stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Holger Schildt

Holger Schildt 1930-luvulla.
Holger Schildt (28. maaliskuuta 1889 Helsinki – 13. heinäkuuta 1964 Tukholma) oli suomalainen kirjankustantaja, jolla oli yritystoimintaa sekä Suomessa että Ruotsissa. Kirjailija Runar Schildt oli Holger Schildtin serkku.
Schildt aloitti kustannustoiminnan Porvoossa 1913. Hän siirsi kustantamonsa 1917 Helsinkiin ja hankki samaan aikaan omistukseensa myös G. W. Edlundin kustannusliikkeen sekä vuonna 1918 Lilius & Hertzbergin kirjapainon. Vuodesta 1918 alkaen Schildtin kustantamo toimi osakeyhtiönä nimeltä Schildts förlags Ab. Schildt pyrki 1920-luvun alussa myös suomenkielisille kirjamarkkinoille mutta joutui vetäytymään sieltä lupaavasta alusta huolimatta. Hän pyrki sitten laajentamaan kustantamonsa toimintaa Ruotsin markkinoille ja hankki 1928 tukholmalaisen Bohlin & Co:n kustantamon joka sai uudeksi nimekseen Holger Schildts Förlags Ab.
Schildtin Suomen kustantamo siirtyi 1931 kirjapainoalalle toimineen Eugène Nygrénin (1878–1960) johtamalle yhteenliittymälle. Holger Schildt keskittyi jatkossa Ruotsin markkinoille ja toimi vuodesta 1938 itsenäisenä kustantajana tukholmalaisessa Wahlström & Widstrand-kustantamossa.
Holger Schildt lahjoitti 1921 Porvoon kotitalonsa Suomen ruotsalaiselle kirjailijaliitolle. Runoilijakoti-nimisessä, 1765 rakennetussa talossa ovat sittemmin asuneet kirjailijat  Hjalmar Procopé (1923–1927), Bertel Gripenberg (1928–1933), Jarl Hemmer (1933–1944), Rolf Lagerborg (1945–1959), Rabbe Enckell (1960–1973), Lars Huldén (1973–1993) ja viimeksi vuosina 1993–2017 Christer Kihlman.
Tyyne Salminen (opettaja)

Tyyne Laina Salminen (7. toukokuuta 1889 Myrskylä – 1. toukokuuta 1968 Helsinki) oli suomalainen filosofian maisteri ja lehtori.
Salmisen vanhemmat olivat kansakoulunopettaja Kaarle Fredrik Salminen (1851–1895) ja Maria Matilda Mattila (1852–1926). Hän pääsi ylioppilaaksi 1908 ja valmistui filosofian kandidaatiksi 1912 ja filosofian maisteriksi 1919. Salminen teki opintomatkoja Italiaan ja Ranskaan 1926, Saksaan 1930 sekä Ruotsiin ja Norjaan 1932.
Salminen oli Tuusulan kansanopiston johtajana 1915–1921 ja opettajana Lohjan yhteiskoulussa vuodesta 1921 alkaen. Hän oli Raittiuden ystävien sihteerinä 1920–1921. Salminen oli Suomen nuorison liiton toimikunnan jäsenenä 1917–1922 ja Suomen kansanopistoyhdistyksen toimikunnan jäsenenä 1918–1921. Lohjan kauppalanvaltuuston jäsenenä Salminen oli 1948–1950. Hän oli Suomen nuorison liiton kunniajäsen.
Salminen kirjoitti lehtiartikkeleita ja hän keräsi Myrskylän murresanaston Sanakirjasäätiölle.
Julkaisuja

Naisten yleinen raittiuskokous Helsingissä marraskuun 20 - 22 p:nä 1922; laatineet Hymmi Nyyssönen, Tyyne Salminen ja Helli Suominen. Helsinki 1922
Nuoriso ja väkijuomat. Naisten raittiuskeskuksen julkaisuja n:o 14. Helsinki 1934
Myrskylän pitäjän vaiheita Ruotsin vallan aikana. Myrskylän kunta, Myrskylä 1936
Johannes Linnankoski: esitelmä Johannes Linnankosken museo- ja muistopatsasrahaston hyväksi pidettäviin juhliin. Uudenmaan maakuntaliitto, Helsinki 1937
Toimitustöitä

