stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Oleksandr Abramenko

| Mitalit | Mitalit | Mitalit |  |
| --- | --- | --- | --- |
|   |   |   |  |
Maa:   Ukraina
Miesten freestylehiihto
|  Olympialaiset  |  Olympialaiset  |  Olympialaiset  |  |
|  Kultaa | Pyeongchang 2018 | hypyt |  |
|  Hopeaa | Peking 2022 | hypyt |  |
| MM-kilpailut  | MM-kilpailut  | MM-kilpailut  |  |
|  Hopeaa | Deer Valley 2019 | hypyt |  |
Oleksandr Abramenko (s. 4. toukokuuta 1988 Mykolajiv) on ukrainalainen freestylehiihtäjä.
Vuoden 2006 nuorten MM-kilpailuissa Abramenko saavutti hopeaa hypyissä. Hän on kilpaillut hypyissä kahdeksissa MM-kilpailuissa: Rukalla 2005 hän oli 25:s, Madonna di Campigliossa 2007 14:s, Inawashirossa 2009 viides, Deer Valleyssa 2011 seitsemäs, Vossissa 2013 kuudes, Kreischbergissä 2015 kymmenes, Deer Valleyssa 2019 toinen ja Almatyssa 2021 kymmenes. Abramenko on osallistunut viisiin olympialaisiin: Torinossa 2006 hän oli 27:s, Vancouverissa 2010 24:s ja Sotšissa 2014 kuudes. Pyeongchangissa 2018 hän saavutti olympiakultaa ja Pekingissä 2022 hopeaa.
Maailmancupissa hän on kilpaillut tammikuusta 2006 lähtien, saavuttaen yhden voiton (Minskissä maaliskuussa 2015), kolme kakkossijaa ja neljä kolmossijaa. Hän voitti hyppyjen maailmancupin kokonaiskilpailun kaudella 2015–2016.
Oleksa Stefanovych

| Oleksa Stefanovych> Олекса Коронатович Стефанович.Henkilötiedot |
| --- | --- |
Syntynyt: 5. lokakuuta 1899 Myljatyn, Volynian kuvernementti, Venäjän keisarikunta
Kuollut: 4. tammikuuta 1970 (70 vuotta) Buffalo, New York, Yhdysvallat
Ammatti:  kirjailija
Kirjailija
Tuotannon kieli: ukraina
Aiheesta muualla
Löydä lisää kirjailijoitaKirjallisuuden teemasivulta
Oleksa Stefanovych (ukr. Олекса Коронатович Стефанович Oleksa Koronatovytš Stefanovytš; 5. lokakuuta 1899 Myljatyn, Volynian kuvernementti, Venäjän keisarikunta – 4. tammikuuta 1970 Buffalo, New York, Yhdysvallat) oli ukrainalaissyntyinen runoilija. Hän asui Prahassa ja toisen maailmansodan jälkeen Yhdysvalloissa.
Stefanovych valmistui 1919 Žytomyrissa sijainneesta Volynian teknillisestä oppilaitoksesta ja opiskeli sen jälkeen 1922–1928 Prahan yliopistossa. Hän väitteli aiheenaan runoilija Amvrosi Metlynskyi (1932) ja opiskeli sitten Ukrainalaisessa vapaassa yliopistossa 1928–1930.
Stefanovychin tuotantoa ilmestyi ukrainankielisissä aikakausjulkaisuissa Prahassa, Lvivissä ja Tšernivtsissä. Hän julkaisi Prahassa myös useita runokokoelmia. Hän kuului ukrainalaisten runoilijoiden Prahan koulukuntaan mutta ei ollut tyylillisesti sukua koulukunnan muille runoilijoille. Hänen luovuuttaan innoittivat Volynian maisemat, Ukrainan historian hahmot ja traagiset tapahtumat. Hänen tuotantonsa hallitsevia voimia olivat usein erotiikan sävyttämä pakanallisuus ja myöhemmissä runoissa mystiikan sävyttämä kristillisyys. Hänen runokielensä on omaperäistä ja sisältää arkaismeja, neologismeja ja omaperäisiä lauserakenteita. Varhaistuotantoa hallitsevat uusromantiikka ja symbolismi sekä folkloren kuvasto. Myöhemmin kieli muuttuu katkonaiseksi ja täsmälliseksi ja rytmisesti runot katkeavat teräviin laskeviin kadensseihin, jotka tuovat niihin fatalistisia ja apokalyptisiä tunnelmia.
Toisen maailmansodan jälkeen Stefanovych oli jonkin aikaa pakolaisena Saksassa ja asui vuodesta 1949 Yhdysvalloissa Buffalossa. Hän julkaisi jonkin verran runoja emigranttilehdissä. Koottujen teosten postuumi laitos ilmestyi Torontossa 1975 ja sisältää myös aiemmin julkaisematonta tuotantoa.
Nooanarkki

