stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Felix Faust
Muussa mediassa > Animaatio

Felix Faust esiintyi The Super Powers Team: Galactic Guardians animaatiosarjan jaksossa "The Case of the Stolen Powers", jossa häntä ääninäytteli Peter Cullen.
Felix Faust esiintyi animaatiosarjoissa Justice League ja Justice League Unlimited, joissa häntä ääninäytteli Robert Englund. Tämä versio hahmosta oli alun perin arkeologian professori, jolla oli harhaoppinen kiinnostus magiasta ja pimeistä taioista. Kun hänestä tuli noita, hänet erotettiin yliopistosta, jossa hän opetti, mutta käytti taikuuttaan kostaakseen häntä halveksiville. Jaksossa "Paradise Lost" hän hyökkää Themysciraa vastaan ​​pakottaakseen Ihmenaisen auttamaan häntä tulemaan Tartarukselle, jotta hän voi muodostaa liiton Hadesin kanssa vastineeksi "lopullisesta tiedosta". Kun Hades muuttaa Faustin vanhaksi mieheksi, jälkimmäinen yrittää hyökätä ensimmäistä vastaan, mutta vahvistaa häntä vahingossa ennen kuin vanhenee pölyksi samalla kun Ihmenainen voittaa Hadeksen. Myöhemmin jaksossa "The Balance" Tala toi Faustin sielun takaisin ja vangitsi hänet peiliin, mutta hän huijaa hänet vaihtamaan paikkaa hänen kanssaan, jotta hän voi varastaa Annihilator-automaatin, kaataa Hadeksen ja vallata Tartaruksen. Ihmenainen ja Haukkatyttö kuitenkin kukistavat hänet, ennen kuin Hades ottaa hänet vangiksi kiduttaakseen hänen sieluaan.
Felix Faust esiintyi animaatiosarjassa Batman: The Brave and the Bold, jossa häntä ääninäytteli Dee Bradley Baker. Tämä versio hahmosta oli Tuomion Legioonan jäsen.
Felix Faust esiintyi animaatiosarjassa Justice League Action, jossa häntä ääninäytteli Jon Cryer.
Felix Faust esiintyi Young Justice animaatiosarjan jaksossa "Misplaced", jossa häntä ääninäytteli Dee Bradley Baker.
Felix Faust esiintyi Harley Quinn animaatiosarjassa, jossa häntä ääninäytteli Tony Hale.
Felix Faust esiintyi animaatioelokuvassa Justice League Dark, jossa häntä ääninäytteli Enrico Colantoni.
Muussa mediassa > Televisiossa

Felix Faust esiintyi televisiosarjassa Constantine jaksossa "Quid Pro Quo", jossa häntä esitti Mark Margolis. Tämä versio hahmosta on vanhempi mies, joka on viettänyt suurimman osan elämästään palvellen ja eläen sukupolvensa parhaiden taikureiden varjoissa. Lisäksi hän voi vahvistaa voimiaan "nousevan pimeyden" kautta.
Videopeleissä

Felix Faust esiintyy pomovastuksena pelissä DC Universe Online, jossa häntä ääninäyttelee Brian Jepson.
Felix Faust esiintyy pelattavana hahmona Lego DC Super-Villains -pelissä.
Gunnar Olof Hyltén-Cavallius

| Gunnar Olof Hyltén-Cavallius |
| --- | --- |
 Gunnar Olof Hyltén-Cavallius 1847.
Henkilötiedot
Syntynyt: 18. toukokuuta 1818 Vislanda, Ruotsi
Kuollut: 5. heinäkuuta 1889 (71 vuotta) Skatelöv, Ruotsi
Kansalaisuus:  Ruotsi
Koulutus ja ura
Tutkimusalue:  muinaistutkimus, kansatiede
Tunnetut työt:  Wärend och wirdarne
Gunnar Olof Hyltén-Cavallius (18. toukokuuta 1818 Vislanda – 5. heinäkuuta 1889 Skatelöv) oli ruotsalainen kansatieteilijä, muinaistutkija ja kirjailija. Hän oli Kuninkaallisen kirjaston amanuenssi vuodesta 1839, Kuninkaallisen draamateatterin näyttämötirehtööri vuodesta 1856, Brasilian hovin chargé d’affaires eli asiainhoitaja vuodet 1860–1864. Hän kannatti 1867 Ruotsin ensimmäisen kansatieteellisen museon Smålandia-museon perustamista Växjöhön. Artur Hazelius sai siitä herätteen Nordiska  museetin perustamiseksi.
Hyltén-Cavallius julkaisi näytelmän Dackefejden ja kokoelmateoksia Ruotsin saduston ja historiallisten laulujen alalta ja myös lähdekirjana pitkään käytössä olleen tutkimuksen Wärend och wirdarne (1863–1868), joka oli käänteentekevä ruotsalaisen kansanelämän tutkimuksessa.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Gunnar Olof Hyltén-Cavallius Wikimedia Commonsissa
Nils-Arvid Bringéus,Gunnar Olof Hyltén-Cavallius, Svenskt biografiskt leksikon (ruotsiksi)
Gustaf Strengell

