stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Kansallisen Kokoomuksen historia
Sinivihreä ja kansainvälistyvä puolue (1995–) > Europarlamenttiryhmän historia

Kokoomuksen europarlamenttiryhmä muodostui ensimmäisen kerran 1995, kun Suomi liittyi Euroopan unionin jäseneksi. Tuolloin eduskunta valitsi ensimmäiset mepit. Kokoomuksella on nykyisin kolme meppiä. Euroopan parlamentissa kokoomuksen jäsenet kuuluvat Euroopan kansanpuolueen muodostamaan ryhmään.
Kokoomuksen entisistä puheenjohtajista Ilkka Suominen ja Ville Itälä on valittu eurokansanedustajiksi puolueen puheenjohtajakautensa jälkeen. 13. heinäkuuta 2004 kokoomuksen Ville Itälä valittiin parlamentin Euroopan kansanpuolueen ja Euroopan demokraattien muodostama ryhmän toiseksi varapuheenjohtajaksi. Europarlamentaarikko Eija-Riitta Korhola siirtyi kristillisistä kokoomukseen vuonna 2003, ja hänet valittiin seuraavan vuoden vaaleissa jatkokaudelle kokoomuksen listalta. Ari Vatanen vaihtoi ranskalaiseen puolueeseen ja tuli valituksi sieltä. Alexander Stubbin siirryttyä ulkoministeriksi keväällä 2008, tuli hänen tilalleen europarlamenttiin Sirpa Pietikäinen.
Kokoomuksen parlamentaarikot tekivät suomalaisista puolueryhmistä eniten mietintöjä (25) vuonna 2009 päättyneen viisivuotisen europarlamentin vaalikauden aikana. Kokoomuksen parlamentaarikoista eniten mietintöjä teki Alexander Stubb.
Aiheesta muualla

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
Kansallisen Kokoomuksen historia puolueen sivustolla
Yle Areena: Suomalaiset puolueet – Kansallinen Kokoomus (Arkistoitu – Internet Archive)
Kokoomuksen kunnallisvaalimainos vuodelta 1964.
Sauli Niinistö valittiin Suomen presidentiksi vuoden 2012 vaalissa. Niinistö oli kokoomuksen presidenttiehdokas myös vuonna 2006.
Kokoomuksen eduskuntavaalijuliste vuodelta 2019.
Petter Thoresen (jääkiekkoilija)

| Petter Thoresen> Henkilötiedot |
| --- | --- |
Syntynyt: 25. heinäkuuta 1961 Oslo, Norja
Kansalaisuus:   Norja
Jääkiekkoilija
Pelipaikka:  laitahyökkääjä
Pituus:  183 cm
Paino:  83 kg
Pelaajaura
Pääsarjaura:  1978–1995
Seurat:  Hasle/Løren (NOR),   Manglerud/Star (NOR)   Vålerenga (NOR),   Storhamar (NOR)
Petter Thoresen (s. 25. heinäkuuta 1961 Oslo, Norja) on norjalainen jääkiekkovalmentaja ja entinen jääkiekkoilija.
Thoresen pelasi koko uransa Norjassa. Hän edusti Hasle/Løreniä, Manglerud/Staria, Vålerengaa ja Storhamaria. Norjan mestaruuden Thoresen voitti urallaan neljä kertaa Vålerengassa ja kerran Storhamarissa. Thoresen tunnetaan paremmin maajoukkueurastaan. Hän edusti Norjaa 92 ottelussa. Thoresen on yksi niistä harvoista jääkiekkoilijoista, jotka ovat pelanneet viidet olympialaiset.
Pelaajauransa jälkeen Thoresen on valmentanut Norjan Elitserienissä Storhamaria ja Vålerengaa. Hän on voittanut myös valmentajana Norjan mestaruuden.
Petter Thoresenin pojat Patrick ja Steffen ovat jääkiekkoilijoita.
Käännös suomeksi
Peru kesäolympialaisissa 1936

