stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Liu Yifei
Elokuva

2002: The Story of a Noble Family (TV)
2003: Demi-Gods and Semi-Devils (TV)
2004: Love of May
2004: The Love Winner
2005: Chinese Paladin (TV)
2006: The Return of the Condor Heroes (TV)
2006: Abao's Story
2008: The Forbidden Kingdom
2010: Love In Disguise
2011: White Vengeance
2011: A Chinese Ghost Story
2012: The Four
2012: Assassins
2013: The Four II
2014: The Four III
2014: Outcast
2015: The Third Way of Love
2015: Night Peacock
2016: So Young 2: Never Gone
2017:The Chinese Widow
2017: Hanson and the Beast
2017: Once Upon a Time
2020: Mulan
Indoeuropeistiikka

Indoeurooppalaisen kielikunnan eri haarojen likimääräinen nykyinen levinneisyys niiden alkuperäisillä puhuma-alueilla Euroopassa ja Aasiassa:
  Helleeniset kielet (kreikka)
  Itaaliset kielet (romaaniset kielet)
  Indoiranilaiset kielet
  Kelttiläiset kielet
  Germaaniset kielet
  Armenian kieli
  Baltoslaavilaiset kielet (Balttilaiset kielet)
  Baltoslaavilaiset kielet (Slaavilaiset kielet)
  Albanian kieli
  Ei-indoeurooppalaisia kieliä
Raidoitetuilla alueilla monikielisyys on yleistä.
Indoeurooppalaisten kielten nykyinen levinneisyys. Tummanvihreällä merkityissä maissa indoeurooppalaiset kielet ovat enemmistön kielinä. Vaaleanvihreällä merkityissä maissa ne ovat virallisina vähemmistökielinä.
Indoeurooppalaiset kielet (vaaleanvihreä) maailman muiden kielikuntien joukossa.
Indoeuropeistiikka eli indogermanistiikka eli vertaileva indoeurooppalainen kielentutkimus on kielitieteen ala, joka tekee indoeurooppalaisten kielten vertailevaa tutkimusta. Indoeuropeistiikka kehittyi varsinaisesti Saksassa 1800-luvun  kuluessa, mutta se on sittemmin levinnyt kaikkiin merkittäviin yliopistoihin, kuten Helsingin yliopistoon. Siellä sillä ei kuitenkaan ole koskaan ollut varsinaista edustusta. Alan keskeinen tavoite on aina ollut indoeurooppalaiseen kiekikuntaan kuuluvien kielten yhteisen kantakielen mallintaminen. Tästä kysymyksenasettelusta on sittemmin tullut osa vertailevan kielentutkimuksen yleistä teoriapohjaa, jonka avulla on selvitetty myös muiden kielikuntien, muun muassa uralilaisten kielten historiaa. Historiallisista syistä indoeuropeistiikka liittyy monessa maassa nimenomaan sanskriitin ja intialaisten kielten tutkimukseen, mutta kielikunnan kokonaisuuden ymmärtämiselle sen kaikki muut haarat ovat aivan yhtä tärkeitä.
Vieras mies tuli taloon

| Vieras mies tuli taloon |
| --- | --- |
 Vieras mies tuli taloon, 1. p. 1937
Kirjailija:  Mika Waltari
Kieli:  suomi
Kustantaja:  WSOY
Julkaistu:  1937
Sivumäärä:  211 s.
Löydä lisää kirjojaKirjallisuuden teemasivulta
Vieras mies tuli taloon on Mika Waltarin vuonna 1937 julkaistu pienoisromaani. Sen jatko-osa on seuraavana vuonna julkaistu Jälkinäytös. Romaanien pohjalta on tehty kaksi elokuvaa, vuosina 1938 ja 1957. Ne on nimetty teoskaksikon ensimmäisen osan mukaan.
Vieras mies tuli taloon

