stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Jukka Yrjänheikki

| Henkilötiedot |
| --- | --- | --- | --- |
Syntymäaika: 23. syyskuuta 1988 (ikä 36)
Syntymäpaikka: Rovaniemi, Suomi
Pelipaikka: puolustava keskikenttäpelaaja
Pituus: 182 cm
Seura
Seura: RoPo
Junioriseurat
2000–2007: RoPS
Seurat
| Vuodet | Seura | O | (M) |
| 2006–2009 | RoPS | 11 | (0) |
| 2006–2007 | → FC Lynx (laina) | 14 | (0) |
| 2008 | → RoPS Farmi | 10 | (0) |
| 2010–2011 | PS Kemi | 26 | (0) |
| 2012 | RoPS | 12 | (0) |
| 2012 | → Santa Claus (laina) | 3 | (0) |
| 2013 | PS Kemi | 23 | (0) |
| 2014–2015 | Santa Claus | 32 | (6) |
| 2017– | RoPo | 83 | (8) |
| Yhteensä | Yhteensä | 214 | (14) |
 Seurajoukkueuran tilastot kattavat vain kansalliset sarjat, päivitetty 17. tammikuuta 2025.
Jukka Samuli Yrjänheikki (s. 23. syyskuuta 1988 Rovaniemi) on suomalainen jalkapalloilija, joka edustaa tällä hetkellä Kolmonen pelaavaa Rollon Poikia. Hän on pelipaikaltaan puolustava keskikenttäpelaaja.
Yrjänheikki on Rovaniemen Palloseuran kasvatti. Hän pelasi kausilla 2006–2007 enimmäkseen RoPS:n silloisessa farmijoukkueessa FC Lynxissä Kakkosta. Vuodet 2007 ja 2008 Yrjänheikki oli suurimmaksi osaksi loukkaantuneena. Kaudella 2009 Yrjänheikki pelasi Veikkausliigassa 8 ottelua. Yrjänheikki pelasi kaudet 2010–2011 PS Kemissä Ykköstä. Kauden 2011 keväällä hän loukkasi polvensa ja palasi pelikuntoon vasta kauden lopulla.
Kaudella 2012 Yrjänheikki voitti RoPS:n kanssa Ykkösen ja nousi Veikkausliigaan. Vuodeksi 2014 Yrjänheikki palasi Kemistä Rovaniemelle ja johdatti FC Santa Claus AC:n kapteenina joukkueen Kakkoseen.
Josef Kjellgren

| Josef Kjellgren |
| --- | --- |
 Josef Kjellgren1943.
Henkilötiedot
Syntynyt: 13. marraskuuta 1907 Mörkö, Ruotsi
Kuollut: 8. huhtikuuta 1948 (40 vuotta) Tukholma, Ruotsi
Kansalaisuus:  Ruotsi
Ammatti:  kirjailija
Kirjailija
Äidinkieli: ruotsi
Tuotannon kieli: ruotsi
Aiheesta muualla
Löydä lisää kirjailijoitaKirjallisuuden teemasivulta
Josef Bertil Kjellgren (13. marraskuuta 1907 Mörkö, Ruotsi – 8. huhtikuuta 1948 Tukholma, Ruotsi) oli ruotsalainen kirjailija.
Ennen kirjailijanuraansa Kjellgren työskenteli merillä ja oli mukana ammattiyhdistysliikkeen toiminnassa. Hän aloitti kirjailijana vuonna 1929 ilmestyneessä antologiassa Fem unga ja kirjoitti sen jälkeen runoja. Hän sairastui tuberkuloosiin ja menetti liikuntakykynsä, jonka jälkeen hän siirtyi proosaan ja kirjoitti meriaiheista.
Suomennetut teokset