Peru osallistui olympialaisiin ensimmäisen kerran virallisesti Berliinin kesäolympialaisissa 1936. Maan joukkue koostui 40 urheilijasta, mutta mitaleille asti he eivät yltäneet.
Opetus.tv

| Opetus> tv |
| --- | --- |

Verkkosivusto:  Opetus.tv
Tyyppi:  E-oppiminen
Kielet:   Suomi
Omistaja:  Janne Cederberg Samuli Turunen
Luonut:  Janne Cederberg Samuli Turunen Vesa Maanselkä Paavo Heiskanen Lauri Hellstén
Avattu:  1.11.2011
Similarweb-sija:   8337. (kesäkuu 2022)
Nykyinen tila:  Uutta sisältöä lähes päivittäin
Opetus.tv on suomalainen, ilmaisia opetusvideoita julkaiseva verkkosivusto, jonka sisällöt painottuvat lukion matematiikkaan, fysiikkaan, kemiaan ja biologiaan. Sivuston tarkoituksena on toisaalta tukea opiskelijan itsenäistä opiskelua, toisaalta toimia kiinnostuneiden opettajien luokkaopetuksen tukena. Opetus.tv muistuttaa monin tavoin sekä tavoitteiltaan että toiminnaltaan niin ikää opetusvideoita tarjoavaa verkkosivustoa Khan Academy, joka on toiminut sivuston innoittajana.
Historia

Sivuston perustaja, filosofian maisteri Janne Cederberg opiskeli Jyväskylän yliopistossa, josta hän valmistui matematiikan ja tietotekniikan aineenopettajaksi vuonna 2009. Cederberg opetti Kuopion klassillisessa lukiossa lukuvuonna 2007–2008 sekä valmistumisensa jälkeen lukuvuodet 2009–2010 ja 2010–2011. Cederberg oli kiinnostunut mm. käänteisen opetusmenetelmän kaltaisesta mallista, jossa opettajalla on luennoimisen sijaan enemmän aikaa keskustella asioista opiskelijoiden kanssa. Tästä innostuneena Cederberg loi verkkosivuston sekä omien oppituntiensa että muiden oppimisen tueksi.
Pedagoginen näkökulma

Videoiden tavoitteena on parantaa opiskelijoiden oma-aloitteisen kertaamisen mahdollisuuksia ja toisaalta auttaa opettajia opetustyön arjessa.
Pedagogisen näkökulman lisäksi lähtökohtana oli tarve laadukkaalle ja sopivassa muodossa olevalle oppimateriaalille. Yksittäiseen aiheeseen keskittyvät, videopohjaiset opetusvideot olivat sopiva ratkaisu. Niissä opettaja selittää ja havainnollistaa käsiteltävää aihetta videon välityksellä. Esimerkiksi pitkän matematiikan lukiokurssin asiat käsitellään lyhyissä, keskimäärin 5–10 minuuttia pitkissä videoissa, jolloin oppiminen tapahtuu pienissä, tehokkaissa annoksissa.
Pedagogisista tavoitteista voit lukea ideoita ja kokemuksia Matematiikan opetuksen tulevaisuus -sivustolta.
Sivuston sisältö

Sivuston materiaali koostuu pääasiassa opetusvideoista, joiden pääkohderyhmänä ovat suomalaiset lukiolaiset (ja ammattikoululaiset). Sisältö rakentuu lukion opetussuunnitelmalle, joskin osa materiaalista soveltuu myös yläkoululaisten käyttöön.
Sivusto kattaa kokonaisuudessaan sekä lukion fysiikan että kemian kurssien sisällöt. Lukion pitkän matematiikan, lyhyen matematiikan ja biologian kursseista vasta osan sisällöt ovat valmiit. Myös yläkoulun matematiikan ja kemian videoita on vähäisessä määrin. Sisältöä kuitenkin kehitetään jatkuvasti: uusia videoita lisätään lähes päivittäin. Tavoitteena
on saattaa valmiiksi kaikki edellä mainittujen oppiaineiden sisällöt.
Opetusvideoita laativat kunkin oppiaineen asiantuntijat. Tällä hetkellä videoiden parissa työskentelee viisihenkinen tiimi, johon kuuluvat Cederbergin (matematiikka) lisäksi filosofian maisterit Samuli Turunen (kemia ja biologia), Vesa Maanselkä (fysiikka), Paavo Heiskanen (laskinvideot) ja Lauri Hellsten (fysiikan demonstraatiot).
Sivustolla vierailevat päivittäin sadat ihmiset; suosio on ollut koko ajan kasvusuuntaan. Sivuston videoilla, joita on yli 1000, on YouTubessa yhteensä yli 10 miljoonaa näyttökertaa (marraskuussa 2018).
Muuta

