stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Huhtikuu
Kevään eteneminen Suomessa huhtikuussa > Lintujen kevätmuutto

Muuttolinnuista suurin osa saapuu Suomeen huhtikuun aikana, Lapin perukoille usein etelää jonkin verran myöhemmin. Suurin osa vesilinnuista on jo huhtikuun alussa saapunut Etelä-Suomeen. Samaan aikaan saapuvatkin jo seuraavana peipot, kottaraiset ja rastaat. Lintujen kevätmuutto on näyttävä tapahtuma.kenen mukaan? Peipon kaikille tuttu laulaminen alkaa Etelä-Suomessa noin huhtikuun 5.–10. päivän tienoilla ja pohjoisempana hieman myöhemmin. Mustarastaan liverrystäkin on tyypillistä kuulla Etelä-Suomessa tähän aikaan vuodesta, tyypillisesti mustarastas laulaa auringon nousun tienoilla ja auringon laskiessa. Huhtikuu on myös monien pöllöjen kiima-aikaa, ja esimerkiksi lehtopöllöt huhuilevat ahkerasti huhtikuisina öinä, Etelä-Suomessa huhuilu alkaa usein jo maaliskuulla. Huhtikuun alussa vielä paljaat, osittain vielä lumen peittämät Etelä-Suomen metsät täyttyvät linnunlaulusta, pohjoisessa näin käy aina etelää hieman myöhemmin. Monet suomalaiset talviunta tai horrosta nukkuneet eläimet heräilevät huhtikuussa, esimerkiksi karhu, siili, lepakko, nokkosperhonen, raatokärpänen ja mantukimalainen.
Kevään eteneminen Suomessa huhtikuussa > Sammakkoeläinten kutu

Sammakoiden kutu tapahtuu Etelä-Suomessa huhtikuulla siten, että sammakot aloittavat kutemisen kuun alkupuolella lammikoiden tulviessa lumien sulamisvesistä ja rupikonnat ja viitasammakot vasta kuun lopulla. Etelä-Lapissa sammakko pääsee aloittamaan kudun usein vasta vapun tienoilla.
Kevään eteneminen Suomessa huhtikuussa > Kasvit ja hyönteiset

Kasvimaailma ja hyönteismaailmakin heräävät huhtikuussa nopeasti, varsinkin etelässä. Huhtikuun ensimmäisen puoliskon aikana lentonsa aloittavat Etelä-Suomessa huhtiyökkönen, sitruunaperhonen, neitoperhonen ja nokkosperhonen, jotka ovat talvehtineet aikuisina. Tällöin maa on usein vielä lumen peitossa, mutta aurinko lämmittää. Ensimmäisten kukkivien kukkakasvien, kuten leskenlehtien, näsiän, sinivuokon ja pajujen kukinta ajoittuu Etelä-Suomessa huhtikuun jälkimmäiselle puoliskolle, heti kun lumet ovat sulaneet. Samoihin aikoihin kukintansa aloittavat etelässä lepät. Pähkinäpensas on usein kasvupaikoillaan etelärannikolla aloittanut kukintansa jo maaliskuun lopulla. Leppä ja pähkinä tulevat kumpikin lehteen vapun jälkeen, vaikka kukinta tapahtuukin jo paljon aikaisemmin. Etelä-Suomen sinivuokko aloittaa kukintansa usein jo lumien lähdettyä, mutta ennen puiden lehteentuloa, yleensä huhtikuun 20. päivän jälkeen. Etelä-Suomen vähänkin lehtomaiset metsät täyttyvät juuri ennen toukokuun alkua valkovuokoista ja ojat rentukoista. Samoihin aikoihin ensimmäiset pensaat alkavat tulla lehteen ennen puita ja pajut, esimerkiksi huhtikuunpaju, kukkia. Koivu aloittaa kukintansa ja lehteen tulonsa lounaassa ja etelärannikolla niin ikään huhtikuun viimeisinä päivinä.
Muuta

