stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Twilight: 2000

| Twilight: 2000 |
| --- | --- |
 Twilight 2000 suomenkielinen versio
Suunnittelija:  Frank Chadwick
Julkaisija:  Game Designers' Workshop
Julkaisuvuosi:  1984 (1.0 laitos) 1990 (Suomenkielinen 1.0 laitos) 1990 (2.0 laitos) 1993 (2.2 laitos) 1993 (Suomenkielinen 2.2 laitos)
Tyylilaji:  Vaihtoehtoinen historia
Twilight: 2000 on kolmannen maailmansodan jälkeiseen aikaan sijoittuva tieteisroolipeli, jonka on julkaissut Game Designers' Workshop. Suomalaiset tekijät ovat julkaisseet peliin kolme lisäsääntökirjaa, jotka käsittelevät erikoisjoukkoja, Pohjoismaita ja Kööpenhaminaa. Säännöt ovat realistiset.
Pelin seikkailut sijoittuvat tyypillisesti ydinsodan jälkeiseen Keski-Eurooppaan. Pelaajat voivat yleensä valita haluavatko hahmojensa jatkavan sotaa, yrittävän päästä kotiinsa tai toimivan palkkasotureina. GDW:n viimeisessä, vuonna 1993 julkaistussa versiossa, Neuvostoliiton vallankaappausyritys 1991 päättyi Boris Jeltsinin surmaamiseen KGB:n agenttien toimesta ja kommunistihallinnon jatkumiseen.
Suomalainen julkaisu

Twilight 2000 pelin julkaisi Suomessa TK-kustannus Finnish Games House (FGH) -tavaramerkin alla. Suomijulkaisun aikaan ilmestyi jo pelin 2.laitoksen säännöt, mutta suomijulkaisu on käännetty aikaisemmasta 1.laitoksen pelistä. Pelin aloituslaatikko sisältää pelinjohtajan oppaan, pelaajan oppaan ja 10-sivuisen nopan.
Suomessa tuotetut lisäosat

Erikoisjoukot, Lähdekirja, Finnish Game House - FGH 101, 1990
Pohjoismaat lähdekirja, Finnish Game House - FGH 102, 1990
Kööpenhaminaan, Seikkailu, Finnish Game House - FGH 103, 1990
Käännetyt lisäosat

Twilight Kohtaamisia, Lisäsääntöjä ja apuvälineitä 2.laitoksen säännöille, Finnish Game House - FGH 104, 1993, Virhe: Virheellinen ISBN
Twilight 2000 2.2 uudistettu laitos, Finnish Game House - FGH 100, 1993, ISBN 951-582-006-5
Muut

Twilightsykli: 2000, Paranoia/Twilight 2000 crossover-seikkailu, jossa Twilight 2000 yhteensopivat säännöt, Finnish Game House, 1993, ISBN 951-582-007-3 (Ei virallinen Twilight 2000 teos, julkaisu kuuluu Paranoia pelin lisämateriaaleihin)
Oolannin sota (laulu)

