stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Virgin Black
Historia > Requiem-trilogia

Vuonna 2006 Virgin Black alkoi levyttää uutta albumia. Johtuen kiinnostuksestaan taidemusiikkiin, Rowan London ja Samantha Escarbe sävelsivät Adelaiden sinfoniaorkesterin kanssa musiikkia. Levytyssessiot olivat tuottoisat: 10. maaliskuuta 2006 The End Records tiedotti, että yhden albumin sijasta Virgin Black jakaa tuotoksensa kolmeen osaan, jota kutsutaan kokonaisuutena Requiemiksi. Ensimmäinen albumi, Requiem – Pianissimo on täysin taidemusiikkiin suuntautunut, ja sisältää Adelaiden sinfoniaorkesterin soitantaa, kuorolaulua ja soololaulua. Toinen osa Requiem – Mezzo Forte rakentuu sinfoniaorkesterin ja yhtyeen yhteissoittoon, jossa taidemusiikki ja metallimusiikki yhdistyvät tapapuolisesti. Kolmas osa, Requiem – Fortissimo, painottuu enemmän death-doom metal -tyyliin ja edustaa yhtyeen mukaan sen tähän mennessä raskainta ulosantiaan. The End Records ilmoitti ensin julkaisevansa albumit vuoden 2006 aikana mutta erinäisistä syistä niiden julkaisuajankohta siirrettiin vuodelle 2007. Tammikuussa 2007 Craig Edis, Ian Miller ja Dino Cielo jättivät yhtyeen. Uusiksi jäseniksi liittyivät Luke Faz (rummut) ja Grayh (basso). Kuukautta myöhemmin The End Records ilmoitti Requiem-sarjan järjestyksestä poiketen julkaisevansa ensin keskimmäisen osan, Requiem – Mezzo Forten Yhdysvalloissa sekä Australiassa 3. huhtikuuta 2007 ja Euroopassa 27. huhtikuuta 2007.
Toukokuun ja huhtikuun välillä Virgin Black aloitti julkaisukiertueen Australian poikki norjalaisen Arcturus-yhtyeen kanssa. Kiertueella Virgin Blackin riveissä toimii sessiokitaristi Mark Kelson, joka tunnetaan nykyisestä yhtyeestään The Eternal. Virgin Black esiintyi 22. huhtikuuta Sveitsissä, joka jäi sattuneesta syystä yhtyeen ainoaksi Euroopan keikaksi kiertueella. Tapahtumassa oli etukäteen saatavilla Massacre Recordsin rajoitettua digipak-painosta, johon kuuluu lisä-cd. Lisälevyt tiettävästi sisälsivät väärät kappaleet painovirheen vuoksi. Kesällä 2007 Virgin Black teki Yhdysvaltojen kiertueen muiden muassa suomalaisyhtye To/Die/Forin kanssa.
Kolmas osa ja julkaisujärjestyksessään toinen osa Requiem-trilogiasta, Requiem  - Fortissimo julkaistiin 19. helmikuuta 2008 The End Recordsilla. Massacre Records -julkaisusta ei ole tietoa. Virgin Black teki Amorphisin, Leaves' Eyesin ja Samaelin kanssa Pohjois-Amerikan kiertueen syksyllä. Metal Storm -sivuston lukijat äänestivät Requiem Fortissimon "vuoden 2008 parhaaksi doom metal -albumiksi".
Musiikki

