stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Arvid Genetz
Kirjallinen tuotanto > Tietokirjallisuus

Ensi tavuun vokaalit suomen, lapin ja mordvan kaksi- ja useampitavuisissa sanoissa (SKS 1896)
Kertomus Suojärven pitäjäästä ja matkustuksistani siellä v. 1867 (Suomi-kirjassa; SKS 1870)
Kielellisiä muistoonpanoja Kaakkois-Karjalasta (nimellä Arvi Jännes; SKS 1889)
Kuollan Lapin murteiden sanakirja ynnä kielennäytteitä (Finska Vetenskaps-Societeten 1891)
Lyhyt Kasan’in tatarin kielen kielioppi (1884)
Lärobok i finska språkets grammatik (K. E. Holm 1882)
Muistutuksia uuden raamatunsuomennoksen kielestä (nimellä Arvi Jännes; WSOY 1887)
Neuvoja Suomen kielen opettajille (nimellä Arvi Jännes; Werner Söderström 1886)
Ost-permische Sprachstudien (Finsk-ugriska sällskap 1897)
Ost-Tscheremissische Sprachstudien 1 (1889)
Ruotsalais-suomalainen sanakirja (nimellä Arvi Jännes; WSOY 1887)
Suomalais-ugrilainen đ ensimmäisen ja toisen tavuun vokaalien välissä (SKS 1896)
Suomen kieli-oppi (Holm , 1881)
Suomen kielioppi (nimellä Arvi Jännes; Werner Söderström 1886)
Suomen partikkelimuodot (väitöskirja; Arvid Genetz 1890)
Suru- ja muistojuhlassa maaliskuun 14 p:nä 1895 (J. C. Frenckell ja Pojat 1895)
Tutkimus Aunuksen kielestä (SKS 1884)
Tutkimus Venäjän Karjalan kielestä (SKS 1881)
Unkarin ensi tavuun vokaalien suhteet suomalais-lappalais-mordvalaisiin (SKS 1898)
Versuch einer karelischen Lautlehre (J. C. Frenckell & Sohn , 1877)
Kirjallinen tuotanto > Suomennokset

Auerbach, Berthold: Sysmäläinen (salanimellä Kusta Karjalainen; K. E. Holm 1877)
Runeberg, Johan Ludvig: Hirvenhiihtäjät (Söderström 1884)
Ruotsin valtakunnan laki (Oskar Favénin ja J. G. Sonckin kanssa; SKS 1896)
Aiheesta muualla

Lisää luettavaa aiheesta Arvid Genetz on Wikiaineistossa
Vesa Vares, Arvid Genetz, Biografiasampo (vapaasti luettava)
Vares, Vesa: / Genetz, Arvid (1848–1915). Kansallisbiografia-verkkojulkaisu (maksullinen).  4.5.2001. Helsinki:  Suomalaisen Kirjallisuuden Seura. (maksullinen)
Projekti Lönnrotissa ja Project Gutenbergissä Vapaasti ladattavia Arvi Jänneksen e-kirjoja
Arvid Genetz. 375 humanistia. Helsingin yliopisto 22.6.2015.
| Auktoriteettitunnisteet  |
| --- | --- |
Kansainväliset:  FAST  ISNI 2  VIAF  WorldCat 
Kansalliset:  Norja  Ranska  BnF data  Saksa  Italia  Suomi (KANTO)  Yhdysvallat  Ruotsi  Tšekki 2  Vatikaani 
Taiteenala:  MusicBrainz 
Henkilöt:  Kansallisbiografia  Uppslagsverket Finland  Biografiasampo  Ylioppilasmatrikkeli 1853–1899 
Muut:  IdRef
Wilmington (Pohjois-Carolina)

