stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Jean-Luc Godard
Palkintoja ja tunnustuksia

Euroopan elokuva-akatemia palkitsi Godardin elämäntyöstä 2007. Godardille myönnettiin vuonna 2010 Oscar-palkinto elämäntyöstä. Hollywood-kriittisenä tunnettu Godard ei kuitenkaan noutanut palkintoa. Syyksi ilmoitettiin korkea ikä.
Yhdysvaltalainen elokuva-arvostelijoiden seura The National Society of Film Critics valitsi Godardin elokuvan Adieu au langage vuoden 2014 parhaaksi elokuvaksi. Vuonna 2016 se äänestettiin BBC:n kyselyssä tämän vuosisadan 50 parhaan elokuvan joukkoon. Vastaajina oli 177 elokuva-asiantuntijaa eri puolilta maailmaa.
Filmografia (osittainen)

Viimeiseen hengenvetoon (À bout le souffle, 1960)
Nainen on aina nainen (Une femme est une femme, 1961)
Elää elämäänsä (Vivre sa vie: Film en douze tableaux, 1962)
Pieni sotilas (Le petit soldat, 1963)
Karabinieerit (Les carabiniers, 1963)
Sen täytyi tapahtua (Le mépris, 1963)
Laittomat (Bande à part, 1964)
Aviovaimo (Une femme mariée: Suite de fragments d'un film tourné en 1964, 1964)
Alphaville (Alphaville, une étrange aventure de Lemmy Caution, 1965)
Hullu Pierrot (Pierrot le fou, 1965)
Maskuliini feminiini (Masculin, féminin: 15 faits précis, 1966)
Made in USA (Made in U.S.A., 1966)
Aviovaimo Pariisissa (Deux ou trois choses que je sais d'elle, 1967)
Kiinatar (La Chinoise, 1967)
Viikonloppu (Week End, 1967)
One Plus One (1968)
Pelastukoon ken voi (Sauve qui peut, 1980)
Etunimi: Carmen (Prénom Carmen, 1984)
Histoire(s) du cinéma (1989-1998, kahdeksan osaa)
Meidän musiikkimme (Notre musique, 2004)
Adieu au langage (2014, 3D-elokuva)
Kirjallisuutta

Richard Brody: Everything is Cinema: The Working Life of Jean-Luc Godard (Metropolitan Books)
Suomalainen, Vesa: ”Filmihullun reunamerkintöjä Jean-Luc Godardin elokuvista”. Filmihullu 4/2017.
Aiheesta muualla

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
Wikisitaateissa on kokoelma sitaatteja aiheesta .
Histoire(s) du cinéma (Arkistoitu – Internet Archive). (ranskaksi)
Ylen Elävä arkisto: Jean-Luc Godardin tv-haastattelu 1965.
Ylen Elävä arkisto: Jean-Luc Godard von Baghin haastattelussa.
Jean-Luc Godard: 'Film is over. What to do?' Guardian 12.7.2011. (englanniksi)
| Auktoriteettitunnisteet  |
| --- | --- |
Kansainväliset:  FAST  ISNI 2  VIAF  WorldCat 
Kansalliset:  Norja  Chile  Espanja  Ranska  BnF data  Katalonia  Saksa  Italia  Israel  Yhdysvallat  Ruotsi  Latvia  Japani  Tšekki  Australia  Kreikka  Korea  Kroatia  Alankomaat  Puola  Portugali 
Tieteilijät:  CiNii 
Taiteenala:  MusicBrainz  Museum of Modern Art  RKD Artists  ULAN 
Henkilöt:  Deutsche Biographie  DDB  Trove  Elonet  Yle 
Muut:  Europeana  Dictionnaire historique de la Suisse  SNAC  IdRef
Golfmaila

Puumaila, putteri ja rautamaila
Golfmaila on golfissa käytettävä maila. Golfmailoja on erilaisia sen mukaan, kuinka korkean ja pitkän lyönnin pelaaja haluaa tehdä.
Historiaa

