stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Johan Mauritz Nordenstam
Elämänvaiheet > Sotilasura

Nordenstamin vanhemmat olivat everstiluutnantti Carl Johan Nordenstam (1754–1823) ja Maria Charlotta Standertskjöld (1776–1807). Hänen isoisänsä, göteborgilaiseen Swart-sukuun kuulunut pääsotatuomari Carl Fredrik Swart oli aateloitu vuonna 1751 nimellä Nordenstam. Isä palveli 1780-luvulta alkaen Viaporissa, toimi Leskikuningattaren henkirykmentin komentajana ja siirtyi useiden ruotsalaisten upseerien tavoin Suomen sodan jälkeen Suomen suuriruhtinaskunnan alamaiseksi. Äiti oli suomalaista Standertskjöld-aatelissukua.
Nordenstam lähti isänsä tukemana sotilasuralle. Käytyään Pietarin kymnaasia hän pääsi vuonna 1818 Haapaniemen kadettikouluun, jonka lakkauttamisen jälkeen hän siirtyi uuteen Haminan kadettikouluun ja valmistui sieltä vänrikiksi vuonna 1823. Hän aloitti palveluksensa keisarillisen seurueen majoitusosaston (sittemmin Venäjän yleisesikunta) alaisuudessa ja sai vuonna 1826 ylennyksen alikapteeniksi. Vuonna 1828 hän osallistui Turkin sotaan ja hänet ylennettiin luutnantiksi. Hän oli mukana muun muassa Šumlan linnoituksen piirityksessä.
Vuodesta 1829 Nordenstam palveli 18 vuoden ajan Kaukasiassa. Hänet ylennettiin vuonna 1831 alikapteeniksi, vuonna 1832 kapteeniksi, vuonna 1836 everstiluutnantiksi, vuonna 1839 everstiksi ja vuonna 1843 kenraalimajuriksi. Hän oli vuosina 1838–1843 Kaukasian alueen linjajoukkojen ja Mustanmeren joukkojen päämajoitusmestari, vuosina 1843–1845 linjajoukkojen komentaja ja Mustanmeren joukkojen esikuntapäällikkö sekä vuosina 1845–1846 Kaukasian armeijan esikuntapäällikön apulainen. Rajaseudun vuoristoheimoja vastaan käydyn sodan aikana Nordenstam kunnostautui myös useissa Avarian alueella Dagestanissa käydyissä taisteluissa, kuten Akhulgon linnoituksen piirityksessä. Hän toimi syyskuusta 1846 kevääseen 1847 Stavropolin kuvernementin siviilikuvernöörinä, mutta hänen ankara johtamistapansa ei tyydyttänyt paikallisia asukkaita ja hänet kutsuttiin takaisin Pietariin.
Muisto

Vaikka 24 vuotta senaatin talousosastoa johtanut Nordenstam oli Suomen ”pitkäaikaisin pääministeri”, hän on myöhemmässä historiankirjoituksessa ja -tutkimuksessa jäänyt melko tuntemattomaksi. Asiaa ei ole helpottanut se, että hän hävitti suuren osan henkilökohtaista arkistoaan ennen kuolemaansa. Nordenstamista julkaistiin vuonna 1938 postimerkki.
Perhe ja lapset

