stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Paladins

| Paladins: Champions of the Realm |
| --- | --- |
Kehittäjä:  Hi-Rez Studios
Julkaisija:  Hi-Rez Studios
Jakelija:  Steam, Microsoft Store, Epic Games Store ja PlayStation Store
Pelimoottori:  Unreal Engine 3
Julkaistu:   8. toukokuuta 2018 Nintendo Switch 12. kesäkuuta 2018
Lajityyppi:  ensimmäisen persoonan ammuntapeli
Pelimuoto:  moninpeli
Ikäluokitus:  ESRB: Teini-ikäisille  USK 12 
Alusta:  Microsoft Windows, OS X, Linux, PlayStation 4, Xbox One, Nintendo Switch
Jakelumuoto:  Digitaalinen jakelu
Lisää peliartikkeleitaVideopelien teemasivulla
Infobox OK : 
Ihmisiä pelaamassa Paladins-peliä Gamescomissa vuonna 2015.
Paladins: Champions of the Realm on Hi-Rez Studiosin kehittämä ja julkaisema ilmaiseksi pelattava ensimmäisen persoonan ammuntapeli. Peli perustuu hahmoluokkiin ja on toteutettu sarjakuvamaisella grafiikalla. Peli julkaistiin 8. toukokuuta 2018 Microsoft Windowsille, OS X:lle, Linuxille, PlayStation 4:lle ja Xbox Onelle sekä noin kuukausi myöhemmin Nintendo Switchille.
Pelaaminen

Pelissä on valittavana eri hahmoja (Champions), joilla on eri kyvyt. Näistä kootaan viisihenkinen joukkue, jolla pelataan toista joukkuetta vastaan.
Hahmot on jaettu Frontline-, Damage-, Support- ja Flank-tyyppisiin. Aloittava pelaaja voi valita viidestä eri sankarista ja lisää hahmoja saa pelattavaksi mikromaksuilla tai pelin sisäisellä valuutalla. Pelimuodot ovat Siege (saatto/kärryntyöntö), Onslaught (kontrollipisteiden valtaus ja hallinta) ja Team Deathmatch. Jokaisella pelimuodolla on omat karttansa.
Kehitys

Peli suljettu beetatestaus aloitettiin marraskuussa 2015. Avoin beeta-versio julkaistiin 16. syyskuuta 2016 Steam early access -ohjelmassa. Tuolloin peliä ladattiin 780 000 kertaa ja se nousi palvelun pelatuimpien pelien joukkoon.
Pelin on syytetty kopioineen Blizzardin Overwatch-peliä, mutta Hi-Rez Studiosin johtajan Todd Harrisin mukaan peli oli pelattavissa jo ennen kuin samankaltainen Overwatch esiteltiin, ja pelin inspiraationa on ensi sijassa Team Fortress 2.
Puolan lippu

Puolan kansallis-, valtio- ja sotalippu (5:8)
Puolan kauppalippu ja merellä käytettävä valtiolippu (5:8)
Puolan lippu on Puolan tunnus vaakunan ja kansallislaulun ohella. Se on ollut käytössä 1800-luvun alkupuolelta asti. Valtiolippuun kuuluu vaakuna keskellä valkoista osaa. Lipun mittasuhteet ovat 5:8.
7. marraskuuta 1831 kansannousun aikana Sejm päätti Puolan kansallisvärien olevan samat kuin Puola-Liettuan vaakunassa, valkoisen ja punaisen. Itsenäisen Puolan lippu otettiin käyttöön nykymuodossaan 1. elokuuta 1919.
Puolan lipun päivää on juhlittu 2. toukokuuta vuodesta 2004 alkaen. Päivä on vapaapäivä.
Muita lippuja

