stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Antti-Pekka Pietilä

Antti-Pekka Pietilä 2018
Antti-Pekka Pietilä (s. 16. huhtikuuta 1954 Raisio) on pitkään eri viestimien päällikkötehtävissä työskennellyt journalisti, joka on julkaissut tietokirjoja.
Pietilä oli Taloussanomien ensimmäinen päätoimittaja lehden perustamisesta 1997 lähtien.
Hän tuli Ilta-Sanomien (IS) vastaavaksi päätoimittajaksi eläkkeelle jääneen Vesa-Pekka Koljosen jälkeen. Hän erosi 25. syyskuuta 2006 ilmoittaen syyksi lehden huonon levikkikehityksen. Eron syyksi esitettyä levikkikehitystä ei pidetty uskottavana, koska kyse oli maailmanlaajuisesta ilmiöstä. Eroilmoituksesta muodostui julkinen keskustelu ja epäilys siitä, olisiko Suomen Keskusta myötävaikuttanut eroon. Pietilä esitti saman väitteen myöhemmin itse erääseen toiseen asiaan liittyneessä oikeudenkäynnissä. Timo Laaninen kiisti painostusväitteen omalta osaltaan 4. joulukuuta 2006 Yleisradiolle. IS:n silloinen toimittaja Pasi Kivioja kertoi, että toimituksessa riemuittiin Pietilän potkuista ja "jotkut korkkasivat samppanjapullon". Kivioja on myös todennut, että Pietilän erottaneen Mikael Pentikäisen muistion mukaan IS:n toimituksen johto epäili Pietilän harkintakykyä ja oli sen vuoksi pelännyt hänen tekevän harkitsemattomia päätöksiä. Historioitsija Aleksi Mainion mukaan useat lehden työntekijät eivät sietäneet Pietilän persoonaa. Pietilä kirjoittaakin olleensa "liian monelle iltisläiselle ei-toivottu päätoimittaja."
Pietilä sai valtion tiedonjulkistamispalkinnon teoksestaan Pankkikriisin peitellyt paperit (2008) ja myös ”korkeatasoisesta ja syvällisestä asianhallintaa osoittaneesta taloustoimittajan työstä”, palkintoperusteissa todettiin.
Keväällä 2008 Pietilä nimettiin Suomen Lehtiyhtymän kaupunkilehtien julkaisujohtajaksi. Samalla hänet nimitettiin Helsingin Uutisten, Vantaan Sanomien ja Länsiväylän vastaavaksi päätoimittajaksi. 1. huhtikuuta 2010–2014 hän toimi Turkulaisen vastaavana päätoimittajana. Hän jatkaa Lehtiyhtymän kaupunkilehtiryhmän julkaisujohtajana ja Keskisuomalainen-konsernin kaupunkilehtimatriisin johtajana.
Ura

Tekniikka ja Talous, taloustoimittaja ja uutispäällikkö 1983–1987
MTV3:n Kymmenen uutiset, toimituspäällikkö 1987–1989
Ilta-Sanomat, toimituspäällikkö 1989–1997
Taloussanomat ja Startel, vastaava päätoimittaja 1997–2006
Ilta-Sanomat, vastaava päätoimittaja 2003–2006
A-PP Communication and Consulting Oy, konsultti ja tietokirjailija 2006–2008
Media Advisors Oy:n senior partner 2008–
Turkulainen päätoimittaja 2010–2014
Kirjat