Nordenstam meni vuonna 1839 Kaukasiassa naimisiin venäläisen nimineuvoksen tyttären Olga Vladimirovna Panovan (1823–1891) kanssa. Heidän ainoa poikansa Vladimir kuoli heti syntymänsä jälkeen vuonna 1841, samoin toinen lapsi Olga vuonna 1843. Kolme nuorinta tytärtä – Olga (1844–1870), Sofia (1849–1914) ja Anna (1854–1944) – elivät aikuisiksi, ja kaksi heistä toimi keisarinna Maria Aleksandrovnan hovineiteinä. Sofia meni vuonna 1883 naimisiin kreivi Carl Robert Mannerheimin kanssa ja Anna avioitui kauppaneuvos Nicolas Sinebrychoffin kanssa. Sofia Nordenstam oli marsalkka C. G. E. Mannerheimin äitipuoli.
Nordenstamin ainut eloon jäänyt miespuolinen jälkeläinen oli hänen kuopiolaisen piian, pyykkäri Maria Augusta Ahlqvistin (ent. Kinnunen, 1806–1886) kanssa nuoruudessaan vuonna 1826 saamansa avioton poika August Ahlqvist, josta tuli Helsingin yliopiston suomen kielen professori ja rehtori. Varmistaakseen aatelisarvonsa periytymisen eteenpäin Nordenstam adoptoi vuonna 1869 perillisekseen Standertskjöld-sukuun kuuluvan serkkunsa pojan, Herman Standertskjöld-Nordenstamin. Nordenstamin aatelissuku sammui näin hänen kuollessaan ja arvo sekä suvun numero siirtyivät uudelle Standertskjöld-Nordenstam-suvulle.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Johan Mauritz Nordenstam Wikimedia Commonsissa
| 0 | 1 | 2 | 3 |
| --- | --- | --- | --- |
| Edeltäjä:  Lars Gabriel von Haartman | Keisarillisen Suomen senaatin talousosaston varapuheenjohtaja 1858–1882 | Seuraaja:  Edvard Gustaf af Forselles |  |
Vuonna 1850 levitetty pilakuva, jossa Nordenstam on kuvattu ylioppilaita valvovan inspehtorin kuvitteellisessa univormussa.
Nordenstam vuonna 1864.
Nordenstam vuonna 1938 julkaistussa postimerkissä.
Juan Frausto Pallares

Juan Frausto Pallares (s. 10. heinäkuuta 1941 Tomelópez) on meksikolainen roomalaiskatolinen piispa. Hänet vihittiin papiksi Leónin hiippakuntaan 21. kesäkuuta 1968. Hän sai nimitykset Leónin vihkipiispaksi sekä Vagrautan titulaaripiispaksi 10. joulukuuta 2005, ja piispaksi vihkiminen seurasi 24. helmikuuta 2006. Pääkonsekraattorina toimi José Guadalupe Martín Rábago, jota avustivat Giuseppe Bertello ja Renato Ascencio León.
Leónin hiippakunta korotettiin arkkihiippakunnaksi 25. marraskuuta 2006.
The Death of You and Me

| ”The Death of You and Me” Noel Gallagher’s High Flying Birds |
| --- | --- | --- |

Singlen tiedot
 Albumilta: Noel Gallagher’s High Flying Birds
 B-puoli: ”The Good Rebel”
 Julkaistu: 21. elokuuta 2011
 Formaatti: CD, vinyyli, digitaalinen lataus, suoratoisto
 Tekijä(t): Noel Gallagher
 Tuottaja(t): Noel Gallagher, Dave Sardy
 Tyylilaji: alternative rock
 Kesto: 03.36
 Levy-yhtiö: Sour Mash Records
Noel Gallagher’s High Flying Birdsin muut singlet
|   | ”The Death of You and Me” 2011 | ”AKA... What a Life!” 2011 |
The Death of You and Me on brittiläisen rockyhtye Noel Gallagher’s High Flying Birdsin kappale, joka julkaistiin ensimmäisenä singlenä yhtyeen debyyttialbumilta Noel Gallagher’s High Flying Birds. Kappale on yhtyeen laulaja Noel Gallagherin kirjoittama.
”The Death of You and Me” ylsi kotimaassaan Britannian singlelistalla parhaimmillaan sijalle 15. Singlen B-puolena julkaistiin kappale ”The Good Rebel”.
Kappaleet > CD ja 7 tuuman vinyyli

|  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| Nro | Nimi | Kesto |  |  |  |  |  |  |  |
| 1. | The Death of You and Me | 3.36 |  |  |  |  |  |  |  |
| 2. | The Good Rebel | 4.20 |  |  |  |  |  |  |  |
|  |  | 7.56 |  |  |  |  |  |  |  |
Kappaleet > Digitaalinen lataus

|  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| Nro | Nimi | Kesto |  |  |  |  |  |  |  |
| 1. | The Death of You and Me | 3.36 |  |  |  |  |  |  |  |
| 2. | The Good Rebel | 4.20 |  |  |  |  |  |  |  |
| 3. | The Death of You and Me (musiikkivideo)  | 4.01 |  |  |  |  |  |  |  |
|  |  | 11.57 |  |  |  |  |  |  |  |
Juan García Rodríguez

