stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Claudius
Aiheesta muualla

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
Garret G. Fagan: Claudius An Online Encyclopedia of Roman Emperors.
Klynne, Allan: Claudius – ”Kummajainen” pelasti Rooman Maailmanhistoria.net.  18.5.2017. Viitattu 12.10.2018.
Christensen, Else: Neron äiti oli Rooman häikäilemättömin nainen Historianet.fi.  20.9.2017. Viitattu 12.10.2018.
Kokkonen, Yrjö: Murhamies ja elostelija – Kuinka hullu hallitsija keisari Nero olikaan? Yle – uutiset.  25.7.2016. Viitattu 12.10.2018.
Momigliano, Arnaldo Dante: Claudius Encyclopædia Britannica.  9.10.2018. Viitattu 12.10.2018 (englanniksi).
Wasson, Donald L.: Claudius   Ancient History.  18.10.2011 . Viitattu 12.10.2018 (englanniksi).
Cavendish, Richard    : Death of the Emperor Claudius     History Today    .  10.10.2004    . Arkistoitu 12.10.2018  . Viitattu 12.10.2018 (englanniksi)   .
| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
| Edeltäjä: Caligula | Rooman keisari | Seuraaja: Nero |
| Auktoriteettitunnisteet  |
| --- | --- |
Kansainväliset:  FAST  ISNI  VIAF 2  3  4  WorldCat 
Kansalliset:  Norja  Espanja  Ranska  BnF data  Katalonia  Saksa  Israel  Suomi (KANTO)  Belgia  Yhdysvallat  Ruotsi  Latvia  Tšekki  Kreikka  Alankomaat  Puola  Vatikaani 
Tieteilijät:  CiNii 
Taiteenala:  ULAN 
Henkilöt:  Deutsche Biographie  DDB 
Muut:  Dictionnaire historique de la Suisse  SNAC  IdRef  Te Papa (New Zealand) 
Lawrence Alma-Tademan maalaus Gratusista julistamassa verhon takana piileskelevän Claudiuksen imperaattoriksi.
Oskar

| Oskar |
| --- | --- |
Nimipäivä:   
– suomenkielinen:  1. joulukuuta
– ruotsinkielinen:  1. joulukuuta
– ortodoksinen:  –
Muunnelmia:  Oskari
Vastineita eri kielissä:  Oscar
Nimen alkuperä:  engl. Osgar, "Jumalan keihäs"
Infobox OKNimi-testi OK: 
Oskar on miehen etunimi, Oskari-nimen skandinaavinen vastine. Digi- ja väestötietoviraston mukaan Oskar on huhtikuuhun 2024 mennessä ollut Suomessa etunimenä 16 119 miehellä.
Oskarin nimipäivä on sekä suomen- että ruotsinkielisen kalenterin mukaan 1. joulukuuta. Muodossa Oskar nimi lisättiin suomenkieliseen kalenteriin vuonna 2020; jo ennestään samalla päivällä oli nimen muunnos Oskari.
Tunnettuja Oskar-nimisiä > Kuninkaita ja prinssejä

Oskar I (1799–1859), Ruotsin ja Norjan kuningas 1844–1859
Oskar II (1829–1907), Ruotsin kuningas 1872–1907, Norjan kuningas 1872–1905
Oskar (1888–1958), saksalainen prinssi, keisari Vilhelm II:n poika
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Oskar Wikimedia Commonsissa
Luettelo zombielokuvista