Johannes Linnankoski nuorisoseuramiehenä sekä novelli Rippinuttu: myydään Uudenmaan nuorisoseuran neuvontarahaston hyväksi. Uudenmaan nuorisoseuran julkaisu. WSOY 1923
Uladzimir Karatkevitš

| Uladzimir Karatkevitš Уладзімір Караткевіч |
| --- | --- |

Henkilötiedot
Syntynyt: 26. marraskuuta 1930 Orša, Valko-Venäjän SNT
Kuollut: 25. heinäkuuta 1984 (53 vuotta) Minsk, Valko-Venäjä
Kansalaisuus:  valkovenäläinen
Kirjailija
Tuotannon kieli: valkovenäjä
Tyylilajit:  runot, proosa, käsikirjoitukset
Aiheesta muualla
Löydä lisää kirjailijoitaKirjallisuuden teemasivulta
Uladzimir Karatkevitš (valkoven. Уладзімір Сямёнавіч Караткевіч, Uladzimir Sjamjonavitš Karatkevitš, ven. Влади́мир Семёнович Коротке́вич, Vladimir Semjonovitš Korotkevitš; 26. marraskuuta 1930 Orša, Valko-Venäjän SNT – 25. heinäkuuta 1984 Minsk, Valko-Venäjän SNT) oli valkovenäläinen, valkovenäjän kielellä kirjoittanut ja maassaan runsaasti palkittu kirjailija.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Uladzimir Karatkevitš Wikimedia Commonsissa
Valkovenäläinen slounik.org-verkkotietosanakirja: Karatkevitš Uladzimir 1, Karatkevitš Uladzimir 2 (valkovenäjäksi) (slounik.org)
Uladzimir Karatkevitš (joidenkin teosten teksti) (valkovenäjäksi) (lib.ru)
Vladimir Korotkevitš 1930-1984 Biografija (Arkistoitu – Internet Archive) (venäjäksi) (karatkevich.ru)
Vladimir Korotkevitš. Oko taifuna (suom. Taifuunin silmässä, novelli, 4/1975) (venäjäksi) (vokrugsveta.ru)
Соседи Владимира Короткевича: Он вообще по-белорусски разговаривал, мы так не можем (Arkistoitu – Internet Archive) (venäjäksi) (ctv.by)
Vladimir Korotkevitš. Doroga, kotoruju prošjol (Arkistoitu – Internet Archive) (venäjäksi) (usebelarusy.by)
Tähtiportti (albumi)

| Tähtiportti Tähtiportti |
| --- | --- | --- |

Studioalbumin tiedot
 Julkaistu: 27. helmikuuta 2015
 Formaatti: CD, LP
 Tyylilaji: elektroninen musiikki, tekno, ambient
 Kesto: 34.55
 Levy-yhtiö: Svart
Listasijoitukset
  Suomen virallinen lista: 35.
Tähtiportin muut julkaisut
|   | Tähtiportti 2015 | Eetterimessu 2016 |
Tähtiportti on suomalaisen saman nimisen yhtyeen esikoisalbumi. Se julkaistiin 27. helmikuuta 2015 levymerkillä Svart Records.
Albumi nousi Suomen virallisen listan sijalle 35. Kappaleesta "Poikarakkaus" kuvattiin musiikkivideo.
Kappaleet

Kaikki kappaleet säveltäneet Randy Barracuda, Stiletti Ana ja Vilunki 3000 sekä sanoittanut Albert Witchfinder, ellei toisin mainittu.
Kruunujen kruunu: Karjaportti / Himon portti – 2.35
Tähtiportti I – 4.34
Tähtiportti II – 4.13
Poikarakkaus – 5.02 (säv. ja san. Esa Saarinen)
Olen oikeassa!: Lihaportti / Jouluportti / Tiedon portti – 4.17
Tähtiportti III: Ikuinen talvi – 4.06
Tähtiportti IV: Luciferin pylväs – 4.10
Viimeinen tähtiportti – 5.58
Kokoonpano