Aikoinaan golfia pelattiin hikkoripuuvartisilla mailoilla, jotka olivat herkkiä rikkoutumaan ja niillä lyöminen oli vaikeaa. 1890-luvulla alettiin testata metallivartisia mailoja ja 1912 ensimmäiset metallivartiset mailat tulivat markkinoille.
2000-luvulle tultaessa vanhoista hikkorimailoista innostuneet suomalaiset golfaajat alkoivat pelata niillä jälleen. Hikkorimailoilla pelaamisen tekee nykyaikana hankalaksi se, että kenttien mitat ovat pidentyneet, sillä uuden teknologian ansiosta tavallisilla mailoilla voi lyödä yhä pidempiä lyöntejä.
Mailojen tyypit > Puumaila

Draiveri (Driver) tai puu-1 on pisimpiin lyönteihin tarkoitettu puumaila. Draiveria käytetään useimmiten pelkästään tiin päältä aloituslyöntiä suoritettaessa. Muut puumailat eli väyläpuut on tarkoitettu asteittain lyhyempiin lyönteihin. Yleisimmät väyläpuumailat ovat puu-3, puu-5 ja etenkin naisten ja senioreiden suosiossa oleva puu-7. Myös puu-4 -mailoja on valmistettu runsaasti.
Osa draivereista on nykyään neliön muotoisia, jotta niiden hitausmomentti olisi mahdollisimman suuri. Tämä mahdollistaa suoremmat ja pidemmät lyönnit, mikäli pallo ei osu aivan keskelle mailaa.
Puumailojen lapaa ei ole enää vuosiin valmistettu puusta. Nykyisten lapojen valmistusmateriaalina käytetään pääosin titaania tai terästä.
Mailojen tyypit > Hybridimaila

Hybridit ovat eräänlaisia puu- ja rautamailan välimuotoja. Hybrideissä yhdistyy puumailan lapa ja rautamailan varsi. Lapa näyttää usein puumailan lavalta, mutta varret ovat yleensä puumailaa lyhyempiä. Varsinkin pidempiä rautoja voidaan korvata hybrideillä, joilla on periaatteessa helpompi lyödä. Hybridejä on ollut pitkään, mutta vasta muutaman vuoden aikana niiden suosio on noussut, kun ammattilaispelaajat ovat alkaneet käyttää niitä. Hybridejä kutsutaan myös esimerkiksi nimellä utility wood.
Pitkän pelaajan kuuluisi lyödä hybrideillä kuten rautamailoilla, kun taas lyhyemmille pelaajille oikeaoppinen olisi puumailalyönti.
Mailojen tyypit > Rautamaila

Perusraudat on numeroitu välillä 1–9. Normaalisti pelaajalla on bägissään eli golfmailalaukussaan raudat 3–9. Lisäksi on olemassa lyhyempiä rautamailoja, wedgejä, joita käytetään lyhyisiin lyönteihin. Näitä ovat pitching wedge (PW), gap wedge (GW), sand wedge (SW) ja lob wedge (LW).
Eripituiset ja erilaisilla lavan nostokulmilla varustetut mailat mahdollistavat eripituiset lyönnit aina pariin sataan metriin saakka, tietysti aina pelaajan taidoista riippuen. Nostokulmat vaihtelevat rauta 1:n noin 15 asteesta rauta 9:n noin 44 asteen nostokulmaan. Wedgejen yleisesti käytetyt nostokulmat ovat seuraavat: PW (48), GW (52), SW (56), LW (60). Valmistajasta riippuen mailoissa kuitenkin esiintyy muutaman asteen vaihteluita suuntaan tai toiseen. Mitä suurempi mailan nostokulma on, sitä korkeampia lentokaaria niillä lyödään. Siksi esim. lyhyitä rautoja lyödessä kannattaa ottaa tuulen suunta huomioon, sillä vastatuuleen tai myötätuuleen lyötäessä pituuskontrolli on vaikeampaa kuin tyynessä säässä.
Rautamailat jaetaan myös yleisesti seuraaviin alaluokkiin: Cavity Back (CB), Muscle Back (MB), Hollow Body. Cavity Back ja Muscle Back rautamailat tuovat eri ominaisuuksia lyönteihin ja voivat olla myös täysin taottuja rautamailoja. Hollow Body rautamaila auttaa aloittavaa pelaajaa saamaan lisää pituutta ja isompaa lyöntipintaa hyödyntämällä onttoa sisusta rautamailan päässä .
Mailojen tyypit > Putteri

