stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Klofatsimiini

| --- | --- |


Klofatsimiini
Systemaattinen (IUPAC) nimi
N,5-bis(4-kloorifenyyli)-3-propan-2-yyli-iminofenatsiini-2-amiini
Tunnisteet
CAS-numero: 2030-63-9
ATC-koodi: J04BA01
PubChem CID: 2794
DrugBank: DB00845
Kemialliset tiedot
Kaava: C27H22N4Cl2 
Moolimassa: 473,386
SMILES: Etsi tietokannasta: eMolecules, PubChem
Fysikaaliset tiedot
Sulamispiste: 210–212 °C (hajoaa)
Farmakokineettiset tiedot
Hyötyosuus:  ?
Metabolia:  ?
Puoliintumisaika: 9–70 d
Ekskreetio:  ?
Terapeuttiset näkökohdat
Raskauskategoria:  ?
Reseptiluokitus:    
Antotapa: Oraalinen
Klofatsimiini (C27H22N4Cl2) on fenatsiinijohdannaisiin kuuluva orgaaninen yhdiste. Yhdistettä käytetään lääketieteessä lepran ja tuberkuloosin hoitoon. Klofatsimiini kuuluu WHO:n ylläpitämään luetteloon tärkeimmistä lääkeaineista.
Ominaisuudet ja käyttö

Huoneenlämpötilassa klofatsimiini on tummanpunaista kiteistä ainetta. Yhdiste on käytännöllisesti katsoen veteen liukenematonta, mutta liukenee esimerkiksi etikkahappoon, dimetyyliformamidiin ja kloroformiin. Klofatsimiinin vaikutusmekanismia ei tunneta tarkkaan, mutta todennäköisesti se vaikuttaa sitoutumalla Mycobacterium-suvun lajien DNA:han. Klofatsimiini myös stimuloi ihmisen solujen tuottamien antimikrobisten hapettavien radikaalien muodostumista. Klofatsimiinia käytetään lepran, tuberkuloosin ja kyhmyruusun hoidossa. Sitä käytetään yhdistelmälääkityksenä yhdessä dapsonin ja rifampisiinin kanssa.
Haittavaikutukset

Klofatsimiini on yleisesti ottaen hyvin siedetty lääkeaine. Tavanomaisin haittavaikutus on ihon värin muuttuminen punaiseksi, mutta väri palautuu normaaliksi hoidon loputtua. Myös iktyoosia eli ihosuomujen muodostumista voi esiintyä. Muita haittavaikutuksia ovat ruuansulatuskanavan oireet, kuten vatsakivut ja ripuli, imusolmukkeiden suurentuminen ja suun kuivuminen.
Valmistus

Klofatsimiinin synteesin ensimmäisessä vaiheessa kaksi 2-(p-kloorianilino)aminiilimolekyyliä reagoivat kytkentäreaktiolla rauta(III)kloridin kanssa muodostaen klooratun iminofentasiinijohdannaisen. Tämän välituotteen iminoryhmä reagoi isopropyyliamiinin kanssa muodostaen klofatsimiinia.
Kontekstomia

Kontekstomia (engl. context = asiayhteys, -tomy = lääketieteessä pois leikkaava operaatio) eli asiayhteydestä irrottaminen on argumentointivirhe, jossa lainataan argumentoinnin tueksi lähdettä mahdollisesti sanantarkasti oikein mutta kuitenkin irti asiayhteydestä siten, että viesti ymmärretään eri tavoin kuin koko asiayhteydestä voi päätellä, jopa päinvastoin. Kontekstomialla voidaan käyttää jotain auktoriteettia perustelemaan sellaista viestiä, mitä se ei todellisuudessa kannata. Sillä voidaan myös tuottaa perätöntä ennakkoluuloa henkilöä tai lähdettä kohtaan.
Muun muassa tästä syystä on tärkeää vaatia tarkkaa lähteiden ilmoittamista, jotta asiayhteys voidaan tarkistaa. Samasta syystä tulee pyrkiä viittaamaan aina alkuperäisiin lähteisiin, ettei syyllistytä tahattomaan kontekstomiaan.
Kuten useimpiin argumentointivirheisiin, myös kontekstomiaan voi vedota perusteetta puolustuskeinona. Kontekstomiasta syytettäessä on siksi vaadittava osoittamaan tarkoitettu oikea konteksti.
Melarsoproli

