stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
HMS Enterprise (D52)
Palvelus

Palvelukseen otettaessa alus liitettiin Itä-Intian laivastoaseman 4. risteilijäviirikköön, mistä se palasi 1934 Britteinsaarille. Alus poistettiin palveluksesta ja siirrettiin telakalle 4. heinäkuuta. Telakalla oli suunniteltu tehtävän vain normaalihuolto, mutta se laajeni modernisoinniksi. Alus palasi tammikuussa 1936 palvelukseen Itä-Intian asemalle, mistä HMS Manchester vapautti sen loppuvuodesta 1937. Tehtävänsä luovutettuaan alus palasi Britteinsaarille. Vuoden 1938 kuluessa alus siirsi miehistöjä Kiinan asemalle ja palasi kotiin 30. syyskuuta 1938, jolloin alus poistettiin palveluksesta.
Toisen maailmansodan alkaessa alus sijoitettiin Halifaxiin suojaamaan Atlantin saattueita. Alus siirrettiin kotivesille Norjan taisteluiden vuoksi ja se tuki taisteluita Narvikin ympäristössä huhti-toukokuussa 1940. Alus joutui 19. huhtikuuta Saksan laivaston sukellusveneen U-65:n hyökkäyksen kohteeksi, mutta kykeni väistämään laukaistut torpedot. Norjan taisteluiden jälkeen alus oli huollettavana, minkä jälkeen se liitettiin kesäkuussa Gibraltarille sijoitettuun Force H:hon. Heinäkuussa alus osallistui Force H:n mukana hyökkäykseen Ranskan laivastoa vastaan Mers-el-Kebirissä (operaatio Catapult).
Alus siirrettiin Atlantin valvontatehtäviin ja se osallistui saksalaisen kaapparin Thorin etsimiseen Etelä-Atlantilla. Saksan laivaston risteilijän Admiral Scheerin purjehdus Intian valtamerellä aiheutti vastaavasti alukselle etsintätehtäviä. Kumpikaan tehtävistä ei ollut menestyksekäs. Vuonna 1942 alus oli Australian ja Itä-Intian osastojen alueilla saattaen joukkojenkuljetusaluksia, mistä vapauduttuaan se liitettiin Itäiseen laivastoon. Vuoden lopulla alus palasi Englantiin modernisoitavaksi.
Lokakuussa alus palasi palvelukseen lokakuussa 1943, minkä jälkeen alus liitettiin Kotilaivastoon torjumaan Kaukoidästä saapuvia saarronmurtajia Biskajanlahdella. Eräällä tällaisella partiomatkalla risteilijä HMS Glasgowin kanssa alus joutui Biskajanlahden taisteluun 28. joulukuuta Saksan laivaston torpedoveneiden ja hävittäjien kanssa. Taistelussa upposi kaksi hyökänneistä torpedoveneistä ja yksi hävittäjä.
Alus osallistui Normandian maihinnousuun, jossa alus palveli Force A:ssa  Utah rannan edustalla.
Alus poistettiin palveluksesta ja siirrettiin reserviin 5. tammikuuta 1945, mutta se kuljetti kuitenkin joukkoja sotatoimien päätyttyä. Alus palasi 12. tammikuuta 1946 Britteinsaarille, missä se myytiin BISCOlle 11. huhtikuuta. Alus saapui Cashmorelle Newportiin 21. huhtikuuta romutettavaksi.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta HMS Enterprise (D52) Wikimedia Commonsissa
Emerald-luokan risteilijät
Heinälampi (Mikkeli, Paajalankylä)

| Heinälampi |
| --- | --- |
Valtiot:  Suomi
Maakunnat:  Etelä-Savo
Kunnat:  Mikkeli
Koordinaatit:  61°49′49″N, 27°13′57″E
Vesistöalue ja valuma-alueen tietoja
Päävesistöalue:  Kymijoen vesistö (14)
Valuma-alue:  Kyyveden alue (14.93)
Laskuoja:  oja Syrjälampeen 
Järvinumero:  14.932.1.016
Mittaustietoja
Pinnankorkeus:  106,2 m  
Pituus:  240 m  
Leveys:  100 m  
Rantaviiva:  0,667 km  
Pinta-ala:  1,315 ha  
Saaria:  ei saaria 
 fiHeinälampi 
Heinälampi  on Etelä-Savossa Mikkelissä  Paajalankylän lähellä sijaitseva lampi.
Maantietoa

