V. Keto-Seppälä
Oma autokorituotanto

V. Keto-Seppälä Oy:n tytäryhtiö oli linja-autojen koreja – enimmäkseen emoyhtiön käyttöön, mutta myös muille satakuntalaisille liikennöitsijöille – sekä kuorma-autojen kuormakoreja valmistanut Lavian Autokori Oy, joka sijaitsi Keto-Seppälän Lavian toimipisteessä. Ennen sotia Keto-Seppälä oli käyttänyt autoissaan enimmäkseen tamperelaisen Kaipio Oy:n koreja. Väinö Keto-Seppälä oli ilmaissut halukkuutensa liittyä vuonna 1942 perustettuun autokoritehdas Ajokkiin, mutta enää ei ole selvitettävissä, miksi häntä ei hyväksytty yhtiön osakkaaksi.
Omaa korituotantoa harjoiteltiin sotien jälkeen korjaamalla puolustusvoimien käytöstä palautettuja, suurelta osin lähes romuksi kuluneita linja-autoja. Yrityksen johto kävi tutustumassa autonkorien rakentamiseen alan tehtaissa, ja havaintojen ja neuvottelujen pohjalta suunniteltiin kone- ja laitehankinnat omaa tehdasta varten. Keto-Seppälä rakensi ensimmäisen oman linja-auton korin vuonna 1948 ja koritehtaasta muodostettiin osakeyhtiö vuonna 1956. Lavian Autokorin tuotteet muistuttivat 1960-luvun alusta lähtien paljon Kutter Oy:n valmistamia koreja, koska Kutter toimitti niihin vuodesta 1961 lähtien suuren osan muotoon puristetuista osista, mikä säästi paljon työtä ja aikaa omalla tehtaalla. Yhdennäköisyys ei ollut lainkaan negatiivinen asia, koska Kutterin koreja pidettiin tuohon aikaan yleisesti tyylikkäinä. Autojen istuimet ostettiin 1970-luvun puolivälistä lähtien valmiina Kutterilta; siihen saakka ne oli tehty omin voimin. Enimmillään Lavian Autokori työllisti noin 30 henkilöä, ja eniten linja-auton koreja, 11 kappaletta, valmistui vuonna 1959. Yhtä aikaa oli rakenteilla tavallisesti kolme linja-autoa ja yhden korin tekoon kului keskimäärin 2–3 kuukautta. Keto-Seppälän ja Kutterin yhteistyöstä kertoo myös se, että Keto-Seppälä osti Kutterilta valmiina 26 linja-autoa 30 vuoden aikana.
Yritys valmisti myös erikoisautojen koreja, mm. pankkiautoja, sekä toistasataa koria puolustusvoimille toimitettuihin GAZ-maastoautoihin. Koritehtaan toiminta jatkui vuoteen 1982 saakka, jolloin oli rakennettu kaikkiaan 120 linja-auton koria, 1960-luvun alkuun saakka pääasiassa Sisun ja siitä eteenpäin Scanian alustoille. Toimitusjohtaja Seppo Keto-Seppälän mukaan koritehtaan päätuotteina olivat kuitenkin nimenomaan erikoisautot, ja linja-autojen koreja tehtiin välitöinä. Siksi varsinkin tehtaan loppuaikoina yhden linja-auton korin rakentaminen saattoi kestää jopa 7–8 kuukautta. Laviassa tehdyt linja-autot olivat tyypiltään yksinomaan ns. yleismallia; turistibusseja ja paikallisliikennekalustoa ei tehty, eikä omaan tuotekehittelyyn sanottavammin panostettu.
Lavian Autokori Oy rakensi linja-autojen korit toimintansa loppuun saakka puukehikkoisina ja oli Suomen viimeinen tätä rakennetta tuotteissaan käyttänyt tehdas. Toiminnan jatkaminen olisi edellyttänyt siirtymistä teräs- tai alumiinikorien valmistukseen ja myös mittavia tiukentuneiden työsuojelumääräysten aiheuttamia lisäinvestointeja. V. Keto-Seppälä Oy:n siirtyessä uudelle omistajalle sillä oli käytössään vielä 12 Lavian Autokori Oy:n korilla varustettua linja-autoa. Toistaiseksi vain yksi Lavian Autokorin valmistama linja-auto, vuoden 1974 mallinen Scania, on säilynyt museoautoksi.
Keto-Seppälän toinen tytäryhtiö oli Väinö Keto-Seppälän vuonna 1945 ostama Porin Autotarvike Oy, joka toimi Porin talousalueella Sisu-kuorma- ja -linja-autojen sekä muiden muassa Fiat-, Mitsubishi-, Škoda- ja Wartburg-henkilöautojen, Zündapp-moottoripyörien ja Valmet-traktorien edustajana.