stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Ardennienkarjakoira

| Ardennienkarjakoira |
| --- | --- |

Avaintiedot
Alkuperämaa:   Belgia
Määrä:  Suomessa 2
Rodun syntyaika:  vakiintunut 1800-luvun lopulla
Alkuperäinen käyttö:  lampaiden, lehmien, sikojen ja hevosten ajo, kauriin ja villisian jäljestys, laumanvartija
Nykyinen käyttö:  karjakoira
Muita nimityksiä:  bouvier des Ardennes, Ardennen-Treibhund, boyero de las Ardenas, bovaro delle Ardenne, boieiro das Ardenas, ardénsky buviér, ardenni karjakoer
FCI-luokitus:  ryhmä 1 Lammas- ja karjakoirat alaryhmä 2 Karjakoirat #171
Ulkonäkö
Paino:  uros 28–35 kg narttu 22–28 kg
Säkäkorkeus:  uros 56–62 cm narttu 52–56 cm
Väritys:  kaikki paitsi valkoinen hyväksytään - usein fawn, harmaa tai pippuri
Ardennienkarjakoira (ransk. bouvier des Ardennes, holl. Ardense koehond) on harvinainen belgialainen koirarotu, joka on kotoisin Ardenneilta ranskankielisestä Valloniasta. Vuonna 2011 Suomeen tuotiin ensimmäinen rodun yksilö Belgiasta.
Ulkonäkö

Ardennienkarjakoira tuo ulkoisesti mieleen picardienpaimenkoiran ja belgianpaimenkoira laekenoisin. Se voi olla minkä värinen tahansa paitsi valkoinen, ja useimmiten se on oljenvärinen (fawn), punertava, harmaa tai pippurin värinen. Sillä on keskipitkä, karhea, kihara karvapeite, jossa on 'parta' ja 'kulmakarvat'. Koira voi olla 52–62 cm korkea, jossa sallitaan 1 senttimetrin vaihtelu molempiin suuntiin. Paino vaihtelee 22–35 kg välillä. Koiralla on lyhyet, teräväkärkiset korvat ja innokkaat silmät. Rodussa esiintyy luonnontöpö sekä pitkähäntäisiä yksilöitä. Kummatkin on sallittu, mutta luonnontöpö on ihannoiduin.
fawn
harmaa
keltainen mustin merkein
Luonne ja käyttäytyminen

Rotu on luonteeltaan peloton, eloisa, energinen ja sitkeä. Se suhtautuu vieraisiin varautuneesti, mutta on perhettään kohtaan rakastava ja omistautuva. Sen pääasiallisena tehtävänä on ollut sikojen paimentaminen, mutta 1800-luvulla sitä käytettiin myös kauriiden ja villisikojen jäljittämiseen. Se on edelleen lähes puhtaasti työkoira ja sen käyttöominaisuuksia halutaan vaalia, minkä vuoksi käyttökoetulos vaaditaan yhä kansainvälisen muotovalion arvon saavuttamiseen.
Alkuperä