| --- | --- |


Melarsoproli
Systemaattinen (IUPAC) nimi
[2-[4-[(4,6-diamino-1,3,5-triatsin-2-yyli)amino]fenyyli]-1,3,2-ditiarsolan-4-yyli]metanoli
Tunnisteet
CAS-numero: 494-79-1
ATC-koodi: P01CD01
PubChem CID: 10311
Kemialliset tiedot
Kaava: C12H15N6OS2As 
Moolimassa: 398,36
SMILES: Etsi tietokannasta: eMolecules, PubChem
Fysikaaliset tiedot
Liukoisuus veteen: Ei liukene veteen
Farmakokineettiset tiedot
Hyötyosuus:  ?
Metabolia:  ?
Puoliintumisaika: 35 h
Ekskreetio: Renaalinen
Terapeuttiset näkökohdat
Raskauskategoria:  ?
Reseptiluokitus:    
Antotapa: Intravenoosi
Melarsoproli (C12H15AsS2N6O) on orgaanisiin arseeniyhdisteisiin kuuluva yhdiste. Yhdistettä käytetään unitaudin hoitoon, mutta yhdisteen myrkyllisyyden ja unitautia aiheuttavan alkueläimen kehittämän resistenssin vuoksi sen käyttö on vähentynyt. Melarsoproli kuuluu WHO:n tärkeimpien lääkeaineiden listalle.
Ominaisuudet ja käyttökohteet

Huoneenlämpötilassa melarsoproli on valkoista kiteistä ainetta. Yhdiste on veteen liukenematonta, mutta liukenee alkoholeihin kuten metanoliin, etanoliin ja propyleeniglykoliin.
Melarsoprolia on käytetty unitaudin hoitoon vuodesta 1949 lähtien. Se tehoaa sekä Länsi-Afrikassa tavattavaan loisioon Trypanosoma brucei gambienses, että Itä-Afrikassa tavattavaan loisioon T. b. rhodesiensis. Eläinlääketieteessä sitä voidaan käyttää hevosille unitautia aiheuttavan loision T. equinum aiheuttamaa infektiota vastaan. Melarsoprolin vaikutusmekanismi ei ole täysin tiedossa ja on todennäköistä, että se vaikuttaa usealla tavalla. Sen on todettu aiheuttavan useiden entsyymien kuten pyruvaattikinaasin ja trypanotionireduktaasin inhibitiota. Inhibitio johtuu siitä, että arseeni sitoutuu näiden proteiinien kysteiiniaminohappojen tioliryhmiin. Lisäksi melarsoproli indusoi solujen hajoamista eli lyysiä. Melarsoprolia käytetään erityisesti pitkälle edenneen unitaudin hoitoon, koska yhdisteen aktiivinen metaboliitti melarseenioksidi kykenee läpäisemään veri-aivoesteen ja tehoaa aivoihin päässeisiin loisioihin. Melarsoprolia annostellaan suonensisäisesti ja liuos sisältää vaikuttavaa ainetta 2–3,6 mg/kg. Usein melarsoprolin kanssa käytetään myös suramiinia.
Haittavaikutukset ja resistenssi

Melarsoprolilla on useita haittavaikutuksia, joista vakavin on jopa hengenvaarallinen aivosairaus, jota esiintyy noin 5–10 % melarsoprolia saaneista potilaista. Muita mahdollisia haittavaikutuksia ovat ihottuma ja vaikutukset näköhermoihin. Sivuvaikutukset johtuvat melarsoprolin voimakkaasta taipumuksesta sitoutua proteiinien tioliryhmiin. Unitautia aiheuttavien Trypanosoma-alkueläinten on myös havaittu kehittäneen resistenssiä melarsoprolia vastaan. Resistenssiä aiheuttava mutaatio vähentää P2-transportterin määrää alkueläinsoluista ja P2-transportteri vastaa melarsoprolin kuljettamisesta solujen sisään. Keskisessä Afrikassa melarsoproliresistenssin arvellaan olevan syynä noin 20 % epäonnistuneista hoitotapauksista. Näistä syistä johtuen melarsoprolia on ruvettu korvaamaan eflornitiinin ja nifurtimoksin yhdistelmällä.
Valmistus

