stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Sovetsk (Kaliningradin alue)
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Sovetsk (Kaliningradin alue) Wikimedia Commonsissa
Tilsit.com (Arkistoitu – Internet Archive) (englanniksi)
Kaliningradin alueen kaupungit
San Remon musiikkifestivaalit

San Remon musiikkifestivaalien pitopaikka Ariston-areena
San Remon musiikkifestivaalit, virallisesti Festival della canzone italiana, on vuosittain italialaisessa San Remon kaupungissa järjestettävä musiikkitapahtuma, joka keskittyy italialaiseen laulelmamusiikkiin.
Tapahtuma on alkanut vuonna 1951, ja se järjestetty aina helmi–maaliskuun vaihteen tienoilla.
Alkuvuosina festivaalien pitopaikka oli kaupungin kasino, mutta vuodesta 1977 lähtien ne on järjestetty Ariston-teatterissa. Eurovisio on televisioinut kilpailun vuosittain, ja se on saavuttanut suuren kohdeyleisön Itä-Euroopan maissa. Koska kyseessä on Italian tärkein vuosittainen musiikkitapahtuma, myös RAI eli Italian valtiollinen televisioyhtiö on lähettänyt festivaalit, ja usein yli puolet mahdollisista italialaiskatsojista on ollut television ääressä. Festivaalin kautta on myös valittu usein Italian edustaja Eurovision laulukilpailuun.
Voittajat > Nuorten kategoria

| Vuosi | Artisti | Laulu |
| --- | --- | --- |
| 1984 | Eros Ramazzotti | Terra promessa |
| 1985 | Cinzia Corrado | Niente di più |
| 1986 | Lena Biolcati | Grande grande amore |
| 1987 | Michele Zarrillo | La notte dei pensieri |
| 1988 | Future | Canta con noi |
| 1989 | Mietta | Canzoni |
| 1990 | Marco Masini | Disperato |
| 1991 | Paolo Vallesi | Le persone inutili |
| 1992 | Aleandro Baldi & Francesca Alotta | Non amarmi |
| 1993 | Laura Pausini | La solitudine |
| 1994 | Andrea Bocelli | Il mare calmo della sera |
| 1995 | Neri per Caso | Le ragazze |
| 1996 | Syria | Non ci sto |
| 1997 | Paola & Chiara | Amici come prima |
| 1998 | Annalisa Minetti | Senza te o con te |
| 1999 | Alex Britti | Oggi sono io |
| 2000 | Jenny B | Semplice sai |
| 2001 | Gazosa | Stai con me (Forever) |
| 2002 | Anna Tatangelo | Doppiamente fragili |
| 2003 | Dolcenera | Siamo tutti là fuori |
2004: Ei järjestetty
| 2005 | Laura Bono | Non credo nei miracoli |
| 2006 | Riccardo Maffoni | Sole negli occhi |
| 2007 | Fabrizio Moro | Pensa |
| 2008 | Sonohra | L'amore |
| 2009 | Arisa | Sincerità |
| 2010 | Tony Maiello | Il linguaggio della resa |
| 2011 | Raphael Gualazzi | Follia d'amore |
| 2012 | Alessandro Casillo | È vero (che ci sei) |
| 2013 | Antonio Maggio | Mi servirebbe sapere |
| 2014 | Rocco Hunt | Nu juorno buono |
| 2015 | Giovanni Caccamo | Ritornerò da te |
| 2016 | Francesco Gabbani | Amen |
| 2017 | Lele | Ora mai |
| 2018 | Ultimo | Il ballo delle incertezze |
2019: Ei järjestetty
| 2020 | Leo Gassmann | Vai bene così |
| 2021 | Gaudiano | Polvere da sparo |
| 2022 | Yuman | Mille Notti |
| 2023 | gIANMARIA | La città che odi |
Aiheesta muualla

