stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Thanks for the Memory

”Thanks for the Memory” (vap. suom. Kiitos muistosta) on Ralph Raingerin säveltämä ja Leo Robinin sanoittama musiikkikappale vuoden 1938 elokuvasta The Big Broadcast of 1938. Sen lauloivat elokuvassa Bob Hope ja Shirley Ross. Kappaleesta tuli Bob Hopen tunnuslaulu, jota hän käytti monissa radio- ja televisio-ohjelmissaan sekä live-esityksissään.
”Thanks for the Memory” palkittiin parhaan laulun Oscarilla. Vuonna 2004 American Film Institute valitsi sen 100 hienoimman elokuvalaulun listalleen sijalle 63.
Timo T. A. Mikkonen on äänittänyt kappaleen suomeksi nimellä ”Kiittää kai saan”.
Tetrametyylitina

| Tetrametyylitina |
| --- | --- |


Tunnisteet
IUPAC-nimi:  Tetrametyylistannaani
CAS-numero:  594-27-4
PubChem CID:  11661
SMILES:  C[Sn](C)(C)C
Ominaisuudet
Molekyylikaava:  C4H12Sn
Moolimassa:  178,846 g/mol
Sulamispiste:  -54,8 °C
Kiehumispiste:  78 °C
Tiheys:  1,314 g/cm3
Liukoisuus veteen:  Ei liukene veteen
Tetrametyylitina eli tetrametyylistannaani (C4H12Sn) on tinan organometalliyhdiste. Yhdistettä voidaan käyttää orgaanisen kemian synteeseissä valmistettaessa muun muassa muita organotinayhdisteitä.
Ominaisuudet

Huoneenlämpötilassa tetrametyylitina on väritöntä nestettä. Yhdiste on veteen liukenematonta, mutta liukenee useisiin orgaanisiin liuottimiin esimerkiksi hiilivetyihin ja eettereihin. Tetrametyylitina on suhteellisen stabiili ilman, veden ja korkeiden lämpötilojen vaikutuksille. Tetrametyylitina on heikosti nukleofiilinen yhdiste. Muiden tinan organometalliyhdisteiden tavoin tetrametyylitina on myrkyllistä.
Valmistus ja käyttö

Tetrametyylitinaa valmistetaan tina(IV)kloridin ja metyylimagnesiumjodidin välisellä reaktiolla. Liuottimena reaktiossa käytetään tyypillisesti dietyylieetteriä, dibutyylieetteriä, tetrahydrofuraania tai tolueenia.
Tetrametyylitinaa käytetään reagenssina orgaanisen kemian synteeseissä. Siitä valmistetaan muita organotinayhdisteitä kuten dimetyylitinadikloridia ja metyylitinatrikloridia. Yhdistettä käytetään myös eräissä kytkentäreaktioissa esimerkiksi Stille-kytkennöissä. Sen myrkyllisyyden takia se kuitenkin usein korvataan organosinkki- tai organobooriyhdisteillä.
Tetrametyylisilaani

| Tetrametyylisilaani |
| --- | --- |


Tunnisteet
CAS-numero:  75-76-3
PubChem CID:  6396
SMILES:  C[Si](C)(C)C
Ominaisuudet
Molekyylikaava:  C4H12Si
Moolimassa:  88,226 g/mol
Sulamispiste:  –99 °C
Kiehumispiste:  26,5 °C
Tiheys:  0,651 g/cm3
Liukoisuus veteen:  0,0196 g/l (25 °C)
Tetrametyylisilaani eli TMS (C4H12Si) on silaaneihin kuuluva orgaaninen piiyhdiste. Yhdistettä käytetään sisäisenä standardina analyyttisessä kemiassa ja orgaanisissa synteeseissä.
Ominaisuudet ja valmistus

