stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Eija Ventola

| Eija Ventola> Henkilötiedot |
| --- | --- |
Syntynyt: 8. toukokuuta 1951 (ikä 73) Helsinki
Kansalaisuus:  Suomi
Ammatti:  talouselämän viestinnän emeritaprofessori
Koulutus ja ura
Tutkinnot:  Jyväskylän yliopisto Macquarien yliopisto Sydneyn yliopisto
Instituutti:  Aalto-yliopiston kauppakorkeakoulu Helsingin yliopisto
Tutkimusalue:  Yleinen kielitiede
Eija Maritta Ventola (s. 8. toukokuuta 1951, Helsinki) on suomalainen kielitieteilijä, joka on Aalto-yliopiston kauppakorkeakoulun talouselämän viestinnän, erityisesti kansainvälisen yritysviestinnän emeritaprofessori. Sitä ennen hän toimi vuodesta 2004 Helsingin yliopiston englantilaisen filologian professorina.
Ventola tuli ylioppilaaksi Riihimäen tyttölyseosta 1971. Hän valmistui Jyväskylän yliopistosta humanististen aineiden kandidaatiksi 1975 ja maisteriksi 1978. Hän suoritti maisteritutkinnon myös Australian Sydneyssä (M.A., Macquarien yliopisto, 1977) sekä tohtoritutkinnon Sydneyn yliopistossa (Ph.D., 1985). Hänen englanninkielinen väitöskirjansa (1985) oli otsikoitu Can I Help You? A Systemic-Functional Exploration of Service Encounter Interaction, ja tätä työtä ohjasivat tohtorit J. R. Martin ja M. A. K. Halliday. Hän on englannin kielen dosentti  Jyväskylän yliopistossa (vuodesta 1987) ja Helsingin yliopistossa (1988–1995, 2011–).
Ventola on työskennellyt englannin opettajana ammatillisissa ja iltakouluissa Jyväskylässä, ollut Jyväskylän yliopiston kielikeskuksen opettaja ja virkaa tekevä apulaisprofessori Jyväskylän ja Joensuun yliopistossa (1978–1986) sekä Helsingin yliopiston Kielikeskuksen johtaja (1986–1995). Tästä ajasta hän toimi Åbo Akademin Donner-professorina (1988–1989), Helsingin yliopiston yliassistenttina (1990–1992) ja virkaa tekevä apulaisprofessorina (1993–1995). Hän on vieraillut ja työskennellyt laajalti ulkomailla: British Councilin postdoc-tutkijana Britanniassa (1985–1986), Alexander von Humboldt -säätiön palveluksessa Saksassa (1992–1993), englannin ligvistiikan professorina Martin-Luther-Universität Halle-Wittenbergissä (1995–2000) ja Salzburgin yliopistossa (2000–2004), joiden aikana vierailevana professorina Johns Hopkinsin yliopistossa (1999–2000), vierailevana professorina Sao Paolon katolisessa yliopistossa (2004). Hän oli Helsingin yliopiston englantilaisen filologian professori aiheenaan kielitiede ja moderni englannin kirjallisuus (2004–2009), jonka jälkeen oli jonkin aikaa Suomen Akatemian vanhempi tutkija (2009–2010) ennen siirtymistään Aalto-yliopistoon (2010). Hän on toiminut lisäksi vierailevana professorina Castilla–La Manchan yliopistossa (Espanja, 11/2007), Adelaiden yliopistossa (Australia, 1–6/2009), ja  Singaporen kansallisessa yliopistossa.
Ventolan tutkimustyön aihepiiri on ollut monipuolinen: yleinen kielitiede, tekstilingvistiikka ja diskurssianalyysi, liike-elämän kieli, neuvottelukieli, konferenssikieli, akateeminen kommunikaatio, interkulttuurinen kommunikaatio, multimodaalinen ja multimediaalinen kommunikaatio, kirjallisuuden lingvistinen tutkimus, Australian kirjallisuus ja kulttuuri.
Suomalaisen Tiedeakatemian jäsen Ventola on ollut vuodesta 2011.
Teoksia

