stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Casey Mittelstadt
Ura > Seuraura

Mittelstadt syntyi Edinassa, mutta kasvoi Eden Prairiessa. Hän kävi high schoolin kotikaupungissaan Eden Prairie High Schoolissa. Mittelstadt valittiin kauden 2013–2014 päätteeksi Minnesotan osavaltion Bantam-sarjan vuoden pelaajaksi. Green Bay Gamblers varasi hänet 73. pelaajana USHL:n varaustilaisuudessa 2014. Kaudella 2015–2016 Mittelstadt toimi Eden Prairie High'n varakapteenina. Hänet valittiin kauden päätteeksi koko Yhdysvaltojen parhaaksi lukiolaispelaajaksi. Mittelstadt pelasi valtaosan kaudestaan myös Yhdysvaltain maajoukkueen kehitysohjelman mukana.
Kaudeksi 2016–2017 Mittelstadt siirtyi hänet kaksi vuotta aiemmin varanneeseen Green Bay Gamblersin USHL-joukkueeseen. Hän teki kuitenkin varsin erikoisen ratkaisun ja pelasi valtaosan kaudestaan vielä myös Eden Prairie High Schoolin joukkueessa, jonka kapteenina Mittelstadt toimi. Hänet palkittiin kauden päätteeksi Minnesotan osavaltion parhaana lukiolaispelaajana Minnesota Mr. Hockey Awardilla sekä valittiin koko Yhdysvaltojen parhaaksi lukiolaispelaajaksi. Mittelstadt pelasi kauden aikana myös CCM/USA Hockey All-American Prospects Gamessa. Hän teki ottelussa Team Howen paidassa kaksi maalia ja palkittiin ottelun arvokkaimpana pelaajana.
Buffalo Sabres varasi Mittelstadtin koko NHL:n varaustilaisuuden kahdeksantena pelaajana kesällä 2017. Hän oli varaustilaisuuden ensimmäisenä varattu yhdysvaltalaispelaaja. Mittelstadt siirtyi kaudeksi 2017–2018 Minnesotan yliopistojoukkueeseen. Hän oli joukkueen toiseksi paras pistemies Rem Pitlickin jälkeen tehopistein 11+19=30. Mittelstadt valittiin kauden päätteeksi B1G:n tulokkaiden tähdistökentälliseen.
Ensimmäisen yliopistokautensa päätteeksi, maaliskuussa 2018 Mittelstadt teki kolmivuotisen tulokassopimuksen Buffalo Sabresin kanssa. Hän siirtyi heti seuran NHL-joukkueen vahvuuteen. Mittelstadt teki NHL-debyyttinsä runkosarjan kuudenneksi viimeisellä kierroksella 29. maaliskuuta 2018 Detroit Red Wingsia vastaan. Hän sai ottelussa jääaikaa 12.53 minuuttia. Mittelstadt keräsi myös yhden syöttöpisteen Evan Rodriguesin maaliin. Hän keräsi ottelusta teholukeman –1. NHL-uransa avausmaalin Mittelstadt teki viidessä ottelussaan runkosarjan toiseksi viimeisellä kierroksella 6. huhtikuuta 2018 ylivoimalla vieraissa Tampa Bay Lightningia vastaan. Hän pelasi loppukaudella NHL:ssä kaikkiaan kuusi runkosarjaottelua tehopistein 1+4=5.
Joulukuussa 2020 Mittelstadt teki Sabresin kanssa yksivuotisen ja 874 125 dollarin arvoisen jatkosopimuksen.
Syyskuussa 2021 Mittelstadt teki Sabresin kanssa kolmevuotisen ja yhteensä 7,5 miljoonan dollarin arvoisen jatkosopimuksen.
Maaliskuussa 2024 Sabres kauppasi Mittelstadtin Colorado Avalancheen vaihdossa Bowen Byramiin. Kesäkuussa 2024 Mittelstadt solmi Avalanchen kanssa kolmivuotisen ja yhteensä 17,25 miljoonan dollarin arvoisen jatkosopimuksen.
Maaliskuussa 2025 Avalanche kauppasi Mittelstadtin, Will Zellersin pelaajaoikeudet ja toisen kierroksen varausvuoron vuoden 2025 varaustilaisuudessa Boston Bruinsiin vaihdossa Charlie Coyleen ja viidennen kierroksen varausvuoroon vuoden 2026 varaustilaisuudessa.
Ura > Maajoukkueura

