stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Foneemianalyysi
Jakauma eli distribuutio

Jakauman käsite on peräisin amerikkalaisen strukturalismin yrityksestä luoda foneemianalyysiin tarkat ja ehdottomasti vain äänneympäristöä koskevat säännöt. Käsitteellä viitataan siihen, missä eri (abstrakteissa) ympäristöissä äänne esiintyy, esimerkiksi ”sanan alussa”, ”tauon jälkeen”, ”ennen velaarista konsonanttia” jne. Jakaumia on kolmenlaisia:
Rinnakkaisjakauma eli paralleelinen distribuutio tarkoittaa, että äänteet esiintyvät samassa ympäristössä. Tällöin ne ovat pääsääntöisesti eri foneemeja. Esimerkiksi suomessa [s] ja [h] esiintyvät rinnakkaisjakaumassa, koska ne voivat esiintyä useimmissa samoissa ympäristöissä: sanan alussa (sana–hana), vokaalin edellä, vokaalin jäljessä (asti–Ahti), konsonantin edellä jne. Aivan täysin rinnakkaiset jakaumat eivät kuitenkaan ole, koska /s/ voi esim. yleisesti esiintyä geminaattana (kassa), /h/ vain joissakin sanoissa (hihhuli, hihhei), samoin /s/ voi esiintyä sanan lopussa (ulos), /h/ ei jne.
Täydennysjakauma eli komplementaarinen distribuutio tarkoittaa, että yksi äänne esiintyy ympäristössä, jossa toinen äänne ei esiinny, ja päinvastoin. Esimerkiksi suomessa [h] ja [ɦ] ovat keskenään täydennysjakaumassa sitten, että [ɦ] esiintyy soinnillisten äänteiden välissä, [h] muualla; näin ollen ne voidaan pääsäännön mukaan katsoa saman foneemin /h/ allofoneiksi.
Vapaa vaihtelu tarkoittaa, että kahden tai useamman äänteen vaihtelulle ei voi löytää kielensisäistä (äänneympäristöstä johtuvaa) syytä. Jossakin äänneympäristössä kukin äänteistä voi esiintyä, mutta tuottamatta merkityseroa.
Rinnakkaisjakauman perusteella löydetään siis kielen eri foneemit, täydennysjakauman ja vapaan vaihtelun käsittein kuvataan kunkin foneemin allofonia.
Minimiparitesti

Minimiparitestissä verrataan kahta sanaa, jotka eroavat toisistaan vain yhden äänteen verran (mitä minimipari nimessä merkitsee). Jos merkitykset eroavat eli äänteiden ero on kielen kannalta distinktiivinen, äänteiden sanotaan kummankin olevan kuvattavan kielen foneemeja.
Esimerkiksi koska [sɑnɑ] ja [hɑnɑ] merkitsevät suomen kielessä eri asioita, /s/ ja /h/ ovat sen kannalta eri foneemeja. Foneemin voi siis nähdä äänteiden luokaksi tai perheeksi, jolla on kielikohtainen tehtävä eli funktio.
Minimiparitesti on foneemianalyysin tärkein väline, mutta on huomattava kaksi seikkaa:
Kaikille kielen foneemeille ei välttämättä löydy minimipareja. Esimerkiksi suomessa /d/ ja /ŋ/ katsotaan foneemeiksi, vaikkei löydy yhtäkään minimiparia, jossa vain näiden äänteiden läsnä- tai poissaolo erottaisi merkityksiä. Äänteet ovat itse asiassa vanhassa sanastossa täydennysjakaumassa: /ŋ/ on foneemi vain geminaattana, kun taas /d/ ei esiinny geminaattana; näin ollen foneemianalyysin sääntöjen mukaan /d/ ja /ŋ/ voitaisiin katsoa myös allofoneiksi.
Joskus löytyy minimipari, vaikkei äänteitä muista syistä katsota kielen foneemeiksi. Esimerkiksi saksan oikeinkirjoituksessa digrafilla ch merkitään kahta eri äännettä, soinnitonta palataalista frikatiivia [ç] ja soinnitonta velaarista frikatiivia [x] (ns. ich- ja ach-äänteet). Nämä ovat yleisesti täydennysjakaumassa: [x] esiintyy takavokaalin jälkeen, [ç] muualla. Tietyissä sanapareissa ne voivat kuitenkin erottaa merkityksiä, esimerkiksi Kuhchen [kʰuːçən] ’pieni lehmä’ – Kuchen [kʰuːxən] ’kakku’. Saksanpuhujien kielitajussa on kuitenkin katsottu, että kyse on yhdestä foneemista (jota yleisesti merkitään /ç/, koska [ç]-allofonin esiintymäympäristöt ovat laajemmat).
Kritiikki