Huhtikuu on maaliskuun ohella Suomessa kuiva kuukausi, ja useimmiten hyvin aurinkoinen, pilvisiä päiviä on usein niukasti. Tästä huolimatta huhtikuussa on tulvia lumien sulamisvesien johdosta.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Huhtikuu Wikimedia Commonsissa
Peltoa ja metsää Sipoossa huhtikuussa
Nauha pyörii ja kamera käy – Matkani levytysstudiosta tv-ohjaamoon

| Nauha pyörii ja kamera käy – Matkani levytysstudiosta tv-ohjaamoon |
| --- | --- |

Kirjailija:  Erkki Pohjanheimo
Kieli:  suomi
Kustantaja:  Aurinko Kustannus Oy
Julkaistu:  2022
Löydä lisää kirjojaKirjallisuuden teemasivulta
Nauha pyörii ja kamera käy - Matkani levytysstudiosta tv-ohjaamoon  on suomalainen muistelmateos, missä televisiotoimittaja Erkki Pohjanheimo kertoo työelämästään televisiomaailmassa ja laulajanurastaan. Kirjan on kirjoittanut Erkki Pohjanheimo, ja sen kustantaja on Aurinko Kustannus Oy syksyllä 2022.
Multialaissyntyinen Erkki Pohjanheimo aloitti laulajanuransa Tampereella Eino Vuoren tanssiorkesterissa. Myöhemmin hän lauloi Jorma Weneskosken yhtyeen solistina ja omassa orkesterissaan. Äänilevynsä Pohjanheimo teki Musiikki-Fazerille (myöh. Finnlevy) sekä Tuotantotalo Westerlundille.
Erkki Pohjanheimon televisiotyö alkoi kameramiehenä Suomen Televisiossa vuonna 1961, ja viihdetoimittajaksi hänet kiinnitettiin Yleisradion TV1:n Viihdetoimitukseen 1966. Oman yhtiönsä Sunny Notes Oy:n hän perusti 1997.
Kirjassaan Nauha pyörii ja kamera käy Pohjanheimo kertoo laajasti mustavalkoisen television aikakaudesta aina digiajan tuloon asti siitä, mitä kameroitten takana tapahtui. Kirjassa on myös runsaasti katsojien ja kriitikoitten kommentteja Pohjanheimon ohjelmista. 360-sivuisessa teoksessa on 16 kuvasivua.
Kirjan luvut

Laulu on ollut iltojeni ilo
Levylaulajaksi
Miten tähän olin tullut?
Televisiotähdeksi
Levy-yhtiö panostaa
Puutteellista ohjausta
Huonoja tuottajia
Pohjoismainen voitto
Kööpenhaminan laulukilpailu
Iso sysäys laulu-uralle
Weneskoski-Tuotanto
Keikkailun arkipäivää
Omille siiville – kantavatko?
Toivo Kärjen ”aarre”
Kisaamaan ulkomaille
Rostock
Lauluja joka lähtöön
Toivo Kärki vaatii: Valitse ura!
Viimeistä viedään
Omia radio-ohjelmia
Pop & jazz konservatorion helmoissa
Ei musiikkia niin vain jätetä
Syntyisikö Pohjanheimojen perhekonsertti?
Televisiotyön ihanuus ja kurjuus
Tv-ohjelmia ohjaamaan
Televisioviihteen pauloihin
Omia ideoita ja tv-ohjelmia
Hikeä ja paleltumisia
Kultaista Ruusua etsimässä
Ajanvietettä vai viihdettä kansalle?
Suureen televisiomaailmaan
Pohjoisvisio ja BBC
Oppia ulkomailta
Englanti, Hollanti, Japani, Kiina, Kanada ja USA
Ohjelmantekoon ulkomaille
Pariisi ja Valto Laitinen
Hurjaa vauhtia eteenpäin – oliko suunta aina oikea?
Tuleva maailmantähti
Matti Salminen
Rauhaa ja rakkautta
Uusi yhteistyökumppani
Kuvausmatkoille Neuvostoliittoon
Kansanperinnettä Venäjältä, Ukrainasta, Moldaviasta, Uzbekistanista
Kuplettilegenda
Yhteistyö Peter von Baghin kanssa
Ulkomaisia tähtiä
Esther Marrow, Benny Goodman, Lionel Hampton, Lena Horne,Sarah Vaughan, José Carreras ja Montserrat Caballé, Natalie Cole, Madeline Eastman ja UMO, Lady Day, Suomalaista jazzia Pohjoisvisioon, Miljoonan ruusun mies
”Suomalaisen musiikinhistorian voitokas luku”
Mikis Theodorákis’in ja Pablo Nerudan Canto General
Ohjelmien hankintaa ja teatteriopiskelua
Vauhdikas kulttuurimatka naapuriin
Rajan taakse historiaa palauttamaan
Sortavala
TV:n johdon luottamusta
Euroviisut – jatkuvien kiistojen aihe
Uudelleen Euroviisuihin
Uuteen ympäristöön
Asiaohjelmiin
Osataanhan meilläkin
Suomalainen laulufestivaali
Onko minusta tähän?
Suuri urakka kaukana poissa
Indonesian televisio kutsui
Hyvästi Yleisradio – vaiko vain näkemiin?
Menestyksiä ja epäonnistumisia
Juhlakonsertteja parhaasta päästä
Tietotaitoa nuoremmille
Kouluttajaksi eri puolille Suomea
Myyntivideoita
Eläkkeelle
Palkinnot ja kunniamaininnat
Kaikki levytykseni
Kirjasta kirjoitettua

