stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
RN Altair

| RN Altair |
| --- | --- |
 Altair vuonna 1941.

Aluksen vaiheet
Rakentaja:  Ansaldo, Genova
Kölinlasku:  2. lokakuuta 1935
Laskettu vesille:  26. heinäkuuta 1936
Palveluskäyttöön:  23. joulukuuta 1936
Poistui palveluskäytöstä:  uponnut osuttuaan miinaan 20. lokakuuta 1941
Tekniset tiedot
Uppouma:  808 t (standardi) 1 040 t (kuormattu)
Pituus:  83,5 m
Leveys:  8,1 m
Syväys:  2,55 m
Koneteho:  19 000 hv
Nopeus:  34 solmua
Miehistöä:  116
Aseistus
Aseistus:  3 x 100 mm tykkiä 10 x 20 mm ilmatorjuntatykkiä 2 x 13,2 mm ilmatorjuntakonekivääriä 4 x 450 mm torpedoputkea 20 x miinaa
RN Altair (ital. Regia Nave Altair) oli Italian kuninkaallisen laivaston Spica-luokan torpedovene toisessa maailmansodassa.
Valmistus

Alus tilattiin Genovasta Ansaldolta, missä köli laskettiin 2. lokakuuta 1935. Alus laskettiin vesille 26. heinäkuuta 1936 ja liitettiin laivastoon vielä saman vuoden lopulla 23. joulukuuta.
Palvelus

Alus upposi osuttuaan miinaan 20. lokakuuta 1941.
Hiltulanlahden työväentalo

| Hiltulanlahden työväentalo |
| --- | --- |
Sijainti:  Hiltulanlahti, Kuopio
Valmistumisvuosi:  1910
Rakennuttaja:  Hiltulanlahden Työväenyhdistys ry
Runkorakenne:  hirsi
Julkisivumateriaali:  lauta
 
Lisää rakennusartikkeleitaArkkitehtuurin teemasivulla
Infobox OKNimi-testi OK: 
Hiltulanlahden työväentalo oli Kuopion kaupungin Hiltulanlahden kylässä sijainnut työväentalo.
Historiaa

Hiltulanlahden työväenyhdistys perustettiin vuonna 1907, ja yhdistys liittyi samalla SDP:hen. Perustamisvuonna yhdistyksellä oli 20 jäsentä. Talo valmistui vuonna 1910 erääseen maatilaan kuuluvan torpan maille. Vuonna 1912 tilan omistaja käski yhdistystä purkamaan talon väittäen, ettei ollut antanut sen rakentamiseen lupaa. Asiaa käsiteltiin käräjillä, kuultiin todistajia, joiden mukaan talo oli rakennettu maanomistajan luvalla, ja lopulta esitettiin kuitteja, jotka todistivat isännän olleen tietoinen työväentalon rakentamisesta.
Vuonna 1922 yhdistys liittyi Suomen Sosialistiseen Työväenpuolueeseen, ja seuraavana vuonna talo takavarikoitiin. Vuonna 1931 yhdistys lakkautettiin kommunistilakien nojalla. Talo myytiin pakkohuutokaupassa suojeluskunnalle. Suojeluskunta puolestaan myi talon yksityiselle asuintaloksi. Vuonna 1945 yhdistys anoi taloa takaisin, mutta yksityiselle siirtynyt omistus esti sen palautuksen.
Toimintaa työväentalolla

Raittiusyhdistys järjesti talolla iltamat vuonna 1913. Helmikuussa 1923 taas järjestettiin työväen mielenosoituskokous, johon kovasta pakkasesta huolimatta tuli noin 50 osallistujaa. Samana vuonna talolla vietettiin vappujuhlaa, jonka ohjelmassa oli laulua, puheita, soittoa, näytelmiä ja lopuksi tanssia.
Hodinkan lentoasema

Hodinkan lentoasema (eli Frunzen keskuslentokenttä) oli 7 km luoteeseen Moskovan keskustasta sijainnut lentokenttä, joka oli kaupungin ainoa lentokenttä, kunnes Vnukovon lentoasema avattiin vuonna 1941.
Sen kiitotiesuunta oli 09/27 ja betonisen kiitotien pituus oli 1 460 m.[lähde? ] Kentän korkeus merenpinnasta oli 150 metriä. Kentän käyttö päättyi vuonna 2003[lähde? ] ja siellä on ulkoilmavarastoinnissa käytöstä poistettuja sotilaslentokoneita.
Aiheesta muualla

