stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Peter Abbandonato
Ura > Juniorivuodet

Abbandonato vietti juniorivuotensa pääasiassa kotikaupungissaan Quebecin Lavalissa. Hän pelasi kauden 2013–2014 QMAAA-juniorisarjaa Laval-Montréal Rousseau Royalissa, jonka paras pistemies ja syöttäjä Abbandonato oli tehoilla 6+29=35. Hänet palkittiin sarjan herrasmiespelaajana. Rouyn-Noranda Huskies varasi Abbandonaton 32. pelaajana QMJHL:n varaustilaisuudessa 2014. Vuotta myöhemmin Vaudreuil-Dorion Mustangs varasi hänet 41. pelaajana QJHL:n varaustilaisuudessa.
Kaudeksi 2015–2016 Abbandonato siirtyi hänet varanneen Rouyn-Noranda Huskiesin QMJHL-joukkueeseen. Hän teki runkosarjassa 64 ottelussa tehot 7+18=25 ja pudotuspeleissä 20 ottelussa tehot 4+7=11. Abbandonato voitti kauden päätteeksi liigan mestaruuden, President’s Cupin. Kaudella 2016–2017 hän oli tehoilla 19+37=56 Huskiesin kolmanneksi paras pistemies. Kaudella 2017–2018 Abbandonato nousi joukkueen varakapteeniksi. Hän oli tehoilla 27+48=75 Huskiesin toiseksi paras pistemies Rafaël Harvey-Pinardin jälkeen. Pudotuspeleissä Abbandonato oli joukkueen paras pistemies tehtyään seitsemässä ottelussa tehot 4+5=9.
Abbandonato voitti kaudella 2018–2019 koko QMJHL:n piste- ja syöttöpörssin tehoilla 29+82=111. Hänet palkittiin pistepörssivoitostaan Jean Béliveau Trophylla. Abbandonato voitti myös liigan tehotilaston lukemalla +71. Pudotuspeleissä hän jakoi 21 osumallaan QMJHL:n syöttöpörssin voiton joukkuetoverinsa Noah Dobsonin kanssa. Abbandonato voitti kauden päätteeksi President’s Cupin. Hänet palkittiin liigan herrasmiespelaajana Frank J. Selke Memorial Trophylla ja valittiin ensimmäiseen tähdistökentälliseen. Abbandonato ratkaisi Huskiesille kauden päätteeksi myös seuran historian ensimmäisen Memorial Cupin, kun hän teki finaaliottelussa 26. toukokuuta 2019 Halifax Mooseheadsia vastaan joukkueen 2–4-voittoon päättyneen ottelun voittomaalin.
Ura > Ammattilaisura

