stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Auge
Ero

Lapsen ja äidin kohtalosta syntymän jälkeen on olemassa useita eri versioita. Yhden mukaan oraakkeli oli kertonut Aleokselle, että hänen tyttären poikansa tappaisi hänen omat poikansa. Tämän vuoksi Aleos oli määrännyt Augen antamaan siveyslupauksen ja ryhtymään Athenen papittareksi. Lapsen synnyttyä Auge yritti peitellä tapahtunutta piilottamalla lapsen temppeliin, mutta kun maahan iski kato ja Aleos kysyi neuvoa oraakkelilta, tämä kertoi Athenen temppelissä olevan jotakin epäpyhää. Aleos tutkitutti temppelin, josta Telefos sitten löytyi. Aleos määräsi lapsen hylättäväksi Parthenion-vuorelle, ja Auge puolestaan annettiin Naupliokselle hukutettavaksi, mutta tämä antoi hänet Myysian kuningas Teuthraalle.
Pausanias kertoo, kuinka Aleos antoi panna tyttärensä ja tämän vastasyntyneen lapsen arkkuun ja jättää heidät meren kuljetettaviksi. Arkku ajelehti Myysiaan, jossa kuningas Teuthras rakastui Augeen ja meni tämän kanssa naimisiin.
Hyginuksen versiossa Auge synnytti Telefoksen salaa Parthenion-vuorella ja pakeni itse isäänsä peläten kuningas Teuthraan luo, joka otti hänet tyttärekseen.
Diodoros Sisilialaisen versiossa Aleos huomasi vielä Augen odottaessa lastaan tämän olevan raskaana ja kysyi lapsen isää. Kun hän ei uskonut tyttärensä vastausta, hän antoi tyttärensä Nauplioksen käsiin käskien tämän hukuttaa tyttärensä mereen. Matkalla Naupliaan Auge synnytti Telefoksen Parthenion-vuorella, jonne hän kätki tämän. Naupliassa Nauplios ei kuitenkaan hukuttanut Augea, vaan antoi tämän lahjaksi kaarialaisille, jotka puolestaan luovuttivat tämän Myysian kuninkaalle Teuthraalle.
Jälleennäkeminen

Augen ja Telefoksen kohtaamisesta uudelleen on kaksi erilaista versiota. Ensimmäisessä Telefos kysyi oraakkelilta neuvoa löytääkseen vanhempansa, ja tämä kehotti häntä menemään Myysiaan. Täällä Telefos kohtasi äitinsä, ja kun hänen isänsä selvisi kaikille, hänet otettiin hyvin vastaan. Kuningas Teuthras adoptoi Telefoksen omaksi pojakseen, antoi tyttärensä Agriopen hänelle puolisoksi ja nimesi hänet seuraajakseen. Toisessa versiossa Telefos saapui Myysiaan Parthenopaioksen kanssa, ja Teuthras lupasi hänelle valtaistuimen ja Augen puolisoksi, jos hän suojelisi häntä valtaa tavoittelevalta Idaalta. Näin tapahtuikin Telefoksen voitettua Idaan taistelussa, mutta heidän tietämättä olevansa äiti ja poika, Auge valmistautui murhaamaan Telefoksen hääyönä uskollisuudesta Heraklesta kohtaan. Valmistautuessaan surmaamaan poikansa miekalla, jumalat lähettivät heidän väliinsä valtavan käärmeen, jolloin Auge pudotti kauhusta miekkansa. Tällöin Telefos puolestaan valmistautui surmaamaan äitinsä, mutta tämä huusi Heraklesta apuun, jolloin Telefos tunnisti äitinsä ja vei hänet takaisin kotimaahansa.
Pausanias kertoi nähneensä Augen haudan Pergamonissa.
Guadalcanal

