stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Livenä vieraissa
Kappaleet

| --- | --- |
 CD 1 – Livenä vieraissa Herra Ylppö & Ihmiset: Rusketusraidat (alk.per. esittäjä: PMMP)  Olavi Uusivirta: Tunnoton (alk.per. esittäjä: Jenni Vartiainen)  Poets of the Fall: You Know My Name (alk.per. esittäjä: Chris Cornell)   Jonna Tervomaa: Missä lie kondiksessa (alk.per. esittäjä: First Edition)  Apulanta: Huomisen kyynel (alk.per. esittäjä: Iskias/Paul Oxley's Unit)   Happoradio: 12 apinaa (alk.per. esittäjä: Nylon Beat)  Negative: Karma Killer (alk.per. esittäjä: Robbie Williams)  51koodia: Juppihippipunkkari (alk.per. esittäjä: Neljä Ruusua)  Uniklubi: Mun koti ei oo täällä (alk.per. esittäjä: Chisu)  Indica: Kersantti Karoliina (alk.per. esittäjä: Popeda) :  CD 2 – Livenä Apulanta: Paha ihminen  Negative: Giving Up!  Happoradio: Puhu äänellä jonka kuulen  51Koodia: Kauas  Indica: Valoissa  Uniklubi: Rakkaudesta hulluuteen  Poets of the Fall: Diamonds For Tears  Olavi Uusivirta: 6:06  Jonna Tervomaa: Päästä yli  Herra Ylppö & Ihmiset: Porno
Arvostelut

Dome.fi:
Metropoli.net:
Lust, Caution

| Lust, Caution |
| --- | --- |

Ohjaaja:  Ang Lee
Käsikirjoittaja:  Eileen Chang (tarina) Hui-Ling Wang James Schamus (käsikirjoitus)
Tuottaja:  Ang Lee William Kong James Schamus
Säveltäjä:  Alexandre Desplat
Kuvaaja:  Rodrigo Prieto
Leikkaaja:  Tim Squyres
Pääosat:  Tony Leung Chiu-Wai Tang Wei Joan Chen Leehom Wang Tou Chung-Hua Chu Chih-Ying Chin Kar Lok Anupam Kher
Valmistustiedot
Valmistusmaa:  Kiina Hongkong Taiwan Yhdysvallat
Tuotantoyhtiö:  Focus Features
Levittäjä:  Focus Features Netflix Fandango at Home (käännä suomeksi)
Ensi-ilta:  2007
Kesto:  157 minuuttia
Alkuperäiskieli:  kiina, mandariinikiina, kantoninkiina, shanghainkiina, englanti, japani
Aiheesta muualla
IMDb 
Elonet
AllMovie
Infobox OKNimi-testi OK: 
Lust, Caution (Se jie) on vuonna 2007 julkaistu Ang Leen ohjaama yhteistuotantoelokuva. Amerikkalais-kiinalais-taiwanilais-hongkongilainen tuotanto on vakoilukertomus, jonka juonenkäänteet tapahtuvat Kiinassa toisen maailmansodan aikana.
Elokuva palkittiin Venetsian elokuvajuhlilla Kultaisella leijonalla, ja se on ollut ehdolla myös Golden Globe -palkinnon saajaksi. Ang Lee teki jälleen yhteistyötä Hiipivä tiikeri, piilotettu lohikäärme -elokuvan kirjoittajien ja tuottajien kanssa.
Aiheesta muualla

Aleksi Salonen: Lust, Caution (4/5)  13.02.2009. Filmgoer.
Ang Leen ohjaamat elokuvat
| 0 | 1 | 2 | 3 | 4 | 5 | 6 | 7 |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
1990-luku: Pushing Hands (1992) · Hääjuhla (1993) · Syö juo mies nainen (1994) · Järki ja tunteet (1995) · Jäämyrsky (1997) · Paholaisen satulassa (1999)
2000-luku: Hiipivä tiikeri, piilotettu lohikäärme (2000) · Hulk (2003) · Brokeback Mountain (2005) · Lust, Caution (2007) · Taking Woodstock (2009)
2010-luku: Piin elämä (2012) · Billy Lynn’s Long Halftime Walk (2016)
Manuel Poggiali

