stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Makedonian armeija
Historia

Kun Filippos II nousi Makedonian hallitsijaksi vuonna 360 eaa. oli tilanne melkein toivoton. Makedonia oli heikko valtio jota uhkasi monta vaaraa. Filippoksen veli Perdikkas III oli kaatunut 4000 miehen kanssa illyrialaisia vastaan käydyssä taistelussa. Illyrialaisten lisäksi Filippoksen valtaa uhkasivat myös ateenalaiset ja traakkialaiset, jotka kummatkin tukivat omia ehdokkaitaan Makedonian kuninkaaksi. Filippos Seuraavan vuoden aikana Filippos koulutti armeijaansa
Katso myös: Aleksanteri Suuren armeija
Armeijan joukot > Hetairoi

Makedonian raskas ratsuväki oli armeijan iskukykyisin joukko, joka taisteli yleensä kiilamuodostelmassa. Melkein jokainen  taistelu ratkesi ratsuväen rynnäköllä vihollisen rivistöön murrettuun aukkoon. Nimensä mukaan se koostui kuninkaan "tovereista". Ratsuväki oli jaettu kahdeksaan osastoon, joita kutsuttiin nimellä ile (monikko ilai). Osastojen vahvuus oli ehkä 200–250 miestä. Yksi osastoista oli niin sanottu kuninkaallinen osasto (agema tai ile basilike) jonka vahvuus oli ehkä 300 miestä ja jossa kuninkaan lähipiiriin kuuluneet henkilöt taistelivat.
Kuninkaallisen osasto pois luettuna ratsuväen osastot oli rekrytoitu Makedonian itäosista, minne Filippos II oli perustanut siirtokuntia. Ainakin Amfipoliin, Bottiaian, Apollonian ja Anthemoksen kaupungeista kustakin tuli yksi ratsuväkiosasto. Ennen Persian sotaretkeä Aleksanteri jätti Makedoniaan 1500 ratsumiestä Antipatrokselle, joka toimi kuninkaan poissa ollessa Makedonian hallitsijana. Yhteensä ratsuväkeä oli noin 1800 miestä, mutta tähän lukuun saattaa sisältyä makedonialainen kevyt ratsuväki (prodromoi).
Varusteina heillä oli pronssinen boiotialainen kypärä, kyrassi (thoraks, rintapanssari) sekä peitsi (ksyston).
Armeijan joukot > Prodromoi

Makedonialainen kevyt ratsuväki toimi yleensä tiedustelutehtävissä. Kevyet ratsumiehet käyttivät yleensä heittokeihäitä, mutta he saattoivat myös käyttää sarissa-keihään ratsuväkiversiota (ksyston). Joissain lähteissä kevyttä ratsuväkeä kutsutaan myös nimellä sarisa-kantajat (sarisaforoi) ja se taisteli ainakin Granikosjoen taistelussa pitkillä sarisa-keihäillä lyhyemmän ratsuväkikeihään sijaan. Kevyt ratsuväki oli organisoitu raskaan ratsuväen tavoin osastoihin (ile), joita oli ainakin neljä. Armeijaan kuului myös paionialaista ja traakialaista kevyttä ratsuväkeä .
Armeijan joukot > Pezhetairoi