Aurinko Kustannus: 
Erkki Pohjanheimon muistelmat sisältävät valtavan viipaleen suomalaisen television historiaa.
Erkki Pohjanheimo meni nuorena ylioppilaana kameramieskurssille, jonka jälkeen
tie vei televisioon. Säännölliset televisiolähetykset alkoivat Suomessa vuonna 1957,
ja Pohjanheimo aloitti Suomen Televisiossa neljä vuotta myöhemmin. Pohjanheimo
on toiminut televisiossa eri tehtävissä kameramiehenä, ohjaajana, tuottajana, jopa
toimituspäällikkönä. Hän näki uransa aikana nopeasti etenevän teknisen kehityksen
sekä useat Ylen organisaatiomuutokset.
Pohjanheimo teki monia katsojien rakastamia ohjelmia, kuten Hura-huh-hah-heitä,
Pikku varsan tanssia, Karannutta hevosta ja Omia juttuja.
Ja tietysti Eurovision laulukilpailuja!
Televisiouransa lisäksi Pohjanheimo oli suosittu laulaja, jonka kappaleista esimerkiksi
Kutsukaa tri Casey ja Lapin taikarummut soivat yhä kevyen musiikin ystävien muistoissa
ja soittimissa. Erkki Pohjanheimo muistetaankin edelleen ”laulavana kameramiehenä”.
Laulu jäi rakkaaksi harrastukseksi, sillä oli pakko valita: televisio vai laulaminen.
Pohjanheimon muistelmat välittävät värikkään kuvan television
monipuolisen ammattilaisen työstä pettymyksineen ja onnistumisineen.
Se piirtää myös muotokuvaa ihmisestä, jonka innostus
työhönsä vaikuttaa rajattomalta ja joka on työskennellyt aikansa
suurimpien tähtien kanssa.
Karel Holý

| Karel Holý> Henkilötiedot |
| --- | --- |
Syntynyt: 3. helmikuuta 1956 Praha
Kuollut: 23. marraskuuta 2024 (68 vuotta)
Kansalaisuus:   Tšekkoslovakia
Jääkiekkoilija
Pelipaikka:  keskushyökkääjä
Pelaajaura
Pääsarjaura:  1974–1989
Seurat:  HC Sparta Praha (CŠL) ESV Kaufbeuren (Saksa) IPK (II-div.)
Karel Holý (3. helmikuuta 1956 – 23. marraskuuta 2024) oli tšekkoslovakialainen jääkiekkoilija. Hän oli pelipaikaltaan keskushyökkääjä, joka tunnettiin aggressiivisesta ja taistelevasta pelityylistään.
Ura > Seuraura

