stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Hadith
Hadithien luotettavuus > Hadith-mestari

Hadith-mestari eli hafiz on henkilö, joka osaa ulkoa vähintään 100 000 hadithia kertojaketjuineen. Tällainen henkilö on oikeutettu antamaan arvioita yksittäisten hadithien luotettavuudesta. Heitä olivat muun muassa al-Bukhari, Muslim ibn al-Hajjaj, al-Dhahabi ja Ibn Kathir. Nykyään ei enää ole hafizeja, ja sen takia oppineiden on vain turvauduttava keskiajan hafiz-oppineiden tekemiin luotettavuuden luokituksiin.
Hadithien luotettavuus > Länsimainen kritiikki

Monet länsimaiset tutkijat ovat hyväksyneet islamilaisten hadith-oppineiden tulokset ja pitäneet perimätietoa suhteellisen luotettavana. Tilanne on kuitenkin muuttunut viime vuosikymmenten aikana. Jaakko Hämeen-Anttila on vuonna 2004 todennut, että "nykyään valtaosa islamin varhaishistorian tutkijoista katsookin, että yksittäisten hadithien kohdalla on lähes mahdotonta sanoa, ovatko ne aitoja". Hänen mukaansa hadithit ovat pääosin syntyneet vasta 700-luvulla ja Arabian niemimaan sijasta Syyriassa tai Irakissa. Alkuperä voi todellisuudessa olla vielä kauempana, sillä melkein kaikki hadith-kirjallisuuden kokoajat 800-luvulla olivat kotoisin Iranista tai Keski-Aasiasta. Esimerkiksi nimi al-Bukhari viittaa Buharan kaupunkiin.
Länsimaisen tutkimusperinteen aloitti vuonna 1843 Gustav Weil. Kun al-Bukharin kerrotaan seuloneen 600 000 hadithia ja löytäneen niiden joukosta 4 000 aitoa, Weil päätteli, että vähintään puolet myös Bukharin hyväksymistä haditheista oli epäaitoja. Ignaz Goldziher vei tämän kritiikin loppuun 1800-luvun lopussa, kun hän arvioi, ettei yksikään hadith täyttänyt tieteellisen tiedon vaatimuksia. Oletettujen tapahtumien ja niiden muistiin kirjoittamisen väliaika oli siihen liian pitkä.  1900-luvulla Joseph Schacht selvitti lainsäädännöllisten hadithien historiaa kirjassaan The Origins of Muhammadan Jurisprudence (1950). Hän päätyi siihen, että islamilainen lainsäädäntöperinne alkoi vasta umaijadihallinnon loppuvuosina 700-luvulla ja sai vasta Shafi'in toimesta nykyisen kurinalaisen muotonsa 800-luvun alussa. Hän osoitti myös, että todistajaketjut alkoivat kasvaa taaksepäin siten, että myöhemmät hadithit alkoivat vedota seuraajien asemesta Muhammedin kumppaneihin ja lopulta häneen itseensä. Herbert Berg osoitti tilastollisen analyysin avulla, että al-Tabarin eksegeettiset hadithit, jotka johtivat isnadeissa Ibn Abbasiin, osoittivat sellaista rakenteellista yhteyttä todistajaketjujen myöhempiin jäseniin, että isnadit eivät voineet olla aitoja.
Kaiken kaikkiaan länsimainen tutkimus on Goldziherin päivistä lähtien alkanut nähdä haditheissa mieluummin  800-luvulla vallinneita käsityksiä islamin synnystä kuin vahvistettuja faktoja siitä, mitä todella tapahtui. Tämä lopputulos on kuitenkin islamin kannalta haastava, sillä islam perustuu siihen, että Muhammed ja hänen saamansa ilmestykset 600-luvun alussa ovat historiallisia tosiseikkoja, eivät vain 800-luvulla vallinneita uskomuksia.
Aiheesta muualla

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
The Hadith of the Prophet Muhammad, Sunnah.com
Shanûl ojentaa Bayâdille kirjeen Riyâdilta. 1200-luku.
Madagaskarin lippu

