stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Enzo Coloni Racing Car Systems
Aika F1-sarjassa (1987-1991) > Ensiesiintyminen ja hetkellista nousua (1987-1988)

Menestyttyään monia vuosia alemmissa kilpasarjoissa Enzo Colonin vuonna 1983 perustama Enzo Coloni Racing Car Systems harppasi Formula 1 -luokkaan FIA:n ilmoitettua turbomoottorien poistumisesta kauteen 1989 mennessä, minkä ansiosta kilpailemisesta Formula Ykkösistä tuli halvempaa ja kannattavampaa pikkutalleille, joilla ei aikaisemmin riittänyt rahaa tehokkaisiin turbokoneisiin, joita oli isommilla talleilla. Colonin ensimmäisen F1-auton suunnitteli Roberto Ori, ja autojen voimanlähteenä toimi Novamotorin valmistama Cosworth DZF V8-moottori. Tallin ainoana kuljettajan toimi Italialainen Nicola Larini, joka ajoi Colonin autoilla jo F3-luokassa. Coloni osallistui kauden aikana kahteen kisaviikonloppuun tehden ensiesiintymisensä kotiradallaan Italian Monzassa. Larini ei kuitenkaan selvinnyt karsinnoista, ja itse kilpailu jäi Colonilta ajamatta. Coloni osallistui vielä Espanjan GP:hen, josta tuloksena oli keskeytys.
Seuraavalle kaudelle tallin ainoata autoa saapui ajamaan niin ikään italialainen Gabriele Tarquini. Tarquini pääsi kauden kolmessa ensimmäisessä osakilpailussa jo lähdöruudukkoon asti mutta keskeytti jokaisella kerralla. Meksikon ja Kanadan osakilpailuissa Colonin auto pääsi jo maaliin asti, ja jälkimmäisen kilpailun kahdeksas sija tulisi jäämään Colonin historian parhaaksi osakilpailusijoitukseksi. Tarquini selvisi vielä kauden aikana kolmasti lähtöruudukkoon ajaen maaliin asti kahdesti. MM-pisteitä ei Colonille herunut, mutta kausi oli jo lievää parannusta nuoren tallin tasoon.
Aika F1-sarjassa (1987-1991) > Kahden auton talliksi (1989)

Kaudelle 1989 Coloni sai itselleen toisenkin auton ajettavaksi ja liittyi kahden kuljettajan tallien joukkoon. Colonin autoa, edellisen kauden lopussa jo käytettyä FC188B:ä, siirtyi ajamaan AGS-tallissa edelliskauden lopussa ajanut Roberto Moreno ja tulokaskuljettaja Pierre-Henri Raphanel. Vaikka Colonin autot olivat edelleen tallien hitaimmasta päästä, selvisivät tallin molemmat kuljettajat Monacon GP:n lähtöruudukkoon. Itse kilpailusta tuloksena oli kuitenkin keskeyttäminen. Monacon GP:n esiintyminen jäi tallin ainoaksi osakilpailulähdöksi alkukaudesta kun talli karsiutui muissa kilpailuissa. Kanadan GP:ssä talli esitteli uuden Christian Vanderpleynin suunnitteleman Coloni C3-auton. Auto oli käytännössä hyvä mutta kärsi edellisten autojen tapaan vähäisestä testaamisesta eikö Colonin suoritukset paljoa parantuneet uuden auton myötä. Pierre-Henri Raphanel sai väistyä syrjään Unkarin GP:n jälkeen ja hänen tilalleen saapui italialainen Enrico Bertaggia. Bertaggia ei kuitenkaan päässyt kertaakaan lähtöruudukkoon taas kun kauden ajan auton tasoon nähden parhaimpansa tehnyt Roberto Moreno selvisi loppukaudesta neljästi lähtöruudukkoon, keskeyttäen kolmasti ja tullen diskatuksi Italian GP:ssä.
Aika F1-sarjassa (1987-1991) > Yhteistyötä Subarun kanssa (1990)

