stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Benjamin Latrobe

Benjamin Henry Latrobe, Charles Willson Pealen maalaama muotokuva vuodelta 1804.
Benjamin Henry Latrobe (1. toukokuuta 1764 Fulneck, lähellä Leedsiä, Iso-Britannia – 3. syyskuuta 1820 New Orleans, Yhdysvallat) oli englantilaissyntyinen yhdysvaltalainen arkkitehti. Hän oli ensimmäinen Yhdysvalloissa vaikuttanut täysin ammattimainen arkkitehti ja häntä on sanottu maan arkkitehtien ammattikunnan isäksi. Latrobe käytti suunnittelemissaan rakennuksissa uusklassista ja varsinkin Greek Revival -tyyliä omaperäisellä tavalla. Hän oli yksi Yhdysvaltain kongressitalon suunnitteluun osallistuneista arkkitehdeista.
Ura

Englannissa syntynyt Latrobe kävi koulunsa Nieskyssä Saksissa ja matkusti Ranskassa ja Italiassa ennen paluutaan Englantiin vuonna 1784. Hän kouluttautui arkkitehdiksi Samuel Pepys Cockerellin ja insinööriksi mahdollisesti John Smeatonin johdolla. Latrobe alkoi harjoittaa arkkitehdin ammattia vuoden 1790 aikoihin ja muutti Yhdysvaltoihin vuonna 1796. Hänen ensimmäinen tärkeä suunnittelutyönsä Amerikassa oli Richmondiin vuonna 1798 valmistunut Virginian osavaltionvankila (purettu 1927). Seuraava tärkeä työ oli Philadelphiaan vuosina 1798–1800 rakennettu Bank of Pennsylvania -pankkitalo, jota pidetään Amerikan ensimmäisenä uuskreikkalaisen tyylin monumenttina. Sen kreikkalaista temppeliä jäljitelleen portiikin joonialaiset pylväät saivat paljon jäljittelijöitä. Kauttaaltaan muurattu pankkitalo oli myös paloturvallinen. Latroben Philadelphiaan suunnittelema Sedgeley House puolestaan oli ensimmäinen uusgoottilaisen tyylin edustaja Amerikassa.
Vuonna 1803 presidentti Thomas Jefferson nimitti Latroben valtiolliseksi julkisten rakennusten tarkastajaksi (Surveyor of Public Buildings). Tärkein virkaan liittynyt toimeksianto oli Washingtonin keskeneräisen kongressitalon (United States Capitol) rakennustöiden jatkaminen. Latroben katsotaan olleen järjestyksessä toinen Capitolin arkkitehti. Saatuaan kongressitalon eteläsiiven valmiiksi vuonna 1807 hän alkoi tehdä muutoksia aiemmin valmistuneeseen pohjoissiipeen. Työt keskeytyivät rahoituksen puutteessa vuonna 1811, mutta brittien tuhopoltettua talon vuoden 1812 sodan aikana elokuussa 1814 Latrobe palasi johtamaan sen uudelleenrakentamista vuosiksi 1815–1817. Hän suunnitteli rakennukseen senaatin, edustajainhuoneen ja korkeimman oikeuden vanhat istuntosalit, jotka ovat nykyään museokäytössä. Hän keksi sisätilojen pylväisiin uusia amerikkalaisia koristeaiheita, jotka esittivät tupakanlehtiä ja maissintähkiä. Latrobe valvoi myös Valkoisen talon ja Washingtonin laivastotukikohdan rakennusprojekteja. Hän suunnitteli presidentti Jeffersonin toimeksiannosta Valkoisen talon itä- ja länsipäädyn matalat paviljonkimaiset pylväskäytävät ja ehdotti portiikkien lisäämistä talon etelä- ja pohjoissivuille. James Hoban lisäsi tunnusomaiset portiikit Latroben kuoltua.
Latroben tunnetuin työ on Baltimoreen vuosina 1805–1818 rakennettu roomalaiskatolinen katedraali Siunatun Neitsyt Marian taivaaseenastumisen basilika. Suuren kupolin koristaman basilikan innoittajia lienevät olleet Rooman Pantheon, Pariisin Panthéon ja John Soanen Lontooseen suunnittelema Bank of Englandin talo. Basilikan sipulikupoliset tornit ovat Latroben kuoleman jälkeen tehty lisäys. Latrobe suunnitteli myös Pyhän Johanneksen episkopaalisen kirkon Washingtoniin.
Latrobe kuoli keltakuumeeseen vuonna 1820 valvoessaan vesijohtoverkon rakennustöitä New Orleansissa. Hänen oppilaitaan olivat arkkitehdit Robert Mills ja William Strickland.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Benjamin Latrobe Wikimedia Commonsissa
| Auktoriteettitunnisteet  |
| --- | --- |
Kansainväliset:  FAST  ISNI  VIAF  WorldCat 
Kansalliset:  Norja  Ranska  BnF data  Katalonia  Saksa  Italia  Israel  Belgia  Yhdysvallat  Tšekki  Australia  Alankomaat  Puola 
Tieteilijät:  CiNii 
Taiteenala:  Scientific illustrators  Museum of Modern Art  RKD Artists  ULAN 
Henkilöt:  Deutsche Biographie  DDB  Structurae  Trove 
Muut:  NARA  RISM  SNAC 2  IdRef 
Neitsyt Marian taivaaseenastumisen basilika Baltimoressa.
Hanestadin kirkko

