stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Vaasanpuistikko (Helsinki)

Vaasanpuistikko kesällä 2018. Sörnäisten metroaseman sisäänkäynti oikealla.
Vaasanpuistikko (ruots. Vasaskvären, epävirallisesti myös Vaasanaukio) on Helsinginkadun, Vaasanpolun ja Pengerpolun rajaama alue Helsingin Sörnäisten metroaseman läntisen uloskäynnin ympärillä, niin kutsutun Sörnäisten kurvin alueella. Vaikka Vaasanpuistikko sijaitsee Alppiharjun kaupunginosassa, mielletään se yleensä kuuluvaksi osaksi Kalliota. Vaasanpuistikko yhdistyy Vaasankatuun.
Vaasanpuistikon ympärillä sijaitsevat muun muassa metroasema, levykauppa, ekokampaamo, kamppailu-urheiluseura ja liikuntakeskus, panttilainaamo, kuntosali sekä S-market. Sen läheisyydessä on useita ravintoloita, pubeja ja baareja.
Vuonna 2024 valmistui 1,2 miljoonaa euroa maksanut peruskorjaus, jonka tavoitteena on tehdä Vaasanpuistikosta viihtyisä oleskelu- ja tapaamispaikka. Aukiolle asennettiin muunmuassa uusi monivärinen luonnonkivilaatoitus, perennoja, pensaita ja pienpuita istutusruukuissa tuomaan lisää vehreyttä aukiolle sekä muotoilija Teemu Salosen ja kuvataiteilija Komugi Andon tekemä viisiosainen nykytaideteos Torille!  Klassisesta veistospuistosta,  ja markkinahumusta inspiroinut teoskokonaisuus koostuu viidestä pylväiden päälle asettuvasta veistoksesta. Pylväiden spiraalimainen maalaustapa on olennainen osa teosta. Teos kuuluu Helsingin taidemuseo HAMin kokoelmaan.
Aukiota on kunnostettu tätä ennen vuonna 1984 metroaseman rakentamisen yhteydessä. Kimmo Helistö esitti vuonna 2007 aukion nimeämistä Arto Mellerin aukioksi runoilija Arto Mellerin mukaan, mutta esitys ei saanut vastakaikua.
Huumekaupasta ja asunnottomista aiemmin tunnettu Vaasanpuistikko tunnetaan myös lempinimillä Piritori ja Ikuisen vapun aukio.
Aiheesta muualla

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
Valtuustoaloite Vaasanpuistikon ja Sörnäisten metroaseman tienoon kehittämiseksi, arkistolinkki, tallennettu 22.4.2012
Yle Elävä Arkisto: Ikuisen vapun Piritori
| n k Perustiedot Wikidatassa: Vaasanpuistikko (Q18662645)ohje |
| --- | --- |
esiintymä kohteesta: tori
valtio: Suomi
sijaitsee hallinnollisessa alueyksikössä: Helsinki
sijainti: Harju
koordinaatit: 60°11′16″N 24°57′38″E﻿ / ﻿60.1878°N 24.9606°E﻿ / 60.1878; 24.9606
Vankila

Jeremy Benthamin suunnitteleman Panoptikon-vankilan piirustukset vuodelta 1791.
Vankila on laitos, jossa säilytetään vankeja. Vankilassa olevat vangit voivat olla esimerkiksi rikoksista epäiltyjä tutkintavankeja, vankeusrangaistukseen tuomittuja tai sakon muuntorangaistusta suorittavia, turvasäilöön vangittujalähde? tai vallankäyttäjän mielivaltaisesti vangitsemia henkilöitä. Vankilan tarkoitus on eristää julkisen vallan eri tavoin yhteiskunnalle jollain tapaa haitallisiksi toteamat henkilöt yhteiskunnasta, jolloin he eivät pysty jatkamaan haitallista toimintaansa.lähde?
Vankila on olennainen osa järjestäytyneen yhteiskunnan laillista rikosseuraamusjärjestelmää. Suomessa vankilat ovat osa Rikosseuraamuslaitosta. Esimerkiksi Yhdysvalloissa on myös yksityisen tahon yhteiskunnan käyttöön tarjoamaa vankilapalvelua.  Vankila on suunniteltu siten, että sieltä karkaaminen on mahdollisimman vaikeaa. Vankilat ovat tavanomaisesti aidattuja ja vartioituja. lähde?
Rangaistuslaitokset