Kaudelle 1990 Colonille tarjoutui mahdollisuus päästä japanilaisen autovalmistajan Subarun "tehdastalliksi". Yhteistyön odotettiin nostavan Colonin vähintään keskikastin talliksi mutta todellisuudessa yhteistyöstä tuli suuri pettymys. Subarun ilmaiseksi antamat 12-sylinteriset bokserikoneet osoittautuivat ylipainoisiksi, heikoiksi ja epäluotettaviksi. Raskas moottori teki uuden puna-valko-vihreän värin saaneen Colonin auton reilusti ylipainoiseksi ja auto muutenkin näytti kehityksestä jäljessä olevalta. Moottori kehitti tehoa vain noin 500 hevosvoimaa, mikä teki autosta sarjan heikkotehoisimpia ellei jopa heikkotehoisinta. Uutta autoa ajamaan palkattiin Belgialainen Bertrand Gachot jolta löytyy ajokokemusta edelliskaudelta Onyxin ratista.
Coloni karsiutui kauden aikana kaikista kilpailuista eikä kauden aikana Subarusta Ford:in koneisiin tehty moottorivaihdos parantanut tallin suorituskykyä. Gachot siirtyi seuraavaksi kaudeksi tulokastalli Jordanin kuljettajaksi joten Coloni oli jälleen uuden kuljettajan hankkimisen edessä.
Aika F1-sarjassa (1987-1991) > Joutsenlaulu Formula ykkösille (1991)

Coloni tavoitteli uudeksi kuljettajakseen kokenutta Andrea de Cesarisia mutta tämä valitsi myös Jordanin. Tallin ainoata autoa palkattiin ajamaan Pedro Chaves. Chaves jatkoi tallin edelliskaudella aloittamaa karsiutumisputkea karsiutumalla kolmestatoista osakilpailusta peräkkäin. Chaves oli edelliskaudella voittanut Formula 3000 -sarjan mestaruuden mutta ei voinut mitään auton ollessa hidas ja epäluotettava. Chaves ei myöskään osannut suurinta osaa radoistakaan ja kun hänen kotikilpailunsa, Portugalin kilpailu koitti, hän menetti mahdollisuutensa auton moottorin räjähdettyä. Chaves kyllästyi heikkoon autoonsa ja päätti lopettaa tallissa. Tämä johti siihen että Coloni ei kyennyt löytämään uutta kuljettajaa seuraavaan kilpailuun mennessä ja joutui jättämään Espanjan GP:n kokonaan väliin. Coloni sai lopulta uuden kuljettajan kun japanilainen Naoki Hattori hankittiin kauden kahteen viimeiseen kilpailuun. Hattori karsiutui molemmista kilpailuista ja Coloni päätti vetäytyä Formula Ykkösistä kauden 1991 loputtua.
Vetäydyttyään kauden 1991 lopussa, Colonin Formula 1 -tallin toiminnan osti itselleen italialainen kenkäsuunnittelijana mainetta itselleen luonut Andrea Sassetti, joka muutti tallin nimeksi Andrea Moda Formula. Uusi nimi juontui hänen omistamastaan Andrea Moda -muotimerkistä ja talli itsessään hankkiutui nopeasti yhdeksi Formula 1 -sarjan huonomaineisimmista talleista, jonka toiminta loppui kesken kautta 1992, jonka aikana Andrea Modan tallilta evättiin pääsy Italian osakilpailun varikolle, tallin tuotua huonoa mainetta Formula 1 -sarjalle Andrea Sassettin rahanpesuepäilyjen vuoksi.
Formula 1 -tulokset

