stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Hazel Court
Filmografia (valikoima)

| Vuosi | Alkuperäinen nimi | Suomenkielinen nimi |
| --- | --- | --- |
| 1944 | Champagne Charlie |  |
| 1944 | Dreaming |  |
| 1946 | Carnival |  |
| 1946 | Gaiety George |  |
| 1947 | Holiday Camp |  |
| 1947 | Dear Murderer |  |
| 1947 | Meet Me at Dawn |  |
| 1947 | The Root of All Evil |  |
| 1948 | Bond Street |  |
| 1948 | My Sister and I |  |
| 1949 | Forbidden |  |
| 1953 | Counterspy |  |
| 1953 | Ghost Ship |  |
| 1953 | Undercover Agent |  |
| 1954 | A Tale of Three Women |  |
| 1954 | Devil Girl from Mars |  |
| 1954 | The Scarlet Web |  |
| 1956 | Behind the Headlines |  |
| 1956 | The Narrowing Circle |  |
| 1957 | A Woman of Mystery |  |
| 1957 | Hour of Decision |  |
| 1957 | The Curse of Frankenstein | Frankensteinin kirous |
| 1959 | Breakout |  |
| 1959 | The Man Who Could Cheat Death | Mies, joka petti kuolemaa |
| 1960 | Model for Murder |  |
| 1960 | The Man Who Was Nobody |  |
| 1960 | The Shakedown |  |
| 1960 | Bonanza: The Last Trophy |  |
| 1961 | Doctor Blood's Coffin |  |
| 1962 | The Premature Burial | Elävänä haudattu |
| 1963 | The Raven | Korppi |
| 1964 | The Masque of the Red Death | Punaisen surman naamio |
| 1981 | Omen III:The Final Conflict | 7 tikaria - Omen III |
Haïdra

Raunioita Haïdrassa.
Haïdra (alun perin Ammaedara) on vanha roomalaiskaupunki Tunisiassa. Se on sijoitettiin toimimaan rajakaupunkina suojaamaan hedelmällisiä laaksoja Tunisian ja Algerian vuoristojen kapinallisilta heimoilta. Kaupungissa on vanhoja raunioita, kuten esimerkiksi linnakkeita ja maanalaisia kylpylöitä.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Haïdra Wikimedia Commonsissa
Harry Blanchard

| Harry Blanchard> Henkilötiedot |
| --- | --- |
Kansalaisuus:   Yhdysvallat
Formula 1 -ura
Aktiivivuodet:  1959
Talli(t):  Porsche
Kilpailuja:  1
Maailman­mestaruuksia:  0
Voittoja:  0
Palkintosijoja:  0
Paalupaikkoja:  0
Nopeimpia kierroksia:  0
MM-pisteitä:  0
Ensimmäinen kilpailu:  Yhdysvaltain Grand Prix 1959
Viimeinen kilpailu:  Yhdysvaltain Grand Prix 1959
Harry C. Blanchard (13. kesäkuuta 1929 Burlington, Vermont – 31. tammikuuta 1960 Buenos Aires, Argentiina) oli yhdysvaltalainen Formula 1 -kuljettaja, joka ajoi yhden kilpailun Porsche-tallissa vuonna 1959.
Blanchardin ajoi ainoan Formula 1 -kilpailunsa Yhdysvaltain Grand Prix'ssa Sebringin radalla vuonna 1959. Hän sijoittui viimeisenä maaliin ajaneeksi eli seitsemänneksi, neljä kierrosta voittajaa Bruce McLarenia perässä. Muutamaa kuukautta myöhemmin Blanchard kuoli, kun hänen Porschensa kaatui Buenos Airesissa 1 000 kilometrin kilpailussa.
Orgaaninen arkkitehtuuri

