stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Björken vene

Björken veneen kopio Roskilden Viikinkilaivamuseossa.
Björken vene nähtynä oikealta puolelta.
Björken vene löydettiin syksyllä 1947 puhdistettaessa kanavaa Björken kylässä Gävlen kunnassa Keski-Ruotsissa. Se on ajoitettu neljännelle vuosisadalle radiohiiliajoituksella. Vene on 7,22 metriä pitkä ja 1,24 metriä leveä. Pohjalautana on käytetty ontoksi koverrettua 70 senttiä leveää lehmuksen runkoa. Venettä voisi pitää ruuhityyppisenä, mutta siinä on leveät sivulaudat kiinnitetty rautanauloilla pohjapuun ja sen pidennysten alle eli limilaidoituksena. Björken veneessä on, kuten Hjortspring-veneessäkin, lautoihin jätetty harjanteet, ja kuusi käyrää oksaa on kiinnitetty niihin kaariksi niinisidoksilla. Yläpäästä kaaret on niitattu lautoihin. Löydettäessä veneen pohjalla oli koivuoksakorissa 67 kg painava pyöreä kivi, joka todennäköisesti on toiminut painolastina vakauttamassa venettä. Venettä on todennäköisesti melottu, koska siitä puuttuvat hankaimet airoja varten. Vene on nähtävissä Gävleborgin lääninmuseon pysyvässä näyttelyssä.
Aiheesta muualla

Gävleborgin lääninmuseon sivut
Tomi Björck

Tomi Björck (s. 16. elokuuta 1980 Rauma) on suomalainen kokki, keittiömestari ja ravintoloitsija, jolla on myös Australian kansalaisuus.
Björck valmistui ravintolakokiksi vuonna 1998. Hän on työskennellyt muun muassa Chez Dominiquessa ja Pied à Terressä. Vuonna 2009 Björck perusti Helsinkiin ensimmäisen ravintolansa Farangin. Se valittiin Suomen parhaaksi ravintolaksi vuonna 2011, ja samana vuonna Björck avasi Helsingissä toisen ravintolansa Gaijinin. Hänen kolmas ravintolansa Boulevard Social avattiin Helsingissä vuonna 2012. Björk on perustanut yhteensä yhdeksän eri ravintolaa alkuvuoteen 2023 mennessä. Viimeisin niistä, Sanchome Hotelli Kämpin yhteydessä, suljettiin kannattamattomana helmikuussa 2023 toimittuaan vain vajaan vuoden. Myös hänen Lily Lee -ravintolansa Helsingin Erottajalla toimi vain syksystä 2020 vuoden 2023 loppuun.
Björck on toiminut päätuomarina television kokkiohjelmissa MasterChef Suomi ja Junior MasterChef, ja hänellä on myös ollut oma Tomin keittiö -ruokaohjelma. Hän on tehnyt cameorooleja musiikkivideoilla, kuten Spektin ”Juomalaulu”-videolla, lahtelaisen rap-yhtye Ideaali & Jay Who?:n ”Siivet”-videolla sekä Jukka Pojan videolla ”Crzybailaaja”.
Björck on naimisissa. Pariskunnalla on kaksi poikaa ja he ovat vuoden 2016 alusta saakka asuneet Australian Sydneyssä, jossa hän vastaa lähellä Bondi Beachia sijaitsevan Blanca-nimisen ravintolan toiminnasta.
Julkaisuja

Björck, Tomi – Wikberg, Matti: Farang: Modernia aasialaista.  (Kuvat: Tuukka Koski)  Kirkkonummi:  Paasilinna, 2010.  ISBN 978-952-5856-05-7
Björck, Tomi – Wikberg, Matti: Gaijin: Modernia aasialaista.  (Toimitus ja tekstit: Mikko Takala. Kuvat: Tommi Anttonen)  Helsinki:  Readme.fi, 2014.  ISBN 978-952-220-851-4
Huippukokin kotiruokaa.  (Valokuvat: Ulla-Maija Lähteenmäki ja Tomi Björckin kotialbumi)  Helsinki:  Cozy Publishing, 2014.  ISBN 978-952-7054-00-0
Huippukokin kotiruokaa 2.  (Valokuvat: Ulla-Maija Lähteenmäki. Tekstit: Elina Lähteenmäki ja Heli Thorén)  Helsinki:  Cozy Publishing, 2015.  ISBN 978-952-7054-09-3
Bir Tawil

