stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Molli
Erityyppiset molliasteikot > Melodinen molli

Harmonisessa mollissa kuudennen ja seitsemännen sävelen välillä on ylinouseva sekunti; esimerkiksi a-mollissa nämä sävelet ovat f ja gis. Vaikka jotkut säveltäjät kuten Mozart ovat käyttäneet tätä intervallia melodioissa, jossa nämä sävelet esiintyvät välittömästi peräkkäin, useat muut säveltäjät ovat pitäneet sitä kömpelönä. Varsinkin vokaali­musiikissa sitä on pyritty välttämään, ja se on pyritty korvaamaan kokoaskelella sujuvamman melodian aikaan­saamiseksi. Tämä voidaan saada aikaan joko ylentämällä myös asteikon kuudes sävel tai poistamalla harmoniselle mollille ominainen seitsemännen sävelen ylennys. Edellinen vaihtoehto esiintyy käytännössä vain nousevassa, kun taas jälkimmäinen on yleisempi laskevassa sävelkulussa. Musiikin teoriassa onkin vanhastaan puhuttu melodisesta mollista mollin kolmantena muotona, jolloin nousevassa melodisessa mollissa sekä kuudes että seitsemäs sävel ovat ylennettyjä, kun taas laskevassa melodisessa mollissa kumpaakaan ei ylennetä.
Sävelaskelin ilmaistuna sävelten väliset korkeuserot nousevassa harmonisessa mollissa ovat 1–½–1–1–1–1–½.  Toisin sanoen siinä on puoli­askel 2. ja 3 sekä 7. ja 8. sävelen välissä, muissa väleissä kokoaskel. Nousevan melodisen a-mollin sävelet ovat a, h, c, d, e, fis, gis ja a, laskevan a, g, f, e, d, c, h ja a. Verrattuna duuriasteikkoon, jolla on sama perussävel, eli mollin muunnossävellajiin, nousevassa melodisessa mollissa vain asteikon kolmas sävel on alennettu, laskevassa myös kuudes ja seitsemäs sävel.
Käytännössä säveltäjät ovat harvoin käyttäneet melodisen molli­asteikon nousevaa ja laskevaa muotoa täysin johdon­mukaisesti. Yleistä on, että molliasteikon kuudes ja seitsemäs sävel esiintyvät melodioissa vaihdellen ylennettynä tai ylentämättöminä riippuen lähinnä siitä, onko jompikumpi näistä sävelistä juuri edellä esiintynyt soinnutuksessa. Korottamatonta seitsemättä säveltä käytetään yleisesti varsinkin mollin kolmannen asteen soinnussa, joka onkin sama kuin mollin rinnakkaisen duurin peruskolmisointu. Jazzmusiikissa sen sijaan molliasteikon kuudes ja seitsemäs sävel ylennetään useimmiten myös alaspäisessä sävel­kulussa. Voidaankin sanoa, että melodinen molli noudattelee ylöspäin mentäessä ns. jazz-mollia ja alaspäin mentäessä luonnollista mollia.
Mollisävellajit

