stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Berry Good
Diskografia > Soundtrack-esiintymiset

| Nimi | Vuosi | Korkein listasijoitus> KOR  | Myynti (DL) | Albumi | Jäsen(et) |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| ”The Only Love” (하나의 사랑) | 2015 | — | — | My Mother is a Daughter-in-law OST, osa 4 | Gowoon |
| ”Have Strength” (힘을 내) | 2016 | — | — | Bubbly Lovely OST, osa 1 | Taeha, Seoyul, Daye, Sehyung ja Gowoon |
| ”Hello” | 2017 | — | — | Our Gap-soon OST, osa 15 | Taeha, Seoyul, Daye, Sehyung ja Gowoon |
| ”I Love You” (사랑해요) | 2017 | — | — | Bad Thief, Good Thief OST, osa 6 | Seoyul, Daye, Sehyung ja Gowoon |
| ”Couple” (커플) | 2018 | — | — | Marry Me Now? OST, osa 2 | Taeha |
| ”The Magic” | 2018 | — | — | Witch's Love OST, osa 1 | Gowoon |
| ”Close to You” (너에게 다가갈 거야) | 2018 | — | — | Love Alert OST, osa 2 | Gowoon |
| ”Vamos” | 2018 | — | — | Just Dance OST, osa 3 | Seoyul, Daye and Gowoon |
| ”Because of You” (그대라서) | 2019 | — | — | It's My Life OST, osa 1 | Taeha |
| ”Well Come to the Bom” | 2019 | — | — | Spring Turns to Spring OST, osa 1 | Taeha, Seoyul and Gowoon |
"—" tarkoittaa julkaisua, joita ei ole listattu tai julkaistu kyseisellä alueella.
Muut esiintymiset

| Vuosi | Nimi | Jäsen | Albumi |
| --- | --- | --- | --- |
| 2018 | "You&You" (D-DAY 24/7 Project) | Taeha | Albumiton |
| 2019 | "A Slow Coming Winter" (D-DAY 24/7 Project) | Seoyul | Albumiton |
Muut esiintymiset > Musiikkivideot

| Vuosi | Nimi | Ohjaaja |
| --- | --- | --- |
| 2014 | ”Love Letter” | Kim Eun-yoo |
| 2014 | "Love Letter” (akustinen versio) | (tuntematon) |
| 2015 | ”Because of You” | Park Byeong-hwan |
| 2015 | ”Because of You” (akustinen versio) | (tuntematon) |
| 2015 | ”My First Love” | Lee Kwang-jin |
| 2015 | ”My First Love” (Kim Bo-ran versio) | (tuntematon) |
| 2016 | "Angel” |  |
| 2016 | ”Don't Believe” | Im Seok-jin |
| 2017 | ”Bibbidi Bobbidi Boo” | Lee Won-woo |
| 2018 | ”Crazy, Gone Crazy” (Berry Good Heart Heart) | Lee Yoo-young, Lee Jae-hyun |
| 2018 | ”You&You” (Taehan soolo) | (tuntematon) |
| 2018 | ”Green Apple” | Kim Kwang-eun |
| 2018 | ”Mellow Mellow” | Kim Kwang-eun |
| 2019 | ”A Slow Coming Winter” (Seoyulin soolo) | (tuntematon) |
| 2019 | "Oh! Oh" | Ryan S. Jhun |
| 2020 | ”Accio” |  |
| 2020 | ”Accio (Performance Ver.)” |  |
| 2021 | ”Time for Me” | Junoh Seol |
Filmografia > Tosi-TV-ohjelmat

| Vuosi | Verkko | Show |
| --- | --- | --- |
| 2017 | TV10plus | Berry Good TV |
Palkinnot ja ehdokkuudet

| 0 | 1 | 2 | 3 | 4 |
| --- | --- | --- | --- | --- |

| Palkintotilaisuus | Vuosi | Kategoria | Ehdokas | Tulos |
| Asia Artist Awards | 2019 | Starnews Popularity Award (tyttöbändit) | Berry Good | Longlistedselvennä |
| LBMA STAR Awards | 2017 | Rookie Star Award | Berry Good | Voitto |
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Berry Good Wikimedia Commonsissa
Viralliset verkkosivut (Arkistoitu – Internet Archive)
Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista. 
Alkuperäinen artikkeli: en:Berry Good
Berry Good vuonna 2015 Soulin muotiviikoilla 22. maaliskuuta 2015.
Yhtye vuonna 2016.
”Don't Believen” teaser-video.
Käännös suomeksi
Bolivia kesäolympialaisissa 2016