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
San Remon musiikkifestivaalien viralliset sivut
Yksityiset festivaalien sivut vuodeata 1998 lähtien (Arkistoitu – Internet Archive)
RAI:n viralliset sivut
San Remon kaupungin sivut
Tapio Rautavaaran uusimpia laulelmia

| Tapio Rautavaaran uusimpia laulelmia Tapio Rautavaara |
| --- | --- | --- |

Studioalbumin tiedot
 Julkaistu: 1964
 Formaatti: LP
 Tuottaja(t): Toivo Kärki
 Kesto: 41.52
 Levy-yhtiö: Rytmi
Tapio Rautavaaran muut julkaisut
|   | Tapio Rautavaaran uusimpia laulelmia 1964 | Tapio Rautavaara 1965 |
Tapio Rautavaaran uusimpia laulelmia on vuonna 1964 ilmestynyt Tapio Rautavaaran studioalbumi. Sen katsotaan olevan hänen ensimmäinen varsinainen albuminsa, koska Rautavaaran vanhemmat LP-levyt ovat aikaisempien savikiekko- ja single-levytysten kokoelmia.lähde? Tälläkin levyllä on tosin yksi kappale vuodelta 1959.lähde?
Finnlevy julkaisi albumin vuonna 1971 uudella nimellä Tapsa Rautavaara – Tuttuja tunnelmia 1.
Kappaleet

Tuopin jäljet – 3.06 (säv. Kari Aava, san. Reino Helismaa, sov. Kari Wilkman)
Rosvo-Roope – 2.40 (säv. Rafael Ramstedt, san. Rafael Ramstedt, sov. Toivo Kärki)
Bellona ja Rodrigo – 3.46 (säv. Émile Waldteufel, san. Hj. Nortamo, sov. George de Godzinsky)
Hiljainen satama – 2.53 (säv. Andrei Petrov, san. Heikki Saari, sov. Harry Bergström)
Lapsuuden koti – 4.07 (säv. Paul Dresser, san. Wäinö Sola, sov. Ensio Kosta)
Imatran rannalla – 3.17 (säv. trad., san. trad., sov. George de Godzinsky)
Souvaripoikia – 2.25 (säv. Kari Aava, san. Tatu Pekkarinen)
Peltoniemen Hintriikan surumarssi – 3.20 (säv. trad., san. Reino Helismaa, sov. Toivo Kärki)
Merenneidon kyynel – 3.10 (säv. Toivo Kärki, san. Orvokki Itä, sov. Toivo Kärki)
Metsäkukkia – 3.04 (säv. trad., san. Anu Tuulos, sov. George de Godzinsky & Toivo Kärki)
Joensuun Elli – 3.30 (säv. Jorma Ikävalko, san. Eino Kettunen, sov. Yrjö Saarnio)
Olkoon näin – 2.50 (säv. Antonín Dvořák, san. Reino Helismaa, sov. Erkki Melakoski)
Ohimennen – 2.10 (säv. Toivo Kärki, san. Tatu Pekkarinen)
Jätkän lauantai – 1.34 (säv. Usko Kemppi, san. Kalle Kivalo, sov. Yrjö Saarnio)
Tapio Rautavaara (albumi)

| Tapio Rautavaara Tapio Rautavaara |
| --- | --- | --- |

Studioalbumin tiedot
 Äänitetty : 1964–1965
 Julkaistu: 1965
 Formaatti: LP
 Tuottaja(t): Toivo Kärki
 Kesto: 37.49
 Levy-yhtiö: Rytmi
Tapio Rautavaaran muut julkaisut
| Tapio Rautavaaran uusimpia laulelmia 1964 | Tapio Rautavaara 1965 | Kansanlauluja 1 1966 |
Tapio Rautavaara on vuonna 1965 ilmestynyt Tapio Rautavaaran toinen studioalbumi.
Finnlevy julkaisi albumin vuonna 1971 uudella nimellä Tapsa Rautavaara – Tuttuja tunnelmia 3.
Kappaleet