Sotalippu merellä (10:21)
Rainelippu
Rajavartioston lippu
Tasavallan presidentin lippu (5:6)
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Puolan lippu Wikimedia Commonsissa
Euroopan liput
| --- | --- |
Valtiot:   Alankomaat  Albania  Andorra  Azerbaidžan  Armenia  Belgia  Bosnia ja Hertsegovina  Bulgaria  Espanja  Georgia  Islanti  Irlanti  Italia  Itävalta  Kroatia  Kreikka  Kypros  Latvia  Liechtenstein  Liettua  Luxemburg  Malta  Moldova  Monaco  Montenegro  Norja  Pohjois-Makedonia  Portugali  Puola  Ranska  Romania  Ruotsi  Saksa  San Marino  Serbia  Slovakia  Slovenia  Suomi  Sveitsi  Tanska  Tšekki  Turkki  Ukraina  Unkari  Yhdistynyt kuningaskunta Englanti  Skotlanti  Wales  Valko-Venäjä  Vatikaanivaltio  Venäjä  Viro 
Itsehallintoalueet:   Ahvenanmaa  Färsaaret  Gibraltar  Guernsey  Jersey  Mansaari 
Tunnustamattomat valtiot:   Abhasia  Artsakh  Kosovo  Transnistria  Pohjois-Kypros
Poikkilaiva

Poikkilaiva merkitty kuvaan harmaana.
Poikkilaiva eli transepti on ristinmuotoisen kirkon lyhyempi ristivarsi, joka sijaitsee poikittain runkohuoneen ja kuorin välillä ristikeskuksessa.
Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
Pirkko Lehtiö

Pirkko Virpi Lehtiö (s. 26. elokuuta 1932 Juva) on ensimmäisiä suomalaisia naispappeja, joka on toiminut myös muun muassa professorina ja Helsingin hiippakunnan pääsihteerinä.
Henkilöhistoria

Pirkko Lehtiön vanhemmat olivat kauppalansihteeri Kaarle Lehtiö ja Hilma Viitanen. Hän tuli ylioppilaaksi Pieksämäen yhteiskoulusta 1951 ja valmistui Helsingin yliopistosta teologian kandidaatiksi 1955 ja lisensiaatiksi 1978. Teologian tohtoriksi hän väitteli 1979. Lehtiö sai lehtorin oikeudet Mikkelissä 1965 ja suoritti pastoraalitutkinnon  1965 ja 1978. Papiksi hänet vihittiin Helsingissä 1988.
Lehtiö oli Johanneksen seurakunnan vt. tyttötyönjohtaja 1956, Töölön seurakunnan tyttötyönjohtaja 1956–1960 ja naistyönjohtaja 1960–1962 ja Kymin seurakunnassa naistyönjohtaja 1962–1965, vt. lehtori 1965–1967 ja lehtori 1967–1974. Kirkon kasvatusasiain keskuksen varhaiskasvatussihteeri hän oli 1975–1978, Helsingin hiippakunnan koulutussihteeri 1978–1984 ja pääsihteeri 1985–1989 sekä Hongkongin luterilaisen teologisen seminaarin kristillisen kasvatuksen professori 1986–1987 ja 1989–1996.
Lehtiö oli myös Helsingin hiippakunnan nuorisotyönsihteeri 1960, Karhulan yhteiskoulun uskonnonopettaja 1963–1967, Gossner Missionin ekumeeninen työntekijä Berliinissä 1967–1968, Kotkan sairaanhoitajakoulun uskonnonopettaja 1968–1971 ja parlamentaarisen päivähoidon kasvatustavoitekomitean sihteeri 1979–1980. Hänellä on ollut lisäksi lukuisia kotimaisia ja kansainvälisiä asiantuntija- ja luottamustehtäviä. Hän oli Kotimaan kolumnisti 1984–1986, Kristillinen kasvatus -lehden kolumnisti 1991–1994 ja Sanan kolumnisti 1994–1995. Naisteologit ry:n kunniajäseksi hänet valittiin 2004.
Julkaisuja

