stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Delta Ethniki

Delta Ethniki  oli Kreikassa pelattu jalkapallosarja. Se oli maan neljänneksi korkein sarjataso ennen yhdistämistään Football League 2:n kanssa kaudeksi 2013-2014.
Kreikan jalkapallo
Lajiliitto: Kreikan jalkapalloliitto 

Sarjat: Kreikan Superliiga (1. sarjataso) | Football League (2. sarjataso) | Football League 2 (3. sarjataso)

Cup-kilpailut: Kreikan cup | Kreikan supercup

Maajoukkueet: Kreikan maajoukkue | Kreikan naisten maajoukkue | Alle 21-vuotiaiden maajoukkue
Delta Cancri

| Delta Cancri (δ Cancri) |
| --- | --- |
Muut designaatiot:  Asellus Australis, Juzhnyj Oslenok, 47 Cancri, HR 3461, HD 74442, BD+18°2027, FK5 326, HIP 42911, SAO 98087, GC 12022, ADS 6967, CCDM 08447+1809
Näennäinen kirkkaus:  +3,94 mv
Spektriluokka:  K0III
Tähdistö:  Rapu
Epookki:  J2000
Rektaskensio (J2000):  08h 44m 41,1s
Deklinaatio (J2000):  +18° 09' 15"
Etäisyys vv.:  136 ± 5 valovuotta
Delta Cancri merkittynä δ:llä
Delta Cancri eli δ Cancri on oranssi jättiläistähti Ravun tähdistössä. Sen etäisyys Maasta on noin 180 valovuotta.
Don Black (valkoisen ylivallan kannattaja)

Don Black
Don Black (s. 1953) on yhdysvaltalainen valkoisen ylivallan kannattaja, joka tunnetaan parhaiten vihasivusto Stormfrontin perustajana. Hän oli jonkin aikaa David Duken seuraaja Ku Klux Klanin kansallisena johtajana ja sai kolmen vuoden vankeustuomion suunnitelmasta tehdä vuonna 1981 vallankaappaus Dominicalla.
Elämä

Black osallistui 1970-luvulla J. B. Stonerin epäonnistuneeseen kampanjaan Georgian kuvernöörin vaaleissa. Martin Luther Kingin murhaajan James Earl Rayn veli Jerry Ray oli Stonerin kampanjamanageri ja ampui Blackia rintakehän alueelle. Rikos johtui ilmeisesti siitä, että Blackin epäiltiin murtautuneen Stonerin toimistoon varastaakseen postituslistan National Socialist White People's Partyn käyttöön. Toivuttuaan Black liittyi Ku Klux Klaniin ja sai osakseen David Duken luottamuksen. Hän toimi ensin Alabamassa osavaltiotason Ku Klux Klan -johtajana ja oli sitten jonkin aikaa Duken seuraaja valtakunnallisen Ku Klux Klanin johdossa. Black sponsoroi marsseja, jotka järjestettiin 16th Street Baptist Churchin pommi-iskusta syytetyn Robert Chamblissin tueksi. Chambliss tuomittiin myöhemmin osuudestaan.
27. huhtikuuta 1981 Black ja yhdeksän muuta valkoisen ylivallan kannattajaa pidätettiin. He olivat valmistelleet Dominicalle suuntautuvaa merimatkaa aseita täynnä olleella aluksella pyrkimyksenään kaataa maan hallinto ja tehdä Dominicasta "valkoinen valtio". Black sai kolmen vuoden vankeustuomion osuudestaan suunnitelmaan. Hän opetteli vankilassa ohjelmointia. Vapautumisensa jälkeen hän tavoitteli pääsyä Yhdysvaltain senaattoriksi Alabamasta. Black meni naimisiin David Duken entisen vaimo Chloe Hardinin kanssa ja muutti West Palm Beachiin Floridaan. Siellä hän avasi 1990-luvun puolessavälissä Stormfront-keskustelupalstan.
Black on 2000-luvulla jatkanut läheistä yhteistyötään David Duken kanssa. Hän on järjestänyt Stormfrontille myös oheistoimintaa muun muassa pitämällä radiolähetyksiä. Vuonna 2009 Black oli yksi henkilöistä, joilta kiellettiin pääsy Isoon-Britanniaan. Ison-Britannian mukaan Black edisti vakavaa rikollisuutta ja lietsoi vihaa, joka saattaisi johtaa yhteisöjen väliseen väkivaltaan Isossa-Britanniassa.
Heinäkuussa 2013 Blackin poika, 24-vuotias Derek Black ilmoitti luopuneensa valkoisen ylivallan kannatuksesta, johon hänet oli kasvatettu. Hän oli 12-vuotiaana joutunut perustamaan Stormfrontiin "lasten osion" ja sitten juontanut rasistista radiolähetystä. Derek Black kertoi ymmärtäneensä, että valkoinen nationalismi vastustaa vähemmistöjen oikeutettua pyrkimystä nostaa itsensä yhdenvertaiseen asemaan valkoisten kanssa. Don Black tuomitsi poikansa kannanotot ja kertoi, ettei halua puhua tämän kanssa.
Kannanottoja