Guadalcanal
Guadalcanalin sijainti.
| --- | --- |
Muut nimet:  Isatabu
Sijainti:  Tyynimeri Guadalcanal Salomoninsaaret
Saariryhmä:  Salomonin saaristo
Vesialue:  Tyynimeri 
Korkein kohta:  Mount Popomanaseu, 2 449 m
Pinta-ala:  6 500 km²
| --- | --- |
Asukasluku:  109 382
Suurin kaupunki:  Honiara
muokkaa - muokkaa wikitekstiä - muokkaa Wikidataa
Guadalcanal on Salomoninsaarten saari ja provinssi. Sen pinta-ala on 6 500 km². Saarella sijaitsee muun muassa Salomoninsaarten pääkaupunki Honiara. Saari on vuoristoinen ja suurin osa väestöstä asuu sen pohjoisrannikolla.lähde?
Espanjalainen Álvaro de Mendaña löysi Guadalcanalin vuonna 1568. Nimeksi annettiin alun perin Guadalcanal, mutta sen kirjoitusasu vaihteli, ja lopulta yleisimmäksi kirjoitusasuksi vakiintui Guadalcanar. Kun Salomoninsaaret liitettiin brittiläiseen imperiumiin, saaren nimen kirjoitusasuksi vaihdettiin taas Guadalcanal. Vuosina 1942–1943 saarella käytiin Guadalcanalin taistelu. Vuonna 1942 rakennettu Honiaran kansainvälinen lentokenttä oli vuoteen 2003 asti nimeltään Henderson Field.
Guadalcanalin kartta.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Guadalcanal Wikimedia Commonsissa
Salomonsaarten provinssit
Choiseul
Keskiprovinssi
Guadalcanal
Honiara
Isabel
Läntinen provinssi
Makira-Ulawa
Malaita
Rennell ja Bellona
Temotu
Harley Benton

Harley Benton -mandoliini
Harley Benton -akustinen bassokitara.
Harley Benton - CE 100 Chorus -efektipedaali.
Harley Benton on saksalaisen Thomann-musiikkikaupan tuotemerkki yrityksen teettämille ja myymille edullisille soittimille, vahvistimille ja musiikkitarvikkeille. Tuotteet ovat yleensä ulkoisesti hyvin samankaltaisia kopioita muiden valmistajien suosituimmista malleista. Tuotteet valmistetaan suurimmaksi osaksi Kiinassa.
Aiheesta muualla

Harley Benton -valmistajan tuotteiden katalogi Thomann verkkokaupassa
Harley Benton -valmistajan tuotteiden arvosteluita (Harmony-Central) (Arkistoitu – Internet Archive) (englanniksi)
Madeleine L’Engle

Madeleine L'Engle (29. marraskuuta 1918, New York City – 6. syyskuuta 2007, Connecticut) oli yhdysvaltalainen kirjailija, joka julkaisi yli 60 teosta. Hänet tunnetaan parhaiten lukuisista lastenkirjoistaan ja tieteiskirjoistaan. L'Englen romaani Hyppy ajassa (1962) voitti Newbery-palkinnon.
Teoksia > Kairos-sarja

A Wrinkle in Time (1962) (suom. Hyppy ajassa, Lasten Keskus 1986, suomentanut Katri Yli-Viikari)
A Wind in the Door (1973)
Many Waters (1986)
A Swiftly Tilting Planet (1978)
The Arm of the Starfish (1965)
Dragons in the Waters (1976)
A House Like a Lotus (1984)
An Acceptable Time (1989)
Teoksia > Chronos-sarja

Meet the Austins (1960)
The Moon by Night (1963)
The Young Unicorns (1968)
A Ring of Endless Light (1980)
Troubling a Star (1994)
A Severed Wasp (1982)
Teoksia > The Crosswicks Journals

A Circle of Quiet (1972)
The Summer of the Great-grandmother (1974)
The Irrational Season (1977)
Two-Part Invention: The Story of a Marriage (1988)
Teoksia > The Genesis Trilogy

