stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Syvännekuoreet
Lajit ja anatomia

Syvännekuoreiden heimoon kuuluu 8 sukua ja 22 lajia, muun muassa syvännekuore (Bathylagus/Pseudobathylagus milleri). Syvännekuorelajit ovat pienehköjä kaloja, jotka kasvavat suurimmillaan noin 10–20 cm pitkiksi. Ruumiinrakenteeltaan ne ovat pitkulaisia kaloja. Tyypillisiä piirteitä ovat kookkaat silmät ja kuonon päässä sijaitseva pieni suu. Heimon kaloilla voi olla rasvaevä. Syvännekuoreilla ei ole uimarakkoa. Syvännekuoreiden heimon lajit ovat väriltään tyypillisesti joko vaalean kellertäviä tai mustia.
Levinneisyys

Syvännekuorelajeja tavataan Atlantista, Intian valtamerestä ja Tyynestämerestä. Ne ovat syvien vesien lajeja, joita tavataan tyypillisimmin 25–1 000 metrin syvyydestä. Syvännekuorelajien ravinto koostuu pienistä selkärangattomista eläimistä kuten planktonista.
Ptolemais (Kyrenaika)

| Ptolemais> Πτολεμαΐς |
| --- | --- |
 Ptolemaiin niin kutsutun Pylväiden huvilan rauniot.
Sijainti
 Ptolemais
Koordinaatit:  32°42′22″N, 20°57′14″E
Valtio:  Libya
Paikkakunta:  Tolmeita, Al Marj
Historia
Tyyppi:  kaupunki
Ajanjakso:  600-luku eaa.–
Kulttuuri:  antiikki
Alue:  Kyrenaika
Pinta-ala:  2,3 km²
Aiheesta muualla
  Ptolemais Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OK: 
Ptolemais (m.kreik. Πτολεμαΐς, Ptolemaïs) oli antiikinaikainen kaupunki Kyrenaikassa nykyisen Libyan alueella. Sen arkeologinen alue sijaitsee lähellä nykyistä Tolmeitan kylää.
Ptolemaiin paikalla sijaitsi alun perin sisämaan Barken kaupungin satama, jonka nimeä ei tiedetä. Se perustettiin uudelleen hellenistisellä kaudella 200-luvulla eaa. nimellä Ptolemais, ja kehittyi alkuperäistä kaupunkia merkittävämmäksi.
Maantiede

Ptolemais sijaitsi noin 25 kilometriä pohjoiseen sisämaassa sijainneesta Barken kaupungista. Se oli rakennettu noin kaksi kilometriä leveälle alavammalle alueelle meren ja nykyisin nimellä Jebel el-Akhdar tunnetun vuoren välille. Kaupungin paikka oli kahden vadin eli kuivan joenuoman välissä. Nykyisiltä nimiltään ne ovat Wadi Ziwanah itäpuolella ja Wadi Khambis länsipuolella. Kaupungin satamaa suojasivat lännen ja pohjoisen puolelta pieni niemi ja kaksi pientä saarta.
Ptolemaiista länteen sijaitsivat Arsinoe eli Taukheira, Hadrianopolis ja Berenike eli Euesperides ja itään Kyrene ja sen satama Apollonia. Nykyisin kaupungin paikka on noin 110 kilometriä itään Benghazista, joka sijaitsee antiikin Bereniken paikalla.
Historia

