stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Luettelo sotamarsalkoista
Pohjois-Korea

1953 – Kim Il Sung (1912–1994)
1992 – O Chin-u (1917–1995)
1992 – Kim Jong Il (1942–2011)
1995 – Ri Ul-sol (1921–2015)
1995 – Choi Kwang (1919–1997)
Heinäkuu 2012 – Kim Jong Un (s. 1983)
Huhtikuu 2016 – Kim Yong-chun (1936–2018)
Huhtikuu 2016 – Hyon Chol-hae (s. 1934)
Lokakuu 2020 – Ri Pyong-chol (s. 1948)
Lokakuu 2020 – Pak Jong-chon
Portugali

José António Francisco Lobo da Silveira
João Carlos de Bragança
Arthur Wellesley (1809)
William Beresford (1816)
Nuno Caetano Álvares Pereira de Melo
Ferdinand II (1836)
Pedro V  (1855)
Luís I  (1861)
Kaarle I (1889)
Manuel II (1908)
José António Francisco Lobo da Silveira
Karl Alexander von der Goltz (1800)
Charles du Houx de Vioménil (1801)
William Beresford (1809)
Manuel Pamplona Carneiro Rangel
Jean-Baptiste Solignac (1833)
António José Severim de Noronha (1833)
João Carlos de Saldanha Oliveira e Daun (1833)
António Vicente de Queirós
Manuel Gomes da Costa (1926)
Óscar Carmona (1947)
António de Spínola (1981)
Francisco da Costa Gomes (1982)
Francisco Craveiro Lopes (1958)
Humberto Delgado (1990)
Puola

Józef Piłsudski (1867–1935)
Edward Rydz-Śmigły (1886–1941)
Ranska

James FitzJames Berwick (1670–1734)
Jérôme Bonaparte (1784–1860)
Louis François Boufflers (1644–1711)
Ferdinand Foch (1851–1929)
Jean Baptiste Guébriant (1602–1644)
Louis Humières (1628–1694)
Kaarle XIV Juhana (1763–1844)
François Luxembourg (1628–1695)
Patrice de Mac-Mahon (1808–1893)
Morits Saksilainen (1696–1750)
Michel Ney (1769–1815)
Philippe Pétain (1856–1951)
Henri Turenne (1611–1675)
Louis Joseph Vendôme (1654–1712)
Claude Villars (1653–1734)
Malesia

31. elokuuta 1957 – Tuanku Abdul Rahman (1885–1960)
14. huhtikuuta 1960 – Hisamuddin Alam Shah (1898–1960)
21. syyskuuta 1960 – Tuanku Syed Putra (1920–2000)
21. syyskuuta 1965 – Ismail Nasiruddin Shah (1907–1979)
21. syyskuuta 1970 – Abdul Halim (s. 1927)
21. syyskuuta 1975 – Yahya Petra (1917–1979)
29. maaliskuuta 1979 – Ahmad Shah  (s. 1930)
26. huhtikuuta 1984 – Iskandar (1932–2010)
26. huhtikuuta 1989 – Azlan Shah  (1928–2014)
26. huhtikuuta 1994 – Jaafar (1922–2008)
26. huhtikuuta 1999 – Salahuddin Abdul Aziz Shah (1926–2001)
13. joulukuuta 2001 – Tuanku Syed Sirajuddin (s. 1943)
13. joulukuuta 2006 – Mizan Zainal Abidin (s. 1962)
13. joulukuuta 2011 – Tuanku Abdul Halim (1927–2017)
13. joulukuuta 2016 – Muhammad V (s. 1969)
31. tammikuuta 2019 – Abdullah (s. 1959)
Marokko

17. marraskuuta 1970 – Mohammed ben Mizzian (1897–1975)
Mongolia

Khorloogiin Choibalsan (1895–1952)
Gelegdorjiin Demid (1900–1937)
Jumžagijn Tsedenbal (1916–1991)
Mosambik