Monet teoksista on julkaistu tai toimitettu yhdessä professori Anna Maurasen kanssa:
E. Ventola (1987).  The Structure of Social Interaction: A Systemic Approach to Semiotics of Service Encounters. London: Pinter publishers.
E. Ventola & A. Mauranen (1990). Tutkijat ja englanniksi kirjoittaminen (Researchers and Writing in English). Helsinki: Helsinki University Press.
E. Ventola (ed.) (1991).  Approaches to Literary Analysis. Åbo: Åbo Academy Press.
E. Ventola (ed.) 1991. Functional and Systemic Linguistics. Approaches and Uses (Trends in Linguistics. Studies and Monographs, 55). Berlin: Mouton deGruyter.
E. Ventola (1992). Australialaista kertomakirjallisuutta suomeksi: bibliografia 1890-1989 jasen tulkintaa [Australian Prose in Finnish: A bibliography 1890-1989 and its interpretation]. Jyväskylä: University of Jyväskylä; Dept. of Literature.
E. Ventola & A. Mauranen (1992). Tieteellinen kirjoittaminen englanniksi: tekstilingvistinen näkökulma opetukseen (Writing Scientific English: A textlinguistic approach to its teaching) (Korkeakoulujen kielikeskuksen julkaisuja, Nro 42). Jyväskylä: The University of Jyväskylä, The National Language Centre.
E. Ventola & A. Solin (eds) (1995). Interdisciplinary Approaches to Discourse Analysis. Courant 4, Helsinki: Dept. of English, University of Helsinki.
A. Mauranen & E. Ventola (eds) (1995). Akateeminen kirjoittaminen tänään ja huomenna. – Academic Writing Today and Tomorrow. Helsinki: Helsinki University Press.
A. Mauranen & E. Ventola (eds) (1996). Akateeminen kirjoittaminen tänään ja huomenna. – Academic Writing Today and Tomorrow. Second edition. Helsinki: Helsinki University Press.
R. McConchie, E. Ventola & A. Mäkinen (eds) (1996), Finding Australia: The Australia Day Seminar in Helsinki, January 26th, 1995. Courant 4, Helsinki: Dept. of English, University of Helsinki.
E. Ventola & A. Mauranen (eds) (1996). Academic Writing: Intercultural and Textual Issues. Amsterdam-Philadelphia: John Benjamins.
W. Bublitz, U. Lenk & E. Ventola (eds) (1999). Coherence in Spoken and Written Discourse. How to create it and how to describe it. Amsterdam: Benjamins. (edited with and).
E. Ventola (2000). Discourse and Community. Tübingen: Gunter Narr.
E. Ventola , C. Shalom & S. Thompson (eds) (2002). The Language of Conferencing. Frankfurt am Main: Peter Lang.
E. Ventola  & Paola Evangelisti Allori (eds) (2002). English in Academic and Professional Settings: Description and Pedagogical Applications. Textus –  English Studies in Italy, XV, Nr. 2.
E. Ventola , C. Charles & M. Kaltenbacher (eds) (2004). Perspectives in Multimodality. Amsterdam: Benjamins.
G. Antos, E. Ventola & T. Weber (eds) (2008). Interpersonal Communication, Vol. 2 of Handbooks of Applied Linguistics. Berlin: Moutonde Gruyter.
C. Jones & E. Ventola (eds) (2008). From Language to Multimodality: New developments in the study of ideational meaning. London: Equinox.
E. Ventola & Jesus Moya (eds) (2009). The World Told and the World Shown. Basingstoke: Palgrave Macmillan.
Aiheesta muualla

