stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Pat Metheny
Tuotanto

Pat Metheny on julkaissut noin kolmekymmentä levyä. Suurin osa levyistä on julkaistu Pat Metheny Groupin kanssa, mutta hän on tehnyt useita soololevyjä ja muutaman levyn triokokoonpanon kanssa. Lisäksi hän on tehnyt levyjä duettona toisten artistien kanssa, kaksi levyä sinfoniaorkesterin kanssa sekä vieraillut useiden artistien levyillä. Lisäksi hän oli mukana kolmella Gary Burton Quartetin levyllä uransa alkuvaiheessa soittaessaan ryhmässä.
Ahkeran levynteon lisäksi Metheny on ollut koko uransa ajan aktiivisesti kiertueilla. Hän on tehnyt 1970-luvun alusta saakka vuosittain noin 200 keikkaa vuodessa ja viettänyt suuren osan ajastaan kiertueella. Yksi Methenyn tunnistettavimpia piirteitä on kitarasyntetisaattorin käyttö. Hän on käyttänyt lähes samalta kuulostavaa kitaralla ohjattavaa syntetisoitua soundia monissa kappaleissaan 1980-luvun alkupuolelta saakka.
Pat Metheny Groupin soundi muuttui lattari-painotteisemmaksi 1980-luvun lopulla levyjen Still Life (Talkin') sekä Letter from Home myötä. Näillä levyillä kevyimmät kappaleet, kuten musiikkivideonakin levitetty Last Train Home, lähestyvät tyyliltään smooth jazzia. Toista ääripäätä Methenyn tuotannossa edustavat soololevyjen free jazz -kappaleet. 1990-luvulla Pat Metheny Group alkoi kokeilemaan koneellisempaa rumpusaundia.
Jazz-artistiksi Metheny on saanut runsaasti tunnustusta sekä myyntiluvuissa että palkintojen muodossa. Kaksi hänen levyistään, Secret Story sekä Letter from Home ovat myyneet kultaa. Hän on saanut 20 Grammy-palkintoa peräti kymmenessä eri sarjassa. Kukaan toinen artisti ei ole saanut Grammya yhtä monessa sarjassa[lähde? ] ja hän on myös määrällisesti kymmenen eniten palkintoja saaneen artistin joukossa. Viimeisimmät palkinnoista ovat vuosilta 2012 ja 2013.
Kaikkiaan Metheny on voittanut Grammyn seuraavissa sarjoissa: Best Contemporary Jazz Album, Best Pop Instrumental Performance, Best Jazz Instrumental Solo Performance, Best Jazz Instrumental Performance by Individual Artist or Group, Best Rock Instrumental Performance, Best Jazz Fusion Performance, Best Jazz Performance, Best New Age Performance ja Best Jazz Instrumental Album.
Diskografia

Bright Size Life (1976)
Watercolors (1977)
Pat Metheny Group (1978)
New Chautauqua (1979)
American Garage (1979)
80/81 (1980)
As Falls Wichita, So Falls Wichita Falls (1981)
Offramp (1982)
Travels (1983)
Rejoicing (1983)
First Circle (1984)
The Falcon And The Snowman (movie soundtrack) (1985)
Song X (1986)
STILL life (talking) (1987)
Letter From Home (1989)
Question And Answer (1990)
Secret Story (1992)
The Road To You (1993)
I Can See Your House From Here (John Scofieldin kanssa) (1994)
Zero Tolerance For Silence (1994)
We Live Here (1995)
Quartet (1996)
Passagio Per Il Paradiso (1997)
beyond the Missouri Sky (short stories) (1997)
Imaginary Day (1997)
Like Minds (1999)
Jim Hall & Pat Metheny (1999)
A Map Of The World (movie soundtrack) (1999)
Pat Metheny Trio 99 → 00 (2000)
Pat Metheny Trio → Live (2000)
Speaking Of Now (2002)
Upojenie (+ Anna Maria Jopek) (2002)
One Quiet Night (2003)
The Way Up (2005)
Secret Story (2CD Special Edition) (2007)
Day Trip (Antonio Sanchezin ja Christian McBriden kanssa) (2008)
What's It All About (2011)
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Pat Metheny Wikimedia Commonsissa
Pat Metheny Group
A complete Pat Metheny discography
Pat Metheny Guitar Licks
Pentti Kokko (päätoimittaja)