Bolivia osallistui Rio de Janeiron kesäolympialaisiin 2016 joukkueella, johon kuului 11 urheilijaa viidestä eri lajista. Kyseessä oli maan 14. esiintyminen kesäolympialaisissa. Maan lipunkantajana avajaisissa toimi kävelijä Àngela Castro. Mitaleita maa ei saavuttanut.
Joukkue > Ammunta

Bolivia sai kutsun lähettää kaksi ampujaa olympialaisiin: miehen 50 metrin pistooliin ja naisen 10 metrin ilmakivääriammuntaan. Kumpikaan ei kuitenkaan päässyt jatkoon alkukierrokselta.
Rudolf Knijnenburg - Miesten 50 metrin pistooli
Carina García - Naisten 10 metrin ilmakivääri
Joukkue > Judo

Bolivia sai kutsun lähettää yhden judokan Rio de Janeiroon miesten alle 90-kiloisten sarjaan, koska maan Martín Michel sai paikan kisoihin Pan-Amerikan maanosapaikan avulla Bolivian korkeimmin rankattuna judokana. Hän hävisi ensimmäisen ottelunsa eikä päässyt pidemmälle. Kyseessä oli Bolivian paluu olympialaisten judokentille vuoden 2004 jälkeen.
Martín Michel - Miesten alle 90 kg
Joukkue > Pyöräily

Bolivia lähetti yhden pyöräilijän Rio de Janeiron olympialaisiin maastopyörailyyn. Hän oli Óscar Soliz, joka ei kuitenkaan päässyt edes maaliin asti.
Óscar Soliz - Miesten maantiepyöraily
Joukkue > Uinti

Bolivia sai FINA:lta kutsun lähettää kaksi urheilijaa (yhden miehen ja yhden naisen) edustamaan maataan olympialaisiin. Kumpikaan heistä ei päässyt jatkoon alkueristä.
José Alberto Quintanilla - Miesten 50 metrin vapaauinti
Karren Torrez - Naisten 50 metrin vapaauinti
Joukkue > Yleisurheilu

Seuraavat kuusi bolivialaista urheilijaa saavuttivat vaaditut tulosrajat kisoihin.
Ronald Quispe - Miesten 50 km kävely
Marco Antonio Rodríguez - Miesten 20 km kävely
Ángela Castro - Naisten 20 km kävely
Werny Cornejo - Naisten 20 km kävely
Stefany Coronado - Naisten 20 km kävely
Rosemary Quispe - Naisten maraton
Danil Burkenja

| Mitalit> Maa:   Venäjä.Miesten yleisurheilu. Olympialaiset  | Mitalit> Maa:   Venäjä.Miesten yleisurheilu. Olympialaiset  | Mitalit> Maa:   Venäjä.Miesten yleisurheilu. Olympialaiset  | Maa:   Venäjä> Miesten yleisurheilu. |
| --- | --- | --- | --- |
|  Pronssia | Ateena 2004 | kolmiloikka |  |
Danil Burkenja (ven. Данил Сергеевич Буркеня, s. 20. heinäkuuta 1978) on venäläinen yleisurheilija, jonka päälaji on kolmiloikka.
Burkenja aloitti uransa pituushyppääjänä. Hän kilpaili lajissa Sydneyn olympialaisissa 2000, mutta karsiutui tuloksella 779. Seuraavana vuonna hän karsiutui Edmontonin MM-kisoissa. Münchenin EM-kisoissa 2002 hän hyppäsi viidenneksi tuloksella 790. Seuraavan vuoden Pariisin MM-kisoissa hän karsiutui.
Burkenja vaihtoi päälajikseen vuonna 2004 kolmiloikan. Hän sijoittui samana vuonna seitsemänneksi Budapestin sisäratojen MM-kisoissa tuloksella 16,62, toiseksi Euroopan cupissa loikittuaan 17,28 ja voitti olympiapronssia Ateenan olympialaisissa tuloksella 17,48. Kauden lopussa hän oli IAAF:n yleisurheilufinaalissa toinen. Seuraavana vuonna Burkenja loikki Euroopan cupissa toiseksi, mutta karsiutui Helsingin MM-kisoissa. Vuonna 2006 hän sijoittui Göteborgin EM-kisoissa kuudenneksi ja yleisurheilun maailmancupissa viidenneksi. Osakan MM-kilpailuissa 2007 ja Pekingin olympialaisissa 2008 hän karsiutui loppukilpailusta. Valencian MM-hallikilpailuissa 2008 hän sijoittui kahdeksanneksi.
Ulkoratojen Venäjän-mestaruuden Burkenja on voittanut pituushypyssä vuosina 2000–2001 ja kolmiloikassa vuosina 2004, 2006, 2008.
Henkilökohtaiset ennätykset