Yksinkertaistettu kartta, joka osoittaa Egyptin (keltainen ja vihreä) sekä Sudanin aluevaatimukset (sininen ja vihreä). Hala'ibin kolmio on merkitty vihreällä ja Bir Tawil valkoisella.
Yhdysvaltalaisten sotilasinsinöörien (USACE) vuonna 1960 laatima topografikartta. Bir-Tawilin alue on kartan yläreunassa.
Bir Tawil tai Bi'r Tawīl (arab. بير طويل‎ tai بئر طويل ) on Egyptin ja Sudanin alueella sijaitseva 2 060 neliökilometrin laajuinen alue, jota kumpikaan valtio ei katso alueeseensa kuuluvaksi. Koska se usein mainitaan samassa yhteydessä kuin läheinen Hala'ibin kolmio, sitä sanotaan joskus myös Bir Tawilin kolmioksi, vaikka se onkin muodoltaan nelikulmainen. Bir Tawilin ja Hala'ibin kolmion sekä Egyptille ja Sudanille kiistattomasti kuuluvien alueiden rajat kohtaavat samassa pisteessä.
Bir Tawilin asema ei-kenenkään-maana (terra nullius) on saanut alkunsa siitä, että Sudanin anglo­egyptiläinen yhteis­hallinto vahvisti vuonna 1899 "poliittiseksi rajaksi" 22. pohjoisen leveyspiirin, jota myöten raja kulki Punaiseen­mereen saakka, mutta vuonna 1902 britit vahvistivat siitä osittain poikkeavan "hallinnollisen rajan", jolla osa mainitun leveys­piirin pohjois­puolellakin olevasta alueesta, Hala'ibin kolmio, yhdistettiin hallinnollisesti Britannian ja Egyptin yhteis­hallinnossa olleeseen Sudaniin. Toisaalta Bir Tawil jäi tällöin vedetyn hallinnollisen rajan pohjoispuolelle, vaikka onkin vanhemman poliittisen rajan eli 22. leveyspiirin eteläpuolella. Siitä lähtien kun Sudan vuonna 1956 itsenäistyi, se on vaatinut pohjoisrajakseen vuonna 1902 vedettyä hallinnollista rajaa, kun taas Egypti on vaatinut etelärajakseen vuoden 1899 poliittista rajaa. Näin ollen Hala'ibin kolmiota vaativat itselleen molemmat valtiot, mutta Bir Tawilia ei kumpikaan.
Historia

Vuonna 1899 alueella hegemonian saavuttanut Iso-Britannia teki Egyptin kanssa sopimuksen Sudanin yhteishallinnosta. Siinä Sudanin ja Egyptin väliseksi poliittiseksi rajaksi vahvistettiin 22. leveyspiiri. Vuonna 1902 britti­hallinto veti kuitenkin siitä osittain poikkeavan "hallinnollisen rajan", jonka oli tarkoitus ottaa paremmin huomioon eri heimojen asuma-alueen. Bir Tawil kuului lähellä Assuania asuneen ababda-heimon laidunalueisiin, ja sen vuoksi se siirrettiin Egyptin hallintaan. Sen sijaan Hala'ibin kolmiosta tuli pohjoisin Khartumissa sijainneen brittiläisen kuvernöörin hallitsema alue, koska sen asukkaat olivat kulttuurisesti läheisempiä muun Sudanin asukkaiden kanssa.
Kun Sudan vuonna 1956 itsenäistyi, Egypti vaati vuonna 1899 rajaksi vahvistettua, leveys­piiriä pitkin kulkevaa rajaa maiden väliseksi rajaksi, jolloin Hala-ibin kolmio kuuluisi Egyptille mutta Bir Tawil Sudanille. Sudan sen sijaan vaatii vuoden 1902 hallinnollista rajaa, jolloin se saisi Hala-ibin, mutta Bir Tawil jäisi Egyptille. Näin ollen molemmat valtiot vaativat itselleen Hala'ibin kolmiota, mutta kumpikaan ei vaadi vähempiarvoista Bil Tawilin aluetta, jonka on pinta-alaltaan vain kymmenesosa edellisestä ja asumaton eikä sijaitse meren rannalla. Sen enempää Sudanilla kuin Egyptilläkään ei ole kansainvälisen oikeuden hyväksymää perustetta vaatia molempia alueita, mutta kumpikaan ei ole halukas luopumaan Hala'ibista. Kun mikään muukaan valtio ei vaadi Bir Tawilia, se on yksi harvoista maailman maa-alueista, joita mikään valtio ei pidä alueeseensa kuuluvana. Käytännössä alue on Egyptin hallinnassa, mutta sitä ei ole merkitty Egyptiin kuuluvaksi maan hallituksen julkaisemissa kartoissa.
Maantiede

