stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Minerva (automerkki)

Minerva AL vuodelta 1930.
Minerva oli belgialainen automerkki, jota valmistettiin vuosina 1902–1938.
Vuonna 1883 alankomaalainen Sylvain de Jong perusti Antwerpenissa polkupyörätehtaan. Vuonna 1900 tehdas aloitti moottoripyörien valmistuksen ja 1902 autojen valmistuksen. Ensimmäinen Minerva-auto oli nelisylinterinen malli, jonka moottori tuotti 4,5 kilowattia (6 hv). 1903 De Jong perusti Société Anonyme Minerva Motors -yhtiön. Autojen laajempi tuotanto alkoi 1904. Autoissa oli metallilla vahvistettu puukori ja 2-, 3- ja 4-sylinterinen moottori.
Minerva AF vuodelta 1926.
1920 Minerva aloitti loistoautojen tuotannon 20CV- (3,6 litran 4-sylinterinen moottori) ja 30CV-malleilla (5,3 litran 6-sylinterinen moottori). Mallimerkintä CV tarkoitti verohevosvoimia. Nämä mallit olivat Yhdysvalloissa suosittuja elokuvatähtien, poliitikkojen ja teollisuusjohtajien keskuudessa.
1923 tehdas esitteli pienemmän 15CV-mallin ja 20CV-malliin (3,4 litran 6-sylinterinen moottori) tuli vakiovarusteeksi jarrut kaikkiin neljään pyörään. Isot Minerva-autot saivat 8-sylinterisen rivimoottorin, joiden iskutilavuus oli joko 6,6 litraa tai 4 litraa.
Viimeinen Minerva-auto oli kahden litran M4 vuonna 1934, jota ei kuitenkaan myyty riittävästi. Vuonna 1936 automerkki sulautettiin toiseen belgialaiseen merkkiin, Imperiaan, joka valmisti viimeiset Minerva-autot 1938.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Minerva (automerkki) Wikimedia Commonsissa
Autowikin artikkeli
Cygnus

Cygnus voi viitata seuraaviin:
Kyknos (lat. Cygnus), kreikkalaisen mytologian hahmo
joutsenet (Cygnus), lintusuku
Joutsen, tähdistö
Cygnus X-1, musta aukko
Cygnus, Kansainvälisen avaruusaseman huoltoalus
Cygnus Solutions, vapaiden ohjelmistojen parissa työskennellyt yritys
Gyenos (lat. Gyenus tai Cygnus), antiikin aikainen kaupunki Kolkhiissa.
| --- | --- |
: Tämä on täsmennyssivu, joka luettelee monimerkityksisen käsitteen eri merkitykset tai useita eri henkilöitä. Artikkelisivuja, joiden nimessä tai tekstissä lukee ”Cygnus”, voi hakea sivunnimihaulla, laajalla sivunnimihaulla tai tekstihaulla.
Overland

Overland 42 vuodelta 1910.
Overland oli yhdysvaltalainen automerkki, jota valmistettiin vuosina 1903–1926. Autotehtaan perusti Claude Cox. Overland-tehtaan osti vuonna 1908 John Willys. Overland-autojen valmistus päättyi vuonna 1926. Overlandin sijasta tehdas alkoi valmistaa Willys- ja Whippet-merkkisiä autoja.
Aiheesta muualla

Manitoba Antique Auto Museum (Arkistoitu – Internet Archive)
Baptismi Venäjällä

Venäläinen baptismi on Venäjän suurin protestanttinen vähemmistö. Suurin osa venäläisistä protestanteista on evankelisia baptisteja. Venäläisen baptismin suurin unioni on piispa Pjotr Mitskevitšin johtama Venäjän evankelisten kristittyjen baptistien liitto (ven. Российский союз евангельских христиан-баптистов, Rossijski sojuz jevangelskih Hristian baptistov) johon kuuluu 1 640 seurakuntaa ja noin 69 000 jäsentä.
Evankelinen liike ja baptistit tulivat Venäjälle Pietarin, Kaukasian ja Ukrainan kautta. Venäläinen baptismi syntyi 1860- ja 1870-luvulla.
Historia > Baptismi Keisari-Venäjällä