| Hanestadin kirkko Hanestad kirke |
| --- | --- |
 Kirkko vuonna 2007.
Sijainti:  Rendalen, Norja
Kirkkokunta:  Norjan kirkko
Hiippakunta:  Hamarin hiippakunta
Rakentamisvuosi:  1926
Materiaali:  puu
Istumapaikkoja:  170
Lisää rakennusartikkeleitaArkkitehtuurin teemasivulla
Hanestadin kirkko (norj. Hanestad kirke) on Rendalenin kunnassa Innlandetin läänissä Norjassa sijaitseva puinen pitkäkirkko vuodelta 1926.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Hanestadin kirkko Wikimedia Commonsissa
Sysola

| Sysola |
| --- | --- |

Alkulähde:  Pohjois-Venäjän selänne
Laskupaikka:  Vytšegda
Maat:   Venäjä
Pituus:  487 km
Valuma-alue:  17 200 km²
Sysola (ven. Сы́сола, komiksi Сыктыв, Syktyv) on Vienanjoen vesistöön kuuluvan Vytšegdan sivujoki Kirovin alueella ja Komin tasavallassa Venäjällä. Sen pituus on 487 kilometriä ja valuma-alueen laajuus 17 200 neliökilometriä.
Sysola saa alkunsa Pohjois-Venäjän selänteeltä, virtaa kohti pohjoista ja yhtyy Vytšegdaan Syktyvkarin kaupungin luona. Joella harjoitetaan puutavaran uittoa. Sen alajuoksu on liikennöintikelpoinen. Sysolan varrella sijaitsee Koigorodokin piirikeskus.
Sjølin kirkko

| Sjølin kirkko Sjøli kirke |
| --- | --- |
 Kirkko vuonna 2010.
Sijainti:  Rendalen, Norja
Kirkkokunta:  Norjan kirkko
Hiippakunta:  Hamarin hiippakunta
Rakentamisvuosi:  1914
Suunnittelija:  Hans Jacob Sparre
Materiaali:  puu
Istumapaikkoja:  110
Lisää rakennusartikkeleitaArkkitehtuurin teemasivulla
Sjølin kirkko (norj. Sjøli kirke) on Rendalenin kunnassa Innlandetin läänissä Norjassa sijaitseva puinen pitkäkirkko vuodelta 1914.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Sjølin kirkko Wikimedia Commonsissa
Øvre Rindalin kappeli