Ptolemaiin paikalla sijaitsi alun perin nimeltä tuntematon kreikkalainen kaupunki, joka toimi Barken satamakaupunkina ja perustettiin arkaaisella kaudella 600-luvun eaa. lopulla. Hellenistisellä kaudella alue kuului ptolemaiosten Egyptille. Ptolemaios III (hallitsi 246–221 eaa.) perusti kaupungin uudelleen, ja antoi sille itsensä mukaan nimen Ptolemais. Tuolloin suuri osa Barken asukkaista siirrettiin uuteen kaupunkiin.
Monet antiikin aikaiset maantieteilijät, kuten Strabon ja Plinius vanhempi, puhuvat tämän jälkeen Barkesta ja Ptolemaiista ikään kuin samana kaupunkina, mikä viittaisi siihen, että yleisessä kielenkäytössä vanhan kaupungin nimi siirtyi uudelle, vaikka sillä oli myös nimi Ptolemais. Stefanos Byzantionlainen kuitenkin mainitsee Ptolemaiin ja Barken eri kaupunkeina, mikä voi tarkoittaa, että vanha Barke säilyi olemassa, vaikkakin aiempaa vähäisempänä paikkana.
Ptolemais joutui Rooman valtaan vuonna 96 eaa. Rooman keisarikaudella kaupunki oli osa Creta et Cyrenen provinssia. Keisari Diocletianuksen aikana 300-luvun alussa Ptolemaiista tuli uuden Libya superiorin eli Libya Pentapoliin provinssin pääkaupunki. Se ohitti merkittävyydessä Kyrenen, joka oli kärsinyt suuria tuhoja vuoden 262 maanjäristyksessä. Kaupungin väestöön on hautojen piirtokirjoitusten perusteella kuulunut kreikkalaisia, roomalaisia, libyalaisia, juutalaisia ja kristittyjä. Varhaisella kristillisellä kaudella Ptolemais oli piispanistuin. Myöhemmin kaupunki taantui ja Apollonia ohitti sen merkittävyydessä. Kaupungin paikalla on ollut pienimuotoisempaa asutusta vielä 900–1200-luvulla.
Ptolemaiin arkeologiset kaivaukset aloitettiin 1930-luvulla italialaisvallan aikana, ja niitä suorittivat italialaiset arkeologit. Samoihin aikoihin lähelle rakennettiin italialainen siirtokunta ja linnoitteita. Kaivauksia jatkoivat myöhemmin yhdysvaltalaiset ja brittiläiset arkeologit. Vuodesta 2001 kaivauksia ovat suorittaneet puolalaiset arkeologit Varsovan yliopistosta. Kaupungin arkeologinen alue on vuodesta 2020 ehdolla Unescon maailmanperintöluetteloon.
Rakennukset ja löydökset

