stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Kalevi Mattila
Aiheesta muualla

.aspx Kalevi Mattila Suomen kansanedustajat. Eduskunta.
Kalevi Mattilan muistokirjoitus Helsingin Sanomissa
Keskustapuolueen ja Suomen Keskustan kansanedustajat
| n k Keskustapuolueen kansanedustajat 1975–1979 |
| --- | --- |
Eduskuntaryhmä (39):  Eskelinen  Hanhirova  Härkönen  Jokela  Kaarna  Kangas  Ahti Karjalainen  Aino Karjalainen  Karpola  Linna  Maijala  Martikainen  Mattila  Nieminen  Pekkala  Pekonen  Pesälä  Pihlajamäki  Poutanen  Raudaskoski  Saimo  Saukko  Saukkonen  Savola  Sukselainen  Sutinen  Tenhiälä  Tuomaala  Tähkämaa  Uusitalo  Vesterinen  Vilmi  J. Virolainen  K. Virolainen (1977–1979)  Väyrynen  Väänänen  Yläjärvi  Äikäs  Ääri 
| n k Keskustapuolueen kansanedustajat 1979–1983 |
| --- | --- |
Eduskuntaryhmä (36):  Eskelinen  Jokela  Juhantalo  Kaarna  Kangas  Kauppinen  Kuuskoski-Vikatmaa (1980–1983)  Linna  Maijala  Manninen  Martikainen  Mattila  Nieminen  Palmunen  Pekkala  Pekkarinen  Pekonen  Pesälä  Pihlajamäki  Pokka  Poutanen  Raudaskoski  Ruokola  Saukko  Saukkonen  Savola  Sutinen  Tenhiälä  Tuomaala  Tähkämaa  Uusitalo  Vesterinen  Virolainen  Väyrynen  Väänänen  Yläjärvi  Äikäs 
| n k Keskustapuolueen kansanedustajat 1983–1987 |
| --- | --- |
Eduskuntaryhmä (38):  Aho  Alaranta  Anttila  Eskelinen  Ikonen  Isohookana-Asunmaa  Jokela  Juhantalo  Karpola  Kemppainen  Kietäväinen  Kokko  Kulhia  Kuuskoski-Vikatmaa  Linna  Maijala  Manninen (1983–1987)  Martikainen  Mattila  Nieminen  Pekkala (1983–1986)  Pekkarinen  Pelttari  Pesälä  Pihlajamäki  Pokka  Poutanen  Raudaskoski  Renko (1986–1987)  Ruokola (1983)  Saari  Sutinen  Tenhiälä  Tuomaala  Tähkämaa  Vesterinen  Vihriälä  Väyrynen  Väänänen  Yläjärvi 
| n k Keskustapuolueen ja Suomen Keskustan kansanedustajat 1987–1991 |
| --- | --- |
Eduskuntaryhmä (40):  Aho  Alaranta  Anttila  Heikkinen  Huuhtanen  Ikonen  Isohookana-Asunmaa  Jokiniemi  Juhantalo  Jäätteenmäki  Kauppinen  Kietäväinen  Koistinen  Kokko  Kuuskoski-Vikatmaa  Kääriäinen  Lehtosaari  Maijala  Mattila  Nieminen  Pekkarinen  Pelttari  Pesälä  Pokka  Puska  Renko  Ryynänen  Röntynen  Saapunki  Saari  Sarapää  Sillanpää  Siuruainen  Tenhiälä  Tähkämaa  Vihriälä  Virolainen  Väistö  Väyrynen  Väänänen 
| n k Suomen Keskustan kansanedustajat 1991–1995 |
| --- | --- |
Eduskuntaryhmä (55):  Aho  Ala-Nissilä  Alaranta  Anttila  Aula  Björkenheim  Heikkinen  Huuhtanen  Isohookana-Asunmaa  Jokiniemi  Juhantalo (1991–1993)  Järvilahti  Jäätteenmäki  Kalli  Kauppinen  Kemppainen  Koistinen  Komi  Korkeaoja  Korva  Koski  Korteniemi (1994–1995)  Kuittinen  Kuuskoski  Kääriäinen  Laivoranta  Laukkanen  Lehtosaari  Leppänen  Liikkanen  Lindqvist  Mattila  Morri  Mölsä  Näsi  Pekkarinen  Pelttari  Pesälä  Pokka (1991–1994)  Puhakka  Pura (1992–1995)  Rehn  Renko (1991–1995)  Rossi  Ryynänen  Röntynen  Saapunki  Saari  Siuruainen (1991)  Suhola  Tenhiälä (1991–1992)  Vanhanen  Vihriälä  Viljanen  Virrankoski  Vuorensola  Väistö  Väyrynen  Ääri (1993–1995) 
| --- | --- |
Auktoriteettitunnisteet: Henkilöt :  Eduskunta
Ozzy Wiesblatt

