stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Mario Scheiber

| Mitalit | Mitalit | Mitalit |  |
| --- | --- | --- | --- |
|  Mario Scheiber |  Mario Scheiber |  Mario Scheiber |  |
Maa:   Itävalta
Miesten alppihiihto
| Nuorten MM-kilpailut  | Nuorten MM-kilpailut  | Nuorten MM-kilpailut  |  |
|  Kultaa | Briançon 2003 | suurpujottelu |  |
|  Hopeaa | Tarvisio 2002 | syöksylasku |  |
|  Pronssia | Briançon 2003 | supersuurpujottelu |  |
Mario Scheiber (s. 6. maaliskuuta 1983 Lienz, Itävalta) on itävaltalainen uransa lopettanut alppihiihtäjä.
Scheiber saavutti junioreiden MM-kilpailuissa hopeaa syöksylaskussa Tarvisiossa 2002 sekä kultaa suurpujottelussa ja pronssia supersuurpujottelussa Serre Chevalier'ssa 2003. Åren MM-kilpailuissa 2007 hän oli syöksylaskussa kahdeksas ja supersuurpujottelussa yhdestoista. Vancouverin olympialaisissa 2010 hän oli syöksylaskussa neljäs.
Scheiber ei ole voittanut vuonna 2003 alkaneella maailmancup-urallaan yhtään osakilpailua, mutta on ollut kolmetoista kertaa kolmen parhaan joukossa (28.11.2010 mennessä). Hänen ensimmäinen maailmancupin kisansa oli Lillehammerissa 2003. Hän alkoi kilpailla maailmancupissa vakituisesti kuitenkin vasta kaudella 2004–2005, jolloin hän oli kaksi kertaa toinen ja kerran kolmas. Kausi 2005–2006 meni Scheiberilta käytännössä kokonaan ohi, sillä hän oli mukana vain yhdessä kisassa loukkaantumisen takia. Kaudella 2006–2007 hän teki hyvän paluun sijoittumalla kaksi kertaa sekä toiseksi että kolmanneksi. Maailmancupin kokonaispisteissä hän oli yhdeksäs ja supersuurpujottelucupissa neljäs. Seuraavalla kaudella hän oli kahdesti toinen ja kerran kolmas. Kaudella 2009–2010 hän oli kahdesti toinen ja sijoittui viidenneksi sekä syöksylaskun että supersuurpujottelun cupeissa. Kaudella 2010–2011 hän on ollut kerran toinen.
Aiheesta muualla

Virallinen sivu (saksaksi)
Madison (Wisconsin)

| Madison |
| --- | --- |

 lippu

 Madison
 Koordinaatit: 43°4′N, 89°24′W 
Valtio:  Yhdysvallat
Osavaltio:  Wisconsin
Piirikunta:  Dane
Hallinto:  
 – Pormestari:  Satya Rhodes-Conway
Pinta-ala:  
 – Kokonaispinta-ala:  219,4 km²
 – Josta vettä:  41,4 km² 
Väkiluku (2013):  243 344
Aikavyöhyke:  UTC−6
 