Ptolemaiin rauniot ovat säilyneet melko hyvässä kunnossa nykyaikaan saakka sen takia, että ne olivat hautautuneet hiekkaan. Hellenistisen kauden kaupunki oli ympäröity muureilla, joista on säilynyt vain vähän. Muurit oli varustettu torneilla. Parhaiten säilynyt osa on niin kutsuttu Taukheiran portti. Muurit oli uusittu 200-luvulla. Sataman ympäriltä on löydetty toisen, bysanttilaisaikaisen muurin jäänteitä.
Kaupungissa oli suunniteltu asemakaava, joka muodosti noin 1 650 metrin × 1 400 metrin kokoisen neliön. Tämä tekee kaupungin pinta-alaksi noin 2,3 neliökilometriä. Pääkadut kulkivat sen keskeltä pohjois-eteläsuuntaisesti (cardo maximus) ja itä-länsisuuntaisesti (decumanus maximus). Decumanus-kadulle, jolle italialaiset arkeologit ovat antaneet nimen ”Via Monumentale”, rakennettiin 300-luvulla Konstantinus Suurelle omistettu triumfikaari. Asemakaavassa korttelien koko oli noin 182,5 metriä × 36,5 metriä eli 500 jalkaa × 100 jalkaa.
Ptolemaiissa oli amfiteatteri, hippodromi ja kolme teatteria, joista yksi oli hellenistisellä kaudella rakennettu kreikkalainen teatteri; pienin taas oli odeion, joka oli muutettu 300- tai 400-luvulla sopivaksi meritaistelu- tms. vesinäytäntöihin. Löydöksiin kuuluu myös roomalaisia ja bysanttilaisia kylpylöitä, lukuisia suurikokoisia, holvattuja vesisäiliöitä, sekä kristillisen ajan basilikakirkon rauniot.
Ptolemaiista on löydetty linnoitettu rakennus, jota arvellaan provinssihallinnon keskukseksi. Se ajoitetaan 400-luvulle ja sen koko oli noin 75 metriä × 45 metriä. Kaupungissa oli myös kaksi muuta linnoitusta. Kaupungista on kaivettu lukuisia hellenistiselle kaudelle tyypillisiä peristyylitaloja, joista eräs on niin kutsuttu Neljän vuodenajan huvila. Suurimpiin löydettyihin yksityistaloihin lukeutuu niin kutsuttu Pylväiden huvila tai palatsi (”Villa/Palazzo delle Colonne”). Se oli rakennettu alun perin hellenistisellä kaudella, mutta sitä oli laajennettu ensimmäisellä vuosisadalla jaa. muistuttamaan roomalaista huvilaa. Rakennuksessa oli suuri pylväikköpiha. Kaupungin taloista on löydetty lukuisia lattiamosaiikkeja.
Kaupunki sai vettä akveduktista, joka tuli idän suunnasta noin 20 kilometrin päästä. Se oli oletettavasti rakennettu keisari Hadrianuksen aikana. Kaupungin ulkopuolella on jäänteitä sillasta, jota pitkin kulkivat sekä tie että kyseinen akvedukti. Kaupungin hautausmaita, joissa on lukuisia kammiohautoja, on löydetty erityisesti sen itä- ja länsipuolelta. Huomattavin hautarakennelma on noin 15 metrin korkuinen hautatorni tai mausoleumi, joka ajoittuu hellenistiselle kaudelle.
Esinelöytöihin kuuluu muun muassa patsaita, reliefejä, sarkofageja, keramiikkaa, piirtokirjoituksia ja rahoja.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Ptolemais Wikimedia Commonsissa
Polish Archaeological Mission in Ptolemais (englanniksi) (puolaksi)
| Auktoriteettitunnisteet  |
| --- | --- |
Kansainväliset:  VIAF  WorldCat 
Kansalliset:  Israel  Yhdysvallat 
Maantieteelliset:  Pleiades 
Niin kutsutun Neljän vuodenajan huvilan lattiamosaiikkeja.
Odeionin rauniot.
Bysanttilaisaikaisia vesisäiliöitä.
Ptolemaiin raunioita.
Jan Szczepański (sosiologi)

| Jan Szczepański |
| --- | --- |

Henkilötiedot
Syntynyt: 14. syyskuuta 1913 Ustroń
Kuollut: 16. huhtikuuta 2004 (90 vuotta) Varsova
Kansalaisuus:  puolalainen
Koulutus ja ura
Tutkinnot:  Poznańin yliopisto
Tutkimusalue:  sosiologia
Jan Szczepański (14. syyskuuta 1913 Ustroń – 16. huhtikuuta 2004 Varsova) oli puolalainen sosiologi ja poliitikko.
Suomennettu teos

Sosiologian peruskäsitteet.  (Elementarne pojecia socjologii, 1963.) Suomentanut Matti Koskelo. 2. painos (1. painos 1970)  Helsinki:  Kansankulttuuri, 1972.  ISBN 951-615-011-X
| Auktoriteettitunnisteet  |
| --- | --- |
Kansainväliset:  FAST  ISNI  VIAF  WorldCat 
Kansalliset:  Norja  Ranska  BnF data  Saksa  Israel  Belgia  Yhdysvallat  Latvia  Tšekki  Australia  Alankomaat  Puola  Vatikaani 
Tieteilijät:  CiNii 
Henkilöt:  Deutsche Biographie 
Muut:  IdRef 
Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista. 
Alkuperäinen artikkeli: pl:Jan Szczepański (socjolog)
Käännös suomeksi
Syria secunda

| Syria secunda Provincia Syria secunda> Rooman provinssi |
| --- | --- |

Valtio:  Rooman valtakunta Itä-Rooman valtakunta
Prefektuuri:  Oriens (300-luku–)
Diokeesi:  Oriens
Nykyinen valtio/alue:  Syyria
Hallinto:  
 – hallinnollinen keskus:  Apameia
Syria secunda (Syria II, lat. Provincia Syria secunda) eli Syria salutaris (lat. Provincia Syria salutaris) oli myöhäisen Rooman valtakunnan provinssi, joka sijaitsi Syyriassa ja käsitti alueen nykyisen Syyrian valtion keskiosissa.
Maantiede