Kultarannan pursiseura.  Helsinki:  Tietosanoma oy, 1990.  ISBN 951-885-061-5.
Oikean Paukun tarina. Tasavallan takapiru Heikki Tavela.  Helsinki:  Gummerus, 1992.  ISBN 951-20-4001-8.
Maatalousmafia syö rahamme.  Helsinki:  Gummerus, 1994.  ISBN 951-20-4673-3.
Pankkikirja. Miksi veronmaksajat menettivät miljardinsa?.  Helsinki:  Art House, 1995.  ISBN 951-884-167-5.
Presidentin pankki. Kertomus Suomen Pankista.  Helsinki:  Art House, 1996.  ISBN 951-884-197-7.
Sinivalkoinen vuorineuvos. Yrjö Niskanen.  Jyväskylä:  Gummerus, 1997.  ISBN 951-20-5161-3.
Uutisista viihdettä, viihteestä uutisia. Median muodonmuutos.  Helsinki:  Art House, 2007.  ISBN 978-951-884-439-9.
Pankkikriisin peitellyt paperit.  Helsinki:  Art House, 2008.  ISBN 978-951-884-443-6.
Uutisissa valheita, valheista uutisia.  Helsinki:  Art House, 2018.  ISBN 978-951-884-674-4.
Ruokarahan sisäpiiri : kalliin ruoan ja köyhien viljelijöiden maa.  Helsinki:  Art House, 2019.  ISBN 978-951-884-734-5.
Erkon verikoira : Sanomatalon salaiset päiväkirjat.  Helsinki:  Otava, 2021.  ISBN 978-951-1-38302-4.
Antonio Molero

| Antonio Molero |
| --- | --- |

Henkilötiedot
Koko nimi:  Antonio Molero Sánchez
Syntynyt: 17. tammikuuta 1968 (ikä 56) Ajofrín, Toledon maakunta, Espanja
Näyttelijä
Merkittävät roolit:  Hipólito ”Poli” Moyano   (Perhelääkäri)   Fructuoso ”Fiti” Martínez   (Serranon perhe)
Aiheesta muualla
IMDb 
Antonio Molero Sánchez (s. 17. tammikuuta 1968 Ajofrín, Toledon maakunta, Espanja) on espanjalainen näyttelijä ja koomikko. Hän on näytellyt niin teatterissa, televisiossa kuin elokuvissakin, ja on myös kokeillut ohjaamista. Molero tunnetaan muun muassa rooleistaan komediallisissa draamasarjoissa Perhelääkäri (Hipólito ”Poli” Moyano) ja Serranon perhe (Fructuoso ”Fiti” Martínez). Hänen suosikkijalkapallojoukkueensa on Athletic Bilbao.
Osittainen filmografia > Elokuvat > Näyttelijä

¿Las cosas son como son o como deberían ser? (1997)
Eso (1997)
El conductor (1998)
Se buscan fulmontis (1999)
Ihmeperhe (2004), ääni
El mundo alrededor (2005)
Un buen día lo tiene cualquiera (2007)
Osittainen filmografia > Elokuvat > Ohjaaja ja käsikirjoittaja

Post coitum (2001)
Osittainen filmografia > Televisio

Perhelääkäri (1995–1999), Hipólito ”Poli” Moyano
El grupo (2000)
Serranon perhe (2003–2008), Fructuoso ”Fiti” Martínez
Osittainen filmografia > Teatteri

Extraños
Don Juan Tenorio
Caricias
Corre
Dar tiempo al tiempo
Cervantes
Tierra de nadie
La bella aurora
Camino de Wolokolamsk
Corazon de cine
La isla
El retablillo de d. Cristóbal
No son todos ruiseñores
La tentación vive arriba
Aiheesta muualla

Antonio Molero Internet Movie Databasessa. (englanniksi)
Ari Mustala

Ari Mustala (s. 5. heinäkuuta 1954 Tuusula) on suomalainen ultrajuoksija. Hän oli ensimmäisellä Helsinki City Marathonilla vuonna 1981 paras suomalainen sijoittuen kolmanneksi. Hänen nimissään on 12 tunnin ratajuoksun pohjoismaiden ennätys 145,003 km, jonka hän juoksi Lohjalla vuonna 1999. Hän on ollut mukana useissa ulkomaisissakin ultrajuoksukilpailuissa, mm. kuuluisassa Kreikan Spartathlonissa. Paras saavutus siellä on yhdeksäs sija vuonna 2000. Mustala toimii meteorologina Ilmatieteen laitoksella ja harrastaa kreikan kieltä. Hän on toiminut myös MTV:n TV-meteorologina 1980-luvun lopussa ja 1990-luvun alussa.
Aiheesta muualla

Ari Mustala Tilastopaja (vaatii kirjautumisen, maksullinen palvelu).
Juoksija-lehti[vanhentunut linkki]
Arturo Schwarz