 www.cityofmadison.com 
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Madison on Suurten järvien alueella Yhdysvalloissa sijaitsevan Wisconsinin osavaltion pääkaupunki Mendotajärven ja Mononajärven rannalla 120 kilometriä Milwaukeesta länteen. Kaupungin väkiluku on 243 433 (2013). Kaupungin asukkaista 84 % on valkoihoisia, 6 % afrikkalaista alkuperää olevia ja 6 % aasialaisia; 18 % asukkaista on alle 18-vuotiaita. Eteläisessä Wisconsinissa sijaitseva kaupunki on Milwaukeen jälkeen osavaltion toiseksi suurin metropoli. Kaupungin pinta-ala on 219,4 km², josta vettä on 41,4 km². Kaupungissa sijaitseva luonnonkaunis Mendotajärvi on merkittävä muun muassa purjelautailun ja muun virkistystoiminnan kannalta.
Madisonissa on Wisconsinin yliopiston päärakennus ja yliopistollinen sairaala, sekä yliopiston asuinalueet Eagle Heights ja University Houses. Siellä on paljon muitakin tieteellisiä laitoksia ja suuri kirjasto. Kaupungissa on monipuolista teollisuutta. Madisonissa on paljon amerikansuomalaisia ja Finnish-American Society of Madisonin järjestämää toimintaa. Kaupungissa sijaitsee myös Fiskars-tuotteita valmistavan Fiskars Brands Inc. -yhtiön pääkonttori. Madison on ympäröivän maatalousalueen keskus.
1836 perustettu kaupunki on nimetty samana vuonna kuolleen Yhdysvaltain presidentin James Madisonin mukaan.
Urheilu ja kulttuuri

Madisonin tärkeimpiä urheiluseuroja ovat:
Wisconsin Badgers, Wisconsinin yliopisto, Madison
Madison Radicals, Ultimate frisbee
Forward Madison FC, jalkapallo
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Madison Wikimedia Commonsissa
Marko Laine

| Marko Laine> Henkilötiedot |
| --- | --- |
Koko nimi:  Marko Laine
Syntynyt: 1. heinäkuuta 1968 (ikä 56)
Kansalaisuus:   Suomi
Koripalloilija
Pelipaikka:  Laituri
Pituus:  195 cm
Pelaajaura
Seurajoukkueet
1986–1989 1990–1991 1995–1996 1998–2001   :   Tampereen Pyrintö  Lahden NMKY  Landshut  DJK Würzburg  Phantoms Braunschweig  Oberdurrbach BBV
Maajoukkueet
2000:   Suomi
Ottelut (pisteet):  4 (8)
Marko Laine (s. 1. heinäkuuta 1968) on aktiiviuransa lopettanut suomalais-saksalainen koripalloilija.
Tampereen Pyrinnön kasvatti Laine kuului Suomen koripallomaajoukkueeseen vuoden 2000 Pohjoismaiden mestaruuskilpailuissa.
Seuratasolla Laine aloitti pääsarjauransa kasvattajaseurassaan Tampereen Pyrinnössä vuosina 1986–1989. Lahden NMKY:hyn hän siirtyi kaudeksi 1990–1991. Tämän jälkeen hän matkusti Saksaan, jossa edusti pääsarjatason joukkueita ja muun muassa pelasi kaudella 2000–2001 Korać cupia DJK Würzburgissa.
Maizières-lès-Metz

| Maizières-lès-Metz |
| --- | --- |
 Kaupungintalo
 vaakuna
 Maizières-lès-Metz
 Koordinaatit: 49°12′45″N, 6°09′42″E 
Valtio:  Ranska
Alue:  Grand Est
Departementti:  Moselle
Arrondissementti:  Metz
Pinta-ala:  
 – Kokonaispinta-ala:  8,8 km²
Väkiluku (2013):  11 066 
 – Väestötiheys:  1 254 as./km²
Kunnan numero:  57433
 
 Kunnan kotisivut 
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Maizières-lès-Metz on kunta Koillis-Ranskassa Mosellen departementissa Grand Estin alueella.  Se sijaitsee noin 10 kilometriä Metzin kaupungista pohjoiseen.
Nähtävyyksiä

Kunnan nähtävyyksiä ovat huvipuisto Walygator Parc sekä musiikki- ja kulttuurikeskus TRAM.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Maizières-lès-Metz Wikimedia Commonsissa
Walygator Parc
TRAM
Walygator Parc
Maarianhaminan kaupunginkirjasto

| Mariehamns stadsbibliotek |
| --- | --- |

Sijainti:  Maarianhamina, Ahvenanmaa
Johtaja:  Fredrika Sundberg
Kotisivut
Maarianhaminan kaupunginkirjasto (ruots. Mariehamns stadsbibliotek) sijaitsee Ahvenanmaalla Maarianhaminassa. Kirjastorakennuksen on suunnitellut arkkitehti Hans Stenius, ja se valmistui vuonna 1989.
Kirjasto on kaupunginkirjasto ja lisäksi Ahvenanmaan keskuskirjasto ja Ahvenanmaan ammattikorkeakoulun koulukirjasto.
Historiaa