Makedonialaisen jalkaväen pääosa taisteli falangimuodostelmassa. Heidän tärkein aseensa oli 4–6 metriä pitkä sarissa-keihäs, jonka päässä oli noin 50 cm pitkä terä ja toisessa päässä yhtä pitkä piikki, jolla keihään sai tuettua maahan. Sarissa painoi yhteensä 7 kg ja sen käyttämiseen tarvittiin kummatkin kädet. Tämän takia sotilailla oli vain pieni kilpi (pelta), joka suojasi vasemman olkapään. Sotilaiden varusteisiin kuului myös miekka, kypärä ja ehkä jalkasuojukset. Miekalla ei kuitenkaan ollut paljon käyttöä taistelussa. Varusteisiin kuului myös tavanomaisempi lyhyt hopliitti-keihäs. Sotilaat saattoivat jättää raskaat sarissa-keihäänsä ja pystyivät kevyen varustuksensa ansiosta liikkumaan yhtä nopeasti kun kevyt jalkaväki.
Jalkaväki oli jaettu osastoihin (taksis), jotka koostuivat noin 1500 miehestä. Yhtä osastoa johti taksiarkhes. Osastot perustettiin maantieteellisten alueiden mukaan. Esimerkiksi Elimontiksen ja Tymfaian maakunnista tuli kustakin yksi taksis. Persian sotaretkelleen Aleksanteri otti mukaan kuusi tällaista osastoa eli noin 9000 sotilasta. Intian sotaretken alkaessa osastoja oli seitsemän ja ilmeisesti yksi oli perustettu Makedoniasta lähetetyistä täydennyksistä.
Jalkaväki oli organisoitu 16 miestä käsittäneisiin ryhmiin, joiden nimi oli dekas (alkujaan ryhmän jäseniä oli ollut kymmenen kuten nimestä voi päätellä). Ryhmät organisoitiin vuorostaan suurempiin osastoihin, joita kutsuttiin nimellä lokhoi. Falangi taisteli yleensä 16 miestä syvässä muodostelmassa. Ryhmät taistelivat vieri vierin ja ryhmän kokeneimmat taistelivat eturivissä. Taistelussa vain kolme tai neljä ensimmäistä miestä piti keihästään vaakatasossa, muut pitivät keihäitään pystyssä. Falangi pystyi helposti supistautumaan lisäämällä syvyyttään 32 mieheen. Samoin falangi pystyi taistelemaan ainoastaan 8 miehen syvyydessä. Näin tapahtui esimerkiksi Issoksen taistelussa, jossa falangi aloitti taistelun 32 miehen syvyisenä, mutta maaston salliessa levittäytyi ja oli lopulta vain 8 miehen syvyinen. Jokaista ryhmää johti ryhmänjohtaja (dekadarkhes). Ryhmään kuului myös kaksi sotilasta, jotka saivat muihin sotilaisiin nähden kaksinkertaista palkkaa, ja yksi sotilas, joka sai puolitoista kertaa enemmän kun tavalliset sotilaat. Parempaa palkkaa saavat sotilaat taistelivat ryhmänsä kärjessä.
Armeijan joukot > Hypaspistai

Hypaspistit eli kilvenkantajat olivat eräänlainen makedonialaisen jalkaväen valiojoukko. Hypaspistit olivat luultavasti kehittyneet aikaisemmasta kuninkaallisesta henkivartiostosta. Tätä kuvasi esimerkiksi se, että yksi heistä kantoi kuninkaan henkilökohtaisia aseita ja pyhää kilpeä, jonka Aleksanteri oli ottanut ilionilaisesta Athenen temppelistä.
Persian sotaretken alkaessa Aleksanterilla oli kolme osastoa hypaspisteja. Yhteen osastoon kuului noin 1000 miestä, ja sitä johti khiliarkhos. Ei tiedetä tarkkaan, miten hypaspistit oli varustettu, mutta suuremmissa taisteluissa he taistelivat osana falangia ja tuolloin heidän varusteensa olivat varmasti samat kun muiden jalkaväkiosastojen. Toisaalta hypaspistit taistelivat yleensä jalkaväkifalangin ja ratsuväen välissä, joten heidän oli pystyttävä liikkumaan nopeasti, jotta he pysyisivät ratsuväen mukana. Heidän varusteensa on siis saattanut olla kevyempää kun falangin sotilailla. Hypaspistit olivat myös aina mukana kun Aleksanteri otti mukaansa osan armeijastaan jotain erikoistehtävää varten. Yksi osasto oli niin sanottu kuninkaallinen henkivartiosto agema.
Armeijan joukot > Piiritysjoukot