Oolannin sota (”Ja se Oolannin sota oli kauhia...”) on 1850-luvulla käydystä Oolannin sodasta kertova suomalainen laulu, jonka sanoittajaa tai säveltäjää ei tunneta. Laulun sanoissa mainittu ”fästninki” tarkoittaa Ahvenanmaan Sundissa sijainnutta Bomarsundin linnoitusta, jonka brittiläis-ranskalainen laivasto ja maihinnousujoukot valtasivat ja tuhosivat räjäyttämällä vuonna 1854.
Laulu on hyvin suosittu, mutta sen alkuperä oli pitkään tuntematon, kunnes tutkijat Jerker Örjans ja Pirjo-Liisa Niinimäki selvittivät sen 2000-luvulla. Laulun alkuperäinen versio ”Ålandin sota laulu” löytyi Rengon kunnassa 1850-luvulla käsinkirjoitetusta lauluvihkosta. Alkuperäiset sanat ovat ilmeisesti brittien sotavangeiksi jääneiden tuntemattomien suomalaisten Bomarsundin sotilaiden sepittämiä, sillä niissä kerrotaan sotavankeudesta Lewesissä Englannissa. Örjans ja Niinimäki arvelevat, että sanoittaja on saattanut olla Bomarsundissa välskärinä toiminut hämäläinen Johan Wallenius. Alkuperäinen sanoitus kuvasi melko realistisesti hävittyä taistelua. Se muutettiin ilmeisesti 1900-luvun alussa nykyisin tunnettuun muotoonsa, jossa Bomarsundin antautumista ei mainita. Nykyiset sanat esiintyivät tiettävästi ensi kerran eräässä vuonna 1911 julkaistussa laulukirjassa. Laulun alkukieli on ilmeisesti suomi, sillä varhaisin tunnettu ruotsinkielinen versio on vasta vuodelta 1925. Ahvenanmaalla laulu on nykypäivänäkin täysin tuntematon.
Aiheesta muualla

Niinimäki, Pirjo-Liisa; Örjans, Jerker: He tekivät laulun — Oolannin sodan soiva tarina. Vastapaino, 2023. ISBN 978-952-397-017-5
Lisää luettavaa aiheesta Oolannin sota on Wikiaineistossa
Txillardegi

| José Luis Álvarez Enparantza (Txillardegi) |
| --- | --- |
 Txillardegi vuonna 2007.
Henkilötiedot
Syntynyt: 27. syyskuuta 1929 Donostia
Kuollut: 14. tammikuuta 2012
Kansalaisuus:  baski
Ammatti:  kirjailija
Kirjailija
Salanimi: Txillardegi
Aiheesta muualla
Löydä lisää kirjailijoitaKirjallisuuden teemasivulta
José Luis Álvarez Enparantza, kirjailijanimi Txillardegi, (27. syyskuuta 1929 Donostia – 14. tammikuuta 2012) oli baski kielitieteilijä, poliitikko ja kirjailija. Enparantza oppi baskin kielen vasta 17-vuotiaana, mutta häntä pidetään 1900-luvun jälkipuoliskon baskinationalismin ja -kulttuurin vaikutusvaltaisimpana hahmona.
Ura

Álvarez Enparantza (äidinpuoleinen sukunimi toisinaan espanjalaistetaan muotoon Emparanza) opiskeli teknillisiä aineita Bilbaossa ja kieliä Pariisissa. Vuonna 1957 hänestä tuli Euskaltzaindian (Academia de la Lengua Vasca, Baskin kielen akatemia) kirjeenvaihtajajäsen, ja akatemia hyväksyi lähes kaikki hänen baskin kielen ortografiaan ja morfologiaan tekemänsä ehdotukset. Vuonna 1993 hänestä tuli ääntämyskomission jäsen. Hänen nimensä oli kahdesti esillä Euskaltzaindian täysjäseneksi, mutta hänet torjuttiin poliittisista syistä. Kolmannella kerralla hän torjui ehdotuksen itse.
Hän oli tunnettu kirjailijana ja kielitieteilijänä myös nimillä Larresoro, Igara ja Usako. Hän julkaisi useita kirjoja, jotka käsittelivät lähinnä baskin kieltä ja kielioppia. Hän on kirjoittanut myös romaaneja sekä politiikkaa käsitteleviä esseitä. Teosta Leturiaren egunkari ezkutua (1957) pidetään ensimmäisenä baskin kielellä kirjoitettuna nykyaikaisena romaanina, ja se on baskikirjallisuuden vedenjakaja. Muita hänen kirjoittamiaan romaaneja ovat Haizeaz bestaldetik (1979) ja Putzu (1999), merkittäviä esseitä Huntaz eta hartaz (1965), Hizkuntza eta pentsakera (1972) ja Euskal Herria helburu (1994) sekä tieteellisiä teoksia Euskal fonologia (1980), Euskal azentuaz (1984) ja Elebidun gizartearen azterketa matematikoa (1984).
Hänelle myönnettiin 1968 Txomin Agirre -palkinto romaanista Elsa Scheelen. Hän on saanut myös Andima-palkinnon Caracasissa 1969 matematiikan oppikirjoista. Silver Lauburun hän sai kirjastaan Euskal Gramatika 1980.
Txillardegi oli perustamassa 1970-luvulla baskin kielen liikettä Euskal Herrian Euskaraz. Hän alkoi 1982 luennoida Baskimaan yliopistossa, ja myöhemmin hänestä tuli emeritusprofessori.
Poliittinen toiminta

