stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Chilen presidentinvaali 2009–2010
2. kierros

Toisella kierroksella Sebastián Piñera sai 51,6 prosenttia äänistä, ja hänet valittiin Chilen uudeksi presidentiksi. Piñera voitti toisella kierroksella Ruiz-Tagle, joka sai äänistä 48,4 prosenttia. Piñerasta tuli ensimmäinen oikeistolainen presidentti sitten Augusto Pinochetin diktatuurin.
Presidentinvaalin toisen kierroksen mielipidemittaukset ennustivat tasaista kamppailua, sillä muutama päivä ennen vaaleja Piñeran johto oli kutistunut vain noin kahteen prosenttiyksikköön (50,9%–49,1%). Frein suosiota kasvatti ensimmäisen kierroksen jälkeen presidentti Bacheletin ja sitoutumattoman Enríquez-Ominami tuki.
Piñera lupasi vaalikampanjassaan tuoda maahan uusia työpaikkoja sekä tehostaa valtionyhtiöiden toimintaa ja talouskasvua. Poliittinen tarkkailija Marta Lagos on kommentoinut, että Piñeran asema rikkaana liikemiehenä voi toimia sekä hänen puolesta että häntä vastaan. Oikeistolainen Piñera pyrki myös luomaan eroa Augusto Pinochetin oikeistodiktatuuriin, joka hallitsi Chileä 1973–1990. Frei mustutti omassa vaalikampanjassaan juuri oikeiston tuesta Pinochetille. Hän lupasi myös jatkaa Bacheletin ohjelmia, jotka tähtäsivät sosiaaliseen kehitykseen.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Chilen presidentinvaali 2009–2010 Wikimedia Commonsissa
Chilen presidentinvaalin ehdokkaat: vasemmalta oikealle Jorge Arrate, Sebastián Piñera, Eduardo Frei Ruiz-Tagle, Marco Enríquez-Ominami.
Chilen presidentinvaalien ensimmäisen kierroksen tulokset kunnittain. Sinisellä on merkitty Sebastián Piñeran voitto, punaisella Eduardo Frei Ruiz-Taglen ja vihreällä Marco Enríquez-Ominami.
Libra (kryptovaluutta)

Libra on Facebookin suunnittelema kryptovaluutta, joka tulisi käyttöön vuoden 2020 alkupuoliskolla. Suunnitelma on saanut runsaasti arvostelua eri maiden päättäjiltä. Suunniteltuun libraan on esitetty liittyvän rahanpesun riskiä sekä yksityisyyden suojan, talouden vakauden ja kuluttajansuojan uhkia.
Ranskan valtiovarainministeri Bruno LeMaire on sanonut, että Ranska estää sen tulon Eurooppaan.
Libran perustana on lohkoketjuteknologia. Mukana on kaksikymmentä yritystä, muun muassa Mastercard, Visa, Paypal, Uber, Spotify ja Ebay.
Librairie de l’art indépendant

Librairie de l’art indépendant (”Itsenäisen taiteen kirjakauppa”) oli Pariisissa vuosina 1889–1900 toiminut kirjakauppa ja -kustantamo. Sen omistaja oli amatöörisäveltäjä Edmond Bailly (1850–1916).
Bailly, oikealta nimeltään Henri-Edmond Limet, oli palvellut Pariisin kommuunissa tykkimiehenä ja pyrki Pariisin konservatorioon vuosina 1877 ja 1886 saavuttamatta kuitenkaan mainittavaa menestystä. Vuonna 1888 hän julkaisi vähän aikaa musiikkiin, kuvataiteeseen, teatteriin ja kirjallisuuteen erikoistunutta pienlehteä La musique populaire. Hän perusti Librairie de l’art indépendantin lokakuussa 1889 ja myi siellä omakustanteena julkaisemiaan sävellyksiään sekä kaiverruksia, kirjoja ja nuotteja. Taiteilijana hän oli kiinnostunut eritoten synestesiasta eli erilaisten aistimusten ja mielikuvien sekoittumisesta.
Librairie de l’art indépendantista tuli nopeasti symbolistien kokoontumispaikka. Vuosina 1890–1895 Bailly julkaisi Jules Boisin, André Gide, André-Ferdinand Héroldin, Pierre Louÿsin, Pierre Quillardin, Henri de Régnierin, Jean de Tinanin ja Auguste Villiers de l'Isle-Adamin teoksia. Myös Claude Debussy kuului Librairien vakituisiin vierailijoihin. Taiteellisen toiminnan ohella Librairie de l’art indépendantissa käytiin keskusteluja okkultismista ja järjestettiin spiritismi-istuntoja. Emanuel Swedenborgia ihaillut Bailly jopa julkaisi vuoden 1893 tienoilla muutaman numeron La haute science -nimistä, esoteriaa ja ”uskonnollista symboliikkaa” käsitellyttä aikakauslehteä.
Lawrence Okoye

