stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Lossujärvi

| Lossujärvi |
| --- | --- |
 Näkymä Lossujärven yli lounaaseen Norjan suuntaan
Valtiot:   Suomi
Paikkakunta:  Enontekiö
Koordinaatit:  69°11′44″N, 21°00′20″E
Vesistöalue ja valuma-alueen tietoja
Päävesistöalue:  Tornionjoen vesistö
Järvinumero:  67.740.1.038 
Mittaustietoja
Pinnankorkeus:  809  m 
 fiLossujärvi 
Lossujärvi, pohjoissaameksi Loassojávri, on järvi Enontekiöllä, Käsivarren Yliperällä. Se on varsin pieni järvi, jonka suurin pituus koillis-lounaissuunnassa on noin 1,2 kilometriä ja suurin leveys itä-länsisuunnassa noin 980 metriä pinta-alan ollessa noin 52 hehtaaria. Järvi sijaitsee 809 metriä merenpinnan yläpuolella eli samalla korkeudella kuin Pallaksen korkein huippu. Lossujärvestä itäkaakkoon noin kahden kilometrin päässä on järven "kaimatunturi", Loassonibba.
Lossujärvellä on Metsähallituksen ylläpitämä autiotupa ja alue on erävaeltajien suosiossa. Järvi on pohjois- ja eteläpuoleltaan korkeiden ja louhikkoisten tuntureiden välissä ja tästä syystä sinne tullaan yleensä joko idästä Urtasjoen laaksoa myöten tai lännestä Norjan puolelta Didnujoen (Didnojohka) vartta pitkin. Kumpikin tuloreitti tarjoaa eräitä Käsivarren upeimmista maisemista. Urtasjoen laaksoa (Urtasvankka, pohjoissaameksi Urtašvággi) ympäröi jylhät pahtaseinät mahtavimpana Urtaspahta. Didnujoen reunustat ovat avoimempaa maastoa mutta lännessä näkyvät Norjan lumihuippuiset vuoret, erityisesti 1409m korkea kolmehuippuinen Rihpogáisi. Lisäksi Didnujoki kulkee osan matkaa syvässä kanjonissa, jonka reunoilta on komeat näkymät joen kuohuviin koskiin ja putouksiin.
Loheton Lohijärvi

Lossujärven pohjoissaamenkielinen nimi tarkoittaa Lohijärveä (luossa tai loassa = lohi). Tunnettu eräretkeilijä ja vaelluskirjailija Kullervo Kemppinen käsittelee Käsivarren paikannimistöä teoksessaan Haltian harteilla. Hän epäilee, että nimen taustalla voisi olla runsaan lohikalasaaliin järvestä joskus saanut lappalainen. Selitys ei sellaisenaan vaikuta todenmukaiselta. Nousulohta on todistettavasti tavattu Käsivarressa ylimmillään Lätäsenon Munnikurkkion tasalla (sijainti 68°57′58″N, 022°06′22″E). Lisäksi Poroenosta Munnikurkkion yläpuolelta on pyydetty kesällä 1994 lohen jokipoikanen, joka kertoo emokalojen nousseen sinne saakka. Poroenon alajuoksulta on vesireittiä pitkin vielä noin 50 kilometriä Lossujärvelle. Porojärven jälkeen reitti kapenee yhä pienemmäksi, matalammaksi ja louhikkoisemmaksi, eikä lohta ole koskaan todistettavasti tavattu edes Porojärvellä. Ainoa Käsivarren korkeimmissa vesistöissä elävä kalalaji on karuun ympäristöön sopeutunut rautu, eikä sekään kasva korkeimmilla elinalueillaan kovin suureksi.
Väärinkäsitys tai yleistys kalalajin kohdalta ei myöskään ole todennäköinen selitys, koska saamelaiset tunsivat lohen sangen hyvin erottaen sen muista lohikaloista. Näin alkuperäistä nimen taustaa voi nykyään vain arvailla. Ehkäpä se vain kuulosti jostakusta menneiden aikojen kulkijasta mukavalta. On myös mahdollista, että nimi on vuosien ja vuosikymmenten kuluessa muovautunut alkujaan aivan muuta tarkoittaneesta sanasta. Näin on käynyt monille muillekin Lapin paikannimille. Tämän toteaa Kemppinenkin Haltian harteilla teoksessaan.
Lockheed F-104 Starfighter