Viimeinen myrsky: romaani (Smaragden), suom. Arvi Nuormaa, Turku: Aura 1944
Kultaketju (Guldkedjan), suom. Jaakko S. Tola, Turku: Aura 1946
Kjellgrenin runojen suomennoksia on antologiassa Viesti mereen: antologia Ruotsin uutta runoutta (WSOY 1946).
Etelämainen maisema, suom. Otto Varhia
Kaukaisia karavaaniteitä pitkin, suom. Otto Varhia
Suomalainen metsänseutu, suom. Viljo Kajava
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Josef Kjellgren Wikimedia Commonsissa
| Auktoriteettitunnisteet  |
| --- | --- |
Kansainväliset:  FAST  ISNI  VIAF  WorldCat 
Kansalliset:  Ranska  BnF data  Saksa  Yhdysvallat  Ruotsi  Tšekki  Alankomaat  Puola 
Muut:  IdRef
Neuschwanstein

| Neuschwansteinin linna> Schloss Neuschwanstein |
| --- | --- |
 Neuschwansteinin linna
Sijainti:  Schwangau, Saksa
Koordinaatit:  47°33′27″N, 10°45′0″E
Rakennustyyppi:  Palatsi
Valmistumisvuosi:  1892
Suunnittelija:  Christian Jank, Eduard Riedel, Georg Dollman, Julius Hoffman, Peter Herwegen, Michael Welter
Rakennuttaja:  Ludvig II
Runkorakenne:  tiili, betoni, teräs
Julkisivumateriaali:  kalkkirapattu tiili
Pituus:  150 m
Korkeus:  45–65 m
Huoneistoala:  6 000 m²
 
Lisää rakennusartikkeleitaArkkitehtuurin teemasivulla
Infobox OKNimi-testi OK: 
Neuschwansteinin linna (saks. Schloss Neuschwanstein, ’uusi joutsenkivilinna’) on vuosina 1868–1892 keskiaikaiseen ritarilinnatyyliin rakennettu linna Etelä-Saksassa Baijerissa Füssenin ja Schwangaun kaupungin lähellä.
Baijerin kuningas Ludvig II rakennutti linnan yksityiseksi residenssikseen. Hän kuitenkin kuoli vuonna 1886, ennen kuin linna ehti valmistua. Linnan suunnitteli teatterilavastaja Christian Jank, ja sen toteuttajina olivat aluksi arkkitehti Eduard Riedel, vuodesta 1874 alkaen arkkitehti Georg Dollman (1830–1895) ja vuodesta 1886 lähtien arkkitehti Julius Hoffman. Sisustuksen suunnittelivat Peter Herwegen ja taidemaalari Michael Welter.
Neuschwansteinin linnan suunnitelma, lavastetaiteilija Christian Jank 1869
Neuschwansteinin linna avautui yleisölle vuonna 1886, seitsemän viikkoa kuninkaan kuoleman jälkeen. Rakennus on nykyisin Saksan suosituimpia nähtävyyksiä. Siellä vierailee vuosittain noin 1,4 miljoonaa ihmistä. Se on myös ollut Walt Disneyn elokuvan Prinsessa Ruusunen satulinnan esikuva. Inspiraation Disneylandin Prinsessa Ruususen linnan rakentamiseen Disney sai vieraillessaan linnassa vaimonsa Lillianin kanssa.
Linna rakennusaikana, Johannes Bernhard n. 1882-1885
Palatsiosan 3. krs pohjapiirros. 1. Valtaistuinsali 2. Ulkopiha 3. Pääportaikko 4. Eteishuone, adjutantin huone 5. Työhuone 6. Salonki 7. Eteishuone 8. Ruokasali 9. Makuuhuone, josta kulku vesiklosettiin 10. Pukeutumishuone 11. Näkoalaparveke 12. Luola 13. Yksityiskappeli. Punaisella merkittyjen tilojen yläpuolella sijaitsee Laulajien sali 4. kerroksessa
Rakentaminen

