stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Yeonpyeongin laukaukset
Tapahtumat

Pohjois-Korean puolelta ammuttiin tykistöllä Keltaisella merellä sijaitsevalle eteläkorealaiselle Yeonpyeongin saarelle iltapäivällä paikallista aikaa tiistaina 23. marraskuuta 2010. Kymmenet rakennukset syttyivät 1 300 asukkaan saarella tuleen synnyttäen valtavan hallitsemattomasti leviävän tulipalon; saarella havaittiin sähkökatkoksia ja savupatsaita tuleen syttyneistä rakennuksista.
Pohjois-Korean toimien seurauksena Etelä-Korea vastasi tykistötuleen ja evakuoi saaren asukkaat pommisuojiin. Etelä-Korea käytti vastaiskussaan 150mm K9 Thunder telatykkejä, joilla laukaistiin noin 80 laukausta. Pohjois-Korean mahdollisia tappioita tulituksessa ei tiedetä. Jotkut asukkaat pyrkivät pakoon veneillä. Monet Pohjois-Korean ammuksista osuivat saarella sijaitsevaan sotilastukikohtaan. Kaksi eteläkorealaista laivastosotilasta ja kaksi siviiliä kuoli, ja 16 sotilasta ja kolme siviiliä haavoittui Pohjois-Korean tykistöiskussa. Etelä-Korean presidentti Lee Myung-bak kertoi 23. marraskuuta, että armeijaa on ohjeistettu iskemään Pohjois-Korean ohjustukikohtaan lähellä sen rannikkotykistön asemia, mikäli Pohjois-Korea yrittää uusia provokaatioita.
Pohjois-Korea syytti Etelä-Koreaa usean kymmenen kranaatin ampumisesta puolelleen ja syytti Etelä-Koreaa konfliktin aloittamisesta. Pohjois-Korean mahdollisesti kärsimistä tappioista ei tiedotettu. Pohjois-Korean armeijan korkeimman johdon tiedonannon mukaan Etelä-Korea on syyllistynyt provokaatioon ampumalla kranaatteja sen aluevesillä. Etelä-Korean edustajien mukaan kyseessä oli harjoitus, jossa tulitettiin länttä kohti merelle päin. Pohjois-Korea ei kuitenkaan ole tunnustanut YK:n 1950-luvulla määrittelemiä rajoja, vaan pitää aluetta, johon myös Yeonpyeongin saari kuuluu, kiistanalaisena.
Konfliktin syitä

Wienin yliopiston Pohjois-Koreaan erikoistunut professori Frank Rüdiger arveli pian selkkauksen jälkeen Pohjois-Korean aggression syiden olevan sekä sisä- että ulkopoliittisia. Aikalaisasiantuntijat arvioivat, että valta oli Pohjois-Koreassa siirtymässä Kim Jong-ililtä tämän pohalle Kim Jong-unlle, kuten tapahtuikin seuraavana vuonna. Vallanvaihdoksen lisäksi erimielisyyksiä aiheuttivat maan talouskriisi ja kasvava riippuvuus Kiinasta. Rüdinger arvioi, että tykistöiskun kaltaisilla kovilla otteilla luotiin Kim Jong-unille mainetta vahvana johtajana. Toinen mahdollinen tavoite saattoi olla halu provosoida voimakas Etelä-Korean vastareaktio, jonka avulla Pohjoinen pystyisi perustelemaan etelänaapuristaan maalailemia uhkakuvia kansalleen.
Toisen aikalaisteorian mukaan iskun takana oli Pohjois-Korean sotilaallinen johto, joka pyrki sen avulla vahvistamaan asemaansa mahdollisen vallanvaihdon aikana. Myös maan tarve ruoka-avulle saattoi olla yksi motiiveista konfliktin taustalla.
Seuraukset

