stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Italian historia
Vieras valta ja yhdistyminen > Yhdistyminen > Giuseppe Garibaldi

Toukokuussa 1860 sardinialaisten armeijasta eronnut vapaustaistelija Giuseppe Garibaldi tunkeutui Sisiliaan pienen vapaaehtoisjoukon kanssa ja valloitti Palermon lyötyään brittien tuella moninkertaisesti suuremmat Molempain Sisiliain kuningaskunnan armeijat. Episodi osoitti Sisiliain kuningaskunnan heikkouden ja teki Garibaldista kansallissankarin.
Kuuden viikon päästä Garibaldi valtasi Messinan ja siirtyi sen jälkeen Italiaan, jonka eteläosien valtaus sujui yhtä nopeasti kuin Sisilian. Voitettuaan Calabrian ja Napolin Garibaldi eteni kohti Roomaa, mutta Molempain Sisiliain kuningaskunnan joukkojen rippeet hidastivat hänen etenemistään. Sardinia päätti pitää tilanteen hallinnassaan ja valloitti Kirkkovaltion sen ydinosaa, lähinnä Rooman kaupunkia, lukuun ottamatta. Garibaldi luovutti Etelä-Italian Sardinian kuninkaalle Viktor Emanuel II:lle. Cavour vahvisti liittämiset kansanäänestyksellä, ja vaaleilla valittu ensimmäinen kansallinen parlamentti kokoontui 18. helmikuuta 1861 ja julisti Viktor Emanuelin Italian kuninkaaksi. Italian pääkaupungiksi tuli aluksi Torino, mutta se vaihdettiin Firenzeksi 1865.
Venetsia ja Rooma, jota Garibaldi tuloksetta yritti vielä vallata 1862 ja 1867, olivat jääneet Italian kuningaskunnan ulkopuolelle. Venetsia liittyi Italiaan 1866 ns. kolmannen itsenäisyyssodan yhteydessä, mutta paavi Pius IX ei halunnut olla missään tekemisissä uuden valtion kanssa. Paavin asema oli kuitenkin riippuvainen ranskalaisesta varuskunnasta, ja kun se Ranskan–Preussin sodan yhteydessä vedettiin pois, marssi Italian armeija Roomaan 20. syyskuuta 1870. Rooma liitettiin kansanäänestyksellä Italiaan, ja siitä tuli pääkaupunki. Paavi linnoittautui Vatikaaniin ja julistautui ”Vatikaanin vangiksi".
Kuningaskunta

Vuoteen 1922 saakka Italia oli perustuslaillinen monarkia, jossa oli parlamentti. Perustuslaki periytyi suurelta osin Carlo Alberton vahvistamasta Sardinian kuningaskunnan perustuslaista vuodelta 1848. Kuninkaalla oli periaatteessa laajat valtuudet, joita hän ei kuitenkaan usein käyttänyt. Merkittävin muutos oli miesten yleinen äänioikeus vuonna 1912.
Kuningas Umberto I murhattiin 29. heinäkuuta 1900. Hänen seuraajakseen nousi Viktor Emanuel III. Vuosina 1911–1912 käydyssä Italian–Turkin sodassa Italia valloitti Libyan.
Kuningaskunta > Ensimmäinen maailmansota

Italia julistautui ensimmäisen maailmansodan alkaessa puolueettomaksi esittäen että Saksan ja Itävallan kanssa solmittu kolmiliitto oli vain puolustuksellinen, eikä pätenyt Itävalta-Unkarin aloittamaan sotaan. Molemmat liittoumat yrittivät saada Italian puolelleen, ja huhtikuussa 1915 maa liittyikin ympärysvaltoihin julistaen sodan Itävalta-Unkarille. Tavoitteena oli saada Itävallan kustannuksella aluelaajennuksia, kuten Trento, Trieste, Istria ja Dalmatia. Taistelut juuttuivat Itävallan ja Italian raja-alueelle suuria tappioita vaatineeksi asemasodaksi. Lokakuussa 1917 itävaltalaiset mursivat saksalaisjoukkojen avulla italialaisten linjat, mutta ympärysvaltojen tuella Italian onnistui pysäyttää hyökkäys Venetsian lähelle.
Kuningaskunta > Fasistihallinto