Nuottikirjoituksessa kirjoitetaan mollissa etumerkintä viivaston alkuun aina luonnollisen mollin mukaisesti. Harmonisessa ja ylöspäisessä melodisessa mollissa esiintyvät, luonnollisesta mollista poikkeavat sävelet osoitetaan välittömästi nuotin eteen sijoitetulla ylennys- tai palautusmerkillä, joka on voimassa seuraavaan tahtiviivaan saakka, ellei sitä jo aikaisemmin kumota toisella etumerkillä.
Eri mollisävellajit etumerkintöineen, niissä esiintyvät sävelet ja niiden rinnakkais­sävellajit ovat seuraavat:
| Sävellaji | Etumerkintä | Sävelet> Luonnollinen molli | Sävelet> Harmoninen molli | Sävelet> Ylöspäinen melodinen molli/ Jazz-molli | Peruskolmisointu | Rinnakkaissävellaji |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| a-molli |  | a h c d e f g a | a h c d e f gis a | a h c d e fis gis a | a c e | C-duuri |
Ylennysmerkkiset mollisävellajit
| e-molli |  | e fis g a h c d e | e fis g a h c dis e | e fis g a h cis dis e | e g h | G-duuri |
| h-molli |  | h cis d e fis g a h | h cis d e fis g ais h | h cis d e fis gis ais h | h d fis | D-duuri |
| fis-molli |  | fis gis a h cis d e fis | fis gis a h cis d eis fis | fis gis a h cis dis eis fis | fis a cis | A-duuri |
| cis-molli |  | cis dis e fis gis a h cis | cis dis e fis gis a his cis | cis dis e fis gis ais his cis | cis e gis | E-duuri |
| gis-molli |  | gis ais h cis dis e fis gis | gis ais h cis dis e fisis gis | gis ais h cis dis eis fisis gis | gis h dis | H-duuri |
| dis-molli |  | dis eis fis gis ais h cis dis | dis eis fis gis ais h cisis dis | dis eis fis gis ais cis cisis dis | dis fis ais | Fis-duuri |
| ais-molli |  | ais his cis dis eis fis gis ais | ais his cis dis eis fis gisis ais | ais his cis dis eis fisis gisis ais | ais cis eis | Cis-duuri |
Alennusmerkkiset mollisävellajit
| d-molli |  | d e f g a b c d | d e f g a b cis d | d e f g a h cis d | d f a | F-duuri |
| g-molli |  | g a b c d es f g | g a b c d es fis g | g a b c d e fis g | g b d | B-duuri |
| c-molli |  | c d es f g as b c | c d es f g as h c | c d es f g a h c | c es g | Es-duuri |
| f-molli |  | f g as b c des es f | c g as b c des e f | f g as b c d e f | f as c | As-duuri |
| b-molli |  | b c des es f ges as b | b c des es f ges a b | b c des es f g a b | b des f | Des-duuri |
| es-molli |  | es f ges as b ces des es | es f ges as b ces d es | es f ges as b c d es | es ges b | Ges-duuri |
| as-molli |  | as b ces des es fes ges as | as b ces des es fes g as | as b ces des es f g as | as ces es | Ces-duuri |
Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista. 
Alkuperäinen artikkeli: en:Minor scale
Aiheesta muualla

Duuri- ja molliasteikkojen sormitus pianolla
Harmoniset molliasteikot pianolla MP3-muodossa
Kirjallisuutta

Michael Hewitt: Musical Scales of the World.  The Note Tree.  ISBN 978-0-9575470-0-1
Masaya Yamaguchi: The Complete Thesaurus of Musical Scales (revised edition).  New York:  Masaya Music Services, 2006.  ISBN 0-9676353-0-6
Luonnollinen a-molliasteikko.  Soita (ohje)
Kaavio koko- ja puoliaskelista luonnollisessa mollissa.
Harmoninen a-molliasteikko. Seitsemäs sävel on ylennetty.  Soita (ohje)
Harmoninen a-molliasteikko sointuineen. Huomattakoon, että tässä englantilaisen nimistön mukaisesti B:llä merkitty sävel on Suomessa käytetyn nimistön mukaan H.  Soita (ohje)
Melodinen a-molliasteikko. Nousevassa sävelkulussa sekä kuudetta että seitsemättä säveltä on ylennetty puoliaskelen verran luonnolliseen molliin verrattuna. Laskevassa sävelkulussa melodinen molli on sama kuin luonnollinen molli.  Soita (ohje)
Käännös suomeksi
Michael Morgan

