stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Peter Harrison
Teokset

The Cambridge Companion to Science and Religion (Cambridge Companions to Religion). Cambridge University Press, 2010. ISBN 0521712513.
The Fall of Man and the Foundations of Science. Cambridge University Press, 2007. ISBN 0521875595.
The Bible, Protestantism and the Rise of Natural Science Cambridge University Press, 2001. ISBN 0521000963.
'Religion' and the religions in the English Enlightenment. Cambridge University Press, 1990. ISBN 0521892937.
Aiheesta muualla

Julkaisuluettelo. Osa artikkeleista luettavissa netistä. (Arkistoitu – Internet Archive)
| Auktoriteettitunnisteet  |
| --- | --- |
Kansainväliset:  ISNI  VIAF  WorldCat 
Kansalliset:  Norja  Espanja  Ranska  BnF data  Katalonia  Saksa  Italia  Israel  Belgia  Yhdysvallat  Latvia  Tšekki  Korea  Alankomaat  Puola 
Tieteilijät:  CiNii  ORCID  Scopus 
Muut:  IdRef
Harmoraanumittari

| Harmoraanumittari |
| --- | --- |

Tieteellinen luokittelu
Domeeni::  Aitotumaiset Eucarya
Kunta::  Eläinkunta Animalia
Pääjakso::  Niveljalkaiset Arthropoda
Alajakso::  Kuusijalkaiset Hexapoda
Luokka::  Hyönteiset Insecta
Lahko::  Perhoset Lepidoptera
Alalahko::  Glossata
Osalahko::  Erilaissuoniset Heteroneura
Yläheimo::  Mittarimaiset Geometroidea
Heimo::  Mittarit Geometridae
Alaheimo::  Kenttämittarit Larentiinae
Suku::  Epirrhoe
Laji::  alternata
Kaksiosainen nimi
 Epirrhoe alternata  (Müller, 1764) 
Katso myös
   Harmoraanumittari Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OK: 
Harmoraanumittari (Epirrhoe alternata) on erittäin yleinen yöperhoslaji.
Koko ja ulkonäkö

Kirjava perhonen, jonka etusiiven tyvi-, keski- ja kärkiosat ovat harmaanruskeankirjavat, joskin ruskea erottuu yleensä parhaiten keskiosassa. Siiven osia erottavat sisempi- ja ulompi poikkiviiru ovat kaksinkertaiset, leveät ja valkoiset. Ulompi poikkiviiru on tasaleveä. Tyvipoikkiviiru on ohut ja valkoinen. Siiven reunaosassa on lisäksi ohut, valkoinen aaltojuova. Takasiivet ovat leveän, valkoisen, ulomman poikkijuovan tyvenpuoleisesta osassa ulkoreunaa vaaleammat ja niissä on musta, tarkkarajainen diskaalitäplä. Siipiväli 22–25 mm. Takaruumiin selkäpuolella on kaksi riviä mustia pisteitä.
Levinneisyys ja lentoaika

Laajalle levinnyt laji, jota tavataan Suomessa koko maassa. Aikuiset perhoset lentävät kahtena sukupolvena toukokuulta heinäkuulle ja heinäkuusta syyskuuhun.
Elinympäristö ja elintavat

Erittäin yleinen laji, jota tavataan kaikenlaisissa avoimissa ympäristöissä. Aikuiset perhoset ovat aktiivisia hämärässä ja lentävät valolle, mutta lähtevät helposti lentoon myös päivällä. Kotelo talvehtii.
Ravintokasvi