| Nooanarkki |
| --- | --- |

Tieteellinen luokittelu
Domeeni::  Aitotumaiset Eucarya
Kunta::  Eläinkunta Animalia
Pääjakso::  Nilviäiset Mollusca
Luokka::  Simpukat Bivalvia
Alaluokka::  Autobranchia
Lahko::  Rivihampaiset Arcida
Heimo::  Arkkisimpukat Arcidae
Suku::  Arca
Laji::  noae
Kaksiosainen nimi
 Arca noae  Linnaeus, 1758 
Katso myös
   Nooanarkki Wikispeciesissä   Nooanarkki Commonsissa 
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Nooanarkki (Arca noae) on arkkisimpukoihin kuuluva simpukkalaji. Lajia tavataan Atlantin itäosista.
Koko ja ulkonäkö

Nooanarkin kuori kasvaa 8–12 cm pitkäksi. Kuori on paksu, harjanteinen ja muodoltaan pitkänomainen. Saranareuna on suora ja hammaslaitainen. Väriltään laji on ruskea ja kuoressa on tummanruskeita aaltokuvioita. Nooanarkin kuoren sisäpinta on hopeanharmaa tai ruskehtava.
Levinneisyys ja elintavat

Nooanarkin levinneisyysalue ulottuu Portugalista Senegaliin ja sitä tavataan myös Välimerestä. Useimmiten se elää matalista rannikkovesistä aina 60 metrin syvyyteen, mutta sitä on tavattu jopa 120 metrin syvyydestä. Laji erittää byssukseksi kutsuttua proteiinia, joka avulla se kiinnittyy kiviin, meriheiniin tai leviin. Usein nooanarkkeja tavataan Modiolus barbatus-simpukoiden seassa. Ravinnokseen nooanarkki suodattaa vedestä planktonia. Simpukan lisääntymiskausi on toukokuusta elokuulle. Nooanarkki saattaa olla protandrinen eli voi muuttaa sukupuoltaan koiraasta naaraaksi.
Nooanarkkia sukelletaan ja kalastetaan ravinnoksi.
Olli Vanttaja

| Olli Vanttaja> Henkilötiedot |
| --- | --- |
Syntynyt: 9. kesäkuuta 1999 (ikä 25) Oulu, Suomi
Kansalaisuus:   Suomi
Jääkiekkoilija
Pelipaikka:  puolustaja
Maila:  vasen
Pituus:  182 cm
Paino:  75 kg
Pelaajaura
Pääsarjaura:  2019–
Aik. seurat:  Kärpät (SML) Sport (SML) TPS (SML) Pioneers Vorarlberg (ICEHL)
Olli Vanttaja (s. 9. kesäkuuta 1999 Oulu) on suomalainen jääkiekkopuolustaja. Hän on pelityyliltään peruspuolustaja. Vanttaja osaa pelata tarvittaessa myös hyökkääjänä.
Ura