| Øvre Rindalin kappeli Øvre Rindal kapell |
| --- | --- |
 Kirkko vuonna 2012.
Sijainti:  Rindal, Norja
Kirkkokunta:  Norjan kirkko
Hiippakunta:  Nidarosin hiippakunta
Rakentamisvuosi:  1911
Suunnittelija:  Lars Andersen Mogstad
Materiaali:  puu
Istumapaikkoja:  210
Lisää rakennusartikkeleitaArkkitehtuurin teemasivulla
Øvre Rindalin kappeli (norj. Øvre Rindal kapell) on Rindalin kunnassa Norjassa sijaitseva puinen pitkäkirkko vuodelta 1911.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Øvre Rindalin kappeli Wikimedia Commonsissa
Bentsaldehydi

| Bentsaldehydi |
| --- | --- |


Tunnisteet
CAS-numero:  100-52-7
PubChem CID:  240
Ominaisuudet
Molekyylikaava:  C7H6O
Moolimassa:  106,1 g/mol
Ulkomuoto:  neste
Sulamispiste:  –26 °C (247 K)
Kiehumispiste:  179 °C (452 K)
Tiheys:  1,05 g/cm3
Liukoisuus veteen:  6,95 g/l (25 °C)
  
Bentsaldehydi on orgaaninen yhdiste (aldehydi), joka on huoneenlämmössä (20 °C) olomuodoltaan väritöntä - keltaista jähmeää nestettä, jolla on manteliöljyn haju. Sen kemiallinen kaava on C7H6O ja rakennekaava C6H5CHO. Bentsaldehydista käytetään myös nimityksiä bentsoealdehydi ja bentseenikarbonaali.
Bentsaldehydin moolimassa on 106,1 g/mol, sulamispiste –26 °C, kiehumispiste 179 °C, suhteellinen tiheys 1,046 g/cm3 (vesi = 1,0 g/cm3), liukoisuus veteen on huono, leimahduspiste 62 °C, itsesyttymislämpötila 190 °C ja CAS-numero 100-52-7. Aine sekoittuu alkoholin, eetterin ja öljyjen kanssa.
Esiintyminen luonnossa ja synteesi

Bentsaldehydi on karvasmanteliöljyn pääaines, ja sitä syntyy karvasmantelin siemenissä olevan amygdaliinin hajotessa entsyymien vaikutuksesta siemenen rikkoutuessa. Samalla syntyy myös sinihappoa..
Bentsaldehydiä esiintyy kukkien tuoksuissa ja semiokemikaalina eliöiden viestinnässä.
Bentsaldehydiä voidaan valmistaa myös hapettamalla tolueenia (C6H5CH3 + O2 → C6H5CHO + H2O). Teollisuudessa sitä saadaan myös sivutuotteena bentsoehapon synteesissä tai bentsaalikloridin hydrolyysillä.
Käyttö

Bentsaldehydin käyttökohteita ovat muun muassa hajusteena kosmetiikkatuotteissa ja orgaaninen synteesi. Siitä valmistetaan muun muassa kanelialdehydiä, bentsoiinia sekä kloorattuja ja nitrattuja johdannaisia.
Ympäristö- ja terveysvaikutukset

Lyhytaikainen altistus ärsyttää silmiä, ihoa ja hengitysteitä. Elimistöön joutunut bentsaldehydi erittyy pääasiassa aineenvaihduntatuotteinaan (83 %) virtsan kautta. Bentsaldehydin aineenvaihduntatuotteita ovat muun muassa seuraavat aineet: hippurihappo (66,7–69,9 %), bentsyyliglukuronihappo (8,8–11,2 %), bentsyyliglukuronidi (2,9–3,0 %) ja bentsoehappo 1,4–1,6 %.
Aiheesta muualla