Juan García Rodríguez (s. 11. heinäkuuta 1948 Camagüey) on kuubalainen roomalaiskatolinen arkkipiispa. Hänet vihittiin papiksi Camagüeyn hiippakuntaan 25. tammikuuta 1972 ja nimitettiin sen vihkipiispaksi sekä Gummi in Proconsularin titulaaripiispaksi 15. maaliskuuta 1997. Piispaksi vihkiminen seurasi 7. kesäkuuta. Pääkonsekraattorina toimi Adolfo Rodríguez Herrera, jota avustivat Mario Eusebio Mestril Vega ja Emilio Aranguren Echeverria.
García Rodríguez sai 10. kesäkuuta 2002 nimityksen Camagüeyn arkkipiispaksi.
Joulu Italiassa

Kalamaria lautasella.
Italialaisen joulun pääosat ovat perhe ja juhla-ateriat. Joulukausi Italiassa alkaa kahdeksan päivää ennen joulupäivää eli 17. joulukuuta. Kausi kestää aina loppiaiseen saakka, Italiassa 6. tammikuuta. Italialaiset pitävät tiukkaa paastoa 23. joulukuuta alkaneesta auringonlaskusta seuraavaan päivään saakka.
Italiassa on yleistä, ettei lihaa tai maitotuotteita syödä jouluaattona. Italialainen jouluruoka koostuu hyvin paljon merenelävistä: usein he syövät äyriäisiä ja myös kalaruokia, yleensä turskaa ja ankeriasta. Tyypillisiä mereneläviä italialaisessa joulupöydässä ovat simpukat, kalamari ja sardiinit. Joulupäivä on puolestaan lihapohjainen. Koko joulukauden aikana jälkiruoaksi syödään yleensä kakkua, joka on täynnä sokeroituja hedelmiä ja rusinoita. Aterian jälkeen italialaiset lähtevät jouluyön messuun, joka järjestetään Italian kaikissa pääkirkoissa keskiyöllä, mutta messussa voi vierailla myös joulupäivän aamuna.
Joulukoristeita ja kuusi löytyy myös Colosseumin edestä ja Piazza del Duomosta, Milanosta.
Joulupukki (ital. Babbo Natale) jakaa lahjat joulua edeltävänä iltana. Kiltti vanha Befana-noita vierailee 6. tammikuuta. Befana lentää luudalla jakamassa lahjoja.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Joulu Italiassa Wikimedia Commonsissa
Johann Christian Günther

| Johann Christian Günther |
| --- | --- |
 Johann Christian Günther
Henkilötiedot
Syntynyt: 1695 Striegau, Sleesia
Kuollut: 1723 (27–28 vuotta) Jena
Ammatti:  kirjailija
Kirjailija
Äidinkieli: saksa
Tuotannon kieli: saksa
Aiheesta muualla
Löydä lisää kirjailijoitaKirjallisuuden teemasivulta
Johann Christian Günther (1695 Striegau, Sleesia – 1723 Jena) oli saksalainen runoilija.
Nykyaikana yhä päteviä ovat antologia Deutsch und lateinische Gedichte (1724–1735) ja tragedia Die von Theodosio bereute Eifersucht (1715). Günther kirjoitti sankarioodeja, rakkausrunoja ja hengellisiä lauluja sekä myös ylioppilas- ja juomalauluja.
Suomennettuja runoja