Albert Witchfinder – laulu
Randy Barracuda – instrumentit
Stiletti Ana – instrumentit
Vilunki 3000 – instrumentit
Kokoonpano > Tuotanto

Stiletti Ana – äänittäjä
Petri Salonen – masteroija
Arvostelut

Angry Metal Guy:
Imperiumi.net:
Keskisuomalainen:
Miasma:
Soundi:
Aiheesta muualla

Tähtiportti discogs.com -sivustolla
Tyyne Pahkamäki

Tyyne Pahkamäki (25. maaliskuuta 1911 Korpilahti – 27. marraskuuta 2005 Korpilahti) oli suomalainen kansanlaulaja. Pahkamäen ohjelmistoon kuului sekä kansanlauluja että itse sävellettyjä ja sanoitettuja kappaleita. Arkistoihin hänen laulamiaan lauluja on tallennettu sadoittain. Lisäksi Pahkamäki testamenttasi lähes tuhannen laulun sanat sisältäneet vihkonsa Keski-Suomen museolle.
Pahkamäelle myönnettiin mestarikansanlaulajan arvonimi Kaustisen kansanmusiikkijuhlilla vuonna 1979. Vuonna 1984 julkaistiin hänen ohjelmistostaan koottu Kansanlaulajan kirja. Lisäksi Pahkamäen laulua voi kuulla muun muassa Jyväskylän seudun Kansanmusiikkiyhdistyksen äänitteillä Kotjämäkkää Jyväskylän seudulta ja Killerin jenkka.
Elämäkerta

Tyyne Pahkamäki syntyi Korpilahdella 25. maaliskuuta 1911 Luhtakannan torppaan. Tuohon aikaan torpan vuokra maksettiin pääasiassa työllä. Pahkamäen kertoman mukaan koti oli köyhä, mutta puutetta ei tarvinnut kärsiä. Vuonna 1919 Pahkamäki aloitti “pienten koulun”, jota käytiin neljä viikkoa, ja keväällä 1921 hän aloitti  yläkansakoulun oppilaana. Koulumatkan pituuden vuoksi Pahkamäki asui koululla opettajan suostumuksella. Hänen koulunkäyntinsä päättyi yläkansakoulun ensimmäisen luokan jälkeen opettajan muuttaessa pois paikkakunnalta.
Ensimmäisen kerran Pahkamäki meni naimisiin 19-vuotiaana kotonaan pidetyissä “nurkkatansseissa” tapaamansa Väinö Kallion kanssa. Liitto kesti 16 vuotta ja sen päätyttyä Pahkamäestä tuli “neiti neljän lapsen kanssa”, kuten hän itse on tilannetta kuvannut.
Toisen aviomiehensä, Taito Aaretti Pahkamäen kanssa Tyyne Pahkamäki meni naimisiin vuonna 1949. Toista puolisoaan hän on jälkeenpäin kuvaillut hyväksi isäpuoleksi ja elämänkumppaniksi. Pari asettui vuonna 1979 Jyväskylään asuttuaan ennen sitä Jyväskylän maalaiskunnan  Nyrölässä, Lappeenrannassa sekä  Jämsässä. Tyyne Pahkamäki jäi leskeksi vuonna 1981 ja muutti vuonna 1998 takaisin Korpilahdelle, jossa asui loppuelämänsä.
Laulajana

