stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Serbianajokoira
Ulkonäkö

Serbianajokoiran ulkonäkö muistuttaa hyvin paljon schillerinajokoiraa ja jonkin verran puolanajokoiraa. Se on vankkarakenteinen, keskikokoinen koira. Pää on litteä ja kalteva ja kallo hieman pyöristynyt. Kuono on suipponeva ja kirsu aina musta. Silmät ovat soikion muotoiset ja iirikset tummat. Korvat ovat tyypillisen ajokoiramaiset, keskikokoiset, korkealle kiinnittyneet, poskien myötäiset ja riippuvat.
Niska on voimakas ja hieman kaareutunut ja selkä lihaksikas, pitkä ja voimakas. Häntä on hieman ylöspäin kiertynyt ja selkälinjan alapuolella kannettu. Eturaajat ovat voimakkaat, lihaksikkaat ja yhdensuuntaiset lihaksikkaiden olkavarsien kanssa. Takaraajat ovat voimakkaat ja lihaksikkaat.
Karvapeite on lyhyt, karhea, runsas ja hieman tavallista pidempi raajojen takaosissa ja hännän alla. Väritys on kellanpunainen, punainen tai ruosteenruskea, joissa kaikissa on musta satula tai mantteli. Satula/mantteli kulkee selän ja niskan kautta pään yläosaan ohimolle asti. Rintakehässä sallitaan pyöreä valkoinen merkki jonka ympärysmitta on enintään 2 cm. Säkäkorkeus on 44–56 cm ja paino n. 20 kg.
Luonne ja käyttäytyminen

Rotu on sinnikäs, luotettava, kestävä ja täynnä luonnetta. Siitä voi saada hyvän seurakoiran, mutta se voi olla vaikea kouluttaa ja sen omistajalta edellytetään kärsivällisyyttä. Jos sille annetaan tilaisuus pyrkiä lauman johtajaksi, se voi olla dominoiva. Sitä kuitenkin kuvaillaan oikein ja määrätietoisesti koulutettuna miellyttäväksi ja tottelevaiseksi, ja se on erittäin kiltti ja ystävällinen.
Serbianajokoira muodostaa vahvan siteen perheensä kanssa ja tulee kohtalaisen hyvin toimeen lasten kanssa. Toisiin koiriin se tulee totuttaa oikealla tavalla, jolloin se voi tulla hyvin toimeen niiden kanssa. Se saattaa kuitenkin vaistojensa vuoksi jahdata muita lemmikkejä. Se on eloisa, mikä näkyy paitsi metsästysapajilla, myös kotielämässä. Se rakastaa kävelyitä ja leikkimistä rakkaimpien ihmistensä kanssa. Haukkuherkkyys on keskimääräisen tasolla.
Alkuperä

Rotu kuuluu ympäri Balkania levinneiden ajokoirien tyyppiin. Sen uskotaan polveutuneen foinikialaisten muinaisina aikoina alueelle jättämistä koirista. Ensimmäinen maininta siitä on 11. vuosisadalta, jolloin Frank Laska kuvaili sitä yksityiskohtaisesti muiden sen ajan ajokoirien ohella.
Serbianajokoira on säilynyt melko samanlaisena Balkanilla koko historiansa ajan, ja sen ensimmäinen rotumääritelmä kirjoitettiin vuonna 1924 nimellä balkaninajokoira. Kesti kuitenkin vuoteen 1940 ennen kuin FCI hyväksyi rotumääritelmän joka oli jo hyväksytty muualla. Koska rotu oli levinnyt eniten juuri Serbian alueelle, FCI:n vuoden 1996 kokouksessa sen nimi päätettiin vaihtaa serbianajokoiraksi.
Rotu on erittäin hyvä työkoira joka ei anna periksi ennen kuin löytää jäljittämänsä riistan.
Aiheesta muualla