Neuschwansteinin linnan rakentaminen alkoi vuonna 1868. Rakennustöihin osallistui päivittäin 200–300 miestä, jotka tekivät töitä myös öisin. Rakennustyömaa oli alueen tärkein työllistäjä 20 vuoden ajan. Kuninkaalla oli epärealistisia ajatuksia rakennustyön edistymisestä, hän itse arveli sen kestävän noin kolme vuotta.
Kuningas asui ensimmäisenä valmistuneessa porttirakennuksessa vuodesta 1873 käydessään rakennustyömaalla ja muutti asumaan keskeneräiseen linnaan vuonna 1884, kun rakennustyöt olivat jatkuneet jo liki 20 vuotta. Hä ehti asua palatsiosan huoneissa vain 11 päivää vuonna 1886. Linna ei sisältänyt tiloja hoville, vaan ainoastaan Ludvig II:lle ja hänen henkilökohtaiselle palvelijakunnalleen. Kuningas omisti linnan itsensä lisäksi säveltäjä Richard Wagnerille, jolle oli varattu oma huone. Ludvig II asui linnassa yhteensä 172 päivä ajan eli alle puoli vuotta.
Linna ei ehtinyt koskaan valmistua kokonaan, tiilestä muurattu kalkkilaasti rapattu runko-osa valmistui vuonna 1880. Yksityiskohdat tehtiin hiekkakivestä ja marmorista. Sisustyöt tehtiin vuosina 1880–1884. Monet kerrokset ovat täysin keskeneräisiä. Vuoteen 1892 mennessä 200 huoneesta ehti valmistua vain 15, ja valtaistuinsalista puuttuu valtaistuin. Kaksi suurta kulmatornia rakennettiin huomattavasti suunniteltua pienemmiksi ja sisäpihan basilika-kirkko jäi kokonaan rakentamatta.
Sisustus

Kuninkaan tarkoituksena oli elää Neuschwansteinin linnassa sitä sadunhohtoista taruelämää, jota hän ihaili Richard Wagnerin oopperaesityksissä. Huoneiden sisustus suunniteltiin vanhojen saksalaisten tarinoiden mukaan, jotka olivat inspiroineet Wagnerin oopperoita. Aluksi esimerkiksi Laulajien salissa johtoteemana oli Minnelaulajat, joka sittemmin muuttui Parsifaliksi ja Graalin maljaksi. Linnan sisustuksessa on esillä myös kuninkaan vaakunalintu joutsen.
Huonetiloissa on runsaasti August Spießin (1841–1923), Wilhelm Hauschildin (1827–1887), August von Heckelin (1824–1883) ja Josef Aignerin (1850–1912) tekemiä seinämaalauksia, joiden aiheina ovat ne alkuperäiset saksalaiset legendat, joihin pohjautuvat oopperat Nibelungin sormus, Tristan ja Isolde, Parsifal, Tannhäuser ja Lohengrin.
Ludvigin lempiväriä kuninkaansinistä on käytetty runsaasti. Huoneet on sisustettu erilaisilla jalopuulajeilla, kultauksilla, kirjotulla silkillä, kudotulla sametilla ja kristallikruunuilla. Lisäksi on käytetty kiviupotus-, mosaiikki-, puuintarsia- sekä metallipakotuskoristelua. Tilaustyönä kudottuja ja kirjottuja taidokkaita tekstiileitä on käytetty jokaisessa edustushuoneessa. Palveluskunnan tilat ovat huomattavasti yksinkertaisemmat, niissä on valkoiseksi kalkitut seinät ja ainoa käytetty puulaji on tammi.
Bysanttilaistyylisessä valtaistuinsalissa marmoriportaat johtavat tasanteelle, jolla norsunluusta ja kullasta valmistetun valtaistuimen piti olla. Kaksikerroksinen valtaistuinsali on 15 metriä korkea. Koska kuningas muutti mieltään vuonna 1876 sisätilojen suhteen rakennuksen rungon ollessa jo valmis, laakean kupolin tukemiseen jouduttiin käyttämään teräsrakenteita, jotta itämainen palatsiarkkitehtuuri saatiin ahdettua länsimaisen ritarilinnan sisälle. Valtaistuinsalin esikuvana oli isoisä Ludvig I:n rakennuttama ja vuonna 1837 valmistunut Münchenin Residenz-palatsin Kaikkien pyhien kirkko.
Makuuhuoneen runsaan uusgotiikan tyylisen, Tristan ja Isolde legenda teemaan pohjautuvan sisustuksen suunnitteli Peter Herwegen, puuosien kaiverruksesta vastasi Anton Pössenbacher. Eduard Wollenweberin suunnittelema pukeutumis- ja peilipöydän pesuteline on joutsenen muotoinen Lohengrin-ledendan innoittamana. Vuoteen puuleikkauksia teki 14 veistäjää neljän vuoden ajan. Erityinen luomus on lavastetaiteilija August Diriglin suunnittelema tippukiviluola eli grotto, jossa on keinotekoiset pienet vesiputoukset ja värivalot. Luolan ja suurilla yksiruutuisilla ikkunoilla varustetun näköalaparvekkeen välissä on liukuva lasiovi.
Ludvigin linnoissa käytettiin aikansa huipputekniikkaa. Kuningas saattoi istua Neuschwansteinin vesiklosetissa ja peseytyä simpukan mallisessa pesualtaassa, johon tuli lämmin vesi joutsenen mallisesta hanasta. Myös siihen aikaan huippumoderneihin keittiöihin tuli lämmin ja kylmä vesi. Linnassa on ilmakanavalämmitys, keittiössä lämpöä varastoiva Rumford-liesi, sähkövalot, hissi, puhelin ja sähköinen valosignaaleilla toimiva soittokellojärjestelmä. Lisäksi linnassa käytettiin suuria yksiruutuisia lasi-ikkunoita, jotka olivat vielä harvinaisia. Sisustustyöt kestivät neljä vuotta.
Restaurointi 2017–2024