Hyljätty rakkaus, suom. Yrjö Jylhä, teoksessa: Saksan kirjallisuuden kultainen kirja
Iltalaulu (Abendlied), suom. Arvi Kivimaa, teoksessa: Laulujen virta
Juomalaulu (Das Trinklied), suom. Arvi Kivimaa, teoksissa: Laulujen virta ja Saksan kirjallisuuden kultainen kirja
Juomalaulu (Das Trinklied), suom. Yrjö Jylhä, teoksessa: Veri ja kulta
Leonorelle, suom. Arvi Kivimaa, teoksessa: Laulujen virta
Sielu, luovu huolistas -, suom. Arvi Kivimaa, teoksessa: Laulujen virta
Ylioppilaslaulu (Studentenlied), suom. Aale Tynni, teoksessa: Tuhat laulujen vuotta
Saksan kirjallisuuden kultainen kirja, toim. Rafael Koskimies, Porvoo: WSOY, 1930
Laulujen virta: saksalaista lyriikkaa seitsemänsadan vuoden varrelta, suom. Arvi Kivimaa, WSOY 1936
Veri ja kulta: Yrjö Jylhän suomentamaa maailmanlyriikkaa, Otava, Helsinki, 1954
Tuhat laulujen vuotta: valikoima länsimaista lyriikkaa, toim. Aale Tynni, WSOY 1957, 1974, 2004
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Johann Christian Günther Wikimedia Commonsissa
Thomas Wyatt

| Thomas Wyatt |
| --- | --- |
 Thomas Wyatt, Hans Holbein nuoremman mukaan.
Henkilötiedot
Syntynyt: 1503 Kent
Kuollut: 1542 (38–39 vuotta) Sherborne, Dorset
Ammatti:  kirjailija
Arvonimi: Sir
Lapset:  Thomas Wyatt nuorempi
Kirjailija
Äidinkieli: englanti
Tuotannon kieli: englanti
Aiheesta muualla
Löydä lisää kirjailijoitaKirjallisuuden teemasivulta
Thomas Wyatt (1503 Allington Kent – 11. lokakuuta 1542 Sherborne, Dorset) oli englantilainen runoilija ja diplomaatti. Hänen isänsä oli Henry Wyatt (k. 1537), joka oli Henrik VII:n ja Henrik VIII:n aikainen valtaneuvos.
Wyatt opiskeli Cambridgessa, pääsi varhain hovin suosioon ja oli vuodesta 1526 usein diplomaattisissa tehtävissä. Hän tapasi muun muassa 1527 paavi Klemens VII:n ja 1537 ja 1539 keisari Kaarle V:n. Hän päätyi 1536 kuukaudeksi vankilaan, ehkä siksi, että Henrik VIII, joka halusi erota Anne Boleynistä, yritti saada Wyattin tunnustamaan olleensa Boleynin rakastaja. Wyatt pääsi kuitenkin pian taas kuninkaan suosioon ja sai 1537 ritarin arvon.
Kun Thomas Cromwell oli teloitettu 1540, Wyatt joutui jälleen tammikuussa 1541 vankilaan. Häntä syytettiin muun muassa petollisista yhteyksistä kardinaali Reginald Poleen, mutta hänet vapautettiin kuningatar Katariina Howardin pyynnöstä. Hän sai jälleen diplomaattisia tehtäviä, ja hänestä tuli 1542 Britannian alahuoneen jäsen.
Wyatt oli ensimmäisiä sonetin ja muiden italialaisten runomuotojen käyttäjiä englanninkielisessä kirjallisuudessa. Hän kirjoitti 31 sonettia, joista kymmenen on Petrarcan käännöksiä ja muut voimakkaasti tältä vaikutteita saaneita. Hän kirjoitti myös satiirisia tertsiinejä Luigi Alamannin esimerkin mukaan sekä epigrammeja, virsiä ja lyyrisiä runoja. Nuoren ystävänsä ja oppilaansa Henry Howard Surreyn kanssa Wyatt aloitti jo Elisabetin ajoilta jatkuneen italialaisten vaikutteiden mukaisen englantilaisen runon uudistamisen sekä runomuodon suhteen että uudistamalla ylevän ja metafyysisen mutkikkaan käsityksen rakkaudesta. Surreyn runous on kepeämpää, mutta Wyattin runous on selkeämpää, hänen tyylinsä vakavampaa ja rauhallisempaa, mutta siinä on osuvaa satiiria ja humoristista surumielisyyttä. Kokoelma Songes and sonettes ilmestyi vasta 1557 yhdessä Surreyn runojen kanssa antologiassa Tottel’s miscellany. Myöhemmin niitä julkaisi G. F. Nott (1815–1816, Surreyn runojen kanssa), yhden sarjassa Aldine edition of the British poets (1866) ja yhden julkaisi Edward Arber kokoelmassa English reprints (1870). Säilyneet käsikirjoitukset poikkeavat merkittävästi Richard Tottelin jälkeen myöhemmissä editioissa julkaistuista teksteistä.
Wyattin poika oli Thomas Wyatt nuorempi ja tämän pojanpoika Francis Wyatt oli Virginian kuvernööri.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Thomas Wyatt Wikimedia Commonsissa
Wyatts life and works
Toinen Jassyn–Kišinjovin offensiivi