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
Bentsaldehydin kansainvälinen kemikaalikortti
Bentsaldehydin käyttöturvallisuustiedote, Sigma Aldrich, viitattu 26.12.2014.
Kemian työsuojeluneuvottelukunta (KETSU): Bentsaldehydi (Arkistoitu – Internet Archive)
PubChem: Benzaldehyde (englanniksi)
Human Metabolome Database: Benzaldehyde (englanniksi)
Food Component Database (FooDB): Benzaldehyde (englanniksi)
Kyoto Encyclopedia of Genes and Genomes (KEGG): Benzaldehyde (englanniksi)
ChemBlink: Benzaldehyde (englanniksi)
Dr. Duke's Phytochemical and Ethnobotanical Databases: Benzaldehyde (englanniksi)
Pherobase: Floral Compound - benzaldehyde (englanniksi)
Pherobase: Semiochemical - benzaldehyde (englanniksi)
Bristol University School of Chemistry, Molecule of the Month: Benzaldehyde (englanniksi)
Sysivälskäri

| Sysivälskäri |
| --- | --- |

Uhanalaisuusluokitus
 Elinvoimainen  
  
Tieteellinen luokittelu
Domeeni::  Aitotumaiset Eucarya
Kunta::  Eläinkunta Animalia
Pääjakso::  Selkäjänteiset Chordata
Alajakso::  Selkärankaiset Vertebrata
Yläluokka::  Luukalat Osteichthyes
Luokka::  Viuhkaeväiset Actinopterygii
Alaluokka::  Neopterygii
Lahko::  Ahvenkalat Perciformes
Alalahko::  Välskärikalamaiset Acanthuroidei
Heimo::  Välskärikalat Acanthuridae
Alaheimo::  Acanthurinae
Suku::  Acanthurus
Laji::  gahhm
Kaksiosainen nimi
 Acanthurus gahhm  (Forsskål, 1775) 
Synonyymit
 Chaetodon nigrofuscus gahhm Forsskål, 1775  Acanthurus nigricauda  (Duncker & Mohr, 1929)  Acanthurus nigricans  (Linnaeus, 1758) 
Katso myös
   Sysivälskäri Wikispeciesissä   Sysivälskäri Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OKIUCN-testi OK: 
Sysivälskäri (Acanthurus gahhm) on välskärikalojen (Acanthuridae) heimoon kuuluva trooppisissa merivesissä elävä kalalaji. Sitä pidetään toisinaan meriakvaariossa.
Sysivälskäri voi maksimissaan kasvaa 40 senttimetrin mittaiseksi. Sen selkäevässä on yhdeksän piikkiä ja peräevässä kolme.
Sysivälskäriä tavataan kotoperäisenä Punaisellamerellä, Adeninlahdella ja Socotrassa. Tyynellämerellä havaitut sysivälskärit ovat ilmeisesti olleet todellisuudessa epolettivälskäreitä (Acanthurus nigricauda). Sysivälskäriä tavataan yleensä koralliriutoilla tai niihin liittyvillä elinympäristöillä 5–50 metrin syvyydessä. Sitä uhkaavat kaupunkien kasvu, uudisraivaus rannikkoalueilla, kalastuksen lisääntyminen, piikkikruunujen määrän räjähdysmäinen kasvu ja vesien saastuminen. Sysivälskäriä kalastetaan ravinnoksi, mutta tällä hetkellä sillä ei ole merkittävää vaikutusta lajin populaatioihin.
Eläinten rokottaminen
Rokotustodistus

Rokotustodistus on koirille tai muille kotieläimille annettava vihkonen, tai se voi myös olla rekisteritodistuksen yhteydessä. Siihen merkitään rokotukset, jotka eläin on saanut ja joilla se pääsee näyttelyihin, koulutukseen ym. Rokotustodistus tarvitaan, koska eläin osallistuessaan näyttelyihin ja muihin monen eläimen tilaisuuksiin voisi rokottamattomana tartuttaa vakavia tauteja muihin eläimiin. Esimerkiksi koiran rokotustodistuksessa on rokotukset parvovirusta, kennelyskää, tarttuvaa maksatulehdusta ja muita vastaavia vaarallisia tauteja vastaan.
Aiheesta muualla