And It Was Good (1983)
A Stone For A Pillow (1986)
Sold Into Egypt (1989)
Teoksia > Muuta kirjallisuutta

The Small Rain (1945)
A Severed Wasp (1982)
Camilla Dickinson (1951)
A Live Coal in the Sea (1996)
Ilsa (1946)
And Both Were Young (1949)
A Winter's Love (1957)
The Love Letters (1966)
The Other Side Of The Sun (1971)
Dance in the Desert (1988)
Certain Women (1996)
Teoksia > Runous

Lines Scribbled On An Envelope (1969)
The Weather Of The Heart (1978)
A Cry Like A Bell (1987)
The Ordering of Love: The New and Collected Poems of Madeleine L'Engle (2005)
Kirjallisuutta

Chase, Carole F.: Suncatcher: A study of Madeleine L'Engle and her writing.  Philadelphia, Pennsylvania:  Innisfree Press, 1998.  ISBN 1-880913-31-3  (englanniksi)
Aiheesta muualla

Madeleinen L'Englen internetsivut (englanniksi)
| Auktoriteettitunnisteet  |
| --- | --- |
Kansainväliset:  FAST  ISNI  VIAF  WorldCat 
Kansalliset:  Norja  Chile  Espanja  Ranska  BnF data  Saksa  Israel  Yhdysvallat  Japani  Tšekki  Australia  Korea  Alankomaat  Puola  Portugali 
Tieteilijät:  CiNii 
Taiteenala:  MusicBrainz 
Henkilöt:  Deutsche Biographie  DDB  Trove 
Muut:  Europeana  SNAC  IdRef
Töölönlahdenkatu

| Töölönlahdenkatu> Tölöviksgatan |
| --- | --- |
 Töölönlahdenkatu Elielinaukiolta nähtynä. Vasemmalla reunassa Sanomatalo ja sen jälkeen Keskustakirjasto Oodi.
Kaupunki:  Helsinki
Pituus:  427,3 m
Alkupiste:  Elielinaukio
Päätepiste:  Mannerheimintie (427,3 m)
Päällyste:  asfaltti
Katso myös:  Töölönlahdenkatu Commonsissa
Töölönlahdenkatu (ruots. Tölöviksgatan) on noin 430 metriä pitkä katu Helsingin Kluuvissa. Se alkaa Elielinaukiolta, kulkee Sanomatalon ja keskustakirjasto Oodin itäpuolitse, tekee sen jälkeen jyrkän mutkan vasempaan ja päättyy Mannerheimintiehen Musiikkitalon ja Hakasalmen huvilan välissä. Töölönlahdenkadun poikkikatuja ovat Eero Erkon katu, Alvar Aallon katu ja Karamzininranta.
Katu rakennettiin vuonna 1998 VR:n makasiinien kupeeseen entiselle Töölön tavararatapihalle. Makasiinit purettiin vuonna 2006, ja tilalle rakennettiin Kansalaistori, Musiikkitalo ja keskustakirjasto Oodi. Töölönlahdenkatu ristesi Helsingin satamaradan kanssa makasiinien koillispuolella, kunnes rata purettiin vuonna 2009.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Töölönlahdenkatu Wikimedia Commonsissa
Makasiinit etelästä päin kuvattuna vuonna 1974, ennen Töölönlahdenkadun rakentamista
Töölönlahdenkatu ja makasiinit koillisesta nähden 2000-luvun alussa
Kansalaistori ja Töölönlahdenkatu etelästä päin syyskuussa 2019
Enter Air

