stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Juho Pietiläinen

Juho Pietiläinen  (25. elokuuta 1855 Mäntsälä – 14. syyskuuta 1946 Kangasala) oli suomalainen maanviljelijä ja valtiopäivämies.
Pietiläisen vanhemmat olivat Juho Heikinpoika ja Anna Lisa Pietilä ja puolisot Olga Maria Pietilä, Amanda Theofilia Sivenius ja Sofia Wilhelmina Pietiläinen. Jääkärimajuri Eino Pietiläinen oli Juho Pietiläisen poika toisesta avioliitosta. Juho Pietiläinen kävi maanviljelysopiston Kurkijoella ja toimi maanviljelijänä ja kunnallismiehenä Porvoon pitäjässä. Perniöön hän muutti 1904, sitten pääkaupunkiseudulle ja myöhemmin Sortavalan maalaiskuntaan tilanhoitajaksi sekä sotien jälkeen evakkona Kangasalaan. Pietiläinen oli valtiopäivillä talonpoikaissäädyssä Mäntsälän tuomiokunnan edustaja 1897 ja Halikon tuomiokunnan edustaja 1905–1906.
Jonas Černius

| Jonas Černius |
| --- | --- |

Liettuan pääministeri
 28. maaliskuuta 1939 – 21. marraskuuta 1939  
Edeltäjä:  Vladas Mironas
Seuraaja:  Antanas Merkys
Henkilötiedot
Syntynyt: 6. tammikuuta 1898 Kupiškis, Kaunasin kuvernementti, Venäjän keisarikunta
Kuollut: 3. heinäkuuta 1977 (79 vuotta) Los Angeles, Yhdysvallat
Tiedot
Puolue:  Liettuan nationalistinen liitto
Jonas Černius (6. tammikuuta 1898 Kupiškis – 3. heinäkuuta 1977 Los Angeles) oli liettualainen kenraali ja Liettuan pääministeri noin puolen vuoden ajan vuonna 1939. Liettuan itsenäistyttyä 1918 Černius toimi vapaaehtoisena sotilaana Liettuan itsenäisyyssodissa. Hän oli yksi ensimmäisistä Liettuan armeijaopistosta valmistuneista ja jatkoi opintojaan Brysselissä (1929) ja Pariisissa (1932).
Palattuaan Liettuaan hänet ylennettiin everstiluutnantiksi ja nimitettiin armeijan teknisen henkilöstön päälliköksi. Vuonna 1934 hänet ylennettiin everstiksi ja vuonna 1935 prikaatinkenraaliksi ja armeijan esikunnan päälliköksi. Maaliskuusta marraskuuhun 1939 Černius toimi Liettuan pääministerinä.
Černius pakeni maasta Neuvostoliiton miehitettyä maan 1944. Aluksi hän asui Saksassa ja myöhemmin Isossa-Britanniassa. 1948 hän muutti Yhdysvaltoihin, missä hän toimi General Motorsin insinöörinä.
Jay Nixon

| Jay Nixon |
| --- | --- |

Missourin 55. kuvernööri
 12.1.2009–9.1.2017  
Varakuvernööri:  Peter Kinder
Edeltäjä:  Matt Blunt
Seuraaja:  Eric Greitens
Henkilötiedot
Koko nimi:  Jeremiah Wilson Nixon
Syntynyt: 13. helmikuuta 1956 (ikä 68) De Soto, Missouri, Yhdysvallat
Puoliso:  Georganne Nixon
Tiedot
Puolue:  Demokraatit
Uskonto:  Metodisti
 Nimikirjoitus
Aiheesta muualla
governor.mo.gov
Jeremiah Wilson "Jay" Nixon (s. 13. helmikuuta 1956 De Soto, Missouri) on yhdysvaltalainen poliitikko. Hän toimi Missourin osavaltion kuvernöörinä vuosina 2009–2017. Hän edustaa demokraatteja. Ennen kuvernööriksi tuloaan Nixon toimi Missourin oikeusministerinä.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Jay Nixon Wikimedia Commonsissa
Jonas af Enehjelm