Virgin Blackin musiikki on yhdistelmä doom metalia ja taidemusiikkia. Imagossaan yhtye hyödyntää näkyvästi goottilaista estetiikkaa, ja sen vuoksi Virgin Blackin tyyliä on nimitetty muun muassa "goottitunnelmaiseksi darkwaveksi" ja "sinfoniseksi gootti-doomiksi". Nimidemonsa ja Trance-ep:nsä death-doom metal -juurien jälkeen yhtye kehitti ilmaisutavan, joka yhdistää aineksia niin darkwavesta, taidemusiikista kuin doom metalista. Virgin Black nimittäin mainitsee vaikuttajikseen englantilaisen death-doom metal -yhtyeen My Dying Bride, yhdysvaltalaisen, goottilaista oopperametallia soittavan Saviour Machinen sekä 1800-luvun taidemusiikin. Sombre Romantic -albumia leimaa sinfoninen ote ja Rowan Londonin laaja-alainen laulutyylien kirjo, joka esittelee niin kirkunaa, murinaa, kuin kuorolaulua ja oopperalle tyypillistä korkeaa tenorilaulua, jossa korostuu mahtipontinen ylitunteellisuus. Yhtyeen musiikki on pääsääntöisesti alakuloista ja hidastempoista mutta soolokitaristi Samantha Escarbe esittää satunnaisesti paahtavaa, extreme metalille ominaista hyökkäävää tyyliä, kuten kappaleessa "Drink the Midnight Hymn" esikoisalbumilta. Toisinaan Escarbe soittaa pitkäkestoisia kitarasooloja kuten instrumentaalilla "Weep for Me". Tietyissä kappaleissa, kuten "Walk without Limbs", yhdistetään selloa ohjelmoituihin rumpukomppeihin.
Virgin Blackin sanoitukset tunnetaan sisäänpäinkääntyneinä, runollisina ja ylitunteellisina, ja aiheet käsittelevät tavallisesti vakaumuksellisia asioita goottilaisella otteella. Vaikka Virgin Blackin jäsenillä on kristillisiä uskomuksia, yhtye on usein yrittänyt selittää, että sen musiikki on tutkimusmatka hengellisyyteen ja se pyrkii korostamaan eroa Kirkon ja kristinuskon hengellisen puolen välillä.. Kysyttäessä yhtyeen musiikin "uskonnollisesta tunnelmasta" Rowan London vastasi: "Teemme musiikkimme ja sanoituksemme henkilökohtaisista lähtökohdista. Siten niillä tosiaan on tietty moraali ja merkitys, mutta me rohkaisemme myös ihmisiä soveltamaan niitä omaan elämäntilanteeseensa. Esimerkiksi 'Museum of Iscariot' kirjoitettiin hengellisestä näkökulmasta kuvaamaan kamppailua, jota käymme ylittääksemme rajat, jotka olemme nähtävästi asettaneet itsellemme. Vaikka se on kirjoitettu hengellisessä asiayhteydessä, sen voi nähdä käsittelevän eri osa-alueita elämässä. On tärkeää ymmärtää, että me emme yritä käyttäytyä ikään kuin tietäisimme kaiken elämästä. Olisi vain hienoa nähdä, että useammat ihmiset ajattelisivat muitakin kuin materialistisen maailman asioita."
Diskografia

Studioalbumit
Sombre Romantic (2001,  Crestfallen Records)
Elegant... and Dying (2003,  The End Records, Massacre Records)
Requiem – Mezzo Forte (2007,  The End Records, Massacre Records)
Requiem – Fortissimo (2008,  The End Records, Massacre Records)
Requiem – Pianissimo (2018)
EP:t
Trance (1998,  omakustanne)
Demot
Virgin Black (1995,  omakustanne)
Jäsenet

| --- | --- |
 Nykyiset Rowan London – laulu, piano, koskettimet  Samantha Escarbe – kitara, sello  Grayh – basso, taustalaulu  Luke Faz – rummut Mark Kelson – kiertuekitaristi :  Entiset Dino Cielo – rummut (1995–2007)  Craig Edis – kitara, laulu (1993–2007)  Ian Miller – basso, laulu (2000–2007)  Graham Billing – basso (1995–1996)  Aaron Nicholls – basso (1996–1998)  Kelvin Sugars – rummut (1994–1995)  Daniel Bushby – rummut (1993–1994)  Brad Bessel – basso (1993–1994)
Aiheesta muualla

Viralliset Virgin Black kotisivut(englanniksi)
Virgin Black Myspacessa (englanniksi)
The End Recordsin yhtyesivu(englanniksi)
Virgin Black Encyclopaedia Metallumissa (englanniksi)
Samantha Escarbe
Rowan London
Gerald Woodroffe