| Wilmington |
| --- | --- |
 Wilmingtonin kaupungintalo
 Wilmingtonin sijainti Pohjois-Carolinassa
 Koordinaatit: 34°13′24″N, 77°54′44″W 
Valtio:  Yhdysvallat
Osavaltio:  Pohjois-Carolina
Piirikunta:  New Hanover
Perustettu:  1739/1740
Kaupunginoikeudet:  1866
Hallinto:  
 – Pormestari:  Bill Saffo
Pinta-ala:  
 – Kokonaispinta-ala:  107,4 km²
 – Maa:  106,2 km²
 – Josta vettä:  1,2 km² (1,1 %)
Korkeus:  9 m
Väkiluku (2020):  115 451
 – Väestötiheys:  1075 as./km²
Aikavyöhyke:  UTC-5
 – Kesäaika:  UTC-4
ZIP code:  28401-28412
Suuntanumero(t):  910
 
 http://www.ci.wilmington.nc.us[vanhentunut linkki] 
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Wilmington on yhdysvaltalainen kaupunki Pohjois-Carolinan osavaltiossa. Se on New Hanoverin piirikunnan hallintokeskus. Wilmingtonissa oli vuoden 2020 väestönlaskennan mukaan 115 451 asukasta.
Historia

Ensimmäisenä eurooppalaisena Wilmingtonissa ja sitä ympäröivällä Cape Fearin alueella kävi italialainen tutkimusmatkailija Giovanni da Verrazano vuonna 1524. Ensimmäiset eurooppalaiset asettuivat Wilmingtoniin kuitenkin vasta 1720. Wilmington sai kunnallisoikeudet vuonna 1739 tai 1740.
Wilmington teollistui nopeasti 1700-luvun lopulla ja 1800-luvun alussa. Paikkakunnan taloutta veti erityisesti puuteollisuus, joka sai raaka-aineita Wilmingtonia ympäröineistä laajoista metsistä. Vuoteen 1840 mennessä siitä oli kasvanut osavaltionsa suurin kaupunki ja itärannikon merkittävimpiä satamakaupunkeja.
Sisällissodan aikana Wilmington oli strategisesti tärkeä, sillä sen sataman kautta kuljetettiin huomattava osa Etelävaltioiden tuontituotteista. Kun Pohjoisvaltiot valtasivat Norfolkin 1862, niin Wilmingtonin merkitys kasvoi entisestään ja siitä tuli Etelävaltioiden tärkein satama. Wilmington vallattiin lopulta Wilmingtonin taistelussa 1865. Seuraavana vuonna paikkakunta sai kaupunginoikeudet.
10. marraskuuta 1898 Wilmingtonissa puhkesi kapina, jossa monisatapäinen valkoisen ylivallan kannattajien joukko pakotti kaupungin pormestarin Silas P. Wrightin ja kaupunginvaltuuston eroamaan. Joukko myös tappoi poliittisia vastustajiaan ja paikallisia mustia, karkotti näitä kaupungin rajojen ulkopuolelle ja vandalisoi näiden koteja ja yrityksiä.
Ensimmäisen ja toisen maailmansodan aikana Wilmingtonin laivanrakennusteollisuus elpyi, ja 1940-luvulla North Carolina Shipbuilding Company työllisti alueella tuhansia ihmisiä. Sotien jälkeen kaupunkiin perustetut General Electricin ja Corningin toimitilat ja uudet nähtävyydet, kuten museoalus USS North Carolina, toivat kaupunkiin lisää vaurautta.
1980-luvun alussa elokuvamoguli Dino De Laurentiis perusti yhden elokuvastudioistaan Wilmingtoniin, josta kasvoi 1990-luvulla Yhdysvaltain kolmanneksi suurin elokuvakeskus New Yorkin ja Los Angelesin jälkeen. Wilmingtonissa tai muualla osavaltiossa on valtaosin kuvattu muun muassa elokuvat Lohikäärmeen vuosi (1985), Blue Velvet (1986), Dirty Dancing (1987), Rambling Rose (1991), Viimeinen mohikaani (1992) ja Takaa-ajettu (1993). Elokuva- ja tv-tuotantojen kasvu on jatkunut 2000-luvulla niin, että koronavuonna 2021 tehtiin jälleen uusi ennätys. Elokuva-ala työllisti Wilmingtonissa vuonna 2023 noin tuhat ihmistä.
Vuonna 1990 avattiin Interstate 40 -valtatie, jota pitkin kaupunkiin saapui entistä enemmän ihmisiä. Wilmington oli 1990-luvulla Yhdysvaltain nopeimmin kasvavia kaupunkeja.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Wilmington (Pohjois-Carolina) Wikimedia Commonsissa
Kaupungin kotisivut (Arkistoitu – Internet Archive) (englanniksi)
Tuukkalan sairaala

