stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Liejuputkimadot
Levinneisyys, elinympäristö ja ekologia

Ensimmäiset liejuputkimadot havaittiin eteläisellä Itämerellä vuonna 1985 ja Suomenlahdella vuonna 1990. Viimeisen vuosikymmenen aikana liejuputkimadot ovat lisääntyneet räjähdysmäisesti koko Itämeren alueella, ja nykyisin niiden levinneisyys kattaa jo koko merialueen. Jopa muutaman kymmenen senttimetrin syvyyteen kaivautuvat, kuollutta orgaanista ainesta syövät monisukasmadot ovat erittäin tehokkaita leviämään ja hyödyntämään monia eri syvyyksiä ja ympäristöoloja. Matalilla, hapekkailla pohjilla niiden osuus pohjaeläinyhteisöistä on pieni.
Liejuputkimadot ovat murtovesien lajeja; valtamerten rannikoilla niiden elinympäristöä ovat pehmeäpohjaiset jokisuistot. Madot pärjäävät erittäin vähähappisissa pohjan olosuhteissa. Niitä tavataan myös itäisellä Suomenlahdella, jossa yli 30 metriä syvät pohjat ovat monin paikoin muuten vailla pohjaeläimiä. Liejuputkimatoyksilöiden lukumäärä neliömetriä kohden voi olla erittäin suuri: Viron rannikolla on paikoitellen satoja yksilöitä neliömetrillä, Puolassa määrä voi olla jopa 30 000 yksilöä. Koska ne esiintyvät laajoilla alueilla hyvin runsaina, niiden on pelätty syrjäyttävän Itämeren luontaisia pehmeiden pohjien lajeja; tutkimusnäyttöä tällaisesta ei kuitenkaan ole saatu.
Viimeaikaisissa tutkimuksissa liejuputkimatojen on todettu runsaina esiintyessään vähentävän fosforin pidättymistä sedimenttiin ja pahentavan siten rehevöitymistä. Ne parantavat sedimentin happitilannetta kaivamalla ilmastoituja käytäviä pohja-aineksen sekaan ja sekoittavat sedimenttiä kaivamistoiminnallaan, jolloin sedimentin hapekas kerros ulottuu syvemmälle, mikä parantaa muiden eliöiden elinmahdollisuuksia. Toisaalta pohjan sekoittaminen ja hapettaminen voi saada liikkeelle sinne kerääntyneitä ravinteita ja ympäristömyrkkyjä. Toimintaa kutsutaan bioturbaatioksi.
Lisääntyminen

Liejuputkimadot ovat yksineuvoisia ja lisääntyvät vain suvullisesti; toukan kehitys aikuiseksi kestää 4–12 viikkoa veden lämpötilasta riippuen. Liejuputkimadot tulevat sukukypsiksi vuoden ikäisinä ja elävät noin kolmivuotiaiksi. Useimpien muiden monisukasmatojen toukkien tavoin liejuputkimatojenkin toukkavaihe on vedessä vapaasti uiva. Amerikanmonisukasmadon toukka vaatii vähintään viiden promillen suolapitoisuuden kehittyäkseen aikuiseksi.
Luise Danz

Luise Danz (11. joulukuuta 1917 Walldorf, Thüringen – 21. kesäkuuta 2009) oli SS-nainen ja entinen keskitysleirivartija.
Danzista tuli 24. tammikuuta 1943 26-vuotiaana Aufseherin natsien keskitysleirijärjestelmään. Hän palveli vartijana useilla natsien keskitysleireillä, kuten Krakova-Płaszówissa, Majdanekissä, Auschwitz-Birkenaussa ja Malchowissa. Vuonna 1943 natsit palkitsivat hänet leiripalveluksistaan. Hänestä tuli Malchowin Oberaufseherin tammikuussa 1945. Sodan jälkeen Danz piiloutui, mutta jäi kiinni ja joutui oikeuden eteen Puolassa. Hänet tuomittiin vuoden 1946 niin sanotussa Auschwitz-oikeudenkäynnissä elinkautiseen vankeusrangaistukseen, mutta hän vapautui vuonna 1956.
Vuonna 1996 Danz joutui Saksassa oikeuteen naisvangin murhasta Malchowin leirillä. Oikeudenkäyntiä valvonut lääkäri totesi syytteiden olevan liikaa vanhalle naiselle, joten kaikki syytteet peruttiin.
Mikko Lallukka