Putteri on viheriöllä eli greenillä lyömistä eli puttaamista varten. Puttereiden lapa ei ole täysin suora tai nostokulmaton, vaan yleisimmin käytetty nostokulma on 4°, mutta tarjolla on myös malleja, joiden nostokulma on 2–4°. Pallo on tarkoitus saada vierimään tasaisesti, joten nostokulmaan tarkoitus ei ole saada palloa korkealle ilmaan, vaan juuri sopivasti viheriön lyhyeksi leikatun ruohon päälle vierimään. Puttereita on monen mittaisilla varsilla, kunkin pelaajan mieltymysten mukaan. Normaalimittaisen putterin varsi on noin 33–35 tuumaa ja napa- ja leukaputtereissa selvästi pidempi.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Golfmaila Wikimedia Commonsissa
Khow-Ping-Kan

Khow-Ping-Kan. Etualalla oikealla pienempi Ko Tapun saari.
| --- | --- |
Muut nimet:  James Bond Island
Sijainti:  Phuket Thaimaa
Vesialue:  Phang Ngan lahti
muokkaa - muokkaa wikitekstiä - muokkaa Wikidataa
Khow-Ping-Kan (thaiksi เขาพิงกัน) on saari Thaimaassa. Saari sijaitsee Phang Ngan lahdella Phuketissa. Se on osa Ao Phang-ngan kansallispuistoa. Khow-Ping-Kanin nimi tarkoittaa toisiinsa nojaavia kukkuloita. Saari koostuu kahdesta kukkulasta, jotka pieni ranta yhdistää.
Elokuvaa 007 ja kultainen ase kuvattiin Khow-Ping-Kanilla. Saari oli kuvausten aikaan asumaton, mutta nykyään se on matkailukohde, jossa on useita kauppoja. Se tunnetaan nimellä ”James Bond Island”. Myös viereistä Ko Tapun saarta kutsutaan James Bond Islandiksi.
Aiheesta muualla

Approaching James Bond Island  6.5.2009. Absolutely James Bond. Arkistoitu 31.8.2013. Viitattu 2.1.2016.
Salva veritate

Salva veritate (lat. totuus säilyen) on logiikan filosofinen termi, joka tarkoittaa kahden loogisen lausekkeen totuusarvojen samankaltaisuutta. Se tarkoittaa usein myös totuusarvon muuttumattomuutta, jos lauseeseen tehdään muutoksia. Jos esimerkiksi propositiot a ja b voidaan korvata toisillaan totuuden säilyessä, on kyseessä substituutio salva veritate.
Esimerkiksi pitkään uskottiin, että lauseen totuusarvo ei muutu, jos lauseen eteen lisätään "on totta, että". Lause "sataa" voidaan laajentaa lauseeksi "on totta, että sataa" salva veritate. Georg Henrik von Wright on todistanut, että kyseinen väite ei tosiasiassa pidä paikkaansa, koska lauseen totuusarvo voi muuttua, jos sen eteen lisätään kyseinen toteamus, nimittäin mikäli lause on mieletön. Sinänsä lause "matkalaukku on moraalisempi kuin koripallo" on logiikan kannalta mieletön, mutta "on totta, että matkalaukku on moraalisempi kuin koripallo" sitä vastoin on epätosi lause.
Khus (mittayksikkö)

