stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Arkangeli-Vaskovon lentoasema

Arkangeli-Vaskovon lentoasema Venäjän länsiosien kartalla. Lentoasema sijaitsee maanteitse 22 kilometriä Arkangelin alueen Arkangelista etelään.
Arkangeli-Vaskovon lentoasema tai Vaskovon lentoasema (ven. Аэродром Васьково, Aerodrom Vaskovo; kansallinen lentopaikkatunnus: УЛАХ ja ЬЛАХ), on Venäjän Arkangelin alueen Primorjen piirissä, Vaskovon taajaman lähellä, maanteitse 22 kilometriä (linnuntietä 12 km) Arkangelista etelään sijaitseva kansallista lentoliikennettä palveleva lentoasema.
Lentoasemalta lennetään erityisesti alueellisia lentoja, joilla kuljetetaan matkustajia, rahtia ja postia. Lentoasemalla toimivan lentoyhtiön kalustoon kuuluu Antonov An-24, Antonov An-26, Antonov An-32, Antonov An-2, Jakovlev Jak-40, Let L-410 UVP-E, Jakovlev Jak-18T ja EMV-120 -lentokoneita. Lisäksi lentoasemalta lennetään useantyyppisillä helikoptereilla (kuten Mil Mi-8MT ja Mil Mi-8T, Mil Mi-26).
Kesäkuussa 2022 paljastettiin legendaarisen ukrainalaistaustaisen neuvostoliittolaisen napalentäjä, Neuvostoliiton sankari Ivan Tšerevitšnyin rintakuva, ja lentoasema nimettiin hänen kunniakseen.
Birago Diop

| Birago Diop |
| --- | --- |
 Nuori Birago Diop 1929.
Henkilötiedot
Syntynyt: 1906 Ouakam, Ranskan Länsi-Afrikka, nyk. Senegal
Kuollut: 25. marraskuuta 1989 (82–83 vuotta) Dakar Senegal
Kansalaisuus:  Senegal
Ammatti:  kirjailija, diplomaatti
Kirjailija
Tuotannon kieli: ranska
Aiheesta muualla
www.biragodiop.com
Löydä lisää kirjailijoitaKirjallisuuden teemasivulta
Birago Diop (1906 Ouakam, Ranskan Länsi-Afrikka, nyk. Senegal – 25. marraskuuta 1989 Dakar, Senegal) oli senegalilainen kirjailija, eläinlääkäri ja diplomaatti.
Birago Diop
Diopin novelli- ja runokokoelmat sisätävät humoristista ja älykästä kuvausta senegalilaisten elämästä ja perinteestä. Hän on kirjoittanut myös muistelmat.
Suomennettu Diopin novelli "Pikkuisä" sisältyy antologiaan Afrikka kertoo: valikoima nykyafrikkalaista proosaa (suom. Tuomas Anhava Tammi 1962). Anja Samoojan suomentama runo "Matkaeväs" on julkaistu Parnassossa (1954; nro 3; s. 109).
Palkinnot ja tunnustukset

1947 Grand Prix Littéraire de l'Afrique Occidentale Française teoksesta Contes d'Amadou Koumba
1964 Grand Prix d'Afrique Noire teoksesta Contes et lavanes
Bisque

Hummerista valmistettua bisqueta
Bisque on äyriäisistä ja kasviksista valmistettu ranskalainen sosekeitto. Bisque voidaan valmistaa myös kalasta, esimerkiksi lohesta.
Bissa

Bissa eli bisa on nigeriläis-kongolainen kieli, jolla on kaikkiaan noin 581 900 puhujaa. Heistä yli puolet asuu Burkina Fasossa, mutta puhujia on myös Togossa, Ghanassa ja Norsunluurannikolla. Kieli jakautuu neljään murteeseen.
Boga