Mikko Lallukka (25. joulukuuta 1929 – 5. helmikuuta 2003) oli suomalainen everstiluutnantti ja Kuopion lentoaseman päällikkö.
Lallukan elämäntyö liittyi laajalti ilmailuun, ja hän vaikutti vapaaehtoisen ilmailu- ja maanpuolustustyön parissa aktiivisesti vielä eläkevuosinaankin. Hän palveli monissa tehtävissä ilmavoimissa 19 vuotta ja toimi reserviin siirryttyään Kuopion keskuslentoaseman päällikkönä lähes 25 vuoden ajan (1968–1993).
Mikko Lallukka tunnettiin itsekin monialaisena ilmailijana. Nuoruudessaan hän oli menestynyt lennokkiurheilija ja purjelentäjä. Sotilaslentouralla hän oli Suomen ilmavoimien viimeisiä Messerschmitt-lentäjiä. Päättäessään sotilasuransa hänellä oli poikkeuksellisen laaja sotilaskoneiden tuntemus ja lentokokemus aina MiG-21-hävittäjiin asti. Hän toimi muun muassa Suomen ilmailuliiton moottorilentokeskustoimikunnan puheenjohtajana ja ilmailuliiton hallituksen jäsenenä 1970-luvulla. Hän voitti kolmesti moottorilennon Suomen mestaruuden (1957, 1958, 1961).
Lallukka palkittiin 1962 Suomen ilmailun arvostetuimmalla tunnustuspalkinnolla, Harmon-patsaalla.
Hallintouransa viimeisinä vuosina Lallukka oli keskeisesti mukana silloisen ilmailuhallituksen muuttamisessa Ilmailulaitokseksi (nyk. Finavia). Vapaaehtoisen maanpuolustustyön ohella hän harrasti eläkkeellä olleessaan sotahistoriaa ja hanurinsoittoa. Hän toimi muun muassa Kuopion Harmonikkakerhon puheenjohtajana ja Suomen harmonikkaliiton valtuuston puheenjohtajana.
Kadettikurssin 37 Lallukka kävi 1951–1953. Hänet ylennettiin reservissä everstiluutnantiksi 1979. Karjalan lennoston killan puheenjohtajana hän toimi 1984–1990. Lallukka oli Kuopion sotilaspoikien killan puheenjohtaja 1996–2003.
Metsäkaniini

| Metsäkaniini |
| --- | --- |

Uhanalaisuusluokitus
 Erittäin uhanalainen  
  
Tieteellinen luokittelu
Kunta::  Eläinkunta Animalia
Pääjakso::  Selkäjänteiset Chrodata
Luokka::  Nisäkkäät Mammalia
Lahko::  Jäniseläimet Lagomorpha
Heimo::  Jänikset Leporidae
Suku::  Pumpulihäntäkaniinit Sylvilagus
Laji::  S. brasiliensis
Kaksiosainen nimi
 Sylvilagus brasiliensis  Linnaeus, 1758 
Synonyymit
 Lepus brasiliensis Linnaeus, 1758 
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvoIUCN-testi OK: 
Metsäkaniini (Sylvilagus brasiliensis) on Etelä-Amerikasta, Brasiliasta kotoisin oleva jänis. Se on pieni tai keskikokoinen ja sillä on pieni, tumma häntä, lyhyet takajalat ja lyhyet korvat. Perinteisen määritelmän mukaan sen levinneisyysalue ulottuu Etelä-Meksikosta Pohjois-Argentiinaan, mutta tähän kuuluu useita erillisiä populaatioita, jotka on sittemmin jaettu omiksi lajeiksi. Tämän suppeamman määritelmän mukaan todellista Metsäkaniinia esiintyy vain sademetsissä Koilis-Brasilian rannikolla, ja IUCN on luokitellut sen erittäin uhanalaiseksi.
Taksonomia

