stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Siideri

Saksalaista siideriä (Apfelwein) neljänneslitran lasissa.
Siideri on omenasta tai päärynästä valmistettu mieto hedelmäviini. Se voidaan valmistaa joko tuoreista tai kuivatuista hedelmistä, tai täysmehusta tai täysmehutiivisteestä. Siiderin alkoholipitoisuus on yleensä 3–10 tilavuusprosenttia. Siiderin maussa on omenahapon tuomaa kirpeyttä ja tanniinien tuomaa kuivuutta, ja joskus myös makeutta.
Maku

Siideri saa ominaismakunsa omenahaposta, tanniineista ja sokereista. Happo antaa siiderille kirpeyttä ja tanniinit kuivuutta rypäleviinin tapaan. Sokeri tasapainottaa happoja ja tanniineja. Sokerista siideriä kutsutaan makeaksi siideriksi ja sokeritonta kuivaksi siideriksi. Siiderissä voi maistua myös alkoholi, jota siiderissä voi olla kolmesta prosentista kymmeneen prosenttiin. Käytetyt omenalajikkeet ja käymisvaihe tuottavat siideriin aromeja, jotka voivat olla hyvin monipuolisia. Omenasiiderissä voi maistua omenan aromia enemmän esimerkiksi sitrushedelmän tai marjojen aromi.
Valmistus

Siideriä valmistetaan kaikkialla maailmassa. Perinteisimpiä ovat Englannin, Ranskan ja Espanjan siiderit. Englannissa siideriä valmistetaan eniten maan länsiosissa. Ranskan siiderit valmistetaan Bretagnessa ja Normandiassa, ja Espanjan siiderit Asturiassa ja Baskimaalla Espanjan pohjoisosissa. Siideriomenoiden kasvatusseudut sijaitsevat yleensä meren rannikkojen läheisyydessä, missä sataa paljon ja ilmasto on leuto ympäri vuoden.
Perinteinen siideri tehdään kokonaan tai enimmäkseen siideriomenista, käymisessä käytetään luonnollista hiivaa, eikä juomaan lisätä mausteita. Käsityönä tehty siideri puristetaan kokonaisista omenoista, mutta siihen voidaan lisätä mausteeksi muiden hedelmien mehua tai mausteita. Teollisesti tuotettu siideri tehdään mehutiivisteestä, johon lisätään vettä, sokeria ja mausteita.
Siideriin käytettävät hedelmät on viljelty siiderin valmistusta varten, ja käytetyt lajikkeet ovat usein pienikokoisia, kovia, kuitupitoisia ja maultaan katkeranmakeita ja vähähappoisia. Siideri valmistetaan yleensä useamman kuin yhden lajikkeen sekoituksesta. Omenat kerätään syksyllä, kun ne ovat kypsyneet puissa. Omenien kypsyys voidaan tarkistaa siemenistä: kypsän omenan siemenet ovat ruskeita. Maahan pudonneita tai mätiä omenia ei käytetä. Omenien annetaan pehmentyä 7–10 vuorokautta, jotta niiden sokeripitoisuus ja maku tulevat ihanteelliseksi. Sen jälkeen omenat pestään.
Omenat murskataan kuorineen, jotta mehu irtoaisi niistä helposti. Omenan kuori antaa siideriin aromia ja väriä, ja siemenet katkeruutta. Heti murskaamisen jälkeen murskeesta puristetaan mehu. Tässä vaiheessa eri omenalajikkeiden mehut sekoitetaan yhteen.
Sekoituksen annetaan käydä. Juoma suodatetaan ennen pullotusta, ja yleensä siihen myös lisätään hiilihappoa. Suomessa ja Ruotsissa siidereitä maustetaan paljon erilaisilla mauilla, kuten mansikka, ananas, mango, karpalo ja kaneli.
Siideriä tislaamalla saadaan omenabrandya, kuten normandialaista calvadosia.
Historia