Opetus.tv järjestää myös pääsääntöisesti kaksi IRC-keskustelua viikossa. Tarkoituksena on tarjota välitöntä apua kurssien asioiden ymmärtämisessä: opiskelijat voivat liittyä keskusteluun, jossa paikalla ovat kunkin oppiaineen asiantuntijat vastaamassa esitettyihin kysymyksiin. Keskusteluun käytettävä IRC-kanava, nimeltään #opetus.tv, sijaitsee Freenodessa.
Keskustelu kanavalla on suotavaa myös varsinaisten keskusteluaikojen ulkopuolella; paikalla ei tällöin kuitenkaan välttämättä ole asiantuntijoita vastaamassa kysymyksiin.
Paviljonki 1

| Paviljonki 1 |
| --- | --- |
 Asuinrakennukseksi remontoitu talo joulukuussa 2020. Taustalla näkyy saman arkkitehdin jugend-talo, Paviljonki 2.
Osoite:  Rillitie 8, 01370 Vantaa
Sijainti:  Jokiniemi
Koordinaatit:  60°17′25.94″N, 25°3′15.44″E
Rakennustyyppi:  asuinrakennus
Valmistumisvuosi:  1907
Suunnittelija:  Heikki Helin
Omistaja:  yksityinen
Tyylisuunta:  jugend
Julkisivumateriaali:  kivi
Kerrosluku:  4
 
Lisää rakennusartikkeleitaArkkitehtuurin teemasivulla
Infobox OKNimi-testi OK: 
Paviljonki 1 (tai ”Relanderin talo”) on Vantaan Jokiniemessä sijaitseva nelikerroksinen jugend-kivitalo, joka valmistui vuonna 1907. Paviljongin ja myös viereisen Paviljonki 2:n on suunnitellut tuolloinen maanviljelyhallituksen arkkitehti Heikki Helin. Molemmat rakennukset on suojeltu asemakaavalla. Paviljongit ovat kuuluneet ensin Maatalouden tutkimuskeskukselle ja myöhemmin Metsäntutkimuslaitokselle. Tänä päivänä ne ovat yksityisessä asuinkäytössä.
Rakennuksen historiaa

Toisen kerroksen asunnossa oli vuosina 1908–1917 silloisen Valtion maanviljelystaloudellisen koelaitoksen kasviviljelyn assistentin, myöhemmin tasavallan presidenttinä toimineen Lauri Kristian Relanderin työhuone ja perheen asunto. Rakennuksessa asuessaan Relander toimi kansanedustajana vuosina 1910–1913 ja väitteli filosofian tohtoriksi vuonna 1911. Rakennus on sittemmin tunnettu myös nimillä Relanderin talo ja Relanderin huvila. Myös viereinen kevyen liikenteen reitti Jokiniemenkujalta Maanviljelijänkujalle on nimetty Reissu-Lassin poluksi.
Rakennuksessa on kaksi sisäänkäyntiä ja porrashuonetta, toinen pääovesta asuinkerrokseen ja pienempi sivuovesta kellariin ja keittiöön. Rakennuksen pohjoispuolella on edelleen luiska, jota pitkin hevosajoneuvoilla ja traktoreilla päästiin sisälle. Luiskaa ei ole käytetty tähän tarkoitukseen enää 1950-luvun jälkeen. Toisessa kerroksessa oli myös keittiö ja palvelijan asunto.
Relanderin jälkeen rakennusta käytettiin asuinhuoneistoina tutkijoille, assistenteille ja kirjaston henkilökunnalle: vielä 1970-luvulla ylimmässä kerroksessa oli useita tutkijoiden perheasuntoja. Keittiötä ja ruokahuonetta käytettiin kirjastohenkilöstön työhuoneina ja muita tiloja Metsäntutkimuslaitoksen kokouskäytössä. Alakerrassa oli näytteiden käsittelytilat. Kellarikerroksessa oli varastotiloja, myrkkyvarasto sekä 1940- ja 1950-luvuilla säähavaintoja tekevien poikamiesten asuinhuone.[lähde? ] Myöhemmin kellarissa oli Metsäntutkimuslaitoksen edustussauna ja siihen liittyvät takkahuone ja keittiö sekä lisäksi kirjaston varastoja.
Rakennukseen liittyy toinenkin poliittisen historian henkilö. Toisen maailmansodan jälkeen pääministerinä toimi metsänhoitaja Mauno Pekkala, joka oli myös Metsähallituksen pääjohtaja. Eräs hänen käyttämänsä asiantuntija, maanviljelyskemisti Pauli Tuorila työskenteli tässä rakennuksessa.[lähde? ] Heidän erilaisista poliittisista kannoistaan huolimatta valtioneuvoston auto toi usein pääministeri Pekkalan tämän Paviljongin eteen ja pienessä säähavaintohuoneessa pohdittiin valtakunnan politiikan tärkeitä asioita.[lähde? ]
Maatalouden tutkimuskeskuksen aikana rakennuksessa pidettiin usein pikkujouluja sekä illanviettoja ja tansseja.[lähde? ]
Rakennuksen historiaa > Kirjastona