Kaupunginkirjaston historia juontaa juurensa vuoteen 1890, jolloin toimintansa aloitti Ålands lånebibliotek. Vuonna 1921 Karl Gustafsson teki aloitteen yleisen kirjaston perustamisesta, ja sellainen avattiin vuonna 1923 osoitteessa Östra Esplanadgatan 5. Karl Gustafssonista tuli Maarianhaminan kaupunginkirjaston ensimmäinen johtaja.
Kirjasto toimi 1925 raatihuoneella ja vuodesta 1939 kaupungintalolla. Vuonna 1961 perustettiin sivukirjastot Strandnäsiin ja Ytternäsiin, ja seuraavana vuonna kirjasto sai maakuntakirjaston tehtävät. Vuonna 1966  uudeksi kirjastonjohtajaksi nimettiin Inga-Britt Öfverström. Kirjastoautokokeilu aloitettiin vuonna 1970, ja seuraavana vuonna vihittiin käyttöön sairaalakirjasto.
Vuonna 1973 kirjasto muutti hotelli Arkipelagin tiloihin ja aloitti musiikkikirjastotoiminnan. Vuonna 1977 avattiin sivukirjasto Västernäsin uudelle koululle ja vuonna 1983 Strandnäsin uudelle yläasteelle.
Postmodernistinen kaksikerroksinen kirjastorakennus kellotorneineen rakennettiin keskeiselle paikalle linja-autoaseman kupeeseen yli kymmenen vuotta kestäneen suunnittelun ja poliittisen keskustelun jälkeen. Kirjastosta tehtiin kolme eri suunnitelmaa, eräänä ajatuksena laajempi kulttuuritalo, mutta lopulta auditorio, kahvila ja näyttelytilat jätettiin pois kustannussyistä. Rakennuksessa on kuitenkin pieni musiikkisali. Kulttuurikeskukseksi valmistui vuonna 2009 Alandica.
Kirjastorakennuksen bruttopinta-ala on 3 450 neliömetriä, mistä kirjaston osuus on 2 700 neliömetriä. Kirjasto oli Suomen ensimmäinen, jossa otettiin käyttöön tietokonepohjainen aineistotietokanta paperikortiston sijaan.
Vuosina 1993–2015 Maarianhaminan kirjasto on mukana perustamassa kaupungin kirjallisuuspäiviä. Vuonna 1996 käynnistyi Club 5, yhteistyöhanke neljän muun Pohjoismaisen yleisen kirjaston kanssa. Ahvenanmaan ammattikorkeakoulu alkoi vuonna 1997 ostaa kirjastopalvelunsa kaupunginkirjastolta.
Vuonna 2001 saatiin käyttöön ensimmäinen lainausautomaatti, ja kaksi lisää saatiin 2008. Seuraavana vuonna aloitettiin e-kirjatoiminta ja sitä seuraavana sirulla varustettu kirjastokortti. Vuonna 2010 aloitettiin lukulaitteiden lainaustoiminta.
Kirjastonjohtajia

