stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Antti Sallinen
Aiheesta muualla

.aspx Antti Sallinen Suomen kansanedustajat. Eduskunta.
Maalaisliiton kansanedustajat
| n k Maalaisliiton kansanedustajat 1922–1924 |
| --- | --- |
Eduskuntaryhmä (45):  Alestalo (1923–1924)  Arffman  Hahl  Hautamäki  Hirvensalo  Honkavaara  Hyvönen  Joukahainen  Junes  Juutilainen  Kallio  Kalliokoski  Kankkunen  Kanniainen  Kauranen  Kirra  Kivilinna  Koivuranta  Kopsa  Kuisma  Kukkonen  Kärki  Lahdensuo  Lohi  Loukko  Makkonen  Manner  Mustakallio  Mäkinen  Niskanen  Niukkanen  Perälä  Pesonen  Pilkka  Pitkänen  Reinikka  Ryynänen  Sallinen  Salo  Seppänen  Sunila  Tarkkanen  Vainio  Vesterinen  Westermarck (1922–1923)  Åkesson 
| n k Maalaisliiton kansanedustajat 1930–1933 |
| --- | --- |
Eduskuntaryhmä (59):  Aakula  Alestalo  Annala  Ellilä (1932–1933)  Eskola  Hakala  Halonen  Hannula  Heikkinen  Hirvensalo  Huittinen  Huuhtanen  Hänninen  Janhonen  Joukanen (1930–1932)  Junes  Jussila (1931–1933)  Kaijalainen  Kallio  Kalliokoski  Kaura  Kauranen  Kemppi  Kirveskoski  Koivisto  Koivuranta  Kontio  Korhonen  Kuisma  Kukkonen  Kämäräinen  Lahdensuo  Lahtela  Lampinen  Lautala  Leppälä  Lohi  Luostarinen  Manner  Miikki  Mäkelä  Niukkanen  Nurmesniemi  Pilppula  Pitkänen  Pullinen  Raatikainen  Rissanen  Ruotsalainen  Ryynänen  Saarinen  Sallinen  Salo  Sunila  Suurkonka  Tarkkanen  Tukia  Vehkaoja  Vesterinen 
| --- | --- |
Auktoriteettitunnisteet: Henkilöt :  Eduskunta
Väinö Saario

Väinö Sakari Saario (26. kesäkuuta 1942 Kymi – 22. toukokuuta 1996 Helsinki) oli suomalainen poliitikko ja kokoomuksen kansanedustaja Hämeen läänin eteläisestä vaalipiiristä (1991–1996). Koulutukseltaan hän oli Markkinointi-instituutissa tutkinnon suorittanut mainoshoitaja. Hän toimi Lahden kaupunginvaltuuston puheenjohtajana vuosina 1981–1988.
Saario kuoli heti toisen edustajakautensa alussa. Hän meni rutiinileikkaukseen ja kuoli leikkauksen jälkeisiin komplikaatioihin. Hänen varaedustajansa lahtelainen Outi Siimes suoritti asepalvelustaan ja oli reserviupseerikoulussa Haminassa. Hän ei halunnut keskeyttää palvelusta vaan siirtyi kansanedustajaksi syksyllä asepalveluksen loputtua.
Aiheesta muualla

