stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Liuzzi-luokka

| Liuzzi-luokka |
| --- | --- |


Tekniset tiedot
Uppouma:  1 148 t (pinnalla) 1 460 t (sukellus)
Pituus:  76,10 m
Leveys:  6,98 m
Syväys:  4,55 m
Koneteho:  2 Tosi-dieselmoottoria 2 500 bhp (pinnalla) 2 Ansaldo-sähkömoottoria 1 500 hv (sukellus)
Nopeus:  18 solmua (pinnalla) 8 solmua (sukellus)
Miehistöä:  58
Aseistus
Meritorjunta:  1 × 100 mm/47 tykki 8 × 533 mm torpedoputkea
Ilmatorjunta:  2 × kaksiputkista 13,2 mm ilmatorjuntakonekivääriä
Liuzzi-luokka oli Italian kuninkaallisen laivaston neljän vuosina 1938-1940 valmistetun sukellusveneen muodostama alusluokka, jonka alukset palvelivat toisessa maailmansodassa.
Suunnittelu

Luokan alukset olivat suurennettuja Brin-luokan aluksia ja niiden valmistus alkoi 1938-1939. Alukset valmistuivat 1939-1940. Muutoksen tarkoituksena oli parantaa alusten vakautta, varustaa ne tehokkaammalla propulsiolla ja keveämmällä tornin eteen asennetulla kansitykillä. Alusten toimintamatka oli pinta-ajossa kahdeksan solmun nopeudella 11 300 merimailia ja sukellettaessa kolmen solmun nopeudella 108 merimailia.
Alukset

| Nimi | Telakka | Kölinlasku | Vesille | Valmis | Kohtalo |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| Alpino Bagnolini | Franco Tosi, Taranto | 15. joulukuuta 1938 | 28. lokakuuta 1939 | 22. joulukuuta 1939 | vallattu 11. maaliskuuta 1943 |
| Reginaldo Giuliani | Franco Tosi, Taranto | 13. maaliskuuta 1939 | 3. joulukuuta 1939 | 3. helmikuuta 1940 | vallattu 8. syyskuuta 1943 |
| Console Generale Liuzzi | Franco Tosi, Taranto | 1. lokakuuta 1938 | 17. syyskuuta 1939 | 21. marraskuuta 1939 | upotettu 27. kesäkuuta 1940 |
| Capitano Tarantini | Franco Tosi, Taranto | 5. huhtikuuta 1939 | 7. tammikuuta 1940 | 16. maaliskuuta 1940 | upotettu 15. joulukuuta 1940 |
Elle Logan

| Mitalit> Maa:   Yhdysvallat.Naisten soutu. Olympialaiset  | Mitalit> Maa:   Yhdysvallat.Naisten soutu. Olympialaiset  | Mitalit> Maa:   Yhdysvallat.Naisten soutu. Olympialaiset  | Maa:   Yhdysvallat> Naisten soutu. |
| --- | --- | --- | --- |
|  Kultaa | Peking 2008 | kahdeksikko |  |
|  Kultaa | Lontoo 2012 | kahdeksikko |  |
|  Kultaa | Rio de Janeiro 2016 | kahdeksikko |  |
| MM-kilpailut  | MM-kilpailut  | MM-kilpailut  |  |
|  Kultaa | Karapiro 2010 | kahdeksikko |  |
|  Kultaa | Bled 2011 | kahdeksikko |  |
|  Kultaa | Amsterdam 2014 | kahdeksikko |  |
|  Hopeaa | Poznań 2009 | nelonen i.p. |  |
|  Pronssia | Aiguebelette 2015 | kaksikko i.p. |  |
Eleanor "Elle" Logan (s. 27. joulukuuta 1987) on yhdysvaltalainen soutaja. Hän voitti kahdeksikossa olympiakultaa Pekingissä 2008, Lontoossa 2012 ja Rio de Janeirossa 2016. Hän voitti samassa luokassa maailmanmestaruuden Karapirossa 2010, Bledissä 2011 ja Aiguebelettessa 2015. Hän saavutti perämiehettömässä nelosessa MM-hopeaa vuonna 2009 ja perämiehettömässä kaksikossa MM-pronssia vuonna 2015. Yksikössä hän sijoittui MM-kilpailuissa viidenneksi vuonna 2013.
Liuskapyrstö