Jonas af Enehjelm, vuoteen 1772 Hellenius (15. elokuuta 1748 Helsinki – 16. helmikuuta 1830 Hämeenlinna) oli suomalainen sotilas ja valtiopäivämies.
Af Enehjelmin vanhemmat olivat kuninkaallinen rahastonhoitaja Anders Hellenius, aateloituna Enhjelm, ja  Elisabet Sunn ja puoliso vuodesta 1782 Ulrika Furuhjelm (k. 1828). Af Enehjelm tuli ylioppilaaksi 1765 ja oli Turun hovioikeuden ylimääräinen kanslisti 1767 ja varanotaari 1769. Kersantti ja vänrikki Porin läänin jalkaväkirykmentissä hän oli 1771, luutnantti leskikuningattaren henkirykmentissä 1772, luutnantti Flemingin rykmentissä 1775, kapteeni Savon jääkäriosastossa 1778 ja 2-majuri 1784. Palveluksesta af Enehjelm erosi 1789, sotilasarvoltaan hän oli everstiluutnantti. Af Enehjelm edusti Granfelt-sukua aatelissäädyssä Porvoon valtiopäivillä 1809.
Virka- ja valtiopäivämies, sotaneuvos Fabian af Enehjelm oli Jonas af Enehjelmin veli.
Jay Manuel

Jay Manuel
Jay Manuel (s. 14. elokuuta 1972, Toronto Kanada) on meikkitaiteilija, muotikuvaaja ja muotikuvausten ohjaaja sekä stylisti. Parhaiten hänet tunnetaan ohjelmasta Huippumalli haussa. Tyra Banks antoi hänelle lempinimen Mr J., koska samasta ohjelmasta tuttu J. Alexander on lempinimeltään Miss J.
Jay Manuel juontaa myös Kanadan versiota Huippumalli haussa -ohjelmasta ja lisäksi hänellä on oma muotiohjelma Style her famous. Jay Manuel on lanseerannut oman meikkituotesarjan Manual override.
Aiheesta muualla

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
Jay Manuel Internet Movie Databasessa. (englanniksi)
Jari Lyytimäki

Jari Lyytimäki (ent. Välimäki, s. 1972 Karkku) on suomalainen tietokirjailija ja tutkija. Hän toimii johtavana tutkijana Suomen ympäristökeskuksessa ja on ympäristönsuojelutieteen dosentti Helsingin yliopistossa.
Lyytimäki on koulutukseltaan filosofian tohtori ympäristömuutoksesta ja -politiikasta. Hän on valmistunut Helsingin yliopistosta pääaineenaan ympäristönsuojelu. Lyytimäki on työskennellyt Suomen ympäristökeskuksessa eri tehtävissä vuodesta 1997 alkaen. Lyytimäki on tutkinut muun muassa ilmastonmuutosta ja vesistöjen rehevöitymistä koskevaa uutisointia, kestävän kehityksen indikaattoreita ja ympäristötiedon hyödyntämistä päätöksenteossa. Helmikuussa 2015 hänelle myönnettiin yhdessä Janne Rinteen kanssa Koneen Säätiön Vuoden Tiedekynä -palkinto valosaastetta käsittelevästä tietokirjasta Valon varjopuolet. Toukokuussa 2018 ilmestynyt Lyytimäen kirjoittama Huumori ympäristönsuojelussa käsittelee laaja-alaisesti komiikan ja ympäristökysymysten suhdetta.
Teokset

Hallanaro, Eeva-Liisa & Lindholm, Matti & Paija, Virpi & Putkuri, Eija & Välimäki, Jari: Suomen luonto CD-Facta - kertomus ympäristön tilasta.  Helsinki:  WSOY & Suomen ympäristökeskus, 2000.  ISBN 951-0-24552-6.
Hakala, Harri & Välimäki, Jari: Ympäristön tila ja suojelu Suomessa.  Helsinki:  Gaudeamus & Suomen ympäristökeskus, 2003.  ISBN 951-662-875-3.
Unohdetut ympäristöongelmat.  Helsinki:  Gaudeamus, 2006.  ISBN 951-662-968-7.
Lyytimäki, Jari & Hakala, Harri: Ympäristön tila ja suojelu Suomessa.  Helsinki:  Gaudeamus & Suomen ympäristökeskus, 2008 (2. uud. painos).  ISBN 978-952-495-100-5.
Jälkeemme vedenpaisumus? Ilmastonmuutoksen ja merien suojelun ekologiset kynnysarvot.  Helsinki:  Gaudeamus, 2009.  ISBN 978-952-495-122-7.
Lyytimäki, Jari & Rinne, Janne: Valon varjopuolet: Valosaaste ympäristöongelmana.  Helsinki:  Gaudeamus, 2013.  ISBN 978-952-495-309-2.
Huumori ympäristönsuojelussa.  Helsinki:  Suomen ympäristökeskus, 2018.  ISBN 978-952-11-4931-3.  Teoksen verkkoversio.
Aiheesta muualla

