Jimi Hendrix
Ura > Postuumit julkaisut (1971–)

Hendrixin suunnittelema kaksoisalbumi, jonka nimeksi olisi mahdollisesti tullut First Rays of the New Rising Sun, jäi hänen kuolemansa vuoksi viimeistelyä vaille. Suurin osa albumille aiotusta materiaalista julkaistiin yhdelle ja samalle levylle koottuna vasta vuonna 1997. Sitä ennen tätä materiaalia saattoi kuulla julkaisuilla The Cry of Love (1971), Rainbow Bridge (1972) ja War Heroes (1972).
First Rays... -levyllään Hendrix jatkoi populaarimusiikin eri suuntausten yhdistelyä. Levyllä on funkia ja rockia yhdisteleviä kappaleita, kuten ”Freedom”, ”Izabella” ja ”Straight Ahead”. Parhaina monet pitävät kuitenkin lyyrisiä balladeja ”Drifting” ja ”Angel”. Science fiction -tematiikkaa edustamassa levyllä ovat kappaleet ”Hey Baby (The New Rising Sun)” ja ”Astro Man”. ”Room Full of Mirrors” esittelee kitaraefektien käyttöä ja ”Earth Blues” lähentelee gospelia. Demonauha-asteelle jääneessä ”Belly Button Window’ssa” puolestaan pohditaan aborttiin liittyviä kysymyksiä bluestunnelmissa. Mitch Mitchellin mukaan kappaleisiin tehtiin Hendrixin kuoleman jälkeen vain ne muutokset, joista Hendrixin kanssa oli puhuttu. Levyn kappalejärjestyksessä on mahdollisuuksien mukaan hyödynnetty Hendrixin jälkeensä jättämiä muistiinpanoja.
First Rays... -levyllä julkaistun materiaalin ohella Hendrix jätti jälkeensä suuren määrän muitakin vuosina 1966–1970 tehtyjä, enimmäkseen keskeneräisiä äänitteitä. Näitä julkaistiin 1970- ja 1980-lukujen mittaan voimakasta arvostelua osakseen saaneen tuottaja Alan Douglasin valvonnassa, useimmiten voimakkaasti muokattuina. Lisäksi päivänvaloon on noussut äänityksiä, joita Hendrix teki ennen Lontooseen siirtymistään ja tähteyttään muun muassa Curtis Knight and the Squires -yhtyeen jäsenenä. Useimpien kuolemanjälkeisten Hendrix-julkaisujen laatua kuitenkin pidetään huonona. Julkaisuoikeuksista käytiin Hendrixin perikunnan ja Douglasin välillä pitkällinen oikeustaistelu, joka vuonna 1995 päättyi perikunnan voittoon. Tämän jälkeen olennaisimmat osat Hendrixin postuumista sävellysmateriaalista julkaistiin vihdoin yhtenä kokonaisuutena First Rays of the New Rising Sun -levyn muodossa.
Monien mielestä kuolemanjälkeisten julkaisujen parhaimmistoon lukeutuvat myös levyt Blues (1994) ja South Saturn Delta (1997), jotka esittelevät Hendrixin musiikillisia syrjähyppyjä ja keskeneräisiksi jääneitä hankkeita. Näillä kahdella levyllä on puolivalmiiden ottojen ja studiojamittelujen lisäksi myös joitakin varsin merkittäviä kappaleita. Blues sisältää muun muassa sekä akustisen että sähköisen live-version sävellyksestä ”Hear My Train A Comin”; ensin mainittu on ainoa Hendrixiltä julkaistu akustinen kappale. South Saturn Deltalta huomiota on herättänyt muun muassa demotasoinen bluessävellys ”Mignight Lightning”, jolla Hendrix esittelee John Lee Hookerilta saamiaan vaikutteita. Vuoden 2010 julkaisu Valleys of Neptune esittelee lähinnä First Rays...-julkaisun ulkopuolelle jätettyjä keskeneräisiä sävellyksiä, jotka Hendrix oli suunnitellut viimeistelevänsä neljännelle studioalbumilleen. Maininnan ansaitsee myös BBC Sessions (1998). Se sisältää The Jimi Hendrixin Experiencen yleisradioyhtiö BBC:n studiossa tekemiä äänityksiä sekä omista kappaleistaan että joukosta lainakappaleita. Nämä äänitettiin esitettäviksi BBC:n kevyen musiikin ohjelmissa, joissa ei silloisen käytännön mukaan saanut esittää paljoakaan musiikkia suoraan äänilevyiltä.
Hendrixin kuoleman jälkeen on julkaistu erittäin suuri määrä myös erilaisia konserttitaltiointeja, joiden laatu vaihtelee huomattavasti. Osa näistä on virallisia julkaisuja, osa bootlegeja. Bootlegeistä tunnetuin ja huonomaineisin lienee monilla eri nimillä julkaistu tallenne, jolla Hendrix jammailee erään rock-klubin lavalla rivouksia huutelevan juopuneen Jim Morrisonin kanssa.