Melarsoprolin synteesin ensimmäisessä vaiheessa arsaniilihappo reagoi syanuurikloridin ja ammoniakin tai 6-kloori-1,3,5-triatsiini-2,4-diamiinin kanssa muodostaen melarseenia. Melarseeni reagoi ammoniumtioglykolaatin kanssa ja pelkistyy muodostaen yhdisteen ammoniumtioglykolaatin sulfidiryhmien kanssa. Synteesin viimeisessä vaiheessa dimerkaproli korvaa ammoniumtioglykolaatin muodostaen melarsoprolia.
Sulfaniiliamidi

| --- | --- |


Sulfaniiliamidi
Systemaattinen (IUPAC) nimi
4-aminobentseenisulfonamidi
Tunnisteet
CAS-numero: 63-74-1
ATC-koodi: J01EB06
PubChem CID: 5333
DrugBank: DB00259
Kemialliset tiedot
Kaava: C6H8N2O2S 
Moolimassa: 172,214
SMILES: Etsi tietokannasta: eMolecules, PubChem
Fysikaaliset tiedot
Tiheys: 1,08  g/cm³
Sulamispiste: 164,5–166.5 °C 
Liukoisuus veteen: 7,5 g/l (25 °C)
Farmakokineettiset tiedot
Hyötyosuus:  ?
Proteiinisitoutuminen: 9 %
Metabolia:  ?
Puoliintumisaika: 9 tuntia
Ekskreetio:  ?
Terapeuttiset näkökohdat
Raskauskategoria:  ?
Reseptiluokitus:    
Antotapa: topikaalinen
Sulfaniiliamidi (C6H8SN2O2) on sulfonamideihin kuuluva aromaattinen orgaaninen yhdiste. Yhdistettä on käytetty antibakteerisena aineena 1940-luvulle saakka, mutta nykyään sitä ei enää käytetä.
Ominaisuudet ja käyttö

Huoneenlämpötilassa sulfaniiliamidi on väritöntä kiteistä ainetta. Se liukenee hieman veteen ja hyvin esimerkiksi etanoliin, asetoniin ja dietyylieetteriin. Poolittomiin orgaanisiin liuottimiin sulfanyyliamidi ei liukene. Sulfaniiliamidin antibakteeriset ominaisuudet perustuvat siihen, että se sitoutuu bakteerien dihydropteroaattisyntaasientsyymiin ja estää sen toiminnan. Tällöin bakteerit eivät kykene muodostamaan tarvitsemaansa foolihappoa. Yhdysvaltain armeija käytti sulfaniiliamidia toisen maailmansodan aikana haavoihin estämään bakteeri-infektioita. Toisen maailmansodan loppupuolella tästä kuitenkin luovuttiin.
Valmistus

Sulfaniiliamidia valmistettiin ensimmäisen kerran vuonna 1908. Sitä valmistetaan N-asetyylisulfonyylikloridin ja ammoniakin välisellä reaktiolla. Lopuksi asetyyliryhmä hydrolysoidaan emäksisissä olosuhteissa, jolloin muodostuu sulfaniiliamidia.
Sulfiinipyratsoni

| --- | --- |

Sulfiinipyratsoni
Systemaattinen (IUPAC) nimi
4-[2-(bentseenisulfinyyli)etyyli]-1,2-difenyylipyratsolidiini-3,5-dioni
Tunnisteet
CAS-numero: 57-96-5
ATC-koodi: M04AB02
PubChem CID: 5342
DrugBank: DB01138
Kemialliset tiedot
Kaava: C23H20N2O3S 
Moolimassa: 404,48
SMILES: Etsi tietokannasta: eMolecules, PubChem
Fysikaaliset tiedot
Sulamispiste: 130–133 °C 
Farmakokineettiset tiedot
Hyötyosuus:  ?
Proteiinisitoutuminen: 100 % 
Metabolia: Hepaattinen
Puoliintumisaika: 2,5–3,5 h
Ekskreetio: Renaalinen
Terapeuttiset näkökohdat
Raskauskategoria:  ?
Reseptiluokitus:    
Antotapa: Oraalinen, intravenoosi
Sulfiinipyratsoni (C23H20SN2O3) on pyratsolidiinidioneihin ja sulfoksideihin kuuluva orgaaninen yhdiste. Yhdistettä voidaan käyttää kihdin hoidossa virtsahapon eritystä lisäävänä lääkeaineena, mutta se ei ole käytössä Suomessa.
Ominaisuudet ja vaikutusmekanismi