| Gustaf Strengell |
| --- | --- |

Henkilötiedot
Syntynyt: 30. toukokuuta 1878 Kymi
Kuollut: 22. elokuuta 1937 (59 vuotta) Helsinki
Arkkitehti
Merkittävät työt:  Tamminiemi
Gustaf Strengell (30. toukokuuta 1878 Kymi – 22. elokuuta 1937 Helsinki) oli suomalainen arkkitehti ja arkkitehtuurikriitikko.
Strengellin vanhemmat olivat lääketieteen ja kirurgian tohtori, piirilääkäri Gustaf Wilhelm Strengell ja Hildegard Maria Lundberg. Hän valmistui ylioppilaaksi Nya svenska läroverketistä 1896, filosofian kandidaatiksi 1899, maisteriksi 1900 ja arkkitehdiksi 1902. Strengell toimi vuonna 1903 Charles Harrison Townsendin arkkitehtitoimiston palveluksessa Lontoossa.
1900-luvun alussa Strengell oli yhteistyössä arkkitehti Sigurd Frosteruksen kanssa. Vuonna 1902 he perustivat yhteisen arkkitehtitoimiston. Molemmat olivat 1900-luvun alussa aktiivisia Euterpe-ryhmän jäseniä. He kannattivat rationalismia ja vastustivat Suomessa vallinnutta kansallisromanttista suuntausta. He aikoivat osallistua yhdessä vuonna 1904 Helsingin rautatieaseman suunnittelukilpailuun, mutta Strengell ei saanut osuuttaan valmiiksi määräpäivään mennessä, ja Frosterus jätti kilpailuehdotuksen yksinään. Kilpailu ratkesi kuitenkin kansallisromanttista tyyliä edustaneen Eliel Saarisen ehdotuksen voittoon.
Strengell toimi Suomen taideteollisen yhdistyksen museon sihteerinä 1901–1918 ja intendenttinä 1911–1918 sekä Suomen Taideyhdistyksen gallerian intendenttinä 1914–1918. Hän toimi lisäksi taideteollisten tuotteiden esittelijänä ja kauppiaana. Vuonna 1908 perustettiin Strengellin aloitteesta Ab Egna hem – Oma koti Oy -niminen yhtiö, joka rakensi Tapanilassa ja myöhemmin Kulosaaressa paikallisilta maanhankintayhtiöiltä Puistokylä Oy:ltä ja Ab Brändö Villastadilta ostamilleen palstoille omakotitaloja, jotka myytiin sitten vähittäismaksulla ostajille.
Rakennuksia

Villa Nissen, toimi myöhemmin tasavallan presidentin virka-asuntona Tamminiemi-nimellä.  Helsinki 1903 (yhdessä Sigurd Frosteruksen kanssa)
Villa Marocko, Kokkolan Kast-Koiviston huvila-alue 1906 (suunniteltu Kokkolan kaupunginlääkärinä toimineelle veljelle Alarik Strengellille)
Sähkölaitoksen talo, Kokkola. (yhdessä Sigurd Frosteruksen kanssa)
Lappeenrannan kylpylä, Lappeenranta 1915
Ilmilinna, kuvanveistäjä Emil Cedercreutzin taiteilijakoti Köyliössä (1905)
Kirjallista tuotantoa

