stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Nukkuminen
Unen laatuun vaikuttavia tekijöitä

Yöunta voi parantaa ja unettomuutta torjua kiinnittämällä huomiota esimerkiksi nukkumisolosuhteisiin, liikuntaan ja rentoutumiseen, nukkumisaikoihin ja ravintoon. Pimennetyssä ja viileässä makuuhuoneessa voi nukahtaa helpoimmin. Säännölliset nukkumisajat parantavat unta, myös viikonloppuisin. Runsas alkoholi sekä piristävät kahvi, vahva tee, kaakao ja tumma suklaa voivat myöhään illalla nautittuina vaikeuttaa nukkumista. Sokeripitoiset ruoat sen sijaan auttavat nukahtamista. Rasittava liikunta häiritsee nukahtamista vielä noin kahden tunnin ajan. Kehon ja mielen rentouttaminen helpottaa nukahtamista.
Unilääkkeet voivat helpottaa unettomuuden oireita, mutta niillä on sivuvaikutuksia, ja ne voivat keventää unenlaatua haitallisesti.
Eläinten nukkuminen

Kaikki eläinlajit tiettävästi nukkuvat. Lajin nukkumistavat määräytyvät sen ympäristöstä ja elintavoista. Eläimet nukkuvat eripituisia unia ja erilaisissa jaksoissa: esimerkiksi kädelliset nukkuvat yleensä yhden pitkän jakson, mutta kissa ja hiiri torkkuvat monta kertaa vuorokaudessa. Saaliseläimet nukkuvat vähemmän kuin pedot, sillä ne ovat nukkuessaan vaarassa. Sosiaaliset lajit nukkuvat vähemmän kuin yksinään elävät, sillä niiden aika kuluu seurusteluun. Jotkin lajit kuten hevoset, naudat ja kirahvit pystyvät torkahtelemaan seisaaltaan mutta menevät makuulle saadakseen REM-unta.
Suuriaivoiset lajit nukkuvat vähemmän kuin pieniaivoiset. Tämän on arveltu johtuvan siitä, että suuremmat aivot omaavien eläinten aivosolujen välissä on enemmän tilaa aineenvaihdunnalle, joka puhdistaa aivot unen aikana.
Eläinlajien unentarve riippuu paljon siitä, kuinka energiapitoista niiden ravinto on. Kasvinsyöjät nukkuvat vähän, koska niiden täytyy syödä paljon saadakseen riittävästi energiaa. Lihansyöjät nukkuvat paljon, sillä niiden ruoka on energiapitoista ja niille jää aikaa nukkua. Sekaravintoa syövät suuret lajit, kuten ihminen ja sika, sijoittuvat näiden ääripäiden väliin. Isot kasvinsyöjät, kuten lammas, hevonen, kirahvi ja norsu, nukkuvat alle viisi tuntia vuorokaudessa, mutta pienet jyrsijät nukkuvat tavallisesti 8–9 tuntia. Sellaiset pedot kuten suuret kissaeläimet, joiden ei tarvitse syödä joka päivä, voivat nukkua 15 tuntia, ja pienemmät pedot kuten kissa, koira ja kettu, nukkuvat yli 10 tuntia. Piilossa nukkuvat eläimet nukkuvat usein pidempään ja sikeämmin kuin vaarallisella paikalla nukkuvat.
Jotkin lajit, kuten karhu ja mäyrä, nukkuvat talviunta yli talven. Talviuni on niiden keino sopeutua talven ravintopulaan. Talviunta syvempää talvihorrosta viettävän eläimen ruumiin lämpötila laskee melkoisesti.
Useimmat lajit nukkuvat kummallakin aivopuoliskollaan yhtäaikaisesti. Delfiinit, valaat ja linnut pystyvät nukkumaan yhdellä aivopuoliskolla kerrallaan. Niin ne voivat pysytellä päiväkausien ajan valppaina ja suorituskykyisinä, ja vedessä elävät lajit voivat käydä hengittämässä pinnalla.
Kalojen uni on erilaista kuin esimerkiksi maanisäkkäiden. Levätessään kalat hidastavat toimintaansa ja aineenvaihduntaansa, mikä mahdollisesti vaikuttaa samalla tavalla palauttavasti kuin ihmistenkin uni.
Hyönteisten ja kalojen unessa ei ole REM-vaihetta.
Kaikenlaiset eliöt, jopa yksisoluiset, voivat mennä lepotilaan, joka on unta muistuttava tila.
Joidenkin eläinlajien nukkumisaikoja:
kirahvi 2 t
aasi 3 t
vuohi 5 t
sika 8 t
tiikeri 16 t
pytonkäärme 18 t
lepakko 20 t
Kirjallisuutta

