stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Ludvig Mylius-Erichsen

| Ludvig Mylius-Erichsen |
| --- | --- |
 Ludvig Mylius-Erichsen
Henkilötiedot
Syntynyt: 1872
Kuollut: 1907 (34–35 vuotta)
Kansalaisuus:  Tanska
Ammatti:  tutkimusmatkailija, kirjailija
Kirjailija
Äidinkieli: tanska
Tuotannon kieli: tanska
Aiheesta muualla
Löydä lisää kirjailijoitaKirjallisuuden teemasivulta
Ludvig Mylius-Erichsen (1872–1907) oli tanskalainen kirjailija ja Grönlannin-tutkija. Mylius-Erichsen johti 1902–1904 tanskalaista tieteellistä Grönlannin-retkikuntaa Grönlannin länsirannikolla ja 1906 itärannikon pohjoisosia tutkimaan lähtenyttä Danmark-retkikuntaa.
Mylius-Erichsen lähti Grönlannin itärannikon retkellään Danmark-aluksen talviasemalta Kap Bismarckin luota tanskalaisen Niels Peter Høeg Hagenin ja grönlantilaisen Jørgen Brønlundin kanssa maaliskuussa 1907 retkelle pohjoiseen. Retkellä hän kartoitti muun muassa Tanskan-vuonon. Paluumatkalla retkikunnan kaikki kolme osallistujaa kuolivat aluksellaan. Seuraavana keväänä muut retkikunnan jäsenet löysivät Brønlundin ruumiin ja Mylius-Erichsenin päiväkirjan. Mylius-Erichsenin muut havainnot ja muistiinpanot pelasti 1910 Alabama-retkikunnan johtaja Ejnar Mikkelsen. Mylius-Erichsenille ja hänen kahdelle toverilleen pystytettiin 1912 Kööpenhaminaan muistopatsas.
Vuosien 1902–1904 retkikunnan jäseniä vasemmalta: Knud Rasmussen, Mylius-Erichsen, Osaqaq ja Jørgen Brønlund.
Mylius-Erichsen julkaisi näytelmän Tatere (1898), kuvaukset Strandingshistorier (1901) ja Nye Strandingshistorier (1905) sekä ensimmäisellä Grönlannin-matkallaan runoilemansa teoksen Isblink (1904).
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Ludvig Mylius-Erichsen Wikimedia Commonsissa
Lorangin kieli

| Lorang> Tiedot |
| --- | --- |
Alue:  Indonesia
Virallinen kieli:  ei virallista asemaa
Puhujia:  220 (2011)
Kielitieteellinen luokitus
Kielikunta:  austronesialaiset kielet
Kieliryhmä:  malaijilais-polynesialaiset kielet
ISO 639-3:  lrn
 Ohje 
Lorang on malaijilais-polynesialainen kieli, jota puhutaan Arusaarilla itä-Indonesiassa. Puhujia oli vuonna 2011 vain 220, mutta Ethnologuen mukaan kielen käyttö on voimakasta. Lorangin kielessä on yhtäläisyyksiä samoilla saarilla puhuttuihin koban ja dobelin kieliin. Lorangin puhujat osaavat myös paikallisia kieliä tai dobelia.
Lilla Nygatan

Lilla Nygatania kaakkoon päin, taustalla häämöttää Södermalm.
Lilla Nygatan on Tukholman vanhassakaupungissa sijaitseva suora katu, joka kulkee Munkbronilta Kornhamnstorgille. Se muodostettiin vuoden 1625 suurpalon jälkeen ja sen rinnalla kulkee Stora Nygatan.
Kuvia

Lilla Nygatan 5:n perustuksista löydettiin vuonna 1937 Ruotsin historian suurin hopea-aarre, Loheskatten.
Ravintola Leijontornet on saanut nimensä paikalla keskiajalla sijainneesta kaupunginmuuriin kuuluneesta puolustustornista.
Lilla Nygatan 6:ssa toimii Postimuseo.
Lilla Nygatan 8:ssa asui Ruotsin ensimmäinen naispuolinen toimittaja Wendela Hebbe.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Lilla Nygatan Wikimedia Commonsissa
Loran