| Lockheed F-104G Starfighter |
| --- | --- |

Tyyppi:  torjuntahävittäjä
Alkuperämaa:   Yhdysvallat
Valmistaja:  Lockheed
Suunnittelija:  Clarence L. "Kelly" Johnson
Ensilento:  4. maaliskuuta 1954
Esitelty:  1958
Valmistusmäärä:  2 578 
Lockheed F-104 Starfighter oli Yhdysvaltain ilmavoimien viimeinen säärajoitteinen hävittäjälentokone, jolla oli suuri ylisooninen nopeus ja suuri nousunopeus. Se oli suunniteltu korkealla lentävien pommikoneiden alasampumiseen tietyltä kentältä käsin, eli kone oli MiG-21:n ja Su-9:n läntinen vastine. Yhdysvaltain ilmavoimissa kone tuli käyttöön 1958, mutta poistui jo 1967. Century Series -sarjaan kuulunut F-104 osallistui Vietnamin sotaan, missä koneita menetettiin 12. Konetyyppi oli heittoistuimella varustettu. Nasa käytti tätä tyyppiä korkealla toimivana tutkimuskoneena, jolloin se lensi yli 20 kilometrin korkeuksissa.
Konetyypin kehitti Skunk Works. Sen ensilento tapahtui vuonna 1954. Useat koelentäjät, kuten pilotti Jacqueline Cochran, lensivät Starfighterillä, mutta heistä muutama kuoli. Iven C. "Kinch" Kincheloe II sai surmansa jo vuonna 1958. Lento-onnettomuuksista Joseph A. Walkerin surmannut johti omalta osaltaan XB-70 Valkyrien kehityshankkeen romuttumiseen.
Yhdysvaltain ilmavoimat ei halunnut tällaista konetta, koska sen toimintasäde oli liian lyhyt ja kuorma rajoitettu. USAF käytti ainakin alatyyppejä A-C. Yhdysvaltain liittolaismaista tyyppiä käyttivät muiden ohella Taiwan, Kanada ja Turkki. Starfighterista kehitettiin jokasään maahyökkäys- ja torjuntahävittäjä F-104G, joka sai paremman vastaanoton muun muassa Saksasta, Kanadasta, Belgiasta ja Italiasta. Koneita rakennettiin yhteensä 2 578.
Ominaisuudet

Teho-paino-suhde oli ylivoimainen ja nopeus jopa yli kaksi Machia, jota rajoitti enemmän alumiinirakenne kuin moottorin teho. Tuotantomalleissa käytettiin GE J79 -moottoria.
Konetyypillä saavutettiin sekä nopeuslennon että toimintakorkeuden maailmanennätykset, joita F-104 piti hallussaan samanaikaisesti. Majuri Howard C. Johnson saavutti korkeuden 27 830 metriä 7. toukokuuta 1958. Kapteeni Walter W. Irwin saavutti 16. toukokuuta 1958 enimmäisnopeuden 2 259,3 kilometriä tunnissa. 14. joulukuuta vuonna 1959 ylittyi maaginen 100 000 jalan eli yli 30 000 metrin raja. Uusi korkeuslennon maailmanennätys oli 31 534 metriä, mikä saavutettiin C-muunnoksella.
Perusaseistuksena on ensimmäistä kertaa lentokoneissa käytetty 20 mm M61 Vulcan ja kaksi AIM-9 Sidewinderia siivenkärjissä. F-104C-malliin lisättiin rungon alle ja siipiin ripustimet pommeille ja raketeille. Keskiripustimessa voitiin kantaa myös kahta lisä-Sidewinderia. F-104S ja joissa F-104G ja F-104J-malleissa ohjukset siirrettiin rungon sivulle maanvaran parantamisen vuoksi. Myöhemmissä italialaiskoneissa ripustimia oli jopa yhdeksän.
Länsi-Saksan Luftwaffe

