stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Prometheus-leirin tuki
Jaostot ja toimielimet

Leirien vetämisen, kouluttamisen ja hallinnon lisäksi organisaatiossa on jaostoja ja työryhmiä, jotka pitävät Protua pystyssä.
Yhdistyksen toiminta on organisoitu erilaisiksi jaostoiksi ja työryhmiksi:
Yhdistyksen 16-henkinen hallitus, jonka Prometheus-leirin tuen jäsenet valitsevat kahden vuoden välein syyskokouksessa. Hallitus tekee toimintaa koskevat päätökset sekä valvoo budjettia. Hallitus myös tukee valiokuntia ja jaostoja.
Työvaliokunta vastaa yhdistyksen toimistosta, hallituksen päätösten toimeenpanemisesta, jaostojen ohjaamisesta, valvomisesta ja kehittämisestä.
Talousvaliokunta käsittelee yhdistyksen taloutta valmistelemalla päätökset ja aineistot hallitukselle ja yleiskokouksille.
Jaostot ja toimielimet > Jaostot

Koulutusjaosto järjestää ja suunnittelee ohjaajien ja apuohjaajien koulutuksen.
Leirijaosto neuvottelee leiripaikkojen vuokrauksen ja hankkii leirien tarvitsemat aineistot.
Tiedotusjaosto huolehtii yhdistyksen julkaisuista, yhteyksistä tiedotusvälineisiin sekä järjestää kahdeksasluokkalaisille järjestettävän koulutiedotuksen.
Kansainvälinen jaosto vastaa kansainvälisistä hankkeista ja pitää yhteyttä muiden maiden vastaavaa leiritoimintaa järjestäviin tahoihin.
Paikallisjaosto tukee paikallisryhmien toimintaa.
Tapahtumajaosto järjestää Protun suurimman yksittäisen tapahtuman eli puistotapahtuman. Sen lisäksi jaosto järjestää ennen joulua pikkujoulujen tapaiset Kaamoskarkelot. Jaosto toimii yhdistyksen nuoremmille jäsenille tapana tutustua jaostotoimintaan.
Rekrytointiryhmä/Rekryjaosto kerää kevään ohjaaja- ja apuohjaajakoulutuksissa tietoa koulutettavista ja muodostaa näiden tietojen perusteella kesän leiritiimit.
Jatkoleirijaosto järjestää talvi- ja syysleirit sekä kesäjatkoleirin.
Protu-lehden toimituskunta tekee kaksi kertaa vuodessa ilmestyvän Protu-lehden alusta loppuun asti.
Kokkijaosto vastaa kokkien rekrytoinnista ja koulutuksesta yhdistyksen järjestämille leireille, koulutuksiin ja tapahtumiin.
Svenskagruppen koordinoi Protun ruotsinkielistä toimintaa Suomessa, tuottaen muiden toimielimien tukena esim. materiaalia.
WWW-työryhmä ylläpitää ja kehittää Protun nettisivuja ja ratkoo ongelmia ja tuottaa uusia palveluja toimiston, aktiivien ja jäsenten käyttöön.
Jaostot ja toimielimet > Työryhmät

Pysyvien jaostojen lisäksi Protussa toimii väliaikaisia työryhmiä, joiden tehtävä on valmistella ja toteuttaa ajankohtaisia projekteja tai uudistuksia. Työryhmät lopettavat toimintansa heti, kun työ on valmis.
Palkinnot

