stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Poli (Italia)
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Poli (Italia) Wikimedia Commonsissa
Rooman metropolikaupunki
Affile | Agosta | Albano Laziale | Allumiere | Anguillara Sabazia | Anticoli Corrado | Anzio | Arcinazzo Romano | Ardea | Ariccia | Arsoli | Artena | Bellegra | Bracciano | Camerata Nuova | Campagnano di Roma | Canale Monterano | Canterano | Capena | Capranica Prenestina | Carpineto Romano | Casape | Castel Gandolfo | Castel Madama | Castel San Pietro Romano | Castelnuovo di Porto | Cave | Cerreto Laziale | Cervara di Roma | Cerveteri | Ciampino | Ciciliano | Cineto Romano | Civitavecchia | Civitella San Paolo | Colleferro | Colonna | Fiano Romano | Filacciano | Fiumicino | Fonte Nuova | Formello | Frascati | Gallicano nel Lazio | Gavignano | Genazzano | Genzano di Roma | Gerano | Gorga | Grottaferrata | Guidonia Montecelio | Jenne | Labico | Ladispoli | Lanuvio | Lariano | Licenza | Magliano Romano | Mandela | Manziana | Marano Equo | Marcellina | Marino | Mazzano Romano | Mentana | Monte Compatri | Monte Porzio Catone | Monteflavio | Montelanico | Montelibretti | Monterotondo | Montorio Romano | Moricone | Morlupo | Nazzano | Nemi | Nerola | Nettuno | Olevano Romano | Palestrina | Palombara Sabina | Percile | Pisoniano | Poli | Pomezia | Ponzano Romano | Riano | Rignano Flaminio | Riofreddo | Rocca Canterano | Rocca Priora | Rocca Santo Stefano | Rocca di Cave | Rocca di Papa | Roccagiovine | Roiate | Rooma | Roviano | Sacrofano | Sambuci | San Cesareo | San Gregorio da Sassola | San Polo dei Cavalieri | San Vito Romano | Sant’Angelo Romano | Sant’Oreste | Santa Marinella | Saracinesco | Segni | Subiaco | Tivoli | Tolfa | Torrita Tiberina | Trevignano Romano | Vallepietra | Vallinfreda | Valmontone | Velletri | Vicovaro | Vivaro Romano | Zagarolo
Scandinavian Airlinesin lento 751

| Scandinavian Airlinesin lento 751 |
| --- | --- |

Yhteenveto
Päivämäärä:  27. joulukuuta 1991
Onnettomuustyyppi:  Pakkolasku molempien moottorien rikkoutumisen vuoksi
Tapahtumapaikka:   Gottröra, Norrtäljen kunta, Ruotsi
 :  59°46′06″N, 018°07′55″E
Lähtöpaikka:   Arlandan lentoasema, Ruotsi
Välilaskupaikka:   Kastrupin lentoasema,Tanska
Määränpää:   Varsova-Okęcien kansainvälinen lentoasema, Puola
Kuolleita:  0
Loukkaantuneita:  25
Eloonjääneitä:  129 (kaikki)
Lentokone
Konetyyppi:  McDonnell-Douglas MD-81
Lentoyhtiö:  Scandinavian Airlines System
Rekisteritunnus:  OY-KHO
Matkustajia:  122
Miehistöä:  7
Scandinavian Airlinesin lento 751 (SK751) 27. joulukuuta 1991 nousi ilmaan Tukholma-Arlandan lentoasemalta ja päättyi pian pakkolaskuun lähiseudun pellolle. Koneessa oli 129 matkustajaa ja miehistön jäsentä. Onnettomuudessa vältyttiin kuolonuhreilta.
Onnettomuuden syy

