stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Michael Billig
Uran alkuvaiheet

Michael Billig syntyi vuonna 1947 Lontoossa juutalaiseen perheeseen. Nuoruusiässä hän lähti opiskelemaan psykologiaa ja filosofiaa Bristolin yliopistoon. Billig ei pitänyt aluksi psykologiaa mielenkiintoisena, mutta asenne muuttui hänen kohdattuaan sosiaalipsykologi Henri Tajfelin. Tajfelin ajatusmaailma korosti ihmisten toimintaa, ajattelua ja identiteettiä yhteiskunnallisessa kontekstissa, kritisoiden tuolloin vallitsevaa kokeellista psykologian tutkimusta. Kokeellisella tutkimuksella ei Tajfelin mukaan ollut minkäänlaista yhteiskunnallista merkitystä. Billig teki väitöskirjansa nojaten Tajfelin aiempiin pienryhmäkokeisiin.
Ideologia

Vastapainoksi yksilökeskeiselle ajattelutavalle, Billig korosti ideologian käsitettä, jonka hän oli omaksunut Karl Marxilta ja Karl Mannheimilta. Yksilökeskeisellä ajattelutavalla Billig viittasi ajattelutapaan, jonka mukaan toimintaa voitiin selittää vain yksilön ominaisuuksilla. Ideologialla Billig tarkoitti olemassa olevaa uskomus- ja ajattelujärjestelmää jonka jokin ryhmä jakoi keskenään. 1980-luvulla Billig alkoikin tutkia nuorten poliittisia mielipiteitä vastapainoksi yksilöiden tasapainoisuushakuisuudelle eli yhtenäisyysteorialle. Billig pyrki osoittamaan, että ihmisen ajattelu sisälsi ristiriitaisia ja epäloogisiakin elementtejä. Hän näki arkisen kielenkäytön perustuvan avoimeen keskusteluun, kun taas tieteellinen kielenkäyttö pyrki löytämään objektiivisia totuuksia ja sulkemaan päättelyketjun. Näin ollen Billig puolsi väitettä, jonka mukaan todelliset keskustelut syntyvät, kun vältellään tekoneutraalisuutta, herätetään ristiriitoja ja argumentoidaan erilaisten näkökulmien puolesta.
Billig näki ideologian eli uskomusjärjestelmän antavan ainekset ajattelulle. Tästä juontuu arkiajattelun ristiriitaisuus, jota Billig kutsui dilemmaattisuudeksi. Dilemmattisessa ajattelussa molemmat vaihtoehdot olivat joko yhtä huonoja tai yhtä hyviä. Billigin mukaan vallitsevat ideologiat ilmenevät ihmisten ajatteluista ja puheista.
Hän tutki minkälaisia ajatuksia ideologia antaa arkiajattelulle, ja miten se heijastuu osana laajempaa yhteiskunnallista kontekstia. Esimerkkinä heijastumisesta arkipuheessa oli kuningaskuntien alamaisten aseman suhteuttaminen suhteessa kuninkaallisiin ja näin ollen eriarvoisuuksien oikeuttaminen.
Retorinen sosiaalipsykologia