Rodun alkuperämaassa Belgiassa kaikkia karjan parissa työskennelleitä koiria kutsuttiin ennen nimellä bouvier, joka tarkoittaa nautapaimenta. Nämä koirat olivat arvostettuja vahteja ja karjan ajajia, ja niitä jalostettiin ennen kaikkea käyttöominaisuuksia silmällä pitäen – täten vain sitkeimmät, parhaat ja ankaraan ilmastoon sekä maastoon sopeutuneimmat työkoirat valikoituivat jalostukseen. Yleensä paikalliset koirat siirsivät lehmiä ja lampaita, mutta 1800-luvulla niitä käytettiin myös hevosten ja sikojen ajamiseen. Samoihin aikoihin alkoi myös niiden käyttö villisikojen ja kauriiden jäljestykseen.
1800-luvun lopulla paikalliseksi rotutyypiksi oli vakiintunut muita karkeakarvaisia lammaskoiria suurempi ja vankkarakenteisempi karjakoira, joka oli myös näitä herkempi puremaan. Vuonna 1903 Liegen koiranäyttelyssä esiintyi yksilö nimeltä Tom, jota pidettiin ensimmäisenä ihanteellisena rotunsa edustajana. Vuonna 1913 perustettu "Yhdistys Liegen ja Ardennien karjakoirien jalostamiseksi" laati ensimmäisen rotumääritelmäehdotuksen. Rotumääritelmä hyväksyttiin Belgiassa lopulta vuonna 1923 ja FCI:ssä vuonna 1963.
Moottoriajoneuvojen saavuttua ei enää ollut tarvetta ajaa karjaa toreille, minkä vuoksi koiriakaan ei enää tarvittu. Paikalliset karjakoirat lähes hävisivät ensimmäisen maailmansodan aikana ja moni harvinaisemmista koiraroduista katosikin kokonaan. Näihin rotuihin lukeutuivat roeselaren-, moerman- ja parettenkarjakoirat. Jäljelle jäivät vain ardennienkarjakoira ja Flanderin bouvier. 1980-luvun puolivälissä löydettiin muutama jäljellä ollut paikallinen, jokseenkin rotutyypillinen karjakoira. Vuoden 1990 aikoihin alkoi systemaattinen jalostus, jonka tarkoituksena oli kehittää jäljellä ollutta kantaa paremmin rotumääritelmässä kuvaillun kaltaiseksi. Samalla kävi ilmi, että Ardenneilla oli vaalittu ja jalostettu jo 1930-luvulta lähtien tämäntyyppisten koirien sukulinjoja, joista tuli sittemmin tärkeä osa uutta jalostusohjelmaa.
Käännös suomeksi
Käännös suomeksi
Kasper Puutio

| Kasper Puutio |
| --- | --- |
 Kasper Puutio alle 20-vuotiaiden MM-finaaliottelussa Kanadaa vastaan vuonna 2022.
Henkilötiedot
Syntynyt: 3. kesäkuuta 2002 (ikä 22) Vaasa, Suomi
Kansalaisuus:   Suomi
Jääkiekkoilija
Lempinimi:  Kappe
Pelipaikka:  puolustaja
Maila:  oikea
Pituus:  183 cm
Paino:  81 kg
Seura
Seura:  Ässät
Sarja:  SM-liiga
Pelinumero:  67
Pelaajaura
Pääsarjaura:  2020–
Aik. seurat:  Kärpät (SML) KalPa (SML) Pelicans (SML)
NHL-varaus:  153. varaus, 2020 Florida Panthers
Kasper Akseli Puutio (s. 3. kesäkuuta 2002 Vaasa) on suomalainen jääkiekkopuolustaja, joka pelaa SM-liigajoukkue Porin Ässissä. Hän laukoo oikealta.
Ura > Maajoukkueura

| Mitalit> Maa:   Suomi.Miesten jääkiekko.Alle 20-v. MM-kilpailut  | Mitalit> Maa:   Suomi.Miesten jääkiekko.Alle 20-v. MM-kilpailut  | Mitalit> Maa:   Suomi.Miesten jääkiekko.Alle 20-v. MM-kilpailut  | Maa:   Suomi> Miesten jääkiekko. |
| --- | --- | --- | --- |
|  Hopeaa | Kanada 2022 | jääkiekko |  |
|  Pronssia | Kanada 2021 | jääkiekko |  |
Puutio pelasi alle 20-vuotiaiden MM-kilpailuissa vuosina 2021 ja 2022. Ensimmäinen turnaus päättyi pronssiin. Hänet valittiin Yhdysvaltoja vastaan pelatun välieräottelun päätteeksi Suomen ottelun parhaaksi pelaajaksi. Vuoden 2022 turnauksessa Puutio toimi joukkueen varakapteenina. Välieräottelussa Ruotsia vastaan hän teki Suomen 0–1-voittoon päättyneen ottelun voittomaalin ylivoimalla. Osuma ratkaisi joukkueelle finaalipaikan, mutta Suomen turnaus päättyi lopulta hopeaan. Puutio jakoi neljällä osumallaan turnauksen puolustajien maalipörssin voiton Ruotsin Emil Andraen kanssa. Hän jakoi myös joukkueensa sisäisen maalipörssin voiton Joakim Kemellin ja Roby Järventien kanssa. Puutio palkittiin koko turnauksen parhaana puolustajana. Valmentajat valitsivat hänet Suomen turnauksen yhdeksi kolmesta parhaasta pelaajasta. Puutio valittiin myös Tšekkiä vastaan pelatun alkulohkon ottelun päätteeksi joukkueensa ottelun parhaaksi pelaajaksi.
Puutio pelasi myös alle 18-vuotiaiden Hlinka Gretzky Cupissa vuonna 2019, jolloin hän oli Suomen paras syöttäjä neljällä syöttöpisteellään. Puutio pelasi myös World U-17 Hockey Challengessa vuonna 2018, jolloin hän voitti hopeaa. Puutio voitti neljällä syöttöpisteellään Suomen sisäisen pistepörssin. Yhteensä hän on pelannut 32 nuorten ja 35 poikien maaottelua.
Muuta