| Tuukkalan sairaala> Tuukkalan B-mielisairaala |
| --- | --- |
 Tuukkalan entinen sairaalarakennus kesällä 2018.
Osoite:  Tuukkalankyläntie 1-3. 50500 Mikkeli
Sijainti:  Mikkeli
Rakennustyyppi:  Sairaala
Rakennustyöt aloitettu:  1960
Valmistumisvuosi:  1961
Avattu:  16.5.1961
Rakennuskustannukset:  3 638 741 mk
Purkuvuosi:  2021
Suunnittelija:  Eino Tuompo
Omistaja:  Mikkelin kaupunki
Käyttäjä:  Tuukkalan sairaalan kuntainliitto (1960-1983), Mikkelin kaupunki (1983-2006)
Julkisivumateriaali:  Punatiili
Kerrosluku:  4
Kerrosala:  7000 neliöä
 
Lisää rakennusartikkeleitaArkkitehtuurin teemasivulla
Infobox OKNimi-testi OK: 
Tuukkalan sairaala oli vuosina 1961–1983 Mikkelin Tuukkalassa toiminut psykiatrinen sairaala, joka toimi myöhemmin samalla nimellä Mikkelin kaupungin terveyskeskusairaalana vuoteen 2006 asti. Vuonna 1960 valmistuneen sairaalarakennuksen suunnitteli Eino Tuompo "B or not to be"- ehdotuksen pohjalta. Se rakennettiin B-mielisairaalaksi osana laajempaa psykiatrisen hoidon uudistushanketta. Pitkään tyhjillään ollut sairaalarakennus purettiin vuonna 2021. Sairaalarakennus sijaitsi vastapäätä nykyistä Tuukkalan ABC-huoltoasemaa.
Sairaalan johto > Ylilääkärit

Reino Elosuo (1961–1964). Elosuo toimi myöhemmin muun muassa psykiatrian dosenttina ja vs. professorina.
Paavo Kettunen (1964–1966)
Else Alermo-Salmi (1966–1975)
Kivi Lydecken (1975–1978)
Timo Siiskonen (1978–1983)
Sairaalan johto > Ylihoitajat

Viola Rautio (1961–1974)
Leena Neuvonen (1975–1983)
Kaija Jaakkola (1974, 1979–1980, vs.)
Maija Salo (1980–1983, vs.)
Sairaalan talouspäälliköinä ovat toimineet Yrjö Kettu ja Pentti Koponen.
Purkaminen

