stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Alfonso VI (León)
Kuninkaan riita El Cidin kanssa

Alfonso VI oli tutustunut veljensä Sancho II:n sotapäällikköön El Cidiin jo Leónin ja Kastilian välisten sotien yhteydessä vuosina 1068 ja 1069. Vuoden 1072 Sanchon salamurhan jälkeen hän joutui vannomaan El Cidin johtamille Kastilian ylimyksille syyttömyyttään tähän veritekoon. Toledon valtauksen aikoihin vuoden 1081 tienoilla Alfonso alkoi suhtautua El Cidin maineeseen yhä mustasukkaisemmin, ja lopulta hän vangitsikin vasallinsa. El Cid pakeni ja tarjosi palveluksiaan muille kristityille kuninkaille ja myös Zaragozan muslimihallitsijoille. Zarogozan palveluksessa ollessaan El Cid ei ryhtynyt vastustamaan Alfonso VI:n joukkoja vuonna 1085 näiden piirittäessä kaupunkia. Koska hän ei ollut kuninkaan suosiossakaan, ei hän voinut aktiivisesti osallistua piiritykseen.
Almoravidien vastahyökkäys

Alfonso VI:n menestys sai Sevillan, Granadan ja Badajozin hallitsijat tajuamaan oman tukalan tilanteensa ja huomaamaan kyvyttömyytensä puolustautua kristittyä kuningasta vastaan. He pyysivät apua Pohjois-Afrikan Almoravideilta.
Almoravidien vastahyökkäys > Yusuf ibn Tashufin saapuu Espanjaan

Yusuf ibn Tashufin (1061–1106) oli valloittanut Pohjois-Afrikassa Tangerin vuonna 1077 ja Ceutan vuonna 1084, mutta Espanjaan hän siirtyi vasta saatuaan taifojen hallitsijoilta avunpyynnön. Yusuf ibn Tashufin nousi maihin Algecirasissa vuonna 1086, josta jatkoi Sevillan kautta Badajoziin. Kuullessaan tapahtumasta Alfonso keskeytti Zaragozan piirityksen, kutsui joukkonsa koolle Valenciaan ja pyydettyään apua Aragonian Sancho I:ltä riensi tulokkaita vastaan. Joukot kohtasivat Zallaqassa 23. lokakuuta 1086. Taistelun alussa kristityt löivät taifojen kootut sotajoukot, mitä Yusuf kommentoi sanomalla: ”Mitä se minua liikuttaa, jos nuo miehet surmataan? He ovat kaikki vihollisiani.” Tämän jälkeen Almoravidit kävivät hyökkäykseen tiukassa muodostelmassa, ja yön tultua kristityt oli ajettu pakoon.
Almoravidien vastahyökkäys > Alfonso saa aikaa hengähtää

Yusuf ibn Tashufin ei kuitenkaan viimeistellyt Zallaqan voittoaan, vaan palasi takaisin Afrikkaan. Syytä tähän ei tiedetä, mutta mahdollisesti paluuseen vaikutti tieto Yusufin pojan kuolemasta. On myös mahdollista, että voitto Alfonsosta ei ollut ratkaiseva ja se oli tapahtunut niin raskain menetyksin, ettei Yusufilla ollut mahdollisuutta jatkaa sotimista Espanjassa. Ranskalaiset apuun kiirehtineet joukot Burgundin herttua Odon ja Toulousen kreivi Raymondin johdolla saapuivat paikalle taistelun jo rauettua ja palasivat tyhjin toimin takaisin.
Alfonso oli kärsinyt pahoja tappioita, mutta säästynyt aluemenetyksiltä. Zallaqan menestyksen innoittamina taifojen hallitsijat kieltäytyivät enää maksamasta pakkoveroa Alfonsolle. Kuninkaan palvelukseen palannut el Cid sai lupauksen pitää kaikki valloittamansa niemimaan itäiset maat, ja hän ryhtyikin al-Qadirin suojelijaksi Valenciassa ja käytännössä valtasi maan.
Almoravidien vastahyökkäys > Almoravidien toinen retki Espanjaan