Länsi-Saksan Luftwaffe käytti Starfighteria taktiseen matalatorjuntaan ja rynnäkkökoneena. Koneella lennettiin paljon matalalla, mikä johti lukuisiin lento-onnettomuuksiin. Saksan 916 koneesta 292 putosi, mikä vaati 115:n lentäjän hengen. Vuonna 1965 maahan syöksyi 26 länsisaksalaista Starfighteriä. Onnettomuussuhde oli 83,6 pudonnutta konetta 100 000 lentotuntia kohden, kansainvalisen keskiarvon ollessa 14–20. Koneen onnettomuusalttius antoi sille Länsi-Saksan ilmavoimissa lempinimet Witwenmacher (leskentekijä), Erdnagel (telttavaarna) ja Sargfighter (ruumisarkku-hävittäjä).
Lahjontaskandaali

Länsi-Saksassa konekauppa johti lähes puolustusministeri Franz Josef Straußin eroon, ja vuonna 1976 Alankomaiden prinssi Bernhardin paljastettiin saaneen 1,1 miljoonaa dollaria lahjuksina konekaupan varmistamiseksi. 1970-luvulla paljastunut Lockheedin harjoittama laaja virkamiesten lahjonta johti lähes yrityksen kaatumiseen. Myöhemmin hävittäjäkoneisiin tehtiin yli 2 000 erilaista muutosta, joilla kone sopeutettiin keski-Euroopan olosuhteisiin.
Käytön päättyminen

F-104:n käyttö alkoi vähentyä 1970-luvun lopulla, jolloin koneet korvattiin monissa tapauksissa F-16:lla. Italiassa viimeiset koneet poistettiin käytöstä kesällä 2004.
Tekniset tiedot

Lähde: lähde?
Yleiset ominaisuudet
Miehistö: 1
Pituus: &&&&&&&&&&&&&016.066000016,66 m
Kärkiväli: &&&&&&&&&&&&&&06.03600006,36 m
Korkeus: &&&&&&&&&&&&&&04.0900004,09 m
Siipipinta-ala: &&&&&&&&&&&&&018.022000018,22 m²
Tyhjäpaino: 0Virhe lausekkeessa: odottamaton numero.0Virhe lausekkeessa: odottamaton numero6 350 kg
Lentopaino: 0Virhe lausekkeessa: odottamaton numero.0Virhe lausekkeessa: odottamaton numero9 365 kg
Suurin lentoonlähtöpaino: 0Virhe lausekkeessa: odottamaton numero.0Virhe lausekkeessa: odottamaton numero13 170 kg
Voimalaite: &&&&&&&&&&&&&&01.&&&&001 × General Electric J79 -suihkuturbiinin eri versiot; &&&&&&&&&&&&&048.&&&&0048 kN kuivana, &&&&&&&&&&&&&069.&&&&0069 kN jälkipolttimella
Suoritusarvot
Suurin nopeus: 0Virhe lausekkeessa: odottamaton numero.0Virhe lausekkeessa: odottamaton numero2 125 km/h (Mach &&&&&&&&&&&&&&02.02000002,2)
Laskunopeus: 0Virhe lausekkeessa: tunnistamaton välimerkki ”–”..0Virhe lausekkeessa: tunnistamaton välimerkki ”–”.315–343 km/h
Lentomatka: 0Virhe lausekkeessa: odottamaton numero.0Virhe lausekkeessa: odottamaton numero1 740 km
Taistelusäde: &&&&&&&&&&&&0672.&&&&00672 km
Siirtolentomatka: 0Virhe lausekkeessa: odottamaton numero.0Virhe lausekkeessa: odottamaton numero2 600 km
Lakikorkeus: 0Virhe lausekkeessa: odottamaton numero.0Virhe lausekkeessa: odottamaton numero15 240 m
Aseistus
Tykki: 1 × 20mm M61 Vulcan, 725 laukausta
Ohjukset: 4 × AIM-9 Sidewinder
Pommit: 1 814 kg pommeja, raketteja, ohjuksia tai lisäpolttoainesäiliöt. Näistä viimeksi mainittu lienee ollut tavanmukaisimpia. Asearsenaalissa myös keveitä taktisia ydinpommeja.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta F-104 Starfighter Wikimedia Commonsissa
Lockheed XF-104 – F-104A, F-104B/D, F-104C ja F-104G USAF National Museum -sivuilla.
Lockheed F-104 Starfighter
Rodford Edmiston Smithin tekemä Starfighterin arviointi
Francillon, René J.: Lockheed Aircraft since 1913.  London:  Putnam & Company Limited, 1982.  ISBN 0-370-30329-6  (englanniksi)
Kropf, Klaus: German Starfighters The F-104 in German Air Force and Naval Air Service.  (revised English language edition)  Hinckley, England:  Midland Publishing, 2002.  ISBN 1-85780-124-5  (englanniksi)
Caliaro, Luigino: Special Feature: F-104 Starfighter in Italian service. International Air Power Review, Autumn/Fall 2002, nro 6, s. 172-181.  Wallingford, Oxfordshire:  AIRtime Publishing. ISBN 1-880588-46-3  (englanniksi)
Thompson, Warren: Air Combat: Starfighter in Vietnam. International Air Power Review, Spring 2004, nro 12, s. 152–161.  Wallingford, Oxfordshire:  AIRtime Publishing. ISBN 1-880588-77-3  (englanniksi)
Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista. 
Alkuperäinen artikkeli: en:Lockheed F-104 Starfighter
Saksan Bundeswehrin Luftwaffen F-104 Starfightereja, käyttäjänä JG 74.
Saksan merivoimien Starfightereita (1965)
Projektiokuvat
Käännös suomeksi
David Lodge
Teosluettelo > Suomennetut teokset

