stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Muumilaakso (animaatiosarja)
Jaksot > Kolmas tuotantokausi

Sarjan kolmannesta tuotantokaudesta ilmoitettiin marraskuussa 2020.
Isossa-Britanniassa kolmatta tuotantokautta alettiin esittää 1. huhtikuuta 2022. Suomessa kolmas kausi julkaistiin 3. lokakuuta 2022.
| nro | Jakson nimi | Ensiesitys suomeksi | Ensiesitys ruotsiksi | Kirja tai sarjakuva, johon jakso perustuu |
| --- | --- | --- | --- | --- |

| 1 | Kotona jälleen!  | 3. lokakuuta 2022 | 3. lokakuuta 2022 | Aloitamme uuden elämän |
| 2 | Muumipeikon suuri seikkailu  | 3. lokakuuta 2022 | 3. lokakuuta 2022 | Robinson Muumi |
| 3 | Leirinjohtaja Virkkunen  | 3. lokakuuta 2022 | 3. lokakuuta 2022 | Näkymätön lapsi ja muita kertomuksia: Vilijonkka joka uskoi onnettomuuksiin Muumipeikko ja partiolaiset |
| 4 | Niisku löytää ystävän  | 3. lokakuuta 2022 | 3. lokakuuta 2022 | Mymmelin timantti |
| 5 | Haisulin kopla  | 3. lokakuuta 2022 | 3. lokakuuta 2022 | Muumipeikko |
| 6 | Tuhton hurjat tarinat  | 3. lokakuuta 2022 | 3. lokakuuta 2022 | Näkymätön lapsi ja muita kertomuksia: Kamala tarina |
| 7 | Talvisia salaisuuksia  | 3. lokakuuta 2022 | 3. lokakuuta 2022 | Muumitalvi Outo vieras Muumitalossa |
| 8 | Yksinäisten vuorten seikkailu  | 3. lokakuuta 2022 | 3. lokakuuta 2022 | Taikatalvi |
| 9 | Vilijonkan viimeiset villitykset  | 3. lokakuuta 2022 | 3. lokakuuta 2022 | Näkymätön lapsi ja muita kertomuksia: Sedrik |
| 10 | Nuuskamuikkunen ja huvipuisto  | 3. lokakuuta 2022 | 3. lokakuuta 2022 | Muumipeikko Näkymätön lapsi ja muita kertomuksia: Hemuli joka rakasti hiljaisuutta |
| 11 | Hattivattien kutsu  | 3. lokakuuta 2022 | 3. lokakuuta 2022 | Näkymätön lapsi ja muita kertomuksia: Hattivattien salaisuus |
| 12 | Muumimamman lentävä unelma  | 3. lokakuuta 2022 | 3. lokakuuta 2022 | Muumipeikko ja vanhat hyvät ajat |
| 13 | Juhannuksen taikaa  | 3. lokakuuta 2022 | 3. lokakuuta 2022 | Auringonpimennys Vaarallinen juhannus |
Jaksot > Neljäs tuotantokausi

Sarjan neljännestä tuotantokaudesta ilmoitettiin tammikuussa 2023. Isossa-Britanniassa neljättä tuotantokautta alettiin esittää 26. lokakuuta 2024. Suomessa neljäs kausi julkaistiin 6. tammikuuta 2025.
| nro | Jakson nimi | Ensiesitys suomeksi | Ensiesitys ruotsiksi | Kirja tai sarjakuva, johon jakso perustuu |
| --- | --- | --- | --- | --- |