Jari Lyytimäen Luonnonvaralta-blogi
Jari Lyytimäki kertoo ilmastouutisoinnista (YouTube)
Jari Lyytimäki kertoo valosaasteesta (YouTube)
Juhani Palomäki (muusikko)

Juhani Palomäki (28. heinäkuuta 1977 – 15. toukokuuta 2010) oli riihimäkeläinen metallimuusikko, joka tunnetaan yhtyeiden Yearning ja Colosseum johtohahmona. Juhani Palomäki toimi yhtyeissä kitaristina ja laulajana sekä pääasiallisena säveltäjänä ja sanoittajana.
Aiheesta muualla

Yearning Metal Storm.
Jali ja suklaatehdas (vuoden 2005 elokuva)

| Jali ja suklaatehdas> Charlie and the Chocolate Factory |
| --- | --- |
 Elokuvan juliste
Ohjaaja:  Tim Burton
Käsikirjoittaja:  John August
Perustuu:  Roald Dahlin kirjaan Jali ja suklaatehdas
Tuottaja:  Brad Grey Richard D. Zanuck
Säveltäjä:  Danny Elfman
Kuvaaja:  Philippe Rousselot
Leikkaaja:  Chris Lebenzon
Pukusuunnittelija:  Gabriella Pescucci
Pääosat:  Freddie Highmore Johnny Depp Jordan Fry Julia Winter AnnaSophia Robb Philip Wiegratz Deep Roy
Valmistustiedot
Valmistusmaa:   Yhdysvallat  Yhdistynyt kuningaskunta
Tuotantoyhtiö:  Warner Brothers
Levittäjä:  InterCom Netflix Warner Bros. Warner Bros. Pictures
Ensi-ilta:   15. heinäkuuta 2005    29. heinäkuuta 2005    1. syyskuuta 2005    16. syyskuuta 2005
Kesto:  115 minuuttia
Alkuperäiskieli:  englanti
Budjetti:  150 000 000 dollaria
Aiheesta muualla
Virallinen sivusto
IMDb 
Elonet
AllMovie
Infobox OKNimi-testi OK: 
Jali ja suklaatehdas (Charlie and the Chocolate Factory) on vuonna 2005 ensi-iltansa saanut Tim Burtonin ohjaama draamaelokuva. Se perustuu  Roald Dahlin samannimiseen romaaniin vuodelta 1964. Elokuvan pääosissa ovat Johnny Depp ja Freddie Highmore.
Näyttelijät

| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
|  Johnny Depp  | … |  Villi Vonkka   |
|  Freddie Highmore  | … |  Jali Kaalikas   |
|  David Kelly  | … |  Isoisä Justus   |
|  Helena Bonham Carter  | … |  Annastiina Kaalikas (Jalin äiti)   |
|  Noah Taylor  | … |  Marko Kaalikas (Jalin isä)   |
|  Missi Pyle  | … |  Hulda Jauhiainen (Orvokin äiti)   |
|  James Fox  | … |  Marinan isä   |
|  Deep Roy  | … |  Umppa-Lumppa   |
|  Christopher Lee  | … |  Vilpuri Vonkka   |
|  Adam Godley  | … |  Johannes Telkkari (Arin isä)   |
|  Franziska Troegner  | … |  Margareta Lihavisto (Aukustin äiti)   |
|  AnnaSophia Robb  | … |  Orvokki Jauhiainen   |
|  Julia Winter  | … |  Marina Hillo   |
|  Jordan Fry  | … |  Ari Telkkari   |
|  Philip Wiegratz  | … |  Aukusti Lihavisto   |
Näyttelijät > Suomenkieliset äänet

| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
|  Niilo Syväoja  | … |  Jali Kaalikas, Villi Vonkka lapsena   |
|  Jarmo Koski  | … |  Isoisä Justus   |
|  Inkeri Wallenius  | … |  Isoäiti Justiina   |
|  Mika Nuojua  | … |  Marko Kaalikas   |
|  Sari Moilanen  | … |  Annastiina Kaalikas   |
|  Jyrki Kovaleff  | … |  Isoisä Eetu   |
|  Kristiina Elstelä  | … |  Isoäiti Elviira   |
|  Antti Jaakola  | … |  Villi Vonkka   |
|  Matti Holi  | … |  Umppa-Lumppa   |
|  Markus Bäckman  | … |  Umppa-Lumppa-kertoja, Vilpuri Vonkka   |
|  Oskari Tamminen  | … |  Aukusti Lihavisto   |
|  Rinna Paatso  | … |  Margareta Lihavisto   |
|  Emmi Virtanen  | … |  Orvokki Jauhiainen   |
|  Johanna Viksten  | … |  Hulda Jauhiainen   |
|  Feniks Willamo  | … |  Ari Telkkari   |
|  Rauno Ahonen  | … |  Johannes Telkkari   |
|  Netta Vihtilä  | … |  Marina Hillo   |
|  Seppo Kolehmainen  | … |  Marinan isä   |
|  Petri Hanttu  | … |  Prinssi Pondicherry   |
Vastaanotto > Katsojien määrä

Suomen tv-ensi-illassa Subilla 2. maaliskuuta 2009 elokuva keräsi noin 230 000 katsojaa.
Vastaanotto > Palkinnot

Elokuva oli ehdolla Oscar-palkintoon parhaasta puvustuksesta. Johnny Depp oli ehdolla Golden Globe -palkintoon parhaasta miespääosasta musikaali- tai komediaelokuvassa roolisuorituksestaan.
Aiheesta muualla

Jali ja suklaatehdas Internet Movie Databasessa (englanniksi)
Virallinen sivusto (englanniksi)
Tim Burtonin ohjaamat elokuvat
| 0 | 1 | 2 | 3 | 4 | 5 | 6 | 7 |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
1980-luku: Pee-wee's Big Adventure (1985) · Beetlejuice (1988) · Batman (1989)
1990-luku: Saksikäsi Edward (1990) · Batman – paluu (1992) · Ed Wood (1994) · Mars hyökkää! (1996) · Päätön ratsumies (1999)
2000-luku: Apinoiden planeetta (2001) · Big Fish (2003) · Jali ja suklaatehdas (2005) · Corpse Bride (2005) · Sweeney Todd – Fleet Streetin paholaisparturi (2007)
2010-luku: Liisa Ihmemaassa (2010) · Dark Shadows (2012) · Frankenweenie (2012) · Big Eyes (2014) · Neiti Peregrinen koti eriskummallisille lapsille (2016) · Dumbo (2019)
Jokipii (sukunimi)

Jokipii on suomalainen sukunimi, joka on muun muassa seuraavilla henkilöillä:
A. E. Jokipii (1893–1968), lääninrovasti, asessori, kirkkohistorioitsija ja kirjallisuuskriitikko
Annukka Jokipii (s. 1975), liiketaloustieteen professori, Vaasan yliopiston vararehtori
Elina Jokipii (s. 1971), valokuvataiteilija
Feeliks Jokipii (1893–1963), jääkärikapteeni
Markku Jokipii, toimittaja
Martti Jokipii (s. 1892), jääkärivääpeli
Mauno Jokipii (1924–2007), historiantutkija ja professori, A. E. Jokipiin poika.
Aiheesta muualla

Jokipii: sukunimi-info, Tuomas Salste
| --- | --- |
: Tällä täsmennyssivulla luetellaan henkilöitä, joilla on sama sukunimi.
Jorma Silvasti