Toukka elää mataroilla (Galium).
Dan Harrington

| Dan Harrington |
| --- | --- |
 Dan Harrington WSOP-turnauksessa vuonna 2005.
Henkilötiedot
Syntynyt: 6. joulukuuta 1945 
Kansalaisuus:   Yhdysvallat
Pokerinpelaaja
WSOP-voitot:  2
WSOP-rahasijat:  10
WPT-voitot:  1
EPT-voitot:  0
Turnausansiot (USD):  6 605 218
Päivitetty:  18. tammikuuta 2010
Aiheesta muualla
www.danharringtonpoker.com
Dan Harrington (s. 6. joulukuuta 1945 Cambridge, Massachusetts) on yhdysvaltalainen pokeriammattilainen. Harrington voitti World Series of Pokerin (WSOP) pääturnauksen ykköspalkinnon miljoona dollaria vuonna 1995. Hän on tämän lisäksi ollut kolmasti pääturnauksen finaalipöydässä: 1987 (kuudes, 43 750 USD), 2003 (kolmas, 650 000 USD) ja 2004 (neljäs, 1 500 000 USD). Ennen pokeriuraansa Harrington pelasi backgammonammattilaisena.
Harrington voitti toisen WSOP-rannekkeensa 2500 dollarin no limit hold'em event -turnauksessa samana vuonna kuin pääturnauksen (1995). Tämän turnauksen ykköspalkinto oli 249 000 dollaria. Hän oli vuonna 1995 ykkönen myös European Poker Openissa Lontoossa. Siellä pelimuotona oli Seven-card stud.
World Poker Tourilla Harrington on selviytynyt finaalipöytään kaksi kertaa oltuaan toinen vuonna 2005 Doyle Brunson North American Championship -turnauksessa (voittosumma 620 730 USD) ja voitettuaan 2007 Legends of Pokerin (1 634 865 USD).
Tammikuussa 2010 Harringtonin pokeriuran turnausansiot ylittivät 6,6 miljoonaa dollaria. Hän asuu Santa Monicassa, Kaliforniassa. Golfammattilainen Padraig Harrington ja amerikkalaista jalkapalloa Atlanta Falconsissa pelaava Joey Harrington ovat hänen serkkujaan. Harrington on itse itselleen antanut ironisen lempinimensä "Action Dan" (hänet tunnetaan tiukan konservatiivisena pelaajana).
WSOP-rannekkeet

| Vuosi | Turnaus | Voittosumma (USD) |
| --- | --- | --- |
| 1995 | $1,500 No Limit Hold'em | 249 000 |
| 1995 | $10,000 World Championship - No Limit Hold'em | 1 000 000 |
Pokerikirjailijana

Harrington on kirjoittanut (yhdessä Bill Robertien kanssa) kolme suosittua turnauspokerioppikirjaa ja kaksi käteispeliopasta:
Dan Harrington ja Bill Robertie: Harrington on Hold 'em Expert Strategy for No Limit Tournaments, Vol. 1: Strategic Play.  Two Plus Two Publishing, 2004.  ISBN 1-880685-33-7  (suom. nimellä Hold'em pokeri - Pelaa kuin ammattilainen, Readme.fi, ISBN 9789525592795)
Dan Harrington ja Bill Robertie: Harrington on Hold 'em Expert Strategy for No Limit Tournaments, Vol. 2: Endgame.  Two Plus Two Publishing, 2005.  ISBN 1-880685-35-3  (suom. nimellä Hold'em pokeri - Pelaa kuin ammattilainen Osa 2, Readme.fi, ISBN 9789525655339)
Dan Harrington ja Bill Robertie: Harrington on Hold 'em: Expert Strategies for No Limit Tournaments, Vol. III.  Two Plus Two Publishing, 2006.  ISBN 1-880685-36-1  (suom. nimellä Hold'em pokeri - Pelaa kuin ammattilainen Osa 3, Readme.fi, ISBN 9789525655445)
Dan Harrington ja Bill Robertie: Harrington on Cash Games (How to Win at No-Limit Hold'em Money Games) Vol. I.  Two Plus Two Publishing, 2008.  ISBN 978-1880685426
Dan Harrington ja Bill Robertie: Harrington on Cash Games, Volume II: How to Play No-Limit Hold 'em Cash Games.  Two Plus Two Publishing, 2008.  ISBN 978-1880685433
Aiheesta muualla