| Mitalit> Maa:   Australia. Olympialaiset .Miesten soutu | Mitalit> Maa:   Australia. Olympialaiset .Miesten soutu | Mitalit> Maa:   Australia. Olympialaiset .Miesten soutu | Maa:   Australia> .Miesten soutu |
| --- | --- | --- | --- |
|  Hopeaa | México 1968 | kahdeksikko |  |
Michael Dennis Morgan (s. 19. joulukuuta 1946 Sydney) on australialainen soutaja. Hän saavutti hopeaa kahdeksikossa Méxicon kesäolympialaisissa 1968. Australian venekunta hävisi Länsi-Saksalle 0,98 sekunnilla ja voitti kolmanneksi sijoittuneen Neuvostoliiton 1,13 sekunnilla. Morgan kilpaili samassa luokassa myös Münchenin kesäolympialaisissa 1972, jolloin tuloksena oli kahdeksas sija.
Moraalinen maisema

| Moraalinen maisema: Miten tiede määrittää inhimilliset arvot> The Moral Landscape: How Science Can Determine Human Values |
| --- | --- |

Alkuperäisteos
Kirjailija:  Sam Harris
Kieli:  englanti
Genre:  etiikka
Kustantaja:  Free Press
Julkaistu:  2010
Ulkoasu:  sidottu
Sivumäärä:  320
ISBN:  978-1-4391-7121-9
Suomennos
Suomentaja:  Kimmo Pietiläinen
Kansitaiteilija:  Richard Wilson, Snowdon, noin 1770.
Kustantaja:  Terra Cognita
Julkaistu:  2010
Ulkoasu:  nidottu
Sivumäärä:  309
ISBN:  978-952-5697-40-7

Edeltävä:  Letter to a Christian Nation
Löydä lisää kirjojaKirjallisuuden teemasivulta
Moraalinen maisema: Miten tiede määrittää inhimilliset arvot (engl. The Moral Landscape: How Science Can Determine Human Values) on Sam Harrisin vuonna 2010 ilmestynyt kirja etiikasta.
Harrisin mukaan moraali on osa ihmisen aivotoimintaa. Aivotoimintaa voidaan mitata ja tehdä sitä koskevia kokeita ja päätelmiä. Täten moraali on tieteellisen tutkimuksen piiriin kuuluva ilmiö. Harrisin mielestä moraalia on tutkittava ihmisten ja eläinten hyvinvoinnin käsittein. Tämä tuo esiin ”moraalisen maiseman”, jossa on huippuja ja laaksoja ja joka auttaa ohjaamaan yksilön ja yhteiskunnan moraalista toimintaa. Harrisin mukaan uskontoon tai muuhun valtajärjestelmään perustuvat käsitykset voidaan poistaa moraalisesta ajattelusta kuten se on poistettu esimerkiksi fysiikasta.
Aiheesta muualla

Jyrki Alenius: Arvot eivät taivu tosiasioiksi. Helsingin Sanomat 4.12.2010.
Marko Hamilo: Moraalinen maisema (Arkistoitu – Internet Archive). Tiede.
Moraliteetti

Moraliteetti (lat. moralities "maneeri, luonne, kunnollinen käytös") on uskonnollinen tai opettavainen yleensä allegorinen näytelmä. Moraliteetit olivat yleisiä keskiajalla, varsinkin 1400-luvun Englannissa. Moraliteetti on saarnan dramatisointi, jossa ihmisen hyveet ja paheet personoidaan ja kristinuskon pelastusoppi esitetään selkeästi ja helposti tunnistettavalla tavalla. Uskonnollisen moraliteetin lisäksi keskiajalla kehittyi myös farssimainen, maallinen moraliteettinäytelmä.
Tunnetuimpia moraliteetteja on Jokamies, joka pohjautuu suulliseen traditioon mutta ilmestyi painettuna vuonna 1510. Se on näytelmällinen saarna, joka käsittelee syntiä, katumusta, hyveitä ja armoa. Sen henkilöitä ovat esimerkiksi Jumala, Kuolema, Jokamies, Hyveet, Kauneus, Paholainen ja Seitsemän kuolemansyntiä.
Moraliteetti voi tarkoittaa myös joko moraalisuutta yleensä tai moraalia opettavaa selitystä.
Aiheesta muualla