Dyregrov, Atle: Hyvän unen opas.  ((Den lille søvnboken: håndbok for folk som vil sove bedre, 2001.) Suomennos: Salla Korpela)  Helsinki:  Kirjapaja, 2002.  ISBN 951-625-872-7
Kinzler, Sonja: Das Joch des Schlafs: Der Schlafdiskurs im bürgerlichen Zeitalter.  (Kulturgeschichte der Medizin, 1)  Köln:  Böhlau Verlag, 2011.  ISBN 978-3-412-20716-8
Lugaresi, Elio: Uni: Sikeydet ja vaikeudet.  ((Il sonno e i suoi disturbi.) Suomentanut Tapani Kilpeläinen. Niin & näin kirjat, 96)  Tampere:  Niin & näin, 2018.  ISBN 978-952-7189-26-9
Partinen, Markku & Huovinen, Maarit: Terve uni.  (Miten voit -sarja)  Helsinki:  WSOY, 2007.  ISBN 978-951-0-31215-5
Aiheesta muualla

Wikisitaateissa on kokoelma sitaatteja aiheesta .
Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
Tutkijat kyseenalaistavat kahdeksan tunnin yöunet. Helsingin Sanomat 23.2.2012.
Normaali unirytmi, jossa NREM-unet, REM-uni ja lyhyet heräämiset toistuvat sykleissä. NREM-uni jaetaan nykyisin yleensä vain kolmeen vaiheeseen, ei neljään.
Esimerkki normaalin unen (sininen) ja "levottomista jaloista" aiheutuvista unihäiriöistä (punainen) kärsivän unirytmistä. Vaaka-akselilla tunnit, pystyakselilla univaihe (ylin valveilla).
Hiekkaverbenat

| Hiekkaverbenat |
| --- | --- |
 Abronia turbinata
Tieteellinen luokittelu
Kunta::  Kasvit Plantae
Alakunta::  Putkilokasvit Tracheophyta
Kaari::  Siemenkasvit Spermatophyta
Alakaari::  Koppisiemeniset Magnoliophytina
Luokka::  Kaksisirkkaiset Magnoliopsida
Lahko::  Caryophyllales
Heimo::  Ihmekukkakasvit Nyctaginaceae
Suku::  Hiekkaverbenat Abronia  Juss.
Katso myös
   Hiekkaverbenat Wikispeciesissä   Hiekkaverbenat Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OK: 
Hiekkaverbenat (Abronia) on ihmekukkakasvien heimoon kuuluva kasvisuku. Suvussa on suunnilleen 35 lajia yksi- ja monivuotisia ruohomaisia kasveja. Niitä esiintyy läntisessä Pohjois-Amerikassa rannikolla ja aavikoilla, missä ne kasvavat hiekassa. Kukat ovat tuoksuvia ja muodostavat 5–15-kukkaisia kukintoja. Ne ovat verbenamaisia, vaikka suku ei olekaan lainkaan verbenoiden lähisukua. Hiekkaverbenoita voidaan viljellä koristekasvina. Punahiekkaverbenaa (Abronia macrocarpa) käytetään yksivuotisena koristekasvina.
Lajeja

Abronia ammophila
punahiekkaverbena (Abronia macrocarpa)
Abronia ammophila.
Abronia fragrans.
Abronia latifolia.
Abronia maritima.
Abronia umbellata.
Aiheesta muualla