Neuschwansteinin linnassa tehtiin vuosina 2017–2024 perusteellinen restaurointi. Alun perin vain yhdelle henkilölle suunnitellut pienehköt asuintilat olivat kärsineet yli 140 vuoden ajan niiden lävitse kävelevistä, jopa 6 000 päivittäisestä vierailijasta, jotka tuovat mukanaan hikeä, kosteutta, tekstiilipölyä ja ihorasvaa. Lisäksi ennen 1900-lukua kävijät olivat saaneet vapaasti kosketella kaikkea esillä olevaa. Covid-19- koronaviruspandemian vuoksi linna oli kokonaan suljettuna vuosina 2021–2022, joten kaikkea työtä ei tarvinnut tehdä öisin.
Kaikki pinnat, ikkunat, ovet, tekstiilit, valaisimet, huonekalut, esineet ja taideteokset puhdistettiin, kunnostettiin ja suojattiin. Kuusikymmentäviisi freskoa puhdistettiin ja korjattiin. Erityisesti portaikon seinämaalaukset olivat kärsineet vierailijoiden käsien, vaatteiden ja laukkujen hankauksesta ja vaurioituneet pahasti. Myös korkeitten tilojen ilmastointia parannettiin. Linna sijaitsee alppivyöhykkeellä, joka on voimakkaan UV-säteilyn ja suurien lämpötilaerojen vuoksi erityisen kuluttava materiaaleille.
Kuvia > Ulkonäkymiä

Ilmakuva lounaasta
Linna luoteesta
Linna pohjoisesta
Linna idästä
Ilmakuva kaakosta
Kuvia > Lähietäisyydeltä

Galleria-parveke
Itätorni
Itäportti linnan ulkopuolelta
Itäportti sisäpihan puolelta
Linnan sisäpiha
Kuvia > Sisäkuvia

Valtaistuinsali
Laulajien sali
Makuuhuone
Ruokasali
Työhuone
Salonki
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Neuschwanstein Wikimedia Commonsissa
Neuschwansteinin linna.
Virtuaalikierros Neuschwansteinin linna (Arkistoitu – Internet Archive).
Linnan pohjapiirros. Keltaisella on merkitty basilika, joka ei koskaan valmistunut.
Valtaistuinsali
Luola, Joseph Albert 1886
Alimman kerroksen käytävä
Jussi Äijälä