Maailma on pieni.  (Small world, 1984)  Suomentanut Matti Kannosto. Kirjayhtymä, 1986.  ISBN 951-26-2966-6
Mukava homma (Nice work, 1988), suomm. Eila Salminen, Karisto 1990 ISBN 951-23-2844-5
Paratiisin uutiset (Paradise news, 1991) Suom. Eila Salminen, Karisto 1992 ISBN 951-23-3176-4
Teosluettelo > Romaanit

The picturegoers (1960)
Ginger you´re barmy (1962)
The British Museum is falling down (1965)
Out of the shelter (1970)
Changing places (1975)
How far can you go? (1980)
Small world (1984) Suomennettu: Maailma on pieni.  (Suom. Matti Kannosto)  Kirjayhtymä, 1986.  ISBN 951-26-2966-6
Nice work (1988) Suomennettu: Mukava homma (Eila Salminen 1990)
Paradise news (1991) Suomennettu: Paratiisin uutiset (Eila Salminen 1992)
Therapy (1995)
Thinks... (2001)
Author, Author (2004)
Teosluettelo > Kirjallisuuskritiikki

Language of fiction (1966)
The novelist in the crossroads (1971)
The modes of modern writing (1977)
Write on (1986)
The art of fiction (1992)
The practice of writing (1997)
Consciousness and the novel (2003)
Teosluettelo > Näytelmät

The writing game (1990)
Teosluettelo > Televisiomukaelmat

Nice work (1988)
Martin Chuzzlewit (1984)
The writing game (1995)
Aiheesta muualla

David Lodge Internet Movie Databasessa. (englanniksi)
Contemporary Writers in the UK
The Literary Encyclopedia
| Auktoriteettitunnisteet  |
| --- | --- |
Kansainväliset:  FAST  ISNI  VIAF  WorldCat 
Kansalliset:  Norja  Espanja  Ranska  BnF data  Katalonia  Saksa  Italia  Israel  Belgia  Yhdysvallat  Ruotsi  Latvia  Japani  Tšekki  Australia  Kreikka  Korea  Kroatia  Alankomaat  Puola  Portugali 
Tieteilijät:  CiNii 
Taiteenala:  FID  MusicBrainz 
Henkilöt:  Deutsche Biographie  DDB  Trove 
Muut:  Europeana  SNAC  IdRef
Meri Louhos

