Kalevan Pallon historia
1990-luku: Seurahistorian ensimmäinen mitali sekä taistelua elämästä ja kuolemasta

Ennen kautta 1989–1990 KalPa hankki Tšekkoslovakiasta kaksi kova luokan pelaajaa: Puolustaja Peter Slaninan ja keskushyökkääjä Dárius Rusnákin. Näiden kahden pelaajan sanotaan olevan seurahistorian parhaimmat ulkomaalaishankinnat. Rusnák teki KalPa:n seuraennätyksen maaleissa kauden aikana 29 maalilla ollen maalipörssin kolmas ja Slanina kuului SM-liigan parhaiden puolustajien joukkoon. Joukkue kaappasi myös muun muassa kauden 1988–1989 parhaisiin tulokkaisiin kuuluneen, nopean ja taitavan laiturin Juha Jokiharjun SaiPa:sta ja divisioonavuosina pelanneen Hannu Oksasen. KalPa teki kauden aikana 205 maalia 44 ottelussa ja sijoittui sarjassa kuudenneksi. Se oli sarjan toiseksi eniten maaleja tehnyt joukkue.
Pudotuspeleissä asettui vastaan runkosarjan kolmonen Helsingin IFK. Ensimmäinen peli pelattiin Helsingissä ja yllättäen KalPa voitti tiukan pelin 3–4. Toinen peli pelattiin Kuopiossa ja KalPa voitti lukemin 4–0. Näin mestarisuosikki HIFK putosi jatkosta ja KalPa jatkoi välieriin Hannu Jortikan valmentamaa TPS:ää vastaan. TPS voitti välierät voitoin 3–0 ja KalPa jäi pronssiotteluun Tapparaa vastaan. KalPa hävisi ottelun 5–3 ja Tappara voitti pronssia. Kauden jälkeen KalPa:ssa vuodesta 1984 pelannut luottopelaaja Jouni Rinne lähti joukkueesta valmentajien kanssa tulleiden erimielisyyksien takia. Hän teki KalPa:ssa ollessaan neljänä liigakautena vähintään 46 pistettä ja kuului samalla sarjan parhaisiin pelaajiin. Puolustaja Juha Tuohimaa voitti SM-liigan puolustajien pistepörssin 45 (17 maalia + 28 syöttöä) pisteellä. Samalla hän teki historiaa saaden ensimmäisenä KalPa:n pelaajana tunnustusta liigalta: Hänet valittiin kauden jälkeen sarjan kakkostähdistökentälliseen. Ennen tulevaa kautta joukkue pelasi näytösottelun muun muassa Yhdysvaltoja ja Neuvostoliittoa vastaan.
Kaudella 1990–1991 KalPa sijoittui sarjassa toiseksi. Joukkue teki vähemmän maaleja kuin edellisellä kaudella mutta voitti useita otteluja yhden maalin erolla. Kauden aikana se johti sarjaa ensimmäisen kerran seurahistoriassaan. Joukkue kärsi loukkaantumisista ja suurin osa KalPa:n omista A-nuorista pääsi pelaamaan sarjaotteluita paikaten toipilaita. Esimerkiksi Sami Kapanen ja Marko Tuomainen pääsivät kokeilemaan tällaista tilaisuutta. Joukkueen tähti, keskushyökkääjä Dárius Rusnák teki seuran piste-ennätyksen kaudessa 60 (22 maalia + 38 syöttöä) pisteellä sijoittuen pistepörssissä viidenneksi. Hyvän sarjasijoituksen ansiota KalPa pääsi suoraan välieriin. Tuolloin sarjan ensimmäinen ja toinen pääsivät suoraan välieriin. Vastaan tuli JyP HT. Jokainen välieräottelu päättyi yhden maalin eroon: ensimmäisen, Kuopiossa pelatun ottelun KalPa voitti 2–1 ja toisen ottelun Jyväskylässä 3–4. Kolmas ottelu meni jatkoajalle: 3–2-voittomaalin teki Jari Pulliainen ja Niiralan montussa soi Esa Pakarisen iskelmäkappale "Lentävä kalakukko". Näin KalPa varmisti seurahistoriansa ensimmäisen mitalin voittaen ottelusarjan 3–0.