| Mitalit> Maa:   Yhdysvallat.Miesten jääkiekko.Alle 20-v. MM-kilpailut  | Mitalit> Maa:   Yhdysvallat.Miesten jääkiekko.Alle 20-v. MM-kilpailut  | Mitalit> Maa:   Yhdysvallat.Miesten jääkiekko.Alle 20-v. MM-kilpailut  | Maa:   Yhdysvallat> Miesten jääkiekko. |
| --- | --- | --- | --- |
|  Pronssia | Buffalo 2018 | jääkiekko |  |
| Alle 18-v. MM-kilpailut  | Alle 18-v. MM-kilpailut  | Alle 18-v. MM-kilpailut  |  |
|  Pronssia | Grand Forks 2016 | jääkiekko |  |
Mittelstadt pelasi alle 20-vuotiaiden maailmanmestaruuskilpailuissa vuonna 2018, jolloin hän voitti joukkueineen pronssia. Mittelstadt jakoi koko turnauksen pistepörssin voiton Tšekin Martin Nečasin kanssa tehopistein 4+7=11, mutta vei varsinaisen kärkisijan suuremman maalimäärän turvin. Hänet valittiin koko turnauksen arvokkaimmaksi pelaajaksi, parhaaksi hyökkääjäksi ja tähdistökentälliseen. Valmennus valitsi Mittelstadtin Yhdysvaltain turnauksen yhdeksi kolmesta parhaasta pelaajasta. Hänet valittiin myös sekä Tanskaa että Kanadaa vastaan pelatun alkulohkon ottelun päätteeksi joukkueensa ottelun parhaaksi pelaajaksi.
Mittelstadt pelasi alle 18-vuotiaiden MM-kilpailuissa vuonna 2016, jolloin hän voitti pronssia. Mittelstadt pelasi myös alle 18-vuotiaiden Ivan Hlinkan muistoturnauksessa vuonna 2015, jolloin hän oli tehopistein 3+4=7 Yhdysvaltain paras syöttäjä ja jakoi sisäisen pistepörssin voiton Kailer Yamamoton kanssa. Mittelstadt jakoi myös joukkueen sisäisen tehotilaston voiton Cam Dineenin kanssa lukemalla +3.
Pelityyli

The Sports Forecaster -sivuston mukaan Mittelstadt on dynaaminen ja luova pelintekijä, joka näkee kentän hyvin, omaa pehmeät kädet ja syöttää hyvin. Hän on myös optimaalisen kokoinen NHL-tasolle. Mittelstadtilta voi odottaa melko suuria pistemääriä tasolla kuin tasolla. Hänen tulisi kuitenkin lisätä voimaa voittaakseen paremmin kaksinkamppailuja. Mittelstadt ei ole myöskään aina samalla aaltopituudella ketjukavereidensa kanssa, kun hänen pelinäkemyksensä eroaa ajoittain muista.
NHL:n Draft Prospects -profiilissa Mittelstadtia verrataan pelityyliltään John Tavaresiin ja Tyler Seguiniin.
Muuta

Mittelstadtin pikkuveljet John ja Luke pelaavat Eden Prairie High Schoolin joukkueessa.
Kaarle IV (Espanja)

| Kaarle IV |
| --- | --- |
 Espanjan kuningas
 Kaarle IV, Francisco de Goya 1789
Espanjan kuningas
Valtakausi:  14. joulukuuta 1788 – 19. maaliskuuta 1808
Edeltäjä:  Kaarle III
Seuraaja:  Ferdinand VII

