stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Asetyylisalisyylihappo
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta aspiriini Wikimedia Commonsissa
Asetyylisalisyylihapon kansainvälinen kemikaalikortti
Kemiallinen synteesi – Aspiriinin valmistus (Arkistoitu – Internet Archive) (pdf)
Arno Forsius: Asetyylisalisyylihappo ja sen aikakausi (katsaus asetyylisalisyylihapon elinkaareen) (Arkistoitu – Internet Archive)
Lääkelaitos: ASPIRIN® (Arkistoitu – Internet Archive) (pdf)
Terveysportti, metatesaurus: Asetyylisalisyylihappo
Human Metabolome Database: Aspirin (englanniksi)
DrugBank: Aspirin (englanniksi)
Food Component Database (FooDB): Acetylsalicylic acid (englanniksi)
KEGG: Acetylsalicylic acid (englanniksi)
ChemBlink: Acetylsalicylic acid (englanniksi)
Bristol University School of Chemistry, Molecule of the Month: Aspirin (englanniksi)
Kipulääkkeet eli analgeetit
| --- | --- |
Tulehduskipulääkkeet: asetyylisalisyylihappo |  deksibuprofeeni | diflunisaali |  diklofenaakki | etorikoksibi | flurbiprofeeni |  ibuprofeeni |  indometasiini |  ketoprofeeni | ketorolaakki | mefenaamihappo | meloksikaami |  naprokseeni | parekoksibi | piroksikaami | propyfenatsoni |  rofekoksibi |  selekoksibi | sulindaakki | tolfenaamihappo | valdekoksibi
Opioidit: alfentaniili |  buprenorfiini |  dekstropropoksifeeni |  dihydrokodeiini |  endorfiini | etyylimorfiini |  fentanyyli |  heroiini |  hydrokodoni | hydromorfoni | karfentaniili |  kodeiini |  metadoni |  morfiini |  nalbufiini |  oksikodoni |  oksimorfoni | pentatsosiini |  petidiini | propoksifeeni |  remifentaniili |  sufentaniili |  tebaiini | tilidiini |  tramadoli
Muut: parasetamoli |  kannabinoidit (lääkekannabis)
Aspirin-tabletteja
Suomen judoliitto

| Suomen judoliitto |
| --- | --- |

Laji:  judo
Toimialue:  kansallinen lajiliitto
Lyhenne:  SJL
Päämaja:  Valimotie 10
Sijainti:  Helsinki, Suomi
Jäsenyydet:   IJF  EJU  Suomen Olympiakomitea 
Jäsenet:  120 jäsenseuraa
Aiheesta muualla
Sivusto
Infobox OKNimi-testi OK: 
Suomen judoliitto ry on vuonna 1958 perustettu judoyhdistys. Suomen judoliitossa oli 2008 noin 12 500 aktiivia jäsentä kaikkiaan 118 judoseurassa. Suomen judoliitto ry on Olympiakomitean jäsen. Suomen judoliitto on Euroopan judoliiton ja kansainvälisen judoliiton jäsen.
Jäsenseuroja

Chikara, Helsingin Tarmon judojaosto
Meido-Kan
Oulun Judokerho
Tikkurilan judokat
Turun Judoseura
Ylämaan judoseura Yudo
Orimattilan Judoseura
Liiton puheenjohtajat

2013-2015 Esa Niemi
2016-2018 Marko Laaksonen
2019-2020 Marko Laaksonen
2021-2023 Esa Niemi
Talous

Suomen Judoliitto on saanut vuosina 2018–2023 Opetus- ja kulttuuriministeriön yleisavustusta liikuntaa edistävien järjestöjen toimintaan yhteensä noin 1 935 000 euroa. Vuosittainen tuki on ollut vuodesta 2023 lähtien 307 000 euroa.
Aiheesta muualla

