stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
UR-100

UR-100 , "SS-11 Sego") kuljetusautossaan.
UR-100 (ven. УР-100, GRAU 8K84, Nato-raportointinimi SS-11 Sego) oli Neuvostoliiton mannertenvälinen ohjus.Tämä kolmannen sukupolven Neuvostoliiton mannertenvälinen ohjus oli eräässä vaiheessa Neuvostoliiton ohjusvoimien pääase. Aikaisempia mennertenvälisiä ohjuksia kevyempi ja pienempi otettiin käyttöön 1967 ja poistui 1996. Ohjuksen osumatarkkuus on 1 000–1 400 metriä ja kantomatka 10 600 kilometriä.
Ohjuksen ensimmäisen version 0,5 – 1,1 megatonnia. UR-100MR on kokonaan erilainen ohjus, MR-UR-100 Sotka.
SS-11:n versioita

| 0 | 1 | 2 | 3 |
| --- | --- | --- | --- |
| Järjestelmä | RS-10 / UR-100 | RS-10 / UR-100K | RS-10 / UR-100U |
| Grau-tunnus | 8K84 | 15A20 | 15A20U |
| Nato-tunnus | SS-11 Sego mod 1 | SS-11 Sego mod 2 | SS-11 Sego mod 3 |
| Käyttöön otettu | 1966 | 1971 | 1974 |
Rakenne: 2-vaiheinen nestemäinen polttoaine
| Pituus | 16,70 m | 18,90 m | 19,10 m |
Läpimitta: 2000 mm
| Paino | 42300 kg | 50100 kg | 50100 kg |
| Hyötykuorma | 760–1500 kg | 1200 kg | 1200 kg |
| Taistelukärki | 1 RV ydinkärki 1,1 MT | 1 RV ydinkärki 1,0 MT | 3 MRV ydinkärki 350 kT + harhautuslaitteita? |
| Kantomatka | 11000 km | 12000 km | 10600 km |
| Tarkkuus (CEP) | 1400 m | 900 m | 2200 m |
Aiheesta muualla

Globalsecurity.org
www.dtig.org (Arkistoitu – Internet Archive) Übersicht ballistischer Lenkwaffen aus russischer Produktion (deutsch)
Missilethreat.com (Arkistoitu – Internet Archive)
Astronautix.com
Russianspaceweb UR100
UR-100
Venäjän ja aikaisemman Neuvostoliiton maasta maahan -ohjukset
SS-designaatio:

SS-1 Scunner |
SS-1 Scud |
SS-2 Sibling |
SS-3 Shyster |
SS-4 Sandal |
SS-5 Skean |
SS-6 Sapwood |
SS-7 Saddler |
SS-8 Sasin |
SS-9 Scarp |
SS-10 Scrag |
SS-11 Sego |
SS-12 Scaleboard |
SS-13 Savage |
SS-14 Scamp\Scapegoat |
SS-15 Scrooge |
SS-16 Sinner |
SS-17 Spanker |
SS-18 Satan |
SS-19 Stiletto |
SS-20 Saber |
SS-21 Scarab |
SS-22 Scaleboard |
SS-23 Spider |
SS-24 Scalpel |
SS-25 Sickle |
SS-26 Stone |
SS-27 Stalin/Sickle B |
RS-28 Sarmat |
RS-24 |
Kantoraketit
| --- | --- |
Nykyiset::   Ariane 6  Atlas V  Athena  Delta IV  Dnepr  Electron  Falcon 9 9 B4  9 B5  Falcon Heavy  GSLV  H-IIA  Kosmos-3M  Pitkä marssi -rakettiperhe  Minotaur  Pegasus  Proton  PSLV  Rokot  Shavit  Štil  Start-1  UR-100  Space Launch System  Strela  Sojuz U  FG  2  Taurus  Tsyklon 3  Volna  Vega  Zenit 
Suunnitteilla::   Angara  BFR  GSLV III  GX  H-IIB  KSLV  New Glenn  Taurus II  Vulcan 
Entiset::   Ariane 1  2  3  4  5  Atlas SM-65 Atlas  I  II  III  Black Arrow  Delta  II  III  Diamant  Energija  Europa  Falcon 1  Falcon 9 9 v1.0  9 v1.1  9 v1.2  H-II  J-I  Juno I  Lambda  Mu (V)  Molnija M  N1  Poljot  R-7  Saturn I  IB  V  INT-21  Scout  Sparta  Thor  Thor-Agena  Thor-Burner  Thorad-Agena  Titan I  II  III  IIIB  IV  Tsiklon 2  Vanguard  Voshod  Vostok
Železnogorsk