Vanttaja on Oulun Kärppien kasvatti. Hän voitti kauden 2014–2015 päätteeksi C-nuorten SM-hopeaa. Vanttaja pelasi osan kaudestaan myös Kiimingin Kiekko-Poikien C-nuorissa. Hän siirtyi seuran B2-nuoriin kaudeksi 2015–2016, jolloin Vanttaja nousi joukkueensa varakapteeniksi. Hän voitti tehoilla 17+26=43 koko sarjan puolustajien maalipörssin ja sijoittui puolustajien pistepörssissä kolmanneksi. Kaudeksi 2016–2017 Vanttaja siirtyi Kiekko-Laserin B-nuoriin.
Kaudeksi 2017–2018 Vanttaja palasi Kärppiin ja siirtyi seuran A-nuoriin, jossa hän voitti kauden päätteeksi A-nuorten SM-hopeaa. Vanttaja pelasi kauden aikana myös kaksi ottelua lainalla Kokkolan Hermeksen A-nuorten Mestisjoukkueessa. Kaudella 2018–2019 hän oli Kärppien tehokkain puolustaja tehoilla 3+27=30. Vanttaja voitti kauden päätteeksi A-nuorten Suomenmestaruuden. Kaudella 2019–2020 Vanttaja edusti Kärppiä Junior Club World Cupissa. Pronssiottelussa itävaltalaista EC Salzburgia vastaan hän teki tehot 2+2=4. Vanttajan ensimmäinen osuma jäi Kärppien 7–4-voittoon päättyneen ottelun voittomaaliksi ja se ratkaisi joukkueelle pronssia. Hän oli Kärppien toiseksi paras syöttäjä, kolmanneksi paras pistemies ja tehokkain puolustaja tehoilla 4+33=37. Vanttaja valittiin A-nuorten SM-liigan toiseen tähdistökentälliseen.
Vanttaja debytoi kauden 2019–2020 aikana myös Kärppien SM-liigajoukkueessa, jossa hän pelasi kolme runkosarjaottelua ilman tehopisteitä. Vanttaja teki liigadebyyttinsä 11. joulukuuta 2019 Hämeenlinnan Pallokerhoa vastaan. Hänelle avautui paikka Kärppien kokoonpanosta, kun Jakub Krejčík ja Mikko Niemelä osallistuivat Channel One Cupiin. Vanttaja merkittiin joukkueen kolmospuolustajapariin Topi Niemelän viereen. Hän sai ottelussa jääaikaa 10.25 minuuttia. Vanttaja pelasi samassa kuussa myös yhden ottelun lainalla Mestis-joukkue Kajaanin Hokissa paikattuaan joukkueen loukkaantumisia.
Maaliskuussa 2020 Vanttaja teki 1+1-vuotisen SM-liigasopimuksen Vaasan Sportin kanssa. Hän pelasi varsinaisella tulokaskaudellaan 2020–2021 33 runkosarjaottelua tehden kolme syöttöpistettä ja kaksi playoff-ottelua ilman tehopisteitä. Maaliskuussa 2021 seura käytti Vanttajan sopimuksessa olleen option ja teki kaksivuotisen jatkosopimuksen hänen kanssaan. Vanttaja teki liigauransa ensimmäisen ja kauden 2021–2022 ainoaksi jääneen maalinsa runkosarjan viidennellä kierroksella 22. syyskuuta 2021 Rauman Lukkoa vastaan. Samuli Kivimäki valitsi hänet ottelun Alumnien tähtien kolmostähdeksi.
Alkukaudella 2022–2023 Vanttaja pelasi Sportissa vain kaksi ottelua, kun hän oli pitkään loukkaantuneena. Kuntouduttuaan tammikuussa 2023 seura lainasi Vanttajan kahden viikon mittaisella sopimuksella Mestis-joukkue TUTO Hockeyn vahvuuteen. Hän pelasi siellä neljä ottelua. Helmikuussa 2023 Sport vuokrasi Vanttajan alustavasti 15. helmikuuta asti ulottuvalla lainasopimuksella Turun Palloseuraan, jossa hän pelasi kaksi ottelua, kunnes Vanttaja palasi Sportiin Emil Johanssonin ja Valtteri Viljasen siirryttyä muualle.
Kaudeksi 2023–2024 Vanttaja siirtyi vuoden mittaisella sopimuksella monikansallisen ICE Hockey Leaguen itävaltalaisjoukkue Pioneers Vorarlbergiin.
Nathan Lieuwen

| Nathan Lieuwen |
| --- | --- |

Henkilötiedot
Syntynyt: 8. elokuuta 1991 (ikä 33) Abbotsford, BC
Kansalaisuus:   Kanada
Jääkiekkoilija
Pelipaikka:  maalivahti
Hanska:  vasen
Pituus:  196 cm
Paino:  87 kg
Pelaajaura
Pääsarjaura:  2012–2017
Seurat:  Rochester Americans (AHL) Buffalo Sabres (NHL) San Antonio Rampage (AHL)
NHL-varaus:  167. varaus, 2011 Buffalo Sabres
Nathan Lieuwen (s. 8. elokuuta 1991 Abbotsford, Brittiläinen Kolumbia, Kanada) on kanadalainen entinen jääkiekkomaalivahti. Hän pelasi lyhyeksi jääneellään ammattilaisurallaan lähinnä pohjoisamerikkalaisessa AHL-liigassa. NHL-otteluita Lieuwen pelasi urallaan seitsemän, jokaisen Buffalo Sabresissa kaudella 2013–2014. Lieuwen lopetti ammattilaisuransa aivotärähdyksen jälkioireiden vuoksi vuonna 2017.
Pelaajaura > Junioriura

