stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Kastanjakolibri

| Kastanjakolibri |
| --- | --- |

Uhanalaisuusluokitus
 Elinvoimainen  
  
Tieteellinen luokittelu
Domeeni::  Aitotumaiset Eucarya
Kunta::  Eläinkunta Animalia
Pääjakso::  Selkäjänteiset Chordata
Alajakso::  Selkärankaiset Vertebrata
Luokka::  Linnut Aves
Lahko::  Kiitäjälinnut Apodiformes
Heimo::  Kolibrit Trochilidae
Suku::  Kastanjakolibrit Boissonneaua
Laji::  matthewsii
Kaksiosainen nimi
 Boissonneaua matthewsii  (Bourcier, 1847) 

Katso myös
   Kastanjakolibri Wikispeciesissä   Kastanjakolibri Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OKIUCN-testi OK: 
Kastanjakolibri (Boissonneaua matthewsii) on kolibreihin kuuluva lintulaji. Sitä tavataan Etelä-Amerikasta Andeilta.
Koko ja ulkonäkö

Kastanjakolibri kasvaa noin 11–12 cm pitkäksi. Sukupuolet ovat ulkonäöltään samanlaiset. Kastanjakolibrin pää, selkä ja siivet ovat väriltään kimaltavan vihreät. Kurkku on vihreä. Lajin rinta, vatsa, ylä- ja alaperä sekä siipien alapuolet ovat väriltään punaruskeat. Kyljet ovat vihreäreunaiset. Kastanjakolibrin pyrstö on kuparinruskea. Ruumiinrakenteeltaan kastanjakolibri on tukevahko ja sen musta nokka on lyhyempi ja paksumpi kuin monilla muilla kolibrilajeilla.
Levinneisyys ja elinympäristö

Kastanjakolibria tavataan Kolumbian eteläisimmästä osasta, Ecuadorista ja Perusta. Laji elää Andeilla vuoristometsissä 1 500–3 300 metrin korkeudella merenpinnasta. Lajin elintavat tunnetaan suhteellisen huonosti. Sen ravintoa on kukkien mesi. Kastanjakolibri rakentaa kuppimaisen pesän sammalista ja jäkälistä ja naaras munii kaksi munaa.
Kastehelmi

| Kastehelmi |
| --- | --- |
Nimipäivä:   
– suomenkielinen:  7. toukokuuta
– ruotsinkielinen:  –
– ortodoksinen:  –
Muunnelmia:  –
Vastineita eri kielissä:  –
Nimen alkuperä:  luontoaiheinen
Infobox OKNimi-testi OK: 
Kastehelmi on suomalainen naisen nimi. Kastehelmen nimipäivä on 7. toukokuuta.
Nimi on luontoaiheinen ja on ollut käytössä jo 1900-luvun alussa. Entistä tunnetummaksi sen teki Astrid Lindgrenin vuonna 1951 suomeksi julkaistu tarina Kastehelmi (ruots. Mirabell). Siinä Kastehelmi esiintyi päähenkilön, Riitta-Kaisan, nukelleen antamana nimenä. Kastehelmi on ainoa yhdysviivaton yhdyssananimi Suomen nimipäiväkalenterissa.  Vuoden 2019 loppuun mennessä Suomessa oli nimi Kastehelmi annettu 842 naiselle.
Tunnettuja Kastehelmiä

Kastehelmi Karjalainen (1911–1973), lausuntataiteilija
Kastehelmi sukunimenä

Kastehelmi on myös seuraavien henkilöiden sukunimi:
Emil Kastehelmi (s. 1993/4), sotahistorian asiantuntija ja tietokirjailija.
Karvakroli

| Karvakroli |
| --- | --- |

Tunnisteet
IUPAC-nimi:  2-metyyli-5-propan-2-yylifenoli
CAS-numero:  499-75-2
PubChem CID:  10364
SMILES:  CC1=C(C=C(C=C1)C(C)C)O 
Ominaisuudet
Molekyylikaava:  C10H14O
Moolimassa:  150,212 g/mol
Sulamispiste:  1 °C
Kiehumispiste:  237,7
Tiheys:  0,974 g/cm3
Liukoisuus veteen:  1,25 g/l (25 °C)
Karvakroli (C10H14O) on fenoleihin kuuluva orgaaninen yhdiste. Luonnossa karvakrolia esiintyy monien kasvien öljyissä.
Esiintyminen kasveissa