Foneemianalyysiin on kohdistunut kautta historiansa myös kritiikkiä.
Jo 1930-luvulla Yuen-Ren Chao huomautti, että tapauksittain voi olla vaikea päättää, minkä nimenomaisen foneemin allofoni jokin jakaumaltaan rajallinen äänne on. Esimerkiksi mandariinikiinassa soinnittomat alveolopalataaliset frikatiivit ja affrikaatat [ɕ t͜ɕ t͜ɕʰ] esiintyvät ainoastaan suppeiden etuvokaalien edellä. Kaikkia olisi tuhlailevaa pitää erillisinä foneemeina täydennysjakauman vuoksi, joten on luonnollista olettaa äänteiden (tai niiden yhteisen jälkiosan) olevan allofoni foneemille, joka muissa, laajemmissa ympäristöissä toteutuu toisina allofoneina. Ongelma on, että mandariinissa on peräti kolme sopivaa äännettä, jotka esiintyvät muualla paitsi suppeiden etuvokaalien edellä: soinnittomat alveolaarinen frikatiivi [s], retrofleksinen frikatiivi [ʂ] ja velaarinen frikatiivi [x]. Valinta on lopulta mielivaltainen: tutkija voi päättää yhtä perustellusti, että foneemin /s/ allofonit olisivat [s] ja [ɕ] kuin että nämä olisivat foneemin /ʂ/ allofoneja, ja niin edelleen.
Toisaalta 1960-luvulla generatiivinen koulukunta (erityisesti ns. vuosikymmenen lopulla alkanut generatiivinen fonologia) suhtautui kriittisesti jo itse foneemianalyysin päämäärään, foneemin käsitteeseen, jonka se näki tarpeettomaksi välitasoksi ”fonologiseksi” kutsumansa morfofonologisen tason ja foneettisen tason välissä. Foneemianalyysi tuottaa yleistyksen tason, jossa joukosta erilaisia äänteitä (foonit) postuloidaan kielikohtaiset merkityksiä erottavat äänteiden luokat (foneemit) kuultavissa olevine äänneympäristövariantteineen (allofonit). Tämä nähtiin riittämättömäksi, koska se jättää huomiotta kielessä säännönmukaiset vaihtelusuhteet eri allomorfien välillä. Esimerkiksi suomessa astevaihtelu tuottaa säännönmukaisen vaihtelusuhteen p ~ v, esim. halpa : halva+n, joka on (historiallisesti ja edelleen suurelta osin) fonologisesti ehdollistunut siten, että p esiintyy avotavun ja v umpitavun edellä. Generatiivisessa fonologiassa nämä vaihtelusuhteet haluttiin osoittaa kuvauksessa suoraan siten, että ”fonologisen” tason |p| edustuu ”foneettisella” tasolla joko [p] tai [ʋ], eikä muita – väliin tulevia – tasoja tarvita lainkaan.
Equipe Matra Sports

