stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Jukka Tiensuu
Sävellyksiä > Kamarimusiikkia

Concerto da camera sellolle ja puhallinkvartetille (1972)
Ouverture huilulle ja cembalolle (1972)
Aspro klarinetille, pasuunalle, sellolle ja pianolle (1975)
Lyric Trio mezzosopraanolle, huilulle ja pianolle (1975)
Rubato mille tahansa kokoonpanolle (1975)
Solo pianolle ja elektroniikalle (1976)
Sinistro harmonikalle ja kitaralle (1977)
Yang kamariyhtyeelle (1978–1979)
Le Tombeau de Beethoven oboelle, sellolle, pianolle ja elektroniikalle (1980)
Passage kamariyhtyeelle ja elektroniikalle (1980)
/L pianolle nelikätisesti (1981)
P=Pinocchio? sopraanolle, kamariyhtyeelle ja elektroniikalle (1982)
Tango lunaire huilulle, klarinetille, viululle, sellolle ja koskettimille (1985)
, mutta kolmelle harmonikalle (1985/1987)
Arsenic and Old Lace viritetylle cembalolle ja jousikvartetille (1990)
Le Tombeau de Mozart klarinetille, viululle ja pianolle (1990)
Plus I klarinetille ja harmonikalle (1992)
Plus II klarinetille ja sellolle (1992)
Plus III sellolle ja harmonikalle (1992)
Plus IV klarinetille, sellolle ja harmonikalle (1992)
Musica ambigua barokkiyhtyeille (1996-1998|98)
Aion kahdelle harmonikalle (1996)
Beat klarinetille, sellolle ja pianolle (1997)
nemo kamariyhtyeelle ja elektroniikalle (1997)
Ember neljäsosasävelaskelhuilulle ja sekstetille (2000)
Tri kolmelle pianolle (2001)
Tiet / Lots barokkisoittimille (2003)
Ote sellolle ja kontrabassolle (2006)
Tanzikone nokkahuilulle, pasuunalle ja sellolle (2006)
Rack jousikvartetille (2008)
Nous klarinetille, jousitriolle ja pianolle (2010)
Egregore kanteleelle, kitaralle, harmonikalle ja pianolle (2011)
Kvagmaa viritetylle jousioktetille (2011)
Armotta viululle, sellolle ja kitaralle (2012)
Kalaasi huilulle, klarinetille, pasuunalle ja kontrabassolle (2012)
Sävellyksiä > Soolosoitinmusiikkia

Four Etudes huilulle (1974)
preLUDI, LUDI, postLUDI kitaralle (1974)
Prélude non-mesuré pianolle (1976)
Aufschwung harmonikalle (1977)
Narcissus oboelle ja nauhalle (1979)
Prélude mesuré cembalolle (1983)
Fantango kosketinsoittimelle (1984)
Manaus kanteleelle (1988)
Grround pianolle (1990)
oddjob jousisoittimelle ja nauhalle (1995)
Drang kitaralle (1998)
Asteletsa fagotille (1999)
Etudes cembalolle (2000–2001)
Zolo harmonikalle (2002)
Blood viola da gamballe (2003)
Balzo sellolle (2005)
Erz harmonikalle (2006–2007)
Bleu-El kontrabassolle (2013)
Egeiro pianolle vasemmalle kädelle (2013)
Sävellyksiä > Vokaalimusiikkia

Tanka laululle ja kamariorkesterille (1973), teksti Saigyo; myöhemmissä vokaaliteoksissa ei varsinaista tekstiä)
Tokko mieskuorolle ja ääninauhalle (1987)
Padrigal mieskuorolle (1997)
Mora tenorille ja barokkiorkesterille (2012)
Voice Verser sopraanolle ja kamariorkesterille (2012)
Sävellyksiä > Elektronista musiikkia

Prologi (1993)
Epilogi (1993)
Logos 1 (1993)
Logos 2 (1993)
Sound of Life (radiofonia) (1993)
Ai (1994)
Juhlakellot (1997)
Vis viva (1999)
Aiheesta muualla