Frank Lloyd Wright, Vesiputoustalo.
Orgaaninen arkkitehtuuri on eräs ryhmä modernin arkkitehtuurin tyylilajeja, joka kehittyi art nouveausta ja oli pohjana muun muassa funktionalismin synnylle. Orgaaninen arkkitehtuuri sisältää yleensä monenlaisia teemoja, joihin voi liittyä esimerkiksi tietty rakennuksen muoto ja koko. Viime vuosikymmeninä moderni arkkitehtuuri on jälleen ottanut käyttöön monia orgaanisen arkkitehtuurin keskeisiä periaatteita.
Tyylin lähtökohtana on usein elävä luonto, joka tarjoaa ideoita, esteettisiä muotoja ja rakenteellisia ratkaisuja rakennusten ulkoisten muotojen sekä sisäisten toimintojen tarkoituksenmukaiselle suunnittelulle. Myös ajatuksen siitä, että funktio (toiminto, käytännöllisyys) ohittaa muodon tärkeyden suunnittelussa, esittivät ensimmäisinä orgaanisen arkkitehtuurin edustajat, Louis Sullivan etunenässä, pohjustaen näin funktionalismin syntyä.
Merkittäviä edustajia

Louis Sullivan
Frank Lloyd Wright
Antoni Gaudí
Rudolf Steiner
Erich Mendelsohn
Reima Pietilä
Raili Pietilä
Ivan Taslimson
Friedensreich Hundertwasser
Aiheesta muualla

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
Erkki Pirtola: Ulos kenkälaatikoista (Arkistoitu – Internet Archive). Voima 7/2005.
Norsunluurannikon ympäristöpolitiikka

Norsunluurannikon ympäristöpolitiikkaan liittyvät paikalliset ja maailmanlaajuiset ympäristökysymykset ja kansainväliset, valtiolliset ja kunnalliset sopimukset ja ohjauskeinot, keskustelu, tutkimus ja rahoitus. Ympäristöpolitiikkaan vaikuttavat puolueet, rahoittajat, asukkaat, yhteisöt, yhdistykset, kansalaisliikkeet ja lehdistö. Ympäristöpolitiikka vaikuttaa lajien monimuotoisuuteen ja kansanterveyteen. Norsunluurannikko itsenäistyi Ranskasta vuonna 1960. Maa on saanut nimensä entisen siirtomaakauden tärkeän vientituotteen mukaan. Maan kymmenet eri heimot puhuvat toisistaan eriytyneitä kieliä, joita ymmärretään usein vain heimon asuinalueella. Pääkansoja on viisi: akan, kru, mande, senufo ja laguuni. Norsunluurannikon ympäristöpolitiikkaan sisältyy rikkaan eliöstön ja sademetsien suojelu, plantaasien hallinta ja hollantilaisen öljy-yhtiön myrkkyskandaali vuonna 2006.
Ympäristö

Maa jakautuu 500 km pitkään rannikkoon ja sen alankoon, sisämaan ylänköön ja vuoristoon. Rannikolla on kookosplantaaseja, etelässä trooppista sademetsää ja muualla savanneja. Metsiä on otettu muuhun käyttöön. Plantaasit ovat korvanneet rannikon alkuperäistä trooppista sademetsää. Osa jalopuista on ryöstöhakattu.
Eliöstö

Norsunluurannikolla on runsaslajinen eliöstö. Sademetsissä on runsaasti simpansseja ja marakatteja, savannilla paviaaneja ja leopardeja ja vesissä virtahepoja ja krokotiileja. Luonnonsuojelualueisiin sisältyy Bounan kansallispuisto (Park National de Bouna) Abidjan pohjoispuolella, Foret de Tain, sisämaassa Maraoun kansallispuisto ja Tain kansallispuisto.
Kansainväliset sopimukset

Afrikan norsunluun kaikki kaupallinen kauppa on kielletty CITES -sopimuksessa vuonna 1992 (CITES: Convention on the International Trade in Endangered Species of Wild Flora and Fauna).
Ympäristöjupakat