| Henkilötiedot |
| --- | --- | --- | --- |
Syntymäaika: 27. marraskuuta 1988 (ikä 36)
Syntymäpaikka: Oulu, Suomi
Pelipaikka: oikea laitapuolustaja
Pituus: 175 cm
Junioriseurat
2000–2004: OLS
2005: Tervarit
Seurat
| Vuodet | Seura | O | (M) |
| 2006–2007 | OPS | 40 | (0) |
| 2008 | AC Oulu | 23 | (0) |
| 2009–2010 | VPS | 45 | (1) |
| 2011 | PoPa | 13 | (0) |
| 2011 | → LoPa (laina) | 4 | (0) |
| 2012–2015 | Atlantis | 87 | (12) |
| Yhteensä | Yhteensä | 212 | (13) |
Maajoukkue
| 2009 | Suomi U21 | 1 | (0) |
 Seurajoukkueuran tilastot kattavat vain kansalliset sarjat.
Jussi Äijälä (s. 27. marraskuuta 1988 Oulu) on uransa lopettanut suomalainen jalkapalloilija. Hän oli pelipaikaltaan oikea laitapuolustaja
Äijälä on edustanut urallaan Vaasan Palloseuraa, Oulun Palloseuraa ja AC Oulua. Hän pelasi VPS:ssa kausina 2009–2010 yhteensä 45 pääsarjaottelua ja teki yhden maalin.
Äijälä nimettiin Suomen alle 21-vuotiaiden maajoukkueeseen ensimmäisen kerran 1. huhtikuuta 2009 Latviaa vastaan pelattuun otteluun, jossa hän pääsi kentälle toiseksi puoliajaksi Jari Nikkilän tilalle.
Aiheesta muualla

Veikkausliigan pelaajakortti
Innocentius VIII

| Innocentius VIII |
| --- | --- |

Henkilötiedot
Koko nimi:  Giovanni Battista Cibo
Syntynyt: 1432 Genova, Genovan tasavalta
Kuollut: 25. heinäkuuta 1492 (60 vuotta) Rooma, Kirkkovaltio
Paavi
Paavius alkoi:  29. elokuuta 1484
Paavius päättyi:  25. heinäkuuta 1492
Edeltäjä:  Sixtus IV
Seuraaja:  Aleksanteri VI
Innocentius VIII (alk. Giovanni Battista Cibo, 1432 – 25. heinäkuuta 1492) oli paavina 29. elokuuta 1484 – 25. heinäkuuta 1492. Hänestä tuli paavi noin 52-vuotiaana, mikä on hyvin nuori ikä paaville. Innocentius VIII:n kausi loppui 25. heinäkuuta 1492 eli hän ehti olla paavina alle kahdeksan vuotta.
Innocentius VIII:n julkaisema bulla Summis desiderantes affectibus salli noitien polttamisen roviolla ja se mahdollisti noitavainot.
Innocentius VIII:n hautamuistomerkki Pietarinkirkossa
Malborkin linna

| Malborkin linna |
| --- | --- |
 Linna Nogatjoen toiselta puolelta.
Sijainti:  Malbork, Puola
Koordinaatit:  54°2′23″N, 19°1′40″E
Rakennustyyppi:  linna
Valmistumisvuosi:  1200-luvun loppu
Rakennuttaja:  saksalainen ritarikunta
 
Lisää rakennusartikkeleitaArkkitehtuurin teemasivulla
Infobox OKNimi-testi OK: 
Malborkin linna (puol. Zamek w Malborku, saks. Ordensburg Marienburg) on saksalaisen ritarikunnan rakennuttama linna Malborkissa Puolassa.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Malborkin linna Wikimedia Commonsissa
Linnan kotisivut (englanniksi) (puolaksi) (saksaksi)
Virtuaalinen kierros linnaan (englanniksi)
Mclusky

| Mclusky |
| --- | --- |

Tiedot
Toiminnassa:  1996–2005, 2014–
Tyylilaji:  post-hardcore, noise rock
Kotipaikka:   Cardiff, Wales
Laulukieli:  englanti
Jäsenet:  Andy Falkous   Damien Sayell   Jack Egglestone  
Entiset jäsenet:  Mat Harding   Geraint Bevan   Jonathan Chapple   Julia Ruzicka   
Levy-yhtiö:  Too Pure  
Infobox OKNimi-testi OK: 
Mclusky (alun perin Best) on brittiläinen post-hardcore-yhtye, joka perustettiin Cardiffissa, Walesissa vuonna 1996. Yhtyeen jäseniin kuuluvat englantilainen Andrew "Falco" Falkous (laulu, kitara) Newcastle upon Tynestä, Damien Sayell (basso, laulu) ja Jack Egglestone (rummut). Yhtye on julkaissut neljä virallista albumia ja useita singlejä. Yhtye hajosi tuntemattomasta syystä vuonna 2005, mutta teki paluun vuonna 2014. Uusin albumi on tarkoitus julkaista vuoden 2025 aikana.
Jäsenet > Nykyiset

