stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Kloorisyklitsiini
Vaikutusmekanismi

Kloorisyklitsiini on vaikutusmekanismiltaan histamiini H1 -reseptorin antagonisti eli reseptorinsalpaaja. Sillä on myös lievä muskariinireseptoria estävä, lihasjännitystä estävä ja noradrenaliinin toimintaa vahvistava vaikutus.
Rottakokeissa kloorisyklitsiinin on todettu leviävän annostelun jälkeen joka puolelle elimistöä. Suurimpina pitoisuuksina sitä oli keuhkoissa, munuaisissa, pernassa ja maksassa.
Kloorisyklitsiini hajoaa elimistössä muiksi aineiksi syklitsiiniä hitaammin. Yhdiste metaboloituu syklitsiinin tavoin N-demetyloituneeseen muotoonsa eli norkloorisyklitsiiniksi (C17H19ClN2). Norkloorisyklitsiinillä on vähäinen antihistamiinivaikutus. Norkloorisyklitsiiniä käytetään samantapaisen pahoinvointilääkkeen, meklotsiinin, valmistuksessa.
Sivuvaikutukset

Kloorisyklitsiinin sivuvaikutukset ovat yleensä lieviä. Tavanomaisia antikolinergisiä haittoja kuten suun kuivumista voi antimuskariinisen vaikutuksen vuoksi esiintyä. Keskushermostoperäisinä oireina voi esiintyä huimausta ja koordinaatiokyvyn heikkenemistä ja muita antihistamiinien tyypillisiä keskushermoston lamautumisesta seuraavia haittoja.
Aiheesta muualla

ChemSpider: Kloorisyklitsiini (2609) (Arkistoitu – Internet Archive) (englanniksi)
ChEMBL: Kloorisyklitsiini (CHEMBL22150) (englanniksi)
UNII: Kloorisyklitsiini (M26C4IP44P) (Arkistoitu – Internet Archive) (englanniksi)
Kinetokori

Kuva ihmisen solusta jossa mikrotubulukset esitetty vihreällä, kromosomit (DNA) sinisellä ja kinetokorit punaisella.
Kinetokori on useasta proteiinista koostuva kaksikerroksinen proteiinikompleksi, joka rakentuu sentromeerin päälle, ja johon tumasukkulan mikrotubulukset kiinnittyvät. Kinetokori koostuu sisemmästä ja ulommasta proteiinikerroksesta, ja niitä rakentuu kaksi kutakin kromosomia kohti, sentromeerin molemmille puolille. Kinetokorin toinen päätehtävä on mitoosin oikeaoppisen kulun varmistamisessa. Se sisältää proteiineja, jotka liittyvät tumasukkulan oikean rakentumisen varmistamiseen (kts. mitoosi). Jo yksinkertaiset kinetokorit koostuvat jopa 45 eri proteiinista, joista moni on konservoitunutselvennä eukaryoottien välillä.
Kinetokorin muut proteiinit pitävät huolen, että se pysyy yhteydessä mikrotubuluksiin. Ne myös organisoivat mikrotubulusten polymerisaatiota sekä depolymerisaatiota, jotka johtavat kromosomin liikkeeseen. Kinetokori sisältää myös moottoriproteiineja, jotka pystyvät liikkumaan mikrotubuluksilla (dyneiinejä sekä kinesiinejä).
Lowlife Philosophers

Lowlife Philosophers on porilainen, vuonna 2002 perustettu yhtye, jonka musiikissa yhdistyvät useat tyylisuunnat kuten indierock ja progressiivinen rock sisältäen myös pop-elementtejä sekä psykedeelisiä suuntauksia. Yhtyeen keulahahmona vaikuttaa karismaattiseksi kuvailtu laulaja Noora Tommila (muun muassa Eleanoora Rosenholm) ja baritonikitaraa soittaa myös muun muassa Kuusumun Profeetta -yhtyeessä vaikuttava Mikko Elo. Yhtyeen musiikille tärkeänä elementtinä toimivat myös Tero Fagerströmin kosketinsoittimet. Yhtye toimi vuosina 2002–2014 nimellä Lowlife Rock'n'Roll Philosophers. Bändi lyhensi nimensä alkuvuonna 2015 neljännen albuminsa julkaisun kynnyksellä.
Lowlife (Rock'n'Roll) Philosophers on julkaissut neljä kokopitkää albumia.  Hiding Place (2004) ja Violent Calm (2006) -levyjen julkaisijana on toiminut itsenäinen levymerkki Seeker. Yhtyeen kolmas albumi, Welcome To The Dawn Of A New Time (2009) julkaistiin Solmu Recordsin / Olo Levyjen kautta. Yhtyeen tuorein julkaisu Same Revolution Twice  julkaistiin Karkia Mistika Recordsin kautta lähes kuusi vuotta edellisen albumin julkaisusta.
Kokoonpano

