stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Pokerinaama

Pokerinaama (engl. poker face) tarkoittaa ilmeetöntä tai tunteita paljastamatonta kasvonilmettä. Termi juontaa juurensa pokerin pelaamisesta, jossa pelaajat pyrkivät pitämään kasvonsa peruslukemilla estääkseen vastapelaajia arvaamasta korttejaan tai pelistrategiaansa.
Käyttö

Pokerinaama on erityisen tärkeä pokerissa ja muissa korttipeleissä, joissa tunteiden näyttäminen voi paljastaa tietoja pelikädestä. Termiä käytetään myös laajemmin kuvaamaan henkilön kykyä peittää tunteitaan tai ajatuksiaan eri tilanteissa, kuten liikeneuvotteluissa tai sosiaalisissa tilanteissa.
Kulttuurinen merkitys

Pokerinaama on vakiintunut käsite populaarikulttuurissa. Sitä on käytetty esimerkiksi Lady Gagan vuoden 2009 kappaleen "Poker Face" nimessä ja teemana. Termi esiintyy usein myös elokuvissa ja kirjallisuudessa kuvaamaan henkilöhahmoja, jotka ovat taitavia kätkemään tunteitaan.
Volkswagen Golf III

| Volkswagen Golf III |
| --- | --- |

Valmistustiedot
Valmistusmaa:   Etelä-Afrikka  Meksiko  Saksa  Slovakia
Valmistaja:  Volkswagen
Konserni:  Volkswagen Group
Valmistusvuodet:  1991–2002
Korimalli:  2-ovinen cabriolet 3-ovinen hatchback 5-ovinen hatchback 5-ovinen farmari
Luokka:  C-segmentti
Edeltäjä:  Volkswagen Golf II
Seuraaja:  Volkswagen Golf IV
Teknisesti samankaltaisia:  SEAT Córdoba (Typ 6K) SEAT Ibiza (Typ 6K) SEAT Inca Volkswagen Caddy (Typ 9K) Volkswagen Polo III Volkswagen Vento
Tekniset tiedot
Pohjalevy:  Volkswagen Group A3
Moottori:  R4 VR6
Iskutilavuus:  1,4–2,9 l
Teho:  55–190 hv
Vääntö:  102–245 Nm
Polttoaine:  bensiini diesel
Vetotapa:  etuveto neliveto
Vaihteisto:  4-vaihteinen manuaali 5-vaihteinen manuaali 5-vaihteinen robotti 4-vaihteinen automaatti
Mitat
Massa:  960–1 210 kg
Korkeus:  1 410–1 430 mm
Volkswagen Golf III (Typ 1H) on Volkswagenin Golf-mallin kolmas sukupolvi, jota valmistettiin vuosina 1991–1997, farmaria vuoteen 1999 ja cabrioletia vuoteen 2002 saakka. Kolmannen sukupolven Golfin sedan-korinen sisarmalli on nimeltään Vento, jonka myynti alkoi vuonna 1992. Golfia kehuttiin hyvistä ajo-ominaisuuksista, turvallisuudesta ja taloudellisista moottoreista. Moitteita malli sai puolestaan keskimääräistä suuremmista vikamääristä ja perusmallien niukasta varustelusta. Suurimpia ongelmakohtia ovat esimerkiksi taka-akselisto, kohonneet pakokaasupäästöt ja ovien lukot. Golf valittiin Vuoden autoksi Euroopassa 1992.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Volkswagen Golf III Wikimedia Commonsissa
Viisiovinen Volkswagen Golf III.
Volkswagen Golf III GTI
Volkswagen Golf III Cabriolet
Volkswagen Golf III Cabriolet (1998–2002)
Red 2