Prometheus-leirin tuki ry on myöntänyt vuodesta 2004 lähtien Prometheus-palkinnon joka toinen vuosi henkilölle tai yhteisölle, joka on toiminnallaan edistänyt nuorten kasvua kriittisyyteen, ihmisen kunnioitukseen, elämäniloon ja vastuuseen maailmasta.
Palkinto on myönnetty seuraaville tahoille:
2004 Helsingin yliopiston rehtori Ilkka Niiniluodolle tämän ”laaja-alaisesta osallistumisesta yhteiskunnalliseen keskusteluun ja siten vastuun kantamisesta Suomesta ja maailmasta”.
2006 elokuvaohjaaja Petri Kotwicalle tämän elokuvasta Koti-ikävä. Palkintolautakunnan mukaan elokuva ”pyrkii omalta osaltaan purkamaan ennakkoluuloja, joita ihmisillä on mielenterveyspotilaita kohtaan”.
2008 Mahdollisuuksien tori -verkostolle, koska ”Mahdollisuuksien torit tuovat maailman kylään eri puolille Suomea ja tarjoavat kävijöille mahdollisuuden tutustua ihmisiin ja kulttuureihin läheltä ja kaukaa”.
2010 Ropecon – nuorten itsensä nuorille järjestämälle roolipelitapahtumalle.
2012 Non Fighting Generation ry:lle, joka on nuorten väkivaltaisuuden vähentämiseen erikoistunut yhdistys. Protu pitää toimintaa paitsi arvoiltaan kannatettavana myös käytännössä tehokkaana ja vaikuttavana. Järjestön toiminta-ajatus kannustaa nuoria kasvamaan vastuullisiksi yhteiskunnan jäseniksi. Se vastaa erittäin hyvin Prometheus-palkinnon kriteereitä ja niitä arvoja, joita Protu haluaa edistää.
2014 Pääkaupunkiseudun Nuorten Ääni -toimitukselle, koska palkintolautakunnan mukaan "työnne ansiosta nuorten näkyvyys Suomen julkisen keskustelun kriittisinä osallistujina sekä yhteiskuntamme aktiivisina ja vastuullisina toimijoina on kasvanut."
2016 Hyvinvoiva sateenkaarinuori -tutkimushankkeelle, jonka erityisinä ansioina pidettiin laajaa aineistoa, nuoria itseään osallistavaa aineiston keruutapaa, näkökulmien monipuolisuutta ja toimenpide-ehdotuksia.
2018 Filo - Filosofiaa lapsille, nuorille ja yhteisöille ry:lle, joka pyrkii edistämään filosofian harjoittamista lasten, nuorten ja yhteisöjen keskuudessa.
Seta myönsi vuonna 2003 Prometheus-leirin tuki ry:lle Asiallisen tiedon omenan. Tunnustuksen myöntämisperusteina olivat muun muassa se, että Setan edustajat vierailevat Prometheus-leireillä, koska leirien ohjelmassa käsitellään erilaisuuden pelkoa, seksiä, seurustelua ja ihmissuhteita, ja että leirit välittävät asiallista tietoa sukupuoli- ja seksuaalivähemmistöistä ja tukevat nuorten minäkuvan rakentamista.
Talous > Rahoitus

| Rahoituksen lähde | 2018 | 2017 | 2016 | 2015 | 2014 | 2013 | 2012 |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| Opetus- ja kulttuuriministeriön yleisavustus nuorisojärjestöille | 150 000 euroa | 140 000 euroa | 135 000 euroa | 113 700 euroa |  98 000 euroa | 86 000 euroa | 84 000 euroa |
Säde (nimi)

| Säde |
| --- | --- |
Nimipäivä:   
– suomenkielinen:  18. lokakuuta
– ruotsinkielinen:  –
– ortodoksinen:  –
Muunnelmia:  –
Vastineita eri kielissä:  –
Nimen alkuperä:  sanan suomenkielinen merkitys
Infobox OKNimi-testi OK: 
Säde on suomalainen naisen etunimi. Nimi johtuu sanasta säde, joka viittaa erityisesti auringon säteilyyn.
Vuoden 2019 loppuun mennessä Suomessa on rekisteröity 2 051 Säde-nimistä naista ja toistakymmentä 10 miestä.
Tunnettuja Säde-nimisiä henkilöitä

Säde Mantere-Alhonen (1940–2014), mikrobiologi ja maitoteknologi
Säde Matikka-Nieminen (1922–2015), näyttelijä, ohjaaja ja näytelmäkirjailija
Säde Tahvanainen (s. 1972), poliitikko (SDP), kansanedustaja 1995–2007
Säde Vallarén (ent. Kankare), feministi ja bloginpitäjä
Syväekologia