Gerald "Jezz" Woodroffe (s. 1951 Birmingham, Englanti) on englantilainen kosketinsoittaja. Hän aloitti uransa 1975 liittymällä Black Sabbath -yhtyeeseen kosketinsoittajaksi. Sen jälkeen hän on luonut uraa mm. Robert Plantin ja Phil Collinsin yhtyeissä. Hän on tehnyt myös sooloalbumeja sekä soittanut monissa sessioissa.
Gerald William Wiesner

Gerald William Wiesner OMI (s. 25. kesäkuuta 1937 Denzil) on kanadalainen roomalaiskatolinen piispa. Hänet vihittiin papiksi 23. helmikuuta 1963 ja nimitettiin Prince Georgen hiippakunnan johtoon 6. lokakuuta 1992. Piispaksi vihkiminen seurasi 22. helmikuuta 1993. Pääkonsekraattorina toimi Adam Joseph Exner, jota avustivat Henri Légaré ja Joseph Neil MacNeil.
Wiesner jäi eläkkeelle 3. tammikuuta 2013.
Galilein luku

Galilein luku (Ga) on dimensioton virtausdynamiikan parametri. Se on nimetty Galileo Galilein mukaan.
Luku kuvaa gravitaation ja viskoosien voimien suhdetta. Sitä käytetään muun muassa viskoosien virtausten ja termisen laajentumisen kuvauksessa, esimerkiksi lauhduttimissa kuvaamaan nestefilmin virtausta pitkin seinämää.
g: putoamiskiihtyvyys, (SI yksiköt : m/s2)
L: referenssipituus, (SI yksiköt : m)
\nu : kineettinen viskositeetti (aineominaisuus) (SI yksiköt : m2/s)
Re: Reynoldsin luku (dimensioton)
Fr: Frouden luku (dimensioton)
Aiheesta muualla

Website refering to the Galileo number (englanniksi)
Etapit 1–11 Italian ympäriajossa 2015

Italian ympäriajon 2015 etappien 1–11 tulokset:
1. etappi > 9. toukokuuta 2015, San Lorenzo al Mare – Sanremo, 17,6 km joukkueaika-ajo

Lähde: Gazzetta.it
2. etappi > 10. toukokuuta 2015, Albenga–Genova, 177 km

Lähde: Gazzetta.it
3. etappi > 11. toukokuuta 2015, Rapallo – Sestri Levante, 136 km

Lähde: Gazzetta.it
4. etappi > 12. toukokuuta 2015, Chiavari – La Spezia, 150 km

Lähde: Gazzetta.it
5. etappi > 13. toukokuuta 2015, La Spezia – Abetone, 152 km

Lähde: Gazzetta.it
6. etappi > 14. toukokuuta 2015, Montecatini Terme – Castiglione della Pescaia, 183 km

Lähde: Gazzetta.it
7. etappi > 15. toukokuuta 2015, Grosseto–Fiuggi, 264 km

Lähde: Gazzetta.it
8. etappi > 16. toukokuuta 2015, Fiuggi–Campitello Matese, 186 km

Lähde: Gazzetta.it
9. etappi > 17. toukokuuta 2015, Benevento – San Giorgio del Sannio, 224 km

Lähde: Gazzetta.it
10. etappi > 19. toukokuuta 2015, Civitanova Marche – Forlì, 200 km

Lähde: Gazzetta.it
11. etappi > 20. toukokuuta 2015, Forlì – Imola, 153 km

Lähde: Gazzetta.it
Zeeland

| Zeeland (hollanti) Zeêland (zeelandin kieli) |
| --- | --- |
 Zeelandin provinssin kunnat vuonna 2018.
 Lippu:  Vaakuna
 Sijainti
Valtio:  Alankomaat
Provinssi:  Zeeland
Kuntia:  13
Hallinto:  
 – hallinnollinen keskus:  Middelburg
 – Komissaari:  Han Polman (D66)
Pinta-ala:  2 933,89 km²
 – maa:  1 787,13 km²
 – sisävesi:  1 146,76 km² 
Väkiluku:  381 730
 – väestötiheys:  214 as./km²
Lyhenteet:  
 – ISO 3166:  NL-ZE
 
