Yongle
Valtaannousu

Keisari Hongwu kuoli 24. kesäkuuta 1398. Ensimmäinen hänen pojistaan, Zhu Biao, oli kuollut ennen isäänsä. Näin seuraavaksi perimysjärjestyksessä nousi Zhu Biaon vanhin poika Zhu Yunwen, josta tulikin seuraava hallitsija, keisari Jianwen.  Zhu Di, mongoleja vastaan käydyissä taisteluissa kokemusta ja arvostusta kerännyt sotilas­johtaja, ei ollut tyytyväinen päätökseen, vaan nousi kapinaan veljenpoikaansa vastaan. Neljä vuotta kestäneen sisällis­sodan jälkeen Yongle valtasi Jianwenin hallinnon pää­kaupungin Nanjingin vuonna 1402. Keisari Jianwen kuoli valtauksen yhteydessä.
Keisari Jianwenin ankara kampanja heikompia setiään aiheutti kuitenkin vaikeuksia. Zhu Din veli Zhu Su vangittiin ja karkotettiin Yunnaniin, Dain prinssi Zhu Gui menetti arvo­nimensä ja alennettiin tavalliseksi alamaiseksi, samoin prinssit Zhu Fu ja Zhu Bian, kun taas Xiangin prinssi Zhu Bai teki vankeudessa itsemurhan. Jouduttuaan viha­mielisyyden kohteeksi Zhu Di tekeytyi ensin sairaaksi, sitten hulluksi useiden kuu­kausien ajaksi ennen kuin sai kesä­kuussa 1399 poikansa vapautetuiksi ja tapasi heidät pohjoisessa. Elokuun 5. päivänä hän julisti, että hänen veljen­poikansa, keisari Jianwen, oli joutunut "pahojen neuvon­antajien" (kiin. 姦臣) uhriksi ja että keisari Hongwun dynastisten säännösten mukaan hänen oli noustava aseisiin syöstäkseen heidät asemistaan. Tämä konflikti tunnetaan Jingnanin kampanjana.
Pääasiassa eunukkien ansiosta, joita sekä Hongwu että Jianwen oli kohdellut huonosti, koska he suosivat kungfutse­laisia oppineita virkamiehiä  Zhu Di selvisi hengissä ensimmäisistä hyökkäyksistä hänen läänitys­alueelleen ja siirtyi etelään, jossa hän lopulta vuonna 1402 valloitti Nanjingin, julistautui keisariksi ja otti käyttöön aika­kausi­nimen Yongle, joka tarkoittaa "ikuista onnellisuutta".
Sisällissodan ensimmäisenä vuonna Zhu Di selvisi hengissä Geng Bingwenin ja Li Jinglongin johtamien voimien hyökkäyksistä paremman taktiikkansa ja mongolialaisten avustajiensa ansiosta. Hän esitti myös monia perusteluja vallan­kaappauksensa oikeuttamiseksi, kuten kyseen­alaisia väitteitä, joiden mukaan hän olisi ollut keisarinna Man poika, ja myös selviä valheita, kuten että hänen isänsä olisi aikonut nimittää hänet lailliseksi seuraajakseen ja että asian olisivat estäneet vain virka­miehet, jotka halusivat keisariksi Zhu Biaon pojan. Joko tämän propagandan vuoksi tai henkilö­kohtaisista syistä hän alkoi myös vastaan­ottaa takkinsa kääntäneitä eunukkeja ja kenraaleja, jotka tarjosivat hänelle arvokasta tietoa, joka teki mahdolliseksi kampanjat Jianwenin jäljellä olevia kannattajia vastaan. Vuonna 1402 hän tiesi jo tarpeeksi voidakseen valloittaa Xuzhoun, Suzhoun ja Yangzhoun. Chen Xuanin petos soi keisarin haltuun Jangtse-joen laivaston, kun taas Li Jinglongin ja prinssin veli­puolen Zhu Huin petos avasi hänelle Nanjingin portit 13. heinäkuuta. Syntyneen sekasorron aikana keisarillinen palatsi syttyi tuleen, ja oikeuttaakseen valtaannousunsa Zhu Di selitti myös, että kolme tunnista­matto­miksi palanutta ruumista olisivat olleet keisari Jianwen, hänen puolisonsa ja pieni poikansa. Vuosi­kymmenien ajan kuitenkin liikkui huhuja, että keisari Jianwen olisi paennut munkiksi pukeutuneena.
Valloitettuaan pääkaupungin uusi keisari Yongle jätti syrjään vanhat perustelunsa, joiden mukaan hänen veljen­poikansa olisi joutunut pahojen neuvonantajien uhriksi. Sen sijaan hän mitätöi Jianwenin koko hallitus­kauden ja selitti vuoden 1402 olleen Hongwun kauden 35. vuosi. Hänen edesmennyt veljensä Zhu Biao, jonka Jianwen oli tämän kuoleman jälkeen julistanut olleen keisari, menetti tämän arvonsa, ja myös Zhu Biaon elossa olleet pojat menettivät keisarillisen arvonsa ja asetettiin koti­arestiin. Myös Jianwenin eloon jäänyt nuorempi poika vangittiin ja kätkettiin seuraaviksi 55 vuodeksi. Vaikka Zhu Di jonkin aikaa esiintyi nöyränä ja oli kieltäytyvinään hänelle tarjotusta valta­istuimesta, lopulta hän otti sen vastaan ja ilmoitti, että seuraava vuosi olisi oleva Yonglen kauden ensimmäinen vuosi. Hänet kruunattiin Ming-keisariksi 42-vuotiaana, 14. heinä­kuuta 1402 sen jälkeen, kun hän oli käynyt pikaisesti isänsä haudalla. Valta­kautensa ensimmäiset vuodet hän käytti etupäässä huhujen torjumiseen ja taisteluun rosvoja vastaan.
Pyrkiessään kiihkeästi osoittamaan oman valta-asemansa laillisuuden Yongle mitätöi nuoren veljen­poikansa valta­kauden kokonaan ja käynnisti laaja-alaiset toimet lapsuuttaan ja kapinaansa koskeneiden asia­kirjojen hävittämiseksi tai väärentämiseksi. Tämän vuoksi Nanjingin kungfutse­laisten oppineiden keskuudessa suoritettiin suuri puhdistus ja eunukkien salaiselle poliisille myönnettiin tavan­omaista laajemmat valtuudet.
Yksi Yonglen suosikeista oli Zheng He, joka hänen toimeksi­annostaan teki laajoja tutkimus­retkiä eteläisellä Tyynellä­merellä ja Intian valta­merellä. Nanjingissa ilmenneet hankaluudet vaikuttivat myös siihen, että hän teki Beipingistä (kiinaa: ’Pohjoinen rauha’) jälleen valta­kunnan toisen ja samalla ensi­sijaisen pää­kaupungin ja antoi sille nimen Peking.
Yonglen valta­kaudella Keisarinkanava rakennettiin ja avattiin uudelleen. Vuosien 1406 ja 1420 välillä keisarin johdolla rakennettiin Kielletty kaupunki. Hänen määräyksestään rakennettiin myös Nanjingin posliinitorni, jota pidettiin yhtenä maailman ihmeistä, kunnes Taiping-kapinalliset tuhosivat sen vuonna 1856. Yhtenä osana hänen jatkuvista toimen­piteistään oppineiden valvomiseksi hän suuresti laajensi keisarillisten virka­tutkintojen järjestelmää, sen sijaan että hänen isänsä oli nimittänyt virka­miehet henkilö­kohtaisten suositusten perusteella. Keisarin valitsemat oppineet laativat hänen valta­kaudellaan laajan Yonglen ensyklopedian.