Tuukkalan sairaalan toiminta terevyskeskussairaalana päättyi vuonna 2006, kun sairaalan viimeisetkin toiminnot siirtyivät Moision sairaalan peruskorjattuun C-rakennukseen, jonka Mikkelin kaupunki oli ostanut Etelä-Savon sairaanhoitopiiriltä. Tuukkalan sairaalan tiloja pidettiin monella tavalla epäkäytännöllisinä vanhustenhoitoon. Sisäilma koettiin Tuukkalassa huonoksi, käytössä oli neljän hengen huoneet ja WC-tilat olivat käytävällä. Viime aikoina sairaala oli pahasti ylipaikoilla, joihin myös valvovat viranomaiset puuttuivat. Potilashuoneissa saattoi olla jopa viisi huonokuntoista potilasta.
Tämän jälkeen Tuukkalan sairaalarakennus jäi tyhjilleen ja siihen suunniteltiin muun muassa vastaanottokeskusta. Hanke kuitenkin kaatui rahoituksen puuttumisen takia. Vuonna 2009 rakennuksen kohtalo oli edelleen epäselvä, sillä joitain vuokralaisia ja poliisin huumekoirien koulutusrataa lukuun ottamatta rakennus oli edelleen tyhjillään. Tuolloin tehdyn arvion mukaan rakennusta ei olisi ollut mahdollista muuttaa esimerkiksi asuinkäyttöön. Lopulta vuonna 2021 rakennus purettiin. Purku oli osa Mikkelin kaupungin ja Kaakkois-Suomen ammattikorkeakoulun Cityloop-hanketta, jonka tarkoituksena oli löytää purkujätteelle uusiokäyttöä osana kiertotaloutta. Muun muassa sairaalan ovien tammipaneeleista tehtiin liikelahjoiksi tarkoitettuja leikkuulautoja, joiden ostohinta lahjoitettiin mielenterveystyölle.
Tuukkalan sairaalan entinen henkilökunnan asuinrakennus on edelleen olemassa. Siinä ja entisessä talouspäällikön asuintalossa on toiminut vuodesta 2004 mielenterveysongelmaisten asumisyksikkö. Yksikön omistaa nykyään Esperi care
Talouspäällikön asuintalo.
Viime vuosinaan sairaalakiinteistö pääsi pahoni rappioitumaan kunnossapidon puutteen ja ilkivallan takia.
Ilkka Esselström

Ilkka Esselström  on riihimäkeläinen muusikkoja näyttelijä. Hän soittaa useita instrumentteja, laulaa, säveltää, sanoittaa, sovittaa ja tuottaa. Muusikkona ja laulajana hän on esiintynyt sekä kotimaassa että ulkomailla. Hän on toiminut taustavaikuttajana usealle eri bändille mm. miksaajana, äänittäjänä, keikkamyyjänä, säveltäjänä, sovittajana, sanoittajana sekä soittajana. Hän säveltää kappaleita omaan tuotantoon ja teattereille. Hän on myös tuottanut ja sovittanut valmiita sävellyksiä.
Esselströmin yhtyeitä ovat Ilkka Esselström Band ja southern rockia soittava Billie and the Balls
Keväällä 2014 Esselström julkaisi levyn.
Näytelmät