Laukaukset johtivat Koreoiden välisen jännitteen kiristymiseen äärimmilleen. Etelä-Korea ilmoitti välittömästi nostaneensa armeijansa valmiustasoa ja että seuraava askel olisi sotatila. Myös Pohjois-Korea nosti valmiustasoaan ja aloitti muutamaa päivää myöhemmin oman tykistöharjoituksen. Etelä-Korean viranomaiset evakuoi Yeonpyeongin saaren asukkaat lukuun ottamatta muutamaa kymmentä, jotka kieltäytyivät lähtemästä. Kaksi päivää iskun jälkeen, 25. marraskuuta, Etelä-Korea vaati Pohjoiselta julkista anteeksipyyntöä. Maa myös peruutti suunnitelmansa vähentää merijoukkojen määrää alueella ja päätti vahvistaa joukkojaan länsirannikolla ja rajasaarilla. Etelä-Korean silloista puolustusministeriä Kim Tae-Youngia syytettiin hitaasta reaktiosta, ja hän joutui eroamaan. Uudeksi puolustusministeriksi tuli 26. marraskuuta entinen armeijan kenraali Kim Kwan-Jin.
Seuraukset > Kansainvälinen reaktio

Valkoinen talo ilmoitti, etteivät yhdysvaltalaiset sotilaat ole sekaantuneet tilanteeseen. Yhdysvallat tuomitsi Pohjois-Korean hyökkäyksen ja ilmoitti olevansa sitoutunut Etelä-Korean puolustukseen. Venäjä vaati molemmilta osapuolilta malttia, jotta suuremmalta yhteenotolta vältyttäisiin. Kiina ilmoitti olevansa huolestunut tilanteesta.
Yeonpyeongin saari merkitty kuvassa numerolla 1. A: aluevesiraja Etelä-Korean mukaan, B: Aluevesiraja Pohjois-Korean mukaan, 5: Soul.
K9 Thunder telatykkejä, jollaisia Etelä-Korea käytti vastaiskussaan.
Tyks Halikon sairaala

| Halikon sairaala |
| --- | --- |

Osoite:  Märyntie 1,
Sijainti:  Halikko, Salo
Suunnittelija:  Axel Mörne
Omistaja:  Salon kaupunki
 
Lisää rakennusartikkeleitaArkkitehtuurin teemasivulla
Infobox OKNimi-testi OK: 
Tyks Halikon sairaala on psykiatrinen sairaala Halikon Märynummella Salossa. Sairaala sai alkunsa, kun Märynummen sotilaskasarmi muutettiin Halikon piirimielisairaalaksi 1926. Vuodesta 1949 sairaalan nimi oli Halikon piirisairaala ja vuodesta 1978 nimenä on ollut Halikon sairaala. Sairaalan päärakennuksen on suunnitellut arkkitehti Axel Mörne.
Vuoden 2011 alussa sairaalassa oli hoidossa noin 60 psykiatrista potilasta. Sairaalan lakkauttamista ja sen rakennusten myyntiä on esitetty 2010-luvulla.
Sairaalan rakennuksissa on lokakuussa 2015 käynnistetty pakolaisten vastaanottokeskus.
Sairaalan lähellä Vaskiontien varressa on vuonna 1932 perustettu Halikon sairaalan hautausmaa. Hautausmaalla on paikalla vuonna 1918 teloitettujen punakaartilaisten muistoksi vuonna 1940 pystytetty Punaisten muistomerkki.
Sairaalan toiminta päättyy vuoden 2024 lopussa. Sairaalakiinteistöjä alettiin myydä vuonna 2023 yhden euron hintaan yritys- tai asumiskäyttöön.
Marraskuussa 2024 sairaalan toiminta vähentyi ja osa siirtyi Turkuun, enää käytössä on Uutela-rakennus, jossa on lastenpsykiatrian toimintaa.
Sylvi

| Sylvi |
| --- | --- |
Nimipäivä:   
– suomenkielinen:  8. elokuuta
– ruotsinkielinen:  –
– ortodoksinen:  –
Muunnelmia:  Silva
Vastineita eri kielissä:  –
Nimen alkuperä:  Sylvia
Infobox OKNimi-testi OK: 
Sylvi on suomalainen naisen etunimi, latinalaisperäinen Sylvia-nimen muunnelma. Vuoden 2019 loppuun mennessä nimi Sylvi on annettu 15 680 naiselle ja alle 15 miehelle Sylvin nimipäivä on 8. elokuuta.
Tunnettuja Sylvi-nimisiä