WPT:n profiili
Dan Harrington The Hendon Mob Poker Databasessa (englanniksi)
| n k World Series of Pokerin pääturnauksen voittajat |
| --- | --- |
 1970: Johnny Moss  1971: Johnny Moss  1972: Amarillo Slim  1973: Puggy Pearson  1974: Johnny Moss  1975: Sailor Roberts  1976: Doyle Brunson  1977: Doyle Brunson  1978: Bobby Baldwin  1979: Hal Fowler  1980: Stu Ungar  1981: Stu Ungar  1982: Jack Straus  1983: Tom McEvoy  1984: Jack Keller  1985: Bill Smith  1986: Berry Johnston  1987: Johnny Chan  1988: Johnny Chan  1989: Phil Hellmuth  1990: Mansour Matloubi  1991: Brad Daugherty  1992: Hamid Dastmalchi  1993: Jim Bechtel  1994: Russ Hamilton  1995: Dan Harrington  1996: Huck Seed  1997: Stu Ungar  1998: Scotty Nguyen  1999: Noel Furlong  2000: Chris Ferguson  2001: Carlos Mortensen  2002: Robert Varkonyi  2003: Chris Moneymaker  2004: Greg Raymer  2005: Joe Hachem  2006: Jamie Gold  2007: Jerry Yang  2008: Peter Eastgate  2009: Joe Cada  2010: Jonathan Duhamel  2011: Pius Heinz  2012: Greg Merson  2013: Ryan Riess  2014: Martin Jacobson  2015: Joe McKeehen  2016: Qui Nguyen  2017: Scott Blumstein  2018: John Cynn  2019: Hossein Ensan  2020: Damian Salas  2021: Koray Aldemir 
| Auktoriteettitunnisteet  |
| --- | --- |
Kansainväliset:  ISNI  VIAF  WorldCat 
Kansalliset:  Norja  Ranska  BnF data  Saksa  Yhdysvallat  Tšekki 
Henkilöt:  DDB 
Muut:  IdRef
Hatuntekijä

Hatuntekijä. John Tennielin kuvitusta.
Hatuntekijä (engl. The Hatter) on Lewis Carrollin Liisan seikkailut ihmemaassa -kirjassa ja -elokuvissa esiintyvä kuvitteellinen hahmo. Carrollin kirjassa hahmon nimi on vain Hatter, ei Mad Hatter. Kirsi Kunnaksen ja Eeva-Liisa Mannerin suomennoksessa hahmon nimi on Hatuntekijä, Alice Martinin suomennoksessa Alicen seikkailut ihmemaassa hän on hattumaakari, ja Tuomas Nevanlinnan suomennoksessa Liisa Ihmemaassa hahmon nimi on Hattu Hassinen.
John Tennielin piirroskuvituksessa Hatuntekijällä on hurmioitunut ilme, iso rusetti kaulassa, iso silinterihattu päässä ja hän ryystää teetä.
Hatuntekijän esikuvana uskotaan olleen Theophilus Carter. Hän keksi vuoden 1851 Great Exhibition -näyttelyssä esillä olleen herätyskellosängyn, joka heitti nukkujan vuoteesta haluttuun aikaan. Myöhemmin hän omisti huonekalukaupan, ja hänet tunnettiin lempinimellä "Mad Hatter", koska hän seisoskeli puotinsa ovella silinterihattu päässään.
Sanonta mad as a hatter (hullu kuin hattumaakari) voi myös juontaa juurensa aikoihin, jolloin elohopeaa käytettiin huopahattujen muotoilussa höyryttämällä. Elohopeajäämät elimistössä aiheuttivat ajan myötä hermostollista vaurioita ja "hullua" käytöstä.
Hullu Hatuntekijä on myös Batman-sarjakuvan hahmo ja Batmanin vastustaja. Hahmo on alkuperäisen Hatuntekijän inspiroima. Hahmo esiintyi jo vuonna 1948 ensimmäisen kerran sarjakuvassa sekä 1960-luvun televisiosarjassa, jossa hahmoa esitti David Wayne.
Suomennoksia