Samora Machel (1933–1986)
Nepal

Chandra Shamsher Jang Bahadur Rana (1863–1929)
Bhim Shamsher Jang Bahadur Rana (1865–1962)
Juddha Shamsher Jang Bahadur Rana (1875–1952)
Padma Shamsher Jang Bahadur Rana (1882–1961)
Mohan Shamsher Jang Bahadur Rana (1885–1967)
Kaiser Shamsher Jang Bahadur Rana (1892–1964)
Hari Shamsher Jang Bahadur Rana
Nir Shamsher Jang Bahadur Rana (1913–2013)
Kiran Shamsher Jang Bahadur Rana (1916–1983)
14. huhtikuuta 1953 – Tribhuvan (1906–1955)
1954 – Rudra Shamsher Jang Bahadur Rana (1879–1964)
2. toukokuuta 1956 – Mahendra  (1920–1972)
1972 – Birendra (1945–2001)
2. kesäkuuta 2001 – Gyanendra  (s. 1947)
Neuvostoliitto

Sergei Ahromejev (1923–1991)
Akseli Anttila (1897–1953)
Lavrenti Berija (1889–1953)
Leonid Brežnev (1906–1982)
Semjon Budjonnyi (1883–1973)
Nikolai Bulganin (1895–1975)
Leonid Govorov (1897–1955)
Pjotr Hohlov (1910–1990)
Dmitri Jazov (1924–2020)
Andrei Jerjomenko (1892–1970)
Ivan Konev (1897–1973)
Viktor Kulikov (1921–2013)
Rodion Malinovski (1898–1967)
Kirill Meretskov (1897–1968)
Nikolai Ogarkov (1917–1994)
Konstantin Rokossovski (1896–1968)
Boris Šapošnikov (1882–1945)
Sergei Sokolov (1911–2012)
Semjon Timošenko (1895–1970)
Fjodor Tolbuhin (1894–1949)
Vasili Tšuikov (1900–1982)
Mihail Tuhatševski (1893–1937)
Dmitri Ustinov (1908–1984)
Aleksandr Vasilevski (1895–1977)
Kliment Vorošilov (1881–1969)
Georgi Žukov (1896–1974)
Oman

Qabus ibn Said Al Said (1940–2020)
Osmanien valtakunta

25. kesäkuuta 1832 – Muhammad Ali (1769–1849)
12. marraskuuta 1849 – Abbas I (1812–1854)
25. elokuuta 1854 – Muhammed Said (1822–1876)
1864 – Omer pašša – (1806–1871)
19. heinäkuuta 1868 – Muhammed Tawfik (1852–1892)
10. heinäkuuta 1871 – Ahmed Muhtar pašša (Ghazi Ahmed Mukhtar pašša)
1875 – Hasan Ismail pašša
1875 – Yusuf Izzettin Efendi (1857–1916)
1875 – Hussein Kamel (1853–1917)
1879 – Muhammed Ratib pašša (k. 1920)
23. helmikuuta 1889 – Ibrahim Hilmi pašša
14. tammikuuta 1914 – Otto Liman von Sanders
19. elokuuta 1914 – Guido von Usedom
1916 – Ahmed Sharif as-Senussi
9. heinäkuuta 1917 – Erich von Falkenhayn
14. heinäkuuta 1918 – Ahmed Izzet pašša (1864–1937)
Muhammed pašša Jahangiri (1710–1788)
Ibrahim pašša (1789–1848)
Muhammed Said pašša (1798–1868)
Mehmed Namık pašša (1804–1892)
Ibrahim pašša (1828–1880)
Charles Gordon (Gordon pašša) (1833–1885)
Mahmud Adam pašša (1836–1886)
Mahmud Jalal ud-Din pašša (1836–1884)
Yahya Mansur Yeghen pašša (1837–1913)
Osman Nuri pašša (1837–1900)
Muhammed Nuri pašša (1840–1890)
Ibrahim Fahmi Ahmed pašša (1847–1893)
Hasan Ismail pašša (1854–1888)
Muhammed pašša (1856–1889)
Zulkiful Ahmed pašša (1860–1941)
Ali Khalid pašša (1860–1948)
Ali Nur ud-Din pašša (1867–1952)
Muhammed Kamal ud-Din pašša (1869–1920)
Colmar Freiherr von der Goltz pašša
Morali Ibrahim pašša
Deli Fuad pašša
Muhammed Rauf pašša
Muhammed Tusun pašša
Ahmed Ayub pašša
Arif pašša
Ahmed Fathi pašša
Ethem pašša
Velip pašša
Kasim pašša Jalimoglu
Ibrahim Hilmi Ismail pašša
Müşir Zeki pašša (1830–1924)
Pakistan

