stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Jarmo Tammenmaa

Jarmo Tammenmaa (30. kesäkuuta 1943 Kajaani – 12. helmikuuta 2011 Helsinki) oli ammattiyhdistysjohtaja, joka teki näyttävimmän uransa STTK:ssa.
Nuoruudessaan Tammenmaa työskenteli työnjohtajana Oulu Oy:ssä ja Kajaani Oy:ssä, minkä jälkeen hän toimi vuosina 1969–1975 metsäalan toimihenkilöiden ammattiliiton Metsäalan Teknisten Liiton järjestösihteerinä ja toiminnanjohtajana. Keskusjärjestö STTK:n pääsihteeriksi hänet kutsui työmarkkinajohtaja Jorma Reini.
Vuonna 1988 Tammenmaa siirtyi toimitusjohtajaksi Erorahastoon, josta tuli ensin Koulutus- ja erorahasto ja sittemmin Työttömyysvakuutusrahasto. Sieltä hän jäi eläkkeelle vuonna 2005.
Tammenmaa oli yksi Tupolevin veljeksistä.
Koulutukseltaan Tammenmaa oli metsätalousinsinööri, varanotaari ja oikeustieteen kandidaatti. Puoluekannaltaan hän oli sitoutumaton ja sotilasarvoltaan reservin majuri.
Julkaisut

Mustalammas – kinttupolulta bulevardille: metsämies ja työmarkkinamies muistelee.  Helsinki:  omakustanne, 2009.  ISBN 978-952-92-5189-6
Seniorin päiväkirja 2009–2010: politiikkaa, taloutta, historiaa, kirjallisuutta, musiikkia, eränkäyntiä ja eläkeläisen arkea.  Kemi:  Atrain Kustannus, 2010.  ISBN 978-952-67364-3-3
Tampereen alueliitokset

Tampereen alueliitokset käsittelee kuntien tai niiden osa-alueiden liittämistä Tampereen kaupunkiin.
Tampereen alueliitokset 1877–1929. Tampereen kaupungin alkuperäinen alue 1779–1876 punaisella, Messukylästä liitetyt alueet: Kyttälä 1877 ( vaaleanpunainen), Hatanpää 1920 (sininen), Järvensivu 1922 (violetti) ja Lepola 1929 (keltainen)
Tampereen alueliitokset 1937-50. Tampereen alue vuonna 1929 punaisella, Pohjois-Pirkkalasta 1937 liitetty alue vihreällä, 1947 liitetty Messukylä sinisellä ja Ylöjärvestä 1950 liitetty Lielahden alue vaaleanpunaisella.
Tampereen alueliitokset vuodesta 1966. Tampereen alue vuonna 1950 punaisella, vuonna 1966 liitetty Aitolahden kunta sinisellä, 1972 liitetty Teiskon kunta vaaleanpunaisella. 1990-luvulla ja 2009 Kangasalasta liitetyt pienet Ojalan alueet violetilla.
Kyttälä liitettiin 1877 Messukylästä, liitoksessa saatiin pinta-alaa 11,4 km² ja n. 3 000 asukasta
Hatanpää liitettiin 1920 Messukylästä, liitoksessa saatiin pinta-alaa 18,5 km² ja 459 asukasta
Järvensivu liitettiin 1922 Messukylästä.
Lepolan huvila-alue liitettiin 1929 Messukylästä.
1937 Pohjois-Pirkkalasta liitettiin Pispalan, Epilän, Raholan, Villilän ja Lamminkylän (käsitti myös nykyisen Haukiluoman kaupunginosan) esikaupungit, liitoksessa saatiin pinta-alaa 28,6 km² ja 9 287 asukasta
Messukylä liitettiin 1947, liitoksessa saatiin pinta-alaa 82,5 km² ja 7 340 asukasta
Lielahti liitettiin 1950 Ylöjärvestä, liitoksessa saatiin pinta-alaa 15,4 km² ja 1 828 asukasta
Aitolahti liitettiin 1966, liitoksessa saatiin pinta-alaa 89,5 km² ja 2 117 asukasta
Teisko liitettiin 1972, liitoksessa saatiin pinta-alaa 431,3 km² ja 2 831 asukasta
Talos