Meri Louhos kesällä 1957, vierellään Martti Vuorenjuuri, Seppo Heikinheimo ja Ilkka Kuusisto.
Meri Annikki Louhos (s. 17. toukokuuta 1927 Kotka) on suomalainen pianisti, joka tunnetaan maineikkaana pianopedagogina. Hän on opiskellut Sibelius-Akatemiassa Rolf Bergrothin ja Ernst Lingon sekä yksityisesti France Ellegaardin johdolla. Hän on jatkanut opintojaan ulkomailla, muun muassa Wienissä (Hauser), Ranskassa (Delbert-Février), USA:ssa Asla-Fulbright-stipendillä 1960–1961 (Eastman School of Music, Frugoni), tutkijastipendillä Moskovan Tšaikovski-konservatoriossa 1978–1979 sekä useilla Gerald Mooren kursseilla.
Louhos on toiminut opettajana Sibelius-Akatemiassa ja esiintynyt sekä solistina että konserttisäestäjänä kotimaassa, useissa Euroopan maissa, Yhdysvalloissa, Kanadassa ja Neuvostoliitossa. Louhos tunnetaan myös freelance-toimittajana radiosta ja televisiosta, etenkin Yleisradion konserttimusiikin puhelintoivekonsertista Sävel on vapaa. Hän on toiminut monien pianokilpailujen tuomaristossa ja julkaissut runsaasti pedagogista materiaalia, kuten Pianon avain -nuottivihot ja etydikokoelmia.
Aiheesta muualla

Rahkonen, Margit: / Louhos, Meri (1927–). Kansallisbiografia-verkkojulkaisu. 30.3.2021. Helsinki:  Suomalaisen Kirjallisuuden Seura.
Lehtonen, Tiina-Maija: Näkymättömästä säestäjästä tuli arvostettu pianopedagogi ja rakastettu musiikkijulkkis. (Muistelmakokonaisuus.) 9.11.2018. Yleisradio.
Meri Louhos – rakastetun pianistin värikäs elämä. Neljänkymmenen artikkelin, videoiden ja audioiden verkkokokonaisuus. 3.12.2018. Yleisradio.
Meri Louhos Ylen Musiikin syntymäpäiväkalenterissa.
| Auktoriteettitunnisteet  |
| --- | --- |
Kansainväliset:  ISNI  VIAF 
Kansalliset:  Suomi (KANTO) 
Taiteenala:  MusicBrainz 
Henkilöt:  Ritva  Kansallisbiografia  Yle
Paavo Lipponen

| Paavo Lipponen |
| --- | --- |
 Paavo Lipponen vuonna 2004.
Suomen pääministeri
 Lipposen I hallitus   13.4.1995–15.4.1999   Lipposen II hallitus   15.4.1999–17.4.2003  
Presidentti:  Martti Ahtisaari Tarja Halonen
Pääministerin sijainen:  Sauli Niinistö Ville Itälä
Edeltäjä:  Esko Aho
Seuraaja:  Anneli Jäätteenmäki
Eduskunnan puhemies
 28.3.1995–19.4.1995 22.4.2003–20.3.2007  
Edeltäjä:  Riitta Uosukainen Anneli Jäätteenmäki
Seuraaja:  Riitta Uosukainen Timo Kalli
Kansanedustaja
 26.3.1983–20.3.1987 22.3.1991–20.3.2007  
Ryhmä/puolue:  Sosialidemokraattinen eduskuntaryhmä
Vaalipiiri:  Helsingin vaalipiiri
Henkilötiedot
Syntynyt: 23. huhtikuuta 1941 (ikä 83) Turtola
Puoliso:  Aila-Marja Lipponen (ero 1997)  Päivi Lipponen 1998–
Tiedot
Puolue:  SDP
Koulutus:  Valtiotieteen maisteri (1971)
Paavo Tapio Lipponen (s. 23. huhtikuuta 1941 Turtola) on suomalainen sosiaalidemokraattinen poliitikko ja energiateollisuuden konsultti. Lipponen oli Suomen Sosialidemokraattisen Puolueen (SDP) puheenjohtaja vuosina 1993–2005 ja toimi Suomen pääministerinä vuosina 1995–2003 johtaen kahta peräkkäistä täyden vaalikauden istunutta hallitusta (Lipponen I ja Lipponen II). Pääministerikautensa jälkeen vuosina 2003–2007 hän toimi eduskunnan puhemiehenä. Lipponen on toiminut kansanedustajana vuosina 1983–1987 ja 1991–2007 sekä Helsingin kaupunginvaltuutettuna vuosina 1985–1995.
Lipponen oli pääministerinä kahdeksan vuotta, tarkalleen ottaen 2 927 päivää. Täten hän on Suomen pitkäaikaisin pääministeri Kalevi Sorsan jälkeen ja pisimpään yhtämittaisesti vallassa ollut Suomen pääministeri.
Paavo Lipponen toimi Suomi–Neuvostoliitto-Seuran valtuuston puheenjohtajana vuosina 1983–1991. Hän toimi SNS:n johtoelimissä vuodesta 1971 alkaen.
Tausta

