stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Wapice
Historia > 1999–2009

Vuonna 1999 Pasi Tuominen, Timo Kankaanpää ja Markus Mäkelä perustivat Wapicen. Tuominen oli työskennellyt Vaasan yliopettajana ammattikorkeakoulussa ja käynnistänyt sinne tietotekniikkaosaston koulutuksen. Wapice syntyi, kun koulutuksessa tarvittiin yhteistyökumppania ohjelmistopuolelle. Yhtiön nimi johdettiin sanoista wap ja ice – maailmalta katsottuna Vaasa oli pohjoisessa, lähellä napapiiriä ja jäätikköä. Siksi yrityksen alkuaikojen logossa oli jääkarhu. Nokian kehittämä WAP-tekniikka taas oli synonyymi termille mobiili internet. Yhtiö kuitenkin luopui pian wap-teknologiasta ja alkoi suunnitella muita internetratkaisuja, joilla teollisuuslaitteita pystyi liittämään internetiin. Aluksi kaikille asiakkaille räätälöitiin omat ratkaisut, joiden avulla laitteita voitiin hallita ja mitata aiempaa helpommin ja tehokkaammin. Sitten eri ratkaisujen yhteiset piirteet huomattiin ja Wapice päätti tuotteistaa palvelunsa.
Vuonna 2003 Kankaanpää myi osuutensa ja tilalle tulivat Veijo Karppinen ja Mauri Holma.
Vuonna 2005 Wapice alkoi kehittää ensimmäistä tuotetta etähallintaan.
Vuodesta 2004 vuoteen 2009 Wapice kasvatti liikevaihtoaan lähes 400 prosenttia. Siitä tuli yksi Suomen suurimmista pelkästään teollisuusasiakkaisiin keskittyneistä ohjelmistoyhtiöstä. Yrityksellä oli konttoreita Vaasan lisäksi Seinäjoella, Oulussa, Tampereella ja Hyvinkäällä.
Historia > 2010–2019

Toukokuussa 2013 Wapice osti jyväskyläläisen Ecoren, joka oli toiminut energia-alan ohjelmistojen parissa. Ecoren Action-tuotetta käyttivät sekä kuluttajat energiankulutuksensa seurannassa että energiayhtiöt, jotka jalostivat mittaustietoa. Yritysten yhdistäessä IoT-osaamisensa syntyi aiempaa parempi tuote, jolle annettiin uusi nimi, IoT-Ticket. Se on etäseuranta- ja hallintajärjestelmä, joka liittää koneet ja laitteet tietojärjestelmiin ja mahdollistaa samanaikaisesti niiden valvonnan ja seurannan.
Vuonna 2015 IoT-Ticketillä oli 1,6 miljoonaa käyttäjää, joiden joukossa oli muun muassa suomalaisia energia- tai koneenrakennusalalla toimivia teollisuusyrityksiä.
Vuonna 2016 Wapicella oli kaksi selkeää businessaluetta: energiateollisuus ja liikkuvat työkoneet, mutta yhtiö palveli myös kappaletavarateollisuuden tuotantoyrityksiä, elintarviketeollisuutta ja metalliteollisuuden yhtiöitä. Yhtiöllä oli 320 työntekijää 7 paikkakunnalla ja sen liikevaihto oli noin 22 miljoonaa euroa.
Vuonna 2018 Wapice lähti mukaan monialaiseen, yritysten ja oppilaitosten yhdessä ylläpitämään Digitalisaatio Akatemiaan, jolla halutaan löytää yritysten kaipaamia osaajia jo opiskeluvaiheessa.  Yritys alkoi opettaa Vaasan ammattikorkeakoulussa. Yhtiön liikevaihto oli 22,3 miljoonaa euroa.
Historia > 2020–

Tammikuussa 2023 Mustasaaren kunnanjohtaja Rurik Ahlberg käytti kuukauden virkavapaansa tutustuakseen Wapicen toimintaan oppiakseen muun muassa elinkeinoelämän tarpeista ja tekoälyn hyödyntämisestä.
Kesäkuussa 2023 yhtiössä solmittiin yrityskohtainen työehtosopimus. Siitä haluttiin tehdä työntekijöiden kannalta parempi kuin valtakunnallisesta tessistä.
Organisaatio

