stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Jaakko Elo
Tieteellinen työ ja praktiikka

Tutkijakoulutuksen Elo sai professori K.O. Renkosen johtamalla Helsingin yliopiston Serobakteriologian laitoksella 1950-luvulla. Hänen tutkimuksensa käsittelivät paitsi mikrobiologiaa myös luonnossa esiintyvissä sienissä olevia ihmisen veriryhmien antigeenejä. Urologiksi valmistuttuaan Elo keskittyi tutkimaan virtsatieinfektioita (UTI). Ensimmäiset työt käsittelivät UTI:n epidemiologiaa, vaikeusastetta ja ns. vesikoureteraalisen refluksin merkitystä UTI:n vaikeusasteeseen. Myöhemmin tutkimukset keskittyivät UTI:n patogeneesin tutkimukseen yhdessä Kansanterveyslaitoksen tutkijoiden kanssa tutkimalla kolibakteerin kiinnittymistä limakalvosoluihin. Näin voitiin mikrobia tutkimalla määritellä kunkin infektion vaikeusaste eli mikrobin virulenssi.
Hän pätevöityi kirurgiksi 1961 ja erikoistui myöhemmin lasten urologiaan, jonka erikoisalueen dosentti hän oli Helsingin yliopistossa 1983–1995. Elo edisti lastenurologiaa merkittävästi ottaen huomioon, että lastenkirurgia ylipäänsäkin on Suomessa eriytynyt vasta 1940-luvulla. Hän työskenteli Auroran sairaalassa 1956–1963 sekä 1965–1988, hoitaen muun muassa osastonylilääkärin tehtäviä. 1963–1965 hän työskenteli Marian sairaalassa. Lisäksi hänellä oli yksityispraktiikka Mehiläisessä 1966–2002.
Elo julkaisi noin 30 tieteellistä artikkelia ja toimitti yhdessä Martti Ala-Oppaan kanssa Suomalaisen Urologiyhdistyksen historiikin Laski laulellen vesiä. Elo perusti Urologia Fennica -aikakauskirjan 1986 ja oli sen ensimmäinen päätoimittaja. Viroista eläkkeelle jäätyään Elo keskittyi urologian historian tutkimukseen. Hän oli vuodesta 2000 lähtien Euroopan Urologijärjestön (EAU) historiakomitean jäsen.
Elo oli sekä Suomen että skandinaavisen urologiyhdistysten kunniajäsen. Tasavallan presidentti myönsi hänelle professorin arvonimen vuonna 2011.
Aiheesta muualla

Jaakko Elon muistokirjoitus Helsingin Sanomissa
Jacob Ritz

Jacob Ritz (1656 Viipuri – 26. joulukuuta 1739 Somero) oli Someron kirkkoherra ja isonvihan aikana Suomen kirkon korkein virkamies, Turun väliaikaisen konsistorin esimies.
Ritzin isä oli saksalaissyntyinen räätäli Hans Ritz Uelzenistä Lüneburgin läheltä, josta hän tuli Viipuriin, äidistä ei ole tietoa. Hänet vihittiin papiksi Viipurissa 1679 (toisen tiedon mukaan 1680), vuodesta 1682 vuoteen 1685 hän toimi Nevanlinnan ruotsinkielisenä kappalaisena ja vuodesta 1686 Venjoen kirkkoherrana Inkerissä. Vuonna 1701 Ritz pakeni venäläisiä Viipuriin ja joutui siellä taloudelliseen ahdinkoon. Vuonna 1706 hänestä tuli Someron kirkkoherra.
Isonvihan aikainen Suomen kenraalikuvernööri, kreivi Gustav Otto Douglas, määräsi Ritzin 1717 väliaikaisen konsistorin esimieheksi. Konsistorin jäseniä olivat kuitenkin vain Turun ja naapurikuntien papit eli tosiasiassa se kattoi Turun hiippakunnan eteläisen osan. Ritz vihki kuitenkin 59 ylioppilasta ja teiniä papeiksi. Hän myös teki tarkastusmatkoja, järjesti katekismuksen opetusta ja piti ainakin kaksi synodaalikokousta, vuosina 1720 ja 1721. Ritz toimi konsistorin esimiehenä ja tuomiorovastina isonvihan rauhan jälkeenkin, vuonna 1724 hän sai tunnustuksena ansioistaan palkkapitäjäkseen Someron lisäksi Kiikalan. Somerolla Ritz omisti Harjun kartanon.
Ritz oli naimisissa kolme kertaa. Kolmas puoliso oli Margareta Starensköld (k. 1757), kauppias Henrik Wittfoothin leski.
Ritzin mukaan on nimetty Somerolle muualta muuttaneiden ja vanhojen somerolaisten epäviralliseksi yhdyssiteeksi perustettu Jacob Ritz -seura.
Aiheesta muualla