Kelttien väitetään juoneen siideriä useita vuosisatoja ennen ajanlaskun alkua. Kelttiläiset pitivät omenaa pyhänä hedelmänä ja heidän mytologiassaan sillä oli oma jumalansa.
Ajanlaskun alun tienoilla siideri tunnettiin myös Rooman valtakunnassa. Osa palkasta maksettiin legioonalaisille siiderinä.
Etelä-Espanjaa asuttaneiden islaminuskoisten maurien kerrotaan keksineen tehokas keino saada mehu irti omenasta, kun omenoita alettiin puristaa oliiviöljyn valmistukseen käytetyillä laitteilla.
Varhaisia kirjallisia mainintoja siideristä ovat esimerkiksi Raamattu sekä Julius Caesarin muistiinpanot. Keskiajalla luostarit kehittivät juomakulttuuria. Munkit olivat närkästyneitä, kun 1300-luvun Englannissa lapsia kastettiin siiderillä.
1600-luvun alkuun mennessä siiderin vankimmiksi alueiksi olivat muodostuneet Pohjois-Ranska ja Englannin etelä- ja länsiosa, koska siellä siideriomenat menestyivät hyvin.
1800-luvulla  Englannissa siiderin väitettiin tuovan helpotusta muun muassa kihtiin, päänsärkyyn, reumaan ja vatsavaivoihin. Siideriä käytettiin jopa haavasiteissä.
Napoleonin hävittyä Waterloon taistelun 1815 parempiosaiset englantilaiset alkoivat vähitellen suosimaan tuontiviinejä, jolloin siiderin juojia alettiin pitää köyhinä tai vähintäänkin maalaisina. Juoma alkoi uudelleen kiinnostaa myös kaupunkilaisia toisen maailmansodan jälkeen.
Suomessa > Määritelmä

Nimityksen siideri määrittelee Suomessa ”Asetus alkoholijuomista ja väkiviinasta 22.12.1994/1344”:
siiderillä tarkoitetaan hedelmäviiniä, joka on valmistettu tuoreista tai kuivatuista omenoista tai päärynöistä tai niistä valmistetuista täysmehuista taikka täysmehutiivisteistä ja jonka alkoholipitoisuus on enintään 8,5 tilavuusprosenttia.
siideristä, joka on valmistettu pääasiassa omenoista, voidaan käyttää nimitystä siideri. Siideristä, joka on valmistettu pääasiassa päärynöistä tulee käyttää nimitystä päärynäsiideri tai perry.
Suomessa > Historia Suomessa

Siiderin valmistus käynnistyi Suomessa vuonna 1962, jolloin Alkossa alettiin myydä Marlin valmistamaa Cider-nimistä omenasiideriä. Vuonna 1969 kyseinen siideri sai nykyisen nimensä Golden Cap. Lisäksi jo 1960-luvun lopulla myytiin ruokakaupoissa mietoa, elintarvikkeeksi luokiteltua White Cap -siideriä. Siiderin kulutus lisääntyi kuitenkin huomattavasti vasta vuodesta 1995 alkaen, kun alkoholilaissa sallittiin myös muiden käymisteitse valmistettujen enintään 4,7-prosenttisten alkoholijuomien kuin oluiden myynti ruokakaupoissa ja kioskeissa. Siideristä tuli tuolloin muotijuoma ja oluen kilpailija, koska sen makea maku oli enemmän monien nuorten ja naisten makuun. Sittemmin siiderin suosio on tasaantunut ja saanut vakaan aseman suomalaisessa juomakulttuurissa. Vuonna 2014 siiderin kulutus Suomessa oli 8,4 litraa henkilöä kohden vuodessa.
Suomessa valmistetut niin sanotut bulkkisiiderit, kuten Upcider tai Golden Cap, ovat voimakkaasti sokeroituja tai makeutettuja. Suomalaisen aidon siiderin seura ja yksittäiset aktiivit ovat aloittaneet Suomessa kampanjan niin sanotun aidon siiderin tai aitosiiderin puolesta.
Tyypillisesti siiderit, etenkin makeat, sisältävät jonkin verran enemmän energiaa kuin oluet. Siiderinvalmistajat ovatkin tuoneet markkinoille useita niin sanottuja kevytsiidereitä.
Kansainvälisesti tunnettuja siiderimerkkejä ja -valmistajia