Ensimmäisen maailmansodan loputtua Italia sai suurimman osan haluamistaan alueista lukuun ottamatta Dalmatiaa, joka annettiin Jugoslavian kuningaskunnalle. Itävalta luovutti Italialle Etelä-Tirolin ja Istrian. Sota oli kuitenkin vaatinut lähes 700 000:n italialaissotilaan hengen, ja maan sisäinen tila oli kaoottinen. Työläiset järjestivät lakkoja vaatien oikeuksia ja parempia työoloja. Jotkut valtasivat tehtaita ja tuotantolaitoksia Venäjän vallankumouksen mallin mukaisesti. Benito Mussolinin johtama fasistipuolue syntyi lakkoja kovin ottein murtaneesta Mustapaidat-järjestöstä. Lokakuussa 1922 fasistit marssivat Roomaan. Kuningas kielsi armeijaa sekaantumasta, liittoutui Mussolinin kanssa ja antoi hänen muodostaa fasistijohtoisen hallituksen. Seuraavina vuosina Mussolini, jota tunnettiin ”Il Ducena” eli johtajana, kielsi muut poliittiset puolueet ja rajoitti kansalaisvapauksia.
Vuonna 1929 Mussolini allekirjoitti katolisen kirkon kanssa ns. lateraanisopimukset, jotka johtivat pikkuruisen Vatikaanivaltion muodostamiseen paavin alaisuuteen ja lopettivat vuodesta 1870 jatkuneen skisman paavin kanssa. Mussolini oli aluksi varsin hyvissä väleissä Britannian ja Ranskan kanssa, mutta Italian valloittaessa Etiopian vuosina 1935–1936, suhteet länsimaihin viilenivät. Tämän sekä ideologisten yhtäläisyyksien vuoksi Italia suuntautui Adolf Hitlerin natsi-Saksaan, ja muodosti Saksan kanssa Berliinin–Rooman akselin. Saksan liitettyä itseensä Tšekkoslovakian ilmoittamatta suunnitelmasta Italialle, katsoi Italia olevansa akselin vähempiarvoinen jäsen, ja Mussolini päätti liittää Italiaan Albanian. Albania miehitettiin 7. huhtikuuta 1939, sen kuninkaaksi tuli Italian kuningas Viktor Emanuel III ja sinne muodostettiin fasistihallitus. Italian ja Saksan liitto vahvistui terässopimuksella 22. toukokuuta 1939.
Kuningaskunta > Toinen maailmansota

