stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Marokko (elokuva)

| Marokko> Morocco |
| --- | --- |
 Marokon juliste.
Ohjaaja:  Josef von Sternberg
Käsikirjoittaja:  Jules Furthman
Perustuu:  Benno Vignyn romaaniin Amy Jolly, die Frau aus Marrakech
Tuottaja:  Hector Turnbull
Säveltäjä:  Karl Hajos
Kuvaaja:  Lee Garmes
Tuotantosuunnittelija:  Hans Dreier
Pukusuunnittelija:  Travis Banton
Pääosat:  Marlene Dietrich Gary Cooper Adolphe Menjou
Valmistustiedot
Valmistusmaa:  Yhdysvallat
Tuotantoyhtiö:  Paramount Pictures
Levittäjä:  Paramount Pictures
Ensi-ilta:  14. marraskuuta 1930
Kesto:  91 minuuttia
Alkuperäiskieli:  englanti ranska espanja italia arabia
Aiheesta muualla
IMDb 
Elonet
AllMovie
Infobox OKNimi-testi OK: 
Marokko (engl. Morocco) on Josef von Sternbergin ohjaama yhdysvaltalainen mustavalkoelokuva vuodelta 1930. Se on lajiltaan romanttinen draama ja pääosia näyttelivät Marlene Dietrich, Gary Cooper ja Adolphe Menjou. Benno Vignyn saksankieliseen, vuonna 1927 ilmestyneeseen romaaniin perustuva elokuva kertoo kabareelaulajattaresta ja muukalaislegioonalaisesta, jotka rakastuvat Rifin sodan aikana Saharan liepeillä.
Marokko on kuuluisa kohtauksestaan, jossa Dietrichin esittämä naispäähenkilö laulaa frakkiin pukeutuneena ja suutelee yleisössä olevaa naista. Kohtaus aiheutti aikanaan skandaalin. Elokuva oli Oscar-ehdokkaana neljässä kategoriassa, mukaan lukien parhaasta ohjauksesta (Sternberg) ja parhaasta naispääosasta (Dietrich). Marokko valittiin vuonna 1992 osaksi National Film Registryä ”kulttuurisesti, historiallisesti ja esteettisesti merkittävänä”.
Vuonna 1936 elokuvasta tehtiin radiokuunnelmaversio Lux Radio Theatreen. Dietrich uusi roolinsa Amy Jollyna, legioonalaisen äänenä oli Clark Gable.
Martta Terävä

Martta Maria Terävä, ent. Arimo, o.s. Vikman (26. heinäkuuta 1881 Hämeenlinna – 19. elokuuta 1970) oli suomalainen Tampereella vaikuttanut valokuvaaja ja valokuvaamon omistaja.
Martta Terävä asui Tampereella vuodesta 1888 alkaen. Hän aloitti ammattimaisena ateljeevalokuvaajana vuonna 1897 ja opiskeli valokuvausta Daniel Nyblinin liikkeessä 1899–1900. Hän oli työssä Gustin Lojanderin (1868–1935) kuvaamossa 1897–1900 ja saksalaissyntyisen August Schuffertin (1855–1936) valokuvaamossa Tamperella apulaisena ja sittemmin liikkeen hoitajana 1900–1923. Vuonna 1924 Schuffertin valokuvaamo siirtyi Martta Terävän haltuun. Martta Terävän valokuvaamo toimi Tampereella Hämeenkatu 29:ssä vuosina 1924–1976. Martta Terävän kuoleman jälkeen liikkeen toimintaa jatkoi hänen poikansa Onni Terävä.
Martta Terävä oli naimisissa 1913–1930 pastori Abraham Terävän (1879–1930) kanssa. Heidän lapsiaan olivat valokuvaaja Onni Terävä (1919–1991) ja Rauha Inkeri Terävä (1924–1951). Martta Terävä on haudattu Kalevankankaan hautausmaalle.
Aiheesta muualla