Filosofi Michel Foucault toteaa rangaistuslaitosten historiaa käsittelevässä teoksessaan Tarkkailla ja rangaista (1975), että valta ei ole vain ”laki, joka sanoo ei”. Se vaatii toteutuakseen väkivaltakoneiston. Tähän koneistoon kuuluu olennaisena osana vankilalaitos siinä missä poliisi ja armeijakin. Panoptikon on filosofi Jeremy Benthamin suunnittelema vankilatyyppi, joka on rakennettu niin, että vankeja voidaan seurata vähimmällä mahdollisella henkilökunnalla niin, että vanki ei huomaa, että häntä seurataan.
Vankilat voivat olla julkisia tai yksityisiä laitoksia. Esimerkiksi Yhdysvalloissa osa vankiloista on yksityisen tahon omistamia ja ne tarjoavat maksullista vankeinhoitoa yhteiskunnalle. Vankeusrangaistuksen taustalla on ajatus siitä, että vapauden menettäminen toimii rikoksia ehkäisevästi. Eri koulukuntien mukaan ehkäisevää voi olla itse rangaistus tai toisaalta vankilan sisäinen rikollisia kuntouttava toiminta.
Vankilaväestö

Keskivankiluku Suomen vankiloissa oli vuonna 2008 3 526. Naisvankeja oli päivittäin keskimäärin 232. Suomen vankiluku on Euroopan pienimpiä ja samaa luokkaa muiden Pohjoismaiden kanssa. Yhdysvaltain ja Venäjän vankiloissa on vankeja väkilukuun suhteutettuna kymmenenkertainen määrä. Amnesty Internationalin laskujen mukaan mielipidevankeja oli kymmenen, jotka kaikki olivat varusmies- tai siviilipalveluksesta kieltäytyjiä (Totaalikieltäytyminen Suomessa). Suomen vangeista romaneja on suhteellisesti enemmän kuin valtaväestöön kuuluvia vankeja, joskin tarkkaa tietoa asiasta on hankala saada, koska lainsäädäntö kieltää tilastoinnin etnisen taustan perusteella.
Ilkka Taipaleen mukaan Suomessa nuorisovankiloissa lähes 90 prosenttia on lukihäiriöisiä ja normaalivankiloissa arviolta puolet. Tarkkaavaisuusongelmat ja laaja-alainen kehityshäiriö ovat vangeilla yleisiä. Myös mielenterveysongelmat ovat tavallisia. Westermarck-efekti ja kaksostutkimus ovat osoittaneet, että geeneillä voi olla suurempi vaikutus yksilön persoonallisuuteen ja antisosiaaliseen käyttäytymiseen kuin lapsuuden kokemuksilla.
Vangeista noin 90 prosenttia on miehiä. Vangituista miehistä 15–25 prosenttia on psykopaatteja. Vapausrangaistuksia suorittaa monessa maassa myös henkilöitä, jotka eivät ole tehneet niitä tekoja, joista heidät on tuomittu. Yhdysvalloissa psykiatrisen laitoshoidon korvaaminen avohoidolla on johtanut vankilaväestön kasvamiseen. Monet mielenterveyshäiriöistä kärsivät ovat siis vankilassa aikaisemman psykiatrisen laitoshoidon sijaan. Yhdysvalloissa mielenterveyshäiriöistä kärsivät usein vangitaan hoitamisen sijaan. Yhdysvaltalaisissa vankiloissa on runsaasti psykoosista kärsiviä.
Vankiloiden toimintaa ja käytäntöjä