Tämä on luettelo, johon koottu joitakin zombielokuvia.
28 päivää myöhemmin (28 Days Later , 2002)
28 viikkoa myöhemmin (28 Weeks Later, 2007)
Abraham Lincoln vs. Zombies (2012)
Aivokuollut (Braindead, 1992)
Alive (2020)
Army of the Dead (2021)
Bio Zombie (1998)
The Cabin in the Woods (2011)
The Crazies (1973)
The Crazies (2010)
Dark Floors (2008)
Dawn of the Dead (1978)
Day of the Dead (2008)
Day of the Dead 2: Contagium (2005)
Dead & Breakfast (2004)
Doomsday Book, 2012)
Død snø (2008)
Død snø 2 (2014)
Elävien kuolleiden paluu (The Return of the Living Dead , 1985)
Return of the Living Dead 2 (1988)
Return of the Living Dead 3 (1993)
Return of the Living Dead: Necropolis (2005)
Return of the Living Dead: Rave to the Grave (2005)
Elävien kuolleiden päivä (Day of the Dead, 1985)
Elävien kuolleiden yö (Night of the Living Dead, 1968)
Evil Dead (1981)
Grindhouse: Planet Terror (2007)
Hautaholvi Helvettiin (Le notti del terrore, 1981)
Horror Stories, 2012)
I Am Legend (2007)
Juna Busaniin (Train to Busan , 2016)
Seoul Station (2016)
Peninsula (2020)
Junk: Shiryô-gari (2000)
Karanteeni (Quarantine , 2008)
Quarantine 2: Terminal (2011)
Kuolleiden aamunkoitto (Dawn of the Dead, 2004)
Kuolleiden talvi (2005)
Kuolleiden valtakunta (Land of the Dead , 2005)
Diary of the Dead (2007)
Survival of the Dead (2009)
Käärme ja sateenkaari (The Serpent and the Rainbow, 1988)
Lötköjen yö (Night of the Creeps, 1986)
Maggie (2014)
Night of the Living Dead (1990)
Noituutta (Dead & Buried, 1981)
Outpost (2008)
The Rage (2007)
Raiders of the Living Dead (1986)
Rampant  (2018)
REC (2007)
REC 2 (2009)
REC 3: Genesis (2012)
Resident Evil (2002)
Resident Evil: Apocalypse (2004)
Resident Evil: Tuho (Resident Evil: Extinction, 2007)
Resident Evil: Afterlife (2010)
Resident Evil: Retribution (2012)
Resident Evil: The Final Chapter (2016)
Resident Evil: Degeneration (2007)
Resident Evil: Damnation (2012)
Resident Evil: Vendetta (2017)
Resident Evil: Welcome to Raccoon City (2021)
Rise of the Zombies (2012)
Route 666 (2001)
Shaun of the Dead (2004)
The Signal (2007)
Slices of Life (2010)
Slime City Massacre (2008)
Slither (2006)
Stacy (2001)
The Stink of Flesh (2005)
Valkoinen zombi (White Zombie, 2007)
Versus (2000)
Uinu, uinu lemmikkini (1989)
Uinu, uinu lemmikkini 2 (1992)
Warm Bodies (2013)
War of the Dead (2011)
Wild Zero (2000)
World War Z (2013)
Zombi 3 (1988)
Zombi 4 (1988)
Zombie Flesh Eaters (1979)
Zombie High (1987)
Zombi Holocaust (1980)
Zombi Horror (1981)
Zombieland (2009)
Zombieland: Double Tap (2019)
Zombie Night (2003)
Zombie Night 2 (2006)
Zombie Nightmare (1986)
Zombies (2003)
IVL A.22 Hansa

| I> V.L. A.22 Hansa |
| --- | --- |
 A.22 Hansa Suomen ilmailumuseossa
Tyyppi:  Meritoimintakone
Alkuperämaa:  Suomi
Valmistaja:  Ilmailuvoimien lentokonetehdas
Ensilento:  4. marraskuuta 1922
Esitelty:  1922
Poistettu käytöstä:  1936
Pääkäyttäjät:  Suomen ilmavoimat
Valmistusmäärä:  120 
Valmistusvuodet:  1922–1925
Kehitetty mallista:  Hansa-Brandenburg W.33
I.V.L. A.22 Hansa oli suomalaisen Ilmailuvoimien lentokonetehtaan 1920-luvulla valmistama yksimoottorinen ja -tasoinen, kaksipaikkainen meritoimintakone. Koneita valmistettiin saksalaisen Hansa und Brandenburgische Flugzeugwerken myymällä lisenssillä 120 kappaletta.
Taustaa