| Red 2 |
| --- | --- |

Ohjaaja:  Dean Parisot
Käsikirjoittaja:   Erich Hoeber  Jon Hoeber 
Tuottaja:  Lorenzo di Bonaventura
Säveltäjä:  Alan Silvestri
Kuvaaja:  Enrique Chediak
Leikkaaja:  Don Zimmerman
Lavastaja:   Lisa Chugg  Suzanne Cloutier 
Pääosat:   Bruce Willis  John Malkovich  Mary-Louise Parker  Catherine Zeta-Jones  Lee Byung-hun  Anthony Hopkins  Helen Mirren 
Valmistustiedot
Valmistusmaa:   Yhdysvallat
Tuotantoyhtiö:  DC Entertainment di Bonaventura Pictures
Levittäjä:  Lionsgate Films ProVideo Netflix
Ensi-ilta:   19. heinäkuuta 2013  2. elokuuta 2013
Kesto:  116 min
Alkuperäiskieli:  englanti
Budjetti:  84 000 000 $
Tuotto:  148 075 565 $
Edeltäjä:  Red
Aiheesta muualla
IMDb 
Elonet
AllMovie
Infobox OKNimi-testi OK: 
Red 2 on vuonna 2013 ensi-iltansa saanut yhdysvaltalainen toimintakomedia, joka on jatko-osa vuoden 2010 elokuvalle Red. Elokuva perustuu ensimmäisen osan lailla DC Comicsin julkaisemaan Warren Ellisin ja Cully Hamnerin luomaan samannimiseen sarjakuvaan. Elokuvan pääosissa esiintyvät Bruce Willis, John Malkovich, Mary-Louise Parker, Catherine Zeta-Jones, Lee Byung-hun ja Helen Mirren. Elokuvan ohjasi Dean Parisot, käsikirjoituksen tekivät Erich ja Jon Hoeber.
Rooleissa

| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
|  Bruce Willis  | … |  Frank   |
|  John Malkovich  | … |  Marvin   |
|  Mary-Louise Parker  | … |  Sarah   |
|  Helen Mirren  | … |  Victoria   |
|  Anthony Hopkins  | … |  Bailey   |
|  Byung-hun Lee  | … |  Han Cho Bai   |
|  Jong Kun Lee  | … |  Hanin isä   |
|  Catherine Zeta-Jones  | … |  Katja   |
|  Neal McDonough  | … |  Jack Horton   |
|  David Thewlis  | … |  The Frog   |
|  Garrick Hagon  | … |  Davis   |
|  Tim Pigott-Smith  | … |  Philips   |
|  Brian Cox  | … |  Ivan   |
|  Philip Arditti  | … |  Arman   |
|  Mitchell Mullen  | … |  Wade   |
Käännös suomeksi
Osmo Orjanheimo

Jaakko Kemilä, käytti kirjailijanimeä Osmo Orjanheimo (11. heinäkuuta 1879 Utajärvi – 13. elokuuta 1951 Helsinki) oli suomalainen kansakoulunopettaja ja runoilija.
Kemilän vanhemmat olivat räätäli Jaakko Kemilä ja Valpuri Seppänen. Hän oli naimisissa vuodesta 1927 kansakoulunopettaja Selma Dagmar Mäkeläisen kanssa.
Kemilä valmistui kansakoulunopettajaksi Rauman seminaarista 1903 ja hän toimi sitten opettajana Simossa 1903-1904, Kuopiossa 1904-1916, Viipurissa 1916-1917 ja vuodesta 1917 Helsingissä. Kemilä oli perustamassa Savon Työmies-lehteä 1906 ja Perjantai-lehteä 1915. Hän avusti näitä lehtiä ja kirjoitti lisäksi kirjallisuus- ja teatteriarvosteluja Suomen Sosialidemokraattiin vuosina 1920-1927.
Teoksia

Voittoihin, runoja Sukevan T.Y:n 10-vuotisjuhlaan, kirjoittanut Orjanheimo. Kuopio 1911
Kuohujen keskellä, valikoima vankila- ym. runoja. Työväen sanomalehti-osakeyhtiö, Helsinki 1921
Juhlaruno Kuopion Työväen teatterin 20-vuotisjuhlaan 1.4.1923. Kuopio 1923
Juhlaruno vuoden 1918 uhrien muistomerkin paljastustilaisuuteen 8.9.1946. Kuopion toverihautatoimikunta 1946
Aiheesta muualla

Kirjasampo.fi: Osmo Orjanheimo
Piper (aatelissuku)