Bir Tawil on 2 060 neliökilometrin laajuinen nelikulmainen alue. Sen pohjoisraja on 95, itäraja 26, eteläraja 46 ja länsiraja 49 kilometrin pituinen.
Alueen pohjoisrajalla on 459 metrin korkuinen vuori, Jabal Tawil (arab. جبل طويل‎), idässä 662 metrin korkuinen Jebel Hagar ez Zarqa.
Alueen eteläosan kautta kulkee Tawil-niminen vadi (arab. وادي طويل‎), joka tunnetaan myös nimellä Khawr Abū Bard.
Aluevaatimukset

Tietokirjailija Alastair Bonnett väitti eräässä teoksessaan vuonna 2014, että Bir Tawil on maailman ainoa asumiskelpoinen paikka, jota mikään valtio ei ole vaatinut itselleen.
Useat henkilöt ovat kuitenkin Internetissä vaatineet aluetta itselleen perustaakseen sinne suunnittelemansa mikrovaltion. Esimerkiksi yhdysvaltalainen Jeremiah Heaton kävi paikalla vuonna 2014 aikoen muodostaa siitä "Pohjois-Sudanin kuningaskunnan".
Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista. 
Alkuperäinen artikkeli: en:Bir Tawil
Aiheesta muualla

Google Sightseeing - Bir Tawil Triangle googlesightseeing.com.
International Boundary Study law.fsu.edu. Arkistoitu 4.2.2012. Viitattu 4.8.2016.
Käännös suomeksi
Bir Moghrein

| Bir Moghrein بير أم إكرين |
| --- | --- |
 Tiris Zemmourin alueen departementit.
 Bir Moghrein
 Koordinaatit: 25°13′47″N, 11°34′45″W 
Valtio:  Mauritania
Alue:  Tiris Zemmour
Departementti:  Bir Moghrein
Hallinto:  
 – Asutustyyppi:  kaupunki
 – Hallinnon tyyppi:  kunta
Väkiluku (2013):  3 900
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Bir Moghrein (myös Bir Mogrein, Bir Moughrein ja muita kirjoitusasuja, arab. بير أم إكرين‎; ennen vuotta 1969 Fort-Trinquet) on kaupunkikunta ja samannimisen departementin hallinnollinen keskus Tiris Zemmourin alueella Mauritaniassa. Se sijaitsee lähellä Länsi-Saharan rajaa 400 kilometriä alueen pääkaupungista Zouérattista pohjoiseen. Departementissa on 3 900 ja sen keskustaajamassa 1 600 asukasta (vuonna 2013, väestönlaskenta).
Maantiede ja ilmasto

