stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Tansania
Kulttuuri > Media

Tansaniassa televisio heikentää perinteistä radion asemaa, ja maa on siirtynyt digitaalitelevisioverkkoon. IPP Media ja valtio-omisteinen Tansanian Broadcasting Corporation ovat merkittäviä toimijoita media-alalla. Tansanian vanhin sanomalehti on Daily News.
Yhdysvaltalaisen Freedom Housen mukaan Tansaniassa toimittajiin kohdistuvat uhkaukset ja hyökkäykset estävät kriittistä raportointia. Toimittajat ilman rajoja -järjestön julkaiseman vuosiraportin (2020) mukaan lehdistövapaus on Tansaniassa heikko. Maa on sijalla 124 järjestön pisteyttämästä 180 maasta ja on maailmanlaajuisesti lehdistönvapauden viisiportaisella asteikolla toiseksi heikoimmalle tasolle, vaikean lehdistönvapauden luokkaan. Missään muussa maassa lehdistövapaus ei ole romahtanut yhtä paljon kuin vuonna 2015 presidentiksi valitun John Magufulin (1959–2021) kaudella autoritääriseksi muuttuneessa Tansaniassa. Magufoulille annettiin puskutraktoria kuvaava lempinimi (Bulldozer), koska hän ei kestänyt itseensä tai politiikkaansa kohdistettua kritiikkiä. Neljässä vuodessa suljettiin viisitoista kritiikkiä esittänyttä joukkotiedotusvälinettä. Esimerkiksi maan johtava sanomalehti, yksityisesti kustannettu The Citizen suljettiin viikon ajaksi (2019) ja sen sisarlehden verkkojulkaisu puoleksi vuodeksi (2020). Kaupallisista tiedotusvälineistä uhattiin vetää pois kaikki julkiset ilmoitukset, mikäli presidentin puoluetta tai presidenttiä arvosteltaisiin. Kriittiseen mediaan kohdistettuja rikoksia ei tutkittu juuri lainkaan.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Tansania Wikimedia Commonsissa
Tansanian virallinen portaali
Tanzania.eu
| n k Afrikan valtiot |
| --- | --- | --- |
|  Pohjois-Afrikka |  Algeria  Egypti  Libya  Marokko  Mauritania  Sudan  Tunisia  |  |
|  Länsi-Afrikka |  Benin  Burkina Faso  Gabon  Gambia  Ghana  Guinea  Guinea-Bissau  Kamerun  Kap Verde  Kongon tasavalta  Liberia  Mali  Norsunluurannikko  Niger  Nigeria  Päiväntasaajan Guinea  São Tomé ja Príncipe  Senegal  Sierra Leone  Togo  |  |
|  Keski-Afrikka |  Burundi  Keski-Afrikan tasavalta  Kongon demokraattinen tasavalta  Ruanda  Tšad  |  |
|  Itä-Afrikka |  Djibouti  Eritrea  Etelä-Sudan  Etiopia  Kenia  Seychellit  Somalia  Tansania  Uganda  |  |
|  Eteläinen Afrikka |  Angola  Botswana  Etelä-Afrikka  Komorit  Lesotho  Madagaskar  Malawi  Mauritius  Mosambik  Namibia  Swazimaa  Sambia  Zimbabwe  |  |
 Itsehallintoalueet: Länsi-Sahara kiistanalainen alue  Mayotte  Réunion  Saint Helena 
| n k Kansainyhteisö |
| --- | --- |
Jäsenvaltiot:  Antigua ja Barbuda  Australia  Bahama  Bangladesh  Barbados  Belize  Botswana  Brunei  Dominica  Etelä-Afrikka  Fidži  Gabon  Gambia  Ghana  Grenada  Guyana  Intia  Jamaika  Kamerun  Kanada  Kenia  Kiribati  Kypros  Lesotho  Malawi  Malesia  Malediivit  Malta  Mauritius  Mosambik  Namibia  Nauru  Nigeria  Pakistan  Papua-Uusi-Guinea  Ruanda  Saint Kitts ja Nevis  Saint Lucia  Saint Vincent ja Grenadiinit  Salomoninsaaret  Sambia  Samoa  Seychellit  Sierra Leone  Singapore  Sri Lanka  Swazimaa  Tansania  Togo  Tonga  Trinidad ja Tobago  Tuvalu  Uganda  Uusi-Seelanti  Vanuatu  Yhdistynyt kuningaskunta 
| n k Eteläisen Afrikan kehitysyhteisö (SADC) |
| --- | --- |
Jäsenvaltiot:  Angola  Botswana  Etelä-Afrikka  Kongon demokraattinen tasavalta  Lesotho  Madagaskar  Malawi  Mauritius  Mosambik  Namibia  Sambia  Seychellit  Swazimaa  Tansania  Zimbabwe 
Tansanian kansallispuistot ja muut suojelualueet.
Kirahvi Serengetissä.
Kilwa 1500-luvulla.
Julius Nyerere, Tansanian ensimmäinen presidentti
Samia Suluhu, Tansanian presidentti 2021–
Tansanian 31 aluetta
Sisalviljelmä Tansaniassa
TaZaRa-juna Mbeyan asemalla.
Tansanian väkiluku kasvoi kymmenestä miljoonasta 37,5:een miljoonaan 1961–2003.
Tansanialaisia opiskelijoita hoitamassa koulun peltoa
Kanga-kankaita myynnissä torilla lähellä Arushaa.
Naunet