| Ozzy Wiesblatt> Henkilötiedot |
| --- | --- |
Syntynyt: 9. maaliskuuta 2002 (ikä 22) Calgary, Alberta
Kansalaisuus:   Kanada
Jääkiekkoilija
Pelipaikka:  keskushyökkääjä
Maila:  oikea
Pituus:  178 cm
Paino:  83 kg
Seura
Seura:  Nashville Predators
Sarja:  NHL
Pelaajaura
Pääsarjaura:  2024–
NHL-varaus:  31. varaus, 2020 San Jose Sharks
Ozzy Wiesblatt (s. 9. maaliskuuta 2002 Calgary, Alberta, Kanada) on kanadalainen jääkiekkoilija. Wiesblatt edustaa NHL-joukkue Nashville Predatorsia.
Ennen NHL-uraansa hän pelasi WHL-juniorisarjassa Prince Albert Raidersin joukkueessa. San Jose Sharks varasi hänet ensimmäisellä kierroksella 31. varausvuorolla vuoden 2020 NHL:n varaustilaisuudessa. Kesäkuussa 2024 Sharks kauppasi Wiesblattin Predatorsiin vaihdossa Jegor Afanasjeviin. Wiesblatt on pelannut kaksi NHL:n runkosarjan ottelua ilman tehopisteitä. Uran tilastot päivitetty 5. tammikuuta 2025.
Zimbabwen kulta

| Zimbabwen kulta Zimbabwe Gold ZiG |
| --- | --- |
 Yhden ja kahden Zimbabwen kullan (ZiG) kolikkoja.
ISO 4217 -koodi:  ZWG
Keskuspankki:  Zimbabwen keskuspankki
Esitelty:  4/2024
Käyttäjät:  Zimbabwe
Jaettava yksikkö:  cent
Zimbabwen kulta (engl. Zimbabwe Gold, lyhennys ZiG, valuuttakoodi: ZWG) on 5. huhtikuuta 2024 julkistettu Zimbabwen valtion virallinen valuutta. Valuutan liikkeellelaskemisesta vastasi Zimbabwen keskuspankki (Reserve Bank of Zimbabwe, lyhennys RBZ). Uudella valuutalla pyritään nostamaan kansallisen valuutan arvostusta ja vähentämään riippuvuutta ulkomaanvaluuttojen, erityisesti Yhdysvaltain dollarin käytöstä keskeisenä maksuvälineenä. Keskuspankin mukaan Yhdysvaltain dollari hyväksytään yhä maan toisena virallisena maksuvälineenä.
Zimbabwen edeltävä valuutta

Zimbabwen kulta on jo kuudes Zimbabwessa käytetty valuutta vuosien 2008–2009 poikkeuksellisen suuren (500 miljardin prosentin) hyperinflaation ja talouden romahtamisen jälkeen. Tuolloin maa joutui luopumaan kansallisesta valuutasta ja virallistamaan useiden ulkomaisten valuuttojen käytön romahtaneen Zimbabwen dollarin tilalla. Vuosina 2019–2024 Zimbabwessa oli käytössä viides versio Zimbabwen dollarista (valuuttakoodi ZWL), eli zimdollari, joka julkistettiin alkujaan nimellä RTGS dollari (engl. Real Time Gross Settlement Electronic Dollar). Valtio kielsi ulkomaiset valuutat kesällä 2019, mutta joutui sallimaan niiden käyttöönoton uudelleen koronapandemian aikana keväällä 2020. Zimdollari devalvoitui voimakkaasti vuodesta toiseen. Keskeisenä syynä rahan arvon romahtamiseen oli holtiton uuden rahan painaminen.
Zimbawen kullan digiraha, setelit ja kolikot sekä vakuus