.aspx Väinö Saario Suomen kansanedustajat. Eduskunta.
Kansallisen Kokoomuksen kansanedustajat
| n k Kansallisen Kokoomuksen kansanedustajat 1991–1995 |
| --- | --- |
Eduskuntaryhmä (40):  Ala-Harja  Antvuori  Dromberg  Häkämies  Ihamäki (1993–1995)  Jouppila  Kaarilahti  Kanerva  Karhunen  Kauppinen (1994–1995)  Kohijoki  Kivelä (1993–1995)  Lahtinen  Lamminen  Laurila  Lehtinen  Louvo  Markkula-Kivisilta  Miettinen (1991–1993)  Mäki-Hakola  Niinistö  Ollila  Perho  Pietikäinen  Piha (1994–1995)  Rauramo  Rusanen  Saario  Saastamoinen  Salolainen  Sasi  Savela  Suominen (1991–1994)  Särkijärvi (1991–1993)  Taina  Takala  Tiuri  Toivonen  Turunen  Uosukainen  Varpasuo  Viinanen  Zyskowicz 
1 2  Mauri Miettinen siirtyi Kymen läänin maaherraksi huhtikuussa 1993. Tilalle nousi Timo Ihamäki.  ↑  Riitta Kauppinen liittyi Kokoomuksen eduskuntaryhmään Keskustan eduskuntaryhmästä kesäkuussa 1994.  ↑  Jouni J. Särkijärvi siirtyi ympäristöministeriön asunto- ja rakentamisosaston ylijohtajaksi heinäkuussa 1993. Tilalle nousi Pekka Kivelä.  1 2  Ilkka Suominen siirtyi Alkon pääjohtajaksi 1994. Tilalle nousi Kirsi Piha.  
| n k Kansallisen Kokoomuksen kansanedustajat 1995–1999 |
| --- | --- |
Eduskuntaryhmä (39):  Ala-Harja  Antvuori (1996–1999)  Aura  Dromberg  Heinonen  Häkämies (1995–1998)  Ihamäki  Järvenpää (1998–1999)  Kaarilahti  I. Kanerva  S. Kanerva (1996–1999)  Kantalainen  Karpio  Karhunen  Knaapi-Lamminen  Kokkonen  Kohijoki  Korhonen  H. Koskinen  J. Koskinen (1996–1999)  Kuosmanen  Kurola  Lamminen  Lekman (1998–1999)  Lindén  Linnainmaa (1995–1997)  Markkula-Kivisilta  Markkula  Niinistö  Nurmi  Perho  Pietikäinen  Piha (1995–1996)  Rauramo (1995–1998)  Saario (1995–1996)  Salolainen (1995–1996)  Sasi  Savela  Siimes (1996–1998)  Sjöblom (1997–1999)  Taina  Tiuri  Tulonen  Uosukainen  Viinanen (1995–1996)  Zyskowicz 
1 2  Pertti Salolainen valittiin 1996 Suomen suurlähettilääksi Lontooseen. Tilalle nousi Pirjo-Riitta Antvuori.  1 2  Kari Häkämies valittiin Kuopion kaupunginjohtajaksi 1998. Tilalle nousi Heikki Järvenpää.  1 2  Kirsi Piha valittiin Euroopan parlamentin jäseneksi 1996. Tilalle nousi Seppo Kanerva.  1 2  Iiro Viinanen valittiin Pohjolan pääjohtajaksi 1996. Tilalle nousi Jari Koskinen.  1 2  Anssi Rauramo valittiin Helsingin liikuntajohtajaksi 1998. Tilalle nousi Sirkka Lekman.  1 2  Tuula Linnainmaa jätti paikkansa kansanedustajana 1997. Tilalle nousi Jouni Sjöblom.  1 2  Väinö Saario menehtyi vaalikaudella toukokuussa 1996. Tilalle nousi Outi Siimes.  
| Auktoriteettitunnisteet  |
| --- | --- |
Kansainväliset:  ISNI 
Kansalliset:  Suomi (KANTO) 
Henkilöt:  Eduskunta
Pitkäjärvi (Espoo)

