stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Lummekoisa

| Lummekoisa |
| --- | --- |

Tieteellinen luokittelu
Domeeni::  Aitotumaiset Eucarya
Kunta::  Eläinkunta Animalia
Pääjakso::  Niveljalkaiset Arthropoda
Alajakso::  Kuusijalkaiset Hexapoda
Luokka::  Hyönteiset Insecta
Lahko::  Perhoset Lepidoptera
Alalahko::  Imukärsälliset perhoset Glossata
Osalahko::  Erilaissuoniset perhoset Heteroneura
Yläheimo::  Koisaperhosmaiset Pyraloidea
Heimo::  Heinäkoisat Crambidae
Alaheimo::  Vesikoisat Acentropinae
Suku::  Elophila
Laji::  nymphaeata
Kaksiosainen nimi
 Elophila nymphaeata  (Linnaeus, 1758) 
Katso myös
   Lummekoisa Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OK: 
Lummekoisa (Elophila nymphaeata) on yleinen, vesistöjen läheisyydessä tavattava pienehkö perhoslaji.
Koko ja ulkonäkö

Lummekoisan siipien pohjaväri on valkoinen, mutta laajalti ruskeakehnäinen sävyn vaihdellessa kellanruskeasta tumman kahvinruskeaan. Myös kuviointi vaihtelee paljon. Etusiipien etureunassa on pari puhtaan valkoista täplää ja siiven keskiosassa pyöreähkö valkoinen laikku, jota tummanruskeat poikkiviirut rajaavat. Siiven ulkoreunassa on myös rivi epäsäännöllisiä, valkoisia laikkuja. Takasiivet ovat enimmäkseen valkoiset ja niissä on kaksi poikkiviirua, joiden välissä on kellertävä, ruskeareunainen keskitäplä ja viirujen ulkopuolelta siipi on ruskeahko. Sekä etu- että takasiivissä aivan siiven ulkoreunassa on vaalean ruskeankeltainen juova. Siipiripset ovat ruskeat. Siipiväli 22–23 mm.
♂
♂   △
Joskus voi esiintyä tummanharmaita (f. obscuralis) tai lähes mustia (f. nigra) värimuotoja.
Levinneisyys ja lentoaika

Lummekoisaa tavataan Pohjois-Afrikasta Euroopan poikki Keski-Aasiaan. Suomessa se esiintyy Etelä-Lapin korkeudelle saakka, pääasiassa kuitenkin Oulu-Kajaani-linjan eteläpuolella. Perhoset lentävät yhtenä sukupolvena kesäkuun lopulta elokuun lopulle huipun ollessa heinä-elokuun vaihteessa.
Elinympäristö ja elintavat

Lummekoisa on toukan ravintokasvien vuoksi sidoksissa vesistöihin, eikä se lennä kauas elinpaikaltaan. Tyypillisiä elinympäristöjä ovat lammet, kanavat ja muut hitaasti virtaavat vesistöt sekä makeassa että murtovedessä. Perhoset lepäilevät päivisin kasveilla, mutta lähtevät häirittyinä herkästi lentoon ja lento alkaa muutenkin jo iltapäivällä jatkuen yöhön. Perhoset tulevat valolle.
Toukka elää vesikasveilla, enimmäkseen veden alla, mikä on perhosilla hyvin poikkeuksellista. Se on aluksi miinaaja, mutta oleskelee myöhemmin irtileikkaamistaan lehdenpaloista muodostuvan suojan sisällä ja syö lehden alapintaa aiheuttaen lehtiin yläpuoleltakin näkyviä ikkunamaisia ohentumia. Kotelo sijaitsee suojassa kasvin varrella, hieman vedenpinnan alapuolella. Toukka talvehtii ravintokasvilla veden alla.
Ravintokasvi

Toukan ravintokasveja ovat erilaiset kelluvalehtiset vesikasvit, kuten isoulpukka (Nuphar lutea), lumpeet (Nymphaea), lapavidat (Potamogeton) ja palpakot (Sparganium).
Aiheesta muualla