Karvakrolia on useiden kasvien öljyissä. Yhdistettä sisältäviä kasveja ovat muun muassa oregano ja muut Origanum-suvun lajit, kynteli ja eräät ajuruohojen suvun kasvit, kuten kangasajuruoho.
Antimikrobiset ominaisuudet

Karvakroli estää useiden bakteerien ja homeiden kasvua. Se vaikuttaa muun muassa Escherichia coli-, Bacillus cereus- ja Pseudomonas aeruginosa -bakteereihin. Karvakroli vaikuttaa niiden aineenvaihduntaan ja soluseinämiin aiheuttaen lopulta bakteerin kuoleman.
Synteesi

Karvakrolia voidaan valmistaa synteettisesti sulfonoimalla kymeeniä eli tekemällä siitä sulfonihappo ja käsittelemällä syntynyt tuote emäksellä. Yhdistettä voidaan valmistaa happaman katalyytin avulla Friedel–Crafts-alkyloinnilla o-kresolista ja propeenista tai isopropyylialkoholista. Prosessissa käytetään usein myrkyllisiä liuottimia, joiden tilalle pyritään etsimään liuotteettomia synteesireittejä.
Käyttö

Karvakrolia voidaan käyttää hieno- ja erikoiskemikaalien sekä hajusteiden ja aromien valmistuksessa.
Aiheesta muualla

ChemBlink: 5-Isopropyl-2-methylphenol (englanniksi)
KEGG: Carvacrol (englanniksi)
Liber Herbarum II: Luettelo karvakrolia sisältävistä kasveista
Dr. Duke's Phytochemical and Ethnobotanical Databases: Carvacrol (englanniksi)
Pherobase: Floral Compound - carvacrol (englanniksi)
Fritsu

Fritsu kaulassa
Fritsu on slangisana, joka tarkoittaa suudelman imujälkeä esimerkiksi kaulassa. Ruhjevamma syntyy iholle, kun pitkittynyt imu rikkoo ohuet hiussuonet.
Laajalti levinneen käsityksen mukaan sana ”fritsu” tulisi saksalaisten sotilaiden yleisestä Fritz-etunimestä ja olisi levinnyt Suomeen sisällissotaan tulleiden saksalaissotilaiden mukana. Sana on kuitenkin tätä vanhempi, sillä sen variaatiota fritsari on käytetty jo 1900-luvun alussa. Se on johdettu suomeen alkujaan ruotsin sanasta frimärke, joka tarkoittaa postimerkkiä.
Fritsujen vanhempi nimitys on ”huunpurema”. Kansanperinteen mukaan Huu on yöllä liikkuva mystinen olento, joka imee nuorten naisten kauloja.lähde?
Fritsun katoamisaika vaihtelee päivästä aina jopa viikkoon asti. Katoamista voi nopeuttaa mustelmien hoitoon tarkoitetuilla voiteilla. Fritsusta voi yrittää päästä eroon hieromalla ja painelemalla sitä varovasti verenkierron vilkastuttamiseksi alueella.
Kastanjasutipuu