Železnogorsk (ven. Железногорск):
Železnogorsk, suljettu kaupunki Krasnojarskin aluepiirissä Venäjällä
Železnogorsk, kaupunki Kurskin alueella Venäjällä
Železnogorsk-Ilimski, kaupunki Irkutskin alueella Venäjällä
| --- | --- |
: Tämä on täsmennyssivu, joka luettelee monimerkityksisen käsitteen eri merkitykset tai useita eri henkilöitä. Artikkelisivuja, joiden nimessä tai tekstissä lukee ”Železnogorsk”, voi hakea sivunnimihaulla, laajalla sivunnimihaulla tai tekstihaulla.
Yhdysvaltain presidentinvaalit 1944

Yhdysvaltain presidentinvaalit 1944 järjestettiin Yhdysvaltojen vielä käydessä toista maailmansotaa. Presidentti Franklin D. Roosevelt oli ollut virassa kauemmin kuin yksikään toinen presidentti, mutta oli silti suosittu. Roosevelt voitti odotetusti republikaanivastustajansa Thomas E. Deweyn.
Roosevelt kuoli vuoden 1945 huhtikuussa, ja presidentiksi nousi varapresidentti Harry S. Truman.
Demokraattien esivaalit

Demokraattipuolue ja istuva presidentti Franklin D. Roosevelt olivat olleet vallassa jo vuodesta 1932. Demokraateilla oli laaja momentum, koska Rooseveltin alla liittolaiset ja Yhdysvallat olivat kokeneet suuria voittoja toisessa maailmansodassa, kuten Normandian maihinnousun, Leytenlahden taistelun ja Operaatio Soihdun menestykset. Roosevelt oli myös onnistunut vahvistamaan Yhdysvaltojen taloutta, joka voimistui vahvasti Pearl Harborin hyökkäyksen jälkeen. Roosevelt ei kuitenkaan aluksi ollut ehdolla ja Rooseveltin liittolaista, Harry Hopkinsia pidettiin todennäköisenä ehdokkaana. Roosevelt kuitenkin päätti olla ehdolla vielä neljännen kerran, ensimmäisenä ja ainoana kertana Yhdysvaltojen historiassa.
Monet konservatiivit ja talousoikeistolaiset demokraatit eivät suosineet Rooseveltin vasemmistolaista talouspolitiikkaa ja vastustivat alkuvuodesta 1944 Yhdysvaltain korkeimman oikeuden Smith vastaan Allwright päätöstä, jonka seurauksena Texasissa kiellettiin vain valkoisille oleva esivaali järjestelmä. He myös kyseenalaistivat Rooseveltin terveyttä. Nämä konservatiiviset demokraatit, nk. Texas Regulars irtautuivat puolueesta, mutta he eivät onnistuneet nimeämään omaa ehdokasta.
Kuitenkin istuvaa varapresidenttiä, Henry A. Wallacea ei nimetty uudelleen ehdokkaaksi, koska häntä pidettiin liian vasemmistolaisena. Roosevelt olisi kuitenkin halunnut hänet, mutta puoluekoneisto painosti Rooseveltia ja hän lopulta hyväksyi varapresidenttiehdokkaaksi Missourin senaattori Harry S. Trumanin.
Presidenttiehdokas Franklin D. Roosevelt
Varapresidenttiehdokas Missourin senaattori Harry S. Truman
Republikaanien esivaalit