| Pitkäjärvi |
| --- | --- |
 Pitkäjärvi vuonna 2014.
Valtiot:  Suomi 
Paikkakunta:  Espoo, Vantaa
Koordinaatit:  60°15′10″N, 24°44′50″E
Vesistöalue ja valuma-alueen tietoja
Laskujoki:  Kvarnbyån
Järvinumero:  81.055.1.010 
Mittaustietoja
Pinnankorkeus:  19,2 m 
Rantaviiva:  13,07 km 
Pinta-ala:  1,7123 km² 
Tilavuus:  0,00387 km³ 
Keskisyvyys:  2,26 m 
Suurin syvyys:  5,59 m 
Valuma-alue:  65,8 km² 
 fiPitkäjärvi 
Pitkäjärvi (ruots. Långträsk) (myös Espoon Pitkäjärvi tai Vanhankylän Pitkäjärvi) sijaitsee pääosin keskisessä Espoossa Kehä III:n kaakkoispuolella Turuntien ja Vihdintien välissä. Espoossa järvi sijaitsee Vanhakartanon, Laaksolahden, Lippajärven ja Järvenperän kaupunginosien alueilla. Matala ja ruovikkoinen pohjukkaosa järven koillispäädyssä sijaitsee Vantaan puolella, Linnaisten ja Hämeenkylän kaupunginosien alueilla. Pitkäjärven nimi on ennen ruotsalaisten tuloa alueella ollut ilmeisesti Kaukajärvi.
Maantiede

Pitkäjärven pinta-ala on 1,71 neliökilometriä eli 171 hehtaaria. Sen pituus koillisesta lounaaseen on noin 4,9 kilometriä ja suurin leveys noin 900 metriä. Järven koillispää, johon laskee pohjoisesta Herukkapuro, on Vantaan Linnaisten ja Hämeenkylän puolella, ja lounaispää, jossa järven laskuoja sijaitsee, on Järvenperän alueella. Järven lounaispää on pitkältä matkalta kapea. Järvellä ei ole saaria, ja sen rantaviivan pituus on 13,1 kilometriä. Järven ympäristössä on runsaasti asutusta ja luoteisrannoilla on lisäksi peltoja.
Järvi on matala. Sen keskisyvyys on 2,3 metriä ja suurin syvyys 5,6 metriä. Syvin kohta sijaitsee järven keskiosassa lähellä kaakkoisrantaa. Järven tilavuudeksi on laskettu 3,9 miljoonaa kuutiometriä eli 0,0039 kuutiokilometriä.
Pitkäjärvi sijaitsee Espoonjoen valuma-alueella (vesistöaluetunnus 81.055), ja sen vedenpinnan korkeus on 19,2 metriä mpy. Laskuoja lähtee järven lounaispäästä ja virtaa aluksi Kvarnbyån-nimisenä Träskändan kartanon puistoalueen läpi. Se jatkuu myöhemmin Glimsinjoen nimellä ennen kuin laskuojan nimeksi muuttuu Espoonjoki.
Virkistysarvot

Kesällä 2010 järven Laaksolahden puoleiseen niemeen, syvänteeseen ja Pitkäjärvenrannan paikkeille laitettiin hapetinsäiliöt pohjaan. Kalakanta kattaa ainakin hauen, kuhan, ruutanan ja särjen. Pitkäjärvi on niittänyt mainetta myös rapujärvenä. Järvestä on ainakin vuonna 2005 poistettu roskakalaa.lähde?
Järvessä on neljä yleistä uimarantaa, Järvenperässä ja Vanhakartanossa on hiekkarannat, Laaksolahden urheilupuiston rannalla on betonilaituri kahdella tikkaalla ja Jupperissa on ponttoonilaituri, jonka päädyssä on tikkaat. Muitakin pienempiä, vähän käytössä olevia uintirantoja on Haapaniemen kärjessä ja Vantaan kaupungin omistama ranta Jupperissa, lisäksi Lähdevuoren takana on kallioisen niemen vieressä ranta kaislikon keskellä, sekä Lähderannan kerrostaloalueen takana on laituri.
Espoon kaupungin rahoittamia hoitokalastuksia on tehty viimeksi 2012–2014. Espoon Pitkäjärvellä on moottoriveneillä ja muilla koneellisilla vesikulkuneuvoilla ajo kielletty.
HSY:n tilastojen mukaan Pitkäjärveen on päätynyt vuoden 2016 ja vuoden 2023 alun välisenä aikana yli 2 400 kuutiometriä jätevettä erilaisissa ylivuodoissa. Ylivuodot ovat johtuneet muun muassa siitä, että runsaat sateet ovat saaneet viemäriverkoston tulvimaan.
Geologinen historia