Holý edusti kotimaassaan ainoastaan HC Sparta Prahaa, jossa hän pelasi ensimmäiset Tšekkoslovakian pääsarjaottelunsa kaudella 1974–1975, jolloin Holý teki 38 runkosarjaottelussa tehot 7+12=19. Hän teki liigan yhden kauden piste-ennätyksensä kaudella 1982–1983 tehoilla 23+31=54, joilla Holý oli Sparta Prahan paras maalintekijä ja toiseksi paras pistemies Pavel Richterin jälkeen. Hän jakoi koko Tšekkoslovakian pääsarjan pistepörssin kuudennen sijan HC Plzeňin František Černýn kanssa.
Kaikkiaan Holý pelasi Sparta Prahassa yksitoista kautta. Kaudeksi 1986–1987 hän siirtyi pitkäaikaisen tutkaparinsa Pavel Richterin kanssa Saksan Eishockey-Bundesligan ESV Kaufbeureniin. Holý pelasi joukkueessa kolme kautta ja oli kaudella 1987–1988 Kaufbeurenin paras pistemies ja syöttäjä tehoilla 15+30=45. Kauden 1988–1989 hän pelasi Suomen II-divisioonassa Iisalmen Peli-Karhujen riveissä.
Ura > Maajoukkueura

| Mitalit> Maa:   Tšekkoslovakia.Miesten jääkiekko.Kanada-cup  | Mitalit> Maa:   Tšekkoslovakia.Miesten jääkiekko.Kanada-cup  | Mitalit> Maa:   Tšekkoslovakia.Miesten jääkiekko.Kanada-cup  | Maa:   Tšekkoslovakia> Miesten jääkiekko. |
| --- | --- | --- | --- |
|  Hopeaa | Kanada-cup 1976 | jääkiekko |  |
| Alle 20-v. MM-kilpailut  | Alle 20-v. MM-kilpailut  | Alle 20-v. MM-kilpailut  |  |
|  Pronssia | Suomi 1976 | jääkiekko |  |
| Alle 19-v. EM-kilpailut  | Alle 19-v. EM-kilpailut  | Alle 19-v. EM-kilpailut  |  |
|  Hopeaa | Grenoble 1975 | jääkiekko |  |
Holý edusti Tšekkoslovakiaa Lake Placidin olympiakisoissa 1980. Hän kuului myös Kanada-cupissa hopeaa voittaneeseen joukkueeseen vuonna 1976, mutta Holý ei mahtunut kuitenkaan kertaakaan Tšekkoslovakian kokoonpanoon. Hän pelasi myös alle 20-vuotiaiden MM-kilpailuissa vuonna 1976, jolloin Tšekkoslovakia voitti pronssia. Hän voitti koko turnauksen maalipörssin ja sijoittui pistepörssissä toiseksi Neuvostoliiton Valeri Evstifejevin jälkeen. Holý valittiin tähdistökentälliseen. Hän pelasi myös alle 19-vuotiaiden EM-kilpailuissa vuonna 1975, jolloin Tšekkoslovakia voitti hopeaa. Holý palkittiin turnauksen parhaana hyökkääjänä.
Muuta

Holý työskenteli uransa jälkeen työskennellyt muun muassa juniorivalmentajana ja urheiluliikeyrittäjänä.
Kegeylin piiri

| Kegeylin piiri |
| --- | --- |
 Kegeylin piiri ja siitä erotettu Bozatawin piiri (pohjoisosa) Karakalpakstanin kartalla.
Valtio:  Uzbekistan
Tasavalta:  Karakalpakstan
Perustettu:  1928
Hallinto:  
 – hallinnollinen keskus:  Kegeyli
Pinta-ala:  920 km²
Väkiluku (2024):  74 800
 