Lihavointi tarkoittaa paalupaikkaa, kursivointi kilpailun nopeinta kierrosta. Muut selitteet löytyvät täältä.
| Kausi | Runko | Moottori | Renkaat | Kuljettajat | 1 | 2 | 3 | 4 | 5 | 6 | 7 | 8 | 9 | 10 | 11 | 12 | 13 | 14 | 15 | 16 | Pisteet | Sijoitus |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 1987 | FC187 | Ford Cosworth DFZ 3.5 V8 | G |  | BRA | SMR | BEL | MON | DET | FRA | GBR | GER | HUN | AUT | ITA | POR | ESP | MEX | JPN | AUS | 0 | NC |
| 1987 | FC187 | Ford Cosworth DFZ 3.5 V8 | G |  Nicola Larini |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  | DNQ |  | Kesk. |  |  |  | 0 | NC |
| 1988 | FC188 FC188B | Ford Cosworth DFZ 3.5 V8 | G |  | BRA | SMR | MON | MEX | CAN | DET | FRA | GBR | GER | HUN | BEL | ITA | POR | ESP | JPN | AUS | 0 | NC |
| 1988 | FC188 FC188B | Ford Cosworth DFZ 3.5 V8 | G |  Gabriele Tarquini | Kesk. | Kesk. | Kesk. | 14 | 8 | DNPQ | DNPQ | DNPQ | DNPQ | 13 | Kesk. | DNQ | 11 | DNPQ | DNPQ | DNQ | 0 | NC |
| 1989 | FC188B C3 | Ford Cosworth DFR 3.5 V8 | P |  | BRA | SMR | MON | MEX | USA | CAN | FRA | GBR | GER | HUN | BEL | ITA | POR | ESP | JPN | AUS | 0 | NC |
| 1989 | FC188B C3 | Ford Cosworth DFR 3.5 V8 | P |  Roberto Moreno | DNQ | DNQ | Kesk. | DNQ | DNQ | Kesk. | DNQ | Kesk. | DNPQ | DNPQ | DNPQ | DNPQ | Kesk. | DNPQ | DNPQ | DNPQ | 0 | NC |
| 1989 | FC188B C3 | Ford Cosworth DFR 3.5 V8 | P |  Pierre-Henri Raphanel | DNPQ | DNPQ | Kesk. | DNPQ | DNPQ | DNPQ | DNPQ | DNPQ | DNPQ | DNPQ |  |  |  |  |  |  | 0 | NC |
| 1989 | FC188B C3 | Ford Cosworth DFR 3.5 V8 | P |  Enrico Bertaggia |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  | DNPQ | DNPQ | DNPQ | DNPQ | DNPQ | DNPQ | 0 | NC |
| 1990 | C3B | Subaru 1235 3.5 F12 | G |  | USA | BRA | SMR | MON | CAN | MEX | FRA | GBR | GER | HUN | BEL | ITA | POR | ESP | JPN | AUS | 0 | NC |
| 1990 | C3B | Subaru 1235 3.5 F12 | G |  Bertrand Gachot | DNPQ | DNPQ | DNPQ | DNPQ | DNPQ | DNPQ | DNPQ | DNPQ |  |  |  |  |  |  |  |  | 0 | NC |
| 1990 | C3C | Ford Cosworth DFR 3.5 V8 | G |  Bertrand Gachot |  |  |  |  |  |  |  |  | DNPQ | DNPQ | DNQ | DNQ | DNQ | DNQ | DNQ | DNQ | 0 | NC |
| 1991 | C4 | Ford Cosworth DFR 3.5 V8 | G |  | USA | BRA | SMR | MON | CAN | MEX | FRA | GBR | GER | HUN | BEL | ITA | POR | ESP | JPN | AUS | 0 | NC |
| 1991 | C4 | Ford Cosworth DFR 3.5 V8 | G |  Pedro Chaves | DNPQ | DNPQ | DNPQ | DNPQ | DNPQ | DNPQ | DNPQ | DNPQ | DNPQ | DNPQ | DNPQ | DNPQ | DNPQ |  |  |  | 0 | NC |
| 1991 | C4 | Ford Cosworth DFR 3.5 V8 | G |  Naoki Hattori |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  | DNPQ | DNPQ | 0 | NC |
Chris Reifert

| Chris Reifert> Henkilötiedot.Muusikko |
| --- | --- |
Aktiivisena:  1985–
Tyylilajit:  death metal   death/doom   hardcore punk
Soittimet:  rummut   kitara   bassokitara   laulu
Yhtyeet:  Death, Autopsy, Abscess, The Ravenous, Doomed, Eat My Fuk, Burnt Offering
Levy-yhtiöt:  Peaceville Records, Necroharmonic Productions, Tyrant Syndicate
  [ Muokkaa Wikidatassa ] [ ohje ]  
Chris Reifert (s. 23. helmikuuta 1969)[lähde? ] on yhdysvaltalainen muusikko, joka tunnetaan yhtenä death/doom-musiikkigenren pioneereista.[lähde? ] Huolimatta siitä, että Reifertin musiikki edustaa enemmän death metalia kuin doom metalia, oli hän yksi ensimmäisistä muusikoista, jotka yhdistivät musiikissaan näitä genrejä.
Diskografia > Burnt Offering