Tetrametyylisilaani on huoneenlämpötilassa väritön ja herkästi haihtuva neste. Se ei liukene veteen, mutta liukenee orgaanisiin liuottimiin. Yhdiste on kemiallisesti inertti ja hajoaa vasta noin 600 °C lämpötilassa. Rikkihappo hapettaa sen hitaasti heksametyylidisiloksaaniksi.
Ensimmäisen kerran tetrametyylisilaania valmistivat Charles Friedel ja James Crafts vuonna 1865 dimetyylisinkin ja piitetrakloridin välisellä reaktiolla. Nykyään pääasialliset valmistusmenetelmät perustuvat piin ja kloorimetaanin reaktioon tai trimetyylikloorisilaanin ja metyylimagnesiumkloridin väliseen reaktioon.
Käyttö

Tetrametyylisilaanin tärkein käyttökohde on toimia sisäisenä standardiyhdisteenä NMR-spektrometriassa mitattaessa 1H-, 13C- ja 29Si-spektrejä. Yhdisteen neljä hiiliatomia ja 12 vetyatomia ovat kaikki keskenään samanlaisessa kemiallisessa ympäristössä, jolloin niiden spektri on selkeä singletti. Tälle singletille on sovittu kemialliseksi siirtymäksi 0 ppm ja muita kemiallisia siirtymiä verrataan siihen. Tetrametyylisilaani on myös kemiallisesti reagoimatonta ja voidaan spektrin mittaamisen jälkeen poistaa helposti haihduttamalla. Yhdiste on veteen liukenematonta, joten vesiliuoksissa käytetään vertailuyhdisteinä hiili- ja protoni-NMR-mittauksissa 2,2-dimetyyli-2-silapentaani-5-sulfonihappoa tai deuteroitua trimetyylisilyylipropaanihappoa. Hiili-NMR-mittauksissa voidaan käyttää myös dioksaania vertailuyhdisteenä.
Yhdistettä käytetään myös hiukkaskiihdyttimissä ionisaatiokammioiden täytekaasuna, lentokoneiden polttoaineissa ja orgaanisessa kemiassa koproportioitumisreaktioissa.
Teräspääsky

| Teräspääsky |
| --- | --- |

Uhanalaisuusluokitus
 Elinvoimainen  
  
Tieteellinen luokittelu
Domeeni::  Aitotumaiset Eucarya
Kunta::  Eläinkunta Animalia
Pääjakso::  Selkäjänteiset Chordata
Alajakso::  Selkärankaiset Vertebrata
Luokka::  Linnut Aves
Lahko::  Varpuslinnut Passeriformes
Heimo::  Pääskyt Hirundinidae
Suku::  Teräspääskyt Pygochelidon
Laji::  cyanoleuca
Kaksiosainen nimi
 Pygochelidon cyanoleuca  (Vieillot, 1817) 
Synonyymit
 Notiochelidon cyanoleuca 
Alalajit
 P. c. cyanoleuca  P. c. patagonica  P. c. peruviana 
Katso myös
   Teräspääsky Wikispeciesissä   Teräspääsky Commonsissa 
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvoIUCN-testi OK: 
Teräspääsky (Pygochelidon cyanoleuca) on pääskyihin kuuluva lintulaji. Lajia tavataan laajalta alueelta Keski- ja Etelä-Amerikasta.
Koko ja ulkonäkö

Teräspääsky voi kasvaa 12–14 cm pitkäksi. Sukupuolet muistuttavat toisiaan ulkonäöltään. Teräspääskyn pää, selkä ja siivet ja perä ovat metallinkiiltoisen tumman siniset. Lajin rinta ja vatsa ovat valkoiset ja rinnassa on muutama harmahtavanruskea pilkku.
Levinneisyys ja elinympäristö

Teräspääskyä tavataan Costa Ricasta Panamaan, Trinidad ja Tobagosta ja sen levinneisyysalue kattaa koko Etelä-Amerikan lukuun ottamatta Amazonian alueen keskiosia. Lajin elinympäristöä ovat avoimet ja puoliavoimet ympäristöt usein viljeltyjen tai asutettujen alueiden lähellä. Etelä-Amerikan eteläkärjen linnut muuttavat talveksi pohjoisemmaksi. Teräspääskyt elävät parvina ja niiden ravintoa ovat lentävät hyönteiset. Lintu pesii yhdyskuntina törmissä, kallioleikkauksissa ja rakennuksissa.
Aiheesta muualla