Pitkäjärven allas on osa miljoonien vuosien takaisessa maanjäristyksessä syntynyttä laaksoa, joka ulottuu Kirkkonummelta Lahden seudulle saakka. Samassa laaksossa on myös Tuusulanjärvi. Monista muista Suomen järvistä poiketen Pitkäjärvi ja Tuusulanjärvi eivät siis ole jääkautista perua. Viimeisen jääkauden jälkeen laakso oli meren alla ja muodosti pitkän vuonon, josta nykyiset järvet sitten kuroutuivat maankohoamisen tuloksena.
Muuta

Espoossa on myös kaksi muuta Pitkäjärveä: Nuuksion Pitkäjärvi ja Velskolan Pitkäjärvi.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Pitkäjärvi (Espoo) Wikimedia Commonsissa
Pitkäjärvi vuonna 2014.
Aleksis Salovaara

Aleksander (Aleksis) Salovaara (29. huhtikuuta 1866 Sortavala – 17. kesäkuuta 1925 Kirvu) oli suomalainen maanviljelijä ja kansanedustaja 1917–1919. Hänet valittiin maalaisliiton edustajaksi Viipurin läänin itäisestä vaalipiiristä vuosien 1916 ja 1917 vaaleissa. Salovaara joutui luopumaan kansanedustajan tehtävästä sairauden takia 21. tammikuuta 1919, ja hänen tilalleen nousi Mikko Piitulainen.
Ennen kansanedustajan tehtäväänsä Aleksis Salovaara työskenteli sotilasalalla Lappeenrannassa 1887–1899, kansakoulunopettajana Virroilla ja Padasjoella 1899–1906 ja maanviljelijänä Sortavalan maalaiskunnassa vuodesta 1906. Hän toimi myös Sortavalan maalaiskunnan kuntakokouksen, Sortavalan kunnallislautakunnan ja Sortavalan kunnanvaltuuston puheenjohtajana.
Salovaaran puoliso oli Josefiina Natunen vuodesta 1891.
Syyrian sisällissodan aikajana

Syyrian sisällissodan aikajana kuvaa joitain Syyrian sisällissodan päätapahtumia lyhyesti. Syyriaa oli johtanut vuosikymmeniä al-Assadin johtama alaviittivetoinen hallitus, mutta suurin osa Syyrian asukkaista oli sunneja. Tämä synnytti kitkaa maan sisällä muun muassa vuoden 1982 Haman kansannousussa. Arabikevään kansannousuaalto levisi Syyriaankin maaliskuussa 2011. Hallitus pyrki asein ja osin myös myönnytyksin kukistamaan jatkuvat mielenosoitukset ja mellakat. Vastauksena tähän maassa alkoi kesällä 2011 toimia monia aseistettuja kapinallisryhmiä, joista tunnetuin oli FSA. Hallitus taisteli kapinallisia vastaan käyttäen raskaita aseita siviilien asuinalueella ja raunioittaen pahoin muun muassa Homsin kaupunkia. Kesällä 2012 kapinalliset hyökkäsivät suurissa Damaskoksen ja Aleppon kaupungeissa. Libanonin Hizbollah-joukot tulivat hallituksen avuksi kesällä 2013 pysäyttäen kapinallisten etenemisen.
Hallituksen joukot etenivät monin paikoin. Jyrkän islamilainen Isis alkoi edetä Syyriassa vuonna 2014. Länsivallat ja Venäjä tekivät ilmaiskuja Isistä vastaan 2015-2016. Isis joutui vuoden 2016 aikana tappiolle muiden osapuolten hyökätessä eri puolilta sitä vastaan. Turkki alkoi vuonna 2016 sotia Syyriassa sekä kurdeja että Isisiä vastaan.
Sodassa oli vuoden 2015 alkuun mennessä kuollut ainakin 200 000 ihmistä. Aineelliset tuhot olivat valtavat. Syyrian sisällä oli valtava määrä pakolaisia, joista osa oli humanitaarisen avun ulottumattomissa. Muutamat kansainväliset yritykset lopettaa kriisi ulkoapäin ovat olleet tuloksettomia.
Sodan tapahtumia