Syntynyt:  11. marraskuuta 1748 Palazzo Reale di Portici, Portici, Napolin kuningaskunta
Kuollut:  20. tammikuuta 1819 (70 vuotta) Palazzo Barberini, Rooma, Kirkkovaltio tai Napoli, Napolin kuningaskunta
Hautapaikka:  Kuninkaallinen krypta, Kuninkaiden pantheon El Escorial
Puoliso:  Maria Luisa
Lapset:  Carlota Joaquina   Maria Amalia   Ferdinand VII Don Carlos Maria Isabella de Bourbon  Francisco
Koko nimi:  Carlos Antonio Pascual Francisco Javier Juan Nepomuceno José Januario Serafín Diego de Borbón y Sajonia
Suku:  Bourbon
Isä:  Kaarle III
Äiti:  Maria Amalia
Uskonto:  roomalaiskatolilaisuus
Nimikirjoitus:  
Kaarle IV (esp. Carlos Antonio Pascual Francisco Javier Juan Nepomuceno José Januario Serafín Diego de Borbón y Sajonia); (11. marraskuuta 1748 Palazzo Reale di Portici, Portici, Napolin kuningaskunta – 20. tammikuuta 1819 Palazzo Barberini, Rooma, Kirkkovaltio toisten tietojen mukaan Napoli) oli Espanjan kuningas vuosina 1788–1808.
Suku ja koulutus

Carlos oli Kaarle III:n ja kuningatar Maria Amalian toiseksi vanhin poika. Hänellä oli 12 sisarusta. Hänen vanhempi sisarensa Maria Luisa avioitui 1765 Pyhän saksalais-roomalaisen keisarikunnan keisari Leopold II:n kanssa; nuorempi veli Ferdinand I (1751–1825) Molempain Sisiliain kuningas avioitui Itävallan arkkiherttuatar Maria Karoliinan kanssa; Gabriel (1752–1788) avioitui Portugalin kruununprinsessa infanta Maria Ana Vitórian, Pietari III:n ja Maria I:n tyttären kanssa; veli Antonio Pascual (1755–1817) pakotettiin naimaan Kaarlen tytär, infanta María Amalia (1779–1798).
Hän nousi vallanperijäksi, koska vanhempi veli Felipe, Calabrian herttua (1747–1777) oli henkisesti kehitysvammainen, puhekyvytön ja kärsi epilepsiasta.
Kruununprinssi Carlos ei saanut kovin hyvää koulutusta. Hänellä oli kolme merkittävää harrastusta: musiikki, hänestä tuli säveltäjä Luigi Boccherinin suuri suojelija Madridissa, mekaaniset taiteet ja erityisesti metsästys, josta tuli hänelle toinen luonto. Hän osoitti myös suurta herkkyyttä kuvataiteen suhteen, hän oli taidemaalari Francisco de Goyan merkittävin tukija.
Espanjan kruununprinssi

Carlosin isä Kaarle III julistettiin Espanjan kuninkaaksi elokuussa 1759 lapsettomana kuolleen Ferdinand VI:n jälkeen. Hän jätti Napolin kuninkuuden nuoremmalle pojalleen Ferdinand I:lle ja lähti muun kuningasperheen kanssa - kehitysvammaista Felipeä lukuun ottamatta, joka jätettiin Porticiin - Espanjaan lokakuussa 1759.
Barcelonassa vastaanotto oli poikkeuksellisen innostunut, mikä toistui Zaragozassa marraskuussa. Juhlallinen saapuminen Madridiin 9. joulukuuta oli näyttävä. Cortes, joka kokoontui välittömästi, vannoi valan kruununprinssille. Tämä hälvensi kuninkaan huolen siitä, että koska Carlos oli syntynyt Napolissa, se oli ollut ristiriidassa Filip V:n asettaman puolisaalisen lain määräysten kanssa vuodelta 1713.
Kaarle III jäi leskeksi pian Espanjan kuninkuutensa alkamisen jälkeen vuonna 1760 ja 12-vuotias Carlos menetti äitinsä. Isä päätti olla solmimatta uutta avioliittoa, mutta huolehti perillisensä avioliitosta. Jo vuonna 1762 päätettiin avioliitosta serkun, Parman prinsessa María Luisan kanssa, joka oli vasta 11-vuotias. Varsinaiset häät pidettiin vuonna 1765.
Avioliitto