Video kentän lentokoneromuista vuodelta 2009
RN Canopo

| RN Canopo |
| --- | --- |

Aluksen vaiheet
Rakentaja:  Cantieri del Tirreno, Riva Trigoso
Kölinlasku:  10. joulukuuta 1935
Laskettu vesille:  1. lokakuuta 1936
Palveluskäyttöön:  31. maaliskuuta 1937
Poistui palveluskäytöstä:  upotettu 3. toukokuuta 1941
Tekniset tiedot
Uppouma:  808 t (standardi) 1 040 t (kuormattu)
Pituus:  83,5 m
Leveys:  8,1 m
Syväys:  2,55 m
Koneteho:  19 000 hv
Nopeus:  34 solmua
Miehistöä:  116
Aseistus
Aseistus:  3 x 100 mm tykkiä 10 x 20 mm ilmatorjuntatykkiä 2 x 13,2 mm ilmatorjuntakonekivääriä 4 x 450 mm torpedoputkea 20 x miinaa
RN Canopo (ital. Regia Nave Canopo) oli Italian kuninkaallisen laivaston Spica-luokan torpedovene toisessa maailmansodassa.
Valmistus

Alus tilattiin Riva Trigososta Cantieri del Tirrenolta, missä köli laskettiin 10. joulukuuta 1935. Alus laskettiin vesille 1. lokakuuta 1936 ja liitettiin laivastoon 31. maaliskuuta 1937.
Palvelus

Alus upposi ilmahyökkäyksessä 3. toukokuuta 1941.
Pyytinamit

| Pyytinamit |
| --- | --- |
 Pensastinami (Nothoprocta cinerascens)
Tieteellinen luokittelu
Domeeni::  Aitotumaiset Eucarya
Kunta::  Eläinkunta Animalia
Pääjakso::  Selkäjänteiset Chordata
Alajakso::  Selkärankaiset Vertebrata
Luokka::  Linnut Aves
Lahko::  Tinamilinnut Tinamiformes
Heimo::  Tinamit Tinamidae
Suku::  Pyytinamit Nothoprocta  P. L. Sclater & Salvin, 1873
Katso myös
   Pyytinamit Wikispeciesissä   Pyytinamit Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OK: 
Pyytinamit (Nothoprocta) on eteläamerikkalainen tinamien heimoon kuuluva lintusuku, johon kuuluu kuusi lajia. Pyytinamit elävät suurimman osan ajastaan maassa. Niitä näkee harvoin, ja monet lajit elävät pimeissä metsissä.
Lajit

Peruntinami (Nothoprocta taczanowskii)
Pyytinami (Nothoprocta ornata)
Chilentinami (Nothoprocta perdicaria)
Pensastinami (Nothoprocta cinerascens)
Andientinami (Nothoprocta pentlandii)
Käyränokkatinami (Nothoprocta curvirostris)
Rafael Zornoza Boy

Bischof Rafael Zornoza Boy.

Rafael Zornoza Boy (s. 31. heinäkuuta 1949 Madrid) on espanjalainen roomalaiskatolinen piispa. Hänet vihittiin papiksi Madridin arkkihiippakuntaan 19. maaliskuuta 1975 ja inkardinoitiin Getafen hiippakuntaan 23. heinäkuuta 1991.
Zornoza Boy sai 13. joulukuuta 2005 nimityksen Getafen vihkipiispaksi ja Mentesan titulaaripiispaksi. Piispaksi vihkiminen seurasi 5. helmikuuta 2006. Pääkonsekraattorina toimi Joaquin Maria López de Andújar y Cánovas del Castillo, jota avustivat Antonio María Rouco Varela ja Manuel Monteiro de Castro. Zornoza Boy nimitettiin 30. elokuuta 2011 Cádiz y Ceutan hiippakunnan piispaksi.
Henri Schoeman