Madagaskarin lippu
Madagaskarin lippu on Madagaskarin kansallistunnus vaakunan, moton ja kansallislaulun ohella. Se otettiin käyttöön 14. lokakuuta 1958 kaksi vuotta ennen Madagaskarin itsenäistymistä Ranskan alaisuudesta.
Värit Madagaskarin lipussa kertovat maan historiasta, itsenäisyystaistelusta ja perinteisistä yhteiskuntaluokista. Punainen ja valkoinen olivat Ranskalle vuonna 1896 antautuneen Merinan kuningaskunnan värit. Ne olivat käytössä Merinan viimeisen kuningattaren, Ranavalona III:n lipussa.
Lipun värit symboloivat seuraavia asioita:
valkoinen: puhtaus
punainen: itsenäisyys
vihreä: toivo ja Madagaskarin rannat
Hunter Biden

Biden vuonna 2014.
Robert Hunter Biden (s. 4. helmikuuta 1970 Wilmington, Delaware, Yhdysvallat) on yhdysvaltalainen asianajaja ja lobbari. Hunter on Yhdysvaltain presidentin Joe Bidenin ja Neilia Bidenin lapsi. Asianajajan työn lisäksi hän on työskennellyt lukuisten kansalaisjärjestöjen ja yritysten hallituksissa.
Yritysyhteistyö

Biden istui ukrainalaisen Burisma-yhtiön johtokunnassa. Yhtiöllä oli toimilupa etsiä liuskekaasua Itä-Ukrainasta ja suhteet Yhdysvaltain politiikan huipulle. Bidenin lisäksi yhtiön johtokunnassa oli David Leiter, entinen ulkoministeri John Kerryn kansliapäällikkö ja Devon Archer, joka oli Kerryn 2004 presidentinvaalikampanjan neuvonantaja.
Senaatin tutkimuskomitea julkaisi heinäkuussa 2023 FBI:n sisäisen muistion, jossa Hunter Biden väitettiin palkatun Burismaan 2013, jotta saavutettaisiin hänen isänsä, tuolloisen varapresidentin tuki. Muistiossa väitetään, että Burisma maksoi kahteen kertaan viisi miljoonaa dollaria Bideneille tavoitteenaan saada Ukrainan yleinen syyttäjä Viktor Šokin erotettua ja että tapauksesta olisi Hunterin ja Joe Bidenin ääninauhat.
Perheenjäsenet

Kun Biden oli kaksivuotias, hän loukkaantui vakavasti auto-onnettomuudessa, joka vaati hänen äitinsä ja pikkusisarensa hengen. Vuonna 2015 hänen isoveljensä Beau kuoli aivosyöpään.
Alkoholi- ja huumetausta

Biden on kärsinyt päihdeongelmista. Hän menetti armeijauransa huumeiden vuoksi, ja hän on saanut negatiivista reaktiota hänen yhteyksistään kiistanalaisiin yrityksiin, kuten kiinalaiseen BHR Partnersiin.lähde?
Yhteydet kiinalaiseen CEFC China Energyyn

Huhtikuussa 2023 Cathay Bank luovutti tutkintakomitealle tiedot Bidenin rahansiirroista kiinalaisille yrityksille, mikä osoitti Bidenilla olleen yhteyksiä CEFC China Energy -yhtiöön.
Rikossyytteet

Elokuussa 2023 Yhdysvaltain oikeusministeri Merrick Garland nimesi erikoissyyttäjän tutkimaan Hunter Bidenin toimia. Bidenin katsotaan osallistuneen Yhdysvaltojen ulkopuolella Kiinassa, Ukrainassa ja muualla vuodesta 2009 lähtien laittomuuksiin liiketoimissa. Erikoissyyttäjäksi nimetty David Weiss Delawaresta on tutkinut Bidenin laittomuuksia jo aiemmin. Biden neuvotteli syyttäjän kanssa sopimuksen, jossa hän tunnustaisi syyllisyytensä kahteen verorikokseen ja olisi siten välttänyt syytteen aserikoksesta. Sopimus kuitenkin kaatui, kun asiaa käsitellyt tuomari ilmaisi siitä epäilyksensä. Biden sai joulukuussa 2023 yhdeksän veropetossyytettä kalifornialaisessa oikeusistuimessa. Syytteen mukaan Biden jätti vuosina 2016–2019 yhteensä 1,4 miljoonan dollarin, eli noin 1,3 miljoonan euron verot maksamatta. Joulukuussa 2024 hän sai armahduksen isältään, presidentti Joe Bidenilta liittovaltion syytteistä.
Kannettava tietokone -jupakka