Lapin jenkka – 2.49 (säv. Toivo Kärki, san. Reino Helismaa)
Neljän tuulen tiellä – 3.23 (säv. Toivo Kärki, san. Reino Helismaa)
Ringo – 3.20 (säv. Donald Robertson, san. Tapio Rautavaara)
Lasso – 3.09 (säv. Toivo Kärki, san. Reino Helismaa)
Reppu ja reissumies – 2.38 (säv. Toivo Kärki, san. Reino Helismaa)
Kulkurin iltatähti – 2.29 (säv. Toivo Kärki, san. Reino Helismaa)
Häävalssi – 2.44 (säv. trad., san. Tuula Valkama)
Kuubalainen serenadi – 3.13 (säv. Juhani Pohjanmies, san. Unto Koskela)
Pelimannin penkillä – 3.50 (säv. Tapio Lahtinen, san. Helena Eeva)
Laulajan ystävä – 3.30 (säv. Tapio Lahtinen, san. Helena Eeva)
Tuuli tunturiin käy – 3.02 (säv. Jules Sylvain, san. Gösta Stenberg & Vuokko Lehmusto)
Elämäntoverini – 3.22 (säv. Jaakko Borg, san. Reino Helismaa)
Beninin ja Nigerin rajakonflikti

Nigerin ja Beninin raja-asema vuonna 2011.
Beninin ja Nigerin rajakonflikti syntyi heinäkuun 2023 lopulla tapahtuneen Nigerin vallankaappauksen jälkeen.
Nigerin presidentin vartiokaartin jäsenet pidättivät demokraattisissa vaaleissa valitun presidentti Mohamed Bazoumin. Vallan kaapanut juntta ilmoitti, että neuvoston puheenjohtajaksi on nimitetty kenraali Abdourahamane Tchiani. Sen jälkeen Ecowasin valtiot asettivat Nigerille pakotteita, kuten rajojen sulkemisia pakottaakseen armeijan luovuttamaan vallan takaisin valitulle hallitukselle.
Öljyputki

Sisämaa Nigerin Agademin öljykentiltä läpi Beninin Semen ölysatamaan kulkevaa putkea alettiin rakentamaan vuonna 2019. Kiinalaisen yhtiön rakentaman 2 000 kilometriä pitkän putken odotettiin olevan käytössä vuoteen 2021 mennessä, mutta projektia viivästytti kuitenkin COVID-19 pandemia ja muut alueen epävakaudet.
Projektin kustannukset nousivat selvästi yli 5 miljardin dollarin. Öljyputki on elintärkeä sekä Nigerin, että Beninin talouksille.
Nigerin heinäkuun 2023 vallankaappaus ja siitä johtuvat Ecowasin määräämät sanktiot mutkistivat tilannetta entisestään. Ecowasin valtioiden pakotteisiin kuului rajojen sulkemisia, jotta voitaisiin pakottaa Nigerin armeija luovuttamaan valta takaisin valitulle hallitukselle.
Niger erosi Ecowasista sen asettamien pakotteiden takia ja se liittyi Maliin ja Burkina Fasoon muodostaakseen Sahelin liiton, AES:in.
Ecowas lievensi pakotteita helmikuussa 2024, ja niiden odotettiin normalisoivan kauppasuhteet Nigerin kanssa. Niger kuitenkin kieltäytyi avaamasta maarajaansa Beninistä tuleville tavaroille.
Rajakiistan takia Benin esti naapurimaataan Nigeriä käyttämästä satamaansa raakaöljyn vientiin. Beninin presidentti Patrice Talonin hallitus vaati Nigeria avaamaan rajansa uudelleen, jos se haluaa käyttää Beninin satamaa. Talon syytti Nigeriä siitä, että se kohteli naapuriaan ”vihollisena”.
Niger on tuottanut noin 20 000 tynnyriä raakaöljyä päivässä ensisijaisesti kotimaiseen kulutukseen vientireitin puutteen vuoksi. Putken valmistuttua tuotannon oli määrä nousta 110 000 tynnyriin.
Rajakiistan katsottiin heikentäneen hanketta ja vaikuttavan kahden maan välisiin suhteisiin. Niger ja Benin olivat läheisiä kauppakumppaneita ennen Nigerin vallankaappausta. Beninissä arvioitiin maan menettävän päivittäin noin seitsemän miljoonaa dollaria öljyn kuljetusmaksuista, jotka Niger olisi maksanut. Suurin osa Nigerin tuonnista ja viennistä kulki Beninin kautta ennen vallankaappausta, mutta kriisin aikana se tapahtui Togon kautta. Nigerin kieltäytyminen avaamasta rajaa iski myös Beninin talouteen ja kuljetusalaan.
Sisämaa Nigerin sotilasjuntan hallituksen selviytyminen riippuu sen suhteesta Beniniin. Ennen vallankaappausta Beninin käytävä yhdisti Nigerin pääkaupungin Niameyn Cotonoun satamaan. Se käsitteli 80 prosenttia Nigerin rahdista. Sekä Kansainvälinen valuuttarahasto, että Afrikan kehityspankki ennustivat Nigerille 11 prosentin tai sitä suuremman kasvun vuonna 2024 sen öljynviennin perusteella.
Kiina sovittelijana