Vuonna 2006 hollantilainen öljy-yhtiö Trafigura vei säiliöaluksella Abidjaniin tonneittain myrkkyä, joka vietiin 15 kaatopaikalle. Lähes satatuhatta ihmistä sairastui hengitysvaikeuksiin, pahoinvointiin ja ripuliin ja ainakin 15 kuoli. YK-raportin 9/2009 mukaan kuolemat liittyivät myrkkyihin. Yhtiö kiistää. Trafigura maksoi 152 milj. € valtiolle rannikon puhdistamiseksi. Sairastumisista Trafigura siirtää vastuun alihankkijalle. Brittiasianajotoimisto Leigh Day ajoi asukkaiden oikeutta asiassa. Sen mukaan syyskuussa 2009 30 000 ihmistä sai 1050 euron korvauksen jätevesihaitoista. Greenpeace raportoi toimineensa ympäristökatastrofin aiheuttaneen varustamon asettamisessa vastuuseen Norsunluurannikon ympäristökatastrofissa vuonna 2006.
Haʻapai

| Haʻapai |
| --- | --- |
 Kartta saariryhmästä
Merialue:  Tyynimeri
Saaria yht.:  62
Suurin saari:  Tofua
Muita saaria:  Lifuka, Foa
Pinta-ala:  109,98 km²
Valtio
Valtio:  Tonga
Alue:  Haʻapai
Väestö
Väkiluku:  7 750
Asutuskeskukset:  Pangai
Haʻapai on saariryhmä Tongassa, Tyynellä valtamerellä.
Haʻapain saaret sijaitsevat Tongan keskiosissa ja noin 100 kilometriä Tongatapusta pohjoiseen. Ryhmä koostuu 62 saaresta. Ha'apaissa asuu yhteensä noin 7 750 ihmistä. Heistä yli puolet asuu saariryhmän pääsaarilla, Lifukalla ja Foalla.
Saariryhmän lounaiskulmassa on Hunga Tonga–Hunga Haʻapain kaksoissaari, jossa tapahtui suuri tulivuorenpurkaus vuonna 2022.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Haʻapai Wikimedia Commonsissa
Tongan alueet
ʻEua
Haʻapai
Niua
Tongatapu
Vavaʻu
PT-91

| PT-91 |
| --- | --- |
 PT-91
Valmistushistoria
Valmistusmaa:   Puola
Tekniset tiedot
Pituus:  
– putki edessä:  9,67 m
Leveys:  3,59 m
Korkeus:  2,19 m
Taistelupaino:  45,3 t
Maksiminopeus:  
– tiellä:  60 km/h
Toimintasäde:  650 km
Pääase:  125 mm sileäputkinen panssarivaunukanuuna
Muu aseistus:  7,62 mm PKT-konekivääri 12,7 mm NSV-konekivääri
Moottori:  S-12U kaksoisturboahdettu monipolttoainemoottori
– hevosvoimat:  850 hv
Miehistö:  3
PT-91, toiselta nimeltään Twardy, on puolalainen 1990-luvun alussa käyttöön otettu taistelupanssarivaunu. Vaunu on jatkokehityksen tulos Neuvostoliitossa valmistetusta T-72-panssarivaunusta. PT-91 on käytössä Puolan ja Malesian asevoimissa.
Kehitys