Piper on ruotsalainen aatelissuku. Se polveutuu Berndt Piperistä (s. Lyypekki, k. 1635), joka oli kauppias ja sittemmin Viipurin pormestari. Hänellä oli kolme poikaa, Henrik, Karl ja Peter. Henrikin nuorempi poika Henrik Piper (k. 1704 Inkerinmaan varakuvernöörinä) aateloitiin vuonna 1678. Karlin pojasta, Carl Piperistä, tuli 1679 aatelismies, 1698 vapaaherra ja kreivi, ja kreivillisen Piper-suvun kantaisä.
Hangon vapaudenpatsas

Hangon vapaudenpatsas nykyisessä asussaan.
Vapaudenpatsas ennen vuoden 1946 purkamista. Obeliskin alaosassa on saksalaistyyppiseen sotilasasuun puetun sotilaan reliefi, joka hiottiin pois vuonna 1960 paljastetusta versiosta.
Hangon vapaudenpatsas on Hangossa Bulevardin eteläpäässä sijaitseva muistomerkki, joka on omistettu Saksan Itämeren-divisioonan maihinnousulle Suomen sisällissodan yhteydessä 3. huhtikuuta 1918. Kuvanveistäjä Bertel Nilssonin suunnittelema graniittinen obeliski pystytettiin vuonna 1921. Muistomerkki on poliittisista syistä purettu kahdesti, mutta se on kummallakin kerralla pystytetty uudelleen, viimeksi vuonna 1960. Alkuperäinen teksti ja saksalaista sotilasta esittänyt korkokuva on kuitenkin poistettu.
Obeliski on seitsemän metriä korkea ja tehty ristipäähakatusta Hangon graniitista. Obeliskin jalustaa reunustaa kaksi leijonapatsasta.
Historia

Hangon kaupunginvaltuusto asetti patsaskomitean suunnittelemaan vapaudenpatsasta jo vuoden 1918 lopussa. Se oli tarkoitettu kansalliseksi muistomerkiksi, joka kuvastaisi suomalaisten kiitollisuutta saksalaisia kohtaan. Hanke rahoitettiin suurimmalta osin vapaaehtoisella keräyksellä, johon osallistuttiin ympäri Suomen. Obeliski tilattiin 70 000 markalla Granit Oy:ltä. Bertel Nilsson teki siihen saksalaista sotilasta esittävän kohokuvan. Vapaudenpatsas vihittiin Sotaväen lippujuhlan päivänä 16. toukokuuta 1921. Läsnä oli arviolta 2 000 ihmistä. Tilaisuudessa puhuivat rehtori V. J. A. Roos ja Hangon kaupunginvaltuuston varapuheenjohtaja Torsten Kurtén, minkä lisäksi kunniavieraina olivat muun muassa valtioneuvos Edvard Hjelt ja Saksan Suomen-lähettiläs Erich Wallroth.
Hangon ollessa vuokrattuna Neuvostoliiton tukikohdaksi vuosina 1940–1941 neuvostoliittolaiset purkivat muistomerkin. Suomalaisten vallattua kaupungin takaisin jatkosodan aikana irrotetut veistokset löydettiin lähistöltä entisen Grand Hôtelin tontilta. Vapaudenpatsas rakennettiin uudelleen vuonna 1943, tälläkin kertaa keräysrahoituksella.
Hangon vapaudenpatsas purettiin uudelleen vuonna 1946 valtioneuvoston pyynnöstä. Hangon kaupunki purki sen oma-aloitteisesti jo ennen kuin virallinen määräys sai lainvoiman, sillä valvontakomissio oli valittanut asiasta. Muistomerkin osat kuitenkin säilytettiin kaupungin varastossa, ja vuonna 1958 käynnistettiin jälleen rahankeräys sen pystyttämiseksi kolmanteen kertaan. Kolmas paljastustilaisuus oli vuonna 1960 ilman juhlallisuuksia. Muistomerkin palautuksesta tehtiin eduskuntakysely, mutta Sukselaisen II hallitus ei nähnyt asiassa esteitä, sillä vieraita valtioita mahdollisesti loukkaavat tekstit ja kuva-aiheet oli nyt poistettu.
Tekstit ja kohokuvat