Arturo Schwarz
Arturo Schwarz (1924 Alexandria, Egypti – 23. kesäkuuta 2021) oli italialainen taidehistorioitsija, professori, taidekonsultti ja kansainvälisten näyttelyjen kuraattori. Hän keräsi laajan kokoelman Marcel Duchampin, André Bretonin, Man Rayin ja Jean Arpin sekä muiden 1900-luvun taiteilijoiden teoksia. Hän oli myös kirjailija ja runoilija. Schwarz käsitteli kirjoituksissaan Marcel Duchampia, Man Rayta, surrealisteja ja dadaisteja.
Schwarz karkotettiin poliittisen aktivismin vuoksi Egyptistä 1949. Hän asettui Italiaan Milanoon ja aloitti silloin taiteenkeräämisen. Hänen yhteistyönsä Jerusalemissa sijaitsevan Israel-museon kanssa alkoi 1972, jolloin hän lajoitti museolle 13 Duchampin teosten kopioita, jotka hän oli tehnyt 1964 Duchampin kanssa. 1991 hän lahjoitti laajan arkistonsa. Vuonna 1998 hän lahjoitti museolle 800-teoksen kokoelma dadan ja surrealismin taidetta. Kokoelmasta oli Gettyn museo tarjonnut hänelle suuret summat.
Israelin museon peruskorjaustyön aikana kokoelmasta kiersi maailmalla 250 teosta, ja ne ovat esillä Helsingissä Taidemuseo Tennispalatsin näyttelyssä Suuntana surrealismi – mestariteoksia Jerusalemin Israel-museosta 22.9.2009 saakka.
Teokset (valikoima)

(toim.) The Complete Works of Marcel Duchamp, H. N. Abrams (New York, NY), 1969, reprinted, Delano Greenidge (New York, NY), 1997.
Marcel Duchamp: Sixty-six Creative Years; From the First Painting to the Last Drawing, Gallery Schwarz (Milan, Italy), 1972.
New York Dada: Duchamp, Man Ray, Picabia, Prestel Verlag (Munich, Germany), 1973.
Almanacco dada: Antologia letteraria-artistica, cronologia e repertorio delle riviste, Feltrinelli (Milan, Italy), 1976.
Man Ray: The Rigour of Imagination, Rizzoli International (New York, NY), 1977.
André Breton, Trotsky, et l'anarchie, Union Generale d'Editions (Paris, France), 1977.
Art Van Damme

| Art Van Damme |
| --- | --- |
 Art Van Damme
Henkilötiedot
Syntynyt: 9. huhtikuuta 1920 Norway, Michigan, Yhdysvallat
Kuollut: 15. helmikuuta 2010 (89 vuotta)
Ammatti:  studiomuusikko, konserttimuusikko
Muusikko
Aktiivisena:  1930-luvun loppupuoli - 2009
Tyylilajit:  jazz
Soittimet:  harmonikka
Levy-yhtiöt:  Capitol Records, Columbia Records, BASF, MPS, Pausa, Philips, Pi, Pickwick, Sonic Arts, SABA, Svenska Media
  [ Muokkaa Wikidatassa ] [ ohje ]  
Art Van Damme (9. huhtikuuta 1920 – 15. helmikuuta 2010) oli yhdysvaltalainen jazz-harmonikansoittaja. Hänet tunnetaan eräänä ensimmäisistä ja merkittävimmistä jazz-harmonikansoittajista.
Tausta

Art Van Damme aloitti harmonikansoiton opiskelun 9-vuotiaana. Hän opiskeli klassista musiikkia perheen muutettua Chicagoon vuonna 1934. Jo lukioaikoinaan hän perusti trion, jossa hänen lisäkseen oli kitaristi ja basisti. Koulun jälkeen trio soitti usein paikallisissa musiikkiklubeissa. Vuonna 1941 big band -johtaja Ben Bernie palkkasi hänet lyhyeksi aikaa, mutta Van Damme palasi pian Chicagoon, jossa hän toimi klubimuusikkona sotavuosien ajan.
Yksityiselämä

Art Van Dammella oli avioliitostaan kolme lasta sekä kuusi lastenlasta. Hän harrasti golfia. Elämänsä viimeiset vuodet Van Damme asui Floridassa. Hän kuoli keuhkokuumeeseen muutaman viikon sairauden jälkeen.
Levytyksiä

