stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Clifton (sarjakuva)
Päähenkilö

Lontoon lähistöllä Puddingtonissa asuva eversti Sir Harold Wilberforce Clifton on eläkkeellä oleva MI5:n vakooja, joka ajoittain suorittaa tehtäviä Britannian hallituksen laskuun. Tarinoissa Cliftonin flegmaattinen suhtautuminen stressiin johtaa humoristisiin tilanteisiin. Cliftonin harrastuksiin kuuluvat partiotoiminta, kissat sekä sikarivöiden keräily. Clifton sai ritarin arvon vuonna 1993 pelastettuaan kuninkaallisen perheen jäsenen.
Cliftonin ajoneuvo, MG TD 1950-luvun alusta, ruhjoutuu usein tarinoissa mutta korjataan ennalleen kustannuksista piittaamatta.
Cliftonin vakoilutehtävät vievät hänet useiden tapausten pariin, usein poliisin tai MI5:n avustakasi. Hänen yhteyshenkilönsä MI5:ssä on eversti Donald Spruce, joka jalkavammansa vuoksi usein kutsuu Cliftonin avustamaan arkaluontoisissa tehtävissä.
Myöhemmissä tarinoissa Cliftonin kerrotaan palvelleen myös toisessa maailmansodassa Yhdistyneen kuningaskunnan ilmavoimien taistelulentäjänä.
Julkaisuhistoria

Cliftonin hahmon loi sarjakuvataiteilija Raymond Macherot, ja ensimmäinen tarina julkaistiin Tintin-lehdessä 16. joulukuuta 1959. Alun perin Macherot oli käyttänyt hahmon työnimenä eversti Horatio Amaory Crickettia, mutta ennen enemmän tarinan julkaisua hän päätyi nimeämään hahmon eversti Cliftoniksi. Cliftonin etunimet mainittiin ensimmäisen kerran vasta toisessa tarinassa.
Kolmen vuosina 1959–1960 julkaistun tarinan jälkeen Macherot siirtyi muiden tehtävien pariin, ja lopulta siirtyi Tintin-lehden toimituksesta ja siirtyi kilpailevan Spiroun työntekijäksi. Cliftonin oikeudet kuitenkin jäivät Tintin-lehdelle. Tämän seurauksena Clifton hyllytettiin kuudeksi vuodeksi.
Vuonna 1969  Jo-El Azara ja Greg herättivät sarjan henkiin piirtämällä yhteistyössä tarinan Les lutins diaboliques. Vuonna 1975 Turk ja Bob de Groot julkaisivat tarinan Le mystère de la voix qui court, josta alkoi pitkään kestänyt yhteistyö hahmon parissa.
Turk siirtyi syrjään vuonna 1983 ja hänen tilalleen piirtäjäksi tuli Bédu. Bédu ja de Groot työskentelivät yhdessä aina 1990-luvulle saakka. Vuonna 1991 Bédun vastuulle jäivät sekä sarjan piirtäminen että kirjoittaminen. Tauon jälkeen vuonna 2003 Michel Rodrigue ja de Groot aloittivat yhteistyön.
Julkaisut Suomessa

Clifton-albumeita on Suomessa julkaistu vain muutamia pääasiassa 1970- ja 1980-luvuilla:
| Tekijät | Julkaistu Suomessa | Suomenkielinen nimi | Alkukielinen nimi | Julkaisija Suomessa |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| Turk, de Groot | 1976 | Sydämelliset terveiset | Hard tegen 't hart | Super Pokkari (Sanoma) |
| Raymond Macherot | 1977 | Clifton New Yorkissa | Clifton á New York | Non Stop |
| Raymond Macherot | 1977 | Eversti Cliftonin tutkimuksia | Op speurtocht met kolonel Clifton | – |
| Raymond Macherot | 1977 | Clifton ja vakoojat | Clifton tegen de spionnen | Non Stop |
| Turk, de Groot, Regnier | 1980 | Kovakourainen ääni | Het geheim van de rennende stem | Lehtimiehet Oy |
| Turk, de Groot, Regnier | 1980 | Naurava varas | De lachende dief | Lehtimiehet Oy |
| Turk, de Groot | 1982 | Panttereita ja terroristeja | Een panter voor de kolonel | Semic |
| Turk, de Groot | 1983 | Kaikkien aikojen keikka | Alias Lord X | Semic |
| Turk, de Groot | 1983 | Sir Jason | Sir Jason | Semic |
| Turk, de Groot | 1983 | Outo rikosvyyhti | Dear Mr. Wilkinson | Lehtimiehet Oy |
| Turk, de Groot | 1984 | 7 päivää elinaikaa | 7 dagen om te sterven | Semic |
Aiheesta muualla

