lotowycz (omaa sukua Ashwell) syntyi 11. toukokuuta 1916 Manhattanilla New Yorkissa. Hänen vanhempansa olivat Thomas Walker Ashwell ja Helen Maria Buffum. Perhe muutti Lotowyczin syntymän jälkeen New Canaanin esikaupunkialueelle Connecticutin puolelle, jossa hän vietti lapsuutensa. Hän kärsi lapsena sairauksista, oli kahteen otteeseen vuoden ajan vuodepotilaana ja joutui opettelemaan kävelemisen uudelleen.
Lotowycz opiskeli kasvitiedettä Vassar Collegessa, josta valmistui vuonna 1938. Opiskeluaikoinaan hän alkoi harrastaa vuorikiipeilyä ja lähti valmistuttuaan Experiment in International Living -opiskelijavaihdossa kiipeilemään Sveitsin Alpeille. Hän kiipeili myös Kanadan Kalliovuorilla ja Shawangunk-vuorilla New Yorkin osavaltiossa. Hän työskenteli jonkin aikaa kuraattorin apulaisena Brooklynin kasvitieteellisessä puutarhassa sekä Life-aikakauslehden toimituksessa.
Sotavuodet

Yhdysvaltain liityttyä toiseen maailmansotaan Lotowycz halusi tehdä osansa maanpuolustukseen. Hän opetteli lentämään Pennsylvaniassa ja haki Women Airforce Service Pilots -järjestöön (WASP), jonka jäsenet lensivät Yhdysvaltain armeijan ilmavoimien lentokoneita muissa kuin taistelutehtävissä. Hänet hyväksyttiin mukaan, ja hän aloitti koulutuksensa Texasissa 12. helmikuuta 1944.
Lotowycz valmistui WASP:n koulutuksesta 8. syyskuuta 1944. Hänet sijoitettiin Bakersfieldiin, Kaliforniaan, jossa hän toimi koelentäjänä ja kuljetti armeijan ilmavoimien henkilöstöä. Hän jatkoi Bakersfieldissä, kunnes WASP-ohjelma lakkautettiin 20. joulukuuta 1944 sotatilanteen parannuttua Euroopassa.
Sodan jälkeen

WASP:n lakkauttamisen jälkeen Lotowycz haki töitä lentäjänä käyttäen lempinimeään Gerry. Hän pääsi työhaastatteluun asti, mutta kun haastattelijat huomasivat hänen olevan nainen, hänelle kerrottiin, ettei ala ollut vielä valmis naispuolisille lentäjille. Sen sijaan Lotowycz pääsi töihin Pan American World Airwaysin lentorahtiosastolle. Siellä työskennellessään hän tapasi Wladimir ”Bill” Lotowyczin, joka hänkin oli ollut lentäjä toisessa maailmansodassa. He menivät naimisiin vuonna 1946. Kun Bill Lotowyczille tarjottiin siirtoa Pan Amin Damaskoksen-toimistolle, Bill ja Grace muuttivat Syyriaan ja asuivat siellä vuosina 1947–1949 ennen kuin muuttivat levottomuuksia pakoon takaisin Yhdysvaltoihin.
Yhdysvalloissa Lotowyczit asettuivat Long Islandille, jossa he kasvattivat neljä lastaan. Grace opetti jonkin aikaa englantia Long Islandilla sijainneen ukrainalaisen luostarin munkeille ennen kuin palasi vuonna 1962 kasvitieteen pariin. Hän alkoi työskennellä Planting Fields Arboretum State Historic Park -luonnonpuistossa kasvion kuraattorina. Hänen alaisuudessaan puiston kokoelma kasvoi kattamaan yli 10 000 kasvia. Kokoelman kuratoinnin lisäksi hän opetti ja opasti puistossa vierailleita luokkaretkiryhmiä ja vastasi puistolle tulleisiin kasvitieteellisiin tiedusteluihin. Kasvitieteilijöiden keskuudessa hänet tunnettiin taitavana kasvien tunnistajana ja Long Islandin kasviston asiantuntijana. Hän oli vuonna 1983 perustetun Long Islandin kasvitieteellisen seuran perustajajäsen.
Lotowycz jäi eläkkeelle Plating Fieldsin kuraattorin tehtävistä kesäkuussa 1984. Lotowyczin laajan Long Islandin kasvien tietämyksen vuoksi muun muassa luonnonsuojelujärjestöt konsultoivat häntä vielä yli 80-vuotiaanakin. Vielä 88-vuotiaana hän kirjoitti yhdessä Barbara Conollyn kanssa Long Islandin kasvistoa käsittelevän kirjan Illustrated Field Guide to Shrubs and Woody Vines of Long Island.
Lotowycz muutti vuonna 2003 Long Islandilta Boulderiin, Coloradoon. Hän kuoli 99-vuotiaana vanhainkodissa Coloradon Louisvillessä 8. huhtikuuta 2016.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Grace Lotowycz Wikimedia Commonsissa
Glens Falls

