stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Reto Perl

| Mitalit> Maa:   Sveitsi.Miesten jääkiekko. Olympialaiset  | Mitalit> Maa:   Sveitsi.Miesten jääkiekko. Olympialaiset  | Mitalit> Maa:   Sveitsi.Miesten jääkiekko. Olympialaiset  | Maa:   Sveitsi> Miesten jääkiekko. |
| --- | --- | --- | --- |
|  Pronssia | Sankt Moritz 1948 | jääkiekko |  |
Reto Perl (23. marraskuuta 1923 Davos – 27. helmikuuta 1987) oli sveitsiläinen jääkiekkomaalivahti. Perl kuului Sveitsin pronssia voittaneeseen joukkueeseen Sankt Moritzin talviolympialaisissa 1948, joissa hän pelasi neljä ottelua. Perl edusti Sveitsiä myös Tšekkoslovakian MM-kilpailuissa 1947 ja Ruotsin MM-kilpailuissa 1949. Seuratasolla Perl edusti NLA-liigan HC Davosia vuosina 1945–1949 ja EHC Arosaa kaudella 1959–1960. Hän kuului HC Davosin joukkueeseen myös Spengler Cupissa vuosina 1946, 1947 ja 1948.
Philippe de Vitry

Philippe de Vitry (13. lokakuuta 1291 Pariisi, Ranska – 9. kesäkuuta 1361) oli ranskalainen runoilija ja säveltäjä. Hän opiskeli Sorbonnessa. Myöhemmin hän työskenteli muun muassa lukuisissa hoveissa.
Philippe de Vitry kirjoitti Ars Nova -nimisen musiikkia käsittelevän tutkielman, jonka mukaan on saanut nimensä Ranskassa keskiajan lopulla vallinnut musiikkityyli.[lähde? ]
Philippe de Vitry sävelsi chansoneita[lähde? ] ja motetteja, mutta ainoastaan motetit ovat säilyneet.
Quirimbas

Quilalea on saarista eteläisin
Quirimbas on saariryhmä Mosambikin rannikolla Intian valtameressä. Se muodostuu 31 saaresta, jotka ulottuvat Cabo Delgadon pohjoiskärjestä noin 400 km päähän etelään lähelle Pembaa. Saariryhmä on ollut ehdokkaana Unescon maailmanperintökohteeksi. 11 eteläisintä saarta, joita ympäröivät mangrovemetsät, muodostavat Quirimbasin kansallispuiston.
Saarilla ja niitä ympäröivillä koralliriutoilla on monipuolinen eläimistö. Ryhävalaat tulevat syviin salmiin elokuusta lokakuuhun, mangrovemetsissä on merikotkia ja kilpikonnat munivat rantahietikoille.
Saaristossa on kalastajayhteisö, ja turismi sinne on alkamassa.
Raima (maakunta)

Raiman maakunnan sijainti
Raiman maakunta (arab. ريمه‎ , Raima tai Raymah) on Jemenin pienimpiä maakuntia. Raiman pinta-ala on noin 1 900 neliökilometriä ja sen asukasluku on noin 488 400. Maakunta on nimetty sen keskustan, Raiman, mukaan.
Raima erotettiin Sanaan maakunnasta vuonna 2004. Raiman merkittävä tulonlähde on kahvin viljely, joskin alue on viime aikoinamilloin? kärsinyt kuivuudesta ja maaperän köyhtymisestä.
Piirikunnat

Maakunta jakautuu kuuteen piirikuntaan:
| --- | --- |
 Al Jabin  Al Jafariyah  As Salafiyah :  Bilad At Ta'am  Kusmah  Mazhar
Peter Marshall

Peter Marshall
Ralph Pierre LaCock eli Peter Marshall (30. maaliskuuta 1926 Clarksburg, Länsi-Virginia – 15. elokuuta 2024) oli yhdysvaltalainen televisiojuontaja, näyttelijä ja laulaja. Hän toimi Hollywood Squaresin alkuperäisenä juontajana vuosina 1966–1981.
Hollywood Squaresin ulkopuolella Marshall on muun muassa esiintynyt Broadway-teatterissa ja laulanut big bandeissa. Hänen sisarensa Joanne Dru menestyi näyttelijänä.
Marshall voitti kaksi Emmy-palkintoa vuosina 1974 ja 1975.
Aiheesta muualla