Billigin elämässä alkoi uusi elämänvaihe hänen päädyttyään Loughborough’n yliopistolle tutkimaan kieltä ja vaikuttamista. Billig muodosti yhdessä muutaman muun opettajan kanssa Discourse and Rhetoric Group -nimisen ryhmän. Tämä ryhmä kritisoi vallalla ollutta kongnitiivista psykologiaa ja pyrki palauttamaan antiikin ajan merkittävien henkilöiden esim. Platonin ja Aristoteleen oppeja nykytutkimuksen käyttöön. Heidän mukaansa antiikin aikana määritelty ajattelun käsite luotiin tuolloin eikä se ole sen jälkeen juuri kehittynyt. Ajattelun nähtiin olevan sääntöjen luomista, neuvottelua ja kieltämistä sekä luonteeltaan argumentatiivista. Billig julkaisi työnsä pohjalta Arguing and Thinking-kirjan, joka kuuluu hänen pääteoksiinsa.
Kirjan ja ryhmän ajamien aatteiden perusteella syntyi uusi suuntaus, retorinen sosiaalipsykologia joka on vakiinnuttanut paikkansa psykologiassa. Lähestymistapa perustuu väitteelle, jonka mukaan jokaiselle väitteelle on olemassa vasta-argumentti. Tässä yhdistyvät niin antiikin ajan ajattelijoiden kuin myös uuden retoriikan ja argumentaation tutkimuksen lähestymistavat.
Vielä 1980-luvulla retoriikan katsottiin olevan enimmikseen ihmisten manipuloimista. Billig kuitenkin korosti retoriikan olevan sääntöjen noudattamista ja argumenttien luomista, joista taas seurasi vasta-argumentteja eikä suinkaan vain yksimielisyyttä ja manipulaatiota. Billig otti esimerkiksi peliteorian, jonka mukaan ihmiset ovat perusolemukseltaan sääntöjen ja roolien vankeja. Vasta-argumentiksi pystyi näin ollen muodostamaan väitteen, jonka mukaan ihmiset ovat samalla myös sääntöjen ja roolien luojia sekä rikkojia.
Billig käytti eksplisiittisyyden ja implisiittisyyden käsitteitä jatkoargumenttien muodostamisessa. Hän esim. mainitsi ihmisen, joka kannattaa eksplisiittisesti kuolemanrangaistusta, vastustavan samalla implisiittisesti armahdusta.
Billigin mukaan oleellista oli asenteellisten ilmauksien vaihtuvuus saman yksilön kohdalla, ja eri konteksteissa esiinnousevat nousevat erityyppiset vasta-argumentit. Tähän nojautui retorinen taitavuus, eli kyky huomioida ja kumota mahdollisemman monta vasta-argumenttia siinä kontekstissa, jossa puhuja sen esittää ja näin saada kuulijat puolelleen. Kieli ja ajattelu ovat argumentatiivisia, minkä vuoksi logiikan säännöt eivät tuoneet apua niiden tutkimiseen.
Aiheesta muualla

Michael Billigin biografia ja julkaisuja Loughborough'n yliopiston sivulla
| Auktoriteettitunnisteet  |
| --- | --- |
Kansainväliset:  FAST  ISNI  VIAF  WorldCat 
Kansalliset:  Norja  Espanja  Ranska  BnF data  Katalonia  Saksa  Israel  Belgia  Yhdysvallat  Latvia  Japani  Tšekki  Australia  Korea  Kroatia  Alankomaat  Puola 
Tieteilijät:  CiNii  Google Scholar  ORCID 
Henkilöt:  DDB 
Muut:  IdRef
Luettelo Nivalan julkisista taideteoksista ja muistomerkeistä

Luettelo Nivalan julkisista taideteoksista ja muistomerkeistä sisältää Nivalassa olevat pysyvät patsaat, muistomerkit ja muistolaatat.
The Harvest Floor

| The Harvest Floor Cattle Decapitation |
| --- | --- | --- |

Studioalbumin tiedot
 Julkaistu: 20. tammikuuta 2009
 Tuottaja(t): Billy Anderson
 Tyylilaji: Tekninen Death Metal, Deathgrind
 Kesto: 37.37
 Levy-yhtiö: Metal Blade Records
Cattle Decapitationin muut julkaisut
| Karma.Bloody.Karma 2006 | The Harvest Floor 2009 | Monolith of Inhumanity 2012 |
The Harvest Floor on Cattle Decapitationin neljäs studioalbumi, joka julkaistiin 20. tammikuuta 2009.
Wes Benscoter suunnitteli The Harvest Floor-teoksen, jossa useat ihmiset jonottavat teurastamoon teurastettaviksi kuin he olisivat karjaa.
Kappaleet

The Gardeners Of Eden – 5.39
A Body Farm – 3.29
We Are Horrible People – 3.56
Tooth Enamel And Concrete – 2.57
The Ripe Beneath The Rind – 2.50
The Product Alive – 3.05
In Axestasy – 4.43
Into The Public Bath – 3.11
The Harvest Floor – 3.07
Regret & The Grave – 4.40
You People – 2.33 (bonuskappale)
Kokoonpano