Taifojen hallitsijat pyysivät uudelleen Yusuf ibn Tashufinin apua, ja hän nousikin maihin kesällä 1089. Espanjan muslimihallitsijoista kuitenkin vain Sevillan joukot liittyivät häneen, ja he riensivät auttamaan piiritettyä Aledoa. Saatuaan tiedon, että Alfonso VI oli luopumassa piirityksestä, Yusuf jälleen palasi Afrikkaan, mistä hän lähetti taifoihin uskonoppineita kannustamaan näitä oikeaan uskontoon ja kristittyjen vastustamiseen.
Almoravidien vastahyökkäys > Almoravidien kolmas retki Espanjaan

Yusuf palasi joukkoineen Espanjaan syksyllä 1090 ja lähetti vangitsemansa Granadan kuninkaan ja tämän veljen Marokkoon. Yusuf otti haltuunsa Córdoban 1091 ja valmistautui Sevillan piiritykseen. Tällöin Sevillan hallitsija al-Mutamid pyysi apua Alfonso VI:lta, joka ryhtyi kokoamaan joukkojaan. Ennen kuin Alfonso pääsi Sevillaan, Yusufin onnistui kuitenkin valloittaa Sevilla marraskuussa 1091. Al-Mutamid päätti päivänsä marokkolaisessa vankilassa ja almohadit jatkoivat valloituksiaan rannikolla: Almería, Murcia, Denia ja Xátiva joutuivat Yusufin haltuun ja hänen onnistui vallata koko al-Andalus Badajozia, Valenciaa ja Zaragozaa lukuun ottamatta. Valenciassa el Cid johti menestyksellä puolustusta ja piti linnoitukset hallussaan.
Kuningas ilman perillistä > Urraca ja Raymond

Huolimatta viidestä avioliitostaan ja suhteesta kahteen jalkavaimoon Alfonso VI:lla ei ollut laillista miespuolista perijää. Hänen tyttärensä Urraca saattoi laillisesti nousta valtaan yhdessä miehensä Burgundin Raymondin kanssa. Raymond oli tullut maahan serkkunsa herttua Odon joukkojen mukana auttamaan Zallaqan taistelussa. Muiden palatessa takaisin Ranskaan hän oli jäänyt Espanjaan ja nainut Urracan 1091. Muutama vuosi tämän jälkeen Alfonso VI antoi Galician Urracalle ja Raymondille ja Raymond hallitsi aluetta varakuninkaana.
Kuningas ilman perillistä > Teresa ja Henrik

Urracan ja Raymondin tie Leónin hallitsijapariksi näytti selvältä, mutta vuonna 1094 Alfonso VI antoi Portugalin kreivikunnan myötäjäisinä aviottomalle tyttärelleen Teresalle ja tämän puolisolle Henri de Bourgognelle.
Kuningas ilman perillistä > Alfonson poika Sancho

Leónin kruununperimys sai uuden käänteen, kun vuoden 1100 paikkeilla Alfonso VI sai pojan infante, kruununprinssi Sancho Alfónsezin (n. 1093–1108). Pojan äiti oli muslimiprinsessa Zaida, Sevillan Taifan hallitsija Al-Mu'tamid Muhammad ibn Abbad al-Lakhmin miniä. Ajatus Sanchon julistamisesta kruununperijäksi sai paljon vastustusta. Ehkäistääkseen Sanchon perimyksen Urracan mies Raymond etsi liittolaista Teresan puolisosta Henrikistä, ja miehet pääsivätkin jonkinlaiseen sopimukseen vallanjaosta vuonna 1105. Raymond sairastui vakavasti ja kuoli kuitenkin vuonna 1107 ja Sancho kaatui Uclésin taistelussa vuonna 1108, jolloin tilanne muuttui jälleen.
Kuningas ilman perillistä > Alfonso VI järjestelee vallanperimystä uudelleen