Usein vähemmälle huomiolle jäävät Makedonian armeijan piiritysjoukot eli sapöörit. Näiden joukkojen organisaatiosta ei ole mitään tietoa. Makedonialaiset olivat kuitenkin ihailtuja piiritystaidoistaan, ja Filippos II oli varustanut armeijan sen ajan parhailla piirityskoneilla.
Tärkeitä piirityksiä olivat Theban piiritys vuonna 335 eaa. ja Persian sotaretken aikana Halikarnassoksen piiritys (334 eaa.) ja Tyroksen piiritys (332 eaa.).
Kirjallisuutta

A.B. Bosworth: Conquest and Empire: The Reign of Alexander the Great.  Cambridge University Press, 1993.  ISBN 0-521-40679-X
N.G.L. Hammond: Alexander the Great: King, Commander and Statesman.  Bristol Classical Press, 1994.  ISBN 1-85399-068-X
Nick Sekunda: The Army of Alexander the Great.  Osprey Publishing, 1984.  ISBN 0-85045-539-1
Aleksanteri Suuri taistelussa persialaisia vastaan. Aleksanteri taisteli usein itse toveriratsuväen mukana.
Makedonialainen falangi.
Malvakierto

| Malvakierto |
| --- | --- |

Tieteellinen luokittelu
Domeeni::  Aitotumalliset Eucarya
Kunta::  Kasvit Plantae
Alakunta::  Putkilokasvit Tracheobionta
Kaari::  Siemenkasvit Spermatophyta
Alakaari::  Koppisiemeniset Magnoliophytina
Luokka::  Kaksisirkkaiset Magnoliopsida
Lahko::  Solanales
Heimo::  Kiertokasvit Convolvulaceae
Suku::  Kierrot Convolvulus
Laji::  althaeoides
Kaksiosainen nimi
 Convolvulus althaeoides  L. 
Katso myös
   Malvakierto Wikispeciesissä   Malvakierto Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OK: 
Malvakierto (Convolvulus althaeoides) on kiertokasvien heimoon kuuluva monivuotinen kasvi.
Malvakierto kasvaa 50–100 senttimetriä korkeaksi. Kasvi viihtyy kallioisilla alueilla sekä rinteillä. Kasvi kukkii maaliskuun lopulta elokuun alkuun. Kukat ovat väriltään vaaleanpunaisia. Keskustat ovat tummemmat. Kasvin kukat muistuttavat karhunköynnösten kukkia.
Aiheesta muualla

United States Department of Agriculture (USDA): Convolvulus althaeoides (englanniksi)
| --- | --- |
Taksonitunnisteet:  Wikidata: Q149613  Wikispecies: Convolvulus althaeoides  APDB: 8658  APNI: 78105  BOLD: 401597  Calflora: 2320  CoL: XYTC  EoL: 582959  EPPO: CONAL  EUNIS: 168964  FoIO: CONALT  GBIF: 2928400  GRIN: 11285  iNaturalist: 1521906  IPNI: 265799-1  IRMNG: 10855868  ITIS: 30704  NatureServe: 2.158805  NBN: NBNSYS0200003610  NCBI: 267570  Observation.org: 116669  Open Tree of Life: 235891  PalDat: Convolvulus_althaeoides  PFI: 4235  Plant List: tro-8501085  PLANTS: COAL4  POWO: urn:lsid:ipni.org:names:265799-1  Tropicos: 8501085  WoI: 382  WFO: wfo-0001297551 
Piirros kasvista.
Mammoth Hot Springs

