Ayaz İshaki
Elämä

İshaki (Ishakov) syntyi vuonna 1878 mullah-Ğiläcetdinin ja Qamäriyän perheeseen Kazanissa, Çistayn piirikunnan kylässä Yäwşirmä. Hän opiskeli 12-vuotiaaksi kotikylässään isänsä madrasassa ja jatkoi Tšistopolissa. İshaki, joka oli alkanut suosia enemmän jadidien uudistuksellista ajattelua ei suorittanut mullahin koulutustansa loppuun vaan siirtyi seuraavaksi opettajakouluun, mistä valmistui vuonna 1902. Tuona aikana İshaki alkoi myös opettelemaan venäjää ja näytti suurta kiinnostusta kirjailijoihin kuten Turgenev, Dostojevski, Tolstoi ja Tšehov.
1800−1900 taitteessa İshaki oli toiminut eri kansallisliikkeiden aktivistina, ollut mukana perustamassa sosialistivallankumouksellista yhdistystä ja julkaissut useita lehtiä. Kirjoittamassaan artikkelissa İshaki toivotti Helmikuun vallankumouksen tervetulleeksi.
Ufan kansalliskokouksessa 1917−1918, İshaki nimettiin tuolloin muodostetun, hyvin lyhytaikaiseksi jääneen Idel-Uralin valtion ulkoministeriksi. Bolševikkien päästyä valtaan, hän pakeni Kaukoitään ja tuli Japanin kautta Berliiniin 1922. Sinne saapui myös hänen Suomen kautta Venäjältä paennut tyttärensä, myöhemmin arvostettuna turkologina tunnettu Saadet Çağatay. Ayaz İshaki toimi Berliinissä Azadiye Şark (Idän Vapaus) -lehden toimituksessa sekä oli mukana perustamassa "Turan" -seuraa, joka piti tärkeänä turkkilaisten kansojen yhtenäisyyttä. Vuodet 1925−1926 hän oleskeli Turkissa.
Vuonna 1927, İshaki muutti Varsovaan, missä hän aloitti toimintansa Prometheus -järjestössä. İshakin oli kutsunut itse Józef Piłsudski, johon hän oli tutustunut vuosia aikaisemmin ollessaan vangittuna Arkangelin alueella. Seuraavana vuonna hän perusti "Idel-Uralin itsenäisyyskomitean" (Idel-Ural Istiklal Komitasy) ja alkoi julkaista "Milli Yul" (Kansallinen Tie) -lehteä, jonka nimi muutettiin 1931 muotoon "Yaña Milli Yul" (Uusi Kansallinen Tie). Lehti painettiin Berliinissä, jossa sen Varsovassa asunut julkaisija İshaki kävi vain satunnaisesti. Arabialaisin kirjaimin julkaistulla lehdellä oli kirjeenvaihtajia Kiinassa, Mantsuriassa, Japanissa, Turkissa, Suomessa, Puolassa ja Romaniassa.
Ayaz İshakin Kaukoidän matkan aikana vuosina 1933−1935, lehden päätoimittajana toimi hänen tyttärensä. Yaña Milli Yul -lehti informoi sekä Idel-Uralin alueella elävien turkinsukuisten kansojen vaikeuksista että Neuvostoliitosta siirtolaisiksi muuttaneiden maanmiesten elämästä uusissa olosuhteissa. Lehteä tilattiin myös moniin tataarikoteihin Suomessa ja sen saapumista odotettiin aina innolla.
Helmikuussa vuonna 1938, İshaki järjesti Idel-Uralin 20-vuotismuistojuhlat Varsovassa. Juhliin lähti myös Suomen ja etenkin Tampereen tataariyhteisön jäseniä.
Saksan hyökättyä Puolaan syksyllä 1939, Ishakin lehti lakkautettiin. Hän matkusti tyttärensä ja vävynsä kanssa useiden välietappien kautta Turkkiin. Ayaz İshaki kuoli vuonna 1954 Ankarassa, tyttärensä luona. Hänet haudattiin omasta toivomuksestaan Istanbuliin, Edirnekapın hautausmaalle, jossa lepäsi jo hänen läheinen ystävänsä ja työtoverinsa Yusuf Akçura.
İshakin julkaisut käsittelivät usein aiheita kuten panturkkilaisuus, Volgan muslimien autonomia, Venäläisten sortopolitiikka, jadidismi ja nationalismi. Poliittisen radikalisminsa vuoksi hän tuli pidätetyksi useita kertoja. İshaki julkaisi lukuisia lyhyt-tarinoita, romaaneja, näytelmiä, muistelmia ja käännöksiä historiallisista esseistä.