stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Helsinki Wolverines

| Helsinki Wolverines |
| --- | --- |

Seura
Perustettu:  1995
Kotikenttä:  Helsingin Velodromi
Kaupunki:  Helsinki
Miesten sarjataso:  Vaahteraliiga
Naisten sarjataso:  Naisten Vaahteraliiga
Värit:           
Puheenjohtaja:  Laura Ainamo
Miesten päävalmentaja:  Pekka Lamminsalo
Naisten päävalmentaja:  Josh Claassen
Peliasu

Mitalit
Vaahteramalja:  1 (2011)
SM-hopea:  4 (2006, 2012, 2013, 2020)
SM-pronssi:  3 (2010, 2019, 2022)
Spagettimalja:  2 (2000, 2018)
Infobox OKNimi-testi OK: 
Kuva Vaahteraliigan ottelusta Trojans - Wolverines
Seuran vanha logo.
Helsinki Wolverines ry on helsinkiläinen, 10. lokakuuta 1995 perustettu amerikkalaisen jalkapallon seura.
Seuran miesten edustusjoukkue pelasi ensimmäisen ottelunsa perustamista seuraavalla kaudella. Kuudessa kaudessa joukkueen onnistui nousta 2. divisioonasta Vaahteraliigaan. Kaudella 2011 seuran edustusjoukkue voitti Vaahteramaljan ja kruunattiin Suomen mestareiksi. Seuran naisten edustusjoukkue on voittanut Suomen mestaruuden vuosina 2017, 2018, 2019 ja 2020. Vuosina 2021, 2022, 2023 ja 2024 naisten joukkue on voittanut SM-hopeaa.
Seuralla on edustusjoukkueiden lisäksi kakkosjoukkueet niin naisissa kuin miehissäkin. Miesten Wolverines Blue osallistui kaudella 2023 Miesten I-divisioonaan ja naisten Wolverines Ladies Blue osallistui Naisten II-divisioonaan voittaen mestaruuden.
Seuralla on jäseniä yli 300, Wolverinesin värit ovat sininen ja kullankeltainen (Navy blue & Gold) ja peliasuun, kuten seuran nimeenkin, on otettu mallia Michiganin yliopiston amerikkalaisen jalkapallon joukkueelta. Wolverinesin kotikenttä oli pitkään Brahenhenttä, mutta kentän muutostöiden jälkeen kotikentäksi vaihtui Helsingin Velodromi, jossa on istumapaikkoja noin 4000.
Joukkueet > Amerikkalainen jalkapallo

Miesten joukkue Gold (Vaahteraliiga)
Miesten 2. joukkue Blue (II-divisioona)
Naisten joukkue Gold (naisten Vaahteraliiga)
Naisten 2. joukkue Blue (I-divisioona)
U20-juniorit (tytöt 7vs7)
U19-juniorit (11vs11 SM-sarja)
U17-juniorit (11vs11 SM-sarja)
U15-juniorit (11vs11 SM-sarja)
U13-juniorit (9vs9 SM-sarja)
U11-juniorit
U9-juniorit
Joukkueet > Cheerleader-toiminta

