stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
GP2 Turkin Grand Prix 2008
Tulokset > Lauantain kilpailu

| Sija | Nro | Kuljettaja | Talli | Kierrokset | Aika/Keskeytys | Lähtöruutu | Pisteet |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 1. | 12 |  Giorgio Pantano | Racing Engineering | 34 | 56.51,163 | 1 | 10+2 |
| 2. | 4 |  Romain Grosjean | ART Grand Prix | 34 | +1,792 | 4 | 8 |
| 3. | 22 |  Andreas Zuber | Piquet Sports | 34 | +2,252 | 2 | 6+1 |
| 4. | 1 |  Karun Chandhok | iSport International | 34 | +11,321 | 7 | 5 |
| 5. | 5 |  Vitali Petrov | Barwa International Campos Team | 34 | +12,474 | 10 | 4 |
| 6. | 14 |  Sébastien Buemi | Trust Team Arden | 34 | +13,773 | 13 | 3 |
| 7. | 11 |  Javier Villa | Racing Engineering | 34 | +14,894 | 8 | 2 |
| 8. | 19 |  Adam Carroll | Fisichella Motor Sport International | 34 | +16,675 | 3 | 1 |
| 9. | 20 |  Mike Conway | Trident Racing | 34 | +17,743 | 19 |  |
| 10. | 26 |  Adrián Vallés | BCN Competicion | 34 | +19,012 | 12 |  |
| 11. | 21 |  Ho-Pin Tung | Trident Racing | 34 | +20,346 | 16 |  |
| 12. | 18 |  Roldán Rodríguez | Fisichella Motor Sport International | 34 | +21,238 | 20 |  |
| 13. | 25 |  Diego Nunes | DPR | 34 | +22,507 | 24 |  |
| 14. | 15 |  Yelmer Buurman | Trust Team Arden | 34 | +23,294 | 14 |  |
| 15. | 2 |  Bruno Senna | iSport International | 34 | +23,765 | 5 |  |
| 16. | 3 |  Luca Filippi | ART Grand Prix | 33 | +1 kierros | 15 |  |
| 17. | 6 |  Ben Hanley | Barwa International Campos Team | 33 | +1 kierros | 21 |  |
| 18. | 17 |  Alberto Valerio | Durango | 32 | +2 kierrosta | 26 |  |
| 19. | 7 |  Andy Soucek | Super Nova Racing | 31 | +3 kierrosta | 18 |  |
| Kesk. | 9 |  Jérôme d’Ambrosio | DAMS | 29 | Hydrauliikka | 11 |  |
| Kesk. | 23 |  Pastor Maldonado | Piquet Sports | 19 | Jousitus | 6 |  |
| Kesk. | 27 |  Miloš Pavlović | BCN Competicion | 16 | Moottori | 25 |  |
| Kesk. | 24 |  Giacomo Ricci | DPR | 8 | Vaihdelaatikko | 22 |  |
| Kesk. | 8 |  Álvaro Parente | Super Nova Racing | 7 | Sensori | 17 |  |
| Kesk. | 10 |  Kamui Kobayashi | DAMS | 1 | Jousitus | 23 |  |
| DNS | 16 |  Davide Valsecchi | Durango | 0 | Vetäytyi | 9 |  |
Lähde:
Tulokset > Sunnuntain kilpailu

