stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Metsä Group
Historia > Fuusio G.A. Serlachiuksen kanssa - Metsä-Serla syntyy

Serlachiuksen ja Metsäliiton yhteistyöstä oli siis kokemusta jo Metsä-Botnian Kaskisten sellutehtaan ja Pohjan Sahan yhteydessä. Keväälläselvennä G.A. Serlachiuksen pääomistaja ja toimitusjohtaja, vuorineuvos Gustaf Serlachius ja Metsäliiton vuorineuvos Mikko Wuoti valmistelivat pääneuvottelijoina yhtiöiden fuusion. Päätöksen yhdistymisestä Metsäliiton osuuskunnan piirissä ajoi läpi Heikki Haavisto. Fuusiota perusteltiin synergiaeduilla. Serlachiuksella oli pehmopaperia ja metsäomaisuutta, Metsäliiton Teollisuus Oy:llä aikakauslehtipaperia ja kartonkia sekä puunhankintaa. Tehtaat sijaitsivat etäällä toisistaan kilpailematta samoista raaka-aineista. Yritykset olivat kooltaan lähes samankokoiset. Serlachius hieman suurempi, mutta velkaisempi. Fuusiossa omistus jaettiin tasan, mutta Metsäliitolla oli enemmän äänivaltaisia A-osakkeita. Uuden yrityksen Metsä-Serlan johtoon nousi molempien osapuolien edustajia. Gustaf Serlachiuksesta tuli Metsä-Serlan hallituksen puheenjohtaja ja Metsäliiton Teollisuuden Ebbe Sommarista toimitusjohtaja. Uusi pääkonttori sijoittui Helsinkiin Fabianinkadulle.
Kannattavuuden parantamiseksi jouduttiin sulkemaan uudessa yrityksessä sahoja. Tenholan Skogbyn saha sekä Metsä-Saimaan rima- ja vanerilevytehdas Lappeenrannassa suljettiin syksyllä 1987. Vilppulan levytehdas myytiin samoihin aikoihin. Mäntän tehdas siirtyi tuotamaan liukosellua, jolloin jouduttiin irtisanomaan 400 työntekijää. Syksyllä 1987 lakkautettiin Iisalmen Ylä-Savon saha. Kolhon ja Nurmeksen pylväskyllästämöt myytiin Enso-Gutzeitin kanssa luodulle yhteisyritykselle. Takon aaltopahvitehtaan toinen kone pysäytettiin. Näiden toimien jälkeen Metsä-Serlan väki oli vähentynyt 800:lla. Ennen vuoden loppua työntekijämäärä väheni vielä 600:lla.  Seuraavan vuoden aikana Metsä-Serla myi kiinteistöjään, myi tanskalaisen Evopanin ja sulki Äänekosken massatehtaan. Väkeä väheni näin 400:lla. Vaikka tehtiin saneerausta, tehtiin myös investointeja. Metsä-Botnian Kaskisten tehdas uudistettiin, samoin Kankaan paperitehdas ja Äänekosken kartonkitehdas. Seuraavana vuonna Mänttään investoitiinn uusi pehmopaperikone..
Vaikka Metsä-Serlan toimitusjohtaja Ebbe Sommar oli onnistunutkin saneerauksessa, Äänekosken uuden paperikoneen käyttöönotosta tuli hänen kompastuskivensä. Hänen työsuhdettaan ei jatkettu hänen saavutettuaan eläkeiän. Kone saatiin käyttöön vasta 1989, joka johti 300 miljoonan markan alaskirjaukseen. Lopulta Äänekosken paperitehtaasta tuli kaiken kaikkiaan lähes kahden miljardin erhe. Se kaatoi Ebbe Sommarin.
Johto > Osuuskunnan johdossa olleet