Raymondin kuoltua Leónin ylimykset tunnustivat Urracan oikeuden kruunuun, mutta tämän pojan Alfonso Raimundezin (tuleva Alfonso VII) vaateet ohitettiin vähin äänin. Alfonso VI tajusi, että sotilaallinen ja poliittinen tilanne vaati Urracan avioitumista, ja hän rupesi etsimään sopivaa aviomiesehdokasta. Lopulta hän päätyi Aragonian ja Navarran kuningas Alfonso I:een (1104–1134). Avioliiton oli määrä yhdistää Kataloniaa lukuun ottamatta Espanjan kristityt alueet Almoravidien vastaiseen taisteluun.
Alfonso VI:n kuolema

Alfonso VI kuoli 20. kesäkuuta 1109 kesken tyttärensä Urracan ja Aragonian Alfonso I:n häävalmisteluiden. Urracan avioliitosta tuli onneton, yhteishallitsijuus aiheutti levottomuuksia sekä sisällissodan, ja liitto purkaantui vuonna 1114 paavi Pachalis II:n päätökselllä. Sitä ennen aviopuolisot olivat taistelleet sekä keskenään yhteensopimattomien luonteittensa vuoksi että myös Urracan sisarpuolta Teresaa vastaan.
Suomen Kiropraktikkoliitto

Suomen Kiropraktikkoliitto on suomalainen kiropraktikkojen etujärjestö. Se on perustettu 1977. Se on jäsenenä kansainvälisissä alan keskusjärjestöissä, jotka ovat Euroopan Kiropraktikkoliitto (ECU=European Chiropractic Union) ja Maailman Kiropraktikkoliitto (WFC).
Pyhän Georgioksen luostari (Karýdi)

| Karýdin Pyhän Georgioksen luostari Μονή Αγίου Γεωργίου Καρυδίου |
| --- | --- |
 Karýdin Pyhän Georgioksen luostari.
Sijainti:  Apokóronas, Chaniá, Kreeta, Kreikka
Koordinaatit:  35°23′31″N, 24°12′13.6″E
Kirkkokunta:  Kreetan kirkko
Hiippakunta:  Kydonían ja Apokóronaksen hiippakunta
Lisää rakennusartikkeleitaArkkitehtuurin teemasivulla
Karýdin Pyhän Georgioksen luostari (kreik. Μονή Αγίου Γεωργίου Καρυδίου, Moní Agíou Georgíou Karydíou), usein vain Karýdin luostari (Μονή Καρυδίου, Moní Karydíou), on ortodoksinen luostari Kreikassa. Se sijaitsee Apokóronaksen kunnassa Vámoksen ja Vrýsesin kylien välillä. Luostari on omistettu Pyhälle Georgiokselle.
Karýdin Pyhän Georgioksen luostari.
Vanhimmat tiedot luostarin olemassaolosta ovat vuodelta 1637. Se on saanut nimensä paikalla aiemmin olleesta asutuksesta nimeltä Karýdi (Καρύδι), joka tunnetaan jo vuodelta 1536. Osmanivallan aikana luostari annettiin metokhioniksi Pyhän Kolminaisuuden luostarille. Luostari alkoi kukoistaa noin vuodesta 1860 lähtien, jolloin sitä alettiin kehittää sen muuttamiseksi itsenäiseksi luostariksi. Luostarirakennukset on kunnostettu ja ne suojeltiin vuonna 1970.
Luostari sijaitsee noin kolme kilometriä etelään Vámoksesta ja noin 34 kilometriä kaakkoon Chanián kaupungista. Luostarin pääkirkko (katholikon) on noin vuodelta 1870. Kirkko on yksikammioinen ja edustaa venetsialaista tyyliä. Sen ympärillä kolmella sivulla ovat muut rakennukset, mukaan lukien keljat, suuri oliivinpuristamo ja maataloustyöväen majoitustilat. Luostarin lähellä sijaitsee vuonna 1290 rakennettu Neitsyt Marialle (Panagía) omistettu kirkko.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Karýdin Pyhän Georgioksen luostari Wikimedia Commonsissa
Suomen Olympiavoittajat

