stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Val-d’Or Foreurs

| Val d’Or Foreurs |
| --- | --- |

Perustettu:  1993
Kaupunki:   Val-d'Or, Quebec
Kotiareena:  Centre Air Creebec
– kapasiteetti:  3 753
Sarjataso:  QMJHL
Divisioona:  Länsi
Värit:                     
Toimitusjohtaja:   Pascal Daoust
Päävalmentaja:   Maxime Desruisseaux
Mestaruudet:  QMJHL (1998, 2001, 2014)
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Val d’Or Foreurs on kanadalainen juniorijääkiekkojoukkue. Se pelaa Ligue de hockey junior majeur du Québecissa eli LHJMQ:ssa. Joukkueen kotiareena on Centre Air Creebec Val-d'Orissa, Quebecissa.
Foreursissa ovat pelanneet muun muassa NHL:ssä pelanneet Roberto Luongo, Stéphane Veilleux sekä Kris Letang.
Joukkue

| Maalivahti |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| # |  | Pelaaja | Hanskakäsi | Syntymävuosi | Syntymäpaikka |
| 78 |  | William Blackburn | L | 2003 | Hébertville, Québec, Kanada |
|   |  | Émile Beaunoyer | L | 2006 | Drummondville, Québec, Kanada |
|   |  | Cédric Massé | L | 2005 | Rimouski, Québec, Kanada |
| Puolustajat |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| # |  | Pelaaja | Kätisyys | Syntymävuosi | Syntymäpaikka |
| 2 |  | Émile Desjardins | L | 2004 | Amos, Québec, Kanada |
| 94 |  | Nathan Bolduc | L | 2004 | Val-d'Or, Québec, Kanada |
|   |  | William-Charles Bishop | L | 2004 | Baie d'Urfée, Québec, Kanada |
|   |  | Pierre-Marc Minville | L | 2005 | Montreal, Québec, Kanada |
| Hyökkääjät |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| # |  | Pelaaja | Kätisyys | Pelipaikka | Syntymävuosi | Syntymäpaikka |
| 12 |  | Jason Desruisseaux | L | VLH | 2004 | Warwick, Québec, Kanada |
| 24 |  | Matis Ouellet | R | KH | 2005 | Rouyn-Noranda, Québec, Kanada |
| 27 |  | Frédéric Potvin | R | OLH | 2004 | Val-d'Or, Québec, Kanada |
| 34 |  | Tommy-Lee Vieira | L | KH | 2005 | Saint-Eustache, Québec, Kanada |
| 72 |  | Nathan Brisson | L | KH | 2006 | Saint-Eustache, Québec, Kanada |
|   |  | Donovan Arsenault | R | OLH | 2004 | Richmond, Prinssi Edwardin saari, Kanada |
|   |  | Jérémy Leroux | R | OLH | 2006 | Laval, Québec, Kanada |
|   |  | Noah Reinhart | R | OLH | 2004 | Dundas, Ontario, Kanada |
|   |  | Brett Yuzik | R | OLH | 2006 | Candiac, Québec, Kanada |
Lähde: EliteProspects
Joukkueenjohto

Päävalmentaja: Maxime Desruisseaux
Apuvalmentaja: Eric Bouchard
Apuvalmentaja: Shawn Boutin
Apuvalmentaja: Guillaume Vallée
Maalivahtivalmentaja: Mario Baril
Videovalmentaja: Adam Blais
Huoltopäällikkö: Dominic Beaudet
Toimitusjohtaja: Pascal Daoust
Lähde: EliteProspects
Aiheesta muualla

Val d'Or Foreursin verkkosivut (ranskaksi)
Val d'Or Foreursin EliteProspects sivut
| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
| Länsi-Telus | Itä-Telus | Rannikko-Telus |
| Blainville-Boisbriand Armada | Baie-Comeau Drakkar | Acadie–Bathurst Titan |
| Drummondville Voltigeurs | Chicoutimi Saguenéens | Cape Breton Screaming Eagles |
| Gatineau Olympiques | Quebec Remparts | Charlottetown Islanders |
| Rouyn-Noranda Huskies | Rimouski Océanic | Halifax Mooseheads |
| Sherbrooke Phoenix | Shawinigan Cataractes | Moncton Wildcats |
| Rouyn-Noranda Huskies | Victoriaville Tigres | Saint John Sea Dogs |
Runar Schauman