| Enter Air |
| --- | --- |

 Enter Airin Boeing 737-800 vuonna 2013.
 IATA: E4  –  ICAO: ENT 
Kutsukoodi:  ENTER
Perustettu:  2009
Solmukohdat:  Frédéric Chopinin kansainvälinen lentoasema
Yhtiön sivut:  https://www.enterair.pl/en/
Enter Air (IATA: E4, ICAO: ENT, kutsukoodi: ENTER) on puolalainen tilauslentoyhtiö. Yhtiö on perustettu vuonna 2009 ja se aloitti lentotoiminnan vuonna 2010.
Yhtiön tärkein solmukohta on Frédéric Chopinin kansainvälinen lentoasema Varsovassa. Sen laivasto koostuu Boeingin lentokoneista.
Yhtiö lentää muun muassa TUI:n lomalentoja. Vuonna 2023 Enter Air ja TUI perustivat yhdessä tilauslentoyhtiö Fly4 Airlinesin Irlantiin.
Enter Air listautui Varsovan pörssiin joulukuussa 2015.
Laivasto

Lokakuussa 2024:
| Konetyyppi | Lukumäärä | Istumapaikkoja |
| --- | --- | --- |
| Boeing 737-800 | 24 | 189 |
| Boeing 737 MAX 8 | 9 | 189 |
Nitoja

Tavallinen käsikäyttöinen toimistonitoja.
Nitomanastoja.
Voimanitoja paksujen nippujen nitomiseen.
Nitoja on toimistotarvike, jolla voidaan kiinnittää paperiarkkeja nipuksi. Nitoja painaa niitin eli nitomanastan ensin nidottavan materiaalin läpi, ja taivuttaa sitten niitin päät metallilevyä vasten. Taivuttaminen estää nastaa irtoamasta ja nippua hajoamasta.
Tyypillisin nitoja on kevyt käsikäyttöinen laite, jolla voidaan kiinnittää yhteen korkeintaan parinkymmenen arkin nippuja. Paksumpiin nippuihin on käytettävä voimanitojaa, jonka pidempi varsi ja raskaampi rakenne kohdistavat suuremman voiman nidottavaan materiaaliin. Sähkönitojaa käyttämällä voidaan nitomista helpottaa edelleen. Nykyaikaisissa kopiokoneissa on usein ominaisuus, jolla kopioitavat arkkiniput nidotaan yhteen automaattisesti.
Useimmissa nitojissa on käännettävä tai liikuteltava alusta, jolla niitin päät voidaan ohjata taittumaan ulospäin. Tämä on tarkoitettu paperien väliaikaiseen kiinnitykseen. Näin paperit on helppo irrottaa toisistaan ilman repimistä tai paperivaurioita.
Joissain nitojissa on myös toiminto, joka painaa niitin paperin läpi taivuttamatta sitä laisinkaan. Tämä mahdollistaa paperien kiinnittämisen niin, että ne on helppo erottaa vetämällä.
Haaraniitillä voi yhdistää rei'itettyjä papereita toisiinsa.
Aiheesta muualla

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
Yoshiko Osamitsu: Niititön nitoja on ekologinen (Arkistoitu – Internet Archive). Matkasto 7.3.2013.
Škoda Kamiq