Laji.fi: Teräspääsky (Pygochelidon cyanoleuca)
| Taksonitunnisteet |
| --- | --- |
Pygochelidon cyanoleuca:  Wikidata: Q55112153  Wikispecies: Pygochelidon cyanoleuca  Avibase: DFFD116E6090456D  BirdLife: 22712122  BOW: bawswa1  CoL: 4QP4C  eBird: bawswa1  GBIF: 2489207  iNaturalist: 68826  IRMNG: 11736678  ITIS: 726113  IUCN: 22712122  Neotropical: bawswa1  WoRMS: 567874 
Hirundo cyanoleuca:  Wikidata: Q56537117  GBIF: 9369211
Tervalammi (Lopen Räyskälä)

| Tervalammi |
| --- | --- |
Valtiot:  Suomi
Maakunnat:  Kanta-Häme
Kunnat:  Loppi
Koordinaatit:  60°46′03″N, 24°04′03″E
Vesistöalue ja valuma-alueen tietoja
Päävesistöalue:  Kokemäenjoen vesistö (35)
Valuma-alue:  Turpoonjoen valuma-alue (35.98)
Laskujoki:  oja Ilmetynjokeen 
Järvinumero:  35.984.1.014
Mittaustietoja
Pinnankorkeus:  119,6 m 
Rantaviiva:  0,696 km 
Pinta-ala:  0,02646 km² 
 fiTervalammi 
Tervalammi on Kanta-Hämeessä Lopella oleva järvi, joka kuuluu  Ilmetynjoen valuma-alueeseen. Joki kuuluu Kokemäenjoen vesistön Loimijoen valuma-alueella olevaan Turpoonjoen valuma-alueeseen.
Maantiede

Järven pinta-ala on 2,6 hehtaaria ja sen pituus on 300 metriä ja leveys 130 metriä. Siihen laskee neljä suo-ojaa, joista yksi on Viiverin laskuoja ja toinen Lintulammin ja Vaunulampien yhteinen laskuoja. Järven luusua sijaitsee järven pohjoisrannalla, josta saa alkunsa 1,7 kilometriä pitkä laskuoja Ilmetynjokeen.
Järven rantaviiva on 0,67 kilometriä pitkä ja sen ranta on pääosin moreeni- ja puoliksi hiekkapohjaista kangasmaastoa. Järven rannat ovat hieman soistuneita. Rantoja ei ole rakennettu ja luusuan ylittää yhdystie 2824. Lähellä sijaitsee Tervalammin tila.
Luonnonhistoria

Tervalammi on syntynyt jääkauden loppuvaiheessa, kun mannerjäätikön reuna päättyi näillä seuduilla suoraan mereen noin 11 400−11 300 vuotta sitten. Pääjärven muodostumisessa vaikuttaneet jäätiköiden maata kasaavat tapahtumat muodostivat Kolmannen Salpausselän juuri Tervalammin kohdalle. Kun Salapausselän reunamoreenit patosivat taakseen jäätikköjärven, laskivat jäätikköjokivirtaukset jääjärven vedet Yoldiamereen ja kasasivat suuren sandurin tälle alueelle. Järvi on syntynyt sandurin keskellä olleeseen virtausuomaan, josta vesi puhdisti hiekat pois matkallaan Kaartjärven suuntaan.
Historia

