stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Höyrylaiva
Historia > Kokeilut alkavat

Jokilaivoissa purjeiden käyttö oli vaikeaa, ja niitä jouduttiin usein vetämään rannalta käsin. Höyrykoneen käyttöönotto jokilaivoissa tuli siten tarpeeseen. Ensimmäisenä sen teki ranskalainen markiisi Claude François Jouffroy d’Abbans 1783 Pyroscaphe-höyryveneellä, sitten 1789 Yhdysvalloissa John Fitch ja seuraavana vuonna skotlantilaiset Patrick Miller ja William Symington. Ensimmäisten höyrykoneiden teho ei kuitenkaan riittänyt varsinaiseen liikennöintiin. Symington rakensi 1803 höyrykoneella toimivan kanavahinaajan, joka oli ensimmäinen kaupallisessa käytössä ollut höyryalus. Vuoden käytön jälkeen rantojen omistajat saivat aluksen käytön kiellettyä väittämällä sen aaltojen vahingoittavan rantoja. Läpimurto höyryn käytössä alusten voimanlähteenä oli amerikkalaisen Robert Fultonin rakentama alus. Fulton oli koeajannut Charlotte Dundasilla ja perehtynyt John Fitchin keksintöihin. Tähän 1807 Hudsonjoella rakennettuun North River Steamboat -höyryalukseen sijoitettiin 18 hevosvoiman Wattin ja Boultonin tehtaan valmistama höyrykone. Ensimmäisellä 12 tunnin matkalla alus saavutti 4,7 solmun keskinopeuden. Samaan matkaan jokipurret käyttivät neljä vuorokautta. Yhdysvaltojen rannikko- ja jokiliikenteessä oli viiden vuoden kuluttua jo yli 50 höyryalusta. Englannissa kaupallisen höyrylaivaliikennöinnin aloitti Henry Bellin rakentama PS Comet. Vuonna 1815 Englannissa oli jo parikymmentä höyrykäyttöistä alusta. Suomessa ensimmäinen höyryalus oli Ilmarinen 1833. Vuonna 1819 Atlantin ylitti ensimmäinen höyryavusteinen laiva SS Savannah, jossa oli siis myös purjeet. Pelkällä höyryllä matka tehtiin 1830-luvulla, vaikka sekin alus, SS Sirius, oli varustettu purjeilla. Pelkkään höyryyn ei luotettu ennen kuin 1800-luvun loppupuolella. Ensimmäinen rautainen höyrylaiva oli PS Aaron Manby, joka 1822 purjehti Englannista Pariisiin.
Historia > Höyryturbiini ja ydinvoima

Laivakäyttöön sopivan höyryturbiinin kehitti irlantilainen insinööri Charles A. Parsons. Ensimmäinen turbiinikäyttöinen jahti Turbinia oli koekäytössä 1893, mutta ongelmaksi osoittautui potkurien kavitointi hieman ennen täyttä nopeutta 19,5 solmua. Yhdistyneen kuningaskunnan amiraliteetti ei kiinnostunut uudesta koneesta, minkä vuoksi Parsons järjesti mielenosoituksen vuoden 1897 laivastoparaatissa. Turbinia-aluksen potkurijärjestelyä oli parannettu, ja nyt se kulki 34 solmua, mikä oli ennennäkemätön nopeus. Parsons ajoi aluksellaan ankkurissa olleiden sotalaivojen välistä, jolloin yksi alus lähti seuraamaan, mutta joutui naurunalaiseksi jäätyään huomattavasti jälkeen. Tämän seurauksena rakennettiin ensimmäinen turbiinikäyttöinen hävittäjä HMS Viper. Höyrykonetta värinättömämpi höyryturbiini tuli käyttöön sota- ja matkustajalaivoissa. HMS Dreadnought vuodelta 1906 oli ensimmäinen höyryturbiinilla varustettu taistelulaiva. Se kulki 23 000 hevosvoimalla 21 solmua. Aseistus oli pääasiassa raskasta tykistöä. Torpedovaara teki pitkän matkan tykistötaisteluista välttämättömyyden. Esimerkiksi Tsushiman meritaistelussa venäläiset olivat avanneet torpedovaaran vuoksi tulen 16 km:n päässä kohteesta. 1908 englantilaiset loivat vielä suuremman aluksen, jota sanottiin taisteluristeilijäksi. Näillä käytiin niin ensimmäinen kuin toinen maailmansotakin.
Ydinkäyttöisissä laivoissa höyryturbiini on yhä käytössä. Maailman ensimmäinen ydinkäyttöinen alus oli yhdysvaltalainen ydinsukellusvene USS Nautilus (SSN-571) vuonna 1955. Ensimmäinen rahtilaiva puolestaan oli vuonna 1962 vesille laskettu NS Savannah. Neuvostoliitto rakensi vuonna 1959 ensimmäisen ydinkäyttöisen jäänmurtajan nimellä Lenin. Se oli samalla ensimmäinen ydinkäyttöinen alus siviilikäytössä. Neuvostoliitto rakensi useita ydinjäämurtajia, kuten Arktika-luokka ja Taimyr-luokka. Ydinvoiman käyttö siviilialuksissa ei alun jälkeen kuitenkaan ole edennyt.lähde?
Tanskalaisella telakalla valmistui 1912 rahtilaiva M/S Selandia, joka oli ensimmäinen valtameren ylittänyt dieselkäyttöinen alus. Moottorilaivat eivät kuitenkaan yleistyneet nopeasti. Yksi yleistymistä hidastanut syy oli polttoaineen saatavuus satamissa ja toinen dieselmoottorin suurempi kustannus. Mäntähöyrykoneita käytettiin laivoissa toiseen maailmansotaan saakka, jonka jälkeen dieselmoottorit ovat korvanneet ne. Dieselmoottorit korvasivat höyryturbiinin matkustajalaivoissa 1970-lukuun mennessä, kun öljyn polttaminen höyrykattilassa tuli liian kalliiksi.lähde?
Höyrylaivoja > Nykyisiä suomalaisia höyrylaivoja