| Lawrence Okoye |
| --- | --- |
 Lawrence Okoye vuonna 2015.
Henkilötiedot
Syntynyt: 6. lokakuuta 1991 (ikä 33) Croydon, Englanti
Kansalaisuus:   Englanti
Amerikkalaisen jalkapallon pelaaja
Pituus:  198 cm
Paino:  136 kg
Pelipaikka:  puolustuksen linjamies
Seura
Seura:  Birmingham Iron
Sarja:  AAF
Pelaajaura
Seurat:  San Francisco 49ers (NFL)   Montreal Alouettes (CFL)
Pääsarjaura:  2013–
| Mitalit | Mitalit | Mitalit |  |
| --- | --- | --- | --- |
|  Lawrence Okoye heittämässä kiekkoa vuonna 2012. |  Lawrence Okoye heittämässä kiekkoa vuonna 2012. |  Lawrence Okoye heittämässä kiekkoa vuonna 2012. |  |
Miesten yleisurheilu
Maa:  Yhdistynyt kuningaskunta
| EM-kilpailut  | EM-kilpailut  | EM-kilpailut  |  |
|  Pronssia | München 2022 | kiekonheitto |  |
Maa:  Englanti
| Kansainyhteisön kisat  | Kansainyhteisön kisat  | Kansainyhteisön kisat  |  |
|  Hopeaa | Birmingham 2022 | kiekonheitto |  |
Lawrence Okoye (s. 6. lokakuuta 1991 Croydon, Englanti) on brittiläinen kiekonheittäjä ja amerikkalaisen jalkapallon pelaaja, pelipaikaltaan ulompi linjamies.
Okoye sijoittui kiekonheitossa kuudenneksi alle 20-vuotiaiden MM-kilpailuissa 2010 ja  voitti alle 23-vuotiaiden Euroopan-mestaruuden 2011 tuloksella 60,70. Hän heitti Britannian ennätyksen 68,24 Hallessa 19. toukokuuta 2012. Helsingin EM-kilpailuissa 2012 hän sijoittui 11:nneksi. Hän selviytyi kiekonheiton loppukilpailuun vuoden 2012 Lontoon kesäolympialaisissa. Hän jäi kuitenkin loppukilpailun viimeiseksi eli 12. sijalle 61,03 metriä kantaneella heitollaan.
Okoye sai paljon huomiota siirtyessään amerikkalaisen jalkapallon pariin. Hän teki sopimuksen San Francisco 49ersin kanssa vuonna 2013, muttei pelannut ollenkaan tuona kautena. Sittemmin hän on harjoitellut useamman NFL-seuran kanssa, muttei ole saanut sopimusta. Hän on pelannut myös kanadalaisessa CFL-liigassa ja AAF-liigassa.
Okoye palasi kiekonheiton pariin kuuden vuoden tauon jälkeen 2019. Hän voitti kiekkokilpailun Euroopan joukkuemestaruuskilpailujen superliigassa 2021. Samana vuonna järjestetyissä Tokion olympialaisissa hän jäi karsinnassa ilman tulosta. Eugenen MM-kilpailuissa 2022 hän karsiutui loppukilpailusta. Saman vuoden Birminghamin Kansainyhteisön kisoissa hän saavutti hopeaa tuloksella 64,99 ja Münchenin EM-kilpailuissa pronssia tuloksella 67,14. Budapestin MM-kilpailuissa 2023 hän karsiutui loppukilpailusta.
Chilen presidentinvaali 2005–2006