Jokamies-moraliteetti Kirjallisuuden aikajana. Jyväskylän yliopisto. Arkistoitu 30.5.2009. Viitattu 29.8.2011.
Mōri Terumoto

| Mōri Terumoto> 毛利 輝元 |
| --- | --- |

Mōri-klaanin johtaja
 1563 – 1625  
Edeltäjä:  Mōri Takamoto
Seuraaja:  Mōri Hidenari
Henkilötiedot
Syntynyt: 22. tammikuuta 1553
Kuollut: 27. huhtikuuta 1625
Mōri Terumoto (jap. 毛利輝元, 22. tammikuuta 1553 – 27. huhtikuuta 1625) oli japanilainen daimio ja Mōri-klaanin johtaja. Hän oli Mōri Takamoton poika ja kuuluisan ruhtinas Mōri Motonarin pojanpoika.
Terumoto oli jäsen Toyotomi Hideyoshin nimittämässä viiden vanhemman neuvostossa, jonka tuli hallita valtakuntaa, kunnes vallanperijä Toyotomi Hideyori olisi tarpeeksi vanha. Kun erimielinen neuvosto hajosi kahteen vastakkaiseen leiriin Tokugawa Ieyasun ja Ishida Mitsunarin ympärille, Terumoto valitsi jälkimmäisen. Hän ei kuitenkaan ollut paikalla ratkaisevassa Sekigaharan taistelussa, koska oli tuolloin Osakan linnassa puolustamassa Hideyoria. Taistelu päättyi Ieyasun voittoon, ja Terutomo päätti antautua tälle. Ieyasu antoi Terutomon elää, mutta vähensi Terumoton läänitystä ja jätti tälle vain Nagaton ja Suōn provinssit.
Mōri-klaanin johdossa Terumotoa seurasi Mōri Hidenari.
Rannekello

Le Coultre -rannekello miehen ranteessa.
Rannekello on kello, jota pidetään ranteessa. Rannekello voi olla mekaaninen, joka vedetään vetonupista, automaattinen, joka virittyy käden liikkeestä, tai elektroninen kvartsirannekello, joka saa voimansa paristosta. Erityiset käyntitarkkuudelle asetetut kriteerit täyttävää rannekelloa kutsutaan rannekronometriksi.
Mekaaniset ja kvartsikellot

Mekaanisessa rannekellossa on jousivoimalla käyvä mekaaninen heilurikoneisto. Mekaaninen kello pitää vetää kerran vuorokaudessa. Tämä virittää kellon jousen, jotta kello jatkaisi käyntiään tauotta. 1960-luvulla yleistyivät käden liikkeen avulla jousensa virittävät automaattiset eli itsevetävät kellot.
Sveitsiläisen leiman saanut mekaaninen kello voi heittää kuutisen sekuntia päivässä, eikä yhdenkään mekaanisen kellon edes väitetä olevan täysin tarkka. Tarkkuuden sijaan mekaanisen kellon ostajia kiehtoo nykyisin käsityötaito. Esimerkiksi Patek Philippen Calibre 89:n hinta on 3,9 miljoonaa euroa, joka perustuu siihen, että kellon kehittäminen kesti yhdeksän vuotta ja siinä on 33 erikoistoimintoa kuten tähtiaika.
Kvartsikellot yleistyivät 1970-luvulla. Kvartsikello perustuu kvartsikiteen värähtelyyn, ja se on mekaanista kelloa huomattavasti tarkempi.
Rannekellotyypit