S/S Ahkera
S/S Ahti
S/S Alina
S/S Ansio
S/S Antero
S/S Armas
S/S Aure
S/S Enso
S/S Haapaniemi
S/S Halla IX
S/S Halla XVII
S/S Heikki Peuranen
S/S Heinävesi
S/S Hovinsaari
S/S Hurma
S/S Hyöky
S/S Häme
S/S Ilona
S/S Janne
S/S Jatko
S/S Joh-Parviainen
S/S Juno
S/S Kaima
S/S Kajaani I
S/S Kalle Tihveräinen
S/S Karjalankoski
S/S Keihäslahti
S/S Keitele
S/S Kemi
S/S Kepa
S/S Kirvesniemi
S/S Kotvio II
S/S Kouta
S/S Lahtis
S/S Lalli
S/S Lauri
S/S Laitiala
S/S Leppävirta
S/S Lohikäärme
S/S Lokki
S/S Meritiitu
S/S Metsä
S/S Mikko
S/S Norrkulla
S/S Näsijärvi II
S/S Oberon III
S/S Olli
S/S Onka
S/S Otso
S/S Pallas
S/S Papinniemi
S/S Parsifal
S/S Paul Wahl
S/S Pete
S/S Peura III
S/S Pohjola
S/S Puhois
S/S Punkaharju
S/S Rauha
S/S Repola 5
S/S Rito
S/S Saimaa
S/S Salama (höyrykuunari)
S/S Satama
S/S Satu
S/S Savonlinna
S/S Suomi
S/S Suur-Saimaa
S/S Suvi-Saimaa
S/S Tapio
S/S Tarjanne
S/S Tarmo
S/S Telkkä
S/S Tippa
S/S Toimi
S/S Toimi II
S/S Tommi
S/S Tornator II
S/S Turso
S/S Uurastaja
S/S Vetäjä V
S/S Visuvesi
S/S Vänni
S/S Warkaus
S/S Warkaus VII
S/S Wellamo (1907)
S/S Wenno
S/S Wipunen
S/S Wiri
S/S Ukkopekka
S/S Yhtiö
S/S Ylä-Keitele
Höyrylaivoja > Kuuluisia suomalaisia höyrylaivoja

S/S Aallotar
S/S Aavasaksa
S/S Alexander
S/S Arcturus
S/S Ariadne
S/S Aura
S/S Birger Jarl
S/S Bore I
S/S Bore II
S/S Bore III
S/S Constantin
S/S Dagmar
S/S Furst Menschikoff
S/S Furst Menschikoff (II)
S/S Grefve Berg
S/S Ilmatar
S/S Borea
S/S Kuru
S/S Nikolai
S/S Oberon
S/S Polaris
S/S Porthan
S/S Silja
S/S Storfursten
S/S Suomi
S/S Suomi (II)
S/S Svea Jarl
S/S Titania
S/S Toimi
S/S Torneå
S/S Viking
S/S Von Döbeln
S/S Wasa
S/S Wellamo (1927)
S/S Urania
S/S Österbotten
Höyrylaivoja > Maailmalla tunnettuja höyrylaivoja