Clifton-julkaisut belgialaisessa Tintin-lehdessä
Clifton-julkaisut ranskankielisessäTintin-lehdessä BDoubliées
Clifton.nl (englanniksi), (hollanniksi)
Cliffside Park

| Cliffside Park |
| --- | --- |
 Trinity Episcopal Church
 Cliffside Park Bergenin piirikunnan kartalla.
 Cliffside Park
 Koordinaatit: 40°49′20″N, 73°59′16″W 
Valtio:   Yhdysvallat
Osavaltio:  New Jersey
Piirikunta:  Bergen
Väkiluku (2010):  23 594
 
 www.cliffsideparknj.gov 
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Cliffside Park on kunta (borough) Yhdysvaltojen New Jerseyn osavaltion Bergenin piirikunnassa. Sen asukasluku oli vuoden 2010 väestönlaskennan mukaan 23 594.
Maantiede

Cliffside Park sijaitsee New Jerseyn osavaltiossa Bergenin piirikunnassa Hudsonjoen varren Palisades-kallioiden päällä. Nimi Cliffside Park on johdettu kallioista erotuksena kallioiden alapuolella sijaitsevasta Edgewaterista.
Historia

Nykyisen Cliffside Parkin alue käsitti alun perin metsikköä ja viljalymaata. Paikkakunta alkoi kasvaa, kun sen kautta rakennettiin lautoille Weehawkenissa rautatie- ja ratikkaliikennettä. Lautoilla liikennöitiin puolestaan New Yorkiin. Vuoteen 1871 nykyinen Cliffside Park oli osa Hackensackia (township) ja sittemmin Ridgefieldin kaupunkia. Oman kunnallishallintonsa (borough) se sai vuonna 1895. Vuosien 1905–1971 välillä Cliffside Parkin ja viereisen Fort Leen alueella oli Palisades Amusement Park-huvipuisto, joka purettiin lopulta kerrostaloasuntojen tieltä.
Talous

Cliffside Park käsittää nykyisin lähinnä asuinaluetta. Monet paikalliset käyvät töissä New Yorkissa, ja Cliffside Park sijaitsee New Yorkin kaupunkiin kulkevien George Washington Bridge-sillan ja Lincoln Tunnel-tunnelin välissä.
Kotitalouksien keskimääräiset vuosittaiset ansiot Cliffside Parkissa aikavälillä 2014–2018 olivat 66 952 USD ja henkilöä kohden 42 405 USD. 12,3 % väestöstä eli köyhyysrajan alapuolella.
Väestö

Cliffside Parkin asukasluku oli vuoden 2010 väestönlaskennan mukaan 23 594 ja vuoden 2019 arvion mukaan 26 133. Asukkaista 67,2 % oli taustaltaan valkoisia (latinot pois lukien 45,5 %), 3,4 % afroamerikkalaisia, 31,8 % latinoja mistä tahansa rodusta ja 16,2 % aasialaisia. 61,8 % Cliffside Parkin asukkaista puhui kotonaan jotakin muuta kieltä kuin englantia ja 47,7 % asukkaista oli syntynyt ulkomailla.
Cliffside Parkin kartta.
Kerrostaloja entisen huvipuiston paikalla.
Circuit de Spa-Francorchamps

| Circuit de Spa-Francorchamps |
| --- | --- |

Sijainti:   Stavelot ja Malmedy, Belgia
Aikavyöhyke:  UTC+1
Valmistumisvuosi:  1921
Katsojakapasiteetti:  70 000
Radan pituus:  7,004 km
Mutkia:  19
Rataennätys:  1.44,701 ( Sergio Perez, Red Bull Racing, 2024)
Suurimmat tapahtumat:  Formula 1, Span 24 tunnin ajo, FIA WEC, Formula 2, Formula 3, GP2, GP3, WTCC, DTM, Porsche SC
1921–1939