Manuel Poggiali Assenissa 2008.
Manuel Poggiali (s. 14. helmikuuta 1983) on sanmarinolainen ratamoottoripyöräilijä. Hän kilpaili 250-kuutioisten luokassa itävaltalaisessa KTM-tallissa. Poggiali voitti 125-kuutioisten maailmanmestaruuden 2001 ja 250-kuutioisten 2003.
Poggiali lopetti uransa vuonna 2008.
Marcelo Huertas

| Marcelo Huertas |
| --- | --- |
 Hezonja Baskonia-ottelussa vuonna 2017.
Henkilötiedot
Koko nimi:  Marcelo Tieppo Huertas
Syntynyt: 25. toukokuuta 1983 (ikä 41) São Paulo, Brasilia
Kansalaisuus:   Brasilia
Koripalloilija
Lempinimi:  Marcelinho
Pelipaikka:  Pelintekijä
Pituus:  191 cm
Paino:  91 kg
Pelaajaura
Seurajoukkueet
2001–2002 2002–2003 2003–2004 2004–2007 2007–2008 2008–2009 2009–2011 2011–2015 2015–2017 2017–2019 2019-:   FMU São Paulo  E.C. Pinheiros  FMU São Paulo  Joventut Badalona  Bilbao Basket  Fortitudo Bologna  Saski Baskonia  FC Barcelona  Los Angeles Lakers  Saski Baskonia  Lenovo Tenerife
Maajoukkueet
2005–:   Brasilia
Aiheesta muualla
FIBA
Marcelo ”Marcelinho” Tieppo Huertas (s. 25. toukokuuta 1983 São Paulo) on brasilialainen koripalloilija, pelipaikaltaan pelintekijä.
Vuosina 2015–2017 Huertas edusti NBA-joukkue Los Angeles Lakersiä. Ennen NBA-uraansa Huertas pelasi yli kymmenen vuotta Espanjan pääsarjassa Liga ACB:ssa muun muassa FC Barcelonassa.
Maajoukkuetasolla Huertas on edustanut Brasiliaa muun muassa MM-kisoissa 2006 ja 2010 sekä olympiaturnauksessa 2012 ja 2016.
Makarla

Makarla on Kaarinan kaupunginosa ja siihen kuuluva kylä, joka sijaitsee entisen Piikkiön kunnan alueella. Kaupunginosa rajautuu lännessä Piikkiön kirkonkylään, pohjoisessa Hepojokeen, idässä Paimioon ja etelässä Heernummeen.
Historia

Makarlan eteläpuolella, Heernummen kaupunginosassa sijaitseva Huttalan linnavuori on historiallisesti merkittävä alue. Siellä on pronssikautisia hautaröykkiöitä sekä rautakautisia kalmistoja ja asuinpaikkoja. Makarlan läpi kulkee historiallinen Kuninkaantie, joka sijaitsee 110-tien pohjoispuolella. Makarlan itäosassa, Tammisillassa, oli krouvi 1600-luvun lopulla. Myös postitalonpoika sijaitsi Aron kylässä 1670-luvulla.
Liikenne

Makarlan länsiosaan kulkevat Fölin Kaarinan sisäiset busslinjat K5 ja K6, joilla pääsee Piikkiön kirkonkylään. Kaupunginosan itäosaan, Tammisiltaan, kulkevat bussilinjat 704 ja 706, joilla pääsee toiseen suuntaan Paimioon ja toiseen suuntaan Piikkiön kirkonkylän sekä Kaarinan keskustan kautta Turkuun.
M/T Esso Finlandia

