stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Machine Head
Historia > Supercharger sekä Through the Ashes of Empires (2001-2005)

The Burning Redin kiertueen jälkeen Machine Head palasi studioon uuden tuottajan, Jon Karkaziksen, kanssa. Supercharger -nimeä kantava uusi albumi julkaistiin 2. lokakuuta 2001. Vastaanotto oli vastaavaa edeltäjänsä kanssa ja albumi saikin paljon kritiikkiä isoissa määrin esiintyvästä rap -tyylisestä laulamisesta.
Pari viikkoa syyskuun 11. päivän tapahtumien jälkeen julkaistu single "Crashing Around You" ja sen musiikkivideo aiheuttivat paljon närää mediassa. MTV lopetti musiikkivideon näyttämisen, koska siinä oli esillä palavia rakennuksia. Silloinen levy-yhtiö Roadrunner Records lopetti yhtyeen rahallisen tukemisen tämän johdosta ja yhtye päättikin tämän vuoksi erota kyseisestä levy-yhtiöstä. Roadrunner Recordsista eroamisen aikoihin Luster päätti myös lähteä yhtyeestä musiikillisiin erimielisyyksiin vedoten. 
Vuoteen 2002 mennessä Machine Head oli myynyt maailmanlaajuisesti yli 1,3 miljoonaa albumia. Supercharger myi 250 tuhatta kappaletta, mistä tulikin heidän siihenastisen uransa heikoiten menestynyt levy. Yhtyeen ensimmäinen live-albumi, Hellalive, äänitettiin albumia seuranneella kiertueella Lontoon Brixton Academyssa.
Flynnin vanha tuttu Vio-Lencen ajoilta, Phil Demmel, värvättiin Lusterin tilalle yhtyeeseen muutamaa vuoden 2002 festivaali-keikkaa varten. Demmelin ja Machine Headin tiet kuitenkin erkanivat pian tämän jälkeen ja yhtye aloitti etsimään uutta levy-yhtiötä sekä kirjoittamaan uusia kappaleita. Yhtye nauhoitti lyhyen demon, sisältäen mm. kappaleen Pins and Needles, mutta kaikki levy-yhtiöt hylkäsivät neljän kappaleen demon.
Euroopan kiertueen jälkeen Flynn, Duce sekä McClain jatkoivat uusien kappaleiden kirjoittamista tarjoten samalla Demmelille mahdollisuutta liittyä yhtyeeseen. Vuoden 2003 maaliskuussa Demmel liittyi yhtyeeseen ja aloitti muiden jäsenten kanssa kirjoittamaan uusia kappaleita. Kesäkuussa 2003 yhtye aloitti uuden albumin äänitykset Flynnin tuottaessa. Yhtye julkaisi uuden albumin, Through the Ashes of Empires, 31. lokakuuta 2003 Euroopassa, Isossa-Britanniassa ja Australiassa.
Yhtye ei onnistunut saamaan Yhdysvalloissa levytyssopimusta, kunnes Roadrunner USA, kiinnostui uudesta albumista ja tarjosi uutta sopimusta. Yhtye hyväksyi Roadrunnerin tarjouksen sillä ehdolla, että yhtye omistaisi 100% musiikista. Through the Ashes of Empires julkaistiin Yhdysvalloissa 20. huhtikuuta 2004 yhden bonus-kappaleen kera.
Albumia seuranneella kiertueella yhtye pääsi esiintymään Wackenissa True Metal Stagella yli 40 tuhannelle katsojalle. Yhtye julkaisi DVD-taltioinnin, Elegies, vuoden 2004 loppuunmyydystä Lontoon Brixton Academyn keikasta. Yhtye soitti myös Dubaissa Desert Rock Festivaleilla vuonna 2005. Tämä oli heidän ensimmäinen keikka Lähi-idässä.
Historia > The Blackening (2006-2009)