| 1 | Muumit ja rautatie  | 6. tammikuuta 2025 | 6. tammikuuta 2025 | Muumipeikko ja rautatie |
| 2 | Sirkustirehtööri Virkkunen  | 6. tammikuuta 2025 | 6. tammikuuta 2025 | Muumipeikko ja sirkus |
| 3 | Nipsun luola  | 6. tammikuuta 2025 | 6. tammikuuta 2025 | Muumipeikko ja pyrstötähti |
| 4 | Merineito  | 6. tammikuuta 2025 | 6. tammikuuta 2025 | Taikurin hattu |
| 5 | Poliisimestari Haisuli  | 6. tammikuuta 2025 | 6. tammikuuta 2025 | Poliisimestarin veljenpoika |
| 6 | Kesäyön kommelluksia  | 6. tammikuuta 2025 | 6. tammikuuta 2025 | Viidakkoelämää |
| 7 | Taiteilija Muumimamma  | 6. tammikuuta 2025 | 6. tammikuuta 2025 | Muumipeikko ja taide |
| 8 | Hyytävä kylmyys  | 6. tammikuuta 2025 | 6. tammikuuta 2025 | Taikatalvi |
| 9 | Muumipappa, suuri seikkailija  | 6. tammikuuta 2025 | 6. tammikuuta 2025 | Muumipapan urotyöt |
| 10 | Mörön laulu  | 6. tammikuuta 2025 | 6. tammikuuta 2025 | Muumit ja vampyyri |
| 11 | Muumipappa ja Hemulitäti  | 6. tammikuuta 2025 | 6. tammikuuta 2025 | Muumipeikko ja täti |
| 12 | Lumoava tähti  | 6. tammikuuta 2025 | 6. tammikuuta 2025 | Muumipeikko ja pyrstötähti |
| 13 | Pyrstötähti  | 6. tammikuuta 2025 | 6. tammikuuta 2025 | Muumipeikko ja pyrstötähti |
Suomalainen tuotanto

| --- | --- |
Kääntäjä:: Minna Tasanto
Ohjaaja:: Carla Rindell (kausi 1) Aku Hytönen (kaudet 2-3)
Äänitys:: BTI Studios Oy /  Iyuno-SDI Group
Miksaaja:: John Strandskov
Äänittäjä:: Aku Hytönen
Tuotantopäälliköt:: Noora Hiekkaranta Kaisa Mertano Helene Bjerre Riise
Sarjan musiikki

Sarjan musiikin ovat säveltäneet suomalaiset säveltäjät Pekka Kuusisto ja Samuli Kosminen. Kuusiston isä, Ilkka Kuusisto, on säveltänyt musiikin Muumiooppera-esitykseen vuonna 1974.
Syyskuussa 2018 ilmoitettiin, että Gutsy Animations teki sopimuksen Sony Musicin kanssa, jossa monet artistit laulaisivat kappaleen jokaiselle jaksolle. Kappalelista julkistettiin 25. tammikuuta 2019.
Sarjan musiikki > Kappalelista (kausi 1)

|  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| Nro | Nimi | Sanoittaja(t) | Kesto |  |  |  |  |  |  |
| 1. | Theme Song (I'm Far Away) (laulanut MØ)  | Goss Tobias Laust | 2.29 |  |  |  |  |  |  |
| 2. | Starlight (laulanut Alma)  | Mikkola | 2.20 |  |  |  |  |  |  |
| 3. | Summer Day (laulanut Tom Odell)  | Ben Baptie Odell | 2.58 |  |  |  |  |  |  |
| 4. | Back to the Cave (laulanut Colonel Suns)  | Colonel Suns | 3.37 |  |  |  |  |  |  |
| 5. | Love Me with All of Your Heart (laulanut Delilah Morgan)  | Barney Lister | 2.39 |  |  |  |  |  |  |
| 6. | Home Again (laulanut First Aid Kit)  | Tucker Martine | 4.06 |  |  |  |  |  |  |
| 7. | There Is Something in the Forest (laulanut Emilíana Torrini, The Colorist Orchestra ja Kársnes Gilr Choir)  | Torrini Jespers Proesmans | 3.43 |  |  |  |  |  |  |
| 8. | Home (laulanut Josef Salvat)  | Cooper Salvat | 3.20 |  |  |  |  |  |  |
| 9. | All Small Beasts Should Have Bows in Their Tails (laulanut Ellinoora)  | Samuli Sirviö Johannes Brotherus | 2.08 |  |  |  |  |  |  |
| 10. | Free Spirit (laulanut Josef Salvat)  | Cooper Salvat | 3.04 |  |  |  |  |  |  |
| 11. | Country Air (laulanut SOAK)  | Ant Whiting | 3.27 |  |  |  |  |  |  |
| 12. | By Your Side (laulanut Mellah)  | Ramsden | 3.09 |  |  |  |  |  |  |
| 13. | In Blue (laulanut Declan McKenna)  | McKenna | 4.54 |  |  |  |  |  |  |
| 14. | Northern Lights (laulanut MØ and Goss)  | Goss Laust | 3.37 |  |  |  |  |  |  |
| 15. | Ready Now (laulanut Dodie Clark)  | Dodie | 3.01 |  |  |  |  |  |  |
| 16. | The Author (laulanut Roosberg)  | Sundberg Sjöroos | 3.35 |  |  |  |  |  |  |
Vastaanotto

