stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Saladin
Henkilöhistoria

Saladin oli syntyjään kurdi. Vuonna 1152 hän astui Syyrian hallitsijan Nur al-Dinin palvelukseen ja osoitti pian pätevyytensä taisteluissa ristiretkivaltioita vastaan. Hänen sedästään Shirkuhista tuli 1169 Egyptin visiiri, mutta setä kuoli kahden kuukauden kuluttua, ja Saladin otti hänen paikkansa. Saladin teki Egyptistä aijubidien vasallivaltion Egyptin fatimidihallitsijoiden valituksista huolimatta. Hän syrjäytti Egyptin kalifaatin 1171 ja otti sulttaanin arvonimen.
Saladin ei Nur al-Dinin käskyistä huolimatta halunnut aloittaa sotaa Jerusalemin kuningaskuntaa vastaan, ja siksi Nur al-Din oli jo aloittamassa sodan Saladinia vastaan mutta kuoli vuonna 1174. Saladin käytti tilannetta hyväkseen ja valtasi Damaskoksen mutta hän ei kyennyt valtaamaan kahta tärkeää kaupunkia Aleppoa ja Mosulia, joita Nur al-Din oli hallinnut.
Vuonna 1187 Saladin hyökkäsi Jerusalemin kuningaskuntaa vastaan ja murskasi kuningaskunnan joukot Hattinin taistelussa. Hän myös vangitsi Jerusalemin kuninkaan Guy de Lusignanin. Jerusalemin kaupungin Saladin valtasi 3. lokakuuta 1187. Pian kaikki kaupungit Tyrosta lukuun ottamatta olivat hänen hallussaan.
Jerusalemin kukistuminen sai aikaiseksi kolmannen ristiretken, jossa läntinen kristikunta valtasi takaisin Akkon kaupungin. Englannin kuningas Rikhard I Leijonamieli löi Saladinin Arsufin taistelussa vuonna 1191. Saladin ja Rikhard sopivat vuonna 1192, että Jerusalem pysyisi muslimien käsissä mutta olisi avoin kristityille pyhiinvaeltajille.
Saladin kuoli seuraavana vuonna 4. maaliskuuta 1193 Damaskoksessa. Hänen muistokseen Damaskokseen rakennettiin mausoleumi.
Populaarikulttuurissa

Saladinin hahmo on mukana Ridley Scottin vuonna 2005 ohjaamassa elokuvassa Kingdom of Heaven - Taivas maan päällä ja Peter Flinthin vuonna 2007 ohjaamassa elokuvassa Arn – Temppeliritari, jossa hänet esitetään viisaana ja armeliaana johtajana.
Assassin’s Creed -tietokonepelissä kaduilla toimivat julistajat mainitsevat Saladinin nimen. Saladin on mukana yhtenä tärkeimmistä hahmoista peleissä Civilization IV, Stronghold: Crusader ja Medieval 2: Total War: Kingdoms. Age of Empires II ja Stronghold: Crusader -pelissä on Saladiniin liittyvä osio.
Aiheesta muualla

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
Pesonen, Hannu: Temppeliherrojen nousu ja tuho Tiede -lehti. 5.6.2012. Viitattu 2.10.2018.
David, Brian C.: Inventing Saladin: The role of the Saladin legend in European culture and identity.  Masters Theses, toukokuu 2017.  Teoksen verkkoversio. (englanniksi)
Geggel, Laura: This Is What Killed Medieval Sultan Who Conquered Jerusalem During the Crusades Live Science. 5.5.2018. Viitattu 1.10.2018 (englanniksi).
Pettinger, Tejvan: Biography of Saladin Biography Online. 16.3.2008. Viitattu 1.10.2018 (englanniksi).
Saladin History.com. 2.4.2012. Viitattu 1.10.2018 (englanniksi).
Nisar, Hasher: What We Can Learn From Saladin Huffingtonpost.com. 9.12.2015. Viitattu 1.10.2018 (englanniksi).
Saladin Biography Thefamouspeople.com. Viitattu 1.10.2018 (englanniksi).
Burhan, Faysal: Saladin: A Benevolent Man Respected by Both Muslims and Christians Islamic Study. 2002. Arkistoitu 2.10.2018. Viitattu 1.10.2018 (englanniksi).
| Auktoriteettitunnisteet  |
| --- | --- |
Kansainväliset:  FAST  ISNI  VIAF  WorldCat 
Kansalliset:  Norja  Espanja  Ranska  BnF data  Katalonia  Saksa  Israel  Yhdysvallat  Ruotsi  Japani  Tšekki  Alankomaat  Puola  Vatikaani 
Tieteilijät:  CiNii 
Henkilöt:  Deutsche Biographie  DDB 
Muut:  SNAC  IdRef  İslâm Ansiklopedisi 
Saladinin hauta Damaskoksessa vuonna 2008.
Saladinin kuva dirham-kolikossa noin vuodelta 1190.
Aleksi Sarasmaa