Khus (m.kreik. χοῦς, khūs tai khous, myös χοεύς, khoeus) oli antiikin kreikkalainen nesteiden tilavuusmitta. Se vastasi 12 kotyleä. Attikalainen (ateenalainen) khus oli nykymitoissa noin 3,27 litraa.
Alun perin nimitys merkitsi khus-nimistä kannua tai ruukkua, sanasta kheō (χέω), ’kaataa’. Tästä sai nimensä myös Anthesteria-juhlan toisen päivän ”kannujuhla” Khoes (Χόες). Grammaatikko Krates Malloslaisen mukaan khus-kannulla oli alun perin sama muoto kuin Panathenaia-amforoilla, ja se tunnettiin myös nimellä pelike. Myöhemmin se sai oinokhoen tai olpen muodon. Tällaiset kannut olivat vetoisuudeltaan pienempiä kuin mitä khus oli mittayksikkönä. Tämä selittää tekstikohdat, jotka aiheuttaisivat ihmetystä, jos khus tulkittaisiin tarkoittamaan yli kolmen litran nestemäärää. Esimerkiksi komediakirjailija Eubuloksella eräs mies tilaa kerran khusin viiniä kapēleionista eli tavernasta, ja Milon Krotonlaisen sanotaan kerran juoneen kolme khusta viiniä yhdellä vedolla. Suda ehdottaa ratkaisuksi, että khusta olisi ollut kahta kokoa, neljän kotylen khus ja 12 kotylen khus, mutta tällainen näkemys ei ole saanut yleisempää hyväksyntää tutkijoiden parissa.
Muuntotaulukko

Muuntotaulukko attikalaisen mittajärjestelmän mukaisesti:
| Mittayksikkö (y) | Muuntokerroin (x)> 1 khūs = x × y | Muuntokerroin (x)> 1y = x × khūs |
| --- | --- | --- |
Kreikkalaiset
| – kokhliarion | 720 kokhliaronia | 1⁄720 khusta |
| – khēmē | 360 khemeä | 1⁄360 khusta |
| – mystron | 288 mystronia | 1⁄288 khusta |
| – konkhē | 144 konkhea | 1⁄144 khusta |
| – kyathos | 72 kyathosta | 1⁄72 khusta |
| – oksybafon | 48 oksybafonia | 1⁄48 khusta |
| – tetarton | 24 tetartonia | 1⁄24 khusta |
| – kotylē | 12 kotyleä | 1⁄12 khusta |
| – ksestēs | 6 ksestestä | 1⁄6 khusta |
| – hemikhūs | 2 hemikhusta | 1⁄2 khusta |
| – keramion | 1⁄8 keramionia | 8 khusta |
| – metrētēs | 1⁄8 metretestä | 12 khusta |
Kansainväliset (SI)
| – litra | 3,27 l | 0,31 khusta |
Brittiläiset
| – pint | 5,76 imp pt | 0,17 khusta |
| – gallona | 0,72 imp gal | 1,39 khusta |
Yhdysvaltalaiset
| – pint | 6,92 US pt | 0,14 khusta |
| – gallona | 0,87 US gal | 1,15 khusta |
Kidd-luokka

| Kidd-luokka |
| --- | --- |


Tekniset tiedot
Uppouma:  7 289 t
Pituus:  172 m
Leveys:  17 m
Syväys:  9,6 m
Koneteho:  4 x GE LM2500 -kaasuturbiinimoottoria 80 000 shp
Nopeus:  33 solmua
Aseistus
Meritorjunta:  2 × 5"/54 Mk 45 -tykkiä 2 × Boeing Harpoon -merimaaliohjusta 6 × 12,75" Mk32 -sukellusveneidentorjuntatorpedoputkea 2 × helikopteria
Ilmatorjunta:  2 × Mk 26 -ilmatorjuntaohjusjärjestelmä (RIM-66) 2 × 20 mm Phalanx CIWS
Kidd-luokka oli Yhdysvaltain laivaston neljän 1980-luvun alussa valmistuneen aluksen muodostama hävittäjäluokka, joka perustui Spruance-luokkaan. Luokan alukset oli kuitenkin suunniteltu yleiskäyttöisemmiksi eikä ainoastaan sukellusveneidentorjuntaan kuten edeltäjänsä. Alusten ilmatorjuntakykyä muun muassa lisättiin merkittävästi.
Alun perin alukset tilattiin Iranin laivastolle, mutta tilaus peruuntui 1979 Iranin vallankumouksen alkaessa. Yhdysvaltain laivasto vastaanotti tilatut alukset. Koska alukset oli varustettu kuuman ilmanalan vaatimalla ilmastoinnilla ja muilla Lähi-idän vaatimilla järjestelmillä ne palvelivat nimenomaan Persianlahdella. Alukset poistettiin palveluksesta 1990-luvun lopulla ja ne myytiin Taiwanille, joka liitti ne laivastoonsa.
Alukset