Vuoden 1884 Senaatin kartastossa järvi nimenä luki "Tervalampi".
The Jackson 5 Second National Tour

| The Jackson 5 Second National Tour> The Jackson 5 |
| --- | --- |
Esitykset:  42
The Jackson 5 US Tour oli The Jackson 5 -yhtyeen toinen yhdysvaltojen-kiertue, joka käsitti 42 konserttia. Kaupungit, joissa yhtye esiintyi olivat muun muassa Philadelphia, New York ja Milwaukee. Kiertue päättyi 12. syyskuuta 1971 Honoluluun.
Teuthrania

| Teuthrania> Τευθρανία.Sijainti |
| --- | --- |
 Teuthrania
Koordinaatit:  39°2′6″N, 27°3′17″E
Valtio:  Turkki
Paikkakunta:  Aşağıkırıklar (Aşağı Kırıklar), Bergama, İzmir
Historia
Tyyppi:  kaupunki
Kulttuuri:  antiikki
Alue:  Myysia
Infobox OKNimi-testi OK: 
Teuthrania (m.kreik. Τευθρανία, myös Τευθρανίη, Teuthraniē) oli antiikin aikainen kaupunki ja kaupunkivaltio (polis) Myysiassa Vähässä-Aasiassa nykyisen Turkin alueella. Se sijaitsi lähellä nykyistä İzmirin maakunnan Aşağıkırıklaria.
Maantiede

Teuthranian poliksen kaupunkikeskus sijaitsi samannimisellä alueella Myysian länsiosassa Kaikos-joen (nyk. Bakırçay) pohjoispuolella, suunnilleen Elaian, Atarneuksen ja Pergamonin kaupunkien keskellä. Itse kaupungista tiedetään vain vähän, ja usein nimellä viitataan ennemmin koko Myysian länsiosaan.
Historia

Kreikkalaisessa perinteessä Teuthranian katsottiin saaneen nimensä myysialaisesta kuninkaasta nimeltä Teuthras. Tämän katsottiin ottaneen Herakleen pojan Telefoksen ottopojakseen ja seuraajakseen, mistä syystä Telefoksesta tuli koko seudun heeros. Telefoksen poika Eurypylos esiintyy Odysseiassa.
Teuthranian varsinaisesta historiasta tiedetään vain vähän. Kaupungin tiedetään olleen olemassa arkaaiselta kaudelta myöhäisantiikkiin saakka. Ksenofonin aikaan 400-luvun eaa. lopussa kaupunki oli valtiomuodoltaan oletettavasti tyrannia, ja sitä hallitsivat Spartasta maanpakoon tulleen Demaratoksen jälkeläiset Prokles ja Eurysthenes. Kaupunki oli ilmeisesti yksi niistä, jotka persialaiset antoivat Demaratoksen valtaan vuonna 486 eaa. Teuthrania löi omaa hopea- ja pronssirahaa ainakin noin vuoden 400 eaa. tienoilla.
Tetrakloorieteeni

| Tetrakloorieteeni |
| --- | --- |


Tunnisteet
IUPAC-nimi:  1,1,2,2-tetrakloorieteeni
CAS-numero:  127-18-4
PubChem CID:  31373
SMILES:  C(=C(Cl)Cl)(Cl)Cl
Ominaisuudet
Molekyylikaava:  C2Cl4
Moolimassa:  165,82 g/mol
Sulamispiste:  –23,5 °C
Kiehumispiste:  121,1 °C
Tiheys:  1,623 g/cm3
Liukoisuus veteen:  0,15 g/l (25 °C)
Tetrakloorieteeni eli tetrakloorietyleeni eli perkloorietyleeni (C2Cl4) on perkloorattu alkeeni. Yhdistettä käytetään liuottimena, kuivapesuaineena ja eräiden yhdisteiden valmistuksessa.
Ominaisuudet

Tetrakloorieteeni on huoneenlämpötilassa väritöntä nestettä. Se ei liukene veteen, mutta liukenee orgaanisiin liuottimiin. Yhdiste liuottaa rasvaa ja useita muita orgaanisia yhdisteitä ja myös eräitä epäorgaanisia yhdisteitä. Tetrakloorieteeni voi myös syövyttää eräitä metalleja, kuten alumiinia. Tetrakloorieteeni on suhteellisen stabiilia, mutta hapen ja valon tai ultraviolettisäteilyn vaikutuksesta tapahtuu auto-oksidaatio triklooriasetyylikloridiksi. Tekninen tetrakloorietyleeni on yleensä stabiloitu amiineilla, fenoleilla, estereillä tai epoksideilla. Stabiloimaton
tetrakloorietyleeni hajoaa hitaasti valon ja lämmön vaikutuksesta muodostaen myrkyllistä fosgeenia ja
syövyttävää diklooriasetyylikloridia.
Valmistus ja käyttö