Pituushyppy: 831 cm (2001)
Kolmiloikka: 17,68 m (2004)
Cleo A. Noel

Cleo Allen Noel (6. elokuuta 1918 – 2. maaliskuuta 1973) oli Yhdysvaltain Sudanin-suurlähettiläs, jonka palestiinalainen Musta syyskuu -terroristijärjestö murhasi vuonna 1973 tehdyssä hyökkäyksessä Saudi-Arabian Khartumin-suurlähetystöön.
Varhainen elämä

Oklahoma Cityssä syntynyt Noel vietti nuoruusvuotensa Moberlyssä, Missourissa. Hän opiskeli aluksi Moberly Junior Collegessa ja myöhemmin historiaa Missourin yliopistossa, mistä hän valmistui kandidaatiksi vuonna 1939 ja maisteriksi vuotta myöhemmin.
Ura

Noel opetti lyhyen aikaa Yhdysvaltain historiaa Missourin yliopistossa ennen liittymistään Yhdysvaltain laivastoon kesäkuussa 1941. Toisen maailmansodan aikana hän palveli tykistöupseerina kauppalaivoilla, tehtävänään turvata niiden turvallinen kulku Tyynellämerellä ja Persianlahdella. Noel päätti palveluksensa laivastossa komentajakapteenina (engl. lieutenant commander) sodan lopulla syksyllä 1945.
Ura > Ura U.S. Foreign Servicessä

Sodan päätyttyä Noel aloitti tohtorinopinnot Harvardin yliopistossa. Opintojen aikana hän läpäisi United States Foreign Servicen pääsykokeet ja tuli palkatuksi Yhdysvaltain ulkoministeriön palvelukseen. Hän avioitui Foreign Servicen työntekijä Lucille McHenryn kanssa vuonna 1951. Noel palveli 1950- ja 1960-luvuilla Yhdysvaltojen konsulaateissa Italiassa, Saudi-Arabiassa, Ranskassa, Libanonissa ja Sudanissa. Häntä oli erityisesti kiinnostunut Lähi-itä, ja hän oli tehnyt alueelle säännöllisesti matkoja opetellen samalla arabian kieltä.
Suurlähettilääksi Sudaniin ja kuolema

Noel nimitettiin Yhdysvaltain Sudanin suurlähettilääksi 23. joulukuuta 1972, kun Sudan ja Yhdysvallat solmivat uudelleen diplomaattisuhteet, jotka olivat katkenneet vuonna 1967 kuuden päivän sodan aikana. Edellistä asiainhoitajaa George Curtis Moorea pyydettiin pysymään lähetystön johtajan sijaisena, kunnes uusi varamies saapuisi maaliskuussa.
Musta Syyskuu -ryhmän militantit miehittivät Saudi-Arabian suurlähetystön Khartumissa illalla 1. maaliskuuta 1973. Lähetystössä oltiin viettämässä Mooren läksiäisiä. Noel haavoittui suurlähetystön kaappauksen aikana. Hän ja Moore olivat kymmenen diplomaatin joukossa, jotka militantit ottivat panttivangiksi. Seuraavana päivänä militantit ampuivat Noelin ja hänen sijaisensa Mooren sekä Belgian asiainhoitajan Guy Eidin.
Cleo Noel ja Curtis Moore haudattiin Arlingtonin sotilashautausmaalle sotilaallisin kunnianosoituksin 7. maaliskuuta Washingtonin National Presbyterian Churchin järjestämissä hautajaisissa.
Käännös suomeksi
Paul Augustin Mayer