Eija Ventolan Google Scholar -profiili (englanniksi) (scholar.google.com)
Eija Nivala

| Eija Nivala> Kansanedustaja |
| --- | --- |
 18.6.2018–25.6.2018  
Ryhmä/puolue:  Keskustan eduskuntaryhmä
Vaalipiiri:  Oulun vaalipiiri
Henkilötiedot
Syntynyt: 27. helmikuuta 1967 (ikä 57) Joensuu
Ammatti:  pappi
Arvonimi: rovasti
Tiedot
Puolue:  Suomen Keskusta
Eija Hannele Nivala (s. 27. helmikuuta 1967 Joensuu) on suomalainen rovasti, joka toimi Kirkon akateemiset AKI:n ja Suomen kirkon pappisliiton puheenjohtajana. Nivala on toiminut Ylivieskan kirkkoherrana 1. syyskuuta 2018 lähtien. Lisäksi hän on toiminut lyhyen aikaa Suomen Keskustan kansanedustajana kesällä 2018.
Ura

Nivala valmistui teologian kandidaatiksi Helsingin yliopistosta vuonna 1992, ja samana vuonna hänet vihittiin papiksi. Aluksi hän toimi seurakuntapastorina Sievin seurakunnassa. Vuosina 1997–2003 hän oli perheineen lähetystyöntekijänä Angolassa. Nivala aloitti Alavieskan seurakunnan kirkkoherrana vuonna 2010. Vuonna 2017 hänet siirrettiin kyseisestä virasta virkamääräyksellä Oulaisten seurakunnan kirkkoherraksi määräajaksi kesäkuun 2018 loppuun asti. Vuonna 2022 hän aloitti sijaisena Oulun tuomiokirkkoseurakunnan vs. kirkkoherrana. Sijaisuus päättyi tammikuussa 2023, mutta Nivalan virkavapaus Ylivieskan kirkkoherran virasta jatkuu 2. huhtikuuta asti.
Nivala on ollut AKI:n puheenjohtaja kausilla 2013–2014, 2015–2016 ja 2017–2018 sekä Pappisliiton puheenjohtaja kausilla 2012–2014, 2015–2016 ja 2017–2018.
Kaudella 2012–2016 Nivala oli toinen Kirkkohallituksen täysistunnon pappisjäsenistä. Kaudella 2016–2020 Nivala on Mahdollisuuksien kirkko -ryhmän varaedustaja Suomen evankelis-luterilaisen kirkon kirkolliskokouksessa.
Nivala oli eduskuntavaaleissa 2015 keskustan ehdokas ja sai 4 476 ääntä, mutta ei tullut valituksi eduskuntaan. Kansanedustaja Mirja Vehkaperä nousi kesällä 2018 Paavo Väyrysen tilalle Euroopan parlamenttiin. Nivala nousi hänen tilalleen eduskuntaan 18. kesäkuuta 2018. Hän kuitenkin erosi 25. kesäkuuta 2018, jolloin hänen tilalleen nousi Hanna-Leena Mattila. Nivala aloitti Ylivieskan kirkkoherrana 1. syyskuuta 2018. Hän on ilmoittanut, ettei Ylivieskan kirkkoherrana ole ehdolla tu­le­vis­sa edus­kun­ta-, eu­ro-, tai maa­kun­ta­vaa­leis­sa.
Vuoden 2023 eduskuntavaaleissa Nivala oli ehdolla Keskustan listalla, muttei tullut valituksi.
Nivalalla on rovastin arvonimi.
Muuta

Vuonna 2023 hän esiintyi otsikoissa vihittyään poikansa avioliittoon toisen miehen kanssa.
Ekfrasis

Thetis Hefaistoksen pajassa odottamassa Akhilleuksen uusien aseiden luovuttamista. Fresko Pompeijista, 1. vuosisata.
Ekfrasis (m.kreik. ἔκφρασις, ek + frasis > ekfrazein 'julistaa tai kutsua elotonta esinettä nimeltä') on laajassa mielessä kirjallinen ja retorinen esitystapa, jonka avulla jotain esitetään kuvallisesti tai figuratiivisesti. Ekfrasis tarkoittaa ennen kaikkea taideteoksen kirjallista kuvausta, kuvan kuvaamista, sanallista deskriptiota. Ekfrasis on siis kirjallinen keino, jossa teksti vastaa tai kuvaa toista taideteosta, hyvin usein maalausta tai veistosta.
Ekfrasis voi tarkoittaa myös  sitä, että yhden taiteen avulla selitetään tai kuvataan toista, esimerkiksi kirjallisuudessa maalausta, maalauksessa musiikkia tai musiikissa kirjallisuutta.
Kuvauksen sävy ekfrasiksessa on usein draamallinen. Antiikin Kreikassa ekfrasis viittasi minkä tahansa asian, henkilön tai kokemuksen kuvaukseen. Klassisia esimerkkejä ekfrasis-teoksista ovat Filostratos vanhemman teos Eikones ja Filostratos nuoremman samanniminen teos Eikones, jotka kuvasivat maalauksia, sekä veistoksia kuvannut Kallistratoksen Ekfraseis.
Aiheesta muualla