Huhtikuussa 2024 Kiina lähetti ulko- ja energiaministeriön virkamiehiä sekä China National Petroleum Corporationin johtajia ratkaisemaan kahden maan välistä kiistaa.
Sovittelun jälkeen Niger suostui palauttamaan diplomaattisuhteet Beninin kanssa ja avaamaan rajan. Benin suostui myös sallimaan Nigerin lähettämään öljyä Beninin sataman kautta.
Raakaöljyä alkoi tulla Beniniin huhtikuussa 2024, jossa sen toivottiin synnyttävän ainakin 2 000 työpaikkaa.
Ensimmäinen öljyllä lastattu laiva lähti Semen öljysatamasta 19. toukokuuta 2024.
Myös Kiinan odotetaan hyötyvän sopimuksesta taloudellisesti ja sen onnistunut sovittelu merkitsee Pekingin nousua varteenotettavaksi rauhantekijäksi Afrikassa.
Kiina haluaa ratkaista kiistan myös, koska se käy merkittävää kauppaa Beninin kanssa, jonka vuosittainen arvo on satoja miljoonia dollareita.
Muut resurssit

Kesäkuussa 2024 Niger, joka toimittaa noin neljänneksen Euroopan uraanista, peruutti Ranskan valtion omistaman ydinpolttoaineyhtiön kaivosluvan. Pelättiin maan luovuttavan oikeudet eräälle maailman suurimmista uraanikaivoksista, valtion omistamalle venäläiselle yritykselle.
Nigerissä on Afrikan korkealaatuisin uraanimalmi, jonka osuus maailman tuotannosta on noin viisi prosenttia. Vuonna 2007 valtion omistama China National Nuclear Corporation (CNNC) aloitti yhteisyrityksen Nigerin hallituksen kanssa Azelikin uraanikaivoksen kehittämiseksi. Hanke kuitenkin lopetettiin vuonna 2015 taloudellisten vaikeuksien vuoksi. Heinäkuussa 2023 China Nuclear International Uranium Corporation, joka tunnetaan nimellä SinoU, suostui käynnistämään projektin uudelleen. Arviolta 15 600 tonnin uraanivaroilla kaivoksen odotetaan tuottavan 700 tonnia vuodessa, mikä hyödyttää Kiinan ydinteollisuutta.
Kiina antoi Nigerin junttahallitukselle 400 miljoonan dollarin lainan auttaakseen maata maksamaan armeijan vallankaappauksen jälkeen kertyneet velat. Lainan korko on seitsemän prosenttia, jonka Niger suostui maksamaan takaisin viemällä vastaavan määrän öljyä vuoden sisällä.
Nigerin juntta suhtautuu Ranskaan epäluuloisesti, ja se on solminut tiiviimpiä suhteita Venäjään valtaantulon jälkeen. Se karkotti Ranskan joukot, jotka olivat olleet Länsi-Afrikan valtiossa taistelemassa alueen vakautta uhkaavia militantteja islamisteja vastaan. Yhdysvaltalaiset joukot siirtyivät Niameyn lähellä olevasta tukikohdasta Norsunluurannikon luoteisosaan Odiennén kaupunkiin heinäkuussa 2024. Lentotukikohdassa Agadezissa olevat yhdysvaltalaisjoukot seuraavat perässä 15. syyskuuta mennessä. Agadeziin oli asennettu ilmavalvontalaitteet ja MQ-9 Reaper -taisteludronit.päivitettävä
Kiista jatkuu