|  Matra |
| --- | --- |
Koko nimi:  Equipe Matra Sports
Päämaja:   Vélizy-Villacoublay, Ranska
Perustajat:   Jean-Luc Lagardère  Marcel Chassagny
Henkilökunta:   Gérard Ducarouge  Bernard Boyer
Tunnetuimmat kuljettajat:   Johnny Servoz-Gavin  Jean-Pierre Beltoise  Henri Pescarolo  Chris Amon
Moottorit:  Ford, Matra
Saavutukset Formula 1:n MM-sarjassa
Ensimmäinen kilpailu:  Saksan GP 1966
Kilpailuja:  51
Valmistajien maailmanmestaruuksia:  1 (1969)
Voittoja:  0
Paalupaikkoja:  2
Nopeimpia kierroksia:  3
MM-pisteitä:  53
Viimeinen kilpailu:  Yhdysvaltain GP 1972
Equipe Matra Sports oli ranskalaisen Matra Automobilen kilpailujaos, joka osallistui 1960- ja 1970 luvuilla sekä valmistajana että tallina muun muassa Le Mansin 24 tunnin ajoihin ja Formula 1 -sarjaan.
Historia

1960-luvun puolivälissä Matra saavutti menestystä Formula 3- ja Formula 2 -sarjoissa erityisesti monokokkiin perustuneella MS5-autolla, voittaen Ranskan ja Euroopan mestaruudet. Vuonna 1967 Jacky Ickx hämmästytti Formula 1 -piirejä kellottamalla aika-ajoissa kolmanneksi nopeimman ajan (8.14) Saksan GP:ssä Nürburgringilla 1600 kuutiosenttimetrin moottorilla varustetulla MS7 F2-autollaan, päästen kilpailemaan 3000 cm³ -moottorisia F1-autoja vastaan. Kilpailu päättyi keskeytykseen jousituksen petettyä.
Historia > Formula 1 > Kausi 1968

Matra tuli täysipainoisesti mukaan Formula 1 -sarjaan kaudelle 1968, jolloin Jackie Stewart voitti kolme kilpailua Ken Tyrrellin tallin Matra MS10:llä, joka kilpaili varsinaisen Matran tehdastallin rinnalla. Auton polttoainetankit olivat lentokoneiden tapaan osa auton kantavaa rakennetta. Näin autosta saatiin noin 15 kg kevyempi, mutta jämäkämpi kuin kilpailijoistaan. FIA:n mielestä tekniikka oli liian turvaton ja se päätti kieltää sen kaudelle 1970.
Historia > Formula 1 > Kausi 1969

Matran toimitusjohtaja teki radikaalin päätöksen ennen kautta 1969: Matran tehdastalli ei osallistuisi Formula 1:siin, vaan Matra antaisi tukensa Tyrrellin tallille, joka oli tuolloin nimeltään Matra International, ja rakentaisi uuden, Cosworth DFV -moottorisen auton rakenteellisilla polttoainetankeilla, vaikka ne olivat seuraavalla kaudella kiellettyjä. Lisäksi Matra oli hankkiutumassa yhteistyöhön Simcan kanssa, joka tuolloin oli Chryslerin tytäryhtiö, ja tämän vuoksi Fordin moottorien käyttö olisi mahdotonta kaudella 1970. Stewart voitti vuoden 1969 maailmanmestaruuden helposti uudella Cosworth-moottorisella Matra MS80:lla joka korjasi suurimman osan MS10:n heikkouksista. Valmistajien titteli oli ensimmäinen, joka voitettiin ranskalaisella autolla, ja nykypäivään mennessä ainoa, joka on voitettu Ranskassa valmistetulla autolla. Se oli huomattava saavutus valmistajalta, joka kilpaili vasta toista kauttaan F1:ssä.
Cosworthin moottorein varustetuin Lotuksen ja McLarenin tavoin Matra teki nelivetokokeiluja kauden 1969 aikana. Johnny Servoz-Gavinista tuli ensimmäinen ja ainoa kuljettaja joka saavutti pisteen nelivetoautolla sijoittuessaan Matra MS84:llä kuudenneksi Kanadan GP:ssä. MS84 oli Brabham BT26A:n ohella yksi viimeisistä putkirunkoisista F1-autoista.
Historia > Formula 1 > Kaudet 1970–1982