Siglind Bruhn: A Concert of Paintings: "Musical Ekphrasis" in the Twentieth Century personal.umich.edu. Arkistoitu 23.9.2009. Viitattu 2.1.2010. (englanniksi)
Aiheesta muualla > Esimerkkejä

Tracy Marks, The Greek God, Hephaestus, 1999 (englanniksi)
Michael Longleyn runo L. S. Lowryn maalauksesta Man Lying on a Wall (Arkistoitu – Internet Archive) (englanniksi)
John Ashbery, Self-Portrait in a Convex Mirror (englanniksi)
Eija Palosaari

Eija Palosaari (s. 29. tammikuuta 1954) on suomalainen kriisipsykologi, koulutukseltaan psykologian tohtori. Tätä ennen hän vuonna 1981 hän valmistui filosofian maisteriksi.
Palosaari sai tiedonjulkistamisen valtionpalkinnon vuonna 2008 kirjastaan Lupa särkyä. Suomen psykologiliitto palkitsi Palosaaren vuoden psykologina 2008. Palosaari on ollut useiden suuronnettomuuksien kriisihoidossa, muun muassa Jokelan koulusurmien jälkihoitoa ohjaavassa työryhmässä. Hän teki väitöskirjan 1999 Estonian onnettomuudesta. Hänen mielestään nopea psykologinen apu kriisien aikana on Suomessa hyvätasoista. Kehittämisen tarvetta on jatkoterapian saatavuudessa. Jos ihminen kohtaa järkyttäviä asioita, ovat voimakkaatkin reaktiot terveitä ja normaaleja, mutta on tärkeää etteivät ne jää päälle pitkäksi aikaa.
Teokset

Coping, merikatastrofin yhteydessä suomalaisten laivatyöntekijöiden kertomana : "Meri on suuri ja kaunis, sitä pitää kunnioittaa". Tampereen yliopisto, 1999, väitöskirja.
Lupa särkyä, kriisistä elämään, Edita, 2007.
Palkinnot ja tunnustukset

Tiedonjulkistamisen valtionpalkinto 2008 teoksesta Lupa särkyä.
Vuoden psykologi, 2008, Suomen psykologiliitto.
Gent

| Gent Stad Gent |
| --- | --- |

 lippu:  vaakuna
 Gent
 Koordinaatit: 51°03′N, 03°42′E 
Valtio:  Belgia
Maakunta:  Itä-Flanderi
Hallinto:  
 – Pormestari:  Mathias De Clercq
Pinta-ala:  
 – Kokonaispinta-ala:  156,18 km²
Väkiluku (1. tammikuuta 2019):  262 219
 – Väestötiheys:  1 585 as./km²
Postinumero:  9000–
 