Muumilaakso on saanut Suomessa enimmäkseen lämpimän vastaanoton, ja Ylen mukaan jo pelkästään ensimmäisen jakson on nähnyt 1. maaliskuuta 2019 mennessä peräti 1,38 miljoonaa katsojaa. Muumilaakso oli vuoden 2019 katsotuin TV-sarja sekä neljänneksi katsotuin ohjelma Suomessa (kaikki kanavat huomioiden).
Sarja on saanut osakseen myös polemiikkia, etunenässä monilta 1990-luvulla lapsuuttaan eläneiltä ja Muumilaakson tarinoiden parissa varttuneilta, jotka moittivat uutta sarjaa huonommaksi. Iltalehden toimittaja Mari Pudas kritisoikin näitä "90-luvun lapsia" ja syyttää heitä "Muumien omimisesta".
Palkinnot

Muumilaakso oli vuonna 2019 Shanghain kansainvälisillä tv-festivaaleilla (Magnolia Awards) ehdokkaana parhaan animaation ja parhaan tarinankerronnan kategorioissa. Vuonna 2019 Muumilaakso voitti C21 Content Innovation Awardsin palkinnon parhaan animoidun lastenohjelman kategoriassa sekä Kultaisen Venlan lasten- ja nuortenohjelman kategoriassa. Vuonna 2020 Muumilaakso voitti British Animation Awardsin palkinnon parhaan lastensarjan kategoriassa sekä oli ehdolla Banff Rockie Awardsin lastenanimaation kategoriassa ja New Yorkin kansainvälisillä lastenelokuvafestivaaleilla elokuvakategoriassa. Muumilaakso valittiin Encounters-elokuvafestivaalin sekä Broadcast Digital Awardsin (paras lasten digisisältö) kilpailuohjelmistoon vuonna 2020. Muumilaakso julkistettiin olevan International Emmy Kids Awards -ehdokas 10. syyskuuta 2020. Muumilaakso on ehdolla parhaaksi lasten- ja nuorten ohjelmaksi vuoden 2020 Kultainen Venla Gaalassa.
Aiheesta muualla

