stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Roger Bambuck

| Mitalit | Mitalit | Mitalit |  |
| --- | --- | --- | --- |
|  Roger Bambuck |  Roger Bambuck |  Roger Bambuck |  |
Maa:   Ranska
Miesten yleisurheilu
|  Olympialaiset  |  Olympialaiset  |  Olympialaiset  |  |
|  Pronssia | México 1968 | 4×100 metriä |  |
| EM-kilpailut  | EM-kilpailut  | EM-kilpailut  |  |
|  Kultaa | Budapest 1966 | 200 metriä |  |
|  Kultaa | Budapest 1966 | 4×100 metriä |  |
|  Hopeaa | Budapest 1966 | 100 metriä |  |
Roger Bambuck (s. 22. marraskuuta 1945 Pointe-à-Pitre, Guadeloupe) on entinen ranskalainen pikajuoksija, joka sivusi 100 metrin juoksun maailmanennätystä vuonna 1968.
Bambuck osallistui 18-vuotiaana Tokion 1964 olympialaisiin mutta karsiutui 100 metrin juoksun puolivälierissä ja 200 metrin juoksun välierissä. Budapestin EM-kilpailuissa 1966 hän voitti kaksi Euroopan mestaruutta. Hänen voittoaikansa 200 metrin juoksussa oli 20,9 s, ja 4 × 100 metrin viestijuoksussa hän juoksi Ranskan joukkueen ankkurina kultaa loppuajan ollessa 39,4 s. Hopeaa hän sai 100 metrin juoksussa ajalla 10,5 s Puolan Wiesław Maniakin voittaessa samalla ajalla.
Heinäkuussa 1967 Bambuck juoksi Pariisissa 200 metrin Euroopan-ennätyksen 20,4 s. Kesällä 1968 Sacramentossa hän sivusi Yhdysvaltain mestaruuskilpailuissa 100 metrin juoksun maailmanennätystä 10,0 s. Hän oli kymmenes mies, joka sai tämän ennätysajan nimiinsä. Hän sai olla ennätysmiehenä vain hetken, sillä jo samana päivänä Jim Hines, Ronnie Ray Smith ja Charles Greene paransivat ennätyksen aikaan 9,9 s.
Méxicon olympialaisissa 1968 Bambuck sijoittui viidenneksi 100 metrillä ajalla 10,1 s sekä 200 metrillä ajalla 20,5 s. Molemmilla matkoilla hän oli paras eurooppalainen. Pikaviestissä Bambuckin ankkuroima Ranska sai pronssia alittaen entisen maailmanennätyksen ajallaan 38,4 s, mutta Yhdysvallat juoksi uuden maailmanennätyksen ja Kuubakin oli nopeampi.
Bambuck voitti Ranskan mestaruuden sekä 100:n että 200 metrin juoksussa vuosina 1965–1968. Hän juoksi useita Ranskan ennätyksiä ja viestijuoksussa useita Euroopan ennätyksiä. Hänen Méxicossa 1968 juoksemistaan sähköajoista 200 metrin aika 20,47 s säilyi Ranskan ennätyksenä heinäkuuhun 1979 ja 100 metrin aika 10,11 s elokuuhun 1986 saakka.
Seuratasolla Bambuck edusti CA Montreuilia. Hän on pituudeltaan 180-senttinen ja painoi kilpavuosinaan 75 kiloa.
Henkilökohtaiset ennätykset

60 metriä (hallissa): 6,5 s (1970)
100 metriä: 10,0 s (1968), sähköajanotolla 10,11 s (1968)
200 metriä: 20,4 s (1967), sähköajanotolla 20,47 s (1968)
400 metriä: 47,3 s (1965)
Ghislaine Barnay

Ghislaine Bambuck (o.s. Barnay, s. 8. lokakuuta 1945 Fort-de-France, Martinique) on entinen ranskalainen yleisurheilija, jonka päälaji oli korkeushyppy.
Ghislaine Barnay sijoittui Méxicon 1968 olympialaisten korkeushypyssä yhdeksänneksi tuloksella 171 cm; karsinnassa hän ylitti 174 cm. Ateenan EM-kilpailuissa 1969 hän sijoittui yhdeksänneksi tuloksella 174 cm. Hän voitti Ranskan mestaruuden vuosina 1967, 1968 ja 1969. Ranskan ennätystä hän paransi viidesti: kesäkuussa 1968 tulokseen 174 cm, syyskuussa 1968 tulokseen 175 cm, viikkoa myöhemmin tulokseen 176 cm sekä kesäkuussa 1969 samassa kilpailussa ensin tulokseen 177 cm ja sitten 180 cm. Viimeksi mainittu tulos pysyi Ranskan ennätyksenä lähes neljä vuotta.
Henkilökohtaiset ennätykset