Naisten cheerleading-joukkue
Sijoitukset > Miesten joukkue Gold

2024 - Vaahteraliiga, 6. sija
2023 – Vaahteraliiga, 7. sija
2022 – Vaahteraliiga, pronssia
2021 – Vaahteraliiga, 5. sija
2020 – Vaahteraliiga, hopeaa
2019 – Vaahteraliiga, pronssia
2018 – 1. divisioona 1. sija
2017 – 1. divisioona 2. sija
2016 – 1. divisioona 2. sija
2015 – 1. divisioona 4. sija
2014 – Vaahteraliiga, 7. sija
2013 – Vaahteraliiga, hopeaa
2012 – Vaahteraliiga, hopeaa
2011 – Vaahteraliiga, Suomen Mestaruus
2010 – Vaahteraliiga, pronssia
2009 – Vaahteraliiga, 6. sija
2008 – Vaahteraliiga, 4. sija
2007 – Vaahteraliiga, 4. sija
2006 – Vaahteraliiga, Hopeaa
2005 – Vaahteraliiga, 5. sija
2004 – Vaahteraliiga, 8. sija
2003 – Vaahteraliiga, 8. sija
2002 – Vaahteraliiga, 7. sija
2001 – Vaahteraliiga, 5. sija, pudotuspelit
2000 – 1. divisioona, 1. divisioonan mestaruus
1999 – 1. divisioona, 2. sija
1998 – 1. divisioona, 4. sija
1997 – 1. divisioona, 7. sija
1996 – 2. divisioona, 4. sija
Sijoitukset > Miesten joukkue Blue

2024 – 2. divisioona
2023 – 1. divisioona
2022 – 2. divisioona, mestaruus
2021 – 2. divisioona
2020 – 2. divisioona, 2. sija
2019 – 2. divisioona, 4. sija
2018 – 2. divisioona, 5. sija
2017 – 2. divisioona, 3. sija
2016 – 3. divisioona, 3. sija
2015 – 3. divisioona, 7. sija
2014 – 2. divisioona, 5. sija
2013 – 2. divisioona, jaettu 5. sija
2012 – 2. divisioona, jaettu 3. sija
2011 – 2. divisioona, Lohko 3, 3. sija
2010 – 2. divisioona, Lohko 2, 7. sija
2009 – 2. divisioona, 6. sija
2008 – 2. divisioona, Lohko 3, 3. sija
2007 – 2. divisioona, Lohko 2, 4. sija
Sijoitukset > Miesten joukkue Pink

2022 – 3. divisioona
2019 – 4. divisioona,
2018 – 4. divisioona,
2017 – 4. divisioona, 3. sija
2016 – 4. divisioona, 7. sija
2015 – 4. divisioona, 3. sija
Sijoitukset > Naisten joukkue Gold

2024 – Vaahteraliiga, Hopeaa
2023 – Vaahteraliiga, Hopeaa
2022 – Vaahteraliiga, Hopeaa
2021 – Vaahteraliiga, Hopeaa
2020 – Vaahteraliiga, Suomen Mestaruus
2019 – Vaahteraliiga, Suomen Mestaruus
2018 – Vaahteraliiga, Suomen Mestaruus
2017 – Vaahteraliiga, Suomen Mestaruus
2016 – 1. divisioona, 5.sija
2015 – 1.divisioona, 7.sija
2006 – SM-sarja, 4. sija (semi-contact)
2005 – SM-sarja, 4. sija (semi-contact)
2004 – SM-sarja, 3. sija (semi-contact)
2003 – SM-sarja, 5. sija (semi-contact)
2002 – 5. sija (semi-contact)
2001 – 4. sija (semi-contact)
2000 – 4. sija (semi-contact)
Sijoitukset > Naisten joukkue Blue

2024 -  1.divisioona
2023 - 2.divisioona, mestaruus
2022 - 1.divisioona, 4.sija
2021 - 1.divisioona,
2020 - 1.divisioona,
2019 - 1.divisioona, 4.sija
2018 - 1.divisioona, 4.sija
2017 - 2.divisioona, 7.sija
Sijoitukset > U21

2012 – 1. divisioona, mestaruus
2011 – 5. sija
2010 – hopeaa
2009 – hopeaa
2008 – hopeaa
2007 – 7. sija
2006 – hopeaa
2005 – pronssia
2003 – pronssia
2001 – Suomen mestaruus
Sijoitukset > U19

2017 – hopea
2016 – hopea
2015 – 7vs7 SM-sarja, hopeaa
2014 – 11vs11 SM-sarja, 4. sija
2012 – 1. divisioonan mestaruus
2011 – 1. divisioona, 5. sija
2010 – 7. sija
2008 – hopeaa
2007 – 9. sija
2006 – Suomen mestaruus
2005 – pronssia
2004 – Suomen mestaruus
2003 – hopeaa
2002 – 7. sija
Sijoitukset > U17

