stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Green Day
Historia > Father of All Motherfuckers ja paluu

13. huhtikuuta 2019 osana Record Store Day -kampanjaa, yhtye julkaisi vuoden 1994 Woodstock esityksensä vinyylinä ensimmäistä kertaa. Julkaisu sisältää 9 kappaletta, jotka he esittivät livenä sekä mutasodan.
10. syyskuuta 2019, yhtye julkaisi Hella Mega Tour -kiertueen yhdessä Fall Out Boyn ja Weezerin kanssa. Green Day myös julkaisi ensimmäisen singlen, ”Father of All...” heidän tulevalta 13. albumiltaan, Father of All Motherfuckers. Kyseiselle albumille on asetettu julkaisupäiväksi 7. helmikuuta 2020. 
30. syyskuuta 2019, Green Day julkaisi kahden vuoden sopimuksen NHL:n kanssa. Samalla tuli tietoon, että yhtye julkaisee toisen singlen ”Ready, Fire, Aim” 9. lokakuuta 2019. Albumin kolmas single ”Oh Yeah” julkaistiin 16. tammikuuta 2020. Albumi julkaistiin 7. helmikuuta 2020. Albumin neljäs single ”Meet Me on the Roof” julkaistiin samana päivänä kuin albumi.
21. toukokuuta 2020 bändi julkaisi cover-version Blondien kappaleesta ”Dreaming”.
30. lokakuuta 2020 yhtyeen sivuprojekti The Network aktivoitui sitten vuoden 2005 julkaisemalla videon ”The Prophecy”. 2. marraskuuta 2020 The Network julkaisi uutta musiikkia ensimmäisen kerran 17 vuoteen julkaisemalla musiikkivideon singlestä ”Ivankkka is a Nazi”. The Network väitti sosiaalisessa mediassa useiden viikkojen aikana, ettei heillä ole mitään tekemistä Green Dayn kanssa. 20. marraskuuta The Network julkaisi Trans Am EP:n. 4. joulukuuta 2020 The Network julkaisi uuden albuminsa Money 2020 Part II: We Told Ya So!.
17. helmikuuta 2021 yhtye tiedotti uudesta singlestä ”Here Comes the Shock”, joka julkaistiin 21. helmikuuta 2021. 17. toukokuuta 2021 Green Day julkaisi uuden singlen ”Pollyanna”.
Historia > Saviors

Marraskuussa 2022 yhtye vahvisti nauhoittavan uutta albumia. Albumin on tuottanut Rob Cavallo, joka palasi työskentelemään yhtyeen kanssa sitten ensimmäisen kerran ¡Tré!-albumin. Yhtye esitteli ensimmäistä kertaa uutta musiikkia heinäkuussa 2023 festivaalikeikalla Quebecissa soittaen kappaleen ”1981”. 30. syyskuuta 2023 yhtye vahvistettiin puoliaikashowhun 110th Grey Cupiin. Yhtye lanseerasi nettisivuston ”The American Dream Is Killing Me”, jonne oli merkattu päivämäärä 24. lokakuuta 2023. Yhtye soitti ”The American Dream Is Killing Me” -kappaleen ensimmäistä kertaa Las Vegasissa 19. lokakuuta 2023 ja vahvistti maailmankiertueen kesälle 2024. He soittivat albumin toisen singlen ”Look Ma, No Brains!” When We Were Young -festivaalilla 22. lokakuuta 2023.
24. lokakuuta 2023 uuden albumin nimeksi vahvistettiin Saviors ja albumin ensimmäinen single ”The American Dream Is Killing Me” julkaistiin. Toinen single ”Look Ma, No Brains!” julkaistiin 2. marraskuuta 2023. Kolmas single ”Dilemma” julkaistiin 7. joulukuuta 2023. Albumin neljäs single ”One Eyed Bastard” julkaistiin 5. tammikuuta 2024. Albumi julkaistiin 19. tammikuuta 2024 ja samana päivänä julkaistiin viides single ”Bobby Sox”.
Historia > Perintö