Tutkijalautakunnan loppuraportin mukaan kirkkaan jään muodostuminen kyseisen tyyppisten lentokoneiden siipien yläpinnoille oli hyvin tunnettu ilmiö onnettomuuden tapahtuma-aikaan. Vuodesta 1985 lähtien McDonnell Douglas lähetti lukuisia kaikille koneen käyttäjille suunnattuja "All Operators Letters", jotka käsittelivät kirkkaan jään muodostumisongelmaa. McDonnell Douglasin 14. lokakuuta 1986 lähettämässä AOL-tiedotteessa informoitiin, kuinka vastaavanlaisissa sääoloissa operoiva Finnair oli ratkaissut tämän konetyypin kirkkaan jään havaitsemisongelman. Vuosina 1988 ja 1989 McDonnell Douglas järjesti tätä jäänmuodostumisongelmaa käsittelevät konferenssit. SAS otti osaa näihin konferensseihin.
SAS:n omien ohjeiden mukaan mahdollisen jään olemassaolo piti tarkastaa jäänpoiston jälkeen vaikean havaittavuuden takia kädellä tunnustelemalla, ja lennon kapteeni oli vastuussa siitä, että tämä oli tehty. Onnettomuuskonetta ei kuitenkaan tarkastettu.
Toinen onnettomuuteen vaikuttanut seikka oli puutteellinen koulutus. Lentäjille ei ollut annettu simulaattori- tai muuta koulutusta  suihkumoottorin takaisiniskujen hallintaan. Kolmanneksi, lentäjät eivät tienneet koneessa olevasta automaattisesta tehonnostojärjestelmästä. Lentäjille ei ollut informoitu järjestelmästä, koska myöskään SAS ei ollut tietoinen järjestelmän olemassaolosta. Järjestelmä oli tarkoitettu lentomeluntorjunnan apujärjestelmäksi, jossa koneen noustessa pienehköillä tehoilla melun minimoimiseksi järjestelmä automaattisesti nosti moottoreiden tehoja, kun kone nousi korkeammalle. Koska SAS ei käyttänyt tämäntyyppistä lentomelunvähennysohjeistusta, ei järjestelmään ilmeisesti ollut kiinnitetty huomiota. Tutkijalautakunta totesi, että järjestelmä oli kuitenkin kuvattu MD-81-lentokoneen mukana toimitetuissa käsikirjoissa, joihin kaikkien konetta käyttävien lentoyhtiöiden on velvollisuus perehtyä.
Yhteenvetona tutkijalautakunnan loppuraportti toteaa:
Onnettomuus aiheutui siitä, että SAS:n ohjeistukset ja käytännöt olivat riittämättömiä varmistamaan sen, että kirkas jää tulee poistetuksi lentokoneen siivistä ennen lentoonlähtöä. Siten lentokone nousi ilmaan kirkasta jäätä siivissään. Nousussa kirkas jää irtosi ja joutui moottoreihin. Jää vahingoitti moottorien puhaltimia, mikä johti moottorien paineiskuihin takaisinpäin. Toistuvat paineiskut tuhosivat moottorit. Lentäjiä ei ollut koulutettu tunnistamaan ja eliminoimaan moottorien takaisiniskuja. Lisäksi ATR-tehonpalautusjärjestelmä oli lentäjille tuntematon.
Ahtimen vaurioita koskevassa osiossa raportti toteaa:
Jos moottorien tehoja olisi vähennetty riittävästi, moottorit eivät todennäköisesti olisi särkyneet. Lentokone olisi silloin voinut palata moottoreiden voimin takaisin lentokentälle, ja pakkolaskulta olisi vältytty.
Tunnustus lentäjille

Lennon miehistö sai julkisuudessa osakseen paljon kehuja taitavasta pakkolaskusta vaarallisessa tilanteessa. Ruotsin lehdistössä kirjoitettiin myös "jouluihmeestä". Tammikuussa 1993 lennon kapteeni Rasmussen, perämies Cedermark ja heidän avustajanaan toiminut Holmberg saivat Kaarle XVI Kustaan myöntämän kunniamerkin.
Kapteeni Rasmussen ei enää jatkanut lentäjän uraansa onnettomuuden jälkeen.
Aiheesta muualla