Lampi on 240 metriä pitkä, 100 metriä leveä, ja sen pinta-ala on 1,3 hehtaaria. Lammella ei ole kartan mukaan saaria.  Sen rantaviivan pituus on 650 metriä.
Vesistösuhteet

Lampi sijaitsee Kymijoen vesistössä (vesistöaluetunnus 14) Mäntyharjun reitin valuma-alueen (14.9) Kyyveden alueella (14.93), jonka Kyyveden lähi-alueeseen (14.932) se kuuluu. Lammen vedenpinnan korkeus on 106,2 metriä mpy.
Halogeenilamppu

Halogeenilamppu.
Halogeenilamppu on hehkulamppua muistuttava valaistusteknologia, jossa hyödynnetään halogeenikaasuja. Halogeenilamput ovat tavallisiin hehkulamppuihin nähden pitkäikäisempiä, energiatehokkaampia ja siten valaisuteholtaan parempia. Halogeenilampun suojakupu on täytetty tavanomaisen hehkulampun tavoin inerteillä kaasuilla[lähde? ], joita on täydennetty halogeeneilla, tavallisimmin jodi- tai bromikaasulla. Halogeenilamppujen hyötysuhde on hehkulamppua huomattavasti parempi, sillä sadan watin hehkulampun tehosta valoksi muuttuu vain viisi prosenttia, muu lämmöksi, kun taas 20 watin halogeenilampun tehosta muuttuu valoksi 75 prosenttia ja lämmöksi 25 prosenttia.
Halogeenilamppuihin perustuva valaistus yleistyi 1980-luvulla ja vaikutti merkittävästi aikakauden teräviä ja ohuita muotoja suosivaan sisustustyyliin. Ne mahdollistivat aivan uudenlaisia valaisintyyppejä, kuten seinästä seinään vedettyjen vaijerien varassa riippuvat säädettävät kohdevalot tai ylöspäin epäsuoraa valoa tuottavat jalkavalaisimet.
Toimintaperiaate

Kuumasta hehkulangasta haihtunut volframi reagoi kaasuuntuneen halogeenin kanssa ja kiinnittyy takaisin langan kuumimpiin osiin. Sen ansiota hehkulangan lämpötila voi nousta korkeammaksi kuin tavallisella hehkulampulla. Kuumempi hehkulanka lisää hyötysuhdetta ja nostaa valon värilämpötilaa. Halogeenilampun lasikupu ei siten myöskään tummu yhtä nopeasti hehkulangasta haihtuvan volframin vaikutuksesta. Volframin kiertokulku edellyttää, että lampun – mukaan lukien lasikuvun – lämpötila on käytön aikana riittävän korkea. Tästä syystä halogeenilamppujen kuvut ovat pienikokoisia ja lampun himmentäminen – päinvastoin kuin tavallisissa hehkulampuissa – lyhentää sen elinikää. Halogeenilamppujen kupu on kvartsilasia, joka läpäisee ultraviolettisäteilyä. Osassa halogeenilampuista kupu sisältää ultraviolettisuodattimen, mutta useissa halogeenilamppua käyttävässä valaisimessa on erityinen suodinlasi. Valotehokkuudeltaan parhaissa halogeenilampuissa lasikuvun pinta on päällystetty infrapunasäteilyä heijastavalla pinnoitteella. Pinnoite heijastaa lämpösäteilyä takaisin hehkulankaan ja näin hehkulanka lämpenee pienemmällä sähköteholla.[lähde? ]
Markkinoilla on sekä muuntajan vaativia, pienoisjännitteellä toimivia, että verkkojännitteellä toimivia halogeenilamppuja. Halogeenilamppu syttyy yhtä nopeasti kuin hehkulamppu, ja se on täysin kirkas heti syttymisen jälkeen, myös kylmässä, toisin kuin tavallisimmat energiansäästölamput. Halogeenilampun käyttöikä saattaa olla jopa viisinkertainen hehkulamppuun verrattuna ja energiankulutus 30 prosenttia alhaisempi kuin vastaavan valon tuottavalla hehkulampulla.
Yhtenä halogeenilamppujen haittapuolena voi pitää rikkoutumisvaaraa, kun lamppu tärähtää päällä ollessaan. Esimerkiksi työmaavalaisimina käytettävät halogeenilamput pitäisi aina sammuttaa ennen siirtämistä.[lähde? ]
Verkkojännitteellä toimivat halogeenilamput kiellettiin vuoden 2016 jälkeen, jolloinka osa halogeenilampuista poistettiin EU-markkinoilta Euroopan unionin komission hehkulamput kieltävän asetuksen takia. Täytäntöön halogeenilamppujen kokonaiskielto astui Suomessa 1.9.2018. Kaupoilla oli oikeus vielä tämänkin jälkeen myydä varastonsa loppuun. Mattapintaiset halogeenilamput poistettiin markkinoilta jo syyskuussa 2006, kuten mattapintaiset hehkulamput. Halogeenilampun voi korvata useimmissa käyttötarkoituksissa loistelampulla tai LED-lampulla. Halogeenilamppu on toistaiseksi paras lamppuvaihtoehto käytettäväksi saunassa.
Aiheesta muualla