Republikaanipuolue ei hallinnut Yhdysvaltain edustajainhuonetta tai senaattia, eivätkä he olleet voittaneet presidentinvaaleja sitten vuodesta 1928. Puolueen ehdokkuutta hakivat Ohion senaattori ja entisen presidentti William Howard Taftin tunnettu poika, Robert A. Taft, vuoden 1940 vaalien ehdokas, Wendell Willkie sekä liberaalirepublikaani, New Yorkin kuvernööri Thomas Dewey. Muita ehdokkaita olivat mm. Tyynellä valtamerellä Yhdysvaltojen asevoimia komentava Douglas MacArthur, mutta hän johti sotatoimia. Dewey myös valittiin, koska hänen katsottiin pystyvän haastamaan Rooseveltin suosio molempien kotiosavaltiossa, New Yorkissa, koska hän oli voittanut kuvernöörivaalit 1942.
Presidenttiehdokas New Yorkin kuvernööri Thomas Dewey
Varapresidenttiehdokas Ohion kuvernööri John W. Bricker
Kampanjointi

Roosevelt ei kampanjoinut erikoisemmin armeijan ylipäällikkyyden ja sodan stressin sekä heikentyneen kunnon takia. Truman kuitenkin vieraili useissa osavaltioissa keräten tukea. Dewey puolestaan kampanjoi aktiivisemmin ja hyökkäsi Roosveltin perustamiin New Deal -ohjelmiin, koska hänen mielestään ne loivat epävarmuutta etenkin PK-yrityksille.
Tulokset

Franklin D. Roosevelt (Demokraatit): 25 612 916 ääntä (53,4%) ja 432 valitsijamiestä
Thomas E. Dewey (Republikaanit): 22 017 929 ääntä (45,9%) ja 99 valitsijamiestä
Norman Thomas (Sosialistit): 79 017 ääntä (0,2%)
Claude A. Watson: (Kieltolakipuolue) 74 758 ääntä (0,2%)
UP Langreo

Unión Popular de Langreo on espanjalainen jalkapalloseura Langreosta Asturiasta. Sen edustusjoukkue pelaa Espanjan neljänneksi korkeimmalla sarjatasolla Tercera Divisiónissa.
Langreo perustettiin 4. heinäkuuta 1961 yhdistämällä Club Langreano de Sama ja Círculo Popular de La Felguera. Seuran joukkue aloitti pelit kaudella 1961–1962 Tercera Divisiónissa, joka oli tuolloin maan kolmanneksi korkein sarjataso. Joukkue voitti lohkonsa ja nousi jo yhden kauden jälkeen Segunda Divisióniin, jossa se pelasi kahdeksan kauden ajan vuosina 1962–1968 ja 1970–1972. Sittemmin joukkue on pelannut Tercerassa ja vuonna 1977 Segundan ja Terceran väliin perustetussa Segunda División B:ssä.
Langreon kotistadion on Ganzábal, jolla on 4 024 istumapaikkaa. Stadion on nimetty La Felgueran entisen puheenjohtajan, insinööri Francisco Fernández Ganzábalin mukaan, joka rakennutti alkuperäisen stadionin 1920-luvulla.
Langreon tunnetuin pelaaja on Espanjan maajoukkueen historian paras maalintekijä David Villa, joka pelasi seuran juniorijoukkueissa ennen siirtymistään Sporting de Gijóniin. Maajoukkueen päävalmentajana toiminut Vicente Miera puolestaan valmensi seuran edustusjoukkuetta valmennusuransa alkuvuosina.
Saavutukset

Tercera Divisiónin lohkovoitto: 1961–1962, 1969–1970, 1981–1982, 1985–1986, 2001–2002
Aiheesta muualla