SS America
SS Andrea Doria
SS Bremen
HMHS Britannic
RMS Carpathia
S/S City of New York
SS France
S/S Great Western
S/S Himalaya
RMS Lusitania
RMS Majestic
RMS Mauretania
S/S Normandie
RMS Olympic
RMS Queen Elizabeth
RMS Queen Mary
S/S Rex
S/S Rotterdam
S/S Savannah
S/S Servia
RMS Titanic
SS United States
Höyrylaivoja > Moottorilaivoiksi muutettuja höyrylaivoja

M/S J. L. Runeberg (entinen S/S Helsingfors Skärgård)
M/S Jyväskylä (entinen S/S Jyväskylä)
M/S Bore (alkuaan S/S Bore, myöhemmin S/S Borea, M/S Kristina Regina ja nykyisin jälleen Bore)
M/S Nikolai II (entinen S/S Nautilus)
Aiheesta muualla

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
Turun Matkustajahöyrylaivat
Suomen Höyrypursiseura
Suomen historialliset alukset; Suomen Laivahistoriallinen Yhdistys
Kesäkuussa 1783 Pyroscaphe-vene nousi Saônejoella virtaa ylös 15 minuutin ajan. Kuvassa on veneen pienoismalli.
Robert Fultonin rakentama Clermont-nimellä tunnetun höyrylaivan replika vuodelta 1909 ankkurissa.
Valtameriristeilijä Great Eastern vuonna 1866.
Trippelihöyrykoneen asennus 1918. Kuvassa näkyy myös teräsrungon kaksoispohja.
HMS Dreadnought vuonna 1906.
Suomalainen höyrylaiva  S/S Ukkopekka (valmistunut 1938).
Vuonna 1920 valmistunut hinaaja S/S Otso Oravin avokanavassa.
Vuonna 1836 valmistunut S/S Furst Menschikoff oli Suomen ensimmäinen merihöyrylaiva.
Vuonna 1908 valmistunut Effoa-laivayhtiön S/S Titania, joka oli suurin suomalainen matkustajahöyrylaiva.
1958 valmistunut S/S Rotterdam.
Ihmisiä seisomassa pienessä höyrykäyttöisessä veneessä 1920-luvun taitteessa.
Antti Kanervo

| Antti Kanervo |
| --- | --- |
 Kanervo maajoukkuepaidassa vuonna 2010.
Henkilötiedot
Koko nimi:  Antti Yrjö Oskari Kanervo
Syntynyt: 12. huhtikuuta 1989 (ikä 35) Äänekoski, Suomi
Kansalaisuus:   Suomi
Koripalloilija
Pelipaikka:  Heittävä takamies
Pituus:  192 cm
Paino:  86 kg
Nyk. joukkue:  BC Nokia
Sarja:  Korisliiga
Pelaajaura
Seurajoukkueet
2005–2007 2007–2008 2008–2010 2010–2014 2014–2016 2016–2017 2017–2018 2018–:   Äänekosken Huima  BC Jyväskylä  Kouvot  Joensuun Kataja  Kauhajoen Karhu  Chorale Roanne Basket  Helsinki Seagulls  Stjarnan
Maajoukkueet
2010–:   Suomi
Ottelut (pisteet):  15 (39)
Aiheesta muualla
FIBA
Antti Kanervo (s. 12. huhtikuuta 1989 Äänekoski) on suomalainen koripalloilija. Kanervon kasvattajaseura on Äänekosken Huima.
Ura