M/T Esso Finlandia on ollut kahden kauppalaivan nimenä:
M/T Esso Finlandia (1950), Esso Oy:n vuonna 1950 valmistunut tankkeri
M/T Esso Finlandia (1981), , Esso Oy:n vuonna 1981 valmistunut tankkeri
Marcelo Grohe

| 0 | 1 | 2 | 3 |
| --- | --- | --- | --- |

Henkilötiedot
Syntymäaika: 13. tammikuuta 1987 (ikä 37)
Syntymäpaikka: Campo Bom, Brasilia
Pelipaikka: maalivahti
Pituus: 188 cm
Paino: 82 kg
Seura
Seura: Grêmio
Pelinumero: 1
Seurat
| Vuodet | Seura | O | (M) |
| 2005– | Grêmio | 141 | (0) |
| Yhteensä | Yhteensä | 141 | (0) |
Maajoukkue
| 2015– | Brasilia | 2 | (0) |
 Seurajoukkueuran tilastot kattavat vain kansalliset sarjat, päivitetty 23. kesäkuuta 2016.  Maajoukkueuran tilastot päivitetty 23. kesäkuuta 2016.
Marcelo Grohe (s. 13. tammikuuta 1987 Campo Bom) on brasilialainen jalkapalloilija, pelipaikaltaan maalivahti. Hän edustaa Campeonato Brasileiro Série A:ssa pelaavaa Grêmiota.
Grohe nousi Grêmion edustusjoukkueeseen kaudella 2005 ja teki ensiesiintymisensä Brasilian pääsarjassa kaudella 2006. Kauden 2015 loppuun mennessä Grohe on pelannut Grêmiossa 135 Brasilian pääsarjan ottelua.
Brasilian maajoukkueessa Grohe pelasi ensimmäisen A-maaottelunsa vuonna 2015.
M/T Palva (1964)

Palva viemässä öljyä Melvillensaarelle Kanadaan vuonna 1972.
M/T Palva oli Neste Oy:n omistama vuonna 1964 valmistunut suomalainen tankkilaiva. Laiva siirtyi 1984 Panaman lipun alle ja sai uudeksi nimekseen Vitoria. Kesäkuussa 1987 japanilainen tankkialus Fuyoh Maru törmäsi Seine-joella Vitoriaan, jolloin Vitorialla tapahtui räjähdys ja laiva syttyi tuleen. Onnettomuudessa kuoli kuusi henkilöä. Palvan sisaralus oli tankkilaiva M/T Tervi.
Palva valmistui lokakuussa 1964 Rauma-Repolan Rauman telakalta. Laivan vetoisuus oli 16 782 kuollutpainotonnia, pituus 163,64 metriä, leveys 20,03 metriä ja syväys 9,17 metriä. Koneteho oli 6 650 hevosvoimaa.
Palva törmäsi 10. joulukuuta 1965 yhteen S/S Dianan kanssa Vidskärissä, jolloin molemmat laivat vaurioituivat. Palvalla tapahtui 20. tammikuuta 1968 Itämerellä räjähdys ja tulipalo laivan keulaosassa. Venäläinen pelastushinaaja Hermes pelasti 29 miehistön jäsentä pelastusveneistä, mutta yksi miehistön jäsen katosi. Vaurioitunut Palva hinattiin Tallinnaan.
Palva ajoi karille 5. tammikuuta 1969 Utön pohjoispuolella. Osa laivan öljylastista pääsi mereen ja osa saatiin siirrettyä sisarlaiva Terviin. Palva hinattiin toukokuussa 1970 Kieliin korjattavaksi. Palva sai pohjakosketuksen 3. tammikuuta 1970 Kustaanmiekan luona Helsingissä ja sai vuodon.
Elokuussa 1972 Helsingin Sanomien toimittaja Martti Heikkinen oli mukana Palvan matkalla Luoteisväylää pitkin Rotterdamista Kanadan arktiseen saaristoon ja teki matkasta kolmiosaisen artikkelisarjan, joka julkaistiin 8., 10. ja 13. syyskuuta.
Vuonna 1980 Palva sai pohjakosketuksen Göteborgin edustalla ja Grönlantiin menossa ollut öljylasti siirrettiin sisaralus Terviin.
Syyskuussa 1984 Palvan omistajaksi tuli panamalainen Falcon Nav Inc -varustamo ja sen sai uudeksi nimekseen Vitoria. Kun Vitoria oli 23. kesäkuuta 1987 matkalla painolastissa Seine-joella Rouenista Le Havreen japanilainen tankkialus Fuyoh Maru törmäsi laivan keskiosaan, jolloin Vitorialla tapahtui räjähdys ja laiva syttyi tuleen. Onnettomuudessa kuoli laivan ranskalainen luotsi, laivan kapteeni ja neljä miehistön jäsentä. 22 miehistön jäsentä saatiin pelastettua.
Löyttyjärvi (Karkkila)