Muistomerkissä oli alkujaan suomeksi, ruotsiksi ja saksaksi teksti ”Saksalaiset joukot nousivat maihin Hangossa huhtikuun 3 päivänä 1918 auttamaan maatamme sen taistelussa vapautemme puolesta. Vielä myöhäisiin aikoihin todistakoon tämä kivi kiitollisuuttamme". Vuoden 1943 jälleenrakennuksen yhteydessä siihen lisättiin kaikilla kolmella kielellä teksti ”Vihollinen häpäisi ja tärveli kiven vv. 1940-41. Se pystytettiin uudelleen v. 1943 todistamaan kiitollisuutemme järkkymättömyyttä”. Kolmannen pystytyksen yhteydessä vuonna 1960 nämä tekstit korvattiin lakonisilla sanoilla ”Vapautemme puolesta” ja saksalaisen sotilaan kuva hakattiin pois.
Frihetskrigets Södra Finlands Svenska Traditionsförening -perinneyhdistys on vaatinut saksalaisen sotilaan kuvan palauttamista vapaudenpatsaaseen, mutta Museovirasto on vastustanut ajatusta. Viraston mukaan monumentin nykyinen tila kuvastaa sen monivaiheista historiaa. Hangon kulttuurilautakunta on hylännyt myös muut yhdistyksen ehdotukset vapaudenpatsaan muuttamisesta.
Hakaniemen metroasema

Hakaniemen metroasema (ruots. Hagnäs metrostation) on yksi Helsingin metron asemista. Se palvelee Siltasaaren ja Kallion kaupunginosia Helsingin kantakaupungissa. Sitä käyttää noin 19 500 matkustajaa vuorokaudessa.
Sijainti

Asema sijaitsee 916 metrin etäisyydellä Helsingin yliopiston metroasemasta ja 928 metrin päässä Sörnäisten metroasemasta. Asemalle on sisäänkäynnit Hakaniementorilta, Hakaniemen kauppahallista, Siltasaarenkadulta ja Toiselta linjalta. Metroasema sijaitsee 23 metriä maanpinnan ja 21 metriä merenpinnan alapuolella.lähde?
Metroasemalla on kaksi lippuhallia ja yhteensä seitsemän sisäänkäyntiä.
Pohjoinen lippuhalli:
A – Toinen linja
B – Porthaninkatu
Eteläinen lippuhalli:
C – Hakaniementori
D – Hakaniemen raitiovaunupysäkit
E – Siltasaarenkatu (rakennuksen kivijalassa, aiemmin kadulla)
F – Siltasaarenkatu (Ympyrätalon edustalla)
Hakaniemen kauppahalli (ei kirjaintunnusta)
Historia ja arkkitehtuuri

Hakaniemen asema avattiin 1. kesäkuuta 1982 yhtenä Helsingin metron ensimmäisistä asemista. Sen ovat suunnitelleet Castrén–Jauhiainen–Nuuttila-toimiston arkkitehdit Mirja Castrén, Juhani Jauhiainen ja Marja Nuuttila. Asema eroaa arkkitehtuuriltaan Helsingin muista maan alla olevista metroasemista lukuun ottamatta Länsimetron asemia. Aseman laiturit ovat aivan vierekkäin, eikä keskellä ole mitään esteitä. Eteläpään lippuhallin ja välitason välillä kulkee vinohissi, joita löytyy myös muilta Helsingin metron asemilta.
Aseman eteläisessä lippuhallissa sijaitsee Aimo Tukiaisen veistosreliefi Torielämää Hakaniemessä. Vuonna 1961 valmistunut metallista hitsattu taideteos oli alun perin torin reunalla osoitteessa Siltasaarenkatu 16 sijainneen Postipankin talon ulkoseinässä, mutta pankki lahjoitti sen myöhemmin Helsingin kaupungin liikennelaitokselle.
Eteläisen lippuhallin peruskorjaus alkoi syyskuussa 2016 ja valmistui helmikuussa 2018. Asema sai vaalemmat pinnat ja tehokkaamman valaistuksen. Korjauksen aikana uusittiin myös Hakaniementorin sisäänkäynti. Siltasaarenkadulla raitiovaunupysäkin länsipuolella sijainnut esteetön sisäänkäyntipaviljonki poistettiin, ja uusi sisäänkäynti rakennettiin viereisen liikerakennuksen kivijalkaan.
Pohjoisen lippuhallin sisäänkäyntien muutostyöt alkoivat tammikuussa 2020 alueella sijainneiden Kallion virastotalojen purkamisen myötä. Vuosina 2020–2021 Toisen linjan (A) ja Porthaninkadun (B) sisäänkäynnit olivat vuorotellen auki kunnes koko pohjoinen lippuhalli suljettiin tammikuussa 2022 metroaseman viereen rakennettavan Lyyra-korttelin työmaan ja lippuhallin perusparannuksen vuoksi. Uusittu Toisen linjan A-sisäänkäynti avattiin matkustajien käyttöön lokakuussa 2023 perusparannuksen valmistuttua. Porthaninkadun esteetön B-sisäänkäynti avattiin joulukuussa 2023.
Toinen asemalaituri