Noora Tommila (laulu ja kitara)
Tero Fagerström (koskettimet)
Mikko I. Elo (baritonikitara)
Ilona Jokinen (basso)
Daniel Finley (rummut)
Kokoonpano > Aikaisemmat jäsenet

Lauri Hannus (basso 2002–2012)
Ville Ristolainen (ent. Salonen) (rummut 2002–2008)
Kokoonpano > Yhtyeessä vaikuttaneet

Ilana Vähätupa (taustalaulu 2004–2005)
Tapio Fagerström (basso, syksy 2004)
Diskografia > Albumit

Hiding Place (2004)
Violent Calm (2006)
Welcome To The Dawn Of A New Time (2009)
Same Revolution Twice (2015)
Aiheesta muualla

Yhtyeen kotisivut
Karkia MIstika Records  (Arkistoitu – Internet Archive)
Seeker
Koillis-Savon kihlakunta

Koillis-Savon kihlakunta muodostettiin vuoden 1996 kihlakuntauudistuksessa, ja se toimi vuoden 2007 loppuun. Kihlakuntaan kuuluivat Juankoski, Kaavi, Nilsiä, Rautavaara ja Tuusniemi. Kihlakunta sijaitsi aluksi Kuopion läänissä ja vuoden 1997 lääniuudistuksen jälkeen Itä-Suomen läänissä.
Knut Johan Robert Lagus

Knut Johan Robert Lagus (6. kesäkuuta 1863 Helsinki – 9. elokuuta 1937 Helsinki) oli suomalainen upseeri, tilanomistaja ja liike- ja valtiopäivämies.
Laguksen vanhemmat olivat professori Wilhelm Lagus ja Kristina Wilhelmina Kunelius ja puoliso vuodesta 1898 Agnes Rosalie Jack. Lagus tuli ylioppilaaksi Helsingissä, mutta toimi sitten upseerina Venäjän keisarillisessa armeijassa, palveluksesta hän erosi 1902 majurina. Tämän jälkeen Lagus oli tilanomistaja ja tehtailija Turussa.
Lagus oli aatelissäädyssä edustaja valtiopäivillä 1899, edustaen af Tengström -sukua.
Knut Hjeltnes

Knut Hjeltnes
Knut Hjeltnes (8. joulukuuta 1951 Ulvik – 17. tammikuuta 2024) oli norjalainen yleisurheilija.
Hän opiskeli Brigham Youngin yliopistossa vuoteen 1978 asti.
Hän osallistui olympialaisiin kiekonheitossa kolmesti – vuonna 1976 hän sijoittui seitsemänneksi tuloksella 63,06 m, vuonna 1984 hän sijoittui neljänneksi tuloksella 65,28 m ja vuonna 1988 hän sijoittui seitsemänneksi tuloksella 64,94 m. Vuonna 1986 hän saavutti Hyvän tahdon kisojen pronssia kiekonheitossa tuloksella 64,02 m.
Hän oli Norjan mestari kuulantyönnössä vuosina 1975–1976 ja 1978–1984 ja kiekonheitossa vuosina 1975–1976, 1979–1984, 1986 ja 1988–1989, sekä kakkonen kiekonheitossa vuosina 1974, 1996 ja 1997.
Vuonna 1977 hän jäi kiinni anabolisten steroidien käytöstä ja sai vuoden mittaisen kilpailukiellon. Hän oli ensimmäinen dopingrikkomuksesta kilpailukiellon saanut norjalainen yleisurheilija.
Hän rikkoi kuulantyönnön Norjan ennätyksen kolme kertaa vuosina 1975–1980 ja kiekonheiton Norjan ennätyksen kymmenen kertaa vuosina 1975–1985. Vuosina 1979–1983 hän oli Pohjoismaiden ennätysmies kiekonheitossa.
Uran lopettamisen jälkeen hänestä tuli valmentaja. Hän on naimisissa Colleenin kanssa ja heillä on kolme lasta.
Henkilökohtaiset ennätykset:
kuulantyöntö – 20,55 m (Bodø, 5. heinäkuuta 1980), entinen Norjan ennätys
kuulantyöntö (sisäradat) – 19,54 m (Pireus, 3. maaliskuuta 1985)
kiekonheitto – 69,62 m (San José, 25. toukokuuta 1985), Norjan ennätys
Kiusauksen hetkellä