| Boga |
| --- | --- |

Uhanalaisuusluokitus
 Elinvoimainen  
  
Tieteellinen luokittelu
Domeeni::  Aitotumaiset Eucarya
Kunta::  Eläinkunta Animalia
Pääjakso::  Selkäjänteiset Chordata
Alajakso::  Selkärankaiset Vertebrata
Yläluokka::  Luukalat Osteichthyes
Luokka::  Viuhkaeväiset Actinopterygii
Alaluokka::  Neopterygii
Lahko::  Ahvenkalat Perciformes
Alalahko::  Percoidei
Heimo::  Hammasahvenet Sparidae
Suku::  Boops
Laji::  boops
Kaksiosainen nimi
 Boops boops  (Linnaeus, 1758) 
Synonyymit
  Boops canariensis  Box boops  Box canariensis  Box vulgaris  Sparus boops 
Katso myös
   Boga Wikispeciesissä   Boga Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OKIUCN-testi OK: 
Boga (Boops boops) on ahvenkalalaji. Bogaa tavataan Atlantin itärannikolla Norjasta Angolaan, Välimerellä sekä harvinaisena Mustallamerellä.
Ampumahiihdon maailmancup 2021–2022

| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
Ampumahiihdon maailmancup 2021–2022
| Laji | Miehet | Naiset |
Voittaja
| Kokonaiscup |  Quentin Fillon Maillet |  Marte Olsbu Røiseland |
| Pikakilpailu |  Quentin Fillon Maillet |  Marte Olsbu Røiseland |
| Takaa-ajo |  Quentin Fillon Maillet |  Marte Olsbu Røiseland |
| Normaalimatka |  Tarjei Bø |  Markéta Davidová |
| Yhteislähtö |  Sivert Guttorm Bakken |  Justine Braisaz-Bouchet |
| Alle 25-vuotiaat |  Sturla Holm Lægreid |  Elvira Öberg |
| Viesti |  Norja |  Ruotsi |
Maacup:  Norja
Sekaviesti:  Norja
← 2020–2021 2022–2023 →
Ampumahiihdon maailmancup 2021–2022 oli maailmancupin 45. kausi, joka alkoi 27. marraskuuta 2021 Ruotsin Östersundissa ja päättyi 20. maaliskuuta 2022 Norjan Holmenkollenille.
Kilpailukalenteri

Kauden kilpailuohjelmaan kuuluu kaudenavausviikonloppu ja yhdeksän tavallista kilpailuviikonloppua. IBU on jättänyt Venäjän edellisten kausien tapaan kokonaan pois maailmancupin ja muiden kansainvälisten kilpailujen ohjelmista maan dopingskandaalin vuoksi. Viron Otepää järjestää ensimmäistä kertaa maailmancupin osakilpailut kaudella 2021–2022. Se on aiemmin järjestänyt mm. IBU-Cupin osakilpailuja, Kesäampumahiihdon MM-kilpailuja sekä Maastohiihdon maailmancupia.
IBU ilmoitti julkistaessaan seuraavan olympiadin maailmancupin kilpailukalenterit helmikuussa 2021, että Valko-Venäjän Raubitšille myönnetyt maailmancupin kilpailut kaudella 2021–2022 voidaan vielä tarvittaessa siirtää muualle. Ne siirrettiinkin toukokuussa 2021 Kontiolahdelle. Samalla kauden avaava viikonloppu siirtyi Östersundiin. Valko-Venäjän poliittinen tilanne on ollut epävakaa syksyllä 2020 käytyjen presidentinvaalien jälkeen. Raubitš olisi tehnyt paluun maailmancupin kalenteriin pitkän tauon jälkeen. Se on edellisen kerran järjestänyt maailmancupia kaudella 1985–1986.
| # | Paikka | Päivät | Stadion | Korkeus | Kapasiteetti | PK | TA | NM | YL | VI | SV | PV |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 1 |  Östersund (Kontiolahti) | 27.–28.11. | Östersunds skidstadion | 355 m | 6 000 | ● |  | ● |  |  |  |  |
| 2 |  Östersund | 2.–5.12. | Östersunds skidstadion | 355 m | 6 000 | ● | ● |  |  | ● |  |  |
| 3 |  Hochfilzen | 10.–12.12. | Hochfilzenin ampumahiihtokeskus | 1 010 m | 10 500 | ● | ● |  |  | ● |  |  |
| 4 |  Le Grand-Bornand | 16.–19.12. | Stade de Biathlon Sylvie Becaert | 928 m | 7 500 | ● | ● |  | ● |  |  |  |
| 5 |  Oberhof | 6.–9.1. | Arena am Rennsteig | 814 m | 12 000 | ● | ● |  |  |  | ● | ● |
| 6 |  Ruhpolding | 12.–16.1. | Chiemgau Arena | 710 m | 12 000 | ● | ● |  |  | ● |  |  |
| 7 |  Anterselva | 20.–23.1. | Südtirol Arena | 1 634 m | 10 357 |  |  | ● | ● | ● |  |  |
| OLY |  Peking | 5.–19.2 | National Biathlon Centre | 1 665 m | 15 000 | ● | ● | ● | ● | ● | ● |  |
| 8 |  Kontiolahti (Raubitš) | 3.–6.3. | Kontiolahden ampumahiihtokeskus | 120 m | 15 000 | ● | ● |  |  | ● |  |  |
| 9 |  Otepää | 10.–13.3. | Tehvandi spordikeskus | 150 m | 5 000 | ● |  |  | ● |  | ● | ● |
| 10 |  Holmenkollen | 17.–20.3. | Holmenkollenin kansallisareena | 325 m | 13 500 | ● | ● |  | ● |  |  |  |
| Yhteensä | Yhteensä | Yhteensä | Yhteensä | Yhteensä | Yhteensä | 9 | 7 | 2 | 4 | 5 | 2 | 2 |
Kilpailutulokset > Miehet > Miesten viestit