Suomen Olympiavoittajat ry on suomalainen yhdistys, jonka varsinaiseksi jäseneksi voivat päästä kaikki olympialaisissa tai paralympialaisissa kultamitalin voittaneet suomalaiset urheilijat. Paralympiavoittajat ovat päässeet yhdistyksen jäseniksi vuodesta 2024 lähtien.
Yhdistys perustettiin vuonna 1950 nimellä Suomen kultamitalimiehet. Nykyiseen muotoonsa yhdistyksen nimi muutettiin vuonna 1969.
Tammikuussa 2024 yhdistys teki sääntömuutoksen ja kutsui jäseniksi myös suomalaiset paralympiavoittajat. Sääntömuutoksen jälkeen yhdistykseen kuului yhteensä 130 jäsentä, 67 olympiavoittajaa ja 63 paralympiavoittajaa.
Yläosattomuus

| Yläosattomuus |
| --- | --- |
 Nainen yläosattomassa uimapuvussa Kyproksella
Sivilisaatio:  länsimainen
Alue:  Etelä-Eurooppa, Etelä-Amerikka
Aiheesta muualla
   Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OK: 
Yläosattomuus on nykyisin naisten esiintymistä julkisesti rinnat paljaaksi jättävässä asussa eli ”yläosattomissa”. Tavallisesti yläosattomuudesta puhutaan silloin kun käytetään pelkkää bikinien housuosaa. Suomessa se on laillista.
Paljasrintainen nainen Vapaus johtaa kansaa -maalauksessa
Yläosattomuuden historiaa

Eri aikoina ja eri kulttuureissa naiset ovat usein esiintyneet rinnat paljaina. Esimerkiksi monissa afrikkalaisissa heimokulttuureissa on tavallista, että naiset liikkuvat vyötärön yläpuoli vaatettamattomana. Islamin laajentumisen, löytöretkien ja siirtomaavallan aikana valloittajat pyrkivät pukemaan alkuasukasnaisia peittävämmin. Erityisesti pyrkimys oli ominaista kristityille ja islamilaisille käännyttäjille. Vielä viime vuosinakin islaminuskoisten ja afrikkalaisten heimokansojen välillä on ollut aiheesta ristiriitoja.lähde?
Tyynenmeren saarilla kuten Tahitilla, Havaijilla, Samoalla ja Naurulla eurooppalaiset löytöretkeilijät kohtasivat pelkkään ruoho- tai kangashameeseen pukeutuneita alkuasukasnaisia. Saarilla saatetaan edelleen käyttää perinteisiä asuja, kun esitetään perinteisiä tansseja ja lauluja.
Eurooppalaisessa historiassa naisen rinnat paljaaksi jättävää vaatetusta käytettiin ilmeisesti muun muassa antiikin Kreetalla. Antiikin kulttuuri suhtautui ihmiskehoon melko sallivasti. Kristillinen keskiaika muutti asenteen kielteisemmäksi. Silti nainen saattoi pukeutua yläosattomaan pukuun joissakin yhteyksissä vielä uudenkin ajan ensivuosisatoina Keski-Euroopassa.
1500- ja 1600-luvuilla rintoja näytettiin varsin runsaasti ja niiden kauneus oli naiselle tärkeää. Suuret kaula-aukot kuuluivat ilman muuta juhlavaatteisiin. Jos naisella oli täysin paljaat rinnat, hän oli joko hovinainen tai prostituoitu. Ylhäiset naiset olivat ylpeitä kauniista rinnoistaan eivätkä piilottaneet niitä vaatteiden alle. Rinnat maalattiin lyijyvalkoisella siinä kuin kasvotkin. Nännit ja huulet punattiin elohopeapunalla. Pukuun kuuluva kaulus jätettiin kokonaan pois, kun haluttiin korostaa rintoja. 1800-luvun lopulla nyrkkeilijöillä ja sirkusten voimamiehillä alkoi olla tyypillistä esiintyä ylävrtalo paljaana.
Yläosattomuuden historiaa > 1900-luvun alku

