stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Tim Väyrynen

| Henkilötiedot |
| --- | --- | --- | --- |
Syntymäaika: 30. maaliskuuta 1993 (ikä 31)
Syntymäpaikka: Espoo, Suomi
Pelipaikka: hyökkääjä
Pituus: 191 cm
Paino: 84 kg
Seura
Seura: Gnistan
Pelinumero: 7
Junioriseurat
2005–2009: Honka
Seurat
| Vuodet | Seura | O | (M) |
| 2009–2010 | Pallohonka | 31 | (17) |
| 2010–2014 | Honka | 81 | (34) |
| 2014–2015 | Borussia Dortmund II | 19 | (2) |
| 2015 | → Viktoria Köln (laina) | 13 | (7) |
| 2015–2017 | Dynamo Dresden | 15 | (3) |
| 2017–2018 | Hansa Rostock | 41 | (5) |
| 2018 | Roda JC | 13 | (0) |
| 2019-2020 | HJK | 33 | (11) |
| 2020-2021 | SK Tirana | 15 | (0) |
| 2021–2022 | KuPS | 37 | (20) |
| 2023–2024 | Vaduz | 21 | (2) |
| 2024– | Gnistan | 14 | (5) |
| Yhteensä | Yhteensä | 333 | (106) |
Maajoukkue
| 2007–2008 | Suomi U15 | 3 | (0) |
| 2008–2009 | Suomi U16 | 15 | (6) |
| 2009–2010 | Suomi U17 | 13 | (4) |
| 2010–2011 | Suomi U18 | 21 | (5) |
| 2011 | Suomi U19 | 1 | (0) |
| 2012–2014 | Suomi U21 | 17 | (7) |
| 2014–2019 | Suomi | 12 | (0) |
 Seurajoukkueuran tilastot kattavat vain kansalliset sarjat, päivitetty 4. marraskuuta 2024.  Maajoukkueuran tilastot päivitetty 27. toukokuuta 2019.
Tim Väyrynen (s. 30. maaliskuuta 1993 Espoo) on suomalainen jalkapalloilija, pelipaikaltaan hyökkääjä. Hän edustaa Veikkausliiga-joukkue Gnistania.
Seurajoukkueura

Väyrynen teki ensiesiintymisensä Veikkausliigassa kaudella 2010 edustaen kasvattajaseuraansa FC Honkaa. Uransa ensimmäisen liigamaalin hän teki 15. toukokuuta 2011 Rovaniemen Palloseuraa vastaan. Väyrynen voitti Veikkausliigan kauden 2013 maalikuninkuuden 17 maalilla, ja hänet valittiin kauden liigahyökkääjäksi.  sekä sarjan parhaaksi pelaajaksi
Väyrynen siirtyi saksalaisen Borussia Dortmundin kakkosjoukkueeseen tammikuussa 2014. Heinäkuussa 2015 hän siirtyi Saksassa edelleen Dynamo Dresdeniin. Tammikuussa 2017 Väyrynen siirtyi 1,5 vuoden sopimuksella FC Hansa Rostockin riveihin. Elokuussa 2018 hän siirtyi hollantilaisseura Roda JC:n vahvuuteen.
Heinäkuussa 2019 Väyrynen palasi Suomeen HJK:hon, jossa hän oli voittamassa Veikkausliigan ja Suomen Cupin mestaruuksia kaudella 2020. Tammikuussa 2021 Väyrynen teki sopimuksen albanialaisen SK Tiranan kanssa, mutta palasi saman vuoden elokuussa Suomeen Kuopion Palloseuraan. Hänen sopimuksensa kattaa myös kauden 2022.
Kauden 2024 loppuun mennessä Väyrynen on pelannut yhdeksän kautta Veikkausliigaa FC Hongan, HJK:n, KuPS:n ja Gnistanin riveissä. Niissä hän on pelannut 165 ottelua ja tehnyt 70 maalia.
Helmikuussa 2023 Väyrynen teki sopimuksen Sveitsin toiseksi korkeimmalla sarjatasolla pelaavaan liechtensteinilaisseura FC Vaduziin. Heinäkuussa 2024 Väyrynen palasi Veikkausliigaan Gnistanin joukkueeseen kauden 2025 loppuun asti ulottuvalla sopimuksella.
Maajoukkueura