Lieuwen voitti alle 15-vuotiaiden PCBHL-junnumestaruuden kotikaupunkinsa Abbotsford Hawksissa kaudella 2004–2005. Lieuwen valittiin sarjan parhaaksi maalivahdiksi ja WHL-seura Kootenay Ice varasi hänet WHL-juniorisarjaan WHL Bantam -varaustilaisuudessa. Lieuwen pelasi vuoden alle 18-vuotiaiden BCMML-sarjassa Fraser Valley Bruinsissa ennen siirtymistään juniorikiekkoon kaudelle 2007–2008.
Ensimmäisen juniorikauden Lieuwen pelasi sekä WHL- että BCHL-juniorisarjoissa. Osan kaudesta hän oli sivussa aivotärähdyksen takia. Lieuwen edusti Kootenay Icea yhteensä neljä kautta. Tuona aikana, kolmannella kaudella, Ice voitti WHL-liigan mestaruuden kaudella 2010–2011 ja Lieuwen valittiin pudotuspelien arvokkaimmaksi pelaajaksi. Buffalo Sabres varasi hänet NHL:ään samana keväänä varaustilaisuuden vuorolla 167.
Pelaajaura > Ammattilaisura

Toukokuussa 2012 Lieuwen teki sopimuksen Buffalo Sabresin kanssa. Hän pelasi Buffalon AHL- ja ECHL-farmiseuroissa Rochester Americansissa ja Greenville Road Warriorsissa.
Kauden 2013–2014 keväällä hän nousi Sabresin NHL-kokoonpanoon tuuraamaan loukkaantunutta varamaalivahtia Michal Neuvirthiä. Heti ensimmäisessä ottelussa Lieuwen pääsi kentälle, kun Jhonas Enroth loukkaantui. Lieuwen aloitti ensimmäisen NHL-ottelunsa Calgary Flamesia vastaan 18. maaliskuuta 2014 ja saavutti ensimmäisen voittonsa 1. huhtikuuta 2014 New Jersey Devilsiä vastaan. Huhtikuussa hän sai pahan aivotärähdyksen ja oli sivussa loppukauden.
Kausilla 2014–2015 ja 2015–2016 Lieuwen sai peliaikaa ainoastaan AHL-liigassa. Hänen pelaajasopimuksensa päättyi keväällä 2016 ja hän solmi yksivuotisen sopimuksen AHL-seura San Antonio Rampagen kanssa. Buffalossa tullut aivotärähdys oireili kuitenkin edelleen eikä Lieuwen pystynyt pelaamaan tasaisesti. Hän haki peliaikaa myös Rampagen ECHL-yhteistyöseurasta Colorado Eaglesistä. Lopulta Lieuwen totesi, ettei pelaaminen ollut enää mahdollista ja ilmoitti kauden jälkeen lopettavansa pelaajauransa.
Aiheesta muualla

Nathan Lieuwen Elite Prospects. Everysport Media Group AB. (englanniksi)
Nathan Lieuwen The Internet Hockey Databasessa (englanniksi)
Neoarkeeinen maailmankausi

| Arkeeinen aioni> Alkamisaika milj. v sitten | Arkeeinen aioni> Maailmankausi |
| --- | --- |
2 800: Neoarkeeinen
3 200: Mesoarkeeinen
3 600: Paleoarkeeinen
3 800: Eoarkeeinen
Neoarkeeinen maailmankausi vallitsi 2,8–2,5 miljardia vuotta sitten. Stromatoliitit, nykyisin kivettyneet bakteerimassat yleistyivät tällä kaudella noin 2,8 miljardia vuotta alkaen. Tältä ajalta havaitaan myös merkkejä vapaasta hapesta ilmakehässä, tosin happea oli vähän. Happi synnytti kiviin hapettuneen raudan kerrostumia. Kaudella syntyivät hapettumisen tuloksena raitaiset rautamalmit 2,8–2,2 miljardia vuotta sitten. Auringon säteilykyky tällä kaudella oli ehkä vain 70 % nykyisestä. Kaudella ei edelleenkään ollut aitotumallisia soluja, oli
vain alkeistumallisia bakteereita. Kauden päätti joko aitotumallisten synty tai vapaan hapen määrän kasvu.
Neoarkeeiseen maailmankauteen liittyviä kerrostumia