Jukka Tiensuu Suomalaisen musiikin tiedotuskeskuksen sivuilla.
Jukka Tiensuu. (Arkistoitu – Internet Archive) Klassinen.fi.
Jukka Tiensuun henkilökohtainen kotisivu.
Jukka Tiensuu Ylen Musiikin syntymäpäiväkalenterissa.
Tiensuu, Jukka hakuteoksessa Uppslagsverket Finland (2012). (ruotsiksi)
Euroopansuokilpikonna

| Euroopansuokilpikonna |
| --- | --- |

Uhanalaisuusluokitus
 Silmälläpidettävä  
  
Tieteellinen luokittelu
Domeeni::  Aitotumaiset Eucarya
Kunta::  Eläinkunta Animalia
Pääjakso::  Selkäjänteiset Chordata
Alajakso::  Selkärankaiset Vertebrata
Luokka::  Matelijat Reptilia
Lahko::  Kilpikonnat Testudines
Heimo::  Suokilpikonnat Emydidae
Suku::  Emys
Laji::  orbicularis
Kaksiosainen nimi
 Emys orbicularis  (Linnaeus, 1758) 
 Euroopansuokilpikonnan levinneisyys
Katso myös
   Euroopansuokilpikonna Wikispeciesissä   Euroopansuokilpikonna Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OKIUCN-testi OK: 
Euroopansuokilpikonna eli suokilpikonna (Emys orbicularis) on suokilpikonnien heimoon kuuluva kilpikonnalaji.
Euroopansuokilpikonnalle kertyy pituutta 20–35 cm. Sen kilpi on pehmeä ja ovaalin muotoinen ja väriltään musta tai tummanruskea keltaisin pistein ja raidoin. Pää ja jalat ovat saman väriset. Plastronin saranan avulla kilpikonna voi sulkea kilven etuosan. Eläin lekottelee mielellään kaatuneiden puiden ja kivien päällä, mutta tuntiessaan itsensä uhatuksi se sukeltaa nopeasti veteen. Euroopansuokilpikonna munii 10–16 munaa. Lajin levinneisyys kattaa Euroopan Tanskaan saakka pohjoisessa sekä Afrikan ja Aasian luoteisosat. Se elää seisovissa tai hitaasti virtaavissa makeissa vesissä, joissa on tiheä kasvillisuus ja liejupohja. Joskus lajin olemassaolosta kertovat vain veden pinnalle nousseet, saaliiksi saatujen kalojen uimarakot. Euroopansuokilpikonnan ravintoon kuuluvat kalat, sammakkoeläimet, madot, kotilot ja joskus myös pienet jyrsijät ja linnut sekä kasvit ja raadot.
Euroopansuokilpikonna on nykyään äärimmäisen harvinainen, joten vain harva ihminen on nähnyt tämän lajin luonnossa. Viime aikoina kantaa on pyritty palauttamaan takaisin siirtoistutuksin. Kun euroopansuokilpikonna oli Keski-Euroopassa vielä yleinen, sitä syötiin paastonaikaan, jolloin tuli pidättäytyä liharuoasta. Kala kun oli sallittua, joten pieni sääntöjen kiertäminen ei kaikkia haitannut. Tämä ei kuitenkaan ole ollut kilpikonnan voimakkaan vähenemisen taustalla. Suurin syypää on sopivien elinympäristöjen tuhoutuminen. Laji on ollut Saksassa ja sen naapurimaissa erityisen suojelun kohteena jo vuosia.
Eumir Deodato