LORAN-C-Signal
Kauppalaivoissa käytettävä LORAN-C vastaanotin
Loran (lyhenne sanoista long range navigation) on toisen maailmansodan aikana kehitetty radioaaltoja hyväksi käyttävä paikantamisjärjestelmä. Se toimi taajuuksilla 1,75; 1,85; 1,9 ja 1,95 MHz. Loranin kantama oli noin 1 000 kilometriä lähettimistä. Kun 1950-luvulla kehitettiin Loran-C paikantamisjärjestelmä, tästä ensimmäisestä Loranista tuli Loran-A. Se poistui käytöstä 1980-luvulla.
Loran-C toimii 100 kHz:n taajuudella ja on edelleen käytössä USA:ssa, Kanadassa, Pohjois- ja Itä-Euroopassa, Venäjän länsiosissa (Tšaika-nimellä) sekä rajoitetusti Kaukoidässä. LORAN-C:n paikannustarkkuus on parhaimmillaan sadan-parin sadan metrin luokkaa. On mahdollista, että LORAN-C lopetetaan Euroopassa kunhan Galileo-järjestelmä on saatu toimintaan.
LORANin rinnalla käytettiin pitkään kolmatta järjestelmää eli OMEGAa; se toimi samalla periaatteella, mutta sen lähetinasemia oli vain kahdeksan eri puolilla maailmaa. Laite kuunteli koko ajan vähintään kahta asemaa ja suoritti paikannuksen sen perusteella. Laitteiston käyttö loppui vuonna 2009 sen käytyä tarpeettomaksi.
LORAN-lähetysasemat maailmalla
Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
Litiumtetrafluoroboraatti

| Litiumtetrafluoroboraatti |
| --- | --- |

Tunnisteet
CAS-numero:  14283-07-9
PubChem CID:  4298216
Ominaisuudet
Molekyylikaava:  LiBF6
Moolimassa:  93,751
Ulkomuoto:  Valkoista kiteistä ainetta
Tiheys:  2,09 g/cm3
Liukoisuus veteen:  Liukenee veteen
Litiumtetrafluoroboraatti (LiBF4) on litium- ja tetrafluoroboraatti-ionien muodostama epäorgaaninen ioniyhdiste. Yhdistettä käytetään reagenssina ja katalyyttinä orgaanisen kemian synteeseissä ja elektrolyyttinä litiumioniakuissa.
Ominaisuudet

Huoneenlämpötilassa litiumtetrafluoroboraatti on valkoista kiteistä ainetta. Se imee kiderakenteeseensa vettä eli on hygroskooppista. Yhdiste liukenee erittäin hyvin veteen ja moniin orgaanisiin liuottimiin kuten metanoliin, eettereihin, asetonitriiliin ja propyleenikarbonaattiin.
Valmistus ja käyttö

Litiumtetrafluoroboraattia muodostuu sivutuotteena valmistettaessa diboraania litiumhydridistä ja booritrifluoridista. Sitä voidaan valmistaa myös neutraloimalla litiumhydroksidia fluoriboorihapolla.
Litiumtetrafluoroboraattia käytetään orgaanisen kemian synteeseissä muun muassa Lewis-happona, katalyyttinä Diels–Alder-reaktioissa, asetaalien hydrolyyseissa ja eräissä toisiintumisreaktioissa. Litiumtetrafluoroboraattia voidaan myös käyttää elektrolyyttinä litiumioniakuissa. Sen etuna moniin muihin elektrolyyttimateriaaleihin verrattuna on alhaisempi myrkyllisyys ja korkeampi turvallisuus. Litiumheksafluorofosfaattiin verrattuna sen etuna on parempi teho korkeammissa ja matalammissa lämpötiloissa sekä suurempi kosteudenkesto, mutta huonona puolena on sen huonompi sähkönjohtavuus.
Louie Louie