Lipponen kuuluu äidin puolelta Ingman-sukuun (Iisaloihin). Paavo Lipposen isä oli ylimetsänhoitaja Orvo Matias Kalervo Lipponen (1914–2012) ja hänen äitinsä oli terveydenhoidon opettaja, terveydenhoitaja Hilkka Aino Iisalo (1915–2015). Paavo Lipposen isoisä Akseli Lipponen oli  Suomalaisen puolueen puoluesihteeri vuosina 1915–1919.lähde?
Lipponen valmistui ylioppilaaksi Kuopion Lyseosta 1959 yleisarvosanalla laudatur lukuaineiden keskiarvon ollessa 8,1. Sieltä hänen matkansa vei vuoden opintomatkalle ASLA-Fulbright-stipendillä Yhdysvaltoihin Dartmouth Collegeen, New Hampshireen. Suomeen palattuaan Lipponen muutti Helsinkiin, jossa hän opiskeli Helsingin yliopiston valtiotieteellisessä tiedekunnassa pääaineenaan kansainvälinen politiikka. Lipponen valittiin Helsingin yliopiston ylioppilaskunnan edustajistoon vuonna 1964 kolmen muun sosiaalidemokraatin, Ulf Sundqvistin, Ilkka Taipaleen ja Ilkka Sumun kera. Lipponen valmistui valtiotieteen kandidaatiksi Helsingin yliopistosta vuonna 1971 pääaineenaan kansainvälinen politiikka. Sotilasarvoltaan Lipponen on vääpeli.
Ura > SDP:ssä

Suomen Sosialidemokraattisessa Puolueessa Lipponen on toiminut tutkimussihteerinä, kansainvälisten asiain sihteerinä, poliittisen osaston päällikkönä, Helsingin piirin puheenjohtajana, puoluetoimikunnan jäsenenä ja puolueneuvoston jäsenenä. Hän on toiminut myös pääministeri Mauno Koiviston sihteerinä ja työministeri Veikko Helteen poliittisena sihteerinä. Puolueen puheenjohtajaksi Lipponen nousi vuonna 1993, kun Ulf Sundqvist joutui jättämään kautensa kesken taloudellisten epäselvyyksien vuoksi. Hän toimi puheenjohtajana vuoteen 2005 asti.
SDP:n kansainvälisten asioiden sihteerinä hän kirjoitti yhdessä Jaakko Blombergin kanssa muistion, jossa YYA-sopimusta tulkittiin sotilaallisten pykäliensä näkökulmasta liittosopimuksen kaltaisena. Lipponen oli yksi nuorten sosiaalidemokraattien keskuudessa alkunsa saaneen ”uudeksi ulkopolitiikaksi” kutsutun suuntauksen kantavista voimista. Uuteen ulkopolitiikkaan kuului muun muassa huomion kiinnittäminen kehitysmaiden ongelmiin.
Ura > Pääministerinä > Arvioita