| Liuskapyrstö |
| --- | --- |

Uhanalaisuusluokitus
 Elinvoimainen  
  
Tieteellinen luokittelu
Domeeni::  Aitotumaiset Eucarya
Kunta::  Eläinkunta Animalia
Pääjakso::  Selkäjänteiset Chordata
Alajakso::  Selkärankaiset Vertebrata
Luokka::  Viuhkaeväiset Actinopterygii
Lahko::  Kiiltolahnakalat Lampriformes
Heimo::  Liuskapyrstöt  Radiicephalidae
Suku::  Radiicephalus  Osório, 1917
Laji::  elongatus
Kaksiosainen nimi
 Radiicephalus elongatus  Osório, 1917 
Katso myös
   Liuskapyrstö Wikispeciesissä   Liuskapyrstö Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OKIUCN-testi OK: 
Liuskapyrstö (Radiicephalus elongatus) on kiiltolahnakaloihin kuuluva syvänmeren kalalaji. Se on ainoa laji liuskapyrstöjen heimossa (Radiicephalidae).
Anatomia

Liuskapyrstö voi kasvaa noin 76 cm pitkäksi. Ruumiinmuodoltaan kala on pitkulainen ja litteä ja suippenee pyrstöä kohti niin että pyrstö on hyvin ohut. Punertava selkäevä on hyvin pitkä ja ulottuu päästä pyrstöön. Vatsa- ja peräevät ovat aikuisilla liuskapyrstöillä hyvin lyhyet. Väriltään laji on hopeanharmaa ja suomuja on ainoastaan kylkiviivalla. Uimarakko on liuskapyrstöllä hyvin kehittynyt ja lisäksi sillä on ruskeaa mustetta sisältävä säiliö, joka tyhjenee peräaukon kautta. Sitä se käyttää petojen sokaisemiseen. Muiden kiiltolahnakalojen tavoin liuskapyrstö pystyy työntämän yläleukansa eteenpäin.
Levinneisyys ja elintavat

Liuskapyrstöä tavataan Atlantin keski- ja itäosista Marokosta ja Azoreilta etelään Etelä-Afrikkaan sekä Tyynestämerestä Kalifornianvirran alueella sekä UUden-Guinean lähistöllä. Laji elää yli 570 metrin syvyydessä. Liuskapyrstön ravintoa ovat valokalat sekä äyriäiset.
Ljubotyn