Muumilaakso Yle Areenassa
Miksi, oi miksi – Lähes kaikki, mitä haluat tietää uudesta Muumilaakso-animaatiosta
Muumit
| --- | --- |
Hahmot:  Muumipeikko  Muumimamma  Muumipappa  Nuuskamuikkunen  Pikku Myy  Nipsu  Niiskuneiti  Niisku  Haisuli  Hattivatit  Mörkö  Hemuli  Vilijonkka  Mymmeli  Noita  Aliisa  Tuu-tikki  Surku  Poliisimestari  Tiuhti ja Viuhti  Piisamirotta  Hosuli  Juksu  Fredrikson 
Paikat:  Muumilaakso  Muumitalo 
Kirjat:  Muumit ja suuri tuhotulva  Muumipeikko ja pyrstötähti  Taikurin hattu  Muumipapan urotyöt  Vaarallinen juhannus  Taikatalvi  Näkymätön lapsi ja muita kertomuksia  Muumipappa ja meri  Muumilaakson marraskuu 
Kuvakirjat:  Kuinkas sitten kävikään?  Kuka lohduttaisi Nyytiä?  Vaarallinen matka  Outo vieras Muumitalossa 
Televisiosarjat:  Die Muminfamilie (1959) jaksot  Muumipeikko (1969) jaksot  Mūmin (1969) jaksot  Shin Mūmin (1972) jaksot  Mumindalen (1973) jaksot  Muumien maailma (1978) jaksot  Muumilaakson tarinoita (1990) hahmot  jaksot  Muumilaakso (2019) hahmot  jaksot 
Elokuvat:  Muumipeikko ja pyrstötähti (1992)  Muumi ja vaarallinen juhannus (2008)  Muumi ja punainen pyrstötähti (2010)  Muumit Rivieralla (2014)  Muumien taikatalvi (2017)  Muumipeikko ja pyrstötähti (2021)  Muumipapan urotyöt – Erään nuoren Muumin seikkailut (2021) 
Lyhytelokuvat:  Kuka lohduttaisi Nyytiä?  Kuinkas sitten kävikään? 
Sarjakuva: Muumipeikko (sarjakuva)
Videopelit:  Muumit piilosilla  Muumit meren aalloilla  Suuri Muumijuhla  Muumit ja Taikurin hattu  Muumit ja Näkymätön lapsi  Moomin’s Tale  Muumit ja Taikatalvi  Muumit ja Taikalamppu  Muumipappa kalassa  Muumit ja Salaperäiset huudot  Muumit ja Suuri syysjuhla  Nuuskamuikkunen – Muumilaakson melodia 
Lautapelit:  Muumien hillojahti  Muumien purnukkajahti  Muumipeli 
Muuta:  Muumimaailma  Muumimuseo  muumimuki  Luettelo Muumimukeista
Erik Johan Längman

| Erik Johan Längman> Henkilötiedot |
| --- | --- |
Syntynyt: 24. toukokuuta 1799 Porvoo
Kuollut: 16. lokakuuta 1863 (64 vuotta) Helsinki
Erik Johan Längman (24. toukokuuta 1799 Porvoo – 16. lokakuuta 1863 Helsinki) oli suomalainen ruukinpatruuna, sahateollisuuden harjoittaja ja suurlahjoittaja.
Lapsuus ja nuoruus

Längmanin vanhemmat olivat porvoolainen kauppias Abraham Eerik Längman ja Eva Sofia Juselius. Abraham Längman oli huonosti menestynyt pikkukauppias, joka kuoli 1810 ollessaan Sysmän talvimarkkinoilla. Kuolinpesän varat ylittivät velat vain niukasti, eikä Eva Längman voinut jatkaa kauppaliikettä. Velkojat myivät Längmanin kauppatalon huutokaupalla 1814.
Kauppiaana Helsingissä

Erik Johan saattoi kuitenkin opiskella Porvoon pedagogion rehtorin Eric Wilhelm Winterin yksityisopetuksessa aina vuoteen 1813 saakka, jolloin hän aloitti työn kauppias Adolf Fredrik Stjernbergin puotipoikana. Hän palveli täällä vuoteen 1820, jolloin hän siirtyi Helsinkiin kauppias Sven Anders Wathénin kirjanpitäjäksi. Tammikuussa 1824 Helsingin maistraatti myönsi Längmanille kauppiaan oikeudet. Längmanin sekatavaraliike sijaitsi Sederholmin talossa nykyisen Senaatintorin kulmassa ja siellä myytiin kaikkea elintarvikkeista ja kankaista rautatavaraan ja posliiniin saakka. Längman laajensi nopeasti liikettään velkarahan ja saksalaisten tavarantoimittajien myöntämien luottojen avulla. Hän alkoi myös harjoittaa transitokauppaa välittäen Pietarista ostettuja tuotteita Ruotsiin, Tanskaan ja Saksaan. Tätä liikennettä varten hän hankki kesällä 1825 pietarsaarelaiselta Petter Malmilta Express-nimisen sluupin. Längmanin liikkeen kannattavuus oli kuitenkin heikkoa ja hän kärsi luottotappiota asiakkaittensa konkurssien vuoksi. Hän myönsi muun muassa luottoa Arkangelista kotoisin olleille venäläisille kulkukauppiaille eikä onnistunut saamaan kuin pienen osan saatavistaan, vaikka hän kävi niitä itse Arkangelissa saakka perimässä.
Kauppiaana Helsingissä > Konkurssi