Niin sanottu peruskello on tarkoitettu tavalliseen jokapäiväiseen käyttöön. Se on kohtuuhintainen ja luotettava, mutta se ei kestä äärimmäisiä olosuhteita kuten jotkin erikoiskellot.
Sporttikello on näyttävä ja suurikokoinen. Koska sitä käytetään usein ajan mittaamiseen, siinä on usein ajanottotoiminnolla varustettu kronografi. Siinä on myös vesisuojaus, jonka ansiosta sitä voi pitää uidessa.
Sotilaskellon ominaisuudet on suunniteltu sodankäyntiä varten. Kello on yleensä musta, siinä on vesisuojaus ja suojaus magneettikenttiä vastaan, ja numerot ovat itsevalaisevia.
Pilottikellon suunnittelu viittaa ilmailun historiaan, ja siinä on monia ilmailuun ja ajan mittaamiseen liittyviä toimintoja. Pilottikello on vesisuojattu ja kestää voimakkaita lämpötilan ja ilmanpaineen vaihteluita.
Sukeltajankellossa on hyvä vesisuojaus, jotta sitä voisi käyttää vähintään 300 metrin syvyydessä veden alla.
Pukukello on suunniteltu hienostuneen näköiseksi, eikä siinä ole juurikaan lisätoimintoja. Sen materiaalina käytetään joskus kultaa.
Haute horlogerie -kellot ovat käsityönä yksin kappalein tai pieninä sarjoina valmistettavia kalliita mekaanisia kelloja, joita käyttävät etenkin rikkaat. Ne valmistetaan arvokkaasta jalometallista, ja niissä käytetään usein jalokiviä.
Kronografirannekello on kello, jolla voi ajan näytön lisäksi mitata aikavälejä ja väliaikoja. Kronografissa on painikkeita, joilla ajanotto käynnistetään ja pysäytetään tai väliaika luetaan. Kronografissa voi olla myös monenlaisia lisätoimintoja, kuten etäisyysmittareita ja keskinopeusmittareita. Moni sporttikello on myös kronografi. Kronografeja on niin kvartsikelloissa kuin mekaanisissakin kelloissa. Muutama harva mekaaninen kronografi pystyy mittaamaan aikavälin sadasosan tarkkuudella.
CG:n sporttikello.
Gallet MultiChron Pilot Chronograph -pilottikello.
Citizen JP2000-08E -sukeltajankello.
Jaeger-LeCoultre-pukukello.
Kronometri

Kronometrirannekello on mekaaninen rannekello, joka on saanut sertifikaatin virallisen tarkkuustestin läpäisystä. Siihen vaaditaan se, että kellon virhe on testissä enintään viisi sekuntia vuorokaudessa. Merkittävin virallinen luokituslaitos on sveitsiläinen COSC, joka käyttää tarkkuuskriteerinä kansainvälistä ISO 3159 -standardia. Koska kvartsikoneistot ovat paljon mekaanisia koneistoja tarkempia, niille on määritelty tiukemmat kriteerit niin sanottuun superkvartsi-luokitukseen. Eniten COSC-sertifioituja kelloja valmistaa Rolex.
Osat