Cocktail Capers, Capitol T178
More Cocktail Capers, Capitol T300
More Cocktail Capers, Capitol H300 (10")
The Van Damme Sound, Columbia CL-544
Martini Time, Columbia CL-630
Martini Time, Columbia CL-6265 (10")
Manhattan Time, Columbia CL-801
Art Van Damme & Miss Frances Bergen, Columbia CL873
The Art Of Van Damme, Columbia CL-876
They're Playing Our Song, Columbia CL-1227
Everything's Coming Up Music, Columbia CL-1382/CS-8177
Accordion a la Mode, Columbia CL-1563/CS-8363
Art Van Damme Swings Sweetly, Columbia CL-1794/CS 8594
A Perfect Match (with Johnny Smith), Columbia CL-2013/CS-8813
House Party, Columbia CL-2585
Septet, Columbia CS-8992
Music For Lovers, Harmony (Columbia) HS 11239
Many Mood Of Art, BASF MC 25113
Star Spangled Rhythm, BASF MC 25157 (2 record set)
Art In The Black Forest, MPS (West Germany) MPS 15172
Art Van Damme & Four Brothers, MPS (West Germany) MPS 15236
Lullaby In Rhythm, MPS (West Germany) MPS 15 171
State Of Art, MPS (West Germany) 841 413 2
On The Road, MPS (West Germany) MPS 15235
Blue World, Pausa PR 7027
Keep Going, Pausa PR 7104
Squeezin' Art & Tender Flutes, Pausa PR 7126
Art Van Damme & Friends, Pausa PR 7151
The Art Of Van Damme, Phillips (Holland) B 07189
Pa Kungliga Djurgarden, Pi (Sweden), PLP 005
Lover Man, Pickwick SPC 3009
By Request, Sonic Arts Digital LS12
Ecstasy, SABA (West Germany) SB 15115 ST
In San Francisco, SABA (West Germany) SB 15073 ST
Art & Liza, Svenska Media AB (Sweden), SMTE 5003
Once Over Lightly/Manhattan Time, Collectables CD
Van Damme Sound/Martini Time, Collectables CD
Jo Staffordin kanssa
Once over Lightly, Columbia CL-968
A Perfect Match, Columbia CS-8813
Aiheesta muualla

Art Van Dammen muistokirjoitus Helsingin Sanomissa
Art Van Dammen kvintetti: Perdido ja I Know that You Know vuonna 1951
Asynkroninen kommunikaatio

Asynkroninen kommunikaatio (engl. asynchronous communication) eli ei-reaaliaikainen kommunikointi on kommunikointitapa, jossa kommunikoinnin osapuolet eivät ole ajallisesti toisistaan riippuvaisia eli ovat ajasta (ja paikasta) riippumattomia.
Asynkronista kommunikaatiota ovat esimerkiksi kirjeenvaihto tai tietotekniikan puolella sähköposti, blogi ja uutisryhmät.
Antonio Moreno

| Antonio Moreno |
| --- | --- |
 Antonio Moreno vuonna 1916
Henkilötiedot
Koko nimi:  Antonio Garride Monteagudo
Syntynyt: 26. syyskuuta 1887 Madrid, Espanja
Kuollut: 15. helmikuuta 1967 (79 vuotta) Beverly Hills, Kalifornia, Yhdysvallat
Ammatti:  näyttelijä, ohjaaja
Puoliso:  Daisy Canfield (1923–1933)
Näyttelijä
Aktiivisena:  1912–1959
Palkinnot
 Walk of Fame, Hollywood (1960) 
Aiheesta muualla
IMDb 
Elonet
AllMovie
Antonio Moreno (1921)
Greta Garbo, Armand Kaliz ja Moreno vuonna 1926
Moreno elokuvan Kastilian valloittaja (1947) trailerissa
Antonio ”Tony” Moreno (oikealta nimeltään Antonio Garride Monteagudo; 26. syyskuuta 1887 – 15. helmikuuta 1967) oli espanjalaissyntyinen yhdysvaltalainen näyttelijä ja ohjaaja.
Elämä ja ura > Varhaiset vuodet

