stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Härmesalvia
Aiheesta muualla

Kassu – Kasvien suomenkieliset nimet: Härmesalvia (Salvia farinacea)
Puutarha.net: Härmesalvia (Salvia farinacea) (Arkistoitu – Internet Archive)
ITIS: Salvia farinacea (englanniksi)
United States Department of Agriculture (USDA): Salvia farinacea (englanniksi)
| --- | --- |
Taksonitunnisteet:  Wikidata: Q796716  Wikispecies: Salvia farinacea  AoFP: 359  APDB: 117741  APNI: 199917  CoL: 6XGV5  EoL: 578463  EPPO: SALFA  FNA: 242414269  GBIF: 2927064  GRIN: 100549  iNaturalist: 148006  IPNI: 456204-1  IRMNG: 10203963  ISC: 116874  ITIS: 32713  MoBotPF: 281420  NatureServe: 2.160136  NCBI: 268905  NZOR: 9393c2b9-4569-4b45-b3cb-40a14edfc7d4  NZPCN: 2988  Open Tree of Life: 287410  Plant List: kew-182630  PLANTS: SAFA2  POWO: urn:lsid:ipni.org:names:456204-1  RHS: 137435  Tropicos: 17600291  WFO: wfo-0000300986 
Härmesalvian kasvusto.
Härmesalvian kukinnot.
Stig Hästö

Stig H. Hästö.
Stig Herman Hästö  (13. syyskuuta 1918 Pori – 14. syyskuuta 1997 Espoo) oli suomalainen teollisuusjohtaja, oppiarvoltaan varatuomari. Hän sai vuorineuvoksen arvon 1970. Hän oli Finlaysonin toimitusjohtaja 1962–1978, sen johtokunnan puheenjohtaja 1978–1979, Suomen Työnantajain Keskusliiton puheenjohtaja  1977–1979, Teollisuuden Keskusliiton puheenjohtaja 1979–1983.
Julkaisuja

Vuoden kertyvät, pilvet haihtuvat (muistelmat),  WSOY, 1987 ISBN 951-0-14686-2
Syreenit kukkivat vielä (muistelmat),  WSOY, 1989 ISBN 951-0-15836-4
Stjernen Hockey

| Stjernen Hockey |
| --- | --- |

Perustettu:  1960
Kaupunki:  Fredrikstad, Norja
Kotiareena:  Stjernehallen
– kapasiteetti:  2 273
Sarjataso:  EliteHockey Ligaen
Värit:           
Toimitusjohtaja:   Per-Erik Johnsson
Päävalmentaja:   Niklas Andresen
Mestaruudet:  1 (1986)
Hopeaa:  3 (1987), (1992), (1995)
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Stjernen Hockey on norjalainen jääkiekkojoukkue Norjan Fredrikstadista. Joukkue pelaa Norjan korkeimmalla sarjatasolla EliteHockey Ligaenissa, jonka mestaruuden se kertalleen on onnistunut voittamaan vuonna 1986. Kotiottelunsa joukkue pelaa Stjernehallenissa.
Joukkue

| Maalivahdit> Numero | Maalivahdit>  | Maalivahdit> Pelaaja | Maalivahdit> Kätisyys | Maalivahdit> Sopimus | Maalivahdit> Syntymäpaikka |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 33 |  | Preben Arntsen | L | 2025 | Trondheim, Norja |
| 70 |  | Laban Byrkjeland | L | 2026 | Örebro, Ruotsi |
| Puolustajat> Numero | Puolustajat>  | Puolustajat> Pelaaja | Puolustajat> Kätisyys | Puolustajat> Sopimus | Puolustajat> Syntymäpaikka | Puolustajat>  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |

| 4 |  | Mattias Juntti | R | 2027 | Fredrikstad, Norja |  |
| 4 |  | Victor Engebråten Kopperstad | L | Juniori |  |  |
| 5 |  | Jakob Stöffling (A) | L | 2025 | Falun, Ruotsi |  |
| 8 |  | Emil Buskoven | R | 2026 | Fredrikstad, Norja |  |
| 14 |  | Eskil Hølmo Stene | L | 2026 | Fredrikstad, Norja |  |
| 22 |  | Brendan Ellis (C) | L | 2025 | Kelowna, Brittiläinen Kolumbia, Kanada |  |
| 43 |  | Magnus Grønvold Menkerud | L | 2026 | Lillehammer, Norja |  |
| 68 |  | Linus Millner Westberg | L | 2025 | Säter, Ruotsi |  |
| 73 |  | Christopher Lynch | L | 2025 | Karlstad, Ruotsi |  |
| 82 |  | Sondre Bolling Vaaler | L | 2025 | Kløfta, Norja |  |
| Hyökkääjät> Numero | Hyökkääjät>  | Hyökkääjät> Pelaaja | Hyökkääjät> Kätisyys | Hyökkääjät> Pelipaikka | Hyökkääjät> Sopimus | Hyökkääjät> Syntymäpaikka |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |

| 9 |  | Nils Didrik Utter | L | H | 2027 | Lørenskog, Norja |
| 10 |  | Anton Svensson | L | OLH | 2025 | Södertälje, Ruotsi |
| 13 |  | Jonathan Hafsmoe | R | H | 2025 | Asker, Norja |
| 15 |  | Jørgen Nyhus Myhre | L | H | Laina | Oslo, Norja |
| 17 |  | Brage Bolling Vaaler | L | H | Juniori |  |
| 19 |  | Calle Spaberg Olsen | L | VLH | 2025+1 | Oslo, Norja |
| 20 |  | Joakim Aarseth Opsahl | L | H | 2026 | Lørenskog, Norja |
| 21 |  | Vetle Østrem Salsten | L | VLH | 2025 | Hamar, Norja |
| 25 |  | Jacob Hallberg | L | H | 2025 | Trelleborg, Ruotsi |
| 27 |  | Sole Marius Ryen (A) | R | KH / OLH | 2026 | Oslo, Norja |
| 44 |  | Christian Blomqvist | R | H | 2025 | Sollentuna, Ruotsi |
| 71 |  | Håkon Imset Stormli | L | VLH | 2025 | Trondheim, Norja |
| 72 |  | Tom Andre Christensen | L | KH | 2025 | Oslo, Norja |
| 73 |  | Stian Nybraaten Hansen (A) | L | KH | 2026 | Fredrikstad, Norja |
| 74 |  | Leo Brandbu Andersen | R | KH | Juniori | Fredrikstad, Norja |
| 77 |  | Jarl Fredrik Tillman | R | H | 2025 | Fredrikstad, Norja |
| 86 |  | David Åslin | L | VLH / KH | 2025 | Mora, Ruotsi |
| 91 |  | Ludwig Wistén | L | H | 2025 | Tukholma, Ruotsi |
| 92 |  | Lars Petter Eckholm | L | VLH | 2025 | Fetsund, Norja |
| 96 |  | Anton Karlsson | L | H | 2025 | Lerum, Ruotsi |
|   |  | Gabriel Johansen | L | H | Juniori | Fredrikstad, Norja |
Joukkue > Valmennus & Joukkueenjohto

Päävalmentaja: Niklas Andresen
Apu- & Fysiikkavalmentaja: Filip Gunnarsson
Maalivahtivalmentaja: Bjørge Josefsen
Huoltopäällikkö: Rolf Borgersen
Huoltopäällikkö: Roar Martinsen
Toimitusjohtaja: Per-Erik Johnsson
Lähde: EliteProspects
NHL-pelaajat

Jean-Luc Grand-Pierre
Matt Hackett
Jason Morgan
Aiheesta muualla

Seuran kotisivut
Fjordkraft-ligaen
Frisk Asker • Grüner Ishockey • Lillehammer IK • Manglerud Star • Narvik Hockey • Sparta Sarpsborg • Stavanger Oilers • Stjernen Hockey • Storhamar Ishockey • Vålerenga Ishockey 
 Entisiä joukkueita: Bergen Flyers • IK Comet • Furuset Ishockey • Hasle-Løren IL • Kongsvinger Knights • Lørenskog IK • Ringerike IK • Rosenborg IHK • Trondheim Black Panthers • Viking Hockey
Michael Cimino

| Michael Cimino> Henkilötiedot |
| --- | --- |
Syntynyt: 3. helmikuuta 1939 New York
Kuollut: 2. heinäkuuta 2016 (77 vuotta)
Aiheesta muualla
IMDb
Elonet
Michael Cimino (3. helmikuuta 1939 New York – 2. heinäkuuta 2016) oli yhdysvaltalainen elokuvaohjaaja. Hän tuli kuuluisaksi elokuvalla Kauriinmetsästäjä (1978).
Nuoruus ja opiskelu