| Kastanjasutipuu |
| --- | --- |

Uhanalaisuusluokitus
 Elinvoimainen  
  
Tieteellinen luokittelu
Domeeni::  Aitotumaiset Eucarya
Kunta::  Kasvit Plantae
Alakunta::  Putkilokasvit Tracheobionta
Kaari::  Siemenkasvit Spermatophyta
Alakaari::  Koppisiemeniset Magnoliophyta
Lahko::  Malvales
Heimo::  Malvakasvit Malvaceae
Alaheimo::  Bombacoideae
Suku::  Sutipuut Pachira
Laji::  aquatica
Kaksiosainen nimi
 Pachira aquatica  Aubl. 
Katso myös
   Kastanjasutipuu Wikispeciesissä   Kastanjasutipuu Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OKIUCN-testi OK: 
Kastanjasutipuu eli sutipuu (Pachira aquatica) on Keski- ja Etelä-Amerikan kosteikoilla luonnonvarainen puu, joka kasvaa noin 18 metrin korkuiseksi. Sen lehdykät ovat säteittäiset ja runko sileä, vihertävä. Kasvi muodostaa syötäviä pähkinämäisiä hedelmiä.
Kastanjasutipuusta on varsinkin Itä-Aasiassa tullut suosittu koristekasvi, ja sen katsotaan tuottavan onnea esimerkiksi liike-elämässä. Lajia on saatavilla myös suomalaisista kukkaliikkeistä huonekasvikäyttöön.
Suvun nimi Pachira juontuu eräästä Guayanassa puhuttavasta kielestä.
Hoito-ohje huonekasvina

Ruukkukasvina kastanjasutipuusta voi tulla runsaan kahden metrin korkuinen. Se viihtyy valoisassa tai puoliaurinkoisessa paikassa, suojassa kevään ja kesän kaikkein paahtavimmalta auringolta. Kasville tulee antaa keväästä syksyyn kerrallaan runsaasti vettä, minkä jälkeen multa saa kuivahtaa kunnolla ennen seuraavaa kastelua.
Talvella kasvia tulee kastella niukemmin. Kastanjasutipuu menestyy hyvin, vaikka sen jättäisi pariksi kolmeksi viikoksi ilman kastelua. Vain liian kuiva huoneilma tuottaa ongelmia ja se saattaa varistaa lehtiään. Sen lehtiä tulee sumuttaa usein riittävän ilmankosteuden takaamiseksi.
Kastanjasutipuuta tulee lannoittaa keväästä syksyyn vain kerran kuussa. Kastanjasutipuu viihtyy normaalissa huoneenlämmössä koko vuoden, mutta talven se viettää mielellään viileämmässäkin, kunhan lämpö ei laske alle 12 asteen. Kasvin voi istuttaa uudelleen keväällä tarpeen vaatiessa hiukan entistä suurempaan ruukkuun. Halutessaan sitä voi latvoa ankarasti keväällä, ja pelkkä typistetty lehdetön tynkäkin kasvattaa nopeasti uuden verson.
Lehtien alapinnalle muodostuvat sokeripitoiset pisarat kuuluvat kasvin normaaliin aineenvaihduntaan, eivätkä niin ollen anna aihetta huoleen.
Aiheesta muualla

Kuvaa Puutarha.netin sivuilla (Arkistoitu – Internet Archive)
| --- | --- |
Taksonitunnisteet:  Wikidata: Q310500  Wikispecies: Pachira aquatica  APDB: 48468  BOLD: 194997  CoL: 4BPCN  EoL: 584765  EPPO: PCJAQ  FNA: 250009201  FoC: 250009201  GBIF: 3152235  GRIN: 26272  iNaturalist: 154852  IPNI: 562651-1  IRMNG: 10199022  ITIS: 21604  IUCN: 146783390  MoBotPF: 277941  NCBI: 69118  Open Tree of Life: 84784  PalDat: Pachira_aquatica  Plant List: kew-2412843  PLANTS: PAAQ2  POWO: urn:lsid:ipni.org:names:179762-2  RHS: 12078  Tropicos: 3900113  WFO: wfo-0000397427  WoRMS: 418731 
Kastanjasutipuun hedelmä.
Kastanjakiitäjä

| Kastanjakiitäjä |
| --- | --- |

Uhanalaisuusluokitus
 Elinvoimainen  
  
Tieteellinen luokittelu
Domeeni::  Aitotumaiset  Eucarya
Kunta::  Eläinkunta  Animalia
Pääjakso::  Selkäjänteiset  Chordata
Alajakso::  Selkärankaiset  Vertebrata
Luokka::  Linnut  Aves
Lahko::  Kiitäjälinnut  Apodiformes
Heimo::  Kiitäjät  Apodidae
Suku::  Kauluskiitäjät  Streptoprocne
Laji::  rutila
Kaksiosainen nimi
 Streptoprocne rutila  (Vieillot, 1817) 
Synonyymit
 Cypseloides rutilus 
Alalajit
 S. r. brunnitorques  S. r. griseifrons  S. r. rutila 
Katso myös
   Kastanjakiitäjä Wikispeciesissä   Kastanjakiitäjä Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OKIUCN-testi OK: 
Kastanjakiitäjä (Streptoprocne rutila) on kiitäjiin kuuluva lintulaji. Lajia tavataan Väli- ja Etelä-Amerikasta.
Koko ja ulkonäkö