PT-91:n kehitti yhtiö nimeltä Zakłady Mechanicze Bumar Łabędy. Vaunu perustui T-72 vaunun M1 version pohjalle. Kyseistä versiota oli valmistettu Puolassa jo useiden vuosien ajan. Ensimmäinen PT-91-prototyyppi valmistui vuonna 1992 ja siirtyi asevoimien kokeilukäyttöön. Vaunun olennaisimmat erot T-72M1 vaunuun ovat reaktiivipanssari ERAWA-1 ja ERAWA-2 tornissa ja rungossa, OBRA laservaroitusjärjestelmä ja sen kanssa toimivat 12 Tellur savuheittimet, uusi ammunnanhallintajärjestelmä ja laseretäisyysmittarit, tykin stabilointi, sekä uusi 850 hevosvoiman moottori.
Vuonna 2003 Malesia osti PT-91-vaunuja Puolasta 375 miljoonan dollarin arvoisella sopimuksella, johon sisältyi 48 taistelupanssarivaunua, sekä muun muassa niiden ammuksia ja koulutusta laitteiden käyttöön. Malesiaan myytäviin vaunuhin on tehty edelleen joitakin muutoksia, kuten 1 000:n hevosvoiman dieselmoottori, sekä uudemmat tulenhallinta- ja tykin stabilisaatiojärjestelmät.
Käyttäjämaat

Puola, 232 vaunua
Malesia, 48 vaunua
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta PT-91 Wikimedia Commonsissa
Johtajan tähtäin.
Heinijoki

Heinijoki voi tarkoittaa seuraavia:
Heinijoki, Hankaveteen laskevan Helijoen eräs latvahaara Hankasalmella
Heinijoki, Mikitänjärveen laskevan Kemppaanjoen eräs latvahaara Hyrynsalmella
Heinijoki, Mikitänjärveen laskevan Siikajoen yläjuoksun eräs osuus Hyrynsalmen ja Kuhmon rajalla
Heinijoki, Heinilammista Naarmijärveen laskeva joki Kihniössä
Heinijoki, joki Heinilammen ja Kivilammen välillä Lentuaan laskevan Kaihlajoen yläjuoksulla Kuhmossa
Heinijoki, Heinijärvestä Karhijärveen laskeva joki Laviassa
Heinijoki, Kaartjoen latvahaara Lopella
Heinijoki, Oulujärven Paltaselkään laskeva joki Paltamossa
Heinijoki, Kivijoen sivujoki Ranualla
Heinijoki, Kemijokeen laskevan Louejoen sivujoki Rovaniemellä
Heinijoki, Hyrynjärveen laskevan Tuomijoen keski- ja yläjuoksun eräiden osien nimitys Hyrynsalmella ja Puolangalla
Heinijoki, Kiiminkijoen sivujoki Puolangalla
Heinijoki, Hirvijärvestä Siikaisjokeen laskeva Otamonjoen latvahaara Siikaisissa
Heinijoki, Kiantajärveen laskevan Lappajoen sivujoki Sotkamossa
Heinijoki, Jumaliskylän Jumalisjärveen laskevan Syväjoen eräs latvahaara Suomussalmella
Heinijoki, Loimijokeen laskevan Jänhijoen eräs latvahaara Tammelassa
Heinijoki, kylä Yläneellä Pöytyällä
Norman Jewison

Norman Jewison vuonna 2012.
Norman Frederick Jewison (21. heinäkuuta 1926 Toronto – 20. tammikuuta 2024) oli kanadalainen elokuvaohjaaja, -tuottaja ja -näyttelijä. Hän oli moninkertainen Oscar-ehdokas.
Nuoruus ja opiskelu

Norman Jewison syntyi sekä kasvoi Torontossa. Hän oli toinen lyhyttavarakaupan omistaneiden vanhempiensa lapsista. Jewison kävi kuninkaallista musiikkikonservatoriota, missä opiskeli pianonsoittoa ja musiikinteoria. Malvern Collegiate Institutessa hän oli mukana useissa teatterituotannoissa.
Jewison palveli 1944–1945 Kanadan kuninkaallisessa laivastossa, ja toisen maailmansodan jälkeen hän opiskeli Toronton yliopistossa. Siellä hän suoritti 1949 alemman korkeakoulututkinnon humanistisista tieteistä.
Ura > Radiosta televisioon