Demo 1' (1985)
Frightmare (1985)
Diskografia > Death

Mutilation (1986)
Scream Bloody Gore (1987)
Diskografia > Autopsy

1987 Demo (1987)
Critical Madness (1988)
Severad Survival (1989)
Retribution for the Dead (1991)
Mental Funeral (1991)
Fiend for Blood (1992)
Acts of the Unspeakable (1992)
Shitfun (1995)
Ridden with Disease (2000)
Torn from the Grave (2001)
Dead as Fuck (2004)
Horrific Obsession (2009)
The Tomb Within (2010)
The Tomb Within (2011)
Diskografia > Doomed

Haematomania (1991)
Broken (1993)
Diskografia > Abscess

Abscess (1994)
Raw, Sick, and Brutal Noize (1994)
Crawled Up from the Sewer (1995)
Filthy Fucking Freaks (1995)
Urine Junkies (1995)
Seminal Vampires and Maggot Men (1996)
Open Wound (1998)
Throbbing Black Werebeast (1998)
Tormented (2000)
Split with Deranged (2001)
Split with Machetazo (2001)
Through the Cracks of Death (2002)
Thirst for Blood, Hunger for Flesh (2004)
Damned and Mummified (2004)
Split with Bloodred Bacteria (2005)
Horrorhammer (2007)
Split with Bonesaw (2008)
Dawn Of Inhumanity (2010)
Diskografia > The Ravenous

Assembled in Blasphemy (2000)
Three on a Meathook (2002)
Blood Delirium (2004)
Diskografia > Eat My Fuk

Wet Slit and a Bottle of Whiskey (2003)
Fuk You, It's Eat My Fuk! (2009)
Euroopan Formula 3 -kausi 2015

Euroopan Formula 3 -kausi 2015 oli sarjan neljäs kausi nykyiselle Euroopan Formula 3 mestaruussarjalle. Kausi alkoi 11. huhtikuuta Englannin Silverstonessa ja päättyi 18. lokakuuta Saksan Hockenheimringillä.
Sarjan mestaruuden voitti ruotsalainen Felix Rosenqvist. Toiseksi tuli italialainen Antonio Giovinazzi ja kolmanneksi brittiläinen Jake Dennis.
Kuljettajien loppupisteet

