stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Ralf Friberg
Ura

Fribergin vanhemmat olivat vääpeli Rudolf Mikael Friberg ja libristi Astrid Ingeborg Tuominen. Hän pääsi ylioppilaaksi 1955 ja suoritti Helsingin yliopistossa valtiotieteen kandidaatin tutkinnon 1964. Friberg oli 1950-luvun lopulla toimittajana Västra Nyland-, Östra Nyland- ja Vasabladet-lehdissä. Östra Nylandissa hän toimi kaikkien aikojen nuorimpana suomalaisen sanomalehden päätoimittajana.
Friberg toimi Hufvudstadsbladetin eduskunta- ja työmarkkinatoimittajana 1959–1963, ulkoasiainministeriön sanomalehtiasiaintoimiston tiedotussihteerinä 1963–1965 ja Yleisradion uutispäällikkönä 1965–1970. 1970-luvulla hän oli Svenska social- och kommunalhögskolanin lehtorina 1972–1979 ja puolustusministeriön maanpuolustustiedotuksen suunnittelukunnan pääsihteerinä 1979–1980.
1980-luvulla Friberg toimi Pohjoismaiden ministerineuvoston tiedotuspäällikkönä Oslossa 1980–1982, lehdistöneuvoksena Suomen Tukholman-suurlähetystössä 1982–1984 sekä ulkoministeriön lehdistö- ja kulttuuriosaston neuvottelevana virkamiehenä ja osastopäällikkönä 1988–1992. Hän oli myös välillä päätoimittajana Iltalehdessä 1984–1987 ja Finnish Business Report -lehdessä 1987–1988. 1990-luvulla Friberg toimi Suomen suurlähettiläänä Ateenassa 1992–1995 ja Kööpenhaminassa 1995–2001.
Friberg oli SDP:n kansanedustajana 1970–1979 Helsingin kaupungin vaalipiiristä. Hän oli presidentin valitsijamies vuosien 1968 ja 1978 presidentinvaaleissa sekä jäsenenä Helsingin kaupunginvaltuustossa 1965 ja Suomen ruotsalaisten kansankäräjillä 1964–1975. Friberg oli mukana parlamentaarisessa puolustuskomiteassa 1971 ja 1975 sekä Maanpuolustustiedotuksen suunnittelukunnassa 1972–1979.
Yksityiselämä

Friberg on ollut naimisissa vuodesta 1956 Senny Britt-Marie Liewendahlin kanssa. Heillä on kaksi lasta, poika ja tytär.
Aiheesta muualla

Ralf Fribergin kotisivu.[vanhentunut linkki]
Fribergin 70-vuotishaastattelu Demarissa.
Johansson, Rolf: / Friberg, Ralf (1936–). Kansallisbiografia-verkkojulkaisu.  15.4.2014. Helsinki:  Suomalaisen Kirjallisuuden Seura.
| 0 | 1 | 2 | 3 |
| --- | --- | --- | --- |
|  | Edeltäjä: Mauno Saari | Iltalehden päätoimittaja 1984–1987 | Seuraaja: Veli-Antti Savolainen |
| Auktoriteettitunnisteet  |
| --- | --- |
Kansainväliset:  VIAF 
Henkilöt:  Kansallisbiografia  Biografiskt Lexikon  Eduskunta  Uppslagsverket Finland  Biografiasampo 
Muut:  IdRef
Fukushū

Fukushū (jap. 復讐) eli verikosto oli yleinen eettinen koodi samurai yhteiskuntaluokan keskuudessa keskiaikaisessa Japanissa. Samurain arvoasteesta riippumatta samurain surma saattoi sytyttää kipinän sukujen tai jopa klaanien väliseen verikostoon joka saattoi paisua sodaksi asti. Koska samurai oli ensi sijassa vastuussa toimistaan isännälleen, klaanilleen (hanilleen) tai suvulleen, ei kunniaansa varjeleva soturi (bushi) voinut seurauksien pelossa kevyesti antautua mahdollisesti surmaan johtavaan välienmittelöön. Fukushulla ei ollut viranomaisten vahvistamaa lupaa, vaan se liittyi soturin tie (bushidō) -eettiseen koodistoon.
Samurain, mutta myös alemman säädyn edustajan, surmaaminen saattoi johtaa myös lailliseen verikostoon (ada-uchiin). Toisin kun samurai-säädyn fukushū, ada-uchi vaati viranomaisten myöntämän luvan ja oli sallittu kohdistaa ainoastaan surmaajaan.
Frjazino