Vuonna 1826 Längman myi Express-sluuppinsa ja osti tilalle 62 lästin vetoisen kaljaasi Flinckin Haminasta. Kaljaasi lähti marraskuussa 1826 täydessä lastissa Helsingistä kohti Lyypekkiä mutta se joutui syysmyrskyn kynsiin lähellä Gotlantia. Lähes koko lasti kärsi vesivaurioita ja laiva joutui suuntaamaan Kööpenhaminaan, jossa se myytiin ja miehistö palasi Suomeen. Tämä haveri vaikeutti edelleen Längmanin liikkeen taloudellista tilannetta. Seuraavan vuoden keväällä hän osti kuitenkin yli 25 vuotta vanhan Freija-prikin Uudestakaarelpyystä ja jatkoi sillä Itämeren-liikennettä. Syksyllä 1827 Längmanin taloudellinen asema alkoi olla niin heikko, että hänen velkojansa alkoivat periä saataviaan oikeusteitse. Längman luovutti helmikuussa 1828 omaisuuttansa liikkeensä kirjanpitäjänä toimineelle kirjanpitäjä Sibeliukselle ja valtuutti tämän jatkamaan liikkeen toimintaa vuokraa vastaan. Längman itse poistui Helsingistä juuri kun hänelle oltiin tuomassa haastetta oikeuteen. Längman oli jo aiemmin täyttänyt priki Freijan tavaralla ja lähettänyt laivan talvehtimaan Tallinnaan pois velkojien ulottuvilta. Längman kiersi ensin Pietarissa ja sitten Kööpenhaminassa sekä Bremenissä selvittämässä velkojaan ja realisoimassa omaisuuttaan. Hän palasi Helsinkiin vasta heinäkuussa 1828 mutta hän siirtyi heti Sipooseen piileskellessään velkojiaan. Längman joutui kuitenkin jättämään konkurssihakemuksen 1. syyskuuta 1828. Längmanin konkurssioikeudenkäynti alkoi huhtikuussa 1829 ja se päättyi vasta toukokuussa 1832, jolloin senaatin oikeusosasto vahvisti hovioikeuden päätöksen ja Längman velvoitettiin maksamaan yli 13 000 ruplaa velkojilleen.
Ruukinjohtajaksi Varkauteen

Längman onnistui kuitenkin pääsemään jaloilleen sekalaisilla liiketoimilla ja vuonna 1834 hän oli maksanut jo puolet veloistaan. Näihin aikoihin hän aloitti myös yhteistyön viipurilaisen kauppaneuvos Paul Wahlin kanssa. Joulukuussa 1834 Längmanin valtuuttama asiamies tullivartija Johan Fredric Lannér osti Ylitorniolta Portimokosken vesisahan ja samoihin aikoihin Längman ja Wahl hankkivat omistukseensa Varkauden ruukin ja siihen kuuluvan sahan. Längmanista tuli samalla Varkauden ruukinjohtaja ja hän aloitti toimessa maaliskuun alussa 1835. Ruukin yhteydessä oleva saha tuotti voittoa, mutta kokonaisuutena ruukki ei ollut kannattava, sillä raudantuotanto oli tappiollista. Längman kokeili Varkaudessa halkojen käyttöä masuunin polttoaineena puuhiilen sijasta, mutta nämä kokeilut epäonnistuivat. Varkaudessa aloitettiin myös pienimuotoinen konepaja- ja valimotoiminta. Ruukki toimitti rautatavaraa muun muassa läheisille Taipaleen ja Konnuksen kanavatyömaille. Varkauden ruukin ongelmana oli kaiken aikaa, ettei sen käyttämästä järvimalmista pystynyt valmistamaan senaikaisilla keinolla kelvollista takkirautaa kohtuullisin kustannuksin. Tämä johti siihen, että ruukin täytyi ostaa ulkopuolelta romurautaa, muun muassa kruunun varikoilta tykinkuulia.
Sahateollisuudessa > Ummeljoen sahan johtajana