1958 – Ayub Khan (1907–1974)
Romania

1914 – Ferdinand (1865–1927)
1927 (1940) – Mikael I (1921–2017)
1930 – Carol II (1893–1953)
1930 – Alexandru Averescu (1859–1938)
1930 – Constantin Prezan (1861–1943)
21. elokuuta 1941 – Ion Antonescu (1886–1946)
Saksa

Hans Georg von Arnim–Boitzenburg (1583–1641)
Gebhard Leberecht von Blücher (1742–1819)
Johann Götz (1599–1645)
Melchior von Hatzfeldt (1593–1658)
Paul von Hindenburg (1847–1934)
Kaarle Vilhelm Ferdinand (1735–1806)
Helmuth von Moltke (1800–1891)
Gottfried Heinrich Pappenheim (1594–1632)
Morits Saksilainen (1696–1750)
Johann Tilly (1559–1632)
Bernhard Weimar (1604–1639)
Hermann Göring (1893–1945)
Albert Kesselring (1885–1960)
Erhard Milch (1892–1972)
Hugo Sperrle (1885–1953)
Wolfram von Richthofen (1895–1945)
Robert Ritter von Greim (1892–1945)
Saudi–Arabia

1991 – Khalid bin Sultan (s. 1949)
Saleh al-Muhaya (s. 1939)
Serbia

14. tammikuuta 1900 – Milan I (1854–1901)
27. tammikuuta 1901 – Aleksanteri I (1876–1903)
15. kesäkuuta 1903 – Pietari I (1844–1921)
20. lokakuuta 1912 – Radomir Putnik (1847–1917)
20. elokuuta 1914 – Stepa Stepanović (1856–1929)
4. joulukuuta 1914 – Živojin Mišić (1855–1921)
13. syyskuuta 1918 – Petar Bojović (1858–1945)
Sri Lanka

22. maaliskuuta 2015 – Sarathi Fonseca (s. 1950)
Sudan

Gaafar Nimeiry (1930–2009)
Abdel Rahman Swar al-Dahab (s. 1934)
Omar al-Bashir (s. 1944)
Suomi

1933 – Carl Gustaf Emil Mannerheim (1867–1951)
Syyria

Husni al-Za’im (1897–1949)
Bashar al-Assad (s. 1965)
Thaimaa

Bhanurangsi Savangwongse
Chirapravati Voradej
Chakrabongse Bhuvanath
Chao Phraya Bodindechanuchit
Paribatra Sukhumbandhu
Surasakmontri
Plaek Phibunsongkhram
Phin Choonhavan
Sarit Thanarat
Thanom Kittikachorn
Kriengkai Attanand
Praphas Charusathien
Sirikit
Tšad

11. elokuuta 2020 – Idriss Déby (1952–2021)
Tunisia

14. elokuuta 1840 – Ahmad I ibn Mustafa (1806–1855)
7. elokuuta 1855 – Muhammad II ibn al-Husayn (1811–1859)
10. joulukuuta 1859 – Muhammad III as-Sadiq (1813–1882)
28. lokakuuta 1882 – Ali Muddat ibn al-Husayn (1817–1902)
11. kesäkuuta 1902 – Muhammad IV al-Hadi (1855–1906)
11. toukokuuta 1906 – Muhammad V an-Nasir (1855–1922)
10. heinäkuuta 1922 – Muhammad VI al-Habib (1858–1929)
11. helmikuuta 1929 – Ahmad II ibn Ali (1862–1942)
19. kesäkuuta 1942 – Muhammad VII al-Munsif (1881–1948)
15. toukokuuta 1943 – Muhammad VIII al-Amin (1881–1962)
Turkki

21. syyskuuta 1921 – Mustafa Kemal Atatürk (1881–1938)
31. elokuuta 1922 – Fevzi Çakmak (1876–1950)
Uganda

1975 – Idi Amin (1928–2003)
Uusi-Seelanti

11. kesäkuuta 1977 – Prinssi Philip, Edinburghin herttua (1921–2021)
3. elokuuta 2015 – Charles III (s. 1948)
Valko–Venäjä

