stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Tílos
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Tílos Wikimedia Commonsissa
Dodekanesia
| --- | --- |
Pääsaaret:   Astypálaia  Kálymnos  Kárpathos  Kásos  Kastelórizo (Megísti)  Kos  Léros  Nísyros  Pátmos  Ródos  Sými  Tílos 
Muut suuremmat saaret:   Agathonísi  Alimiá  Arkoí  Farmakonísi  Gyalí  Kínaros  Lévitha  Leipsoí  Nímos  Psérimos  Saría  Télendos 
Pienet saaret:   Adelfoí  Áfoti  Ágios Antónios  Agía Kyriakí, Astypálaia  Agía Kyriakí, Kálymnos  Agía Kyriakí, Léros  Agía Marína  Agía Thékla  Ágios Andréas  Ágios Geórgios, Megísti  Ágios Geórgios, Pátmos  Ágios Theódoros  Agriélaia  Ammoúdi  Antítilos  Ánydro  Apanonísia  Archángelos  Archangélou  Arefoúsa  Argeloússa  Armáthia  Artikonísi  Aspronísia Makrý Aspronísi  Megálo Aspronísi  Mikró Aspronísi  Aspropníchtis  Astakidonísia Astakída  Astakidópoulo  Chténi  Siál  Aváptistos  Avgó  Balámou  Chálavra Káppari  Makronísi  Piáto  Piláfi, Leipsoí  Psómos  Stavrí  Chamilí  Charkiás  Chiliomódi  Chína  Chondró  Chondronísi  Chondrós  Despotikó  Diakóftis  Diavátes Karavalonísi  Megalonísi  Divoúnia  Drosonísi  Exonísi  Faradonísia  Fokionísia  Frágkos  Ftenó  Gáidaros Livadeión  Gáidaros Megálou Chorioú  Gialesíno  Gláros, Agathonísi  Gláros, Léros  Glynó  Griá  Ímia  Kalapódia  Kalavrós  Kalólimnos  Kalóvolos  Kandelioússa  Karávolas  Karofýlla  Káto Prasoúa  Katsagrélli  Katsikópoula  Kentronísi  Kolófonas, Chálki  Kolófonas, Kásos  Kómaros  Kouloúndros  Kouloúra  Kounéli  Kounoúpoi  Koúrika  Koutsomýti  Krevátia  Krevatió  Kténia  Liádia Megálo Livádi  Pláka, Léros  Lígkia  Líra  Lítra  Maelonísi  Makronísi, Kásos  Makronísi, Pátmos  Makrý  Manóli  Márathos  Marmarás  Mávra  Mávro Poïní  Megálo Mávro Poïní  Megálo Trístomo  Mikrí Kouloúra  Mikró Sofráno  Mikró Trístomo  Moíra  Moní  Nekrothíki  Nerá, Agathonísi  Nerá, Kálymnos  Nípouri  Nisáki  Nisí  Nisierós  Ofidoússa  Oxiá  Pacheiá  Palaiókastro  Páno Prasoúa  Páploma  Patelída  Paximáda  Pentánisa  Pénte Vráchoi  Pergoússa  Petrokáravo  Piganoússa  Piláfi, Pátmos  Pítta  Pláka, Kásos  Plateía  Pláti, Kálymnos  Pláti, Kásos  Pláti, Sými  Polýfados  Pontikonísia Megálos Pontikós  Mikrós Pontikós  Pontikoúsa  Porionísi  Práso  Prasonísi, Kárpathos pohj.  Prasonísi, Kárpathos itä  Prasonísi, Pátmos  Prasonísi, Ródos  Prasoúda  Psathonísi, Agathonísi  Psathonísi, Pátmos  Psomí  Psoradiá  Ro  Safonídi  Saráki  Savoúra  Sélli  Sesklí  Sfýra  Skláves  Smyneronísi  Sochás  Sókastro  Spoláto  Strongylí, Agathonísi  Strongýli, Chálki  Strongýli, Kásos  Strongylí, Léros  Strongylí, Megísti  Strongylí, Nísyros  Strongyló, Pátmos  Strongyló, Ródos  Sýrna  Tigáni  Tragonéra  Tragonísi  Tragoúsa  Tría Nisiá Mesonísi  Plakída  Stefánia  Troumpéto  Trypití  Tsoúka, Chálki  Tsoúka, Pátmos  Tsoukáki  Vasilikí  Velóna  Xéra  Xóplakes  Zaforás 
Livádian kylä Tíloksella.
Megálo Chorión kylä.
Mikró Chorión autioitunut kylä.
Toimijalähtöinen oppiminen