Black syytti vuonna 2004 juutalaisia yhdysvaltalaisten aivopesusta ja piti Yhdysvaltain keskushallintoa sionismin valtaamana. Hänen mukaansa Stormfront-keskustelijat olivat aiheellisesti raivoissaan "Amerikan israelisaatiosta". Hän on syyttänyt juutalaisia osuudesta Yhdysvaltain kulttuuriperinnön, koulujen ja lähiöiden tuhoamiseen. Vuonna 2008 Black väitti Barack Obaman presidentiksi valinnan mahdollisuuden pelottavan monia ja käännyttävän lisää ihmisiä valkoisen ylivallan kannattajien puolelle. Toisaalta hän arveli Obaman valinnan "demoralisoivan" valkoisen ylivallan kannattajat.
Drexelin yliopisto

| Drexelin yliopisto> Drexel University |
| --- | --- |

Motto:  Scientiae, Industria, Arte
Perustettu:  1891
Tyyppi:  yksityinen
Säätiön varat:  536,5 miljoonaa dollaria (2011)
Rehtori:  John Anderson Fry
Opiskelijoita:  yli 23 500
Jatko-opiskelijoita:  7 000
Sijainti:  Philadelphia, Pennsylvania  Yhdysvallat (39.956441°N, 75.188686°W)
Maskotti:  Mario the Magnificent (lohikäärme)
Sivusto:  http://www.drexel.edu/
Drexelin yliopiston tietotekniikan opetuksen rakennus.
Drexelin yliopisto on yksityinen yliopisto Philadelphiassa. Finanssimies Anthony Joseph Drexel perusti sen vuonna 1891. Siellä on nykyään noin 23 500 opiskelijaa.
Opiskelu

Drexelin yliopistossa opiskelee 12 004 päätoimista tutkintoa suorittavaa opiskelijaa. Kaikista opiskelijoista noin kymmenesosa on ulkomaalaisia vaihto-opiskelijoita, jotka tulevat noin 100 valtiosta. Yliopistossa on tarjolla yli 70 kandidaatin tutkintoon ja yli 75 maisterin tutkintoon tähtäävää ohjelmaa. Drexeliin kuuluu 13 tiedekuntaa.
Historia

Anthony Joseph Drexel suunnitteli 1800-luvun lopulla korkeakoulua, joka vastaisi nopeasti teollistuvan yhteiskunnan tarpeisiin. Hän perusti suunnitelmansa pohjalta vuonna 1891 Taiteiden, tieteiden ja teollisuuden Drexel-instituutin. Alkujaan siellä ei ollut mahdollisuutta suorittaa korkeakoulututkintoa, mutta vuonna 1914 se alkoi jakaa luonnontieteiden kandidaatin tutkintoa. Pennsylvanian osavaltio antoi 1927 sille luvan jakaa maisterintutkintoa. Vuodesta 1965 yliopistossa on ollut mahdollisuus opiskella tohtoriksi saakka. Drexel-instituutti muutti 1936 nimensä Drexelin teknilliseksi instituutiksi, ja vuonna 1970 siitä tuli Drexelin yliopisto.
Aiheesta muualla