| Nimi | Telakka | Kölinlasku | Vesille | Valmis | Kohtalo |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| USS Kidd | Ingalls Shipbuilding | 26. kesäkuuta 1978 | 11. elokuuta 1979 | 27. maaliskuuta 1981 | poistettu palveluksesta 12. maaliskuuta 1998 myyty Taiwanille 30. toukokuuta 2003 ROCS Tso Ying (DDG-1803) |
| USS Callaghan | Ingalls Shipbuilding | 23. lokakuuta 1978 | 1. joulukuuta 1979 | 29. elokuuta 1981 | poistettu palveluksesta 31. maaliskuuta 1998 myyty Taiwanille 30. toukokuuta 2003 ROCS Su Ao (DDG-1802) |
| USS Scott | Ingalls Shipbuilding | 12. helmikuuta 1979 | 1. maaliskuuta 1980 | 24. lokakuuta 1981 | poistettu palveluksesta 10. joulukuuta 1998 myyty Taiwanille 30. toukokuuta 2003 ROCS Kee Lung (DDG-1801) |
| USS Chandler | Ingalls Shipbuilding | 7. toukokuuta 1979 | 28. kesäkuuta 1980 | 13. maaliskuuta 1982 | poistettu palveluksesta 23. syyskuuta 1999 myyty Taiwanille 30. toukokuuta 2003 ROCS Ma Kong (DDG-1805) |
Khytra

Khytra ja siihen liittyvä tulisija, 500–300-luku eaa.
Khytra (m.kreik. χύτρα, myös κύθρα, kythra, joon.kreik. κύθρη, kythrē, lat. chytra) on antiikin aikainen keraaminen pata. Se tunnetaan vaasien muotona erityisesti kreikkalaisesta keramiikasta.
Khytra on keittoastia, joka sopi erityisesti keitoille ja muhennoksille. Se oli kyseisen kaltaisten astioiden yleisin tyyppi ainakin vielä arkaaisella kaudella. Athenaios mainitsee sen samassa yhteydessä kuin kakkaben, joka ilmeisesti muistutti khytraa. Käyttötarkoitukseltaan khytraa muistutti myös lopas.
Khytra on muodoltaan pyöreähkö pata, jossa on leveä suu ja yksi tai kaksi pystysuuntaista hartiasta huuleen ulottuvaa kädensijaa. Khytrassa saattoi olla kansi. Khytran tyypeiksi esitetään muun muassa:
Tyypin 1a khytran muoto ulkoa ja sisältä.
Tyyppi 1a1.
Tyyppi 1b.
Tyyppi 1c.
Tyyppi 1d.
Tyyppi 1e.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta khytrat Wikimedia Commonsissa
Gorgippeia

| Gorgippeia> Γοργιππεία |
| --- | --- |
 Gorgippeian arkeologista aluetta.
Sijainti
 Gorgippeia
Koordinaatit:  44°53′38″N, 37°18′36″E
Valtio:  Venäjä
Paikkakunta:  Anapa, Krasnodar
Historia
Tyyppi:  kaupunki
Ajanjakso:  500-luku eaa. – 300-luku jaa.
Kulttuuri:  antiikki
Valtakunta:  Bosporoksen valtakunta Rooman valtakunta
Alue:  Sindike, Skyytia
Aiheesta muualla
  Gorgippeia Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OK: 
Gorgippeia (m.kreik. Γοργιππεία, myös Γοργιππία, Gorgippia) eli Sindikos Limen (Σινδικὸς Λιμήν, Sindikos Limēn, myös Σινδική, Sindikē) oli antiikin aikainen kaupunki ja kaupunkivaltio (polis) Skyytiassa nykyisen Venäjän alueella. Se sijaitsi nykyisen Anapan kaupungin paikalla.
Maantiede