Eumir Deodato vuonna 1970.
Eumir Deodato de Almeida ([ẽʊ̃ˈmiχ djoˈdatu], s. 22. kesäkuuta 1943), on brasilialainen pianisti, säveltäjä, sovittaja ja levytuottaja. Hänen tyylisuuntansa on lähinnä fuusiojazz, johon hän tuo vaikutteita brasilialaisesta musiikista, funkista ja rockista sekä usein teemoja klassisesta orkesterimusiikista. Hän tunnetaan ehkä parhaiten funkjazz-tyylisestä, 9-minuuttisesta sovituksestaan Richard Straussin Also sprach Zarathustran alkuteemasta, josta tuli hitti vuonna 1974.
Deodaton on tuottanut äänilevyjä muun muassa Kool and the Gangille, Björkille ja K. D. Langille. Levytyssovituksia hän on tehnyt muun muassa Wes Montgomerylle, Astrud Gilbertolle ja Frank Sinatralle (albumilla Frank & Co, 1971). Hänen muita yhteistyökumppaneitaan ovat olleet Aretha Franklin, Bette Midler, Earth, Wind & Fire, Stanley Turrentine ja Antonio Carlos Jobim. Deodato on tehnyt myös paljon elokuvamusiikkia.
Soittajana Deodato tunnetaan Rhodes-sähköpianon käytöstään, yleensä ääntä hieman särkevän putkivahvistimen kautta.
Suomessa Deodato on vieraillut omine yhtyeineen ainakin vuoden 2002 Pori Jazz -festivaaleilla. Tuolloin puhallinsektiossa soittivat kolme suomalaista: trumpetisti Mika Mylläri, pasunisti Matti Lappalainen ja saksofonisti Pekka Pylkkänen.
Elämä ja ura

Deodato syntyi Rio de Janeirossa italialais-portugalilaiseen perheeseen. Hän on muusikkona itseoppinut ja aloitti soittamisen harmonikalla 12-vuotiaana. Hän oppi eri soittimia ja sovitustekniikkaa nopeasti ja teki ensimmäisen levytyksensä jo 17-vuotiaana. Hän työskenteli pianistina ja sovittajana Rion bossa nova -yhtyeissä, mutta lähti monien brasilialaisten taiteilijoiden tavoin maanpakoon sotilashallituksen johtamasta kotimaastaan 1960-luvun lopulla.
Deodato asettui New Yorkiin ja työskenteli siellä säveltäjä Luiz Bonfán ja tuottaja Creed Taylorin kanssa sovittajana ja kosketinsoittajana.
Hänen ensimmäinen sooloalbuminsa Prelude (1973) oli big band -tyylistä latinojazzia ja saavutti suuren suosion. Singlejulkaisu Also sprach Zarathustra voitti Grammy-palkinnon parhaana instrumentaalisena popkappaleena ja nousi singlelistan kakkoseksi Yhdysvalloissa ja seitsemänneksi Britanniassa. Albumi ylsi Billboard-listan kolmossijalle. Sen musiikkia käytettiin Hal Ashbyn elokuvassa Tervetuloa, Mr. Chance!.
Toinen albumi Deodato 2 ylsi sijalle 19 Billboard-listalla, ja siltä irrotettiin kaksi singlejulkaisua, muunnelmat Gershwinin Rhapsody in Bluesta ja Ravelin Pavanesta kuolleelle prinsessalle.
Deodato jatkoi levyttämistä 1980-luvun lopulle Warner Brothers Records -levymerkille, mutta levyjen suosio hiipui. Hän sai kuitenkin Yhdysvalloissa pari Top 20 -singlehittiä kappaleilla ”S.O.S., Fire In The Sky” ja ”Are You For Real".
Albumeja

1964: Inútil Paisagem
1964: Ataque
1964: Impulso
1964: Samba Nova Concepcao
1964: Tremendao
1971: Os Catedráticos
1972: Percepção
1973: Skyscrapers
1973: Donato/Deodato yhdessä João Donaton kanssa
1973: Prelude
1973: Deodato 2
1974: Deodato/Airto in Concert (Airto Moreiran kanssa)
1974: Whirlwinds
1974: Artistry
1975: First Cuckoo
1976: Very Together
1977: 2001 (Preluden uudelleennimetty uusintajulkaisu)
1978: Love Island
1979: Knights of Fantasy
1980: Night Cruiser
1982: Happy Hour
1984: Motion
1989: Somewhere Out There
1999: Rio Strut
2000: Bossa Nova Soundtrack
2001: Live at the Felt Forum
2002: Summer Samba
2007: Do It Again
2007: Eumir Deodato Trio – ao vivo no Rio
2010: The Crossing
Käännös suomeksi
Gangneung Hockey Centre

