stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Luettelo Jämijärven julkisista taideteoksista ja muistomerkeistä
Julkiset taideteokset, muistomerkit ja muistolaatat

Tämä luettelo on osa valtakunnallista Suomen julkisten taideteosten ja muistomerkkien luettelointia. Luettelossa on pysyvästi julkisilla paikoilla olevia taideteoksia, muistomerkkejä ja muistolaattoja sekä hautausmailla olevia yleisiä muistomerkkejä ja patsaita. Luettelossa ei mainita rakennusten sisällä ja suljetuilla sisäpihoilla olevia julkisia teoksia eikä yksittäisten hautojen veistoksia. Teokset ovat luettelossa nimensä mukaisessa aakkosjärjestyksessä. Sijaintipaikka on puiston, aukion, rakennuksen tai muun vastaavan nimi ja/tai katuosoite. Alue tarkoittaa kaupunginosaa/kunnanosaa, taajamaa, kylää, osa-aluetta tai asuinaluetta. Karttalinkki osoittaa teoksen sijaintipaikan kymmenien metrien tarkkuudella. Paljastusvuosi on teoksen julkistuksen tai paljastuksen vuosi sijaintipaikalla (suluissa on mainittu valmistumisvuosi, jos se poikkeaa huomattavasti paljastusvuodesta).
| Julkinen teos | Paikka | Alue | Kartalla | Tekijä | Paljastusvuosi | Kuva | WD |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| Jämijärven lentoturman uhrien muistomerkki | Hämeenkangas |  | 61.7753°N, 22.6853°E |  | 2015 |  |  |
| Katse tulevaisuuteen (Sankarivainajien muistomerkki) | Jämijärven kirkon hautausmaa, Kirkkotie 14 | Peijari | 61.8171°N, 22.6971°E | Kallio, KalervoKalervo Kallio | 1955 |  |  |
| Karjalaan jääneiden muistomerkki | Jämijärven kirkon hautausmaa, Kirkkotie 14 | Peijari | 61.8169°N, 22.6971°E |  | 1955 |  |  |
| Kotirintaman muistopaasi | Kirkkopolku |  | 61.8185°N, 22.6922°E |  | 2013 |  |  |
| Muualle haudattujen muistomerkki | Jämijärven kirkon hautausmaa, Kirkkotie 14 |  |  |  |  |  |  |
| Nousu | Tykkööntie 1080 | Suurimaa | 61.8951°N, 22.6002°E | Haavisto, PetriPetri Haavisto | 2020 |  |  |
| Talvi- ja jatkosotaan lähtijöiden muistokivi | Jämijärventie 22 |  | 61.8199°N, 22.6925°E |  |  |  |  |
| Tyhjä syli | Jämijärven hautausmaa, Kirkkotie 14 (koordinaatit epätarkat) |  | 61.817°N, 22.6962°E |  | 2017 |  |  |
| Vakaumuksena puolesta henkensä menettäneiden työläisten muistomerkki | Lauttakankaan hautausmaa, Ikaalistentie |  | 61.813°N, 22.7936°E | Ruokonen, P.P. Ruokonen | 1963 |  |  |
| Viktor Andron muistomerkki | Jämijärven lentokenttä, kiitotien 33 päästä noin 450 m etelä-kaakkoon (kiitotien eteläpäästä lähtevän tien ensimmäinen risteys oikealle) |  | 61.7675°N, 22.7257°E |  | 1981 |  |  |
| Äiti-muistomerkki (Muisto äidille) | Jämijärventie 639 | Palokoski | 61.8467°N, 22.6032°E | Pihlajamaa, LasseLasse Pihlajamaa | 1975 |  |  |
Luettelo Hondurasin presidenteistä

Tämä on luettelo Hondurasin presidenteistä.
Hondurasin presidentit Keski-Amerikan liittovaltiossa (1821-1839)