Musiikki oli osa Pahkamäen elämää lapsesta asti: äiti Lyyli Nieminen soitti kannelta ja lauloi, isä Juho Nieminen ja tämän kaksi veljeä soittivat vähärivisiä haitareita, ja Kalle-eno lauloi ja soitti harmonia. Enoltaan Tyyne Pahkamäki oppi lukuisia lauluja. Pahkamäen mukaan myös hänen veljensä Onni kuului 1920-luvulla seudun pelimannien parhaimmistoon.
Pahkamäki alkoi 1950-luvun alussa lähettää kansanperinnettä muun muassa Kansallismuseolle. Samoihin aikoihin hän alkoi myös itse tehdä runoja ja lauluja. Inspiraationsa hän sai usein istuskellessaan luonnon helmassa. Toisinaan laulu syntyi sanat, toisinaan sävel edellä. Joskus koko laulu syntyi niin vauhdikkaasti, että sanoja ylös kirjoittaessa tuli suorastaan kiire. Laulujen sävelet Pahkamäki tallensi laulamalla kasetille.
1970-luvulta eteenpäin Pahkamäki esiintyi kansanlaulajana ympäri maata erilaisissa kansanmusiikkitapahtumissa, radiossa ja televisiossa. Kansanlaulujen ja omien laulujensa lisäksi hänen ohjelmistoonsa kuuluivat keskisuomalaisen Matti Koskisen tekemät laulut sekä joitakin 20-luvun lauluja. Vuonna 1979 Pahkamäki sai Kaustisen kansanmusiikkijuhlilla mestarikansanlaulajan arvonimen ensimmäisenä naisena ja vuonna 1982 hänelle myönnettiin valtion taiteilijaeläke.
Arkistoäänitteitä Tyyne Pahkamäen laulusta löytyy muun muassa Tampereen kansanperinteen arkistosta, Suomalaisen Kirjallisuuden Seuran arkistosta ja Keski-Suomen kansansoittajien keräämästä nauhoitearkistosta, jonka äänitteitä nykyään voi kuunnella Jyväskylän kaupunginkirjastossa.
Ihmemaa

Ihmemaa tarkoittaa seuraavia asioita:
ihmemaa, tapahtumapaikka Lewis Carrollin kirjassa Liisan seikkailut ihmemaassa
Ihmemaa, suomenkielinen hakukone
Ihmemaa, Cecelia Ahernin romaani vuodelta 2006.
”Ihmemaa”, Taiskan kappale vuoden 1977 albumilta Mombasa
Turn Up the Sun

| ”Turn Up the Sun” Oasis |
| --- | --- | --- |

Singlen tiedot
 Albumilta: Don’t Believe the Truth
 Äänitetty : lokakuu 2004 – tammikuu 2005
 Julkaistu: 30. toukokuuta 2005
 Formaatti: vinyylilevy
 Tekijä(t): Andy Bell
 Tuottaja(t): Dave Sardy, Noel Gallagher
 Tyylilaji: alternative rock
 Kesto: 03.59
 Levy-yhtiö: Big Brother Recordings
Oasiksen muut singlet
| ”Lyla” 2005 | ”Turn Up the Sun” 2005 | ”The Importance of Being Idle” 2005 |
Turn Up the Sun on brittiläisen rockyhtye Oasiksen kappale, joka on ensimmäinen raita yhtyeen kuudennella studioalbumilla Don’t Believe the Truth (2005). ”Turn Up the Sun” on Oasiksen toinen kappale, jonka kirjoitti yhtyeen basisti Andy Bell.
Kappale julkaistiin promosinglenä kesällä 2005. Kappaletta ei kuitenkaan julkaistu virallisesti singlenä, eikä se saanut listasijoituksia.
Live-esitykset

”Turn Up the Sun” esitettiin livenä ensimmäisen kerran toukokuussa 2005. Kappaletta soitettiin ainoastaan Don’t Believe the Truth Tour -kiertueen aikana, eikä sillä ollut tilaa Oasiksen myöhemmillä soittolistoilla.
Kappaleet > Promosingle

|  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| Nro | Nimi | Kesto |  |  |  |  |  |  |  |
| 1. | Turn Up the Sun | 3.59 |  |  |  |  |  |  |  |
|  |  | 3.59 |  |  |  |  |  |  |  |
Yhtyeen kokoonpano