Waltari oli kyllästynyt saamaansa kritiikkiin, ja WSOY:n pienoisromaanikilpailu, johon osallistuttiin salanimellä, tarjosi hyvän tilaisuuden saada teos arvostelluksi ilman hänen henkilöönsä kohdistuvia ennakkoasenteita. Hän oli myös keräillyt sanomalehtileikkeitä ja oli jo pitkään halunnut kirjoittaa sanomalehdestä löytämästään aiheesta.
Hän valitsi hämäyksen vuoksi teoksen tapahtumapaikaksi maaseudun, sillä hänet tunnettiin yleisesti kaupunkilaiselämän kuvaajana. Hän jopa kirjoitutti teoksen puhtaaksi luotettavana pitämällään konekirjoittajalla, jotta hänen oman kirjoituskoneensa jälkeä ei tunnistettaisi.
Koska aikaa riitti toiseenkin teokseen, Waltari kirjoitti kilpailuun myös pienoisromaanin Ei koskaan huomispäivää. Sen hän kirjoitti enemmän omalla tyylillään (ja omalla kirjoituskoneellaan), jotta arvosteluraati arvaisi sen Waltarin työksi eikä osaisi epäillä Waltaria toisenkin romaanin tekijäksi.
Vieras mies tuli taloon voitti pienoisromaanikilpailun. Se jakoi mielipiteitä niin kansan kuin tuomaristonkin keskuudessa, mutta nykyisin sitä pidetään yhtenä parhaimmista Mika Waltarin pienoisromaaneista.
Talon isännän juoppouden ja mielisairauden raaka kuvaaminen sekä erityisesti teoksen väkivaltainen loppukohtaus herättivät pahennusta, samoin se että henkirikokseen syyllistynyt ei jää kiinni teostaan. Waltarin ystävä Tulenkantajat-ajoilta, Katri Vala tyrmäsi teoksen kiivaasti:
»Olen harvoin lukenut näin perin juurin keinotekoista, näin perin juurin kieroa ja mustaa kirjaa kuin tämä kokoomukselaisen moralistin ja äitienpäiväpuhujan. Inhoittava on sana, joka välittömästi tulee mieleen. Vissiä vulgääris-romanttista koreutta ei siltä voi kieltää.»
Tarina

Kirja kertoo maatilan emännästä, hänen alkoholisoituneesta ja henkisesti epätasapainoisesta aviomiehestään ja taloon tulevasta vieraasta, joka kysyy töitä ja pääseekin rengiksi taloon. Emännän ja rengin välille syntyy romanssi, ja talon emäntä alkaa odottaa lasta vieraalle miehelle. Mustasukkainen aviomies ampuu vieraan tunkeilijan, ja emäntä puolestaan surmaa miehensä kirveeniskulla.
Jälkinäytös

Romaanin herättämät voimakkaat reaktiot yllättivät Waltarin. Hän päätti kirjoittaa sille jatko-osan Jälkinäytös, jossa rikollinen saa rangaistuksen teostaan ja ensimmäiseen osaan tyytymättömät moralistit rauhoittuvat.
Miehensä surmannut Astrid Jönsson saa melko lievän tuomion, kaksi vuotta kuritushuonetta. Kirjan todelliseksi roistoksi ja syylliseksi nousee Alfred Jönsson, jonka juoppous on pilannut Astridin elämän ja lopulta ajanut tämän järjettömään veritekoon.
Filmatisoinnit > Vuoden 1938 elokuva

Vuoden 1938 elokuvan Vieras mies tuli taloon ohjasi Wilho Ilmari, ja käsikirjoituksen teki Waltari itse. Astrid Jönnsonia esittää Kaisu Leppänen, hänen miestään Kaarlo Angerkoski ja renki Aaltosta Eino Kaipainen. Elokuva lähtee liikkeelle oikeudenkäynnistä ja kertoo aiemmista tapahtumista takaumajaksoissa. Metsäkulman isäntää esittää Aku Korhonen, joka näyttelee saman roolin myös 19 vuotta myöhemmin elokuvan uudessa versiossa.
Waltari muutti tarinaa hieman: Alfred surmataan kuten kirjassakin, mutta renki Aaltonen saa vain ampumahaavan ja jää eloon. Astrid saa teostaan ehdollisen vankilatuomion, hän palaa maatilalleen ja jää sinne asumaan Aaltosen kanssa.
Filmatisoinnit > Vuoden 1957 elokuva