Seuran sivusto (espanjaksi)
Árachthos (kunnallisyksikkö)

| Árachthos Άραχθος |
| --- | --- |
 Kunnallisyksikön sijainti
 Árachthos
 Koordinaatit: 39°06′N, 21°00′E 
Valtio:  Kreikka
Hajautetun hallinnon alue:  Epeiros jaLänsi-Makedonia
Alue:  Epeiros
Alueyksikkö:  Árta
Kunta:  Nikólaos Skoufás
Hallinto:  
 – Asutustyyppi:  kunnallisyksikkö, entinen kunta
 – Kallikrates-koodi:  190402
Väkiluku (2011):  4 661
Aikavyöhyke:  UTC+2
 – Kesäaika:  UTC+3
Rekisterikilpi:  AT
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Árachthos (kreik. Άραχθος, virallisesti Δημοτική Ενότητα Αράχθου, Dimotikí Enótita Aráchthou) on yksi Nikólaos Skoufáksen kunnan kunnallisyksiköistä ja entinen itsenäinen Kreikan kunta. Se sijaitsee Ártan alueyksikössä Epeiroksen alueella. Kunnallisyksikön väkiluku on 4 661 (vuonna 2011).
Árachthoksen kunnallisyksikkö käsittää Nikólaos Skoufáksen kunnan eteläosan ja sijaitsee sille nimen antaneen Árachthos-joen suussa Amvrakikóslahden rannalla. Kunnallisyksikön suurin asutus on Neochórin kylä. Árachthos oli itsenäinen kunta vuoden 2010 loppuun saakka. Vuoden 2011 alussa se yhdistettiin Kallikrates-suunnitelmana tunnetun aluehallintouudistuksen myötä Nikólaos Skoufáksen kunnaksi yhdessä Komménon, Kompotín ja Pétan kanssa, jolloin se muuttui uuden kunnan kunnallisyksiköksi.
Kunnallisyksikön osat

Árachthoksen kunnallisyksikkö muodostuu seuraavista kyläyhdyskunnista ja asutuksista:
| Kylä­yhdys­kunta | Kylä tai muu asutus | Väkiluku (2011) |
| --- | --- | --- |
| Agía Paraskeví | Agía Paraskeví | 593 |
| Agía Paraskeví | Anthótopos | 278 |
| Agía Paraskeví | Kalomódia | 289 |
| Akropotamiá | Akropotamiá | 385 |
| Loutrótopos | Loutrótopos | 42 |
| Loutrótopos | Néos Synoikismós Loutrotópou | 233 |
| Neochóri | Neochóri | 1 737 |
| Pachykálamos | Pachykálamos | 332 |
| Peránthi | Peránthi | 336 |
| Sykiés | Sykiés | 436 |
Yhteensä: 4 661
Aiheesta muualla

Δημοτική Ενότητα Αράχθου. Kunnallisyksikön verkkosivut. (kreikaksi)
Äänikerta

Weingartenin Pyhän Martinuksen basilikan urkujen rekisteritappeja
Äänikerta on uruissa koko äänialan kattava sarja urkupillejä, joilla on sama äänenväri. Useimmissa äänikerroissa jokaista kosketinta kohden on juuri yksi pilli, joissakin useampia. Kaikki äänikerrat on kytketty urkujen koskettimistoihin tai jalkioon. Äänikertoja voidaan vaihdella soittopöydässä olevilla rekisteritapeilla, jotka vedetään ulos, kun äänikertoja otetaan käyttöön, ja suljetaan, kun ne otetaan pois käytöstä. Moderneissa uruissa äänikertojen kytkiminä voivat olla sähköiset painonapit, keinukytkimet tai muut vastaavat. Niiden lisäksi uruissa voi olla myös erilaisia vipuja ja painikkeita äänikertojen yhdistelmien hallintaan.
Urkujen äänikertojen ja samalla myös äänenvärien kokonaisuutta nimitetään dispositioksi. Disposition suunnittelee useimmiten urkujen rakentaja tilaajan toiveiden pohjalta.
Urkujen lisäksi useita äänikertoja voi olla myös eräissä muissa soittimissa. Tällaisia soittimia ovat urkuharmoni, harmonikka ja cembalo.
Äänikertojen käyttö