| Gangneung Hockey Centre |
| --- | --- |

Rakennuksen tiedot
Sijainti:   Gangneung, Etelä-Korea
Koordinaatit:  37°46′34″N, 128°54′05″E
Rakennustyöt aloitettu:  2014
Avattu:  2016
Katsojakapasiteetti
 10 000 (jääkiekko) 
Lisää rakennusartikkeleitaArkkitehtuurin teemasivulla
Gangneung Hockey Centre on vuonna 2016 avattu areena Gangneungissa Etelä-Koreassa.
Gangneung Hockey Centre oli yksi jääkiekon kisapaikoista vuoden 2018 talviolympialaisissa, se tulee myös olemaan kelkkajääkiekon kisapaikka saman vuoden talviparalympialaisissa. Areenan kapasiteetti on 10 000 katsojaa.
For Reasons Unknown

| ”For Reasons Unknown” The Killers |
| --- | --- | --- |

Singlen tiedot
 Albumilta: Sam’s Town
 B-puoli: ”Romeo and Juliet”
 Äänitetty : 2006
 Julkaistu: 25. kesäkuuta 2007
 Formaatti: CD, vinyyli, digitaalinen lataus
 Tekijä(t): Brandon Flowers, Dave Keuning, Mark Stoermer, Ronnie Vannucci
 Tuottaja(t): Flood, Alan Moulder, The Killers
 Tyylilaji: alternative rock
 Kesto: 03.31
 Levy-yhtiö: Island Records
The Killersin muut singlet
| ”Read My Mind” 2007 | ”For Reasons Unknown” 2007 | ”Human” 2008 |
For Reasons Unknown on yhdysvaltalaisen rockyhtye The Killersin kappale, joka julkaistiin neljäntenä singlenä yhtyeen toiselta studioalbumilta Sam’s Town 25. kesäkuuta 2007. Kappale on yhtyeen jäsenten Brandon Flowersin, Dave Keuningin, Mark Stoermerin ja Ronnie Vannuccin kirjoittama ja sille kuvattiin edellisten singlejen tapaan musiikkivideo.
”For Reasons Unknown” ylsi Britannian singlelistalla parhaimmillaan sijalle 53.
Kappaleet > CD-julkaisu

|  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| Nro | Nimi | Kesto |  |  |  |  |  |  |  |
| 1. | For Reasons Unknown | 3.31 |  |  |  |  |  |  |  |
| 2. | Romeo and Juliet (Dire Straits -cover)  | 5.25 |  |  |  |  |  |  |  |
|  |  | 8.56 |  |  |  |  |  |  |  |
Kappaleet > Vinyylijulkaisu

|  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| Nro | Nimi | Kesto |  |  |  |  |  |  |  |
| 1. | For Reasons Unknown | 3.31 |  |  |  |  |  |  |  |
| 2. | Sam’s Town (Live at Abbey Road Studios)  | 3.45 |  |  |  |  |  |  |  |
|  |  | 7.16 |  |  |  |  |  |  |  |
Kokoonpano

Brandon Flowers – laulu
Dave Keuning – kitara
Mark Stoermer – basso
Ronnie Vannucci – rummut, lyömäsoittimet
FS Lion (1930)

| Lion |
| --- | --- |

Aluksen vaiheet
Rakentaja:  Ateliers et Chantiers de France, Dunkerque
Kölinlasku:  6. elokuuta 1926
Laskettu vesille:  5. elokuuta 1929
Palveluskäyttöön:  21. tammikuuta 1931
Poistui palveluskäytöstä:  miehistönsä upottama 27. marraskuuta 1942
Tekniset tiedot
Uppouma:  2 474 t (standardi) 3 251 t (kuormattu)
Pituus:  130,2 m (kokonaispituus)
Leveys:  11,76 m
Syväys:  4,03 m
Koneteho:  64 000 shp
Nopeus:  35,5 solmua
Miehistöä:  10 upseeria ja 220 miehistönjäsentä
Aseistus
Aseistus:  5 x 138,6 mm tykkiä 4 x 37 mm ilmatorjuntatykkiä 4 x 13,2 mm ilmatorjuntakonekivääriä 6 x 550 mm torpedoputkea
Lion oli Ranskan laivaston 1930 vesille laskettu Guépard-luokan hävittäjä toisessa maailmansodassa, kunnes miehistö upotti aluksensa Toulonin satamassa 27. marraskuuta 1942.
Valmistus