Aljaksandr Lukašenka (s. 1954)
Venezuela

1824 – Antonio José de Sucre (1795–1830)
Venäjän keisarikunta

Michael Barclay de Tolly (1761–1818)
Fredrik Vilhelm von Berg (1790–1874)
Mihail Kutuzov (1745–1813)
Venäjän federaatio

Igor Sergejev (1938–2006)
Yhdistynyt kuningaskunta

Harold Alexander (1891–1969)
Edmund Allenby (1861–1936)
Claude Auchinleck (1884–1981)
John Fox Burgoyne (1782–1871)
Neville Bowles Chamberlain (1820–1902)
Douglas Haig (1861–1928)
Arthur Harris (1892–1984)
Herbert Kitchener (1850–1916)
Trafford Leigh-Mallory (1892–1944)
Bernard Montgomery (1887–1976)
George Nugent (1757–1849)
William Slim (1891–1970)
Arthur Tedder (1890–1967)
Archibald Wavell (1883–1950)
Arthur Wellesley (1769–1852)
Yrjö, Cambridgen herttua (1819–1904)
Zaire

1983 – Mobutu Sese Seko (1930–1997)
Albaanien kuningas Zog I
Jugoslavian kuningas Pietari II.
Lon Nol
Tšiang Kai-šek
Liu Bocheng
Mizan Zainal Abidin, Yang di-Pertuan Agong Malesiasta.
Živojin Mišić
Carl Gustaf Emil Mannerheim
Sotamarsalkka Bernard ”Monty” Montgomery.
Arn Magnusson

Arn Magnusson on ruotsalaisen kirjailijan ja toimittajan Jan Guilloun luoma kuvitteellinen, keskiaikainen hahmo, joka kuuluu Folkunga-sukuun. Arn päätyy ristiretkelle Jerusalemiin ja ottaa osaa keskiaikaiseen Sverker-, Erik- ja Folkunga-sukujen väliseen valtataisteluun, jota käytiin nykyisen Ruotsin alueella 1200-luvulla. Arnista kertovassa romaanissa suuressa osassa on myös Arnin ja Cecilian rakkaustarina. Cecilia päätyy Varnhemin luostariin samaan aikaan kun Arn on ristiretkellä.
Historiallinen tausta

Arn Magnusson on fiktiivinen hahmo, mutta historiallinen tausta on osittain todellinen. Kirjassa hänen isänsä Magnus Minneskiöld ja setänsä Birger Brosa elävät keskiajalla ja kuuluvat Bjälbo-sukuun, joka tunnettiin myös Folkungan sukuna. Isä Magnuksen historiallisesti todelliset pojat olivat muun muassa Eskil, Birger Jarl ja piispat Karl ja Bengt Magnusson, jotka kävivät Pohjoisen ristiretkillä ja taistelivat Ruotsin vallasta Erikin suvun kanssa Sverkereiden sukua vastaan. Isä Magnuksen uskotaan kuolleen Lenan taistelussa Sverkereita vastaan ja piispa Karl kuoli pohjoisen ristiretkellä Virossa. Temppeliritarit taistelivat Jerusalemissa samoihin aikoihin, mutta ei ole tietoa että heidän järjestössään on ollut ruotsalaisia. Temppeliritarit taistelivat samoihin aikoihin Jerusalemissä sulttaani Saladinia vastaan, joka esiintyy myös kirjassa.
Arn seikkailee ristiretkitrilogiassa, johon kuuluu kirjat Tie Jerusalemiin, Temppeliherra ja Pohjoinen valtakunta. Lisäksi Guillou kirjoitti sarjalle itsenäisen jatkoteoksen Arnin perintö, joka on fiktiivinen tarina Birger Jarlista.
Kirjasarjasta on tehty myös kaksi elokuvaa. Vuonna 2007 ensi-iltansa saanut Arn – Temppeliritari käsittää sarjan kaksi ensimmäistä kirjaa, ja kolmatta kirjaa käsittelee vuonna 2008 ensi-iltansa saanut Arn – Pohjoinen valtakunta. Elokuvan budjetti oli 210 miljoonaa kruunua.
Arnia käsittelevät kirjat