Vuonna 2019 yritys työllisti 340 ohjelmisto- ja elektroniikka-asiantuntijaa 8 paikkakunnalla. Vaasassa oli kolme toimistoa, joissa työskenteli noin 180 henkilöä. Tampereella työntekijöitä oli 120, Turussa ja Seinäjoella kummassakin parikymmentä. Pienempiä konttoreita sillä oli Helsingissä, Hyvinkäällä, Jyväskylässä ja Oulussa. Yrityksellä oli 130 omistajaa. Yhtiö käyttää tuotekehitykseen 5-7 prosenttia liikevaihdosta.
Wapicen toimitusjohtaja on Pasi Tuominen ja hallituksen puheenjohtaja Petri Helo.
Tutkimusprojekteja

Wapice on ollut mukana useissa korkeakoulujen ja yritysten yhteisissä tutkimushankkeissa:
järjestelmäpiirisuunnittelua kehittävä Tampereen yliopiston hallinoimaaan SoC Hub- projektikonsortio kehittää kolmea piiriä, joista ensimmäinen saatiin käyttöön alkuvuonna 2022.
neljän korkeakoulun yhteistyöprojektissa Vaasaan rakennetaan nollapäästöisyyteen pyrkivä Wstar-datakeskuslaboratorio. Vaasan yliopiston johtamassa hankkeessa on yhteensä 14 yrityskumppania.
kolmen korkeakoulun tutkimusprojektissa kehitettiin reunalaskentaa (edge computing). Sitä voidaan hyödyntää esimerkiksi laivojen ja liikkuvien työkoneiden toiminnan tehostamiseen.
Tuotteet ja markkinat

Wapicen päätuote ovat ohjelmistokehityspalvelut, joita se tuottaa niin suuryrityksille kuin pk-sektorillekin.
Wapicen IoT-Ticket-alustalla voidaan rakentaa nopeasti pilvipohjaisia järjestelmiä. Jo muutamassa tunnissa saadaan ilman koodaamista valmiiksi tuotantokelpoinen ratkaisu, joka muodostuu graafisesta käyttöliittymästä ja siihen liittyvistä toiminnoista kuten raportointiominaisuuksista. Alustaa käytetään esimerkiksi liikkuvissa työkoneissa, kiinteistöissä ja sähköyhtiöiden hajautettujen voimalaitosten hallinnassa. Sen avulla voidaan esimerkiksi hankkia tietoa suunnittelua ja johtamista varten ja automatisoida toimintoja. IoT-Ticket-alustaa käytetään esimerkiksi Tampereen kaupungin ulkovalaistuksen ohjausjärjestelmään ja kaupunkiympäristön tilannekuvasensorointiin. Alustan avulla Tampereen kaupungille on toteutettu Pulssi-sovellus, jonka kautta yrittäjät saavat anonymisoitua dataa keskustassa liikkuvista ihmismääristä. Muun muassa kaupunkikameroiden avulla kerättyä tietoa voidaan hyödyntää liikkeiden henkilöstömäärien ja aukioloaikojen suunnittelussa. Sovelluksen algoritmi käyttää myös sääennusteita, Nokia-areenan tapahtumia ja aiempien vuosien tilastoja. Idea sovellukseen saatiin paikallisilta yrittäjiltä.
Wapicen Summium-tuotteita käytetään tarjousprosesseissa niin myynnissä kuin hankinnoissakin. Esimerkiksi Molok käyttää Wapicen työkalua.
Tunnustuksia

Vuonna 2009 Wapice oli 17. nopeimmin kasvava teknologiayritys Suomessa. EMEA-alueen yritysten joukossa sen sijoitus oli 453.
Vuonna 2016 Wapice voitti valtakunnallisen Suomen Yrittäjien yrittäjäpalkinnon
Vuonna 2019 Microsoft palkitsi Wapicen IoT-Ticket-tuotteen innovaatiopalkinnolla
Tampereen kaupunki palkittiin Barcelonassa marraskuussa 2023 kansainvälisen älykaupunkitapahtuman mahdollistavat teknologiat -sarjassa. Tampere käyttää Wapicen toteuttamaa älykästä datakeskusta eli IoT-Ticket-alustaa monipuolisesti sujuvoittamaan kaupunkilaisten ja yritysten arkea.
Aiheesta muualla