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
Yliopiston kotisivut (englanniksi)
Guri

| Guri |
| --- | --- |
 Guri
 Koordinaatit: 37.5943°N, 127.1299°E 
Valtio:   Etelä-Korea
Maakunta:  Gyeonggi
Kaupungiksi:  1.1.1986
Pinta-ala:  
 – Kokonaispinta-ala:  33,30 km²
Väkiluku (2016):  193 763
 
 www.guri.go.kr/main/eng 
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Guri (kor. 구리시, Guri-si, hanja 九里市) on kaupunki Etelä-Korean Gyeonggin maakunnassa. Se sijaitsee linnuntietä 14 kilometriä naapurina olevasta pääkaupunki Soulista länteen.
Paikallishallinnollisesti kaupunki jakautuu 8 dongiin, 262 tongiin ja 1653 baniin. Vuonna 2016 Gurin väkiluvuksi arvioitiin 193 763.
Kaupungin alueella on useita kuninkaallisia hautamuistomerkkejä.
Guri ilmakuvassa (2011).
Gurin kaupunkia läheiseltä vuorelta nähtynä (2009).
Kaupungintalo.
Puistoja ja kerrostaloja.
Hongsalmun-portti kuninkaalliselle hautamuistomerkille (Sureung).
Geonwolleung, kuningas Taejon hautamuistomerkki (Joseon-dynastian 1. kuningas, 1408).
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Guri Wikimedia Commonsissa
Giovanni Zucchi

| Mitalit> Maa:   Italia. Olympialaiset .Miesten soutu | Mitalit> Maa:   Italia. Olympialaiset .Miesten soutu | Mitalit> Maa:   Italia. Olympialaiset .Miesten soutu | Maa:   Italia> .Miesten soutu |
| --- | --- | --- | --- |
|  Pronssia | Rooma 1960 | perämiehellinen nelikko |  |
Giovanni Zucchi (14. elokuuta 1931 Mandello del Lario – 19. tammikuuta 2021) oli italialainen soutaja. Hän oli vuoden 1960 kesäolympialaisissa Roomassa mukana saamassa pronssia perämiehellisessä nelikossa. Perämiehettömässä nelikossa hän sijoittui joukkueineen vuoden 1956 kesäolympialaisissa Melbournessa neljänneksi ja kesäolympialaisissa 1964 Tokiossa viidenneksi.
Delta Cryogenic Second Stage

| Delta Cryogenic Second Stage |
| --- | --- |
 Delta Cryogenic Second Stage
Valmistaja:  Boeing, United Launch Alliance
Maa:  Yhdysvallat
Halkaisija:  4 m tai 5 m
Käyttökohde:  Delta III ja Delta IV
Moottori:  1 kpl RL-10B-2
Ajoaine:  LOX/LH2
Delta Cryogenic Second Stage on Delta III- ja Delta IV -kantoraketeissa käytettävä ylempi vaihe.
Vaiheesta on useita eri versioita. Delta III:ssa käytettiin omaansa 4 metristä versiota. Delta IV käyttää omastaan versiosta riippuen joko 4 tai 5 metristä versiota.
Delta Crucis

| Delta Crucis |
| --- | --- |
HR-designaatio:  HR 4656
HD-designaatio:  HD 106490
Muut designaatiot:  CD-58 4466, FK5 455, HIP 59747, SAO 239791.
Fyysiset ominaisuudet
Näennäinen kirkkaus:  2,79 mv
Absoluuttinen kirkkaus:  –3,2 Mv
Valovoima:  10 000 aurinkoa
Spektriluokka:  B2 IV
Väri-indeksi:  U-B: –0,921  B-V: –0,235
Lämpötila:  22 570 K
Massa:  8,9 M☉
Säde:  8 R☉
Muuttujatyyppi:  Beta Cephei
Pyörimisnopeus:  210
Ikä:  18,1 miljoonaa
Astrometriset ominaisuudet
Tähdistö:  Etelän risti
Rektaskensio (J2000):  12h 15m 08,71673s
Deklinaatio (J2000):  –58° 44′ 56,1369″
Etäisyys:  345 ± 5 vv
Parallaksi:  9,45 ± 0,15 mas
Säteisnopeus:  +22,2 km/s
Ominaisliike:  RA: -35,81 mas/yr Dec.: -10,36 mas/v
 Näkyy leveysasteiden 30° N  ja 90° S välillä. 
Decrux tai Delcrux (δ Cru / δ Crucis / Delta Crucis) on sininen B2IV-spektriluokan tähti Etelän Ristissä. Se on kuvion ainoa tähti, jolla ei ole annettua nimeä. Tähden näennäinen kirkkaus on +2,8 ja etäisyys Maasta 345 valovuotta. Sen pintalämpötila on 22 550 kelviniä.
Delta Centauri