| Löyttyjärvi |
| --- | --- |
Valtiot:  Suomi 
Paikkakunta:  Karkkila, Lohja
Koordinaatit:  60°37′40″N, 24°00′25″E
Järvinumero:  23.086.1.005
Mittaustietoja
Pinnankorkeus:  113,8 m 
Rantaviiva:  4,23 km 
Pinta-ala:  0,66 km² 
Tilavuus:  0,0033 km³ 
Keskisyvyys:  5 m 
Suurin syvyys:  10,5 m 
 fiLöyttyjärvi 
Löyttyjärvi on karu humusjärvi Karkkilan luoteisosassa luoteisella Uudellamaalla. Sen pinta-ala on 66 hehtaaria. Etäisyys Karkkilan keskustasta on viisitoista kilometriä luoteeseen. Löyttyjärven lounaisin osa sijaitsee Lohjan alueella.
Maantiede

Löyttyjärven pituus on noin kilometrin. Saaria ei ole. Järvi rajoittuu lännessä ja pohjoisessa Liesjärven kansallispuistoon, etelä- ja itärannalla on pientaloja. Valuma-alue on soista ja kallioista. Löyttyjärven syvin kohta sijaitsee altaan eteläosassa. Järveen virtaa vettä ympäröiviltä soilta, järven kaakkoisrannalta lähtee laskuoja Ruokjärveen, joka sijaitsee noin 700 metriä kaakkoon. Löyttyjärven itäpuolella sijaitsee Onkimaanjärvi.
Löyttyjärven ekologinen tila on erinomainen, suot ja asutus aiheuttavat jonkin verran kuormitusta. Järven tilavuus on 3 308 000 kuutiometriä.
Löyttyjärvi (23.086.1.005) kuuluu Ruokjärven valuma-alueeseen (23.086), joka on kolmannen jakovaiheen vesistö Karjaanjoen vesistössä (23). Toinen jakovaihe on Nuijajoen valuma-alue (23.08). Löyttyjärvi on Karjaanjoen vesistön luoteisia vakavesiä. Ruokjärven alueeseen kuuluu Löyttyjärven ohella Ruokjärvi, Takalammi, Ali-Takalammi ja Hepolammi.
Karkkilan Löyttyjärvi on laajin Suomen yhdeksästä Löyttyjärvestä. Sitä ei pidä sekoittaa Löyttyyn, joka sijaitsee Lohjalla noin yhdeksän kilometriä Löyttyjärveltä etelään.
Lumen Valo

Lumen Valo on suomalainen a cappella -lauluyhtye. Se on yksi suomalaisen vanhan musiikin liikkeen kantavista voimista ja on vuonna 1993 tapahtuneesta ensiesiintymisestään lähtien ollut nostamassa esiin ennen kaikkea Suomessa harvoin kuultuja renessanssiajan säestyksettömän moniäänisen laulun aarteita.
Kahdeksasta laulajasta (kaksi sopraanoa, kaksi alttoa, kaksi tenoria, baritoni ja basso) koostuva Lumen Valo on keskittynyt renessanssiajan suurimuotoisten kirkkomusiikkiteosten 
esittämiseen ja taltioimiseen, mutta on samalla laajentanut ohjelmistoaan kattamaan myös keskiajan, barokin ja oman aikamme 
musiikkia.
Lumen Valo -yhtye on perustamisvuotensa 1993 jälkeen konsertoinut koti- ja ulkomailla yli 300 kertaa ja julkaissut 
yhdeksän cd-levyä. Yhtye on esiintynyt lähes kaikilla merkittävillä musiikkifestivaaleilla kotimaassaan (Avanti!n Suvisoitto, 
Kuhmon kamarimusiikkijuhlat, Turun musiikkijuhlat, Sastamala Gregoriana), mutta myös Euroopassa ja Yhdysvalloissa. Lumen Valo on tehnyt yhteistyötä muun muassa englantilaisten The Hilliard Ensemblen ja QuintEssentialin, yhdysvaltalaisen The Washington Sackbutt and Cornett Ensemblen, Helsingin Barokkiorkesterin (HBO) ja Aapo Häkkisen, Rocinante -yhtyeen, sekä teatteriohjaajien Michael Baranin ja Ville Sandqvistin kanssa. Lumen Valo on esiintynyt lukuisissa TV- ja radio-ohjelmissa. Yhtyeen kalenterivuoden kulmakiviä ovat Mysterium -nimeä kantava joulukonsertti, pääsiäsviikon konsertit sekä konsertti pyhäinpäivänä.
Diskografia