Kiveä aseenaan pitävä Talos kuvattuna kreetalaisessa hopearahassa, 300/280-270
Talos oli kreikkalaisessa mytologiassa Hefaistoksen luoma pronssinen jättiläinen, joka vartioi Europeta ja suojeli Kreetan rannikkoa. Hän heitteli rantaan yrittäviä suurilla kivillä tai poltti heitä kuumassa sylissään. Hänen ainoa haavoittuva kohtansa oli jalassa oleva suoni.
Taloksen ulkonäkö

Taloksen kypärä muistutti Kreikan raskaasti suojattujen jalkaväen sotilaiden hopliittien kypärää. Taloksen metallikuori oli niin paksu, ettei se tarvinnut tavallista haarniskaa. Pitkät ja lihaksikkaat kokopanssariset käsivarret pystyivät tarttumaan kokonaisiin joukkueisiin ja murskaamaan ne kuoliaiksi. Taloksen nivelet kitisivät ja natisivat sen liikkuessa. Monille onnettomille uhreille sen natinat jäivätkin viimeiseksi kuulohavainnoiksi. Taloksen ainoa haavoittuvainen kohta oli niskasta nilkkaan asti ulottuva suoni, jota (useiden versioiden mukaan) pronssinen naula piti kiinni. Taloksen pronssinen rintapanssari oli kätevä vihollisia murskatessa tai polttaessa.
Taloksen tuho

Taloksen asema Kreetan vartijana ei ollut uhattuna moneen vuoteen. Vain harvat miehet uskaltautuivat lähelle saarta kuultuaan tarinoita laivoista, jotka tämä armoton metallijättiläinen murskasi kivittämällä. Epäonnekseen Talos ei osannut varoa Argo-laivan tuomia uljaita argonautteja, joita johti Iason. Seikkailijoiden mukana oli noita Medeia, joka oli jo auttanut Iasonia varastamaan kultaisen taljan. Argonauttien saapuessa saarelle Talos luonnollisesti hyökkäsi heidän kimppuunsa. Tämän kuolemasta on useita versioita. Ainakin kahdessa hänet tappaa Medeia, joka toisen version mukaan ensin hypnotisoi Taloksen ja sitten huijaa tätä vetämään naulan pois. Toisessa Medeia leikkaa suonen poikki ensin nukutettuaan Taloksen. Eräässä versiossa Herakleen ystävä Poias surmaa Taloksen nuolellaan.
Elokuvissa

Talos saatiin elämään Ray Harryhausenin erikoisefekteillä vuoden 1963 elokuvassa Taistelu kultaisesta taljasta.
Talo joen rannalla

| Talo joen rannalla> House by the River |
| --- | --- |

Ohjaaja:  Fritz Lang
Käsikirjoittaja:  Mel Dinelli
Perustuu:  A. P. Herbertin romaanin The House by the River
Tuottaja:  Howard Welsch
Säveltäjä:  George Antheil
Kuvaaja:  Edward J. Cronjager
Leikkaaja:  Arthur D. Hilton
Pääosat:  Louis Hayward Jane Wyatt Lee Bowman
Valmistustiedot
Valmistusmaa:  Yhdysvallat
Tuotantoyhtiö:  Fidelity Pictures
Levittäjä:  Republic Pictures Netflix
Ensi-ilta:  25. maaliskuuta 1950
Kesto:  88 min
Alkuperäiskieli:  englanti
Aiheesta muualla
IMDb 
Elonet
AllMovie
Infobox OKNimi-testi OK: 
Talo joen rannalla (House by the River) on Fritz Langin ohjaama yhdysvaltalainen film noir -elokuva vuodelta 1950. Elokuva perustuu A. P. Herbertin romaaniin The House by the River, josta käsikirjoituksen on tehnyt Mel Dinelli. Elokuvan pääosissa näyttelevät Louis Hayward, Jane Wyatt ja Lee Bowman
Langin edellinen elokuva Salaisuus oven takana oli menestynyt taloudellisesti huonosti, ja hänen arvostuksensa oli vähentynyt. Talo joen rannalla oli pienempi b-elokuva. Se tuotti Yhdysvalloissa suhteellisen hyvin, mutta ei päässyt laajaan levitykseen Amerikan ulkopuolella, joten se on Langin vähemmän tunnettuja elokuvia.
Elokuvan tapahtumat sijoittuvat joen rannalle. Kirjailija Stephen Byrne työskentelee rannalla olevassa talossa. Hänellä on sisäkkö, jota hän lähentelee. Kun nainen vastustaa, hän kuristaa tämän hengiltä. Kriitikko löytää elokuvasta useita yhtäläisyyksiä elävään elämään. Byrnen veli on jalkapuoli, Langin veli sairasti psoriasista. Byrne on samalla tavalla julman omahyväinen kuin mistä Langia moitittiin. Byrnen ja hänen vaimonsa suhdetta häiritsevät aviorikokset samalla tavalla kuin Langin ja hänen vaimonsa. Lisäksi Langin vaimo kuoli epäselvissä oloissa, poliisitutkinnan mukaan ampumalla itseään rintaan, mutta myöhemmin on huhuttu Langin syyllisyydestä.
Kritiikki