Mammoth Hot Springsin travertiiniterasseja.
Mammoth Hot Springsin terasseja
Mammoth Hot Springs on kuumista lähteistä muodostunut kokonaisuus travertiinikukkulalla Yellowstonen kansallispuistossa. Se on yksi puiston tunnetuimmista nähtävyyksistä.
Mammoth Hot Springs sijaitsee noin 1 900 metrin korkeudessa Yellowstonen pohjoisosissa vajaan kymmenen kilometrin päässä Gardinerin kaupungista. Mammoth Hot Springs on muodostunut monivärisistä terasseista, joihin tihkuu kuumaa mineraalipitoista vettä maan sisästä. Alueelle tuleva vesi on hiilihappopitoista, sillä se on ollut kosketuksissa hiilidioksidiseen kuumaan höyryyn, joka kumpuaa magmataskuista. Tämä hapokas neste syövyttää noustessaan pintaan kalkkikiveä. Noustuaan pintaan hiilidioksidi höyrystyy, ja neste laimenee. Jäljelle jäänyt kalsiumkarbonaatti kiinteytyy travertiiniksi.
Mammoth Hot Springs kuumat lähteet ovat koko ajan pienessä muutoksessa. Vanhat terassit kuivuvat, kun kalkkikivi tukkii veden reittejä ja sen pitää etsiä uusia teitä pinnalle. Tämän seurauksena uusia terasseja kasvaa joka päivä. Pari vuotta sitten aktiivisena olleet lähteet voivat nykyään olla harmaita ja murenevia travertiinikiviä.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Mammoth Hot Springs Wikimedia Commonsissa
Mandet

Mandekansojen asuinalue Länsi-Afrikassa.
Mandet eli mandingot ovat mandelaisia kieliä puhuvien kansojen ryhmä Länsi-Afrikassa. Ryhmän kielellisen ja kulttuurisen ytimen muodostavat bambarat, mandinkat ja djulat. Heitä lähellä ovat somonot, bozot ja wasulunkat. Savannivyöhykkeen ryhmiä ovat kagorot, khasonkat, markat ja soninket. Metsävyöhykkeen ryhmiin kuuluvat kurankot, konot, vait, susut ja djalonket.
Mandekansojen lähtöalue sijaitsee Niger-, Senegal- ja Gambiajokien yläjuoksulla Malin ja Guinean rajaseudulla. Sieltä he ovat levittäytyneet itään Burkina Fasoon, länteen Senegaliin, Gambiaan ja Guinea-Bissauhun sekä etelään Sierra Leoneen, Liberiaan, Norsunluurannikolle ja Ghanaan. Soninket ovat muotoutuneet kansaksi muinaisessa Ghanan valtakunnassa, mandinkat Malissa ja bambarat Segussa. Länsirannikon mandingo-ryhmän nimi on eurooppalaisten vaikutuksesta yleistynyt kaikkien mandekansojen yleisnimitykseksi.
Mandejen pääelinkeino on maanviljely. Heidän perinteinen yhteiskuntajärjestyksensä on hierarkkinen. Ylimpänä olivat jalosukuiset ja maanviljelijät, heidän alapuolellaan käsityöläiset ja griottien kaltaiset ammattiryhmät ja alinna orjat. Patrilineaariset suvut muodostavat endogaamisia yhteisöjä, joiden miehet jakautuvat muun muassa ikä- ja ammattiryhmiin. Perinteinen uskonto käsittää vainajien ja luonnonhenkien palvontaa, ammattiin liittyviä kultteja ja taikuutta. Osa mandekansoista on sunnimuslimeja.
Mandilariá

| Viiniköynnös (Vitis vinifera ’Mandilariá’)> Tieteellinen luokittelu |
| --- | --- |
Kunta::  Kasvit Plantae
Alakunta::  Putkilokasvit Tracheobionta
Kaari::  Siemenkasvit Spermatophyta
Alakaari::  Koppisiemeniset Magnoliophytina
Luokka::  Rosopsida
Lahko::  Vitales
Heimo::  Viiniköynnöskasvit Vitaceae
Suku::  Viiniköynnökset Vitis
Laji::  Viiniköynnös vinifera
Lajike::  ’Mandilariá’
Kolmiosainen nimi
 Vitis vinifera ’Mandilariá’ 
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Mandilariá (kreik. Μανδηλαριά, myös Mantilariá, Μαντηλαριά tai Mantilári, Μαντηλάρι) eli Amorgianó (Αμοργιανό) on kreikkalainen viinin valmistukseen käytettävä punainen viinirypälelajike.
Mandilariáa kasvatetaan erityisesti Ródoksen saarella Dodekanesiassa sekä muilla Kreikan saarilla ja myös mannermaalla. Mandilariá-rypäleet ovat hyvin tummakuorisia. Lajike tuottaa viiniä, jota ominaisuuksiensa vuoksi vahvistetaan yleensä sekoittamalla sitä Kotsifáli-lajikkeen kanssa.
Mandinguevuoret