Kiinan Fupingan 3100-2600 miljoonaa vuotta sitten
Kiinan Wutaian 2600-2350 miljoonaa vuotta sitten
Kiinan Randian 3000-2500 miljoonaa vuotta sitten
Nora Nova

Nora Nova (oik. Ahinora Kumanova, bulg. Ахинора Куманова, 8. toukokuuta 1928 – 9. helmikuuta 2022) oli bulgarialais-saksalainen laulaja. Nova oli Bulgarian tsaari Boris III:n virkamiehen tytär, minkä vuoksi toisen maalimansodan päättymisen ja vallanvaihdoksen myötä moni Novan sukulaisista joutui Belenen työleirille. 1959 Nova avioitui länsisaksalaisen miehen kanssa, minkä ansiosta pääsi Länsi-Saksaan.
Saksassa Nova voitti 1960 levy-yhtiö Electrolan järjestämän Die große Chance -laulukilpailun, minkä vuoksi hän sai levytyssopimuksen. Nova voitti 1964 saksalaisen Ein Lied für Kopenhagen -laulukilpailun kappaleella Man gewöhnt sich so schnell an das Schöne ja valikoitui näin Saksan edustajaksi saman vuoden Eurovision laulukilpailuun. Kansainvälisessä Eurovision laulukilpailussa Nova sijoittui jaetulle viimeiselle sijalle nollalla pisteellä.
Nova palasi Bulgariaan 1989 kylmän sodan päättyessä ja perusti muotiliikkeen Sofiaan. 2001 Nova oli mukana perustamassa Bulgariaan liberaalia Kansallinen liike vakauden ja vaurauden puolesta -puoluetta. Nova kuoli 93-vuotiaana 9. helmikuuta 2022.
Diskografia > Singlet

Die große Chance / Ich bleib bei dir (1960)
Ti-Pi-Tin / Du bist so lieb, wenn du lächelst (1960)
Wolken, Wellen und Wind / Siesta (1961)
Che vera / Am weißen Strand von Santorin (1961)
Tombola-Lola / Eine falsche Perlenschnur (1961)
Männer gibt’s wie Sand am Meer / Nora (Telefon aus St. Tropez) (1962)
Ich bin kein Engel – Ich bin ein Biest / Jose-Jose (1963)
Immer, immer auf die alte Tour / Dreh Dich nicht um nach anderen Frau’n (1963)
Man gewöhnt sich so schnell an das Schöne / Schöne Männer haben’s schwer (1964)
Mit Gefühlen darf man nicht spielen / Papagallo (1965)
Merisuolake

| Merisuolake |
| --- | --- |

Uhanalaisuusluokitus
 Elinvoimainen  
  
Tieteellinen luokittelu
Domeeni::  Aitotumaiset Eucarya
Kunta::  Kasvit Plantae
Alakunta::  Putkilokasvit Tracheobionta
Kaari::  Siemenkasvit Spermatophyta
Alakaari::  Koppisiemeniset Magnoliophytina
Luokka::  Yksisirkkaiset Liliopsida
Lahko::  Alismatales
Heimo::  Suolakekasvit Juncaginaceae
Suku::  Suolakkeet Triglochin
Laji::  maritima
Kaksiosainen nimi
 Triglochin maritima  L. 
Katso myös
   Merisuolake Wikispeciesissä   Merisuolake Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OKIUCN-testi OK: 
Merisuolake (Triglochin maritima) on merenrannoilla kasvava monivuotinen suolakekasvien (Juncaginaceae) heimoon kuuluva ruoho.
Ulkonäkö ja koko