Sanan ovella: vartion hartauskirja, 1960 (toim.)
Yhteyttä yli rajojen: traktaatti Suomen neitosille, 1960
Opiskelemme päiväkerhon tavoitteita, 1977 (S. Kinnusen ja R. Virkkusen kanssa)
Uskonnonopetusta ilman koulua: evankelisen kristinuskonopetuksen aseman ja sisällön kehitys Saksan demokraattisessa tasavallassa vuoteen 1959, 1979 (väitöskirja, ilmestyi saksaksi 1983)
Kaste ja kummit: opas seurakunnan työntekijöille, 1981 (P. Simojoen ja M. Sinnemäen kanssa)
Att vara kvinna och att vara man i kyrkan: en diskussion bland lutheraner i Finland, 1982
Suomen kirkon lehtorien yhdistys 1934–1984, 1984 (toim. muiden kanssa)
Naisten postilla, 1985 (toim. Irja Askolan kanssa)
Lempeän katseesi alla, 1997
Pyhiinvaeltaja, 2003
Nainen ja kutsumus: naisteologien tie kirkon virkaan 1800-luvun lopulta vuoteen 1963, 2004
Ignatiaaninen hengellinen ohjaus: hengellisen ohjauksen kirja, 2006
Kun jää sulaa: punnittua puhetta lähetystyöstä, 2007 (T. Sääksin kanssa)
Seniorin rukouskirja, 2008
Janoan elävää vettä: Raamattumeditaatiota, 2013
On Herra vielä vierellä, 2016
Onobasulun kieli

| Onobasulu> Tiedot |
| --- | --- |
Alue:   Southern Highlands, Papua-Uusi-Guinea
Puhujia:  700
Sija:  ei 100 suurimman joukossa
Kirjaimisto:  latinalaiset aakkoset
Kielitieteellinen luokitus
Kielikunta:  Yleisuusiguinealaiset kielet
Kieliryhmä:  Bosavikielet
ISO 639-3:  onn
 Ohje 
Onobasulun kieli (onobasulu) on Papua-Uudessa-Guineassa puhuttava kieli. Se kuuluu yleisuusiguinealaisen pääjakson (Trans–New Guinea languages) bosavikielten haaraan, ja sillä on noin 700 puhujaa (vuonna 2000). Onobasulut asuvat Southern Highlands -maakunnan alueella Bosavivuoren ja Sisavuoren välimaastossa.
Kieli on elinvoimainen ja sitä käytetään kaikilla elämänaloilla. 43 prosenttia onobasulun puhujista osaa kirjoittaa omalla kielellään. Monet osaavat myös kalulin tai edolon kieltä tai tok pisiniä. Edolon puhujat käyttävät onobasulua myös toisena kielenään. Kieltä kirjoitetaan latinalaisin aakkosin. Joitain Raamatun osia on käännetty onobasuluksi.
Fonologia > Konsonantit

|  | Bilabiaali | Alveolaari | Palataali | Velaari | Glottaali |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| Nasaali | m |  |  |  |  |
| Klusiili | b | d |  | k | g |  |
| Frikatiivi | f | s |  |  | h |
| Lateraali |  | l |  |  |  |
| Puolivokaali | w |  | j |  |  |
Lähde:
Fonologia > Vokaalit

|  | Etinen | Keskinen | Takainen |
| --- | --- | --- | --- |
| Suppea | i |  | u |
| Puolisuppea |  |  | o |
| Puoliavoin | ɛ |  |  |
| Avoin |  | a |  |
Lähde:
Purmerend

| Purmerend |
| --- | --- |
 Purmerendin keskustaa
 lippu:  vaakuna
 Purmerend
 Koordinaatit: 52°30′00″N, 04°57′00″E 
Valtio:  Alankomaat
Provinssi:  Pohjois-Hollanti
Pinta-ala:  
 – Kokonaispinta-ala:  24,56 km²
Väkiluku (2016):  79 936
 – Väestötiheys:  3 283 as./km²
 
 www.purmerend.nl 
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Purmerend on kunta ja kaupunki Alankomaissa, Pohjois-Hollannin provinssissa. Se sai kaupunginoikeudet vuonna 1410. Kaupunki on tunnettu muun muassa karjamarkkinoistaan. 1960-luvulta lähtien Purmerend on laajentunut voimakkaasti, monet lähiöt ovat syntyneet Amsterdamin kasvun ja siitä johtuvan asuntopulan tarpeisiin.
Purmerendissa on noin 80 000 asukasta.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Purmerend Wikimedia Commonsissa
Satelliittikuva Purmerendista
Kartta Purmerendin kunnasta. Rajat esittävät osoitteiden ja rakennusten perusrekisterin mukaisia asuinpaikkoja (Basisregistratie Adressen en Gebouwen (BAG) woonplatsen).
Oskar Guido Tapio Aminoff