Väyrynen teki kolme maalia Suomen alle 21-vuotiaiden jalkapallomaajoukkueen EM-karsintaottelussa Walesia vastaan 14. elokuuta 2013. A-maajoukkuedebyytin Väyrynen teki 21. toukokuuta 2014 Tšekkiä vastaan.
Saavutukset > Henkilökohtainen

Veikkausliigan kuukauden pelaaja 3 kertaa eli kesäkuussa 2013, lokakuussa 2013 ja toukokuussa 2022
Veikkausliigan paras maalintekijä kaudella 2013
Saavutukset > Joukkueena

Veikkausliigan kultaa kaudella 2020 HJK:n riveissä,
Veikkausliigan hopeaa kausilla 2013 Hongan riveissä sekä 2021 ja 2022 KuPS:n riveissä,
Suomen cupin voitto 2012 Hongan riveissä, 2020 HJK:n riveissä ja 2022 KuPS:n riveissä.
3. Ligan mestaruus Dynamo Dresdenin riveissä 2015–2016.
Liechtensteinin Cupin voitto Vaduzin riveissä 2022–2023 ja 2023–2024.
Yksityiselämä

Väyrynen on jalkapalloilija Mika Väyrysen poika.
Alkaliteetti (limnologia)

Meriveden alkaliteetti maapallon eri osissa.
Alkaliteetti (AT) (myös alkaliniteetti) on luonnonveden tai muun vesiliuoksen puskurikyky  happamoitumista vastaan. Tässä artikkelissa alkaliteettia tarkastellaan erityisesti luonnonvesissä limnologian näkökulmasta.
Yleisesti Kemiassa alkaliteetti  tarkoittaa liuoksen sisältämien emästen kykyä neutraloida siihen liuenneita happoja. Veden alkaliteetti riippuu veteen liuenneiden emästen vahvuuksista, pitoisuuksista ja laadusta.
Yleensä enemmistö luonnonveden emäksistä ovat karbonaattien johdannaisia, mutta kaikilla emäksillä on oma puskurikykynsä. Asiditeetti ilmaisee liuoksen happojen kykyä neutraloida siihen liuenneet emäkset. Alkaliteetti ilmaistaan yksikkönä millimoolina litrassa vettä eli mmol/l.
Mittaaminen