| Frjazino Фрязино |
| --- | --- |

 lippu:  vaakuna
 Moskovan alue Venäjällä, alla kaupungin sijainti alueella
 Frjazino
 Koordinaatit: 55.9559°N, 38.0423°E 
Valtio:  Venäjä
Subjekti:  Moskovan alue
Pinta-ala:  
 – Kokonaispinta-ala:  9 km²
Korkeus:  165 m
Väkiluku (2010):  53 212
 – Väestötiheys:  5 912 as./km²
Aikavyöhyke:  UTC+3 (MSK)
 
 www.fryazino.org 
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Frjazino (ven. Фря́зино) on kaupunki Moskovan alueella Venäjällä. Se sijaitsee Kljazman sivujokeen Vorjaan laskevan Ljubosejevka-joen rannalla 42 kilometriä Moskovasta koilliseen. Kaupungissa on Moninon rautatieltä Bolševon asemalla haarautuvan sivuradan pääteasema. Asukkaita on 52 300 henkeä (vuonna 2005).
Kaupungin paikalla sijainneet Grebnevon, Frjazinovkan ja Tšižovon kylät tunnetaan vuosista 1584–1586 lähtien. 1700-luvun lopulla seudulle syntyi pienimuotoista silkkikankaiden tuotantoa. 1800-luvun puolivälistä lähtien perustettiin kutomotehtaita. Vuonna 1934 rakennettiin konepaja. Vuonna 1938 Frjazino sai taajaman statuksen ja vuonna 1951 siitä tuli kaupunki.
Frjazino on naukograd eli tiedekaupunki. Neuvostoaikana kaupungin suurimpia työnantajia olivat radioelektroniikan tutkimuslaitokset, joiden toiminta perustui sotateollisuuden tilauksiin. Nykyään kaupungissa tuotetaan lääketieteen instrumentteja, elektroniikkaa ja elintarvikkeita. Suuri osa asukkaista käy työssä Moskovassa.
Kaupungin laidalla Ljubosejevka-joen rannalla sijaitsee 1780–1790-luvuilla syntynyt Grebnjovon klassistinen kartanokokonaisuus puistoalueineen, johon kuuluvat myös Jumalanäidin (1786–1791) ja Pyhän Nikolaoksen (1817–1823) kirkot.
Tunnettuja frjazinoilaisia

Aleksandr Balandin, kosmonautti
Stanislav Petrov
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Frjazino Wikimedia Commonsissa
Moskovan alueen kaupungit
Fujiwara no Yoshifusa

Fujiwara no Yoshifusa
Fujiwara no Yoshifusa (jap. 藤原良房, 804 Kioto – 7. lokakuuta 872 Kioto) oli japanilainen Heian-kauden poliitikko ja hovimies. Hänen myötään alkoi Fujiwara-klaanin valtakausi Japanin hovissa.
Yoshifusa oli Fujiwara no Fuyutsugun poika ja naimisissa vuodesta 814 lähtien keisari Sagan tyttären kanssa. Fujiwara-klaanin asema hovissa voimistui 800-luvun alkupuolella pääasiassa siksi, että klaanin naisia valittiin keisarien aviopuolisoiksi. Yoshifusa nimitettiin vuonna 857 vaikutusvaltaiseen suurministerin (dajō daijin) virkaan. Hän naitti tyttärensä sisarenpojalleen keisari Montokulle; keisari sai pojan, ja Yoshifusa nosti tuolloin vielä yhdeksänvuotiaan lapsen valtaistuimelle keisari Seiwana ja nimitti itsensä sijaishallitsijaksi (sesshō). Hänestä tuli Japanin historian ensimmäinen sesshō, joka ei ollut keisariperheestä, ja hän aloitti samalla tavan nimittää sesshō-sijaishallisijoita alaikäisille keisareille.
Fujiwara no Yoshifusa tunnettiin myös nimillä Somedono no Daijin (jap. 染殿の大臣) tai Shirakawa-dono (jap. 白河殿).
Fulacunda