Andy "Falco" Falkous - laulu/kitara  (1996-2005, 2014–)
Jack Egglestone - rummut  (2003-2005, 2014–)
Damien Sayell – laulu (2014–), basso (2018–)
Jäsenet > Entiset jäsenet

John Chapple - basso/laulu  (1997-2005)
Matthew Harding - rummut  (1996-2003)
Geraint Bevan - basso  (1996-1997)
Julia Ruzicka – bass0 (2014–2018)
Diskografia > Viralliset albumit

My Pain and Sadness is More Sad and Painful Than Yours (Fuzzbox, 2000; r: Too Pure, 2003)
Mclusky Do Dallas (Too Pure, 2002)
The Difference Between Me and You Is That I'm Not on Fire (Too Pure, 2004)
Mcluskyism (Too Pure, 2006)
Diskografia > Viralliset single/EP -julkaisut

1999 – "Huwuno" (Bestinä)
2000 – "Joy"
2000 – "Rice Is Nice"
2001 – "Whoyouknow"
2001 – "Lightsabre Cocksucking Blues"
2002 – "To Hell with Good Intentions"
2002 – "Alan Is a Cowboy Killer"
2003 – "There Ain't No Fool in Ferguson/1956 And All That"
2003 – "Undress for Success"
2004 – "That Man Will Not Hang"
2004 – "She Will Only Bring You Happiness"
2023 – "Unpopular Parts of a Pig/The Digger You Deep"
Aiheesta muualla

Too Pure Records
BBC:n arvostelu albumista The Difference Between Me and You Is That I'm Not on Fire
Artikkeli kokoelmasta Mcluskyism
Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista.
Käännös suomeksi
Jenni Haukio

| Jenni Haukio |
| --- | --- |
 Jenni Haukio vuonna 2017.
Henkilötiedot
Syntynyt: 7. huhtikuuta 1977 (ikä 47) Pori
Kansalaisuus:  suomalainen
Ammatti:  Johtaja, runoilija
Vanhemmat:  Teuvo Haukio ja Ritva Haukio
Puoliso:  Sauli Niinistö (vuodesta 2009)
Lapset:  Aaro Niinistö (s. 2018)
Kirjailija
Äidinkieli: suomi
Aikakausi:  1999–
Tyylilajit:  runous
Esikoisteos:  Paitasi on pujahtanut ylleni (1999)
Palkinnot
 Runo-Kaarina 1999 
Aiheesta muualla
Löydä lisää kirjailijoitaKirjallisuuden teemasivulta
Jenni Elina Haukio (s. 7. huhtikuuta 1977 Pori) on suomalainen runoilija ja valtiotieteiden tohtori. Hän on kustannusosakeyhtiö WSOY:n yhteiskuntasuhteista vastaava johtaja. Hänen puolisonsa on presidentti Sauli Niinistö.
Ennen Niinistön presidentiksi valintaa Haukio työskenteli muun muassa kokoomuksen viestintäpäällikkönä. Hän on julkaissut kolme runokokoelmaa.
Elämä ja ura > Opinnot

Haukio valmistui ylioppilaaksi Porin suomalaisen yhteislyseon lukiosta vuonna 1996 ja opiskeli sen jälkeen Turun yliopiston yhteiskuntatieteellisessä tiedekunnassa. Haukio opiskeli Turun yliopistossa yleistä valtio-oppia, kansainvälisiä suhteita, poliittista historiaa ja taloustiedettä ja valmistui valtiotieteiden maisteriksi Turun yliopistosta vuonna 2001. Hän aloitti jatko-opinnot Helsingin yliopistossa vuonna 2010. Hän jäi työtehtävistään vuoden opintovapaalle vuonna 2017 ja hänen väitöstilaisuutensa oli Helsingin yliopistossa joulukuussa 2022. Haukio valmistui valtiotieteen tohtoriksi joulukuussa 2022. Hänen väitöskirjansa aihe oli puolueiden strateginen digitaalinen vaalikampanjointi eduskuntavaaleissa.
Elämä ja ura > Työura