Puution isoveli Konsta pelaa hyökkääjänä II-divisioonajoukkue Laser HT:ssa.
Google DeepMind

DeepMindin logo.
DeepMind on brittiläinen yritys, joka perustettiin vuonna 2011 nimellä DeepMind Technologies. Se uudelleennimettiin vuonna 2014 Google DeepMindiksi, kun Google osti sen. Google DeepMind tutkii syväoppivaa tekoälyä, ja on kehittänyt hermoverkoston (engl. Neural network), joka oppii pelaamaan videopelejä samalla tavalla kuin ihminen. Google DeepMind pääsi uutisten otsikoihin vuonna 2016, kun sen kehittämä tekoäly AlphaGo onnistui voittamaan ammattilaispelaajan Lee Sedolin Go-pelissä, jota on pidetty erityisen hankalana pelinä tekoälylle.
Historia > 2010-2014

Vuonna 2010 Demis Hassabis, Shane Legg ja Mustafa Suleyman perustivat startup-yrityksen DeepMind Technologies.
Hassabis ja Legg tapasivat ensimmäisen kerran yliopistossa Lontoossa.
Sittemmin ovat suuret sijoitusyhtiöt Horizons Ventures ja Founders Fund sijoittaneet heidän yritykseensä, kuten myös Scott Banister ja Elon Musk. Jaan Tallinn oli varhainen yritykseen sijoittaja ja myös neuvonantaja. Vuonna 2014 DeepMind sai Vuoden yritys (engl. Company of the Year) palkinnon Cambridge Computer Laboratorylta. Myynti tapahtui kuulema sen jälkeen, kun Facebook lopetti neuvottelun DeepMindin ostosta.
Historia > Googlen ostettua

Google ilmoitti 26. tammikuuta 2014 sopineensa DeepMindin ostosta. Google osti DeepMindin 500 miljoonalla Yhdysvaltain dollarilla myöhemmin vuonna 2014.
Suomen sotaveteraaniliitto