Hansa und Brandenburgische Flugzeugwerke oli ensimmäisen maailmansodan tunnetuimpia vesikonevalmistajia. Brandenburg W 12 - kaksipaikkainen ja -tasoinen hävittäjä- ja tiedustelukone - oli vuonna 1916 lajinsa huippua. Ernst Heinkel suunnitteli sen pohjalta (muuttamalla koneen kaksitasosta yksitasoksi ja muuttamalla kellukkeiden tuentaa) W 29 -koneen. Vastuksen vähentäminen oli välttämätöntä, koska laivaston koneisiin ei riittänyt tehokkaita moottoreita. Prototyyppi lensi ensilentonsa 27. maaliskuuta 1918, hyväksyttiin 4. huhtikuuta 1918 ja otettiin sarjavalmistukseen 13. huhtikuuta 1918. W 29 -koneita rakennettiin Saksan laivastolle yhteensä noin 230.
Suurikokoisempi W 33, joka oli suunniteltu tehokkaammalle moottorille, tilattiin 24. huhtikuuta 1918. Kolme prototyyppiä valmistui lokakuussa 1918 ja vain seitsemän konetta kaikkiaan 26:sta valmistuneesta ehdittiin luovuttaa ennen sodan päättymistä. Saksalaisissa W 33 -koneissa oli 245 hv:n Maybach-moottori.
Norja osti brittien suostumuksella W 33:n valmistuslisenssin tammikuussa 1921. He ehtivät - ennen suomalaisia - kerätä monta rautatievaunullista W 33:n puolivalmisteita. Norja valmisti vuosina 1921–1929 kaikkiaan 12 W 33 -lisenssikonetta (Måke II ja Måke III), jotka oli varustettu 260 hv:n Mercedes-moottoreilla.
Hankinta Suomeen

Suomalaiset pääsivät tutustumaan W 29-koneeseen Libaussa syksyllä 1918. Suomi osti toukokuussa 1921 rajoittamattoman valmistuslisenssin suuremmasta W 33-koneesta. Ennen valmistuksen aloitusta suunnitelmat jouduttiin päivittämään ja kääntämään suomeksi. Vuotta myöhemmin toukokuussa 1922 hankittiin myös lujuuslaskelmat. Koska lisenssi koski vain koneen rakennetta, jouduttiin mm. aseiden ja pommien sijoittelu suunnittelemaan itse. Myös moottorin vaihtuminen alkuperäisestä Maybach-moottorista 300 hv:n FIAT-moottori pakotti moneen muutokseen. Valtion Lentokonetehtaan edeltäjän - Ilmailuvoimien Lentokonetehtaan - tekemät muutostyöt olivat niin mittavat, että oman tyyppimerkinnän (I.V.L. A.22 "Hansa") antaminen koneelle oli perusteltua.
Ensimmäinen Hansa valmistui 15. lokakuuta 1922 ja toinen 15. marraskuuta 1922. Vuonna 1923 rakennettiin 24 Hansaa ja vuonna 1924 40 Hansaa. Yksilönumerosta 60 alkaen Hansaa rakennettiin varastoon, sillä ilmavoimien tarve oli tyydytetty ja merilentoeskaaderien hallit täynnä. Valmistus piti lopettaa 78:n Hansan jälkeen vuonna 1925 mutta työllisyyssyistä rakentamista jatkettiin. Viimeinen Hansa valmistui ja luovutettiin heinäkuussa 1926.
Kaikkiaan rakennettiin 120 Hansaa, joista 118 Suomen ilmavoimille ja kaksi myytiin vuonna 1926 Latvialle. Valmistusmäärä oli Suomen ilmailun historian suurin kunnes PIK-20-purjekoneiden valmistusmäärä 1970-luvulla ylitti sen.
Käyttö Suomessa

Suomen ilmavoimat käytti Hansaa meritoimintakoneena ja talvisin suksikoneena 1923–1935. Vuoden 1932 loppuun mennessä oli poistettu käytöstä jo 105 Hansaa; tyypin viimeinen lento lienee tapahtunut 3. elokuuta 1935 lentonäytöksessä Suur-Merijoella. Viimeiset poistot kirjattiin vuonna 1936.
Hansoilla lennettiin yli 35 000 tuntia. Onnettomuuksia tapahtui 20 ja niissä menetti henkensä 42 ihmistä. Hansan meritoimintakoneena korvasi Blackburn Ripon.
Museokoneita Suomessa

Suomen ilmailumuseossa on yksi Hansa, IL-2 (entinen 4.D.2), valmistusnumero 2.
Tekniset tiedot