Carrol, Lewis 1906: Liisan seikkailut ihmemaailmassa. Suomentanut Anni Swan. Kuvittanut John Tenniel. Helsinki, WSOY.
Carroll, Lewis 1974: Liisan seikkailut ihmemaassa ja Liisan seikkailut peilimaailmassa. Suomentaneet Kirsi Kunnas ja Eeva-Liisa Manner. Kuvittanut John Tenniel. Jyväskylä, Gummerus. ISBN 951-20-0783-5
Carroll, Lewis 1995: Alicen seikkailut ihmemaassa. Suomentanut Alice Martin. Kuvittanut John Tenniel. Helsinki, WSOY. ISBN 951-0-20204-5
Carroll, Lewis 2000: Liisa Ihmemaassa. Suomentanut Tuomas Nevanlinna. Kuvittanut Helen Oxenbury. Helsinki, Otava. ISBN 951-1-16896-7
John F. Haught

John F. Haught on yhdysvaltalainen katolinen teologian professori. Hän työskentelee Georgetownin yliopistossa.
Kirjassaan God and the New Ateism (2007) Haught on esittänyt, että tiede sisältää käytännöissään niin paljon uskoa ja toivoa, että niiden rajaaminen tieteen ulkopuolelle tekisi tieteenteosta mahdotonta.
Teokset

God and the New Ateism. Westminster John Knox Press, 2007 ISBN 978-0664233044
Paal-Helge Haugen

| Paal-Helge Haugen> Henkilötiedot |
| --- | --- |
Syntynyt: 26. huhtikuuta 1945 (ikä 79) Valle, Norja
Kansalaisuus:  Norja
Ammatti:  kirjailija
Kirjailija
Äidinkieli: norja
Tuotannon kieli: norja
Aiheesta muualla
Löydä lisää kirjailijoitaKirjallisuuden teemasivulta
Paal-Helge Haugen (s. 26. huhtikuuta 1945 Valle, Norja) on norjalainen kirjailija.
Haugenin dokumentaarista aineistoa hyödyntävä romaani Anne (1968) herätti suurta huomiota. Hän on kirjoittanut myös runoja, joissa hän on toisinaan käyttänyt haiku-muotoa.
Suomennettu runo

Siksi ei ole, (kokoelmasta Det overvintra lyset, 1985) suom. Tuovi Paju, antologiassa 80–90: pohjoismainen antologia , toim. Jørgen Aabenhus ym. Helsinki: Laatusana 1990 (ISBN 951-9062-24-6)
Harmovillaselkä

| Harmovillaselkä |
| --- | --- |

Tieteellinen luokittelu
Domeeni::  Aitotumaiset Eucarya
Kunta::  Eläinkunta Animalia
Pääjakso::  Niveljalkaiset Arthropoda
Alajakso::  Kuusijalkaiset Hexapoda
Luokka::  Hyönteiset Insecta
Lahko::  Perhoset Lepidoptera
Alalahko::  Glossata
Osalahko::  Erilaissuoniset Heteroneura
Yläheimo::  Sirppisiipimäiset Drepanoidea
Heimo::  Sirppisiivet ja villaselät Drepanidae
Alaheimo::  Villaselät Thyatirinae
Suku::  Tethea
Laji::  or
Kaksiosainen nimi
 Tethea or  (Schiffermüller & Denis, 1775) 
Katso myös
   Harmovillaselkä Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OK: 
Harmovillaselkä (Tethea or) on kesän yleisiä yöperhosia.
Koko ja ulkonäkö

Hermovillaselkä on keskikokoinen, harmaa perhonen, jota etenkin siipien kuvioinnin vuoksi erehtyy helposti pitämään yökkösenä.lähde?
Etusiivissä on monille yökköslajeille tyypillisiä yökköstäpliä muistuttava vaalea kuvio, joka esiintyessään selkeästi tuo helposti mieleen pienen o- ja ison R-kirjaimen – piirre, josta laji on saanut tieteellisen nimensä – mutta useimmilla yksilöillä kuvio on enemmän tai vähemmän epäselvä. Etusiiven tyviosassa on myös nähtävissä neljä tummaa poikkijuovaa. Takasiivet ovat ruskeanharmaat. Siipiväli on 34–40 mm.
♂
♂   △
Levinneisyys ja lentoaika

