stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Lysias

Lysias (m.kreik. Λυσίας) (n. 445–380 eaa.) oli attikalainen puhuja ja logografi.
Lysias oli rikkaan syrakusalaisen metoikin Kefaloksen poika, joka Perikleen kutsusta oli asettunut asumaan Ateenaan. Isänsä kuoleman jälkeen Lysias siirtyi vasta perustettuun Thurioin siirtokuntaan Italiaan Tarantonlahden rannalle, jossa hän aloitti opiskelemaan retoriikkaa. Thurioiksessa syntyneen ateenalaisvastaisen liikkeen seurauksena Lysias joutui palaamaan veljensä ja kolmensadan muun henkilön kanssa takaisin Ateenaan 412 eaa.
Lysias ja hänen veljensä Polemarkhos elivät varakasta elämää Ateenassa, kunnes 404 eaa. kolmekymmentä tyrannia nousi valtaan. Polemarkhos surmattiin myrkyllä, ja Lysias itse onnistui vaivoin pakenemaan maksamiensa lahjusten avulla. Thrasyboloksen kukistettua tyrannit seuraavana vuonna Lysias pääsi palaamaan Ateenaan, mutta tällä kertaa köyhänä miehenä menetettyään omaisuutensa tyrannien aikana. Hän joutui hankkimaan elantonsa opettamisella ja toimimalle logografina.
Lysias oli tuottelias kirjoittaja, mutta hänen tuotannostaan on säilynyt ainoastaan 34 puhetta, 172 puheen otsikkoa ja satakunta katkelmaa. Suurin osa näistä on oikeuspuheita, paitsi ylistuspuhe Korintin sodassa kaatuneille sotureille ja 388 eaa. Olympian kisoissa pidetty puhe. Näille kaikille oli tunnusomaista selkeys, yksinkertaisuus ja niihin liitetty huumori. Lysiaasta tuli tärkein edustaja yksinkertaiselle tyylille (m.kreik. genos iskhnon) ja attikismin esikuva.
Beylerbeyi

Bosnian beylerbeyitä esittävä maalaus vuodelta 1657.
Beylerbeyi (osmaniksi بكلربكی‎; ”Herrojen herra”) oli Osmanien valtakunnassa alun perin sotavoimien ylipäälliköstä käytetty arvonimi, joka laajeni myöhemmin tarkoittamaan provinssien eli eyaletien kenraalikuvernööriä. Arvonimi oli käytössä myös Osmanien valtakuntaa edeltäneessä Rumin sulttaanikunnassa sekä safavidien Persiassa ja Kalatin kaanikunnassa Intiassa, joskin se säilyi pisimpään osmanien käytössä. 1800-luvun loppupuoleen mennessä beylerbeyin arvonimi oli korvattu muilla, ja sitä käytettiin enää vain nimellisenä kunnia-arvona. Beylerbeyin kantasana on ajanjaksosta ja tapauksesta riippuen joko päällikköä tai herraa tarkoittava bey.
Alkuperä ja käyttö muualla

Arvonimeä käyttivät ensimmäisenä seldžukit vaihtoehtona arabiankieliselle armeijan ylipäällikköä tarkoittaneelle arvonimelle malik al-umara. Mongolien Il-kaanien valtakunnassa titteliä käytettiin arvonimen amir al-ulus rinnalla valtion emiiristä. Egyptin mamelukit käyttivät sitä myös armeijan ylipäällikön arvonimenä atabak al-asakirin rinnalla, joskin mahdollisesti vasta osmanien vallattua Egyptin.
Käyttö Osmanien valtakunnassa

