stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Normandian maihinnousu
Valmistelut > Ryhmitykset > Saksalaiset

Saksalaiset olivat linnoittaneet ranta-alueen laajalti osana Atlantin vallin puolustusta. Tämä sai liittoutuneet siirtämään hyökkäyksensä ajankohtaa laskuveden aikaan. Ranta-aluetta vartioi 4 divisioonaa, joista ainoastaan yksi (352.) oli kokenut. Monet muut koostuivat saksalaisista, jotka eivät yleensä lääketieteellisistä syistä olleet kelvanneet vakinaispalvelukseen itärintamalle, sekä muista kansallisuuksista (pääasiassa venäläisistä), jotka olivat tarjoutuneet vapaaehtoisiksi taistelemaan saksalaisten puolella sotavankileirin sijaan. 21. panssaridivisioona vartioi Caenia, ja 12. SS-panssaridivisioona oli sijoitettu kaakkoon. Sen sotilaat oli suoraan värvätty Hitler-Jugendista 16-vuotiaina, ja se tulisi saamaan tulevassa taistelussa maineen sitkeänä taisteluyksikkönä. Jotkut Utah Beachin takana olevista alueista olivat saksalaisten toimesta tulvaveden peitossa laskuvarjohyökkäyksen varaltaselvennä.
Liittoutuneiden hyökkäykset > Maahanlasku Caenin-Cabourgin seudulle

Liittoutuneista britit suorittivat maahanlaskun Horsa-liitolentokoneilla Orne- ja Dives-jokien väliselle alueelle Caenin, Troarnin, Cabourgin ja Quistrehamin väliselle alueelle Sword-rannan Montgomeryn komentamien joukkojen tulevalle vasemmalle sivustalle. Amfrevilleen maahanlaskettiin kuudes prikaati ja Bréville-les-Montsin lounaispuolelle viides laskuvarjoprikaati Hernouvilettestä Ranvilleen johtavan tien pohjoispuolelle. Brittien joukoissa taistellut kanadalainen yhdeksäs laskuvarjoprikaati maahanlaskettiin Varavillen luoteispuolelle ja kahdeksas laskuvarjoprikaati eteläisimmäksi Touffrévillen lounaispuolelle.
Maahanlaskuun liittyi hämäysoperaatio Titanic, jossa kuninkaallisten ilmavoimien neljäkymmentä pommituslennostojen Lockheed Hudson -, Handley Page Halifax - ja Short Stirling -pommikonetta pudotti alumiinisuikaleita saksalaisten tutkien hämäämiseksi sekä vielä valelaskuvarjohyppääjiä. Valelaskuvarjohyppääjistä kaksisataa pudotettiin Carentanin eteläpuolelle, viisikymmentä Divesjoen itäpuolelle ja viisikymmentä Caenin lounaispuolelle. Koska valelaskuvarjohyppääjät maahan tultuaan räjähtivät ja syttyivät tuleen, saksalaiset kutsuivat niitä räjähdenukeiksi (saksaksi eine Explosivpuppe). Valelaskuvarjohyppääjien uskottavuuden lisäämiseksi SAS lähetti myös pieniä oikeita laskuvarjohyppääjiä aiheuttamaan lisää sekaannusta saksalaisten joukoissa.
Valelaskuvarjohyppääjien pudotusalueen äärirajojen pinta-ala oli suurempi kuin viidennen laskuvarjoprikaatin, kuudennen prikaatin ja seitsemännen, kahdeksannen ja kanadalaisen yhdeksännen laskuvarjoprikaatin maahanlaskualueen alue.
Liittoutuneiden hyökkäykset > Maahanlasku Caenin-Cabourgin seudulle > Pegasus-silta