Michael Ciminon synnyinpäiväksi annetaan useimmiten 3. helmikuuta 1939. Synnyinajasta on kuitenkin ristiriitaista tietoa, kuten monista muistakin Cimimon elämän yksityiskohdista. Hän kuitenkin syntyi New Yorkissa ja kasvoi Long Islandilla. Hänen isänsä oli musiikkituottaja ja äitinsä vaatesuunnittelija.
Cimino aloitti yliopistouransa Michiganin osavaltionyliopistossa, mutta opiskeli myöhemmin maalaustaidetta, arkkitehtuuria ja taidehistoriaa Yalen yliopistossa. Maisteriksi hän valmistui Yalesta 1963 pääaineenaan maalaustaide.
Ura > Mainosohjaajsta elokuvaohjaajaksi

Cimino aloitti uransa New Yorkissa mainosohjaajana ja teki mainoksia useille suurille yrityksille, kuten United Airlinesille ja PepsiColle.
Cimino jätti mainosalan 1970-luvulla ja muutti vuonna 1971 Los Angelesiin toimimaan käsikirjoittajana. Hän pääsi käsikirjoittamaan tieteiselokuvaa Hiljainen pako (1972) ja Clint Eastwoodin toista Likainen Harry -elokuvaa Magnum .44 (1973). Eastwood vaikuttui Ciminon työstä ja antoi tälle ohjattavaksi buddy-elokuvan Rajut kaverit (1974). Se menestyi hyvin elokuvateattereissa, ja Jeff Bridges oli siitä ehdolla parhaan miessivuosan Oscariin.
Ura > Uran huipulta pohjalle

Ciminon toinen elokuva oli hänen läpimurtonsa Kauriinmetsästäjä, josta hän voitti parhaan ohjauksen Oscar-palkinnon. Itse elokuva palkittiin parhaana elokuvana. Kauriinmetsästäjä oli ensimmäinen ison budjetin elokuva, joka käsitteli Vietnamin sotaa. Se kuvasi aihettaan sekä sotatantereella että kotirintamalla.
Cimino itse viittasi välillä siihen, että elokuva perustui hänen omiin kokemuksiinsa tai tarinoihin, joita hän kuuli Vietnamissa 1968. Cimino ei kuitenkaan sotilasuransa aikana ollut rintamalla, vaan hän vietti kuuden kuukauden ajan reservijoukoissa.
Cimino sai Kauriinmetsästäjien menestyksen jälkeen United Artists -studiolta vapaat kädet seuraavaan elokuvaansa. Vuoden 1892 Johnsonin piirikunnan sotaa, jossa olivat vastakkain karjanomistajat ja eurooppalaiset uudisasukkaat, käsitellyt elokuva sai nimen Portti ikuisuuteen. Sen tuotanto venyi pahoin, ja lopulta se valmistui 11 kuukautta myöhässä. Sen budjetti paisui 44 miljoonaan dollariin, vaikka siihen oli alkujaan varattu 11,5 miljoonaa.
Portti ikuisuuteen sai ensi-iltansa vuoden 1980 lopulla, ja kriitikot lyttäsivät sen heti. Elokuvaa esitettiin ensin 219 minuuttia pitkänä, mutta siitä leikattiin nopeasti 70 minuuttia lyhyempi versio. Portti ikuisuuteen oli taloudellinen katastrofi, ja se oli osaltaan aiheuttamassa United Artistisin kaatumista. Yhtiö myytiin MGM:lle 1981.
Ura > Viimeiset elokuvat

Cimino vetäytyi epäonnistuneen Portti ikuisuuteen -elokuvan jälkeen hetkeksi pois alalta. Hän palasi lopulta 1985, jolloin hän ohjasi rikoselokuvan Lohikäärmeen vuosi. Sitä syytettiin kielteisten aasialais-amerikkalaisten stereotypioiden levittämisestä. Ciminon kolme viimeistä elokuvaa, Sisilialainen (1987), Epätoivon tunnit (1990) ja Sunchaser – viimeinen matka (1996) jäivät vähälle huomiolle.
Cimino kirjoitti vuonna 2001 romaanin Big Jane ja teki myöhemmin yhteistyötä Francesca Pollockin kanssa kirjaan Conversations en miroir. Cimino ohjasi vielä lyhytelokuvan Cannesin elokuvajuhlien 60-vuotissynttäreitä muistamaan tehtyyn antologiaan To Each His Own Cinema.
Viimeiset vuodet