Green Dayn levyjä on myyty maailmanlaajuisesti jo yli 85 miljoonaa kappaletta, mikä tekee yhtyeestä kaikkien aikojen kaupallisesti menestyneimmän punk-yhtyeen. Green Day esiintyi toisen kerran Suomessa 8. kesäkuuta 2010. Samana päivänä ilmestyi myös maailmanlaajuisesti Green Day: Rock Band -videopeli.
Yhtyeen musiikki eroaa aiempien vuosikymmenten punkista ollen enemmän tyyliltään punk rockia. Green Dayn suosio on innoittanut myös muita punk- ja rock-yhtyeitä, kuten Sum 41:a ja Good Charlottea.
Muut projektit

Vuodesta 1991 asti Green Dayn jäsenillä on ollut sivuprojekteja muiden muusikoiden kanssa. Merkittäviä näistä ovat olleet Billie Joe Armstrongin Pinhead Gunpowder (jossa on mukana Green Dayn keikkakitaristi Jason White), The Frustrators, jossa Mike Dirnt soittaa bassoa ja The Network, jossa on arveltu kaikkien Green Dayn jäsenten soittavan taiteilijanimillä. Green Day (Armstrong, Dirnt ja Cool) on myös perustanut new wave -musiikkia soittavan Foxboro Hot Tubs -yhtyeen, joka keikkaili vuoden 2008 kesän Yhdysvalloissa. Green Dayn fanit ovat rynnänneet katsomaan idoleitaan uudessa bändissä. Foxboro Hot Tubsin albumi Stop, Drop and Roll julkaistiin 20. toukokuuta 2008.
Green Dayn hyväntekeväisyystöihin kuuluu yhteistyö U2:n kanssa vuonna 2006 ”The Saints Are Coming” -kappaleella, jolla autettiin keräämään rahaa Music Rising -järjestölle hurrikaani Katrinan tuhoamien musiikki-instrumenttien puolesta sekä Natural Resources Defense Council’n (=luonnonvarojen suojeluvaltuusto) tukeminen ”Move America Beyond Oil” -kampanjassa ja muussa ympäristönsuojelussa.
Vuonna 2007 Green Day esiintyi The Simpsons Movien alussa esittäen Simpsonit-sarjan tunnuskappaleen. Elokuvassa keikka päättyy siihen, että järven saastunut vesi aiheuttaa vedessä kelluvan lavan uppoamisen tappaen koko yhtyeen.
Green Day julkaisi coverin John Lennonin kappaleesta ”Working Class Hero” Instant Karma: The Amnesty International Campaign to Save Darfur -albumille. Yhtye esitti kappaleen American Idolin finaalijaksossa. Kappale sai Grammy-ehdokkuuden vuonna 2008.
Kokoonpano

Billie Joe Armstrong – laulu ja kitara
Syntynyt 17. helmikuuta 1972. Yhtyeen keulahahmo ja pääsanoittaja/säveltäjä. Alkuperäinen jäsen yhdessä basisti Mike Dirntin kanssa
Mike Dirnt, oikealta nimeltään Michael Ryan Pritchard – basso, taustalaulu, kitara.
Syntynyt 4. toukokuuta 1972. Alkuperäinen jäsen yhdessä laulaja Billie Joe Armstrongin kanssa.
Tré Cool, oikealta nimeltään Frank Edwin Wright III – rummut
Syntynyt 9. joulukuuta 1972. Ei ollut yhtyeessä alusta lähtien vaan tuli Al Sobranten tilalle. Billie Joe ja Mike Dirnt olivat kuitenkin ihailleet Coolin soittotaitoja jo tämän esiintyessä aiemman yhtyeensä kanssa.
Jason White – kitara , taustalaulu (keikoilla)
Syntynyt 11. marraskuuta 1973. Tuli yhtyeeseen vuonna 1998. Ollut joissakin Green Dayn musiikkivideoissa, kuten ”When I Come Around”, ”Wake Me Up When September Ends”, ”Working Class Hero”, ”21 Guns”, ”Last Of The American Girls”, ”Stay The Night" ja ”Nuclear Family”. Soittanut livelevyillä Bullet in a Bible ja Awesome As Fuck. Syyskuussa 2012 Billie Joe Armstrong kertoi eräässä haastattelussa että Jason White on nimitetty yhtyeen viralliseksi jäseneksi.
Jason Freese – piano, saksofoni, taustalaulu (keikoilla)
Syntynyt 12. tammikuuta 1975. Tuli bändiin vuonna 2003. Soittanut levyillä Bullet in a Bible ja Awesome As Fuck.
Kevin Preston - kitara, taustalaulu (keikoilla) 
Soittanut bändissä vuodesta 2019 lähtien korvaten Jeff Matikan.
Kokoonpano > Entiset jäsenet