Valokuvaaja Martta Terävä helmikuussa 1961, Museovirasto, Kansatieteen kuvakokoelma, Pekka Kyytisen kokoelma
Valokuvaaja Martta Terävä kameransa ääressä helmikuussa 1961, Museovirasto, Kansatieteen kuvakokoelma, Pekka Kyytisen kokoelma
Martta Terävän valokuvaamon lehti-ilmoitus, Aamulehti, 08.06.1929, nro 154, s. 2, Kansalliskirjaston digitaaliset aineistot
Martta Terävän matkakertomus Ruotsin-matkaltaan 1937, Valokuvaaja, 01.06.1937, nro 3, s. 6, Kansalliskirjaston digitaaliset aineistot
Martta Rautala

Martta Ida Elina Rautala (s. 4. marraskuuta 1996 Vaasa) on suomalainen juoksija, joka kilpailee pääosin 400 metrin aitajuoksussa. Hän edustaa helsinkiläistä Viipurin Urheilijoita. Vuoteen 2015 hän edusti euralaista Kiukaisten Kisailijoita. Rautalan valmentaja on Jari Sillanpää.
Kalevan kisoissa Rautala on saavuttanut 400 metrin aitajuoksussa hopeaa vuonna 2020 ennätyksellään 58,87.
Henkilökohtaiset ennätykset

400 metrin aitajuoksu: 58,87 (16.8.2020 Turku)
400 metrin juoksu: 56,26 (16.6.2020 Turku)
seitsenottelu: 5115 (6.9.2015 Huittinen ja Sastamala)
Martta Rossi

Martta Rossi (1929 Kuopio – 2018) oli suomalainen runoilija. Hän loi työuransa Minna Canthin lukion äidinkielen lehtorina ja julkaisi esikoisteoksenaan runokokoelman Upoksissa pilvet maaliskuussa 2011.
Rossi oli ehdolla vuoden 2017 Savonia-kirjallisuuspalkinnon saajaksi kokoelmallaan Vesi mustaa valoa.
Runokokoelmat

Upoksissa pilvet (2011, Otava)
Pimeää päin kesä sydämessä (2013, Ntamo)
Vesi mustaa valoa (2016, Ntamo)
Martta Vornanen

Martta Vornanen (13. heinäkuuta 1910 Korpiselkä – 1989) oli suomalainen runoilija.
Teoksia

Nimellä Martta Vornanen:
Runon ja rajan tiellä : runoja. Tekijä, Joensuu 1973
Runon ja rajan tiellä 2 : runoja. M. Vornanen, Tuupovaara 1978
Nimellä Martta Mantsinen-Vornanen:
Rajan runoja. Kansan voima, Joensuu 1985
Martta Vilenius

Martta Helena Vilenius (o.s. Viitaniemi, myöh. Hortamo; 9. toukokuuta 1910 Pirkkala – 2. toukokuuta 1999 Brisbane, Australia) oli suomalainen puutarhuri ja kirjailija, joka käytti kirjallisessa tuotannossaan myös nimeään Martta Viitaniemi.
Martta Viitaniemen äiti oli palvelija Josefina Viitaniemi. Martta Viitaniemi avioitui tamperelaisen vihannes- ja kukkakauppiaan Lasse Vihtori Hortamon kanssa vuonna 1937. Liitto päättyi Hortamon kuolemaan sotarintamalla saadun sairauden johdosta 1942. Toinen puoliso oli liikemies Pentti Jalmari Vilenius vuodesta 1947 tämän kuolemaan 1968. Vileniukset muuttivat Tampereelta Nokialle vuonna 1959 ja takaisin Tampereelle 1965. Martta Vilenius muutti puolisonsa kuoleman jälkeen 1969 Hämeenkyröön, josta Pentti Vilenius oli ostanut amerikkalaistyylisen nelikerroksisen omakotitalon. Martta Vilenius asui tässä vuoteen 1990, jolloin hän muutti tyttärensä luo Australiaan Gold Coastin kaupunkiin. Viimeiset vuotensa Vilenius asui Brisbanen esikaupunkialueella sijaitsevassa suomenkielisessä hoivakodissa. Vilenius toimi Suomessa alkuun tamperelaisen Winterin väritehtaan pääpuutarhurina ja myöhemmin apteekin apulaisena.
Vileniuksen tyttärentytär Ira McGuire käsittelee australialaisessa Griffithin yliopistossa vuonna 2019 julkaisemassaan väitöskirjassaan yksityiskohtaisesti Vileniuksen elämää ja kirjallisen tuotannon taustoja.
Teoksia