Zimbabwen kulta julkaistiin ensin digitaalisena. Fyysisten rahojen sunnitelma muuttui vielä julkaisukuukauden kuluessa. Alkujaan pieniksi seteleiksi suunnitellut 1, 2 ja 5 ZiGin rahat vaihdettiin kolikoiksi huhtikuun 2024 aikana. Liikkeelle laskettiin tai suunniteltiin laskettavan 1, 2, 5 ZiGin kolikot, 10, 50, 100, ja 200 ZiGin arvoiset setelit, sekä 25 ja 50 centin kolikot. Kansalaisille annnetiin kolmen viikon aika jolloin he saivat vaihtaa aiemmat Zimbabwen dollarinsa (valuuttakoodi ZWL) Zimbabwen kullaksi. Vaihtosuhteena oli liikkeellelaskuvaheessa – väitteen mukaan päivän kullan kurssin pohjautuen – 1 ZWL= 13,5686 ZWG. Uutta valuuttaa kehuttiin talouden vakauttajaksi. Sen arvon uutisotiin vakautetun 575 miljoonan Yhdysvaltain dollarin arvoisilla omaisuuserillä. Nämä tarkoittivat valtion ja keskuspankin varastoimaa ulkomaan valuutaa, kultavarantoja tai kullaksi muutettavia muita arvometalleja ja jalokiviä. Osaa varannoista säilytetään ulkomailla.
Valuutan vastaanotto ja arvon kehitys

Luottamus uuteen valuuttaan ei ole ollut kovin suurta, osin koska valtion taloudenhoito oli edellisten vuosikymmenien aikana epäonnistunut ja koska hintojen nousu (inflaatio) pysyi erittäin korkeana myös vuonna 2024. Toukokuussa uutisoitiin, että jopa osa valtion virastoista oli alkuviikkoina kieltäytynyt hyväksymästä maan uutta valuuttaa maksuvälineenä. Vaikka hallinto sittemmin määräsi korkeita rangaistussakkoja mustan pörssin kauppiaille, uuden valuutan hyväksyminen ja virallisten vaihtokurssien tunnustaminen oli seuraavana kesänä alhaisella tasolla. Esimerkiksi heinäkuun lopulla 2024 mustassa pörssissä Zimbabwen kulta -valuutan vaihtokurssi oli paljon virallista kurssia (1 USD ≈ 14 ZiG) kehnompi (1 USD = 25 ZiG). Kaikki kauppiaat eivät hyväksyneet maan uutta valuuttaa maksuvälineenä. Elokuun lopulla uutisoitiin, että valuutan hyväksymisprosentti maksuvälineenä oli noussut 91 prosenttiin (julkaisukuukauden huhtikuun 61 prosentista).
Syys-lokakuussa 2024, jo alle kuuden kuukauden kuluttua valuutan julkaisemisesta, Zimbabwe ilmoitti muuttavansa uuden valuutan vaihtosuhdetta Yhdysvaltain dollariin, eli devalvoivansa uuden valuuttansa 44 prosentilla. Myös lehdistössä julkituotu ennuste valuutan vakauden jatkosta oli kehno. Valuutan turvaksi esitetyn kullan ja ulkomaan valuuttavarantojen määrää epäiltiin vahvasti liioitelluksi. Samalla kummaksuttiin, miksei kullan arvon noustua 28 prosenttia vaihtosuhde dollariin ollut muuttunut vastaavasti. Hallinnon pyrkimystä kiirehtiä siirtymistä yhteen kansallisesti hyväksyttyyn valuuttaan ei pidetty vallitsevissa oloissa järkevänä. Kun esimerkiksi polttoaineet, passit ja matkaliput piti yhä maksaa ainoastaan Yhdysvaltain dollareilla, epäluottamus uuteen valuuttaan säilyi korkeana. Yhdysvaltain dollarin ohella kansalaiset suosivat Etelä-Afrikan randia (ZAR) näiden valuuttojen vakauden vuoksi.
Lokakuun 2024 uutisoitiin, että Etelä-Afrikan keskuspankin tilastojen mukaan zimbabwelaiset käyttivät maksusuorituksissaan 70-prosenttisesti Yhdysvaltain dollaria ja vain 30-prosenttisesti Zimbabwen kultaa. Koska Yhdysvaltain dollareiden kysyntä on korkeaa, niiden kauppa mustassa pörssissä jatkui vilkkaana. Kansallisen Zimbabwen kullan (ZiG) arvo on heikennyt myös, koska valtio on painanut uusia seteleitä ilman että näille olisi osoitettu vakauttavia varantoja katteeksi. Poliittinen väkivalta oppositiota kohtaan, omaisuudensuojan puute sekä talouden epävarmuus ja korruptio ovat puolestaan tekijöitä, jotka ovat estäneet ulkomaisia investointeja maahan, mikä ilmenee myös valuutan arvossa.
Joulukuussa 2024 Zimbabwen valtionvarainministeri Mthuli Ncube totesi vuoden 2025 budjettia esitellessään, että valtion budjetissa oli varauduttu 52 prosentin devalvoitumiseen vuoden 2025 aikana.
Aiheesta muualla