Provinssin viralliset kotisivut
Zeeland on provinssi Alankomaissa. Se koostuu pääasiassa saarista, jotka ovat osaksi merenpinnan alapuolella ja jotka on suojattu valleilla. Vuonna 2010 provinssin alueella asui 381 409 asukasta, ja sen pinta-ala on 1 788 neliökilometriä.
Jokisuistona ja muutenkin sijaintinsa vuoksi maakunta on hyvin altis tulville. Vuoden 1953 tulvien jälkeen Zeelandissa aloitettiin laaja patohanke Deltawerken.
Uusi-Seelanti on saanut nimensä Zeelandin maakunnan mukaan.
Kunnat (2018)

Borsele
Goes
Hulst
Kapelle
Middelburg
Noord-Beveland
Reimerswaal
Schouwen-Duiveland
Sluis
Terneuzen
Tholen
Veere
Vlissingen
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Zeeland Wikimedia Commonsissa
Fyromakhos

Fyromakhos (m.kreik. Φυρόμαχος, lat. Phyromachus), Fylomakhos (m.kreik. Φυλόμαχος, Fylomakhos, lat. Phylomachus) ja Pyromakhos (m.kreik. Πυρόμαχος, lat. Pyromachus) ovat antiikin kirjallisuudessa usein toisiinsa sekaantuvia nimiä, jotka voivat viitata muun muassa seuraaviin henkilöihin:
Fyromakhos tai Pyromakhos (toimi n. 415 eaa.), ateenalainen kuvanveistäjä
Pyromakhos tai Fyromakhos (toimi n. 240 eaa.), Pergamonin koulukuntaan luettu kuvanveistäjä
Fox McCloud

| Fox McCloud |
| --- | --- |
Pelisarja:  Star Fox
Ensimmäinen peli:  Starwing (1993)
Luoja:  Shigeru Miyamoto Takaya Imamura
Suunnittelija:  Takaya Imamura
Ääninäyttelijä  (englanti):  Dan Owsen (1993) Mike West (1997, 2011-) Steve Malpass (2002) Jim Walker (2005-2008)
Ääninäyttelijä (japani):  Shinobu Satouchi (1997-2001) Kenji Nojima (2005-2014) Takashi Ōhara (2011-)
Lisää peliartikkeleitavideopelien teemasivulla
Fox McCloud (jap. フォックス・マクラウド, Fokkusu Makuraudo) on Takaya Imamuran luoma kuvitteellinen videopelihahmo. Hän on oranssiturkkinen kettuhahmo.
Fox McCloud on Star Fox -pelien päähenkilö. Foxin isä, James McCloud, oli ensimmäisiä Star Fox-ryhmän jäseniä Peppy Haren ja Pigma Dengarin kanssa. Pigma kuitenkin petti Star Foxin ja liittyi Androssin joukkoihin. Samalla James sai surmansa. Fox liittyi myöhemmin Star Foxiin puolustaakseen Corneriaa ja kostaakseen isänsä kuoleman.
Fox toimii Star Foxin hyökkäyskomppanjan johtajana. Apunaan hänellä on yleensä Falco Lombardi, Slippy Toad ja Peppy Hare. Foxin aseistukseen kuuluu usein Arwing-alus, sekä Blaster-laserase. Star Fox Adventures-pelissä hän käytti aseenaan erikoista sauvaa. Tämä sauva tosin kuului alun perin Krystalille, jolle Fox luovuttikin sauvan aivan pelin lopussa.
Foxin vakiovihollisiin kuuluvat Andross, sekä Star Wolf -ryhmä, joka on ikään kuin ”pahan puolen Star Fox”.
Esiintymiset