Blackthorn
Black Rat
Bulmers (Iso-Britannia, valmistaja H. P. Bulmer)
Écusson
Frosty Jack Cider
Kopparberg
Magners (Irlanti, kotimarkkinoilla nimeltään Bulmers, valmistaja Cantrell and Cochrane)
Olde English
Pays d’Auge
Strongbow
Stowford Press
Weston’s Cider
Somersby
Thatchers
Louis Raison
Old Mout Cider
Suomen arvostetuimmat siideribrändit 2015

Lähde: Markkinointi & Mainonta
Crowmoor, Sinebrychoff
Somersby, Sinebrychoff
Happy Joe, Hartwall
Golden Cap, Sinebrychoff
Kirjallisuutta

Kemppainen, Jouni K. & Laakio, Juha-Pekka: Puolikuiva siiderikirja.  Helsinki:  Nemo, 1999.  ISBN 952-5180-22-0
Kuokkanen, Juha & Rohkea, Antero: Olutta ja vähän siideriä.  Helsinki:  Restamark, 2001.  ISBN 951-9185-23-2
Aiheesta muualla

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
Ukcider-wiki. (englanniksi)
Siideriomenoiden murskaamista Ranskassa perinteisin menetelmin.
Baskimaan siiderin käymis- ja säilytystynnyreitä.
Pirkka- ja Euro Shopper -siideritölkkejä kaupan hyllyssä.
Teräsbetoni (yhtye)

| Teräsbetoni |
| --- | --- |

 Teräsbetoni Wacken Open Air -festivaaleilla Saksassa elokuussa 2005.
Tiedot
Toiminnassa:  2002–2011
Tyylilaji:  power metal heavy metal
Kotipaikka:   Pirkanmaa, Suomi
Laulukieli:  suomi
Jäsenet:  Jarkko Ahola,  laulu, basso   Arto Järvinen,  kitara, laulu   Viljo Rantanen,  kitara   Jari Kuokkanen,  rummut  
Levy-yhtiö:  Sakara Records   Warner Music Finland  
Aiheesta muualla
Kotisivut
Infobox OKNimi-testi OK: 
Teräsbetoni on suomalainen power metal -yhtye, joka on perustettu Tampereella vuonna 2002. Kaikki sen jäsenet ovat kotoisin Pirkanmaalta. Yhtyeen laulusolisti Jarkko Ahola on esiintynyt myös eräiden muiden kokoonpanojen levyillä.
Yhtye tunnetaan muun muassa siitä, että sen jäsenet esiintyvät lavalla ilman paitaa ja nahkahousut jalassa, mistä intoutuneena myös monet ihailijat riisuvat paitansa yhtyeen konserteissa. Ihailijoilla on usein konserteissa mukana myös muovisia miekkoja ja muuta rekvisiittaa.[lähde? ]
Teräsbetoni edusti Suomea vuoden 2008 Eurovision laulukilpailussa kappaleellaan ”Missä miehet ratsastaa”. Kappale tuli semifinaalin kahdeksanneksi ja eteni siten finaaliin, jossa se sijoittui 22:nneksi.
Elokuussa 2011 Teräsbetoni ilmoitti jäävänsä tauolle. Yhtye on kuitenkin tehnyt satunnaisia keikkoja taukonsa aikana, se muun muassa toimi Manowarin lämmittelijänä kesällä 2014 Helsingin Suvilahdessa järjestetyssä Magic Circle -tapahtumassa. Vuonna 2010 Jarkko Ahola ilmoitti yhtyeen aktiivisen toiminnan loppuneen, mutta yhtye on hajoamisen jälkeenkin esiintynyt satunnaisesti.
"Metallitotuus"

Teräsbetonin toiminta pohjautuu yhteen sanaan, yhtyeen kehittämään käsitteeseen "metallitotuus". Teräsbetonin solisti Jarkko Ahola on kuvannut metallitotuutta seuraavasti: "Metallitotuus on metallisen musiikin aivan syvimmäisen olemuksen etsimistä musiikin, sanoitusten ja esiintymisien kautta. Jokaisen soturin on koettava se itse ja tunnusteltava sydämensä fiiliksiä."[lähde? ]
Metallitotuus on suuri osa Teräsbetonia, ja se yhdistää yhtyeen kaikkia kappaleita. Monissa yhtyeen kappaleissa esiintyviä sanoja ovat muun muassa "metallitotuus", "metalli", "teräs" ja "betoni". Suurimmassa osassa kappaleita esiintyy myös keskiaikaan viittaavaa sanastoa, kuten "veljeskunta", "soturit" ja "miekat".
Muita Teräsbetonin käyttämiä sloganeita ovat muun muassa "Veljeys, kunnia, totuus" ja "Verta ja hevosia".
Historia