Neutraalin vesiliuoksen happamuustaso eli pH on 7. Emäksinen liuoksen pH-arvo on yli 7 ja happaman alle 7. Luonnonvesissä sen arvo vaihtelee pH 7 molemmilla puolilla. Emäksinen liuos kykenee neutraloimaan siihen lisättyjä happoja ja siten sen alkaliteetti on vahva. Kuitenkin myös hapan liuos voi sisältää emästä, joka osallistuu lisättyjen happojen neutraloimiseen. Vasta kun nämä emäkset ovat neutraloituneet liuoksesta, ei sillä ole enää alkaliteettia jäljellä. Luonnonvesissä ei ole enää alkaliteettia, kun liuoksen pH on noin 4,3–4,5. Siksi liuoksen titrauksessa tutkitaan liuoksen käyttäytyistä tähän pH-arvoon asti.
Alkaliteetin mittaus suoritetaan ”stressitestinä”, jossa liuokseen titrataan yksiarvoista ja vahvaa happoa, käytännössä suolahappoa niin kauan, että saadaan happamuustaso laskettua haluttuun arvoon. Tavoiteltu happamuudentaso ilmaistaan erilaisilla indikaattoreilla tai se mitataan sähköisesti pH-mittarilla eli potentiometrillä. Alkaliteetti ilmaistaan yksikkönä mmol/l (millimoolia/litra) eli millimoolia suolahappoa litrassa vettä. Käytössä on myös yksikkö mg/l eli milligrammaa litrassa vettä.
Fenoliftaleiini-alkaliteetti eli p-alkaliteetti eli p-luku ilmoittaa niiden alkaalien eli emästen pitoisuuden vedessä, jotka muodostavat hydroksyyli-ionin (OH-) liuetessaan veteen. p-luku mitataan lisäämällä veteen indikaattoriksi fenoliftaleiinia ja seosta titrataan 0,01 M suolahapolla värittömäksi. Silloin liuoksen happamuustaso on laskenut alle 8,3:n. Liuokseen lisätään nyt Cooperin indikaattoriseosta , joka titrauksen jatkuessa on aluksi vihreän värinen ja lopussa punaisen värinen. Tämä värinvaihdos tapahtuu happamuustasolla pH 4,5. Mittaustapa on epätarkka, mutta määritystarkkuudeksi ilmoitetaan silti 0,01 mmol/l.
Metyylioranssialkaliteetti eli m-alkaliteetti eli m-luku ilmoittaa niiden emästen pitoisuudet vedessä, jotka kuluttavat suolahappoa pH 4,3 asti. Tällaisia ioneja ovat OH--ionit ja muut emäksien tapaan käyttäytyvät yhdisteet. Testi aloitetaan edellisen tapaan, kunnes liuoksen joukkoon lisätään indikaattoriksi metyylioranssia. Metyylioranssi vaihtaa väriään emäksisestä keltaisesta kokonaan hapanta ilmaisevaksi punaiseksi, kun pH on alle 4,4.
Indikaattorit voidaan korvata pH-mittarilla, jolla mitataan pH sähköisesti suoraan liuoksesta. Koska pH-mittarin mittausalue on indikaattoreita laajempi, voidaan näyte titrata suoraan arvoon pH 4,5 käyttäen suolahappoa. Mikäli näytteessä on runsaasti karbonaatteja ja sen pH on yli 8,3, titrataan näyte ensin pH 8,3 ja luetaan suolahapon kulutus. Sitten jatketaan titrausta varovaisemmin arvoon pH 4,5 ja luetaan suolahapon kokonaiskulutus.
Mittaaminen > Ekosysteemin alkaliteettejä

Luonnonvesien puskurikyky luonnehditaan olevan (Vesi- ja ympäristöhallituksen raja-arvot):
hyvä yli 0,2 mmol/l (20 mg/l)
tyydyttävä 0,1–0,2 mmol/l
välttävä 0,05–0,1 mmol/l
huono 0,01–0,05 mmol/l
loppunut 0–0,01 mmol/l (alle 1 mg/l)
Alle 0,01 mmol/l tarkoittaa veden olevan jo voimakkaasti happamoitunutta, kun taas alkaliteetti on yli 0,2 mmol/l, kertoo se veden puskurikyvyn olevan erinomainen.
Alkaliteetti vesistöissä > Puskurikyvyn aiheuttajat

Alkaliteettia aiheuttavia aineita on luonnossa lukuisia. Tärkeimmän ryhmän muodostavat karbonaatit (CO32−) ja vetykarbonaatit eli bikarbonaatit (HCO3−). Näitä syntyy luonnossa, kun ilman hiilidioksidia (CO2) liukenee veteen ja muodostaa siinä hiilihappoa (H2CO3). Hiilihapon vesiliuos protolysoituu osittain ensin vetykarbonaatiksi ja vetykarbonaatista osa protolysoituu edelleen karbonaatiksi. Vetykarbonaatit ja karbonaatit toimivat vedessä emästen tavoin ja aiheuttavat pääosan sen alkaliteetista. Hiilihappo ja vetykarbonaatti ovat heikkoja happoja, mutta karbonaatti on emäs.
Muitakin puskurikykyä vahvistavia aineita on olemassa. Silikaatit ovat piihappojen suoloja, jotka ovat yleensä niukkaliukoisia veteen. Silikaatteja esiintyy kallion mineraaleissa ja ne muodostavat monimuotoisen yhdisteiden ryhmän. Alkalimetallien silikaatit sen sijaan liukenevat hyvin veteen. Tällainen on esimerkiksi natriumsilikaatti (NaSiO3). Fosfaatit ovat fosforihapon suoloja, jotka voivat syntyä muutakin kautta kuin fosforihapon reaktioista. Luonnonvesissä on fosfaatteja luontaisesti vähän, mutta esimerkiksi navetan lanta, lannoitteet tai jätevedet sisältävät sitä runsaasti. Muita vastaavia ainesryhmiä ovat boraatit (BO33−), arsenaatit ( AsO43−) ja aluminaatit (AlO2−, tai AlO33−). Maaperästä veteen liukenevat humusaineet tai siihen huuhtoutuva humus sisältää orgaanisia emäksiä, jotka osallistuvat veden puskurikykyyn.
Alkaliteetti vesistöissä > Perusominaisuudet