Kruununprinssi Carlos avioitui San Ildefonsossa syyskuussa 1765 serkkunsa, 14-vuotiaan Parman prinsessa Maria Luisan kanssa, joka oli Parman herttua Filipin (1720–1765) ja Ranskan prinsessa Louise-Élisabetin (1727–1759) nuorin tytär. Heille syntyi neljätoista lasta.
Kuningas

Kaarle oli heikko kuningas, jonka aikana vuodesta 1792 lähtien Espanja oli likimain Ranskan vasalli. Valtiota hallitsivat käytännössä kuningatar Maria Luisa ja tämän suosikki, pääministeri Manuel de Godoy. Kaarle IV:tä kutsuttiin El Cazadoriksi (”metsästäjä”), koska hän piti enemmän urheilusta ja metsästyksestä kuin valtion asioiden hoitamisesta. Hän oli hyväsydäminen, mutta heikko ja yksinkertainen.
Manuel de Godoyn ja kuningatar Maria Luisan päätöksellä liittyminen ensimmäisen liittokunnan sotaan Ranskan ensimmäistä tasavaltaa vastaan ​​​​johti Ranskan hyökkäykseen vuonna 1794. Heinäkuussa 1795 konfliktin Ranskan kanssa päätti Baselin rauha, jota seurasi seuraavana vuonna San Ildefonson sopimus, Espanjan ja Ranskan välinen liitto Englantia vastaan.
Kun Napoleon jälleen miehitti Pohjois-Espanjan vuonna 1807, Kaarle yritti vallankaappauksen uhkaamana paeta Amerikkaan, mutta hänen poikansa Ferdinandin kannattajat pysäyttivät hänet ja pakottivat luopumaan kruunusta maaliskuussa 1808.
Maanpako

Kaarle luopui vallasta vuonna 1808 poikansa Ferdinand VII:n liittouduttua ranskalaisten kanssa pääministeri Manuel de Godoyta vastaan. Valtaan nousi toukokuussa 1809 Napoleon I:n veli Joseph Bonaparte. Godoyn ja Napoleonin solmima Fontainebleaun sopimus aiheutti Espanjalle vaikean tilanteen, joka johti Pyreneiden niemimaan sotaan.
Kaarle lähti puolisonsa kanssa maapakoon Ranskaan ensin Bayonneen ja he olivat vangittuina Fontainebleaun linnassa. Toisten tietojen mukaan he olivat ensin vangittuina Compiègnen kuninkaallisessa linnassa ja sen jälkeen kolme vuotta Marseillen lähialueella. He pysyivät de facto vankeina Ranskan maaperällä Napoleon Bonaparten kukistumiseen vuoteen 1812. Sen jälkeen he asettuivat Roomaan ja sodan lopussa he tunnustivat Ferdinand VII:n Espanjan kuninkaaksi. Heitä seurasi uskollinen palvelija, entinen pääministeri Manuel de Godoy.
Syrjäytetty kuningas Kaarle IV, nyt Carlos de Borbón kuoli 70-vuotiaana tammikuussa 1819 Napolissa ollessaan vierailemassa veljensä Ferdinand IV:n luona, muutama viikko puolisonsa Maria Luisan jälkeen. Hänet on haudattu El Escorialin kuninkaallisen San Lorenzon luostarin kirkon Kuninkaalliseen kryptan, Kuninkaiden pantheoniin.
Lapset