Sylvi Halinen, kansanedustaja (Maalaisliitto/Keskustapuolue)
Sylvi Kauhanen, toimittaja ja lastenkirjailija
Sylvi Kekkonen, kirjailija, presidentti Urho Kekkosen puoliso
Sylvi Keskinen, aitajuoksija
Sylvi-Kyllikki Kilpi, poliitikko ja kulttuurivaikuttaja
Sylvi Kunnas, taidemaalari
Sylvi Listhaug, norjalainen Edistyspuolueen poliitikko ja ministeri
Sylvi-Sanni Manninen, psykologian tohtori ja kirjailija
Sylvi Munkberg, pöytätennispelaaja
Sylvi Möller, arkistonhoitaja, historioitsija ja tietokirjailija
Sylvi Paaso, neuvostoliittolainen desantti
Sylvi Palo (o.s. Sakki), näyttelijä
Sylvi Pellonperä, pesäpalloilija
Sylvi Saimo, kilpameloja, olympiavoittaja ja kansanedustaja (Keskusta)
Sylvi Salonen, näyttelijä ja teatterineuvos
Sylvi Siltanen, kansanedustaja (SDP), Turun ja Porin läänin maaherra 1972–1977
Sylvi Sääski, opettaja ja kansanperinteen kerääjä
Sylvi Visapää, järjestöjohtaja ja opetusneuvos
Kuvitteellisia Sylvejä

Sylvi, päähenkilö Minna Canthin samannimisessä näytelmässä ja siitä tehdyissä elokuvissa
Nimen muita käyttöyhteyksiä

Sylvi-palkinto on Näytelmäkirjailijaliiton parhaasta elokuvan tai televisio-ohjelman käsikirjoituksesta myöntämä palkinto
Sylvi-myrsky, Suomessa 8.8.2010 vallinnut myrsky
Sylvi, Sylvi Salosen ja Boss Orkesterin konserttitaltiointi-albumi.
Frances

| Frances |
| --- | --- |
Nimipäivä:   
– suomenkielinen:  –
– ruotsinkielinen:  –
– ortodoksinen:  –
Muunnelmia:  Fanny 
Vastineita eri kielissä:  Francesca, Francisca, Franciska, Françoise, Fransiska, Franziska 
Nimen alkuperä:  latinan franciscus ’ranskalainen’
Infobox OKNimi-testi OK: 
Frances on naisen etunimi. Se on Francisca-nimen englantilainen muunnos. Lähtömuotona on latinalainen miehennimi Franciscus, jonka merkitys on ’ranskalainen’.
Digi- ja väestötietoviraston mukaan Frances on joulukuuhun 2024 mennessä ollut Suomessa virallisena etunimenä noin 240–250 naisella.
Kuvitteellisia Frances-nimisiä

Frances ”Frankie” Bergstein, hahmo komediasarjassa Grace and Frankie
Frances ”Frankie” Foster, hahmo animaatiosarjassa Foster’s Home for Imaginary Friends
Kauhajoen lentokenttä

Kauhajoen lentokenttä (IATA: KHJ, ICAO: EFKJ) on Kauhajoen Lamminmaan kylässä, lähellä Kurikan rajaa sijaitseva lentokenttä. Lentokenttää käyttävät Etelä-Pohjanmaan Liitäjät ry, kevytilmailuun erikoistunut Air Pilot ry sekä purjelentoa harrastava Suupohjan Lentokerho. Kiitotie on hyvässä kunnossa eikä siinä ole reunaesteitä. Seisonta-alue ja rullaustie ovat asfaltoitu uudelleen elokuussa 2009. Kentällä ei ole julkista polttoainepistettä.
Lentokenttä siirtyi Air Pilot ry:n omistukseen vuonna 2012.
Historia