Kolme viikkoa ennen vuoden 2020 presidentinvaaleja New York Post -lehti julkaisi uutisen, jossa Hunter Bidenin väitettiin tarjonneen ukrainalaisliikemiehelle mahdollisuutta tavata isänsä, kun tämä toimi Yhdysvaltain varapresidenttinä.
Biden jätti kannettavan Macbook Pro -tietokoneensa korjattavaksi delawarelaiseen liikkeeseen eikä hakenut sitä pois. Tietokoneenkorjaaja luovutti tietokoneen liittovaltion poliisille, mutta teki sen tiedostoista kopion, jonka luovutti ennen vaaleja Donald Trumpin kampanjan lähipiirille. Tietokoneen sisältöä analysoi Rudy Giuliani, joka luovutti tiedot New York Postille.
Sosiaalisen median jättiläiset Facebook ja Twitter päättivät sensuroida täysin uutisen tietokoneen sisällöstä. Uutisesta syytettiin Venäjää. Lisäksi yli 50 entistä tiedustelu-upseeria allekirjoitti vetoomuksen, jonka mukaan tietokoneen tiedot olivat Venäjän disinformaatiota.
Paljastetut sähköpostit liittyvät Bidenin toimintaan Burisman hallituksessa, jossa hän aloitti isänsä toimiessa Barack Obaman varapresidenttinä. Biden jätti asemansa Burismassa, kun Joe Biden aloitti presidentinvaalikampanjansa. Ukrainan yleinen syyttäjä Viktor Šokin oli tutkinut Burisman johtoon kohdistuneita syytteitä. Eräällä vierailullaan Ukrainassa varapresidentti Joe Biden vaati Ukrainaa erottamaan Šokinin ja uhkasi vetää pois Yhdysvaltain miljardiavun maalle. Šokin painostettiin eroon ja tutkinta lopetettiin.
Lisäksi kannettavalla tietokoneella oli kuvia, joissa Biden esittelee sukuelimiään, harrastaa seksiä ja polttaa crack-kokaiinia.
Toukokuussa 2023 entinen Donald Trumpin avustaja Garrett Ziegler julkaisi verkkosivun BidenLaptopMedia.com, jolla on esillä 10 000 valokuvaa Hunter Bidenin kannettavalta. Ziegler kävi läpi kuvat ja jätti julkaisematta ne, joissa esiintyy sukuelimiä, sosiaaliturvanumeroita, pankkitilien numeroita tai luottokorttien numeroita. Lisäksi pois on jätetty Beau Bidenin lesken Hallie Bidenin alastonkuvat.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Hunter Biden Wikimedia Commonsissa
| Auktoriteettitunnisteet  |
| --- | --- |
Kansainväliset:  FAST  ISNI  VIAF  WorldCat 
Kansalliset:  Norja  Ranska  BnF data  Katalonia  Saksa  Yhdysvallat  Alankomaat  Puola 
Henkilöt:  DDB  Yle 
Muut:  IdRef
Hermannin lentoasema