Mandinguevuoria Sibyssä.
Mandinguevuoret (ransk. monts Mandingues) on eroosion kuluttama hiekkakivivuoristo Mandinguen ylängön kaakkoisosassa Malissa.
Mandinguevuoret ovat Fouta Djallonin pohjoinen jatke. Ne ulottuvat Guinean rajalta Bamakon ja Koulikoron länsi- ja pohjoispuolelle. Alueen keskikorkeus on 420 metriä merenpinnasta, korkein kohta Famansa 785 metriä ja pinta-ala 24 000 neliökilometriä. Vuoret toimivat Niger ja Senegal -jokien vedenjakajana.
Alue kuuluu Sudanin ilmastovyöhykkeeseen. Kasvillisuus on savannia. Vesistöt koostuvat sadekauden jälkeen kuivuvista joista.
Mandinguevuoret ovat erikoisine kalliomuodostelmineen, luolineen, vesiputouksineen ja historiallisine kohteineen yksi Malin matkailunähtävyyksistä. Siellä sijaitsee suojeltu metsäalue, jonka pinta-ala on nykyään 10 000 hehtaaria. Matkailun keskuksena toimii Siby.
Malin

| Malin |
| --- | --- |
Nimipäivä:   
– suomenkielinen:  –-
– ruotsinkielinen:  22. heinäkuuta
– ortodoksinen:  –
Muunnelmia:  Malen, Maleena
Vastineita eri kielissä:  –
Nimen alkuperä:  Magdalena
Infobox OKNimi-testi OK: 
Malin on naisen etunimi, lyhentymä nimestä Magdalena. Nimipäivä on suomenruotsalaisessa almanakassa 22. heinäkuuta. Nimen rinnakkaismuotoja ja muita kirjoitusasuja ovat Malen(a) ja Maleena. Suomessa Malin on vuoden 2019 loppuun mennessä ollut nimenä noin 1 450 henkilöllä Ruotsissa Malin on 35:nneksi yleisin naisen nimi, ja vuoden 2019 lopussa se oli etunimenä 49 646 henkilöllä. Nimipäivänä on Ruotsissa 10. joulukuuta.
Malin on myös sukunimi. Suomen väestöjärjestelmään on rekisteröity 2 369 henkilöä, joiden sukunimenä on ollut Malin.
Malin-nimisiä > Malin etunimenä