| Aleksi Sarasmaa |
| --- | --- |

Henkilötiedot
Syntynyt: 1994 (ikä 30–31) Imatra
Ammatti:  Sotilaslakimies
Arvonimi: Varatuomari
Muut tiedot
Koulutus: Oikeustieteen maisteri
Aiheesta muualla
Kotisivu
Aleksi Sarasmaa (s. 1994) on suomalainen lakimies ja poliitikko. Koulutukseltaan Sarasmaa on oikeustieteen maisteri ja varatuomari. Sarasmaa toimi vuosina 2017–2019 Suomen Kristillisdemokraattisten Nuorten puheenjohtajana. Sarasmaa oli kristillisdemokraattien ehdokas myös vuoden 2019 eduskuntavaaleissa. Vuonna 2021 Sarasmaa siirtyi kokoomukseen ja oli puolueen ehdokkaana kuntavaaleissa Espoossa. Hän keräsi vaaleissa 124 ääntä, mikä ei riittänyt valtuustopaikkaan. Sarasmaa on ehdolla myös vuoden 2025 kuntavaaleissa Espoossa.
Ura

Työskentelee sotilaslakimiehenä Puolustusvoimissa ja on suorittanut tuomioistuinharjoittelun Länsi-Uudenmaan käräjäoikeudessa.
Yksityiselämä

Aleksi Sarasmaa on syntynyt Imatralla vuonna 1994. Hänen isänsä on sisäministeriön kansliapäällikkö Matti Sarasmaa.lähde?
Sarasmaa on naimisissa ja kahden lapsen isä.lähde?
Kiinan Grand Prix 2014

|  Kiinan Grand Prix 2014  |
| --- | --- |
 4. osakilpailu 19 osakilpailusta kaudella 2014. 

Päivämäärä:  20. huhtikuuta 2014
Sijainti:  Shanghai International Circuit, Shanghai, Kiina
Ratatyyppi:  Moottorirata
Radan pituus:  5,451 km
Kilpailun pituus:  56 kierrosta, 305,066 km
Sää:   Pilvinen
Paalupaikka
Kuljettaja:   Lewis Hamilton   (Mercedes)
Paaluaika:  1.53.860
Palkintokoroke
Voittaja:   Lewis Hamilton   (Mercedes)
Toinen:   Nico Rosberg   (Mercedes)
Kolmas:   Fernando Alonso   (Ferrari)
Nopein kierros
Kuljettaja:   Nico Rosberg   (Mercedes)
Kierrosaika:  1.40.402 (kierroksella 39)
Kiinan Grand Prix 2014 oli Formula 1-sarjan neljäs osakilpailu kaudella 2014. Kilpailun voittoon ajoi Lewis Hamilton.
Ennen Kiinan GP:tä saatiin uutisia. Ferrarin uudeksi tallipälliköksi nimitettiin Marco Mattiacci, kun Stefano Domenicali päätti irtisanoutua tallipäällikön virastaan Ferrarin heikosti sujuneen alkukauden jälkeen.
Harjoitukset

Ensimmäisen harjoituksen suurimmaksi huomioksi jäi Pastor Maldonadon Lotuksen suistuminen radalta samalla kun hän sääti auton asetuksia ratistaan. Ferraria yritettiin säätää Kimi Räikköselle sopivammaksi, mutta seurauksena oli arvokkaan harjoitteluajan menetys sekä harjoituksen alusta että lopusta. Mercedes oli tuonut uuden keulan Kiinaan, mutta mitään dramaattista vaikutusta sillä ei ollut.
Toisissa harjoituksissa Maldonado teki jälleen omituisen ulosajon, tullessaan varikon sisääntuloon aivan liian kovaa ja törmäten seinään samassa paikassa, missä Lewis Hamilton osin menetti lähes varman mestaruutensa kaudella 2007. Toinen ja kolmas harjoitus olivat muuten melko suoraviivaisia, mutta Maldonadon epäonninen viikonloppu sai jatkoa, kun moottori rikkoutui, eikä Maldonado päässyt osallistumaan aika-ajoon.
Aika-ajot