Carl von Linné kuvasi lajin tieteellisesti ensimmäisen kerran vuonna 1753 julkaistussa Systema Naturaen 10. painoksessa.
Metsäkaniinin alalajeja on kuvattu peräti 37. Metsäkaniinia pidetään lajikompleksina ja jo vuonna 1990 todettiin, että lajin taksonominen tarkastelu on tarpeen. Tämän vuoksi viime aikoina eri tahot ovat ehdottaneet useiden taksonien erottamista toisistaan, joita tyypillisesti pidetään metsäkaniinin alalajeina, ja niiden tunnistamista omina erillisinä lajeinaan: S. andinus Andien ylängöillä Ecuadorissa (ehkä myös Kolumbian Andeilla, Venezuelassa ja Pohjois-Perussa). S. gabbi Panamasta Meksikoon, S. sanctaemartae Pohjois-Kolumbian alamailla ja S. tapetillus Kaakkois-Brasilian rannikolta.
Kuvaus

Metsäkaniini on pieni tai keskikokoinen kani. Sen pituus on 320 mm, häntä on 21 mm, takajalat 71 mm, korvat 54 mm (mitattuna tyvestä kärkeen) ja se painaa keskimäärin 934 grammaa. Sen selkä on väriltään ruskea ja ulkonäöltään pilkullinen (johtuu mustista karvankärjeistä), ja sen kaulassa on punertava täplä. Sen vatsa ja hännän alapuoli ovat myös punertavia. Sillä on kuusi nisää.
Elinympäristö ja levinneisyys

Metsäkaniinia esiintyy trooppisissa sademetsissä, lehtimetsissä sekä metsiä ympäröivillä laitumilla. Sitä esiintyy Brasilian koilisrannikolla. Sen tunnetun levinneisyyden eteläkärki löytyy Tucumanin maakunnasta. Sitä esiintyy merenpinnasta 400 metrin korkeuteen saakka. Metsäkaniinin populaatio on pirstaloitunut ja populaation koko pienenee.
Käännös suomeksi
Mike Kerr

Mike Kerr (s. 1990) on brittiläinen muusikko, joka nousi kuuluisuuteen rock-duo Royal Bloodin laulajana ja basistina. Hän perusti yhtyeen rumpali Ben Thatcherin kanssa vuonna 2011. Kotoisin Worthingista, West Sussexista, Kerrin voimakas laulu ja tunnusomainen bassonsoitto, johon usein sisältyy efektejä, jotka luovat perinteisen kitaran kaltaisen äänen, ovat keskeisiä elementtejä bändin musiikissa. Royal Blood nousi nopeasti kuuluisuuteen heidän omaa nimeään kantavalla debyyttialbumillaan, joka julkaistiin vuonna 2014 ja sai sekä kriitikoiden että yleisön suosion. Tunnettuna energisistä live-esiintymisistään ja rouheasta, garage rockista inspiroituneesta soundistaan, bändi on jatkanut menestyksekkäiden albumien julkaisemista ja säilyttänyt vahvan asemansa rock-musiikin kentällä.
Mike Kelley