Naunet oli muinaisen Egyptin mytologiassa Nunin eli maskuliinisen syvyyden tai alkumeren feminiininen vastinpari ja kuului osana ogdoadiin, alkujumalten ryhmään. Vanhoissa uskonnollisissa teksteissä Naunet on taivaan jumalattaren eli Nutin maanalainen täydentäjä. Naunet oli siten eräänlainen taivaan kääntöpuoli, jonka läpi aurinko lipui yöllä.
Palestiina (alue)

Aluetta koskevana käsitteenä "Palestiina" on historiallisesti tarkoittanut erilaisia asioita.
Palestiina (m.kreik. Παλαιστίνη, Palaistinē; lat. Palaestina; arab. فلسطين‎, Falastīn, hepr. ‏פלשתינה‎‎, Palestina) on historiallis-maantieteellinen alue Lähi-idässä. Palestiinalla on historiallisesti tarkoitettu Välimeren itärannikolla Negevin autiomaahan rajoittuvaa  aluetta Syyrian eteläpuolella. 1500-luvulla se joutui osaksi Osmanivaltakuntaa 400 vuoden ajaksi. Osmanit eivät kuitenkaan tehneet siitä omaa hallinnollista kokonaisuutta. Palestiinaksi aluetta kutsuivat lähinnä kristityt pyhiinvaeltajat tarkoittaessaan raamatullista "pyhää maata".
Vasta brittiläisen mandaattialueen perustaminen ensimmäisen maailmansodan jälkeen teki Palestiinasta poliittisen kokonaisuuden. San Remon konferenssissa vuonna 1920 Britannia ja Ranska jakoivat osmanivaltakuntaan kuuluneen arabimaailman Britannian valvomaan Irakiin ja Palestiinaan ja Ranskan valvomaan Syyriaan ja Libanoniin. Vuonna 1922 Palestiina jaettiin edelleen Transjordaniaksi ja Palestiinaksi. Transjordania eli nykyinen Jordania itsenäistyi vuonna 1946.
YK:n jakosuunnitelmassa vuonna 1947 Palestiina jaettiin Israeliksi ja Palestiinaksi etnisten rajojen mukaisesti.
Israelin itsenäisyyssodan jälkeen solmittu aselepo 7. tammikuuta 1949 pienensi edelleen Palestiinaksi kutsutta aluetta. Sodan jälkeen se jakautui Egyptin miehittämään Gazan kaistaan ja Jordanian miehittämään Länsirantaan. Länsirantaa juutalaiset kutsuvat myös Samariaksi ja Juudeaksi.
Alueen poliittinen tilanne on epävakaa. Palestiinasta puhuttaessa pitää erottaa toisistaan maantieteellinen Palestiinan alue, Palestiinan valtio ja Palestiinan arabiväestö, palestiinalaiset, joista osa elää maanpaossa.
Historia