Runar Schauman 1930-luvun alussa.
Uno Allan Runar Schauman (14. elokuuta 1908 Loimaa – 17. maaliskuuta 1977 Helsinki) oli suomenruotsalainen näyttelijä, joka toimi teatterinjohtajana Svenska Teaternissa vuosina 1954–1963. Schauman myös näytteli Svenska Teaternissa sekä muutamissa kotimaisissa elokuvissa. Hänen tunnetuimmat roolinsa ovat paroni elokuvassa Täällä pohjantähden alla sekä Eugen Schauman elokuvissa Kajastus ja Helmikuun manifesti.Teatterinjohtajakautensa jälkeen hän näytteli yhdeksän vuotta Ruotsissa.
Runar Schauman oli kaukaista sukua Eugen Schaumanille. Schaumanin puoliso oli vuodesta 1934 Märta o.s. Nylander (1908–1992), ja heille syntyi kaksi poikaa. Pojista toinen on näyttelijä Göran Schauman, joka puolestaan on näytellyt Eugen Schaumania venäläis-suomalaisessa yhteiselokuvassa Luottamus ja paronia Timo Koivusalon Täällä Pohjantähden alla -elokuvassa.
Filmografia

Kajastus (1930)
Vihreä kulta (1939)
Helmikuun manifesti (1939)
Aktivistit (1939)
Onni pyörii (1942)
Varjoja Kannaksella (1943)
Neiti Tuittupää (1943)
Hiipivä vaara (1944)
Botte i farten (1945)
Ruusu ja kulkuri (1948)
Kalle Aaltosen morsian (1948)
Tanssi yli hautojen (1950)
Lakeuksien lukko (1951)
Tervetuloa aamukahville (1952)
Jees, olympialaiset, sanoi Ryhmy (1952)
Täällä pohjantähden alla (1968)
Pohjantähti (1973)
Aiheesta muualla

Holmberg, Sanna: / Schauman, Runar (1908–1977) Kansallisbiografia-verkkojulkaisu (maksullinen). 3.4.2006. Helsinki:  Suomalaisen Kirjallisuuden Seura.
Runar Schauman Internet Movie Databasessa. (englanniksi)
| --- | --- |
Auktoriteettitunnisteet: Henkilöt :  Ritva  Elonet  Kansallisbiografia  Biografiskt Lexikon  Uppslagsverket Finland  Biografiasampo
De Clare

suvun vaakuna
de Clare oli merkittävä normannisuku Englannissa, Walesissa ja Irlannissa. Suvun kantaisä oli Normandian herttua Rikhard I:n avioton poika, kreivi Geoffrey.
Cambridgen yliopiston Clare College on saanut nimensä perustajansa Elizabeth de Claren mukaan vuonna 1347. Claren kreivikunta Irlannissa on saanut nimensä joko Richard de Claren eli Strongbow'n, tai Thomas de Claren mukaan.
Von Ritter