Lähde: lähde?
Yleiset ominaisuudet
Miehistö: 2–3
Pituus: &&&&&&&&&&&&&011.010000011,10 m
Kärkiväli: &&&&&&&&&&&&&015.085000015,85 m
Tyhjäpaino: &&&&&&&&&&&01500.&&&&001 500 kg
Lentopaino: &&&&&&&&&&&02124.&&&&002 124 kg
Voimalaite: &&&&&&&&&&&&&&01.&&&&001 × Fiat A.12bis -kuusisylinterinen rivimoottori; &&&&&&&&&&&&0224.&&&&00224 kW (&&&&&&&&&&&&0300.&&&&00300 hv)
Suoritusarvot
Suurin nopeus: &&&&&&&&&&&&0180.&&&&00180 km/h
Matkalentonopeus: 0Virhe lausekkeessa: tunnistamaton välimerkki ”–”..0Virhe lausekkeessa: tunnistamaton välimerkki ”–”.130–150 km/h
Nousuaika: 7 min 1 000 metriin, 25–26 min 3 000 metriin
Aseistus
4 × 10 kg pommia rungon alla (suunniteltua konekivääriaseistusta ei koskaan asennettu)
Aiheesta muualla

Suomen Ilmavoimien lentokilpailut v. 1926 – Yle Elävä arkisto, 4 min 56 s video Hansakoneilla järjestetyistä lentokilpailuista maaliskuussa 1926 Helsingin edustalla
Valtion lentokonetehtaan ja Valmetin valmistamia lentokonetyyppejä
| --- | --- |
IVL ja VL:  A.22 Hansa  C.24  C.25  K.1 Kurki  D.26/27 Haukka  Sääski  E.30/31 Kotka  F.30 Paarma  Tuisku  Viima  Pyry  Humu  Myrsky  Pyörremyrsky 
Valmet:  Tuuli II  Vihuri  Tuuli III  L-70 Vinka  PIK-23 Towmaster  L-90 Redigo 
Suunnitellut konetyypit:  B  Puuska  Tuuli I  Vihuri 
Japanin laivaston W29
Latvialle myyty Hansa 4.G.100.
IL-2 Suomen Ilmailumuseossa Vantaalla kesäkuussa 2008.
COSMO-Skymed

COSMO-Skymed on italialainen neljän identtisen kaukokartoitussatelliitin järjestelmä, joka on tarkoitettu etenkin Välimeren alueen seurantaan. Järjestelmään kuuluu myös COSMO-Skymed Second Generation, joka on kahden satelliitin lisäosa COSMO-Skymediin.  Yhteensä satelliitteja on siis kuusi. Perussarjan ensimmäinen satelliitti laukaistiin 8. kesäkuuta 2007 Delta II-kantoraketilla Yhdysvaltain Vandenbergin sotilastukikohdasta. Toinen satelliitti pääsi radalleen 9. joulukuuta 2007 ja kolmas 25. lokakuuta 2008. Viimeinen satelliitti laukaistiin radalleen 6. marraskuuta 2010.
Kaukokartoitussatelliittien järjestelmä

Satelliittijärjestelmän nimi tulee englannin kielen sanoista "Constellation of Small Satellites for Mediterranean basin observation". Se koostuu neljästä satelliitista, minkä ansiosta se pystyy kuvaamaan samoja kohteita suhteellisen tiheään. Satelliitit seuraavat sadon kasvua, ottavat kuvia karttojen valmistusta varten, tarkkailevat Italian merialueita ja pyrkivät myös osaltaan estämäänselvennä mediassa laittomaksi kuvattua muuttoliikettä Afrikasta Italiaan. Kuvien resoluutio on noin yksi metri. Satelliittijärjestelmää kutsutaan kaksikäyttöiseksi, koska sen toimintaa rahoittaa Italian avaruusjärjestön (ASI) lisäksi Italian puolustusvoimat.
Satelliittien tekniikkaa

Satelliitit on kehittänyt projektin alkaessa vielä täysin italialainen Alenia Spazio-yhtiö, joka on nykyisin osa ranskalais-italialaista Thales Alenia Space -yhtiötä. Italialaiset yritykset Galileo Avionica ja Laben kehittivät satelliitin X-kaistan SAR-tutkan jne. kriittisiä komponentteja. Satelliitti perustuu ASIn kehittämään PRIMA-satelliittirunkoon. Sen massa on 1700 kg. Se lentää 619 km korkealla naparadalla, jonka inklinaatio on 97,9 astetta. Kunkin satelliitin elinikä on viisi vuotta.
Telespazio kehitti järjestelmän vaativat maa-asemat ja tietokonejärjestelmät.
Toinen sukupolvi