Venäläinen baptismi syntyi samanaikaisesti kolmelta taholta 1860- ja 1870-luvulla: Ukrainassa baptismi levisi Venäjän saksalaissiirtolaisten parissa, Kaukasiassa baptismi sai alkunsa ulkolaisten lähetystyöntekijöiden kautta ja Pietarissa syntyi 1870-luvulla liike, jonka kannattajia kutsuttiin evankelisiksi kristityiksi. Lordi Radstock vieraili tuolloin Pietarissa ja sai kuulijoita yläluokasta. Baptismi sai suurta kannatusta erityisesti Etelä-Venäjän talonpoikien keskuudessa.
Historia > Baptismi Keisari-Venäjällä > Saksalaisväestön baptismi

Venäjän eteläosassa sekä stundismi että mennoniittaliike olivat tunnistettuja ilmiöitä. Samoilla seuduilla alkoi myös Venäjän baptismi saksalisten siirtolaisten keskellä. Saksasta tulleet saarnaajat pitivät 1860-luvulla yhteyttä mennoniittoihin.
Historia > Baptismi Keisari-Venäjällä > Venäläisväestön baptismi

Varsinainen venäläinen baptismi alkoi esiintyi 1870-luvulla. Tämä haara kasvoi ensin etelässä ja kaakossa, tyyssijanaan Tbilisi. Keisari-Venäjän ensimmäinen baptistikonferenssi pidettiin vuonna 1884, jossa järjestäytyi Yhteisvenäläinen baptistiunioni Vasili Pavloffin johtamana.
Venäläisväestön toinen haara kasvoi Pietarissa ja se lähti englantilaisen lordi Radstockin ympärillä liikuvasta herätyksestä. Tässä herätyksessä Ivan Prokhanoffista tuli kiistämätön johtaja. Tämä yhdyskunta otti nimekseen "Evankeliset kristityt" ja se oli selvästi baptistinen. Pietarin evankeliset kristityt kutsuivat koolle kaikki evankelikaaliset ryhmät etsimään yhteistyötä.
Baptistien ja evankelisten kristittyjen toiminta sallittiin uskonnonvapausediktin jälkeen vuonna 1905. Baptistiliitto piti yleisvenäläisen konferenssin samana vuonna. Myös evankeliset kristityt perustivat oman kansallisen liittonsa. Sekä baptistit että evankeliset kristityt liittyivät vuonna 1906 baptistien maailmanliittoon ja olivat edustettuna 1911 pidetyssä baptistien maailmankokouksessa.
Vuonna 1922 Evankelisiin kristittyihin kuului 250 000 jäsentä, kun taas vanhemmassa baptistiunionissa oli lähes 100 000 jäsentä. Yhteinen järjestö luotiin vuonna 1922.
Baptismi ja venäläinen yhteiskunta

Alkuaikoinaan baptismi korosti kristittyjen tasa-arvoa ja sillä oli siten myös yhteiskunnallista vaikutusta. Baptismi nousi perinteisten kirkkojen pappisvaltaisuutta ja institutionalisuutta vastaan korostaen yksinkertaista kristillisyyttä ja yksilön hurskautta. Baptismi toi Raamatun kaikkien luettavaksi. Tällainen kristillisyys tarjosi vaihtoehdon keisarin yksinvaltiuteen sidotulle ortodoksiselle kirkolle.
Sekä Venäjän valtiovalta että ortodoksinen kirkko näkivät baptismissa poliittisen vaaratekijän. Baptismi yhdistettiin niihin uusiin virtauksiin, joiden katsottiin horjuttavan yksinvaltiuden perusteita. Sekä tsaari Aleksanteri III että yliprokuraattori Konstantin Pobedonostsev olivat huolissaan liikkeen vaikutuksesta.
Zelenogradin baptistikirkko.
Darius Kasparaitis