Syria secundan provinssi käsitti alueen antiikin aikaisen Syyrian samoin kuin nykyisen Syyrian valtion keskiosissa. Sen luoteispuolella sijaitsi Syria priman provinssi, pohjoispuolella Euphratensiksen provinssi, eteläpuolella Phoenice secundan eli Phoenice Libanensiksen provinssi ja lounaispuolella Phoenice priman provinssi. Provinssin hallinnollinen keskus oli Apameia (lat. Apamea).
Maantiede > Kaupunkeja

Syria secundan roomalaisaikaisia kaupunkeja olivat muun muassa (suluissa latinankielinen nimi, mikäli eri):
Apameia (Apamea)
Epifaneia (Epiphania)
Rafaneia (Raphanea)
Historia

Syria secundan alue oli aiemmin osa ensin Syrian provinssia ja sitten Syria Coelen provinssia. Syria secundan provinssi perustettiin keisari Theodosius I:n aikaa seuranneen, vuonna 395 tapahtuneen Rooman valtakunnan jaon aikoihin. Viimeistään se oli olemassa noin vuonna 400. Provinssi oli osa Itä-Roomaa ja kuului Oriensin prefektuuriin ja Oriensin diokeesiin.
Tärkeimmät provinsseissa tapahtuneet muutokset alueella olivat:
| Rooman valtakunta> Tasavallan ja keisarikauden provinssit n. vuoteen 293 saakka.Tasavallan ja keisarikauden provinssit n. vuoteen 293 saakka | Rooman valtakunta> Tasavallan ja keisarikauden provinssit n. vuoteen 293 saakka.Tasavallan ja keisarikauden provinssit n. vuoteen 293 saakka | Rooman valtakunta> Tasavallan ja keisarikauden provinssit n. vuoteen 293 saakka.Tasavallan ja keisarikauden provinssit n. vuoteen 293 saakka | Rooman valtakunta> Myöhäisroomalaiset provinssit.n. vuosina 293–395 | Itä-Rooma> Myöhäisroomalaiset provinssit.n. vuodesta 395 | Nykyinen alue tai valtio> Nykyinen alue tai valtio.Nykyinen alue tai valtio |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| Syria 64 eaa.–193 | Syria 64 eaa.–193 | Syria Coele | Syria Coele | Syria prima | (Syyrian rannikko) |
| Syria 64 eaa.–193 | Syria 64 eaa.–193 | Syria Coele | Syria Coele | Syria secunda (Syria salutaris) | (Syyria keskinen) |
| Syria 64 eaa.–193 | Syria 64 eaa.–193 | Syria Coele | Syria Coele | Euphratensis (Augusta Euphratensis) | (Syyria Eufrat-joesta länteen) |
| Syria 64 eaa.–193 | Syria 64 eaa.–193 | Syria Phoenice | Syria Phoenice | Phoenice prima | (Libanon) |
| Syria 64 eaa.–193 | Syria 64 eaa.–193 | Syria Phoenice | Syria Phoenice | Phoenice secunda (Phoenice Libanensis, Augusta Libanensis) | (Syyria eteläinen) |
Selitykset: ↑  Provinssit Diocletianuksen noin vuonna 293 tekemän uudistuksen jälkeen.  ↑  Provinssit Theodosius I:n ajan jälkeen vuonna 395, kun imperiumi jaettiin Länsi- ja Itä-Roomaan.  
Oriensin diokeesi vuonna 400, mukaan lukien provinssit Syria I, Syria (II) Salutaris ja Euphratensis.
Szczyrk

| Szczyrk |
| --- | --- |

 vaakuna
 Szczyrk
 Koordinaatit: 49°42′58″N, 19°1′37″E 
Valtio:  Puola
Voivodikunta:  Sleesia
Pinta-ala:  
 – Kokonaispinta-ala:  39,07 km²
Väkiluku:  5 799
 – Väestötiheys:  148 as./km²
 