Malin Ahlberg (s. 1991), ruotsalainen jalkapalloilija
Malin Ahlsved (s. 1976), suomalainen kuvataiteilija
Malin Allberg (s. 1975) ruotsalainen jalkapalloilija
Malin Andersson (s. 1973), ruotsalainen jalkapalloilija
Malin Atanasov (s. 1946), bulgarialainen jääkiekkoilija
Malin Baryard (s. 1975), ruotsalainen esteratsastaja
Malin Biller (s. 1979), ruotsalainen sarjakuvapiirtäjä
Malin Björk (s. 1972), ruotsalainen poliitikko
Malin Brenn (s. 1999), norjalainen jalkapalloilija
Malin Broman (s. 1975), ruotsalainen viulisti ja alttoviulisti
Malin Brännback (s. 1963), suomalainen kansainvälisen yritystoiminnan professori
Malin Brännkärr (s. 1981), suomalainen kunnanjohtaja ja valtiosihteeri
Malin Buska (s. 1984), ruotsalainen näyttelijä
Malin Byström (s. 1973), ruotsalainen ooppera- ja konserttilaulaja
Malin Bång (s. 1974), ruotsalainen säveltäjä
Malin Crépin (s. 1978), ruotsalainen näyttelijä
Malin Ewerlöf (s. 1972), ruotsalainen keskimatkojen juoksija
Malin Persson Giolito (s. 1969), ruotsalainen juristi ja kirjailija
Malin Gjörup (1964–2020), ruotsalainen oopperalaulaja, näyttelijä ja oopperanjohtaja
Malin Gustafsson (s. 1980), ruotsalainen jääkiekkoilija
Malin Gut (s. 2000), sveitsiläinen jalkapalloilija
Malin Hartelius (s. 1966), ruotsalainen ooppera- ja konserttilaulaja
Malin Kivelä (s. 1974), suomenruotsalainen kirjailija ja dramaturgi
Malin Klingenberg (s. 1969), suomenruotsalainen lastenkirjailija
Malin Levenstad (s. 1988), ruotsalainen jalkapalloilija
Malin Matsintytär, Rumpare-Malin (n. 1610–1676), ruotsalainen noitana poltettu nainen
Malin Nyqvist (s. 1988), suomenruotsalainen ohjaaja, käsikirjoittaja, DJ ja taiteilija
Malin Reitan (s. 1995), norjalainen laulaja
Malin Åkerman (s. 1978), ruotsalaissyntyinen näyttelijä
Malin-nimisiä > Maalin etunimenä

Maalin Bergström, o. s. Buchert (1870–1936), suomalainen luonnonparantaja ja Kirvun luonnonparantolan perustaja ja johtaja
Malin-nimisiä > Malin sukunimenä

Aarno Malin (myöh. Maliniemi, 1892–1972), suomalainen kirkkohistorian professori
Aarno Malin (s. 1976/7), suomalainen toimittaja ja tietokirjailija
Adolf Malin (1834–1893), suomalainen opettaja, rehtori ja toimittaja
Anton Karl Otto Malin (1863–1932), suomalainen senaattori ja Viipurin hovioikeuden presidentti
Antti Malin (s. 1956), suomalainen Magic: The Gathering -pelaaja
Artur Malin (1871–1939), suomalainen sotarovasti, puolustusvoimien kirkollisen työn johtaja
Elin Malin (1868–1959), suomalainen järjestöjohtaja
Frans Henrik Malin (1851–1902), suomalainen kauppias, yritys- ja pankinjohtaja ja valtiopäivämies
Hannes Malin (1889–1950), suomalainen kuvataiteilija
Hannu Malin (s. 1944), suomalainen oopperalaulaja
Jaan Malin (s. 1960), virolainen runoilija
Kyllikki Malin (1894–1981), suomalainen kirjailija
Lasse Malin (s. 1952), suomalainen pikajuoksija
Markus Malin (s. 1987), suomalainen lumilautailija
Matti Mali (ent. Malin, 1903–1964), suomalainen korkeimman oikeuden oikeusneuvos, Anton Karl Otto Malinin poika
Matti Malin (s. 1922), suomalainen pikajuoksija
Petra Malin (s. 1980), suomalainen vasemmistoliittolainen poliitikko
Roope Hormi (vuoteen 1912 Malin, 1882–1938), suomalainen insinööri ja toimitusjohtaja
Torsten Malinen (synt. Malin, 1877–1951), suomalainen juristi ja ministeri
Veli Malin (s. 1959), suomalainen moottoriurheilija
Vilho Malin (1865–1938), suomalainen baptistisaarnaaja
Mamonovo