Oskar Guido Tapio Aminoff (10. kesäkuuta 1870 Tuusula – 29. tammikuuta 1948 Helsinki) oli suomalainen virka- ja valtiopäivämies.
Aminoffin vanhemmat olivat Adolf Aminoff ja Elsa Matilda Ruskelin ja puoliso Bertha Anna Elisabeth Cronström. Aminoff oli rautatievirkailija, joka työskenteli valtionrautateiden palveluksessa, muun muassa sähköttäjänä Ryttylässä, konttoristina Hausjärvellä ja Keravalla sekä asematarkastajana Hiirolassa, Haukivuorella, Mellilässä 1918–1930 ja viimeksi Rovaniemellä vuoteen 1938 asti. Aminoff  oli aatelissäädyssä edustaja valtiopäivillä 1904–1905.
Panoramio

| Panoramio |
| --- | --- |

Kehittäjä:  Google
Kehityshistoria
Ensijulkaisu:  2005
Tiedot
Ohjelmistotyyppi:  Internet-kuvagalleria
Aiheesta muualla
Verkkosivusto
Panoramio oli Googlen valokuvapalvelu paikkatiedoilla varustetuille valokuville. Panoramioon ladattuja kuvia pystyi tarkastelemaan Google Maps -kartalta.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Panoramio Wikimedia Commonsissa
Viralliset sivut (englanniksi)
Puikula

| Puikula |
| --- | --- |
 Lapin puikula
jauhoinen peruna
Alkuperämaa:  
Ylläpito
Puikula on Lapissa ja myös Pohjois-Pohjanmaalla viljeltävä erittäin jauhoinen perunalajike. Sen tärkkelyspitoisuus on 18,5 prosenttia. Ruotsissa sama lajike tunnetaan nimellä mandelpotatis.
Euroopan unionin myöntämän suojatun alkuperänimityksen vuoksi vain Lapissa tuotettua ja pakattua puikulaperunaa voi markkinoida Lapin puikula -nimellä. Puikulaa on viljelty lajikkeena Lapissa 1700-luvulta alkaen. Lajikkeella on kiinteä yhteys maantieteelliseen alueeseen, ja sen laatu tai ominaisuudet johtuvat olennaisesti tai yksinomaisesti maantieteellisestä alueesta. Myös perunan tuotanto tapahtuu alueella, johon nimi viittaa. Pohjoisessa viljeltynä se menestyy paremmin kuin etelässä, jossa kasvitaudit uhkaavat sitä.
Erittäin tärkkelyspitoisena puikula hajoaa helposti keitettäessä. Tätä varten sitä on joskus suositeltu kypsennettäväksi höyryttämällä.
Aiheesta muualla