Starwing (SNES) (1993)
Lylat Wars (N64) (1997)
Super Smash Bros. (N64) (1999)
Super Smash Bros. Melee (NGC) (2001)
Star Fox Adventures (NGC) (2002)
Star Fox: Assault (NGC) (2005)
Star Fox Command (NDS) (2006)
Super Smash Bros. Brawl (Wii) (2008)
Star Fox 64 3D (N3DS) (2011)
Super Smash Bros. for Nintendo 3DS & Wii U (N3DS / Wii U) (2014)
Star Fox Zero (Wii U) (2016)
Star Fox Guard (Wii U) (2016)
Starlink: Battle for Atlas (NS) (2018)
Super Smash Bros. Ultimate (NS) (2018)
-pelisarja
| --- | --- |
Pelit:   Starwing  Lylat Wars  Star Fox Adventures  Star Fox: Assault  Star Fox Command  Star Fox Zero  Star Fox Guard 
Hahmot:   Fox McCloud  Falco Lombardi  Wolf O’Donnell  Pigma Dengar  James McCloud
Fyrd

Fyrd eli asepalvelus tai miliisi oli anglosaksisessa Englannissa voimassa vuodesta 605 lähtien. Kaikkien asekuntoisten miesten tuli osallistua fyrdiin, ja kieltäytyminen johti sakkoihin – sitä ankarampiin, mitä enemmän oli varallisuutta. Usein kylänvanhinten tehtäviin kuului kutsua fyrd koolle ja johtaa joukkoja. Vähitellen fyrdin korvasivat feodaaliherrojen johtamat joukot. Fyrd saatettiin silti ajoittain kutsua koolle puolustustarkoituksessa vielä normannivalloituksen jälkeenkin.
Pohjoismaissa oli käytössä samankaltainen järjestelmä nimeltään ledung.
Fox Kids

| Fox Kids |
| --- | --- |

Lähetykset alkoivat:  8. syyskuuta 1990
Lähetykset loppuivat:  7. syyskuuta 2002
Omistaja:  News Corporation (50%) Saban Entertainment (50%)
Tunnuslause:  Fox Kids is what? Fox Kids is Cool! (1995) Fox Kids Rocks Kids! (1997) Fox Kids Take The Ride! (1998)
Maa:   Yhdysvallat
Näkyvyysalue:  Maailmanlaajuinen
Aiemmin:  The Fox Kids Network (1990–1998)
Infobox OKNimi-testi OK: 
Fox Kids oli yhdysvaltalainen kaapelitelevisio- ja satelliittikanava, joka toimi vuosien 1990–2002 aikana. Se oli News Corporationin ja Saban Entertainmentin omistuksessa ollut kanava, joka esitti ohjelmia Yhdysvalloissa arkisin ja lauantaisin. Fox Kids lopetti toimintansa vuonna 2002, kun FOX myi rahapulassa olleet Fox Family- ja Fox Kids -kanavat The Walt Disney Companylle. Myöhemmin vuonna 2002 FOX myi myös lauantaiaamuksi varatut esitysajat 4Kids Entertainmentin 4Kids TV:lle.
Ohjelmistoa

Skandinaviassa esitettyjä ohjelmia:
Black Hole High
Braceface
Digimon
Gadget & Gadgetinis
Goosebumps
Hämähäkkimies
Lelumaan Niksu
Aladdin
Pieni merenneito
Karhuherra Paddington
Life with Louie
Maalaishiiri ja kaupunkilaishiiri
Mighty Morphin Power Rangers
Magian Mestari
Medabots
NASCAR Racers
Oggi ja torakat
Pokémon
Power Rangers
Space Goofs
Tarkastaja Gadget
Three Friends and Jerry
The Tick
Tikun ja Takun pelastuspartio
Tikun ja Takun pelastuspartio
Teini-ikäiset mutanttininjakilpikonnat
Tutenstein
UBOS Loitsukirja
My Little Pony: Ystävyyden taikaa
Ville Vallaton
Fynbos