Antonio Garride Monteagudo syntyi Espanjan Madridissa vuonna 1887. Hän muutti 14-vuotiaana Yhdysvaltoihin ja asettui Massachusettsiin, missä hän kävi koulunsa loppuun. Moreno-sukunimen ottanut Antonio alkoi esiintyä teatterinäyttelijänä paikallisissa teatterinäytelmissä. Vuonna 1912 Moreno muutti Kalifornian Los Angelesiin, jossa hän solmi sopimuksen Biograph Companyn kanssa. Moreno aloitti elokuvauransa pienissä avustajan rooleissa. Morenon ensiesiintyminen oli romanttisessa lyhytelokuvassa Iola’s Promise (1912).
Elämä ja ura > Ura

Vuodet 1913–1914 Moreno näytteli suositun Vitagraph Studiosin tähden Norma Talmadgen kanssa suurta menestystä saaneissa lyhytelokuvissa. Talmadgen elokuvat auttoivat nostattamaan Morenon suosiota maan elokuvakävijöiden keskuudessa. Vuoteen 1915 mennessä Moreno oli ihailtu elokuvatähti, ja hän näytteli muiden sen ajan suosituimpien elokuvatähtien kanssa. Moreno palkattiin usein ”latinorakastajan” rooleihin.
1920-luvun alussa Moreno liittyi elokuvamoguli Jesse L. Laskyn Famous Playersin näyttelijöihin, ja Morenosta tuli yhtiön yksi parhaimmista palkatuista näyttelijöistä. Vuonna 1926 Moreno näytteli muun muassa Greta Garbon kanssa elokuvassa Viettelijätär ja seuraavana vuonna Clara Bow’n kanssa elokuvassa Jokin. Kun äänielokuvat tulivat 1920-luvun lopulla, Morenon ura alkoi horjua hänen paksun espanjalaisaksentinsa takia. Hän jatkoi kuitenkin näyttelemistä englanninkielisissä elokuvissa, ja hän alkoi ottaa myös rooleja meksikolaisista elokuvista. Vuonna 1932 Moreno ohjasi meksikolaisen draamaelokuvan Santa, jota elokuvakriitikot ylistivät yhdeksi sen ajan parhaimmista meksikolaisista elokuvista. 1930-luvun puolivälissä Moreno alkoi uudistaa hänen horjuvaa Hollywood-uraansa.
1940- ja 1950-luvuilla Moreno teki monia kehuttuja rooleja, joita olivat muun muassa hänen roolinsa klassikoksi nousseessa kauhuelokuvassa Mustan laguunin hirviö (1954) ja John Fordin ohjaamassa lännenelokuvassa Etsijät (1956), jossa näyttelivät myös John Wayne ja Natalie Wood. 72-vuotias Moreno vetäytyi elokuvista eläkkeelle vuonna 1959. Uransa aikana hän näytteli 150:ssä elokuvassa.
Moreno sai elokuvaurastaan ja työstään viihdeteollisuuden hyväksi tähden Hollywoodin Hollywood Walk of Famelle osoitteeseen 6651 Hollywood Boulevard 8. helmikuuta vuonna 1960.
Elämä ja ura > Yksityiselämä

Antonio Moreno avioitui yhdysvaltalaisen öljyperijättären Daisy Canfieldin (ent. Danziger; 1884–1933) kanssa 27. tammikuuta vuonna 1923. He asuivat suuressa Crestmountin kartanossa. Morenolla oli kaksi tytärpuolta, Daisy (1902–1994) ja Elizabeth ”Beth” Chloe (1910–1989), sekä yksi poikapuoli Robert Jay (1913–2000) Daisyn aikaisemmasta avioliitosta asianajaja, öljyntuottaja ja liikemies Jay Morris ”Jake” Danziger Seniorin (1883–1954) kanssa. Danzigerit olivat olleet aviossa vuodet 1901–1923. Morenon ja Canfieldin avioliitto kesti kymmenen vuotta Canfieldin kuolemaan asti. Canfield kuoli auto-onnettomuudessa 23. helmikuuta vuonna 1933. Moreno ei avioitunut enää Canfieldin kuoleman jälkeen.
Antonio Moreno kuoli sydämen vajaatoimintaan 79-vuotiaana Kalifornian Beverly Hillsissä vuonna 1967. Moreno haudattiin Forest Lawn Memorial Parkin hautausmaalle Kalifornian Glendaleen.
Valikoitu filmografia