Mamonovon vaakuna.
Mamonovo (ven. Мамо́ново) on kaupunki Kaliningradin alueella Venäjällä. Se sijaitsee lähellä Veikselinhaffin rantaa 48 kilometriä Kaliningradista lounaaseen. Kaupungin kautta kulkee Kaliningradin ja Puolan Braniewon välinen rautatie. Asukkaita on 7 700 henkeä (vuonna 2009).
Kaupunki on perustettu vuonna 1301. Vuoteen 1945 saakka se kuului Saksan Itä-Preussiin nimellä Heiligenbeil. Nykyisen nimensä se sai vuonna 1947 paikkakunnalle haudatun Neuvostoliiton sankarin Nikolai Mamonovin kunniaksi. Kaupungissa toimii kalasäilyketehdas.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Mamonovo Wikimedia Commonsissa
Mamonovon kaupungin sivusto (Arkistoitu – Internet Archive) (venäjäksi)
Kaliningradin alueen kaupungit
Malaijan taistelu

Malaijan taistelu oli toisessa maailmansodassa Japanin ja brittien välinen taistelu Brittiläisestä Malaijasta. Taistelu alkoi 8. joulukuuta 1941 ja päättyi japanilaisten voittoon 31. tammikuuta 1942. Taistelun aikana brittiläisen laivaston taistelulaiva HMS Prince of Wales ja risteilijä HMS Repulse upotettiin. Maan pääkaupunki Kuala Lumpur miehitettiin ja japanilaiset valmistelivat hyökkäystä Indonesiaan ja Uuteen-Guineaan. Britit pakenivat Singaporeen, jonka Japani myös valtasi Singaporen taistelun jälkeen. 22. joulukuuta 1941 Japani miehitti myös Brunein. Japanilaiset pitivät Malaijaa hallussaan elokuuhun 1945 asti, jolloin japanilaiset antautuivat Hiroshiman ja Nagasakin pommitusten jälkeen 15. elokuuta 1945. Brunei vapautettiin 10. kesäkuuta 1945 operaatio Oboe Sixin aikana.
Taistelun kulku > Japanilaisten maihinnousu

Japanilaiset hyökkäsivät Brittiläiseen Malaijaan 8. joulukuuta 1941, hyökättyään edeltävänä päivänä Pearl Harboriin, missä japanilaisjoukot tuhosivat suuren osan Yhdysvaltain Tyynenmeren laivastosta. Japanilaiset nousivat maihin lähellä Kota Bharun kaupunkia niemimaan itärannikolla, lähellä Thaimaan rajaa. Brittien lentokoneet yrittivät hyökätä japanilaisaluksia vastaan, mutta japanilaisten onnustui silti nousta maihin ja valloittaa Kota Bharun lentokenttä. Japanilaisia auttoi Britannian huono tiedonkulku, sillä Brittiläisen Intian armeija luuli japanilaisten olevan kauempana, kuin missä he todellisuudessa olivat. Brittijoukot joutuivat vetäytymään Kota Bharusta ja japanilaiset saivat haltuunsa kaupungin lentokentän ammusvarastoineen täysin toimintakuntoisena.
Samana päivänä japanilaiset hyökkäsivät myös Thaimaahan ja aloittivat ilmaiskut Singaporeen. Japanilaiset neuvottelivat Thaimaan hallituksen kanssa sopimuksen, jonka mukaan japanilaiset joukot saivat liikkua Thaimaan rajojen yli Malaijaan ilman paikallista vastarintaa. Painostuksen alaisena Thaimaa ajautui Japanin puolelle toisessa maailmansodassa.
Taistelun kulku > Kuantanin taistelu

Kota Bharun valtauksen jälkeen japanilaisjoukot jatkoivat etenemistään Malakan niemimaan itä- ja länsirannikkoa pitkin etelää. Saksan uhan takia suurin osa Britannian kuninkaallisesta laivastosta oli puolustamassa Englannin kanaalia, Pohjois-Atlanttia ja Välimerta. Britit lähettivät sota-alukset HMS Prince of Walesin ja HMS Repulsen Kuantaniin, niemimaan itärannikolle Malaijan tueksi. Brittiläisalukset olivat kuitenkin vailla ilmatukea ja japanilaiset hävittäjät upottivat brittien sota-alukset 10. joulukuuta 1941.
Taistelun kulku > Jitran ja Penangin valtaus