KalPa eteni finaaliin edelliskauden välierävastustajaa ja runkosarjan voittanutta TPS:ää vastaan. Ensimmäisessä ottelussa KalPa hallitsi avauserää, mutta loppujen lopuksi TPS voitti ottelun 5–1. Toinen peli pelattiin Kuopiossa ja ottelu oli erittäin tiukka ja jännittävä jo alkuerän minuuteista lähtien. Kolmannessa erässä KalPa nousi 1–3 -tilanteesta tasoihin, mutta erän loppupuolella TPS-puolustaja Jouko Narvanmaa teki voittomaalin. Kolmas peli oli erittäin tiukka, mutta sekin päättyi TPS:n 4–3 -voittoon. Sarja oli katkolla ensimmäisen kerran Kuopiossa, jossa pelattiin neljäs peli. Tämä ottelu muistetaan siitä, kuinka TPS -pelaajat olivat jo valmistautuneet tuleviin kultajuhliin, joita ei kuitenkaan vielä juhlittu: KalPa pilasi juhlat voittaen ottelun 6–2. 17-vuotias nuorukainen Sami Kapanen teki kaksi maalia TPS:n verkkoon. Viidennessä pelissä KalPa taisteli periksiantamattomasti, mutta silti TPS jyräsi yli ja voitti ratkaisevan ottelun luvuin 7–2. Ottelu ratkesi jo toisessa erässä, kun TPS johti peliä 5–1. Kuopiolaisten ainut valopilkku oli Jari Pulliaisen 2–1 -kavennusmaali ylivoimalla, mutta se ei riittänyt. Turkulaiset voittivat kolmannen peräkkäisen Suomen mestaruuden kolmessa vuodessa voittaen finaalipelit 4–1. Samalla voitonjuhlat olivat ensimmäiset vastarakennetussa Elysée -areenalla. KalPa sai SM-hopeaa, joka on sen historian paras saavutus. Finaaliottelusarjassa monet KalPan pelaajat olivat loukkaantuineina ja sairaina: esimerkiksi Juha Tuohimaa pelasi muutaman finaaliottelun kuumeessa, maalivahti Mika Rautio ei pystynyt auttamaan joukkuetta finaaleissa kärsien vammoista eikä kapteeni Jari Härkälä pelannut finaaliotteluita, koska kärsi selkäkivuista. Jari Pulliainen oli pudotuspelien kolmanneksi tehokkain pelaaja (6+4), mutta voitti pudotuspelien jaetun maalikuninkuuden Jari Hirsimäen kanssa. Hän teki maalin jokaisessa välieräottelussa Jyp HT:tä vastaan. Juha Jokiharju oli toinen KalPan pelaaja, joka mahtui pudotuspelien pistepörssin kärkiviisikkoon tehoin 4+5. Finaaleiden jälkeen KalPa:sta tuli SM-liigahistorian ensimmäinen hopeajoukkue, joka on jäänyt mestareiden kanssa juhlimaan. Puolustaja Peter Slanina valittiin sarjan kakkostähdistökentälliseen, KalPan joukkue voitti SM-Liigan "Rehti peli" -palkinnon ja päävalmentaja Juha Junno voitti parhaalle valmentajalle myönnettävän "Lyncec Academic" -palkinnon.