| Darius Kasparaitis |
| --- | --- |

Henkilötiedot
Syntynyt: 16. lokakuuta 1972 Elektrėnai, Liettuan SNT, Neuvostoliitto
Kansalaisuus:   Neuvostoliitto  Liettua  Yhdysvallat
Jääkiekkoilija
Lempinimi:  Kaspar
Pelipaikka:  puolustaja
Maila:  vasen
Pituus:  180 cm
Paino:  98 kg
Pelaajaura
Pääsarjaura:  1988–2009
Seurat:  Moskovan Dynamo (NL)   New York Islanders (NHL)   Pittsburgh Penguins (NHL)   Colorado Avalanche (NHL)   New York Rangers (NHL)   Ak Bars Kazan (RSL)   Hartford Wolf Pack (AHL)   SKA Pietari (RSL/KHL)   Hockey Punks Vilnius (Liettua)   SC Energija (Liettua)
NHL-varaus:  5. varaus, 1992 New York Islanders
| Mitalit> Maa:   Yhdistynyt joukkue.Miesten jääkiekko. Olympialaiset  | Mitalit> Maa:   Yhdistynyt joukkue.Miesten jääkiekko. Olympialaiset  | Mitalit> Maa:   Yhdistynyt joukkue.Miesten jääkiekko. Olympialaiset  | Maa:   Yhdistynyt joukkue> Miesten jääkiekko. |
| --- | --- | --- | --- |
|  Kultaa | Albertville 1992 | jääkiekko |  |
| Nuorten MM-kisat  | Nuorten MM-kisat  | Nuorten MM-kisat  |  |
|  Kultaa | Saksa 1992 | jääkiekko |  |
Maa:   Venäjä
|  Olympialaiset  |  Olympialaiset  |  Olympialaiset  |  |
|  Hopeaa | Nagano 1998 | jääkiekko |  |
|  Pronssia | Salt Lake City 2002 | jääkiekko |  |
Darius Vladovitš Kasparaitis (ven. Дарюс Владович Каспарайтис, s. 16. lokakuuta 1972 Elektrėnai, Liettuan SNT, Neuvostoliitto) on entinen ammattilaisjääkiekkoilija ja ensimmäinen liettualaissyntyinen pelaaja NHL:ssa. Sittemmin yhdysvaltalaistunut Kasparaitis on urallaan pelannut Neuvostoliiton, IVY:n, Venäjän ja aktiiviuransa jälkeen Liettuan maajoukkueissa. Hänet tunnettiin kovaotteisena ja lujasti taklaavana puolustajana. Kasparaitis ilmoitti päättävänsä ammattilaisuransa 18. huhtikuuta 2010 kärsittyään koko kauden kestäneestä loukkaantumisesta.
Maajoukkueura

Kasparaitis edusti Neuvostoliittoa nuorten maailmanmestaruuskisoissa ja IVY-maita nuorten ja aikuisten maailmanmestaruuskisoissa 1992. Neuvostoliiton hajottua Kasparaitis päätti edustaa maajoukkuetasolla Venäjää voidakseen pelata olympiatasolla. Kasparaitis pelasi Venäjän jääkiekkomaajoukkueessa useissa arvokisoissa.
Lopetettuaan uransa Floridaan asettunut Kasparaitis kävi muutaman kerran vuodessa Liettuassa pelaten maan jääkiekkoliigassa edustaen Hockey Punks Vilnius -seuraa. Hänen tavoitteenaan oli saada edustusoikeus ja pelata Liettuan maajoukkueessa 1. divisioonan maailmanmestaruuskilpailuissa 2018. Marraskuussa 2017 hän pelasikin 45-vuotiaana Liettuan maajoukkueessa Viron maajoukkuetta vastaan. Hän toimi ottelussa joukkueensa kapteenina ja teki Liettuan kuudennen maalin 7-2-voitossa.
Kasparaitiksen unelma maailmanmestaruuskisoista Liettuan väreissä toteutui hänen kuuluessa maansa joukkueeseen Kaunasin käytäviin 1. divisioonan B-lohkon turnaukseen huhtikuussa 2018. Liettua voitti turnauksen ja nousi A-lohkoon.
Saavutukset