Japanilaiset etenivät 11. joulukuuta Jitran kaupunkiin Kedahiin, mitä yritti puolustaa Brittiläisten 11. Intian divisioona. Brittiläisen Intian joukoilla ei ollut mitään mahdollisuuksia puolustaa Jitraa, sillä viestintäjärjestelmät eivät toimineet ja juoksuhaudat tulvivat ja muualla niemimaalla Brittijoukot vetäytyivät asemistaan. Kuitenkin japanilaisjoukot kokivat Jitran taistelussa miestappioita. Jitran jälkeen japanilaiset etenivät Penangille.
Penangin saarella sijainnut brittien varuskunta koostui 500 sotilaasta ja ilmatorjunta-aseistuksesta. Japanilaiset nousivat maihin Penangille 17. joulukuuta ja valtasivat saaren ilman vastarintaa, sillä brittivaruskunta oli evakuoitu edellisenä päivänä. Brittiläiset eivät olleet ennen lähtöään tuhonneet alueen sotatoimiin käytettävää infrastruktuuria, ja japanilaiset saivat hallintaansa muun muassa Penangin radioaseman.
Taistelun kulku > Kuala Lumpurin valtaus

Japanilaisten joukkojen valmius viidakkosodankäyntiin yllätti brittijoukot. Japanilaiset etenivät nopeasti polkupyörillä, joilla saattoi edetä kumipuuviljelmillä. Japanilaiset saapuivat Kuala Lumpuriin 11. tammikuuta 1942 ja japanilaiset valloittivat kaupungin kohtaamatta suuria vaikeuksia. Kaupungin laitamilta japanilaiset saivat ammustäydennyksiä, ruokavarastoja ja polttoainetta, mikä lyhensi näin japanilaisten huoltoteitä Thaimaan puolelta Malakan niemimaan eteläkärkeen.
Britannian joukot vetäytyivät kohti Singaporea samaa tahtia kuin japanilaiset etenivät. Gordon Bennettin johtama Australian armeijan 8. divisioona järjesti japanilaisia vastaan useita väijytyksiä, mutta japanilaisten kokemat miestappiot eivät merkittävästi hidastaneet Japanin etenemistä Malakan niemimaalla kohti etelää. Tammikuun loppuun mennessä japanilaiset saavuttivat Johoren ja jatkoivat Singaporen taistelua, minkä jälkeen japanilaiset olivat vallanneet koko niemimaan.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Malaijan taistelu Wikimedia Commonsissa
Japanilaiset pommittavat brittien sota-alus HMS Repulsea.
Mandinkat

Mandinkat (myös malinket) ovat mande- eli mandingoryhmään kuuluva kansa Guineassa, Norsunluurannikolla, Malissa, Senegalissa, Gambiassa, Guinea-Bissaussa, Sierra Leonessa, Burkina Fasossa, Mauritaniassa ja Liberiassa. He puhuvat mandelaisiin kieliin kuuluvaa mandingoa ja osa myös ranskaa. Ulkonäöltään mandinkat edustavat sudanilaista tyyppiä, jossa on sekä negridisiä että europidisiä piirteitä. Valtaosa on sunnalaisia muslimeja, loput harjoittavat perinteistä uskontoa.
Vuoden 1996 arvion mukaan mandinkoja oli noin 35 miljoonaa.
Mandinkat ovat muodostuneet erilliseksi kansaksi keskiaikaisessa Malin valtakunnassa. Kulttuuriltaan he ovat lähellä muita mandekansoja, joista heidät erottaa voimakkaampi islamin vaikutus. Malissa ja Guineassa mandinkoilla on huomattava asema hallinnossa ja armeijassa.