Suomen Judoliitto (Arkistoitu – Internet Archive)
Kansainvälinen ampumahiihtoliitto

| Kansainvälinen ampumahiihtoliitto> International Biathlon Union |
| --- | --- |
Laji:  Ampumahiihto
Toimialue:  kansainvälinen
Lyhenne:  IBU
Perustettu:  2. heinäkuuta 1993
Päämaja:  Sonystrasse 20
Sijainti:   Salzburg, Itävalta
Presidentti:  Olle Dahlin
Aiheesta muualla
Sivusto
Infobox OKNimi-testi OK: 
Kansainvälinen ampumahiihtoliitto, IBU, (engl. International Biathlon Union) on ampumahiihdon kansainvälinen kattojärjestö. Järjestön toimipaikka sijaitsee Salzburgissa, Itävallassa.
Historia

Kansainvälinen ampumahiihtoliitto perustettiin 2. heinäkuuta 1993, kun Britannian Kansallinen ampumahiihtoliitto päätti sulkea ampumahiihdon nykyaikaisen viisiottelun maailmanjärjestöstä UIPMPB:stä (Union de Pentathlon Moderne et Biathlon), johon se oli kuulunut vuodesta 1953 lähtien. Tämä pakotti ampumahiihdon organisoitumaan omaksi lajiliitokseen. Järjestäytymiskongressissaan Lontoossa uusi järjestö valitsi johtokunnan ja 57 aiemmin UIMB:hen kuulunutta liittoa yhdistettiin IBUun. Kansainvälinen olympiakomitea kuitenkin tunnusti IBUn vasta elokuussa 1998.
IBUn tärkein toimiva elin on joka toinen vuosi järjestettävä kongressi. Ensimmäinen konferenssi järjestettiin vuonna 1994 Salzburgissa.
Historia > IBU ja Venäjä

Huhtikuussa 2018 Itävallan poliisi teki ratsian kansainvälisen ampumahiihtoliiton päämajaan.  Samaan aikaan tehtiin toinen ratsia Norjassa, jonka kohteena oli IBU:n puheenjohtaja Anders Besseberg. Ratsiat johtuivat Venäjän dopingskandaalista. Venäjän antidopingtoimiston (Rusada) entinen johtaja Grigori Rodtšenkov, joka on ollut avainasemassa dopingskandaalin selvittämisessä, kertoi Bessebergin ja IBU:n pääsihteerin Nicole Reschin ottaneen vastaan suuria (noin 200 000–400 000 dollaria) lahjuksia Rusadalta vastineeksi siitä, että IBU pimittäisi venäläisurheilijoiden veripasseja ja jättäisi tutkimatta epäilyttäviä venäläisiä.
Lisäksi epäillään Venäjän ostaneen ampumahiihdon maailmanmestaruuskilpailut 2021 Tjumenille. IBUn puheenjohtaja Besseberg kiistää kuitenkin väitteen huhuna. Vuoden 2021 maailmanmestaruuskilpailut myönnettiin alun perin Venäjälle, mutta ne Venäjä joutui myöhemmin luopumaan isännyydestä.
Sekä puheenjohtaja Besseberg että pääsihteri Resch erosivat tehtävistään vuonna 2018. Riippumattoman komission raportti lahjonnasta julkaistiin tammikuussa 2021.
IBUn välinpitämätöntä suhtautumista Venäjän dopingskandaaliin oli ihmetelty jo aiemmin. Kansainvälinen ampumahiihtoliitto myönsi yhä vuosittain kilpailuita Venäjälle, vaikka Kansainvälinen olympiakomitea (KOK) oli jo aiemmin suositellut kaikkien kansainvälisten suurkilpailujen siirtämistä pois Venäjältä. Myös vuoden 2021 maailmanmestaruuskilpailut myönnettiin Venäjälle suosituksista huolimatta. Venäjä luopui vuoden 2017 maailmancupin kilpailuista vapaaehtoisesti suuren kansainvälisen painostuksen seurauksena, mutta seuraavalla kaudella kilpailut järjestettiin boikoteista huolimatta.  Myös jotkin suuret ampumahiihtotähdet, kuten Martin Fourcade  ja Sebastian Samuelsson ovat arvostelleet IBU:n suhtautumista Venäjään ja dopingiin.
Aiheesta muualla