| Škoda Kamiq |
| --- | --- |

Valmistustiedot
Valmistusmaa:   Tšekki
Valmistaja:  Škoda Auto
Konserni:  Volkswagen Group
Valmistusvuodet:  2019–
Korimalli:  5-ovinen crossover
Luokka:  J-segmentti
Teknisesti samankaltaisia:  Audi A1 (Typ GB) SEAT Arona SEAT Ibiza (Typ 6F) Škoda Fabia IV Škoda Scala Volkswagen Polo VI Volkswagen T-Cross Volkswagen Taigo Volkswagen Virtus
Tekniset tiedot
Pohjalevy:  Volkswagen Group MQB A0
Moottori:  R3 R4
Iskutilavuus:  1,0–1,6 l
Polttoaine:  bensiini diesel
Vetotapa:  etuveto
Vaihteisto:  5-vaihteinen manuaali 6-vaihteinen manuaali 7-vaihteinen kaksoiskytkin
Škoda Kamiq on Škoda Auton vuodesta 2019 lähtien valmistama pieni crossover-tyyppinen automalli, joka esiteltiin Geneven autonäyttelyssä keväällä 2019. Se perustuu samalle MQB A0 -pohjalevylle kuin esimerkiksi Škoda Scala ja Volkswagen T-Cross.
Vuoden 2019 Euro NCAP -kolaritestistä Kamiq sai tulokseksi täydet viisi tähteä.
Bensiinimoottorit ovat kolmesylinterinen 1,0-litrainen (95/115 hv) ja nelisylinterinen 1,5-litrainen (150 hv). Dieselmoottori on 1,6-litrainen (115 hv). 95-hevosvoimaista lukuun ottamatta kaikkien moottorien yhteyteen on valittavissa seitsemänportainen DSG-kaksoiskytkinvaihteisto. Manuaalivaihteisto on viisivaihteinen pienitehoisimmassa moottorissa, muissa kuusivaihteinen.
Škoda Kamiq valittiin vuoden autoksi Suomessa 2020.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Škoda Kamiq Wikimedia Commonsissa
Škodan automallit
| --- | --- |
Nykyiset henkilöautomallit:   Enyaq  Fabia  Kamiq  Kamiq (Kiina)  Karoq  Kodiaq  Kushaq  Octavia  Rapid  Scala  Slavia  Superb 
Entiset mallit:   100/110  105/120  110 R  130  1000 MB  1200  440  450  Citigo  Favorit  Felicia  Forman  Garde  Octavia (1959)  Pickup  Popular  Praktik  Rapid (1935)  Rapid (1984)  Rapid (Intia)  Roomster  Superb (1934)  Yeti
Poptravel

| Poptravel Oy |
| --- | --- |

Perustettu:  2006
Toimitusjohtaja:  Tea Geitel
Kotipaikka:  Järvenpää
Toimiala:  Matkailualan verkkoportaali
Tuotteet:  Vapaa-ajan matkat, liikematkat, matkapaketit, lennot, hotellit, autonvuokraus,
Henkilöstö:  4 (2012)
Kotisivu:  www.poptravel.fi
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Matkailun hakuportaali Poptravel Oy oli vuosina 2007–2020 toiminut, Suomen ensimmäinenlähde? matkailuun keskittynyt hintavertailusivusto.
Vertailupalvelu nosti esiin yli 15 matkanjärjestäjän parhaat tarjoukset, jotka kattoivat yli 600 lentoyhtiötä, 100 000 hotellia ja yli 30 000 autonvuokrauskohdetta. Poptravel ei ollut matkatoimisto vaan hakukone, joka vertaili nettimatkatoimistojen tarjontaa. Hintavertailukoneesta saattoi siirtyä suoraan palveluntuottajan sivulle matkan varaukseen.
Palvelut

Poptravel tarjosi palveluja niin vapaa-ajan matkustukseen kuin liikematkustukseenkin. Verkkosivuillaan Poptravel tarjosi mahdollisuuden vertailla halvat lento-, hotelli-, autonvuokraus-, sekä matkapakettihinnat valittuun kohteeseen.
Palvelun käyttö oli täysin ilmaista.
Skrautvålin kirkko

| Skrautvålin kirkko Skrautvål kyrkje |
| --- | --- |
 Kirkko vuonna 2011.
Sijainti:  Nord-Aurdal, Norja
Kirkkokunta:  Norjan kirkko
Hiippakunta:  Hamarin hiippakunta
Rakentamisvuosi:  1785
Suunnittelija:  Svein Tråset
Materiaali:  puu
Istumapaikkoja:  230
Lisää rakennusartikkeleitaArkkitehtuurin teemasivulla
Skrautvålin kirkko (norj. Skrautvål kyrkje) on Nord-Aurdalin kunnassa Norjassa sijaitseva puinen ristikirkko vuodelta 1785.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Skrautvålin kirkko Wikimedia Commonsissa
Grotrian-Steinweg