| Fulacunda |
| --- | --- |
 Quinaran osa-alueet.
 Fulacunda
 Koordinaatit: 11°46′30″N, 15°10′20″W 
Valtio:  Guinea-Bissau
Alue:  Quinaran alue
Hallinto:  
 – Asutustyyppi:  kaupunki
 – Hallinnon tyyppi:  osa-alue
Väkiluku (2009):  1 526 (kaupunki) 11 275 (osa-alue)
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Fulacunda on kaupunki sekä osa-alue eli sektori Quinaran alueella Guinea-Bissaussa. Se sijaitsee Geba- ja Bubajoen välisellä niemellä 32 kilometriä Bubasta luoteeseen. Kaupungissa on 1 526 ja osa-alueella 11 275 asukasta (vuonna 2009, väestönlaskenta).
Fulacundan osa-alueen pinta-ala on 917,3 neliökilometriä. Kaupunkiväestön osuus on 13,5 %. Portugalin siirtomaa-aikana Fulacunda oli toisen luokan kauppapaikka, jota dominoivat libanonilaiset ja syyrialaiset kauppiaat.
Fréjus

| Fréjus |
| --- | --- |
 Fréjusin kaupunkia.
 lippu:  vaakuna
 Fréjus
 Koordinaatit: 43°25′59″N, 06°44′13″E 
Valtio:   Ranska
Alue:  Provence-Alpit-Riviera
Departementti:  Var
Arrondissementi:  Draguignan
Kantoni:  Fréjus
Hallinto:  
 – Pormestari:  Élie Brun
Pinta-ala:  
 – Kokonaispinta-ala:  102,27 km²
Väkiluku (2006):  52 389
 – Väestötiheys:  512 as./km²
Aikavyöhyke:  UTC+1
 – Kesäaika:  UTC+2
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Fréjus (oksitaaniksi Frejús) on kunta Varin departementissa Provence-Alpit-Rivieran alueella Ranskan kaakkoisosassa. Se on Saint-Raphaëlin kunnan naapuri ja niiden keskustat muodostavat käytännössä yhtenäisen kaupungin. Kunnasta pohjoiseen on Massif de l'Esterel. Vuonna 2006 kunnassa asui 52 389 asukasta.
Historia > Antiikki

Kaupunki perustettiin roomalaisella ajalla nimellä Forum Julii. Sen perustamisajankohtaa ei tunneta tarkasti, mutta yleensä arvellaan, että sen olisi perustanut Julius Caesar vuonna 49 eaa. Augustuksen aikana ja myöhemminkin kaupunki toimi merkittävänä laivastotukikohtana.
Historia > Myöhempi historia

Kaupunki menetti merkitystään keskiajalla ja merovingilaiselta tai karolingilaiselta ajalta kaupungista ei ole juurikaan säilyneitä tietoja. Saraseenit tuhosivat kaupungin vuonna 940 ja sen asukkaat pakenivat. Asukkaat tulivat kuitenkin myöhemmin takaisin ja kaupungin ympärille rakennettiin muuri. Riculfe-niminen piispa avusti kaupunkia uuden katedraalin rakentamisessa ja kun satamakin korjattiin kaupunki kehittyi merkittäväksi kauppakaupungiksi. Kauppa kuitenkin hiljeni jo 1300-luvulla. Taantumiseen vaikutti yhtenä tekijänä rutto. Fréjusissa oli piispanistuin vuodesta 374 vuoteen 1957, jolloin se siirrettiin Touloniin.
Ystävyyskaupungit

Fredericksburg
Paola
Triberg
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Fréjus Wikimedia Commonsissa
Roomalaisen akveduktin rauniot Fréjusissa.
Hr. Ms. Friesland (D812)

| Hr>  Ms. Friesland |
| --- | --- |
 Hr. Ms. Friesland

Aluksen vaiheet
Rakentaja:  Amsterdamin telakka
Kölinlasku:  17. joulukuuta 1951
Laskettu vesille:  21. helmikuuta 1953
Palveluskäyttöön:  22. maaliskuuta 1956
Loppuvaihe:  romutettu 1979
Tekniset tiedot
Uppouma:  2 497 t (standardi) 3 070 t (kuormattu)
Pituus:  116,0 m (kokonaispituus)
Leveys:  11,7 m
Syväys:  5,2 m
Koneteho:  60 000 shp
Nopeus:  36 solmua 20 solmua
Miehistöä:  284
Aseistus
Aseistus:  4 x Bofors 120 mm -tykkiä 6 x Bofors 40 mm -ilmatorjuntatykki 8 x 357 mm sukellusveneentorjuntaheitintä 2 x syvyyspommikiskoa
Hr. Ms. Friesland (runkonumero D812) oli Alankomaiden kuninkaallisen laivaston Friesland-luokan hävittäjä.
Valmistus