| --- | --- |
 Toimitusjohtajat vuoteen 1972 ja sen jälkeen pääjohtajat: metsäneuvos Ilmari Kalkkinen, toimitusjohtaja 1934-1959  vuorineuvos Ville Kytölä, toimitusjohtaja 1959-1972  vuorineuvos Veikko Vainio, pääjohtaja 1973-1980  vuorineuvos Mikko Wuoti, pääjohtaja 1980-1986  vuorineuvos Juhani Ahava, pääjohtaja 1992-1994  vuorineuvos Antti Oksanen, pääjohtaja 1995-2005  vuorineuvos Kari Jordan, pääjohtaja 2006-2018  vuorineuvos Ilkka Hämälä, pääjohtaja 2018- :  Toimitusjohtajat vuodesta 1973: vuorineuvos Mikko Wuoti, toimitusjohtaja 1973-1980  vuorineuvos Matti Puttonen, toimitusjohtaja 1980–1992  vuorineuvos Antti Oksanen, toimitusjohtaja 1992-2004  vuorineuvos Kari Jordan, toimitusjohtaja 2005-2018  vuorineuvos Ilkka Hämälä, toimitusjohtaja 2018- 
| --- | --- |
 Metsäliiton hallituksen puheenjohtajat: fil.maist, maanviljelijä Lauri Palojärvi, 1934-  metsäneuvos Ilmari Kalkkinen, 1947-1959  agronomi Veikko Ihamuotila, 1960-1979  kunnallisneuvos, maanviljelijä Vieno Uusitalo, 1979-1984  kunnallisneuvos Lauri F. Miettinen, 1985-1988  talousneuvos, maanviljelijä Paavo Onnela, 1989-1993  maanviljelysneuvos Arimo Uusitalo, 1994-2007  metsäneuvos, metsänhoitaja Martti Asunta, 2008-2019  Maatalous- ja metsätieteiden maisteri, agronomi Jussi Linnaranta 2020- :  Metsäliiton hallintoneuvoston puheenjohtajat: agronomi Heikki Haavisto, 1982-1993  agronomi Eero Oittila, 1993-1998  maanviljelysneuvos Runar Lillandt, 1999-2009  agronomi, metsäneuvos Hannu Järvinen, 2010-2017  metsäneuvos Juha Paajanen, 2017-
Kirjallisuutta

Seppo Zetterberg: Puusta pidemmälle - Metsäliitto 1934-1984.  Helsinki:  Kirjayhtymä, 1983.  ISBN 951-26-2459-1.
Sakari Virtanen: Lapin leivän isä 100 vuotta - Kemiyhtiön historia.  Jyväskylä:  Gummerus Kirjapaino Oy, 1993.  ISBN 952-90-4372-4.
Markku Niskanen: Immu, Ville ja kolme kirvestä - Välähdyksiä Metsäliiton seitsemältä vuosikymmeneltä.  Helsinki:  Metsäliitto-Yhtymä, 2001.
Niklas Jensen-Eriksen: Läpimurto - Metsäteollisuus kasvun, integraation ja kylmä sodan Euroopassa 1950-1973.  Helsinki:  Suomalaisen Kirjallisuuden Seura, 2007.  ISBN 978-951-746-923-4.
Markku Kuisma, Sakari Siltala, Teemu Keskisarja: Paperin painajainen – Metsäliitto, metsät ja miljardit Suomen kohtaloissa.  Helsinki:  Siltala, 2014.  ISBN 978-952-234-211-9.
Aiheesta muualla

Metsä Groupin kotisivut
M-real Oyj History (2004) (englanniksi)
Metsä Groupin televisiomainos (2012)
Ilmakuva Lappeenrannan Metsä-Saimaan saha-alueelle 1970-luvulla
Componenta

| Componenta Oyj |
| --- | --- |

Yritysmuoto:  julkinen osakeyhtiö
Osake:  OMXH: CTH1V
Markkina-arvo:   30,0 milj. € (31.12.2020)
Toimitusjohtaja:  Sami Sivuranta
Puheenjohtaja:  Harri Suutari
Kotipaikka:  Vantaa, Suomi
Toimiala:  metalliteollisuus
Tuotteet:  Valetut ja koneistetut metallikomponentit
Liikevaihto:   70,0 milj. € (2020)
Liikevoitto:   -2,0 milj. € (2020)
Henkilöstö:   590 (keskim. 2020)
Kotisivu:  www.componenta.com
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Componenta Oyj on suomalainen valettujen ja koneistettujen metallikomponenttien sopimusvalmistaja. Yhtiön asiakaskuntaa ovat tyypillisesti ajoneuvojen, koneiden ja laitteiden valmistajat. Componentan osake on listattu Nasdaq Helsingissä.
Componentan yksiköt Suomessa.
Yhtiöllä on rautavalimot Porissa ja Karkkilassa, koneistuspalvelut Jyväskylässä, Alahärmässä, Kurikassa ja Sastamalassa sekä materiaalipalvelut (levypalvelu, hydrauliikkaputkien valmistus ja takomo) Jyväskylässä ja Leppävedellä. Vuonna 2020 yritys työllisti noin 590 henkilöä..
Historia