Aika-ajo ajettiin kokonaan märällä radalla. Radan ja ilman lämpötilan ollessa alhaalla, lähes kaikki kuskit lipsuttelivat ja hyvän kierroksen saaminen oli vaikeaa. Kimi Räikkösen aika-ajo päättyi toiseen osioon. Autoa ei oltu saatu vieläkään Räikkösen mieleiseksi ja Alonso oli selvästi tallikaveriaan nopeampi. Viimeisessä osiossa Red Bullit pääsivät yllättämään ja ottivat 2. ja 3. ruudut Ricciardon johdolla. Paalupaikan otti Hamilton, mutta tallikaveri Rosberg epäonnistui kahdella nopealla kierroksellaan ja jäi neljänneksi. Alonso oli viides, Bottas seitsemäs ja kolmanteen aika-ajoon surkealla Lotuksella rimpuillut Grosjean jäi kymmenenneksi.
Aika-ajot > Tulokset

| Sijoitus | Numero | Kuljettaja | Valmistaja | Q1 | Q2 | Q3 | Lähtöruutu |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 1 | 44 |  Lewis Hamilton | Mercedes Grand Prix | 1:55.516 | 1:54.029 | 1:53.860 | 1 |
| 2 | 3 |  Daniel Ricciardo | Red Bull | 1:56.641 | 1:55.302 | 1:54.455 | 2 |
| 3 | 1 |  Sebastian Vettel | Red Bull | 1:55.926 | 1:54.499 | 1:54.960 | 3 |
| 4 | 6 |  Nico Rosberg | Mercedes Grand Prix | 1:56.058 | 1:55.294 | 1:55.143 | 4 |
| 5 | 14 |  Fernando Alonso | Ferrari | 1:56.961 | 1:55.765 | 1:55.637 | 5 |
| 6 | 19 |  Felipe Massa | Williams | 1:56.850 | 1:56.757 | 1:56.147 | 6 |
| 7 | 77 |  Valtteri Bottas | Williams | 1:56.501 | 1:56.253 | 1:56.282 | 7 |
| 8 | 27 |  Nico Hülkenberg | Force India | 1:55.913 | 1:56.847 | 1:56.366 | 8 |
| 9 | 25 |  Jean-Éric Vergne | Toro Rosso | 1:57.477 | 1:56.584 | 1:56.773 | 9 |
| 10 | 8 |  Romain Grosjean | Lotus | 1:58.411 | 1:56.407 | 1:57.079 | 10 |
| 11 | 7 |  Kimi Räikkönen | Ferrari | 1:58.279 | 1:56.860 |  | 11 |
| 12 | 22 |  Jenson Button | McLaren | 1:57.783 | 1:56.963 |  | 12 |
| 13 | 26 |  Daniil Kvjat | Toro Rosso | 1:57.261 | 1:57.289 |  | 13 |
| 14 | 99 |  Adrian Sutil | Sauber | 1:58.138 | 1:57.393 |  | 14 |
| 15 | 20 |  Kevin Magnussen | McLaren | 1:57.369 | 1:57.675 |  | 15 |
| 16 | 11 |  Sergio Pérez | Force India | 1:58.362 | 1:58.264 |  | 16 |
| 17 | 21 |  Esteban Gutiérrez | Sauber | 1:58.988 |  |  | 17 |
| 18 | 10 |  Kamui Kobayashi | Caterham | 1:59.260 |  |  | 18 |
| 19 | 17 |  Jules Bianchi | Marussia | 1:59.326 |  |  | 19 |
| 20 | 9 |  Marcus Ericsson | Caterham | 2:00.646 |  |  | 20 |
| 21 | 4 |  Max Chilton | Marussia | 2:00.865 |  |  | 21 |
107% aika: 2:03.602
| 22 | 13 |  Pastor Maldonado | Lotus | Ei aikaa |  |  | 22 |
Lähde:
Kilpailu