Valmistuttuaan Jewison työskenteli taksikuskina ja teki joitakin töitä radionäyttelijänä CBC:ssä. Hän muutti 1950 Englantiin CBC:n televisio-osaston johtajan suosituksesta ja sai töitä BBC:llä käsikirjoittajana ja näyttelijänä. Kanadaan hän palasi 1952, kun juuri perustettu CBC Television palkkasi hänet apulaisohjaajaharjoittelijaksi. Hän käsikirjoitti, ohjasi ja tuotti seitsemän vuoden aikana useita kanadalaisia musikaaleja, komedia- sekä varieteeohjelmia ja erikoislähetyksiä.
Jewison muutti 1958 New Yorkiin, kun CBS pyysi häntä päivittämään viikottaista musiikkiohjelmaa Your Hit Parade. Hän pääsi sen jälkeen tekemään muun muassa The Andy Williams Show’ta. Jewison ohjasi erikoisohjelmia, joiden pääosissa oli aikansa huippuja, kuten Judy Garland, Harry Belafonte ja Danny Kaye.
Ura > Elokuvaläpimurto

Jewisonin ensimmäinen elokuva oli komedia Hurmuri pinteessä (1962). Universal Studios teki tämän jälkeen hänen kanssaan kolmen elokuvan sopimuksen. Hänelle annettiin ohjattavaksi kaksi kevyttä komediaa Kaikki alkoi saippuasta (1963) ja Älä lähetä kukkia (1964) sekä Älkää tappako taiteilijaa (1965). Jewisonin läpimurtoelokuva oli MGM:n Täyskäsi-Kid (1965). Sam Peckinpah oli saanut potkut sen kuvauksista, ja MGM tarjosi paikkaa Jewisonille, joka oli mukana myös käsikirjoituksen uudelleenkirjoittamisessa. Pienen budjetin pokeridraama sai erittäin hyviä arvioita sekä menestyi taloudellisesti.
Komedia Venäläiset tulevat, venäläiset tulevat (1966) oli ensimmäinen, jonka Jewison tuotti ohjauksen lisäksi. Se sai neljä Oscar-ehdokkuutta, muun muassa parhaan elokuvan ehdokkuuden. Jewison sai ensimmäisen parhaan ohjauksen Oscar-ehdokkuuten elokuvasta Yön kuumuudessa (1967), jonka pääosissa olivat Sidney Poitier ja Rod Steiger. Se oli yksi 1960-luvun voimakkaimpia poliittisia elokuvia ja aiheutti huomiota muun muassa kohtauksella, jossa Poitier’n näyttelemä musta poliisi lyö rikasta valkoista maanomistajaa. Itse elokuva palkittiin muun muassa parhaan elokuvan Oscarilla.
Jewison ohjasi 1960-luvun lopussa ja 1970-luvun alussa joitakin aikansa taloudellisesti menestyneimpiä elokuvia. Thomas Crownin tapaus oli ensi-illassa vuonna 1968, Viulunsoittaja katolla vuonna 1971 ja Jesus Christ Superstar vuonna 1973. Viulunsoittajasta katolla Jewison sai uransa toisen ohjauksen Oscar-ehdokkuuden.
Jewison muutti 1960-luvun lopulla Lontooseen, sillä hän oli pettynyt Yhdysvaltain väkivaltaiseen tilanteeseen. Maa ajautui Vietnamin sotaan, ja Martin Luther King sekä Robert F. Kennedy salamurhattiin. Hän kuvasi Viulunsoittajan katolla Jugoslaviassa, Jesus Christ Superstarin Israelissa ja Rollerballin (1975) Lontoossa. Jewison houkuteltiin takaisin Yhdysvaltoihin ohjaamaan Sylvester Stallonen ammattiyhdistysdraaman K.O.V.A. (1978). Sen jälkeen hän ohjasi Al Pacinon oikeussalidraaman Ja oikeutta kaikille (1979), mutta tuon elokuvan jälkeen hän muutti lopullisesti pois Yhdysvalloista. Hän oli ostanut vuonna 1978 tontin Torontosta.
Jewison ohjasi Yhdysvalloissa elokuvan Sotilaan tarina (1984), josta hän sai tuottajana parhaan elokuvan Oscar-ehdokkuuden. Sotilaan tarina käsitteli jälleen rasismia. Elokuvat Jumalan Agnes (1985) ja Kuuhullut hän kuvasi Kanadassa. Jälkimmäisessä oli pääosissa Cher ja Nicolas Cage, ja se menestyi taloudellisesti valtavan hyvin. Cher voitti Oscarin parhaasta naispääosasta, ja Jewison oli ehdolla sekä tuottajana että ohjaajana.
Ura > Kanadan elokuvakeskus ja viimeiset elokuvat