| Mitalit> Maa:  Etelä-Afrikka.Miesten triathlon. Olympialaiset  | Mitalit> Maa:  Etelä-Afrikka.Miesten triathlon. Olympialaiset  | Mitalit> Maa:  Etelä-Afrikka.Miesten triathlon. Olympialaiset  | Maa:  Etelä-Afrikka> Miesten triathlon. |
| --- | --- | --- | --- |
|  Pronssia | Rio 2016 | yksilökilpailu |  |
| Kansainyhteisön kisat  | Kansainyhteisön kisat  | Kansainyhteisön kisat  |  |
|  Hopeaa | Glasgow 2014 | sekaviesti |  |
Henri Schoeman (s. 3. lokakuuta 1991 Vereeniging) on eteläafrikkalainen triathlonisti ja olympiamitalisti. 170 senttimetriä pitkän ja 59 kilogrammaa painava Schoemanin valmentajina toimivat Joe Schoeman ja Alistair Hatfield.
Schoeman saavutti olympiapronssia henkilökohtaisesta kilpailusta vuoden 2016 kesäolympialaisista Rio de Janeirosta. Mitali oli Etelä-Afrikan historian ensimmäinen olympiamitali triathlonista. Vuoden 2014 Kansainyhteisön kisoista Glasgow'sta Schoeman saavutti hopeaa sekaviestistä.
Schoemanin veli Riaan Schoeman on Kansainyhteisön kisojen mitalisti uinnissa.
RN Alessandro Poerio

| RN Alessandro Poerio |
| --- | --- |

Aluksen vaiheet
Rakentaja:  Ansaldo, Genova
Kölinlasku:  25. kesäkuuta 1913
Laskettu vesille:  4. elokuuta 1914
Palveluskäyttöön:  25. toukokuuta 1915
Poistui palveluskäytöstä:  Espanjalle 1937 Huesca
Loppuvaihe:  romutettu 1953
Tekniset tiedot
Uppouma:  1 028 t (normaali) 1 216 t (kuormattu)
Pituus:  85,0 m (kokonaispituus)
Leveys:  8,0 m
Syväys:  3,1 m
Koneteho:  20 000 hv (suunniteltu)
Nopeus:  31,5 solmua
Miehistöä:  129, joista viisi upseeria
Aseistus
Aseistus:  6 x 102 mm/35 tykkiä 4 x 450 mm torpedoputkea 42 x miinaa
RN Alessandro Poerio (ital. Regia Nave Alessandro Poerio) oli Italian kuninkaallisen laivaston Poerio-luokan laivueenjohtaja ensimmäisessä maailmansodassa.
Valmistus

Alus tilattiin Genovasta Ansaldolta, missä köli laskettiin 25. kesäkuuta 1913. Alus laskettiin vesille 4. elokuuta 1914 ja liitettiin laivastoon 25. toukokuuta 1915.
Palvelus

Alus luovutettiin 1937 Espanjalle, joka nimesi sen Huescaksi. Se poistettiin Italian alusluettelosta kesäkuussa 1938. Espanja romutti aluksen 1953.
Henri Schouteden

Henri Schouteden (3. toukokuuta 1881 Bryssel – 15. marraskuuta 1972 Bryssel) oli belgialainen eläintieteilijä, joka tutki Keski-Afrikan linnustoa.
24-vuotiaana Schouteden väitteli filosofian tohtoriksi Brysselin yliopistossa. Samaan aikaan hän oli sekä Belgian eläintieteellisen yhdistyksen että Hyönteistieteellisen seuran pääsihteeri, ja oli julkaissut jo 30 tieteellistä kirjoitusta. Sittemmin hän toimi Tervurenissa sijaitsevan Musée Royal de l’Afrique Centralen johtajana vuodesta 1927 alkaen. Vuonna 1911 hän ryhtyi julkaisemaan Revue de Zoologie et de Botanique Africaines-julkaisua, jota hän toimitti yhä ennen kuolemaansa. Schouteden julkaisi yli 500 kirjoitusta, erityisesti etiopialaiselta eläinmaantieteelliseltä alueelta.
Nuorena Schouteden tutki Hemiptera-lahkon hyönteisiä. Myöhemmin hän ryhtyi tutkimaan Belgian Kongon linnustoa yhdessä James Chapinin kanssa. Hän kasvatti Tervurenin museon kokoelmia alkuaan 1 600 näytteestä 35 000:een näytteeseen 35 vuotta myöhemmin. Vuonna 1972 kokoelmassa oli jo yli 100 000 näytettä.
Schouteden nimesi linnuista keltaharjalepinkäisen (Prionops alberti), sieppotimalin (Kupeornis chapini) ja afrikanviitapöllön (Phodilus prigoginei), viimeksimainitun oppilaansa Alexandre Prigoginen kunniaksi.
Hiljaisuuden talo