Jänteväksi pienten puitteiden rikosmelodraamaksi luonnehditussa elokuvassa sävellaji on viritetty synkäksi. Häikäilemättömän tyypin nostamista keskeiseksi on pidetty mielenkiintoisena ratkaisuna, ja kritiikissä kaivattiinkin enemmän kuvausta päähenkilön mielenliikeistä ja motiiveista.
Elokuvan halpuus näkyy monissa kohdin, esimerkiksi lavasteissa, mutta kriitikko toteaa, että se jää taka-alalle elokuvan edetessä. Muun muassa joen käytössä on hienosti toteutettua symboliikkaa. Edestakaisin vellova vuorovesi kuvastaa pelkoa kiinnijäämisestä ja toisaalta julkisuuden tuottamasta riemusta ja epäilysten onnistuneesta torjunnasta.
Näyttelijät

| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
|  Louis Hayward  | … |  Stephen Byrne   |
|  Lee Bowman  | … |  John Byrne   |
|  Jane Wyatt  | … |  Marjorie Byrne   |
|  Dorothy Patrick  | … |  Emily Gaunt   |
|  Ann Shoemaker  | … |  rouva Ambrose   |
|  Jody Gilbert  | … |  Flora Bantam   |
|  Peter Brocco  | … |  Harry – kuolemansyyntutkija   |
|  Howland Chamberlain  | … |  piirisyyttäjä   |
|  Margaret Seddon  | … |  rouva Whittaker – juhlavieras   |
|  Sarah Padden  | … |  rouva Beach   |
|  Kathleen Freeman  | … |  Effie Ferguson – juhlavieras   |
|  Will Wright  | … |  komisario Sarten   |
|  Leslie Kimmell  | … |  herra Gaunt   |
|  Effie Laird  | … |  rouva Gaunt   |
Aiheesta muualla

Talo joen rannalla Internet Movie Databasessa (englanniksi)
Tampere (sanomalehti)

Lehden ensimmäisen varsinaisen numeron etusivu.
Tampere oli Tampereella vuosina 1882–1885 ilmestynyt sanomalehti.
Kaupungin ruotsinkieliset perustivat Tampereen kielitaistelun yhteydessä Tammerfors Aftonbladin sisarlehdeksi suomenmielisyyttä vaimentamaan. Lehti ei pärjännyt kilpailussa Aamulehden ja Tampereen Sanomien kanssa ja sen taustayhtiö päätti keskittää voimansa ruotsinkielisen lehden julkaisemiseen.
Tampere ilmestyi vuonna 1883 kolmesti ja vuodesta 1884 lähtien kahdesti viikossa. Sen levikki oli viimeisenä ilmestymisvuotena 500 kappaletta. Päätoimittajana työskenteli Axel B. Lindholm.
Aiheesta muualla