Vankilalle on tunnusomaista, että vangin liikkuminen laitoksen sisällä ja alueella on tarkkaan kontrolloitua. Ulkoapäin lukittavat ovet suljetaan päiväjärjestyksen ja vankilan osaston mukaisena aikana useasti joka päivä. Ovet avataan aamuisin taas aamutoimia varten, yleensä klo 06.00 ja 07.00 välillä. Iltaisin voidaan joissakin laitoksissa järjestää vapaa-ajan toimintaa, johon jossakin muodossa lähes kaikki vangit voivat osallistua. Muun ajan vangit viettävät selleissä.lähde?
Tapaaminenselvennä on mahdollista vankiloissa yleisimmin viikonloppuisin ja pyhäpäivinä. Yleensä tapaamiseen tulee anoa lupa etukäteen. Anomuksessa on kerrottava tapaajien henkilötietoja.lähde?
Vaikka kanttiinissa voi suorittaa ostoksia, käteisen rahan hallussapito on suomalaisissa vankiloissa kielletty. Ostokset maksetaan vangin omalta tililtä ja kanttiiniin pääsee ostoksille tyypillisesti tunnin-kahden ajan yhtenä päivänä viikossa.lähde?
Ravinto ja terveydenhoito vankilassa

Vankila on velvollinen järjestämään vangeille heidän tarvitsemansa terveyden- ja sairaanhoidon. Haaste on suuri, sillä vangeilla on keskimääräistä enemmän erilaisia terveydellisiä ongelmia, joista suurin osa johtuu epäterveellisistä elämäntavoista. Vangeille tarjotaan kuitenkin laitoksissa mahdollisuus päihteettömään elämäntapaan ja terveyden ylläpidon kannalta riittävään liikuntaan. Laitoksissa on myös ravinto-opillisesti tasapainotettu ruoka ja erityisryhmien ruokavaliot. Kanttiinista vangilla on mahdollisuus ostaa laitoksessa luvallisia esineitä ja ruoka-aineita. Suosikkiartikkeleita ovat kahvi sekä pikakahvi (vankilaslangilla "Nessi" Nestlen Nescafe-tuotemerkin mukaan), muovipulloissa olevat virvoitusjuomat, liha- ja makkaratuotteet, säilykkeet, makeiset, sätkätupakka sekä sätkäpaperi. Vankeusvanki saa käyttää kuukaudessa korkeintaan 120 euroa ostoksiinmilloin?.lähde?
Suomen vankilat

Suomen vankilat jaettiin vuonna 2006 viiteen aluevankilaan, joiden alaisuudessa toimii 16 suljettua vankilaa ja 19 avovankilaa. Hämeenlinnan Vankisairaala ja Turun Psykiatrinen vankisairaala ovat hallinnollisesti Rikos­seuraamus­laitoksen terveydenhuoltoyksikön alaisuudessa.lähde?
Suljettuina laitoksina toimivat entiset keskusvankilat sekä läänin- ja varavankilat. Keskusvankiloissa säilytettiin vankeusvankeja, kun taas lääninvankiloissa pääasiassa tutkintavankeja. Varavankilat olivat jotakin tilapäiseksi ajateltua tarvetta varten perustettuja täytäntöönpanopaikkoja. Suomessa toimii myös Psykiatrinen vankisairaala.
Etelä-Suomen aluevankila
Helsingin vankila, Helsinki
Helsingin avovankila, Suomenlinnan osasto
Helsingin avovankila, Vantaan osasto
Hämeenlinnan vankila, Hämeenlinna
Jokelan vankila, Tuusula (tutkintavankila)
Keravan vankila, Kerava
Riihimäen vankila, Riihimäki
Vanajan vankila (Avo-osastot Vanajalla ja Ojoisilla)
Vantaan vankila, Vantaa (t.)
Länsi-Suomen aluevankila
Kylmäkosken vankila, Kylmäkoski (t.)
Käyrän vankila (Avovankila)
Satakunnan vankila (Avo-osastot Köyliössä ja Huittisissa)
Turun vankila, Saramäki, Turku
Vaasan vankila, Vaasa (t.)
Vilppulan vankila (avovankila)
Itä-Suomen ja Pohjois-Suomen aluevankila
Juuan vankila (Avovankila)
Kuopion vankila, Kuopio (t.)
Laukaan vankila (Avovankila)
Pyhäselän vankila, Pyhäselkä (t.)
Sukevan vankila, Sonkajärvi (sis. Iskolan avo-osaston)
Mikkelin vankila, Mikkeli (t.)
Naarajärven vankila (avovankila)
Sulkavan vankila (avovankila)
Oulun vankila, Oulu
Pelson vankila, Vaala (Sis. Kestilän avo-osaston)
Ylitornion vankila (avovankila)
Ulkomaisia vankiloita

