Kansainvälinen meridiaanikonferenssi
Päätökset

Konferenssi hyväksyi lopullisesti 22. lokakuuta 1884 seuraavat päätökset, joista oli äänestetty 13. lokakuuta:
Että kongressin mielipide oli, että oli toivottavaa ottaa käyttöön kaikille kansakunnille yhteinen nollameridiaani ennestään käytössä olleiden lukuisien nollameridiaanien sijaan. (Tämä päätös hyväksyttiin yksimielisesti.)
Että konferenssi ehdottaa siinä edustettujen maiden hallituksille Greenwichin observatorion ohikulkukoneen keskipisteen kautta kulkevaa meridiaania pituusasteiden lähtökohdaksi. (Tämä päätös hyväksyttiin äänin 22–1; kaksi maata ei äänestänyt.)
Että tästä meridiaanista lukien maantieteellinen pituus lasketaan kumpaankin suuntaan 180 asteeseen saakka, itäinen pituus positiivisena ja läntinen negatiivisena. (Hyväksyttiin äänin 14–5; kuusi maata ei äänestänyt.)
Että konferenssi ehdottaa maailmanlaajuisen vuorokauden ja maailmanajan käyttöönottoa kaikkiin tarkoituksiin, joihin sellainen soveltuu, mutta joka ei vaikuta paikalliseen tai maakohtaisesti vakioituun aikaan siellä, missä sellainen on toivottavaa. (Hyväksyttiin äänin 23–2).
Että tämä maailmanlaajuinen vuorokausi on keskiaurinkovuorokausi; se alkaa kaikkialla maailmassa sillä hetkellä, jolloin nollameridiaanilla on paikallisen keskiajan mukaan keskiyö, ja täten se on yhtenevä porvarillista ajan ja päivämäärän kanssa sanotulla meridiaanilla, ja että se on luettava nollasta 24 tuntiin. (Hyväksyttiin äänin 14–3; 7 maata ei äänestänyt.)
Että konferenssi esittää toivomuksenaan, että niin pian kuin käytännössä on mahdollista, tähtitieteellinen ja merenkulussa käytettävä vuorokausi siirretään kaikkialla alkamaan keskiyöstä.
Että konferenssi esittää toivomuksenaan, että tekniset tutkimukset, joiden tarkoituksena on säännöstellä ja laajentaa kymmenjärjestelmän käyttöä kulma-avaruuden ja ajan jakoon, jatketaan, ja että tämän soveltamista voidaan laajentaa kaikkiin tapauksiin, joissa sillä todella saadaan etua. (Hyväksyttiin äänin 21–0; kolme maata ei äänestänyt.)
Päätös 2, joka vahvisti Greenwichin meridiaanin, hyväksyttiin äänin 22–1. Vain San Domingo eli nykyinen Dominikaaninen tasavalta äänesti vastaan; Ranska ja Brasilia eivät äänestäneet. Ranskassa Greenwichin meridiaani otettiin käyttöön vasta vuonna 1911.
Päätöksessä 4 vahvistettiin standardiaika ja sen mukainen maailmanlaajuinen vuorokausi. Vaikka kaksi kokousedustajaa, toinen heistä Sandford Fleming, ehdotti maailmanajan käyttöönottoa kaikissa maissa, muut edustajat vastustivat sanoen, ettei asia kuulunut konferenssin asialistalle, ja niinpä kummankaan ehdotuksesta ei edes äänestetty. Niinpä vastoin yleistä luuloa konferenssissa ei myöskään päätetty maapallon jakamisesta aikavyöhykkeisiin, vaikka sellaista eräissä puheenvuoroissa kyllä ehdotettiin.
Päätökseen 6 liittyen voitiin todeta, että Iso-Britannia oli jo vuonna 1805, Trafalgarin taistelun aikana, siirtänyt merenkulussa käytetyn vuorokauden alun keskipäivästä, 12 tuntia ennen keskiyötä, keskiyöhön.  Tähtitieteellisen vuorokauden alku siirrettiin keskipäivästä, 12 tuntia keskiyön jälkeen, keskiyöhön, vuoden 1925 alusta lukien tuolloin vastikään perustetun Kansainvälisen tähtitieteellisen unionin (IAU) päätöksellä.
Seuraavaa 13. lokakuuta tehtyä päätösehdotusta ei hyväksytty:
Että nollameridiaanin on oltava luonteeltaan täysin neutraali. Se on valittava yksinomaan sellaisin perustein, että se varmistaa tieteelle ja kansainväliselle kaupalle kaikki mahdolliset edut, ja erityisesti sen ei pidä kulkea minkään suuren manteren, ei Euroopan eikä Amerikan halki. (Tämä ehdotus hylättiin äänin 21–3. Sen puolesta äänestivät vain Ranska, Brasilia ja San Domingo.)