Hermannin lentoasema oli Helsingin Vanhankaupunginlahdella vuosina 1915–1918 toiminut venäläisten, saksalaisten ja suomalaisten vesilentokenttä. Se sijaitsi nykyään mantereeseen täytetyn Kyläsaaren pohjoispuolella. Lentoasema kuului Venäjän Itämeren laivaston 2. ilmailuprikaatin organisaatioon 4. ja 5. ilmailudivisioonasta riippumattomana erillisyksikkönä. Lentoasemalla oli kaksi kankaista lentokonehallia sekä muutamia muita rakennuksia miehistöä ja varastointia varten. Lentoasema rakennettiin 1915 alussa.
2. ilmailuprikaatin käytössä ollessaan Hermannin lentoasemalla oli lentokoneita kahdeksan, joista Viroon liittyvän yhteystoiminnan vuoksi paikalla saattoi olla kerrallaan 2–4 lentokonetta. Koneet olivat pääasiassa Stetinin M-9 -lentoveneitä ja Stetinin M-16 -vesitasolentokoneita. Vanhankaupunginlahden jäätyessä talven ajaksi tehtiin vesitasoihin jalakset ponttonien sijaan.
Saksalaiset ja suomalaiset valkoisen armeijan joukot valtasivat lentoaseman 13. huhtikuuta 1918 Helsingin taistelun aikana. Pari päivää myöhemmin sen johdon otti luutnantti Väinö Mikkola. Aseman kalustona oli neljä sotasaaliina saatua Stetinin M-16 -lentovenettä. Kapteeni Seber määräsi 5. toukokuuta lentoaseman päälliköksi luutnantti Bertel Mårtensonin, joka saapui 8. toukokuuta Helsinkiin Friedrichshafenilla. Saksalaiset siirsivät asemalle kesällä neljän Friedrichshafen-lentokoneen osaston.
Kesäkuussa 1918 annettiin lentoasemalla myös ohjaaja- ja tähystäjäkoulutusta, mutta elo–syyskuussa 1918 kaksi Stetinin M-16:ta siirrettiin Santahaminan lentoasemalle ja kaksi Turun Vähä-Heikkilän lentoasemalle. Hermannin lentoasema lakkautettiin ja sinne jäivät ainoastaan saksalaiset Friedrichshafenit.
Aiheesta muualla

Juutinen, Tapio: Helsingin ilmailuhistoriaa Suomen ilmailumuseo. 28.4.2017. Viitattu 13.9.2018.
Outi Koste: Novilla sotilaskäytössä Kumpula - Historia. 10.2.2009. Arkistoitu 13.9.2018. Viitattu 13.9.2018.
Geust, Carl-Fredrik: Venäjän lentovoimat ensimmäisessä maailmansodassa Svinhufvud Muistosäätiö. 5.2.2018. Arkistoitu 13.9.2018. Viitattu 13.9.2018.
T. Hannus : Ilmailumme lasten kengissä. Muistelmia Hermannin lentoaseman toiminnasta, Hakkapeliitta, 05.07.1932, nro 27, s. 6, Kansalliskirjaston digitaaliset aineistot
| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
|  | Venäjän Itämerenlaivaston 2. ilmailuprikaatin lentoasemat ja lentotukikohdat ensimmäisessä maailmansodassa |  |
|  | Lentoasemat, lentotukikohdat ja laskusillat: luettelo Suomen sisällissodan aikaisista lentokentistä  Hermannin lentoasema (1915) | Kotkan lentotukikohta (1917) | Granbodan lentoasema (1916) / 4. Ilmailudivisioona | Torpvikin lentotukikohta | Saltvikin lentotukikohta | Jungfrusundin lentoasema / 5. Ilmailudivisioona | Vähä-Heikkilän lentoasema / 5. Ilmailudivisioona | Jurmon lentotukikohta | Lappohjan lentotukikohta | Mäntyluodon lentotukikohta |  |
| n k Perustiedot Wikidatassa: Hermannin lentoasema (Q11862419)ohje |
| --- | --- |
esiintymä kohteesta: lentosatama
valtio: Suomi
Matkatoimisto Hispania

Matkatoimisto Hispania Oy oli suomalainen vuosina 1995–2012 toiminut valmismatkojen järjestäjä. Ranta- ja kaupunkimatkojen lisäksi toimisto tuotti golf-matkoja, aktiivimatkoja sekä ryhmämatkoja. Hispania käytti matkoillaan Finnairin ja Air Finlandin lentoja.
Historiaa