Louie Louie on Richard Berryn rockkappale vuodelta 1955. Sitä ovat versioineet sadat pop- ja rockartistit. Laulu on kirjoitettu jamaikalaisen balladin tyyliin, ja se kertoo jamaikalaisesta merimiehestä, joka palaa kotisaarelleen tapaamaan rakastettuaan.
Tunnetuimman version kappaleesta on levyttänyt The Kingsmen vuonna 1963. Single nousi parhaimmillaan Billboardin Hot 100 -listalla sijalle kaksi. The Kingsmenin versio on Rolling Stone -lehden vuoden 2004 500 Greatest Songs of All Time -listalla sijalla 55. Verkkosivusto Acclaimed Music, joka tilastoi musiikkikriitikoiden arvioita kaikkien aikojen kappaleista, sijoittaa ”Louie Louien” yhdenneksitoista.
Muita ”Louie Louien” levyttäneitä artisteja ja yhtyeitä ovat muun muassa The Beach Boys (1963), Toots and the Maytals (1973), Motörhead (1978), The Fat Boys (1988) ja Robert Plant (Wayne’s World 2:n soundtrackillä 1993).
Motörheadin versio

| ”Louie Louie” Motörhead |
| --- | --- | --- |

Singlen tiedot
 Albumilta: Overkill (uudelleenjulkaistu)
 Äänitetty : Wessex Studios, Lontoo 1977
 Julkaistu: 30. syyskuuta 1978
 Tuottaja(t): Neil Richmond Motörhead
 Tyylilaji: hard rock heavy metal
 Kesto: 02.47
 Levy-yhtiö: Bronze Records EMI
Motörheadin muut singlet
| ”Motörhead” 1977 | ”Louie Louie” 1978 | ”Overkill” 1979 |
Louie Louie on brittiläisen heavy metal -yhtyeen Motörheadin kolmas single. Kappaletta ei ole alun perin julkaistu millään yhtyeen studioalbumilla.
Singlen B-puolena oli kappale ”Tear Ya Down”. Singlen takaosassa lukee kyökkilatinan termi ”NIL ILLEGITIMUM CARBORUNDUM”, joka on tarkoitettu tässä yhteydessä tarkoittamaan humoristisesti ”älä anna paskiaisten repiä sinua maahan”.
Kappaleet

Louie Louie – 2.47 (säv. Richard Berry)
Tear Ya Down – 2.44
Kokoonpano

Lemmy Kilmister – basso, laulu
Eddie Clarke – kitara
Phil Taylor – rummut
Loranthus kaoi

| Loranthus kaoi> Tieteellinen luokittelu |
| --- | --- |
Domeeni::  Aitotumaiset Eucarya
Kunta::  Kasvit Plantae
Alakunta::  Putkilokasvit Tracheobionta
Kaari::  Siemenkasvit Spermatophyta
Alakaari::  Koppisiemeniset Magnoliophytina
Luokka::  Kaksisirkkaiset Magnoliopsida
Ylälahko::  Santalanae
Lahko::  Santalales
Heimo::  Loranthaceae
Suku::  Loranthus
Laji::  kaoi
Kaksiosainen nimi
 Loranthus kaoi  (J.M.Chao) H.S.Kiu 
Infobox OKNimi-testi OK: 
Loranthus kaoi on Loranthaceae-heimoon kuuluva kasvilaji. Se on pensasmainen laji, joka kasvaa noin 30 cm korkeaksi. Lehtiruodit ovat 6–7 mm pitkiä. Lehtilavat ovat muodoltaan soikeita tai puikeita, 3–4 cm pitkiä ja 1–2 cm leveitä. Kukintona on 2–3 cm pitkä terttu, jossa on 10–20 kukkaa. Kukat ovat kaksineuvoisia ja laji kukkii helmi–kesäkuussa. Hedelmänä on pieni, kellertävä marja ja laji tuottaa hedelmiä elo–joulukuussa.
Loranthus kaoi -lajia kasvaa Taiwanin saarella vuorten rinteillä 800–2300 metrin korkeudessa. Laji kasvaa  loiskasvina muiden Loranthaceae-heimoon kuuluvien lajien pinnoilla. Loranthus kaoi loisii muun muassa  Taxillus liquidambaricola, Taxillus nigrans ja Taxillus sutchuenensis -lajeilla.
Littlest Pet Shop