Jokaisen äänikerran voi kytkeä erikseen käyttöön ja pois, ja jokainen soi myös itsenäisesti, mutta kaikkia äänikertoja ei ole tarkoitettu soimaan yksinään. Urkujen rekisteröinnissä (äänikertojen valinnassa musiikkikappaletta varten) on tavallisesti otettava huomioon tiettyjä sääntöjä, jotta urut saadaan soimaan hyvin. Myös epätavallisempia rekisteröintejä käytetään joissakin urkuteoksissa, esimerkiksi tällaisen rekisteröinnin aikaansaaman dramaattisen vaikutelman vuoksi (kuten matala huuliäänikerta yhtä aikaa korkean kieliäänikerran kanssa ilman keskikorkeita äänikertoja).
Rekisteröintitaito on olennainen osa urkurin taiteellista ilmaisuvoimaa, eli on erottamaton osa soittotaitoa. Taitavimmat urkurit ovat tunnettuja paitsi virtuoosisesta soitostaan, myös ilmaisuvoimaisesta, aina kulloistenkin soittamiensa urkujen parhaat ominaisuudet esiin loihtivasta rekisteröintitaidostaan.
Useissa nykyaikaisissa suurehkoissa uruissa jopa satoja erilaisia rekisteröintejä voi ohjelmoida etukäteen tietokonemuistiin. Tämän avulla laajaa, dynaamista teosta soitettaessa äänikertayhdistelmiä voidaan vaihdella salamannopeasti soiton aikana. Samoin urkukonserttia varten jokaisen kappaleen ja jopa mahdollisesti esiintyvien eri urkureiden tarvitsemat erilaiset rekisteröinnit voi tallentaa etukäteen.
Äänikertojen liittyminen koskettimistoihin

Kun uruissa on vähintään kaksi koskettimistoa eli sormiota, niin kullekin sormiolle on tavallisesti omat äänikertansa. Samoin jalkiolle on omat jalkioäänikertansa. Eri sormioihin on yleensä kytketty toisistaan poikkeavan tyyppisiä äänikertoja esimerkiksi niin, että yhdeltä sormiolta voi soittaa tukevaa perussointia, toiselta herkempiä sävyjä ja niin edelleen. Näin eri sormioita voi käyttää erityyppisten kappaleiden soittoon, tai samassakin kappaleessa eri sävyjen soittamiseen (esimerkiksi eri käsillä eri sormioilta yhtä aikaa). Jalkioäänikerrat ovat yleensä keskimäärin matalampiäänisiä kuin sormioäänikerrat.
Useimmiten kaksi- ja useampisormioisissa uruissa on niin sanottuja yhdistäjiä eli koppeleita, joiden avulla yhden sormion äänikertoja voi soittaa toiseltakin sormiolta tai jalkiolta. Yhdistäjien avulla uruista saa siis tarvittaessa soimaan kaikki äänikerrat yhtä aikaa, jotta urkujen koko äänenvoima saadaan käyttöön. Esimerkiksi kytkemällä II/I-sormioyhdistäjän toimintaan urkuri voi soittaa molemmin käsin II-sormion äänikertoja I-sormiolta yhtä aikaa I-sormion äänikertojen kanssa. Jos uruissa on kaikkien sormioiden yhdistäjä jalkioon ja urkujen kaikki äänikerrat kytketään käyttöön, urkuri voi soittaa jaloilla täysillä uruilla eli kaikkia äänikertoja.
Äänikertojen sointiin vaikuttavat lisälaitteet

Uruissa voi olla myös laite, jolla ilmanpaine saadaan sykkimään niin, että joidenkin (tavallisesti samaan sormioon kuuluvien) äänikertojen ääni huojuu tremolona. Tällaista tremulanttia ei lasketa äänikerraksi, vaikka se yleensä dispositiossa ilmoitetaan.
Äänikertojen äänenvoimakkuuden säätämiseen ei voi käyttää ilmanpaineen vaihtelua: pilliin tulevan ilmanpaineen pudottaminen kyllä vaimentaa soinnin voimaa, mutta samalla äänenkorkeus alkaa pudota ja pilli soida epäpuhtaasti. Toisaalta ilmanpaineen nostaminen voi saada pillin äänen murtumaan ylisoivaksi eli viheltäväksi tai kirkuvaksi. Siksi urkujen ilmanpaineen on pysyttävä mahdollisimman tasaisena. Äänenvoiman säätelyyn onkin käytössä toinen tekniikka: varsinkin kaksi- ja useampisormioisissa uruissa yhden tai useamman sormion äänikerrat voidaan sijoittaa paisutuskaappiin, joka on esimerkiksi pystyssä olevan sälekaihtimen tapaan toimivalla tai taiteovityyppisellä etusivulla varustettu umpinainen kaappi. Urkuri käyttää paisutuskaapin avaamiseen ja sulkemiseen säätöpoljinta. Paisutuskaapin avulla sinne sijoitettujen äänikertojen äänenvoimaa saa säädeltyä portaattomasti. Paisutuskaapin ollessa suljettuna siellä soivien äänikertojen ääni kuulostaa vaimennetulta, yleensä kuin "seinän takaa" tulevalta (kuten todellisuudessa tapahtuukin).
Äänikertojen sointikorkeus