Huoneenlämpötilassa sulfiinipyratsoni on valkoisia kiteitä. Yhdiste liukenee vain vähäisessä määrin veteen ja liukenee helpommin orgaanisiin liuottimiin alkoholiin, dietyylieetteriin, etyyliasetaattiin ja kloroformiin. Sulfiinipyratsoni on optisesti aktiivinen yhdiste ja sillä on d- ja l-isomeerit. Sulfiinipyratsoni on vahvasti hapan yhdiste.
Sulfiinipyratsoni estää virtsahapon takaisinimeytymistä munuaisissa ja täten lisää virtsahapon eritystä elimistöstä. Yhdiste myös estää eräiden muiden orgaanisten happojen erittymistä. Sulfiinipyratsonin urikosuurinen vaikutus on usein käytettyä probenesidia tehokkaampi. Sulfiinipyratsoni metaboloituu eläimillä maksassa. Aineenvaihduntatuotteina muodostuu muun muassa sulfoni-, sulfidi- ja p-hydroksisulfidijohdannaisia. Eräillä näistä ja sulfiinipyratsonilla on verihiutaleiden aggregaatiota estävä vaikutus johtuen yhdisteen kyvystä inhiboida syklo-oksigenaasientsyymejä. Sulfiinipyratsonilla ei kuitenkaan ole tulehdusta tai kipua lieventäviä ominaisuuksia.
Sulfiinipyratsonin aiheuttamia haittavaikutuksia voivat olla ruuansulatuskanavan ärsytys, huonovointisuus ja harvinaisempina allerginen ihottuma ja veriarvojen muutokset. Sulfiinipyratsoni voi voimistaa eräiden sulfonamidien kuten sulfadiatsiinin ja sulfisoksatsolin vaikutusta.
Synteesi

Sulfiinipyratsonin synteesin lähtöaineina ovat hydratsobentseeni ja 2-(2-fenyylitioetyyli)malonihapon dietyyliesteri, jotka kondensoituvat muodostaen pyratsolidiinidionijohdannaisen. Tämä välituote hapetetaan vetyperoksidin avulla sulfiinipyratsoniksi.
Karmustiini

| --- | --- |


Karmustiini
Systemaattinen (IUPAC) nimi
1,3-bis(2-kloorietyyli)-1-nitrosourea
Tunnisteet
CAS-numero: 154-93-8
ATC-koodi: L01AD01
PubChem CID: 2578
DrugBank: DB00262
Kemialliset tiedot
Kaava: C5H9N3Cl2O2 
Moolimassa: 214,052
SMILES: Etsi tietokannasta: eMolecules, PubChem
Fysikaaliset tiedot
Sulamispiste: 31 °C 
Liukoisuus veteen: 4 g/l (25 °C)
Farmakokineettiset tiedot
Hyötyosuus: 54%
Proteiinisitoutuminen: 80%
Metabolia: Hepaattinen
Puoliintumisaika: 1,5 tuntia
Ekskreetio: Renaalinen
Terapeuttiset näkökohdat
Raskauskategoria:  ?
Reseptiluokitus:    
Antotapa: Intravenoosi
Karmustiini (C5H9Cl2N3O2) on nitrosoureioihin kuuluva syöpälääkkeenä käytettävä yhdiste. Sen vaikutusmekanismi perustuu alkylointiin ja sitä käytetään erityisesti aivokasvaimien hoidossa.
Toimintamekanismi