| Järj>  | Päivämäärä | Paikka | Laji | Voittaja | Toinen | Kolmas | Tulokset |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 1 | 4. joulukuuta 2021 |  Östersund | Viesti 4x7,5 km |  Norja |  Ranska |  Venäjä | Tulokset |
| 2 | 12. joulukuuta 2021 |  Hochfilzen | Viesti 4x7,5 km |  Norja |  Ranska |  Venäjä | Tulokset |
| 3 | 15. tammikuuta 2022 |  Ruhpolding | Viesti 4x7,5 km |  Venäjä |  Saksa |  Valko-Venäjä | Tulokset |
| 4 | 23. tammikuuta 2022 |  Antholz-Anterselva | Viesti 4x7,5 km |  Norja |  Venäjä |  Saksa | Tulokset |
| OLY | 15. helmikuuta 2022 |  Peking | Viesti 4x7,5 km |  Norja |  Ranska |  Venäjä | Tulokset |
| 5 | 4. maaliskuuta 2022 |  Kontiolahti | Viesti 4x7,5 km |  Norja |  Ruotsi |  Ranska | Tulokset |
Kilpailutulokset > Naiset > Naisten viestit

| Järj>  | Päivämäärä | Paikka | Laji | Voittaja | Toinen | Kolmas | Tulokset |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 1 | 4. joulukuuta 2021 |  Östersund | Viesti 4x6 km |  Ranska |  Valko-Venäjä |  Ruotsi | Tulokset |
| 2 | 11. joulukuuta 2021 |  Hochfilzen | Viesti 4x6 km |  Ruotsi |  Venäjä |  Ranska | Tulokset |
| 3 | 14. tammikuuta 2022 |  Ruhpolding | Viesti 4x6 km |  Ranska |  Ruotsi |  Venäjä | Tulokset |
| 4 | 22. tammikuuta 2022 |  Antholz-Anterselva | Viesti 4x6 km |  Norja |  Venäjä |  Ranska | Tulokset |
| OLY | 16. helmikuuta 2022 |  Peking | Viesti 4x6 km |  Ruotsi |  Venäjä |  Saksa | Tulokset |
| 5 | 3. maaliskuuta 2022 |  Kontiolahti | Viesti 4x6 km |  Norja |  Ruotsi |  Italia | Tulokset |
Kilpailutulokset > Sekaviestit

| Järj>  | Päivämäärä | Paikka | Laji | Voittaja | Toinen | Kolmas | Tulokset |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 1 | 8. joulukuuta 2021 |  Oberhof | Sekaviesti 4x7,5 km |  Norja |  Valko-Venäjä |  Ranska | Tulokset |
| 2 | 8. joulukuuta 2021 |  Oberhof | Pariviesti |  Venäjä |  Itävalta |  Ukraina | Tulokset |
| OLY | 5. helmikuuta 2022 |  Peking | Sekaviesti 4x6 km |  Norja |  Ranska |  Venäjä | Tulokset |
| 3 | 13. maaliskuuta 2022 |  Otepää | Sekaviesti 4x7,5 km |  Norja |  Ruotsi |  Ranska | Tulokset |
| 4 | 13. maaliskuuta 2022 |  Otepää | Pariviesti |  Norja |  Ruotsi |  Saksa | Tulokset |
Blyth (Northumberland)