Harmovillaselkää tavataan Länsi-Euroopasta Venäjän poikki Japaniin saakka. Suomessa se esiintyy etelärannikolta Keski-Lappiin saakka. Perhosia tavataan kesä-heinäkuussa.
Elinympäristö ja elintavat

Laji on sidoksissa haapaan, sillä se elää haapaa kasvavissa metsiköissä ja puistoissa. Perhoset lepäävät päivät kasvillisuuden joukossa ja lentävät hämärän laskeuduttua. Harmovillaselkä tulee valolle, mutta erityisen hyvin sokeripitoista nestettä sisältävälle syötille.
Ravintokasvi

Toukka elää metsähaavalla (Populus tremula).lähde?
Aiheesta muualla

Suomen Perhoset: Harmovillaselkä
toukka (Arkistoitu – Internet Archive)
Pertti Pakkanen: Tethea or
habitas.org.uk (englanniksi)
| --- | --- |
Taksonitunnisteet:  Wikidata: Q1761280  Wikispecies: Tethea or  BioLib: 51819  BOLD: 183468  CoL: 7BRDT  EPPO: TTHAOR  EUNIS: 307038  Fauna Europaea: 443424  Fauna Europaea (new): f6a0f4c2-315f-4580-bdea-36cd9392217c  GBIF: 5142971  iNaturalist: 320168  IRMNG: 10931875  LepIndex: 57404  LoB: 4945  MaBENA: TetheaOr  NBN: NHMSYS0000521108  NCBI: 721161  Observation.org: 8687  Laji.fi: MX.61381
Harmaakurkkurastas

| Harmaakurkkurastas |
| --- | --- |

Uhanalaisuusluokitus
 Elinvoimainen  
  
Tieteellinen luokittelu
Domeeni::  Aitotumaiset Eucarya
Kunta::  Eläinkunta Animalia
Pääjakso::  Selkäjänteiset Chordata
Luokka::  Linnut Aves
Lahko::  Varpuslinnut Passeriformes
Heimo::  Rastaat Turdidae
Suku::  Rastaat Turdus
Laji::  obscurus
Kaksiosainen nimi
 Turdus obscurus  Gmelin, 1789 
Katso myös
   Harmaakurkkurastas Wikispeciesissä   Harmaakurkkurastas Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OKIUCN-testi OK: 
Harmaakurkkurastas eli taigarastas (Turdus obscurus) on hieman punakylkirastasta muistuttava siperialainen rastas.
Koko ja ulkonäkö

Linnun pituus on 20–23 cm, siipien kärkiväli 36–38 cm ja paino noin 60 g. Rinta ja kupeet ovat oranssit, vatsa valkea, siivet ja selkäpuoli ruskehtavat ja pää, hartiat sekä rinta harmaat. Naamassa kaksi valkoista juovaa, joiden välissä mustaa silmän edessä. Nokka on keltamusta. Sukupuolet ovat lähes samanvärisiä.
Levinneisyys

Siperian havumetsäalueen eli taigan pesimälintu, joka muuttomatkoillaan harhautuu toisinaan myös Eurooppaan. Se on muuttolintu, joka talvehtii Aasian eteläosissa Japanista Intiaan. Lajin elinympäristön ala on noin 10 miljoonaa neliökilometriä. Suomessa harmaakurkkurastas on harvinainen satunnaisvieras, se on tavattu viidesti vuoden 2007 loppuun mennessä. Lintu on harvinainen vierailija Länsi-Alaskan saarilla enimmäkseen keväällä.
Elinympäristö

Siperiassa laji pesii havumetsissä, Kaukoidässä myös lehtimetsissä jokivarsilla, järven- ja merentametsissä sekä hedelmätarhoissa ja puistoissa. Tavataan vuoristossa noin kahden kilometrin korkeudelle saakka.
Lisääntyminen

Pesä on puussa ja munia on 4–6.
Ravinto

Harmaakurkkurastas on kaikkiruokainen ja sen ravinto koostuu madoista, hyönteisistä ja muista selkärangattomista sekä marjoista ja hedelmistä.
Aiheesta muualla