Fynbosin kasvillisuutta
Fynbos on Etelä-Afrikassa Länsi-Kapin provinssin alueella sijaitseva kasvillisuusvyöhyke, joka on kasvillisuudeltaan ainutlaatuinen maailmassa. Alueella kasvavista 8 000 kasvilajista kahta kolmasosaa ei esiinny missään muualla.
Fynbosin kasvillisuusvyöhyke on kooltaan noin 90 000 neliökilometriä ja se koostuu sekä vehreistä alangoista että vuoristoista. Fynbosin lajisto koostuu pääasiassa kanervista, proteoista ja ruohomaisista restiokasveista. Alueen kasveihin kuuluva kuningasprotea on Etelä-Afrikan kansalliskukka.
Fynbosin alue kuuluu Unescon maailmanperintökohteisiin.
Wu Jing

| Wu Jing |
| --- | --- |

Henkilötiedot
Syntynyt: 3. huhtikuuta 1974 (ikä 50) Peking, Kiina
Näyttelijä
Taiteilijanimet:  Jacky Wu
Aktiivisena:  1995–
Merkittävät roolit:  Jackie (Tai Chi Boxer) Kong Ko (Fatal Contact)
Aiheesta muualla
www.wujing.com.cn
IMDb 
Elonet
Wu Jing (s. 3. huhtikuuta 1974 Peking, Kiina) on kiinalainen itämaisten taistelulajien taitaja, näyttelijä ja ohjaaja.
Nuoruus

Jing aloitti kamppailulajien harrastamisen kuusivuotiaana Pekingin urheiluinstituutissa. Myös hänen isänsä ja isoisänsä harrastivat kamppailulajeja. Jing kilpailu muun muassa Jet Lin tavoin ennen näyttelijäuraansa Pekingin Wushu joukkueessa. Hän saavutti menestystä kansallisella tasolla nuorten ja myöhemmin aikuisten tasolla.
Näyttelijänä

Yuen Woo-ping huomasi Jingin kyvyt 1995 ja päätti roolittaa hänet ohjaamaansa Tai Chi Boxer elokuvan päärooliin. Tämän jälkeen Jing esiintyi enemmän televisiosarjoissa, kuten Master of Tai Chi, Love in the Turbulent Times ja Huangshang Dubuqi. 2001 Jing palasi myös elokuvien pariin sivuroolin merkeissä Tsui Harkin ohjaamassa Zu Warriors.
Filmografia

One and a Half (1995)
Tai Chi Boxer (1996)
The Legend of Zu (2001)
Drunken Monkey (2002)
SPL: Sha Po Lang (aka Kill Zone) (2005)
Fatal Contact (aka Underground Fist) (2006)
Twins Mission (2007)
Invisible Target (2007)
Fatal Move (2008)
L for Love L for Lies (2008) (cameo)
The Mummy: Tomb of the Dragon Emperor (2008) (cameo)
Legendary Assassin (2008)
Metallic Attraction: Kungfu Cyborg (2009)
City Under Siege (2009)
Galileo (albumi)

| Galileo Jupiter |
| --- | --- | --- |

Studioalbumin tiedot
 Julkaistu: 30 tammikuuta 2015
 Kesto: 39.50
 Levy-yhtiö: Playground Music
Jupiterin muut julkaisut
| Pakettimatka dimensioon 2012 | Galileo 2015 |   |
Galileo on rock -yhtye Jupiterin toinen studioalbumi. Se julkaistiin 30 tammikuuta 2015.
Kappaleet

Ihminen – 3.59
Ajan henki – 5.16
Galileo – 4.12
Galaksit – 4.22
Sielun veli – 5.04
Sielun sisko – 5.04
Elementit – 3.18
Vaeltaja – 4.04
Pyhän tulen valtiaat – 4.27
Arvostelut