Karl Gustafsson 1923–1966
Inga-Britt Öfverström 1966–1979
Yvonne Andersson-Halling 1979–1997
Suzanne Donner 1997–1998
Tom Eckerman 1998–2001
Suzanne Donner 2001–2004
Eva Gustafsson-Lindvall 2004–2012
Lars Midbjer 2012–2016
Fredrika Sundberg 2016–
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Maarianhaminan kaupunginkirjasto Wikimedia Commonsissa
Marek Schwarz

| Marek Schwarz |
| --- | --- |

Henkilötiedot
Syntynyt: 1. huhtikuuta 1986 (ikä 38) Mladá Boleslav, Tšekkoslovakia
Kansalaisuus:   Tšekki
Jääkiekkoilija
Pelipaikka:  maalivahti
Hanska:  oikea
Pituus:  180 cm
Paino:  86 kg
Seura
Seura:  BK Mladá Boleslav
Sarja:  Krajska hokejova liga
Pelaajaura
Pääsarjaura:  2002–
Aik. seurat:  HC Sparta Praha (ČEL) HC Plzeň (ČEL) HC Ocelaři Třinec (ČEL) Peoria Rivermen (AHL) St. Louis Blues (NHL) Alaska Aces (ECHL) BK Mladá Boleslav (ČEL)  TPS (SM-liiga) HC Liberec (ČEL) Orli Znojmo (EBEL) HC Benátky (Tšekki 2) HC Slovan Ústí (Tšekki 2)
NHL-varaus:  17. varaus, 2004 St. Louis Blues
Marek Schwarz (s. 1. huhtikuuta 1986 Mladá Boleslav, Tšekkoslovakia) on tšekkiläinen jääkiekkomaalivahti. Schwarz on pelannut urallaan neljä NHL-ottelua St. Louis Bluesissa. Schwarz on voittanut kahdesti Tšekin-mestaruuden, vuonna 2006 HC Sparta Prahassa ja vuonna 2016 HC Liberecissä. Kaudella 2023–2024 Schwarz pelaa Tšekin neljännellä sarjatasolla BK Mladá Boleslavin kakkosjoukkueessa.
Ura > Seuraura

Schwarz on BK Mladá Boleslavin kasvatti. Hän siirtyi seurasta HC Sparta Prahaan, jossa hän pelasi junioreissa. Hän pääsi debytoimaan Extraligassa yhden ottelun verran kaudella 2002–2003. Seuraavalla kaudella hän pelasi peräti kolmessa Extraligan seurassa; HC Plzeňissä, HC Oceláři Třinecissä ja Sparta Prahassa. NHL-seura St. Louis Blues varasi Schwarzin kauden jälkeen 17. pelaajana kesällä 2004. Tämän jälkeen Schwarz siirtyi Pohjois-Amerikan WHL-juniorisarjan Vancouver Giantsiin, jossa hän pelasi vain yhden kauden seuran ykkösmaalivahtina.
Kaudeksi 2005–2006 Schwarz palasi Sparta Prahaan, jossa hän toimi kakkosmaalivahtina ja voitti sarjan mestaruuden. Hän siirtyi tämän jälkeen St. Louis Bluesin organisaatioon, mutta aloitti kauden AHL:ssä farmiseura Peoria Rivermenissa. Hän debytoi NHL:ssä joulukuussa 2006 Chicago Blackhawksia vastaan Bluesin hävitessä 3–2. 20-vuotiaana hänestä tuli Bluesin kolmanneksi nuorin maalivahti NHL:ssä. Schwarz pelasi NHL:ssä kolmen kauden aikana vain kuusi ottelua ja pelasi myös ECHL:ssä Alaska Acesissa.
Kauden 2008–2009 lopussa Schwarz palasi kotimaahansa kasvattajaseuraansa BK Mladá Boleslaviin. Hän pelasi seuran ykkösmaalivahtina kaksi seuraavaa kautta joukkueen pelatessa kummallakin kaudella putoamiskarsinnoissa.
Huhtikuussa 2011 julkistettiin Schwarzin siirtyminen Suomeen, SM-liigaseura TPS:ään kaudeksi 2011–2012. TPS:ssa hän pelasi 35 runkosarjaottelua, ja hänen torjuntaprosenttinsa niissä oli 89,44. Kauden jälkeen Schwarz siirtyi takaisin HC Sparta Prahaan, jonka kanssa teki kolmivuotisen sopimuksen. Schwarz ei pelannut Prahassa kuitenkaan kuin puolen kauden ajan. Hänen otteisiinsa ei oltu seurassa tyytyväisiä, ja hänet kaupattiin tammikuussa 2013 HC Libereciin vaihdossa Marek Pinciin.
Schwarz pelasi Liberecissä neljällä kaudella joukkueen kakkosmaalivahtina. Hän muodosti menestyneen maalivahtikaksikon slovakialaisen Ján Lašákin kanssa. Kausi 2015–2016 päättyi Liberecin mestaruuteen. Vaikka Lašák oli ykkösmaalivahti, Schwarz pelasi loppuottelusarjassa kaksi ottelua, jotka Liberec voitti. Schwarz jätti Liberecin mestaruuskauden jälkeen ja siirtyi Itävallan pääsarjassa pelaavaan tšekkiläiseen Orli Znojmoon. Siellä hän pelasi kahden kauden ajan joukkueen ykkösmaalivahtina. Ensimmäisellä kaudella Znojmo eteni pudotuspeleihin, mutta tippui jatkosta ensimmäisellä kierroksella. Kahden Znojmo-kauden jälkeen Schwarz palasi kesällä 2018 Libereciin.
Ura > Maajoukkueura