Lentokentän rakentamisen aloitteen teki Kauhajoen Ilmailuyhdistys ry 16. helmikuuta 1971, anoessaan puolustusministeriöltä lupaa kunnostaa sodanaikainen varalaskukenttä lentokelpoiseen kuntoon. Selvisi kuitenkin, että Metsähallitus olisikin mahdollisen luvan myöntäjä. 4. tammikuuta 1972 Metsähallitus teki vuokrasopimuksen monivaiheisten selvitysten jälkeen. Kentän lupahakemuksia vauhdittivat tuolloin suunnitteilla olleet reittiyhteydet ulkomaille sekä ulkomaankaupan ja teollisuuden tarpeet. Rakennuslupa tuli, ja yleiseen käyttöön kenttä hyväksyttiin 16. lokakuuta 1973.
Aiheesta muualla

Lentopaikat.fi – Kauhajoen lentopaikka
Air Pilot ry (Arkistoitu – Internet Archive)
Etelä-Pohjanmaan Liitäjät ry (Arkistoitu – Internet Archive)
Gyrokoulutus Oy (Arkistoitu – Internet Archive)
Suupohjan Lentokerho ry (Arkistoitu – Internet Archive)
Suomen lentopaikat
| --- | --- |
Lentokentät:  Aavahelukan lentokenttä  Ahmosuon lentokenttä  Alavuden lentokenttä  Alavuden varalaskupaikka  Euran lentokenttä  Forssan lentokenttä  Genbölen lentokenttä  Granbodan lentoasema  Haapajärven lentokenttä  Haapamäen lentokenttä  Haapaveden lentokenttä  Hailuodon lentokenttä  Hangon lentokenttä  Hollolan lentokenttä  Hyvinkään lentokenttä  Hämeenkyrön lentokenttä  Iisalmen lentokenttä  Ilvesjoen lentokenttä  Immolan lentokenttä  Jyrkän lentokenttä  Jämijärven lentokenttä  Kalajoen lentokenttä  Kauhajoen lentokenttä  Kauhavan lentokenttä  Kemijärven lentokenttä  Kiikalan lentokenttä  Kiteen lentokenttä  Kiuruveden lentokenttä  Kivijärven lentokenttä  Kuhmon lentokenttä  Kumlingen lentokenttä  Kymin lentokenttä  Kärsämäen lentokenttä  Lahti-Vesivehmaan lentokenttä  Lieksa-Nurmeksen lentokenttä  Martiniiskonpalon lentokenttä  Menkijärven lentokenttä  Mäntsälän yksityinen lentokenttä  Mäntän lentokenttä  Naarajärven lentokenttä  Nummelan lentokenttä  Oripään lentokenttä  Piikajärven lentokenttä  Pokan lentokenttä  Pudasjärven lentokenttä  Punkaharjun lentokenttä  Pyhtään lentokenttä  Pyhäsalmen lentokenttä  Raahe-Pattijoen lentokenttä  Rantasalmen lentokenttä  Ranuan lentokenttä  Räyskälän lentokenttä  Savikon lentokenttä  Selänpään lentokenttä  Sodankylän lentokenttä  Sulkaharjun lentokenttä  Suomussalmen lentokenttä  Teiskon lentokenttä  Torbackan lentokenttä  Tuulikki-Vampulan lentokenttä  Ummeljoen lentokenttä  Vaalan lentokenttä  Varkauden lentokenttä  Viitasaaren lentokenttä  Vuotson lentokenttä  Wredebyn lentokenttä  Ylivieskan lentokenttä  Ähtärin lentokenttä 
Sairaalat ja muut:  Hernesaaren helikopterikenttä  Iin kevytlentopaikka  Jorvin sairaala  Jäkäläpää  Keski-Suomen Sairaala Nova  Kuopion yliopistollinen sairaala  Laajalahti  Lusin varalaskupaikka  Meilahden tornisairaala  Nivalan varalaskupaikka  Oulun yliopistollinen sairaala  Pohjois-Karjalan keskussairaala  Rautavaaran lentokeskus  Seinäjoen keskussairaala  Tervon varalaskupaikka
Flöte-vero