 www.gent.be 
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Gent (ransk. Gand, engl. Ghent) on Itä-Flanderin (holl. Oost-Vlaanderen) maakunnan pääkaupunki Belgiassa. Se on asukasluvultaan Belgian suurin kunta ja kaupunkialueena maan kolmanneksi suurin Brysselin ja Antwerpenin jälkeen. Maantieteellisesti kaupunki sijaitsee Schelde- ja Leiejokien yhtymäkohdassa. Sen lempinimi on ”ylpeä kaupunki” (flaamiksi de fiere stede).
Gentin kaupungin nykyisellä alueella on ollut tiettävästi asutusta jo pronssikaudella johtuen alueen hedelmällisestä maaperästä sekä jokien läheisyydestä. Kaupungin historia lasketaan useimmiten alkaneen 500-luvulla, kun nykyisen keskustan alueelle perustettiin katolisia luostareita. Luostareiden ympärille alkoi kasvaa tiheämpää asutusta, ja nämä aluksi erilliset asutuskeskittymät kasvoivat hiljalleen yhteen suuremmaksi kokonaisuudeksi. Gent oli noin vuodesta 1000 aina 1200-luvun lopulle Euroopan toiseksi suurin kaupunki Pariisin jälkeen. Tuohon aikaan muun muassa Lontoo ja Moskova olivat vielä pienempiä. Historiallisesti Gent tunnetaan muun muassa keisari Kaarle V:n syntymäpaikkana sekä Gentin rauhan allekirjoituspaikkana.
Gent on tunnettu myös monitieteellisestä yliopistostaan, joka sijoittuu säännöllisesti kansainvälisissä vertailuissa maailman 150 parhaan yliopiston joukkoon Belgian toiseksi parhaana yliopistona Leuvenin yliopiston jälkeen. Gentin yliopisto on historiallisesti ensimmäinen yliopisto Belgiassa, jossa alettiin antaa opetusta vain hollannin kielellä vuodesta 1916 alkaen. Gentin yliopistossa kartoitettiin vuonna 1972 ensimmäistä kertaa maailmassa yhden geenin perimä, eli sekvensoitiin M2-bakteriofagin kuoriproteiinin geenin nukleotidijärjestys.
Vanhankaupungin näkymää.
Kellotorni
Matalalattiaraitiovaunu
Fucheng

Fucheng on Hengshuin kartassa numero 11.
Fucheng (kiinan kieli perinteinen:阜城縣; yksinkertaistettu: 阜城县; pinyin: Fùchéng Xiàn) on piirikunta Hengshuin prefektuuritason kaupungissa joka on Hebein maakunnassa Kiinassa.
Piirikunnan väkiluku oli 343 500 joulukuussa 2017.
Fuchengin piirikunta hallinnoi viittä suurkuntaa ja viittä maalaiskuntaa.
Suurkunnat:
Fucheng (阜城镇), Gucheng (古城镇), Matou (码头镇), Xiakou (霞口镇) ja Cuijiamiao (崔家庙镇)
Maalaiskunnat:
Manhe (漫河乡), Jianqiao (建桥乡), Jiangfang (蒋坊乡), Dabai (大白乡) ja Wangji (王集乡)
Eklektinen

Eklektisyys (kreikan kielen ἐκλεκτικός eklektikós 'valikoiva') kuvaa suuntausta tai teoriaa, joka yhdistelee vaikutteita eri suuntauksista tai teorioista. Eklektisyyttä voi esiintyä esimerkiksi filosofiassa ja taiteessa.
Eklektismi on suuntaus, esimerkiksi taidesuuntaus, joka yhdistelee eri suuntauksia. Eklektikko on henkilö, joka yhdistelee eri suuntauksia.
Filosofiassa ja maailmankatsomusopissa

Filosofiassa eklektismi tarkoittaa parhailta tuntuvien osien valitsemista eri filosofisten koulukuntien opeista. Eklektismi oli yleistä antiikin filosofiassa, erityisesti hellenistisessä filosofiassa sekä myöhäisantiikin aikana, sillä ajatusten poimiminen yhtä lailla esimerkiksi sekä platonistisesta, stoalaisesta että aristotelisesta ajattelusta oli mahdollista ja yleistä. Tunnettuja eklektikkoja ovat muun muassa Panaitios, Poseidonios, Cicero ja Plutarkhos sekä monet uusplatonismin edustajat. Diogenes Laertios mainitsee Potamon Aleksandrialaisen perustaneen eklektisen koulukunnan.
Maailmankatsomusten suhteen eräs esimerkki eklektisyydestä on eklektinen pakana, joka muodostaa maailmankuvansa pakana- tai muiden uskontojen osista ja/tai omista kokemuksistaan. Esimerkiksi eklektinen wicca muodostaa maailmankuvansa osin traditionaalisen wicca-perinteen mukaan, osin omien käsitystensä mukaan.
Psykologiassa