Ensimmäisen kerran yhdistettä valmisti Michael Faraday vuonna 1821 heksakloorietaania kuumentamalla. Nykyään tetrakloorieteeniä valmistetaan klooraamalla eteeniä, trikloorieteeniä tai 1,2-dikloorietaania, 1-2-dikloorietaanin ja eräiden muiden halogenoitujen hiilivetyjen oksikloorauksella tai tetrakloorimetaanin pyrolyysillä tai eliminaatioreaktiolla pentakloorietaanista.
Tetrakloorieteenin tärkein käyttökohde on vaatteiden puhdistaminen kuivapesulla, mihin käytetään noin 80% kaikesta tuotetusta tetrakloorieteenistä. Muita käyttökohteita ovat CFC-yhdisteiden ja triklooriasetyylikloridin ja trikloorietikkahapon valmistus, värjäysprosessit ja metallipintojen puhdistus.
Aiheesta muualla

Tetrakloorieteenin kansainvälinen kemikaalikortti
OVA-ohje: Tetrakloorietyleeni
Työterveyslaitos: Tetrakloorieteeni (tetrakloorietyleeni) (pdf)
Human Metabolome Database (HMDB): Perchloroethylene (englanniksi)
Toxin and Toxin Target Database (T3DB): Tetrachloroethylene (englanniksi)
Kyoto Encyclopedia of Genes and Genomes (KEGG): Tetrachloroethene (englanniksi)
ChemBlink: Tetrachloroethylene (englanniksi)
Theagenes Patraslainen

Theagenes Patraslainen (m.kreik. Θεαγένης; n. 160 jaa.) oli antiikin kreikkalainen kyyniseen koulukuntaan kuulunut filosofi. Hän oli Peregrinos Proteuksen läheinen ystävä ja kotoisin Patraista Akhaiasta.
Theagenes tunnetaan lähinnä Lukianoksen teoksessa Peregrinoksen polttoitsemurha esiintyvänä henkilönä. Hänet esitetään siinä ylistämässä Peregrinoksen päätöstä tehdä itsemurha polttamalla itsensä:
»Julkeaako joku [...] leimata Proteuksen turhamaiseksi? Oi maa, aurinko, joet, meri ja isäimme jumala Herakles! Proteuksen, joka virui kahleissa Syyriassa, joka luopui 5000 talentista isänmaansa hyväksi, joka karkotettiin Roomasta, joka on loistavampi kuin aurinko ja kykenevä kilpailemaan Olympian Zeun kanssa! Mutta kun hän nyt on päättänyt lähteä roviolla elämästään, senkö nyt muutamat leimaavat turhamaisuudeksi? Eikö sitten Herakleskin tehnyt niin?»
Theagenes auttoi Peregrinosta sytyttämään hautajaisrovion, johon tämä heittäytyi. Hän vertasi Peregrinoksen itsemurhaa intialaisten gymnosofistien samanlaiseen käytäntöön. Lukianos — joka suhtautui vihamielisesti Theageneeseen ja tämän edustamaan kyynisyyteen — sanoo, että Theageneellä oli viidentoista talentin omaisuus, jonka tämä oli saanut koronkiskontaa harjoittamalla.
Galenos mainitsee Theageneen ja sanoo tämän opettaneen päivittäin Trajanuksen forumilla Roomassa suurille ihmisjoukoille. Galenos kertoo, kuinka Theagenes kuoli, kun hän sai väärää hoitoa maksatulehdukseen Statilius Attalukselta, joka toimi myös keisari Marcus Aureliuksen lääkärinä.
Tesomajärvi