Kurssilaskin: 1000 ZWG euroina (englanniksi) (xe.com)
| Tämänhetkiset ZWG-vaihtokurssit |
| --- | --- |
XE.com:sta:: AUD CAD CHF EUR GBP HKD JPY USD
OANDA.com:sta:: AUD CAD CHF EUR GBP HKD JPY USD
| n k Afrikan rahayksiköt |
| --- | --- |
Etelä:  Angolan kwanza  Botswanan pula  Etelä-Afrikan randi  Lesothon loti  Malawin kwacha  Namibian dollari  Saint Helenan punta  Swazimaan lilangeni 
Itä:  Burundin frangi  Djiboutin frangi  Eritrean nakfa  Euro (Mayotte, Réunion)  Etiopian birr  Kenian šillinki  Komorien frangi  Madagaskarin ariary  Mauritiuksen rupia  Mosambikin metical  Ruandan frangi  Sambian kwacha  Somalian šillinki  Tansanian šillinki  Yhdysvaltain dollari (Zimbabwe)  Zimbabwen kulta (Zimbabwe) 
Keski:  Keski-Afrikan CFA-frangi (Kamerun, Keski-Afrikan tasavalta, Tšad, Kongon tasavalta)  Kongon frangi  Ugandan šillinki 
Länsi:  Eco  Gambian dalasi  Ghanan cedi  Guinean frangi  Kap Verden escudo  Keski-Afrikan CFA-frangi (Päiväntasaajan Guinea ja Gabon)  Liberian dollari  Länsi-Afrikan CFA-frangi (Benin, Burkina Faso, Norsunluurannikko, Guinea-Bissau, Mali, Niger, Senegal ja Togo)  Nigerian naira  Mauritanian ouguiya  São Tomén ja Príncipen dobra  Sierra Leonen leone 
Pohjoinen:  Algerian dinaari  Egyptin punta  Euro (Kanariansaaret, Madeira, Plazas de soberanía)  Etelä-Sudanin punta  Libyan dinaari  Marokon dirhami  Seychellien rupia  Sudanin punta  Tunisian dinaari
Pirates of the Caribbean: Salazar’s Revenge

| Pirates of the Caribbean: Salazar’s Revenge> Pirates of the Caribbean: Dead Men Tell No Tales |
| --- | --- |