Arkitektur: En stridsskrift våra motståndare tillägnad: I anledning af stationshusfrågan några betraktelser öfver rådande förhållanden inom vår byggnadskonst. Euterpe, Helsingfors 1904 (yhdessä Sigurd Frosteruksen kanssa).
Finska mästare: Edelfelt, Järnefelt, Gallén: En gruppbild. Helios, Helsingfors 1906.
Suomalaisia taiteilijamestareita: Edelfelt, Gallén, Järnefelt: Ryhmäkuva, Otava 1906.
Staden som konstverk: En inblick i historisk stadsbyggnadskonst. Holger Schildt, Helsingfors 1922.
Kaupunki taideluomana: silmäys historialliseen kaupunkirakennustaiteeseen. Otava 1923.
Hemmet som konstverk: En framställning av inredningskonstens grundprinciper. Holger Schildt, Helsingfors 1923.
Koti taideluomana: Esitys sisustustaiteen alkuperusteista. Otava 1923.
Den nya annonsen: En studie av den moderna reklamens väsen. Holger Schildt, Helsingfors 1924.
Nykyajan ilmoitusreklaami: Sen luonne ja vaikutuskeinot. Otava 1924.
Byggnaden som konstverk: En skissering av arkitehturens uttrycksmedel. Holger Schildt, Helsingfors 1928.
Rakennus taideluomana: Luonnos arkkitehtuurin ilmaisukeinoista. Otava 1929.
En bok om boken. Tilgmann, Helsingfors 1931.
Kirja kirjasta. Tilgmann Oy 1932.
Miten sisustan kotini kotimaisin esinein? Käsikirja. WSOY 1933.
När jag kunnat bli artist och andra pikareska hågkomster. Teckningar av Signe Hammarsten-Jansson. Söderström 1934.
Aiheesta muualla

Wikiaineisto: Kuka kukin oli 1961
Gustaf Strengell : Kerettiläisiä mielipiteitä huonekaluista, Suomen Kuvalehti, 05.01.1929, nro 1, s. 43, Kansalliskirjaston digitaaliset aineistot
Gustaf Strengell : Mattojen valmistus itämailla. Kuoleva rahvaan käsiteollisuus, Helsingin Sanomat Viikkoliite, 21.02.1932, nro 8, s. 3, Kansalliskirjaston digitaaliset aineistot
Gustaf Strengell : Pilvenpiirtäjä suomalaisleimaisena. Eliel Saarisen osuus Amerikan rakennustaiteessa, Helsingin Sanomat, 25.02.1934, nro 54, s. 25, Kansalliskirjaston digitaaliset aineistot
Gustaf Strengell : Tulikirjaimet Helsingin yössä, Suomen Kuvalehti, 14.11.1936, nro 46, s. 34, Kansalliskirjaston digitaaliset aineistot
Farmarihousut

Farkut, työvaatteesta nuorison ja vähän vanhemmankin väen muodiksi muuttunut vaatekappale.
Farmarihousut eli farkut ovat denim-puuvillakankaasta tehdyt, useimmiten sinisiksi tai mustiksi värjätyt housut.
Farmarihousut ovat hyvin suosittuja ympäri maailmaa. Erityisen suosittuja ne olivat 1970-luvulla, jolloin ne yhdistettiin samasta kankaasta valmistetun farkkupuseron eli -takin kanssa usein vapaa-ajanpuvuksi nimeltä farkkupuku. Farkkukangasta käytetään myös laukuissa, takeissa ja jopa minihameissa.
Kapealahkeisia tai tiukkoja farkkuja sanotaan ”pillifarkuiksi” ja löysiä farkkuja kutsutaan muun muassa ”lökäreiksi”.  Tunnettuja perinteisiä farmarihousujen valmistajia ovat Levi Straussin mukaan nimetty Levi’s sekä Lee ja Wrangler.
Historia