Paul Augustin Mayer (23. toukokuuta 1911 – 30. huhtikuuta 2010) oli saksalainen roomalaiskatolisen kirkon kardinaali. Hän toimi Ecclesia Dei -toimikunnan johtajana vuosina 1988–1991.
Mayer toimi Altöttingissä ja opiskeli Salzburgissa sekä Roomassa. Hän otti Augustin-nimen käyttöön liityttyään benediktiineihin. Hänet vihittiin papiksi 25. elokuuta 1935. Hän oli mukana Vatikaanin toisessa kirkolliskokouksessa, ja hänestä tehtiin kardinaalidiakoni 25. toukokuuta 1985.
Mayeristä tehtiin 6. tammikuuta 1972 Satrianumin titulaariarkkipiispa. Hän menetti äänioikeutensa konklaavissa täytettyään 80 vuotta vuonna 1991.
Paul Azinger

Paul Azinger vuonna 2005.
Paul William Azinger (s. 6. tammikuuta 1960 Holyoke, Massachusetts, Yhdysvallat) on yhdysvaltalainen golfaaja. Hän opiskeli Floridan osavaltionyliopistossa ja aloitti uransa ammattilaisena vuonna 1981.
Azinger voitti vuoden 1993 PGA Championshipin. Hän harrastaa myös pokeria ja osallistui vuoden 2006 World Series of Pokeriin.
Azinger toipui 1990-luvulla non-Hodgkinin tyypin lymfoomasta.
Dan Bălan

Dan Bǎlan
Dan Mihai Bălan (s. 6. helmikuuta 1979 Chișinău, Moldavian SNT) on moldovalais-romanialainen laulaja. Bălan tuli tunnetuksi eurodance-yhtye O-Zonen jäsenenä. Soolourallaan hänet tunnettiin lisäksi nimellä Crazy Loop ja hänen musiikkinsa on saavuttanut kohtuullisen suosion. Muusikon työn ohella hän työskentelee myös tuottajana vuonna 2019 perustamassaan levy-yhtiössä.
Diskografia > Singlet

”Chica Bomb” (2010)
”Justify Sex” (2010)
”Лепестками слёз” (”Lepestkami sljoz”, 2010)
"Freedom" (2011)
"Lish do utra" (2011)
"Lyubi" (2012)
"Ne lyubya" (2012)
"Lendo Calendo" (2013)
Aiheesta muualla

Virallinen sivusto (englanniksi)
Dan Bălan Myspacessa (englanniksi)
Dan Bălan Last.fm:ssä (englanniksi)
Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista. 
Alkuperäinen artikkeli: en:Dan Bălan
Käännös suomeksi
Pan Amin lento 923

| Pan Amin lento 923 |
| --- | --- |
 Samanlainen DC-4 kuin onnettomuuskone
Yhteenveto
Päivämäärä:  26. lokakuuta 1947
Tapahtumapaikka:  Annette Island
 :  55°3′50.4″N, 131°23′27.6″W
Lähtöpaikka:  Seattle
Määränpää:  Juneau
Kuolleita:  18
Loukkaantuneita:  0
Eloonjääneitä:  0
Lentokone
Konetyyppi:  Douglas DC-4
Lentoyhtiö:  Pan Am
Rekisteritunnus:  NC88920
Matkustajia:  13
Miehistöä:  5
Pan Amin lento 923 oli Pan Amin lento Seattlesta Juneauhun 26. lokakuuta 1947, joka törmäsi vuoreen Annette Islandilla Alaskassa. Kaikki 18 matkustajaa ja miehistön jäsentä menehtyivät. Koneen jäänteet löydettiin 31. lokakuuta.
Onnettomuuden syytä ei pystytty selvittämään todisteiden puutteen vuoksi.
Paul Aron