Kesäkuussa 2019 Abbandonato teki kaksivuotisen AHL-sopimuksen Syracuse Crunchin kanssa. NHL-varaamaton Abbandonato osallistui samana syksynä myös Tampa Bay Lightningin harjoitusleirille. Hän pelasi kaudella 2019–2020 AHL:ssä 27 runkosarjaottelua tehopistein 6+6=12. Abbandonato pelasi osan kaudestaan myös ECHL-joukkue Orlando Solar Bearsissa, jossa hän pelasi 15 runkosarjaottelua tehopistein 3+10=13. Koronaviruspandemian lyhentämällä kaudella 2020–2021 Abbandonato pelasi AHL:ssä 28 runkosarjaottelua tehopistein 5+10=15. ECHL:n puolella hän pelasi yhdeksän runkosarjaottelua tehopistein 3+3=6.
Abbandonato teki heinäkuussa 2021 vuoden mittaisen ja kaksisuuntaisen sopimuksen AHL-joukkue Laval Rocketin kanssa. Hän osallistui samana syksynä myös Montreal Canadiensin NHL-harjoitusleirille. Abbandonato pelasi kauden 2021–2022 suurimmaksi osaksi AHL:ssä tehden 38 runkosarjaottelussa tehot 4+16=20 ja kahdeksassa pudotuspeliottelussa neljä syöttöpistettä. Hän pelasi osan kaudestaan myös ECHL-joukkue Trois-Rivières Lionsin vahvuudessa tehden 18 runkosarjaottelussa tehot 12+13=25 ja seitsemässä pudotuspeliottelussa tehot 2+5=7. Abbandonato valittiin marras-joulukuun vaihteessa liigan viikon pelaajaksi. Kesäkuussa 2022 hän teki Rocketin kanssa vuoden mittaisen ja yksisuuntaisen jatkosopimuksen. Abbandonato osallistui samana syksynä jälleen myös Canadiensin NHL-harjoitusleirille. Hän pelasi kauden 2022–2023 kokonaan Rocketissa tehden runkosarjassa 66 ottelussa tehot 11+35=46, joilla Abbandonato oli joukkueen toiseksi paras pistemies Anthony Richardin jälkeen. Pudotuspeleissä hän pelasi kaksi ottelua ilman tehopisteitä.
Heinäkuussa 2023 Abbandonato teki vuoden mittaisen AHL-sopimuksen Chicago Wolvesin kanssa. Syyskuussa hän osallistui ammattilaistryout-sopimuksella NHL-seura Pittsburgh Penguinsin harjoitusleirille. Viikkoa myöhemmin Abbandonaton tiedotettiin jääneen ilman jatkosopimusta. Hän palasi kaudeksi 2023–2024 Wolvesin vahvuuteen. Marraskuussa seura kauppasi Abbandonaton ja puolustaja Owen Headrickin Wilkes-Barre/Scranton Penguinsiin myöhemmin päätettävää korvausta vastaan.
Abbandonato siirtyi kaudeksi 2024–2025 vuoden mittaisella sopimuksella SM-liigajoukkue Mikkelin Jukureihin.
Muuta

Abbandonaton isoveli Anastasio on pelannut myös jääkiekkoa hyökkääjänä. Hän toimii nykyään AHL-joukkue Laval Rocketin huoltopäällikkönä ja hän on toiminut myös Kreikan maajoukkueen huoltajana. Veljesten äiti on kreikkalainen ja isä italialainen.
Abbandonato edusti Kreikkaa katukiekon MM-kilpailuissa vuonna 2024.
Peipsin suurjärvi

Näkymää järvelle Peipsin luoteisrannikolla Tammispään leirintäalueen läheltä.
Peipsin suurjärvi eli myös Peipsi tai Suurjärvi (vir. Peipsi, Peipsi järv, Suurjärv, Külmjärv , ven. Чудско́е о́зеро, Tšudskoje ozero) on Narvanjoen vesistöalueeseen kuuluvan Peipsijärven pohjoisosa, jonka eteläosasta alkava Kuumajärvi yhdistää sen etelässä sijaitsevaan kolmanteen järvenosaan Pihkovanjärveen. Peipsin suurjärvi on rajajärvi, jonka itäinen puoli kuuluu Venäjälle ja läntinen Virolle.
Maantietoa > Yleistä

Suurjärven hydrologinen raja etelässä sijaitsevalle Kuumajärvelle kulkee linjalla Uhtinan niemi–Piirissaare–Podborovjen kylä. Rajalle on esitetty myös Varnjasta alkavaa linjaa samaan kohtaan vastarannalla Venäjällä . Järvenosan muoto on pyöreä eikä siinä esiinny suuria niemiä tai lahtia. Järvenosan lounaisosassa sijaitse Pedäspää laht, jonka rannat ovat autiot ja soistuneet. Kaakkoisosassa sijaitsee edellistä paljon suojaisampi Raskopelin lahti (Раскопельский залив, Raskopelskij zalv). Suurjärven pinta-ala on 2 611 neliökilometriä (km² ) tai 2 613 km² . Tämä on noin 73 % koko Peipsijärven pinta-alasta. Järvenosan pituus on 81 kilometriä, sen suurin leveys 47 kilometriä saadaan pohjoispäässä ja keskileveydeksi tulee noin 32 kilometriä . Keskisyvyydeksi on määritetty noin 8,3 metriä, mutta siinä on myös syvänne, jossa on 12,9 metriä vettä . Järvenosan tilavuudeksi tulee silloin 21,9 kuutiokilometriä (km³ ) tai 21,79 km³ (noin 87 % koko järvestä ). Sen rantaviivan pituus on 260 kilometriä .
Järvenosan asutus on painottunut sen länsirannoille. Siellä sijaitsevat rannikon suurimmat taajamat virolaiset Mustvee ja Kallaste. Itärannalla on vain venäläinen Outova eli Gdov. Kallasten eteläpuolelta löytyy vielä kylät Varnja, Kolkja ja Nina. Sen pohjoispuolella lisäksi Kodavere, Ranna, Omedu, Kasepää, Tiheda, Kükita ja Raja. Mustveen koillispuolella on vielä Vilusi, Tammispää, Lohusuu, Rannapungerja, Kauksi, Kuru, Alajõe, Remniku ja Narvanjoen suulla Vasknarva.
Itärannalla Outovan pohjoispuolella on pieniä kyliä. Niitä ovat pohjoisesta etelään lueteltuina Melgovštšina (Мельговщина), Kiškino (Кишкино), Laptovitsy (Лаптовицы), Nadozerje (Надозерье) ja Sinkovštšina (Синьковщина). Outovan eteläpuolelle jää Zigoska (Зигоска), Vetvenik (Ветвеник) ja Spitsino (Спицино). Raskopelin lahdelta voidaan vielä mainita Zalahtovje (Залахтовье), Sosno (Сосно), Raskopel (Раскопель), Ostrovtsy (Островцы) ja Podolešje (Подолешье).
Maantietoa > Vesistöt