Hispanian perustivat vuonna 1995 espanjalaiset Hèctor Vilaseca ja Josè Luis Alvaro. Aluksi toimitsto tuotti valmismatkoja ja lentoja vain Espanjan rannikolle. Vuonna 2005 valikoimaa laajennettiin ja Hispania aloitti valmismatkojen myynnin myös Portugalin Azoreille. Nykyään toimisto järjestää matkoja Espanjan ja Azoreiden lisäksi myös Maltalle sekä Egyptin Hurghadaan, Madeiralle ja Mallorcalle.
Matkatoimisto lopetti toimintansa toukokuussa 2012 ja yritys asetettiin konkurssiin 21. toukokuuta 2012.
Aiheesta muualla

Matkatoimisto Hispanian verkkosivut
Tajik Air

| Tajik Air Таджик Эйр |
| --- | --- |

 IATA: 7J  –  ICAO: TZK 
Kutsukoodi:  TAJIKISTAN
Perustettu:  1924
Laivaston koko:  15
Kohteiden määrä:  18
Solmukohdat:   Dušanben kansainvälinen lentoasema
Kotipaikka:   Dušanbe, Tadžikistan
Avainhenkilö(t):  Teejana Beenessreesingh (toimitusjohtaja)
Yhtiön sivut:  www.tajikair.tj
Tajik Air (ven. Таджик Эйр) (IATA: 7J, ICAO: TZK, kutsukoodi: TAJIKISTAN) (ent. Tajikistan Airlines) on Tadžikistanin kansallinen lentoyhtiö, joka on perustettu vuonna 1924. Yhtiön solmukohtana toimii Dušanben kansainvälinen lentoasema, josta yhtiö operoi 18 kohteeseen 15 koneen laivastollaan. Tajik Airin pääkonttori sijaitsi pääkaupunki Dušanbessa. 1
4. tammikuuta 2019  Tajik Air lopetti toiminnan  ja mutta se palasi säännölliseen liikennöintiin uudellleen 2023.
Tajikistan Airlinesin Tupolev Tu-154 -kone
Historia > Alkuvaiheet (1924-1951)

Tajik Air aloitti toimintansa 3. syyskuuta 1924 Aeroflotin jaostona. Yhtiön ensimmäinen reitti operoitiin Buharasta Dušanbeen Junkers F 13 -koneella. Yhtiö on maailman seitsemänneksi vanhin edelleen toimintaa harjoittava lentoyhtiö. Vuonna 1937 yhtiö organisoitiin uudeksi yhtiöksi, joka nimetiin Tajik Territorial Department of Civil Air Fleetiksi. Uusi yhtiö hankki Junkers Ju-52 -koneen ja uuden Lisunov Li-2 -koneen, jolla Tajik Territorial Department of Civil Air Fleet operoi ensimmäisen lennon Stalinabadin ja Moskovan välillä.
Historia > (1951-1988)

Vuonna 1951 Antonov An-2 ja vuonna 1952 Iljušinin valmistama Iljušin Il-12 liittyivät Tajik Territorial Department of Civil Air Fleetin laivastoon. Iljušin Il-12 -koneella lanseerattiin uusi reitti Stalinabadista Sotšiin. Vuosien 1956 ja 1964 aikana yhtiön laivastoon hankittiin lisäksi Mil Mi-4 -helikopteri, Iljušin Il-14 -tyyppinen matkustajakone, Iljušin Il-18 -matkustajakone ja Antonov An-6 -tyyppinen kone, jolla voitiin lentää korkeammalla kuin Antonov An-2 -koneella.
Tajik Territorial Department of Civil Air Fleetin ensimmäinen suihkumoottorikone liittyi laivastoon 1970-luvulla. Uusi kone oli Tupolev Tu-154 -tyyppinen matkustajakone, jolla voitiin kuljettaa jopa 170 matkustajaa. Tupolevin ohella laivastoon liittyi myös Jakovlevin valmistama Jakovlev Jak-40 ja Antonov An-26 sekä Antonov An-28 -koneet. 1988 yhtiön nimi muutettiin Tajik Civil Aviation Admistrationiksi.
Kohteet