Toinen Jassyn–Kišinjovin offensiivi oli Neuvostoliiton sekä Saksan ja Romanian välinen 20.–29. elokuuta 1944 käyty taistelu toisessa maailmansodassa.
Taustaa

Huhti–kesäkuussa 1944 ensimmäinen Jassyn–Kišinjovin offensiivi oli päättynyt saksalais-romanialaisten joukkojen torjuntavoittoon.
Operaatio

Neuvostoliitto aloitti 20. elokuuta 1944 toisen Jassyn–Kišinjovin offensiivin ja vain yhdeksässä päivässä onnistui lyömään saksalais-romanialaiset joukot valloittaen Târgu Frumosin, Iaşin (Jassy) ja Chişinăun (Kišinjov) kaupungit.
Puna-armeija miehitti Bukarestin 31. elokuuta ja 12. syyskuuta Moskovassa solmittiin Neuvostoliiton ja Romanian uuden hallituksen välillä välirauhansopimus, jonka mukaan romanialaisten tuli osallistua vähintään 12 divisioonan voimin sotaan Saksaa ja Unkaria vastaan Neuvostoliiton päämajan alaisuudessa. Romanian menettäminen sai aikaan nopeasti koko Balkanin alueen saksalaismiehityksen päättymisen. Romanialais-neuvostoliittolaiset joukot valtasivat Păulişin kaupungin 19. syyskuuta mennessä ja Turdan kaupungin 8. lokakuuta mennessä. Lopullisesti saksalaiset ja unkarilaiset joukot oli ajettu pois Romaniasta 31. joulukuuta mennessä.
Merkinnän syy: Joukot ja sotatoimet kuvaamatta
Puna-armeijan eteneminen itärintamalla 1943–1944. Romanian taistelu vihreällä alavasemmalla.
The Lucky One

|  The Lucky One |
| --- | --- |

Kappaleen tiedot
Esittäjä(t):  Uku Suviste
Levy-yhtiö:  Dimitris Kontopoulos
Kesto:  3:02
Tyylilaji:  pop
Julkaistu:  7. joulukuuta 2020
Säveltäjä(t):  Uku Suviste
Sanoittaja(t):  Sharon Vaughn
Tuottaja(t):  Dimitris Kontopoulos
Euroviisutiedot
Vuosi:  2021
Maa:  Viro
Kieli:  englanti
Sijoitus semifinaalissa:  13.
Pisteet semifinaalissa:  58
Video:  videolinkki
Aikajärjestys
 ◄ ”What Love Is” (2020) 
 ”Hope” (2022) ► 
The Lucky One on virolaisen laulajan Uku Suvisten esittämä kappale, jolla hän edusti Viroa vuoden 2021 Eurovision laulukilpailussa Rotterdamissa.
Kappale kilpaili toisessa semifinaalissa, jossa se sijoittui kolmeksitoista ja täten karsiutui finaalista.
Juhana Uusikartano

Juhana ”Juho” Uusikartano (18. joulukuuta 1772 Honkilahti – 15. maaliskuuta 1835 Honkilahti) oli suomalainen maallikkosaarnaaja, joka oli Satakunnassa 1800-luvun alkupuolella vaikuttaneen hyppyherätyksen alullepanija ja ensimmäisenä johtaja. Ammatiltaan hän oli seppä. Osa tutkijoista pitää Uusikartanon luomaa hyppyherätystä nykyisen kaltaisen rukoilevaisliikkeen alkuna, mutta rukoilevaiset katsovat liikkeensä syntyneen jo 1700-luvun puolivälin kansanherätyksen myötä.
Elämä