Italian puolustusministeriö ja Italian avaruusjärjestö julkaisivat vuoden 2009 alussa virallisesti toisen sukupolven COSMO-Skymed -toteutusohjelman. Toisen sukupolven satelliittien on tarkoitus lopulta korvata ensimmäisen sukupolven satelliitit.Helmikuun 12. päivänä 2009 kenraali Vincenzo Camporini ja ASI johtaja Enrico Saggese allekirjoittivat ensimmäisen asiaa koskevan sopimuksen. Sopimus kahden ensimmäisen satelliitin rakentamisesta allekirjoitettiin 2015 syyskuussa. Joulukuussa 2020 tilattiin myös kaksi seuraavaa satelliittia.
Kaksi COSMO-Skymed Second Generation satelliittia laukaistiin 18. joulukuuta 2019 ja 31. tammikuuta 2022. Satelliiteista osa kuuluu eräiden EU-maiden MUSIS-tiedustelusatelliittiohjelmaan (Multinational Space-based Imaging System). Toisen sukupolven satelliittiohjelma on osa ESA:n kolmannen osapuolen ohjelmaa, jonka sopimukset Italian avaruusjärjestö ASI:n kanssa velvoittavat CSG:n jakamaan tietoa lennoiltaan.
Loput kaksi ensimmäisen sukupolven satelliittia korvaavat toisen sukupolven satelliitit laukaistaan tulevina vuosina.
Aiheesta muualla

ASIn Cosmo-Skymed sivusto
American Film Instituten 100-vuotissarja

American Film Instituten 100-vuotissarja on American Film Instituten laatima sarja, jonka tarkoituksena oli juhlia Yhdysvaltain 100-vuotista elokuvateollisuutta ja herättää mielenkiintoa Yhdysvaltain elokuvien historiaa kohtaan. Sarjaa julkaistiin kymmenen vuoden ajan vuodet 1998–2008.
Listat ovat seuraavat:
1998: 100 parasta elokuvaa
1999: 50 suurinta elokuvatähteä (25 suurinta mies- ja naiselokuvatähteä)
2000: 100 hauskinta komediaa
2001: 100 jännittävintä elokuvaa
2002: 100 romanttisinta elokuvaa
2003: 100 suurinta elokuvasankaria ja -roistoa (50 suurinta elokuvasankaria ja -roistoa)
2004: 100 hienointa elokuvalaulua
2005: 100 hienointa elokuvasitaattia
2005: 25 hienointa elokuvasävelmää (erikoistapahtuma Hollywood Bowlissa; ei televisioitu)
2006: 100 ylistetyintä elokuvaa
2006: 25 parasta musikaalia (erikoistapahtuma Hollywood Bowlissa; ei televisioitu)
2007: 100 parasta elokuvaa (10. vuosipäivän uusintalaitos)
2008: 10 Top 10
Aiheesta muualla

AFI:n 100-vuotissarja kotisivuillaan (englanniksi)
Nostalgiaa (Kari Tapion albumi)

| Nostalgiaa Kari Tapio |
| --- | --- | --- |

Cover-albumin tiedot
 Äänitetty : 1965–1971 (taustat)   kevättalvella 1976 (laulu)
 Studio : Finnvox-studiot (laulu)
 Julkaistu: 1976
 Formaatti: LP-levy (HSLP 166)   CD-levy (5052498455522)
 Tuottaja(t): Scandia-Musiikki
 Tyylilaji: latino, iskelmä, pop, country
 Kesto: 38.06
 Levy-yhtiö: Scandia-Musiikki   Warner Music Group (CD)
 Levymerkki: Scandia   Warner Music Finland (CD)
Muut kannet
   Albumin takakansi.
Listasijoitukset
  Suomi: Ei listasijoitusta.
Kari Tapion muut julkaisut
| Aikapommi 1974 | Nostalgiaa 1976 | Klabbi 1976 |
Nostalgiaa on suomalaislaulaja Kari Tapion toinen studioalbumi vuodelta 1976. Albumin kaikki kappaleet ovat ulkomaisia käännöskappaleita ja levy-yhtiö Scandia halusi käyttää aikaisemmin äänitettyjä taustoja. Kappaleen taustaraidat ovat yhtä lukuun ottamatta Dannyn 1960- ja 70-lukujen kappaleista.
Levy kattaa lukusisia hitaita latinalaisrytmisiä kappaleita, joihin Tapion hieman venyttelevä laulutyyli sopii. Kappaleiden sovitukset ovat Esko Linnavallin ja Jaakko Salon käsialaa.
Tietoa kappaleista ja tyylistä