Kooltaan kastanjakiitäjä kasvaa 13–14 cm pitkäksi. Yleisväritykseltään lintu on hyvin tumman ruskea, lähes musta. Aikusuisilla linnuilla on kaulassaan ja niskassaan kastanjanruskea kaulus, joka voi olla naarailla epätaäydellinen tai puuttua kokonaan. Kastanjakiitäjä koirailla voi olla rinassaan vaaleammanruskeaa kuviointia. Kastanjakiitäjän pyrstö on pitkä ja siivet pitkät ja sirpinmuotoiset.
Levinneisyys ja elintavat

Kastajakiitäjää tavataan Meksikosta Guyanaan ja Boliviaan ulotuvalta alueelta. Lajia tavataan niin alankomailta kuin vuoristoistakin. Kastanjakiitäjät liikkuvat tyypillisesti noin 10–20 yksilön parvina ja viettävät pitkiä aikoja liidellen ilmassa. Kastanjakiitäjien ravintoa ovat lentävät hyönteiset. Linnun lisääntymiskausi on toukokuusta elokuulle. Kuppimainen pesä sijaitsee kalliossa, luolassa tai rakennuksessa. Naaras munii tyypillisesti 2 valkoista munaa.
Kásoksen verilöyly

Kásoksen verilöyly tapahtui 27. toukokuuta ja 7. kesäkuuta 1824 välisenä aikana osmanien valtakuntaan kuuluneella pienellä Kásoksen saarella. Nykyisin Kásos on osa Kreikkaa. Verilöylyssä Egyptin ja osmanien yhdistyneet joukot polttivat Kásoksen ja surmasivat paikallisväestöä. Tätä verilöylyä muistetaan vuosittain 7. kesäkuuta järjestettävässä juhlassa Kásoksen pääkaupungissa Frýssä.
Tausta

Kásoksella on harjoitettu merenkulkua vuosituhansien ajan, ja sen kauppalaivaston koko oli 1800-luvun alussa noin 700 ja asukkaita saarella oli lähteestä riippuen noin 8 000–11 000. Kásoksen laivasto osallistui menestyksekkäästi vuoden 1821 itsenäisyystaisteluun. Kásoslaisilla aluksilla tehtiin hyökkäyksiä läheisille saarille sekä Syyriaan ja Egyptiin saakka. Heinäkuussa 1821 Kásoksen laivasto taisteli Kreetan vapauden puolesta ja useita kreetalaisia saapui Kásokselle pakolaisiksi.
Kásoslaisten toiminta ärsytti osmanien Egyptin käskynhaltijaa Muhammad Alia, jonka tavoitteena oli perustaa Kreetalle tukikohta ennen Peloponnesoksen niemimaalle hyökkäystä. Muhammad Ali näki Kásoksen suuren laivaston esteenä perustaa tukikohta.
Verilöyly

Egyptiläisten ja osmanien yhdistynyt 45 aluksen laivasto entisen merirosvon Ismail Gibraltarin johdolla saapui 27. toukokuuta 1824 saaren edustalle. Alkoi muutaman päivän kestänyt taistelu. Lopulta 7. kesäkuuta yli tuhannen hengen, tai toisen lähteen mukaan 4 000 hengen, vihollisjoukot rantautuivat Kásokselle sytyttäen koko saaren tuleen ja tappaen kaikki aseenkantoiässä olleet miehet. Toisen lähteen mukaan kaikki yli kahdeksanvuotiaat miehet tapettiin. Kaikkiaan kásoslaisia tapettiin verilöylyssä noin 7 000. Selviytyneet naiset ja lapset vietiin Egyptiin orjiksi.
Erään legendan mukaan kásoslainen kapteeni Markos Malliarakis tappoi yli 30 osmania. Hänen jouduttua kiinniotetuksi, nappasi hän eräältä vartijalta vielä veitsen, jolla surmasi muutamia osmaneja. Tämän jälkeen Malliarakis kuitenkin tapettiin.
Aiheesta muualla