Wapicen verkkosivut
Lee Adams

Lee Adams (s. 14. elokuuta 1924) on yhdysvaltalainen sanoittaja, joka tuli tunnetuksi Charles Strousen kanssa tekemästään yhteistyöstä musikaalien parissa.
Adams syntyi Mansfieldissä, Ohiossa, ja hänestä tuli humanististen tieteiden kandidaatti Ohion osavaltionyliopistosta ja maisteri Columbian yliopistosta. Hän työskenteli reportterina sanomalehdissä ja radiossa ja sanoitti musiikkia Broadwayllä ja Lontoossa esitettäviin musikaaleihin. 1970-luvulla Adams alkoi sanoittaa aktiivisesti myös elokuviin ja televisioon. Muun muassa Perhe on pahin -sarjan tunnuskappale ”Those Were the Days” on hänen sanoittamansa.
Adams voitti vuonna 1961 Tony-palkinnon musikaalista Bye Bye Birdie ja vuonna 1970 musikaalista Applause. Hänet otettiin Songwriters Hall of Fameen vuonna 1989.
Kvammen

Kvammen on seuraavien norjalaisten henkilöiden sukunimi:
Daniel Kvammen (s. 1988), muusikko
Reidar Kvammen (1914–1998), jalkapalloilija
| --- | --- |
: Tällä täsmennyssivulla luetellaan henkilöitä, joilla on sama sukunimi.
Kustaa Estlin

| Kustaa Eslin> Henkilötiedot |
| --- | --- |
Syntynyt: 30. lokakuuta 1878 Hauho
Kuollut: 10. maaliskuuta 1918 (39 vuotta) Kuhmoinen
Ammatti:  metsätyönjohtaja
Muut tiedot
Järjestö:  Valkeakosken punakaarti
Gustaf ”Kustaa” Matinpoika Estlin (30. lokakuuta 1878 Hauho – 10. maaliskuuta 1918 Kuhmoinen) oli suomalainen metsätyönjohtaja, joka vuoden 1918 sisällissodan aikana toimi Valkeakosken punakaartin päällikkönä. Hänet teloitettiin 10. maaliskuuta käydyn Kuhmoisten taistelun yhteydessä.
Elämä

Kustaa Estlin aloitti asepalveluksensa Hämeenlinnan Tarkk'ampujapataljoonassa vuonna 1901, mutta se jäi kesken, kun Suomen asevelvollisuuslaki kumottiin 1903. Tämän jälkeen hän työskenteli Walkiakoski Oy:n palveluksessa metsätyönjohtajana ja marraskuusta 1906 lähtien poliisina Tampereella, kunnes 1911 palasi jälleen Valkeakoskelle. Estlin oli Valkeakosken työväenyhdistyksen jäsen ja soitti myös sen torvisoittokunnassa käyrätorvea.
Marraskuun 1917 yleislakon aikana Valkeakosken miliisit erotettiin ja lakkokomitea nimitti Estlinin järjestyksenvalvojaksi yhdessä Otto Annervon ja Oskari Riutan kanssa. Lakon päätyttyä Estliniä ehdotettiin Valkeakosken uudeksi miliisipäälliköksi, mutta lopulta tehtävää jo ennen lakkoa hoitanut poliisikomisario Jalmari Saukko sai pysyä tehtävässään. Sisällissodan sytyttyä Estlin valittiin 31. tammikuuta 1918 perustetun Valkeakosken punakaartin päälliköksi.
Helmikuussa Estlin johti Kuhmalahden Vehkajärvelle koottua noin 500 punakaartilaisen joukkoa, jonka valkoiset löivät hajalle 26. helmikuuta käydyssä taistelussa. Tämän jälkeen Estlin osallistui Valkeakosken punakaartin komentajana 10. maaliskuuta käytyyn Kuhmoisten taisteluun, jossa hän jäi ilmeisesti haavoittuneena valkoisten vangiksi ja teloitettiin. Hänen samanniminen serkkunsa Kustaa Estlin (s. 1882) osallistui taisteluun valkoisten puolella. Estlinin sisaren Idan tiedusteltua kirjeitse veljensä kohtaloa, vastasi serkku raamatunlauseella ”Antakaa kuolleiden haudata kuolleensa ja katsokaa ettette itse tule hukutetuiksi”.
Perhe