Littlest Pet Shop on Hasbron luoma lelusarja, joka käsittää yli kolmetuhatta eläintä, kissoista muurahaiskarhuun ja laamaan. Lemmikeiden mukana tulee asusteita, leluja, ruokaa ja muita tarvikkeita. Niille on myös useita erilaisia taloja. Ensimmäisillä lemmikeillä oli tassussaan vaaleanpunainen magneetti ja silmät, joissa oli pallokuviot. Sitten tulivat myyntiin lemmikit, joilla oli sininen pieni magneetti ja silmissä erilaisia kuvioita. Sitten niillä oli kiiltävät pallokuvioiset silmät, tassussa reikä ja jossain kohtaa lemmikkiä lukee LPS eli Littlest Pet Shop. Nykyään on myynnissä lemmikkejä, joilla on myös pallokuviot silmissä, mutta niillä on reikiä ympäri kehoa, joihin voi laittaa vaatteita kiinni, sekä niiden takaraivossa lukee LPS eli Littlest Pet Shop.
Littlest Pet Shop -leluille saa myös ostettua taloja, joissa voi leikkiä näillä eläinleluilla.
Littlest Pet Shop -lemmikkejä on myös pehmoleluina ja virtuaalilemmikkeinä. Nintendolle on ilmestynyt useita erilaisia Littlest Pet Shop -pelejä (mm. Nintendo DS Lite).
Lisäksi lemmikeistä on tehty ohjelma Hub-kanavalle, jota on näytetty  Suomessa MTV Juniori -kanavalla.
Aiheesta muualla

Littlest Pet Shop Hasbron sivuilla (Arkistoitu – Internet Archive)
Long John Baldry

| Long John Baldry |
| --- | --- |

Henkilötiedot
Syntynyt: 12. tammikuuta 1941
Kuollut: 21. heinäkuuta 2005 (64 vuotta)
Muusikko
Taiteilijanimi:  Long John Baldry 
Aktiivisena:  1960-luku–2005
Tyylilajit:  blues
Soittimet:  laulu kitara
Yhtyeet:  Blues Incorporated Steampacket Bluesology
Levy-yhtiöt:  Warner Music Group
Aiheesta muualla
www.longjohnbaldry.com
  [ Muokkaa Wikidatassa ] [ ohje ]  
John William Baldry, joka tunnetaan paremmin nimellä Long John Baldry (12. tammikuuta 1941 – 21. heinäkuuta 2005) oli brittiläinen  blueslaulaja. Hän sai lempinimensä, koska hänen pituutensa oli yli kaksi metriä. Hän aloitti uransa Britanniassa 1960-luvulla mutta muutti 1970-luvun lopulla Kanadaan, jossa vietti lopun elämäänsä. Suomessa hänen tunnetuimmat levytyksensä ovat ”You've Lost That Lovin' Feelin'” ja ”Let the Heartaches Begin”. Vuonna 1968 hän levytti hitin ”Mexico”, joka oli Ison-Britannian olympiajoukkueen tunnuslaulu Meksikon olympialaisissa.
Baldryn ensimmäisissä yhtyeissä soittivat muun muassa Rod Stewart, Elton John ja Mick Jagger. Elton John otti myöhemmin taiteilijanimensä Long John Baldrylta ja saksofonisti Elton Deanilta.
1980-luvulla Baldry alkoi työskennellä myös ääninäyttelijänä. Hänen tunnetuin ääniroolinsa oli tohtori Robotnik vuonna 1993 esitetyssä piirrossarjassa Adventures of Sonic the Hedgehog.
Diskografia

Long John's Blues (United Artists, 1964)
Looking at Long John (United Artists, 1966)
Let the Heartaches Begin (Pye, 1968)
Let There Be Long John (Pye, 1968)
Wait For Me (Pye, 1969)
It Ain't Easy (Warner Brothers, 1971)
Everything Stops for Tea (Warner Brothers, 1972)
Mar Y Sol: The First International Puerto Rico Pop Festival (Atco, 1972)
Good To Be Alive (GM, 1973)
Welcome To Club Casablanca (Casablanca, 1976)
Baldry's Out! (EMI, 1979)
Long John Baldry (EMI, 1980)
Rock With The Beat (EMI, 1982)
Silent Treatment (Musicline, 1986)
A Touch Of Blues (Musicline, 1989)
It Still Ain't Easy (Stony Plain, 1991)
On Stage Tonight: Baldry's Out! (Hypertension, 1993)
A Thrill's a Thrill: The Canadian Years (1995)
Right To Sing The Blues (Hypertension, 1997)
Long John Baldry Trio-Live (Hypertension, 2000)
Remembering Leadbelly (Stony Plain Records, 2002)
Aiheesta muualla