Lapin puikula on nyt suojattu nimi. Sarka (43) 1997, s. 8.
Antti Hannukkala: Lapin Puikula – paradoksi lajikeluettelossamme. Tuottava peruna (32) 2005:1, s. 18–19.
Puikula (Arkistoitu – Internet Archive) Suomen Siemenperunakeskus.
Suomen jauhoiset perunalajikkeet
Blue Congo
Hertha
Kulta
Lady Claire
Pito
Puikula
Rosamunda
Sabina
Suvi
Suomen perunalajikkeet
Adora 1996/? |
Amazone 1993/1981 |
Annabelle (uusi) |
Appell |
Arielle (uusi) |
Asterix (myös Ruotsi) |
Barima † |
Bellona |
Bintje 1976/1910 (myös Ruotsi) |
Blue Congo |
Columbo  |
Ditta |
Fado 2015 |
Fambo |
Felsina (myös Ruotsi) |
Fontane |
Gloria 1996/1990 |
Hankkijan Tanu 1981/1981|
Hankkijan Timo 1977/1977|
Hankkijan Tomppa |
Hertha † 1987/1979 |
Idole 1995/1988 |
Jazzy 2015 |
Jussi 2015 |
Kardal 1994/1988 |
Kulta 1997/1997 |
Lady Amarilla 2015 |
Lady Britta 2015 |
Lady Cristi |
Lady Claire |
Lady Felicia o |
Lady Rosetta (myös Ruotsi) |
Lady Sara 2015 |
Matilda 1989/1985 (myös Ruotsi) |
Melody 2015 |
Musica 2015 |
Nicola 1994/1973 (myös Ruotsi) |
Ostara 1977-1994 ja 1996/1962 |
Olympia |
Pito 1976/1964 |
Posmo 1986/1978 |
Puikula 1985/maatiaisperuna |
Record † 1976/1932 |
Redstar |
Rikea |
Rocket † 1996|
Rosamunda 1986/1974 (myös Ruotsi) |
Sabina 1979/1976 (myös Ruotsi) |
Saline (uusi)  |
Satu 1996/1996 |
Saturna 1977/1964 |
Seresta |
Sieglinde (Siikli) 1976/1935 |
Sini 1977/1977 |
Solana |
Suvi 1977/1977   |
Swift (tuontiperuna)   |
Timate |
Ukama 1995/1976 (myös Ruotsi) |
Ute 1993/1982  |
Van Gogh 1993/1987 (myös Ruotsi)  |
Velox |
Venla |
Victoria |
Vital † 1996/?

 n • k •
Parque Ibirapuera

Puiston kartta
Ibirapuera Park
Parque Ibirapuera on yleinen puisto São Paulossa Brasiliassa. Se vihittiin käyttöön 21. elokuuta 1954 kaupungin 400-vuotisjuhlien kunniaksi. Puiston pinta-ala on 158 hehtaaria.
Aiheesta muualla

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
Puiston verkkosivusto (portugaliksi)
Pelastusvene (elokuva)

| Pelastusvene> Lifeboat |
| --- | --- |

Ohjaaja:  Alfred Hitchcock
Käsikirjoittaja:   John Steinbeck  Jo Swerling 
Perustuu:  John Steinbeckin novellaan
Tuottaja:  Kenneth Macgowan
Säveltäjä:  Hugo Friedhofer
Kuvaaja:  Glen MacWilliams
Leikkaaja:  Dorothy Spencer
Tuotantosuunnittelija:  James Basevi
Lavastaja:  James Basevi
Pääosat:   Tallulah Bankhead  William Bendix  Walter Slezak  Mary Anderson  John Hodiak 
Valmistustiedot
Valmistusmaa:  Yhdysvallat
Tuotantoyhtiö:  20th Century Fox
Levittäjä:  20th Century Studios Netflix
Ensi-ilta:  1944
Kesto:  96 min
Alkuperäiskieli:  englanti
Aiheesta muualla
IMDb 
Elonet
AllMovie
Infobox OKNimi-testi OK: 
Pelastusvene on Alfred Hitchcockin ohjaama elokuva vuodelta 1944. Se sijoittuu Pohjois-Atlantilla ajelehtivaan pieneen pelastusveneeseen. Natsien torpedo on iskenyt laivaan, kahdeksan eloonjäänyttä on pelastusveneessä.
Kirjailija John Steinbeck kirjoitti pienoisromaanin elokuvan käsikirjoituksen pohjaksi, mutta nähtyään millainen elokuvasta tuli, hän halusi vetää nimensä pois siitä.
Elokuva oli kolmen Oscarin ehdokkaana ohjauksesta, alkuperäistarinasta ja mustavalkokuvauksesta.
Oskar Holmström