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
The Halogen Lamp, Edison Tech Center
Merkinnän syy: Historia
Valonlähteet
| --- | --- |
Luonnollinen: Luminesenssi - Taivaankappaleet - Salama - Tuli
Palaminen: Kynttilä - Lyhty - Kalkkivalo - Kaasuvalaistus - Öljylamppu - Öljytuikku - Argand-lamppu - Bude-lamppu - Carcel-lamppu 
Hehkuminen: Hehkulamppu - Halogeenilamppu - Nernst-lamppu - PAR-lamppu - Tilley-lamppu - Voimavalolyhty
Fluoresenssi: Loistelamppu - Energiansäästölamppu - Induktiolamppu
Valokaari: Kaarilamppu - Jablotškovin kynttilä
Kaasupurkauslamppu: Suurpainenatriumlamppu - Pienpainenatriumlamppu - Monimetallilamppu - Elohopeahöyrylamppu - Ksenonlamppu - Hohtolamppu
Muut: hohtodiodi (LED) - Rikkiplasmalamppu - Plasmapallo
Hehkulampun tilaan sopiva E27-kantainen halogeenilamppu.
Irakli Tsintsadze

Irakli Tsintsadze (georg. ირაკლი ცინცაძე; s. 3. maaliskuuta 1964 Tbilisi, Gruusian SNT, Neuvostoliitto) on georgialainen säveltäjä. Hän opiskeli Tbilisin valtionkonservatoriossa vuosina 1976–1986. Hän suoritti vielä täydentäviä sävellysopintoja Tbilisissä ja Theo Brandmüllerin johdolla Saarbrückenissä. Hän sai vuonna 1997 Deutscher Akademischer Austauschdienstin residenssin. Sävellystyönsä ohella hän on myös opettanut analyysiä ja polyfoniaa Tbilisin valtiollisessa taideakatemiassa. Hänen pääasiallinen kustantajansa on Keturi Musikverlag.
Tsintsadzen tuotantoon kuuluu muun muassa baletti, sinfonioita (joista kolmas tenorille ja suurelle orkesterille), lukuisia kamarimusiikkiteoksia vaihteleville kokoonpanoille ja pianokappaleita.
Tsintsadze on säveltäjä Sulkhan Tsintsadzen poika.
Hetzer