Tampere digitoituna kansalliskirjastossa
Furiosa: A Mad Max Saga

| Furiosa: A Mad Max Saga |
| --- | --- |

Ohjaaja:  George Miller
Käsikirjoittaja:   George Miller  Nico Lathouris 
Tuottaja:   Doug Mitchell 
Säveltäjä:  Tom Holkenborg
Kuvaaja:  Simon Duggan
Leikkaaja:  Margaret Sixel
Tuotantosuunnittelija:  Colin Gibson
Lavastaja:  Colin Gibson
Pääosat:   Anya Taylor-Joy  Chris Hemsworth  Tom Burke  Alyla Browne 
Valmistustiedot
Valmistusmaa:   Australia  Yhdysvallat 
Tuotantoyhtiö:  Warner Bros.
Levittäjä:  Warner Bros. Warner Bros. Pictures InterCom
Ensi-ilta:   2024-5-1515. toukokuuta 2024 (Cannes)  2024-5-2424. toukokuuta 2024 (Suomi)  
Kesto:  148 minuuttia
Alkuperäiskieli:  englanti
Budjetti:  168 miljoonaa dollaria
Tuotto:  173,8 miljoonaa dollaria
Aiheesta muualla
IMDb 
Elonet
AllMovie
Infobox OKNimi-testi OK: 
Furiosa: A Mad Max Saga on vuonna 2024 ensi-iltansa saanut australialais-yhdysvaltalainen post-apokalyptinen toimintaelokuva. Se on viides osa  George Millerin ohjaamassa Mad Max -elokuvasarjassa ja esiosa vuoden 2015 elokuvalle Mad Max: Fury Road. Se on samalla elokuvasarjan ensimmäinen elokuva, jossa nimikkohahmo Max Rockatansky ei esiinny. Pääosia esittävät Anya Taylor-Joy, Chris Hemsworth, Tom Burke sekä lapsinäyttelijä Alyla Browne. Taylor-Joy esittää nimiroolia Furiosaa, jonka vanhempaa versiota Fury Roadissa esittää Charlize Theron. Taylor-Joy on kuvaillut elokuvaa ”eepokseksi”, joka kattaa juonellisesti paljon pidemmän ajanjakson kuin Fury Road. Tapahtumat alkavat Furiosan lapsuudesta ja päättyvät Fury Roadin alkuasetelmaan. Elokuvat poikkeavat toisistaan kerronnaltaan ja rytmitykseltään, ja Furiosa: A Mad Max Sagaa on kutsuttu Fury Roadia tarinavetoisemmaksi.
Tuttuja hahmoja, kuten Fury Road -elokuvan antagonisti Immortan Joe esiintyy esiosassa. George Miller suunnittelee Fury Road -jatko-osia, jotka keskittyisivät jälleen Mad Max -hahmoon. Furiosan heikkoa taloudellista menestystä pidetään kuitenkin uhkana elokuvasarjan jatkumiselle.
Rooleissa

| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
|  Anya Taylor-Joy  | … |  Furiosa   |
|  Alyla Browne  | … |  Furiosa lapsena   |
|  Chris Hemsworth  | … |  Dementus   |
|  Tom Burke  | … |  Pretoriaani-Jack   |
|  Lachy Hulmen  | … |  Immortan Joe ja Rizzdale Pell   |
|  Nathan Jones  | … |  Rictus Erectus    |
|  Josh Helman  | … |  Scrotus    |
|  George Shevtsov  | … |  Historioitsija  |
|  John Howard  | … |  Ihmisten syöjä  |
|  Angus Sampson  | … |  Organic Mechanic   |
|  Charlee Fraser  | … |  Mary Jabassa (Furiosan äiti)   |
|  Dylan Adonis  | … |  Valkyrie (Furiosan sisko)   |
|  Elsa Pataky  | … |  Herra Norton   |
Tuotanto