Vaikka Nigerista tuli öljynviejämaa laivojen lähdettyä Beninistä toukokuussa, Beninin ja Nigerin välinen kiista jatkui. Kesäkuun 2024 alussa viisi Nigerin kansalaista pidätettiin Beninin öljysatamassa epäiltynä toisena henkilönä esiintymisestä ja toisen raakaöljylähetyksen lastaus keskeytettiin. Kolme nigeriläista tuomittiin 18 kuukauden ehdolliseen vankeuteen. Kaikki, jotka työskentelivät putkilinjaa pyörittävässä kiinalaisessa öljy-yhtiössä, karkotettiin ja lennätettiin Niameyhin.
Kesäkuun lopulla Nigerin kapinalliset vaurioittivat öljyputkea. Hyökkäyksen takana olleeksi ilmoittautui Isänmaallinen vapautusrintama, joka taistelee vallankaappauksessa kukistetun entisen presidentin Mohamed Bazoumin vapauttamisen puolesta. Se on uhannut kohdistaa tekoja öljylaitoksiin ja kehottanut putkilinjaa ylläpitäviä kiinalaisia yrityksiä lopettamaan sotilashallinnon tukeminen.
Kiista jatkuu > Väitetyt sotilastukikohdat

Syyskuussa 2024 Nigerin sotilasjohto sanoi, että Ranska jatkaa joukkojensa sijoittamista Ecowasin jäsenmaihin osana "valmisteluja Nigerin vastaiseen hyökkäykseen, jota se suunnittelee yhteistyössä tämän yhteisöjärjestön kanssa". Sen mukaan ranskalaiset sotilasrahtikoneet ovat purkaneet suuria sotatarvikkeita ja -varusteita Senegalissa, Norsunluurannikolla ja Beninissä. Toukokuussa 2024 Niger syytti jälleen Beniniä ranskalaisen sotilastukikohdan sallimisesta alueellaan. Samalla se syytti Ranskaa jihadistien kouluttamisesta Nigerin horjuttamiseksi.
Ranska kiisti tiedot, joiden mukaan se olisi lähettänyt joukkoja salaa Beninin tasavaltaan osana suunnitelmia vastustaa junttahallitusta Nigerin tasavallassa. Beninin tiedottaja sanoi, että Benin on rakentanut noin 20 pientä tukikohtaa rajojensa läheisyyteen turvaamaan maata ja vastustamaan terrorismia, ja että kaikki tietävät nämä varustelut.
Burkina Fason johtaja Ibrahim Traoré toisti saman syytöksen heinäkuussa 2024. Beninin hallituksen edustaja vastasi siihen, että havaitut terrori-iskut, joista suurimman osan Beninin puolustus- ja turvallisuusjoukot ovat torjuneet, ovat tulleet Burkina Fason ja Nigerin rajojen takaa.
Ranskan Beninin-suurlähettiläs sanoi, että puolustukseen ja turvallisuuteen liittyvää yhteistyötä Ranskan ja Beninin kanssa on ollut jo pitkään. Se on keskittynyt harjoitteluun, kuten miinanraivaukseen, laitteiden vapaaseen siirtoon ja tietojen vaihtoon.
Kiista jatkuu > Diplomaattiselkkaukset