Rakennuksessa toimi vuoteen 2012 asti Metsäntutkimuslaitoksen kirjasto, joka oli valtakunnallinen metsäalan tieteellinen erikoiskirjasto. Se oli Metsäntutkimuslaitoksen perustamisesta alkaen aluksi oman toimen ohella hoidettuna ja 1950-luvulta alkaen kirjastonhoitajan johtamana. Metsäntutkimuslaitoksen siirryttyä Jokiniemeen Maatalouden tutkimuskeskukselta vapautuneisiin tiloihin siirtyi myös laitoksen kirjasto sinne. Rakennushallituksen ja Museoviraston kanssa suoritetun perusteellisen remontin jälkeen kirjasto sijoittui Paviljonki 1:een 1990-luvun alussa. Kirjaston toiminta rakennuksessa päättyi vuonna 2012.
Metsäntutkimuslaitos, Maa- ja elintarviketalouden tutkimuskeskus, Riista- ja kalatalouden tutkimuslaitos sekä maa- ja metsätalousministeriön tietopalvelukeskuksen tilastotoiminnot yhdistettiin Luonnonvarakeskukseen (Luke), jonka toiminta aloitettiin 1. tammikuuta 2015. Lukella ei ole enää toimipistettä Jokiniemessä.
Rakennuksen historiaa > Relanderin kotimuseo

Professori emeritus Jarl Stormbom Vantaan kulttuuriseurasta järjesti vuoteen 2008 asti kesäsunnuntaisin esittelyjä niin sanotussa ”Relanderin kotimuseossa”, joka sijaitsi Relanderin entisen asunnon tiloissa ja jotka sittemmin toimivat Metlan kokoustiloina. Presidentti-nimisessä salissa ja viereisessä Relanderin työhuoneessa oli koottuna Relanderiin liittyvää aineistoa vitriiniin ja seinille. Salissa oli tuolloin jäljellä koristeltu takka.
Nykykäytössä

Vuodesta 2020 alkaen rakennus on ollut käytössä ”luksusasuntona”, jossa on kuusi asuntoa. Taloon tehtiin vuonna 2018 alkanut remontti, joka muutti rakennuksen ulkonäköä. Useita alkuperäisiä elementtejä on kuitenkin säilytetty, kuten ikkunat, listoja ja porraskäytävän lattia. Kunnostus maksoi kokonaisuudessaan noin 2,5 miljoonaa euroa.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Paviljonki 1 Wikimedia Commonsissa
Kuva eteläpuolelta. Vuonna 2009 rakennus oli vielä Metlan käytössä kirjasto- ja kokoustiloina sekä edustussaunana.
Kuva vuodelta 2017, hieman ennen remonttia. Taustalla näkyy Metsäntutkimuslaitoksen vanha päärakennus, joka on myös suojeltu ja kunnostettu asuinrakennukseksi.
Petter Ohls

Petter Hjalmar Ohls (7. lokakuuta 1948 Lahti – 7. syyskuuta 2022 Jämsä) oli suomalainen säveltäjä ja sanoittaja. Hänen teoksistaan suurin osa on lastenlauluja, joista tunnetuimpia ovat ”Etkö ymmärrä”, ”Hyvin hiljaa”, ”Kolme yötä jouluun” ja ”Matkalaulu”. Lisäksi Ohls sävelsi kuorosävellyksiä, kirkkomusiikkia, sotilasmusiikkia, yksinlauluja, laulelmia ja viihdemusiikkia. Kuorosävellyksistä tunnetuimpia ovat ”Mötet” ja ”Taiat”. Ohls on myös sanoittanut monia sävellyksiään.
Jämsässä vaikuttanut Ohls valmistui Sibelius-Akatemiasta 1974. Hän toimi musiikin opettajana ja johti useita kuoroja.
Presidentti Tarja Halonen myönsi Ohlsille musiikkineuvoksen arvonimen vuonna 2003.
Aiheesta muualla