Järveä, jolla on huono tai loppunut alkaliteetti, uhkaa happamoituminen. Jo pienet happamat sateet tai laskuojien valumat neutraloivat järven emäspitoisuudet ja alkavat sitten laskea veden happamuustasoa. Tällainen tapahtuma on Suomessa esimerkiksi sulamisvaluma kevättalven aikana. Mikäli palautumiseen ei jää aikaa, alentaa seuraava hapan kuormitus järven happamuustasoa lisää. Näihin ryhmiin kuuluvat vedet ovat erittäin suuressa vaarassa happamoitua.
Järven puskurikyky riippuu järven valuma-alueen maaperän laadusta. Karut ympäristöt, kallioiset maastot tai maaperän ohut moreenikerros ei tuota alkaliteetissa tarvittavia puskuroivia yhdisteitä riittävästi. Näillä seuduilla sijaitsevatkin useimmat Syuomen happamoituneista järvistä. Valuma-alueen peltovaltaisuus kasvattaa alkaliteettia ja vähentää siten happamoitumista. Kun veden pH kasvaa yli 7, niin samalla veden alkaliteetti kasvaa. Jos alkaliteetti on välttävä, tyydyttävä tai hyvä, kykenee se vastaustamaan useimpia happamia kuormituksia ja järven happamuustaso säilyy koko ajan vakiona. Kuitenkin pitkäaikainen ja vahvasti hapan kuormitus, kuten esimerkiksi suo- tai metsäojien runsas lasku järveen, tuhoaa lopulta sen puskurikyvyn ja järvi happamoituu pysyvästi. Alkaliteetti voi pienentyä myös vesimassan sisäisen kehityksen seurauksena. Esimerkiksi veteen liuennut ammoniumin hajoaa happikadon aikana ensin nitriitiksi ja sitten nitraatiksi tuottaen samalla happamuutta, joka kuluttaa ensin veden alkaliteettiä.
Järven happamuuden kehitystä tarkkailtaessa on tärkeää seurata juuri alkaliteetin muutoksia. Pelkkä pH–arvojen tarkastelu ei anna asiasta yhtä luotettavaa kuvaa, koska happamuusarvot voivat vaihdella satunnaisesti ja palata sitten takaisin normaaliarvoihinsa. Sen sijaan jo muutaman vuoden välein pintavedestä mitattu alkaliteetti riittää happamuusvaaran havaitsemiseen ajoissa. Pintavesinäyte kannattaa ottaa järven syystäyskierron aikana, jolloin vesi on tasalaatuista. Kevättäyskierron aikana järveen valuu tavallisesti runsaasti sulamisvesiä, eikä tulos vastaa järven normaalia tilaa.
Aiheesta muualla

FolkPool: Alkaliniteetti (Arkistoitu – Internet Archive)
Jyväskylän Yliopisto: Määritysmenetelmiä (Arkistoitu – Internet Archive)
ACC-oksidaasi

Malli tarhapetunian ACC-oksidaasin rakenteesta
ACC-oksidaasi eli 1-aminosyklopropaani-1-karboksylaattioksidaasi on entsyymi, joka hapettaa 1-aminosyklopropaanikarboksyylihapon eteeniksi. Entsyymiä esiintyy kasveissa ja se osallistuu eteenin tuottajana muun muassa kasvien hedelmien kypsymiseen. ACC-oksidaasin EC-numero on EC 1.14.17.4.
Toiminta