Al Sobrante, oikealta nimeltään John Kiffmeyer (1987–1990) – alkuperäinen rumpali, joka jätti Green Dayn opintojensa takia. Hänen oli ensin määrä palata takaisin opintojensa päätyttyä, mutta koska hänestä ei kuulunut mitään, yhtye otti uuden rumpalin. Hänen viimeiseksi albumikseen jäi 39/Smooth.
Dave E.C. liittyi bändiin Johnin lähdön jälkeen, mutta päätti itse lähteä bändistä muutaman viikon jälkeen, koska hän ei tuntenut olevansa tarpeeksi hyvä rumpali.
Diskografia

| Vuosi | Nimi | Levymerkki | Muuta |
| --- | --- | --- | --- |
| 1989 | 1,000 Hours | Lookout! | EP |
| 1990 | 39/Smooth | Lookout! |  |
| 1990 | Slappy | Lookout! | EP |
| 1990 | Sweet Children | Skene! | EP |
| 1990 | 1,039/Smoothed Out Slappy Hours | Lookout! | sisältää materiaalia albumilta 39/Smooth ja EP:iltä Slappy ja 1,000 Hours |
| 1992 | Kerplunk! | Lookout! | Julkaistu 17. tammikuuta 1992 |
| 1994 | Dookie | Reprise | Julkaistu 1. helmikuuta 1994 |
| 1995 | Insomniac | Reprise | Julkaistu 10. lokakuuta 1995 |
| 1996 | Bowling Bowling Bowling Parking Parking | Reprise | live-EP |
| 1997 | Nimrod. | Reprise | Julkaistu 14. lokakuuta 1997 |
| 2000 | Warning: | Reprise | Julkaistu 3. lokakuuta 2000 |
| 2001 | International Superhits! | 404 Music | Greatest Hits LP 1993–2001 |
| 2001 | International Supervideos! |  | Greatest Hits DVD 1993–2001 |
| 2002 | Shenanigans | 404 Music | singlejen B-puolikokoelma, julkaistu 2. heinäkuuta 2002 |
| 2004 | American Idiot | Reprise | Julkaistu 21. syyskuuta 2004 |
| 2005 | Bullet in a Bible | Reprise | livealbumi, Julkaistu marraskuussa 2005 |
| 2009 | 21st Century Breakdown | Reprise | Julkaistu 15. toukokuuta 2009 |
| 2009 | Last Night on Earth: Live In Tokyo | Reprise | Julkaistu 2009 |
| 2010 | Green Day: Rock Band |  | Julkaistu 8. kesäkuuta 2010 |
| 2010 | Greatest Hits | Reprise | Julkaistu 2010 |
| 2011 | Awesome as Fuck | Reprise | livealbumi, julkaistu 21. maaliskuuta 2011 |
| 2012 | ¡Uno! | Reprise | Julkaistu 21. syyskuuta 2012 |
| 2012 | ¡Dos! | Reprise | Julkaistu 9. marraskuuta 2012 |
| 2012 | ¡Tré! | Reprise | Julkaistu 11. joulukuuta 2012 |
| 2013 | ¡Cuatro! | Reprise | Videoalbumi |
| 2014 | Demolicious | Reprise | Kokoelma, julkaistu 19. huhtikuuta 2014 |
| 2016 | Revolution Radio | Reprise | Julkaistu 7. lokakuuta 2016 |
| 2020 |  Father of All Motherfuckers  | Reprise | Julkaistu 7. helmikuuta 2020 |
| 2024 | Saviors | Reprise | Julkaistu 19. tammikuuta 2024 |
Vuonna 2005 julkaistu musiikki CD/DVD Bullet in a Bible on taltiointi vuoden 2005 kiertueelta, Englannista, Milton Keynesistä.
Awesome as Fuck livelevyn DVD on kuvattu Tokiossa, Japanissa. DVD:n bonuskappale ”Cigarettes and Valentines” on kuvattu Phoenixissa, Arizonassa.
Palkinnot