Urkujen sormiokoskettimiston laajuus on tyypillisesti hieman vajaa viisi oktaavia (C–g3), ja jalkiokoskettimiston 2,5 oktaavia. Toisaalta urkujen ääniala voi olla jopa kymmenen oktaavia. Tämä on mahdollista siksi, että eri äänikerroilla on erilaisia äänialoja. Ns. normaalikorkeutena pidetään äänikertaa, jossa keski-C sijoittuu koskettimelle c1. Tällaisen äänikerran pisin pilli on pituudeltaan n. 240 senttimetriä eli kahdeksan jalkaa, jos kyseessä on avonainen huulipilli. Äänikerran sointikorkeus ilmaistaankin jalkoina siten, että 4-jalkainen äänikerta soi oktaavia korkeammalta kuin edellä kuvattu 8-jalkainen äänikerta. Vastaavasti 16 jalan korkeus merkitsee, että äänikerta soi oktaavia matalammalta. Uruissa esiintyvien äänikertojen korkeus voi vaihdella välillä 64'–1', joskin aidosti 64-jalkaisia äänikertoja on tiettävästi vain parissa uruissa maailmassa, ja 32-jalkaisiakin vain suurten urkujen jalkiopillistössä.
Kaikki äänikerrat eivät soi oktaavissa, vaan soivat jotakin perussävelen yläsäveltä kuten kvinttiä tai terssiä. Näiden niin sanottujen alikvoottiäänikertojen sointikorkeus ilmoitetaan murtolukuina siten, että kvintit ovat kolmasosia ja terssit viidesosia.
Äänikertanimistö

Äänikerralla on rekisteritapissa nimi ja sointikorkeus jalkoina. Nimistä on monia muunnoksia, mutta nimi on usein saksalaisperäinen ja se voi kuvata äänikerran pillien rakennetta tai soitinta, jota äänikerta pyrkii soinnillaan jäljittelemään. Seuraavassa on lueteltu yleisimpiä äänikertoja ja niiden tyypillisiä korkeuksia. Äänikerrat on jaoteltu pillityypin mukaan.
Huuliäänikertoja
Avoimet lieriömäiset pillit
Principal / Prinzipal / Montre / Prestant / Diapason / Oktava / Oktave / Octave / Doublette (32'–1')
Flöte / Hohlflöte / Flauto / Flöjt / Flûte (16'–4')
Gamba / Gambe (8')
Fugara (8')
Salicional / Salicet (8'–4')
Nachthorn / Cor de nuit (8'–2')
Avoimet kartiomaiset pillit
Spitzflöte (8'–4')
Waldflöte (4'–2')
Blockflöte (4'–2')
Gemshorn (8'–2')
Spitzgamba (8')
Tukitut lieriömäiset pillit
Gedackt / Bourdon / Bordun (32'–4')
Quintadena / Quintatön / Kvintaden (16'–8')
Gedacktpommer / Pommer (16'–8')
Gedacktflöte (8'–4')
Subbass (32'–16')
Tukitut kartiomaiset pillit
Spitzgedackt (8'–4')
Puolitukitut lieriömäiset pillit
Rohrflöte (16'–4')
Koppelflöte (8'–4')
Rohrgedackt (8'–4')
Ylipuhaltavat pillit
Flûte harmonique / Flûte octaviante (16'–4')
Traversflöte (8'–4')
Kaksisuuaukkoiset pillit
Doppelflöte / Dubbelflöjt / Flauto major (16'–8')
Huojuviksi viritetyt kaksi pilliriviä
Voix celeste (8')
Unda maris (8')
Kieliäänikertoja
Suppilomaiset kaikutorvet
Trompete / Trompette / Clairon (16'–4')
Posaune / Basun (32'–16')
Bombarde (32'–16')
Fagott / Basson (32'–16')
Oboe / Hautbois (8')
Schalmei (8')
Suppilomaiset kaikutorvet vaakatasossa urkujen julkisivussa
Spanische Trompete / Trompette en chamade (16'–4')
Lieriömäiset kaikutorvet
Dulcian / Dulzian (16'–8')
Krummhorn / Cromorne (8')
Rohrschalmei (8')
Zink (4')
Lyhyet kaikutorvet
Regal / Vox humana / Voix humaine (16'–4')
Sordun (16')
Kuoroäänikertoja eli äänikertoja, joissa soi useampi pilli samanaikaisesti
Kertaavia
Mixtur / Plein jeu
Scharf
Cymbel / Zimbel
Kertaamattomia
Sesquialtera (2 2/3' + 1 3/5')
Terzian (1 3/5' + 1 1/3')
Quartian / Kvartian (yleensä 1 1/3' + 1')
Cornett (8' + 4' + 2 2/3' + 2' + 1 3/5' + 1 1/3')
Rauschquinte / Rauschpfeife (esim. 2 2/3' + 2')
Zirkonium