Petter Ohlsin sävellystuotanto Suomen äänitearkistossa (1901–1999)
Petter Ohlsin sanoitustuotanto Suomen äänitearkistossa (1901–1999)
Petter Parviainen

Petter Juhonpoika Parviainen (2. huhtikuuta 1824 – 12. lokakuuta 1892) oli suomalainen Joensuussa asunut kauppaneuvos, laivanvarustaja ja sahateollisuusmies.
Parviaisella oli Joensuussa oma kauppahuone ja hän harjoitti muun muassa viljakauppaa. Parviainen oli myös merkittävä laivanvarustaja. Parviaiselle myönnettiin kauppaneuvoksen arvonimi vuonna 1887.
Parviainen perusti yhdessä toisen joensuulaisen kauppiaan Gustaf Cederbergin (1823–1875) kanssa Penttilän sahan 1871, ja vuonna 1876 he perustivat Karsikon sahan. Parviainen myi osuutensa näistä yrityksistä jo 1879. Parviainen omisti myös vuodesta 1885 Joensuussa Haukipuron oluttehtaan.
Petter Parviaisen veljet Simon ja Henrik olivat myös kauppiaita. Veljekset omistivat myös yhteisen kuunarin, jolla tuotiin tavaraa Joensuuhun ulkomailta. Vuonna 1865 Simon Parviainen rakennutti yhdessä kauppias Reinhold Ryynäsen kanssa Joensuu-nimisen matkustaja- ja rahtilaivan, joka asetettiin Joensuu–Pietari-reitille. Vuonna 1866 Parviaisen veljekset rakennuttivat vielä suuremman Väinämöinen-nimisen laivan. Näillä laivoilla liikennöitiin sitten Joensuusta aina Lyypekkiin asti. Petter Parviainen rakennutti sittemmin yhdessä Gustaf Cederbergin kanssa Suomi-laivan ja Frithiof Neppen­strömin kanssa Wellamo-laivan. Nämä molemmat laivat asetettiin samalle Lyypekin reitille, mutta laivoista Wellamo upposi jo 1881 Uuraan salmeen.
Parviainen rakensi tilalle uuden samannimisen laivan Nurmes–Joensuu–Pietari-reitille, mutta se haaksirikkoutui Koiviston salmeen jo ensimmäisellä matkallaan 1884. Parviainen osti sitten 1885 Savosta Iisalmi-laivan, joka sai uuden nimen Kalevala sekä 1890 Leppävirran Höyrylaiva Oy:ltä Yrjö-Koskinen-nimisen laivan, jonka uudeksi nimeksi tuli Sampo.
Parviaisen kuoltua 1892 hänen perillisensä jatkoivat kauppahuoneen toimintaa Oy Petter Parviainen & Co-nimisen yhtiön nimissä.
Aiheesta muualla

Petter Parviaisen elämäkerta Kansallisbiografiassa
Esko Järvelin: Kolmen kauppaneuvoksen aikaa: Kauppaneuvos Petter Parviainen, s. 75-98.  Joensuu:  Joensuu-seura, 1978.
L. Hämäläinen : Pohjois-Karjalan laivat purjehtivat Välimerelle saakka. Ensimmäinen Saimaan höyrylaiva kävi Lyypekissä jo 1860-luvulla, Helsingin Sanomat, 16.12.1938, nro 339, s. 4, Kansalliskirjaston digitaaliset aineistot
Papinkirja

Papinkirja voi tarkoittaa seuraavia:
Papintodistus, papin antama todistus kirkonkirjojen perusteella
Kirkonkirja, puhekielessä esim. "nimi papinkirjoissa"
| --- | --- |
: Tämä on täsmennyssivu, joka luettelee monimerkityksisen käsitteen eri merkitykset tai useita eri henkilöitä. Artikkelisivuja, joiden nimessä tai tekstissä lukee ”Papinkirja”, voi hakea sivunnimihaulla, laajalla sivunnimihaulla tai tekstihaulla.
Pertuska