Bir Moghreinin departementti eli moughataa käsittää Tiris Zemmourin alueen pohjoisosan. Siihen kuuluu keskustaajaman lisäksi kolme kunnan ulkopuolista asutusta: Boir Mariem, Hassi Loughar ja Lehfeira. Asukkaista 39 prosenttia on nomadeja.
Seudulla vallitsee subtrooppinen aavikkoilmasto. Talvet ovat leutoja ja aurinkoisia ja kesät hyvin kuumia. Keskilämpötilat vaihtelevat tammikuun 16,8 ja elokuun 33,2 asteen välillä. Vuotuinen sademäärä on 40 millimetriä.
Historia

Bir Moghreinista on löydetty neoliittinen asuinpaikka, jolla on yhteyksiä Arguininlahden kulttuuriin. Sen pohjoispuolella Aïouneghtissa, Oummat Cheggagissa ja Oummat El Lhamissa on kalliopiirroksia ja -maalauksia, jotka esittävät norsuja, kirahveja, antilooppeja, strutseja, krokotiileja, nautoja ja hevosella ratsastavia ihmisiä jousineen.
1930-luvulla perustettu Fort-Trinquet oli yksi ranskalaisten viimeisistä Saharaan rakentamista linnoituksista. Se oli nimetty Marokon eteläosan valloitusta johtaneen Maurice Trinquetin mukaan. Alueella käytiin taisteluja Marokon tukemia kapinallisia vastaan vuonna 1958, ja Ranska piti siellä joukkojaan vielä Mauritanian itsenäistymisen jälkeen. Alueella taisteltiin Länsi-Saharan Polisario-liikettä vastaan vuosina 1975–1979, jolloin Bir Moghreinissa oli marokkolaisia joukkoja. Paikkakunnalla on myöhemmin ollut Mauritanian armeijan varuskunta ja pahamaineinen vankila.
Liikenne, talous ja palvelut

Bir Moghreinin kautta kulkee Fdeirickistä ja Zouérattista Länsi-Saharan rajalle Ain Ben Tiliin ja edelleen Algerian Tindoufiin johtava tie. Paikkakunnalla on sotilas- ja siviilikäytössä oleva lentokenttä.
Väestön pääelinkeinot ovat karjanhoito, julkishallinto ja palvelut sekä kaupankäynti ja liikenne. Seudulla toimii myös kullankaivajia, joiden käyttämä syanidi on herättänyt huolta asukkaissa. Palveluihin kuuluu kaksi alakoulua ja terveyskeskus. Bir Moghreinissa on sähköasema ja vedenpuhdistuslaitos suolan poistoa varten, mutta niiden toiminnassa on ollut vakavia ongelmia.
Matkailu

Seudun nähtävyyksiä ovat Saharan maisemat vuorineen ja mustine kallioineen. Alueella on maamiinoja, sen turvallisuustilanne on heikko ja matkustaminen vaatii poliisin luvan. Bir Moghreinissa ei ole mitään matkailupalveluja.
Claudia Blasberg

| Mitalit> Maa:   Saksa.Naisten soutu. Olympialaiset  | Mitalit> Maa:   Saksa.Naisten soutu. Olympialaiset  | Mitalit> Maa:   Saksa.Naisten soutu. Olympialaiset  | Maa:   Saksa> Naisten soutu. |
| --- | --- | --- | --- |
|  Hopeaa | Sydney 2000 | kevyt pariairokaksikko |  |
|  Hopeaa | Ateena 2004 | kevyt pariairokaksikko |  |
| MM-kilpailut  | MM-kilpailut  | MM-kilpailut  |  |
|  Kultaa | Luzern 2001 | kevyt pariairokaksikko |  |
|  Kultaa | Milano 2003 | kevyt pariairokaksikko |  |
|  Hopeaa | Köln 1998 | kevyt pariairokaksikko |  |
|  Hopeaa | Sevilla 2002 | kevyt pariairokaksikko |  |
Claudia Blasberg (s. 14. helmikuuta 1975) on saksalainen soutaja. Hän saavutti olympiahopeaa kevyessä pariairokaksikossa Valerie Viehoffin kanssa Sydneyssä 2000 ja Daniela Reimerin kanssa Ateenassa 2004. Blasberg voitti maailmanmestaruuden kevyessä pariairokaksikossa Janet Radünzelin kanssa Luzernissa 2001 ja Marie-Louise Drägerin kanssa Milanossa 2003. Hän saavutti samassa luokassa MM-hopeaa Kölnissä 1998 ja Sevillassa 2002 sekä sijoittui viidenneksi St. Catharinesin MM-kilpailuissa 1999.
Blagoveštšensk (Baškortostan)