Liam Gallagher – laulu, tamburiini
Noel Gallagher – soolokitara
Gem Archer – rytmikitara
Andy Bell – basso
Zak Starkey – rummut, lyömäsoittimet
Ula Tirso

| Ula Tirso (Ula) |
| --- | --- |

 Sijainti Oristanon maakunnassa
 Ula Tirso
 Koordinaatit: 40.045°0′0″N, 8.903°0′0″E 
Valtio:   Italia
Alue:  Sardinia
Maakunta:  Oristano
Pinta-ala:  
 – Kokonaispinta-ala:  18,85 km²
Korkeus:  348 m
Väkiluku:  570
Aikavyöhyke:  UTC+1
 – Kesäaika:  UTC+2
Postinumero:  09080
Suuntanumero(t):    0783
Rekisterikilpi:  OR
 
 http://www.comune.ulatirso.or.it/ 
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Ula Tirso (sardiksi Ula) on kaupunki ja kunta Italiassa Sardinian hallintoalueella Oristanon maakunnassa. Kunnassa on arviolta 570 asukasta (vuonna 2016) ja sen pinta-ala on 18,85 neliökilometriä. Se sijaitsee 348 metrin korkeudella merenpinnan yläpuolella.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Ula Tirso Wikimedia Commonsissa
Oristanon maakunta
Abbasanta | Aidomaggiore | Albagiara | Ales | Allai | Arborea | Ardauli | Assolo | Asuni | Baradili | Baratili San Pietro | Baressa | Bauladu | Bidonì | Bonarcado | Boroneddu | Bosa | Busachi | Cabras | Cuglieri | Curcuris | Flussio | Fordongianus | Ghilarza | Gonnoscodina | Gonnosnò | Gonnostramatza | Laconi | Magomadas | Marrubiu | Masullas | Milis | Modolo | Mogorella | Mogoro | Montresta | Morgongiori | Narbolia | Neoneli | Norbello | Nughedu Santa Vittoria | Nurachi | Nureci | Ollastra | Oristano | Palmas Arborea | Pau | Paulilatino | Pompu | Riola Sardo | Ruinas | Sagama | Samugheo | San Nicolò d’Arcidano | San Vero Milis | Santa Giusta | Santu Lussurgiu | Scano di Montiferro | Sedilo | Seneghe | Senis | Sennariolo | Siamaggiore | Siamanna | Siapiccia | Simala | Simaxis | Sini | Siris | Soddì | Solarussa | Sorradile | Suni | Tadasuni | Terralba | Tinnura | Tramatza | Tresnuraghes | Ula Tirso | Uras | Usellus | Villa Sant'Antonio | Villa Verde | Villanova Truschedu | Villaurbana | Zeddiani | Zerfaliu
USS Mount Whitney (LCC-20)

| USS Mount Whitney |
| --- | --- |


Aluksen vaiheet
Rakentaja:  Newport News Shipbuilding and Drydock Company, Newport News
Kölinlasku:  8. tammikuuta 1969
Laskettu vesille:  8. tammikuuta 1970
Palveluskäyttöön:  16. tammikuuta 1971
Tekniset tiedot
Uppouma:  18 400 t
Pituus:  189 m
Leveys:  33 m
Syväys:  9,1 m
Koneteho:  22 000 hv
Nopeus:  23 solmua
Miehistöä:  184 laivasto 146 (siviili)
Aseistus
Aseistus:  2 × Mk15 Mod 2 Phalanx CIWS 2 × Mk38 Mod 2 25 mm Bushmaster 4 × .50" konekivääriä 1 × MH-60S Knight Hawk -helikopteri
USS Mount Whitney (runkonumero LCC-20) on Yhdysvaltain  laivaston Blue Ridge -luokan esikuntalaiva.
Valmistus

Alus tilattiin Newport News Shipbuilding and Drydock Companyltä, missä köli laskettiin 8. tammikuuta 1969. Alus laskettiin vesille 8. tammikuuta 1970 ja otettiin palvelukseen 16. tammikuuta 1971 Norfolkin laivastontelakalla Portsmouthissa Virginiassa ensimmäisenä päällikkönään Orlie G. Baird.
Palvelus