Michael "Mike" Kelley (27. lokakuuta 1954 Wayne, Michigan, Yhdysvallat – 31. tammikuuta 2012 South Pasadena, Kalifornia, Yhdysvallat) oli yhdysvaltalainen taiteilija, jota pidetään eräänä maansa merkittävimmistä taiteilijoista 1900-luvun lopussa ja 2000-luvun alussa. Kelley käytti töissään löytötavaroita, tekstiilijulisteita, piirustuksia, assemblaaseja, kollaaseja, performanssia, sekä videota.
Kelley saavutti mainetta kansallisesti ja kansainvälisesti 1980-luvun puolivälistä eteenpäin. Hän sai mainetta ensin Euroopassa, ennen Yhdysvaltoja, missä hänellä oli innostunutta yleisöä etenkin Ranskassa ja Saksassa. Hän tuli tunnetuksi erityisesti roskia kuvaavista piirroksistaan, parodioista etenkin uskonnollista ja poliittista undergroundia kohtaan. Hän teki "mystisiä" teoksia, kuten "Plato's Cave", "Rothko's Chapel" ja "Lincoln's Profile", jotka innoittivat myöhemmin lukuisia nuorempia taiteilijoita. Sonic Youth -yhtye käytti Kelleyn työtä levykannessaan "Dirty" vuonna 1992.
Kelley löydettiin kotoaan, lähipiirin ja South Pasadenan poliisin arvioiden mukaan itsemurhan tehneenä, tiistai-iltana 31.1.2012.
Milja Viita

Milja Viita (s. 1974) on suomalainen Porvoossa asuva kuva- ja mediataiteilija. Viita on opiskellut Kuvataideakatemiassa, Tila-aikataiteiden laitoksella josta valmistui kuvataiteen maisteriksi vuonna 2005.
Milja Viita on MUU ry:n, suomalaisen mediataiteen levityskeskus AV-arkin ja pariisilaisen Light Conen jäsentaiteilija. Viita voitti Tampereen elokuvajuhlilla vuonna 2019 Risto Jarva -palkinnon elokuvallaan Eläinsilta U-3033.
Vuonna 2022 Milja Viita valittiin Raumalla sijaitsevan Lönnströmin taidemuseon 6. nykytaideprojektin toteuttajaksi kollaasielokuvallaan SKÖNÄRIT joka koostuu merenkulun ammattilaisten kuvaamista S8-filmeistä. Monet elokuvaan lainatun aineiston kuvaajista ovat lähteneet matkoilleen Rauman satamasta.
Aiheesta muualla

Milja Viita, verkkosivut
Milja Viita Kansallisgallerian kokoelmissa
Lucas Etter

| Lucas Etter> Henkilötiedot |
| --- | --- |
Syntynyt: 7. heinäkuuta 2001 (ikä 23) Kentucky, Yhdysvallat
Kansalaisuus:   Yhdysvallat
Ammatti:  Speedcuber
Lucas Etter (s. 7. heinäkuuta 2001 Kentucky) on yhdysvaltalainen Rubikin kuution nopeusratkoja. Hän on saavuttanut uransa aikana neljä maailmanennätystä, joista tunnetuin on vuonna 2015 saatu ensimmäinen alle 5 sekunnin virallinen 3 × 3 yksitäinen ratkaisu (4,90 s). Lisäksi hän on saanut kolme kertaa 2 × 2 -kuutiolla maailman parhaan keskiarvon (1,69 s), (1,60 s) ja (1,51 s). Etter on saanut kuusi Pohjois-Amerikan ennätystä, joista yksi on 2 × 2 -kuution yksittäisratkaisu (0,96 s) ja viisi 3 × 3 -kuution keskiarvoennätystä (7,52 s), (7,13 s), (7,06 s), (7,05 s) ja (6,89 s).
Muu elämä

Etter on suosittu ja yksi rikkammista Kentuckyssä syntynteistä tubettajista. Hänellä on Youtubessa vajaa 47 tuhatta tilaajaa kesäkuussa 2023.
Meat Puppets