Mussolini haaveili Välimeren alueen kattavasta Suur-Italiasta, mutta Italia pysytteli toisen maailmansodan syttyessä puolueettomana. Italia julisti sodan Ranskalle ja Isolle-Britannialle 10. kesäkuuta 1940 Ranskan tappion näyttäessä varmalta. Saksan miehitettyä Puolan, Tanskan, Norjan, Hollannin, Belgian, Luxemburgin ja Ranskan, Mussolini päätti miehittää Kreikan käyttämällä Albaniaa tukialueena. Tämä epäonnistui pahoin, sillä paitsi että kreikkalaiset torjuivat hyökkäyksen, he työnsivät rintaman syvälle Albaniaan. Peläten, että Balkanista tulisi Euroopan hallintansa akilleen kantapää, Saksa miehitti Kreikan ja Jugoslavian.
Neuvostoliiton valloituksen epäonnistuttua (1941–1942) ja Yhdysvaltain liityttyä sotaan (joulukuussa 1941) akselivaltojen tilanne heikkeni. Maaliskuussa 1943 brittiläiset ja yhdysvaltalaiset joukot voittivat lopullisesti italialaiset ja saksalaiset Pohjois-Afrikassa ja nousivat maihin Sisiliassa. Kuningas Viktor Emanuel III erotti ja pidätti Mussolinin ja nimitti marsalkka Pietro Badoglion pääministeriksi. Uusi hallitus jatkoi virallisesti sotaa, mutta aloitti salaiset rauhanneuvottelut. Hitler ei luottanut Badoglioon vaan lähetti joukkoja Italiaan. Badoglion hallitus solmi aselevon liittoutuneiden kanssa 3. syyskuuta 1943, mutta ei julistanut sotaa Saksalle. Badoglio ja kuningasperhe siirtyivät liittoutuneiden hallitsemalle alueelle. Seuranneessa sekaannuksessa suurin osa Italian armeijasta hajosi ja Saksa otti haltuunsa Keski- ja Pohjois-Italian. Saksalaiset vapauttivat Mussolinin kommandoiskulla ja asettivat hänet pohjoiseen perustetun Italian sosiaalisen tasavallan nukkehallitsijaksi.
Miehitysvallat sekä pohjoisessa että etelässä painoivat seteleitä sillä seurauksella, että Italiassa alkoi hillitön inflaatio.
Liittoutuneiden hitaasti pakottaessa saksalaisia pohjoista kohti, virallinen hallitus julisti viimein sodan Saksalle. Samalla antifasistinen kansanliike vahvistui ja aiheutti ongelmia saksalaisille. Lopulta liittoutuneet olivat huhtikuussa 1945 työntäneet saksalaiset pois Italiasta. Italian sotamenestys toisessa maailmansodassa oli jotain yksittäisiä poikkeuksia lukuun ottamatta heikkoa. Fasistit olivat siis täydellisesti epäonnistuneet tärkeimpänä pitämässään tehtävässä, Italian muuttamisessa sotilasmahdiksi.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Italian historia Wikimedia Commonsissa
Etruskien linnoitettu kaupunki Roomaan johtavan tien varrella
Ravennan mausoleumi, johon Teoderik Suuri on haudattu
Frankkien valtakunta Kaarle Suuren aikana.
Italia vuonna 1050
Italia n. vuonna 1494
Italian yhdistyminen 1815-1870. Kartan vuosiluvut ovat liittymisvuosia Sardinian kuningaskuntaan (Italian kuningaskuntaan 1861).
Giuseppe Garibaldi
Italian imperiumi 1940
Jukka Viljanen (seikkailujuoksija)

Jukka Viljanen (s. 2. toukokuuta 1963) on suomalainen seikkailujuoksija ja yrittäjä. Hän on kisannut ääriolosuhteissa Pohjoisnavalla, Etelämantereella , Kalaharissa, Grönlannissa ja Saharassa.
Jukka Viljanen on koulutukseltaan kauppatieteiden kandidaatti. Toimittaja Juha Hietanen kirjoitti hänestä kirjan "Seikkailujuoksija" vuonna 2012.  Viljasen toimittaja Arno Seiron kanssa kirjoittama motivaatiokirja Asennetta Peliin ilmestyi seuraavana vuonna. Myös Viljasen puoliso Kirsi Montonen on seikkailujuoksija.
Juggling Jugulars

Juggling Jugulars on vuonna 1989 Lapualla perustettu suomalainen hardcore punk -yhtye. Yhtye on julkaissut useita levyjä sekä Suomessa että ulkomailla. Yhtye on levyttänyt mm. saksalaiselle Twisted Chords -levymerkille sekä suomalaiselle Kämäset levyt -levymerkille.
Bändin jäsenhistoria

Arja — laulu (2000–)
Tero — kitara (1989–2019)
Jaani — basso ja laulu (2007–)
Petteri — kitara ja laulu (1989–)
Marko — rummut (1992–)
Jantsa (oik. Jani Kärkkäinen) — basso ja laulu (1990–2006)
Timo — rummut ja laulu (1990–1991)
Mikko — laulu (1989–1991)
Jani-Markus — basso ja laulu (1989–1990)
Tommi — rummut ja laulu (1989–1990)
Nykyinen kokoonpano

Arja — laulu
Petteri — kitara ja laulu
Jaani — basso ja laulu
Marko — rummut
Diskografia > EP:t / singlet ym.

