Ukrainan merijalkaväki
Historia > Moderni historia

Helmikuun 22. päivänä 1993 majuri Vitali Rožmanovin komentama Mustanmeren laivaston 880. erillinen merijalkaväkipataljoona vannoi uskollisuuttaan Ukrainalle.
Sen jälkeen kun merivoimat luotiin 1. heinäkuuta 1993 erilliseksi asevoimien palvelushaaraksi, Sevastopolin kaupungissa perustettiin ensimmäinen merijalkaväen pataljoona. Ensimmäiset merijalkaväen sotilaat siirrettiin ilmaliikkuvista yksiköistä. Syyskuun 1. päivänä 1993 muodostettiin 41. erillinen merivoimien jalkaväkipataljoona. Syyskuun 20. päivään 1994 mennessä 4. merivoimien jalkaväkiprikaati oli sijoitettu Krimin Tyloven kylään.
Toukokuusta 1996 vuoteen 1998 prikaati oli osa Ukrainan kansalliskaartia. Vuonna 1998 se siirrettiin merivoimiin ja nimettiin uudelleen 1. erilliseksi merivoimien jalkaväkiprikaatiksi. Vuonna 1999 prikaatiin kuului kaksi pataljoonaa, joissa oli 1 500 merijalkaväen sotilasta. Vuosina 2003-2004 Ukrainan asevoimissa toteutettiin ohjelma prikaatien määrän vähentämiseksi, ja merijalkaväkiprikaati supistettiin pataljoonaksi.
Ukrainan asevoimien merivoimien komentaja teki päätöksen muodostaa uusi merivoimien jalkaväkipataljoona Kertšissä sijaitsevan mekanisoidun pataljoonan voimin. Joulukuussa 2013 uuden 501. erillisen merijalkaväkipataljoonan sotilaat ovat vannoneet merijalkaväen valan.
1. erillinen merijalkaväkipataljoona kuului 36. erillisen rannikkopuolustusprikaatin alaisuuteen, ja se oli sijoitettu Feodosijaan, ja lisäksi oli toinen pataljoona (501. pataljoona), joka oli sijoitettu Kertšiin; molemmat olivat Krimillä maaliskuun 2014 loppuun asti. Krimin liittämisen jälkeen pataljoonat sijoitettiin muualle niemimaan ulkopuolelle. Krimin liittämisen jälkeen Ukrainan merijalkaväessä oli vain noin 200 aktiivipalveluksessa olevaa henkilöä.
Merijalkaväen erikoisjoukkojen tiedusteluyksiköitä käytettiin kapinallisia vastaan Donbasin sodan aikana vuonna 2014. Oleksandr Zintšenko 73. Spetsnaz-yksiköstä oli ensimmäinen ukrainalainen merijalkaväen sotilas, joka sai surmansa Donbasin sodan aikana. Ukrainan merijalkaväki kärsi Krimin kriisistä erityisen pahasti, sillä kaikki sen joukot lukuun ottamatta 73. Spetsnaz-yksikköä olivat sijoitettuina niemimaalle, minkä vuoksi yksikön oli tehtävä laajoja uudelleenjärjestelyjä, ennen kuin se pystyi osallistumaan Donbasin sotaan.
Syyskuussa 2014 puolustusministeriö ilmoitti, että merijalkaväki uudistuu Krimin kriisin jälkeen ja Feodosijaan sijoitetun 1. merijalkaväkipataljoonan jäljellä olevat jäsenet osallistuvat aktiivisesti Donbasin sotaan. 29. lokakuuta 2014 Ukrainan merijalkaväen tavanomaiset joukot, jotka olivat hiljattain toipuneet Krimin kriisistä, kärsivät ensimmäisen uhrinsa Mariupolin lähellä; merijalkaväen sotilas oli majuri ja sai surmansa, kun hänen yksikkönsä asema joutui venäläisen tykistön tulituksen kohteeksi.
Ukrainan merijalkaväen sotilaat palasivat 8. marraskuuta 2014 pysyvään sijoituspaikkaansa Mykolajiviin osana Ukrainan joukkojen säännöllistä rotaatiota Donbasin sodan aikana.
23. toukokuuta 2018 merijalkaväki vietti ensimmäiset merijalkaväen vuosipäivän juhlallisuudet, ja presidentti Petro Porošenko vahvisti juhlapäivän viralliseksi osana entisten neuvostoliittolaisten juhlapäivien kansallistamista, jolloin ne korvattiin Ukrainan sotahistoriaa juhlistavilla juhlapäivillä. Juhlapäivällä juhlistettiin ensimmäisten merijalkaväen yksiköiden muodostamista toukokuussa 1918 Ukrainan itsenäisyyssodan aikana. Uusiin väreihin liitettiin yksikölle vuonna 2007 myönnetty erikoismerkki. Merijalkaväki muutettiin merivoiman merijalkaväen divisioonaksi, jossa oli 2 prikaatia ja itsenäinen meritykistöprikaati. Entiset mustat baretit muutettiin vaaleanvihreiksi Britannian kuninkaallisen merijalkaväen ja Italian armeijan Lagunarin käytännön mukaisesti.