| Valikoitu filmografia> Vuosi | Valikoitu filmografia> Elokuvan nimi | Valikoitu filmografia> Rooli | Valikoitu filmografia>  | Valikoitu filmografia>  |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| 1912 | Iola’s Promise | intiaani |  |  |
| 1914 | Judith of Bethulia | avustaja |  |  |
| 1916 | Oli kerran veljessota | Dick Randolph |  |  |
| 1922 | Amerikkalainen vaimoni | Manuel La Tessa |  |  |
| 1923 | Espanjalainen tanssijatar | Don Cesar de Bazan |  |  |
| 1925 | Viiden miehen morsian | Scott Warner |  |  |
| 1926 | Viettelijätär | Manuel Robledo |  |  |
| 1927 | Jokin | Cyrus Waltham, Jr. |  |  |
| 1936 | Kaksi mustalaista | Devilshoof |  |  |
| 1940 | Seitsemän syntistä | Rubio |  |  |
| 1946 | Kohtalon avain | señor Ortiza |  |  |
| 1947 | Kastilian valloittaja | Don Francisco de Vargas |  |  |
| 1954 | Mustan laguunin hirviö | tohtori Carl Maia |  |  |
| 1956 | Etsijät | Emilio Figueroa |  |  |
| 1959 | Catch Me If You Can | señor |  |  |
Aiheesta muualla

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
Antonio Moreno Internet Movie Databasessa. (englanniksi)
Antonio Moreno Elonetissä.
Antonio Moreno Allmoviessa (englanniksi)
Antonio Moreno Golden Silentsin sivustolla (englanniksi)
Asynkroninen piiri

Asynkroninen piiri on digitaalipiiri, jonka osia ei ole synkronoitu kellopulssilla tai vastaavalla koko piirin laajuisella synkronointimekanismilla, vaan osat tahdistavat toimintansa toistensa avulla. Asynkronisen piirin vastakohta on synkroninen piiri. Valtaosa nykyään käytössä olevista digitaalipiireistä on edelleen synkronisia piirejä, mutta asynkronisia piirejä on tutkittu paljon, sillä ne mm. vähentävät piirien tehonkulutusta merkittävästi.
Janne Oinas (tuottaja)

Janne Oinas (s. 1985) on suomalainen tuottaja, äänittäjä ja muusikko. Oinaksen ammattilasura alkoi vuonna 2006 hänen tuotettuaan Aleksi Ojalan levyn Koditon mies. Sittemmin hänen yhteistyökumppaneitaan ovat olleet muun muassa Suvi Teräsniska, Jari Sillanpää, Jippu, Heli Kajo, Ufo Mustonen, Laura Sippola ja Sansa. Suurimpia listamenestyksiä ovat olleet Teräsniskan Syksyn sävel -voittaja ja Vuoden paras iskelmä 2013 -palkittu ”Täydellinen elämä” sekä Sillanpään ”Sinä ansaitset kultaa”.
Oinas on ollut merkittävässä roolissa Vain elämää -televisiosarjan kappaleiden sovittamisessa ja tuottamisessa yhdessä Leri Leskisen kanssa, esimerkkeinä Irinan ”Ihmisen poika”, Elastisen ”Naurava kulkuri”, Laura Voutilaisen ”Särkynyt enkeli”, Terhi Kokkosen ”Me vain”, Juha Tapion ”Oo se kun oot”  ja Hectorin ”Tyttörukka”.
Oinas oli tekemässä Paula Koivuniemen levyä Duetot, josta Yleisradio toteutti dokumentin Paula Koivuniemi @studio. Oinas sovitti ja tuotti Diandran Uuden Musiikin Kilpailu 2013 -finalistikappaleen ”Colliding Into You” yhdessä Leri Leskisen kanssa. Hän on myös miksannut muun muassa Yön, Reijo Taipaleen, Ismo Alangon ja Paradise Oskarin kappaleita.
Oinas on säveltänyt Leri Leskisen kanssa elokuvascoren Juha Wuolijoen elokuvaan Zarra’s Law . Hän on tehnyt musiikkia myös televisiosarjoihin ja mainoksiin.
Oinas aloitti musiikkiharrastuksensa kahdeksanvuotiaana rumpujen soitolla, jonka jälkeen pääsoittimeksi vaihtui bassokitara. Lisäksi Oinas soittaa myös kitaraa ja koskettimia. Keikkamuusikkona hän on soittanut useiden artistien taustalla (muun muassa Heli Kajo, Jonna Kärkkäinen, Hanna Maaria) sekä cover- ja bilebändeissä (esimerkiksi Metropolis ja Tailor Made).
Aiheesta muualla