Kaksi pertuskaa esillä museossa.
Pertuska-sanaa on käytetty Karjalankannakselta Tornionjoen seudulle ulottuvalla alueella. Sanalla on tarkoitettu toisaalta sotakirvestä, toisaalta vesakon raivaamiseen taikka suon tai ojan raivaamiseen käytettyä kirvestä. Sanan oletetaan johtuneen venäjän kielen sanasta berdyš.
Venäjän berdyš tarkoittaa sotakirvestä, jonka varsi on pidempi kuin veistokirveessä. Terä lienee tavallisesti ollut pitkä, kuunsirpin muotoinen ja keskeltä sekä alapäästä varteen kiinnitetty, mutta samaa nimeä on käytetty myös toisenlaisesta pitkävartisesta aseesta, hilparista. Kirveen varsi ei juuri voi olla pidempi kuin 180 cm, jos kirvesterää on tarkoitus käyttää lyömiseen, mutta päällikkyyttä osoittamaan on tehty ”aseita”, joiden varsi on pidempi ja terä tylppä.
Venäläisen nimityksen oletetaan johtuvan puolan sanasta berdysz, jonka varhaisempina lähtökohtina voivat olla saksan barte (veistossa tai sodassa käytetty leveäteräinen kirves) ja bart (parta), joka sopii yhteen sen kanssa, että terän alakulma on pitkäksi venytetty.
Vuoden 1909 tietosanakirja kuvaa pertuskan toisenlaiseksi kuin edellä on sanottu: saksalaistyyppiseksi aseeksi, nimeltä Partisane tai Kurzgewehr, jota käytettiin päällikön aseman merkkinä. Uusi tietosanakirja antaa lähtökohdaksi sanan bardisan, joka tarkoittaa päällikön merkkiä mutta toisenlaista kuin edellä kuvatut. Ruotsin kielessä venäläisestä berdyš-kirveestä käytetään nimeä skäggyxa, ja tämä on käännetty suomen kieleen sanalla partakirves. (Sen sijaan ruotsin kielen pålyxa voi sen sijaan tarkoittaa toisenlaista asetta: polaxe, Mordaxt).
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Pertuska Wikimedia Commonsissa
Opetuksen eheyttäminen

Opetuksen eheyttäminen tarkoittaa oppilaan persoonanselvennä, opetuksen ja koulupäivän eheyttämistä. Useimmiten tarkoitetaan nimenomaan oppiaineksen ja opetustilanteiden jäsentämistä mielekkäiksi kokonaisuuksiksi. Eheyttämisellä on kolme syytä: opetussuunnitelman päätavoite eli oppilaiden harmoninen kokonaiskehitys, loogisen oppiainejaon huono vastaavuus luonnollisten kokonaisuuksien kanssa sekä opetusopillinen näkemys.
Eheyttäminen voi olla horisontaalista tai vertikaalista. Horisontaalisella eheyttämisellä tarkoitetaan oppiaineiden välistä eheyttämistä. Esimerkkejä tästä ovat kokonaisopetus, jossa oppiaineiden rajat hämärtyvät tai katoavat kokonaan; rinnastaminen, jossa aihetta käsitellään eri oppiaineissa samaan aikaan sekä projekti- ja teematyöskentely.
Vertikaalinen eheyttäminen on oppiaineen sisäistä integraatiota, esim. edetään tutusta tuntemattomaan ja konkreettisesta abstraktiin. Onnistunut horisontaalinen eheyttäminen edellyttää hyvää vertikaalista eheyttämistä. On tunnettava osat, jotka aikoo yhdistää.
Historiaa