Von Ritterin sukuvaakuna teoksesta Baltisches Wappenbuch
von Ritter (tai von Rittern) on suku, joka on  vuonna 1746 Virossa legitimoitu Ruotsin vallan ajalta olevaksi aateliksi.
Vuonna 1634 balttilaissyntyinen ratsuväen majuri, myöhempi everstiluutnantti Albrecht von Ritter sai läänityksenä Virolahdelta Pyterlahden kylän. Vuonna 1641 hänelle lahjoitettiin Pajulahden kylä ja 1647 vielä kaksi tilaa Virojoelta, koko Tiilikkala, suurin osa Säkäjärveä, Yläpihlajaa, Vaalimaata ja Hämeenkylää, osa Kotolaa, Hellän, Mattilan ja Eerikkälän kylät kokonaan sekä yksi tila Kirkkopyölistä ja Koivuniemen lampuotitila.
Hänen saamansa läänitys oli Virolahden suurin. Von Ritterit asuivat myös Virolahdella. Albrecht von Ritter perusti säterikartanonsa Pyterlahden kylään, perustaen tällöin myöhemmän Pyterlahden hovin. Tässä kylässä oli jo nimismies Eerikki Ihalaisen ratsutila ja ennen pitkää von Ritter hääsi Ihalaisen tilaltaan. Myöhemmin Ritterin poika Jakob Ludwig jätti Pyterlahden tilahoitajan huostaan ja muutti pois 1664.
Albrecht von Ritterin isä oli ryhtynyt Ruotsin palvelukseen ja saanut palkinnokseen läänityksen Hauholta. Albrecht von Ritter omisti Liivinmaalla Marzinhofin kartanon ja hän oli naimisissa Elisabet Tauben kanssa. Näillä oli poika Jakob Ludwig von Ritter, majuri Uudenmaan ratsuväkirykmentissä. Hän myi Pyterlahden hovin vuonna 1670 maaherra Konrad Gyllenstiernalle.
Suku sammui Itämerenmaakunnissa noin 1820.
Aiheesta muualla

von Ritter, aatelissuku Europeana heraldica, Kansallisarkisto
Ertuğrul

Ertuğrul 1500-luvulla tehdyssä kuvassa.
Ertuğrul (1191 tai 1198 – 1281; tunnetaan myös nimellä Ertoğrul) oli Osmanien valtakunnan perustajan Osman I:n isä. Ertuğrul oli oguuseihin kuuluneen kayı-heimon johtaja. Hänen saapumisensa Mervistä Anatoliaan Rumin sulttaanikunnan avuksi 400 hevosmiehensä kanssa taistelussa Bysanttia vastaan käynnisti tapahtumaketjun, joka johti Osmanien valtakunnan syntymiseen. Poikansa Osmanin tavoin häntä kutsuttiin usein arvonimellä ghazi, islamin suuri soturi.
Elämäkerta

Ertuğrul syntyi Ahlatissa vuonna 1191 tai 1198. Isänsä Süleymanin hukuttua paetessaan mongolien teurastusta vuonna 1227 Ertuğrul nousi vuonna 1230 kayı-heimon johtoon. Ertuğrulin nousu asemaan oli seurausta hänen avustaan seldžukeille sodassa Bysanttia vastaan. Rumin sulttaani Kayqubad I luovutti Ertuğrulille Karaja Dağin, vuoristoisen alueen lähellä Angoraa (nykyinen Ankara). Erään näkemyksen mukaan Ertuğrulin maa-alueiden tarkoituksena oli toimia suojana Bysanttia ja muita vihollisia vastaan. Vuonna 1231 hän valloitti Söğütin kylän ja hänelle annettiin kylä ja sitä ympäröineet maa-alueet. Kylästä tuli Ertuğrulin kuoltua hänen poikansa hallintoaikana Osmanien valtakunnan pääkaupunki vuonna 1299. Ertuğrulillä oli kaksi muuta poikaa, Saru Batu Savcı Bey ja Gündüz Bey.
Perintö

1800-luvulla Osmanien laivaston frigatti Ertuğrul nimettiin hänen kunniakseen. Myös Ertuğrul Gazin moskeija Turkmenistanin Ašgabatissa on nimetty hänen kunniakseen.
Käännös suomeksi
Liittoutumattomat malaijivaltiot

Brittiläinen Malaija vuonna 1922
  Liittoutumattomat Malaijilaisvaltiot (UMS)
  Liittoutuneet malaijilaisvaltiot (FMS)
  Salmisiirtokunnat
Liittoutumattomat malaijivaltiot olivat ne Malakan niemimaan sulttaanikunnat, jotka eivät liittyneet brittiläisten perustamaan ja vuosina 1895-1946 olemassa olleeseen Liittoutuneiden malaijivaltioiden valtioliittoon. Kun Malesian nykyiset osavaltiot Selangor, Perak, Negeri Sembilan ja Pahang muodostivat valtioliiton, jättäytyivät Kedah, Perlis, Terengganu, Kelantan ja Johor valtioliiton ulkopuolelle.
Liittoutumattomista valtioista eteläisin Johor säilyi itsenäisenä valtiona vuoteen 1914 asti. Muut pohjoisempana sijainneet liittoutumattomat sulttaanikunnat olivat Siamin vaikutusvallan alla, kunnes ne 1900-luvun alussa siirtyivät brittien suojelukseen.
Vuonna 1946 liittoutumattomat malaijivaltiot, Liittoutuneet malaijivaltiot ja Salmisiirtokunnat muodostivat brittien perustaman Malaijan unionin. Brittien tavoitteena oli yhdistää poliittisesti hajanainen alue yhden hallinnon alaisuuteen.
Palaun yleisvaalit 2024