Peter Marshall Internet Movie Databasessa. (englanniksi)
Peter Mankoč

| Mitalit | Mitalit | Mitalit |  |
| --- | --- | --- | --- |
|  Peter Mankoč |  Peter Mankoč |  Peter Mankoč |  |
Maa:   Slovenia
Miesten uinti
| MM-kilpailut (lyhyt rata)  | MM-kilpailut (lyhyt rata)  | MM-kilpailut (lyhyt rata)  |  |
|  Kultaa | Moskova 2002 | 100 m sekauinti |  |
|  Kultaa | Indianapolis 2004 | 100 m sekauinti |  |
|  Kultaa | Manchester 2008 | 100 m perhosuinti |  |
|  Hopeaa | Moskova 2002 | 200 m sekauinti |  |
|  Hopeaa | Shanghai 2006 | 100 m sekauinti |  |
|  Hopeaa | Manchester 2008 | 100 m sekauinti |  |
|  Pronssia | Indianapolis 2004 | 100 m perhosuinti |  |
| EM-kilpailut (pitkä rata)  | EM-kilpailut (pitkä rata)  | EM-kilpailut (pitkä rata)  |  |
|  Hopeaa | Eindhoven 2008 | 100 m perhosuinti |  |
| EM-kilpailut (lyhyt rata)  | EM-kilpailut (lyhyt rata)  | EM-kilpailut (lyhyt rata)  |  |
|  Kultaa | Valencia 2000 | 100 m sekauinti |  |
|  Kultaa | Antwerpen 2001 | 100 m sekauinti |  |
|  Kultaa | Antwerpen 2001 | 200 m sekauinti |  |
|  Kultaa | Riesa 2002 | 100 m sekauinti |  |
|  Kultaa | Dublin 2003 | 100 m sekauinti |  |
|  Kultaa | Wien 2004 | 100 m sekauinti |  |
|  Kultaa | Trieste 2005 | 100 m sekauinti |  |
|  Kultaa | Helsinki 2006 | 100 m sekauinti |  |
|  Kultaa | Debrecen 2007 | 100 m sekauinti |  |
|  Kultaa | Rijeka 2008 | 100 m sekauinti |  |
|  Kultaa | Szczecin 2011 | 100 m sekauinti |  |
|  Hopeaa | Lissabon 1999 | 100 m sekauinti |  |
|  Hopeaa | Helsinki 2006 | 100 m perhosuinti |  |
|  Hopeaa | Istanbul 2009 | 100 m perhosuinti |  |
|  Hopeaa | Eindhoven 2010 | 100 m sekauinti |  |
|  Hopeaa | Chartres 2012 | 100 m sekauinti |  |
|  Hopeaa | Chartres 2012 | 4 × 50 m sekauinnin sekaviesti |  |
|  Pronssia | Valencia 2000 | 200 m sekauinti |  |
|  Pronssia | Antwerpen 2001 | 50 m selkäuinti |  |
|  Pronssia | Riesa 2002 | 200 m sekauinti |  |
|  Pronssia | Dublin 2003 | 200 m sekauinti |  |
|  Pronssia | Trieste 2005 | 100 m perhosuinti |  |
|  Pronssia | Debrecen 2007 | 100 m perhosuinti |  |
|  Pronssia | Istanbul 2009 | 100 m sekauinti |  |
|  Pronssia | Eindhoven 2010 | 100 m perhosuinti |  |
Peter Mankoč (s. 4. heinäkuuta 1978 Ljubljana, Jugoslavia) on slovenialainen uimari.
Mankoč voitti lyhyen radan maailmanmestaruuden 100 metrin sekauinnissa Moskovassa 2002 ja Indianapolisissa 2004 sekä 100 metrin perhosuinnissa Manchesterissa 2008. Lisäksi hänellä on lyhyiden ratojen MM-kilpailuista kolme hopeaa ja yksi pronssi. Lyhyen radan EM-kilpailuissa hän voitti 100 metrin sekauinnin mestaruuden yhdeksän kertaa peräkkäin vuosina 2000–2008 sekä jälleen Szczecinissä 2011. Dublinissa 2003 hän tosin jakoi mestaruuden Jani Sievisen kanssa. 200 metrin sekauinnin EM-kultaa Mankoč voitti Antwerpenissa 2001. Lisäksi hänellä on lyhyen radan EM-kisoista kuusi hopea- ja kahdeksan pronssimitalia.
Mankočin ainoa pitkän radan arvokisamitali on EM-hopea 100 metrin perhosuinnissa Eindhovenissa 2008. MM-kilpailuissa hän on ollut seitsemäs 200 metrin vapaauinnissa Fukuokassa 2001 ja kahdeksas 50 metrin perhosuinnissa Montrealissa 2007. Olympialaisissa hän on ollut parhaimmillaan kymmenes 100 metrin perhosuinnissa Pekingissä 2008.
Aiheesta muualla