Huhta-Koivisto, Markku ym. 1979: Harmaakurkkurastas Turdus obscurus* ensi kertaa Suomessa. – Lintumies 4.1979 s. 187–188. LYL.
Mikkola, Karno 1984: Harmaakurkkurastas Paraisilla. – Lintumies 4.1984 s. 178. LYL.
| --- | --- |
Taksonitunnisteet:  Wikidata: Q1591663  Wikispecies: Turdus obscurus  ABA: eyethr  Avibase: 6E24CCD187765B9A  BioLib: 8884  BirdLife: 22708793  BOW: eyethr  CoL: 59PMJ  eBird: eyethr  EoL: 45510216  EUNIS: 101118  EURING: 11950  Fauna Europaea: 97227  Fauna Europaea (new): d564d67a-67f1-4231-8afa-418babf8adf4  GBIF: 2490728  GNAB: eyebrowed-thrush  iNaturalist: 12776  IRMNG: 11105041  ITIS: 179767  IUCN: 22708793  NatureServe: 2.105588  NBN: NHMSYS0000530677  NCBI: 36281  Observation.org: 1568  Open Tree of Life: 653930  Paleobiology Database: 370614  Paleobiology Database: 370614  TSA: 18282  Xeno-canto: Turdus-obscurus  Laji.fi: MX.33114
Harmokeltasiipi

| Harmokeltasiipi |
| --- | --- |

Tieteellinen luokittelu
Domeeni::  Aitotumaiset Eucarya
Kunta::  Eläinkunta Animalia
Pääjakso::  Niveljalkaiset Arthropoda
Alajakso::  Kuusijalkaiset Hexapoda
Luokka::  Hyönteiset Insecta
Lahko::  Perhoset Lepidoptera
Alalahko::  Glossata
Osalahko::  Erilaissuoniset Heteroneura
Yläheimo::  Yökkösmäiset Noctuoidea
Heimo::  Siilikkäät Arctiidae
Alaheimo::  Keltasiivet Lithosiinae
Suku::  Eilema
Laji::  lurideolum
Kaksiosainen nimi
 Eilema lurideolum  (Zincken, 1817) 
Synonyymit
 Eilema lurideola 
Katso myös
   Harmokeltasiipi Wikispeciesissä   Harmokeltasiipi Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OK: 
Harmokeltasiipi (Eilema lurideolum) on siilikkäisiin kuuluva, erittäin yleinen yöperhoslaji.
Koko ja ulkonäkö

Molemmat sukupuolet ovat samannäköiset. Etusiivet ovat väriltään tasaisen siniharmaat. Siiven etureunassa on vaaleankeltainen raita, joka kapenee selvästi siiven kärkeä kohti ja etusiipien kärjet ovat pyöristyneet. Takasiivet ovat vaaleankeltaiset ilman kuviointia. Etusiiven alapinnalla on etureunaa ja kärkiosaa lukuun ottamatta voimakas, tummanharmaa varjostuma. Pää ja niska ovat keltaiset, samoin takaruumiin kärki sekä raajat. Muuten ruumis on harmaa. Siipiväli on 33–38 mm. Lepäävä perhonen pitää siipiään tasossa takaruumiin päällä. Lennossa perhonen näyttää kellertävältä.
Varsin samannäköinen laji on lyijykeltasiipi (Eilema complanum). Helpoimmin lajit erottaa lepoasennon ja siiven kärjen muodon perusteella.
Toukka on 23–26mm pitkä, musta ja siinä on lyhyitä tummia karvoja. Toukan kyljessä on oranssi juova kolmannesta jaokkeesta alkaen aina takapäähän asti.
Levinneisyys ja lentoaika

Harmokeltasiipi on erittäin yleinen perhoslaji, ja sitä tavataan Länsi-Euroopasta Siperiaan, ainakin Baikalin alueelle saakka. Suomessa harmokeltasiipeä voi tavata ainakin Pohjois-Pohjanmaan eteläosiin. Aikuiset perhoset lentävät heinäkuun puolivälistä elokuun alkupuolelle.
Elinympäristö ja elintavat