| Blagoveštšensk Благовещенск |
| --- | --- |
 Kuparisulatto nykyään
 lippu:  vaakuna
 Baškortostanin sijainti Venäjällä, alla kaupungin sijainti alueella
 Blagoveštšensk
 Koordinaatit: 55.04627°N, 55.95928°E 
Valtio:  Venäjä
Subjekti:  Baškortostan
Perustettu:  1756
Kaupungiksi:  1941
Pinta-ala:  
 – Kokonaispinta-ala:  65 km²
Korkeus:  120 m
Väkiluku (2008):  33 600
 – Väestötiheys:  516,9 as./km²
Aikavyöhyke:  UTC+5 (MSK+2)
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Blagoveštšensk (ven. Благове́щенск, baškiiriksi Благовещен, Blagoveštšen) on kaupunki Baškortostanin tasavallassa Venäjällä. Se sijaitsee Kaman sivujoen Belajan rannalla 42 kilometriä Ufasta pohjoiseen. Kaupunki on Blagoveštšenskin piirin keskus. Asukkaita on 33 600 henkeä (vuonna 2008).
Kuparisulatto
Paikkakunta on syntynyt vuonna 1756 perustetun kuparisulaton yhteyteen. Kaupunki siitä tuli vuonna 1941. Nykyään Blagoveštšenskissa on metalli- ja kemian teollisuutta.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Blagoveštšensk (Baškortostan) Wikimedia Commonsissa
Blagoveštšenskin piirin sivusto (Arkistoitu – Internet Archive) (venäjäksi)
Epävirallinen kaupunkisivusto (venäjäksi)
Baškortostanin tasavallan kaupungit
Pääkaupunki: Ufa

Agidel | 
Baimak | 
Belebei | 
Beloretsk |
Birsk |
Blagoveštšensk |
Davlekanovo |
Djurtjuli |
Išimbai | 
Janaul |
Kumertau | 
Meleuz |
Mežgorje |
Neftekamsk |
Oktjabrski |
Salavat |
Sibai |
Sterlitamak |
Tuimazy |
Utšaly
Blake-luokka (risteilijä)

| Blake-luokka |
| --- | --- |
 HMS Blake

Tekniset tiedot
Uppouma:  9 150 t
Pituus:  121,84 m (kokonaispituus)
Leveys:  19,81 m
Syväys:  7,32 m
Koneteho:  20 000 ihp
Nopeus:  22 solmua
Miehistöä:  570
Aseistus
Meritorjunta:  2 x BL 9,2" Mk VI -tykkiä 10 x QF 6" tykkiä 16 x QF 3 naulan Hotchkiss -tykkiä 4 x 14" torpedoputkea
Blake-luokka oli Britannian kuninkaallisen laivaston ensimmäisen luokan panssarikansiristeilijäluokka, johon kuului kaksi 1880- ja 1890-lukujen vaihteessa valmistettua alusta.
Alukset

| Nimi | Telakka | Kölinlasku | Vesille | Valmis | Kohtalo |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| HMS Blake | Chathamin telakka | heinäkuu 1888 | 23. marraskuuta 1889 | 2. helmikuuta 1892 | myyty romutettavaksi 9. kesäkuuta 1922 |
| HMS Blenheim | Thames Ironworks and Shipbuilding Company, Lontoo | lokakuu 1888 | 5. heinäkuuta 1890 | 26. toukokuuta 1894 | myyty romutettavaksi 13. heinäkuuta 1926 |
Harald Godwininpoika

| Harald Godwininpoika |
| --- | --- |
 Harald kuvattuna Bayeux’n seinävaatteessa
Englannin kuningas
Valtakausi:  6. tammikuuta – 14. elokuuta 1066
Kruunajaiset:  6. tammikuuta 1066
Edeltäjä:  Edvard Tunnustaja
Seuraaja:  Edgar Atheling