Peipsijärven laskujoki Narvanjoki alkaa Suurjärven koillispäästä. Se virtaa lähes pohjoiseen 74 kilometriä ja laskee Suomenlahteen. Suurjärven suurin joki on Emajoki, jonka joensuu sijaitsee länsirannalla Emajõe-Suursoolla. Sen valuma-alueen pinta-ala on 9 628 km² ja keskivirtaama 70,1 m³/s. Emajoen eteläpuolelle laskee vielä Kalli jõgi, joka on Emäjoen sivu-uoma mutta jolla on myös oma joensuunsa. Emajoen pohjoispuolella laskee järveen esimerkiksi Koosa jõgi, Lahepera järven lasku-uoma, Alatskivi jõgi, Kadrina oja, Kullavere jõgi, Tiheda oja, Mustvee jõgi ja Piilsi jõgi. Tämän järven pohjoisrantaan laskevat Avijõgi, Rannapungerja jõgi ja Alajõgi. Pohjoisranta voidaan katso loppuvan, kun saavutaan koillisnurkasta lähtevään Narvanjoelle. Itärannan valuma-alue on länsirantaa kapeampi, sillä idempänä virtaa Pljussa. Muita pitempiä joki ovat esimerkiksi Tšerma, Gdovka, Kuna, Torohovka ja eteläosassa itärantaa suurin joki Želtša.
Maantietoa > Saaret

Suurjärven järvenselkä on aivan saareton ja sen harvalukuiset saaret sijaitsevat rannan tuntumassa. Piirsaar, sen ympäristön saaret ja Želtšajoen lahden saaret on perinteisesti luettu Kuumajärven saariksi. Suurjärven länsi- ja pohjoisrannikolla ei suuria saaria ole, mutta sen kaakkoisrannassa niitä sijaitsee Raskopelin lahdella. Lahden suurimmat saaret ovat Medvežij (Медвежий, vir. Karusaar, suom. Karhusaari) ja Zajatsij (Заячий, vir. Jänesesaar, suom. Järvissaari) sekä lahtea suojaava saari Borok (Борок) lahdensuulla. Lahdessa on ainakin kuusi pikkusaarta lisää .
Luontoarvoja > Vedenlaatu