Kaarlella ja Maria Luisalla oli 14 lasta, joista seitsemän eli aikuiseksi.
Carlos Clemente (1771–1774), kuoli alle 3-vuotiaana
Carlota Joaquina, Portugalin ja Algarven kuningatar (1775–1830), nai serkkunsa Portugalin kuningas Juhana VI:n. Heille syntyi lapsia, joista yhdestä tuli Brasilian keisari Pedro I. Yksi hänen tyttäristään, infanta Maria Isabel (1797–1818) nai 1816 oman setänsä eli Carlota Joaquinan veljen Ferdinand VII:n.
Maria Luisa (1777–1782), kuoli alle 5-vuotiaana
María Amalia (1779–1798), nai 25 vuotta vanhemman setänsä, Espanjan kruununprinssi Kaarle III:n pojan Antonio Pascualin. Ainoa poika juuttui hartioista synnytyskanavaan kahden vuorokauden ajaksi ja kuoli. Infanta María Amalia kuoli synnytyksen aiheuttamaan infektioon 19-vuotiaana.
Carlos Domingo (1780–1783), kuoli 3-vuotiaana
Maria Luisa, Etrurian kuningatar ja Luccan herttuatar (1782–1824), nai serkkunsa Etrurian kuningas Louis I:n (k. 1803). Heidän poikansa oli Parman herttua Kaarle II. Luccan herttuatar omalla oikeudellaan 1817.
kaksospojat Carlos Francisco de Paula ja Felipe Francisco de Paula (1783–1784), kuolivat kuukauden välein hieman yli vuoden ikäisenä
Ferdinand VII (Fernando); (1784–1833), Espanjan kuningas, nai 1. serkkunsa Molempain Sisiliain prinsessa Maria Antonian 1802, ei eloonjääneitä jälkeläisiä. Nai 2. sisarentyttärensä Portugalin prinsessa Maria Isabelin 1816, ei  eloonjääneitä jälkeläisiä. Nai 3. Saksin prinsessa Maria Josepha Amalian 1819, ei jälkeläisiä. Nai 4. sisarentyttärensä Molempain Sisiliain prinsessa Maria Christinan 1829 ja heillä oli kaksi tytärtä, joista vanhemmasta tuli Espanjan kuningatar Isabella II.
Carlos María Isidro Benito, Molinan kreivi, Don Carlos (1788–1855), nai 1. sisarentyttärensä Portugalin prinsessa Maria Franciscan 1816 ja heillä oli jälkeläisiä. Nai 2. sisarentyttärensä Beiran prinsessa Maria Teresan 1838, ei jälkeläisiä. Karlistien kruununtavoittelija nimellä ”Kaarle V”.
Maria Isabella de Bourbon, Molempain Sisiliain kuningatar (1789–1848), nai serkkunsa Molempain Sisiliain kuningas Frans I:n 1802 ja heillä oli jälkeläisiä, kuten Molempain Sisiliain kuningas Ferdinand II. Kaksi hänen tyttäristään nai oman setänsä eli María Isabelin veljen: Maria Christina (1806–1878) nai 1829 María Isabelin veljen Ferdinand VII:n ja Luisa Carlotta nai 1819 Maria Isabelin nuorimman veljen Franciscon.
Maria Teresa (1791–1794), kuoli 3-vuotiaana isorokkoon
Felipe Maria (1792– 1794), kuoli alle 2-vuotiaana
Francisco de Paula (1794–1865), nai sisarentyttärensä Molempain Sisilian prinsessa Luisa Carlottan 1819 ja heillä oli jälkeläisiä.
Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista.
Asiasta lisää

Kaarle IV:n elämäkerta Espanjan Kuninkaallisen historia-akatemia sivulla (espanjaksi)
Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
Nuori kruununprinssi Carlos, Asturian ruhtinas, Anton Raphael Mengs n. 1765
Kuningas Kaarle IV, Francisco Bayeu (attr.) 1790-1791
Vallasta luopunut Carlos de Borbón vuonna 1818, Carlos Espinosa Moya
Kaarle IV:n hauta (alinna), El Escorialin kuninkaallisen San Lorenzon luostarin kirkon Kuninkaallinen krypta, Kuninkaiden pantheon
Kaarle IV:n ja kuningatar Maria Luisan perhe, Francisco de Goya, 1800–1801.
Käännös suomeksi
Brock Nelson