| Mitalit> Maa:   Tšekki.Miesten jääkiekko.Alle 20-v. MM-kilpailut  | Mitalit> Maa:   Tšekki.Miesten jääkiekko.Alle 20-v. MM-kilpailut  | Mitalit> Maa:   Tšekki.Miesten jääkiekko.Alle 20-v. MM-kilpailut  | Maa:   Tšekki> Miesten jääkiekko. |
| --- | --- | --- | --- |
|  Pronssia | Yhdysvallat 2005 | jääkiekko |  |
Schwarz on edustanut Tšekkiä maajoukkuetasolla. Hänellä oli vuoden 2003 alle 18-vuotiaiden MM-kisojen paras torjuntaprosentti 94%. Seuraavan vuoden 18-vuotiaiden kisoissa hänellä oli turnauksen paras päästettyjen maalien keskiarvo (1,29) ja paras torjuntaprosentti (93,9). Tämän lisäksi hänet valittiin turnauksen parhaaksi maalivahdiksi ja hän voitti pronssia. Hän pelasi samana vuonna myös nuorten MM-kilpailuissa. Vuoden 2005 nuorten MM-kilpailuissa Schwarz valittiin turnauksen parhaaksi maalivahdiksi, tähdistökentälliseen ja voitti torjuntaprosentin ja pronssimitalin. Hän pelasi nuorten MM-kilpailuissa vielä 2006.
Schwarz on edustanut Tšekkiä A-maajoukkuetasolla Euro Hockey Tour -turnauksissa.
Pelityyli

Schwarz pelaa perhostyylillä, ja hänen vahvuutensa on nopeat jalat.
Aiheesta muualla

Marek Schwarz The Internet Hockey Databasessa (englanniksi)
Schwarz NHL.com-sivustolla (englanniksi)
Mannanmäen–Järvenkylän taistelut

Mannanmäen–Järvenkylän taistelut olivat 17.–19. maaliskuuta 1918 Hämeenkyrön Kostulassa ja Järvenkylässä käytyjä Suomen sisällissodan taisteluja. Ikaalisten suunnasta hyökänneiden valkoisten tarkoituksena oli edetä punaisten hallussa olleiden Kyröskosken ja Hämeenkyrön kautta Siuroon katkaisemaan Tampere–Pori-rata. Taistelut käytiin Ikaalisten ja Hämeenkyrön välisen maantien varrella sijaitsevien Mannanmäen ja Kyröskoskenharjun rinteillä, jonne punaiset olivat rakentaneet puolustusasemansa. He onnistuivat torjumaan valkoisten molemmat läpimurtoyritykset, mutta vetäytyivät lopulta Kyröskoskelle, jossa taisteltiin neljä päivää myöhemmin.
Edeltävät tapahtumat