Farmarihousujen kantamuoto, kestävästä kankaasta tehdyt housut kehitettiin alun perin 1500-luvun Genovan kaupunkivaltiossa työhousuiksi laivaston merimiehille. Ranskalaiset kopioivat idean ja kehittivät oman kankaan, jolle antoivat nimeksi denim. Kyseisestä kankaasta tehtyjä housuja ranskalaiset taas alkoivat kutsua kankaan väriin viittaavalla nimellä "Bleu de Gênes" - genovansininen. Englanninkielinen sana jeans muistuttaa äännettäessä sanaa Gênes. 1700-luvulla farkut päätyivät Pohjois-Amerikkaan, kun brittiläiset kauppiaat myivät niitä työhousuiksi kaivos-, tehdas- ja rautatietyöläisille.
Farkkuja kehitettiin edelleen Yhdysvalloissa vuonna 1872. Saksalaissyntyisen, San Franciscoon muuttaneen kauppiaan Levi Straussin asiakas, räätäli Jacob Davis Nevadan Renosta sai idean vahvistaa farmarihousuja repeämiselle alttiista kohdista kupariniiteillä. Kestävien housujen suosio oli suuri ja Davis tajusi tehneensä tärkeän keksinnön. Davisilla ei ollut varaa hakea patenttia keksinnölleen yksin, joten hän ehdotti yhteistyötä Straussille, ja he hakivat patentin yhdessä. He saivat patentin vuonna 1873, ja tuotanto alkoi ripeästi. Ensimmäiset farmarihousut valmistettiin hamppukankaasta, joka korvaantui 1800-luvun loppupuolella puuvillalla.
1950-luvun alussa alkoivat amerikkalaiset farkut ilmestyä myös radikaalien suomalaisten nuorten pukeutumiseen, vaikka ulkomaista tuontia ei ollut. Farkkuja sai ostettua merimiehiltä satamista, tai niitä sai paketissa sukulaisilta Atlantin takaa. Kotimaiset farkut tulivat kauppoihin 1950-luvun puolivälissä. Ensimmäisenä farmarihousujen valmistuksen aloitti helsinkiläinen työvaatteita valmistanut Vaaksa Oy. Vuonna 1954 tehtaalle ilmestyi sattumalta kanadalainen merimies, joka vaihtoi päällänsä olleet resuiset ja likaiset työhousut tehtaan siisteihin ja uusiin vaatteisiin. Merimiehen housut päätyivät mallimestari Laila Anttilan käsiin, joka teki niistä kaavat. Suuren suosion saaneet "länkisääriset" housut saivat nimekseen Väiski, ja naisten mallia kutsuttiin nimellä Can-Can. Vielä tuolloin naisten housuissa vetoketju oli sivusaumassa, koska ei pidetty sopivana sijoittaa sitä eteen.
Historia > Aikajana

1873 – Kangastavarakauppias Levi Strauss ja räätäli Jacob Davis patentoivat niiteillä vahvistetut työhousut.
1890 – Levi Strauss & Co:n patentti farmarihousuista meni umpeen. Yhdysvalloissa alkoi tiukka kilpailu eri valmistajien välillä.
1911 – Kilpailija Lee Mercantile Co alkoi valmistaa Yhdysvalloissa työtakkeja ja -housuja. Kokohaalarista tulee vetonaula.
1914 – Elokuvien cowboy-sankarit käyttivät Leviksen farkkuja, joita alettiin myydä myös postimyynnissä. Housuihin lisättiin vyölenkit.
1930 – Tällä vuosikymmenellä farkkuja alettiin valmistaa naisillekin. Henkselinnapit ja ripustuslenkki poistuvat.
1945 – Sodan jälkeen farkut aloittivat Euroopan-valloituksen.
1947 – Kolmas klassikkomerkki Wrangles Western Wear tuli markkinoille. Viisitaskuisten housujen etutaskut syvenevät, takataskut ommeltiin korkeammalle ja lisättiin kellotasku.
1954 – Vaaksa Oy:n tekemät Suomen ensimmäiset merkkifarkut tulivat markkinoille.
1957 – Toiset kotimaiset, James Dean -farkut (”Jamekset”) tulivat markkinoille.
1970 – Kotimaiset Beavers-farkut tulivat markkinoille. Niitä mainostivat suomalaiset muusikot, kuten Hurriganes. 1970-luvulla Suomessa valmistettuja farkkumerkkejä olivat myös Falmers, Lee Cooper ja Mic Mac. Lahtelaisen Farmariteollisuus Oy:n merkkejä olivat Laredo, Madcap, Pepino, Fate ja Bitter. Luhdan merkki oli Rica Lewis, Ewald Oy:n Beat. Kaikkiaan Suomessa oli enimmillään parikymmentä farkkutehdasta, joista viisi Lahden seudulla.
1995 – Suomi liittyi Euroopan unioniin, farkkujen hinnat romahtivat.
2002 – Farmariteollisuus Oy lopetti, iisalmelainen Iki-Asu teki konkurssin, ja Suomeen jäi enää yksi farkkutehdas, M.A.S.I Company Keiteleellä.
2014 – Viimeisenä Suomessa farkkutuotannon lopetti M.A.S.I Company.
Malleja