Beninin ulkoministeri Olushegun Adjadi Bakari kutsui Beninin suurlähettilään Nigerissa Cotonouhun "neuvotteluihin". Tiedotusvälineiden mukaan hän oli pyytänyt Gayassa, Nigerissä 1. helmikuuta 2025 "anteeksiantoa nigerilaisilta" Beninin puolesta. Huolimatta Beninin diplomaattisista toimista suhteiden normalisoimiseksi, Nigerin juntta pysyi mielipiteessään ja raja pysyi kiinni.
Benin ja sen lähimaat, pohjoisessa Niger.
TAM Linhas Aéreasin lento 3054

| TAM Linhas Aéreasin lento 3054 |
| --- | --- |
 Kuva palavasta hylystä Kuva: Milton Mansilha / Agência Brasil.
Yhteenveto
Päivämäärä:  17. heinäkuuta 2007
Onnettomuustyyppi:  Lentäjän virhe (moottorin säätösauvat väärässä asennossa)
Tapahtumapaikka:  São Paulo, Brasilia
Kuolleita:  199 (12 maassa)
Loukkaantuneita:  13 maassa
Eloonjääneitä:  0
Lentokone
Konetyyppi:  Airbus A320-233
Lentoyhtiö:  TAM Linhas Aéreas
Rekisteritunnus:  PR-MBK
Matkustajia:  181
Miehistöä:  6
TAM Linhas Aéreasin lennon 3054 (JJ3054) onnettomuus tapahtui Brasiliassa, kun matkustajalentokone PR-MBK tuhoutui laskeutumisessa sateen kastelemalle Congonhas-São Paulon kansainväliselle lentoasemalle 17. heinäkuuta 2007 kello 18.50. Kone epäonnistui jarrutuksessa, törmäsi matkatavaraterminaalia sekä tankkausasemaa päin ja syttyi tuleen.
Kaikki koneessa olleet 187 henkilöä kuolivat, ja lisäksi maassa kuoli 12 henkilöä.
Reitti ja lentoasemat

TAM:n lento 3054 kulki Etelä-Brasilian Porto Alegresta São Pauloon. Kaupunkien välimatka on noin 1 100 kilometriä. Onnettomuuskone lähti Porto Alegresta 17. heinäkuuta 2007 kello 17.15, ja turma tapahtui kello 18.50.
Porto Alegren Salgado Filhon kansainvälinen lentoasema on Brasilian kuudenneksi vilkkain lentoasema, jonka kautta kulkee vuosittain noin 4,5 miljoonaa matkustajaa. Congonhas-São Paulon kansainvälinen lentoasema on puolestaan Brasilian vilkkain, ja se palveli yli 15:tä miljoonaa matkustajaa vuonna 2007. Lentokenttien välillä lentää kolme lentoyhtiötä: TAM, Gol ja Varig, jonka Gol omistaa. TAM:lla ja Golilla on noin kymmenen päivittäistä lentoa ja Varigilla viisi. TAM on maan suurin lentoyhtiö, ja Gol muodostaa Varigin kanssa toiseksi suurimman.
Latinalaisen Amerikan pahin lento-onnettomuus

TAM Linhas Aéreasin lennon 3054 onnettomuus on yksi siviili-ilmailun kolmestakymmenestä eniten kuolonuhreja vaatineista onnettomuuksista – suurin sitten vuoden 2002.  Se on myös sekä Latinalaisen Amerikan että kyseisen konetyypin eniten kuolonuhreja vaatinut lento-onnettomuus. Sitä ennen Brasilian pahin lento-onnettomuus tapahtui syyskuussa 2006, jolloin Gol Transportes Aéreosin Boeing 737 törmäsi yksityissuihkukoneeseen Amazonin sademetsän yllä. Turmassa kuolivat kaikki Boeingissa olleet 154 henkilöä, mutta yksityiskone laskeutui turvallisesti.
TAM Linhas Aéreasin lennon 3054 onnettomuuspaikan tutkijat lopettivat ruumiiden etsinnän 28. heinäkuuta 2007. Siihen mennessä São Paulon kuolinsyyntutkijan virastossa oli tunnistettu 104 onnettomuuspaikalta löydettyä ruumista.
Latinalaisen Amerikan pahin lento-onnettomuus > Uhrit

