stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Tiina Laitila Kälvemark
Aiheesta muualla

Tiina Laitila Kälvemark Prosak-proosaklubilla, Kirjastokaista-video
[[Luokka:Ruotsinsuomalaiset] henkilöt]]
Indrek Hirv

Indrek Hirv (s. 15. joulukuuta 1956 Kohila ) on virolainen runoilija, kääntäjä ja kuvataiteilija.
Ura

Hirv työskenteli 1976–1987 taiteilijana, 1989–1991 hän oli Hollannissa Radio Vapaan Euroopan kirjeenvaihtajana. Hän palasi Viroon 1991, minkä jälkeen hän on ollut kirjailija ja asunut Tallinnassa ja Tartossa. Hänen esikoiskokoelmansa Uneraev ilmestyi 1987. Varhaisemmat runonsa hän kirjoitti sidotulla mitalla, mutta siirtyi 2000-luvun alussa vapaaseen mittaan ja lyhyeen muotoon. Kymmeniä hänen runojaan on sävelletty lauluiksi.
Yksityiselämä

Hirvin vanhemmat Helgi Hirv ja Louis Pavel olivat taiteilijoita, isoisä oli metallimies ja isoäidillä oli Tartossa muotiliike. Hirvin puoliso on säveltäjä Age Hirv. Heillä on tytär Tui Hirv, joka on laulaja ja kirjailija.
Palkinnot ja tunnustukset

Loomingin runopalkinto 1988
valtion kirjallisuuspalkinto Smuul-palkinto 1993
Suomennetut teokset

Salapainos: valikoimattomat runot vuosilta 1976-1987 suom. Riho Grünthal, Tapio Mäkeläinen, Hannu Oittinen; alkusanat: Sirje Kiin. julkaisija T. Mäkeläinen, 1988 Estonian kirjasto 1. ISBN 952-90-0150-9 (runot myös virkoksi)
Enkelinsilta, suom. Raija Hämäläinen. NyNorden, 2009. ISBN 978-9985-9982-1-2
Aiheesta muualla

Enkelinsilta Tuglas-seuran sivulla
| Auktoriteettitunnisteet  |
| --- | --- |
Kansainväliset:  ISNI  VIAF  WorldCat 
Kansalliset:  Ranska  BnF data  Saksa  Yhdysvallat  Latvia  Alankomaat 
Taiteenala:  MusicBrainz 
Muut:  IdRef
Inga

| Inga |
| --- | --- |
Nimipäivä:   
– suomenkielinen:  –
– ruotsinkielinen:  20. kesäkuuta
– ortodoksinen:  –
Muunnelmia:  Ingalill, Inka
Vastineita eri kielissä:  –
Nimen alkuperä:  Inge
Infobox OKNimi-testi OK: 
Inga on naisen etunimi, Inge-nimen naispuolinen vastine, joka on käytössä muun muassa Saksassa, Venäjällä ja Skandinavian maissa.
Suomessa nimi Inga oli vuoden 2019 loppuun mennessä annettu Digi- ja väestötietoviraston tietojen mukaan 4 570 henkilölle. Nimeä ei ole suomen­kielisessä nimipäiväkalenterissa, mutta suomen­ruotsalaisen kalenterin mukaan Ingan nimipäivä on 20. kesäkuuta.
Tunnettuja Inga-nimisiä