Vaikka Suurjärvi on paremmassa kunnossa kuin kaksi eteläistä järvenosaa, on myös sen tila heikentynyt koko 1900-luvun. Tilanne on myös täällä heikentymässä useilla vedenlaadun mittarilla arvioituna. Veden näkösyvyys on keskimäärin 1,80 metriä (vaihtelua 1,0–3,2 metriä). Sameutta aiheuttaa järven mataluus yhdessä levien kasvun kanssa. Rehevyydestä kertoo korkeat klorofylli-α tulokset, jotka ovat keskimäärin 17,9 mikrogrammaa litrassa vettä (μg/l, vaihtelua 5,9–53,9 μg/l). Levien lisääntymisen kriittiset ravintoaineet ovat fosforia ja typpeä sisältävät yhdisteet. Kokonaisfosforipitoisuus on keskimäärin 37,5 μg/l (vaihtelua 17,1–82,0 μg/l) ja kokonaistyppipitoisuus on 703 μg/l (vaihtelua 417–1 188 μg/l). Nämä korkeat arvot tekevät järvenosasta voimakkaasti rehevöityneen. Järvenosa voidaan luokitella eutrofiseksi järvenosaksi.
Järvenosan nimitykset

Suurjärvestä tässä esitettävät historialliset nimet viittaavat vain järven pohjoiseen osaan. Kun virolais-venäläisessä kielenkäytössä voidaan koko järvestä käyttää yhdistelmä nimitystä esimerkiksi Peipsi-Pihkva järv tai Tšudsko-Pskovskoje ozero (Чу́дско-Пско́вское о́зеро), tarkoittaa sen toinen osa Peipsin suurjärveä ja toinen osa Pihkovanjärveä (Kuumajärveä ei mainita). Vanhin nimitys Suurjärvestä on nykyisessä muodossaan käytettävä Peipsi, jonka kirjoitusasu on ollut esimerkiksi (suluissa vuosiluku) Peybas (1400), Peupes (1433), Beybessee (1503) ja Pebesse (1509). Nimen alkuperä on arvoitus eikä sen merkityksestä ole esitetty uskottavia selityksiä. Paul Ariste ehdottikin, että järvellä olisi ollut kyseinen nimi jo ennen suomalais-ugrilaisten tuloa Itämeren äärelle (3000–2000 eaa.). Täällä asuneet asukkaat olisivat puhuneet tuntemattomaksi jäänyttä protoeurooppalaista kieltä ja järven nimi olisi välittynyt uudisasukkaille sellaisenaan. Naapurikansoilla on ollut järvelle omat nimityksensä. Latvialainen Piepe ja liettualainen Pepis on voitu katsoa johtuvan 1500-luvulla käytetystä latvialaisesta nimestä Pelas, joka voidaan ajatella liittyvän sanaan pelējums (suom. home). Kun muissa selityksissä pyritään yhdistämään Peipsi-nimi peipposiin tai pieniin lintuihin, eivät selitykset tue toisiaan.
Venäläinen Tšudskoje ozero (Чудское озеро) viittaa tšuudeihin eli Luoteis-Venäjällä eläneisiin suomalais-ugrilaisiin kansoihin. Peipsijärven länsirannoilla asuvat nykyään virolaiset ja võruläiset, mutta suomalais-ugrilaisia asui myös järven itärannoilla ja sitä varhemmin myös Peipsijärven etelärannoilla. Seuduille varhain saapuneet slaavilaiset (400 jaa. alkaen ) ja myöhemmin venäläiset kutsuivat järveä siten ”Tšuudien järveksi”. Sana juontuu sanasta tšužoi tai tšužak (Чужóй tai Чужáк; vieras, muukalainen ) Se tarkoitti aluksi koko Peipsijärveä, mutta on myöhemmin alkanut tarkoittaa vain pohjoista Suurjärven osaa. Harvinaisempi rinnakkaisnimi Külmjärveä käytetään Lämmijärven kanssa nimiparina, sillä Lämmijärv on usein pari astetta lämpimämpi kuin pohjoinen järvenosa. Koska Lämmijärv-nimitys on vain parikolme sataa vuotta vanha, lienee Külmjärv samanikäinen . Suurjärven nimen historiasta ei ole tässä tietoa.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Peipsi Wikimedia Commonsissa
Ekoturismin näkymät (englanniksi)
Peipsimaa Peipsi infokeskus.
peipsi.org (venäjäksi)
Mark Milley

| Mark Milley |
| --- | --- |
 Milley vuonna 2019
Henkilötiedot
Syntynyt: 18. kesäkuuta 1958 (ikä 66) Winchester, Massachusetts, Yhdysvallat
Kansalaisuus:   Yhdysvallat
Sotilashenkilö
Palvelusvuodet:  1980–
Taistelut ja sodat:  Operaatio Just Cause Irakin sota Afghanistanin sota
Sotilasarvo:  kenraali
 Nimikirjoitus
Mark Alexander Milley (s. 18. kesäkuuta 1958 Winchester, Massachusetts) on yhdysvaltalainen kenraali. Hän on toiminut Yhdysvaltain puolustushaarakomentajien neuvoston puheenjohtajana vuodesta 2019. Aiemmin hän on toiminut muun muassa Yhdysvaltain maavoimien esikuntapäällikkönä.
Paluu Eedeniin