Sisällissodat tausta ja tapahtumat on jaettu useaan artikkeliin.
Sodan tapahtumia > Taustaa

Syyriassa on monia etnisiä ryhmiä, joista merkittävimmät ovat sunnit, alaviitit ja kurdit. Ranskan siirtomaavalta nosti alaviitit merkittävään asemaan Syyriassa. Maassa tapahtui lukuisia sotilasvallankaappauksia 1950- ja 1960-luvuilla. Yhdessä näistä valtaan nousi Assadien suku, joka suosi alaviitteja. Assadit hallitsivat maata poikkeustilalain turvin kymmeniä vuosia.
Sodan tapahtumia > Arabikevään protestit

Arabikevät levisi Syyriaan mielenosoituksina ja mellakoina, joissa vaadittiin vapaampia oloja, korruption kitkemistä ja presidentti Bašar al-Assadin eroa. Hallituksen mielestä protestit olivat ulkomailta järjestettyjä ja terrorismia edistäviä. Syyrian poliisi, turvallisuusjoukot ja armeija kukistivat rauhallisetkin mielenosoitukset ampumalla kovilla, mutta protestoijat palasivat kerta kerran jälkeen kadulle. Syyrian armeija alkoi saartaa ja vallata protestojien hallussa olevia kaupunkeja.
Sodan tapahtumia > Sisällissodan alku ja leviäminen 2011-2012

Hajanainen aseellinen vastarinta laajeni syksyllä 2011 laajaksi kapinaksi. Monia kapinaryhmittymiä syntyi. Nämä pyrkivät alussa suojelemaan mielenosoittajia. Hallitus tulitti asutuskeskuksia tykein. Kapina laajeni voimakkaasti vuoden 2012 alkupuoliskolla. Kesällä ja syksyllä Damaskoksessa ja Aleppossa käytiin suuria taisteluita armeijan ja kapinallisten välillä. Jihadistiryhmät nousivat kapinallisten riveissä merkittävään asemaan vuonna 2012.
Sodan tapahtumia > Tasapelitilanne 2013, Hizbollahin tulo ja kemiallisten aseiden käyttö

Vuoden 2013 alussa sota oli ajautunut tasapeliin muun muassa Aleppon kaupungissa. Hallituksen joukot alkoivat edetä keväällä 2013. Irakista saapunut Isis alkoi toimia maassa maalis-huhtikuussa 2013. Kesällä tulivat hallituksen avuksi Hizbollah-taistelijat Libanonista. Myös eri kapinallisryhmät ja jihadistit sotivat keskenään. Syksyllä Yhdysvallat uhkasi Syyriaa ilmaiskuilla, koska maan armeija oli paikoin käyttänyt kemiallisia aseita kapinallisa vastaan. Hallitus suostui luovuttamaan maan taistelukemikaalit.
Sodan tapahtumia > Isisin nousu ja ilmaiskut

Jyrkän islamilainen, kalifaatin perustamiseen pyrkivä Isis levittäytyi. Se irtautui al-Qaidasta ja alkoi sotia sen sisarjärjestöjä vastaan Syyriassa. Isis eteni voimakkaasti Syyriassa vuosina 2014-2015. Yhdysvallat aloitti sitä vastaan ilmaiskut 2014 ja Venäjä 2015. Syyrian armeija hyökkäsi syksyllä 2015 Venäjän ilmaiskujen tuella kaikkia kapinallisjärjestöjä vastaan. Iso-Britannia ja Saksa liittyivät Isisin vastaisiin sotatoimiin marras-joulukuussa 2015.
Sodan tapahtumia > Isis tappiolle