Inga Abitova (s. 1982), venäläinen kestävyysjuoksija
Inga Arpalahti (1912–1999), suomalainen runoilija
Inga Arshakyanner (s. 1980), armenialainen laulaja
Inga Borg (1925–2017), ruotsalainen lastenkirjailija
Inga-Brita Castrén (1919–2003), suomalainen teologi
Inga Dambe (s. 1977), latvialainen suunnistaja
Inga Ravna Eira, Iŋgos-Máhte Iŋgá (s. 1948), norjansaamelainen kirjailija, kääntäjä ja opettaja
Ingá-Máret Gaup-Juuso (s. 1978), suomensaamelainen laulaja, joikaaja, näyttelijä ja porotilallinen
Inga Gentzel (1908–1991), ruotsalainen pika- ja keskimatkojen juoksija
Inga Guttorm (s. 1950), saamelainen opettaja, oppikirjojen laatija ja kääntäjä
Inga Ravna Eira, Iŋgos-Máhte Iŋgá (s. 1948), norjansaamelainen kirjailija, kääntäjä ja opettaja
Inga Jasinskaja-Lahti (s. 1971), suomalainen sosiaalipsykologi
Inga Juuso (1945–2014), norjansaamelainen joikaaja
Inga Kaukola (1916–2013), suomalainen runoilija
Inga Landgré (1927–2023), ruotsalainen näyttelijä
Inga-Liisa Laukka (1918–2008), suomalainen näyttelijä
Inga Linna (s. 1995), suomalainen moukarinheittäjä
Inga Lindqvist, Inga Brogren (1915–2001), suomenruotsalainen kirjailija
Inga Magga (s. 1983), suomalainen thainyrkkeilijä ja esikoiskirjailija
Inga Mylläri (1927–1957), suomalainen rikoksen uhri
Inga Nielsen (1946–2008), tanskalainen oopperalaulaja, sopraano
Inga Nyman (1910–2002), suomenruotsalainen runoilija
Inga-Lill Nyqvist (1931–2022), suomalainen pika- ja keskimatkojen juoksija
Inga Orekhova (s. 1989), ukrainalais-itävaltalainen koripalloilija
Inga Peters (s. 1986), saksalainen pop-laulaja, taiteilijanimeltään Ina Colada
Inga ”Ine” Schäffer, o.s. Mayer-Bojana (1923–2009), itävaltalainen kuulantyöntäjä
Inga Sulin (s. 1945), suomalainen näyttelijä ja laulaja
Inga Swenson (1932–2023), yhdysvaltalainen näyttelijä
Inga Sæland (s. 1959), islantilainen poliitikko
Inga-Britt Söderberg (1935–2019), Miss Suomi ja Miss Eurooppa 1955
Inga Thommessen (1956–2020), norjalainen iskelmälaulaja
Inga Marte Thorkildsen (s. 1976), norjalainen poliitikko ja ministeri
Inga Tidblad (1901–1975), ruotsalainen näyttelijä
Inga Voronina, o.s. Artamonova (1936–1966), venäläinen pikajuoksija
Inga-Britt Wik  (1930–2008), suomenruotsalainen kirjailija ja runoilija
Inga Emilia Wirtzen, Emmi Murto (1876–1966), suomalainen työväenliikkeen vaikuttaja ja kunnallispoliitikko
Varteigin Inga (norj. Inga fra Varteig) (k. 1234), Norjan kuningas Haakon IV Haakoninpojan äiti
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Inga Wikimedia Commonsissa
Younger Than Yesterday

| Younger Than Yesterday The Byrds |
| --- | --- | --- |

Studioalbumin tiedot
 Äänitetty : 28. marraskuuta –  8. joulukuuta 1966, Hollywood, Kalifornia
 Julkaistu: 6. helmikuuta 1967
 Tuottaja(t): Gary Usher
 Tyylilaji: folk rock, psykedeelinen rock, raga rock, country rock
 Kesto: 28.12
 Levy-yhtiö: Columbia Records
Listasijoitukset
  24. (1967)    37. (huhtikuu 1967)
The Byrdsin muut julkaisut
| Fifth Dimension 1966 | Younger Than Yesterday 1967 | The Byrds' Greatest Hits 1967 |
Younger Than Yesterday on The Byrdsin helmikuussa 1967 julkaistu neljäs studioalbumi. Se jatkoi edellisen albumin, Fifth Dimensionin, aloittamaa psykedeelisvivahteista ns. space rock -suuntausta.
Avausraita, singlenäkin julkaistu ”So You Want to Be a Rock 'n' Roll Star” on satiiri rocktähteydestä ja musiikkiteollisuudesta. Kappaleen tekstin innoittajana oli The Monkees -yhtye, jonka suosio oli tuolloin suurimmillaan.
Kappaleet