Radan pituus:  14,9 km
Mutkia:  25
Rataennätys:  5.04,1 ( Hermann Lang, Mercedes-Benz, 1937
1947–1978

Radan pituus:  14,1 km
Mutkia:  21
Rataennätys:  3.13,4 ( Henri Pescarolo, Matra, 1973 WSC)
1979–1980

Radan pituus:  6,947 km
Mutkia:  17
1994
Radan pituus:  7,001 km
Mutkia:  19
Rataennätys:  1.57,117 ( Damon Hill, Williams, 1994)
1981–1993, 1995–2003

Radan pituus:  6,968 km
Mutkia:  19
Rataennätys:  1.47,176 ( Michael Schumacher, Ferrari, 2002)
2004–2006

Radan pituus:  6,976 km
Mutkia:  19
Rataennätys:  1.45,108 ( Kimi Räikkönen, McLaren, 2004)
Formula 1
Kilpailun pituus:  44 kierrosta, 308,052 km
Ensimmäinen GP:  1950
Grand Prix’itä ajettu:  57
Eniten voittoja:   Michael Schumacher (6)
Circuit de Spa-Francorchamps on moottorirata Stavelotin ja Malmedyn kunnissa Liègen maakunnassa Belgiassa.
Vanha ja uusi rata.
Eau Rouge kuvattuna vanhan lähtösuoran päästä.
Rata ilmasta kuvattuna.
Radalla on ajettu Formula 1:n Belgian Grand Prix’ta Zolderin ja Nivellesin ratojen lisäksi. Rata on pitkään ollut Formula 1 -radoista pisin; pituutta sillä oli aikaisemmin 14,1 km, nykyään noin 7 km. Radalla ajetaan myös muun muassa Porsche Supercupia, Formula 2- ja FIA WEC -sarjaa sekä vuosittain Span 24 tunnin ajo.
Kauden 1998 Belgian GP:n ensimmäisellä kierroksella radalla sattui Formula 1 -historian suurin kolari, jossa 13 autoa joutui keskeyttämään.
Eau Rouge / Raidillon

Koko mutkayhdistelmää kutsutaan usein virheellisesti Eau Rougeksi. Alkuperäinen Eau Rouge oli vasemmalle kaartuva mutka, josta on edelleen käytössä pieni pätkä ennen oikealle jyrkkään ylämäkeen kääntyvää Raidillon-mutkaa. Eau Rouge ja sitä seurannut Virage de l’Ancienne Douane -mutka poistettiin radasta vuonna 1947, kun Raidillon rakennettiin radan nopeuttamiseksi. Nimensä Eau Rouge -mutka saa radan ali virtaavasta samannimisestä joesta.
Kaudella 1994 Raidillon-mutkaan tehtiin šikaani, jonka tarkoituksena oli pudottaa autojen nopeuksia turvallisuuden parantamiseksi. Taustalla oli kaksi kuolonuhria vaatinut San Marinon GP.
Koska Eau Rougesta on edelleen jäljellä lyhyt vasemmalle kaartava osa ennen oikealle ylämäkeen johtavaa Raidillonia, käytetään mutkayhdistelmästä joskus nimityksiä Eau Rouge-Raidillon tai Le Raidillon de l’Eau Rouge.
Vuoden 2019 Belgian F2-kisassa Raidillon-mutkassa sattui kuolemaan johtanut kolari, jossa kuoli ranskalainen kuljettaja Anthoine Hubert. Kolari tapahtui, kun Giuliano Alesi menetti Raidillon-mutkassa autonsa hallinnan, jolloin muut kuljettajat hänen takanaan joutuivat hidastamaan välttääkseen törmäyksen Alesiin. Sen seurauksena Hubert pyörähti turva-alueen rengasvalliin, jonka jälkeen Juan Manuel Correa törmäsi hurjalla nopeudella suoraan Hubertin kylkeen. Hubertin auto katkesi kahtia ja Correan auto romuttui ja kääntyi katolleen. Hubert kuoli noin puolitoista tuntia kolarin jälkeen. Correa sai kolarissa vakavat vammat, mutta selviytyi.
Kunnostustyöt