| Jagdpanzer 38(t) |
| --- | --- |

Aseen tyyppi:  Panssarintorjuntavaunu
Alkuperämaa:   Saksa
Palvelushistoria
Palvelusvuodet:  1944–1945
Valtion käytössä:   Saksa
Sodissa:  toinen maailmansota
Valmistushistoria
Suunniteltu:  1944
Valmistusvuodet:  1944–1945
Valmistusmäärä:  2 584 kpl
Tekniset tiedot
Paino:  15,75 t
Pituus:  6,38 m
Leveys:  2,63 m
Korkeus:  2,17 m
Miehistö:  4
Panssarointi:  8–60 mm
Pääaseistus:  1 × 7,5 cm PaK 39 L/48
Muu aseistus:  1 × MG-34-konekivääri
Moottori:  Praga AC/2 rivi-6, 7,75 l
Teho:  160 hv (120 kW) 2 800 k/min 
Polttoaineen määrä:  bensiini
Huippunopeus:  42 km/h
Jagdpanzer 38(t) ”Hetzer” (”Jahtaaja”), alun perin Panzerjäger 38 für 7,5 cm Pak 39 L/48, oli saksalainen, vuonna 1943 kehitetty panssarintorjuntavaunu. Vaunua ehdittiin rakentaa maaliskuusta 1944 lähtien ennen sodan loppumista yli 2 800 kappaletta. Nimi ”Hetzer” ei ollut virallinen, vaan joiden yksikköjen keskuudessa syntynyt ja yleistynyt sodanjälkeisessä kirjallisuudessa.
Vaunu rakennettiin käytöstä poistuneen tšekkoslovakialaisen LT-38-vaunun pohjalle. Pääaseeksi valikoitui laajalti saksalaisten joukkojen käytössä oleva 7,5 senttimetrin Pak 39 L/48 -panssarintorjuntakanuuna (41 laukausta) ja erikoisuutena vaunun katolla oli sisältä kauko-ohjattava MG-34-konekivääri (1 200 ammusta). Vaunun pieneen kokoon nähden aseistus oli tehokas.
Vaunu painoi taistelukunnossa 16 tonnia, moottorina siinä oli 160 hevosvoimaa tuottanut kuusisylinterinen ja 7,754-litrainen Praga AC/2800 -bensiinimoottori. Polttoainetta oli 320 litraa, joka riitti maantiellä 260 ja maastossa 170 kilometriin. Panssarointi vaihteli 11 ja 60 millimetrin välillä ja oli hyvin kalteva, mikä paransi sen tehollista vahvuutta. Huippunopeus maantiellä oli 42 km/h. Miehistöä oli neljä; johtaja, ampuja, ajaja ja lataaja.
Hetzer oli onnistunut konstruktio ja sitä valmistettiin sodan loppuun mennessä kaikkiaan 2 584 kappaletta. Sodan jälkeen Hetzer palveli Tšekkoslovakian ja Sveitsin puolustusvoimissa aina 1960-luvulle saakka. Hetzerin menestys on viitoittanut myöhempiä sodanjälkeisiä panssarintorjuntavaunuja, esimerkiksi Bundeswehrin Kanonenjagdpanzer.
Vaunusta tehtiin pieni määrä muunnoksia, kuten Bergepanzer 38(t), kevyt hinausvaunu, jota valmistettiin 170 kappaletta; Flammpanzer 38(t) liekinheittimellä varustettuna, jota valmistettiin 50 kappaletta Ardennien taistelua varten; sekä 15 cm Schweres Infanteriegeschütz 33/2 (Sf) auf Jagdpanzer 38(t), joka oli 15 cm sIG 33 -kenttätykki asennettuna avoimelle alustalle Grillen korvaajaksi.
Lisäksi rakennettiin kolme prototyyppiä Pantherin KwK 42 -tykillä, mutta tykin koko aiheutti ongelmia. Krupp ehdotti myös vaunun päällysrakenteen suurentamista tykin mahduttamiseksi siihen, mutta suunnitelmaa ei toteutettu. Lisäksi rakennettiin 14 protyyppia uudenlaisella starr-tyyppisellä (saks. jäykkä) tykin kiinnityksellä, jolla oli tarkoitus yksinkertaistaa rekyylinvaimennusta ja siten nopeuttaa tykkien valmistusta. Tämä olisi myös mahdollistanut 10,5 senttimetrin StuH 42/2 L/28 -rynnäkköhaupitsin asentamisen vaunuun.
Kuvat