A-puoli
So You Want to Be a Rock 'n' Roll Star – 2.05 (säv. Jim McGuinn/Chris Hillman)
Have You Seen Her Face – 2.24 (säv. Hillman)
C.T.A..102 – 2.27 (säv. McGuinn/Robert J. Hippard)
Renaissance Fair – 1.51 (säv. David Crosby/McGuinn)
Time Between – 1.53 (säv. Hillman)
Everybody's Been Burned – 2.59 (säv. Crosby)
B-puoli
Thoughts and Words – 2.54 (säv. Hillman)
Mind Gardens – 3.27 (säv. Crosby)
My Back Pages – 3.08 (säv. Bob Dylan)
The Girl with No Name – 1.50 (säv. Hillman)
Why – 2.46 (säv. McGuinn/Crosby)
Kappaleet > Bonuskappaleet vuoden 1996 painoksessa

It Happens Each Day – 2.44 (säv. Crosby)
Don't Make Waves – 1.36 (säv. McGuinn/Hillman)
My Back Pages – 2.42 (vaihtoehtoinen versio, säv. Bob Dylan)
Mind Gardens – 3.17 (vaihtoehtoinen versio, säv. Crosby)
Lady Friend – 2.30 (singleversio, säv. Crosby)
Old John Robertson – 1.59 (singleversio, säv. McGuinn/Hillman)
Kokoonpano > The Byrds

Jim McGuinn – 12-kielinen kitara, laulu
David Crosby – rytmikitara, laulu
Chris Hillman – bassokitara, laulu
Michael Clarke – rummut
Kokoonpano > Vierailijat

Hugh Masekela – torvet
Vern Gosdin – akustinen kitara
Clarence White – sähkökitara
Inga Borg

| Inga Borg |
| --- | --- |

Henkilötiedot
Koko nimi:  Inga Maria Borg
Syntynyt: 25. elokuuta 1925 Tukholma, Ruotsi
Kuollut: 24. lokakuuta 2017 (92 vuotta) Nyköping, Ruotsi
Ammatti:  kirjailija, kuvittaja
Vanhemmat:  Arne Borg
Kirjailija
Tuotannon kieli: ruotsi
Esikoisteos:  Plupp och renarna (1955)
Pääteokset:  Plupp-sarja
Aiheesta muualla
Löydä lisää kirjailijoitaKirjallisuuden teemasivulta
Inga Maria Borg (vuosina 1946–1956 Grubbström; 25. elokuuta 1925 Tukholma – 24. lokakuuta 2017 Nyköping) oli ruotsalainen lastenkirjailija ja kuvittaja. Hänet tunnetaan erityisesti Plupp-kirjoistaan, joita ilmestyi 24 osaa vuosien 1955 ja 2005 välillä. Saamenmaalle sijoittuvan kirjasarjan tarkoitus on tarinankerronnan lomassa opettaa lapsille luonnosta ja eläimistä.
Borg opiskeli Kuninkaallisessa taidekorkeakoulussa Tukholmassa. Hänen suosionsa oli suurimmillaan 1970-luvulla, jolloin Sveriges Television esitti hänen kirjoihinsa perustuvia lastenohjelmia. Esimerkiksi vuonna 1975 hän oli 450 000 lainauksella Ruotsin kirjastojen suosituin lastenkirjailija.
Borg kuoli pitkäaikaiseen sairauteen lokakuussa 2017.
Yksityiselämä

Inga Borg oli vuosina 1946–1956 naimisissa toimittaja Ulf Grubbströmin kanssa, ja pari sai kaksi lasta. Vuosina 1959–1968 hän oli naimisissa Lars Björkmanin kanssa. Borgin isä oli uimari Arne Borg.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Inga Borg Wikimedia Commonsissa
| Auktoriteettitunnisteet  |
| --- | --- |
Kansainväliset:  FAST  ISNI  VIAF  WorldCat 
Kansalliset:  Norja  Ranska  BnF data  Saksa  Belgia  Yhdysvallat  Ruotsi  Tšekki  Australia  Alankomaat  Puola 
Tieteilijät:  CiNii 
Taiteenala:  KulturNav 
Henkilöt:  DDB  Trove 
Muut:  IdRef
Sara Takanashi