| Vankila | Kaupunki | Valtio |
| --- | --- | --- |
| Lontoon Tower | Lontoo |  Britannia |
| Robben Island | Kapkaupunki |  Etelä-Afrikka |
| Abu Ghraib | Bagdad |  Irak |
| Bastilji | Pariisi |  Ranska |
| Conciergerie | Pariisi |  Ranska |
| La Santé | Pariisi |  Ranska |
| Ifin linna | Marseille |  Ranska |
| Pirunsaari | Ranskan Guayana |  Ranska |
| Långholmen | Tukholma |  Ruotsi |
| Landsbergin vankila | Landsberg am Lech |  Saksa |
| Spandau | Berliini |  Saksa |
| Stammheimin vankila | Stuttgart |  Saksa |
| İmralı | Turkki |  Turkki |
| Krestyn vankila | Pietari |  Venäjä |
| Špalernajan tutkintovankila | Pietari |  Venäjä |
| Lubjanka | Moskova |  Venäjä |
| Alcatraz | San Francisco |  Yhdysvallat |
| San Quentin | San Francisco |  Yhdysvallat |
| ADX Florence | Florence |  Yhdysvallat |
Kirjallisuutta

Geltner, G.: The Medieval Prison: A Social History. Princeton University Press, 2008. ISBN 978-0691162058
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Vankila Wikimedia Commonsissa
Sitaatteja aiheesta Vankila Wikisitaateissa
Rikosseuraamuslaitos
Rikosseuraamuslaitoksen tilastollinen vuosikirja
Oma koodikieli, tullimaksut, Kinder-munien uusiokäyttöä – näin rikollisjengit pyörittävät huumekauppaa vankilan muurien sisäpuolella Yle, 2020
Vankilassa "juonitaankin", Suomen Kuvalehti, 02.03.1935, nro 9, s. 8, Kansalliskirjaston digitaaliset aineistot
Vanhojen vankiloiden osastot ovat usein koristeellisia, mutta epäkäytännöllisiä. Kuva Kuopion vankilasta.
Konnunsuon vankilan niin kutsuttu sellitalo.
Changin vankila Singaporessa 1945.
Sisäänkäynti Jokelan vankilaan. Asiattomilta ilman lupaa liikkuminen on rangaistuksen uhalla kielletty.
Vankeinhoidon organisaatio.
Podium (arkkitehtuuri)

Podium (lat.) on etruskilaisen ja roomalaisen temppelin korkea jalustamainen, maanpinnan yläpuolella oleva kivijalka. Podiumissa on yleensä temppelin sisäänkäynnin puolella korkea portaikko, joka on ainoa tie ylös temppelille.
Kreikkalaisessa temppelissä podiumia vastasi matalampi krepidoma, joka muodosti samalla portaikon kaikille sivuille temppelin ympärille.
Minturnaen Augustuksen temppelin podium.
Ostian Capitoliumin podium.
Portunuksen temppeli podiumeineen, Rooma.
Sabrithan Antoninusten temppelin podium.
Maurice Couette

| Maurice Couette> Henkilötiedot |
| --- | --- |
Koko nimi:  Maurice Marie Alfred Couette
Syntynyt: 9. tammikuuta 1858 Tours, Ranska
Kuollut: 18. elokuuta 1943 Angers, Ranska
Kansalaisuus:   Ranska
Koulutus ja ura
Tutkinnot:  École normale supérieure
Väitöstyön ohjaaja:  Gabriel Lippmann
Instituutti:  Angersin qyliopisto
Tutkimusalue:  Virtausmekaniikka ja reologia
Tunnetut työt:  Couette-virtaus
Maurice Marie Alfred Couette (9. tammikuuta 1858 Tours – 18. elokuuta 1943 Angers) oli ranskalainen fyysikko, joka tunnetaan erityisesti reologian ja virtausmekaniikan tutkimuksesta.
Hän kehitti Couette-virtauksen käsitteen ja suunnitteli viskosimetrin, joka mahdollisti nesteiden viskositeetin tarkan mittaamisen.
Elämä ja ura