Componentan historia ulottuu vuoteen 1820, jolloin Högforsin ruukki perustettiin Karkkilaan. Toinen 1800-luvun merkkipaalu on Porin konepajan valimon perustaminen vuonna 1858. Raudanvalmistus päättyi Högforsissa vuonna 1916, mutta Componentan valimotoiminta jatkuu siellä edelleen, Componenta Castings Oy nimellä 1.1.2020 alkaen. Högfors on Suomen vanhin edelleen toiminnassa oleva valimo.
Historia > Rauta- ja Metallivalimo Suomi (1918–1974)

Matti Lehtonen perusti yrityksensä Rauta- ja Metallivalimo Suomi Helsinkiin vuonna 1918. Yritys syntyi, kun eräs Helsingin suurimmista valimoista, Helsingin Valimo Oy, lopetti toimintansa, ja Lehtonen osti sen rahoittajaksi saamansa liikemies Vihtori Tolskan kanssa. Marraskuussa 1918 merkittiin kaupparekisteriin toiminimi Rauta- ja Metallivalimo Suomi, Tolska & Lehtonen. Vuonna 1922 Lehtonen osti Tolskan osuuden, ja nimen loppuosa jäi pois käytöstä. Lehtonen nimitti uuden yhtiön konttoristiksi 18-vuotiaan poikansa Bernhard Matias Lehtosen.
Rauta- ja Metallivalimo Suomi sai uusia asiakkaita Lehtosen metallialalla toimivien kontaktien kautta. Asiakkaita olivat esimerkiksi Helsingin kaupunki ja Arabian tehtaat, mutta merkittävin asiakas ensimmäisen toimintavuosikymmenen aikana oli Malmilla sijainnut Maanviljelyskonetehdas Oy, jonka valmistamiin maatalouskoneisiin yhtiö toimitti valurautaiset runko-osat. Lehtonen osti aiemmin Fleminginkadulla ja sen jälkeen Kirstinkadulla toimineelle yhtiölleen uudet tilat Elimäenkadulta, ja vuonna 1931 sinne valmistui oma tehdasrakennus. Valimo selviytyi hyvin 1930-luvun alun pulakaudesta vakituisten asiakkaidensa, esimerkiksi tamperelaisen Lokomo Oy:n, ansiosta. Pulakaudem jälkeisenä voimakkaan nousun aikana myös Rauta- ja Metallivalimo Suomi kasvoi. Se toimitti muun muassa puimakoneiden osia, kumitehtaan koneiden osia ja teki siihen asti kappalepainoltaan suurimmat valunsa, kuusi kappaletta 8 tonnin painoisia selluloosatehtaan patoja.
Vuonna 1937 yhtiöllä oli toistasataa työntekijää ja sen yhtiön tuotteet saivat tunnustusta hyvästä laadusta Pariisin maailmannäyttelyssä hopeisella mitalilla. Matti Lehtonen kuoli 70-vuotiaana vuonna 1939 ja hänen työtään Rauta- ja Metallivalimo Suomessa jatkoi Bernhard Matias Lehtonen.
Sotavuosina valimossa valmistettiin mm. käsikranaatteja ja putki- ja polkumiinoja, ja sodan jälkeen sotakorvauksena Neuvostoliitolle valurautapyöriä. Talvi- ja jatkosodan jälkeen työntekijöiden määrä nousi yli kahteen sataan.
1950- ja 1960-luvuilla Rauta- ja Metallivalimo Suomi kasvoi ja menestyi sekä tilausvalujen että omien tuotteiden tuotannolla.
Historia > Suomivalimo Oy (1975–1999)