| Sija | Nro | Kuljettaja | Talli | Kierrokset | Aika/Keskeytys | Lähtöruutu | Pisteet |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 1. | 4 |  Romain Grosjean | ART Grand Prix | 23 | 41.53,377 | 7 | 6+1 |
| 2. | 5 |  Vitali Petrov | Barwa International Campos Team | 23 | +8,019 | 4 | 5 |
| 3. | 14 |  Sébastien Buemi | Trust Team Arden | 23 | +8,447 | 3 | 4 |
| 4. | 12 |  Giorgio Pantano | Racing Engineering | 23 | +9,897 | 8 | 3 |
| 5. | 20 |  Mike Conway | Trident Racing | 23 | +11,508 | 9 | 2 |
| 6. | 6 |  Ben Hanley | Barwa International Campos Team | 23 | +12,847 | 17 | 1 |
| 7. | 17 |  Alberto Valerio | Durango | 23 | +14,150 | 18 |  |
| 8. | 8 |  Álvaro Parente | Super Nova Racing | 23 | +16,329 | 24 |  |
| 9. | 10 |  Kamui Kobayashi | DAMS | 23 | +17,533 | 25 |  |
| 10. | 25 |  Diego Nunes | DPR | 23 | +24,392 | 13 |  |
| 11. | 24 |  Giacomo Ricci | DPR | 23 | +24,850 | 23 |  |
| 12. | 1 |  Karun Chandhok | iSport International | 23 | +25,743 | 5 |  |
| 13. | 18 |  Roldán Rodríguez | Fisichella Motor Sport International | 23 | +26,094 | 12 |  |
| 14. | 3 |  Luca Filippi | ART Grand Prix | 23 | +26,450 | 16 |  |
| 15. | 11 |  Javier Villa | Racing Engineering | 23 | +27,449 | 2 |  |
| 16. | 27 |  Miloš Pavlović | BCN Competicion | 23 | +1.24,304 | 22 |  |
| Kesk. | 2 |  Bruno Senna | iSport International | 11 | Kolari (Koira) | 15 |  |
| Kesk. | 19 |  Adam Carroll | Fisichella Motor Sport International | 0 | Kolari | 1 |  |
| Kesk. | 22 |  Andreas Zuber | Piquet Sports | 0 | Kolari (Vallés, Buurman) | 6 |  |
| Kesk. | 26 |  Adrián Vallés | BCN Competicion | 0 | Kolari (Zuber) | 10 |  |
| Kesk. | 15 |  Yelmer Buurman | Trust Team Arden | 0 | Kolari (Zuber) | 14 |  |
| Kesk. | 7 |  Andy Soucek | Super Nova Racing | 0 | Kolari (d’Ambrosio) | 19 |  |
| Kesk. | 9 |  Jérôme d’Ambrosio | DAMS | 0 | Kolari (Soucek) | 20 |  |
| Kesk. | 23 |  Pastor Maldonado | Piquet Sports | 0 | Kolari (Tung) | 21 |  |
| Kesk. | 21 |  Ho-Pin Tung | Trident Racing | 0 | Kolari (Maldonado) | 11 |  |
| DNS | 16 |  Davide Valsecchi | Durango | 0 | Vetäytyi |  |  |
Lähde:
Muuta

Romain Grosjeanin ensimmäinen voitto, palkintosija ja nopein kierros.
Ben Hanleyn ensimmäinen piste.
Adrián Vallésin ensimmäinen kilpailu BCN Competicionilla.
Magnus Muhrén

| 0 | 1 | 2 | 3 |
| --- | --- | --- | --- |

Henkilötiedot
Koko nimi: Lars Magnus Muhren
Syntymäaika: 11. huhtikuuta 1974 (ikä 50)
Syntymäpaikka: Skutskär,  Ruotsi
Pelipaikka: Hyökkääjä
Pituus: 180 cm
Paino: 86 kg
Lempinimi: ”Murren”
Seura
Seura:   GAIS
Junioriseurat
: Skutskärs IF
Seurat
| Vuodet | Seura | O | (M) |
| 1992–1993 |  Skutskärs IF |  |  |
| 1993–2005 |  Sandvikens AIK |  |  |
| 2005–2006 |  HK Zorki |  |  |
| 2006–2007 |  Moskovan Dynamo |  |  |
|  | --> (laina)  Raketa Kazan |  |  |
| 2007–2010 |  Sandvikens AIK | 72 | (128) |
| 2010–2013 |  GAIS | 68 | (67) |
| 2013– |  Sandvikens AIK |  |  |
Maajoukkue
| 1996–2009 |  Ruotsi | 82  | () |
 Seurajoukkueuran tilastot kattavat vain kansalliset sarjat, päivitetty 22.5.2013.  Maajoukkueuran tilastot päivitetty 22.5.2013.
Lars Magnus Muhrén (s. 4. marraskuuta 1974) on ruotsalainen jääpalloilija. Hän edustaa Ruotsin Elitserienissä pelaavaa Sandvikens AIK:ta. Hänet nimettiin neljänä peräkkäisenä vuotena 2002–2005 Ruotsin vuoden jääpalloilijaksi, ja häntä pidettiin huippuvuosinaan 2000-luvulla yhtenä maailman parhaista hyökkääjistä.
Muhrénin kasvattajaseura on Skutskärs IF, josta hän siirtyi kaudelle 1993–1994 Sandviken AIK:n riveihin. Sandvikenin riveissä hän saavutti neljä Ruotsin jääpallomestaruutta vuosina 1997, 2000, 2002 ja 2003. Vuonna 2000 hänestä tuli Elitserienin maalikuningas 55 maalilla. Lisäksi hän oli viisi kertaa Elitserienin pistekuningas vuosina 1997, 2000, 2002, 2004 ja 2009.  Kaudella 2002 Muhrén oli voittamassa Sandvikenin riveissä Jääpallon maailmancupia.
Syksyyn 2005 mennessä Muhrén pelasi 12 kautta Sandvikenissä. Syksyllä 2005 hän siirtyi seuraavaksi kahdeksi kaudeksi Venäjän pääsarjaan. Ensimmäisen kauden niistä hän pelasi Krasnogorskin Zorkissa.  Seuraavaksi kaudeksi hän siirtyi Moskovan Dynamon riveihin.  Vaikka Muhrén oli Dynamon riveissä voittamassa Champions Cupin syyskuussa, Dynamo-kausi syksyllä 2006 ei ollut onnistunut.  Peliaika oli jäänyt vähäiseksi. Niinpä hän siirtyi vuoden lopulla Raketa Kazaniin loppukaudeksi.
Syksyllä 2007 Muhrén palasi takaisin Sandvikenin riveihin. Hän pelasi seurassa seuraavat kolme kautta. Syksyllä 2010 tehty sopimus kakkostasolla eli Allsvenskanissa pelanneessa GAIS:ssa oli askel, jossa Muhrén nähtiin göteborgilaisseuran nostajana Elitserieniin.  GAIS nousikin Muhrénin johdolla kaudeksi 2011 Elitserieniin. Muhrén pelasi vielä kauden 2012–2013 GAIS:ssa, mutta palasi sen jälkeen jälleen Sandvikeniin.
Saavutukset

Maajoukkueessa
MM-kultaa: 1997, 2003, 2005
Seurajoukkueissa
Ruotsin mestari: 1997, 2000, 2002 ja 2003
Jääpallon maailmancup-mestari: 2002
Jääpallon Champions Cup: 2006
Henkilökohtaisesti
Ruotsin vuoden jääpalloilija: 2002, 2003, 2004, 2005
Mario Curletto

| Mitalit | Mitalit | Mitalit |  |
| --- | --- | --- | --- |
|  Mario Curletto |  Mario Curletto |  Mario Curletto |  |
Maa:   Italia
Miesten miekkailu
|  Olympialaiset  |  Olympialaiset  |  Olympialaiset  |  |
|  Hopeaa | Rooma 1960 | floretti, joukkuekilpailu |  |
Mario Curletto (13. syyskuuta 1935 Livorno – 22. joulukuuta 2004 Livorno) oli italialainen miekkailija. Hän kilpaili vuoden 1960 kesäolympialaisissa Roomassa ja vuoden 1964 kesäolympialaisissa Tokiossa ollen ensin mainitussa mukana saamassa hopeaa floretin joukkuekilpailussa.
Mantšukuon lippu

Mantšukuon kansallislippu
Sotilaslippu
Mantšukuon lippu oli käytössä Mantšukuossa, joka oli japanilaisten nukkevaltio vuosina 1932–1945. Lippu oli käytössä koko tämän ajan. Lipussa oli keltainen tausta ja ylhäällä punainen, sininen, valkoinen ja musta raita. Keltainen väri kuvasi lipussa mantšujen yhtenäisyyttä, punainen urheutta, sininen oikeudenmukaisuutta, valkoinen puhtautta ja musta päättäväisyyttä.
Aiheesta muualla

Flag of Manchuria (englanniksi)
Margaret Oliphant

| Margaret Oliphant |
| --- | --- |
 Margaret Oliphant
Henkilötiedot
Syntynyt: 4. huhtikuuta 1828
Kuollut: 25. kesäkuuta 1897 (69 vuotta)
Ammatti:  kirjailija
Kirjailija
Äidinkieli: englanti
Tuotannon kieli: englanti
Esikoisteos:  Passages in the life of mrs. Margaret Maitland of Sunnyside
Pääteokset:  The chronides of Carlingford
 Nimikirjoitus
Aiheesta muualla
www.mrsoliphant.org
Löydä lisää kirjailijoitaKirjallisuuden teemasivulta
Margaret Oliphant, o.s. Wilson, (4. huhtikuuta 1828 – 25. kesäkuuta 1897) oli skotlantilainen kirjailija. Hän vietti nuoruutensa Skotlannissa, jonka oloja ja ihmisiä hän sittemmin kuvasi monissa romaaneissaan. Hänen esikoisteoksensa on Passages in the life of mrs. Margaret Maitland of Sunnyside (1849), merkittävin teos on The chronides of Carlingford (1862–1866), jossa hän kuvaa pikkukaupungin uskonnollista elämää. Oliphant kirjoitti myös elämäkerrallisia ja historiallisia kirjoja, kuten Life of Edward Irving (1862), The makers of Florence: Dante, Giotto, Savonarola; and their city (1876), The literary history of England in the end of the eighteenth and beginning of the nineteenth century (1882). Hänen omaelämäkertansa ja kirjeensä sisältävä teos Autobiography and Letters ilmestyi 1899.
Kirjallisuutta

Merryn Williams, Margaret Oliphant: A Critical Biography, St. Martin Press, 1986 (Archive.org)
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Margaret Oliphant Wikimedia Commonsissa
Margaret Lockwood

Lockwood (keskellä) Nainen katoaa -elokuvan mainoskuvassa.
Mary Margaret Day Lockwood CBE (15. syyskuuta 1916 Karachi, Brittiläinen Intia – 15. heinäkuuta 1990 Lontoo, Yhdistynyt kuningaskunta) oli brittiläinen näyttelijä.
Lockwood syntyi brittiperheeseen Karachissa, Brittiläisessä Intiassa. Hän aloitti jo lapsena uransa teatterissa Englannissa. Hän pääsi opiskelemaan Royal Academy of Dramatic Artiin. Hän teki elokuvadebyyttinsä vuonna 1934, mutta jatkoi teatterissa esiintymistä vielä elokuvauransa rinnalla. Vuonna 1956 Lockwood oli ehdolla Bafta-palkinnon saajaksi.
Elokuvia, joissa Lockwood uransa aikana esiintyi, olivat muiden muassa Nainen katoaa (1938) ja Maantierosvon kuningatar (1945). Kaikkiaan filmografiaan mahtuu kymmeniä elokuvia.
Lockwood esiintyi 1970-luvulla televisiosarjassa Justice. Hänestä tehtiin Brittiläisen imperiumin ritarikunnan komentaja vuonna 1980. Tämän jälkeen Lockwood ei enää esiintynyt julkisuudessa. Hän kuoli maksakirroosiin Lontoossa 1990.
Lockwoodilla on vuonna 1941 syntynyt tytär, Julia Lockwood, joka on myös toiminut näyttelijänä.
Aiheesta muualla

Margaret Lockwood Internet Movie Databasessa. (englanniksi)
Lockwood, Margaret (1916–1990). BFI screenonline. (englanniksi)
Maaningan ortodoksinen kirkko

| Maaningan ortodoksinen kirkko Karjalan Valistajien kirkko |
| --- | --- |
 Maaningan ortodoksinen kirkko eli Karjalan Valistajien kirkko.
Sijainti:  Pihtisalmentie 120, Maaninka (Kuopio)
Koordinaatit:  63.16833°N, 27.28743°E
Seurakunta:  Kuopion ortodoksinen seurakunta
Rakentamisvuosi:  1960 (rukoushuoneeksi), 2005 (kirkoksi)
Suunnittelija:  arkkitehti Ilmari Ahonen
Materiaali:  puu
Lisää rakennusartikkeleitaArkkitehtuurin teemasivulla
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Maaningan ortodoksinen kirkko, eli Karjalan Valistajien kirkko on Kuopion Maaningan pitäjän kirkonkylän taajamassa sijaitseva ortodoksinen kirkko.
Se on rakennetty arkkitehti Ilmari Ahosen suunnitelman pohjalta. Rakennuksen vihki arkkipiispa Paavali marraskuussa 1960 ortodoksiseksi rukoushuoneeksi (tsasounaksi). Rakennus peruskorjattiin vuonna 2005, ja vihittiin sitten arkkipiispa Leon johdolla ortodoksiseksi kirkoksi.
Rakennus toimii ortodoksisen kirkon Kuopion ja Karjalan hiippakunnan, Kuopion ortodoksisen seurakunnan Maaningan alueen pyhäkkönä.
Marie Bernátková