Travis Ryan – laulu
Josh Elmore – kitara
Troy Oftedal – bassokitara
Dave McGraw – rummut
Kokoonpano > Vierailevia muusikoita

Ross Sewage (Exhumed) – laulu kappaleessa "Tooth Enamel And Concrete"
Dino Sommese (Noothgrush, Dystopia) – laulu kappaleessa "The Product Alive"
Aiheesta muualla

The Harvest Floor Discogsissa. (englanniksi)
Albumi The Harvest Floor Encyclopaedia Metallum -sivustolla (englanniksi)
Peurunka (järvi)

| Peurunka |
| --- | --- |
 Peurunkajärvi heinäkuussa 2015.
Valtiot:  Suomi
Maakunnat:  Keski-Suomi
Kunnat:  Laukaa
Koordinaatit:  62°26′56″N, 25°51′07″E
Vesistöalue ja valuma-alueen tietoja
Päävesistöalue:  Kymijoen vesistö (14)
Valuma-alue:  Vatianjärven alue (14.33)
Laskujoki:  Peurunkajoki Vatianjärveen 
Järvinumero:  14.333.1.001
Mittaustietoja
Pinnankorkeus:  105,9 m  
Pituus:  5,6 km  
Leveys:  3 km  
Rantaviiva:  29,335 km  
Pinta-ala:  6,94042 km²   
Tilavuus:  0,05961306 km³ 
Keskisyvyys:  8,59 m  
Suurin syvyys:  48 m  
Saaria:  9 
 fiPeurunka 
Peurunka, myös Peurunkajärvi, on Keski-Suomessa Laukaassa kirkonkylän lähellä sijaitseva järvi.
Maantietoa

Järven pinta-ala on 694 hehtaaria eli 6,9 neliökilometriä, se on 5,6 kilometriä pitkä ja 3,0 kilometriä leveä. Sen ympäristö on maastoltaan vaihtelevaa; sekä lännessä että idässä on useita lähes sata metriä pinnan yläpuolelle kohoavia mäkiä. Järvessä on useita niemiä, kuten eteläosassa Parkonniemi, joka erottaa Pienen-Peurungan pääaltaasta.  Järvellä on kartan mukaan 9 saarta, joista suurin on Likosaari sen luoteisosassa. Järvi on luodattu ja siitä on julkaistu syvyyskartat. Järven tilavuudeksi on saatu 59,6 miljoonaa kuutiometriä eli 0,0596 kuutiokilometriä. Sen keskisyvyys on 8,6 metriä ja suurin syvyys on 48,0 metriä. Yli 40-metrinen syvänne sijaitsee järven keskiosassa Parkonniemen luoteispuolella. Pieni-Peurunka on pääaltaaseen verrattuna melko matala, syvimmillään kuusi metriä. Sen rantaviivan pituus on 29,3 kilometriä. Järven kaakkoisrannalla on Laukaan kirkonkylän asutusta sekä Peurungan kuntoutuskeskus. Peltomaata järven rannoilla on sekä pohjoispäässä Valkolassa että itä- ja kaakkoisrannoilla Finninkylän ja Haaralan alueilla.
Luontoarvoja

Peurungan vedenlaatu ja ekologinen tila on arvioitu hyviksi. Järvestä on havaittu 22 eri kalalajia, muun muassa ahven, hauki, kuha, muikku, siika sekä istutettu taimen. Koillisrannalla Multamäen alueella esiintyy pieniä luonnontilaisia lehtoja sekä lähteikköjä.
Vesistösuhteet