Hakaniemen metroaseman laituritason länsipuolelle on rakennusvaiheessa louhittu toinen asemalaiturihalli. Se louhittiin alun perin niin sanotun U-metrolinjan asemaksi, mutta hallia on suunniteltu käytettäväksi myös Pisara-radan asemana.
Populaarikulttuurissa

Hakaniemen metroasema oli yksi kuvauspaikoista Aki Kaurismäen vuoden 1985 elokuvassa Calamari Union. Vuosina 1997–2005 toimineen hip hop -yhtye Bomfunk MC’s:in ”Freestyler”-kappaleen musiikkivideo kuvattiin pääosin Hakaniemen metroasemalla, kuten myös sitä parodioiva Raptori-yhtyeen ”Hiphopmusiikkia”-kappaleen video.
Kuvia

Hakaniementorin sisäänkäyntipaviljonki
Paviljonki vanhassa asussaan ennen vuosien 2016–2018 peruskorjausta
Eteläinen lippuhalli vuonna 2005
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Hakaniemen metroasema Wikimedia Commonsissa
| Pohjoiseen/Länteen |  |  |  | Etelään/Itään |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| Sörnäisten metroasema ▷ Vuosaaren metroasema |  |  M1 |  | Helsingin yliopiston metroasema ▷ Kivenlahden metroasema |
| Sörnäisten metroasema ▷ Mellunmäen metroasema |  |  M2 |  | Helsingin yliopiston metroasema ▷ Tapiolan metroasema |
muokkaa wikidataa
n
k
| 0 | 1 | 2 | 3 |
| --- | --- | --- | --- |
| Pysäkki |   | Reittikatu | Vaihtoyhteydet |
| Lentoasema |  | Lentäjäntie | I P 570  |
| Teknikontie |  | Aviabulevardi (etelään)/Tietotie (pohjoiseen) | 570 |
| Aviapolis |  | Aviabulevardi | I P 570 |
| Virkamies |  | Toinen savu | 570 |
| Silvastintie |  | Osuustie | 570 |
| Väinö Tannerin tie |  | Lentoasemantie (etelään)/Väinö Tannerin tie (pohjoiseen) | 570 |
| Lentoasemantie |  | Hagelstamintie (etelään)/Lentoasemantie (pohjoiseen) |  |
| Oolannintie |  | Hagelstamintie |  |
| Herttuankuja |  | Tilkuntie (etelään)/Hagelstamintie (pohjoiseen) |  |
| Koetilankatu |  | Tammistonkatu |  |
| Säteritilankatu |  | Tammistonkatu |  |
| Yhdyskunnantie |  | Tuusulanväylä | 560 |
| Muurimestarintie |  | Tuusulanväylä |  |
| Käskynhaltijantie |  | Tuusulanväylä | 15 |
| Käpylän asema |  | Tuusulanväylä | I P K T |
| Käpylänaukio |  | Mäkelänkatu |  |
| Koskelantie |  | Mäkelänkatu |  |
| Velodromi |  | Mäkelänkatu |  |
| Mäkelänrinne |  | Mäkelänkatu |  |
| Hattulantie |  | Mäkelänkatu |  |
| Vallilan kirjasto |  | Mäkelänkatu |  |
| Sörnäinen (M) |  | Hämeentie | M1 M2 |
| Haapaniemi |  | Hämeentie |  |
| Hakaniemi |  | Siltasaarenkatu | M1 M2 |
| Rautatientori |  | Rautatientori | H Y U L E A I P K T D R Z M1 M2 40 200 300 400 |
| n k Perustiedot Wikidatassa: Hakaniemen metroasema (Q1801021)ohje |
| --- | --- |
esiintymä kohteesta: metroasema, maanalainen asema
valtio: Suomi
sijaitsee hallinnollisessa alueyksikössä: Helsinki
sijainti: Hakaniemi, Kallio
katu tai tie: Toinen linja 7, Hakaniementori
koordinaatit: 60°10′46″N 24°57′03″E﻿ / ﻿60.1794°N 24.9508°E﻿ / 60.1794; 24.9508