Kerrotaan, että Murad I antoi arvonimen Lala Šahinille sen jälkeen, kun tämä valtasi Edirnen (aik. Adrianopolis). Šahin oli luultavasti ensimmäinen arvonimeä kantanut. Hänen seuraajakseen armeijan ylipäälliköksi tuli Timurtaš. Myös Osmanien interregnumina tunnettuna perimyssotien aikana (1402–1413) veljensä Mehmedin liittolainen Musa Çelebi nimitti beylerbeyin Balkanilla kokoamansa armeijan ylipäälliköksi. Mehmedin hallintoajan lopulla valtakunnassa olikin kaksi beylerbeyitä, toinen sen itäisessä osassa Anatoliassa ja toinen läntisessä osassa, Euroopan puoleisessa Rumeliassa. Murad II:n aikana Rumelia ja Anatolia oli erotettu omiksi provinsseikseen, joita beylerbeyit johtivat. Anatolia ja Rumelia oli myös jaettu pienempiin piireihin sancakeihin, joita hallitsivat piiriherrat eli sancak-beyt. Valtakunnan laajetessa ja uudelleen organisoituessa sancakien määrä kasvoi ja beylerbeyin arvo muuttui tarkoittamaan nimenomaan provinssia hallitsevaa kenraalikuvernööriä. Mehmed II:n aikana myös sulttaanin hoviin nimitettiin oma beylerbeyinsa, jonka tehtävä oli toimia sulttaanin sijaisena yleensä toisarvoisissa tehtävissä.
Hedy Bienenfeld

| Mitalit | Mitalit | Mitalit |  |
| --- | --- | --- | --- |
|  Hedy Bienenfeld |  Hedy Bienenfeld |  Hedy Bienenfeld |  |
Maa:  Itävalta
Naisten uinti
| EM-kilpailut (pitkä rata)  | EM-kilpailut (pitkä rata)  | EM-kilpailut (pitkä rata)  |  |
|  Pronssia | Bologna 1927 | 200 m rintauinti |  |
Hertha "Hedy" Bienenfeld (1907–1976) oli itävaltalainen uimari. Hän saavutti uransa aikana yhden pronssimitalin pitkän radan EM-kilpailuissa 1927 200 metrin rintauinnissa. Hän oli naimisissa valmentajansa Zsigo Wertheimerin kanssa. Hän saavutti myös urallaan 9 Itävallan mestaruutta, joista yksi oli Tonavassa käytävä Quer durch Wienin voitto 1925. Näiden lisäksi hän voitti 200 metrin rintauinnin 1925–1931 sekä 100 metrin selkäuinnin 1931. Hän voitti makkabiadeissa sekä 1932 että 1935 200 metrin rintauinnin ja -32 myös 100 metrin selkäuinnin.
Laryssa Biesenthal

| Mitalit> Maa:   Kanada.Naisten soutu. Olympialaiset  | Mitalit> Maa:   Kanada.Naisten soutu. Olympialaiset  | Mitalit> Maa:   Kanada.Naisten soutu. Olympialaiset  | Maa:   Kanada> Naisten soutu. |
| --- | --- | --- | --- |
|  Pronssia | Atlanta 1996 | pariaironelonen |  |
|  Pronssia | Sydney 2000 | kahdeksikko |  |
| MM-kilpailut  | MM-kilpailut  | MM-kilpailut  |  |
|  Hopeaa | Tampere 1995 | pariaironelonen |  |
|  Hopeaa | Aiguebelette 1997 | kahdeksikko |  |
|  Hopeaa | Köln 1998 | nelonen i.p. |  |
|  Pronssia | Köln 1998 | kahdeksikko |  |
|  Pronssia | St. Catharines 1999 | kahdeksikko |  |
Laryssa Biesenthal (s. 22. kesäkuuta 1971) on kanadalainen soutaja. Hän saavutti olympiapronssia pariaironelosessa Atlantassa 1996 ja kahdeksikossa Sydneyssä 2000. Maailmanmestaruuskilpailuissa hän saavutti hopeaa pariaironelosessa Tampereella 1995, kahdeksikossa Aiguebelettessa 1997 ja perämiehettömässä nelosessa Kölnissä 1998 sekä pronssia kahdeksikossa Kölnissä 1998 ja St. Catharinesissa 1999.
Bianco e Nero

Bianco e Nero on Italian vanhin ja tunnetuin elokuva-alan aikakauslehti.
Bianco e Nero perustettiin vuonna 1937 Centro Sperimentale di Cinematografian elokuvateoreettiseksi julkaisuksi. Sen ensimmäisiä toimittajia olivat Luigi Chiarini ja Umberto Barbaro. Lehden ilmestyminen keskeytyi toisen maailmansodan takia vuonna 1944, mutta jatkui uudelleen vuonna 1947.
Historialliseen, kriittiseen ja teoreettiseen elokuvantutkimukseen keskittynyt lehti ilmestyy nykyään neljästi vuodessa. Sen päätoimittajana työskentelee vuodesta 2013 lähtien Alberto Crespi.
Aiheesta muualla