Cimino pysytteli poissa julkisuudesta viimeisinä vuosinaan, ja hänen agenttinsa kuvasi häntä ”Hollywoodin Howard Hughesiksi”. Cimino kävi myös useissa kauneusleikkauksissa, jotka muuttivat selvästi hänen ulkonäköään. Muuttuneet piirteet nostivat huhuja mahdollisesta sukupuolenvaihdosleikkauksesta, jonka Cimino kuitenkin tyrmäsi.
Cimino kuoli heinäkuussa 2016 kotonaan Los Angelesissa.
Tyyli

Cimino suosi maisema- ja miljöökuvia mahdollisimman laajalla kulmalla. Jotkut kriitikot ovat moittineet Ciminoa liiallisesta kauniiden kuvien maalailusta kerronnan edistämisen sijasta. Hänen ohjaustyyliään on verrattu Stanley Kubrickiin, vaikka heidän elokuvansa eivät ole keskenään kovinkaan samanlaisia.lähde?
Elokuvia

Rajut kaverit (1974)
Kauriinmetsästäjä (1978)
Portti ikuisuuteen (1981)
Lohikäärmeen vuosi (1985)
Sisilialainen (1987)
Epätoivon tunnit (1990)
Sunchaser – viimeinen matka (1996)
Aiheesta muualla

Michael Cimino Internet Movie Databasessa. (englanniksi)
Cimino-teemakokonaisuus, Filmihullu 2/2013.
| Auktoriteettitunnisteet  |
| --- | --- |
Kansainväliset:  FAST  ISNI  VIAF  WorldCat 
Kansalliset:  Norja  Espanja  Ranska  BnF data  Katalonia  Saksa  Italia  Israel  Yhdysvallat  Japani  Tšekki  Korea  Alankomaat  Puola 
Taiteenala:  FID 
Henkilöt:  Elonet 
Muut:  IdRef
Johannes Hällström

Johannes Hällström (20. maaliskuuta 1898 Tampere – 19. marraskuuta 1961) oli suomalainen jääkäriluutnantti. Hänen äitinsä oli Maria Beata Hällström. Hänet vihittiin avioliittoon vuonna 1930 Hilve Elina Monosen kanssa.
Opinnot

Hällström kävi kansakoulun ja suoritti Meripuolustuksen radiokurssin vuosina 1931–1932 sekä viestikurssin ja 1. luokan sähköttäjätutkinnon vuonna 1935. Merivoimien kaapelikurssin hän suoritti vuonna 1940.
Jääkärikausi

Hällström työskenteli työmiehenä ennen liittymistään vapaaehtoisena Saksassa sotilaskoulutusta antavaan jääkäripataljoona 27:n 2. komppaniaan 3. maaliskuuta 1916, josta hänet siirrettiin pataljoonan täydennysjoukkoon 11. toukokuuta 1916 ja pataljoonan 3. komppaniaan 30. heinäkuuta 1916. Hän otti osaa taisteluihin ensimmäisessä maailmansodassa Saksan itärintamalla Misse-joella ja Riianlahdella, josta hän joutui 21. marraskuuta 1916 sairaalaan ja laskettiin 13. maaliskuuta 1917 siviilitöihin.
Sisällissodan jälkeinen aika