Rakenteeltaan ACC-oksidaasi on monomeeri ja entsyymin molekyylimassa on noin 35–39 kDa. ACC-oksidaasi vaatii koentsyymeikseen askorbiinihappoa ja rautaa. Isoaskorbiinihappo voi toimia koentsyyminä askorbiinihapon sijaan, mutta tällöin entsyymin toiminta ei ole yhtä tehokasta. ACC-oksidaasi vaatii toimiakseen myös hiilidioksidia, joka mahdollisesti muodostaa entsyymin lysiiniaminohappojen sivuketjujen kanssa karbamaattiryhmiä, jotka koordinoituvat rauta-atomeihin. Hapettimena reaktiossa toimii happi. ACC-syntaasin katalysoiman reaktion reaktiomekanismista ei ole täyttä varmuutta. Entsyymi muodostaa mahdollisesti 1-aminosyklopropaani-1-karboksyylihaposta N-hydroksyylijohdannaisen, joka hajoaa eteeniksi, vedeksi, hiilidioksidiksi ja syanoformiaatti-ioneiksi, jotka ovat epästabiileja ja hajoavat syanidi-ioneiksi ja hiilidioksidiksi. Askorbiinihappo hapettuu reaktiossa dehydroaskorbiinihapoksi.
Eräiden kasvien kasvua säätelevien maatalouskemikaalien esimerkiksi proheksadionikalsium ja trineksapakki-etyyli voivat toimia askorbiinihapon rakenteen matkijoina ja estää ACC-oksidaasin toimintaa. Niiden teho perustuu osittain tähän.
The Incredible Hulk

| The Incredible Hulk |
| --- | --- |

Ohjaaja:  Louis Leterrier
Käsikirjoittaja:  Zak Penn
Perustuu:  Stan Leen ja Jack Kirbyn sarjakuvaan The Incredible Hulk
Tuottaja:   Avi Arad  Gale Anne Hurd  Kevin Feige 
Säveltäjä:  Craig Armstrong
Kuvaaja:  Peter Menzies Jr.
Leikkaaja:   John Wright  Rick Shaine  Vincent Tabaillon 
Tuotantosuunnittelija:  Kirk M. Petruccelli (käännä suomeksi)
Pukusuunnittelija:  Denise Cronenberg Renee Fontana (käännä suomeksi)
Pääosat:   Edward Norton  Liv Tyler  Tim Roth  Tim Blake Nelson  Ty Burrell  William Hurt 
Valmistustiedot
Valmistusmaa:  Yhdysvallat
Tuotantoyhtiö:   Marvel Studios  Valhalla Motion Pictures 
Levittäjä:  Universal Pictures
Ensi-ilta:   2008-6-88. kesäkuuta 2008 (Gibson Amphitheatre)  2008-6-1313. kesäkuuta 2008 (Yhdysvallat ja Suomi)  
Kesto:  112 minuuttia
Alkuperäiskieli:  englanti, portugali
Budjetti:  150 miljoonaa dollaria
Tuotto:  265 miljoonaa dollaria
Aiheesta muualla
Virallinen sivusto
IMDb 
Elonet
AllMovie
Infobox OKNimi-testi OK: 
The Incredible Hulk on vuonna 2008 ensi-iltansa saanut yhdysvaltalainen supersankarielokuva, joka perustuu Marvel Comicsin Hulk-sarjakuvahahmoon. Se on Marvel Cinematic Universen (MCU) ensimmäisen vaiheen toinen elokuva. Elokuvan ohjasi Louis Leterrier ja käsikirjoitti Zak Penn. Pääosissa ovat Edward Norton, Liv Tyler, Tim Roth ja William Hurt. Elokuvassa Bruce Bannerista tulee Hulk ollessaan tietämättään osa Yhdysvaltain armeijan pyrkimyksiä elvyttää vanha supersotilasprojektin gammasäteilyn avulla. Piileskellessään armeijalta hän yrittää löytää parannuskeinon tilaansa.
Ang Leen ohjaaman vuoden 2003 Hulk-elokuvan vastaanoton myötä Marvel Studios hankki hahmon elokuvaoikeudet takaisin itselleen. Tämän jälkeen Leterrier alkoi toteuttaa Hulkista uudelleenfilmatisointia, jossa hahmon alkuperä muistuttaa enemmän sarjakuvaversiota sekä vuoden 1978 televisiosarjaa.
The Incredible Hulk sai ensiesityksensä Gibson Amphitheatressa 8. kesäkuuta 2008. Elokuvateattereihin se ilmestyi 13. kesäkuuta 2008. Nortonin oli alun perin tarkoitus jatkaa roolissaan vuonna 2012 elokuvassa The Avengers sekä myöhemmissä MCU-elokuvissa, kunnes Mark Ruffalo valittiin hänen korvaajakseen.
Näyttelijät

| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
|  Edward Norton  | … |  Bruce Banner / Hulk   |
|  Liv Tyler  | … |  Betty Ross   |
|  Tim Roth  | … |  Emil Blonsky / Kuvotus   |
|  Tim Blake Nelson  | … |  Samuel Sterns   |
|  Ty Burrell  | … |  Leonard Samson   |
|  William Hurt  | … |  Thaddeus Ross   |
|  Christina Cabot  | … |  majuri Kathleen Sparr   |
|  Peter Mensah  | … |  kenraali Joe Gellar   |
|  Lou Ferrigno  | … |  Hulkin ääni   |
|  Paul Soles  | … |  Stanley Lieber   |
|  Martin Starr  | … |  Roger Harrington   |
|  Rickson Gracie  | … |  aikido-opettaja   |
|  Nicholas Rose  | … |  Jack McGee   |
|  P. J. Kerr  | … |  Jim Wilson   |
|  Robert Downey Jr.  | … |  Tony Stark (cameo)   |
|  Stan Lee  | … |  myrkytyksen saanut mies (cameo)   |
Tulevaisuus

Mark Ruffalo (Leterrierin ensimmäinen vaihtoehto Nortonin jälkeen) korvasi Nortonin Bannerin / Hulkin näyttelijänä MCU:ssa elokuvasta The Avengers (2012) alkaen, Feigen päätettyä, ettei Norton jatkaisi hahmon näyttelijänä. Norton itse kertoi lokakuussa 2014, ettei halunnut enää palata Hulkin rooliin, koska halusi vaihtelevampia rooleja uralleen, sen sijaan, että näyttelisi vain yhtä hahmoa. Ruffalo jatkoi hahmon näyttelijänä myös elokuvissa Avengers: Age of Ultron (2015), Thor: Ragnarök (2017), Avengers: Infinity War (2018) ja Avengers: Endgame (2019). Ruffalo teki myös cameoesiintymiset elokuvien Iron Man 3 (2013), Captain Marvel (2019), ja Shang-Chi and the Legend of the Ten Rings (2021) lopputekstien välissä tai jälkeen näytetyissä kohtauksissa.
Hurt palasi Thaddeus Rossin rooliin elokuvassa Captain America: Civil War (2016). Ruffalo ja Roth molemmat palasivat rooleihinsa Disney+-sarjassa She-Hulk: Attorney at Law (2022). Roth teki myös Kuvotuksen äännähtelyt elokuvaan Shang-Chi and the Legend of the Ten Rings. Nelson ja Tyler tulevat palaamaan Samuel Sternsin / Johtajan sekä Betty Rossin rooleihin elokuvassa Captain America: Brave New World (2025), kun taas Harrison Ford valittiin Brave New Worldiin ja Thunderbolts*:iin (2025) Rossin uudeksi näyttelijäksi, Hurtin kuoltua vuonna 2022.
Huomioita

↑  Tämä ryhmä vahvistettiin myöhemmin Kostajiksi.
Aiheesta muualla

Elokuvan viralliset sivut (Arkistoitu – Internet Archive)
The Incredible Hulk Internet Movie Databasessa (englanniksi)
The Incredible Hulk Allmoviessa
The Incredible Hulk Rotten Tomatoesissa
Hulk ja Emil Blonsky kasvokkain.
Palm