Pedagogisia malleja
Tutkiva oppiminen
Ongelmalähtöinen oppiminen
Projektioppiminen
Ilmiöpohjainen oppiminen
Freinetpedagogiikka
Montessoripedagogiikka
Yhteisöllinen oppiminen
Yhteistoiminnallinen oppiminen
Oppilaslähtöinen opetus
(katso kaikki 33)
Katso myös
Luokka:Opetusmenetelmät, Pedagogiikka, Didaktiikka, Opetus
Toimijalähtöinen oppiminen tarkoittaa toimijuutta edistävää pedagogista mallia. Toimijuuden edistämisen katsotaan auttavan siirtovaikutuksen luomisessa sekä sitoutumisessa opiskeluihin. Puhutaan myös osallistavasta oppimisesta. Tutkiva oppiminen on esimerkki toimijalähtöisestä opetusmenetelmästä.
Ranskan ympäriajo 1997

Ranskan ympäriajo 1997 alkoi 5. heinäkuuta ja päättyi 27. heinäkuuta 1997. Kilpailun voitti kaikkien aikojen ensimmäisenä saksalaisena Jan Ullrich, toiseksi sijoittui hänelle 9.09 minuuttia hävinnyt Ranskan Richard Virenque ja kolmas oli Italian Marco Pantani 14.03 minuuttia voittajalle hävinneenä.
Suomen Joona Laukka sijoittui kilpailussa 35:nneksi.
Etapit

| Etappi | Päivä | Reitti | type | Pituus (km) | Voittaja | Kokonaiskilpailun johtaja |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| Prologi  | 5. heinäkuu | Rouen – Rouen |  | 7,3 |  Chris Boardman |  Chris Boardman |
| 1  | 6. heinäkuu | Rouen – Forges-les-Eaux |  | 192 |  Mario Cipollini |  Mario Cipollini |
| 2  | 7. heinäkuu | Saint-Valery-en-Caux – Vire |  | 262 |  Mario Cipollini |  Mario Cipollini |
| 3  | 8. heinäkuu | Vire – Plumelec |  | 224 |  Erik Zabel |  Mario Cipollini |
| 4  | 9. heinäkuu | Plumelec – Puy du Fou |  | 223 |  Nicola Minali |  Mario Cipollini |
| 5  | 10. heinäkuu | Chantonnay – La Châtre |  | 261,5 |  Cédric Vasseur |  Cédric Vasseur |
| 6  | 11. heinäkuu | Le Blanc – Marennes |  | 217,5 |  Jeroen Blijlevens |  Cédric Vasseur |
| 7  | 12. heinäkuu | Marennes – Bordeaux |  | 194 |  Erik Zabel |  Cédric Vasseur |
| 8  | 13. heinäkuu | Sauternes – Pau |  | 161,5 |  Erik Zabel |  Cédric Vasseur |
| 9  | 14. heinäkuu | Pau – Loudenvielle |  | 182 |  Laurent Brochard |  Cédric Vasseur |
| 10  | 15. heinäkuu | Bagnères-de-Luchon –  Ordino-Arcalís |  | 252,5 |  Jan Ullrich |  Jan Ullrich |
| 11  | 16. heinäkuu |  Andorra la Vella – Perpignan |  | 192 |  Laurent Desbiens |  Jan Ullrich |
| 12  | 18. heinäkuu | Saint-Étienne – Saint-Étienne | Henkilökohtainen aika-ajo | 55,5 |  Jan Ullrich |  Jan Ullrich |
| 13  | 19. heinäkuu | Saint-Étienne – Alpe d'Huez |  | 203,5 |  Marco Pantani |  Jan Ullrich |
| 14  | 20. heinäkuu | Le Bourg-d'Oisans – Courchevel |  | 148 |  Richard Virenque |  Jan Ullrich |
| 15  | 21. heinäkuu | Courchevel – Morzine | Tasamaaetappi | 208,5 |  Marco Pantani |  Jan Ullrich |
| 16  | 22. heinäkuu | Morzine –  Fribourg |  | 181 |  Christophe Mengin |  Jan Ullrich |
| 17  | 23. heinäkuu |  Fribourg – Colmar |  | 218,5 |  Neil Stephens |  Jan Ullrich |
| 18  | 24. heinäkuu | Colmar – Montbéliard |  | 175,5 |  Didier Rous |  Jan Ullrich |
| 19  | 25. heinäkuu | Montbéliard – Dijon |  | 172 |  Mario Traversoni |  Jan Ullrich |
| 20  | 26. heinäkuu | Disneyland Paris – Disneyland Paris | Henkilökohtainen aika-ajo | 63 |  Abraham Olano |  Jan Ullrich |
| 21  | 27. heinäkuu | Disneyland Paris – Pariisi |  | 149,5 |  Nicola Minali |  Jan Ullrich |
Ramopunk