Kaudeksi 1970, kun Matra ryhtyi yhteistyöhön Simcan kanssa, se pyysi Tyrrelliä käyttämään omaa V12-moottoriaansa Cosworthin sijasta. Stewart testasi Matran V12-moottoria, mutta koska suuri osa Tyrrellin rahoituksesta tuli Fordilta, ja lisäksi toisena merkittävänä sponsorina oli Ranskan kansallinen öljy-yhtiö Elf, joka toimi yhteistyössä Renault’n kanssa, eikä siten olisi voinut tukea Simcan yhteistyökumppania, Matran ja Tyrrellin yhteistyö päättyi.
Matran V12 toimi Ligierin Formula 1 -autojen voimanlähteenä kausilla 1976–1978 ja 1981–1982.
Historia > Formula 1 > Valmistajana muille talleille

| Kausi | Talli | Runko | Moottori | Renkaat | Kuljettajat | 1 | 2 | 3 | 4 | 5 | 6 | 7 | 8 | 9 | 10 | 11 | 12 |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 1966 |  |  |  |  |  | MON | BEL | FRA | GBR | NED | GER | ITA | USA | MEX |  |  |  |
| 1966 |  Tyrrell Racing Organisation | MS5 | BRM 1.0 L4 | D |  Hubert Hahne |  |  |  |  |  | 9 |  |  |  |  |  |  |
| 1966 |  Tyrrell Racing Organisation | MS5 | Ford Cosworth SCA 1.0 L4 | D |  Jacky Ickx |  |  |  |  |  | Kesk. |  |  |  |  |  |  |
| 1967 |  |  |  |  |  | RSA | MON | NED | BEL | FRA | GBR | GER | CAN | ITA | USA | MEX |  |
| 1967 |  Ecurie Ford-France | MS5 | Ford Cosworth FVA 1.6 L4 | D |  Jo Schlesser |  |  |  |  |  |  | Kesk. |  |  |  |  |  |
| 1967 |  Tyrrell Racing Organisation | MS7 | Ford Cosworth FVA 1.6 L4 | D |  Jacky Ickx |  |  |  |  |  |  | Kesk. |  |  |  |  |  |
| 1968 |  |  |  |  |  | RSA | ESP | MON | BEL | NED | FRA | GBR | GER | ITA | CAN | USA | MEX |
| 1968 |  Matra International | MS9, MS10 | Ford Cosworth DFV 3.0 V8 | D |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| 1968 |  Matra International | MS9, MS10 | Ford Cosworth DFV 3.0 V8 | D |  Jean-Pierre Beltoise |  | 5 |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| 1968 |  Matra International | MS9, MS10 | Ford Cosworth DFV 3.0 V8 | D |  Jackie Stewart | Kesk. | Loukk. | Loukk. | 4 | 1 | 3 | 6 | 1 | Kesk. | 6 | 1 | 7 |
| 1968 |  Matra International | MS9, MS10 | Ford Cosworth DFV 3.0 V8 | D |  Johnny Servoz-Gavin |  |  | Kesk. |  |  |  |  |  | 2 | Kesk. |  | Kesk. |
| 1969 |  |  |  |  |  | RSA | ESP | MON | NED | FRA | GBR | GER | ITA | CAN | USA | MEX |  |
| 1969 |  Matra International | MS10, MS80, MS84 | Ford Cosworth DFV 3.0 V8 | D |  Jackie Stewart | 1 | 1 | Kesk. | 1 | 1 | 1 | 2 | 1 | Kesk. | Kesk. | 4 |  |
| 1969 |  Matra International | MS10, MS80, MS84 | Ford Cosworth DFV 3.0 V8 | D |  Jean-Pierre Beltoise | 6 | 3 | Kesk. | 8 | 2 | 9 | 12 | 3 | 4 | Kesk. | 5 |  |
| 1969 |  Matra International | MS10, MS80, MS84 | Ford Cosworth DFV 3.0 V8 | D |  Johnny Servoz-Gavin |  |  |  |  |  |  |  |  | 6 | NC | 8 |  |
| 1969 |  Matra International | MS7 | Ford Cosworth FVA 1.6 L4 | D |  Johnny Servoz-Gavin |  |  |  |  |  |  | Kesk. |  |  |  |  |  |
Historia > Urheiluautot