Radicals Of Today 7" EP (1990, omakustanne)
Gun In My Heart 7" EP (1991, Hiljaiset Levyt)
split 7" EP w/ Behind The Smile (1992, (Bad Card Records & Uprising Decay Rec.)
My Dream... 7" EP (1992, Hiljaiset Levyt)
...For Humanity (Early 90's) MCD (1994, Hiljaiset Levyt)
...For Humanity (Early 90's) 12" mini-LP (vinyyliversio edellisestä, 1996, Genet Records)
Positively Fed Up! MCD (1996, Hiljaiset Levyt)
New Toys MCD (1997, Hiljaiset Levyt)
split 7" EP w/ Enough! (1997, Trujaca Fala)
split 10" mini-LP w/ Machine Gun Etiquette (1997, Campary Records)
split 7" EP w/ Anger Of Bacterias (1998, Ruin Nation Records)
Can You Explain? MCD (1998, Hiljaiset Levyt) ja 7" EP (1998, Trujaca Fala)
Skeletons In The Closet 7" EP (1999, Hallajulkaisut & Grey Days Records)
split 7" EP w/ Inner Conflict (2001, Twisted Chords)
When I See/Addicted 7" single (2007, Kämäset Levyt & Zerga)
Asylum 7" EP (2013, Kämäset Levyt)
Forward 12" (2015, Stonehenge Records)
Diskografia > Albumit

Propaganda Immunity - There's More Than Meets The Eye... LP/CD/MC (2001, Twisted Chords & Trujaca Fala)
Nothing's Finished LP/CD/MC (2004, Twisted Chords & Kämäset Levyt & Trujaca Fala)
Salute No One LP/CD (2008, Kämäset Levyt & Twisted Chords)
80 Million Barrels LP (2011, Ruin Nation Records & Kämäset Levyt)
Insurrection LP/CD (2019, Trujaca Fala, Roku Records, Break The Silece Records, Too Circle Records & Liinaharja Hardcore Records)
Diskografia > Kokoelmat, livet ym.

...So Fucking Fed Up! MC (mm. "...For Humanity"-levyn biisejä, 1995, Trujaca Fala)
split MC w/ Infekcja ("New Toysin" materiaalia, 1997, Trujaca Fala)
The First Decade LP (vuosien 1990-1999 levytyksiä, 2013, Break The Silence)
Live Ultra Chaos Piknik LP (recorded at UCP festival in Zelebsko, Poland 23.6.2017 / No Pasaran Records 2019)
Juhani Sipiläinen

| Juhani Sipiläinen> Henkilötiedot |
| --- | --- |
Syntynyt: 7. joulukuuta 1931 Terijoki
Kuollut: 14. maaliskuuta 2021 (89 vuotta) Helsinki
Poliitikko
Puolue:  Liberaalinen Kansanpuolue
Asema:  Kansanedustaja (1975–1979)
Vaalipiiri:  Kymen läänin vaalipiiri
Kyösti Juhani Sipiläinen (7. joulukuuta 1931 Terijoki – 14. maaliskuuta 2021 Helsinki) oli suomalainen kansanedustaja, kansakoulunopettaja, rehtori ja opetusneuvos. Hän toimi opettajien ammattiyhdistystoiminnassa paikallisella ja kansallisella tasolla. Sipiläinen oli Lappeenrannan kaupunginvaltuuston varapuheenjohtaja 1973–1984 ja kaupunginhallituksen varapuheenjohtaja 1979–1984. Hänelle myönnettiin opetusneuvoksen arvonimi vuonna 1992.
Sipiläinen kirjoitti ylioppilaaksi Järvenpään yhteiskoulusta vuonna 1953. Kansakoulunopettajaksi hän valmistui Helsingin opettajakorkeakoulusta vuonna 1957. Sipiläinen työskenteli kansa- ja peruskoulun opettajana sekä koulunjohtajana Enonkoskella ja Ruotsinpyhtäällä 1954–1957 ja vuodesta 1957 Lappeenrannassa. Kouluhallintotutkinnon Sipiläinen suoritti vuonna 1974.
Liberaalisen Kansanpuolueen kansanedustajana Sipiläinen toimi vuosina 1975–1979. Sipiläinen kuoli Helsingissä 14. maaliskuuta 2021.  Sipiläinen meni naimisiin Mirja Mäkisen (s. 1932) kanssa vuonna 1957. Heillä oli kolme lasta.
Aiheesta muualla