Ramopunk on yksi punkin alalajeista. Sen suurin esikuva on Ramones. Merkittävimmistä suomalaisista ramopunk-yhtyeistä voidaan mainita Ne Luumäet, Pojat, Luonteri Surf, Rehtorit ja Häiriköt. Suomen ulkopuolella vastaavasta punk-suuntauksesta käytetään usein nimitystä ramones-core. Saksassa, jossa tunnetaan joitakin suomalaisia yhtyeitä, kuten Ne Luumäet ja Häiriköt, ramopunk-sana viittaa nimenomaan suomalaiseen "ramones-coreen".
Musiikillisesti ramopunkin tunnuspiirteisiin kuuluvat ainakin kahdeksanjakoinen rumpukomppi, kitarasoolottomuus, yksinkertaiset neljän soinnun sävellykset ja kappaleiden aloittaminen yy-kaa-koo-nee-huudahduksella. Genren musiikillisia esikuvia ovat Ramonesin lisäksi muun muassa Misfits ja The Queers, Suomessa myös Ypö-Viis ja Kari Peitsamo. Vaikutteita on otettu varsinkin surf-musiikista, horror punk -teemoista, kauhu- ja toimintaelokuvista ja sarjakuvista. Vanhemmat ramopunk-yhtyeet ovat toimineet esikuvina nuoremmille, kuten Ypö-Viis Luonteri Surfille, Ne Luumäet, Pojat ja Luonteri Surf monille 90-luvulla syntyneille yhtyeille ja näiden ohella Häiriköt 2000-luvulla syntyneille yhtyeille. Tyylin ulkonaisiksi tunnusmerkeiksi voidaan laskea ainakin nahkaiset prätkärotsit, Converse-malliset koristossut, bändipaidat ja sarjakuvahahmopaidat.
Vaikka ensimmäiset suomalaiset ramopunk-yhtyeet Ypö-Viis ja Mopot toimivat jo 1970-luvun lopulla, ilmiö voimistui Suomessa 1980-luvun loppupuoliskolla Ne Luumäkien ja Luonteri Surfin myötä. Vahvimmillaan se oli 1990-luvun alkuvuosina, kun suurinta suosiota nauttineet Ne Luumäet, Pojat ja Luonteri Surf pyörivät jopa hittilistojen kärkisijoilla. Niiden ohella Suomeen syntyi suuri määrä usein melko lyhytikäisiksi jääneitä yhtyeitä.
Pääosin suomalaisen ramopunkin laulukieli on ollut suomi. Muutaman yhtyeet, kuten tamperelaiset The Blitzkrieg Boys ja The Cretins, valitsivat laulukielekseen englannin. 
1990-luvun lopulla ramopunk hiipui ja oli lähes kuollut 2000-luvun alussa.
2000-luvulla genre on elpynyt erittäin vahvasti muun muassa ramopunk.com sivuston koottua siitä kiinnostuneita faneja ja yhtyeitä yhteen, uuden sukupolven kiinnostuttua ramopunkista, Ramonesista ja muusta 1970-luvun tyylisestä punkmusiikista. 2000-luvun ensimmäisellä vuosikymmenellä on syntynyt useita uusia ramopunk-yhtyeitä, kuten 70-luvun vihannekset, Kimmo Liskomäen Pitkät Kalsarit, The Tarjas ja Me Wokkivihannekset. Useat jo toimintansa lopettaneet yhtyeet kuten Himanes, Iskuryhmä, Blitzkrieg Boys ja Sanktio palasivat niin keikoille kuin levytysstudioonkin. 2000-luvun ensimmäisellä vuosikymmenellä julkaistiin myös suuri määrä levyjä ja ympäri Suomea on myös syntynyt joukko ramopunk-tapahtumia.
Suomalaisia ramopunk-yhtyeitä