Karmustiini metaboloituu ihmiskehossa maksassa ja sen aineenvaihduntatuote kloorietyylidiatsohydroksidi on lääkeaineena aktiivinen. Karmustiini alkyloi DNA:n pyridiiniemäksiä tyypillisimmin sytosiinin. Karmustiinissa on kaksi alkyloivaa ryhmää ja näin DNA-säikeet ristisitoutuvat toisiinsa. Tämä johtaa syöpäsolujen kasvun estymiseen ja syöpäsolujen kuolemaan. Karmustiinia käytetään aivokasvainten kuten glioomien, myeloomien ja lymfoomien hoidossa. Karmustiinia voidaan käyttää myös kantasoluhoitojen yhteydessä. Karmustiinia voidaan käyttää yhdessä temotsolomidin ja sädehoidon kanssa. Karmustiinia käytetään ainoastaan infuusiona suonensisäisesti. Samalla tavoin vaikuttavaa lomustiinia voidaan annostella suun kautta.
Haittavaikutukset

Vakavin karmustiinin haittavaikutus on sen luuydintoksisuus ja siitä seuraava luuydinsuppressio. Muita haittavaikutuksia ovat muun muassa huonovointisuus ja pitkäaikaisessa käytössä voi ilmentyä munuaisvaurioita ja keuhkofibroosia. Syöpäsolut saattavat myös kehittää vastustuskyvyn karmustiinille ja muille nitrosoureajohdannaisille.
Synteesi

Karmustiinia syntetisoidaan 2-kloorietyyliamiinin ja 2-kloorietyyli-isosyanaatin välisellä reaktiolla. Tässä syntyvä 1,3-bis(2-kloorietyyli)urea reagoi dityppitrioksidin kanssa muodostaen karmustiinia.
Aiheesta muualla

Kyoto Encyclopedia of Genes and Genomes (KEGG): Carmustine (englanniksi)
ChemBlink: Carmustin (englanniksi)
Sulfisoksatsoli

| --- | --- |

Sulfisoksatsoli
Systemaattinen (IUPAC) nimi
4-amino-N-(3,4-dimetyyli-1,2-oksatsol-5-yyli)bentseenisulfonamidi
Tunnisteet
CAS-numero: 127-69-5
ATC-koodi: J01EB05
PubChem CID: 5344
DrugBank: DB00263
Kemialliset tiedot
Kaava: C11H13N3O3S 
Moolimassa: 267,314
SMILES: Etsi tietokannasta: eMolecules, PubChem
Fysikaaliset tiedot
Sulamispiste: 194 °C 
Liukoisuus veteen: 3,5 g/l (25 °C)
Farmakokineettiset tiedot
Hyötyosuus:  ?
Proteiinisitoutuminen: 76,5 %
Metabolia:  ?
Puoliintumisaika: 6 h
Ekskreetio: Renaalinen
Terapeuttiset näkökohdat
Raskauskategoria:  ?
Reseptiluokitus:    
Antotapa: Oraalinen
Sulfisoksatsoli eli sulfafuratsoli (C11H13SN3O3) on sulfonamideihin kuuluva orgaaninen yhdiste. Yhdistettä käytetään lääketieteessä antibioottina muun muassa korva- ja virtsatieinfektioissa.
Ominaisuudet

Huoneenlämpötilassa sulfisoksatsoli on valkoista tai hieman kellertävää kiteistä ainetta. Se liukenee hieman veteen ja enemmän etanoliin.
Muiden sulfonamidiantibioottien tavoin sulfisoksatsolin antibakteeriset ominaisuudet perustuvat bakteerin tarvitseman foolihapon biosynteesin estoon. Yhdiste tehoaa niin grampositiivisiin kuin gramnegatiivisiinkin bakteereihin. Sulfisoksatsolia käytetään muun muassa korvatulehduksen ja virtsatientulehduksien hoitoon sekä Haemophilus vaginalis -bakteeria vastaan. Yhdistettä voidaan käyttää dietanoliamiinisuolana tai mauttomana asetyylijohdannaisena. Itsessään sulfisoksatsolilla on karvas maku. Sulfisoksatsolia voidaan käyttää yhdistelmävalmisteena erytromysiinietyylisukkinaatin kanssa.
Valmistus