| Mitalit | Mitalit | Mitalit |  |
| --- | --- | --- | --- |
|  Sara Takanashi Hinzenbachin maailmancup-kilpailun voittajana helmikuussa 2017. |  Sara Takanashi Hinzenbachin maailmancup-kilpailun voittajana helmikuussa 2017. |  Sara Takanashi Hinzenbachin maailmancup-kilpailun voittajana helmikuussa 2017. |  |
Maa:   Japani
Naisten mäkihyppy
|  Olympialaiset  |  Olympialaiset  |  Olympialaiset  |  |
|  Pronssia | Pyeongchang 2018 | normaalimäki |  |
| MM-kilpailut  | MM-kilpailut  | MM-kilpailut  |  |
|  Kultaa | Val di Fiemme 2013 | sekajoukkuemäki |  |
|  Hopeaa | Val di Fiemme 2013 | normaalimäki |  |
|  Hopeaa | Oberstdorf 2021 | suurmäki |  |
|  Pronssia | Falun 2015 | sekajoukkuemäki |  |
|  Pronssia | Lahti 2017 | normaalimäki |  |
|  Pronssia | Lahti 2017 | sekajoukkuemäki |  |
|  Pronssia | Oberstdorf 2021 | normaalimäki |  |
Sara Takanashi (s. 8. lokakuuta 1996) on japanilainen mäkihyppääjä. Hän on olympiamitalisti, sekajoukkuemäen maailmanmestari ja maailmancupin kokonaiskilpailun nelinkertainen voittaja. Maailmancupin osakilpailuvoittoja hänellä on 63, kaikista mäkihyppääjistä eniten.
Uran alkuvuodet

Takanashi on kilpaillut Continental Cupissa vuodesta 2009 lähtien. Hän on voittanut kolme osakilpailua ja sijoittunut kolmen parhaan joukkoon yhteensä kaksitoista kertaa. Takanashi osallistui MM-kisoihin ensimmäistä kertaa vuonna 2011, jolloin hän sijoittui normaalimäen kilpailussa kuudenneksi. Ensimmäisen maailmancupin osakilpailuvoittonssa Takanashi saavutti Zaōssa maaliskuussa 2012. Hän sijoittui kaudella 2011–2012 lisäksi toiseksi Hinterzartenissa tammikuussa 2012, kahdesti Ljubnossa helmikuussa 2012 sekä kahdesti Zaōssa ja kerran Oslossa maaliskuussa 2012. Maailmancupin kokonaiskilpailussa hän oli kolmas.
Neljä maailmancupin kokonaisvoittoa