| Kiusauksen hetkellä> The Shining Hour |
| --- | --- |

Ohjaaja:  Frank Borzage
Käsikirjoittaja:  Joseph L. Mankiewicz Jane Murfin Ogden Nash
Perustuu:  Keith Winterin näytelmään
Tuottaja:  Frank Borzage Joseph L. Mankiewicz
Säveltäjä:  Franz Waxman
Kuvaaja:  George J. Folsey
Tuotantosuunnittelija:  Cedric Gibbons
Pääosat:  Joan Crawford Margaret Sullavan Robert Young Melvyn Douglas
Valmistustiedot
Valmistusmaa:   Yhdysvallat
Tuotantoyhtiö:  Metro-Goldwyn-Mayer Loew's
Levittäjä:  Metro-Goldwyn-Mayer
Ensi-ilta:   18. marraskuuta 1938  2. huhtikuuta 1939
Kesto:  76 minuuttia
Alkuperäiskieli:  englanti
Budjetti:  1 068 000 USD
Tuotto:  1 367 000 USD
Aiheesta muualla
IMDb 
Elonet
AllMovie
Infobox OKNimi-testi OK: 
Kiusauksen hetkellä (engl. The Shining Hour) on vuonna 1938 ensi-iltansa saanut Frank Borzagen ohjaama yhdysvaltalainen draamaelokuva, jonka pääosissa ovat Joan Crawford, Margaret Sullavan, Robert Young ja Melvyn Douglas. Metro-Goldwyn-Mayer ja Loew's toimivat elokuvan tuotantoyhtiöinä.
Kiusauksen hetkellä sai ensi-iltansa Yhdysvalloissa 18. marraskuuta vuonna 1938. Suomessa elokuva sai ensi-illan 2. huhtikuuta vuonna 1939. Kiusauksen hetkellä tuotti yhteensä 1 367 000 dollaria, joista oli 942 000 dollaria kotimaan markkinoilta.
Kiusauksen hetkellä on julkaistu VHS:lle ja DVD:lle.
Juoni

Newyorkilainen yökerhotanssija Olivia Riley (Joan Crawford) väsyy nykyiseen elämäänsä ja menee naimisiin maanviljelijä Henry Lindenin (Melvyn Douglas) kanssa. Kun Olivia  muuttaa uuden aviomiehensä maatilalle Wisconsiniin, hän saa vastaansa ongelmia: Henryn määräilevä sisar Hannah (Fay Bainter) ja veli David (Robert Young), jotka eivät hyväksy Oliviaa. Olivia löytää liittolaisen Davidin Judy-vaimosta (Margaret Sullavan), joka on rakkaudettomassa avioliitossa.
Olivia tulee ymmärtämään, että hän ja Judy ovat samassa tilanteessa. Olivian tilanne hankaloittuu entisestään, kun David puolustaa häntä rengin epätoivotuilta lähestymisiltä; David alkaa olla rakastunut Oliviaan. Henry on tietämätön tästä, mutta kun Hannah saa selville asian laidan, hän sytyttää tulipalon humalan ja raivon vallassa. Olivia pelastaa pahasti palaneen Judyn ja tällöin David tajuaa, että hän on rakastanutkin aina Judya. Tapahtuneen jälkeen Olivia päättää jättää farmin. Kun hän on lähdössä, Henry liittyy hänen seuraansa ja he lähtevät yhdessä.
Näyttelijät

| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
|  Joan Crawford  | … |  Olivia "Maggie" Riley   |
|  Margaret Sullavan  | … |  Judy Linden   |
|  Robert Young  | … |  David Linden   |
|  Melvyn Douglas  | … |  Henry Linden   |
|  Fay Bainter  | … |  Hannah Linden   |
|  Allyn Joslyn  | … |  Roger Q. Franklin   |
|  Hattie McDaniel  | … |  Belvedere   |
|  Oscar O'Shea  | … |  Charlie Collins   |
|  Frank Albertson  | … |  Benny Collins   |
|  Harry Barris  | … |  Bertie   |
Tuotanto

Kiusauksen hetkellä perustuu Keith Winterin näytelmään vuodelta 1934. Alkuperäinen näytelmä avattiin New Yorkin Broadwaylla 13. helmikuuta 1934. Näytelmä suljettiin toukokuussa 1934 121:n näytöksen jälkeen.
Joan Crawford erityisesti kysyi Margaret Sullavania näyttelemään Judyn roolin, vaikka Louis B. Mayer oli varoittanut, että Sullavan taitavana teatterinäyttelijänä voisi varastaa elokuvan häneltä. Joan vastasi "Olen mieluummin sivuosassa hyvässä elokuvassa kuin päätähti huonossa."
Kiusauksen hetkellä kuvattiin MGM:n studioilla Kalifornian Culver Cityssä. Elokuvan tuotanto oli alkanut 22. elokuuta 1938 ja päättynyt 3. lokakuuta 1938. Elokuvan tuotanto oli sen ajan mittakaavassa kallis; budjetti ylitti miljoonan dollarin.
Aiheesta muualla

Kiusauksen hetkellä Internet Movie Databasessa (englanniksi)
Kiusauksen hetkellä Elonet.
Kiusauksen hetkellä AllMoviessa. (englanniksi)
Knut Haugland

Knut Haugland (23. syyskuuta 1917 Oslo, Norja – 25. joulukuuta 2009 Oslo, Norja) oli norjalainen radisti, upseeri, tutkimusmatkailija ja Milorg-vastarintaliikkeen veteraani.
Haugland syntyi Oslossa ja ennen toista maailmansotaa hän elätti itsensä sekalaisilla töillä. Hän oli myös radioamatööri. Harrastus vei Hauglandin mukaan natsimiehitystä vastustaneen vastarintaliikkeen toimintaan, ja hänestä tulikin Oslon alueen tärkein radisti. Gestapo ei koskaan onnistunut sieppaamaan häntä. Signaalin paikallistaminenkin onnistui tarinan mukaan vain yhden kerran. Hän pakeni Ruotsin kautta Englantiin ja sittemmin hän otti osaa muun muassa Rjukanin raskasvesisabotaasiin. Hän jäi armeijan palvelukseen sodan jälkeen ja kohosi everstiksi.
Vuonna 1947 Hauglandista tuli Kon-Tiki-retkikunnan toinen radisti; hän sai virkavapaata täksi ajaksi. Haugland osoittautuikin hyväksi matkatoveriksi ja merimiehenä nopeaoppiseksi. Retken jälkeen Haugland osallistui moniin muihinkin tutkimusretkikuntiin.
Armeijasta eläkkeelle jäätyään Haugland siirtyi Oslon Kon-Tiki-museon johtajaksi, jossa virassa hän toimi aina vuoteen 1990 asti. Erottuaan museonjohtajan tehtävästä Haugland vetäytyi loppuiäkseen täysin julkisuudesta.
Kletrakasvit