/ Ritz, Jacob (noin 1656 - 1739) Kansallisbiografia-verkkojulkaisu (maksullinen). Helsinki:  Suomalaisen Kirjallisuuden Seura.
Jacob Reinhold de Pont

| Jacob Reinhold de Pont> Henkilötiedot |
| --- | --- |
Syntynyt: 18. syyskuuta 1717 Uppsala
Kuollut: 4. toukokuuta 1788 (70 vuotta) Somero
Muut tiedot
Yritys:  Åvikin lasitehdas
Jacob Reinhold de Pont (Depong), 18. syyskuuta 1717 Uppsala –  4. toukokuuta 1788 Somero) oli suomalainen kartanonomistaja ja Åvikin lasitehtaan perustaja.
De Pontin vanhemmat olivat Karjalan rakuunarykmentin majuri Mårten Depong (de Pont, k. 1750) ja Anna Sofia Ritz. De Pontin isänpuoleinen suku oli perimätiedon mukaan kotoisin Ranskasta, josta he olivat paenneet hugenottisotien aikana. Suvun ensimmäinen tunnettu Suomessa ollut edustaja oli Viipurissa 1680-luvulla asunut satulaseppä Anders Dupont. De Pont pääsi ylioppilaaksi Turussa 1734 tai 1735 ja opiskeli Turun akatemiassa. Hänestä tuli sotakollegion kanslisti 1738 ja eräiden muiden tehtävien jälkeen hän toimi siellä notaarina 1743–1748.
De Pont perusti Somerolle Sillanpään kylään Åvikin lasitehtaan vuonna 1748. Tehtaan perustamista ohjasivat saksalaiset lasinpuhaltajamesterit Johan Thomas Fromm ja Enewald Waltzer, ja lasin valmistus alkoi syyskuussa 1748. Vuonna 1754 de Pont osti kolmen kilometrin päässä lasitehtaasta sijainneen Lahden kartanon ja asettui sinne asumaan. Vuonna 1757 tehtaan osakkaiksi tulivat turkulaiset kauppiaat Jacob Bremer ja Johan Jacob Kijk. He ottivat vastuulleen tehtaan tarvitsemien raaka-aineiden hankinnan ja valmiiden tuotteiden markkinoinnin, joten de Pont saattoi keskittyä tehtaan johtamiseen. 1760-luvun alussa osakkaat rakensivat Turun läänin Koskelle myös hienoteräisen vientivesisahan. Åvikin lasitehdas oli kolmen vuosikymmenen ajan Suomen ainoa lasitehdas ja sen toiminta laajeni niin, että 1760-luvulla valmistui toinen ja vuonna 1777 kolmas lasihytti. Tehtaan valmistamaa ikkunalasia vietiin myös Ruotsiin. Kijk luopui osakkuudestaan jo 1762, minkä jälkeen de Pont ja Bremer olivat tehtaan ainoat osakkaat. De Pont sai tirehtöörin arvonimen 1758.
De Pont oli naimisissa vuodesta 1749 Katarina Elisabet Ahlgrenin (k. 1793) tämän toisessa avioliitossa. Heidän poikansa majuri Jacob Wilhelm de Pont perusti Nuutajärven lasitehtaan 1794.
Aiheesta muualla

/ Jacob Reinhold de Pont Kansallisbiografia-verkkojulkaisu (maksullinen). Helsinki:  Suomalaisen Kirjallisuuden Seura.
Jamie Burnett