Uusittu Toisen linjan A-sisäänkäynti Lyyra-korttelin kivijalassa lokakuussa 2023.
Helmet (jalkapallo)

Helmet on Suomen Palloliiton kunniakerho, johon kutsutaan suomalaisen naisten jalkapalloilun edistämisessä ansioituneita entisiä maajoukkuepelaajia ja muita toimijoita. Kunniakerho perustettiin vuonna 2014, jolloin valittiin ensimmäiset 12 jäsentä. Miesten jalkapalloilussa sitä vastaa Gladiaattorit.
Jäsenet

| Nimi | Vuosi |  |
| --- | --- | --- |
| Ekström, HannaHanna Ekström | 2016 |  |
| Forssell, ChristinaChristina Forssell | 2014 |  |
| Hartikka, MarkettaMarketta Hartikka | 2014 |  |
| Jare, EvaEva Jare | 2014 |  |
| Kaasinen, UllaUlla Kaasinen | 2014 |  |
| Lindell, JohannaJohanna Lindell | 2014 |  |
| Liukkonen, MaijaMaija Liukkonen | 2014 |  |
| Ojala, SoileSoile Ojala | 2014 |  |
| Okkola, TuulaTuula Okkola | 2014 |  |
| Parnila, AnneAnne Parnila | 2014 |  |
| Seppänen, SariSari Seppänen | 2014 |  |
| Sjöman, MerjaMerja Sjöman | 2014 |  |
| Uusi-Luomalahti, TerhiTerhi Uusi-Luomalahti | 2015 |  |
| Wennström, ÅsaÅsa Wennström | 2014 |  |
| Ylitalo, SaniSani Ylitalo | 2015 |  |
Yleisurheilun sisäratojen maailmanmestaruuskilpailut

Yleisurheilun sisäratojen maailmanmestaruuskilpailut ovat vuodesta 1985 saakka järjestetyt yleisurheilun maailmanlaajuiset sisäratojen kansainväliset arvokilpailut. Järjestävänä organisaationa toimii kansainvälinen yleisurheiluliitto WA. Vuoden 1985 kisoja ei vielä kutsuttu maailmanmestaruuskilpailuiksi vaan ne olivat vapaasti suomennettuna sisäratojen maailmankisat (world indoor games). Vuonna 1987 tapahtuman nimi muutettiin sisäratojen maailmanmestaruuskisoiksi (world indoor championships).
Aiemmin sisäratojen MM-kisat käytiin joka toinen vuosi parittomina vuosina samaan tapaan kuin ulkoratojen MM-kisat, mutta vuonna 2004 aikataulua muutettiin siten, että jatkossa sisäratojen MM-kisat käydään parillisina vuosina. Kuitenkaan vuonna 2020 ei kisoja järjestetty Kiinassa koronavirusepidemian vuoksi.
Sisäratojen maailmanmestaruuskisat eivät ole koskaan saavuttaneet merkittävää huomiota mediassa tai yleisön keskuudessa, koska niihin ei yleensä osallistu kaikki maailman huippu-urheilijat. Sisäratojen MM-kisat järjestetään tavallisesti kevättalvella, jolloin moni urheilija mahdollisesti parantuu edelliskauden jälkeen tehdystä leikkauksesta tai sitten menossa on peruskuntokausi eikä ole järkevää kilpailla. Nykyään on hyvin vaikeaa pärjätä tasaisesti pitkin kautta, ja siksi useat urheilijat yrittävät tähdätä kuntopiikin kesän arvokisoihin. Yleensä he jättävät hallikauden kokonaan väliin tai osallistuvat satunnaisiin kisoihin treenimielessä.
Kilpailut