Takaisin Suomeen hän palasi sisällissodan jälkeen 29. marraskuuta 1918 ja astui Suomen armeijan palvelukseen 27. helmikuuta 1919 alikersantiksi ylennettynä ja hänet sijoitettiin Vuoristoprikaatin miinanheittäjäkomppaniaan, josta hänet siirrettiin edelleen 18. maaliskuuta 1919 alkaen Porin rykmentin 5. komppaniaan koulutusaliupseeriksi. Hänet siirrettiin 24. huhtikuuta 1921 alkaen koulutusaliupseeriksi Uudenmaan rykmentin 8. komppaniaan ja 24. elokuuta 1921 alkaen 5. komppaniaan. Armeijasta hän erosi 15. helmikuuta 1923 ja siirtyi Vaasan poliisilaitoksen palvelukseen poliisikonstaapeliksi. Poliisina hän ei kuitenkaan kauan ollut vaan toimi sekalaisissa töissä muun muassa Ruotsissa, kunnes 25. kesäkuuta 1926 hän astui Joensuun rajavartioston palvelukseen ja hänet määrättiin koulutusaliupseeriksi 3. komppaniaan. Tässäkään tehtävässä hän ei kauaa viihtynyt vaan erosi palveluksesta 25. kesäkuuta 1927 ja siirtyi kauppamatkustajaksi Sortavalaan ja Savonlinnaan, kunnes viimein astui takaisin armeijan palvelukseen 1. heinäkuuta 1931 ja sijoitettiin Erilliseen (myöhemmin 1. Erillinen) rannikkotykistöpatteristoon koulutusaliupseeriksi. Hän toimi patteristossa 1. lokakuuta 1933 alkaen valonheittäjä-aliupseerina ja 1. huhtikuuta 1934 alkaen viestialiupseerina.
Talvi- ja jatkosota

Talvisotaan Hällström osallistui rauhanaikaisessa joukko-osastossaan Russarön linnakkeen radioaseman päällikkönä. Välirauhan aikana hänet komennettiin Ahvenanmaan Puolustuksen esikunnan toimituskomppanian radioaseman hoitajaksi, mistä hänet siirrettiin edelleen Rannikkotykistörykmentti 5:een erikoismestariksi. Jatkosotaan hänet komennettiin viestiupseeriksi Utön linnakkeelle, mistä hänet siirrettiin vuonna 1942 Rannikkotykistörykmentti 17:n 1. patteristoon. Vuonna 1942 hänet siirrettiin Helsingin Laivastoaseman viestivarastonhoitajaksi, josta hänet siirrettiin sodan loputtua Viesti- ja tiedustelu-upseeriksi Pohjanlahden rannikkovartiostoon, mistä hän erosi vakinaisesta palveluksesta vuonna 1945 ja siirtyi varastonhoitajaksi Vaasaan Oy Strömberg Ab:lle, mistä hän siirtyi vuonna 1947 Oy Panimo Bock Ab:n palvelukseen. Hällström toimi Jääkäriliiton Vaasan alaosaston sihteerinä vuodesta 1956 alkaen.
Häyrysenniemi

Häyrysenniemi on kylä samannimisellä niemellä Oulun Haukiputaalla, Pohjois-Pohjanmaalla. Kylä sijaitsee Perämeren sivulahden Halosenlahden etelärannalla, Martinniemen kylän ja jo puretun Martinniemen radan pohjoispuolella. Häyrysenniemeen kuuluu myös Kilpukkaperän alue. Kylä kuuluu Martinniemen alueeseen.
Häyrysenniemi on saanut nimensä Juho Tuomaanpoika Häyrysen mukaan. Häyryset muuttivat Kurtin tilalle 1.6.1824 Pudasjärveltä. Kurtin tilan N:o 38 nimi muuttui Häyryseksi. Samoin alueen entinen nimi oli Kynsiluoto, joka muuttui Häyrysenniemeksi.
Villenniemi kuuluu, myös Häyrysenniemen alueeseen. Villenniemi sai nimensä kettinki ja nippulankojen tervauspaikan työnjohtajan Ville Ojalan mukaan. Häntä kutsuttiin Pää-Villeksi, koska oli kotoisin Pudasjärveltä Päätalosta. Hänen tehtävänän oli myös alueen vartiointi. Alueella oleva Kilpukkaperä on saanut nimensä, siitä kun sahan työläiset kantoivat kainalossaan lankunpätkiä, josta tekivät pieniä mökkejä. Sahalta sai vapaasti viedä kilpukoita, koska ne olisivat muuten joutunet "rimahelvettiin" poltettavaksi.
Lähteet: Pentti Utriainen: Kotikyläni Martinniemi - elämää piipun juurella-. Tornion Kirjapaino 2009 ISBN 978-952-92-5315-9 Kustantaja: Pentti Utriainen ja Pentti Utriaisen muistiinpanot.
Alun perin maatalous- ja kalatalouspainotteinen kylä kasvoi Martinniemen sahan kasvun myötä pieneksi työläiskyläksi, mutta hiipui hieman sahan toiminnan supistamisen myötä 1970–1980-luvuilla. Nykyisin Häyrysenniemi on hitaasti kasvava kylä.
Häyrysenniemessä on kaksi satamaa: Halosenlahdella sijaitseva Upin kalasatama sekä Villenniemessä sijaitseva venesatama.
Haukipudas
| --- | --- |
Kylät ja alueet: Annalankangas · Asemakylä · Ervastinranta · Halosenniemi · Holstinmäki · Häyrysenniemi · Jokikylä · Kalimenkylä · Keiska · Kello · Kirkonkylä · Kiviniemi · Kurtinhauta · Martinniemi · Onkamo · Parkumäki · Putaankylä · Rivinnokka · Santaholma · Takkuranta · Taipaleenkylä · Ukonkaivos · Virpiniemi
Vesistöt: Halosenlahti · Hekkalanlahti · Kalimeenoja · Kiiminkijoki
Muuta Haukiputaaseen liittyvää: Ahmat · A. Santaholma Oy · Vapaa-aikakeskus Jatuli · Kirkko · Rautatieasema · Kellon asema · Martinniemen rata · Martinniemen asema · Martinniemen saha · Maunun saha · Nimettömänmatala · Nurkkanäyttämö · Rantapohja · Suurhiekka
Häränkukat