Kaikki koneessa olleet 187 ihmistä kuolivat. Lisäksi rakennuksessa, johon lentokone törmäsi, kuoli vielä 12 ihmistä.
Suurin osa uhreista oli brasilialaisia, mutta joukossa oli myös ainakin kaksi ranskalaista sekä yksi argentiinalainen, portugalilainen ja perulainen. 
Pääosa matkustajista oli liikematkalaisia, joten uhreista monet olivat yrittäjiä, keskiportaan johtajia tai ylintä johtoa. Uhreissa oli myös useita asianajajia, insinöörejä, professoreja ja opiskelijoita sekä kymmenisen lasta.
TAM-lentoyhtiön työntekijöitä tai alihankkijoita kuoli turmassa 36. Rio Grande do Sulin osavaltion Eläkeläisten liitto Sinaper (port. Sindicato dos Servidores Públicos Aposentados e Pensionistas do Estado do Rio Grande do Sul) menetti yhdeksän jäsentä ja pankki ABN AMRO kolme työntekijää. Menehtyneiden joukossa oli myös useita IT- ja ohjelmistoalan asiantuntijoita, kuten Roberto Gavioli, joka oli São Paulon ohjelmistotekniikan tutkimuslaitoksen tutkija ja yksi Brasilian merkittävimmistä ohjelmistokehityksen asiantuntijoista.
Kuolonuhreista nimekkäin oli brasilialainen poliitikko Júlio Redecker. Muita tunnettuja uhreja olivat:
Professori Akio Iwasaki, Dorsay-Monange Farmacêutical -lääkeyhtiön myyntijohtaja (yksi Brasilian johtavista käsikauppalääkkeiden valmistajista), Maailman terveysjärjestö WHO:n koordinaattori
Attilio Bilibio, Medabil Sistemas Construtivosin toimitusjohtaja sekä Rio Grande do Sulin kauppakamarin varapuheenjohtaja
Décio Tévola, Nokian Brasilian-myyntijohtaja
José Américo Flores Amaral, Mato Grosso do Sulin osavaltion "elinkeinoministeri" 1991–1994
Paulo Rogério Amoretty Souza, SC Internacional -jalkapalloseuran entinen puheenjohtaja
Mahdollisia syitä turmalle

Brasilian yleisen turvallisuuden ministeriön marraskuussa 2008 julkaiseman onnettomuustutkimusraportin mukaan turman suurin syyllinen oli ilmailuhallinto (NCAA), jonka olisi pitänyt sulkea kenttä turmailtana voimakkaiden sateiden vuoksi. Myös lentokentän ylläpitäjää (Infraero) pidetään raportissa osasyyllisenä, koska kiitotietä ei ollut rakennettu asianmukaisesti. Siitä puuttuivat sadeveden poisjohtamiseksi tarvittavat urat, mikä myötävaikutti turmaan.
Raportti suomii myös lentokoneen valmistaja Airbusia laiminlyönnistä, jonka johdosta pilotit eivät saaneet minkäänlaista koneellista varoitusta jarrujärjestelmän pettämisestä. Myös lentoyhtiö TAMin koulutuksen kerrotaan olleen puutteellista, sillä pilotit eivät osanneet toimia oikein hätätilanteessa. Raportti johti 10 syytteeseen. Syytettyjen joukossa ovat muun muassa NCAA:n ja Infraeron entiset johtajat sekä TAM Linhas Aéreasin entinen turvallisuusjohtaja. Enimmillään syyte voi johtaa kuuden vuoden vankeusrangaistukseen.
Mahdollisia syitä turmalle > Vika moottorijarrutusjärjestelmässä

TAM:in mukaan turmakoneen moottorijarrutusjärjestelmässä oli havaittu vika joitakin päiviä ennen onnettomuutta ja sen vuoksi osa järjestelmästä oli kytketty pois käytöstä. Sen ei kuitenkaan olisi pitänyt vaikuttaa koneen laskeutumisen turvallisuuteen, eikä koneessa ilmennyt mitään vakavaa vikaa ennen turmaa.
Mahdollisia syitä turmalle > Turma-altis kenttä