Ohjaaja:   Joachim Rønning  Espen Sandberg 
Käsikirjoittaja:  Jeff Nathanson
Tarina:   Jeff Nathanson  Terry Rossio 
Perustuu:  Walt Disneyn huvipuistolaitteeseen Pirates of the Caribbean
Tuottaja:  Jerry Bruckheimer
Säveltäjä:  Geoff Zanelli
Kuvaaja:  Paul Cameron
Leikkaaja:   Joel Cox  Gary D. Roach 
Tuotantosuunnittelija:  Nigel Phelps
Pukusuunnittelija:  Penny Rose
Pääosat:   Johnny Depp  Javier Bardem  Brenton Thwaites  Kaya Scodelario  Kevin R. McNally  Geoffrey Rush 
Valmistustiedot
Valmistusmaa:  Yhdysvallat
Tuotantoyhtiö:   Walt Disney Studios Motion Pictures  Walt Disney Pictures  Jerry Bruckheimer Films 
Levittäjä:  Walt Disney Studios Motion Pictures Netflix Disney+
Ensi-ilta:   2017-05-2424. toukokuuta 2017 (Suomi)  2017-05-2626. toukokuuta 2017 (Yhdysvallat)  
Kesto:  123 minuuttia
Alkuperäiskieli:  englanti
Budjetti:  230 000 000 $
Tuotto:  794 861 794 $
Edeltäjä:  Pirates of the Caribbean: Vierailla vesillä
Aiheesta muualla
Virallinen sivusto
IMDb 
Elonet
AllMovie
Infobox OKNimi-testi OK: 
Pirates of the Caribbean: Salazar’s Revenge (engl. Pirates of the Caribbean: Dead Men Tell No Tales) on vuonna 2017 ensi-iltansa saanut Pirates of the Caribbean -elokuvasarjan viides osa. Elokuvan ovat ohjanneet norjalaiset Joachim Rønning ja Espen Sandberg. Elokuvan tuotti elokuvasarjan aiemmatkin elokuvat tuottanut Jerry Bruckheimer. Elokuva sai ensi-iltansa Suomessa 24. toukokuuta 2017 ja Yhdysvalloissa 26. toukokuuta 2017.
Näyttelijät

| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
|  Johnny Depp  | … |  kapteeni Jack Sparrow   |
|  Javier Bardem  | … |  kapteeni Armando Salazar   |
|  Brenton Thwaites  | … |  Henry Turner   |
|  Kaya Scodelario  | … |  Carina Smyth   |
|  Kevin McNally  | … |  Joshamee Gibbs   |
|  Geoffrey Rush  | … |  kapteeni Hector Barbossa   |
|  Anthony De La Torre  | … |  nuori Jack Sparrow   |
|  Lewis McGowan  | … |  12-vuotias Henry Turner   |
|  Orlando Bloom  | … |  William ”Will” Turner, Jr.   |
|  Stephen Graham  | … |  Scrum   |
|  Martin Klebba  | … |  Marty   |
|  Keira Knightley  | … |  Elizabeth Turner   |
|  Giles New  | … |  Murtogg   |
|  Angus Barnett  | … |  Mullroy   |
|  Golshifteh Farahani  | … |  Shansa   |
|  David Wenham  | … |  Scarfield   |
|  Adam Brown  | … |  Cremble   |
|  Delroy Atkinson  | … |  Pike   |
|  Danny Kirrane  | … |  Bollard   |
|  Paul McCartney  | … |  Jack-setä   |
Vastaanotto

| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
Helsingin Sanomat Pertti Avola: 
Ilta-Sanomat Taneli Topelius: 
Episodi Niko Ikonen:
Aiheesta muualla

Viralliset sivut (englanniksi)
Pirates of the Caribbean: Salazar’s Revenge Internet Movie Databasessa (englanniksi)
| n k Pirates of the Caribbean |
| --- | --- |
 Mustan helmen kirous  Kuolleen miehen kirstu  Maailman laidalla  Vierailla vesillä  Salazar’s Revenge 
Hahmot:  Luettelo Pirates of the Caribbean -hahmoista  Jack Sparrow  Hector Barbossa  Will Turner  Elizabeth Swann  Joshamee Gibbs  Davy Jones  Tia Dalma 
Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista. 
Alkuperäinen artikkeli: en:Pirates of the Caribbean: Dead Men Tell No Tales
Käännös suomeksi
Viitesaari