Elokuvaa kuvattiin kolmessa eri kuvausjaksossa yhtensä 240 päivää. Niistä 84 sijoittui studioon ja 156 kuvauspaikoille. Kuvauksissa käytettiin 145 eri ajoneuvoa, ja stunt-näyttelijöitä työskenteli 200. Elokuvan pisintä toimintakohtausta kuvattiin 78 päivää.
Kuvaukset päättyivät lokakuussa 2022, ja ensi-iltansa elokuva sai Cannesin elokuvajuhlilla 15. toukokuuta 2024. Elokuva ei kuitenkaan ollut mukana Cannesin kilpasarjoissa. Suomessa ensi-ilta oli 24. toukokuuta 2024. Alkuperäinen suunniteltu ensi-ilta oli kesäkuussa 2023, mutta syksyllä 2021 elokuvan tiedotettiin lykkääntyvän miltei vuodella. Elokuvasta julkaistiin trailerit joulukuussa 2023 ja maaliskuussa 2024.
Tuotanto > Roolitus

George Miller harkitsi alun perin Charlize Theronin paluuta Furiosan rooliin hyödyntämällä digitaalista nuorennustekniikkaa, kuten esimerkiksi vuoden 2019 elokuvissa Gemini Man ja The Irishman. Hän kertoi kuitenkin huomanneensa, ettei tekniikka ollut vielä tarpeeksi kehittynyttä. Millerin mukaan yleisö olisi saattanut keskittyä enemmän nuorennustekniikkaan kuin itse elokuvaan.
Nimikkorooliin valittiin Theronia 21 vuotta nuorempi Anya Taylor-Joy, joka kuitenkin näyttelee Furiosaa elokuvassa vain osittain: elokuvan ensimmäisellä puoliskolla roolissa nähdään 14-vuotias Alyla Browne, joka esittää Furiosaa lapsena ja teininä. Brownen ja Taylor-Joyn piirteitä yhdisteltiin tekoälyllä, jotta hahmon vanheneminen olisi uskottavaa. Elokuvan alussa Alyla Browne on noin 35-prosenttisesti Taylor-Joy, ja kun Taylor-Joyn osuus on alkamassa, Browne on noin 80-prosenttisesti Taylor-Joy.
Arvosteluja

Kalle Kinnunen, Suomen Kuvalehti
Jari Tapani Peltonen, V2.fi
Jouni Vikman, Episodi
Veli-Pekka Lehtonen, Helsingin Sanomat
Juha Rosenqvist, Film-o-Holic
Juho Rissanen, Iltalehti
Kaarina Lehtisalo, Kulttuuritoimitus
Aiheesta muualla

Furiosa: A Mad Max Saga Internet Movie Databasessa (englanniksi)
Tampere tulessa 1918

| Tampere tulessa 1918 |
| --- | --- |

Kirjailija:  Timo Malmi ja Ari Järvelä
Genre:  sotahistoria
Kustantaja:  Atena
Julkaistu:  2008
Ulkoasu:  sidottu
Sivumäärä:  251
ISBN:  978-951-796-520-0
Löydä lisää kirjojaKirjallisuuden teemasivulta
Tampere tulessa 1918 on Timo Malmin ja Ari Järvelän toimittama kirja, joka käsittelee Tampereen taistelua vuonna 1918 siihen osallistuneiden näkökulmasta. Teos koostuu muistelmista, päiväkirjaotteista, kirjeistä ja raporteista taistelujen ajalta. Teoksen on julkaissut Atena vuonna 2008.
Jälkisanojen mukaan Tampere on noussut Euroopan historian suurten sotakaupunkien joukkoon: Varsova, Madrid, Stalingrad, Leningrad, Berliini ja Tampere.
Aiheesta muualla

Jorma Tuomi-Nikula: Tampere tulessa 1918 (Arkistoitu – Internet Archive). Savon sanomat 11.2.2008.
NRP Tâmega (1922)

| NRP Tâmega |
| --- | --- |


Aluksen vaiheet
Rakentaja:  Lissabonin laivastontelakka
Laskettu vesille:  21. lokakuuta 1922
Poistui palveluskäytöstä:  1945
Tekniset tiedot
Uppouma:  515 t (standardi) 660 t (kuormattu)
Pituus:  73,2 m
Leveys:  7,2 m
Syväys:  2,3 m
Koneteho:  11 000 shp
Nopeus:  27 solmua
Miehistöä:  80
Aseistus
Aseistus:  2 × 4"/40 tykkiä 3 × 3 naulan tykkiä 4 x 18" torpedoputkea
NRP Tâmega oli Portugalin laivaston vuonna 1922 vesillelaskettu Guadiana-luokan hävittäjä.
Valmistus