Piirin sivusto
Kegeylin piiri (karakalpakiksi Kegeyli rayonı, uzb. Kegeyli tumani) on paikallishallintoalue Uzbekistaniin kuuluvan Karakalpakstanin tasavallan keskiosassa. Sen pinta-ala on 920 neliökilometriä ja asukasmäärä 74 800 henkeä (vuonna 2024). Piirin hallinnollinen keskus on Kegeylin taajama.
Kegeylin piiri rajoittuu pohjoisessa Shımbayn, idässä Qaraózekin, etelässä Nukusin ja lännessä Bozatawin piireihin. Se sijaitsee Amudarjan oikean rannan tasangolla. Piirin läpi virtaavat Kegeylin ja Quwanıshjarman kanavat.
Vuonna 1928 perustettuun piiriin kuuluvat Xalqabadin kaupunki ja Kegeylin taajama, kahdeksan maaseudun itsehallintoaluetta ja 130 maaseutuasutusta. Kaupunkiväestön osuus on 41 prosenttia (vuonna 2024). Asukkaat ovat etupäässä karakalpakkeja.
Piirin maatalous tuottaa puuvillaa, vehnää, riisiä, vihanneksia, perunaa, meloneja, hedelmiä, lihaa, maitoa ja vuotia. Lisäksi on puuvilla-, elintarvike- ja rakennustarviketeollisuutta.
Aiheesta muualla

Piirin sivusto
Pyhä Leo I

| Pyhä Leo I  (Leo I Suuri) |
| --- | --- |

Henkilötiedot
Koko nimi:  Leo
Syntynyt: vuonna 400 Toscana, Italia
Kuollut: 10. marraskuuta 461 Rooma, Italia
Arvonimi: Kirkonopettaja
Paavi
Paavius alkoi:  29. syyskuuta 440
Paavius päättyi:  10. marraskuuta 461
Edeltäjä:  Pyhä Sixtus III
Seuraaja:  Pyhä Hilarius
Leo I ja Attila kohtaavat. Rafaelin fresko vuodelta 1514.
Leo I Suuri (k. 461) oli kirkonopettajana ja paavina 29. syyskuuta 440 – 10. marraskuuta 461. Hän syntyi luultavasti Toscanassa. Hän kehitti ajatuksen ”primus inter pares” (”ensimmäinen vertaistensa joukossa”), joka tarkoitti Rooman piispan ylivertaisuutta muiden piispojen suhteen. Leo tunnettiin tuotteliaana kirjoittajana, häneltä on jäänyt enemmän kirjeitä ja kirjoitelmia kuin yhdeltäkään muulta paavilta kuuden ensimmäisen vuosisadan ajalta.
Leo kehitti voimakkaasti teologisia perusteluja paavinvallalle, ja hänen aikanaan vakiintuikin käsitys paavin ylivallasta kirkon sisällä. Hän katsoi paavinistuimen nauttivan Jumalan antamaa oikeutusta. Leo I:n mukaan taivasten valtakunnan avainten luovutus ja Jeesuksen sanat apostoli Pietarille pätivät myös muihin Rooman seurakunnan johtajiin. Teologiassaan paaviuden ylivallasta Leo I nojautui Matteuksen evankeliumin sanoihin:
»18 Ja minä sanon sinulle: Sinä olet Pietari, ja tälle kalliolle minä rakennan kirkkoni. Sitä eivät tuonelan portit voita.
19 Minä olen antava sinulle taivasten valtakunnan avaimet. Minkä sinä sidot maan päällä, se on sidottu taivaissa, ja minkä sinä vapautat maan päällä, se on myös taivaissa vapautettu.»
Leo I:n mukaan taivasten valtakunnan avaimien luovuttaminen apostoli Pietarille merkitsi tämän kohottamista muiden apostolien yläpuolelle. Vastaavasti Leo katsoi Pietarin seuraajina pitämiensä Rooman piispojen eli paavien olevan muiden piispojen yläpuolella. Vetoaminen teologiaan paavin asemasta poikkesi tietoisesti Konstantinopolin patriarkkojen vaatimuksista, jotka perustuivat pääosin poliittisille syille.
Myös Länsi-Rooman keisari Valentinianus III tuki Leo I:n vaatimusta paavin ylivallasta kirkon sisällä asettumalla Leon puolelle tämän ja Arlesin piispan välisessä kiistassa. Keisari määräsikin kiistan lopputuloksena, että apostoli Pietarille oli myönnetty ylimmän tuomarin virka sekä ylin hallintovalta kirkossa, kuten myös korkein opetusvirka.
Leo I nautti paavinkautensa aikana myös suurta maallista valtaa johtuen Länsi-Rooman keisarin aseman heikkoudesta. Leo I tunnetaankin hyvin hänen tapaamisestaan hunnikuningas Attilan kanssa. Kyseisessä tapaamisessa Leo I:n onnistui pysäyttää Attilan Italiaan suuntautunut sotaretki, mihin vallaltaan heikko keisari Valentinianus III ei ollut pystynyt.
Leo I oli myös ensimmäinen, joka esitti vaatimuksen paavin erehtymättömyydestä perustaen vaatimuksensa Raamattuun. Idän kristinuskon näkemysten mukaan Rooman kaupunki oli vain yksi viidestä tasa-arvoisesta patriarkaatista, eikä täten Rooman piispan valta ollut muita piispoja korkeampi. Paavin kunnia-asema tunnustettiin idässä, mutta samalla katsottiin ylimmän päätäntävallan kuuluvan ekumeenisille kokouksille eikä paaville.
Zapadnaja Litsa