Sodan käynnistyttyä rintamalinja muodostui helmikuun alussa Ikaalisten ja Hämeenkyrön väliin. Kyrösjärven itäpuolella punaisten hallussa oli vielä Viljakkalan pohjoispuolella sijaitseva Luhalahden kylä. Hämeenkyröön perustetun punaisten esikunnan rintamapäällikkönä toimi Pispalasta kotoisin ollut viilari Anton Leinonen. Valkoiset perustivat oman tukikohtansa Ikaalisiin, jota punaiset yrittivät helmi-maaliskuun aikana toistuvasti vallata.
Alueella toiminutta valkoisen armeijan Satakunnan ryhmää komensi eversti Ernst Linder. Valkoisten suurhyökkäyksen käynnistyessä 15. maaliskuuta hänellä oli Ikaalisissa noin 1 600 miestä. Punaisten vahvuus oli tuolloin 1 100–1 500 miestä, joista 800–900 oli Kyröskoskelta, Hämeenkyröstä ja Viljakkalasta. Lisäksi seudulla oli Varsinais-Suomen ja Uudenmaan punakaartilaisia sekä 80 Tampereelta lähetettyä venäläistä, jotka toimivat tykki- ja konekiväärimiehinä. Punaisten joukoista huomattava osa oli Tampereen puolustukseen liittyvissä huolto- ja kuljetustehtävissä.
Ikaalisten suunnalla valkoisten tarkoituksena oli edetä Hämeenkyrön kautta 40 kilometrin päähän Siuroon katkaisemaan Tampereen ja Porin välinen rata. Suunnitelman mukaan rata piti katkaista jo heti 15. maaliskuuta, mutta joukot pääsivät liikkeelle vasta samana iltapäivänä. Punaisten ensimmäiset asemat olivat viisi kilometriä Ikaalisten eteläpuolella Sikurin kylässä, josta he aamuyöllä 16. maaliskuuta vetäytyivät Osaraan, ja sieltä edelleen päivän kuluessa Kyröskoskelle. Puolustuslinja perustettiin Kyröskoskenharjun rinteille Järvenkylän Alasen talon ja Kyröskosken välille tykistön ollessa asemissaan hieman etelämpänä Nuutissa. Tampereen esikunta lähetti paikalle myös lisävoimia, sillä Kyröskoskelle saapui ainakin yksi Helsingin punakaartin komppania. Kyrösjärven itäpuolella punaiset vetäytyivät Luhalahdesta Viljakkalaan, jossa taisteltiin 17. maaliskuuta valkoisten yrittäessä kiertää Hämeenkyrön punaisten selustaan.
16. maaliskuuta valkoiset kokosivat Osaraan 650 miehen osaston, joka muodostui jääkärivänrikki Johan Koivulan johtamasta Turun pataljoonasta sekä jääkärivänrikki Gunnar Wikströmin johtamasta Oulun 1. komppaniasta. Lisäksi siihen kuului jääkärivänrikki Reino Ericssonn konekiväärikomppania, ruotsalaisen kapteenin Ivar Enhörningin tykkipatteri sekä Vähänkyrön ja Kauhajoen suojeluskuntalaisia. Kyrösjärven toisella puolella punaisten tyhjäksi jättämässä Inkulan kylässä oli luutnantti Yrjö Rehnbäckin johtama 550 miehen osasto sekä luutnantti Karl Lillierin 120 miehen hiihto-osasto.
Taistelut > Mannanmäen taistelu