Korkeushyppy: 180 cm (1969)
Kuulantyöntö: 11,93 m (1967)
400 metrin juoksu: 54,5 s (1972)
Rundell Winchester

| Henkilötiedot |
| --- | --- | --- | --- |
Koko nimi: Rundell Winchester
Syntymäaika: 16. joulukuuta 1993 (ikä 31)
Syntymäpaikka: Point Fortin, Trinidad ja Tobago
Pelipaikka: hyökkääjä
Pituus: 188 cm
Seura
Seura: PS Kemi
Pelinumero: 7
Junioriseurat
2005–2010: Goodwood High School
Seurat
| Vuodet | Seura | O | (M) |
| 2011–2012 | Stokely Vale | 8 | (9) |
| 2012–2014 | Central FC | 28 | (15) |
| 2014 | CS Visé | 4 | (3) |
| 2015–2016 | Central FC | 7 | (4) |
| 2015 | → Portland Timbers 2 (laina) | 22 | (3) |
| 2016– | PS Kemi | 1 | (0) |
Maajoukkue
| 2013– | Trinidad ja Tobago | 4 | (0) |
 Seurajoukkueuran tilastot kattavat vain kansalliset sarjat, päivitetty 21. toukokuuta 2016.  Maajoukkueuran tilastot päivitetty 21. toukokuuta 2016.
Rundell Winchester (s. 16. joulukuuta 1993 Point Fortin) on trinidadtobagolainen jalkapalloilija, joka edustaa Veikkausliigassa pelaavaa PS Kemiä. Pelipaikaltaan Winchester on hyökkääjä. Hän on pelannut myös Trinidad ja Tobagon jalkapallomaajoukkueessa.
Winchester aloitti uransa kotimaansa Superliigan Stokely Valessa, jossa hän pelasi vuosina 2011–2012 kahdeksan ottelua onnistuen maalinteossa yhdeksän kertaa. Vuodet 2012–2014 Winchester edusti saman sarjan Central FC:tä onnistuen maalinteossa 15 kertaa 28 ottelussa. Heinäkuussa 2014 Winchester siirtyi Belgian kolmosdivisioonan CS Viséen, jossa hän pelasi vain puoli vuotta, ennen kuin palasi takaisin Centraliin. Maaliskuussa 2015 hän siirtyi lainalle Yhdysvaltain Major League Soccerin Portland Timbersiin, jossa hänelle kertyi pelejä vain seuran kakkosjoukkueessa United Soccer Leaguessa. Toukokuussa 2016 Winchester solmi 1+1 vuoden mittaisen sopimuksen Suomen Veikkausliigan PS Kemin kanssa. Hän teki veikkausliigadebyyttinsä seuraavana päivänä Vaasan Palloseuraa vastaan.
Winchester debytoi Trinidad ja Tobagon jalkapallomaajoukkueessa lokakuussa 2013 ystävyysottelussa Uutta-Seelantia vastaan.
Gilbert Vallaeys

Gilbert Vallaeys (13. maaliskuuta 1944 Blaye, Gironde, Ranska – 15. toukokuuta 2001) oli ranskalainen korkeushyppääjä.
Vallaeys edusti Ranskaa Budapestin EM-kilpailuissa 1966 mutta jäi karsintaan tuloksella 200 cm. Kesäkuussa 1965 hän hyppäsi Ranskan ennätyksen 211 cm, joka pysyi voimassa vain 1,5 kuukautta. Ranskan mestaruutta hän ei voittanut kertaakaan. Hän on pituudeltaan 188-senttinen ja painoi kilpavuosinaan 72 kiloa. Seuratasolla hän edusti AC Boulogne-Billancourtia.
Picatinny-kisko