Finto: Kassu – Kasvien suomenkieliset nimet: Hiekkaverbenat (Abronia)
ITIS: Abronia (englanniksi)
United States Department of Agriculture (USDA): Abronia (englanniksi)
| --- | --- |
Taksonitunnisteet:  Wikidata: Q312349  Wikispecies: Abronia (Nyctaginaceae)  CoL: LRK  EoL: 37591  EPPO: 1ZBRG  FNA: 100040  FoC: 100040  GBIF: 3086103  GRIN: 18  iNaturalist: 50255  IPNI: 326868-2  IRMNG: 1025019  ITIS: 19550  NCBI: 76710  Open Tree of Life: 656966  PLANTS: ABRON  POWO: urn:lsid:ipni.org:names:326868-2  Tropicos: 40002950  VASCAN: 765  WFO: wfo-4000000056
Heteroseksuaalisuus

Mies ja nainen kulkevat käsi kädessä.
Heteroseksuaalisuuden symboli.
Heteroseksuaalisuus (alk. kreik. heteros, erilainen) on seksuaalisen vetovoiman tuntemista toista sukupuolta kohtaan. Heteroseksuaalisuus on yleisin seksuaalinen suuntautuminen ja monissa yhteiskunnissa sitä pidetään ihmisen seksuaalisuuden sosiaalisena normina. Heteroseksuaalisuus voidaan mieltää normaaliksi sen vuoksi, että se ajatellaan samaksi asiaksi kuin suvullinen lisääntyminen. Mutta heteroseksuaalisuus ja suvullinen lisääntyminen eivät ole sama asia. Ihmisillä on aina ollut seksiin liittyviä vaistoja, mutta vasta hiljattain ihmiset ovat liittäneet niihin merkityksen seksuaalisuutena. Heteroseksuaalisuus siis on nimetty ja kategorisoitu ihmisen antama merkitys.
Historia

Hanne Blank on kirjassaan Straight: The Surprisingly Short History of Heterosexuality esittänyt että heteroseksuaalisuus on käsitteenä luotu vuonna 1868. Tällöin ei myöskään ollut vielä homoseksuaalisuuden käsitettä. Blank dokumentoi kuinka vielä tätä ennen ihmiset eivät olleet saaneet sellaista ajatusta, että ihmiset voivat erota toisistaan rakkauden tai seksuaalisen halun osalta. Seksuaalisen käyttäytymisen muotoja tiedettiin olevan, mutta huomio oli teossa eikä tekijässä. Käsitteen heteroseksuaalisuus keksi unkarilainen toimittaja Karl Maria Kertbeny 1860-luvun lopulla.
Juutalaisuuden ja katolisen kirkon sekä myöhempien kristillisten kirkkokuntien suhtautuminen homoseksuaalisiin tekoihin ei tule pyhistä kirjoituksista, vaan stoalaisuuden filosofiasta. Homoseksuaalisissa teoissa kuten myös masturboinnissa siemen menee hukkaan, mutta sitäkin suurempi on sen merkitys, että stoalaisilla oli vahva näkemys siitä että ihmisellä on voima hillitä itsensä ja että on tavoiteltava mielenrauhan saavuttamista tällä tavalla. Esimerkiksi Musonius Rufus on argumentoinut, että ihmisen tulee suojella itseään seksuaalisilta kiusauksilta ja seksuaaliselta liiallisuudelta. Stoalaiset asettivat seksuaaliset teot laajempaan ihmiselämän merkitykseen, jossa seksuaaliset teot voivat olla moraalisia vain kun niitä käytetään lisääntymiseen. Varhaiset kristilliset teologit omaksuivat tämän stoalaisten näkemyksen ja kirkkoisä Augustinuksen aikaan seksi lisääntymismielessä oli ainoa normaali seksi.
Vuonna 1901 Dorland's Medical Dictionary määritteli englanninkielisen heterosexuality-hakusanan: “abnormal or perverted appetite toward the opposite sex.” [epänormaali tai perverssi halu vastakkaista sukupuolta kohtaan]. Vuonna 1923 Merriam-Websterin sanakirja määritteli: “morbid sexual passion for one of the opposite sex.” [sairaalloinen seksuaalinen intohimo vastakkaisen sukupuolen edustajaa kohtaan]. Vasta vuonna 1934 sanakirja määritteli “manifestation of sexual passion for one of the opposite sex; normal sexuality.”, joka vastaa sitä merkitystä joka sanalla on nykyään.
Heteronormatiivisuus ja heteroseksismi