| Glens Falls |
| --- | --- |
 Liikenneympyrä Glens Fallsin keskustasta.

Valtio:  Yhdysvallat
Osavaltio:  New York
Piirikunta:  Warren
Hallinto:  
 – Pormestari:  John "Jack" Diamond
Pinta-ala:  
 – Kokonaispinta-ala:  10,2 km²
 – Josta vettä:  0,3 km² (2,54 %)
Korkeus:  105 m
Väkiluku (2010):  14 700
 – Väestötiheys:  1 477.0 as./km²
Aikavyöhyke:  UTC-5 (kesäaika UTC-4)
Lempinimi::  Hometown U.S.A.
 
 http://www.cityofglensfalls.com/ 
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Glens Falls on Yhdysvaltain New Yorkin osavaltion Warrenin piirikunnassa sijaitseva kaupunki. Siellä oli vuoden 2010 väestönlaskennassa 14 700 asukasta.
Historiaa

Hudsonjoen varrella sijaitseva Glens Falls perustettiin vuonna 1839. Kaupungin oikeudet se sai vuonna 1908.
Seudun ensimmäiset eurooppalaisperäiset asukkaat olivat kveekareita, jotka kutsuivat seutua nimellä The Corners. 1700-luvun lopulla kylää kutsuttiin nimellä Wing’s Falls erään kveekariuudisasukkaan, Abraham Wingin mukaan. Tarinan mukaan Wing menetti omaisuutensa velkojalleen Johannes Glennille, joka nimesi kylän uudelleen Glenn’s Fallsiksi. Toinen n ja heittomerkki ovat sittemmin kadonneet nimen kirjoitusasusta.
Glens Fallsin koskivoiman ääreen alkoi muodostua teollisuutta, etenkin sahatoimintaa, ja 1800-luvun puolivälissä kaupungissa asui monia miljonääritehtailijoita. Kaupunki sai rautatieyhteyden 1869 sekä sähköt ja ensimmäiset puhelinlinjat vuonna 1880.
1940-luvulla Glens Falls oli menestyvä teollisuuskaupunki, josta Look-kuvalehti teki 1944 laajan kuvareportaasin ihanteellisena kotirintamakaupunkina otsikolla ”Hometown U.S.A.”. Vielä 1950-luvulla Glens Fallsin asukasluku oli noin 20 000, mutta vuonna 2016 enää noin 14 000.
Kulttuurielämä

Glens Fallsia kutsutaan nimellä Empire City. Kaupungissa toimivat The Hyde Collection -taidemuseo, historiallinen museo Chapman sekä World Awareness -lastenmuseo.
Elinkeinoelämä

Kaupungin suurimpia työnantajia ovat Glens Fallsin suuri sairaala (yli 400 työntekijää), Finch- ja Irving Tissue -yhtiöiden paperitehtaat sekä lääketieteellisiä instrumentteja ja tarvikkeita valmistavat yhtiöt kuten Navilyst ja C. R. Bard. Glens Fallsissa on 1970-luvulta asti sijainnut suomalaisen Ahlstromin tytäryhtiö Ahlstrom USA. Siellä toimivat myös muun muassa itävaltalainen Andritz ja tanskalaisen Danfossin tytäryhtiö, venttiilivalmistaja Danfoss Flomatic. Glens Fallsilla on myös pitkät perinteet alueen finanssikeskuksena.
Matkailu on Glens Fallsin tärkeä elinkeino, sillä kaupunki on hyvä portti pohjoispuolen Adirondack-vuoristoon ja Lake George -järvelle. Kaupunki sijaitsee myös puolimatkassa New York Cityn ja Kanadan Montrealin välillä. Glens Fallsin eteläpuolella sijaitsee hevoskilpailuistaan tunnettu Saratoga Springs.
Urheilu

| Seura | Liiga | Kotikenttä | Perustettu |
| --- | --- | --- | --- |
| Adirondack Flames | AHL, Jääkiekko | Glens Falls Civic Center | 2014 |
| The Greenjackets | NAFL, Amerikkalainen jalkapallo | Glens Falls' East Field | 1928 |
| Glens Falls Golden Eagles | PGCBL, Baseball | East Field | 2003 |
Kuuluisia asukkaita