Kásoksen verilöylystä (Arkistoitu – Internet Archive) (englanniksi)
Egyptin käskynhaltija Muhammad Ali.
Katajanokan kanava

Katajanokan kanava vanhalta sillalta nähtynä. Oikealla Uspenskin katedraali.
Katajanokan kanava sijaitsee Helsingissä, ja se erottaa Katajanokan kaupunginosan Helsingin kantakaupungista. Se toimii myös Katajanokan ja Kruununhaan kaupunginosien rajana.
Katajanokka oli alun perin niemi, mutta jo vuonna 1749 Augustin Ehrensvärd esitti suunnitelman, jossa niemi oli eroteltu mantereesta kanavalla. Kanava kaivettiin lopulta 1830- ja 1840-lukujen vaihteessa Katajanokan kannaksen poikki Eteläsatamasta Pohjoissatamaan. Rakennustyössä käytettiin Suomenlinnan siviilivankeja, jotka tuotiin joka päivä proomuilla työmaalle. Urakka valmistui vuonna 1844, ja kanavan yli rakennettiin puinen silta. Kanavaa uudistettiin vuosien 1862–1866 välillä, ja puusilta korvattiin rautasillalla. Uudempi ajoneuvoliikenteelle tarkoitettu silta rakennettiin 1990-luvun alussa.
Katajanokan kanavan pituus on 150 metriä. Sen ylittää nykyisin neljä siltaa. Kanavassa on 0,0 metrin kulkusyvyyttä osoittava merkki, ja sen läpi voi liikennöidä vain soutuveneillä ja kanooteilla.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Katajanokan kanava Wikimedia Commonsissa
Kasuga (1863)

| Kasuga / 春日丸 |
| --- | --- |
 Kasuga

Aluksen vaiheet
Rakentaja:  J. Samuel White and Company, Cowes
Laskettu vesille:  22. lokakuuta 1863
Poistui palveluskäytöstä:  romutettu 1896
Tekniset tiedot
Uppouma:  1 289 t
Pituus:  75,7 m (vesiraja)
Leveys:  8,8 m
Syväys:  3,96 m
Koneteho:  1 217 ihp
Nopeus:  9 solmua
Miehistöä:  138
Aseistus
Aseistus:  1 × 7″ tykki 4 × 4,5″ tykkiä 2 × 30 naulan tykkiä
Kasuga (jap. 春日丸) oli vuonna 1863 vesillelaskettu puurunkoinen täystakiloitu siipiratasfregatti.
Valmistus

Kiinalainen Chiangtzu tilasi aluksen J. Samuel White and Company Cowesista Isle of Wightilta. Alus laskettiin vesille vuonna 1863, ja se valmistui vielä samana vuonna. Keisarillisen Kiinan hallitus ei kuitenkaan suostunut lunastamaan tilausta, ja alus myytiin vuonna 1867 japanilaiselle Satsuman hanin daimiolle, joka nimesi sen Kasugaksi.
Palvelus

Alus oli shōgunin henkilökohtaisena jahtina. Kapinalliset valtasivat aluksen Hakodaten taistelussa vuonna 1868 ja se liitettiin keisarillisen Japanin laivastoon vuonna 1869. Laivastossa alus oli vuodesta 1894 alkaen yhteysaluksena, ja se poistettiin alusluettelosta vuonna 1896. Alus on sen jälkeen romutettu.
Kalle Kataja

Kalle Reinhold Kataja (16. heinäkuuta 1876, Tampere – 4. huhtikuuta 1918) oli Tampereen naiskaartin päällikkö ja pellavatehtaan työmies. Hän oli kotoisin Järvensivun kaupunginosasta. Ilmeisesti hän toimi myös naisten kouluttajana. Hän kaatui Tampereen taistelussa. Tuomas Hopun teoksen Tampereen naiskaarti mukaan joku hänen omista sotilaistaan olisi ampunut häntä selkään, kun hän ajoi naiskaartilaisia pistooli kädessä taisteluun.
Kataja oli naimisissa ja häneltä jäi jälkeen kuusi lasta.
Aiheesta muualla