| Tesomajärvi |
| --- | --- |
 Uimaranta Tesomajärvellä.
Valtiot:  Suomi
Maakunnat:  Pirkanmaa‎
Kunnat:  Tampere
Koordinaatit:  61°30′30″N, 23°36′47″E
Vesistöalue ja valuma-alueen tietoja
Päävesistöalue:  Kokemäenjoen vesistö (35)
Valuma-alue:  Pyhäjärven alue‎ (35.21)
Laskuoja:  oja Myllypuroon 
Järvinumero:  35.213.1.003 
Mittaustietoja
Pinnankorkeus:  126,1 m 
Rantaviiva:  0,863 km 
Pinta-ala:  0,05551 km² 
Tilavuus:  0.000040 km³ 
Suurin syvyys:  6 m 
 fiTesomajärvi 
Tesomajärvi  on Pirkanmaalla Tampereella Tesomajärven kaupunginosassa sijaitseva järvi, joka kuuluu Kokemäenjoen vesistössä Vanajaveden–Pyhäjärven alueen Pyhäjärven alueeseen. Tesomajärvi on osa Vihnusjärven valuma-aluetta.
Maantietoa

Järvi on 300 metriä pitkä, 250 metriä leveä ja sen pinta-ala on 5,6 hehtaaria. Se on lähdepohjainen järvi, jonka suurin syvyys on kuusi metriä. Siihen ei laske avo-ojia, mutta sen laskuoja alkaa järven pohjoisrannasta. Sieltä saa alkunsa Myllyoja, joka laskee aiemmin Tuohijokena tunnettuun Myllypuroon, joka puolestaan laskee Nokian Vihnusjärveen. Järven rantaviivan pituus on 850 metriä. Järvi sijaitsee soistuvassa painaumassa, jonka itä- ja länsipuolella kohoaa matalat kallioiset mäet ja etelässä Raholanharju. Järven ympäristöön on nykyään rakennettu asuin- ja kerrostaloja. Pohjoispuolella sijaitsee uima- ja jäähalli, kaakossa koulu ja lännessä toinen koulu. Järven rantametsissä kiertää kuntopolkuja ja sekä länsi- että itärannoille on rakennettu hiekkapohjaiset uimarannat.
Vedenlaatu

Järven vedenlaatua on seurattu vuodesta 1980 alkaen ja nykyään sitä tutkitaan kolmen vuoden välein. Järven pohjassa on lähteitä, jotka vaikuttavat järven veteen selkeyttävästi. Metsäinen ympäristö tuo pintavalumina järveen humusta. Veden happamuustaso vaihtelee neutraalin molemmin puolin. Talvella se on lievästi hapanta, mutta kesäisin lievästi emäksistä. Veden pH-arvot ovat vaihdelleet 7,3–8,1 välissä. Järvi on selvästi lämpötilakerrostunut talvella ja kesällä. Kun kesän pintaveden lämpötila kohoaa yli 20 °C, on se kuuden metrin syvyydessä 6–12 °C välillä. Päällysveden sameus on alhainen, ja vedessä näkösyvyys voi olla 1,7–3,0 metriä. Vuonna 2004 oli näkösyvyys viisi metriä. Järven vesi on siten vain lievästi sameaa. Alusvedessä hapen määrät alenevat kesän ja talven loppuaikoina. Hapen vähyys näkyy sekä ravinnepitoisuuksien että rauta- ja mangaanipitoisuuksien kohoamisena. Järvi onkin sisäisen kuormituksen nostaman ravintopitoisuutensa vuoksi lievästi rehevöitynyt järvi. Tämä tilanne on pysynyt vakaana koko 2000-luvun aikana. Sen sijaan veden hygieniassa on suurta vaihtelua. Bakteerimäärät ovat välillä kohonneet yli 50 kpl sadassa millilitrassa vettä. Tesomajärven veden laatuluokka on kuitenkin hyvä.
Historiaa