Seuraavalla kaudella 1991–1992 joukkue pelasi ehkäpä seurahistoriansa nimekkäimmällä joukkueella uusina hankintoina muun muassa edelliskauden finaalivastustaja TPS:stä tullut Pekka Tirkkonen ja NHL:ssä vähäiselle peliajalle jäänyt Jarmo Kekäläinen, jota mainostettiin KalPa:n historian kaikkien aikojen kalleimpana suomalaispelaajahankintana. Kummatkin hankinnat olivat edustamassa Suomea Kanada Cupissa, jossa Suomi sijoittui kolmanneksi. Joukkue oli monien asiantuntijoiden mielestä suurin suosikki mestaruuteen, mutta siihen se ei kyennyt: Loukkaantumisten vaivaama joukkue sijoittui vasta seitsemänneksi ja jäi kuuden joukkueen pudotuspelien ulkopuolelle. Sijaa ylempänä ollut HIFK oli kahden pisteen päässä, mutta sillä oli parempi maalierotus (+17) kuin kuopiolaisilla (–15). Joukkueen tehokkain pelaaja oli viimeistä kauttaan joukkueessa pelannut Juha Jokiharju tehden 44 ottelussa 48 (18 maalia + 30 syöttöä) pistettä. Hän oli sarjan pistepörssin kymmenes ja hän voitti sarjan "Sisu-pelaaja" -palkinnon. Viimeistä kauttaan KalPa:ssa pelannut Erik Hämäläinen toimi kapteenina. Kauden aikana Kimmo Timonen teki debyyttinsä pääsarjatasolla ja Sami Kapanen teki läpimurron tehden 25 (15+10) pistettä. Päävalmentaja Juha Junno kertoi hänen ollen yksi kauden positiivisimmista yllätyksiä. Edelliskauden kakkosmaalivahti Pasi Kuivalainen olikin joukkueen ykkösmaalivahti. Samaan aikaan vuodesta 1959 lähtien toiminut jääkiekkojoukkue Kuopion Kiekkokilpi lopetti toimintansa. Se oli perustamisestaan asti ollut KalPan alaisuudessa.
Kauteen 1992–1993 seura kasvatti pelaajabudjettia ja hankki muun muassa Jokereihin siirtyneen Juha Jokiharjun korvaajaksi Marko Jantusen. Hän oppi ymmärtämään harjoittelun merkityksen ja hänestä kehittyi lopullisesti täysverinen ammattilaisurheilija: Hän oli KalPan paras pistemies (21 maalia + 27 syöttöä) mutta siirtyi seuraavaksi kaudeksi TPS:ään. Erik Hämäläisen paikkaajaksi hankittiin taitava puolustaja Vesa Salo ja Ruotsista hankittiin joukkueen tuleva kapteeni Arto Sirviö. Sen sijaan NHL:ssäkin pelannut Dušan Pašek ei onnistunut KalPa:ssa lainkaan. Päävalmentaja Juha Junnon apulaisvalmentajaksi valittiin entinen kapteeni Jari Härkälä. KalPan ja joukkueen tähden Dárius Rusnákin välillä oli erimielisyyksiä sopimusasioista. Tämän takia hän ei pelannut kauden viidessä ensimmäisessä pelissä. Hän pelasi loppukauden joukkueessa kannattajien pyynnöstä ja oli joukkueen toiseksi tehokkain (20 maalia + 24 syöttöä). Vastuumaalivahdiksi noussut Kuivalainen kärsi kauden aikana vakavasta sydänlihastulehduksesta, mikä rajoitti hänen pelaamistaan. Sami Kapanen oli joukkueen parhaimpia pelaajia, mutta hänen tehokkuutensa kärsi varusmiespalveluksen takia. Kausi oli pettymys, sillä joukkue sijoittui kymmenenneksi. Kauden aikana kuopiolaisessa kiekkokansassa liikkui pelkoa kannattaa joukkuetta. Kauteen lähdettäessä joukkueella oli kovat tavoitteet, mutta niiden täyttymyksiä rajoitti se, että joukkueen taloudellinen tilanne oli huono. Tilannetta vaikeutti myös Suomen markan devalvoitunut arvo.