Straight − suora perusmalli, ei levene eikä kapene, esimerkiksi Levis 501 (501 tulee alkuperäisestä varastosijainnista, ja nimi 501 on säilynyt tähän päivään asti.).
Slim − edellisen kapeampi muoto
Low cut − vyötärö on matala ja vetoketju lyhyt.
High waist − edellisen vastakohta, jossa korkea vyötärö.
Bootcut − alhaalta levenevä malli. Lahkeet levenevät hieman polvien alapuolella.
Flare − vieläkin leveämmät, muodissa 1970-luvulla.
Skinny − lahkeet kapenevat alaspäin. Tiukka malli, usein stretch-kankaasta.
Boyfriend − porkkanamallinen kapeapunttinen malli. Nimen mukaan näyttävät poikaystävän kaapista otetuilta.
Kirjallisuutta

Poutasuo, Tuula: Farkkukirja.  Helsinki Jyväskylä:  Minerva, 2006.  ISBN 952-5591-69-7.
Aiheesta muualla

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
Denim Survival Guide
Beavers, Matti Majava ja farkkujen tulo Suomeen
Farkkukirjan arvostelu
Farkut Ylen Elävässä Arkistossa
Korkeavyötäröiset ja kapealahkeiset farkut.
Low rise -farkkumalleja vuodelta 2009.
Gunnar Nixon

Gunnar Nixon Götzisin kymmenottelussa 2013.
Gunnar Nixon (s. 13. tammikuuta 1993) on yhdysvaltalainen kymmenottelija.
Nixon sijoittui nuorten olympialaisissa Singaporessa 2010 korkeushypyssä kuudenneksi. Seuraavana vuonna hän sai hopeaa Pan-Amerikan alle 20-vuotiaiden mestaruuskilpailujen kymmenottelussa Miramarissa. Hän teki seitsenottelun sisäratojen junioreiden maailmanennätyksen 6022 pistettä Fayettevillessa 27.–28. tammikuuta 2012. Seuraavana kesänä hän voitti alle 20-vuotiaiden maailmanmestaruuden Barcelonassa pistein 8018. Hän voitti seitsenottelun Yhdysvaltojen-mestaruuden talvella 2013. Moskovan MM-kilpailuissa 2013 hän sijoittui kymmenottelussa 13:nneksi.
Henkilökohtaiset ennätykset

Lähteet: Tilastopaja, IAAF
HMS Derwent (L83)

| HMS Derwent |
| --- | --- |


Aluksen vaiheet
Rakentaja:  Vickers Armstrong and Company, Barrow-in-Furness
Kölinlasku:  29. joulukuuta 1940
Laskettu vesille:  22. elokuuta 1941
Palveluskäyttöön:  24. huhtikuuta 1942
Poistui palveluskäytöstä:  maaliskuu 1943
Loppuvaihe:  romutettu 1947
Tekniset tiedot
Uppouma:  1 070 t (standardi) 1 458 t (max)
Pituus:  85,3 m
Leveys:  10,16 m
Syväys:  3,51 m
Koneteho:  19 000 hv
Nopeus:  27 solmua (50 km/h)
Miehistöä:  168
Aseistus
Aseistus:  4 × QF 4" Mk XVI -tykkiä kaksiputkisina Mk XIX asennuksina 4 × QF 2 naulan Mk VIII neliputkisena Mk VII asennuksena 2 × Oerlikon 20 mm yksiputkisina P Mk III -asennuksina 2 × 21" (533 mm) torpedoputkea 4 × syvyyspomminheitintä ja 3 kiskoa, joihin 110 syvyyspommia
HMS Derwent (viirinumero L83) oli Britannian kuninkaallisen laivaston Hunt-luokan tyypin III saattuehävittäjä toisessa maailmansodassa.
Valmistus

Alus tilattiin 4. heinäkuuta 1940 vuoden 1940 hätäohjelmassa työnumerolla J3988 Vickers Armstrongilta Barrowista, missä köli laskettiin 29. joulukuuta telakkanumerolla 793. Alus laskettiin vesille 22. elokuuta 1941 ja valmistui 24. huhtikuuta 1942.
Figma