| Sija | Numero | Kuljettaja | Lisenssi | Talli | Pisteet | Kisat | Voitot | Paalut |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 1 | 1 | Felix Rosenqvist |  Ruotsi | Prema Powerteam | 508 | 33 | 13 | 17 |
| 2 | 3 | Antonio Giovinazzi |  Italia | Jagonya Ayam with Carlin | 412.5 | 33 | 6 | 4 |
| 3 | 2 | Jake Dennis |  Iso-Britannia | Prema Powerteam | 377 | 33 | 6 | 6 |
| 4 | 7 | Charles Leclerc |  Monaco | Van Amersfoort Racing | 363.5 | 33 | 4 | 3 |
| 5 | 25 | Lance Stroll |  Kanada | Prema Powerteam | 231 | 32 | 1 | 0 |
| 6 | 10 | George Russell |  Iso-Britannia | Carlin | 203 | 33 | 1 | 0 |
| 7 | 21 | Alexander Albon |  Thaimaa | Signature | 187 | 31 | 0 | 2 |
| 8 | 28/24 | Maximilian Günther |  Saksa | kfzteile24 Mücke Motorsport/Prema Powerteam | 152 | 30 | 1 | 0 |
| 9 | 27 | Mikkel Jensen |  Tanska | kfzteile24 Mücke Motorsport | 117.5 | 32 | 0 | 1 |
| 10 | 34 | Markus Pommer |  Saksa | Motopark | 116.5 | 33 | 1 | 0 |
| 11 | 5 | Santino Ferrucci |  Yhdysvallat | kfzteile24 Mücke Motorsport | 91 | 33 | 0 | 0 |
| 12 | 30 | Callum Ilott |  Iso-Britannia | Carlin | 65.5 | 33 | 0 | 0 |
| 13 | 4 | Gustavo Menezes |  Yhdysvallat | Jagonya Ayam with Carlin | 65 | 32 | 0 | 0 |
| 14 | 23 | Sérgio Sette Câmara |  Brasilia | Motopark | 57.5 | 33 | 0 | 0 |
| 15 | 24 | Brandon Maïsano |  Ranska | Prema Powerteam | 53 | 22 | 0 | 0 |
| 16 | 24 | Nick Cassidy |  Uusi-Seelanti | Prema Powerteam | 43 | 6 | 0 | 0 |
| 17 | 12 | Pietro Fittipaldi |  Brasilia | Fortec Motorsports | 32 | 32 | 0 | 0 |
| 18 | 29 | Arjun Maini |  Intia | Van Amersfoort Racing | 27 | 33 | 0 | 0 |
| 19 | 20 | Dorian Boccolacci |  Ranska | Signature | 27 | 32 | 0 | 0 |
| 20 | 8 | Alessio Lorandi |  Italia | Van Amersfoort Racing | 26 | 33 | 0 | 0 |
| 21 | 38 | Raoul Hyman |  Etelä-Afrikka | Team West-Tec F3 | 14.5 | 33 | 0 | 0 |
| 22 | 6 | Michele Beretta |  Italia | kfzteile24 Mücke Motorsport | 4 | 32 | 0 | 0 |
| 23 | 26 | Ryan Tveter |  Yhdysvallat | Jagonya Ayam with Carlin | 2 | 33 | 0 | 0 |
| 24 | 36 | Sam MacLeod |  Iso-Britannia | Motopark | 2 | 30 | 0 | 0 |
| 25 | 11 | Fabian Schiller |  Saksa | Team West-Tec F3 | 2 | 24 | 0 | 0 |
| 26 | 22 | Nabil Jeffri |  Malesia | Motopark | 2 | 33 | 0 | 0 |
Valkoinen linna

| Valkoinen linna> Beyaz Kale |
| --- | --- |

Alkuperäisteos
Kirjailija:  Orhan Pamuk
Kieli:  turkki
Genre:  historiallinen romaani
Julkaistu:  1985
Suomennos
Suomentaja:  Kalevi Nyytäjä
Kustantaja:  Tammi
Julkaistu:  1993
Ulkoasu:  sidottu
Sivumäärä:  216
ISBN:  951309832X
Sarja: Keltainen kirjasto 263
Löydä lisää kirjojaKirjallisuuden teemasivulta
Valkoinen linna (Beyaz Kale) on Orhan Pamukin läpimurtoteos, joka julkaistiin vuonna 1985. Se on historiallinen romaani, jonka teemoja ovat länsimaisen ja itämaisen kulttuurin kohtaaminen ja vastakkaisuus. Kirjaa on verrattu Mika Waltarin Mikael Hakimiin.
Kirjan on suomentanut Kalevi Nyytäjä englanninkielisestä versiosta, ja suomennos julkaistiin Tammen Keltaisessa kirjastossa vuonna 1993.
Kirjasta otettiin Suomessa uusi painos 2006 Orhan Pamukin voittaessa Nobelin kirjallisuuspalkinnon.
Juoni

Romaanin kertoja on nuori italialainen oppinut, joka joutuu 1600-luvulla turkkilaisten merirosvojen vangiksi ja myydään orjaksi istanbulilaiselle tiedemiehelle. Tämä on ulkonäöltään ja tavoiltaan hämmästyttävästi italialaisen kaltainen. Turkkilainen tutkija, josta kirjassa käytetään nimeä Hoca, 'opettaja', on hyvin kiinnostunut länsimaisen kulttuurin saavutuksista ja utelee orjaltaan kaikkea mahdollista. He kertovat toisille kokemuksistaan, ja vähitellen heille tuntuu kehittyvän yhteinen tietoisuus. He suunnittelevat yhdessä ilotulituksen, jolla he saavat sulttaanin suosion, ja sen jälkeen he laativat sulttaanin tilauksesta mielikuvituksellisia luonnontieteellisiä selvityksiä. Sulttaani järjestää sotaretken vihollisen Valkoista linnaa vastaan. Linna on määrä kukistaa Hocan ja italialaisen suunnitteleman sotakoneen avulla. Yritys kuitenkin epäonnistuu ja vihatun ulkomaalaisen täytyy paeta takaisin Venetsiaan. Kaksoisolentoaihe tekee ristiriitaiseksi sen, kumpi todella pakenee ja kumpi jää.
Mikojan-Gurevitš MiG-105