Elintarviketurvallisuusviraston Eviran Rokoteneuvonta (Arkistoitu – Internet Archive)
Koiran rokotus
Kissan rokotus
Vikerin kirkko

| Vikerin kirkko Viker kirke |
| --- | --- |

Sijainti:  Ringerike, Norja
Kirkkokunta:  Norjan kirkko
Hiippakunta:  Tunsbergin hiippakunta
Rakentamisvuosi:  1893
Materiaali:  puu
Istumapaikkoja:  250
Lisää rakennusartikkeleitaArkkitehtuurin teemasivulla
Vikerin kirkko (norj. Viker kirke) on Ringeriken kunnassa Buskerudin läänissä Norjassa sijaitseva puinen pitkäkirkko vuodelta 1697.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Vikerin kirkko Wikimedia Commonsissa
Vuoden laatulehti -palkinto

Vuoden laatulehti -palkinto on kulttuuri-, mielipide- ja tiedelehtien liitto Kultti ry:n sekä Akateemisen Kirjakaupan myöntämä palkinto. Palkintoa on jaettu vuodesta 2006.
Palkitut

2006 – Tulva
2007 – Ananda, Libero
2008 – Kaltio
2009 – Basso
2010 – Nuori Voima
2011 – Suomen Luonto
2012 – Basso, Ulkopolitiikka
2013 – Huili
2014 – Kantele
2015 – Astra
2016 – Raw View
2017 – niin & näin
2018 – Tuli & Savu
2019 – Musiikintekijä
2020 – Animalia
2021 – niin & näin
2022 – Imetysuutisia
2023 – Voima
2024 – Historiallinen Aikakauskirja
Lähde (2006–)
Juho Torppa (päätoimittaja)

Juho Reinhold Torppa (14. marraskuuta 1884 Veteli – 11. huhtikuuta 1963) oli suomalainen päätoimittaja ja filosofian maisteri.
Torpan vanhemmat olivat maanviljelijä Antti Kustaa Torppa ja Maria Elisabet Vähäkainu. Hän pääsi ylioppilaaksi Kokkolan yhteiskoulusta 1906 ja valmistui filosofian kandidaatiksi 1920 ja filosofian maisteriksi 1923. Torppa teki opintomatkoja Roomaan 1929 ja Tukholmaan ja Kööpenhaminaan 1931.
Torppa oli Suomen senaatin oikeustoimituskunnan ylimääräisenä tilastovirkailijana 1913–1917 sekä senaatin kamaritoimituskunnan elintarveosaston, elintarvehallituksen ja elintarveministeriön tilasto-osaston johtajana 1917–1919, Hän toimi Uuden Suomen toimitussihteerinä 1921-1922 ja Uusi Aura-lehden päätoimittajana 1922–1927 sekä oli Täysikiellottoman kansanraittiuden edistämisliiton asiamiehenä 1927–1928, Vapaa Ääni-lehden vastaavana toimittajana 1927–1930 ja tilastollisen päätoimiston apulaisaktuaarina 1929. Vuodesta 1929 alkaen hän oli Helsingin kaupungin tilastotoimiston aktuaarina. Torppa toimi lisäksi valistus- ja poliittisten järjestöjen puhujana ja kirjoitti sanoma- ja aikakauslehtiin. Hän oli Eteläpohjalaisen osakunnan kuraattorina 1918–1920.ref name=hs/>
Juho Torppa oli naimisissa vuodesta 1912 Lempi Lydia Virtasen kanssa.
Julkaisuja

Keski-Pohjanmaan häätavoista 19:llä vuosisadalla. Etelä-Pohjanmaan Suomalaisen kotiseutuyhdistyksen vuosikirja, Helsinki 1915
Nimellä J. R. Torppa:
Kymmenvuotias kieltolaki: katsaus nykyiseen kieltolakitilanteeseen. Täysikiellon vastustamisyhdistys, Helsinki 1929
Aiheesta muualla