Palaun vuoden 2024 yleisvaalit järjestettiin 5. marraskuuta ja niissä valittiin sekä maan presidentti ja kaksikamarisen kongressin edustajat.
Tausta ja äänioikeus

Pesidentti valitaan suoralla kansanvaalilla, jossa presidentiksi valittavan henkilön tulee voittaa absoluuttisella enemmistöllä. Vaaleissa järjestetään kaksi kierrosta. Edustajainhuoneen 16 edustajaa valitaan enemmistövaalitavalla yhden edustajan vaalipiireistä. Senaatin 13 edustajaa valitaan ns. blokkivaalitavalla: äänestäjällä on käytössään yhtä monta ehdokasta kuin paikkojakin on jaossa (13) ja koko maa toimii yhtenä vaalipiirinä. Eniten ääniä saaneet ehdokkaat tulevat valituiksi. Parlamenttiedustajien ja presidentin virkakausien pituus on neljä vuotta.
Äänioikeus vaaleissa on sellaisilla henkilöillä, jotka ovat vähintään 18-vuotiaita Palaun kansalaisia, jotka ovat asuneet maassa riittävän kauan eivätkä ole erikseen menettäneet äänioikeuttaan esim. vankeusrangaistuksen takia.
Vaalikampanjan aikana keskeisiä teemoja olivat elinkustannusten nousu, Kiinan väitetyt sekaantumisyritykset ja Yhdysvaltojen asevoimien ympäristövaikutukset.
Presidentivaalit

Presidentinvaaleissa ehdokkaita oli kaksi:
Surangel Whipps Jr. (istuva presidentti)
Thomas Remengesau Jr. (presidentti 2001–2009; 2013–2021)
Vaalien tulokset olivat seuraavanlaiset:
| Ehdokas | Puolue | Äänet | Osuus äänistä (%) |
| --- | --- | --- | --- |
| Whipps | sit. | 5626 | 57,74 |
| Remengesau | sit. | 4103 | 42,11 |
Hyväksyttyjä ääniä: 9744
Hylätyt/ tyhjät äänet: 83
Rekisteröityjä äänestäjiä: 16 916
Parlamenttivaalit

Kaikki valituiksi tulleet edustajat niin senaatissa kuin edustajainhuoneessakin olivat sitoutumattomia ehdokkaita.
Jälkipyykki

Whippsin toisen kauden virkaanastujaiset on määrä pitää 16. tammikuuta 2025.
Taiwanin presidentti Lai Ching-te onnitteli Whippsia ja hänen varapresidentikseen valittua Raynold Oilouchia.
Von Paykull

Suvun alkuperäinen vaakuna teoksessa Baltisches Wappenbuch
von Paykull on baltiansaksalainen aatelissuku, jonka tarkempi alkuperä on tuntematon. Se on usein erheellisesti sekoitettu Patkul-sukuun. Varhaisin maininta Paykull-suvun jäsenestä on 1300-luvun lopulta Saksalaisen ritarikunnan vasallina.
Suku on saanut Ruotsissa vapaaherran arvon ensin 1651. Tämän haaran sammuttua toinen haara sai naturalisaation 1756 ja vapaaherrallisen arvon 1818.
Suvun jäseniä