Tuulessa ja auringossa : romaani.   WSOY 1960
Nimellä Martta Viitaniemi:
Hyvin kävi minullekin : romaani. Karisto 1936
Merimiespalvelutoimisto

| Merimiespalvelutoimisto |
| --- | --- |
Perustettu:  1973
Kotipaikka:  Helsinki, Suomi
Aiheesta muualla
www.mepa.fi
Infobox OKNimi-testi OK: 
Merimiespalvelutoimisto (MEPA) (ruots. Sjömansservicebyrån) on vuonna 1973 perustettu järjestö, joka huolehtii, että  merenkulkijat voivat käyttää tasavertaisesti yhteiskunnan palveluita. MEPA:n toiminta perustuu Kansainvälisen työjärjestön suositukseen ja sopimukseen. Merimiespalvelutoimisto tarjoaa tiedotus-, opinto- ja vapaa-ajan palveluja sekä tukee merenkulkijoiden harrastustoimintaa ja aikuisopiskelua.
Merimiespalvelutoimiston toiminta on hallituksen ja edustajiston ohjauksessa. Näitä valvoo Suomen työministeriö. Hallituksessa ovat edustettuina merenkulkualan työmarkkinajärjestöt, Suomen Merimieskirkko ja työministeriö. Merimiespalvelutoimiston toiminnanjohtajana toimii Martti Karlsson.
Merimiespalvelutoimisto saa toimintaansa rahoitusta Suomen valtiolta, merenkulkijoilta, varustamoilta ja lästimaksuista.
Aiheesta muualla

(Arkistoitu – Internet Archive)
Max Pauly

Max Pauly vuonna 1945 pidätyksen jälkeen
Max Pauly (1. kesäkuuta 1907 Wesselburen, Saksa – 8. lokakuuta 1946 Hameln, Saksa) oli SS-Sturmbannführer, joka toimi Stutthofin, Hohengemman ja Neuengammen keskitysleirien komentajana Toisen maailmansodan aikana.
Pauly perusti ensimmäisen Saksan ulkopuolisen keskitysleirin, Stutthofin, vain päivää sodan syttymisen jälkeen 2. syyskuuta 1939 ja toimi sen johtajana elokuuhun 1942 asti.
Max Pauly joutui oikeuden eteen erityisesti sodan loppuvaiheissa johtamansa Neuengammen keskitysleirin julmuuksista brittiläisessä sotarikosoikeudessa 18. maaliskuuta–13. toukokuuta 1946 Hampurissa. Hänet tuomittiin yhdessä 11 kollegansa kanssa kuolemaan ja teloitettiin hirttämällä 8. lokakuuta 1946.
Markkina-arvo

Markkina-arvo tarkoittaa sitä hintaa, joka muodostuu, kun osakkeen pörssiarvo kerrotaan osakkeiden lukumäärällä. Tämä arvo muuttuu pörssissä lähes joka hetki.
Joskus markkina-arvo muuttuu voimakkaasti lyhyen ajan kuluessa, kuten joidenkin yrityksien kohdalla IT-kuplan syntyessä ja puhjetessa.
Kiinteistön tai asunnon markkina-arvo

Kiinteistön tai asunnon markkina-arvo on kohteen todennäköinen velaton kauppahinta, mikäli kohde myydään vapaaehtoisella kaupalle normaalein kauppaehdoin toisistaan riippumattomien osapuolien kesken.
Arviointiraportti (arviointilausuma)