Alus tilattiin Amsterdamin telakalta ja sen köli laskettiin 17. joulukuuta 1951. Alus laskettiin vesille 21. helmikuuta 1953 ja se otettiin palvelukseen 22. maaliskuuta 1956.
Palvelus

Alus poistettiin palveluksesta ja se myytiin romutettavaksi 1979.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Hr. Ms. Friesland (D812) Wikimedia Commonsissa
Friesland-luokan hävittäjät
FREMM-luokan fregatti

| FREMM |
| --- | --- |
 Piirros suunnitellusta aluksesta
Tekniset tiedot
Uppouma:  6 000 t
Pituus:  142 m
Leveys:  20 m
Syväys:  5 m
Koneteho:  GE/Avio LM 2500 G4 -kaasuturbiinit (yht. 34 MW)
Nopeus:  +27 solmua
Aseistus
Meritorjunta:  MU90-torpedot Exocet-meritorjuntaohjukset (Ranska) Otomat/Teseo-meritorjuntaohjukset (Italia) Muu aseistus riippuu versiosta
Ilmatorjunta:  MBDA Aster -ilmatorjuntaohjukset Otobreda 76 mm konetykki
FREMM-luokan monitoimifregatit (ransk. FRÉgate Multi-Mission tai ital. FRegata Europea Multi-Missione) on ranskalaisen DCNS/Armariksen ja italialaisen Fincantierin Ranskan ja Italian laivastoille kehittämä fregattiluokka. Luokan ensimmäinen valmistunut alus Aguitaine otettiin palvelukseen Ranskan laivastossa marraskuussa 2012 ja sen mukaan Ranskan laivaston alukset tunnetaan Aquitaine-luokkana. Italiassa alukset on nimetty Bergamini-luokaksi.
Italia ostaa kymmenen alusta kahtena versiona, yleis- ja sukellusveneentorjuntafregattina. Italian tilaamista aluksista kaksi viimeistä varustetaan maajoukkojen tukemiseen soveltuvin risteilyohjuksin. Ranska on tilannut yhdeksän sukellusveneentorjuntaan soveltuvan aluksen lisäksi kaksi ilmatorjuntafregattia (FREDA). Lisäksi Marokko on tilannut yhden sukellusveneentorjuntafregatin.
Suunnittelu

Alun perin oli tarkoitus valmistaa kolmea eri versiota: sukellusveneentorjunta-, yleis- ja maajoukkojen tukemiseen soveltuva fregatti, joiden piti korvata Ranskan ja Italian laivastoissa palveluksessa olevat fregatit. Suunnitelmissa oli 27 aluksen valmistus, joista 17 Ranskalle ja loput kymmenen Italialle. Suunniteltujen lisäksi oli tarkoitus myydä alusta halukkaille ulkopuolisille tilaajille. Puolustusbudjettien leikkakset aiheuttivat kuitenkin tilausten lukumäärän laskun ja maajoukkojen tukemiseen soveltuva versio jätettiin kokonaan pois suunnitelmasta.
Kaikkien alusten runko ja perusaseistus on sama. Yhteisenä aseistuksena on:
MU90 torpedot
Exocet block 3 -meritorjuntaohjukset (Ranska)
Teseo/Otomat Mk-2/A block 4 meritorjuntaohjukset (Italia)
MBDA Aster -ilmatorjuntaohjukset SYLVER laukaisualustalla
Otobreda 76 mm -konetykki Davide ammuksilla
kaksi kevyttä tykkiä (Ranska 20 mm ja Italia 25 mm)
NH90 -helikopteri ja mahdollisuus käyttää italialaisten käyttämää EH-101 versiota.
Sukellusveneentorjuntaversiossa on lisäksi vedettävä kaikuluotain Captas UMS 4249, muita torpedoita, MILAS sukellusveneentorjuntaohjukset ja monikeilakaikuluotain. Näistä kaksi viimeistä ainoastaan Italian laivaston aluksilla.
Yleiskäyttöfregatin varusteina ovat yhteisen aseistuksen lisäksi:
Otobreda 127/64 LW -järjestelmä ohjautuvilla ammuksilla, joiden kantama on aina 120 kilometriin asti (Italia)
SCALP Naval -risteilyohjukset, joiden kantama on 1 500 km:iin asti (Ranska)
Alukset > Ranska