| Delta Centauri |
| --- | --- |

HR-designaatio:  HR 4621
HD-designaatio:  HD 105435
Muut designaatiot:  CD−50°6697, CPD−50°4862, FK5 452, HIP 59196, SAO 239689.
Fyysiset ominaisuudet
Näennäinen kirkkaus:  +2,57 mv
Valovoima:  5000 aurinkoa
Spektriluokka:  B2 IVne
Väri-indeksi:  B-V: −0,13  U-B: −0,92
Lämpötila:  22384 ± 446 K
Massa:  8,6 ± 0,3 M☉
Säde:  5,9 ± 0,5 R☉
Muuttujatyyppi:  γ Cas
Pyörimisnopeus:  263 ± 14
Ikä:  21,5 ± 1,5 miljoonaa
Astrometriset ominaisuudet
Tähdistö:  Kentauri
Rektaskensio (J2000):  12h 08m 21,49764s
Deklinaatio (J2000):  −50° 43′ 20,7386″
Etäisyys:  410 ± 20 vv
Parallaksi:  7,86 mas
Säteisnopeus:  +11 km/s
Ominaisliike:  RA: −49,94 mas/yr Dec.: −7,19 mas/yr mas/v
Kentaurin tähtikuvioon kuuluva Delta Centauri on taivaan 100. kirkkain tähti. Se näkyy ainoastaan eteläisellä pallonpuoliskolla. Tähden kirkkaus V on 2,6. Tähden spektri on B2IVne tai B3p ja väri-indeksi B-V -0,13. Tähden kirkkaus muuttuu 2,51 - 2,65V, koska sillä on ympärillään laajeneva kaasuvaippa. Tähti on nopeasti pyörivä Gamma Cassiopeiae -tyypin sininen jättiläinen. Koska se täyttää painovoimarajan, kaasua vuotaa ulos tähden päiväntasaajalta.
| --- | --- |
Tähdet:  α Cen A, β Cen, α Cen B, θ Cen, γ Cen, ε Cen, η Cen, ζ Cen, δ Cen, ι Cen, λ Cen, κ Cen, ν Cen, μ Cen, φ Cen, τ Cen, υ1 Cen, π Cen, HD 117440, σ Cen, ρ Cen, HD 129116, ψ Cen, HD 129456, 2 Cen, 1 Cen, HD 111968, ξ2 Cen, HD 102776, HD 125288, 3 Cen A, HD 111915, υ2 Cen, χ Cen, V761 Cen, V863 Cen, B Cen, J Cen, HD 116243, V831 Cen, A Cen, HD 110073, M Cen, HD 110458, HD 113703, 4 Cen, G Cen, ξ1 Cen, HD 111597, HD 129685, Q Cen, F Cen, K Cen, ο1 Cen, HD 115310, ο2 Cen, HD 119921, H Cen, C2 Cen, N Cen, D Cen, HD 107832, ω Cen, E Cen, HD 108541, C3 Cen, HD 120987, C1 Cen, HD 108114, 3 Cen B, R Cen, 89 Cen, T Cen, HD 114729, HD 117618, HD 117207, HD 102117, HD 121504, HD 109749, HD 101930, HD 114386, Proxima Centauri, BPM 37093, 2M1207
Eksoplaneetat:  α Cen Bb, HD 114729 b, HD 117618 b, HD 117207 b, HD 102117 b, HD 121504 b, HD 109749 b, HD 101930 b, HD 114386 b, Proxima Centauri b, 2M1207b
Dear God