Maisteri Juho Reinhold Torpan muistelmia lapsuutensa maisemista. Torpan Sukuseura ry:n sivut (Arkistoitu – Internet Archive)
Maalaismies ja polkupyörä

| Maalaismies ja polkupyörä> Селянинът с Колелото Selyaninat s Koleloto |
| --- | --- |

Ohjaaja:  Ljudmil Kirkov
Käsikirjoittaja:  Georgi Mishev
Säveltäjä:  Boris Karadimchev (käännä suomeksi)
Valmistustiedot
Valmistusmaa:  Bulgarian kansantasavalta
Tuotantoyhtiö:  Boyana Film
Alkuperäiskieli:  bulgaria
Aiheesta muualla
IMDb
Infobox OKNimi-testi OK: 
Maalaismies ja polkupyörä (Селянинът с Колелото, Selyaninat s Koleloto) on Ljudmil Kirkovin ohjaama bulgarialainen elokuva vuodelta 1974. Siinä näyttelevät nimiosassa Georgi Georgiev-Gets, hänen tyttärenään Nevena Kokanova ja muissa päärooleissa Diana Chelebieva ja Ivan Andonov.
Juoni

Mies on perheineen juuri muuttanut kaupunkiin, mutta ajaa joka sunnuntai polkupyörällään vanhaan kotikyläänsä, kadottamaansa paratiisiin. Siellä, isänsä talon pienessä puutarhassa hän tapaa viehättävän nuoren kemistinaisen, joka kuitenkin pian matkustaa pois. Toinen maalta kaupunkiin muuttanut mies suhtautuu elinympäristön muutokseen ongelmattomammin, hän kasvattaa kerrostalojen keskellä sikoja.
Vastaanotto

Elokuva esitettiin Suomessa Yle TV2 -kanavan ohjelmistossa syyskuussa 1977. Helsingin Sanomien tv-sivulla se esiteltiin aiheeltaan sosialistimaiden elokuville tyypillisenä ja suomalaisiakin koskettavana, teemanaan autioituva maaseutu ja kaupunkilaisen kaipuu sinne takaisin. ”Tämä pieni ja sympaattinen elokuva yrittää todella ottaa kantaa vakavaan ongelmaan ja siihen mitä tulevaisuudessa on vielä edessä.”
Mark Rutte

| Mark Rutte |
| --- | --- |
 Mark Rutte vuonna 2023.
Naton pääsihteeri
 1. lokakuuta 2024–  
Edeltäjä:  Jens Stoltenberg
Alankomaiden pääministeri
 14.10.2010 – 2.7.2024  
Monarkki:  Beatrix Willem-Alexander
Edeltäjä:  Jan Peter Balkenende
Seuraaja:  Dick Schoof
Henkilötiedot
Syntynyt: 14. helmikuuta 1967 (ikä 57) Haag, Alankomaat
Kansalaisuus:  Alankomaat
Ammatti:  poliitikko
Tiedot
Puolue:  VVD
Uskonto:  protestantti
 Nimikirjoitus
Mark Rutte (s. 14. helmikuuta 1967 Haag) on liberaalia vapauden ja demokratian kansanpuoluetta edustava alankomaalainen poliitikko. Hän on toiminut Naton pääsihteerinä lokakuusta 2024 lähtien. Hän toimi Alankomaiden pääministerinä vuosina 2010–2024.
Tausta