| Mikojan-Gurevitš MiG-105 ”Spiral” |
| --- | --- |
 Mikojan-Gurevitš MiG-105 ”Spiral” Moninon ilmailumuseossa
Tyyppi:  Avaruuslentokone
Alkuperämaa:   Neuvostoliitto
Valmistaja:  Mikojan-Gurevitš
Tila:  Ei käytössä
Valmistusmäärä:  1 
Mikojan-Gurevitš MiG-105 ”Spiral” oli neuvostoliittolainen hanke, jonka tarkoituksena oli rakentaa maan kiertoradalle laukaistava avaruuslentokone. Alun perin suunnitelmana oli vastata Yhdysvaltojen sotilaalliseen X-20 Dyna-Soar -avaruushankkeeseen. Hanke on saattanut vaikuttaa nostavaan runkoon liittyviin tutkimuksiin, joita NASA:n Edwardsin lentotukikohdassa toimiva Dryden Flight Research Center on suorittanut. Hankkeen lempinimi oli ”Lapot” (suom. virsu) koneen nokan muodon vuoksi.
Kehitystyö

Hanke tunnettiin myös nimellä EPOS (venäjän sanoista "kokeellinen avaruusmatkustajalentokone"). Työt hankkeen parissa alkoivat vuonna 1965, kaksi vuotta Dyno-Soar -hankkeen peruuttamisen jälkeen, ja sen johtajana toimi Gleb Lozino-Lozinski. Hanke keskeytettiin vuonna 1969, mutta elvytettiin nopeasti vuonna 1974 vastauksena Yhdysvaltojen sukkulaohjelmalle. Aluksella tehtiin ensimmäinen vapaalentokoe alle äänennopeudella vuonna 1976. Laukaisu tapahtui aluksen omien moottorien avulla vanhalta maakentältä Moskovan lähellä. Lentäjä A. G. Festovets lensi aluksella Ramenskojen lentoasemalle 30 kilometrin päähän. Kaiken kaikkiaan koelentoja tehtiin satunnaisesti vuoteen 1978 mennessä yhteensä kahdeksan. Kun päätös jatkaa Buran-hankkeen parissa saatiin aikaan, Spiral-hanke lopetettiin välittömästi, ilman että alusta oltiin kertaakaan lennetty avaruudessa. Ainoa jäljellä oleva Spiral on näytteillä Moninon ilmailumuseossa.
Lentäjät

Spiralin lentämisen tehtäväkseen saanut kosmonauttiryhmä muodostettiin 1960-luvun alussa. Ryhmässä tapahtui monia muutoksia, kunnes se viimein hajautettiin lopullisesti muihin tehtäviin. Tunnettuja lentäjiä olivat:
German Titov, Neuvostoliiton toinen avaruuteen lähettämä kosmonautti (Vostok 2)
A. G. Festovets, koelensi suurimman osan aluksella tehdyistä koelennoista
Uragan