| Blyth |
| --- | --- |

 Blyth
 Koordinaatit: 55°7′33.96″N, 1°30′49.68″W 
Valtio:  Yhdistynyt kuningaskunta
Alue:  Englanti
Hallintoalue:  Koillis-Englanti
Shire-kreivikunta:  Northumberland
Väkiluku (2001):  35 818
Aikavyöhyke:  UTC+0
 – Kesäaika:  UTC+1
Post town:  BLYTH
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Blyth on kaupunki Northumberlandin kreivikunnassa, Englannissa. Kaupunki sijaitsee meren rannalla, Blyth-joen eteläpuolella. Newcastle upon Tyne sijaitsee 21 kilometrin päässä Blythistä luoteeseen. Asukkaita Blythissä oli vuonna 2001 35 818.
Kaupungin satama on peräisin 1100-luvulta, mutta itse kaupunki on alkanut kehittyä vasta 1700-luvulla. Esimerkiksi kivihiilikaivokset, laivanrakennus, kalastus ja rautatie ovat vaurastuttaneet aluetta. Nykyisin Blythin satamaan tuodaan Skandinaviasta puuta ja sellua Englannin ja Skotlannin sanomalehtipaperiteollisuutta varten.
Väestö

Blyth on Northumberlandin suurin kaupunki. Vuoden 2001 väestönlaskennan perusteella sen väkiluku oli 35 818. Kaupungissa oli tuolloin 15 358 kotitaloutta. Sataa naista kohti Blythissä oli 94,95 miestä. Blythissä oli 0–4-vuotiaita 5,97 %, 5–15-vuotiaita 14,58 %, 16–19-vuotiaita 5,16 %, 20–44-vuotiaita 33,05 %, 45–64-vuotiaita 25,8 % ja 65-vuotiaita ja sitä vanhempia oli 15,44 %. Väestön keski-ikä oli 38,64 vuotta. Kaupungin väestöstä 98,99 % oli valkoisia, 0,5 % aasialaisia, 0,26 % sekarotuisia, 0,13 % kiinalaisia ja 0,04 % mustia. Muihin ryhmiin kuuluivat loput 0,08 %. Blythin asukkaista 98,52 % on syntynyt Britanniassa, 0,12 % Irlannissa, 0,54 % muissa Euroopan maissa, 0,13 % Afrikassa, 0,48 % Aasiassa, 0,12 % Amerikassa ja 0,09 % Oseaniassa. Blythin asukkaista 79,19 % on kristittyjä, 0,3 % muslimeja, 0,17 % sikhejä, 0,07 % buddhalaisia, 0,03 % hindulaisia ja 0,03 % juutalaisia. Muiden uskontojen kannattajia on 0,22 %, uskonnottomia 13 % ja 6,97 % ei ilmoittanut mitään uskontoa.
Aiheesta muualla

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
Blyth Town Centre Management (englanniksi)
Kuvia Blythista (englanniksi)
Angels of Death

| Angels of Death Hawkwind |
| --- | --- | --- |

Kokoelmalevyn tiedot
 Äänitetty : 1981–1982
 Julkaistu: marraskuu 1986
 Tyylilaji: progressiivinen rock heavy rock space rock elektroninen musiikki
 Levy-yhtiö: RCA
Hawkwindin muut julkaisut
| Repeat Performance 1980 | Angels of Death 1986 | Spirit of the Age 1988 |
Angels of Death on Hawkwindin kokoelmalevy, joka on koostettu yhtyeen RCA-yhtiölle tekemistä albumeista vuosilta 1981–1982.
Kappaleet

Angel Voices (Brock/Bainbridge) – 1:21
Nuclear Drive (Brock) – 3:39
Rocky Paths (Lloyd Langton) – 4:00
Solitary Mind Games (Lloyd Langton) – 3:58
Living on a Knife Edge (Brock) – 4:48
Fahrenheit 451 (Calvert/Brock) – 4:48
Looking in the Future (Brock) – 4:03
Choose Your Masques (Moorcock/Brock) – 5:28
The Joker at the Gate (Brock/Bainbridge) – 1:51
Waiting for Tomorrow (Lloyd Langton) – 3:46
The Last Messiah (Brock/Bainbridge) – 1:27
Arrival in Utopia (Moorcock/Brock) – 5:47
Virgin of the World (Bainbridge) – 4:32
Angels of Death (Brock) – 5:42
Bofors 40 Mk3