2017 – pronssia
2016 – pronssia
2015 – 11vs11 SM-sarja, pronssia.
2014 – 11vs11 SM-sarja, 6. sija
2012 – 1. divisioona, 6. sija
2006 – 9. sija
2005 – 5. sija
2004 – pronssia
2003 – Suomen mestaruus
2002 – Suomen mestaruus
Sijoitukset > U15

2017 – pronssia
2016 – pronssia
2015 – 7vs7 SM-sarja, Suomen mestaruus
2015 – 9vs9 SM-sarja, pronssia
2014 – 7vs7 SM-sarja, Suomen mestaruus
2012 – 1. divisioona, 5. sija
2006 – 7. sija
2005 – 5. sija
2004 – 5. sija
2003 – 3. sija
Sijoitukset > U13

2017 - SM-sarja, 7.sija
2012 – SM-sarja, 2.
2020 - SM-sarja, 1. sija
Aiheesta muualla

Helsinki Wolverinesin sivut
Suomen Amerikkalaisen Jalkapallon Liiton viralliset sivut (Arkistoitu – Internet Archive)
| n k Vaahteramaljan voittajat |
| --- | --- |
Voittajat:  1980: Poli  1981: MAJS  1982: Roosters  1983: Roosters  1984: East City Giants  1985: TAFT  1986: Roosters  1987: Roosters  1988: Roosters  1989: Munkka Colts  1990: Roosters  1991: East City Giants  1992: East City Giants  1993: East City Giants  1994: East City Giants  1995: Roosters  1996: Roosters  1997: Roosters  1998: Roosters  1999: Roosters  2000: Roosters  2001: Crocodiles  2002: Roosters  2003: Trojans  2004: Roosters  2005: Butchers  2006: Butchers  2007: Butchers  2008: Butchers  2009: Butchers  2010: Butchers  2011: Wolverines  2012: Roosters  2013: Roosters  2014: Roosters  2015: Roosters  2016: Roosters  2017: Roosters  2018: Roosters  2019: Roosters  2020: Steelers  2021: Steelers  2022: Steelers  2023: Butchers  2024: Roosters 
| n k Naisten Vaahteraliigan mestarit |
| --- | --- |
Voittajat:  2008: GS Demons  2009: GS Demons  2010: GS Demons  2011: Roosters  2012: Oulu Northern Lights  2013: GS Demons  2014: GS Demons  2015: GS Demons  2016: Roosters  2017: Wolverines  2018: Wolverines  2019: Wolverines  2020: Wolverines  2021: Turku Trojans  2022: Turku Trojans  2023: Turku Trojans  2024: Turku Trojans 
| n k Vaahteraliiga |
| --- | --- |
 Hallitseva mestari: Roosters
Joukkueet (2025):  Butchers  Crocodiles  East City Giants  Roosters  Royals  Saints  Steelers  Wolverines 
| n k Naisten Vaahteraliiga |
| --- | --- |
 Hallitseva mestari: Turku Trojans
Joukkueet (2025):  Helsinki Wolverines  Kuopio Steelers  Tampere Saints  Turku Trojans  Wasa Royals
Efektiivinen altruismi

Efektiivinen altruismi on filosofinen suuntaus ja liike, joka pyrkii järjen ja todisteperäisen tiedon avulla löytämään ja toteuttamaan tapoja tehdä mahdollisimman paljon hyvää. Liike kannustaa valitsemaan työuran, jolla on mahdollisimman suuri positiivinen vaikutus maailmaan, ja lahjoittamaan tehokkaimmille avustusjärjestöille. Sen piirissä pidetään tärkeinä ongelma-alueina muun muassa globaalia köyhyyttä ja terveyttä, eläintuotannon aiheuttamaa kärsimystä sekä ihmiskunnan tulevaisuutta uhkaavia katastrofeja ja teknologisia riskejä.
Historia