Jagdpanzer 38(t) Hetzer barrikaadilla.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Hetzer Wikimedia Commonsissa
Saksan asevoimien panssariajoneuvot toisessa maailmansodassa
| --- | --- |
Panssarivaunut:  Panzer I • Panzer II • Panzer III • Panzer IV • Panther • Tiger • Tiger II • Panzer 35(t) • Panzer 38(t)
Telatykistö:  Wespe • Hummel • Grille • Panzerwerfer • sIG 33 • Wurfrahmen 40
Rynnäkkötykit:  StuG III • StuG IV • StuIG 33 • StuH 42 • Brummbär • Sturmtiger
Panssarintorjuntavaunut:  Panzerjäger I • Marder I • Marder II • Marder III • Hetzer • Jagdpanzer IV • Jagdpanther • Nashorn • Jagdtiger • Elefant
Puolitelavaunut:  SdKfz 2 • SdKfz 4 • SdKfz 6 • SdKfz 7 • SdKfz 10 • SdKfz 11 • SdKfz 250 • SdKfz 251 • SdKfz 252 • SdKfz 253 • SdKfz 254
Panssariautot:  SdKfz 221/22/23 • SdKfz 234 • ADGZ
Ilmatorjuntavaunut:  Flakpanzer IV: Möbelwagen, Wirbelwind, Ostwind, Kugelblitz • Flakpanzer 38(t)
Prototyypit:  Maus • E-sarja • Panther II • Waffenträger • Neubaufahrzeug • Sturer Emil
Suunnitelmat:  Panzer VII Löwe • Panzer IX • Panzer X • Ratte • Monster
Israel-työ

Israel-työ (toisinaan myös juutalaistyö tai juutalaislähetys) on kristillisen lähetystyön muoto, joka kohdistuu Israeliin. Useimmat Israel-työtä tekevät järjestöt ovat Israel-myönteisiä ja niiden toiminnassa yhdistyy Israelin kulttuurinen, polittinen, ideologinen ja teologinen edunvalvonta. Eräs Israel-työn osa-alue on myös Israeliin järjestetyt ryhmämatkat.
Toimintamuodot

Vain harvat Israel-työtä tekevät järjestöt tekevät lähetystyötä siinä mielessä, että niden pyrkimyksenä olisi juutalaisten käännyttäminen kristityiksi. Näiden lähetysjärjestöjen työtä on erityisesti vaikeuttanut Israelin vuonna 1977 laatima lähetystyön vastainen laki, jonka pyrkimyksenä oli rajoittaa kansainvälistä tuke kristilliselle toiminnalle Israelissa. Laki johti muutoksiin järjestöjen nimissä ja strategioissa.
Israel-työtä tekevien järjestöjen aloitteet ovat usein riippuvaisia poliittisista tapahtumista. Monet järjestöt puolustavat Israelin valtiota ja ovat laatineet lukuisia arabien vastaisia lausuntoja. Jotkin liikkeet ovat asettuneet jo varhain Jerusalemin alueelle tekemään avustustyötä.
Useat kristilliset järjestöt järjestävät ryhmämatkoja Israeliin. Vuonna 1986 yli 14 000 ruotsalaista vieraili Israelissa.
Heurelho Gomes

| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |

Henkilötiedot
Syntymäaika: 15. helmikuuta 1981 (ikä 43)
Syntymäpaikka: João Pinheiro, Brasilia
Pelipaikka: Maalivahti
Pituus: 191 cm
Seurat
| Vuodet | Seura | O (M) |
| 2002–2004   2004–2008   2008–2014   2012–2013   2014–2020 |  Cruzeiro    PSV Eindhoven    Tottenham  →  Hoffenheim   Watford | 57 (0) 128 (0) 95 (0) 9 (0) 144 (0) |
Maajoukkue
| 2003–2010 |  Brasilia | 11 (0) |
 Seurajoukkueuran tilastot kattavat vain kansalliset sarjat, päivitetty 13. joulukuuta 2019.  Maajoukkueuran tilastot päivitetty 13. joulukuuta 2019.
Heurelho da Silva Gomes (s. 15. helmikuuta 1981, João Pinheiro, Brasilia) on brasilialainen jalkapalloilija, pelipaikaltaan maalivahti. Hän on pelannut kotimaansa lisäksi Alankomaissa, Englannissa ja lyhyen aikaa Saksassa.
Gomes juhlii Eredivisienin mestaruutta kaudella 2007-08 PSV:ssä.
Gomes aloitti ammattilaisuransa kotimaassaan Cruzeiron riveissä vuonna 2002. Hän voitti Brasilian-mestaruuden ja cupin 2003 sekä Minas Geraisin osavaltiomestaruuden Campeonato Mineiron 2003 ja 2004. Hän siirtyi Eredivisienin PSV Eindhoveniin vuonna 2004, ja nousi heti PSV:n ykkösmaalivahdiksi. Hän saavutti seurassa neljä Alankomaiden mestaruutta 2005–2008 ja Alankomaiden Cupin voiton 2005.
Kesällä 2008 Gomes siirtyi Englannin Valioliigan Tottenham Hotspuriin. Hän teki Valioliiga-debyyttinsä 16. elokuuta 2008 Tottenhamin vierasottelussa Middlesbroughia vastaan. Hän pelasi kausilla 2008–2011 yhteensä 95 valioliigaottelua. Seuraavien kolmen kauden aikana hän ei pelannut yhtään valioliigaottelua. Kevätkauden 2013 hän oli lainalla saksalaisessa TSG Hoffenheimissa, jossa pelasi yhdeksän bundesliigaottelua.
Gomes siirtyi Englannin mestaruussarjassa pelanneeseen Watfordiin kesällä 2014. Hän pelasi tulokaskaudellaan 44 sarjaottelua seuran noustessa valioliigaan. Kausina 2015–2016 ja 2016–2017 Gomes pelasi Valioliigassa Watfordin kaikki ottelut ja kaudella 2017–2018 vielä 24 ottelua mutta tammikuusta 2018 lähtien hän jäi varamaalivahdiksi. Hän pelasi viimeisen valioliigaottelunsa toukokuussa 2018 ja lähti Watfordista kauden 2019–2020 jälkeen.
Maajoukkue

Gomes on pelannut myös Brasilian maajoukkueessa. Hän kuului Brasilian Confederations Cupin voittaneeseen joukkueeseen vuonna 2005. Gomes oli mukana myös Brasilian joukkueessa vuoden 2009 Confederations Cupissa, Etelä-Afrikassa. Hän kuului Brasilian joukkueeseen MM-kilpailuissa 2010, muttei päässyt pelaamaan. Viimeksi hänet on valittu Brasilian maajoukkueeseen helmikuussa 2011.
Aiheesta muualla

Viralliset kotisivut (Arkistoitu – Internet Archive) (englanniksi)
Profiili PSV Eindhovenin sivuilla (Arkistoitu – Internet Archive) (englanniksi)
Profiili FootballDatabase-tietokannassa (englanniksi)
Brasilian joukkue – CONCACAF Gold Cup 2003
1 H. Gomes |
2 Maicon |
3 Luisão |
4 Alex |
5 Adriano |
6 Almeida |
7 Baptista |
8 Kaká |
9 Ewerthon |
10 Diego |
11 Robinho |
12 Negri |
13 Coelho |
14 Bahia |
15 Nilmar |
16 Nádson |
17 Carlos Alberto |
18 Motta |
Valmentaja R. Gomes
Brasilian joukkue – Maanosaliittojen cup 2005
1 Dida |
2 Maicon |
3 Lúcio |
4 Roque Júnior |
5 Emerson |
6 Gilberto |
7 Robinho |
8 Kaká |
9 Adriano |
10 Ronaldinho |
11 Zé Roberto |
12 Marcos |
13 Cicinho |
14 Juan |
15 Luisão |
16 Léo |
17 Gilberto Silva |
18 Juninho |
19 Renato |
20 Baptista |
21 Oliveira |
22 Edu |
23 Gomes |
Valmentaja Parreira
Brasilian joukkue – Maanosaliittojen cup 2009
1 Júlio César |
2 Maicon |
3 Lúcio |
4 Juan |
5 Melo |
6 Kléber |
7 Elano |
8 Silva |
9 Luís Fabiano |
10 Kaká |
11 Robinho |
12 Victor |
13 Alves |
14 Luisão |
15 Miranda |
16 Santos |
17 Josué |
18 Ramires |
19 Baptista |
20 Kléberson |
21 Pato |
22 Nilmar |
23 Gomes |
Valmentaja Dunga
Brasilian joukkue – Jalkapallon MM-kilpailut 2010
1 Júlio César |
2 Maicon |
3 Lúcio |
4 Juan |
5 Melo |
6 Bastos |
7 Elano |
8 G. Silva |
9 Luís Fabiano |
10 Kaká |
11 Robinho |
12 Gomes |
13 Alves |
14 Luisão |
15 T. Silva |
16 Gilberto |
17 Josué |
18 Ramires |
19 Baptista |
20 Kléberson |
21 Grafite |
22 Nilmar |
23 Doni |
Valmentaja Dunga
Hiittinen (saari)