Frans Oskar Holmström (2. helmikuuta 1862 Lapinjärvi – 12. syyskuuta 1912 Porvoo) oli suomalainen filosofian maisteri ja päätoimittaja.
Oskar Holmströmin vanhemmat olivat nimismies Gustaf Alexander Holmström (1815–1886) ja Emilia Sofia Dahlström. Hän pääsi ylioppilaaksi 1881 Porvoon lyseosta ja valmistui Helsingin yliopistosta filosofian kandidaatiksi ja maisteriksi 1890.
Holmström oli oikolukijana ja toimittajana Nya Pressen-lehdessä 1890–1898, uutisosaston hoitajana ja toimitussihteerinä Åbo Underrättelser-lehdessä 1898–1909, päätoimittajana Gamlakarleby-lehdessä 1910–1911 ja toimittajana Suomen Tietotoimistossa 1911–1912. Vuonna 1912 hänestä tuli Porvoossa ilmestyneen Borgåbladet-lehden päätoimittaja mutta tätä tointa hän ei ehtinyt hoitaa pitkään.
Profeetta Muhammed (kirja)

| Profeetta Muhammed> Prophet Muhammad. A Biography |
| --- | --- |

Alkuperäisteos
Kirjailija:  Barnaby Rogerson
Kieli:  englanti
Genre:  elämäkerta
Kustantaja:  Little, Brown
Julkaistu:  2003
ISBN:  978-0-316-86175-5
Suomennos
Suomentaja:  Päivi Liski ja Pasi Jääskeläinen
Kustantaja:  Ajatus
Julkaistu:  2006
Ulkoasu:  sidottu
ISBN:  951-20-7040-5
Löydä lisää kirjojaKirjallisuuden teemasivulta
Profeetta Muhammed (The Prophet Muhammad. A Biography) on matkakirjailija Barnaby Rogersonin vuonna 2003 ilmestynyt kirja islamin perustajahahmo Muhammadista. Teos ilmestyi suomeksi vuonna 2006 Ajatus-kirjojen kustantamana.
Arviointeja

Professori Heikki Räisäsen mukaan Rogerson esittää Muhammedin elämänkaaren vainotusta saarnaajasta vaikutusvaltaiseksi johtajaksi suunnilleen sellaisena kuin se islamin maissa tunnetaan. Rogerson ei juurikaan yritä käsitellä lähteitä kriittisen historioitsijan tapaan vaan kirjoittaa lähes uskovan muslimin tapaan.
Karen Armstrong kirjoittaa, että Rogerson on matkakirjailija, mutta hänen kuvauksensa neljästä oikeaan johdetusta kalifista on historiallisesti terve, ymmärrettävä ja korjaa monia läntisiä väärinkäsityksiä tästä ratkaisevasta ajankohdasta.
Aiheesta muualla

Heyno, Jouko: Epähistoriaa Englannista. Agricolan kirja-arvostelut 28.12.2006.
Laine, Risto: Mitä profeetta tarkoitti. Turun sanomat 13.10.2006.
Räisänen, Heikki: Matkaopas kertoo totta ja tarua islamin profeetasta. Helsingin sanomat 4.8.2006.
Puissalicon

| Puissalicon |
| --- | --- |

 vaakuna
 Puissalicon
 Koordinaatit: 43°27′32″N, 3°14′10″E 
Valtio:  Ranska
Alue:  Languedoc-Roussillon-Midi-Pyrénées
Departementti:  Hérault
Arrondissementti:  Béziers
Pinta-ala:  
 – Kokonaispinta-ala:  13,1 km²
Väkiluku (2013):  1 245
 – Väestötiheys:  95,4 as./km²
 
 Kunnan kotisivut 
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Puissalicon on kunta Etelä-Ranskassa Hérault’n departementissa Languedoc-Roussillon-Midi-Pyrénées'n alueella.
Nähtävyyksiä

Kunnan nähtävyyksiä on 1100-luvulta peräisin oleva romaaninen torni, joka on jäänne kylän kirkosta.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Puissalicon Wikimedia Commonsissa
Romaaninen torni
Parque Terra Nostra

Parque Terra Nostra
Parque Terra Nostra on kasvitieteellinen puutarha, joka sijaitsee Azoreilla, São Miguelin saarella, lähellä Furnasin kaupunkia.
Puutarhan historia ulottuu vuoteen 1780. Se on 12,5 hehtaarin kokoinen, ja siellä kasvaa yli 2500 kasvia. Puistossa on myös hotelli ja terveyskylpylä, jossa on kuumia lähteitä.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Parque Terra Nostra Wikimedia Commonsissa
Parantava kosketus