Kanervo aloitti pelaamisen Äänekosken Huimassa. Hän siirtyi BC Jyväskylään keväällä 2007, ja löi itsensä seuranneella kaudella läpi. Kauden viimeisessä ottelussa hän teki 64 pistettä ja koko kauden aikana pisteitä syntyi 21,1 ottelua kohden.. Kaudeksi 2008–2009 Kanervo siirtyi Korisliigassa pelanneeseen Kouvoihin kaksivuotisella sopimuksella. Hän pelasi seurassa kaksi kautta ja voitti SM-pronssia vuonna 2010. Kanervo siirtyi valmentaja Jukka Toijalan kanssa Joensuun Katajaan kauden 2009–2010 jälkeen.
Keväällä 2015 Kanervo kärsi alaraajavammasta eikä tämän johdosta pelannut pudotuspeleissä. Toukokuussa 2015 Kanervo käytti sopimuksensa optiovuoden ja jatkoi Karhussa.
Kanervo on ollut tarkka vapaaheittojen heittäjä. 15. maaliskuuta 2012 hän oli vapaaheittäjien kaikkien aikojen pääsarjatilastossa kahdeksantena.
Keskuussa 2016 Kanervo siirtyi Ranskan toiseksi korkeimmalle sarjatasolle, takaisin nousua pääsarjaan tavoitelleeseen Chorale Roanne Basketiin.
Heinäkuussa 2020 Kanervo teki kahden vuoden jatkosopimuksen Korisliigassa pelaavan Helsinki Seagullsin kanssa.
Suomen koripallomaajoukkueessa Kanervo debytoi heinäkuussa 2010.
Saavutukset > Henkilökohtaiset saavutukset

Vuoden I-divisioonapelaaja 2008
Korisliigan vuoden tulokas 2009
Saavutukset > Joukkuesaavutukset

Suomen mestaruus 2023
Korisliiga hopeaa 2011, 2012, 2014
Korisliigan pronssia 2010, 2013, 2018, 2021, 2022
Suomen cup 2010, 2011, 2020, 2021, 2022
Tilastot > Runkosarja (kansalliset pääsarjat)

| Kausi | Joukkue | Sarja | Sarja | O | 2P % | 3P % | 1P % | HL | PL | LEV | S | M | R | T | PTS |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 2008–2009 | Kouvot | Korisliiga |  | 42 | 56,2 % | 41,7 % | 85,4 % | 0,4 | 1,1 | 1,5 | 0,6 | 0,7 | 0,5 | 0,0 | 6,6 |
| 2009–2010 | Kouvot | Korisliiga |  | 42 | 58,4 % | 38,2 % | 86,3 % | 0,3 | 1,5 | 1,8 | 0,8 | 1,1 | 0,6 | 0,1 | 9,6 |
| 2010–2011 | Joensuun Kataja | Korisliiga |  | 44 | 51,7 % | 42,0 % | 86,0 % | 0,5 | 1,7 | 2,3 | 1,6 | 1,1 | 0,6 | 0,2 | 12,7 |
| 2011–2012 | Joensuun Kataja | Korisliiga |  | 35 | 54,4 % | 44,1 % | 82,4 % | 0,5 | 2,6 | 3,1 | 1,7 | 1,3 | 0,6 | 0,1 | 10,8 |
| 2012–2013 | Joensuun Kataja | Korisliiga |  | 37 | 55,3 % | 51,3 % | 84,6 % | 0,4 | 2,2 | 2,6 | 1,1 | 1,2 | 0,6 | 0,1 | 13,1 |
| 2013–2014 | Joensuun Kataja | Korisliiga |  | 38 | 53,9 % | 37,5 % | 87,9 % | 0,3 | 1,3 | 1,6 | 1,0 | 0,6 | 0,6 | 0,1 | 9,9 |
| 2014–2015 | Kauhajoen Karhu | Korisliiga |  | 32 | 53,4 % | 40,4 % | 79,8 % | 0,4 | 2,3 | 2,7 | 1,7 | 1,0 | 0,6 | 0,1 | 13,6 |
| 7 kautta | YHTEENSÄ | Korisliiga (Suomi) | Korisliiga (Suomi) | 270 | 54,4 % | 42,3 % | 84,4 % | 0,4 | 1,8 | 2,2 | 1,2 | 1,0 | 0,6 | 0,1 | 10,8 |
Tilastot > Pudotuspelit (kansalliset pääsarjat)