70-luvun vihannekset
Himanes
Häiriköt
Joey Luumäki & Tappajatomaatit
Kimmo Liskomäen Pitkät Kalsarit
Klamydia
Kretiinit
Luonteri Surf
Me Wokkivihannekset
Ne Luumäet
Ne Luupojat Surf
Rantavahdit
Pojat
Rehtorit
Retkibanaani
The Tarjas
Vandaalit
Ypö-Viis
Mopot
Ulkomaisia ramopunk-yhtyeitä

No Means No (Kanada)
Tunnettuja suomalaisia ramopunkkareita

Jari-Pekka Laitio-Ramone
Leena Lehtolainen
Heko Luumäki (vuodesta 1995 myös Rehtori Heko)
Joey Luumäki
Erkko Salonen
Miika Söderholm
Tumppi Varonen
Mika Vesterinen
Ramopunk-tapahtumia

Converse-kerho 2004–2008 (Helsinki, Tampere, Oulu, Kemi)
Elämä on Punk 2008– (Kuopio, Tampere)
Eräpunk 2008– (Orivesi)
Hartza's Birthday Bash 1994 (Vaasa), 2004–2008 (Lahti), 2010 (Tampere) 2011- (Helsinki)
Onni on Ramones 2005–2007 (Kuopio, Jyväskylä, Äänekoski, Mikkeli)
Puustockin jälkilöylyt 2002–2004 (Juva)
RamoKeikka 2008–2010 (Jyväskylä)
Ramones-viikko 12.–18. toukokuuta 2007
Ramopilkki 2005–2006 (Juva)
Ramopunk.com 5v synttärit 1.–3. maaliskuuta 2007 (Tampere)
Ramopunk.com 7v synttärit 5.–7. maaliskuuta 2009 (Tampere)
Ramopunk-piknik 2004–2008 (Juva), 2009– (Haukivuori)
Ramoviisut 2005–2010 (Helsinki)
Voimasointu-klubi (myöh. Woimasointu-klubi) 2009–2010 (Helsinki)
Keskeisiä suomalaisia ramopunk-albumeita

Ypö-Viis - Karhulan poikii live (1979)
Ne Luumäet - Verta ja luita (1989)
Pojat - Pojat (1990)
Luonteri Surf Toka (1990)
Häiriköt Stydiä staffia (1995)
Ramopunk-henkisiä punk-lehtiä

90-luvun alkupuoliskolla julkaistiin useita ramopunk-henkisiä punk-lehtiä eli punk zinejä: Unicorn, ULO, Subterranean Jungle, Punklehti Pillu ja Surf City. Genren suurten nimien toiminnan hiljentyessä hiljenivät myös alan lehden, kuten Unicorn, joka päätti lopettaa samalla, kun Ne Luumäet lopetti 1993. M!ka Vesterinen on elvyttänyt ramopunk-henkisten lehtien perinnettä aloittamalla vuonna 2009 julkaisemaan Havana Bananas-punk zineä.
Ramopunk-henkisiä levy-yhtiöitä

Ayshire Records
Killer Records
Rocket Records
Woimasointu
Kultainen pesäpallomaila

Kultainen pesäpallomaila on palkinto, joka myönnetään Ramopunk-alan ansioituneelle taholle. Palkinnon lahjoittivat Woimasointu levy-yhtiö ja Häiriköt-yhtye. Mailan on suunnitellut ja toteuttanut Häiriköiden Erkko Salonen. Palkinto myönnettiin ensimmäisen kerran 3.7.2004 Ramopunk.com -sivujen ylläpitäjälle, M!ka Vesteriselle Vuoden 2005 palkinnon sai pitkän linjan punkmuusikko Miika Söderholm (Ypö-Viis, Pojat, Debbie) ja vuoden 2006 palkinnon radiotoimittaja Njassa. 2007-2008 palkintoa ei jaettu lainkaan ja vuoden 2009 palkinnon sai tamperelainen vaihtoehtomusiikkiin keskittynyt ravintola ja keikkapaikka Vastavirta-klubi.
Aiheesta muualla