1840-luvun alussa Längman ja Wahl kiinnittivät huomionsa Kymijoen rannalla sijainneeseen Ummeljoen vesisahaan, jota hallinnoi haminalainen kauppaneuvos Christian Bruun. Ummeljoen saha sijaitsi lähellä rannikkoa ja sahalla oli neljä kaksoisraamisahaa, joten sen tuotantoa oli mahdollista kasvattaa merkittävästi. Vuonna 1841 Varkauden ruukkiyhtiö hankki noin puolet sahan osakkeista ja samana vuonna Bruun luovutti sahan isännöinnin Längmanille ja Wahlille. Jo saman vuoden syksylle uitettiin Ummeljoelle ensimmäiset tukit Päijänteen alueelta, josta Längman oli ostanut tukkeja jo parina edellisenä vuonna. Längman rakennutti Ummeljoelle myös 1842 uuden sahan, joka toimi vanhan rinnalla. Tukkien hankinta-alue laajeni edelleen Keski-Suomeen, ja muutaman vuoden kuluttua sahalle uitettiin tukkeja jo Saarijärveltä, Viitasaarelta ja Rautalammilta saakka. Längman loi uittoa varten oman urakoitsijaorganisaation ja hän rakennutti suurempiin koskiin myös uittorännejä. Tukit vedettiin varppaamalla järvien ja suvantojen yli puomien ympäröimissä lautoissa ja laskettiin sitten alas jokia irtouittona kunnes ne taas koottiin vastuupuomin avulla lautaksi seuraavan järven ylittämistä varten.
Varkauden ruukkiyhtiö purettiin vuoden 1847 alussa ja Längmanille jäi vain Ilomantsissa sijainnut Käenkosken harkkohytti siihen liittyvine metsätiloineen. Längman vapautui 47 000 ruplan veloista ja vastuista ruukille ja hän lupasi myös hankkia Varkauden ruukille harmaan takkiraudan valmistukseen sopivaa järvimalmia Juurusvedeltä ja Riistavedeltä tekemistään valtauksista. Malmi osoittautui kuitenkin myöhemmin huonolaatuisksi ja Wahl ja Längman käräjöivät asiasta. Lopullisesti asia sovittiin 1856 kun Längman luopui sahaosuuksistaan.
Sahateollisuudessa > Längman sahateollisuuden harjoittajana