Markkina-arvon arvioinnin tekee useimmiten joku kiinteistönvälitysfirma tai arviointeihin erikoistunut yritys.
Suullinen arvio on yleensä maksuton kun taas varsinainen arviointiraportti on maksullinen.
Markkina-arvoja tekevät yritykset käyttävät omia tietolähteitään, kohteen lähtötietoja, omaa markkinatuntemustaan ja päätöksentekometodien tuntemustaan tehdessään lopullista hinta-arviota.
Markkina-arvon määrittäminen perustuu todellisten, tapahtuneiden vertailukelpoisten kauppojen analysointiin. Myös rakennusoikeudella ja markkinoilla toimivien sijoittajien mielipiteillä on merkityksensä markkinahinnan arvioinnissa.
Rakennusoikeuden markkinahintataso voidaan antaa kerrosalan neliöhintana (muodossa euroa/k-m2) tai euromääräisenä kokonaissummana, kohteen velattomana markkina-arvona.
Tontilla sijaitsevien rakennusten arvo määritellään ja lopullinen hinta koostuu kohteen kaikkien arvioitujen osien summasta. Jos vastaavanlaisia kauppoja ei ole tehty kuin esimerkiksi muutama vuosi sitten, arvioidaan vastaavan kohteen hintatason muutos (esimerkiksi 4% arvon nousu vuodessa). Hinnanmuutos perustellaan mm. asuntomarkkinoiden ja kiinteistökaupanteon yleisellä vilkastumisella tai vähenemisellä, elpymisenä, taantumalla tai esimerkiksi uudisrakentamisen määrällä vastaavanlaisissa kohteissa.
Isompien kaupallisesti toimivien kohteiden, esimerkiksi ostoskeskusten tms. arviointiin käytetään myös mm. kassavirta-analyysiä, eli arvioita kohteen tuottamasta nettotulosta (10 vuoden kassavirtamenetelmä). Tässä menetelmässä lopputuloksena annetaan koko kiinteistökannan velaton markkina-arvio, joka voi olla jopa miljardeja euroja.
Aiheesta muualla

Kauppalehden päivittäin laskemia markkina-arvoja Helsingin pörssin yhtiöille
Metsäkorpi

| Metsäkorpi |
| --- | --- |
Kaupunki:  Riihimäki
Kaupunginosa nro:  31
Postinumero(t):  11130
Lähialueet:  Kokko, Taipale, Koivuranta, Karhi
Metsäkorpi on kaupunginosa Riihimäen itäosassa, Hausjärven rajan tuntumassa, yhdystien 2879 varrella. Metsäkorpi kaavoitettiin uudeksi kaupunginosaksi Kokko-Taipaleen alueelle vuonna 2007. Metsäkorvessa on yksinomaan omakotitaloasutusta ja siellä sijaitsee myös matkailukeskus Lempivaara.
Marlene Niemi