Ramopunk.com, laaja ramopunk-aiheinen nettisivusto
Ramopunk-aiheiset nettiuutiset (Arkistoitu – Internet Archive)
Ramopunk-linkkejä (Arkistoitu – Internet Archive)
Ramopunk-bändien keikkaraportteja (Arkistoitu – Internet Archive)
Kultainen pesäpallomaila, ramopunk palkinto (Arkistoitu – Internet Archive) Ei päivityksiä vuoden 2008 jälkeen.
Ramones-viikko ramopunk.com -sivustolla[vanhentunut linkki]
YLE Elävä arkisto: Uusiopunk
Unicorn -lehti (Arkistoitu – Internet Archive)
Havana Bananas -lehti (Arkistoitu – Internet Archive)
Ranskan ympäriajo 1996

Ranskan ympäriajo 1996 alkoi 29. kesäkuuta Alankomaiden ’s-Hertogenboschista ja päättyi 21. heinäkuuta 1996 Pariisiin. Kilpailureitti kävi myös Espanjan puolella Baskimaalla. Kilpailun voitti kaikkien aikojen ensimmäisenä tanskalaisena Bjarne Riis, toiseksi sijoittui hänelle 1.41 minuuttia hävinnyt Saksan Jan Ullrich ja kolmas oli Ranskan Richard Virenque 4.37 minuuttia voittajalle hävinneenä.
Etapit

| Etappi | Päivä | Reitti | type | Pituus (km) | Voittaja | Kokonaiskilpailun johtaja |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| Prologi  | 29. kesäkuu |  's-Hertogenbosch –  's-Hertogenbosch |  | 9,4 |  Alex Zülle |  Alex Zülle |
| 1  | 30. kesäkuu |  's-Hertogenbosch –  's-Hertogenbosch | Tasamaaetappi | 209 |  Frédéric Moncassin |  Alex Zülle |
| 2  | 1. heinäkuu |  's-Hertogenbosch – Wasquehal | Tasamaaetappi | 247,5 |  Mario Cipollini |  Alex Zülle |
| 3  | 2. heinäkuu | Wasquehal – Nogent-sur-Oise | Tasamaaetappi | 195 |  Erik Zabel |  Frédéric Moncassin |
| 4  | 3. heinäkuu | Soissons – Lac de Madine | Tasamaaetappi | 232 |  Cyril Saugrain |  Stéphane Heulot |
| 5  | 4. heinäkuu | Lac de Madine – Besançon | Tasamaaetappi | 242 |  Jeroen Blijlevens |  Stéphane Heulot |
| 6  | 5. heinäkuu | Arc-et-Senans – Aix-les-Bains | Keskivaikea vuorietappi | 207 |  Michael Boogerd |  Stéphane Heulot |
| 7  | 6. heinäkuu | Chambéry – Les Arcs | Vuorietappi | 200 |  Luc Leblanc |  Evgeni Berzin |
| 8  | 7. heinäkuu | Bourg-Saint-Maurice – Val d'Isère | mäkiaika-ajo | 30,5 |  Evgeni Berzin |  Evgeni Berzin |
| 9  | 8. heinäkuu | Le Monêtier-les-Bains –  Sestriere | Vuorietappi | 46 |  Bjarne Riis |  Bjarne Riis |
| 10  | 9. heinäkuu |  Torino – Gap | Keskivaikea vuorietappi | 208,5 |  Erik Zabel |  Bjarne Riis |
| 11  | 11. heinäkuu | Gap – Valence | Keskivaikea vuorietappi | 202 |  Chepe González |  Bjarne Riis |
| 12  | 12. heinäkuu | Valence – Le Puy-en-Velay | Keskivaikea vuorietappi | 143,5 |  Pascal Richard |  Bjarne Riis |
| 13  | 13. heinäkuu | Le Puy-en-Velay – Super Besse | Keskivaikea vuorietappi | 177 |  Rolf Sørensen |  Bjarne Riis |
| 14  | 14. heinäkuu | Besse-et-Saint-Anastaise – Tulle | Keskivaikea vuorietappi | 185 |  Jamoliddin Abdujaparov |  Bjarne Riis |
| 15  | 15. heinäkuu | Brive-la-Gaillarde – Villeneuve-sur-Lot | Tasamaaetappi | 176 |  Massimo Podenzana |  Bjarne Riis |
| 16  | 16. heinäkuu | Agen – Hautacam | Vuorietappi | 199 |  Bjarne Riis |  Bjarne Riis |
| 17  | 17. heinäkuu | Argelès-Gazost –  Pamplona | Vuorietappi | 262 |  Laurent Dufaux |  Bjarne Riis |
| 18  | 18. heinäkuu |  Pamplona – Hendaye | Keskivaikea vuorietappi | 154,5 |  Bart Voskamp |  Bjarne Riis |
| 19  | 19. heinäkuu | Hendaye – Bordeaux | Tasamaaetappi | 226,5 |  Frédéric Moncassin |  Bjarne Riis |
| 20  | 20. heinäkuu | Bordeaux – Saint-Émilion | Henkilökohtainen aika-ajo | 63,5 |  Jan Ullrich |  Bjarne Riis |
| 21  | 21. heinäkuu | Palaiseau – Pariisi | Tasamaaetappi | 147,5 |  Fabio Baldato |  Bjarne Riis |
Tiryns