United Kennel Club: Serbianajokoira. (Arkistoitu – Internet Archive) Haettu 1. heinäkuuta 2009.
Lyhyt dokumentti serbianajokoirasta
Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista. 
Alkuperäinen artikkeli: en:Serbian Hound
Serbianajokoira näyttelyssä.
Käännös suomeksi
SimBin

| SimBin |
| --- | --- |
Perustettu:  2003
Kotipaikka:   Vara, Ruotsi
Toimiala:  videopeliteollisuus
Tuotteet:  videopelit, simulaatiopelit
Kotisivu:  www.simbin.com
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
SimBin Development Team AB on ruotsalainen autopeleihin keskittynyt pelitalo. Yhtiön pääkonttori on Varassa Ruotsissa, ja sivutoimipiste Bournemothissa Englannissa. Työntekijöitä SimBinillä on ympäri maailmaa yhteensä hieman yli 50. Suurin osa heistä tekee etätyötä.
Ennen yhtiön perustamista SimBin Development Team (SBDT) teki harrastuksenomaisesti ilmaisia FIA GT -luokkaa simuloivia lisäosia, modeja, Electronic Artsin F1-2001 ja F1-2002 -peleihin. SimBinin ensimmäinen kaupallinen peli GTR - FIA GT Racing Game on lähes suoraa jatkoa näille suosituille modeille.
SimBinillä on vahvat siteet moottoriurheiluun, sillä toimitusjohtaja Henrik Roos on moninkertainen Ruotsin mestari Swedish Touring Car Championship -sarjassa ja ajaa tällä hetkellä kilpaa FIA GT -luokassa Chrysler Viper GTS-R:llä.
Yrityksen perustajat ovat aloittaneet uuden yrityksen nimellä Sector3 Studios, joka sijaitsee Lidköpingissä. Sopimussyistä SimBin on sidottu alkuperäiseen sijaintiinsa.
Yhtiön virallisilla verkkosivut on korvattu tekstillä GTR3 COMING SOON 2018, joka viittaisi kauan odotetun GTR3:n olevan vielä kehityksessä.
Kehitetyt pelit

Yhtiön kehittämät pelit ovat ajopelejä, jotka on julkaistu Microsoft Windows alustalle lukuun ottamatta Race Pro -peliä, joka on julkaistu Xbox 360 -konsolille.
GTR - FIA GT Racing Game
GT Legends
GTR 2 - FIA GT Racing Game
Race - The Official WTCC Game
Race 07 - The Official WTCC Game
Race Pro
Volvo - The Game
RaceRoom - The Game - eri kuin myöhemmin julkaistu RaceRoom Racing Experience
Kehitetyt pelit > Laajennusosat

Race 07 peliin on tehty useita laajennusosia:
GT Power Pack
GTR Evolution
Race Injection
Race On
RETRO
STCC – The Game 1
STCC – The Game 2
Kehitetyt pelit > Julkaistut pelit

Lisäksi yhtiö on julkaissut pelin Storm: Frontline Nation, jonka on kehittänyt Colossai Studios.
Aiheesta muualla

SimBin
Sector3
Silvía Night

Silvía Night (isl. Silvía Nótt) on islantilaisen näyttelijä Ágústa Eva Erlendsdóttirin esittämä hahmo, joka esiintyy Skjár 1 -televisiokanavan ohjelmassa Sjáumst með Silvíu Nótt.
TV-Ohjelma Sjáumst með Silvíu Nótt

Hahmon kehittivät televisiota varten Gaukur Úlfarsson ja Ágústa Eva Erlendsdóttir. Ohjelmassaan Silvía Night esitti julkisuudenkipeää, narsistista ja huonokäytöksistä islantilaisnuorta parodioiden nuorison huonoja tapoja ja kielenkäyttöä. Hänellä on ollut tapana haastatella ohjelmassa kadunmiehiä, jotka menevät hänen käytöksestään hämilleen. Ennen show'n ensiesitystä televisiossa ja Silvían hahmon oltua vielä tuntematon hän suututti monet ihmiset rajuilla haastatteluillaan. Sittemmin Islannin nuoriso on ottanut mallia Silvía Nightin harjoittamasta käytöksestä ja hänen viljelemistään maneereista.
Vuonna 2005 Silvía sai Edda-palkinnon (Islannin vuosittainen elokuva- ja televisioalan palkinto) vuoden parhaasta komediashowsta ja hänet valittiin vuoden televisiopersoonaksi. Helmikuussa 2006 valtakunnallisen Rás 2 -radiokanavan kuuntelijat valitsivat Silvían Islannin seksikkäimmäksi naiseksi. Ágústa Eva tuli samassa äänestyksessä neljänneksi.
Euroviisukohu