M4A modulaarinen karbiini. Picatinny-kiskot näkyvät aseen rungon päällä ja etutukin alla.
AR-15 karbiini lisävarusteet kiinnitettynä Picatinny-kiskoilla (yllä) ja ilman (alla)
Picatinny-kisko on kiinnikejärjestelmä, jota käytetään erityisesti pitkäpiippuisissa kivääreissä, karbiineissa, rynnäkkökivääreissä ja konepistooleissa lisävarusteiden kiinnittämiseen (esimerkiksi kiikaritähtäimet, taktiset valaisimet ja laserosoittimet). Standardikiinnitykseen perustuvan kiskon kehitti Picatinny Arsenal ja sen virallinen standardi on MIL-STD-1913.
Poikkileikkauskuva M1913A:n kiskosta.
Kisko kiinnitetään useimmiten aseen rungon päälle takatähtäinten kohdalle. Poikkileikkaukseltaan kisko on T:n muotoinen. Esimerkiksi kiikaritähtäimen kiinnitys kiskoon tapahtuu joko liu'uttamalla tähtäin kiskon alkupäästä halutulle kohdalle tai asettamalla tähtäin suoraan kiskon ympärille. Tähtäin kiristetään tukevasti paikoilleen joko pulttien, kierteisten puristimien tai ruuvien avulla.
Picatinny-kisko kehitettiin eri valmistajien kiikaritähtäinten kiinnitysten yhtenäistämiseksi. Kiskoa käytettiin aluksi enimmäkseen vain suurikaliiperisissa kivääreissä, mutta pimeänäkölaitteiden ja yötähtäinten käytön yleistyttyä kiskoja alettiin asentaa myös rynnäkkökivääreihin. Kisko ja siihen kiinnitettävä kiikaritähtäin ovat erityisesti armeijoiden erikoisyksiköiden käytössä.
Kun Picatinny-kisko yleistyi, sille löytyi myös uusia käyttötarkoituksia. Picatinny-kiskoon voidaan nykyään kiinnittää taskulamppuja, ylimääräisä kahvoja ja kädensijoja, etujalkoja, pistimiä, laserosoittimia ja punapistetähtäimiä. Kiskoja alettiin valmistaa eri mittaisina, jotta ne sopisivat mahdollisimman monelle asetyypille ja eri puolille aseen runkoa, kuten sivuille tai piipun alle. Lyhyitä Picatinny-kiskoja on tehty haulikoille ja pistooleille.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Picatinny-kisko Wikimedia Commonsissa
Picatinny-kiskon tekniset tiedot ja poikkileikkauskuvat
M249 SAW