| --- | --- |
  Tadžikistan Dušanbe - Dušanben kansainvälinen lentoasema  Horog - Horogin lentoasema  Hudžand - Hudžandin lentoasema  Kulob - Kulobin lentoasema  Qurghonteppa - Qurghonteppan kansainvälinen lentoasema   Iran Teheran - Imaami Khomeinin kansainvälinen lentoasema   Kazakstan Almaty - Almatyn kansainvälinen lentoasema   Kiina Ürümqi - Ürümqi Diwopun kansainvälinen lentoasema:   Kirgisia Biškek - Manasin kansainvälinen lentoasema   Venäjä Jekaterinburg - Koltsovon kansainvälinen lentoasema  Moskova - Šeremetjevon kansainvälinen lentoasema  Novosibirsk - Tolmachevon kansainvälinen lentoasema  Pietari - Pulkovon kansainvälinen lentoasema  Samara - Samaran kansainvälinen lentoasema  Sotši - Sotšin kansainvälinen lentoasema  Surgut - Surgutin kansainvälinen lentoasema  Tjumen - Roschinon kansainvälinen lentoasema   Yhdistyneet arabiemiirikunnat Sharjah - Sharjahin kansainvälinen lentoasema
Laivasto

| Konetyyppi | Laivastossa | Matkustajia | Huomiota |
| --- | --- | --- | --- |
| Antonov An-24 | 3 | - |  |
| Antonov An-26 | 2 | - |  |
| Boeing 737-200 | 2 | - | Tajik Air operoi yhtä East Airin konetta. |
| Boeing 737-500 | 2 | - |  |
| Boeing 757-2Q8 | 1 | - | Konetta operoi Nordwind Airlines |
| Jakovlev Jak-40 | 1 | - |  |
| Tupolev Tu-134A | 2 | - |  |
| Tupolev Tu-154M | 4 | - | Tajik Air operoi kahta Taban Airin konetta. |
Aiheesta muualla

Tajik Airin viralliset kotisivut (englanniksi, venäjäksi, tadžikiksi)
Tadžikistanilaiset lentoyhtiöt
East Air  · 
Somon Air (2008-)  · 
Tajik Air (1924-)  · 
Asia Airways  ·
Panaman lippu

Panaman lippu
Panaman lippu on Panaman symboli, joka hyväksyttiin 4. marraskuuta 1904.
Historia

Itsenäisen Panaman alkuperäisen lipun suunnittelijasta on joskus kiistelty. Alkujaan sen suunnittelijana pidettiin maan ensimmäistä presidenttiä  Manuel Amador Guerreroa. Myöhempien tutkijoiden mukaan sen suunnitteli kuitenkin hänen poikansa Manuel Amador Terreros. Presidentin vaimoa Maria Ossa de Amadoria on puolestaan joskus pidetty ensimmäisen lipun ompelijana. Joidenkin tutkijoiden mukaan tämä ei kuitenkaan ollut mahdollista, sillä presidentin vaimo ei osannut ommella, eikä hänellä ollut ompelukonetta. Alkuperäistä lippua käytettiin 3. marraskuuta – 20. joulukuuta 1903, jonka jälkeen sen neljä ruutua vaihdettiin tuntemattomasta syystä ylösalaisin eli nykyiseen järjestykseensä. Tämä lippu virallistettiin lailla 4. kesäkuuta 1904.
Alkuperäistä lippua on säilyttänyt Instituto Nacional de Panama. Hyvin huonoon kuntoon vuosien saatossa päässyttä lippua entisöi alan ammattilainen Antón Rajer vuonna 2005 ja se on ollut myöhemmin näytteillä.
Ennen maan itsenäistymistä Panamalla oli ollut viisi eri lippua vuosien 1821 ja 1903 välillä. Ne kaikki kuvasivat Panaman asemaa osana Kolumbiaa. Ensimmäinen lippu 1821–1834 oli Panaman maakunnan lippu ja toinen 1834–1855 maakunnan lippu osana Uuden Granadan tasavaltaa. Kolmas vuosina 1855–1861 oli Panaman lippu Kolumbian osavaltiona ja neljäs jälleen maakuntana 1861–1886. Viides vuosina 1886–1903 oli jälleen osavaltion lippu. Philippe Bunau-Varilla oli hieman ennen Panaman itsenäisyyttä ehdottanut omaa lippuaan, jota pidettiin kuitenkin liiaksi Yhdysvaltain lipun kaltaisena.
Alkuperäinen lippu ruutujen alkuperäisessä järjestyksessä.
Philippe Bunau-Varillan ehdottama lippu.
Symboliikka