Järven nimen alkuperästä on monenlaisia arveluja. Järven lettoisella rannalla on kasvanut ainakin vielä 1940-luvulla tesma-nimistä kosteikkojen ruokokasvia, jonka kasvupaikka kuitenkin hävisi uimarantojen rakentamisen myötä. Kun 1700-luvun kartoissa järven nimenä on Tesma Järvi, on syytä olettaa järven nimen juontuvan juuri tästä kasvista.
Vuoden 1953 peruskartassa Tesomajärvi oli metsäjärvi, jonka laskuoja oli kaivaen suoristettu ja se yhtyi pohjoisessa Kortesuon peltoaukean valtaojaan. Vuonna 1960 oli Ikuria rakennettu Myllypuron itäpuolelle ja se levisi itään Tesomajärvelle vuosien 1964–1975 aikana.
Thanjavur

| Thanjavur (Thanjai) Tanjore |
| --- | --- |

 Thanjavur
 Koordinaatit: 10°46′56.99″N, 79°7′52.51″E 
Valtio:  Intia
Osavaltio:  Tamil Nadu
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Tanjore eli Thanjavur (tamiliksi தஞ்சாவூர், Tañcāvūr) on kaupunki Intiassa Tamil Nadun osavaltiossa. Tanjore on englanninnos kaupungin alkuperäisestä tamilinkielisestä nimestä Thanjavur. Kaupungissa oli 215 725 asukasta v. 2001. Se sijaitsee Kaveri-joen suistossa, noin 290 kilometriä Madrasista etelään.
Thanjavur on Thanjavurin piirikunnan pääkaupunki.
Nähtävyydet

Historiansa aikana Tanjore on ollut useiden keisarikuntien pääkaupunki. Siellä on suuri linnoitus, palatsi ja Brihadeeswararin temppeli, Unescon maailmanperintökohde Chola- dynastian ajoilta. Temppelin kirjastoissa on vanhoja käsikirjoituksia tamilin- ja sanskriitinkielillä.
Osa Brihadeeswararin temppelistä
Thailaiset kielet

Thailaisten kielten levinneisyys.
Thailaiset kielet on kaakkoisaasialainen kielikunta, johon kuuluu 25–30 kieltä. Kielikunnasta voidaan käyttää myös nimitystä tai-kadai-kielet. Kielikunnan suurin kieli on thai, jolla on 45 miljoonaa käyttäjää. Thailaisille kielille tyypillistä on tonaalisuus. Sen ja yhteisen sanaston vuoksi thailaiset kielet on aikaisemmin luokiteltu sinotiibetiläisen kielikunnan haaraksi. Thailaisten kielten tärkeimmät alaryhmät ovat thaikielet eli tai-kielet, kadaikielet ja kamsuikielet.
Luokittelu

thaikielet
pohjoisthaikielet
tšuang (zhuang), 8 miljoonaa puhujaa Etelä-Kiinassa
bu-i, 2 miljoonaa puhujaa Etelä-Kiinassa
saek, 20 000 puhujaa Vietnamissa ja Laosissa
keskithaikielet
nung, 1,5 miljoonaa puhujaa Vietnamissa ja Yunnanissa
tho, 2 miljoonaa puhujaa Etelä-Kiinassa ja Pohjois-Vietnamissa
etelätšuang, 4 miljoonaa puhujaa Etelä-Kiinassa
etelä- l. lounaisthaikielet
thai, 45 miljoonaa puhujaa
eteläthai, 5 miljoonaa puhujaa
pohjoisthai, 20 miljoonaa puhujaa
keskithai, 20 miljoonaa puhujaa
lao, 3 miljoonaa puhujaa Laosissa
šan tai shan, 2,5 miljoonaa puhujaa Burmassa
lanna, 6 miljoonaa puhujaa Pohjois-Thaimaassa
lü
valkothai
punathai
mustathai
kadaikielet
li, 750 tuhatta puhujaa Hainanin saaressa
ongbe, 500 tuhatta puhujaa Hainanin saaressa
gelo
ngaofon
maonan
latšua
lati
kamsuikielet
kam, 1,4 miljoonaa puhujaa Etelä-Kiinassa
sui
ai-tšam
tšing
laka
ten
Lisäksi on muitakin thailaisia kieliä, joita ei ole luokiteltu mihinkään thailaisten kielten haaraan, kuten Etelä-Kiinan mulao.
TeX