Metropolis (Arkistoitu – Internet Archive)
Janne Oinas Discogsissa. (englanniksi)
Aynac

| Aynac |
| --- | --- |
 Château d'Aynac
 Aynac
 Koordinaatit: 44°47′07″N, 1°51′07″E 
Valtio:  Ranska
Alue:  Occitanie
Departementti:  Lot
Arrondissementti:  Figeac
Pinta-ala:  
 – Kokonaispinta-ala:  21,6 km²
Väkiluku (2019):  553 
 – Väestötiheys:  25 as./km²
Kunnan numero:  46012
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Aynac on kunta Lounais-Ranskassa Lotin departementissa Occitanien alueella. Se sijaitsee noin 28 kilometriä Figeacin kaupungista luoteeseen.
Château d'Aynac on rakennettu 1600-luvulla. Linna hylättiin 1700-luvulla ja lopulta Ranskan suuren vallankumouksen aikana vuonna 1790 se poltettiin. Wagramin prinsessa Elisabeth Berthier ihastui linnaan vuonna 1875, ja hän ryhtyi kunnostamaan sitä. Hän oli naimisissa Étienne-Guy de Turenne d'Aynac’n kanssa. Heidän viimeinen linnassa asunut jälkeläinen oli Louise de Turenne d'Aynac. Tämän jälkeen kunta osti linnan vuonna 1973. Vuonna 2008 kunta päätti myydä linnan kilpa-ajaja Laurent Battutille, joka järjestää siellä vuosittain Aynac Motor Festival -klassikkoautojen kokoontumisajon. Linna on kuulunut historiallisten muistomerkkien luetteloon vuodesta 1988 lähtien.
Klassikkoautojen kokoontumisajo
Saint-Genièsin kirkko
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Aynac Wikimedia Commonsissa
Ayn Rand Institute

Ayn Rand Institute (ARI) on yhdysvaltalainen voittoa tavoittelematon ajatushautomo, jonka tarkoituksena on edistää Ayn Randin kehittämää objektivismia. Järjestö perustettiin kolme vuotta Ayn Randin kuoleman jälkeen vuonna 1985. Ajatushautomon päämäärinä on muun muassa järjen, yksilönvapauksien ja vapaan markkinatalouden edistäminen. Ajatushautomon pääpaikka sijaitsee Santa Anassa Kaliforniassa.
Vuonna 1990 ARI:sta irtautui filosofisten erimielisyyksien vuoksi ryhmä, joka perusti oman ajatushautomon, The Atlas Societyn.
Aiheesta muualla