Chilen vuoden 2005 presidentinvaalien ehdokkaat.
Michelle Bachelet.
Chilen presidentinvaalien 2005–2006 ensimmäinen kierros pidettiin 11. joulukuuta 2005 ja toinen kierros 15. tammikuuta 2006. Vaali oli neljäs presidentinvaali maan vuonna 1990 tapahtuneen demokratisoitumisen jälkeen. Vaali oli suora kansanvaali, ja koska kukaan ehdokkaista ei saanut ehdotonta yli 50 % enemmistöä äänistä, järjestettiin toinen kierros kahden parhaiten menestyneen ehdokkaan välillä. Toisella kierroksella vastakkain olivat hallitsevan keskustavasemmistolaisen koalition edustaja, sosialistipuolueen Michelle Bachelet, sekä maltillinen oikeistolainen liikemies, kansallisen uudistuspuolueen Sebastián Piñera. Bachelet voitti vaalit runsaan 53 % ääniosuudella.
Vaalivoittaja Michelle Bachelet seurasi virassa keskustavasemmistolaista presidenttiä Ricardo Lagosia. Aiemman kuuden vuoden toimikauden sijasta presidentti valittiin ensimmäistä kertaa neljäksi vuodeksi, maan parlamentin syksyllä 2005 tekemän lainmuutoksen lyhennettyä tulevien presidenttien toimikautta.
Vaalin tulosta voidaan pitää merkittävänä kehitysaskelena Chilen yhteiskunnassa, sillä alueen vanhoillisimpana tunnettu maa valitsi itselleen naispresidentin yhtenä ensimmäisten joukossa Amerikan mantereella. Se oli myös tuen osoitus Chilen vasemmistolle, joka on pystynyt huolehtimaan niin talouskasvusta kuin kansalaistensa tasa-arvosta. Yhdessä joulukuun presidentinvaalin kanssa pidettiin myös kaksikamarisen parlamentin vaalit, jotka vasemmistolainen koalitio voitti. Näin vaalitulokset vahvistivat Etelä-Amerikan vasemmistosuuntausta.
Vaalijärjestelmä

Tuohon aikaan Chilessä oli voimassa edelleen Augusto PInochetin aikainen järjestelmä, jossa äänestäjän täytyi olla rekisteröitynyt äänestäjäksi. Kuka tahansa 18 vuotta täyttänyt maan kansalainen voi vapaaehtoisesti rekisteröityä, mutta rekisteröityneen oli tämän jälkeen pakko äänestää jokaisissa Chilen vaaleissa. Pysyvästi ulkomailla asuvat kansalaiset menettivät äänioikeutensa. Tämä tarkoitti sitä, ettei huomattava osa kansasta rekisteröidy lainkaan, ja vaikka rekisteröityneiden äänestysvilkkaus on korkea, osa annetuista äänistä on tyhjiä tai mitättömiä.
Chilen presidentti voi hallita vain yhden kauden ajan, eikä hän voi asettua uudelleen ehdolle. Lisäksi aiemmin kuusi vuotta kestänyt presidentin virkakausi lyhennettiin nyt neljään vuoteen. Vaikkei presidentin virka olekaan siis pitkäaikainen, on presidentillä paljon valtaa. Perustuslakinsa mukaan Chile on presidenttivaltainen maa, jossa parlamentarismi ei ole pääosassa. Suhteellisen suurilla valtaoikeuksilla mutta lyhyellä virkakaudella on pyritty tasapainottamaan vallan kertymistä, sillä Chilessä muistetaan Augusto Pinochetin sotilasdiktatuuri.
Presidenttiehdokkaat