Vuodet 1975-1999 Rauta- ja Metallivalimo Suomi toimi nimellä Suomivalimo Oy.
Vuonna 1973 toimitusjohtajana aloitti Yrjö M. Lehtonen. Vuonna 1975 Yhtiö muutti Iisalmeen ja vaihtoi nimekseen Suomivalimo. Helsingin valimo lakkautettiin vuonna 1977 ja vuonna 1984 ostettiin pumppuvalmistaja Tekno-Montan ja Niemisen Valimo sekä Partekilta Iisalmen konepaja. Vuonna 1985 ostettiin Satakunnan Valu sekä Karkkilan Högforsin Valimo, seuraavana vuonna Santasalo-Vaihteet, joka jatkoi toimintaansa itsenäisenä osakeyhtiönä.
Vuonna 1987 Heikki Lehtonen aloitti Santasalo-Vaihteiden toimitusjohtajana. Vuonna 1988 ostettiin porilainen Rosenlew valimo ja Santasalo-Vaihteet listautui. Suvulle jäi 77 prosenttia yrityksen osakkeista.
Vuonna 1990 hankittiin ruotsalainen Främmestadin konepaja. JOT-Yhtiöiden toimitusjohtajaksi nimitettiin Antti Lehtonen ja Santasalo-Vaihteet siirtyi Heikki Lehtosen omistukseen. 1990-luvun alun lamavuodet eivät olleet helppoja Lehtosten perheyritykselle. 1990-luvun aikana Suomivalimo Oy toimi nimellä JOT-Yhtiöt Oy, JOT Components Oy, Santasalo-Vaihteet Oy ja Santasalo-JOT Oy.
Vuonna 1993 Santasalo-Vaihteet osti JOT-Yhtiöt Oy:n ja yhtiön nimeksi tuli Santasalo-JOT. Heikki Lehtonen oli sekä pääomistaja että johtaja. Vuonna 1999 Santasalo-Vaihteet myytiin Metsolle ja yhtö alkoi keskittyä valimotoimintaan.
Historia > Componenta (1999–)

Vuonna 1999 Santasalo-JOT konsernin nimeksi tuli Componenta, ja vuonna 2000 yhtiö listautui Helsingin Pörssiin valimoliiketoimintaan keskittyvänä yhtiönä.
Componentan ulkomaan toiminnot laajenivat edelleen 2000-luvun puolivälissä, kun konserni hankki enemmistön hollantilaisen valimoyrityksen De Globen ja turkkilaisen rauta- ja alumiinivalukomponentteja valmistavan Döktas Dökümcüük Ticaret ve Sanayin osakkeista. Hollannin ja Turkin kauppojen myötä Componentasta tuli vuonna 2006 Euroopan toiseksi suurin itsenäinen valukomponenttiyritys. Henkilöstöä oli tuolloin 5250, joista 22 prosenttia Suomessa.
Syksyllä 2016 Componenta ilmoitti Hollannin toimintojen konkurssiin hakeutumisesta sekä konsernin Suomen ja Ruotsin toiminnoissa käynnistyvistä yrityssaneerausmenettelyistä.
Vuonna 2017 Componenta myi Turkin toimintonsa. Componenta-konsernin liiketoimintaan kuuluivat valimoliiketoiminnot Porissa ja Karkkilassa, Ruotsissa sillä oli Främmestadin konepaja. Konsernissa työskenteli yhteensä noin 660 työntekijää.
Elokuussa 2019 Componenta osti Komas Oy:n ja kasvoi kaupan myötä Suomen johtavaksi metallikomponenttien valmistajaksi. Komas Oy:n historia ulottuu vuonna 1926 Jyväskylässä perustettuun Valtion Kivääritehtaaseen. Vuonna 2018 Komas työllisti Jyväskylässä ja Laukaassa 175 ihmistä. Componentan Ruotsin tytäryhtiö Främmestad AB hakeutui konkurssiin syyskuussa 2019.
Tuotteet

Componenta toimittaa valettuja ja koneistettuja komponentteja. Sen asiakkaat ovat globaaleja ajoneuvo-, kone- ja laitevalmistajia.
Organisaatio > Johto

Componentan toimitusjohtaja on Sami Sivuranta, hänet nimitettiin tehtäväänsä maaliskuussa 2020. Yhtiön hallituksen puheenjohtajana toimii Harri Suutari, ja hallituksen jäsenet ovat Anne Leskelä, Tomas Hedenborg ja Petteri Walldén.
Organisaatio > Osake ja omistajat