| Paul Aron |
| --- | --- |
 Aron vuonna 2023 F3-kilpailussa.
Henkilötiedot
Syntynyt: 4. helmikuuta 2004 (ikä 20) Tallinna, Viro
Kansalaisuus:   Viro
Moottoriurheilija
FIA Formula 2 Championship
Esikoiskausi:  2024
Nykyinen talli:  Hitech
Paul Aron (4. helmikuuta 2004 Tallinna) on virolainen moottoriurheilija. Vuosina 2012–2018 hän kilpaili kartingissa. Vuonna 2019 hän siirtyi formulasarjoihin, kilpaillen sekä ADAC Formula 4 että Italian Formula 4-sarjoissa. Jälkimmäisessä hän oli sarjan kolmas. Vuonna 2023 Aron kilpaili kansainvälisessä F3-sarjassa, voittaen yhden kilpailun ja ollen kokonaistuloksissa kolmas. Kaudella 2024 hän kilpailee Hitech-tallissa F2-sarjassa. Aron ajoi myös kaksi osakilpailua Formula E -sarjassa.
Aronin isoveli on moottoriurhelija Ralf Aron.
Daakia

Dacian provinssi. Colonia Ulpia Traiana Augusta Dacia eli Ulpia on provinssin ainut tunnettu kaupunki, jonka Trajanuksen tiedetään perustaneen.
Daakia (m.kreik. Δακία, Dakia; lat. Dacia) oli antiikin aikainen alue ja kuningaskunta Tiszan ja Dnestrin välillä Tonavan pohjoispuolella ja Karpaattien eteläpuolella, suunnilleen nykyisten Romanian ja Moldovan valtioiden alueella. Siellä asui traakialainen kansa, joita kreikaksi nimitettiin getalaisiksi. Alue oli osana Rooman valtakuntaa 100–200-luvuilla.
Romanialainen automerkki Dacia on nimetty Daakian latinalaisen nimen mukaan.
Historia

Daakialaisilla oli kehittynyt yhteiskunta jo ennen kuin he joutuivat tekemisiin roomalaisten kanssa, ja Daakia oli kuningaskunta 200-luvulta eaa. Rooman keisari Augustus voitti daakialaiset, mutta heidän sotajoukkonsa hyökkäsivät silti talvisin jäätyneen Tonavan yli ryöstämään Rooman kaupunkeja Moesiassa.
Historia > Roomalainen kausi

Daakiasta tuli Rooman provinssi Dacia tai Dacia Traiana, kun keisari Trajanus valloitti alueen Daakian sodissa vuosina 101–106.
Trajanus nimitti 11. elokuuta 106 Dacian provinssin ensimmäiseksi maaherraksi D. Terentius Scaurianuksen. Tämä tapahtui vain pari viikkoa pääkaupunki Sarmizegetusan valtauksen jälkeen ja jo ennen viimeisen Daakian kuninkaan Decebaluksen kuolemaa. Uutta provinssia uhkasivat etupäässä lännessä asuneet iazygit ja idässä roksolaanit, kummatkin skyyttiläisiä paimentolaiskansoja. Paimentolaisten vaellusreitit kulkivat osittain uuden provinssin läpi. Aluksi roomalaiset pitivät hallussaan Baanaattia ja Valakian tasankoja, joita kuitenkin oli vaikea puolustaa. Pian, ehkä jo vuonna 108, roomalaiset jättivät nämä alueet ja Daakian provinssi sai lopulliset rajansa.
Trajanus jätti Daakiaan useita legioonia, ainakin Legio IIII Flavian Berzobikseen ja Legio XIII Gemina Apulumiin. Provinssiin sijoitettiin myös paljon apujoukkoja, yhteensä noin 27 000 sotilasta. Trajanus määräsi provinssiin rakennettavaksi teitä. Laajin näistä oli Via Pontica, joka kulki Pannonia Inferiorista Daakian läpi Mustallemerelle. Tien rakentamiseen käytettiin sotavankeja.
Trajanus perusti ainakin yhden uuden colonian Daakiaan, Colonia Ulpia Traiana Augusta Dacican. Luultavasti hän perusti vielä toisenkin kaupungin, Malvan, jonnekin Daakian eteläosaan. Lisäksi hän korotti myöhemmin usean muun kaupungin municipiumiksi. Daakian kulta- ja hopeakaivoksista tuli keisarin omaisuutta.
Trajanuksen ajan jälkeen Dacia oli jaettuna useaan provinssiin. Daakialaisia värvättiin Rooman armeijaan, ja daakialaiskohortit taistelivat muun muassa Britanniassa. Daakialaiset omaksuivat roomalaisten tavat ja kulttuurin, mistä on merkkinä nykyinen romanian kieli, joka on romaaninen eli perustuu latinan kieleen.
Rooman valtakunnan ensimmäinen kristitty keisari Konstantinus Suuri syntyi Daakiassa Naissuksessa. Gallienuksen aikana 256 gootit ylittivät Karpaatit ja ajoivat roomalaiset Daakiasta muutamia linnoituksia lukuun ottamatta. Aurelianuksen (270–275) aikana viimeisetkin joukot vedettiin Tonavan eteläpuolelle. Ei tiedetä, seurasiko paikallinen väestö mukana Tonavan eteläpuolelle Dacia Aurelianaan. Hunnit valloittivat vuorostaan maan gooteilta 376. Madjaarit valloittivat Transilvanian 800-luvulla.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Daakia Wikimedia Commonsissa
Pan Amin lento 759