| ”Dear God” Crystal Lake ft>  Beth |
| --- | --- | --- |

Singlen tiedot
 Julkaistu: 22. helmikuuta 2013
 Tyylilaji: Hard trance
 Kesto: 03.03
 Levy-yhtiö: Zooland Records
Crystal Laken muut singlet
| ”New Tomorrow” 2012 | ”Dear God” 2013 | ”Ready To Go” 2014 |
Bethin muut julkaisut
|   | ”Dear God” 2013 |   |
Dear God on israelilaisen DJ-duo Crystal Laken kappale. Kappaleella vierailee myös naisartisti Beth. Sen julkaisi Zooland Records duon kahdentenatoista singlenä 22. helmikuuta 2013. Kappaleen ovat säveltäneet Alex Moerman ja Paul Gorbulski. Kappaleeseen liittyvä virallinen musiikkivideo julkaistiin videopalvelu YouTubessa 14. maaliskuuta 2013. Kappaleen toistaiseksi ainoa tiedetty listasijoitus on Euroopan The Official Top 50 Dance Chart-listan 39. sija.
Kappalelista

Digitaalinen lataus
"Dear God (Radio Edit)" - 3:03
"Dear God (Pavex Radio Edit)" - 3:04
"Dear God (Extended Mix)" - 5:45
"Dear God (Pavex Remix)" - 4:15
Listasijoitukset

| Lista | Paras sijoitus |
| --- | --- |
Eurooppa (The Official Top 50 Dance Chart): 39
Dolchamar

Dolchamar esiintymässä Saksassa 2006.
Dolchamar [dolʧaˈmar] on Lontoossa perustettu, mutta nykyään Helsingissä toimiva yhtye, jonka sanoitukset on kirjoitettu esperantoksi. Yhtyeen tyyli vaihtelee elektronisesta rockista hip hopiin. Yhtyeessä on ollut useita eri kokoonpanoja, joiden keskeisenä hahmona on Patrik Austin (Piechjo).
Dolchamarin levy-yhtiö on ranskalainen esperantonkieliseen musiikkiin erikoistunut Vinilkosmo. Yhtyeen ensimmäinen levy Lingvo intermonda (2000) on tyyliltään elektroa hip hop -vaikuttein, mutta vuonna 2005 ilmestynyt Rebela sono oli lähempänä garage rockia.
Dolchamar tunnettiin nimellä Dolcxamar, kunnes se vaihtoi nimensä vuonna 2003. Vuoden 2005 syyskuuhun asti yhtyeessä oli kuusi jäsentä. Tämä kokoonpano hajosi, mutta jäljelle jääneet Hannu Linkola ja Patrik Austin jatkoivat keikkailua vaihtelevien muusikoiden kanssa. Samalla Hannu Linkola siirtyi lyömäsoittimista rumpuihin ja Patrik Austin ryhtyi laulamisen ohella soittamaan kitaraa. Vuoden 2006 alussa yhtye julkaisi Internetissä Rebela sono -levyn kappaleista tehtyjä yhtyeen vanhempaa tyyliä mukailevia versioita.
Dolchamar on esiintynyt Suomessa, Ruotsissa, Saksassa, Puolassa, Unkarissa, Bosniassa, Italiassa ja Ranskassa, pääasiassa esperantotapahtumissa.
Levyllä Rebela sono sanoitukset on kirjoitettu korvaamalla ks x-kirjaimella, ja esperanton erikoismerkit (ĉ, ĝ, ĥ, ĵ, ŝ, ŭ) niin sanotulla h-järjestelmällä (ch, gh, k, jh, sh, u).
Jäsenet > Nykyiset jäsenet

Patrik Austin: kitara ja laulu
Hannu Linkola: rummut ja lyömäsoittimet
Andrei Dumitrescu: koskettimet
Sebastian Dumitrescu: basso
Jäsenet > Entiset jäsenet