| Kausi | Joukkue | Sarja | Sarja | O | 2P % | 3P % | 1P % | HL | PL | LEV | S | M | R | T | PTS |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 2008–2009 | Kouvot | Korisliiga |  | 1 | 0,0 % | 66,7 % | 0,0 % | 0,0 | 1,0 | 1,0 | 0,0 | 1,0 | 1,0 | 1,0 | 6,0 |
| 2009–2010 | Kouvot | Korisliiga |  | 10 | 37,5 % | 32,4 % | 100 % | 0,3 | 1,6 | 1,9 | 0,8 | 0,7 | 0,2 | 0,4 | 6,7 |
| 2010–2011 | Joensuun Kataja | Korisliiga |  | 12 | 37,1 % | 20,0 % | 75,7 % | 0,5 | 1,3 | 1,8 | 1,1 | 1,3 | 0,7 | 0,3 | 6,3 |
| 2011–2012 | Joensuun Kataja | Korisliiga |  | 11 | 53,1 % | 29,4 % | 70,6 % | 0,2 | 1,5 | 1,6 | 1,0 | 0,8 | 0,4 | 0,1 | 6,9 |
| 2012–2013 | Joensuun Kataja | Korisliiga |  | 9 | 45,5 % | 41,5 % | 88,9 % | 0,3 | 1,9 | 2,2 | 1,3 | 0,4 | 0,7 | 0,0 | 11,3 |
| 2013–2014 | Joensuun Kataja | Korisliiga |  | 12 | 44,0 % | 52,0 % | 73,3 % | 0,5 | 1,3 | 1,8 | 0,5 | 0,6 | 0,3 | 0,1 | 9,3 |
| 6 kautta | YHTEENSÄ | Korisliiga (Suomi) | Korisliiga (Suomi) | 55 | 43,8 % | 37,3 % | 81,1 % | 0,4 | 1,5 | 1,8 | 0,9 | 0,8 | 0,4 | 0,2 | 7,9 |
Tilastot > Kansainväliset sarjat

| Kausi | Joukkue | Sarja | O | 2P % | 3P % | 1P % | HL | PL | LEV | S | M | R | T | PTS |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 2012–2013 | Joensuun Kataja | EuroChallenge | 16 | 40,0 % | 44,6 % | 71,4 % | 0,3 | 2,1 | 2,4 | 0,8 | 1,0 | 0,8 | 0,1 | 10,2 |
| 2013–2014 | Joensuun Kataja | EuroChallenge | 6 | 28,6 % | 53,6 % | 83,3 % | 0,3 | 1,5 | 1,8 | 0,8 | 1,0 | 0,2 | 0,2 | 9,0 |
| 2 kautta | YHTEENSÄ | Eurochallenge | 22 | 38,3 % | 46,8 % | 73,5 % | 0,3 | 1,9 | 2,2 | 0,8 | 1,0 | 0,6 | 0,1 | 9,9 |
O = ottelut, 2p % = kahden pisteen heittojen onnistumisprosentti, 3p % = kolmen pisteen heittojen onnistumisprosentti, 1p % = vapaaheittojen onnistumisprosentti, HL = hyökkäyslevypallot, PL = puolustuslevypallot, LEV = levypallot yhteensä, S = syötöt, M = menetykset, R = riistot, T = torjunnat, PTS = pistekeskiarvo, PTS YHT = pisteet yhteensä
Aiheesta muualla

Antti Kanervo: "Tuona päivänä en saanut ohi vaikka yritinkin" YLE Urheilu 24.3.2015
| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
| Edeltäjä: Jesse Niemi | Korisliigan vuoden tulokas 2008–2009 | Seuraaja: Samuel Haanpää |
| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
| Edeltäjä: Mikko Jalonen | Vuoden I-divisioonapelaaja 2007–2008 | Seuraaja: Roni Leimu |
| --- | --- |
Auktoriteettitunnisteet: Henkilöt :  Yle
André Lakos

| André Lakos |
| --- | --- |

Henkilötiedot
Syntynyt: 29. heinäkuuta 1979 (ikä 45) Wien, Itävalta
Kansalaisuus:   Itävalta
Jääkiekkoilija
Pelipaikka:  puolustaja
Maila:  oikea
Pituus:  201 cm
Paino:  108 kg
Seura
Seura:  Orli Znojmo
Sarja:  EBEL
Pelinumero:  61
Pelaajaura
Pääsarjaura:  2002–
Aik. seurat:  Albany River Rats (AHL) Utah Grizzlies (AHL) Augusta Lynx (ECHL) Vienna Capitals (ÖEL/EBEL) Syracuse Crunch (AHL) EC Salzburg (EBEL) Houston Aeros (AHL) Färjestads BK (SEL) Traktor Tšeljabinsk (KHL)   Kölner Haie (DEL) Piráti Chomutov (ČEL) CSM Dunărea Galați (Romania) SCL Tigers (NLB)
NHL-varaus:  95. varaus, 1999 New Jersey Devils
André Lakos (s. 29. heinäkuuta 1979 Wien, Itävalta) on itävaltalainen jääkiekkopuolustaja, joka pelaa Itävallan Erste Bank Eishockey Ligan tšekkiläisjoukkue Orli Znojmossa. Oikealta laukova Lakos on peräti 201 cm pitkä ja 108 kg painava. Hän on EBEL:n pisin pelaaja. Lakos pelityyliltään all around -puolustaja.
Ura > Juniorivuodet