Dionisio de Herrera: 16. syyskuuta 1824 – 10. toukokuuta 1827
José Justo Milla: 10. toukokuuta 1827 – 13. syyskuuta 1827
Cleto Bendaña: 13. syyskuuta 1827 – 24. lokakuuta 1827
José Jeronimo Zelaya: 27. lokakuuta 1827 – 11. marraskuuta 1827
Miguel Eusebio Bustamante: 11. marraskuuta 1827 – 26. marraskuuta 1827
Francisco Morazán: 26. marraskuuta 1827 – 30. kesäkuuta 1828
Diego Vigil Cocaña: 30. kesäkuuta 1828 – 2. joulukuuta 1829
Francisco Morazán: 2. joulukuuta 1829 – 24. joulukuuta 1829
Juan Angel Arias: 24. joulukuuta 1829 – 22. huhtikuuta 1830
Francisco Morazán: 22. huhtikuuta 1830 – 28. heinäkuuta 1830
José Santos del Valle: 28. heinäkuuta 1830 – 12. maaliskuuta 1831
José Antonio Marquez: 12. maaliskuuta 1831 – 22. maaliskuuta 1832
José Francisco Milla Guevara: 22. maaliskuuta 1832 – 7. tammikuuta 1833
Joaquin Rivera: 7. tammikuuta 1833 – 31. joulukuuta 1836
José María Martinez Salinas (vt.): 1. tammikuuta 1837 – 28. toukokuuta 1837
Justo José Herrera: 28. toukokuuta 1837 – 3. syyskuuta 1838
José María Martinez Salinas: 3. syyskuuta 1838 – 12. marraskuuta 1838
José Lino Matute: 12. marraskuuta 1838 – 9. tammikuuta 1839
Luettelo Juupajoen julkisista taideteoksista ja muistomerkeistä

Luettelo Juupajoen julkisista taideteoksista ja muistomerkeistä sisältää Juupajoen kunnassa olevat pysyvät patsaat, muistomerkit ja muistolaatat.
Julkiset taideteokset, muistomerkit ja muistolaatat

Tämä luettelo on osa valtakunnallista Suomen julkisten taideteosten ja muistomerkkien luettelointia. Luettelossa on pysyvästi julkisilla paikoilla olevia taideteoksia, muistomerkkejä ja muistolaattoja sekä hautausmailla olevia yleisiä muistomerkkejä ja patsaita. Luettelossa ei mainita rakennusten sisällä ja suljetuilla sisäpihoilla olevia julkisia teoksia eikä yksittäisten hautojen veistoksia. Teokset ovat luettelossa nimensä mukaisessa aakkosjärjestyksessä. Sijaintipaikka on puiston, aukion, rakennuksen tai muun vastaavan nimi ja/tai katuosoite. Alue tarkoittaa kaupunginosaa/kunnanosaa, taajamaa, kylää, osa-aluetta tai asuinaluetta. Karttalinkki osoittaa teoksen sijaintipaikan kymmenien metrien tarkkuudella. Paljastusvuosi on teoksen julkistuksen tai paljastuksen vuosi sijaintipaikalla (suluissa on mainittu valmistumisvuosi, jos se poikkeaa huomattavasti paljastusvuodesta).
| Julkinen teos | Paikka | Alue | Kartalla | Tekijä | Paljastusvuosi | Kuva | WD |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| Hyytiälä-kivi | Hyytiälän metsäasema, Hyytiäläntie 124 | Hyytiälä | 61.8471°N, 24.286°E | Putkisto, KalleKalle Putkisto, Kari Salminen | 2017 |  |  |
| Kallenaution reliefi | Kallenaution kestikievarin portin pieli, Kallenautiontie 327 | Hyytiälä | 61.8341°N, 24.2827°E | Andersson, PerttiPertti Andersson |  |  |  |
| Karjalaan jääneiden vainajien muistomerkki | Juupajoen kirkon hautausmaa, Kopsamontie 230 | Kopsamo | 61.7821°N, 24.4589°E |  |  |  |  |
| "Pro patria - pro silvis" -muistomerkki (Menneiden metsämiespolvien muistomerkki) | Hyytiälän metsäasema, Hyytiäläntie 124 | Hyytiälä | 61.8472°N, 24.2871°E | Helenius, OivaOiva Helenius | 1952 |  |  |
| Punaisten muistomerkki | Lylyntie (yhdystie 3422), noin 400 m Orivesi-Mänttä-tieltä (kantatie 58) | Lyly | 61.8881°N, 24.5028°E |  | 1961 |  |  |
| Salokunnan saarnahuoneen muistokivi | Pyhämäki Salon tilan maalla | Salokunta | 61.7564°N, 24.4627°E |  | 1980 |  |  |
| Sankarimuistomerkki | Juupajoen kirkon sankarihautausmaa, Kopsamontie 230 | Kopsamo | 61.782°N, 24.4593°E | Vuorinen, ViljoViljo Vuorinen | 1951 |  |  |
| Sotaanlähdön muistolaatta | Juupajoen seurantalo Suomelan piha, Kopsamontie 254 | Kopsamo | 61.7807°N, 24.4621°E |  |  |  |  |
| Suojeluskuntatalon muistolaatta | Juupajoen seurantalo Suomelan piha, Kopsamontie 254 | Kopsamo | 61.7808°N, 24.4621°E |  |  |  |  |
| Vaivaisukko | Juupajoen kirkko, kellotapulin seinusta; Kopsamontie 246 | Kopsamo | 61.7819°N, 24.4599°E |  |  |  |  |
| Vakaumuksensa puolesta kaatuneiden muistomerkki | Juupajoen kirkon hautausmaa, Kopsamontie 230 | Kopsamo | 61.7824°N, 24.4596°E |  |  |  |  |
| Vapaussodan v. 1918 muistomerkki | Juupajoen kirkon hautausmaa, Kopsamontie 230 | Kopsamo | 61.782°N, 24.4595°E |  | 1920 |  |  |
Muhu