| M249 SAW |
| --- | --- |

Tyyppi:  Kaasutoiminen konekivääri avoimella lukolla
Valmistaja:  FN Herstal, FNH USA
Valmistusmaa:  Belgia, Yhdysvallat
Valmistusvuodet:  1982–
Tekniset tiedot
Kaliiperi(t):  5,56 x 45 mm (STANAG 4172)
Aseen pituus:  1 038 mm
Piipun pituus:  465 mm
Paino (tyhjänä):  6,9 kg (10 kg lipastettuna 200 patruunan vyöllä)
Lipas:  30 patr. STANAG M16 -lippaat  100 patr. Beta C-Mag -rumpulipas  100 tai 200 patr. säiliöt  200 patr. M27 katkeavalenkkinen vyö
Kapasiteetti:  30-200 patruunaa
Ammuksen lähtönopeus:  n. 915 m/s
Tehokas kantama:  600-1000 m
Teoreettinen kantama:  3600 m
Tulinopeus (laukausta/min):  725 (vyösyötöllä)  1 000 (M16-lippaalla)
Yhdysvaltalainen laskuvarjojääkäri ampumassa M249:llä harjoituksen aikana.
M249 on Yhdysvaltain armeijan käyttämä, belgialaiseen FN Herstalin ”Minimi”-konekivääriin perustuva kevyt konekivääri (niin sanottu SAW eli Squad Automatic Weapon). Se on ilmajäähdytteinen, kaasutoiminen ja ammusvyötä tai lipasta käyttävä täysautomaattinen, vain sarjatulta ampuva tulitukiase.
Yhdysvaltain armeija otti M249:n käyttöönsä samoihin aikoihin, kun FN aloitti mallin sarjatuotannon 1982. Siitä lähtien ase on kerännyt alkuvaikeuksien jälkeen hyvän maineen luotettavana ja tehokkaana tulitukiaseena.
Aseen piippu on nopeasti vaihdettavissa ja vaihtoa helpottamassa on myös kantokahva. Jokaiselle piipulle voidaan antaa omat kohdistusarvot erikseen, jotta aseen tarkkuus ei kärsi piippujen vaihtuessa. Piipun alla sijaitsee kaasumäntä. M249 ampuu avoimella lukolla, jotta jäähdytys olisi mahdollisimman tehokas purskeiden välillä.
Lipasta käytettäessä aseen teoreettinen tulinopeus on erittäin nopea, 1 000 laukausta minuutissa. Tulinopeus laskee huomattavasti vyötä käytettäessä (~750 lks/min), sillä vyön syöttäminen vaatii lisää voimaa. Suositeltu tulinopeus vaihtelee kuitenkin käytön mukaan seuraavasti:
| --- | --- |
85 lks/min: ilman piipun vaihtoa
200 lks/min: kun piippu vaihdetaan 2 minuutin välein
850 lks/min: kun piippu vaihdetaan minuutin välein
Yhdysvaltain armeijan määrittelemä teoreettinen ampumaetäisyys M249:lle on 3 600 metriä. Tehokas ampumaetäisyys on kuitenkin huomattavasti lyhyempi: 1 000 metriä tulitukitehtävissä, 800 metriä aluemaaleille ja 600 metriä pistemaaleille. Aseella voi ampua myös valojuovia, joiden tehokas näyttömatka on 900 metriä.
M249 on osoittautunut kenttäkäytössä vuosien myötä varsin luotettavaksi. Silti aseen iästä johtuen viimeisimmät viat on havaittu Irakin sodassa – nykyiset Yhdysvaltain armeijan aseet ovat yleensä yli kymmenen vuotta vanhoja. Vaikka kymmenen vuoden ikä ei sinänsä ole M249:n tyyppiselle aseelle mitenkään merkittävä, aseeseen kohdistuva normaali kulutus kuitenkin vähentää luotettavuutta.
Tyypillisimmät dokumentoidut iästä johtuvat viat ovat syöttöhäiriöt käytettäessä muovisia 200 ammuksen lippaita, joiden kiinnikkeet kuluvat käytössä. Lipas ei silloin välttämättä asetu oikein paikoilleen ja saattaa aiheuttaa vinosyöttöjä.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta M249 SAW Wikimedia Commonsissa
Märta Eerikintytär

| Märta Eerikintytär |
| --- | --- |
 Märtan ja puoliso Birgerin hautapaasi vuodelta 1582 Sankt Bendts Kirke, Ringsted, Tanska
Ruotsin kuningatar
Valtakausi:  marraskuu 1298 – maalis/huhtikuu 1318
Kruunajaiset:  2. joulukuuta 1302 Söderköping
Edeltäjä:  Helvig Holsteinilainen
Seuraaja:  Blanka Namurilainen

Syntynyt:  Margrete af Danmark 1277
Kuollut:  3. lokakuuta 1341
Hautapaikka:  Sankt Bendts Kirke, Ringsted, Tanska
Puoliso:  Birger Maununpoika
Lapset:  Magnus Birgersson, Erik Birgersson, Agnes Birgersdotter, Katarina Birgersdotter
Suku:  Estrid
Isä:  Eerik Klipping
Äiti:  Agnes von Brandenburg
Uskonto:  roomalaiskatolisuus
Märta Eerikintytär (tansk. Margrete af Danmark, ruots. Märta Eriksdotter, Märta av Danmark); (1277 tai 1282 – 3. lokakuuta 1341) oli tanskalainen prinsessa, josta tuli kuningas Birger Maununpojan puolisona Ruotsin kuningatar.
Suku

Hänen vanhempansa olivat Tanskan kuningas Eerik Klipping ja Agnes Brandenburgilainen. Hänellä oli kuusi sisarusta, joista vanhin veli oli Tanskan kuningas Eerik VI Menved ja kolmanneksi vanhin veli oli Tanskan kuningas Kristofer II.
Avioliitto ja jälkeläiset