Parantava kosketus on uskomuslääkinnän muoto, joka perustuu ajatukseen ihmisen sähkömagneettisesta kentästä. Kehon osissa tuntuvien kipujen syynä on uskomuksen mukaan se, ettei näillä alueilla kehon "sähkövirta" kulje.
Henkilön, joka omaa parantavan kosketuksen, väitetään pystyvän tuntemaan kädellään tällaisen "aukon" ihmisen sähkökentässä ja luovuttamaan omaa "energiaansa" laittamalla kätensä tällaisen paikan yläpuolelle. Tällaisessa vaihtoehtoisessa hoitomuodossa olleet ihmiset kuvaavat parantajan kädestä kulkeutuvan energiavirran tuntuvan kuin hiustenkuivaimella lämmittäisi kipeytynyttä kohtaa.[lähde? ]
Quantum touch eli suomeksi kvanttikosketus on amerikkalaisen Bob Rasmuksen ja sittemmin Richard Gordonin reikistä kehittämä hoito. Kvanttikosketushoito muistuttaa ulkoisesti reikihoitoa, mutta sitä markkinoidaan lähinnä kehon virheasentojen korjaamiseen sekä kiputilojen ja tulehduksien lieventämiseen. [lähde? ] Virheasentoja korjattaessa luiden ja muiden kiinteinä pidettyjen rakenteiden väitetään ikään kuin "liukuvan" spontaanisti oikeaan asentoonsa.
Kvanttikosketushoito perustuu uskomuksiin "värähtelytaajuuden" kohottamista hoidettavassa kohdassa. Hoidon markkinoijien mukaan kosketuksen myötä kehon omalla paranemisjärjestelmällä on mahdollisuus aktivoitua.
Kosketusterapioiden vaikutusta ei kuitenkaan ole tieteellisesti todistettu. Esimerkiksi Jounal of the American Medical Association -lehdessä julkaistun tutkimuksen mukaan satunnaistetuissa kokeissa testatuista 21:stä "parantavan kosketuksen terapeutista" ei kukaan tunnistanut koehenkilön energiakenttää. Isossa-Britanniassa tätä hoitoa kuitenkin annetaan vaihtoehtohoitona (nimellä therapeutic touch) ainakin joissain yksityissairaaloissa.[lähde? ]
Skeptikko-lehden mukaan biofyysinen ja teoreettinen perusta kvanttihoidolle on olematonta.
Aiheesta muualla

Ikira
Paranthrenini

| Paranthrenini |
| --- | --- |
 Varjolasisiipi (Paranthrene tabaniformis)
Tieteellinen luokittelu
Domeeni::  Aitotumaiset Eucarya
Kunta::  Eläinkunta Animalia
Pääjakso::  Niveljalkaiset Arthropoda
Alajakso::  Kuusijalkaiset Hexapoda
Luokka::  Hyönteiset Insecta
Lahko::  Perhoset Lepidoptera
Alalahko::  Glossata
Osalahko::  Erilaissuoniset Heteroneura
Yläheimo::  Lasisiipismäiset Sesioidea
Heimo::  Lasisiipiset Sesiidae
Alaheimo::  Aitolasisiivet Sesiinae
Tribus::  Paranthrenini  Niculescu, 1964
Katso myös
   Paranthrenini Wikispeciesissä  
Infobox OKNimi-testi OK: 
Paranthrenini on lasisiipisten tribus, joka sisältää 153 kuvattua lajia.
Suvut

Nokona
Taikona
Scoliokona
Rubukona
Adixoa
Pramila
Vitacea
Phlogothauma
Paranthrene
Pseudosesia
Albuna
Euhagena
Sincara
Tirista
Thyranthrene
Sura
Pelastusvene