Efektiivinen altruismi liikkeenä ja käytännöllisen etiikan suuntauksena sai alkunsa 2000-luvun ensimmäisen vuosikymmenen loppupuolella, jolloin perustettiin useita tärkeimpiä efektiivisen altruismin organisaatioita. Näihin aikoihin saivat alkunsa muun muassa hyväntekeväisyysjärjestöjen toiminnan tehokkuutta tutkiva GiveWell-järjestö (2007), tehokkaan hyväntekeväisyyslahjoittamisen yhteisö Giving What We Can (2009) sekä 80,000 Hours -järjestö (2011), jonka tavoitteena on antaa välineitä uravalintojen pohtimiseen hyvän tekemisen näkökulmasta. Efektiivinen altruismi-termi otettiin käyttöön vuonna 2011, jolloin syntyi myös kattojärjestö Centre for Effective Altruism.
Efektiivinen altruismi on kasvanut nopeasti kansainväliseksi liikkeeksi, jolla on tuhansia jäseniä sekä jäsenjärjestöjä ympäri maailman. GiveWellin suosittelemille organisaatioille on lahjoitettu järjestön perustamisen jälkeen jo yli miljardi dollaria, jotka järjestön oman arvion mukaan pelastavat nyt ja tulevaisuudessa n. 160 000 ihmisen hengen. Efektiivisen altruismin järjestöjen piirissä tutkitaan jatkuvasti tulevia kehityssuuntauksia sekä arvioidaan kriittisesti nykyisiä ratkaisuja, oletuksia ja kohdealueiden valintoja sekä harkitaan nykyisten resurssien käyttöä. Kriittistä keskustelua tukevat myös vuosittain järjestettävät Effective Altruism Global -konferenssit, joissa keskustellaan hyväntekeväisyystyön parantamisesta ja vaihdetaan ajatuksia yli kansallisten rajojen ja eri kohdealueisiin keskittyvien ihmisten välillä.lähde?
Filosofia

Efektiiviset altruistit pohtivat filosofisia kysymyksiä, jotka liittyvät tehokkaimpiin tapoihin hyödyttää muita.Sen lisäksi, mitä tulisi tehdä, efektiiviset altruistit pyrkivät selvittämään, miksi ja miten muiden auttamiseksi tulisi toimia. Tavoista ei ole täyttä yksimielisyyttä; osa efektiivisistä altruisteista pitää velvollisuutenaan käyttää kaikki resurssinsa muiden auttamiseen, siinä missä osa kohdistaa siihen vain rajatun määrän resurssejaan .
Puolueettomuus

Efektiivinen altruismi korostaa puolueettomuutta hyvän tekemisessä. Se ei sitoudu ennalta mihinkään tiettyyn kohdealueeseen vaan pyrkii todisteperäisen tiedon ja huolellisen analyysin avulla löytämään ongelmat, joihin on tärkeintä ja tehokkainta puuttua. Minkään ryhmän hyvinvointia ei lähtökohtaisesti aseteta toisen edelle. Taustalla on halu kohdentaa rajallinen apu sinne, missä sitä kaikkein eniten tarvitaan. Liikkeen piirissä on kiinnitetty huomiota ihmisten auttamiseen heidän asuinpaikastaan riippumatta, tulevaisuudessa elävien hyvinvoinnin turvaamiseen ja eläinten hyvinvointiin.
Kohteiden valinta

Arvioinnissa käytetään paljon niin sanottua ITN-viitekehystä (englannin sanoista importance, tractability ja neglectedness), jossa verrataan ongelma-alueiden tärkeyttä, ratkaistavuutta ja sitä, kuinka laiminlyöty ongelma on. Tärkeys tarkoittaa sitä, kuinka vakava ongelma on ja kuinka laajaa joukkoa se koskee. Ratkaistavuus kertoo, kuinka paljon siihen on mahdollista vaikuttaa. Ongelma on laiminlyöty, jos siihen käytetään tällä hetkellä suhteellisesti vähän resursseja.
Efektiivinen altruismi ja utilitarismi