Mount Whitney sijoitettiin 14. tammikuuta 2005 Yhdysvaltain 6. laivaston esikuntalaivaksi kotisatamanaan Gaeta Italiassa.
Alus lähti 7. lokakuuta 2018 Gaetasta Naton Trident Juncture 2018 -harjoitukseen ja läpäisi Bonifacionsalmen matkallaan länteen. Alus läpäisi 10. lokakuuta Gibraltarinsalmen ja kiinnittyi seuraavana päivänä laituriin Alcantaran risteilyterminaalissa Lissabonissa viiden päivän vierailulle, jolloin alukselle saapui Naton Naval Striking and Support Forcen henkilöstöä. Alus läpäisi 18. lokakuuta hieman ennen puolta yötä Doverinsalmen matkalla pohjoiseen.
Alus täydensi varastojaan 25. lokakuuta Pohjanmerellä USNS Leroy Grummanilta. Alus saapui 27. lokakuuta Norjan rannikolle Trondheimin edustalle ja kiinnittyi 3. marraskuuta Trondheimissa laituriin 31 kahden päivän laivastovierailulle.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta USS Mount Whitney (LCC-20) Wikimedia Commonsissa
Tyrese Gibson

Tyrese Gibson vuonna 2009.
Tyrese Darnell Gibson, tunnettu lyhyesti myös nimellä Tyrese, (s. 30. joulukuuta 1978 Watts, Los Angeles, Kalifornia) on yhdysvaltalainen R&B-laulaja, rapmuusikko ja näyttelijä, joka on näytellyt muun muassa elokuvissa 2 Fast 2 Furious (2003), Transformers: Kaatuneiden kosto (2009) ja Transformers: Kuun pimeä puoli (2011).
Filmografia > Elokuvat

| Vuosi | Elokuva | Rooli |
| --- | --- | --- |
| 2001 | Baby Boy | Joseph Summers |
| 2003 | 2 Fast 2 Furious | Roman Pearce |
| 2004 | Flight of the Phoenix | A.J. |
| 2005 | Neljä veljeä | Angel Mercer |
| 2006 | Annapolis | Cole |
| 2006 | Waist Deep | O2 |
| 2007 | Transformers | kersantti Robert Epps |
| 2007 | The Take | Adell Baldwin |
| 2008 | Death Race – Kuolonajot | Machine Gun Joe |
| 2009 | Transformers: Kaatuneiden kosto | ylikersantti Robert Epps |
| 2010 | Legion | Kyle Williams |
| 2011 | Transformers: Kuun pimeä puoli | Robert Epps |
| 2011 | Fast & Furious 5 | Roman Pearce |
| 2013 | Fast & Furious 6 | Roman Pearce |
| 2013 | Black Nativity | Tyson |
| 2015 | Fast & Furious 7 | Roman Pearce |
| 2015 | Hollywood Adventures | oma itsensä |
| 2017 | Fast & Furious 8 | Roman Pearce |
| 2021 | Fast & Furious 9 | Roman Pearce |
| 2021 | Rogue Hostage | Kyle Snowden |
| 2021 | Dangerous | McCoy |
| 2022 | Morbius | Simon Stroud |
| 2022 | The System | Terry Savage |
| 2023 | Fast & Furious X | Roman Pearce |
Filmografia > Musiikkivideot

| Vuosi | Esittäjä | Kappale |
| --- | --- | --- |
| 2010 | Lady Gaga & Beyoncé | "Telephone" |
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Tyrese Gibson Wikimedia Commonsissa
Tyrese Gibson Internet Movie Databasessa. (englanniksi)
Tyrese Gibson Allmoviessa (englanniksi)
USS Woolsey

| USS Woolsey |
| --- | --- |

Aluksen vaiheet
Rakentaja:  Bath Iron Works, Bath, Maine
Kölinlasku:  1. marraskuuta 1917
Laskettu vesille:  17. syyskuuta 1918
Palveluskäyttöön:  30. syyskuuta 1918
Poistui palveluskäytöstä:  21. helmikuuta 1921
Tekniset tiedot
Uppouma:  1 173 t
Pituus:  95,82 m
Leveys:  9,43 m
Syväys:  2,96 m
Nopeus:  36 solmua
Miehistöä:  131
Aseistus
Aseistus:  4 × 4" tykkiä 2 × 1 naulan ilmatorjuntatykkiä 12 × 21" (533 mm) torpedoputkea 2 × syvyyspommikiskoa 1 × Y-tykki
USS Woolsey (runkonumero DD77) oli Yhdysvaltain laivaston Wickes-luokan hävittäjä, joka valmistui pian ensimmäisen maailmansodan päätyttyä.
Valmistus