6. brittiläinen laskuvarjodivisioona oli ensimmäinen joukko-osasto, joka aloitti toiminnan, kymmenen minuuttia yli keskiyön. Sen tavoitteena oli Orne-joen itäpuolinen alue. Laskuvarjodivisioonan ensimmäinen Halifax-pommituslentokoneilla ilmaan hinattu ja Horsa-liitolentokoneilla Cabourgin rantalomakeskuksen lähelle maahanlaskettu yksikkö oli majuri John Howardin johtama 2. pataljoonan D-komppania.
Sen kohteena oli Pegasus-silta ja muut maihinnousualueen itäisen sivustan jokien ylityspaikat, Orne-joen ja Caenin kanavan sillat sekä tämän lisäksi tykkipatteri Mervillessä. Tykit tuhottiin ja sillat vallattiin ja pidettiin, kunnes kommandot vapauttivat heidät tehtävästään myöhään 6. kesäkuuta. Caenin kanavan silta, Pegasus-silta. Pegasus-sillan valtaukseen käytettiin kahta joukkuetta, josta ensimmäisen joukkueenjohtaja luutnantti Den Brotheridge kaatui kaulaansa saamastaan haavasta joukkueen ennätettyä siltaa pitkin vastarannalle ja saksalaisten ryhdyttyä aktiivisesti ampumaan. Toista joukkuetta johti luutnantti Dennis Fox.
Liittoutuneiden hyökkäykset > Maahanlasku Caenin-Cabourgin seudulle > Ouistreham

4. kommandojoukko rantautui vapaan Ranskan joukkojen johtamana. Näitä joukkoja johti komentajakapteeni Philippe Kiefer. Noustuaan maihin joukot suuntasivat itään, sillä heillä oli erilliset kohteet Ouistrehamissa, ranskalaisilla bunkkeri ja Kasino ja briteillä kaksi patteria, jotka vartioivat rantaa. Bunkkeri osoittautui liian vahvaksi kommandojen PIAT-singoille, mutta Kasino vallattiin Centaur-panssarin avustuksella. Brittikommandot pääsivät molempien patterien luo, vain huomatakseen, että tykit oli siirretty pois. Jättäen loppusiivoukset jalkaväelle, kommandot vetäytyivät Ouistrehamista liittyäkseen muihin 1. erikoisjoukkoprikaatin joukkoihin, jotka etenivät sisämaahan liittyäkseen kuudenteen laskuvarjojoukkoon.
Liittoutuneiden hyökkäykset > Osamaihinnousut rannoille > Sword Beach

Laivasto valmisteli hyökkäystä tykistötulella 30 minuutin ajan klo 6.45–7.15. Tulivalmistelun jälkeen hyökkäysjoukot rantautuivat Sword Beachille noin klo 7.20. 40:stä amfibiopanssariajoneuvosta 28 pääsi rannalle ja ne jatkoivat annettua tehtäväänsä. Operaation miestappiot olivat 630 henkeä. Ranskan kommandojoukot jatkoivat matkaa kohti Ouisterhamin kaupunkia ja brittijoukot saivat kosketuksen 6. divisioonan maahanlaskujoukkoihin. He kuitenkin epäonnistuivat odotetussa etenemisessä ja olivat edenneet päivän loppuun mennessä noin 8 kilometriä. Asetettu tavoite Caen jäi kuitenkin edelleen saksalaisten käsiin.
Liittoutuneiden hyökkäykset > Osamaihinnousut rannoille > Juno Beach