Long John Baldryn muistokirjoitus Helsingin Sanomissa
Kotisivu
Lorenz-Günther Köstner

| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |

Henkilötiedot
Koko nimi: Lorenz-Günther Köstner
Syntymäaika: 30. tammikuuta 1952 (ikä 72)
Syntymäpaikka: Wallenfels, Baijeri, Saksa
Seura
Seura: –
Tehtävä: Päävalmentaja
Junioriseurat
:  FC Wallenfels
Seurat
| Vuodet | Seura | O (M) |
| 1970–1971 1971–1973 1973–1975 1975–1977 1977–1981 |  FC Bayern Hof  VfB Helmbrechts  Borussia M'Gladbach  Bayern Uerdingen  Arminia Bielefeld |  |
Valmennusura
1982–1986 1986–1989 1989 1989–1990 1990–1993 1993–1994 1994–1997 1997–1998 1998–2001 2002–2004 2006 2006–2007 2009–2013 2010 2012 2014:  FC Bayern Hof  SSV Reutlingen  SC Freiburg  Hessen Kassel  VfB Stuttgart (apuv.)  Stuttgarter Kickers  SpVgg Unterhaching  1. FC Köln  SpVgg Unterhaching  Karlsruher SC  TSG 1899 Hoffenheim  Rot-Weiss Essen  VfL Wolfsburg II  VfL Wolfsburg  VfL Wolfsburg  Fortuna Düsseldorf
Lorenz-Günther Köstner (s. 30. tammikuuta 1952) on saksalainen jalkapallovalmentaja ja entinen pelaaja.
Ura pelaajana

FC Wallenfelsissä juniorivuotensa pelannut Köstner aloitti ammattilaisuransa 1970/71 SpVgg Bayern Hofissa. Hän edusti Hofia yhden kauden siirtyen 1971 kahdeksi kaudeksi VfB Helmbrechtsiin. 1973 Köstner siirtyi Borussia Mönchengladbachiin ja hän voitti seuran paidassa Bundesliigan mestaruuden ja UEFA Cupin kaudella 1974/75.
Köstner jätti Gladbachin ja pelasi vielä Bayer 05 Uerdingenissä ja DSC Arminia Bielefeldissä, ennen kuin lopetti uransa vuonna 1981.
Ura pelaajana > Meriitit pelaajana