Lippu on jaettu neljään yhtä suureen kenttään; ylhäällä oikealla oleva kenttä on punainen, alhaalla vasemmalla on sininen kenttä. Muut kentät ovat valkoisia, vaikkakin ylhäällä vasemmalla olevassa valkoisessa kentässä on sininen viisisakarainen tähti ja alhaalla oikealla olevassa on punainen tähti. Panaman lippu onkin ainoa itsenäisen valtion lippu, jossa on kuvattuna erivärisiä tähtiä. Lipun värit symboloivat valtion perustamisaikojen pääpuolueita: liberaaleja (sininen) ja konservatiiveja (punainen). Valkoinen edustaa rauhaa. Sininen tähti edustaa puhtautta ja rehellisyyttä, punainen tähti valtion auktoriteettia ja lakia. Panaman itsenäistymisen aikoihin lipun väreillä oli suosittu vaihtoehtoinen selitys. Sen mukaan sininen kuvasi Tyyntämerta ja Karibianmerta, kun taas punainen edusti itsenäisyyden puolesta vuodatettua verta.
Vuonna 2013 säädetyn lain mukaan 4. marraskuuta on Panaman kansallissymbolien päivä.
Charley Webb

Webb vuonna 2015
Charlotte Anna "Charley" Webb (s. 26. helmikuuta 1988, Bury, Greater Manchester) on englantilainen näyttelijä, joka tunnetaan parhaiten roolistaan saippuasarjassa Emmerdale. Hän näyttelee Debbie Dingleä ja hän on aloittanut sarjassa vuonna 2002. Hän on näytellyt sarjassa lähes koko ajan, sillä hän on ollut vain lyhyillä äitiyslomilla pariin otteeseen.
Ennen Debbien roolia Webb oli aikaisemmin esiintynyt Bugsy Malone -musikaalissa Manchesterissa kahdeksanvuotiaana. Hän opiskeli Philipsin korkeakoulussa Buryssa.
Webb on naimisissa Emmerdalen näyttelijäkollegansa Matthew Wolfendenin kanssa. Parilla on kolme poikaa: Buster, Bowie ja Ace. Perhe asuu Yorkshiressa.
Aiheesta muualla

Charley Webb Internet Movie Databasessa. (englanniksi)
Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Charley Webb Wikimedia Commonsissa
Samsung T9

| Samsung T9 |
| --- | --- |
Julkaistu:  viikolla 2/2007
Kamera:  ei
Radio:  kyllä
Musiikkisoitin:  MP3/WMA/OGG
Infobox OKNimi-testi OK: 
Samsung T9 on Samsungin matkapuhelinmalli, joka pyrkii haastamaan Applen iPhonen. Samsung T9 pystyy toistamaan ääntä 30 tuntia yhdellä latauksella. Laitteessa on Bluetooth.
Aiheesta muualla

Taloussanomat.fi – Samsungin haastaja iPhonelle on T9
Samsung T9 Yepp MP3 Player : MobileWhack.com (Arkistoitu – Internet Archive) (englanniksi)
Iris (mytologia)

Iris kuvattuna lekythos-ruukussa.
Iris (m.kreik. Ἶρις) oli kreikkalaisessa mytologiassa Okeanoksen tyttärentytär ja sateenkaaren jumalatar.
Iris oli myös jumalten viestinviejä. Niin kuin sateenkaari yhdistää maan ja taivaan, Iris yhdisti ihmiset ja jumalat. Hän matkusti tuulen nopeudella maailman rajalta toiselle ja meren syvyyteen ja alamaailmaan.
Iris oli Heran, jumalten kuningattaren, henkilökohtainen viestinviejä. Hän oli Heran välikäsi Olympos-vuorelta kuolevaisten maailmaan. Iris kuvataan niin sateenkaarena kuin nuorena neitsyenä siivet olkapäillään. Klassisessa taiteessa Iris-kuvauksiin liittyvät usein siivet, caduceus-sauva ja maljakko, kannu tai uurna, jossa on Styksin, manalan joen, vettä.
Hesiodoksen Jumalten synnyn mukaan Iris on Thaumaksen ja meren nymfi Elektran (yksi okeanideista) tytär. Hänen sisariaan ovat harpyijat. Iris on naimisissa Zefyroksen, länsituulen jumalan, kanssa. Heidän poikansa on Pothos.
Käännös suomeksi
Mundurukulaiset kielet