Bofors 40 Mk3 on BAE Systems Bofors AB:n valmistama laivatykki, jota käytetään useiden Suomen merivoimien alusten ilmatorjunta-aseena.
Aiheesta muualla

Bofors 40 Mk3 Naval Gun System (englanniksi)
Anatoli Mihailov

| Anatoli Mihailov> Henkilötiedot |
| --- | --- |
Syntynyt: 14. syyskuuta 1936 Leningrad, Neuvostoliitto
Kuollut: 13. kesäkuuta 2022 (85 vuotta) Pietari, Venäjän federaatio
Kansalaisuus:   Neuvostoliitto  Venäjä
Uran tiedot
Pituus:  183 cm
Paino:  81 kg
Laji:  110 metrin aitajuoksu
Seura:  Zenit Leningrad Trud Leningrad
Kilpauran kesto:  1957–1967
Valmentaja:  Pjotr Kozlovski, Viktor Aleksejev
Saavutukset
Paras sijoitus maailmanrankingissa:  Maailmantilastossa  1957: 8. (13,9)  1958: 5. (13,8)  1959: 5. (13,7)  1960: 4. (13,6)  1961: 5. (13,7)  1962: 5. (13,8)  1963: 6. (13,8)  1964: 6. (13,7)
Ennätykset:  13,78 (18. lokakuuta 1964, Tokio - olympialoppukilpailu)
 Tietolaatikko päivitetty 19. heinäkuuta 2023 
| Mitalit> Maa:   Neuvostoliitto.Miesten yleisurheilu. Olympialaiset  | Mitalit> Maa:   Neuvostoliitto.Miesten yleisurheilu. Olympialaiset  | Mitalit> Maa:   Neuvostoliitto.Miesten yleisurheilu. Olympialaiset  | Maa:   Neuvostoliitto> Miesten yleisurheilu. |
| --- | --- | --- | --- |
|  Pronssia | Tokio 1964 | 110 m aidat |  |
| EM-kilpailut  | EM-kilpailut  | EM-kilpailut  |  |
|  Kultaa | Belgrad 1962 | 110 m aidat |  |
|  Pronssia | Tukholma 1958 | 110 m aidat |  |
| Universiadit  | Universiadit  | Universiadit  |  |
|  Kultaa | Sofia 1961 | 4 x 100 metriä |  |
|  Kultaa | Porto Alegre 1963 | 110 m aidat |  |
| Sisäratojen EM-kilpailut  | Sisäratojen EM-kilpailut  | Sisäratojen EM-kilpailut  |  |
|  Pronssia | Praha 1967 | 50 m aidat |  |
Anatoli Arkadjevitš Mihailov (ven. Анатолий Аркадьевич Михайлов, s. 14. syyskuuta 1936 Leningrad - 13. kesäkuuta 2022), oli neuvostoliittolainen yleisurheilija päälajinaan 110 metrin aitajuoksu, jossa hän voitti Euroopan mestaruuden Belgradissa 1962 ja saavutti olympiapronssia Tokion vuoden 1964 olympialaisissa.
Nopea nousu olympiaedustajaksi ja monikertaiseksi maansa mestariksi

Anatoli Mihailov nousi Neuvostoliiton pika-aitajuoksun huipulle 1950-luvun puolivälissä. Hän oli mukana jo vuoden 1956 Melbournen olympialaisissa vaikka ei ollut sijoittunut maansa mestaruuskisoissa kolmen parhaan joukkoon, mutta olympialaisissa hän jäi alkueriin. Hän voitti ensimmäisen maansa mestaruuden vuonna 1957. Sen jälkeen hän otti vuosina 1957–1966 kymmenen peräkkäistä mestaruutta. Lisäksi hän oli mukana kaksi kertaa Leningradin Zenitin Neuvostoliiton mestaruuden voittaneessa pikaviestijoukkueessa.
Vaikeuksien kautta huipulle

