stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Jenna Lepomäen surma
Myöhemmät tapahtumat

Hasselqvist vaihtoi myöhemmin nimekseen Christian Jonathan Harjanko. Hän kuoli 32-vuotiaana 13. helmikuuta 2025.
Aiheesta muualla

Paha perhe – Jennan surmaajien hyytävä tarina Ilta-Sanomat. 19.11.2013. Arkistoitu 21.11.2013. Viitattu 13.2.2014.
Kuinka elämä jatkuu, kun oma tytär on tapettu? Jenna Lepomäen äiti kertoo surujen vuosista: Viha ei tuo tytärtäni takaisin MTV Ekstra. 2016. Arkistoitu 24.7.2018. Viitattu 24.7.2018.
Viktoria (Ruotsin kuningatar)

| Viktoria |
| --- | --- |
 Kuningatar Viktoria vuonna 1910
Ruotsin kuningatar
Valtakausi:  8.12.1907 – 4.4.1930
Edeltäjä:  Sofia
Seuraaja:  Louise

Syntynyt:  Sofia Maria Victoria av Baden 7. elokuuta 1862 Karlsruhen linna, Badenin suurherttuakunta
Kuollut:  4. huhtikuuta 1930 Villa Svezia, Rooma, Italian kuningaskunta
Hautapaikka:  Riddarholmskyrkan
Puoliso:  Kustaa V
Lapset:  Kustaa VI Aadolf Vilhelm Erik
Suku:  Zähringen, Holstein-Gottorp
Isä:  Fredrik I, Badenin suurherttua
Äiti:  Louise, Preussin prinsessa
Nimikirjoitus:  
Sofia Maria Victoria von Baden (7. elokuuta 1862 Karlsruhen linna, Badenin suurherttuakunta – 4. huhtikuuta 1930 Villa Svezia, Rooma, Italian kuningaskunta) oli saksalainen prinsessa, Värmlannin herttuatar ja Ruotsin kruununprinsessa, Norjan kruununprinsessa vuoteen 1905 asti sekä Ruotsin kuningatar vuodesta 1907 kuningas Kustaa V:n puolisona. Hän oli viimeinen Ruotsin kuningatar, joka yritti suoraan vaikuttaa maan politiikkaan.
Suku ja koulutus

Viktorian vanhemmat olivat Badenin suurherttua Fredrik I ja tämän puoliso Preussin prinsessa Louise (1838–1923), joka oli Saksan keisari Vilhelm I:n ja keisarinna Augustan tytär. Hänen sisaruksiaan olivat Badenin suurherttua Fredrik II (1857–1928) ja prinssi Ludvig (1865–1888).
Hän oli Kustaa IV Aadolfin tyttären prinsessa Sofia Wilhelminan pojan tytär ja vanhempaa ruotsalaista kuningassukua kuin ranskalaistaustaiset Bernadottet.
Badenin prinsessa Victoria syntyi ja varttui Karlsruhen linnassa. Kesät vietettiin Mainaun linnassa Bodenjärven rannalla, mutta myös Sankt Moritzissa Sveitsissä. Victoriaa opetettiin yhdeksänvuotiaasta lähtien yhdessä viidentoista eri yhteiskuntaluokkien tarkoin valikoitujen tyttöjen kanssa tätä tarkoitusta varten perustetussa Karlsruhen linnan prinsessakoulussa. Hän oli erittäin hyvä oppimaan kieliä ja oli Richard Wagnerin musiikin suuri ihailija. Hän varttui hyvin saksalaisvaikutteisessa kodissa.
Victoria sai tiukan ja spartalaisen kasvatuksen, jossa korostettiin velvollisuuttta. Hänen äitinsä määräsi tyttärensä nukkumaan kovilla patjalla, avoimen ikkunan ääressä kylmässä huoneessa. Tällaisia ​​spartalaisia ​​kasvatusmenetelmiä pidettiin tuolloin hyödyllisinä ja lapsen terveyttä vahvistavina, mutta tällä oli kielteisiä seurauksia Victorian terveydelle aikuisena.
Avioliitto ja jälkeläiset