Bianco e Nero Centro Sperimentale di Cinematografian sivustolla (italiaksi)
Lehden numeroita digitoituna (italiaksi)
Antonios Diogenes

| Antonios Diogenes> Αντώνιος Διογένης.Henkilötiedot |
| --- | --- |
Syntynyt: 1. vuosisata?
Ammatti:  kirjailija
Kirjailija
Tuotannon kieli: muinaiskreikka
Aikakausi:  roomalainen kausi
Kirjallinen suuntaus: romaani
Pääteokset:  Thulen takaiset ihmeet
Aiheesta muualla
Löydä lisää kirjailijoitaKirjallisuuden teemasivulta
Antonios Diogenes (m.kreik. Αντώνιος Διογένης, Antōnios Diogenēs; lat. Antonius Diogenes; 1. vuosisata jaa.?) oli antiikin kreikkalainen kirjailija, joka tunnetaan romaanista Thulen takaiset ihmeet (Ta hyper Thūlen apista).
Antonioksesta ei tiedetä muuta kuin se, mitä hänen nimensä Antonios tai latinaksi Antonius kertoo: tekijä vaikuttaa ottaneen jostakin syystä nomen gentilen roomalaiselta Antoniusten suvulta. Antonios eli mahdollisesti ensimmäisellä vuosisadalla jaa., mutta hänet on ajoitettu myös 100- ja 200-luvuille. Hänen ajoituksensa oli tuntematon myös Fotiokselle, jolta on säilynyt yhteenveto hänen teoksestaan.
Antonioksen teos oli antiikin kreikkalaista romaania edustava matkakertomus, joka kertoi nimensä mukaisesti ihmeellisistä matkoilla kohdatuista asioista Thulen tuolla puolen. Se ei ole säilynyt nykyaikaan.
Bias

Bias Prieneläinen
Bias (m.kreik. Βίας, n. 570 eaa.) oli arvostettu muinaiskreikkalainen puhuja ja filosofi. Hän oli koitoisin Prienestä. Hänet lasketaan ns. Kreikan seitsemän viisaan joukkoon. Satyroksen mielestä hän oli näistä merkittävin.
Eräs esimerkki hänen hyvyydestään on legenda, jonka mukaan hän maksoi eräiden sotavangiksi joutuneiden naisten lunnaat, koulutti heidät omina tyttärinään, ja sitten lähetti heidät takaisin kotiinsa Messeneen isiensä luokse. Myöhemmin Ateenassa kalastajat löysivät kolmijalan, jossa oli kirjoitus "Viisaalle". Nämä isät kertoivat kansankokouksessa, että Bias oli viisas, joten kolmijalka lähetettiin hänelle. Bias ei kuitenkaan suostunut ottamaan sitä vastaan, sanoen että Apollon on viisas. Kerrotaan hänen omistaneen sen Thebassa Herakleelle.
Hän myös kirjoitti n. 2000 säettä, näyttääkseen millä tavalla ihminen voi saavuttaa onnellisuuden.
Joitakin hänen sanontojaan ovat:
"Kannan kaiken omaisuuteni mukanani" (älykkyyttään tarkoittaen).
"Valta paljastaa ihmisen luonteen".
"Kaikki ihmiset ovat pahoja."
"Ylevämielisenä on hankala kestää onnen kääntymistä huonommaksi."
"Valitse suuntasi harkiten, mutta kun olet valinnut sen, jatka sillä itsepintaisesti."
"Älä puhu nopeasti, se vaikuttaa hullulta."
"Rakasta harkitsemista."
"Puhu jumalista sellaisina kuin he ovat."
"Älä ylistä miestä, joka ei ansaitse sitä, pelkästään hänen rikkauksiensa vuoksi."
"Ota vastaan asiat, jotka olet saanut suostuttelemalla, ei voimalla."
"Vaali viisautta keinona matkustaa nuoruudesta vanhuuteen, sillä se kestää paremmin kuin mikään muu omistuksessasi."
Bias kuoli kesken oikeudenistunnon tyttärenpoikansa syliin. Hän oli juuri ehtinyt pitää puolustuspuheen edustamansa henkilön puolesta ja voittanut oikeudenkäynnin. Hänet haudattiin suurin juhlallisuuksin.
Nykyisten kriittisten näkemysten mukaan tuollainen tarina on kuitenkin liian täydellinen ja siksi todennäköisesti pelkkä legenda — antiikin ajan kreikkalainen mieshän ei voisi kokea juurikaan kunniakkaampaa kuolemaa.
Aiheesta muualla