Gorgippeian kaupunki sijaitsi Sindikessä eli nykyisellä Tamanin niemimaalla Mustanmeren koillisrannalla, toisin sanoen Kimmeroksen Bosporoksen (nyk. Kertšinsalmi) itäpuolella. Gorgippeian kaupunkivaltion hallussa ollut alue oli suhteellisen pienikokoinen, ja sen kooksi on arvioitu alle 25 neliökilometriä. Seutu oli paikallisen sindien (Sindoi) heimon aluetta, ja tunnettiin nimellä Sindikē (Σινδική). Kaupungin lähistöltä on tunnistettu useita maaseutukylien paikkoja.
Historia

Gorgippeia perustettiin kreikkalaisena kauppa-asemana (emporion) arkaaisella kaudella 500-luvulla eaa. Pseudo-Skymnoksen mukaan se asutettiin seudun varhaisemmista kreikkalaiskaupungeista käsin. Paikalla oli ollut varhaisempi sindien asutus. Myöhemminkin kaupungin väestö koostui osaksi kreikkalaisista ja osaksi ei-kreikkalaisista sindeistä. Kaupungin alkuperäisen nimen arvellaan olleen Sindikos Limen, ”Sindien [maan] satama”.
Kaupunki on luetteloitu nykytutkimuksessa polikseksi eli itsenäiseksi kaupunkivaltioksi sillä perusteella, että monet seikat tukevat tällaista tulkintaa, vaikka sitä ei suoraan kutsutakaan polikseksi missään antiikin aikaisessa lähteessä. Eräs peruste on se, että kaupunki saattoi lyödä omaa hopearahaa 400-luvulta eaa. lähtien. On kuitenkin mahdollista, että sen nimiin laitetut rahat olisivatkin olleet sindien lyömiä.
Kaupungin varsinaisista vaiheista tiedetään antiikin lähteistä vain vähän. Kaupunki menestyi seudun muiden kreikkalaiskaupunkien tavoin viljanviennin ansiosta. 300-luvulla eaa. se tuli osaksi Bosporoksen valtakuntaa, ja oli tämän jälkeen Pantikapaionin alaisuudessa. Ilmeisesti tuossa vaiheessa kaupungille annettiin sen myöhemmin käytetty nimi Gorgippeia Bosporoksen valtakuntaa hallinneisiin spartokideihin kuuluneen Gorgippoksen mukaan. Hän toimi mahdollisesti paikallisena hallitsijana kaupungissa. Tämän jälkeen kaupungin kansalaisesta käytettiin etnonyymiä Gorgippeus (Γοργιππεύς).
Gorgippeian suurinta kukoistusaikaa oli hellenistisen kauden 200-luku eaa. Kaupunki löi rahaa Gorgippeian nimellä 100-luvulla ja ensimmäisellä vuosisadalla eaa. Gootit tuhosivat kaupungin 200-luvulla jaa. Se elpyi tämän jälkeen vielä joksikin aikaa, mutta taantui lopullisesti 300-luvulla.
Rakennukset ja löydökset

Gorgippeian kaupunkialueen pinta-ala oli noin 20 hehtaaria. Kaupunki on ollut ympäröity tornein varustetuin muurein, joista on löydetty osia. Lisäksi on löydetty kivistä tehtyjen rakennusten, mukaan lukien joidenkin monumentaalirakennusten, mahdollisesti temppeleiden, sekä katujen jäänteitä. Gorgippeiassa tiedetään olleen kultit ja näin oletettavasti myös pyhäköt ainakin Afroditelle, Demeterille ja Herakleelle.
Löytöihin lukeutuu myös nekropolis eli hauta-alue, jonka haudat ajoittuvat 300-luvulle eaa. ja sitä myöhemmäksi. Kaupungista löydetyt kreikankieliset piirtokirjoitukset osoittavat kaupungin yläluokan hellenisoitumista. Kaupungista tehtyjä esinelöytöjä on Eremitaašissa Pietarissa.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Gorgippeia Wikimedia Commonsissa
Gorgippeian raunioita.
Gorgippeian raunioita.
Gorgippeian nekropoliista löydetty puinen sarkofagi, 200-luku eaa. Eremitaaši.
Kierettijärvi