Hän tapasi Keski-Euroopassa matkustelevan Ruotsin kruununprinssi Gustavin syksyllä 1878 Strassbourgissa. Uusintatapaamisella vuonna 1881 syntyi molemminpuolinen kiintymys, ja häitä vietettiin jo samana vuonna. Toisten tietojen mukaan he tapasivat ensimmäisen kerran maaliskuussa 1881 ja kihlautuivat jo viikkoa myöhemmin.
He kihlautuivat maaliskuussa 1881 ja Viktorialle lähetetty kieltenopettaja, konservatiivinen dosentti Oscar Alin opetti hänelle ruotsin kieltä ja Ruotsin historiaa kesän aikana. Häät pidettiin 20. syyskuuta 1881 Karlsruhen linnankappelissa, minkä jälkeen vastavihityt rantautuivat laivalla Göteborgiin viikkoa myöhemmin. Viktoria yllätti kaikki uudessa kotimaassaan pystyessään keskustelemaan ruotsiksi heti ensimmäisestä päivästä lähtien. Juhlallinen saapuminen Tukholmaan tapahtui 1. lokakuuta.
Hänestä tuli nopeasti suosittu Ruotsissa ja hän loi sekä hius- että vaatemuotia, kaikki halusivat näyttää Viktorialta. Hänen suosionsa lopulta laski, kun hänen saksalaiset, hieman liioitellusti esitetyt puolensa paljastuivat ensimmäisen maailmansodan aikana, jolloin hän vieraili useita kertoja serkkunsa, keisari Vilhelm II:n luona Saksassa.
Kruununprinssiparille syntyi kolme poikaa:
Kustaa VI Aadolf (1882–1973), seurasi isäänsä kuninkaana
Södermanlandin herttua Vilhelm (1884–1965)
Västmanlandin herttua Erik (1889–1918)
Erik sairasti epilepsiaa ja oli lievästi kehitysvammainen Viktorian raskausaikana keuhkotulehdukseen saamien vahingollisten lääkkeitten mm. elohopean vuoksi. Häntä ei koskaan tuotu julkisuuteen. Prinssi Erik kuoli 21-vuotiaana espanjantautiin. Esikoispoikaansa prinssi Gustaviin Viktorialla oli etäinen suhde, johtuen lähinnä tämän Englanti-myönteisyydestä. Keskimmäinen poika prinssi Vilhelm oli äitinsä suosikki, jonka avioliiton Viktoria vuonna 1908 järjesti suuriruhtinatar Maria Pavlovna Romanovan kanssa ja huolehti näiden Lennart-pojasta avioeron vuonna 1914 jälkeen.
Avioliittoa on kuvattu onnettomaksi 1890-luvulta lähtien, jolloin Viktorian ja Gustavin suhde joutui kriisiin. He asuivat suurimman osan ajasta erillään ja heidän kiinnostuksen kohteensa olivat täysin toisistaan poikkeavat. Jo vuonna 1883 Viktoria oli viettänyt pitkiä aikoja sukulaistensa luona Badenissa. Sanotaan, että Viktorialla oli suhde toisen miehen kanssa, josta Gustav kirjoitti avoimesti kirjeessään äidilleen kuningatar Sofialle. Gustavin itsensä sanotaan olleen biseksuaali, mutta varsinainen syy tähän oli se, että Viktorialla kerrotaan olleen toinen mies. Kuka hän oli, on jäänyt epäselväksi. Huhuttiin, että hän oli paroni Gustaf von Blixen-Finecke tai Viktorian sisätautilääkäri Axel Munthe, josta hän tuli heikon terveydentilansa vuoksi erittäin riippuvaiseksi.
Hyväntekeväisyys