Heteronormatiivisuus viittaa siihen, että heteroseksuaalisuus on normaali tai ensisijainen seksuaalinen suuntautuminen.
Heteroseksismi viittaa asenteiden,  ennakkoluulojen ja syrjinnän järjestelmään, joka kohdistuu eri sukupuolta olevien ihmisten seksuaalisuuteen ja ihmissuhteisiin.
Heteroseksuaalinen matriisi on feministiteoreetikko Judith Butlerin kehittämä teoria heteronormatiivisesta ajatusmallista. Matriisi sisältää ajatuksen ihmisruumiista, joka on sidottu biologiseen sukupuoleensa, joka taas on perustana näkyvälle sosiaaliselle sukupuolelle. Biologisilla miehillä oletetaan siis olevan maskuliininen ja biologisilla naisilla feminiininen rooli. Lisäksi molempien sukupuolten oletetaan olevan kiinnostuneita vastakkaisesta sukupuolesta. Matriisi ei salli tähän sukupuolijakoon ja -malliin sopimattomien identiteettien muodostua sosiaalisesti tunnustetuiksi, vaan niitä syrjitään medikalisoimalla, leimaamalla kielteisesti, sivuuttamalla ja tekemällä naurunalaiseksi.lähde?
Aiheesta muualla

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
BBC: The invention of 'heterosexuality' (englanniksi)
Hihnamato

| Ligula intestinalis |
| --- | --- |

Tieteellinen luokittelu
Kunta::  Eläinkunta Animalia
Pääjakso::  Laakamadot Platyhelminthes
Luokka::  Heisimadot Cestoda
Lahko::  Pseudophyllidea
Heimo::  Ligulidae
Suku::  Ligula
Laji::  intestinalis
Kaksiosainen nimi
 Ligula intestinalis  (Linnaeus, 1758) 
Infobox OKNimi-testi OK: 
Hihnamato (Ligula intestinalis) on särkikaloissa (etenkin lahnassa) esiintyvä, heisimatoihin kuuluva loinen. Matoa esiintyy etenkin makeanveden kaloissa.
Hihnamato on väritykseltään keltavalkoinen ja voi pisimmillään kasvaa jopa puolen metrin mittaiseksi. Lahnat saavat hihnamadon ravinnostaan jo varsin pieninä, planktonäyriäisistä. Planktonäyriäinen on hihnamadon toukkavaiheen ensimmäinen väli-isäntä. Lahnan syödessä planktonäyriäisen hihnamadontoukka siirtyy lahnaan. Lahnan suolen seinämästä toukka siirtyy ruumiinonteloon ja alkaa kasvaa. Toukka voi saavuttaa 1,5 senttimetrin paksuuden. Yhdessä lahnassa voi olla pari kolmekin yksilöä, joiden yhteispaino on jopa 6–8 prosenttia kalan painosta.
Lahna ei ole kuitenkaan madolle varsinainen pääisäntä. Madon lopullisena päämääränä toimivat kalaa syövät linnut, kuten koskelot ja kalasääski, joiden suolistossa se saavuttaa sukukypsyyden.
Lahnalle hihnamato on haitallinen ja aiheuttaa sille muun muassa hidaskasvuisuutta sekä useimmiten tekee siitä steriilin, niin ettei se pysty jatkamaan sukua. Ihmiselle mato on vastenmielinen mutta ei vaarallinen. Kalan liha ei madosta kärsi vaan on täysin syötävää ja vaaratonta.
Hihnamato sekoitetaan usein ihmiselle vaaralliseen lapamatoon. Lahnassa ei kuitenkaan esiinny lapamatoa, toisin kuten useimmiten turvallisiksi luulluissa hauessa, ahvenessa ja mateessa, joissa niissäkin lapamatoa esiintyy yleensä vain makeanveden yksilöissä. Yleisesti ottaen lapamato on luultua harvinaisempi. Pääsääntönä on, että kalassa oleva hihnamato on yleensä pitkä, jopa mainitut puoli metriä, ja se sijaitsee kalan suolistossa taikka muissa sisäelimissä. Lapamadon toukat puolestaan ovat kalassa vain noin 5–20 millimetriä pitkiä ja elävät kalan lihaksistossa.
Aiheesta muualla