Mary in the Land of Snow and Light (Alba Records, 1996)
Tenebrae (Alba Records, 1997)
Zelenka (2CD, Alba Records, 1999)
Mysterium (Sigillum LVCD1, 2000)
Gravity (Sigillum LVCD2, 2001)
Adoratio (Sigillum LVCD3, 2004)
Maria (Sigillum LVCD4, 2008)
Requiem (Sigillum LVCD 5, 2009)
Miraculum (Sigillum LVCD 6, 2010)
Neitsy äitix (Sigillum LVCD 7, 2016)
Palkinnot

Yhdysvaltalainen a cappella -musiikkia edistävä Contemporary A Cappella Society (CASA) palkitsi 1.4.2011 vuoden parhaita a cappella -äänitteitä ja niiden tekijöitä.  CASA valitsi The Contemporary A Cappella Recording Award 2011, eli CARA -palkinnon saajaksi parhaan klassisen albumin kategoriassa Lumen Valo -lauluyhtyeen marraskuussa 2010  julkaistun ”miraculum” CD-levyn (SIGILLUM LVCD6).
The Contemporary A Cappella Society Yhdysvalloissa valitsi huhtikuussa 2010 Lumen Valon Requiem -äänitteellä oleva Giaches de Wertin sävellyksen Adesto dolori meo klassisen musiikin sarjan vuoden parhaaksi teostallenteeksi. Contemporary A Cappella Award -palkinnolle (The CARA´s) valittu sävelmä on julkaistu syksyllä 2009.
Vuonna 2001 julkaistu Gravity sai YLE Radio 1:n  toimittajien Vuoden levy 2001 -erikoistunnustuspalkinnon.
Kokoonpano

Anna Ruotsala  (1. sopraano)
Titta Lampela (2. sopraano)
Hanna Graeffe (1. altto)
Riikka Noreila (2. altto)
Aaro Haapaniemi (1. tenori)
Arttu Hartikainen (2. tenori)
Erkki Hannonen (baritoni)
Juha Suomalainen (basso)
Aiheesta muualla

Yhtyeen kotisivu
Lumen Valo Facebookissa[vanhentunut linkki]
Lumen Valo Spotifyssa
Marcelo Melo

| Marcelo Melo |
| --- | --- |
 Marcelo Melo 2013
Henkilötiedot
Syntynyt: 23. syyskuuta 1983 (ikä 41)
Kansalaisuus:   Brasilia
Tennispelaaja
Pituus:  203 cm
Paino:  87 kg
Kätisyys:  oikea
Ammattilaisena:  1998–
Palkintorahat:  8 121 986 USD
Kaksinpeli
Paras sijoitus:  273. (21.11.2005)
Voitot/tappiot:  1–0
Nelinpeli
Paras sijoitus:  1. (7.11.2015-)
Turnausvoittoja:  10
Voitot/tappiot:  620–408
Aiheesta muualla
ITF
ATP
Marcelo Melo (s. 23. syyskuuta 1983 Belo Horizonte) on brasilialainen tennispelaaja. Parhaimmillaan hän on sijoittunut ATP-maailmanlistalla nelinpelissä maailman ykkössijalle ja kaksinpelissä sijalle 273. Nelinpelissä hän on voittanut 19 ATP-turnausta, ja lisäksi Ranskan avoimet vuonna 2015. Hän on myös voittanut Masters-turnaukset Shanghaissa 2013 ja 2015 sekä Pariisissa 2015.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Marcelo Melo Wikimedia Commonsissa
MacPherson-pyöräntuenta