Ruotsin television turmaan liittyvää materiaalia
Lentäjien ja lennonjohdon keskustelu (englanniksi, ruotsiksi)
Kuvia turmakoneesta Airliners.netissä
Onnettomuuskone kesäkuussa 1991 Düsseldorfin kansainvälisellä lentoasemalla
Sean Paul Lockhart

| Sean Paul Lockhart |
| --- | --- |

Henkilötiedot
Aiheesta muualla
www.thenewbrentcorrigan.com
IMDb
Sean Paul Lockhart (s. 31. lokakuuta 1986 Lewiston, Yhdysvallat)[lähde? ] on yhdysvaltalainen malli, elokuvaohjaaja ja näyttelijä, joka tunnetaan vuosina 2004–2010 tekemistään homopornovideoista taiteilijanimellä Brent Corrigan tai salanimellä Fox Ryder. Sittemmin Lockhart on ohjannut gay-teemaisia independent-elokuvia kuten Judas Kiss (2011) ja Triple Crossed (2013) sekä näytellyt muun muassa elokuvissa Sister Mary (2011) ja Welcome to New York (2012).
Lockhart aloitti uransa pornonäyttelijänä jo 17-vuotiaana vuonna 2004 Bryan Kocisin omistaman Cobra Videon tuottamassa elokuvassa Every Poolboy's Dream. Hän nousi nopeasti Cobran esiintyjien kärkeen. Lockhart on itsekin homoseksuaali.
Lockhartin uran alkuvaiheesta ja hänen ensimmäisen tuottajansa Bryan Kocisin murhasta kertoo Justin Kellyn käsikirjoittama ja ohjaama elokuva King Cobra. Se pohjautuu Andrew E. Stonerin ja Peter A. Conwayn kirjaan Cobra Killer: Gay Porn, Murder, and the Manhunt to Bring the Killers to Justice.
Yksityiselämä

Lockhart syntyi Idahossa. Hänen alkoholistiäitinsä jätti lapset isäpuolen kasvatettaviksi Seattleen kun Lockhart oli kolmannella luokalla. Vuonna 2004 teini-ikäinen Lockhart muutti äitinsä luokse San Diegoon, jossa hän tutustui muihin homoseksuaaleihin, ajautui poikaprostituoiduksi ja alkoi unelmoida elokuvaurasta.
16-vuotiaana Lockhart kertoo ryhtyneensä seurustelemaan vanhemman miehen kanssa, joka tutustutti hänet epämääräisiin piireihin. "Poikaystäväni tutustutti minut elämäntyyliin, joka ei ollut kovin sopiva 16-vuotiaalle. Hän oli minulle vain ikävä sairaus. Mutta minä uskoin, että sellaista homot tekivät. En tiennyt, ettei valtaosa homoyhteisön jäsenistä käytä huumeita tai kohtele toisiaan huonosti; että homoyhteisössä on ihmisiä, jotka itse asiassa välittävät toisistaan."
Ura pornoelokuvissa

Lockhart kertoo, että pian hänen 17-vuotissyntymäpäivänsä jälkeen hänen aiemmin mainittu poikaystävänsä otti yhteyttä Cobra Videoihin, ja näytti webkuvaa alastomasta ja nukkuvasta Lockhartista. Sen jälkeen Lockhart meni tekemään Cobra Videoiden studiolle kahdet kuvaukset, joissa hän esiintyi Brent Everettin kanssa nimellä Brent Corrigan. Nämä kaksi filmiä hajotettiin neljäksi eri elokuvaksi, jotka kaikki menestyivät hyvin ja arvosteltiin yhtä loistaviksi kuin parhaiten myyvät Cobra Videot.
Ensimmäisten kuvaustensa aikoihin Lockhart kehitti läheisen suhteen Cobra Videon omistajaan, Bryan Kocisiin, ja aikanaan suhde muuttui seksuaaliseksi. Lochart kertoo pelänneensä, että työsuhde loppuu ellei hän ylläpidä suhteen seksuaalista puolta.[lähde? ]
Lakiriidat