Imperiumi: 6½/10
Kaaoszine: 7-/10
Soundi:
Yhdeksäs ristiretki

Yhdeksäs ristiretki yhdistetään joskus sitä edeltävään kahdeksanteen ristiretkeen. Sitä pidetään viimeisenä keskiajan ristiretkistä, jotka suuntautuivat Pyhään maahan.
Retken syynä oli Egyptin mamelukkien valtakunnan jatkuva kasvu ja pian tapahtuva viimeisten ristiretkeläisten linnoitusten hylkääminen. Pohjois-Afrikkaan suuntautunut kahdeksas ristiretki sekä Pyhään maahan suuntautunut yhdeksäs olivat osina laajempaa suunnitelmaa, johon kuului muun muassa espanjalaisten kuninkaiden toimintaa, armeijan liikehdintää pakanoita vastaan itäisessä Euroopassa sekä liitto mongolien kanssa mamelukkeja ja turkkilaisia vastaan. Siksi ristiretkeläisten kansallisuus vaihteli eurooppalaisista prinsseistä (Englannin prinssi Edvard ja Ranskan Ludvig IX) uskonnollisiin johtajiin (Bysantin keisari) ja mongolijohtajiin kuten Möngke- ja Hülegü-kaanit.
Taustaa

Ensisijainen syy retkelle oli mongolien häviö mamelukeille vuonna 1260. Vihollisten kukistuttua mamelukki Baibars murhautti voittoisan Qutuzin ja sai näin sulttaanin tittelin itselleen. Heti päästyään valtaan hän järjesti hyökkäyksiä kristittyjen retkikuntia vastaan Arsufissa, Athlithissa, Haifassa, Safadissa, Jaffassa, Askelonissa ja Caesareassa. Kun ristiretkikaupungit linnoituksineen kaatuivat yksitellen, niiden asukkaat joko surmattiin tai myytiin orjiksi. Kristityt pyysivät apua Euroopan hallitsijoilta, mutta apu tuli hitaasti. Vuonna 1268 Baibars kukisti Antiokian, millä hän turvasi mamelukkien valtakunnan pohjoisrajan ja siirsi uhan ristiretkeläisten kaupunkiin Tripoliin.
Taustaa > Pohjois-Afrikan ristiretki (Kahdeksatta ristiretkeä)

Kerättyään suuren ristiretkeläisten armeijan kohteenaan Egypti, Ludvig IX käänsikin sotilaiden suunnan Tunisiaan, missä hän itse kuoli vuonna 1270. Englannin prinssi Edvard saapui paikalle liian myöhään auttamaan armeijaa. Hän jatkoi Pyhään maahan aikomuksenaan auttaa Antiokian prinssiä ja Tripolin herttuaa Bohemund VI:ta taistelemaan mamelukkien uhkaa vastaan ja suojelemaan Tripolia sekä Jerusalemin kuningaskunnan jälkeläistä.
Ristiretki Pyhässä maassa

Suunniteltiin, että Edvard ja Ludvigin veli Anjoun Kaarle veisivät armeijansa Jerusalemin kuningaskunnan pääkaupunkiin Akkoon, minne Baibarsin sotaretki lopulta suuntaisi. Juuri kun he saapuivat kaupunkiin, Baibars oli Tripolin kimpussa, joka oli viimeinen jäljellä oleva alue Tripolin maakunnasta ja täynnä kristittyjä pakolaisia. Päämajoistaan Kyproksessa ja Akkossa Edvard ja Kaarle hyökkäsivät Baibarsin sisälinjoihin. Loppuvuoden prinssi odotteli edesmenneen Ludvig IX:n ristiretkeläisiä sekä korjaten ja vahvistaen kaupungin puolustuksia.
Baibars alkoi epäillä, että mereltä oli tulossa hyökkäys Egyptiin, ja koska hän piti tilannetta vaarallisena, hän rakennutti laivaston vastaamaan aavistelemaansa hyökkäykseen. Kun laivasto oli valmis, Baibars ei hyökännyt suoraan ristiretkeläisiä vastaan vaan yritti vuonna 1271 rantautua ensin Kyprokselle toivoen houkuttelevansa esiin Jerusalemin nimellisen kuninkaan, Kyproksen Hugo III:n ja hänen Akkon laivastonsa. Sulttaani tahtoi valloittaa saaren jättääkseen siten Edvardin ja muut ristiretkeläiset saarroksiin Pyhään maahan. Hyökkäys ei kuitenkaan onnistunut, ja Baibarsin laivasto tuhottiin.
Voiton jälkeen Edvard ymmärsi, että pidemmän oleskelun takaamiseksi kristillisessä seurakunnassa vellovat erimielisyydet olisi tukahdutettava, ja toimi sovittelijana Hugon ja tämän vastahakoisten ritareiden kanssa. Välien sovittelun jälkeen Edvard aloitti neuvottelut Baibarsin kanssa yhdentoista vuoden aselevon puolesta. Neuvottelut kuitenkin olivat vähällä päättyä sulttaanin lähetettyä salamurhaajia prinssin luo. Edvard ja hänen ritarinsa surmasivat salamurhaajat ja ryhtyivät heti suunnittelemaan hyökkäystä Jerusalemiin. Ennen kuin kostoretki alkoi, prinssi sai tiedon, että hänen isänsä Henrik III oli kuollut ja hänestä tulisi Englannin seuraava kuningas. Baibarsin kanssa tehtiin sopimus, ja Edvard pääsi palaamaan Englantiin, missä hänet kruunattiin kuninkaaksi vuonna 1272. Sulttaani palasi Kairoon.
Jälkipyykki