Vuoden 2016 helmikuussa Syyriassa oli tulitauko, joka petti pian. Avustuksia saapui nälkiintyneeseen, hallituksen saartamaan Madayaan. Aleppossa käytiin keväällä ja kesällä rajuja taisteluja, kun hallitus yritti vallata kaupungin takaisin. Hallitus ja kapinalliset valtasivat keväällä 2016 alueita Isisiltä. Syyrian armeija valtasi Isisiltä Palmyran. Kesäkuun alussa Syyrian armeija ja kurdikapinalliset kilpailivat siitä, kumpi ehtii Raqqaan ensin. Turkki hyökkäsi Syyrian kurdien ja Isisin kimppuun kesäkuussa ilma-aseilla. Elokuun lopussa Turkki lähetti maa-armeijansa Syyriaan. Syyrian armeija saarsi kapinalliset Aleppoon. Suurin osa kapinallisista oli islamisteja.lähde? Syyrian hallitus ja Venäjän ilmavoimat pommittivat Aleppoa rajusti pyrkien murtamaan kapinallisten puolustuksen. Kaikkia Aleppon sairaaloita pommitettiin, ja ruoka alkoi loppua kaupungista. Länsivallat tuomitsivat Syyrian hallituksen ja Venäjän toimet Aleppossa.
Marraskuussa 2016 kurdit ja arabikapinalliset hyökkäsivät kohti Raqqaa Yhdysvaltain ilmaiskujen tuella.  Syyrian armeija  hyökkäsi kapinallismottiin marraskuun lopussa. Se valtasi nopeasti 85 % motista joulukuun 10. päivään mennessä. Samana päivänä Isis valtasi Palmyran uudestaan.
Venäjä ja Turkki alkoivat loppuvuodesta 2016 alkaen tehdä yhteistyötä Isis-järjestöä vastaan, vaikkakin Turkki soti samalla myös kurdeja vastaan. Kurdit pyrkivät kuitenkin välttämään yhteenottoja Turkin kanssa ja antoivat sen vuoksi joidenkin alueiden puolustamisen Syyrian hallituksen käsiin. Pitkäaikaisia neuvotteluja Syyrian tulevaisuudesta käytiin “kahdella raiteella” sekä Astanassa että Genevessä. Neuvotteluista oli vaikea saada tulosta, koska maan poliittinen tulevaisuus oli ratkaisematta. Joulukuun 2016 lopussa sovittiin kuitenkin tulitauosta. Syyrian kapinalliset ilmoittivat tammikuussa 2017, että hallitus on  Wadi Baradan alueella rikkonut tulitauon. Kapinalliset vetäytyivät sen vuoksi rauhanneuvotteluista. Taistelut kiihtyivät helmikuussa 2017 Aleppon pohjois- ja itäpuolella.
Vuonna 2017 Donald Trumpin Yhdysvallat iski Syyrian hallituksen kohteisiin ohjuksin. Syynä oli se, että lännen mukaan joukot olivat käyttäneet Idlibin rintamalla kiellettyjä taistelukemikaaleja. Samana vuonna kurdivetoine SDF kukisti Yhdysvaltain jne. tuella Isisin Raqqan pääkaupungin. Kaupunki raunioitui pahoin raskaassa tykkitulessa ja pommituksissa. Syyrian armeija oli voitolla eri kapinallisryhmiä vastaan. Vuonna 2018 Turkki iski Syyriaan, koska tuki joitain kislamisteja ja vastusti kurdeja. Yhdysvallat iski uudestaan Syyriaan epäillyn kemikaalien käytön takia.  Myös Israel teki ilmaiskuja hallituksen kohteiin. Maalis-huhtikuussa Syyrian hallituksen joukot valtasivat kolme Damaskoksen kapinamottia.
Sodan tapahtumia > Syyrian hallitus tukijoineen voitolla