UniProt, Taxonomy: Ligula intestinalis (englanniksi)
| --- | --- |
Taksonitunnisteet:  Wikidata: Q1128693  ADW: Ligula_intestinalis  AFD: Ligula_intestinalis  BioLib: 43819  CoL: 6PX87  EoL: 46486600  EUNIS: 25210  Fauna Europaea: 412110  Fauna Europaea (new): 4f329359-6eef-4ba3-a69c-3e0cd884d123  GBIF: 2505904  IRMNG: 10835776  ITIS: 1060167  NBN: NHMSYS0000068163  NCBI: 94845  NZOR: b8dc3f67-42c5-4b32-855d-b89fa4646c58  Observation.org: 827743  WoRMS: 105210  Laji.fi: MX.290939
Heikki S. von Hertzen

Yrjö Heikki Syväri von Hertzen (9. syyskuuta 1942 Helsinki – 31. tammikuuta 2022 Porvoo) oli suomalainen poliitikko, joka edusti Kokoomusta.
Elämä

Hertzen valmistui filosofian kandidaatiksi Tukholman yliopistosta vuonna 1972. Hertzen toimi muun muassa Kokoomuksen Nuorten Liiton pääsihteerinä vuosina 1970–1976, YTV:n osastopäällikkönä 1976–1982, Helsingin sosiaali- ja terveystoimen apulaiskaupunginjohtajana 1982–1990 sekä sosiaali- ja terveysministeriön kansliapäällikkönä 1990–1994. Lisäksi hän hoiti useita luottamustehtäviä sekä kuului Helsingin (1973–1982) ja sittemmin Imatran (1997–1998) ja Kotkan (2001–) kaupunginvaltuustoon. Hertzen oli 1983–1987 kokoomuksen Helsingin-piirin puheenjohtaja ja puolueen puoluehallituksen jäsen.
Hertzen julkaisi puheenvuorokirjoja sekä muistelmateoksen Tienhaarassa.
Yksityiselämä

Heikki S. von Hertzenin isä oli Heikki von Hertzen, ja Markku von Hertzen on hänen veljensä. Hänen puolisonsa oli vuodesta 1994 vuoteen 2010 kirjailija-toimittaja Ulla-Maija von Hertzen. (nyk. Sievinen). Heillä on yksi yhteinen lapsi, juontaja-tapahtumatuottaja Johanna von Hertzen.
Julkaisuja

1970 – Miksi kiipesitte palmuun, Presidentti: Kysymyksiä niille, joiden pitäisi tietää
1984 – Värisuora: Pääkaupungin pelikortit
1987 – Tyhjäkäynti: Ympäristöhaitta hallinnossakin
1988 – Puolet stadista
1993 – Tienhaarassa
Aiheesta muualla

Heikki S. von Hertzenin muistokirjoitus Helsingin Sanomissa
| Auktoriteettitunnisteet  |
| --- | --- |
Kansainväliset:  ISNI  VIAF  WorldCat 
Kansalliset:  Suomi (KANTO)  Yhdysvallat 
Taiteenala:  ULAN
Hibiskukset