Tie Jerusalemiin.  ((Vägen till Jerusalem, 1998.) Suom. Tapio Koivukari)  Like, 2000 (5. painos 2008).  ISBN 951-578-768-8
Temppeliherra.  ((Tempelriddaren, 1999.) Suom. Tapio Koivukari)  Like, 2001.  ISBN 951-578-879-X
Pohjoinen valtakunta.  ((Riket vid vägens slut, 2000.) Suom. Pirkko Talvio-Jaatinen)  Like, 2002.  ISBN 952-471-007-2
Arnin perintö.  ((Arvet efter Arn, 2001.) Suom. Arvi Tamminen)  Like, 2003.  ISBN 952-471-166-4
Fratria

Fratria (att.kreik. φρατρία, fratria, m.kreik. φράτρα, fratra, ”veljeys”, ”veljeskunta” < φρατήρ, fratēr, ”veli”) oli antiikin Kreikassa fylen eli heimon osa. Fratriat koostuivat useista suvuista ja vastasivat eräänlaista klaania. Fratriat tunnetaan suhteellisen huonosti, parhaiten Attikasta eli Ateenan kaupunkivaltion muodostaneelta alueelta.
Attika

Fratriat perustuivat ilmeisesti ennen kaikkea yhteisen kultin ylläpitoon paikallisessa pyhäkössä. Pyhäkössä palvottiin usein Zeus Fratriosta tai Athene Fratriaa, tai jotain paikallista heerosta.
Ennen Kleistheneen uudistusta vuonna 508 eaa. jokainen Attikan neljästä vanhasta fylestä oli jaettu kolmeen fratriaan, mikä teki fratrioiden kokonaismääräksi kaksitoista. Jokainen fratria puolestaan koostui 30 suvusta. Jokainen Ateenan kansalainen kuului johonkin fratriaan, ja tämä toimi kansalaiskirjanpidon perustana. Uudet syntyneet poikalapset esiteltiin näiden isän fratrialle aina vuosittain Apaturia-juhlan yhteydessä, ja kirjattiin kansalaisiksi, mikäli lapsen syntyperä todettiin lailliseksi. 18 vuotta täyttäneet efebit tarkastettiin uudelleen, ja heille myönnettiin täydet kansalaisoikeudet. Fratriat tunnustivat myös avioliitot ja ratkoivat perintöoikeuteen liittyvät kysymykset.
Kleistheneen uudistuksessa fratrioiden määrään ja niiden sosiaaliseen ja uskonnolliseen rooliin ei tehty muutoksia; Kleisthenes pyrki ainoastaan poistamaan niiden poliittisen merkityksen. Uudistuksen jälkeen kansalaiskirjanpito perustui jäsenyyteen jossakin demoksessa fratrian sijasta, mutta fratriat jatkoivat silti omien luetteloiden ylläpitoa. Arkaaisen kauden lopulta klassiselle kaudelle tultaessa fratrioiden merkitys kuitenkin väheni vähitellen.
Muu Kreikka

Fratrioita tiedetään olleen myös muun muassa Aiginalla, Delfoissa, Korintissa ja Thebassa. Esimerkiksi Delfoissa käytettiin nimimuotoa patria (πατριά). Doorilaisilla alueilla fratriat tunnettiin yleensä nimellä patra (πάτρα), Kreetalla kuitenkin nimellä hetaireia (ἑταιρεία).
Kirjallisuutta

Lambert, S. D.: The Phratries of Attica.  University of Michigan Press, 1993, 1998.
Arna

| Arna |
| --- | --- |
Nimipäivä:   
– suomenkielinen:  –
– ruotsinkielinen:  16. marraskuuta
– ortodoksinen:  –
Muunnelmia:  –
Vastineita eri kielissä:  –
Nimen alkuperä:  Arn-alkuiset nimet; muinaissaksalainen ja muinaisskandinaavinen sana arn ’kotka’ 
Infobox OKNimi-testi OK: 
Arna on pohjoismainen naisen etunimi. Se on lyhentymä Arn-alkuisista nimistä, joissa sana arn merkitsee kotkaa. Arna-nimen maskuliininen vastine on Arne.
Suomessa Arna-nimi on ollut käytössä vuodesta 1892 alkaen. Digi- ja väestötietoviraston etunimitilastoon on joulukuuhun 2020 mennessä kirjattu noin 90–100 tämännimistä naista.
Nimipäivät