Jamie Burnett vuonna 2014
Jamie Burnett (s. 16. syyskuuta 1975 Hamilton) on skotlantilainen entinen[lähde? ] snooker-ammattilainen.
Vuonna 1992 ammattilaisuransa aloittanut Burnett on parhaimmillaan ollut maailmanrankingin sijalla 27 vuonna 1999.
Vuoden 2004 UK Championship -turnauksessa Burnett teki ennätyksen, suorittaen turnaustasolla suurimman lyöntisarjan 148 pistettä aloittaen freeball-tilanteesta tyhjentäen sitten kaikki pallot pöydältä. Samassa turnauksessa David Gray teki turnauksen historian kuudennen maksimibreikin, joten tällöin harvinaislaatuisesti turnauksen suurimman lyöntisarjan palkinto meni eri henkilölle, kuin sille, joka teki maksimin.
Käännös suomeksi
Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista.
Reijola (Joensuu)

Kesällä 2007 rakenteilla ollut Reijolan eritasoliittymän silta Valtatie 6:en uudella Reijola–Niittylahti tielinjalla.
Haapajoki ja vanha kuutostie entisen Joensuun ja Pyhäselän rajalla.
Reijola on Joensuun kaupungin alueella sijaitseva kylä, joka sijaitsee noin 8 kilometrin päässä kaupungin keskustasta. Se oli ennen vuonna 2009 tapahtunutta kuntaliitosta Pyhäselän kunnan toinen taajama kuntakeskuksen Hammaslahden ohella. Valtatie 6 sivuaa Reijolaa. Tien alkuperäinen linjaus kulki aikoinaan taajaman lävitse ja myöhemmin sen sivuitse, kunnes  lokakuussa 2007 avattiin uudempi itäinen linjaus ja eritasoliittymä. Vuonna 2013 Reijolan ja Joensuun keskustan välinen osuus parannettiin moottoritieksi. Reijola on ollut alun perin osa Mulon kylää, mutta siitä on kasvanut Muloa suurempi.
Joensuun kaupungin maapoliittisena tavoitteena on ollut kasvattaa Karhunmäki ja Reijola yhteen, jolloin Reijola lakkaisi olemasta erillinen taajama. Vuodesta 2018 alkaen Reijola onkin tilastoitu osaksi Joensuun keskustaajamaa.
Palveluja

Reijolassa on alakoulu, päiväkoti ja kirjasto.
Liikekeskuksessa on K-Market, apteekki, eläinlääkäri, parturi ja muita palveluja. Taajamassa on myös St1-automaattiasema ja S-market.
Toimintaa

Pyhäselän Avantouimareiden toimipaikka ja sauna on Reijolan venesataman ympäristössä.
Aiheesta muualla

Reijola Eniron karttahaussa
Jaakko Eino Kalevi

| Jaakko Eino Kalevi |
| --- | --- |
 Jaakko Eino Kalevi syksyllä 2010
Henkilötiedot
Ammatti:  muusikko
Muusikko
Taiteilijanimi:  Jaakko Eino Kalevi, JEKS, Jaakko Savolain
Tyylilajit:  pop, electronic music, beach, no-soul, team
Yhtyeet:  Yön Syke, Muuan mies, Profeetta & Uusi Maailmanuskonto,  Mad Spiders, Old Rambling Boys, Time Garden
Levy-yhtiöt:  Weird World, JEKS Viihde, Helmi Levyt, Bemböle Cassettes, Flamongo Sanomat, Domino
  [ Muokkaa Wikidatassa ] [ ohje ]  
Jaakko Eino Kalevi (oik. Jaakko Eino Kalevi Savolainen, s. 1984 Jyväskylä [lähde? ]) on suomalainen säveltäjä ja muusikko.
Diskografia > Sooloura