| Suomen peliohjelmisto- ja multimediayhdistys FIGMA ry |
| --- | --- |

Perustettu:  1999
Toimiala:  peli- ja multimedia-alan edunvalvonta
Kotipaikka:  Helsinki
Toiminnanjohtaja:  Thomas Westerberg
Puheenjohtaja:  Riku Olkkonen
Aiheesta muualla
[figma.fi (lopetettu) Sivusto]
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Suomen peliohjelmisto- ja multimediayhdistys Figma ry eli Finnish Games and Multimedia Association oli vuonna 1999 perustettu suomalainen digitaalisten multimediatallenteiden maahantuojien etujärjestö. Yhdistyksen tarkoituksena oli ”parantaa tallennetuotannon kulttuuripoliittista asemaa ja oikeudellista suojaa sekä tuotannon, maahantuonnin ja jakelun toimintaedellytyksiä ja kehittää oikeudenhaltijoiden laissa säädettyjen oikeuksien valvontaa”. Figma edusti Suomessa pohjoismaisten videopelien julkaisijoiden ja jakelijoiden etujärjestö ANGIa, johon yhdistyksen toiminta ja viestintä lopulta sulautettiin vuonna 2016.
Historia

Figma ry perustettiin 12. huhtikuuta 1999. Ensimmäisenä puheenjohtajana toimi ja käytännön toiminnasta vastasi Nordisk Filmin PlayStation-yksikön johtaja Vesa Artman. Riku Olkkonen valittiin yhdistyksen ensimmäiseksi toiminnanjohtajaksi maaliskuussa 2007.
Organisaatio

Figma edusti Suomessa pohjoismaista videopelien julkaisijoiden ja jakelijoiden etujärjestö ANGIa, jonka jäsenyritykset olivat vuonna 2016 Activision Blizzard, AMO, Bergsala, Electronic Arts, Game Outlet, Koch Media, Microsoft, Nordic License, Namco Bandai Partners, Nordisk Film, PAN Vision, Ubisoft, Walt Disney Company ja Warner Brothers.
Figma oli Euroopan peliyhdistys ISFE:n ja Mediakasvatuskeskus Metka ry:n jäsen. Järjestö teki yhteistyötä Valtion elokuvatarkastamon kanssa muun muassa ikärajojen valvonnassa, ja sillä oli edustaja neuvottelukunnassa, joka suunnitteli elokuvatarkastamon toimintaa.
Figman hallituksen puheenjohtaja oli Riku Olkkonen ja toiminnanjohtaja Thomas Westerberg.
Toiminta

Yhdistyksen tarkoituksena oli ”parantaa tallennetuotannon kulttuuripoliittista asemaa ja oikeudellista suojaa sekä tuotannon, maahantuonnin ja jakelun toimintaedellytyksiä ja kehittää oikeudenhaltijoiden laissa säädettyjen oikeuksien valvontaa”.
Figma julkaisi kahden viikon välein listan myydyimmistä videopeleistä, jakoi platina- ja kultapelipalkinnot, ylläpiti vuositilastoa Suomen videopelimarkkinoiden koosta sekä järjesti vuosina 2008–2013 pelialan palkintoja jakavan Finnish Game Awards ‑gaalan. Ennen sulautusta Figma oli pohjoismaisen videopelien julkaisijoiden ja jakelijoiden etujärjestö ANGIn jäsen ja edustaja Suomessa.
Toiminta > Finnish Game Awards

Finnish Game Awards on Suomen pelialan järjestämä vuosittainen tapahtuma, jota Figma järjesti vuosina 2008–2013. Tapahtuma alkoi Pelit-lehden Kyöpelit-gaalasta, jossa Figma vuodesta 2003 jakoi kulta- ja platinapelipalkintonsa sekä julkisti tilastotietoa pelialan kehittymisestä Suomessa. Vuonna 2008 tapahtuman järjestäminen siirtyi Pelit-lehdeltä Figmalle, joka alkoi järjestää sitä Figma-gaala nimellä. Tapahtumassa jaettiin Aapeli-palkinnot vuoden parhaille peleille ja valittiin vuoden paras pelimies sekä vuoden paras pelikauppa. Figma-gaalassa jaettiin myös kulta- ja platinapelipalkinnot yli 10 000 ja yli 20 000 kappaletta myyneille peleille. Vuoden 2009 tapahtuma oli Figman 10-vuotisjuhlat ja siellä alettiin myöntämään Peliluola-kunniamainintaa erityisistä ansioista pelialan kehittämisessä. Vuonna 2010 tapahtuman nimi muuttui edelleen muotoon Finnish Game Awards ja 2014 tapahtuman järjestäminen siirtyi Suomen pelinkehittäjät ry:lle.
Toiminta > Figman julkaisemat tilastot