 www.szczyrk.pl 
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Szczyrk (saks. Schirk) on kaupunki Sleesian voivodikunnassa eteläisessä Puolassa. Kaupungin asukasluku oli 5 799 vuonna 2015. Szczyrk on suosittu talviurheilukeskus Skrzycznen (1 257 m), Malinówin (1 095 m) ja Klimczokin (1 119 m) kupeessa. Alueella on noin 60 kilometriä laskettelurinteitä ja 50 hiihtohissiä.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Szczyrk Wikimedia Commonsissa
Kaupungin verkkosivusto
Syvännelosserokalat

| Syvännelosserokalat |
| --- | --- |
 Karjulosserokala (Anoplocapros lenticularis)
Tieteellinen luokittelu
Domeeni::  Aitotumaiset Eucarya
Kunta::  Eläinkunta Animalia
Pääjakso::  Selkäjänteiset Chordata
Alajakso::  Selkärankaiset Vertebrata
Yläluokka::  Luukalat Osteichthyes
Luokka::  Viuhkaeväiset Actinopterygii
Alaluokka::  Neopterygii
Lahko::  Jäykkäleukakalat Tetraodontiformes
Heimo::  Syvännelosserokalat Aracanidae  Hollard, 1860
Suvut
 Anoplocapros  Aracana  Caprichthys  Capropygia   Kentrocapros  Polyplacapros 
Katso myös
   Syvännelosserokalat Wikispeciesissä   Syvännelosserokalat Commonsissa 
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Syvännelosserokalat (Aracanidae) on jäykkäleukakaloihin kuuluva heimo. Lajeja tavataan ndopasifisella merialueella. Heimon lajit on aiemmin luokiteltu kuuluviksi losserokaloihin.
Lajit ja anatomia

Syvännelosserokaloihin kuuluu kuusi sukua ja 12 lajia. Suurimmat heimon lajeista voivat kasvaa noin 40 cm pitkiksi. Syvännelosserokalat ovat ruumiinrakenteeltaan kulmikkaita. Ruumista peittävät kuusikulmaiset ja paksut kilpisuomut. Eväruodot ovat haarautuneet ja vatsaeviä ei ole. Koiraat ovat usein naaraita värikkäämpiä, keltaisia, oransseja, punaisia tai ruskeita. Koirailla voi olla myös piikkejä. Syvännelosserokalat voivat erittää myrkyllistä limaa.
Levinneisyys ja elintavat

Syvännelosserokaloja tavataan Intian valtameressä ja Tyynenmeren länsiosissa. Levinneisyysalue ulottuu Etelä-Afrikasta Havaijille ja lajit liikkuvat lähellä pohjaa jopa yli 200 metrin syvyydessä. Syvännelosserokalojen ravintoa ovat pienet äyriäiset ja muut selkärangattomat eläimet.
Puhelin (elokuva)

| Puhelin> Telefon |
| --- | --- |

Ohjaaja:  Don Siegel
Käsikirjoittaja:   Walter Wager (kirja)  Peter Hyams  Stirling Silliphant 
Tuottaja:  James B. Harris
Säveltäjä:  Lalo Schifrin
Kuvaaja:  Michael C. Butler
Leikkaaja:  Douglas Stewart
Pääosat:   Charles Bronson  Lee Remick  Donald Pleasence 
Valmistustiedot
Valmistusmaa:  Yhdysvallat
Tuotantoyhtiö:  MGM
Levittäjä:  Metro-Goldwyn-Mayer
Ensi-ilta:   Yhdysvallat 16. joulukuuta 1977  Suomi 24. maaliskuuta 1978 
Kesto:  102 min
Alkuperäiskieli:  englanti
Aiheesta muualla
IMDb 
Elonet
AllMovie
Infobox OKNimi-testi OK: 
Puhelin (Telefon) on Walter Wagerin samannimiseen kirjaan perustuva kylmän sodan aikainen agenttielokuva. Don Siegelin ohjaama Puhelin sai ensi-iltansa vuonna 1977.
Kohtauksia elokuvaan kuvattiin myös Suomessa, ja sivurooleissa näkyvät suomalaiset näyttelijät Ville-Veikko Salminen, Åke Lindman ja Ansa Ikonen, jolle Puhelin jäi viimeiseksi elokuvaksi. Nuori Renny Harlin oli seuraamassa elokuvan kuvauksia Helsingissä. Katseltuaan Siegeliä ja Bronsonia työssään Harlin ilmoitti ystävilleen haluavansa tulla elokuvaohjaajaksi.
Elokuvan miespääosien näyttelijät Charles Bronson ja Donald Pleasence näyttelivät viimeistä kertaa samassa elokuvassa. Kun ohjaaja Don Siegel pyysi Charles Bronsonia ajamaan viiksensä roolia varten, Bronson kieltäytyi sanomalla: "Ei viiksiä, ei Bronsonia".
Juoni