Viktoria oli uskonnollinen, ja piispa Gottfrid Billing oli vuodesta 1885 lähtien hovisaarnaaja ja hänen luotettu lohduttajansa. Konservatiivisena poliitikkona hän oli paljon tekemisissä kuningattaren kanssa. Viktoria osoitti omistautumista sosiaalisille kysymyksiille ja oli aktiivinen erilaisissa hyväntekeväisyysjärjestöissä.
Hän perusti Stiftelsen Drottning Viktorias Örlogshemin Karlskronaan vuonna 1908. Säätiö antoi Ruotsin laivaston henkilökunnalle ja ruotsalaisten vapaaehtoisjärjestöjen jäsenille kohtuuhintaista majoitusta. Myöhemmin toiminta siirtyi Tukholmaan. Kuningatar Sofian kuoleman jälkeen Viktoria otti vuonna 1914 Tukholmassa sijaitsevan Sofiahemmet-sairaalan johdon.
Ensimmäisen maailmansodan aikana hän perusti erityisaputoimien koordinoinnin keskuskomitean, Centralkommittén för samordning av särskild hjälpverksamhet; muun muassa siemenviljaa ja karbidilamppuja jaettiin apua tarvitseville. Hän osoitti suurta kiinnostusta väestoä kohtaan, jota hän kutsui "Pohjoisen autioituvien kylien ihmisiksi" ja tuki Norrbottenin läänin työtupia. Hän vaikutti myös vuonna 1922 Karesuandolle avatun saamelaisten vanhainkoti Viktoriahemmetin eli Drottning Victorias sjuk- och lapphärbärge perustamiseen.
Hänen 60-vuotissyntymäpäivänsä kunniaksi vuonna 1922 tehdyn keräyksen varoja käytettiin naisten lepokodin sekä kotitalous- ja puutarhakoulun perustamiseen Öölantiin.
Henkilö

Kuningatar Viktoria oli taitava amatöörivalokuvaaja ja hänen Egyptin matkoiltaan vuosina 1890-1891 on säilynyt suuri määrä kuvia. Hänen kuolemansa jälkeen suurin osa lasinegatiiveista tuhottiin hänen tahdostaan. Hän oli myös todistetusti hyvä pianisti, joka myös maalasi sekä piirsi mielellään.
Prinsessa Viktorian terveys oli heikko jo hänen nuoruusvuosinaan saaman huonon hoidon vuoksi. Hän kärsi keuhkosairauksista. Axel Munthesta tuli vuonna 1892 hänen henkilääkärinsä vuosikymmenten ajaksi. Heidän suhteensa laatua on arvailtu. Viktoria vietti vuodesta 1901 lähtien talvet Caprilla, missä Munthella oli huvila, kesät Ruotsissa ja keväät ja syksyt Roomassa. Hän rakennutti appivanhempiensa kustantamana Ruotsiin Sollidenin linnan Öölantiin, jossa ilmasto oli hänelle suotuisampi, kuin Södertäljessä itärannikolla sijaitseva Tullgarnin linna, jonka merenrantaympäristö oli hänelle liian kostea.
Sollidenin linna valmistui vuonna 1906, ja sen oli tarkoitus tuoda pieni pala Italiaa Ruotsin aurinkoisimmalle paikkakunnalle. Vuodesta 1928 lähtien kuningatar Viktoria asui pysyvästi Villa Sveziassa Roomassa.
Kuningatar