IBUn virallinen sivusto (englanniksi)
Pertti Raveila

| Pertti Raveila> Henkilötiedot |
| --- | --- |
Syntynyt: 1. kesäkuuta 1935 Koivisto
Kuollut: 2. toukokuuta 2011 Imatra
Ammatti:  näyttelijä
Näyttelijä
Aktiivisena:  1956–1989
Pertti Kalevi Raveila (1. kesäkuuta 1935 Koivisto – 2. toukokuuta 2011 Imatra) oli suomalainen näyttelijä. Hän näytteli Imatran Teatterissa noin 20 vuotta kolmessa eri jaksossa.
Ura

Raveila syntyi kokki Arvo Kallosen ja Lyyli Hallikaisen perheeseen. Ennen ammattimaista näyttelijän uraansa Raveila toimi puhelinasentajana ja toimistovirkailijana. Hän työskenteli iltanäyttelijänä Imatran Teatterissa vuosina 1956–1961. Uran varhaisvaihetta seurasi useita näyttelijänkiinnityksiä: Riihimäen Teatteri 1961–1963, Imatran Teatteri 1963–1965, Rauman kaupunginteatteri 1965–1969, Mikkelin teatteri 1969–1975 ja jälleen Imatran Teatteri vuodesta 1975 vuoteen 1989, jolloin hän jäi eläkkeelle.
Raveila näytteli noin 150 roolia. Niistä mainittakoon Cléante (Luulosairas), Auermaa (Rykmentin murheenkryyni), Kamzoil (Viulunsoittaja katolla) ja Konsta Pylkkänen.
Raveila näytteli myös muutamissa televisiotuotannoissa, kuten Mikko Niskasen televisioelokuvassa Omat koirat purivat (1974). Hänellä oli niin ikään pieniä tehtäviä viihdeohjelmissa.
Mae Martin

| Mae Martin |
| --- | --- |
 Martin vuonna 2015.
Henkilötiedot
Syntynyt: 2. toukokuuta 1987 (ikä 36) Toronto
Ammatti:  Koomikko, näyttelijä, käsikirjoittaja
Puoliso:  Parvati Shallow
Aiheesta muualla
Viralliset kotisivut
IMDb
Mae Martin (s. 2. toukokuuta 1987) on kanadalainen koomikko, käsikirjoittaja ja näyttelijä. Hän on muunsukupuolinen ja käyttää pronomineja they/them.
Martin on ollut tekemässä ja kirjoittamassa Netflixin Feel Good -sarjaa, joka on saanut inspiraatiota hänen oikeasta elämästään. Martin näyttelee sarjan päähenkilöä, jonka nimi on myös Mae.
Martinin isä on kirjailija ja hänen äitinsä on opettaja. Hänellä on myös veli.
Kahdeksanvuotiaana Martin piti esityksiä koulunsa lounastauolla. Hän jakoi lippuja muille oppilaille ja esitykset koostuivat muun muassa Ace Ventura imitaatioista ja punnerruksista. Hän näki ensimmäisen komedian esityksen livenä ollessaan 11-vuotias.
Martin aloitti stand-up uransa 13-vuotiaana. Monet aikuiskoomikot käyttivät paljon huumeita ja alkoholia, joten Martin alkoi juoda alkoholia ja käyttää huumeita 14-vuotiaana. Hän lopetti koulun 15-vuotiaana ja 16-vuotiaana hän työskenteli kokoaikaisesti Second CIty -komediaclubissa Torontossa sekä kassalla että esiintyjänä.
Hänellä oli paljon itseään vanhempia tuttuja ja kavereita. Osa heistä käytti häntä hyväksi ja hänellä oli parisuhteita itseään selkeästi vanhempien kanssa. Martin on jälkikäteen arvioinut parisuhteiden olleen luonteeltaan hyväksikäyttöä.
Hän lopetti päihteiden käytön 20-vuotiaana ja muutti Englantiin.
Vuonna 2021 Martin kertoi olevansa muunsukupuolinen ja käyttävänsä they/them pronomineja. Hän on seurustellut miesten ja naisten kanssa. Hän on sanonut olevan biseksuaali ja queer. Vuonna 2023 Martin alkoi seurustella Selviytyjissä kilpailleen Parvati Shallow'n kanssa.
Hän voitti Suurmestari UK:n viidennentoista tuotantokauden vuonna 2023. Martinin ensimmäinen tunnin stand-up spesiaali Sap julkaistiin Netflixissä vuonna 2023.
Martin on kertonut juontavansa toistaiseksi julkaisemattoman jakson kanadalaista The Nature of Things -sarjaa. Jaksossa käsitellään sukupuolen moninaisuutta eläinkunnassa.
Filmografia