| Mitalit> Maa:   Suomi.Naisten uinti.EM-kilpailut (lyhyt rata)  | Mitalit> Maa:   Suomi.Naisten uinti.EM-kilpailut (lyhyt rata)  | Mitalit> Maa:   Suomi.Naisten uinti.EM-kilpailut (lyhyt rata)  | Maa:   Suomi> Naisten uinti. |
| --- | --- | --- | --- |
|  Pronssia | Eindhoven 2010 | 4 x 50 m vapaauintiviesti |  |
Marlene Niemi (s. 17. elokuuta 1992) on suomalainen uimari. Hän edustaa seuratasolla Kampuksen Plaania ja harjoittelee Marko Malvelan valmennuksessa Sprinttitallissa, joka on aloittanut toimintansa vuonna 2013. Aiemmin urallaan hän on edustanut Simmis Wandaa ja Helsingfors Simsällskapia.
Niemi kuului Suomen joukkueeseen sen voittaessa pronssia Eindhovenin lyhyen radan EM-kilpailuissa 2010. Samoissa kisoissa Niemi ui 50 metrin vapaauinnin välieriin sijoittuen lopulta 15:nneksi. Lisäksi hän ollut Suomen edustajana 50 metrin vapaauinnissa pitkän radan EM-uinneissa Budapestissa 2010 ja lyhyen radan EM-uinneissa Kroatiassa 2008 ja Istanbulissa 2009.
Vuoden 2009 pitkän radan SM-kilpailuissa Niemi teki SM-kisojen kilpailuennätyksen ja voitti samalla matkallaselvennä SM-kultaa jättäen Hanna-Maria Seppälän toiseksi. Niemi on voittanut päämatkallaan 50 metrin vapaauinnissa SM-kultaa kolmesti Oulussa 2010 ja viimeksi Espoonlahdessa 2014. Lisäksi hänellä on SM-pronssia kahdesti 50 metrin rintauinnista.
Niemi on ollut vuosina 2008 ja 2009 nuorten suomenmestari vapaauinnin 50 metrin ja 100 metrin matkoilla. Lisäksi hän on voittanut nuorten Pohjoismaisen mestaruuden vapaauinnissa vuosina 2006 ja 2007. Nuorten EM-uinneissa Niemi oli Suomen edustajana Belgradissa vuonna 2008. Päämatkallaan 50 metrin vapaauinnissa hän ylsi kisojen parhaaseen suomalaissuoritukseen, kun hän kauhoi finaalissa kuudenneksi.
Vuosina 2011–12 Niemi opiskeli Yhdysvalloissa Baton Rougessa Lousianassa ja ui Louisianan osavaltionyliopiston yliopistojoukkueessa. Hänet on palkittu  SEC All-Freshman Honors tunnustuksella päästyään 50 jaardin vapaauintimatkalla SEC-finaaliin. Lukion hän on käynyt Mäkelänrinteen urheilulukiossa, missä hänet on nimetty Mäkelänrinne Hall Of Fameen vuonna 2011.
Soutu

Uinnin lisäksi hän kilpaillut sisäsoudussa saavuttaen SM-mitaleita nuorissa (18-vuotiaiden hopeaa 500 metriltä vuonna 2010 ja 14-vuotiaiden 1000 metrin parikisan kultaa vuonna 2005) ja yleisessä sarjassa (avoimen luokan hopeaa 500 metriltä vuonna 2014).
Aiheesta muualla

Kilpailutuloksia OctoOpen.fi -sivustolla[vanhentunut linkki]
Marko Mainelakeus

| Marko Mainelakeus |
| --- | --- |

Henkilötiedot
Syntynyt: 1967
Muusikko
Taiteilijanimi:  Maine
Tyylilajit:  Alternative country Americana (music) Rockabilly Rock and roll Garage rock Indie rock
Soittimet:  Basso
Yhtyeet:  Hearthill  J. Hearthill Trinity Hel-Gators J. Hearthill Band
  [ Muokkaa Wikidatassa ] [ ohje ]  
Marko Mainelakeus eli Maine (s. 1967) on suomalainen muusikko. Hän soitti Jussi Sydänmäen vuonna 1985 perustamassa Hearthill-yhtyeessä vuoteen 1989 saakka. Vuonna 1998 hän liittyi basistiksi J. Hearthill Trinityyn. Hän on myös levyttänyt ja esiintynyt rockabilly-yhteessä Hel-Gators vuodesta 2012 lähtien sekä Ville Virtanen Bandissä 1990-luvulla.
Maine palasi hetkeksi Hearthillin basson varteen, kun elokuussa 2013 Hearthill juhlisti taivaltaan alkuperäiskokoonpanolla 25 vuotta ensialbumista -klubikonserteilla Helsingissä.[lähde? ]
Diskografia > Albumit

Hearthill – Hearthill (1988)
Ville Virtanen (1990)
Hearthill – Songbook (kokoelma, 1998)
Hearthill – Dig Up Them Ol’ Rockin’ Bones (livealbumi, 1999)
J. Hearthill Trinity – Haunted Songs (2004)
J. Hearthill Trinity – From Here To Trinity (2011)
The Hel-Gators – Monster Suite (2012)
The Hel-Gators – Gatormania (2014)
J. Hearthill Trinity – Secret Romance (2014)
J. Hearthill Trinity – Los Alamos (2014)
J. Hearthill Trinity – Skeleton Stomp (2016)
The Hel-Gators – Love Turns Bad (2019)
J. Hearthill Trinity – The Train of Desire (2021)
The Hel-Gators – Black Lipstick (2024)
Diskografia > Singlet ja EP:t