Flöte-vero (ruots. flöteskatt), oli eräs Suomessa uuden ajan alussa veron alle joutuneesta entisestä rälssimaasta suoritettu sääntövero.
Suomen keskiajan aatelistolla oli köyhälistönsä niin kuin muillakin kansanluokilla. Löytyi rälssisukuja ja sukuhaaroja, jotka aikojen kuluessa olivat joutuneet rappiolle, niin etteivät ne kyenneet suorittamaan ratsupalvelusta. He kadottivat siitä johtuen rälssiarvonsa ja maksoivat maistaan kruunulle erityisen veron, jota kutsuttiin flöte-veroksi. Sellaista flöte-veroa suorittivat muutkin talonpojat, jotka jollakin tavalla olivat joutuneet rälssiluontoisen maan omistajiksi. Vanhimmat  tiedot  flöteverosta  Suomessa  tavataan  eräässä Raaseporin   linnaläänin   veroluettelossa vuodelta 1451. Uuden ajan alussa, kuningas Kustaa Vaasan aikana ja myöhemminkin, mainitaan flöteveron suorittajia Varsinais-Suomessa, Satakunnassa, Ahvenanmaalla, Uudellamaalla ja Viipurin linnaläänissä. Muutamat heistä kuuluvat Kurki-, Tavast- ja Fleming-sukujen haaroihin. Muiden flöte-verolaisten  joukosta voidaan mainita Aroi ja Heikoinen (Paimiossa), Hirvo (Nummella), Keipi (Pöytyällä), Suksi (Halikossa) ja Untoinen (Huittisissa). Hirvo-suvusta tiedetään, että se 1440-luvulla kuului rälssiaatelistoon. Nämä muutkin suomalaisilla sukunimillä varustetut flöte-verolaiset olivat nähtävästi entisten rälssimiesten jälkeläisiä.
Aiheesta muualla

J. V. Ruuth: 1500-luvun maakirjoissa mainituista flöteveroista. Hist. arkisto XII 1892, s. 52-87.
Dinamo Pietari

| Dinamo Pietari |
| --- | --- |
Perustettu:  2016
Kaupunki:   Pietari
Sarjataso:  VHL
Värit:           
Toimitusjohtaja:   Juri Bukin
Päävalmentaja:   Jaroslav Ljuzenkov
Yhteistyöseurat:  Dinamo Moskova (KHL) MHK Dinamo Pietari (MHL)
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Dinamo Pietari on venäläinen jääkiekkoseura, joka on kotoisin Pietarista. Se pelaa Venäjän toiseksi korkeimmalla sarjatasolla VHL-liigassa.
Joukkue kaudella 2024–2025

(Tilanne 8. lokakuuta 2024)
| Maalivahdit> Numero | Maalivahdit>  | Maalivahdit> Pelaaja | Maalivahdit> Hanskakäsi | Maalivahdit> Sopimus | Maalivahdit> Syntymäpaikka | Maalivahdit>  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |

| 30 |  | Nikita Bogdanov | L | 2025 | Pietari, Venäjä |  |
| 33 |  | Ivan Sapožnikov | L | 2024 | Tšeljabinsk, Venäjä |  |
| 81 |  | Šamil Šmakov | L | 2024 | Moskova, Venäjä |  |
| Puolustajat> Numero | Puolustajat>  | Puolustajat> Pelaaja | Puolustajat> Kätisyys | Puolustajat> Sopimus | Puolustajat> Syntymäpaikka | Puolustajat>  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |

| 44 |  | Ruslan Petrištšev | L | 2025 | Radužnyi, Venäjä |  |
| 59 |  | Jegor Nikitin | R | 2025 | Nižnekamsk, Venäjä |  |
|   |  | Nikolai Averin | L | 2025 | Jaroslavl, Venäjä |  |
|   |  | Georgi Berdjukov | R | 2025 | Habarovsk, Venäjän SFNT, Neuvostoliitto |  |
|   |  | Kirill Meljakov | R | 2026 | Jaroslavl, Venäjä |  |
|   |  | Maksim Salahov | R | 2025 | Zelenograd, Venäjä |  |
|   |  | Vjatšeslav Sarajev | L | 2025 | Podolsk, Venäjä |  |
|   |  | Igor Tšibrikov | L | 2026 | Moskova, Venäjä |  |
| Hyökkääjät> Numero | Hyökkääjät>  | Hyökkääjät> Pelaaja | Hyökkääjät> Kätisyys | Hyökkääjät> Pelipaikka | Hyökkääjät> Sopimus | Hyökkääjät> Syntymäpaikka |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |

| 8 |  | Leonid Boikov | L | H | 2024 | Vorkuta, Venäjä |
| 9 |  | Aleksandr Žabrejev | L | KH | 2026 | Tšeljabinsk, Venäjä |
| 11 |  | Igor Ugolnikov | R | VLH | 2025 | Nižnekamsk, Venäjä |
| 12 |  | Artjom Tšernov | L | H | 2025 | Pietari, Venäjä |
| 14 |  | Nikita Burujanov | L | H | 2025 | Staryi Oskol, Venäjä |
| 24 |  | Pavel Rotenberg | L | OLH | 2023 | Pietari, Venäjä |
| 60 |  | Pjotr Jakovlev | L | H | 2025 | Pietari, Venäjä |
| 86 |  | Dmitri Zugan | L | KH | 2026 | Moskova, Venäjä |
| 94 |  | Nikita Puhov | R | H | 2024 | Moskova, Venäjä |
|   |  | Savva Andrejev | L | KH | 2025 | Moskova, Venäjä |
|   |  | Maksim Bain | L | VLH | 2025 | Kazan, Venäjä |
|   |  | Makar Hanin | R | OLH | 2025 | Salavat, Venäjä |
|   |  | Danila Kvartalnov | L | KH | 2025 | Voskresensk, Venäjä |
|   |  | Vladislav Mihailov | L | KH / VLH | 2025 | Moskova, Venäjä |
|   |  | Anton Nazarevitš | L | H | 2025 | Sevastopol, Ukraina |
|   |  | Vladimir Pešehonov | L | KH | 2025 | Moskova, Venäjä |
|   |  | Vjatšeslav Ševtšenko | L | KH | 2025 | Vidnoe, Venäjä |
|   |  | Dmitri Sidljarov | L | OLH | 2025 | Elektrostal, Venäjä |
|   |  | Juri Ušakov | R | H | 2025 | Naberežnyje Tšelny, Venäjä |
|   |  | Ivan Zintšenko | L | OLH | 2026 |  |
|   |  | Aleksei Zubov | L | KH / OLH | 2024 | Öskemen, Kazakstan |
Joukkue kaudella 2024–2025 > Joukkueenjohto

Päävalmentaja: Jaroslav Ljuzenkov
Apuvalmentaja: Juri Panov
Apuvalmentaja: Eduard Volkov
Maalivahtivalmentaja: Pavel Orlov
Videovalmentaja: Anatoli Šmalts
Fysiikkavalmentaja: Dmitri Popov
Huoltopäällikkö: Artjom Ivanov
Jääkiekkotoiminnanjohtaja: Matvei Razumov
Toimitusjohtaja: Juri Bukin
Joukkueenjohtaja: Andrei Stolnikov
Lähde: EliteProspects
Ilana

| Ilana |
| --- | --- |
Nimipäivä:   
– suomenkielinen:  –
– ruotsinkielinen:  –
– ortodoksinen:  –
Muunnelmia:  –
Vastineita eri kielissä:  –
Nimen alkuperä:  hepr. ’puu’; nimellä ei ole raamatullista taustaa 
Infobox OKNimi-testi OK: 
Ilana on naisen etunimi. Se on uusi juutalainen nimi, joka tulee heprean kielestä ja merkitsee ’puuta’.
Ilana-nimeä käytetään myös Suomessa. Digi- ja väestötietoviraston mukaan se on joulukuuhun 2024 mennessä ollut etunimenä noin 180 naisella.
Tunnettuja Ilanoja

Ilana Cicurel (s. 1972), ranskalainen poliitikko
Ilana Kratysh (s. 1990), israelilainen painija
Ilana Shmueli (1924–2011), israelilainen kirjailija
Kuvitteellisia Ilanoja