Maaliskuussa 2020 Syyrian liki yhdeksän vuotta kestäneessä sisällissodassa oli saanut surmansa yli 380 000 ihmistä, kertoi sotaa seuraava Syrian Observatory for Human Rights -järjestö. Kuolleista siviilejä oli ainakin 115 000 ja heistä lapsia 22 000. Ainakin 13 miljoonaa syyrialaista oli lähtenyt maanpakoon. Maan talous ja infrastruktuuri olivat kärsineet miljardien vahingot sodan takia ja muun muassa öljyntuotanto oli kärsinyt pahoin. Syyrian presidentin Bashar al-Assadin joukot olivat jo pahasti alakynnessä, mutta Venäjän ja Iranin tuki sai sodan kulun kääntymään ja maaliskuussa 2020 Assad liittolaisineen hallitsi jo kahta kolmannesta maasta. Suurin jäljellä oleva vastarintakeskittymä sijaitsi Idlibissä maan luoteisosassa.
Aikajana > 2010 > Arabikevät Tunisiassa

17. joulukuuta 2010 viranomaisten korruptioon turhautuneen katukauppias Mohamed Bouazizin polttoitsemurha Tunisiassa laukaisi arabikevään mellakat ensin Tunisiassa, sitten Algeriassa, Egyptissä, jne.
Aikajana > 2011

17. tammikuuta kuukauden kestäneiden protestien jälkeen 2011 kaatuneen Tunisian hallituksen tilalle uusi hallitus, mikä näytti esimerkkiä muiden arabimaiden aktivisteille.
Aikajana > 2011 > Protestit ja niiden kovakourainen kukistaminen

26. tammikuuta 2011 Hasan Ali Aklehin polttoitsemurha al'Hasakahissa
28. tammikuuta pidettiin iltamielenosoitus Rakkassa kahden kurdisotilaan surman vuoksi.
29. tammikuuta 2011 oli pieni mielenosoitus lähellä Egyptin suurlähetystöä Damaskoksessa.
4.−5. helmikuuta al-Hasakahissa oli muutaman sadan hengen mielensoitus, jonka turvallisuuspoliisi hajotti ja pidätti kymmeniä mielenosoittajia.
6. maaliskuuta Syyrian salainen poliisi pidätti ja alkoi kiduttaa noin 15 poikaa, jotka olivat maalanneet spraymaalilla Tunisiassa ja Egyptissä käytetyn iskulauseen "As-shaab yoreed eskaat el nizam!', "Kansa haluaa kaataa hallituksen!"
15. maaliskuuta 2011 samanaikaisesti sekä al-Hasakahissa, Daraasa, Deir ez Zorissa että Hamassa oli mielenosoituksia, jotka keräsivät tuhansia osallistujia.
18. maaliskuuta mielenoituksia muutamassa Syyrian kaupungissa, hallituksen joukkojen tulitus tappoi ensimmäiset neljä Daraan kaupungissa.
20. maaliskuuta Daraan mielenosoitukset riistäytyivät väkivaltaisiksi mellakoiksi, joissa mielensoittajat sytyttivät tuleen oikeustalon ja Baath-puolueen toimiston.
25. maaliskuuta Daraassa marssi joidenkin väitteiden mukaan jopa 100 000 ihmistä, joista 20 sai surmansa. Armeija avasi Daraassa tulen aseettomia mielenosittajia vastaan niin kuin muissakin mielenosoituskaupungeissa. Tarkkailijat ennustivat šiiojen ja sunnien välistä sisällissotaa.
29. maaliskuuta oli mm. Damaskoksessa ja Aleppossa suuria Assadia tukevia mielenosoituksia
30. maaliskuuta Syyrian poliisi ampui Latakiassa mielenosoittajia.
Huhtikuu 2011 EU asetti Syyrian aseidenvientikieltoon.
1. huhtikuuta Damaskoksen lähellä Doumassa työväenluokan alueella turvallisuusjoukot tulittivat mielenosoittajia.
5. huhtikuuta kaksi poliisia kuoli Damaskoksen lähellä Kfar Batmassa, kun tuntemattomat asemiehet kostivat 1. huhtikuuta tapahtuneen mielenosoittajien ampumisen. Yhteensä 120 oli kuollut kaikissa Syyrian mielenosoituksissa tähän mennessä.
8. huhtikuuta Daraassa kuoli noin 18 turvajoukkojen jäsentä ja poliisia, mutta myös yli 20 mielenosoittajaa, jotka mm. kivittivät turvajoukkoja.
21. huhtikuuta Al Assad kumosi poikkeustilan, mutta käytännössä kovensi kapinallisten vastaisia otteita.
25. huhtikuuta - 5. toukokuuta armeija teki sotilasoperaation Daraan protestoijia vastaan käyttäen penssarivaunuja ja tulittaen moskeijaa sekä kaupungin rakennuksia. Satoja kuoli. Länsimaat tuomitsivat raa'an voiman käytön ja alkoivat puuhata Syyrialle talouspakotteita.
7. ja 8. toukokuuta hallitus alkoi saartaa Baniyasia ja Tafasia.
24. toukokuuta mennessä oli levinnyt tietoja, että Syyrian turvallisuusjoukot ampuvat ne armeijan sotilaat, jotka kieltäytyvät ampumasta mielenosoittajia.
24. toukokuuta 1 100 mielenosoittajaa oli surmattu.
25. toukokuuta salainen poliisi tai hallituksen tukemat muut asemiehet palauttivat 13-vuotiaan koulupojan Hamza Ali Al-Khateebin kidutettuna ja kuolleena.
Kesäkuu 2011 kapinalliset tappoivat noin 120 turvallisuusjoukkojen jäsentä Jisr al-Shughourissa lähellä Turkin rajaa.
22. heinäkuuta Deir az Zorissa ja Hamassa oli suuria satojen tuhansien ihmisten mielenosoituksia.
Aikajana > 2011 > Aseellisen vastarinnan nousu