Vanhojen taustanauhojen käyttö osottautui hieman hankalaksi, koska ensimmäiset taustat ovat 1960-luvun alusta ja viimeisimmät 1970-luvun alusta. Äänitystekniikka ja soundit ehtivät kymmenessä vuodessa kehittyä huomasti eteenpäin ja tämä asia on huomattavissa levyn musiikissa.
Levyn aloittaa Dannyn versiona suursuosion saanut, espanjalaisen Augusto Alguerón sävellys ”Vähän ennen kyyneleitä”, jonka Esko Linnavalli sovitti suurelle kokoonpanolle sähkökitaran ollessa isossa roolissa. Seuraavaksi kuullaan alun perin Bobby Baren vuonna 1963 levyttämä country-kappale ”Tukholma”, jonka suomalaisversion pohjat äänitettiin Jaakko Salon sovittamana vuonna 1968. Taustayhtyeenä kappaleella toimii Paroni Paakkunaisen johtama The Islanders. ”Amado mio” kuultiin alun perin Rita Hayworthin tähdittämässä elokuvassa Gilda (1946). Kappale on avausraidan tapaan latinotyylinen ja Salon sovituksessa korostuvat puhallinsoittimet kuten Esa Pethmanin huilu ja Unto Haapa-ahon baritonisaksofoni. ”Pistolero” esitettiin Roy Orbisonin ja Bill Deesin kanssa elokuvassa The Fastest Guitar Alive (1967). Linnavalli sovitti kappaleen Dannyn levytettäväksi jo heti seuraavana vuonna. Tapion versiosta puuttuu Dannyn versiossa kuultavat taustalaulut. ”Vain lunta kaikkialla” oli italialaislaulaja Salvatore Adamon suurimpia hittejä. Suomenkielisen version Salo sovitti suurelle kokoonpanolle, johon kuuluvat 11-henkinen jousiryhmä sekä laaja taustakuoro, jossa laulaa muun muassa Pirkkoliisa Tikka. ”Hiljainen kitara”-kappaleen sovitus on hyvin lähellä alkuperäisen Perry Comon version sovitusta. A-puolen päättää Eino Grönin, Henry Theelin sekä Olavi Virran aikaisemmin levyttämä ”Kenties, kenties, kenties”, johon Salo teki huilufillejä sisältävän sovituksen.
B-puolen avausraitana toimii ”Rebecca”, johon Linnavalli teki mahtipontisen sovituksen, jossa käytetään hyvin paljon lyömäsoittimia. Niitä soittavat nuori rumpalinalku Nappi Ikonen, brasiliaisen musiikin ystävä Matti Koskiala ja Erkki Valaste. ”Sanoit liian paljon” -kappaleen Salon sovitus on peräisin laulaja Johnny Liebkindin suomalaisesta versiosta 1967. ”Kasvot hämärässä”-kappaleessa käytettiin Dannyn levytysversion taustoja vuodelta 1966. Tunnetuimman version kappaleesta on levyttänyt Dean Martin. Samalta vuodelta on peräisin myös kappaleen ”Viisi viimeistä minuuttia” taustanauhat. Salon sovituksessa instrumentaalissa väliosassa tempo kasvaa tuplaten. ”Kuin filminauhaa”-kappaleen sovitus on myös Salon käsialaa. Levyn kaksi viimeistä kappaletta ”Salattu suru” ja ”Suudelmin suljetut kirjeet” kappaleissa soundien kehittymisen näkee hyvin. Ensiksi mainittu tuli tunnetuksi rautalankayhtye The Renegades -yhtyeen esittämänä ja suomeksi laulettuna Dannyn esittämänä The Renegadesin alkuperäisraidan ja Linnavallin studiokokoonpanon säestämänä. Jälkimmäisen kitarasoolon soittaa Nono Söderberg.
Kappaleet > A-puoli