Maurice Couette syntyi Toursissa, Ranskassa. Hän oli perheensä ainoa lapsi. Hän opiskeli École normale supérieure -korkeakoulussa Pariisissa ja valmistui fysiikan tohtoriksi vuonna 1890. Couette toimi professorina Angersin yliopistossa, jossa hän teki 43 vuoden ajan merkittävää tutkimusta nesteiden viskositeetista ja virtauksesta. Hän oli Ranskan tiedeakatemian jäsen.
Vuonna 1886 Maurice Couette meni naimisiin Jeanne Jennyn kanssa, joka synnytti kahdeksan lasta, joista viisi saavutti aikuisiän.
Couette-virtaus ja vaikutus tieteeseen

Couette kehitti Couette-laitteen, jossa neste on kahden lieriömäisen pinnan välissä ja toinen niistä pyörii. Tämä mahdollistaa viskoottisten nesteiden virtauskäyttäytymisen tutkimisen. Tämä ilmiö, joka tunnetaan nimellä Couette-virtaus, on keskeinen mm. reologiassa, hydrodynamiikassa ja monissa insinööritieteissä.
Hänen tutkimuksensa loivat perustan myöhemmälle turbulenttisen ja laminaarisen virtauksen tutkimukselle sekä nykyaikaiselle nesteiden mekaniikalle.
Käännös suomeksi
Vapaamuurarit Suomessa

Vapaamuurariutta on harjoitettu Suomessa vuodesta 1922 alkaen sekä aiemmin 1700-luvun lopulla ja 1800-luvun alussa.
Vapaamuurarius Ruotsin vallan aikana

Suomeen vapaamuurarius tuli vuonna 1756 Ruotsista. Silloin perustettiin Pyhä Johannes -looši St. Augustin, joka sai nimensä Viaporin suunnittelijan Augustin Ehrensvärdin mukaan. Loosin toiminta alkoi kuitenkin vasta vuonna 1758 Turussa, jolloin sen ensimmäinen esimies oli ratsumestari John Jennings. Loosi ei kuitenkaan saanut jatkaa toimintaansa Suomessa keskeytyksettä, sillä jo vuonna 1762 se piti kokouksiaan Tukholmassa, jossa Jennings tuolloin oleskeli. Seuraavana vuonna loosi kuitenkin muutti jälleen Suomeen, mutta ei enää Turkuun vaan Helsinkiin, jossa se piti ensimmäisen kokouksensa Uudenmaan ja Hämeen läänin maaherran Hans Henrik Boijen johdolla.
Vapaamuurarit pitivät kokouksiaan Helsingin Vanhan Raatihuoneen salissa. Kaupunki oli luovuttaneet salin looseille kokouksessaan 16. lokakuuta 1762 Boijen pyynnöstä sekä pormestari Anders Ignatiuksen ja kaupunginvaltuutettu Nils Burtzin suosituksesta 100 kuparitaalerin vuosivuokraa vastaan. Vapaamuurarit kokoontuivat ilmeisesti myös nykyisen Ritarihuoneen paikalla sijainneessa pienessä puurakennuksessa ja usein myös Kruunuvuorenselällä sijaitsevassa Koivusaaressa. Vuonna 1777 Helsinkiin perustettiin Pyhän Andreaksen skottilainen loosi Phoenix. Kaarle-herttua nimitti Gustaf Adolf Reuterholmin johtamaan ja valvomaan kaikkien Suomessa toimivien loosien toimintaa. Vapaamuurarit keräsivät rahaa hyväntekeväisyystarkoituksiin, muun muassa Viaporissa sijainneen upseerien lasten koulun tukemiseen.
Vapaamuurarius sai Suomessa paljon kannattajia. Vuonna 1809 St. Augustin -loosilla oli 460 jäsentä. Vapaamuurareita myös vastustettiin: Porvoon kirkolliskokous arvosteli vapaamuurariutta vuonna 1769, erityisesti siitä syystä että osa papistosta oli liittynyt järjestöön.
Suomen jouduttua Venäjän vallan alle yhteydet Ruotsiin heikkenivät ja loositoiminta päättyi vuoteen 1813 mennessä. Lisäksi vuonna 1822 Aleksanteri I rajoitti kokoontumisvapautta ja kielsi muun muassa vapaamuurarilooseja toimimasta. Virallisessa vapaamuuraritoiminnassa seurasi yli vuosisadan mittainen hiljaisuus.
Itsenäisen Suomen Suurloosi