Psykologia jakautuu  erilaisiin koulukuntiin, joita harva psykologi suoraan edustaa. Moni heistä kuvaa omaavansa eklektisen näkemyksen eli pyrkii yhdistämään eri koulukuntien näkemyksiä toisiinsa. Mm. terapeuttisessa työssä toisen koulukunnan tekniikoita käytetään, vaikka itse edustaisi puhtaammin kilpailevaa koulukuntaa. Vastaavia ilmiöitä on myös muissa tieteissä.
Taiteessa

Taiteessa eklektismi tarkoittaa eri suunnista saatuja vaikutteita yhdistelevää tyyliä tai toisilta taiteilijoita saatuja tyylejä tai muita lainoja yhdistelevää tekotapaa. Antiikin reetorien mukaan mestariteos voidaan luoda yhdistelemällä suurten mestareiden teosten parhaita piirteitä. Giorgio Vasari toisti saman Taiteilijaelämäkerroissaan. Eklektismi oli suosittua 1800-luvun lopulla varsinkin arkkitehtuurissa, jossa saatettiin yhdistellä varsinkin eri kertaustyylejä, kuten uusgotiikkaa, uusklassismia tai uusrenessanssia.
Taiteessa eklektikko on taiteilija, joka yhdistelee eri taiteilijoiden tyylejä. Sanan käyttöön liittyy usein taiteilijan omaperäisyyden puutetta korostava sävy.
Aiheesta muualla

Fieser, James & Dowden, Bradley (toim.): Eclecticism The Internet Encyclopedia of Philosophy. (englanniksi)
Zeller, E.: A History Of Eclecticism In Greek Philosophy Longmans, Green, And Co. 1883. (englanniksi)
Suomen kansallismuseo Helsingissä edustaa eklektismiä arkkitehtuurissa.
Energia Yhdysvalloissa

Energia Yhdysvalloissa kuvaa Yhdysvaltojen energian ja sähkön tuotantoa ja kulututusta.
Öljy

IEA:n mukaan Yhdysvallat oli kolmanneksi suurin öljyntuottaja vuonna 2009. Se tuotti öljyä 320 Mt (8 % maailman tuotannosta).
Energiantuotanto, tuonti ja  hiilidioksidipäästöt

| Energia Yhdysvalloissa> . | Energia Yhdysvalloissa> Väestö.milj. | Energia Yhdysvalloissa> Prim. energia.TWh | Energia Yhdysvalloissa> Tuotanto.TWh | Energia Yhdysvalloissa> Tuonti.TWh | Energia Yhdysvalloissa> Sähkö.TWh | Energia Yhdysvalloissa> CO2-päästö.Mt |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 2004 | 294,0 | 27 050 | 19 085 | 8  310 | 3 921 | 5 800 |
| 2007 | 302,1 | 27 214 | 19 366 | 8 303 | 4 113 | 5 769 |
| 2008 | 304,5 | 26 560 | 19 841 | 7 379 | 4 156 | 5 596 |
| Muutos 2004-2008 | 3,6 % | -1,8 % | 4,0 % | -11,2 % | 6,0 % | -3,5 % |
 Mtoe = 11,63 TWh, Tuonti= Nettotuonti-nettovienti
Sähkö

IEA:n mukaan Yhdysvallat tuotti sähköä eniten vuonna 2008 eli yhteensä 4 344 TWh, mikä oli 21,5 % maailman sähköntuotannosta. Vuonna 2008 sähköntuotannon lähteisiin sisältyi:
2 133 TWh kivihiili
911 TWh maakaasu
838 TWh ydinvoima
282 TWh vesivoima
58 TWh öljy
Sähköntuotanto Yhdysvalloissa
George Herbig