1930-luvulla rakennettu Congonhasin lentokenttä oli ennen onnettomuutta matkustajamäärältään Brasilian vilkkain. Ylläpitäjäviranomaisen Infraeron mukaan lentoasema palveli 18,5 miljoonaa matkustajaa vuonna 2006, mikä ylitti kentän virallisen matkustajakapasiteetin noin 50 %:lla.
Mahdollisia syitä turmalle > Turma-altis kenttä > Pääkiitotien ongelmat

CNN:n Miles O'Brienin raportin mukaan Congonhasin kenttä on tunnettu lyhyistä ja liukkaista kiitoteistään. Kiitotie oli vastikään pinnoitettu uudelleen, mutta urat, joiden piti johtaa sadevesi pois kiitotieltä, eivät olleet valmiita. The Timesin São Paulon toimittaja Tom Hennigan kertoi, että pääkiitotie oli ollut hieman ennen onnettomuutta suljettu useita viikkoja, jolloin korjattiin ongelmaa, joka johtui veden kertymisestä kiitotielle. Henniganin mukaan oli kuitenkin liian aikaista arvioida, oliko sillä yhteyttä lentoturmaan.
Financial Timesin toimittaja Jonathan Wheatley kertoi, että lentokone ylitti valtatien ja törmäsi suoraan TAM:in lentokonehalliin, jonka vieressä oli tankkausasema. Myös hän mainitsi, että kiitotie oli vasta otettu uudelleen käyttöön ja siihen oli tehty korjauksia kiitotien käyttöön märällä ilmalla liittyvien turvallisuushuolien takia.
Mahdollisia syitä turmalle > Turma-altis kenttä > Lentokielto talvella 2007

Helmikuussa 2007 brasilialainen tuomioistuin kielsi suurten suihkukoneiden Fokker 100:n, Boeing 737-800:n ja 737-700:n käytön kiireisellä Congonhasin lentokentällä turvallisuushuolien takia, kertoi Associated Press. Lentäjät olivat valittaneet veden kertyvän kiitotielle, mikä hankaloitti jarruttamista ja aiheutti joskus hallitsematonta vesiliirtoa. Tuomari vetosi siihen, että kiitotien tulisi olla noin 400 metriä pitempi, jotta kyseiset lentokonemallit voisivat laskeutua turvallisesti.
AP:n mukaan lentokielto peruutettiin kuitenkin heti valitustuomioistuimessa. Perusteena käytettiin sitä, että kielto haittaisi kohtuuttomasti liiketoimintaa eivätkä esitetyt turvallisuushuolet olleet riittävä peruste lentoliikenteen keskeyttämiselle. Ilmailukonsultti Gianfranco Beting sanoi tv-haastattelussa, että kiitotie avattiin yleisön paineen vuoksi ja tragedia vain odotti tapahtumistaan.
Brasilian kansallisen siviili-ilmailuliiton edustaja kuitenkin väitti, että turvallisuustilanne kiitotiellä ja lentokentällä oli kokonaisuudessaan riittävän hyvä. Brasilian suurimman lentoyhtiön TAM:n edustajan mukaan lentokiellon jatkuminen olisi aiheuttanut täyden kaaoksen. Rio de Janeirossa sijaitsevan Santos Dumontin lentokentän kiitotiet ovat vielä lyhyemmät (1 323 metriä) kuin Congonhasissa, jonka 35L -kiitotie on 1 940 metriä pitkä. Molemmilla lentokentillä on paljon liikennettä.
Päivää ennen onnettomuutta Pantanal Linhas Aéreasin ATR 42, jossa oli 21 matkustajaa, oli liukunut rankkasateessa kiitotieltä ulos nurmikolle ja myös kaksi muuta konetta oli ilmoittanut liukuneensa kiitotiellä. Kukaan ei kuitenkaan ollut loukkaantunut. Congonhasin kenttä suljetaan usein sateiden vuoksi, ja se oli suljettu jo 18 kertaa vuoden 2007 ensimmäisen neljänneksen aikana.