Vuonna 2005 Lockhartin asianajaja ilmoitti julkisesti, että Lockhart oli ollut alaikäinen ensimmäisissä elokuvissaan. Heinä-elokuussa 2006 GayWebMonkey -lehden haastattelussa Lockhart väitti, että oli toisinaan selvästi kertonut tuottajalleen olevansa alaikäinen, mutta ettei tämä ollut lainkaan kiinnostunut hänen tunnustuksestaan. Lockhartin mukaan tuottaja myös vihjaili usein, että jos näyttelijä olikin alaikäinen, niin ongelmiin ei joutuisi tuottaja vaan itse näyttelijä. Lockhart sanoo myös, että julkisen paljastuksen jälkeen tuottaja oli lähettänyt hänelle sähköpostin, jossa sanottiin että "petturit saavat asianmukaisen kohtelun", ja että kannattaa varautua oikeudenkäyntiin, häpeään ja taloudelliseen tuhoon.
Pian lastensuojelujärjestöt vaativat, että Lockhartin alaikäisenä tekemät videot tulisi vetää pois markkinoilta mahdollisen lapsipornorikoksen vuoksi. Cobra Video ja sen jakelija Pacific Sun Entertaiment tekivätkin näin.[lähde? ]
Lehden Adult Video News artikkelilähde tarkemmin? siteerasi Cobra Videosin lausumaa, jonka mukaan yhtiö ei ollut tietoinen Lockhartin alaikäisyydestä, ja että sillä oli värikopiot Lockhartin esittämistä henkilötodistuksista, joissa kaikissa oli syntymävuosi 1985.
Tämän ilmoituksen ja asian myöhemmän muistelun jälkeen Cobra Videos haastoi Lockhartin ja hänen työtoverinsa oikeuteen liittovaltiollisessa tuomioistuimessa San Diegossa tavaramerkin loukkaamisesta, alavaltauksesta, sopimuksen rikkomisesta ja muista kiistoista. Syyte, joka aiheutti miljoonan dollarin vahingot, vaati myös Lockhartille kieltoa käyttää Brent Corrigan -nimeä, sillä se oli tavaramerkin turvaama. Kocisin ja Lockhartin raportoitiin päässeen sopimukseen alkuvuodesta 2007.[lähde? ]
Bryan Kocisin kuolema

Cobra Videosin omistaja Bryan Kocis löydettiin kuolleena kotoaan 24. tammikuuta 2007. Hänen kurkkuaan oli viillelty ja puukotettu 28 kertaa. Tappajat sytyttivät asunnon tuleen piilottaakseen murhan. Lockhart oli yksi useista kuulusteltavista. Hänen lakimiehensä John Yates sanoi, että Lockhart oli osa tutkintaa ja täysin yhteistyöhaluinen viranomaisten kanssa. Myöhemmin Yates sanoi, että Lockhartilla oli tietoa miehestä joka tapasi Kocisin tämän kuolinpäivänä, mutta että he hakivat apua rikosasianajajalta ennen puhumista poliisille. Poliisi alkoi heti etsiä nimenomaista henkilöä nimen avulla.[lähde? ]
15. toukokuuta 2007 kahta Virginia Beachissä asuvaa seksityöntekijää ja kilpailevaa homopornotuottajaa, Harlow Guadraa ja Joseph Kerekesiä syytettiin Kocisin murhasta. Tutkijoiden teoria oli, että kyseiset kaksi miestä osallistuivat Kociskin murhaan, koska halusivat Lockhartin työskentelemään omaan pornoelokuvayhtiöönsä. Murhaa tutkiva poliisi kuitenkin uskoi, ettei Lockhart ollut tietoinen miesten suunnitelmasta tappaa Kocis.[lähde? ]
8. joulukuuta 2008 Joseph Kerekes myönsi syyllisyytensä Bryan Kociskin murhaan, ja hänet tuomittiin elinkautiseen vankeuteen. 12. maaliskuuta 2009 Harlow Guadra todettiin syylliseksi ja tuomittiin vankeuteen kolmannen asteen murhasta.
Vuonna 2016 tuotiin ensi-iltaan Kocisin murhatapaukseen Lockhartin näkökulmasta perustuva, Justin Kellyn ohjaama näytelmäelokuva King Cobra. Siinä Lockhartia/Corrigania esittää Garrett Clayton ja Bryan Kocisin pohjalta kirjoitettua Stephen-hahmoa Christian Slater.
Merkittävimmät pornoelokuvat