Toukokuussa 1993 pankeille, Kuopion kaupungille, jäähallin omistaneelle yhtiölle ja muille SM-liigaseuroille velkaantunut KalPa teki konkurssin ja seurasta lähtivät hallituksen johtomiehet Kalevi Tavi ja Matti Turunen. Joukkue sai kuitenkin jatkaa konkurssin jälkeenkin SM-liigassa, mitä ei ole tapahtunut aiemmin eikä nykysääntöjen mukaan voi enää tapahtua. Samalla selvisi, että jopa hopeakaudellakin velat painoivat joukkueen taakkaa. Konkurssin jälkeen perustettiin uusi hallitus, ja toimitusjohtajaksi valittiin päävalmentaja Juha Junno. Kauden 1992–1993 aikana puhuttiin "Idän Sudet" -nimisestä projektista: Tarkoituksena oli yhdistyä toisen SM-liigassa pelanneen itäsuomalaisen seuran Jokipoikien kanssa. Projektin tarkoitus oli myös helpottaa joukkueen rahaongelmia, sillä sitä perusteltiin myös näin: "Jos kaksi melko huonoa joukkuetta yhdistettäisiin, saataisiin ainoastaan vain yksi huono joukkue". Projektin yksi tarkoitus oli lieventää joukkueen taloudellisia ongelmia.
Kaudella 1993–1994 päävalmentajaksi tuli Hannu Kapanen, jonka poika Sami Kapanen nousi lopullisesti jääkiekkotähdeksi: Hän oli liigan kolmanneksi paras pistemies tehoin 23+32 ja tuli valituksi liigan tähdistökentälliseen, johon myös kuuluivat Esa Keskinen ja Mika Alatalo muina hyökkääjinä, puolustajina Marko Kiprusoff ja Timo Jutila ja maalissa Jarmo Myllys. Kapasen lisäksi KalPan tehokentällisessä pelasivat keskushyökkääjänä Pekka Tirkkonen, toisella laidalla Janne Kekäläinen sekä puolustajina Vesa Salo ja Kimmo Timonen. Ilman kentällisen hyvää pelaamista joukkue olisi ollut todennäköisesti sarjan viimeinen. KalPa hankki kauden aikana neljä venäläisvahvistusta, joista ainoastaan Dmitri Zinin onnistui vakiinnuttamaan paikkansa varsinaisessa kokoonpanossa. Välillä joukkueella oli hyviä jaksoja, jolloin se hipoi pudotuspelien pääsyviivan yläpuolella. Ikävä kyllä sillä ei ollut samanlaista jatkuvaa hyvää kuntoa runkosarjassa. Kapasen lisäksi maalivahti Pasi Kuivalainen kuuluivat vuoden 1994 olympiapronssimitalijoukkueeseen. Suurin osa KalPa:n rahoista meni A-nuorten paikan säilyttämiseen A-nuorten SM-liigassa. Siksi uuden hallituksen ensimmäinen tilikausi oli satojatuhansia markkoja tappion puolella. Joukkueella oli vaikeuksia saada sponsoreita ja siksi sen koti- ja vieraspelipaidat olivat erinäköisiä. Joukkueen sijoittui runkosarjassa kymmenenneksi. Kauden jälkeen Kapaset Hannu, Sami ja Kimmo siirtyivät HIFK:hon. Hyväksi puolustajaksi kehittynyt Kimmo Timonen siirtyi Vladimir Jursinovin valmentamaan TPS:ään. Sarjanoususta lähtien mukana ollut puolustaja Jari Järvinen ei mahtunut enää pelaaviin kokoonpanoihin ja hän siirtyi alasarjoihin pelaamaan. Joukkueessa pelasi myös jääkiekkolegenda Pekka Järvelä, joka lopetti uransa kauden aikana helmikuussa. Keväällä Milanossa pidetyissä MM-kisoissa Suomen maajoukkueeseen kuuluivat Pasi Kuivalainen ja Sami Kapanen.