Vapaamuurarius palasi Suomeen vasta itsenäisyyden aikana, vuonna 1922, amerikansuomalaisten tuomana. Suomalaiset loosit toimivat ensin New Yorkin suurloosin alaisina. Suomen Suurloosin alainen vapaamuurarius on luonteeltaan angloamerikkalaista muissa pohjoismaissa pääasiassa harjoitetun ruotsalaisen riitin sijaan: Suomen Suurloosin alaiset loosit hyväksyvät jäsenikseen myös Jumalaan uskovia ei-kristittyjä, kun taas ruotsalaisen riitin mukaiset loosit hyväksyvät jäsenikseen yksinomaan kristittyjä.
Tällöin perustetun Suomi Loosi n:o 1:n perustajajäseniin kuului säveltäjä Jean Sibelius, joka on säveltänyt suomalaisten vapaamuurarien rituaalimusiikin (Musique réligieuse, opus 113). Muita tunnettuja suomalaisia vapaamuurareita ovat olleet muun muassa taiteilija Sigurd Wettenhovi-Aspa, juoksija Hannes Kolehmainen, presidentti Risto Ryti, valtioneuvos Martti Miettunen, pääministeri Teuvo Aura, jääkärikenraali Paavo Talvela ja säveltäjä Joonas Kokkonen.
Itsenäinen Suomen Suurloosi (Suomen Vapaiden ja Oikeutettujen Muurarien Suurloosi – Storlogen för Fria och Antagna Murare i Finland) perustettiin vuonna 1923. Nykyisin Suomessa on niin sanottuja sinisiä vapaamuurarilooseja 178 ja niissä jäseniä noin 7500. Ne toimivat suomen, ruotsin, englannin ja saksan kielillä. Siniset loosit antavat vapaamuurariuden kolme perusastetta: oppilas-, veljes- ja mestarimuurari. Lisäksi sinisessä loosissa kolme astetta saanut voi syventää vapaamuuraritietoaan Yorkin tai skottilaisen riitin mukaisesti. Nämä liitännäisasteet ovat järjestäytyneet omien suurloosiensa alle, joista osa on sinisten loosien tavoin uskonnollisesti vapaamielisiä ja osa kristillisiä.
Suomen Suurloosin suurmestareita ovat olleet seuraavat henkilöt.
| --- | --- |
 Axel Solitander 1924 – 1944  V. M. J. Viljanen 1945 – 1946  Gunnar Jaatinen 1947 – 1951  Toivo Tarjanne 1951 – 1969  Aulis Kauppinen 1969 – 1975  Jaakko Meriluoto 1975 – 1983  Heikki Sysimetsä 1983 – 1987  Matti Peltonen 1987 – 1993 :  Pentti Somerto 1993 – 1999  Ilkka Runokangas 1999 – 2003  Arto Uusitalo 2003 – 2009  Heikki Mäki 2009 – 2011  Juhani Vuori 2011 – 2017  Jaakko Holkeri 2017 – 2021  Jukka Viinanen 2021– 2023  Henrik Nylander 2023 -
Muut vapaamuurarijärjestöt Suomessa