Hearthill – Shake It Up (Single, omakustanne, 1987)
Hearthill – Someday, Somehow (Single, 1988)
Hearthill – Love Rain On Me (EP, 1988)
Aiheesta muualla

The Hel-Gators Viralliset sivut (Arkistoitu – Internet Archive)
Hearthill Ylen Elävässä arkistossa
J. Hearthill Trinity - Hoax
The Hel-Gators - Evil One
Pyros Records
Hearthill Facebookissa
J. Hearthill Trinity Facebookissa
J. Hearthill Trinity - Skeleton Stomp
Marlene Mathews

| Mitalit | Mitalit | Mitalit |  |
| --- | --- | --- | --- |
|  Marlene Mathews (keskellä) Melbournen olympialaisten 100 metrin loppukilpailussa 1968. |  Marlene Mathews (keskellä) Melbournen olympialaisten 100 metrin loppukilpailussa 1968. |  Marlene Mathews (keskellä) Melbournen olympialaisten 100 metrin loppukilpailussa 1968. |  |
Naisten yleisurheilu
Maa:   Australia
|  Olympialaiset  |  Olympialaiset  |  Olympialaiset  |  |
|  Pronssia | Melbourne 1956 | 100 m |  |
|  Pronssia | Melbourne 1956 | 200 m |  |
Marlene Judith Mathews (s. 14. heinäkuuta 1934 Sydney) on australialainen pikajuoksija ja olympiamitalisti. Hän edusti Australiaa kaksissa olympialaisissa Melbournessa 1956 ja Roomassa 1960.
Ura

Mathews osallistui vuonna 1950 Australian mestaruuskilpailuihin juosten 80 metrin aidat. Hän sijoittui neljänneksi. Hän oli samoissa kisoissa mukana viestimestaruuden voittaneessa joukkueessa. Mathews ei voinut osallistua Helsingin olympialaisiin vuonna 1952 loukkaantumisen vuoksi. Hän joutui jättämään väliin myös vuoden 1954 Kansainyhteisön kisat. Melbournen olympialaisissa vuonna 1956 Mathews sijoittui kolmanneksi sekä 100 m että 200 m matkoilla sijoittuen Betty Cuthbertin ja Christa Stubnickin jälkeen. Häntä ei valittu 4 × 100 m viestijoukkueeseen, joka voitti olympiakultaa. Vuonna 1957 Mathews juoksi sekä 400 metrin että 440 jaardin maailmanennätykset. Seuraavana vuonna hän juoksi sadan jaardin maailmanennätykseksi 10,3 sekuntia sekä 200 jaardin maailmanennätykseksi 23,4 sekuntia. Roomassa 1960 Mathews jäi 100 metrin välieriin, jonka jälkeen lopetti urheilu-uransa. Urheilu-uransa jälkeen Mathews on toiminut Australian olympiajoukkueen varavalmentajana Münchenin olympialaisissa. Hänet on valittu myös Australian ritarikuntaan sekä Australian urheilun Hall of Fameen vuonna 1985.
Henkilökohtaiset ennätykset

| Matka | Tulos | Aika | Paikka |
| --- | --- | --- | --- |
| 100 yd | 10,3 | 20. maaliskuuta 1958 | Sydney |
| 100 m | 11,5 |  | Melbourne |
| 220 yd | 23,4 | 22. maaliskuuta 1958 | Sydney |
| 200 m | 23,4 | 22. maaliskuuta 1958 | Sydney |
| 400 m | 57,0 | 6. tammikuuta 1957 | Sydney |
| 440 yd | 57,0 | 6. tammikuuta 1957 | Sydney |
Metsäkilpikonna