Vaikka Chilessä on useita suuria puolueita, maassa on eräänlainen kaksipuoluejärjestelmä. Poliittinen kenttä jakautuu hallitsevaan keskustavasemmistolaiseen koalitioon Concertación de Partidos por la Democracia sekä oppositiossa olevaan oikeistolaiseen allianssiin Alianza por Chile, jotka molemmat asettavat oman presidenttiehdokkaan. Lisäksi presidenttiehdokkaan asettaa kolmas paljon pienempi liitto, äärivasemmistolainen Pacto Juntos Podemos Más.
Neljän puolueen muodostama Koalitio oli voittanut kaikki kolme vuoden 1990 jälkeen järjestettyä vaalia. Vuoden 2005 presidentinvaaliin ehdokkaiksi pyrkivät keväällä 2005 sosialistipuolueen Michelle Bachelet ja kristillisdemokraattien Soledad Alvear. Molemmat olivat erittäin suosittuja hallituksen ministereitä ja kumpi tahansa olisi ollut ensimmäinen naisehdokas presidentinvaaleissa. Kun Bachelet alkoi nousta mielipidemittauksissa, vetäytyi Alvear kilvasta ja Koalition ehdokas ratkesi ilman esivaaleja.
Oikeisto-opposition puolueiden muodostama Allianssi valitsi ehdokkaakseen jälleen demokraattipuolueen Joaquín Lavínin, joka oli hävinnyt vuoden 1999 vaalit täpärästi. Oikeiston tilanteen sekoitti kuitenkin Allianssiin kuuluvan uudistuspuolueen kieltäytyminen tukemasta Lavínia ja nimetessä ehdokkaakseen ulkomailla omaisuuksia ansainneen liikemiehen Sebastián Piñeran. Molempien kannatus mielipidemittauksissa jäi runsaaseen 20 prosenttiin.
Äärivasemmiston ja kommunistien liitto Podemos nimesi ehdokkaakseen humanistipuolueen Tomás Hirschin. Hänelle ei ennustettu kovinkaan suuria kannatuslukemia.
Tulokset

Joulukuun 11. päivän vaaleissa Bachelet jäi hiukan alle 46 % ääniosuudella alle valintaan tarvittavan ehdottoman enemmistön. Oikeistoehdokkaista Piñera sai 25 % äänistä ja pääsi toiselle kierrokselle, ohittaen 23 % äänistä saaneen Lavínin. Hirsch jäi runsaan 5 % osuuteen.
Kuukauden kestänyt kampanjointi kävi kiivaana ja huipentui TV-väittelyyn 4. tammikuuta, jossa Bachelet keräsi lisää kannatusta ja oli mielipidemittausten mukaan lähes kymmenen prosenttiyksikön johdossa ennen vaaleja. Toinen kierros pidettiin 15. tammikuuta ja ennakkosuosikki Bachelet valittiin presidentiksi runsaan 53 % ääniosuudella vastaehdokkaan 46 % vastaan.
Aiheesta muualla

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
(espanjaksi) Sisäministeriön vaalitulossivu (Arkistoitu – Internet Archive)
Laurie Cabot

Laurie Cabot kauppansa edessä noin vuonna 1970.
Laurie Cabot (s. 6. maaliskuuta 1933) on yhdysvaltalainen noituuden ylipapittarena esiintyvä henkilö. Hän on kirjoittanut muun muassa teokset The Power of the Witch, The Witch in Every Woman, Celebrate the Earth sekä perustanut liikkeet Cabot Tradition of the Science of Witchcraft ja Witches' League for Public Awareness puolustaakseen noitien kansalaisoikeuksia kaikkialla. 1970-luvulla silloinen kuvernööri Michael Dukakis julisti Cabotin "Salemin viralliseksi noidaksi" kunnianosoituksena hänen työstään vammaisten lasten parissa.
Cabot asuu yhä Salemissa, jossa hän omistaa kaupan nimeltä The Cat, the Crow, and the Crown. Cabot väittää olevansa sukua Cabot-perheelle, joka oli yksi Boston Brahmineista eli yksi ensimmäisistä perheistä Bostonissa.
Elämä ja ura