Viitesaari
| --- | --- |
Sijainti:  Muurame Keski-Suomi Suomi
Vesialue:  Päijänne
Pinta-ala:  35,8 ha 
muokkaa - muokkaa wikitekstiä
Viitesaari on Päijänteen saari Muuramessa. Se sijaitsee Päijänteen Kivijärven ja Uitonsalmen välissä, Muuratsalon itäpuolella ja Riihivuoren länsipuolella. Saaren pinta-ala on noin 35,8 hehtaaria.
Viitesaari on suurelta osin rakentamaton, mutta sen pohjois- ja eteläpäässä on jonkin verran loma-asutusta. Saareen tulee tie Saarenkylän kautta, ja niiden välinen salmi on hyvin kapea.
Saaren itäosassa noin 50–60 metriä leveällä entisen Muinais-Päijänteen hiekkarannalla on kivikautinen asuinpaikka. Alueelle tehtyä miilua lukuun ottamatta asuinpaikka on säilynyt koskemattomana, ja on todennäköisesti Muuramen parhaiten säilynyt kivikautinen asuinpaikka.
Harmoninen analyysi

Harmoninen analyysi on matematiikan ala, joka tutkii funktioiden ja niiden taajuusesityksen välisiä yhteyksiä. Se on matemaattisen analyysin haara, jossa funktioita esitetään alkeisfunktioiden summina tai integraaleina.
Rajoittamattomilla alueilla funktioiden taajuusesitys löydetään käyttämällä Fourier-muunnosta, kun taas rajoitetuilla alueilla, erityisesti jaksollisten funktioiden tapauksessa, käytetään Fourier'n sarjoja.
Historia

Joseph Fourier kehitti alan perusteita 1800-luvun alussa, ja Peter Lejeune Dirichlet todisti merkittäviä tuloksia vuonna 1829.
Käyttö

Harmoninen analyysi on keskeinen työkalu jaksollisten ilmiöiden tutkimisessa. Sitä käytetään monimutkaisten matemaattisten käyrien jakamiseen yksinkertaisempiin komponentteihin. Monet luonnolliset ilmiöt, kuten ääniaallot, vaihtovirrat, vuorovedet ja mekaaniset värähtelyt, ovat luonteeltaan jaksollisia ja voidaan analysoida tällä menetelmällä.
Harmonisella analyysillä on nykyään sovelluksia muun muassa lukuteoriassa, signaalinkäsittelyssä, kvanttimekaniikassa ja neurotieteessä.lähde?
Wahan

Zarrinkūljärvi, josta Pamirjoki saa alkunsa. Taustalla Wahanvuoret.
Wahan (tadžikiksi Вахон, Vaxon) on vuoristo Pamirin ja Hindukušin sekä Tadžikistanin ja Afganistanin rajalla. Sen pituus on 160 kilometriä. Korkein kohta on Barfin (6 504 metriä).
Magmakivestä ja metamorfisista kivilajeista muodostunut vuorijono toimii pohjoisessa Pamir- ja Ystyk- sekä etelässä  Oqsu- ja Wahanjokien vedenjakajana. Leveiden laaksojen halkomia vuoria peittävät ikilumi ja jäätiköt. Toisinaan Wahaniin luetaan myös Šoxdaravuoret.
Romanian kuninkaallinen laivasto

| Romanian kuninkaallinen laivasto |
| --- | --- |
Toiminnassa:  22. lokakuuta 1860 – 1947
Valtio:   Romania
Puolustushaarat:  Laivasto
Aselajit:  Laivasto
Osa joukkoa:  Romanian asevoimat
Romanian kuninkaallinen laivasto oli yksi Romanian kuninkaallisten asevoimien puolustushaaroista toimien Mustallamerellä ja Tonavalla. Se perustettiin maan saavuttaessa jonkin asteisen autonomian Turkilta 1861. Se otti osaa Venäjän ja Turkin väliseen sotaan 1877–1878 (itsenäisyyssota), Balkanin sotiin sekä ensimmäiseen ja toiseen maailmansotaan.
Kuninkaan luovuttua kruunustaan ja maan muuttuessa Neuvostoliiton vaikutuksesta sosialistiseksi maaksi kuninkaallinen laivasto lakkasi olemasta ja se muutettiin Romanian kansantasavallan laivastoksi.
Historia > Laivaston synty