Lakos on WAT Stadlaun kasvatti. Hänen vanhempansa erosivat, kun hän oli 14-vuotias, ja hän muutti äitinsä kanssa Kanadan Montréaliin. Lakos pelasi siellä Québecin paikallisia juniorisarjoja, kunnes siirtyi ontariolaiseen OJHL-joukkue Shelburne Wolvesiin kaudeksi 1997–1998. Siellä vietetyn kauden jälkeen Lakos siirtyi OHL-joukkue Toronto St. Michael's Majorsiin. Hänen tulokaskautensa OHL:ssä toi 49 runkosarjaottelussa tehot 2+10=12. Kaudeksi 1998–1999 Lakosin OHL-seura vaihtui Barrie Coltsiin, jossa hän teki 27 pistettä. New Jersey Devils varasi Lakosin kolmannella kierroksella ja 95. pelaajana NHL:n varaustilaisuudessa 1999.
Ura > Maajoukkueura

Lakos edusti Itävaltaa Salt Lake Cityn olympiakisoissa 2002 ja Sotšin olympiakisoissa 2014 sekä Vancouverin ja Sotšin olympialaisten karsinnoissa. Vuoden 2002 olympiakisoissa hän jakoi joukkueensa sisäisen tehotilaston voiton Tom Searlen ja Dieter Kaltin kanssa lukemalla +1 ja Lakos voitti Itävallan sisäisen tehotilaston myös Sotšin karsinnoissa lukemalla +7.
Lakos pelasi myös MM-kilpailuissa vuosina 1999, 2000, 2002, 2003, 2004, 2005, 2006 (I-divisioonassa), 2007, 2009 ja 2013. Vuoden 2004 turnauksessa hän jakoi Itävallan sisäisen tehotilaston voiton Thomas Vanekin ja Christoph Harandin kanssa lukemalla +2. Vuoden 2013 turnauksessa Lakos valittiin joukkueensa top-3-pelaajaksi.
Lakos teki A-maajoukkuedebyyttinsä jo 19-vuotiaana 25. huhtikuuta 1999 Lyonissa Ranskaa vastaan. Hän edusti Itävaltoja myös C-sarjatasolla alle 20-vuotiaiden MM-kilpailuissa vuonna 1997 sekä alle 18-vuotiaiden EM-kilpailuissa vuosina 1996 ja 1997. Lakos valittiin jälkimmäisen turnauksen parhaaksi puolustajaksi.
Perhe

Myös Andrén pikkuveli Philippe Lakos on Itävallan maajoukkuepuolustaja. Philippe pelaa tällä hetkellä Vienna Capitalsissa. André Lakosilla on Julie-vaimon kanssa lapset Arianne ja Mathis.
Anders Lindbäck

| Anders Lindbäck |
| --- | --- |

Henkilötiedot
Syntynyt: 3. toukokuuta 1988 (ikä 36) Gävle, Ruotsi
Kansalaisuus:   Ruotsi
Jääkiekkoilija
Lempinimi:  The Beast, The Giant
Pelipaikka:  maalivahti
Hanska:  vasen
Pituus:  199 cm
Paino:  100 kg
Seura
Seura:  Brynäs IF
Sarja:  SHL
Pelaajaura
Pääsarjaura:  2008–
Aik. seurat:  Almtuna IS (Allsv.) Brynäs IF (SEL) Timrå IK (SEL) Nashville Predators (NHL) Milwaukee Admirals (AHL) Ilves (SML) Tampa Bay Lightning (NHL) Syracuse Crunch (AHL) Dallas Stars (NHL) Buffalo Sabres (NHL) Arizona Coyotes (NHL) Ontario Reign (AHL) Rögle BK (SHL) Nashville Predators (NHL) Milwaukee Admirals (AHL) HC Davos (NL) Torpedo Nižni Novgorod (KHL) Jokerit (KHL)
NHL-varaus:  207. varaus, 2008 Nashville Predators
| Mitalit> Maa:   Ruotsi.Miesten jääkiekko.MM-kilpailut  | Mitalit> Maa:   Ruotsi.Miesten jääkiekko.MM-kilpailut  | Mitalit> Maa:   Ruotsi.Miesten jääkiekko.MM-kilpailut  | Maa:   Ruotsi> Miesten jääkiekko. |
| --- | --- | --- | --- |
|  Pronssia | Saksa 2010 | jääkiekko |  |
Lindbäck Ilveksen maalilla vuonna 2012.
Anders Lindbäck (s. 3. toukokuuta 1988 Gävle, Ruotsi) on ruotsalainen jääkiekkomaalivahti, joka pelaa SHL-joukkue Brynäs IF:ssä.
Pelaajaura > Uran alkuvuodet Ruotsissa 2007-2010

Lindbäck on IK Sätran kasvatti, mutta hän pelasi junioriuransa loppuun Brynäs IF:ssä. Kaudeksi 2007–2008 Lindbäck siirtyi pelaamaan miesten pelejä Ruotsin toiseksi korkeimmalle sarjatasolle HockeyAllsvenskaniin ja Almtuna IS:n joukkueeseen. Kauden jälkeen Nashville Predators varasi hänet seitsemännellä kierroksella numerolla 207 NHL:n varaustilaisuudessa 2008.
Kaudeksi 2008–2009 Lindbäck palasi Altunasta Brynäsiin, jossa hän pelasi ensimmäiset Elitserien-ottelunsa. Lindbäck sai tulokaskaudellaan tililleen 24 runkosarjaottelua ja kolme playoff-ottelua. Hän toimi kauden ajan kakkosmaalivahtina Jacob Markströmille. Kaudeksi 2009–2010 Lindbäck siirtyi Timrå IK:n maalinsuulle. Hän toimi joukkueen ykkösmaalivahtina ja torjui runkosarjassa 42 ottelua.
Pelaajaura > Pohjois-Amerikka 2010-2018

Lindbäck teki toukokuussa 2010 kaksivuotisen tulokassopimuksen Nashville Predatorsin kanssa. Hän teki NHL-debyyttinsä 9. lokakuuta 2010 Anaheim Ducksia vastaan, kun Pekka Rinne vaihdettiin kesken ottelun.
Kesäkuussa 2012, kahden Nashville Predatorsin kakkosmaalivahtina pelatun kauden jälkeen, Lindbäck siirtyi pelaajakaupassa Tampa Bay Lightningiin. Lightning sai hänen lisäkseen hyökkääjä Kyle Wilsonin ja seitsemännen kierroksen varausvuoron NHL:n varaustilaisuudessa 2012, kun Predators sai vaihdossa maalivahti Sébastien Caronin, kaksi toisen kierroksen varausvuoroa NHL:n varaustilaisuudessa 2012 ja kolmannen kierroksen varausvuoron NHL:n varaustilaisuudessa 2013. Kesällä 2012 Lindbäck teki kaksivuotisen ja 1,8 miljoonan dollarin arvoisen jatkosopimuksen Lightningin kanssa.
Työsulku vaivasi kauden 2012-13 alkua ja NHL-pelaajia siirtyi Eurooppaan. Lindbäck pelasi syksyllä 2012 SM-liigaa Tampereen Ilveksen paidassa. Loppukautena hän edusti Tampa Bay Lightningia 24 ottelussa.
Lindbäck teki yhden vuoden mittaisen sopimuksen Dallas Starsin kanssa kesällä 2014. Kauden aikana pelejä tuli NHL:ssä sekä AHL:ssä Texas Starsin riveissä.  Ennen siirtorajan umpeutumista Lindbäck siirtyi Dallasista Buffalo Sabresiin helmikuussa 2015 vaihdossa Jhonas Enrothiin.
Kaudeksi 2015-16 Lindbäck siirtyi NHL-joukkue Arizona Coyotesin riveihin yksivuotisella sopimuksella. Alkukauden 2016-17 Lindbäck pelasi Ontario Reignin paidassa AHL:ää, mutta siirtyi kesken kauden takaisin kotimaahansa Rögle BK:n joukkueeseen ja Ruotsin pääsarjaan.
Kaudeksi 2017-18 Lindbäck palasi takaisin Pohjois-Amerikkaan, kun hän solmi yksivuotisen sopimuksen entisen seuransa Nashville Predatorsin kanssa. NHL-pelejä ei tuolla kaudella kertynyt, vaan Lindbäck pelasi 56 AHL-seura Milwaukee Admiralsin paidassa.
Pelaajaura > Siirtyminen Eurooppaan 2018