Uudemman version nimellä Vieras mies ohjasi Hannu Leminen. Alfred Jönssonia näyttelee Kaarlo Halttunen, hänen vaimonsa nimi on muutettu Katriina Jönssoniksi, jota näyttelee Rauni Ikäheimo. Aaltosen roolin esittää Esko Vettenranta.
Toisessa versiossa elokuvan juoni on pistetty vielä enemmän uusiksi. Waltari itse ei tähän osallistunut, vaan käsikirjoituksen teki Ilmari Unho. Alfred kuoleekin oman käden kautta vahingonlaukaukseen.
Aiheesta muualla

Katriina Palo-Närhinen: Mika Waltari: Vieras mies tuli taloon (Arkistoitu – Internet Archive). Geo-lehti.
Tuomela, Leena: Mika Waltari: Vieras mies tuli taloon ja Jälkinäytös. Seinäjoen kaupunginkirjasto. Arkistoitu 29.4.2013.
Vieras mies tuli kilpailuun -, Suomen Kuvalehti, 22.01.1938, nro 3, s. 18, Kansalliskirjaston digitaaliset aineistot
Elly Schlein

| Elly Schlein |
| --- | --- |
 Schlein vuonna 2023.
Demokraattisen puolueen puheenjohtaja
 12. maaliskuuta 2023–  
Edeltäjä:  Enrico Letta
Italian edustajainhuoneen jäsen
 2022–  
Emilia-Romagnan varapresidentti
 2020–2022  
Euroopan parlamentin jäsen
 Italia 2014–2019  
Henkilötiedot
Syntynyt: 4. toukokuuta 1985 (ikä 39) Lugano, Sveitsi
Kansalaisuus:  italialainen, sveitsiläinen, yhdysvaltalainen
Tiedot
Puolue:  Demokraattinen puolue (?–2015, 2022–)
Aiheesta muualla
www.ellyschlein.it
Elly Schlein (s. 4. toukokuuta 1985 Lugano, Sveitsi) on italialainen Demokraattisen puolueen poliitikko. Hänet valittiin puolueensa puheenjohtajaksi helmikuussa 2023. Hän astui virkaan 12. maaliskuuta 2023.
Ura

Schlein toimi vapaaehtoisena Barack Obaman kampanjoissa vuosien 2008 ja 2012 vaaleissa. Hänestä tuli yksi Italian Demokraattisen puolueen lupaavista nuorista poliitikoista, mutta hän erosi puolueesta Matteo Renzin puheenjohtajakaudella. Hän liittyi takaisin puolueeseen syksyllä 2022.
Vuosina 2014–2019 Schlein oli Euroopan parlamentin jäsen. Vuoden 2020 aluevaaleissa hän sai pienpuolueiden vaaliliiton ehdokkaana äänivyöryn Emilia-Romagnassa ja nousi alueen varapresidentiksi. Saman vuoden syksyllä hän jätti viran tultuaan valituksi Italian edustajainhuoneeseen.
Poliittisia kantoja

Schlein on vasemmistolainen poliitikko, joka kannattaa muun muassa feminismiä ja ympäristönsuojelua.
Yksityiselämä

Schlein on syntynyt Sveitsissä. Hänen äitinsä on italialainen ja isä yhdysvaltalainen.
Schlein on kertonut olevansa biseksuaali.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Elly Schlein Wikimedia Commonsissa
Elly Schlein Euroopan parlamentin jäsenet. Euroopan parlamentti.
Elly Schlein Italian edustajainhuoneen verkkosivuilla (italiaksi)
Elly Schleinin verkkosivut (englanniksi)
Bahamas

Bahamas vuonna 2010.
Afie Jurvanen (s. 28. huhtikuuta 1981 Toronto), paremmin tunnettu taiteilijanimellään Bahamas, on kanadalainen laulaja-lauluntekijä. Toimittuaan alkuun kitaristina erinäisissä kokoonpanoissa hän aloitti soolouransa vuonna 2009 julkaistun esikoisalbuminsa myötä. Hänen musiikkinsa on indie folkia, johon hän on lisännyt myös soul-, jazz- ja country-vaikutteita. Äitinsä puolelta Jurvanen on suomalaista sukua, ja hän kasvoi osittain Suomessa.
Diskografia > Albumit