| Tiryns> Τίρυνς |
| --- | --- |
 Tirynsin arkeologinen alue.
Sijainti
 Tiryns
Koordinaatit:  37°35′57″N, 22°48′01″E
Valtio:  Kreikka
Paikkakunta:  Néa Tíryntha, Náfplio, Argolis, Peloponnesos
Historia
Tyyppi:  kaupunki
Huippukausi:  1400–1200 eaa.
Kulttuuri:  mykeneläinen kulttuuri
Alue:  Argolis
Pinta-ala:  3 km²
 Osa Unescon maailmanperintökohdetta Mykenen ja Tirynsin arkeologiset alueet 
Aiheesta muualla
  Tiryns Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OK: 
Tiryns (m.kreik. Τίρυνς) oli mykeneläisaikainen kaupunki ja antiikin aikainen kaupunkivaltio (polis), joka sijaitsi matalalla kukkulalla Argoksen tasangolla Argoliin maakunnassa Kreikassa. Sen arkeologinen kohde sijaitsee Náfplion kunnassa lähellä kohteesta nimensä saanutta Tírynthan kylää, noin 3,5 kilometriä pohjoiseen Náfplion kaupungista.
Tiryns on yhdessä Mykenen kanssa osa Unescon maailmanperintökohdetta nimeltä Mykenen ja Tirynsin arkeologiset alueet vuodesta 1999.
Historia