Virallinen sivusto (englanniksi) (sloveeniksi)
Philippe de Clermont

Philippe de Clermont vuonna 1882.
Philippe de Clermont (1831–1921) oli ranskalainen kemisti, joka syntetisoi ensimmäisen organofosfaattiryhmän antikoliiniesteraasin; tetraetyylipyrofosfaatin (TEPP) yhdessä venäläisen Wladimir P. Moshninin kanssa. Hän työskenteli Charles-Adolphe Wurtzin laboratoriossa Pariisissa.
Rest In Beat PM

| Rest In Beat PM Robin Packalen |
| --- | --- | --- |

EP-levyn tiedot
 Julkaistu: 18. joulukuuta 2020
 Formaatti: digitaalinen
 Tuottaja(t): Joonas Parkkonen Los Rollos Alex Mattson
 Tyylilaji: pop
 Kesto: 19.25
 Levy-yhtiö: Robin Entertainment & Universal Music
Listasijoitukset
  Suomen virallinen albumilista: 46.
Robin Packalenin muut julkaisut
| Me tehtiin tää 2012–2017 2017 | Rest In Beat PM 2020 | Rest In Beat AM 2021 |
Singlet albumilta Rest In Beat PM
 ”Drop Dead” Julkaistu: 9. lokakuuta 2020
Rest In Beat PM on suomalaislaulaja Robin Packalenin 18. joulukuuta 2020 julkaistu ensimmäinen englanninkielinen EP. EP on ensimmäinen osa Packalenin tulevaa englanninkielistä albumia, jonka vuonna 2021 julkaistavan toisen EP-osan nimi on Rest In Beat AM.
Kappaleet

|  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| Nro | Nimi | Säv&san | Kesto |  |  |  |  |  |  |
| 1. | Better Than That | Joonas Parkkonen, Olavi Uusitalo, Peppina Pällijeff, Robin Packalen | 2.50 |  |  |  |  |  |  |
| 2. | Drop Dead | Parkkonen, Uusitalo, Pällijeff, Packalen | 3.18 |  |  |  |  |  |  |
| 3. | Dancing Around Your Mind | Packalen, Skinny Days | 3.01 |  |  |  |  |  |  |
| 4. | Any Minute Now | E. Hakala, Parkkonen, Uusitalo, Pällijeff, Packalen | 3.10 |  |  |  |  |  |  |
| 5. | Waves | Kalle Lindroth, Los Rollos, Paul Uotila, Packalen | 3.35 |  |  |  |  |  |  |
| 6. | Built To Fall Apart | Alex Mattson, Parkkonen, Uusitalo, Pällijeff, Packalen | 3.35 |  |  |  |  |  |  |
Arvostelut

Helsingin Sanomat:
Philippe Verdelot

Philippe Verdelot.
Philippe Verdelot (noin 1475 – ennen 1552) oli ranskalainen säveltäjä, joka vietti suurimman osan elämästään Italiassa.
Verdelotin elämästä ei ole kovin paljoa tietoa. Vuosina 1523–1525 hän toimi Firenzessä maestro di cappellana. Lisäksi hän luultavasti toimi eräässä paikallisessa katedraalissa vuosina 1523–1527. Ei ole varmoja todisteita siitä, että Verdelot olisi ollut elossa vielä vuoden 1530 jälkeen. Joidenkin lähteiden mukaan hän olisi kuitenkin elänyt 1530-luvulla Venetsiassa.
Verdelot tunnetaan lähinnä madrigaalien säveltäjänä. Hän sävelsi silti myös motetteja sekä messuja.
Pintaenergia