Pink Strat (2009)
Barchords (2012)
Bahamas Is Afie (2014)
Earthtones (2018)
Sad Hunk (2020)
Bootcut (2023)
Pseudocydonia sinensis

| Pseudocydonia sinensis |
| --- | --- |

Uhanalaisuusluokitus
 Elinvoimainen  
  
Tieteellinen luokittelu
Domeeni::  Aitotumaiset Eucarya
Kunta::  Kasvit Plantae
Alakunta::  Putkilokasvit Tracheobionta
Kaari::  Siemenkasvit Spermatophyta
Alakaari::  Koppisiemeniset Magnoliophytina
Luokka::  Kaksisirkkaiset Magnoliopsida
Lahko::  Rosales
Heimo::  Ruusukasvit Rosaceae
Alaheimo::  Mehevähedelmäiset Maloideae
Suku::  Pseudocydonia
Laji::  sinensis
Kaksiosainen nimi
 Pseudocydonia sinensis  C.K.Schneid. 
Synonyymit
 Chaenomeles sinensis (Thouin) Koehne  Cydonia sinensis Thouin  Pyrus cathayensis Hemsl.  Pyrus sinensis (Thouin) Spreng. 
Katso myös
   Pseudocydonia sinensis Wikispeciesissä   Pseudocydonia sinensis Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OKIUCN-testi OK: 
Pseudocydonia sinensisin hedelmiä
Pseudocydonia sinensis on ruusukasveihin kuuluva kesävihanta tai puoli-ikivihreä puu, joka on kotoisin Itä-Aasiasta (Kiina, Korea, Japani). Lajilla ei ole suomenkielistä nimeä.
Ulkonäkö ja koko

Pseudocydonia sinensis kasvaa 10–18 metriä korkeaksi puuksi, jolla on haarainen latvus ja lähes aina kaareva runko. Vuorottaiset, sahalaitaiset lehdet ovat soikeita, yksinkertaisia, 6–12 senttimetriä pitkiä ja 3–6 senttimetriä leveitä. Vaaleanpunaisissa kukissa on viisi terälehteä; niiden halkaisija on 2,5–4 senttimetriä. Kasvi kukkii kevään puolivälissä. Loppusyksyllä kypsyvä hedelmä on iso soikea omenaa muistuttava pohjushedelmä, joka voi kasvaa suotuisissa oloissa 12—17 senttimetrin pituiseksi ja 1,5 kilogramman painoiseksi. Kypsistä hedelmistä lähtee voimakas, miellyttävä tuoksu, sillä ne sisältävät runsaasti eteerisiä öljyjä, jonka vuoksi ne vaikuttavat koskettaessa öljyisiltä.
Nimitykset

Kiinassa lajia kutsutaan nimellä mugua (kiin.: 木瓜; pinyin: mùguā); Koreassa sen nimenä on kor. 모과나무, mogwa-namu. Hedelmän nimi on kiinaksi mugua (kiin.: 木瓜; pinyin: mùguā), koreaksi mogwa kor. 모과, mogwa. Hedelmien nimitykset ovat sukua toisilleen; jälkimmäinen on johdettu sanasta mokgwa kor. 목과, mokgwa, joka on korealainen lukutapa samoille kiinan merkeille. Kiinaksi mùguā tarkoittaa myös papaijaa. Japanissa Pseudocydonia sinensistä kutsutaan nimellä karin jap. 花梨, karin (harvemmin myös 榠樝). Hedelmä tunnetaan Japanissa erityisesti lääketieteellisissä yhteyksissä nimellä jap. 和木瓜, wa-mokka, joka on johdettu kasvin kiinalaisesta ja korealaisesta nimestä.
Luokittelu