Marie Bernátková (22. lokakuuta 1857 – 4. toukokuuta 1969)[lähde? ] oli tšekkiläinen nainen. Hän syntyi Prahassa Itävalta-Unkarin alueella ja kuoli Zasovassa Tšekissä 111 vuoden ja 194 päivän iässä. Bernátková on vanhin Tšekin alueella elänyt ja kolmanneksi vanhimmaksi elänyt tšekkiläinen nainen koskaan.[lähde? ] Häntä vanhemmaksi ovat eläneet tri Edith Kaufmann, joka kuoli Englannissa 111 vuoden ja 299 päivän iässä ja Maria Mika, joka kuoli Itävallassa 112 vuoden ja 178 päivän iässä.[lähde? ]
Margaret O’Brien

Margaret O’Brien mainoskuvassa 11-vuotiaana vuonna 1948.
Margaret O’Brien, alk. Angela Maxine O’Brien, (s. 15. tammikuuta 1937 San Diego, Kalifornia) on yhdysvaltalainen näyttelijä. Hän on yksi Hollywoodin historian tunnetuimmista lapsitähdistä.
O’Brienin tunnetuimpia elokuvia ovat muun muassa Päivä on koittava (Journey for Margaret, 1942), Kotiopettajattaren romaani (Jane Eyre, 1944), Tyttö ja kosija (Meet Me in St. Louis, 1944), Pikku naisia (Little Women, 1949) ja Salainen puutarha (The Secret Garden, 1949). Aikuisiällä hän loi mittavan uran televisiossa. Hänellä on kaksi tähteä Hollywood Walk of Famella, toinen elokuvista ja toinen televisiosta.
O’Brien on nykyään toista kertaa naimisissa ja hänellä on tästä avioliitosta yksi lapsi.
Valikoitu filmografia

Päivä on koittava (Journey for Margaret, 1942)
Sotilasheila (Thousands Cheer, 1943)
Madame Curie (Madame Curie, 1943)
Enkeli karkuteillä (Lost Angel, 1943)
Kotiopettajattaren romaani (Jane Eyre, 1944)
Cantervillen kummitus (The Canterville Ghost, 1944)
Tyttö ja kosija (Meet Me in St. Louis, 1944)
Musiikkia miljoonille (Music for Millions, 1944)
Kun sato kypsyy (Our Vines Have Tender Grapes, 1945)
Karjavaras (Bad Bascomb, 1946)
Kolme viisasta hullua (Three Wise Fools, 1946)
Kohtalokas tanssi (The Unfinished Dance, 1947)
Suurkaupungin kasvot (Big City, 1948)
Laitakaupungin kukka (Tenth Avenue Angel, 1948)
Pikku naisia (Little Women, 1949)
Salattu puutarha (The Secret Garden, 1949)
Villikissa valtaa Lännen (Heller in Pink Tights, 1960)
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Margaret O’Brien Wikimedia Commonsissa
Virallinen sivusto
Margaret O’Brien Internet Movie Databasessa. (englanniksi)
Margaret O’Brien Elonetissä.
Margaret O’Brien NNDB:ssä
Hannu Heikinheimo