| Muhu |
| --- | --- |
 Maisemaa Muhun pohjoisrannalla
Maantiede
Muut nimet:  Moon, Mohn
Merialue:  Itämeri
Pinta-ala:  207,91 km²
Korkein kohta:  21,5 m
Valtio
Valtio:  Viro
Maakunta:  Saarenmaa
Kunta:  Muhu
Väestö
Väkiluku:  1 918 (2010)
Asutuskeskukset:  52 kylää, suurin Liiva
Infobox OKNimi-testi OK: 
Muhu eli Muhumaa (ruots. Moon, saks. Mohn) on Viroon kuuluva saari Saarenmaan ja mantereen välissä Itämeressä. Muhu on Viron kolmanneksi suurin saari Saarenmaan ja Hiidenmaan jälkeen.
Maantiede

Muhu alkoi muodostua noin 8 000 vuotta sitten, kun se nousi hitaasti merestä. Saari on pinnanmuodoiltaan hyvin tasainen. Sen korkein kohta on 21,5 metriä merenpinnasta. Pinnanmuodot ovat muodostuneet mannerjään aiheuttamana. Kallioperä on muinaisista koralliriutoista muodostunutta kovaa sedimenttikiveä. Kallioperässä on dolomiittia, mikä on Muhun tärkein luonnonvara. Maaperä kallioperän päällä on ohut; se on harvoin yli 5 metriä paksu. Saaren pienen koon ja tasaisten pinnanmuotojen takia sisävesiä on vain vähän ja ne ovat kooltaan merkityksettömiä. Saaressa aikoineen virranneet Soonda- ja Lõetsajoet on kuivatettu.
Luonto

Maatalouden harjoittamisen vähäisyyden takia Muhun luonto on hyvin säilynyt. Suuri osa saaren rannikosta on suojeltu EU:n Natura 2000 -hankkeen nojalla. Nisäkkäistä saarella tavataan muun muassa peuroja, kettuja ja hirviä. Monet muuttolinnut, kuten joutsenet, hanhet ja sorsat pysähtyvät muuttomatkoillaan saaren rannikolla. Saarella on myös kolme merikotkapariskuntaa. Saarta ympäröivillä merialueilla on aikanaan ollut runsaasti ahventa, kuhaa ja siikaa, mutta niiden kannat ovat sittemmin romahtaneet. Muhun hevostiloilla on rotuna uhanalaisia eestinhevosia. Muhulla tavataan 23 harvinaista kämmekkälajia, jotka kaikki ovat suojeltuja.
Luonto > Luonnonmaisemia

Kautlikun rantatörmä, merenrannalla
Kessen rantatörmä, merenrannalla
Püssinan rantatörmä, merenrannalla
Tupenurmen rantatörmä, luonnonsuojelualueella
Rannaniidin rantatörmät
Üügun rantatörmä, suurin rantatörmä, luonnonsuojelualueella
Historia

Ensimmäiset asukkaat tulivat saarelle tiettävästi 4 500 vuotta sitten. Saari on ollut historiallisesti hyvin tiheään asuttu. Se oli Saarenmaan muinaismaakunnan tärkeimpiä alueita. Muhu oli viimeisiä itsenäisiä virolaisalueita, jotka kukistuivat sodassa Kalparitaristoa vastaan Baltian ristiretkien aikana. Saarenmaalaiset johtivat Virolaisten suurta kapinaa vuonna 1224, mutta kapina kukistettiin ja ritaristo hyökkäsi saarelle Henrikin Liivinmaan kronikan mukaan 20 000 sotilaan voimin vuonna 1227. Onnistuneen valloitusretken jälkeen asukkaat kastettiin kristinuskoon. 1200-luvun lopulla rakennettiin saaren keskustaan Pyhälle Katariinalle omistettu gootilaistyylinen kirkko. Jo vuodesta 1532 saarella asui vapaita virolaisia talonpoikia, mikä oli poikkeuksellista silloisen Viron alueella.
Liivinmaan sodan aikana Muhun valloittivat tanskalaiset. Vuodesta 1645 saarta hallitsivat vuorostaan ruotsalaiset. Ruotsin kuningatar Kristiina läänitti alueen Magnus De la Gardielle. Ruotsi luopui alueistaan virossa Uudenkaupungin rauhassa ja Muhu liitettiin Venäjän keisarikuntaan. Venäjän vallan alaisuudessa Muhu kuului hallinnollisesti Liivinmaan kuvernementtiin. 1850-luvun puolivälissä Nikolai I:n hallituskaudella 70 prosenttia asukkaista kääntyi ortodoksiseen uskoon, koska maata alettiin jakaa kääntyneille. 1900-luvun alussa Muhussa oli noin 6 000 asukasta. Viron itsenäisyyssodan aikana Muhu oli tuolloin syttyneen Saarenmaan kapinan keskuksia ja kapinan alkupaikka. Itsenäisen Viron aikana Muhu oli jaettu kahteen kuntaan, jotka yhdistettiin vuonna 1939. Neuvostovallan aikana Muhu jaettiin kahteen kyläkuntaan vuonna 1945 ja neljään vuonna 1950. 1954 kyläkuntien määrä supistettiin jälleen kahteen ja nekin liitettiin yhteen vuonna 1960. Itsenäisessä Virossa Muhu oli ensimmäinen virallinen kunta, se perustettiin virallisesti 1. lokakuuta 1990.
Väestö

Muhun väestö poikkeaa virolaisten valtavirrasta. Itseään he kutsuvat nimellä Muhu rahvas eli muhun kansa. Oma identiteetti on saarella vahva. Asukkaita Muhussa on vähän alle 2 000 (1 918 vuonna 2010), mutta asukasmäärä kaksinkertaistuu saarella kesänsä viettävien saapuessa, joista monen juuret ovat saarella. Toisaalta monet Muhulta muualle esimerkiksi töihin muuttaneet eivät rekisteröidy uudelle paikkakunnalleen, vaan pysyvät rekisterissä Muhulla. Poismuuton ja alhaisen syntyvyyden takia Muhun väkiluku laski 11 prosenttia vuosina 1996–2006.
Kulttuuri

Muhun asukkaat kutsuvat usein ihmisiä etunimen ja asuinpaikan yhdistelmällä. Tapa on peräisin ajalta ennen sukunimiä. Muhun ehkä tunnetuin perinne on kutominen. Saarella tehdään esimerkiksi kansallispukuja, joita käytetään lähinnä juhlatilaisuuksissa. Muhu on kuuluisa käsityöläisistään, jotka ovat kierrelleet mantereella. He ovat antaneet Virolle sen ainutlaatuisen arkkitehtuurisen tyylin. Muhulaisia on ollut rakennustöissä Viron ohella myös esimerkiksi Riiassa ja Pietarissa. Hiljattain on herätetty henkiin myös vanha tapa koristella talojen ovia värikkäillä symboleilla. Aikoinaan niitä maalattiin pahojen henkien pitämiseksi loitolla.
Rakennuksia ja rakennelmia

Koguvan kylä, rakennuksia vuosilta 1880-1930
Kuivastun satama-alue
Kuivastun kapakka, 1840-luku
Muhun maalinna
Pyhän Katariinan kirkko
Pädasten kartano ja kartanonpuisto
Päeldan maalinna
Muistomerkit

Leinav ema Sureva äiti on Kalju Reitelin suunnittelema veistos, joka pystytettiin 1972
Kuvia

Muhun museo
Pyhän Katariinan kirkko
Üügun rantatörmä
Tuulimylly Koguvan kylässä
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Muhu Wikimedia Commonsissa
K. N. Rauhala : Suomalaisten kansojen muinaisen murhenäytelmän tanterilla. Kirje Virosta, Helsingin Sanomat, 08.08.1929, nro 211, s. 6, Kansalliskirjaston digitaaliset aineistot
Muhun yksityiskohtaisempi kartta
Kärppä kuvattuna Muhussa.
Virolaisia kansallispuvuissaan, rivin ensimmäinen nainen muhulaisessa kansallispuvussa.
Ari Munnukka

| Henkilötiedot |
| --- | --- | --- | --- |
Syntymäaika: 29. kesäkuuta 1963 (ikä 61)
Syntymäpaikka: Riihimäki, Suomi
Pelipaikka: puolustaja
Pituus: 182 cm
Seurat
| Vuodet | Seura | O | (M) |
| 1980–1986 | RiPS | – | (22) |
| 1987–1991 | Reipas | 109 | (12) |
| 1991 | Ilves | 11 | (0) |
| 1992–1994 | RiPS | 25 | (2) |
| Yhteensä | Yhteensä | 145 | (14) |
Valmennusura
2007–2008: RIlves
 Seurajoukkueuran tilastot kattavat vain kansalliset sarjat.
Ari Munnukka (s. 29. kesäkuuta 1963 Riihimäki) on entinen suomalainen jalkapalloilija. Hänen pelipaikkansa oli puolustaja.
Munnukka on edustanut pelaajaurallaan Riihimäen Palloseuraa, Lahden Reipasta ja Ilvestä. Hän pelasi SM-tasolla 120 ottelua. Pelaajauran jälkeen Munnukka on toiminut muun muassa valmennustehtävissä Riihimäen Ilveksen organisaatiossa.
Luettelo Huittisten julkisista taideteoksista ja muistomerkeistä

Luettelo Huittisten julkisista taideteoksista ja muistomerkeistä sisältää Huittisten kaupungissa olevat pysyvät patsaat, muistomerkit ja muistolaatat. Huittisiin on liitetty Vampulan kunta.
Luettelo Ahvenanmaan suomalaisperäisistä paikannimistä ja sovinnaisnimistä

Tämä artikkeli on luettelo Ahvenanmaan suomalaisperäisistä paikannimistä ja sovinnaisnimistä. Ahvenanmaalla on joitakin paikannimiä, jotka on todettu suomalaisperäisiksi tai joiden on arveltu olevan suomalaisperäisiä. Lisäksi Ahvenanmaan kunnista on ennen 1920-luvulla alkanutta itsehallintoaikaa ollut käytössä sovinnaisnimiä.
Suomalaisperäiset paikannimet

Ritva Liisa Pitkäsen mukaan lähes 30 Ahvenanmaan paikannimen on esitetty olevan suomalaisperäisiä. Lars Hellbergin mukaan Axel Olof Freudenthalin vuonna 1868 julkaiseman lyhyen katsauksen jälkeen Ahvenanmaan paikannimistöstä on kirjoitettu useaan otteeseen.
Väinö Voionmaa toteaa vuodelta 1919 olevassa teoksessaan seuraavaa Ahvenanmaan paikannimistöstä:
»Yleisesti on tunnettu, että Ahvenanmaan mantereella, mutta varsinkin saaristossa esiintyy täysin selviä vanhoja suomalaisia paikannimiä, joita ei millään tulkinnalla voida muunkielisiksi saada.»
Suomalaisina paikanniminä Voionmaa piti seuraavia nimiä:
Jomala
Jumalaö (Getassa)
Jurmo (alun perin Uhrimaa, Brändössä)
Jurmoklubb (Sottungassa)
Jurmoström (Brändössä)
Koskenpää (Brändössä)
Ledsåra (alun perin Laitasaari, Sundissa)selvennä
Simskäla (alun perin Simasalo, Sundissa)
Tosarby (alun perin Tuorsalo, Finströmissä)
Lisäksi Voionmaa mainitsee rotuaiheisina paikannimiä, joissa on alkuosassa "finn":
Finnbo (Hammarlandissa tai Eckerössä)
Finnby (Sundissa)
Finnholma (Föglössä)
Finnö (Getassa)
Finnö (Kökarissa)
Finnö (Sottungassa)
Finström
Suomalaisperäiset paikannimet > Uudempi paikannimitutkimus

Uudempaa tutkimusta edustaa Lars Huldénin teos vuodelta 2001. Edellä luetelluista Voionmaan esittämistä suomalaisperäisistä paikannimistä Huldén on todennut seuraavalla tavalla:
Finnbo (viittaa suomalaisiin)
Finnby (taustalla joko henkilön nimi tai viittaus suomalaisiin)
Finnholma (viittaa henkilöön, joka ollut kotoisin (Varsinais)-Suomesta)
Finnö, Getassa (taustalla kansaan viittaava sana)
Finnö, Kökarissa (viittaa henkilöön, joka ollut kotoisin (Varsinais)-Suomesta)
Finnö, Sottungassa (taustalla kansaan viittaava sana)
Finström (taustalla joko henkilön nimi tai viittaus suomalaisiin)
Jomala (useimpien tutkijoiden mukaan taustalla suomenkielinen sana jumala)
Jurmo (kyseessä on suomenkielinen nimi, jonka loppuosa on maa)
Koskenpää (vuodesta 1950 lähtien nimi ollut Korsö, sitä ennen nimi oli virallisestikin Koskenpää)
Simskäla (suomalaisperäinen nimi, alkuosa perustuu mahdollisesti sanaan sima ja nimen loppuosa on salo)
Voionmaan suomalaisperäisiksi toteamia nimiä Jumalaö, Jurmoklubb, Jurmoström, Ledsåra ja Tosarby Huldén ei mainitse. Lisäksi Huldénin teoksessa on käsitelty muun muassa seuraavien paikannimien suomalaisperäisyyttä:
Geta (erään teorian mukaan taustalla sana kaita, mutta viittaa todennäköisemmin vuohta tarkoittavaan sanaan get)
Lemland (joissakin paikannimissä alkuosa lem voi olla suomalaista alkuperää, mutta paikannimen merkitystä ei ole lopullisesti selvitetty)
Lumparland (erään tulkinnan mukaan nimen alkuosa perustuu suomen kielen lummetta merkitsevään sanaan lumpo)
Posta (viittaa mahdollisesti sanaan puosta, mutta nimen merkitystä ei ole selvitetty)
Seglinge (yhtenä mahdollisuutena esitetty, että taustalla suomalainen asutusnimi Seilonen)
Sålis (suomalainen paikannimi, taustalla joko suolaksi tai Saarlaks)
Töftö (epävarman käsityksen mukaan taustalla suomenkielinen nimi Toivottu)
Kunnista aiemmin käytetyt sovinnaisnimet

Ahvenanmaa kuului hallinnollisesti Turun ja Porin lääniin ennen 1920-luvulla myönnettyä itsehallintoa. Ahvenanmaan kuntien nimistä oli tuolloin käytössä myös suomenkielisiä nimimuotoja. Seuraavan taulukon ensimmäisen sarakkeen nimet ovat kuntien ruotsinkielisiä nimiä ja toisessa sarakkeessa ovat Suomen tilastollisessa vuosikirjassa vuonna 1916 käytetyt suomenkieliset nimet. Muita suomenkielisiä nimimuotoja tai lähteitä nimimuodoille on mainittu kolmannessa sarakkeessa.
Suomenkielisistä nimimuodoista vain Maarianhamina on edelleen käytössä; muista kunnista käytetään niiden ruotsinkielistä nimeä. Vuonna 2012 Kotimaisten kielten keskus antoi Maanmittauslaitokselle lausunnon koskien Ahvenanmaan maakuntahallituksen pyyntöä, jonka mukaan Maanmittauslaitoksen laatimista kartoista tulisi poistaa suomenkieliset paikannimet Ahvenanmaa ja Maarianhamina.
| Ruotsinkielinen nimi | Vanha suomenkielinen nimi | Muita vanhoja nimimuotoja |
| --- | --- | --- |
| Brändö | Brändöö | Präntiö |
| Eckerö | Ekkeröö | Ekkerö |
| Finström | Finströmi |  |
| Föglö | Föglöö |  |
| Geta | Geeta | Jeeta |
| Hammarland | Hammarlanti |  |
| Jomala | Jomala |  |
| Kumlinge | Kumlinki | Kumloinen |
| Kökar | Köökari |  |
| Lemland | Lemlanti |  |
| Lumparland | Lumparlanti |  |
| Mariehamn | Maarianhamina (edelleen käytössä) |  |
| Saltvik | Saltviiki | Saltviikki, Saltiola |
| Sottunga | Sottunka |  |
| Sund | Sundi |  |
| Vårdö | Vordöö |  |
Kirjallisuutta

Freudenthal, A. O.: Om Ålands ortnamn.  (Bidrag till kännedom af Finlands Natur och Folk, H. 11)  Finska Vetenskaps Societeten, 1868.
Paikkala, Sirkka (päätoim.): Suomalainen paikannimikirja.  Helsinki:  Kotimaisten kielten tutkimuskeskus ja Karttakeskus, 2007.  ISBN 978-951-593-976-0
Zilliacus, Kurt ja Ådahl-Sundgren, Ulla (toim.): Svenska ortnamn i Finland.  (4. painos)  Helsingfors:  Forskningscentralen för de inhemska språken, 1984.  ISBN 951-9475-37-0
Aiheesta muualla

Mattfolk, Leila ja Vidberg, Maria (toim.): Svenska ortnamn i Finland (En förteckning över svenska namn på orter av allmänt intresse i Finland)  25.10.2012. Helsinki:  Institutet för de inhemska språken.
Munikhion

| --- | --- |
Attikalainen kalenteri
Kuukaudet
1.: Hekatombaion
2.: Metageitnion
3.: Boedromion
4.: Pyanopsion
5.: Maimakterion
6.: Poseideon
7.: Gamelion
8.: Anthesterion
9.: Elafebolion
10.: Munikhion
11.: Thargelion
12.: Skiroforion
Munikhion (m.kreik. Μουνιχιών, Mūnikhiōn tai Mounikhiōn) oli antiikin kreikkalainen kuukausi, joka tunnetaan Ateenassa käytetystä attikalaisesta kalenterista. Se oli saanut nimensä Munikhia-juhlasta. Kuukaudessa oli 29 tai 30 päivää ja se sijaitsi suunnilleen nykyisen huhti-toukokuun aikoihin. Kuukalenterin kuukautena sen paikassa oli kuitenkin vaihtelua jopa 60 päivän verran. Kuukauden 29. päivä jätettiin pois tarvittaessa, jotta seuraavan kuun alku osuisi uudenkuun kohdalle.
Munikhion-kuukausi oli attikalaiselle kalenterille erityinen, eikä sitä esiinny joonialaisten kaupunkien kalentereissa.
Päivät ja juhlat

Attikalaisessa kalenterissa jokaisen kuukauden kahdeksan ensimmäistä päivää oli omistettu jumalille muun muassa näiden syntymäpäivinä, joita vietettiin siis kerran kuussa, ei kerran vuodessa. Muut juhlat olivat vuosittaisia ja vaihtelivat siis kuukausittain. Kuukaudelle nimensä antanut Munikhia oli Munikhian Artemiin juhla.
Kuukauden päivät ja juhlat olivat:
| Kuun vaihe | Päivä | Päivän nimi | Juhlia tai muita tapahtumia |
| --- | --- | --- | --- |
|  | 1. | Numenia eli uudenkuun päivä | Uudenkuun pyhäpäivä |
|  | 2. | 2. päivä kasvavaa kuuta | Agathos Daimonin (”Hyvän hengen”) päivä |
|  | 3. | 3. päivä kasvavaa kuuta | Athenen syntymäpäivä |
|  | 4. | 4. päivä kasvavaa kuuta | Afroditeen, Eroksen, Hermeen ja Herakleen päivä |
|  | 5. | 5. päivä kasvavaa kuuta |  |
|  | 6. | 6. päivä kasvavaa kuuta | Artemiin syntymäpäivä, Delfinia-juhla |
|  | 7. | 7. päivä kasvavaa kuuta | Apollonin syntymäpäivä |
|  | 8. | 8. päivä kasvavaa kuuta | Poseidonin ja Theseuksen päivä |
|  | 9. | 9. päivä kasvavaa kuuta |  |
|  | 10. | 10. päivä kasvavaa kuuta |  |
|  | 11. | 11. päivä |  |
|  | 12. | 12. päivä |  |
|  | 13. | 13. päivä |  |
|  | 14. | 14. päivä |  |
|  | 15. | 15. päivä |  |
|  | 16. | 16. päivä | Munikhia-juhla |
|  | 17. | 17. päivä |  |
|  | 18. | 18. päivä |  |
|  | 19. | 19. päivä | Olympeia-juhla |
|  | 20. | 20. päivä |  |
|  | 21. | 10. päivä vähenevää kuuta |  |
|  | 22. | 9. päivä vähenevää kuuta |  |
|  | 23. | 8. päivä vähenevää kuuta |  |
|  | 24. | 7. päivä vähenevää kuuta |  |
|  | 25. | 6. päivä vähenevää kuuta |  |
|  | 26. | 5. päivä vähenevää kuuta |  |
|  | 27. | 4. päivä vähenevää kuuta |  |
|  | 28. | 3. päivä vähenevää kuuta |  |
|  | 29. | 2. päivä vähenevää kuuta |  |
|  | 30. | ”Vanha ja uusi päivä” (henē kai nea) | Hekaten deipnon (Hekatēs deipnon) |
Selitykset:
1 2 3 4 5 6 7 8 9  Päivää aiemmin, jos kuukausi oli 29 päivän pituinen.
↑  Jos kuukausi oli 29 päivän pituinen, pois jätettiin kuun 29. päivä, ei 30. päivä.
↑  Aina kuun viimeisenä päivänä myös silloin, kun kuukaudessa oli 29 päivää.