Componentan viisi suurinta osakkeenomistajaa (tilanne 30.9.2024).
Joensuun Kauppa ja Kone Oy (12,71 %)
Etra Capital Oy (9,68 %)
Citibank Europe Plc (5,02 %)
Keskinäinen Työeläkevakuutusyhtiö Varma (4,29 %)
Keskinäinen Työeläkevakuutusyhtiö Elo (2,83 %)
Tunnustuksia

Hopeinen mitali tuotteiden hyvästä laadusta Pariisin maailmannäyttelyssä vuonna 1937
Kirjallisuutta

Aromäki, Juhani: Juuri oikeaan aikaan: pienestä perhevalimosta Santasalo-JOT-konserniksi.  Otava, 1998.  ISBN 9789511159483.
Componentan historiikki "Yhtiö jolla on yhdeksän henkeä ja elämää" (Harri ja Selim Saukkomaa, 2009).
Aiheesta muualla

Componenta Group (suomeksi, englanniksi).
Sisäkuva vuodelta 1936. Kuva: Pietinen.
Mike Donnelly

| Mike Donnelly |
| --- | --- |

Henkilötiedot
Koko nimi:  Michael Chene Donnelly
Syntynyt: 10. lokakuuta 1963 Livonia, Michigan, Yhdysvallat
Kansalaisuus:   Yhdysvallat
Jääkiekkoilija
Pelipaikka:  hyökkääjä
Maila:  vasen
Pituus:  182 cm
Paino:  94 kg
Pelaajaura
Pääsarjaura:  1986–1998
Michael Chene Donnelly (s. 10. lokakuuta 1963 Livonia, Michigan) on yhdysvaltalainen uransa lopettanut jääkiekkoilija, pelipaikaltaan vasen laitahyökkääjä. Hän pelasi urallaan 465 NHL-ottelua New York Rangersissa, Buffalo Sabresissa, Los Angeles Kingsissä, Dallas Starsissa ja New York Islandersissa.
Donnelly teki NHL-urallaan 114 maalia, 121 syöttöpistettä ja 235 tehopistettä. Hän pelasi urallaan myös 197 AHL-ottelua ja teki niissä 244 tehopistettä.
Aiheesta muualla

Mike Donnelly Elite Prospects. Everysport Media Group AB. (englanniksi)
Mike Donnelly The Internet Hockey Databasessa (englanniksi)
Daniel Kowalski

| Mitalit> Maa:   Australia.Miesten uinti. Olympialaiset  | Mitalit> Maa:   Australia.Miesten uinti. Olympialaiset  | Mitalit> Maa:   Australia.Miesten uinti. Olympialaiset  | Maa:   Australia> Miesten uinti. |
| --- | --- | --- | --- |
|  Kultaa | Sydney 2000 | 4 × 200 m vapaauintiviesti |  |
|  Hopeaa | Atlanta 1996 | 1500 m vapaauinti |  |
|  Hopeaa | Atlanta 1996 | 200 m vapaauinti |  |
|  Pronssia | Atlanta 1996 | 400 m vapaauinti |  |
| MM-kilpailut (pitkä rata)  | MM-kilpailut (pitkä rata)  | MM-kilpailut (pitkä rata)  |  |
|  Kultaa | Perth 1998 | 4 × 200 m vapaauintiviesti |  |
|  Hopeaa | Rooma 1994 | 1500 m vapaauinti |  |
|  Pronssia | Perth 1998 | 1500 m vapaauinti |  |
| MM-kilpailut (lyhyt rata)  | MM-kilpailut (lyhyt rata)  | MM-kilpailut (lyhyt rata)  |  |
|  Kultaa | Palma de Mallorca 1993 | 400 metrin vapaauinti |  |
|  Kultaa | Palma de Mallorca 1993 | 1500 metrin vapaauinti |  |
|  Kultaa | Rio de Janeiro 1995 | 400 metrin vapaauinti |  |
|  Kultaa | Rio de Janeiro 1995 | 1500 metrin vapaauinti |  |
|  Kultaa | Rio de Janeiro 1995 | 4 × 200 m vapaauintiviesti |  |
|  Pronssia | Hongkong 1999 | 1500 metrin vapaauinti |  |
Daniel Kowalski (2. heinäkuuta 1975 Singapore) on australialainen entinen uimari ja olympiavoittaja. Vuoden 1996 kesäolympialaisissa Kowalski voitti mitalit 200, 400 ja 1500 metrin vapaauinneissa; ensimmäisenä ihmisenä sitten vuoden 1904, jolloin yhdysvaltalainen Francis Gailey voitti myös samoilta matkoilta kolme mitalia. Kowalski otti neljä vuotta myöhemmin Sydneyssä olympiakullan 4 × 200 m vapaauintiviestistä, joka oli ainoa hänen urallaan. Hän ui joukkueessa alkuerissä, mutta finaaliin hänet korvattiin Ian Thorpella.
Kowalski oli kiistatta yksi 1990-luvun parhaista pitkien matkojen vapaauimareista. Henkilökohtaisilla matkoilla Kowalski kuitenkin jäi hieman varjoon, sillä hänellä oli uransa aikana vastassa lajien maailmanennätyksiä peräjälkeen rikkoneet, joukkuetoverinsa Kieren Perkins sekä Grant Hackett.
Kowalski voitti uransa aikana kuusi MM-kultaa. Yhteensä hän voitti kolmetoista kansainvälistä arvokilpailumitalia. Hän oli myös jäsenenä Australian maailmanennätyksen rikkoneessa 4 × 200 m vapaauintiviestijoukkueessa Kansainyhteisön kisoissa 1998, Malesian Kuala Lumpurissa. Ennätys kesti hieman alle vuoden.
Kowalski ilmoitti lopettavansa kilpauransa 8. toukokuuta 2002. Hän osallistui keväällä 2007 australialaiseen julkkisten laulukilpailuohjelmaan It Takes Two.. Huhtikuussa 2010 Kowalski kertoi olevansa homoseksuaali.
David Costabile