Suomenruotsalaisessa almanakassa Arnalla on nimipäivä 16. marraskuuta. Nimi lisättiin kalenteriin vuonna 1973.
Norjassa Arnan nimipäivä on 4. elokuuta.
Tunnettuja Arnoja

Arna Högdahl (1894–1963), suomalainen näyttelijä
Arna Rancken (1901–1987), suomalainen taidemaalari
Aršak I

Aršak I (georg. არშაკი) oli Iberian kuningaskunnan eli Kartlin kuningas Artašesiani-dynastiasta vuosina 90–78 eaa. Hänet tunnetaan ainoastaan keskiaikaisista georgialaisista kronikoista.
Aršak oli Armenian kuninkaan poika. Hänen isänään on pidetty Artavazd I:stä (hallitsi noin 161–123 eaa. ja myöhemmin). Kronikoiden mukaan aateliset kapinoivat Iberian Parnavaziani-dynastian kuningas Parnadžomia vastaan, minkä jälkeen Aršak nostettiin valtaistuimelle. Kapinalliset oikeuttivat valintansa painottamalla sitä, että hän oli naimisissa Parnavaziani-dynastian prinsessan, luultavasti Parnadžomin sisaren kanssa. Kertomus Aršakin hallituskaudesta on huomattavan lyhyt: siinä kerrotaan ainoastaan hänen valtakautensa sujuneen ilman suurempia ongelmia ja että hän vahvisti Tsundan kaupungin linnoituksia Džavakhetissa.
Arrows A22

| Arrows A22 |
| --- | --- |
 Arrows A22.
Talli:   Arrows
Suunnittelija(t):   Mike Coughlan Eghbal Hamidy
Kuljettajat:   Jos Verstappen  Enrique Bernoldi
Teknisiä tietoja
Renkaat:  B Bridgestone
Polttoaine:  Fina / Elf / Total Group
Runko:  hiilikuitumonokokki
Moottori:  Asiatec AMT 01, 72° V10
Voimansiirto:  6-vaihteinen puoliautomaattinen pituussuuntainen vaihdelaatikko
Kilpailuhistoria
Debyytti:  Australian Grand Prix 2001
Kilpailuja:  17
Voittoja:  0
Paalupaikkoja:  0
Nopeimpia kierroksia:  0
MM-pisteitä:  1
Valmistajien maailmanmestaruuksia:  0
Kuljettajien maailmanmestaruuksia:  0
Arrows A22 oli Arrowsin Formula 1 -kilpa-auto vuonna 2001. Kuljettajina toimivat Jos Verstappen ja Enrique Bernoldi. Auto keräsi kauden aikana vain yhden MM-pisteen.
Arrows A22 oli formula-autoksi epätavallinen, mutta se oli kuitenkin kohtuullisen kilpailukykyinen. Tallin heikko menestys oli enimmäkseen pienen budjetin ja auton heikon laadun syytä.
Freben rukoushuone

| Freben rukoushuone |
| --- | --- |
 Freben rukoushuone huhtikuussa 2014.
Sijainti:  Fredrikinkatu 61B 00100 Helsinki
Seurakunta:  Pääkaupunkiseudun Lestadiolainen Uusheräys Etelä-Suomen Rauhan Sana
Rakentamisvuosi:  1958
Suunnittelija:  Rauno Raunio, Leena ja Kalle Niukkanen
Lisää rakennusartikkeleitaArkkitehtuurin teemasivulla
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Fredrikinkadun ensimmäinen lestadiolainen rukoushuone.
Freben rukoushuone (ruots. Frebe bönehus) on Helsingin Kampissa sijaitseva rukoushuone. Rukoushuoneella toimivat pääkaupunkiseudun uusheräystä edustavat lestadiolaiset sekä kaksikielisesti rauhansanalaislestadiolaisuutta edustava Etelä-Suomen Rauhan Sana kattojärjestöinään Lähetysyhdistys Rauhan Sana ja Laestadianernas Fridsföreningars Förbund.
Historia > Ensimmäinen rukoushuone