| Kletrakasvit |
| --- | --- |
 Valkokletra (Clethra alnifolia)
Tieteellinen luokittelu
Domeeni::  Aitotumaiset Eucarya
Kunta::  Kasvit Plantae
Alakunta::  Putkilokasvit Tracheobionta
Kaari::  Siemenkasvit Spermatophyta
Alakaari::  Koppisiemeniset Magnoliophyta
Ylälahko::  Asteranae
Lahko::  Ericales
Heimo::  Kletrakasvit Clethraceae  Klotzsch
luokitusjärjestelmä::  APG III
Suvut
 Clethra – kletrat  Purdiaea 
Katso myös
   Kletrakasvit Wikispeciesissä   Kletrakasvit Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OK: 
Kletrakasvit (Clethraceae) on kukkivien kasvien heimo. Heimoon kuuluu kaksi sukua, noin 70-lajinen kletrojen (Clethra) suku sekä noin kymmenlajinen suku Purdiaea. Vanhemmissa lähteissä heimo on yleensä yksisukuinen ja Purdiaea-suku sijoitetaan heimoon Cyrillaceae.
Kuvaus

Kletrakasvit ovat puita tai pensaita. Ne voivat olla lajista riippuen aina- tai kausivihantia. Useimmat kasvien osat ovat yleensä tähtikarvojen peittämiä. Lehdet ovat korvakkeettomia, yksinkertaisia, vuorottaisesti asettuneet, ja usein ryhmittyneet lähelle verson kärkeä. Lehden laita on usein sahalaitainen, joillakin lajeilla ehyt. Terttumuotoiset kukinnot kasvavat versojen päädyissä. Kukat ovat kaksineuvoisia ja symmetrisiä säteittäin. Sekä verho- että terälehtiä on viisi, teriö on yleensä väriltään valkoinen. Heteitä on kymmenen, ja ne ovat asettuneet kahteen kiehkuraan. Emin sikiäin on kehänpäällinen ja kolmionteloinen. Emin luotti on pysyvä, ja on nähtävissä vielä hedelmässäkin. Hedelmä on rakenteeltaan kota. Siemenet ovat lajista riippuen siivekkäitä tai siivettömiä.
Suvut

Clethra – kletrat
Purdiaea
Levinneisyys

Kletrakasveja kasvaa luonnonvaraisena laajalla alueella Aasiassa, Pohjois- ja Etelä-Amerikassa, sekä Madeiralla. Ne ovat lähinnä subtrooppisten ja trooppisten alueiden kasveja, mutta joitakin lajeja kasvaa myös lauhkealla vyöhykkeellä.
Kidira

| Kidira |
| --- | --- |
 Kidiran rautatieasemalla.
 Kidira
 Koordinaatit: 14°27′25″N, 12°12′50″W 
Valtio:  Senegal
Alue:  Tambacoundan alue
Departementti:  Bakelin departementti
Hallinto:  
 – Hallinnon tyyppi:  kunta
Väkiluku (2016):  11 200
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Kidira on kaupunkikunta Tambacoundan alueen Bakelin departementissa Senegalissa. Se sijaitsee Faléméjoen vasemmalla rannalla 65 kilometriä Bakelista kaakkoon. Kunnassa on 11 200 asukasta (vuonna 2016, arvio).
Kidiran kunta rajoittuu pohjoisessa Gaboun ja lännessä ja etelässä Bélén maalaiskuntiin sekä idässä Maliin. Faléméjoen vastarannalla sijaitsee Falémén kuntakeskus Diboli. Kunnan alue on tasankoa, jolla kohoaa mäkiä ja pieniä ylätasankoja. Maaperä kärsii eroosiosta. Kasvillisuus on kuivuuden ja laiduntamisen vahingoittamaa pensassavannia ja aroa. Seutu kuuluu Sahelin vyöhykkeeseen.
Kunta käsittää yhdeksän kaupunginosaa. Asukkaista suurin osa on fulbeja. Lisäksi on bambaroita, soninkeja ja maureja. Vallitseva uskonto on islam.
Kidiran kautta kulkevat Dakarin–Nigerin rautatie sekä Dakarista ja Saint-Louisista tulevat maantiet, jotka jatkuvat Malin puolella Kayesin kautta Bamakoon johtavana maantienä. Kaupunki on tärkeä rajaliikenteen ja kaupan keskus. Muita elinkeinoja ovat maanviljely, karjanhoito, kalastus ja käsityöammatit.
Kunnassa toimii viisi alakoulua, yläkoulu ja lukio. Terveyskeskusta ollaan muuttamassa sairaanhoitopiirin poliklinikaksi. Kunnassa on suppea vesijohtoverkko ja keskustassa sähkö.
Aiheesta muualla