| Hiljaisuuden talo> Tystnadens hus |
| --- | --- |
Ohjaaja:  Rune Carlsten Eric Malmberg
Käsikirjoittaja:  Anders Djurberg
Perustuu:  Øvre Richter Frichin romaaniin Fredagen den 13de
Tuottaja:  Johan Westerlin
Säveltäjä:  Tapio Ilomäki
Kuvaaja:  Harry Hasso
Pääosat:  Fritiof Billquist Signe Larsson
Valmistustiedot
Valmistusmaa:  Ruotsi Suomi
Ensi-ilta:  1933
Kesto:  78 minuuttia
Alkuperäiskieli:  ruotsi
Aiheesta muualla
IMDb
Elonet
Svensk Filmdatabas
Infobox OKNimi-testi OK: 
Hiljaisuuden talo (ruots. Tystnadens hus) on ruotsalais-suomalainen rikoselokuva vuodelta 1933. Elokuvan ohjasivat Rune Carlsten ja Eric Malmberg. Sen käsikirjoitti Anders Djurberg.
Juoni

Amerikkalainen Kingsley Smith saapuu Tukholmaan tuomaan terveisiä pankkiiri Hassemanille tämän pojalta Alfredilta. Smith murhaa pankkiirin ja taloudenhoitaja Karinin. Hän lavastaa murhan näyttämään siltä, että pankkiiri ja taloudenhoitaja olisivat murhanneet toisensa. Seuraavana päivänä Karinin tyttärentytär Susanna saapuu paikalle ja hälyttää poliisin, koska ei pääse sisään. Poliisiasessori Portan ei usko, että Hasseman ja Karin olisivat tappaneet toisensa, eikä myöskään Susanna. Ilmenee, että Alfred on kuollut Chicagossa. Alfredina esiintyvä Gus Harryson keplottelee itsensä pankkiirin asuntoon, jossa säilytetään suuria rahasummia ja testamenttia, jossa määrätään huomattava omaisuus Susannalle.
Asianajaja Juliani lähtee mukaan Smithin juoneen, mikäli saa osan rahoista. Smith ja Juliani kidnappaavat Susannan ja syöttävät hänelle unilääkkeitä. Gusin omatunto alkaa kolkuttaa. Smith ja Juliani ampuvat Gusia ja sysäävät hänet samaan huoneeseen Susannan kanssa. Gus paljastaa Susannalle todellisen henkilöllisyytensä ja kuolee. Susannan onnistuu paeta. Portan on alkanut etsiä Susannaa ja saapuu hiljaisuuden taloon poliisien kanssa. Roistot saadaan satimeen. Myös Susanna löydetään. Toivuttuaan hän pyytää, että saisi jäädä Portanin luo.
Vastaanotto

Hiljaisuuden talo sai ruotsalaislehdistöltä varsin negatiivisen vastaanoton. Dagens Nyheterin Cyrano kirjoitti: "Man frågar sig hur fullvuxna människor kunnat åstadkomma någonting sådant som detta ---" (Herää kysymys, kuinka aikaihmiset ovat saaneetkaan aikaan moista ---). Jälkeenpäin Hiljaisuuden taloa on kutsuttu ruotsalaisen elokuvan ensimmäiseksi suureksi fiaskoksi.
Tuotanto ja esitykset