Every Poolboy's Dream (2004)
Schoolboy Crush (2004)
Bareboned Twinks (2004)
Casting Couch 4 (2005)
Cream BBoys (2005)
Naughty Boys Toys (2005)
Fuck Me Raw (2006)
Naughty Boy's Toys (2006)
Take It Like a Bitch Boy (2006)
The Velvet Mafia Parts 1 and 2 (nimellä Fox Ryder) (2006)
Soccer Boys (2007)
The Porne Ultimatum (2008)
Brent Corrigan's Summit (2008)
Drafted 3 (2008)
Just the Sex (2008)
Just the Sex 2 (2009)
The Porne Identity (2009)
Brent Corrigan's Big Easy (2009)
Muut elokuvat

Tell Me (2007)
Didn't This Use to Be Fun? (2007)
Another Gay Sequel: Gays Gone Wild! (2008)
In the Closet (2008)
Milk (2008)
Sister Mary (2009)
Big Gay Musical (2009)
Judas Kiss (2010)
Aiheesta muualla

Sean Paul Lockhart Internet Movie Databasessa. (englanniksi)
Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Sean Paul Lockhart Wikimedia Commonsissa
Pluralismi (soteriologia)

Pluralismi on kristinuskossa ja soteriologiassa käsitys, jonka mukaan kaikki ihmiskunnan uskonnolliset traditiot ovat yhtä päteviä teitä samaan uskonnollisen todellisuuden ytimeen.
El Tajín

El Tajinín "Syvennysten pyramidi".
El Tajinín keskustaa, jossa on porraspyramideja.
El Tajín on muinainen, jo raunioitunut intiaanien rakentama kaupunki Meksikonlahden rannalla. Se oli luoteisen  Mesoamerikan tärkein keskus Teotihuacanin valtakunnan romahduksen jälkeen. Siellä kehittyi totonaakkien kulttuuri.
Aiemmin luultiin, että kaupunki olisi ollut asutettuna kolmessa vaiheessa vuosina 100 eaa. – 1200, mutta nykytiedon mukaan vain yhden vaiheen ajan vuosina 800–1200. Toisten tutkimusten mukaan kaupunki olisi kuitenkin perustettu jo vuonna 200. Kaupunki hylättiin ja osittain myös tuhottiin vuoden 1200 jälkeen, kun alue tuli Meksiko-Tenochtitlánin kuningaskunnan hallintaan.
Aiheesta muualla

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
Tajín, un espacio para vivir la magia (Arkistoitu – Internet Archive) (espanjaksi)
Silta (vuoden 1999 elokuva)

| Silta> Un pont entre deux rives |
| --- | --- |

Ohjaaja:   Frédéric Auburtin  Gérard Depardieu 
Käsikirjoittaja:  François Dupeyron
Säveltäjä:  Frédéric Auburtin
Kuvaaja:  Pascal Ridao
Leikkaaja:  Noëlle Boisson
Valmistustiedot
Valmistusmaa:  Ranska
Ensi-ilta:  7. heinäkuuta 1999
Kesto:  92 min
Alkuperäiskieli:  ranska
Aiheesta muualla
IMDb 
Elonet
AllMovie
Infobox OKNimi-testi OK: 
Silta (Un pont entre deux rives) on vuonna 1999 ensi-iltansa saanut Frédéric Auburtinin ja Gérard Depardieun ohjaama ranskalainen elokuva.
Näyttelijöitä

| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
|  Gérard Depardieu  | … |  Georges   |
|  Carole Bouquet  | … |  Mina   |
|  Charles Berling  | … |  Matthias   |
|  Christiane Cohendy  | … |  Gaby   |
|  Dominique Reymond  | … |  Claire Daboval   |
|  Mélanie Laurent  | … |  Lisbeth   |
|  Michelle Goddet  | … |  Babet   |
|  Stanislas Crevillen  | … |  Tommy   |
Juoni