Kotipaikkansa Honkilahden Auvaisten kylän mukaan lempi- tai pilkkanimensä ”Auvaisten paavi” saanut Uusikartano koki uskonnollisen herätyksen vuonna 1817. Rukoilevaisissa toimineen vaikuttajan Matti Paavolan mukaan Uusikartano oli alkoholisoitunut ja sai voimakkaita hengellisiä kokemuksia, jotka hän tulkitsi Jumalan viesteiksi. Hän järjesti kotitalossaan seuroja, joissa osallistujat kiitosvirsiä veisatessaan alkoivat hyppimään ja taputtamaan. Liikkeeseen kuuluivat myös profetiat, ilmestykset ja askeesi. Uusikartanon synnyttämä herätysliike levisi nopeasti vanhoille rukoilevaisten alueille eri puolille eteläistä Satakuntaa ja maakunnan rannikkoseutua sekä myös Vakka-Suomen puolelle muun muassa Laitilaan. Toinen ja laajempi hyppyherätyksen aalto lähti leviämään vuonna 1827. Uusikartano jättäytyi pois liikkeestä 1820- ja 1830-lukujen vaihteessa ja hänen tilalleen nousivat Eurajoelta kotoisin ollut Johan Dahlberg sekä tältä oppia saanut luvialainen Mikael Rostedt.
Vanha rukoilevaisherätys luotti Raamattuun ainoana Jumalan ilmoituksen lähteenä, mutta Uusikartano korosti sen sijaan ihmisen omassa mielessään kokemaa ”sisäistä ilmoitusta”. Tämä johti Raamatun merkityksen vähenemiseen, joka herätti suurta vastustusta sekä luterilaisen kirkon papistossa, että rukoilevaisten johtohahmoissa. Hämmennystä herätti myös Uusikartanon väite, että hän pystyi ihmistä silmiin katsomalla kertomaan, joutuuko tämä kuoltuaan taivaaseen vai helvettiin. Uusikartanon vastustajat kuvailivat häntä usein ylimieliseksi ja ylpeäksi.
Johannes Jussoila

Johannes Jussoila (noin 1555 Rauma – noin 1604 Tukholma) oli suomalainen katolinen pappi. Hän oli merkittävin vastauskonpuhdistuksen ajan suomalaisista jesuiittaoppilaista, joihin kuului myös kolme hänen veljeään. Hän seurasi vuonna 1578 jesuiittaisä Antonio Possevinoa Roomaan, ja opiskeli siellä Collegium Germanicumissa. Hän palasi 1584 Ruotsiin perintöruhtinas Sigismundin kappalaiseksi. Kun Sigismund 1587 lähti Puolaan, Jussoila meni hänen kanssaan, ja myöhemmin hänestä tuli Liivinmaalle Pärnun kirkkoherra. Hän joutui Pärnussa vuonna 1604 Kaarle-herttuan vangiksi ja kuoli vankeudessa Tukholmassa. Jussoila on aiheena Artturi Leinosen historiallisessa romaanissa Johannes Jussoila (1943).
Johannes Kapp

Johannes Kapp (14. toukokuuta 1929 – 22. syyskuuta 2018) oli saksalainen roomalaiskatolinen piispa. Hänet vihittiin papiksi Fuldan hiippakuntaan 3. huhtikuuta 1954 ja nimitettiin sen vihkipiispaksi sekä Melzin titulaaripiispaksi 8. heinäkuuta 1976. Piispaksi vihkiminen seurasi 12. syyskuuta. Pääkonsekraattorina toimi Eduard Schick, jota avustivat Paul Josef Cordes ja Heinrich Machens.
Kapp jäi eläkkeelle 13. heinäkuuta 2004.
Joulu (albumi)

| Joulu Sakari Kukko |
| --- | --- | --- |

Studioalbumin tiedot
 Julkaistu: 27. lokakuuta 2003
 Formaatti: CD
 Tyylilaji: free jazz
 Kesto: 60.06
 Levy-yhtiö: Rockadillo Records
Sakari Kukon muut julkaisut
| Virret 2001 | Joulu 2003 | Soi kiitos 2009 |
Joulu – Christmas Music from the North on vuonna 2003 julkaistu Sakari Kukon kolmas sooloalbumi. Hengellisistä joululauluista koostuva levy on jatkoa hänen kaksi vuotta aikaisemmin ilmestyneelle virsiä sisältäneelle albumilleen. Mukana on myös sama kokoonpano vahvistettuna kitaristi Badu N'djaylla, joka soittaa viidellä kappaleella. Kyseessä on instrumentaalialbumi, jonka sävellykset on sovitettu free jazzin tyyliin.
Muusikot