Oskar II kuoli vuonna 1907, ja kruununprinssiparista tuli kuningas Kustaa V ja kuningatar Viktoria. Heidän suhteensa parani tämän jälkeen.
Kuningatar Viktoria oli poliittisesti aktiivinen ja näkemyksiltään vakaasti konservatiivinen. Vahva kuninkuus oli ollut ihanne hänen kasvuympäristössään. Uudessa kotimaassaan ja varsinkin tullessaan kuningattareksi tuli aika, jolloin demokratisoituminen, yleinen äänioikeus ja parlamentarismi tekivät yhteiskunnassa läpimurron. Viktoria pyrki monin tavoin taistelemaan näitä muutoksia vastaan. Hän piti personaaliunionin hajoamista Norjan kanssa vuonna 1905 vallankumouksena. Hänen katsotaan myös olleen kuninkaan ns. linnanpihapuheen vastakkainen voima vuonna 1914. Hän kävi neuvotteluja konservatiivisten poliitikkojen kanssa liberaalin pääministeri Karl Staafin selän takana. Sven Hedinin kirjoittama kuninkaan puhe 30 000 talonpojan joukolle Tukholman kuninkaanlinnan pihalla oli hallituksen vastainen. Viktoria piti huolta siitä, ettei puheeseen tehty niitä muutoksia, mitä hänen poikansa kruununprinssi Gustav ja prinssi Eugen olivat halunneet. Tämä oli viimeinen kerta kun Ruotsin kuningas on puuttunut suoraan valtakunnan politiikkaan. Kuningatar Viktoria piti Nils Edénin johtamaa liberaalien ja sosiaalidemokraattien ministereistä muodostettua hallitusta sen kaltaisena, että se "ajaisi tämän maan perikatoon".
Kuningatar Viktoria oli erittäin omistautunut sotilaallisiin asioihin ja kannatti vahvaa puolustusta. Etenkin laivasto kiinnosti häntä. Hän tunsi suurta lojaalisuutta Saksan keisarikuntaa ja keisari Vilhelm II:ta kohtaan, joka oli hänen serkkunsa. Tämä teki hänestä Stettinin 34. Krenatööri-rykmentin kunniaeverstin vuonna 1908, arvonimi mitä Viktoria itse arvosti suuresti. Ensimmäisen maailmansodan aikana hän oleskeli usein Saksassa. Viktoria yritti vaikuttaa siihen, että Ruotsi liittyisi sodassa Saksan liittolaiseksi. Hän oli sodan lopussa synnyinkaupungissaan Karlsruhessa ja näki siellä Saksan armeijan tappion, keisarikunnan hajoamisen ja veljensä Fredrik II:n syrjäyttämisen Badenin viimeisenä suurherttuana. Viktorialla oli selkeät poliittiset näkemykset, joita hän pystyi harvoin toteuttamaan tehokkaasti. Hän yritti vaikuttaa joustavampaan ja myötämielisempään  aviopuolisoonsa, mutta koska hänen kirjeenvaihtonsa kuninkaan kanssa on poltettu Kustaa V:n testamentin määräysten mukaisesti, on epäselvää, missä mitassa tätä tapahtui. Hän oli viimeinen Ruotsin kuningatar, joka pyrki aktiivisesti käyttämään poliittista vaikutusvaltaa.
Hän teki virallisen vierailun Norlantiin vuonna 1921, Taalainmaalle vuonna 1924 ja virallisen valtiovierailun Suomeen vuonna 1925, mikä oli hänen viimeinen esiintymisensä kuningattarena.
Perintö

Viktoria kuoli 67-vuotiaana useita vuosia sairastetun keuhkoahtaumataudin aiheuttamaan sydänkohtaukseen Villa Sveziassa Roomassa huhtikuussa 1930.
Hänet on haudattu Riddarholmskyrkaniin Tukholmaan.
Aiheesta lisää

http://www.kungahuset.se/kungafamiljen/attenbernadotteslakttrad/victoria.4.790c0cce14c9d94367721c.html (Arkistoitu – Internet Archive)
http://historiska-personer.nu/min-s/pef6c7a75.html (Arkistoitu – Internet Archive)
http://historiesajten.se/visainfo.asp?id=304
| Auktoriteettitunnisteet  |
| --- | --- |
Kansainväliset:  FAST  ISNI  VIAF 2  WorldCat 
Kansalliset:  Ranska 2  BnF data 2  Saksa  Italia  Yhdysvallat  Ruotsi 
Taiteenala:  KulturNav  Musée d'Orsay  Photographers' Identities 
Henkilöt:  Deutsche Biographie  DDB 
Muut:  RISM 
Badenin prinsessa Victorian ja Ruotsin kruununprinssi Gustavin kihlajaiskuva maaliskuussa 1881 Karlruhessa
Kruununprinsessa, Värmlannin herttuatar Viktoria ja kruununprinssi Gustav avioitumisensa jälkeen 1880-luvun alkupuolella
Kruununprinsessa Viktoria äitinsä Badenin suuherttuatar Louisen ja esikoisensa prinssi Gustavin kanssa Badenissa 1883
Kuningatar Viktoria, Otto Propheter n. 1910
Kruununprinsessa Viktorian ottama valokuva Salernossa, Amalfissa 1903
"Ennen kuin saavuimme leiriin, tapasimme pitkän jonon beduiininaisia ​​pitkissä sinisissä puvuissaan." Kruununprinsessa Viktorian ottama valokuva, beduiini-naisia Egyptissä 1891
Kuningatar Viktorian ja puoliso kuningas Gustav V:n haudat Riddarholmskyrkanissa Tukholmassa
Uudistamisen ja demokratian liitto