Pentti Tuomas Kokko (9. maaliskuuta 1921 Kiikka – 13. maaliskuuta 2018 Tampere) oli Viialan Sanomien perustaja ja päätoimittaja.
Työura

Ammattinsa Kokko hankki Vammalan kirjapainossa käsinlatojana. Työkaverinsa Ahti Ringin kanssa hän lähti Viialaan perustamaan omaa kirjapainoa 1950-luvun alussa. Toiminta- ja tilatarve kasvoivat koko ajan, viimeiseksi entiseen Viialan rukoushuoneeseen, joka remontoitiin kirjapainoksi sopivaksi. Toiminta ja henkilökunta kasvoivat koko ajan. Viialan Sanomien päätoimittajaksi valittiin Elma Okker, mutta vastuu siirtyi Pentti Kokon harteille jo vuoden päästä. Hän hoiti pestiään 16 vuotta siihen asti, kunnes tehtävät siirtyivät seuraavalle sukupolvelle, joskin Kokko oli mukana lehden teossa aina vuoteen 1985 saakka.
Ensimmäisenä päätoimittajana Pirkanmaalla Pentti Kokko aloitti aggressiivisen ilmoitusmyynnin, kun hän itse lähestyi asiakkaita puhelimitse ja myi ilmoitustilaa. Samaa menetelmää hän käytti myös kirjapainon suhteen kiertämällä autolla lähikuntia myyden kirjapainon kapasiteettia.
Tasavallan presidentti myönsi Pentti Kokolle Suomen Valkoisen Ruusun Ritarikunnan ensimmäisen luokan mitalin hänen työuran ansiodensa johdosta 6. joulukuuta 1993.
Luottamustoimet ja harrastukset

Kokko toimi mm. pitkäaikaisena sihteerinä Viialan Yrittäjissä ja oli myös Lions Clubin perustajajäsen. Hän oli myös perustamassa Viialan mieskuoroa, jossa hän myös itse lauloi.
Kokon pitkän iän salaisuutena oli aikuisiässä ahkera liikunta ja nuorena kilpaurheilu. Hän toimi mm. silloisen kotikuntansa jalkapalloseuran, Vammalan-Tyrvään Seudun Palloseuran maalivahtina.
Muut elämänvaiheet

Arjen meriiteistä ehkä suurin oli Suomen puolustaminen sodan aikana. 17-vuotiaana Pentti Kokko lähti armeijaan alokkaaksi ja kolmen kuukauden kuluttua tuli komento rintamalle. Hän palveli koko jatkosodan ajan tykistössä KTR 8:ssa.
Viimeiset vuotensa Pentti Kokko vietti Ratinanrannassa Tampereella.
Pariisi–Roubaix 2016

Trouée d’Arenbergin mukulakivitie.
Pariisi–Roubaix 2016 oli järjestyksessään 114. maantiepyöräilyn Pariisi–Roubaix-kilpailu. Se käytiin 257,5 kilometrin reitillä Compiègnesta Roubaix'hin 10. huhtikuuta 2016. Kilpailu kuului UCI World Touriin.
Mathew Hayman voitti viiden miehen loppukiriin päättyneen kilpailun ennen Tom Boonenia, Ian Stannardia, Sep Vanmarckea ja Edvald Boasson Hagenia.
Tulokset