Noita nokinenä - Nuorisoseura Silmu, (Prinssi) 1987
Nuorisojengi - Nuorisoseura Silmu, (Jani) 1989
Rakas lotta – Riihimäen teatteri, (Kohonen) 1991-93
Sotilaspoika - Kaukaksen teatteriseurue, (Sotilaspoika) 1991
Päivi ja jengi – Riihimäen Nuorisoteatteri, (Lare) 1992
Kevään herääminen – Riihimäen nuorisoteatteri, (Melchior) 1993
Bellmanin lauluja ja runoja – Teatteriseurue Pantalone (Kitaristi) 1993
Klovni saa ystäviä – Riihimäen Nuorisoteatteri (Kuvattiin ja lähetettiin PTV:ssä), (Klovni) 1993
Satuprinsessa – Riihimäen Nuorisoteatteri(Kuvattiin ja lähetettiin PTV:ssä), (Prinssi) 1993
Kuunpoika – Riihimäen Nuorisoteatteri, (Heimosoturi, merikapteeni) 1994
Jouluruusun legenda – Herajoen teatteri, (Veli Lars) 1994
Haapoja – Herajoen teatteri, (Puukkojunkkari) 1994
Pikkujättiläinen – Riihimäen Nuorisoteatteri, (Hemmo-puoli) 1995
Tukkijoella – Teatteriseurue Pantalone/Riihimäen kesäteatteri, (Toikka) 1995
Adalminan helmi – Herajoen teatteri, (Prinssi) 1996
Aatamin puvussa ja vähän Eevankin – Teatteriseurue Pantalone, (Poliisi) 1996
Neuvokkaat palvelijat – Riihimäen Nuorisoteatteri, (Prinssi) 1996
Kaikki vorot eivät tule varkaisiin – Herajoen teatteri, (Luigi) 1996
Huomenna –Hyttiteatteri, (Make) 1996
Sydänverta – Hyttiteatteri, (Homo) 1997
Pääsiäiskulkue – Riihimäen seurakunta, (Paimen) 1997
Kolme sisarta – Riihimäen Nuorisoteatteri, (Vershinin) 1998
Klovnien koulu – Kellariteatteri, (myös teatterifestivaaleilla Italiassa, Ghioccio)(Paksu) 1999
Kosinta – Riihimäen Nuorisoteatteri, (Kosija) 2000
Come To Mama –gabaret – Riihimäen Nuorisoteatteri, (Transvestiitti) 2001
Woyzeck – Kellariteatteri, (Franz Woyzeck) 2001
Maansatu – Kellariteatteri, (Prinssi) 2001
Gaberet -show, European People Festival (Bad Segeberg), Nuorisoteatteri, (Transvestiitti) 2001
Grease(musikaali) – Järvenpään teatteri, (Johnny Casino) 2002
Valentingaala – Riihimäen Nuorisoteatteri, 2002
Vappunakki – Riihimäen Nuorisoteatteri, (Mieskuorolainen) 2002
Kuninkaan yö – Riihimäen seurakunta, (Juudas) 2002
Peer Gynt - Riihimäen Nuorisoteatteri, 2003
Vappunakki – Riihimäen Nuorisoteatteri, (Pianisti) 2004
Iso paha susi – Riihimäen Nuorisoteatteri, (Rockkukko) 2004
Viinin filosofia – Riihimäen Nuorisoteatteri, (Kitaristi, säveltäjä) 2005
Twin Peaks – Riihimäen Nuorisoteatteri, (Kapellimestari Rasi Pissanen) 2005
Leipää ja viiniä -musikaali, Riihimäen seurakunta, (Juudas) 2006
Kuin tuhka tuuleen – Riihimäen Teatteri, (Gangsteri Eddy) 2006-07
Jouluruusun legenda - Teatteripohja, (Maalikkoveli) 2007
Kuninkaan yö – Riihimäen seurakunta, (Jeesus) 2008
Satumaa – Lopen Teatteri, (Unto Mononen) 2008
23 cm - Teatteripohja, (Oscar) 2008
Musiikkituotantoa teattereille

Viimeinen yö -näytelmä, Iltanäyttelijät Ry 1994 (sävellys, sovitus ja tuotanto)
Adalmiinan Helmi -näytelmä, Herajoen teatteri 1995 (sävellys, sovitus ja tuotanto)
Sydänverta –musikaali, Hyttiteatteri 1997 (sävellys, sovitus, harjoituttaminen ja tuotanto)
Loikkari –musikaali, Järvenpään seurakuntaopisto 1996 (sävellys, sovitus ja harjoituttaminen)
Rakkauden tanssi –näytelmä, Kellariteatteri 2000 (sävellys, sovitus ja tuotanto)
Vaahteranmäen Eemeli metkuilee jälleen, Teatteriseurue Pantalone 2001 (sovitus ja tuotanto)
Iso paha susi –näytelmä, Riihimäen Nuorisoteatteri 2004 (sävellys, sovitus ja harjoituttaminen)
Viinin filosofia, Riihimäen Nuorisoteatteri 2004( sävellys, sovitus, sanoitus ja harjoituttaminen)
Twin Peaks, Riihimäen Nuorisoteatteri 2005 (sovitus ja harjoituttaminen)
Kinopop-konsertit, Riihimäen Nuorisoteatteri 2005 (tuotanto ja harjoituttaminen)
Kinopop-konsertit, Riihimäen Nuorisoteatteri 2006 (tuotanto ja harjoituttaminen)
Äidin kullat -tapakasvatusnäytelmä, Lähiöteatteri 2006 (sävellys, sanoitus ja sovitus)
Kinopop-kauhugaala, Riihimäen Nuorisoteatteri 2006 (tuotanto ja harjoituttaminen)
Spoonriver-antologia, Riihimäen Nuorisoteatteri 2007 (sovitus ja harjoituttaminen)
Joulupop-konsertit, Riihimäen Nuorisoteatteri, 2007 (tuotanto ja harjoituttaminen)
Mr Green