Kanadalaiset nousivat maihin aikataulustaan jäljessä, ja saivat siksi kärsiä nousuvedestä ja rannan miinoista. Tämän vuoksi menetettiin suurin osa ensimmäisen aallon kalustosta ja kärsittiin noin 50 % tappiot. Coursellesissa käytiin kiivaita katutaisteluita sillanpäätä lähestyvää 12. SS-panssaridivisioonaa vastaan.
Junolla maihinnousseet kanadalaiset joukot joutuivat kohtaamaan vahvat saksalaiset joukot. Saksalaisilla oli 11 raskasta 155 mm tykkipatteria, yhdeksän keskiraskasta 75 mm tykkipatteria, sekä konekivääripesäkkeitä, bunkkereita ja muita betonivarustuksia ja kaksi kertaa Omaha Beachin merivallin korkuinen este.
Esteistä huolimatta kanadalaiset olivat edenneet rannalta ja aloittivat etenemisensä sisämaahan. 6. kanadalainen panssarirykmentti eli 1. husaarirykmentti oli ainoa liittoutuneiden yksikkö, joka saavutti 6. päivän tavoitteensa ylittäessään Caen—Beyeux -moottoritien 15 km sisämaassa.
D-Dayn loppuun mennessä 14 000 kanadalaista oli onnistuneesti rantautunut ja 3. kanadalainen divisioona oli tunkeutunut syvemmälle Ranskaan kuin mikään muu liittoutuneiden joukko, kohdaten Omahaa lukuun ottamatta kovinta vastarintaa. Ensimmäinen saksalaisten vastahyökkäys maihinnousua kohti kohdistui Sword ja Juno Beachien väliin ja kanadalaiset sinnittelivät useiden 12. SS-panssaridivisioonan rankkojen vastahyökkäysten armoilla 7. ja 8. kesäkuuta. Junon kokonaistappiot olivat 875 miestä.
Liittoutuneiden hyökkäykset > Osamaihinnousut rannoille > Gold Beach

Goldilla tappiot olivat 400 miestä. Osasyy oli se että uivien Sherman-amfibiopanssareiden saapuminen viivästyi. Saksalaiset olivat linnoittaneet vahvasti rannalla olevan kylän ja tappioita kärsittiin siitä huolimatta, että laivasto tuhosi osan asemista sulkutulellaan. 50. divisioona kuitenkin voitti vaikeutensa ja eteni Bayeux’n-Caenin tielle päivän loppuun mennessä. Kukaan ei päässyt lähemmäksi tavoitteitaan.
Laivaston tulivalmistelu alkoi klo 5.10 risteilijä HMS Orionin ampuessa ensimmäiset laukaukset. Saksalaisten 155mm patteri vastasi tuleen mutta se hiljennettiin täysosumalla klo 8.45. Joukot nousivat maihin klo 7.25 alkaen. Päivän päättyessä lähes 25 000 sotilasta oli noussut tällä rannikkokaistaleella maihin.
47. kommando oli viimeinen brittien kommando, joka nousi maihin. Sen tehtävänä oli edetä sisämaahan ja sitten kääntyä länteen ja suorittaa 16 km:n marssi läpi vihollisen alueen hyökätäkseen rannikkosatamaan Port en Bessinissä. Tämä pieni satama oli hyvin kalkkikivikallioiden suojassa.
Liittoutuneiden hyökkäykset > Osamaihinnousut rannoille > Omaha Beach

Omaha Beachillä Yhdysvaltain 1. jalkaväkidivisioona kärsi suuret miestappiot eikä edennyt kauas ensimmäisen päivän aikana. Suurin osa uivista Sherman-tankeista upposi ennen rantaan pääsyä myrskyssä.
Vastassa oleva Saksan 352. divisioona oli puolustajien parhaiten koulutettu divisioona. Se oli asemissa jyrkkien, rantaa vartioivien kallioiden päällä. Kyseinen divisioona oli ollut edellisenä yönä harjoittelemassa maihinnousun torjuntaa. Ilmapommitukset ja laivatykistön tulitus eivät olleet osuneet täällä saksalaisten tulipesäkkeisin. Saksalaiset pyyhkivät rantaa konekiväärillä ja maihinnousualuksia repi keveiden tykkien tuli.
Virallinen tieto kertoo, että ”10 minuutissa, kun rampit oli laskettu, johtavasta komppaniasta oli tullut johtajaton ja täysin toimintakyvytön. Jokainen upseeri ja kersantti oli kuollut tai haavoittunut. Siitä oli tullut kamppailu selviämisestä ja pelastumisesta.” Divisioona menetti uusimpien tutkimusten mukaan noin 4 300 – 6 000 sotilasta.lähde?  Niinpä Omahan kaistalla ei kyetty etenemään kolmea kilometriä kauemmas ensimmäisenä päivänä. Mutta maihin nousseet joukot silti järjestäytyivät, eivätkä saksalaiset täälläkään kyenneet torjumaan maihinnousua.
Massiivinen betoninen, kallion päällä sijainnut tykkiasema Pointe du Hoc oli amerikkalaisen toisen Ranger-pataljoonan kohde. Heidän tehtävänsä oli kiivetä noin 30 metriä korkeita kallioita ylös vihollisen tulituksessa ja sitten hyökätä ja tuhota tykit, jotka olisivat voineet pommittaa Omaha- ja Utah-maihinnousualueita. Kiipeämiseen käytetyt rakettihaat olivat kastuneet, ja miehet joutuivat kiipeämään pääosin kallioon pistettyjen tikarien avulla.
Joukot pääsivät asemaan ja tykit, jotka oli siirretty todennäköisesti edeltävän pommituksen takia lähistölle suojaan, löydettiin ja tuhottiin. Ranger-joukkojen menetykset olivat raskaat, 225 miehestä kaatui 135.
Liittoutuneiden hyökkäykset > Osamaihinnousut rannoille > Utah Beach