1960-luvun Normandiassa kaunis ja järkevä kotirouva Mina menee 15-vuotiaan poikansa kanssa katsomaan West Side Story -elokuvaa. Siellä hän tapaa miehen, johon rakastuu. Pian aviomies saa töitä muualta ja alkaa viettää viikot poissa kotoa. Lopulta Mina muuttaa kotoa uuden rakkautensa luo.
Käännös suomeksi
Plunger

| Plunger |
| --- | --- |
 Plunger 1890-luvun lopulla Columbian Iron Worksin (Baltimore, Maryland) telakalla rakennusvaiheessa
Tyyppi:  sukellusvene
Lippuvaltio:   Yhdysvallat
Rakennustelakka:  Holland Torpedo Boat Company
Tilattu:  13.3.1895 5
Tekniset tiedot
Pituus:  25,98 m
Nopeus:  28 km/h
Plunger oli ensimmäinen Yhdysvaltain merivoimille rakennettu sukellustorpedovene. Kongressi valtuutti 3. maaliskuuta 1893 hankkimaan aluksen. Tilaus tehtiin Holland Torpedo Boat Co:lle 13. maaliskuuta 1895. Vene ja sopimus kuitenkin peruutettiin huhtikuussa 1900.
Harriet Sansom Harris

Harriet Sansom Harris (s. 8. tammikuuta 1955) on yhdysvaltalainen näyttelijä.
Elämä ja ura

Hän syntyi Fort Worthissa, Texasissa, Yhdysvalloissa. Hän aloitti näyttelemisen nuorena New Yorkin Juilliard Schoolissa. Valmistuttuaan sieltä hän siirtyi John Housemanin teatteriseurueeseen, jossa hän oli kolme vuotta. Sinä aikana hän näytteli muun muassa Shakespearen näytelmissä Kuningas Lear sekä Romeo ja Julia.
Harrisilla oli rooli Paul Youngin arkkivihollisena Felicia Tilmanina televisiosarjassa Täydelliset naiset. Hänen omat sarjansa (mukaan lukien The 5 Mrs. Buchanans, Union Square ja It's All Relative) eivät olleet suosittuja, mutta hänen vierailunsa hittisarjoissa Aavekuiskaaja, Murphy Brown, Ally McBeal, Mullan alla, Frasier ja Ellen olivat muistettavia. Hän myös vieraili Salaisissa kansioissa vuonna 1993. Myöhemmin hän on näytellyt Sci Fi Channelin minisarjassa The Lost Room Margaret Milneä.
Harris on voittanut Tony-palkinnon vuonna 2002 musikaalista Thoroughly Modern Millie.
Harriet Sansom Harris palasi Täydellisiin naisiin 7. tuotantokaudella 2010–2011.
Aiheesta muualla