Laurie Cabot syntyi Mercedes Elizabeth Kearseyna Wewokassa Oklahomassa vuonna 1933. Hän varttui Kaliforniassa ja palasi itäiseen Uuteen-Englantiin teini-iässä. Hänen kiinnostuksensa okkultismiin alkoi lapsuusvuosina. Tämä kiinnostus syveni nuorena naisena Boston Public Libraryssä.
1950-luvulla Cabot työskenteli tanssijana bostonilaisessa yökerhossa nimeltä "The Latin Quarter", joka oli Barbara Waltersin isän, Lou Waltersin omistama. Walters pyysi Cabotia avaamaan Latin Quarterin Las Vegasiin, mutta tämä kieltäytyi.
Cabot meni naimisiin kahdesti ja erosi kahdesti. Cabotilla on tytär molemmista avioliitoistaan: Jody Cabot (s. 1963) ja Penny Cabot (s. 1965). Cabot päätti kasvattaa tyttärensä noitina ja alkoi pukeutua mustiin kaapuihin ja käyttää mustaa silmämeikkiä joka päivä.
Vuonna 1970 television Vaimoni on noita -tilannekomedian noita "Samantha Stephens" vieraili Salemissa kuvaten kylään sijoittuvia jaksoja näyttelijäkaartin ja kuvausryhmän kanssa . Miljoonat televisionkatselijat näkivät nämä Salem-jaksot ja Laurie Cabot avasi kaupungin ensimmäisen "noitakaupan" Salemissa vuonna 1971, sillä siitä alkoi tulla turistikohde. Nykyään Salemin keskustassa on lukemattomia samankaltaisia kauppoja.
Cabotin kauppa myi yrttejä, koruja, tarot-korttipakkoja ja muita tavaroita, joita käytetään noituudessa. Hän siirsi myöhemmin kauppansa vanhaan taloon Essex Streetille. Tämä uusi kauppa oli nimeltään "Crow Haven Corner", ja se oli suosittu jonkin aikaa. Kauppa on yhä avoinna, mutta sitä ei enää omista tai pyöritä kukaan Cabotin perheenjäsenistä, vaikka vanhin tytär Jody oli ollut vastuussa kaupasta vuodesta 1981 alkaen. Cabot ylläpitää kauppaansa yhä Salemissa, Pickering Wharfissa, ja se on suosittu turistikohde. Hän on tunnettu myös luennoistaan ja kirjoistaan. Cabot oli vieraana sekä "The Oprah Winfrey Show'ssa" että Phil Donahuen talk show’ssa 1980-luvun loppupuolella.
Maaliskuussa 2008 Cabot juhlisti 75-vuotissyntymäpäiväänsä yllätyssyntymäpäiväjuhlilla. Niihin osallistui satoja wiccoja, kuten Sully Erna Godsmack-yhtyeestä, jonka Hammondin linnassa kuvatulla "Voodoo"-musiikkivideolla Cabot oli esiintynyt.
Kiistat ja välikohtaukset

Laurie Cabot tunnetaan myös ajoittaisesta kiistanalaisesta käyttäytymisestään. 1990-luvun puolivälissä Cabotin väitettiin uhkailleen aseella paikallista kiinteistövälittäjää, Janet Andrewsia . Cabot kiisti käyttäytyneensä kuvatulla tavalla, ja lisätutkimusten jälkeen kaikki syytteet häntä vastaan hylättiin. Cabotilla on yhä aseenkantolupa.
Vuonna 2004 Cabotin maine sai lisää kolhuja, kun Salemin poliisi tuli hakemaan Cabotin tyttärenpojan hänen kotoaan. Tapauksen taustalla oli Jody Cabotin ja tämän entisen aviomiehensä välinen huoltajuuskiista.. Molemmat välikohtaukset olivat sekä paikallisissa sekä maanlaajuisissa uutisissa, jopa CNN:llä. Poliisi väitti, että välikohtauksen aikana Cabot käski poliisin katsoa häntä silmiin ja kertoi tämän olevan kirottu. Cabot kieltää kironneensa poliisin sanoen: "Mielestäni pahat teot ovat kirouksia."
Aiheesta muualla

Laurie Cabotin virallinen sivusto (englanniksi)
Artikkeli: Police: Witch Put Hex On Department, Cabot Says 'I Don't Do Curses' (englanniksi) (Arkistoitu – Internet Archive)
Laurie Cabotin epävirallinen biografia (englanniksi) (Arkistoitu – Internet Archive)
Laurie Cabotin virallinen MySpace sivu (englanniksi)
Leitza

| Leitza Leiza |
| --- | --- |
 Kunnan keskustaa
 vaakuna
 Leitza
 Koordinaatit: 43°4′44″N, 1°54′53″W 
Valtio:  Espanja
Itsehallintoalue:  Nafarroa
Maakunta:  Nafarroa
Comarca:  Leitzaldea
Hallinto:  
 – Hallinnon tyyppi:  Kunta
 – Pormestari:  Mikel Zabaleta Aramendia
Pinta-ala:  
 – Kokonaispinta-ala:  58,49 km²
Korkeus:  490 m
Väkiluku (2016):  2 857
 – Väestötiheys:  49 as./km²
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Leitza (esp. Leiza) on kunta Nafarroan maakunnassa Espanjan puoleisessa Baskimaassa.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Leitza Wikimedia Commonsissa
Lauttalampi (Saarijärvi)

| Lauttalampi |
| --- | --- |
Valtiot:  Suomi
Maakunnat:  Keski-Suomi
Kunnat:  Saarijärvi
Koordinaatit:  62°44′18″N, 24°58′44″E
Vesistöalue ja valuma-alueen tietoja
Päävesistöalue:  Kymijoen vesistö (14)
Valuma-alue:  Mahlunjärven alue (14.62)
Laskupuro:  Suilunpuro Kalmujokeen 
Järvinumero:  14.622.1.007
Mittaustietoja
Pinnankorkeus:  149,5 m  
Pituus:  520 m  
Leveys:  300 m  
Rantaviiva:  1,423 km  
Pinta-ala:  9,694 ha  
Tilavuus:  0,0001912 km³ 
Keskisyvyys:  1,97 m  
Suurin syvyys:  4,6 m  
Saaria:  ei saaria 
 fiLauttalampi 
Lauttalampi  on Keski-Suomessa Saarijärvellä  Lehtolan lähellä sijaitseva lampi.
Maantietoa

Lampi on 520 metriä pitkä, 300 metriä leveä, ja sen pinta-ala on 9,7 hehtaaria. Lammella ei ole kartan mukaan saaria. Lampi on luodattu ja siitä on julkaistu syvyyskartat. Lammen tilavuudeksi on saatu 191 200 kuutiometriä. Sen keskisyvyys on 2,0 metriä ja suurin syvyys on 4,6 metriä. Sen rantaviivan pituus on 1,4 kilometriä.
Vesistösuhteet

Lampi sijaitsee Kymijoen vesistössä (vesistöaluetunnus 14) Saarijärven reitin valuma-alueen (14.6) Mahlunjärven alueella (14.62), jonka Vartejärven–Horonalasen alueeseen (14.622) se kuuluu. Lammen vedenpinnan korkeus on 149,5 metriä mpy.
Leon Edel

Joseph Leon Edel (9. syyskuuta 1907 – 5. syyskuuta 1997) oli yhdysvaltalainen elämäkertakirjailija ja kirjallisuuskriitikko. Hän oli filosofi Abraham Edelin vanhempi veli.
Edel syntyi Pittsburghissa, mutta kasvoi Kanadan puolella Saskatchewanissa. Hän opiskeli Montrealin McGill-yliopistossa ja Pariisin yliopistossa. Hän opetti Concordia Universityssä 1932–1934, New Yorkin yliopistossa 1966–1972 ja Havaijin yliopistossa 1972–1978.
Edelin parhaiten tunnettu työ on viisiosainen kirjasarja Henry Jamesin elämästä. Kyseisen sarjan osat toivat kirjoittajalleen Pulitzer-palkinnon ja National Book Awardin.
Henry James -sarjan viimeinen osa ilmestyi vuonna 1972. Edel kuoli vain neljä päivää ennen 90-vuotispäiväänsä.
Leovigildo López Fitoria