Sulfisoksatsolia syntetisoidaan 3,4-dimetyyli-5-aminoisoksatsolin ja p-asetaminobentseenisulfonyylikloridin välisellä reaktiolla. Näiden tuotteena muodostuva yhdiste hydrolysoidaan sulfisoksatsoliksi.
Pentamidiini

| --- | --- |


Pentamidiini
Systemaattinen (IUPAC) nimi
4-[5-(4-karbamimidoyylifenoksi)pentoksi]bentseenikarboksimidiamidi
Tunnisteet
CAS-numero: 100-33-4
ATC-koodi: P01CX01
PubChem CID: 4735
DrugBank: DB00738
Kemialliset tiedot
Kaava: C19H24N4O2 
Moolimassa: 340,422
SMILES: Etsi tietokannasta: eMolecules, PubChem
Fysikaaliset tiedot
Sulamispiste: 186 °C (hajoaa)
Farmakokineettiset tiedot
Hyötyosuus:  ?
Proteiinisitoutuminen: 69 %
Metabolia: hepaattinen
Puoliintumisaika: 12 vuorokautta
Ekskreetio: renaalinen
Terapeuttiset näkökohdat
Raskauskategoria:  ?
Reseptiluokitus:    
Antotapa: intramuskulaarinen, intravenoosi, inhalaatio
Pentamidiini (C19H24N4O2) on aromaattinen amidiineihin kuuluva orgaaninen yhdiste. Sitä käytetään lääketieteessä ja eläinlääketieteessä useiden alkueläininfektioiden hoitamiseen ja ehkäisyyn. Pentamidiini kuuluu WHO:n laatimaan tärkeimpien lääkeaineiden luetteloon.
Ominaisuudet

Huoneenlämpötilassa pentamidiini on väritöntä kiteistä ainetta. Yhdiste tehoaa useisiin alkueläimiin muun muassa Plasmodium-, Leishmania-, Pneumocystis-sukujen lajeihin. Pentamidiinin tarkka vaikutusmekanismi ei ole tiedossa ja todennäköisesti mekanismeja on useita. Se muun muassa sitoutuu DNA:han ja estää nukleiinihappojen synteesiä, inhiboi RNA-polymeraasin toimintaa, estää proteiinisynteesiä, estää ornitiinidekarboksylaasi ja kulkeutuu mitokondrioihin ja estää oksidatiivista fosforylaatiota. Pentamidiinia käytetään tyypillisesti isetionaattisuolana leishmaniaasin, malarian, trypanosomiaasin ja immuunivasteiltaan heikentyneiden potilaiden Pneumocystis-infektioiden hoitoon.
Haittavaikutukset

Tyypillisiä pentamidiinin aiheuttamia haittavaikutuksia ovat huonovointisuus, yliherkkyysoireet kuten ihottuma tai jopa anafylaksia, anemia ja myös sydämen toimintahäiriöitä kuten QT-ajan pidentymistä on havaittu. Pentamidiini on myrkyllistä munuaisille ja pitkäaikainen käyttö voi johtaa diabeteksen puhkeamiseen.
Valmistus

Pentamidiinin synteesin ensimmäisessä vaiheessa p-hydroksibentsonitriili reagoi emäksisissä olosuhteissa 1,5-dibromipentaanin kanssa  4,4′‐disyanodifenoksipentaaniksi. Seuraavaksi tämä välituote reagoi etanolin ja vetykloridin kanssa iminoesteriksi ja viimeisessä vaiheessa ammoniakin kanssa, jolloin muodostuu pentamidiinia.
Peter Marzinkowski

Peter Marzinkowski (19. maaliskuuta 1939 Liegnitz – 21. lokakuuta 2024) oli saksalaissyntyinen roomalaiskatolinen piispa. Hän kuului spiritaaneihin. Hänet vihittiin papiksi 21. heinäkuuta 1966 ja nimitettiin Alindaon hiippakunnan piispaksi Keski-Afrikkaan 18. joulukuuta 2004. Piispaksi vihkiminen seurasi 3. huhtikuuta 2005. Pääkonsekraattorina toimi Paulin Pomodimo, jota avustivat Juan-José Aguirre Muñoz ja Guerrino Perin.
Parkanon kirkko