Lewis Hamilton piti lähdössä kärkipaikan. Neljännestä ruudusta lähtenyt Nico Rosberg sai surkean lähdön ja kolaroi ensimmäisessä mutkassa Valtteri Bottaksen kanssa. Molemmat kuitenkin pystyivät jatkamaan kilpailua. Jo pääsuoralla törmäiltiin, kun Williamsin Felipe Massa törmäsi Ferrarin Fernando Alonsoon. Hekin pystyivät jatkamaan kilpailuaan. Alonso nousi startissa kolmanneksi ja Sebastian Vettel toiseksi.
Adrian Sutilista tuli kilpailun ensimmäinen keskeyttäjä kierroksella 5 moottoriongelmien takia. Kierroksella kymmenen Felipe Massa tuli ensimmäiselle varikkopysähdykselleen, joka meni brasilialaiselta täysin pieleen - takarenkaita ei saatu paikoilleen ja Massa menetti minuutin varikolla. Tässä vaiheessa Hamilton johti kilpailua, Alonso oli toisena ja Vettel kolmantena. Vettelin tallikaveri Daniel Ricciardo oli neljäntenä ja Vetteliä nopeampi. Vetteliä pyydettiin päästämään Ricciardo ohi, koska aussi oli kahden pysähdyksen taktiikalla, ja Vettel kolmella stopilla, ja jotta Ricciardo voisi saavuttaa toisena ajavan Alonson. Aluksi Vettel ei suostunut Red Bullin tallimääräykseen, mutta lopulta päästi Ricciardon ohitseen radan ykkösmutkassa. Kilpailun alussa kolaroinut Nico Rosberg teki nousua lähemmäs kärkeä; Hän ohitteli autot yksi kerrallaan. Hän ohitti Vettelin viimeisessä neulansilmässä ja ohitti myöhemmin myös Ricciardon. Kierroksella 42 Rosberg ohitti Alonson DRS-systeemin avulla, nousten toiseksi.
Kauden neljännen Grand Prix'n voittoon ajoi kolmatta kertaa peräkkäin Lewis Hamilton. Kilpailussa nähtiin harvinainen tapaus, kun ruutulippua heilutettiin kierrosta liian aikaisin kisan voittaneelle Hamiltonille. Sääntöjen mukaan kisan tulokset otetaan ruutulipun hetkestä. Täten esimerkiksi Kamui Kobayashi pudotettiin Jules Bianchin taakse. Kilpailun toiseksi ajoi Nico Rosberg ja kolmanneksi Ferrarin Fernando Alonso, jolle palkintosija oli kauden ensimmäinen ja myös koko Ferrari-tallille. Ricciardo ajoi neljänneksi ja Vettel viidenneksi. Williamsin Valtteri Bottas ajoi lopulta seitsemänneksi ja Ferrarin Kimi Räikkönen kahdeksanneksi. Felipe Massa sijoittui lopulta 15:nneksi. Kilpailun joutuivat keskeyttämään Adrian Sutil, sekä Romain Grosjean, joka keskeytti kierroksella 28 vaihdelaatikon hajottua.
Kilpailu > Tulokset