Leovigildo López Fitoria (7. kesäkuuta 1927 Boaco – 5. elokuuta 2016) oli nicaragualainen roomalaiskatolinen piispa. Hänet vihittiin lasaristien papiksi 11. heinäkuuta 1954 ja nimitettiin Granadan hiippakunnan piispaksi 7. heinäkuuta 1972. Piispaksi vihkiminen seurasi 7. lokakuuta. Pääkonsekraattorina toimi Lorenzo Antonetti, jota avustivat José Eduardo Alvarez Ramírez ja Manuel Salazar y Espinoza.
López Fitoria jäi eläkkeelle 15. joulukuuta 2003.
Leivathó

| Leivathó Λειβαθώ |
| --- | --- |
 Kunnallisyksikön sijainti
 Leivathó
 Koordinaatit: 38°08′N, 20°36′E 
Valtio:  Kreikka
Hajautetun hallinnon alue:  Peloponnesos,Länsi-Kreikka jaJooniansaaret
Alue:  Jooniansaaret
Alueyksikkö:  Kefaloniá
Kunta:  Argostóli
Hallinto:  
 – Asutustyyppi:  kunnallisyksikkö, entinen kunta
 – Kallikrates-koodi:  350104
Väkiluku (2011):  5 745
Aikavyöhyke:  UTC+2
 – Kesäaika:  UTC+3
Rekisterikilpi:  KE
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Leivathó (kreik. Λειβαθώ; virallisesti Δημοτική Ενότητα Λειβαθούς, Dimotikí Enótita Leivathoús) on yksi Argostólin kunnan kunnallisyksiköistä ja entinen itsenäinen Kreikan kunta. Se sijaitsee Kefalonián alueyksikössä Jooniansaarten alueella. Kunnallisyksikön väkiluku on 5 745 (vuonna 2011).
Raunioita Pesádan kylässä.
Leivathó käsittää alueen Kefalonián saaren etelärannikolla. Kunnallisyksikön suurin asutus on Peratátan kylä. Leivathó oli itsenäinen kunta vuoden 2010 loppuun saakka. Vuoden 2011 alussa se yhdistettiin Kallikrates-suunnitelmana tunnetun aluehallintouudistuksen myötä Kefalonián kunnaksi yhdessä Argostólin, Eleiós-Prónnoin, Érisoksen, Omalán, Palikín, Pýlaroksen ja Sámin kanssa, jolloin se muuttui uuden kunnan kunnallisyksiköksi. Vuonna 2019 se tuli Kleisthenes I -suunnitelman myötä osaksi Argostólin kuntaa.
Kunnallisyksikön osat

Leivathón kunnallisyksikkö muodostuu seuraavista kyläyhdyskunnista ja asutuksista:
| Kylä­yhdys­kunta | Kylä tai muu asutus | Väkiluku (2011) |
| --- | --- | --- |
| Karavádos | Karavádos | 432 |
| Kerameiés | Kerameiés | 334 |
| Lakíthra | Lakíthra | 613 |
| Lakíthra | Menegáta | 49 |
| Lourdáta | Lourdáta | 170 |
| Metaxáta | Metaxáta | 504 |
| Mousáta | Mousáta | 318 |
| Peratáta | Kástro | 44 |
| Peratáta | Moní Agíou Andréou (luostari) | 5 |
| Peratáta | Peratáta | 751 |
| Pesáda | Dorizáta | 111 |
| Pesáda | Kountouráta | 63 |
| Pesáda | Pesáda | 233 |
| Spartiá | Kleísmata | 79 |
| Spartiá | Koriánna | 63 |
| Spartiá | Spartiá | 413 |
| Svoronáta | Svoronáta | 710 |
| Vlacháta Eikosimías | Simotáta | 154 |
| Vlacháta Eikosimías | Vlacháta | 699 |
Yhteensä: 5 745
Lepakko-skandaali