Pseudocydonia sinensis on sukunsa ainoa laji. Se on läheistä sukua itäaasialaisille ruusukvitteneille (Chaenomeles), ja se onkin joskus sijoitettu niihin nimellä C. sinensis. Merkittäviä eroja ovat piikkien puuttuminen ja kukkien kasvaminen yksittäin, ei ryhminä. Pseudocydonia sinensis, jota joskus kutsutaan myös kiinalaiseksi kvitteniksi, on myös läheistä sukua eurooppalaiselle kvittenille (Cydonia oblonga); eroja tähän ovat kuitenkin hammaslaitaiset lehdet ja karvojen puuttuminen.
Käyttö

Hedelmä on kova ja hapan, mutta pakkasten jälkeen se muuttuu pehmeämmäksi ja vähemmän happamaksi. Sitä voidaan käyttää hillojen valmistukseen samalla tavalla kuin kvitteniä. Lisäksi lajia kasvatetaan Etelä-Euroopassa koristepuuna. Kasvia viljellään Itä-Aasiassa, Yhdysvalloissa, Euroopassa ja toisinaan Venäjän Mustanmeren rannikolla.
Koreassa kasvin hedelmiä käytetään mogwa-cheongin ("säilötty kvitteni") ja mogwa-chan ("kvittenitee") valmistukseen. Japanissa kasvin puuaineksesta valmistetaan halpoja samiseneita.
Hedelmää käytetään laajasti perinteisessä kiinalaisessa lääketieteessä nivelreuman (nimeltään "damp bi-oireyhtymä") hoitoon. Viimeaikaiset farmakologiset tutkimukset viittaavat siihen, että hedelmien uutteilla on antioksidanttisia ja antiviraalisia ominaisuuksia.
Kuvia

Pseudocydonian runko
Pseudocydonian lehti
Pseudocydonia sinensisin kukka
Käännös suomeksi
John Börjeson

| John Börjeson |
| --- | --- |

Henkilötiedot
Koko nimi:  Johan Laurentius Helenus Börjeson
Syntynyt: 30. joulukuuta 1835 Tölö, Hallanti, Ruotsi
Kuollut: 29. tammikuuta 1910 (74 vuotta) Nacka, Ruotsi
Ammatti:  kuvanveistäjä
    
Johan "John" Laurentius Helenus Börjeson (30. joulukuuta 1835 Tölö – 29. tammikuuta 1910 Nacka) oli ruotsalainen kuvanveistäjä. Hän toimi professorina Kuninkaallisessa taideakatemiassa vuosina 1886–1907. Börjeson asui vuosina 1867–1876 Roomassa ja 1876–1879 Pariisissa, ja hän otti usein aiheita skandinaavisesta mytologiasta. Hänet tunnetaan myös julkisista muistomerkeistä, kuten Kaarle X Kustaan ratsastajapatsaasta Malmössä.
Teoksia

Kaarle X Kustaa, Malmö
Ludvig Holberg, Bergen
Viktor Rydberg, Jönköping
Magnus Stenbock, Helsingborg
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta John Börjeson Wikimedia Commonsissa
Viivakaava

Essitalopraamin viivakaava. Siinä on heteroatomi, kolmoissidos, bentseenirenkaita ja stereokemian rakenteita.
Isobutanolin (CH3)2CHCH2OH) viivakaava. Alavasemmalla ja ylhäällä olevat viivojen päätepisteet tarkoittavat hiiliatomeja, joihin on sitoutunut kolme vetyatomia. Haarautumiskohdassa, josta lähtee viiva kolmeen suuntaan, on hiiliatomi, johon kaavioon merkittyjen sidosten lisäksi on sitoutunut yksi vetyatomi. Siitä oikealle lähtevän viivan mutka tarkoittaa hiiliatomia, johon on kaavioon merkittyjen sidosten lisäksi sitoutunut kaksi vetyatomia. OH tarkoittaa yhden happi- ja yhden vetyatomin muodostamaa atomiryhmää, hydroksyyliryhmää.
Viivakaava on yksinkertaisin tapa mallintaa orgaanisten yhdisteiden rakenteita. Siinä atomien välisiä sidoksia kuvataan viivoilla. Viivakaavassa hiiliatomit jätetään merkitsemättä – niiden oletetaan olevan sidosviivojen kulmissa, haarautumiskohdissa ja päätepisteissä. Hiili voidaan kuitenkin toisinaan piirtää selkeyden tai painotuksen vuoksi. Vetyatomit, jotka ovat sitoutuneet hiiliatomeihin, jätetään sidoksineen piirtämättä. Koska hiilen valenssi on neljä, voidaan vedyt helposti kuitenkin mieltää yhdisteeseen: jos hiiliatomia esittävästä kohdasta kaaviossa lähtee eri suuntiin yhteensä vähemmän kuin neljä viivaa, siihen oletetaan liittyvän niin monta vetyatomia kuin tarvitaan, jotta hiiliatomilla olisi kaikkiaan neljä sidosta. Muiden alkuaineiden kuin hiilen ja vedyn atomit merkitään kemiallisilla merkeillään, samoin sellaiset vetyatomit, jotka ovat sitoutuneet muuhun kuin hiiliatomiin.
Viivakaavalla voidaan kuvata osittain molekyylien avaruusrakennetta, tason alapuolelle osoittava sidos kuvataan poikkiviivoituksella ja tason yläpuolelle osoittava sidos paksunnetaan.
Karvamansikka