Syntynyt:  n. 1022 Wessex, Englanti
Kuollut:  14. lokakuuta 1066 Sussex, Englanti
Puoliso:  Edith Joutsenkaula   Aldith
Lapset:  Godwin  Edmund Magnus Gunhild Gytha Harold Ulf
Suku:  Godwin
Isä:  Godwin
Äiti:  Gytha Thorkelsdóttir
Harald Godwininpoika (tai Harald II, engl. Harold Godwinson, noin 1022 – 14. lokakuuta 1066) oli viimeinen kruunattu anglosaksinen Englannin kuningas. Harald hallitsi 6. tammikuuta – 14. lokakuuta 1066, jolloin hän sai surmansa Hastingsin taistelussa.
Lapsuus ja nuoruus

Haraldin isä oli Godwin, vaikutusvaltainen Wessexin jaarli. Godwin itse oli mahdollisesti Sussexin thegnin Wulfnoth Cildin poika ja vanhan Wessex-suvun sivuhaaraa.
Godwinin vaimo oli Gytha Torkkelintytär (Gytha Thorkelsdóttir), jonka veli Ulf oli Tanskan kuninkaan Knuut Suuren lanko. Pariskunnalla oli useita lapsia, joista merkittävimmät olivat pojat Svein Godwininpoika, Harald ja Tostig Godwininpoika sekä tytär Edith. Edith avioitui kuningas Edvard Tunnustajan kanssa.
Edithin naidessa kuninkaan seurauksena oli, että Haraldista tuli East Anglian jaarli vuonna 1045. Harald seurasi isäänsä maanpakoon vuonna 1051, mutta auttoi häntä palaamaan seuraavana vuonna Englantiin. Kun Godwin kuoli vuonna 1053, Harald seurasi häntä Wessexin jaarlina. Tämä teki hänestä maan toiseksi vaikutusvaltaisimman henkilön kuninkaan jälkeen.
Vaikutusvaltaisena aatelisena

Vuonna 1058 Haraldista tuli myös Herefordin jaarli ja hän alkoi yhä enemmän keskittyä isänsä lailla vastustamaan kasvavaa normannivaikutusta Englannissa. Normannivaikutteet juontuivat istuvasta kuninkaasta Edvard Tunnustajasta, joka oli elänyt yli neljänneksen elämästään maanpaossa Normandiassa.
Harald kasvatti mainettaan johtaessaan useita taisteluita Gwyneddin hallitsijaa Gruffydd ap Llywelynia vastaan vuosina 1062–1063. Tämä oli valloittanut koko Walesin. Tapahtumat päättyivät Gruffyddin tappioon ja kuolemaan omien joukkojen käsissä vuonna 1063.
Vuonna 1064 Harald haaksirikkoutui Ponthieussa ja kohtasi Normandian herttuan Vilhelmin. Vilhelm piti itseään lapsettoman Edvard Tunnustajan mahdollisena seuraajana, ja hän sai Haraldin vannomaan valan, jolla hän tulisi kannattamaan Vilhelmia tulevaksi Englannin kuninkaaksi.
Vuonna 1065 Harald kannatti Northumbrian kapinallisia, jotka nousivat hänen veljeään Tostigia vastaan tämän perusteettoman verotuksen vuoksi. Harald korvasi Tostigin Morcarilla Northumbrian jaarlina. Tämä vahvisti Haraldin asemaa mahdollisena Edvardin jatkajana, mutta jakoi hänen oman perheensä Tostigin liittoutuessa norjalaisen Harald Ankaran kanssa. Tostig karkotettiin Englannista, mutta hän vannoi kostavansa veljelleen.
Avioliitot ja lapset