| Hibiskukset |
| --- | --- |
 Kiinanruusu (Hibiscus rosa-sinensis)
Tieteellinen luokittelu
Domeeni::  Aitotumaiset Eucarya
Kunta::  Kasvit Plantae
Alakunta::  Putkilokasvit Tracheobionta
Kaari::  Siemenkasvit Spermatophyta
Alakaari::  Koppisiemeniset Magnoliophytina
Luokka::  Kaksisirkkaiset Magnoliopsida
Lahko::  Malvales
Heimo::  Malvakasvit Malvaceae
Suku::  Hibiskukset Hibiscus  L.
Katso myös
   Hibiskukset Wikispeciesissä   Hibiskukset Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OK: 
Hibiskukset (Hibiscus) on malvakasveihin kuuluva pienten pensaiden ja puiden suku. Niiden hammaslaitaiset lehdet kasvavat vuorottain. Kukat ovat suuria, torvimaisia ja terälehtiä on viisi tai enemmän. Sukuun kuuluu kaikkiaan noin 200 lajia, jotka elävät maailman trooppisilla ja subtrooppisilla alueilla.
Sukuun kuuluvista lajeista kiinanruusu (Hibiscus rosa-sinensis) on perinteinen huonekasvi. Sinihibiskus (Hibiscus syriacus) on Etelä-Korean ja Hibiscus brackenridgei on Havaijin kansalliskukka. Subtrooppisissa ja trooppisissa maissa muutamat muut suvun kasvit ovat yleisiä puutarhakasveja. Joitakin lajeja käytetään myös rohdoskasveina yskän ja korkean verenpaineen lievittämiseen. Joidenkin lajien lehdistä tehdään saippuaa.
Bissap

Bissap-juoma on hibiskuksen Roselle-nimisestä kukasta valmistettua yrttiteetä. Sen verholehdet jättävät kuumaan veteen uutettuna vaaleanpunaisen, punaisen, magentan tai tumman sävyn. Hibiskus-tee tunnetaan myös nimellä Agua de Jamaica.
Lajeja

Hibiscus acetosella – verihibiskus
Hibiscus arnottianus
Hibiscus brackenridgei‎
Hibiscus calyphyllus – sitruunahibiskus
Hibiscus cannabinus
Hibiscus clayi – kauainhibiskus
Hibiscus coccineus
Hibiscus diversifolius – raspihibiskus
Hibiscus elatus – kuubanhibiskus
Hibiscus furcellatus
Hibiscus heterophyllus
Hibiscus hispidissimus‎
Hibiscus insularis – norfolkinhibiskus
Hibiscus kokio – tulihibiskus
subsp. saintjohnianus – kauaintulihibiskus
Hibiscus laevis
Hibiscus lasiocarpus – ruusuhibiskus
Hibiscus liliiflorus‎
Hibiscus moscheutos – jokihibiskus
subsp. moscheutos – carolinanjokihibiskus
Hibiscus mutabilis – villahibiskus
Hibiscus ovalifolius
Hibiscus palustris
Hibiscus rosa-sinensis – kiinanruusu
Hibiscus sabdariffa – teehibiskus
Hibiscus schizopetalus – sulkahibiskus
Hibiscus surattensis
Hibiscus syriacus – sinihibiskus
Hibiscus tiliaceus – kuituhibiskus
Hibiscus trionum – ajannäyttäjähibiskus eli ajannäyttäjä
Hibiscus vitifolius
Hibiscus waimeae
Aiheesta muualla

Finto: Kassu – Kasvien suomenkieliset nimet: Hibiscus
Suomen Lajitietokeskus: Hibiskukset – Hibiscus
Integrated Taxonomic Information System (ITIS): Hibiscus (englanniksi)
United States Department of Agriculture (USDA): Hibiscus (englanniksi)
| --- | --- |
Taksonitunnisteet:  Wikidata: Q157124  Wikispecies: Hibiscus  APDB: 191402  APNI: 91492  BioLib: 39348  BOLD: 191823  CoL: 4X4R  eFloraSA: Hibiscus  EoL: 60741  EPPO: 1HIBG  FloraBase: 21756  FoAO2: Hibiscus  FoC: 115438  GBIF: 3152542  GRIN: 5665  iNaturalist: 48891  IPNI: 25902-1  IRMNG: 1038264  ITIS: 21611  NBN: NHMSYS0000459322  NCBI: 47605  NZOR: 315a0067-4fc9-48af-a7b6-df16f837f233  Open Tree of Life: 83402  PLANTS: HIBIS2  POWO: urn:lsid:ipni.org:names:328182-2  SEINet: 5204  Tropicos: 40025797  VASCAN: 1248  VicFlora: 006de5fa-3709-4099-ad28-54613498082d  WFO: wfo-4000017873  WoRMS: 415472
Himeros