MacPherson-pyöräntuenta
MacPherson- eli joustintukijousitus on nykyaikaisissa autoissa hyvin yleisesti käytetty jousituksen tyyppi. Tuenta on saanut nimensä sen keksineen Earle Steel MacPhersonin mukaan. MacPherson kuvasi Chevrolet Cadetin jousitusrakennetta patenttihakemuksessa vuonna 1947 ja tämä oli edeltäjä myöhemmin tunnetulle tyypille.
MacPherson siirtyi Fordille ja ensimmäinen MacPherson-tuenta toteutettiin vuonna 1950 englantilaisiin Ford-malleihin, Consuliin ja Zephyr Sixiin. Muista autonvalmistajista tämän rakenteen otettiin ensimmäisenä käyttöön Peugeot 404 -mallissa vuonna 1960. Nykyisin joustintukijousitus on ehdottomasti yleisin etujousitustyyppi, joskin sitä on mahdollista soveltaa myös takajousituksessa. Joustintukijousituksen etuja ovat rakenteen yksinkertaisuus ja keveys; jousitusgeometria ei ole läheskään täydellinen mutta kohtalaisen tyydyttävä.
MacPherson-jousituksen muodostavat pystysuuntainen jousijalka eli joustintuki (johon on yhdistetty olkatuki, jousi ja iskunvaimennin), vaakasuora poikittaistuki ja eteen suunnattu pitkittäistuki, jona alkuperäisen patentin mukaan toimii kallistuksenvakaaja. Nykyisissä rakenteissa pitkittäistuenta hoidetaan käyttämällä poikittaistukena kolmio- tai L-tukivartta. Koska nykyiset rakenteet eivät ole MacPhersonin patentin mukaisia (vaikka periaate onkin ennallaan), on parempi puhua joustintukijousituksesta – silloin vältytään myös ongelmilta nimen oikeinkirjoituksessa.
MacPherson-tuennan haittana on, että rengas ei liiku täysin pystysuunnassa vaan kaaressa ja rengas ei ole jatkuvasti täysin pystysuorassa.
Chapman-tuenta on MacPherson-tuennan kaltainen ratkaisu, jota Colin Chapman käytti kilpa-autojen takapyörien tuennassa.
Leukaperhoset

| Leukaperhoset |
| --- | --- |
 Kultaleukaperhonen (Micropterix calthella)
Tieteellinen luokittelu
Domeeni::  Aitotumaiset Eucarya
Kunta::  Eläinkunta Animalia
Pääjakso::  Niveljalkaiset Arthropoda
Alajakso::  Kuusijalkaiset Hexapoda
Luokka::  Hyönteiset Insecta
Lahko::  Perhoset Lepidoptera
Alalahko::  Leukaperhoset Zeugloptera
Yläheimo::  Leukaperhosmaiset Micropterigoidea
Heimo::  Leukaperhoset Micropterigidae  Herrich-Schäffer, 1855
Suvut
 Hypomartyria  Micropardalis  Leukaset Micropterix  Paramartyria  Sabatinca  Parasabatinca  Palaeomicroides  Squamicornia  Undopterix  Neomicropteryx  Agrionympha  Epimartyria 
Katso myös
   Leukaperhoset Wikispeciesissä   Leukaperhoset Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OK: 
Leukaperhoset (Micropterigidae) on pieni perhosheimo, johon kuuluu vain runsaat sata pienikokoista perhoslajia. Se on koko Zeugloptera-alalahkon ainoa heimo.
Leukaperhosia pidetään kaikkein alkeellisimpina nykyään elävinä perhosina. Niillä ei heimon suomenkielisen nimen mukaisesti ole lainkaan imukärsää vaan purevat suuosat. Lisäksi siipisuonituksen rakenne sekä etu- ja takasiipien välinen liitos eroavat muista perhosista. Etusiivet ovat yleensä metallinhohtoiset.
Tuntomerkit