Kronikoiden mukaan avioliitosta sovittiin vuonna 1288, ja ainoa aikuiseksi elänyt tytär Märta kasvoi tulevan appensa, kuningas Maunu Ladonlukon hovissa, kuningatar Helvigin valvonnassa Ruotsissa erossa sisaruksistaan jo vuodesta 1295 lähtien. Hänen isänsä oli surmattu vuonna 1286, ja veli Eerik Menvedistä tuli kuningas jo 12-vuotiaana. Veli kihlattiin vastaavasti Birgerin sisarelle Ingeborgille vuonna 1288. Märtan ja Birgerin häitä juhlittiin Tukholmassa suurellisesti 25. marraskuuta 1298, toisten tietojen mukaan kesällä 1297 turnajaismenoin. Märta kieltäytyi ensin huomenlahjasta ja halusi sen sijaan vain erään Magnus Algotssonin vapautuksen. Hän sai vuonna 1300 huomenlahjaksi Falköpingin ja koko Fjädrundalandin Uplannissa sekä Enköpingin kaupungin.
Märtalle ja Birgerille syntyi neljä lasta:
Magnus Birgersson (1300–1320), kruununperillinen, mestattiin Tukholmassa vuonna 1320 Nyköpingin pidoiksi kutsutun tapahtuman vuonna 1317 lopputuloksena
Erik Birgersson, arkkidiakoni
Agnes Birgersdotter (k. 1341 jälkeen), nunna Slangerupin luostarissa Tanskassa
Katarina Birgersdotter
Kuningatar

Märta kruunattiin Ruotsin kuningattareksi 2. joulukuuta 1302 Söderköpingissä. Hän kuuluu Ruotsin merkittävimpiin keskiaikaisiin kuningattariin. Hänen väitetään, oikeutetusti tai väärin, olleen poliittisesti aktiivinen, vaikuttaneen puolisonsa politiikkaan ja osallistuneen itse moniin poliittisiin tapahtumiin. Hänet on toisinaan, olipa se totuuden mukaista tai ei, mainittu yhdeksi ns. Nyköpingin pitojen taustahenkilöksi vuonna 1317, jossa hänen puolisonsa nuoremmat veljet Erik ja Valdemar vangittiin. Eerikinkronikassa Märta kuvataan verenhimoisena.
Kun puoliso Birger Maununpoika syrjäytettiin kuninkaana, hän pakeni tämän kanssa Gotlannin kautta Tanskaan vuonna 1318. Vuonna 1320 Märtan veli Kristofer II tuli kuninkaaksi ja lahjoitti maanpaossa elävälle kuningasparille maatilan Spegerborgissa lähellä Skälskörin kaupunkia Lounais-Sjaelannissa sekä kaksi kihlakuntaa.
Leskikuningatar

Birger Maununpoika kuoli vuonna 1321, jonka jälkeen Märta eli vielä 20 vuotta leskenä. Hänen veljensä Kristofer II joutui syrjäytetyksi ja maanpakoon vuonna 1326, joten vuosina 1326–1329 myös Märta oleskeli Saksassa ja palasi sen jälkeen Tanskaan. 
Viimeisinä vuosinaan hän asui nunnana Pyhän Pietarin luostarissa Næstvedissä, Sjællandin eteläosassa.
Märta Eerikintytär kuoli noin 64-vuotiaana lokakuussa 1341 todennäköisesti Pyhän Pietarin luostarissa. Hänet ja puoliso on haudattu Sankt Bendtin kirkkoon, Ringstediin, Sjællantiin, Tanskaan.
Käännös suomeksi
Reuben Ayarna