Glens Fallsissa syntyneitä tunnettuja henkilöitä ovat jazztuottaja Teo Macero, entinen sotaministeri Robert P. Patterson ja maantiepyöräilijä Megan Guarnier.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Glens Falls Wikimedia Commonsissa
Heljä Jokela

Heljä Jokela (s. 2000) on suomalainen jalkapalloilija, pelipaikaltaan keskikenttäpelaaja tai puolustaja. Hän on edustanut Tikkurilan Palloseuraa Ykkösessä kaudella 2017 ja Liigassa kausina 2018–2020. Kaudeksi 2021 hän siirtyi helsinkiläisseura Pallokerho-35:een. Hän on ennen kauden 2021 alkua pelannut Liigassa kaikkiaan 16 ottelua.
HMS Thunderbolt

HMS Thunderbolt voi tarkoittaa seuraavia Britannian kuninkaallisen laivaston aluksia:
HMS Thunderbolt (1696), ranskalaisilta kaapattu alus
HMS Thunderbolt (1842), sluuppi
HMS Thunderbolt (1856), uiva patteri, myöhemmin HMS Daedalus
HMS Thunderbolt (N25), T-luokan sukellusvene, aiemmin HMS Thetis
| --- | --- |
: Tämä on täsmennyssivu, joka luettelee monimerkityksisen käsitteen eri merkitykset tai useita eri henkilöitä. Artikkelisivuja, joiden nimessä tai tekstissä lukee ”HMS Thunderbolt”, voi hakea sivunnimihaulla, laajalla sivunnimihaulla tai tekstihaulla.
Hate Crew Deathroll

| Hate Crew Deathroll Children of Bodom |
| --- | --- | --- |

Studioalbumin tiedot
 Äänitetty : elo–syyskuu 2002
 Julkaistu: 7. tammikuuta 2003
 Tuottaja(t): Anssi Kippo
 Tyylilaji: melodinen death metal, thrash metal, power metal
 Kesto: 36.49
 Levy-yhtiö: Spinefarm
Listasijoitukset
  1.   36.[lähde? ]   45.[lähde? ]   74.[lähde? ]
Children of Bodomin muut julkaisut
| Follow the Reaper 2000 | Hate Crew Deathroll 2003 | Are You Dead Yet? 2005 |
Hate Crew Deathroll on suomalaisen metalliyhtye Children of Bodomin neljäs studioalbumi. Se julkaistiin vuonna 2003. Levy on yhtyeen entisen kitaristin Alexander Kuoppalan viimeinen studioalbumi CoB:in kanssa.  Kappaleesta "You're Better Off Dead" tehtiin myös single. Kappaleista "Needled 24/7" ja "Sixpounder" on tehty myös musiikkivideot.
Kappaleet

|  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| Nro | Nimi | Sanat | Sävel | Kesto |  |  |  |  |  |
| 1. | Needled 24/7 | Laiho | Laiho | 4.08 |  |  |  |  |  |
| 2. | Sixpounder | Laiho | Laiho | 3.24 |  |  |  |  |  |
| 3. | Chokehold (Cocked 'n' Loaded) | Laiho/Kuoppala/Seppälä | Laiho | 4.12 |  |  |  |  |  |
| 4. | Bodom Beach Terror | Laiho | Laiho | 4.35 |  |  |  |  |  |
| 5. | Angels Don't Kill | Laiho | Laiho | 5.13 |  |  |  |  |  |
| 6. | Triple Corpse Hammerblow | Laiho | Laiho | 4.06 |  |  |  |  |  |
| 7. | You're Better Off Dead | Laiho | Laiho | 4.11 |  |  |  |  |  |
| 8. | Lil' Bloodred Ridin' Hood | Laiho | Laiho/Kuoppala | 3.24 |  |  |  |  |  |
| 9. | Hate Crew Deathroll | Laiho | Laiho | 3.38 |  |  |  |  |  |
| Rajoitettu painos |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| Nro | Nimi | Kesto |  |  |  |  |  |  |  |
| 10. | Silent Scream (Slayer cover)  | 3.16 |  |  |  |  |  |  |  |
| Japanin painos |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| Nro | Nimi | Kesto |  |  |  |  |  |  |  |
| 10. | Silent Scream (Slayer cover)  | 3.16 |  |  |  |  |  |  |  |
| 11. | Somebody Put Something In My Drink (Ramones cover)  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| 2008 Spinefarm UK uusintapainos |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| Nro | Nimi | Kesto |  |  |  |  |  |  |  |
| 10. | Somebody Put Something In My Drink (Ramones cover)  | 3.18 |  |  |  |  |  |  |  |
| 11. | Silent Scream (Slayer cover)  | 3.16 |  |  |  |  |  |  |  |
| 12. | Needled 24/7 (Livenä Lontoossa 2008)  | 4.18 |  |  |  |  |  |  |  |
Kokoonpano