Jarkko Ahola, Arto Järvinen ja Viljo Rantanen tapasivat toisensa vuonna 2002 ja päättivät perustaa yhtyeen. Mukaan liittyi sessiorumpaliksi Jari Kuokkanen, josta myöhemmin tuli yhtyeen virallinen jäsen. Nimen Teräsbetoni keksi Rantanen. Ensimmäiset kappaleensa Teräsbetoni teki vuonna 2003 ja ne julkaistiin yhtyeen kotisivuilla vuoden 2003 kesällä. Demokappaleet olivat nimeltään ”Teräsbetoni”, ”Teräksen varjo” ja ”Maljanne nostakaa”.
Yhtye alkoi saavuttaa suosiota underground-piireissä ja pian tieto yhtyeestä levisi laajemmallekin. Teräsbetoni konsertoi ensimmäisen kerran Virroilla helmikuussa 2004, ja yhtyeen toiselta konsertiltaan Tampereella lisättiin kotisivuille liveversio Taivas lyö tulta -kappaleesta. Vuoden 2004 loppupuolella yhtye solmi levytyssopimuksen Warner Music Finlandin kanssa ja Taivas lyö tulta -singlen äänitykset aloitettiin joulukuussa 2004. Single julkaistiin 2. helmikuuta 2005 ja se nousi ensimmäisellä listaviikolla Suomen singlelistan kärkeen, jota seurasi runsas radiosoitto ja yhtyeen tunnettuuden lisääntyminen.
Metallitotuus-albumin äänitykset aloitettiin tammikuussa 2005 ja se julkaistiin 6. huhtikuuta 2005. Ensimmäisellä listaviikollaan se nousi Suomen albumilistan toiseksi. Levy pysyi Suomen albumilistalla yhteensä 29 viikkoa. Toinen singlejulkaisu levyltä oli Orjatar. Tästä kappaleesta tehtiin myös musiikkivideo, joka esitettiin ensimmäisen kerran TOP40-ohjelmassa 16. huhtikuuta 2005. Taivas lyö tulta valittiin myöhemmin Suomen jääkiekon A-maajoukkueen maalilauluksi Karjala-turnaukseen.
Metallitotuus-levyä myytiin ilmestymisvuonnaan platinalevyyn oikeuttava määrä eli lähes 33 000 kappaletta. Se oli samalla vuoden kolmanneksi myydyin raskaan rockin levy Suomessa.
Kesäkuussa 2006 julkaistiin yhtyeen toinen levy, Vaadimme metallia, joka lähestyi jo ilmestymispäivänään kultalevyn rajaa lähes 15 000 kappaleen myynnillään. Albumista julkaistiin itsenäisyyspäivänä erikoisversio, joka sisälsi bonuskappaleita ja DVD:n. Albumin nimikappaletta ”Vaadimme metallia” soitettiin radiossa, vaikka siitä ei virallista singleä ole tehty. Myös kappale ”Viimeinen tuoppi” soi radiossa vuoden 2007 alussa. Ainoastaan kappaleesta ”Älä mene metsään” on julkaistu varsinainen single. Yhtyeen seuraavan levyn nauhoitukset alkoivat 12. marraskuuta Helsingin HIP-studiolla.
Maaliskuussa 2008 julkaistiin Teräsbetonin kolmas albumi Myrskyntuoja. Sitä ennen yhtye osallistui helmikuussa Eurovision laulukilpailun Suomen-karsintoihin Aholan säveltämällä kappaleella ”Missä miehet ratsastaa”. Yhtye esiintyi 3. karsinnassa ja pääsi jatkoon saaden 51,7 prosenttia annetuista äänistä. Kappale julkaistiin singlenä 27. helmikuuta 2008. Teräsbetoni voitti Helsingin Kulttuuritalolla järjestetyn Suomen finaalin 1. maaliskuuta saaden lopullisen superfinaalin annetuista äänistä 38,9 prosenttia ja edusti maata toukokuussa Belgradissa. Yhtye pääsi jatkoon Eurovision laulukilpailun ensimmäisestä semifinaalista sijoittuen 8. sijalle 79 pisteellä. Finaalissa yhtye sijoittui 22. sijalle 35 pisteellä.
Musiikilliset vaikutteet