Vaikka Spiral ei edennytkään laukaisuun asti, huhuttiin, että suunnitelmaa uudistettiin ja laajennettiin, jotta saataisiin kehitettyä miehitetty avaruushävittäjä, ”Uragan” (suom. hurrikaani) 1980-luvun puolella. Aluksen oli tarkoitus käyttää lähdössään ukrainalaista Zenit-kantorakettia. Alus olisi voinut häiritä ja tuhota Yhdysvaltain sotilaallisia avaruussukkuloita. Aluksen aseistukseen olisi kuulunut avaruudessa laukaistavia ohjuksia.
On epätodennäköistä, että tällaisen avaruuslentokoneen prototyyppi olisi lentänyt. Huhutaan, että Neuvostoliiton ilmavoimilla oli kaksi kosmonauttiryhmää, joista ensimmäisessä oli kuusi ja toisessa ainakin kolme lentäjää, jotka olisivat olleet koulutettu lentämään tätä laitetta. Tämä tarina on voinut syntyä Yhdysvaltain ilmavoimien Daedalus-astronauttien tarinan rinnakkaisversioksi.
Tiedoksi väitetty epäilys, että avaruussukkula voitaisiin ampua alas, herätti aikanaan Yhdysvaltain puolustusministeriössä hämmennystä ja aiheutti monia eri mielikuvia kuvatusta aluksesta neuvostoliittolaisten avaruudessa. Tällainen yleensä lisää vastaavien sotilaallisten kehitysohjelmien budjettirahoitusta, joten keskustelu on ymmärrettävissä.
NASA:n Challenger-sukkulan tuhoutuminen vuoden 1986 laukaisussa muutti NASA:n suuntautumista ja johti siihen, että puolustusministeriö keskeytti sotilaallisen sukkulan kehittelyhankkeet, mukaan lukien Vandenbergin lentotukikohdan sukkulalaukaisukeskuksen rakentamistyöt.
Neuvostoliitolla ei ollut syytä eikä ilmeisesti rahoitusta oman sotilassukkulaohjelmansa toteuttamiseen. Venäläiset ovat kieltäneet tällaisen avaruusaluksen kehittämisen. He ovat herättäneet ajatuksen, että neuvostoliittolainen ”avaruushävittäjä” saattoi olla vain osa juonta koettaa saada painostettua amerikkalaisia harkitsemaan uudestaan sukkula-ohjelmaansa. Ei ole tiedossa, että yhtäkään Uragan-aluksen osaa olisi olemassakaan.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Mikojan-Gurevitš MiG-105 Wikimedia Commonsissa
Predecessor of Shuttle and Buran: Spiral Orbital Aircraft Programme
Spiral and EPOS project
Spiral OS
Spiral 50-50
Spiral, MIG 105, Uragan
Ian Roberts (rugbynpelaaja)

Ian Roberts
Ian Roberts on entinen australialainen rugbytähti, joka julkisti homoseksuaalisuutensa mediassa vuonna 1995. Hän jatkoi menestyksekästä urheilu-uraansa vuoteen 2000 asti ja sai monien yllättävien tahojen hyväksynnän. Ennen julkituloaan hän oli jonkin aikaa rugbyliigan kalleimmin palkattu pelaaja. Jalkapallouransa jälkeen hän on opiskellut näyttelemistä.
Roberts on yhä ainoa australialainen urheilija, ja maailmanlaajuisestikin yksi harvoista, joka on kertonut homoseksuaalisuudestaan urheilu-uran aikana.
Urheilulehdessä hänet on arvioitu 2009 kaikkien aikojen seitsemänneksi parhaaksi homo- tai biseksuaaliseksi urheilijaksi.
Aiheesta muualla

Kuvia ja artikkeleita Ian Robertsista (Arkistoitu – Internet Archive)
Lauridsen

Lauridsen on muun muassa seuraavien henkilöiden sukunimi:
John Lauridsen (s. 1959), tanskalainen jalkapalloilija
Markus Lauridsen (s. 1991), tanskalainen jääkiekkoilija
Mathias Lauridsen, MSL (s. 1994), tanskalainen Country Stike -pelaaja
Morten Lauridsen (s. 1943), yhdysvaltalainen säveltäjä
Oliver Lauridsen (s. 1989), tanskalainen jääkiekkoilija
Thomas Stuer-Lauridsen (s. 1971), tanskalainen sulkapalloilija
| --- | --- |
: Tällä täsmennyssivulla luetellaan henkilöitä, joilla on sama sukunimi.
Tomorrow Square