Ilana Verdansky, hahmo televisiosarjassa Lost
Aleksi Laine

Aleksi Matias Laine (s. 1984) on suomalainen poliitikko. Hän toimi Vihreiden nuorten ja opiskelijoiden liiton puheenjohtajana vuonna 2012 yhdessä Hanna Hakon kanssa.
Laine on ollut vihreiden puoluevaltuuskunnan jäsen 2011–2012 ja vihreiden eriarvoisuustyöryhmän puheenjohtaja 2012. Laine on aiemmin ollut muun muassa Vihreiden nuorten ja opiskelijoiden liiton hallituksen jäsen ja Turun opiskelevien vihreiden puheenjohtaja.
Kunnallisvaaleissa 2008 Laine sai 144 ääntä ja nousi Turun kaupunginvaltuuston varajäseneksi kesken kauden. Hän oli ehdolla myös kunnallisvaaleissa 2012, muttei 60 äänellä tullut valituksi.
Laine työskentelee vihreiden puoluetoimistolla taloussihteerinä. Hän on osakkaana Turun sarjakuvakaupassa. Hän on ollut myös Turun sarjakuvakerhon puheenjohtaja.
Laine opiskeli fysiikkaa Turun yliopistossa.
Aiheesta muualla

Aleksi Laineen vaalisivut (Arkistoitu – Internet Archive)
Aleksi Laineen blogi
| n k Vihreiden nuorten ja opiskelijoiden liiton puheenjohtajat |
| --- | --- |
 Antero Eerola (1993)  Vesa Kotilainen (1996–1997)  Anssi Leino (1998)  Azar Saiyar (1999–2000)  Markus Drake (2001–2003)  Mari Puoskari (2004)  Olli-Poika Parviainen (2005)  Tapio Laakso (2006–2007)  Amu Urhonen (2007)  Heikki Korpela (2008)  Laura Nordström (2008)  Erkki Perälä (2009)  Sini Terävä (2009)  Paloma Hannonen (2010–2011)  Heikki Sairanen (2010)  Inka Venetvaara (2011)  Hanna Hakko (2012)  Aleksi Laine (2012)  Maria Ohisalo (2013–2014)  Veli-Matti Partanen (2013)  Aaro Häkkinen (2014)  Saara Ilvessalo (2015–2016)  Ozan Yanar (2015)  Jaakko Mustakallio (2016–2017)  Iiris Suomela (2017–2018)  Sameli Sivonen (2018–2019)  Amanda Pasanen (2019–2020)  Brigita Krasniqi (2020–2021)  Peppi Seppälä (2021–2022)  Jami Haavisto (2022–2023)  Selinä Nera (2023–)  Miro Ilvonen (2024–)
Progg

Progg (den progressiva musikrörelsen, suom. edistyksellinen musiikkiliike) oli Ruotsissa 1960-luvun lopulla ja 1970-luvulla vaikuttanut vasemmistolainen kulttuuriliike. Erityisesti sanalla voidaan viitata tuona aikana julkaistuun poliittisesti kantaa ottavaan musiikkiin. Tunnettuja progg-yhtyeitä olivat muun muassa Blå Tåget, Kebnekajse, Nationalteatern, Samla Mammas Manna, Hoola Bandoola Band ja Träd, Gräs och Stenar. Proggia ei tule sekoittaa progressiiviseen rockiin, vaikka jotkin progg-yhtyeet sitä soittivatkin. Liike vastusti kaupallisuutta, isoja levy-yhtiöitä, musiikin massakuluttamista, hittilistoja, kepeitä iskelmäsanoituksia ja usein ruotsalaista sosiaalidemokratiaa.
Tukholman vuoden 1975 Euroviisujen aikaan liike järjesti Vaihtoehtofestivaali-nimisiä musiikkitapahtumia ympäri Ruotsia. Viisupäivänä liike organisoi Tukholmassa kaupallisuuden vastaisen mielenosoituksen ja telttakonsertin. Ruotsin television ykköskanava näytti Euroviisut, kakkoskanava samanaikaisesti ohjelmaa Vaihtoehtofestivaaleilta.
Aiheesta muualla

Ruotsalainen progg-sivusto (Arkistoitu – Internet Archive) (ruotsiksi)
Petljakov Pe-2