| Suomen sotaveteraaniliitto |
| --- | --- |

Perustettu:  29. syyskuuta 1957
Kotipaikka:  Helsinki
Jäsenmäärä:  20 703 (2015)
Jäsenlehti:  Sotaveteraani
Aiheesta muualla
Sivusto
Infobox OKNimi-testi OK: 
Suomen sotaveteraaniliitto (ruots. Finlands Krigsveteranförbund rf) on suomalaisten sotaveteraanien valtakunnallinen etu-, tuki- ja aatteellinen järjestö. Sotaveteraaniliiton edeltäjä oli Suomen Aseveljien Liitto, joka perustettiin talvisodan jälkeen 4. elokuuta 1940. Se kuitenkin lakkautettiin vuoden 1944 välirauhansopimuksen perusteella 21. tammikuuta 1945. Tämän jälkeen suomalaiset sotaveteraanit olivat ilman omaa valtakunnallista yhdistystä yli kymmenen vuotta, kunnes Rintamamiesten asutusliitto perustettiin 29. syyskuuta 1957. Vuonna 1964 liitto sai nykyisen nimensä. Kolme vuotta myöhemmin se liittyi myös Maailman veteraanijärjestön jäseneksi.lähde?
Sotaveteraaniliitto toimii sotaveteraaniyhdistysten keskusjärjestönä. Liitto ajaa veteraanien yhteiskunnallisia etuja. Se toimii erityisesti veteraanien ja heidän puolisoidensa ja leskiensä toimeentuloturvan ja sosiaalisen huollon kehittäjänä, asunto-olojen kohentajana ja kuntoutuksen edistäjänä. Liiton tehtävä on myös koota ja tallentaa veteraaniperinnettä sekä lisätä veteraanien yhteenkuuluvuutta ja ylläpitää isänmaallista henkeä.lähde?
Vuoden 2015 joulukuussa Suomen sotaveteraaniliittoon kuului yhteensä 20 703 varsinaista jäsentä sekä 29 009 kannattajajäsentä. Liitto on Suomen suurin veteraanijärjestö, jossa on enemmän jäseniä kuin muissa veteraanijärjestöissä yhteensä. Sotaveteraaniliittoon kuuluu 396 jäsenyhdistystä.lähde? Vuonna 2024 sotaveteraaneja oli elossa enää noin 1600.
Liiton aikakauslehtenä oli kuudesti vuodessa ilmestynyt Sotaveteraani. Se yhdistyi Rintamaveteraaniliiton Veteraani-lehden kanssa nimellä Kenttäpostia vuoden 2019 alusta. Kenttäpostia ilmestyy neljä kertaa vuodessa ja julkaisijana toimivat molemmat veteraaniliitot, kunnes mukaan tulivat Tammenlehvän perinneliitto ja Lotta Svärd -säätiö vuonna 2022. Julkaisijamäärä väheni kolmeen Rintamaveteraaniliiton lopettaessa toimintansa vuonna 2023.
Suomen sotaveteraaniliitto päätti kokouksessaan 27. syyskuuta 2024 lakkauttavansa yhdistyksen. Toiminta on tarkoitus päättää vuoden 2024 lopussa ja sen jälkeen aloittaa yhdistyksen purkutoimet. Sotaveteraaniliitto luovuttaa tehtävänsä Tammenlehvän perinneliitolle.
Puheenjohtajat

Aarno Lampi (1998–2004)
Ferrari 288 GTO

| Ferrari 288 GTO |
| --- | --- |

Valmistustiedot
Valmistusmaa:   Italia
Valmistaja:  Ferrari
Valmistusvuodet:  1984–1986
Korimalli:  2-ovinen coupé
Luokka:  superauto
Seuraaja:  Ferrari F40
Tekniset tiedot
Rakenne:  keskimoottori
Moottori:  V8
Iskutilavuus:  2855 cm3
Teho:  295 kW
Huippunopeus:  305 km/h
Kiihtyvyys:  4,8 s (0–100 km/h)
Vetotapa:  takaveto
Ferrari 288 GTO on Ferrari 308 GTB -autoon pohjautuva Ferrari, joita tuotettiin 272 kappaletta vuosina 1984–1986.
Moottori oli 2,9-litrainen ja se kykeni tuottamaan 400 hevosvoimaa 7 000 kierroksen kohdalla. Moottori oli nestejäähdytteinen. Vaihdelaatikko oli viisivaihteinen. Auto oli 4 225 mm pitkä ja painoi 1 160 kg.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Ferrari 288 GTO Wikimedia Commonsissa
Sergej Milinković-Savić