Kuudes studioalbumi, The Blackening, julkaistiin Yhdysvalloissa 27. maaliskuuta 2007. Albumi myi julkaisuviikollaan yli 15 tuhatta kappaletta ja nousi Billboard 200 -listalla sijalle 53. Flynn kertoi haastattelussa yhtyeen olevan Rush -faneja ja A Farewell to Kingsin olleen suuri inspiraation lähde The Blackeningia tehdessä.
The Blackening sai paljon kehuja kriitikoilta, joiden jopa kehuessa sitä vuoden metallialbumiksi. Blabbermouth.net -sivuston Don Kaye antoi levylle arvosanaksi 9.5/10 kehuen sitä "yhdeksi aidoimmaksi, laadukkaimmaksi ja voimakkaimmaksi nykymetallin albumiksi" sekä vertasi sitä Metallican klassikkoalbumi Master of Puppetsiin. Pääsääntöisesti albumi sai todella hyviä arvosanoja, mutta mm. Rolling Stone -lehden Andy Greene antoi levylle arvosanaksi 2/5, vedoten kappaleiden pituuksiin.
Yhtye kiersi 2007 alkuvuodesta Pohjois-Amerikkaa Lamb of Godin, Triviumin sekä Gojiran kanssa ja huhtikuussa yhtye toimi Megadethin lämmittelijänä. Yhtye soitti kesällä mm. Donington Parkissa järjestettävillä Download Festivaleilla ja lokakuussa he aloittivat Japanin, Euroopan sekä Australian kattavan yhteiskiertueen Triviumin kanssa. Yhtye voitti parhaan albumin palkinnon sekä Metal Hammerin sekä Kerrang!:n vuosittaisissa palkintogaaloissa ja Flynn palkittiin vielä Metal Hammerin gaalassa "Golden God" -palkinnolla, joka likimain kääntyy muotoon paras keulahahmo. Metal Hammer myös valitsi The Blackeningin vuosikymmenen metallialbumiksi. Bullet for my Valentinen laulaja-kitaristi Matt Tuckin jouduttua nielurisaleikkaukseen, Machine Head valittiin Bullet for My Valentinen tilalle lämmittelemään Metallicaa Wembley Stadiumille.
Loppuvuodesta 2008 yhtye kiersi Australiassa sekä Euroopassa Slipknotin kanssa. Euroopan kiertueelle mukaan tuli Slipknotin lisäksi myös Children of Bodom. Machine Head esiintyi Helsingin jäähallissa marraskuun 7. päivä 2008 sekä Tampereen jäähallissa seuraavana päivänä. Yhtyettä pyydettiin mukaan Iron Maiden -tribuuttialbumille, jolle yhtye äänetti klassikkokappaleen Hallowed Be Thy Name. Muita albumilla esiintyviä bändejä ovat mm. Metallica, Dream Theater sekä Avenged Sevenfold.
Yhtye kiersi Metallican mukana Death Magnetic -albumin kiertueella lämmittelijänä vuonna 2008 sekä 2009. Tämän jälkeen yhtye kiersi vuoden 2009 kesäkuussa Kanadaa yhdessä Megadethin, Slayerin sekä Suicide Silencen kanssa. Yhtyeen piti alun perin soittaa Sonisphere -festivaaleilla Isossa-Britanniassa, mutta erimielisyyksien takia yhtye ennätti perua esiintymisensä. Yhtye perui Sonisphere -esiintymisensä, koska rap-metal -yhtye Limb Bizkit oli laitettu soittamaan Machine Headin jälkeen, vaikka Machine Headin mielestä heidän olisi kuulunut soittaa Limb Bizkitin jälkeen. Heinäkuun loppupuolella, noin viikko ennen Sonispheren alkua, yhtye suostui kuitenkin soittamaan ennen Limb Bizkitia ja näin ollen esiintyi festivaaleilla. Yhtyeen paluu festivaalin kokoonpanoon pidettiin salassa esiintymispäivään asti. Yhtye kiersi vielä Euroopassa loppuvuodesta 2010  Hatebreedin, Bleedin Throughin sekä All Shall Perishin kanssa ja vuoden 2011 alkupuolella Australiassa.
Historia > Unto the Locust (2010-2012)