Suomessa toimii 11-asteinen ruotsinkielinen kristillinen vapaamuurarijärjestö Svenska Frimurare Orden i Finland, joka jatkaa Suomen ensimmäisen historiallisen vapaamuurariajanjakson perinteitä ja on Ruotsin vapaamuurarijärjestön (Svenska Frimurare Orden) alainen. Siinä on toista tuhatta jäsentä.
Ruotsinkielinen naisvapaamuurarijärjestö perustettiin vuonna 1946 Helsingissä. Sen rituaalit on käännetty englannista ja käsittää 10 astetta, kuten ruotsalainen järjestelmä. Jäseneksi otetaan vain naisia, ja jäseniä on noin 70. Vuonna 2019 perustettiin suomenkielinen tytärloosi.
Suomessa toimiva yhteisvapaamuurarijärjestö ja ruotsinkielinen naisten vapaamuurarijärjestö eivät ole muiden vapaamuurarijärjestöjen tunnustamia.
Kansainvälinen Vapaamuurarijärjestö Miehille ja Naisille Le Droit Humain on perustettu Pariisissa 4. huhtikuuta 1893. Järjestö on Suomen vanhin yhtäjaksoisesti toiminut vapaamuurarijärjestö. Järjestön ensimmäinen suomalainen loosi Väinämö perustettiin 5. lokakuuta 1920 Helsingissä. Miesten ja naisten vapaamuurarius on avointa kaikille naisille ja miehille rotuun, kansallisuuteen, uskontoon tai filosofiaan katsomatta.
Useissa maissa vapaamuuraritoiminta on huomattavasti näkyvämpää kuin Suomessa. Esimerkiksi Yhdysvalloissa jäsenet usein kiinnittävät autoihinsa jäsentunnuksensa.
Nykyisin suomalainen vapaamuurarius on pyrkinyt aiempaa suurempaan avoimuuteen. Esimerkiksi Helsingin Kasarmikadulla sijaitsevaan Vapaamuurarimuseoon sekä Vapaamuuraritemppeliin on järjestetty tutustumiskierroksia.
Kirjallisuutta

Ahtokari, Reijo: Salat ja valat. Vapaamuurarit suomalaisessa yhteiskunnassa ja julkisuudessa 1756–1996.  (Väitöskirja, Tampereen yliopisto)  Helsinki:  Suomalaisen Kirjallisuuden Seura, 2000.  ISBN 951-746-172-0
Ahtokari, Reijo (vastaava toim.): Näkymättömän temppelin rakentajat. Suomalaisen vapaamuurariuden historia.  (2. uudistettu painos (1. painos 1994))  Helsingissä:  Otava, 2004.  ISBN 951-1-19374-0
Bergroth, Tom C. & Söderström, Marita (toim.): Kultaa ja taivaansinistä. Vapaamuurarius, aate ajassa.  (Näyttelyesite)  Turku:  Turun maakuntamuseo, 1991.  ISBN 951-9125-83-3
Heino, Harri: Mihin vapaamuurari uskoo? Suomalaisten vapaamuurarien arvot, etiikka ja uskonnollisuus.  Tampere:  Kirkon tutkimuskeskus, 1995.  ISBN 951-693-203-7
Nyström, Samu: Enemmän valoa: Suomalaisen vapaamuurariuden historia. SKS Kirjat, 2024. ISBN 978-951-858-504-9
Kirjallisuutta > Vapaamuurarien julkaisuja ja muuta