Järvi sijaitsee Kymijoen vesistössä (vesistöaluetunnus 14) Leppäveden–Kynsiveden alueen (14.3) Vatianjärven alueella (14.33), jonka Peurungan valuma-alueeseen (14.333) se kuuluu.
Järveen laskee useita puroja, kuten luoteesta Myllypuro Rauhalanlahteen, jonka valuma-alueeseen kuuluu muun muassa Myyränjärvi (22 ha), Iso-Harinen (20 ha) ja Pöykky (11 ha). Lännestä järveen laskee Koskuslamminpuro, joka alkaa Ala-Koskuslammesta (3 ha). Pohjoispäähän Moisionlahteen laskee Alasen (27 ha) lyhyt laskuoja. Pieneen-Peurunkaan laskee vielä Jukanjoki, jonka valuma-alueen suurin vesistö on Ahvenlampi (2 ha), sekä Ukonmuronpuro Sammallammen (3 ha) kautta. Peurungan oma lasku-uoma on Peurunkajoki, joka alkaa järven pohjoisosassa olevan Tuulensuunlahden itäosasta ja laskee Vatianjärveen. Peurungan vedenpinnan korkeus on 105,9 metriä mpy., joten pudotusta Peurunkajoelle kertyy noin 17 metriä.
Järven pinnankorkeutta säännöstellään Peurunkajoen kalanviljelylaitokseen kuuluvalla padolla. Pinnankorkeuden alarajaksi on määrätty 105,41 metriä.
Historiaa

Peurungan nimi on Vehniän ja Vatian nimien tapaan luultavasti hämäläisten eränkävijöiden antama; järven nimen taustalla on Alpo Räisäsen mukaan sana ’peura’, johon on liitetty paikannimissä käytetty johdin -nka (vrt. Luhanka, Vesanka). Varhaisin maininta järven nimestä on vuodelta 1553 muodossa perungha.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Peurunka Wikimedia Commonsissa
(14.3)
Luettelo Sievin julkisista taideteoksista ja muistomerkeistä

Luettelo Sievin julkisista taideteoksista ja muistomerkeistä sisältää Sievin kunnassa olevat pysyvät patsaat, muistomerkit ja muistolaatat.
Willem Barents

| Willem Barents |
| --- | --- |

Henkilötiedot
Syntynyt: 1550 Terschelling,  Seitsemäntoista provinssia
Kuollut: 1597 (46–47 vuotta) Barentsinmeri
Ammatti:  tutkimusmatkailija
Willem Barents (1550?, Terschelling, Seitsemäntoista provinssia – 20. kesäkuuta 1597 Jäämeri, holl. Barentsz) oli hollantilainen löytöretkeilijä ja kartografi. Hän teki Jäämerelle kolme matkaa etsiessään koillisväylää Itä-Aasiaan. Aiemmin hän oli matkaillut Espanjassa ja Välimerellä, josta hän oli julkaissut kartan.
Barentsin seurue jääkarhun metsästyksessä.
Ensimmäisellä matkallaan vuonna 1594 hän löysi Novaja Zemljan, kolmannella matkalla vuonna 1596 Karhusaaren ja Huippuvuoret. Kolmannella matkallaan Barents kävi pohjoisempana kuin kukaan häntä ennen, saariryhmän pohjoisrannikolla, joka on leveyspiirillä 80° 11' N. Barents antoi Huippuvuorille nimen Spitsbergen, mutta nykyisin se tarkoittaa norjaksi virallisesti vain pääsaarta, ja saariryhmän nimi on Svalbard, jota nimeä viikingit olivat käyttäneet niistä jo aiemmin.lähde? Suomeksi kuitenkin koko saariryhmä on Huippuvuoret. Saarella on venäläisten kaivoskylä Barentsburg.
Kolmannella matkalla laiva juuttui jäihin ja Barents joutui jäämään talvehtimaan Novaja Zemljan rannikolle. Ravinnokseen ja lamppujen polttoaineeksi kaadettiin karhuja. Laiva ei irronnut jäistä alkuvuodesta 1597, joten miehistö lähti avoveneillä kohti Kuolan rannikkoa. Kaksitoista miehistön seitsemästätoista jäsenestä selviytyi, mutta Barents itse sairastui keripukkiin ja kuoli.  Talvehtimispaikalle rakennettu talo löytyi vuonna 1871. Vuonna 1875 paikalta löytyi osa Barentsin päiväkirjasta, jota säilytetään nykyisin Rijksmuseumissa Hollannissa.
Barentsin mukaan on nimetty Barentsinmeri eli se Jäämeren osa, joka on Huippuvuorten, Frans Joosefin maan ja Novaja Zemljan välissä, sekä Barentsinsaari, joka on Huippuvuorten saaristoon kuuluva saari sen itäpuolella.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Willem Barents Wikimedia Commonsissa
M. Haffner : Harvinainen matkakertomus löydetty. Laivapäiväkirja, joka on maannut 270 vuotta Novaja-Semljan jäissä, Helsingin Sanomat Viikkoliite, 10.02.1929, nro 6, s. 2, Kansalliskirjaston digitaaliset aineistot
| Auktoriteettitunnisteet  |
| --- | --- |
Kansainväliset:  FAST  ISNI  VIAF  WorldCat 
Kansalliset:  Norja  Ranska  BnF data  Saksa  Israel  Belgia  Yhdysvallat  Ruotsi  Tšekki  Australia  Kroatia  Alankomaat  Puola 
Taiteenala:  KulturNav 
Henkilöt:  Alankomaat  Deutsche Biographie  DDB  Trove 
Muut:  SNAC  IdRef
Käyttöauto