Matra saavutti menestystä myös V12-moottoroiduilla urheiluautoillaan. Matra 670 voitti Le Mansissa vuosina 1972–1974. Se toi Matralle myös urheiluautojen valmistajien maailmanmestaruuden vuosina 1973 ja 1974.
Matra MS80:llä voitettiin F1:ssä sekä kuljettajien että valmistajien mestaruus kaudella 1969.
Grace Adler

Grace Elizabeth Adler on fiktiivinen henkilö komediasarjasta Will & Grace. Hän asuu New Yorkissa ja toimii sisustussuunnittelijana. Hänen paras ystävänsä on Will Truman ja assistenttinsa Karen Walker. Gracea esittää Debra Messing.
Yleistä

Grace syntyi Schenectadyssa, New Yorkissa 26.4.1967 juutalaisen perheen keskimmäisenä tyttärenä. Hän on kovin neuroottinen ja hieman pinnallinen ja itsekäs. Grace luulee aina olevansa samannäköinen kuin monet punatukkaiset kaunottaret, kuten Rita Hayworth tai Julia Roberts.
Sarjassa vitsaillaan usein Gracen suurten jalkojen, pienten rintojen ja huonon lauluäänen kustannuksella. Grace on allerginen ampiaisille ja on demokraatti. Hänellä on venäläiset ja saksalaiset sukujuuret (hän puhuu yhdessä jaksossa isoäidistään, joka oli venäläinen ja Adler on saksalainen nimi).
Sukulaiset

Grace kasvoi kolmen tyttären perheessä, äiti Bobbi Adler Debbie Reynolds on näyttelijä ja varsinaisen huomionkipeä. Hän esittää usein hahmoja, jotka ovat oikeasti miehiä, esimerkiksi "Kuningatar Lear"(Kuningas Lear). Isä Martin Adler (Adam Arkin) on hieman pettynyt kaikkiin tyttäriinsä, ja vitsailee usein kaikkien heidän kustannuksellaan. Martin rakastaa katsoa televisiota ja on kiitollinen saadessaan olla yksin.
Gracen isosisko on nimeltään Janet. Janet on jokseenkin kevytkenkäinen, eikä pysty pitämään työpaikkaa. Janetiä esittää Geena Davis.
Gracen pikkusiskon nimi on Joyce, ja tämä on hieman ylipainoinen ja ylensyö pakonomaisesti. Joycea esittää Sara Rue. Joyce nähdään ainoastaan jaksossa, jossa näemme 1980-luvulla kuinka Grace ja Will vielä tutustuvat toisiinsa seurustelun merkeissä. Joyce vähän ihastuu Williin ja pettyy kovin, kun Will tulee kaapista. Joyce syyttää Gracea että on "pilannut" Willin.
Grace seurustelee usean eri miehen kanssa sarjan aikana, kunnes menee naimisiin Tri Leo Marcusin kanssa. Liitto kärsii kovasti Leon työstä Lääkärit ilman rajoja -järjestössä ja päättyy lopulta, kun Leo pettää Gracea yhdellä ulkomaankomennuksellaan.
Leo ja Grace tapaavat pari vuotta eron jälkeen lentokoneessa matkalla Lontooseen, ja he rakastelevat. Gracelle selviää viikkoja myöhemmin, että tuo kohtaaminen johti raskauteen. Grace päättää olla kertomatta Leolle tulevasta lapsesta, kun saa selville, että Leo on kihloissa. Lopulta Leo kuitenkin jättää kihlattunsa ja palaa viimeisillään raskaana olevan Gracen luo ja he menevät uudelleen naimisiin. Heidän tyttärensä Lila menee lopulta naimisiin Willin ja Vincen pojan, Benin, kanssa, ja näin Willistä ja Gracesta tulee lopulta oikeasti sukua toisilleen.
Pörssitalon mellakka