Hiittinen
| --- | --- |
Sijainti:  Kemiönsaari Varsinais-Suomi Suomi
Saariryhmä:  Turunmaan saaristo
Merialue:  Itämeri
Pinta-ala:  4 km²
| --- | --- |
Asukasluku:  65
Asutuskeskukset:  Hiittinen
muokkaa - muokkaa wikitekstiä - muokkaa Wikidataa
Hiittinen (ruots. Hitislandet) on toinen Hiittisten pääsaarista ja samanniminen kylä saarella. Se sijaitsee Kemiönsaaren kunnassa ja kuului vuoteen 1968 Hiittisten kuntaan ja vuosina 1969–2008 Dragsfjärdin kuntaan. Hiittisten saareen on siltayhteys Rosalasta, jonne kulkee yhteysalus Kasnäsistä.
Neljän neliökilometrin kokoisella saarella asuu nykyisin vakituisesti 65 asukasta. Kesäasukkaita saarella on 280.
Hiittistä ja Rosalaa toisistaan erottava  Kyrksundet oli merkittävä merireitti jo viikinkiaikana. Hiittisistä on tehty esinelöytöjä 800-luvulta. Vakituisen asutuksen ajoittaminen on hankalaa, mutta Kyrkön saarelle Kyrksundetin rannalle rakennettiin kappeli 1200-luvulla. Kappelipaikka hylättiin 1600-luvulla, jolloin rakennettiin uusi puukirkko Hiittisten kylän keskelle. Sittemmin matala Norrsundetin salmi Kyrkön ja Hiittisten pääsaaren välillä on umpeutunut ja Kyrkö on kasvanut kiinni Hiittisten saareen.
Saaren itälaidassa on Hiittisten kirkonkylä, joka on suojeltu valtakunnallisesti merkittävänä rakennettuna kulttuuriympäristönä. Kylässä on muun muassa paloasema, meripelastusasema, Hiittisten kirkko sekä alueen ainoa kauppa.
Irakli Tsirekidze

Irakli Tsirekidze
Irakli Tsirekidze (s. 3. toukokuuta 1982) on georgialainen judoka.
Tsirekidzen parhaat saavutukset kansainvälisistä arvokilpailuista ovat maailmanmestaruus 90 kilogramman painoluokassa 2007 Rio de Janeirosta ja olympiakulta samassa sarjassa 2008 Pekingistä. Lisäksi hän on saavuttanut 90-kiloisissa EM-hopeaa vuonna 2007 ja -pronssia vuonna 2008 sekä 100 kg:n painoluokassa EM- ja MM-pronssia 2011. Masters/Grand Prix/Grand Slam -kilpailuista hän on saavuttanut yhden voiton ja kolme kolmossijaa sekä maailmancupeissa ja Continental Open -kilpailuissa viisi voittoa, kolme kakkossijaa ja neljä kolmossijaa.
Ivolgan temppeli

| Ivolgan temppeli> Иволгинский Дацан |
| --- | --- |
 Temppelin julkisivu
Sijainti:   Venäjä,  Burjatia, Verhnjaja Ivolga
Valmistumisvuosi:  1976
Käyttäjä:  Burjatian buddhalaiset
Tyylisuunta:  Buddhalainen temppeli
Verkkosivut
 