Mannanmäki on pari kilometriä Kyröskosken pohjoispuolella Järvenkylänjärven ja Kyrösjärven välisellä kapealla kannaksella sijaitseva korkea mäki, jolla oli suuri strateginen merkitys sen juurelta kulkevan maantien vuoksi. Aamuyöllä 17. maaliskuuta 400–500 punaista asettui Mannanmäen rinteille yllättääkseen maantiellä kulkevan valkoisten marssiosaston. Linderin joukot saapuivat paikalle noin kello 11, mutta väijytys epäonnistui, kun osa punakaartilaisista avasi tulen liian aikaisin valkoisten ollessa vasta parisataa metriä Mannanmäen pohjoispuolella Kostulan kansakoulun kohdalla. Kiivaan tulituksen johdosta valkoisten rivit menivät kuitenkin niin sekaisin, että Linder sai ryhmitettyä miehensä hyökkäykseen vasta iltapäivällä. Valkoisten tykistön moukaroidessa Mannanmäkeä päättivät punaiset perääntyä takaisin pääpuolustuslinjalleen, ja niin Linderin joukot pääsivät lopulta etenemään Mannanmäelle ilman vastarintaa. Valkoisten tappiot olivat viisi kaatunutta ja punaisten ainakin kaksi.
Taistelut > Järvenkylän taistelu

Ensimmäisen yhteenoton jälkeen Linder siirsi Inkulassa olleet joukot Kyrösjärven jään ylitse Osaraan, ja määräsi heidät hyökäämään punaisten pääpuolustuslinjaa vastaan iltapäivällä 18. maaliskuuta. Hyökkäys alkoi illan hämärtyessä, ja pian näkyvyys heikkeni entisestään Kyröskoskenharjulle laskeutuneen sankan sumun johdosta. Eteneminen punaisten torjuntatulessa tapahtui hitaasti, mutta lopulta valkoiset saavuttivat heidän asemansa yön pimeydessä. Taistelu juuttui nyt paikoilleen ja muuttui sekavaksi puukoin ja pistimin käydyksi lähitaisteluksi.
Tilanne laukesi kuudelta aamulla, kun venäläisupseeri A. Sokolov kokosi ammattisotilaistaan osaston, joka käynnisti rynnäkön kohti valkoisten sivustaa. Tämä sai heidän väsyneet kärkijoukkonsa pakenemaan hallitsemattomasti kohti Mannanmäkeä, jossa paniikki tarttui myös takalinjoilla olleisiin miehiin. Valkoiset vetääntyivät takaisin Ikaalisin, jonne saapunut majuri Aleksander Pell onnistui vihdoin rauhoittamaan sekasortoiset joukot. Valkoisten tappiot olivat 22 kaatunutta ja 128 haavoittunutta. Punaiset menettivät kaatuneina ainakin viisi miestä.
Taistelujen jälkeen

Valkoisten peräännyttyä punaiset eivät jostain syystä ottaneet Mannanmäkeä haltuunsa, ja näin se jäi miehittämättömänä rintamalinjojen väliin. Molemmat osapuolet kokosivat Järvenkylän taistelun jälkeen lisävoimia, ja ampuivat samalla tykistötulta toistensa asemiin neljän päivän ajan. Rintamalla nähtiin myös lentopommitus, kun Eino Rahjan Naistenlahden jäältä operoinut kone kävi 19. maaliskuuta pudottamassa muutaman pommin valkoisten asemiin. Lopulta valkoiset käynnistivät hyökkäykset Kyröskoskelle ja Viljakkalaan 23. maaliskuuta.
Muistomerkki

Valkoisen osapuolen muistomerkiksi rakennettiin Mannanmäen huipulle arkkitehti Arne Thulén suunnittelema näkötorni, joka vihittiin käyttöön taistelujen 20-vuotispäivänä 25. maaliskuuta 1938. Rakennuksen ulkoseinässä on muistolaatta, ja sisätiloissa Ikaalisten rintamalla kaatuneiden 68 valkoisen nimet sisältävä marmoritaulu.
Kirjallisuutta

Tamminen, Juuse: Ikaalisten rintamalla : muistelmia vuodelta 1918.  Pori:  Satakunnan Kirjateollisuus, 1929.
Aiheesta muualla