1985 Pariisi
1987 Indianapolis
1989 Budapest
1991 Sevilla
1993 Toronto
1995 Barcelona
1997 Pariisi
1999 Maebashi
2001 Lissabon
2003 Birmingham
2004 Budapest
2006 Moskova
2008 Valencia
2010 Doha
2012 Istanbul
2014 Sopot
2016 Portland
2018 Birmingham
2022 Belgrad
2024 Glasgow
2025 Nanjing
2026 Toruń
Lajit

Hallimaailmanmestaruuskilpailujen lajivalikoima poikkeaa hieman ulkoratojen ohjelmasta. Lajeja ovat:
60 m, 400 m, 800 m, 1 500 m, 3 000 m, 60 m aitajuoksu, korkeushyppy, seiväshyppy, pituushyppy, kolmiloikka, kuulantyöntö, 4 × 400 m viesti, seitsenottelu (miehet) ja viisiottelu (naiset).
200 metrin juoksu oli viimeistä kertaa kisaohjelmassa Budapestissa 2004 koska viralliset hallikisat käydään tiukkakaarteisella 200 metrin radalla ja tällöin ulkoradoilla juoksevat ovat selvässä etulyöntiasemassa sisemmillä radoilla juoksevia kohtaan. Naisten seiväshyppy oli ensi kertaa ohjelmassa jo vuonna 1997 Pariisissa, kaksi vuotta ennen ulkoratojen arvokisoja. Vuoteen 1993 saakka myös kävely oli kisojen ohjelmassa. Naiset kävelivät 3 000 metriä ja miehet 5 000 metriä. Vuonna 1993, ainoan kerran historiassa, järjestettiin 1 600 metrin sekaviesti, jonka osuudet olivat 800 metriä, 200 metriä, 200 metriä ja 400 metriä. 4 × 400 metrin viesti oli ensi kertaa ohjelmassa vuonna 1991 Sevillassa.
Kilpailuennätykset > Miehet

| Laji   | Tulos   | Haltija   | Valtio   | Vuosi   |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| 60 m    | 6,37 | Christian Coleman |  Yhdysvallat | 2018   |
| 200 m   | 20,10   | Frank Fredericks  |  Namibia  | 1999   |
| 400 m   | 45,00   | Jereem Richards  |  Trinidad ja Tobago  | 2022   |
| 800 m   | 1.42,67   | Wilson Kipketer  |  Tanska  | 1997   |
| 1 500 m   | 3.32,77   | Samuel Tefera  |  Etiopia  | 2022   |
| 3 000 m   | 7.34,71   | Haile Gebrselassie  |  Etiopia  | 1997   |
| 60 m aidat   | 7,29 | Grant Holloway |  Yhdysvallat | 2022, 2024   |
| Korkeushyppy   | 243   | Javier Sotomayor  |  Kuuba  | 1989   |
| Seiväshyppy   | 620   | Armand Duplantis  |  Ruotsi  | 2022   |
| Pituushyppy   | 862   | Iván Pedroso  |  Kuuba  | 1999   |
| Kolmiloikka   | 17,90   | Teddy Tamgho  |  Ranska  | 2010   |
| Kuulantyöntö    | 22,77 | Ryan Crouser |  Yhdysvallat | 2024   |
| Seitsenottelu   | 6645   | Ashton Eaton  |  Yhdysvallat  | 2012   |
| 5 000 metrin kävely   | 18.23,55   | Mihail Štšennikov |  Neuvostoliitto  | 1991   |
| 4 × 400 m     | 3.01,77 | Puola |  Puola | 2018   |
Lähde:
Kilpailuennätykset > Naiset