Lukiossa Rutte erikoistui taiteisiin vuosina 1979–1984, minkä jälkeen hän opiskeli vuoteen 1992 saakka Leidenin yliopistossa, jossa hän suoritti tutkinnon Alankomaiden historiasta. Hänen alkuperäisenä tavoitteenaan oli ollut konservatorio ja konserttipianistin ura. Rutte nousi jo opiskeluaikanaan vapauden ja demokratian kansanpuolueen (VVD) nuorisojärjestön (JOVD) johtoon.
Valmistuttuaan yliopistosta Rutte työskenteli Unileverillä, jossa hän toimi HR-päällikkönä vastaten muun muassa yhtiön henkilöstön kouluttamisesta. Vuonna 1997 Rutte eteni Unileverin sisällä Van den Bergh Nederlandin (Calvé) henkilöstöpäälliköksi. Tämän jälkeen hänet nimitettiin vuonna 2002 Unileverin tytäryhtiön IGLOMora Group BV:n HR-johtajaksi.
Poliittinen ura

Rutte nimitettiin Alankomaiden sosiaali- ja työministeriksi Jan Peter Balkenenden hallitukseen 2002. Hän on istunut Alankomaiden edustajainhuoneen jäsenenä tammikuusta toukokuuhun 2003 ja jälleen vuodesta 2006. Hän toimi sosiaali- ja työllisyysministerinä vuoteen 2004, ja hänet nimitettiin tämän jälkeen Balkenenden hallituksen opetusministeriksi, missä tehtävässä hän oli vuoteen 2006 saakka.
Poliittinen ura > Pääministerinä

VVD sai Rutten johdolla kesäkuun 2010 vaaleissa eniten paikkoja edustajainhuoneeseen, 31 paikkaa 150:stä. Hallituksen muodostamisesta kilpaili myös yhden paikan vähemmän saanut työväenpuolue. Lopulta VVD muodosti vähemmistöhallituksen kristillisdemokraattisen CDA:n kanssa tehden sopimuksen hallituksen tukemisesta Geert Wildersin vapauspuolueen kanssa.
Huhtikuussa 2012 Rutten hallitus joutui kuitenkin jo eroamaan, kun vapauspuolue ei tukenut budjettia. Syyskuussa järjestetyissä vaaleissa VVD sai 41 paikkaa, ja vapauspuolue koki murskatappion. Marraskuussa aloitti Rutten toinen hallitus, nyt VVD:n ja työväenpuolueen koalitiolla. Vuonna 2017 Rutten kolmannen hallituskoalition muodostaminen kesti ennätykselliset 225 päivää. Tässä koalitiossa olivat VVD:n lisäksi keskustapuolue demokraatit 66 ja kaksi kristillistä puoluetta. Koalitiolla oli vain yhden paikan enemmistö alahuoneessa. Se syntyi vaikeassa tilanteessa, kun työväenpuolueen suosio romahti ja populistinen vapauspuolue nousi uudelleen.
Vuoden 2017 parlamenttivaalien jälkeen VVD säilytti suuremman puolueen asemansa ja Rutte muodosti hallituksen yhdessä D66:n, CDA:n ja CU:n kanssa. Heinäkuussa 2018 tavatessaan Yhdysvaltain presidentin Donald Trumpin Rutte sai kansainvälistä huomiota keskustelutavastaan, jota Washington Post kutsui ”hollantilaiseksi suorapuheisuudeksi”. Trumpin ehdottaessa, että kauppasopimusten tekemättä jättäminen voi olla ”positiivista”, Rutte vastasi välittömästi kielteisesti ja lisäsi, että ”ei se ole positiivista... meidän pitää saada jotain aikaiseksi”. EU:n sisällä Rutte on koonnut ympärilleen joukon pieniä EU-maita, jotka haluavat vastustaa kokemaansa Ranskan ja Saksan ylivaltaa myös Brexitin jälkeisessä Euroopassa. Ryhmittymälle on myös ollut tärkeää, etteivät EU:n menot kasva.
Rutteä on kehuttu populistien nousun hillitsemisestä. Hänestä on tullut Eurooppa-neuvoston näkyvin liberaali edustaja ja Rutteä pidettiin varteenotettava ehdokkaana Donald Tuskin seuraajaksi vuonna 2019. Tehtävään valittiin kuitenkin belgialainen Charles Michel.
Rutten hallitus kaatui 7. heinäkuuta 2023 maahanmuutosta syntyneen kiistan takia. Paikallinen lehdistö arveli tuolloin, että ennenaikaiset vaalit pidettäisiin marraskuun puolessa välissä. Rutte ilmoitti tämän jälkeen 10. heinäkuuta jättävänsä politiikan seuraavien vaalien jälkeen.
Naton pääsihteeriksi