| --- | --- |
 Grammy: Paras vaihtoehtomusiikkialbumi, Dookie (1995)  Grammy: Paras rock-albumi, American Idiot (2005)  Grammy: Paras levy, Boulevard of Broken Dreams -single (2006)  Grammy: Paras rock-albumi, 21st Century Breakdown (2010)  Brit Awards: Paras kansainvälinen bändi (2006)  Brit Awards: Paras kansainvälinen albumi, American Idiot (2006)  MTV Europe Music Awards: Paras rock-yhtye (2005)  MTV Europe Music Awards: Paras albumi, American Idiot (2005)  MTV Video Music Awards: Paras rock-video, Boulevard of Broken Dreams (2005)  MTV Video Music Awards: Katsojien valitsema vuoden video, Boulevard of Broken Dreams (2005)  MTV Video Music Awards: Paras bändin video, Boulevard of Broken Dreams (2005)  MTV Video Music Awards: Vuoden video, Boulevard of Broken Dreams (2005)  MTV Video Music Awards: Paras editointi, Boulevard of Broken Dreams (2005)  MTV Video Music Awards: Paras ohjaus, Boulevard of Broken Dreams (2005)  MTV Video Music Awards: Paras kuvaus, Boulevard of Broken Dreams (2005)  MTV Video Music Awards: Paras rock-video, 21 guns (2010)  Kerrang!: Planeetan paras bändi (2005) :  Kerrang!: Paras live-bändi (2005)  Billboard: Vuoden rock-esiintyjä (2005)  Billboard: Vuoden rock-kappale, Boulevard of Broken Dreams (2005)  Billboard: Vuoden pop-bändi (2005)  Billboard: Billboard 200 album group (2005)  Billboard: Hot 100 group (2005)  Billboard: Vuoden moderni rock-artisti (2005)  MTV Australian Video Music Awards: Paras bändi (2005)  MTV Australian Video Music Awards: Paras rock-video, American Idiot (2005)  MTV Australian Video Music Awards: Paras bändi (2006)  Shockwaves NME Awards: Paras video, American Idiot (2005)  Kids Choice Awards: Paras yhtye (2006)  Kids Choice Awards: Paras kappale, Wake Me Up When September Ends (2006)  American Music Awards: Paras vaihtoehtomusiikkibändi (2005)  American Music Awards: Paras pop/rock-albumi, American Idiot (2005)  Teen Choice Awards: Paras rock-kappale, Boulevard of Broken Dreams
Kiertueet

39/Smooth Tour (1990–1991)
European Tour '91 (1991)
Kerplunk Tour (1991–1993)
Dookie Tour (1994)
Insomniac Tour (1995–1996)
Nimrod Tour (1997–1998)
Life Without Warning Tour (1999–2000)
Pop Disaster Tour (2002)
American Idiot World Tour (2004-2005)
21st Century Breakdown World Tour (2009–2010)
99 Revolutions Tour (2013)
Revolution Radio Tour (2016–2017)
Hella Mega Tour (2021-2022)
The Saviors Tour (2024-2025)
Esiintymiset Suomessa

Green Day konsertoi ensimmäisen kerran Suomessa 31. elokuuta 1995 täydessä Helsingin jäähallissa.
Toisen kerran Green Day esiintyi 8. kesäkuuta 2010 Helsingin Kyläsaaressa 28 000 katsojalle.
Green Day esiintyi kolmannen kerran Suomessa 26. kesäkuuta 2013 Hietaniemen uimarannalla Rock the Beach -festivaalilla.
Kirjallisuutta