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
Diogenes Laertios: Merkittävien filosofien elämät ja opit :
Biaan elämäkerta (Arkistoitu – Internet Archive) (englanniksi)
Biaan elämäkerta (muinaiskreikaksi)
Jerome Biffle

| Mitalit | Mitalit | Mitalit |  |
| --- | --- | --- | --- |
|  Jerome Biffle vuonna 1950. |  Jerome Biffle vuonna 1950. |  Jerome Biffle vuonna 1950. |  |
Maa:   Yhdysvallat
Miesten yleisurheilu
|  Olympialaiset  |  Olympialaiset  |  Olympialaiset  |  |
|  Kultaa | Helsinki 1952 | pituushyppy |  |
Jerome Biffle (20. maaliskuuta 1928 – 4. syyskuuta 2002) oli yhdysvaltalainen pituushypyn olympiavoittaja.
Biffle voitti pituushypyn olympiakultaa Helsingin 1952 kisoissa vaatimattomalla tuloksella 757 cm voittaen maanmiehensä Meredith Gourdinen neljällä sentillä. Suurin ennakkosuosikki oli kolmas amerikkalainen George Brown, jonka kaikki kolme pitkää hyppyä olivat yliastuttuja.
Bežinin niityt

| Bežinin niityt> Бежин луг |
| --- | --- |

Ohjaaja:  Sergei Eisenstein
Käsikirjoittaja:  Aleksandr Ržeshevski
Perustuu:  Ivan Turgenevin kertomukseen Bežinin niityt
Säveltäjä:   Gavriil Popov  Sergei Prokofiev 
Kuvaaja:   Eduard Tissé  Vladimir Nilsen 
Tuotantosuunnittelija:  Arnold Vaysfeld (käännä suomeksi) Aleksey Utkin (käännä suomeksi)
Pääosat:   Vitka Kartašov  Boris Zahava  J. Teleheva 
Valmistustiedot
Valmistusmaa:  Venäjä
Tuotantoyhtiö:  Mosfilm
Levittäjä:  Mosfilm
Kesto:  31 min
Alkuperäiskieli:  venäjä
Aiheesta muualla
IMDb 
Elonet
AllMovie
Infobox OKNimi-testi OK: 
Bežinin niityt (Бежин луг) on  Sergei Eisensteinin ohjaama elokuva vuodelta 1937. Elokuva kiellettiin ja hävitettiin, mutta siitä löytyi osia 1960-luvulla, jolloin se koottiin käsikirjoituksen perusteella.
Näyttelijät

| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
|  Vitka Kartašov  | … |  Sterole   |
|  Boris Zahava  | … |  isä   |
|  J. Teleheva  | … |  puheenjohtaja   |
Aiheesta muualla

Elokuva kokonaisuudessaan, Arjlover.net
David Ehrensteinin artikkeli Bežinin niityistä, Senses of Cinemassa (Arkistoitu sivu, 22.6.2008)
Ivan Turgenevin novelli Bežinin niityt (venäjäksi)
Arrianos

Arrianos (lat. Lucius Flavius Arrianus Xenophon, n. 90 – n. 175) oli roomalainen historioitsija ja sotilas. Hänen tunnetuin teoksensa on Aleksanteri Suuren elämää käsittelevä Anabasis.
Elämä