jääkiekon olympiakulta IVY:n maajoukkueessa Albertvillen  talviolympialaisissa 1992
jääkiekon olympiahopea Venäjän maajoukkueessa Naganon talviolympialaisissa 1998
jääkiekon olympiapronssi Venäjän maajoukkueessa Salt Lake Cityn talviolympialaisissa 2002
kahdet nuorten maailmanmestaruuskisat hopeamitali 1991 Neuvostoliiton joukkueessa, kultamitali IVY:n joukkueessa 1992
kahdet jääkiekon maailmanmestaruuskisat 1992, 1996
jääkiekon maailmancup 1996
jääkiekon maailmancup 2004
Puerto Montt

| Puerto Montt |
| --- | --- |

 fiPuerto Montt 
 41°28′19″S, 72°56′24″W 
Valtio:  Chile
Alue:  Los Lagos
Maakunta:  Llanquihue
Maantiede
Kokonaispinta-ala:  51 km²
Korkeus merenpinnasta:  14 m
Väestö
Väkiluku (2017):  171 136
 www.puertomonttchile.cl 
Puerto Montt on eteläisessä Chilessä sijaitseva satamakaupunki. Vuonna 1853 perustetussa kaupungissa oli vuonna 2017 noin 171 000 asukasta, ja se on yksi maan nopeimmin kasvavista kaupungeista.lähde?
Puerto Monttin pääelinkeinoja ovat maatalous, metsätalous, kalastus ja kalanviljely.
Kaupungissa ei ole varsinaisesti matkailunähtävyyksiä, mutta kaupungin kautta kulkee merkittävä määrä läheisellä Chiloén saarella vierailevia turisteja.
Aiheesta muualla

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
Kaupungin verkkosivusto (Arkistoitu – Internet Archive) (espanjaksi, englanniksi)
Eero Suvilehto

Eero Suvilehto (s. 24. marraskuuta 1947 Pyhäjärvi) on suomalainen kirjailija ja kirjallisuuden dosentti. Hän toimii myös tulkkina ja puheterapeuttina. Suvilehto asuu Oulussa.
Suvilehto on valmistunut Jyväskylän yliopistosta puheterapeutiksi 1974 ja filosofian kandidaatiksi 1979. Filosofian tohtoriksi hän väitteli vuonna 1995. Väitöskirjassaan Dimitâr Dimovin Tupakkaa ristiriitojen romaanina – bulgarialaisen kriisin horjutetut kuvat (Jyväskylän yliopisto, 1995) hän analysoi ja vertaili poikkitieteellisesti reseptiohistoriallisia prosesseja Bulgariassa ja Suomessa. Suvilehto on julkaissut myös muita tieteellisiä teoksia ja artikkeleita.
Suvilehto on toiminut Oulun yliopiston logopedian lehtorina lyhyitä katkoksia lukuun ottamatta vuosina 1986–1994 ja 1999–2003. Hän on työskennellyt myös ulkomailla, muun muassa suomen kielen lehtorina Sofian (1980–1985) ja Reykjavíkin (1995–1999) yliopistoissa sekä Suomen kirjallisuuden vierailevana professorina Wienissä (2009). Jyväskylän yliopiston kirjallisuuden, erityisesti Bulgarian kirjallisuuden dosenttina hän on toiminut maaliskuusta 2004 alkaen. Hän on toiminut useita vuosia erilaisissa luottamustehtävissä mm. Lahden kansainvälisen kirjailijakokouksen sihteerinä.
Suvilehdon kaunokirjallinen esikoisteos Yksinäiset jumalat ilmestyi 1993. Vuodesta 1976 hän julkaissut useita satoja runoja, aforismeja, kertomuksia, kolumneja, esseitä ja käännöksiä muun muassa lehdissä Bohemia, Elämäntarina, Genesis, Kaleva, Keskisuomalainen, Kaltio, Kansan Uutiset ja Parnasso sekä muun muassa antologioissa Runomaraton (1987), Soidinkuu (2000), Kuumana kinosten alla (2001) ja Raskaan sarjan runoja (2008). Hänen runojaan ja aforismejaan on lisäksi ilmestynyt ulkomaisissa kirjallisuuslehdissä ja antologioissa. Suvilehto on   osallistunut moniin käännösprojekteihin ja saanut useita apurahoja. Hänet on palkittu  mm. Sofian yliopiston Kliment Ohridski -mitalilla (1985).
Suvilehto on tehnyt uran myös painijana, suurimpana saavutuksena kreikkalais-roomalaisen painin Pohjoismaiden mestaruus vuodelta 1972.
Kaunokirjalliset teokset