Syväekologia on maailmankatsomus, joka korostaa ihmisen yhteenkuuluvuutta luonnon kanssa. Syväekologian mukaan elämää tulee kunnioittaa ja luonnolla ja biodiversiteetillä on itseisarvo. Ihmisillä ei katsota olevan oikeutta tyydyttää toissijaisia tarpeitaan muiden lajien ensisijaisten tarpeiden kustannuksella. Syväekologia korostaa elämistä harmoniassa luonnon kanssa ja vastustaa tarpeetonta kulutusta.
Norjalainen filosofi Arne Næss muotoili syväekologian käsitteen ja periaatteet ensimmäisen kerran vuonna 1972 Bukarestissa konferensissa nimeltä 3rd World Future Research Conference. Konferenssiesitelmässään Næss tekee eron "pinnalliseen ekologiaan" ja "syväekologiaan".
Næssin mukaan syväekologia perustuu kaiken elämän moraaliseen kunnioittamiseen. Katsomus sisältää humanismin, mutta laajentaa sen periaatteita myös ihmisen ja luonnon väliseen suhteeseen. Næssin ajatteluun vaikuttivat filosofi Baruch Spinoza ja väkivallan vastustaja Mahatma Gandhi. Lisäksi Næssin syväekologiaan vaikutti voimakkaasti Martin Heideggerin teknologiakritiikki. Næss katsoi, että väkivalta ja muiden elollisten, niin ihmisten kuin muidenkin eliöiden, vahingoittaminen on aina väärin.
Syväekologian periaatteet ja ekosofi N

Arne Næssin kehittämät syväekologian periaatteet:
Inhimillisen ja ei-inhimillisen elämän hyvinvointi ja kukoistaminen maapallolla on itseisarvo. Ei-inhimillisen elämän arvo ei riipu sen hyödyllisyydestä ihmisen tarkoituksiin.
Myös elämänmuotojen rikkaus ja monimuotoisuus ovat arvoja itsessään, ja ne myötävaikuttavat inhimillisen ja ei-inhimillisen elämän kukoistamiseen maapallolla.
Ihmisillä ei ole oikeutta vähentää tätä rikkautta ja monimuotoisuutta muuten kuin tyydyttääkseen välttämättömät tarpeensa.
Pyrkimys ihmiselämän ja kulttuurien kukoistamiseen sekä pyrkimys ihmisten väkiluvun laskemiseen ovat sopusoinnussa keskenään.
Nykyinen ihmisen aiheuttama häiriö ei-inhimilliselle elämälle on kohtuuton, ja tilanne on huononemassa nopeasti.
Siksi ihmisten toiminnan ja sen perusteiden on muututtava. Muutos vaikuttaa talouselämän, teknologian ja ideologian perusrakenteisiin.
Ideologinen muutos on pääasiassa muutosta kohti elämän laadun ja itseisarvon kunnioittamista, ei pitämistä kiinni elintason kohoamisesta. Laadun ja määrän ero tiedostetaan syvällisesti.
Kaikilla, jotka hyväksyvät edellä luetellut kohdat, on velvollisuus osallistua suoraan tai välillisesti tämän välttämättömän muutoksen aikaansaamiseen.
Näiden periaatteiden pohjalta Næss kehitti ajattelumallin, jota hän kutsui nimeltä ”ekosofi N”. Ekosofialla hän tarkoitti viisautta elämisessä ja asumisessa. Ekosofi N on Næssin henkilökohtainen ekosofia. Hänen mukaansa jokainen yksilö, yhteisö ja kulttuuri kehittää omat periaatteensa omista lähtökohdistaan käsin.
Syväekologia Suomessa

Suomessa syväekologiaa edustavat Elonkehä-lehti ja Vihreä Elämänsuojelun Liitto. Vihreä Elämänsuojelun Liitto perustettiin vuonna 1987 ja sitä olivat perustamassa muun muassa Pentti Linkola, Eero Paloheimo ja Matti Sarmela.
Tunnettuja syväekologeja