Leena "Lenja" Peisa: koskettimet ja laulu
Julkaisut

Kun ikso (demo, 1999)
Malbonulo
Pacman
Mi volas pli
Lingvo intermonda (2000)
Malbonulo
Ĉu vi pretas
Urbega nimfo
Pacman
Mi volas pli
...kaj pli
Tunel' tra la ter'
Lingvo intermonda
F--iĝu!
Rebela Sono (2005)
Junaj idealistoj
Himno de Esperhe
Akcidentoj
Ni chiuj ni
...Kaj chi tio povas ighi nenio
Kontra krusadanto
Solaj paroj
Subamighi
Simia kaptilo
Kr3yza festema injo
Chinokta sento
En Grekia
Trejn Tu Noŭer (2009)
Trejn Tu Noŭer
2Gether 4Awhile
M.T.R.
River
Clavis
Ni Festis Unu Nokton
Experimento música
La Pordisto
Ho Abio
-if-
Des Pli
La Fariseo
Aiheesta muualla

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
Yhtyeen kotisivut (Arkistoitu – Internet Archive)
Dolchamar Myspacessa (englanniksi)
Dolchamar Mikseri.netissä
MusicExpress – Dolchamar (Arkistoitu – Internet Archive) – musiikkinäytteitä (portugaliksi)
Gustavo Kuerten

| Gustavo Kuerten |
| --- | --- |

Henkilötiedot
Syntynyt: 10. syyskuuta 1976  Florianópolis 
Kansalaisuus:   Brasilia
Tennispelaaja
Pituus:  190 cm
Paino:  83 kg
Kätisyys:  oikea
Ammattilaisena:  1995–2008
Palkintorahat:  14 807 000 USD
Kaksinpeli
Paras sijoitus:  1. (4. joulukuuta 2000)
Turnausvoittoja:  20
Voitot/tappiot:  358–195
Grand Slam -turnauksissa
Australian avoimet:  3. kierros (2004)
Ranskan avoimet:  voitto (1997, 2000, 2001)
Wimbledon:  puolivälierät (1999)
Yhdysvaltain avoimet:  puolivälierät (1999, 2001)
Nelinpeli
Paras sijoitus:  38  (13. lokakuuta 1997)
Voitot/tappiot:  108–95
Aiheesta muualla
grupogugakuerten.com.br
ITF
ATP
Gustavo Kuerten (s. 10. syyskuuta 1976 Florianópolis, Santa Catarina, Brasilia) on entinen brasilialainen tennispelaaja, joka voitti urallaan kolme kertaa Ranskan avoimen tennisturnauksen ja oli tenniksen maailmanlistan ykkösenä 43:n viikon ajan vuosien 2000 ja 2001 välillä.
Kuerten aloitti ammattilaisuransa vuonna 1995, ja häntä valmensi Larri Passos. Hän voitti urallaan 20 kaksinpeliturnausta ja 8 nelinpeliturnausta.
Kuerten valittiin vuonna 2012 International Tennis Hall of Fameen.
Kaksinpelivoitot Grand Slam -turnauksissa

| Vuosi | Turnaus | Vastustaja loppuottelussa | Tulos |
| --- | --- | --- | --- |
| 1997 | Ranskan avoimet |  Sergi Bruguera | 6–3, 6–4, 6–2 |
| 2000 | Ranskan avoimet |  Magnus Norman | 6–2, 6–3, 2–6, 7–6(6) |
| 2001 | Ranskan avoimet |  Àlex Corretja | 6–7(1), 7–5, 6–2, 6–0 |
Aiheesta muualla

Gustavo Kuertenin tiedot ATP:n virallisilla sivuilla (englanniksi)
Virallinen sivu (portugaliksi)
Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
Giovanni da Verrazzano