| Meat Puppets |
| --- | --- |

Tiedot
Toiminnassa:  1980–1996   1999 - 2000   2006 -
Tyylilaji:  alternative rock  hardcore punk   cowpunk  grunge
Kotipaikka:   Phoenix, Arizona
Jäsenet:  Curt Kirkwood, laulu, kitara   Cris Kirkwood, basso   Ted Marcus, rummut  
Entiset jäsenet:  Derrick Bostrom, rummut   Kyle Ellison, kitara, laulu   Andrew Duplantis, basso, laulu   Shandom Sahm, rummut  
Levy-yhtiö:  SST   London   Atlantic Records   Rykodisc  
Aiheesta muualla
Alkuperäiset kotisivut   Uuden kokoonpanon kotisivut
Infobox OKNimi-testi OK: 
Meat Puppets on vuonna 1980 Arizonassa perustettu yhdysvaltalainen rock-yhtye, jonka alkuperäisjäsenet olivat laulaja ja kitaristi Curt Kirkwood, basisti Cris Kirkwood ja rumpali Derrick Bostrom. Yhtye hajosi kahdesti, vuosina 1996 ja 2002, mutta yhdistyi jälleen 2006.
Yhtenä merkittävimmistä SST Recordsin yhtyeistä, Meat Puppets aloitti alun perin punk rock -yhtyeenä, mutta kuten monet SST-aikalaisensa, he omaksuivat oman uniikin soundinsa sekoittaen punkia countryn, ja psykedeelisen rockin kanssa. Meat Puppets sai myöhemmin suurta huomiota Kirkwoodin veljesten vieraillessa Nirvanan MTV Unplugged in New York -albumilla. Yhtyeen vuoden 1994 albumi Too High to Die oli sen menestynein.
Historia > Uran alkuajat (1980-1990)

Meat  Puppets perustettiin tammikuussa 1980 Phoenixin Sunnyslopessa, Arizonassa. Kolmikko tapasi opiskellessaan Brophy Prep High Schoolissa Phoenixissa. Yhtye alkoi harjoitella säännöllisesti Kirkwoodin veljesten muutettua Tempeen, Arizonaan. Sieltä he lunastivat kaksi vierekkäistä asuntoa, joista toisessa oli pieni "vaja". Samaisessa talossa tapahtui myöhemmin ainakin kaksi tragediaa. Alussa yhtye harjoitteli yhdessä kappaleita Bostromin punklevykokoelmista. Yhtye leikitteli ensin vähän aikaa nimen "The Bastions of Immaturity" kanssa, mutta päätyi lopullisesti Meat Puppetsiin, Curt Kirkwoodin kirjoittaman samannimisen kappaleen mukaan. Kappale päätyi yhtyeen ensimmäiselle levylle. Alkuaikoina heidän musiikkinsa oli hardcore punkia, joka kiinnitti Joe Carduccin huomion. Carducci oli juuri aloittelemassa legendaarisella punkyhtiö SST Recordsilla, ja ehdotti Meat Puppetsille sopimusta. Yhtyeeltä ilmestyikin ensimmäinen, sen omaa nimeä kantava  albumi vuonna 1982.
Meat Puppets II:n ilmestymisen myötä yhtye oli Bostromin mukaan "täysin kyllästynyt hardcoreen". "Me todella tykkäsimme suututtaa yleisön". Yhtye teki kokeiluja acid rockilla ja western countryn soundeilla. Albumi nauhoitettiin jo alkuvuonna 1983, mutta sen julkaiseminen SST:llä viivästyi vuodella. Meat Puppets II teki Meat Puppetsista yhden SST:n johtavista yhtyeistä, joka mm. Violent Femmesin sekä Gun Clubin kanssa auttoi luomaan cow punkin.
Meat Puppets II:a seurasi vuonna 1985 Up on the Sun. Albumin soundi muistutti huomattavasti The Byrdsin soundia, mikä sai osan faneista valittamaan Meat Puppetsin muistuttavan jo vaarallisen paljon hippisoundia ja väittämään heidän hylänneen kokonaan punkjuurensa.
Seuraavan vuosikymmenen aikana Meat Puppets julkaisi useita albumeita SST:llä ja keikkaili paljon. Kuitenkin vuoden 1986 julkaisun, Out My Way, jälkeen yhtye vetäytyi hetkeksi sivummalle Curtin murrettua sormensa lyömällä sen yhtyeen kiertueauton oveen. Onnettomuus viivästytti Puppetsien seuraavaa albumia, psykedeelistä Miragea, seuraavaan vuoteen. Lopputulosta pidetään yhtyeen huolitelluimpana albumina tähän saakka.
Seuraava albumi, raskaampi Huevos ilmestyi puoli vuotta myöhemmin, loppukesästä 1987. Voimakkaana kontrastina edeltäjäänsä Huevos nauhoitettiin nopeaan tahtiin, useilla ensimmäisillä otoksilla ja lyhyellä miettimisellä. Nämä nauhoitukset kestivät vain muutamia päiviä, ja muutamien Curtin piirrosten toimiessa kansikuvana albumi lähetettiin SST:lle hieman ennen kuin yhtye jälleen palasi kiertueelle.
Monsters julkaistiin vuonna 1989. Sillä oli uudenlaisia soundeja, kuten pitkät kappaleet "Touchdown King" ja "Flight of the Fire Weasel".
Historia > Suuri levy-yhtiö (1991-1995)