Yhdysvaltain laivasto tilasi aluksen nimettömänä hävittäjä No. 77:na Bathista Mainen osavaltiosta Bath Iron Worksiltä, missä köli laskettiin 1. marraskuuta 1917. Laivastoesikunnan 1. elokuuta 1918 päivätyllä käskyllä se nimettiin USS Woolseyksi ja laskettiin vesille 17. syyskuuta 1918 kumminaan rouva Elise Campau Wells. Alus otettiin palvelukseen 30. syyskuuta ensimmäisenä päällikkönään Frederick V. McNair.
Palvelus

Bathin edustalla järjestettyjen koeajojen ja Bostonin laivastontelakalla ja Newport Toledon laivastoasemalla tehtyjen varustamisten päätyttyä Woolsey lähti 9. lokakuuta New Yorkiin kohdatakseen USS Virginian Euroopan matkaa varten. Alukset lähtivät 13. lokakuuta New Yorkin satamasta suojaten saattuetta HX-52. Suhteellisen tapahtumaköyhän matkan päätteeksi saattue luovutettiin Britannian kuninkaallisen laivaston saattajille 22. lokakuuta. Woolsey suuntasi tehtävästä vapauduttuaan Islannin pohjoisosassa sijaitsevaan Buncranaan, jonne se saapui seuraavana päivänä. Kaksi päivää myöhemmin alus lähti merelle kohti Azorien Ponte Delgadaa, josta se jatkoi tankkauksen jälkeen matkaansa. Alus saapui New Yorkiin 5. marraskuuta. Oltuaan kuukauden New Yorkissa, minä aikana sotatoimet päättyivät aselepoon 11. marraskuuta. Alus lähti New Yorkista Eurooppaan liittyäkseen Yhdysvaltain laivasto-osastoon. Alus saapui Brestiin 20. joulukuuta ilmoittautuen Eurooppaan sijoitetun laivasto-osaston komentajalle.
Alus suoritti seuraavien seitsemän kuukauden aikana erilaisia tehtäviä Euroopassa kuten toimien yhteysaluksena kuljettaen postia ja matkustajia Brestin ja Britteinsaarten satamien ennen kaikkea Plymouthin ja Southamptonin  välillä. Alus oli 11. maaliskuuta 1919 yksi neljästä hävittäjästä, jotka saattoivat presidentti Woodrow Wilsonia kuljettaneen George Washingtonin Brestiin. Woolsey saattoi Versailles'n rauhankokouksen päätyttyä presidenttiä kuljettaneen George Washingtonin Yhdysvaltoihin. Alukset lähtivät Brestistä kesäkuun lopulla 1919 ja ne saapuivat Hampton Roadsiin 8. heinäkuuta.
Kymmenen päivää saapumisensa jälkeen Woolsey lähti jälleen merelle liittyäkseen Tyynenmeren laivastoon. Alus saapui 24. heinäkuuta Panamaan läpäisten kanavan ja jatkaen matkaansa kohti Havaijilla järjestettäviä sotaharjoituksia, joiden päätyttyä se palasi San Diegoon. Alus poistettiin 31. toukokuuta 1920 Mare Islandin laivastontelakalla palveluksesta ja se palautettiin palvelukseen 20. lokakuuta. Alus liittyi Tyynenmeren laivastoon, jonka mukana se operoi Yhdysvaltain länsirannikolla. Alukseen törmäsi 26. helmikuuta 1921 Panaman edustalla lähellä Coiban saarta SS Steel Inventor, jonka keula leikkasi hävittäjän rungon kahtia. Woolsey upposi turman seurauksena.
Hugo Sundström