Alkuperäisen suunnitelman mukaan Ranskan tilaamien alusten tuli korvata Tourville-, Georges Leygues -luokkien sukellusveneentorjuntafregatit ja D’Estienne d’Orves -luokan alukset suurinpiirtein yhden suhde yhteen siten, että hankittaisiin kaikkiaan 17 uutta fregattia. Uusien alusten suunnittelu ja valmistussopimus allekirjoitettiin 16. marraskuuta 2005, mikä sisälsi kahdeksan aluksen valmistuksen Ranskan merivoimille. Tilauksen aluksista kuusi olisi sukellusveneentorjunta-aluksia ja kaksi risteilyohjuksin varustettuja tulitukialuksia. Loput kaksi sukellusveneentorjunta- ja kuusi tulitukialusta tilattaisiin myöhemmin kahdessa erässä.
Horizon-luokan supistuminen kahteen ja Ranskan merivoimien pinta-alusten määrän laskeminen vuonna 2008 muutti suunnitelmia. Tarvittavien alusten määrä laski 11:een, joista yhdeksän sukellusveneentorjunta-aluksia. Loput kaksi olisivat ilmatorjunta-aluksia, jotka korvaisivat tilaamatta jätetyt Horizon-luokan alukset. Täydentävä tilaus sukellusveneentorjunta-aluksesta ja kahdesta ilmatorjunta-aluksesta allekirjoitettiin lokakuussa 2009.
Alukset > Italia

Italia on suunnitellut neljän sukellusveneentorjunta- ja kuuden yleisfregatin hankintaa, millä on tarkoitus korvata kahdeksan Maestrale- ja neljä Lupo-luokan fregattia.
| Nimi | Telakka | Kölinlasku | Vesille | Valmis | Kohtalo |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| Carlo Bergamini | Fincantieri | 4. helmikuuta 2008 | 16. heinäkuuta 2011 | 29. toukokuuta 2013 | - |
| Virginio Fasan | Fincantieri | 12. toukokuuta 2009 | 31. maaliskuuta 2012 | 19. joulukuuta 2013 | - |
| Carlo Margottini | Fincantieri | 21. huhtikuuta 2010 | 29. kesäkuuta 2013 | 27. helmikuuta 2014 | - |
| Carabiniere | Fincantieri | 6. huhtikuuta 2011 | 29. maaliskuuta 2014 | 23. helmikuuta 2015 | - |
| Alpino | Fincantieri | 23. helmikuuta 2012 | 13. joulukuuta 2014 | 30. syyskuuta 2016 | - |
| Luigi Rizzo | Fincantieri | 5. maaliskuuta 2013 | 19. joulukuuta 2015 | 20. huhtikuuta 2017 | - |
| Frederico Martinengo (F596) | Fincantieri | 5. kesäkuuta 2014 | 4. maaliskuuta 2017 | 24. huhtikuuta 2018 | - |
| Antonio Marceglia (F597) | Fincantieri | 12. heinäkuuta 2015 | 3. helmikuuta 2018 | 16. huhtikuuta 2019 | - |
| Spartago Schergat (F598) | Fincantieri | helmikuu 2017 | 26. tammikuuta 2019 | maaliskuu 2020 |  |
| Emilio Bianchi (F599) | Fincantieri | tammikuu 2018 | tammikuu 2020 | huhtikuu 2021 |  |
Alukset > Muut maat

24. lokakuuta 2007 ilmoitettiin Marokon tilaavan yhden aluksen laivastolleen korvaamaan palveluksessa oleva Descubierta-luokan korvetti. Sopimus allekirjoitettiin 18. huhtikuuta 2008 ja tilatun aluksen valmistus on aloitettu kesällä 2008 Lorientissa DNCS telakalla Ranskassa ja sen nimi on oletettavasti Mohammed VI nykyisen hallitsijan mukaan. Alus otettiin palvelukseen 30. tammikuuta 2014.
Ftalonitriili