Jewison oli vuonna 1988 perustamassa Torontoon Kanadan elokuvakeskusta. Kanadan elokuva- ja televisioakatemia antoi Jewisonille vielä samana vuonna tunnustuspalkinnon keskuksen perustamisesta. Keskus tarjoaa uusille elokuvantekijöille opetusta ohjauksesta, tuottamisesta ja käsikirjoittamisesta.
Jewisonin jatkoi uraansa aina 2000-luvun alkuun asti. Kuuhullujen jälkee hän teki muun muassa elokuvat In Country (1989), Toisten rahat (1991), Tähtiin kirjoitettu (1994) ja Bogus (1996). Hurricane (1999) kertoo syyttömänä tuomitusta nyrkkeilijästä Rubin Carterista, jota elokuvassa näytteli Denzel Washington.
Jewisonin viimeinen elokuva oli vuonna 2003 ensi-iltansa saanut Viimeinen tuomio (2003). Se kertoo pakomatkalla olleesta natsisotarikollisesta, jotta esittää Michael Caine.
Yksityiselämä

Jewison oli vuodesta 1953 vuoteen 2004 naimisissa malli Margaret Ann Dixonin kanssa. Heidän liittonsa päättyi Dixonin kuolemaan, ja he saivat yhteensä kolme lasta. He perustivat yhdessä Norman and Margaret Jewisonin hyväntekeväisyyssäätiön, joka ohjaa varoja AIDS-tutkimukseen ja First Nations -kansojen kulttuuriin. Jewisonin toinen vaimo oli Lynne St. David, jonka kanssa hän meni naimisiin 2010.
Tunnustukset

Jewison sai uransa aikana lukuisia tunnustuksia ja palkintoja. Hän oli seitsemän kertaa ehdolla Oscar-palkintoon, neljä kertaa tuottajana ja kolmesti ohjaajana. Yhdysvaltain elokuva-akatemia palkitsi hänet vuonna 1998 Irving G. Thalbergin muistopalkinnolla. Lisäksi hän oli ehdolla kolmesti parhaan ohjauksen Golden Globeen ja voitti Kultaisen palkinnon Moskovan elokuvajuhlat elokuvasta Sotilaan tarina.
Jewisonista tuli 1981 Order of Canadan officer ja vuonna 1991 companion. Hollywood Walk of Famelle hänet valittiin 1988 ja Canada’s Walk of Famelle 1992. Samana vuonna Jewisonille myönnettiin elämäntyöstä kenraalikuveröörin esittävien taiteiden palkinto. Kanadan ohjaajien ammattiliiton elämäntyöpalkinnon hän sai 2002 ja 2010 ensimmäisenä kanadalaisena Yhdysvaltain ammattiliiton vastaavan palkinnon.
Ohjauksia