Yhtyettä verrataan usein yhdysvaltalaiseen Manowariin, mutta Teräsbetoni on kuitenkin kieltänyt olevansa kopio. Vaikutteita Manowarista on kuitenkin saatu ja Teräsbetoni soitti alkuaikojen esiintymisissään Manowarin kappaletta ”Metal Warriors”. Myös ”Orjatar”-kappaleessa on selviä yhteyksiä melodialtaan Manowarin kappaleeseen ”Warriors of the World United”, kun taas sanoitukset ovat erittäin yhtenevät Manowarin kappaleen ”Pleasure Slave” kanssa. Molemmat yhtyeet laulavat keskiaikaisesta sankaruudesta ja esiintyvät nahkavarustuksessa. Muita Teräsbetonin musiikkiin vaikuttaneita yhtyeitä ovat muun muassa Dio ja Iron Maiden.
Teräsbetoni on pyrkinyt pelkistämään musiikkiaan enemmän 1980-luvun heavy metalin suuntaan. Näin ollen se on riisunut musiikistaan kaikki ylimääräiset vaikutteet pois (Ylen haastattelusta).lähde tarkemmin?
Jäsenet

Jarkko Ahola – laulu, basso
Arto Järvinen – kitara, laulu
Viljo Rantanen – kitara, kosketinsoittimet
Jari Kuokkanen – rummut
Diskografia > Albumit

Metallitotuus (2005)
Vaadimme metallia (2006)
Myrskyntuoja (2008)
Maailma tarvitsee sankareita (2010)
Diskografia > Singlet

Taivas lyö tulta (2005)
Orjatar (2005)
Vahva kuin metalli (2005)
Metallisydän (2005, vain Internetistä ostettavassa muodossa)
Älä mene metsään (2006)
Viimeinen tuoppi (2006)
Missä miehet ratsastaa (2008)
Paha sanoo (2008) (Promo)
Maailma tarvitsee sankareita (2010) (Promo)
Uudestisyntynyt (2010) (Promo)
Metalliolut (2010)
Diskografia > Demo

Teräsbetoni (2003)
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Teräsbetoni Wikimedia Commonsissa
Teräsbetonin kotisivut
Teräsbetoni (yhtye) Myspacessa (englanniksi)
Teräsbetonin Facebook sivut
Teräsbetoni (yhtye) Last.fm:ssä (englanniksi)
Teräsbetoni (yhtye) Encyclopaedia Metallumissa (englanniksi)
J. Aholan kotisivut
Teräsbetoni (yhtye) Meteli.netissä
Klaani - Virallinen keskustelupalsta (Arkistoitu – Internet Archive)
Kattavat fanisivut (Arkistoitu – Internet Archive)
Solisti ja basisti Jarkko Ahola
Teräsbetoni vuoden 2008 Eurovision laulukilpailun ensimmäisessä semifinaalissa.
Teräsbetoni vuonna 2008.
Santa Cruz de Tenerife

| Santa Cruz de Tenerife |
| --- | --- |

 lippu:  vaakuna
 Santa Cruz de Tenerife
 Koordinaatit: 28°28′N, 16°15′W 
Valtio:  Espanja
Itsehallintoalue:  Kanariansaaret
Maakunta:  Santa Cruz de Tenerife
Saari:  Teneriffa
Perustettu:  3. toukokuuta 1494
Hallinto:  
 – Pormestari:  José Manuel Bermúdez Esparza
Pinta-ala:  
 – Kokonaispinta-ala:  150,56 km²
Korkeus:  8–300 m
Väkiluku (2018):  204 856
 – Väestötiheys:  1 360 as./km²
Aikavyöhyke:  UTC+0
 – Kesäaika:  UTC+1
 