| Pan Amin lento 759 |
| --- | --- |
 Onnettomuuskoneen kaltainen Pan Amin Boeing 727-200.
Yhteenveto
Päivämäärä:  9. heinäkuuta 1982
Onnettomuustyyppi:  tuuliväänne
Lähtöpaikka:  Miamin kansainvälinen lentoasema
Määränpää:  McCarranin kansainvälinen lentoasema
Kuolleita:  153 (joista 8 maassa)
Eloonjääneitä:  1 (maassa)
Lentokone
Konetyyppi:  Boeing 727-235
Lentoyhtiö:  Pan Am
Matkustajia:  138
Miehistöä:  7
Pan Amin lento 759 oli reittilento Miamista New Orleansin kautta Las Vegasiin. Koneen nousi ilmaan 9. heinäkuuta 1982 kello 16:07 New Orleansista, jolloin kentän lähellä oli ukkosmyrskyjä. Noin 700 metriä kiitotien jälkeen kone osui puihin 15 metrin korkeudella, jatkoi laskua 681 metrin matkan ja putosi asuinalueelle. Yhteensä 153 ihmistä kuoli, joista 145 oli matkustajia ja miehistöä.
National Transportation Safety Board totesi raportissaan onnettomuuden syyksi tuulishearin, johon lentäjä ei pystynyt ajoissa reagoimaan.
Pan Amin lento 830

| Pan Amin lento 830 |
| --- | --- |
 Tapauksessa osallisena ollut kone vuonna 1983.
Yhteenveto
Päivämäärä:  11. elokuuta 1982
Onnettomuustyyppi:  pommi-isku
Tapahtumapaikka:  Tyynenmeren yllä 225 km Havaijista luoteeseen
 :  23°30′34″N, 160°34′22″W
Lähtöpaikka:  Naritan kansainvälinen lentoasema, Tokio, Japani
Määränpää:  Honolulun kansainvälinen lentoasema, Honolulu, Havaiji, Yhdysvallat
Kuolleita:  1
Eloonjääneitä:  284
Lentokone
Konetyyppi:  Boeing 747-121
Lentoyhtiö:  Pan Am
Rekisteritunnus:  N754PA
Matkustajia:  270
Miehistöä:  15
Pan Amin lento 830 oli Pan Amin reittilento, joka kiersi maailman New Yorkista itään. Lennon Tokiosta Honoluluun kulkevalla osuudella 11. elokuuta 1982 olleessa Boeing 747-121 -koneessa räjähti pommi sen lähestyessä Honolulua. Istuintyynyn alle asetettu pommi tappoi yhden matkustajan, teki reiän matkustamon lattiaan ja vaurioitti kattoa, mutta kone laskeutui turvallisesti Honoluluun.
Pommin toi koneeseen jordanialaissyntyinen palestiinalainen Mohammed Rashed, joka kuului Palestiinan vapautuksen kansanrintamasta erkaantuneeseen toukokuun 15. päivän terroristiryhmään. Hänet pidätettiin vuonna 1988 Kreikassa ja tuomittiin 15 vuodeksi vankeuteen, joskin hänet vapautettiin hyvän käytöksen ansiosta jo vuonna 1996. FBI pidätti hänet Egyptissä vuonna 1998. Hänet tuotiin Yhdysvaltoihin, jossa hän myönsi syyllisyytensä oikeudenkäynnissä vuonna 2002. Hän vapautui vankilasta vuonna 2013, minkä jälkeen Yhdysvaltain maahanmuuttoviranomaiset ottivat hänet haltuunsa odottamaan karkotusta maasta. Hänet karkotettiin lopulta Mauretaniaan vuonna 2016.
Pan Amin lento 806