Harriet Sansom Harris Internet Movie Databasessa. (englanniksi)
El Sistema

Fundación del Estado para el Sistema Nacional de las Orquestas Juveniles e Infantiles de Venezuela ('Venezuelan nuoriso-orkesteriverkosto') eli FESNOJIV eli El Sistema on julkisin varoin rahoitettu yksityinen musiikin koulutusohjelma Venezuelassa.
Venezuelalainen ekonomisti ja kapellimestari José Antonio Abreu perusti 1975 musiikkiprojektin, jonka johtaja hänestä tuli. Projektin nimettiin myöhemmin El Sistemaksi, ja sen tarkoituksena oli tukea slummilasten musiikkiharrastusta. Myöhemmin mukaan on tullut lapsia muualtakin kuin slummeista, mutta periaate on yhä olemassa. Abreu sai 1979 toiminnastaan Venezuelan valtion musiikkipalkinnon. Abreu nimitettiin 1995 Unescon  erityislähettilääksi nuoriso-orkesterien ja -kuorojen verkoston kehittämiseksi, ja myös Unescon piirissä toimivan "World Movement of Youth and Children Orchestras and Choirs"ín erityisedustajaksi.
El Sisteman piirissä on 102 nuorten ja 55 lasten orkesteria, joissa on yhteensä noin 100 000 nuorta, ja se toimii Venezuelan sosiaaliministeriön valvonnassa. El Sisteman tavoitteena on musiikin avulla suojella lapsuutta kouluttamalla, sopeuttamalla ehkäiselmällä rikollista käyttäytymistä.
Ohjelma on pelastanut lapsia äärimmäisestä köyhyydestä olosuhteissa joissa käytetään huumeita ja on rikollisuutta, joiden piiriin he muuten olisivat ajautuneet. Ohjelman piiristä on noussut kansainväliselle uralle muun muassa Gustavo Dudamel ja Edicson Ruiz
Syyskuussa 2007 presidentti Hugo Chávez ilmoitti televisiossa uudesta valtion ohjelmasta Misión Músicasta, joka tarjoaa opetusta ja soittimia venezuelalaisille lapsille, ja televisio-ohjelmassa oli mukana Abreu.
El Sistemasta on tehty dokumenttifilmi Tocar y Luchar ('soittoa ja ahkerointia'). Elokuva on saanut useita palkintoja, se on valittu "parhaaksi dokumentiksi" kansainvälisillä elokuvajuhlilla Cine Las Americas ja myös Albuquerque Latino Film Festivalilla ja se on esitelty useissa yhdysvaltalaisissa uutisohjelmissa kuten 60 Minutes.
Merkittävä tulos El Sistemasta on Simón Bolívar -nuoriso-orkesteri  (Orquesta Sinfónica Simón Bolívar), joka on saanut innostuneen vastaanoton lähes kaikkialla missä se on esiintynyt[. Nuoriso-orkesterin eli niin sanotun B-orkesterin lisäksi on olemassa A-orkesteri, jonka soittajat ovat vanhempia ja jo täysiä ammattilaisia.
Amerikan kehityspankki (Inter-American Development Bank, IDB) ilmoitti 6.6.2007 myöntävänsä 150 miljoonan dollarin lainan FESNOJIV:lle. Tarkoituksena on tukea 500 000 lapsen musiikkikoulutusta vuoteen 2015.
Arthur Lubow kirjoitti syksyllä 2007 New York Timesissa: "Punniten niitä hyötyjä, mitä saadaan vähentämällä koulupudokkaiden määrää ja rikollisuutta, pankki arvioi, että jokainen El Sistemaan sijoitettu dollari tuotti yhteiskunnalle noin 1,68 dollaria."
El Sistema on tuottanut myös ongelmia, sillä kun rahoitus on ohjattu El Sistemalle, Venezuelan sinfoniaorkesteri, ooppera ja baletti ovat jääneet rahoituksessa sivuun. Projektin odotetaan kuitenkin tuottavan tulevaisuudessa ammattimuusikoita orkesterille, joka hyötyy hankkeesta sitä kautta.
Aiheesta muualla

Paneelikeskustelu El Sistemasta (Arkistoitu – Internet Archive)
Drew McManus: The Future of Classical Music is in Venezuela. (Arkistoitu – Internet Archive) (Arkistoitu – Internet Archive) (Arkistoitu – Internet Archive) (Arkistoitu – Internet Archive)
Official site
National System of Children and Youth Orchestras of Venezuela -- PRI's The World
The Street Children Saved by Music, London Independent
Prabhat Ranjan Sarkar

Prabhat Ranjan Sarkar
Prabhat Ranjan Sarkar (21. toukokuuta 1921 – 21. lokakuuta 1990) henkiseltä nimeltään Shrii Shrii Anandamurti, oli intialainen filosofi, kirjailija, runoilija, säveltäjä, joogi ja kielitieteilijä. Vuonna 1955 Sarkar perusti Ananda Margan, Suomessakin vaikuttavan uususkonnollisen liikkeen. Vuonna 1959 hän esitti yhteiskunnallisen teorian nimeltä Prout (Progressive Utilization Theory). Prout-teoriaa levittämään hän perusti uuden järjestön nimellä Proutist Universal. Vuonna 1979 perustettiin Proutis Universal -järjestön kansainvälinen päämaja Kööpenhaminaan.
Aiheesta muualla