| 0 | 1 | 2 | 3 |
| --- | --- | --- | --- |

Henkilötiedot
Syntymäaika: 22. lokakuuta 1985 (ikä 39)
Syntymäpaikka: Accra, Ghana
Pelipaikka: puolustava keskikenttäpelaaja
Pituus: 178 cm
Junioriseurat
1997–2000: Desidero FC
2001–2005: Liberty Professionals
2005–2008: Boston College Eagles
Seurat
| Vuodet | Seura | O | (M) |
| 2008–2012 | GAIS | 93 | (1) |
| 2013 | BK Häcken | 5 | (0) |
| 2014–2015 | GAIS | 38 | (2) |
| 2016–2018 | Ilves | 60 | (0) |
| 2018 | SJK | 15 | (1) |
| 2018–2019 | KuPS | 32 | (3) |
| Yhteensä | Yhteensä | 243 | (7) |
 Seurajoukkueuran tilastot kattavat vain kansalliset sarjat, päivitetty 7. marraskuuta 2019.
Reuben Ayarna (s. 22. lokakuuta 1985 Accra) on ghanalainen jalkapalloilija, joka on pelannut Ruotsin Allsvenskanissa ja Suomen Veikkausliigassa useiden kausien ajan. Vasenjalkainen Ayarna on pelipaikaltaan puolustava keskikenttäpelaaja.
Vuonna 2008 Ayarna siirtyi Boston Collegen Eagles-joukkueesta Ruotsin pääsarjan Allsvenskanin GAIS:iin. Hän pelasi seuran paidassa Allsvenskanissa kausien 2008–2012 aikana 93 ottelua tehden niissä yhden maalin. Kauden 2013 Ayarna pelasi saman sarjan Häckenissä ollen kentällä vain viidessä ottelussa. Kaudeksi 2014 Ayarna palasi takaisin vanhaan seuraansa GAIS:iin, joka oli pudonnut Superettaniin. Toisella jaksollaan Ayarna pelasi GAIS:issa 38 ottelua tehden kaksi maalia kausien 2014–2015 aikana.
Maaliskuussa 2016 Ayarna siirtyi Suomeen ja teki yksivuotisen sopimuksen Veikkausliigan Tampereen Ilveksen kanssa. Kauden 2017 päätteeksi Ayarna siirtyi Ilveksestä SJK:n riveihin. Ayarna ei saanut mielestään SJK:ssa riittävästi peliaikaa ja oli sen vuoksi halukas vaihtamaan seuraa. Yhteisetsä sopimuksesta SJK sanoi hänen sopimuksensa irti 16 Veikkausliigaottelun jälkeen. Uudeksi seuraksi tuli välittömäksi Veikkausliigassa pelaava Kuopion Palloseura, jonka riveissä Ayarna jatkoi elokuussa 2018. KuPS:ssa Ayarna saavutti heti kaudella 2018 SM-pronssia, ja seuraavalla kaudella hän oli mukana Suomen mestaruuden voittaneessa ryhmässä. Hän itse viimeisteli ratkaisuottelussa FC Interiä vastaan KuPS:n toisen maalin.
Saavutukset

SM-kultaa: KuPS 2019
SM-pronssia: Ilves 2017 KuPS 2018
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Reuben Ayarna Wikimedia Commonsissa
Emre Mor

| 0 | 1 | 2 | 3 |
| --- | --- | --- | --- |

Henkilötiedot
Koko nimi: Emre Mor
Syntymäaika: 24. heinäkuuta 1997
Syntymäpaikka: Brønshøj, Tanska
Pelipaikka: oikea laitahyökkääjä
Pituus: 169 cm
Seura
Seura: Galatasaray (lainalla Celta Vigosta)
Junioriseurat
2001–2006: Brønshøj BK
2006–2015: Lyngby BK
2015: FC Nordsjælland
Seurat
| Vuodet | Seura | O | (M) |
| 2015–2016 | FC Nordsjælland | 13 | (2) |
| 2016–2017 | Borussia Dortmund |  |  |
| 2017– | Celta Vigo |  |  |
| 2019– | → Galatasaray |  |  |
Maajoukkue
| 2013–2014 | Tanska U17 | 10 | (2) |
| 2014–2015 | Tanska U18 | 12 | (1) |
| 2015 | Tanska U19 | 9 | (2) |
| 2016 | Turkki U21 | 1 | (0) |
| 2016– | Turkki | 15 | (1) |
 Seurajoukkueuran tilastot kattavat vain kansalliset sarjat, päivitetty 13. elokuuta 2016.  Maajoukkueuran tilastot päivitetty 18. syyskuuta 2019.
Emre Mor (s. 24. heinäkuuta 1997 Brønshøj, Tanska) on tanskalaissyntyinen turkkilainen jalkapalloilija, joka edustaa turkkilaista Galatasarayta lainalla espanjalaisesta Celta Vigosta. Vasenjalkainen Mor on pelipaikaltaan oikea laitahyökkääjä. Hän kuuluu myös Turkin jalkapallomaajoukkueeseen.
Ura > Seurajoukkueura