| Pan Amin lento 806 |
| --- | --- |
 Onnettomuuskoneen kaltainen Pan Amin Boeing 707-321B
Yhteenveto
Päivämäärä:  30. tammikuuta 1974
Onnettomuustyyppi:  mikropurkauksen aiheuttama tuuliväänne, lentäjän virhe
Tapahtumapaikka:  lähellä Pago Pagon kansainvälistä lentoasemaa
 :  14°20′55″S, 170°43′55″W
Lähtöpaikka:  Aucklandin lentoasema, Auckland, Uusi-Seelanti
Välilaskupaikka:  Pago Pagon kansainvälinen lentoasema, Pago Pago, Amerikan Samoa Honolulun kansainvälinen lentoasema, Honolulu, Havaiji
Määränpää:  Los Angelesin kansainvälinen lentoasema, Los Angeles, Kalifornia
Kuolleita:  97
Loukkaantuneita:  4
Eloonjääneitä:  4
Lentokone
Konetyyppi:  Boeing 707-321B
Lentoyhtiö:  Pan Am
Rekisteritunnus:  N454PA
Matkustajia:  91
Miehistöä:  10
Pan Amin lento 806 oli Pan Amin reittilento Aucklandista Pago Pagon ja Honolulun kautta Los Angelesiin. 30. tammikuuta 1974 lennolla käytetty Boeing 707-321B syöksyi maahan lähestyessään Pago Pagon kansainvälistä lentoasemaa. Lennolla oli 91 matkustajaa ja kymmenen miehistön jäsentä. Onnettomuudesta selvisi vain neljä matkustajaa. Alun perin eloonjääneitä oli kymmenen, mutta heistä yksi kuoli onnettomuuden jälkeisenä päivänä, neljä kolmen päivän kuluttua ja yksi yhdeksän päivää onnettomuuden jälkeen. Poikkeuksellista oli se, että yksikään ei kuollut itse maahansyöksyssä, vaan kaikkien kuolinsyynä olivat savun hengittäminen ja palovammat.
Yhdysvaltain kansallinen liikenneturvallisuuslautakunta (NTSB) totesi tutkinnassaan onnettomuuden välittömäksi syyksi mikropurkauksen aiheuttaman tuuliväänteen, jonka aiheuttamaan laskeutumisnopeuden kasvuun miehistö ei reagoinut riittävän nopeasti. Lisäksi pimeys ja kaatosade heikensivät näkyvyyttä, eikä kukaan lentäjistä sanonut laskeutumisnopeuksia ääneen lennon viimeisten 15 sekunnin aikana. NTSB totesi myös, että suurin osa matkustajista ei toiminut hätätilanteessa turvallisuusdemonstraatiossa annettujen ohjeiden mukaan, vaan ryntäsivät pääoville, vaikka myös ikkunahätäuloskäyntejä oli käytettävissä. Kaikki eloonjääneet sen sijaan seurasivat demonstraatiota ja tutustuivat turvaohjeeseen.
Danske Spil