Kuten monet muut SST:n yhtyeet sekä muut punksuuntautuneet yhtyeet, myös Meat Puppets päätti allekirjoittaa sopimuksen suuremman levy-yhtiön kanssa. Kaksi vuotta viimeisen SST-albuminsa jälkeen, vuonna 1991, yhtye julkaisi suuren levy-yhtiön debyyttinsä, Forbidden Placesin, indie-ystävällisellä London Recordsilla. Loppuvuonna 1993 Puppets ylsi kirkkaimpaan valokeilaan saadessaan yllättäen suurta huomiota Nirvanan Kurt Cobainin kutsuttua Kirkwoodin veljekset soittamaan kanssaan yhtyeensä MTV Unplugged in New York -albumilla. Veljekset soittivat kappaleet "Plateau", "Oh Me" ja "Lake of Fire" (kaikki alun perin Meat Puppets II -albumilta). "Lake of Firesta" tuli klassikko erityisesti Cobainin raastavan laulun ansiosta.
Yhtye palasi vuonna 1994 studioon äänittämään albumin Too High to Die, jonka tuottajana toimi Butthole Surfersin kitaristi Paul Leary. Albumilla oli myös single Backwater, josta oli tullut pieni hitti alternatiivisilla radiokanavilla, sekä piilotettu raita, "Lake of Fire". Puppets ansaitsi albumillaan kultaa (500 000 levyä myyty), mikä voitti aikaisempien albumien yhteenlasketun myynnin. No Joke! oli viimeinen albumi Meat Puppetsin alkuperäisellä kokoonpanolla.
Vaikka moni yhtyeen jäsen käytti mm. kokaiinia ja heroiinia, tuli Crisistä erittäin huumeriippuvainen. Ainaki kaksi ihmistä (mukaan lukien yksi hänen parhaista ystävistään ja vaimonsa) kuolivat huumeiden yliannostukseen Tempessä, Arizonassa tänä aikana.
Kirkwoodin veljekset oli aina tunnettu laittomien aineiden kuluttajina, ja Meat Puppetsin lähtiessä kiertueelle Stone Temple Pilotsin kanssa ilmaiset huumeet, jotka ympäröivät kiertuetta, olivat liikaa Crisille. Kiertueen päätyttyä hänestä oli tullut todella riippuvainen kokaiinista.
Historia > Ensimmäinen keskeytys ja yhteenpaluu (1996-2001)

Bostrom nauhoitti soolo-EP:n nimeltä Today's Sounds vuonna 1996 ja myöhemmin vuonna 1999 otti johdon Meat Puppetsin vanhojen albumien uudelleen painamisessa Rykodiscilla. Samaten julkaistiin Meat Puppetsin live-albumi Live in Montana.
Curt Kirkwood perusti yhtyeen Austinissa, Teksasissa. Yhtye oli nimeltään Royal Neanderthal Orchestra, mutta muutti nimensä Meat Puppetsiksi julkaistaakseen promo-EP:n You Love Me vuonna 1999, Golden Liesin vuonna 2000 ja Live vuonna 2002. Kokoonpano oli: Curt (laulu/kitara), Kyle Ellison (laulu/kitara), Andrew Duplantis (laulu/basso) ja Shandon Sahm (rummut).
Historia > Ero (2002-2005)