Palm voi tarkoittaa seuraavia:
Yrityksiä

Palm, Inc., Yhdysvalloissa toiminut matkapuhelimien valmistaja
Henkilöitä

Anna-Karin Palm (s. 1961), ruotsalainen kirjailija ja Ruotsin akatemian jäsen
August Palm (s. 1849) ruotsalainen sosialistinen agitaattori
Gerda Palm (1871–1949), ruotsalainen kuvataiteilija
Herman Palm (1863–1942), ruotsalainen pappi, kirkkomuusikko ja säveltäjä
Johan Fredrik Palm (1754–1821), ruotsalainen säveltäjä, pianisti ja musiikkipedagogi
Johann Philipp Palm (1768–1806), Napoleonin teloituttama saksalainen kirjakauppias
Johannes Gabriel Palm (1726–1799), ruotsalainen kihlakunnantuomari ja hovioikeudenasessori
Kai Palm (s. 1948), suomalainen muusikko
Kerstin Palm (s. 1946), ruotsalainen miekkailija
Pertti Palm, suomalainen laulaja
Risto Palm (s. 1939), suomalainen näyttelijä
Roger Palm (1948/1949–2024), ruotsalainen rumpali ja studiomuusikko
Sari Palm (s. 1966), suomalainen yritysjohtaja ja kristillisdemokraattinen kansanedustaja
Sindre Odberg Palm (s. 1992), norjalainen maastohiihtäjä
Torsten Palm (s. 1947), ruotsalainen F1-kuljettaja
Veiko-Vello Palm, Viron asevoimien kenraalimajuri
Veronica Palm (s. 1973), ruotsalainen poliitikko
Viking Palm (1923–2009), ruotsalainen vapaapainija ja olympiavoittaja
Zachris Palm (1641–1691), suomalainen urkuri ja säveltäjä
Henkilöitä > Kuvitteellisia henkilöitä

Irina Palm, Sam Garbarskin samannimisen elokuvan päähenkilö.
| --- | --- |
: Tämä on täsmennyssivu, joka luettelee monimerkityksisen käsitteen eri merkitykset tai useita eri henkilöitä. Artikkelisivuja, joiden nimessä tai tekstissä lukee ”Palm”, voi hakea sivunnimihaulla, laajalla sivunnimihaulla tai tekstihaulla.
Acacia-luokka

| Acacia-luokka |
| --- | --- |


Tekniset tiedot
Uppouma:  1 200 t
Pituus:  80,01 m (kokonaispituus)
Leveys:  10,1 m
Syväys:  3,7 m
Koneteho:  1 00 ihp (suunniteltu)
Nopeus:  17 solmua
Miehistöä:  77
Aseistus
Meritorjunta:  2 × QF 12 naulan 18 cwt -laivatykkiä
Ilmatorjunta:  2 × 3 naulan ilmatorjuntatykkiä
Acacia-luokka oli Britannian kuninkaallisen laivaston 24 aluksen muodostama miinanraivaajaluokka. Alukset olivat tyypiltään niin kutsuttuja sluuppeja ja ne muodostivat yhden viidestä Flower-luokan alaluokasta.
Rosemarie Ackermann

| Rosemarie Ackermann |
| --- | --- |
 Rosemarie Ackerman vuonna 1974
Henkilötiedot
Koko nimi:  Rosemarie Witschas-Ackermann
Syntynyt: 4. huhtikuuta 1952 (ikä 72) Lohsa, Saksi, DDR
Kansalaisuus:   Itä-Saksa
Uran tiedot
Pituus:  179 cm
Paino:  72 kg
Laji:  korkeushyppy
Seura:  SC Cottbus 
Saavutukset
Voitot:  Olympiakulta 1976
Ennätykset:  200 cm (1977)
| Mitalit> Maa:   Itä-Saksa.Naisten yleisurheilu. Olympialaiset  | Mitalit> Maa:   Itä-Saksa.Naisten yleisurheilu. Olympialaiset  | Mitalit> Maa:   Itä-Saksa.Naisten yleisurheilu. Olympialaiset  | Maa:   Itä-Saksa> Naisten yleisurheilu. |
| --- | --- | --- | --- |
|  Kultaa | Montréal 1976 | korkeushyppy |  |
| EM-kilpailut  | EM-kilpailut  | EM-kilpailut  |  |
|  Kultaa | Rooma 1974 | korkeushyppy |  |
|  Hopeaa | Praha 1978 | korkeushyppy |  |
| Sisäratojen EM-kilpailut  | Sisäratojen EM-kilpailut  | Sisäratojen EM-kilpailut  |  |
|  Kultaa | Göteborg 1974 | korkeushyppy |  |
|  Kultaa | Katowice 1975 | korkeushyppy |  |
|  Kultaa | München 1976 | korkeushyppy |  |
Rosemarie Ackermann (o.s. Witschas, s. 4. huhtikuuta 1952) on Itä-Saksaa edustanut korkeushyppääjä.
Ackermann oli ensimmäinen kaksi metriä hypännyt nainen (Länsi-Berliinissä 26. elokuuta 1977). Maailmanennätys hänellä oli hallussaan vuodesta 1974 kunnes Sara Simeoni rikkoi sen vuonna 1978.
Ackermann voitti Euroopan-mestaruuden 1974 maailmanennätystuloksella 195 cm. Ura huipentui olympiakultaan Montréalissa 1976 tuloksella 193 cm. Lisäksi hän saavutti EM-hopeaa Prahassa 1978 (tulos 199 cm) sekä sijoittui olympialaisissa seitsemänneksi Münchenissä 1972 (185 cm) ja neljänneksi Moskovassa 1980 (191 cm). Sisäratojen EM-kilpailuissa hän voitti kultaa Göteborgissa 1974 tuloksella 190 cm, Katowicessa 1975 tuloksella 192 cm ja Münchenissä 1976 tuloksella 192 cm.
Kými-Alivéri