Jorma Tapio Silvasti (s. 9. maaliskuuta 1959 Leppävirta) on suomalainen oopperalaulaja.
Silvasti on opiskellut laulua Savonlinnan musiikkiopistossa (Antti Alanko), Sibelius-Akatemiassa Mikko Pasasen johdolla sekä Frankfurt am Mainissa Karl-Heinz Jariuksen oppilaana. Ennen soolouraansa hän lauloi Savonlinnan Oopperajuhlien, Suomen Kansallisoopperan ja Frankfurtin oopperan kuoroissa.
Silvasti on ollut kiinnitettynä Krefeld-Mönchengladbachin oopperan ja Badenin valtionoopperan solistikuntaan Karlsruhessa. Suomen kansallisoopperan solistikuntaan hän kuului vuosina 1991–2014.
Jorma Silvasti toimi Savonlinnan Oopperajuhlien taiteellisena johtajana vuodet 2014–2019.
Hän on vieraillut muun mm.  New Yorkin Metropolitan-oopperassa, Wienin valtionoopperassa, Lontoon ROH Govent Gardenissa, Berliinin Deutsche Operissa, sekä Bayreuthin musiikkijuhlilla.
Vuosina 2009, 2014 ja 2019 Silvasti toimi kansainvälisen Mirjam Helin -laulukilpailun tuomariston puheenjohtajana.
Levytyksiä

Der fliegende Holländer (Wagner), 1989
Kullervo (Sallinen), 1992
Palatsi (Sallinen), 1995
Der Freischütz (Weber), 1998
Jenůfa (Janáček), 2001
Jenůfa (Janáček), 2005
Juho Poutiainen

Juho Poutiainen  (12. tammikuuta 1818 Muolaa – 16. helmikuuta 1904 Muolaa) oli suomalainen maanviljelijä ja valtiopäivämies.
Poutiaisen vanhemmat olivat Aatami Juhonpoika Poutiainen ja Anna Sakarintytär Moisander ja puolisot Helena Tuomaantytär Laihanen ja Maria Antintytär Rahkonen. Maanviljelijä, valtiopäivämies Tuomas Poutiainen oli Juho Poutiaisen poika ensimmäisestä avioliitosta. Kunnallismies Juho Poutiainen oli  talonpoikaissäädyssä Äyräpään tuomiokunnan edustaja valtiopäivillä 1867.
Jorma Simpura

Jorma Simpura vuonna 1964.
Jorma Johannes Simpura (5. elokuuta 1921 – 14. maaliskuuta 1987) oli suomalainen toimittaja ja poliitikko. Simpura toimi Kansan Uutisten päätoimittajana vuosina 1957–1974 ja kuului Suomen kommunistisen puolueen poliittiseen toimikuntaan 1965–1974.
Simpura kuului nuorena Suojeluskuntaan. Hän lähti rintamalle päästyään ylioppilaaksi 1942 ja palveli KTR 2:ssa tulenjohtajana ja jaosupseerina. Sota-aika muutti Simpuran maailmankatsomuksen ja hän liittyi Akateemiseen Sosialistiseuraan loppuvuodesta 1945. Valtiotieteen kandidaatiksi valmistunut Simpura palkattiin vuonna 1948 Vapaan Sanan ulkomaantoimittajaksi. Hän liittyi samana vuonna SKP:n jäseneksi.
Puolue laittoi Simpuran suorittamaan Sirola-opiston jatkokurssin vuonna 1953. Kiitettävät arvosanat kaikista aineista saanut Simpura palkattiin saman tien opistoon opettamaan työväenliikkeen historiaa. Keväällä 1957 Simpuran oli tarkoitus lähteä Moskovaan opiskelemaan erikoisstipendillä, mutta matka peruuntui. Syyksi paljastui syksyllä Simpuran nostaminen Kansan Uutisten päätoimittajaksi.
Simpura toimi SKDL:n ja SKP:n yhteisen äänenkannattajan päätoimittajana 17 vuotta. SKP:n enemmistöön ja 1960-luvun uudistajiin lukeutunut Simpura sai usein kritiikkiä oppositiolta ja neuvostoliittolaisilta. Vuonna 1970 suurlähettiläs Aleksei Beljakov vaati Simpuran eroa SKP:n puheenjohtaja Aarne Saariselta. Vuonna 1974 Simpura siirtyi Alkoholipolitiikka-lehden päätoimittajaksi ja vuonna 1982 hänet ylennettiin Alkon apulaisjohtajaksi.
Aiheesta muualla

Kalevi Kalemaa: / Simpura, Jorma (1921 - 1987) Kansallisbiografia-verkkojulkaisu (maksullinen).  9.10.2006. Helsinki:  Suomalaisen Kirjallisuuden Seura.
Juha Tuominen (teollisuusneuvos)