| David Costabile |
| --- | --- |
 David Costabile San Diegon Comic-Conissa vuonna 2014.
Henkilötiedot
Syntynyt: 9. tammikuuta 1967 (ikä 57) Washington, Yhdysvallat
Ammatti:  näyttelijä
Puoliso:  Eliza Baldi (2012–)
Lapset:  2
Näyttelijä
Aktiivisena:  1997–
Merkittävät roolit:  Gale Boetticher (Breaking Bad) Mike "Wags" Wagner (Billions)
Aiheesta muualla
IMDb 
Elonet
David Costabile (s. 9. tammikuuta 1967 Washington) on yhdysvaltalainen näyttelijä. Hänen tunnetuimmat roolinsa lienee Gale Boetticherin rooli televisiosarjassa Breaking Bad, jossa hän näytteli vuosina 2010–2011, sekä Mike "Wags" Wagnerin rooli televisiosarjassa Billions, jossa hän on näytellyt vuodesta 2016 alkaen.
Hän on myös näytellyt elokuvissa Lincoln (2012), 13 Hours: The Secret Soldiers of Benghazi (2016), The Post (2017) ja The Dirt – Törkytehdas (2019), sekä televisiosarjoissa Damages (2007–2009), Flight of the Conchords (2007–2009), Langalla (2008) ja Pukumiehet (2012–2019).
Aiheesta muualla