Tirynsin paikka oli asuttuna viimeistään neoliittisella kivikaudella noin 5000 eaa. Sen akropoliilla eli linnavuorella on ollut pyöreä palatsi tai linnoitus jo 2500–2000 eaa., mahdollisesti jo ennen läheistä, merkittävämpää pronssikautista keskusta Mykeneä. Rakennuksen halkaisija on ollut 28 metriä ja sen ympärillä on ollut pienempiä rakennuksia. Lähes kaikki merkit näistä varhaisvaiheista ovat kuitenkin kadonneet, koska paikka on ollut yhtämittaisesti asuttuna tämän jälkeen.
Kaupungin huippuvaihe oli vuosina 1400–1200 eaa. Tuolloinen, nykyisin nähtävillä oleva palatsilinnoitus rakennettiin kolmessa vaiheessa. Noin 1400 eaa. rakennettiin palatsi linnavuoren korkeimmalle kohdalle. Noin 1300–1250 eaa. palatsin ympärille rakennettiin kyklooppimuuri. Noin 1250–1200 eaa. muureja laajennettiin kattamaan koko kukkula.
Tiryns ja Mykene ovat mahdollisesti liittyneet läheisesti toisiinsa, koska niiden välisistä sodista ei ole tietoa. Tiryns on ollut ilmeisesti Mykenen vasallikaupunki ja tukikohta. On ehdotettu myös, että Tiryns olisi ollut jossakin vaiheessa Mykenen satama. Muinaisina aikoina kaupunki oli nykyistä lähempänä merta.
Kaupunki tuhoutui maanjäristyksessä ja tulipalossa noin vuonna 1200 eaa., mutta paikka säilyi asuttuna tai ainakin kulttikäytössä myös tämän jälkeen. Noin 700 eaa. paikalle rakennettiin Heran temppeli. Kaupunki osallistui persialaissotiin, muun muassa Plataiain taisteluun vuonna 479 eaa. Argos tuhosi Tirynsin noin vuonna 470 eaa. Asutus oli edelleen olemassa hellenistisenä aikana. Paikka oli kokonaan autioitunut, kun Pausanias vieraili alueella 100-luvulla. Bysanttilaisena aikana paikalle rakennettiin kirkko.
Ensimmäiset arkeologiset kaivaukset alueella suoritti Heinrich Schliemann vuonna 1876. Vuonna 1885 hän sai kaivetuksi linnoituksen yläosan ja palatsin. Saksan arkeologinen instituutti jatkoi kaivauksia linnavuorella ja sen ympäristössä vuosina 1905–1920. Kreikkalaiset jatkoivat kaivauksia 1950-luvulla ja saksalaiset jälleen vuodesta 1967 eteenpäin.
Rakennukset ja löydökset

Tiryns on kukkulalinnoitus, jonka huomattavimmat piirteet olivat sen palatsi, holvatut tunnelit ja etenkin sen kyklooppimuuri, josta tulee myös kaupungin homeerinen lisänimi "mahtava muurein ympäröity Tiryns". Kukkulan korkeus on noin 16 metriä. Linnoituksen muurien pääportti on tyylistä päätellen mahdollisesti rakennettu samaan aikaan kuin Mykenen kuuluisa Leijonaportti. Muurien ympärysmitta on 750 metriä. Niiden paksuus on 4,5–11 metriä ja korkeus enimmillään 7,5 metriä. Muurien sisässä kulkee paikoin kymmeniä metriä pitkiä kapeita tunneleita, joissa on holvattu katto. Niistä on pääsy pieniin kasemateiksi kutsuttuihin huoneisiin, jotka ovat olleet mahdollisesti vartio- tai varastohuoneita.
Palatsipihalle johtaa suuri pylväikkö eli propylon. Tirynsin palatsin megaron on mykeneläisaikaisista megaroneista parhaiten säilynyt. Se koostuu Mykenen megaronin tavoin kolmesta osasta, pylväshallista, eteishallista sekä valtaistuinsalista. Viimeksi mainitussa on valtaistuin oikean seinän vieressä ja keskustulisijaa ympäröi neljä minolaistyylistä puista pilaria, jotka kannattelivat kattoa. Megaron on ollut koristeltu seinämaalauksin. Palatsissa on ollut myös hallitsijoiden asuintiloja ja muun muassa kylpyhuone.
Kaksi megaronin seinistä yhdistyivät arkaaiseen Heran temppeliin. Linnavuorella oli myös muita kulttitiloja, merkittävien henkilöiden asumuksia sekä työpaja- ja varastotiloja. Myöhemmin rakennettu alakaupunki asuntoineen käsitti muurien ympäröimän alueen pohjoisosan. Asutus levittäytyi muurien ja linnavuoren ympärille noin kolmen neliökilometrin alueelle.
Tirynsistä tehdyt esinelöydöt ovat Ateenan Kansallisessa arkeologisessa museossa sekä Náfplion arkeologisessa museossa.
Mytologia

Kreikkalaisessa mytologiassa Tirynsin perustaja oli Proitos. Tämä oli Mykenen perustajana pidetyn Perseuksen isoisä. Kaupungin mahtavien muurien rakentajina pidettiin voimakkaita kyklooppeja. Tämän vuoksi niitä alettiin kutsua kyklooppimuureiksi. Tiryns oli myös muun muassa Eurystheuksen kotipaikka.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Tiryns Wikimedia Commonsissa
Tirynsin pohjakaava.
1. Pääportti. 3. Kasematit. 4. Esipihat. 5. Sisäpiha. 6. Megaron ja asuintilat. 7. Lounaisportti. 8. Alapiha. 9. Asuinalueet.
Tirynsin kyklooppimuureja.
Metsästystä esittävä ennallistettu seinämaalaus Tirynsistä. Kansallinen arkeologinen museo, Ateena.
Toffee