Monet liikkeen piirissä toimivat kannattavat utilitaristista moraalifilosofiaa. Puolueettomuuden korostaminen ja hyvän maksimoimiseen pyrkivä lähestymistapa ovat yhteisiä utilitarismille ja efektiiviselle altruismille. Efektiivisen altruismin perusajatus ei kuitenkaan ole sidottu mihinkään tiettyyn etiikan teoriaan, ja toimintaan on mahdollista osallistua erilaisista moraalisista lähtökohdista.
Merkittäviä ihmisiä ja organisaatioita

Filosofi Peter Singer on tunnettu efektiivisen altruismin kannattaja. Eräs efektiiviseen altruismiin liitetyistä ns. eksistentiaalisia riskejä tutkineista henkilöistä on ruotsalaissyntyinen Nick Boström, joka työskentelee Oxfordin yliopiston Future of Humanity -instituutissa. Moraalifilosofiaa tutkivat William MacAskill ja Toby Ord kuuluvat liikkeen perustajiin ja näkyvimpiin tukijoihin.
Aiheesta muualla

Effective Altruism Finland
Foundational Research Institute
Kalle Koskinen (teollisuusneuvos)

Kalle Koskinen (21. maaliskuuta 1891 Kärkölä – 30. joulukuuta 1976) oli suomalainen yrittäjä ja yritysjohtaja, joka sai teollisuusneuvoksen arvonimen.
Koskisen vanhemmat olivat pienviljelijä Antti Koskinen ja Mathilda Räntty ja puoliso 1922–1961 karjankasvattaja Alina Rantala. Koskinen ryhtyi liikemieheksi jo nuorena. Lahdessa hänellä oli kodinkoneliike, joka myi muun muassa polkupyöriä ja separaattoreita, jälkimmäisiä eräänä vuonna eniten koko Suomessa. Saha-alalle Koskinen alkoi tultuaan 1909 puunjalostusosuuskunnan jäseneksi. Liiketoimintansa ohessa Koskinen harrasti painia, voittaen raskaassa sarjassa Suomen mestaruudenkin.
Vuokrattuaan osuuskunnan sahan kumppanin kanssa 1912 Koskinen perusti Lappilan Saha -osakeyhtiön ja toimi sahan metsäpäällikkönä. Saha lopetti toimintansa pula-aikana, mutta Koskinen perusti silti samaan aikaan 1931 yhdessä toisten kanssa  Puutavaraliike K. Koskisen. "Konjunktuuri-Koskisen" -nimellä tunnetuksi tullut Koskinen laajensi sahausliiketoimintaansa useilla yrityskaupoilla 1932–1935. Sahaustuotantoa kehitettiin samalla ja yhtiön tuotteita meni vientiin. 1950-luvun alussa K. Koskisen Saha -yhtiöksi muuttuneen yrityksen sahoilla työskenteli jo yli 300 henkilöä, minkä lisäksi oli suuri määrä kausittaista metsä- ja uittotyöväkeä.  Sahayrityksen toimitusjohtajaksi tuli 1958 Kalle Koskisen poika Kalevi Koskinen, mutta isä oli yrityksen hallituksen jäsen aina vuoteen 1973 asti. Tätä nykyä yritys on monipuolinen puutuoteteollisuuden Koskisen konserni. Myös maanviljelyä 1923–1972 omistamallaan tilalla Lappilassa harjoittanut Koskinen sai teollisuusneuvoksen arvonimen vuonna 1951.
Aiheesta muualla