Pintaenergiaksi kutsutaan kiinteän aineen tai nesteen ja kaasun väliseen rajapintaan sitoutunutta energiaa. Yksi sen esiintymismuodoista on nesteen pintajännitys. Pintaenergiaa kuvaava mittayksikkö on joulea neliömetrillä eli J/m².
Pinnassa olevilla molekyyleillä on enemmän energiaa kuin materiaalin sisäosissa olevilla molekyyleillä, eli molekyylin on energeettisesti suotuisaa olla materiaalin sisällä. Jos näin ei olisi, molekyylit pyrkisivät pois bulkkimateriaalista muodostaakseen uusia pintoja. Pintaenergia voidaan siksi määritellä ylimääräiseksi energiaksi verrattuna materiaalin sisäosien energiaan.
Nesteille pintajännitys ja pintaenergian tiheys ovat identtisiä. Veden pintaenergian tiheys on 0,072 J/m² ja pintajännitys 0,072 N/m; yksiköt ovat toisiaan vastaavat, mutta vain ilmaistu toisin. Kun liuos on muodostettu kahdesta nesteestä tai kiinteän aineen liuoksesta, pintajännityksen arvo voi poiketa vastaavasta puhtaan nesteen arvosta. Tätä ilmiötä voidaan kuvata Gibbsin isotermillä.
Pintaenergian määrittäminen

Kun kiinteä aine leikataan osiin, sen sidokset katkeavat, mikä kuluttaa energiaa. Jos leikkaus tehdään reversiibelisti, niin energian säilymisen lain mukaan leikkaamiseen kulutettu energia on yhtä suuri kuin kahden muodostuvan pinnan energia. Materiaalin yksikköpintaenergia olisi silloin puolet sen koheesioenergiasta. Käytännössä tämä toteutuu vain tyhjiöön muodostuneella pinnalla.
Nesteiden pintaenergia voidaan mitata venyttämällä nestekalvoa, mikä lisää pinnan pinta-alaa ja siten myös pintaenergiaa. Jotta nestemassan pinta-alaa voitaisiin lisätä määrällä  \delta A, tarvitsee tehdä tietty määrä työtä  \gamma ~\delta A ( \gamma ~ tarkoittaa nesteen pintaenergian tiheyttä). Tätä menetelmää ei kuitenkaan voida käyttää kiinteiden aineiden pintaenergian mittaamiseen, koska venytettäessä kiinteän aineen kalvoa elastinen energia indusoituu materiaalin sisäosiin samalla, kun pintaenergia kasvaa.
Yleensä kiinteiden aineiden pintaenergia mitataan korkeissa lämpötiloissa. Tällöin kiinteä aine viruu, jolloin sen pinta-ala muuttuu. Tästä huolimatta tilavuus pysyy lähes samana. Jos  \gamma ~ on pintaenergian tiheys sylinterille, jonka säde on  r, pituus  l ja yksiaksiaalinen jännitys  P on vakio, niin tasapainossa Gibbsin energia voidaan laskea kaavalla:
Pintaenergian tiheys voidaan laskea jännityksen, säteen ja pituuden avulla kaavasta
Tämä menetelmä on pätevä vain, jos kiinteä aine on isotrooppinen eli pintaenergia on sama kaikille kristallografisille suunnille.
Pintaenergian määrittäminen > Välifaasien termodynamiikkaa