Pää karkeasuomuinen. Pistesilmät silmiinpistävät. Verkkosilmät pienet. Ketoseemat olemassa. Tuntosarvissa askoidit. Leuat toimivat, epäsymmetriset. Imukärsä puuttuu. Huulirihmat kapeat ja suhteellisen lyhyet. Leukarihmat silmiinpistävät. Säärien kannusten kaava 0-0-4. Siivet yhtäläissuoniset; etusiivissä sormimainen liuska (jugum). Etusiipien suoni Sc haarautunut; pterostigma puuttuu. Koiraiden VIII vatsakilpi kalvomainen. Naaraiden takimmaiset apofyysit puuttuvat.
Elintavat

Leukaperhoset esiintyvät yleensä kosteissa ympäristöissä, joissa toukat usein ruokailevat maksasammalilla (Marchantiophyta) tai mahdollisesti lahojen puunrunkojen tai maaperän sienillä. Aikuiset syövät erilaisten koppisiemenisten kasvien siitepölyä.
Lajit Suomessa

Kaikki Suomessa tavattavat neljä lajia kuuluvat sukuun leukaset (Micropterix):
Juovaleukanen eli lehtoleukaperhonen (Micropterix aruncella)
Kirjoleukanen eli kirjoleukaperhonen (Micropterix aureatella)
Kultaleukanen eli kultaleukaperhonen (Micropterix calthella)
Messinkileukanen eli pohjanleukaperhonen (Micropterix mansuetella)
Aiheesta muualla

Suomen Perhoset: Leukapehoset
Svenska fjärilar (ruotsiksi)
Tree of Life web project (englanniksi)
Luonnontieteellinen keskusmuseo Micropterigidae suvut
MacOS Monterey

macOS Monterey on macOS-käyttöjärjestelmän kahdeksastoista versio, joka julkistettiin 7. kesäkuuta 2021 WWDC 2021 -tapahtumassa. Virallisesti käyttöjärjestelmä ilmestyi 25. lokakuuta, josta lähtien sen on pystynyt päivittämään.
Versio on nimetty Kalifornian rannikolla sijaitsevan Montereynlahden mukaan.
Lullu Woldstedt-Buch

Julia Olga Maria (Lullu) Woldstedt-Buch (4. tammikuuta 1883 Pietari – 7. tammikuuta 1965 Helsinki) oli suomalainen opettaja ja ruotsin kielellä kirjoittanut kirjailija.
Woldstedt-Buchin vanhemmat olivat Fredrik Vilhelm Woldstedt ja Aina Helena Tawaststjerna. Hän oli naimisissa Hans Robert Viktor Buchin kanssa.
Woldstedt-Buch valmistui 1899 Privata svenska fruntimmerskolanista. Hän opiskeli 1893–1901 Helsingin orkesterikoulussa ja suoritti 1907 laulunopettajatutkinnon sekä kävi 1912–1913 ruotsalaisen alakoulunopettajaseminaarin. Woldstedt-Buch toimi kansakoulun- ja laulunopettajana. Hän oli Tidning för Musik -lehden toimitussihteeri 1913–1916 ja toimi Dagens Press- ja Hufvudstadsbladet-lehtien kirjeenvaihtajana. Woldstedt-Buch perusti 1927 ruotsinkielisen Skolteatern-teatterin ja johti sitä vuoteen 1929 saakka.
Teoksia