Jaakko Eino Kalevi & Long-Sam (7", 2001, Kosto)
Jaakko: The Maker And Creator Of The Devil  (7", 2004, Helmi Levyt, Addiktaphone, Sami Nybacka)
Jaakko  (7", 2005, Helmi Levyt)
Dragon Quest (LP, 2007, Helmi Levyt)
Syntymäpäivälaulajana/ As A Birthdaysinger (CDR, 2008, Helmi Levyt)
With Rajputana RIfles Band/ Oodi Rotan Vuodelle (MC, 2008, Helmi Levyt)
Modern Life (LP/CD, 2010, Helmi Levyt)
Live From The Muscle Temple (MC, 2011, JEKS Viihde)
Sound vs. Color 6 (MC, 2011, JEKS Viihde)
Eino Järvelin Laulaa (MC, 2011, JEKS Viihde)
Töölö Labyrinth (CD, 2011, JEKS Viihde)
Eino Järvelin Laulaa (7", 2012, Two Pyramids On The Street)
Jaakko Eino Kalevi (CD/LP/LP+7", 2015, Weird World)
Out of Touch (CD/LP, 2018, Domino)
Chaos Magic (2023, Domino)
Diskografia > Muut

Laulurastas: Onni (7", 2001, Rikos Records)
Laulurastas: Aika Hiljasta (7", 2002, Rikos Records)
Puppa J & Tasottavat: "Hourglass" (7", 2003, Black Hula Records)
Vapauskysymys: Vapauskysymys (7", 2004, Rikos Records)
Puppa J: "No Ghetto" (7", 2004, Black Hula Records)
"Goodness Gracious - Reggae From Finland" (CD, 2005, Fat Belt Records)
"Suomifunkulaa 1" (LP, 2006, Pingispong Records)
Puppa J & Tasottavat: "Morobless" (CD, 2006, Fat Belt Records)
"Flamongo Samoojat" (CD, 2007, Flamongo Samoojat)
Profeetta & Uusi Maailmanuskonto: "Hallusinogenesis" (CD, 2007, Helmi Levyt)
Profeetta & Uusi Maailmanuskonto: "Ordo Umu Okkultis" (CD, 2008, Helmi Levyt)
Muuan Mies/Joose Keskitalo: "Helsinkiin/Pieni Osa" (7", 2009, Helmi Levyt)
Muuan Mies: "Tyhjyydestä Tullaan" (CD, 2009, Helmi Levyt)
Yön Syke: "Gordon/Annoin Kaikkeni" (7", 2010, JEKS Viihde)
Mad Spiders: "PMA/Cosmic Horror" (7", 2010, JEKS Viihde)
"Top Nice Compilation 1" (CDr, 2010, Top Nice Records)
"Suomifunkulaa 2" (LP, 2010, Pingispong Records)
"Born Free Vol 1" (LP, 2011, Born Free Records)
S1

S1 tarkoittaa seuraavia asioita:
Junaliikenne

S1, rautatielinja Berliinin S-Bahn-verkossa
S1, rautatielinja Reinin-Mainin S-Bahn-verkossa
Sotakalusto

S1, Suomen merivoimien alus
S1 (panssariauto), toisessa maailmansodassa käytetty panssariauto
Muuta

S1, Suzuki S-moottoripolkupyörän malli
S1, Yritystutkimusneuvottelunnan laatima lomake tilinpäätöksen lisätiedoista
| --- | --- |
: Tämä on täsmennyssivu, joka luettelee monimerkityksisen käsitteen eri merkitykset tai useita eri henkilöitä. Artikkelisivuja, joiden nimessä tai tekstissä lukee ”S1”, voi hakea sivunnimihaulla, laajalla sivunnimihaulla tai tekstihaulla.
Ranskan ympäriajo 2020

Kilpailun 20. etappi oli vuoristossa ajettu henkilökohtainen aika-ajo.
Ranskan ympäriajo 2020 oli järjestyksessään 107. maantiepyöräilyn Ranskan ympäriajo. Se oli alun perin tarkoitus järjestää 27. kesäkuuta – 19. heinäkuuta 2020, mutta koronaviruspandemian vuoksi se käytiin vasta 29. elokuuta – 20. syyskuuta 2020. 21 etappia sisältänyt kilpailu alkoi Nizzasta ja päättyi Pariisiin.
Slovenialaispyöräilijät ottivat kilpailussa kaksoisvoiton. Tadej Pogačar nousi kokonaiskilpailun voittoon kukistettuaan toiseksi viimeisen päivän 36 kilometrin aika-ajoetapilla Primož Rogličin lähes kahdella minuutilla. Näin hän nousi 57 sekunnin takamatkalta kokonaisvoittoon 59 sekunnin erolla Rogličiin. Richie Porte sijoittui kolmanneksi. Pogačar oli Ranskan ympäriajon ensimmäinen slovenialainen voittaja ja kilpailun kaikkien aikojen toiseksi nuorin voittaja. Hän voitti myös mäkikirikilpailun ja nuorten kilpailun sekä kaikkiaan kolme etappia. Pistekilpailun voitti Sam Bennett ja joukkuekilpailun Movistar Team
Etapit