The Ayn Rand Institute - ajatuspajan verkkosivut
Arja Hautanen

| Arja Aulikki Hautanen> Henkilötiedot |
| --- | --- |
Syntynyt: 14. syyskuuta 1950 (ikä 74) Vimpeli
Kansalaisuus:  suomi
Arvonimi: Talousneuvos
Muut tiedot
Yritys:  Suomen Kauppayhtiöt Oy (ent. Tarjoustalo)
Asema:  hallituksen puheenjohtaja
Hallitusjäsenyydet:  Suomen Kauppayhtiöt Oy
Järjestöjäsenyydet:  Zonta International
Tutkinnot:  ylioppilas-merkonomi
Siviilisääty:  naimisissa
Puoliso:  Kari Erkki Hautanen
Arja Aulikki Hautanen (o.s. Jukkala, s. 14. syyskuuta 1950 Vimpeli) on suomalainen talousneuvos ja Suomen Kauppayhtiöt Oy:n hallituksen puheenjohtaja. Koulutukseltaan hän on ylioppilas-merkonomi.
Hautanen perusti yhdessä miehensä Karin kanssa ensimmäisen Tarjoustalo-ketjun myymälän vuonna 1980 Hyvinkään Hämeenkadulle. Myymälä avattiin 12. toukokuuta. Tarjoustalo-ketju laajentui tämän jälkeen tasaisesti aluksi Etelä-Suomessa ja myöhemmin Varsinais-Suomessa.
Vuonna 2003 Tarjoustalo yhdistyi Eliisa ja Seppo Saastamoisen Maxi-Makasiinin kanssa. Uuden yrityksen nimeksi tuli Tarjousmaxi. Saastamoiset omistivat 50 % ja Hautaset 50 % tästä uudesta yrityksestä.
Tajousmaxi myytiin Tokmannille vuosien 2005 ja 2006 vaihteessa. Samaan aikaan yritykseen fuusioitui myös muita halpakauppoja. Nämä olivat tehneet yhteistyötä kuitenkin jo aiemmin Pick-Import Oy Ltd:n kautta. Vuoden 2015 loppuun mennessä kaikki nykyiset Tokmanni-konsernin halpakaupat siirtyvät Tokmanni-nimen alle. Nykyään Tokmannin osakkeista yli 95 % omistaa Pääomasijoitusyhtiö Nordic Capital.
Oman yritystoimintansa ohella Hautanen on toiminut aikaisemmin muun muassa Tiimarin hallituksessa.
Hautanen harrastaa vapaa-aikanaan vapaaehtoisjärjestötyötä. Hän on muun muassa Zonta Club of Hyvinkään puheenjohtaja.
Asterixin & Obelixin syntymäpäivä

| Asterixin ja Obelixin syntymäpäivä – Kultainen kirja> L'Anniversaire d'Astérix et Obélix - Le Livre d'or |
| --- | --- |

Alkuperäisteos
Kirjailija:  René Goscinny   Albert Uderzo
Kuvittaja:  Albert Uderzo
Kansitaiteilija:  Albert Uderzo
Kieli:  ranska
Genre:  sarjakuva, huumori
Kustantaja:  Albert René
Julkaistu:  elokuu 2009
Sivumäärä:  56
Suomennos
Suomentaja:  Outi Walli
Kustantaja:  Egmont Kustannus
Löydä lisää kirjojaKirjallisuuden teemasivulta
Asterixin ja Obelixin syntymäpäivä – Kultainen kirja (ransk. L'Anniversaire d'Astérix et Obélix - Le Livre d'or) on 34. Asterix seikkailee -albumi, joka julkaistiin vuonna 2009. Albumi juhlistaa Asterix-sarjakuvien 50-vuotista taivalta. Albumin käsikirjoitti ja piirsi Albert Uderzo, mutta se sisältää myös joitakin René Goscinnyn käsikirjoituksia vuosikymmenten takaa. Albumin kanteen käsikirjoittajiksi onkin merkitty Goscinny ja Uderzo yhdessä.
Asterix ja Obelixin syntymäpäivä on Uderzon viimeinen albumi. Vuonna 2012 hän julkisti sarjan uudet tekijät, käsikirjoittaja Jean-Yves Ferrin ja piirtäjä Didier Conradin.
Aymen Zidane

| Henkilötiedot |
| --- | --- | --- |
Syntymäaika: 3. maaliskuuta 1983 (ikä 41)
Syntymäpaikka:  Tunis, Tunisia
Pelipaikka: maalivahti
Pituus: 188 senttimetriä
Seura
Seura: EGS Gafsa
Seurat
| Vuodet | Seura | O (M) |
| 2003–2009 2009– | Stade Tunisien EGS Gafsa | 3 (0) 7 (0) |
 Seurajoukkueuran tilastot kattavat vain kansalliset sarjat, päivitetty 28. marraskuuta 2009.
Aymen Zidane (arab. أيمن زيدان‎, s. 3. maaliskuuta 1983 Tunis) on tunisialainen jalkapallomaalivahti, jonka nykyinen seurajoukkue on EGS Gafsa.