| Häränkukat |
| --- | --- |
 Sapelihäränkukka (Buphthalmum salicifolium)
Tieteellinen luokittelu
Kunta::  Kasvit Plantae
Kaari::  Streptophyta
Luokka::  Versokasvit Embryophyta
Kladi::  Putkilokasvit Tracheophyta
Kladi::  Siemenkasvit Spermatophyta
Kladi::  Koppisiemeniset Angiospermae
Kladi::  Aitokaksisirkkaiset
Kladi::  Asteridit
Lahko::  Asterales
Heimo::  Asterikasvit Asteraceae
Suku::  Häränkukat Buphthalmum  L.
Katso myös
   Häränkukat Wikispeciesissä   Häränkukat Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OK: 
Häränkukat (Buphthalmum) on asterikasveihin (Asteraceae) kuuluva kasvisuku, jossa on kolme lajia. Häränkukkia esiintyy Keski-Euroopassa. Siihen kuuluvaa sapelihäränkukkaa eli häränkukkaa (Buphthalmum salicifolium) kasvatetaan monivuotisena koristekasvina.
Ilmari Pimiä kertoo muistelmissaan, että Olavi Paavolainen risti puutarhassaan Kivennavan Vienolassa kasvaneen häränkukan Katiksi siellä vierailleen Katri Valan mukaan.
Aiheesta muualla

Suomen Lajitietokeskus: Häränkukat – Buphthalmum
ITIS: Buphthalmum (englanniksi)
United States Department of Agriculture (USDA): Buphthalmum (englanniksi)
Flora of China: Buphthalmum (englanniksi)
| --- | --- |
Taksonitunnisteet:  Wikidata: Q2720059  Wikispecies: Buphthalmum  APDB: 188905  CoL: 62HXT  EPPO: 1BPTG  FNA: 104852  FoC: 104852  GBIF: 8293692  GRIN: 1794  iNaturalist: 62334  IPNI: 328483-2  ITIS: 780069  NBN: NHMSYS0000456726  NCBI: 56522  NZOR: 66d54edb-685b-4314-8e79-54718258580b  Open Tree of Life: 434010  PLANTS: BUPHT  POWO: urn:lsid:ipni.org:names:328483-2  Tropicos: 40033247  WFO: wfo-4000005761
Mikko Härmä