Myyttien naiskaarti (Arkistoitu – Internet Archive) – Tamperelainen, 13.09.2008
Onkiniemen taistelua ei käyty[vanhentunut linkki] – Aamulehti, 25.08.2008
Kasos (kaupunki)

| Kasos> Κάσος.Sijainti |
| --- | --- |
 Kasos
Koordinaatit:  35°24′22″N, 26°56′15″E
Valtio:  Kreikka
Paikkakunta:  Fry / Póli, Kásos, Kárpathos-Kásos, Etelä-Egean saaret
Historia
Tyyppi:  kaupunki
Kulttuuri:  antiikki
Alue:  Kykladit / Eteläiset Sporadit
Infobox OKNimi-testi OK: 
Kasos (m.kreik. Κάσος, lat. Casus) oli antiikin aikainen kaupunki ja kaupunkivaltio (polis) Kasoksen saarella Kreikassa. Sen kaupunkikeskus sijaitsi alun perin nykyisen Pólin kylän paikalla ja myöhemmin lähellä nykyistä Fryn kylää.
Maantiede

Kasoksen poliksen kaupunkikeskuksen oletetaan sijainneen nykyisen Pólin kylän, jonka nimikin viittaa kaupunkiin, paikalla saaren sisäosissa, vajaa kaksi kilometriä kaakkoon saaren nykyisestä pääkylästä Frystä. Kasoksen satama sijaitsi nykyisessä Emporeióksen satamalahdessa vajaa kilometri Frystä itään.
Kasoksen kaupunkivaltion alaisuuteen kuului koko Kasoksen saari, eikä sillä ollut muita poliksia. Lisäksi siihen kuuluivat pienemmät lähisaaret, joista Strabon käytti nimitystä Kasoksen saaret (Κασίων νῆσοι, Kasiōn nēsoi). Antiikin termistöllä Kasos sijaitsi Strabonin mukaan 70 stadioninmittaa Karpathoksesta ja 250 stadioninmittaa Kreetan Sammonionin niemestä. Stefanos Byzantionlainen luki Kasoksen saaret Kykladeihin, mutta nykyisin ne luetaan osaksi Dodekanesiaa eli Eteläisiä Sporadeja.
Saaren lounaisosassa sijaitsee pieni tasanko, joka on tunnettu nimellä Argos vielä nykyaikanakin. Nimi on ilmeisesti säilynyt antiikin ajalta, ja samannimisiä paikkoja tunnetaan myös Kalymnokselta ja Nisyrokselta.
Historia

Kasoksen saarella on ollut asutusta viimeistään neoliittisella kaudella. Minolaisella kaudella saaren asutus keskittyi saaren lounaisosaan Chélatroksen lahden alueelle. Mykeneläisellä kaudella eli myöhäisellä pronssikaudella asutus siirtyi saaren keskiosiin Pólin paikalle.
Kasoksen saaren varhaisiksi nimiksi mainitaan Amfe, Akhne ja Astrabe. Syyrian Kasion-vuoren (lat. Casium) sanotaan saaneen nimensä saaresta. Antiikin aikana Kasos oli doorilaisten asuttama. Varhaisin maininta siitä on Homeroksen Iliaan laivaluettelossa, jossa se esiintyy Troijan sotaan osallistuneiden joukossa. Kaupungin kansalaisesta käytettiin etnonyymiä Kasios (Κάσιος).
Kasos on saattanut olla varhaisemmassa historiassaan Kosin alaisuudessa. Klassisella kaudella 400-luvun eaa. jälkimmäisellä puoliskolla Kasos kuului Ateenan johtamaan Deloksen meriliittoon, ja se esiintyy liiton verotusluetteloissa vuosina 434/433–415/414 eaa. Hellenistisellä kaudella Kasos tuli Rhodoksen vallan alle. Tämä on tapahtunut joskus vuoden 274 eaa. jälkeen. Kasos ei ilmeisesti koskaan lyönyt omaa rahaa, koska se ei ollut koskaan täysin itsenäinen.
Roomalaisella ja varhaisella kristillisellä kaudella poliksen kaupunkikeskus ilmeisesti oli siirtynyt sisämaasta rannikolle sataman paikalle.
Rakennukset ja löydökset