Zapadnaja Litsan satamat Litsanvuonossa (kuvan ylälaidassa): Andrejevanlahti, Nerpitšja, Bolšaja Lopatka, Malaja Lopatka, sekä asutuskeskus Zaozjorsk
Zapadnaja Litsa (ven. За́падная Ли́ца) on Venäjän pohjoisen laivaston tärkein sukellusvenetukikohta. Se sijaitsee Kuolan niemimaan länsiosassa, Muotkavuonosta etelään työntyvässä Litsanvuonossa, Zaozerskin suljetun kaupunkipiirikunnan alueella. Tukikohta on noin 45 km Norjan rajasta itään, lähellä saman vuonon perukassa ennen sijainnutta Läntisen Litsan suomalaiskylää.
Vuonna 1958 sataman läheisyyteen muutama kilometri sisämaahan rakennettiin salainen asutuskeskus, nykyinen Zaozerskin suljettu kaupunki. Aiemmin se on tunnettu myös nimillä Severomorsk-7, Murmansk-150 ja Zaozjornyi.  Kaupungista on 120 km Murmanskiin.
Laivastotukikohta käsittää on neljä erillistä satamaa tai tukikohtaa vuonon rannoilla. Näistä vanhin on Malaja Lopatka, joka oli jo Neuvostoliiton ensimmäisen, vuonna 1957 rakennetun ydinsukellusveneen K-3:n kotisatama. Muut ovat Bolšaja Lopatka, Nerpitšja ja Andrejevanlahti.
Andrejevanlahden ydinpolttoainevarastointi

Andrejevanlahden (ven. Андреева губа, Andrejeva guba) rannalla on laivaston käytetyn ydinpolttoaineen tärkein varastointilaitos. Laitos vaurioitui jo vuonna 1982, mutta väliaikaiseksi tarkoitettu varastointi on venynyt vuosikymmenien mittaiseksi. Laitoksesta on vuotanut radioaktiivista ainetta ympäristöön ja sitä pidetään vakavana ympäristöuhkana.
Aiheesta muualla

Aleksandr Nikitin (2007): Andreyeva Bay – Time to avert a catastrophe. (Arkistoitu – Internet Archive) Bellona.org
Zapadnaya Litsa Naval Base Satellite-sightseer.com
Spesismi

Spesismi eli lajisorto tarkoittaa olentojen arvon tai oikeuksien määrittelemistä sen perusteella, mihin lajiin ne kuuluvat. Termin on luonut Richard D. Ryder ja sen teki tunnetuksi Peter Singer kirjassaan Oikeutta eläimille (Animal Liberation, 1975). Sitä käytetään puhuttaessa ennakkoluuloista samaan tapaan kuin termejä rasismi ja seksismi.
Taustalla on ajatus, että ihmisyys sinänsä ei ole olion arvon mitta, vaan jokin muu ominaisuus, kuten tietoisuus tai kyky tuntea positiivisia tai negatiivisia tuntemuksia.
Termille on myös sukua antroposentrismi eli ihmiskeskeisyys.
Ferrari F355