.aspx Juhani Sipiläinen Suomen kansanedustajat. Eduskunta.
Juhani Sipiläisen muistokirjoitus Helsingin Sanomissa
Juhani Auvinen

Juhani Antero Auvinen (16. marraskuuta 1911 Savonlinna – 8. maaliskuuta 1989 Savonlinna) oli suomalainen historioitsija, yrittäjä ja yritysjohtaja, joka sai kauppaneuvoksen arvonimen.
Henkilöhistoria

Auvisen vanhemmat olivat kauppaneuvos Johan Aleksander Auvinen ja runoilija Helmi Katariina Roos ja puoliso vuodesta 1938 talousopettaja Hilkka Marjatta Lehtokangas. Auvinen tuli ylioppilaaksi Savonlinnan lyseosta 1930 ja valmistui historiaa opiskeltuaan Helsingin yliopistosta filosofian kandidaatiksi ja maisteriksi 1936. Hän oli And. Auvinen Oy:n johtokunnan jäsen 1936–1964, toimitusjohtaja 1965–1978 ja hallituksen puheenjohtaja 1979–1981. Auvinen oli johtokunnan jäsen myös Savonlinnan Konepaja Oy:ssä, Saimaan Höyrylaiva Oy:ssä, Savonlinnan Rauta Oy:ssä, Savonlinnan Keskus Oy:ssä, Savonmaan Kirjapaino Oy:ssä, Savola Oy:ssä ja Metsäntuottajat Oy:ssä. Hänellä oli lisäksi useita muita liike-elämän ja yhteiskunnallisia luottamustehtäviä. Hän kuului muun muassa Olavinlinnan entistämistoimikuntaan ja linnan hoitolautakuntaan, Savonlinnan musiikkipäivätoimikuntaan ja Savonlinnan musiikkiopiston kannattajayhdistyksen johtokuntaan. Yleisradiolle Auvinen teki useita historiallisia esitelmiä. Kauppaneuvoksen arvonimen hän sai 1973.
Julkaisuja

Piirteitä Savonlinnan elinkeinoelämästä 1850- ja 1860-luvuilla, 1939
Savonlinnan käsityö- ja tehdasyhdistys 1868–1943, 1943
Savonlinnan kauppaseura 1868–1943, 1944
Olavinlinnan opas, 1948, ilmestyi myös ruotsiksi ja saksaksi
Savonlinna, 1951, Eino Mäkisen kanssa
Savonlinnan säästöpankin perustaminen, 1960
Guide to Savonlinna and its surroundings, 1961,  Y. Siiläsen kanssa
Savonlinnan rotaryklubi 20-vuotta, 1967, Pentti Salervon ja Bertel Heinosen kanssa
Savonlinnan oopperajuhlat 1967, 1967, Pertti Mutka, Taneli Kuusisto, Seppo Nummi, Juhani Auvinen
Sata vuotta käsityöläisten ja teollisuudenharjoittajain yhteistoimintaa Savonlinnassa, 1968
Savonlinnan kauppaseura 1868–1968, 1968
Runoja, 1969, valikoineet ja toimittaneet Astri Nakkila, Karin Hämäläinen, Juhani Auvinen
Guide to Olavinlinna castle, 1971, ilmestyi myös saksaksi
And. Auvinen osakeyhtiö 1873–1973, 1973
Pyhän Olavin kilta 1924–1984, 1984
Savonlinnan käsi- ja pienteollisuusyhdistys ry 1868–1988: 120 vuotta, 1989
Juggernaut (albumi)