Saksan mestaruus: 1975
UEFA Cup: 1975
Ura valmentajana > Meriitit valmentajana

2. Bundesliigan hopeaa: 1999
Langalla

| Langalla> The Wire |
| --- | --- |
 Toisen tuotantokauden tunnus.
Tyyli:  rikosdraama
Kestoaika:  55–60 minuuttia
Luoja(t):  David Simon
Pääosissa:  Dominic West John Doman Idris Elba Frankie Faison Larry Gilliard Jr. Wood Harris Deirdre Lovejoy Wendell Pierce Lance Reddick Andre Royo Sonja Sohn Chris Bauer Paul Ben-Victor Clarke Peters Amy Ryan Aidan Gillen Jim True-Frost Robert Wisdom Seth Gilliam Domenick Lombardozzi J. D. Williams Michael K. Williams Corey Parker Robinson Reg E. Cathey Chad L. Coleman Jamie Hector Glynn Turman Clark Johnson Tom McCarthy Gbenga Akinnagbe Neal Huff Jermaine Crawford Tristan Wilds Michael Kostroff Michelle Paress Isiah Whitlock Jr.
Alkuperämaa:  Yhdysvallat
Alkuperäiskieli:  englanti
Verkko:   HBO  MTV3  Sub  Yle TV2
Esitetty:  2. kesäkuuta 2002 –  9. maaliskuuta 2008
Tuotantokausia:  5
Jaksoja:  60 (luettelo jaksoista)
Tuotanto
Käsikirjoittaja(t):  David Simon, Ed Burns
Aiheesta muualla
Virallinen sivusto
IMDb 
Langalla (engl. The Wire) on yhdysvaltalainen Baltimoreen sijoittuva rikosdraamasarja. Sitä esitettiin Yhdysvalloissa HBO-kanavalla viisi tuotantokautta vuosina 2002–2008. Entisen rikostoimittajan David Simonin luoma ja yhdessä entisen poliisin Ed Burnsin kanssa käsikirjoittama sarja kertoo realistisella tavalla rappeutuvan urbaanin ympäristön ongelmista.
Sarjan jokainen tuotantokausi keskittyy tarkastelemaan Baltimorea eri näkökulmista ja Baltimoren poliisin suhteita kaupungin eri toimijoihin. Esitysjärjestyksessä nämä ovat huumekauppa, satama, kaupunginhallinto ja byrokratia, koulujärjestelmä sekä lehdistö. Jokainen sarjan kausista sisältää koko kauden kestävän suuren juonikaaren, lisäksi sarjassa on läpi koko sarjan kulkevia teemoja ja juonikaaria. Sarjan suuri näyttelijäkaarti koostuu pääasiassa luonnenäyttelijöistä, jotka ovat vähemmän tunnettuja muista rooleistaan. Sarjan hahmogalleriassa ovat edustettuina baltimorelaiset lain molemmilta puolilta ja niin poliisit kuin rikollisetkin ovat hahmoina moniulotteisia. Sarjassa esiintyy myös todellisia baltimorelaisia henkilöitä cameorooleissa ja osa sivuosanäyttelijöistä on entisiä rikollisia. Yksi sarjan keskeisistä hahmoista, Avon Barksdale, perustuu osittain näyttelijä Melvin Williamsin omaan elämäntarinaan Baltimoren alamaailmassa. Melvin Williams näyttelee sarjassa hahmoa "The Deacon".
Vaikka sarja ei saanut kaupallista menestystä eikä se voittanut merkittäviä televisiopalkintoja, kriitikot ovat usein kuvanneet sitä yhdeksi kaikkien aikojen parhaimmista televisiosarjoista. Se on saanut tunnustusta realistisesta urbaanin elämän kuvauksestaan, taiteellisesta kunnianhimoisuudestaan sekä yhteiskuntapoliittisten teemojen käsittelystä.
Suomessa sarjaa on esitetty MTV3- ja Sub-kanavilla vuodesta 2004, lähinnä myöhäisilloissa. Yle TV2 alkoi esittää sarjaa uusintana ensimmäisestä tuotantokaudesta alkaen tammikuussa 2013. Ylen ohjelmistossa sarjasta käytetään sen alkuperäistä englanninkielistä nimeä.
Tuotanto > Konsepti

David Simonin mukaan hänen oli alun perin tarkoitus luoda poliisidraama, joka perustuisi löyhästi hänen käsikirjoittajatoverinsa Ed Burnsin kokemuksiin murhaetsivänä. Burns oli ollut usein turhautunut Baltimoren poliisilaitoksen byrokratiaan työskennellessään pitkitettyjen tapausten parissa, joiden päämääränä oli saada väkivaltaisia huumediilereitä kiinni käyttämällä valvontamenetelmiä; Simon näki yhtäläisyyksiä omiin koettelemuksiinsa The Baltimore Sun -sanomalehden rikostoimittajana.
Simon valitsi sarjan tapahtumapaikaksi Baltimoren, koska se oli hänelle tuttu. Ollessaan käsikirjoittajana ja tuottajana NBC:n sarjassa Homicide – pelon kadut, joka perustui hänen kirjaansa Homicide: A Year on the Killing Streets, Simon oli riitautunut NBC-kanavan johdon kanssa, joka oli tyytymätön sarjan pessimismiin. Simon halusi välttää samanlaista yhteenottoa, ja valitsi The Wiren kodiksi HBO:n, sillä hän oli työskennellyt kanavan kanssa ennenkin minisarjassa The Corner. HBO oli aluksi epävarma poliisidraaman ottamisesta ohjelmistoonsa, mutta lopulta suostui tuottamaan pilottijakson. Simon tapasi Baltimoren pormestarin ja kertoi tälle haluavansa antaa karun kuvauksen kaupungin tietyistä osista; hän oli tervetullut uudestaan työskentelemään kaupunkiin. Hän toivoi, että sarja muuttaisi joidenkin katsojien mielipiteitä, mutta sanoi ettei sarjalla luultavasti olisi vaikutusta sen kuvaamiin ongelmiin.
Tuotanto > Roolitus