Lepakko-skandaali oli Helsingissä marraskuussa 1876 tapahtunut kulttuuriskandaali, jossa Lauri Kivekkään johtamat radikaalit fennomaaniylioppilaat häiritsivät Johann Straussin Lepakko-operetin ensi-iltaa.
Syksyllä 1876 Helsingin uuden teatterin (nykyinen Ruotsalainen teatteri) ohjelmistoon tullut Lepakko – tuolloiselta suomenkieliseltä nimeltään Nahkasiipi – herätti siihen sisältyneiden ”siveettömyyksien” vuoksi yleistä arvostelua. Kivekkään mielestä operetti loukkasi suomalaista kansaa. Fennomaaniylioppilaat arvostelivat nimenomaan sopimattoman teoksen esittämistä valtionapua nauttivassa teatterissa. Heitä ärsytti myös valtionteatterin ruotsinkielisyys, kun Suomalainen teatteri joutui toimimaan yksityiseltä pohjalta. Kivekäs ja hänen kannattajansa häiritsivät ensi-illasta 16. marraskuuta alkaen operetin jokaista esitystä viheltämällä ja taputtamalla äänekkäästi yleisöstä. Yliopiston rehtori Zachris Topelius pyysi poistamaan teoksen ohjelmistosta, ja Uudenmaan läänin kuvernööriä Georg von Alfthania pyydettiin kieltämään sen esittäminen, mitä hän ei kuitenkaan katsonut voivansa tehdä. Poliisit saapuivat 19. marraskuuta valvomaan esitystä, mutta metelöiviä ylioppilaita kukkopilleineen oli joka puolella salia. Lopulta yliopiston sijaiskansleri Johan Philip Palmén kielsi Lepakon esittämisen. Rangaistuksena häiriköinnistä Kivekäs erotettiin yliopistosta lukukaudeksi ja Hjalmar Appelgren kahdeksi kuukaudeksi, minkä lisäksi eräät muut saivat varoituksen.
Lepakko-skandaali puhutti koko Helsinkiä kahden viikon ajan.
Ljubetš

| Ljubetš (Любеч) |
| --- | --- |
 Näkymä Ljubetšiin
 lippu:  vaakuna
 Tšernihivin alue Ukrainassa, alla kaupungin sijainti alueella
 Ljubetš
 Koordinaatit: 51.7005°N, 30.6587°E 
Valtio:  Ukraina
Alue:  Tšernihivin alue
Piiri:  Tšernihivin piiri
Väkiluku (2021):  1 939
Aikavyöhyke:  UTC+2
 – Kesäaika:  UTC+3
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Ljubetš (ukr. Любеч) on kaupunkityyppinen taajama Ukrainan Tšernihivin alueella Dneprjoen rannalla. Ljubetš on osa Tšernihivin piiriä. Vuoden 2021 alussa Ljubetšin taajamassa arvioitiin asuvan 1 939 henkeä.
Historia

Ljubetš on Ukrainan vanhimpia kaupunkeja. Alueelta on löydetty runsaasti asuinpaikkoja rauta- ja pronssikausilta lähtien. Ensimmäinen tunnettu maininta kaupungista on vuodelta 882. Alueella käytiin Ljubetšin taistelu vuonna 1015. 1356 kaupungista tuli osa Liettuan suuriruhtinaskuntaa. Vuonna 1569 Lublinin unionin solmimisen yhteydessä kaupungista tuli osa Puolaa, jota johti kuningas Sigismund II. Ruotsalaisen Juhana III:n ja puolalaisen ruhtinatar Katariina Jagellonican poika Sigismund myönsi Ljubetšille kaupunkioikeudet 1632. Kaupunki oli H’melnytskyin kansannousun (1648–1657) keskeisiä tapahtumapaikkoja. Kansannousun jälkeen Ljubetš jäi Moskovan Venäjän hallintaan ja sen merkitys väheni.
Ljubetš Abraham van Westerveldin kuvaamana 1651
Rakennus Ljubetšissa
Liikenteessä kuolleiden lasten muistomerkki

Liikenteessä kuolleiden lasten muistomerkki, Vaasa, 1955.
Liikenteessä kuolleiden lasten muistomerkki sijaitsee Vaasassa Inkerinpuistossa. Muistomerkin ovat suunnitelleet Tea Helenelund ja Tauno Manninen. Se paljastettiin 11. toukokuuta 1955.