| Juggernaut Hero Dishonest |
| --- | --- | --- |

Studioalbumin tiedot
 Äänitetty : Studio 32, Hinthaara
 Julkaistu: 2002
 Formaatti: CD
 Tyylilaji: hardcore punk
 Kesto: 24.21
 Levy-yhtiö: If Society
Hero Dishonestin muut julkaisut
| Pleasure/Disgust 2001 | Juggernaut 2002 | Climbing Up on the Way Down (EP) 2003 |
Juggernaut on hardcore punk -yhtye Hero Dishonestin toinen studioalbumi. Se julkaistiin vuonna 2002 levymerkillä If Society.
Vastaanotto

| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
Desibeli.net : 
Imperiumi.net : 
| Lammaszine  | positiivinen |  |

Albumi sai hyvän vastaanoton. Desibelin Antti Luukkanen antoi albumille neljä tähteä viidestä, ja kutsui musiikkia koukkuja ja hyviä melodioita sisältäväksi metakaksi, ja piti erityisesti suomenkielisiä kappaleita erinomaisina, vaikkei saanutkaan sanoista selvää. Hän piti tuotantoa onnistuneena, minkä vuoksi levy kestää kuuntelua keskimääräistä punkalbumia paremmin. Lammaszinen Jaakko Teittinen piti kappaleiden sanoituksia erinomaisina ja kantaa ottavina, niiden sortumatta kuitenkaan turhiin kliseisiin, ja piti yhtyeen huumorintäyteläistä otetta hyvänä lisämausteena. Imperiumin Kari Sarlin antoi albumille arvosanan 8.5/10, ja kutsui sitä suoraviivaiseksi, vihaiseksi ja armottomaksi teokseksi. Hän sanoi kahden laulajan tuovan musiikkiin syvyyttä, vaikka pitikin heidän ääniään samankaltaisina, ja piti äänimaailmaa tyylilajiinsa nähden sopivan rosoisena.
Kappaleet

Kaikki kappaleet säveltänyt ja sanoittanut Hero Dishonest, ellei toisin mainittu.
Yet, What Do We Accomplish? – 1.10
If I Settle for the Rats, But Not for the Race – 0.50
Never Solutions – 1.52
If The Price Is Right – 1.23
Obey Your Thirst – 1.16
Destroy Everything, Please – 1.39
Turha valittaa pienistä – 1.11
I’ve Got a Reason to Live – 1.32
Crusade for Power – 0.41
Not Enough Bodybags – 1.11
Part III – Let Go – 1.24
Proud to Be Blue-Eyed – 2.05
Vapaan liikkumisen kirous – 2.26 (Oheisvasara -cover)
Don’t Blame Me – 1.24
Ambition to Smile – 1.20
Juggernaut – 2.14
Let’s Positive – 0.43
Kokoonpano

Chaos UKK – laulu
Masturbolover – laulu
Mike DDR – kitara
Tommi Li – basso
Jack Hammer – rummut
+
Masmad – laulu (kappale 8)
Kokoonpano > Tuotanto

Danny Cross – avustava äänittäjä, avustava miksaaja
Pentti Dassum – äänittäjä, miksaaja
Aiheesta muualla