Uudistamisen ja demokratian liitto (ransk. Union pour le Rénouveau et la démocratie, URD) on tšadilainen puolue, jota johtaa Wadel Abdelkader Kamougué. Vuoden 2001 presidentinvaaleissa puolueen ehdokas oli puolueen johtaja Wadel Abdelkader Kamougué, joka sai 6 % äänistä. Vuoden 2002 parlamenttivaaleissa puolue sai 3 paikkaa 155:stä. Puolue on mukana hallituksessa.lähde?
Vuoden 2024 vaalien jälkeen URD:llä on kaksi paikkaa parlamentin 188 paikasta.
Samuel

| Samuel |
| --- | --- |
 Samuel lapsena, Joshua Reynoldsin maalaus vuodelta 1723
Henkilötiedot
Syntynyt: Raama, Israel
Kansalaisuus:  Israel
Titteli:  tuomari, profeetta
Vanhemmat:  Elkana, Hanna
Lapset:  Jooel, Abia
Samuel (hepr. ‏שְׁמוּאֶל‎, Shmu'el, kreik. Σαμουήλ, lat. Samvel) oli Raamatun mukaan muinaisen Israelin kansan uskonnollinen ja poliittinen johtaja noin vuonna 1100 eaa., tuomarien ajan lopulla ja kuningasajan alussa. Hänestä kerrotaan Ensimmäisessä Samuelin kirjassa, varsinkin sen alkupuolella.
Nimestään huolimatta Raamatun Samuelin kirjat eivät voi olla Samuelin kirjoittamia, sillä jo Ensimmäisessä Samuelin kirjassa kerrotaan hänen kuolemastaan. Todennäköisesti ne on, kuten muutkin Vanhan testamentin kirjat Joosuasta Kuningasten kirjoihin, kirjoitettu nykyiseen muotoonsa vasta satoja vuosia myöhemmin, joskin lähteenä on käytetty vanhemman historiankirjoituksen traditiota.
Rabbiinisessa kirjallisuudessa Samuelia pidetään samalla kertaa viimeisenä muinaisen Israelin tuomareista ja ensimmäisenä Israelin maassa vaikuttaneena profeettana. Täten hänen toimintansa sijoittui kahden aikakauden taitekohtaan. Ensimmäisen Samuelin kirjan mukaan Samuel myös voiteli Israelin kaksi ensimmäistä kuningasta, Saulin ja Daavidin.
Raamatun kertomukset > Syntyperä

Samuelin äiti oli Hanna ja isä Elkana. Kertomuksen alussa Hanna oli pitkään lapseton ja hedelmätön, mutta rukoili Jumalalta lasta. Pappi Eeli, joka istui pyhäkön edessä Silossa ja kuuli hänen rukoilevan itkien, luuli ensin hänen olevan juovuksissa, mutta ymmärsi pian, ettei niin ollut ja mikä hänellä oli mielessään. Silloin myös Eeli rukoili hänen puolestaan. Pian sen jälkeen Hanna tulikin raskaaksi ja synnytti seuraavan vuoden alussa pojan ja antoi tälle nimen Samuel, joka tarkoittaa "Jumalan nimi" tai "Jumala on kuullut". Kun poika oli vielä pieni, Hanna luovutti hänet pyhäkköön Eelin kasvatettavaksi.
Raamatun kertomukset > Kutsumus