Hän oli nuorena Baskien kansallispuolueen (PNV) jäsen ja oli tukemassa baskin kielen puolustamista ja opiskelua baski-identiteetin perustana.
Menetettyään uskonsa PNV:hen Txillardegi osallistui ETAn perustamiseen 1959 yhdessä nuorten nationalistien kanssa ja oli liikkeen kulttuurisen haaran näkyvä johtaja. Hän lähti maanpakoon Pariisiin ja Brysseliin 1961 ja palasi 1967. Vuonna 1976 hän ja Iñaki Aldekoa perustivat poliittisen puolueen Euskal Sozialista Biltzarrea (ESB: Congreso de Socialistas Vascos, Baskien sosialistinen kongressi).
Txillardegi osallistui 1977 Herri Batasunan perustamiseen, ja hänet valittiin ensimmäisissä vaaleissa abertzalen koalition senaattoriksi.
Aikana, jolloin hän oli aktiivinen Aralarissa, hänelle valkeni, että aseellinen yhteenotto oli väistämätön. Hän otti etäisyyttä aseelliseen yhteenottoon, kun puolue osallistui baskihallinnon järjestämään solidaarisuustoimeen ETAn väkivallan uhreja kohtaan. Hän oli ehdokkaana kunnallisvaaleissa Ezker Batua Berdeak (Izquiera Unida – Verdes, Yhdistynyt vasemmisto–vihrfeät) -liittouman ehdokkaana. Valtiollisissa vaaleissa 2008 hän oli ehdokkaana senaattiin Eusko Abertzale Ekintza -puolueesta (Acción Nacionalista Vasca, Basque Nationalist Action) Guipúzcoan alueelta.
Kirjallisuutta

Aizpuru, Alaitz 2012: "Existentzialismoaren hastapenak Euskal Herrian: Leturiaren egunkari ezkutua" in Alaitz Aizpuru(koord.), Euskal Herriko pentsamenduaren gida, Bilbo, UEU. ISBN 978-84-8438-435-9
Azurmendi, Joxe 1999: Txillardegiren saioa: hastapenen bila, Jakin, 114: 17-45.
Azurmendi, Joxe 2000: "Kierkeggard-en <<egunkari ezkutua>>" in Txipi Ormaetxea (arg.), Txillardegi lagun giroan, Bilbo: UEU ISBN 84-8438-007-6
Hegats. Literatur aldizkaria. 49. ISSN 1130-2445
Olaziregi, Mari Jose 2012. Basque Literary History, Reno, Center for Basque Studies/University of Nevada ISBN 978-1-935709-19-0
Sudupe, Pako 2011: 50eko hamarkadako euskal literatura I: hizkuntza eta ideologia, Donostia, Utriusque Vasconiae. ISBN 978-84-938329-4-0
Sudupe, Pako 2011: 50eko hamarkadako euskal literatura II: kazetaritza eta siakera, Donostia, Utriusque Vasconiae. ISBN 978-84-938329-5-7
Sudupe, Pako 2012: "Ideologia eztabaidak 50eko hamarkadan" in Alaitz Aizpuru (koord.), Euskal Herriko pentsamenduaren gida, Bilbo, UEU. ISBN 978-84-8438-435-9
Sudupe, Pako 2016: Txillardegiren borroka abertzalea, Donostia: Elkar ISBN 978-84-9027-544-3
Torrealdai, Joan Mari 2014: Batasunaren bidea urratzen. Txillardegiren eragintza praktikoa, Jakin, 204:11-96.
Aiheesta muualla