| Brock Nelson |
| --- | --- |

Henkilötiedot
Syntynyt: 5. lokakuuta 1991 (ikä 33) Warroad, Minnesota, Yhdysvallat
Kansalaisuus:   Yhdysvallat
Jääkiekkoilija
Pelipaikka:  keskushyökkääjä
Maila:  vasen
Pituus:  191 cm
Paino:  89 kg
Seura
Seura:  Colorado Avalanche
Sarja:  NHL
Pelinumero:  11
Pelaajaura
Pääsarjaura:  2012–
Aik. seurat:  Bridgeport Sound Tigers (AHL) New York Islanders (NHL)
NHL-varaus:  30. varaus, 2010 New York Islanders
Brock Nelson (s. 5. lokakuuta 1991 Warroad, Minnesota, Yhdysvallat) on yhdysvaltalainen jääkiekkoilija, joka pelaa NHL-joukkue Colorado Avalanchessa. Hän on New York Islandersin ensimmäisen kierroksen varaus NHL:n vuoden 2010 varaustilaisuudesta. Hän aloitti ammattilaisuransa pelaamalla Bridgeport Sound Tigersissa.
Ura

Nelson varattiin vuoden 2010 varaustilaisuudessa numerolla 30 New York Islandersiin. Hän pelasi kauden 2011–2012 lopussa Islandersin farmijoukkue Bridgeport Sound Tigersissa.
Nelson teki NHL-debyyttinsä kaudella 2012–2013 pudotuspeleissä. Ensimmäisen pisteensä hän teki seuraavalla kaudella 8. lokakuuta 2013 syöttämällä Peter Reginin tekemän maalin 6–1 -voitossa Phoenix Coyotesia vastaan. Ensimmäinen maali syntyi neljä päivää myöhemmin 22. lokakuuta Vancouver Canucksia vastaan.
Nelson pelasi täyden kauden NHL:ssä kaudella 2014–2015 ja teki 82 runkosarjaottelussa tehopisteet 20+22=42.
Maaliskuussa 2025 Islanders kauppasi Nelsonin ja William Dufourin Colorado Avalancheen vaihdossa Calum Ritchieen, Oliver Kylingtoniin, ensimmäisen kierroksen varausvuoroon joko vuoden 2026 tai 2027 varaustilaisuudessa ja ehdolliseen kolmannen kierroksen varausvuoroon vuoden 2028 varaustilaisuudessa.
Ura > Maajoukkueura

Nelson edusti Yhdysvaltain U20 maajoukkuetta nuorten maailmanmestaruuskilpailuissa 2011. Hän auttoi maansa pronssimitalille saaden viidessä pelissä yhden syöttöpisteen. Aikuisten MM-kisoissa Nelson oli voittamassa pronssia Tšekissä 2015, jossa hän oli tehoilla 6+4=10 joukkueensa paras pistemies.
Tilastot

Käännös suomeksi
Annika Hartikka

Annika Hartikka (s. 1993 Pöytyä) on suomalainen näyttelijä.
Hartikka valmistui näyttelijäksi Teatterikorkeakoulusta keväällä 2021. Hänet tunnetaan muun muassa vuoden 2022 Aikamies-elokuvan naispääosasta. Tämän lisäksi hän on näytellyt useissa teattereissa kuten Kansallisteatterissa, Turun kaupunginteatterissa, Teatteri Jurkassa sekä Lahden kaupunginteatterissa. Hartikka on tehnyt useita esityksiä myös lahtelaisessa Teatteri Vanhassa Jukossa, jonka näyttelijäensembleen hän kuuluu.
Filmografia > Elokuvat

| Vuosi | Elokuva | Rooli |
| --- | --- | --- |
| 2022 | Aikamies | Neiti |
Filmografia > Televisiosarjat

| Vuosi | Sarja | Rooli |
| --- | --- | --- |
| 2025 | Putous | useita rooleja |
Matias Corvinus

| Matias Corvinus |
| --- | --- |
 Kuningas Matias Corvinus, Andrea Mantegna 1400-luvun loppupuoli
Unkarin kuningas
Valtakausi:  24. tammikuuta 1458 – 6. huhtikuuta 1490
Kruunajaiset:  29. huhtikuuta 1464 Székesféhervár
Edeltäjä:  Ladislaus V
Seuraaja:  Vladislav II
Sijaishallitsija:  Mikael Szilágyi