Fritjof Capra
Félix Guattari
Martin Heidegger
Julia Butterfly Hill
Pentti Linkola
Leena Vilkka
Joanna Macy
Matti Sarmela
Eero Paloheimo
W. S. Merwin
Val Plumwood
Theodore Roszak
Gary Snyder
Timothy Sprigge
Douglas Tompkins
John Zerzan
Moottoritorpedovene Syöksy

| Syöksy (MTV 4) |
| --- | --- |

Aluksen vaiheet
Rakentaja:  John I. Thornycroft and Company, Woolston
Palveluskäyttöön:  1928
Tekniset tiedot
Uppouma:  12 t
Pituus:  16,8 m
Leveys:  3,4 m
Syväys:  1,4 m
Koneteho:  2 × Thornycroft-bensiinimoottoria 375 hv 1 × Olympia-risteilykone 60 hv
Nopeus:  40 solmua
Miehistöä:  1+6
Aseistus
Aseistus:  2 × 45 cm torpedosivuheittimet 1 × 7,62 mm konekivääri
Moottoritorpedovene Syöksy (MTV 4) oli Suomen merivoimien Nuoli-luokan moottoritorpedovene.
Valmistus

Vene tilattiin John I. Thornycroft and Companyltä. Se otettiin Suomen merivoimien palvelukseen 1928. Sen torpedot oli sijoitettu aluksen perään, joten sen täytyi liikkua torpedoja nopeammin ampuessaan ne. Tämä ei ollut helppo tapa ahtailla vesillä.
Palvelus

Syöksy ja Vinha hyökkäsivät 6. heinäkuuta 1941 kahden Hangosta pois pyrkivän purjeveneen kimppuun. Alukset yrittivät ensin upotusta torpedoin ilman tulosta, minkä jälkeen Syöksy syöksyi purjealuksen keulan editse pudottaen syvyyspommin. Purjealus vaurioitui pahoin, minkä jälkeen moottoritorpedoveneet poistuivat paikalta ennen taistelukosketusta saattajina toimineisiin vartioveneisiin.
Vinha, Syöksy ja kolmas moottoritorpedovene sekä kaksi vartiomoottorivenettä olivat 19. heinäkuuta väijymässä neljää venäläistä kuljetusalusta ja niiden varmistuksena olleita kahta muuta alusta Kolgalahden suulla. Saattuetta ei kohdattu, mutta seuraavana aamuna havaittiin Neuvostoliiton laivaston hävittäjä, joka avasi tulen veneitä kohti. Yksi kranaatti osui aivan Vinhan perän taakse irrottaen potkurin sekä peräsimen. Alus sai myös vuodon.
Hävittäjän keskittäessä tulensa vaurioituneeseen alukseen Syöksy suoritti torpedohyökkäyksen hävittäjää vastaan. Torpedo ei osunut, mutta hävittäjän keskittyessä torpedon väistämiseen saatiin Vinha vietyä turvaan Söderskärin majakalle.
Vinha ja Syöksy olivat 2. syyskuuta partiomatkalla Koiviston eteläpuolella yllättäessään neuvostoliittolaisen kahden kuljetusaluksen saattueen. Hyökkäyksen lopulla Syöksy upotti torpedoimalla s/s Meeron.
Syöksy upotti miinanraivaaja T-41:n (Kirov) Suursaaren luona 22 syyskuuta 1941.
Syöksy toimi laivueen johtoveneenä hyökkäyksessä, jossa upotettiin panssaritykkivene Krasnoje Znamja Lavansaaren satamassa syksyllä 1942. Johtoveneessä hyökkäykseen osallistui laivueen päällikkö kapteeniluutnantti Jouko Pirhonen ja Syöksyn päällikkö sotilasmestari Toimi Ovaskainen.
Syöksyn toinen potkuriakseli katkesi ja peräsin repesi irti lokakuussa 1942. Alus todettiin telakoitaessa jo liian huonokuntoiseksi enää torpedotehtäviin ja korjauksen jälkeen se siirrettiin Laatokalle muiden saman luokan alusten tavoin elokuussa 1943 ja aseistettiin yhdellä 20 mm:n tykillä ja kolmella miinalla.
Syöksy ja Nuoli tuotiin rauhan tulon jälkeen takaisin Suomeen ja telakoitiin Suomenlinnaan. Syöksy menestyneimpänä lajissaan oli varattu Sotamuseolle, mutta lopulta kävi niin, että molemmat veneet romutettiin yhdessä Iskun ja Sisun kanssa.
Syvä matka

| Syvä matka |
| --- | --- |
Kirjailija:  Erkki Ahonen
Kustantaja:  Gummerus
Julkaistu:  1976
Ulkoasu:  sidottu
Sivumäärä:  160

