Maasilinna
Linnan arkkitehtuuri

Kahdesta rinnakkaisesta pitkästä rakennussiivestä ja niiden välisestä sisäpihasta koostuva Maasilinna edusti ajanjaksolle tyypillistä sekatyyppistä pienennettyä luostarin ja kastellilinnan yhdistelmää. Koska maan tuhoutuneisuus tuolloin ei mahdollistanut laajamittaisia rakennustöitä, linnan ensimmäiset rakennelmat olivat luultavasti puuta, kun vasta muutamaa vuotta myöhemmin maamestari Goswin von Herike alkoi rakennuttamiseen käyttää kiveä. Itä-länsisuuntainen 47 x 12 metrin kokoinen päärakennus rakennettiin kahdessa vaiheessa. Vanhin eli Maasin ydinlinna oli kastellilinna kulmatorneineen. Rakennus oli pitkänomainen noin 12,2 x 20,8 metrin kokoinen asuintorni eli ns. kemenaatti, jossa sisäänpääsy oli itä- ja huoneiden lämmittämiseen käytettävä hypokaustitekniikka yhdessä alta levenevän savupiipun eli manttelikorsteenin kanssa sijaitsivat eteläseinämässä. Tämä linnan päärakennus oli suorakaiteen muotoinen talo, joka sijoittui luoteiskulmaan melko neliömäisellä tontilla, ja jonka eteläpuolella oli kapea sisäpiha ja toisella puolella apurakennus. Eteläseinässä säilyneiden portaikkojen perusteella vanhempi osa oli oletettavasti kolmikerroksinen. Asuinrakennuksen ensimmäinen kerros koostui kolmesta holvikattoisesta edustushuoneesta. Pohjakerroksessa ja ullakolla olivat tilat talous- ja puolustustoimintoja varten. Rakennuksen seinien paksuus oli 2,1–2,3 metriä ja kerrosten välinen kulku tapahtui pitkin ulkoseinään sijoitettuja portaita. Loput rakennukset rakennettiin kehämuurin luoteis-, koillis- ja kaakkoispuolta vasten. Alkuperäiseen linnaan kuului ympärysmuuri (pituudeltaan noin 53 x 41 m), jonka portti sijaitsi luultavasti linnoituksen länsipuolella, sitten myöhemmin rakennetussa uudessa pyöreässä muurissa se sijaitsi muualla.
Muurin valmistuttuaan alettiin laajentaa noin 21 x 13 metrin kokoista kulmatornia ja sen länsipuolelta itään rakennettiin yhtä leveä, mutta 26,1 metrin pituinen kaksihuoneinen siipirakennus. Tornin eteläpuolelle ilmestyi useita muita rakennuksia ja linnan eteläsiipi, jolloin valmistui tällä hetkellä katoksen alla oleva mitoiltaan n. 47 x 13 metrinen rakennuskokonaisuus, jossa kellarikerroksen kummassakin huoneessa oli keskipilari ja lämmitin eteläpuolisessa seinässä. Laajennuksen seinien paksuus oli 2,7–3 metriä. Samalla muuraamislimitys osoittaa, että rakennuksen laajennus on tehty vasten linnan olemassaolevaa kehämuuria. Linna sai uuden suojamuurin 1500-luvun alussa, jonka jälkeen päälinnaa ympäröi epäsäännöllinen esilinna ympärysmuurin viereisine rakennuksineen ja bastionitorneineen. Suuren jälleenrakennuksen Maasilinnassa sai aikaan ulosottomies Tonys tai Tonnies Ubelacker, jonka johdolla vuonna 1518 rakennettiin todennäköisesti perusosa esilinnasta. Kun linnoituksen aluetta laajennettiin ja uusi suurempi kehämuuri pystytettiin ampuma-aseiden leviämisen myötä 1400-luvulla, entisestä kastellitornista tuli osa keskeistä kolminkertaista päärakennusta.
Viimeisemmät laajennukset ovat todennäköisesti peräisin 1500-luvun puolivälistä, koska niiden paikalta löytyi renessanssille ominaisessa tyylissä kivikoristeita ja kaiverrettuja elementtejä. Ennen Liivinmaan sotaa ja sen aikana muuria rakennettiin korkeammaksi ja sitä vahvistettiin. Joidenkin lähteiden mukaan paikalliset kalkkiuunit eivät pystyneet tyydyttämään kunnostustöiden kalkin kulutusta ja siksi sitä tuotiin laivoilla muualta, pääasiassa Hiidenmaalta. Vuonna 1568, kun Ruotsin armeija valtasi linnan, tuli tarvetta rakentaa lisää. Tästä syystä laajennettua päärakennusta vahvistettiin koillisella ampuma-aseiden käyttöön sovitetulla puoliympyrän muotoisella, ulkonevalla, ylhäältä avoimella ja matalalla tykistöbastionilla eli 1500-luvun puolessavälissä ympäröivä muuri varustettiin yhteensä kahdella tykistötornilla.
Joidenkin lähteiden mukaan molemmat tornit sijaitsivat tontin uhanalaisemmalla eteläpuolella ja toinen niistä sai lieriömäisen ja toinen viisikulmaisen muodon. Muurin sisälle rakennettiin lisäksi taloudellisia rakennuksia. Linnan kehämuuria ympäröi vallihauta, joka vuorostaan yhdisti kolmea suurta kalalammikkoa linnan eteläpuolella. Linnan lähelle syntyi pieni asutus, jonka vieressä oli satama. Vaikka linna tuhottiin vuonna 1576, sen kulmatorneista yksi oli vuoteen 1804  pysynyt varoitusmerkkinä merellä kulkijoille.