| Vuosi | Nimi | Tietoa roolista | Lähde |
| --- | --- | --- | --- |
| 2003 | Cream of Comedy |  |  |
| 2014 | Sketch My Life |  |  |
| 2016 | Outsiders | Min-niminen hahmo |  |
| 2017 | Soho Theater Live: Mae Martin | Stand-up spesiaali |  |
| 2017 | Uncle | Imogen-niminen hahmo (2 jaksoa) |  |
| 2018 | Jon Richardson: Ultimate Worrier |  |  |
| 2019 | Comedians of the World | 30 min jakso Stand-Upia |  |
| 2016-2021 | Baroness Von Sketch Show | Näyttelijänä ja käsikirjoittajana |  |
| 2020-2021 | Feel Good | Sarjan kehittäjä ja käsikirjoittaja, Mae-niminen hahmo |  |
| 2022 | The Flight Attendant | Grace-niminen hahmo |  |
| 2023 | Mae Martin: SAP | Stand-up spesiaali |  |
| TBA | Tall Pines | Sarjan tekijä ja päärooli |  |
Luhtavaara

Luhtavaara on muun muassa seuraavien suomalaisten henkilöiden sukunimi:
Jonne Luhtavaara (s. 1997), pesäpalloilija
Jonttu Luhtavaara (s. 1996), muusikko, lauluntekijä, tuottaja ja DJ
Miira Luhtavaara (s. 1983), runoilija
Santtu Luhtavaara (s. 1997), pesäpalloilija
| --- | --- |
: Tällä täsmennyssivulla luetellaan henkilöitä, joilla on sama sukunimi.
Santamäki

Santamäki voi tarkoittaa seuraavia maantieteellisiä kohteita:
Santamäki, asuinalue Kempeleessä
Santamäki, kylä Lopella
Santamäki, kylä Rovaniemellä
Santamäen koulu, peruskoulu Kempeleessä
Santamäen linjavaihde, entinen rautatieliikennepaikka Vaalassa
Santamäen seisake, entinen rautatieliikennepaikka Lopella.
Suomen rataverkolla on aiemmin ollut useita Santamäki-nimisiä linjavaihteita.
Sukunimenä

Emma Santamäki (s. 1997), jalkapalloilija
Lauri Santamäki (1907–1991), tamperelainen opettaja ja kunnallisneuvos
Tuire Santamäki-Vuori (s. 1952), valtiosihteeri ja ammattiyhdistysjohtaja
| --- | --- |
: Tämä on täsmennyssivu, joka luettelee monimerkityksisen käsitteen eri merkitykset tai useita eri henkilöitä. Artikkelisivuja, joiden nimessä tai tekstissä lukee ”Santamäki”, voi hakea sivunnimihaulla, laajalla sivunnimihaulla tai tekstihaulla.
LF (taajuusalue)