1900-luvun yläosattomuusmuotia edelsi länsimaissa 1800-luvun puritaaninen viktoriaaninen aikakausi, jonka vaikutus katosi vain hitaasti. 1900-luvun alussa oli vielä miestenkin uima-asun peitettävä heidän rintakehänsä. Kun esimerkiksi bikinit esiteltiin julkisuudessa vuonna 1946, niiden paljastavuus aiheutti suuren kohun.
Myös porvarisluokkaisten miesten piti taistella itselleen oikeus esiintyä yläruumis paljaana. Vaikka esimerkiksi maanviljelijät ja kaivosmiehet olivat vanhastaan saaneet esiintyä ilman paitaa, oli porvarillinen julkisuus suhtautunut torjuvasti miehenkin paljaaseen yläkehoon etenkin viktoriaanisesta ajasta alkaen. Paljas miehen yläruumis tuli hyväksyttäväksi 1920-luvun lopulla. Näyttelijä Clark Gable riisui ennenkuulumattomasti paitansa vuonna 1934 Hollywood-elokuvassa Tapahtuipa eräänä yönä. Eurooppalaisissa elokuvissa saattoi tuolloin jossain määrin näkyä naistenkin yläosattomuutta, kuten saksalaisen Fritz Langin 1927 ohjaamassa Metropoliksessa Brigitte Helmin esittämän Marian tanssikohtaus, jossa nännit ja nännipihat oli kuitenkin peitetty koristelluin laastarein.
Yläosattomuuden historiaa > 2000-luku

2000-luvun alussa joissain television suihkusaippuamainoksissa vilahtivat paljaat naisten rinnat yleisesti hyväksytysti.
Islam kieltää julkisen yläosattomuuden. Tämän uskonnon sekä amerikanjuutalaisen ja -katolisen kulttuurin sekä puritanismin leviämisen myötä on asennoituminen naisten yläosattomuutta kohtaan uimarannoilla alkanut sekä Etelä-Euroopassa että Suomen kaltaisissa saunakulttuurimaissa alkanut muuttua kielteisemmäksi. Jotkut ovat epäilleet syyksi ihmisten asenteen muutosta torjuvammaksi naisten paljaita rintoja kohtaan pornoteollisuuden tarpeen tehdä rahaa alastomuudella. Toisaalta nykyinen käsitys seksuaalisesta tasa-arvosta ja vapautuneisuudesta on joillekin feministeille luonut tarvetta ajaa naisten oikeutta yläosattomuuteen uimarannoilla. Tämän edistämiseksi on syntynyt Free the Nipple -liike.
Barcelona salli vuonna 2019 naisten yläosattomuuden uimaloissaan. Urheilubrändi Adidas avasi helmikuussa 2022 uuden urheiluliivikampanjansa. Se alkoi julkaisulla, jossa brändi jakoi somealustoillaan kuvakollaasin 25 parista erilaisia naisen rintoja, aiheuttaen kohua. Göttingenin kaupunki Saksassa salli vuonna 2022 naisten yläosattomuuden uima-altaissaan. Suhde paljaisiin rintoihin vaihtelee eri puolilla Eurooppaa. Esimerkiksi Pohjoismaissa yläosattomuus ei ole lainkaan niin tyypillistä kuin täysalastomuus on Saksassa.
Yläosattomuus Suomessa