Juggernaut @ bandcamp.com (englanniksi)
Hero Dishonest
| --- | --- |
Studioalbumit:   Pleasure/Disgust  Juggernaut  Let Your Poison Scream  When the Shit Hits the Man  Dangerous  Alle lujaa  Liha ja teräs  Maailma palaa taas  Flat Society 
Kokoelmat:  Juggernaut / Let Your Poison Scream
EP:t:   Climbing Up on the Way Down  Kaikki hajoaa 
Split-albumit:   Hero Dishonest / Rebound  Hero Dishonest / Mukeka Di Rato
Jeremy Roenick

| Jeremy Roenick |
| --- | --- |

Henkilötiedot
Syntynyt: 17. tammikuuta 1970 (ikä 54) Boston, Massachusetts, USA
Kansalaisuus:   Yhdysvallat
Jääkiekkoilija
Lempinimi:  J.R., Styles
Pelipaikka:  keskushyökkääjä
Maila:  oikea
Pituus:  185 cm
Paino:  96 kg
Pelaajaura
Pääsarjaura:  1989–2009
Seurat:  Chicago Blackhawks Phoenix Coyotes Philadelphia Flyers Los Angeles Kings San Jose Sharks
NHL-varaus:  8. varaus, 1988 Chicago Blackhawks
Hockey Hall of Fame
 2024 
| Mitalit> Maa:   Yhdysvallat.Miesten jääkiekko. Olympialaiset  | Mitalit> Maa:   Yhdysvallat.Miesten jääkiekko. Olympialaiset  | Mitalit> Maa:   Yhdysvallat.Miesten jääkiekko. Olympialaiset  | Maa:   Yhdysvallat> Miesten jääkiekko. |
| --- | --- | --- | --- |
|  Hopeaa | Salt Lake City 2002 | jääkiekko |  |
Jeremy Roenick
Jeremy Shaffer Roenick (s. 17. tammikuuta 1970 Boston, Massachusetts, Yhdysvallat) on yhdysvaltalainen NHL:ssä pitkän uran tehnyt jääkiekkoilija. Parhaimmillaan keskushyökkääjänä pelaava Roenick oli Chicago Blackhawksin riveissä 1990-luvun alussa, jolloin amerikkalaissentteri ylitti kolmasti sadan runkosarjatehopisteen rajan.
Roenick on pelanut yhteensä 1 363 NHL-ottelua, tehnyt yhteensä 513 maalia, syöttänyt yhteensä 703 ja kerännyt tehopisteitä 1 216 kappaletta. Häntä pidetään yhtenä parhaista pelaajista, jotka eivät ole voittaneet Stanley Cupia. Roenick pelasi yhden kerran Stanley Cupin finaaleissa kaudella 1991–92, jolloin Chicago hävisi Pittsburgh Penguinsille.[lähde? ] Uransa jälkeen vuonna 2024 hänet valittiin Hockey Hall of Fameen.
Ura