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
Txillardegin sivusto Baskikirjailijoiden liiton sivustolla (Arkistoitu – Internet Archive) (englanniksi)
Txillardegin sivusto Gipuzkoan maakuntaneuvoston sivustolla (espanjaksi)
Txillardegn tuotantoa Inguman tietokannassa (Arkistoitu – Internet Archive)
| Auktoriteettitunnisteet  |
| --- | --- |
Kansainväliset:  FAST  ISNI  VIAF  WorldCat 
Kansalliset:  Espanja  Ranska  BnF data  Katalonia  Saksa  Belgia  Yhdysvallat  Alankomaat  Portugali 
Muut:  IdRef
Ontajärvi (kylä)

Ontajärvi (karjalaksi Ondarvi, ven. Ондозеро, Ondozero) on maaseututaajama ja entinen kylähallintoalue Mujejärven piirin itäosassa Ontajärven länsipuolella Karjalan tasavallassa Venäjällä. Vuodesta 2006 Ontajärvi on osa Rukajärven kuntaa. Kylässä oli noin 300 asukasta vuonna 1996.
Ontajärvi sijaitsee 131 kilometriä piirikeskuksesta Mujejärvestä itään, noin 35 km Rukajärven kylästä kaakkoon. Kylässä on 1800-luvulta peräisin oleva tšasouna. Nykyinen Ontajärvi on peräisin 1950-luvulta ja oli perustettu entisen Ontajärven karjalaiskylän kohdalle tyypilliseksi metsätyökyläksi. Sen väestö on muodostunut entisestä Ontajärven kyläläisistä, entisten lähikylien asukkaista (esim. Korpilahti) ja uusista tulokkaista, jotka olivat pääosin värvättyjä valkovenäläisiä. Nykyinen Ontajärvi käsittää kaksi osaa: kylän (ven. derevnja), jolla tarkoitetaan vanhan kylän paikkaa, ja myöhemmin rakennetun maaseututaajaman (posjolok).
Ontajärven kylä on perustettu yli 450 vuotta sitten. Se oli yksi vanhimmista asutuskeskuksista nykyisen Karjalan tasavallan keskiosassa. Kylä mainitaan ensi kerran Lapin pogostojen verokirjassa vuodelta 1597. Ontajärvi kuului silloin hallinnollisesti Paateneen pogostaan ja oli melko iso paikallismittakaavassa (19 taloa). Talojen määrän perusteella voi olettaa, että Ontajärvi oli perustettu ainakin muutamaa kymmentä vuotta ennen esimerkiksi 1540-1550 luvuilla tai aikaisemmin. Kylän perustajat olivat harkinnet tarkasti tulevan kylän sijaintia, koska olivat halunneet elää siellä mahdollisimman mukavasti, harjoittaa maanviljelyä ja olla turvassa. Perustamispaikkana oli valittu kannas Ontajärven ja Lajanijärven välissä. Vieressä sijaitsee kalarikas Ontajärvi ja lähimetsät ovat täynnä riistaa.
Aiheesta muualla

Ontojärvi Mujejärven piirin sivustossa (Arkistoitu – Internet Archive) (venäjäksi)
Oortin pilvi

