SS Eastland
Aluksen historia

Aluksen oli tilannut Michigan Steamship Company vuonna 1902, ja sen rakensi Jenks Shipbuilding Company Port Huronissa, Michiganissa. Alus sai nimensä yleisökilpailun kautta, jonka voittajaksi selvisi South Havenistä Michiganista kotoisin oleva rouva Reid. Palkintosumma oli kymmenen dollaria sekä yhden purjehduskauden vapaalippu SS Eastlandille.
Jo heinäkuussa 1903 Eastland oli osallisena kahdessa pienessä onnettomuudessa. Alus kallistui niin paljon, että vesi pääsi virtaamaan laivan rungon sisään. Myöhemmin samassa kuussa aluksen perä osui hinaaja George W. Gardneriin. Törmäyksen seurauksena aluksen päällikkö John Pereue irtisanottiin.
Talven 1904 aikana Eastlandiin tehtiin teknisiä muutoksia huippunopeuden nostamiseksi. Muutoksissa aluksen syväystä vähennettiin. Heinäkuussa aluksen ollessa paluumatkalla South Havenista Chicagoon alus kallistui ensin vasemmalle ja sitten oikealle mutta onnistui välttämään kaatumisen. Tämän seurauksena aluksen matkustajakapasiteetti pudotettiin 3 300 matkustajasta 2 800 matkustajaan.
Vuonna 1905 Michigan Steamship Company järjesteli toimintaansa uudelleen, ja Eastland joutui myyntiin. Seuraavien vuosien aikana alus purjehti Michigan Transportation Companyn ja Dunkley-Williams -yhtiön yhteisomistuksessa Chicago–South Haven -reitillä. Vuoden 1906 syyskuussa Eastland kallistui niin vakavasti, että yhtiölle jätettiin virallinen valitus. Matkustajakapasiteettiä lasketaan jälleen, tällä kertaa 2 400 matkustajaan.
Vuodet 1907–1908 alus purjehti Lake Shore Navigation Companyn omistuksessa, mutta jo seuraavana vuonna alus siirtyi uuden Eastland Navigation Companyn omistukseen. Matkustajahytit puretaan, ja alus asetetaan vain päiväliikenteeseen. Vuonna 1910 yhtiö julkaisi sanomalehti-ilmoituksen, jonka mukaan se lupasi palkkion sille meri-insinöörille tai merenkulun instanssille, joka voi yksiselitteisesti todistaa Eastlandin olevan merikelvoton alus.
Vuoden 1912 aikana aluksen savupiippujen korkeutta vähennettiin kolmanneksella jatkuvien vakavuusongelmien vuoksi. Saman vuoden huhtikuussa tapahtuneen RMS Titanicin haaksirikon jälkeen alukselle lisättiin pelastusveneitä. Heinäkuussa ollessaan tilausmatkalla Eastland kallistui ensin vasempaan ja sitten vielä vakavammin oikealle. Seuraavan vuoden syksyllä alus joutui myyntiin.
St. Joseph-Chicago Steamship Company osti aluksen kesäkuussa 1914 ja palkkasi päälliköksi Harry Pedersenin. Samana vuonna syyskuussa A. A. Schantz ilmoitti Senaatin talouskomitealle, että LaFollette’s Seaman’s Act -lain hyväksyminen ja sen myötä tarvittavien lisäpelastusveneiden ylimääräinen paino todennäköisesti aiheuttaisi Suurten järvien alusten kaatumisen. Presidentti Woodrow Wilson kuitenkin hyväksyi lain keväällä 1915.
Tuona keväänä Eastlandin pää- ja välikannelle valettiin useita tonneja betonia vahvistamaan lahoavaa puukantta. Myöhemmin alus määrättiin tilausliikenteeseen Western Electric Companyn henkilökunnan vuotuiselle huviretkelle. Edellisvuoden myöhästymisen vuoksi tilaussopimuksessa määriteltiin myös, että Eastland olisi ensimmäinen alus, johon matkustajat satamassa siirtyisivät. Alukselle lisättiin myös kolme pelastusvenettä sekä kuusi pelastuslauttaa, jotta aluksen kapasiteetti saataisiin nostettua 2 570 henkeen (2 500 matkustajaa ja 70 miehistönjäsentä). Heinäkuun neljännen päivän viikonloppuna Robert Reid katsasti aluksen ja antoi todistuksen suurimmasta sallitusta 2 570 hengen kapasiteetista. Ennen Western Electric Companyn huviretkeä heinäkuun lopulla suurin henkilömäärä Eastlandin kansilla oli vain 1 123 henkeä, eikä mitään vakausongelmia voitu todeta.