Hiljaisuuden talo oli osa turkulaisen Lahyn-Filmin suunnitelmaa, johon kuului kuusi kokoillan teatterielokuvaa. Suunnitelmasta toteutui vain Hiljaisuuden talo ja Vale-Greta. Hiljaisuuden taloa ei esitetty Suomessa lainkaan, Vale-Greta esitettiin Helsingissä helmikuussa 1934.
Hiljaisuuden talon pääosia näyttelivät ruotsalaiset näyttelijät. Sivuosissa nähtiin neljä suomalaista näyttelijää: Edith Lamroth, Bengt Lindroos, Bruno Lindroos ja Paul Troupp.
Näyttelijät

| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
|  Fritiof Billquist  | … |  Kingsley Smith   |
|  Signe Larsson  | … |  Susanna   |
|  Sigge Fürst  | … |  Gus   |
|  Gösta Lycke  | … |  Juliani   |
|  Eric Laurent  | … |  Portan   |
Rafael del Riego

Rafael del Riego
Rafael del Riego y Flórez (9. toukokuuta 1784 – 7. marraskuuta 1823) oli espanjalainen kenraali ja liberaali poliitikko.
Del Riego syntyi Santa Maria de Tuñasissa, Asturiassa. Oviedon yliopistosta valmistumisensa jälkeen vuonna 1807 hän muutti Madridiin, jossa hän liittyi armeijaan. Espanjan itsenäisyyssodan aikana vuonna 1808 Ranska otti hänet vangiksi Escorialiin, josta hän myöhemmin karkasi.
Marraskuun 10. päivänä hän osallistui Espinosa de los Monterosin taisteluun, jossa hänet jälleen kerran otettiin vangiksi. Kolme päivää myöhemmin hänet lähettiin Ranskaan, ja hänet lopulta vapautettiin. Hän matkusti ympäri Englantia ja Saksaa, ja vuonna 1814 palasi Espanjaan liittyen jälleen armeijaan everstiluutnanttina.
Kuuden vuoden absolutismin aikana hän liittyi vapaamuurareihin ja liberaaleihin salaliitossa kuningas Ferdinand VII:tä vastaan. Vuonna 1819 kuningas muodosti 10 pataljoonaa taistelemaan eteläamerikkalaisia vastarintaliikkeitä vastaan. Riego otti Asturian pataljoonan komennon. Kuitenkin Cádiziin saapumisen jälkeen hän aloitti muiden upseerien kanssa kapinan 1. tammikuuta 1820, ja vaati vuoden 1812 perustuslain palauttamista. Tätä konfliktia kutsuttiin Espanjan sisällissodaksi, 1820–1823. Riegon joukot marssivat Andalusian kaupunkien läpi kuninkaallisvastaisen kansannousun syntymisen toivossa, mutta paikallinen väestö oli lähinnä väliinpitämätöntä. Kansannousu kuitenkin aloitettiin Galiciassa, josta se nopeasti levisi ympäri Espanjaa. 7. maaliskuuta 1820 Madridin kuninkaallinen palatsi piiritettiin kenraali Ballesteroksen alaisten sotilaiden toimessa, ja 10. maaliskuuta kuningas suostui palauttamaan perustuslain.
Vuonna 1823 Ranskan armeija hyökkäsi Espanjaan ja palautti Ferdinand VII:n absoluuttiseen valtaan. Del Riego vangittiin, tuomittiin kuolemaan ja hirtettiin Madridissa.
Honda RC212V

| Honda RC212V |
| --- | --- |
 2007 kauden malli.
Historia
Valmistaja:  Honda Racing Corporation
Valmistusmaa:   Japani
Valm. vuosina:  2006–2011
Yleiset tiedot
Pituus:  2050–2060 mm
Leveys:  645 mm
Korkeus:  1110–1125 mm
Kuivapaino:  148–150 kg
Jarrut:  Edessä Brembo hiilikuitulevyt ja takana Yutakan teräslevyt
Etujousitus:  teleskooppihaarukka
Eturengas:  16–16.5"
Takarengas:  16.5"
Moottori
Moottori:  Nelitahtimoottori, V4 154 kW (207 hv)
Kuutiotilavuus:  800
Vaihteet:  6
Polttoainesäiliö:  21 l
Edeltäjä:  Honda RC211V
Seuraaja:  Honda RC213V
Kilpailuhistoria
Debyytti:  Qatar 2007
Kilpailuja:  89
Voittoja:  24
Paalupaikkoja:  11
Valmistajien maailmanmestaruuksia:  1 (2011)
Kuljettajien  maailmanmestaruuksia:  1 (2011)
Honda RC212V on nelitahtinen ja 800-kuutioinen ratamoottoripyörä, joka korvasi Honda RC211V, kun MotoGP teki uudistuksia sarjaansa siirtymällä 990-kuutioisista pyöristä pienempiin 800-kuutioisiin. Pyörällä ajettiin kilpaa kausina 2007–2011, jonka aikana sillä voitettiin yksi kuljettajien maailmanmestaruus Casey Stonerin ajamana ja yksi valmistajien maailmanmestaruus. Ennen Stonerin mestaruutta Daniel Pedrosa ajoi pyörällä parhaimmillaan MM-sarjassa toiseksi kausina 2007 ja 2010.
Père Paul Guillaume Farges