Lisää rakennusartikkeleitaArkkitehtuurin teemasivulla
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Ivolgan temppeli (ven. Иволги́нский даца́н) on Burjatiassa sijaitseva buddhalainen temppeli. Temppelin yhteydessä toimii buddhalainen yliopisto. Temppelin ehkä tunnetuin asukas on lama Dashi-Dorzho Itigilov, jonka muumiota säilytetään temppelissä.
Temppeli toimi alkujaan paikallisessa puutalossa, noin 36 kilometrin päässä Ulan-Udesta. Vuonna 1945 Josif Stalin antoi paikallisille munkeille luvan temppelin rakentamiseen. Päärakennus valmistui vuonna 1976. Dalai lama vieraili Ivoglan temppelissä vuonna 1982. Vuodesta 2011 temppeliä on johtanut Ajur Tsyrendylykov.
Galleria

Dmitri Medvedev vierailee temppelissä vuonna 2009.
Temppelin sisäänkäynti
Temppeliä kuvaava postimerkki vuodelta 2001.
Rukouspyöriä
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Ivolgan temppeli Wikimedia Commonsissa
Hiiu staadion

| Hiiu staadion |
| --- | --- |

Rakennuksen tiedot
Sijainti:  Tallinna, Viro
Koordinaatit:  59.385376°N, 24.65979°E
Avattu:  1923
Omistaja:  Tallinnan kaupunki
Kenttä:  Tekonurmi
Käyttäjät
 JK Nõmme Kalju 
Katsojakapasiteetti
 500 
Lisää rakennusartikkeleitaArkkitehtuurin teemasivulla
Hiiu  staadion on monikäyttöinen stadion Nõmmessa, Tallinnassa, Virossa, jonka omistaa Tallinnan kaupunki. Stadionille mahtuu 500 katsojaa ja se on avattu vuonna 1923. Sitä käytetään enimmäkseen jalkapalloa varten ja se toimii jalkapalloseura JK Nõmme Kaljun kotikenttänä.
Harmiot

| Harmiot |
| --- | --- |
 Idänharmio (Berteroa incana)
Tieteellinen luokittelu
Domeeni::  Aitotumaiset Eucarya
Kunta::  Kasvit Plantae
Alakunta::  Putkilokasvit Tracheobionta
Kaari::  Siemenkasvit Spermatophyta
Alakaari::  Koppisiemeniset Magnoliophytina
Luokka::  Kaksisirkkaiset Magnoliopsida
Lahko::  Brassicales
Heimo::  Ristikukkaiskasvit Brassicaceae
Suku::  Harmiot Berteroa  DC.
Katso myös
   Harmiot Wikispeciesissä   Harmiot Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OK: 
Harmiot (Berteroa) on ristikukkaiskasvien (Brassicaceae) heimoon kuuluva pieni kasvisuku. Sukuun luetaan nykyisin kuuluvaksi viisi lajia.
Harmiot ovat monivuotisia ruohovartisia kasveja, joissa on tähtikarvoja. Harmioiden varret ovat tanakoita sekä pystyjä ja lehdet suikeita ja ruodittomia. Tyvilehdet ovat yleensä mutkalaitaisia. Harmioiden kukat ovat tertuissa. Kukkien teriöt ovat muodoltaan ristimäisiä ja terälehdet lähes tyveen asti kahtia liuskoittuneita sekä väriltään valkoisia.
Suvun lajeista Suomessa ja Ruotsissa kasvaa vain harmio eli idänharmio (Berteroa incana). Sitä tavataan Suomessa lähinnä etelärannikon tuntumassa sekä paikoitellen siellä täällä muualla maassa.
Harmioiden (Berteroa) suvun tieteellinen nimi viittaa 1789–1831 eläneeseen italialaiseen kasvitieteilijään Carlo Giuseppe Berteroon.
Lajeja

Berteroa gintlii
Berteroa incana – idänharmio eli harmio
Berteroa mutabilis
Berteroa obliqua
Berteroa orbiculata
Aiheesta muualla

Finto: Kassu – Kasvien suomenkieliset nimet: Berteroa
Suomen Lajitietokeskus: Harmiot – Berteroa