Koskisen. Tietoa meistä. (Arkistoitu – Internet Archive)
María Trinidad Sánchez

| María Trinidad Sánchez |
| --- | --- |

 Vaakuna
 Provinssin sijainti Dominikaanisessa tasavallassa
Valtio:  Dominikaaninen tasavalta
Hallinto:  
 – hallinnollinen keskus:  Nagua
Pinta-ala:  1211 km²
Väkiluku (2016):  141 331
María Trinidad Sánchez on provinssi Dominikaanisessa tasavallassa. Sen pääkaupunki on Nagua. Provinssin pinta-ala on 1211 km2 ja väkiluku noin 141 000.
Provinssi sijaitsee maan pohjoisrannikolla. Siellä on kansallispuisto ja Cabreran rantalomakohde.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta María Trinidad Sánchez Wikimedia Commonsissa
Dominikaanisen tasavallan provinssit
Azua
Baoruco
Barahona
Dajabón
Duarte
Elías Piña
El Seibo
Espaillat
Hato Mayor
Hermanas Mirabal
Independencia
La Altagracia
La Romana
La Vega
María Trinidad Sánchez
Monseñor Nouel
Monte Cristi
Monte Plata
Pedernales
Peravia
Puerto Plata
Samaná
Sánchez Ramírez
San Cristóbal
San José de Ocoa
San Juan
San Pedro de Macorís
Santiago
Santiago Rodríguez
Santo Domingo
Valverde
Distrito Nacional
Katastrofismi

Mount St. Helens, 17. toukokuuta 1980 klo 9.00
Purkauksessa syntynyt tuhkapilvi 18.5.1980 noin klo 8.35
Katastrofismi on teoria, jonka mukaan Maassa on menneinä aikoina tapahtunut äkillisiä, mahdollisesti laajuudeltaan maailman­laatuisia mullistuksia.
Katastrofismi on varsinkin aikaisemmin usein liittynyt uskonnollisiin käsityksiin ja kreationismiin, mutta 1800-luvun alussa ranskalainen tutkija Georges Cuvier kannatti tällaista teoriaa puhtaasti tieteellisin perustein, viittamatta uskonnollisiin oppeihin tai Raamattuun. Hänen mukaansa suuria mullistuksia oli tapahtunut useita kertoja, jolloin siltä alueelta, johon ne vaikuttivat, olivat kaikki kasvit ja eläimet kuolleet, minkä jälkeen muut lajit olivat levinneet alueelle muualta. Tämän vuoksi hänen mukaansa maapallon eri alueiden fossiiliaineistossa havaittiin lajiston joskus äkillisesti muuttuneen.
Vallitseva paradigma nykyisessä geologiassa on pitkään ollut uniformi­taria­nismi, jonka mukaan nykyiset Maan muodot ovat syntyneet hitaiden ja vähittäisten muutosten kuten eroosion vaikutuksesta. Tämän näkemyksen mukaan "nykyisyys on menneisyyden avain", eikä menneinä aikoina ole esiintynyt nykyisistä poikkeavia luonnonilmiöitä. Viime aikoina on kuitenkin päädytty käsitykseen, jonka mukaan geologisessa menneisyydessä on hitaan kehityksen ohella todella tapahtunut muutamia suuria katastro­faalisia mullistuksia.
Sellaisia ovat voineet olla suuret äkilliset tulvat, suurten vuorijonojen äkilliset muodostumiset sekä asteroidien törmäykset eli impaktit.
Historia > Kreationistiset tulkinnat

Kristinuskon vaikutuksesta länsimaissa useimmat tiede­miehetkin uskoivat 1800-luvulle saakka Raamatun luomis­kertomuksen ja kertomuksen veden­paisumuksesta olevan kirjaimellisesti tosia. Myös antiikin Kreikassa tunnettiin myytti Ogygeen aikana tapahtuneesta maailman­laajuisesta tulvasta, joka mainitaan muun muassa Plutarkhoksen teoksissa.
Maan katsottiin muodostuneen nykyisen kaltaiseksi toistuvien katastrofien tuloksena jokseenkin lyhyessä ajassa, ennen kuin geologisen ajan pituudesta oli oikean­suuntainen käsitys. Tähän tapaan selitettiin varhaisten geologien havainnot nuoren Maan kreationismin mukaisen käsityksen avulla.
Historia > Cuvier ja luonnollinen teologia