Ennen Israelin perustamista vuonna 1948 ja sen ulkopuolelle jääneitä Länsirantaa ja Gazaa alue oli Kansainliiton myöntämä Palestiinan brittiläinen mandaatti (1920–1948). Sitä ennen se kuului 400 vuotta Osmanien valtakuntaan (1516–1916), joka oli vallannut alueen Mamelukkien sulttaanikunnalta (n. 1250–1516), tämä aijubideilta (1174–1250) ja se Jerusalemin kuningaskunnalta (1099–1291). Jerusalemin kuningaskunta otti alueen seldzukeilta, joille se ehti kuulua vain parikymmentä vuotta. Sitä ennen Palestiinan alue oli kuulunut Pohjois-Afrikan fatimideille (n. 970–n.1075) ja sitä ennen yli kolmesataa vuotta arabikalifaattiin abbasidien ja umaijadien aikana (n. 634–n.970).  Nämä valtasivat sen Bysantilta, joka oli juuri vallannut Palestiinan takaisin Iranin sassanidien lyhyestä hallinnasta.
Ennen arabivalloitusta Palestiina oli ollut Bysantin ja Rooman provinssi noin vuodesta 63 eaa. eli suunnilleen 700 vuotta. Roomalaiset olivat kukistaneet Palestiinaa hallinneen Israelin toisen kuningaskunnan (142 eaa.–63 eaa.), joka oli syntynyt makkabilaissodan tuloksena persialaisten seleukidien valtakuntaa (323 eaa.–63 eaa.) vastaan. Ennen seleukideja Palestiina oli osa Aleksanteri Suuren lyhytaikaista valtakuntaa, sitä ennen se kuului Persian valtapiiriin ja sitä ennen Babyloniaan vuodesta 597 eaa, jolloin alueen juutalaiset lähetettiin Babylonin vankeuteen. Ennen babylonialaisia alue kuului Juudan kuningaskunnalle ja Israelin kuningaskunnalle.
Historia > Palestiinan väestökehitys 1880–1948

Abner Cohenin mukaan Palestiinan väkiluku vuonna 1800 oli 300 000 ihmistä. 1880-luvulla Palestiinassa asui jo 450 000 ihmistä. Heistä juutalaisia oli 13 000–20 000 eli korkeintaan neljä prosenttia.
Venäjän keisarin Aleksanteri II:n murhan 1881 takia juutalaiset joutuivat vainon kohteeksi, ja tuhansia pakolaisia muutti seuraavina vuosina Palestiinaan.  Toinen vaino koettiin vuoden 1904 jälkeen vallankumouksen orastaessa. Muuttoliike jatkui koko ajan kiihtyen osittain sionistisen liikkeen vaikutuksesta.
Iso-Britannia ehdotti juutalaisten tavoitteleman juutalaisvaltion paikaksi Ugandaa. Ehdotus hylättiin ja juutalaiset hyväksyivät vaihtoehdoksi vain Palestiinan. Varsinkin Venäjältä suuntautunut kasvava muuttoliike antoi toivoa hankkeen onnistumisesta. 1910-luvulla Lordi Rothschild pystyi vaikuttamaan myös Turkin sulttaaniin, joka antoi taivuttelun jälkeen muuttoliikkeen jatkua.
Historia > Israelin valtion perustaminen