Silvía Night myös edusti maataan vuoden 2006 Eurovision laulukilpailussa kappaleella Congratulations (alun perin islanniksi nimellä Til hamingju Ísland, "Onnittelut Islanti"), mutta ei selvinnyt kilpailun finaaliin. Laulussa Silvia muun muassa ylistää itseään, mollaa mannereurooppalaisten musiikkimakua ja soittaa puhelun Jumalalle. Laulussa esiintyi myös kiroilua, joka on Euroviisujen sääntöjen vastaista. Semifinaaliesityksessä kirosanat oli korvattu toisella ilmaisulla. Myös lavaesitys oli erittäin yliampuva ja oli osittain parodia perinteisistä Euroviisu-esityksistä.
Koko Euroviisujen ajan Silvía Night aiheutti kohua ja pahennusta Ateenassa. Silvía oli roolinsa mukaisesti äärimmäisen itseriittoinen ja itserakas, mollasi kanssakilpailijoita ja ärsytti toimittajia. Silvía muun muassa haistatteli Euroviisujen tekniikasta vastanneille henkilöille, sekä antoi kohua herättäneitä lausuntoja kreikkalaisista köyhistä katulapsista paikallisessa tv-ohjelmassa. Media kritisoi ja hyökkäsi laulajaa vastaan osaksi siksi, että kaikki eivät ymmärtäneet jutun olevan vitsiä ja osaksi siksi, että he kokivat Silvian tietoisesti loukkaavan itse tapahtumaa. Silvían provosoivasta käytöksestä johtuen muun muassa kilpailujen esikarsinnan yleisöstä suuri osa buuasi ja vihelsi poikkeuksellisen äänekkäästi Islannin esitykselle.
Semifinaalitappion jälkeen Silvía jatkoi rooliaan näytellen "mielipahaansa". Hän teeskenteli lyövänsä poikaystäväänsä ja "uhkaili" itsemurhalla sillan kaiteella seisten. Lisäksi hän huuteli karkeuksia ja syljeskeli toimittajia kohti. Silvia myös haukkui Suomen edustajaa Lordia "rumiksi hirviöiksi", Hollantia edustanutta Trebleä "lehmäksi" ja Ruotsin Carola Häggkvistiä "vanhaksi, rumaksi ämmäksi".
Filmografia

Ágústa Eva on esiintynyt seuraavissa elokuvissa (ei siis Silvia Nightin roolissa)
"Country Wedding" ("Sveitabrúðkaup") Rooli: Audur
"Jar City" ("Mýrin") (2006) Rooli: Eva Lind
Silwan

Silwanin kaupunginosaa.
Silwan eli Siloa (Siiloa; arab. سلوان‎, Silwān, hepr. ‏סילואן, כפר השילוח‎, Silvan, Kfar haŠiloaḥ) on Itä-Jerusalemissa Vanhan kaupungin Lantaportin ulkopuolella ja Temppelivuoren vieressä oleva arabikaupunginosa. Siellä asuu noin 40 000 palestiinalaista. Historiallisesti kaupunginosa on sijainnut Kidronin laakson itäisellä rinteellä Giihonin lähteen yläpuolella, mutta nykyään se sijaitsee molemmin puolin laaksoa. Alueella sijaitsee Raamatussa mainittu Siloan allas.
Historia