Katastrofismin johtava tieteellinen puolestapuhuja 1800-luvun alussa oli ranskalainen anatomi ja paleonto­logi Georges Cuvier. Hänen motiivina oli selittää sukupuutot ja eri aikakausien eläimistön erilaisuus, jonka hän ja muut olivat havainneet fossiiliaineistossa. Hän tosin esitti, että viimeisimmän suuren sukupuuttoaallon Euraasiassa aiheuttanut katastrofi olisi saattanut olla alavien alueiden peittyminen meren alle, mutta hän ei viitannut Raamatun kertomukseen Nooan aikaisesta veden­paisumuksesta.
Hän ei myöskään esittänyt jumalallista luomista selityksenä sille, miten uudet lajit olivat ilmaantuneet suku­puuttojen jälkeen. Valistusajan aatteiden ja Ranskan vallankumouksen vaikutuksesta Cuvier välttikin kokonaan uskonnollista ja meta­fyysistä spekulointia tieteellisissä kirjoituksissaan. Cuvierin käsityksen mukaan lisäksi stratigrafinen aineisto osoitti, että tällaisia mullistuksia oli ollut useita, ja hän piti niitä toistuvina luonnon­ilmiöinä, joita on esiintynyt pitkien vakaiden jaksojen välillä Maan elämän historian aikana. Tästä hän päätyi käsitykseen, että Maa oli useita miljoonia vuosia vanha.
Sitä vastoin Englannissa, jossa luonnollisella teo­logialla oli 1800-luvulla suuri vaikutus­valta, joukko geologeja kuten William Buckland ja Robert Jameson tulkitsivat Cuvier'n tulokset aivan toisin. Jameson käänsi englanniksi johdannon, jonka Cuvier oli kirjoittanut erääseen fossiilisia neli­jalkaisia koskevan tutkimukseensa ja jossa hän käsitteli ajatuksiaan katastro­faalisista suku­puutoista. Jameson julkaisi käännöksen nimellä "Theory of the Earth" ja lisäsi siihen huomautuksia, joissa hän nimenomaisesti samasti viimeisimmän Cuvier'n olettaman mullistuksen Raamatun veden­paisumukseen, ja hänen muokkaamallaan esseellä oli suuri vaikutusvalta englannin­kielisissä maissa.. Uransa alussa Buckland käytti paljon aikaa osoittaakseen geologisen todistus­aineiston avulla, että veden­paisumus oli todella tapahtunut. Hän viittasi useita kertoja Cuvier'n tutkimuksiin, vaikka Cuvier olikin väittänyt tulvan rajoittuneen vain tietylle maan­tieteelliselle alueelle rajoittuneen ja kestäneen pitkiä aikoja, kun taas Buckland väitti yhtä­pitävästi Raamatun kertomuksen kanssa kyseessä olleen maailmanl­aajuisen, mutta lyhyt­aikaisen tulvan. Myöhemmin Buckland kuitenkin hylkäsi tulvageologian ja alkoi kannattaa Cuvier'n oppilaana jonkin aikaan olleen Louis Agassizin esittämää jääkausiteoriaa. Jamesonin, Bucklandin ja muiden luonnollisen teologian kannattjien vaikutuksesta väittely katastrofismista sai Britanniassa uskonnollisen sävyn, jollaista sillä ei muualla läheskään samassa määrin ollut.
Historia > Uniformitarianismin nousu geologiassa