Harald oli naimisissa noin kaksikymmentä vuotta tanskalaisen Edith Joutsenkaulan (Ealdgyth Swan-neck) kanssa ja he saivat ainakin kuusi lasta. Papisto piti Edithiä Haraldin rakastajattarena eikä aviopuolisona ja heidän lapsiaan ei pidetty laillisina perillisinä. Lapsien joukossa oli Gytha, josta tuli myöhemmin Venäjän ruhtinaan Vladimir Monomahin vaimo. Tämän anglosaksis-venäläisen liiton kautta Harald on sukua myöhemmille Englannin kuninkaille.
Tammikuun 1066 aikoihin Harald meni naimisiin Mercian jaarlin Ælfgarin tyttären Aldithin (tai Aldgythin) kanssa. Tämä oli Gruffydd ap Llywelynin leski. Aldithilla ja Haraldilla oli kaksi poikaa – mahdollisesti kaksoset – nimeltään Harold ja Ulf. He syntyivät arviolta marraskuussa 1066. He säilyivät hengissä aikuisikään asti ja luultavasti asuivat maanpaossa. Aviopuolisonsa kuoleman jälkeen Aldithin sanotaan hakeneen turvapaikkaa veljiensä Edvinin (Mercian jaarli) ja Morcarin luota, jotka molemmat tekivät rauhan Vilhelm Valloittajan kanssa. He nousivat myöhemmin vastarintaan ja menettivät asemansa ja maansa. Aldith on saattanut lähteä ulkomaille.
Harald kuninkaana

Edvard Tunnustajan kuoltua tammikuun alussa 1066 Harald väitti, että Edvard oli luvannut hänelle kruunun kuolinvuoteellaan. Harald oli tuolloin maan vaikutusvaltaisin mies. Witenagemot hyväksyi hänet seuraavaksi kuninkaaksi. Witenagemontin päätös oli odotettu. Seuraavana päivänä suoritettiin ensimmäiset Westminster Abbeyssä pidetyt kruunajaiset. Ne pidettiin heti Edvardin hautajaisten jälkeen.
Haraldin hallitsema maa oli kuitenkin vallattu, ja valloittajina olivat Harald Ankara ja Vilhelm Valloittaja. Vilhelm väitti sekä Edvardin (luultavasti vuonna 1052) että Haraldin (Normandiassa 1064 tai 1065) luvanneen hänelle Englannin kruunun. Harald tarjosi veljelleen Tostigille kolmannesta kuningaskunnasta ja Tostig kysyi, mitä tämä olisi valmis antamaan Norjan kuninkaalle. Henry Huntingdonilaisen mukaan Harald vastasi tähän: "kuusi jalkaa maata tai sen verran enemmän kuin hän tarvitsee, sillä hän on pidempi kuin useimmat miehet".
Vilhelm kokosi kesällä 1066 Normandiaan maihinnousuarmeijan, suurimman sitten roomalaisten päivien. Harald Godwininpoika tiesi kuitenkin odottaa hyökkäystä. Elokuun puolivälissä kaksi valtavaa armeijaa seisoi Englannin kanaalin vastakkaisilla rannoilla odottaen. Wilhelm laivoineen odotti etelätuulta, jota ei kuulunut. Puolestaan Harald odotti Wilhelmiä, joka ei tullut. Viikkojen odottelun jälkeen Haraldin joukot alkoivat käydä levottomaksi ja kuninkaan oli vapautettava osa nostoväestä.
20. syyskuuta 1066 Tostig ja Harald Ankara löivät Mercian jaarlin Edvinin ja Northumbrian jaarlin Morcarin Fulfordin taistelussa lähellä Yorkia. Harald Godwininpojan armeija puolestaan löi Tostigin ja Harald Ankaran joukot perusteellisesti viisi päivää myöhemmin Stamford Bridgen taistelussa. Tätä pidetään usein viikinkiajan päättymisenä Englannissa. Tostig ja Harald Ankara saivat surmansa.
Harald pakotti nyt armeijansa marssimaan 240 mailia eli 386 kilometriä ja kohtaamaan Vilhelmin, joka nousi maihin noin 7 000 miehen voimin Sussexissa 28. syyskuuta. Harald asetti armeijansa asemiin lähelle Hastingsia. Haraldin ja Vilhelmin armeijat kohtasivat Hastingsin taistelussa, joka käytiin lähellä nykyistä Battlen kaupunkia 14. lokakuuta. Kiivaassa taistelussa surmansa saivat Harald sekä tämän kaksi veljeä Gyrth ja Leofwine. Ei tiedetä varmasti, miten Harald kuoli, mutta legendan mukaan hän sai surmansa silmään ammutusta nuolesta. Bayeux'n seinävaatteessa tämän kohtalon kokenut uhri on nimetön. Haraldin puolisoa Edith Joutsenkaulaa pyydettiin tunnistamaan tämän ruumis. Vaikka erään normannilähteen mukaan Haraldin ruumis haudattiin rannikolla olevaan luolaan, luultavimmin hänet haudattiin Waltham Holy Crossin kirkkoon Essexissä. On myös esitetty hänen ruumiinsa olevan Boshamissa olevassa kirkossa.lähde?
Haraldin jälkeen witenagemot ehti julistaa Edgar Athelingin kuninkaaksi, mutta tätä ei koskaan kruunattu.
Legenda ja perintö