Suomessa yläosattomuus on sallittua, eikä kunta voi kieltää sitä, koska vuoden 2003 järjestyslaki ei kiellä alastomuutta. Jos joku soittaisi poliisille, hätäkeskus ei yhdistäisi puhelua.
Itsensäpaljastaminen (joka on erityisesti suunnattu henkilölle, joka ei sitä halua) on eri asia kuin pelkkä alastomuus. Se tai seksuaalinen kanssakäyminen olisi "sukupuolisiveellisyyden julkista loukkaamista". Järjestyslaki kieltää myös häiritsevän alastomuuden ja rikoslaki pahennusta herättävän alastomuuden.
Yläosattomuus Suomessa > Historia

Kesällä 1972 miehen istuessa paidatta helsinkiläisen puiston penkillä helteessä poliisi käski pukemaan paidan päälleen. Helsingin järjestyssäännön mukaan ei saanut loukata säädyllisyyttä. Apulaispoliisimestarin mukaan raja kulki siinä, mitä yleinen mielipide pitää loukkaavana. Hyväksyttävää oli siis se, mihin oli totuttu.
Hietaniemessä kerrotaan tunnelman olleen hyvin vapaa ainakin jo kesällä 1978, ja yläosattomuus oli saapunut Tukholman kautta Helsinkiin.
Yläosattomuus tuli myös muualle Suomeen 1980-luvun loppuvuosina. Tuolloin minkä tahansa suurehkon kaupungin uimarannoilla saattoi nähdä yläosattomia auringonottajia runsain määrin. Muoti kuitenkin hiipui 1990-luvulle tultaessa, ja nykyään yläosaton nainen on suhteellisen harvinainen ilmiö Suomen uimarannoilla. Rinnat ja nännit paljastavassa uima-asussa näyttäytymistä ei yleensä tulkita ”epäsiveelliseksi esiintymiseksi”, eivätkä poliisit yleensä puutu siihen uimarannoilla tai vastaavissa ympäristöissä.
Vuonna 2003 voimaan tullut järjestyslaki laillisti alastomuuden. Sitä ennen eri kunnilla saattoi olla erilaisia sääntöjä julkisiin tiloihin.
Laman aikana 1990-luvun alussa jotkut ravintolat houkuttelivat asiakkaita topless-tarjoilijoilla tai karaoke-emännillä. Matti Nykänen lauloi ilmiöstä kappaleessaan ”Topless”, joka perustui Mud-yhtyeen kappaaleeseen ”Crazy”. Ilmiö hiipui muutamassa vuodessa.
Hyvinkään uimarannalla sattui heinäkuun 2018 lopussa poikkeuksellinen tilanne, kun yläosattomissa rannalla olleen naisen takia uimarannalle soitettiin poliisit. Viime aikoina asenne uimarannoilla yläosattomuutta kohtaan on muuttunut osittain suopeammaksi. Kesällä 2024 Helsingin kaupunki teki merkittävän muutoksen sääntöihinsä. Päätöksen mukaan sekä naiset että miehet saavat oleskella kaupungin uimarannoilla ilman yläosaa.
Yläosattomuuden sosiologiaa