Neuvostoliitto on lähettänyt 1950-luvulla Yhdysvaltoihin "nukkuja-agentteja". Nämä nukkujat ovat eläneet elämäänsä tavallisina amerikkalaisina tietämättä, että heidän mieleensä on koodattu tehtäviä hypnoosin avulla. Tehtävät koostuvat strategisista sabotaasi-iskuista ja salamurhista. Nukkuja-agentin tulee tuhoutua tehtävänsä mukana tai tappaa itsensä heti iskun jälkeen. Yksi elokuvan väittämistä onkin "paras agentti on sellainen, joka ei tiedä olevansa agentti".
Nukkuja-agentin saa herätettyä tekemään iskun lausumalla hänelle koodin, joka on siteeraus Robert Frostin runosta ”Stopping by Woods on a Snowy Evening” (Metsän reunassa lumisena iltana):
The woods are lovely, dark and deep.
 But I have promises to keep,
 And miles to go before I sleep,
 And miles to go before I sleep.
Nikolai Daltšimski on seonnut KGB:n agentti, joka varastaa nukkujien nimet sisältävän muistikirjan. Hän pakenee Neuvostoliitosta Yhdysvaltoihin ja alkaa aktivoida nukkujia puhelimitse. KGB lähettää Daltšimskin perään parhaan agenttinsa eversti Borzovin, jonka tehtävä on löytää ja tappaa Daltšimski, ennen kuin tämä onnistuu sytyttämään toimillaan sodan.
Tuotanto

Puhelinta kuvattiin Helsingissä tammi-helmikuun vaihteessa 1977 kymmenisen päivää. Suomenlinna esittää Neuvostoliiton tiedustelupalvelu KGB:n tukikohtaa, ja heti elokuvan alussa nähdään Uspenskin katedraali. Tuotantoryhmän keskuspaikkana oli hotelli Palacen yhdeksäs kerros, ja ohjaaja Siegel asui hotelli Hesperian kattokerroksessa.
Neuvostoliitossa kritisoitiin elokuvan tekemistä YYA-sopimuskumppani Suomessa. Izvestijan Helsingin-kirjeenvaihtaja kirjoitti Puhelimen olevan selvästi neuvostovastainen ja provokatorinen: ”Sen tarkoituksena on lämmittää Neuvostoliiton vastaista psykoosia lännen maissa jo kauan sitten menneiden päivien pahimmassa hengessä.” Lehden mukaan elokuva oli yksi niistä likaisista keinoista, joita länsimaiden tiedustelupalvelut käyttivät Neuvostoliittoa ja kansainvälistä liennytystä vastaan.
Arvioita

Video-oppaassa vuodelta 1994 Harri Närhi sanoo Puhelinta kankeaksi ja aikansa eläneeksi vakoilutrilleriksi, jossa Bronson on kuitenkin vielä hyvässä vedossa. Hän antaa elokuvalle kaksi tähteä viidestä, mikä vastaa sanallista arviota ”keskinkertainen”.
Aiheesta muualla