| Mikko Härmä> Henkilötiedot |
| --- | --- |
Kansalaisuus:  suomalainen
Ammatti:  tutkimusprofessori (TTL)
Koulutus ja ura
Tutkinnot:  Kuopion yliopisto (LL 1982, LT 1985)
Instituutti:  Työterveyslaitos
Aiheesta muualla
Kotisivu
Mikko Ilmari Härmä on suomalainen lääkäri (LT), joka työskentelee Työterveyslaitoksella työaikojen, unen ja ikääntymisen aihepiirien tutkimusprofessorina. Hän on tehnyt tutkimuksia muun muassa riittävän unen ja liikunnan merkityksestä työssä jaksamiseen ja työntekijöiden terveyteen, työpäivän pituuden vaikutuksia työhyvinvointiin, työaikalain muuttumisen seurauksista sekä vuorotyön vaikutuksista uneen.
Härmä opiskeli lääkäriksi Kuopion yliopistossa (LL, 1982; nyk. Itä-Suomen yliopisto) ja edelleen lääketieteen tohtoriksi. Hänen suomenkielinen väitöskirjatutkimuksensa (1985) oli otsikoitu Kolmivuorotyötä tekevän hoitohenkilökunnan terveys, fyysinen suorituskyky ja vuorotyöhön sopeutuminen : tutkimus liikuntaintervention vaikutuksista naisilla. Hän on kronobiologian dosentti.
Työurallaan Härmä on toiminut lääkärinä muun muassa Varkauden aluesairaalassa 1980-luvulla. Työterveyslaitoksen tutkimusprofessorina hän on työskennellyt vuodesta 2000 lähtien tutkimusalueenaan työajat, uni ja ikääntyminen.
Aiheesta muualla

Mikko Härmän Google Scholar -profiili (englanniksi) (scholar.google.com)
Mikko Ilmari Härmä. Finnish Institute of Occupational Health. Working hours, sleep and recovery/Work ability and Working Careers. MD, PhD Research professor (englanniksi) (researchgate.net)
Ylen aamu-tv: Pitkät työpäivät haittaavat terveyttäsi (kesto 9 min, pe 21.8.2015) (areena.yle.fi)
Marika Kataja-Lian: Vuorotyöläinen, nuku näin: Täsmäohjeet parempaan unirytmiin 28.4.2014. Yleisradio, yle.fi. Viitattu 1.1.2022.
| Auktoriteettitunnisteet  |
| --- | --- |
Kansainväliset:  ISNI  VIAF 
Kansalliset:  Suomi (KANTO) 
Tieteilijät:  Google Scholar  ORCID
Hätäaputyöt

Hätäaputyöt tai työttömyystyöt olivat ruumiillista työtä, jota kunnat järjestivät työttömille suuren työttömyyden vallitessa. Niistä maksettiin noin kaksikymmentä prosenttia pienempää palkkaa kuin vapaiden markkinoiden töissä kouluttamattomille sekatyömiehille.
Suomessa hätäaputöitä tehtiin paljon katovuosina 1860-luvulla, muun muassa Riihimäen ja Pietarin välistä rautatietä rakennettiin hätäaputöinä. 1930-luvun lamavuosina hätäaputöiden perinnettä jatkettiin siksikin, että yleinen mielipide vastusti ihmisten totuttamista avustusten varassa elämiseen. Sotien jälkeenkin tämä niin sanottu ”lapiolinja” tai ”työlinja” säilyi keskeisenä ratkaisuna työttömyysongelmaan, joka 1950-luvulla oli etupäässä maaseudun metsätyömiesten ja kaupunkien rakennustyömiesten talvityöttömyyttä.
Tyypillisesti hätäaputyöt ovat olleet tienrakennusta, torien kiveämistä ja radan rakennusta tai siistimistä, joskus myös suo-ojien kuokkimista suon kuivattamiseksi metsämaaksi tai peltoviljelyä varten. Hätäapu- eli työttömyystöillä rakennettiin etenkin Itä- ja Pohjois-Suomeen uutta infrastruktuuria kuten vesi- ja viemäriputkistoja, satamia, maanteitä ja katuja.
Hätäaputöiden käyttö jatkui ajoittaisena aina 1960-luvulle työttömyyskorvausjärjestelmän syntyyn asti. Kun työttömyystöiden avulla Suomen infrastruktuuri nopeasti koheni tavoitellulle tasolle, alkoi sopivia työkohteita olla yhä vähemmän. Elintason nopean kasvun myötä siirtotyömaiden olot ja tilapäistyöt eivät enää houkutelleet, mikä osaltaan johti maaseudun väestön muuttoliikkeeseen vakituisten töiden perässä kohti etelän kaupunkeja ja Ruotsia. Ruumiillisen lapiotyön teettäminen alkoi myös tulla kannattamattomaksi uusien työkoneiden myötä.
Hätäaputöitä