| Sijoitus | Numero | Kuljettaja | Valmistaja | Kierrokset | Aika/Keskeyttänyt | Lähtöruutu | Pisteet |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 1 | 44 |  Lewis Hamilton | Mercedes | 56 | 1:33.28,338 | 1 | 25 |
| 2 | 6 |  Nico Rosberg | Mercedes | 56 | +18,062 | 4 | 18 |
| 3 | 14 |  Fernando Alonso | Ferrari | 56 | +23,604 | 5 | 15 |
| 4 | 3 |  Daniel Ricciardo | Red Bull | 56 | +27,136 | 2 | 12 |
| 5 | 1 |  Sebastian Vettel | Red Bull | 56 | +47,778 | 3 | 10 |
| 6 | 27 |  Nico Hülkenberg | Force India | 56 | +54,295 | 8 | 8 |
| 7 | 77 |  Valtteri Bottas | Williams | 56 | +55,697 | 7 | 6 |
| 8 | 7 |  Kimi Räikkönen | Ferrari | 56 | +1.16,335 | 11 | 4 |
| 9 | 11 |  Sergio Pérez | Force India | 56 | +1.22,647 | 16 | 2 |
| 10 | 26 |  Daniil Kvjat | Toro Rosso | 55 | +1 Kierros | 13 | 1 |
| 11 | 22 |  Jenson Button | McLaren | 55 | +1 Kierros | 12 |  |
| 12 | 25 |  Jean-Éric Vergne | Toro Rosso | 55 | +1 Kierros | 9 |  |
| 13 | 20 |  Kevin Magnussen | McLaren | 55 | +1 Kierros | 15 |  |
| 14 | 13 |  Pastor Maldonado | Lotus | 55 | +1 Kierros | 22 |  |
| 15 | 19 |  Felipe Massa | Williams | 55 | +1 Kierros | 6 |  |
| 16 | 21 |  Esteban Gutiérrez | Sauber | 55 | +1 Kierros | 17 |  |
| 17 | 17 |  Jules Bianchi | Marussia | 55 | +1 Kierros | 19 |  |
| 18 | 10 |  Kamui Kobayashi | Caterham | 55 | +1 Kierros | 18 |  |
| 19 | 4 |  Max Chilton | Marussia | 54 | +2 Kierrosta | 21 |  |
| 20 | 9 |  Marcus Ericsson | Caterham | 54 | +2 Kierrosta | 20 |  |
| Kesk. | 8 |  Romain Grosjean | Lotus | 28 | Vaihdelaatikko | 10 |  |
| Kesk. | 99 |  Adrian Sutil | Sauber | 5 | Moottori | 14 |  |
Lähde:
Kiipijäkäärmeet

| Kiipijäkäärmeet |
| --- | --- |
 Elaphe climacophora
Tieteellinen luokittelu
Domeeni::  Aitotumaiset Eucarya
Kunta::  Eläinkunta Animalia
Pääjakso::  Selkäjänteiset Chordata
Alajakso::  Selkärankaiset Vertebrata
Luokka::  Matelijat Reptilia
Lahko::  Suomumatelijat Squamata
Alalahko::  Käärmeet Serpentes
Heimo::  Tarhakäärmeet Colubridae
Alaheimo::  Varsinaiset tarhakäärmeet Colubrinae
Suku::  Kiipijäkäärmeet Elaphe  Fitzinger, 1833
Katso myös
   Kiipijäkäärmeet Wikispeciesissä   Kiipijäkäärmeet Commonsissa 
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Kiipijäkäärmeet (Elaphe) on tarhakäärmeiden heimoon kuuluva myrkyttömien käärmeiden suku. Nykykäsityksen mukaan sukuun kuuluu 17 lajia, joiden levinneisyysalue ulottuu Japanista, Koreasta ja Amurista sekä Malaijien saaristosta Lähi-itään ja Etelä-Eurooppaan. Vaikka kiipijäkäärmeitä tavataan pääosin Aasiassa, lajit Elaphe dione, Elaphe sauromates ja Elaphe urartica elävät Euroopassa Aasian lisäksi ja nelijuovakäärme (E. quatuorlineata) elää yksinomaan Euroopassa.
Kiipijäkäärmeiden sukuun luettiin aiemmin yli 50 lajia, jotka elivät paitsi Euraasiassa, myös Pohjois- ja Keski-Amerikassa. Lajeja yhdistivät löyhästi jotkut ulkonäölliset piirteet, mutta suku ei ollut monofyleettinen, ja lajit kuuluvat tosiasiassa useaan sukuun. Lajeille yhteistä oli se, että ne olivat keski- ja suurikokoisia, usein kiiltäväsuomuisia, olemukseltaan rauhallisia käärmeitä, joista osa myös kiipeili puissa. 2000-luvun ensikymmenellä tehdyt DNA-tutkimukset ovat osoittaneet, että amerikkalaiset lajit ovat läheisempää sukua kuningaskäärmeille kuin varsinaiselle Elaphe-suvulle, ja ne luokitellaan nykyään sukuihin Bogertophis, Pantherophis, Pseudelaphe ja Senticolis. Lisäksi euraasialaisia lajeja on siirretty sukuihin Archelaphe, Coelognathus, Euprepiophis, Gonyosoma, Oocatochus, Oreocryptophis ja Zamenis. Neljä lajia luettiin jonkin aikaa sukuun Orthriophis, mutta ne on nyttemmin palautettu Elaphe-sukuun.
Kiipijäkäärmeiden sukua on kutsuttu myös suomenkielisillä nimillä pensaskäärmeet ja rottakäärmeet, mutta nykyään ei varsinaista pensaskäärmettä (Zamenis longissimus, aik. Elaphe longissima) eikä rottakäärmettä (Pantherophis obsoletus, aik. Elaphe obsoleta) enää lueta Elaphe-sukuun. Rottakäärmeiksi (engl. rat snake) kutsutaan edelleen monia suosittuja lemmikkikäärmeitä, joita on nykyään huomattavasti aiempaa useammassa suvussa. Suvulle on ehdotettu myös uutta suomenkielistä nimeä euroopanrottakäärmeet.
Lajit ja alalajit