TeXin logo
ΤeΧ tai TEX on Donald Knuthin kehittämä ladontajärjestelmä. Knuth kehitti TeXin vuonna 1978 käsittelemään muutoksia kirjoittamaansa The Art of Computer Programming -sarjaan. TeXin idea osoittautui suosituksi ja toinen versio vuodelta 1982 on pohja nykyisin käytetylle.
TeXin kehittämisessä oli kaksi erityistä tavoitetta: ensiksikin tarjota työkalu, jolla kuka tahansa voi tuottaa ammattimaisia kirjoja kohtuullisella vaivalla, ja toisekseen tuottaa työkalu, jonka tuotokset olisivat samanlaisia kaikilla tietokoneilla kaikkina aikoina. TeX on vapaa ja suosittu akateemisissa piireissä, erityisesti matemaattis-luonnontieteellisissä sekä tietotekniikkaan liittyvissä yhteisöissä. Se on pitkälti sivuuttanut suosiossa Unixin troffin.
Useimmiten TeXiä käytetään erityisen makropaketin, LaTeXin kautta. Se soveltuu hyvin matemaattisluonteisten tekstien tuottamiseen, mutta nykyään sitä käytetään yhä enemmän muuntyyppiseenkin ladontaan, myös esittelykalvosarjojen kirjoittamiseen.
TeX tuottaa ajon lopputuloksena ”Device Independent” (DVI) -tiedoston, joka useimmiten pitää muuttaa tulostimen ymmärtämään muotoon. TeX-järjestelmissä käytetään usein dvips-ohjelmaa, joka muuttaa DVI-tiedoston PostScript-muotoon. TeXistä on myös olemassa versioita, jotka tuottavat suoraan PDF-muotoisia tiedostoja. TeX-järjestelmän ohessa käytetään usein METAFONT-kirjasinlajijärjestelmää, joka monista muista kirjasinlajien tiedostomuodoista poiketen mahdollistaa hyvin kattavan kirjasinlajien määrittelyn eri parametrien avulla. Nykyisissä TeXin versioissa voi METAFONT-kirjasinten lisäksi käyttää PostScript- ja TrueType-kirjasimia.
Nimike

TeX tulisi lausua ”teh”. X tarkoittaa tässä kreikkalaista kirjainta χ (khi). TeX on lyhenne sanasta τέχνη (tekhnē), joka on antiikin kreikkaa ja tarkoittaa taidetta tai taitoa ja on siis myös sanan tekniikka kantasana.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta TeX Wikimedia Commonsissa
Radikaali islam

Muslimit vaativat Muhammedin pilkkaajien pään katkaisemista (2012 Sydney)
Radikaali islam on poliittis-uskonnollinen pyrkimys saattaa kaikin mahdollisin keinoin voimaan yhteiskunta, joka vastaa mahdollisimman puhtaasti sitä, joka ilmenee islamin alkuperäislähteissä. David Cook arvioi, että tätä wahhabismista noussutta suuntausta voidaan pitää yhtenä islaminuskon muotona ainakin niin kauan kuin islamilainen maailma ei sitä selkeästi torju. Cook katsoo, että  radikaali islam sopii jihadismin klassiseen määrittelyyn. Samaan tulokseen on päätynyt Ella Landau-Tesseron.
Cookin mukaan tärkein ero radikaalin ja klassisen islamin välillä on siinä, että klassisessa islamissa jihadin voi aloittaa vain kalifi. Moderni šariakäsikirja kuitenkin tarkentaa, että rajoitus pitää paikkansa siinä tapauksessa, että yhteisöllä on kalifi.