Grotrian-Steinweg GmbH on saksalainen pianonvalmistaja, jonka pääpaikka on Braunschweigissa. Se muodostui vuonna 1856, kun oman Grotrian-pianotehtaansa vuonna 1835 perustanut Friedrich Grotrian (1803–1860) tuli osakkaaksi Heinrich Engelhard Steinwegin perustamaan pianotehtaaseen. Steinweg itse oli muuttanut kuusi vuotta aiemmin Yhdysvaltoihin, jossa hän muutti nimensä Henry Steinwayksi ja perusti Steinway & Sons -pianotehtaan. Hän jätti Saksan-yhtiönsä poikansa Theodorin johdettavaksi. Friedrich Grotrian kuoli pian ja jätti pianoyhtiön osakkuutensa pojalleen Wilhelmille (1843–1917).
1800-luvun loppuvuosikymmeninä sekä Steinwaystä että Grotrian-Steinwegista tuli omilla mantereillaan erittäin arvostettuja pianomerkkejä, mutta yhtiöiden kesken oli monia oikeusriitoja Steinweg-nimen käyttöoikeudesta. 1900-luvun alussa Grotrian-Steinweg valmisti jopa 3 000 soitinta vuodessa. Yrityksen nykyinen pianotuotanto on noin 500 kappaletta pianoja ja satakunta flyygeliä vuodessa.
Vuonna 2015 Grotrian-Steinwegin pääomistajaksi tuli hongkongilainen perheyritys Parsons Music Group.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Grotrian-Steinweg Wikimedia Commonsissa
Yhtiön kotisivut (Arkistoitu – Internet Archive)
Asteria

Foibe ja Asteria
Asteria (m.kreik. Ἀστερία) oli kreikkalaisessa mytologiassa useamman eri naishahmon nimi.
Asteria, Koioksen tytär

Asteria oli titaanien Koioksen ja Foiben tytär ja Leton sisar. Hän meni naimisiin titaani Perseksen kanssa ja synnytti tälle Hekaten.
Zeuksen yritettyä vietellä hänet hän muuttui viiriäiseksi ja hyppäsi rakastajaansa paetakseen mereen. Täällä häntä puolestaan ahdisteli Poseidon, jolta paetakseen Asteria muuttui Deloksen saareksi.
Asteria, danaidi

Asteria oli yksi Danaoksen viidestäkymmenestä tyttärestä, danaidista, jotka hääyönään yhtä lukuun ottamatta surmasivat miehensä isänsä käskystä. Hänen miehensä lyhyen avioliiton aikana oli Khaitos.
Asteria, alkyonidi

Asteria oli yksi gigantti Alkyoneuksen seitsemästä tyttärestä, alkyonidista, jotka suruissaan isänsä kuolemasta hyppäsivät mereen. Amfitrite kuitenkin muutti heidät kuningaskalastajiksi pelastaakseen heidän henkensä.
Astydameia

Astydameia (m.kreik. Ἀστυδάμεια, lat. Astydamia) viittaa kreikkalaisessa mytologiassa kolmeen eri henkilöön.
Astydameia, Iolkoksen kuningatar

Astydameia oli Iolkoksen kuningatar ja kuningas Akastoksen vaimo.
Akastos suoritti Peleukselle puhdistusrituaalin tämän paettua Fthiasta surmattuaan siellä kuningas Eurytionin. Hänen puolisonsa Astydamia kuitenkin rakastui Peleukseen, mutta tämän torjuessa lähentelyn Astydamia lähetti viestin Peleuksen puolisolle Antigonelle, että tämän mies olisi aikeissa naida Steropen, Akastoksen tyttären. Viestin saatuaan Antigone epätoivoissaan hirtti itsensä.
Tämän jälkeen Astydameia uskotteli omalle miehelleen, että Peleus olisi yrittänyt maata hänet väkisin. Akastos vei Peleuksen metsästysretkelle, ja tämän nukahdettua kätki tämän miekan ja jätti hänet yksin jälkeensä. Kentaurit löysivät tämän aamunkoitteessa, ja olisivat tappaneet tämän, mutta Kheiron palautti hänelle hänen miekkansa ja säästi hänet. Peleus kosti Akastokselle hävittämällä Iolkosta Iasonin ja dioskuurien avustamana, ja hän katkaisutti Astydamian raajat ja hyökkäsi kaupunkiin ruumiinosien läpi. Akastoksen ja Astydamian saatua surmansa valtakunta siirtyi Iasonin pojan Thessaloksen hallittavaksi.
Astydameia, Amyntorin tytär