En drömmare. Söderström, Helsingfors 1910
Hafvets folk. Söderström, Helsingfors 1912
Nya och gamla Hölmöläsagor ; illustr. av Kyllikki Wartiovaara-Malin ; övers. av L. Woldstedt-Buch. Konstnärliga förlagssammanslutningen Lappalainen, Blomqvist, Malin, Helsingfors 1916
Den nya dagen : skådespel i 3 akter. Svenska teatern 1920
Fyrljuset : skådespel i en akt. 1923 (sai 1. palkinnon Svenska folkskolans vänner-yhdistyksen näytelmäkilpailussa 1923)
Handelsmans-Ida : skådespel i en akt. 1924
Tankarnas makt : hörspel. Radioteatern 1929 (sai 2. palkinnon Yleisradion radiokuunnelmakilpailussa 1929)
Bulle och Månprinsessan : hörspel. 1932
Den ljusa natten : lustspel i tre akter. Borgåbladets teaterbibliotek 46. Tryckeri- och tidnings, Borgå 1934
Maskerad : hörspel. Radioteatern 1936
Landet som är vårt : roman. Schildt, Helsingfors 1938
Egon och sagorna ; med illustrationer av Harry Henriksson. Förlaget Bro, Åbo 1942
Kanske en illusion : roman. Gemma, Helsingfors 1945 (suomeksi nimellä Puistohotelli, Gemma 1945)
Krona och klave : ett allvarligt lustspel i 3 akter. Svenska folkskolans vänner, Helsingfors 1947
En vårsommarnatt : radiohörspel. Radioteatern 1949 (esitettiin suomenkielellä nimellä Kevätkesän yö, Radioteatteri 1951)
Ungt blod : radiohörspel. Radioteatern 1949
Nimimerkillä Nils Borgberg:
En vårsommarnatt. Schildt, Helsingfors 1937
MTV Unplugged (Shakiran albumi)

| MTV Unplugged Shakira |
| --- | --- | --- |

Livealbumin tiedot
 Äänitetty : 1999
 Julkaistu: 2000
 Tuottaja(t): Tim Mitchell ja Emilio Estefan Jr.
 Tyylilaji: Latino Pop
 Kesto: 50.11
 Levy-yhtiö: Epic Records
Shakiran muut julkaisut
| ¿Dónde Están los Ladrones? 1998 | MTV Unplugged 1999 | Laundry Service 2001 |
MTV Unplugged on Shakiran ensimmäinen live-cd. Se julkaistiin vuonna 2000 ja nauhoitettiin Music Televisionnin MTV Unplugged -konsertissa, New Yorkissa vuonna 1999. Konsertista on julkaistu myös DVD.
Kappaleluettelo

Intro/Octavo Día – 6.03
Si Te Vas – 3.38
¿Dónde Están los Ladrones? – 3.20
Moscas en la Casa – 3.52
Ciega, Sordomuda – 4.09
Inevitable – 3.39
Estoy Aquí – 4.58
Tú – 5.22
Sombra de Ti – 4.07
No Creo – 4.08
Ojos Así – 6.50
Makaronesia

Makaronesian kartta.
Makaronesia on itäisellä Pohjois-Atlantilla Iberian niemimaan ja Länsi-Afrikan edustalla sijaitseva saaristo. Siihen kuuluu viisi erillistä saariryhmää: Portugalille kuuluvat Azorit, Madeira ja Selvagenssaaret, Espanjalle kuuluvat Kanariansaaret sekä itsenäinen valtio Kap Verde. Asuttuja saaria on yhteensä 28 ja asumattomia vain muutamia, kuten Selvagenssaaret, Desertassaaret Madeiralla sekä Santa Luzia Kap Verdessä. Makaronesia on maantieteellis-biologinen termi, jota käytti ensimmäisenä englantilainen kasvitieteilijä Philip Webb 1800-luvulla.
Makaronesia on syntynyt tulivuoritoiminnan seurauksena 21–0,8 miljoonaa vuotta sitten. Azoreilla, Kanariansaarilla ja Kap Verdellä on muutamia toimivia, joskaan ei kovin aktiivisia tulivuoria. Suhteellisen pienestä koostaan huolimatta monien saarten pinnanmuodot kohoavat noin kahteen kilometriin; korkein kohta Teneriffan saarella on 3 718 metriä. Makaronesian saarten yhteispinta-ala on 14 632,5 neliökilometriä ja asukasluku 2 740 000.