Aleksei Nikolajevitš Romanov
Elämä

Keisarillisen Aleksanterin yliopiston (nykyinen Helsingin yliopisto) kanslerinvirka oli vuodesta 1816 varattu Venäjän kruununperilliselle ja Aleksein synnyttyä vuonna 1904 yliopisto odotti että hänet nimitettäisiin virkaan. Keisari Nikolai ei kuitenkaan enää halunnut suoda suomalaisille sellaista kunnianosoitusta.
Aleksei eli lyhyen elämän keisarillisessa hovissa sairastaen hemofiliaa eli verenvuototauti B:tä. Sairaus havaittiin heti syntymän jälkeen kun napanuoran katkaisu aiheutti päiviä kestäneen verenvuodon, joka ei tyrehtynyt ja poikavauva menetti lähes 80 % koko verivolyymistaan. Hänen tautikohtauksiaan vuodesta 1906 lähtien kuitenkin usein hillitsi mystikko Grigori Rasputin, joka tällä tavoin sai vaikutusvaltaa keisariin ja keisarinnaan. Tauti pidettiin salassa vuoteen 1912 saakka. Uusimman tutkimuksen mukaan myös nuorin sisar Anastasia oli taudin oireeton kantaja.
Kolmivuotiaana hän sai sisäisen verenvuodon kaaduttuaan leikeissään ja loukattuaan jalkansa Aleksanterin palatsin puistossa 1907. Grigori Rasputin kutsuttiin paikalle ja jalan turvotus alkoi laskea. Hänelle määrättiin viisivuotiaasta lähtien kaksi merimiestä kaitsijoiksi, jotka huolehtivat siitä ettei Aleksei satuttanut itseään. Häneltä jouduttiin kieltämään pyöräily, ratsastus ja tennis.
Lokakuussa 1912 Aleksei sai erityisen pahan reisiverenvuodon aiemmasta nivusruhjeesta hypättyään viikkoa aiemmin varomattomasti veneeseen. Perhe oli Puolassa Białowieża metsässä sijaitsevassa metsästyslinnassa vuotuisella metsästysmatkallaan. Pojan kuume nousi korkeaksi, hänellä oli sisäinen verenvuoto ja hänen tilansa oli niin vakava että hän sai 8. lokakuuta viimeisen voitelun ja 10. lokakuuta lehdissä julkaistiin jo tiedote 8-vuotiasta kruununperijää uhkaavasta kuolemasta.
Tämän jälkeen kasakka kantoi häntä ainakin vielä toukokuussa 1913 sylissään hänen vioittuneen jalkansa vuoksi, johon hän sai fysioterapiaa. Vankeusaikanaan Tobolskissa huhtikuussa 1918 hän sai myös vakavan verenvuodon lasketeltuaan alas portaita.
Ensimmäisen maailmansodan aikana hän asui pitkiä aikoja isänsä kanssa armeijan päämajassa Mogilevissa ja tarkkaili sotilaselämää. Alekseista tuli yksi ensimmäisistä partiolaisista Venäjällä. Hän piti myös balalaikan soittamisesta. Aleksei, kuten kaikki Romanov-suvun miehet, varttui pukeutuneena merimiesunivormuihin ja leikkien sota-leikkejä taaperosta asti. Hänen isänsä alkoi valmistaa häntä tulevaan rooliinsa keisarina ottamalla Aleksein mukaan pitkiin kokouksiin hallituksen ministerien kanssa.
Ensimmäisen maailmansodan aikana Aleksei matkusti isänsä luo pääesikuntaan eli stavkaan, kun isästä tuli Venäjän armeijan ylipäällikkö vuonna 1915. Aleksei näytti pitävän sotilaselämästä kovasti ja hänestä tuli hyvin leikkisä ja energinen. Eräässä isänsä kirjeissä Aleksein äidille tämä kertoi: "[Minä] tulin puutarhasta hihat ja saappaat märkinä, kun Aleksei ruiskutti päällemme vettä suihkulähteellä. Se on hänen suosikkileikkinsä [...] josta aiheutui valtavia naurunpuuskia. Pidän häntä silmällä nähdäkseni, etteivät asiat mene liian pitkälle." Aleksei söi jopa sotilaiden yksinkertaista mustaa leipää ja kieltäytyi, kun hänelle tarjottiin ateriaa, jota hän söisi palatsissaan, sanoen: "Se ei ole sitä, mitä sotilaat syövät". Joulukuussa 1915 Grigori Rasputin kutsuttiin Aleksein luokse, kun 11-vuotias poika törmäsi vahingossa junan ikkunaa vasten ja hänen nenänsä alkoi vuotaa verta.
Vuonna 1916 hänelle annettiin korpraalin arvonimi, josta hän oli erittäin ylpeä. Aleksein suosikkeja olivat Belgian, Ison-Britannian, Ranskan, Japanin, Italian ja Serbian sotilaat, ja he hyväksyivät hänet maskotikseen. Brittiarmeijan kenraalimajuri John Hanbury-Williams, josta Aleksei piti, kirjoitti: "Ajan myötä ja ujouden laantuessa hän kohteli meitä kuin vanhoja ystäviä ja [...] ja hänellä oli aina hauskaa kanssamme. Minun kanssani se oli aina varmistaa, että jokainen takkini nappi oli kunnolla kiinni, mikä sai minut luonnollisesti pitämään huolen siitä, että yksi tai kaksi nappia oli auki, jolloin hänellä oli tapana pysähtyä heti ja kertoa minulle, että olen "taas epäsiisti" samalla huokaisten etten kiinnitä huomiota näihin yksityiskohtiin, ja pysähtyi napittamaan takkini huolellisesti.