Harmokeltasiipi on Pohjoismaissa yleisin keltasiipilaji, ja sitä tavataan jokseenkin kaikenlaisissa ympäristöissä. Perhoset lentävät pääasiassa hämärän laskeutumisesta keskiyöhön, lämpiminä öinä pitempäänkin, muutamien metrien korkeudella maanpinnasta tai puiden latvustoissa. Lajin voi tavata silti päivälläkin aterioimassa kukilla. Harmokeltasiipi tulee helposti valolle ja häirittynä perhonen tiputtautuu maahan.
Naaras munii noin sata munaa. Toukat talvehtivat maassa tai kaarnanraossa ja ovat täysikasvuisia toukokuussa. Ne koteloituvat kasvillisuuden joukkoon tai puun kuoren koloon.
Ravintokasvi

Toukka elää erilaisilla jäkälillä, erityisesti karpeilla (Parmelia).
Aiheesta muualla

Bestimmungshilfe des Lepiforums (saksaksi)
Moths and Butterflies of Europe and North Africa (englanniksi)
| Taksonitunnisteet |
| --- | --- |
Eilema lurideola:  Wikidata: Q217103  Wikispecies: Manulea lurideola  BioLib: 54813  BOLD: 183474  EPPO: EILELU  EUNIS: 309256  Fauna Europaea: 446916  Fauna Europaea (new): 2e1250b7-0c7d-4933-90fd-ae2986d014ad  GBIF: 7730078  iNaturalist: 354804  IRMNG: 10318960  LepIndex: 37535  LoB: 6139  MaBENA: EilemLurid  NBN: NBNSYS0000006136  Observation.org: 8372  Laji.fi: MX.62236 
Lithosia lurideola:  Wikidata: Q109592679  GBIF: 9169917
Harmosänkiyökkönen

| Harmosänkiyökkönen |
| --- | --- |

Uhanalaisuusluokitus
 
 
Suomessa:
 Elinvoimainen  
Tieteellinen luokittelu
Domeeni::  Aitotumaiset Eucarya
Kunta::  Eläinkunta Animalia
Pääjakso::  Niveljalkaiset Arthropoda
Alajakso::  Kuusijalkaiset Hexapoda
Luokka::  Hyönteiset Insecta
Lahko::  Perhoset Lepidoptera
Alalahko::  Imukärsälliset perhoset Glossata
Osalahko::  Erilaissuoniset perhoset Heteroneura
Yläheimo::  Yökkösmäiset Noctuoidea
Heimo::  Yökköset Noctuidae
Alaheimo::  Tarhayökköset Hadeninae
Suku::  Hoplodrina
Laji::  blanda
Kaksiosainen nimi
 Hoplodrina blanda  (Denis & Schiffermüller, 1775) 
Katso myös
   Harmosänkiyökkönen Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OK: 
Harmosänkiyökkönen (Hoplodrina blanda) on Etelä- ja Keski-Suomessa hyvin yleinen kesän loppupuoliskon yöperhoslaji.
Koko ja ulkonäkö

Harmosänkiyökkönen on rotevarakenteinen, mutta hieman keskikokoa pienempi ja yleisvaikutelmaltaan vaatimattoman harmaa yökkönen. Etusiiven pohjaväri on tasaisen harmaa ja siiven pinta melko kiiltävä. Siipien kuviona erottuvat lähinnä rengas- ja munuaistäplä, jotka eivät ole kovinkaan paljon siiven pohjaväriä tummemmat. Täplät ovat terävästi vaaleankellertävän viirun reunustamat. Ulomman poikkiviirun kohdalla erottuu selvästi siiven poikki kulkeva rivi mustia pisteitä, ja siiven kärkiosassa on hieman vaaleampi ohut poikkiviiru. Takasiivet ovat selvästi etusiipiä vaaleammat, lähes valkoiset, ulkoreunasta hieman harmahtavat. Naaraalla takasiipien väri on koirasta tummempi. Takasiivissä siipisuonet erottuvat hyvin. Siipiväli on 31–35 mm.
Hyvin samankaltainen laji on etenkin keltasänkiyökkönen (Hoplodrina octogenaria). Myös ruskonurmiyökkönen (Caradrina morpheus) voi tuottaa lajinmääritysvaikeuksia.
Levinneisyys ja lentoaika