| Ftalonitriili |
| --- | --- |


Tunnisteet
IUPAC-nimi:  Bentseeni-1,2-dikarbonitriili
CAS-numero:  91-15-6
PubChem CID:  7042
SMILES:  C1=CC=C(C(=C1)C#N)C#N
Ominaisuudet
Molekyylikaava:  C8H4N2
Moolimassa:  128,132 g/mol
Sulamispiste:  141 °C
Tiheys:  1,238 g/cm3
Liukoisuus veteen:  Veteen noin 1 g/l
Ftalonitriili eli 1,2-disyanobentseeni tai o-disyanobentseeni (C8H4N2) on aromaattisiin nitriileihin kuuluva orgaaninen yhdiste. Yhdistettä käytetään orgaanisen kemian synteeseissä, erityisesti valmistettaessa väriaineita. Ftalonitriili on isoftalonitriilin ja tereftalonitriilin isomeeri.
Ominaisuudet, valmistus ja käyttö

Huoneenlämpötilassa ftalonitriili on valkoista, kellertävää, ruskehtavaa tai ruskeaa. Yhdiste liukenee vain hieman veteen ja paremmin orgaanisiin liuottimiin kuten etanoliin, dietyylieetteriin, asetoniin ja bentseeniin. Kuumennettaessa yhdistettä yli sulamispisteensä se reagoi muodostaen polymeerin. Ftalonitriili on myrkyllistä.
Tyypillinen tapa valmistaa ftalonitriiliä teollisessa mittakaavassa on o-ksyleenin ammoksidaatio, jossa se reagoi hapen ja ammoniakin kanssa noin 480 °C:n lämpötilassa. Katalyytteinä reaktiossa käytetään metallien kuten vanadiinin, antimonin, kromin ja molybdeenin oksidien seosta. Muita valmistustapoja ovat ftaalihapon ja sen johdannaisten kuten ftaalianhydridin, ftaaliamidin tai ftaali-imidin reaktio ammoniakin kanssa 300–500 °C:n lämpötilassa. Tässä menetelmässä katalyyttinä käytetään toriumin, kuparin, berylliumin, zirkoniumin tai volframin oksideja.
Ftalonitriiliä käytetään väriaineiden valmistuksessa. Kuumennettaessa sitä metalli-ionien läsnä ollessa muodostuu ftalosyaniinijohdannaisia esimerkiksi kupariftalosyaniinia. Ftalosyaniinista valmistetaan myös optisia kirkasteita, valokuvauskemikaaleja ja voiteluaineita. Yhdistettä voidaan myös käyttää hyönteismyrkkynä.
Fruktoosi-6-fosfaatti

| Fruktoosi-6-fosfaatti |
| --- | --- |

Tunnisteet
IUPAC-nimi:  [(2R,3R,4S)-2,3,4,6-tetrahydroksiy-5-oksoheksyyli]divetyfosfaatti
CAS-numero:  643-13-0
PubChem CID:  69507
SMILES:  C(C(C(C(C(=O)CO)O)O)O)OP(=O)(O)O 
Ominaisuudet
Molekyylikaava:  C6H13O9P
Moolimassa:  260,134 g/mol
Fruktoosi-6-fosfaatti (C6H13O9P) on kemialliselta rakenteeltaan fruktoosin ja fosforihapon esteri. Fruktoosi-6-fosfaatti on tärkeä välituote glykolyysissä.
Mannoosifosfaatti-isomeraasientsyymi katalysoi fruktoosi-6-fosfaatin isomeroitumista mannoosi-6-fosfaatiksi.
Glykolyysi

Glykolyysin ensimmäisessä vaiheessa muodostunut glukoosi-6-fosfaatti isomerisoidaan fosfoglukoosi-isomeraasientsyymin avulla fruktoosi-6-fosfaatiksi. Tämän jälkeen fruktoosi-6-fosfaatti fosforyloidaan fosfofruktokinaasi-1-entsyymin avulla fruktoosi-1,6-bisfosfaatiksi. Entsyymiä aktivoivat suuret AMP-pitoisuudet ja fruktoosi-2,6-bisfosfaatti, josta muodostuu fruktoosi-6-fosfaattia fosfofruktokinaasi-2-entsyymin katalysoimana.
Aiheesta muualla