Sundström vuonna 1971.
Hugo Olof Sundström (3. joulukuuta 1907 Helsinki - 5. marraskuuta 1973 Helsinki) oli suomalainen valokuvaaja. Hän toimi pitkään valokuvaajana Hufvudstadsbladetille ja Nya Pressenille. Sota-aikana hän toimi Tk-joukoissa ja oli päämajan palveluksessa. Sodan jälkeen hän oli Olympia-Kuva Oy:n hallituksen jäsen. Sundström oli opiskellut kemigrafiksi.
Sundström aloitti ammattikuvaajan uran vuonna 1928, kun Hufvudstadsbladet palkkasi kemigrafiksi koulutetun Sundströmin ostettuaan kliseelaitos Kuvan, jossa hän oli työskennellyt. Hän nautti 1920-luvulla vakinaista palkkaa lehtikuvaajana, mikä oli tuolloin harvinaista. Näin hän omistautui kokonaan lehtikuvaukselle.
Sundström tuli tunnetuksi kuvaajana hillitystä ja herrasmiesmäisestä työskentelytavastaan, eikä hän tungeksinut kuvauskohdetta piirittäneissä kuvaajalaumoissa. Silti hänen työnsä ammattitaitoinen jälki ei tästä kärsinyt. Toimittuaan Hufvudstadsbladetin ja Nya Pressenin ainoana kuvaajana 1950-luvun alkuun,hän sai avukseen Caj Bremerin. Sundström teki töitä lähes 50 vuoden ajan kuolemaansa 1973 saakka.
Erik Kruskopfin mukaan Sundström on eräs edelläkävijöistä Suomen lehtikuvauksen alalla. Ihmisenä hän oli oikeuden-  ja velvollisuudentuntoinen, joka näkyy myös hänen kuvissaan, joissa faktatieto yleensä hallitsee esteettisten vaikutusten kustannuksella.
Holger Nystén

Holger Nystén
Holger Hakon Nystén (15. toukokuuta 1905 Vaasa – 1. syyskuuta 1964 Helsinki) oli suomalainen paperiteollisuuden vaikuttaja. Hän oli oppiarvoltaan lakitieteen lisensiaatti. Hän oli Suomen Paperitehtaitten Yhdistyksen apulaisjohtaja 1930–1937, toimitusjohtaja vuodesta 1939 ja johtokunnan puheenjohtaja vuodesta 1946.
Hänen isänsä oli pankinjohtaja Alarik Nystén.
Sota-aikana Nystén isännöi niin sanottua ”Kuusisaaren kolhoosia” eli erästä huvilaa Helsingin Kuusisaaressa. Huvilalla kokoontui ja yöpyi yhteiskunnallisia vaikuttajia, kuten K.-A. Fagerholm, Åke Gartz, Eero A. Wuori, Aleksi Aaltonen, Bruno Aaltonen, Harry Gullichsen sekä Alvar Aalto.
Aiheesta muualla

Kansallisbiografia viitattu 5.4.2013 (maksullinen)
Holger Rotkirch

Holger Bertil Rotkirch (s. 6. maaliskuuta 1937 Helsinki) on suomalainen juristi, ulkoasiainneuvos ja suurlähettiläs.
Rotkirchin vanhemmat olivat Bertil Carl Rotkirch ja Astrid Martha Elisabeth Rotkirch. Hän valmistui oikeustieteen kandidaatiksi Helsingin yliopistosta 1960 ja suoritti Master of Laws-tutkinnon kansainvälisessä oikeudessa Harvardin yliopistossa 1965.
Rotkirch oli lakimiehenä Hannes Snellmanin asianajotoimistossa 1961 ja sitten pankkiiriliike Ane Gyllenberg Oy:n lakimiehenä 1962–1966. Hän oli sitten Yleisradiossa lainopillisena neuvonantajana 1966–1969 ja hallinto-osaston johtajana 1969–1970.
Rotkirch oli ulkoministeriön palveluksessa 1970–2002. Hän oli Suomen Strasbourgissa olevan Euroopan neuvoston pysyvän edustuston päällikkönä 1991–1994 ja ulkoministeriön oikeudellisen osaston päällikkönä 1994–2002. Hän jäi eläkkeelle 2002.
Holger Rotkirch on ollut naimisissa vuodesta 1963 kääntäjä ja toimittaja Kristina Ellen Wittingin kanssa. Heillä on neljä lasta joista yksi on Väestöliiton johtaja Anna Rotkirch.
Toimitustöitä

Kansat ja oikeus: aikamme kehittyvä kansainvälinen oikeus; toim. Kari Joutsamo, Allan Rosas, Holger Rotkirch. Tammi, Helsinki 1980