Juha Ilmari Tuominen (6. marraskuuta 1941 Helsinki – 11. syyskuuta 2022 Hämeenlinna) oli suomalainen diplomi-insinööri ja yritysjohtaja, joka sai teollisuusneuvoksen arvonimen vuonna 2003.
Tuominen kirjoitti ylioppilaaksi Helsingin lyseosta 1959 ja valmistui diplomi-insinööriksi Teknillisestä korkeakoulusta 1966. Hän työskenteli ensin projekti-insinöörinä Oy Kaukas Ab:n teknillisellä osastolla, vuodesta 1967 käyttöinsinöörinä ja lopuksi tuotantopäällikkönä vaneri- ja rullatehtaalla. Hän oli sitten prosessiasiantuntija Insinööritoimisto Jaakko Pöyry & Co:ssa Helsingissä 1971–1973, Enwen projektijohtaja Lahdessa 1973–1975, Inforin toimitusjohtaja 1975–1980, Metsäliiton Teollisuus Oy:n levyteollisuuden johtaja 1980–1986, Metsä-Serlan varatoimitusjohtaja vuodesta 1987, Vapon varatoimitusjohtaja vuodesta 1991 ja Vapo Timberin toimitusjohtaja vuodesta 1993. Eläkkeelle hän jäi 2003, mutta toimi eläkkeellä muun muassa hallituksen jäsenenä Pölkky Oy:ssä.
Tuominen vaikutti muun muassa Puuteollisuusinsinöörien yhdistyksessä puheenjohtajana 1987–1989.
Jonas Čepulis

| Mitalit> Maa:   Neuvostoliitto.Miesten nyrkkeily. Olympialaiset  | Mitalit> Maa:   Neuvostoliitto.Miesten nyrkkeily. Olympialaiset  | Mitalit> Maa:   Neuvostoliitto.Miesten nyrkkeily. Olympialaiset  | Maa:   Neuvostoliitto> Miesten nyrkkeily. |
| --- | --- | --- | --- |
|  Hopeaa | México 1968 | yli 81 kg |  |
Jonas Čepulis (ven. Ионас Чепулис, Ionаs Tšepulis, 11. elokuuta 1939 Joniškėlis – 28. toukokuuta 2015 Kaunas) oli urheilu-urallaan Neuvostoliittoa edustanut liettualainen nyrkkeilijä ja olympiamitalisti.
Yli 81 kilogramman painoluokassa kilpaillut Čepulis saavutti olympiahopeaa Méxicossa 1968. Hän hävisi loppuottelussa Yhdysvaltain George Foremanille teknisellä tyrmäyksellä.
Čepulis kuoli 75-vuotiaana Kaunasissa 28. toukokuuta 2015.
Jokipaju

| Jokipaju |
| --- | --- |

Uhanalaisuusluokitus
 Elinvoimainen  
Suomessa::  Silmälläpidettävä 
  
Tieteellinen luokittelu
Domeeni::  Aitotumaiset Eucarya
Kunta::  Kasvit Plantae
Alakunta::  Putkilokasvit Tracheobionta
Kaari::  Siemenkasvit Spermatophyta
Alakaari::  Koppisiemeniset Magnoliophytina
Luokka::  Kaksisirkkaiset Magnoliopsida
Lahko::  Malpighiales
Heimo::  Pajukasvit Salicaceae
Suku::  Pajut Salix
Laji::  triandra
Kaksiosainen nimi
 Salix triandra  L. 
Katso myös
   Jokipaju Wikispeciesissä   Jokipaju Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OKIUCN-testi OK: 
Jokipaju (Salix triandra) on yleensä 2–6 metriä korkea pieni pajuihin kuuluva puu tai suuri pensas. Se on kestävä, rehevä ja nopeakasvuinen. Jokipajun kasvutapa on löyhästi pallomainen. Se kasvaa veden äärellä tai kosteilla paikoilla. Jokipaju viihtyy parhaiten aurinkoisilla tai puolivarjoisilla, tuoreilla ja märillä kasvupaikoilla.
Jokipajun lehdet ovat tummanvihreät, soikeat ja nystyhampaiset. Norkkosuomut ovat hailakankeltaiset. Oksat näyttävät vaaleilta, mutta vanhojen varsien hilseillessä punaruskea pinta tulee näkyviin.
Jokipajua voidaan käyttää koristekasvina, ja sen versoja voi käyttää punontaan.
Jokipaju on luokiteltu Suomessa silmälläpidettäväksi lajiksi.
Aiheesta muualla

Kasviatlas 2016: Jokipajun (Salix triandra) levinneisyys Suomessa
Pinkka, Lajintuntemuksen oppimisympäristö: Jokipaju (Salix triandra)
Suomen Lajitietokeskus: Jokipaju (Salix triandra)
Luontoportti: Jokipaju (Salix triandra)
United States Department of Agriculture (USDA): Salix triandra (englanniksi)
Suomalaiset lehtipuut
euroopanpähkinäpensas
halava
harmaaleppä
hieskoivu
jokipaju
korpipaatsama
kotipihlaja
kynäjalava
metsähaapa
metsälehmus
metsäomenapuu
metsävaahtera
mustuvapaju
orapaatsama
outapaju
raita
rauduskoivu
ruotsinpihlaja
saarni
suippuorapihlaja
suomenpihlaja
talvikkipaju
tammi
tervaleppä
tunturikoivu
tuomi
tylppöorapihlaja
vuorijalava
Juho Pohjonen

Juho Pohjonen (s. 1981) on suomalainen pianisti.
Pohjonen pääsi vuonna 1989 Sibelius-Akatemian nuoriso-osastolle. Maisterin arvon hän sai vuonna 2008 opiskeltuaan Meri Louhoksen ja Hui-Ying Liu-Tawaststjernan johdolla. Pohjonen on osallistunut András Schiffin, Leon Fleisherin, Jacob Lateinerin ja Barry Douglasin pitämille mestarikursseille. Hän voitti Nyborgin pohjoismaisen pianokilpailun vuonna 2004 ja pääsi palkintosijalle vuoden 2002 Maj Lind -pianokilpailussa.
Pohjonen on esiintynyt eri puolilla maailmaa. Hänen konserttipaikkojensa joukossa ovat olleet Carnegie Hall, Lincoln Center ja Wigmore Hall. Kapellimestareista hänen yhteistyökumppaneihinsa ovat kuuluneet muiden muassa Marin Alsop, Markus Stenz, Fabien Gabel, Jean-Claude Picard, Fabien Gabel, Ed Spanjaard, Pinchas Zukerman, Esa-Pekka Salonen, Lionel Bringuier, Kirill Karabits, James MacMillan, Marek Janowski ja Robert Spano. Pohjosen ohjelmistoon on kuulunut esimerkiksi Wolfgang Amadeus Mozartin, Ludwig van Beethovenin, Frédéric Chopinin, Robert Schumannin, Edvard Griegin, Jean Sibeliuksen, Pelle Gudmundsen-Holmgreenin, Esa-Pekka Salosen ja Kaija Saariahon teoksia.
Kamarimusiikin parissa Pohjonen on toiminut esimerkiksi Sibelius-trion jäsenenä Petteri Iivosen ja Samuli Peltosen kanssa.
Jay McInerney

Jay McInerney vuonna 2010.
John Barrett McInerney Jr. ['mækɪnɜːrni] (s. 13. tammikuuta 1955 Hartford, Connecticut) on yhdysvaltalainen kirjailija. McInerney saavutti laajaa suosiota jo vuoden 1984 esikoisromaanillaan Manhattanin valot, kriittisellä kuvauksella Reaganin aikaisen New Yorkin pintaliitäjien sosiaalisesta elämästä. Kirja filmatisoitiin vuonna 1988. McInerney muodosti yhdessä Bret Easton Ellisin ja Tama Janowitzin kanssa niin sanotun Brat Packin, Manhattanilla asuvan ja sen ihmisistä minimalistiseen tyyliin kirjoittavan kirjallisen viiteryhmän.
Suomennetut teokset

Manhattanin valot.  ((Bright Lights, Big City, 1984.) Suomentanut Seppo Loponen)  Helsinki:  WSOY, 1986.  ISBN 951-0-13646-8.
Nuori mies nimeltä Ransom.  ((Ransom, 1985.) Suomentanut Seppo Loponen)  Helsinki:  WSOY, 1987.  ISBN 951-0-14541-6.
Elämäni tarina.  ((Story of My Life, 1988.) Suomentanut Teija Tammi)  Espoossa:  Pikku-idis, 1995.  ISBN 952-9589-19-0.
Aiheesta muualla

Kotisivut. (englanniksi)
Jorinde van Klinken

Jorinde van Klinken alle 20-vuotiaiden MM-kilpailujen mitalistina Tampereella 2018.
| Mitalit> Maa:  Alankomaat.Naisten yleisurheilu.EM-kilpailut  | Mitalit> Maa:  Alankomaat.Naisten yleisurheilu.EM-kilpailut  | Mitalit> Maa:  Alankomaat.Naisten yleisurheilu.EM-kilpailut  | Maa:  Alankomaat> Naisten yleisurheilu. |
| --- | --- | --- | --- |
|  Hopeaa | Rooma 2024 | kiekonheitto |  |
|  Hopeaa | Rooma 2024 | kuulantyöntö |  |
|  Pronssia | München 2022 | kuulantyöntö |  |
Jorinde van Klinken (s. 2. helmikuuta 2000) on alankomaalainen kiekonheittäjä ja kuulantyöntäjä. Hän on voittanut nuorten sarjoissa Euroopan-mestaruuden molemmissa päälajeissaan sekä sijoittunut aikuisten maailmanmestaruuskilpailuissa kiekonheitossa kahdesti neljänneksi.
Alle 20-vuotiaiden ikäluokassa van Klinken saavutti kuulantyönnössä EM-hopeaa 2017 ja MM-pronssia 2018 sekä voitti EM-kultaa 2019. Kiekonheitossa hän sijoittui vuoden 2016 MM-kilpailuissa kymmenenneksi, vuoden 2017 EM-kilpailuissa kuudenneksi ja vuoden 2018 MM-kilpailuissa seitsemänneksi. Alle 23-vuotiaiden Euroopan-mestaruuskilpailuissa 2021 hän voitti kiekonheitossa kultaa ja sijoittui kuulantyönnössä neljänneksi.
Yleisen sarjan arvokilpailuissa van Klinken jäi vielä karsintaan Euroopan-mestaruuskilpailuissa 2018, maailmanmestaruuskilpailuissa 2019 ja vuonna 2021 käydyissä Tokion olympialaisissa. Eugenen MM-kilpailuissa 2022 hän sijoittui kiekonheitossa neljänneksi tuloksella 64,97; karsinnassa hänen tuloksensa oli 65,66. Hän osallistui Eugenessa myös kuulantyöntöön mutta ei päässyt loppukilpailuun. Saman vuoden Münchenin EM-kilpailuissa hän saavutti kuulantyönnössä pronssia ennätyksellään 18,94 ja sijoittui kiekonheitossa neljänneksi tuloksella 64,43. Budapestin MM-kilpailuissa 2023 hän sijoittui kuulantyönnössä yhdeksänneksi ulkoratojen ennätyksellään 19,05 ja kiekonheitossa neljänneksi tuloksella 67,20. Rooman EM-kilpailuissa 2024 hän saavutti hopeaa sekä kuulantyönnössä tuloksella 18,67 että kiekonheitossa tuloksella 65,99.
Van Klinken voitti Yhdysvalloissa NCAA:n mestaruuden kiekonheitossa vuosina 2021–2023. Alankomaiden-mestaruuden hän on voittanut kiekonheitossa vuosina 2020, 2021 ja 2023 sekä kuulantyönnössä sisäradoilla vuonna 2019.
Van Klinken ylitti kuulantyönnössä 18 metrin rajan vuonna 2021. Hänen ennätyksensä ulkoradoilla on elokuussa 2023 työnnetty 19,05. Sisäradoilla hän ylitti 19 metrin rajan maaliskuussa 2022 tuloksellaan 19,08. Ennätyksensä 19,57 hän työnsi Albuquerquessa helmikuussa 2023. Kiekonheitossa hän ylitti 60 metrin rajan kesäkuussa 2019 tuloksellaan 61,33. Toukokuussa 2021 hän paransi Yhdysvalloissa ennätystään viikon sisällä ensin lukemiin 62,58, sitten 65,94 ja lopulta 70,22, joka oli tuolloin maailman paras tulos lähes kolmeen vuoteen ja jolla hän oli vasta toinen tällä vuosisadalla yli 70 metriä heittänyt eurooppalainen. Tuloksellaan hän oli lopulta vuoden 2021 maailmanlistalla toinen. Vuonna 2022 hänen paras tuloksensa oli MM-kilpailujen karsinnassa heitetty 65,66.