Utah Beachillä tappiot olivat 23 000 maihinnousseesta 197, vähäisimmät kaikista rannoista. Myös nämä joukot etenivät kohti sisämaata ja onnistuivat saamaan kontaktin laskuvarjodivisioonien osiin.
Liittoutuneiden hyökkäykset > Yhdysvaltalaisten maahanlasku Viervilleen ja Sainte-Mère-Égliseen

82. ja 101. laskuvarjodivisioonat olivat vähemmän onnekkaita. Osaksi kokemattomien lentäjien ja osaksi maaston vaikeuden takia he tekivät maahanlaskun pahasti hajaantuneena. Jotkut putosivat mereen tai tahallaan tulvitetuille alueille. 24 tunnin jälkeen 101. laskuvarjodivisioonan miehistä vain 3 000 oli saatu kokoon. Monet jatkoivat harhailemista ja taistelua vihollisen rintamien takana päiväkausia. 82. laskuvarjodivisioona valtasi Sainte-Mère-Églisen varhain 6. kesäkuuta, tehden siitä ensimmäisen maihinnousussa vapautetun kylän.
Liittoutuneiden hyökkäykset > Mulberry-satamat

Kun hyökkäysjoukot olivat varmistaneet sillanpääaseman, kaksi koottavaa satamaa hinattiin osissa yli Englannin kanaalin. Satamat sijoitettiin Arromachesiin ja Omaha Beachille. Noin viikko maihinnousun jälkeen puhkesi kanaalissa pahin kesämyrsky 30 vuoteen ja tuhosi Omahan sataman 16. kesäkuuta. Tämän johdosta myös tarvikkeiden saaminen Normandiaan ja haavoittuneiden siirto kanaalin yli takaisin Englantiin oli pysähdyksissä. Osapuilleen 9 000 tonnia materiaalia saatiin rantaan Arromanchesin satamassa elokuun loppuun mennessä, jolloin Antwerpenin ja Cherbourgin satamat olivat jo liittoutuneiden hallussa ja saatiin käyttöön.
Saksalaisten puolustustoimet

Rannalla asemissa olleet saksalaiset puolustajat tekivät ainoastaan vähäistä vastarintaa — he olivat huonosti koulutettuja, heiltä puuttui kuljetuskalustoa ja varusteita. Lisäksi heitä oli pommitettu melkein viikko. Poikkeus oli 352. jalkaväkidivisioona, joka puolusti Omaha Beachiä — ja puolustuksen vahvuus siellä selittää suurelta osin kärsittyjä tappioita. Saksalaisilta komentajilta kesti useita tunteja saada varmistus, että kyse oli maihinnoususta eikä sarjasta hyökkäyksiä. Heidän kommunikaatiovaikeuksiaan pahensi se, että useat avainkomentajat eivät olleet paikalla. Amerikkalaisten laskuvarjojoukkojen hajaantuminen ja toiminta rintaman takana lisäsi tilanteen sekavuutta, kun joka puolelta Pohjois-Normandiasta tuli raportteja vihollisen joukoista.
Huolimatta tästä, 21. panssaridivisioona teki suunnitellun vastahyökkäyksen Swordin ja Junon väliin, ja lähes onnistui pääsemään merelle asti. Panssaritorjuntatykkien tiukka vastarinta ja pelko mottiin joutumisesta pakotti joukot kuitenkin vetäytymään ennen kesäkuun 6:nnen loppua. Joidenkin raporttien mukaan laskuvarjojoukkojen ylilentävissä aalloissa oli tärkeä syy saksalaisten vetäytymiseen.
Normandian maihinnousuun liittyvät operaatiot