Välifaasin läsnäolo vaikuttaa yleisesti kaikkiin systeemin termodynaamisiin parametreihin. Välifaaseja kuvataan yleensä kahden mallin avulla, jotka ovat Gibbsin ideaali välifaasi -malli ja Guggenheimin malli. Jotta välifaasisysteemin termodynamiikkaa voidaan kuvata Gibbsin mallin avulla, systeemi täytyy jakaa kolmeen osaan: kahteen toisiinsa sekoittumattomaan nesteeseen, joiden tilavuudet
ovat  V_{\alpha } ja  V_{\beta } sekä nesteet toisistaan erottavaan äärettömän ohueen rajakerrokseen, jota kutsutaan Gibbsin jakavaksi tasoksi ( \sigma  ).
Systeemin kokonaistilavuus on siis:
Kaikki systeemin ekstensiivisuureet voidaan kirjoittaa kolmen komponentin, bulkkifaasin  \alpha , bulkkifaasin  \beta  ja välifaasin  \sigma   summana. Ekstensiivisuureita ovat esimerkiksi sisäenergia ( U), molekyylien lukumäärä aineessa ( N_{i}) ja entropia ( S).
Kostuminen

Kiinteällä aineella on korkea pintaenergia, jos se on muodostunut kovalenttisin sidoksin, ionisidoksin tai se on metalli. Kiteisillä aineilla, joissa molekyylien välillä on van der Waalsin voimia tai vetysidoksia, on matala pintaenergia. Kostutus tapahtuu parhaiten silloin, kun alustan pintaenergia on suuri ja kostuttavan aineen pintaenergia pieni. Esimerkiksi maalin kostuttavuutta voidaan parantaa lisäämällä siihen erilaisia lisäaineita, jotka alentavat sen pintaenergiaa. Kostutettavan pinnan kostumista voidaan parantaa esimerkiksi puhdistamalla pintaa.
Pintaenergian arvoja

| Material | Pintaenergia (mJ/m²) |
| --- | --- |
Lasi: 2000-4000
Kupari: 1650
Magnesiumoksidi: 1200
Kalsiumfluoridi: 450
Litiumfluoridi: 340
Kalsiumkarbonaatti: 230
Natriumkloridi: 300
Kaliumkloridi: 110
Bariumfluoridi: 280
Pii: 1240
Leviämisparametri:
Esimerkiksi maalin, musteen tai väriaineen leviäminen kiinteälle pinnalle riippuu nesteen kyvystä kostuttaa kiinteä alusta. Jos kiinteän alustan pintaenergia muuttuu, kun siihen tiputetaan nestepisara, sanotaan että neste kostuttaa alustan. Nestepisaran leviäminen voidaan määritellä seuraavasti:
missä  S on leviämisparametri,  \gamma _{s} on kiinteän pinnan pintaenergia,  \gamma _{l} on nesteen pintaenergia ja  \gamma _{\text{s - l}} on kiinteän pinnan ja nesteen rajapinnan interfasiaalinen energia.
Kontaktikulma:
Kontaktikulman ( \theta ) avulla voidaan tutkia sulan kykyä kostuttaa alustansa. Kontaktikulma on kiinteän aineen ja kaasufaasin välisen rajapinnan ja nesteen ja kiinteän aineen rajapinnan välinen kulma. Kostutus on joko osittaista, jolloin neste jää pisaraksi kiinteän aineen pinnalle, tai täydellistä, jolloin neste leviää täysin kiinteän aineen pinnalle.
Youngin yhtälö ilmaisee kontaktikulman ja interfasiaalisen energian välisen yhteyden:
missä  \gamma _{\text{s - g}} on substraatin ja kaasufaasin välinen interfasiaalinen energia,   \gamma _{\text{s - l}} on substraatin ja nesteen välinen interfasiaalinen energia ja  on  \gamma _{\text{l - g}} neste- ja kaasufaasin välinen interfasiaalinen energia ja  \theta  on kontaktikulma.
Mittausmenetelmiä > Goniometri