| Ljubotyn (Люботин) |
| --- | --- |
 lippu:  vaakuna
 Ljubotyn
 Koordinaatit: 49.9462°N, 35.9283°E 
Valtio:  Ukraina
Alue:  Harkovan alue
Piiri:  Harkovan piiri
Kirjallinen maininta:  
Perustettu:  1600-luvun puoliväli
Kaupungiksi:  1938
Pinta-ala  ():  
 – Kokonaispinta-ala:  30,66 km²
Väkiluku (2021):  20 376
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Ljubotyn (ukr. Люботин, ven. Люботин, Ljubotin) on kaupunki Itä-Ukrainassa, Harkovan alueen Harkovan piirissä, 24 kilometriä aluekeskus Harkovasta länteen.
Kaupungin asukasluvuksi arvioitiin 20 376 (2021). Vuoden 2001 väestönlaskennassa kaupungin asukasluku oli 24 173. Etniseltä taustaltaan asukkaat olivat pääosin ukrainalaisia, mutta myös venäläisiä asukkaita oli.
Nykyisen kaupungin lähistöltä on löydetty skyyttien asutus, joka on saanut alkunsa toisella vuosituhannella eaa. Ljubotynin linnoitettu asutus on 25 kilometriä Harkovan länsipuolella sijaitseva arkeologinen alue. Maavallein ja puumuurein suojatussa kylässä asuttiin erityisesti 700-400 -luvuilla eaa. 1960-luvun alkupuolella tehdyistä kaivauksista löydetyt esineet osoittavat Ljubotynin olleen tuolloin pitkälle kehittynyt pronssin ja raudan valmistuksen keskus.
Historiallinen maininta vuodelta 1571. Nykyinen Ljubotunin asutus on saanut alkunsa 1600-luvun puolivälissä, jolloin sinne asettautui kasakoita ja Dneprin oikeanpuoleiselta alueelta saapuneita talonpoikia (maaorjia). 1600-luvun loppupuolella kylä tuli Harkovan rykmentin hallintaan. Vuonna 1732 asukkaita oli 808, joista 217 oli kasakoita. 1700-luvun puolivälissä Ljubotunin seutu osallistui puolalaisten sosiaalista, kansallista ja uskonnollista sortoa vastustaneisiin Haidamatštšynana-kansannousuihin (ukr. Гайдамаччина). Kirkoista nähtävyyksinä voidaan mainita Pyhän Paraskovin kirkko (1750), Kristuksen taivaaseenastumisen kirkko (1811–36, uudelleenrak. 1872) ja Pyhän Nikolauksen kirkko (1843). Rautatieasema rakennettiin vuonna 1871.
Vuosina 1923–1930 paikkakunta toimi piirikeskuksena. Kaupunkityyppisen taajaman asema 1928, kaupungiksi vuonna 1938. Vuodesta 1932 osa Harkovan aluetta. Taajaman asukkaat kärsivät holodomorin (1932-1933) ja Stalinin vainojen aikana. Toisen maailmansodan aikana fasisteiksi luonnehdittujen saksalaisten miehittämänä 20. lokakuuta 1941 – 29. elokuuta 1943.  Vuodesta 1993 alueellisesti merkittävä, hallinnollisesti alueen alainen kaupunki, Ukrainan heinäkuun 2020 aluehallinnon uudistuksesta lähtien Harkovan piiriin kuuluva kaupunki.
Osana Venäjän hyökkäyssotaa Venäjän asevoimat teki ainakin maaliskuun 28. päivänä 2022 ohjusiskun kaupunkiin, surmaten yhden ja haavoittaen seitsemää ihmistä.
Kaupungintalo.
Ljubotynin rautatieasema.
Kristuksen taivaaseenastumisen kirkko (1811–36, uudelleenrak. 1872).
Pyhän Nikolauksen kirkko (1843).
Univermag-kauppa.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Ljubotyn Wikimedia Commonsissa
Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista. 
Alkuperäinen artikkeli: uk:Люботин
| Auktoriteettitunnisteet  |
| --- | --- |
Kansainväliset:  VIAF 
Kansalliset:  Israel  Yhdysvallat 
Muut:  Encyclopedia of Modern Ukraine 
Käännös suomeksi
Lobnja

| Lobnja Ло́бня |
| --- | --- |
 vaakuna
 Moskovan alue Venäjällä, alla kaupungin sijainti alueella
 Lobnja
 Koordinaatit: 56.0114°N, 37.4749°E 
Valtio:  Venäjä
Subjekti:  Moskovan alue
Väkiluku (2010)  ():  74 350
Aikavyöhyke:  UTC+3 (MSK)
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Lobnja (ven. Ло́бня) on kaupunki Moskovan alueella Venäjällä. Se sijaitsee lähellä Kljazman tekojärveä 28 kilometriä Moskovasta pohjoiseen. Kaupungin kautta kulkee Moskovan ja Dubnan välinen rautatie. Sen lähellä on Šeremetjevon kansainvälinen lentoasema. Asukkaita on 74 350 henkeä (vuonna 2010).
Paikkakunta on saanut alkunsa vuonna 1902 rakennetusta rautatieasemasta ja sitä ympäröineistä kylistä. 1920-luvulla Lobnjan taajamaan syntyi teollisuutta. Toisessa maailmansodassa neuvostoarmeija pysäytti saksalaiset panssarivaunujoukot Lobnjan lähellä Krasnaja Poljanassa. Vuonna 1961 taajamasta tuli kaupunki. Krasnaja Poljanan taajama liitettiin siihen vuonna 1975 ja Lugovaja vuonna 1976. Nykyään Lobnjassa on mm. sähköteknistä, metalli-, rakennustarvike ja elintarviketeollisuutta.
Lobnjan rautatieaseman laitureita.
Kiovon kirkko ympäristöineen.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Lobnja Wikimedia Commonsissa
Lobnjan kaupungin sivusto (venäjäksi)
Moskovan alueen kaupungit
Litiumkloridi