Paluu Eedeniin (Return to Eden) on australialainen televisiosarja, jota on tehty kaksi tuotantokautta. Ensimmäinen vuonna 1983 valmistunut minisarja sisältää kolme osaa (tv-sarjana esitettiin kuudessa osassa). Vuonna 1986 sarjalle ilmestyi 22-osainen jatko. Suomessa sarjan esitti 1980-luvulla MTV ja se uusittiin 2000-luvulla Subilla.
Juoni > Ensimmäinen tuotantokausi

Tapahtumat alkavat, kun australialainen Stephanie Harper (Rebecca Gilling) menee naimisiin Greg Marsdenin (James Reyne) kanssa. Stephanie on rikas, mutta epävarma 40-vuotias nainen, jolla on takanaan kaksi epäonnistunutta avioliittoa. Greg on nuori, komea tennistähti ja Stephanie luulee löytäneensä elämänsä rakkauden. Häiden jälkeen Greg aloittaa häikäilemättömästi suhteen Stephanien parhaan ystävän Jilly Stewartin (Wendy Hughes) kanssa ja päättää tuhota vaimonsa. Kuherruskuukauden aikana Stephanie, Greg ja Jilly ovat Eedenissä (Jimbour House) Stephanien kartanossa ja he lähtevät veneilemään ja katsomaan auringonlaskua. Stephanie seisoo veneessä ja kuvaa videokameralla auringonlaskua, kunnes huomaa krokotiilin lähestyvän. Greg tönäisee tahallaan Stephanien veneestä ja krokotiili alkaa raadella Stephanieta ja hän vajoaa veden pinnan alle. Kaikki uskovat krokotiilin tappaneen Stephanien.
Stephanie kuitenkin pelastuu ihmeen kaupalla, sillä suolla asuva erakko Dave Welles (Bill Kerr) löytää hänet puolikuolleena ja pahoin ruhjoutuneena. Dave alkaa hoitaa Stephanieta, jonka kasvoissa on erittäin pahat arvet. Aluksi Stephanie ei muista edes nimeään ja Dave alkaa kutsua häntä Taraksi. Dave antaa hänelle arvokkaita jalokiviä, jotta hän pääsee uuden elämän alkuun. Stephanien muisti alkaa kuitenkin palautua ja hän ymmärtää tulleensa petetyksi. Stephanie päättää alkaa käyttää uutta nimeä Tara Welles. Tara menee saaressa sijaitsevalle klinikalle ja tapaa loistavan plastiikkakirurgin Dan Marshallin (James Smillie). Ennen toimenpiteitä Tara kertoo Danille haluavansa näyttää täysin eri ihmiseltä. Onnistuneiden plastiikkakirurgisten toimenpiteiden jälkeen Tara pääsee uuden elämän alkuun. Uuden henkilöllisyyden avulla Tara onnistuu kostamaan aviomiehelleen ja tämän rakastajattarelle Jillylle.
Juoni > Toinen tuotantokausi