| 0 | 1 | 2 | 3 |
| --- | --- | --- | --- |

Henkilötiedot
Koko nimi: Sergej Milinković-Savić
Syntymäaika: 27. helmikuuta 1995 (ikä 29)
Syntymäpaikka: Lleida, Espanja
Pelipaikka: keskikenttäpelaaja
Pituus: 191 cm
Seura
Seura: Al-Hilal
Junioriseurat
2006–2013: Vojvodina
Seurat
| Vuodet | Seura | O | (M) |
| 2013–2014 | Vojvodina | 13 | (3) |
| 2014–2015 | Genk | 24 | (5) |
| 2015–2023 | Lazio | 267 | (57) |
| 2023– | Al-Hilal | 30 | (11) |
Maajoukkue
| 2013–2014 | Serbia U19 | 14 | (4) |
| 2014–2015 | Serbia U20 | 11 | (1) |
| 2014–2017 | Serbia U21 | 12 | (4) |
| 2017– | Serbia | 51 | (9) |
 Seurajoukkueuran tilastot kattavat vain kansalliset sarjat, päivitetty 9. kesäkuuta 2024.  Maajoukkueuran tilastot päivitetty 9. kesäkuuta 2024.
Sergej Milinković-Savić (serb. Сергеј Милинковић-Савић, s. 27. helmikuuta 1995 Lleida, Espanja) on serbialainen jalkapalloilija, joka edustaa Saudi-Arabian valioliigassa pelaavaa Al-Hilalia. Oikeajalkainen Milinković-Savić on pelipaikaltaan keskikenttäpelaaja.
Seurajoukkueura

Milinković-Savić aloitti uransa Serbian superliigan FK Vojvodinassa, jossa hän pelasi kaudella 2013–2014 13 ottelua tehden kolme maalia ja voittaen Serbian cupin. Heinäkuussa 2014 hän siirtyi Belgian Jupiler Pro Leaguen KRC Genkiin, jossa hän pelasi 24 ottelua tehden viisi maalia.
Elokuussa 2015 Milinković-Savić siirtyi Italian Serie A:n Lazioon. Hän teki debyyttinsä Serie A:ssa samassa kuussa Bolognaa vastaan. Ensimmäisellä kaudellaan hän pelasi 25 Serie A -ottelua ja teki niissä yhden maalin, tammikuussa Fiorentinaa vastaan. Kaudella 2016–2017 hän teki 34 Serie A -ottelussa neljä maalia ja seuraavalla kaudella 35 Serie A -ottelussa 12 maalia. Tämän jälkeen hänen kausittaiset ottelumääränsä Serie A:ssa olivat 31, 37, 32, 37 ja 36 sekä maalimääränsä vastaavasti viisi, seitsemän, kahdeksan, yksitoista ja yhdeksän.
Kaudella 2018–2019 Milinković-Savić voitti Lazion joukkueessa Italian cupin ja teki maalein 2–0 päättyneessä loppuottelussa joukkueensa ensimmäisen maalin. Hän pelasi Mestarien liigassa seitsemän ottelua kaudella 2020–2021. Eurooppa-liigassä hän pelasi eri kausina yhteensä 38 ottelua ja teki niissä seitsemän maalia.
Maajoukkueura

Milinković-Savić on edustanut Serbiaa monissa eri nuorten maajoukkueissa. Vuonna 2013 hän voitti alle 19-vuotiaiden kanssa ikäluokan EM-kultaa. Milinković-Savić oli mukana voittamassa myös alle 20-vuotiaiden maailmanmestaruutta vuonna 2015 pelaten turnauksessa kuudessa ottelussa onnistuen maalinteossa kerran. Hänet valittiin turnauksen kolmanneksi parhaaksi pelaajaksi ja palkittiin Bronze Shoella.
Aikuisten maajoukkuetasolla Milinković-Savićilla oli mahdollisuus edustaa joko Serbiaa, synnyinmaataan Espanjaa tai Bosniaa ja Hertsegovinaa, jossa hänen isänsä on syntynyt. Hän valitsi Serbian ja on pelannut kesäkuun 9. päivään 2024 mennessä maajoukkueessa 51 ottelua ja tehnyt niissä yhdeksän maalia. Hän pelasi MM-kilpailuissa 2018 täyden ajan joukkueensa kaikissa kolmessa ottelussa. MM-kilpailuissa 2022 hän pelasi avauskokoonpanossa Serbian kaikissa kolmessa ottelussa ja teki maalin Kamerunia vastaan.
Muuta

Milinković-Savić syntyi Espanjassa, jossa hänen isänsä, bosniahertsegovinalaissyntyinen Nikola Milinković pelasi tuolloin jalkapalloa. Myös Milinković-Savićin pikkuveli, Vanja Milinković-Savić on ammattilaisjalkapalloilija, pelipaikaltaan maalivahti, ja alle 20-vuotiaiden maailmanmestari.
Saavutukset