| Mr Green Ltd>  |
| --- | --- |
Osake:  Pörssiyhtiö (AktieTorget)
ISIN:  SE0010949750
Perustettu:  2007
Toimitusjohtaja:  Per Norman (CEO Mr Green & Co AB) Jesper Kärrbrink (CEO Mr Green LTD)
Kotipaikka:  Sliema, Malta
Toimiala:  Online-pelaaminen
Tuotteet:  Kasino, Pelit, Pöytäpelit, Jackpotit
Omistaja:  Mr Green & Co AB
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Mr Green Ltd. on nettikasinoa ylläpitävä rahapelialan yritys. Mr Green Ltd. on Maltan rahapeliviranomaisen, MGA:n, lisensoima ja sääntelemä yritys. Sen pääkonttori sijaitsee Sliemassa Maltalla.
Mr Green Ltd. on Mr Green & Co:n suurin tytäryhtiö. Mr Green & Co sijaitsee Tukholmassa. Se on listattu Tukholman pörssiin.  Per Normanista tuli Mr Green & Co:n toimitusjohtaja helmikuussa 2015.
Kolme ruotsalaista yrittäjää; Fredrik Sidfalk, Henrik Bergquist ja Mikael Pawlon, perustivat Mr Greenin vuoden 2007 loppupuolella. Yritys lanseerattiin vuonna 2008. Kolmikko oli aiemmin perustanut Anders Holmgrenin kanssa Betsson-nettikasinon.
Mr Green tarjosi ensimmäisten nettikasinoiden joukossa rahapelejä useilta eri pelintarjoajilta. Se rakensi myös niin sanotun saumattoman lompakon, jonka ansiosta pelimerkkejä ei enää tarvinnut vaihtaa pelatakseen eri pelintarjoajien tuotteita. Tällä hetkellä Mr Green tarjoaa yhteensä 350 peliä seuraavilta pelintarjoajilta: IGT, Net Entertainment, Nextgen, QuickSpin, Betsoft, Microgaming, Quickfire, Bally Technologies, Yggdrasil, Play&Go. Live-pelit tarjoaa Evolution Gaming.
Tammikuussa 2014 Bo Wänghammar nimitettiin Mr Green Ltd:n toimitusjohtajaksi. Wänghammar työskenteli ennen Mr Greeniä 3 vuotta Lenswayllä.
Vuonna 2015 Mr Green osti italialaisen operaattorin, Mybet Italian, ja Italian peliviranomainen AAMS hyväksyi Mr Greenin toiminnan maassa. Mr Green aloitti operoinnin Italiassa vuonna 2015. Samana vuonna se sai myös lisenssin Britanniassa.
Palkinnot

| Vuosi | Palkinnon myöntäjä | Kategoria |
| --- | --- | --- |
| 2009 | Internetworld | Topp 100 |
| 2010 | Internetworld | Topp 100 |
| 2011 | Internetworld | Topp 100 |
| 2012 | Internetworld | Topp 100 |
| 2012 | eGaming Review (EGR) | Socially Responsible Operator of the Year |
| 2013 | Internetworld | Topp 100 |
| 2013 | International Gaming Awards (IGA) | Online Casino Operator of the Year  |
| 2014 | Internetworld | Topp 100 |
| 2014 | International Gaming Awards (IGA) | Online Casino Operator of the Year  |
| 2014 | eGaming Review (EGR) | Highly Commended Slots Operator of the Year  |
| 2014 | eGaming Review (EGR) | Casino Brand of the Year |
| 2015 | International Gaming Awards (IGA) | Online Casino Operator of the Year  |
| 2016 | International Gaming Awards (IGA) | Mobile Operator of the Year |
Aiheesta muualla