Rintojen paljastaminen nähdään usein osana toisen maailmansodan jälkeistä naisten emansipaatiota. Monet feministit mieltävät paljaat rinnat tasa-arvoisuudeksi miesten rinnalla ja askeleeksi naiskehon vapauttamisessa kulttuurisesta pakkopaidasta. Toisaalta joillekin rintojen paljastaminen tarkoittaa miesten katseiden objektiksi asettumista.
Naisen nännejä pidetään edelleen laajasti epäsiveellisenä alueena, jota ei sovi näyttää. Lisäksi länsimaisessa kulttuurissa naisen nännistä on vuosisatojen myötä kehkeytynyt tabu. Kristinuskon tiukan asennoitumisen vaikutus kehityksen suuntaan on ilmeinen.
On melko hämmästyttävää, että naiset riisuivat yläosansa ensimmäisenä katolisessa Euroopassa. Sen sijaan protestanttinen Pohjois-Amerikka suhtautuu ilmiöön länsimaista kaikkein kielteisimmin. Vielä torjuvampaa asennoituminen on sen sijaan muslimikulttuurissa. Myös esimerkiksi Etelä-Koreassa suhtaudutaan sekä naisten että miesten yläosattomana esiintymiseen hyvin kielteisesti. Uimassa käydään peittävästi pukeutuneena.
Matkailijana etelässä esimerkiksi moni skandinaavinainen saattaa vapautua näyttäytymään yläosattomana hyvin huolettomasti, jopa kaupungilla kulkiessaan. Käytöstä on perusteltu muun muassa sillä, että paljasrintaisena esiintyminen kuuluu perinteisesti paikalliseen kulttuuriin. Mutta esimerkiksi Espanjassa tämä ei välttämättä pidä paikkaansa, ja rinnat paljaana esiintyvät turistit saattavat olla erityisesti sisämaasta tulevalle espanjalaiselle hämmentävä tai jopa järkyttävä ilmiö.
Ranskassa erään Rivieran lomakeskuksen pormestari määräsi voimaan tiukan säännön: paidatta pikkukaupungin kadulla liikkuvat miehet saavat sakot. Rinnat paljaina kulkevat naiset sen sijaan ovat yleinen näky kaupungissa. Pormestarin perusteluina oli se, että paidattomista miehistä syntyy kuvauksellisille kaduille mauton näky.lähde?
Yläosattomuuden historiaan on liittynyt rasistinen sivujuonne. Esimerkiksi jo viktoriaanisen ajan loppupuolelta lähtien, vuodesta 1896, National Geographic -lehti on saattanut julkaista valokuvia yläosattomana esiintyvistä tummaihoisista alkuasukasnaisista. Lehti perustelee käytäntöään sillä, että alkuasukkaiden yläosattomuus on trooppisissa olosuhteissa täysin luonnollista ja siksi hyväksyttävää, vaikka valkoihoisten tapauksessa se ei tulisi kuuloonkaan. Vedenneidot on esitetty kuvituksissa perinteisesti yläosattomana. Paljasrintaisia vedenneitoja on muun muassa Päijät-Hämeen ja Varsovan vaakunoissa.
Aiheesta muualla

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
Naiset saavat uida rinnat paljaana Malmön uimahalleissa. Helsingin Sanomat 24.6.2009. (Arkistoitu – Internet Archive)
Perjantai - Kenen tissit saavat näkyä? YLE Areenassa
Why Do the Rich and Famous Always Sunbathe Topless?
Yhdysvaltalainen nyrkkeilijä John L. Sullivan ylävartalo paljaana
Yhdysvaltalainen näyttelijä George Walsh ylävartalon peittävässä uimapuvussa
Yhdysvaltalainen näyttelijä Johnny Weissmuller esiintyi ylävartalo paljaana Tarzan-elokuvissa
Yläosaton sambatanssija Rion sambakarnevaalilla
Paljasrintaisia Paris Cabaretin tanssijoita Helsingin kasinolla
Naisten yläosattomuuden puolesta mieltään osoittavia Hietaniemen rannalla
Paljasrintainen vedenneito Päijät-Hämeen vaakunassa
Mikko Ampuja

| Mikko Ampuja |
| --- | --- |

Kansanedustaja
 1.4.1919–25.11.1941, 4.11.1944–5.4.1945  
Ryhmä/puolue:  SDP, sosialistinen eduskuntaryhmä
Vaalipiiri:  Uusimaa
Henkilötiedot
Syntynyt: 25. lokakuuta 1882 Viipuri
Kuollut: 15. syyskuuta 1947 (64 vuotta) Moskova
Ammatti:  viilari, puoluetoimitsija
Mikko Ampuja (25. lokakuuta 1882 Viipuri – 15. syyskuuta 1947 Moskova) oli suomalainen poliitikko, joka toimi SDP:n ja sosialistisen eduskuntaryhmän kansanedustajana vuosina 1919–1941 ja 1944–1945.
Elämä