Kaudella 2006 Spa-Franchorchamps’n rata pudotettiin Formula 1 -kilpailukalenterista, sillä rataan vaadittiin mittavat kunnostustyöt. Spa-Franchorchamps’n osakilpailu ajettiin jälleen 16. syyskuuta 2007. Radan ensimmäistä La Sourcen mutkaa oli siirretty 100 metriä eteenpäin, jotta uudet suuret varikkotilat mahtuivat radalle. Lisäksi muuria siirrettiin kauemmas radasta. Radan loppuosassa niin sanottua bussipysäkkišikaania muutettiin entistä hitaammaksi. Muutosten myötä radan pituus kasvoi hieman, nykyiseen 7,004 kilometriin.
Vuodeksi 2022 radan turva-alueita muutettiin leveämmiksi ja sora-alueita lisättiin, jotta kilpailunjärjestäjillä olisi tulevaisuudessa mahdollista järjestää myös moottoripyöräkilpailuja radallaan.
Voittajat

Eniten voittoja Span radalta Formula 1:ssä on saksalaisella Michael Schumacherilla. Hän voitti kilpailun vuosina 1992, 1995, 1996, 1997, 2001 ja 2002. Suomen kansalaisista Spassa on voittanut Mika Häkkinen (vuonna 2000), Kimi Räikkönen (vuosina 2004, 2005, 2007 ja 2009), sekä Nico Rosberg (vuonna 2016).
Markus Palttala on voittanut Span 24 tunnin ajon Cat.2-luokassa Porschella PSI Motorsport Team -autokunnassa vuonna 2001, 1 000 km:n ajon Le Mans Seriesin GT1 -luokassa Fordilla Marc VDS Racing Team -autokunnassa vuonna 2010 ja Span 24 tunnin ajon kokonaiskilpailun vuonna 2015 BMW Sports Trophy Team Marc VDS -autokunnassa.
Mika Salo on voittanut Span 24 tunnin ajon GT2-luokassa Ferrarilla AF Corse -autokunnassa vuonna 2006.
Toni Vilander on voittanut Span 24 tunnin ajon GT2-luokassa vuonna 2009, Pro-Am Cup -luokan vuonna 2013 ja Span 6 tunnin ajon FIA WEC -sarjassa LMGTE Pro -luokassa vuonna 2014 Ferrarilla AF Corse -autokunnassa.
Voittajat > Grand Prix

| Kausi | Kuljettaja | Valmistaja | Raportti |
| --- | --- | --- | --- |
| 1925 |  Antonio Ascari | Alfa Romeo | Raportti |
| 1930 |  Louis Chiron | Bugatti | Raportti |
| 1931 |  William Grover-Williams  Caberto Conelli | Bugatti | Raportti |
| 1933 |  Tazio Nuvolari | Maserati | Raportti |
| 1934 |  René Dreyfus | Bugatti | Raportti |
| 1935 |  Rudolf Caracciola | Mercedes-Benz | Raportti |
| 1937 |  Rudolf Hasse | Auto Union | Raportti |
| 1939 |  Hermann Lang | Mercedes-Benz | Raportti |
| 1947 |  Jean-Pierre Wimille | Alfa Romeo | Raportti |
| 1949 |  Louis Rosier | Talbot-Lago-Talbot | Raportti |
Voittajat > Formula 1