Astydameia oli Amyntorin tytär. Hän synnytti Herakleelle pojan, joka sai nimekseen Ktesippos.
Astydameia, Pelopsin tytär

Astydameia oli Pelopsin ja Hippodameian tytär. Hänellä puolestaan oli Alkaioksen kanssa tytär Anakso ja poika Amfitryon.
Tisleidalenin kirkko

| Tisleidalenin kirkko Tisleidalen kirke |
| --- | --- |
 Kirkko vuonna 2007.
Sijainti:  Nord-Aurdal, Norja
Kirkkokunta:  Norjan kirkko
Hiippakunta:  Hamarin hiippakunta
Rakentamisvuosi:  1958
Suunnittelija:  Karl Stenersen
Materiaali:  puu
Istumapaikkoja:  130
Lisää rakennusartikkeleitaArkkitehtuurin teemasivulla
Tisleidalenin kirkko (norj. Tisleidalen kirke) on Nord-Aurdalin kunnassa Norjassa sijaitseva puinen pitkäkirkko vuodelta 1958.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Tisleidalenin kirkko Wikimedia Commonsissa
Aithra

Demofon vapauttaa isoäitinsä Aithran. Ruukku 470–460 eaa.
Aithra (m.kreik. Αἴθρα, "kirkas sininen taivas") oli kreikkalaisessa mytologiassa useamman eri naispuolisen hahmon nimi.
Aithra, Theseuksen äiti

Aithra oli Pittheuksen, Troizenin kuninkaan, tytär ja Theseuksen äiti.
Aigeus, Ateenan kuningas tapasi Aithran vieraillessaan Troizenissa, ja ihastuneena makasi tämän kanssa; toisen version mukaan hän kahlasi meren läpi Sfairian saarelle ja tuli raskaaksi Poseidonille. Aithran tultua raskaaksi Aigeus päätti palata Ateenaan, mutta kätki sandaalinsa, kilpensä ja miekkansa kivenjärkäleen alle ennen lähtöään samalla neuvoen Aithraa käskemään heidän poikaansa tuomaan ne jälleen hänelle vartuttuaan aikuiseksi. Aithra teki ohjeen mukaan, ja Theseuksesta kasvoi suuri sankari.
Myöhemmin Theseus sieppasi Helenan, ja antoi tämän Aithran huostaan huolehdittavaksi. Helenan veljet, dioskuurit, puolestaan pelastivat siskonsa ja sieppasivat vuorostaan Aithran kostoksi. Hän meni Helenan mukana Troijaan, ja pysyi siellä kunnes hänen pojanpoikansa Akamas löysi hänet kaupungin kukistuttua.
Aithra, okeanidi

Aithra oli myös okeanidin, yhden Okeanoksen ja Tethyksen kolmesta tuhannesta tyttärestä, nimi. Häntä kutsuttiin joskus Atlaksen puolisoksi ja Hyaan, hyadien ja välillä myös plejadien äidiksi; joskin yleensä plejadien kerrotaan olevan Atlaksen ja Pleionen tyttäriä.
Aithra, Hyperionin puoliso

Hyginus nimeää Aithran Hyperionin puolison nimeksi, joskin hänet useimmiten tunnetaan nimellä Theia. Heillä oli lapset Helios, Eos ja Selene.
Aithra, Falanthoksen puoliso