Georg Paijkull (1605–1657), Vöyrin vapaaherra ja Ruotsin valtaneuvos, omisti Vilajoen kartanon Säkkijärvellä.
Gustaf Carl Paijkull (1653–1676), edellisen poika. Vöyrin vapaaherra, ratsumestari ja kamariherra, kaatui Lundin taistelussa.
Otto Arnold von Paykull (1662–1707), liivinmaalainen sotilas Saksin palveluksessa.
Gustaf von Paykull, (1757–1826), ruotsalainen lintutieteilijä ja entomologi.
Defending the West

| Defending the West>  A Critique of Edward Said’s Orientalism |
| --- | --- |
Kirjailija:  Ibn Warraq
Kieli:  englanti
Genre:  Tietokirja
Kustantaja:  Prometheus Books
Julkaistu:  2007
Sivumäärä:  555
ISBN:  978-1-59102-484-2

Löydä lisää kirjojaKirjallisuuden teemasivulta
Defending the West. A Critique of Edward Said's Orientalism on Yhdysvaltoihin asettuneen Ibn Warraqin teos, jossa hän arvostelee Edward Saidin vuonna 1978 ilmestynyttä kirjaa Orientalism.
Kirjoittaja

Ibn Warraq syntyi vuonna 1946 Intiassa muslimivanhemmille, jotka muuttivat Pakistaniin Intian jakautumisen jälkeen. Myöhemmin hän opiskeli  Edinburghin yliopistossa Britanniassa ja 1970-luvulla oli viisi vuotta opettajana Lontoossa.
Ibn Warraq (arab. ابن وراق‎, "paperin poika") on kirjoittajan salanimi, jonka hän otti käyttöön kirjoittaessaan teosta Why I Am Not a Muslim ja halutessaan välttää Salman Rushdien kohtalon. Kun kirja ilmestyi vuonna 1995, hän oli brittiläisen ja amerikkalaisen kulttuurin professori Toulousen yliopistossa Etelä-Ranskassa.
Ibn Warraq on entinen muslimi. Teoksessa Why I Am Not a Muslim hän  kertoo varhaisimmista muistoistaan, jotka liittyvät koraanikouluun. Ibn Warraq pitää itseään maallistuneena humanistina, jonka mielestä kaikki uskonnot ovat sairaita houreita, virheellisiä, ja todistetusti tuhoisia.
Von Schwerin

von Schwerin -suvun kantavaakuna
von Schwerin on vanha, mecklenburgilais-pommerilainen aatelissuku. Sen yksi haara on siirtynyt Ruotsiin, jossa se on otettu ritarihuoneeseen vapaaherrallisena sukuna numerolla 133 ja kreivillisenä sukuna numerolla 94.
Sukuun kuuluu mm:
Kurt Christoph von Schwerin (1684-1757), kreivi, preussilainen sotapäällikkö
Fredrik Bogislaus von Schwerin (1764-1834), kreivi, ruotsalainen pappi, valtiopäivämies ja finanssimies
Wilhelm von Schwerin (1792-1808), edellisen poika, Suomen sodassa kaatunut aliluutnantti
Maximilian von Schwerin-Putzar  (1804-72), kreivi, preussilainen valtiomies
Hans Hugold von Schwerin  (1853-1912), vapaaherra, ruotsalainen maantieteilijä
Aiheesta muualla

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
Friherrliga ätten von Schwerin nr 133
Grevliga ätten von Schwerin nr 94
| Auktoriteettitunnisteet  |
| --- | --- |
Kansainväliset:  VIAF 
Kansalliset:  Saksa  Tšekki 
Henkilöt:  Deutsche Biographie  DDB
Mike O’Leary

| Mike O’Leary> Henkilötiedot |
| --- | --- |
Syntynyt: 1. tammikuuta 1998 (ikä 27) Halifax, NS, Kanada
Kansalaisuus:   Kanada
Jääkiekkoilija
Lempinimi:  Mikey
Pelipaikka:  vasen laitahyökkääjä
Maila:  vasen
Pituus:  187 cm
Paino:  91 kg
Seura
Seura:  Ilves
Sarja:  SM-liiga
Pelinumero:  19
Pelaajaura
Pääsarjaura:  2024–
Aik. seurat:  Hartford Wolf Pack (AHL) Iowa Wild (AHL) Florida Everblades (ECHL) Milwaukee Admirals (AHL)
Michael Timothy O’Leary (s. 1. tammikuuta 1998 Halifax, Nova Scotia, Kanada) on kanadalainen jääkiekkoilija, joka pelaa SM-liigajoukkue Tampereen Ilveksessä. Hän on pelipaikaltaan vasen laitahyökkääjä, mutta O’Leary osaa pelata myös keskellä.
Ura > Seuraura