Silwanin juutalainen historia ulottuu Raamatun aikoihin. Juutalaiset asettuivat kylään jo ennen Israelin valtion perustamista.kenen mukaan? Vuonna 1882 joukko Jemenin juutalaisia pakeni maansa vainoja ja he asettuivat ensin alueella oleviin luoliin. Myöhemmin syntyi ns. jemeniläiskylä Kfar Shiloach (Siloan kylä). Nämä juutalaiset karkotettiin arabikapinan vuosina 1936-1939 ja arabitlähde tarkemmin? ottivat haltuunsa heidän talonsa.
Historia > Arkeologiset kaivaukset

Alueella tehdään arkeologisia kaivauksia, joissa tutkitaan historiallista Daavidin kaupunkia. Paikallisten asukkaiden mukaan kaivauksilla on poliittinen tausta: Israel suunnittelisi käyttää niitä syynä vaatia aluetta itselleen ja ajaa palestiinalaiset pois Jerusalemista.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Silwan Wikimedia Commonsissa
Luca Waldschmidt

Luca Waldschmidt vuonna 2019.
Gian-Luca Waldschmidt (s. 19. toukokuuta 1996 Siegen) on saksalainen jalkapalloilija. Hän on pelipaikaltaan hyökkääjä. Hän edustaa Bundesliigassa pelaavaa Freiburgia ja on pelannut myös Saksan maajoukkueessa.
Waldschmidt nousi Eintracht Frankfurtin junioreista edustusjoukkueeseen keväällä 2015. Hän pelasi joukkueessa 15 bundesliigaottelua. Kesällä 2016 hän siirtyi Hamburger SV:hen, jossa hän pelasi kahden kauden aikana Bundesliigassa 35 ottelua ja teki niissä kaksi maalia. Kesällä 2018 Waldschmidt siirtyi Freiburgiin, jossa hän ensimmäisellä kaudellaan pelasi Bundesliigassa 30 ottelua ja teki niissä yhdeksän maalia. Kaudella 2019–2020 hän pelasi 23 liigaottelua ja teki niissä seitsemän maalia.
Waldschmidt on pelannut useissa Saksan juniorimaajoukkueissa. Alle 21-vuotiaiden EM-kilpailuissa 2019 hän oli turnauksen paras maalintekijä seitsemällä maalillaan. Saksa saavutti turnauksessa hopeaa. Saksan A-maajoukkueessa Waldschmidt pelasi ensimmäiset ottelunsa lokakuussa 2019 ystävyysottelussa Argentiinaa ja EM-karsintaottelussa Viroa vastaan sekä marraskuussa 2019 EM-karsintaottelussa Valko-Venäjää vastaan.
Luca Waldschmidtin isä Wolfgang Waldschmidt pelasi 1980-luvulla 2. Bundesliigassa Darmstadtin joukkueessa.
Sousceyrac-en-Quercy

| Sousceyrac-en-Quercy |
| --- | --- |
 Kunnantalo
 vaakuna
 Sousceyrac-en-Quercy
 Koordinaatit: 44°52′27″N, 2°02′11″E 
Valtio:  Ranska
Alue:  Oksitania
Departementti:  Lot
Arrondissementti:  Figeac
Pinta-ala:  
 – Kokonaispinta-ala:  140,3 km²
Väkiluku (2021):  1 333 
 – Väestötiheys:  9 as./km²
Kunnan numero:  46311
 
 Kunnan kotisivut 
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Sousceyrac-en-Quercy on kunta Lounais-Ranskassa Lotin departementissa Oksitanian alueella. Se sijaitsee noin 40 kilometriä Figeacin kaupungista pohjoiseen.
Sousceyrac-en-Quercyn kunta muodostettiin 1. tammikuuta 2016, jolloin viisi kuntaa Calviac, Comiac, Lacam-d'Ourcet, Lamativie ja Sousceyrac yhdistyivät.
Château de Grugnac
Château de Grugnac on rakennettu 1400-luvulla. Sen rakennuttivat Turennen varakreivit. Linna on ollut historiallisten monumenttien listalla vuodesta 1989 lähtien.
Kunnan kirkkoja