Kauteen 1994–1995 lähdettiin uudella valmentajalla, joka oli seurahistorian ensimmäinen ulkomaalainen valmentaja: Neuvostokiekon nimeen vannonut Anatoli Bogdanov. Joukkueeseen tuli muodonmuutos, kun uudeksi päätukijaksi tuli Atria. Näin pelipaidat vaihtoivat värejään keltamustasta valkoviherpunaiseen. Ennen Atriaa seuran päätukijana oli ollut Posti. Muodonmuutoksen perusteluksi toimitusjohtaja Junno sanoi "Uudet aatteet, uudet vaatteet". Eräs ilouutinen oli, että vuoden 1991 hopeakevään sankari Jari Pulliainen palasi seuraan. Samaan aikaan oli NHL:ssä alkanut 100 päivää kestänyt työsulku. Tästä hyötyivät monet SM-liigaseurat siten, että hommasivat riveihinsä NHL-vahvistuksia. KalPa oli Porin Ässien lisäksi ainut SM-liigaseura, joka ei hankkinut NHL-vahvistuksia kalliiden vakuutusmaksujen takia. Joukkueella ei ollut varaa hankkia laadukkaita pelaajia muista liigaseuroista, joten se hankki pelaajansa muun muassa konkurssin tehneistä I-divisioonassa pelaneista Oulun Kärpistä ja Joensuun Jokipojista. Muun muassa Petri Matikainen ja Kai Rautio tulivat seuraan pelaamaan. Muita pelaajahankintoja olivat muun muassa MM-kultamitalisti Konstantin Astrahantsev, Jarno Kultanen ja Petr Korinek. Kausi oli joukkueelle jymy-yllätys: Uuden valmentajan pitämien rankkojen harjoitusten ja aktiivisen pelitavan takia joukkue pelasi niin hyvin, että se pääsi pudotuspeleihin neljän vuoden tauon jälkeen. Kauden aikana joukkue johti kerran kauden aikana sarjaa. Pudotuspeleissä tuli vastaan runkosarjavoittaja Jokerit, joka pudotti kuopiolaiset kesälomalle suoraan kolmessa ottelussa ja tekivät puolivälierissä yhteensä 17 maalia. Loppujen lopuksi Jokerit voittivat kauden päätteeksi SM-hopeaa häviten SM-liigafinaalipelit TPS:lle. Mediassa kirjoiteltiin siitä, miten paljon joukkue oli ylisuorittanut kauden aikana, sillä toimittajien mielestä KalPan pelaajamateriaali ei ollut tarpeeksi laadukas.
Kausi oli uudelle hallitukselle ensimmäinen taloudellisesti voitollinen kausi: 250 000 markkaa voitolla ja katsojamääräkeskiarvo kotiotteluissa nousi edelliskauteen verrattuna yli viidelläsadalla. KalPa:n paras pistemies Petr Korinek oli sarjan kahdeksanneksi tehokkain pelaaja 48 (14 maalia + 34 syöttöä) pisteellään. Hän oli myös pudotuspeleissä KalPan tehokkain pelaaja. Nuorista pelaajista Tommi Miettinen (,joka lähti kauden jälkeen TPS:iin,) ja Jussi Tarvainen löivät itsensä läpi miesten sarjassa. Jari Pulliainen lopetti pelaajauransa kauden jälkeen päästen sisään Tampereelle Poliisikouluun. Hän oli lopettaessaan seurahistorian maalipörssin toinen 81 SM-liigamaalillaan. Kauden aikana KalPan naisten joukkue voitti SM-pronssia. Keväällä Ruotsissa pelattiin jääkiekon MM-kisat, joissa Suomen maajoukkue voitti ensimmäisen maailmanmestaruutensa. Joukkueessa pelasivat myös kaksi entistä KalPa-pelaajaa Erik Hämäläinen ja Sami Kapanen.