Lähde: Pro Cycling Stats
| Etappi | Päivä | Reitti | type | Pituus (km) | Nousumetrit | Voittaja | Kokonaiskilpailun johtaja |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 1  | 29. elokuu | Nizza – Nizza | Tasamaaetappi | 156 | 1596 m |  Alexander Kristoff |  Alexander Kristoff |
| 2  | 30. elokuu | Nizza – Nizza | Vuorietappi | 186 | 4044 m |  Julian Alaphilippe |  Julian Alaphilippe |
| 3  | 31. elokuu | Nizza – Sisteron | Tasamaaetappi | 198 | 2978 m |  Caleb Ewan |  Julian Alaphilippe |
| 4  | 1. syyskuu | Sisteron – Orcières 1850 | Mäkietappi | 160,5 | 3200 m |  Primož Roglič |  Julian Alaphilippe |
| 5  | 2. syyskuu | Gap – Privas | Tasamaaetappi | 183 | 1388 m |  Wout van Aert |  Adam Yates |
| 6  | 3. syyskuu | Le Teil – Mont Aigoual | Mäkietappi | 191 | 3087 m |  Aleksei Lutsenko |  Adam Yates |
| 7  | 4. syyskuu | Millau – Lavaur | Tasamaaetappi | 168 | 2007 m |  Wout van Aert |  Adam Yates |
| 8  | 5. syyskuu | Cazères – Loudenvielle | Vuorietappi | 141 | 3821 m |  Nans Peters |  Adam Yates |
| 9  | 6. syyskuu | Pau – Laruns | Vuorietappi | 153 | 3500 m |  Tadej Pogačar |  Primož Roglič |
|  | 7. syyskuuta | Lepopäivä Charente-Maritime | Hviledag |  |  |  |  |
| 10  | 8. syyskuu | Oléron – Île de Ré | Tasamaaetappi | 168,5 | 528 m |  Sam Bennett  |  Primož Roglič |
| 11  | 9. syyskuu | Châtelaillon-Plage – Poitiers | Tasamaaetappi | 167,5 | 1004 m |  Caleb Ewan |  Primož Roglič |
| 12  | 10. syyskuu | Chauvigny – Sarran | Mäkietappi | 218 | 3389 m |  Marc Hirschi |  Primož Roglič |
| 13  | 11. syyskuu | Châtel-Guyon – Puy Mary | Vuorietappi | 191,5 | 4459 m |  Daniel Martínez |  Primož Roglič |
| 14  | 12. syyskuu | Clermont-Ferrand – Lyon | Tasamaaetappi | 194 | 2646 m |  Søren Kragh Andersen |  Primož Roglič |
| 15  | 13. syyskuu | Lyon – Grand Colombier | Vuorietappi | 174,5 | 2734 m |  Tadej Pogačar |  Primož Roglič |
|  | 14. syyskuuta | Lepopäivä Isère | Hviledag |  |  |  |  |
| 16  | 15. syyskuu | La Tour-du-Pin – Villard-de-Lans | Vuorietappi | 164 | 3903 m |  Lennard Kämna |  Primož Roglič |
| 17  | 16. syyskuu | Grenoble – Col de la Loze | Vuorietappi | 170 | 4430 m |  Miguel Ángel López  |  Primož Roglič |
| 18  | 17. syyskuu | Méribel – La Roche-sur-Foron | Vuorietappi | 175 | 5166 m |  Michał Kwiatkowski |  Primož Roglič |
| 19  | 18. syyskuu | Bourg-en-Bresse – Champagnole | Tasamaaetappi | 166,5 | 2208 m |  Søren Kragh Andersen |  Primož Roglič |
| 20  | 19. syyskuu | Lure – Planche des Belles Filles | mäkiaika-ajo | 36,2 | 962 m |  Tadej Pogačar |  Tadej Pogačar |
| 21  | 20. syyskuu | Mantes-la-Jolie – Pariisi | Tasamaaetappi | 122 | 788 m |  Sam Bennett  |  Tadej Pogačar |
Osallistuneet joukkueet