Virallinen sivusto
Mr Green & Co AB Company sivusto (Arkistoitu – Internet Archive)
Internetworld IDG Top 100 Sites (Arkistoitu – Internet Archive)
Internetworld IDG Top New Sites (Arkistoitu – Internet Archive)
Bloomberg.com Market Data for Mr Green & Co
Faneroménin luostari (Náxos)

| Faneroménin luostari Μονή Φανερωμένης |
| --- | --- |
 Faneroménin luostari.
Sijainti:  Náxos, Náxos ja Pienet Kykladit, Etelä-Egean saaret, Kreikka
Koordinaatit:  37°08′42″N, 25°27′53″E
Kirkkokunta:  ortodoksinen kirkko
Hiippakunta:  Paronaxían hiippakunta
Tyyppi:  munkkiluostari
Perustettu:  ennen 1597
Verkkosivut:  faneromeninaxos.com
Lisää rakennusartikkeleitaArkkitehtuurin teemasivulla
Faneroménin luostari (kreik. Μονή Φανερωμένης) on ortodoksinen luostari Náxoksen saarella Kreikassa. Se sijaitsee noin 15 kilometriä koilliseen Náxoksen kaupungista lähellä Akrotírin ja Chília Vrýsin kyliä. Luostari on munkkiluostari ja omistettu Neitsyt Marian kuolonuneen nukkumiselle.
Faneroménin luostari.
Faneroménin luostarin perustivat sen perustamislegendan mukaan myrskyyn joutuneet merimiehet, jotka rukoilivat apua Neitsyt Marialta, ja löysivät lopulta rantaan päästyään paikalta Neitsyt Marian ikonin. Tästä luostari sai nimensä ”Faneroméni”. Luostari on ollut olemassa viimeistään vuonna 1597, jolloin sen tiedetään saaneen stauropegiaalisen aseman. Vuonna 1614 luostari tuli paikallisen hiippakunnan alaisuuteen, mutta stauropegiaalisuus uusittiin vuonna 1798. Faneroménin luostari kukoisti 1600-luvulta 1800-luvulle, mutta taantui 1900-luvulla. Nykyisin luostarissa on pieni munkkiveljistö.
Luostarirakennus on ulkoasultaan linnamainen. Luostarin pääkirkko (katholikon) on kaksilaivainen, joista pohjoinen on päälaiva. Kummassakin laivassa on puukaiverrettu ja kullattu ikonostaasi. Kirkon ympärillä on pieni sisäpiha ja muita rakennuksia, joissa ovat ruokasali (trapeza) ja keljat sekä muun muassa luostarin kirjasto, jossa on 250 vanhaa kirjaa sekä asiakirjoja.
Luostari juhlii vuosittain 15. ja 23. elokuuta.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Faneroménin luostari Wikimedia Commonsissa
Ι. Μ. Φανερωμένης Νάξου. Luostarin verkkosivusto. (kreikaksi) (englanniksi)
Hyperbeli

Kaksi yksinkertaista hyperbeliä.
Hyperbeli on kartioleikkaus.
Hyperbeli on toisen asteen käyrä, joka määritellään seuraavasti:
Hyperbelin muodostavat ne tason pisteet, joiden kahdesta polttopisteestä mitattujen etäisyyksien erotus on vakio. Jos valitaan polttopisteet F1 ja F2, hyperbelin pisteellä X on ominaisuus  {\big |} |X − F1| − |X − F2|  {\big |} = vakio (vertaa ellipsiin). Hyperbeli syntyy myös, kun taso leikkaa kaksiosaisen kartion molempia osakartioita.
Hyperbelin yhtälö > Origokeskinen hyperbeli

Kun suorien  y={\frac {a}{b}}x ja  y=-{\frac {a}{b}}x leikkauspiste on origossa, on hyperbelin yhtälö  {\frac {x^{2}}{a^{2}}}-{\frac {y^{2}}{b^{2}}}=1,  a,b\in \mathbb {R}  ja  a>0.
Tällöin hyperbelin huiput ovat (−a, 0) ja (a, 0).
Myös käänteislukufunktion kuvaaja on origokeskeinen hyperbeli, jonka toinen haara sijaitsee ensimmäisessä ja toinen kolmannessa neljänneksessä. Suorat, jotka ovat hyperbelien asymptootit, ovat nyt koordinaattiakselit ja ne leikkaavat origossa. Hyperbelien huiput ovat (1,1) ja (-1,-1).
Hyperbeli voidaan esittää hyperbolisten funktioiden avulla myös parametrimuodossa
Hyperbelin yhtälö > Yleinen hyperbeli