Rutte ilmoitti ehdokkuudestaan Jens Stoltenbergin seuraajaksi Naton pääsihteeriksi lokakuussa 2023, ja hänen ehdokkuutensa sai julkista tukea Yhdysvaltojen, Yhdistyneen kuningaskunnan, Saksan ja Ranskan hallituksilta helmikuussa 2024. Rutte onnistui saamaan Turkin, Unkarin ja Slovakian tuen seuraavien kuukausien aikana, ja hänen ainoa vastustajansa oli Romanian presidentti Klaus Johannis, joka luopui ehdokkuudesta kesäkuussa. Hänet valittiin 26. kesäkuuta virallisesti pääsihteeriksi 1. lokakuuta alkaen.
Yksityiselämä

Rutte ei ole parisuhteessa eikä hänellä ole lapsia. Hän kuuluu Hollannin protestanttiseen kirkkoon.
Kunnianosoituksia

Australian ritarikunta (Australia, 2019)
Kruunun ritarikunta (Belgia, 2016)
Italian tasavallan ansioritarikunta (Italia, 2022)
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Mark Rutte Wikimedia Commonsissa
| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
| Edeltäjä: Jan Peter Balkenende | Alankomaiden pääministeri 2010–2024 | Seuraaja: Dick Schoof |
| n k Alankomaiden pääministerit |
| --- | --- | --- |
:  Schimmelpenninck  De Kempenaer  Thorbecke  Van Hall  Van der Brugghen  Rochussen  Van Hall  Ja. Van Zuylen van Nijevelt  Van Heemstra  Thorbecke  Fransen van de Putte  Ju. Van Zuylen van Nijevelt  Van Bosse  Thorbecke  De Vries  J. Heemskerk  Kappeyne van de Coppello  Van Lynden van Sandenburg  J. Heemskerk  Mackay  Van Tienhoven  Roëll  Pierson  Kuyper  De Meester  T. Heemskerk  Cort van der Linden  Ruijs de Beerenbrouck  Colijn  De Geer  Ruijs de Beerenbrouck  Colijn  De Geer  Gerbrandy  Schermerhorn  Beel  Drees  Beel  De Quay  Marijnen  Cals  Zijlstra  De Jong  Biesheuvel  Den Uyl  Van Agt  Lubbers  Kok  Balkenende  Rutte  Schoof 
| Auktoriteettitunnisteet  |
| --- | --- |
Kansainväliset:  FAST  ISNI  VIAF  WorldCat 
Kansalliset:  Saksa  Yhdysvallat  Tšekki  Alankomaat  Puola 
Taiteenala:  MusicBrainz 
Muut:  Europeana 
Rutte ja EU:n komission puheenjohtaja Ursula von der Leyen Brysselissä lokakuussa 2024.
Alfred Kordelinin säätiö

Alfred Kordelinin säätiö, viralliselta nimeltään Alfred Kordelinin Yleinen Edistys- ja Sivistysrahasto sr, on vuonna 1918 perustettu suomenkielinen kulttuurirahasto, joka jakoi ensimmäiset stipendinsä 1920. Silloin sen sai muun muassa Jean Sibelius. Säätiön tarkoituksena on tieteen, taiteen, kirjallisuuden ja kansanvalistuksen edistäminen ja kannattaminen. Kaudella 2022–2023 apurahoihin, palkintoihin, jakokuluihin ja kulttuuritoimintaan käytettiin 5,3 miljoonaa euroa.