O’Leary aloitti jääkiekkoilun kotikaupungissaan Nova Scotian Halifaxissa. Hän voitti kaudella 2012–2013 Halifax ACCEL Hawksin joukkueessa NSMBHL-juniorisarjan mestaruuden. O’Leary kävi high schoolin Yhdysvalloissa Salisbury Schoolissa. Cape Breton Screaming Eagles varasi hänet 14. pelaajana QMJHL:n varaustilaisuudessa 2014. Samana kesänä O’Learyn varasi myös Dubuque Fighting Saints 226. pelaajana USHL:n varaustilaisuudessa. Kesällä 2015 hänet varattiin uudelleen QMJHL:ään Moncton Wildcatsin toimesta numerolla 52. O’Leary ei kuitenkaan siirtynyt CHL:ään, jotta hän voisi pelata jatkossa Yhdysvaltain yliopistosarjoissa. O’Leary siirtyi kaudeksi 2015–2016 Fighting Saintsin USHL-joukkueeseen. Hän eteni joukkueen kanssa Clark Cup-finaaleihin saakka, mutta mestaruuden vei lopulta kuitenkin Tri-City Storm otteluvoitoin 3–0. O’Leary pelasi kauden aikana myös USHL/NHL Top Prospects Gamessa.
Vuodet 2016–2020 O’Leary kävi Notre Damen yliopistoa. Sophomore-vuotenaan 2017–2018 hän voitti sekä Big Ten Conferencen mestaruuden että runkosarjan mestaruuden. Junior-vuotenaan 2018–2019 O’Leary voitti divisioonan mestaruuden. Senior-vuotenaan 2019–2020 hän oli joukkueensa kolmanneksi paras pistemies tehoilla 9+14=23.
Viimeisen yliopistokautensa 2019–2020 päätteeksi maaliskuussa 2020 O’Leary teki loppukauden kattavan AHL-sopimuksen Hartford Wolf Packin kanssa. Hän pelasi siellä vain yhden runkosarjaottelun, kunnes koronaviruspandemia keskeytti kauden. Tammikuussa 2021 O’Leary teki seuran kanssa vuoden mittaisen jatkosopimuksen. Hän pelasi koronavirusrajoisten lyhentämällä kaudella 2020–2021 16 runkosarjaottelua tehopistein 1+2=3. Syyskuussa O’Leary teki Wolf Packin kanssa taas vuoden mittaisen jatkosopimuksen. NHL-varaamaton O’Leary osallistui samana syksynä myös New York Rangersin harjoitusleirille. Hän pelasi kaudella 2021–2022 AHL:ssä 53 runkosarjaottelua tehopistein 6+5=11. Heinäkuussa 2022 O’Leary teki vuoden mittaisen ja yksisuuntaisen AHL-sopimuksen Iowa Wildin kanssa. Hän pelasi siellä kaudella 2022–2023 66 runkosarjaottelua tehopistein 12+15=27 ja kaksi playoff-ottelua ilman tehopisteitä.
Kesäkuussa 2023 O’Leary teki seuran kanssa vuoden mittaisen ja yksisuuntaisen jatkosopimuksen. Hän osallistui samana syksynä Minnesota Wildin NHL-harjoitusleirille. Kesken kauden 2023–2024, tammikuussa 2024 O’Leary jätti Iowan ja hän siirtyi loppukauden kattavalla sopimuksella SM-liigajoukkue Tampereen Ilvekseen.
Heinäkuussa 2024 O’Leary teki vuoden mittaisen sopimuksen Slovakian Extraligassa pelaavan HK Popradin kanssa. Hän ei ehtinyt pelata siellä kuitenkaan otteluakaan, kunnes O’Learyn sopimus purettiin kauden 2024–2025 kynnyksellä syyskuussa. Lokakuussa hän siirtyi vuoden mittaisella sopimuksella ECHL-joukkue Florida Everbladesiin. Marraskuussa seura lainasi O’Learyn ammattilaistryout-sopimuksella AHL-joukkue Milwaukee Admiralsiin, jossa hän pelasi 12 ottelua ilman tehopisteitä. Tammikuussa 2025 O’Learyn koejakso päätettiin. Seuraava päivänä hänen uutisoitiin palaavan loppukauden 2024–2025 kattavalla sopimuksella Ilvekseen.
Ura > Maajoukkueura