Kellonkuori ympäröi kellotaulua. Siinä voi olla kiinteä tai pyöritettävä kellonkehä. Kellonkuori valmistetaan useimmiten ruostumattomasta teräksestä, jostain metalliseoksesta, pinnoitettavasta messingistä, jalometallista tai muovista.
Kellotaulu näyttää ajan. Analogisessa näytössä aika ilmaistaan osoittimien avulla ja digitaalisessa näytössä vaihtuvin numeroin. Analogisessa kellotaulussa on yleensä tuntiviisari, minuuttiviisari ja sekuntiviisari. Joissain kelloissa voi olla lisäksi esimerkiksi kalenteri, toisen aikavyöhykkeen aikanäyttö ja käyntivaranäyttö.
Analoginen Montinari Milano -rannekello, jossa teräksinen kellonkuori, musta kellotaulu, vaaleat osoittimet, vetonuppi kello kolmen kohdalla sekä teräsranneke.
Digitaalisessa rannekellossa aika ilmaistaan vaihtuvin numeroin.
Kellotaulua suojaa kellonlasi. Nykyisissä rannekelloissa se on valmistettu yleensä synteettisestä safiirilasista tai mineraalilasista.
Kellonkuoressa kello kolmen kohdalla olevasta vetonupista voi asettaa kellonajan ja päiväyksen sekä vetää kellon. Vetonupista lähtevä vetoakseli on yhteydessä kellon koneistoon.
Rannekellon tärkein ja yleensä kallein osa on sen koneisto. Mekaaniseen koneistoon saattaa kuulua yli 130 osaa. Mekaanisen rannekellon koneiston keskeisiä osia ovat vetojousi, rataskoneisto, käyntilaite, värähtelijä (liipotin ja spiraalijousi), vetonuppi ja -akseli, vastapaino sekä näyttölaitteen osoittimet. Automaattikoneistossa on käden liikkeestä pyörivä vetopaino. Kvartsikellon koneistossa energia saadaan paristosta. Muita osia ovat mikropiiri, sähkömoottori ja kvartsikide.
Mekaanisen kellon koneisto.
Automaattikellon koneisto.
Kvartsikellon koneisto.
Rannekello pysyy ranteessa rannekkeen avulla, joka kierretään ranteen ympäri. Rannekkeita valmistetaan muun muassa teräksestä, nahasta, kumista, kankaasta ja muovista. Ranneke suljetaan lukolla, joka voi olla tyypiltään solkilukko, linkkulukko, perhoslukko tai korulukko. Tavallisimmin ranneke kiinnitetään kelloon pujottamalla se niin sanottujen jousinastojen alitse. Jousinastat puolestaan kiinnitetään kellonkuoren korvakkeisiin, joissa on tätä varten pienet reiät.
Nahkaranneke, jossa solkilukko.
Teräsranneke, jossa linkkulukko.
Nahkaranneke, jossa perhoslukko.
Vesisuojaus

Rannekellon takakanteen on usein merkitty, onko se vesisuojattu (water resistant). Tällaisessa kellossa on kumi- tai muotitiivisteet, jotka suojaavat kellonkoneistoa kosteudelta, pölyltä ja vedeltä. Kellon vesisuojaus ilmoitetaan usein ilmakehän paineena (ATM) tai sitä vastaavana syvyysmetrilukemana. Esimerkiksi lukema "3 ATM" vastaa vesisuojausta 30 metrin syvyyteen asti. Käytännössä täysin roisketiiviitä ovat vähintään 5 ATM -vesisuojatut kellot, uintia kestävät 10 ATM -vesisuojatut kellot, ja pintasukellusta kestävät 20 ATM -vesisuojatut kellot.
Valmistajat

Nykyään 90 % myydyistä rannekelloista on paristolla toimivia kvartsikelloja. Kuitenkin jäljelle jäävä 10 % – mekaaniset kellot – muodostaa suuren osan alan rahallisesta arvosta.
Aikoinaan kvartsikelloilla menestynyt Swatch Group on nykyään maailman suurin mekaanisten rannekellojen valmistaja, vaikka sen tuotannosta määrällisesti suurempi osa onkin kvartsikelloja. Sen omistamia kellomerkkejä (vuonna 2011) ovat esimerkiksi Swatch, Blancpain, Breguet, Glashütte Original, Omega, Longines, Rado, Certina ja Tissot. Richemontin omistamia kellomerkkejä ovat esimerkiksi A. Lange & Söhne, Cartier, Jaeger-LeCoultre, Montblanc, Panerai ja Vacheron Constantin. LVMH:n merkkejä ovat Bulgari, Chaumet, Dior Watches, Hublot, Louis Vuitton, TAG Heuer ja Zenith. Itsenäisiä valmistajia ovat esimerkiksi Seiko, Citizen, Girard-Perregaux, JeanRichard, Maurice Lacroix, Frédérique Constant, Oris, Patek Philippe, Edox, Audemars Piguet, Rolex ja Breitling.
Kalliita rannekelloja tuottavat yritykset ovat nykyään lähinnä markkinointiyhtiöitä. Tyypillinen alalla toimiva yhtiö, kuten IWC tai Panerai, suunnittelee kellon itse, mutta ulkoistaa sen valmistuksen esimerkiksi jollekin sveitsiläiselle tai saksalaiselle firmalle. Kobold tuo kellojen osat ulkomailta ja kokoaa ne USA:ssa. Ainoastaan muutamat yhtiöt, kuten Patek Philippe, Girard-Perregaux, Rolex ja Seiko valmistavat kellojensa osat itse.
Useimmat kelloyhtiöt ostavat koneistonsa yhdeltä kolmesta sveitsiläisestä valmistajasta, jotka ovat ETA, Lemania ja Sellita. Näin yhtiö voi kutsua tuotettaan sveitsiläiseksi. Yhtiöt muuttavat hankkimiaan koneistoja esimerkiksi lisäämällä niihin toimintoja.
Valmistajat > Suomessa