| Käyttöauto Oy |
| --- | --- |
Yritysmuoto:  perheyritys
Perustettu:  1970 (Seinäjoen Käyttöauto Oy)
Perustaja:  Jaakko Viitala ym.
Toimitusjohtaja:  Jyrki Viitala
Kotipaikka:  Seinäjoki
Toiminta-alue:  Länsi-Suomi
Toimiala:  autokauppa
Liikevaihto:  330 milj. € (2020?)
Henkilöstö:  500 (2020?)
Omistaja:  Viitalan perhe
Kotisivu:  kayttoauto.fi
Käyttöauto Oy on Seinäjoella vuonna 1970 perustettu autoalan perheyritys ja autokauppaketju. 2020-luvun alussa yrityksellä on toimipaikkoja kymmenellä Länsi-Suomen paikkakunnalla, eteläisin Raumalla, pohjoisin Kokkolassa ja itäisin Jyväskylässä. Käyttöauto myy ja huoltaa 17 henkilöautomerkkiä sekä Volkswagenin, Volvon ja Volvon omistaman Renault Trucksin hyötyajoneuvoja. Yrityksen liikevaihto on noin 330 miljoonaa euroa vuodessa, ja se työllistää viitisen sataa henkilöä.
Yrityksen perusti Jaakko Viitala (1939–2025) vaimonsa ja kahden liikekumppanin kanssa vuonna 1970 nimellä Seinäjoen Käyttöauto Oy. Parin vuoden päästä Viitalat ostivat muiden osakkaiden osuudet itselleen, mistä lähtien Käyttöauto on ollut perheyritys. Aluksi Käyttöauto myi pelkästään Datsunia vuokratiloissa Seinäjoen keskustassa. Toimintaa laajennettiin ensin Alavudelle 1975, sitten Kauhajoelle 1982, Alajärvelle 1985, Vaasaan 1987 ja Tampereelle 1995. Vuonna 1988 Jaakko Viitalaa seurasi toimitusjohtajana hänen tuolloin 26-vuotias poikansa Jyrki Viitala.
2020-luvun taitteessa Käyttöauton kuorma-autoihin liittyvät toiminnot koottiin omaksi liiketoimintayksiköksi.
Tobias Ludvigsson

| Tobias Ludvigsson |
| --- | --- |
 Tobias Ludvigsson.
Henkilötiedot
Syntynyt: 22. helmikuuta 1991 (ikä 33)
Kansalaisuus:   Ruotsi
Pyöräilijä
Pituus:  194 cm
Paino:  76 kg
Joukkue:  lopettanut uransa
Laji:  maantie
Rooli:  ajaja
Ura
Amatöörijoukkue(et)
2010–2011 2011:  Team CykelCity.se Skil-Shimano (harjoittelija)
Ammattilaisjoukkue(et)
2012–2016  2017–2022 2023–2024:  Argos/Giant-Shimano / Team Giant-Alpecin FDJ/Groupama-FDJ Q36.5 Pro Cycling Team
Suurimmat voitot
 Etoile de Bessèges 2014  Aika-ajon Ruotsin-mestaruus 2017, 2018, 2019 
 Tiedot päivitetty: 6. tammikuuta 2025 
Tobias Ludvigsson (s. 22. helmikuuta 1991 Jonsbo, Jönköpingin lääni) on ruotsalainen maantiepyöräilijä. Hän aloitti ammattilaisuransa Argos/Giant-Shimano / Team Giant-Alpecin -tallissa 2012–2016, edusti vuosina 2017–2022 FDJ/Groupama-FDJ-joukkuetta ja viimeisinä ammattilaisvuosinaan 2023–2024 Q36.5 Pro Cycling Team -tallia. Hän on kilpaillut myös maastopyöräilyssä.
Ludvigsson johti Italian ympäriajossa 2016 nuorten kilpailua etappien 1–3 jälkeen.
Saavutuksia