Himeros (m.kreik. Ἵμερος, lat. Himerus) on kreikkalaisessa ja roomalaisessa mytologiassa himon jumala. Hän kuului olympolaisiin jumaliin ja oli Afroditen vartija ja apulainen.
Venla Hiidensalo

| Venla Hiidensalo |
| --- | --- |

Henkilötiedot
Syntynyt: 12. joulukuuta 1975 (ikä 49)
Kansalaisuus:  suomalainen
Ammatti:  kirjailija, toimittaja
Kirjailija
Tuotannon kieli: suomi
Esikoisteos:  romaani Mediahuora (2012)
Aiheesta muualla
Löydä lisää kirjailijoitaKirjallisuuden teemasivulta
Venla Hiidensalo (s. 12. joulukuuta 1975) on suomalainen kirjailija, toimittaja, kriitikko ja kolumnisti.
Elämä ja ura

Hiidensalo opiskeli Helsingin yliopistossa viestintää ja yleistä kirjallisuustiedettä ja valmistui valtiotieteen maisteriksi vuonna 2006. Hän on opiskellut myös kirjoittamista Kriittisessä korkeakoulussa. Vuodesta 2023 hän on opiskellut oikeustieteitä Turun yliopistossa.
Hiidensalo on toiminut vapaana toimittajana, kirjallisuus- ja mediakriitikkona ja kolumnistina vuodesta 1997. Hän on kirjoittanut muun muassa Imageen, Mondoon, Annaan, Oliviaan, Nykypäivään ja Kodin kuvalehteen.
Hiidensalon esikoisromaani Mediahuora julkaistiin vuonna 2012. Teos käsittelee julkisuuden kirjoittamattomia lakeja ja valtasuhteita. Seuraava, vuonna 2014 julkaistu romaani Karhunpesä käsittelee sukupolvien yli jatkuvaa vaikenemisen ja syyllisyyden ketjua. Vuonna 2017 julkaistu teos Sinun tähtesi on historiallinen romaani, joka piirtää suomalaista kulttuuria muovanneen kuvataiteilijan Albert Edelfeltin elämäntarinan. Hiidensalon kerrontatyyliä on luonnehdittu maalaukselliseksi ja purevaksi.
Hiidensalon mukaan kaunokirjallisuuden perimmäisenä tavoitteena on kertoa fiktion kautta todellisuudesta asioita, joita ei voi muilla keinoin kertoa. Kirjailija on totuuden etsijä, jolla on oltava ehdoton kirjoittamisen vapaus. Hiidensalo valittiin vuonna 2018 Suomen PEN -kirjailijajärjestön puheenjohtajaksi kolmivuotiskaudelle 2018–2020. Hän on ollut myös Kirjailijaliiton johtokunnan jäsen ja toiminut Helsingin Kirjailijoiden puheenjohtajana.
Teoksia

Mediahuora, romaani, Otava 2012, ISBN 978-951-1-27219-9
Karhunpesä, romaani, Otava 2014, ISBN 978-951-1-28735-3
Olkoon aurinko aina, novelli, 2015 (teoksessa: Granta: uuden kirjallisuuden areena, 5, Otava, ISBN 978-951-1-29116-9)
Sinun tähtesi, romaani, Otava 2017, ISBN 978-951-1-30201-8
Sydän on vasemmalla, novelli, 2017 (teoksessa: Toinen tuntematon, WSOY 2017, ISBN 978-951-0-42230-4)
Suruttomat, romaani, Otava 2021, ISBN 978-951-1-33983-0
Hine-nui-te-po