 www.sctfe.es 
  = Väkiluku 
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Santa Cruz de Tenerife on kaupunki Teneriffalla, Espanjalle kuuluvilla Kanariansaarilla. Se on samannimisen maakunnan pääkaupunki sekä Kanariansaarten itsehallintoalueen pääkaupunki yhdessä Gran Canarialla sijaitsevan Las Palmasin kanssa. Ennen vuotta 1723 saaren pääkaupunkina toimi lähellä sijaitseva San Cristóbal de La Laguna.
Kaupungin asukasluku oli 204 856 vuonna 2018. Se ei ole erityistä matkailualuetta, mutta sinne tehdään päiväretkiä.
Kaupunki on tunnettu vuosittain järjestettävistä karnevaaleistaan, jotka ovat maailman suurimpien joukossa. Santa Cruz de Tenerifessä on Auditorio de Tenerife, yksi tärkeimmistä modernin arkkitehtuurin rakennuksista.
Galleria

Kaupungintalo
Plaza de la Iglesia
Torres de Santa Cruz
Auditorio de Tenerife
Plaza de 25 de Julio
Mercado de Nuestra Señora de Africa
Cine Victor
Caleta de Negros
Playa de las Teresitas
Plaza de España
Väestö

| Vuosi | Väkiluku | Väestötiheys |
| --- | --- | --- |
| 1991 | 200 172 | 1 329,52/km² |
| 1996 | 203 787 | 1 353,53/km² |
| 2001 | 188 477 | 1 251,84/km² |
| 2002 | 217 415 | 1 440,07/km² |
| 2003 | 220 022 | 1 461,36/km² |
| 2004 | 219 446 | 1 457,53/km² |
| 2006 | 223 148 | 1 482,12/km² |
| 2007 | 220 902 | 1 467,20/km² |
| 2008 | 221 956 | 1 474,20/km² |
| 2015 | 203 811 | 1 353,69/km² |
| 2018 | 204 856 | 1 360/km² |
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Santa Cruz de Tenerife Wikimedia Commonsissa
Matkaopas aiheesta Santa Cruz de Tenerife Wikivoyagessa (englanniksi)
Santa Cruzin karnevaalien verkkosivut
Teneriffan kunnat
Adeje
Arafo
Arico
Arona
Buenavista del Norte
Candelaria
Fasnia
Garachico
Granadilla de Abona
La Guancha
Guía de Isora
Güímar
Icod de los Vinos
La Matanza de Acentejo
La Orotava
Puerto de la Cruz
Los Realejos
El Rosario
San Cristóbal de La Laguna
San Juan de la Rambla
San Miguel de Abona
Santa Cruz de Tenerife
Santa Ursula
Santiago del Teide
El Sauzal
Los Silos
Tacoronte
El Tanque
Tegueste
La Victoria de Acentejo
Vilaflor
IPhone XR

| iPhone XR |
| --- | --- |
 Sininen iPhone XR
Valmistaja:  Apple
Julkaistu:  2018
Tuoteperhe:  iPhone
Edeltäjä:  iPhone X
Seuraaja:  iPhone 11
Muut versiot:  iPhone XS, iPhone XS Max
Paino:  194 grammaa
Näyttö:  6,1 tuumaa
Keskusmuisti:  3 GB
Flash-muisti:  64/128/256 GB
Takakamera:  12 mp
Etukamera:  7 mp
Käyttöjärjestelmä:  iOS 12, päivitettävissä iOS 18 -versioon
Akku:  2 942 mAh
Muuta:  Face ID- kasvojentunnistus
Infobox OKNimi-testi OK: 
iPhone XR on lokakuussa 2018 julkaistu Applen puhelinmalli, joka julkistettiin iPhone XS:n ja iPhone XS Maxin rinnalla. Takakamera on 12 megapikseliä ja etukamera 7 megapikseliä. Käyttöjärjestelmänä on iOS 12, joka on päivitettävissä iOS 18 -versioon. Tallennustilaa on 64, 128 tai 256 gigatavua ja keskusmuistia on 3 gigatavua. Akun kapasiteetti on 2 942 milliampeerituntia.
Apple iPhone XR:ssä on 6,1-tuumainen LCD-näyttö. Taustavalaisun ansiosta näyttö ulottuu puhelimen kulmiin saakka.
iPhone XR:ssä on normaalin SIM-korttipaikan lisäksi laitteen sisäänrakennettu sähköinen SIM-kortti. Se toimii perinteisen SIM-kortin tavoin. Erona on, ettei tuotteeseen tarvita erillistä fyysistä SIM-korttia, vaan se on sisäänrakennettu ja aktivoidaan digitaalisesti.
iPhone XR:n saa seuraavissa väreissä: musta, valkoinen, sininen, keltainen, punainen ja koralli.
Harold Gray