| Tomorrow Square |
| --- | --- |

Tiedot
Sijainti:  Shanghai, Kiina
Rakennettu:  1997–2003
Avajaiset:  1. lokakuuta 2003
Käyttötarkoitus:  monikäyttö
Tila:  valmis
Yritykset
Arkkitehti:  John Portman & Associates
Tekniset tiedot
Kerroksia:  60
Hissien määrä:  15
Korkeus
Antenni:  285 m
Kattokorkeus:  238 m
Ylin kerros:  238 m
Lisää rakennusartikkeleitaArkkitehtuurin teemasivulla
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Tomorrow Square (suom. Huomisen aukio, kiin.: 明天广场; pinyin: Míngtiān guǎngchǎng) on Shanghaissa Kiinassa sijaitseva pilvenpiirtäjä. Pilvenpiirtäjä on 285 metriä korkea ja rakennuksessa on 60 kerrosta. Pilvenpiirtäjä rakennettiin vuosien 1997–2003 aikana. Rakennuksen tiloissa on 342-huoneinen Marriott-hotelli, jonka lisäksi rakennuksessa on 255 asuntoa.[lähde? ] Rakennus edustaa tyyliltään modernia arkkitehtuuria.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Tomorrow Square Wikimedia Commonsissa
Philip Zimbardo

Philip Zimbardo vuonna 2019.
Philip G. Zimbardo (23. maaliskuuta 1933 – 14. lokakuuta 2024) oli yhdysvaltalainen psykologi, joka tutki ympäristön vaikutusta ihmisen käyttäytymiseen. Hänen tunnetuin tutkimushankkeensa oli vuonna tehty Stanfordin vankilakoe.
Zimbardo suoritti alemman korkeakoulututkinnon Brooklyn Collegessa ja maisteriksi ja filosofian tohtoriksi hän valmistui Yalen yliopistosta.
Opetettuaan New Yorkin yliopistossa[lähde? ] Zimbardo sai viran vuonna 1968 Stanfordin yliopistosta, jossa hän suoritti vuonna 1971 kuuluisan vankilakokeen. Siinä valittiin 24 college-opiskelijaa, jotka arvottiin vankien ja vartijoiden rooleihin. Koe tehtiin yliopiston kellarikerrokseen tehdyssä vankilassa.. Opiskelijat alkoivat pian esittää roolejaan, ja vartijoista tuli sadistisia ja vangeista masentuneita ja passiivisia. Kokeen piti kestää kaksi viikkoa, mutta se jouduttiin keskeyttämään jo kuuden päivän jälkeen.
Kokeen jälkeen Zimbardo perusti ujousklinikan Menlo Parkiin Kaliforniaan. Hän teki ujoudesta tekemistään tutkimuksista useaita kirjoja, joista on suomennettu Ujous (Shyness). Zimbardo on kirjoittanut monia muitakin kirjoja, kuten Psychology and Life, jota käytetään Yhdysvalloissa oppikirjana.[lähde? ]
Teoksia

Ujous: Mitä ujous on? Mitä ujoudelle voi tehdä?.  (Shyness: What it is, what to do about it, 1977.)  Suomentanut , lyhentänyt ja sovittanut Paula Leistén. Helsinki:  Kirjayhtymä, 1978.  ISBN 951-26-1453-7
Savonlinnan East Volley

East Volley on miesten huippulentopalloon keskittyvä lentopalloseura Savonlinnasta. Seura perustettiin vuonna 1998 jatkamaan Savonlinnan Ajon mieslentopalloilua. Vuosituhanten vaihteessa miesten edustusjoukkue pelasi viisi kautta SM-liigassa. Kaudeksi 2009–2010 East Volley luopui paikastaan 1-sarjassa ja muodosti Keski-Savon Paterin kanssa uuden liigajoukkueen nimeltään Saimaa Volley. Nykyisin East Volley -nimellä pelaavat vain juniorijoukkueet.
Historia

East Volley pelasi vielä kaudella 1997–1998 Savonlinnan Ajon nimellä miesten supersarjassa. Kauden jälkeen Savonlinnan Ajo katsoi, että seuralla ei ollut resursseja pitää kahta joukkuetta näin korkeilla sarjatasoilla. Tuolloin Ajon naiset pelasivat SM-liigassa ja miehet supersarjassa. Savonlinnan Ajo päätti luopua miesten huippulentopallotoiminnasta ja keskittyä pelkästään naisten lentopalloon. Ainoa mahdollisuus Ajon miehillä jatkaa seurassa olisi ollut putoaminen 2-sarjaan, jota pelaajat ja päävalmentaja eivät hyväksyneet.