Oortin pilven (sininen vyöhyke) sijainti muun Aurinkokunnan suhteen.
Oortin pilvi eli Öpikin-Oortin pilvi on aurinkokunnan ulko-osissa sijaitseva komeettapilvi. Se on nimetty alankomaalaisen tähtitieteilijän Jan Oortin mukaan. Oortin pilven olemassaolosta ei ole toistaiseksi tehty suoria havaintoja, vaan pilven olemassaolo on päätelty tarkkailemalla komeettojen ratoja. Oortin pilven ulkoraja on noin 100 000 AU:n kohdalla, eli yli 2 000 kertaa Pluton etäisyyttä kauempana ja noin kolmasosassa lähimmän tähden etäisyydestä. 100 000 AU:ta vastaa 15 biljoonan kilometrin eli yli 1,5 valovuoden etäisyyttä. Tässä pallomaisessa "pilvessä" voi olla jopa miljoonia komeetan aihioita. Komeettoja on kaikkiaan ehkä noin 10 Maan massan verran. Teorian mukaan useimmat näistä ovat vakaita, koska tällä etäisyydellä Auringon säteily on erittäin heikkoa. Vain pieni osa käy aurinkokunnan sisimmillä alueilla.
Oortin pilvi on pitkäjaksoisten komeettojen lähde. Nämä komeetat saapuvat aurinkokuntaan satunnaisista suunnista, mikä viittaa Oortin pilven pallomaiseen luonteeseen. Auringon kiertäessä Linnunradan keskustaa sitä seuraisi siis joukko komeettojen ytimiä. Koska nämä ytimet ovat kuitenkin niin kaukana Auringosta, kaukaisenkin tähden ohitus riittää syöksemään komeettojen ytimiä hyvin soikeille radoille. Oortin pilven kappaleet ovat ilmeisesti muodostuneet lähempänä Aurinkoa kuin Kuiperin vyöhykkeen kappaleet.
Arvellaan, että Jupiter, Saturnus, Uranus ja Neptunus sinkosivat komeetat Oortin pilveen painovoimallaan. Jos jokin kappale ohittaa massiivisen kappaleen hyvin läheltä, se voi saada valtavan nopeuden. Komeetat ovat jääneet Oortin pilveen, koska sen lähellä ja läpi kulkevien tähtien radat ovat muuttaneet komeettojen ratoja niin, että komeetat kiertävät Oortin pilvessä.
Maaliskuussa 2004 löytyneen Sednan on epäilty kuuluvan Oortin pilveen. Se kiertää kuitenkin kauimmillaankin alle 1 000 AU:n päässä Auringosta, joten tällöin Oortin pilven sisäraja jouduttaisiin määrittämään uudelleen. Sednan tapauksessa kyse olisi niin sanotusta Hillsin pilvestä eli sisemmästä Oortin pilvestä.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Oortin pilvi Wikimedia Commonsissa
Aurinkokunta
| --- | --- |
Kuut: Maan ·  Marsin ·  Jupiterin ·  Saturnuksen ·  Uranuksen ·  Neptunuksen ·  Pluton ·  Haumean ·  Makemaken ·  Eriksen ·  Pikkuplaneettojen
Renkaat: Jupiterin ·  Saturnuksen (Rhean)  ·  Chariklon ·  Uranuksen ·  Neptunuksen
Pienkappaleet: Meteoroidit ·  Pikkuplaneetat ·  Asteroidit ·  NEA:t ·  Asteroidivyöhyke ·  Troijalaiset ·  Kentaurit ·  Damocloidit ·  Transneptuniset kohteet ·  Kuiperin vyöhyke ·  Hajanainen kiekko ·  Hillsin pilvi ·  Oortin pilvi ·  Komeetat
Opasnet

Opasnet on wikipohjainen verkkotyötila avointen arviointien tekemiseen. Avoimet arvioinnit ovat vaikutusarviointeja, joihin kuka tahansa saa vapaasti osallistua. Opasnet pohjautuu Mediawiki-alustaan, ja sitä ylläpitää ja kehittää Terveyden ja hyvinvoinnin laitos. . Opasnet on voittanut World Summit Award Finland -kilpailun sarjassa eGovernment and Institutions.
Aiheesta muualla