Längman alkoi rakentaa Keski-Suomeen Muurameen uutta sahaa, jonka rakennustyöt valmistuivat 1850. Saha sai privilegionsa ja aloitti toimintansa vasta 1852. Längman hankki itselleen myös Pietarsaaressa Ähtäväjoen varrella sijainneen Långforsin vanhan sahan jonka hän rakensi uudestaan 1849. Längman aloitti tukkien hankinnan Ähtärin, Soinin ja Kivijärven alueella, ja 1850-luvun alkuvuosina sahalle uitettiin keskimäärin 10 000 tukkia vuodessa. Viimeksi Längman hankki puolet Savossa toimivasta Juantehtaan sahasta vuonna 1851 Nils Ludvig Arppen kanssa tehdyllä vaihtokaupalla, jossa Arppe sai Käenkosken harkkohytin ja sen metsätilat.
Längman tutustui J. V. Snellmaniin tämän asuessa Kuopiossa 1840-luvulla. Snellman julkaisi Saima- ja Litteraturblad-lehdissään artikkeleita, joissa hän kannatti metsäpolitiikan liberalisointia ja sahaustoiminnan vapauttamista. Heinäkuussa 1847 ruukinhoitajan tehtävästä vapautunut Längman lähti pitkälle ulkomaanmatkalle Snellmanin kanssa. He matkustivat Tallinnan, Riian ja Memelin kautta Saksaan, jossa tutustuttiin muun muassa Neustadt Eberswalden metsäopistoon Brandenburgissa sekä Dresdenin lähellä Tharandin maanviljelys- ja metsänhoitoakatemiaan. Saksissa miesten tiet erosivat, kun Längman suuntasi Töplitzin kylpylään Böömissä kun taas Snellman jatkoi matkaa Saksan halki Pariisiin. He tapasivat taas uudestaan syyskuussa Lontoossa. Lontoossa Längman perehtyi Englannin puutavaramarkkinoiden toimintaan ja tapasi sikäläisiä puutavara-agentteja. Hän vieraili myös Sheffieldin rauta- ja terästeollisuuskaupungissa. Längman ja Snellman palasivat Suomeen lokakuussa 1847.
Längman alkoi käydä vuodesta 1849 säännöllisesti hoidossa Helsingin Kaivopuiston kylpylässä. Alkusyynä oli edellisenä vuonna Ummeljoen sahalla sattunut välikohtaus jossa Längman joutui käsikähmään erään sahan työntekijän kanssa ja loukkasi päänsä. Myös vuosikausia jatkunut rasittava matkustelu oli heikentänyt Längmanin terveyttä. Myöhempinä vuosina hän kävi kylpylähoidossa ulkomailla muun muassa kesällä 1859 Itävallassa Bad Gasteinin kylpylässä ja kesällä 1860 Salinin kylpylässä Sveitsin Juravuoristossa.
Vuonna 1851 Längman teki uuden matkan Englantiin. Hän vieraili Lontoon maailmannäyttelyssä ja tutustui paikan päällä englantilaisiin puutavaramarkkinoihin. Matkan seurauksena Ummeljoen vientisahatavaran lajittelussa alettiin kiinnittää huomiota laatuun, ja vientiin lähtevä puutavara lajiteltiin laatuluokkiin. Tämän ansiosta Ummeljoen saha sai pian sahatavarastaan paremman hinnan kuin muut Suomen vientisahat. Längman oli jo muutamia vuosia aiemmin perustanut Ummeljoen sahalle oman vientisataman ja lautatarhan Haminan Saviniemeen.
Sahateollisuudessa > Sahoista luopuminen

Krimin sodan puhkeaminen merkitsi vaikeuksia sahateollisuudelle koska sahatavaran vienti länteen pysähtyi useaksi vuodeksi. Suomen rannikolla kierrellyt englantilais-ranskalainen laivasto-osasto tuhosi myös satamiin kerättyjä sahatavaravarastoja.
Sodan jälkeen viranomaisten tempoilevaan metsäpolitiikkaan kyllästynyt Längman luopui kaikista sahoistaan vuoden 1856 aikana. Hänelle jäi vain Ummeljoen ja Muuramen sahoille tehty vuoteen 1869 ulottuva tukkien leveranssisopimus. Marraskuussa 1857 hän jätti senaatille anomuksen höyrysahan perustamisesta Kokemäenjoen suuhun Isokatavan saarelle, mutta tämä hakemus hylättiin. Längman asui Ummeljoella vuoden 1858 loppuun ja tänä aikana hän pyrki saamaan hoidettua vielä vastuullaan olleet sahatavaran laivaussopimukset. Längman sai sahojensa myynnistä noin 100 000 ruplan myyntitulot ja hän lainasi sitten näitä rahoja suomalaisille elinkeinonharjoittajille.
Viimeiset vuodet