| Kými-Alivéri Kými-Alivérin kunta Κύμη-Αλιβέρι Δήμος Κύμης-Αλιβερίου |
| --- | --- |
 Pýrgoksen, Kalimeriánoin ja Enorían kylät Androniánoista nähtynä.
 Kunnan sijainti
 Kými-Alivéri
 Koordinaatit: 38°25′N, 24°02′E 
Valtio:  Kreikka
Hajautetun hallinnon alue:  Thessalia jaKeski-Kreikka
Alue:  Keski-Kreikka
Alueyksikkö:  Euboia
Hallinto:  
 – Asutustyyppi:  kunta
 – Kallikrates-koodi:  2906
 – Kuntakeskus:  Alivéri
Pinta-ala:  
 – Kokonaispinta-ala:  801,2 km²
Väkiluku (2011):  28 437
 – Väestötiheys:  35,49 as./km²
Aikavyöhyke:  UTC+2
 – Kesäaika:  UTC+3
 
 www.kimis-aliveriou.gr 
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Kými-Alivéri (kreik. Κύμη-Αλιβέρι eli Δήμος Κύμης-Αλιβερίου, Dímos Kýmis-Aliveríou) on Kreikan kunta, joka sijaitsee Euboian alueyksikössä Keski-Kreikan alueella. Kunnan pinta-ala on 801,2 neliökilometriä ja väkiluku 28 437 (vuonna 2011). Kunnan kuntakeskus on Alivéri.
Kými-Alivéri sijaitsee Euboian saaren keskiosissa. Kuntaan kuuluu pieni saari nimeltä Prasoúda. Kými-Alivérin kunta syntyi, kun Avlónas, Dýstos, Konístres, Kými ja Taminaíoi yhdistyivät vuoden 2011 alussa Kallikrates-suunnitelman mukaisesti.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Kými-Alivéri Wikimedia Commonsissa
Δήμος Κύμης-Αλιβερίου. Kými-Alivérin kunnan verkkosivut. (kreikaksi)
Keski-Kreikan alue
| --- | --- |
Boiotian alueyksikkö:   Alíartos-Thespiés  Dístomo-Aráchova-Antíkyra  Livadeiá  Orchomenós  Tanágra  Thíva 
Euboian alueyksikkö:   Chalkída  Dírfys-Messapía  Erétria  Istiaía-Aidipsós  Kárystos  Kými-Alivéri  Mantoúdi-Límni-Agía Ánna  Skýros 
Evrytanían alueyksikkö:   Ágrafa  Karpenísi 
Fokiin alueyksikkö:   Delfoí  Dorída 
Fthiotiin alueyksikkö:   Amfíkleia-Eláteia  Domokós  Kaména Voúrla  Lamía  Lokroí  Makrakómi  Stylída