Kauden 1995–1996 KalPa tavoitteeksi asetettiin pääsy pudotuspeleihin. Anatoli Bogdanov halusi jäädä KalPaan, sillä hän halusi tehdä joukkueessa pitkäaikaisen kehitysprosessin, jonka tarkoituksena oli kehittää siitä tulevaisuudessa uskottava liigajoukkue. Omiin nuoriin alettiin panostaa. Joukkue hämmensi kiekkokansaa julistaen tehneensä pelaajasopimuksen legenda Reijo Ruotsalaisen kanssa. Hänen pelaamissaan 14 ottelussa hän antoi merkittävän panoksen joukkueen puolustuspäässä. Otteluiden jälkeen hän lähti Sveitsiin pelaamaan. Kauden aikana KalPa pelasi seurahistoriansa parhaimman vieraspelin: 12.10. se voitti Helsingissä HIFK:n 10–1. KalPa kävi joulutauolla Kiinassa pelaamassa kaksi ottelua maan jääkiekkojoukkuetta vastaan. Matkan tehokkain pelaaja oli A-nuorista joukkueeseen nostettu huippulupaus Olli Jokinen. Matkan jälkeen tapahtui käännekohta: KalPa ei menestynyt joulutauon jälkeen ja valmentaja Anatoli Bogdanovin rankoista harjoituksista joukkue sai tarpeekseen. Hän sai potkut tammikuussa 1996. Hänen tilalleen tuli Pekka Hämäläinen. Kausi oli pettymys, sillä joukkue sijoittui toiseksi viimeiseksi sarjassa. Seura ei ennen kautta ole koskaan pelannut niin huonosti SM-liigassa. Kauden jälkeen KalPa menetti tulevaisuuden huippulupaus Olli Jokisen HIFK:hon, koska hän ei saanut paljon peliaikaa edustusjoukkueessa ja seurajohto halusi peluuttaa vain kokeneita pelaajia. Vaikka edustusjoukkueella ei mennyt hyvin, koettiin junioripuolella historiallinen tapahtuma: C-nuoret voittivat ikäluokkansa mestaruuden. Joukkueessa pelasivat muun muassa Samuli Suhonen, Mikko Jokela ja Jukka Voutilainen. Tämä oli ensimmäinen KalPa:n nuorten mestaruus missä tahansa ikäluokassa. A-nuoret voittivat SM-hopeaa häviten finaaliottelut Jokereille ja naisten joukkue voitti edelliskauden tapaan SM-pronssia.
Seuraavana kolmena kautena 1996–1997, 1997–1998 ja 1998–1999 KalPa pelasi seurahistoriansa huonoimpia kausiaan ja oli SM-liigan huonoin joukkue: Se menetti uskottavuutensa ja näiden kausien takia jotkut ihmiset eivät nykyäänkään pidä KalPaa uskottavana joukkueena. Joukkueen huonoudesta kertoi myös se, että se teki kausina 1997–1998 ja 1998–1999 niukin naukin yli 90 maalia runkosarjassa. Samalla se vaihtoi logonsa punaisesta kilpikuvasta suteen. Joukkue taisteli karsintasarjoissa ja samalla vaihtui tiuhaan tahtiin päävalmentaja, joista kaksi olivat entisiä KalPa:n pelaajia: Jari Härkälä ja Jouni Rinne. Näiden kolmen kauden aikana seuralla oli talousvaikeuksia ja tappiot olivat miljoonien markkojen luokkaa. Se yritti saada sovittua velkansa pitkäaikaisiksi lainoiksi, jotta talous ei kärsisi.
Kauden 1996–1997 aikana joukkueen toimitusjohtaja Juha Junno lähti lokakuussa 1. divisioonassa pelanneeseen Oulun Kärppiin. Viikkoa aikaisemmin joukkue oli onnistunut katkaisemaan ennätyksellisen 23 voitottoman vieraspelin putken. Junnon paikan täytti Risto Kerminen. Päävalmentaja Pekka Hämäläinen sai potkut ja hänen tilalleen palkattiin Jari Härkälä. Kauden jälkeen KalPa joutui karsintoihin ja niissä se kohtasi Järvenpään Haukat ja Oulun Kärpät. Kauden jälkeen joukkueen tärkein pelaaja, maalivahti Pasi Kuivalainen lähti seurasta. Joukkueen paras pistemies Jussi Tarvainen osoitti kuuluvansa sarjan parhaisiin pelaajiin ja teki 40 (14+26) pistettä. Hän muodosti Marko Ojasen kanssa hyökkäyskaksikon, joka piti joukkueen hyökkäystä pystyssä. He lähtivät Kuivalaisen tapaan seurasta ja osoitteena oli JyP HT. Pohjois-Amerikan alasarjoissa hyvin menestynyt Alexander Tsherbayev osoittautui lieväksi pettymykseksi ja oli eniten jäähyminuutteja kerännyt pelaaja joukkueesta 113 minuutilla. Puolustaja Dmitri Filimonov sai ikävää mainetta rattijuopumussyytteen takia ja hän jätti seuran. 7.12 KalPa jäädytti Jouni Rinteen pelinumeron 27 Niiralan montun kattoon. Kauden aikana B-juniorit voittivat SM-hopeaa.