Toisen tuotantokauden alussa Stephanie elää uudessa avioliitossa, lapset ovat aikuisia ja Jilly vapautuu vankilasta. Vanha asiakirja todistaa, että Jilly onkin Stephanien sisarpuoli. Stephanie Harper on nyt yksi Australian rikkaimmista ja vaikutusvaltaisimmista naisista, ja velvollisuudentunnostaan hän tarjoaa isoa rahasummaa Jillylle. Tämä ei kuitenkaan riitä Jillylle, sillä hän haluaa kostaa vankilassa viettämistään vuosista ja kahmia itselleen kaiken mikä hänelle kuuluu - Harper-yhtiön ja Eedenin. Avuksi tulee sulavakäytöksinen liikemies Jake Sanders.
Stephanien poika Dennis kiinnostuu Harper-yhtiöissä työskentelevästä Cassie Jonesista, jolla on ollut suhde myös Jaken kanssa. Dennis on kevytkenkäinen pintaliitäjä, mutta Harper-yhtiöillä on kuitenkin hänelle merkitystä. Sarah puolestaan haaveilee muotisuunnittelijan urasta ja hänellä on suhde Harperien perheystävään Tom McMasteriin. Sattumien seurauksena Sarah saa syyn uskoa, että Tom onkin itse asiassa hänen velipuolensa. Ennen kuin totuus paljastuu, Sarah huomaa olevansa raskaana ja avioituu nopeasti Angelo Vitalen kanssa. Myöhemmin hän kuulee, ettei Tom todellisuudessa olekaan hänen veljensä.
Stephanie joutuu kokemaan vastoinkäymisiä, niin yksityiselämässä kuin Harper-yhtiönsä kanssa. Jilly ja Jake onnistuvat kaappaamaan Harper yhtiön ja Eedenin. Stephanie luulee jo menettäneensä kaiken itselleen tärkeän, mutta lopulta tapahtuukin yllättäviä käänteitä.
Keskeisiä henkilöhahmoja

Stephanie Harper/Tara Welles: Rebecca Gilling
Greg Marsden: James Reyne
Jilly Stewart: Wendy Hughes (1.kausi), Peta Toppano (2. kausi)
Dan Marshall: James Smilie
Joanna Randall: Olivia Hamnett
Kathy Basklain: Patricia Kennedy
Dave Welles: Bill Kerr
Bill McMaster: Peter Gwynne
Philip Stewart: Johnny Lee
Marty: Charles McCallum
Sarah Harper: Nicole Pyner (1.kausi), Nicki Paul (2. kausi)
Dennis Harper: Jayson Duncan (1.kausi), Peter Cousens (2. kausi)
Christopher: Charles Lathalu Yunipingli
Sam: Steve Djati Yunipingli
Joe Reeder: Paul Sonkilla
Bea: Jamie Blain
Lissie: Sheila Kennedy
Sandy Dell: Ken Goodlet
Lisa: Jennifer Navin-Smith
Suzi: Jackie Byrne
Estelle Rutherford: Benita Collings
Aiheesta muualla

Paluu Eedeniin Internet Movie Databasessa (englanniksi)
Ruotsalainen fanisivu (Arkistoitu – Internet Archive)
Mark Nenow

Mark Nenow (s. 16. marraskuuta 1957) on yhdysvaltalainen entinen kestävyysjuoksija, joka menestyi parhaiten pitkillä matkoilla. Hän voitti maastojuoksun MM-kisoista 1983 hopeaa pitkän matkan joukkuekilpailusta, jossa hänen lisäkseen kilpailivat Craig Virgin, Thom Hunt, Bill Donakowski, Bruce Bickford ja George Malley. Hän voitti myös Pan Amerikan -kisoissa  1983 pronssia 10 000 metriltä ja sijoittui saman vuoden MM-kisoissa 10 000 metrillä kolmanneksitoista.
Pogonítsa

| Pogonítsa Πωγωνίτσα |
| --- | --- |
 Pogonítsa-järvilaguuni.
Valtiot:  Kreikka
Paikkakunta:  Préveza, Préveza, Epeiros
Koordinaatit:  38°57′51″N, 20°48′56″E
Mittaustietoja
Pinta-ala:  0,45 km²
 fiPogonítsa 
Pogonítsa (kreik. Πωγωνίτσα) on laguunimainen järvi Epeiroksessa luoteisessa Kreikassa. Sen pinta-ala on 0,45 neliökilometriä. Järvi on suurimmillaan noin 0,94 kilometriä pitkä ja noin 0,7 kilometriä leveä.
Pogonítsa-järvi sijaitsee Joonianmereen kuuluvaan Amvrakikóslahteen pistävässä Ágios Thomáksen niemessä Prévezan kaupungin itäpuolella Prévezan kunnan alueella. Se yhdistyy mereen kanavien kautta.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Pogonítsa Wikimedia Commonsissa
Pitkä lounas

| Pitkä lounas |
| --- | --- |

Kirjailija:  Reijo Mäki
Kieli:  suomi
Genre:  jännitys
Kustantaja:  Otava
Julkaistu:  2002
ISBN:  951-1-18274-9
Löydä lisää kirjojaKirjallisuuden teemasivulta
Pitkä lounas on Reijo Mäen vuonna 2002 julkaisema rikosromaani.
Juoni