Kaudella 2012–2013 Takanashi voitti Lillehammerissa marraskuussa 2012 käydyn avauskilpailun. Joulukuussa hän oli toinen ja kolmas Sotšin osakilpailuissa sekä voitti Ramsaun osakilpailun. Tammikuussa 2013 hän voitti Schonachin ensimmäisen osakilpailun. Hinterzartenissa hän oli ensimmäisessä kilpailussa toinen ja voitti toisen kilpailun. Helmikuussa hän voitti kaksi kilpailua sekä Zaōssa että Ljubnossa. Maaliskuussa hän sijoittui toiseksi Trondheimissa ja Oslossa. Hän voitti maailmancupin kokonaiskilpailun 250 pisteen erolla Sarah Hendricksoniin.
Takanashi voitti hopeaa Val di Fiemmen maailmanmestaruuskisoissa 2013 normaalimäen kilpailussa. Sekajoukkuemäestä hän voitti kultaa Japanin joukkueen kanssa.
Maailmancupkaudella 2013–2014 Takanashi voitti kauden kahdeksastatoista osakilpailusta viisitoista, sijoittui kaksi kertaa toiseksi sekä kerran kolmanneksi. Hän voitti ylivoimaisesti maailmancupin kokonaiskilpailun. Sotšin olympialaisissa hän sijoittui neljänneksi.
Kaudella 2014–2015 Takanashi oli Lillehammerissa, Oberstdorfissa sekä Hinzenbachissa kolmas, Râșnovissa toinen ja voitti Sapporossa molemmat osakilpailut, Râșnovin toisen kilpailun, Ljubnon molemmat kilpailut sekä Oslon päätösosakilpailun. Maailmancupin loppupisteissä hän oli toinen. Falunin MM-kilpailuissa hän oli normaalimäen neljäs ja oli sekajoukkuemäessä Japanin joukkueessa pronssilla.
Kaudella 2015–2016 Takanashi voitti Lillehammerin avauskilpailun. Nižni Tagilissa hän oli toinen ja voitti toisen kilpailun. Hän voitti myös Sapporossa, Zaōssa, Oberstdorfissa, Oslossa ja Hinzenbachissa käydyt yhdeksän osakilpailua. Ljubnon ensimmäisessä kilpailussa hän sijoittui toiseksi. Kauden loppupuolella hän voitti Lahden osakilpailun varmistaen samalla maailmancupin kokonaisvoiton. Myöhemmin hän voitti vielä Almatyssa kaksi kilpailua.
Kaudella 2016–2017 Takanashi voitti kahdesti Lillehammerissa, Nižni Tagilin toisen kilpailun, kahdesti Oberstdorfissa, Râșnovin toisen kilpailun, kahdesti Hinzenbachissa ja Pyeongchangin toisen kilpailun. Sapporossa, Zaōssa, Râșnovissa, Pyeongchangissa ja Oslossa hän oli kussakin kerran toinen sekä Nižni Tagilin ensimmäisen kilpailun kolmas. Maailmancupin kokonaisvoiton hän varmisti kauden kolmanneksi viimeisessä kilpailussa. Lahden MM-kilpailuissa hän saavutti pronssia normaalimäessä ja sekajoukkuemäessä.
Olympiamitali ja viimeisimmät saavutukset

Kaudella 2017–2018 Takanashi voitti Oberstdorfin molemmat kilpailut, oli toinen Sapporon toisessa kilpailussa ja kolmas Lillehammerin suurmäen kilpailussa, Hinterzartenissa, Sapporon ensimmäisessä kilpailussa, Zaōn toisessa kilpailussa ja Ljubnon ensimmäisessä kilpailussa. Maailmancupin kokonaiskilpailussa hän oli kolmas. Pyeongchangin olympialaisissa hän saavutti normaalimäessä pronssia.
Maaliskuussa 2018 Takanashi voitti Oberstdorfissa uransa 54. maailmancup-kilpailun. Voiton ansiosta hänestä tuli kaikkein eniten maailmancupin osakilpailuvoittoja saavuttanut mäkihyppääjä.
Kaudella 2018–2019 Takanashi oli Lillehammerissa kolmas. Prémanonissa hän sijoittui toiseksi ja kolmanneksi. Zaōssa hän oli kerran toinen ja Râșnovissa kolmas. Hinzenbachissa hän sijoittui toiseksi. Ljubnossa hän sijoittui toiseksi ja saavutti kauden ensimmäisen voittonsa. Oberstdorfissa ja Tšaikovskissa hän oli kolmas. Maailmancupin kokonaiskilpailussa hän sijoittui neljänneksi. Seefeldin MM-kilpailuissa 2019 Takanashi sijoittui normaalimäessä kuudenneksi.
Kaudella 2019–2020 Takanashi voitti maaliskuussa Lillehammerissa, sijoittui toiseksi tammikuussa Zaōssa ja kolmanneksi joulukuussa Lillehammerissa. Maailmancupin kokonaiskilpailussa hän oli neljäs. Kaudella 2020–2021 hän voitti kahdesti Hinzenbachissa ja kerran Râșnovissa, sijoittui Titisee-Neustadtissa, Râșnovissa ja Tšaikovskissa toiseksi, Ramsaussa kolmanneksi sekä Nižni Tagilissa toiseksi ja kolmanneksi. Maailmancupin kokonaiskilpailussa hän oli toinen. Oberstdorfin MM-kilpailuissa 2021 Takanashi saavutti suurmäessä hopeaa ja normaalimäessä pronssia.
Kaudella 2021–2022 Takanashi voitti maailmancupin osakilpailun tammikuun alussa Ljubnossa. Pekingin olympialaisissa hän sijoittui normaalimäessä neljänneksi. Maaliskuussa hän voitti Lillehammerissa ja Oslossa. Maailmancupin kokonaiskilpailussa hän sijoittui viidenneksi.
Kaudella 2022–2023 hän sijoittui Willingenissä kahdesti kolmanneksi sekä maailmancupin kokonaiskilpailussa kymmenenneksi. Kaudella 2023–2024 hän oli Willingenissä toinen ja maailmancupin kokonaiskilpailussa kymmenes. Trondheimin MM-kilpailuissa 2025 hän sijoittui suurmäessä 12:nneksi ja normaalimäessä 14:nneksi.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Sara Takanashi Wikimedia Commonsissa
Sara takanashi vuonna 2012.
Sweetheart of the Rodeo