Marc Spitz: Green Day – kolmen soinnun supertähdet. Like, 2010. ISBN 978-952-01-0473-3
Ben Myers: Green Day, Amerikan idiootit ja uuspunkin kukoistus. Sammakko, 2006. ISBN 952-483-043-4
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Green Day Wikimedia Commonsissa
Green Dayn virallinen sivusto
Green Day
|  Billie Joe Armstrong  Mike Dirnt  Tré Cool  Jason White  Jason Freese  Kevin Preston >  Al Sobrante  Dave E.C.  |
| --- | --- |
Studiolbumit:  39/Smooth  Kerplunk!  Dookie  Insomniac  Nimrod.  Warning:  American Idiot  21st Century Breakdown  ¡Uno!  ¡Dos!  ¡Tré!  Revolution Radio  Father of All Motherfuckers  Saviors 
Kokoelmat:  1,039/Smoothed Out Slappy Hours  International Superhits!  Shenanigans  Greatest Hits  Demolicious 
Livealbumit: Bullet in a Bible Awesome as Fuck 
EP:t:  1,000 Hours  Slappy  Sweet Children  Bowling Bowling Bowling Parking Parking 
Videografia:  ‘’International Supervideos!’’  ‘’¡Cuatro!’’ 
| Auktoriteettitunnisteet  |
| --- | --- |
Kansainväliset:  VIAF 
Kansalliset:  Norja  Ranska  BnF data  Katalonia  Saksa  Israel  Yhdysvallat  Japani  Tšekki 
Taiteenala:  Grammy Awards  MusicBrainz 
Muut:  IdRef 
Billie Joe Armstrong (laulu, kitara)
Mike Dirnt (basso, taustalaulu)
Minna Haapasalo

| Minna Haapasalo> Henkilötiedot |
| --- | --- |
Kansalaisuus:  Suomi
Ammatti:  kirjailija, opettaja
Kirjailija
Tuotannon kieli: suomi
Kirjallinen suuntaus: romaanit, kaunokirjallisuus
Esikoisteos:  Tilkkuterapiaa, 2022
Aiheesta muualla
Löydä lisää kirjailijoitaKirjallisuuden teemasivulta
Minna Haapasalo (s. 1976 Juankoski) on suomalainen kirjailija ja Turun taideakatemian lehtori. Koulutukseltaan hän on filosofian maisteri.
Ura

Haapasalo valmistui vuonna 2000 Turun ammattikorkeakoulusta Teatteri-ilmaisun ohjaajaksi. Kuusi vuotta myöhemmin hän valmistui Turun yliopistosta filosofian maisteriksi pääaineenaan kotimainen kirjallisuus.
Haapasalo työskentelee Turun taideakatemian lehtorina.
Hänen esikoisromaaninsa Tilkkuterapiaa ilmestyi vuonna 2022. Kirja sijoittuu muun muassa kansalaisopiston tilkkutäkkikurssille, jossa päähenkilö käsittelee niin tuoretta eroaan kuin elämänarvojaankin. Idean kirjaansa Haapasalo sai valmistaessaan tilkkutäkkiä ja miettiessään käsillä tekemisen merkitystä ja vaikutusta ihmisten elämään. Hänen kolmiosaisen kirjasarjansa päähenkilö Riina muuttaa ajatteluaan ja rakentaa elämäänsä käsitöiden avulla. Sarjan toinen osa, vuonna 2023 ilmestynyt Kierrätyshäät, kyseenalaistaa kirkkohäät ja avioliittoinstituution. Riinasta ja hänen ystäväpiiristään kertova kirjasarja sijoittuu Turkuun.
Teokset

Tilkkuterapiaa, Karisto, 2022, ISBN 978-951-1-40881-9
Kierrätyshäät, Karisto, 2023, ISBN 978-951-1-46487-7
Lemmenlangat, Karisto, 2024, ISBN 978-951-1-48609-1
Yksityiselämä

Haapasalo asuu Turussa ja harrastaa käsitöitä. Hänellä on myös luovuuteen keskittyvä blogi.
Aiheesta muualla

Minna Haapasalon verkkosivut
Iiris Hacklin

Pirkko Iiris Annikki Hacklin (s. 14. tammikuuta 1944 Sortavala) on suomalainen opettaja ja kansanedustaja. Hän toimi kansanedustajana vuosina 1987–1995. Hän oli SDP:n kansanedustajana Keski-Suomen läänin vaalipiiristä.
Koulutukseltaan Hacklin on humanististen tieteiden kandidaatti (1967) ja hän on toiminut äidinkielen ja historian lehtorina Jämsässä. Vuosina 1984–1987 hän oli Eka-yhtymässä tiedotuspäällikkönä. Kotikaupunkinsa Jämsän kaupunginvaltuuston jäsenenä hän oli parinkymmenen vuoden ajan vuodesta 1976.
Aiheesta muualla