29. heinäkuuta 2011 Armeijasta karanneet, mielenosoituksissa siviilejä ampumasta kieltäytyneet perustivat Vapaan Syyrian armeijan auttamaan mielenosoittajia ja taistelemaan Syyrian armeijaa vastaan.
31. heinäkuuta Syyrian armeijan panssarit vyöryivät Hamaan, kymmeniä siviilejä kuoli.
Elokuu 2011 käynnissä oli hallituksen joukkojen teho-operaatio kapinoinnin kukistamiseksi, sisällissota oli käytännössä alkanut.
11. elokuuta Syyrian armeija vetäytyi Hamasta, mutta hyökkäsi Homaiin ja moneen muuhun kaupunkiin.
Syyskuu 2011 EU asetti Syyrian öljyntuontikielton koventaen aiempia talouspakotteita.
27. syyskuuta Rastanin taistelu alkoi, ensimmäinen merkittävä Vapaan Syyrian armeijan toimi. Hallitus käytti helikoptereita ja tankkeja, opposition taistelijat tuhosivat muutaman tankin. Ensi kertaa taistelu hallituksen ja opposition välillä kesti monta päivää. Taistelu päättyi Assadin joukkojen voittoon 5. lokakuuta, ja seurasi pidätysaalto.
Marraskuu-joulukuu 2011 Kapinallisarmeija alkoi hyökkäillä yhä useammalla alueella, ensin Haman ja Daraan alueilla.
Marraskuussa 2011 Damaskoksessa räjähti kaksi kapinallisten itsemurhapommia.
12. marraskuuta Arabiliitto erotti Syyrian.
Joulukuu 2011 YK-tarkkailija John Pillay kutsui Syyrian kriisiä sisällissodaksi.
19. joulukuuta kapinallisille suurtappio Idlibin seuduilla.
22. joulukuuta ensimmäiset Arabiliiton tarkkailijat Syyriaan.
23. joulukuuta Damaskoksessa tapahtui kaksi itsemurhaiskua autopommein, joissa kuoli yli 40. Toinen räjähdys tapahtui salaisen poliisin tukikohdan ja toinen sotilastiedustelupalvelun rakennuksen lähellä.