Ikaalisten-Mannanmäen-Kyröskosken taistelut 1918, Aamulehti, 25.03.1938, nro 82, s. 7, Kansalliskirjaston digitaaliset aineistot
Valkoisten muistomerkiksi rakennettu Mannanmäen näkötorni.
Maksim Trošin

Maxim Trošin (13. kesäkuuta 1978 Brjansk, Neuvostoliitto – 5. kesäkuuta 1995 Brjansk(?), Venäjä) oli venäläinen laulaja ja lauluntekijä. Hänen laulujensa sanoitukset ovat yleensä isänmaallisia ja musiikki melankolista. Hän löytyi kuolleena ennen konserttiaan 17-vuotiaana.
Lapsuus ja perhe

Maksim Trošin sairasti lapsena vakavaa astmaa. Maksim toimi kellonsoittajana Tihvinän Jumalanäidin kirkossa. Hän debytoi jo 10-vuotiaana esittäessäänselvennä laulun Satakieli (ven. Соловей).
Maksim esittiselvennä myös laulun Mantsuria, jonka pohjaksi otti vanhan valssin, mutta teki siihen itse omat sanoituksensa. Musta korppi taas oli vanha kasakkalaulu. Maksim Troshin löytyi kuolleena täytettyään seitsemäntoista, eikä hänen kuolinsyytään tarkemmin tiedetä.
Maksim Trošinilla oli vanhempiensa Juri Pavlovitš Trošinin ja Nadežda Mihailovna Trošinan lisäksi pikkuveli.
Madison Beerin diskografia

| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |

Julkaisut
| ↙Studioalbumit | 1 |  |
| ↙EP:t | 1 |  |
| ↙Singlet | 12 |  |
Tämä artikkeli on amerikkalaisen laulajan Madison Beerin diskografiasta.
Studioalbumit

Life Support (Epic Records,  2021)
EP:t

As She Pleases (First Access Entertainment,  2018)
Singlet

”Melodies” (2013)
”Unbreakable” (2014)
”All for Love” (2015)
”Something Sweet” (2015)
”Dead” (2017)
”Say It to My Face” (2017)
”Pop/Stars” (K/DA, 2018)
”Hurts Like Hell” (Offsetin kanssa, 2018)
”All Day and Night” (Jax Jonesin ja Martin Solveigin kanssa, 2019)
”Dear Society” (2019)
”Good in Goodbye” (2020)
”Selfish” (2020)
”Stained Glass” (2020)
”Baby” (2020)
”Boyshit” (2020)
”Carried Away” (Surf Mesan kanssa) (2021)
”Reckless” (2021)
Marco Mattiacci

| Marco Mattiacci> Henkilötiedot |
| --- | --- |
Syntynyt: 8. joulukuuta 1970 Rooma, Italia
Kansalaisuus:   italialainen
Ammatti:  Scuderia Ferrarin tallipäällikkö huhtikuu 2014 - marraskuu 2014
Marco Mattiacci (s. 8. joulukuuta 1970 Rooma, Italia) on italialainen autourheiluvaikuttaja. Mattiacci toimi Formula 1-talli Scuderia Ferrarin tallipäällikkönä huhtikuusta 2014 saman vuoden marraskuuhun. Hän peri toimen 14. huhtikuuta 2014 Ferrarin eronneelta tallipäälliköltä Stefano Domenicalilta. Roomassa syntynyt Mattiacci toimi vuodesta 1989 vuoteen 1999 Jaguarin tehtaalla Isossa-Britanniassa. Ferrarilla hän on työskennellyt vuodesta 1999, pääosin merkin Amerikan-tehtaiden johtajana. Marraskuussa 2014 Ferrarin osalta huonosti sujuneen kauden 2014 jälkeen Maurizio Arrivabene korvasi Mattiaccin Ferrarin tallipäällikkönä.
Käännös suomeksi
Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista.