stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Persona 4 Arena
Äänirooleissa > Englanninkieliset

| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
|  Johnny Yong Bosch  | … |  Yu Narukami, sivuäänet   |
|  Yuri Lowenthal  | … |  Yosuke Hanamura   |
|  Erin Fitzgerald  | … |  Chie Satonaka   |
|  Amanda Winn-Lee  | … |  Yukiko Amagi   |
|  Troy Baker  | … |  Kanji Tatsumi   |
|  Laura Bailey  | … |  Rise Kujikawa, sivuäänet   |
|  Sam Riegel  | … |  Teddie, sivuäänet   |
|  Anna Graves  | … |  Naoto Shirogane   |
|  Karen Strassman  | … |  Aigis, Nanako Dojima, Kanjin äiti   |
|  Tara Platt  | … |  Mitsuru Kirijo, Elizabeth   |
|  Liam O’Brien  | … |  Akihiko Sanada, sivuäänet   |
|  Wendee Lee  | … |  Fuuka Yamagishi   |
|  Cindy Robinson  | … |  Labrys   |
|  Patrick Seitz  | … |  kuuluttaja/pahansuopa olento, SATin kapteeni   |
|  Michelle Ann Dunphy  | … |  Margaret   |
|  Grant George  | … |  etsivä Kurosawa, sivuäänet   |
|  Dan Woren  | … |  Igor (arkistosta otettu)   |
Pianokonsertto nro 3 (Rahmaninov)

Kolmannen pianokonserton alun teeman ensimmäiset tahdit
Sergei Rahmaninovin pianokonsertto nro 3 d-molli op. 30 on yksi kuuluisimmista pianokonsertoista. Se on yksi teknisesti ja musiikillisesti vaativimmista pianoteoksista, ja se on joskus mainittu kaikkien aikojen vaikeimmaksi pianokonsertoksi.
Taustaa

Konsertto sävellettiin vuonna 1909 ja kantaesitettiin New Yorkissa 28. marraskuuta samana vuonna. Esitystä johti Walter Damrosch ja Rahmaninov itse soitti pianoa. Harjoitusajan lyhyyden vuoksi säveltäjä harjoitteli esitystä varten mykällä klaviatuurilla laivamatkalla Atlantin yli. Konsertto esitettiin ensimmäisen kerran Venäjällä vuoden 1910 huhtikuussa, ja siitä tuli pian yhtä suosittu kuin säveltäjänsä toisesta pianokonsertosta.
Rakenne

Kolmannen pianokonserton kesto on noin 40–45 minuuttia. Se käsittää kolme osaa:
Allegro ma non tanto
Intermezzo: Adagio
Finale: Alla breve.
Sergei Rahmaninov kolmannen pianokonserttonsa parissa sukulaistensa omistamalla Ivanovkan maatilalla 1910
Persona 5: Dancing in Starlight

| Persona 5: Dancing in Starlight |
| --- | --- |

Kehittäjä:  P-Studio
Julkaisija:  Atlus
Ohjaaja:  Nobuyoshi Miwa
Tuottaja:  Kazuhisa Wada
Taiteilija:  Shigenori Soejima
Pelisarja:  Megami Tensei Shin Megami Tensei: Persona (alasarja)
Julkaistu:  JP 24. toukokuuta 2018NA 4. joulukuuta 2018EU 4. joulukuuta 2018
Lajityyppi:  rytmipeli
Ikäluokitus:  ESRB: Teini-ikäisille 
Alusta:  PlayStation 4 PlayStation Vita
Jakelumuoto:  Blu-ray PlayStation Vita -kortti
Lisää peliartikkeleitaVideopelien teemasivulla
Infobox OK       : 
Persona 5: Dancing in Starlight, ilmestyi Japanissa nimellä Persona 5: Dancing Star Night (jap. ペルソナ5 ダンシング・スターナイト, Perusona Faibu: Danshingu Sutā Naito), on Atluksen kehittämä rytmipeli. Kyseessä on Megami Tensei -pelisarjaan kuuluvan Shin Megami Tensei: Persona -sarjan spin-off, jossa esiintyvät Persona 5:stä tutut hahmot. Pelin kehitys alkoi vuonna 2015 Persona 4: Dancing All Nightin saaman positiivisen vastaanoton myötä. Peli julkaistiin samaan aikaan Persona 3: Dancing in Moonlightin kanssa. Toisin kuin Dancing All Nightissa, molemmissa peleissä ei ole varsinaista tarinatilaa ja Dancing in Starlightiin on sovellettu realistisia tanssiliikkeitä.
Pelaaminen

Persona 5: Dancing in Moonlightin pelimekaniikka on samanlainen kuin Persona 4: Dancing All Nightissa, mutta pelistä Persona 5 tutuilla hahmoilla ja sen tarinasta tutuissa ympäristöissä, pelaajan käyttäessä nuolinäppäimiä, kolmio-, ympyrä- ja X-painikkeita sekä analogisia sauvoja. Fever Mode -tilassa pelaajan valitseman hahmon seuraan liittyy toinen pelin hahmo, ainutlaatuisella koreografialla, joka heijastaa näiden hahmojen suhdetta Persona 5:ssa. Hahmojen väliset keskustelut laulujen välillä sijoittuvat Persona-peleistä tuttuun Samettihuoneeseen (Velvet Room).
Juoni

Kuultuaan Margaretilta miten hänen vieraansa Yu Narukami ja muut Tutkintaryhmän jäsenet olivat voittaneet Mikuratana-no-Kamin tanssimisen avulla, Caroline ja Justine kutsuvat oman vieraansa Ren Amamiyan ja muut Sydänten haamuvarkaiden jäsenet unien kautta Samettihuoneeseen, jotta nämä voisivat herättää Sielujen meressä mahdollisimman paljon nostetta tanssimisen avulla. Haamuvarkaat saavat kyvyn visualisoida minkä tahansa liikkeen ja saavat kehonsa liikkumaan sen mukaisesti. Mutta he tulisivat herättyään unohtamaan nämä tapahtumat.
Äänirooleissa > Alkuperäiset

| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
|  Jun Fukuyama  | … |  Ren Amamiya   |
|  Ikue Ōtani  | … |  Morgana   |
|  Mamoru Miyano  | … |  Ryuji Sakamoto   |
|  Nana Mizuki  | … |  Ann Takamaki   |
|  Tomokazu Sugita  | … |  Yusuke Kitagawa   |
|  Rina Satō  | … |  Makoto Niijima   |
|  Aoi Yūki  | … |  Futaba Sakura   |
|  Haruka Tomatsu  | … |  Haru Okumura   |
|  Aki Toyosaki  | … |  Caroline ja Justine, Lavenza   |
|  Sōichirō Hoshi  | … |  Goro Akechi   |
|  Kenichi Suzumura  | … |  Sho Minazuki   |
|  Ayana Taketatsu  | … |  Labrys   |
Äänirooleissa > Englanninkieliset

| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
|  Xander Mobus  | … |  Ren Amamiya   |
|  Cassandra Lee Morris  | … |  Morgana   |
|  Max Mittelman  | … |  Ryuji Sakamoto   |
|  Erika Harlacher  | … |  Ann Takamaki   |
|  Matt Mercer  | … |  Yusuke Kitagawa   |
|  Cherami Leigh  | … |  Makoto Niijima   |
|  Erica Lindbeck  | … |  Futaba Sakura   |
|  Xanthe Huynh  | … |  Haru Okumura   |
|  Carrie Keranen  | … |  Caroline ja Justine, Lavenza   |
|  Robbie Daymond  | … |  Goro Akechi   |
Aiheesta muualla

Virallinen sivusto (japaniksi)
Panssarilasi

Panssarilasi, johon on ammuttu kolme laukausta 7,62×39-kaliiperisella aseella.
Panssarilasista valmistettu ikkuna murtoyrityksen jälkeen.
Panssarilasi tai luodinkestävä lasi on arkikielen käsite lasille, joka on tehty kestämään iskuja, erityisesti luodin osumia.
Panssarilasi tehdään yleensä käyttämällä vahvaa, mutta läpinäkyvää materiaalia kuten termoplastista polykarbonaattia, tai käyttämällä useita kerroksia laminoitua lasia. Toivottu tulos on ulkonäöltään ja valonsiirto-ominaisuuksiltaan samanlainen kuin normaali lasi. Panssarilasi ei sirpaloidu luodin osumasta kuten tavanomainen lasi, joten se tarjoaa eri asteista suojaa käsiaseiden tulelta.
Tekniikka

Polykarbonaattikerros, joka yleensä koostuu tuotteista kuten Makroclear, Cyrolon, Lexan ja Tuffak, on yleensä tehty normaalin lasin kerroksien väliin. Muovin käyttö laminaatissa tarjoaa kestävyyttä - vasaran, kirveen tai vastaavan - iskuille. Muovi antaa myös hieman apua luodinkestävyydessä, koska lasi, joka on paljon kovempaa kuin muovi, lyttää luodin kasaan ja täten estää läpäisyn. Tämän tapainen luodinkestävä lasi on yleensä 70-75 millimetriä paksu.
Kerroksittain laminoidusta lasista tehty panssarilasi rakennetaan ohuista lasilevyistä jotka ovat siteessä toisiinsa polyuretaanilla tai polyvinyylibutanaalilla. Tämän tyypin panssarilasi on ollut käytössä panssarivaunuissa ja muissa panssaroiduissa ajoneuvoissa aina toisesta maailmansodasta lähtien; se on yleensä noin 100-120 millimetriä paksua ja erittäin painavaa.
Tekniikka > Alumiinipanssarilasi

Perinteistä panssarilasia kevyempi vaihtoehto on läpinäkyvä panssarialumiini, kaupalliselta nimeltään: ALON. Siinä yhdistetään alumiinin happinitridiä (Al-O-N) lasin ulkopuoliseksi kerrokseksi. Panssarialumiinilasi koostuu kolmesta kerroksesta: Iskunkestävästä alumiiniyhdistekerroksesta, lasikerroksesta ja polymeerikerroksesta. Alumiiniyhdistekerros on tarkoitettu osumia vastaanottavaksi kerrokseksi. Alumiinipanssarilasi on massaltaan ja paksuudeltaan vain puolet perinteiseen panssarilasiin verrattuna, vaikka se kestää .30 sekä .50 -kaliiperiset panssariammukset. ALON on käytännössä hyvin vaikeasti naarmuuntuva ja hyvin iskunkestävä, mikä nostaa sen käyttöikää.
Tekniikka > Yksisuuntainen panssarilasi

Panssarilasin kehitys on johtanut yksisuuntaisen panssarilasin keksimiseen, jota käytetään esimerkiksi joissain rahankuljetusautoissa. Tämän kaltainen lasi kestää käsiaseiden tulen lasin ulkopuolelta, mutta antaa esimerkiksi panssaroidun auton sisällä olevien vartijoiden ampua ulkoista kohdetta päin lasin sisäpuolelta.
Yksisuuntainen panssarilasi tehdään yleensä kahdesta kerroksesta: hauras kerros ulkopuolelle ja joustava kerros sisäpuolelle. Kun luoti ammutaan ulkopuolelta, se osuu ensin hauraaseen kerrokseen murskaten alueen siitä. Tämä pirstaloituminen imee itseensä jonkin verran luodin liike-energiasta ja levittää sen suuremmalle alueelle. Kun hidastettu luoti osuu joustavaan osaan, se pysähtyy. Kun luoti ammutaan sisäpuolelta, sen isku kohdistuu pieneen alueeseen joustavassa kerroksessa ja läpäisee sen, kuten myös ulkopuolisen hauraan kerroksen, koska joustava puoli ei estä luotia.
Lasin kykyä kestää impaktia avustetaan myös karkaisulla. Kun lasia käsitellään oikeassa lämpötilassa, se muuttuu kovemmaksi, samalla vaatien enemmän voimaa sen pinnan murskaamiseksi.
Joka tapauksessa yksisuuntainen panssarilasi on kaukana täydellisestä. Jotain näyttöä on sen toimivuudesta, mutta suurimmassa osassa tapauksista lasin sisäpuolelta ammuttaessa täytyisi kohteen olla hyvin lähellä jotta luoti aiheuttaisi hengenvaarallisen lävistyksen.
Aixovall

Kirkko Aixovallissa
Aixovall on kylä Andorrassa Sant Julià de Lòrian pitäjässä. Vuoden 2018 arvioissa kylässä oli 93 asukasta.
Alsino, poika joka tahtoi lentää

| Alsino, poika joka tahtoi lentää> Alsino y el condor |
| --- | --- |

Ohjaaja:  Miguel Littín
Käsikirjoittaja:   Isidora Aguirre  Miguel Littín 
Tuottaja:  Hernán Littín
Säveltäjä:  Leo Brouwer
Kuvaaja:   Jorge Herrera  Pablo Martínez 
Pääosat:   Alan Esquivel  Dean Stockwell  Carmen Bunster 
Valmistustiedot
Valmistusmaa:   Kuuba  Meksiko  Nicaragua  Costa Rica 
Tuotantoyhtiö:   Costa Rican Film Cooperative  Instituto Cubano de Arte e Industria Cinematográficos  Latinamerican Film  Nicaraguan Film Institute 
Ensi-ilta:  1982
Kesto:  89 min
Alkuperäiskieli:  espanja
Aiheesta muualla
IMDb 
Elonet
AllMovie
Infobox OKNimi-testi OK: 
Alsino, poika joka tahtoi lentää on keskiamerikkalainen yhteistyöelokuva vuodelta 1982.  Se on ollut Oscar-ehdokkaana ja saanut palkinnon Moskovan elokuvajuhlilla. Miguel Littínin ohjaama draama kertoo noin kymmenvuotiaasta pojasta, joka elää lapsuuttaan Nicaraguassa keskellä sotaa.
Aiyu-hyytelö

Aiyu-hyytelöä limen kanssa
Aiyu-hyytelö (kiin.: 愛玉冰; pinyin: àiyùbīng) on taiwanilainen jälkiruoka, jota syödään yleensä kesällä. Sitä myydään usein iltamarkkinoilla. Hyytelö valmistetaan taiwanilaisista viikunoista. Nimi aiyu tarkoittaa sananmukaisesti ”rakkauden jadea”.
Itse hyytelö on melko mautonta, mutta sen kanssa syödään esimerkiksi maustettua jäätä ja limonadia. Jälkimmäistä lisäämällä syntyy paksuudeltaan piimää tai juotavaa jugurttia muistuttava juoma.
Peltopyy

| Peltopyy |
| --- | --- |

Uhanalaisuusluokitus
 Elinvoimainen  
  
Suomessa:
 Silmälläpidettävä  
Tieteellinen luokittelu
Kunta::  Eläinkunta Animalia
Pääjakso::  Selkäjänteiset Chordata
Alajakso::  Selkärankaiset Vertebrata
Luokka::  Linnut Aves
Lahko::  Kanalinnut Galliformes
Heimo::  Aitokanat Phasianidae
Suku::  Peltopyyt Perdix
Laji::  perdix
Kaksiosainen nimi
 Perdix perdix  (Linnaeus, 1758) 

Katso myös
   Peltopyy Wikispeciesissä   Peltopyy Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OKIUCN-testi OK: 
Peltopyyn munia.
Peltopyy eli vanhoilta nimiltään turkinpyy ja peltokana (Perdix perdix) on fasaanin sukuinen kanalintulaji.
Koko ja ulkonäkö

Peltopyy on tanakka kanalintu, jonka selkäpuoli on ruskeankirjava, vatsapuoli harmahtava. Naama on oranssinsävyinen. Nuori lintu on kauttaaltaan ruskea, kunnes alkusyksyllä sulkii vanhan linnun pukuun. Laulua kuulee varsinkin kevätöisin. Se on lyhyt, terävä kirkaisu, jota kummatkin sukupuolet voivat esittää. Peltopyy on melko utelias, mutta se yleensä välttelee ihmisasutuksia. Joskus sitä tavataan myös pihapiireissä, mutta ei tiiviisti asutuissa paikoissa, kuten (suur)kaupungeissa.
Peltopyyn pituus on keskimäärin 29–35 cm, siipien kärkiväli 52–57 cm, paino 350–450 g.
Vanhin suomalainen rengastettu peltopyy on ollut vähintään 3 vuotta 6 kuukautta 7 päivää vanha.
Levinneisyys

Peltopyitä tavataan liki koko Euroopassa ja läntisessä Aasiassa. Se on levinnyt istutettuna myös Pohjois-Amerikkaan. Peltopyykanta pienenee sopivan elinympäristön vähentyessä, mutta kanta ei Suomessa ole vakavasti uhanalainen. Suomessa pesii vain noin 4000 paria, koko Euroopassa 1,7–3 miljoonaa paria. Suomessa peltopyy esiintyy harvalukuisena länsi- ja etelärannikolla.
Lisääntyminen

Pesä on maassa, tavallisesti pellon pientareella korkean heinikon suojassa. Peltopyy tekee 10–29 munaa maahan rakentamaansa pesään. Haudonta-aika on noin 25 päivää, vain naaras hautoo. Poikaset ovat pesäpakoisia joten ne lentävät tyydyttävästi jo 2-viikkoisina.
Ravinto

Peltopyyn pääravintoa ovat siemenet, mutta varsinkin poikaset syövät hyönteisiä proteiininlähteenä. Peltopyy käy säännöllisesti ruokintapaikoilla.
Nimi

Tieteellinen nimi perdix  tulee latinan ja kreikan peltopyytä tarkoittavasta sanasta perdix. Vanhoja suomalaisia nimiä ovat Lönnrotin mukaan metsäkana, peltokana, keisarinkana, Englandinkana, Ryssänkana, Turkinpyy ja peltopyy. Kivirikko (1927) antaa varsinaiseksi nimeksi "Turkinpyy" ja varianteiksi mm. Tanskanpyy (Loimaalta), rappikana (Laihia) ja peltoteeri (Merimasku).
Kirjallisuutta

Markus Varesvuo ja Pertti Koskimies: Metson suku – Suomen kanalinnut.  Docendo, 2015.  ISBN 978-952-291-164-3.
Aiheesta muualla

BirdLife Suomi: Peltopyy, maalaismaiseman palleroinen (Arkistoitu – Internet Archive) (pdf-tiedosto)
Peltopyy Lintukuva-verkkopalvelussa
LuontoPortti: Peltopyy (Perdix perdix)
ITIS: Perdix perdix (englanniksi)
Erkki Pulliainen. Peltopyy. Ochre Chronicles 2007.
Persecution

| Persecution |
| --- | --- |

Ohjaaja:  Don Chaffey
Käsikirjoittaja:   Robert Hutton  Rosemary Wootten 
Tuottaja:  Kevin Francis
Säveltäjä:  Paul Ferris
Kuvaaja:  Kenneth Talbot
Leikkaaja:  Mike Campbell
Pääosat:   Lana Turner  Ralph Bates  Olga Georges-Picot  Suzan Farmer  Patrick Allen  Trevor Howard 
Valmistustiedot
Valmistusmaa:  Yhdistynyt kuningaskunta
Tuotantoyhtiö:  Tyburn Film Productions
Ensi-ilta:   1974-11-77. marraskuuta 1974 (Yhdistynyt kuningaskunta)  
Kesto:  95 minuuttia
Alkuperäiskieli:  englanti
Aiheesta muualla
IMDb 
Elonet
AllMovie
Infobox OKNimi-testi OK: 
Persecution (julkaistu myös nimillä Sheba, The Terror of Sheba ja The Graveyard) on vuonna 1974 ensi-iltansa saanut Don Chaffeyn ohjaama brittiläinen kauhuelokuva, jonka pääosissa ovat Lana Turner, Ralph Bates, Olga Georges-Picot, Suzan Farmer, Patrick Allen ja Trevor Howard.
Juoni

Englannissa asuva rikas ja rampautunut amerikkalaisnainen dominoi poikaansa, joka vihaa ja pelkää häntä.
Näyttelijät

| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
|  Lana Turner  | … |  Carrie Masters   |
|  Ralph Bates  | … |  David Masters   |
|  Olga Georges-Picot  | … |  Monique Kalfon   |
|  Suzan Farmer  | … |  Janie Masters   |
|  Patrick Allen  | … |  Robert Masters   |
|  Trevor Howard  | … |  Paul Bellamy   |
|  Mark Weavers  | … |  nuori David   |
|  Catherine Brandon  | … |  rouva Deacon   |
|  Shelagh Fraser  | … |  rouva Banks   |
|  Ronald Howard  | … |  tohtori Ross   |
Tuotanto > Kuvaukset

Persecution kuvattiin Pinewood Studios -elokuvastudiolla Englannissa. Lisäksi elokuvan ulkokohtauksia kuvattiin Denhamissa Buckinghamshiressä.
Vastaanotto

Lana Turner palkittiin roolisuorituksestaan Sitgesin elokuvajuhlien myöntämällä parhaan naisnäyttelijän palkinnolla vuonna 1975.
Aiheesta muualla

Persecution Internet Movie Databasessa (englanniksi)
Aiánteio

| Aiánteio Αιάντειο |
| --- | --- |
 Aiánteio
 Koordinaatit: 37°55′22″N, 23°27′18″E 
Valtio:  Kreikka
Hajautetun hallinnon alue:  Attika
Alue:  Attika
Alueyksikkö:  Saaret
Kunta:  Salamis
Hallinto:  
 – Asutustyyppi:  kaupunki
 – Kallikrates-koodi:  5201010201
Korkeus:  40 m
Väkiluku (2011):  4 860
Aikavyöhyke:  UTC+2
 – Kesäaika:  UTC+3
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Aiánteio (kreik. Αιάντειο; kath.kreik. Αιάντειον, Aiánteion; myös Eántio) on Kreikan kaupunki, joka sijaitsee Salamiin saarella. Se kuuluu hallinnollisesti Salamiin kuntaan, Saarten alueyksikköön ja Attikan alueeseen. Kaupungin väkiluku on 4 860 (vuonna 2011).
Aiánteio sijaitsee Salamiinlahden etelärannalla. Se on Salamiin saaren toiseksi suurin asutus. Aiánteio muodostaa myös laajemman kaupunkiyhdyskunnan (Δημοτική Κοινότητα Αιαντείου, Dimotikí Koinótita Aianteíou), johon kuuluvat varsinaisen Aiánteion kaupungin lisäksi kylät Dimítrani, Kanákia, Kolónes, Maroúdi, Pérani ja Peristéria sekä saaret Gaïdoúri, Kanákia, Péra, Peristéria ja Trínisa. Koko yhdyskunnan väkiluku on 5 888.
Alina Forsman

| Alina Forsman> Henkilötiedot |
| --- | --- |
Syntynyt: 4. kesäkuuta 1845 Vaanila, Lohja
Kuollut: 23. maaliskuuta 1899 (53 vuotta) Berliini, Saksa
Düsseldorfin koulukuntaan kuuluvat suomalaiset taiteilijat
Werner Holmberg, , 1860.
Fanny Churberg, Karl Anders Ekman, Severin Falkman, Ellen Favorin, Alina Forsman, Hanna Frosterus-Segerstråle, Alexandra Frosterus-Såltin, Emma Gylden-von Schantz, Werner Holmberg, Karl Emanuel Jansson, Arvid Liljelund, Berndt Lindholm, Erik Johan Löfgren, Hjalmar Munsterhjelm, Victorine Nordenswan, Augusta Soldan, Victoria Åberg
Emma Alina Forsman (4. kesäkuuta 1845 Vaanila, Lohja – 23. maaliskuuta 1899 Berliini, Saksa) oli suomalainen kuvanveistäjä ja taidemaalari. Hän opiskeli kuvataidetta Roomassa ja Italiassa vuosina 1873–1875, ja Kööpenhaminassa vuosina 1875–1878. Hän asui pysyvästi Saksassa vuodesta 1887, ensin Berliinissä ja sitten Weimarissa. Alina Forsmania pidetään ensimmäisenä suomalaisena naiskuvanveistäjänä.
Teoksia

Laulajatar Signe Hebben rintakuva. 1871
Musiikkitirehtööri Isidor Dannströmin muotokuva. 1871
Kuvanveistäjä Walter Runebergin muotokuvamedaljonki. 1875
Pianokonsertto nro 3 (Rautavaara)

Einojuhani Rautavaaran kolmas pianokonsertto Gift of Dreams on säveltäjänsä uudempaan tuotantoon kuuluva teos pianolle ja sinfoniaorkesterille. Konsertto syntyi vuonna 1998 pianisti Vladimir Aškenazyn tilauksesta. Aškenazy halusi teoksen, jota hän voisi klassismin ajan tavan mukaisesti johtaa pianosolistin paikalta käsin, ilman kapellimestaria. Tästä syystä kolmannessa pianokonsertossa ei ole esimerkiksi niin tiheästi tahtilajin vaihdoksia kuin Rautavaaran teoksissa yleensä, koska niitä olisi hankala johtaa vaativan solistitehtävän lomasta. Konserton alaotsikko Gift of Dreams (Unien lahja) on sitaatti eräästä Rautavaaran 1970-luvulla säveltämästä kuorolaulusta Charles Baudelairen runoon. Runo sisältää sanat "les don des rêves", "unien lahja". Motiivi f-es-des-e, jolla mainitut sanat lauletaan esiintyy pitkin konserttoa erilaisina muunnelmina. Aškenazy teki konsertosta levyn Ondine-levymerkille, joka otettiin lämpimästi vastaan sekä kriitikoiden että klassisen musiikin harrastajien keskuudessa. Samalla levyllä on myös Rautavaaran orkesteriteos Autumn Gardens Aškenazyn johtamana.
Rakenne

Tranquillo (10 min)
Adagio assai (12 min)
Energico (6 min)
Musiikki

Ensimmäinen osa alkaa sordinoitujen jousien pitkälinjaisena ja tyynenä mietiskelynä. Piano astuu näyttämölle pehmein impressionistisin soinnuin, jotka tuovat mieleen Claude Debussyn. Musiikki yltyy rauhallisen alun jälkeen vähitellen romanttisen kiihkeään menoon, kunnes loppua kohti vetäytyy takaisin omaan salaperäiseen maailmaansa. Hitaan toisen osan alussa kuullaan yksi muunnelma em. ns. "unimotiivista". Pianon soolokadenssi osan keskivaiheilla johdattaa musiikin hetkeksi dramaattisempaan vaiheeseen, kunnes tunnelma jälleen tyyntyy. Finaali on konserton selkeästi vauhdikkain ja voimakasilmeisin osa. Siinä kuullaan myös groteskimpia sointitehoja vastakohtana kahden ensimmäisen osan unenomaiselle lyyrisyydelle. Teos huipentuu lopulta viulujen intensiivisen teemaan sekä pianon ja gongien massiivisiin sointuihin. Partituurin loppusivuilla musiikki vaimenee "kuin etääntyvä näky, ehkä uni", kuten säveltäjä kirjoitti kantaesityskommentissaan.
Persona 5 Strikers

| Persona 5 Strikers |
| --- | --- |

Kehittäjä:   Omega Force  P-Studio 
Julkaisija:  Atlus
Jakelija:  Steam, Nintendo eShop ja PlayStation Store
Ohjaaja:   Mumon Usuda  Daisuke Kaneda 
Tuottaja:   Daisuke Kaneda  Kenichi Ogasawara 
Käsikirjoittaja:   Takaaki Ogata  Toru Yorogi  Yusuke Nitta 
Taiteilija:  Shigenori Soejima
Säveltäjä:   Atsushi Kitajoh  Gota Masuoka  Ayana Hira 
Pelisarja:   Megami Tensei  Shin Megami Tensei: Persona (alasarja) 
Julkaistu:  Switch, PlayStation 4 JP 20. helmikuuta 2020 NA EU 23. helmikuuta 2021 Windows 23. helmikuuta 2021
Lajityyppi:   hack and slash  roolipeli 
Pelimuoto:  yksinpeli
Ikäluokitus:  ESRB: Alkaen 17 vuotta  USK 12 ja USK 12 
Alusta:   Nintendo Switch  PlayStation 4  Microsoft Windows 
Jakelumuoto:  Blu-ray
Lisää peliartikkeleitaVideopelien teemasivulla
Infobox OK      : 
Persona 5 Strikers, ilmestyi Japanissa nimellä Persona 5 Scramble: The Phantom Strikers (jap. ペルソナ5スクランブルザ ファントムストライカーズ, Perusona Faibu Sukuranburu: Za Fantomu Sutoraikāzu), on Atluksen Shin Megami Tensei: Persona -pelisarjaan kuuluva hack and slash -peli, joka julkaistiin Nintendo Switchille ja PlayStation 4:lle Japanissa vuonna 2020. Pohjois-Amerikassa ja Euroopassa peli julkaistiin 23. helmikuuta 2021, jolloin se julkaistiin myös Microsoft Windowsille. Pelin tapahtumat alkavat neljä kuukautta Persona 5:n tapahtumien jälkeen.
Pelaaminen

Persona 5 Strikers sisältää elementtejä sekä Koei Tecmon hack and slash -pelisarjasta Dynasty Warriors että Atluksen Persona -roolipelisarjasta, yhdistäen reaaliaikaisen taistelun ja vuoropohjaisten toimintojen käytön.
Persona 5:n tavoin protagonisti voi tässäkin pelissä käyttää useita eri persoonia, keräten niitä joko varjoja (Shadows) vastaan käydyistä taisteluista pudonneista hyödykkeistä tai voittamalla välipomovastuksia. Persoonia voi myös yhdistää toisiinsa Samettihuoneessa (Velvet Room). Persona 5:n luottamussuhteita (Confidant relationships) pelissä ei ole. Sen sijaan pelissä on BAND-järjestelmä, jossa muut persoonankäyttäjät saavat uusia ominaisuuksia tai tehosteita käyttöönsä, jos protagonisti keskustelee heidän kanssaan, suorittaa heidän pyyntöjensä mukaisia tehtäviä, voittaa taisteluita tai saavuttaa pelissä tiettyjä vaiheita.
Pelin luolastoina toimivat palatsien sijasta vankilat (Jails), joiden tutkimiseksi pelaaja voi koota neljän persoonankäyttäjän ryhmän (Party), protagonistin ollessa ainut pakollinen jäsen ja ainut, jolla pelaaja voi liikkua oikeassa maailmassa. Ryhmän jäseniä voi vaihtaa taisteluiden ulkopuolella. Vankiloiden tutkiminen on samanlaista kuin palatsien tutkiminen Persona 5:ssä. Navigoidessaan vankiloissa ryhmä käyttää hiiviskelyä, jotta varjot eivät huomaisi heitä, ja joillakin alueilla on pulmapelejä, joita on ratkaistava kyvyllä nimeltä ”kolmas silmä” (Third Eye). Palatsien tavoin vankiloissa on myös ”turvallisuustaso” (security level), joka kasvaa aina kun vankilaa hallitseva varjominä (Shadow Self) tulee yhä tietoisemmaksi pelaajan läsnäolosta. Jos turvallisuustaso nousee liian korkeaksi, ryhmä joutuu poistumaan vankilasta. Turvallisuustasoa voi laskea joko yllätyshyökkäyksillä tai varjojen voittamisella taistelussa.
Äänirooleissa > Alkuperäiset

| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
|  Jun Fukuyama  | … |  protagonisti   |
|  Ikue Ōtani  | … |  Morgana   |
|  Mamoru Miyano  | … |  Ryuji Sakamoto   |
|  Nana Mizuki  | … |  Ann Takamaki   |
|  Tomokazu Sugita  | … |  Yusuke Kitagawa   |
|  Rina Satō  | … |  Makoto Niijima   |
|  Aoi Yūki  | … |  Futaba Sakura   |
|  Haruka Tomatsu  | … |  Haru Okumura   |
|  Misaki Kuno  | … |  Sophia   |
|  Shin’ichirō Miki  | … |  Zenkichi Hasegawa   |
|  Yōko Hikasa  | … |  Kuon Ichinose   |
|  Misa Watanabe  | … |  EMMA/Demiurgi   |
|  Ayane Sakura  | … |  Alice Hiiragi   |
|  Daisuke Kishio  | … |  Ango Natsume   |
|  Kyōko Terase  | … |  Mariko Hyodo   |
|  Naomi Ōzora  | … |  Akane Hasegawa   |
|  Tōru Ōkawa  | … |  Akira Konoe   |
|  Jōji Nakata  | … |  Sojiro Sakura   |
|  Yūko Kaida  | … |  Sae Niijima   |
|  Aki Toyosaki  | … |  Lavenza   |
|  Kazue Ikura  | … |  Miyako Kaburagi   |
|  Ikuya Sawaki  | … |  Jyun Owada   |