Arrianos syntyi Nikomedeiassa, Rooman Bithynian provinssin pääkaupungissa. Arrianos syntyi varakkaaseen perheeseen. Hänen isänsä oli saanut Rooman kansalaisuuden, kuten useat muut varakkaat kreikkalaiset. Arrianoksen isä sai kansalaisuuden joltain Flavius-suvun keisarilta, luultavasti Vespasianukselta. Arrianoksen syntymävuoden voi olettaa olleen ennen vuotta 90, koska hänen tiedetään olleen konsulina vuonna 129 tai 130 ja tämän viran haltija oli tuohon aikaan yleensä noin 42-vuotias. Arrianos vietti nuoruutensa kotikaupungissaan ja sai varmasti kreikkalaiseen yläluokkaan kuuluvalle tyypillisen koulutuksen retoriikassa ja kirjallisuudessa. Tämän jälkeen tyypillinen yläluokkaan kuuluva nuorukainen olisi yrittänyt luoda uraa Rooman valtakunnan palveluksessa. Arrianos päätti kuitenkin opiskella filosofiaa.
Teokset

Arrianos kirjoitti kreikan kielellä ja hänen tunnetuin teoksensa on nimellä Anabasis tunnettu Aleksanteri Suuren elämäkerta. Teoksen alkuperäistä nimeä ei tunneta. Arrianos käytti lähteenään Aleksanterin kenraalin Ptolemaioksen kirjoittamaa teosta. Muita lähteitä olivat Kallisthenes joka oli Aristoteleen siskonpoika, Aristobulos, Kleitarkhos, maantieteilijä Eratosthenes ja laivaston päällikkö Nearkhos.
Toinen Arrianoksen tunnettu teos on Indika, joka kertoo Aleksanteri Suuren laivaston matkasta Indukselta Persianlahdelle ja joka perustuu Nearkhoksen kertomukseen.
Muita teoksia, jotka ovat säilyneet nykypäivään, ovat Alanike, joka kertoo alaanien vastaisista taisteluista, Periplus Pontu Eukseinu (Mustanmeren ympäripurjehdus) sekä teos sotataidosta, joka kertoo ratsuväen taktiikasta. Arrianoksen esikuva oli hänen kaimansa Ksenofon, ja tätä matkien hän kirjoitti lyhyen kirjan nimeltä Kynegetikos metsästyksestä.
Teoksia, jotka eivät ole säilyneet kokonaisuudessaan nykypäivään, ovat muun muassa teos, joka kertoo tapahtumista Aleksanteri Suuren kuoleman jälkeen, sekä teokset Parthian ja Bithynian historioista.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Arrianos Wikimedia Commonsissa
Αρριανός: Αλεξάνδρου Ανάβασις (kreikaksi)
Arrian: Anabasis Alexandri, E. J. Chinnockin käännös (1893) (englanniksi)
Arrian: Events after Alexander (Arkistoitu – Internet Archive), John Rooken käännös (englanniksi)
Arrian: The Indica (Arkistoitu – Internet Archive), E. Iliff Robsonin käännös (englanniksi)
Arrian: Array against the Alans, Sander van Dorstin käännös (englanniksi)
| Auktoriteettitunnisteet  |
| --- | --- |
Kansainväliset:  FAST  ISNI  VIAF 2  3  4  5  6 
Kansalliset:  Norja  Chile  Espanja  Ranska  BnF data  Argentiina  Katalonia 2  Saksa  Italia  Israel  Suomi (KANTO)  Belgia  Yhdysvallat  Ruotsi  Latvia  Japani  Tšekki  Australia  Kreikka 2  Korea  Kroatia  Alankomaat  Puola  Portugali  Vatikaani 
Tieteilijät:  CiNii 
Henkilöt:  Deutsche Biographie  DDB  Trove 
Muut:  SNAC  IdRef  Te Papa (New Zealand) 
Alexandri anabasis, 1575.
Bibliophilos

| Bibliophilos |
| --- | --- |
Lehtityyppi:  aikakauslehti
Aihealue:  bibliofilia
Kustantaja:  Bibliofiilien seura
Julkaisija:  Bibliofiilien seura
ISSN:  ISSN 0355-1385
Perustettu:  1942
Päätoimittaja:  Elise Tarkoma & Riku Jokinen
Kotikunta:  Helsinki
Kotimaa:  Suomi
Ilmestymistiheys:  4 kertaa vuodessa
Kieli:  suomi
Aiheesta muualla
Bibliofiilienseura.fi
Bibliophilos on Bibliofiilien seuran julkaisema aikakauslehti. Lehti on perustettu vuonna 1942. Se on suunnattu vanhasta kirjallisuudesta, bibliofiliasta, kirjahistoriasta ja kirjakulttuurin nykyilmiöistä kiinnostuneille.
Lehden ensimmäinen päätoimittaja oli E. J. Ellilä.
Kirjallisuutta