Alus tilattiin Lissabonin laivastontelakalta, mistä se laskettiin vesille 21. lokakuuta 1922.
Palvelus

Alus poistettiin laivastoluettelosta vuonna 1945.
Tamale

| Tamale |
| --- | --- |
 Tamalen keskustaa vuonna 1999
 Tamale
 Koordinaatit: 9°24′27″N, 0°51′12″W 
Valtio:   Ghana
Hallintoalue:  Northern
Hallinto:  
 – Pormestari:  Mohammed Amin Adam
Väkiluku:  350 000
 
 www.tamalemetropolis.org 
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Tamale on kaupunki Ghanan pohjoisosassa. Kaupungissa on noin 350 000 asukasta ja se on maan Northern Region -hallintoalueen pääkaupunki. Se sijaitsee noin 440 kilometriä Accrasta pohjoiseen ja on Voltan jokilaakson väkirikkain kaupunki.
Tamale on kehittynyt nopeasti viime vuosina, ja sitä pidetään usein Länsi-Afrikan nopeimmin kasvavana kaupunkina. Se sijaitsee taloutta ajatellen hyvässä asemassa Ghanan, Malin, Burkina Fason, Norsunluurannikon, Nigerin, Beninin ja Togon muodostaman alueen keskiosassa. Tamalessa on kansainvälinen lentoasema, ja siitä voi hyvin kehittyä koko alueen liikenteen solmukohta. Kaupunkia ympäröivällä alueella viljellään riisiä, maapähkinöitä ja puuvillaa ja Tamale on näillä tuotteilla käytävän kaupan keskus.
Moskeija kaupungin keskustassa
Infrastruktuuriltaan Tamale on sekoitus uutta ja vanhaa. Suuri osa kaupunkilaisista asuu perinteisin keinoin savesta valmistetuissa taloissa. Useissa taloissa on kuitenkin sähköt. Sähkö toimitetaan Tamaleen Akosombon vesivoimalasta maan keskiosasta. Tamalessa on myös useita nettikahviloita. Lisäksi kaupungissa on moderni jalkapallostadion, joka rakennettiin vuoden 2008 jalkapallon Afrikan-mestaruuskilpailuja varten.
Tamalessa on useiden eri järjestöjen, kuten CRS:n, ActionAidin, Care Internationalin ja WorldVisionin toimipisteitä .
Alueen luonto houkuttelee kaupunkiin jonkun verran matkailijoita, mutta massaturismia alueella ei ole .
Ystävyyskaupungit

Louisville, Yhdysvallat
Fada N'gourma, Burkina Faso
Niamey, Niger
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Tamale Wikimedia Commonsissa
Tampereen Säästöpankin talo (Hämeenkatu)

| Tampereen Säästöpankin talo |
| --- | --- |
 Tampereen Säästöpankin talo vuonna 2017.
Osoite:  Hämeenkatu 12 Pellavatehtaankatu 21
Sijainti:  Kyttälä, Tampere
Koordinaatit:  61°29′54.4″N, 23°46′02.3″E
Rakennustyyppi:  liike- ja asuinrakennus
Valmistumisvuosi:  1952
Suunnittelija:  Harry W. Schreck
Rakennuttaja:  Tampereen Säästöpankki
Käyttäjä:  Tampereen Seudun Osuuspankki
Tyylisuunta:  funktionalismi
Julkisivumateriaali:  graniitti
 