Virallinen kotisivu
Opus incertum

Opus incertum Juppiterin temppelin julkisivussa Terracinassa
Opus incertum (lat. incertum, epävarma, horjuva) oli Antiikin Roomassa käytetty pinnoitustekniikka, jossa Opus caementiciumista valmistetun muuriytimen pintaan sinänsä sattumanvaraisesti aseteltu erikokoinen kiviaines muodosti tasapinnan ulospäin.
Menetelmä oli käytössä enimmäkseen ensimmäisellä vuosisadalla eaa.
Type 90

| Type 90 |
| --- | --- |
 Type 90
Valmistushistoria
Valmistusmaa:   Japani
Tekniset tiedot
Pituus:  
– putki edessä:  9,775 m
– pelkkä runko:  7,500 m
Leveys:  3,330 m
Korkeus:  2,330 m
Taistelupaino:  50,2 t
Maksiminopeus:  
– tiellä:  70 km/h
Toimintasäde:  350 km
Pääase:  120 mm Rheinmetall L44 sileäputkinen panssarivaunukanuuna
Muu aseistus:  12,7 mm M2HB konekivääri 7,62 konekivääri
Panssarointi:  modulaarinen komposiitti (keraami/teräs)
Moottori:  Mitsubishi 10ZG 10-syl, 21 500 cm3
– hevosvoimat:  1 500 hv
– kilowattia:  1 120 kW
Miehistö:  3
Type 90 (jap. きゅうまるしき せんしゃ taikka 90式戦車, Kyū-maru-shiki-sensha) on  Japanin maaitsepuolustusvoimien taistelupanssarivaunu, joka on Mitsubishi Heavy Industriesin valmistama. Vuodesta 1990 alkaen ne  ovat korvanneet aiemmat Type 61 ja osan Type 74 panssarivaunuista. Suunnitelmissa on myös korvata loput Type 74 ja nykyiset Type 90 vaunut uudella Type 10 -vaunulla. Type 90 vaunuja valmistettiin noin 330–340 kappaletta vuodesta 1989.
Yhden vaunun hinnaksi on arvioitu noin 7,4 miljoonaa Yhdysvaltain dollaria vuoden 2008 kurssin mukaan.
Aseistus

Vaunun pääase on Japan Steel Worksn lisenssillä valmistama 120 mm sileäputkinen Rheinmetall L44 panssarivaunukanuuna, joka on vastaava kuin saksalaisessa Leopard 2:ssa ja yhdysvaltalaisessa M1 Abramsissa. Ennen L44:n valintaa vaunun pääaseeksi, Japanissa oli testattu onnistuneesti omaa japanilaista 120 mm kanuunatyyppiä, mutta lopulta L44 edullisuus kallisti valinnan sen puolelle.lähde? Kanuuna on varustettu latausautomaatilla, jolloin vaunumiehistöön ei kuulu lataajaa. Tämä mahdollistaa vaunussa käytetyn pienemmän tornin. Apuaseena on Sumitomo Heavy Industriesin lisenssillä valmistama 12,7 mm Browning -konekivääri. Lisäksi vaunussa on tykin putken suuntainen 7,62 mm konekivääri.
Moottori ja voimansiirto

Moottorina on Mitsubishin valmistama kaksitahtinen 10-sylinterinen 10ZG32WT -dieselmoottori. Sen tuottama 1 120 kW:n teho johdetaan teloille Mitsubishi MT1500 -automaattivaihteiston välityksellä, jossa on neljä vaihdetta eteen ja kaksi taakse. Täydellä 1 100 litran polttoainetäytöllä vaunun toimintasäde on 350 km.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Type 90 Wikimedia Commonsissa
Trewhitt, Philip: Panssarivaunut ja panssaroidut ajoneuvot, Karisto Oy, Hämeenlinna, 2009, suom. Petri Kortesuo ISBN 978-951-23-5145-9 (s. 93)
Mali