Artikkeli Sarkarista Ananda Margan kotisivuilla
Proutist.fi -sivusto sisältää P. R. Sarkarin yhteiskuntafilosofisten luentojen suomennoksia (Arkistoitu – Internet Archive)
Vihreän puolueen kotisivut, artikkeli P.R.Sarkarin elämäntyöstä, PROUTista ja neohumanismista
Helix (yhtye)

| Helix |
| --- | --- |
 Helix esiintymässä vuonna 2008.
Tiedot
Tyylilaji:  hard rock
Kotipaikka:  Kanada
Laulukieli:  Englanti
Jäsenet:   Brian Vollmer/, laulu    Kaleb Duck, kitara   Daryl Gray, bassokitara, kosketinsoittimet    Greg “Fritz” Hinz, rummut   Christopher Julke, kitara  
Levy-yhtiö:   E.M.I., Perris Records  
Infobox OKNimi-testi OK: 
Helix on kanadalainen hard rock -yhtye, joka perustettiin Kitchenerissä Kanadan Ontarion osavaltiossa vuonna 1974.
Helix julkaisi debyyttilevynsä Breaking Loose 1979. Yhtye oli suosituimmillaan 1980-luvulla. Kolmannen levyn No Rest for the Wickedin myötä Helix siirtyi suuremman levy-yhtiön, Capitolin listoille, samalla joukkoon liittyi rumpali Greg "Fritz" Hinz. Seuraavalta levyltä Walkin' the Razor's Edge irtosi hittisingle "Rock you". Vuosikymmenen puolivälissä julkaistu Long Way to Heaven oli listaykkönen Ruotsissa.
Vuonna 1992 kitaristi Paul Hackman kuoli auto-onnettomuudessa yhtyeen pakettiauton kuljettajan nukahdettua rattiin. Yhtye julkaisi hänen muistolleen singlen "That Day Is Gonna Come", jonka videolla on käytetty kiertueilla kuvattua videomateriaalia. Yhdeksänkymmentäluvulla yhtyeessä oli lukuisia miehistönvaihdoksia.
j
Vuosituhannen alussa yhtye toimi osa-aikaisesti, Vollemrin toimiessa laulunopettajana ja Brian Doernerin liityttyä Sagaan vuonna 2005. Rumpali Hinz sai vakavan kallovamman pudottuaan katolta vuonna 2018, ja hänet korvasi kiertueella Syre-yhtyeen rumpali Jamie Constance. Vuonna 2019 yhtye julkaisi levyn Old School, jolla on 80-luvulla sävellettyjä kappaleita. Levy on omistettu yhtyeen edesmenneelle kitaristille Hackmanille, ja hänen soittoaan kuullaan kolmella kappaleella.
Nykyinen kokoonpano

Brian Vollmer - laulu
Christopher Julke - kitara
Kaleb Duck - kitara
Daryl Gray - basso
Greg "Fritz" Hinz - rummut
Entisiä jäseniä

Paul Hackman - kitara 1977-1992
Brent Doerner - kitara
Albumit

1979 - Breakin' Loose
1981 - White lace & black leather
1983 - No Rest for the Wicked
1984 - Walkin' the Razor's Edge
1985 - Long Way to Heaven
1987 - Wild in the Streets
1989 - over 60 minutes with... (best of)
1990 - Back for Another Taste
1991 - The Early Years
1993 - It's A Business Doin' Pleasure
1998 - Half Alive in 1996
1999 - Deep Cuts - The Best Of
1999 - B-Sides
2002 - Live! In Buffalo
2004 - Rockin' In My Outer Space
2004 - Never Trust Anyone Over 30
2004 - Rockin' You for 30 Years
2007 - The Power Of Rock And Roll
2008 - A Heavy Mental Christmas
2009 - Vagabond Bones
2010 - Smash Hits...Unplugged!
2014 - Bastard Of The Blues
2018 - A Helix Christmas
2019 - Old School
Aiheesta muualla

Helixin viralliset sivut