| Hannu Heikinheimo |
| --- | --- |
 Yleisradion ohjaaja, toimittaja Hannu Heikinheimo vuonna 1966.
Henkilötiedot
Koko nimi:  Hannu Jaakko Heikinheimo
Syntynyt: 19. elokuuta 1943 Helsinki
Kuollut: 2. joulukuuta 2020 (77 vuotta) Helsinki
Kansalaisuus:  Suomi
Ammatti:  ohjaaja, tuottaja, toimittaja ja käsikirjoittaja
Ohjaaja
Aktiivisena:  1964–2005
Aiheesta muualla
IMDb 
Elonet
Hannu Jaakko Heikinheimo (19. elokuuta 1943 Helsinki – 2. joulukuuta 2020 Helsinki) oli suomalainen ohjaaja ja käsikirjoittaja. Heikinheimo ohjasi, toimitti, tuotti ja käsikirjoitti Yleisradioon 1960-luvulta lähtien lukuisia kulttuuriohjelmia, konsertteja, oopperoita ja baletteja, kuunnelmia, lasten- ja nuortenohjelmia ja TV-fiktioita. Monien ohjaus-, käsikirjoitus- ja tuottajantöidensä lisäksi Heikinheimo esiintyi poliisilääkärin roolissa sekä vuonna 2000 ilmestyneessä TV-sarjassa Raid että myös vuonna 2003 ensi-illan saaneessa samannimisessä elokuvassa. Heikinheimon mukaan musiikilla oli tärkeä osuus kaikissa hänen ohjaustöissään.
Hannu Heikinheimo opiskeli musiikkia Sibelius-akatemiassa, Helsingin ja Tampereen yliopistoissa sekä Wienin musiikkiakatemiassa. Vuonna 1964 hän meni Tesvisioon uutistoimittajaksi ja 1965 musiikkitoimittajaksi. Tesvision toiminnan loputtua hän siirtyi ensin TV2:n ja vuonna 1968 TV1:n musiikkitoimittajaksi.
Hannu Heikinheimon isä oli pianisti Sakari Heikinheimo ja veljiä musiikkitoimittaja Seppo Heikinheimo, Jukka Heikinheimo ja Miika Heikinheimo. Hänen poikansa on jazzmuusikko Ilmari Heikinheimo (muusikko). Heikinheimo oli aviossa kahdesti; toinen liitto tekstiilitaiteilija Katariina Metsovaara-Heikinheimon kanssa kesti vuodesta 1979 hänen kuolemaansa asti.
Viulisti Viktor Tretjakov, toimittaja Hannu Heikinheimo ja pianisti Grigori Sokolov vuonna 1967.
Ohjaajat Hannu Heikinheimo ja Mikko Niskanen, musiikillinen johtaja Kari Tikka ja oopperalaulaja, tenori Veikko Tyrväinen (edessä istumassa) työssä tekemässä Yleisradion televisio-ohjelmaa "Pajatso" vuonna 1973.
Ohjaajana

Elegia Vilho Lammelle, 1985.
Vikivaki, 1990.
Mikael soittaa harppua, 1991.
Kettutytöt, 1997.
Leevi Madetoja: Pohjalaisia, 1998.
Puhtaaksikirjoittaja, 2001.
Ohjaajana ja käsikirjoittana

Jumala on kauneus, 1985.
Tanssi perhoseni tanssi, 1999.
Ohjaajana ja tuottajana

Kultakaleeri, 1968.
Pohjalaisia, 1981.
Angelika, 1993.
Tuottajana

Romeo ja Julia, 1972.
Punainen viiva, 1984.
Kihlaus Sevillassa, 1992.
Fallesmannin Arvo ja minä, 1995.
Oopperaohjauksia

Kalevi Aho: Avain(Näyttämölle & Tv-taltiointi Yle Tv-1)
Leoš Janáček: Tapaus Makropulos
Leoš Janáček: Kuolleesta talosta
Benjamin Britten: Ruuvikierre
Tauno Marttinen: Poltettu oranssi
Ruggiero Leoncavallo: Pajatso(Veikko Tyrväinen)
Yle Tv-1 Oopperaohjaus Giuseppe Verdi:"Rigoletto"(pääosissa baritoni Usko Viitanen, sopraano Pirkko-Liisa Tikka sekä tenori Seppo Ruohonen)
Yle Tv-1 Oopperaohjaus Pjotr Tshaikovski: "Jevgeni Onegin" 1977 (Walton Grönroos, Irma Urrila, Heljä Angervo-Karttunen, Seppo Ruohonen,Jaakko Ryhänen)  
Yle Tv-1 Oopperaohjaus Leevi Madetoja: "Juha"(Jorma Hynninen, Maija Lokka, Eero Erkkilä)
Yle Tv-1 oopperaohjaus Leevi Madetoja:"Pohjalaisia" (Jorma Hynninen,Raili Viljakainen, Matti Tuloisela, Anita Välkki, Pekka Nuotio)
Marian Kukiel