Monet Suomen Kelloseppäkoulun suorittaneet kellosepät ovat hankkineet alan kokemusta työskentelemällä maineikkaiden sveitsiläisten kellotehtaiden palveluksessa. Suomessa mekaanisia kelloja valmistavat yritykset Sarpaneva Watches, Aikamuoto ja Rajamäen Kellotehdas. Sveitsissä työskentelee kelloseppä Kari Voutilainen.
Aiheesta muualla

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
Sotilaiden ensimmäisessä maailmansodassa käyttämä rannekello.
Omega Speedmaster -rannekello, joka oli Nasan astronauttien käytössä kaikilla Apollo-lennoilla.
Rolex Deepsea Sea-Dweller 116660 on sukeltajankello, joka on vesisuojattu 3 900 metriin asti.
Fatima Moreira de Melo

| Mitalit | Mitalit | Mitalit |  |
| --- | --- | --- | --- |
|  Fatima Moreira de Melo |  Fatima Moreira de Melo |  Fatima Moreira de Melo |  |
Maa:   Alankomaat
Naisten maahockey
|  Olympialaiset  |  Olympialaiset  |  Olympialaiset  |  |
|  Kultaa | Peking 2008 |  |  |
|  Hopeaa | Ateena 2004 |  |  |
|  Pronssia | Sydney 2000 |  |  |
Fatima Moreira de Melo (s. 4. heinäkuuta 1978 Rotterdam) on alankomaalainen maahockeypelaaja ja olympiavoittaja.
Moreira de Melo voitti Alankomaiden maajoukkueessa olympiakultaa Pekingissä 2008 sekä saavutti olympiahopeaa Ateenassa 2004 ja olympiapronssia Sydneyssä 2000. Hän voitti maailmanmestaruuden Madridissa 2006. Hän pelasi 257 maaottelua, mikä on alankomaalaisista naispelaajista toiseksi eniten vuoden 2017 loppuun mennessä.
Aleksandr Morozov

| Mitalit> Maa:   Neuvostoliitto.Miesten yleisurheilu.EM-kilpailut  | Mitalit> Maa:   Neuvostoliitto.Miesten yleisurheilu.EM-kilpailut  | Mitalit> Maa:   Neuvostoliitto.Miesten yleisurheilu.EM-kilpailut  | Maa:   Neuvostoliitto> Miesten yleisurheilu. |
| --- | --- | --- | --- |
|  Hopeaa | Ateena 1969 | 3 000 metrin esteet |  |
Aleksandr Morozov (13. lokakuuta 1939 Tomsk – 2003) oli neuvostoliittolainen, 1960-luvun loppupuolella menestynyt estejuoksija.
Morozov sijoittui 3 000 metrin estejuoksussa Budapestin EM-kilpailuissa 1966 sijalle 11 ajalla 8.40,6. Méxicon 1968 olympialaisissa hän oli paras eurooppalainen sijoittuessaan viidenneksi ajalla 8.55,8. Ateenan EM-kilpailuissa 1969 hän saavutti hopeaa ajalla 8.25,6. Hän hävisi Bulgarian Mihail Želeville 0,6 sekunnin erolla.
Mona Carita

| Mona Carita> Henkilötiedot |
| --- | --- |
Koko nimi:  Carita Virkkunen
Syntynyt: 16. huhtikuuta 1962 (ikä 62)
Kansalaisuus:   Suomi
Lapset:  2
Muusikko
Taiteilijanimi:  Mona Carita
Laulukielet:  suomi
Aktiivisena:  1978-1983
Tyylilajit:  pop, iskelmä
Yhtyeet:  Cissy (1978)
  [ Muokkaa Wikidatassa ] [ ohje ]  
Mona Carita (oik. Carita Virkkunen, o.s. Hautanen, s. 16. huhtikuuta 1962 Helsinki) on suomalainen iskelmälaulaja ja yksi merkittävimmistä suomalaisen käännösdiscomusiikin esittäjistä.
Yksityiselämä

Lapsuutensa ja nuoruutensa Helsingin Munkkiniemessä viettänyt Mona Carita lauleskeli jo pikkutyttönä, ja myöhemmin hänen harrastuksikseen tulivat myös muiden muassa pianonsoitto, jazzbaletti, tennis ja ratsastus. Hän avioitui vuonna 1981 ja otti miehensä sukunimen Virkkunen. Virkkuset asuivat useita vuosia Yhdysvalloissa ja heidän esikoistyttärensä syntyi vuonna 1985 ja toinen vuonna 1990. Mona Carita vetäytyi kokonaan julkisuudesta jo 1980-luvun puolella. Sittemmin hän on  vaikuttanut liike-elämässä. Mona Carita asuu nykyään (2020) Suomessa pääkaupunkiseudulla.
Diskografia > Sooloura > Studioalbumit

| Nimi | Vuosi | Listasijoitukset> Albumi-lista  | Myynti |
| --- | --- | --- | --- |
| Mona Carita | 1979 | 30 | – |
| Soita mulle | 1980 | 22 | – |
| Nykyaikainen | 1981 | 12 | kultaa |
| Mikä fiilis ! | 1983 | 15 | – |
Diskografia > Sooloura > Kokoelmat

| Nimi | Vuosi |
| --- | --- |
Helli mua hiljaa – 16 suosikki-iskelmää: 1990
20 suosikkia – Rasputin: 1997
Tähtisarja – 30 suosikkia: 2006
Diskografia > Sooloura > Singlet

| Nimi | Vuosi | Listasijoitukset> Single- lista  | Listasijoitukset> Jukebox-lista  | Albumi |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| ”Rasputin” | 1979 | 10 | 4 | Mona Carita |
| ”Voi mikä Casanova!” | 1979 | – | – | Mona Carita |
| ”Kuti kuti kultasein” | 1979 | – | – | Mona Carita |
| ”Tee se vielä uudestaan” | 1980 | – | – | Soita mulle |
| ”Soita mulle” | 1980 | – | 2 | Soita mulle |
| ”Anna, kulta anna” | 1981 | 18 | 3 | Nykyaikainen |
| ”Kaupungin lapset” | 1981 | 19 | 9 | Nykyaikainen |
| ”Vastaa jo, Please” | 1983 | – | – | Mikä fiilis ! |
| ”Se ikuista on” (mukana Ilkka Salo) | 1983 | 14 | – | Mikä fiilis ! |
| ”Mikä fiilis” | 1983 | – | – | Mikä fiilis ! |
Diskografia > Yhtyeet

Cissy-yhtyeen singlet.
| Nimi | Vuosi |
| --- | --- |
”Taas taas”: 1978
Aiheesta muualla

Mona Caritan esitystuotanto Suomen äänitearkistossa (1901–1999)
Katariina Lehtikanto: Mihin katosi Mona Carita? 80-luvun seksikäs discoprinsessa muistetaan hiteistään Iltalehti.  5.7.2020.
| --- | --- |
Auktoriteettitunnisteet: Taiteenala :  MusicBrainz