Vuoden 2002 tienoilla Meat Puppets hajosi Curt Kirkwoodin lähdettyä julkaisemaan albumeja yhtyeiden Eyes Adrift ja Volcano kanssa. Vuonna 2005 hän julkaisi ensimmäisen sooloalbuminsa Snow.
Basisti Cris Kirkwood tuomittiin joulukuussa 2003 turvavartijan kimppuun käymisestä postitoimistossa Phoenixissa. Vartijan puolustautuminen aiheutti Crisiin leikkaushoitoa vaatineita ampumahaavoja. Kirkwoodille ei myönnetty takuita tuomarin vedotessa tämän aiempaan huumeidenkäyttöön ja ehdonalaisrikkomuksiin. Cris meni lopulta Arizonan osavaltion vankilaan ja vapautui heinäkuussa 2005.
Historia > Toinen paluu (2006-)

Curt Kirkwood teki 23. maaliskuuta 2006 fanien keskuudessa mielipidetutkimuksen MySpace-sivullaan kysymällä: "Kysymys kaikille! Kiinnostaisiko Meat Puppetsin alkuperäinen kokoonpano ketään? Palaute on hyvää - haluatteko paluun?" Fanien vastaus oli positiivinen muutaman tunnin kuluessa, mikä johti huhuihin Meat Puppetsin paluusta. Derrick Bostromin viesti yhtyeen kotisivuilla tyrmäsi tämän.
Huhtikuussa 2006 Billboard raportoi, että Kirkwoodin veljekset tulisivat yhdistymään Meat Puppetsina ilman alkuperäistä rumpalia, Derrick Bostromia. Primusin rumpali Tim Alexander ilmoitettiin uudeksi rumpaliksi, joksi myöhemmin todellisuudessa tuli rumpali Ted Marcus. Uusi kokoonpano nauhoitti täyspitkän albumin, Rise to Your Knees vuoden 2006 loppupuolella. Albumi julkaistiin Anodyne Recordsilla 17. heinäkuuta 2007.
Meat Puppetsin kahdestoista levy julkaistiin 12. toukokuuta 2009. Sewn Together -albumia seurasi vuonna 2011 Lollipop. Molemmat julkaisi Megaforce Records.
Kokoonpanot

| Vuodet | Jäsenet ja pääinstrumentit | Huomautuksia |
| --- | --- | --- |
| (1980–1996) | Curt Kirkwood - laulu, kitara   Cris Kirkwood - basso   Derrick Bostrom - Rummut | "Klassinen" Meat Puppets -kokoonpano |
| (1996–1999) | Ero |  |
| (1999–2000) | Curt Kirkwood - kitara, laulu   Kyle Ellison - kitara   Andrew Duplantis - basso   Shandon Sahm - rummut | Ainoa kokoonpano, jossa ei Curt Kirkwoodin lisäksi muita alkuperäisjäseniä. |
| (2002–2006) | Ero |  |
| (2006-) | Curt Kirkwood - kitara, laulu   Cris Kirkwood - basso   Ted Marcus - rummut |  |
Diskografia > Albumit

| Albumin nimi | Julkaistu | Levy-yhtiö | Muuta |
| --- | --- | --- | --- |
| Meat Puppets | 1982 | SST | Painettu uudelleen CD:lle Rykorecordsilla 1999 In a Car -EP:n ja 13 bonuskappaleen kanssa. |
| Meat Puppets II | 1983 | SST | Painettu uudelleen CD:lle Rykorecordsilla 1999 7 bonuskappaleen kanssa. |
| Up on the Sun | 1985 | SST | Painettu uudelleen CD:lle Rykorecordsille 1999 5 bonuskappaleen kanssa. |
| Mirage | 1987 | SST | Painettu uudelleen CD:lle Rykorecordsille 1999 5 bonuskappaleen kanssa. |
| Huevos | 1987 | SST | Painettu uudelleen CD:lle Rykorecordsilla 1999 5 bonuskappaleen kanssa. |
| Monsters | 1989 | SST | Painettu uudelleen CD:lle Rykorecordsilla 1999 3 bonuskappaleen kanssa. |
| Forbidden Places | 9. heinäkuuta 1999 | London |  |
| Too High to Die | 25. tammikuuta 1994 | London |  |
| No Joke! | 3. lokakuuta 1995 | London | Viimeinen albumi alkuperäisellä kokoonpanolla. |
| Golden Lies | 26. syyskuuta 2000 | Atlantic |  |
| Rise to Your Knees | 17. heinäkuuta 2007 | Anodyne | Alkuperäinen basisti Cris Kirkwood palaa tälle albumille. |
| Sewn Together | 12. toukokuuta 2009 | Megaforce records |  |
| Lollipop | 12. toukokuuta 2011 | Megaforce records |  |
Aiheesta muualla