| Kausi | Kuljettaja | Valmistaja | Raportti |
| --- | --- | --- | --- |
| 1950 |  Juan Manuel Fangio | Alfa Romeo | Raportti |
| 1951 |  Giuseppe Farina | Alfa Romeo | Raportti |
| 1952 |  Alberto Ascari | Ferrari | Raportti |
| 1953 |  Alberto Ascari | Ferrari | Raportti |
| 1954 |  Juan Manuel Fangio | Maserati | Raportti |
| 1955 |  Juan Manuel Fangio | Mercedes | Raportti |
| 1956 |  Peter Collins | Ferrari | Raportti |
| 1958 |  Tony Brooks | Vanwall | Raportti |
| 1960 |  Jack Brabham | Cooper-Climax | Raportti |
| 1961 |  Phil Hill | Ferrari | Raportti |
| 1962 |  Jim Clark | Lotus-Climax | Raportti |
| 1963 |  Jim Clark | Lotus-Climax | Raportti |
| 1964 |  Jim Clark | Lotus-Climax | Raportti |
| 1965 |  Jim Clark | Lotus-Climax | Raportti |
| 1966 |  John Surtees | Ferrari | Raportti |
| 1967 |  Dan Gurney | Eagle-Weslake | Raportti |
| 1968 |  Bruce McLaren | McLaren-Ford | Raportti |
| 1970 |  Pedro Rodríguez | BRM | Raportti |
| 1983 |  Alain Prost | Renault | Raportti |
| 1985 |  Ayrton Senna | Lotus-Renault | Raportti |
| 1986 |  Nigel Mansell | Williams-Honda | Raportti |
| 1987 |  Alain Prost | McLaren-TAG | Raportti |
| 1988 |  Ayrton Senna | McLaren-Honda | Raportti |
| 1989 |  Ayrton Senna | McLaren-Honda | Raportti |
| 1990 |  Ayrton Senna | McLaren-Honda | Raportti |
| 1991 |  Ayrton Senna | McLaren-Honda | Raportti |
| 1992 |  Michael Schumacher | Benetton-Ford | Raportti |
| 1993 |  Damon Hill | Williams-Renault | Raportti |
| 1994 |  Damon Hill | Williams-Renault | Raportti |
| 1995 |  Michael Schumacher | Benetton-Renault | Raportti |
| 1996 |  Michael Schumacher | Ferrari | Raportti |
| 1997 |  Michael Schumacher | Ferrari | Raportti |
| 1998 |  Damon Hill | Jordan-Mugen-Honda | Raportti |
| 1999 |  David Coulthard | McLaren-Mercedes | Raportti |
| 2000 |  Mika Häkkinen | McLaren-Mercedes | Raportti |
| 2001 |  Michael Schumacher | Ferrari | Raportti |
| 2002 |  Michael Schumacher | Ferrari | Raportti |
| 2004 |  Kimi Räikkönen | McLaren-Mercedes | Raportti |
| 2005 |  Kimi Räikkönen | McLaren-Mercedes | Raportti |
| 2007 |  Kimi Räikkönen | Ferrari | Raportti |
| 2008 |  Felipe Massa | Ferrari | Raportti |
| 2009 |  Kimi Räikkönen | Ferrari | Raportti |
| 2010 |  Lewis Hamilton | McLaren-Mercedes | Raportti |
| 2011 |  Sebastian Vettel | Red Bull-Renault | Raportti |
| 2012 |  Jenson Button | McLaren-Mercedes | Raportti |
| 2013 |  Sebastian Vettel | Red Bull-Renault | Raportti |
| 2014 |  Daniel Ricciardo | Red Bull Racing-Renault | Raportti |
| 2015 |  Lewis Hamilton | Mercedes | Raportti |
| 2016 |  Nico Rosberg | Mercedes | Raportti |
| 2017 |  Lewis Hamilton | Mercedes | Raportti |
| 2018 |  Sebastian Vettel | Ferrari | Raportti |
| 2019 |  Charles Leclerc | Ferrari | Raportti |
| 2020 |  Lewis Hamilton | Mercedes | Raportti |
| 2021 |  Max Verstappen | Red Bull Racing-Honda | Raportti |
| 2022 |  Max Verstappen | Red Bull Racing-RBPT | Raportti |
| 2023 |  Max Verstappen | Red Bull Racing-Honda RBPT | Raportti |
| 2024 |  Lewis Hamilton | Mercedes | Raportti |
Voittajat > GP2