Lähteet: Pro Cycling Statsa, Cycling Archives
Aiheesta muualla

Virallinen sivusto (ruotsiksi)
Muovimies

| Muovimies |
| --- | --- |

Luoja(t):  Jack Cole
Kustantamo:  DC Comics
Ensiesiintyminen:  Police Comics nro 1 (1941)
Henkilötiedot
Oikea nimi:  Patrick O'Brian
Pituus:  185 cm
Paino:  81 kg
Edelliset ryhmäsidokset:  Oikeuden Puolustajat
Henkilöllisyydet:  Eel O'Brian
Voimat:  Venyy kumimaisesti
Muovimies (engl. Plastic Man) siviilinimeltään Patrick ”Eel” O'Brian on Quality Comicsin vuonna 1941 luoma sarjakuvahahmo ja supersankari. Hahmon ensiesiintyminen oli Police Comics -lehden numerossa #1 elokuussa 1941. Hahmon luoja ja ensimmäinen tekijä oli Jack Cole. Hahmo esiintyi Quality Comicsin sarjakuvissa vuosina 1941–1956 ja DC Comicsin sarjakuvissa vuodesta 1966 eteenpäin.
Hahmon kehittäminen

Hahmon luojan Jack Colen tehtyä itsemurhan vuonna 1958 hänen sarjakuvansa päättyi. DC Comics oli hankkinut Muovimiehen oikeudet, kun Quality Comics oli lopettanut toimintansa, ja uuden supersankarimuodin myötä Muovimies sai oman nimikkolehtensä joksikin aikaa. Muovimies on ollut parhaimmillaan humoristisissa sarjoissa, joissa on mukana usein tämän apulainen Woozy Winks.
1970-luvun tv-julkisuuden jälkeen Grant Morrison otti hahmon mukaan Oikeuden Puolustajien jäseneksi. Silloin tarinassa ”The Obsidian Age” selvisi, että Muovimies on kuolematon. Hän oli JLA:n aikamatkailun vuoksi kappaleina meren pohjalla 3000 vuotta, kunnes hänet löydettiin ja koottiin uudelleen.
Sarjakuvissa