Marraskuussa 2010 yhtye aloitti kirjoittamaan uutta materiaalia seitsemännelle studioalbumille, Unto the Locustille. Äänitykset aloitettiin 16. huhtikuuta 2011 Green Dayn Jingletown Studiosilla Kalifornian Oaklandissa. Vuoden 2011 kesällä yhtye kiersi yhtenä Rockstar Mayhem Festivalin yhtyeistä. Kiertueen aikana yhtye debytoi tulevalta albumilta Locust -nimeä kantavan kappaleen. Unto the Locust julkaistiin 27. syyskuuta 2011 saaden paljon kehuja etenkin kriitikoilta.
Yhtye aloitti pian levyn julkaisun jälkeen The Eighth Plague -nimeä kantavan kiertueen. Euroopassa yhtyeen mukana kiersivät Bring Me the Horizon, DevilDriver sekä Darkest Hour.
Syyskuun 14. päivä vuonna 2012 yhtye voitti parhaan kansainvälisen yhtyeen palkinnon Metal Hammerin palkintotilaisuudessa Berliinissä. Lokakuun 1.päivä yhtye ilmoitti julkaisevansa uuden livetaltioinnin nimeltään Machine Fucking Head Live. Albumi julkaistiin marraskuun 13. päivä ja se sisältää 15 kappaletta, jotka on äänitetty eri kiertueilta vuosien 2011 ja 2012 aikana sekä ennakkotilaajat saivat mukana vielä kuusi kappaletta sisältävän EP:n.
Marraskuussa 2012 Phil Demmel kertoi, että yhtye aikoo aloittaa alkuvuodesta 2013 kirjoittamaan uutta materiaalia ja toivoo yhtyeen aloittavan äänitykset vuoden 2013 loppupuolella.
Historia > Bloodstone & Diamonds (2013-2015)

Yhtye ilmoitti helmikuun 22.päivä vuonna 2013, että basisti Adam Duce on lähtenyt bändistä. Neljä päivää myöhemmin Flynn kertoi blogissaan erottaneensa Ducen erimielisyyksien takia. Ducen lähdettyä Flynn oli ainut alkuperäisistä jäsenistä. Yhtye aloitti etsimään korvaajaa Ducelle mm. YouTubeen ladattujen koesoittovideoiden kautta. Kesäkuun 24. päivä yhtye ilmoitti Sanctityn perustajajäsenen Jared MacEachernin liittyneen yhtyeeseen.
Lokakuun 2. päivä yhtye ilmoitti tehneensä sopimuksen Nuclear Blastin kanssa. Helmikuussa 2014 yhtye ilmoitti siirtyneensä studioon äänittämään uutta albumia toiveissa julkaista albumi loppukesästä.
Vuoden 2014 alkupuolella yhtyeen entinen basisti Adam Duce haastoi yhtyeen sekä managerin oikeuteen kunnianloukkauksesta, sekä tavaramerkin ja kumppanuussopimuksen rikkomisesta. 7. heinäkuuta 2014 Machine Headin Facebook -sivuilla ilmoitettiin, että oikeusjuttu on ratkennut.
Bloodstone & Diamonds julkaistiin 7. marraskuuta 2014 saaden positiivisia arvosteluita sekä faneilta että kriitikoilta. Uusi basisti toi monen mukaan yhtyeeseen paljon kaivattua piristystä. Yhtye teki albumin myötä suuren maailmankiertueen, joka sisälsi Euroopan ja Aasian maiden lisäksi kaksi Yhdysvaltain kiertuetta.
Historia > Of Kingdom and Crown (2021-)

Kesäkuun 11. päivä 2021 yhtye julkaisi kolme kappaletta sisältävän singlen Arrows in Words from the Sky. Nimikkokappaleen lisäksi singlellä on kappaleet "Become the Firestorm" sekä "Rotten". Huhtikuun 12. päivä 2022 yhtye julkaisi uuden singlen nimeltään "Choke on the Ashes of Your Hate" musiikkivideon kera. Yhtye ilmoitti samalla seuraavan albumin julkaisuajankohdan olevan 26. elokuuta 2022.
Of Kingdom and Crown julkaistiin 26. elokuuta 2022. Albumi on yhtyeen ensimmäinen kitaristi Wacław "Vogg" Kiełtykan kanssa, joka liittyi yhtyeeseen vuoden 2019 loppupuolella. Rumpali Matt Alston, joka liittyi samoihin aikoihin, ei kuitenkaan soita levyllä, vaan rumpuja levyllä soittaa mm. Animals as Leadersista tuttu Navene Koperweis sessiomuusikon roolissa.
Of Kingdom and Crown on konseptialbumi.
Kitaristi Wacław ”Vogg” Kiełtyka erosi yhtyeestä vuonna 2024.
Jäsenet

Robert Flynn – laulu, kitara (1991–)
Jared MacEachern – basso (2013–)
Matt Alston – rummut (2019–)
Reece Scruggs – rummut (2024–)
Jäsenet > Entiset jäsenet