Vain kiertokoulun käynyt Ampuja toimi eri ammateissa, paimenena, renkinä, sepän oppilaana Virolahdella ja seppänä Viipurissa. Vuonna 1903 Ampuja siirtyi Helsinkiin ja työskenteli siellä seppänä ja viilaajana vuoteen 1919 saakka, jolloin hänestä tuli kansanedustaja.
Ampuja oli SDP:n kansanedustaja vuosina 1919–1940. Hän edusti puolueen vasenta laitaa ja alkoi 1930-luvun lopulla lähentyä ajattelussaan Hella Wuolijokea, Mauri Ryömää ja Cay Sundströmiä. Ampuja erotettiin syksyllä 1940 SDP:n eduskuntaryhmästä ja hän liittyi em. erotettujen henkilöiden muodostamaan Sosialistiseen eduskuntaryhmään (ns. kuutoset). Jatkosodan aikana Ampuja oli muiden kuutosten tavoin poliittisista syistä vangittuna turvasäilössä. Hänet tuomittiin kahdeksi vuodeksi kuritushuoneeseen valtiopetoksen valmistelusta KKO:n päätöksellä 2. syyskuuta 1942. Hän vapautui jatkosodan jälkeen ja sai takaisin edustajan toimensa.
Ampuja kuului loppuvuodesta 1944 perustettuun Suomen Kansan Demokraattiseen Liittoon, mutta hän jäi ainoana kuutosena valitsematta eduskuntaan maaliskuun 1945 vaaleissa. Hän oli 1946 lyhyen aikaa SKDL:n varapuheenjohtajana.
Ampuja valittiin Sosialistisen Yhtenäisyyspuolueen puoluetoimikuntaan maaliskuun 1946 perustavassa kokouksessa ja hän oli toimikunnassa kuolemaansa asti.
Ampuja rakennutti 1920-luvun puolivälissä itselleen talon Helsingin Puistolaan osoitteeseen Sepeteuksentie 16. Hän testamenttasi talon työläiskirjailijoiden asuntolaksi, jona se toimi vuosikymmenet. Hänen tuhkauurnansa on haudattu sen pihalle. Haudalla on kuvanveistäjä Aimo Tukiaisen tekemä muistoreliefi. Talon omisti 1980-luvulle saakka Mikko Ampujan säätiö, kunnes se myi talon. Uuden omistajan kanssa oli sovittu, että haudalla saa käydä neljä kertaa vuodessa. Tämän myytyä talon edelleen 2018 seuraavan omistajan kanssa ei ole saatu vierailuoikeudesta sovittua ja sen sijaan mahdollisuutta haudan siirtoon tutkitaan.
Teokset

Pajasta parlamenttiin : neljäkymmentä vuotta Suomen työväenliikkeessä 1947
Sammy Lowe

Samuel “Sammy” Lowe (14. toukokuuta 1918 Birmingham, Alabama – 17. helmikuuta 1993 Birmingham, Alabama) oli yhdysvaltalainen jazz- ja R&B-musiikin sovittaja, trumpetisti ja kapellimestari.
Lowe työskenteli lähes 22 vuoden ajan Erskine Hawkinsin orkesterin pääsovittajana ja -säveltäjänä. Hän teki yhteistyötä sekä swingiä soittaneiden big bandien että rock and roll -muusikoiden kanssa. Lowe oli 1960-luvulla sovittajana James Brownin listahiteissä “It’s a Man’s Man’s Man’s World” ja “Prisoner of Love”. Hän osallistui myös Nina Simonen, Sam Cooken, The Softonesin, The Tokensin ja Peggy Marchin levytyksiin.
Lowe oli vuonna 1978 yksi ensimmäisistä henkilöistä, jotka otettiin Alabama Jazz Hall of Fameen.