O’Leary edusti Canada Whiten joukkuetta World U-17 Hockey Challengessa vuonna 2014, jolloin hän voitti turnauksen jäähypörssin 20 minuutillaan.
Muuta

O’Learyn pikkuveli Shea on pelannut myös jääkiekkoa hyökkääjänä.
Liittoutuneet malaijivaltiot

Liittoutuneet malaijivaltiot oli brittiläisen protektoraatin alainen valtioliitto Malakan niemimaalla vuosina 1895–1946. Valtioliiton muodostivat Malesian nykyiset osavaltiot Selangor, Perak, Negeri Sembilan ja Pahang.
Liittoutuneet malaijivaltiot oli Britannian perustama valtioliitto, jolla britit halusivat luoda vakautta Kaakkois-Aasian siirtomaihinsa. Britannia oli 1870–1880-luvuille asti noudattanut politiikkaa, jonka mukaan brittihallinto ei puuttunut Malakan niemimaan sulttaanikuntien sisäisiin asioihin. Malaijivaltiot olivat kuitenkin epävakaita, mikä aiheutti epävarmuutta Malakan niemimaan tinan tuotannossa. Britit pelkäsivät myös Saksan keisarikunnan vaikutusvallan kasvua Kaakkois-Aasiassa, mikä olisi saattanut heikentää brittien valta-asemaa.
Tärkein alue briteille oli Perak, joka oli merkittävä tinantuottaja. Perak oli myös ensimmäinen malajivaltio, joka hyväksyi valtioliiton ja brittien valvonnan alueellaan. Muut liitokseen suostuneet valtiot olivat Negeri Sembilan, Selangor ja Pahang. Valtioliiton pääkaupungiksi tuli Kuala Lumpur, jossa sijaitsi brittihallinnon asemapaikka. Muut Malakan niemimaan sulttaanikunnat säilyivät liittoutumattomina malaijivaltioina.
Vuonna 1946 Liittoutuneet malaijivaltiot yhdistettiin liittotumattomien malaijivaltioiden ja Salmisiirtokuntien kanssa Malaijan unioniksi. Unionin perustamisen tavoitteena brittihallinnolla oli yhdistää poliittisesti hajanainen alue yhden hallinnon alaisuuteen. Britit pyrkivät luomaan Malaijaan itsehallinnollisen alueen ja purkamaan siirtomaavallan, kuitenkin säilyttäen Britannian edut alueella.
Voi

Kylmässä kovettunutta voita ja voiveitsi.
Voi on kermasta valmistettu ravintorasva.
Voi jaetaan valmistusprosessin ja ominaisuuksien perusteella kolmeen tyyppiin. Voi valmistetaan Suomessa nykyisin pääsääntöisesti jatkuvatoimisen voitykin avulla happamattomasta kermasta, jolloin syntyy imelävoiksi kutsuttua happamatonta voita. Imelävoihin lisätään yleensä herahapatteesta uutettua aromitislettä, jolloin syntyy hapatettua tykkivoita. Hapatetun tykkivoin maku muistuttaa hapankermasta valmistettua perinteistä kirnuvoita.
Voita käytetään maun antajana ja leivonnassa sekä estämään ruoan kiinnipalamista paistettaessa. Voista voidaan valmistaa kirkastettua voita, kuten ghitä, joka säilyy voita paremmin ja kestää korkeammissa lämpötiloissa paistamista.
Etymologia ja nimityksen käyttö