Vähän ennen kyyneleitä – 2.36 (alkup. ”Il ángel de la guarda”, säv. A. Algueró, alkup. san. A. Kaps, suom. san. K. Tuomisaari, sov. E. Linnavalli)
Tukholma – 2.33 (alkup. ”Detroit City”, säv. ja alkup. san. D. Dill – M. Tillis, suom. san. J. Raittinen, sov. J. Salo)
Amado mio – 2.35 (alkup. ”Amado mio”, säv. ja alkup. san. Fisher – Roberts, suom. san. K. Tuomisaari, sov. J. Salo)
Pistolero – 3.02 (alkup. ”Pistolero”, säv. ja alkup. san. R. Orbison – B. Dees, suom. san. J. Repo, sov. E. Linnavalli)
Vain lunta kaikkialla – 2.37 (alkup. ”Tombe la neige”, säv. ja alkup. san. S. Adamo, suom. san. A. Rinne, sov. J. Salo)
Hiljainen kitara – 3.00 (alkup. ”Gringo’s Guitar”, säv. ja alkup. san. C. Walker, suom. san. J. Vainio, sov. E. Linnavalli)
Kenties, kenties, kenties – 2.57 (alkup. ”Quizas, quizas, quizas / Perhaps, perhaps, perhaps”, säv. ja alkup. san. O. Farres, suom. san. T. Lahtinen, sov. J. Salo)
Kappaleet > B-puoli

Rebecca – 2.27 (alkup. ”Rebecca”, säv. ja alkup. san. Pagano – Loti – Madinez, suom. san. K. Tuomisaari, sov. E. Linnavalli)
Sanoit liian paljon – 2.41 (alkup. ”Felicia”, säv. ja alkup. san. J. Pisano, suom. san. P. Reponen, sov. J. Salo)
Kasvot hämärässä – 2.42 (alkup. ”¿Quién Será? / Sway”, säv. P. Rodriguez Rosas, alkup. san. P. Beltrán Ruiz – M. Traconis, suom. san. J. Vainio, sov. J. Salo)
Viisi viimeistä minuuttia – 3.11 (alkup. ”Los últimos cinco minutos”, säv. M. Aznar, alkup. san. S. Baggieri, suom. san. Saukki, sov. J. Salo)
Kuin filminauhaa – 2.18 (alkup. ”Un aguilone”, säv. R. Sanna, alkup. san. D. Pieretti, suom. san. K. Tuomisaari, sov. J. Salo)
Salattu suru – 2.59 (alkup. ”My Heart Must Do the Crying”, säv. ja alkup. san. Brown – Gibson – Johnson – Mallet, suom. san. K. Tuomisaari, sov. E. Linnavalli)
Suudelmin suljetut kirjeet – 2.46 (alkup. ”Sealed with a Kiss”, säv. G. Geld, alkup. san. P. Udell, suom. san. R. Kouta, sov. J. Salo)
Lähde:
Tekijät