Haukio on työskennellyt muun muassa kansanedustaja Anne Holmlundin avustajana 2003–2005 ja kokoomuksen Satakunnan piirin toiminnanjohtajana 2005–2007. Vuosina 2007–2012 Haukio työskenteli kokoomuksen viestintäpäällikkönä. Haukio on toiminut myös muun muassa luovan kirjoittamisen tuntiopettajana. Haukio työskenteli Turun kirjamessujen ohjelmajohtajana vuodesta 2012 vuoteen 2022. Elokuusta 2024 Haukio on työskennellyt kustannusosakeyhtiö WSOY:n yhteiskuntasuhteista vastaavana johtajana. Marraskuussa 2024 Haukio nimitettiin Väinö Linnan seuran hallituksen asiantuntijajäseneksi. Joulukuussa 2024 Haukio valittiin Medialiiton hallituksen jäseneksi kaudelle 2025–2026.
Elämä ja ura > Runoilijana

Opiskeluaikanaan Haukio oli mukana perustamassa Grupo Kapustarinta -nimistä runoryhmää, joka esiintyi pienissä kulttuuritapahtumissa. Hän on kirjoittajayhdistys Kapustarinta ry:n ja kirjallisuuslehti Lumoojan perustajajäsen. Haukio sai esikoisrunokokoelmastaan Paitasi on pujahtanut ylleni (1999) valtakunnallisen Runo-Kaarina-palkinnon. Hänen toinen runokokoelmansa Siellä minne kuuluisi vihreää ja maata ilmestyi vuonna 2003 ja kolmas Sinä kuulet sen soiton vuonna 2009. Haukion runoissa on keskeisellä sijalla luonto. Itsenäisyyden juhlavuonna 2017 Haukio toimitti suomalaisen runouden antologian Katso pohjoista taivasta.
Elämä ja ura > Tasavallan presidentin puolisona

Haukion puoliso Sauli Niinistö valittiin Suomen tasavallan presidentiksi vuonna 2012. Haukio on suorittanut edustustehtäviä puolisonsa rinnalla ja yksin. Haukio on vihkinyt muun muassa Turun Kirjastosillan 2013 ja toimii Runo-Kaarina -kilpailun suojelijana.
Haukio kirjoittaa luontoaiheisia kolumneja Seura-lehteen. Voimakkaasti eläinten hyvinvoinnin puolesta kantaa ottaneiden kirjoitusten johdosta eläinsuojelujärjestö Animalia myönsi hänelle vuonna 2014 Pro Animalia -tunnustuspalkinnon. Esimerkiksi susien suojelua puolustanut kolumni herätti ilmestyessään myös voimakasta kritiikkiä.
Haukio sai marraskuun 2019 Eläinsuojelugaalassa "Kiitos eläimiltä" -palkinnon. Kiitospuheessaan Haukio sanoi, että Suomessa vuosittain kuolevista yli 70 miljoonasta tuotantoeläimestä "jokainen [--] olisi halunnut elää". Puhe herätti kritiikkiä, ja esimerkiksi keskustan kansanedustaja Hannakaisa Heikkinen ilmoitti kieltäytyvänsä kutsusta Linnan juhliin Haukion kommenttien vuoksi.
Tasavallan presidentin puolisona Haukiota puhuteltiin "rouva Jenni Haukioksi" tohtoriväitökseen saakka, ja joulukuusta 2022 lähtien presidentin kanslia on puhutellut häntä "tohtori Jenni Haukioksi".
Yksityiselämä

Haukio meni naimisiin Sauli Niinistön kanssa vuonna 2009. Heille syntyi poika 2. helmikuuta 2018 Naistenklinikalla. Poika kastettiin Haukion 41-vuotispäivänä lauantaina 7. huhtikuuta 2018 ja sai nimekseen Aaro Veli Väinämö Niinistö. Perheellä on kodit sekä Espoossa että Helsingissä.
Haukion isoisä oli porilainen kunnallispoliitikko ja kokoomusvaikuttaja Toivo Haukio, joka oli Matti Virkkusen valitsijamiehenä vuoden 1968 presidentinvaaleissa.
Teokset > Runokokoelmat