Estlinin puoliso oli Hilma Maria Oskarintytär (1885–1970), jonka kanssa hän avioitui 1903. Pariskunnalle syntyi viisi lasta, joista Eino Hjalmar Estlin (1906–1986) toimi 1940-luvulla Tampereen apulaispalopäällikkönä sekä myöhemmin Valkeakosken palopäällikkönä vuosina 1949–1969. Perheen nuorin poika Matti Kustaa Estlin (s. 1916) kaatui talvisodassa vuonna 1940.
Kustaa Pihlajamäki

| Mitalit | Mitalit | Mitalit |  |
| --- | --- | --- | --- |
|  Kustaa Pihlajamäki |  Kustaa Pihlajamäki |  Kustaa Pihlajamäki |  |
Maa:   Suomi
Miesten vapaapaini
|  Olympialaiset  |  Olympialaiset  |  Olympialaiset  |  |
|  Kultaa | Pariisi 1924 |  56 kg |  |
|  Kultaa | Berliini 1936 |  61 kg |  |
|  Hopeaa | Amsterdam 1928 |  61 kg |  |
| EM-kilpailut  | EM-kilpailut  | EM-kilpailut  |  |
|  Kultaa | Tukholma 1934 | 61 kg |  |
|  Kultaa | Bryssel 1935 | 61 kg |  |
|  Hopeaa | Budapest 1931 | 66 kg |  |
|  Hopeaa | München 1937 | 61 kg |  |
Miesten kreikkalais-roomalainen paini
| EM-kilpailut  | EM-kilpailut  | EM-kilpailut  |  |
|  Kultaa | Tukholma 1930 | 61 kg |  |
|  Kultaa | Praha 1931 | 61 kg |  |
|  Kultaa | Helsinki 1933 | 61 kg |  |
|  Kultaa | Rooma 1934 | 61 kg |  |
|  Kultaa | Pariisi 1937 | 61 kg |  |
|  Kultaa | Tallinna 1938 | 61 kg |  |
|  Kultaa | Oslo 1939 | 61 kg |  |
Kustaa Kustaanpoika Pihlajamäki (17. huhtikuuta 1902 Nurmo – 10. helmikuuta 1944 Helsinki) oli suomalainen painija ja kaksinkertainen olympiavoittaja. Pihlajamäkeä voidaan pitää yhtenä kaikkien aikojen parhaista kevyiden sarjojen painijoista.
Pihlajamäen vanhemmat olivat maanviljelijä Kustaa Pihlajamäki ja Maria Matilda Tervala. Pihlajamäki oli todellisesta painisuvusta, hänen veljensä Paavo ja Arvi olivat molemmat Suomen mestareita ja serkku Hermanni olympiavoittaja. Tuoreimmista painijoista Juha Ahokas on Pihlajamäelle sukua. Pihlajamäen puoliso vuodesta 1926 oli Maija Kaunismäki.
Suomen vapaapainimestaruuden Pihlajamäki voitti ensimmäisen kerran 1924, olympiakultaa hän voitti kahdesti eli 1924 ja 1936. Vuoden 1928 olympialaisissa hän oli hopealla ja Los Angelesissa 1932 hänen sijoituksensa oli viides. Hän voitti olympiamitalien lisäksi kreikkalais-roomalaisen painin Euroopan mestaruuden seitsemän kertaa ja vapaapainin kahdesti. Suomen mestaruuksia Pihlajamäellä oli 29, viimeisen niistä hän otti höyhensarjassa 61 kg lokakuussa 1943 41-vuotiaana. Maaotteluissa Pihlajamäki edusti Suomea kolmisenkymmentä kertaa, painien niissä yhteensä 41 ottelua, joista hän hävisi vain kolme.
Pihlajamäki oli siviiliammatiltaan poliisi, vuodesta 1925 ylikonstaapeli Helsingin poliisilaitoksessa. Siirryttyään Pohjanmaalta Helsinkiin hän edusti Helsingin Kilpa-Veljiä ja Helsingin Poliisi-Voimailijoita. Pihlajamäki kuoli vain 41-vuotiaana umpilisäkkeen puhkeamisesta seuranneeseen vatsakalvontulehdukseen.
Saavutuksia