| Kierettijärvi Кереть, Keret |
| --- | --- |
 Kierettijärvi NASA:n ilmakuvassa.
Valtiot:  Venäjä
Tasavalta:  Karjalan tasavalta
Piiri:  Louhen piiri
Paikkakunta:  Ambarnyi, Kiestinki
Koordinaatit:  65°53′59″N, 32°55′52″E
Vesistöalue ja valuma-alueen tietoja
Valuma-alue:  Vienanmeri
Järveen tulevat joet:  Niva, Narva, Petäjäjoki, Heinäjoki, Kapustaoja
Laskujoki:  Kierettijoki
Mittaustietoja
Pinnankorkeus:  88 m
Pituus:  37,7 km
Leveys:  19,2 km
Rantaviiva:  346 km
Pinta-ala:  223 km²
Tilavuus:  1 km³
Keskisyvyys:  4,5 m
Suurin syvyys:  26 m
Valuma-alue:  1 100 km²
 fiKierettijärvi 
Kierettijärvi (ven. Ке́реть, Keret) on Kierettijoen vesistöön kuuluva järvi Karjalan tasavallan Louhen piirin Ambarnyin ja Kiestingin kunnissa Venäjällä. Sen vesialueen pinta-ala on 223 neliökilometriä, tilavuus 1,000 kuutiokilometriä, keskisyvyys 4,5 metriä ja valuma-alueen laajuus 1 100 neliökilometriä.
Kierettijärven ympäristö on havumetsän ja soiden peittämää kumpuilevaa tasankoa. Rannat ovat etupäässä matalia ja usein soistuneita. Paikoin esiintyy kallio- ja hiekkarantoja. Rantaviiva on hyvin rikkonainen ja muodostaa lukuisia järveen työntyviä niemiä, lahtia ja järviksi kutsuttuja selkiä. Etelässä on Pirttijärvi (ven. Pirtozero), pohjoisessa erillinen Särkijärvi (Plotitšnoje) ja länsipuolella Alajärvi (Nižneje).
Kierettijärvessä on 140 saarta, joiden yhteispinta-ala on 53,0 neliökilometriä. Järveen virtaavat Niva, Narva, Petäjäjoki (ven. Sosnovaja), Heinäjoki (Travjanaja), Kapustaoja (Kapustnaja) ja 27 puroa. Se laskee Särkijärven, Njukkijärven, Petrijärven ja Kierettijoen kautta Vienanmereen.
Kierettijärvi on varsin matala, ja sen rantavyöhyke käsittää lähes puolet vesialueesta. Syvin kohta on Särkijärvessä. Pohjaa peittää muta sekä rantojen ja luotojen lähellä kivet ja hiekka. Järvimalmia on moniin muihin Karjalan järviin verrattuna vähän.
Mataluutensa ansiosta Kierettijärvi lämpenee kuumina kesinä 20–22 asteeseen. Se jäätyy loka-marraskuun vaihteessa ja vapautuu jäistä toukokuun loppupuolella. Vesi on hyvin happipitoista, vähämineraalista ja eteläosaa lukuun ottamatta vain lievästi hapanta.
Laajan rantavyöhykkeensä takia Kierettijärvessä on paljon vesikasvillisuutta. Eräät lahdet ovat lähes kokonaan kasvillisuuden peitossa. Yleisimmät kasvilajit ovat järviruoko, järvikaisla, järvikorte, pohjanlumme, ahvenvita, uistinvita, vesirutto ja sarakasvit.
Kierettijärven tärkeimmät kalalajit ovat siika, muikku, ahven, särki ja hauki. Muita lajeja ovat lohi, taimen, harjus, kuore, lahna, salakka, säyne, seipi, made, kiiski, kymmenpiikki ja kivisimppu. Järvellä harjoitetaan kotitarve- ja virkistyskalastusta.
Kierettijärven rannoilla ja läheisyydessä ovat sijainneet Huuhtirannan (ven. Huhtiranta), Peltosen (Peltyn), Pinkan (Pingosalma), Pirttijärven (Pirtozero), Tyrhyn (Parfejevo) ja Vitsataipaleen kylät. Nykyään lähin asutus on Louhen taajama. Itärannan lähellä kulkee eurooppatie E105.
Kieli maanpaossa

| Kieli maanpaossa: Kaksi juhlapuhetta> A száműzött nyelv (2001) Heureka! (2002) |
| --- | --- |