Yksinäiset jumalat (runoja ja aforismeja, 1993, Atena)
Egean tuuli (runoja, 1995, Atena)
Avattava varovasti (aforismeja, 1998, Atena)
Esperanto (novelleja, 2000, Kopijyvä)
Kolmea siltaa kaupunkiin (runoja, 2005, Puntsi)
Kysyi sammakko tietä (aforismeja, 2007, Puntsi)
Maailmanpyörää polkemassa (runoja ja aforismeja, 2010, Vihreä kettu)
Tuhkakuvia: kirjeitä Reykjavikistä (runoja ja aforismeja, 2012, Vihreä Kettu)
Mielipuoli satakieli: runoja Balkanilta (2014, Nispero)
Eksynyt taivaanvuohi (2018 Nispero)
Galaksien välisestä etäisyydestä (yhdessä Mihail  Kuzminin kanssa, 2020, Kulttuurivihkot)
Hankala muusa (sarjakuvakirja Epe Niirasen kanssa, 2021, Mam-kustannus)
Aiheesta muualla

Eero Suvilehdon aforismeja
Eero Suvilehdon aforismeja 2
Kirjasampo.fi: Eero Suvilehto
Eero Suvilehdon esittely Jyväskylän kirjaston kirjailijahakemistossa (Arkistoitu – Internet Archive)
Eero Suvilehto aforismista Kirjoituksia -blogissa
Wind from Paradise [finnish-tamil poetry bridge] - Suvilehto, Rassiah & Heikki Hallanoro MUSIIKKIVIDEO
| Auktoriteettitunnisteet  |
| --- | --- |
Kansainväliset:  ISNI  VIAF  WorldCat 
Kansalliset:  Alankomaat
Tekirdağ

| Tekirdağ |
| --- | --- |

 Tekirdağ
 Koordinaatit: 40°58′40″N, 27°30′55″E 
Valtio:  Turkki
Maakunta:  Tekirdağ
Pinta-ala:  
 – Kokonaispinta-ala:  1 112 km²
Väkiluku (2000):  107 191
 – Väestötiheys:  96,4 as./km²
 
 www.tekirdag.bel.tr 
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Tekirdağ (/teciɾdaː/) on kaupunki Turkin Euroopan puoleisessa osassa. Vuoden 2022 lopussa siellä oli 186 421 asukasta. Kaupunki sijaitsee Marmaranmeren rannalla, 135 kilometriä Istanbulista.
Antiikin aikana kaupungin paikalla sijaitsi Bisanthen kaupunki, joka oli kreikkalainen siirtokunta. Myöhemmin sen nimeksi tuli Rhaidestos. Nykyisen kaupungin nimi tarkoittaa Keltaista vuorta.
Unkarin kansallissankari Fransiskus II Rakoci piileskeli kaupungissa 1700-luvulla. Hänen silloinen asuintalonsa on nykyisin museona. Myös Kemal Atatürk on nuoruudessaan viettänyt aikaa Tekirdağ’ssa.lähde?
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Tekirdağ Wikimedia Commonsissa
Ahti Sirkiä

Ahti Olavi Sirkiä (s. 12. heinäkuuta 1943 Ruokolahti) on suomalainen yritysjohtaja, joka on työskennellyt erityisesti kustannus- ja markkinointialan yrityksissä.
Sirkiä tuli ylioppilaaksi vuonna 1966 ja suoritti ekonomitutkinnon 1973. Jo opiskeluaikana hän toimi Sairaanhoitajaliiton tiedotussihteerinä, Insinööriuutisten ilmoituspäällikkönä ja Valittujen Palojen myyntipäällikkönä. Vuonna 1973 hän aloitti Yhtyneet Kuvalehdet Oy:n ja sen Kustannusliike Apulehden kanssa perustaman yhteisyrityksen A-lehtien varatoimitusjohtajana ja nimitettiin vuonna 1976 Yhtyneiden Kuvalehtien toimitusjohtajaksi.
Sirkiä oli toimitusjohtajana Yhtyneiden jälkeen Kaukomarkkinoissa 1983–1987, Advisor-markkinointiviestintäkonsernissa vuoteen 1990 ja sitten Santa Claus Finland International Oy:ssä. Vuonna 1994 hänet nimitettiin Gummerus-kustantamon toimitusjohtajaksi. Tästä tehtävästä hän jäi eläkkeelle . Myöhemmällä iällä hän on toiminut Kaatuneiden muistosäätiön puheenjohtajana.
Tomas Ek