| Metsäkilpikonna |
| --- | --- |

Uhanalaisuusluokitus
 Erittäin uhanalainen  
  
Tieteellinen luokittelu
Domeeni::  Aitotumaiset Eucarya
Kunta::  Eläinkunta Animalia
Pääjakso::  Selkäjänteiset Chordata
Alajakso::  Selkärankaiset Vertebrata
Luokka::  Matelijat Reptilia
Lahko::  Kilpikonnat Testudines
Heimo::  Emydidae
Suku::  Glyptemys
Laji::  insculpta
Kaksiosainen nimi
 Glyptemys insculpta  (Le Conte, 1830) 
Katso myös
   Metsäkilpikonna Wikispeciesissä   Metsäkilpikonna Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OKIUCN-testi OK: 
Metsäkilpikonna (Glyptemys insculpta syn. Clemmys insculpta) on kilpikonnalaji. Niitä on kerätty luonnosta koe-eläimiksi ja lemmikeiksi; nykyisin laji on erittäin uhanalainen. Lajia esiintyy Yhdysvalloissa ja Kanadassa ja se vaatii lauhkeaa, suunnilleen Keski-Euroopan kaltaista ilmastoa. Koiraitten suurin koko on 13cm ja naaraiden 23cm.[lähde? ]
Metsäkilpikonnan kilvessä on selvästi erottuvat luulevyt; niiden vuosirenkaista voi karkeasti laskea kasvuikäisen konnan iän 15-20 vuoteen asti.
Boumerdès

| Boumerdès بومرداس |
| --- | --- |
 Boumerdèsin rantakatu.
 Boumerdès
 Koordinaatit: 36°45′29″N, 3°28′24″E 
Valtio:  Algeria
Maakunta:  Boumerdès
Piirikunta:  Boumerdès
Väkiluku (2008):  41 700
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Boumerdès (arab. بومرداس‎, Būmardās) on kaupunki ja Boumerdèsin maakunnan hallinnollinen keskus Algerian pohjoisosassa. Se sijaitsee Välimeren rannalla 45 kilometriä Algerista itään. Boumerdèsin kunnassa oli vuoden 2008 väestönlaskennan mukaan 41 700 asukasta.
Kaupunki on saanut alkunsa ranskalaisten vuonna 1958 perustamasta Rocher Noirin kunnasta. Algerian väliaikainen hallitus toimi siellä vuonna 1962. Maan itsenäistymisen jälkeen Boumerdèsistä ryhdyttiin kehittämään tiede- ja korkeakoulukaupunkia, ja vuonna 1984 siitä tuli maakunnan keskus. Voimakas maanjäristys tuhosi kaupunkia vuonna 2003 ja tappoi 800 ihmistä.
Boumerdèsiin johtavat Algerista maantiet RN5 ja RN24 sekä rautatie. Kaupungissa toimii M’Hamed Bougaran yliopisto ja joukko ammattikorkeakouluja.
Boumediene

Boumediene tai Boumedienne on arabiankielinen sukunimi. Se voi viitata seuraaviin:
Sidi Abu Madyan - myös Sidi Bou Medine tai Sidi Boumediene
Houari Boumediène - Algerian presidentti 1976–1978
Houari Boumedienen lentoasema - presidentin mukaan nimetty Algerian pääkaupunkiin Algiersiin matkustavia palveleva lentoasema
Lakhdar Boumediene - bosnialainen vanki Guantanamon vankileirillä
Josef Boumedienne, ruotsalainen jääkiekkoilija
| --- | --- |
: Tämä on täsmennyssivu, joka luettelee monimerkityksisen käsitteen eri merkitykset tai useita eri henkilöitä. Artikkelisivuja, joiden nimessä tai tekstissä lukee ”Boumediene”, voi hakea sivunnimihaulla, laajalla sivunnimihaulla tai tekstihaulla.
Maroilles