Sakari Kukko – huilu, saksofoni
Samuli Mikkonen – piano, harmoni
Ulf Krokfors– kontrabasso
Mika Kallio – rummut
Badu N'djay – kitara
Kappaleet

Rauhaa vain rauhaa – 5.02  (säv. Ahti Sonninen)
Jouluilta – 4.40  (säv. Uuno Klami)
Kreeta Haapasalon joululaulu I – 4.10  (säv. Kreeta Haapasalo)
Jo joutuu ilta – 4.06  (säv. Jean Sibelius)
Katso ihme taivainen – 5.42  (säv. tuntematon)
Hiljainen joululaulu – 1.18  (säv. Martti Hela)
Heinillä härkien kaukalon – 4.20  (ranskalainen kansansävelmä)
Jubilate – 3.01  (säv. Dmitri Bortnjanski)
Personent hodie – 4.13  (säv. tuntematon)
Hiljaa, hiljaa helkkyellen – 4.32  (säv. P. J. Hannikainen)
Ja neitsyt pikku poijuttansa – 3.39  (säv. Selim Palmgren)
Kreeta Haapasalon joululaulu II – 3.26  (säv. Kreeta Haapasalo)
Mökit nukkuu lumiset – 5.21  (säv. Heino Kaski)
Tonttuarmeija – 2.46  (säv. Martti Hela)
Rekipolska – 3.52  (ruotsalainen kansansävelmä)
João Carlos Teixeira

| 0 | 1 | 2 | 3 |
| --- | --- | --- | --- |

Henkilötiedot
Koko nimi: João Carlos Vilaça Teixeira
Syntymäaika: 18. tammikuuta 1993 (ikä 31)
Syntymäpaikka: Braga, Portugali
Pelipaikka: keskikenttäpelaaja
Pituus: 176 cm
Seura
Seura: Liverpool
Pelinumero: 53
Junioriseurat
2003–2004: Braga
2004–2012: Sporting CP
2012–2014: Liverpool
Seurat
| Vuodet | Seura | O | (M) |
| 2014– | Liverpool | 1 | (0) |
| 2013 | → Brentford (laina) | 2 | (0) |
Maajoukkue
| 2008–2009 | Portugali U16 | 9 | (0) |
| 2009–2010 | Portugali U17 | 2 | (1) |
| 2010–2011 | Portugali U18 | 6 | (1) |
| 2011–2012 | Portugali U19 | 5 | (2) |
| 2012–2013 | Portugali U20 | 6 | (0) |
| 2013– | Portugali U21 | 1 | (1) |
 Seurajoukkueuran tilastot kattavat vain kansalliset sarjat, päivitetty 22. kesäkuuta 2014.  Maajoukkueuran tilastot päivitetty 22. kesäkuuta 2014.
João Carlos Vilaça Teixeira (s. 18. tammikuuta 1993 Braga, Portugali) on portugalilainen jalkapalloilija, joka pelaa Englannin Valioliigan Liverpoolissa. Hän on pelipaikaltaan keskikenttäpelaaja.
Ura > Seuraura