Puolalaisia kenraaleita - vasemmalta oikealla - Marian Kukiel (puolustusministeri), Kazimierz Sosnkowski (ylipäällikkö) ja Stanisław Kopański (yleisesikunnan päällikkö) Lontoossa 1944.
Marian Włodzimierz Kukiel (tunnettu myös pseudonyymeillä Marek Kąkol ja Stach Zawierucha, 15. toukokuuta 1885 Dąbrowa Tarnowska – 15. elokuuta 1972 Lontoo, Iso-Britannia) oli puolalainen kenraali, sotahistorioitsija ja poliittinen aktivisti.
Kukiel taisteli puolalaisissa legioonissa ensimmäisessä maailmansodassa. Hän oli Puolan yleisesikunnan kenraalikunnan osasto III:n apulaisjohtaja vuosina 1919-1920 ja osallistui Puolan-Venäjän sotaan 1919-1921. Hänestä tuli 51. rykmentin 20. prikaatin komentaja 1920 ja samalla kenraalikunnan historiallisen toimiston johtaja. Hän komensi 13. divisioonaa 1923-25 mutta erosi Józef Piłsudskin toukokuun vallankumouksen jälkeen. Vuodesta 1927 hän toimi sotahistorian professorina Jagiellonian yliopistossa ja hänestä tuli Puolan akatemian jäsen 1932. Hän toimi Czartoryskin museon johtajana Krakovassa 1930-1939.
Vuonna 1939 hän otti osaa Lvovin puolustukseen. Hän toimi Puolan pakolaishallituksen varasotaministerinä 1939-40 Lontoossa ja Puolan 1. joukkojen komentajana 1940-42. Vuodesta 1943 hän oli pakolaishallituksen sotaministeri ja sodan jälkeen hän toimi Puolan pakolaisyliopiston professorina 1945-1973 sekä Puolan historiainstituutin johtajana Lontoossa. Hän oli Sikorski-instituutin jäsen Lontoossa 1951-1966.
Julkaisuja

Dzieje wojska polskiego w dobie napoleońskiej 1795-1815 (t. 1-2 1918-20)
Zarys historii wojskowości w Polsce (t. 1-2 1921, julk. in 1949)
Wojna roku 1812 (t. 1-2 1937)
Dzieje Polski porozbiorowej 1795-1921 (1961)
Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista.
Käännös suomeksi
Magnus Norman

| Magnus Norman |
| --- | --- |

Henkilötiedot
Syntynyt: 30. toukokuuta 1976  Filipstad 
Kansalaisuus:   Ruotsi
Tennispelaaja
Pituus:  188 cm
Paino:  90 kg
Kätisyys:  oikea
Ammattilaisena:  1995–
Palkintorahat:  4 537 247 USD
Kaksinpeli
Paras sijoitus:  2. (12.6.2000)
Turnausvoittoja:  12
Voitot/tappiot:  244–177
Grand Slam -turnauksissa
Australian avoimet:  välierät (2000)
Ranskan avoimet:  loppuottelu (2000)
Wimbledon:  3. kierros (1997, 1999)
Yhdysvaltain avoimet:  4. kierros (1999, 2000)
Nelinpeli
Voitot/tappiot:  24–48
Aiheesta muualla
ITF
ATP
Leif Magnus Norman (s. 30. toukokuuta 1976 Filipstad) on ruotsalainen entinen tennispelaaja. Parhaimmillaan hän oli kaksinpelissä ATP-listan sijalla kaksi kesäkuussa 2000. Urallaan hän voitti kaksitoista ATP-turnausta kaksinpelissä.
Grand Slam -turnauksissa Norman pääsi parhaimmillaan loppuotteluun Ranskan avoimissa 2000. Maailmanlistan sijalla kolme ollut Norman hävisi turnauksen loppuottelussa sijalla viisi olleelle Gustavo Kuertenille luvuin 2–6, 3–6, 6–2, 6–7(6).
Norman voitti urallaan kaksitoista ATP-turnausta, joista ensimmäinen tuli Båstadissa vuonna 1997. Kaudella 1999 ja kaudella 2000 hän voitti viisi turnausta. Loppuottelun häviävänä osapuolena Norman oli kuudesti.
Sydneyn olympialaisissa 2000 Norman eteni kolmannelle kierrokselle voitettuaan Andrei Pavelin ja Paradorn Srichaphanin. Kolmannella kierroksella hän hävisi Arnaud di Pasqualelle.
Norman lopetti uransa vuonna 2004 lonkkavaivojen takia. Sen jälkeen hän toimi Thomas Johanssonin valmentajana.
Turnausvoitot kaksinpelissä