Georg Tomas Bertel Ek (6. tammikuuta 1957 Helsinki – 2. toukokuuta 2020 Helsinki) oli suomenruotsalainen radiotoimittaja ja muusikko.
Ekin ura muusikkona alkoi kun hän voitti koulukaverinsa Pasi Hiihtolan kanssa Nylands svenska ungdomsföreningin järjestämän kykyjenetsintäkilpailun bändisarjan. Parhaat pääsivät esiintymään televisioon, josta Kompass Recordsin Christian Schwindt keksi Ekin. Vuonna 1976 Ekin säveltämä ja Hiihtolan sanoittama ”Nuoruus” kuultiin Syksyn Sävelen satoa -ohjelmassa, ja se soi sen jälkeen myös radiossa. Ek lähti kuitenkin ensilevytyksen jälkeen opiskelemaan Helsingin yliopistoon.
Ekin seuraava levy oli vuonna 1979 Pave Maijasen tuottama albumi Elämänmyönteinen hyönteinen. Toinen albumi Mainosvalot ilmestyi seuraavana vuonna. Vuoden 1984 euro­viisu­karsinnoissa Ek esitti Yleisradion valitsemana solistina kolme laulua, joista kaksi ruotsiksi ja yhden Leena Nilssonin kanssa. Vuoden 1990 euroviisukarsinnoissa Ek sijoittui neljänneksi kappaleellaan ”Du går så skyggt”.
Ek työskenteli vuodesta 1986 Yleisradion ruotsinkielisen radion toimittajana.
Vuonna 1993 hän näytteli yhdeksäsluokkalaisista ja heidän opettajistaan kertovassa tv-sarjassa "16". Siinä hän lauloi "Vi ska va vi" -dueton Ami Aspelundin kanssa.
Vuonna 2006 hän julkaisi mini-EP:n "Orfelino" ja 2017 Youtubessa laulun "Livet".
Tomas Ekin puoliso oli toimittaja Bettina Sågbom-Ek. Ekillä diagnosoitiin vuoden 2020 alussa syöpä ja hänet leikattiin, mutta hän menehtyi kahden suuren leikkauksen aiheuttamiin komplikaatioihin.
Tomas Ek oli näyttelijä Cecilia Heikelin poika.
Diskografia

Elämänmyönteinen hyönteinen (Kompass, 1979)
Mainosvalot (Kompass, 1980)
Hiljaa virtaa kaupunki (Kompass, 1981)
Tomas Ek (Kompass, 1983)
Tro mej: sanna sagor: vita lögner (Polarvox, 1985)
Orfelino: Visor: Laulelmia (Backbeat, 2006)
Lax

| --- | --- |
: Tämä on täsmennyssivu, joka luettelee monimerkityksisen käsitteen eri merkitykset tai useita eri henkilöitä. Artikkelisivuja, joiden nimessä tai tekstissä lukee ”Lax”, voi hakea sivunnimihaulla, laajalla sivunnimihaulla tai tekstihaulla.
Lax voi olla
Lax, kunta Sveitsissä
Sukunimi