Haraldin tytär meni naimisiin Kiovan rusien hallitsijan Vladimir Monomahin kanssa ja ortodoksikirkko onkin tunnustanut Haraldin marttyyriksi, jonka muistopäivä on 14. lokakuuta. Haraldin ympärille muodostui palvonta-sankarikultti ja 1100-luvulle tultaessa oli syntynyt legenda, jonka mukaan Harald selvisi taistelusta hengissä viettäen kaksi vuotta Wichesterissä parannellen haavojaan. Sitten hän matkusti Saksaan, jossa hän vietti vuosia pyhiinvaeltajana. Vanhana miehenä hän palasi Englantiin ja asui erakkona luolassa lähellä Doveria. Kuolinvuoteellaan hän tunnusti olevansa Harold Godwininpoika. Keskiajalla legendasta syntyi useita eri versioita, mutta niille on hyvin vähän historiallisia todisteita. Vastaavanlaisia legendoja on eri aikoina syntynyt myös muista hallitsijoista, esimerkiksi Venäjän Aleksanteri I:stä.lähde?
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Harald Godwininpoika Wikimedia Commonsissa
| 0 | 1 | 2 | 3 |
| --- | --- | --- | --- |
|  | Edeltäjä: Edvard Tunnustaja | Englannin kuningas 1066 | Seuraaja: Edgar Atheling |
| n k Englannin hallitsijat ja valtionpäämiehet (927–1707) |
| --- | --- |
 Alfred Suuri  Edvard Vanhempi  Ethelweard  Athelstan  Edmund I  Edred  Edwy  Edgar Rauhaisa  Edvard Marttyyri  Ethelred Neuvoton  Sven Haaraparta  Ethelred Neuvoton  Edmund Rautakylki  Knuut Suuri  Harald Jäniksenkäpälä  Knuut III Hardeknut  Edvard Tunnustaja  Edgar Atheling  Harald Godwininpoika  Vilhelm Valloittaja  Vilhelm Punainen  Henrik I  Tapani  Matilde  Eustace IV  Henrik II  Rikhard Leijonamieli  Juhana Maaton  Ludvig VIII  Henrik III  Edvard I  Edvard II  Edvard III  Rikhard II  Henrik IV  Henrik V  Henrik VI  Edvard IV  Henrik VI  Edvard IV  Edvard V  Rikhard III  Henrik VII  Henrik VIII  Edvard VI  Lady Jane Grey  Maria I  Filip II  Elisabet I  Jaakko I  Kaarle I  Oliver Cromwell  Richard Cromwell  Kaarle II  Jaakko II  Maria II  Vilhelm III Oranialainen  Anna 
| Auktoriteettitunnisteet  |
| --- | --- |
Kansainväliset:  FAST  ISNI  VIAF  WorldCat 
Kansalliset:  Ranska  BnF data  Saksa  Israel  Yhdysvallat  Alankomaat  Puola 
Henkilöt:  Deutsche Biographie  DDB 
Muut:  IdRef