Zirkonium [tsirkonium] eli sirkonium on alkuaine, jonka järjestysluku on 40, kemiallinen merkki Zr (lat.  zirconium) ja CAS-numero 7440-67-7. Zirkonium on harmahtava metalli, joka on terästä kevyempää ja yhtä kovaa kuin kupari (Cu). Zirkonium on hankalasti erotettavissa hafniumista (Hf).selvennä
Esiintyminen

Zirkonium on hyvin yleinen alkuaine. Sitä on löydetty erityisesti Yhdysvalloista, Australiasta, Brasiliasta, Etelä-Afrikasta ja Sri Lankasta. Zirkoniumia arvellaan olevan maaperässä kaksi kertaa enemmän kuin kuparia tai sinkkiä ja jopa kymmenen kertaa enemmän kuin lyijyä.
Käyttö

Zirkonium on poikkeuksellisen korroosionkestävää, minkä vuoksi sitä käytetään vaativissa erikoistarkoituksissa kuten ydinvoimaloissa polttoainesauvojen materiaalina, erityisen happamissa olosuhteissa, joissa tavallinen haponkestävä teräs ei kestä; sekä kirurgisissa instrumenteissa.
Zirkonium on pehmeähkö aine ja sen koneistettavuus on hyvä. Hankalana ominaisuutena on vain se, että se saattaa syttyä herkästi palamaan.
Zirkoniumoksidia käytetään muun muassa maalien pigmenttinä. Lasiteollisuudessa zirkoniumoksidia käytetään hyvin laajasti lasin valontaiton parantamiseksi. Zirkoniumoksidia käytetään myös tulenkestävien materiaalien valmistamiseen. Nokia julkisti vuonna 2012 Lumia 920 -mallinimellä tunnetun matkapuhelimen, jossa edeltävän Lumia 900 -mallin kromiset osat oli korvattu zirkoniumilla naarmuuntumisen välttämiseksi.
Zirkoniumin mineraali, zirkoni, muistuttaa hyvin paljon timanttia. Koruksi käytettävän zirkonin väriä voidaan muuttaa keinotekoisesti radioaktiivisella käsittelyllä.
Historia

Berliiniläinen apteekkari Martin Heinrich Klaproth löysi zirkoniumin Sri Lankassa vuonna 1789. Vasta 35 vuotta myöhemmin ruotsalainen kemisti Jöns Jacob Berzelius onnistui valmistamaan epäpuhdasta zirkoniumia. Hän pelkisti kaliumheksafluorozirkonaattia kaliumin kanssa. Nykyisin pelkistys tehdään magnesiumilla.
Zirkoniumin nimi juontuu arabian sanasta zargus, "kullanvärinen".
Aiheesta muualla