Pörssitalon mellakka oli Helsingissä 17.–18. elokuuta 1917 tapahtunut yhteenotto, joka johti Helsingin suojeluskunnan perustamiseen.
Kesällä 1917 pahentunut elintarvikepula ja lisääntynyt työttömyys aikaansaivat levottomuuksia ja eräillä paikkakunnilla valtuustot joutuivat piiritetyiksi. Helsingissä väkijoukko, johon kuului työttömiä ja hätäaputyömaiden työläisiä, piiritti 17. elokuuta Pörssitalon, jossa Helsingin kaupunginvaltuusto parhaillaan piti kokoustaan. Piirittäjät vaativat hätäaputyömaiden tuntipalkkojen korottamista ja täyden palkan maksamista erääseen juuri päättyneeseen lakkoon osallistuneille. Piirittäjät, joiden joukossa oli myös venäläisiä sotilaita, alkoivat riisua paikalla olleita miliisin jäseniä aseista ja miliisit joutuivat poistumaan paikalta. Helsingissä oli Venäjän maaliskuun vallankumouksen jälkeen keväällä 1917 poliisilaitoksen tilalle muodostettu miliisi, jota johti pietarinsuomalainen bolševikkeihin kuulunut Kustaa Rovio.
Rovio aseisti tässä tilanteessa poliisilaitoksen patukoilla noin sadan nuoren miehen vapaaehtoisjoukon, jonka porvarilliset aktivistit olivat järjestäneet paikalle. Ratsain ja jalan liikkuneet, valkoisin käsivarsinauhoin ja patukoin varustautuneet vapaaehtoiset saivat sitten piirittäjäjoukon hajotettua ja joukon johtajat pidätettyä. Tästä vapaaehtoisjoukosta porvarilliset muodostivat seuraavina päivinä Helsingin ensimmäisen suojeluskunnan.
Senaatintorilla pidettiin 18. elokuuta kansankokous, jossa sosialidemokraattista puoluetta ja Roviota arvosteltiin kiivaasti porvarillisiin vapaaehtoisiin turvautumisesta. Paikalla olleet venäläiset puhujat lupasivat aseita työläisille. Edellisenä iltana perustettu porvarillinen järjestysjoukko hajotti patukoilla myös tämän kokouksen ja Rovio kehotti vastuuntuntoisia työläisiä pysymään poissa Senaatintorilta. Rovio sai tukea Työmies-lehdeltä, joka julkaisi 19. elokuuta asiasta pääkirjoituksen otsikolla Epäjärjestys on tuomittava, ja tämän jälkeen vastaavat järjestyshäiriöt päättyivätkin Helsingissä.
Yhteenoton seurauksena Helsingin työväenjärjestöjen eduskunta arvosteli Roviota siitä, että tämä oli turvautunut porvarillisten vapaaehtoisten apuun ja piti sitä huonosti harkittuna. Samalla kuitenkin myönnettiin, että piirittäjien joukossa oli ollut ”edesvastuuttomia huligaaneja” ja Rovio oli ollut päätöstä tehdessään kovan paineen alla. Roviota kiellettiin kuitenkin vastedes turvautumasta samanlaisiin keinoihin. Porvarillisella puolella mellakkaa pidettiin väkivaltana ja anarkiana ja mellakka pyrittiin myös tarkoitushakuisesti esittämään sosialidemokraattien järjestämänä.
Radikaali-initiaattori

Usein käytettyjä radikaali-initiaattoreita
Radikaali-initiaattorit ovat aineita, jotka voivat tuottaa radikaaliyhdisteitä miedoissa olosuhteissa ja edistää radikaalireaktioita. Näissä yhdisteissä on heikkoja kemiallisia sidoksia. Niitä käytetään teollisissa prosesseissa, kuten polymeerisynteesissä. Tyypillisiä esimerkkejä ovat halogeenimolekyylit sekä orgaaniset ja epäorgaaniset peroksidit.
Radik Žaparov