Edvardin matkassa oli ollut Theobald Visconti, josta tuli paavi Gregorius X vuonna 1271. Paavi yritti kutsua kokoon uuden ristiretken vuonna 1274 mutta tuloksetta. Uusia kiistoja heräsi kristityissä valtioissa, kun Anjoun Kaarle käytti hyväkseen Hugo III:n, temppeliherrojen ja venetsialaisten välistä riitaa yrittäen saada koko kristillisen valtakunnan omakseen. Myöhemmin hän hyökkäsi Hugo III:n kimppuun aiheuttaen sisällissodan jäljelle jääneessä kuningaskunnassa. Vuonna 1277 San Severinon Hugh valtasi Akkon Kaarlelle.
Vaikka sota ristiretkeläisiä vastaan oli osoittautunut tuhoisaksi, Kaarle sai mahdollisuuden ottaa vallan koko ristiretkestä. Toive ei toteutunut. Venetsia ehdotti retkeä Konstantinopolia vastaan, missä Mikael VIII oli vastikään perustanut Bysantin uudestaan ja karkottanut venetsialaiset kaupungista. Paavi Gregorius ei olisi tukenut moista hyökkäystä, mutta vuonna 1281 paavi Martinus puolsi sitä; hyökkäys epäonnistui. Seurauksena oli Sisilian nousu kapinaan, ja Kaarlen täytyi palata kotiin. Se oli viimeinen retki, joka lähetettiin Bysanttia tai muslimeja vastaan.
Jäljellä olevat yhdeksän vuotta mamelukit korottivat verotusta ja jatkoivat taistelua. Vuonna 1289 sulttaani Qalawun kokosi suuren armeijan ja siirtyi Tripolin maakuntaan ja kävi lopulta pääkaupungin kimppuun vallaten sen verisen taistelun jälkeen. Kristityt taistelivat kiivaasti vastaan, ja sulttaani menetti vanhimman ja parhaan poikansa taisteluissa.
Vuonna 1291 ryhmä pyhiinvaeltajia joutui hyökkäyksen kohteeksi, ja myöhemmin ristiretkeläiset hyökkäsivät kostoksi syyrialaisen karavaanin kimppuun tappaen 19 muslimikauppiasta. Qalawun määräsi heidät sen vuoksi maksamaan harvinaisen suuren summan. Kun vastausta ei kuulunut, sulttaani hyökkäsi Akkon kimppuun. Hän julisti jihadin viimeistä Pyhän maan kristillistä saareketta vastaan ja toteutti Baibarsin unelman. Qalawun kuitenkin kuoli piirityksen aikana, ja hänen ainoaksi perillisekseen ja sulttaaniksi jäi Khalilin. Valloitettuaan kaupungin uusi sulttaani murhasi 60 000 asukasta ja otti loput orjiksi. Vuoden päättyessä kaikki ristiretkeläisvaltiot olivat kadonneet. Retkeläisten hallintokausi Pyhässä maassa kesti noin 200 vuotta sen jälkeen kun paavi Urbanus II kutsui ensimmäiset ristiretkeläiset kokoon pyhää sotaa varten.