George Howard Herbig (2. tammikuuta 1920 – 12. lokakuuta 2013) oli yhdysvaltalainen tähtitieteilijä. Hän valmistui Kalifornian yliopistosta Berkeleyssä ja työskenteli Havaijin yliopiston Tähtitieteellisessä instituutissa.
Herbig tunnetaan parhaiten Herbigin–Haron kohteista. Hän ja Guillermo Haro olivat varhaisimpia tutkijoita, jotka perehtyivät kyseiseen aiheeseen yksityiskohtaisesti.
Asteroidi 11754 Herbig on nimetty George Herbigin mukaan. Hänelle myönnettiin Helen B. Warner -palkinto 1955 ja Bruce-mitali 1980. Hän oli Yhdysvaltain kansallisen tiedeakatemian jäsen vuodesta 1964 lähtien.
Edward von Lõngus

Edward von Lõngus (nimimerkki) on virolainen sapluunatekniikkaa käyttävä taidemaalari, joka asuu Tartossa. Hänen teoksensa on saanut huomiota mediassa ja taidekriitikoilta, niitä on esitetty taidenäyttelyissä ja myydään taidehuutokaupoissa.
Häntä on verrattu Banksyyn teostensa tyylin takia. Niissä on usein poliittista ja yhteiskunnallista kommentointia, niissä käytetään Banksyn tavoin sapluunaa ja hänen identiteettinsä on tuntematon.
Edward von Lõngus sai Tarton kaupungin kulttuuripalkinnon vuonna 2014 työstään "Cannabeard and witch-hunter", jossa käytetään virolaista lastenkirjan hahmoa Sammalhabe ("Sammalparta") ja muokataan se yhteiskunnalliseksi ja kriittiseksi teokseksi huumesodasta.
Suomessa

Neljä Edward von Lõnguksen teoskokonaisuutta on Helsingin Itä-Pasilassa. Ne ovat osa Viro 100 vuotta tapahtumia. Teoksia voi katsoa animoituina älypuhelimeen ladatun AR-tekniikkaa käyttävän applikaation avulla.
Kuvia teoksista

Cannabeard and witch-hunter, 2014. Teos on maalattu Viron Korkeimman oikeuden rakennuksen vieressä olevan talon seinään Tartossa.
Keisarin uudet vaatteet, 2015. Teos julkaistiin ennen Viron 2015 eduskuntavaaleja ja aiheutti paljon kohua.
Liisu, 2017, Helsinki.
Pauliine, Leelo ja Hämar, 2017, Helsinki.
Miina & Enn, osa Miina, 2017, Helsinki.
Ats # Pets, 2017, Helsinki.
Aiheesta muualla

Taiteilijan verkkosivu
Formula-kilpailu

Nico Hülkenberg vuonna 2017.
Formula-kilpailu (Pohjois-Amerikassa engl. open-wheel racing, ’avopyöräisillä kilpailu’) tarkoittaa moottoriurheilua avopyöräisillä yksipaikkaisilla autoilla. Termi on peräisin FIA:n käyttämästä nimeämisestä toisen maailmansodan jälkeen (formulae tarkoittaa kaavoja). Parhaiten tunnettuja formula-sarjoja ovat esimerkiksi Formula 1 ja Formula E, mutta on myös useita luokkia, joiden nimessä ei ole sanaa formula (esimerkiksi GP2). Monet formula-sarjat on tarkoitettu askeleiksi korkeamman tason sarjoihin.
Kilpasarjoja ja -luokkia

Formula 1
Formula 2
Formula 3
Formula 4
Formula Ford
GP2
GP3
Indy Racing League
World Series by Renault
Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista. 
Alkuperäinen artikkeli: en:Formula racing
Käännös suomeksi
George Healis

| Mitalit> Maa:   Yhdysvallat.Miesten soutu. Olympialaiset  | Mitalit> Maa:   Yhdysvallat.Miesten soutu. Olympialaiset  | Mitalit> Maa:   Yhdysvallat.Miesten soutu. Olympialaiset  | Maa:   Yhdysvallat> Miesten soutu. |
| --- | --- | --- | --- |
|  Hopeaa | Amsterdam 1928 | perämiehetön nelikko |  |
George Albert Healis (3. kesäkuuta 1906 Philadelphia, Pennsylvania – 6. joulukuuta 1990 Fort Lauderdale, Florida) oli yhdysvaltalainen soutaja. Hän kilpaili vuoden 1928 kesäolympialaisissa Amsterdamissa ja oli siellä mukana saamassa hopeaa perämiehettömässä nelikossa. Hän saavutti elantonsa arkkitehtina.
George Herbert