Edeltävä:  Tietokonelapsi
Seuraava:  Runot
Löydä lisää kirjojaKirjallisuuden teemasivulta
Syvä matka on Erkki Ahosen vuonna 1976 ilmestynyt kolmas tieteisromaani.
Sisältö

Ahonen jatkaa aikaisempien tieteisromaaniensa pohdintoja ottaen aiheekseen ihmisen tajunnan. Teos on juoneltaan yksinkertainen filosofinen romaani. Kaukaisessa tulevaisuudessa ihmiskunta on siirtynyt uudelle tiedostamisen tasolle.
Vastaanotto ja tulkinta

Ahonen edusti tieteiskirjallisuuden filosofista perinnettä. Helsingin Sanomien Tuukka Kangasluoma kirjoitti, että Ahonen poimii käsitteitä laajalta alalta ja kehittelee niitä edelleen: taustasta löytyy yhteiskuntakybernetiikkaa, informaatioteoriaa, kvanttifysiikkaa, tähtitiedettä, biologiaa, psykoanalyysia, uskontotiedettä ja filosofiaa. Syvä matka pohti tietoisuuden merkitystä todellisuuden käsittämisessä. Ensimmäisissä tieteisromaaneissaan ja Kuumatka-päiväkirjassa Ahonen oli kehitellyt käsityksiään todellisuudesta ja yhteiskunnasta, jotka viimeisessä romaanissa ovat muovautuneet valmiiksi.
Ahosen tieteisteksteissä toistuu ajatus todellisuuden yleisistä rakenteista ja kehityksen säännönmukaisuuksista. Syvän matkan tulevaisuudessa on tultu uudelle laadulliselle tasolle, jolloin yleiset rakenteet ovat avautuneet ihmiselle. Rakenne on jotain yleistä säilyvyyttä, jota periaatteessa kaikki noudattaa. Suuri ja pieni samastuvat:
»Tieto että suuri galaksi ja pieni kukka oli muoto joka asettui samaan rasteriin antoi ihmiselle vakuutuksen ettei hän itsekään voinut erota luonnosta, niin kuin hän jo suuressa hulluudessaan oli alkanut kuvitella.» 
(Syvä matka, s. 124)
Ahonen pyrkii kuvailemaan asioita, joille ei nykykielessä ole vielä vastinetta, mikä tekee kirjan tekstistä varsin vaikeatajuista. Jossain määrin yksilökeskeisesti ja romanttisestikin Ahonen näkee luovasti ajattelevat henkilöt tiedostajina, jotka avaavat uusia ajattelun suuntia.
Lehtiarvosteluita

Huotari, Markku: Matka ihmisen historiaan. Aamulehti 29.12.1976.
Koulumies, Jyrki: Erkki Ahonen: Syvä matka. Uusi Suomi 12.9.1976.
Seppä, Antti: Matka ihmisen mieleen. Etelä-Suomen sanomat 8.10.1976.
Ståhlhammar, Leo: Suomenmaa 23.9.1976.
Sähköiho

| Sähköiho>  Kone, media, ruumis |
| --- | --- |
Kirjailija:  Erkki Huhtamo & Martti Lahti (toim.)
Kieli:  suomi
Genre:  viestintä
Kustantaja:  Vastapaino
Julkaistu:  1995
Ulkoasu:  nidottu
Sivumäärä:  295
ISBN:  951-9066-88-8
Löydä lisää kirjojaKirjallisuuden teemasivulta
Sähköiho. Kone, media, ruumis on vuonna 1995 ilmestynyt Erkki Huhtamon ja Martti Lahden toimittama artikkelikokoelma sähköisestä viestintäkulttuurista. Teoksen kustansi Vastapaino. Kirjalla on täydentävä rinnakkaisteos, Erkki Huhtamon toimittama Virtuaalisuuden arkeologia (Lapin yliopiston taiteiden tiedekunta, 1995).
Aiheesta muualla