Sana voi on peräisin hyvin varhaisilta ajoilta, ja samaa alkuperää olevia vastineita löytyy useista suomalais-ugrilaisista kielistä, esimerkiksi virosta (või), unkarista (vaj), udmurtista (võj) ja hantista (woj). Etäsukukielten vastineet eivät välttämättä merkitse maidosta tehtyä voita vaan myös rasvaa tai öljyä yleisemminkin. Sanaa on arveltu hyvin vanhaksi indoeurooppalaiseksi lainaksi.
Euroopan unionin vuonna 2005 voimaan tulleen säädöksen mukaan sanaa voi saa käyttää ainoastaan sellaisten tuotteiden nimessä, joiden rasvaosa on kokonaan maitorasvaa. Säädös johti esimerkiksi siihen, että suomalaisen Valion piti luopua tuotenimestä Voimariini, koska tuote sisälsi myös kasviöljyä. Tuote nimettiin uudestaan Oivariiniksi.
Sanaa voi saadaan kuitenkin edelleen käyttää osana ei-nestemäisten kasvirasvojen nimeä kuten kaakaovoi ja maapähkinävoi. Pelkästä voista puhuttaessa tarkoitetaan yleensä meijerivoita. Meijerivoi-nimityksen tarkoituksena on ollut, silloin kun sekaannuksen vaara on olemassa, tehdä ero sen ja kotivoin välillä. Meijeri- ja kotivoin laatujen välillä saattoi olla voin meijerivalmistukseen siirryttäessä suuria eroja kuluttajan makutottumusten kannalta, kuten Yrjö Kokko kirjoittaa romaanissaan Täydennysmies (1962): ”Vanha Elviira ei ollut suostunut syömään meijerin ’keitettyä’ voita, ja kotivoi maistui Inkerinkin suussa paremmalta.”
Ominaisuudet > Koostumus

Voita valmistetaan eniten lehmänmaidosta. Intiassa voita valmistetaan vesipuhvelin maidosta, ja muualla Aasiassa lampaanmaidosta. Myös kamelin, jakin ja Ranskassa vuohen maidosta valmistetaan pienimuotoisesti voita. Eri eläinlajien maidosta tehty voi maistuu erilaiselta, ja makuun vaikuttaa myös eläinyksilön ruokavalio.
Voi on kiinteä emulsio, jossa kantajafaasina on maitorasva ja dispergoituneena faasina vesi. EU-direktiivin mukaan vähintään 80 prosenttia voina markkinoitavan tuotteen painosta on oltava maitosrasvaa, eikä voi saa sisältää muuta rasvaa. Maitorasvan osuus on tyypillisesti 80–82 prosenttia vesipitoisuuden ollessa 16–18 prosenttia. Voin rasva on pienikokoisten vesi-, maito- ja proteiinipisaroiden ympäröimää. Suurin osa maailman voista nautitaan suolattomana, mutta suomalaiseen voihin lisätään yleensä suolaa. Lisäksi voissa on reilu prosentti kaseiinia ja heraproteiinia, vajaa prosentti laktoosia sekä vitamiineja ja mineraaleja.
Ominaisuudet > Ulkomuoto

Voi on kylmässä kovaa, mutta pehmiää huoneenlämmössä, jolloin sitä on helppo levittää leivän päälle. Kun voita lämmitetään 32–35 celsiusasteeseen, se sulaa ohueksi nesteeksi. Voin väri on tavallisesti vaaleankeltainen, ja se johtuu Tyndallin ilmiöstä: mitä rasvapitoisempaa voi on, sitä keltaisempaa se on, mutta vuodenaikojen ja käytetyn rehun vaikutuksesta se voi vaihdella syvän keltaisesta lähes valkoiseen. Väriaineita annatto ja betakaroteeni lisäämällä voidaan saada haluttu tasainen väri ympäri vuoden. Suomessa voita ei enää nykyisin värjätä.
Ominaisuudet > Säilyvyys

Voin säilyvyys riippuu sen happo- ja suolapitoisuudesta. Nykyaikaisin menetelmin valmistettu voi säilyy 3–4 kuukautta ja avattu voipakkaus säilyy oikein säilytettynä 2–4 viikkoa.