Jo 1700-luvun lopulla James Hutton, jota toisinaan on nimitetty geologian isäksi, esitti uniformi­taria­nistisia selityksiä kerrostuneiden kivilajien synnylle, ja hän myös selitti geologisen ajan olleen suunnattoman pitkä. Geologi Charles Lyell kehitti Huttonin ajatuksia edelleen 1800-luvun alkupuolella ja keräsi havaintoja tukeakseen uniformi­taria­nis­tista teoriaansa, jonka mukaan Maan piirteet ovat muodostuneet vähitellen saman­laisten geologisten prosessien tuloksena, joiden voidaan nykyisinkin todeta vaikuttavan, mutta tavattoman pitkän ajan kuluessa. Lyell esitti ajatuksensa vaikutus­valtaisessa kolmi­osaisessa, 1830-luvulla julkaistussa teoksessaan Principles of Geology. Se haastoi katastrofismin kannattajien kuten
Cuvier'n ja Bucklandin esittämät teoriat äkillisistä geologisista mullistuksista.
Suunnilleen vuodesta 1850 vuoteen 1980 useimmat geologit kannattivat uniformitarianismia ("Nykyisyys on menneisyyden avain") ja gradualismia ("Geologinen muutos tapahtuu hitaasti pitkän ajan kuluessa"), ja hylkäsivät siten ajatuksen, että katastro­faaliset tapahtumat kuten suuresti nykyisin esiintyviä voimakkaamat maan­järistykset, tuli­vuoren­purkaukset tai tulvat  olisivat mitenkään merkittävästi vaikuttaneet maan pinnan muodostumiseen. Sen sijaan heidän mukaansa Maa oli kehittynyt nykyisen kaltaiseksi nykyisinkin havaittavien kaltaisten ilmiöiden kuten tuli­vuorten, maan­järistysten, eroosion ja kerrostumisen pitkä­aikaisen vaikutuksen tuloksena. Osittain geologien yleinen mielipide johtui siitä vaikutelmasta, että 1800-luvun alun katastro­fistit olivat uskoneet, että Jumala oli suoranaisesti aikaansaanut mullistukset ja määrännyt siten maan historian kulun. Jotkut 1800-luvulla ja 1900-luvun alussa esitetyt katastro­fistiset teoriat liittyivätkin uskontoon, ja tällaisia katastrofeja pidettiin
pikemminkin ihmeinä kuin luonnollisina ilmiöinä.
Historia > Velikovskyn teoriat

1950-luvulla Immanuel Velikovsky esitti katastro­fistisia teorioita useissa kansan­tajuisissa teoksissaan.
 Hänen mukaansa planeetta Venus on entinen komeetta, joka syöksyi ulos Jupiterista ja kulki noin 3500 vuotta sitten kahteen kertaan, 52 vuoden välein, Maan ohitse niin läheltä, että tuloksena oli maailman­laajuisia luonnon­mullistuksia. Sen jälkeen se hänen mukaansa oli vähällä törmätä Marsiin, joka vuorostaan myöhemmin melkein törmäsi Maahan useita kertoja, viimeksi vuonna 687 eaa., minkä jälkeen se
asettui nykyiselle kierto­radalleen. Velikovsky yritti tällä tavoin selittää muun muassa Raamatussa kuvatut Egyptin vitsaukset sekä Joosuan kirjassa mainitun tapauksen, jonka mukaan "aurinko pysähtyi" eli Maan pyörimisliike häiriintyi, sekä myös Atlantiksen tuhon ja monia kreikka­laisessa myto­logiassa kerrottuja tapahtumia. Tiedeyhteisö hylkäsi Velikovskyn teoriat, usein varsin jyrkin sana­kääntein.
Nykyinen käsitys

Paleontologisessa aineistossa on todisteita siitä, että muutaman kerran Maan historiassa on tapahtunut suuria, äkillisiä joukkosukupuuttoja, jotka selvästi poikkeavat jatkuvasta hitaasta kehityksestä. Tämän vuoksi on syntynyt uuskatastrofismiksi kutsuttu teoria, joka poikkeaa yleisestä geo­morfo­logisesta,
ainoastaan pienempiä ja usein esiintyneitä ilmiöitä olettavasta ajattelu­tavasta.