Kasokselta on löydetty suhteellisen vähän antiikin aikaisia jäänteitä. Yläkaupungista eli akropoliilta nykyisen Pólin kylän paikalta on löydetty muurien jäänteitä sekä antiikin aikaisia hautoja, jotka ajoitetaan 300–200-luvuille eaa. Samalla paikalla on ollut linnoitus jo mykeneläisellä kaudella, ja sen varhaisimmat jäänteet ajoittuvat myöhäiselle neoliittiselle kaudelle ja varhaiselle pronssikaudelle. Hellenistisellä kaudella kaupungissa on ollut piirtokirjoituslähteiden perusteella Apollon Temenitakselle omistettu pyhäkkö.
Myös kaupungin sataman paikalta nykyisestä Emporeióksesta on löydetty antiikin aikaisia jäänteitä. Varhaiselta kristilliseltä kaudelta Emporeióksesta on löydetty kahden basilikakirkon rauniot.
Nykyisen Agía Marínan kylän lähellä sijaitsee nimellä Ellinokamára tunnettu luola, joka on ollut käytössä jo kivikaudella ja jonka uskotaan olleen käytössä kulttikeskuksena minolaisella ja mykeneläisellä kaudella sekä antiikin aikana. Luolasta on löydetty keramiikkaa aina mykeneläiseltä kaudelta lähtien. Kivistä on löydetty kirjoitusta lineaari-A- ja lineaari-B-kirjoituksilla sekä kreikkalaisella kirjaimistolla. Luolan julkisivuna on suurista kivistä tehty, oviaukolla varustettu muuri, joka on ajoitettu 400-luvulle eaa.
Kasvain

Hyvänlaatuisia syyliä jalassa.
Kasvain eli tuumori (lat. tumor) eli neoplasma (m.kreik. νεο + πλάσμα) on solujen hallitsemattomasta jakautumisesta johtuva muodostuma. Kasvain voi olla joko hyvän- tai pahanlaatuinen. Pahanlaatuiset kasvaimet eli syöpäkasvaimet voivat lähettää etäpesäkkeitä eli metastasoida. Hyvänlaatuiset kasvaimet eivät metastasoi, mutta nekin voivat olla terveyshaitta esimerkiksi painaessaan elintärkeitä rakenteita aivoissa tai muissa elimissä.
Neoplasia, ’uusi kasvu’ tai ’uudismuodostus’, tarkoittaa kasvaimen kasvua. Rupert Allan Willis määritteli kasvaimen epänormaaliksi kudosmassaksi, jonka kasvu on runsaampaa ja koordinoimatonta verrattuna ympäröivään normaaliin kudokseen. Lisäksi kasvaimen kasvu ei lopu, vaikka sen syntyyn johtanut ärsyke poistuisi.
Onkologia (kreik. όγκος, ónkos, ’kasvain’ tai ’tilavuus’) on kasvaimia tutkiva tieteenala.
Erilaisia kasvaimia

Abskessi eli paise, tulehduksellinen märkäkertymä
Gliooma, hermotukisoluista alkava keskushermoston kasvain
Hemangiooma, verisuonirakenteiden kasvain
Hyytelörakko, nivelkapselin tai jännetupen pullistuma
Meningeooma, aivokalvon kasvain
Syylät
Syövät, esimerkiksi eturauhassyöpä, haimasyöpä, keuhkosyöpä, kilpirauhassyöpä, kohdunkaulan syöpä, kohdunrungon syöpä, lymfooma eli imukudossyöpä, mahasyöpä, melanooma, munasarjasyöpä, munuaissyöpä, paksusuolisyöpä, peräaukon syöpä ja rintasyöpä
Teratooma, itusoluista alkunsa saava kasvain.
Lipooma eli rasvapatti, rasvakudoksen hyvälaatuinen kasvain.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Kasvain Wikimedia Commonsissa
Frigidarium