Hine-nui-te-po on maorien mytologiassa alamaailman valtiatar ja kuoleman jumalatar. Hän hallitsee kuolleiden henkiä ja valvoo, ettei kuoleman jumala Whiro vahingoita heitä. Kun Tane työntyi häneen, Hine-nui-te-po tukahdutti hänet sukupuolielimillään – näin kuolema tuli maailmaan. Toisen tarinan mukaan jumalattareen työntyi väkisin Maui, joka halusi kukistaa kuoleman. Maui löysi Hine-nui-te-pon nukkumasta, työntyi hänen vaginaansa ja onnistui melkein kulkemaan jumalattaren ruumiin läpi, mutta viime hetkellä lintujen sirkutus herätti Hine-nui-te-pon, ja tämä murskasi Mauin kuoliaaksi. Mauin kohtalon seurauksena ihmisistä tuli kuoleman kahlitsemia.
Tallink

| AS Tallink Grupp |
| --- | --- |

Yritysmuoto:  aktsiaselts (osakeyhtiö)
Osake:  OMXT: TAL1T  OMXH: TALLINK
Markkina-arvo:  577,5 milj. € (31.12.2015)
ISIN:  EE3100004466
Perustettu:  12. toukokuuta 1989
Toimitusjohtaja:  Paavo Nõgene
Puheenjohtaja:  Enn Pant
Kotipaikka:  Tallinna, Viro
Toiminta-alue:  Itämeri
Toimiala:  matkailu, varustamotoiminta
Tuotteet:  ravintola- ja hotellitoiminta, vähittäiskauppa, henkilö- ja tavaraliikenne
Liikevaihto:   945,2 milj. € (2015)
Liikevoitto:   103,3 milj. € (2015)
Nettotulos:   59,1 milj. € (2015)
Henkilöstö:   6 835 (keskim. 2015)
Tytäryhtiöt:  Tallink Silja Oy + 42 muuta tytäryhtiötä 
Kotisivu:  www.tallink.com
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
AS Tallink Grupp on virolainen varustamokonserni, joka harjoittaa Tallink Silja Line ja Tallink Shuttle -brändien alla varustamotoimintaa Suomen, Viron, ja Ruotsin välillä. Varustamo liikennöi Helsinki–Tallinna-, Tallinna–Tukholma- ja Paldiski–Kappelskär-linjoilla. Yhtiön tytäryhtiöt Tallink Silja Oy sekä Tallink Silja Ab liikennöivät Helsinki–Tukholma ja Turku–Tukholma-linjoilla. Tallink harjoittaa myös Tallink Hotels -brändillä hotellitoimintaa Virossa ja Latviassa. Virossa yhtiö harjoittaa myös ravintolatoimintaa. Yhteensä varustamon laivasto koostuu 14 aluksesta. Yhtiö on listattu Helsingin ja Tallinnan pörsseissä.
Konserni yhdisti vuonna 2024 Tallink ja Silja Line -brändit Tallink Silja Line sekä Tallink Shuttle -brändeiksi.
Liiketoiminta

Tallink Gruppin liikevaihto oli vuonna 2018 noin 949,7 miljoonaa euroa. Tulot koostuvat suurimmalta osin ravintola- ja kauppatoiminnasta (53 % vuonna 2014), matkustajien kuljettamisesta (25 %), tavaran kuljettamisesta (11 %), laivojen vuokrauksesta (5 %) sekä hotellitoiminnasta (2 %). Tallink kuljettaa vuosittain noin yhdeksän miljoonaa matkustajaa.
| Toiminnan tunnusluku | 2011 | 2012 | 2013 | 2014 | 2015 |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| Liikevaihto, milj. € | 1 153 | 944 | 942 | 921 | 945 |
| Nettotulos, milj. € | 37 | 56 | 43 | 27 | 59 |
| Matkustajia, miljoonaa | 11,8 | 9,3 | 9,1 | 8,9 | 9,0 |
| Matkustajia, miljoonaa  Helsinki–Tallinna | 5,6 | 4,5 | 4,6 | 4,5 |  |
| Matkustajia, miljoonaa  Suomi–Ruotsi | 4,1 | 3,1 | 2,8 | 2,7 |  |