Mor aloitti ammattilaisuransa kaudella 2015–2016 Tanskan Superliigan FC Nordsjællandissa. Hän pelasi seuran paidassa 13 ottelua onnistuen maalinteossa kaksi kertaa. Kauden 2016–2017 Mor pelasi Saksan Bundesliigan Borussia Dortmundissa. Vuonna 2017 hän siirtyi espanjalaisseura Celta Vigoon.
Ura > Maajoukkueura

Mor on turkkilaisen isän ja makedonianturkkilaisen äidin lapsi, mutta hän syntyi ja kasvoi Tanskassa. Nuorten maajoukkuetasolla Mor edustikin sekä Tanskaa että Turkkia.
Turkin jalkapallomaajoukkueessa hän debytoi toukokuussa 2016 ystävyysottelussa Montenegroa vastaan. Vuoden 2016 EM-kilpailuissa hän pelasi kahdessa ottelussa esittäen hyviä otteita, joiden myötä hän teki sopimuksen Dortmundiin.
Risteys

Risteys Veterans Memorial Parkwayn varrella Londonissa, Ontariossa.
Risteys Tokiossa.
Risteys on paikka, jossa kaksi tai useampi tie tai katu leikkaa toisensa samassa tasossa.
Risteystyypit

Tienristeykset voidaan jaotella tyyppeihin esimerkiksi sen mukaan, kuinka moneen suuntaan siitä johtaa tie:
Risteyksiä, joista johtaa tie kolmeen suuntaan, sanotaan myös tienhaaroiksi. Muotonsa perusteella ne voidaan jakaa T-risteyksiin, joiden ohi yksi tie jatkuu lähes suorana ja toinen liittyy siihen ainakin likimain kohtisuorasti, ja Y-risteyksiin, joiden ohi mikään tie ei jatku suoraan.
Risteykset, joista johtaa tie neljään suuntaan, ovat yleisimpiä varsinkin sellaisilla kaupunkialueilla, joissa kadut muodostavat säännöllisen ruutukaavan. Ruutukaava-alueilla kadut leikkaavat toisensa kohtisuorasti. On kuitenkin myös nelihaaraisia risteyksiä, joissa tiet eivät ole kohtisuorassa toisiaan vastaan eikä kumpikaan niistä välttämättä edes jatku suorana.
Risteykset, joista lähtee tie viiteen tai useampaan eri suuntaan, ovat harvinaisempia, mutta sellaisiakin on varsinkin kaupungeissa, esimerkiksi Helsingin Viiskulma.
Toisaalta risteykset voidaan jaotella myös sen mukaan, miten liikennettä ohjataan:
Risteykset, joissa liikennettä ei ohjata liikennemerkillä eikä liikennevaloilla.  Etuajo-oikeutta koskevat säännöt vaihtelevat eri maissa. Suomessa ajoneuvon kuljettajan on väistettävä samanaikaisesti muuta tietä oikealta lähestyvää ajoneuvoa. Kääntyvän ajoneuvon kuljettajan on väistettävä risteävää tietä ylittävää polkupyöräilijää, mopoilijaa ja jalankulkijaa.
Risteykset, joissa toinen, yleensä vähäliikenteisempi tie on liikennemerkillä merkitty väistämisvelvolliseksi. Tällaiselta tieltä tulevan on väistettävä toista tietä pitkin kulkevia. Kuljettajan on myös väistettävä muuta liikennettä, jos hän on tulossa tielle esimerkiksi pihakadulta, pysäköintipaikalta, tilustieltä tai muulta vähäiseltä tieltä.
Risteykset, joissa liikennettä ohjataan liikennevaloilla. Valoristeys-termillä voidaan korostaa tämän risteystyypin luonnetta. Eri suunnista tuleville näkyy kullakin hetkellä joko punainen tai vihreä valo, tai niiden vaihtuessa lyhyen aikaa keltainen valo. Punainen valo merkitsee pysähtymiskäskyä, vihreä oikeutta jatkaa matkaa.
Risteykset, joissa on liikenneympyrä eli kiertoliittymä.
Risteyksiin liittyvät liikennemerkit