ITU:n määrittelemät radiotaajuusalueet
LF on Kansainvälisen televiestintäliiton (ITU) termi radiotaajuusalueelle, joka kattaa 30 kHz–300 kHz:n radioaallot   (aallopituusalue 1–10 km). LF on akronyymi englannin kielen sanoista 'Low frequency' (suom. Matala taajuus).
Aluetta saatetaan kutsua myös 'kilometrialueeksi' aallonpituuksien ollessa 1–10 km. Taajuusalueen radioaallot etenevät pääosin pinta-aaltona 900–1 700 kilometriä ja vain harvoin avaruusaaltona, silloinkin yleensä yöaikaan. Maaperän, tai suolaisen meren, sähkönjohtavuudella onkin suuri merkitys välivaimennukselle; sähkönjohtavuus heikentää etenemistä. Antennit ovat suuria suuresta aallonpituudesta johtuen, mutta antennin korkeudella ei ole suurta merkitystä pinta-aaltoetenemisestä johtuen. Tästä syystä ne soveltuvat muun muassa yhteyksiin kauaksi merialueille, kuten kalastusaluksiin, sekä sotilastarkoituksiin ydinpommittajiin ja alusyksiköihin, sekä yli-horisontin-tutkalle. Tällä alueella on alialue 148,5–283,5 kHz; LW-radiotaajuusalue (LW < engl. long wave(s), suom. pitkät aallot). LW-alue on tarkoitettu amplitudimoduloiduille (AM) yleiradiolähetyksille.
Sotilaskäyttö

LF-radiotaajuusalueen lähetyksiin ei voida vaikuttaa ydinräjähteillä. Tästä syystä ne soveltuvat muun muassa yhteyksiin, ydinpommittajiin ja alusyksiköihin, sekä yli-horisontin-tutkalle
Suomen Lentopalloliitto

| Suomen Lentopalloliitto |
| --- | --- |

Laji:  lentopallo
Toimialue:  kansallinen lajiliitto
Perustettu:  1959
Päämaja:  Valimotie 10
Sijainti:  Helsinki, Suomi
Puheenjohtaja:  Lauri Inna
Toimitusjohtaja:  Karri Virtanen
Jäsenyydet:   FIVB  Suomen Olympiakomitea 
Aiheesta muualla
Sivusto
Infobox OKNimi-testi OK: 
Suomen Lentopalloliitto on suomalainen urheilujärjestö, joka toimii lentopallon, beach volleyn, istumalentopallon ja snow volleyn kattojärjestönä Suomessa. Lentopalloa pelattiin Suomessa 1950-luvulla Suomen Koripallo- ja Lentopalloliiton alaisuudessa, kunnes 1956 perustettiin erillinen Lentopallokomitea, joka hyväksyttiin FIVB:n jäseneksi 1957. Vuonna 1959 perustettiin varsinainen Suomen Lentopalloliitto. Lentopalloliiton toimitusjohtaja on Karri Virtanen ja puheenjohtaja Lauri Inna.
Lentopalloliiton organisaatio on jakautunut alueisiin. Alueita on viisi: Pohjoinen, Itä, Länsi, Etelä ja Lounainen. Joka vuosi pelataan C- ja B-ikäisissä näiden viiden alueen välillä alueiden mestaruuskisat. Jokaisesta alueesta osallistuu kisoihin kaksi poika- ja kaksi tyttöjoukkuetta, joita valmentavat aluevalmentajat. Kisat ovat nuorille tärkeä näytön paikka nuorten maajoukkueen valmentajille.
Lentopalloliiton toimisto sijaitsee Valimotiellä Helsingissä ja nuorten valmennuskeskus Kuortaneen urheiluopiston yhteydessä. Kuortane on lentopallon maajoukkueiden pääleirityspaikka. Beach volleyn valmennuskeskus puolestaan on Mäkelänrinteen urheilulukio.
Lentopalloliiton strategia > Huippu-urheilu ja pelaaminen strategian painopisteet

Suomen Lentopalloliiton voimassa oleva strategia on vuosille 2022-2025
Lentopallon suunta 2025 valmistui alkuvuoden 2022 aikana. Valmistelun käynnisti osallistava kysely lajin harrastajille. Vastauksia saatiin 864. Vastauksissa korostuvat suuri intohimo ja usko lajin tulevaisuuteen, suunnan – ison kuvan – kirkastaminen ja tarve lajin houkuttelevuuden lisäämiseksi.
Lentopalloliiton hallitus teki viisi linjausta muutostarpeista:
Selkeän suunnan kuvaaminen kaikille lentopallon toimijoille.
Laadukkaita ja ajankohtaisia työkaluja seurojen onnistumiseksi.
Huippu-urheilun ja valmennuksen laadun kehittäminen.
Viestinnän, markkinoinnin ja tuotteiden houkuttelevuuden vahvistaminen.Talouden vahvistaminen liitossa sekä koko lajin voimavarojen kasvattaminen
Pelattavat lentopallosarjat