Pala venäläistä toffeeta.
Toffee on sokerista ja rasvasta keittämällä valmistettu sitkeänpehmeä makeinen.
Toffeeta valmistetaan sokerista ja eläinrasvasta, kuten voista tai kermasta, sekä kasvirasvasta. Muita valmistusaineita voivat olla maitojauhe, maitotiiviste, pähkinä, emulgaattori, hydrokolloidi, antioksidantit, väriaineet ja makuaineet. Valmistusaineet sekoitetaan ja kuumennetaan korkeaan lämpötilaan. Sitten massa viilennetään lasimaiseksi ja pilkotaan haluttuun muotoon. Toffee voi olla sitkeää tai haurasta, ja se pehmenee suussa kun sitä imetään tai purraan. Toffee säilyy vähintään kuusi kuukautta.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Toffee Wikimedia Commonsissa
Ranta-ahven

| Ranta-ahven |
| --- | --- |

Tieteellinen luokittelu
Domeeni::  Aitotumaiset Eucarya
Kunta::  Eläinkunta Animalia
Pääjakso::  Selkäjänteiset Chordata
Alajakso::  Selkärankaiset Vertebrata
Luokka::  Viuhkaeväiset Actinopterygii
Lahko::  Ahvenkalat Perciformes
Alalahko::  Percoidei
Heimo::  Ranta-ahvenet  Leptobramidae
Suku::  Leptobrama  Steindachner, 1878
Laji::  muelleri
Kaksiosainen nimi
 Leptobrama muelleri  Steindachner, 1878 
Katso myös
   Ranta-ahven Wikispeciesissä   Ranta-ahven Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OK: 
Ranta-ahven (Leptobrama muelleri) on ahvenkaloihin kuuluva läntisellä Tyynellämerellä tavattava kalalaji. Se on ranta-ahventen heimon (Leptobramidae) ainoa laji. Aikaisemmin ranta-ahven luokiteltiin kuuluvaksi pyyhältäjien heimoon (Pempheridae).
Koko ja ulkonäkö

Ranta-ahven kasvaa korkeintaan 35–43 cm:n mittaiseksi ja 2 kg:n painoiseksi. Ruumiinrakenteeltaan se on hoikka ja muistuttaa piikkimakrilleja. Selkäevä sijaitsee kalan keskiruumiin takana ja on lyhyt. Peräevä on pitkähkö ja pyrstöevä voimakkaasti haarautunut. Ranta-ahvenen silmät ovat pienehköt ja niissä on luomet. Ranta-ahvenen suu on suuri ja hampaat pienehköt. Väriltään laji on selästään hopeanharmaa ja vatsastaan vaaleampi, lähes valkoinen. Kalan selkäevässä on tumma täplä, joka on selkeä varsinkin koirailla.
Levinneisyys ja elintavat

Ranta-ahventa tavataan läheltä Australian ja Uuden-Guinean rannikkoalueita trooppisilta vesiltä. Se on mereinen kala, joka tulee toimeen myös murtovedessä jokien suistoissa ja toisinaan sitä tavataan myös joista. Ranta-ahvenen ravintoa ovat pienet kalat ja äyriäiset.
Jukka Rantanen

| Jukka Rantanen> Henkilötiedot |
| --- | --- |
Syntynyt: 1. huhtikuuta 1957 (ikä 67) Tampere
Ammatti:  näyttelijä, teatteriohjaaja
Näyttelijä
Aktiivisena:  1981–
Aiheesta muualla
Elonet
Jukka Kalevi Rantanen (1. huhtikuuta 1957 Tampere) on suomalainen näyttelijä ja teatteriohjaaja. Hänet kiinnitettiin vuonna 1981 Suomen Kansallisteatteriin, jossa hän on ohjannut useita menestyneitä lasten- ja nuortennäytelmiä.