Hyperbeli voidaan koordinaatiston muunnoksella muuttaa muotoon, jossa hyperbelin polttopisteet ovat koordinaattiakselilla. Tämä tapahtuu muodostamalla hyperbelin kertoimista matriisi ja soveltamalla matriisiin sopivaa muunnosta.
Liittohyperbeli

Liittohyperbeli on hyperbelin erikoistapaus, joka on muotoa  {\frac {x^{2}}{a^{2}}}-{\frac {y^{2}}{b^{2}}}=-1.
Yksikköhyperbeli

Yksikköhyperbeli on hyperbeli, jossa  a=b=1, joten hyperbeli on muotoa  x^{2}-y^{2}=1.
Hyperboloidi

Hyperbeliä vastaava kolmiulotteinen kappale on hyperboloidi.
Kirjallisuutta

Kivelä, Simo K.: Algebra ja geometria.  Espoo:  Otatieto, 1989.  ISBN 951-672-103-6
Faneroménin luostari (Salamis)

| Faneroménin Neitsyt Marian kuolonuneen nukkumisen luostari Μονή Κοιμήσεως Θεοτόκου Φανερωμένης |
| --- | --- |
 Faneroménin luostari.
Sijainti:  Salamis, Saaret, Attika, Kreikka
Koordinaatit:  37°59′01″N, 23°26′09″E
Kirkkokunta:  ortodoksinen kirkko
Hiippakunta:  Mégaran ja Salamiin hiippakunta
Lisää rakennusartikkeleitaArkkitehtuurin teemasivulla
Faneroménin Neitsyt Marian kuolonuneen nukkumisen luostari (kreik. Μονή Κοιμήσεως Θεοτόκου Φανερωμένης, Moní Koimíseos Theotókou Faneroménis), usein vain (Panagía) Faneroménin luostari (Μονή (Παναγίας) Φανερωμένης, Moní (Panagías) Faneroménis), on ortodoksinen luostari Salamiin saarella Kreikassa. Se sijaitsee saaren luoteisosassa noin seitsemän kilometriä länsiluoteeseen Salamiin kaupungista. Luostari on omistettu Neitsyt Marialle.
Luostarin kirkon seinämaalauksia.
Faneroménin luostarin paikalla sanotaan olleen antiikin aikana Athenelle omistettu temppeli. Sen paikalle rakennettiin ensimmäinen kirkko 1200-luvulla. Raunioituneen kirkon kunnosti mégaralainen Lámpros Kanéllos vuonna 1670. Hänen kerrotaan löytäneen paikalta Neitsyt Marian ikonin, mistä luostari sai nimensä ”Faneroméni”. Kanéllos perusti paikalle luostarin, jonka igumeeniksi hän ryhtyi. Hänet on pyhitetty hänen munkkinimellään Laurentios Megaralainen. Vuonna 2021 luostarissa oli 21 asukasta.
Luostarin pääkirkko (katholikon) on kolmilaivainen basilika, jossa on keskuskupoli ja kulmissa neliskulmaiset tornimaiset kupolit. Kirkon runsaat seinämaalaukset ovat vuodelta 1735. Niissä esiintyy 3 500 hahmoa. Pääkirkon vieressä on Pyhän Nikolaoksen (Ágios Nikólaos) kirkko, jossa on Pyhän Laurentioksen pyhäinjäännös. Luostarikokonaisuuteen kuuluvat myös Pyhän Sofian (Agía Sofía) kirkko sekä Pyhien apostolien (Ágioi Apóstoloi) kirkko, joka toimii museona. Museossa on muun muassa kirkollista esineistöä, ikoneita ja käsikirjoituksia.
Luostari juhlii vuosittain 23. elokuuta.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Faneroménin luostari Wikimedia Commonsissa