| Karvamansikka |
| --- | --- |

Uhanalaisuusluokitus
 Elinvoimainen  
Suomessa::  Vaarantunut
  
Tieteellinen luokittelu
Kunta::  Kasvit Plantae
Kladi::  Putkilokasvit Tracheophyta
Kladi::  Siemenkasvit Spermatophyta
Kladi::  Koppisiemeniset Angiospermae
Kladi::  Aitokaksisirkkaiset
Kladi::  Rosidit
Lahko::  Rosales
Heimo::  Ruusukasvit Rosaceae
Alaheimo::  Rosoideae
Tribus::  Potentilleae
Alatribus::  Fragariinae
Suku::  Mansikat Fragaria
Laji::  viridis
Kaksiosainen nimi
 Fragaria viridis  Weston 
Katso myös
   Karvamansikka Wikispeciesissä   Karvamansikka Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OK: 
Karvamansikka (Fragaria viridis) on pienimarjainen mansikkalaji, jota tavataan Euroopassa ja Keski-Aasiassa. Suomessa laji on uhanalainen.
Ulkonäkö ja koko

Karvamansikka kasvaa 5–20 cm korkeaksi. Rönsyjä on runsaasti, ja ne voivat kasvaa parikin metriä pitkiksi. Varsi, lehtiruodit ja kukkaperät ovat ulospäin tai alaviistoon sirottavien karvojen peitossa. Lehdet ovat kolmesormisia ja alta tiheään lyhytkarvaisia. Lehdykät ovat soikeita tai vinoneliömäisiä ja sahalaitaisia, ja lehdykän kärkihammas selvästi muita pienempi. Kukan valkeat terälehdet ovat 8–10 mm pituisia, vastapuikeita, suippoja ja eivät kosketa toisiaan. Verholehdet ovat marjanmyötäisiä. Karvamansikka kukkii touko-kesäkuussa. Marja on karvainen ja vaikeasti irtoava.
Karvamansikka muistuttaa ulkonäöltään ahomansikkaa (F. vesca). Tärkein tuntomerkki on marjan ulkonäkö; karvamansikat ovat usein kypsinäkin osittain vihertäviä, ja niiden siemenet ovat hiukan sisäänpainuneita. Keskimmäisen lehdykän hampaat ovat kärjestä lyhyemmät kuin sivuilta, kun taas ahomansikalla pisimmät hampaat ovat lehdykän kärjessä.
Karvamansikka voi risteytyä ahomansikan kanssa lajien yhteisillä kasvupaikoilla.
Levinneisyys

Karvamansikkaa tavataan Euroopassa Keski-Ranskasta itään läpi Etelä-, Keski- ja Itä-Euroopan aina Keski-Aasiaan saakka. Pohjoisessa lajin esiintymisalue ulottuu Etelä-Norjaan, -Ruotsiin ja -Suomeen. Lisäksi sitä tavataan Kaukasuksen alueella. Suomessa laji on melko harvinainen, ja sitä tavataan Ahvenanmaalla sekä muutamin paikoin Etelä-Suomessa.
Elinympäristö