Mundurukulaiset kielet muodostavat tupi-kieliin kuuluvan kieliryhmän, jonka kahta kieltä puhutaan ainoastaan Brasiliassa. Yksi kielistä on jo sammunut, ja jäljellä olevista ainakin kuruaya on vaarassa sammua.
| Kieli | Murteet | Alue(et) | Arvioitu puhujamäärä | ISO 639-3 |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| kuruaya |  | ala-Xingujoen sivujokien rannoilla, Pará (Brasilia) | 50–150 | [kyr] |
| munduruku |  | Tapajós- ja Madeirajokien rannoilla, Pará ja Amazonas (Brasilia) | noin 7 000 | [myu] |
Veto exclusionis

Veto exclusionis on katolisten valtioiden epävirallinen veto-oikeus paavinvaalissa eli konklaavissa. Oikeutta ei ole koskaan virallisesti myönnetty millekään valtiolle, vaan kardinaalit saavat tehdä päätöksensä uuden paavin valinnasta itse. Huolimatta veto-oikeuden epävirallisesta asemasta kardinaalit ovat aina paaviuden historian aikana mukautuneet veto-oikeutta käyttäneen valtionpäämiehen tahtoon, vaikkakin ovat paikoin esittäneet protestinsa. Veto-oikeudella katoliset valtiot ovat pyrkineet varmistamaan, ettei paavinistuimelle nousisi niille epäedullista ehdokasta. Viimeisen kerran veto-oikeutta käytettiin vuoden 1903 konklaavissa, missä keisari Frans Joosef I esti liian ranskalaismielisenä pitämänsä Mariano Rampollan valinnan paaviksi. Tämän konklaavin jälkeen veto-oikeus poistettiin katolisilta valtioilta, eikä sitä siten ole voitu käyttää sitten vuoden 1903.
Luettelo konklaaveista, jossa Veto exclusionisia on sovellettu

| Konklaavi | Paaviehdokas | Veto exclusionisin toteuttaja |
| --- | --- | --- |
| 1644  | Giulio Cesare Sacchetti | Espanjan kuningas  Filip IV  |
| 1655  | Giulio Cesare Sacchetti | Espanjan kuningas  Filip IV |
| 1669–1670 | Benedetto Odescalchi | Ranskan kuningas Ludvig XIV |
| 1700  | Galeazzo Marescotti | Ranskan kuningas Ludvig XIV |
| 1721  | Fabrizio Paolucci | Pyhä saksalais-roomalainen keisari Kaarle VI ja Espanjan kuningas Filip IV |
| 1721  | Francesco Pignatelli | Espanjan kuningas Filip IV |
| 1730  | Giuseppe Renato Imperiali | Espanjan kuningas  Filip IV  |
| 1758  | Carlo Alberto Guidoboni Cavalchini | Ranskan kuningas Ludvig XIV |
| 1774–1775 | Giovanni Carlo Boschi | Bourbon-hovi |
| 1823  | Antonio Gabriele Severoli | Itävallan keisari Frans  I  |
| 1830–1831 | Giacomo Giustiniani | Espanjan kuningas Ferdinand VII  |
| 1903  | Mariano Rampolla | Itävalta-Unkarin keisari Frans Joosef I  |
Armas Hutri

Armas Aleksanteri Hutri (10. huhtikuuta 1922 Jääski – 29. toukokuuta 2015 Kaunialan sairaala) oli suomalainen kuvanveistäjä.