Kalaja, Terttu-Elina (toim.): Kirja elää: Bibliophilos 1942–1992.  (Bibliofiilien seuran julkaisuja n:o 3)  Helsinki:  Bibliofiilien seura, 1992.  ISBN 951-96542-0-8
Horapollon

| Horapollon> Ὡραπόλλων.Henkilötiedot |
| --- | --- |
Syntynyt: 300-luku Fainebythis, Panopolites, Egypti
Kuollut: 400-luku
Ammatti:  kirjailija
Kirjailija
Tuotannon kieli: muinaiskreikka
Aikakausi:  myöhäisantiikki
Tyylilajit:  grammatiikka
Pääteokset:  Homeroksesta, Temenika, Hieroglyfika(?)
Aiheesta muualla
Löydä lisää kirjailijoitaKirjallisuuden teemasivulta
Horapollon (m.kreik. Ὡραπόλλων, Hōrapollōn, lat. Horapollo; toimi n. 408–450 jaa.) oli antiikin kreikkalainen grammaatikko, joka eli myöhäisantiikin aikana ja oli kotoisin Egyptistä.
Elämä

Horapollon oli kotoisin Fainebythiin kylästä Egyptin Panopoliteen nomoksesta. Hän opiskeli Aleksandriassa ja myöhemmin Konstantinopolissa keisari Theodosius II:n aikana. Horapollonin nimi yhdistää Horuksen ja Apollonin nimen; kreikkalaiset samastivat nämä kaksi jumalaa toisiinsa.
Teokset

Horapollonin sanotaan kirjoittaneen Homeroksen runoutta käsitelleen teoksen Homeroksesta (Εἰς Ὅμηρον, Eis Homēron), kommentaareja (ὑπομνήματα, hypomnēmata) Alkaioksen ja Sofokleen runoudesta, sekä teoksen nimeltä Temenika (Τεμενικά), joka käsitteli temenoksia eli jumalille pyhitettyjä paikkoja. Fotios puhuu Horapollonista grammaatikkona, ja sanoo hänen kirjoittaneen teoksen Peri tōn patriōn Aleksandreias (Περὶ τῶν πατρίων Ἀλεχανδρείας). Se saattoi kuitenkin olla toisen, myöhemmin keisari Zenonin aikana eläneen Horapollonin teos.
Horapollonin nimissä on säilynyt hieroglyfien selitysteos Hieroglyfika (Ἱερογλυφικά). Ei ole kuitenkaan varmuutta siitä, onko sen kirjoittaja hän vai joku toinen Horapollon. Teoksen tekstissä kirjoittajan koko nimenä esiintyy ”Horapollon Niililäinen” (Horapollon Neilōos). Hieroglyfika koostuu kahdesta kirjasta ja pitää sisällään yli sadan hieroglyfin selitykset. Kirjoittaja pyrkii selittämään hieroglyfejä niiden kuva-aiheiden kautta.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Horapollon Wikimedia Commonsissa
Biebrzan kansallispuisto

| --- | --- |
Sijainti:  Podlasian voivodikunta, Puola
Pinta-ala:  592
| --- | --- |
Nimi alkuperäiskielellä:  Biebrzański Park Narodowy
Tyyppi:  Puolan kansallispuisto 
Perustettu:  1993
Luokitus:  Ramsar-alue 
muokkaa - muokkaa wikitekstiä - muokkaa Wikidataa
Biebrzan kansallispuisto (puol. Biebrzański Park Narodowy) on kansallispuisto Podlasian voivodikunnassa Koillis-Puolassa. Puiston pinta-ala on 592 neliökilometriä ja se perustettiin vuonna 1993. Kansallispuisto on Puolan suurin, se perustettiin suojelemaan laajaa turvesuota Biebrzajoen laaksossa. Puistossa on tavattu yli 270 lintulajia, muun muassa kaulushaikara, mustatiira, kiljukotka, pikkukiljukotka, jouhisorsa, suosirri, liro, isokuovi, pikkutiira ja sininärhi. Kansallispuisto kuuluu Ramsar-sopimuksen suojelukohteisiin.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Biebrzan kansallispuisto Wikimedia Commonsissa
Aristofanes Byzantionlainen