Kiipijäkäärmeisiin kuuluu 17 lajia:
Elaphe anomala
Elaphe bimaculata
Elaphe cantoris
Elaphe carinata
Elaphe climacophora
Elaphe davidi
Elaphe dione
Elaphe hodgsoni
Elaphe moellendorffi
Elaphe quadrivirgata
Nelijuovakäärme (Elaphe quatuorlineata)
Elaphe sauromates
Elaphe schrenckii
Juovahäntärottakäärme (Elaphe taeniura)
Elaphe urartica
Elaphe xiphodonta
Elaphe zoigeensis
Martti Koskenniemi

| Martti Koskenniemi> Henkilötiedot |
| --- | --- |
Syntynyt: 18. maaliskuuta 1953 (ikä 71) Turku, Suomi
Kansalaisuus:   Suomi
Koulutus ja ura
Tutkinnot:  Turun yliopisto Oxfordin yliopisto
Instituutti:  Helsingin yliopisto Suomen Akatemia
Tutkimusalue:  kansainvälinen oikeus
Martti Antero Koskenniemi (s. 18. maaliskuuta 1953 Turku) on suomalainen kansainvälisen oikeuden emeritusprofessori ja tieteen akateemikko. Hän toimi Helsingin yliopiston kansainvälisen oikeuden professorina vuodesta 1996.
Koskenniemeä on pidetty yhtenä kansainvälisen oikeuden johtavista tutkijoista maailmassa. Oikeus-lehden kyselyissä vuosilta 2003 ja 2010 häntä pidettiin oikeudellisten ilmiöiden suomalaisiin tutkijoihin toiseksi eniten vaikuttaneena kotimaisena tutkijana Kaarlo Tuorin jälkeen.
Elämä ja ura

Koskenniemi kirjoitti ylioppilaaksi Turun suomalaisesta yhteiskoulusta 1972. Hän suoritti oikeustieteen kandidaatin tutkinnon 1977 ja lisensiaatin tutkinnon 1982 ja väitteli 1989 tohtoriksi Turun yliopiston oikeustieteellisestä tiedekunnasta. Lisäksi hän suoritti Diploma in Law -tutkinnon 1983 Oxfordin yliopistossa. Koskenniemi toimi Suomen Akatemian tutkimusassistenttina 1985–1987. Koskenniemi perusti Helsingin yliopistoon kansainvälisen oikeuden ja ihmisoikeuksien Erik Castrén -instituutin ja toimi sen johtajana vuodesta 1997. Hän toimi akatemiaprofessorina 2005–2010 ja 2012–2016. Vuosina 2008–2009 Koskenniemi toimi Cambridgen yliopiston Arthur Goodhart Professor of Legal Science -vierailuprofessorina. Lisäksi hän on toiminut vierailevana professorina muun muassa Brysselin vapaassa yliopistossa (ULB), Pariisin yliopistossa (1996, 2001, 2002, 2004, 2011), New Yorkin yliopistossa (1997, 2000, 2002, 2004, 2007, 2011) ja Columbian yliopistossa (2012) sekä Melbournen yliopistossa (2014–2019).
Koskenniemi toimi ulkoasiainministeriön avustajana 1978–1979, ulkoasiainsihteerinä 1980–1985, lähetystöneuvoksena 1990–1996, Marseillen konsulaatin sihteerinä 1979–1980 ja ulkoasiainsihteerinä Suomen pysyvässä YK-edustustossa New Yorkissa 1989–1990. Koskenniemi oli YK:n Kansainvälisen oikeuden toimikunnan (International Law Commission, ILC) jäsen 2002–2006 ja Fragmentation of International Law -työryhmän puheenjohtaja. Tässä tehtävässä hän kirjoitti toimikunnalle ensimmäisenä suomalaisena asiantuntijaraportin, joka käsittelee kansainvälisessä oikeudessa keskeisenä ongelmana olevaa kansainvälisen oikeuden fragmentaatiota ja joka julkistettiin kesällä 2006.
Koskenniemi sai Uppsalan yliopiston oikeustieteen kunniatohtorin arvon 2007 ja Tarton yliopiston kunniatohtorin arvon 2022. Hän sai Urho Kekkosen 70-vuotisjuhlasäätiön palkinnon ja K. G. Idman -palkinnon 1995. Vuonna 2021 hänet palkittiin 100 000 euron suuruisella Suomen tiedepalkinnolla. Koskenniemi nimitettiin 19. tammikuuta 2023 tieteen akateemikoksi.
Koskenniemen vanhemmat ovat hovioikeudenneuvos Hannu Antero Koskenniemi ja Anna-Maija Rehnfors, ja hänen puolisonsa vuodesta 1979 on kansliapäällikkö Tiina Astola (s. 1953). Hänen isoisänsä oli runoilija V. A. Koskenniemi. Nuorena Koskenniemi toimi kokoomuksessa mutta erosi puolueesta vuonna 1975.
Oikeustieteellinen tutkimus