| Kausi | Lähtö | Kuljettaja | Talli | Raportti |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| 2005 | 1. lähtö |  Nelson Piquet Jr. | Hitech Piquet Sports | Raportti |
| 2005 | 2. lähtö |  Adam Carroll | Super Nova International | Raportti |
| 2007 | 1. lähtö |  Nicolas Lapierre | DAMS | Raportti |
| 2007 | 2. lähtö |  Karun Chandhok | Durango | Raportti |
| 2008 | 1. lähtö |  Romain Grosjean | ART Grand Prix | Raportti |
| 2008 | 2. lähtö |  Pastor Maldonado | Piquet Sports | Raportti |
| 2009 | 1. lähtö |  Álvaro Parente | Ocean Racing Technology | Raportti |
| 2009 | 2. lähtö |  Giedo van der Garde | iSport International | Raportti |
| 2010 | 1. lähtö |  Pastor Maldonado | Rapax | Raportti |
| 2010 | 2. lähtö |  Sergio Pérez | Barwa Addax Team | Raportti |
| 2011 | 1. lähtö |  Christian Vietoris | Racing Engineering | Raportti |
| 2011 | 2. lähtö |  Luca Filippi | Scuderia Coloni | Raportti |
| 2012 | 1. lähtö |  Marcus Ericsson | iSport International | Raportti |
| 2012 | 2. lähtö |  Josef Král | Barwa Addax Team | Raportti |
| 2013 | 1. lähtö |  Sam Bird | Russian Time | Raportti |
| 2013 | 2. lähtö |  James Calado | ART Grand Prix | Raportti |
| 2014 | 1. lähtö |  Raffaele Marciello | Racing Engineering | Raportti |
| 2014 | 2. lähtö |  Felipe Nasr | Carlin | Raportti |
| 2015 | 1. lähtö |  Stoffel Vandoorne | ART Grand Prix | Raportti |
| 2015 | 2. lähtö |  Alexander Rossi | Racing Engineering | Raportti |
| 2016 | 1. lähtö |  Pierre Gasly | Prema Racing | Raportti |
| 2016 | 2. lähtö |  Antonio Giovinazzi | Prema Racing | Raportti |
Voittajat > Formula 2

| Kausi | Lähtö | Kuljettaja | Talli | Raportti |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| 2017 | 1. lähtö |  Artjom Markelov | Russian Time | Raportti |
| 2017 | 2. lähtö |  Sérgio Sette Câmara | MP Motorsport | Raportti |
| 2018 | 1. lähtö |  Nyck de Vries | Pertamina Prema Theodore Racing | Raportti |
| 2018 | 2. lähtö |  Nicholas Latifi | DAMS | Raportti |
Voittajat > GP3

| Kausi | Lähtö | Kuljettaja | Talli | Raportti |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| 2010 | 1. lähtö |  Robert Wickens | Status Grand Prix | Raportti |
| 2010 | 2. lähtö |  Adrien Tambay | Manor Racing | Raportti |
| 2011 | 1. lähtö |  Valtteri Bottas | Lotus ART | Raportti |
| 2011 | 2. lähtö |  Richie Stanaway | Lotus ART | Raportti |
| 2012 | 1. lähtö |  Daniel Abt | Lotus GP | Raportti |
| 2012 | 2. lähtö |  Matias Laine | MW Arden | Raportti |
| 2013 | 1. lähtö |  Daniil Kvjat | MW Arden | Raportti |
| 2013 | 2. lähtö |  Alexander Sims | Carlin | Raportti |
| 2014 | 1. lähtö |  Dean Stoneman | Marussia Manor Racing | Raportti |
| 2014 | 2. lähtö |  Alex Lynn | Carlin | Raportti |
| 2015 | 1. lähtö |  Emil Bernstorff | Arden International | Raportti |
| 2015 | 2. lähtö |  Luca Ghiotto | Trident | Raportti |
| 2016 | 1. lähtö |  Charles Leclerc | ART Grand Prix | Raportti |
| 2016 | 2. lähtö |  Jack Aitken | Arden International | Raportti |
| 2017 | 1. lähtö |  George Russell | ART Grand Prix | Raportti |
| 2017 | 2. lähtö |  Giuliano Alesi | Trident | Raportti |
| 2018 | 1. lähtö |  David Beckmann | Trident | Raportti |
| 2018 | 2. lähtö |  Nikita Mazepin | ART Grand Prix | Raportti |
Voittajat > Porsche Supercup