Lisää rakennusartikkeleitaArkkitehtuurin teemasivulla
Infobox OKNimi-testi OK: 
Tampereen Säästöpankin talo on Tampereen Hämeenkadulla sijaitseva liike- ja asuinrakennus, joka on alun perin tehty Tampereen Säästöpankin pääkonttoriksi. Talon suunnitteli arkkitehti Harry W. Schreck, ja se valmistui kesällä 1952. Tampereen Säästöpankki päätti rakennuttaa talon, koska sen edelliset toimitilat Kauppakadun varrella sijaitsevassa Säästöpankintalossa olivat käyneet ahtaiksi. Säästöpankin olemassaolo lakkasi 1990-luvulla, ja nykyään rakennuksessa toimii Tampereen Seudun Osuuspankki.
Schreckin piirtämä rakennus edustaa tyyliltään funktionalismia, ja sen olemus on massiivinen. Julkisivu on päällystetty punaruskealla graniitilla. Sisällä on iso pankkisali. Taloa ei ole suojeltu asemakaavalla, mutta Tampereen kaupungin kaavoitusyksikön tekemän selvityksen mukaan se on rakennustaiteen, kulttuurihistorian ja kaupunkikuvan kannalta merkittävä kohde. Lisäksi se on kiinteä osa Hämeenkatua, joka muodostaa valtakunnallisesti merkittävän rakennuskokonaisuuden yhdessä Hämeensillan ja Keskustorin kanssa.
Säästöpankin talon paikalla sijaitsi aiemmin elokuvateatteri Imatra. Se tuhoutui vuonna 1927 tulipalossa, jossa kuoli myös 21 ihmistä.
Keiji Tamada

| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |

Henkilötiedot
Syntymäaika: 11. huhtikuuta 1980 (ikä 44)
Syntymäpaikka: Chiba, Japani
Pelipaikka: Hyökkääjät
Seura
Seura: Nagoya Grampus
Pelinumero: 11
Seurat
| Vuodet | Seura | O (M) |
| 1999–2005 2006– | Kashiwa Reysol Nagoya Grampus |  |
Maajoukkue
| 2004–2010 | Japani | 72 (16) |
Keiji Tamada (jap. 玉田圭司, s. 11. huhtikuuta 1980) on japanilainen jalkapalloilija, joka pelaa Japanin J. Leaguessa Nagoya Grampus Eightissä. Pelipaikaltaan hän on hyökkääjä.
Tamada aloitti uransa vuonna 1999 J. Leaguen 1. liigassa pelanneessa Kashiwa Reysolissa. Hän pelasi ensimmäisen ottelunsa 13. maaliskuuta 1999 Avispa FUKUOKAa vastaan ja teki ensimmäisen maalinsa 31. elokuuta 2002 Consadole Sapporoa vastaan. Vuonna 2006 Tamada siirtyi Nagoya Grampus Eightiin.
Tamada pelasi ensimmäisen ottelunsa Japanin jalkapallomaajoukkueessa maaliskuussa 2004 Singaporea vastaan. Hän on pelannut maajoukkueessa Aasian mestaruuskilpailuissa 2004 ja Maanosaliittojen Cupissa 2005. Saksan MM-kisoissa 2006 hän pelasi kahdessa ottelussa, joista toisessa avauskokoonpanossa.
Tilastot

| Japanin maajoukkueessa> Vuodet | Japanin maajoukkueessa> ottelut | Japanin maajoukkueessa> maalit |
| --- | --- | --- |
| 2004 | 18 | 5 |
| 2005 | 16 | 2 |
| 2006 | 7 | 2 |
2007: 0
| 2008 | 12 | 4 |
| 2009 | 10 | 1 |
| 2010 | 9 | 2 |
| Yhteensä | 72 | 16 |
Aiheesta muualla