Koskenniemen keskeisiä tutkimuskohteita ovat olleet kansainvälisen oikeuden historia, valtioseuraanto, ihmisoikeudet ja kansainvälisen oikeuden fragmentaatio. Hän on vaikuttanut merkittävästi kansainvälisen oikeuden piirissä käytyyn teoriakeskusteluun 1900-luvun lopulta alkaen.
Koskenniemen on katsottu edustavan dekonstruktionista teoriaa kansainvälisestä oikeudesta, jonka mukaan kansainvälinen oikeus ei ole objektiivinen oikeusjärjestelmä. Väitöskirjassaan From Apology to Utopia (1989) Koskenniemi analysoi kriittisesti kansainvälisen oikeuden luonnetta ja normipohjaa. Hän liittää sen yhtäältä apologiaan eli kansainvälisten suhdanteiden mukana muuttuviin selityksiin ja puolusteluihin valtiointressien ajamiselle ja toisaalta utopiaan eli käytännöstä vieraantuneeseen moralisointiin. Koskenniemi on pitänyt kansainvälisen oikeuden harjoittajien diplomaattisiin ja juridisiin tekniikoihin nojaava perinteistä tapaa selvittää kansainvälisen yhteisön häiriötilanteita yksioikoisena ja riittämättömänä. Hänen mukaansa konfliktien sääntelyssä ei ole kysymys suurten periaatteiden soveltamisesta vaan käytännöllisestä pyrkimyksestä kussakin tilanteessa tärkeiden ongelmien ratkaisuun ja pitkäaikaisesta sitoumuksesta ratkaisuun liittyvien taloudellisten, poliittisten ja institutionaalisten edellytysten aikaansaamiseen.
Julkaisuja

From Apology to Utopia: The Structure of International Legal Argument.  (Väitöskirja)  Helsinki:  Lakimiesliiton kustannus, 1989.  ISBN 951-640-413-8
International Law.  Aldershot:  Dartmouth, 1992.  ISBN 1-85521-157-2
Kansainväliset pakotteet ja Suomi: Ulko- ja turvallisuuspolitiikan alaan kuuluvat ei-sotilaalliset sanktiot ja niiden täytäntöönpano Suomessa.  Helsinki:  Lakimiesliiton kustannus, 1994.  ISBN 951-640-705-6
International Law Aspects of the European Union.  The Hague:  Kluwer Law International, 1998.  ISBN 90-411-0488-7
Sources of International Law.  Aldershot:  Ashgate, 2000.  ISBN 1-84014-097-6
The Gentle Civilizer of Nations: The Rise and Fall of International Law 1870–1960.  Cambridge:  Cambridge University Press, 2002.  ISBN 1-107-11498-5
The Politics of International Law.  Oxford:  Hart Publishing, 2011.  ISBN 978-1-84113-939-5
To the Uttermost Parts of the Earth: Legal Imagination and International Power 1300–1870.  Cambridge:  Cambridge University Press, 2021.  ISBN 978-0-521-76859-7
Aiheesta muualla