| Paul Guillaume Farges |
| --- | --- |

Henkilötiedot
Koko nimi:  Paul Guillaume Farges
Syntynyt: 1844 Monclar-de-Quercy, Tarn-et-Garonne, Ranska
Kuollut: 1912
Père Paul Guillaume Farges (1844–1912) oli ranskalainen lähetyssaarnaaja ja luonnontieteilijä.
Farges syntyi Monclar-de-Quercyn kunnassa Tarn-et-Garonnen departementissa Ranskassa. Vuonna 1867 hänet lähetettiin Kiinaan, jossa hän asettui Sichuanin koillisosaan eläen ja toimien siellä vuoteen 1903 saakka. Farges oli kiinnostunut paikallisesta kasvistosta sekä eläimistöstä, ja jo ennen 1800-luvun loppua hän oli kerännyt kasvinäytteitä ammattimaisesti. Vuosien 1892–1903 välillä ennen siirtymistään Chongqingiin Farges oli kerännyt jo yli 4000 näytettä. Chongqingissä Farges jatkoi kasvinäytteiden keräämistä aina kuolemaansa asti.
Vuonna 1897 Farges lähetti Kiinasta erän siemeniä Auguste Louis Maurice Levêque de Vilmorinille. Siementen joukossa oli 37 siementä erikoisesta puusta, jonka Farges oli löytänyt. De Vilmorin sai siemeniä Kiinasta useilta eri lähetystyöntekijöiltä ja hän yritti kasvattaa siemenistä puita kartanonsa laajoilla mailla. Fargesin lähettämistä siemenistä nousi pieni itu vuonna 1899. Samassa kuussa Ernest Henry Wilson saapui Hongkongiin lähetystehtäviin ja löysi sieltä samaisen puulajin, joka nykyisin tunnetaan kyyhkyspuuna eli nenäliinapuuna. Sittemmin Wilson keräsi siemeniä monista samoista lajeista, joista Fargeskin oli aiemmin kerännyt. Monet lajeista olivat koristeellisennäköisiä ja niistä povattiin tulevan suosittuja koristekasveja länsimaisiin puutarhoihin. Farges itse jatkoi kasvien keräämistä ja tutkimista Chongqingissä vuoteen 1912 eli kuolemaansa asti.
Farges löysi uransa aikana satoja lajeja, mutta vain harvoja niistä käytetään nykyisin koristekasveina. Fargesin löytämiä lajeja ovat muun muassa fargesinpihta, kiinantrumpettipuu ja sininarrinpensas.
Aiheesta muualla

JSTOR Global Plants: Farges, Paul Guillaume (englanniksi)
RN Amalfi

| RN Amalfi |
| --- | --- |
 Amalfi

Aluksen vaiheet
Rakentaja:  Cantieri navali Odero, Sestri Ponente
Kölinlasku:  24. heinäkuuta 1905
Laskettu vesille:  5. toukokuuta 1908
Palveluskäyttöön:  1. syyskuuta 1909
Poistui palveluskäytöstä:  upotettu 7. heinäkuuta 1915
Tekniset tiedot
Uppouma:  9 832 t (normaali) 10 600 t (kuormattu)
Pituus:  140,5 m (kokonaispituus)
Leveys:  21,0 m
Syväys:  7,1 m
Koneteho:  20 000 ihp
Nopeus:  23 solmua
Miehistöä:  684-687
Aseistus
Aseistus:  4 × 254 mm/45 tykkiä 8 × 190 mm/45 tykkiä 16 × 76 mm/40 tykkiä 4-8 × 47 mm/50 tykkiä 3 × 450 mm torpedoputkea
RN Amalfi (ital. Regia Nave Amalfi) oli Italian kuninkaallisen laivaston vuonna 1909 palvelukseen otettu Pisa-luokan panssariristeilijä.
Valmistus