Teixeira siirtyi Sporting CP:een kasvattajaseurastaan Bragasta vuonna 2004.  Hän harjoitteli edustusjoukkueen kanssa ja oli vaihtopenkillä joulukuussa 2011 Eurooppa-liigan otteluissa FC Zürichiä ja Laziota vastaan.
Teixeira siirtyi tammikuun 2012 siirtoikkunan aikana Englannin Valioliigan Liverpooliin 830 000 punnan siirtokorvauksella. Hän vakuutti Liverpoolin akatemian valmentajan Frank McParlandin NextGen Seriesin ottelussa, jossa hän pelasi Sporting CP:ssä Liverpoolia vastaan. Ensimmäiset kuusi kuukautta "uudeksi Decoksi" kutsuttu Teixeira oli sivussa loukkaantumisen vuoksi.
10. syyskuuta 2013 Teixeira siirtyi lainalle Englannin ykkösliigan Brentfordiin, 5. tammikuuta 2014 asti. 14. syyskuuta hän teki ammattilaisdebyyttinsä Tranmere Roversia vastaan tultuaan vaihdosta kentälle. Brentford oli sarjan kärkipäässä ja päävalmentaja Uwe Rösler ei voinut luvata Teixeiralle Liverpoolin odottamaa peliaikaa, joten hän palasi joukkueeseen 7. lokakuuta.
Palattuaan Liverpooliin Teixeira debytoi Englannin Valioliigassa 12. helmikuuta 2014 Fulhamia vastaan. Vaihdosta kentälle tultuaan hän oli rakentamassa tilannetta, joka johti rangaistuspotkuun ja Liverpoolin 3-2-voittomaaliin. Ottelun jälkeen päävalmentaja Brendan Rodgers ja kapteeni Steven Gerrard kehuivat Teixeiraa.
Ura > Maajoukkueura

Teixeira on edustanut Portugalin ikäkausimaajoukkueita. Hän pelasi alle 17-vuotiaiden EM-kilpailuissa vuonna 2010.
Johannes Johnson

Johannes Johnson (1. toukokuuta 1864 Alvdal, Norja – 13. kesäkuuta 1916 Oslo, Norja) oli norjalainen luterilainen pappi, lähetystyöntekijä, pappisseminaarin opettaja ja virsirunoilija.
Johnson oli papin poika ja kävi koulua Trondheimin latinakoulussa. Vuonna 1882 hän alkoi opiskella teologiaa. Johnson halusi lähteä lähetyssaarnaajaksi mutta hän sairastui vuonna 1885, jätti teologian opinnot sikseen ja lähti merimieheksi. Vuonna 1889 hän palasi takaisin Norjaan. Hän pääsi lähetystyöhön ja toimi lähetyssaarnaajana Madagaskarin saarella lähetyksen koulujen tarkastajana. Palattuaan Norjaan vuonna 1913 hän pääsi pappisseminaarin opettajaksi Oslon yliopistoon, koska hänen terveytensä ei enää sallinut uutta työkautta lähetyskentällä. Hän kuoli sydänkohtaukseen raitiovaunupysäkillä Oslossa.
Johnson on kirjoittanut ja kääntänyt joitain virsiä. Yksi hänen kirjoittamansa virsi "En delande dag, en stakket stund" (virsi 826 Norjan kirkon virsikirjassa) on Ruotsin kirkon virsikirjassa virsi 624 "En dalande dag, en flyktig stund". Virsi julkaistiin vuonna 1906 Christianiassa ilmestyneessä seurakuntalehdessä, ja se tuli Norjan kirkon virsikirjaan vuonna 1920. Virren käänsivät ruotsiksi kirkkoherrat Oscar R. Hallberg ja Oscar Mannström. Käännös julkaistiin kirkolliskokouksen pöytäkirjan liitteessä vuonna 1920. Virren suomenkielinen käännös Ruotsin kirkon virsikirjassa "Vain painuva päivä vain hetkinen on ihmisen taipale täällä" on Pekka Kivekkään 1997 tekemä suomennos.
Virrellä on useita sävelmiä: ruotsalaisen David Wikanderin sävelmä vuodelta 1933 sekä saksalaissyntyisen, Kööpenhaminassa toimineen säveltäjän ja urkurin Christopher Weysen sävelmä, joka virteen liittyy Norjan virsikirjassa. Ruotsin kirkon suomenkielisessä virsikirjassa virrelle on merkitty vielä kolmaskin sävelmä, jolla sitä lauletaan suomenruotsalaisessa virsikirjassa, suomalaisen Heikki Klemetin sävelmä vuodelta 1904, joka yleisimmin liittyy Suomessa aamuvirteen "Taas siunattu päivä nyt luo valoaan."