Eräänä yönä nuoruudessaan, Josephuksen mukaan 12-vuotiaana, Samuel kuuli äänen kutsuvan häntä nimeltä. Ensin hän luuli Eelin puhuttelevan häntä, mutta tämä kielsi niin tehneensä ja käski hänen mennä takaisin nukkumaan. Kun tämä oli toistunut kolme kertaa, Eeli tuli vakuuttuneeksi, että Jumala oli puhutellut Samuelia, ja neuvoi tätä vastaamaan: "Puhu, Herra, palvelijasi kuulee", jos sama vielä toistuu. Kuullessaan äänen vielä kerran kutsuvan hän vastasikin niin. Tällöin Jumala ilmoitti, että Hän oli tuominnut Eelin suvun ikuisiksi ajoiksi, koska Eeli ei ollut pitänyt poikiaan kurissa, kun he olivat pilkanneet Jumalaa. Aamulla Eeli kysyi Samuelilta, minkä sanoman hän oli saanut.  Kuultuaan Samuelin saaman viestin Eeli vastasi: "Hän on Herra, hän tehköön, minkä hyväksi näkee." Pian koko Israelin kansa tunnusti Samuelin profeetaksi.
Raamatun kertomukset > Johtajana

Nuoruudessaan Samuel asui Silossa.  Siihen aikaan filistealaiset ryhtyivät sotaan israelilaisia vastaan ja saavuttivat suuren voiton Eben-Eserin taistelussa. Israelilaiset joutuivat heidän alaisuuteen, ja he ryöstivät myös liitonarkin. Samassa taistelussa kuolivat myös Eelin kaksi poikaa.
Israelilaiset saivat liiton arkin takaisin jo 7 kuukauden kuluttua, mutta joutuivat olemaan filistealaisten vallan alaisuudessa 20 vuotta.  Tähän mennessä Samuel oli tullut jo tullut tunnetuksi profeettana. Hän kutsui kansan koolle Mispaan. Filistealaisten ruhtinaat lähtivät heitä vastaan, mutta nyt israelilaiset voittivat heidät. Tämän jälkeen Samuel toimi myös Israelin tuomarina lopun elinaikaansa.
Raamatun kertomukset > Samuelin vanhuus ja Israelin kuninkaat

Kun Samuel oli tullut vanhaksi, hän asetti poikansa Israelin tuomareiksi, mutta he osoittautuivat tehtävään kelvottomiksi ottamalla vastaan lahjuksia ja vääristämällä oikeutta. Tällöin kansan vanhimmat toivoivat, että Israeliin saataisiin kuningas ylimmäksi oikeuden jakajaksi, kuten kaikilla muillakin kansoilla oli. Samuel ei hyväksynyt ehdotusta vaan varoitti siitä, että kuninkaan laajat valtaoikeudet kävisivät kansalle sietämättömiksi. Raamatun mukaan Jumala kuitenkin kehotti häntä suostumaan kansan pyyntöön.
Pian tämän jälkeen Saul saapui Samuelin luokse. Tällöin Raamatun mukaan Jumala ilmoitti Samuelille valinneensa Saulin kuninkaaksi. Tämän jälkeen Samuel voiteli Saulin kuninkaaksi, ja hänen kuninkuutensa vahvistettiin myöhemmin kansan kokoontuessa Gilgalissa.
Saulin tultua kuninkaaksi Samuel vetäytyi syrjään julkisesta elämästä. Sitä ennen hän kuitenkin piti kansalle vielä pitkän jäähyväispuheen, jossa hän vielä kerran ilmoitti olevansa sitä mieltä, että kuninkaan vaatiminen oli ollut paha teko, mutta sitä ei voinut enää peruuttaa, ja muutoin oli Jumalan käskyjä vastedes ehdottomasti toteltava.
Tämän jälkeen Samuel lähes vetäytyi syrjään, mutta puuttui valtiollisiin asioihin vielä muutaman kerran. Hän esitti Saulille vaatimuksen, että hänen oli ryhdyttävä sotaan amalekilaisia vastaan ja surmattava heidät kaikki, vieläpä heidän karjansakin. Saul aloittikin sodan ja voitti amalekilaiset, mutta ei surmannut heidän kuningastaan Agagia, ainoastaan vangitsi hänet. Israelilaiset eivät myöskään surmanneet kaikkea amalekilaisten karjaa, vaan ottivat siitä osan itselleen. Tämän vuoksi Samuel moitti Saulia ankarasti tottelemattomuudesta ja surmasi itse Agagin hakkaamalla hänet kappaleiksi. Samuel sai myös Herran sanan, jonka mukaan Saul ei enää kelvannut kuninkaaksi, vaan hänen oli etsittävä tilalle uusi kuningas. Tämä johti siihen, että Daavid voideltiin Israelin kuninkaaksi. Saul ei kuitenkaan suostunut luopumaan vallasta, mutta hän tuli kateelliseksi Daavidille ja myös pelkäsi tätä.
Kun Samuel oli kuollut, hänet haudattiin kotipaikkakunnalleen Raamaan. Raamatussa kuitenkin kerrotaan, että vielä hänen kuolemansa jälkeen, erään sodan aikana, Saul kerran halusi kuulla hänen neuvojaan ja meni sen vuoksi En-Dorin noitavaimon luokse, joka Mooseksen laissa olevasta kiellosta huolimatta pystyi manaamaan vainajien henkiä. Saul pyysi tätä manaamaan Samuelin, minkä tämä tekikin. Samuelin haamu syytti Saulia häiritsemisestä ja lain rikkomisesta sekä ennusti, että tämä ja koko kansa joutuisi vielä filistealaisten käsiin ja että Saul kuolisi pian. Tämän kuultuaan Saul kauhistui.. Ennustus toteutuikin pian.
Näkemyksiä Samuelista

Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista.
Näkemyksiä Samuelista > Samuel Deuteronomistisissa historiateoksissa

Deuteronomistiset historioitsijat, jotka kokoonpanivat myös Varhaisempina profeettoina tunnetut kirjat (Vanhan testamentin kirjat Joosuasta Toiseen Kuningasten kirjaan), loivat Samuelista ihannoidun kuvan Joosuan kaltaisena elämää suurempana hahmona. Samuel oli lapsuudestaan saakka pappi, vaikkei kuulunutkaan Leevin heimoon. Samuel oli myös tuomari, joka johti sotajoukkoja Tuomarien kirjassa mainittujen edeltäjiensä tavoin ja toimi myös oikeudellisessa virassa. Jakeissa 1. Sam. 12:6-17 hänen kerrotaan pitäneen puheen, joka osoitti hänen toimineen Jumalan lähettämänä tuomarina Israelin pelastamiseksi.. Jakeissa 1. Sam. 9:6-20 hänet kuvataan paikallisena "näkijänä". Deuteronomistiset historioitsijat säilyttivät tämän näkemyksen Samuelista samaan aikaan kuin loivat hänestä kuvan "ensimmäisenä profeettana, joka toi esiin Israelin lankeemuksen saattaakseen sen elämään Jumalan kanssa tekemänsä liiton mukaan". Deuteronomistisille historioitsijoille Samuel oli Mooseksen seuraaja ja jatkoi hänen työtään profeettana, tuomarina ja pappina, mikä tekee tiedot historiallisesta Samuelista epävarmoiksi.
Näkemyksiä Samuelista > Juutalainen käsitys

Jeremiaan kirjan ja erään psalmin mukaan Samuel oli hartaasti omistautunut Jumalalle. Klassinen rabbiininen kirjallisuus pitää häntä lisäksi Mooseksen vertaisena, sillä Jumala puhui suoraan Samuelille, jonka näin ollen ei tarvinnut turvautua tabernaakkeleihin kuullakseen Jumalan sanan. Rabbien mukaan Samuel oli myös erittäin älykäs; hän selitti, että maallikoilla oli laillinen oikeus teurastaa uhrieläimiä, koska Halakha määräsi vain, että pappien oli tuotava veri alttarille. Eelin, jonka monet klassiset rabbit näkevät kielteisessä valossa, kerrotaan reagoineen Samuelin päätelmään niin, että sen oli kyllä myönnettävä olleen sinänsä oikea, mutta hänen mielestään Samuel olisi silti pitänyt teloittaa, koska hän oli uskaltautunut lausumaan lakia koskevia käsityksiä kasvattajansa Eelin läsnä ollessa.
Klassisten rabbien teoksissa Samuel vaikuttaa myös paljon sympaattisemmalta hahmolta kuin Raamatun perusteella: hänen kerrotaan tehneen vuotuisen kiertokäyntinsä siksi, ettei kansan tarvitsisi vaivautua matkustamaan hänen luokseen. Samuelin kerrotaan olleen hyvin rikas ja ottaneen koko omaisuutensa mukaansa kiertokäynneilleen, jottei hänen tarvinnut turvautua kenenkään vieraanvaraisuuteen. Kun Saul joutui Jumalan epäsuosioon, Samuelin kuvataan valittaneen katkerasti ja vanhenneen ennen aikojaan.
Näkemyksiä Samuelista > Kristillinen käsitys