| Kausi | Lähtö | Kuljettaja | Talli | Raportti |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| 2002 | 1. lähtö |  Stéphane Ortelli | Kadach Tuning + Service | Raportti |
| 2004 | 1. lähtö |  Wolf Henzler | Infineon-Team Farnbacher PZM | Raportti |
| 2005 | 1. lähtö |  Dirk Werner | Farnbacher Racing PZN | Raportti |
| 2007 | 1. lähtö |  Patrick Huisman | Konrad Motorsport | Raportti |
| 2008 | 1. lähtö |  Sean Edwards | Konrad Motorsport | Raportti |
| 2009 | 1. lähtö |  Jeroen Bleekemolen | Konrad Motorsport | Raportti |
| 2010 | 1. lähtö |  Sean Edwards | Team Abu Dhabi on Tolimit | Raportti |
| 2011 | 1. lähtö |  Kuba Giermaziak | Verva Racing Team | Raportti |
| 2012 | 1. lähtö |  Nicki Thiim | Hermes Attempto Racing | Raportti |
| 2013 | 1. lähtö |  Klaus Bachler | Förch Racing by Lukas MS | Raportti |
| 2014 | 1. lähtö |  Earl Bamber | Fach Auto Tech | Raportti |
| 2015 | 1. lähtö |  Sven Müller | Lechner Racing Middle East | Raportti |
| 2015 | 2. lähtö |  Philipp Eng | Market Leader by Project 1 | Raportti |
| 2016 | 1. lähtö |  Mathieu Jaminet | Martinet by Alméras | Raportti |
| 2017 | 1. lähtö |  Dennis Olsen | Walter Lechner Racing Team | Raportti |
| 2017 | 2. lähtö |  Dennis Olsen | Walter Lechner Racing Team | Raportti |
| 2018 | 1. lähtö |  Thomas Preining | BWT Lechner Racing | Raportti |
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Circuit de Spa-Francorchamps Wikimedia Commonsissa
Formula 1 -radat
| --- | --- |
Kaudella 2024:    Sakhir   Jedda   Melbourne   Suzuka   Shanghai   Miami   Imola   Monaco   Montréal   Barcelona   Spielberg   Silverstone   Budapest   Spa   Zandvoort   Monza   Baku   Singapore   Austin   México   Interlagos   Las Vegas   Lusail   Abu Dhabi 
Aikaisemmilla kausilla:    Adelaide   Ain-Diab   Aintree   Anderstorp   AVUS   Brands Hatch   Bremgarten   Buddh   Buenos Aires   Caesars Palace   Clermont-Ferrand   Dallas   Detroit   Dijon   Donington Park   East London   Estoril   Fuji   Hockenheim   Indianapolis   Istanbul   Jacarepaguá   Jarama   Jerez   Kyalami   Le Mans   Long Beach   Magny-Cours   Monsanto   Mont-Tremblant   Montjuïc   Mosport Park   Mugello   Nivelles-Baulers   Nürburgring   Paul Ricard   Pedralbes   Pescara   Phoenix   Portimão   Porto   Reims   Riverside   Rouen   Sebring   Sepang   Sotši   TI   Valencia   Watkins Glen   Yeongam   Zeltweg   Zolder 
Formula 1 -luokan Belgian Grand Prix’t
| 0 | 1 | 2 | 3 | 4 | 5 | 6 | 7 | 8 | 9 | 10 |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 1950-luku | 1950 | 1951 | 1952 | 1953 | 1954 | 1955 | 1956 | 1957 | 1958 | 1959 |
| 1960-luku | 1960 | 1961 | 1962 | 1963 | 1964 | 1965 | 1966 | 1967 | 1968 | 1969 |
| 1970-luku | 1970 | 1971 | 1972 | 1973 | 1974 | 1975 | 1976 | 1977 | 1978 | 1979 |
| 1980-luku | 1980 | 1981 | 1982 | 1983 | 1984 | 1985 | 1986 | 1987 | 1988 | 1989 |
| 1990-luku | 1990 | 1991 | 1992 | 1993 | 1994 | 1995 | 1996 | 1997 | 1998 | 1999 |
| 2000-luku | 2000 | 2001 | 2002 | 2003 | 2004 | 2005 | 2006 | 2007 | 2008 | 2009 |
| 2010-luku | 2010 | 2011 | 2012 | 2013 | 2014 | 2015 | 2016 | 2017 | 2018 | 2019 |
| 2020-luku | 2020 | 2021 | 2022 | 2023 | 2024 |  |  |  |  |  |
Radat: Circuit de Spa-Francorchamps (1950–1956, 1958, 1960–1968, 1970, 1983, 1985–2002, 2004–2005, 2007–) Nivelles-Baulers (1972, 1974) Circuit Zolder (1973, 1975–1982, 1984)
Clément Marot

| Clément Marot |
| --- | --- |
 Clément Marot
Henkilötiedot
Syntynyt: 1496
Kuollut: 1544 (47–48 vuotta)
Kansalaisuus:  Ranska
Ammatti:  kirjailija
Kirjailija
Äidinkieli: ranska
Tuotannon kieli: ranska
Aiheesta muualla
Löydä lisää kirjailijoitaKirjallisuuden teemasivulta
Clément Marot (23. marraskuuta 1496 Cahors, Ranska – 12. syyskuuta 1544 Torino, Italia) oli ranskalainen renessanssiajan runoilija.
Elämänvaiheet

Marot'n isä oli runoilija Jean Marot.
Marot oli Frans I:n kamaripalvelija ja hovirunoilija. Hän joutui syytteeseen osallisuudesta uskonpuhdistusliikkeeseen ja sai kärsiä vankeutta ja pakolaisuutta. Hänet vangittiin 1525, koska hän kirjoitti papistonvastaisia runoja, mutta vapautettiin seuraavana vuonna. Hän koki1530-luvulla  hengellisen muutoksen ja siirtyi reformoidun uskontulkinnan kannattajaksi. Hän pakerni 1535 Ferraraan uskonsa tähden, mutta parin vuoden kuluttua sai hän luvan palata, kunhan sanoutuisi irti reformoidusta uskonkäsityksestä. Hän suostui siihen, mutta ei luopunut käsityksistään ja pakeni Geneveen. Häntä ei kuitenkaan miellyttänyt geneveläinen reformoidun opin tulkinta, sillä se oli hänestä liian synkkää, ja hän lähti Italiaan. Hän kuoli Torinossa.
Runoilija

Marot oli ranskalaisen runouden välittäjänä keskiajasta renessanssiin. Hän kirjoitti lukuisia rakkausrunoja ja sävelsi osan runoistaan. Hänen sepittämänsä chansonit, rondot, balladit, sonetit ja etenkin epigrammit ovat sirotyylisiä (style marotique). Allegorinen runoelma L’enfer on pureva satiiri. Hänen tuotantoaan julkaisi pariisilainen kirjanpainaja ja kirjakauppias Denis Janot, jonka runojulkaisuista ne olivat kaikkein merkittävimpiä.
Marot julkaisi uudet painokset Ruusuromaanista (1527) ja François Villonin runoelmista (1532).
Virsirunoilija

Marot tunnetaan myös merkittävänä virsirunoilijana. Hän oli Ranskan protestanttien, "hugenottien", virsikirjan eli Hugenottipsalttarin keskeisiä runoilijoita. Ranskalainen uskonpuhdistaja Jean Calvin oli sitä mieltä, että seurakuntavirren sisällön piti olla suoraan Raamatusta. Siten reformoidun kirkon virsiperinne alkoi psalmivirsistä. Etusijan saivat Vanhan testamentin psalmit, joiden pohjalta kirjoitettiin loppusoinnullisia virsiä. Hugenottipsalttarissa oli 150 virttä, yhtä monta kuin Raamatussa on psalmeja, ja Marot oli kirjoittanut niistä kolmanneksen.
Vuoden 1986 Suomen evankelis-luterilaisen kirkon virsikirjassa on kaksi Marot'n virsisanoitusta: numero 199 "Nyt kiittäkää! On Herra hyvä" (suom. August Ahlqvist 1866, uud. Anna-Maija Raittila 1984, sävelmä: Ranskassa 1545) ja numero 268 "Hädässä huudan Herraa" (saks. Ambrosius Lobwasser 1573, ruots. Lars Vivallius 1625. Suom. virsikirjaan 1685, skhävelmä: Ranskassa 1539). Ruotsin kirkon virsikirjassa on virsi 538 "Hädässä huudan Herraa" Pekka Kivekkään 1998 uudelleen kääntämänä.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Clément Marot Wikimedia Commonsissa