Harold Lincoln Gray (20. tammikuuta 1894 Kankakee, Illinois – 9. toukokuuta 1968 La Jolla, Kalifornia) oli yhdysvaltalainen sarjakuvapiirtäjä, joka loi suositun strippisarjakuvan Little Orphan Annie.
Gray valmistui Purduen yliopistosta Lafayettesta vuonna 1917. Hän työskenteli pari vuotta Chicago Tribunessa ja palveli lyhyesti Yhdysvaltain armeijassa. Sen jälkeen hän toimi mainospiirtäjänä ja avusti viiden vuoden ajan sarjakuvapiirtäjä Sidney Smithiä New York Daily Newsissä ilmestyneen suositun The Gumps -sarjakuvan tekemisessä. Little Orphan Annie oli Grayn ja Daily Newsin päätoimittaja Joseph Medill Pattersonin yhteinen idea. Sarja käynnistyi elokuussa 1924. Tytön käyttäminen sarjakuvan päähenkilönä oli tuohon aikaan epätavallista. Gray oli mielipiteiltään oikeistolainen ja käytti sarjakuvassaan orpotyttö Annien hyväntekijänä esiintynyttä miljonääri Daddy Warbucksia poliittisten kantojensa ilmaisemiseen. 1930-luvulla Gray propagoi sarjallaan presidentti Franklin D. Rooseveltin New Deal -politiikkaa vastaan, jota hän ei hyväksynyt. Little Orphan Annien on sanottu olleen ensimmäinen merkittävä syndikoitu sarjakuva, joka muuttui avoimesti poliittiseksi. Gray jopa poisti Warbucksin hahmon sarjasta vuonna 1944 protestina uudelle sosiaalipolitiikalle, mutta palautti hänet Rooseveltin kuoleman jälkeen.
Little Orphan Annien suosio osoittautui hyvin pitkäaikaiseksi. Grayn kuollessa vuonna 1968 se ilmestyi noin 400 sanomalehdessä. Sarjalla oli myöhemmin useita muita piirtäjiä, kunnes se lakkautettiin vuonna 2010.
Hätilän kirkko

| Hätilän kirkko |
| --- | --- |

Sijainti:  Tuomelankatu 19, 13210 Hätilä, Hämeenlinna
Koordinaatit:  61°00.43′N, 24°28.81′E
Rakentamisvuosi:  1956
Suunnittelija:  Mika Erno
Materiaali:  tiili
Istumapaikkoja:  216 + 40
Lisää rakennusartikkeleitaArkkitehtuurin teemasivulla
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Hätilän kirkko ulkoa
Hätilän kirkko (toisinaan myös Hätilän seurakuntatalo) on Hämeenlinnan Hätilän kaupunginosassa sijaitseva Hämeenlinna-Vanajan seurakunnan kirkko. Sen on suunnitellut arkkitehti Mika Erno, ja se on valmistunut 1956. Kirkkosalissa on seurakunnalle vuonna 1859 lahjoitettu jäljennös Leonardo da Vincin maalauksesta Pyhä ehtoollinen.
Kirkkosali on toisessa kerroksessa. Rakennuksessa on myös muita kokoontumistiloja, joissa ovat kokoontuneet päiväkerho, pyhäkoulu, partio ja vanhusten kerho. Kirkon 12-äänikertaiset mekaaniset urut on rakentanut Kangasalan urkurakentamo vuonna 1971.
Hätilän kirkko suljettiin kokonaan toistaiseksi korjaamista vaativan kosteusvaurion takia syksyllä 2014. Loppuvuodesta 2018 ilmoitettiin, että kirkko on tarkoitus remontoida ja avata jälleen käyttöön.
Aiheesta muualla