Bestimmungshilfe des Lepiforums[vanhentunut linkki] (saksaksi)
Moths and Butterflies of Europe and North Africa (englanniksi)
Maan veli

| Maan veli |
| --- | --- |

Kirjailija:  Tomi Kontio
Kansitaiteilija:  Markko Taina
Kieli:  suomi
Genre:  nuortenkirjallisuus, fantasia
Kustantaja:  Tammi
Julkaistu:  2005
Ulkoasu:  sidottu
Sivumäärä:  296
ISBN:  951-31-3134-3
Sarja: Austraasia
Edeltävä:  Austraasian viimeiset lapset
Löydä lisää kirjojaKirjallisuuden teemasivulta
Maan veli on Tomi Kontion kirjoittama nuortenkirja. Se on Austraasia-trilogian odotettu päätösteos. Trilogian aloittanut teos Keväällä isä sai siivet voitti vuonna 2000 Finlandia Junior -palkinnon. Sen jatko-osa on nimeltään Austraasian viimeiset lapset (2002). Maan Veli kertoo kolmesta nuoresta, jotka seikkailevat Austraasian ihmeellisessä maailmassa.
Juoni

Austraasia, onnen maa, ei ole enää entisensä. Kun Tomi, Timo ja Laura ystävineen hakevat ihmisten varjot takaisin Austraasiaan, he menettävät samalla siipensä. Kts.Austraasian viimeiset lapset. Mutta muutakin tapahtuu. Tuholaisparvet saapuvat Austraasian viljapelloille, makea vesi alkaa ehtyä, ihmiset tulevat riitaisiksi ja alkavat kaivata takaisin Maahan. Ja meren takana, kaukaisessa Hamartiassa, vihollinen ehkä valmistelee uutta hyökkäystä. Mutta ensimmäinen vihollinen on lähempänä kuin nuoriksi varttuneet lapset osaavat edes kuvitella: heidän omassa kylässään! Varjonhakijoista ei siis tulekaan Austraasian sankareita. Kyläläiset syyttävät Tomia, Timoa ja Lauraa sekä heidän ystäviään Austraasiaa vaivaavista vitsauksista. Jopa Tomin ja Timon isä, Austraasian tirehtööri, kääntyy poikiaan vastaan. Onneksi nuorukaisilla on myös tukijoita. Vanha karvainen merirosvo Puuttuva Peukalo ja hänen vuosisatojen takainen rakastettunsa, salaperäinen Isadora, ovat nuorten apuna, kun he alkavat etsiä tietä takaisin Maahan. Yritys tuntuu toivottomalta, kunnes he saavat viestin Maapallolta, yllättävältä taholta, salaiselta veljeltä. Ehkä he sittenkin voisivat päästä takaisin vanhalle kotiplaneetalleen?
Aiheesta muualla

Fantasiakirjallisuus, Maan veli[vanhentunut linkki]
Austraasiassa tapahtuu yllätyksiä (Arkistoitu – Internet Archive)
Luettelo vaalikauden 2003–2007 kansanedustajista