| Litiumkloridi |
| --- | --- |


Tunnisteet
CAS-numero:  7447-41-8
PubChem CID:  433294
Ominaisuudet
Molekyylikaava:  LiCl
Moolimassa:  42,391 g/mol
Ulkomuoto:  Valkoisia oktaedrin muotoisia kiteitä
Sulamispiste:  613 °C 
Kiehumispiste:  1 360 °C
Tiheys:  2,068 g/cm3
Liukoisuus veteen:  63,7 g/100ml (0 °C) 130 g/100ml (95 °C)
Litiumkloridi (LiCl) on litium- ja kloridi-ionien muodostama epäorgaaninen ioniyhdiste. Yhdistettä käytetään muuan muassa litiummetallin valmistuksessa ja vettä sitovana aineena.
Ominaisuudet

Huoneenlämpötilassa litiumkloridi on valkoisia kiteitä. Yhdiste kykenee sitomaan kidehilaansa vettä ja sitä tavataan kidevedellisinä muotoina, muun muassa monohydraattina LiCl·H2O. Litiumkloridi on hyvin vesiliukoista ja väkevät vesiliuokset voivat olla sulia vielä –70 °C lämpötilassa. Litiumkloridi liukenee hyvin myös etanoliin, johon natrium- ja kaliumkloridi ovat liukenemattomia. Tätä voidaan käyttää hyväksi näiden yhdisteiden erottamiseen toisistaan.
Laimeat litiumkloridiliuokset ovat maultaan makeahkoja. Litiumkloridikonsentraation kasvaessa suolainen ja happamahko maku tulee selvemmäksi.
Valmistus

Teollisesti puhdasta litiumkloridia valmistetaan litiumhydroksidin tai -karbonaatin ja suolahappoliuoksen välisellä reaktiolla.
Käyttö

Litiumkloridin ja kaliumkloridin sulaa seosta käytetään valmistettaessa elektrolyyttisesti litiummetallia. Litiumkloridipitoisuus vaihtelee 40–60 prosentin välillä. Elektrolyysissä käytettävän litiumkloridin tulee olla suhteellisen puhdasta ja kuivaa.
Muita yhdisteen käyttökohteita ovat kuivausaineena käyttö, muiden litiumyhdisteiden tuotanto, kuivapareissa ja katalyyttinä eräissä orgaanisten yhdisteiden hapetusreaktioissa.
Aiheesta muualla

Litiumkloridin kansainvälinen kemikaalikortti
Liv (nimi)

| Liv |
| --- | --- |
Nimipäivä:   
– suomenkielinen:  –
– ruotsinkielinen:  29. toukokuuta
– ortodoksinen:  –
Muunnelmia:  –
Vastineita eri kielissä:  –
Nimen alkuperä:  norjalainen
Infobox OKNimi-testi OK: 
Liv on alun perin norjalainen naisen etunimi. Nimi johtuu todennäköisesti joko suojaa tai turvaa tarkoittavasta sanasta hlif tai elämää tarkoittavasta sanasta liv.
Suomessa nimi Liv on Digi- ja väestötietoviraston tietojen mukaan annettu vuoden 2019 loppuun mennessä noin 280 henkilöille, joista selvä enemmistö on vuoden 2000 jälkeen syntyneitä. Vuodesta 2015 lähtien Livin nimipäivä on  suomen­ruotsalaisen kalenterin mukaan 29. toukokuuta
Tunnettuja Liv-nimisiä