FK Vojvodina
Serbian cup: 2013-2014
SS Lazio
Italian cup: 2018-2019
Serbia
Alle 19-vuotiaiden EM-kilpailut: kultaa (2013)
Alle 20-vuotiaiden MM-kilpailut: kultaa (2015)
Saavutukset > Henkilökohtainen

Alle 20-vuotiaiden MM-kilpailuiden kolmanneksi parhaan pelaajan Bronze Shoe -palkinto: 2015
Liekitys

Liekitys
Liekitys (myös flambeeraus, ransk. flamber) on ruoanlaitossa käytetty termi. Liekitettäessä kaadetaan kuumalla pannulla olevan ruoan pinnalle riittävän vahvaa (noin 40-prosenttista) alkoholia, kuten konjakkia tai rommia, joka sytytetään tuleen. Myös liköörejä käytetään. Alkoholi valitaan liekitettävän ruoan raaka-aineiden mukaisesti.
Vaikutus

Kun alkoholi sytytetään, se palaa nopeasti ja sammuu pian itsestään. Liekitys vaikuttaa ainoastaan ruoan pintaan, jonka maku muuttuu palamisen seurauksena. Kun kyseessä on ruoan viimeistely, liekitetään usein sen kastike tai kuorrutus. Liekitystä käytetään myös juhlavan aterian tarjoilun visuaalisena tehosteena.
Kastikkeen sytyttäminen alkoholilla vaikuttaa sen kemiaan. Kun alkoholi syttyy 65 asteessa, vesi kiehuu sadassa ja sokeri karamelisoituu 160 asteessa, kaikkien näiden ainesosien sytyttäminen saa aikaan monimutkaisen kemiallisen reaktion, varsinkin kun palavan alkoholin pinnan lämpötila ylittää 240 astetta.
Historiaa

Nykyaikaisen liekityksen kehitti Monte Carlossa tarjoilija Henri Charpentier, joka sytytti vahingossa tuleen pannullisen ohukaisia, joita oli valmistamassa Yhdistyneen kuningaskunnan tulevalle kuninkaalle Edvard VII:lle. Charpentier havaitsi, että kastikkeen palaminen vaikutti sen makuun tavalla, jota hän ei olisi osannut ennakoida.
Teknisiä ohjeita

Varsinkin lämpimänä tarjottavan ruoan liekitykseen tarkoitettu alkoholi lämmitetään kevyesti ennen sytyttämistä. Liekitys pitää suorittaa riittävän etäällä liesituulettimesta. On suositeltavaa käyttää sytyttämiseen pitkää tikkua, eikä alkoholia tulisi koskaan lisätä avoliekin yllä. Kun liekitys halutaan suorittaa ruokavieraiden katsellessa, valitaan sellainen ruokalaji, jossa liekitys kuuluu viimevaiheisiin niin, että ruoka voidaan tarjoilla välittömästi sen jälkeen. Alkoholi palaa sinisellä liekillä, jonka näkeminen ei ole helppoa kirkkaassa valaistuksessa.
Esimerkkejä liekitetyistä ruokalajeista

Pääruokia:
Pippuripihvi tai chateaubriand – lyhennetään paistoaikaa 1–2 minuuttia ja korvataan se konjakkiliekityksellä.
Grillattu kala, esimerkiksi meriahven. Liekitykseen anisviina, kuten pastis.
Jälkiruokia:
Banaanit – liekitykseen maalaisrommi.
Crêpes Suzette – appelsiinin ja sitruunankuorella maustetut ohukaiset (crêpes). Liekitykseen Grand Marnier, Curacao, Triple sec tai Cointreau.
Tikarikärpäset