Olympiakultaa Pariisi 1924 (sarja 56 kg) ja Berliini 1936 (61 kg)
Olympiahopeaa Amsterdam 1928
Viides Los Angeles 1932
Seitsemän Euroopan mestaruutta kreikkalais-roomalaisessa painissa (1930, 1931, 1933, 1934, 1937, 1938 ja 1939), kaksi vapaapainissa (1934 ja 1935), kaksi vapaapainin EM-hopeaa (1931 ja 1937)
Suomen Urheilulehden kultamitali vuonna 1934
Aiheesta muualla

Juha Kanerva: / Pihlajamäki, Kustaa (1902–1944) Kansallisbiografia-verkkojulkaisu (maksullinen).  11.10.2000. Helsinki:  Suomalaisen Kirjallisuuden Seura.
Kunisaki

| Kunisaki (国東市) |
| --- | --- |
 Futago-jin temppeli
 lippu:  Symboli
 Kunisakin sijainti Ōitan prefektuurissa
 Kunisaki
 Koordinaatit: 33°33′55″N, 131°43′54″E 
Valtio:  Japani
Alue:  Kyūshū
Prefektuuri:  Ōitan prefektuuri
Pinta-ala:  
 – Kokonaispinta-ala:  318,10 km²
Väkiluku (08/2019):  27 790
 – Väestötiheys:  87,4 as./km²
Symbolit:  
 – Puu:  Kamferipuu
 – Kukka:  Rypsi
 – Kukka:  Viherfasaani
 
 https://www.city.kunisaki.oita.jp/ 
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Kunisaki (jap. 国東市, Kunisaki-shi) on Japanin kaupunki Kyūshūn saarella Ōitan prefektuurissa. Se sijaitsee prefektuurin pohjoisosassa Kunisakin niemimaalla Seton sisämeren rannikolla. Niemimaan keskiosassa kaupungin länsirajalla kohoaa Futagovuori, jolta säteittäisesti virtaavat joet ovat muodostaneet kapeita ja pitkänomaisia laaksoja. Kunisakissa on 27 790 asukasta (elokuussa 2019) ja sen pinta-ala on 318,10 neliökilometriä.
Yhteydet Kunisakin niemimaalta Seton sisämeren kautta Japanin keskiosiin ovat historiallisesti olleet vahvat. Heian-kaudella alueelle kehittyi vuoristobuddhalainen kulttuuri (Rokugō manzan), josta muistona on säilynyt useita temppeleitä, kuten Futago-ji ja Monjusen-ji, ja lukuisia buddhalaisia kiviveistoksia. Edo-kaudella valtaosa nykyisen kaupungin alueesta kuului Kitsukin daimiokuntaan ja oli Matsudaira-klaanin hallinnassa. Kunisakin kaupunki perustettiin vuonna 2006, kun aiempi Kunisakin maaseutukaupunki ja kolme muuta maaseutukaupunkia, Aki, Kunimi ja Musashi, liitettiin toisiinsa. Merkittäviä elinkeinoja ovat riisin, mikan-mandariinien, mansikoiden ja kukkien viljely, kalastus ja nykyisin myös korkeateknologinen teollisuus.
Kaupungin kaakkoisosassa meren rannalla toimii Ōitan lentoasema, joka avattiin vuonna 1971.
Kuvia

Ankoku-jin temppeli
Ōitan lentoasema
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Kunisaki Wikimedia Commonsissa
Kaupungin internetsivut (japaniksi)
Lisääntymisterveys