Patrick ”Eel” O'Brian joutui orvoksi kymmenvuotiaana ja aloitti rikollisen elämän. Hän oli alun perin tavallinen murtovaras, jota vartija ampui olkapäähän erään ryöstön aikana. O'Brian putosi tämän seurauksena kemikaalihappoa täynnä olevaan altaaseen. Hän kuitenkin selvisi tästä hengissä ja pakeni kaupungin ulkopuolelle, kunnes hän lopulta pyörtyi uupumuksesta vuoren rinteellä. Hänet pelasti salaperäinen ryhmä munkkeja, jotka myös paransivat O'Brianin rikollisuuden polulta. Happo antoi erikoiskyvyt O'Brianille muuttaen hänet kumimaiseksi, ja hän kykeni muuttamaan kehoaan minkälaisiin muotoihin tahansa. O'Brian käytti sankarina nimeä Muovimies ja piti tummia laseja sekä punaisen ja keltaisen väristä asua, joka oli yhtä taipuisa kuin hän itse. Hän peitti todellisen henkilöllisyytensä valkoisilla suojalaseilla ja muotoilemalla kasvonsa uudelleen. O'Brianina hän säilytti uransa ja yhteydet alamaailmaan keinona kerätä tietoa rikollisesta toiminnasta. Myöhemmin Muovimies otti apulaisekseen kömpelön Woozy Winksin, jolla oli taianomainen yhteys luontoon, mikä suojeli häntä vahingoilta. Myöhemmin tämä kyky unohdettiin ja Woozysta tuli pelkkä tyhmä ja uskollinen Muovimiehen ystävä. Alkuperäisessä Golden Age/Quality Comicsin inkarnaatiossaan Muovimiehestä tuli lopulta kaupungin poliisivoimien ja sitten FBI:n jäsen. Kun hänestä tuli liittovaltion upseeri, hän oli melkein kokonaan hylännyt Eel O'Brian-identiteettinsä.
Muovimies liittyi myöhemmin Oikeuden Puolustajiin ja tarinassa ”Rock of Ages” Batman värväsi hänet soluttautumaan Lex Luthorin Injustice Leagueen naamioitumalla Jokeriksi, minkä hän tekee menestyksekkäästi. Muovimiehestä tuli myöhemmin Oikeuden Puolustajien täysjäsen ja hän avusti Liigan jäseniä useissa taisteluissa mm Prometheusta, Kenraali Wade Eilingiä, Amazoa ja Kuningatarmehiläistä vastaan. Tänä aikana hänestä tuli Teräksen ja Zaurielin läheinen ystävä.
Blackest Night tarinassa Muovimies silminnähden kuoli, kun Mustaksi Lyhdyksi muuttunut Vibe repi hänen sydämensä irti. Myöhemmin paljastui, että Muovimies selvisi hengissä hänen erikoiskykyjensä ansioista.
Syyskuussa 2011 The New 52 käynnisti uudelleen DC:n jatkuvuuden. Tällä uudella aikajanalla Muovimiestä harkittiin yhtenä YK:n tukeman Justice League Internationalin ehdokkaana. Häneltä evätään paikka joukkueessa, koska hän on liian arvaamaton. Tämä cameo-esiintyminen käsiteltiin myöhemmin uudelleen ”Eel” O'Brianin oikealla New 52 -esiintymisessä tarinassa Justice League (Vol. 2) #25 (helmikuu 2014).
Muovimiehellä on poika Luke O'Brian, joka on osittain perinyt isänsä erikoiskyvyt ja toimii Offspring nimisenä sankarina.
Flashpoint-maailmaan pohjautuvissa sarjakuvissa Muovimies toimii roistona sankarin sijaan.
Kyvyt

Muovimies pystyy venyttämään itseään mihin suuntaan haluaa lähes rajattomasti ja hallitsee jokaista ruumiinsa molekyyliä. Ei ole tunnettua rajaa sille, kuinka pitkälle Muovimies voi venyttää kehoaan. Hän voi kutistua muutaman tuuman pituiseksi (esiintynyt yhtenä Batmanin käyttövyötaskuista) tai tulla titaaniksi (pilvenpiirtäjien kokoiseksi). Hän voi vääntää kehoaan erilaisiin asentoihin ja kokoihin, jotka ovat mahdottomia tavallisille ihmisille, kuten olla täysin litteänä liukuakseen oven alle, käyttää sormiaan tavanomaisen lukon valitsemiseen, puristaa itsensä palloksi päästäkseen irti tavaroista ja puhaltaakseen kehonsa täyteen ilmaa. Hän voi myös käyttää kykyään naamioitumiseen muuttamalla kasvojensa ja vartalonsa muotoa, mikä edistää hänen työtään salapoliisina. Nestetilansa ansiosta Muovimies voi avata reikiä kehossaan ja muuttaa itsensä esineiksi, joissa on liikkuvia osia. Lisäksi hän voi muuttaa kehonsa massaa ja fyysistä rakennetta haluamallaan tavalla luomatta käytännössä mitään rajoituksia kokoille ja muodoille, joihin hän voi vääntyä. Ei ole mitään, johon hän ei voisi muuttaa kehoaan, mukaan lukien perusmuodot tai vaaralliset aseet, muiden supersankarien avatarit ja toimivat autot. Nämä venytysominaisuudet antavat Muovimiehelle ketteryyttä, joustavuutta ja koordinaatiota paljon ihmiskehon luonnollisten rajojen yli. Hän voi muuttaa voimaansa kasvattamalla tai lisäämällä lihaksia. Muovimies vaikuttaa myös olevan täysin immuuni telepatialle ja mielenhallinnalle. Batmanin mukaan Muovimies on ainoa henkilö koko maailmassa, joka kykenisi pysäyttämään Metsästäjän Marsista, jos tämä muuttuisi pahaksi. Muovimiehen sisäelimet ovat myös kumimaisia ja hän siirtää niitä ympäri kehoaan estääkseen haitat. Hän ei pidä aivojaan päässään, mikä on antanut hänelle mahdollisuuden selviytyä mestauksesta.
Muovimies muissa medioissa > Animaatioissa > The Plastic Man Comedy/Adventure Show