Saint-Martinin kirkko, Sousceyrac
Saint-Jean-Baptisten kirkko, Comiac
Saint-Étiennen kirkko, Calviac
Saint-Julienin kirkko, Lamativie
Marian taivaaseenottamisen kirkko, Lacam-d'Ourcet
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Sousceyrac-en-Quercy Wikimedia Commonsissa
Saloinen

| Saloinen> Entinen kunta – nykyiset kunnat: Raahe |
| --- | --- |

 vaakuna :  sijainti 
Sijainti:  64°39′00″N, 024°27′25″E
Lääni:  Oulun lääni
Maakunta:  Pohjois-Pohjanmaan maakunta
Kuntanumero:  735
Hallinnollinen keskus:  Salonkylä
Perustettu:  
Liitetty:  1973
– liitoskunnat:  Raahe Saloinen
– syntynyt kunta:  Raahe
Pinta-ala:   km²   (1.1.1972)
– maa:  248,8 km²
Väkiluku:  5 914   (31.12.1972)
– väestötiheys:  22,76 as./km²
Saloisten kirkko
Saloinen (ruots. Salois, Saloinen), aik. Salo Ol. (ei tule sekoittaa Varsinais-Suomessa sijaitsevaan samannimiseen kaupunkiin), on Pohjois-Pohjanmaalla sijainnut entinen Suomen kunta. Saloisten kunta liitettiin 1973 Raaheen. Salo oli yksi Pohjanmaan vanhoista emäpitäjistä, Salon seurakunta perustettiin 1300-luvun alkupuolella. Saloisten pyhän Olavin kirkko tiilestä on vuodelta 1932 (rakennusmestari Pekka Karvonen). Paikalla aiemmin sijainnut keskiaikainen puukirkko paloi vuonna 1930.
Saloisten naapurikunnat olivat ennen kunnan lakkauttamista Pattijoki, Pyhäjoki ja Raahe.
Saloisissa sijaitsee SSAB Europe Raahen-terästehdas.
Luonto

Saloinen eli vanha Salo sijaitsee Pohjanlahden rannalla, Raahen kaupungin eteläpuolella. Saloinen eroaa monista muista Pohjanmaan rannikkopitäjistä siten, että se ei ole syntynyt jokisuuhun tai joen varrelle, vaan sen läpi virtaa vain kaksi pienempää jokea, Piehinkijoki alueen eteläosassa sekä Haapajoki Piehingin ja Kirkonkylän välissä. Saloinen on syntynyt alueella keskiajalla sijainneen hyvän satamapaikan ympärille. Toinen eroavaisuus Saloisten luonnossa naapurikuntiin verrattuna on mäkisyys. Saloisissa ei ole niin tasaista kuin esimerkiksi Kalajoella tai Limingassa. Saloisista löytyy myös muutama matala vaara, muun muassa Laivavaara, Ukkovaara ja Pirttivaara. Alueen suurin järvi on Haapajärven tekoallas, joka laajennettiin ja padottiin aikoinaan Rautaruukin tarpeisiin. Sisämaassa, sydänmailla eli vaaroilla on edelleen laajoja asumattomia erämaita. Asutus on perinteisesti keskittynyt rannikolle sekä myöhemmin Piehinki- ja Haapajokivarteen. Maankohoaminen on muuttanut vuosisatojen kuluessa maisemaa. Kirkonkylä eli Salonkylä joka aikoinaan perustettiin suuren lahden rannalle saloon eli suureen saareen jonka kapea kannas yhdisti mantereeseen on nykyisin Salonlahden kuivuttua melkein sisämaan kylä.
Väestö