Ilkka Mäyrä: Kirjoituksia koneesta[vanhentunut linkki]. Niin & näin 1/1997. (PDF)
Jaakko Suominen: Sähköihon aika. Agricolan kirja-arvostelut 18.8.1997.
Sweet

| Sweet |
| --- | --- |
 Sweetin kuuluisin kokoonpano vuonna 1972. Vasemmalta Steve Priest, Mick Tucker, Brian Connolly ja Andy Scott.
Tiedot
Toiminnassa:  1968–1981, 1985–
Tyylilaji:  glam rock, hard rock, purukumipop, AOR
Kotipaikka:  Britannia
Laulukieli:  englanti
Jäsenet:  Peter Lincoln – laulu, bassokitara   Andy Scott – kitara, laulu   Tony O’Hora – kitara, kosketinsoittimet, laulu   Bruce Bisland – rummut, laulu  
Entiset jäsenet:  Ks. Jäsenet
Levy-yhtiö:  RCA   Polydor   Capitol  
Aiheesta muualla
thesweet.com
Infobox OKNimi-testi OK: 
Sweet (alun perin nimi kirjoitettiin yleisimmin muodossa The Sweet) on brittiläinen yhtye, joka oli suosituimmillaan 1970-luvulla. Yhtyeen tyyli vaihteli jo tuolloin purukumipopin, glam rockin, hard rockin ja aikuisrockin välillä. Sweetin tunnetuimpiin kappaleisiin lukeutuvat ”The Ballroom Blitz”, ”Fox on the Run”, ”Little Willy”, ”Blockbuster”, ”Poppa Joe”, ”Wig-Wam Bam” ja ”Love Is Like Oxygen”.
Yhtye on yksi 1970-luvun menestyneimmistä. Se myi 1970-luvulla yli 50 miljoonaa äänitettä ja saavutti kotimaassaan Britanniassa seitsemäntoista top 50 -hittiä, joista yhteensä kymmenen nousi top 10:een. Yhdysvalloissa Sweet saavutti vuosina 1973–1978 neljä top 10 -hittisingleä. Suurinta suosiota Sweet nautti kuitenkin Manner-Euroopassa, etenkin Länsi-Saksassa, missä yhtyeellä oli kahdeksan ykköshittiä vuosina 1971–1975. Sweet menestyi hyvin myös Suomessa 1970-luvulla: yhtye oli kolmanneksi suurin menestyjä single- ja albumimyynnissä edellään ainoastaan ABBA ja Boney M. Listaykkösiksi pääsivät debyyttialbumi Funny Funny How Sweet Co-Co Can Be ja single ”Poppa Joe”.
Alkuperäinen Sweet hajosi vuonna 1981, mutta kolme vuotta myöhemmin kitaristi Andy Scott ja rumpali Mick Tucker perustivat Andy Scott’s Sweet -yhtyeen, joka on edelleen toiminnassa, tosin jälleen Sweet-nimellä. Scottin Sweet kiertää pääasiassa Euroopassa. Vuonna 2008 alkuperäisjäsen Steve Priest perusti oman Sweetinsä, joka esiintyi Yhdysvalloissa.
Historia > Alkuajat: 1968–1970

Yhtye perustettiin 26. tammikuuta 1968  nimellä Sweetshop, tyylinään tuolloin suuressa suosiossa ollut purukumipop, muun muassa Ohio Express- ja The Archies -yhtyeiden innoittamana. Alkuperäiskokoonpanoon kuuluivat Brian Connolly (laulu), Mick Tucker (rummut), Steve Priest (basso, laulu) ja Frank Torpey (kitara). 22. toukokuuta yhtye lyhensi nimensä Sweetiksi ja teki Fontanalle singlen ”Slow Motion” ilman menestystä. Torpeyn lähdettyä yhtyeestä elokuussa 1968, tilalle otettiin Mick Stewart. Samalla Sweet vaihtoi levy-yhtiötä ja siirtyi Parlophonelle.
Singlejä tehtiin lisää: ”The Lollipop Man” (1969), ”I’m on My Way” (1969), ”All You’ll Ever Get from Me” (1970) ja ”Get on the Line” (1970). Ne eivät kuitenkaan menestyneet, ja Mick Stewart erosi vuonna 1970.
Historia > Tyylinmuutos ja Brian Connollyn lähtö: 1978–1979