| Laji   | Tulos   | Haltija   | Valtio   | Vuosi   |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| 60 m   | 6,95   | Gail Devers  |  Yhdysvallat  | 1993   |
| 200 m   | 22,15   | Irina Privalova  |  Venäjä  | 1993   |
| 400 m   | 49,17 | Femke Bol |  Alankomaat | 2024   |
| 800 m   | 1.56,90   | Ludmila Formanová  |  Tšekki  | 1999   |
| 1 500 m   | 3.57,19   | Gudaf Tsegay  |  Etiopia  | 2022   |
| 3 000 m   | 8.20,87 | Elle St. Pierre |  Yhdysvallat | 2024   |
| 60 m aidat   | 7,65 | Devynne Charlton |  Bahama | 2024   |
| Korkeushyppy   | 205   | Stefka Kostadinova  |  Bulgaria  | 1987   |
| Seiväshyppy   | 495 | Sandi Morris |  Yhdysvallat | 2018    |
| Pituushyppy   | 723   | Brittney Reese  |  Yhdysvallat  | 2012   |
| Kolmiloikka   | 15,74   | Yulimar Rojas  |  Venezuela  | 2022   |
| Kuulantyöntö   | 20,67   | Valerie Adams  |  Uusi-Seelanti  | 2014   |
| Viisiottelu   | 5013   | Natalja Dobrynska  |  Ukraina  | 2012   |
| 3 000 metrin kävely   | 11.49,73   | Jelena Nikolajeva |  Venäjä | 1993   |
| 4 × 400 m   | 3.23,85 | Yhdysvallat |  Yhdysvallat | 2018   |
Lähde:
Aiheesta muualla

World Athletics Indoor Championships Kansainvälinen yleisurheiluliitto (englanniksi)
Luettelo sisäratojen MM-mitalisteista 1985–2006
| n k Yleisurheilun maailmanmestaruuskilpailut |
| --- | --- |
Ulkoradat: 1983 1987 1991 1993 1995 1997 1999 2001 2003 2005 2007 2009 2011 2013 2015 2017 2019 2022 2023 2025
Sisäradat: 1985 1987 1989 1991 1993 1995 1997 1999 2001 2003 2004 2006 2008 2010 2012 2014 2016 2018 2022 2024 2025
Sinear

Mesopotamian tärkeimmät kaupungit toisella vuosituhannella eaa.
Sinear (hepr. ‏שִׁנְעָר‎, Šinʿār, Septuagintassa kreik. Σενναάρ, Sennaár) on juutalaisten Tanakissa ja kristittyjen Vanhassa testamentissa esiintyvä paikannimi, joka viittaa eteläisen Mesopotamian tasangolla sijaitsevaan maahan. Hepreankielisessä Raamatussa sana Sinear on käytännössä Babylonian synonyymi.
Ensimmäisen Mooseksen kirjan mukaan Nimrod perusti Sineariin maailman ensimmäisen suurvallan. Abrahamin aikaan Sinearin kuningas Amfarel hyökkää Kanaaninmaahan mutta kärsii tappion Abrahamin johtamalle sotajoukolle. Jesajan kirjan mukaan Sinearissa asui pakkosiirtolaisuuteen joutuneita juutalaisia, ja Danielin kirjassa kerrotaan Babylonian kuningas Nebukadressarin vieneen Jerusalemista ryöstämiään aarteita Sineariin.
Hepreankielinen nimi Sinear on ehkä akkadinkielisen nimen Šumer länsiseemiläinen sukulainen, mutta nykyään uskottavampana pidetään kassilaiseen Samḫarû-heimoon palautuvaa etymologiaa. Kassiitit saapuivat Mesopotamiaan toisella vuosituhannella eaa. ja perustivat aluetta 1500-luvulta 1100-luvulle hallinneen dynastian. 1500-luvulla Samḫarû mahdollisesti oli valtion omakielinen nimi. Egyptiläisistä ja heettiläisistä asiakirjoista ilmenee, että Sinear muunnelmineen (egypt. Sngr, heetiksi Šanḫar tai Šanḫara) oli muinaisessa Lähi-idässä yleisesti tunnettu etnonyymi ja paikannimi.