Evankeliset kristityt pitävät Samuelia profeettana, tuomarina ja Israelin viisaana johtajana, joka esikuvallisella tavalla sitoutui toteuttamaan Jumalan antamat tehtävät. Ortodoksisessa kirkossa hänen muistopäivänsä on 20. elokuuta. Armenian apostolinen kirkko muistaa häntä yhtenä pyhistä esi-isistä 30. heinäkuuta. Koptilaisessa kirkossa profeetta Samuelin kutsumuksen muistopäivä on Paoni-kuun 9. päivänä.
ISO 9126

ISO 9126 on kansainvälinen ISO-standardi ohjelmistojen laadun evaluointiin. Standardin tavoitteena on määritellä yhdenmukaiset mittaustavat ohjelmistojen laatuvaatimuksille. Standardia tarvitaan, koska usein erilaiset laatuun liitetyt termit, kuten esimerkiksi ylläpidettävyys, voidaan ymmärtää hyvin eri tavoin eri ihmisten keskuudessa.
Yleistä

Ohjelmiston laatu vaikuttaa useisiin eri osapuoliin. ISO 9216 pyrkii ottamaan ohjelmiston laadussa useita erilaisia näkökulmia huomioon. Jaottelua tehdään esimerkiksi sen suhteen, onko kyseessä ohjelmiston loppukäyttäjä, ohjelmiston kehittäjä vaiko erillinen ohjelmiston laadun evaluoija.
ISO 9216 -standardin lisäksi on olemassa ISO 14598 -standardi, joka määrittelee prosessit, joita noudatetaan mitattaessa ISO 9216:n määrittelemiä kriteereitä.
Standardin jaottelu

Standardi on organisoitu neljään osaan:
Laatumalli
Sisäiset mittaukset
Ulkoiset mittaukset
Käytön laatu
Standardin jaottelu > Laatumalli

Laatumalli, ISO 9126-1, on standardin ensimmäinen osa. Laatumalli jaottelee
ohjelmiston laadukkuutta mittaavat kriteerit seuraavasti:
Funktionaalisuus
Soveltuvuus
Tarkkuus
Yhteentoimivuus
Mukautuvuus (esimerkiksi mukautuvuus käytettyihin standardeihin)
Turvallisuus
Luotettavuus
Ohjelmiston "kypsyys"
Toipumiskyky
Virheiden sietokyky
Mukautuvuus luotettavuuteen
Käytettävyys
Opittavuus
Ymmärrettävyys
Käytettävyys
Miellyttävyys
Mukautuvuus käytettävyyteen
Tehokkuus
Ajan kulutus
Resurssien kulutus
Mukautuvuus tehokkuuteen
Ylläpidettävyys
Vakaus
Analysoitavuus
Muokattavuus
Testattavuus
Mukautuvuus ylläpidettävyyteen
Siirrettävyys
Sopeutuvuus
Asennettavuus
Vaihdettavuus (esimerkiksi päivitettäminen seuraavaan ohjelmistoversioon)
Rinnakkaiselo
Mukautuvuus siirrettävyyteen
Standardin jaottelu > Sisäiset mittaustavat

Sisäiset mittaustavat sisältävät mittaustavat, jotka eivät vaadi ohjelmiston ajamista (staattiset mittaukset).
Standardin jaottelu > Ulkoiset mittaustavat

Ulkoiset mittaustavat sisältävät mittaukset, jotka tehdään ohjelmiston suorituksen aikana.