Elina Lax (s. 1981), pikajuoksija
Erkki Lax (1926–2015), keilaaja
Henrik Lax (s. 1946), poliitikko
John Lax (1911–2001), yhdysvaltalainen jääkiekkoilija
Kari-Pekka Lax (s. 1956), kymmenottelija
Minna-Maaria Lax, oik. Markku-Pekka Antikainen, taitoluistelija
Mikael Lax (s. 1988), salibandypelaaja
Otto Lax (1896–1918), sotarikoksista epäilty punakaartilainen
Petteri Lax (s. 1985), pituushyppääjä
Ulla Lax (s. 1950), pikajuoksija.
Arttu Tuomaala

| Arttu Tuomaala> Henkilötiedot |
| --- | --- |
Syntynyt: 10. marraskuuta 2001 (ikä 23) Oulu, Suomi
Kansalaisuus:   Suomi
Jääkiekkoilija
Lempinimi:  Ara, Taikuri
Pelipaikka:  keskushyökkääjä
Maila:  vasen
Pituus:  183 cm
Paino:  84 kg
Seura
Seura:  Kiekko-Espoo
Sarja:  SM-liiga
Pelinumero:  78
Pelaajaura
Pääsarjaura:  2024–
Arttu Tuomaala (s. 10. marraskuuta 2001 Oulu) on suomalainen jääkiekkoilija, joka pelaa SM-liigajoukkue Kiekko-Espoossa. Hän on pelipaikaltaan keskushyökkääjä.
Ura > Seuraura

Tuomaala on Kiimingin Kiekko-Poikien kasvatti. Hän siirtyi juniorina sittemmin Oulun Kärppiin. Tuomaala voitti kauden 2015–2016 päätteeksi C-nuorten SM-pronssia ja kauden 2016–2017 päätteeksi C-nuorten SM-hopeaa. Kauden 2017–2018 päätteeksi hän voitti B-nuorten SM-pronssia. Tuomaala siirtyi kaudeksi 2018–2019 Tapparan organisaatioon. Hän pelasi suurimman osan kaudestaan seuran A-nuorista, josta Tuomaala palasi kesken kauden 2019–2020 Kärppiin. Kaudella 2020–2021 hän toimi seuran U20-joukkueen varakapteenina. Tuomaala oli Kärppien paras syöttäjä ja toiseksi paras pistemies Ville Koivusen jälkeen tehoilla 9+38=47, joilla hän sijoittui U20 SM-sarjan pistepörssissä neljänneksi. Tuomaalan teholukema +33 oli koko sarjan paras, mutta Raimo Helminen -palkintoa ei kuitenkaan jaettu, kun joukkueiden ottelumäärät vaihtelivat koronavirusrajoitusten vuoksi. Hän voitti kauden päätteeksi U20 SM-hopeaa.
Tuomaala siirtyi kaudeksi 2021–2022 vuoden mittaisella sopimuksella Mestis-joukkue Kiekko-Espooseen. Hän teki siellä tulokaskaudellaan runkosarjassa 47 ottelussa tehot 4+25=29, joilla Tuomaala oli joukkueen paras syöttäjä ja hän jakoi sisäisen pistepörssin toisen sijan Julius Rantaeskolan kanssa edellään Oula Kuure. Tuomaala voitti myös Mestiksen tulokkaiden syöttöpörssin. Pudotuspeleissä hän teki 15 ottelussa tehot 2+10=12. Tuomaala oli Kiekko-Espoon paras syöttäjä. Hän voitti kauden päätteeksi Mestis-hopeaa. Tuomaala pelasi myös kuusi Suomen Cupin ottelua tehopistein 1+6=7, joilla Tuomaala oli joukkueen paras syöttäjä. Toukokuussa 2022 hän teki Kiekko-Espoon kanssa vuoden mittaisen jatkosopimuksen.
Kaudella 2022–2023 Tuomaala oli Kiekko-Espoon neljänneksi paras pistemies tehoilla 15+32=47. Hän voitti sekä Mestiksen mestaruuden että Suomen Cupin. Kesäkuussa 2023 Tuomaala teki seuran kanssa vuoden mittaisen jatkosopimuksen. Kaudella 2023–2024 hän voitti tehoilla 19+21=40 Kiekko-Espoon sisäisen piste- ja maalipörssin sekä jakoi sisäisen syöttöpörssin voiton Janne Hämäläisen ja kesken kauden Tanskaan siirtyneen Vili Laitisen kanssa. Tuomaala voitti kauden päätteeksi Mestis-pronssia.
Toukokuussa 2024 Kiekko-Espoo tiedotti Tuomaalan jatkavan seurassa vuoden mittaisella sopimuksella, kun joukkue nostettiin kaudeksi 2024–2025 SM-liigaan. Hän teki liigadebyyttinsä kauden 2024–2025 avauskierroksella 10. syyskuuta vieraissa Helsingin IFK:ta vastaan. Tuomaala merkittiin Kiekko-Espoon nelosketjun oikeaan laitaan Santeri Virtasen ja Ottoville Leppäsen viereen. Tuomaala sai ottelussa jääaikaa 11.54 minuuttia. Ensimmäisen SM-liigamaalinsa hän teki neljännessä ottelussaan 18. syyskuuta 2024 vieraissa Mikkelin Jukureita vastaan. Tuomaala sai myös syöttöpisteen Ville Lajusen tekemään maaliin ja hänelle merkittiin Kiekko-Espoon 4–6-voittoon päättyneessä ottelussa tasakentällisin teholukema +3. Joulukuussa 2024 Tuomaala teki seuran kanssa kaksivuotisen jatkosopimuksen.
Ura > Maajoukkueura