Liv Marie Austrem (s. 1947), norjalainen kirjailija
Liv Boeree (s. 1984), englantilainen pokerinpelaaja, malli ja televisiojuontaja
Liv Borgen (s. 1943), norjalainen kasvitieteen professori
Liv Kjersti Eikeland (s. 1979), norjalainen ampumahiihtäjä
Liv Kristine Espenæs (s. 1976), norjalainen laulaja
Liv Lisa Fries (s. 1990), saksalainen näyttelijä
Liv Glaser (s. 1935), norjalainen pianisti
Liv Hewson (s. 1995), australialainen näyttelijä
Liv Køltzow (s. 1945), norjalainen kirjailija
Liv Lindeland (s. 1945), norjalainen valokuvamalli ja näyttelijä
Liv Morgan, oik. Gionna Jene Daddio (s. 1994), ranskalainen showpainija
Liv Signe Navarsete (s. 1958), norjalainen poliitikko ja ministeri
Liv Grete Poirée (s. 1974), norjalainen ampumahiihtäjä
Liv Inger Somby (s. 1962), norjansaamelainen kirjailija ja toimittaja
Liv Strömquist (s. 1978), ruotsalainen sarjakuvapiirtäjä ja radiotoimittaja
Liv Tegengren (1905–1995), suomenruotsalainen kirjailija ja kääntäjä
Liv Tyler (s. 1977), yhdysvaltalainen näyttelijä
Liv Ullmann (s. 1938), norjalainen näyttelijä, kirjailija ja elokuvaohjaaja
Kuvitteellisia Livejä

Liv, toinen päähenkilöistä tv-sarjassa Liv ja Maddie
Lohijärven alue

Lohijärven alue (vesistöaluetunnus 67.92) on Tengeliönjoen valuma-alueessa sijaitseva toisen jakovaiheen alue, 
jonka pinta-ala on 280,37 neliökilometriä. Alueen järvisyys on 14,76 %. Vesistön alueen alarajana on Törmäniva, jonka yläpuolisen valuma-alueen pinta-ala on 2 770,96 neliökilometriä ja sen järvisyys on 9,32 %. Reitin vedet laskevat seuraavaksi Portimojärven alueeseen (67.91).
Kolmannen jakovaiheen alueita ovat seuraavat seitsemän aluetta tai valuma-aluetta :
Majamalompolon alue (67.921)
Lohijärven lähialue (67.922)
Tengeliönjoen alue (67.923)
Ajankijoen valuma-alue (67.924)
Torasjärven valuma-alue (67.925)
Merijärven valuma-alue (67.926)
Törmäsjärven valuma-alue (67.927)
Liikkeenjohdon strategia