Väkivallan ja terrorismin aallon jälkeen brittiarmeija vetäytyi alueelta ja juutalaiset julistivat 14. toukokuuta 1948 alueelle perustetuksi Israelin valtion. Alueella jo edellisestä vuodesta lähtien velloneet väkivaltaisuudet kärjistyivät täysmittaiseksi Israelin itsenäisyyssodaksi, kun arabimaat hyökkäsivät itsenäisyysjulistuksen jälkeisenä päivänä estääkseen juutalaisvaltion synnyn. Israelin puolustusvoimat kukistivat arabiliiton ja valtasivat lisäalueita. Samassa yhteydessä alueelta pakeni suuri määrä arabipakolaisia.  Seuraus oli se, että Israelin alue laajeni.
Kartoissa esiintyvät rajat perustuvat suurimmalta osalta vuoden 1949 aselevon rintamalinjoihin, joita nimitetään vihreäksi linjaksi (Green Line). Näiden alueiden katsotaan yleisesti kuuluvan Israelin valtioon. Nämä vuoden 1949 rajat ovat Israel ilman Gazan kaistaa, Golania ja Länsirantaa. Jordania otti haltuunsa 1948 Länsirannan ja Egypti Gazan, mutta Israel valloitti nämä alueet 1967. Monet arabit pitävät Israelin valtiota laittomana ja katsovat koko alueen kuuluvan palestiinalaisille eli Palestiinan arabeille. Osa Israelin naapurimaista on kuitenkin tunnustanut sen. Kiistaa on erityisesti Gazan ja Länsirannan asemasta. Erimielisyyksiä on myös pakolaisten paluun sallimisessa ja jälkeenjääneen omaisuuden korvaamisessa.
Lukuisten sotien jälkeen Palestiinan mandaatista on jäljellä kaksi aluetta, jotka eivät kuulu Israelin valtioon eivätkä muihinkaan yleisesti tunnustettuihin valtioihin. Nämä ovat Gazan kaista Egyptin vastaisella rajalla ja Länsiranta Jordanian vastaisella rajalla. Alueet ovat osittain palestiinalaishallinnon ja osittain Israelin valvonnassa.
Historia > Kuuden päivän sota

Israel valloitti vuoden 1967 kuuden päivän sodassa Golanin kukkulat Syyrialta, Siinain ja Gazan kaistan Egyptiltä ja Länsirannan Jordanialta. Se ei ole kuitenkaan näitä alueita suoraan liittänyt itseensä (maita ei voida liittää Israeliin jo pelkästään siksi, koska tällöin juutalaiset olisivat vaarassa tulla vähemmistöksi omassa maassaan). Egypti luopui vaatimuksistaan Gazaan 1979 osana rauhansopimusta, jossa Israel perääntyi Siinailta, ja Jordania luovutti vuonna 1988 vaatimuksensa Länsirantaan, koska sillä ei ollut laillista yhteyttäselvennä siihen. YK:n turvallisuusneuvoston päätökset #242 (1967) ja #338 (1973) vaativat Israelia vetäytymään näiltä alueilta ja neuvottelemaan niiden asemasta sodan valtio-osapuolien kanssa.lähde?
Israel valloitti myös Jerusalemin kaupungin itäosan, joka on liitetty Israeliin ja se on julistettu Israelin pääkaupungiksi. Useat maat eivät hyväksy Israelin vaatimusta kaupungista eivätkä siten Israelin julistusta, jonka mukaan koko Jerusalem on Israelin pääkaupunki. Jerusalem on kolmen uskonnon pyhä kaupunki, ja tärkeä myös kristityille ja muslimeille. Vuoteen 2018 asti yksikään toinen valtio ei kuitenkaan tunnustanut Jerusalemia Israelin pääkaupungiksi, eikä pitänyt lähetystöään siellä. Yhdysvallat siirsi 14. toukokuuta 2018 lähetystönsä virallisesti Jerusalemiin, mikä aiheutti palestiinalaisten laajoja protesteja. Juutalaisille kaupunki oli Israelin kuninkaiden Daavidin ja Salomon aikainen pääkaupunki. Kaupunki on jakautunut osiltaan juutalaisten ja arabien asuttamiin osiin. Palestiinan hallinto on vaatinut itselleen kaupungin itäosaa oman valtionsa pääkaupungiksi.lähde?
Historia > Nykytilanne

Israel on rakentanut turva-aidan, jonka tarkoituksena on torjua palestiinalaisterroristien iskut juutalaissiirtokuntia ja kaupunkeja vastaan. Turva-aita on vähentänyt terroristi-iskuja radikaalisti 2000-luvun aikana. Turva-aita erottaa palestiinalaisten alueet ja israelilaisten siirtokuntien alueet toisistaan ja erottaa suuren osan Länsirannasta erilleen. Se ei noudata vuoden 1949 aselepolinjaa vaan menee Länsirannan puolelle Palestiinalaisten mukaan Israelin turva-aidalla siirtokunnilleen erottamat alueet ovat Länsirannan kaikkien hedelmällisimmätlähde?, ja niillä on muun muassa suurin osa alueen vesivaroista. Turva-aitahanke on tuomittu laajasti. YK:n alainen kansainvälinen tuomioistuin antoi vuonna 2004 ei-sitovan määräyksen, jonka mukaan turva-aidan rakentaminen palestiinalaispuolella oli kansainvälisen oikeuden vastaista. Israel ei hyväksynyt päätöstä.lähde?
Israel on lisäksi asuttanut kansalaisiaan laajoille alueille Länsirannalla juutalaissiirtokuntiin. Kansainvälinen yhteisö on tuominnut siirtokuntien laajentamisen laajasti sekä kansainvälisen oikeuden että alueen rauhanprosessin edistämisen vastaisina.lähde?
Palestiinalaiset

Aluksi "palestiinalaisilla" tarkoitettiin alueen juutalaisväestöä, kun taas arabit kutsuivat itseään syyrialaisiksi, sillä osmanit olivat  hallinneet aluetta Syyriasta käsin. Kun Palestiinan arabit vuonna 1959 perustivat ensimmäisen poliittisen järjestön, sen nimessä ei  esiintynyt sanaa "Palestiina" vaan Fatah eli "voitto".  Vuonna 1964 kuitenkin perustettiin jo sanaa kantava Palestiinan vapautusjärjestö (PLO), minkä jälkeen Palestiinan arabit alkoivat puhua "palestiinalaisista" muista arabeista eroavana kansallisuutena. Aivan aluksi PLO oli silti yleisarabialainen eikä nationalistinen järjestö.
Palestiinan valtio

Palestiinalaisten virallinen edustaja kansainvälisessä politiikassa on Palestiinan vapautusjärjestö, joka julisti Palestiinan valtion perustetuksi vuonna 1988. Yhdistyneissä kansakunnissa Palestiina on tarkkailijavaltio, jolla on oikeus osallistua yleiskokouksiin. Sen itsenäisyyden on tunnustanutmilloin? 139 Yhdistyneiden kansakuntien jäsenvaltiota.
Useimmat tunnustavat Palestiinan valtion rajoiksi vuoden 1967 kuuden päivän sotaa edeltävät alueet, mikä tarkoittaa samaa kuin vuoden 1949 Israelin itsenäisyyssodan aselepolinjat. Näin ollen Palestiinan valtio sijaitsisi kahdella erillisellä alueella, Jerusalemin itäpuolelle levittäytyvällä Länsirannalla ja Välimeren rannalla olevalla Gazan kaistalla. Länsirannan pinta-ala on 5 607 neliökilometriä ja Gazan kaistan 360 neliökilometriä. Oslon rauhanprosessin myötä vuodesta 1994 osissa Länsirantaa on toiminut rajoitettu palestiinalaisten itsehallinto, ja Gazan kaistan hallinto on ollut vuodesta 2005 kokonaan palestiinalaisilla.
Kirjallisuutta

Sartola, Pekka: Miksi tästä ei puhuta?  Kaarina:  Ajanteos, 2013.  ISBN 978-952-99597-8-5
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Palestiina (alue) Wikimedia Commonsissa
HS Verkkoliite - Palestiinan alueen historiaa (Arkistoitu – Internet Archive)
palestiinalaishallintoon kriittisesti suhtautuva mediakriittinen Palestinian Media Watch -sivusto (Arkistoitu – Internet Archive) (englanniksi)
Olli Nuorton matka Palestiinaan vuonna 1938
Palestine - Programme documentaire  Elämää Palestiinassa kuvaava dokumenttifilmi n. vuodelta 1904 (15 min)
Why call them Palestinians? (Arkistoitu – Internet Archive)
Osmanivaltakunta 1899 ja sen aluejako.
Mandaatin itäinen osa muodosti Transjordanian emiraatin.
Palestiinan kartta nykyisin. Tummemmalla värillä Länsiranta, Gazan kaista ja Israelin miehittämä Golan.
Palestiinan tunnustaneet valtiot
  Palestiinan tunnustamattomat valtiot
Naisten Superpesiksen kausi 1991

Kausi 1991 oli toinen Naisten Superpesiksen kausi. Mestaruuden voitti Ikaalisten Tarmo.
Naisten Superpesiksen runkosarja > Sarjataulukko

| Joukkue | O | V | T | H | Juoksut | Pisteet |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| Ikaalisten Tarmo | 22 | 18 | 1 | 3 | 335-148 | 37 |
| Vihdin Pallo | 22 | 17 | 1 | 4 | 213-143 | 36 |
| Viinijärven Urheilijat | 22 | 17 | 1 | 4 | 267-135 | 35 |
| Lapuan Virkiä | 22 | 16 | 1 | 5 | 322-173 | 34 |
| Jyväskylän Kiri | 22 | 15 | 0 | 7 | 374-178 | 31 |
| Oulun Lippo | 22 | 13 | 0 | 9 | 223-153 | 26 |
| Roihu, Helsinki | 22 | 11 | 0 | 11 | 293-232 | 23 |
| Siilinjärven Pesis | 22 | 10 | 0 | 12 | 267-224 | 21 |
| Hyvinkään Tahko | 22 | 7 | 0 | 15 | 237-449 | 14 |
| Ulvilan Pesä-Veikot | 22 | 2 | 0 | 20 | 183-422 |   5 |
| Vähänkyrön Viesti | 22 | 2 | 0 | 20 | 149-275 |   4 |
| Kokemäen Kova-Väki | 22 | 2 | 0 | 20 | 143-474 |   4 |
Naisten Superpesiksen runkosarja > Ottelut

| Joukkue | IT | VP | ViU | LV | JK | OuL | Ro | SP | HyT | UPV | VäVi | KKV |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| Ikaalisten Tarmo |  | 26-4 | 4-7 | 13-6 | 7-5 | 13-8 | 23-17 | 26-6 | 42-5 | 23-4 | 11-6 | 39-7 |
| Vihdin Pallo | 3-7 |  | 9-8 | 7-7 | 15-14 | 2-1 | 24-0 | 11-6 | 8-4 | 11-6 | 6-3 | 11-4 |
| Viinijärven Urheilijat | 8-8 | 7-2 |  | 6-4 | 11-14 | 15-3 | 5-3 | 16-3 | 19-4 | 12-1 | 11-6 | 20-2 |
| Lapuan Virkiä | 12-4 | 14-15 | 8-6 |  | 18-5 | 6-4 | 4-2 | 11-8 | 34-6 | 11-4 | 23-5 | 26-3 |
| Jyväskylän Kiri | 11-15 | 6-8 | 8-5 | 24-10 |  | 18-11 | 14-5 | 10-8 | 12-14 | 29-2 | 19-6 | 30-3 |
| Oulun Lippo | 3-6 | 6-3 | 2-8 | 11-13 | 8-2 |  | 9-5 | 6-2 | 10-4 | 18-3 | 15-4 | 62-8 |
| Roihu, Helsinki | 8-5 | 3-6 | 15-23 | 18-14 | 3-15 | 4-5 |  | 15-7 | 33-5 | 39-7 | 10-9 | 24-1 |
| Siilinjärven Pesis | 7-8 | 7-10 | 7-15 | 7-11 | 6-20 | 18-4 | 8-6 |  | 44-5 | 18-9 | 11-2 | 32-0 |
| Hyvinkään Tahko | 10-16 | 5-15 | 12-13 | 2-37 | 7-11 | 6-11 | 13-25 | 19-36 |  | 28-19 | 17-14 | 15-14 |
| Ulvilan Pesä-Veikot | 9-10 | 4-14 | 11-23 | 10-28 | 7-41 | 4-14 | 20-24 | 6-12 | 11-23 |  | 16-10 | 17-16 |
| Vähänkyrön Viesti | 2-17 | 3-9 | 4-11 | 9-10 | 8-23 | 5-7 | 8-14 | 2-5 | 7-13 | 5-4 |  | 20-2 |
| Kokemäen Kova-Väki | 1-12 | 2-20 | 5-18 | 4-15 | 2-37 | 4-5 | 7-21 | 6-9 | 18-20 | 13-10 | 21-11 |  |
Uusinta suorasta putoamisesta: Vähäkyrö - Kokemäki 12-4. Kokemäki putosi suoraan Ykköspesikseen, josta nousi Mansen Pesäpallo.
Suomenmestarit

Ikaalisten Tarmo: Minna Hannonen, Kristiina Haraholma, Anne Herttua, Päivi Lähteenmäki, Johanna Nieminen, Anne Nurmela, Marika Nurminen, Teija Palmu, Salla Suhonen, Kirsi Ukkonen, Päivi Virtanen, pelinjohtaja Markku Lähteenmäki, valmentaja Jussi Ylinen.
Palkinnot

| Palkinto | Pelaaja | Joukkue |
| --- | --- | --- |
| Vuoden pesäpalloilija | Vesa Mikkola | Imatran Pallo-Veikot |
| Vuoden lukkari | Jukka Holttinen | Imatran Pallo-Veikot |
| Lyöjäkuningas | Ari Uusitalo | Vimpelin Veto |
| Kärkilyöjä | Asko Laine | Hyvinkään Tahko |
| Etenijäkuningas | Sami Sirviö | Sotkamon Jymy |
| Tehopelaaja | Kari Kuusiniemi | Hyvinkään Tahko |
| Vuoden jokeri | Unto Väisänen | Sotkamon Jymy |
| Vuoden jokerijoukkue |  | Kankaanpään Maila |
| Fair Play -joukkue |  | Sotkamon Jymy |
| Vuoden naispesäpalloilija | Päivi Lähteenmäki | Ikaalisten Tarmo |
| Vuoden naislukkari | Katja Saari | Lapuan Virkiä |
| Lyöjäkuningatar | Katja Saari | Lapuan Virkiä |
| Kärkilyöjä | Päivi Lähteenmäki | Ikaalisten Tarmo |
| Etenijäkuningatar | Päivi Lähteenmäki | Ikaalisten Tarmo |
| Tehopelaaja | Päivi Lähteenmäki | Ikaalisten Tarmo |
| Vuoden jokeri | Maarit Lehtimäki |  |
| Vuoden jokerijoukkue |  | Jyväskylän Kiri |
| Fair Play -joukkue |  | Siilinjärven Pesis |
| vuoden tuomari | Jarmo Kokkonen |  |
| Kunnon Jätkä | Jussi Alppi |  |
| Vuoden hymytyttö | Hanna Airaksinen |  |
| Johtokunnan pytty | Kauko Vaakanainen |  |
| Vuoden pelinjohtaja | Markku Lähteenmäki | Ikaalisten Tarmo |
| Vuoden pelinjohtaja | Mikko Vitikainen | Imatran Pallo-Veikot |
| Vuoden valmentaja | Timo Eklund |  |
| Itä-Länsi paras pelaaja | Vesa Liikala |  |
| Vuoden pesäpallojohtaja | Jussi Malmi |  |
Urheilulehden arvopelaajat: Katja Saari ja Vesa Mikkola.
Naulavaara

| Naulavaara> Sijainti |
| --- | --- |
 Naulavaara
Koordinaatit:  63°53′15″N, 28°14′31″E
Valtio:  Suomi
Paikkakunta:  Sotkamo
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Naulavaara on Sotkamon eteläosassa oleva vaara. Sen korkeus on 355 metriä, toisten lähteiden mukaan 368 metriä. Se kuuluu Maanselän vaara-alueeseen ja on mittausten mukaan Kainuun sateisinta seutua.
Nappi

Pieni nappi
Koristenappeja
Nappi on tavallisesti pyöreä ja litteä esine, jota käytetään vaatteissa tai muissa tekstiilituotteissa kiinnittimenä tai koristeena. Napit jaetaan läpiommeltaviin ja altaommeltaviin (kantanapit). Kannallisen napin kanta pitää napin irrallaan kankaasta ja näin ollen estää nappia painamasta napinläpeä. Näiden kahden ryhmän lisäksi on olemassa myös erilaisia painonappeja, joissa on kaksi eri puolta, ylä- ja alanappi. Napit ovat yleisimpiä kiinnittimiä vaatteissa. Ne valitaan yleensä vaatteen väriin sopiviksi. Jos sopivan värisiä nappeja ei löydy, napit voidaan päällystää tarvittaessa vaatteen kankaalla.  Nappeja voidaan valmistaa eri muotoisia, kokoisia, ja erilaisista materiaaleista, kuten muovista, puusta, metallista, luusta tai helmiäisestä.
Napin ompelu

Ennen nappien ompelua tulee tehdä napinläpi/napinlävet kankaaseen (napinläpi on napille sopivan kokoinen reikä, josta nappi pujotetaan läpi), joiden avulla saadaan selville napin tai nappien tarkat paikat. Napit kannattaa ommella riittävän pitkällä silmäneulalla ja kaksinkertaisella langalla. Napit ommellaan aina kaksinkertaiseen kankaaseen, siten että neula lankoineen pujotetaan kankaan oikea puoli päällepäin nurjalle puolelle, jolloin solmu jää oikealle puolelle napin alle.
Napin ompeluun valitaan napin kanssa samanvärinen lanka, ellei haluta tietoisesti saada lankaa näkyviin. Värillisiä nappeja käytettäessä, jos ei ole olemassa samanväristä lankaa, on syytä käyttää hieman nappia tummempaa lankaa, koska vaaleampi lanka erottuu helpommin napista.
Lanka valitaan myös kankaan materiaalin ja paksuuden mukaan niihin sopiviksi. Paksujen kankaiden nappien ompeluun voi käyttää karhulankaa. Läpiommeltavilla ja altaommeltavilla napeilla on erilaiset ompelutavat. Jos läpiommeltavaa nappia käytetään yhdessä paksun kankaan kanssa, tulisi napin alle ommella ompelulangasta kaula.
Käyttö

Kauluspaidassa napit ovat yleensä pieniä, keskellä, ja niiden tarkoitus on pitää paita kiinni. Housuissa, kuten farkuissa, on etumuksessa nappi, jonka avulla housut on helppo avata ja sulkea. Napin lisäksi farkuissa voi olla myös vetoketju. Myös takeissa ja jakuissa käytetään nappeja kauluspaidan tapaan, tai vaihtoehtoisesti helpompikäyttöisiä neppareita. Lisäksi nappeja käytetään esimerkiksi kasseissa kassin suun sulkemiseen. Nappeja voidaan käyttää myös koristeena, ja niistä voidaan tehdä jopa koruja.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Nappi Wikimedia Commonsissa
Georg Philipp Telemann

| Georg Philipp Telemann |
| --- | --- |
 Georg Philipp Telemann
Henkilötiedot
Syntynyt: 24. maaliskuuta 1681 Magdeburg
Kuollut: 25. kesäkuuta 1767 (86 vuotta) Hampuri
Ammatti:  säveltäjä
Säveltäjä
Tyylilajit:  barokki
Soittimet:  urut 
 Nimikirjoitus
  [ Muokkaa Wikidatassa ] [ ohje ]  
Georg Philipp Telemann (24. maaliskuuta (J: 14. maaliskuuta) 1681 Magdeburg – 25. kesäkuuta 1767 Hampuri) oli saksalainen säveltäjä. Hän oli elinaikanaan suosituin barokin ajan säveltäjä. Hän yhdisti ensimmäisenä saksalaisena säveltäjänä teoksissaan musiikillisia vaikutteita koko Euroopan alueelta.
Elämä

Telemann syntyi Magdeburgissa Saksassa 1681 sukuun, jolla oli pitkä historia kirkon palveluksessa. Hänen äitinsä Maria oli protestanttisen papin tytär ja hänen Georg-isänsä oli opettaja, myös hänestä tuli pappi Georgen syntymän jälkeen.
Telemannin vanhemmat uskoivat poikansa kouluttautuvan kirkolliseen virkaan ja hän aloittikin tähän vaadittavat opinnot. Georgen isä kuoli 1685, minkä jälkeen hänen äidillään oli vaikeuksia kasvattaa Georg ja hänen veljensä.
Georg ei koskaan saanut muodollista musiikin opetusta. Tästä huolimatta hän osasi jo kymmenvuotiaana soittaa huilua, viulua, sitraa ja kosketinsoittimia. Hän teki samoihin aikoihin ensimmäiset sävellyksensä. Kaksitoistavuotiaana hän sävelsi jo ensimmäisen oopperansa, Sigismundin.
Georgen äiti oli kuitenkin sitä mieltä, että poika käytti muihin opintoihin verrattuna liikaa aikaa musiikin opiskeluun. Hän halusi olla varma siitä, että jos jotakin tapahtuisi, Georgella olisi tulevaisuudessa säännöllinen toimeentulo, koska perheen isän kuoltua perheellä ei ollut muita tuloja.