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
Zirkoniumin kansainvälinen kemikaalikortti
Periodictable: Technical data for Zirconium (englanniksi)
Luettelo zirkoniumin isotoopeista The Isotopes Project Home Page (englanniksi)
Webmineral: Mineral Species containing Zirconium (Zr) (englanniksi)
Mindat: The Mineralogy of Zirconium (englanniksi)
The Royal Society of Chemistry (RSC): Zirconium (englanniksi)
PeriodicTable: Zirconium (Zr) (englanniksi)
PubChem: Zirconium (englanniksi)
Human Metabolome Database (HMDB): Zirconium (englanniksi)
Food Component Database (FooDB): Zirconium (englanniksi)
Dr. Duke's Phytochemical and Ethnobotanical Databases: Zirconium (englanniksi)
Zirkoniumkuutio ja -kidetankoja
Zirkoniaa eli zirkoniumdioksidia
Äkäslompolo – seitsemän tunturin kylä ajan virrassa

| Äkäslompolo – seitsemän tunturin kylä ajan virrassa |
| --- | --- |

Kieli:  suomi
Genre:  kyläkirja, lahjakirja
Kustantaja:  Kirjakaari
Julkaistu:  2012
Ulkoasu:  sidottu
Sivumäärä:  160
ISBN:  978–952-5969-08-5

Löydä lisää kirjojaKirjallisuuden teemasivulta
Äkäslompolo – seitsemän tunturin kylä ajan virrassa kuvaa Äkäslompolon elämää uudisasukkaiden saapumisesta ensimmäisen hotellin rakentamiseen. Ensimmäiset uudisasukkaat asettuivat syrjäisen tunturijärven rannalle vuonna 1748, kun Taneli Tanelinpoika  ja Kirsti Juhontytär rakensivat Äkäslompolon talon. Sukupolvien saatossa ahkeria käsipareja tuli lisää: rakennettiin taloja, raivattiin peltoja – luotiin elämälle edellytyksiä. Erämaatalosta kasvoi Äkäslompolon kylä, joka eli elämäänsä kaukana maailman melskeistä.
Kirjan kuvat on kyläläisiltä koonnut Kalervo Niskakoski ja valokuvia syventävistä teksteistä vastaa Keijo Taskinen.
Kirja syntyi Keijo Taskisen halusta koota Äkäslompolon historiaan perustuva kuvateos. Kalervo Niskakoski lämpeni heti ajatukselle, sillä hän oli jo aloittanut mittavan työn Äkäslompolon tarinoiden ja valokuvien kerääjänä.
Aiheesta muualla

Kustannusyhtiön sivut (Arkistoitu – Internet Archive)
Željko Brkić

Željko Brkić vuonna 2012
Željko Brkić (serb. Желько Бркич; s. 9. heinäkuuta 1986 Novi Sad, Jugoslavia) on serbialainen jalkapallomaalivahti, joka edustaa Italian Serie B:ssä pelaavaa Cagliari Calciota lainasopimuksella Serie A:n Udinese Calciota. Hänen kasvattajaseuransa on FK Vojvodina ja hän on edustanut myös Proleter Novi Sadia ja AC Siena lainasopimuksilla.
Serbian jalkapallomaajoukkueessa Brkić on pelannut 10 ottelua vuodesta 2010 asti. Hän kilpailee maan ykkösmaalivahdin paikasta tasaisesti Vladimir Stojkovićin kanssa. Brkić oli talveen 2014 asti Udinesen ykkösmaalivahti, mutta menetti tuon paikan toistaiseksi Simone Scuffetille loukkaannuttuaan helmikuun 2014 Bologna-ottelun alkuverryttelyssä. Tammikuussa 2015 Brkić siirtyi loppukauden mittaiselle lainalla Serie A:n Cagliari Calcioon, joka kuitenkin putosi sarjasta kauden päätteeksi.
Brkić on 197 senttimetriä pitkä.
Käännös suomeksi