Liikkeenjohdon strategia on eräänselvennä näkemyksen mukaan organisaation pitkän tähtäimen kehityssuunta ja -ulottuvuusselvennä, jonka avulla muuttuvassa ympäristössä saavutetaan voimavaroja ja kykyjä järjestelemällä kilpailuetu. Strategian tavoite on tyydyttää sidosryhmien odotukset.
Henry Mintzberg on jakanut strategiakäsitykset viiteen osaan:
Strategia on tarkoituksellinen suunnitelma yrityksen tulevaisuudesta
Strategia tarkoittaa yrityksen johdonmukaista – vaikka ei aina etukäteen suunniteltua – toimintaa
Strategia on yrityksen valitsema asema markkinoilla
Strategia on näkemys yrityksen tulevaisuuden tilasta
Strategia on liiketaloudellinen juoni
Strateginen päätös on tunnusomaisesti luonteeltaan monimutkainenselvennä, erityisesti jos organisaatio toimii maantieteellisesti laajalla alueella tai monella toimialalla. Strategiset päätökset tehdään usein tilanteissa, joissa tulevaisuudesta ei olla täysin varmoja, ja ne vaikuttavat organisaation toimintoihin. Ne vaativat usein yhteistyötä organisaation eri yksiköiden sekä tarjontaketjun kesken. Ne saattavat muuttaa organisaatiota merkittävästi, mikä voi olla vaikeaa organisaatiossa vallitsevan kulttuurin takia.
Liikkeenjohdon strategiaan liittyy myös läheisestiselvennä strateginen johtaminen. Alan kirjallisuudessa näitä kahta termiä käytetään usein kuvaamaan samaa aihepiiriä. Johnson et al. mukaan strateginen johtaminen tarkoittaa tulevaisuuden strategisten päätösten tekoa, näiden position ymmärtämistä sekä strategian muuttamista toiminnaksi.
Strategiaprosessi

Onnistunut strategia edellyttää sekä onnistunutta strategian luomista että sen toteuttamista. Strategiatyö on kuitenkin harvoin täysin harkittua, suunnitelmallista ja erehtymätöntä. Strategian luomista kutsutaan usein strategiaprosessiksi. Strategiaprosessin aikana analysoidaan ja pohditaan kilpailuympäristön uhkia ja mahdollisuuksia, oman yrityksen heikkouksia ja vahvuuksia - sekä sitä miten näitä yhdistellen saadaan aikaan kilpailukyky, ja kilpailijoita parempi lopputulos. Nämä näkökulmat tyypillisesti analysoidaan SWOT-analyysiä apuna käyttäen. Toinen analyysityökalu on Michael Porterin viiden kilpailuvoiman malli, jossa yritykset miettivät sekä toimittajia, asiakkaita, markkinatilannetta ja sinne pyrkiviä uusia kilpailijoita, sekä teknologisia näkökulmia ja mahdollisia korvaavia tuotteita. Strategian luomista varten tarvittavan liiketoimintatiedon keräämiseen, jalostamiseen ja jakamiseen on perustettu Business intelligence toimintoja.
Analyysien sekä johdon ja muun henkilöstön vision ja näkemysten perusteella laaditaan prosessin tuotos, eli strateginen toimintasuunnitelma, nk. strategia. Koska strategia on siis onnistunut vasta jos se saadaan toteutettua, strategiaprosessiin sisältyy henkilöstön mukaanotto päätöksentekoon, ja heidän mielipiteiden kuunteleminen. Tällä haetaan erityisesti henkilöstön sitoutumista strategian toteutukseen, hyvien ideoiden ja onnistuneen strategian luomisen lisäksi.
Richard Whittington ryhmittelee strategiaprosessiin vaikuttavat näkökulmat neljään ryhmään.
Strategiaprosessi > Klassinen näkökulma

Klassisessa näkökulmassa yrityksen ainoa strateginen tavoite on tuottaa pääomalle voittoa ja karsia tuottamattomat liiketoiminnan osat, kuten Alfred Sloan on määritellyt. Klassisesta näkökulmasta katsottuna yrityksen osat toimivat rationaalisesti. Myös yrityksen ympäristö ja eri sidosryhmät toimivat ennustettavasti ja rationaalisesti. Päätöksentekijöiden moniarvoisia sosiaalisia ja muita konteksteja ei välttämättä tiedostettu klassisen näkökulman valta-aikana 1960- ja 1970-luvuilla.
Strategiaprosessi > Evolutionaarinen näkökulma