Polferries-varustamon aluksen FS Scandinavian pelastusveneitä.
Pelastusvene on laivoissa oleva pelastautumiseen tarkoitettu vene.
Monissa matkustaja-aluksissa yksi veneistä on erikseen sijoitettu noin kymmenen ihmistä kantava niin sanottu MOB (Man Over board) -vene, jonka miehittää erikseen koulutettu kansimiehistön osasto ja jota käytetään vain jos alukselta joku putoaa yli laidan tai sattuu jotain vastaavaa. Näissä veneissä on yleensä vesisuihkuvetolaite, koska se on turvallinen ihmisiä vedestä pelastettaessa ja helpommin ohjattava kuin peräsinohjattu.
Pelastusveneet otetaan käyttöön, kun alus on uppoamisvaarassa. Veneet varustetaan vähintään airoilla, istuimilla ja juomavedellä aluksen katsastusmääräysten mukaisesti. Usein pelastusveneissä on myös selviytymispakkaus, jossa on välineitä onnettomuustilanteen varalle. Pelastusveneitä tulisi katsastusmääräysten mukaan olla tarpeeksi kaikille laivassa olijoille. Pelastusveneitä koskevat säädökset koottiin Ihmishengen turvallisuus merellä -nimiseen kansainväliseen sopimukseen. Tämä sopimus tunnetaan myös nimellä SOLAS-sopimus.
Titanicin haaksirikosta selviytyneitä pelastusveneessä 15. huhtikuuta 1912.
Huhtikuussa 1912 uponnut RMS Titanic tuli tunnetuksi myös siitä, että pelastusveneitä oli vain puolelle matkustajista. Tämä puute johtui harhaluulosta, että veneitä olisi tarvittu vain siirtokuljetukseen pelastusaluksiin, koska luotettiin siihen, että radiolaitteiden avulla apu saataisiin paikalle ajoissa. Titanicin tuhoa voidaankin pitää nykyajan pelastustoimien ratkaisevaksi kehittäjäksi: enää ei lähdetty merelle ilman ainakin virallisesti kaikille riittäviä pelastusveneitä. Radioliikennekuria kehitettiin olennaisesti ja hätärakettien käytöstä annettiin omat määräyksensä.
Seuraavassa saman mittakaavan laivatuhossa eli RMS Lusitaniassa veneitä oli kyllä riittävästi, mutta niiden käyttäminen epäonnistui, kun useita veneitä kaatui tai rikkoutui.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Pelastusvene Wikimedia Commonsissa
Pelastuslauttaharjoitus Arandalla. Itämeriportaali.  28.11.2003. Arkistoitu 12.11.2012.
International Convention for the Safety of Life at Sea (SOLAS), 1974. International Maritime Organization. Arkistoitu 30.9.2008.
Pyhän Nikolaoksen kirkko (Imatra)

| Pyhän Nikolaoksen kirkko |
| --- | --- |
 Imatran ortodoksinen kirkko joulukuussa 2010
Sijainti:  Imatra
Seurakunta:  Lappeenrannan ortodoksinen seurakunta
Rakentamisvuosi:  1956
Suunnittelija:  Toivo Paatela
Lisää rakennusartikkeleitaArkkitehtuurin teemasivulla
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Pyhän Nikolaoksen kirkko on Imatralla sijaitseva ortodoksinen kirkkorakennus. Kirkko valmistui alun perin vuonna 1956 rukoushuoneeksi ja sen suunnittelijana toimi arkkitehti Toivo Paatela. Rukoushuonetta laajennettiin kaksi kertaa ennen kuin se vihittiin kirkoksi vuonna 1986. Kirkon vanhimmat ikonit ovat peräisin 1700-luvulta.
Pakolaisurheilijat kesäolympialaisissa 2016

Pakolaisurheilijoiden joukkue osallistui Rio de Janeiron kesäolympialaisiin vuonna 2016. Sitä edusti kymmenen urheilijaa kolmessa lajissa: yleisurheilussa, uinnissa ja judossa. Kansainvälinen olympiakomitea loi joukkueen suojatakseen pakolaisurheilijoita kriiseiltä. Joukkueen lipunkantajana avajaisissa toimi Etelä-Sudanista lähtöisin oleva juoksija Rose Lokonyen ja päättäjäisissä puolestaan judoka Popole Msenga.