Kaudella 1997–1998 pelipaidan värit vaihtuivat takaisin keltamustiin, mutta KalPa oli vailla päätukijaa, eikä mikään yritys uskaltanut tehdä yhteistyösopimuksia. Joukkueen seurajohdossa toimineen ja valmentajana kokeilleen Risto Kermisen takia KalPaa sanottiin Jokereiden "farmiseuraksi", sillä hän oli ollut aikoinaan Jokereissa töissä ja onnistui tämän takia sieltä saamaan kokoonpanon ulkopuolelle jääneitä pelaajia. Joukkue voitti oteluita seurahistoriansa huonoimmalla voittoprosentilla (16,7 %) pääsarjatasolla. Kauden aikana joukkue pelasi 13 ottelun tappioputken. Joukkueessa vaihtui tiuhaan tahtiin pelaajia. Tehottomuudesta kertoi myös se, että paras pistemies Aleksander Kuzminski teki 27 (11+16) pistettä. Karsinnoissa joukkue kohtasi Pelicansin ja Kärpät. Se onnistui pysymään SM-liigassa voittaen sarjat. Kauden ikimuistoisin ottelu oli toiseksi viimeinen karsintaottelu Kärppiä vastaan, joka saatiin päätökseen ajassa 92:19. Voittomaalin teki KalPan Petro Koivunen.
Kaudelle 1998–1999 joukkue sai paluumuuttajana monivuotisen luottomiehen, hyökkääjä Pekka Tirkkosen. Hänestä tuli joukkueen kapteeni ja oli paras pistemies 29 (9+20) pisteellä. Maalivahti Kimmo Kapanen oli seuran halutuin pelaaja, josta oli kiinnostusta monessa eri joukkueessa. KalPa teki pr-tempun: Se peluutti päävalmentajaansa Jouni Rinnettä Kuopiossa HPK:ta vastaan. Hän keräsi ottelussa kaksi syöttöpistettä ylivoimalla ja KalPa voitti 4–2. Joukkue hävisi karsintasarjan Pelicansille ja putosi SM-liigasta. Näin ollen Pelicans paikkasi KalPan paikan sarjassa. Karsintojen ajan joukkuetta valmensi tuttu valmentaja Hannu Kapanen, joka otti omaksi syykseen KalPa:n putoamisen SM-liigasta. Seuran uudeksi toimitusjohtajaksi tuli Kari Paldanius, joka korvasi Antti Eskelisen.
KalPa:n pudottua SM-liigasta se panosti kovasti joukkueeseen ja nimesi uudeksi valmentajaksi Jukka Jalosen. Tavoitteena oli palata takaisin muutamassa vuodessa pääsarjaan. Satsaamisilla oli kohtalokas seuraus: Seura teki historiansa toisen konkurssin. Taustalla oli ensimmäisen konkurssin tapaan miljoonien markkojen edestä velkoja ja maksamattomia laskuja. Näin ollen KalPa putosi sarjaa alemmaksi Suomi-sarjaan. Samalla KalPa joutui luopumaan sekä uudesta valmentajastaan että kalliista pelaajahankinnoistaan. Uudeksi valmentajaksi valittiin entinen naisten joukkueen valmentaja ja pelastusopiston liikunnanopettaja Esa Torvinen.