Sarjan roolitusta on kehuttu siitä, että se vältteli isojen elokuvatähtiä ja tarjosi luonnenäyttelijöitä, jotka vaikuttavat luonnollisilta rooleissaan. Näyttelijäkaartin ulkonäköä on kokonaisuudessaan luonnehdittu televisio-odotuksia uhmaavaksi, esitellen todellisen vaihteluvälin ihmisissä. Suurin osa näyttelijöistä on afroamerikkalaisia, mikä on yhtenäistä Baltimoren väestön kanssa.
Alustava näyttelijäkokoonpano koottiin koe-esiintymisten kautta. Itsekin baltimorelainen Lance Reddick sai Cedric Danielsin roolin koe-esiinnyttyään useampaan eri rooliin. Michael K. Williams sai Omar Littlen roolin vain yhden koe-esiintymisen perusteella.
Suuri osa näyttelijöistä esiintyi aiemmin HBO:n ensimmäisessä tunninmittaisessa draamasarjassa Kylmä rinki. J. D. Williams, Seth Gilliam, Lance Reddick ja Reg E. Cathey esiintyivät merkittävissä rooleissa Kylmässä ringissä, kun taas useat Langalla-sarjan tähdet, kuten Wood Harris, Frankie Faison, John Doman, Clarke Peters, Domenick Lombardozzi, Michael Hyatt, Michael Potts ja Method Man näyttelivät ainakin yhdessä Kylmän ringin jaksoista. Lisäksi useat näyttelijät ja kuvausryhmän jäsenet olivat mukana HBO:n aiemmassa minisarjassa The Corner, kuten Clarke Peters, Reg E. Cathey, Lance Reddick, Corey Parker Robinson, Robert F. Chew ja Delaney Williams.
Tuotanto > Jaksorakenne

Jokaisen jakson avaa niin sanottu ”cold open”, kohtaus ennen alkutekstejä, joka harvoin sisältää mitään juonen kannalta tärkeää. Sitten kuva haihtuu tai katkeaa mustaksi samalla kun alkumusiikki alkaa soida. Seuraavaksi näytetään sarjan alkutunnus, joka koostuu toisistaan nopeilla leikkauksilla erotetuista, pääosin lähikuvia sisältävistä otoksista, jotka liittyvät sarjan kausittain vaihtuvaan asiasisältöön. Alkutekstit koostuvat pelkistä näyttelijöiden nimistä, eikä heidän näyttelemiään hahmoja todenneta erikseen. Lisäksi näyttelijöiden kasvoja näkyy tuskin lainkaan. Alkutunnuksen lopussa näytetään lainaus jonkin hahmon vuorosanasta kyseisessä jaksossa. Sarjassa oli kolme poikkeusta: ensimmäisen kauden viimeinen jakso, jossa fraasi ”All in the game” lasketaan perinteiseksi westbaltimorelaiseksi sanonnaksi; neljännen kauden viimeinen jakso, joka käyttää lainauksessa laudoitettuun asumattomaan taloon kirjoitettuja sanoja; ja sarjan viimeinen jakso, jossa lainataan H. L. Menckeniä. Etenevät tarinakaaret avautuvat usein eri paikoissa samaan aikaan. Jaksot harvoin päättyvät cliffhangeriin, vaan ne loppuvat haihtuen tai katkaisten mustaan loppumusiikin soidessa.
Tyyli > Realismi