Tämä on luettelo vaalikauden 2003–2007 kansanedustajista eduskuntaryhmittäin. Tässä luettelossa on eduskunnan kokoonpano sellaisenaan, kuin se oli ennen vaalikauden päättymistä. Luettelon lopuksi on luetteloituna edustajanvaihdokset. Suurin osa edustajista valittiin vaaleissa 2003, mutta osa nousi eduskuntaan varaedustajan paikalta. Eduskunnan toimikauden aikana toimi kolme hallitusta: Jäätteenmäen ja Vanhasen I hallitus ja lisäksi alussa toimitusministeristönä Lipposen II hallitus.
Eduskunnan keski-ikä oli 3. helmikuuta 2007 51 vuotta. Nuorimmat kansanedustajat olivat vihreillä, joiden 11 kansanedustajan keski-ikä oli 39 vuotta. Korkein keski-ikä oli Ruotsalaisen kansanpuolueen edustajilla, 53 vuotta. Nuorin kansanedustaja oli vihreiden Oras Tynkkynen, 29 vuotta,  ja vanhin RKP:n Jörn Donner, 74 vuotta. Ennen häntä ikäpuhemies oli kauden aikana kokoomuksen Kalevi Lamminen.
Vuonna 2003 järjestetyissä eduskuntavaaleissa valittiin Suomen eduskuntaan 200 kansanedustajaa 15 vaalipiiristä. Valituista 62 ei ollut aiemmin toiminut kansanedustajana. Eduskuntaan palasivat Arto Bryggare ja Sinikka Hurskainen. Suurimman äänimäärän keräsi SDP:n puheenjohtaja Paavo Lipponen. Vähiten ääniä valituista sai Pertti Salovaara.
Uuden eduskunnan valtakirjat tarkastettiin maanantaina 24. maaliskuuta ja ensimmäinen täysistunto pidettiin seuraavana päivänä. Valtiopäivät 2003 avattiin keskiviikkona 26. maaliskuuta.
Muutokset kokoonpanossa

Lähde:
Marjo Matikainen-Kallström (kok) europarlamentissa 28.03.2003–20.07.2004, tilalla Tapani Mäkinen (kok)
Astrid Thors (r) europarlamentissa 28.03.2003–20.07.2004, tilalla Christina Gestrin (r)
Satu Hassi (vihr) europarlamenttiin 20.07.2004, tilalle Oras Tynkkynen (vihr)
Ville Itälä (kok) europarlamenttiin 20.07.2004, tilalle Jouko Laxell (kok)
Anneli Jäätteenmäki (kesk) europarlamenttiin 20.07.2004, tilalle Terhi Peltokorpi (kesk)
Henrik Lax (r) europarlamenttiin 20.07.2004, tilalle Christina Gestrin (r)
Hannu Takkula (kesk) europarlamenttiin 20.07.2004, tilalle Tatja Karvonen (kesk)
Sinikka Mönkäre (sd) Raha-automaattiyhdistyksen toimitusjohtajaksi 1.2.2006, tilalle Sirpa Paatero (sd)
Olavi Ala-Nissilä (kesk) Euroopan tilintarkastustuomioistuimen jäseneksi 28.2.2006, tilalle Mauri Salo (kesk)
Irina Krohn (vihr) Suomen elokuvasäätiön toimitusjohtajaksi 31.7.2006, tilalle Johanna Sumuvuori (vihr)
Eva Biaudet (r) ETYJin erityisedustajaksi ihmiskauppaa vastaan 31.12.2006, tilalle Jörn Donner (r)
Aiheesta muualla

Eduskunnassa 35 yrittäjää ja 27 opettajaa (Arkistoitu – Internet Archive) (Verkkouutiset 17.3.2003)
Eduskunnasta tuli vanhempi, hyvätuloisempi ja sinkumpi (Arkistoitu – Internet Archive) (Helsingin Sanomat 18.3.2003)
Lyömätön Linja Espoossa

Lyömätön Linja Espoossa ry on perustettu vuonna 1979. Vuosina 1979 -2012 yhdistys toimi nimellä Naisten Apu Espoossa ry. Yhdistyksen sääntöjen mukaisena tarkoituksena on auttaa fyysisen ja henkisen väkivallan uhreja, jotka ovat joutuneet lähisuhde- tai perheväkivallan kohteeksi tai todistajaksi, sekä auttaa ja tukea väkivallan tekijöitä, jotka ovat käyttäneet tai pelkäävät käyttävänsä väkivaltaa lähi- tai perhesuhteessaan. Yhdistys kehittää ja toteuttaa palveluissaan erilaisia toimintatapoja väkivallan uhrien, tekijöiden ja lasten auttamiseen.
Yhdistys on toteuttanut väkivallan uhreille tarkoitettua Turvakotipalvelua vuosina 1983 - 2012. Väkivallan tekijöille tarkoitettu Lyömätön Linja aloitettiin Espoossa vuonna 1993. Maahan muuttaneille miehille tarkoitettu, väkivallan katkaisua ja ennaltaehkäisyä tarjoava Miehen Linja aloitettiin vuonna 2005.
Lyömätön Linja Espoossa ry:n palveluita rahoittavat pääasiassa Espoon kaupunki ja Sosiaali- ja terveysjärjestöjen avustuskeskus. Erilaisilla kehittämistehtävillä on myös yksittäisiä rahoituksia. Lyömätön Linja Espoossa ry on Ensi- ja turvakotien liiton jäsenyhdistys ja kuuluu Naisjärjestöjen keskusliittoon sekä pääkaupunkiseudun puhelinauttajiin.
Lyömätön Linja Espoossa ry:n toiminta

