Objektivismi (Rand)
Filosofia > Politiikka: yksilönvapaudet ja markkinatalous

Politiikka määrittelee, kuinka itsekkään ihmisen tulee toimia suhteessa toisiin itsekkäisiin ihmisiin. Kuten etiikka, myös politiikka määritellään päättelyketjun kautta. Randin mukaan politiikka on looginen seuraus ontologisista, tiedollisista ja moraalisista tosiasioista. Objektivismissa katsotaan, että markkinatalous on ainoa moraalinen talousjärjestelmä nimenomaan siksi, että se on seurausta pätevästä päättelyketjusta. Objektivismin mukaan mikä tahansa muu poliittinen järjestelmä ei ole moraalinen, koska ne ovat ristiriidassa jonkun tosiasian kanssa (etiikka, tietoteoria tai ontologia).
Objektivismin mukaan este ihmisen vapaan tahdon toteutumiselle on fyysinen voima. Jos kaikki ihmiset voisivat käyttää fyysistä voimaa toisiaan vastaan, se johtaisi siihen, etteivät ihmiset voisi enää käyttää järkeä ja vapaata tahtoa. Tuottavuuden sijaan ihmiset alkaisivat keskittyä selviytymistaisteluun, mikä vähentää hyvinvointia ja johtaa lopulta kuolemaan. Objektivismin mukaan tällainen ei ole kestävä yhteiskunta, minkä vuoksi ihmiset tarvitsevat oikeuksilleen suojaa. Tästä seuraa, että ihmisten on pidättäydyttävä rajoittamasta muiden ihmisten oikeuksia. Oikeus elämään ja siitä johdettavat oikeudet (kuten omaisuudensuoja) ovat erottamattomia eli niitä ei voi valikoida. Objektivismi siis katsoo, että yksilönvapauksien alkuperä voidaan todentaa päättelyllä; toisin sanoen yksilönvapauksien alkuperä ei ole ihmisen mielipiteissä tai poliittisissa julistuksissa. Itsepuolustus on sallittu.
Oikeudet koskevat ainoastaan yksilöä, minkä vuoksi objektivismi hylkää ryhmien oikeudet. Näin ollen yksilö ei voi saavuttaa ryhmään liittymällä uusia oikeuksia, joita hänellä ei olisi ennestään ollut. Erityisryhmillä, kuten ammatti- ja ikäryhmillä, ei siis ole erityisoikeuksia. Julkinen valta ei saa asettaa kiintiöitä sukupuolen, rodun tai muun henkilökohtaisen ominaisuuden perusteella, koska syrjintää ei saa paikata syrjinnällä. Laillisuusperiaatteeseen perustuva valtio on välttämätön, koska tarvitaan objektiiviset lait ja objektiivinen prosessi erimielisyyksien ratkaisemiseen. Valtion ainoa moraalinen tehtävä on suojella ihmisten oikeuksia, joita ovat muun muassa oikeus elämään, vapauteen ja omaisuuteen. Perustuslain tehtävänä ei ole antaa valtiolle valtaa, vaan antaa ihmisille suojaa valtiota vastaan.
Rand katsoi, että valtiolla on kolme perusteltua tehtävää.
Poliisi, joka suojelee rikollisilta.
Armeija, joka suojelee vieraiden valtakuntien hyökkäyksiltä.
Tuomioistuimet, jotka suojelevat omaisuutta ja sopimusten pitävyyttä sekä ratkaisevat erimielisyydet objektiivisten lakien pohjalta.
Tunnetut objektivistit Leonard Peikoff ja Yaron Brook ovat ilmaisseet, että valtiolla voi olla myös muitakin perusteltuja tehtäviä kuten ulkopolitiikka.
Objektivismi vaatii talouden ja politiikan erottamista toisistaan. Sekatalous ei ollut Randin mukaan moraalinen järjestelmä, koska se on ristiriitainen ja lobbarien johtama. Ayn Rand perusteli johdonmukaisuuden tarvetta seuraavasti: ”Missä tahansa kompromississa ruoan ja myrkyn välillä vain kuolema voi voittaa. Missä tahansa kompromississa elämän ja kuoleman välillä vain kuolema voi voittaa.” Näin ollen missä tahansa kompromississa rationaalisuuden ja epärationaalisuuden välillä vain epärationaalisuus voi voittaa, eikä sitä pidä hyväksyä. Jos yksilö on valmis antamaan edes hieman valtaa valtiolle, se murentaa koko periaatteen yksilönvapauksien loukkaamattomuudesta. Rand halusikin tehdä selkeän erottelun ”demokratian” ja ”tasavallan” käsitteiden välille: demokratia on enemmistön valtaa (objektivismin vastustamaa kollektivismia), kun taas tasavalta on luotu yksilönvapauksien suojaksi. Rand katsoi, että verotus on moraalitonta, koska valtion palveluiden rahoittamisen tulee olla vapaaehtoista.
Objektivismin mukaan sosialismin ongelma on ihmisten velvollisuus uhrautua toisten ihmisten vuoksi, mikä on ristiriidassa objektivistisen etiikan kanssa. Vaikka sosialidemokraattisen hyvinvointivaltion kannattajat eivät ole sosialisteja, Randin mukaan hyvinvointivaltion ideologiaan sisältyy ajatus toisten ihmisten omaisuuden hallinnasta, joka on fasismin perusominaisuus. Anarkismin ongelmana on pidetty sen kyvyttömyyttä puolustautua totalitarismilta ja kilpailevilta valtioilta.
Peikoff tuomitsee poliittisiin ideologioihin liittyvän mystiikan, koska se ei perustu rationaalisuuteen. Peikoffin mukaan kollektivismi on ollut syy esimerkiksi natsi-Saksan kaltaisen diktatuurin nousuun. Kollektivismissa yhteisö, rotu tai muu yksikkö asetetaan arvon standardiksi, mikä mahdollistaa yksilönvapauksien loukkaamisen. Peikoffin mukaan kolme suurta filosofia nousee syypääksi tässä kehityksessa: Platon, Kant ja G. W. F. Hegel. Peikoffin mukaan vastalääke kollektivismiin on Aristoteles.
Rand piti vääränä, että keskenään ristiriitaisia ajatuksia niputetaan yhteen ja nämä epärationaalisesti muodostetut ideologiat riitelevät keskenään, kuka on oikeassa. Tästä johtuen Rand piti harmillisena, että kapitalismi-sosialismi -kahtiajako on muuttunut epäselväksi konservatismi-liberalismi -kahtiajaoksi, koska sanojen merkitystä voidaan venyttää loputtomiin. Ayn Rand myös kritisoi ihmisiä tulemasta politiikkaan ilman hyvin perusteltua taustafilosofiaa, koska muutoin edessä on ainoastaan loputtomat määrät ”ristiriitaisuuksia, pinnallisuutta ja hyödyttömyyttä”.