Hurmuri pinteessä (1962)
Kaikki alkoi saippuasta (1963)
Älä lähetä kukkia (1964)
Täyskäsi-Kid (1965)
Älkää tappako taiteilijaa (1965)
Venäläiset tulevat, venäläiset tulevat (1966)
Yön kuumuudessa (1967)
Thomas Crownin tapaus (1968)
Riehakas ja syntinen Chicago (1969)
Viulunsoittaja katolla (1971)
Jesus Christ Superstar (1973)
Rollerball (1975)
K.O.V.A. (1978)
Ja oikeutta kaikille (1979)
Parhaat kaverukset - eli tyttö joka ei halunnut naimisiin (1982)
Sotilaan tarina (1984)
Jumalan Agnes (1985)
Kuuhullut (1987)
Murha neitsyen merkeissä (1989)
Maan sydämessä (1989)
Toisten rahat (1991)
Tähtiin kirjoitettu (1994)
Bogus (1996)
Hurricane (1999)
Viimeinen illallinen (2001)
Viimeinen tuomio (2003)
Aiheesta muualla

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
Norman Jewison Internet Movie Databasessa. (englanniksi)
Namie Amuro

| Namie Amuro> 安室奈美恵 |
| --- | --- |

Henkilötiedot
Syntynyt: 2. syyskuuta 1977 (ikä 47)
Muusikko
Taiteilijanimi:  Namie Amuro, 安室ちゃん ja 奈美恵ちゃん 
Laulukielet:  Japani
Aktiivisena:  1992–1995 (Ryhmä) 1995–(Soolo)
Tyylilajit:  J-pop, R&B, Dance
Soittimet:  Laulu
Yhtyeet:  Super Monkey's, Suite Chic
Levy-yhtiöt:  Avex Trax
Aiheesta muualla
namieamuro.jp
  [ Muokkaa Wikidatassa ] [ ohje ]  
Namie Amuro (jap. 安室奈美恵, Amuro Namie, s. 20. syyskuuta 1977) on japanilainen J-pop- ja R&B-artisti, Amuro on myös uransa alussa toiminut näyttelijänä.
Amuro on ilmoittanut vuonna 2018 pitävänsä viimeisen konserttinsa.
Ura

Amuro teki debyyttinsä Super Monkey's -tyttöbändissä vuonna 1992. Ryhmä kävi läpi monta jäsen- ja nimenmuutosta. Lopulta Amuro siirtyi luomaan uraa soolo-artistina ja lähti ryhmästä, josta loppuen lopuksi tuli MAX-tyttöbändi. Amuro on yksi Japanin suurimmista ja suosituimmista J-pop-tähdistä. Hän on koko uransa aikana myynyt yhteensä noin 33 miljoonaa levyä, ja on Japanin historian 15. myydyin artisti.
Amuro teki debyyttinsä singlellä Body Feels EXIT. Hänen albumiaan Sweet 19 Blues myytiin 3,7 miljoonaa kappaletta, ja rikkoi sen aikaisen ennätyksen. Vuonna 1996 hänestä tuli kaikkien aikojen nuorin artisti, joka on voittanut Japan Record Awards -komitean parhaan artistin palkinnon. Hän voitti palkinnon seuraavanakin vuonna.
Vuoden 1997 lopussa Amuro piti tiedotustilaisuuden, jossa hän ilmoitti menevänsä naimisiin ja olevansa raskaana. Vuonna 1997 ilmestynyt single CAN YOU CELEBRATE? on myyty yli 2 miljoonaa kappaletta, ja on Japanin 14. myydyin single. Vuoden 1998 toukokuussa hän synnytti pojan. Saman vuoden joulukuussa hän julkaisi comeback-singlensä I HAVE NEVER SEEN ja palasi listojen kärkeen. Seuraavana vuonna hänen äitinsä, Emiko Taira, murhattiin ja tämän seurauksena Amuro melkein lopetti uransa. Kuitenkin vuonna 2000 julkaistiin hänen albuminsa Genius 2000, joka sisälsi hittisinglen Never End.
Amuro on ”kruunattu” HipPopin kuningattareksiselvennä, josta hänen Queen Of Hip-Pop-albumi sai nimensä. Namien musiikkiura elpyi raskauden ja avioeron jälkeen Japanissa kunnolla vasta 2006 kun enemmän pop-henkinen albumi PLAY julkaistiin ja se toi Namielle ensimmäisen albumilistan ykköstilan yli kuuteen vuoteen.
Amuro julkaisi 12.3.2008 singlen 60s70s80s, joka pääsi singlelistan ykkössijalle toisella viikollaan. Se on Namien singlelista ykköspaikalla kiivennytselvennä julkaisu, vuonna 1999 I HAVE NEVER SEEN singlen jälkeen. Samana vuonna hän julkaisi kokoelma-albumin Best Fiction, joka myi yli 1 800 000 kappaletta. 2009 Amuro julkaisi WILD/Dr. singlen, joka kipusi heti ensimmäisellä viikollaan listaykköseksi. Kappaleet löytyvät myös sittemmin ilmestyneen Past<Future albumilta, joka on viidessä maassa päässyt listaykköseksi. Kesällä 2010 Namie julkaisi Break it/Get myself back singlen.
2011 kesään mennessä hän on julkaissut yhden albumin ja singlen. Checkmate! sisältää eri artistien kanssa tehtyjä kappaleita menneeltä vuosikymmeneltä. Vierailevia artisteja on mm. Verbal, AI, Lil Wayne ja korealainen tyttöbändi AFTER SCHOOL. Albumin ilmestymistä siirrettiin kuukaudella Japanissa tapahtuneen tsunamin vuoksi. Kesällä ilmestyi single NAKED/Fight Together/Tempest joka kipusi ensimmäisellä viikollaan toiseksi. Singlestä Fight Togetheria käytettiin One Piece -animen alkumusiikkina ja Tempest kappaletta saman nimisen draaman tunnusmusiikkina. Hän juhli vuonna 2011 alkaneella kiertueellaan 20-vuotista uraansa.
Amuro on tehnyt myös yhteistyötä mm. Vidal Sassoonin, Coca-Cola Zeron KOSE ESPRIQUEn ja McDonald'sin kanssa.
Vaikutus