Lisääntymisterveys tarkoittaa mahdollisuutta turvalliseen ja hyvään sukupuolielämään sekä mahdollisuutta hankkia haluttu määrä lapsia haluttuun aikaan.
Lisääntymisterveyttä edistetään pääasiassa terveydenhuoltoon kuuluvalla sukupuoli- ja seksuaalivalistuksella,  ehkäisyn saatavuuden varmistamisella, seksitauteihin liittyvällä terveydenhuolla, neuvolapalveluilla, mahdollisuudella turvalliseen aborttiin, perhesuunnittelulla, synnytysterveydenhuollolla sekä hedelmällisyyshoidoilla.
Suomessa lisääntymisterveyttä edistää erityisesti Väestöliitto.
Kéntros

Kéntros-vuori.
| --- | --- |
Sijainti:  Réthymno, Kreeta, Kreikka
Korkeus merenpinnasta:  1 777 m
Prominenssi:  1 320  m 
| --- | --- |
Koordinaatit:  fi 
muokkaa - muokkaa wikitekstiä - muokkaa Wikidataa
Kéntros (kreik. Κέντρος) eli Kédros (Κέδρος) on vuori Kreetan saarella Kreikassa. Sen korkeus on 1 777 metriä.
Kéntros-vuori ja Tympákin kaupunki.
Kéntros sijaitsee Réthymnon alueyksikössä Ída- eli Psiloreitisvuoren lounaispuolella ja Amárin laakson länsilaidalla,  linnuntietä noin 25 kilometriä kaakkoon Réthymnon kaupungista. Vuori on kalkkikiveä ja muodoltaan kartiomainen. Sen ympäristö on Natura 2000 -aluetta biodiversiteettinsä vuoksi, erityisesti endeemisten kasvilajien ansiosta sekä lintujen pesimäalueena.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Kéntros Wikimedia Commonsissa
Kvantiiliregressio

Kvantiiliregressio on regressioanalyysin muoto, jota käytetään tilastotieteessä ja ekonometriassa. Pienimmän neliösumman menetelmä tuottaa estimaatteja, jotka estimoivat vastemuuttujan ehdollisen keskiarvon ennustavien muuttujien avulla, kvantiiliregressio puolestaan pyrkii estimoimaan ehdollisen mediaanin tai jonkun muun kvantiilin vastemuuttujalle.
Kuopion Niemisjärven työväentalo

| Kuopion Niemisjärven työväentalo |
| --- | --- |
Sijainti:  Niemisjärvi, Kuopio
Valmistumisvuosi:  1920-1921
Rakennuttaja:  Niemisjärven Työväenyhdistys ry
Runkorakenne:  hirsi
Julkisivumateriaali:  lauta
 
Lisää rakennusartikkeleitaArkkitehtuurin teemasivulla
Infobox OKNimi-testi OK: 
Niemisjärven työväentalo oli Kuopion kaupungin (tuolloin Kuopion maalaiskunnan) Niemisjärven kylässä sijainnut työväentalo.
Historiaa

Niemisjärven työväenyhdistys perustettiin vuonna 1910, jolloin se myös liittyi SDP:hen. Perustamisvuoden lopulla yhdistyksessä oli 22 jäsentä. Talon rakentaminen aloitettiin vuonna 1916, ja se valmistui vuonna 1920 tai 1921. Yhdistys liittyi 1920-luvun alussa Suomen Sosialistiseen Työväenpuolueeseen, ja talo takavarikoitiin. 1930-luvun alussa yhdistys lakkautettiin kommunistilakien nojalla, ja talo myytiin valtion huutokaupassa vuonna 1932.
Toimintaa työväentalolla

Vuonna 1920 Niemisjärven ja Itä-Karttulan sosialidemokraattiset nuoriso-osastot järjestivät talolla yhteiset nuorisojuhlat. Vuonna 1922 yhdistys järjesti talollaan kuusijuhlan. Juhannusaattona 1923 talolla järjestettiin kokko-tanssit, joihin oli vapaa pääsy.
Leebin kovuuskoe