Eheyttäminen voi olla vapaata tai sidottua. Eurooppalaisen kokonaisopetuksen luojana pidetään saksalaista Berthold Ottoa (1859 - 1933). Otton opetuksessa otettiin huomioon lapsen luontainen kiinnostus ympäristöä kohtaan. Opetus edusti vapaata kokonaisopetusta, jossa lähtökohtana olivat oppilaiden omat elämykset ja elämäntilanteet..  Eheyttämisen juuret ovat jo Herbartin (1776-1841) luomassa ensimmäisessä pedagogisessa kokonaisteoriassa. Herbart pyrki kasvattamaan hyviä ihmisiä. Hänen näkemyksessään eettisellä ja moraalisella kasvatuksella oli keskeinen asema. Herbart jakoi tiedon alueen kahteen ryhmään. Hänen mukaansa oli olemassa tieto, joka sisälsi kokemusperäisen ja tosiasiallisen tiedon sekä teoreettiset ideat, ja toisaalta oli olemassa eettisiä intressejä, jotka käsittivät henkilökohtaisen vakaumuksen, toisista välittämisen sekä pyrkimykset hyväntekeväisyyteen, oikeudenmukaisuuteen ja tasa-arvoon. Herbart halusi lisätä näiden kahden ryhmän integrointia koulussa  Varsinaisena eheyttävän opetuksen uranuurtajana voi kuitenkin pitää John Deweytä, joka näki koulun pienoisyhteiskuntana, jossa opittiin mielekkään työskentelyn kautta. Näin koulusta tuli paikka, jossa opittiin elämää varten. Opetuksen lähtökohtana olivat lapsen neljä perusviettymystä, jotka ovat sosiaalinen viettymys, joka ilmenee keskustelussa ja viestinässä, viettymys tutkimiseen ja keksimiseen, viettymys tekemiseen ja rakentamiseen sekä viettymys taiteelliseen ilmaisuun. Opetuksen eheyttämiseen Deweyllä oli selkeä ohje: ”Asettakaa koulu yhteyteen elämän kanssa, niin kaikki oppiaineet joutuvat pakostakin vuorovaikutukseen keskenään.”
Suomessa opetuksen merkittävimmäksi eheyttäjäksi nousi Aukusti Salo, joka oli saanut vaikutteita sekä saksalaisesta pedagogiikasta että Deweyn ajattelusta. Salon kokonaisopetus oli sidottua ja korosti ennakkosuunnittelua. Opetettavaa asiaa käsiteltiin samanaikaisesti eri oppiaineissa niin, että oppiaineiden rajat heikkenivät tai katosivat. Vuorovaikutuksen eli korrelaation periaatteen mukaisesti jokainen oppiaines liitettiin edellisen jatkoksi. (Salo 1946.) Läpäiseväksi eheyttämisperiaatteeksi Salo valitsi kotiseudun elämänpiirit (Kauranne 1994, 164).
Tutkimusten valossa

Opetuksen eheyttämistä on tutkittu melko vähän, mutta tutkimustulokset kannustavat eheyttämiseen. Esimerkiksi Kaisu Kyröläinen (1994) tutki eheyttävää opetusta suhteessa alkuopetuksen sosiaalis-emotionaalisiin tavoitteisiin. Eheyttävän opetuksen didaktinen kokeilu toteutettiin Turun normaalikoulussa luokilla 1-2  opetusharjoittelun yhteydessä. Tutkimuksentulosten perusteella voidaan olettaa,  että eheyttävä opetus vaikuttaa positiivisesti oppilaan sosiaaliseen asemaan ja  taitoihin sekä vähentää kouluahdistuneisuutta. Eheytetyn opetuksen ryhmän  oppilaat asennoituivat kouluun selkeästi myönteisemmin kuin ainejakoista opetusta saaneet oppilaat. Myös koeryhmän oppilaiden minäkuva oli positiivisempi. Luetun ymmärtäminen, ongelmaratkaisutaito ja käsitteiden hallinta olivat koeryhmässä vertailuryhmää parempia.
Heidi Karvinen (2003) käsitteli väitöskirjassaan kuvataidetta osana eheyttämistä peruskoulun alaluokilla. Tutkimus pyrki selvittämään, millainen ilmiö eheyttäminen on. Karvisen mukaan käsite aihekokonaisuus on yhteydessä seitsemään kategoriaan: tilaan, resursseihin, aiheen käsittelytapaan, laajuuteen ja kestoon, opetusjärjestelyihin, työskentelymuotoon ja ilmapiiriin.
Reetta Niemen (2009) väitöskirja käsittelee ympäristölähtöistä terveyskasvatuspedagogiikan kehittämistä. Tämä tutkiva opettaja kuvailee, kuinka hänen työnsä opettajana, ja sitä kautta myös toimintatutkimuksensa, perustuvat horisontaaliseen eheyttämiseen, jossa terveystiedon sisältöjä opiskellaan oppiainerajoja ylittävällä tavalla. Niemi korostaa opetuksen suunnittelun merkitystä. Hän pyrkii siihen, että kaikki opetuskokonaisuudet tukevat aihekokonaisuuksien teemoja. Luokassa toteutetaan yksi projekti kerrallaan ja opiskelussa korostuu toiminnallisuus. Oppilaat osallistuvat toiminnan suunnitteluun, tavoitteiden laatimiseen ja arviointiin. Myös vanhemmat saavat etukäteen tietoa lukuvuoden opetuskokonaisuuksista ja ovat olleet aktiivisesti mukana niiden toteuttamisessakin.