Valakian ja Moldovan ruhtinaskuntien yhdistyttyä 1859 muodostui autonominen Romanian valtio. Alexandru Ioan Cuza antoi 22. lokakuuta 1860 määräyksen yhdistää ruhtinaskuntien laivastot yhdeksi laivastoksi, jonka ensimmäiseksi komentajaksi tuli eversti Nicolae Steriade. Se oli ranskalaisten kouluttama ja organisoima. Upseerit lähetettiin koulutettavaksi Brestiin, koska Bukarestin sotakoulussa ei ollut merisotalinjaa.
Laivastotukikohta perustettiin 1861 Izmailiin, mistä se siirrettiin 1864 Brăilaan ja edelleen 1867 Galațiin. Kalustoksi tuli kolme Valakian ja kolme Moldavian luovuttamaa alusta, joiden miehistöinä oli 275 merimiestä. Ensimmäinen merikoulu upseerien, aliupseerien ja miehistön kouluttamiseksi perustettiin 1872 Galațiin. Laivaston ensimmäinen uushankinta oli 1861 ostettu höyrylaiva Prinjul Nicolae Conache Vogoride, joka muutettiin sotalaivaksi Linzissä nimettynä Romaniaksi. Vuonna 1867 palvelukseen saatiin kuninkaallinen jahti Stefan cel Mare ja 1874 tykkivene Fulgerul. Ottomaanit kuitenkin pyrkivät rajoittamaan maan varustautumista ja alukset olivatkin ainoat palvelukseen saadut alukset ennen vuotta 1875. Bulgarian ja Serbian kansannousut 1875-1876 mahdollistivat laivaston lisärahoittamisen, mutta maa ei osallistunut kansannousuihin.
Historia > Romanian itsenäistyminen

Neuvoteltuaan Venäjän kanssa osallistumisesta vuosien 1877–1878 Venäjän Turkin sotaan Romanian maajoukot osallistuivat Plevnan, Rahovan, Nicopolen ja Vidin taisteluihin ylitettyään Tonavan. Ottomaanien laivaston tulitettua satamia Romanian vähäinen Venäjän lipun alla sotiva laivasto (20 upseeria, 20 reserviupseeria ja 246 merimiestä) vetäytyi Prutille.
Historia > Laivaston vahvistaminen

Osallistuminen Venäjän ja Turkin väliseen sotaan 1877–1878 toi maalle itsenäisyyden ja yhteyden Mustaanmereen Tonavan suistosta sekä maahan liitetystä Dobrudjan alueesta, minne valmistettiin Constanțan sotasatama.
Maa hankki aluksi tykkivene NMS Grivițan, purjekoululaiva Mircean sekä Tonavalle sijoitettavat partiolaiva Alexandru cel Bunin ja 16 alle 45 tonnin partiovenettä, jotka kaikki luovutettiin 1880-luvun alussa. Seuraava hankinta sisälsi risteilijä Elisabetan ja Naluca-luokan torpedoveneet Naluca,  Sborul ja  Smeul, jotka toimitettiin 1880-luvun lopulla ja 1890-luvun alussa. Samassa yhteydessä hankittiin Tonavalle kuusi suurta ja kuusi pienempää tykkivenettä. Meriministeriö perustettiin 1891, mikä nopeutti laivaston kehittymistä ja laajenemista. Samalla laivasto jaettiin virallisesti kahteen osaan Tonavalle sijoitettuun jokilaivastoon ja merelliseen Mustanmeren laivastoon.
Taloudellisen tilanteen paraneminen mahdollisti asevoimien kehittämisen 1890-luvun lopulla. Vuonna 1899 julkistettiin laivasto-ohjelma, jonka mukaan maa hankkisi kuusi rannikkopanssarilaivaa, neljä 300 tonnin hävittäjää ja 12 80 tonnin torpedovenettä. Suunnitelluista aluksista ei yksikään valmistunut. Tonavan laivastoa piti vahvistaa kahdeksalla jokimonitorilla ja 12 tykkiveneellä, mistä neljä jokimonitoria ja kahdeksan tykkivenettä saatiin palvelukseen 1906–1908. Laivaston henkilövahvuus oli tällöin noin 1 500 henkeä.
Vuoden 1912 Balkanin sodassa Romania pysyi puolueettomana, vaikka Turkki pyysikin maalta apua. Puolueettomuus toi maalle Bulgarialta Silistrian alueen, mikä kasvatti rantaviivaa. Saavutettua hyötyä pidettiin kuitenkin liian pienenä ja toisen Balkanin sodan alkaessa Romania hyökkäsi Bulgariaan vallaten maan aina Sofiaan saakka. Sodan seurauksena Romanian rantaviiva venyi lähelle Varnaa.
Samanaikaisesti vuoden 1899 laivasto-ohjelma oli päivitetty vuoden 1912 laivasto-ohjelmaksi, jonka mukaan laivastolle tuli hankkia kuusi kevyttä 3 500 tonnin risteilijää, 12 1500 tonnin hävittäjää ja yksi sukellusvene. Ohjelmasta tilattiin neljä hävittäjää Italiasta. Tonavan laivastoa täydennettiin esikunta-aluksella ja kahdella partioveneellä. Tämän lisäksi tehtiin epärealistisia suunnitelmia muun muassa taistelulaivan hankkimiseksi.
Historia > Ensimmäinen maailmansota