Evolutionaarinen näkökulma poikkeaa klassisesta näkökulmasta siinä, että ympäristön tai yrityksen oman organisaation ei oleteta toimivan aina rationaalisesti. Lisäksi yrityksen markkinaa ja siellä menestymistä pidetään ainoana hyväksyttävänä tapana varmentaa tuotteen tai liiketoiminnan laatu. Evolutionaarisen strategian rakentaja ei oleta näin itsekään ymmärtävänsä markkinaa. Sen sijaan, hän hyväksyy markkinan ylimpänä auktoriteettinaan. Nimensä mukaisesti evolutionaarinen näkökulma vertaa markkinoita luontoon, missä lajit vaativat elintilansa ja sopivat olosuhteet.
Evolutionaariseen näkökulmaan kuuluu kiinteästi vaatimus erikoistumisesta (fokusoimisesta) riittävään kapeaan liiketoiminnan alaan sekä vaatimus jatkuvasta muutoksesta, koska myös markkina muuttuu jatkuvasti. Toisaalta, koska markkinaa ei voida ennustaa, on pidettävä useita liiketoiminnallisia vaihtoehtoja jatkuvasti auki, jotta yritys menestyisi myös tulevaisuudessa markkinan muuttuessa.
Strategiaprosessi > Prosessinäkökulma

Prosessinäkökulmasta katsottuna yrityksen tilannetta on mahdoton ymmärtää kokonaisuudessaan. Prosessinäkökulmasta myös markkina on epäselvä ja sitä pitää tulkita jatkuvasti; strategiaa on jatkuvasti uudistettava ja uudistukset on perusteltava markkinan (epärationaalisillakin) muutoksilla. Markkinan muutokset huomataan ensin organisaation alimmilla kerroksilla. Muutokset välittyvät määriteltyjen prosessien kautta organisaatiossa ylöspäin, ja strategisia prosesseja muutetaan edelleen havaintojen pohjalta. Yritys "ohjelmoidaan" reagoimaan markkinan muutoksiin.
Strategiaprosessi > Systeeminäkökulma

Systeeminäkökulmasta katsottuna päätöksentekijät toimivat omissa sosiaalisissa ja yhteiskunnallisissa ympäristöissään, ja voiton maksimointi ei ole heidän ainoa perusteensa päätöksille. Ympäristöjen moniarvoisuus tiedostetaan ja yrityksen strategiaa muodostettaessa otetaan huomioon yrityksen osien erilaiset toimintaympäristöt. Yritysten yhteiskunnallinen vastuu nähdään laajemmin kuin pelkkänä omistajien voiton maksimointina.
Systeeminäkökulmaan kuuluu myös vahva ymmärrys siitä, että yrityksen johtajaa motivoi vahvasti hänen oma etunsa (versus omistajien etu).
Strategian tasot

Monissa (suurissa) organisaatioissa on eri tasoisia strategioita. Yhtymästrategia (engl. corporate-level strategy) määrittelee, millä aloilla organisaatio toimii, ja miten nämä tuottavat arvoa organisaatiolle. Tämän lisäksi yhtymästrategia pohtii sitä, miten laajalla maantieteellisellä alueella organisaatio toimii, miten voimavaroja jaetaan eri yksiköiden kesken ja miten katto-organisaatio ylipäätään tuo lisäarvoa yksittäisille liiketoimintayksiköille.
Yleensä suuret organisaatiot on jaettu pienempiin strategisiin liiketoimintayksiköihin (engl. strategic business unit), joiden toimialat eroavat merkittävästi toisistaan. Jokaisella liiketoimintayksiköllä on oma toimialastrategiansa (engl. business-level strategy), joka kertoo, miten organisaatio yrittää tulla toimeen omalla toimialallaan. Toimialastrategiassa pohditaan, mitä tuotteita tai palveluita tulisi kehittää, ja miten saavutetaan etua kilpailijoihin nähden. Toimialastrategialla tulisi olla selkeä suhde yhtymästrategiaan, ja näiden kahden strategian tulisi olla toisistaan riippuvaiset.
Operaatiostrategiassa (engl. operational strategy) määrätään, miten organisaation päivittäiset toiminnot auttavat saavuttamaan yhtymä- ja toimialastrategioiden määrittämät tavoitteet. Toimintostrategiat (engl. functional strategy) taas koskettavat tiettyjä toimintoja, kuten henkilöstöhallintoa tai markkinointia.
Strateginen johtaminen > Strategisten päätösten teko