Lähteet: Velonews, le Tour de France
|  | Ajaja | Maa | Joukkue | Aika |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| 1 | Mathew Hayman |  Australia | Orica-GreenEDGE | 5.51.53 |
| 2 | Tom Boonen |  Belgia | Etixx-Quick Step | sama aika |
| 3 | Ian Stannard |  Yhdistynyt kuningaskunta | Team Sky | sama aika |
| 4 | Sep Vanmarcke |  Belgia | Team LottoNL-Jumbo | sama aika |
| 5 | Edvald Boasson Hagen |  Norja | Dimension Data | + 0.03 |
| 6 | Heinrich Haussler |  Saksa | IAM Cycling | + 1.00 |
| 7 | Marcel Sieberg |  Saksa | Lotto Soudal | + 1.00 |
| 8 | Aleksejs Saramotins |  Latvia | IAM Cycling | + 1.00 |
| 9 | Imanol Erviti |  Espanja | Movistar Team | + 1.07 |
| 10 | Adrien Petit |  Ranska | Direct Énergie | + 2.20 |
Mukulakiviosuudet

Kilpailussa ajettiin seuraavat 27 mukulakiviosuutta.
| Sektori | Paikka | Ajetut kilometrit | Pituus km |
| --- | --- | --- | --- |
| 27 | Troisvilles–Inchy | 98,5 | 2,2 |
| 26 | Viesly–Quiévy | 105 | 1,8 |
| 25 | Quievy–Saint-Python | 107,5 | 3,7 |
| 24 | Saint-Python | 112,5 | 1,5 |
| 23 | Vertain–Saint-Martin-sur-Écaillon | 120,5 | 2,3 |
| 22 | Capelle–Ruesnes | 127 | 1,7 |
| 21 | Quérénaing–Maing | 137,5 | 2,5 |
| 20 | Maing–Monchaux-sur-Écaillon | 141 | 1,6 |
| 19 | Haveluy–Wallers | 154 | 2,5 |
| 18 | Trouée d’Arenberg | 162 | 2,4 |
| 17 | Wallers–Hélesmes | 184 | 1,6 |
| 16 | Hornaing–Wandigniess | 175 | 3,7 |
| 15 | Warlaing–Brillon | 182,5 | 2,4 |
| 14 | Tilloy–Sars-et-Rosières | 186 | 2,4 |
| 13 | Beuvry-la-Forêt–Orchies | 192,5 | 1,4 |
| 12 | Orchies | 197,5 | 1,7 |
| 11 | Auchy-lez-Orchies–Bersée | 203,5 | 2,7 |
| 10 | Mons-en-Pévèle | 209 | 3,0 |
| 9 | Mérignies–Avelin | 215 | 0,7 |
| 8 | Pont-Thibaut–Ennevelin | 218 | 1,4 |
| 7 | Templeuve - Moulin-de-Vertain | 224,5 | 0,5 |
| 6 | Cysoing–Bourghelles | 231 | 1,3 |
| 6 | Bourghelles–Wannehain | 233,5 | 1,1 |
| 5 | Camphin-en-Pévèle | 238 | 1,8 |
| 4 | Carrefour de l'Arbre | 240,5 | 2,1 |
| 3 | Gruson | 243 | 1,1 |
| 2 | Willems–Hem | 249,5 | 1,4 |
| 1 | Roubaix | 256,5 | 0,3 |
| Yhteensä | Yhteensä | Yhteensä | 52,8 |
Osallistuneet joukkueet

Kilpailussa olivat mukana seuraavat 25 joukkuetta:
UCI World Tour -joukkueet: Ag2r-La Mondiale, Astana Team, BMC Racing Team, Cannondale Pro Team, Dimension Data, Etixx-Quick Step, FDJ, Team Giant-Alpecin, IAM Cycling, Katjuša, Lampre-Merida, Team LottoNL-Jumbo, Lotto Soudal, Movistar Team, Orica-GreenEDGE, Team Sky, Tinkoff, Trek-Segafredo
UCI Professional Continental -joukkueet: Bora-Argon 18, Cofidis, Delko–Marseille Provence KTM, Direct Énergie, Fortuneo–Vital Concept, Topsport Vlaanderen - Baloise, Wanty - Groupe Gobert
Pete Davidson