Miesten sarjatoimintaa on kuudella ja naisten viidellä eri sarjatasolla. Lentopalloliitto vastaa miesten ja naisten liigasta, sekä miesten ja naisten 1- ja 2-sarjasta. Alueet vastaavat miesten ja naisten 3-sarjasta. Liiton alueet vastaavat miesten ja naisten alueellisesta sarjatoiminnasta.
Lentopallossa on myös laajaa nuorten sarjatoimintaa ja masters-toimintaa sekä beach volleyn kilpailutoimintaa aikuisissa, nuorissa ja masters-ikäisissä.
Talous

Suomen Lentopalloliitto on saanut vuosina 2018–2023 Opetus- ja kulttuuriministeriön yleisavustusta liikuntaa edistävien järjestöjen toimintaan yhteensä noin 5 671 000 euroa. 2024 tuki oli noin 885 000 euroa.
Aiheesta muualla

Suomen Lentopalloliiton kotisivut
Aidenbachstraßen metroasema

| Aidenbachstraße |
| --- | --- |

 Münchenin metro 
Perustiedot
Lyhenne:  AB
Metrolinjat:  U3
Paikkakunta:  München
Avattu:  28. lokakuuta 1989
Rakenne
Tyyppi:  tunneliasema
Laitureita:  1
Laituriraiteita:  2
Liukuportaita:  kyllä
Hissejä:  kyllä
Aidenbachstraße on metroasema Münchenin metron U3-linjalla. Se avattiin 28. lokakuuta 1989.
Suomen Koripalloliitto

| Suomen Koripalloliitto |
| --- | --- |

Laji:  koripallo
Toimialue:  kansallinen lajiliitto
Perustettu:  1939
Päämaja:  Espoo Metro Areena Urheilupuistontie 3
Sijainti:  Espoo, Suomi
Puheenjohtaja:  Timo Elo
Toimitusjohtaja:  Kati Packalén
Jäsenyydet:   FIBA  Suomen Olympiakomitea 
Aiheesta muualla
Sivusto
Infobox OKNimi-testi OK: 
Suomen Koripalloliitto ry on suomalaisen koripalloilun kattojärjestö. Sen tarkoituksena on sääntöjensä mukaan toimia Suomessa koripalloilua järjestävien, yhdistysrekisteriin merkittyjen yhdistysten liittona ja edustaa jäseniään kansainvälisessä koripalloliitossa FIBA:ssa (Fédération Internationale de Basketball, A-kirjain juontuu hylätystä sanasta Amateur). Suomen koripalloliittoon kuuluu noin 250 koripalloseuraa.
Suomen Koripalloliitto vastaa valtaosasta Suomessa pelattavista koripallosarjoista alkaen miesten mestaruussarjasta (kaudesta 2005–2006 Korisliiga) aina alueellisiin junioreiden harrastesarjoihin asti. Liitto toteuttaa toimintaansa kuuden alueorganisaation avulla, jotka ovat eteläinen, läntinen, kaakkoinen, keskinen, itäinen ja pohjoinen alue.
Kansainvälisen koripalloliiton (FIBA) lisäksi Suomen Koripalloliitto on Suomen Olympiakomitea ry:n jäsen.
Vuosina 1952–1959 Liitto käytti nimeä Suomen Koripallo- ja Lentopalloliitto. Lentopallo kuului liiton ohjelmaan jo vuodesta 1939 alkaen aina siihen saakka, kun vuonna 1959 perustettu Suomen Lentopalloliitto vuonna 1962 liittyi SVUL:n jäseneksi.
Koripalloliitto käynnisti vuonna 2010 suurprojektin, jolla jatketaan Pentti Salmen Koripallokirjan tilastointiperinnettä. Jatkuvasti täydentyvä ja vapaasti saatavissa oleva tilastopalvelu kattaa muun muassa miesten ja naisten pääsarjojen historian sekä maajoukkuehistorian ja on eräs maailman kattavimmista yksittäisen urheilulajin tietokannoista.
Vuonna 2016 liitto päätti muun muassa alle 20-vuotiaiden vuoden 2016 EM-kilpailujen ja miesten vuoden 2017 EM-kilpailujen järjestämisvastuunsa johdosta muokata johtajistoaan, mikä muutti muun muassa kuusi vuotta liiton toiminnanjohtajana toimineen Vesa Walldenin asemaa liitossa.
Koripalloliiton puheenjohtajat

1939–1943 Niilo Tammisalo
1944–1944 Aaro Kiviperä
1944–1945 Ahto G. Järvi
1946–1959 Jussi Lappi-Seppälä
1960–1965 Olavi Harju
1965–1969 Ville Dillemuth
1969–1972 Juhani Salmenkylä
1972–1982 Martti Huhtamäki
1982–1985 Keijo K. Kulha
1985–1989 Jukka Mäki
1990–1992 Matti Kulla
1992–1993 Oiva Virtanen
1993–1995 Matti Suonpää
1995–1999 Kari Laento
1999–2004 Antero Kekkonen
2004–2005 Rauno Segersvärd
2006–2007 Pentti Arajärvi
2008–2013 Curt Lindbom
2013–2019 Antti Zitting
2019– Timo Elo
Sarjajärjestelmä

Miesten sarjat:
Korisliiga
I-divisioona A ja B
II-divisioona
III-divisioona
IV-divisioona
V-divisioona
Aiemmin pelattiin myös miesten Suomensarjaa.
Naisten sarjat:
Naisten Korisliiga
Naisten I-divisioona
Naisten II-divisioona
Naisten III-divisioona
Naisten IV-divisioona
Pyörätuolikoripalloilijat pelaavat Pyörätuolikoripallon SM-sarjaa.
Talous

Suomen Koripalloliitto on saanut vuosina 2018–2023 Opetus- ja kulttuuriministeriön yleisavustusta liikuntaa edistävien järjestöjen toimintaan yhteensä noin 5 850 000 euroa. Vuosittainen tuki on ollut vuodesta 2023 lähtien 993 000 euroa.
Aiheesta muualla

Koripalloliiton virallinen kotisivu
Suomen koripalloliiton logo
Elina Niskanen

Elina Niskanen (s. 25. heinäkuuta) on suomalainen näyttelijä.
Niskanen on esiintynyt uransa aikana teatterissa sekä pienemmissä tv-rooleissa ja mainoksissa. Hänet tunnetaan Anniina Aallon roolista MTV3-kanavan saippuasarjassa Salatut elämät, jossa hän on näytellyt vuodesta 2024 asti.
Filmografia

| Vuosi | Sarja | Rooli |
| --- | --- | --- |
| 2024 | Salatut elämät | Anniina Aalto |
Aiheesta muualla