Radik Žaparov
Radik Batyrbekuly Žaparov (kaz. Радик Батырбекұлы Жапаров, Radik Batyrbekūly Japarov; s. 29. helmikuuta 1984 Almati) on kazakstanilainen mäkihyppääjä. Zhaparov kilpaili mäkihypyn maailmancupissa ensimmäisen kerran Kuusamossa 29.11.2003. Žaparovin paras sijoitus maailmancupin henkilökohtaisessa kilpailussa on 11. sija Kuopion kilpailussa maaliskuussa 2007.
Torinon talviolympialaisissa 2006 hän sijoittui normaalikilpailussa sijalle 26, suurmäessä sijalle 31. ja joukkuekilpailussa kahdenneksitoista. MM-kilpailuissa hänen paras henkilökohtainen sijoituksensa on 24. Osakan MM-kisoista 2007.
Seuratasolla Žaparov edustaa Csca Almatyn hiihtoseuraa.
Gratiní

| Gratiní Γρατινή |
| --- | --- |
 Gratinín kylä.
 Gratiní
 Koordinaatit: 41°9′00″N, 25°31′48″E 
Valtio:  Kreikka
Hajautetun hallinnon alue:  Makedonia jaTraakia
Alue:  Itä-Makedonia ja Traakia
Alueyksikkö:  Rodópi
Kunta:  Komotiní
Hallinto:  
 – Asutustyyppi:  kylä
 – Kallikrates-koodi:  0101010301
Väkiluku (2011):  365
Aikavyöhyke:  UTC+2
 – Kesäaika:  UTC+3
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Gratiní (kreik. Γρατινή) on Kreikan kylä, joka kuuluu hallinnollisesti Komotinín kuntaan, Rodópin alueyksikköön ja Itä-Makedonian ja Traakian alueeseen. Gratiní muodostaa oman kyläyhdyskuntansa (Τοπική Κοινότητα Γρατίνης, Topikí Koinótita Gratínis). Kylän väkiluku on 365 (vuonna 2011).
Gratinín kirkko.
Gratinín kylä sijaitsee Rodópi-vuoriston etelälaidalla noin 13 kilometriä itäkoilliseen Komotinín kaupungista. Se on perinyt nimensä myöhäisantiikin ja bysanttilaisen ajan Gratianopoliista (Gratian(o)upolis, Γρατιανούπολις; Gratian(o)u, Γρατιανού; Gratzian(o)us, Γρατζιανούς), jonka perusti keisari Gratianus 300-luvulla. Se oli merkittävä linnoitus vielä 1200–1300-luvuilla. Linnoituksen rauniot sijaitsevat kukkulalla heti nykyisen kylän pohjoispuolella.
Noin 1,5 kilometriä kylästä pohjoiseen sijaitsee siitä nimensä saanut Gratinín tekojärvi.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Gratiní Wikimedia Commonsissa
Pääte-emulaattori

xterm
Windows Terminalin pääte-emulaattori Windows 10-versiota varten
Pääte-emulaattori (joskus myös pääteohjelma, terminaaliohjelma tai terminaaliemulaattori) on tietokoneohjelma, joka emuloi päätettä. Sanaa käytetään useimmiten tekstipohjaisia näyttöpäätteitä kuten VT100:aa emuloivista ohjelmista.
Pääteohjelmalla voidaan tarkoittaa asiakasohjelmaa.[lähde? ]
Historia