| Aristofanes Byzantionlainen> Ἀριστοφάνης ὁ Βυζάντιος.Henkilötiedot |
| --- | --- |
Syntynyt: n. 257 eaa. Byzantion
Kuollut: 180 eaa.
Ammatti:  grammaatikko
Kirjailija
Tuotannon kieli: muinaiskreikka (klassinen)
Aikakausi:  hellenistinen kausi
Tyylilajit:  grammatiikka
Aiheesta muualla
Löydä lisää kirjailijoitaKirjallisuuden teemasivulta
Aristofanes Byzantionlainen (m.kreik. Ἀριστοφάνης ὁ Βυζάντιος, Aristofanēs ho Byzantios, lat. Aristophanes Byzantius; n. 257–180 eaa.) oli antiikin kreikkalainen grammaatikko, kirjallisuudentutkija ja oppinut, joka eli hellenistisellä kaudella. Hän oli kotoisin Byzantionista ja toimi Aleksandriassa.
Elämä

Aristofanes oli Apelleen poika ja kotoisin Byzantionista Traakiasta. Hän opiskeli Aleksandrian Museionissa Zenodotoksen ja Erathostheneen oppilaana, ja opetti itse Aristarkhos Samothrakelaista. Hän vaikutti kaupungissa Ptolemaios II:n (hallitsi 281–246 eaa.) ja Ptolemaios III:n (246–222 eaa.) aikana. Aristofanes toimi Aleksandrian kirjaston johtajana Eratostheneen jälkeen, ja hoiti tehtävää ainakin vuonna 195 eaa.
Antiikin lähteet kuvaavat Aristofaneen yhtenä aikansa merkittävimmistä grammaatikoista ja tekstikriitikoista. Hän perusti Aleksandriaan oman koulukuntansa, ja saavutti suurta mainetta kreikan kielen ja kreikkalaisen kirjallisuuden tutkimuksen alalla. Aristofanes muodosti oppilaansa Aristarkhoksen kanssa suuren osan siitä klassisen kreikkalaisen kirjallisuuden kaanonista, niin kutsutusta aleksandrialaisesta kaanonista, johon oli valittu kunkin alan parhaat teokset ja joka säilyi käytössä laajalti heidän jälkeensäkin.
Teokset