Karvamansikkaa tavataan tyypillisesti kedoilla, pientareilla ja kuivilla niittytöyräillä. Laji on kalkinsuosija.
Aiheesta muualla

Kasviatlas 2020: Karvamansikan (Fragaria viridis) levinneisyys Suomessa.
Luontoportti: Karvamansikka (Fragaria viridis)
Pohjolan kasvien pauloissa: Fragaria viridis - karvamansikka
Kukkiva karvamansikka.
Ohestalyönti

Mustan suorittaman kaksoissiirron jälkeen valkea lyö ohesta.
Ohestalyönti (en passant) on shakissa tehtävä erikoissiirto, jossa kaksi ruutua kerralla liikkunut sotilas lyödään sotilaalla ruudusta, jonka yli se on siirtynyt, siis kuin se olisi liikkunut vain yhden ruudun eteenpäin. Ohestalyönnin voi tehdä vain välittömästi seuraavalla siirrolla.
Kuvaajien siirtosarjaa voidaan merkitä yksinkertaisesti 1...f5 2. exf5. Ohestalyönnin perään voi merkitä myös e.p. korostamaan että kyseessä on ohestalyönti. (2. exf5 e.p.)
Historia

Ohestalyönnin lisääminen shakkisääntöihin on yksi viimeisistä suurista sääntömuutoksista shakissa. Sen arvellaan tapahtuneen 1500-luvulla yhdessä sotilaan kaksoissiirron, linnoittautumisen ja kuningattaren sekä lähetin rajoittamattoman liikkumisen kanssa. Nämä ovat eurooppalaisia sääntöjä, ja aasialaisissa shakkivarianteissa näitä ei viimeistä lukuun ottamatta tunnetakaan.
Ohestalyönnin lisäämisen tarkoitus oli vähentää uuden sotilaan kaksoissiirron vaikutusta peliin. Uusi sääntö esti sotilaiden karkaamisen viidennellä rivillä olevien vastustajan sotilaiden ohi.
Feodor Roos

Feodor Wladimir Gabriel Roos (13. huhtikuuta 1867 Naantali – 15. syyskuuta 1946 Orivesi) oli suomalainen vankilanjohtaja.
Roosin vanhemmat olivat Naantalin pormestari Anders Gabriel Roos ja Gustava Emilia Holmberg. Roos kirjoitti ylioppilaaksi Åbo lyceumista 1886, suoritti oikeustutkinnon 1890 ja toimi Turun hovioikeuden auskultanttina. Hän oli Viipurin lääninvankilan kirjanpitäjänä 1892–1896 ja johtajana 1896–1899 ja sen jälkeen Helsingin lääninvankilan johtajana 1899–1918. Vuoden 1918 sisällissodan aikana punaiset erottivat Roosin ja vangitsivat hänet omaan vankilaansa. Sodan jälkeen Roos oli ensin lyhyen aikaa Suomenlinnan vankileirin I piirin päällikkönä, toukokuusta kesäkuuhun 1918 Sotavankilaitoksen alaisena Helsingin sotilasvankiloiden johtajana ja kesäkuun lopusta alkaen koko Sotavankilaitoksen johtajana, kunnes se syyskuun puolivälissä yhdistettiin vankeinhoitolaitokseen. Tämän jälkeen Roos oli vielä vuosina 1918–1919 Vankeinhoitohallituksen vankilatarkastajana.
Vuonna 1919 Roos erosi virastaan ja siirtyi hoitamaan Orivedellä omistamaansa Holman kartanoa, jonka omistuksen hän luovutti 1933 pojalleen. Hän kuoli siellä 1946.
Kyyneleet

Kyyneleet tarkoittaa seuraavia asioita:
Kyyneleet, Cheekin kappale
Kyyneleet, Fredin kappale
Kyyneleet, Kirkan kappale
Kyyneleet, Tiktakin kappale
| --- | --- |
: Tämä on täsmennyssivu, joka luettelee monimerkityksisen käsitteen eri merkitykset tai useita eri henkilöitä. Artikkelisivuja, joiden nimessä tai tekstissä lukee ”Kyyneleet”, voi hakea sivunnimihaulla, laajalla sivunnimihaulla tai tekstihaulla.
Richard Carlson

| Richard Carlson |
| --- | --- |
 Carlson elokuvan Tässä tulen minä! (1943) trailerissa.
Henkilötiedot
Syntynyt: 29. huhtikuuta 1912 Albert Lea, Minnesota, Yhdysvallat
Kuollut: 25. marraskuuta 1977 (65 vuotta) Encino, Kalifornia
Ammatti:  näyttelijä
Aiheesta muualla
IMDb 
Elonet
Richard Carlson (29. huhtikuuta 1912 Albert Lea, Minnesota – 25. marraskuuta 1977 Encino, Kalifornia) oli yhdysvaltalainen näyttelijä, käsikirjoittaja ja ohjaaja. Aluksi Carlson esiintyi Broadwaylla. Hän siirtyi Hollywoodiin 1938, kun David O. Selznick pyysi häntä käsikirjoittajaksi elokuvaan Koko perhe hummaamassa. Elokuvan päätähti Janet Gaynor taas halusi, että Carlson myös näyttelee elokuvassa.
Carlsonin esikoisohjaus oli vuonna 1954 omaan käsikirjoitukseen perustuva Avaruuden sankarit, jossa hän myös näytteli. Televisiossa Carlsonilla oli päärooli sarjoissa I Led Three Lives ja Mackenzie's Raiders. Carlson on saanut tähden Hollywood Walk of Famelle.
Osittainen filmografia näyttelijänä

Koko perhe hummaamassa (The Young At Heart, 1938)
Nainen ei armoa antanut (The Little Foxes, 1941)
Tässä tulen minä! (Presenting Lily Mars, 1943)
Kuningas Salomonin kaivokset (King Solomon's Mines, 1950)
Mustan laguunin hirviö (Creature from the Black Lagoon, 1954)
Avaruuden sankarit (Riders to the Stars, 1954)
Change of Habit (1969)
Gustaf Dalén

| Gustaf Dalén |
| --- | --- |

Henkilötiedot
Syntynyt: 30. marraskuuta 1869 Stenstorp, Ruotsi
Kuollut: 9. joulukuuta 1937 (68 vuotta) Tukholma, Ruotsi
Kansalaisuus:  ruotsalainen
Koulutus ja ura
Tutkinnot:  Chalmersin teknillinen korkeakoulu
Instituutti:  AGA
Tutkimusalue:  Fysiikka, fysikaalinen kemia, pressure regulator (käännä suomeksi), Asetyleeni ja history of discoveries and inventions (käännä suomeksi)
Palkinnot:   Nobelin fysiikanpalkinto (1912)
 Nimikirjoitus
Nils Gustaf Dalén (30. marraskuuta 1869 – 9. joulukuuta 1937) oli ruotsalainen keksijä ja AGAn perustaja. Dalén sai vuonna 1912 Nobelin fysiikan palkinnon keksimästään aurinkoventtiilistä (ns. hämäräkytkin), jolla ohjattiin automaattisesti kaasuvalomajakoiden ja -poijujen valojen toimintaa.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Gustaf Dalén Wikimedia Commonsissa
Biografia Nobel-säätiön sivuilla (englanniksi)
Stenstorp

| Stenstorp |
| --- | --- |
 Gustaf Dalén -museo
 Stenstorp
 Koordinaatit: 58°16′22″N, 13°43′02″E 
Valtio:   Ruotsi
Lääni:  Länsi-Götanmaan lääni
Maakunta:  Länsi-Götanmaa
Kunta:  Falköping
Väkiluku (2021):  1 794
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Stenstorp on taajama Falköpingin kunnassa Länsi-Götanmaan läänissä samannimisessä historiallisessa maakunnassa Ruotsissa. Taajamassa oli 1 794 asukasta vuonna 2021.
Kuvia

Stenstorpin kirkko
Stenstorpin rautatieasema 1950-luvulla
Vesitorni
Tunnettuja henkilöitä

Gustaf Dalén (1869–1937), keksijä
Peter Karlsson (s. 1969), pöytätennispelaaja
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Stenstorp Wikimedia Commonsissa