Vuoden 1958 EM-kisoissa Tukholmassa Mihailov saavutti pronssia ajalla 14,1 Euroopan mestaruuden mennessä Euroopan ennätyksen tehneelle saksalaiselle Martin Lauerille ajalla 13,7. Vuonna 1960 Rooman olympialaisissa hän eteni välieriin toiseksi parhaalla puolivälieräajalla 13,9, mutta putosi loppukilpailusta keskeyttäessään juoksunsa.
Loppukilpailumiehenä ja mitalistina

Mihailov juhli suurinta kansainvälistä menestymistään vuoden 1962 EM-kisoissa Belgradissa voittaessaan Euroopan mestaruuden uudella maansa ennätyksellä 13,8. Hänen voitti selvästi kilpakumppaninsa italialaisen Giovanni Cornacchian tullessa toiseksi ajalla 14,0. Vuoden 1963 merkittävin saavutus Neuvostoliiton mestaruuden lisäksi oli voitto Moskovassa käydyssä Neuvostoliitto-Yhdysvallat -maaottelussa, jossa hän voitti Blaine Lindgrenin ja Hayes Jonesin. Lisäksi Mihailov saavutti Kesäuniversiadivoiton Brasilian Porto Alegressa ajalla 14,17 ennen Italian Giorgio Mazzaa. Seuraavana vuonna Tokion vuoden 1964 olympialaisissa Mihailov eteni loppukilpailuun saaden ajan 13,7 (sähköaika 13,78), joka jäi hänen uransa nopeimmaksi ajaksi. Loppukilpailu toi hänelle pronssia amerikkalaisten Hayes Jonesin (sähköaika 13,67) ja Blaine Lindgrenin (sähköaika 13,74) jälkeen. Kahden vuoden kuluttua Budapestissa syksyllä 1966 käydyissä EM-kisoissa Mihailov oli neljäs ajalla 14,1 voiton menessä Italian Eddy Ottozille ajalla 13,7. Seuraavana vuonna hän osallistui vielä EM-sisähalleihin Prahassa, jossa juostiin 50 metrin aidat, voiton mennessä jälleen Ottozille ja hopean maanmiehelle Valentin Tšistjakoville.
Urheilu-uran jälkeinen aika

Anatoli Mihailov valmistui vuonna 1965 Leningradin elokuvainsinöörien instituutista. Vuosina 1966-1970 hän työskenteli suunnitteluinsinöörinä Leningradin optiikan ja mekaanisen yhdistyksen palveluksessa.
Vuodesta 1970 lähtien hän työskenteli yleisurheilun valmentajana-opettajana Leningradissa. Vuodesta 2005 viimeisiin elinpäiviin asti Anatoli Mihailov työskenteli valmentajana Pietarin yleisurheiluakatemiassa fyysisen kulttuurin ja urheilun komiteassa.
Hänen poikansa, kaima Anatoli Mihailov jr., lopetti urheilun nuorena, mutta osallistui isänsä valmennusryhmän toimintaan. Mihailov jr. ja hänen valmennuksessa myös työskentelevä vaimo siirtyivät 2000-luvun alussa Suomeen ja Suomen Urheiluliiton pika-aitojen lajivalmentajaksi ja toimi sen jälkeen HIFK:n yleisurheilijoiden valmentajana.
Tunnustukset

Anatoli Mihailov sai Neuvostoliiton arvostetun urheilumestarin arvonimen (1963) ja myöhemmin Venäjän federaation arvostetun valmentajan arvonimen.
August Storck

| August Storck KG |
| --- | --- |

Perustettu:  1903
Perustaja:  August Oberwelland
Kotipaikka:  Berliini, Saksa
Toimiala:  elintarviketeollisuus
Tuotteet:  makeiset
Liikevaihto:  2,3 miljardia USD (2013)
Henkilöstö:  5 800 (2016)
Omistaja:  Axel Oberwelland
Kotisivu:  www.storck.com
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Merci-suklaamakeisia.
August Storck KG on saksalainen makeisvalmistaja, jonka Suomessakin tunnettuja tuotteita ovat toffee- ja suklaakaramellimerkit Werther’s Original, Riesen ja Toffifee.
Perheyritys Storckin pääkonttori ja yksi tehtaista sijaitsevat Berliinissä, suurin tehdas Westfalenin osavaltion Hallessa ja kolmas tehdas Thüringenin Ohrdrufissa. Vuonna 1903 perustetun yrityksen nykyinen omistaja on perheen neljättä sukupolvea edustava, vuonna 1966 syntynyt Axel Oberwelland.
Vuonna 2013 August Storckin arvioitiin olevan maailman 11. suurin makeisvalmistaja noin 2,3 miljardin Yhdysvaltain dollarin liikevaihdolla.
Historiaa