Seuraavassa kuvaajassa on esitetty Saloisten väestönkehitys kymmenen vuoden välein vuosina 1880–1970.
| Saloisten väestönkehitys 1880–1970 |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| Vuosi |  |  | Asukkaita |  |
| 1880 | 1880 |    | 1 318 | 1 318 |
| 1890 | 1890 |    | 1 351 | 1 351 |
| 1900 | 1900 |    | 1 439 | 1 439 |
| 1910 | 1910 |    | 1 528 | 1 528 |
| 1920 | 1920 |    | 2 337 | 2 337 |
| 1930 | 1930 |    | 2 496 | 2 496 |
| 1940 | 1940 |    | 2 490 | 2 490 |
| 1950 | 1950 |    | 3 029 | 3 029 |
| 1960 | 1960 |    | 3 274 | 3 274 |
| 1970 | 1970 |    | 5 253 | 5 253 |
Lähde: Tilastokeskus.
Vuonna 1912 Pattijoesta liitettiin Saloisiin alue, jossa oli 623 asukasta.
Vuosien 1960 ja 1970 taajamarajauksissa Saloisten ainoa taajama oli kirkonkylä, jossa oli 1 327 asukasta vuonna 1960 ja 2 330 asukasta vuonna 1970. Lisäksi Raahen keskustaajama ulottui vuonna 1970 osittain, 144 asukkaan verran Saloisten puolelle.
Nykyaika

Nykyajan Saloisissa iso osa asukkaista, varsinkin kirkonkylällä ja sen naapurikylillä, saa toimeentulonsa teollisuudesta. Tärkein työnantaja on oman kylän terästehdas eli Rautaruukki, joka nykyisin tunnetaan nimellä SSAB Europe Raahe (ent. Ruukki).  Paljon käydään töissä myös Raahen kaupungissa. Maa- ja metsätalous on edelleen tärkeä elinkeino erityisesti pienemmillä kylillä. 1970-luvulta alkaen on lakkautettu monia tiloja, toisaalta  varsinkin viime aikoina jäljelle jääneitä on laajennettu. Kuntaliitoksen myötä Saloisista on vähitellen hävinnyt iso osa kunnan tarjoamista palveluista muun muassa kunnanvirasto, kirjasto, lukio, moni koulu on lakkautettu, myös Kirkonkylän ala-aste ja viimeksi terveysasema. Seurakunnan palvelut ovat säilyneet paremmin muun muassa seurakuntakoti on peruskorjattu ja laajennettu. Saloisten asukasluku on pysynyt 2000-luvulla varsin vakaana. Nykypäivän saloistelainen asuu yleensä omakotitalossa, rivitaloja on vain muutamia Kirkonkylällä eli Salonkylällä ja Savolahdessa, Ollinsaaressa on kerrostaloalue, myös Satamakankaalla on muutama kerrostalo jotka ovat SSAB:n konttoreina. Kyläyhdistystoiminta on viime aikoina ollut vilkasta ja tuloksellista, Haapajoki-Arkkukari valittiin vuonna 2007 Pohjois-Pohjanmaan vuoden kyläksi.
Teollisuus

Raahen Laivakankaalla sijaitsee kultakaivos. Kultakaivos oli Nordic Mines Oy:n omistuksessa, kunnes sen toiminta lopetettiin vuonna 2014. Kaivos ei ole enää toiminnassa, mutta kaivannot ja infrastruktuuri ovat edelleen tallella Mattilanperällä. Otso Gold on nykyinen kaivosyrittäjä kyseisellä alueella.
Kylät

Saloinen jakaantuu neljään maarekisterikylään, jotka ovat: Palo, Piehinki, Saloinen eli Salo ja Savolahti. Muita kyliä ovat Arkkukari, Haapajoki, Honganpalo, Hurnasperä, Aunolanperä, Ketunperä, Koskenkorva, Kultalanperä, Leinoperä, Mattilanperä, Ollinsaari, Peltomaanperä, Romuperä, Satamakangas, Siniluoto, Tarpio, Tokolanperä, Ylipää ja Äyrinmäki.
Kylät > Kyläyhdistykset

Haapajoki-Arkkukarin Kyläyhdistys ry
Mattilanperän kyläyhdistys ry
Ollinsaaren asukasyhdistys
Palonkylän Asukasyhdistys ry
Piehingin Kyläyhdistys ry
Saloisten kylän asukasyhdistys ry
Vuonna 2007 Haapajoki-Arkkukari valittiin Pohjois-Pohjanmaan vuoden kyläksi.
Nähtävyyksiä