George Herbert -nimisiä henkilöitä ovat olleet:
George Herbert (1593–1633), englantilainen pappi ja runoilija
George Herbert, lordi Carnavron (1866–1923), englantilainen aatelismies ja amatööriegyptologi, Tutankhamonin haudan kaivausten rahoittaja.
| --- | --- |
: Tämä on täsmennyssivu, joka luettelee monimerkityksisen käsitteen eri merkitykset tai useita eri henkilöitä. Artikkelisivuja, joiden nimessä tai tekstissä lukee ”George Herbert”, voi hakea sivunnimihaulla, laajalla sivunnimihaulla tai tekstihaulla.
Enslaved

| Enslaved |
| --- | --- |
 Enslaved Norway Rock Festival -tapahtumassa heinäkuussa 2010.
Tiedot
Toiminnassa:  1991
Tyylilaji:  black metal, viikinkimetalli, progressiivinen metalli
Kotipaikka:  Haugesund, Norja
Jäsenet:  Grutle Kjellson  Ivar Bjørnson  Arve ”Ice Dale” Isdal  Håkon Vinje  Iver Sandøy 
Levy-yhtiö:  Nuclear Blast (2008–)
Aiheesta muualla
Kotisivut
Infobox OKNimi-testi OK: 
Enslaved on norjalainen Ivar Bjørnsonin ja Grutle Kjellsonin vuonna 1991 perustama black metal -vaikutteinen viikinkimetalliyhtye.
Elokuussa 2008 yhtye solmi levytyssopimuksen Nuclear Blast Recordsin kanssa.
Tyyli

Enslavedin alkutuotanto on musiikillisesti lähellä muita norjalaisia black metal -yhtyeitä, mutta sanoitukset koko uralta ovat liittyneet viikinkimytologiaan. Nykyistä Enslavedia on luonnehdittu progressiiviseksi black metaliksi.
Jäsenet

| --- | --- |
 Nykyiset jäsenet Ivar Bjørnson – kitara  Grutle Kjellson – laulu, basso  Håkon Vinje – kosketinsoitin, puhdas laulu  Arve Isdal – kitara  Iver Sandøy – rummut :  Entiset jäsenet Trym Torson – rummut  Harald Helgeson – rummut  Dirge Rep – rummut  Freddy Bolsø – rummut  Roy Kronheim – kitara  Cato Bekkevold – rummut  Herbrand Larsen – kosketinsoitin, taustalaulu  Øyvind Madsen – kosketinsoitin (live)
Julkaisut

| --- | --- |
 Studioalbumit Vikingligr Veldi (1994)  Frost (1994)  Eld (1997)  Blodhemn (1998)  Mardraum (2000)  Monumension (2001)  Below the Lights (2003)  Isa (2004)  Ruun (2006)  Vertebrae (2008)  Axioma Ethica Odini (2010)  RIITIIR (2012)  In Times (2015)  E (2017)  Utgard (2020)  Heimdal (2023) Kokoelma-albumit Sleeping Gods – Thorn (2016) :  EP:t Hordanes Land (1993)  The Sleeping Gods (2011)  Thorn (2011)  Caravans to the Outer Worlds (2021) Split-albumit Hordanes Land (1993,  Emperor -split)  Yggdrasill (1996,  Satyricon -split)  Shining on the Enslaved (2015,  Shining -split) DVD:t Live Retalition (2002)  Return to Yggdrasill (2005) Demot Demo 1991 (1991)  Yggdrasill (1992)
Eija Palsbo

Eija (Eija-Liisa) Palsbo (23. huhtikuuta 1912 – 20. elokuuta 2002) oli suomalainen kääntäjä.
Eija Palsbo suomensi useita kirjailija Leslie Charteriksen Pyhimys-kirjoja. Hän suomensi myös muun muassa Leon Urisin ja Karen Blixenin teoksia.