Nagoya Gramp Eightin kotisivut (Arkistoitu – Internet Archive) (japaniksi)
National Football Teams
Japan National Football Team Database
Japanin joukkue – Jalkapallon AM-kilpailut 2004
1 Narazaki |
3 Tanaka |
4 Endo |
5 Miyamoto |
6 Nakata |
8 Ogasawara |
10 Nakamura |
11 Suzuki |
12 Doi |
14 Santos |
15 Fukunishi |
16 Fujita |
17 Miura |
18 Matsuda |
19 Motoyama |
20 Tamada |
21 Kaji |
22 Nakazawa |
23 Kawaguchi |
24 Nishi |
25 Chano |
26 Yamada |
Valmentaja Zico
Japanin joukkue – Maanosaliittojen cup 2005
1 Narazaki |
2 Tanaka |
3 Chano |
4 Endō |
5 Miyamoto |
6 K. Nakata |
7 H. Nakata |
8 Ogasawara |
9 Tamada |
10 Nakamura |
11 Suzuki |
12 Doi |
13 Yanagisawa |
14 Santos |
15 Fukunishi |
16 Ōguro |
17 Miura |
18 Inamoto |
19 Motoyama |
20 Tsuboi |
21 Kaji |
22 Moniwa |
23 Kawaguchi |
Valmentaja Zico
Japanin joukkue – Jalkapallon MM-kilpailut 2006
1 Narazaki |
2 Moniwa |
3 Komano |
4 Endō |
5 Miyamoto |
6 K. Nakata |
7 H. Nakata |
8 Ogasawara |
9 Takahara |
10 Nakamura |
11 Maki |
12 Doi |
13 Yanagisawa |
14 Santos |
15 Fukunishi |
16 Ōguro |
17 Inamoto |
18 Ono |
19 Tsuboi |
20 Tamada |
21 Kaji |
22 Nakazawa |
23 Kawaguchi |
Valmentaja Zico
Japanin joukkue – Jalkapallon MM-kilpailut 2010
1 Narazaki |
2 Abe |
3 Komano |
4 Tanaka |
5 Nagatomo |
6 Uchida |
7 Endō |
8 Matsui |
9 Okazaki |
10 S. Nakamura |
11 Tamada |
12 Yano |
13 Iwamasa |
14 K. Nakamura |
15 Konno |
16 Ōkubo |
17 Hasebe |
18 Honda |
19 Morimoto |
20 Inamoto |
21 Kawashima |
22 Nakazawa |
23 Kawaguchi |
Valmentaja Okada
Talvivaaran rata

Rataa Haukisuon kohdalla lähellä kaivosaluetta
Talvivaaran rata on rautatieyhteys Iisalmen ja Kontiomäen väliseltä radalta Sotkamon kunnan alueelle avatulle Talvivaaran nikkelikaivokselle.
Rakentaminen

Kyseessä oli täysin uuden radan rakentaminen. Talvivaara Projekti Oy:n tytäryhtiö Talvivaara Infrastructure Oy ja Oy VR-Rata Ab (nykyään VR Track) solmivat aiesopimuksen kaivosradan rakentamisesta marraskuussa 2007 ja urakkasopimuksen tammikuussa 2008. Radan toteuttivat käytännössä aliurakoitsijat ja radan rakentaminen jaettiin neljään maanrakennusurakkaan eli MRU:an. MRU 1:llä aliurakoitsijana toimi NCC Roads, MRU 2:lla Destia Oy:n rakentamisen Pohjois-Suomen yksikkö, ja MRU 3:n ja 4:n rakensi Maanrakennus Kamara Oy. Rakentamisen kustannusarvio oli kaivosratapihoineen noin 50 miljoonaa euroa, joten kyseessä oli VR-Radan historian suurin yksittäinen urakka.
Rata rakennettiin samaan maastokäytävään kuin vuonna 2007 valmistunut voimalinja, mutta uutta maa-aluetta radalle tarvittiin yli 100 hehtaaria. Kalliota ratalinjalla louhittiin noin 600 000 kuutiota, mihin tarvittiin 440 tonnia räjähdysainetta. Maamassan vaihtojen kokonaismäärä oli noin 2,2 miljoonaa kuutiota. Muualta ratatyömaalle tuotiin noin 300 000 kuutiota kiviaineksia, raidesepeliä rataan käytettiin noin 120 000 tonnia. Radan rakentaminen vaati kaiken kaikkiaan noin 150 henkilötyövuotta. Urakkaosuudet työllistivät enimmillään noin 200 henkilöä, 200 maanrakennuskoneyksikköä ja viisi murskeasemaa.
Helmikuussa 2008 aloitettujen rakennustöiden päätyttyä rata avattiin liikenteelle syyskuussa 2009. Vaihteet oli asennettu päärataan 3. elokuuta (pohjoinen) ja 10. elokuuta (eteläinen) 2008.