David Costabile Internet Movie Databasessa. (englanniksi)
Detlef Michel

| Mitalit | Mitalit | Mitalit |  |
| --- | --- | --- | --- |
|  Detlef Michel, 1986 |  Detlef Michel, 1986 |  Detlef Michel, 1986 |  |
Maa:  Itä-Saksa
Miesten yleisurheilu
| MM-kilpailut  | MM-kilpailut  | MM-kilpailut  |  |
|  Kultaa | Helsinki 1983 | keihäänheitto |  |
| EM-kilpailut  | EM-kilpailut  | EM-kilpailut  |  |
|  Hopeaa | Stuttgart 1986 | keihäänheitto |  |
|  Pronssia | Ateena 1982 | keihäänheitto |  |
Detlef Michel (s. 13. lokakuuta 1955 Berliini) on entinen saksalainen keihäänheittäjä, joka aktiiviaikoinaan edusti kansainvälisellä tasolla Saksan demokraattista tasavaltaa. Hän oli ensimmäinen keihäänheiton maailmanmestari.
188-senttinen ja 95-kiloinen Detlef Michel sijoittui 1978 EM-kisoissa Prahassa neljänneksi, ja neljä vuotta myöhemmin 1982 Ateenassa pronssille 20-vuotiaan maanmiehen Uwe Hohnin viedessä voiton. Vuonna 1981 Michel voitti sekä Euroopan että maailmancupin.
1983 Helsingin MM-kisoja edeltävinä aikoina miesten keihäänheiton suurin ennakkosuosikki oli yhdysvaltalainen, samana vuonna maailmanennätyksen heittänyt Tom Petranoff. Aikaisemmin Michel ja Petranoff olivat kohdanneet kaksi kertaa voittojen ollessa 1-1. Vuonna 1982 Karl-Marx-Stadtissa käydyssä DDR-Yhdysvallat maaottelussa oli Michel heittänyt pitemmälle, kun taas ennen MM-kisoja pidetyssä maaottelussa Los Angelesissa oli Petranoff voittanut.
Michel heitti MM-kisavuonna 1983 kesäkuussa 96,72 metriä kantaneen heiton, mikä sivusi Unkarin Ferenc Paragin Euroopan ennätystä. Samassa kilpailussa hän heitti viisi kertaa yli 90 metriä (96,72 - 94,42 - 92,58 - 92,54 - 90,30).  Tätä ennen hän oli kymmenen päivän aikana heittänyt kahdeksantoista kertaa yli yhdeksänkymmenen metrin. Helsingin MM-kisojen miesten keihäänheittoon osallistui vain 18 kilpailijaa. Karsinnassa paras oli Michel yli 90 metriä kantaneella heitollaan. Sateisessa säässä käydyssä loppukilpailussa Michel oli täysin ylivoimainen. Hän sai aikaan neljä onnistunutta heittoa: 88,96, 89,48 ja 86,70, joista hän kaikilla olisi voittanut Petranoffin, jonka paras heitto kantoi 85,60 ja riitti hopeasijaan.
1984 Los Angelesin olympialaisiin ei Michel osallistunut itäblokin maiden boikotin takia. 1980 Moskovassa oli tie katkennut karsintoihin, ja niin kävi myös 1988 Soulissa.
1986 EM-kisoissa Stuttgartissa Michel saavutti hopeaa tuloksella 81,90. Voiton vei tuolloin Saksan liittotasavallan Klaus Tafelmeier.
Michael Tarver

Michael Tarver
Tyrone Evans (s. 1977) on yhdysvaltalainen showpainija. Hän työskentelee tällähetkellää World Wrestling Entertainmentille (WWE) RAW brändisä nimellä Michael Tarver. Hän osallistui WWE NXT:n ensimmäiseen kauteen ,missä hän sijoittui 8. eli viimeiseksi vuonna 2010. Hän oli osa The Nexus nimistä ryhmää.
Ura > Pro Wrestling Xpress

Evans teki debyyttinsä 19. helmikuuta, 2005, milloin hän voitti Brian X:n Pro Wrestling Xpressin (PWX)'n Burgh Brawl -tapahtumassa. Pian debyytin jälkeen hän voitti PWX Brass Knuckles Mestaruuden 2. huhtikuuta Daron Smytheltä. Puolustettuaan onnistuneesti Smyhea vastaan uusintaottelussa, Evans aloitti "feudin" Scott Venomin kanssa. 14. toukokuuta, Evaans säilytti mestaruuden Venomia vastaan. Kaksi viikkoa myöhemmin Venom sai uusintaottelun Evansia vastaan mestaruudesta, mutta tällä kertaa Ei-Diskausta matsissa. Evans kuitenkin säilytti mestaruuden. 11. kesäkuuta Venom voitti Evansin ja Venom julistettiin uudeksi Brass Knuckles Mestariksi.
Mestaruuden häviämisen jälkeen Evans haastoi Brandon K:n PWX:n Heavyweight mestaruudesta, mutta epäonnistui voittamaan sen. 22. syyskuuta Evans otteli viimeisen ottelun PWX:ssä häviten 3-Way matsissa.
Ura > Florida Championship Wrestling