Maroilles-juustoa.
Maroilles on Pohjois-Ranskalainen juustolajike, joka valmistetaan lehmänmaidosta. Siinä on vivahteita sinihomejuustolta, mutta juustossa maistuu myös timjamin vivahteita.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Maroilles Wikimedia Commonsissa
Marko Marulić

| Marko Marulić |
| --- | --- |
 Marko Marulić vuonna 1903 julkaistun kirjan kuvituksena.
Henkilötiedot
Syntynyt: 18. elokuuta 1450 Split, Venetsian tasavalta
Kuollut: 6. tammikuuta 1524 (73 vuotta) Split, Venetsian tasavalta
Kirjailija
Tuotannon kieli: latina, kroatia
Aikakausi:  renessanssi
Pääteokset:  Judita
Aiheesta muualla
Löydä lisää kirjailijoitaKirjallisuuden teemasivulta
Marko Marulić (laus. [mâːrko mǎrulitɕ], ital. Marco Marulo; 18. elokuuta 1450 Split, Venetsian tasavalta – 6. tammikuuta 1524 Split, Venetsian tasavalta) oli kroatialainen runoilija ja kristillinen humanisti. Hän kirjoitti sekä kristillisiä moraaliteoksia sekä runoja. Marulićin tunnetuin teos on runoelma Judita, joka oli ensimmäinen painettu kroatiankielinen kirja.
Nuoruus ja opiskelu

Marulić syntyi aatelissukuun ja opiskeli Padovassa klassisia kieliä, kirjallisuutta ja filosfofiaa. Palattuaan Splitiin hän teki uran virkamiehenä, oppineena ja kirjailijana.
Teokset

Marulić kirjoitti didaktiset työnsä latinaksi, ja niitä käännettiin useille eurooppalaisille kielille. Ne käsittelivät käytännön kristinuskoa ja heijastivat stoalaista ajattelua. Hänen tunnetuimmat kristilliset teoksensa olivat De institutione bene uiuendi per exempla sanctorum, joka oli kokoelma moraaliopetuksia ja anekdooteja Vanhasta ja Uudesta testamentista, Euangelistarium, jossa hän käsitteli kristillistä etiikkaa, ja De humilitate et gloria Christi, jossa hän pyrki antamaan esimerkkejä hyveellisestä elämästä.
Marulićin merkittävin kansankielinen runoelma oli Istoria sfete udovice Judit u versih harvacchi slozena, joka tunnetaan usein vain nimellä Judita. Hän kirjoitti sen 1501, ja se julkaistiin 1521. Se oli ensimmäinen kroaatiksi kirjoitettu julkaistu teos, ja se käsitteli heprealaisen Judit-nimisen sankarittaren kautta oman kansansa taistelua turkkilaisia vastaan. Teos nosti kroatian kirjallisuuden kieleksi, ja siinä Marulić yhdisti kroatialaista runoperinteitä italialaisen kirjallisuuden koulutukseensa. Se olikin merkittävä kroatialaisen kirjallisuuden peruskivi.
Marulić vetäytyi 60-vuotiaana fransiskaaniluostariin Šoltan saarella, mutta palasi Splitiin jo kahden vuoden päästä. Hän kuoli Splitissä 1524.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Marko Marulić Wikimedia Commonsissa
Marulićin Euangelistariumin nimiösivu.
Cannibal Island

Cannibal Island voi tarkoittaa:
Cannibal Island: Death in a Siberian Gulag, Nicolas Werthin kirja vuodelta 2007
Cannibal Island, saari Winnipegjärvellä Kanadassa
Cannibal Island, vuoden 1956 elokuva
Cannibal Island, tietokonepeli
Pelegosto eli Cannibal Island, fiktiivinen saari elokuvassa Pirates of the Caribbean: Kuolleen miehen kirstu.
| --- | --- |
: Tämä on täsmennyssivu, joka luettelee monimerkityksisen käsitteen eri merkitykset tai useita eri henkilöitä. Artikkelisivuja, joiden nimessä tai tekstissä lukee ”Cannibal Island”, voi hakea sivunnimihaulla, laajalla sivunnimihaulla tai tekstihaulla.