Spartalainen Falanthos, Tarasta valloittaessaan, sai Delfoin oraakkelilta ilmoituksen, että hän voittaisi alueen itsellensä kun hän tuntisi sateen kirkkaalta taivaalta. Vaikka hän taistelikin voitokkaasti, hän ei onnistunut valloittamaan kaupunkia ja ajatteli jumalien asettaneen hänelle mahdottoman vaatimuksen. Epätoivoissaan hän istahti alas, ja hänen vaimonsa Aithra alkoi poimiä täitä hänen hiuksistaan pitäen tämän päätä reisiensä välissä. Suruissaan miehensä vastoinkäymisestä tämä alkoi kyynelehtiä, jolloin Falanthos, tuntiessaan kyynelten vierivän olkapäilleen, tajusi oraakkelin ilmoituksen tarkoituksen; oraakkeli olikin tarkoittanut hänen vaimoaan (Aithra) eikä pilvetöntä taivasta ('aithra'). Samana yönä hän voitti Tarentumin kaupungin itselleen.
Lehto Group

| Lehto Group Oyj |
| --- | --- |

Yritysmuoto:  julkinen osakeyhtiö
Osake:  OMXH: LEHTO
Markkina-arvo:  1,5 milj. € (13.3.2023)
ISIN:  FI4000081138
Toimitusjohtaja:  Hannu Lehto
Puheenjohtaja:  Seppo Laine
Kotipaikka:  Kempele
Toimiala:  rakennus- ja kiinteistöala
Liikevaihto:   344,8 milj. € (2022)
Liikevoitto:   -42,2 milj. € (2022)
Tilikauden tulos:   -35,7 milj. € (2019)
Henkilöstö:   860 (keskim. 2022)
Tytäryhtiöt:  Lehto Components Oy
Kotisivu:  lehto.fi
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Lehto Group on suomalainen rakennus- ja kiinteistöalan konserni, joka keskittyy modulaariseen tuotantoon ja teolliseen esivalmistukseen. Lehto Group Oyj on noteerattu Helsingin pörssissä vuodesta 2016. Lehto-konserni toimii kahdella palvelualueella: asunnot ja toimitilat. Lehdon toimitusjohtajana toimii Juuso Hietanen, joka aloitti tehtävässään toukokuussa 2021. Entinen toimitusjohtaja Hannu Lehto toimi tehtävässään yli 30 vuotta.
Lehto Groupin pääkonttori sijaitsee Kempeleessä. Lisäksi yhtiöllä on elementti- ja moduulituotantoon keskittyviä tuotantolaitoksia muun muassa Oulussa, Oulaisissa, Iissä, Hartolassa ja Luohualla. Syksyllä 2017 Lehto laajensi toimintaansa Ruotsiin.
Historia > Ennen pörssiä (2008–15)

Lehto Groupin edeltäjä Päätoimija-konserni perustettiin 2008. Päätoimija osti vuonna 2008 Rakennusliike Lehto Oy:n. Takuuelementti Oy perustettiin 2009 Humppilaan valmistamaan kattoelementtejä. Päätoimija osti Rakennuskartion tytäryhtiöineen vuonna 2010.
Vuonna 2011 Päätoimija hankki Rakennusliike Koivukoski Oy:n osake-enemmistön. Päätoimija perusti suurimman konttorinsa Vantaalle 2011. Vuonna 2012 Päätoimija perusti OptimiKodit Oy:n toteuttamaan aluerakentamista. Talotekniikkamoduleihin keskittyvä tuotantolaitos perustettiin Merijärvelle 2013.
Ensimmäinen patentoitua rakentamisen innovaatiota hyödyntävä asuintalo valmistui Vantaan Hakunilaan keväällä 2014. Lehto rakensi Prisman ja mini-IKEAn Jyväskylän Seppälään ja saavutti 250 miljoonan euron liikevaihdon vuonna 2015.