Merisuolake kasvaa 30–70 cm korkeaksi. Varsi on lehtiä pitempi, pysty ja haaraton. Paksuudeltaan se on noin 2 mm, tyveltään paksumpi ja lehtijäänteiden ympäröimä. Lehdet kasvavat tyviruusukkeena ja ovat tupellisia, korvakkeellisia ja pystyjä. Muodoltaan ne ovat puoliliereitä ja tasasoukkia ja kooltaan 1–3 mm leveitä. Lehden kieleke on leveyttään pitempi ja suippo. Kukinto on pitkä, tiheä terttu, joka kohoaa lehtiruusuketta korkeammalle. Vaatimattomat, alle puoli senttiä leveät kaksineuvoiset kukat ovat lyhytperäisiä, kukkaperät siirottavat yläviistoon. Kukan kehä on verhiömäinen ja kuusilehtinen. Heteitä ja emejä on kuusi kappaletta. Merisuolake kukkii Suomessa kesäkuusta elokuuhun. Kukasta kehittyy kuusilohkoinen lohkohedelmä, joka on 2,5–4 mm pitkä ja vaihtelee muodoltaan leveän munanmuotoisesta lähes pallomaiseen. Merisuolakkeen lyhytkasvuinen juurakko on monivuotinen.
Merisuolake muistuttaa lähilajiaan hentosuolaketta (Triglochin palustris), mutta on tätä isompi. Samoilla kasvupaikoilla esiintyy myös samantapainen meriratamo (Plantago maritima).
Levinneisyys

Merisuolake on levinnyt laajalle alueelle pohjoisella pallonpuoliskolla. Euroopassa sitä tavataan Atlantin ja Itämeren rannikkoalueilla Pohjois-Espanjasta Pohjois-Norjaan ja Pohjanlahden perukoille. Välimeren rannikolla laji on harvinaisempi ja sitä tavataan paikoin Ranskan, Pohjois-Italian ja Kroatian rannikoilla. Sisämaassa lajia kasvaa Euroopassa siellä täällä Saksassa, Puolassa, Baltian maissa sekä Luoteis-Venäjällä. Yhtenäisempi, Aasian puolella jatkuva sisämaan esiintymä alkaa Unkarin ja Romanian tienoilta jatkuen Etelä-Ukrainaan ja -Venäjälle ja edelleen Kaukasuksen alueelle, Etelä-Siperiaan, Keski-Aasiaan sekä Kaakkois-Venäjälle, Kiinaan ja Japaniin saakka. Pohjois-Amerikassa merisuolakkeen levinneisyysalue kattaa lähes koko mantereen pohjoisimpia ja eteläisimpiä alueita lukuun ottamatta.
Suomessa merisuolaketta tavataan yleisenä kaikilla merenrannoilla sekä Suomenlahdella että Pohjanlahdella. Poikkeuksena pääesiintymisalueesta on Kuusamossa Venäjän rajan pinnassa oleva esiintymä.
Elinympäristö

Suomessa merisuolake kasvaa lähes poikkeuksetta merenrannoilla lähellä rantaviivaa. Laji suosii erityisesti rantaniittyjä ja kasvaa usein matalassa vedessä. Sisämaasta lajia on tavattu ainoastaan Kuusamon hyvin ravinteisilta lettosoilla. Pohjois-Eurooppaa lukuun ottamatta merisuolake on pääasiassa sisämaan laji.
Käyttö

Merisuolakkeen möyheä verso on karjan suosimaa ravintoa rantaniityillä, onpa sitä käytetty keitettynä ihmisravinnoksikin Pohjanmeren rannoilla pinaatin tavoin.
Aiheesta muualla

Kasviatlas 2020: Merisuolakkeen (Triglochin maritima) levinneisyys Suomessa.
Merisuolakkeen kukkia.
Merisuolakekasvusto Ranskassa.
Neper

Neper tai Nepri oli muinaisessa Egyptissä palvottu viljan jumala. Neperin naispuolinen vastine oli viljan jumalatar Nepit.
Nurmeksen seurakunta

| Nurmeksen seurakunta |
| --- | --- |

 tunnus :  sijainti 
 Nurmeksen kirkko
Tunnustuskunta:  evankelis-luterilainen
Hiippakunta:  Kuopion hiippakunta
Rovastikunta:  Joensuun rovastikunta
Pääkirkko:  Nurmeksen kirkko
Perustettu:  1894
Jäsenmäärä:  6 778 (2022)
– Osuus asukkaista:  73,3 %
Kirkollisvero:  1,70 %
Kirkkoherra:  Markus Kontiainen
Sivusto
Infobox OKNimi-testi OK: 
Nurmeksen seurakunta on Nurmeksessa Pohjois-Karjalassa toimiva Suomen evankelis-luterilaisen kirkon seurakunta. Seurakunta kuuluu Kuopion hiippakuntaan ja Joensuun rovastikuntaan. Seurakunnan kirkkoherra on Markus Kontiainen.
Onkosytooma

Onkosytooma on onkosyyteistä muodostuva kasvain. Se voi esiintyä missä tahansa, mutta on yleisin munuaisessa ja sylkirauhasessa. Yleensä kasvain on hyvänlaatuinen, ja tavallisin se on 70–80-vuotiailla naisilla. Etiologiaa ei tunneta. Kasvain ei aiheuta oireita, ellei ole riittävän kookas. Useimmat tapaukset havaitaankin sattumalta. Onkosytooma sylkirauhasessa voi tuntua kivuttomana kyhmynä posken tai leuan alueella. Munuaisen onkosytooma voi aiheuttaa verivirtsaisuutta ja kipua. Jos munuaiskasvain on tarpeeksi suuri, sekin voi tuntua.
Jos onkosytooma ei ole johtanut vaikeisiin komplikaatioihin, ennuste on erittäin hyvä.
Nephila

| Nephila |
| --- | --- |
 Nephila pilipes-lajin naaras (suurin) ja useita koiraita
Tieteellinen luokittelu
Domeeni::  Aitotumaiset Eucarya
Kunta::  Eläinkunta Animalia
Pääjakso::  Niveljalkaiset Arthropoda
Luokka::  Hämähäkkieläimet Arachnida
Lahko::  Hämähäkit Araneae
Alalahko::  Araneomorpha
Yläheimo::  Araneoidea
Heimo::  Ristihämähäkit Araneidae
Alaheimo::  Nephilinae
Suku::  Nephila  Leach, 1815
Katso myös
   Nephila Wikispeciesissä   Nephila Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OK: 
Nephila on ristihämähäkkien (Araneidae) heimoon kuuluva hämähäkkisuku.
Sukuun kuuluvan Nephila komaci-lajin ruumiin on havaittu voivan olla lähes 4 senttimetrin mittainen ja sen jalkojen 10–12 senttimetrin mittaisia.
Nephila-hämähäkit tunnetaan kyvystään kutoa jättimäisiä verkkoja, jotka ovat 6–8 metrin levyisiä tai suurempia. Ne ovat joskus niin vahvoja, että pikkulinnut ja hiiret jäävät niihin kiinni. Tyynenmeren ja Intian valtameren rannikoilla paikalliset asukkaat tekevät kalaverkkoja Nephila-hämähäkkien seitistä.
Oleksa Novakivskyi

| Oleksa Novakivskyi> Олекса Новаківський |
| --- | --- |
 Omakuva 1911.
Henkilötiedot
Syntynyt: 14. maaliskuuta 1872 Slobodo-Obodivka, Olhopilin piirikunta, Podiljan kuvernementti
Kuollut: 19. elokuuta 1935 (63 vuotta) Lwów, Puola
Ammatti:  taidemaalari
Taiteilija
Aktiivisena:  1911 alkaen
Taidesuuntaus:  naturalismi, impressionismi, symbolismi, ekspressionismi
Oleksa Novakivskyi (ukr. Олекса Новаківський; 14. maaliskuuta 1872 Slobodo-Obodivka, Olhopilin piirikunta, Podiljan kuvernementti – 29. elokuuta 1935 Lwów (Lviv), Puola) oli ukrainalainen taidemaalari ja opettaja.
Novakivskyi opiskeli maalausta 1888–1892 Odessassa sekä 1892–1893 ja 1895–1900 Krakovan taideakatemiassa, jossa hänen opettajanaan oli muun muassa Jan Stanisławski. Hän sai valmistuttuaan kultamitalin. Hän asettui asumaan Krakovan lähelle Mogiłaan (nykyisin Nowa Huta) ja teki lähinnä maisemamaalauksia. Hän piti ensimmäisen yksityisnäyttelynsä Krakovassa 1911. Hän sai suojelijakseen metropoliitta Andrei Šeptytskyin ja siirtyi vuonna 1913 Lviviin, jossa hän piti näyttelyt 1920 ja 1921. Hän perusti vuonna 1923 nimeään kantavan taidekoulun.
Krakovassa asuessaan Novakivskyi maalasi naturalismin ja impressionismin tyyliin maisemien lisäksi muotokuvia, asetelmia ja laatukuvia puolalaisten aikalaisten tapaan. Ensimmäisen maailmansodan aikana hänen tyylinsä kehittyi symbolismin ja ekspressionismin suuntaan, esimerkkeinä Sotamadonna (1916), Pyhän Yrjön katedraali (1916), josta hän vuosien mittaan maalasi useita versioita, kuten täyttä ekspressionismia edustavan version (1921–1922), ja Kuoleman enkeli (1919). Hän maalasi monien tunnettujen aikalaisten muotokuvia. 1920-luku toi hänen väreihinsä eloisuutta ja viivoihin liikettä. Ekspressionismia edustavat maisemamaalaukset Pyhän Yrjön katedraali (1921–1922), Satu Hutsulin alueesta (1927) ja Grehitvuori (1934), Sodan Moolok (1919), omakuva vuodelta 1918 sekä muotokuvat Dovbush (1931) ja O. Barvinskyi (1932).
Novakivskyin tuotanto käsittää yli 500 öljytyötä, osa keskeneräisiä. Lvivissä avattiin vuonna 1972 hänen tuotantoaan esittelevä museo.
Asetelma 1916
Pyhän Yrjön katedraali 1932
Leda
Kuoleman enkeli (1923)
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Oleksa Novakivskyi Wikimedia Commonsissa
Nepenthes palawanensis

| Nepenthes palawanensis |
| --- | --- |

Uhanalaisuusluokitus
 Erittäin uhanalainen  
  
Tieteellinen luokittelu
Kunta::  Kasvit Plantae
Kaari::  Siemenkasvit Spermatophyta
Alakaari::  Koppisiemeniset Magnoliophytina
Luokka::  Kaksisirkkaiset Magnoliopsida
Lahko::  Caryophyllales
Heimo::  Kannukasvikasvit Nepenthaceae
Suku::  Kannukasvit Nepenthes
Laji::  palawanensis
Kaksiosainen nimi
 Nepenthes palawanensis  S.McPherson, Cervancia, Chi.C.Lee, Jaunzems, Mey & A.S.Rob. (2010) 
Katso myös
   Nepenthes palawanensis Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OKIUCN-testi OK: 
Nepenthes palawanensis on kannukasvien (Nepenthes) sukuun kuuluva lihansyöjäkasvi, joka on löydetty vuonna 2010.
Se on kotoperäinen Filippiinien Palawan-saarella, jossa sitä tavataan 1 100–1 236 metrin korkeudessa. Sen arvellaan olevan läheistä sukua lähistöllä kasvavalle lajille N. attenboroughii.
Nukunonu

| Nukunonu |
| --- | --- |
 Satelliittikuva Nukunonusta
Koordinaatit:  9°11′S, 171°49′W
Merialue:  Tyynimeri
Saaria yht.:  30
Suurin saari:  Nukunonu
Pinta-ala:  4,7 km²
Valtio
Valtio:  Uusi-Seelanti
Territorio:  Tokelau
Väestö
Väkiluku:  452 (2016)
Nukunonu on suurin Tokelaun kolmesta koralliatollista, ja sen pinta-ala on 4,7 km². Atolli koostuu 30 pienemmästä saaresta. Atollin suurin saari on nimeltään Nukunonu. Muita saaria ovat muun muassa Motusaga, Te Puka e Mua, Ahua, Motufala, Punalei, Taulagapapa, Niututahi, Saumangalu, Laulauia, Avakilikili, Tokelau, Fakanava, Te Puku ja Te Kamu.
Vuoden 2016 väestönlaskennan mukaan atollilla oli 452 asukasta. Väkiluvultaan Nukunonu on Tokelaun kolmesta saaresta pienin. Nukunonussa on sairaala ja koulu.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Nukunonu Wikimedia Commonsissa
Nukunonun kotisivut (englanniksi)