Alkuperäisteos
Kirjailija:  Imre Kertész
Suomennos
Suomentaja:  Outi Hassi
Kustantaja:  Otava
Julkaistu:  2003
Ulkoasu:  sidottu
Sivumäärä:  46
ISBN:  951-1-18666-3
Löydä lisää kirjojaKirjallisuuden teemasivulta
Kieli maanpaossa on unkarilaisen Nobel-kirjailija Imre Kertészin kaksi puhetta sisältävä lyhyt kirja, jonka on julkaissut Otava vuonna 2003. ”Kieli maanpaossa” on ilmestynyt esseekokoelmassa A száműzött nyelv (2001). ”Heureka!” on Kertészin Nobel-puhe vuodelta 2002
Aiheesta muualla

Timo Hämäläinen: Auschwitz on maailma ja sen selitys. Helsingin sanomat 4.5.2003.
Kiertäjänikama

Kiertäjänikama kuvattuna kraniaaliselta puoleltaan.
Kiertäjänikama eli kiertonikama eli aksis (lat. axis, kreik. epistrofeus) on pitkälle erikoistunut toinen kaulanikama. Sen solmun jatkeena on hammas (lat. dens axis), joka on tappina kiertäjänikaman ja kannattajanikaman (atlas) välisessä kiertonivelessä. Se niveltyy atlakseen kraniaaliselta puoleltaan myös parillisella nivelpinnalla (facies articularis superior). Kannattajanikaman ja kiertäjänikaman väliin muodostuu kannattaja-kiertonikamanivel, jolla on tärkeä tehtävä pään kiertoliikkeessä.
Kaudaaliselta puoleltaan kiertäjänikama kiinnittyy kolmanteen kaulanikamaan. Näiden nikamien välillä on välilevy, kiertäjänikaman ja kannattajanikaman välissä sellaista ei ole.
Kiertokoulu

Kiertokoulu oli koulumuoto, jossa omaa koulurakennusta ei ollut, vaan opettaja liikkui kylästä toiseen opettamassa lapsia siten, että koulurakennuksena toimi yleensä jokin kylän taloista, kievari tai esimerkiksi pappila. Kiertokoulutoiminta alkoi Suomessa 1600-luvulla puhdasoppisuuden aikana. Juhana Gezelius vaati rovasteja hankkimaan seurakuntien kiertokouluihin opettajia. Kiertokoulu oli suosittu varsinkin 1800-luvun lopulla ja 1900-luvun alussa. Kiertokoulut lakkautettiin asteittain kansakouluasetuksen myötä 1860-luvulla ja oppivelvollisuuden tultua voimaan vuonna 1921, johon asti kiertokoulu oli tärkeä alkuopetuksen järjestäjä.
Kiertokoulun oppiaineet olivat lukeminen, luvun lasku, kirjoittaminen, virsien laulaminen ja kristinopintaito. Lukutaito oli kuitenkin lähinnä vain Katekismuksen ulkolukua eikä ymmärtävän lukemisen opettelua.
Kiertokouluissa oli ihmisiä lapsista aikuisiinkin. Opettajana toimi usein lukkari. Apupappien ja edistyneempien nuorien johtamia kiertokouluja kutsuttiin maan pohjoisimmissa osissa katekeettakouluiksi. Kiertokoulujen lakkauttaminen alkoi 1920-luvulla kun kansakoulun käynti tuli pakolliseksi. Viimeinen kiertokoulu lakkautettiin Puumalassa vuonna 1951. Viimeisenä opettajana toimi Anni Hämäläinen, joka oli valmistunut kiertokoulunopettajaksi Raudaskylän kristillisestä opistosta ja oli Puumalan seurakunnan ylläpitämässä kiertokoulussa opettajana 18 vuotta.lähde tarkemmin?
Kansakouluun siirtymistä kohtaan tunnettiin epäluuloa sekä papiston että talonpoikaisväestön keskuudessa. Kiertokoulu oli vanha ja turvallinen järjestelmä. Kansakoulun pelättiin vieroittavan koululaiset ruumiillisesta työstä.