| Parkanon kirkko |
| --- | --- |
 Parkanon kirkko
Sijainti:  Keskusta, Parkano
Seurakunta:  Parkanon seurakunta
Rakentamisvuosi:  1800
Suunnittelija:  Salomon Köhlström
Lisää rakennusartikkeleitaArkkitehtuurin teemasivulla
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Parkanon kirkko, sankarihaudat
Parkanon kirkko on Pirkanmaalla Parkanossa Keskustan kaupunginosassa sijaitseva kirkko, joka rakennettiin vuonna 1800 ja vihittiin käyttöön 1805. Kirkon on rakentanut ja todennäköisesti myös suunnitellut Salomon Köhlström. Kirkon kolmannet urut ovat Hans Heinrichin urkurakentamon rakentamat vuodelta 1977. Johan Jacob Ahrenbergin suunnittelema 33 metriä korkea graniittinen kellotapuli rakennettiin 1889 rakentajanaan rakennusmestari David Lönroth. Tapulissa on kaksi vuonna 1820 Tukholmassa valettua kelloa.
Juhannuksena 1928 kirkkoon iski kellotapulin kautta salama kesken konfirmaatiojumalanpalveluksen. Yksi mies kuoli heti ja kolme vähän myöhemmin. Lisäksi useat kirkossaolijat loukkaantuivat ja kirkon sisäosat vaurioituivat pahasti. Ukkosmyrskyn rankkasade esti kirkkoa syttymästä tuleen.
Salaman uhrien hautapatsas paljastettiin Parkanon hautausmaalla marraskuussa 1929.
Aiheesta muualla

Parkanon kirkko (rakennusperintörekisteri) Kulttuuriympäristön palveluikkuna kyppi.fi. Museovirasto.
Parkanon kirkko
Pallosalama Parkanon kirkossa, Suomen Kuvalehti, 07.07.1928, nro 28, s. 15, Kansalliskirjaston digitaaliset aineistot
| n k Perustiedot Wikidatassa: Parkanon kirkko (Q11886746)ohje |
| --- | --- |
esiintymä kohteesta: kirkko
valtio: Suomi
sijaitsee hallinnollisessa alueyksikössä: Parkano
katuosoite: Kirkkopolku 2, 39700 Parkano
koordinaatit: 62°00′47″N 23°01′23″E﻿ / ﻿62.013056°N 23.023056°E﻿ / 62.013056; 23.023056
Prokainamidi

| --- | --- |

Prokainamidi
Systemaattinen (IUPAC) nimi
4-amino-N-[2-(dietyyliamino)etyyli]bentsamidi
Tunnisteet
CAS-numero: 51-06-9
ATC-koodi: C01BA02
PubChem CID: 4913
DrugBank: DB01035
Kemialliset tiedot
Kaava: C13H21N3O 
Moolimassa: 235,328
SMILES: Etsi tietokannasta: eMolecules, PubChem
Farmakokineettiset tiedot
Hyötyosuus: 75-95 %
Proteiinisitoutuminen: 15-20 %
Metabolia: Hepaattinen
Puoliintumisaika: 2,5-4,5 h
Ekskreetio: Renaalinen
Terapeuttiset näkökohdat
Raskauskategoria:  ?
Reseptiluokitus:    
Antotapa: Oraalinen, parenteraalinen
Prokainamidi eli prokaiiniamidi (C13H21N3O) on amideihin kuuluva orgaaninen yhdiste. Yhdistettä voidaan käyttää lääketieteessä sydämen rytmihäiriöiden hoitoon.
Ominaisuudet ja käyttö

Prokainamidi on niin kutsutun luokan I antiarrytminen yhdiste. Sen vaikutusmekanismi muistuttaa kinidiinin vaikutusmekanismia ja se pidentää sydämen aktiopotentiaalin kestoa ja hidastaa impulssien kulkeutumisnopeutta. Prokainamidia voidaan käyttää muun muassa takykardian ja eteisvärinän hoidossa. Prokainamidi metaboloituu maksassa asetyyliprokainamidiksi, joka on myös aktiivinen rytmihäiriöiden hoidossa. Euroopassa prokainamidin käyttö on harvinaista, mutta Yhdysvalloissa se on runsaasti käytetty lääkeaine, erityisesti mikäli kinidiinihoito ei tehoa riittävästi. Prokainidi on nopea- ja lyhytvaikutteinen lääkeaine.
Haittavaikutukset

Prokainamidi voi aiheuttaa QT-ajan pidentymistä, mikä voi johtaa rytmihäiriöihin. Muita mahdollisia haittavaikutuksia ovat alhainen verenpaine, ruuansulatuskanavan oireet, lihasheikkous ja kuumeilu. Pitkäkestoisen prokainamidihoidon haittavaikutuksena voi olla lupus erythromatosuksen kaltaiset oireet.
Valmistus