Chicago Blackhawks varasi Roenickin ensimmäisen kierroksen kahdeksannella varausvuorolla NHL-ammattilaisliigan vuoden 1988 varaustilaisuudessa. Roenick siirtyi joukkueeseen välittömästi, mutta pelasi vielä ensimmäisellä kaudellaan myös LHJMQ-junioriliigassa. Chicagossa Roenick nousi kuitenkin varsin nopeasti yhdeksi sarjan tähtipelaajista, ja hänet valittiin turnauksen tähdistökentälliseen myös vuoden 1991 Kanada-cupissa Yhdysvaltain joukkueen hävitessä loppuotteluissa Kanadalle. Saman vuoden maailmanmestaruuskilpailuissa Suomessa Roenick ja Yhdysvallat oli sijoittunut neljänneksi.
Yhdysvaltain voittaessa vuoden 1996 maailmancupin Roenick ei sen sijaan ollut mukana, kieltäydyttyään osallistumasta keskeneräisten NHL-sopimusneuvottelujensa vuoksi.[lähde? ] Chicago oli kaupannut Roenickin pelaajaoikeudet Arizona Coyotesiin hieman ennen turnausta, ja Roenick pääsi yhteisymmärrykseen sopimuksesta uuden joukkueensa kanssa vasta NHL-kauden jo alettua. Phoenixissakin Roenick lukeutui johtaviin pelaajiin, mutta toisaalta menestys jäi keskinkertaisessa joukkueessa jonkin verran parhaimmillaan Stanley Cupin finaaleihin asti yltänyttä Chicagoa vaatimattomammaksi. Vuoden 1998 talviolympialaiset sujuivat niin Yhdysvaltain joukkueelta kuin Roenickiltakin odotuksiin nähden surkeasti, joukkue hävisi yhtä vaille kaikki ottelunsa ja Roenick sai tililleen vain yhden syöttöpisteen.
Uusi alku löytyi Philadelphia Flyersista, johon Roenick siirtyi vapaana agenttina vuonna 2001. Runkosarjassa joukkue ja Roenick menestyivätkin hyvin, mutta pudotuspeleissä Ottawa Senators oli parempi perättäisinä vuosina, Roenickin jäädessä ottelusarjoissa vain kolmeen pisteeseen yhdessätoista ottelussa. Vuoden 2002 talviolympialaisissa isäntäjoukkue Yhdysvallat eteni finaaliin asti, häviten kuitenkin jälleen Kanadalle. Turnauksessa saavutettu hopeamitali jäi lopulta Roenickin uran ainoaksi merkittäväksi palkinnoksi. Vuoden 2004 maailmancupista Roenick jäi pois puoli vuotta aiemmin saamansa päävamman vuoksi, ja palasi kaukaloon vasta työsulkukauden jälkeen syksyllä 2005, tehtyään sopimuksen Los Angeles Kingsin kanssa. Los Angelesissa Roenick ei enää kyennyt yltämään entiselle tasolleen, eikä paluu Phoenixiin seuraavana vuonna onnistunut sen paremmin.
Kaksi viimeistä kauttaan Roenick vietti San Jose Sharksin paidassa varsin pienessä roolissa, lopettaen uransa 39-vuotiaana keväällä 2009.
Tilastot > Kansainvälinen ura

| Vuosi | Joukkue | Turnaus | O | M | S | Pist>  | RM |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 1988 | USA U20 | Nuorten MM-kisat | 7 | 5 | 4 | 9 |  |
| 1989 | USA U20 | Nuorten MM-kisat | 7 | 8 | 8 | 16 |  |
| 1991 | USA | MM-kisat | 9 | 5 | 6 | 11 | 8 |
| 1991 | USA | Kanada Cup | 8 | 4 | 2 | 6 | 4 |
| 1998 | USA | Olympialaiset | 4 | 0 | 1 | 1 | 6 |
| 2002 | USA | Olympialaiset | 6 | 1 | 4 | 5 | 2 |
Muuta

Jeremy Roenickin nuorempi veli Trevor on myös entinen jääkiekkoilija, joka pelasi Mainen yliopistossa ja tämän jälkeen AHL- ja IHL-sarjoissa päättäen uransa Ison-Britannian BISL-liigan London Knightsissa kauteen 2001-2002. Jeremyn siskonpoika Chris Cainan pelasi yliopistokiekkoa ja poika Brett Roenick juniorisarjassa.
Aiheesta muualla

Jeremy Roenick Elite Prospects. Everysport Media Group AB. (englanniksi)
Jeremy Roenick Eurohockey.com. (englanniksi)
Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Jeremy Roenick Wikimedia Commonsissa
Joel Ward (jääkiekkoilija)

| Joel Ward |
| --- | --- |

Henkilötiedot
Syntynyt: 2. joulukuuta 1980 (ikä 43) North York, Ontario, Kanada
Kansalaisuus:   Kanada
Jääkiekkoilija
Pelipaikka:  oikea laitahyökkääjä
Maila:  oikea
Pituus:  185 cm
Paino:  100 kg
Sarja:  NHL
Pelinumero:  42
Pelaajaura
Pääsarjaura:  2005–2020
Seurat:  Minnesota Wild Nashville Predators Washington Capitals San Jose Sharks
Joel Ward (s. 2. joulukuuta 1980 North York, Ontario, Kanada) on kanadalainen uransa lopettanut jääkiekkoilija. Hän on pelasi Nashville Predatorsissa, Minnesota Wildissä, Washington Capitalsissa ja San Jose Sharksissa.