Cthulhu-tarusto
Historia > Lovecraftin piiri

Monet tunnetuimmista teksteistään Lovecraft julkaisi yliluonnollisiin tarinoihin erikoistuneessa pulp-lehti Weird Talesissa. Lovecraft oli aktiivisessa kirjeenvaihdossa monien pulp-kirjailijoiden kanssa. Monet heistä kirjoittivat juuri Weird Talesiin. Keskustelemisen ohella piirin jäsenet lähettelivät toisilleen omia tekstejään palautteen toivossa. He alkoivat myös sijoittaa teksteihinsä viittauksia toistensa novelleihin. Kyseessä oli mahdollisesti ensimmäinen kirjallinen ”jaettu universumi”.
Lovecraftin kannustamana monet kirjeenvaihtopiirin jäsenet alkoivat kirjoittaa Cthulhu-pastisseja. Ensimmäisenä ehti Frank Belknap Long, joka julkaisi novellit ”Avaruuden ahmijat” (1928) ja ”The Hounds of Tindalos” (1929) jo ennen vuosikymmenen vaihdetta. Vuonna 1930 ilmestyneessä pienoisromaanissa ”Kuiskaus pimeässä” Lovecraft mainitsi Clark Ashton Smithin keksimän Tsathoggua-jumalan. Pian tämän jälkeen Smith kirjoitti Necronomiconia käsitelleen novellin ”The Return of the Sorcerer”. Smith ei varhaisessa vaiheessa todennäköisesti juuri saanut Lovecraftilta vaikutteita, vaan Lovecraft pikemminkin alkoi viittailla Smithin teksteihin. August Derlethille vuonna 1933 lähettämässään kirjeessä Smith arveli: ”Näyttää siltä, että olen aloittamassa mytologiaa.” Smithille lähettämässään kirjeessä Lovecraft esitti humoristisen sukupuun, jonka mukaan molemmat kirjailijat polveutuivat suurista muinaisista.
Myös Robert E. Howard kirjoitti jo varhain muutamia tarustoon kuuluvia novelleja, mutta luopui pian aiheesta ja keskittyi omiin fantasiamaailmoihinsa. 1930-luvulla Lovecraftin piiriin liittyivät nuoret Robert Bloch ja Henry Kuttner, jotka kumpikin kirjoittivat useita Cthulhu-pastisseja sekä ennen että jälkeen Lovecraftin kuoleman. Lovecraft auttoi Blochia ja Kuttneria saamaan ensimmäiset novellinsa julkaisukuntoon. Novellissaan ”Kulkija tähdistä” (1935) Bloch tappoi Lovecraftia muistuttaneen hahmon. Vastapalveluksena Lovecraft kirjoitti novellin ”Vainooja pimeydestä” (1936), jossa kuolee Robert Blake -niminen hahmo. Paremmin muista Weird Tales -teksteistään tunnettu Hugh B. Cave kirjoitti joitakin lajityyppiin kuuluvia novelleja 1930-luvulla. Hieman ennen Lovecraftin kuolemaa kirjeenvaihtopiiriin liittynyt Fritz Leiber kirjoitti ensimmäiset Cthulhu-novellinsa vasta 1960-luvulla.
Lovecraftin piiriin kuulunut August Derleth kehotti 1931 Lovecraftia nimeämään tarustonsa ja ehdotti itse ”Hasturin mytologiaa”. Lovecraft vastasi saaneensa vaikutteita enemmän Arthur Machenilta ja Robert W. Chambersilta kuin Hasturin keksineeltä Ambrose Bierceltä.
Tiettävästi yksikään piirin jäsenistä ei muodollisesti pyytänyt Lovecraftilta lupaa epävirallisten jatko-osien kirjoittamiseen. Lovecraft suhtautui lainailuun myönteisesti ja alkoi vastavuoroisesti itsekin ottaa vaikutteita muilta Cthulhu-taruston varhaisilta kehittäjiltä. Hän perusteli lainaamista huomauttamalla, että viittaukset laajempaan taustatarinaan loivat tarinoihin todentuntua. Monet lukijat erehtyivätkin luulemaan Cthulhua ja Necronomiconia todellisiksi. Joshin ja Schultzin mukaan on kuitenkin liioittelua sanoa, että Cthulhu-tarusto olisi syntynyt Lovecraftin kannustamana. Pikemminkin muut jäljittelivät häntä oma-aloitteisesti, ja Lovecraft ylisti heidän saavutuksiaan vasta jälkikäteen, useimmiten pelkästä kohteliaisuudesta.
Varhaiset Cthulhu-kirjailijat kirjoittivat harvoin novelleja, joiden keskeisenä aiheena olisi ollut jokin Lovecraftin luomus. Sen sijaan he tyytyivät tekemään ohimeneviä viittauksia Lovecraftin keksimiin kuvitteellisiin hahmoihin, kirjoihin ja paikkoihin. Lovecraft kuoli 1937. Tämän jälkeen monet hänen kirjeystävänsä lopettivat Cthulhu-pastissien kirjoittamisen väliaikaisesti tai pysyvästi.