| Ferrari F355 |
| --- | --- |

Valmistustiedot
Valmistusmaa:  Italia
Valmistaja:  Ferrari
Valmistusvuodet:  1994–1999
Korimalli:  2-ovinen coupé 2-ovinen cabriolet 2-ovinen targa
Luokka:  S-segmentti
Edeltäjä:  Ferrari 348
Seuraaja:  Ferrari 360
Tekniset tiedot
Rakenne:  keskimoottori
Moottori:  V8
Iskutilavuus:  3496 cm3
Teho:  381 hv
Huippunopeus:  295 km/h
Kiihtyvyys:  4,7 s (0–100 km/h)
Vetotapa:  takaveto
Ferrari 355 F1 Berlinetta
Ferrari F355 on Ferrarin vuosina 1994–1999 valmistama urheiluauto. Sen edeltäjä on Ferrari 348, ja seuraaja Ferrari 360.
Autoa on valmistettu coupé-korisena Berlinettana, Targa-kattoisena GTS:nä sekä avomallisena Spiderina. Kaikissa malleissa on käytetty samaa 3,5-litraista V8-moottoria, jonka maksimiteho on noin 380 hv. Moottori oli esittelyhetkellään litrateholtaan yksi maailman tehokkaimmista vapaasti hengittävistä sarjavalmisteisista autoista.
Yleistä

Auton ensiesittely tapahtui Geneven autonäyttelyssä maaliskuussa vuonna 1994. Alkuun auto oli saatavilla sekä coupé-korisena Berlinettana ja targa-kattoisena GTS:nä. Targassa on irrotettava kattopaneelit, jotka pystyy sijoittamaan ajon ajaksi istuimien taakse. Vuonna 1995 esiteltiin myös Spider-avomalli. Jäykimmästä koristaan johtuen ajo-ominaisuuksiltaan paras malli on kovakattoinen Berlinetta. Auto muodostui markkinoilla erittäin menestyksekkääksi ja siitä tuli silloin kaikkien aikojen eniten myyty Ferrari-malli. Se myös paransi yhtiön heikkoa taloudellista tilannetta merkittävästi. Auton kokonaistuotantomääräksi saatiin noin 12 000 kappaletta.
Tekniikkaa

Koriltaan auto on kaksipaikkanen ja keskimoottorinen. Kori on alumiinia ja terästä. Jousitus on kuljettajan säädettävissä erikseen normaaliin ja sporttiseen ajoon. Takavetoisen auton tasauspyörästössä käytetään 40 prosenttista lukkoa. Vaihteisto on mekaanisesti toimiva 6-portainen manuaali. Ensiesittely oli syksyllä 1997 ja keväästä 1998 lähtien autoon oli saatavilla ensimmäisenä sarjavalmisteisena autona F1-autoista tutut rattiin sijoitetut vaihdevalitsimet. Tällä vaihtoehdolla valmistetun auton mallimerkinnän edestä poistettiin F-kirjain ja sitä markkinoitiin nimellä 355F1. Kyseessä on kuitenkin manuaalivaihteisto, jossa on hydraulisesti ohjattu kytkin. Vaihteenvaihto toimii kuitenkin elektronisesti vain 150 millisekunnissa.
Jarrut olivat lukkiutumattomat, mutta kuljettaja pystyy kytkimestä valitsemaan ne toimimaan myös perinteisesti. Vuonna 1996 mallissa esiteltiin uusina turvavarusteina kuljettajan ja matkustajan turvatyynyt. Samalla ratti vaihdettiin alkuperäistä suurempikehäiseksi.
Moottori

Vesijäähdytteinen V8-moottori on johdannainen 348-mallissa käytetystä moottorista. Iskutilavuudeltaan se oli kuitenkin 0,1 litraa suurempi ja siinä käytettiin viisiventtiilitekniikkaa. Esittelyhetkellään 355:n moottorin litrateho oli yksi suurimmista vapaastihengittävissä autoissa nähdyistä. Pitkittäin asennetun moottorin V-kulma on 90 astetta ja kokonaispaino 168 kg. Vuonna 1996 moottorinohjausjärjestelmää päivitettiin pienempipäästöiseksi. Alkupään malleja kutsutaankin tässä suhteessa 2.7-malleiksi ja vuodesta 1996 eteenpäin valmistettuja auto 5.2-malleiksi. Ohjausjärjestelmän muutoksen yhteydessä auton maksimiteho hieman laski.
3.5 V8, 3495 cm3 (85,0 x 77,0 mm), 381 hv (280 kw) @ 8250 r/min, 363 Nm @ 6000 r/min, 11:1
Erikoismallit > F355 Challenge