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
Meat Puppets MySpacessa
Derrick Bostromin omat sivut
Mike Kelly

Mike Kelly on yhdysvaltalainen jääkiekkovalmentaja. Hän on toiminut muun muassa NHL-seura Vegas Golden Knightsin apuvalmentajana 2017–2020, kunnes hänet erottiin yhdessä päävalmentaja Gerard Gallantin kanssa. Ennen Golden Knightsia Kelly kuului NHL-seura Florida Panthersin valmennustiimiin, josta hänet niin ikään erotettiin yhdessä Gallantin kanssa.
Mike Kennerty

Mike Kennerty Seattlessa vuonna 2006.
Michael Brian Kennerty (s. 20. heinäkuuta 1980 Miami, Florida) on yhdysvaltalaisen rockyhtyeen The All-American Rejectsin kitaristi ja taustalaulaja. Hän liittyi bändiin vuonna 2002.
Kennerty on punkbändi These Enzymesin kitaristi ja perustajajäsen The All-American Rejects -bändikaverinsa, rumpali Chris Gaylorin kanssa.
Mike omistaa Edmond Recordsin, joka on erikoistunut värivinyylien painamiseen. Hän tuotti punkrokkari Ben Weaselin albumin These Ones Are Bitter ja soitti sillä kitaraa.
Mike rakastaa Dr Pepperiä ja Taco Belliä, jossa hän on kertonut työskennelleensä.[lähde? ]
Lukáš Hlava

Lukáš Hlava
Lukáš Hlava (s. 10. syyskuuta 1984 Turnov) on tšekkiläinen mäkihyppääjä, joka edustaa Dukla Libereciä.
Mäkihypyn maailmancupissa Hlava kilpaili ensimmäisen kerran 11. tammikuuta 2003 Liberecissä sijoittuen 47:nneksi. Maailmancupin pisteille hän pääsi ensimmäisen kerran Vikersundin lentomäessä tammikuussa 2007 oltuaan 27:s. Hlavan paras sijoitus maailmancupissa on kolmas sija Lahdesta 4. maaliskuuta 2012.
Hlava sijoittui Liberecin MM-kilpailuissa 2009 normaalimäessä 20:nneksi. Vancouverin olympialaisissa 2010 hän oli normaalimäessä 38:s ja joukkuekilpailussa seitsemäs. Lentomäen MM-kilpailuissa Vikersundissa 2012 hän sijoittui 16:nneksi.
Matti Viinamaa

Matti Viinamaa eli ”Viina-Matti” (8. helmikuuta 1859 Haapavesi – 15. helmikuuta 1936 Haapavesi) oli Haapavedeltä kotoisin ollut suomalainen kansanrunoilija ja originelli.
Elämäkerta

Haapaveden Rytkynperän Peltolassa syntyneen Matti Viinamaan vanhemmat olivat Pyhäjoelta kotoisin ollut Antti Eerkinpoika Ylioja ja Nivalasta kotoisin ollut Eeva-Stiina Antintytär Peräaho. Suurimman osan elämästään Viinamaa asui Vatjusjärvellä Viinala-nimisellä pientilalla. Viimeksi hän omisti Humalojan kylässä sijainneen Kanervan torpan.