Malin tasavalta eli Mali on sisämaavaltio Länsi-Afrikassa. Sen rajanaapureita ovat pohjoisessa Algeria, idässä Niger, etelässä Burkina Faso ja Norsunluurannikko, lounaassa Guinea sekä lännessä Senegal ja Mauritania.
Siirtomaa-aikoina nykyisen Malin alueesta käytettiin nimeä Ranskan Sudan. Mali on nimetty muinaisen Malin kuningaskunnan mukaan. Mali on Afrikan unionin jäsenmaa ja pinta-alaltaan Afrikan kahdeksanneksi ja maailman 23. suurin valtio. Maa itsenäistyi useimpien muiden afrikkalaisten siirtomaiden tavoin 1960-luvulla (vuonna 1960).
Koko pohjoinen Mali sijaitsee Saharan autiomaan alueella, ja keski- ja eteläosan muodostaa pääasiassa Sahelin savanni. Keski- ja eteläosissa virtaa läntisen Afrikan pisin ja koko Afrikan kolmanneksi pisin joki, Niger. Yli 65 prosenttia koko maasta on aavikkoa tai puoliaavikkoa, ja aavikoituminen johtaa paikoin vakaviin ongelmiin.
Malissa hyväksyttiin vuonna 2023 uusi perustuslaki, jossa ranskan kieleltä poistettiin virallisen kielen asema ja siitä tuli työkieli. Muutos on pikemminkin symbolinen. Samalla kuitenkin 13 kansallista kieltä sai virallisen kielen asemaan.
Mali kuuluu vuonna 2024 virallistettuun Sahelin liittoon.
Maantiede

Mali on sisämaavaltio, mutta maan etelä- ja keskiosissa virtaava Niger-joki muodostaa tärkeän vesireitin. Malin pohjoisosat sijaitsevat pääosin Saharan autiomaassa. Etelämmässä vallitsee Sahelin savanni. Koillisessa on joitakin vuoria. Kuivina kausina Saharalta puhaltaa harmattan-tuuli, joka nostattaa hiekkamyrskyjä. Malin alue on pääasiassa alavaa. Maan korkein kohta on Hombori Tondo 1 155 metrin korkeudessa merenpinnan yläpuolella. Se sijaitsee Homborivuorilla (Monts du Hombori).
Malin väkirikkain kaupunki on sen pääkaupunki Bamako, jonka väkiluku vuoden 2009 laskennassa oli 1,8 miljoonaa. Kaupungin nykyiseksi väkiluvuksi arvioidaan 2,6 miljoonasta 3,5 miljoonaan asukasta. Muita suuria kaupunkeja ovat Ségou, Sikasso, Mopti, Gao ja Kayes. Niger-joen varrella sijaitsevat Ségou ja Mopti ovat tärkeitä satamakaupunkeja ja kalastuksen keskuksia.
Malin pinta-ala on 1 240 278 km², joten se on maailman 23. ja Afrikan kahdeksanneksi suurin valtio. Vettä pinta-alasta on noin 20 000 km². Maan pisin joki on Niger. Lounaassa virtaa myös Senegal-joki sivujokineen. Mali on yksi Organisation pour la mise en valeur du fleuve Sénégal -järjestön perustaja- ja jäsenmaista. Malissa on joitakin järviä, kuten Faguibine, Dô, Niangay, Débo ja Korarou.
Malilla on maarajaa muiden valtioiden kanssa yhteensä 7 243 kilometriä. Pisin yhteinen raja on Mauritanian kanssa (2 237 km).
Historia > Varhaiset vaiheet