Kidiran kunnan sivusto (Arkistoitu – Internet Archive) (ranskaksi)
Kids Return

| Kids Return> キッズ・リターン |
| --- | --- |

Ohjaaja:  Takeshi Kitano
Käsikirjoittaja:  Takeshi Kitano
Tuottaja:  Masayuki Mori
Säveltäjä:  Joe Hisaishi
Kuvaaja:  Katsumi Yanagishima
Leikkaaja:  Takeshi Kitano
Pääosat:   Ken Kaneko  Masanobu Ando  Leo Morimoto  Hatsuo Yamatani 
Valmistustiedot
Valmistusmaa:  Japani
Levittäjä:  Netflix
Ensi-ilta:  1996
Kesto:  107 min
Alkuperäiskieli:  japani
Aiheesta muualla
IMDb 
Elonet
AllMovie
Infobox OKNimi-testi OK: 
Kids Return (jap. キッズ・リターン, Kizzu Ritān) on vuonna 1996 valmistunut japanilainen draamaelokuva, jonka on ohjannut, käsikirjoittanut ja editoinut Takeshi Kitano. Se oli ilmestymisaikanaan Kitanon menestynein elokuva. Elokuva kertoo kahdesta koulusta ulos potkitusta nuorukaisesta, jotka yrittävät löytää elämälleen tarkoituksen. Toinen ryhtyy yakuzan jäseneksi ja toinen nyrkkeilijäksi.
Rooleissa

| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
|  Ken Kaneko  | … |  Masaru   |
|  Masanobu Andō  | … |  Shinji   |
|  Leo Morimoto  | … |  Opettaja   |
|  Hatsuo Yamatani  | … |  Nyrkkeilyklubin johtaja   |
|  Michisuke Kashiwaya  | … |  Hiroshi   |
|  Mitsuko Oka  | … |  Kahvilanomistaja, Sachikon äiti   |
|  Yuuko Daike  | … |  Sachiko   |
|  Ryō Ishibashi  | … |  Paikallinen yakuza-johtaja   |
|  Susumu Terajima  | … |  No 2 paikallisessa yakuza-jengissä   |
|  Moro Morooka  | … |  Hayashi   |
Knutsen

Knutsen on seuraavien norjalaisten henkilöiden sukunimi:
Espen Knutsen (s. 1972), jääkiekkoilija
Per Knutsen (1951–2022), kirjailija
Tormod Knutsen (1932–2021), yhdistetyn hiihtäjä
Knutsen, laulaja Øystein Dolmenin alter ego yhtyeessä Knutsen & Ludvigsen
Koillis-Savo Soi

Koillis-Savo Soi on kansanmusiikin, -tanssin ja -laulun koulutus- ja konserttitapahtuma, joka kiertää vuorovuosina eri paikkakunnilla Koillis-Savossa Kaavilla ja Tuusniemellä sekä Kuopion Juankoskella ja Nilsiässä. Tapahtumaviikonloppu on yleensä helmikuussa.
Tapahtuman taustalla on ollut Koillis-Savon Kulttuuriryhmä Rettelo.
Aiheesta muualla

Kulttuuriryhmä Rettelon sivuilla tietoa tapahtumasta (Arkistoitu – Internet Archive)
Kolmen Ristin kirkko