Tokerotie, Jalasjärvi
Riihimäki–Pietari-rata, Lahti–Riihimäki
Nälkäkanava, Kajaani
Hyrylän ja Mätäkivenmäen välinen tie, Kellokosken silta, Kerava
Alfred Dreyfus

| Alfred Dreyfus |
| --- | --- |
 Dreyfus vuonna 1894, restauroitu valokuva
Henkilötiedot
Syntynyt: 9. lokakuuta 1859 Mulhouse, Ranska
Kuollut: 12. heinäkuuta 1935 (75 vuotta) Pariisi, Ranska
Sotilashenkilö
Palvelusmaa(t):   Ranska
Sotilasarvo:  everstiluutnantti
Joukko-osasto:  maavoimat
Joukkoyksikkö:  tykistö
 Nimikirjoitus
Alfred Dreyfus (9. lokakuuta 1859 Mulhouse – 12. heinäkuuta 1935 Pariisi) oli ranskalainen juutalainen upseeri, joka tuli tunnetuksi niin sanotusta Dreyfusin tapauksesta. Dreyfus tuomittiin vuonna 1894 syyttömänä. Syytteessä hänen väitettiin paljastaneen saksalaisille sotasalaisuuksia. Tuomio oli elinkautinen vankeus Kouroun kaupungin edustalla olevalla Pirunsaarella. Dreyfus menetti myös sotilasarvonsa, mikä oli tuohon aikaan normaali tuomioon kuuluva lisärangaistus.lähde?
Tausta

Dreyfus oli varakkaan juutalaisen tekstiilitehtailijan poika. Kun Saksa valtasi Dreyfusien kotiseudun Alsace-Lorrainen vuonna 1872, perhe muutti Pariisiin. 1880-luvulla Alfred lähti sotilasuralle. Hän oli ylennyt vuonna 1889 kapteeniksi, ja hänet sijoitettiin myöhemmin Ranskan sotaministeriöön.
Yhdysvaltalaiset näyttelijät Richard Dreyfuss ja Julia Louis-Dreyfus ovat kertoneet, että suvun perimätiedon mukaan he olisivat sukua Alfred Dreyfusille. Väitettä ei ole kuitenkaan osoitettu todeksi.lähde?
Syytteet ja oikeudenkäynti

Dreyfusia syytettiin 1894 sotilassalaisuuksien myymisestä saksalaisille. Hänet pidätettiin 15. lokakuuta, tuomittiin 22. joulukuuta elinkautiseen ja lähetettiin Pirunsaaren rangaistussiirtolaan Ranskan Guayanan edustalle. Tuomiota pidettiin alkujaan varsin oikeutettuna, ja kansa uskoi juutalaisen Dreyfusin syyllistyneen rikokseen. Antisemitistiset toimijat pitivät esillä Dreyfusin tapausta tyypillisenä juutalaisena epäuskollisuutena. Lisäksi Dreyfus oli kotoisin Saksalle menetetystä Alsacesta ja osasi saksan kieltä.
Vuonna 1896 todisteet alkoivat Dreyfusin sijaan viitata Ferdinand Walsin Esterházyyn. Everstiluutnantti Marie-Georges Picquart havaitsi, että Dreyfusin syylliseksi osoittanut kirje oli kirjoitettu Esterházyn käsialalla. Dreyfus alkoi saada pian tukijoita, kuten journalisti Joseph Reinachin, tulevan pääministerin Georges Clemenceaun ja senaattori Auguste Scheurer-Kestnerin.
Esterházy ja majuri Hubert-Joseph Henry alkoivat vaikeuttaa tapauksen tutkimista, ja Esterházy keksi lisää todisteita ja alkoi levittää erilaisia huhuja. Esterhazy vapautettiin sotatuomioistuimessa syytteistä. Tämä herätti kirjailija Émile Zolan kirjoittamaan avoimen kirjeen otsikolla ”J’accuse”, joka julkaistiin 13. tammikuuta 1898 L’Aurore-lehden etusivulla. Zola syytti kirjeessä armeijaa Dreyfusin virheellisen tuomion peittelystä. Kirje levisi nopeasti, sillä lehteä oli iltaan mennessä myyty jo 200 000 kappaletta. Zola sai kirjeestä vuoden vankeustuomion herjauksesta.