Normandian maihinnousu oli laaja kokonaisuus, jota valmistelemaan, toimeenpanemaan ja jonka jatkoksi tehtiin useita eri operaatioita.
| Normandian maihinnousuun  liittyvät operaatiot | Valmistava vaihe | Alkuvaihe | Jatkovaihe | Selite |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| kevät 1943 – | Fortitude |  |  | Normandiaan suunnitelluksi tehtävän maihinnousun paikan salaaminen: harhauttaminen saksalaiset uskomaan, että maihinnousu tehdään todennäköisimpään paikkaan, Pas-de-Calaisiin, ja että liittoutuneet saattavat hyökätä myös Norjan valtakunnankomissariaattiin. |
| kesäkuu 1944 – |  | Taxable |  | Saksalaisten tutkien ja puolustavien joukkojen hämääminen maihinnousun suorituspaikoista. |
| kesäkuu 1944 – |  | Titanic |  | Saksalaisten tutkien ja puolustavien joukkojen hämääminen maihinnousun suorituspaikoista. |
| 1944 |  | Neptunus |  | Normandian maihinnousuun liittyvä kuljetusten ja ylimenon valmistelu sekä maihinnousun ensimmäinen vaihe määritellyille alueille huoltoineen. |
| 25. kesäkuuta 1944 |  |  | Dauntless | Brittiläisen XXX armeijakunnan epäonnistunut hyökkäys Caeniin |
| 25.–29. kesäkuuta 1944 |  |  | Epsom | Brittiläisen VIII armeijakunnan epäonnistunut hyökkäys Caeniin |
| 7.–8. heinäkuuta 1944 |  |  | Charnwood | Brittiläisen I armeijakunnan pyrkimys murtaa saksalaisten puolustuslinja Bretagnessa |
| 10. heinäkuuta 1944 |  |  | Jupiter | Brittiläisen VIII armeijakunnan hyökkäys Caenin pohjoispuolisen alueen valtaaminen |
| 15. heinäkuuta 1944 |  |  | Greenline | Brittiläisten XXX ja XII armeijakuntin hyökkäys |
| 18.–20. heinäkuuta 1944 |  |  | Goodwood | Brittiläisten I ja VIII armeijakuntien sekä Kanadan II armeijakunnan hyökkäys Caenin alueen lopullinen valtaaminen |
| 24.–28. heinäkuuta 1944 |  |  | Cobra | Yhdysvaltain VII armeijakunnan hyökkäys rannikolta sisämaahan |
| 25. heinäkuuta 1944 |  |  | Spring | Kanadan II armeijakunnan hyökkäys |
| 30. heinäkuuta – 7. elokuuta 1944 |  |  | Bluecoat | Brittiläisen 2. armeijan Viren koillispuolisen alueen valtaaminen Bretagnessa |
| 6.–8. elokuuta 1944 |  |  | Lüttich | Saksan XLVII panssariarmeijakunnan vastahyökkäys Mortainiin |
| 7.–10. elokuuta 1944 |  |  | Totalize | Kanadan 1. armeijan Falaisen pohjoispuolisen alueen valtaaminen |
| 14.–17. elokuuta 1944 |  |  | Tractable | Kanadan 1. armeijan hyökkäys |
Ensimmäisten päivien tappiot