Pohjois-Amerikka
Giovanni da Verrazzano
Väli-Amerikka ja Karibia
Amerigo Vespucci
Afrikan länsipuoleiset saaret
Alvise Cadamosto
Lancelotto Malocello
Aasia
Matteo Ricci
John Carpini
Niccolò Da Conti
Giovanni da Verrazzano (n. 1485-1528) oli italialaissyntyinen tutkimusmatkailija, joka työskenteli Ranskan hovin palveluksessa. Hän oli ensimmäinen eurooppalainen, joka tutki Pohjois-Amerikan Atlantin puoleista rannikkoa Floridan ja Newfoundlandin välillä.
Verrazano syntyi Greve in Chiantissa, Toscanassa, ja oppi purjehtimaan Välimeren itäosissa. On mahdollista, että hän osallistui jo parikymmenvuotiaana Thomas Aubertin matkaan Newfoundlandiin 1508. Vuonna 1524 hän lähti omilla laivoillaan Madeiralta länteen etsimään Ranskan käyttöön meritietä Kiinaan - perimätiedon mukaan Atlantti ulottui Aasian rannikoille asti. Hän löysi maata jossain etelässä, jossa palmut huojuivat - tämä on sijoitettu moneen paikkaan Floridan ja Pohjois-Carolinan välille - ja jatkoi rannikkoa pohjoiseen. Ensimmäisenä eurooppalaisena hän kävi myös Hudson-joen suulla, nykyisen New Yorkin alueella. Verrazzano kartoitti rannikkolinjaa moderneilla navigaatiovälineillä, ja raportoi, että Kanada oli maayhteydessä tähän suureen ennalta tuntemattomaan mantereeseen, jota myöhemmin alettiin kutsua Pohjois-Amerikaksi.
Verrazzanon matka 1524
Verrazzanon patsas hänen kotikaupungissaan, Greve in Chiantissa
Ei toista armaampaa

| Ei toista armaampaa |
| --- | --- |

Kirjailija:  Jorma Kurvinen
Kansitaiteilija:  Tomi Siukola
Genre:  sotaromaani
Kustantaja:  Otava
Julkaistu:  2000
Ulkoasu:  sidottu
Sivumäärä:  247
ISBN:  951-1-16930-0
Löydä lisää kirjojaKirjallisuuden teemasivulta
Ei toista armaampaa on Jorma Kurvisen kirjoittama sotaromaani.
Romaani kertoo jatkosodan hyökkäysvaiheen päättymisestä ja asemasotaan ajautumisesta ja lopulta suurhyökkäyksen torjunnasta Kannaksella, jonne kirjan päähenkilön Eero Juntusen komppania siirretään.
Dear Darlin’

| ”Dear Darlin’” Olly Murs |
| --- | --- | --- |

Singlen tiedot
 Albumilta: Right Place Right Time
 Julkaistu: 26. toukokuuta 2013
 Formaatti: digitaalinen lataus
 Tuottaja(t): Ed Drewett, Jim Eliot
 Tyylilaji: pop
 Kesto: 03.25
 Levy-yhtiö: Epic Records
Olly Mursin muut singlet
| ”Army of Two” 2013 | ”Dear Darlin’” 2013 | ”Right Place Right Time” 2013 |
Dear Darlin’ on englantilaisen Olly Mursin kappale hänen kolmannelta studioalbumiltaan, Right Place Right Time, joka julkaistiin vuonna 2012. Kappale julkaistiin albumin kolmantena singlenä 26. toukokuuta 2013.
Olly Mursin mukaan hän on tehnyt kappaleen Eminemin ”Stan”-kappaleen innoittamana.
Kappaleet

Dear Darlin’ (Single Mix) – 3.26
Don't You Worry Child (BBC Radio 1 Live Lounge) – 3.39
Dear Darlin’ (Live from The O2 - video) – 3.38
Listasijoitukset

| Lista | Sija |
| --- | --- |
Australia (ARIA): 4
Saksa (Media Control Charts): 59
Islanti (Tónlist): 28
Irlanti (IRMA): 8
Skotlanti (Official Charts Company): 4
Slovakia (IFPI): 41
Iso-Britannia (The Official Charts Company): 5
Guy Hamilton