Harmosänkiyökkösen levinneisyys kattaa koko Euroopan pohjoisimpia osia lukuun ottamatta. Idässä sitä tavataan Keski-Aasiassa ja Tiibetissä saakka. Suomessa sitä tavataan suunnilleen Oulu-Lieksa-linjan eteläpuolella. Yökköset lentävät yhtenä sukupolvena heinäkuun alkupuoliskolta elokuun lopulle, ja huippu osuu heinä-elokuun vaihteeseen.
Elinympäristö ja elintavat

Harmosänkiyökkösen tyypillistä elinympäristöä ovat kuivahkot, lämpimät ja avoimet, hiekkapohjaiset alueet. Se viihtyy kuitenkin myös kosteammilla paikoilla. Lento tapahtuu hämärän laskeuduttua. Laji tulee huonosti syötille, mutta hyvin valolle, ja sopivalla paikalla perhosia voi olla varsin paljon.
Toukka talvehtii ja koteloituu keväällä maaperään.
Ravintokasvi

Toukka elää monilla ruohovartisilla kasveilla, kuten maksaruohoilla (Sedum), ratamoilla (Plantago) ja voikukilla (Taraxacum).
Aiheesta muualla

Bestimmungshilfe des Lepiforums[vanhentunut linkki] (saksaksi)
koiraan genitaalit[vanhentunut linkki] (englanniksi)
| --- | --- |
Taksonitunnisteet:  Wikidata: Q1910717  BioLib: 53777  BOLD: 86368  CoL: 9355M  EoL: 477813  EUNIS: 310186  Fauna Europaea: 447230  Fauna Europaea (new): 55638915-d5b7-405b-94c6-9c8d0d16e5b8  GBIF: 1784826  iNaturalist: 326199  LoB: 3940  MaBENA: HoploBland  NBN: NHMSYS0021144580  NCBI: 987956  Observation.org: 9017  Open Tree of Life: 735063  Laji.fi: MX.62587
Hassunan kulttuuri

Hassunan kulttuuri oli  varhainen kulttuuri Pohjois-Mesopotamiassa n. 6000 eaa. Arkeologisesti kulttuuri oli "keraaminen neoliittinen". Ihmiset elivät tuohon aikaan mm metsästäen, kalastaen, maata viljellen ja karjaa hoitaen. He asuivat pienissä kylissä. Saviastiat tunnettiin. Metallia osattiin käsitellä paikoin. Joistain kylistä on löydetty merkkejä jonkinlaisesta keskusvallasta. Tunnettuja löytöpaikkoja Yarim Tepe I, Hassuna, Tell Shemshara.
Umm Dabaghiyah-Sotto-kulttuuri

Pohjois-Mesopotamian tasangon varhaisin tunnettu keraaminen neoliittinen kulttuuri on Umm Dabaghiyah-Sotto-kulttuuri, "esi-Hassuna".. Kulttuuri eli pääosin gasellin ja villiaasin metsästyksellä, mutta myös kotieläimiä pidettiin. Ajalta on löydetty taloja, jotka saattavat olla yhteisiä varastohuoneita. Kylien koko  oli alle 1 ha. Saviastiat muistuttavat Hassunan varhaisvaiheen keramiikkaa. Tämä kulttuuri lienee Hassunan kulttuurin suora edeltäjä. Nykyään alue on liian kuivaa viljelylle, joten muinaisista kylistä löydetty vilja on joko tuotua tai ilmasto oli silloin kosteampi. Umm Dabagiyahin lisäksi löytöpaikkoja mm Yarim Tepe, Telul Thalathat, and Tell es-Sotto (Tell Soto).