Goniometri on laite, jonka avulla voidaan analysoida pisaran geometriaa ja määrittää näin tutkittavan nesteen kontaktikulma ja pintajännitys. Pintaenergia voidaan laskea mitatun pintajännityksen ja nesteen ja pinnan välisen kontaktikulman avulla.
Pintajännityksen laskemiseksi kaasufaasin ja kiinteän pinnan välinen jännitys mitataan käyttäen referenssinesteitä (esim. vesi tai glyseroli). Analysoitava neste siirretään ruiskulla laitteessa olevalle tarkastelupinnalle ja pisarasta otetaan yksittäinen kuva tai useita kuvia, joista tehdään elokuva. Filmin data digitalisoidaan harmaaskaalakuviksi, joita analysoimalla voidaan määrittää esimerkiksi nesteen ja pinnan välinen kontaktikulma ja nesteen pintajännitys.
Pintajännitys määritetään sovittamalla Young-Laplace -yhtälö pisaran muotoon. Kontaktikulma mitataan laskemalla kulmakerroin pisaran tangentille suhteessa kiinteään tasoon. Mittauksissa oletetaan, että pisara on symmetrinen pisaran keskellä olevan pystysuoran akselin ympärillä eli oletetaan, että pisaran tarkastelusuunnalla ei ole väliä. Menetelmässä oletetaan myös, että viskositeetti tai inertia ei vaikuta pisaran muotoon vaan ainoastaan faasien välien jännitys ja painovoima muovaavat pisaraa.
Goniometri kalibroidaan tekemällä optinen suurennos. Kalibrointi voidaan tehdä korkealla tarkkuudella ja se on helppo jäljittää kansainvälisiin standardeihin. Laitteessa olevien kiinteiden pintojen ei tarvitse olla erityisen puhtaita, koska niiden kostuvuus ei sinänsä vaikuta mittaustulokseen. Tämä on merkittävä etu esimerkiksi Wihelmyn levy-menetelmään nähden, jossa pinnan täytyy olla hyvin puhdas.
Mittausmenetelmiä > Wilhelmyn levy-menetelmä

Kontaktikulmaa voidaan mitata myös Wilhelmyn levy-menetelmällä. Menetelmässä tutkittavan nesteen rajapintaa kohtisuoraan suunnattu levy upotetaan nesteeseen. Tämän jälkeen nesteastiaa liikutetaan alaspäin, jolloin levy nousee nesteestä, ja nesteen levyyn kohdistama voima mitataan tensiometrillä.  Mitatun voiman avulla voidaan laskea kontaktikulma seuraavalla yhtälöllä
\cos {\theta }=(F-Fb)/I\sigma \
jossa F on tensiometrillä mitattu kokonaisvoima,   F_{b} on nosteen aiheuttama voima, joka syntyy, kun levy upotetaan nesteeseen,  I on levyn pituus ja  \sigma  on nesteen pintajännitys.
Wilhelmyn levy-menetelmällä saadaan melko objektiivisia mittaustuloksia, joiden perusteella voidaan laskea tarkkoja keskiarvoja. Mittauksissa käytetyllä levyllä täytyy olla yhtenäinen poikkileikkaus ja levyn pituus täytyy mitata tarkasti. Menetelmä toimii vain, jos levyn molemmat puolet ovat identtiset.
Kelvinin yhtälö

Nesteet pyrkivät luontaisesti tilaan, missä pintajännitys ja pintaenergia ovat mahdollisimman pieniä. Tämän vuoksi ne muodostavat kaarevia pintoja, kuplia ja pisaroita, jotta pinta-ala olisi mahdollisimman pieni. Gibbsin vapaa energia on tällöin mahdollisimman pieni. Kelvinin yhtälön avulla kuvataan höyrynpaineen muutosta
missä  P_{0}^{K} on kaarevan pinnan höyrynpaine,  P_{0} on tasaisen pinnan höyrynpaine,  \gamma  on pintajännitys,  V_{\rm {m}} on nesteen moolinen tilavuus,  R on yleinen kaasuvakio,  T on lämpötila (K) ja  R_{1} ja  R_{2} ovat pinnan kaarevuus. 
Yhtälöä voidaan yksinkertaistaa, kun tarkastellaan nestepisaraa tai kuplaa. Voidaan olettaa, että kuplan ulkopuolinen rajapinta on samanmuotoinen sekä ulkoa että sisältä tarkasteltuna eli  R_{1} =  R_{2}, jolloin yhtälö voidaan kirjoittaa muotoon
Guggenheimin malli. Laajennettu välifaasi (σ) erottaa toisistaan kaksi faasia (α ja β). Guggenheimin malli ottaa huomioon laajennetun välifaasialueen tilavuuden.
Gibbsin malli. Gibbsin malli olettaa välifaasin olevan ideaalinen (eli sillä ei ole tilavuutta), jotta systeemin kokonaistilavuus koostuu vain α- ja β-faaseista.
Kontaktikulmat: Ei kostutusta (Non-Wetting), osittainen kostutus (Wetting) ja täydellinen kostutus (Perfect Wetting).
Goniometri.
Paula Siimes