DrugBank: Fructose-6-Phosphate (englanniksi)
Human Metabolome Database: Fructose 6-phosphate (englanniksi)
KEGG: D-Fructose 6-phosphate (englanniksi)
Fucales

| Fucales |
| --- | --- |
 Rakkohauru eli rakkolevä (Fucus vesiculosus)
Tieteellinen luokittelu
Domeeni::  Aitotumaiset Eucarya
Kunta::  Chromalveolata
Kaari::  Ruskeat levät Heterokontophyta
Luokka::  Ruskolevät Phaeophyceae
Lahko::  Fucales  Bory de Saint-Vincent, 1927
Katso myös
   Fucales Wikispeciesissä   Fucales Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OK: 
Fucales on ruskolevien lahko. Niiden sekovarret kasvavat keskikokoisiksi, 10 cm – 2 m pitkiksi. Sekovarren muoto vaihtelee suuresti suvusta toiseen ja jopa saman suvun lajien välillä. Tunnetuimpia Fucales-leviä ovat ja Itämeressäkin elävä rakkohauru ja sen sukulaiset valtamerten vuorovesirannoilla sekä Sargassomeren vapaasti uivat laajat levämassat.
Fucales-lahkon levät elävät koko elämänsä diploideina, eli niillä ei ole sukupolvenvuorottelua, toisin kuin monilla muilla levillä. Ne tuottavat sukusoluja tumanjakautumisen eli meioosin avulla. Useimpien lajien suvunjatkaminen on oogamistista: suurikokoiset naaraspuoliset munasolut pysyvät emokasvissa, ja pienet koirassolut, ”siitepöly”, ajelehtivat vedessä niiden luo. Tältä osin Fucales-levien lisääntyminen muistuttaa kukkakasvien lisääntymistä.
Lahkoon kuuluvia sukuja ovat solmulevät (Ascophyllum), Bifurcaria, Cystoseira, Druvillaea, Fucus, Hormosira, sargassolevät (Sargassum) ja Turbinaria.
Aiheesta muualla

Suomen Lajitietokeskus: Fucales
Guiry, M.D. and Guiry, G.M. 2006. Order Fucales AlgaeBase version 4.2. World-wide electronic publication, National University of Ireland, Galway.
| --- | --- |
Taksonitunnisteet:  Wikidata: Q8221361  Wikispecies: Fucales  AlgaeBase: 4574  CoL: 7NFB7  EoL: 3556  EPPO: 1FUCUO  GBIF: 1182  iNaturalist: 48219  IRMNG: 11443  ITIS: 11328  NBN: NBNSYS0000175377  NCBI: 3009  NZOR: f958ca5c-b657-4a6f-9a52-d541364efb09  Open Tree of Life: 446449  Paleobiology Database: 214590  WoRMS: 844
Fundamentals of argumentation theory

| Fundamentals of argumentation theory: A handbook of historical backgrounds and contemporary developments |
| --- | --- |
Kirjailija:  Frans H. van Eemeren, Rob Grootendorst, Francisca Snoeck Henkemans
Kieli:  englanti
Genre:  argumentaatio, retoriikka
Kustantaja:  Lawrence Erlbaum Associates
Julkaistu:  1996
Ulkoasu:  sidottu
Sivumäärä:  424
ISBN:  0-8058-1861-8
Löydä lisää kirjojaKirjallisuuden teemasivulta
Fundamentals of argumentation theory: A handbook of historical backgrounds and contemporary developments (suom. argumentaatioteorian perusteet: historiallisten taustojen ja nykyisten kehitysten käsikirja) on vuonna 1996 ilmestynyt argumentaation ja retoriikan perusteos. Teos esittelee tiivisti väitteiden perusteluopin keskeiset kehitysvaiheet antiikista nykyaikaan. Kirja sisältää huomattavan laajan luokitellun kirjallisuusluettelon.
Maini Askolin

Maini Johanna Vilhelmina Askolin (22. elokuuta 1890 Porvoo – 15. tammikuuta 1929 Pernaja) oli porvoolaisen kauppiaan, tehtailijan ja kauppaneuvos Johannes Askolinin tytär ja ainoa perijä. Isänsä kuoleman jälkeen hän oli Suomen rikkain nainen. Maini Askolin oli Pernajan Koskenkylässä sijaitsevan Koskenkylän kartanon eli Forsbyn linnan emäntä. Hän avioitui viidesti: hänen aviomiehiään olivat varatuomari William Thuring, johtaja Karl Landby, diplomaatti Martti Ilmanen, kenraalimajuri Nils Procopé sekä eversti Hjalmar Askolin-Ingelberg.