Saloisten Pyhän Olavin kirkko, rakennettu 1932.
Keskiaikaiset alttarikaapit ja puuveistokset sekä kirkon muu keskiaikainen esineistö.
Kellotapuli 1700-luvulta, puinen, Kuningas Kustaa III luonnostelema.
Saloisten kotiseutumuseo Arkkukarissa.
Kettukankaan kivikautinen muinaisjäännealue Mattilanperällä.
Tervakankaan rautakautinen kalmisto Leinoperällä.
Kivirakankankaan pyyntikuopat Ketunperällä.
Jätinkirkkoja muun muassa Laivavaaralla, Kettukankaalla ja Pikkujakenarolla.
Lisäksi runsaasti muita esihistoriallisia kohteita.
Evankelisen herätysliikkeen perustajan Hedbergin syntymäkoti Savolahdessa.
Savolahdesta kirkonkylän kautta etelään johtava vanha maantie eli niin sanottu Suuri rantatie.
Janssonin taidegalleria Piehingissä.
Pohjanmaalle epätyypilliset vaaramaisemat.
Aittalahden lintutorni ja luontopolku.
Urheiluseuroja

Saloisten reipas, Saloisten Salama, Saloisten viesti.
Tunnettuja saloistelaisia

Jenni Alexandrova, tv-persoona
Fredrik Gabriel Hedberg, evankelisen herätysliikkeen perustaja
Katja Hänninen, kansanedustaja
Johan Kelhälä, valtiopäivämies
Inkeri Kerola, kansanedustaja
Antti Kinnunen, kansanedustaja
Martti Levón, professori, kirjailija ja kotiseutuharrastaja
Jaakko Saariaho, opettaja ja kansanedustaja
Asser Siuvatti, pääluottamusmies ja poliitikko
Thomas Stenbäck, kirkkoherra ja historioitsija
Ljungo Tuomaanpoika, kirkkoherra, lainkääntäjä
Aiheesta muualla

Raahen kylät ry:n kotisivut.
Raahen kaupungin kotisivut.
Saloisten kunnan rajat vuoden 1960 tilastokartassa.
Shane van Gisbergen

Shane van Gisbergen vuonna 2020.
Shane van Gisbergen (s. 9. toukokuuta 1989 Auckland, Uusi-Seelanti) on uusiseelantilainen moottoriurheilija.
Ura

Shane van Gisbergenin ura alkoi kartingista, jossa hän ajoi vuosina 1998-2004. Tämän jälkeen van Gisbergen siirtyi vuonna 2004 Uuden-Seelannin Formula First Championship -sarjaan, sijoittui ensimmäisenä vuonna sarjan kolmanneksi ja seuraavana vuonna hän voitti koko sarjan mestaruuden. Vuonna 2006-07 van Gisbergen ajoi Toyota Racing Series -sarjaa ja sijoittui sarjan toiseksi.
Vuodesta 2007 van Gisbergen on ajanut Australian Supercars Championship -sarjassa. Hän on voittanut sarjan mestaruuden vuosina 2016, 2021 ja 2022.
Lisäksi van Gisbergen on kilpaillut erilaisissa urheiluautosarjoissa Euroopan ja Amerikan puolella kuten Blancpain GT Series Endurance Cup ja United SportsCar Championship -sarjoissa. Vuonna 2015 van Gisbergen sijoittui Blancpain GT Series Endurance Cup -sarjassa neljänneksi ja vuonna 2016 hän voitti koko sarjan mestaruuden yhdessä Rob Bellin ja Côme Ledogarin kanssa.
Gisbergen on osallistunut eri kestävyyskisoihin kuten Bathurstin 12 tunnin ajoon, jonka hän voitti vuonna 2016. Lisäksi van Gisbergen on osallistunut urallaan Span 24 tunnin ajoon, Daytonan 24 tunnin ajoon ja Le Mansin 24 tunnin ajoon.
Aiheesta muualla