Namie Amuro on yksi Japanin suurimmista muoti-ikoneista. 1990-luvulla hän sai aikaanselvennä Amuraa-tyylin, johon kuuluvat mm. saappaat, ruskettunut iho, tummat hiukset ja ohuet kulmakarvat. Hän myös kasvatti tatuointien ja kynsitaiteiden suosiota. Vuonna 2009 hän oli ”vuoden muoti-ikoni” -äänestyksessä kärkisijalla.
Perhesuhteet

Amuron äiti oli japanilais-italialainen ja isä on japanilainen. Amuro ja hänen ex-aviomiehensä SAM erosivat vuonna 2002 runsaan neljän vuoden avioliiton jälkeen. Heillä on yhteinen poika nimeltään Haruto (s. touko/1998).
Diskografia > Albumit

Dance Tracks Vol.1 #1 (Namie Amuro & Super Monkeys) (16. lokakuuta 1995)
Sweet 19 Blues #1 (22. heinäkuuta 1996)
Concentration 20 #1 (24. heinäkuuta 1997)
Genius 2000 #1 (26. tammikuuta 2000)
Break the Rules #2 (20. joulukuuta 2000)
Style  #4 (10. joulukuuta 2003)
Queen of Hip-Pop #2 (13. heinäkuuta 2005)
PLAY #1 (27. kesäkuuta 2007)
Past < Future #1 (16. joulukuuta 2009)
Uncontrolled (27. kesäkuuta 2012)
FEEL (10. heinäkuuta 2013)
_genic (10. kesäkuuta 2015)
Diskografia > Kokoelma-albumit

Original Tracks Vol.1 #3 (30.syyskuuta 1996)
181920 #1 (28. tammikuuta 1998)
Love Enhanced Single Collection #3 (13. maaliskuuta 2002)
BEST FICTION #1 (30. heinäkuuta 2008)
Checkmate! #1 (27. huhtikuuta 2011)
Ballada (4. kesäkuuta 2014)
Finally (8. marraskuuta 2017)