Käsikirjoittajat pyrkivät luomaan todenmukaisen kuvauksen yhdysvaltalaisesta kaupungista perustuen heidän omiin kokemuksiinsa. Alun perin The Baltimore Sunin rikostoimittajana toiminut Simon vietti vuoden poliisin henkirikosyksikössä tehden tutkimusta kirjaansa Homicide: A Year on the Killing Streets. Siellä hän tapasi Burnsin, joka työskenteli Baltimoren poliisilaitoksella 20 vuotta, ja toimi myöhemmin opettajana kantakaupunkilaisessa koulussa. Kaksikko tutki vuoden ajan Baltimoren huumekulttuuria ja köyhyyttä kirjaan The Corner: A Year in the Life of an Inner-City Neighborhood. Sarjassa käsiteltiin useita juonia, jotka perustuivat heidän kokemuksiinsa.
Todenmukaisten hahmojen luonti oli keskeistä sarjan pyrkimyksessä realismiin. Simon on kertonut, että useimmat niistä ovat yhdistelmiä oikeista baltimorelaisista henkilöistä. Esimerkiksi rikollinen Donnie Andrews oli pääasiallinen inspiraatio Omar Littlen hahmolle. Poliitikko Martin O’Malley oli yksi Tommy Carcettin innoitteista. Sarjaan valittiin usein pieniin rooleihin henkilöitä, ketkä eivät näyttele ammatikseen, mikä erottaa sen muista televisiosarjoista kuvaten sen esittämän ”oikean kaupungin kasvot ja äänet”. Käsikirjoituksessa käytettiin nykyaikaista slangia, mikä tehostaa sen katsomiskokemusta.
Sarjassa kuvataan todenmukaisesti sekä poliisityötä että rikollistoimintaa. Joidenkin raporttien mukaan oikeat rikolliset ovat katsoneet sarjaa toimiakseen poliisin etsintätekniikoita vastaan. Viides tuotantokausi kuvasi Baltimore Sunin uutistoimitusta ja sitä on sanottu kaikkein realistisimmaksi median kuvaukseksi elokuvissa tai televisiossa.
Näyttelijät ja hahmot

Langalla omaa suuren päänäyttelijäkaartin, jota täydentävät useat sivuhahmot, jotka täyttävät sarjassa esitetyt instituutiot. Suurin osa näyttelijöistä ovat mustaihoisia, mikä kuvastaa täsmällisesti Baltimoren väestöryhmää.
Aiheesta muualla

Langalla Internet Movie Databasessa (englanniksi)
Rämö, Matti: ”Tarinoita länsimaisen yhteiskunnan itsepetoksesta”, televisiosarja The Wire. Filmihullu 3/2016.
Love. Angel. Music. Baby.

| Love>  Angel. Music. Baby. Gwen Stefani |
| --- | --- | --- |

Studioalbumin tiedot
 Äänitetty : 2003–2004
 Julkaistu: 23. marraskuuta 2004
 Tuottaja(t): Nellee Hooper (1, 6, 9, 11, 13)   Dr. Dre (2)   The Neptunes (3)   Dallas Austin (4, 11)   Johnny Vulture (5)   Tony Kanal (6, 8, 10)   Jimmy Jam ja Terry Lewis (7)   André 3000 (12)
 Tyylilaji: pop, dance
 Kesto: 48.27
 Levy-yhtiö: Interscope
Listasijoitukset
  3.
Gwen Stefanin muut julkaisut
|   | Love. Angel. Music. Baby. 2004 | The Sweet Escape 2006 |
Singlet albumilta Love. Angel. Music. Baby.
 ”What You Waiting For?” Julkaistu: 28. syyskuuta 2004  ”Rich Girl” Julkaistu: 14. joulukuuta 2004  ”Hollaback Girl” Julkaistu: 15. maaliskuuta 2005  ”Cool” Julkaistu: 5. heinäkuuta 2005  ”Luxurious” Julkaistu: 1. lokakuuta 2005  ”Crash” Julkaistu: 24. tammikuuta 2006
Love. Angel. Music. Baby. on Gwen Stefanin esikoisalbumi, joka julkaistiin 23. marraskuuta 2004. Levyn sanoitukset käsittelevät pääasiassa vaurautta ja muotia.[lähde? ]