Fredrikinkadun ensimmäinen rukoushuone vihittiin käyttöön vuonna 1886. Tuolloin Helsingissä oli lestadiolaisia 400-500. Rukoushuone oli talkoovoimin rakennettu ja pystytetty J. W. Nymanin vuokraamalle tontille. Myöhemmin kiinteistö siirtyi kokonaan Helsingin rauhanyhdistyksen omistukseen.
1950-luvulla seurahuoneen käyttöä vuoroteltiin vanhoillisten ja uusheränneiden välillä. Vuonna 1950 yhdistys alkoi suunnitella seurakuntasalin suurentamista. Vanha seurahuone purettiin vuonna 1957.
Historia > Fredrikinkadun toimistotalo

Rauhanyhdistys myi tontin Karjanlahti-yhtiölle, joka rakensi paikalle toimistotalon. Rauhanyhdistys ja Lestadiolainen lähetysyhdistys ostivat uudisrakennuksesta kaksi seurahuonetta sekä talonmiesten osakkeet. Myöhemmin rauhanyhdistys osti myös liiketilan rakennuksen ensimmäisestä kerroksesta. Helsingin rauhanyhdistys siirsi säännöllisen toimintansa Oulunkylään 1984.
Fredrikinkadun toimitiloissa on edelleen seurakuntasali alkuperäisessä käyttötarkoituksessaan. Pääasiallinen käyttäjä on Pääkaupunkiseudun Lestadiolainen Uusherätys-yhdistys.
Aiheesta muualla

Rukoushuoneen kotisivut
| n k Laestadianernas Fridsföreningars Förbund (LFF) |
| --- | --- | --- |
| Rukoushuoneet |  Bosundin rukoushuone, Luoto  Flynängenin rukoushuone, Pedersöre  Freben rukoushuone, Helsinki  Närvilän rukoushuone, Kokkola  Näsin rukoushuone, Luoto  Punsarin rukoushuone, Pedesöre (Ähtävä)  Risöhällin rukoushuone, Luoto  Skutnäsin rukoushuone, Pietarsaari  Vaasan rukoushuone, Vaasa  |  |
Arsinoe I

Arsinoe I (syntyi noin 300 eaa. – kuoli vuoden 270 eaa. jälkeen) oli Egyptin kuningatar ja Ptolemaios II:n vaimo. Hänen isänsä oli Makedonian ja Traakian kuningas Lysimakhos. Hänen äitinsä oli luultavasti Lysimakhoksen ensimmäinen vaimo Nikaia.
Arsinoe ja Ptolemaios II menivät naimisiin joko vuonna 289 eaa. tai 288 eaa. ja he saivat kolme lasta, Ptolemaios III, Lysimakhos ja Berenike Fernoforos. 270-luvulla eaa. Arsinoeta syytettiin osallistumisesta salaliittoon miestään vastaan ja hänet tuomittiin maanpakoon Koptokseen. Tämän jälkeen Ptolemaios II meni naimisiin siskonsa Arsinoe II:n kanssa.
Arsenidi

Arsenidi on arseenin ja jonkin arseenia elektropositiivisemman alkuaineen muodostama yhdiste. Arsenidien rakenne ja ominaisuudet vaihtelevat runsaasti.
Alkalimetallit, maa-alkalimetallit ja sinkki muodostavat arsenideja, joissa on arsenidi-ioni As3-. Kuitenkin nämä metallit muodostavat myös polyarsenideja, joissa arseeniatomit muodostavat ketjuja, renkaita tai häkkimäisiä rakenteita. Näitä ovat esimerkiksi As24--, As66-- tai As113--ionit. Yhteistä kaikille näille arsenideille on, että ne reagoivat veden tai happojen kanssa hajoten arsiiniksi.
Useat siirtymämetallit muodostavat arsenideja, joiden ominaisuudet ovat metalliseosten kaltaisia. Alumiini-, indium- ja galliumarsenidit ovat merkittäviä puolijohteita.
Arsenideja valmistetaan kuumentamalla metalleja arseenin kanssa.
Arsinoe IV