| Sweetheart of the Rodeo The Byrds |
| --- | --- | --- |

Studioalbumin tiedot
 Äänitetty : 9.–15. maaliskuuta 1968,  Nashville, Tennessee / 4. huhtikuuta –  27. toukokuuta 1968, Hollywood, Kalifornia
 Julkaistu: 30. elokuuta 1968
 Tuottaja(t): Gary Usher
 Tyylilaji: country rock, country
 Kesto: 32.35
 Levy-yhtiö: Columbia Records
Listasijoitukset
  77. (1968)
The Byrdsin muut julkaisut
| The Notorious Byrd Brothers 1968 | Sweetheart of the Rodeo 1968 | Dr. Byrds & Mr. Hyde 1969 |
Sweetheart of the Rodeo on The Byrdsin elokuussa 1968 julkaistu kuudes studioalbumi. Sitä pidetään hyvin merkittävänä, sillä levyn katsotaan nostaneen pinnalle country rock -genren ja tuottaneen synnyn muun muassa The Flying Burrito Brothersin ja Eaglesin kaltaisille yhtyeille. Albumi pääsi myös vuonna 2006 julkaistuun kirjaan 1001 Albums You Must Hear Before You Die. (suom. 1001 albumia, jotka sinun on kuultava ennen kuin kuolet.) Levyn kappaleista valtaosa on covereita vanhoista country-lauluista.
Albumi jäi Gram Parsonsin ainoaksi Byrdsin riveissä tämän kieltäydyttyä esiintymästä Etelä-Afrikassa poliittisista syistä. Myös basisti Chris Hillman erosi yhtyeestä ja liittyi Parsonsin perustamaan The Flying Burrito Brothersiin.
Vaikka Sweetheart of the Rodeo on saavuttanut myöhemmin suurta arvostusta, ilmestyessään sen kaupallinen menestys oli heikkoa. Albumi oli Yhdysvaltain Billboard-listalla korkeimmillaan sijalla 77 ja Britanniassa levy ei noussut Top 40 -listalle.
Kappaleet

A-puoli
You Ain't Goin' Nowhere – 2.33 (säv. Bob Dylan)
I Am a Pilgrim – 3.39 (säv. trad., sov. Roger McGuinn/Chris Hillman)
The Christian Life – 2.30 (säv. Charles Louvin/Ira Louvin)
You Don't Miss Your Water – 3.48 (säv. William Bell)
You're Still on My Mind – 2.25 (säv. Luke McDaniel)
Pretty Boy Floyd – 2.34 (säv. Woody Guthrie)
B-puoli
Hickory Wind – 3.31 (säv. Gram Parsons/Bob Buchanan)
One Hundred Years from Now – 2.40 (säv. Gram Parsons)
Blue Canadian Rockies – 2.02 (säv. Cindy Walker)
Life in Prison – 2.46 (säv. Merle Haggard/Jelly Sanders)
Nothing Was Delivered – 3.24 (säv. Bob Dylan)
Kappaleet > Bonuskappaleet vuoden 1997 painoksessa

You Got a Reputation – 3.08 (säv. Tim Hardin)
Lazy Days – 3.26 (säv. Parsons)
Pretty Polly – 2.53 (säv. trad, sov. Roger McGuinn/Chris Hillman)
The Christian Life – 2.55 (harjoitus: otto 11, säv. Charles Louvin/Ira Louvin)
Life in Prison – 2.59 (harjoitus: otto 11, säv. Merle Haggard/Jelly Sanders)
You're Still on My Mind – 2.29 (harjoitus: otto 43, säv. Luke McDaniel)
One Hundred Years from Now – 3.20 (harjoitus: otto 2, säv. Parsons)
All I Have Are Memories – 4.47 (instrumentaali, säv. Kevin Kelley)
Kokoonpano > The Byrds