Paitasi on pujahtanut ylleni. Runoja.  (Kaarinan kaupungin runokirjat 7)  Kaarina:  Kaarinan kaupunki, 1999.  ISBN 951-97062-8-3
Siellä minne kuuluisi vihreää ja maata.  Turku:  Savukeidas, 2003.  ISBN 952-5500-00-4
Sinä kuulet sen soiton.  Turku:  Savukeidas, 2009.  ISBN 978-952-5500-56-1
We are not stone. Bilingual poetry pamphlet.  (Yhdessä Kate Foxin kanssa)  Middlesbrough:  Ek Zuban, 2006.  ISBN 978-0-9553930-1-3  (englanniksi) (suomeksi)
Teokset > Antologiajulkaisut

Willoughby, Andy ym.: The Flesh of the Bear. Poems from North East England & South West Finland. Bilingual anthology.  Middlesbrough:  Ek Zuban, 2004.  ISBN 0-9547487-0-0  (englanniksi) (suomeksi)
Haukio, Jenni (toim.): Katso pohjoista taivasta.  Helsinki:  Otava, 2017.  ISBN 978-951-130773-0
Teokset > Tieteelliset julkaisut

Haukio, Jenni: Avoimen vuorovaikutteisuuden ideaalista sisäisen mobilisaation realiteettiin? : Puolueiden digitaalisen vaalikampanjoinnin strategiset ulottuvuudet ja dilemmat.  Helsingin yliopisto, 2022.
Teokset > Muistelmateos

Haukio, Jenni: Sinun tähtesi täällä – vuodet tasavallan presidentin puolisona.  Helsinki:  WSOY, 2023.  ISBN 978-951-049012-9
Kunnianosoitukset > Ritarikunnat ja ansiomerkit

Suomen Valkoisen Ruusun ritarikunnan suurristi 2012
Ruotsin Pohjantähden suurristi 2012
Norjan Kuninkaallisen ansioritarikunnan suurristi 2012
Tanskan Dannebrogin suurristi 2013
Islannin Haukan ritarikunnan suurristi 2013
Viron Marianmaan ristin ritarikunnan suurristi 2014
Aadolf Nassaulaisen ritarikunnan suurristi 2016
Pro Carelia -ansiomerkki 2024
Kunnianosoitukset > Palkinnot

Runo-Kaarina-palkinto 1999
Rintamaveteraaniliiton kunniaristi 2016
Pallas Athene -palkinto luovan osaamisen edistämisestä 2019
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Jenni Haukio Wikimedia Commonsissa
Jenni Haukio – tasavallan presidentin puoliso (Arkistoitu – Internet Archive). Tasavallan presidentin kanslia.
Haukio Savukeitaan sivuilla (Arkistoitu – Internet Archive).
Jenni Haukio Ylen Elävässä arkistossa.
Jenni Haukio, 2.12.2022, Avoimen vuorovaikutteisuuden ideaalista sisäisen mobilisaation realiteettiin? : Puolueiden digitaalisen vaalikampanjoinnin strategiset ulottuvuudet ja dilemmat (väitöskirja)
| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
| Edeltäjä: Pentti Arajärvi | Suomen tasavallan presidentin puoliso 2012–2024 | Seuraaja: Suzanne Innes-Stubb |
| Auktoriteettitunnisteet  |
| --- | --- |
Kansainväliset:  ISNI  VIAF  WorldCat 
Kansalliset:  Saksa  Suomi (KANTO)  Yhdysvallat 
Henkilöt:  Ritva  Elonet  Kansallisbiografia  Yle  Biografiasampo 
Muut:  IdRef 
Jenni Haukio ja Sauli Niinistö Naantalissa kesäkuussa 2012.
Haukion seurassa Helsingin huippukokouksessa 2018 Melania Trump, Donald Trump, Vladimir Putin, ja Sauli Niinistö.