Syntynyt:  Mátyás Hunyadi 24. helmikuuta 1443 Cluj-Napoca, Unkarin kuningaskunta
Kuollut:  6. huhtikuuta 1490 (47 vuotta) Wien, Itävallan arkkiherttuakunta
Hautapaikka:  Siunatun Neitsyt Marian taivaaseenastumisen basilika, Székesfehérvár
Puoliso:  Katharina Poděbrady Beatrix, Napolin prinsessa
Lapset:  János Corvinus
Suku:  Hunyadi
Isä:  János Hunyadi
Äiti:  Elisabet Szilágyi
Uskonto:  roomalaiskatolilaisuus
Nimikirjoitus:  
Matias Corvinus (unk. Mátyás Hunyadi); (24. helmikuuta 1443 Cluj-Napoca, Unkarin kuningaskunta – 6. huhtikuuta 1490 Hofburg, Wien, Itävallan arkkiherttuakunta) oli Unkarin ja Kroatian kuningas eli Matias I vuosina 1458–1490. Hän käytti myös titteleitä Itävallan herttua vuosina 1485–1490 ja Böömin kuningas vuosina 1469–1490.
Matias Corvinus oli mainetta saavuttaneen sotapäällikkö ja valtionhoitaja János Hunyadin poika ja nousi Unkarin ensimmäiseksi unkarilaissyntyiseksi kuninkaaksi sitten Árpádien hallitsijasuvun sammumisen vuonna 1301. Hallitsijana Matias saavutti suuren jälkimaineen puolustaen maataan ulkopuolisia uhkia vastaan ja rajoittaen perinteisesti valtaa pidelleiden paronien ja magnaattien valtaa.
Kuningas Matias perusti yhden varhaisimmista keskiaikaisen Euroopan ammatillisista pysyvistä armeijoista (30 000 miehen vahvuinen Musta armeija, Fekete sereg), uudisti oikeuden hallinnon, vähensi paronien valtaa ja edisti kykyjensä eikä sosiaalisen asemansa perusteella valittujen lahjakkaiden yksilöiden uraa. Hän suojeli ja tuki taidetta sekä tiedettä. Hänen kuninkaallinen kirjastonsa Bibliotheca Corviniana oli yksi Euroopan suurimmista kirjakokoelmista. Hänen suojeluksessaan Unkarista tuli ensimmäinen maa, joka otti vastaan renessanssin suoraan Italiasta. Matias Vanhurskaana, hallitsijana, joka vaelsi alamaistensa keskuudessa valepuvussa, hän on edelleen suosittu unkarilaisten ja slovakkien kansantarinoiden sankari.
Hänen kaudellaan toteutettiin myös monia hallinnollisia ja taloudellisia uudistuksia, minkä lisäksi Budasta muodostui merkittävä taiteiden ja oppineisuuden keskus. Matias Corvinuksen jälkimaineeseen on toisaalta vaikuttanut hänen kuolemaansa seurannut Unkarin alennustila, joka teki tyhjiksi hänen uudistuksensa ja visionsa.
Suku ja koulutus