Strategisten päätösten tekoon tarvitsee ymmärtää niiden taustalla olevat yhtymä- ja toimialastrategiat. Päätökset voivat koskea esimerkiksi tuoteportfolion laajuutta tai markkinoiden laajuutta. Päätökset koskevat yleensä organisaation kehityksen suuntaa sekä sitä, miten tähän suuntaan on tarkoitus pyrkiä. Strategiatyössä voidaan käyttää apuna erilaisia strategiatyökaluja, joiden avulla voidaan hahmottaa erilaisia asioita yrityksen sisäisestä maailmasta toimialan lainalaisuuksiin. Strategisia työkaluja on kehitelty vaikka miten paljon ja kulloisenkin käytettävän työkalun valinnassa kannattaa kiinnittää huomiota siihen, että mihin ollaan pyrkimässä. Siinä missä Balanced Scorecard auttaa nykyisen liiketoiminnan tehostamisessa, antaa Sinisen meren strategia taas vastauksia pikemminkin uuden kehittämisen kannalta. Tero Vuorinen esittelee kirjassaan Strategiakirja - 20 työkalua käytetyimpiä strategiatyökaluja jakaen ne eri käyttötarkoituksiin sopiviksi.
Strateginen johtaminen > Strategian positio

Strategian position määrittävät sitä ympäröivä maailma, strategian kyvyt sekä odotukset ja tarkoitukset.
Poliittinen, taloudellinen ja sosiaalinen ympäristö, tekniikka, lait sekä luonto ovat kaikki osa strategiaa ympäröivää maailmaa. Todennäköisesti ei ole mahdollista tutkia kaikkia näistä aiheutuvia yhteisvaikutuksia, joten johdon tulisi pyrkiä erottamaan näistä merkitykselliset osa-alueet. Ympäröivä maailma voi synnyttää sekä mahdollisuuksia että uhkia organisaatiolle.
Strategian kyvyt riippuvat sen voimavarojen vahvuuksista ja heikkouksista, esimerkiksi siitä, mitkä ovat organisaation edut kilpailijoihinsa nähden. Kykyjen tiedostamisen tavoite on muodostaa kuva siitä, miten nämä rajaavat strategisia mahdollisuuksia.
Strategian tarkoitukseen vaikuttaa kysymys siitä, mitä tarkoitusta itse organisaation olisi tarkoitus palvella, ja tähän vaikuttavat sidoryhmien odotukset. Lopullinen tarkoitus määrääntyy osittain siitä, minkä sidosryhmän odotuksilla on eniten valtaa organisaatiossa, mutta myös ympäröivän maailman kulttuuri vaikuttaa tähän.
Strateginen johtaminen > Strategia toiminnaksi

Jotta strategiset päätökset kehittyvät toiminnaksi, organisaation rakenteen ja prosessien täytyy tukea päätöksiä. Tämän lisäksi päätösten tueksi tulee antaa organisaation voimavaroja: ihmisiä, tietoa, rahaa ja teknologiaa. Yleensä strateginen johtaminen vaatii organisaatiolta muutosta, ja tätä tulisi pyrkiä hallitsemaan.
Strategiset haasteet > Ajelehtiminen

Jos strategia on pitkän aikaa jatkunut lähes samanlaisena ilman suurempia muutoksia, on vaarana ajelehtiminen (engl. strategic drift), jolloin strategia ei enää vastaakaan organisaation positiota, ja kilpailukyky heikkenee. Ajelehtimista seuraa yleensä epävakaa ajanjakso, jolloin strategia muuttuu ilman selkeää suuntaa, jonka jälkeen strategia kehittyy kerralla oleellisesti. Tätä ilmiötä kutsutaan nimellä keskeytetty tasapainotila (engl. punctuated equilibrium).