Tienristeys
Sivutien risteys
Sivutien risteys
Sivutien risteys
Väistämisvelvollisuus risteyksessä
Pakollinen pysäyttäminen
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Risteys Wikimedia Commonsissa
Jesse Öst

| 0 | 1 | 2 | 3 |
| --- | --- | --- | --- |

Henkilötiedot
Syntymäaika: 23. lokakuuta 1990 (ikä 34)
Syntymäpaikka: Pietarsaari, Suomi
Pelipaikka: maalivahti
Pituus: 194 cm
Seura
Seura: HJK
Pelinumero: 1
Junioriseurat
2001–2009: Jaro
Seurat
| Vuodet | Seura | O | (M) |
| 2007 | Jaro II | 1 | (0) |
| 2008–2009 | JBK | 35 | (0) |
| 2010–2015 | Jaro | 100 | (0) |
| 2010–2012 | → JBK (laina) | 30 | (0) |
| 2015 | → JBK (laina) | 1 | (0) |
| 2016–2018 | Degerfors IF | 49 | (0) |
| 2018–2022 | SJK | 85 | (0) |
| 2023– | HJK | 33 | (0) |
| Yhteensä | Yhteensä | 334 | (0) |
Maajoukkue
| 2012 | Suomi U21 | 1 | (0) |
 Seurajoukkueuran tilastot kattavat vain kansalliset sarjat, päivitetty 22. joulukuuta 2024.
Jesse Öst (s. 23. lokakuuta 1990 Pietarsaari) on suomalainen jalkapalloilija, joka edustaa Veikkausliigassa pelaavaa HJK:ta. Hän on pelipaikaltaan maalivahti.
Öst on Jaron kasvatti. Hän nousi edustusjoukkueeseen kaudella 2010, mutta pelasi ensimmäiset Veikkausliigan ottelunsa kaudella 2011 aloittaen Jaron maalilla seitsemän kertaa ja tultuaan vaihdosta kentälle kerran. Myös kaudella 2012 Öst pelasi kahdeksassa ottelussa. Kaudella 2013 Östistä tuli Jaron ykkösmaalivahti ja pelasi 32 ottelua. Hän teki jatkosopimuksen Jaron kanssa syksyllä 2013. Öst oli Jaron ykkösmaalivahti myös kahden seuraavan kauden ajan pelaten 24 liigaottelua kaudella 2014 ja 28 liigaottelua kaudella 2015. Yhteensä hän pelasi seurassa sata liigaottelua.
Joulukuussa 2015 Öst teki kaksivuotisen sopimuksen Ruotsin toiseksi korkeimmalla sarjatasolla Superettanissa pelaavan Degerfors IF:n kanssa.
Öst pelasi Suomen alle 21-vuotiaiden maajoukkueessa ensimmäisen ottelunsa huhtikuussa 2012 Azerbaidžania vastaan.
Asiasta muualla

Öst Transfermarktin sivuilla
Öst Veikkausliigan sivuilla
Tohtorinhattu

Oulun yliopiston tekniikan tohtorin hattu säilytysrasioineen.
Tohtorinhattu on arvonmerkki, jota käyttävät yliopiston promootiossa tohtoriksi promovoidut henkilöt, kunniatohtorit mukaan luettuina. Hattu on malliltaan silinteri eli siinä on kovitettu lieri ja korkea kupu.
Ominaisuudet

Hatun väri on:
teologian tohtoreilla violetti
lääketieteen ja hammaslääketieteen tohtoreilla tummanvihreä, paitsi Turun yliopistossa musta
oikeustieteen tohtoreilla tummanpunainen
taiteen tohtoreilla tummansininen
musiikin tohtoreilla taivaansininen
sotatieteen tohtoreilla harmaa
muilla tohtoreilla musta.
Tekniikan tohtorin hattu on musta, mutta poikkeaa muista käännetyn lierinsä ansiosta. Muissa tohtorinhatuissa on suora lieri. 
Tohtorinhattuun kiinnitetään lyyra, joka on erilainen eri tiedekunnista valmistuneilla tohtoreilla. Hatun päällyskangas on silkkiä, kuvussa laskostettu ja muuten sileä.  Sisäpuolelta hattu on tavanomaisen silinterin kaltainen.