Tony Costanza – rummut (1991–1993)
Ahrue Luster – kitara (1999–2001)
Adam Duce – basso (1991–2013)
Phil Demmel – kitara, taustalaulu (2004–2018)
Dave McClain – rummut (1995–2018)
Logan Mader – kitara (1991–1997, kiertuejäsenenä 2019–2020)
Chris Kontos – rummut (1993–1995, kiertuejäsenenä 2019–2020)
Wacław "Vogg" Kiełtyka – kitara, taustalaulu (2019–2024)
Kiertuejäsenet
Walter Ryan – rummut (1995)
Diskografia > Studioalbumit

Burn My Eyes (1994)
The More Things Change (1997)
The Burning Red (1999)
Supercharger (2001)
Through the Ashes of Empires (2003)
The Blackening (2007)
Unto the Locust (2011)
Bloodstone & Diamonds (2014)
Catharsis (2018)
Of Kingdom and Crown (2022)
Unatoned (2025)
Aiheesta muualla

Tuotanto ruodinnassa: Machine Head KaaosZine.
Dave McClain liittyi Machine Headiin 1995.
Logan Mader lähti yhtyeestä 1997.
Phil Demmel liittyi yhtyeeseen vuonna 2003.
Machine Head lämmittelemässä Metallicaa Rotterdamissa vuonna 2009.
Phil Demmel ja Robb Flynn vuonna 2012.
Jared MacEachern liittyi Machine Headiin vuonna 2013.
Robb Flynn vuonna 2015.
Phil Demmel lähti yhtyeestä vuonna 2019.
Dave McClain lähti yhtyeestä vuonna 2019.
Meksikon itsenäisyyssota

Meksikon itsenäisyyssota oli Uuden-Espanjan eli sittemmin Meksikon itsenäisyyteen johtanut sota meksikolaisten kapinallisten ja Espanjan välillä vuosina 1810–1821. Sodan alkuvaiheen johtohahmo pappi Miguel Hidalgon kapinan alkamispäivämäärä 16. syyskuuta on nykyisin Meksikon itsenäisyyspäivä. Sota alkoi yhteiskunnallisia uudistuksia ja tasa-arvoa vaatineiden heikompiosaisten kapinana, mutta myöhemmin se muuttui luonteeltaan päälaelleen paikallisten konservatiivien käännyttyä liberaaliksi muuttunutta Espanjaa vastaan. Meksiko julistettiin itsenäiseksi 28. syyskuuta 1821 ja konservatiivien johtohahmo Agustín de Iturbide valittiin Meksikon kuninkaaksi nimellä Augustín I. Hän hallitsi kuitenkin vain muutaman vuoden ennen Santa Annan johtamaa kapinaa.
Tausta

Poliittinen tilanne 1800-luvun alun Uudessa-Espanjassa oli epävakaa. Vuonna 1810 Uuden-Espanjan asukasluku oli noin 6 miljoonaa. Heistä noin 15 000 oli espanjalaisia eli peninsulaareja. Heistä noin puolet oli sotilaita. Kreoleja oli noin miljoona ja afrikkalaistaustaisia orjia noin 10 000. Loput olivat joko intiaaneja tai sekarotuisia. Kasvava väestö oli heikentänyt elinolosuhteita ja alueella oli myös taloudellisia vaikeuksia elintarvikkeiden hinnan muutosten ja palkkojen alenemisen takia. Sadonkorjuu vuonna 1809 epäonnistui, mikä johti nälkään laajoilla alueilla. Myös työttömyysaste oli korkea.
Ranskan keisari Napoleon I oli asettanut emämaassa valtaistuimelle oman veljensä Joseph Bonaparten hallitsijanimellä José I. Uudessa-Espanjassa yleinen mielipide oli selvästi entisen kuningas Ferdinand VII:n puolella. Tyytymättömyys ilmeni tottelemattomuutena ja Uuden-Espanjan varakuninkaita vaihdettiin useaan otteeseen. Syyskuussa 1808 joukko paikallisia oli jopa pidättänyt paikallisen varakuningas José de Iturrigarayn. Hänen tilalleen oli lähetetty ensin Pedro de Garibay ja vain hieman myöhemmin hänetkin korvattiin Francisco Xavier de Lizanalla.
Uudessa-Espanjassa väestö oli jakaantunut nyt itsenäisyyttä kannattaviin ja emämaan yhteydessä pysymistä kannattaviin. Jälkimmäistä vaihtoehtoa kannatti etenkin maan kreoliyläluokka, jolle suurten kansanjoukkojen vallankumous saattaisi olla poliittisesti vaarallinen. Osa kreoleista oli kuitenkin jo alkanut laatia suunnitelmia itsenäisyyden puolesta. Kesällä 1810 tällainen joukko kokoontui Querétarossa, jonka mukaan heidät tunnettiin Querétaron salaliittolaisina. Mukana oli pienen Doloresin kylän pappi Miguel Hidalgo, josta tuli sittemmin itsenäisyysliikkeen johtohahmo.
Sota > Ensimmäinen vaihe

Salaliittolaiset sopivat yrittävänsä vallankumousta saman vuoden lokakuussa, mutta pian he saivat tietää viranomaisten saaneen vihiä heidän suunnitelmistaan. Monet salaliittolaiset vetäytyivät suunnitelmasta, mutta syyskuussa Hidalgo yllytti seurakuntansa kapinaan espanjalaisia vastaan sanoen Guadalupen neitsyen suojelevan kapinallisia. Kapinan (El Grito de Dolores) alkamispäivä 16. syyskuuta on nykyisin Meksikon itsenäisyyspäivä. Doloresin kapinallisiin liittyi nopeasti väkeä. Vain parin kuukauden kuluttua Hidalgo johti jo 50 000 henkilön joukkoa. Mukana oli maatyöläisiä, kaivostyöläisiä, miehiä ja naisia, mestitsejä ja intiaaneja. Kapinasta muodostuikin myös luokkasota ja kapinoitsijoiden viha kohdistui espanjalaisten lisäksi myös kreoliyläluokkaan, kuten maanomistajiin ja kauppiaisiin. Luokkasota vieraannutti osan aiemmin myötämielisesti kapinallisiin suhtautuneista kreoleista ja sodan aikana heitä taistelikin kapinallisia vastaan espanjalaisten ohella.
Hidalgolla ei ollut selkeää suunnitelmaa kapinansa suhteen. Kapinalliset valtasivat suurimmillaan alueita tukialueeltaan Meksikon keskiosista aina Tyynenmeren rannikolta Atlantille. Pääkaupunki México oli kuitenkin edelleen espanjalaisten käsissä, eikä Hidalgo rohjennut hyökätä sitä vastaan. Sodan pitkittyessä hänen kapinallistensa rivit alkoivat harventua ja tammikuussa 1811 uuden varakuningas Francisco Xavier Venegasin joukot ottivat voiton paljon suuremmasta kapinallisarmeijasta. Hidalgo pakeni kohti pohjoista, kunnes hän jäi vangiksi maaliskuussa 1811. Muutamaa kuukautta myöhemmin hänet teloitettiin.
Kapinallisia johti nyt toinen pappi, José María Morelos. Morelos oli sotilasjohtajana edeltäjäänsä kyvykkäämpi. Kapinallisten määrä oli vähentynyt selvästi huipustaan, mutta Morelos muutti kapinallisten joukot tehokkaaksi ja iskukykyiseksi armeijaksi. Hän ei myöskään ottanut suoraan yhteen espanjalaisten kanssa. Pikku hiljaa hän sai vallattua alueita espanjalaisilta. Vuoteen 1813 mennessä kapinalliset hallitsivat Acapulcon rannikkoa, Oaxacaa ja pääkaupunki Méxicon eteläpuolisia alueita. Morelos järjesti myös Chilpancingossa kokouksen, jossa Meksiko julistettiin itsenäiseksi. Maalle laadittiin myös sen ensimmäinen perustuslaki. Kapinallisilla oli näin nyt selkeä tavoite, täysi itsenäisyys Espanjasta, tasavalta, sosiaalinen ja rodullinen tasa-arvo, sekä orjuuden lakkauttaminen. Morelos jäi kuitenkin Hidalgon tapaan vangiksi marraskuussa 1815 ja hänet teloitettiin kuukautta myöhemmin.
Sota > Sodan toinen vaihe

Kapina oli nyt hiipunut, muttei sammunut. Etelä-Meksikossa Vicente Guerrero ja Félíx Fernández (Guadalupe Victoria) johtivat sissisotaa espanjalaisia vastaan. Vuonna 1817 espanjalainen sotilas Francisco Xavier Mina saapui puolestaan Meksikoon "Meksikon tasavallan vapautusarmeijaksi" kutsumansa 300 miehen joukon johdossa. Minan sotaretki Meksikossa alkoi lupaavasti, mutta päättyi hänen teloitukseensa vain muutamaa kuukautta myöhemmin. Ennen saapumistaan Meksikoon hän oli taistellut kuninkaaksi jälleen noussutta Ferdinand VII:tä vastaan Espanjassa. Vuonna 1820 Espanjan nyt liberaalienemmistöinen cortes rajasi kuninkaan valtaa. Meksikossa uusi poliittinen tilanne jakoi tilannetta uudelleen emämaata kannattaneisiin peninsulaareihin, kun taas konservatiivit kuten kirkko, aristokraatit ja maanomistajat kääntyivät nyt liberaaleja uhkana pitäen itsenäisyyden kannalle. Konservatiivit alkoivat taistella itsenäisyyden ja monarkian puolesta ja edelleen olemassa olleet tasavaltalaiset itsenäisyyttä kannattavat lisäsivät vastaavasti omaa toimintaansa.
Konservatiivien merkkihahmoksi osoittautui aiemmin kapinallisia vastaan taistellut kenraali Agustín de Iturbide. Hän sai uhkakuvia maalailemalla varakuningas Juan Ruiz de Apodcalta komentoonsa 2 500 miehen joukon. Iturbide oli uskotellut tarvitsevansa joukkoja hyökkäykseen tasavaltalaisia vastaan, mutta sen sijaan hän liittoutuikin Vicente Guerreron kanssa. Helmikuussa 1821 julkaistiin niin sanottu Igualan suunnitelma (Plan de Iguala). Sen vaatimuksia olivat itsenäisyys kuningaskuntana, kreolien ja peninsulaarien tasa-arvo, sekä katolilaisen kirkon aseman kunnioitus. Sota muuttui nyt muutamassa kuukaudessa kapinallisten eduksi. Helmikuussa 1821 Meksikoon saapui uusi varakuningas Juan O'Donojú, mutta hän ei voinut enää muuttaa sodan suuntaa. Elokuussa O'Donojú solmi Córdoban sopimuksen, jolla hän tunnusti Meksikon itsenäisyyden. 27. syyskuuta Iturbiden joukot marssivat Méxicoon ja Meksiko julistettiin itsenäiseksi 28. syyskuuta.
Seuraukset

Espanjan cortes ei tunnustanut Meksikon itsenäisyyttä, muttei lähettänyt uusia joukkojakaan. Iturbide valmisteli kuningaskuntaansa yrittäen etsiä sopivaa kuningasehdokasta Euroopasta. Sopivaa ehdokasta ei kuitenkaan löytynyt, jolloin Meksikon kongressi julisti Iturbiden Meksikon keisariksi toukokuussa 1822 hallitsijanimellä Augustín I. Kuitenkin vain muutaman vuoden kuluttua Santa Annan johtama kapina kukisti Augustín I:n.
Meksikon esimerkki vauhditti myös vuoden 1820 tapahtumista liikkeelle lähtenyttä Keski-Amerikan itsenäisyysliikettä. Chiapas ja Guatemala liittyivät Iturbiden houkuttelun jälkeen Meksikoon, mutta Iturbidea vastustivat paikalliset liberaalit. Meksikon armeijan saavuttua alueelle yleinen mielipide kääntyi Meksikoa vastaan ja Iturbiden aseman huononnuttua Keski-Amerikan valtiot purkivat liiton Meksikon kanssa ja heinäkuussa 1823 perustettiin Keski-Amerikan tasavalta. Kaikki Espanjan siirtomaat Etelä-Amerikan mantereella olivat itsenäistyneet 1820-luvun puoliväliin mennessä.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Meksikon itsenäisyyssota Wikimedia Commonsissa
Miguel Hidalgo Antonio Fabrésin maalauksessa 1800-luvulta.
Agustín de Iturbide.
Antheus

| Antheus> Ἀνθεύς |
| --- | --- |
Kirjoittaja:  Agathon
Alkuperäiskieli:  muinaiskreikka (klassinen)
Tyylilaji:  tragedia
Aihe:  ?
Tapahtumapaikka ja -aika:  ?
Kantaesitys:  400-luku eaa.
Kantaesityspaikka:  Dionysoksen teatteri (?), Ateena
Henkilöt
Henkilöt:  ?
Kuoro:  ?
Antheus (m.kreik. Ἀνθεύς, joskus Anthos, Ἄνθος, ”Kukka”) oli Agathonin kirjoittama antiikin kreikkalainen tragedia. Se ei ole säilynyt nykyaikaan, eikä siitä tiedetä paljoakaan.
Agathon voitti tragedialla palkinnon näytelmäkilpailuissa, mutta juhlaa tai vuotta ei tunneta. Aristoteles mainitsee näytelmän Runousopissaan. Hänen mukaansa tragedia oli poikkeuksellinen siinä, että sen henkilöhahmot ja juoni olivat kokonaan Agathonin itse keksimiä, siinä missä kreikkalaiset tragediat perustuivat yleensä joko kreikkalaisen mytologian jo ennalta tunnettuihin aiheisiin, tai joissakin harvemmissa tapauksissa (kuten Aiskhyloksen Persialaiset) historian tapahtumiin. Aristoteles sanoo, ettei tämä vähentänyt yhtään näytelmän viehätystä, ja käytti tätä esimerkkinä siitä, ettei näytelmissä ollut pakko pitäytyä perinteisissä myyteissä.
Aristoteleen sanoma ei kuitenkaan välttämättä tarkoita sitä, ettei Agathonin tragedia olisi sijoittunut myyttiseen, herooiseen maailmaan. Erään teorian mukaan näytelmän hahmot olisivat olleet keksittyjä mutta yhtä lailla mytologisia hahmoja.
Siniriutta

Siniriutta on suomalainen merivesiakvaarioihin erikoistunut akvaarioliike. Myymälän valikoimiin kuuluvat merivesikalat, -korallit ja -selkärangattomat. Tilauksesta Siniriutan kautta saa myös tekniikkaa ja akvaariota. Myymälätoiminnan ohella Siniriutta huoltaa ja suunnittelee akvaariokokonaisuuksia koteihin ja yrityksiin. Kivijalkamyymälän rinnalla toimii myös verkkokauppa.
Siniriutta avasi ensimmäisen vähittäismyymälän 16. marraskuuta 1991 Vantaan Hämeenkylään. Myymälä oli kooltaan 20 neliötä ja sijaitsi kukkaliikkeen sisätiloissa. Liiketila laajeni samoissa tiloissa moneen kertaan. Vuosina 1994–2002 oli myymälä noin 150 neliön kokoinen. Joulukuussa 2002 Siniriutta muutti Akvaariolinnaan Vantaan Petikkoon. Kiinteistössä sijaitseva asunto muutettiin myymäläksi ja samalla näyttelytilat remontoitiin. Näyttely lopetettiin 2006, ja vuonna 2007 koko tila muutettiin myymäläksi. Helmikuussa 2008 330 neliön myymälä myytiin.
Syksyllä 2009 toiminta alkoi uudelleen. Pääpainopisteenä oli akvaarioiden suunnittelu ja niiden huolto julkisiin tiloihin ja yksityisille. Maaliskuussa 2010 rakentui uudet karanteenitilat Vantaanpuiston ostoskeskuksessa, ja yritys alkoi tuoda taas merivesikaloja ja koralleja Suomeen.
Keväällä 2013 toiminta jatkui isoimmissa tiloissa Vihdissä Selkin kylässä.
Syksyllä 2022 avattiin uusi myymälä Helsingin Jätkäsaareen Livornonkadulle.
Aiheesta muualla

Yrityksen kotisivut
Leopold von Berchtold

Philip de Lászlón maalaama muotokuva Leopold von Berchtoldista vuodelta 1908
Leopold Anton Johann Sigismund Joseph Korsinus Ferdinand von Bercthold (18. huhtikuuta 1863 Wien – 21. marraskuuta 1942 lähellä Cserpregiä, Unkari) oli itävaltalainen kreivi ja diplomaatti, joka oli Itävalta-Unkarin ulkoministerinä vuosina 1912–1915. Hänen toimintansa Itävalta-Unkarin ja Serbian välille vuonna 1914 syntyneen niin sanotun heinäkuun kriisin yhteydessä osaltaan johti ensimmäisen maailmansodan puhkeamiseen.