Roger McGuinn – akustinen kitara, banjo, laulu
Chris Hillman – bassokitara, mandoliini, akustinen kitara, laulu
Gram Parsons – akustinen kitara, piano, urut, laulu
Kevin Kelley – rummut
Kokoonpano > Vierailijat

Lloyd Green – kitara
JayDee Maness – kitara
Clarence White – sähkökitara
John Hartford – banjo, viulu, akustinen kitara
Roy Husky – kontrabasso
Earl P. Ball – piano
Barry Goldberg – piano
WWE Hall of Fame

WWE Hall of Fame 2009 seremonia
WWE Hall of Fame on kunniagalleria, joka kunnioittaa WWE:n ammattipainijoiden sekä muiden WWE:n painipersoonien perintöä. Kunniagalleria tunnettiin alun perin nimellä WWF Hall of Fame, kun se luotiin vuonna 1993 André the Giantin muistoa kunnioittaen. Andre oli ainoa gallerian jäsen vuonna 1993. Vuosina 1994 ja 1995 seremoniat pidettiin King of the Ring -tapahtumien yhteydessä sekä vuoden 1997 seremonia pidettiin  Survivor Series-tapahtuman yhteydessä. Tämän jälkeen tapahtuma piti hiljaiseloa 8 vuotta, kunnes uusi WWE promootio lanseerasi Hall of Famen uudestaan vuonna 2004 ja tästä lähtien seremoniat järjestettiin Wrestlemanian yhteydessä.
Vuoteen 2023 mennessä on valittu 239 jäsentä, joista 127 on nimitetty henkilökohtaisesti, 46 jäsentä on valittu "Legacy"-kategoriaan, 18 ryhmää (joissa on 51 painijaa eri ryhmien sisällä), 13 julkisuuden henkilöä sekä 9 Warrior Award -palkinnon saajaa. Seitsemän painijaa on valittu galleriaan kahdesti eri kategoriassa: Ric Flair, Shawn Michaels, Booker T, Bret Hart, Hulk Hogan, Scott Hall, Kevin Nash ja Triple H. Kaksi painijaa on valittu kahdesti ryhmissä: Sean Waltman(D-Generation X ja New World Order) ja Barry Windham(The Four Horseman ja The U.S.Express). 63 jäsentä on nimitetty postuumisti.
WWE Hall of Famen kategoriat koostuvat painijoiden ja ryhmien lisäksi myös julkisuuden henkilö, joka on tehnyt mieleenpainuvia esiintymisiä WWE-ohjelmissa ja/tai jolla on ollut pitkäaikaisia yhteyksiä WWE:hen (tai muuhun ammattipainiin). Lisäksi vuonna 2015 alkaen on jaettu "Warrior Award", joka on palkinto niille, jotka ovat "osoittaneet horjumatonta voimaa ja sinnikkyyttä ja jotka elävät elämää rohkeudella ja myötätunnolla, joka edustaa Ultimate Warriorin lannistumatonta henkeä. Vaikka WWE mainostaa Warrior Award-palkinnon saajia Hall of Famen jäseniksi, niin he eivät sisälly WWE.com-sivuston Hall of Fame -osioon. Perinteisesti Warrior Award-palkinnon luovuttaa Ultimate Warriorin leski, Dana Warrior. Legacy-luokkaan kuuluvia painijoita ei ilmoiteta ennen seremoniaa, mutta heidän perintöään painissa halutaan muistaa ottamalla heidät osaksi WWE Hall of Famea.
Borg

Borg voi tarkoittaa seuraavaa:
Borgit, Star Trek -sarjan fiktiivinen avaruusolentorotu
Borgin hiippakunta Norjassa
Sukunimi