| Pete Davidson |
| --- | --- |
 Pete Davidson vuonna 2015.
Henkilötiedot
Syntynyt: 16. marraskuuta 1993 (ikä 30)
Ammatti:  Koomikko, näyttelijä
Muut tiedot
Aktiivisena:  2013–
Pete Davidson on yhdysvaltalainen näyttelijä ja koomikko, joka on tullut tunnetuksi Saturday Night Live -ohjelmasta.
Pete Davidsonin isä kuoli työskennellessään palomiehenä syyskuun 11. päivän terroritekojen aikana vuonna 2001, kun Davidson oli 7-vuotias. Davidson on kertonut, että hän ryhtyi tekemään komediaa isän kuoleman seurauksena.
Pete Davidsonille on diagnosoitu epävakaa persoonallisuus ja teini-ikäisenä Crohnin tauti. Davidson on ollut kihloissa laulaja Ariana Granden kanssa. Davidson seurusteli Kim Kardashianin kanssa, mutta suhde päättyi yhdeksän kuukauden jälkeen elokuussa 2022.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Pete Davidson Wikimedia Commonsissa
Pippurivireo

| Pippurivireo |
| --- | --- |
 Brasilialainen pippurivireo vihreä toukka nokassaan.
Uhanalaisuusluokitus
 Elinvoimainen  
  
Tieteellinen luokittelu
Kunta::  Eläinkunta Animalia
Pääjakso::  Selkäjänteiset Chordata
Luokka::  Linnut Aves
Lahko::  Varpuslinnut Passeriformes
Heimo::  Vireot Vireonidae
Suku::  Pippurivireot Cyclarhis
Laji::  gujanensis
Kaksiosainen nimi
 Cyclarhis gujanensis  Gmelin, 1789 
Katso myös
   Pippurivireo Wikispeciesissä   Pippurivireo Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OKIUCN-testi OK: 
Pippurivireo (Cyclarhis gujanensis) on amerikkalainen varpuslintu. Sen laaja esiintymisalue ulottuu pohjoisen Meksikosta Keski-Amerikkaan ja pääosaan Etelä-Amerikkaa, etelässä Argentiinan koillisosiin ja Uruguayhin. Lajista tunnetaan 22 alalajia. Johann Friedrich Gmelin kuvaili lajin holotyypin Ranskan Guayanasta vuonna 1789.
Pippuriseitikki

| Pippuriseitikki |
| --- | --- |

Tieteellinen luokittelu
Domeeni::  Aitotumaiset Eucarya
Kunta::  Sienet Fungi
Kaari::  Kantasienet Basidiomycota
Alakaari::  Avokantaiset Agaricomycotina
Luokka::  Varsinaiset avokantaiset Agaricomycetes
Alaluokka::  Agaricomycetidae
Lahko::  Agaricales
Heimo::  Cortinariaceae
Suku::  Thaxterogaster
Laji::  causticus
Kaksiosainen nimi
 Thaxterogaster causticus  (Fr.) Niskanen & Liimat. 
Katso myös
   Pippuriseitikki Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OK: 
Pippuriseitikki (Thaxterogaster causticus, syn. Cortinarius causticus) on okranvärinen seitikkilaji. Seitikki viihtyy sekä lehti- että havumetsissä. Maku on mieto, jalka ja heltat okran- tai sitruunankeltaisia. Seitikki on Keski-Euroopassa yleinen. Laji kasvaa myös Suomessa.
Pernikin alue

Pernikin alue (bulg. Област Перник ) on Bulgarian alue maan länsiosassa, jolla on yhteistä rajaa Serbian kanssa. Pernikin alue on jaettu kuuteen kuntaan. Se rajautuu pohjoisessa ja kaakossa Sofian alueeseen, koillisessa ja idässä maan pääkaupunki Sofiaan, etelässä Kjustendilin alueeseen ja lännessä Serbialle kuuluvaan Zaječarin piirikuntaan.
Kunnat

Breznik
Kovatševtsi
Pernik
Radomir
Tran
Zemen
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Pernikin alue Wikimedia Commonsissa
Bulgarian alueet
Blagoevgrad
Burgas
Dobritš
Gabrovo
Haskovo
Jambol
Kărdžali
Kjustendil
Lovetš
Montana
Pazardžik
Pernik
Pleven
Plovdiv
Razgrad
Ruse
Silistra
Sliven
Smoljan
Sofia
Sofian kaupunki
Stara Zagora
Šumen
Tărgovište
Veliko Tărnovo
Varna
Vidin
Vratsa
Paula Nivukoski

Paula Nivukoski (s. 1985 Isokyrö) on suomalainen kirjailija.
Nivukosken esikoisteos Nopeasti piirretyt pilvet ilmestyi keväällä 2019 Otavan kustantamana. Kirja kertoo lesken elämästä 1900-luvun alun Isossakyrössä, jonka mies on lähtenyt siirtolaiseksi Yhdysvaltoihin. Romaani perustuu osittain Nivukosken oman isoäidin tarinaan. Nivukosken toinen romaani Mainingin varjo ilmestyi vuonna 2020.
Teokset > Romaanit

Nopeasti piirretyt pilvet.  Helsinki:  Otava, 2019.  ISBN 978-951-1-32611-3.
Mainingin varjo.  Helsinki:  Otava, 2020.  ISBN 978-951-1-35575-5.
Kerran valo katoaa.  Helsinki:  Otava, 2022.  ISBN 978-951-1-41117-8.
Teokset > Lasten- ja nuortenkirjat

Onnelliset aakkoset.  Helsinki:  Otava, 2021.  ISBN 978-951-1-38453-3.
Lysti ystävä - Onnellisia sanamatkoja.  Helsinki:  Otava, 2021.  ISBN 978-951-1-38454-0.
Vauvakirja - Ensimmäiset onnelliset vuoteni.  Helsinki:  Otava, 2021.  ISBN 978-951-1-39402-0.
Phase-change Dual

PD-levy
Phase-change Dual (PD-levy) on Panasonicin 1995 kehittämä CD-levyn tyyppinen uudelleenkirjoitettava optinen levyformaatti. PD-levylle voi tallentaa 650 megatavua tietoa ja levyn on ilmoitettu kestävän noin 500 000 uudelleenkirjoitusta. DVD-RAM-formaatti kehittyi PD:stä. Myös PD-levyn ympärillä on kotelo.
Aiheesta muualla

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
ECMA-240-standardi
Kombo-asemavetoomus
Opel Diplomat

Diplomat B, takana Admiral B
Opel Diplomat oli Opelin malliston lippulaiva 1960-luvun puolivälistä 1970-luvun puoliväliin. Sen rinnakkaismalleja olivat edeltävän kärkimallin, nyt kärkikolmikon perusversioksi siirretyn Opel Kapitänin (mallinimi vuodesta 1938), sekä keskitason versio Opel Admiralin (muinoin Opel-huippumalli, vain aikavälillä 1937-1939) ajankohdan mallit. Samaan peruskoriin pohjautuva, portaittain paremmin varusteltu mallikolmikko muodosti Kapitän-Admiral-Diplomat- l. yleiskäsitteenä KAD-sarjan, josta oli vuosille 1964-1968 A- ja vuodesta 1969 vaiheittain päättyneet B-sukupolvet, Diplomat B:n valmistuksen päättyessä vuosimalliin 1977. Suomessa KAD-sarjan autot ovat harvinaisia, mutta vuonna 1966 eräs Diplomat A V8 rekisteröitiin Turussa uutena suomalaisomistukseen. KAD B-sarjaa ei tiettävästi tuotu maahan uutena, mutta käytettyjä on tullut Suomeen jälkituontina.
Yleisesti KAD-sarjasta

Admiral- ja etenkin Diplomat-malli erosivat Kapitänistä varustelun lisäksi myös ulkoisesti koristeellisempina etenkin B-sukupolvessa. Diplomat A oli alkuaikoina nopein Länsi-Saksassa valmistettu 4-ovinen automalli.
Ensimmäistä, KAD A:ksi nimitettyä sukupolvea valmistettiin helmikuun 1964 – marraskuun 1968 välisenä aikana. KAD A:tä meni kaupaksi 24 249 (Kapitän), 55 876 (Admiral) ja 8 848 (Diplomat sedan) ynnä 347 kpl Karmannin valmistama coupé. Sedan-korillisista Diplomat-autoista vain 330 kpl tilattiin isolla 5,4-litraisella V8-moottorilla). Myynti oli vähempi kuin edeltävällä huippumallilla Kapitän P 2.6 (nimen juontuessa panoraamatuulilasista ja 2,6-litraisesta OHV-kuusisylinterimoottorista), mitä oli myyty 145 616 kappaletta. Toista KAD B-sukupolvea valmistettiin maaliskuusta 1969 heinäkuuhun 1977 asti, joskin halvin malliversio Kapitän poistui markkinoilta jo kesällä 1970, 4 976 kappaleen menekillä. Admiral-nimikin poistui käytöstä 35 622 kappaleen jälkeen kesällä 1976 - joskin vuoden 1977 Admiral-tuotantotieto on 253 lisäkappaletta. Entistä Admiral B:tä 2,8-litraisella 6-sylinterisellä moottorilla vastaava auto sai arvokkaamman Diplomat-mallinimen, mutta säilytti korin ulkoiset tunnusmerkit (vaakasuunnan ajo- ja perävalot, vakiona peltivanteet koristekapseleilla, kun Diplomat B:ssa oli pystylyhdyt ja kevytmetalli-valuvanteet). Diplomat oli KAD-kolmikosta varustelutasoltaan paras, ja vain se varustettiin Diplomat A-sukupolvessa General Motors-yhtymän 283- tai 327-kuutiotuumaisia V8-pikkulohkomoottoreita. Diplomat B:ssä tarjolla oli enää "Corvette-moottoriksi" mainittu 327-kuutiotuumainen V8. Diplomat-mallista oli lisäksi A-sukupolvessa tarjolla harvinaiseksi jäänyt 2-ovinen coupé-versio, ja B-sukupolvessa alustaltaan 15 senttimetriä pidennetty L- eli lang-versio vuosina 1973-1977.
Vuoden 1973 Öljykriisi vaikutti merkittävästi ajoneuvomarkkinoihin ja erityisesti kookkaan, polttoaineen kulutukseltaan epäedullisen KAD B-sukupolven menekkiin. Diplomat-mallin imago heikkeni edelleen BMW- ja Mercedes-Benz-kilpailijoihinsa verrattuna, koska se oli vääntövahvan V8-moottorinsa vuoksi ensin tullut suosituksi kookkaiden perävaunujen vetoautona. KAD-sarjalaiset jäivät viimeisiksi ”Suuri Opel” -malleiksi (Auto-Bild).
Diplomat A

| Opel Diplomat A |
| --- | --- |

Valmistustiedot
Valmistusmaa:   Saksa
Valmistaja:  Opel
Konserni:  General Motors
Valmistusvuodet:  1964 – 1969
Korimalli:  sedan Limusiini cabriolet farmari Lang Coupé
Luokka:  Edustusauto
Teknisesti samankaltaisia:  Opel Admiral Opel Kapitän
Iskutilavuus:  4,6-5,4 l
Teho:  190-230 hv
Vetotapa:  takaveto
Vuonna 1964 Opel julkaisi erittäin amerikkalaisvaikutteisen Opel Diplomatin, siinä oli GM:n valmistama 4,6 litrainen V8  moottori (190 hp) joka omalta osaltaan toi jenkkityyliä autoon. Tarjolla oli vain Diplomat-versiona mallin imagon vahvistamiseksi myös 2d HT-coupé, mitä Karmann-korittaja valmisti helmikuun 1965 ja heinäkuun 1967 välisenä aikana tosin vain 347 kappaleena. Hardtop-coupén karmittomat sivulasit olivat sähkötoimisia, ja ne laskeutuivat kokonaan korin sisään. Coupé-mallin vaatimaton menestys selittyy osoittain sen korkealla hinnalla: lähtöhinta 26 000 D-markkaa oli korkeampi kuin aikakauden Porsche 911- tai Mercedes-Benz SL230-mallissa. Ison V8-moottorin polttoaineen kulutus oli myös korkea (n. 20 l/100km) verrokkeihinsa nähden.
Moottorivaihtoehdot:
283V - V8, 190 hp -1966
327V - V8, 230 hp 1966-
Coupé sai vain suuremman 5,4-litraisen 230 hevosvoiman V8-version. Vuonna 1966 moottori vaihtui myös neliovisessa versiossa 5,4 litraan (327 kuutiotuumaa) ja teho nousi 40 hevosvoimalla: pienemmän moottorin lämpötalous ei näet ollut kestänyt jatkuvaa korkeaa rasitusta Autobahn-ajossa - ei ansainnut vakiintunutta vollgasfest- eli täyskaasuajoa kestävän adjektiivia. Isompi Corvette-moottori oli suunniteltu ja varusteltu urheilulliseen ajoon, ja kesti siksi eurooppalaisten olosuhteiden kuormitusta paremmin.
Opel-huippumallin noin 200 km/t huippunopeus sekä noin 11 sekunnin kiihdytysaika 0-100 km/t olivat lähes samat kuin Porsche 911-urheiluautoissa - tuon 5,4-litraisen moottorin myötä Diplomat sai myös coupé-versiosta tutun 250 km/t-nopeusmittarin - nostattivat Diplomat-mallin ja myös Opel-valmistajan imagoa, joskin vastapainoksi V8-moottorin suuret kulutuslukemat sekä kaupunki- että nopeassa ajossa olivat Euroopassa vielä poikkeuksellisia, ja aiheuttivat paljon kritiikkiä. Diplomat A on toistaiseksi ainoa Opelin malli, jossa on ollut vaihtoehtoina pelkkiä V8-moottoreita. Nopeat Opel-mallit kuten Diplomat V8 tai äkäinen Commodore A-mallin GS/E-versio toivat valmistajalle merkittävää ohituskaista-uskottavuutta (saks. Überholprestige) Länsi-Saksan autobaanoille, ja nopeat mutta kohtuuhintaiset, urheilulliset uutuusmallit kuten Opel GT ja Opel Manta lienevät olleet syy Opelin myyntimenestykseen, jopa hetkelliseen nousuun Länsi-Saksan ja Euroopankin suurimmaksi autonvalmistajaksi 1970-luvulla. Perheyhtiö-Opel oli toki saavuttanut Saksan suurimman autonvalmistajan tittelin jo 1920-luvun liukuhihnalla valmistetulla menestysmallillaan Opel Laubfrosch, sekä 1930-luvun loppupuolen itsekantavalla korilla varustettujen mallien Opel Olympia, Opel Kadett ja Opel Kapitän ajanjaksolla.
Diplomat B

| Opel Diplomat B |
| --- | --- |

Valmistustiedot
Valmistusmaa:   Saksa
Valmistaja:  Opel
Konserni:  General Motors
Valmistusvuodet:  1969 – 1977
Korimalli:  sedan Limusiini
Luokka:  Edustusauto
Seuraaja:  Opel Senator
Tekniset tiedot
Iskutilavuus:  2,8-5,4 l
Teho:  165-230 hv
Vetotapa:  takaveto
Mitat
Massa:  1690 kg
Pituus:  492 cm
Moottorivaihtoehdot:
2.8 E - 6 sylinterinen, 165 hp (1969-1975)
327V - V8, 230 hp (1969-1977)
Yhdysvaltalaisten V8-moottoreiden Diplomat A-mallin valmistusaikana kritiikkiä aiheuttaneen korkean polttoaineen kulutuksen vuoksi niiden rinnalle tuli Diplomat B-sukupolvessa tarjolle vuosimallien 1969-1975 ajaksi Opel Commodoresta tuttu 2,8-litrainen 6-sylinterinen OHC-moottori polttoaineen ruiskutuksella. Ulkoisena tunnusmerkkinä 6-sylinterinen versio säilytti alempien mallien Kapitän B ja Admiral B vaakalyhdyt, kun V8-moottorilla varustetussa Diplomat B:ssä oli pystylyhty-kori. Suorituskyvyssä isommalla tai pienemmällä moottorilla varustetun Diplomat B:n huippunopeudeksi ilmoitettiin 205 tai 190 km/t, ja kiihtyvyydeksi 0-100 km/t vastaavasti 8,5 tai 10,5 sekuntia. Suuri moottorivaihtoehto sai 3-vaihteisen automaattivaihteiston, pieni 4-vaihteisen käsivalintaisen vaihteiston.
Diplomat B > Diplomat B lang

Vuonna 1969 julkaistussa uuden korimallin Diplomatissa pituus oli 492 cm (vuodesta 1973 tarjotussa lang-versiossa oli 15 cm pidennys; saatavilla ollut kolmas ikkuna takatolpassa täytti limusiini-määrittelyn) ja paino 1690 kg. Diplomat B sai A-versiosta poiketen yksinkertaisen takasillan tilalle taakse nyt myös monimutkaisen de Dion-erillisripustuksen, minkä avulla sen ajo-ominaisuudet olivat aikakaudelleen erinomaiset.
Diplomat B > Concept Diplomat -tutkielma 1969, Frua CD ja Bitter CD

Vuoden 1969 Frankfurtin IAA-automessuilla Opel esitteli myös Buick Riviera 1963:n, Cadillac Eldorado 1967:n ja Opel GT:n muotoilleen Chuck Jordanin luomusta, Concept Diplomat- l. CD-nimen saanutta tutkielmaa. Yleisön reaktio oli kuitenkin niin innostunutta, että Opel pohti piensarjan valmistuttamista Frua:lla. Kaksi muuta prototyyppiä valmistui ennen kuin Opel luopui hankkeesta italialaiskorittajan riittämätöntä kapasiteettiä pelätessään. Jo Diplomat-tekniikkaan perustuneessa Intermeccanica Indra-urheiluautoprojektissa vuosina 1971-1974 (valmistusmäärä 125 kappaletta, päättyi kun General Motors lakkasi toimittamasta moottoreita ja Opel-komponentteja) suunnittelijana mukana ollut Erich Bitter haki Opel-johtaja Robert ”Bob” Lutzilta lupaa käyttää Diplomat B V8 -tekniikkaa Bitter CD-nimisessä, Italian sijaan Länsi-Saksassa valmistettavassa coupéssa. Vuonna 1971 perustettu Bitter-yhtiö tarjosi CD-coupéta syksystä 1973 lähtien Diplomat B:n valmistuksen päättymiseen 1977 asti Baur-korittajan 395 kappaleena valmistamana. Bitter CD sai IAA-messuesittelynsä aikana 176 tilausta, joita kuitenkin messujen jälkeen vuoden 1973 öljykriisin puhjettua peruttiin. Lähtöhinnaltaan (1974) 58 400 Saksan_markkaa ennen lisävarustelua maksava CD-automalli oli myös kallis, esimerkiksi noin kahden Porsche 911:n hintainen. Tavoiteltua 200 kappaleen vuosituotantoa ei koskaan saavutettu: huipputulos 99 kappaletta tehtiin jo vuonna 1974.
Galleriat > Galleria Diplomat A

Diplomat A V8, apukaukovalot
Diplomat A V8, takaa
Amerikan tyylinen mittaristo
Diplomat A coupé edestä
Diplomat A coupé takaa
Diplomat A coupé, koristekapselit
Galleriat > Galleria Diplomat B

Diplomat B V8, Ruotsi, pystyt V8-takalyhdyt
Diplomat, pölykapselit alkuperäistä mallia
Diplomat B 2,8E (vaakalyhdyt)
Diplomat B 2,8E (vaakalyhdyt)
Galleriat > Galleria Diplomat-erikoismallit

Diplomat B V8 lang 1974, kolmas sivulasi takatolpassa
Concept Diplomat CD (muotoilututkielma)
Frua CD ajovalot avattuina, takana Bitter CD-coupé
Bitter CD, 2018 Berliinissä
Intermeccanica Indra