Elina Niskanen Internet Movie Databasessa. (englanniksi)
Missale Aboense

Missale Aboense
Missale Aboense (”Turun messukirja”) oli ensimmäinen Suomea varten painettu kirja. Se on ainoa suomalaisen kirjallisuuden inkunaabeli eli ennen vuotta 1501 painettu kirja.
Missale painettiin Lyypekissä vuonna 1488 Bartholomeus Ghotanin kirjapainossa Turun piispan Konrad Bitzin tilauksesta. Bitzin esipuhe on päivätty 17. elokuuta 1488. Kirja oli painettu latinaksi, ja sitä painettiin sekä pergamentille että paperille. Kirjan sivumäärä oli täydellisenä 266 + 1 ja painosmäärä joitakin satoja.
Missale Aboense oli nimensä mukaisesti messukirja, joka sisälsi sekä yleiset messutekstit että tekstit kirkkovuoden jokaiselle pyhäpäivälle. Missale käytti yleistä dominikaanisen sääntökunnan messukirjapohjaa, sillä sääntökunnan liturgia oli otettu Turun hiippakunnan liturgiaksi vuoden 1330 tienoilla. Hiippakunnalla ei myöskään ollut varaa painattaa täysin omaa messukirjaa, joten painatuksessa säästettiin, kun samaan aikaan painettiin dominikaanisen liturgian messukirjoja muidenkin Pohjoismaiden käyttöön. Kirjassa oli kuitenkin joitakin vain Suomea varten tehtyjä muutoksia ja lisäyksiä, jotka liittyivät muun muassa Suomen suojeluspyhimykseen Piispa Henrikiin ja muuhun pyhimyskalenteriin.
Missalesta ei ole säilynyt yhtään kokonaista paperille painettua kopiota, mutta siitä tunnetaan 15 epätäydellistä kopiota. Pergamenttikopioita on säilynyt neljä. Näistä yksi on Tanskan kuninkaallisessa kirjastossa sekä kaksi kappaletta Suomessa, joista toinen sijaitsee Kansalliskirjastossa ja toinen Jyväskylän yliopiston kirjastossa. Säilyneistä sivuista on voitu koota kokonainen rekonstruktio. Niiden avulla Missalesta on tehty näköispainokset vuosina 1971 ja 1988.
Kangasala missalen suomenkielinen messu

Teos on merkittävä myös kirjoitetun suomen varhaisvaiheiden kannalta. Kangasalan seurakunnassa käytössä olleeseen Missale Aboensen oheen on nimittäin laadittu 10-lehtinen käsin kirjoitettu suomenkielinen messuteksti, joka on löydetty Kangasalan seurakunnan arkistosta. Tätä katkelmaa nimitetään Kangasala missalen suomenkieliseksi messuksi ja se on ajoitettu 1540-luvun alkuun. Se lasketaan kirjoitusajankohtansa vuoksi niin sanottuihin esiagricolalaisiin käsikirjoituksiin.
Teksti alkaa ehtoollisvuorolaulusta ja sisältää kokonaisena tekstinä ainoastaan yhden messun ordinarium-osan, Agnus Dein. Lisäksi siihen kuuluu ehtoollisprefaatiorukous ja asetussanat, Isä meidän -rukous, vuorotervehdys ja -ylistys sekä siunaus. Sanctuksesta on Kangasalan Missalen suomenkielisessä osassa ainoastaan alkusanat Pyhä, pyhä, pyhä. Kangasalan suomenkielinen messuteksti sisältää myös nuotit ehtoollisvuorolauluun, prefaatioon ja Isä meidän -rukoukseen.
Muihin vastaanvanlaisiin vanhan kirjasuomen katkelmiin verrattuna Kangasala missalen vuorotervehdyksestä puuttuvat seurakunnan vuorosanat. Vuoroylistyksen papin repliikki on pieniä taivutusmuotoeroja lukuun ottamatta  sama kuin Westhin koodeksissa ja Agricolan Messussa, mutta Kangasalan käsikirjoituksen vuoroylistys poikkeaa niistä niin sanajärjestykseltään kuin sanavalinnoiltaan. Myös seurakunnan vastaus on Kangasalan käsikirjoituksessa aikalaismessuista poikkeavassa sanajärjestyksessä.
Kuvia

Piispa Henrikiä koskeva luku
Yksityiskohta kirjasta
Yksityiskohta kirjasta
Kirjallisuutta

Kaivola, Terttu: Messukirjasta meteli: Suomalaisen kirjan viisi vuosisataa.  (Suomalaisen Kirjallisuuden Seuran toimituksia 478)  Helsinki:  Suomalaisen kirjallisuuden seura, 1988.  ISBN 951-717-522-1
Missale Aboense: Secundum ordinem fratrum praedicatorum.  (Alkuteos ilmestynyt 1488. – 2. näköispainos (1. näköispainos: Porvoo: WSOY, 1971). Valmistettu 2000 numeroitua kappaletta. Prodidit Societas historiae ecclesiasticae Fennica)  Porvoo:  WSOY, 1988.  ISBN 951-0-02651-4
Aiheesta muualla

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
Jyväskylän yliopiston Missale Aboense verkossa
Tutkijaversio