Lähde: Pro Cycling Stats
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Ranskan ympäriajo 2020 Wikimedia Commonsissa
Ranskan ympäriajo
UCI World Tour
| --- | --- |
Kaudet:   (UCI World Ranking 2009  UCI World Ranking 2010)  2011  2012  2013  2014  2015  2016  2017  2018  2019  2020  2021  2022  2023  2024 
Kilpailut:   Tour Down Under  Pariisi–Nizza  Tirreno–Adriatico  Milano – San Remo  Katalonian ympäriajo  E3 Prijs Vlaanderen  Gent–Wevelgem  Flanderin ympäriajo  Baskimaan ympäriajo  Pariisi–Roubaix  Amstel Gold Race  La Flèche Wallonne  Liège–Bastogne–Liège  Tour de Romandie  Italian ympäriajo  Critérium du Dauphiné  Sveitsin ympäriajo  Ranskan ympäriajo  Puolan ympäriajo  Eneco Tour  Clásica de San Sebastián  Espanjan ympäriajo  Vattenfall Cyclassics  GP Ouest-France  Grand Prix Cycliste de Québec  Grand Prix Cycliste de Montréal  Lombardian ympäriajo
Jacob Riis

Jacob Riis vuonna 1906.
Jacob Riis: Bandit's Roost.
Jacob August Riis (3. toukokuuta 1849 – 26. toukokuuta 1914)  oli amerikantanskalainen lehtimies ja valokuvaaja. Riis oli tutkivan journalismin, dokumenttivalokuvauksen ja kuvajournalismin uranuurtajia.
Riis syntyi Ribessä, Tanskassa, ja muutti Yhdysvaltoihin 21-vuotiaana. Hän työskenteli useissa eri ammateissa ja tutustui modernin kaupunkielämän synkempään puoleen. Vuonna 1873 hänestä tuli rikostoimittaja. Hän työskenteli New Yorkin Lower East Siden alueella ja sai selville, että joissakin vuokrataloissa lapsikuolleisuus oli 10 %. Riis alkoi valokuvata New Yorkin slummien elämää 1880-luvulla, ja hän oli yksi ensimmäisistä reporttereista, joka käytti salamavaloa.
Riis kirjoitti vuonna 1890 kirjan Kuinka toinen puoli elää (How the Other Half Lives). Teos kertoi New Yorkin slummien elämästä 1800-luvun lopussa. Teoksessa oli Riisin ottamia paljastavia kuvia siirtolaisköyhälistön kurjista oloista. Riis pyrki tuomaan esiin heidän asuinolojensa puutteet ja saamaan aikaan parannuksia niihin. Teos herätti laajaa huomiota ja teki suuren vaikutuksen muun muassa tulevaan presidentti Theodore Rooseveltiin. How the Other Half Lives -kirja vauhditti uutta lainsäädäntöä, joka pyrki hillitsemään vuokratalojen ongelmia.
Aiheesta muualla

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
Paul, Catherine A.: Riis, Jacob - Jacob Riis (May 3, 1849 – May 26, 1914): Journalist, Photographer, Social Reformer Social Welfare History Project. Viitattu 6.10.2018 (englanniksi).
Kuroski, John: Heartbreaking Jacob Riis Photographs From How The Other Half Lives And Beyond Ati.  24.5.2018. Viitattu 6.10.2018 (englanniksi).
Simkin, John: Jacob Riis Spartacus Educational.  tammikuu 2015. Viitattu 6.10.2018 (englanniksi).
Jacob A. Riis The New York Times. Viitattu 6.10.2018 (englanniksi).
Jacob Riis (1849 - 1914) International Center of Photography. Viitattu 6.10.2018 (englanniksi).
Jean Louis Marie Poiret