| Kolmen Ristin kirkko |
| --- | --- |

Sijainti:  Kaukopää, Imatra
Koordinaatit:  61°14′12″N, 028°51′22″E
Seurakunta:  Imatran seurakunta
Rakentamisvuosi:  1958
Suunnittelija:  Alvar Aalto
Materiaali:  tiili
Tyylisuunta:  modernismi
Lisää rakennusartikkeleitaArkkitehtuurin teemasivulla
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Kolmen Ristin kirkko, josta käytetään myös nimeä Vuoksenniskan kirkko, on Alvar Aallon suunnittelema kirkko Imatralla Etelä-Karjalassa. Se on Suomen uudemman kirkkoarkkitehtuurin keskeisiä rakennuksia ja kuuluu Alvar Aallon kansainvälisesti arvostetuimpaan tuotantoon. Kirkko rakennettiin valkoiseksi rapatusta tiilestä 1957–1958 ja vihittiin käyttöön 28. syyskuuta 1958 . Urakoitsijana toimi paikallinen rakennusliike Isola.
Kirkkosali koostuu kolmesta, siirrettävin väliseinin erillisiä tapahtumia varten omiksi tiloikseen erotettavasta osasta, joissa on kussakin oma sisäänkäynti. Sisäänkäyntejä on yhteensä viisi. Kaikkien tilojen ollessa käytössä kirkkosalissa on noin 800 istumapaikkaa. Akustiikkaa ja valaistusta on tehostettu pohjakaavan epäsymmetrisyydellä.
Kirkossa ei ole alttaritaulua, vaan sen tilalla on kolme valkoista puuristiä. Ristien ja ikkunoiden paikat on suunniteltu siten, että jumalanpalveluksen aikana ristien varjot lankeavat seinälle. Kirkon ikkunat ovat muutenkin erikoiset: kirkossa on 103 ikkunaa, joista vain kaksi on samanmuotoisia.
Kirkon kellotorni on hoikahko. Sen kolme kello ovat vuodelta 1958. Kellotorni on 34 metriä korkea ja kuvaa alas ammuttua vasamaa. Kellotornin valu oli Suomen ensimmäisiä liukuvalutekniikalla tehtyjä betonivalutöitä. Nykyiset urut valmisti Urkurakentamo Veikko Virtanen 1990 ja niissä on kolme sormiota ja 33+1 äänikertaa. Aiemmin kirkossa oli Kangasalan urkutehtaan vuonna 1959 valmistamat, 22-äänikertaiset urut.
Peruskorjaus

Kirkko on ollut suljettuna kosteusvaurioiden aiheuttaman terveyshaittojen riskin takia 1.11.2020 alkaen. Vuonna 2021 arvioitiin kirkon tarvitsevan arviolta 1,5–2 miljoonan euron ja viereisen pappilan noin miljoonan euron peruskorjauksen, mutta rahoitusta on vaikea löytää. Kaikki korjaussuunnitelmat tulee hyväksyä Museovirastossa ja Alvar Aalto -säätiössä. Korjauksen rahoituksen keräämiseksi on helmikuussa 2022 perustettu Pro Kolmen ristin kirkko Imatra -yhdistys. Joulukuuhun 2022 mennessä rahaa oli kertynyt tuhat euroa.
Korjauksen ensimmäinen vaihe eli ulkopuolen kunnostus on lokakuussa 2024 lähes valmis. Kunnostettu on ikkunat ja ovet, julkisivu kalkittu ja torni maalattu. Kuparikatto valmistuu syksyn aikana. Korjausten aikana paljastui rakennusvirheitä, jotka ovat aiheuttaneet vahinkoa: tuuletus niin ullakolla kuin holvin alla oli jätetty huolehtimatta. Toisen vaiheen eli sisätilojen korjauksen rahoitus on auki.
Kuvagalleria