Vapaamuurariudesta Suomessa ja Venäjällä. Jyväskylä: Gummerus, 1923, 42 s.
Ervast, Pekka: Kadonnut sana vapaamuurariudesta (Arkistoitu – Internet Archive). Viipuri: Tietäjä, 1925, 140 s.
Muurariuden kadonneet avaimet - Hiram Abiffin taru Helsinki 1926, 61 s.
Argentum n:o 86, 1978–1988. Hyvinkää: Argentum-loosi, 1986, 27 s.
Piirteitä Suomen vapaamuurariuden historiasta. Helsinki: V. ja O.M. tutkimusloosi Minerva nro 27, 1988, 284 s. ISBN 951-95460-9-X.
Rakentajat. Vapaamuurariuden historia ja keskeiset käsitykset. Helsinki: Koilliskulma, Helsinki 1989, 123 s. ISBN 951-8999-01-5.
Mestari, valtias, ritari. Keskeisten vapaamuurarijärjestelmien tausta ja kehitys. Helsinki: Koilliskulma, Helsinki 1989, 152 s. ISBN 952-90-0520-2.
Kirjeitä veljelleni. Helsinki: Koilliskulma, 1990, 112 s. ISBN 951-8999-03-1.
Kuusikymmentä vuotta 1930−1990 merkkimestarimuurariutta Suomessa. Oulu: Ultima Thule, 1990, 96 s. ISBN 951-9160-11-6.
Nuija ja taltta. Helsinki: Koilliskulma, 1991, 111 s. ISBN 951-8999-06-6.
Kruunun kilta. Helsinki: Koilliskulma, 1993, 36 s. ISBN 951-8999-10-4.
Kaltio loosi n:o 57 Oulu 25 vuotta 8.10.1995. Anni domini 1970–1995: historiikki ja asiatiedosto. Oulu: Kaltio loosi n:o 57, 1996, 56 s.
Mestarimuurarit 1922-1939. Helsinki: V. ja O.M. tutkimusloosi Minerva n:o 27, 1995, 163 s. ISBN 951-95461-5-4.
Muinainen ja oikeutettu. Suomen muinaisen ja oikeutetun riitin korkein neuvosto, 33 ̊1973-1998. Helsinki: Suomen R. C. yhdistys, 1998, 178 s. ISBN 952-90-9392-6.
Vapaamuurarin käsikirja Helsinki: Koilliskulma, 1998, 165 s. ISBN 951-8999-15-5.
Lohkokivestä silokiveksi. Pyhän Yrjänän loosi 50 vuotta. Lahti: Yrjänän kerho, 2000, 141 s. ISBN 951-98636-0-5.
Kirkon ja vapaamuurarien rituaalien juuret. Helsinki: Pirkko Carpelan, 2001, 50 s. ISBN 952-91-3768-0.
Ekvilibrium. V. ja O. M. Vaaka loosi n:o 29: 1963–2003. Riihimäki: V. ja O. M. Vaaka loosi n:o 29, 2003, 59 s.
Joonialais-loosi n:o 9:n 50-vuotishistoriikki. Tampere: Joonialais-loosi n:o 9, 2005, 96 s.
Kun oven aukaisee, käy vire kumpaankin suuntaan. Helsinki: Humanitas-seura, 2005, 164 s. ISBN 952-91-9227-4
Muuttuva vapaamuurarius – tutkimus polunavaajana Kuopio: Kuopion Humanitas ry, 2007, 263 s. ISBN 978-952-92-2402-9.
Aiheesta muualla

Suomen suurloosi.
Kansainvälinen Vapaamuurarijärjestö Miehille ja Naisille Le Droit Humain Suomen Liitto.
Forsgård, Nils Erik: Katsaus vapaamuurareiden historiaan. Historiallisia Arvosteluja 6/2001.
Jegorow, Sirpa: Veljeni vapaamuurari. Ylen Elävä arkisto 15.2.2013.
Nenonen, Marko: Vapaamuurareiden salat ja valat väitöskirjassa. Historiallinen aikakauskirja 2/2000.
| n k  Uskonto Suomessa |
| --- | --- |
Alueittain:  Etelä-Karjala Lappeenranta  Etelä-Pohjanmaa Seinäjoki  Etelä-Savo Mikkeli  Kainuu Kajaani  Kanta-Häme Hämeenlinna  Keski-Pohjanmaa Kokkola  Keski-Suomi Jyväskylä  Kymenlaakso Kouvola  Lappi Rovaniemi  Pirkanmaa Tampere  Pohjanmaa Vaasa  Pietarsaari  Pohjois-Karjala Joensuu  Pohjois-Pohjanmaa Oulu  Pohjois-Savo Kuopio  Päijät-Häme Lahti  Satakunta Pori  Uusimaa Helsinki  Espoo  Vantaa  Varsinais-Suomi Turku 
Kristinusko:  Historia  Protestantismi Luterilaisuus Evankelis-luterilaisuus  Baptismi  Metodismi  Vapaakirkollisuus  Adventismi  Helluntaiherätys  Evankelioimisliike  Uuskarsimaattisuus  Ekumeenisuus  Sitoutumaton  Anglikaanisuus  Katolisuus  Ortodoksisuus  Jehovan todistajat  Mormonismi 
Muut uskonnot:  Bahai-usko  Buddhalaisuus  Esoteerisuus Uuspakanuus  Vapaamuurarit  Islam  Juutalaisuus  Sikhiläisyys  Skientologia  Uskonnottomuus 
Mytologia:  Saamelainen muinaisusko  Suomalainen muinaisusko 
Vapaamuurarin hauta Helsingin Kaisaniemessä.