Vuonna 1996 esiteltiin F335 Challenge -malli, joka oli tarkoitettu kilpailemaan omassa merkkiluokassaan. Auto on mitoiltaan ja moottoriltaan identtinen normaalimallin kanssa. Ainoana erona on autoon asennetut kuppi-istuimet, suurempi spoileri ja turvakaaret. F355 Challenge ei ole katukelpoinen ja sitä on valmistettu ainoastaan 109 kappaletta.
Erikoismallit > Serie Fiorano

F355-tuotannon loppuvaiheissa Maranellossa valmistettiin vielä 100 kappaleen erikoiserä Serie Fiorano -erikoismallia. Autoissa on hieman normaalia matalampi alusta ja niiden ajo-ominaisuuksia on parannettu muun muassa leveämmällä raideleveydellä ja nopeammalla ohjauksella. Suurin osa autoista on Spider-mallia ja ne tunnistaa kojetaulun mallikilvestä.
Suorituskyky

Valmistaja on ilmoittanut kaikille korimalleille samat suoritusarvot.
Kiihtyvyys 0-100 km/h: 4,7 s
Kiihtyvyys 0-200 km/h: 16,4 s
Kiihtyvyys 0-400 m: 12,9 s
Kiihtyvyys 0-1000 m: 23,7 s
Huippunopeus: 295 km/h
Jarrutus 100-0 km/h: 37,6 m
Keskikulutus: 14,5 l/100 km
Mittoja

Pituus: 4249 mm (Berlinetta)
Leveys: 1900 mm
Korkeus: 1171 mm
Akseliväli: 2451 mm
Raideleveys edessä/takana: 1514/1615 mm
Polttoainesäiliö: 88 l (Spider 82 l)
Omamassa: 1350 kg
Renkaat: 225/40ZR18 (edessä) ja 265/40ZR18 (takana)
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Ferrari F355 Wikimedia Commonsissa
The355.com
Ferrari F355 -artikkeli Autowikissä
Ferrari F355 Spider
Polttoainevero

Polttoainevero on moottoribensiinistä, dieselöljystä sekä kevyestä ja raskaasta polttoöljystä kannettava valmistevero. Veroa kannetaan Suomessa eduskunnan säätämän lain 1472/94 perusteella. Merkittäviä muutoksia lakiin tuli voimaan vuoden 2011 alusta, jolloin siirryttiin terminologiaan, jonka mukaan polttoaineen valmistevero koostuu kolmesta osasta, jotka ovat energiasisältövero, hiilidioksidivero ja huoltovarmuusmaksu. Sitä ennen valmisteveron eri osien nimitykset olivat perusvero, lisävero ja huoltovarmuusmaksu.
Verotuksen kohteet

Suomessa polttoaineveron kannosta ja siihen liittyvästä valvonnasta vastaa tullilaitos. Polttoainevero on Suomessa ns. laaja-alainen vero, joka käsittää melkein kaikki mahdolliset polttoaineet. Lain mukaan moottoribensiinivero on suoritettava polttoaineesta, jota käytetään ottomoottorissa. Tällaisia polttoaineita ovat muun muassa moottoripetroli, kaasutinsprii, biopolttoaineet ja erikoispolttoaineet. Myös dieselöljyä verotetaan samoin kuin polttoaineita, joita voi ko. moottoreissa käyttää. Kevyen- ja raskaan polttoöljyn veroa suoritetaan lämmitykseen käytetyistä mineraaliöljyistä ja hiilivedyistä.
Lain mukaan polttoaineveroa porrastetaan tuotteiden ympäristöystävällisyyden perusteella. Nykyisellään pykälä ei kuitenkaan kannusta esimerkiksi bioenergian käyttöön, mistä osittain johtuu biopolttoaineiden vähäinen käyttö Suomessa.