Leebin kovuuskoe on laajasti käytössä metallisten materiaalien kovuusmittauksissa. Vuonna 2015 siitä on ensimmäistä kertaa julkaistu kansainvälinen standardi. Standardissa (SFS-EN ISO 16859) kuvataan sekä menetelmä sekä Leebin kovuusmittareiden varmentaminen ja kalibrointi.
Leebin kovuuskoetta voidaan käyttää sekä laboratorioissa että kenttäolosuhteissa kovuuden mittaukseen esimerkiksi massiivisista kappaleista, joita ei ole mahdollista mitata perinteisellä pöytämallisella kovuusmittarilla. Menetelmää voidaan käyttää myös kappaleilla, joista ei haluta tai voida irrottaa erillisiä koepaloja. Leebin kovuusmittauksessa materiaalin pintaan törmäytetään kuula, jonka nopeus mitataan ennen osumaa ja pinnasta kimpoamisen jälkeen. Koekappaleen kokeessa absorboima energia edustaa koekappaleen dynaamista Leebin kovuutta.
Lakalaka

Lakalakaa tanssitaan Kanokupolun -kylässä Tongan kuninkaan 70-vuotispäivän kunniaksi.
Lakalaka on alun perin 1800-luvulla kehittynyt tongalainen tanssin ja laulun perinne. Sitä pidetään usein Tongan kansallistanssina. Lakalaka-esitys kestää noin puoli tuntia, ja siihen voi osallistua jopa useita satoja esittäjiä. Osallistujat ovat riveissä, miehet yleisön näkökulmasta oikealla ja naiset vasemmalla. Miehet tanssivat nopein, energisin liikkein; naiset tekevät siroja tanssiaskelia, jotka on sovitettu yhteen käsien liikkeiden kanssa. Esitykseen kuuluvat tanssin lisäksi käsien taputukset ja polyfoninen laulu. Esitystä johtaa punake. Aiheet voivat liittyä esimerkiksi Tongan historiaan ja tongalaisiin taruihin. Lakalaka kuuluu Unescon Aineettoman kulttuuriperinnön luetteloon.
Aiheesta muualla

Gallaher, Soane: The best Lakalaka dance ever capture perform by Takuilau College from Tonga Youtube.  20.3.2014. Viitattu 10.12.2018.
Leppävaaran Sisu

| Leppävaaran Sisu |
| --- | --- |
Perustettu:  1923
Paikkakunta:  Espoo
Lajit:   yleisurheilu  hiihto  suunnistus  shakki  karate 
Kotisivu:  https://www.leppavaaransisu.fi
Leppävaaran Sisu ry (LeSi) on vuonna 1923 perustettu espoolainen urheiluseura, jonka lajeja ovat yleisurheilu, ryhmäliikunta, suunnistus, hiihto, kuntolentopallo ja shakki. Seura järjestää yhdessä Espoon Akilleksen kanssa Espoorastit-kuntosuunnistusta sekä yhdessä Viipurin Urheilijoiden kanssa vuosittain Länsiväyläjuoksun.
Suunnistaja Marita Ruoho, aitajuoksija Jarmo Ikävalko, korkeushyppääjä Veli-Pekka Kokkonen ja keihäänheittäjä Seppo Hovinen ovat edustaneet seuraa.
Aiheesta muualla

Seuran kotisivut
Lee Arenberg

Lee Arenberg
Lee Arenberg (s. 18. heinäkuuta 1962) on yhdysvaltalainen näyttelijä. Hänet tunnetaan Pintelin roolista Pirates of the Caribbean -elokuvasarjassa. Lisäksi hän on esiintynyt vierailevana tähtenä muiden muassa Frendeissä ja Star Trekissä.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Lee Arenberg Wikimedia Commonsissa
Lee Arenberg Internet Movie Databasessa. (englanniksi)
Kärsämöt