Off the Recordin jälkeen Sweet vaihtoi levy-yhtiötä Polydorille. Vuoden 1978 alussa julkaistu albumi Level Headed merkitsi Sweetille täydellistä tyylinmuutosta: hard rockin sijaan levy sisältää AOR-henkisiä kappaleita, balladeja, funk-vivahteita sekä klassista musiikkia instrumentaalin ”Anthem No. 2” -muodossa. Levyltä julkaistu single ”Love Is Like Oxygen” nousi muun muassa Britanniassa ja Yhdysvalloissa top 10:een. ”California Nights” oli pienempi hitti ja ylsi Länsi-Saksassa sijalle 23 ja Yhdysvalloissa sijalle 76. Level Headedin tyylinmuutoksen vuoksi yhtye kuitenkin menetti valtaosan eurooppalaisista faneistaan.
Yhtye teki ensin vuoden alussa paljon esiintymisiä Englannissa ja aloitti maaliskuussa parikymmentä konserttia käsittäneen Yhdysvaltain-kiertueen, jossa yhtyeeseen liittyivät vierailijoina kitaristi-kosketinsoittajat Nico Ramsden ja Gary Moberley. Sweet toimi pääasiassa Bob Segerin lämmittelevänä esiintyjänä. Laulaja Brian Connollyn esiintymiskunto alkoi kuitenkin olla runsaasta alkoholinkäytöstä johtuen hyvin ailahtelevaa, mikä aiheutti riitoja hänen ja muun yhtyeen välille.
Kun yhtye vuoden 1978 lopulla asettui jälleen Clearwellin linnaan työstämään tulevan albuminsa kappaleita, Connollyn alkoholinkäyttö lisääntyi entisestään. Hän ei enää kyennyt laulamaan yhtä korkealta kuin normaalisti ja kappaleita jouduttiin transponoimaan matalampaan sävellajiin. Yhtyeen muut jäsenet antoivat Connollylle muutaman viikon aikaa hoitaa itsensä kuntoon, mutta hän ei onnistunut vähentämään juomistaan. Lisäksi hän halusi yhä enemmän siirtyä soolouralle ja esittää country-musiikkia. Lopulta 23. helmikuuta 1979 yhtyeen manageri David Walker julkaisi tiedotteen, jossa ilmoitettiin Brian Connollyn siirtymisestä soolouralle lähinnä musiikillisten erimielisyyksien vuoksi.
Historia > Alkuperäisen Sweetin viimeiset vuodet: 1979–1982

Sweet etsi aluksi uutta laulajaa. Nimekkäin ehdokkaista oli Ritchie Blackmoren Rainbow-yhtyeestä hiljattain lähtenyt Ronnie James Dio. Uutta laulajaa ei yrityksistä huolimatta löytynyt, joten Sweet päätti jatkaa triona. Pääasiallisista lauluosuuksista vastasi jatkossa ensisijaisesti basisti Steve Priest ja pienemmissä määrin kitaristi Andy Scott.
Ensimmäinen kolmimiehisenä tehty albumi Cut Above the Rest ilmestyi lokakuussa 1979. Musiikillisesti se jatkoi Level Headedin AOR-tyylistä linjaa. Yhtyeen apuna albumilla olivat kosketinsoittajat Gary Moberley ja Geoff Westley. Albumin single ”Call Me” jäi Sweetin viimeiseksi singlelistojen kärkisijoja hätyytelleeksi kappaleeksi. Cut Above the Rest ei saavuttanut listasijoitusta Britanniassa, mutta pääsi Länsi-Saksan top 50:een ja ylsi listoille myös Australiassa ja Yhdysvalloissa.
Sweetin seuraava albumi, Waters Edge, julkaistiin huhtikuussa 1980. Yhdysvalloissa ja Kanadassa albumi ilmestyi Sweet VI -nimisenä. Levy ei saavuttanut suosiota, kuten eivät myöskään sen singlet ”Give the Lady Some Respect” ja ”Sixties Man”. Huono menestys turhautti yhtyettä, ja lopulta Sweet hajosi tammi-helmikuussa 1981 järjestetyn Englannin-kiertueen jälkeen. Kun yhtye oli jo hajonnut, kokosi se kasaan uusi aalto -vaikutteisen albumin Identity Crisis, joka julkaistiin postuumisti lokakuussa 1982. Sen materiaali on peräisin Waters Edgen sessioista, Andy Scottin kotistudiossa tehdyistä nauhoituksista sekä erillisestä äänityssessiosta, joka oli järjestetty Marcus Music -studiossa loka-marraskuussa 1980.
Monta eri Sweetiä