Shane van Gisbergen Driverdb-sivustolla (englanniksi)
Luzonin maanjäristys

| Luzonin maanjäristys |
| --- | --- |

Päivämäärä:  16. heinäkuuta 1990
Magnitudi:  7,8 (Mw)
Syvyys:  25
Episentrumin sijainti:  15.68°N, 121.17°E
Maat, joihin vaikutukset ulottuivat:   Filippiinit
Henkilövahingot:  1 621 kuollutta
Luzonin maanjäristys tapahtui Luzonin tiheään asutulla saarella Filippiineillä 16. heinäkuuta 1990 kello 16.30 paikallista aikaa. Pahiten kärsivät Baguio City, La Unionin rannikkoalue ja Dagupan City. Myös Bataanin provinssissa ja Manilan metropolialueella sattui aineellisia vahinkoja.
Aiheesta muualla

"The July 16 Luzon Earthquake: A Technical Monograph" (Arkistoitu – Internet Archive)
Sibiu

| Sibiu Hermannstadt |
| --- | --- |
 Kaupungin historiallinen keskus
 lippu:  vaakuna
 Sibiu
 Koordinaatit: 45°47′45″N, 24°09′08″E 
Valtio:   Romania
Piirikunta:  Sibiu
Ensimmäinen asiakirjamaininta:  1191
Hallinto:  
 – Pormestari:  Astrid Fodor
Pinta-ala:  
 – Kokonaispinta-ala:  122 km²
Korkeus:  432 m
Väkiluku (2011):  147 245
 – Väestötiheys:  1 206,9 as./km²
Aikavyöhyke:  UTC+2
 – Kesäaika:  UTC+3
 
 www.sibiu.ro 
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Sibiu Karpaattien vuoristoa vasten.
Sibiu (saks. Hermannstadt, unk. Nagyszeben) on kaupunki Transilvaniassa, Romaniassa. Sibiu on samannimisen piirikunnan pääkaupunki. Vuoden 2011 väestönlaskennan mukaan siellä asui 147 245 asukasta.
Historia

Kaupunki on perustettu 1199. Kaupunki kuului ensimmäiseen maailmansotaan asti Itävalta-Unkariin. Rauhanteossa se liitettiin Romaniaan, mutta väestöstä oli edelleen huomattava osa saksan- ja unkarinkielistä. Vielä vuonna 1950 kaupungin asukkaista 80 % oli saksankielisiä.
1990-luvulla saksalaisväestö siirtyi sankoin joukoin Saksaan. Monet saksalaiset lähtivät kommunismia pakoon. Nykyisistä asukkaista 95 % on etnisiä romanialaisia. Saksalaisia on enää pari prosenttia.
Maantiede

Sibiu sijaitsee lähellä Romanian maantieteellistä keskipistettä. Vuoret ympäröivät kaupunkia, ja sieltä on noin 20 km Făgăraş-vuorille, 12 km Cibin-vuorille ja 15 km Lotrului-vuorille. Cibinjoki virtaa kaupungin halki.
Talous

Kaupungissa valmistetaan autonosia, koneita, tekstiileitä ja elektroniikkaa. Siemensillä on siellä tuotantolaitos.
Liikenne

Sibiussa on kansainvälinen lentokenttä, josta on yhteyksiä Saksaan, Itävaltaan ja Espanjaan sekä muihin Romanian kaupunkeihin. 
Kaupungin läpi kulkee kaksi Eurooppatietä, E68 ja E81. Sillä on kolme rautatieasemaa, ja InterCity-junayhteydet muualle Romaniaan. Paikallisliikennettä hoitavat yksi raitiovaunulinja, viisi johdinautolinjaa ja noin 25 paikallisbussia.
Kulttuuri ja nähtävyydet

Nähtävää kaupungissa on esimerkiksi linnoitettu keskiaikainen keskusta, Romanian vanhin taidemuseo Brukenthal (perustettu 1817), Kansanperinteen museo ja kansainvälinen teatterifestivaali.
Sibiu oli Euroopan kulttuuripääkaupunki 2007. Se pyrkii Unescon maailmanperintökohteeksi.
Aiheesta muualla

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
Webcam
http://www.sibiu2007.ro
http://www.romanianmonasteries.org/romania/sibiu