| Tikarikärpäset |
| --- | --- |
 Pandivirillia sp.
Tieteellinen luokittelu
Domeeni::  Aitotumaiset Eucarya
Kunta::  Eläinkunta Animalia
Pääjakso::  Niveljalkaiset Arthropoda
Luokka::  Hyönteiset Insecta
Lahko::  Kaksisiipiset Diptera
Yläheimo::  Asiloidea
Heimo::  Tikarikärpäset Therevidae  Newman, 1834
Katso myös
   Tikarikärpäset Wikispeciesissä   Tikarikärpäset Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OK: 
Tikarikärpäset (Therevidae) on kaksisiipisten (Diptera) lahkoon kuuluva hyönteisheimo. Suomessa on tavattu 19 heimon kärpäslajia.
Heimon nimen perustana toimiva kreikan thereva tarkoittaa petoa, mikä lienee väärinkäsitys, sillä aikuiset kärpäset eivät ole petoja eikä toukkien elintavoista liene ollut vielä tietoa. Sekä sukunimi Acrosathe että heimon suomenkielinen nimi vittaavat aikuisen kärpäsen tikarimaiseen muotoon.
Vaikka heimoon kuuluvat kärpäset ovat ulkonäöltään tunnusomaisia ja siksi helppo tunnistaa tikarikärpäsiksi, tarkat lajimääritykset ovat varsin haasteellisia. Sukupuolidimorfia on erittäin yleistä, eli koiraat ja naaraat eroavat tuntomerkeiltään toisistaan, ja lajien sisäisen muuntelun vuoksi lajinmääritys ei yleensä voi perustua yksittäisiin tuntomerkkeihin.
Elintavat

Aurinkoisina päivinä aikuiset yksilöt liikkuvat aktiivisesti ja voivat paistatella hyvinkin näkyvästi elinympäristöstä riippuen maanpinnalla, kasvien lehdillä tai puiden rungoilla. Paikka on yleensä mahdollisimman lämmin. Muutoin ne piilottelevat kasvillisuuden joukossa. Joidenkin lajien koirailla esiintyy parveilua, jossa koiraat mittelevät keskenään naaraista. Naaraat munivat munansa yleensä maaperään tai karikkeen joukkoon. Aikuistuneet tikarikärpäset eivät luultavasti nauti lainkaan ravintoa ja niiden elämä kestänee vain muutaman päivän. Niillä on kuitenkin toimivat suuosat ja joidenkin lajien on havaittu juovan tarvittaessa vettä.
Matomaisen ohuet toukat elävät vapaasti saalistavina petoina yleensä maaperässä, joillakin lajeilla lahoavassa puussa. Niiden elintavoista ja saalistuskäyttäytymisestä tiedetään vain vähän. Maaperässä elävä toukka pysyttelee yleensä 5–15 cm syvyydessä mahdollisesti pyrkien säilyttämään vakioiset kosteusolot ympärillään. Joskus toukkia on löydetty lantakasoista ja juureksista, joihin ne lienevät päätyneet saalistaessaan muita toukkia.
Lajit Suomessa

Suomesta on tavattu 19 tikarikärpäslajia. Vuoden 2019 kansallisessa uhanalaisarvioinnissa näistä kolmella oli varsinainen uhanalaisuusluokitus (CR, EN tai VU) ja yksi katsottiin silmälläpidettäväksi (NT).
Therevinae – varsinaiset tikarikärpäset
Acrosathe annulata hopeatikarikärpänen
Acrosathe baltica meritikarikärpänen (CR)
Spiriverpa lunulata kuutikarikärpänen
Dialineura anilis sarvitikarikärpänen
Cliorismia rustica jokitikarikärpänen
Dichoglena nigripennis korpitikarikärpänen (NT)
Pandivirillia eximia pilvitikarikärpänen
Psilocephala imberbis neidontikarikärpänen
Thereva cinifera tuhkatikarikärpänen (EN)
Thereva fuscinervis lapintikarikärpänen
Thereva handlirschi metsätikarikärpänen
Thereva inornata valjutikarikärpänen
Thereva lanata villatikarikärpänen
Thereva microcephala katkotikarikärpänen
Thereva nobilitata jalotikarikärpänen (VU)
Thereva plebeja raitatikarikärpänen
Thereva strigata juovatikarikärpänen
Thereva unica kenttätikarikärpänen
Thereva valida tummatikarikärpänen
Samuli Vasala