Martti Koskenniemi Helsingin yliopiston tutkimusportaalissa
| Auktoriteettitunnisteet  |
| --- | --- |
Kansainväliset:  ISNI  VIAF  WorldCat 
Kansalliset:  Norja  Ranska  BnF data  Katalonia  Saksa  Israel  Suomi (KANTO)  Belgia  Yhdysvallat  Latvia  Tšekki  Alankomaat  Puola 
Tieteilijät:  CiNii 
Henkilöt:  DDB  Uppslagsverket Finland 
Muut:  IdRef
Hilary Duff

| Hilary Duff |
| --- | --- |
Hilary Duff Voguessa vuonna 2019. Hilary Duff Voguessa vuonna 2019.
Henkilötiedot
Koko nimi:  Hilary Erhard Duff
Syntynyt: 28. syyskuuta 1987 (ikä 37)
Ammatti:  näyttelijä laulaja-lauluntekijä tuottaja vaatesuunnittelija
Puoliso:  Mike Comrie  (vih. 2010; ero 2016) Matthew Koma (vih. 2019)
Lapset:  4
Muusikko
Aktiivisena:  1993–
Tyylilajit:  pop dancepop
Levy-yhtiöt:  Buena Vista Records Hollywood Records
 Nimikirjoitus
Aiheesta muualla
hilaryduff.com
  [ Muokkaa Wikidatassa ] [ ohje ]  
Hilary Erhard Duff (s. 28. syyskuuta 1987 Houston, Texas) on yhdysvaltalainen laulaja, näyttelijä ja vaatesuunnittelija. Hän tuli kuuluisaksi 2000-luvun alussa Disney Channelin nuortensarjan Lizzie McGuire pääroolissa, joka teki hänestä aikansa teini-idolin. Hän loi samaan aikaan laulajanuraa ja toinen studioalbumi Metamorphosis (2003) oli myynti- ja listamenestys ja myi nelinkertaista platinaa. Myös Duffin kolme seuraavaa albumia menestyivät hyvin listoilla ja yhteensä hänen albumejaan on myyty yli 15 miljoonaa kappaletta.
Duff julkaisi tauon jälkeen neljännen albuminsa Breatlhe In. Breathe Out vuonna 2015. Muutoin hän on keskittynyt näyttelijänuraansa sekä elokuvissa että televisiossa. Duffin menestyselokuvia ovat muun muassa Villi tusina (2003), Agentti Cody Banks (2003) ja Tuhkimotarina (2004). Hän siirtyi myöhemmin kohti aikuisrooleja ja oli pääroolissa televisiosarjassa Younger (2015–2021). Vuodesta 2022 hän on ollut tuottajana sekä pääroolissa Hulu-kanavan komediasarjassa How I Met Your Father.
Varhaisvaiheet

Hilary Duff on tuottaja Susan Colleen Cobbin (ent. Duff) ja tämän entisen aviomiehen, kauppaketjujohtaja Robert ”Bob” Erhard Duffin nuorempi tytär. Hänen isosiskonsa on näyttelijä Haylie Duff. Hilary asui varhaislapsuutensa Houstonissa ja San Antoniossa, joissa hänen isänsä omisti myymälöitä. Duffin tyttöjen äiti kannusti heitä tanssi- ja teatteriharrastuksiin, minkä tuloksena tytöt saivat rooleja paikallisista teatterituotannoista. Kun Hilary oli kuusi- ja Haylie kahdeksanvuotias, he saivat roolit Pähkinänsärkijä-baletissa San Antoniossa. Molemmat halusivat lapsesta lähtien näyttelijöiksi, joten he muuttivat äitinsä kanssa Kaliforniaan vuonna 1993. Tyttöjen isä jäi Houstoniin oman uransa takia. Useiden vuosien koe-esiintymisten jälkeen sisarukset saivat useita mainosrooleja. Hilary oli kotikoulussa kahdeksanvuotiaasta lähtien näyttelijänuransa takia.