Pompejin kylpylän frigidarium.
Frigidarium oli roomalaisen kylpylän kylmä (lat. frigidus) huone. Frigidariumin tärkein osa oli pienehkö kylmäallas, johon kuljetettiin vettä akveduktijärjestelmän avulla. Tämä järjestely piti huolen siitä, että huone pysyi kylmänä kuuminakin päivinä. Suuremmissa kylpylöissä olevissa frigidariumeissa ei ollut yleensä kattoa ja niissä olevat altaat saattoivat olla hyvinkin isoja.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Frigidarium Wikimedia Commonsissa
Johann Jakob Froberger

Frobergerin sävellyksen autettiset nuotit (päivätty 1649).
Johann Jakob Froberger (1616-1667) oli saksalainen säveltäjä. Hän oli Girolamo Frescobaldin oppilas, ja toi saksalaiseen musiikkiin italialaisia ja ranskalaisia tyylivirikkeitä urku- ja klaveeriteoksillaan, kuten toccatoilla, canzonoilla ja ricercareilla. Hän toimi Wienissä ja Württembergissä.
Friisi (arkkitehtuuri)

Doorilainen friisi (merkitty vihreällä) osana entablementtia.
Friisi (m.kreik. ζῳοφόρος, zōoforos, lat. zophorus) on antiikin kreikkalaisessa arkkitehtuurissa ja yleisesti klassista arkkitehtuuria edustavissa rakennuksissa entablementin eli palkiston keskimmäinen osa, joka on usein koristeltu reliefein. Friisin alapuolella sijaitsee arkkitraavi ja yläpuolella korniisi.
Doorilaista friisiä Ateenan Hefaistoksen temppelissä.
Jokaisessa pylväsjärjestelmässä oli omanlaisensa friisi. Doorilaisessa pylväsjärjestelmässä friisissä vuorottelivat metoopit ja triglyfit, kun taas joonialaisessa ja korinttilaisessa pylväsjärjestelmässä friisi muodosti reliefein koristellun jatkuvan nauhan. Rakennuksen sisällä friisit ovat seinämaalauksia tai ornamentteja, usein pitkänomaisia. Nimitykset zōoforos ja zophorus, ’eläimiä kantava’, viittaavat erityisesti joonialaiseen ja korinttilaiseen friisiin.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta friisi Wikimedia Commonsissa
Dieter Fromm

| Mitalit | Mitalit | Mitalit |  |
| --- | --- | --- | --- |
|  Dieter Fromm |  Dieter Fromm |  Dieter Fromm |  |
Maa:   Itä-Saksa
Miesten yleisurheilu
| EM-kilpailut  | EM-kilpailut  | EM-kilpailut  |  |
|  Kultaa | Ateena 1969 | 800 metriä |  |
|  Hopeaa | Helsinki 1971 | 800 metriä |  |
| Sisäratojen EM-kilpailut  | Sisäratojen EM-kilpailut  | Sisäratojen EM-kilpailut  |  |
|  Kultaa | Belgrad 1969 | 800 metriä |  |
Dieter Fromm (s. 21. huhtikuuta 1948 Bad Langensalza, Thüringen) on entinen itäsaksalainen yleisurheilija. Hänen päälajinsa oli 800 metrin juoksu.
Fromm sijoittui Méxicon 1968 olympialaisissa 800 metrin juoksussa kuudenneksi ajalla 1.46,2. Hän osallistui myös 4 × 400 metrin viestijuoksuun, jossa Saksan demokraattisen tasavallan joukkue karsiutui alkuerissä. Ateenan EM-kilpailuissa 1969 hän voitti 800 metrillä kultaa ajalla 1.45,9. Helsingin EM-kilpailuissa 1971 hän saavutti samalla matkalla hopeaa ajalla 1.46,0 edellään vain neuvostoliittolainen Jevgeni Aržanov. Münchenin 1972 olympialaisissa Fromm sijoittui kahdeksanneksi ajalla 1.48,0. Rooman EM-kilpailuissa 1974 hän sijoittui seitsemänneksi ajalla 1.46,3.
Sisäratojen EM-kilpailuissa Fromm voitti 800 metrin juoksussa kultaa Belgradissa 1969 ajalla 1.46,6.