Arsinoe IV (k. 41 eaa.) oli Egyptin kuningatar vuosina 48–47 eaa.
Arsinoe kuului Ptolemaiosten hallitsijasukuun. Hänen isänsä oli kuningas Ptolemaios XII Auletes ja isosiskonsa kuuluisa kuningatar Kleopatra VII.
Arsinoe lähti vuonna 49 tai 48 eaa. Kleopatran mukana Egyptistä maanpakoon Syyriaan, kun heidän veljensä Ptolemaios XIII oli nimitetty Egyptin hallitsijaksi. Nuoret siskokset palasivat pääkaupunki Aleksandrian palatseihinsa salaa. Julius Caesar teki Kleopatrasta Egyptin hallitsijan, ja Arsinoe sai hallittavakseen Kyproksen yhdessä veljensä Ptolemaios XIV:n kanssa. Arsinoe julistautui kuitenkin itse kuningattareksi ja ryhtyi veljensä rinnalla sotaan Caesaria vastaan. Caesarin joukot olivat voitollisia, Arsinoe otettiin vangiksi ja Kleopatrasta tuli jälleen kuningatar.
Caesar piti Arsinoeta vankina aluksi Roomassa ja siirrätti hänet sitten Artemiin temppeliin Efesokseen. Lopulta kun Kleopatran rakastaja, roomalainen triumviri Marcus Antonius koki Arsinoen uhaksi Kleopatralle, hän teloitutti Arsinoen vuonna 41 eaa.
Arrogante-luokka

| Arrogante-luokka |
| --- | --- |
 Piirros aluksesta

Tekniset tiedot
Uppouma:  1 412 t
Pituus:  40,00 m
Leveys:  14,76 m
Syväys:  2,70 m
Koneteho:  470 ihp
Nopeus:  6,7-7 solmua
Miehistöä:  190
Aseistus
Meritorjunta:  4 × 16 cm M1864 -tykkiä 6 × 16 cm M1858-60
Arrogante-luokka oli Ranskan laivaston kolmen aluksen muodostama uiva patteriluokka.
Alukset olivat rautarunkoisia ja ne erosivat edeltäjistään tykkien asemoinnissa. Tykit olivat keskellä alusta sijaitsevassa kasematissa, jossa oli yhdeksän tykkiporttia kummallakin sivulla ja kolme päissä. Patterin korkeus oli neljä jalkaa ja yhdeksän tuumaa.
Alukset

Alusten tilaus allekirjoitettiin 13. syyskuuta 1861 nantesilaisen Ernest Gouinin kanssa. Lopulliset Nicolas Le Moinen piirustukset luokan aluksista on päivätty 3. helmikuuta 1862. Höyrykoneet tilattiin Schneiderilta saman aikaisesti Embuscade-luokan alusten koneiden kanssa ja tilaus allekirjoitettiin 10. lokakuuta 1862.
| Nimi | Telakka | Kölinlasku | Vesille | Valmistui | Kohtalo |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| Arrogante | Chantiers Gouin, Nantes | 20. maaliskuuta 1862 | 21. kesäkuuta 1864 | 1. syyskuuta 1866 | 30. joulukuuta 1884 |
| Implacable | Chantier Gouin | 1. lokakuuta 1861 | 21. tammikuuta 1864 | 22. marraskuuta 1867 | 1884 |
| Opiniâtre | Chantiers Gouin | 10. kesäkuuta 1862 | 23. maaliskuuta 1864 | 2. toukokuuta 1865 | 1885 |
Alusten aseistus vaihdettiin 1866 Arrogantella neljään 190 ja kahteen 160 millimetrin tykkiin ja muille vaihdettiin vuotta myöhemmin 160 millimetrin tykit neljä Mle 1864 ja viisi Mle 1860.
The Art of Discworld

| The Art of Discworld |
| --- | --- |

Alkuperäisteos
Kirjailija:  Terry Pratchett
Kuvittaja:  Paul Kidby
Genre:  fantasia, kuvateokset
Kustantaja:  Victor Gollancz
Julkaistu:  2004
Ulkoasu:  sidottu
Sivumäärä:  128
ISBN:  0-575-07511-2
Sarja: Kiekkomaailman oheiskirja
Löydä lisää kirjojaKirjallisuuden teemasivulta
The Art of Discworld on vuonna 2004 ilmestynyt kokoelma Paul Kidbyn kuvituksia Terry Pratchettin Kiekkomaailma-sarjan paikoista ja hahmoista. Mukana on kirjailijan taustatietoa luomusten synnystä.