Kolmen Ristin kirkko talvella
Sisäänkäynti
Kirkkosali
Kolme ristiä alttarilla
Urkuparvi
Kellotorni
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Kolmen Ristin kirkko Wikimedia Commonsissa
Kolmen Ristin kirkko (Arkistoitu – Internet Archive) Imatran seurakunta
Vuoksenniskan kirkko (rakennusperintörekisteri) Kulttuuriympäristön palveluikkuna kyppi.fi. Museovirasto.
Alvar Aallon tuotanto
| Luettelo Alvar Aallon suunnittelemista rakennuksista |
| --- | --- |
1919–1929:  Alajärven suojeluskuntatalo | Villa Väinölä | Jyväskylän työväentalo | Seinäjoen suojeluskuntatalo | Lounais-Suomen Maalaistentalo | Läntinen Pitkäkatu 20 | Jyväskylän suojeluskuntatalo | Muuramen kirkko
1930–1945:  Paimion parantola | Turun Sanomien toimitalo | Villa Tammekann | Oulun sulfiittiselluloosatehdas | Viipurin kaupunginkirjasto | Alvar Aallon kotitalo | Savoy-maljakko | Sunilan asuinalue | Sunilan sellutehdas | Tehtaanmäen asuinalue | Terassitalo | Villa Mairea | Stora Enson Anjalankosken tehtaat
1946–1959:  Strömbergin tehtaan asuinalue | Rautatalo | Insinööritalo | Otahalli | Säynätsalon kunnantalo | Oulun lannoitetehdas | Aerola | Muuratsalon koetalo | Pamilon vesivoimalaitos | Summan paperitehdas | Alvar Aallon ateljee | Jyväskylän uimahalli | Jyväskylän yliopiston päärakennus | Kansaneläkelaitoksen päätoimitalo | Hansaviertel | Aalto-paviljonki | Korkalovaaran asuinalue | Kolmen Ristin kirkko | Aalto-keskus | Kulttuuritalo | Maison Louis Carré
1960–1969:  Lieksankosken voimalaitos | Lakeuden Risti | Keski-Suomen museo | Lappia-talo | Aaltohuset | Alvar-Aalto-Kulturhaus | Aalto-Hochhaus | Pyhän Hengen kirkko ja seurakuntakeskus | Enso-Gutzeitin pääkonttori | Seinäjoen kaupungintalo | Viitatorni | Ilokivi | Pylkönmäen kirkko | Teknillisen korkeakoulun päärakennus | Seinäjoen kaupunginkirjasto | Seinäjoen seurakuntakeskus | Rovaniemen kaupunginkirjasto | Pyhän Stefanoksen kirkko | Valtion virastotalo (Seinäjoki) | Kirjatalo | Villa Kokkonen
1970–1991:  Alajärven hallintokeskus | Villa Skeppet | Pohjolan talo | Otaniemen vesitorni | Finlandia-talo | Kunsten | Alvar Aalto -museo | Sähkötalo | Ristinkirkko | Riolan kirkko | Jyväskylän kaupunginteatteri | Seinäjoen kaupunginteatteri | Essenin oopperatalo | Alajärven kaupunginkirjasto
Konnakäärmeenpää

| Konnakäärmeenpää |
| --- | --- |

Uhanalaisuusluokitus
 Elinvoimainen  
  
Tieteellinen luokittelu
Domeeni::  Aitotumaiset Eucarya
Kunta::  Eläinkunta Animalia
Pääjakso::  Selkäjänteiset Chordata
Alajakso::  Selkärankaiset Vertebrata
Yläluokka::  Luukalat Osteichthyes
Luokka::  Viuhkaeväiset Actinopterygii
Alaluokka::  Neopterygii
Lahko::  Ahvenkalat Perciformes
Alalahko::  Channoidei
Heimo::  Käärmeenpäät Channidae
Suku::  Channa
Laji::  gachua
Kaksiosainen nimi
 Channa gachua  Hamilton, 1822 
 Lajin levinneisyyskartta
Katso myös
   Konnakäärmeenpää Wikispeciesissä   Konnakäärmeenpää Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OKIUCN-testi OK: 
Konnakäärmeenpää (Channa gachua) on käärmeenpäiden (Channidae) heimoon kuuluva kalalaji. Jotkut erottavat siitä toisen lajin, Channa limbata.
Ulkonäkö ja koko

Laji voi kasvaa yli 28 senttimetrin pituiseksi, mutta jää yleensä huomattavasti pienikokoisemmaksi.
Elinympäristö ja levinneisyys

Konnakäärmeenpää elää kotoperäisenä Etelä-Aasian makean veden elinympäristöissä, joista se on levinnyt Irakista Indonesiaan. Lajia on tavattu seuraavissa maissa: Iran, Irak, Afganistan, Pakistan, Nepal, Intia, Sri Lanka, Bangladesh, Bhutan, Kiina, Myanmar, Thailand, Laos, Kambodža, Vietnam, Malesia, Indonesia, ja Singapore.
Ravinto ja elintavat

Konnakäärmeenpään ravintoa ovat pikkukalat, hyönteiset ja äyriäiset. Se elää suurissa joissa, pienissä puroissa ja lahdissa sekä kanavissa.
Käännös suomeksi