Hämewiki (Arkistoitu – Internet Archive)
Pave Maijanen

| Pave Maijanen |
| --- | --- |
 Pave Maijanen ja Hector ”Näkemiin – kuulemiin” -konserttikiertueella Jyväskylässä 24.11.2007.
Henkilötiedot
Koko nimi:  Pekka Juhani Maijanen
Syntynyt: 3. syyskuuta 1950 Lappeenranta
Kuollut: 16. tammikuuta 2021 (70 vuotta)
Kansalaisuus:   Suomi
Muusikko
Taiteilijanimi:  Pave Maijanen, Paavo Maijanen, Maija Paavonen
Laulukielet:  suomi englanti
Aktiivisena:  1964–2019
Tyylilajit:  iskelmä poprock
Yhtyeet:  The Top Cats (1964) Ours (1965–1968) Kopet (1968–1969) Mielikummitus (1969–1970) Smoking (1970–1971) Pepe & Paradise (1971–1975) Wigwam (tuottaja 1975, basisti 2018) Lauluyhtye Fyrkka (1974) Rock’n’Roll Band (1975 ja 2005) Royals (1975–1978) Mistakes (1980–1982) Hurriganes (1980) (kosketinsoittaja-tuottaja) Dingo (tuottaja 1984–1994, kosketinsoittaja 1993–1994) Mestarit (1997–2002)
  [ Muokkaa Wikidatassa ] [ ohje ]  
Pekka Juhani ”Pave” Maijanen (3. syyskuuta 1950 Lappeenranta – 16. tammikuuta 2021) oli suomalainen muusikko, joka toimi uransa aikana laulajana, lauluntekijänä, basistina, kosketinsoittajana, rumpalina, kitaristina ja tuottajana. Soolouransa lisäksi Maijanen tunnetaan varsinkin Royalsista, Rock’n’Roll Bandistä, Pepe & Paradisesta ja myös Dingon ja Hurriganesin kosketinsoittaja-tuottajana.
Maijasen omia menestyskappaleita ovat muun muassa ”Pidä huolta”, ”Lähtisitkö”, ”Jano”, ”Elämän nälkä” ja ”Ikävä”. Maijanen edusti Suomea Eurovision laulukilpailussa 1992 kappaleella ”Yamma Yamma”. Maijaselle myönnettiin vuonna 2012 Iskelmä-Finlandia-palkinto, ja vuonna 2015 hän oli mukana Vain elämää -televisiosarjan 4. tuotantokaudella.
Varhaisvaiheita

Maijanen sai kuusivuotiaana ensimmäisen instrumenttinsa, huuliharpun, ja soitti sillä ensimmäiset esiintymisensä. Ensimmäinen yhtye oli vuonna 1964 Top Cats, mihin häntä pyydettiin rumpaliksi. Hän lainasi harjoitteluun rummut Lappeenrannan kasarmin soittokunnasta. Ours-yhtyeessä hän soitti aluksi rumpuja, myöhemmin kitaraa sekä sähköurkuja. Yhtye esiintyi jo laajemmin muun muassa Helsingissä sekä osallistui Tampereella rockin SM-kisoihin. Maijanen oli rumpalina seuranneessa Kopet-yhtyeessä, joka pääsi ammattimaiselle ohjelmatoimistolle. Yhtye voitti rockin SM-kilpailun Vaasan kesä -tapahtumassa ja esiintyi muun muassa Lappeenrannan alueradion lähetyksissä. 1969 Maijanen haki opiskelijaksi Helsingin yliopiston voimistelulaitokseen, minne hän ei päässyt. Hän pelasi kaudella 1966–1967 LaPan (Lappenrannan Pallon) riveissä jääkiekkoa Suomensarjassa, eli silloisella toiseksi ylimmällä sarjatasolla. Jääkiekkoa hän pelasi Pietarinkadun Oilers -hyväntekeväisyysjoukkueessa vielä 1990-luvulle saakka.