Sukunimeä Borg on käyttänyt usea suku. Tunnetuimpia ovat
Borg (suku) – suomalainen pappissuku
Borg (aatelissuku) – ruotsalainen aatelissuku
The Byrds’ Greatest Hits

| The Byrds' Greatest Hits The Byrds |
| --- | --- | --- |

Kokoelmalevyn tiedot
 Äänitetty : 20. tammikuuta 1965 –  8. joulukuuta 1966
 Julkaistu: 7. elokuuta 1967
 Tuottaja(t): Terry Melcher, Allen Stanton, Gary Usher
 Tyylilaji: folk rock, psykedeelinen rock, pop rock
 Kesto: 32.17
 Levy-yhtiö: Columbia Records
Muut kannet
   Vuoden 1999 painoksen kansikuva
Listasijoitukset
  6. (1967)
The Byrdsin muut julkaisut
| Younger Than Yesterday 1967 | The Byrds' Greatest Hits 1967 | The Notorious Byrd Brothers 1968 |
The Byrds' Greatest Hits on yhdysvaltalaisen The Byrds -yhtyeen elokuussa 1967 julkaistu ensimmäinen kokoelma-albumi.
Kappaleet

A-puoli
Mr. Tambourine Man – 2.29 (säv. ja san. Bob Dylan)
I'll Feel a Whole Lot Better – 2.32 (säv. ja san. Gene Clark)
The Bells of Rhymney – 3.30 (säv. ja san. Idris Davies/Pete Seeger)
Turn! Turn! Turn! (To Everything There Is a Season) – 3.49 (säv. ja san. Pete Seeger (Saarnaajan kirja))
All I Really Want to Do – 2.04 (säv. ja san. Bob Dylan)
Chimes of Freedom – 3.51 (säv. ja san. Bob Dylan)
B-puoli
Eight Miles High – 3.34 (säv. ja san. Gene Clark/Jim McGuinn/David Crosby)
Mr. Spaceman – 2.09 (säv. ja san. Jim McGuinn)
5D (Fifth Dimension) – 2.33 (säv. ja san. Jim McGuinn)
So You Want to Be a Rock 'n' Roll Star – 1.50 (säv. ja san. Jim McGuinn/Chris Hillman)
My Back Pages – 3.08 (säv. ja san. Bob Dylan)
Kappaleet > Vuoden 1991 uusintapainoksen bonuskappaleet

Jesus Is Just Alright – 2.08 (säv. ja san. Arthur Reynolds)
Chestnut Mare – 5.07 (säv. ja san. Roger McGuinn/Jacques Levy)
I Trust – 3.17 (säv. ja san. Roger McGuinn)
Lady Friend – 2.35 (säv. ja san. David Crosby)
Lay Lady Lay – 3.16 (säv. ja san. Bob Dylan)
Ballad of Easy Rider – 2.02 (säv. ja san. Roger McGuinn)
Glory, Glory – 4.03 (säv. ja san. Arthur Reynolds)
Kappaleet > Vuoden 1999 uusintapainoksen bonuskappaleet

It Won't Be Wrong – 1.58 (säv. ja san. Jim McGuinn/Harvey Gerst)
Set You Free This Time – 2.49 (säv. ja san. Gene Clark)
Have You Seen Her Face – 2.40 (säv. ja san. Chris Hillman)
Kokoonpano > The Byrds

Jim McGuinn – kitara, laulu
Gene Clark – tamburiini, laulu
David Crosby – kitara, laulu
Chris Hillman – bassokitara, laulu
Michael Clarke – rummut
Kokoonpano > Vierailijat

Bill Pittman ja Jerry Cole – rytmikitara kappaleessa "Mr. Tambourine Man"
Larry Knechtel – bassokitara kappaleessa "Mr. Tambourine Man"
Hal Blaine – rummut kappaleessa "Mr. Tambourine Man"
Leon Russell – sähköpiano kappaleessa "Mr. Tambourine Man"
Van Dyke Parks – urut kappaleessa "5D (Fifth Dimension)"
Hugh Masekela – trumpetti kappaleessa "So You Want to Be a Rock 'n' Roll Star"
Tuntematon muusikko soittaa urkuja kappaleessa "My Back Pages"