Keväällä 2018 Lindbäck solmi yksivuotisen sopimuksen NLA-seura Davosin kanssa. Lindbäck pelasi Sveitsissä yhden kauden, kunnes hän siirtyi yksivuotisella sopimuksella KHL-seura Torpedo Nižni Novgorodin riveihin. Kausi Torpedossa oli Lindbäckin KHL-uran ensimmäinen. Torpedo selviytyi pudotuspeleihin ja Lindbäck torjui yhden pudotuspeliottelun.
Kaudeksi 2020-21 Lindbäck siirtyi yksivuotisella sopimuksella KHL-seura Jokereiden riveihin. Maaliskuussa 2021 Lindbäck solmi kaksivuotisen jatkosopimuksen Jokereiden kanssa.
Pelaajaura > Maajoukkueura

Lindbäck oli Jonas Gustavssonin ja Jacob Markströmin jälkeen Ruotsin kolmosmaalivahti vuoden 2010 MM-kilpailuissa, joista tuli pronssia. Hän sai sekunnin jääaikaa pronssiottelussa Saksaa vastaan. Lindbäck debytoi A-maajoukkueessa kaudella 2009–2010, jolloin hän pelasi Euro Hockey Tour -tasolla kaksi ottelua. Hän on edustanut Ruotsia Euro Hockey Tour -tasolla myös kausilla 2012-13 sekä 2017-18.
Tilastot > Maajoukkuetilastot

| Vuosi | Turnaus | O | V | H | MIN | PM | NP | PMK | TP% |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 2010 | MM | 1 | 0 | 0 | 0 | 0 | 0 | 0.00 | 100 |
Atte Mäkinen (jääkiekkopuolustaja)

| Atte Mäkinen> Henkilötiedot |
| --- | --- |
Syntynyt: 17. toukokuuta 1995 (ikä 29) Tampere, Suomi
Kansalaisuus:   Suomi
Jääkiekkoilija
Pelipaikka:  puolustaja
Maila:  oikea
Pituus:  191 cm
Paino:  91 kg
Pelaajaura
Pääsarjaura:  2012–
Seurat:  Tappara (SML) LeKi (Mestis) Lukko (SML) Rouen HE (Ranska) Jukurit (SML)
Atte Adolf Mäkinen (s. 17. toukokuuta 1995 Tampere) on suomalainen entinen jääkiekkopuolustaja. Hän pelasi urallaan SM-liigaa Tapparassa, Rauman Lukossa ja Mikkelin Jukureissa yhteensä 242 runkosarjaottelua tehopistein 4+19=23 ja 15 playoff-ottelua ilman tehopisteitä. Hän oli voittamassa Tapparassa Suomenmestaruutta vuonna 2016 ja SM-hopeaa vuonna 2015. Mäkinen pelasi kaksi kautta myös Ranskan Ligue Magnusin Dragons de Rouenissa. Hän oli pelityyliltään peruspuolustaja. Mäkinen laukoi oikealta. Hän lopetti pelaajauransa vain 26-vuotiaana vuonna 2021.
Ura > Maajoukkueura

| Mitalit> Maa:   Suomi.Miesten jääkiekko.Alle 18-v. MM-kilpailut  | Mitalit> Maa:   Suomi.Miesten jääkiekko.Alle 18-v. MM-kilpailut  | Mitalit> Maa:   Suomi.Miesten jääkiekko.Alle 18-v. MM-kilpailut  | Maa:   Suomi> Miesten jääkiekko. |
| --- | --- | --- | --- |
|  Pronssia | Venäjä 2013 | jääkiekko |  |
| Ivan Hlinkan muistoturnaus  | Ivan Hlinkan muistoturnaus  | Ivan Hlinkan muistoturnaus  |  |
|  Hopeaa | Piešťany 2012 | jääkiekko |  |
Mäkinen pelasi alle 20-vuotiaiden MM-kilpailuissa vuonna 2015. Vuoden 2014 MM-joukkueesta hän putosi viimeisten joukossa.
Mäkinen pelasi myös alle 18-vuotiaiden MM-kilpailuissa vuosina 2012 ja 2013. Hän toimi jälkimmäisessä turnauksessa Suomen varakapteenina ja voitti pronssia. Mäkinen pelasi myös alle 18-vuotiaiden Ivan Hlinkan muistoturnauksessa vuonna 2012, jolloin hän voitti hopeaa. Yhteensä Mäkinen pelasi 22 nuorten ja 62 poikien maaottelua. Hän toiminut sekä alle 17- että 18-vuotiaiden maajoukkueen kapteenina.
Yksityiselämä

Mäkinen avioitui heinäkuussa 2021 Suomen naisten jääkiekkomaajoukkueen maalivahti ja olympiapronssimitalisti (Pyeongchang 2018) Eveliina Suonpään kanssa.