Aristofanes työskenteli ennen kaikkea kreikkalaisten runoilijoiden tuotannon tekstikritiikin ja tulkinnan parissa. Erityisesti hän tutki Homerosta, jonka eepoksista hän muodosti uuden ja kriittisen tekstilaitoksen (διόρθωσις, diorthōsis). Hän ei kiinnittänyt huomiota pelkästään sanojen ja ilmaisujen selityksiin, vaan käsitteli myös runoelmien sommittelua ja eeposten rakennetta.
Samalla tavoin Aristofanes tutki ja kommentoi myös muita varhaisempia kreikkalaisia runoilijoita, kuten Hesiodos, Pindaros, Alkaios, Sofokles, Euripides, Anakreon, Aristofanes, Menandros ja monet muut. Hän tutki myös Platonin ja Aristoteleen filosofiaa, ja teki kriittisen laitoksen myös Platonin teoksista.
Samalla Aristofanes tutki grammatiikkaa. Aiemmin jo stoalaiset kielentutkijat olivat kiinnittäneet huomiota kielen epäsäännöllisyyksiin, mutta Aristofanes pyrki luomaan kreikalle kielioppia. Aristofanesta pidetään muinaiskreikan kirjoittamisessa käytettävän polytonisen aksenttijärjestelmän kehittäjänä.
Aristofaneen nimiin on laitettu ainakin seuraavat teokset:
Analogiasta (Περὶ ἀναλογίας, Peri analogias) – grammatiikan alan teos, joka käsitteli kieliopillisia sääntöjä, ja jota Terentius Varro käytti paljon.
Attikalaiset sanat (Ἀττικαὶ λέξεις, Attikai lekseis) – grammatiikan alan teos.
Boiotian historia (Βοιωτικά, Boiōtika) – historian alan teos, joka mainitaan usein antiikin kirjallisuudessa.
Kommentaarit (Ὑπομνήματα, Hypomnēmata) – oletettavasti homeerista runoutta käsitellyt teos.
Lakonialaiset vieraat sanat (Λακωνικαὶ γλῶσσαι, Lakōnikai glōssai) – grammatiikan alan teos.
Rinnakkaiskohtia Menandrokselta ja niiltä, joilta hän varasti (Παράλληλοι Μενάνδρου τε καὶ ἀφ᾽ ὡν ἔκλεψεν ἐκλογαί, Parallēloi Menandrū te kai af' hōn eklepsen eklogai) – varhaisin tunnettu tutkielma plagioinnista.
Sanat (Λέξεις, Lekseis) – leksikografinen teos.
Theban historia (Θηβαικά, Thēbaika – historian alan teos, joka mainitaan usein antiikin kirjallisuudessa; mahdollisesti sama teos kuin Thēbaiōn horoi (Θηβαίων ὅροι).
Vieraat sanat (Γλῶτται, Glōttai) – oletettavasti homeerista runoutta käsitellyt teos oudoista tai murteellisista sanoista.
Uusi laajennettu laitos Kallimakhoksen teoksesta Pinakes (Πίνακες).
Kommentaari Anakreonin runoihin.
Lyhennelmä Aristoteleen teoksesta Eläinten luonnosta (Περὶ φύσεως ζώων, Peri fyseōs zōōn) – mahdollisesti sama teos kuin Kommentaareja Aristoteleehen (Ὑπομνήματα εἰς Ἀριστοτέλην, Hypomnēmata eis Aristotelēn).
Teos attikalaisista hetairoista, useita kirjoja. Liittyi attikalaisen komedian tutkimukseen.
Aristofaneen teoksista on säilynyt vain katkelmia, pääosin osana mainittujen kirjailijoiden teoksiin tehtyjä skolioita. Lisäksi on säilynyt muun muassa osa teoksesta Sanat. Aristofaneen säilyneiden katkelmian tuorein editio on William J. Slaterin Aristophanis Byzantii fragmenta (1986).
Joskus osa edellä mainituista teoksista on laitettu Aristofaneen sijasta tekstinkorjauksena Aristodemos Thebalaisen nimiin, lähinnä koska hänen tiedetään kirjoittaneen samannimisiä teoksia.
Kirjallisuutta

Slater, William J.: Aristophanis Byzantii Fragmenta: Post A. Nauck collegit, testimoniis ornavit, brevi commentario instruxit.  (Sammlung griechischer und lateinischer Grammatiker, nide 6)  Berlin:  Walter de Gruyter, 1986 (uusintapainos 2010).  ISBN 9783110839784
| Auktoriteettitunnisteet  |
| --- | --- |
Kansainväliset:  FAST  ISNI 2  VIAF 2  3  4  5  6  7  8  9 
Kansalliset:  Norja  Espanja  Ranska  BnF data  Saksa  Italia  Israel  Yhdysvallat  Ruotsi  Latvia  Kreikka  Alankomaat  Vatikaani 
Tieteilijät:  CiNii 
Henkilöt:  Deutsche Biographie  DDB 
Muut:  IdRef
Betania-talo

| Betania-talo |
| --- | --- |

Sijainti:  Punavuori, Helsinki, Suomi
Koordinaatit:  60°09′35″N 24°56′04″E﻿ / ﻿60.159742°N 24.934325°E﻿ / 60.159742; 24.934325
Rakennustyyppi:  Asuinrakennus
 fiBetania-talo 
  
Betania-talo on Helsingin kaupungin Punavuoren asukastalosta käytetty nimi. Se sijaitsee Merimiehenkadun ja Perämiehenkadun kulmassa Telakkapuiston vierellä.