Prokainamidin synteesin ensimmäisessä vaiheessa p-nitrobentsoyylikloridi reagoi N,N-dietyylietyleenidiamiinin kanssa muodostaen amidin. Toisessa vaiheessa yhdisteen nitroryhmä pelkistetään vedyttämällä aminoryhmäksi ja tuotteena muodostuu prokainamidia.
Tolnaftaatti

| --- | --- |

Tolnaftaatti
Systemaattinen (IUPAC) nimi
O-naftalen-2-yyli-N-metyyli-N-(3-metyylifenyyli)karbamotioaatti
Tunnisteet
CAS-numero: 2398-96-1
ATC-koodi: D01AE18
PubChem CID: 5510
DrugBank: DB00525
Kemialliset tiedot
Kaava: C19H17NOS 
Moolimassa: 307,406
SMILES: Etsi tietokannasta: eMolecules, PubChem
Fysikaaliset tiedot
Sulamispiste: 110,5–111.5 °C 
Farmakokineettiset tiedot
Hyötyosuus:  ?
Metabolia:  ?
Puoliintumisaika:  ?
Ekskreetio:  ?
Terapeuttiset näkökohdat
Raskauskategoria:  ?
Reseptiluokitus:    
Antotapa: Topikaalinen
Tolnaftaatti (C19H17NOS) on tiokarbamaatteihin kuuluva lääkeaine. Yhdistettä käytetään ihon sieni-infektioiden hoitamissen.
Käyttö

Tolnaftaatti tehoaa rihmasienten aiheuttamiin infektioihin, kuten jalkasieneen tai nivussilsan hoitamiseen, jauheena, voiteena tai suihkeena. Se tehoaa muun muassa Epidermophyton-, Trichophyton-, Microsporum-sukujen lajeihin. Homeita, kuten Candida albicansia vastaan tolnaftaatti ei tehoa. Tolnaftaatin vaikutusmekanismi ei ole täysin tiedossa. Sen oletetaan toimivan skvaleenimono-oksigenaasin eli skvaleeniepoksidaasin estoon, mikä estää sieniä syntetisoimasta tarvitsemiaan ergosteroleja. Aineen arvellaan vaikuttavan myös sienirihmaston kasvua häiritsevästi.
Tolnaftaatti on hyvin siedetty lääkeaine. Ihoärsytys ja allergiset oireet ovat harvinaisia.
Synteesi

Tolnaftaattisynteesin lähtöaineena on 2-naftoli, joka reagoi tiofosgeenin kanssa muodostaen tiofosgeenijohdannaisen. Tämä välituote reagoi N-metyyli-m-toluidiinin kanssa muodostaen tolnaftaattia.
Trandolapriili

| --- | --- |

Trandolapriili
Systemaattinen (IUPAC) nimi
(2S,3aR,7aS)-1-[(2S)-2-[[(2S)-1-etoksi-1-okso-4-fenyylibutan-2-yyli]amino]propanoyyli]-2,3,3a,4,5,6,7,7a-oktahydroindoli-2-karboksyylihappo
Tunnisteet
CAS-numero: 87679-37-6
ATC-koodi: C09AA10
PubChem CID: 5484727
DrugBank: DB00519
Kemialliset tiedot
Kaava: C24H34N2O5 
Moolimassa: 430,532
SMILES: Etsi tietokannasta: eMolecules, PubChem
Fysikaaliset tiedot
Sulamispiste: 119–123 °C 
Farmakokineettiset tiedot
Hyötyosuus: 70 %
Proteiinisitoutuminen: 80 %
Metabolia: Hepaattinen
Puoliintumisaika: Trandolaprilaatti 20 h
Ekskreetio: Fekaalinen ja renaalinen
Terapeuttiset näkökohdat
Raskauskategoria:  ?
Reseptiluokitus:    
Antotapa: Oraalinen
Trandolapriili (C24H34N2O5) on peptidomimeetti eli peptidien vaikutuksia matkiva orgaaninen yhdiste. Yhdiste kuuluu niin kutsuttuihin ACE-estäjiin ja sitä käytetään lääkkeenä korkean verenpaineen ja sydämen vajaatoiminnan hoidossa.