| 0 | 1 | 2 | 3 | 4 | 5 |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| # | Päivä | Turnaus | Kenttä | Loppuotteluvastustaja | Tulos |
| 1. | 13. heinäkuuta 1997 | Båstad, Ruotsi | Massa |  Juan Antonio Marín | 7–5, 6–2 |
| 2. | 9. elokuuta 1998 | Amsterdam, Alankomaat | Massa |  Richard Fromberg | 6–3, 6–3, 2–6, 6–4 |
| 3. | 25. huhtikuuta 1999 | Orlando, Yhdysvallat | Massa |  Guillermo Cañas | 6–0, 6–3 |
| 4. | 25. heinäkuuta 1999 | Stuttgart, Saksa | Massa |  Tommy Haas | 6–7(6), 4–6, 7–6(7), 6–0, 6–3 |
| 5. | 1. elokuuta 1999 | Umag, Kroatia | Massa |  Jeff Tarango | 6–2, 6–4 |
| 6. | 29. elokuuta 1999 | Long Island, Yhdysvallat | Kova |  Àlex Corretja | 7–6(4), 4–6, 6–3 |
| 7. | 10. lokakuuta 1999 | Shanghai, Kiina | Kova |  Marcelo Ríos | 2–6, 6–3, 7–5 |
| 8. | 16. tammikuuta 2000 | Auckland, Uusi-Seelanti | Kova |  Michael Chang | 3–6, 6–3, 7–5 |
| 9. | 14. toukokuuta 2000 | Rooma, Italia | Massa |  Gustavo Kuerten | 6–3, 4–6, 6–4, 6–4 |
| 10. | 16. heinäkuuta 2000 | Båstad, Ruotsi | Massa |  Andreas Vinciguerra | 6–1, 7–6(6) |
| 11. | 27. elokuuta 2000 | Long Island, Yhdysvallat | Kova |  Thomas Enqvist | 6–3, 5–7, 7–5 |
| 12. | 22. lokakuuta 2000 | Shanghai, Kiina | Kova |  Sjeng Schalken | 6–4, 4–6, 6–3 |
Aiheesta muualla

Magnus Norman ATP:n sivuilla
Marie Borroff

Marie Borroff (10. syyskuuta 1923 New York – 5. heinäkuuta 2019 Branford) oli yhdysvaltalainen runoilija, kielenkääntäjä ja englanninkielisen kirjallisuuden tutkija, joka toimi Yalen yliopiston englannin kielen Sterling-professorina.
Borroffin vanhemmat Marie Bergerson ja Raymond Borroff olivat ammattimuusikoita. Myös hän itse sai koulutusta musiikin alalla. Hänen siskonsa oli säveltäjä, musiikkitieteilijä Edith Borroff. Perhe muutti vuonna 1941 Chicagoon, jossa Marie Borroff sai maisterin arvonsa kaupungin yliopistosta. Filosofian tohtoriksi hän väitteli englanninkielisestä kirjallisuudesta ja filologiasta Yalen yliopistossa vuonna 1956. Hän aloitti opetustyönsä Smith Collegessa ja sai vuonna 1959 ensimmäisenä naisena nimityksen Yalen englannin kielen jaokseen. Vuonna 1965 hän sai nimityksen englannin professoriksi, ja vuonna 1991 hänestä tuli ensimmäinen Sterling-professoriksi nimitetty nainen.
Tutkijana Borroff keskittyi keskiaikaiseen ja anglosaksiseen kirjallisuuteen. Hän sai mainetta kirjan mittaisilla tutkielmillaan "Sir Gawain and the Green Knight: A Stylistic and Metrical Study" (1962) ja "Language and the Poet: Verbal Artistry in Frost, Stevens and Moore" (1979). Hän kirjoitti myös paljon kielen historiasta ja nykyrunoilijoista. Hänen käännöksensä teoksesta Sir Gawain and the Green Knight (1967) otettiin akateemiseen kaanoniin. Lähes 90-vuotiaana hän julkaisi kirjassa "The Gawain Poet: Complete Works" käännökset kaikista viidestä "Gawain Poetin" työstä johdannon kera.
Borroffin omaa runoutta julkaistiin sellaisissa lehdissä kuin The American Scholar ja The New Republic. Siitä ilmestyi vuonna 2002 kokoelma Stars and Other Signs. Borroff sai lukuisia yliopiston palkintoja, ja Yaleen perustettiin hänen mukaansa nimetty professorin virka, joka hänen kuolemansa aikoihin heinäkuussa 2019 oli Ardis Butterfieldillä.