Paula Siimes (vasemmalla) siskojensa Hanna-Marin ja Tarjan sekä äitinsä Elina Pohjanpään kanssa vuonna 1965.
Paula Susanna Siimes (s. 20. toukokuuta 1963 Helsinki) on suomalainen näyttelijä. Hän on työskennellyt Suomen Kansallisteatterissa vuodesta 1981.
Hän on näytellyt muun muassa elokuvissa Niskavuori (1984), Lumikit – eli kohtauksia naisen elämästä (1986) ja Ponterosa. Hän on näytellyt myös sarjoissa Tulta päin!, Vihreän kullan maa, Mustapartainen mies, Konttori ja Sänky. Siimes on esiintynyt myös ohjelmassa Kymppitonni ja televisiosarjassa Salatut elämät Riitta Sievisen roolissa vuonna 2009.
Paula Siimes on näyttelijä Pentti Siimeksen ja näyttelijä Elina Pohjanpään tytär. Hänen vanhempi sisarensa on Tarja Siimes. Hän on naimisissa muusikko Juha Lanun kanssa, ja heillä on kaksi lasta. [lähde? ]
Aiheesta muualla

Paula Siimes Internet Movie Databasessa. (englanniksi)
Paula Siimes Elonetissä.
Philippe de La Hire

Philippe de La Hire
Philippe de La Hire (18. maaliskuuta 1640 – 21. huhtikuuta 1718) oli ranskalainen matemaatikko ja tähtitieteilijä. Hän syntyi Pariisissa taidemaalari Laurent de La Hyren poikana ja opiskeli itsekin alun alkaen kuvataidealaa.
La Hire oli Ranskan tiedeakatemian jäsenenä vuodesta 1678. Hän työskenteli muun muassa Collège de Francessa.
Ralph Kiner

Ralph Kiner
Ralph McPherran Kiner (27. lokakuuta 1922 Santa Rita, New Mexico – 6. helmikuuta 2014 Rancho Mirage, Kalifornia) oli yhdysvaltalainen baseballpelaaja. Hän pelasi ensimmäisen MLB-pelinsä 12. huhtikuuta 1946 ja viimeisensä 25. syyskuuta 1955.
Kinerin joukkueina olivat Pittsburgh Pirates (1946–1953), Chicago Cubs (1953–1954) ja Cleveland Indians (1955). Hän oli kuusinkertainen All Star -pelaaja.
Kiner toimi myöhemmällä iällään baseballselostajana. Hänet valittiin Baseball Hall of Fameen vuonna 1975.
Petri Hänninen

Petri Hänninen (s. 9. maaliskuuta 1965) on suomalainen kilpauransa lopettanut pikajuoksija ja keskimatkojen juoksija. Nykyisin Hänninen on urheilutoimittaja ja työskentelee Yle Urheilussa.
Hänninen voitti 400 metrin juoksun Suomen mestaruuden Lahdessa 1985 ennätysajallaan 47,10. Vaasassa 1986 hän oli pronssilla. 800 metrillä hän oli parhaimmillaan SM-kisoissa neljäs (Oulussa 1990). 800 metrillä Hännisen ennätys oli 1.47,34.
Ralph Houk

Ralph Houk vuonna 1962
Ralph George Houk (9. elokuuta 1919 – 21. heinäkuuta 2010) oli yhdysvaltalainen baseballpelaaja, -valmentaja ja -joukkueenjohtaja. Hän oli siepparina New York Yankeesissa vuosina 1947–1954.
Kansasin Lawrencessa syntynyt Houk oli toisen maailmansodan veteraani.
Houk työskenteli peliuransa jälkeen joukkueenjohtajana New York Yankeesissa, Detroit Tigersissä ja Boston Red Soxissa. New York Yankeesin hän ohjasi World Series -mestaruuteen perättäisinä vuosina 1961 ja 1962.
Papilloomavirukset