Kirja kertoo dekkarikirjailija Vertti Hietasesta, jonka viisi rikoskomisario Malmi -kirjaa ovat myyneet hyvin mutta novellikokoelma Pandakarhujen rakkauselämästä ei. Hietanen on alkoholisoitunut eikä ole kyennyt kirjoittamaan neljään vuoteen mitään. Hänen nykyinen ja entinen vaimonsa käyvät puhelinpalavereja miehen toimettomuuden johdosta. Hietasen salainen tyttöystävä Niina Nyyssölä on murhattu mutta kirjailija ei muista tapahtumaillasta mitään. 
Hietanen on kotoisin Laviasta ja muuttanut vuonna 1982 Turkuun opiskelemaan kauppatieteitä. Hietanen on käynyt lukiota Kankaanpäässä Ninan kanssa ja menettänyt hänet aikanaan kenkätehtailijan pojalle, koska tällä on ollut satapiikkinen Honda ja Hietasella vain käynnistysvikainen mopo. Hietanen pitää ratkaisua ymmärrettävänä.
Tyyli

Teos on kirjoitettu minämuodossa. Se vastaa miljööltään ja teemoiltaan Mäen Vares-kirjoja. Kirjaa on kuvattu viiston itseironiseksi.
Mark Moseley

| Mark Moseley |
| --- | --- |

Henkilötiedot
Syntynyt: 12. maaliskuuta 1948 (ikä 76) Laneville, Texas
Kansalaisuus:   Yhdysvallat
Amerikkalaisen jalkapallon pelaaja
Pituus:  180 cm
Paino:  92 kg
Pelipaikka:  potkaisija
Pelaajaura
Seurat:  Philadelphia Eagles   Houston Oilers   Washington Redskins   Cleveland Browns
NFL-varaus:  346. varaus, 1970 Philadelphia Eagles
Pääsarjaura:  1970–1986
Mark Moseley (s. 12. maaliskuuta 1948 Laneville, Texas) on yhdysvaltalainen entinen amerikkalaisen jalkapallon pelaaja, pelipaikaltaan potkaisija. Moseley pelasi NFL-liigassa kausina 1970–1986 edustaen neljää eri seuraa. Uransa aikana hänet valittiin kahdesti NFL-liigan tähdistöotteluun Pro Bowliin. Hän voitti kaudella 1982 liigan mestaruuden Super Bowlin. Samalla kaudella hänet valittiin liigan parhaaksi pelaajaksi ja Moseley on historian ainut kyseisen palkinnon voittanut potkaisija.
Phil Lord ja Christopher Miller