Alexi Laiho – laulu, kitara
Alexander Kuoppala – kitara
Jaska Raatikainen – rummut
Henkka T. Blacksmith Seppälä – basso
Janne Wirman – kosketinsoittimet
Arviot

Allmusic:
Soundi:
Nyt.fi:
Imperiumi.net: 9/10
Blabbermouth: 9/10
Aiheesta muualla

Hate Crew Deathroll Discogsissa. (englanniksi)
Albumi Hate Crew Deathroll Encyclopaedia Metallum -sivustolla (englanniksi)
Hanna Ruohomaa

| Henkilötiedot |
| --- | --- | --- | --- |
Syntymäaika: 10. helmikuuta 1994
Syntymäpaikka: Eura, Suomi
Pelipaikka: hyökkääjä
Pituus: 165 senttimetriä
Junioriseurat
2002–2008: EuPa
2008–2010: FC Rauma
2010–2011: NiceFutis
Seurat
| Vuodet | Seura | O | (M) |
| 2011–2013 | NiceFutis | 66 | (16) |
| 2014–2017 | TPS | 69 | (40) |
| 2014–2015 | → UNOH Racers | 19 | (8) |
| 2018–2020 | HJK | 57 | (15) |
| 2021 | FC Honka | 15 | (0) |
Maajoukkue
| 2013 | Suomi U19 | 3 | (0) |
 Seurajoukkueuran tilastot kattavat vain kansalliset sarjat, päivitetty 9. marraskuuta 2021.  Maajoukkueuran tilastot päivitetty 15. marraskuuta 2015.
Hanna Ruohomaa (s. 10. helmikuuta 1994 Eura) on suomalainen jalkapalloilija. Pelipaikaltaan hän on hyökkääjä.
Ura

Ruohomaa debytoi Naisten Liigassa kaudella 2011 NiceFutiksen paidassa. Hän pelasi tuolla kaudella 21 ottelua tehden viisi maalia. Yhteensä hän pelasi vuosina 2011–2013 Naisten Liigassa 66 ottelua tehden 16 maalia. Kaudeksi 2014 Ruohomaa siirtyi Turun Palloseuran paitaan. Avauskaudellaan hän pelasi 16 ottelua tehden kymmenen maalia. Vuosina 2014–2015 Ruohomaa opiskeli Yhdysvalloissa Koillis-Ohion yliopistossa ja pelasi yliopiston joukkueessa 19 ottelua, joissa hän teki kahdeksan maalia.
Kaudella 2015 Ruohomaa pelasi TPS:n paidassa Naisten Liigassa 15 ottelua tehden yhdeksän maalia. Kaudella 2017 hän teki Liigassa 14 maalia ja koko TPS-jaksonsa aikana 40 maalia 69 ottelussa. Kaudeksi 2018 hän siirtyi Helsingin Jalkapalloklubiin.
Ruohomaa edusti kaudella 2021 Kansallisessa liigassa FC Honkaa. Hän päätti uransa kyseisen kauden jälkeen useiden päävammojen vuoksi.
Ruohomaa edusti Suomea nuorten maajoukkueissa. Hän edusti Suomea alle 19-vuotiaiden EM-kilpailuissa 2013, joissa hän pelasi kolmessa ottelussa.
Jalkapallouransa jälkeen hän on toiminut Yleisradiossa jalkapalloasiantuntijana. Kaudella 2024 hän toimii Paimion Hakan naisten edustusjoukkueen valmennustiimissä.
Saavutukset

Suomen Mestaruus 2019
Suomen Cup voitto 2019