| Danske Spil A/S |
| --- | --- |

 Pääkonttori Brøndbyn kunnassa.
Yritysmuoto:  osakeyhtiö
Perustettu:  1948
Toimitusjohtaja:  Nikolas Lyhne-Knudsen
Kotipaikka:  Brøndby, Tanska
Toimiala:  Rahapeli- ja vedonlyöntipalvelut
Liikevaihto:  5 040 000 000 DK (2023)
Kotisivu:  danskespil.dk
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Danske Spil A/S (vuoteen 2006 Dansk Tipstjenste A/S) on tanskalainen rahapeliyhtiö, jonka osakkeista valtio omistaa 80 prosenttia ja Tanskan urheiluliitto (DIF) sekä Tanskan voimistelu- ja urheiluyhdistysten liitto (DGI) kummatkin kymmenen prosenttia. Pelien tuotot käytetään yleishyödylliseen toimintaan, kuten kulttuurin ja urheilun tukemiseen.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Danske Spil Wikimedia Commonsissa
Charlotte Lawrence

| Charlotte Lawrence |
| --- | --- |

Henkilötiedot
Syntynyt: 8. kesäkuuta 2000 (ikä 24)
Muusikko
Tyylilajit:  Pop
Levy-yhtiöt:  Human Re Sources, Atlantic Records
Aiheesta muualla
www.charlottelawrence.com
  [ Muokkaa Wikidatassa ] [ ohje ]  
Charlotte Lawrence (s. 8. kesäkuuta 2000) on yhdysvaltalainen laulaja ja malli.
Lawrence syntyi Los Angelesissa, ja hän on televisiotuottaja Bill Lawrencen ja näyttelijä Christa Millerin tytär. Lawrence aloitti malliuransa teini-ikäisenä ja hän on esiintynyt muun muassa Voguessa ja Marie Clairessa.
Lawrence aloitti musiikkiuransa singlellä ”The Finish Line” vuonna 2014. Lawrence julkaisi ensimmäisen EP-levyn Young kesäkuussa 2018. Lawrencen kappale ”Joke's On You” esiintyy elokuvan Birds of Prey sountrack-albumilla Birds of Prey: The Album.
Lawrencen toinen EP-levy Charlotte julkaistiin Atlantic Recordsin kautta 5. maaliskuuta 2021.
Diskografia > EP:t

Young (2018)
Charlotte (2021)
Diskografia > Singlet

”The Finish Line” (2014)
”Ever After” (2015)
”You're The One That I Want” (2017)
”Seventeen” (2017)
”Sleep Talker” (2017)
”Just The Same” (2018)
”Psychopath” (Nina Nesbittin ja Sasha Sloan kanssa, 2018)
”Keep Me Up” (2018)
”Everybody Loves You” (2018)
”Young & Reckless” (2018)
”Wait Up” (2018)
”The Few Things” (JP Saxen kanssa, 2018)
”Stole Your Car” (2018)
”Why Do You Love Me” (2019)
”Navy Blue” (2019)
”God Must Be Doing Cocaine” (2019)
”Joke's On You” (2020)
”Slow Motion” (2020)
”The End” (Alesson kanssa, 2020)
”Talk You Down” (2021)
Da Real World

| Da Real World Missy Elliott |
| --- | --- | --- |

Studioalbumin tiedot
 Äänitetty : 1998-1999
 Julkaistu: 22. kesäkuuta 1999
 Tuottaja(t): Missy Elliott, Timbaland
 Tyylilaji: hip hop, R&B
 Kesto: 64.09
 Levy-yhtiö: The Goldmind, Elektra
Missy Elliottin muut julkaisut
| Supa Dupa Fly 1997 | Da Real World 1999 | Miss E... So Addictive 2001 |
Da Real World on rap-artisti Missy Elliottin toinen studioalbumi. Albumi julkaistiin kesäkuussa 1999.
Taustaa

Albumin ensimmäinen single "She's a Bitch" kuultiin ensimmäisen kerran radiossa maaliskuussa 1999. Jotkin radiokanavat eivät kuitenkaan suostuneet soittamaan sitä voimakkaan kiroilun. Single ei muutenkaan menestynyt kovin hyvin.
Albumin toinen single "All n My Grill" julkaistiin syyskuussa 1999. Albumin kolmas single "Hot Boys" sai parhaimman vastaanoton, kuin edeltäjänsä. Se sijoittui R&B/Rap -listan ykköspaikalle.
Albumi myi platinaa vuoden 2000 alussa. Sitä oli myyty 1,1 miljoonaa kappaletta.