Viimeisinä elinvuosinaan Längman oli vielä mukana kahdessa huono-onnisessa liikeyrityksessä. Hän oli perustamassa Etelä-Ruotsin Malmöhön keinovilla- eli shoddytehdasta, joka valmisti villalumpuista shoddyn nimellä tunnettua uusiovillaa, jota käytettiin halpojen kankaiden valmistukseen. Toinen kehnosti menestynyt hanke, johon Längman sijoitti rahaa, oli Hampus Julius Oldenburgin Porin Isosannan Sofiegarteniin perustama tulitikkutehdas. Längman kävi myös Englannissa oikeutta entistä puutavara-agenttiaan Henry Dressleriä vastaan. 1860-luvulla Längman oli vielä mukana oululaiskauppiaiden omistaman Simon Kalliokosken vesisahan osakkaana. Tausta-ajatuksena hankkeessa oli päästä perustamaan suurta höyrysahaa Simojoen suulle. Maaliskuussa 1863 hän edesauttoi Kymijoen sahausyhtiöitä sopimaan yhteisuiton käytöstä.
Längman saapui syksyllä 1863 Viipurista Helsinkiin samaan aikaan kun siellä olivat alkamassa vuoden 1863 säätyvaltiopäivät. Pitkään terveysongelmista kärsinyt Längman kuoli 16. lokakuuta sairauskohtaukseen huoneessaan Kleineh-hotellissa. Viime aikoina erityisesti Malmön keinovillatehtaaseen ja Porin tulitikkutehtaaseen liittyneet ongelmat olivat rasittaneet Längmanin voimia. Hän oli joutunut myös Ummeljoelta lähtönsä jälkeen viettämään useita vuosia kiertävää elämää asuen lyhyen aikaa useissa paikoissa Suomessa ja ulkomailla. Längman haudattiin Helsingin Hietaniemen hautausmaalle 26. lokakuuta 1863.
Längmanin testamentti ja rahastot

Längman oli jo elinaikanaan lahjoittanut rahaa muun muassa Suomalaisen Kirjallisuuden Seuralle, Jyväskylän suomenkieliselle yläalkeiskoululle sekä erilaisiin hyväntekeväisyystarkoituksiin.
Längman jakoi joulukuussa 1859 tekemässään testamentissa omaisuutensa niin, että kolmasosa siitä tuli käyttää ”Suomenmaan kaikkien säätyjen ja kansanluokkien eduksi" ja kaksi kolmasosaa "Ruotsinmaan kaikkien säätyjen ja kansanluokkain eduksi". Kumpaakin maata varten perustettiin A-rahasto edistämään taloudellista ja sosiaalista toimintaa sekä B-rahasto edistämään tieteitä, taiteita ja kirjallisuutta. Ruotsin puolella oli lisäksi C-rahasto, jonka tehtäväksi Längman määritteli Ruotsin riikinrahan kurssin vahvistamisen. Längmanin omaisuuden arvoksi arvioitiin perunkirjoituksessa 1 282 000 markkaa, ja pesänselvittäjät onnistuivat realisoimaan tästä noin 900 000 markkaa 1870-lukuun mennessä.
Suomen rahastot asetettiin Suomen Pankin hallinnoitaviksi 1877, ja rahastoista alettiin jakaa apurahoja 1880-luvulla suomalaisille tieteen ja taiteen alan järjestöille. Längmanin kirjallisuuspalkintoja alettiin jakaa vuodesta 1891 alkaen. Rahastot olivat merkittäviä suomalaisen tieteen ja taiteen rahoittajia ennen ensimmäistä maailmansotaa, mutta sittemmin ne kärsivät pahoin molempien maailmansotien aikaisesta inflaatiosta. Puutteenalaisten auttamiseksi tarkoitettu A-rahasto otettiin käyttöön 1950. Rahasto siirrettiin 24.5.1985 annetun lain nojalla Suomen Kulttuurirahaston haltuun.
Ruotsin puolen B-rahastosta muodostettiin 1918 Tukholmassa toimiva Längmanin kulttuurirahasto, joka alkoi jakaa apurahoja 1919. C-rahasto lakkautettiin 1951, kun se liitettiin Längmanin kulttuurirahastoon. A-rahastosta muodostettiin 1959 Längmanin yrittäjärahasto joka toimii Luulajassa. Tämä rahasto tukee erityisesti Norrbottenin läänin yrittäjätoimintaa.
Aiheesta muualla

Aho, Antti: Längmanin talosta Kestilään eli sahan ruokatupaan. Warkauden Lehti, 24.9.2008.  Artikkelin verkkoversio. Viitattu 25.11.2009.[vanhentunut linkki]
| --- | --- |
Auktoriteettitunnisteet: Henkilöt :  Kansallisbiografia  Uppslagsverket Finland  Biografiasampo