Varhaisiin keskustietokoneisiin kuten IBM S/360 oltiin yhteydessä päätteellä kuten IBM 3270. Varhain oli käytössä kaukokirjoittimia tietokonenäyttöön perustuvan päätteen sijaan, mutta tekniikan kehittyminen ja kustannuksien laskeminen korvasi paperitulosteet. Mikroprosessorien kehitys mahdollisti edulliset henkilökohtaiset tietokoneet, joita voitiin myös käyttää päätteen tavoin.
Graafisen käyttöliittymän kuten X Window Systemin kehityksen myötä ei enää toimittu suorassa tekstitilassa ja näyttö voitiin jakaa useamman komentorivin kesken. Ohjelmat kuten xterm syntyivät matkimaan päätteiden toimintaa kun käyttäjä todellisuudessa on jollain muulla näyttölaitteella.
xterm syntyi 1980-luvun puolivälissä tarjoamaan DEC VT102 ja Tektronix 4014 -yhteensopivuutta ohjelmille, jotka eivät osanneet toimia ikkunointijärjestelmän kanssa suoraan.
Pääte-emulaattorit ja BBS:t

Pääte-emulaattorit matkivat päätteen toimintaa. Henkilökohtaista tietokonetta voi tämän avulla käyttää sarjaportin kautta liikennöintiin toiselle tietokoneelle. Näitä ohjelmia on käytetty etenkin BBS-järjestelmien käyttöön modeemin avulla ja ne sisältävät usein erityisiä toimintoja modeemin ohjaamiseen ja tiedostojen siirtoon. Pääteohjelman yhteydessä käytettiin jotakin sen kanssa toimivaa tiedonsiirtoprotokollaa, joista tunnetuimpia olivat Kermit, SModem, XModem, YModem ja ZModem. Sarjaliikenteen ja modeemin korvasivat muut verkkoyhteydet ja palvelintietokoneille pystyi kirjautumaan komentorivillä pitkien matkojen takaa.
Pääteohjelmien merkistön kanssa oli usein ongelmia. Nämä johtuivat amerikkalaisesta 7-bittisestä ASCII-koodistosta ja eurooppalaisesta 8-bittisestä koodistosta. Näiden ero tuli usein esille skandinaavisten merkkien näkymisenä outoina merkkeinä. Se haittasi tekstin lukemista suuresti.
Virtuaalikonsolit

Useissa Unixin kaltaisissa käyttöjärjestelmissä on virtuaalikonsoli (myös virtuaaliterminaali). Tämä on järjestelmäkonsolin tyyppi.
Virtuaalikonsoleita voi olla useita ja ne ovat riippumattomia graafisista käyttöliittymistä.
Pääte-emulaattorit nykyään

Useimmissa käyttöjärjestelmissä on mahdollisuus ajaa merkkipohjaisia ohjelmia, jotka usein toteuttavat merkkipohjaisuuden puitteissa jonkinlaisen kuvaruutukäyttöliittymän. Näiden ohjelmien käyttämiseen samalta tietokoneelta tarvitaan yleensä jonkinlainen pääte-emulaattori, jollainen on useimmiten käyttöjärjestelmän mukana tai sisäänrakennettuna.
X Window Systemin kanssa usein käytettävä pääte-emulaattori on xterm.[lähde? ]
Monet työpöytäympäristöt sisältävät oman pääte-emulaattorinsa, esimerkiksi KDE Plasman mukana tulee Konsole ja GNOME sisältää GNOME Terminal -ohjelman. Tällöin pääte-emulaattori voi olla integroituna muihin ympäristön osiin, kuten tiedostonhallintaan ja tekstieditoriin.
Windowsin "DOS"-kehoteikkuna sisältää pääte-emulaattorin, joka toteuttaa osan ANSI X3.64 -standardista.[lähde? ]
Microsoft Windowsin versiot Windows 95:sta Windows XP:hen asti sisälsivät HyperTerminal-pääteohjelman, jolla pystyi käyttämään etäjärjestelmiä modeemin tai sarjaportin kautta.
Pääte-emulaattori sisältyy moniin telnet- ja ssh-etäkäyttöohjelmiin kuten PuTTY:hyn. Nämä ohjelmat mahdollistavat merkkipohjaisten ohjelmien käytön verkon yli toisella koneella.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Pääte-emulaattorit Wikimedia Commonsissa