Samuli Johannes Vasala (s. 29. marraskuuta 1976 Lohja) on suomalainen entinen keski- ja kestävyysmatkojen juoksija, kauppatieteen maisteri, urheilumarkkinoinnin ja -liiketoiminnan parissa työskentelevä yritysjohtaja. Vasala on kilpaillut myös duathlonissa. Pekka Vasalan veljenpoika Samuli Vasala oli paras suomalainen kestävyysjuoksija 1990-luvun lopulla ja 2000-luvun alussa.  Samuli Vasala esiintyi MTV3:n Elixir-ohjelmassa. Samuli Vasala toimi vuosina 2009–2014 Suomen Urheiluliiton omistaman Track & Field Finland Oy:n markkinointipäällikkönä ja harrasteliikuntajohtajana. Vasala on Suomen Olympiakomitean liiketoimintayksikön toimitusjohtaja  ja vastaa isoista Olympiakomitean yrityssopimuksista
Saavutuksia

Samuli Vasala on voittanut Suomen mestaruuden 1 500 metrin juoksussa 1998, 5 000 metrillä 1997, 1999, 2001 ja 2002 sekä maastojuoksun lyhyen radan mestaruuden 1996, 1997, 2001 sekä 2002 ja maastojuoksun Pohjoismaiden mestaruuden 2003 . Lisäksi Vasalalla on 1 500 metrillä hopea vuodelta 1997 ja pronssi vuodelta 1996, 5 000 metrillä pronssia 1996 sekä puolimaratonin hopeaa 1998. Hallissa Vasala on voittanut 3 000 metrillä SM-kultaa 1995 ja 1997.
Arvokisoista Vasalan paras sijoitus on kuudes tila 5 000 metrillä (13.40,68) Budapestin EM-kisoissa 1998.
Vasala on duathlonin Suomen mestari vuodelta 2003. Vasala on myös osallistunut pyöräilykilpailuihin.
Ennätykset

| 0 | 1 | 2 | 3 |
| --- | --- | --- | --- |
| 1 500 m | 3.38,39 | 2001 | 10. nopein suomalainen |
| 3 000 m | 7.46,95 | 2002 | 6. nopein suomalainen |
| 5 000 m | 13.28,17 | 1998 | 7. nopein suomalainen |
| 10 000 m | 28.31,16 | 2001 |  |
Ennätykset > Suomen ennätykset

| 0 | 1 | 2 | 3 |
| --- | --- | --- | --- |
| maili (halli) | 4.07,23 | 1996 | 22-vuotiaiden SE |
| 3 000 m (halli) | 7.54,07 | 1997 | 22-vuotiaiden SE |
| 3 000 m (halli, ylipitkä rata) | 7.51,69 | 1997 | SE ja 22-vuotiaiden SE |
| 5 000 m | 13.28,17 | 1998 | 22-vuotiaiden SE |
Verkkoystävyys

Verkkoystävyys syntyy, kun ihmiset ovat vuorovaikutuksessa keskenään jonkin verkkoyhteisön (esimerkiksi keskustelupalstat, chatit, IRC-Galleria) kautta. Merkittäviä tekijöitä verkkoystävyyden syntymiseen ovat hyperpersoonallisuus ja se, ettei toisen ihmisen kaikista reaalimaailman attribuuteista (esimerkiksi ikä, sukupuoli, työpaikka, ulkonäkö) ole tietoa. Kun ihmiset kohtaavat kasvotusten, he muodostavat mielessään stereotypian ulkonäön perusteella ja se saattaa estää ystävyyssuhteen syntymisen. Ystävyyssuhteen syntymistä edesauttavia tekijöitä ovat yhteinen kiinnostuksen kohde sekä samankaltaiset arvot ja aatteet. Sen vuoksi verkkoyhteisö tukee verkkoystävyyden kehittymistä, sillä verkkoyhteisöt muodostuvat yleensä jonkin tietyn aiheen ympärille ja näin siellä kohtaavilla ihmisillä on valmiiksi jotain yhteistä.