Ensimmäisen maailmansodan puhjetessa ranskalaismielisyys ja ympärysvaltojen lupaukset maan luouvutuksista aiheuttivat Romanian päätöksen liittymisestä sotaan ympärysvaltojen rinnalla 1915. Venäjän heikko menestys viivästytti sodanjulistusta, mutta 27. elokuuta 1916 maa julisti sodan Itävalta-Unkarille. Saksan joukot valtasivat joulukuuhun mennessä Bukarestin. Romanian armeija välttyi täydelliseltä tuholta vain liittymällä Venäjän armeijaan. Laivasto oli 1916 vanhentunut ja sen täydennykseksi kauppalaivaston 41 höyryaluksesta pakko-otettiin neljä alusta muutettavaksi apuristeilijöiksi, jotka liitettiin Venäjän Mustanmeren laivastoon. Tonavan laivasto kykeni moderneine aluksineen tukemaan Venäjän maajoukkoja.
Lokakuun vallankumous jätti Romanian ainoaksi alueella olevaksi ympärysvaltojen sotavoimaksi ja se joutui hakemaan rauhaa. Rauhansopimus allekirjoitettiin 7. toukokuuta 1918.
Historia > Sotien välinen aika

Ensimmäisen maailmansodan jälkeen ja kahden Italiassa palvelleen Mărăşti-luokan hävittäjän palauttamisen jälkeen Romanian hallitus päätti tilata kaksi hävittäjää Pattisonin telakalta Napolista. Suunnittelu pohjautui Britannian kuninkaallisen laivaston Shakespeare-luokan laivueenjohtajiin ja ne muodostivat Regele Ferdinand -luokan. Alusten tykit tilattiin Boforsilta ja tulenjohtojärjestelmät Siemensiltä.
Historia > Toinen maailmansota

Toisessa maailmansodassa laivastoon kuului neljä hävittäjää, kuusi torpedovenettä, kolme sukellusvenettä, viisi pienoissukellusvenettä, kaksi miinalaivaa sekä seitsemän moottoritorpedovenettä. Regele Ferdinand -luokan alukset olivat akselivaltojen voimakkaimmat alukset Mustallamerellä, mutta niitä käytettiin pääasiassa saattueiden suojaamiseen ja vuonna 1944 Krimin evakuointeihin. Romanian antauduttua elokuussa 1944 luokan molemmat alukset liitettiin Neuvostoliiton laivastoon.
10. helmikuuta 1947 allekirjoitettu rauhansopimus  edellytti laivaston tonniston pudottamisen 15 000 tonniin. Tuolloin se juuri ja juuri saavutti tuon rajan kahdella hävittäjällään, sukellusveneellään ja kahdella saattajallaan, kahdella tykkiveneellään ja viidellä moottoritorpedoveneellään. Laivaston täydennykseksi Neuvostoliitto palautti 1951 takavarikoimansa hävittäjät, kaksi sukellusvenettä ja miinalaivan. Saman aikaisesti maa aloitti jokilaivastonsa täydentämisen tilaamalla 19 alusta Tonavalle.
1872 tilattu tykkivene Fulgerul
Apuristeilijä Regele Carol I