Alus tilattiin Dunkerquesta Ateliers et Chantiers de Francelta, missä köli laskettiin 6. elokuuta 1926. Alus laskettiin vesille 5. elokuuta 1929 ja otettiin palvelukseen 21. tammikuuta 1931.
Palvelus

Lion liitettiin Välimeren laivaston 1. viirikköön, jonka mukana se osallistui Genovan pommitukseen kesäkuussa 1940. Ranskan ja akselivaltojen välisen aselevon astuttua voimaan alus pysyi Toulonissa tai Pohjois-Afrikan tukikohdissa.
Saksalaisten tunkeuduttua Vichyn Ranskan hallitsemalle alueelle alus upottautui 27. marraskuuta 1942 muiden ranskalaisalusten kanssa Toulonin satamaan. Italialaiset päättivät kuitenkin nostaa hylyn liittääkseen sen korjattuna laivastoonsa nimellä FR21. Se hinattiin Italiaan, mutta sitä ei koskaan kunnostettu.
FS Lyre (M648)

| Lyre |
| --- | --- |


Aluksen vaiheet
Rakentaja:  DCN, Arsenal de Lorient
Kölinlasku:  15. lokakuuta 1983
Laskettu vesille:  15. marraskuuta 1986
Palveluskäyttöön:  16. joulukuuta 1987
Tekniset tiedot
Uppouma:  615 t
Pituus:  51,5 m
Leveys:  8,90 m
Syväys:  3,80 m
Koneteho:  Pääkone: Werkspoor-Wärtsilä ARUB 215V12 -dieselmoottori, 1 900 ch (1 400 kW) Apukone: 2 x ACEC 120 hv
Nopeus:  pääkoneilla: 15 solmua apukoneilla: 7 solmua
Miehistöä:  5 upseeria 32 aliupseeria 12 miehistönjäsentä
Aseistus
Aseistus:  1 x 20 mm modèle F2 2 x 12,7 mm konekivääriä 2 x 7,62 mm konekivääriä
Lyre (runkonumero M648) on Ranskan laivaston 1987 palvelukseen otettu Éridan-luokan miinantorjunta-alus (ransk. Chasseur).
Valmistus

Alus tilattiin DCN:n Lorientin telakalta, missä köli laskettiin 15. lokakuuta 1983. Se laskettiin vesille 15. marraskuuta 1986 ja otettiin palvelukseen 16. joulukuuta 1987.
Palvelus

Alus oli 2014 palveluksessa sijoitettuna Brestiin.
FS Lucifer (1853)

| Lucifer |
| --- | --- |

Aluksen vaiheet
Rakentaja:  Arsenal de Rochefort
Kölinlasku:  12. helmikuuta 1852
Laskettu vesille:  24. toukokuuta 1853
Palveluskäyttöön:  24. helmikuuta 1854
Poistui palveluskäytöstä:  29. lokakuuta 1874
Loppuvaihe:  myyty romutettavaksi 1887
Tekniset tiedot
Uppouma:  820 t
Pituus:  51,64 m
Leveys:  8,15 m
Syväys:  3,32 m
Koneteho:  200 hv
Nopeus:  9,8 solmua
Miehistöä:  93
Aseistus
Aseistus:  2 × 30 naulan tykkiä 2 × 160 mm tykkiä
Lucifer oli Ranskan laivaston vuonna 1853 vesille laskettu puurunkoinen Lucifer-luokan aviso.
Valmistus

Alus tilattiin 19. helmikuuta 1851 Rochefortin laivastontelakalta, missä köli laskettiin 12. helmikuuta 1851. Alus laskettiin vesille 24. toukokuuta 1853 ja otettiin palvelukseen 24. helmikuuta 1854. Alus valmistui maaliskuussa.
Palvelus

Alus oli 20.-29. toukokuuta 1854 Ranskan laivasto-osastossa Kielissä ja vuoden 1855 Itämeren laivueessa. Alus lähti 22. toukokuuta 1855 toiselle matkalleen Kertsiin Krimin niemimaalle.
Alus poistettiin alusluettelosta 29. lokakuuta 1874 ja sijoitettiin 21. lokakuuta 1875 hiiliproomuksi Cherbourgiin. Alus myytiin romutettavaksi vuonna 1887.
FS Limier (1866)

| Limier |
| --- | --- |

Aluksen vaiheet
Rakentaja:  Arsenal de Brest
Kölinlasku:  7. maaliskuuta 1865
Laskettu vesille:  1866
Palveluskäyttöön:  1868
Poistui palveluskäytöstä:  23. lokakuuta 1887
Tekniset tiedot
Uppouma:  1 342 t
Pituus:  63,2 m
Leveys:  10,34 m
Syväys:  4,7 m
Koneteho:  1 041 ihp
Nopeus:  12,5 solmua
Miehistöä:  154
Aseistus
Aseistus:  1 × 160 mm tykki 4 × 140 mm tykkiä
Limier oli Ranskan laivaston vuonna 1866 vesillelaskettu puurunkoinen Limier-luokan 1. luokan aviso, joka luokiteltiin vuonna 1876 3. luokan risteilijäksi.
Valmistus

Alus tilattiin Brestin laivastontelakalta ja sen köli laskettiin 7. maaliskuuta 1865. Alus laskettiin vesille 1866 ja se liitettiin laivastoon vuonna 1868.
Palvelus

Limier saapui 16. huhtikuuta 1868 Lorientiin ja se poistettiin alusluettelosta 23. lokakuuta. Se oli varastoaluksena Lorientissa vuosina 1888-1894, jonka jälkeen se oli hiiliproomuna aina vuoteen 1931 saakka.
Eyuphuro

| Eyuphuro> Tiedot |
| --- | --- |
Toiminnassa:  1981–1990, 1998–
Tyylilaji:  maailmanmusiikki
Kotipaikka:  Mosambik
Laulukieli:  macua
Jäsenet:  Zena Bacar, laulu   Issufo Manuel, laulu   Belarmino Rita Godeiros, lyömäsoittimet   Jorge Cossa, lyömäsoittimet   Mahamudo Selimane, kitara   Firmino Luis Hunguana, basso  
Entiset jäsenet:  Omar Issa   Gimo Remane  
Infobox OKNimi-testi OK: 
Eyuphuro on perinteistä afrikkalaista musiikkia länsimaiseen populaarimusiikkiin sekoittava yhtye Mosambikista. Yhtyeen kappaleet ovat laulettu pääosin macuan kielellä. Itse yhtyeen nimi tarkoittaa suomeksi "pyörremyrskyä".
Historia

Omar Issa, Gimo Remane ja Zena Bacar perustivat Eyuphuron vuonna 1981. Eyuphuro ehti julkaista yhden levyn, Mama Mosambikin, ennen kuin yhtye hajosi vuoden 1990 paikkeilla. Eyuphuro on esiintynyt myös Provinssirockissa, vuonna 1990. Vuonna 1998 yhtyeen laulaja Zena Bacar perusti Eyuphuron uudelleen. Eyuphuro teki vuonna 2001 uuden levyn, Yellelan.
Jäsenet

Ensimmäisellä levyllä:
Zena Bacar (laulu)
Omar Issa
Gimo Remane
Toisella levyllä:
Zena Bacar (laulu)
Issufo Manuel (laulu)
Belarmino Rita Godeiros (lyömäsoittimet)
Jorge Cossa (lyömäsoittimet)
Mahamudo Selimane (kitara)
Firmino Luis Hunguana (basso)
Toisella levyllä eräissä kappaleissa esiintyy myös yhtyeeseen kuulumattomia muusikkoja; Mariamo Mussa Hohberg (laulu), Orlando da Conceicao (saksofoni) ja Benedito Mazbuko (koskettimet).
Levyt

Mama Mosambiki (1986)
Yellela (2001)
Aiheesta muualla

Eyuphuro levy-yhtiö Real World Recordsin sivuilla. (englanniksi)
Esko Mattila

Esko Mattila (vasemmalla) ja Heikki Savolainen vuonna 1972.
Esko Väinö Kalervo Mattila (15. elokuuta 1920 Ii – 23. joulukuuta 1993 Helsinki) oli suomalainen näyttelijä-ohjaaja.
Esko Mattila oli kiinnitettynä Oulun Näyttämöllä 1946–1948, Joensuun kaupunginteatterissa 1948–1950, Lahden kaupunginteatterissa 1950–1951 ja Jyväskylän Työväen Teatterissa 1951–1955. Vuosina 1955–1961 Mattila toimi Kotkan kaupunginteatterin ohjaaja-näyttelijänä ja sitten Joensuun kaupunginteatterin johtajana vuoteen 1965, jolloin hän siirtyi näyttelijäksi MTV-teatteriin. Mattila näytteli paljon Pyynikin kesäteatterissa, esimerkiksi Niskavuoren Aarnea ja Jussi Koskelaa näytelmässä Täällä Pohjantähden alla. Hän näytteli pitkään myös Intimiteatterissa. Vuonna 1983 Mattilalle myönnettiin Suomen Teatterijärjestöjen Keskusliiton kultainen ansiomerkki.
Mattila on näytellyt myös elokuvissa ja televisiosarjoissa. Hänen tunnetuimmat roolinsa ovat punapäällikkö Kalle Ylöstalo elokuvissa Täällä Pohjantähden alla ja Pohjantähti, kirkkoherran rooli elokuvassa Mies joka ei osannut sanoa ei sekä Vorošilovin rooli minisarjassa Sodan ja rauhan miehet. Hän oli aviossa Raija Järvisen kanssa vuodesta 1950 alkaen.
Mattila on haudattu Hietaniemen hautausmaalle Helsinkiin.
Filmografia

Täällä Pohjantähden alla (1968)
Kunnon sotamies Svejkin seikkailuja (1968) (tv-sarja)
Mummoni ja Mannerheim (1971-1973) (tv-sarja)
Se on sitten kevät (1972) (tv-elokuva)
Pohjantähti (1973)
Mies joka ei osannut sanoa ei (1975)
Sodan ja rauhan miehet (1978–1979) (minitv-sarja)
Natalia (1979)
Poltettu oranssi (1980) (tv-elokuva)
Uuno Turhapuron aviokriisi (1981)
Jousiampuja (1982)
Valtuuskunta (1986) (tv-elokuva)
Poliisijuttu (1988) (tv-sarja)
Sokko (1989)
Kuolleita unelmia (1991)
FS Pluton (M622)

| Pluton |
| --- | --- |
 Pluton

Aluksen vaiheet
Rakentaja:  Chantiers de la Perrière, Lorient
Kölinlasku:  25. syyskuuta 1985
Laskettu vesille:  15. huhtikuuta 1986
Palveluskäyttöön:  12. joulukuuta 1986
Tekniset tiedot
Uppouma:  409 t
Pituus:  41,60 m
Leveys:  7,50 m
Syväys:  3,20 m
Koneteho:  2 × SACM-Wärtsilä UD30V16M3 -dieselmoottori, 1 618 kW
Nopeus:  13,5 solmua
Miehistöä:  1 upseeria 8 aliupseeria 6 miehistönjäsentä
Aseistus
Aseistus:  1-2 × 12,7 mm konekivääriä
Pluton (runkonumero M622) on Ranskan laivaston 1987 palvelukseen otettu Vulcain-luokan sukeltajien emäalus (ransk. Bâtiments-bases de plongeurs démineurs).
Valmistus

Alus tilattiin Lorientista Chantiers de la Perrièreltä, missä köli laskettiin 25. syyskuuta 1985. Se laskettiin vesille 15. huhtikuuta 1986 ja otettiin palvelukseen saman vuoden lopulla 12. joulukuuta.
Palvelus

Alus oli 2014 palveluksessa sijoitettuna Touloniin.
Esko Mannermaa

Esko Valto Mannermaa (21. huhtikuuta 1916 Viipuri – 23. elokuuta 1975 Helsinki) oli suomalainen näyttelijä.
Mannermaa aloitti näyttelijäuransa Viipurin ja Tampereen teattereissa 1930-luvulla. Lisäksi Mannermaa toimi Filmistudion lyhytelokuvien suunnittelijana 1940-luvulla ja selostajana 1960-luvulle saakka. Mannermaa siirtyi 1950-luvulla näyttelijäksi Helsingin kaupunginteatteriin, missä näytteli kuolemaansa saakka.
Mannermaa näytteli urallaan 18 elokuvassa vuosina 1940–1971 ja lukuisissa televisio-ohjelmissa ja -elokuvissa, mutta myös useissa radiokuunnelmissa. Mannermaan debyyttirooli oli Fritsu Rantamon osa kepeässä komediassa Herra johtajan "harha-askel" (1940). Hänen tunnetuimpia elokuvaroolejaan olivat patruunan osa elokuvassa Kaunis Kaarina (1955), kamreeri Brynolf Pedantziuksen osa elokuvassa Ihana seikkailu (1962) sekä roolit Komisario Palmu -elokuvissa. Viimeiseksi elokuvaksi jäi Maunu Kurkvaaran Kujanjuoksu (1971), missä Mannermaalla oli apulaispäällikkö Rannan rooli.
Mannermaa oli vuosina 1941–1958 naimisissa Elina Vänttisen kanssa ja vuosina 1958–1975 näyttelijä Hillevi Lagerstamin kanssa. Mannermaa kuoli 23. elokuuta 1975 Helsingissä 59 vuoden ikäisenä.
Mannermaa sai Pro Finlandia -mitalin vuonna 1972.
Aiheesta muualla

Esko Mannermaa Internet Movie Databasessa. (englanniksi)
Esko Mannermaa Elonetissä.
Falmer Stadium

| AMEX Stadium |
| --- | --- |

Rakennuksen tiedot
Sijainti:  Falmer, Brighton, Englanti
Rakennustyöt aloitettu:  17. joulukuuta 2008
Avattu:  16. heinäkuuta 2011
Omistaja:  The Community Stadium Limited
Hoitaja:  Brighton and Hove Albion FC
Kenttä:  nurmi
Kustannukset:  93 milj. £
Arkkitehti:  KSS Design Group
Käyttäjät
 Brighton and Hove Albion FC 
Katsojakapasiteetti
 31 876 
Kentän mitat
 105 x 68 m 
Lisää rakennusartikkeleitaArkkitehtuurin teemasivulla
Falmer Stadium (tunnetaan sponsorisyistä nimellä American Express Community Stadium) on Englannin Brightonissa sijaitseva jalkapallostadion. Se toimii Englannin valioliigassa pelaavan Brighton and Hove Albionin kotistadionina.
Fagottikonsertto (Mozart)

Wolfgang Amadeus Mozart sai fagottikonserttonsa B-duurissa (KV 191) valmiiksi Salzburgissa kesäkuussa 1774. Ei ole tiedossa, kenelle Mozart teoksensa sävelsi. Kyseessä on ainoa Mozartilta säilynyt teos, jossa soolosoittimena käytetään fagottia. Hänen on kuitenkin sanottu säveltäneen myös kolme muuta fagottikonserttoa ja fagottisonaatin.
Osat

Ääninäytteet
Äänite vuodelta 1957. Arthur Grossman Ranskassa.
Äänite vuodelta 1957. Arthur Grossman Ranskassa.
Äänite vuodelta 1957. Arthur Grossman Ranskassa.
Äänitiedostojen kuunteluohjeet
Konsertto koostuu kolmesta osasta:
Allegro
Andante ma adagio
Rondo: Tempo di Menuetto
Hitaan osan teema muistuttaa läheisesti "Porgi, amor" -aariaa Figaron häistä.