| Papilloomavirukset |
| --- | --- |
 HPV kuvattuna läpäisyelektronimikroskoopilla
Virusten luokittelu
Ryhmä::  Ⅰ dsDNA-virukset
Kunta::  Virukset
Heimo::  Papilloomavirukset Papillomaviridae
Suvut
 Alphapapillomavirus  Betapapillomavirus  Chipapillomavirus  Deltapapillomavirus  Dyodeltapapillomavirus  Dyoepsilonpapillomavirus  Dyoetapapillomavirus  Dyoiotapapillomavirus  Dyokappapillomavirus  Dyolambdapapillomavirus  Dyomupapillomavirus  Dyonupapillomavirus  Dyoomikronpapillomavirus  Dyopipapillomavirus  Dyorhopapillomavirus  Dyosigmapapillomavirus  Dyothetapapillomavirus  Dyoxipapapillomavirus  Dyozetapapillomavirus  Epsilonpapillomavirus  Etapapillomavirus  Gammapapillomavirus  Iotapapillomavirus  Kappapapillomavirus  Lambdapapillomavirus  Mupapillomavirus  Nupapillomavirus  Omegapapillomavirus  Omikronpapillomavirus  Phipapillomavirus  Pipapillomavirus  Psipapillomavirus  Rhopapillomavirus  Sigmapapillomavirus  Taupapillomavirus  Thetapapillomavirus  Upsilonpapillomavirus  Xipapillomavirus  Zetapapillomavirus 
Katso myös
   Papilloomavirukset Wikispeciesissä   Papilloomavirukset Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OK: 
Papilloomavirukset (engl. human papillomavirus, HPV) ovat kaksijuosteisia DNA-viruksia (dsDNA, double-stranded DNA). Papilloomaviruksen alatyyppejä on suuri määrä, ja osa niistä on ihmisessä täysin oireettomia. Tietyt alatyypit aiheuttavat muun muassa syyliä, kondyloomaa sekä kohdunkaulan syöpää. Voimakkaasti yleistyneen kurkunpään syövän taustalla saattaa niin ikään olla kohdunkaulan syöpää aiheuttavat alatyypit, kun tartunta on saatu suuseksin välityksellä.
Papilloomavirukset aiheuttavat 6–8 prosenttia, naisilla jopa 12 prosenttia, kaikista syövistä.
Harald zur Hausen sai vuonna 2008 Nobelin lääketieteen palkinnon löydettyään 1980-luvulla syöpää aiheuttavia papilloomaviruksia ja työn seurauksena saatiin vuonna 2006 kehitettyä rokote. Tämän jälkeen murrosikäisiä ja nuoria aikuisia on rokotettu lukuisissa maissa sukupuoliteitse tarttuvia syöpävaarallisia alatyyppejä vastaan. Suomessa murrosikäisten tyttöjen HPV-rokotukset otettiin Suomen kansalliseen rokotusohjelmaan syksyllä 2013 ja poikien rokottaminen aloitettiin 2020.
Esiintyvyys

Papilloomavirukset ovat väestössä varsin yleisiä; erään tutkimuksen mukaan Yhdysvalloissa kunakin ajanhetkenä noin neljännes naisista on HPV-positiivisia. Papilloomainfektiot yleistyvät voimakkaasti sukukypsyyden saavuttamisen myötä ja 50 ikävuoteen mennessä noin 80 % naisista on jossakin elämänsä vaiheessa saanut ainakin yhden alatyypin HPV-tartunnan[lähde? ]. Valtaosa HPV:n esiintyvyyttä koskevista tiedoista kattaa vain naispuolisen väestön johtuen suurempien haittojen painottumisesta naisiin. Miesten keskuudessa esiintyvyyden arvellaan kuitenkin olevan samaa luokkaa kuin naisilla.
Arviot papilloomaviruksen esiintyvyydestä väestössä vaihtelevat huomattavasti (välillä 14–90 %) riippuen mittaustavasta. Sellaisten henkilöiden osuus väestöstä, joilla on jossakin vaiheessa elämäänsä ollut minkä tahansa alatyypin HPV-infektio, on luonnollisesti huomattavasti suurempi kuin sellaisten henkilöiden osuus, joilla mittaushetkellä on korkean riskin alatyypin aiheuttama infektio.