| Jean Louis Marie Poiret |
| --- | --- |

Henkilötiedot
Syntynyt: 11. kesäkuuta 1755 Saint-Quentin, Ranska
Kuollut: 7. huhtikuuta 1834 (78 vuotta) Pariisi, Ranska
Koulutus ja ura
Tutkimusalue:  biologia, geologia
Jean Louis Marie Poiret (1755–1834) oli ranskalainen pappi, kasvitieteilijä ja tutkimusmatkailija.
Poiret’sta tuli aluksi pappi, mutta hän kuitenkin erosi tehtävästään ja keskittyi luonnontieteisiin. Ludvig XVI pyysi Poiret’a lähtemään tieteellisille tutkimusmatkoille Etelä-Eurooppaan ja Pohjois-Afrikkaan. Poiret matkusteli Etelä-Ranskan, Italian ja Pohjois-Afrikan Barbareskivaltioiden alueilla 1784–1785, mutta harmillisesti monet hänen mukanaan tuomista hyönteisistä ja linnuista kuolivat hänen purjehtiessaan Pohjois-Afrikasta takaisin Marseilleen.
Ranskan vallankumouksen aikaan Poiret meni naimisiin ja aloitti luonnonhistorian opettajana Aisnessa. Tämän oppilaitoksen lakkauttamisen jälkeen Poiret muutti Pariisiin ja julkaisi yhteistyössä isä Rozierin kanssa uuden painoksen teoksesta Cours d’agriculture sekä erilaisia sanakirjoja. Poiret’n 1800-luvun alussa akatemialle julkaistaviksi lähettämät teokset käsittelivät lähinnä geologiaa ja merkittävimmät kasvitieteelliset julkaisunsa hän kirjoitti myöhemmin 1810–1820-luvuilla.
Poiret’sta käytetään tieteellisten nimien yhteydessä auktorilyhennettä Poir..
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Jean Louis Marie Poiret Wikimedia Commonsissa
JSTOR Global Plants: Poiret, Jean Louis Marie (englanniksi)
Reiko

Reiko voi tarkoittaa:
Etunimenä

Reiko Aonuma (s. 1954), japanilainen koripalloilija
Reiko Aylesworth (s. 1972), yhdysvaltalainen näyttelijä
Reiko Tosa (s. 1976), japanilainen kestävyysjuoksija
Sukunimenä

Aili Reiko (1918–2011), suomalainen pikajuoksija ja pituushyppääjä
Muuta

Reiko, hahmo Mortal Kombat -videopelisarjassa
| --- | --- |
: Tämä on täsmennyssivu, joka luettelee monimerkityksisen käsitteen eri merkitykset tai useita eri henkilöitä. Artikkelisivuja, joiden nimessä tai tekstissä lukee ”Reiko”, voi hakea sivunnimihaulla, laajalla sivunnimihaulla tai tekstihaulla.
Jack Gardner

| Jack Gardner> Henkilötiedot |
| --- | --- |
Syntynyt: 6. marraskuuta 1926 Market Harborough, Englanti
Kuollut: 11. marraskuuta 1978 (52 vuotta) Englanti
Kansalaisuus:  Englanti
Nyrkkeilijä
Pituus:  186 cm
Painoluokka:  raskassarja
Ammattilaistilastot
Ottelut:  34
Voitot:  28
– tyrmäysvoitot:  23
Tappiot:  6
Ratkaisemattomat:  0
Ei tuomiota/ mitätöity:  0
Jack Leonard Gardner (6. marraskuuta 1926 Market Harborough, Englanti – 11. marraskuuta 1978) oli englantilainen nyrkkeilijä, jonka amatööriura ajoittui 1940-luvun lopulle aina syksyyn 1948 asti. Sen jälkeen hän siirtyi vuoden 1948 ammattilaiseksi ja ammattilaisten raskaansarjan Euroopan mestaruustittelin hän saavutti maaliskuussa 1951 voitolla itävaltalaisesta Joe Weidinista. Tittelin hän menetti syyskuussa 1951 saksalaiselle Hein ten Hoffille. Lisäksi Gardner oli Brittiläisen imperiumin ammattilaisten raskaansarjan mestari marraskuusta 1950 aina maaliskuuhun 1952 asti.
Nyrkkeilyura amatöörinä