Lipponen tuli tunnetuksi poliittisilta linjauksiltaan edeltäjiään oikeistolaisempana demarijohtajana. Lipposen johdolla SDP löysi talouspolitiikassa yhteisen sävelen kokoomuksen kanssa, tehden selkeän pesäeron edellisvuosikymmenten punamulta- ja kansanrintamahallituksiin. Lipposen hallitusten talouspolitiikassa korostuivat suhdanne-elvytyksen sijaan tiukka budjettikuri, johon kuuluivat mittavat julkisten menojen (etupäässä sosiaaliturvan ja julkisten palvelujen) leikkaukset sekä valtion velkaantumisen pysäyttäminen. Lipponen ajautui pääministerinä myös useaan otteeseen törmäyskurssille ammattiyhdistysliikkeen kanssa, joka perinteisesti on kuulunut puolueen merkittäviin yhteiskunnallisiin tukijoihin. Lipponen myös ajoi pääministerinä kansainvälisen kaupan esteiden poistamistalähde?. Lipposta onkin kritisoitu puolueensa piirissä uusliberalistiseksi ja oikeistodemariksi sekä verrattu muun muassa Britannian pääministeri Tony Blairiin.
Asiantuntijaraati valitsi vuonna 2013 Helsingin Sanomissa Lipposen molemmat hallitukset parhaiksi Suomen hallituksiksi vuoden 1987 jälkeen.
Ura > Eduskunnan puhemiehenä

Lipponen jättäytyi Jäätteenmäen-Vanhasen punamultahallituksen ulkopuolelle ja hänet valittiin eduskunnan puhemieheksi. SDP:n puheenjohtajan tehtävät Lipponen luovutti Eero Heinäluomalle vuoden 2005 puoluekokouksessa ja ilmoitti päättävänsä poliittisen uransa vuoden 2007 eduskuntavaaleihin. Lipponen kuuluu Washingtonissa toimivan CSIS-instituutin transatlanttisen yhteistyöaloitteen johtoryhmään. lähde tarkemmin? Hän osallistuu instituutissa jäsenenä Initiative for a Renewed Transatlantic Partnership -työryhmän toimintaan. lähde tarkemmin? Pääministerinä Lipponen osallistui kansainväliseen Bilderberg-kokoukseen Brysselissä kesällä 2000. Lipponen on osallistunut Bilderberg-kokoukseen viidesti. Lipponen toimii vuonna 2006 Italiassa perustetun EU:n perustuslain kohtaloa pohtivan ryhmän ainoana pohjoiseurooppalaisena jäsenenä.
Ura > Eläkkeelle jääminen

Vuonna 2007 Paavo Lipponen jäi eläkkeelle eduskunnasta ja ilmoitti julkaisevansa muistelmateoksen poliittisesta urastaan. Ensimmäinen osa ilmestyi vuonna 2009 nimellä Muistelmat 1. Toinen osa ilmestyi vuonna 2014 nimellä Murrosten aika: muistelmat 1979–95. Keväällä 2007 eläkkeelle jäätyään Lipponen aloitti autokoulun. Hän läpäisi insinööriajon 11. lokakuuta 2007 ja sai B-luokan ajokortin. Lipponen oli ollut jo nuorena autokoulussa, mutta se oli jäänyt kesken. Keväällä 2008 häneltä ilmestyi Suomen historiaa käsittelevä kirja Seitsemän veljeksen perilliset.
Lipponen on tunnettu ruotsin kielen puolestapuhujana. Hän toimi myös ruotsinkielisen kulttuurin verkoston Svenska.nu:n suojelijana ja valtuuskunnan puheenjohtajana. Hänet palkittiin Freudenthal-mitalilla vuonna 2007.
Ura > Eläkkeelle jääminen > Konsulttiyhtiö Cosmopolis