Normandian maihinnoususta esitettiin monenlaisia suuria tappioennusteita ja pelättiin, että sen ensimmäinen vaihe, operaatio Neptunus, voisi epäonnistua. Kuitenkin saksalaisten vastatoimien viipyessä lähinnä panssarijoukkojen käytöstä johtuneen linjariidan vuoksi liittoutuneet onnistuivat pitämään asemiaan, vaikka Caenin kaupungin valtaaminen viivästyi. 6. kesäkuuta 1944 saksalaiset lähettivät vastahyökkäykseen 21. Ps.D.:n, joka pääsi Englannin kanaalin rantaan jakaen liittoutuneiden maihinnousujoukot kahtia illalla noin kello 20. Kuitenkaan voima ei riittänyt laajentamaan aukkoa maihinnousijoiden rintamassa ja saksalaiset joutuivat vetäytymään.
| Liittoutuneiden tappiot 6> –20. kesäkuuta 1944 | Kokonaistappiot | vuorokausitappio | kaatuneet | vuorokausitappio | haavoittuneet | vuorokausitappio | kadonneet | vuorokausitappio |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| Britit | 13 572 | 905 | 1 842 | 123 | 8 599 | 573 | 3 131 | 209 |
| Kanadalaiset | 2 815 | 188 | 363 | 24 | 1 359 | 91 | 1093 | 73 |
| Yhdysvaltalaiset | 24 162 | 1 611 | 3 082 | 205 | 13 121 | 875 | 7 959 | 531 |
| Yhteensä | 40 549 | 2 703 | 5 287 | 352 | 23 079 | 1 539 | 12 183 | 812 |
Ensimmäisten päivien aikana, noin 6. kesäkuuta – 10. kesäkuuta 1944 oli kaaos joukkojen keskuudessa niin suuri, ettei mitään tappiolukuja kyetty muodostamaan hyväksyttävällä tarkkuudella. Kadonneiksi uskottuja sotilaita oli liittynyt muihin joukko-osastoihin ja osa haavoittuneista oli lähetetty hoidettavaksi Englantiin ilmoittamatta siitä, minkä seurauksena haavoittuneita pidettiin kadonneina.
Saksalaiset joukot > Jalkaväkijoukot

36 jalkaväkidivisioonaa
Saksalaiset joukot > Jalkaväkijoukot > Normandian sektori

Saksan LXVII (68. armeijakunta)
kenraali Gustav-Adolf von Zangen
Saksan 346. jalkaväkidivisioona
kenraaliluutnantti Erich Diester
Saksan 857. jalkaväkirykmentti
Saksan 858. jalkaväkirykmentti
Saksan 346. tiedustelupataljoona
Saksan 346. tykistörykmentti
Saksan 346. panssarintorjuntapataljoona
Saksan 711. jalkaväkidivisioona
kenraaliluutnantti Josef Reichert
Saksan 731. jalkaväkirykmentti
Saksan 744. jalkaväkirykmentti
Saksan 711. panssarintorjuntakomppania
Saksan 1711. tykistörykmentti
Saksan 719. rannikkodivisioona
kenraaliluutnantti Karl Sievers
Saksan LXXXIV (84.) armeijakunta
kenraaliluutnantti (kuolemansa 12. kesäkuuta 1944 jälkeen 24. kesäkuuta 1944 tykistökenraali) Erich Marcks
Saksalaiset joukot > Jalkaväkijoukot > Kanaalisaaret

Saksan 319. jalkaväkidivisioona
Saksalaiset joukot > Panssarijoukot ja panssarijääkärijoukot > Brittien rintamalohko

Panzerlehr-panssaridivisioona
kenraaliluutnantti Fritz Bayerlein
2. panssaridivisioona
kenraaliluutnantti vapaaherra Heinrich von Lüttwitz
21. panssaridivisioona Panzerkampfwagen IV:illa varustettuna
kenraaliluutnantti Edgar Feuchtinger
1. SS-panssaridivisioona Leibstandarte Adolf Hitler (saksaksi 1. SS-Panzer-Division Leibstandarte SS Adolf Hitler)
12. SS-panssaridivisioona Hitler Jugend (saksaksi 12. SS-Panzer-Division Hitler Jugend)
9. SS-panssaridivisioona Hohenstaufen (saksaksi 9. SS-Panzer-Division Hohenstaufen)
10. SS-panssaridivisioona Frundsberg (saksaksi 10. SS-Panzer-Division Frundsberg)
kaksi Panzerkampfwagen VI ”Tiger”-pataljoonaa
Saksalaiset joukot > Panssarijoukot ja panssarijääkärijoukot > Yhdysvaltalaisten rintamalohko

17. SS-panssarijääkäridivisioona Götz von Berlichingen (saksaksi 17. SS-Panzergrenadier-Division „Götz von Berlichingen“)
2. SS-panssaridivisioona Das Reich (saksaksi 2. SS-Panzer-Division „Das Reich“)
Seuraukset

Sillanpää, jonka liittoutuneet loivat Normandiaan, oli keskeinen länsiliittoutuneille, jotka siten saivat vietyä sodan saksalaisten omalle maaperälle. On esitetty, että Neuvostoliiton asevoimat olisivat kyenneet Saksan voittamiseen ilman läntisiä asevoimia ja että tämä taistelu oli tarpeeton sotilaallisen voiton saavuttamiseksi Saksasta.
Toisaalta on esitetty, että ilman toista rintamaa Neuvostoliitto olisi miehittänyt koko Manner-Euroopan. Länsiliittoutuneiden läsnäolo Länsi-Euroopassa auttoi luomaan länsiliittoutuneille aseman sodanjälkeisessä kylmässä sodassa ja esti Neuvostoliiton hallintomallin käyttöönoton keskeisessä Euroopassa. Tästä näkökannasta Normandian maihinnousu on nähtävä jo osana toista maailmansotaa seurannutta kylmää sotaa.
Maihinnousun muisto

Normandiassa nykyään käyvä vierailija löytää paljon muistoja vuoden 1944 tapahtumista. Huomattavimpia ovat rannat, jotka ovat edelleen tunnettuja invaasion koodinimillään. Seuraavaksi tulevat laajat hautausmaat – rivikaupalla identtisiä valkoisia hautaristejä ja Daavidin tähtiä, huolellisesti hoidettuina, muistuttaen liittoutuneiden tappioista. Rantojen lähellä olevat tiet on nimetty niillä taistelleiden yksiköiden mukaan ja siellä täällä olevat muistomerkit muistuttavat merkittävistä sattumuksista. Keskeisissä paikoissa, kuten Pointe du Hocilla ja Pegasus-sillalla, on muistomerkkejä tai pieniä museoita. Mulberry-satama on edelleen Arromanchesin edustalla meressä. St. Mère-Églisessä laskuvarjosotilasnukke roikkuu kirkontornista. Juno Beachille Kanadan hallitus on rakentanut massiivisen muistomerkin ja tietokeskuksen, kunnioittaen yhtä Kanadan armeijan historian keskeisimmistä taisteluista. Joka vuosi sotineiden maiden valtionpäämiehet käyvät muistotilaisuudessa Normandian rannalla.
Ranska lyötti vuonna 2014 Normandian maihinnousu 70 vuotta (1944–2014) – juhlarahan.
Kirjallisuutta

Jarmo Paloniemi: Sledgehammerista Overlordiin — Yhdysvaltojen ja Ison-Britannian sodanjohdon yhteistyö Normandian maihinnousun valmisteluissa 1941—1944. (pdf) (225 s + liitteet (mm. useita karttoja) Väitöskirja) 2000. Oulun yliopisto, Historian laitos..
Aiheesta muualla

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
Encyclopædia Britannican lyhyt interaktiivinen kuvaus maihinnoususta
Yhdysvaltalaissotilaat odottavat Englannissa maihinnousualuksessaan lähtökäskyä kesäkuun alussa 1944.
Kenraali Eisenhower puhuu Englannissa Yhdysvaltain 101. maahanlaskudivisioonan laskuvarjosotilaille maihinnousua edeltävänä iltana juuri ennen kuin he nousevat maihinnousuun osallistuviin lentokoneisiin: ”Täydellinen voitto, ei vähempää”.
Saksalaisia sotavankeja Sherman Crabin vieressä 6. kesäkuuta 1944.
Rommel tarkastaa Englannin kanaalin vastaisen rannan puolustusta 4. tammikuuta 1944.
6. kesäkuuta hyökkäysreitit (iso kartta)
Saksalaisten kanuuna Atlantin vallilla
Caenin kanavan 1936 rakennettu Pegasus-silta 1944. Englantilaiset kutsuvat siltaa myös Horsa-sillaksi sitä vastaan Horsa-liitolentokoneilla tehdyn hyökkäyksen vuoksi.
Kartta jossa rantojen sijainnit
Kaksi kanadalaista sotilasta katselemassa saksalaisten Juno Beachin puolustusasemista rakentamaa pienoismallia Courseulles sur Merissä 6. kesäkuuta 1944
Maihinnousualus lähestyy Omaha Beachia 6. kesäkuuta 1944
Yhdysvaltalaissotilaita autetaan upotetusta maihinnousualuksesta Omahan rannalle
Yhdysvaltalaisia laskuvarjosotilaita ranskalaiskylästä vallatun hakaristilipun kanssa. Utah Beach, St. Marcouf, 8. kesäkuuta 1944.
Normandian rantaa muutama päivä maihinnousun jälkeen. Ilmasuojaa antoivat sulkupallot.
Muistomerkki Sainte-Mère-Églisessä.
Jehovan todistajat

| Jehovan todistajat |
| --- | --- |

Suuntautuminen:  restorationismi
Teologia:  antitrinitianismi
Hallinto:  Jehovan todistajien hallintoelin
Toiminta-alue:  pääasiassa Pohjois-Amerikka
Perustaja:  Charles Taze Russell Joseph Franklin Rutherford
Perustettu:  1870-luvulla Yhdysvalloissa
Irtautunut:  adventismista
Seurakuntia:  120 053
Jäseniä:  noin 8,7 miljoonaa
Aiheesta muualla
Sivusto
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Jehovan todistajat on lopun ajan odotusta ja kristinuskon juurille palaamista korostava, kolminaisuusopin kieltävä kristillisperäinen liike. Jehovan todistajien jäsenmäärän arviot vaihtelevat maailmanlaajuisesti 6 miljoonasta yli 8,3 miljoonaan 240 eri maassa (2016). Liikkeen päättävä elin, Warwickissa (New York) kokoontuva yhdeksänjäseninen Jehovan todistajien hallintoelin, koordinoi liikkeen toimintaa ja käytäntöjä. Hallintoelin päättää liikkeen raamatuntulkinnasta.
Suomessa Jehovan todistajat on neljänneksi suurin uskonnollinen yhteisö evankelis-luterilaisen, ortodoksisen kirkon ja Suomen Helluntaikirkon jälkeen rekisteröidyistä uskonnollisista yhdyskunnista. Tilastokeskuksen väestörakennetilaston mukaan Jehovan todistajien jäsenmäärä oli Suomessa vuoden 2016 lopussa 17 979.
Uskontona Jehovan todistajat korostavat raamatuntulkintansa noudattamista käytännön elämässä, Jehova-nimen käyttöä Jumalan nimenä ja heidän uskonnollisen yhdyskuntansa asemaa ainoana tosi uskontona. He uskovat kaikkien maallisten valtajärjestelmien ja muiden uskontojen olevan Saatanan hallinnassa ja tuhoutuvan lähitulevaisuudessa Harmageddonin sodassa. Lukuisten raamatulliseen oppiin liittyvien eroavaisuuksien johdosta kristilliset kirkot eivät pidä Jehovan todistajia kristittyinä.
Jehovan todistajat julkaisevat lehtiä Vartiotorni ja Herätkää!. Jehovantodistajien seurakuntarakennuksia kutsutaan valtakunnansaleiksi.