Alus tilattiin Sestri Ponentesta Cantieri navali Oderolta, missä köli laskettiin 24. heinäkuuta 1905. Alus laskettiin vesille 5. toukokuuta 1908 ja liitettiin laivastoon 1. syyskuuta 1909.
Palvelus

Alus upotettiin 7. heinäkuuta 1915.
RN Alpino (1938)

| RN Alpino |
| --- | --- |


Aluksen vaiheet
Rakentaja:  CNR, Ancona
Kölinlasku:  2. toukokuuta 1937
Laskettu vesille:  18. syyskuuta 1937
Palveluskäyttöön:  20. huhtikuuta 1939
Poistui palveluskäytöstä:  uponnut 19. huhtikuuta 1943
Tekniset tiedot
Uppouma:  1 650 t (standardi) 2 590 t (kuormattu)
Pituus:  106,7 m (kokonaispituus)
Leveys:  10,15 m
Syväys:  3,15 m
Koneteho:  48 000 hv
Nopeus:  38 solmua
Miehistöä:  206
Aseistus
Aseistus:  8 x 120 mm tykkiä kaksiputkisina asennuksina 1 x 120 mm valoammustykki 12 x 13,2 mm ilmatorjuntakonekivääriä 6 x 533 mm torpedoputkea 48 x miinaa
RN Alpino (ital. Regia Nave Alpino) oli Italian kuninkaallisen laivaston Soldati-luokan hävittäjä toisessa maailmansodassa.
Valmistus

Alus tilattiin Anconasta CNR:n telakalta, missä köli laskettiin 2. toukokuuta 1937. Alus laskettiin vesille 18. syyskuuta 1938 ja liitettiin laivastoon 20. huhtikuuta 1939.
Palvelus

Alus upposi Yhdysvaltain lentokoneiden pommittaessa La Spezian satamaa 19. huhtikuuta 1943.
Projekti 945

| Projekti 945A ja 945B Barrakuda Nato: Sierra |
| --- | --- |
 Luokan alus K-239

Tekniset tiedot
Uppouma:  7 900 t (sukelluksissa)
Pituus:  107,0 m
Leveys:  12 m
Syväys:  8,8 m
Koneteho:  1 × OK-650-painevesireaktori 43 000 shp
Nopeus:  18 solmua (pinnalla) 35 solmua (sukelluksissa)
Miehistöä:  31 upseeria ja 29 miehistönjäsentä
Aseistus
Meritorjunta:  2 x 533 mm torpedoputkea 4 x 650 mm torpedoputkea
Projekti 945 (Nato-raportointinimi Sierra) oli Neuvostoliiton laivaston neljän ydinsukellusveneen muodostama alusluokka.
Suunnittelu

TsKB-112 Lazurit aloitti 1972 luokan suunnittelun. Veneet käyttivät samaa OK-650-painevesireaktoria kuin Projekti 971 ja K-278 Komsomolets. Aseistukseksi tuli kuusi 533 mm torpedoputkea, joita voitiin käyttää myös S-10 Granat -risteilyohjuksen laukaisuun. Veneessä oli tilaa 40 torpedolla. Edeltäjistä saatujen kokemusten mukaan veneessä oli kaksinkertainen titaaninen runko, joka mahdollisti sukelluksen erittäin syvälle ja vähensi magneettista havaittavuutta. Runko oli päällystetty havaitsemista vaikeuttavilla laatoilla.
Rungot rakennettiin Gorkissa, josta ne hinattiin viimeisteltäväksi Severodvinskiin. Luokka oli tarkoitettu pääasialliseksi hyökkäysveneeksi, ja jopa 26 suunniteltiin rakennettavaksi. Teollinen kapasiteetti oli kuitenkin riittämätön titaanisten veneiden valmistukseen ja niitä valmistui vain neljä, jonka jälkeen oli ryhdyttävä rakentamaan teräsrunkoisia Štšuka-B-luokan veneitä.
Alukset