Vuonna 2008 Lipponen palkattiin vuodeksi venäläis-saksalaisen Nord Stream -kaasuputkiyhtiön konsultiksi. Hän kertoi tehtävän olevan vuoden mittainen ja saavansa kansainvälisen tason konsultointipalkkioita. Konsultintehtävän tultua julkisuuteen Lipponen luopui kaikista luottamustehtävistään veteraanitoimintaa lukuun ottamatta ilmoittaen syyksi asiasta nousseen mediakohun.
Euroopan parlamentin erityisvaliokunnan mietinnössä vuonna 2022 Lipponen nostettiin esimerkiksi niistä eurooppalaisista poliitikoista, jotka Venäjä oli "kaapannut" edistämään etujaan.
Myöhemmin, Venäjän–Georgian sodan jälkeen, Lipponen varoitti energiariippuvuuden riskeistä, viitaten Euroopan riippuvuuteen Venäjän kaasusta. Lipponen moitti, että ”EU joutui kohtaamaan Georgian kriisin housut kintuissa” ja ”omavaraisuuden heikkous merkitsee poliittista heikkoutta”. Lipponen moitti kuinka monet suomalaiset ja saksalaiset poliitikot jarruttavat ydinvoiman rakentamista, koska he näkevät uusiutuvat energiamuodot ja ydinvoiman vastakkaisina, minkä tapainen fundamentalismi Lipposen mukaan ”tuhoaa sekä energiahuollon että ilmastopolitiikan”.
Lipponen jatkoi kaasuputkiyhtiöiden konsulttina vuoden 2022 kevääseen, kunnes Nord Stream 2 -yhtiö ajautui konkurssiin Venäjälle asetettujen pakotteiden seurauksena.
Vuonna 2009 Lipposen konsulttiyhtiö Cosmopoliksen liikevaihto oli 194 000 €, palkat 95 000 € ja voitto 25 000 €. Pääosa laskutettiin Nord Stream -kaasuputkiyhtiöltä ja loput Pohjolan Voimalta. Suomen hallitus antoi Nord Streamille luvan Itämeren kaasuputkeen marraskuussa 2009.
Cosmopolis-yhtiö on ollut konsultoimassa sekä Nord Streamia että Nord Stream 2:ta.
2014 yrityksen liikevaihto oli 266 400 euroa, liikevoittoa kertyi 78 865 euroa (lähes 26 prosenttia liikevaihdosta). Cosmopolis maksoi ainoalle työntekijälleen Paavo Lipposelle palkkaa 122 568 euroa.
2015 Päivi Lipponen aloitti työt Cosmopoliksen toimitusjohtajana ja yritys laajensi toimintaansa Nord Streamin konsultoinnista työhyvinvoinnin alalle.
2017 Lipposen yhtiön liikevaihto oli 256 000 euroa ja liikevoitto 129 000 euroa.
2018 liikevaihto oli 262 000 euroa ja liikevoittoa kertyi 168 000 euroa (liikevoittoprosentti 64).
Ura > Eläkkeelle jääminen > Wikileaks-paljastus

Lipponen kertoi presidentti Tarja Halosen ja Venäjän johdon keskusteluista 2004 Yhdysvaltain Suomen-suurlähettiläälle. Lipposen keskusteluista USA:n lähettilään kanssa nousi kohu, kun Venäjän tiedotusvälineisiin oli vuotanut Wikileaksin kautta tietoja asiasta. Lipponen kommentoi paljastusta sanoin ”so what”. Oikeuskanslerille tehtiin helmikuussa 2011 kantelu aiheesta, mutta se ei johtanut jatkotoimiin.
Ura > Yritykset presidentiksi

Vuonna 2009 Lipposesta kaavailtiin Eurooppa-neuvoston puheenjohtajaa. Lipposen tueksi asettuivat mm Jacques Delors ja Romano Prodi, mutta lopulta Lipponen hävisi viran Herman van Rompuylle. Puola ja Baltian maat olivat asettuneet vastustamaan Lipposen nimitystä, koska hän toimi Nord Streamin asiantuntija-avustajana, ja nämä maat vastustivat kaasuputkea sotilaallisista ja poliittisista syistä. Lisäksi Euroopan parlamentin sosialistiryhmä päätti tavoitella puheenjohtajan viran sijasta korkean edustajan eli ulkoministerin paikkaa. Tappionsa jälkeen Lipponen vertasi pyrkimyksiään elokuvasankari Indiana Jonesin elokuvaan Indiana Jones ja viimeinen ristiretki.
11. elokuuta 2011 Lipponen ilmoitti ryhtyvänsä SDP:n presidenttiehdokkaaksi Suomen presidentinvaaleissa 2012. SDP:n jäsenäänestyksenä pidetyssä esivaalissa syyskuussa hän sai 67 prosenttia äänistä. Hän sai presidentinvaalissa 6,7 prosenttia äänistä, joka oli viidenneksi eniten.