Tuomaala pelasi alle 18-vuotiaiden Hlinka Gretzky Cupissa vuonna 2018. Yhteensä hän on pelannut 19 poikien maaottelua.
Autaugan piirikunta

Autaugan piirikunta (engl. Autauga County) on Yhdysvaltojen Alabaman osavaltiossa sijaitseva piirikunta. Sen väkiluku oli 55 869 vuonna 2019. Piirikunnan hallintokeskus on Prattvillen kaupunki. Piirikunta perustettiin 21. marraskuuta 1818.
Piirikunta on nimetty Autaga-heimon mukaan. He olivat Alabama-kansan aliryhmä.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Autaugan piirikunta Wikimedia Commonsissa
Alabaman osavaltio
| --- | --- |
Piirikunnat:   Autauga  Baldwin  Barbour  Bibb  Blount  Bullock  Butler  Calhoun  Chambers  Cherokee  Chilton  Choctaw  Clarke  Clay  Cleburne  Coffee  Colbert  Conecuh  Coosa  Covington  Crenshaw  Cullman  Dale  Dallas  DeKalb  Elmore  Escambia  Etowah  Fayette  Franklin  Geneva  Greene  Hale  Henry  Houston  Jackson  Jefferson  Lamar  Lauderdale  Lawrence  Lee  Limestone  Lowndes  Macon  Madison  Marengo  Marion  Marshall  Mobile  Monroe  Montgomery  Morgan  Perry  Pickens  Pike  Randolph  Russell  Shelby  St. Clair  Sumter  Talladega  Tallapoosa  Tuscaloosa  Walker  Washington  Wilcox  Winston 
Kaupungit (suurimmat):   Auburn  Birmingham  Decatur  Dothan  Florence  Hoover  Huntsville  Madison  Mobile  Montgomery (pääkaupunki)  Tuscaloosa
Daniel Evans (tennispelaaja)

| Daniel Evans |
| --- | --- |

Henkilötiedot
Syntynyt: 23. toukokuuta 1990 (ikä 34)
Kansalaisuus:   Yhdistynyt kuningaskunta
Tennispelaaja
Pituus:  175 cm
Paino:  75 kg
Kätisyys:  oikea
Ammattilaisena:  2006-
Palkintorahat:  8 644 631 USD
Kaksinpeli
Paras sijoitus:  41. (6.3.2017)
Voitot/tappiot:  154–180
Grand Slam -turnauksissa
Australian avoimet:  4. kierros (2017)
Ranskan avoimet:  1. kierros (2017)
Wimbledon:  3. kierros (2016)
Yhdysvaltain avoimet:  3. kierros (2013, 2016)
Nelinpeli
Voitot/tappiot:  51–66
Aiheesta muualla
ITF
ATP
Daniel Evans (s. 23. toukokuuta 1990 Birmingham, Englanti) on brittiläinen tennispelaaja. Parhaimmillaan hän on sijoittunut maailmanlistalla kaksinpelissä sijalle 41 maaliskuussa 2017. Hän on voittanut yhden ATP-haastajaturnauksen.