Muovimies tuli tunnetuksi 1970-luvun lopulla, kun hahmo alkoi seikkailla yhdysvaltalaisilla tv-kanavilla lauantaiaamuisin piirretyssä sarjassa The Plastic Man Comedy/Adventure Show, jossa häntä ääninäytteli Michael Bell. Sarjassa Muovimies on nimettömän salaisen viraston toimihenkilö, joka tekee yhteistyötä havaijilaisen apulaisen Hula-Hulan, hänen tyttöystävänsä Pennyn ja lopulta hänen poikansa Baby Plasin kanssa.
Muovimies muissa medioissa > Animaatioissa > Batman – pelottomat

Muovimies palasi takaisin televisioon vuonna 2008 animaatiosarjassa Batman – pelottomat, jossa hän esiintyy vierailevana hahmona. Hahmon alkuperää oli hivenen muokattu. Alun perin vartija ampui häntä olkapäähän, ja O'Brian putosi happoa täynnä olevaan altaaseen, kun taas animaatiossa hän oli Leijamiehen apulainen, jonka Batman sai putoamaan vahingossa kemikaalialtaaseen jahdatessaan tätä, mutta Batman pelasti O'Brianin ja auttoi tätä olemaan kunnollinen kansalainen rikollisuuden sijasta. Hahmoa ääninäytteli sarjassa Tom Kenny.
Muovimies muissa medioissa > Animaatioissa > Justice League Action

Muovimies esiintyy animaatiosarjassa Justice League Action, jossa häntä ääninäyttelee Dana Snyder. Sarjassa hänet esitetään hyvin koomisena hahmona, jota monet Oikeuden Puolustajat eivät ota vakavasti, vaikka hän onnistui useasti korjaamaan tilanteen jälkikäteen.
Muovimies muissa medioissa > Animaatioissa > Young Justice

Muovimies esiintyy cameo-roolissa animaatiosarjassa Young Justice, jossa hänellä ei ole puheroolia. Liityttyään Oikeuden Puolustajiin jaksossa ”Revelation”, hän liittyy Batmanin ja muiden Liigan jäsenten joukossa eroamaan ryhmästä osana ennalta suunniteltua vastausta YK:n pääsihteerin Lex Luthorin Liigaa vastaan ​​asettamiin rajoituksiin, jotta he voivat toimia vartijoina.
Muovimies muissa medioissa > Animaatioissa > Injustice

Muovimies esiintyy animaatioelokuvassa Injustice, jossa häntä ääninäyttelee Oliver Hudson. Elokuvassa Muovimies vapauttaa Mister Terrificin vedenalaisesta vankilasta ja auttaa muita Oikeuden Puolustajien jäseniä taistelussa Amazoa vastaan.
Muovimies muissa medioissa > Animaatioissa > Lego DC Comics Super Heroes: Justice League vs. Bizarro League

Muovimies esiintyy animaatioelokuvassa Lego DC Comics Super Heroes: Justice League vs. Bizarro League, jossa häntä ääninäyttelee Tom Kenny.
Muovimies muissa medioissa > Animaatioissa > Lego DC Comics Super Heroes: The Flash

Muovimies esiintyy animaatioelokuvassa Lego DC Comics Super Heroes: The Flash, jossa häntä ääninäyttelee Tom Kenny.