Petljakov Pe-2
Petljakov Pe-2 oli toisen maailmansodan aikainen yksitasoinen, kaksimoottorinen neuvostoliittolainen syöksypommituslentokone. Koneesta kehitettiin myös hävittäjä- ja rynnäkkökonemuunnos Pe-3.
Koneen kehitystyö ja käyttö Neuvostoliitossa > Tavoitteena raskas hävittäjä

Pe-2 oli Neuvostoliiton pyrkimys saada ennen uhkaavaan sodan alkua käyttöönsä raskas korkealla lentävä hävittäjäkone. Lentokoneinsinööri Vladimir Petljakovin tehtäväksi annettiin suunnitella 10–12 km:n korkeudessa 630 km/h nopeudella lentävä hävittäjä, jonka toimintasäde olisi 1 400 km. Vaatimukset olivat äärimmäiset kovat: koneen ohjaamon tuli olla paineistettu, moottoreissa tuli olla ahtimet ja koneen ilmanvastuksen tuli olla pieni.
Oletettu tarve tällaiseen hävittäjälentokoneeseen perustui lentopommitusten pelkoon Euroopassa vallalla olevan douhetismin takia. Uskottiin, että korkealla lentävät pommikoneet voidaan ehkä torjua vain raskailla hävittäjälentokoneilla. Pe-2 edusti niin kutsuttua Zerstörer-hävittäjää, jollaisista kuuluisin ja ilmeisesti Pe-2:n esikuva oli Messerschmitt Bf 110. Asetettuja vaatimuksia vastaavan lentokoneen toteuttaminen oli 1930-luvun Neuvostoliitossa hyvin suuri tekninen haaste. Pe-2:en esisuunnittelun aikoihin esimerkiksi turboahtimen kehitystyö oli Neuvostoliitossa kesken. Paineistettua ohjaamoa oli vasta kokeiltu.
Koneen kehitystyö ja käyttö Neuvostoliitossa > Suunniteltu vankileirillä

Lentokoneinsinööri Vladimir Petljakov aloitti Pe-2-hävittäjälentokoneen suunnittelun vankileirillä, missä Tupolev alaisineen, mukaan lukien Petljakov, työskentelivät vuoden 1937 pidätysten jälkeen. Vankileiri oli jaettu kolmeen suunnittelutoimistoon, joista Petljakov johti yhtä.
Koneen kehitystyö ja käyttö Neuvostoliitossa > Hävittäjästä halutaan syöksypommittaja

Hävittäjän kehittely eteni kuitenkin pitkälle kunnes Saksan ja Neuvostoliiton lähentyminen toi koneelle uusia vaatimuksia. Vuonna 1939 natsi-Saksan ja Neuvostoliiton liennytyskauden (Molotov–Ribbentrop-sopimus) aikana tapahtui muun muassa tutustumisvierailuja maiden ilmavoimien välillä. Tällöin Neuvostoliiton upseerit kiinnostuivat Junkers Ju-87 Stukan (joihin neuvostoupseerit olivat tutustuneet jo Espanjan sodassa) tai mahdollisesti uuden raskaan syöksypommittajan Junkers Ju 88:n esitysten vuoksi Saksan syöksypommikoneista. Tuloksena Pe-2:n spesifikaatioon lisättiin syöksypommitus. Suunnittelussa havaittiin, että Pe-2:n lentoonlähtöpaino 1 000 kg pommikuormalla olisi 9 200 kg. Suunnittelun tulos ei enää ollut hävittäjälentokone. Pe-2-koneesta lähdettiin toukokuussa 1942 kehittämään vain syöksypommittajaa. Sen turboahtimet, paineistettu ohjaamo ja niin edelleen poistettiin.
Koneen kehitystyö ja käyttö Neuvostoliitossa > Käyttö Neuvostoliiton ilmavoimissa

Pommikoneena Petljakov Pe-2:sta tuli varsin suosittu. Koneita valmistettiin yli 10 000 kappaletta, ja se oli vuonna 1943 Neuvostoliiton yleisin pommikone.
Pommikoneesta kehitettiin myöhemmin hävittäjäversio, Pe-3, jota käytettiin etenkin rynnäkkökoneena.