Mátyás syntyi Transilvanian Kolozsvárissa eli Cluj-Napocassa nykyisessä Romaniassa 24. helmikuuta 1443. Hänen isänsä János Hunyadi oli mainetta saavuttanut unkarilainen sotapäällikkö ja äitinsä aatelisnainen Erzsébet Szilágyi (n. 1410–1483), jonka isä László Szilágyi oli merkittävä rajoja puolustanut sotapäällikkö ja äiti Katalin Bellyéni, merkittävän aatelissuvun jäsen. Erzsébet Szilágyi huolehti poikiensa kasvatuksesta ja koulutuksesta aviomiehensä pitkien sotaretkien aikana. Matias oli heidän kahdesta pojastaan nuorempi.
János Hunyadi oli tullut tunnetuksi etenkin sodissa Osmanien valtakuntaa vastaan, mutta hän kuoli ruttoon elokuussa 1456 otettuaan muutama viikko aiemmin yhden huomattavimmistaan voitoistaan turkkilaisista Belgradin piirityksessä.
Monet Keski-Euroopan oppineimmista miehistä, kuten puolalainen humanisti Gregorius Sanokilainen ja  Nagyváradin piispa János Vitéz, vierailivat János Hunyadin hovissa Matiaksen lapsuudessa. Gregorius Sanokilainen, Puolan kuningas Vladislav III:n entinen opettaja, oli Matiaan ainoa nimeltä tunnettu opettaja. Näiden oppineitten vaikutuksen alaisena Matiaksesta tuli renessanssin humanismin innokas kannattaja.
Matias opiskeli lapsena monia kieliä ja luki klassista kirjallisuutta, erityisesti sotilaallisia tutkielmia. Italialaisen aikalaishistorioitsija Antonio Bonfinin mukaan Matias "tunsi kaikki Euroopan kielet" turkkia ja kreikkaa lukuun ottamatta. Vaikka tämä oli liioittelua, Matias puhui epäilemättä unkaria, latinaa, italiaa, puolaa, tšekkiä ja saksaa. Bonfini kirjoitti, että Matias tarvitsi tulkin puhuakseen sotavangin kanssa Moldovan sotaretkensä aikana. Toisaalta 1500-luvun lopulla elänyt puolalainen historioitsija Krzystoff Warszewiecki kirjoitti, että Matias oli kyennyt ymmärtämään Moldovan ruhtinas Stefanos Suuren lähettiläiden puhumaa romaniaa. Varhaiskypsä poika toimi sijaishallitsija isänsä tulkkina ulkomaisten lähettiläiden vastaanotoilla.
Hän aloitti taistelemisen isänsä rinnalla 12-vuotiaana ja joutui kohtaamaan osmanien armeijan julmuuden Belgradin piirityksen aikana heinäkuussa 1456. János Hunyadin loistava voitto Suleiman Suuren armeijasta Belgradissa oli monella tapaa korvaus tappiosta ​​Varnassa. Matias, joka taisteli urhoollisesti epätoivoisessa piirityksessä, lyötiin ritariksi taistelun jälkeen.
Taistelu vallasta

Isä Jánoksen kuoltua Belgradin piirityksen jälkeen elokuussa 1456, hänen poliittiset vastustajansa ja etenkin Cillei-suku alkoivat toimia Hunyadeja vastaan. Ulrich Cillei yritti ottaa haltuunsa Matiaksen vanhemman veljen Lázlo Hunyadin (1431–1490) omistaman Nándorfehérvárin linnan. Tuloksena oli kahakka Hunaydien kannattajien kanssa, jossa Ulrich sai surmansa. Kahakan jälkeen kuningas Ladislaus V antoi mestauttaa Lázlon Hunyadin maaliskuussa 1457 ja nuoren ikänsä vuoksi 14-vuotias Matias vain vangittiin. Etenkin alempi aateli suosi Hunyadeita, ja kuninkaan toiminta oli johtaa kapinaan Unkarissa. Kuningas pakeni Böömiin ja Matias oli herttua Georg (Jiří) Poděbradyn vankina Prahassa, jossa Ladislaus V kuoli yllättäen marraskuussa 1457.
Edellisen kuninkaan kuoltua uusia ehdokkaita kuninkaaksi oli useita. Unkarilaiset magnaatit kannattivat Puolan kuningas Kasimir IV:ttä, Saksin herttua Wilhelmiä, keisari Fredrik III:ta sekä joitakin muita unkarilaisia magnaatteja. Alempi aateli halusi kuitenkin Unkarille unkarilaisen kuninkaan, ja Matiasta kannatettiin hänen kuuluisan isänsä ja veljensä kohtalon takia. Valtiopäivien vielä valitessa kuningasta, Tonavan jäälle kokoontui 40 000 aatelista, jotka huusivat 15-vuotiaan Matiaan kuninkaaksi 24. tammikuuta 1458.