Yhtiön perusti Nordrhein-Westfalenin osavaltion Wertherin kaupunkiin vuonna 1903 westfalenilainen August Storck nimellä Werther’sche Zuckerwarenfabrik. Perustaja muutti oman nimensä omistamansa maatilan mukaan August Oberwellandiksi, kun taas yhtiön nimeksi jäi hänen entinen nimensä August Storck.
Ensimmäisen maailmansodan jälkeen yhtiö siirtyi seuraavalle sukupolvelle August Oberwellandin sairastuttua vakavasti. Vuonna 1921 yritystä alkoi johtaa hänen nuorin poikansa Hugo. Yhtiö valmisti pariasataa makeislaatua, joita punnittiin irtomyyntinä paperipusseihin kauppojen lasipurkeista. Vuonna 1934 syntyi Saksan ensimmäinen kappaleittain myyty merkkimakeinen, yksittäispakattu Storck 1 Pfennig Riesen. 1930-luvun lopulla Storckilla oli noin 70 työntekijää ja markkina-alueena lähes koko Saksa.
Toisen maailmansodan jälkeen Storck rakensi uuden ison tehtaan Halleen ja lanseerasi vuonna 1953 toisen makeismerkkinsä Mamban. Yhtiö otti ensimmäisten joukossa käyttöön työntekijöiden henkilökohtaiset bonukset ja 40 tunnin työviikon. Werthers Echte -toffeekaramellit tuotiin markkinoille 1969 ja tunnetaan nyt monissa maissa nimellä Werther’s Original.
Vuosina 1971–2003 yritystä johti kolmatta sukupolvea edustanut Klaus Oberwelland. Hän aloitti vientitoiminnan Belgiaan, Alankomaihin ja Yhdysvaltoihin. Vuonna 1988 Storck osti brittiläisen Bendicks-makeisyrityksen ja siirsi sen tuotannon Englannista Saksaan vuonna 2011.
Nykyisin Storckin tuotteita on saatavana useimmista maailman maista parinkymmenen tytäryhtiön välityksellä.
Tuotemerkkejä

Kaufrüchtchen-hedelmämakeiset
Riesen-suklaatoffeekaramellit (1934)
Mamba-karamellit (1953)
Nimm2 (1962)
Merci-suklaamakeiset (1965)
Campino-makeiset (1966)
Werther’s Original (1969)
Toffifee (Yhdysvalloissa Toffifay) (1973)
Knoppers (1983)
Merci Crocant (1994)
Nimm2 (1996)
Chocolat Pavot (2003)
Milkfuls
Minis zuckerfrei
Moser-Roth-suklaa (alun perin 1902, uudelleen tuotantoon 2007, yksinmyyjänä Aldi)
Bendicks

Käännös suomeksi
Beppe Gabbiani

| Beppe Gabbiani |
| --- | --- |

Henkilötiedot
Kansalaisuus:   Italia
Formula 1 -ura
Aktiivivuodet:  1978, 1981
Talli(t):  Surtees, Osella
Kilpailuja:  17 (3 starttia)
Maailman­mestaruuksia:  0
Voittoja:  0
Palkintosijoja:  0
Paalupaikkoja:  0
Nopeimpia kierroksia:  0
MM-pisteitä:  0
Ensimmäinen kilpailu:  Yhdysvaltain Grand Prix 1978
Viimeinen kilpailu:  Las Vegasin Grand Prix 1981
Aiheesta muualla
www.beppegabbiani.it
Giuseppe "Beppe" Gabbiani (s. 2. tammikuuta 1957 Piacenza) on italialainen autourheilija ja entinen Formula 1 -kuljettaja. Hän osallistui urallaan 17 F1:n MM-osakilpailuun, mutta selviytyi karsinnasta lähtöruudukkoon vain kolme kertaa. Ruutulipulle saakka hän ei selvinnyt kertaakaan.
Ura > Alkuvaiheet

Gabbiani aloitti ajamisen kartingissa 14-vuotiaana, jossa hän voitti Italian mestaruuden 100-kuutioisten 1-luokassa.
Ura > Formula 3