Puhelin Internet Movie Databasessa (englanniksi)
rottentomatoes.com: Telefon
Puerto Rico yleisurheilun maailmanmestaruuskilpailuissa

| Sija |        |        |        | Yhteensä |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| 80. | 0 | 3 | 1 | 4 |
Puerto Rico on osallistunut yleisurheilun ulkoratojen täyden ohjelman maailmanmestaruuskilpailuihin alusta eli vuodesta 1983 alkaen. Ennen vuotta 2009 sen urheilijat eivät olleet yltäneet kertaakaan pistesijoille. Berliinissä 2009 Javier Culson saavutti hopeaa 400 metrin aitajuoksussa, uusi saavutuksensa kaksi vuotta myöhemmin Daegussa sekä sijoittui kuudenneksi Moskovassa 2013. Dohassa 2019 Wesley Vázquez sijoittui viidenneksi 800 metrin juoksussa. Eugenessa 2022 Jasmine Camacho-Quinn saavutti 100 metrin aitajuoksussa pronssia ja Ayden Owens-Delerme sijoittui kymmenottelussa neljänneksi. Budapestissä 2023 Jasmine Camacho-Quinn saavutti 100 metrin aitajuoksussa hopeaa.
Puerto Ricon MM-mitalit kisoittain

| Kisavuosi ja -paikka>  | Miehet> Kulta | Miehet> Hopea | Miehet> Pronssi | Naiset> Kulta | Naiset> Hopea | Naiset> Pronssi | Yhteensä> Kulta | Yhteensä> Hopea | Yhteensä> Pronssi | Yhteensä | Yhteensä> Sijoitus mitalitilastossa |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 1983–2007 | 0 | 0 | 0 | 0 | 0 | 0 | 0 | 0 | 0 | 0 | – |
| 2009 Berliini | 0 | 1 | 0 | 0 | 0 | 0 | 0 | 1 | 0 | 1 | 25. |
| 2011 Daegu | 0 | 1 | 0 | 0 | 0 | 0 | 0 | 1 | 0 | 1 | 24. |
| 2013 Moskova | 0 | 0 | 0 | 0 | 0 | 0 | 0 | 0 | 0 | 0 | – |
| 2015 Peking | 0 | 0 | 0 | 0 | 0 | 0 | 0 | 0 | 0 | 0 | – |
| 2017 Lontoo | 0 | 0 | 0 | 0 | 0 | 0 | 0 | 0 | 0 | 0 | – |
| 2019 Doha | 0 | 0 | 0 | 0 | 0 | 0 | 0 | 0 | 0 | 0 | – |
| 2022 Eugene | 0 | 0 | 0 | 0 | 0 | 1 | 0 | 0 | 1 | 1 | 40. |
| 2023 Budapest | 0 | 0 | 0 | 0 | 1 | 0 | 0 | 1 | 0 | 1 | 27. |
| Yhteensä | 0 | 2 | 0 | 0 | 1 | 1 | 0 | 3 | 1 | 4 | 80. |
Puerto Ricon MM-mitalit lajeittain > Miehet

| Laji | Kulta | Hopea | Pronssi | Yhteensä |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| 400 metrin aitajuoksu | 0 | 2 | 0 | 2 |
Puerto Ricon MM-mitalit lajeittain > Naiset

| Laji | Kulta | Hopea | Pronssi | Yhteensä |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| 100 metrin aitajuoksu | 0 | 1 | 1 | 2 |
Puerto Ricon MM-mitaliurheilijat

| Urheilija | Kulta | Hopea | Pronssi | Yhteensä | Vuodet |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| Javier Culson | 0 | 2 | 0 | 2 | 2009–2011 |
| Jasmine Camacho-Quinn | 0 | 1 | 1 | 2 | 2022–2023 |
Prometheus-leirin tuki

| Prometheus-leirin tuki ry |
| --- | --- |

Perustettu:  1990
Kotipaikka:  Helsinki
Jäsenmäärä:  4153 (2010)
Puheenjohtaja:  Alma Koivisto
Aiheesta muualla
protu.fi
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Prometheus-leirin tuki ry on vuonna 1990 perustettu suomalainen yhdistys, joka järjestää Prometheus-leirejä, poliittisesti ja uskonnollisesti sitoutumattomia aikuistumisleirejä. Yhdistyksen juuret ovat koulun elämänkatsomustiedon opetuksessa ja humanistisessa aatteessa. Jäseniä yhdistyksellä oli vuoden 2010 lopussa 4153.
Historia