Evans teki debyyttinsä World Wrestling Entertainmentin (WWE)'n kehitys territoriossa Florida Championship Wrestlingissa 3. toukokuuta, 2008 häviten Atlas DaBonelle. FCW:n uran alussa Evans käytti nimeä Tyrone Jones. 21. heinäkuuta, Tyrone hävisi RAW'n dark matsissa Jamie Noblelle. Tyrone vaihtoi kehänimensä 25. syyskuuta, Tyson Tarveriksi. Tarver sitten liittyi Saxton Conglomerate ryhmään, mihin kuului Black Pain, Lawrence Knight, ja johtaja Byron Saxton. Tarverilla oli ensimmäinen matsi Conglomeraten riveissä 30. lokakuuta, missä hän, Pain ja Drew McIntyre hävisivät Johnny Primelle, Kafulle, ja Kizarnylle. Pian Primealoitti feudin Conglomeraten kanssa. 16. joulukuuta Tarver ja Saxton hävisivät Primelle ja Ralph Moscalle. Conglomeraten vähäinen menestys jatkui, kun Tarver ja Knight taas hävisivät Primelle ja Kaleb O'Nealille. Kuitenkin, O'Neal liittyi Conglomerateen. 22. tammikuuta, 2009, O'Neal ja Knight hävisivät Tyler Reksille ja Johnny Curtisille, matsissa mikä käytiin Florida Tag Team Mestaruuksista. Myöhemmin samana iltana, Tarver, O'Neil ja Knight hävisivät Ricky Ortizille, DJ Gabrielille ja Kizarnylle. Conglomerate hajosi pian tämän jälkeen.
Lyhytaikaisen feudin Skip Sheffieldin kanssa, Tarver (nyt Michael Tarver kehänimenä) alkoi jahdata FCW Heavyweight Mestaruutta vuoden 2010 alussa. Tarverilla oli kaksi mahdollisuutta mestaruudesta Justin Angelia vastaan, mutta epäonnistui molemissa matseissa. Toisen matsin Tarver hävisi Wade Barrettin hyökättyä Angelin kimppuun.
Ura > NXT (2010)

16. helmikuuta, 2010 Tarver ilmoitettiin WWE NXT:n 1. kauden kilpailijaksi, mihin osallistui myös 7. muuta painijaa FCW:sta. NXT:ssä Carlito toimi Tarverin mentorina. NXT:n ensimmäisessä jaksossa 23. helmikuuta Tarver jaa Carlito hävisivät Heath Slaterille ja Christianille. Kuuden muun häviön jälkeen, Tarver sijoittui toiseksi viimeisimmäksi ensimmäisessä Proiden äänestyksessä 30. maaliskuuta. Tarver voitti ensimmäisen matsin 4. toukokuuta voittaen Daniel Bryanin, jonka voittisaldo oli myös nollilla. NXT:een aikana Tarver luovutti etukäteen monista NXT:een haastetehtävistä, perusteleen sillä, ettei halaua viihdyttää yleisöä. 11. toukokuuta Tarver eliminoitiin kilpailusta ensimmäisena, koska WWE:n johto ei haluaisi painijaa, joka ei usko itseensä.
Painissa

Lopetusliikkeet
Kill Shot
Tarver's Lightning
Lempinimet
"Iron"
"The New Danger"
"The Panther"
"The Upgrade"
"Mr. 1.9"
Mestaruudet ja saavutukset

Pro Wrestling Xpress
PWX Brass Knuckles Mestaruus (yhdesti)
Pro Wrestling Illustrated
PWI sijoitti hänet 343/500 parhaaksi painijaksi vuonna 2010
Tarver Nexusin paidassa.
Tarver ja Nexus syyskuussa 2010
Daniel Krman

Daniel Krman
Daniel Krman (1663–1740) oli Unkarin slovakkien luterilaisen kirkon superintendentti.
Krman kävi 1708 Ruotsin kuninkaan Kaarle XII:n puheilla Mahiljouissa anomassa apua Unkarin sorretuille protestanteille ja seurasi Kaarlea Benderiin asti. Hän laati näkemistään Ukrainan sotaretkellä latinankielisen kirjoituksen: Historia ablegationis Dni superintendentis Danielis Krmann et Dni Samuelis Pohorszky ad regem Sueciae Carolum XII (painettu 1904 Unkarin tiedeakatemian julkaisussa Monumenta Hungariæ historica, 23 nid).
Aiheesta muualla

Krman, Daniel Biographisches Lexikon zur Geschichte Südosteuropas (saksaksi)
Krman, Daniel Biographisches Lexikon des Kaiserthums Oesterreich (saksaksi)
Krman, Daniel Nordisk familjebok. Uggleupplagan. 14 (ruotsiksi)