| Guy Hamilton |
| --- | --- |
 Guy Hamilton (Sean Connery takana valkotakkinen) vuonna 1971
Henkilötiedot
Syntynyt: 16. syyskuuta 1922 Pariisi, Ranska
Kuollut: 20. huhtikuuta 2016 (93 vuotta) Mallorca, Espanja
Ammatti:  ohjaaja
Ohjaaja
Aktiivisena:  1947–1991
Tunnetuimmat ohjaukset:  007 ja Kultasormi Timantit ovat ikuisia Elä ja anna toisten kuolla 007 ja kultainen ase
Aiheesta muualla
IMDb 
Elonet
Guy Hamilton (16. syyskuuta 1922 Pariisi, Ranska – 20. huhtikuuta 2016 Mallorca, Espanja) oli brittiläinen elokuvaohjaaja, joka tunnetaan muun muassa neljästä James Bond -ohjauksestaan.
Hamilton toimi uransa alussa apulaisohjaajana. Vuonna 1952 valmistui The Ringer -elokuva, joka oli hänen ensimmäinen oma ohjauksensa. Hamilton ohjasi Britanniassa monta toiminta- ja draamaelokuvaa. Vuonna 1964 hän ohjasi Bond-elokuvan 007 ja Kultasormi. Sen jälkeen Hamilton ohjasi elokuvan Hautajaiset Berliinissä (Funeral in Berlin, 1966), joka myös oli osa agenttielokuvasarjaa, jonka päähenkilö oli Michael Cainen esittämä Harry Palmer.
Taistelu Englannista (Battle of Britain, 1969) oli jättibudjetilla tehty suurtuotanto. Seuraava ohjaus oli Bond-saagan kahdeksas osa, Timantit ovat ikuisia (Diamonds Are Forever, 1971). Vuonna 1973 valmistui Hamiltonin ohjaama Bond-elokuva Elä ja anna toisten kuolla (Live and Let Die), ja 1974 valmistui Hamiltonin viimeiseksi jäänyt Bond-ohjaus, 007 ja kultainen ase (The Man with the Golden Gun).
Hamilton jatkoi brittiläisen elokuvateollisuuden parissa. Navaronen haukat (Force 10 from Navarone, 1978) jäi elokuvien Rikos auringon alla (Evil Under the Sun, 1982) ja Remo – aseeton ja vaarallinen (Remo Williams: The Adventure Begins, 1985) ohella Hamiltonin viimeiseksi suurohjaustyöksi.
Vuonna 1978 Hamilton palkattiin ohjaamaan ensimmäinen Teräsmies-elokuva, kun elokuva oli tarkoitus kuvata Italiassa, mutta kun kuvauspaikaksi vaihtui Britannia, hän joutui jättäytymään pois projektista, koska hän ei voinut verotussyistä viettää kotimaassaan enempää kuin 30 päivää vuodessa[lähde? ]. Hänen tilalleen palkattiin Richard Donner.
Filmografia

| Vuosi | Alkuperäinen nimi | Suomenkielinen nimi |  |
| --- | --- | --- | --- |
| 1952 | The Ringer | Näkymätön silmukka |  |
| 1953 | The Intruder | Kutsumaton vieras |  |
| 1954 | An Inspector Calls |  |  |
| 1955 | The Colditz Story | Sankareiden vankileiri |  |
| 1956 | Charley Moon |  |  |
| 1957 | Manuela |  |  |
| 1959 | A Touch of Larceny | Hiven huijausta |  |
| 1959 | The Devil's Disciple | Paholaisen oppipoika |  |
| 1962 | I due nemici | Meidän vihollisten kesken | Italiassa |
| 1963 | Man in the Middle | Ristitulessa |  |
| 1964 | Goldfinger | 007 ja Kultasormi | James Bond -elokuva |
| 1965 | The Party's Over | Ilojen yö |  |
| 1966 | Funeral in Berlin | Hautajaiset Berliinissä |  |
| 1969 | Battle of Britain | Taistelu Englannista |  |
| 1971 | Diamonds Are Forever | Timantit ovat ikuisia | James Bond -elokuva |
| 1973 | Live and Let Die | Elä ja anna toisten kuolla | James Bond -elokuva |
| 1974 | The Man with the Golden Gun | 007 ja kultainen ase | James Bond -elokuva |
| 1978 | Force 10 from Navarone | Navaronen haukat |  |
| 1980 | The Mirror Crack'd | Tuijottava katse |  |
| 1982 | Evil under the Sun | Rikos auringon alla |  |
| 1985 | Remo Williams: The Adventure Begins | Remo – aseeton ja vaarallinen |  |
| 1989 | Try this One for Size | Anna tulta, kultaseni |  |
Aiheesta muualla

Guy Hamilton Internet Movie Databasessa. (englanniksi)