Ensimmäinen vene, K-239 Karp valmistui 1983 ja otettiin palvelukseen 1984. Se sai myöhemmin nimen Tula ja poistettiin käytöstä, kun se törmäsi 1992 Yhdysvaltain laivaston Los Angeles -luokan USS Baton Rougen kanssa Kiltinän lähellä.
К-276 Krab otettiin käyttöön 1987 ja se sai myöhemmin nimen "Kostroma".
Projekti 945.A Sierra II

Kahden valmistuneen veneen jälkeen seuraavia jatkettiin kuudella metrillä ja sensorivarustusta uusittiin. Luokka sai nimen projekti 945.A Kondor (Nato-raportointinimi Sierra II). Tämän mallin veneet olivat Pohjoiseen laivastoon sijoitetut K-336 Zabatka, nykyisin Pskov ja  K-534 Okun, nykyisin Nižni Novgorod.
Projekti 945.B Mars

Kolmas luokan versio oli projekti 945.B Mars, mutta ainoa sitä edustanut vene romutettiin 1992 ennen valmistumista.
Aiheesta muualla

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
Neuvostoliiton ja Venäjän ydinkäyttöiset hyökkäyssukellusveneet
Projekti 627 "Kit" (November) | Projekti 671 "Jorš", "Sjomga", "Štšuka" (Victor) | Projekti 705 "Lira" (Alfa) | Projekti 945 "Barrakuda", "Kondor" (Sierra) | Projekti 685 "Plavnik" (Mike) | Projekti 971 "Štšuka-B" (Akula)
945.A "Kondor"
Henri Sanson

Henri Sanson (1767–1840) oli Ranskan virallinen pyöveli, joka mestasi useita Ranskan suuren vallankumouksen merkkihenkilöitä. Hänen mestaamiinsa henkilöihin kuuluvat muun muassa Charlotte Corday, kuningatar Marie Antoinette, Jaques-René Hebért, Georges Danton ja itse Robespierre. Henrin isä Charles-Henri Sanson oli ensimmäinen giljotiinin käyttäjäksi valtuutettu pyöveli. Charles-Henri mestasi kuningas Ludvig XVI:n poikansa ja kahden veljensä toimiessa pyövelinrenkeinä.
Kaikki neljä Sansonia olivat paikalla Salpêtrièren mielisairaalan pihalla, kun giljotiinia kokeiltiin ensi kerran maaliskuussa 1792. Giljotiinin tehokkuus oli uutta pyöveleille, ja laite otettiin pian käyttöön. Noin kuukautta myöhemmin maantierosvo Nicolas Jacques Pelletier mestattiin ensimmäisenä henkilönä giljotiinilla. Henri Sansonin poika Henri-Clement jatkoi isiensä ammatissa. Hän aloitti isänsä renkinä ja oppipoikana jo varsin nuorena ja oli mukana mestaamassa muun muassa Robespierreä.
Henri-Clement Sanson oli tämän kuuluisan pyövelisuvun viimeinen jäsen. Koska pyövelien oli käytännössä mahdotonta päästä naimisiin muiden kuin saman ammatin harjoittajien tyttärien kanssa, eikä yhtään sellaista enää löytynyt, hän kuoli naimattomana ja lapsettomana.
Tämän jälkeen viralliseksi pyöveliksi valitun henkilön todellinen henkilöllisyys pidettiin salassa teloituskäytännön loppuun asti; viran haltijasta käytettiin nimikettä "Monsieur de Paris" (suom. Pariisin herra), jonka suojassa pyöveli vältti julkisuuden loppuun asti. Myös elokuvista ja kirjallisuudesta tunnettu punainen pyövelin huppukaapu poistettiin käytöstä ja virallinen teloittaja käytti tavallista tummaa pukua ja knallia työasunaan. Viimeinen pyöveli oli Marcel Chevalier, joka siviiliammatiltaan oli kirjanpainaja.