.aspx Iiris Hacklin Suomen kansanedustajat. Eduskunta.
| --- | --- |
Auktoriteettitunnisteet: Henkilöt :  Eduskunta
Shakin maailmanmestaruus

Shakin maailmanmestaruudesta pelataan maailmanmestarin arvonimen ratkaisemiseksi shakissa.
Epäviralliset mestarit (1520–1886)

Pedro Damião, ~1520, Portugali
Ruy López de Segura, ~1560, Espanja
Paolo Boi ja Leonardo da Cutri, ~1575, Italia
Alessandro Salvio, ~1600, Italia
Gioacchino Greco, ~1620, Italia
Legall de Kermeur, ~1730–1747, Ranska
Francois-André Philidor, ~1747–1795, Ranska
Alexandre Deschapelles, ~1800–1820, Ranska
Louis de la Bourdonnais, ~1820–1840, Ranska
Howard Staunton, 1843–1851, Englanti
Adolf Anderssen, 1851–1858, Saksa
Paul Morphy, 1858–1859, Yhdysvallat
Adolf Anderssen, 1860–1866, Saksa
Wilhelm Steinitz, 1866–1886, Böömi / Itävalta
Kiistattomat maailmanmestarit (1886–1993) > Kiistattomat maailmanmestarit ennen FIDE:ä (1886–1946)

Wilhelm Steinitz (1886–1894)
Emanuel Lasker (1894–1921)
José Raúl Capablanca (1921–1927)
Aleksandr Alehin (1927–1935)
Max Euwe (1935–1937)
Aleksandr Alehin (1937–1946)
Kiistattomat maailmanmestarit (1886–1993) > Kiistattomat maailmanmestarit FIDE:n alaisuudessa (1948–1993)

Yhtenäisen shakkiliiton (FIDE) alaisuudessa pelattiin maailmanmestaruudesta joka kolmas vuosi vuosina 1948–1990. Joskus loppuottelun hävinneellä oli mahdollisuus haastaa voittaja revanssiotteluun seuraavana vuonna. Yleensä pelattiin järjestelmällä paras 24:stä ottelusta, mikä siis edellytti voittajan saavan 12,5 pistettä (1 voitosta, ½ tasapelistä ja 0 tappiosta). Ottelusarjan päätyttyä lukemin 12–12 vanha mestari säilytti mestaruustittelinsä. Vuosina 1978–1984 pelattiin kuudesta voitosta, mutta siitä luovuttiin lukuisten tasapelien vuoksi kesken jääneen vuoden 1984 maratonottelusarjan jälkeen (48 peliä neljässä kuukaudessa).
| Vuosi | Voittaja | Kansalaisuus | Tulos | Finaalivastustaja / turnauksessa 2>  sija | Kansalaisuus |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 1948–1951 | Mihail Botvinnik | Neuvostoliitto (Venäjä) | 14–11 | Vasili Smyslov |  |
| 1951–1954 | Mihail Botvinnik |  | 12–12 | David Bronstein | Neuvostoliitto (Ukraina) |
| 1954–1957 | Mihail Botvinnik |  | 12–12 | Vasili Smyslov |  |
| 1957–1958 | Vasili Smyslov | Neuvostoliitto (Venäjä) | 12,5–9,5 | Mihail Botvinnik |  |
| 1958–1960 | Mihail Botvinnik |  | 12,5–10,5 | Vasili Smyslov |  |
| 1960–1961 | Mihail Tal | Neuvostoliitto (Latvia) | 12,5–8,5 | Mihail Botvinnik |  |
| 1961–1963 | Mihail Botvinnik |  | 13–8 | Mihail Tal |  |
| 1963–1966 | Tigran Petrosjan | Neuvostoliitto (Armenia) | 12,5–9,5 | Mihail Botvinnik |  |
| 1966–1969 | Tigran Petrosjan |  | 12,5–11,5 | Boris Spasski |  |
| 1969–1972 | Boris Spasski | Neuvostoliitto (Venäjä) | 12,5–10,5 | Tigran Petrosjan |  |
| 1972–1975 | Bobby Fischer | Yhdysvallat | 12,5–8,5 | Boris Spasski |  |
| 1975–1978 | Anatoli Karpov | Neuvostoliitto (Venäjä) | ei pelattu | Bobby Fischer |  |
| 1978–1981 | Anatoli Karpov |  | 6–5 (16,5–15,5) | Viktor Kortšnoi | "maaton" |
| 1981–1984 | Anatoli Karpov |  | 6–2 (11–7) | Viktor Kortšnoi | Sveitsi |
| 1984–1985 | Anatoli Karpov vs Garri Kasparov |  | 5–3 (25–23) ottelu jäi kesken | Anatoli Karpov vs Garri Kasparov |  |
| 1985–1986 | Garri Kasparov | Neuvostoliitto (Azerbaidžanin SNT / Venäjä) | 13–11 | Anatoli Karpov |  |
| 1986–1987 | Garri Kasparov |  | 12,5–11,5 | Anatoli Karpov |  |
| 1987–1990 | Garri Kasparov |  | 12–12 | Anatoli Karpov |  |
| 1990–1993 | Garri Kasparov |  | 12,5–11,5 | Anatoli Karpov |  |
Kahdet maailmanmestarit 1993–2006

Vuonna 1993 FIDE:n ohelle syntyi kilpaileva shakkiliitto Ammattilaisten shakkijärjestö PCA, joka tunnusti omat mestarinsa. PCA:n perustajat olivat FIDE:n hallitseva maailmanmestari Garri Kasparov ja häntä vastaan FIDE:n maailmanmestaruusloppuotteluun selvinnyt Nigel Short. Näin FIDE:n maailmanmestaruusloppuotteluksi aiotusta vuoden 1993 ottelusta tulikin PCA:n maailmanmestaruusloppuottelu. PCA liittona ja nimenä jäi unohduksiin kahden maailmanmestaruusottelun jälkeen, kun sponsori Intel lopetti liiton tukemisen 1996. Kasparovin taistelu FIDE:n ylivaltaa vastaan jatkui jälleen uudessa shakkiliittossa WCC:ssä (The World Chess Council) 1998. Joskus PCA:n tai WCC:n mestareita nimitetään "klassisiksi" maailmanmestareiksi tai klassisen seuraannon maailmanmestareiksi. Tällä viitataan siihen, että maailmanmestaruus on jatkuvasti vain yhdellä henkilöllä kerrallaan (kontinuiteetti persoonassa). Siksi on voitettava edeltävä mestari tullakseen uudeksi maailmanmestariksi.
Mestari Kasparovin ja ykköshaastaja Shortin ollessa poissa FIDE järjesti 1993 oman maailmanmestaruusloppuottelunsa kakkoshaastaja Jan Timmanin ja kolmos–neloshaastaja Karpovin kesken. Tästä tuli ikään kuin varjomaailmanmestaruusottelu, kun parhaat pelaajat olivat poissa.
Kaksi kilpailevaa liittoa vähensi sponsorien mielenkiintoa, ja molemmat liitot ajautuivat talousvaikeuksiin. PCA-liitolla (WCC) oli klassisen seuraannon maailmanmestari, mutta FIDE:llä oli muut perinteet. Koska karsintojen, turnauksien ja palkintorahojen järjestäminen oli kallista, FIDE muutti radikaalisti maailmanmestaruuspelitapaansa 1999 liittonsa hallitsevan mestarin Karpovin vastustuksesta huolimatta. Vanhaa mestaria ei tarvinnut enää haastaa, vaan hän oli yhtenä pelaajana mukana pudotuspelien (knock out) tapaan pelatussa maailmanmestaruusturnauksessa. Tosin etuoikeutena vanhan mestarin ei tarvinnut pelata alkukierroksilla. Lisäksi otteluiden määrää vähennettiin ja pelattiin pikapelejä. Tämän seurauksena FIDE:n mestarit vaihtuivat aina uuteen jokaisessa uuden menetelmän mukaisessa turnauksessa (1999, 2000, 2002, 2004 ja 2005).
Koska myös WCC oli talousvaikeksissa, sillä ei ollut varaa järjestää edeltäjänsä PCA:n (1993, 1995) tapaisia haastajakandidaattiturnauksia (jotka oli kopioitu perinteiseltä FIDE:ltä). PCA–WCC-maailmanmestari Kasparov päätti itse valita itselleen maailmanmestaruusloppuotteluvastustajan. Vastustajaksi tuli Vladimir Kramnik, joka yllättäen löikin Kasparovin vuonna 2000 ilman että Kasparov voitti peliäkään. Kasparov katsoi, että hänellä oli perinteinen oikeus revanssiotteluun. Kramnik ei koskaan suostunut tähän ja nyttemmin Kasparov on jo lopettanut kilpashakkiuransa. Kuitenkin monissa turnauksissa vuonna 2001, joissa sekä Kasparov että Kramnik olivat mukana, Kasparov osoitti, että hän oli yhä edelleen maailman ykköspelaaja.
Kahdet maailmanmestarit 1993–2006 > FIDE:n maailmanmestarit 1993–2006

Anatoli Karpov (1993–1999)
Aleksandr Halifman (1999–2000)
Viswanathan Anand (2000–2002)
Ruslan Ponomarov (2002–2004)
Rustam Kasymdžanov (2004–2005)
Veselin Topalov (2005–2006)
Kahdet maailmanmestarit 1993–2006 > PCA / WCC -maailmanmestarit 1993–2006

Garri Kasparov (1993–2000)
Vladimir Kramnik (2000–2006)
Mestaruusloppuottelut:
| MM-ottelu 1993 | 1 | 2 | 3 | 4 | 5 | 6 | 7 | 8 | 9 | 10 | 11 | 12 | 13 | 14 | 15 | 16 | 17 | 18 | 19 | 20 | pisteet |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
|  Garri Kasparov | 1 | ½ | 1 | 1 | ½ | ½ | 1 | ½ | 1 | ½ | ½ | ½ | ½ | ½ | 1 | 0 | ½ | ½ | ½ | ½ | 12½ |
|  Nigel Short | 0 | ½ | 0 | 0 | ½ | ½ | 0 | ½ | 0 | ½ | ½ | ½ | ½ | ½ | 0 | 1 | ½ | ½ | ½ | ½ | 7½ |
|  MM-ottelu 1995 | 1 | 2 | 3 | 4 | 5 | 6 | 7 | 8 | 9 | 10 | 11 | 12 | 13 | 14 | 15 | 16 | 17 | 18 | pisteet |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
|  Garri Kasparov | ½ | ½ | ½ | ½ | ½ | ½ | ½ | ½ | 0 | 1 | 1 | ½ | 1 | 1 | ½ | ½ | ½ | ½ | 10½ |
|  Viswanathan Anand | ½ | ½ | ½ | ½ | ½ | ½ | ½ | ½ | 1 | 0 | 0 | ½ | 0 | 0 | ½ | ½ | ½ | ½ | 7½ |
| MM-ottelu 2000 | 1 | 2 | 3 | 4 | 5 | 6 | 7 | 8 | 9 | 10 | 11 | 12 | 13 | 14 | 15 | pisteet |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
|  Garri Kasparov | ½ | 0 | ½ | ½ | ½ | ½ | ½ | ½ | ½ | 0 | ½ | ½ | ½ | ½ | ½ | 6½ |
|  Vladimir Kramnik | ½ | 1 | ½ | ½ | ½ | ½ | ½ | ½ | ½ | 1 | ½ | ½ | ½ | ½ | ½ | 8½ |
| MM-ottelu 2004 | 1 | 2 | 3 | 4 | 5 | 6 | 7 | 8 | 9 | 10 | 11 | 12 | 13 | 14 | pisteet |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
|  Vladimir Kramnik | 1 | ½ | ½ | ½ | 0 | ½ | ½ | 0 | ½ | ½ | ½ | ½ | ½ | 1 | 7 |
|  Péter Lékó | 0 | ½ | ½ | ½ | 1 | ½ | ½ | 1 | ½ | ½ | ½ | ½ | ½ | 0 | 7 |
Maailmanmestaruustittelien yhdentyminen 2006 > Maailmanmestarit 2006 -

Vladimir Kramnik (2006–2007)
Viswanathan Anand (2007–2013)
Magnus Carlsen (2013–2023)
Ding Liren (2023–)