Karting-menestyksensä ansiosta Gabbiani nousi isompiin ajoluokkiin. Formula 3 -sarjassa hän voitti debyyttikisansa Chevronin autolla Paul Ricardin radalla ja oli lopputuloksissa neljäs vuonna 1977.
Ura > Formula 2

Vuonna 1978 Gabbiani siirtyi ajamaan Formula 2 -sarjaa, jossa ei pärjännyt Chevron -auton heikon suorituskyvyn vuoksi. Hän keräsi kauden aikana 2 pistettä ja sijoittui 20. sijalle. Hän palasi ajamaan F2-autoilla vuosiksi 1979-1980 ja 1982-84. Kaudella 1982 Gabbianin rooliksi koitui pisteiden kerääminen tallikaverin Stefan Bellofin taistellessa voitoista. Lopputuloksissa he sijoittuivat peräkkäinpiste-eron jäädessä kuuteen pisteeseen. Seuraavalla kaudella hän voitti kauden viidestä ensimmäisestä kilpailusta neljä, mutta menetti mestaruuden kärsittyään auton luotettavuusongelmista kauden aikana. Hän sijoittui lopulta kolmanneksi. Vuonna 1984 Gabbiani osallistui vain yhteen osakilpailuun, jossa hän keskeytti.
Ura > Formula 1

Gabbiani debytoi F1-sarjassa kaudella 1978 osallistumalla kauden kahteen viimeiseen kilpailuun Surtees-tallin autolla, mutta karsiutui kummassakin osakilpailussa. Vuonna 1981 Gabbiani kilpaili Osella-tallin autolla kauden kaikissa osakilpailuissa, mutta karsiutui kolmea lukuun ottamatta kaikissa kilpailuissa. Kesken kauden tallikaveriksi palkattu Jean-Pierre Jarier sai parempaa tulosta aikaiseksi samalla autolla, mikä vaikutti Gabbianin jatkomahdollisuuksiin sarjassa. Hänen viimeiseksi kilpailukseen jäi Las Vegasin Grand Prix 1981. Gabbiani osallistui kerran myös MM-sarjan ulkopuoliseen kilpailuun.
| Vuosi | Talli | Valmistaja | Moottori | 1 | 2 | 3 | 4 | 5 | 6 | 7 | 8 | 9 | 10 | 11 | 12 | 13 | 14 | 15 | 16 | Sija | Pisteet |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 1978 | Team Surtees | Surtees TS20 | Cosworth V8 | ARG | BRA | RSA | USW | MON | BEL | ESP | SWE | FRA | GBR | GER | AUT | NED | ITA | USA DNQ | CAN DNQ | NC | 0 |
| 1981 | Osella Squadra Corse | Osella FA1B | Cosworth V8 | USW Kesk. | BRA DNQ | ARG DNQ | SMR Kesk. | BEL Kesk. | MON DNQ | ESP DNQ | FRA DNQ | GBR DNQ | GER DNQ | AUT DNQ | NED DNQ | ITA DNQ | CAN DNQ | CPL DNQ |  | NC | 0 |
Ura > Muut sarjat

F1:n jälkeen Gabbiani kilpaili erilaisissa urheilu- ja vakioautosarjoissa. Vuonna 2003 hän sijoittui kolmanneksi FIA Sportscar Championship -sarjassa. Gabbiani ajoi myös Le Mansin 24 tunnin ajoja heikolla menestyksellä vuosina 1981, 1984, 1986, 2003 ja 2006.
Aiheesta muualla

Gabbianin kotisivut (italiaksi), viitattu 23.7.2015.
Bolšoi Hatymi

Bolšoi Hatymi (ven. Большой Хатыми, jak. Улахан Хатыми, Ulaxan Xatymi) on Tšulmanin kaupunkikuntaan kuuluva kylä Nerjungrin piirissä Sahan tasavallan eteläosassa. Se sijaitsee piirin pohjoisosassa 99 kilometriä  Nerjungrista pohjoiseen.
Vuonna 1989 kylässä oli noin 1 000 asukasta. Vuonna 2001 asukasluku puolestaan oli 481, vuonna 2007 enää 324.
Bolšoi Hatymissä on terveyskeskus, koulu, kauppa ja klubi.