Chris Miller (vas.) ja Phil Lord Wondercon-tapahtumassa vuonna 2015.
Phil Lord ja Christopher ”Chris” Miller ovat yhdysvaltalainen kaksikko, joka on ohjannut, käsikirjoittanut ja tuottanut yhdessä sekä elokuvia että televisiotuotantoja. Heidän elokuviaan ovat Poutapilviä ja lihapullakuuroja, 21 Jump Street, Lego Elokuva ja 22 Jump Street.
Lord on kotoisin Miamista, Miller puolestaan Seattlen seudulta. He kohtasivat 1990-luvun puolivälissä Dartmouth Collegessa ja ystävystyivät oman kertomansa mukaan Millerin sytytettyä vahingossa Lordin tyttöystävän hiukset palamaan. Collegessa he kävivät animaatiokurssin, innostuivat alasta ja alkoivat tehdä animaatioita toisiaan avustaen. Valmistuttuaan vuonna 1997 Miller haki töihin Disneyn televisio-osastolle ja lähetti ennakkoon näytteeksi joitakin töitään, joita hän oli työstänyt Lordin kanssa. Disneyllä heidät tulkittiin tiimiksi ja molemmat kutsuttiin haastatteluun. Siten he päätyivät sattuman kautta työpariksi.
Disneyllä Lord ja Miller siirtyivät pian lauantaiaamun piirrettyjen parista Touchstone Televisionille, jonka leivissä he käsikirjoittivat esimerkiksi tilannekomediasarjoja Zoe ja Go Fish. Noina vuosina he kehittivät MTV:lle lyhyeksi jääneen animaatiosarjan Clone High, jossa he myös ääninäyttelivät itse.
Kaksikon debyytti elokuvakäsikirjoittajina ja -ohjaajina oli vuonna 2009 ensi-iltansa saanut Sony Picturesin animaatio Poutapilviä ja lihapullakuuroja, joka perustuu lastenkirjaan vuodelta 1978. Sen jälkeen heidät valittiin ohjaamaan 1980-luvun samannimiseen televisiosarjaan perustuva komediaelokuva 21 Jump Street (2012), vaikka heillä oli ohjaajina kokemusta vasta animaatioista. Elokuva oli kuitenkin taloudellinen menestys ja sai myönteisen vastaanoton kriitikoilta.
Seuraavana elokuvanaan Lord ja Miller käsikirjoittivat ja ohjasivat Lego-tuotteisiin perustuvan animaation Lego Elokuva (2014). Sekin oli menestys, joka synnytti useita jatkoprojekteja. Samaan aikaan Lord ja Miller ohjasivat myös 21 Jump Streetin jatko-osan 22 Jump Street (2014). Poutapilvien ja lihapullakuurojen jatko-osassa Poutapilviä ja lihapullakuuroja 2 (2013) he olivat jättäytyneet tuottajien rooliin.
Huhtikuussa 2015 Lord ja Miller palkattiin laatimaan käsikirjoitusluonnosta sekä DC Extended Universen supersankarielokuvalle Barry Allenista / Salamasta että Hämähäkkimiehestä kertovaan Sonyn animaatioelokuvaan Spider-Man: Kohti hämähäkkiversumia. Heinäkuussa heidät valittiin ohjaajiksi Han Solon nuoruudesta kertovaan Tähtien sota -elokuvaan Solo: A Star Wars Story, jonka käsikirjoituksen laativat Lawrence ja Jon Kasdan. Elokuvan kuvaukset alkoivat 30. tammikuuta 2017, mutta kesäkuussa Lord ja Miller erotettiin ohjauspestistään; syyksi ilmoitettiin luovat erimielisyydet. Heidät kuitenkin kreditoitiin elokuvan vastaavien tuottajien joukossa.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Phil Lord Wikimedia Commonsissa
Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Chris Miller Wikimedia Commonsissa
Phil Lord Internet Movie Databasessa. (englanniksi)
Christopher Miller Internet Movie Databasessa. (englanniksi)
Piece by Piece (Katie Meluan albumi)

| Piece by Piece Katie Melua |
| --- | --- | --- |

Studioalbumin tiedot
 Julkaistu: 26. syyskuuta 2005
 Tuottaja(t): Mike Batt
 Tyylilaji: jazz, blues
 Kesto: 44.32
 Levy-yhtiö: Dramatico
Katie Meluan muut julkaisut
| Call Off the Search 2003 | Piece by Piece 2005 | Pictures 2007 |
Piece by Piece on Katie Meluan toinen albumi, joka ilmestyi vuonna 2005. Sitä on myyty yli 800 000 kappaletta. Sävellykset ovat Katie Meluan sekä tuottaja Mike Batin tekemiä.
Albumi on rauhallinen, jazz/pop-painotteinen. Siltä julkaistu single Nine Million Bicycles nousi brittilistalla viidenneksi.
Kappaleet

Shy Boy – 3.28
Nine Million Bicycles – 3.15
Piece by Piece – 3.24
Halfway Up the Hindu – 3.06
Blues in the Night – 4.12
Spider's Web – 3.58
Blue Shoes – 4.39
On the Road Again – 4.38
Thankyou, Stars – 3.39
Just Like Heaven – 3.35
I Cried for You – 3.38
I Do Believe in Love – 3.01