Figma julkaisi vuodesta 2007 Virallinen FIGMA-lista – Suomen suosituimmat pelit ‑tilastoa. Lista sisältää Suomen myydyimmät pelit laitealustakohtaisesti jaoteltuna ja ilmestyi kahden viikon välein parittoman viikon tiistaina. Figma julkaisi myös vuosittain tilastoja Suomen pelimarkkinoiden koosta euroina, myytyjen pelien kokonaismääristä ja siitä, paljonko suosituimmat pelit ovat myyneet.
| Vuosi | Kuluttajahinta euroissa (yhteensä) | Kappalemäärä (yhteensä) | Myydyin peli | Myydyimmän pelin laitealusta | Myydyimmän pelin kappalemäärä |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 1999 | 45 000 000 | 1 410 000 |  |  |  |  |
| 2000 | 54 000 000 | 1 538 000 |  |  |  |  |
| 2001 | 59 300 000 | 1 700 000 |  |  |  |  |
| 2002 | 63 700 000 | 1 640 000 | Grand Theft Auto: Vice City | PlayStation 2 | 40 550 |  |
| 2003 | 61 300 000 | 1 556 000 |  |  |  |  |
| 2004 | 68 000 000 | 1 680 000 | Grand Theft Auto: San Andreas | PlayStation 2 | 75 490 |  |
| 2005 | 65 700 000 | 1 847 000 | Gran Turismo 4 | PlayStation 2 | 36 130 |  |
| 2006 | 67 500 000 | 2 183 000 | The Sims 2: Lemmikkielämää | PC | 26 040 |  |
| 2007 | 80 800 000 | 2 420 000 | The Sims 2 | PC | 104 000 |  |
| 2008 | 86 500 000 | 2 326 000 | SingStar SuomiRock | PlayStation 2 | 78 961 |  |
| 2009 | 75 400 000 | 2 088 000 | Grand Theft Auto: San Andreas | PlayStation 2 | 123 745 |  |
| Vuosi | Kuluttajahinta euroissa (yhteensä) | Kappalemäärä (yhteensä) | Myydyin peli | Myydyimmän pelin laitealusta | Myydyimmän pelin kappalemäärä |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 2009 | 101 100 000 | 2 783 000 | Grand Theft Auto: San Andreas | PlayStation 2 | 123 745 |  |
| 2010 | 108 600 000 | 3 045 000 | The Sims 2 | PC | 121 223 |  |
| 2011 | 97 000 000 | 2 500 000 | Mario Kart Wii | Wii | 52 817 |  |
| 2012 |  |  | Call of Duty: Black Ops | PlayStation 3 | 51 900 |  |
| 2013 |  |  | Grand Theft Auto V | PlayStation 3 |  |  |
Aiheesta muualla

Figma ry:n kotisivut
Moon.tv:n Gamer-ohjelman videoraportti vuoden 2010 Finnish Game Awards -gaalasta (13.4.2010)
HMS Devonshire (39)

| HMS Devonshire |
| --- | --- |
 HMS Devonshire

Aluksen vaiheet
Rakentaja:  Portsmouthin telakka
Kölinlasku:  16. maaliskuuta 1926
Laskettu vesille:  22. lokakuuta 1927
Palveluskäyttöön:  18. maaliskuuta 1929
Loppuvaihe:  myyty romutettavaksi 16. kesäkuuta 1954
Tekniset tiedot
Uppouma:  9 750 t (standardi) 13 315 t (kuormattu)
Pituus:  193 m
Leveys:  20 m
Syväys:  6,4 m
Koneteho:  80 000 shp
Nopeus:  32 solmua
Miehistöä:  784
Aseistus
Aseistus:  4 × BL 8" (203 mm)/50 Mk VIII -kaksoistykkitornia 4 × QF 4" (102 mm) Mk V HA -ilmatorjuntatykkiä 4 × QF 2 naulan Mk II -ilmatorjuntatykkiä 2 × nelipiippuista .50" konekivääriä 8 × 21" (533 mm) torpedoputkea
HMS Devonshire oli Britannian kuninkaallisen laivaston London-luokan raskas risteilijä toisessa maailmansodassa.
Valmistus

Alus tilattiin Portsmouthin telakalta, missä köli laskettiin 16. maaliskuuta 1926. Alus laskettiin vesille 22. lokakuuta 1927 ja otettiin palvelukseen 18. maaliskuuta 1929.