| Kärsämöt |
| --- | --- |
 Ojakärsämö (Achillea ptarmica)
Tieteellinen luokittelu
Domeeni::  Aitotumaiset Eucarya
Kunta::  Kasvit Plantae
Alakunta::  Putkilokasvit Tracheobionta
Kaari::  Siemenkasvit Spermatophyta
Alakaari::  Koppisiemeniset Magnoliophytina
Luokka::  Kaksisirkkaiset Magnoliopsida
Lahko::  Asterales
Heimo::  Asterikasvit Asteraceae
Suku::  Kärsämöt Achillea  L.
Katso myös
   Kärsämöt Wikispeciesissä   Kärsämöt Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OK: 
Kärsämöt (Achillea) on mykerökukkaisten kukkakasvien suku. Siihen kuuluu 115 lajia, jotka ovat ruohovartisia monivuotisia pystykasvuisia kasveja, joiden kukat ovat valkoisia, kellanvalkeita tai ruusunpunaisia.
Suomessa kasvaa yleisenä kaksi kärsämölajia: siankärsämö (Achillea millefolium) ja ojakärsämö (Achillea ptarmica). Suomessa esiintyviä siankärsämön alalajeja ovat etelänsiankärsämö (Achillea millefolium subsp. millefolium) ja pohjansiankärsämö (Achillea millefolium subsp. alpestris).
Nämä Suomessa yleiset kärsämölajit ovat kukinnoltaan valkoisia tai vaaleita. Kalkkipitoisella maalla kasvaessaan siankärsämön kukinnon väri voi olla vaaleanpunainen tai jokin sävy valkoisen ja vaaleanpunaisen väliltä. Siankärsämö kasvaa yleensä kuivilla paikoilla, kuten niityillä. Kärsämöiden lehdet ovat vihreitä. Ojakärsämöä tavataan esimerkiksi kuivahkoilla ojanvarsilla.
Joitakin kärsämölajeja, -lajikkeita tai -risteymiä käytetään myös koristekasveina. Koristekasveina käytettäviä kärsämöitä ovat esimerkiksi kultakärsämö eli angervokärsämö (Achillea filipendulina), koreakärsämö (Achillea ptarmica var. multiplex) ja rikkikärsämö (Achillea 'Taygetea').
Lajeja

Ahokärsämö (Achillea distans)
Arokärsämö (Achillea stepposa)
Hahtukärsämö (Achillea setacea)
Helokärsämö (Achillea leptophylla)
Hopeakärsämö (Achillea coarctata)
Isokärsämö (Achillea salicifolia)
Jalokärsämö (Achillea nobilis )
Keltajalokärsämö (Achillea nobilis subsp. neilreichii)
Valkojalokärsämö (Achillea nobilis subsp. nobilis)
Jättikärsämö (Achillea macrophylla)
Kalkkikärsämö (Achillea ageratifolia)
Kampakärsämö (Achillea crithmifolia)
Keltakärsämö (Achillea micrantha)
Kivikärsämö eli nukkakärsämö (Achillea tomentosa)
Kultakärsämö eli angervokärsämö (Achillea filipendulina)
Liguriankärsämö (Achillea ligustica)
Maustekärsämö (Achillea erba-rotta)
Merikärsämö (Achillea maritima)
Mäkikärsämö (Achillea collina)
Nauhakärsämö (Achillea aspleniifolia)
Ojakärsämö (Achillea ptarmica )
Koreakärsämö (Achillea ptarmica var. multiplex)
Kehräojakärsämö (Achillea ptarmica var. ptarmica)
Pikkukärsämö (Achillea nana)
Siankärsämö (Achillea millefolium )
Etelänsiankärsämö (Achillea millefolium subsp. millefolium)
Pohjansiankärsämö (Achillea millefolium subsp. sudetica)
Silkkikärsämö (Achillea chrysocoma)
Siperiankärsämö (Achillea sibirica, syn. A. alpina)
Sirokärsämö (Achillea ageratum)
Tuhkakärsämö (Achillea clypeolata)
Valkokärsämö (Achillea clavennae)
Aiheesta muualla

Kassu – Kasvien suomenkieliset nimet: Kärsämöt (Achillea)
Suomen Lajitietokeskus: Kärsämöt (Achillea)
Savela M. Kärsämöt (Achillea)
ITIS: Achillea (englanniksi)
United States Department of Agriculture (USDA): Achillea (englanniksi)
Flora of China: Achillea (englanniksi)
Pherobase: Floral volatiles of Genus Achillea (englanniksi)