Lyömätön Linja on tarkoitettu henkilöille, jotka ovat käyttäneet tai pelkäävät käyttävänsä väkivaltaa perheessään tai muissa läheisissä suhteissaan.
Miehen Linja maahan muuttaneille miehille, jotka ovat käyttäneet tai pelkäävät käyttävänsä väkivaltaa perheessään tai muissa läheisissä suhteissa. Lisäksi Suomeen kototuttavia ja lähisuhde- ja perheväkivaltaa ennaltaehkäiseviä ryhmiä.
Palveluohjaus on tarkoitettu asiakkaiden läheisille. Sen tarkoituksena on löytää jokaiselle perheenjäsenelle sopiva tukimuoto.
Kehittämistyö. Lähisuhde- ja perheväkivallan ehkäisyyn ja katkaisuun liittyvät kehittämishankkeet, usein yhteistyössä muiden toimijoiden kanssa.
Lyömätön Linja –palvelun historia

Lyömätön Linja on perustettu vuonna 1993 Espoossa Raha-automaattiyhdistyksen tuella. Lyömätön Linja toiminnan käynnisti Naisten Apu Espoossa ry (vuodesta 2012 Lyömätön Linja Espoossa ry) osana perheväkivaltaa käsittelevää projektia. Lyömätön Linja oli Suomessa ensimmäinen miehille tarkoitettu väkivaltaa ehkäisevä ja katkaiseva palvelu. Lyömätön Linja on alun perin tarkoitettu miehille, jotka olivat käyttäneet väkivaltaa perheessään tai muussa läheisessä suhteessaan. Historiansa vuoksi Lyömätön Linja on edelleen erikoistunut miestyöhön.
Espoolaisen Lyömätön Linja -palvelun aloitti vuosina 1993 - 1996 Lasse Reijomaa. Vuodesta 1995 Reijomaan opein toimintaa on vienyt eteenpäin nykyinen toiminnanjohtaja Jari Hautamäki. Lyömätön Linja –nimellä väkivaltaa katkaisevaa palvelua toteutetaan myös Helsingissä, jossa sen taustajärjestönä toimii Miessakit ry.
Aiheesta muualla

Lyömätön Linja Espoossa ry:n kotisivut
Täällä eivät puhu nyrkit vaan miehet miehille, Länsiväylä 28.3.2012 (Arkistoitu – Internet Archive)
Välineitä väkivallan ehkäisemiseen, Leppävaara-lehti 29.3.2012
Apua väkivaltaan ei haeta ajoissa. Studio55.fi 1.4.2013
Voiko perheväkivallasta päästä eroon? Suhdesoppa 11.4.2013
Aiheesta muualla > Palkintoja

Kristillinen rauhanpalkinto Lyömätön Linja Espoossa -toiminnalle, Kirkon tiedotuskeskus 29.12.2006 (Arkistoitu – Internet Archive)
Kettil Bruun -palkinto Jari Hautamäelle 2007 [vanhentunut linkki]
Talentia palkitsi espoolaisen Lyömättömän Linjan, HS 14.3.2008 (Arkistoitu – Internet Archive)
Ensimmäisen kansallisen rikoksentorjuntakilpailun kolmen kärkeen sijoittui Espoon Perheväkivalta rikosprosessissa -yhteistyömalli[vanhentunut linkki], Rikoksentorjuntaneuvosto 4.10.2013.
Miehen työ -palkinto 1998. Tasa-arvoasiain neuvottelukunta
↑  Kenelle Miehen työ 2014 -palkinto? (Arkistoitu – Internet Archive) Tane 9.8.2014, viitattu 12.1.2015.
Luettelo Val-de-Marnen kunnista

Tämä on luettelo Val-de-Marnen departementin kunnista Ranskassa. Departementissa on 47 kuntaa.
(CAS) Haut Val de Marnen communauté d'agglomération, luotu vuonna 2001.
(CAN) Nogent-Le Perreux'n communauté d'agglomération, luotu vuonna 2000.
(CAC) Plaine Centrale du Val de Marnen communauté d'agglomération, luotu vuonna 2001.
(CAV) Val de Bièvren communauté d'agglomération, luotu vuonna 2000.
| INSEE-koodi | Postinumero | Kunta |
| --- | --- | --- |
| 94001 | 94480 | Ablon-sur-Seine |
| 94002 | 94140 | Alfortville (CAC) |
| 94003 | 94110 | Arcueil (CAV) |
| 94004 | 94470 | Boissy-Saint-Léger (CAS) |
| 94011 | 94380 | Bonneuil-sur-Marne |
| 94015 | 94360 | Bry-sur-Marne |
| 94016 | 94230 | Cachan (CAV) |
| 94017 | 94500 | Champigny-sur-Marne |
| 94018 | 94220 | Charenton-le-Pont |
| 94019 | 94430 | Chennevières-sur-Marne (CAS) |
| 94021 | 94550 | Chevilly-Larue |
| 94022 | 94600 | Choisy-le-Roi |
| 94028 | 94000 | Créteil (CAC) |
| 94033 | 94120 | Fontenay-sous-Bois |
| 94034 | 94260 | Fresnes (CAV) |
| 94037 | 94250 | Gentilly (CAV) |
| 94038 | 94240 | L'Haÿ-les-Roses (CAV) |
| 94041 | 94200 | Ivry-sur-Seine |
| 94042 | 94340 | Joinville-le-Pont |
| 94043 | 94270 | Le Kremlin-Bicêtre (CAV) |
| 94044 | 94450 | Limeil-Brévannes (CAC) |
| 94046 | 94700 | Maisons-Alfort |
| 94047 | 94520 | Mandres-les-Roses |
| 94048 | 94440 | Marolles-en-Brie |
| 94052 | 94130 | Nogent-sur-Marne (CAN) |
| 94053 | 94880 | Noiseau (CAS) |
| 94054 | 94310 | Orly |
| 94055 | 94490 | Ormesson-sur-Marne (CAS) |
| 94056 | 94520 | Périgny |
| 94058 | 94170 | Le Perreux-sur-Marne (CAN) |
| 94059 | 94420 | Le Plessis-Trévise (CAS) |
| 94060 | 94510 | La Queue-en-Brie (CAS) |
| 94065 | 94150 | Rungis |
| 94067 | 94160 | Saint-Mandé |
| 94068 | 94100 | Saint-Maur-des-Fossés |
| 94069 | 94410 | Saint-Maurice |
| 94070 | 94440 | Santeny |
| 94071 | 94370 | Sucy-en-Brie (CAS) |
| 94073 | 94320 | Thiais |
| 94074 | 94460 | Valenton |
| 94075 | 94440 | Villecresnes |
| 94076 | 94800 | Villejuif (CAV) |
| 94077 | 94290 | Villeneuve-le-Roi |
| 94078 | 94190 | Villeneuve-Saint-Georges |
| 94079 | 94350 | Villiers-sur-Marne |
| 94080 | 94300 | Vincennes |
| 94081 | 94400 | Vitry-sur-Seine |
Madoun metroasema

| Madou |
| --- | --- |

 Brysselin metro 
Perustiedot
Metrolinjat:  2, 6
Sijainti:  50°50′59″N, 004°22′08″E
Paikkakunta:  Saint-Josse-ten-Noode
Avattu:  1970
Rakenne
Tyyppi:  tunneliasema
Liukuportaita:  kyllä
Madou on Brysselin metron asema Saint-Josse-ten-Nooden kunnassa. Sitä käyttävät linjojen 2 ja 6 junat.
Asema avattiin vuonna 1970, jolloin sitä käyttivät vain raitiovaunut. Metroasemaksi se muutettiin vuonna 1988.
Käännös suomeksi
Maanpuolustusmitali

Maanpuolustusmitali (Mpm) on 5. toukokuuta 1989 perustettu muistomitali osallistumisesta maanpuolustustehtäviin vuoden 1945 jälkeen. Siihen on oikeutettu henkilö, joka on osallistunut kertausharjoituksiin tai niihin verrattaviin vapaaehtoisiin koulutustilaisuuksiin. Maanpuolustusmitalitoimikunta myöntää mitalit hakemuksen perusteella. Maanpuolustusmitalitoimikunta muodostuu seuraavien yhdistysten edustajista: Maanpuolustuksen Tuki, Maanpuolustuskiltojen liitto, Maanpuolustuskoulutus, Naisten Valmiusliitto, Reserviläisliitto ja Suomen Reserviupseeriliitto.
Maanpuolustusmitalin on suunnitellut vantaalainen kunniamerkkiasiantuntija Juha E. Tetri.[lähde? ]
Mitaliluokat vähimmäisvaatimuksineen

mitali ilman solkea: 7 vuorokautta kertausharjoituksia tms tai 3 palvelusvuotta puolustusvoimissa tai rajavartiolaitoksessa
2017 loppuun mennessä näitä on myönnetty 4675
pronssisen soljen kera: 15 vuorokautta kertausharjoituksia tms tai 10 palvelusvuotta puolustusvoimissa tai rajavartiolaitoksessa
2017 loppuun mennessä näitä on myönnetty 5318
hopeisen soljen kera: 30 vuorokautta kertausharjoituksia tms tai 15 palvelusvuotta puolustusvoimissa tai rajavartiolaitoksessa
2017 loppuun mennessä näitä on myönnetty 5219
kultaisen soljen kera: sotaveteraani tai 60 vuorokautta kertausharjoituksia tms tai 20 palvelusvuotta puolustusvoimissa tai rajavartiolaitoksessa.
2017 loppuun mennessä näitä on myönnetty 9024
miekkojen kera
2017 loppuun mennessä näitä on myönnetty 613
Erityisistä ansioista mitali voidaan myöntää myös kultaisten miekkojen kera (Mpm mk).
Kaikkiaan mitaleja on myönnetty vuoden 2017 loppuun mennessä 24849.
Aiheesta muualla

Maanpuolustusmitali.fi
Madrasin yliopisto

| Madrasin yliopisto |
| --- | --- |

Perustettu:  1857
Tyyppi:  Julkinen
Sijainti:  Chennai,  Intia
Madrasin yliopisto on Intian Chennaissa (aiemmin Madras) toimiva yliopisto. Englannin Itä-Intian kauppakomppania perusti sen vuonna 1857 yhdessä Mumbain yliopiston ja Kalkutan yliopiston kanssa.
Mac OS X 10.0

Mac OS X 10.0 Cheetah on Applen ensimmäinen julkaisu Mac OS X -käyttöjärjestelmästä. Se julkaistiin 24. maaliskuuta 2001. Sitä pidettiinkenen mukaan? lähinnä hyvin tehtynä beta-versiona, sillä se oli buginen, eikä sisältänyt esimerkiksi DVD-elokuvien katseluominaisuuksia, eikä myöskään tukenut CD-levyjen polttamista. Myöhemmin Apple julkaisi version 10.1. Sen päivityslevyt Apple antoi ilmaiseksi 10.0-käyttäjille. Mac OS X 10.0 -järjestelmää ei enää tueta.
Versiot

10.0 Build 4K78
10.0.1 Build 4L13
10.0.2 Build 4P12
10.0.3 Build 4P13
10.0.4 Build 4Q12
Aiheesta muualla

Everymac
Macbeth (vuoden 1948 elokuva)

| Macbeth |
| --- | --- |

Ohjaaja:  Orson Welles
Käsikirjoittaja:   William Shakespeare (näytelmä)  Orson Welles 
Tuottaja:  Orson Welles
Säveltäjä:  Jacques Ibert
Kuvaaja:  John L. Russell
Leikkaaja:  Louis Lindsay
Lavastaja:  Fred A. Ritter
Pääosat:   Orson Welles  Jeanette Nolan  Dan O'Herlihy  Roddy McDowall 
Valmistustiedot
Valmistusmaa:  Yhdysvallat
Tuotantoyhtiö:  Mercury Productions
Levittäjä:  Republic Pictures
Ensi-ilta:  1. lokakuuta 1948
Kesto:  107 min.
Alkuperäiskieli:  englanti
Aiheesta muualla
IMDb 
Elonet
AllMovie
Infobox OKNimi-testi OK: 
Macbeth on Orson Wellesin ohjaama William Shakespearen samannimiseen näytelmään pohjautuva yhdysvaltalainen elokuva vuodelta 1948. Elokuva kuvattiin 23 päivässä käyttäen lännenelokuvan lavasteita. Welles esitti itse Macbethia ja Lady Macbethia näytteli Jeanette Nolan, jonka kanssa Welles oli näytellyt jo radiossa. Elokuvassa näyttelivät myös Erskine Sanford, William Alland ja Gus Schilling, jotka olivat olleet mukana myös Wellesin Citizen Kanessa. Myös Wellesin tytär Christopher näytteli elokuvassa yhtä MacDuffin murhattua lasta. Alkuperäisnäytelmää oli käsikirjoitusta varten jouduttu lyhentämään huomattavasti, jonka takia näytelmään oli luotu Alan Napierin esittämä "Pyhän Isän" -hahmo, joka toimii kertojana ylläpitämässä jatkuvuutta.
Roolit

| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
|  Orson Welles  | … |  Macbeth   |
|  Jeanette Nolan  | … |  Lady Macbeth   |
|  Dan O'Herlihy  | … |  Macduff   |
|  Peggy Webber  | … |  Lady Macduff ja yksi kolmesta noidasta   |
|  Christopher Welles  | … |  Macduffin poika   |
|  Erskine Sanford  | … |  Skotlannin kuningas Duncan   |
|  Roddy McDowall  | … |  Malcolm, Duncanin poika   |
Maarssen

| Maarssen |
| --- | --- |

 lippu:  vaakuna
 Maarssenin sijainti
Valtio:  Alankomaat
Provinssi:  Utrecht
Kunta:  Stichtse Vecht
Hallinto:  
 – Hallinnon tyyppi:  Entinen kunta
Pinta-ala:  
 – Kokonaispinta-ala:  30,86 km²
 – Maa:  27,55 km²
 – Josta vettä:  3,31 km² 
Väkiluku (2011):  39 752
 – Väestötiheys:  1 288 as./km²
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Maarssen ( kuuntele ääntämys (ohje)) on kaupunki Utrechtin provinssissa Alankomaissa. Vuoden 2005 tilaston mukaan kaupungissa oli 39 843 asukasta. Maarssen on entinen kunta, mutta se yhdistyi Breukelenin ja Loeninin kanssa ja muodosti uuden Stichtse Vechtin kunnan.
Aiheesta muualla

Kaupungin virallinen verkkosivusto (Arkistoitu – Internet Archive)
Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Maarssen Wikimedia Commonsissa
Maggie McNamara

Maggie McNamara
Maggie McNamara (18. kesäkuuta 1928 New York – 18. helmikuuta 1978 New York) oli yhdysvaltalainen näyttelijä.
McNamara syntyi yhdeksi sittemmin eronneiden irlantilais-yhdysvaltalaisten vanhempien neljästä lapsesta. Hän opiskeli Textile High Schoolissa ja aloitti tämän jälkeen uran mallina. Hänen kuvansa oli kahdesti Lifen kannessa, minkä seurauksena hän sai myös elokuvatarjouksia, joista kuitenkin kieltäytyi, koska ei kokenut olevansa varma lahjakkuudestaan näyttelijänä. McNamara otti kuitenkin vastaan valmennusta ja saavutti Otto Premingerin huomion.
McNamara esiintyi F. Hugh Herbertin näytelmään pohjautuneessa elokuvassa The Moon Is Blue (1953), jonka Otto Preminger tuotti. Preminger tuotti myös näytelmän, jonka Chicagon-tuotannossa McNamara esiintyi roolissaan puolentoista vuoden ajan. Elokuvaa McNamara tähditti yhdessä William Holdenin ja David Nivenin kanssa. Hän pääsi Oscar-ehdokkaaksi. McNamara esiintyi myös Broadway-näytelmässä The King of Friday's Men vuonna 1951. Vuonna 1954 hän oli yksi pääosan esittäjistä elokuvassa Kolme kolikkoa lähteessä. Seuraavana vuonna hän esiintyi elokuvassa Prince of Players. Pienempi rooli hänellä oli elokuvassa Kardinaali. Vuonna 1962 McNamara teki toisen Broadway-esiintymisensä näytelmässä Step on a Crack.
McNamara kuoli lääkkeiden yliannostukseen New Yorkissa. Hän oli asiaa kommentoineen sukulaisensa mukaan ollut masentunut ja sairas useiden vuosien ajan. Näyttelijänä hän ei ollut esiintynyt enää viiteentoista vuoteen vaan oli tehnyt töitä konekirjoittajana. McNamaran avioliitto David Swiftin kanssa päättyi avioeroon.
Aiheesta muualla

Maggie McNamara Internet Movie Databasessa. (englanniksi)
Maanalainen armeija iskee jälleen

| Maanalainen armeija iskee jälleen> ’Allo ’Allo! |
| --- | --- |
 Brittiläisen DVD-julkaisun kansikuva
Tyyli:  komedia
Kestoaika:  25–30 min
Luoja(t):  David Croft
Pääosissa:  Gorden Kaye Carmen Silvera Vicki Michelle Richard Marner Guy Siner
Alkuperämaa:  Yhdistynyt kuningaskunta
Alkuperäiskieli:  englanti
Verkko:   BBC Suomessa Yle TV1, MTV3 Sarja
Esitetty:   30. joulukuuta 1982 – 14. joulukuuta 1992
Tuotantokausia:  9
Jaksoja:  87
Aiheesta muualla
IMDb 
Maanalainen armeija iskee jälleen (engl. ’Allo ’Allo!) on Isossa-Britanniassa vuosina 1982–1992 tuotettu komediallinen toisen maailmansodan aikaiseen saksalaisten miehittämään Ranskaan sijoittuva televisiosarja, joka kertoo paikallisen kahvilanpitäjä René Artois'n ja vastarintaliikkeen toiminnasta. Sarja on julkaistu myös DVD:llä suomeksi tekstitettynä. Sarjaa tehtiin kaikkiaan yhdeksän tuotantokautta sekä muutamia erikoisjaksoja.
Sarja parodioi BBC:n draamasarjaa Maanalainen armeija.
Yksi sarjan erikoisuus on, että vaikka sarjassa esiintyy useita eri kansallisuuksia olevia ja useita eri kieliä puhuvia hahmoja, kaikki näyttelijät puhuvat englantia. Eri kielet esitetään puhumalla englantia erilaisilla, koomisesti liioteltuilla, aksenteilla.