Kun alkuperäinen Sweet hajosi vuonna 1982, yhtyeen nimen käyttöoikeutta ei ollut virallisesti luovutettu yhtyeen jäsenistä kenellekään. Tämän vuoksi Andy Scottin lisäksi myös edesmenneet alkuperäisjäsenet Brian Connolly ja Steve Priest esiintyivät Sweet-nimen kanssa. 1990-luvulla Scott ja Connolly kiersivät jopa samaan aikaan – Connolly pääasiassa Britanniassa ja Scott sen ulkopuolella. Käytännöksi vakiintui, että joskus yhtyeet esiintyivät pelkällä Sweet-nimellä, ja joskus käyttivät sen edessä alkuperäisjäsenensä nimeä. Esimerkiksi Andy Scott oli sopinut levy-yhtiönsä SPV:n kanssa, että hänen yhtyeensä käyttää keikoilla pelkkää Sweet-nimeä, lukuun ottamatta Saksaa, missä Andy Scott’s Sweet oli nimenä jo hyvin arvostettu. Sitä käytettiin myös levytyksissä sekaannuksien välttämiseksi.
Brian Connolly kasasi vuonna 1984 yhtyeen nimeltä Brian Connolly & The New Sweet, johon kuuluivat hänen lisäkseen kitaristi Steve Turner, basisti Gary Farmer ja rumpali Phil Ridden. Yhtye keikkaili lähinnä Britanniassa ja julkaisi vuonna 1986 albumin Greatest Hits, joka sisälsi uusia versioita Sweetin tunnetuimmista hiteistä. Albumista on sittemmin julkaistu CD-versioita lukuisilla eri nimillä. 1990-luvulla Connolly perusti uuden yhtyeen, joka koostui muusikoista Glen Williams (kitara), Dave Glower (basso), Dave Farmer (rummut) ja Steve Mulney (kosketinsoittimet). Tämä Brian Connolly’s Sweet -nimeä käyttänyt kokoonpano julkaisi vuonna 1995 albumin Let’s Go, joka sisälsi jälleen uusia versioita vanhoista hiteistä sekä kolme uutta kappaletta.
Vuonna 2008 Steve Priest kokosi ympärilleen yhtyeen ja lähti kiertämään Pohjois-Amerikkaa Sweetin nimellä. Steve Priestin Sweet julkaisi vuonna 2009 livealbumin Live! In America. Priest kuoli kesäkuussa 2020. Andy Scott on ainoa elossa oleva jäsen Sweetin tunnetuimmasta kokoonpanosta.
Merkitys

1970-luvun huippuvuosien Sweetiä on pidetty Queenin, T. Rexin ja Gary Glitterin teini- ja radioystävällisempänä versiona. Sweetin on katsottu vaikuttaneen 1980-luvulla syntyneen pop metal -genren syntymiseen. AllMusicin kiriitikko Stephen Thomas Erlewinen mukaan Sweet näytti heavy metal -yhtyeeltä, mutta oli todellisuudessa yhtä kesy kuin muutkin popyhtyeet.
Yhtyeen ihailijoiksi ovat tunnustautuneet muun muassa Brian May ja Pete Townshend. Nikki Sixx on kertonut, että hänen Mötley Crüe -yhtyeensä halusi olla Sweet. Def Leppardin Joe Elliott on sanonut, että Sweet oli yhtye, jossa hän olisi halunnut olla mukana. Kiss-yhtyeen Gene Simmonsin mukaan Kissiä ei olisi ilman Sweetiä.