Jack Gardner palveli maailmansodan jälkeen Britannian armeijassa vuosina 1945–1951. Armeija-aikanaan hän aloitti nyrkkeilyn. Hän saavutti vuonna Britannian amatöörinyrkkeilyssä raskaansarjan nyrkkeilymestaruuden, ja valittiin edustamaan Isoa-Britanniaa olympianyrkkeilyyn. Gardner koki kuitenkin tappion puolivälierässä Sveitsin Hans Müller.
Olympialaisten jälkeen Jack Gardner jatkoi vielä amatööriuraansa. Hän otteli lokakuussa kahdessa maaottelussa; ensin Tanska-maaottelussa ja sen jälkeen Ruotsi-maaottelussa. Ruotsi-maaottelussa vastustaja oli olympiakisojen hopeamitalisti Gunnar Nilsson, josta Gardner sai pistevoiton.
Nyrkkeilyura ammattilaisena

Jack Gardner siirtyi ammattilaiskehään joulukuussa 1948. Hän saavutti 13 ensimmäisessä ottelussaan voiton, joista suurin osa tuli tyrmäyksellä. Heinäkuussa 1949 hän koki ensimmäisen tappionsa silmäkulman auettua ottelussa kanadalaista Vern Escoeta vastaan. Escoesta tuli myöhemmin Kanadan raskaansarjan ammattilaisnyrkkeilyn mestari.
Tappio Escoelle ei kuitenkaan ollut este Gardnerin uran menestykselliselle jatkumiselle. Hän pääsi Britannian imperiumin mestaruusotteluun marraskuussa 1950 Bruce Woodcockia vastaan ja voitti Woodcockin teknisellä tyrmäyksellä 11. erässä. Seuraavassa ottelussa Lontoon Earls Court Exhibition Centressä maaliskuussa 1951 oli kyseessä raskaansarjan Euroopan mestaruus vastustajana Itävallan Joe Weidin. Gardner voitti Weidinin pistein 15. eräisessä ottelussa ja oli näin raskaansarjan Europan mestari. Syyskuussa 1950 Gardnerin vastustajana Euroopan mestaruusottelussa Berliinissä oli saksalainen Hein ten Hoff. Ottelu päättyi Gardnerin tappioon pistein 15. eräisessä ottelussa. Näin Gardnerin Euroopan mestaruus kesti puoli vuotta. Seuraavassa ottelussa maaliskuussa 1952 hän puolusti Brittilaäisen imperiumin mestaruuttaan englantilaista Johnny Williamsia vastaan. Ottelu päättyi Gardnerin pistetappioon 15. eräisessä ottelussa, ja näin hän menetti myös Brittiläisen imperiumin tittelinsä. Tämän ottelun jälkeen Gardner keskeytti uransa. Tällöin hän oli voittanut 22 ammattilaisotteluaan ja hävinnyt viisi ottelua.
Gardner piti ammattinyrkkeilyurallaan 1,5 vuoden tauon ja palasi kehään joulukuussa 1952 vastustajanaan Italian raskaansarjan mestari Uber Bacilieri, joka oli ollut myös mukana Lontoon olympialaisissa, mutta kokenut tappion neljännesvälierässä argentiinaiselle tulevalle olympiavoittajalle Rafael Iglesiasille. Uudessa ammattilaiskehääntulemisessaan Gardner voitti Bacilierin. Sen jälkeen Gardnerin ura jatkui menestyksellisesti vielä viidessä ottelussa. Viimeisen ammattilaisottelunsa Gardner kävi huhtikuussa 1956 jamaikalaista Joe Bygravesia vastaan, jolloin hän koki tappion. Näin hänen uralleen kertyi kaikkiaan 34 ottelua, joista 28 päättyi voittoon ja kuusi tappioon.
Uransa jälkeen Jack Gardner asui synnyinseudullaan Market Harboroughssa, jossa hän kuoli 52 vuoden iässä vuonna 1978.