Muinoin Malin alueella sijaitsi lukuisia länsiafrikkalaisia kuningaskuntia, kuten Ghana, Songhai sekä Mali, josta nykyinen Mali on saanut nimensä.
Ghanan kuningaskunnan perustivat alun perin berberit, mutta pian valta keskittyi mandea puhuneille soninkeille. Soninkekuninkaat eivät koskaan omaksuneet islamia täysin, vaikka heillä oli hyvät suhteet muslimikauppiaihin. Ghanan kuningaskunnan valta-asema alkoi heiketä 1000-luvun lopussa, jolloin alueelle alkoi saapua islaminuskoisia almoravideja. Islamin asema alueella voimistui ja se on ollut siitä lähtien Malin valtauskonto. Ghanan kuningaskunnan keskuspaikka, Koumbi Saleh tuhoutui 1203.
Nimensä Mali on saanut vuosina 1235–1546 alueella sijainneesta Malin kuningaskunnasta. Nykyiset mandinkat polveutuvat sen asukkaista. Kuningaskunta kasvoi voimakkaasti Sundiata Keitan valtakaudella 1200-luvulla. Huippuvuosinaan Malin kuningaskunta käsitti huomattavasti nykyistä Malia laajemman alueen, Atlantin rannikolta Nigerjoen suistoon ja Timbuktuun saakka. Maa koostui valloitetuista ja alistetuista alueista, mutta siellä vallitsi Keitan aikana järjestys. Tunisialaisen historioitsija Ibn Khaldunin mukaan Keita hallitsi maata noin 25 vuotta. Mansa Musan valtakaudella 1300-luvun alussa Timbuktun ja Djennén kaupungeista tuli merkittäviä kaupankäynnin ja islamin keskuksia (Mansa on kuningasta tarkoittava arvonimi). Kuningaskunta vaurastui kulta-, norsunluu-, orja- ja suolakaupan avulla.
Songhaiden hallitsema Songhain kuningaskunta syrjäytti Malin kuningaskunnan 1400-luvulla. Se saavutti huippunsa kuningas Askia Mohammad I:n valtakaudella 1400- ja 1500-lukujen vaihteessa. Silloin kuningaskuntaan kuului laajoja alueita nykyisestä Nigeriasta saakka. Suurin osa nykypäivän Malista sijaitsi Songhain kuningaskunnan alueella. Songhain kuningaskunnan lopuksi koituivat sekä sisäiset että ulkoiset paineet, joihin kuului muun muassa marokkolaisten berberien hyökkäys 1591. 1700-luvulla Ségoun kaupungista muodostui Bambaran kuningaskunnan keskus. Siihen kuuluivat muiden muassa nykyiset Blan, Djennén, Moptin, Timbuktun ja Ségoun kaupungit. Bambaran kuningaskunta väistyi vuonna 1861 El Hadj Umar Tallin perustaman Toucouleurin kuningaskunnan tieltä, joka sekin romahti muutaman vuosikymmenen kuluttua.
Historia > Siirtomaa-aika

Ranskalaiset saapuivat Maliin vuoden 1880 tienoilla. He pyrkivät tekemään Malista siirtomaansa. Paikallisten vastarinta päättyi vuonna 1898, kun malinkésotilas Samory Touré voitettiin seitsemän vuoden sodan jälkeen. Malista tuli nimellä Ranskan Sudan osa Ranskan Länsi-Afrikkaa.
Vuonna 1958 maa saavutti itsehallinnollisuuden ja liittyi Ranskan yhteisöön (Communauté française). Autonomisena valtiona sen nimenä oli Sudanin tasavalta. Tammikuussa 1959 se liittyi Senegaliin. Ranskan Sudanin ja Senegalin muodostamasta Malin liittovaltiosta tuli itsenäinen 20. kesäkuuta 1960, mutta unioni kaatui 20. elokuuta 1960, jolloin Malista tuli kokonaan oma valtionsa. 22. syyskuuta maa irtautui Ranskalaisesta yhteisöstä ja muutti nimensä Malin tasavallaksi. Tämä lasketaan nykyisen Malin itsenäistymispäiväksi.