Vuonna 1984 Vapaa-ajattelijain liitto ja Forssan vapaa-ajattelijat järjestivät Forssan Valijärvellä kaksipäiväisen tapahtuman nuorille. Tavoitteena oli tarjota elämän- ja maailmankatsomuksellisia virikkeitä niille nuorille, jotka eivät ole uskovaisia, jotta nämä eivät tuntisi itseään syrjäytetyiksi kun heidän kristityt ikätoverinsa käyvät rippikoulun ja saavat lahjoja. ”Varjorippikouluun” eli virallisesti Valijärvi-tapahtumaan osallistui 30 nuorta. Seuraavana vuonna tapahtumaa markkinoitiin elämänkatsomusleirin nimellä, mutta tapahtuma peruutettiin osallistujien puutteen vuoksi. Vuonna 1988 yläasteen elämänkatsomustiedon oppilaat alkoivat suunnitella uskonnotonta aikuistumisleiriä, ja heidän ajatustensa pohjalta Filosofian ja elämänkatsomustiedon opettajat Feto järjesti kesällä 1989 ensimmäisen Prometheus-leirin. Seuraavana vuonna leirejä järjestämään perustettiin Prometheus-leirin tuki ry.
Leirit

Nykyään Protu järjestää vuosittain noin 60 leiriä ympäri Suomea, minkä lisäksi järjestetään muutama aikuisleiri ja jatkoleirejä syksyllä ja talvella. Perinteisten leirien lisäksi Protu tarjoaa erikoisleirejä, joissa leirillä käytävissä teemoissa painottuu tietty käsittelytapa. Tällaisia erikoisleirejä ovat nykyään musiikki-, kuvataide-, liikunta-, teatteri-, sanataide- ja vaellusleirit. Vuonna 2018 järjestettiin uusi tanssileiri ja laivaleiri teki paluun. Näiden lisäksi tarjolla on ruotsinkielisiä leirejä, sekä englanninkielisiä international -leirejä. Varsinaisen leiri-iän ohittaneille 17–20-vuotiaille järjestetään seniorileirejä ja yli 20-vuotiaille aikuisleirejä. Ilmoittautuminen leireille alkaa vuosittain marraskuun ensimmäisenä päivänä.
Leirejä ohjaa seitsemän hengen tiimi, joka on suunnitellut jokaisen leiripäivän alusta asti. Jokaisena päivänä on oma päiväteemansa, joita leiriläisten kanssa käydään läpi. Teemoja ovat moninaisuus ja yhdenvertaisuus, ihmissuhteet, identiteetti, oma elämä ja tulevaisuus, yhteiskunta ja vaikuttaminen, media, maailmankuvat ja -katsomukset, ympäristö, päihteet sekä seksuaalisuus. Leirin ensimmäisen puolikkaan päivän teema on tutustuminen ja leirin viimeisenä päivänä on loppujuhla. Leiri kestää kahdeksan päivää ja useimmat leirit ovat sunnuntaista sunnuntaihin. Aikuisleirit kestävät viisi päivää.
Toiminta

Prometheus-leirin tuki ry:n tarkoitus on järjestää uskonnollisesti ja poliittisesti sitoutumatonta aikuistumiskoulutusta.
Protun toimistossa Helsingissä työskentelee yksi kokopäiväinen ja yksi osa-aikainen työntekijä, ja leirien ja koulutusten kokeille maksetaan työstään korvaus, mutta muilta osin yhdistyksen toiminta perustuu vapaaehtoistyöhön. Vuonna 2006 leiritiimit, kouluttajat, jaostolaiset ja muut aktiivit tekivät Prometheus-leirin tuessa vapaaehtoista työtä yhteensä vähintään 60 000 tuntia, eli 30 ihmisen ympärivuotisen kokopäivätyön verran.
Prometheus-leirin tuki ry on nuorten filosofiatapahtuma Nufitin pääjärjestäjä ja uskonnottomia perhejuhlia järjestävän Pro-seremoniat -yrityksen taustajärjestö.