Kari Tapio (oik. Kari Jalkanen) – laulu
Tekijät > Muusikot

Kappaleiden 1–8 ja 10–14 taustanauhat peräisin Dannyn alkuperäisistä suomalaisversioista. Kappaleen 9 taustanauhat peräisin Johnny Liebkindin alkuperäisestä suomalaisversiosta.
Esko Linnavalli – kapellimestari (1, 4*, 6, 8, 12), piano (9, 10–12), urut (1, 3)
Jaakko Salo – kapellimestari (2, 3, 4*, 5, 7, 9–12, 14), piano (1, 5, 8), urut (14)
Vieno Kekkonen – taustalaulu (13)
Pentti Lasanen ja Märta Rif – taustalaulu (6)
Kai Lind ja Kai Ruohonen – taustalaulu (6, 13)
Ritva Mustonen – taustalaulu (5, 13)
Pirkkoliisa Tikka – taustalaulu (5)
Irma Tapio – taustalaulu (6)
Seppo Keurulainen – kitarat (5, 12, 14)
Heikki Laurila – kitarat (1, 4–6, 8–12, 14)
Raimo Sarkio – kitarat (1, 3, 6, 8–11, 14)
Pekka Stevander – kitarat (3)
Nono Söderberg – kitarat (14)
Taisto Wesslin – kitarat (12)
Kaj Westerlund – kitarat (4)
Olle Wiberg – kitarat (1)
Matti Bergström – basso (5)
Erkki Seppä – basso (1, 3, 4, 6, 8–13)
Nappi Ikonen – rummut ja lyömäsoittimet (8–11)
Ilpo Kallio – rummut (1, 4, 9, 11, 12), lyömäsoittimet (4, 6, 9, 11, 12)
Matti Koskiala – rummut ja lyömäsoittimet (8)
Ossi Kuula – rummut ja lyömäsoittimet (9)
Matti Oiling – rummut ja lyömäsoittimet (5, 14)
Emil Rikkonen – rummut ja lyömäsoittimet (5)
Christian Schwindt – rummut (12, 14), lyömäsoittimet (6, 12, 14)
Erkki Valaste – rummut ja lyömäsoittimet (3–5, 8–11)
Lähde:
(*) Kappaleessa ”Pistolero” (4) kapellimestarina joko Linnavalli tai Salo.
Kappaleen ”Kenties, kenties, kenties” (7) muusikot tunnistamattomia. Kappaleen ”Rebecca” (8) taustalaulajat tunnistamattomia.
Tekijät > Muusikot > Puhallinryhmä

Kappaleen ”Pistolero” trumpetistit ja pasunistit tunnistamattomia.
Juhani Aalto – pasuunat (8, 12)
Erkki Koskimo ja Risto Räty – pasuunat (5)
Seppo Peltola – pasuunat (9, 12)
Pauli Granfelt ja Olavi Koskela – trumpetit (5)
Erkki Karjalainen – trumpetit (8, 11)
Jörgen Petersen – trumpetit (8, 9, 12)
Ossi Runne – trumpetit (9)
Tauno Virtanen – trumpetit (12)
Unto Haapa-aho – baritonisaksofoni (3, 8)
Mauno Nelimarkka – käyrätorvi (14)
Esa Pethman – huilu (3)
Pekka Pöyry – huilu (10)
Lähde:
Tekijät > Muusikot > Jousiryhmä

Keijo Aulanne, Pauli Granfelt ja Tauno Tiikkainen – viulut (1)
Olavi Haapalainen – viulut (12, 13)
Jouni Heinonen, Jaakko Santasalo ja Jorma Ylönen – viulut (12)
Ulf Hästbacka – viulut (5, 12)
Erkki Inkinen – viulut (1, 5, 13)
Fritz Kilanto, Aarne Laukkonen ja Tomi Lintuniemi – viulut (13)
Pertti Kiri – viulut (5, 12)
Osmo Kurki, Markku Seppänen ja Martti Suomi – viulut (5)
Seppo Kurki – viulut (1, 5)
Jorma Rahkonen – viulut (1, 13)
Jorma Bergman – alttoviulut (5, 12)
Mauri Pietikäinen – alttoviulut (5)
Jorma Juntunen – alttoviulut (1)
Aito Leppänen – alttoviulut (13)
Ahti Pilvi – alttoviulut (1, 13)
Jorma Taivainen – alttoviulut (12)
Veli-Pekka Bister – sellot (5)
Pentti Palmu – sellot (5, 12)
Heikki Rautasalo – sellot (12)
Lähde:
Tekijät > Muusikot > The Islanders -yhtye

Taustayhtye The Islanders säestää Tapiota kappaleessa ”Tukholma” (2).
Paroni Paakkunainen – kapellimestari, alttosaksofoni
Seppo Hovi – piano
Pekka Laitinen – urut
Timo Lindström – basso
Kurt Mattson – rummut
Kaj Westerlund – kitara
Lähde:
Tekijät > Muusikot > The Renegades -yhtye

Rautalankayhtye The Renegades säestää Tapiota kappaleessa ”Salattu suru” (12).
Kim Brown ja Denys Gibson – kitarat
Graham Johnson – rummut
Ian Mallet – basso
Lähde:
Tekijät > Tuotanto

Scandia-Musiikki – tuotanto
Jouko Ahera – äänitys / Finnvox-studiot, Helsinki, kevättalvella 1976
Lähde: