stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
A. Lange & Söhne

Langen valmistama taskukello
A. Lange & Söhne on Saksan Glashüttessä sijaitseva vuonna 1845 perustettu luksuskelloja valmistava yritys, jota pidetään yhtenä parhaista mekaanisten kellojen valmistajista.
Yrityksen perusti Ferdinand Adolph Lange vuonna 1845 nimellä Lange. Ferdinand ja hänen kuolemansa jälkeen hänen poikansa Emil ja Richard valmistivat korkealuokkaisia taskukelloja. Langen perheyritys valmisti kelloja toisen maailmansodan loppuun asti. Sodan jälkeen yritys lakkasi olemasta, kun glashütteläiset kellovalmistajat yhdistettiin VEB Glashütter Uhrenbetriebe (GUB) -konglomeraattiin. Itä-Saksan hajoamisen jälkeen perustajan pojanpojanpoika Walter Lange yhdessä Günter Blümleinin kanssa aloittivat yrityksen toiminnan uudelleen usean sveitsiläisen kellovalmistajan avustuksella. Yritys julkaisi ensimmäisen mallistonsa 1994. Nykyisin A. Lange & Söhne on osa Richemont-konsernia.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta A. Lange & Söhne Wikimedia Commonsissa
A. Lange & Söhnen kotisivut
Darijo Srna

| 0 | 1 | 2 | 3 |
| --- | --- | --- | --- |

Henkilötiedot
Koko nimi: Darijo Srna
Syntymäaika: 1. maaliskuuta 1982 (ikä 42)
Syntymäpaikka: Metković, Jugoslavia
Pelipaikka: Oikea laitapuolustaja
Pituus: 178 cm
Junioriseurat
1999: Hajduk Split
Seurat
| Vuodet | Seura | O | (M) |
| 1999–2003 | Hajduk Split | 63 | (4) |
| 2003–2018 | Šah’tar Donetsk | 305 | (32) |
| 2018–2019 | Cagliari | 26 | (0) |
Maajoukkue
| 2001–2004 |  Kroatia U-21 | 10 | (4) |
| 2002–2016 |  Kroatia | 134 | (22) |
 Seurajoukkueuran tilastot kattavat vain kansalliset sarjat, päivitetty 1. joulukuuta 2019.  Maajoukkueuran tilastot päivitetty 1. joulukuuta 2019.
Darijo Srna
Darijo Srna (s. 1. maaliskuuta 1982 Metković, Jugoslavia) on kroatialainen jalkapalloilija, joka pelasi suurimman osan ammattilaisurastaan Ukrainan pääsarjassa Šah’tar Donetskissa. Hän pelasi pitkään Kroatian maajoukkueessa. Hän oli pelipaikaltaan oikea laitapuolustaja mutta pelasi tarvittaessa myös oikeaa laitahyökkääjää.
Srna oli tunnettu vapaapotkuistaan ja teki suurimman osan maaleistaan juuri niistä. Hän aloitti uransa Hajduk Splitissä, missä hän oli yksi joukkueen tärkeimmistä pelaajista tehden seitsemän maalia 69 ottelussa. Heinäkuussa 2003 hänet myytiin 1,2 miljoonan euron summalla Šah’tar Donetskiin. Kauden 2018–2019 hän pelasi italialaisseura Cagliarissa.
Srna pelasi Kroatian maajoukkueessa 134 ottelua ja edusti maataan EM-kisoissa 2004, 2008, 2012 ja 2016 sekä Saksan MM-kisoissa vuonna 2006 ja Brasilian MM-kisoissa 2014. Ensimmäisen ottelunsa maajoukkueessa Srna pelasi marraskuussa 2002 Romaniaa vastaan. Hän teki maajoukkueessa 22 maalia. Hän on pelannut eniten otteluita Kroatian maajoukkueessa ja on vielä vuoden 2019 lopulla viidenneksi eniten maaleja tehnyt pelaaja maajoukkuessa. Srna oli Kroatian maajoukkueen kapteeni vuosina 2012-2016.
Tilastot

Tilanne 1. elokuuta 2015
Tilastot > Seurajoukkue

| Joukkue> Kausi | Joukkue | Liiga> Ottelut | Liiga> Maalit | Cup> Ottelut | Cup> Maalit | Maanosan sisäiset> Ottelut | Maanosan sisäiset> Maalit | Yhteensä> Ottelut | Yhteensä> Maalit |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 1999-00 | Hajduk Split | 2 | 0 |  |  |  |  | 2 | 0 |
| 2000-01 | Hajduk Split | 10 | 0 |  |  |  |  | 10 | 0 |
| 2001-02 | Hajduk Split | 24 | 1 |  |  |  |  | 24 | 1 |
| 2002-03 | Hajduk Split | 27 | 3 |  |  |  |  | 27 | 3 |
| 2003-04 | Šah’tar Donetsk | 19 | 0 |  |  |  |  | 19 | 0 |
| 2004-05 | Šah’tar Donetsk | 21 | 1 |  |  |  |  | 21 | 1 |
| 2005-06 | Šah’tar Donetsk | 20 | 2 |  |  | 2 | 0 | 22 | 2 |
| 2006-07 | Šah’tar Donetsk | 20 | 3 |  |  | 6 | 0 | 26 | 3 |
| 2007-08 | Šah’tar Donetsk | 28 | 0 |  |  | 10 | 0 | 38 | 0 |
| 2008-09 | Šah’tar Donetsk | 25 | 4 |  |  | 17 | 1 | 42 | 5 |
| 2009-10 | Šah’tar Donetsk | 26 | 2 | 2 | 0 | 10 | 1 | 38 | 3 |
| 2010-11 | Šah’tar Donetsk | 27 | 3 | 2 | 0 | 9 | 1 | 38 | 4 |
| 2011-12 | Šah’tar Donetsk | 25 | 3 | 3 | 0 | 5 | 0 | 33 | 3 |
| 2012-13 | Šah’tar Donetsk | 26 | 2 | 5 | 1 | 8 | 1 | 39 | 4 |
| 2013-14 | Šah’tar Donetsk | 27 | 6 | 2 | 0 | 8 | 0 | 37 | 6 |
| 2014-15 | Šah’tar Donetsk | 23 | 4 | 5 | 0 | 7 | 1 | 35 | 5 |
| 2015-16 | Šah’tar Donetsk | 1 | 0 | 1 | 1 | 1 | 0 | 3 | 1 |
Tilastot > Maajoukkue

| Vuosi | Ottelut | Maalit |
| --- | --- | --- |
| 2002 | 1 | 0 |
| 2003 | 11 | 1 |
| 2004 | 11 | 4 |
| 2005 | 9 | 3 |
| 2006 | 9 | 3 |
| 2007 | 11 | 4 |
| 2008 | 10 | 2 |
| 2009 | 9 | 1 |
| 2010 | 8 | 1 |
| 2011 | 10 | 0 |
| 2012 | 10 | 0 |
| 2013 | 11 | 2 |
| 2014 | 11 | 0 |
| 2015 | 2 | 0 |
| Yht | 123 | 21 |
Saavutukset

UEFA-cupin voitto 2009
Ukrainan valioliigan voitto 8 kertaa: 2005, 2006, 2008, 2010, 2011, 2012, 2013, 2014
Ukrainan cupin voitto 5 kertaa: 2004, 2008, 2011, 2012, 2013
Ukrainan Super cupin voitto 7 kertaa: 2005-06, 2008-09, 2010-11, 2012-13, 2013-14, 2014-15, 2015-16
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Darijo Srna Wikimedia Commonsissa
Kroatian kokoonpano
Kroatian joukkue – Jalkapallon MM-kilpailut 2006
1 Pletikosa |
2 Srna |
3 Šimunić |
4 R. Kovač |
5 Tudor |
6 Vranješ |
7 Šimić |
8 Babić |
9 Pršo |
10 N. Kovač |
11 Tokić |
12 Didulica |
13 Tomas |
14 Modrić |
15 I. Leko |
16 J. Leko |
17 Klasnić |
18 Olić |
19 Kranjčar |
20 Šerić |
21 Balaban |
22 Bošnjak |
23 Butina |
Valmentaja Kranjčar
Kroatian joukkue – Jalkapallon EM-kilpailut 2008
1 Pletikosa |
2 Šimić |
3 Šimunić |
4 R. Kovač |
5 Ćorluka |
6 Vejić |
7 Rakitić |
8 Vukojević |
9 Kalinić |
10 N. Kovač |
11 Srna |
12 Galinović |
13 Pokrivač |
14 Modrić |
15 Knežević |
16 Leko |
17 Klasnić |
18 Olić |
19 Kranjčar |
20 Budan |
21 Petrić |
22 Pranjić |
23 Runje |
Valmentaja Bilić
Kroatian joukkue – Jalkapallon EM-kilpailut 2012
1 Pletikosa |
2 Strinić |
3 Šimunić |
4 Buljat |
5 Ćorluka |
6 Pranjić |
7 Rakitić |
8 Vukojević |
9 Jelavić |
10 Modrić |
11 Srna |
12 Kelava |
13 Schildenfeld |
14 Badelj |
15 Vrsaljko |
16 Dujmović |
17 Mandžukić |
18 Kalinić |
19 Kranjčar |
20 Perišić |
21 Vida |
22 Eduardo |
23 Subašić |
Valmentaja Bilić
Kroatian joukkue – Jalkapallon MM-kilpailut 2014
1 Pletikosa
2 Vrsaljko
3 Pranjić
4 Perišić
5 Ćorluka
6 Lovren
7 Rakitić
8 Vukojević
9 Jelavić
10 Modrić
11 Srna
12 Zelenika
13 Schildenfeld
14 Brozović
15 Badelj
16 Rebić
17 Mandžukić
18 Olić
19 Sammir
20 Kovačić
21 Vida
22 Eduardo
23 Subašić
Valmentaja Kovač
Kroatian joukkue – Jalkapallon EM-kilpailut 2016
1 Vargić |
2 Vrsaljko |
3 Strinić |
4 Perišić |
5 Ćorluka |
6 Jedvaj |
7 Rakitić |
8 Kovačić |
9 Kramarić |
10 Modrić |
11 Srna |
12 L. Kalinić |
13 Schildenfeld |
14 Brozović |
15 Rog |
16 N. Kalinić |
17 Mandžukić |
18 Ćorić |
19 Badelj |
20 Pjaca |
21 Vida |
22 Čop |
23 Subašić |
Valmentaja Čačić
Comme chez Soi

Comme chez Soi
Comme chez Soi on Brysselissä Belgiassa sijaitseva ravintola.
Georges Cuvelier perusti Comme chez Soin vuonna 1926. 1930-luvulla ravintola siirtyi nykyiselle paikalleen Place Rouppella sijaitsevaan Art Nouveau -taloon. Ravintolan kehitykseen vaikutti huomattavasti Pierre Wynants. Comme chez Soin omistus siirtyi vuonna 2006 Wynantsilta Lionel Rigoletille ja tämän perheelle. Samana vuonna ravintola kuitenkin menetti yhden silloisesta kolmesta Michelin-tähdestään. Ensimmäisen tähtensä se oli saanut vuonna 1953, toisensa vuonna 1966 ja kolmantensa vuonna 1979. Vuonna 2022 Comme chez Soi menetti myös toisen tähden, ja sille jäi yksi Michelin-tähti.
Aiheesta muualla

Viralliset sivut (englanniksi)
Adile Sevimli

Adile Sevimli (s. 1993) on suomalainen toimittaja ja kirjailija. Sevimli toimi vuosina 2022–2024  Ylioppilaslehden päätoimittajana. Aiemmin Sevimli on työskennellyt Long Play -verkkomedian toimittajana ja tuottajana. Lisäksi hän on työskennellyt Ylen toimittajana sekä podcastien ja tv-ohjelmien taustatoimittajana.
Koulutukseltaan Sevimli on valtiotieteiden maisteri Helsingin yliopistosta. Opintojensa aikana hän toimi myös viestinnän opiskelijoiden ainejärjestölehti Groteskin päätoimittajana.
Sevimlin yhdessä Oona Pohjolaisen kanssa kirjoittama Kärsimyskukkauuteaddiktio (Otava) voitti vuoden 2022 Savonia-kirjallisuuspalkinnon.
Teokset

Sevimli, Adile & Pohjolainen, Oona: Kärsimyskukkauuteaddiktio.  Otava, 2022.  ISBN 978-951-1-42784-1
Raphael Onyedika

| 0 | 1 | 2 | 3 |
| --- | --- | --- | --- |

Henkilötiedot
Koko nimi: Raphael Onyedika Nwadike
Syntymäaika: 19. huhtikuuta 2001 (ikä 23)
Syntymäpaikka: Imo, Nigeria
Pelipaikka: keskikenttä
Pituus: 184 senttimetriä
Seura
Seura: Club Brugge
Pelinumero: 15
Junioriseurat
–2019: FC Ebedei
2019–2020: FC Midtjylland
Seurat
| Vuodet | Seura | O | (M) |
| 2020–2022 | FC Midtjylland | 35 | (2) |
| 2020–2021 | → FC Fredericia (laina) | 19 | (2) |
| 2022– | Club Brugge | 69 | (3) |
Maajoukkue
| 2022– | Nigeria | 9 | (1) |
 Seurajoukkueuran tilastot kattavat vain kansalliset sarjat, päivitetty 27. lokakuuta 2024.  Maajoukkueuran tilastot päivitetty 27. lokakuuta 2024.
Raphael Onyedika Nwadike (s. 19. huhtikuuta 2001 Imo) on nigerialainen jalkapalloilija, pelipaikaltaan keskikenttäpelaaja. Hän edustaa Belgian Jupiler Pro Leaguessa pelaavaa Club Bruggea ja Nigerian jalkapallomaajoukkuetta.
Onyedika on tanskalaisen Midtjyllandin kasvatti, mutta hän pelasi ensimmäiset ammattilaisottelunsa kaudella 2020–2021 Tanskan toiseksi korkeimman pääsarjatason, Tanskan 1. divisioonan FC Fredericiassa. Hän siirtyi nykyiseen seuraansa, Club Bruggeen kesällä 2022.
Seurajoukkueura

Onyedika liittyi synnyinmaansa FC Ebedein akatemiaan 15-vuotiaana. Hän siirtyi heinäkuussa 2019 Tanskaan FC Midtjyllandiin.
Onyedika siirtyi kaudeksi 2020–2021 lainalle FC Fredericiassa ja hän oli 19-vuotias, kun hän pelasi ensimmäisen ammattilaisottelunsa. Fredericia voitti 13. syyskuuta 2020 käydyn ottelun Kolding IF:ää vastaan 2–1. Hän pelasi kauden aikana myös 27 muussa liigaottelussa ja onnistui myös maalinteossa kolme kertaa.
Onyedika teki Midtjylland-debyyttinsä heinäkuussa 2021 Tanskan Superliigassa Odense BK:ta vastaan. Ensimmäisen maalinsa Midtjyllandille hän teki samassa kuussa Mestarien liigan karsintaottelussa Celticiä vastaan. Onyedika teki 31. lokakuuta 2021 kaksi maalia Midtjyllandin 1–3-voitossa Randersia vastaan.
Oneydika pelasi kaudella 2021–2022 Tanskan Superliigassa 29 ottelua. Hän pelasi myös ensimmäistä kertaa eurocupeissa, kun hän pelasi Eurooppa-liigassa viidessä ottelussa. Konferenssiliigassa hän pelasi kahdessa ottelussa. Tanskan cupissa hän pelasi kuusi ottelua ja teki yhden maalin.
Onyedika siirtyi kesällä 2022 Jupiler Pro Leagueen Club Bruggeen vuoteen 2027 ulottuvalla sopimuksella. Hän teki heinäkuussa 2022 ensiesiintymisensä Belgian supercupissa Union Saint-Gilloisea vastaan, ja Jupiler Pro Leaguessa hän debytoi saman vuoden syyskuussa ottelussa Cercle Bruggea vastaan. Onyedika pelasi kaudella 2022–2023 Jupiler Pro Leaguessa 31 ottelua. Hän pelasi Mestarien liigassa seitsemässä ottelussa. Belgian cupissa hän pelasi kahdessa ottelussa.
Onyedika teki ensimmäisen maalinsa Club Bruggen paidassa marraskuussa 2023 Konferenssiliigan ottelussa Beşiktaşia vastaan. Kaudella 2023–2024 hän pelasi Jupiler Pro Leaguessa 29 ottelua ja teki kolme maalia. Belgian cupissa hän pelasi kaksi ottelua, kun taas Konferenssiliigassa hän pelasi 11 ottelua.
Syyskuun 2024 puoleenväliin mennessä Onyedika on pelannut Jupiler Pro Leaguen kaudella 2024–2025 neljä ottelua. Mestarien liigassa hän on pelannut kolme alkusarjaottelua.
Maajoukkueura

Onyedika pelasi Nigerian A-maajoukkueessa ensimmäisen kerran lokakuussa 2023 ystävyysottelussa Algeriaa vastaan. Vuoden 2024 alussa hän oli Nigerian joukkueessa AM-kilpailuissa, ja pääsi kentälle ottelussa Guinea-Bissauta vastaan. Kesäkuussa 2024 hän pelasi joukkueessa kahdessa MM-karsintaottelussa Etelä-Afrikkaa ja Beniniä vastaan, joista jälkimmäisessä hän onnistui maalinteossa. Hän on pelannut lokakuun 2024 loppuun mennessä kymmenen A-maaottelua, joissa hän on ollut kerran avauskokoonpanossa.
Dordrechtin museo

Dordrechtin museo
Dordrechtin museo (holl. Dordrechts Museum) on Dordrechtin kaupungissa Alankomaissa sijaitseva taidemuseo. Se perustettiin vuonna 1842. Museon kokoelma ulottuu 1500-luvun taiteesta nykyaikaisiin teoksiin.
Dordrechtin museossa on maailman suurin Ary Schefferin taiteen kokoelma. Muita museon kokoelmissa edustettuja taiteilijoita ovat muiden muassa Aelbert Cuyp, Ferdinand Bol, Jan Toorop, Pyke Koch, Karel Appel ja Armando.
Aiheesta muualla

Viralliset sivut (englanniksi)
Henki (lehti)

| Henki |
| --- | --- |
Entiset nimet:  Hengellinen Kuukauslehti
Lehtityyppi:  aikakauslehti
Julkaisija:  Herättäjä-Yhdistys
ISSN:  ISSN 2736-9668
Perustettu:  1888
Päätoimittaja:  Kalle Hiltunen
Sitoutuneisuus:  kristillinen, herännäisyys
Kotikunta:  Lapua
Kotimaa:  Suomi
Sivukoko:  220 × 280 mm
Ilmestymistiheys:  6 kertaa vuodessa
Kieli:  suomi
Aiheesta muualla
Kotisivu
Henki (vuoden 2020 loppuun asti Hengellinen Kuukauslehti) on kristillinen aikakauslehti, jonka kustantaja on Herättäjä-Yhdistys. Lehden päätoimittaja on Kalle Hiltunen. Lehti ilmestyy kuusi kertaa vuodessa ja lukijoita on noin 10 500. Lehti on tilattavissa myös cd-muotoisena äänilehtenä sekä näköislehtenä.
Lehti kertoo raportoivansa hengellisistä kysymyksistä laajoista näkökulmista. Lehden toimittajat ovat sivutoimisia toimitussihteeriä lukuun ottamatta. lähde?
Lehden perusti Wilhelmi Malmivaara vuonna 1888. Se on yksi Suomen vanhimmista edelleen ilmestyvistä aikakauslehdistä. lähde?
Päätoimittajat

1888–1908: Wilhelmi Malmivaara
1908–1953: Matti Pesonen
1959–1973: Jussi Kuoppala
1974–1984: Jukka Malmivaara
1984–1991: Jaakko Elenius
Lapuan kristillinen opisto

| Lapuan kristillinen opisto> Karhunmäen kristillinen kansanopisto |
| --- | --- |
 Lapuan kristillinen opisto helmikuussa 2023.
Sijainti:  Siiriläntie 11-13 62100 Lapua
Koordinaatit:  62.962124°N, 23.005553°E
Tyyppi:  kristillinen kansanopisto
Perustettu:  1914
Sitoutuneisuus:  Herännäisyys
Aiheesta muualla
Sivusto
Lapuan kristillinen opisto (aik. Karhunmäen kristillinen kansanopisto) on Lapualla toimiva kristillinen kansanopisto. Lapuan kristillinen opisto on ollut vuodesta 2017 lähtien osa STEP-koulutusta.
Lapuan kristillinen opisto on perustettu adventtina 1914 ja se on Suomen ensimmäinen herännäisopisto. Kansanopiston perustamiseen vaikuttivat merkittävästi Wilhelmi Malmivaara ja Väinö Malmivaara. Opiston nimi muuttui Lapuan kristilliseksi opistoksi vuonna 2002.
Rehtorit

1914–1926: Väinö Malmivaara
1926–1956: Jaakko Lammi
1956–1957: Paavo Kuoppala
1957–1971: Väinö Leskelä
1971–1976: Esa Lipasti
1976–1980: Sakari Takala
1980–2013: Pentti Lemettinen
2013–2016: Simo Ikola
Mirjam Tally

Mirjam Tally (s. 1976) on virolainen säveltäjä. Hän on asunut vuodesta 2006 Gotlannissa, Ruotsissa. Hän valmistui vuonna 2000 Viron musiikkiakatemiasta, jossa häntä opetti Lepo Sumera. Tallyn varhaiset teokset ovat pääasiassa kamarimusiikkia ja elektronista musiikkia. Myöhemmin orkesterimusiikin merkitys hänen tuotannossaan on kasvanut. Lisäksi hän on elokuvamusiikin säveltäjä. Hän on saanut kansainvälistä tunnustusta teoksellaan Turbulence (2006) sähkökitaralle ja orkesterille.
Tallyn musiikkia on esitetty yli 20:ssä eri maassa.
Balduin II (Jerusalem)

Balduin II, kuvitus Guillaume de Tyren historiikkiin "Histoire d'Outre-Mer" 1286
Balduin II, alun perin Baudouin du Bourcq (engl. Baldwin II, ransk. Baudouin II); (n. 1075 Rethel, Ranskan kuningaskunta – 21. elokuuta 1131, Jerusalem, Jerusalemin kuningaskunta) oli Edessan kreivi vuosina 1100–1118 sekä Jerusalemin kuningaskunnan kuningas vuosina 1118–1131.
Balduinin hallituskauden aikana perustetut hengelliset ritarikunnat auttoivat häntä laajentamaan kuningaskuntaansa.
Suku

Balduin oli kotoisin Ranskan Ardennien alueelta, hänen vanhempansa olivat Réthelin kreivi Hugues I ja Melisende de Montlhéry-Crécy (k. 1097). Hänellä oli kaksi sisarusta, vanhempi veli Gervais de Réthel ja sisar Mathilde de Réthel. Suvun läänityksiin kuului Bourcqin linna, jonka mukaan Balduin sai lisänimensä. Hänen äidinpuoleiset isovanhempansa olivat Guy I de Montlhéry ja Hodierna de Gometz.
Sotilasura

Balduin osallistui ensimmäiselle ristiretkelle yhdessä serkkujensa Godefroy ja Balduin de Bouillonin kanssa. Vuonna 1100 Balduin de Bouillonista tuli Jerusalemin kuningaskunnan ensimmäinen kuningas Balduin I, ja hän nimitti Balduin du Bourcqin Edessan kreiviksi. Seldžukit hyökkäsivät Edessaan vuonna 1104 ja ottivat Balduinin vangiksi. Balduin pääsi vapaaksi lunnaita vastaan vuonna 1108 ja taisteli tiensä Edessaan, jossa vaati kreivikuntansa takaisin sijaishallitsija Tankredilta.
Avioliitto ja jälkeläiset

Balduin avioitui noin vuonna 1101 armenialaisen Melitenen prinsessa Morphian (k. 1. lokakuuta 1226/1127) kanssa, joka oli Melitenen herra Gabrielin ja tämän olettavasti kreikkalaissyntyisen nimeltä tuntemattoman puolison tytär. Varakas Bysantin armeijan entinen kenraali, joka nimitti itseään arvonimillä doux (lat. "dux", johtaja) ja protonobelissimos (kreikk. nōbelissimos), antoi tyttärensä myötäjäisinä 50 000 bysanttilaista kultarahaa eli besanttia. Tämän naimakaupan ansiosta Balduin II pystyi vahvistamaan asemaansa pääasiassa armenialaisten alamaistensa parissa.
Heille syntyi neljä lasta:
Melisende (1105 – 11. syyskuuta 1161) Jerusalemin kuningatar omalla oikeudellaan, suo jure, hänet nimettiin perijäksi vuonna 1126/1127; avioitui Anjoun ja Mainen kreivi Fulk V:n kanssa, heidät nimettiin vallanperijöiksi vuonna 1129
Alix (Haalis, Halis, Adelicia, Alice); (n. 1110 – 1151 jälkeen), Antiokian ruhtinatar, avioitui Antiokian ruhtinas Bohemond II:n kanssa
Hodierna (n. 1110 – n. 1164), Tripolin kreivitär, avioitui Tripolin kreivi Raymond II:n kanssa
Ioveta (Joveta, Yveta, Yvette, Ivetta, Juditta); (n. 1120 – 6. syyskuuta 1178), Pyhän Lasaruksen benediktiiniluostarin abbedissa Betaniassa
Kuningas

Kuningas Balduin I kuoli Niilillä saamaansa sairauteen vuonna 1118, ja Balduin du Bourcq kruunattiin 14. huhtikuuta 1118 Jerusalemin kuningas Balduin II:ksi. Balduin oli turkkilaisten vankina vuosina 1123–1124, mutta onnistui sen jälkeen laajentamaan Jerusalemin kuningaskunnan aluetta johanniittain ja temppeliherrojen ritarikuntien avustuksella. Balduin naitti vanhimman tyttärensä prinsessa Melisenden Anjoun kreivi Fulk V:lle ja nimesi heidät seuraajikseen vuonna 1129.
Perintö ja kuolema

Historioitsija Guillaume de Tyren mukaan Balduin II sairastui vakavasti palattuaan Antiokiasta vuonna 1130. Hän oli jo kuolemansairas järjestellessään perimystään elokuussa 1131. Hänet siirrettiin Jerusalemin latinalaisen patriarkan palatsiin lähelle Pyhän haudan kirkkoa, jossa hän testamenttasi valtakuntansa Fulkille, Melisendelle ja heidän alle vuoden ikäiselle pojalleen Balduinille. Hän antoi luostarilupauksen ja meni Pyhän haudan kirkon kollegiaaliveljien asuintiloihin, joissa hän kuoli noin 56-vuotiaana 21. elokuuta 1131. Hänet haudattiin Pyhän haudan kirkkoon.
Jerusalemin Terra Sancta -museossa oleva veistetyillä kasviaiheilla korkokuvioitu marmoripaneeli on peräisin joko hänen tai Fulkin haudasta, joka oli aiemmin Pyhän haudan kirkossa.
Kreivi Fulk ja prinsessa Melisende kruunattiin Jerusalemin kuninkaaksi ja kuningattareksi 21. syyskuuta 1131 Pyhän haudan kirkossa.
| 0 | 1 | 2 | 3 |
| --- | --- | --- | --- |
|  | Edeltäjä: Balduin I | Jerusalemin kuningas 1118–1131 | Seuraaja: Fulk |
Käännös suomeksi
Pekkaniska

| Pekkaniska Oy |
| --- | --- |

 Pekkaniskan pääkonttorin nosturipihaa Vantaan Petikossa
Yritysmuoto:  osakeyhtiö
Perustettu:  1988
Kotipaikka:  Vantaa
Toimiala:  nostopalvelu ja konevuokraus
Tuotteet:  henkilönostimet, nosturit ja trukit
Liikevaihto:  82,7 M€ (2018)
Henkilöstö:  432 (2018) 
Kotisivu:  www.pekkaniska.com
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Pekkaniska  on henkilönostimia, ajoneuvonostureita ja trukkeja vuokraava ja myyvä yritys ja konserni.
Historia

Pekkaniskan juuret juontavat 1950-luvun loppupuolelle, jolloin Pekka Niska (k. 2021) ryhtyi yrittäjäksi ja alkoi vähitellen harjoittaa nostureiden vuokraustoimintaa. Yritys alkoi 1980-luvulla toimia omistajansa mukaisesti nimellä Pekkaniska Oy. Samalla vuosikymmenellä nostotoiminta aloitettiin myös silloisen Neuvostoliiton alueella Moskovassa, Leningradissa ja Tallinnassa. 1980-luvulla perustettiin myös Pekkaniska Oy:n nykyinen pääkonttori Vantaan Petikkoon.
Rakentaminen romahti Suomessa 1990-luvun alussa, jolloin edellisellä vuosikymmenellä aloitettu idän kauppa muodostui yrityksen kannalta erittäin tärkeäksi.  1990-luvun loppupuolella Pekkaniska Oy perusti tytäryritykset Baltiaan: Pekka Niska Eesti AS:n Viroon  ja SIA Pekkaniskan Latviaan . Vuonna 1997 Pekkaniska sai Skandinavian ensimmäisen nostoalan yritykselle myönnetyn SFS-EN ISO 9001 -sertifikaatin. Sertifikaatti kattaa koko Pekkaniska Oy:n toiminnan.
2000-luvulle tultaessa yritys perusti Liettuaan tytäryhtiön Pekkaniska UAB:n.. Yrityksen perustaja Pekka Niska vetäytyi vuonna 2009 yrityksen toiminnasta, ja yrityksen johtoon nousi Janne Niska.  Janne Niska kuoli yllättäen helmikuussa 2014. Hän puolestaan testamenttasi Pekkaniska Oy:n osake-enemmistön yrityksen silloiselle johdolle.
Liiketoiminta

Nykyisin yrityksellä on yhteensä 15 toimipistettä ja 7 000 koneen kalusto. Suomen lisäksi Pekkaniskalla on toimintaa Ruotsissa ja Baltiassa.
Pekkaniska on myös tunnettu kuntobonuksistaan ja terveellisiin elämäntapoihin kannustavasta henkilöstöpolitiikastaan. Kuntobonukset otettiin yrityksessä käyttöön jo vuonna 1989. Nykyään yritys maksaa vuosittaisia kuntobonuksia muun muassa tupakoimattomuudesta, raittiudesta ja kuntoilusta. Lisäksi bonusta maksetaan, mikäli työntekijällä ei ole vuoden aikana ollut sairaspoissaoloja tai mikäli työntekijä lopettaa tupakanpolton.
Tunnustukset

2009: Vuoden Terveysteko -tunnustuspalkinto, Terveyden edistämisen keskus ry.
2010: Suomen paras työllistäjä, Suomen Kuvalehti.
2014: Suomen kolmanneksi maineikkain yritys
2015: Suomen kolmanneksi maineikkain yritys
Kuvia

Akkukäyttöisiä saksilavoja.
Dieselkäyttöinen kuukulkija Haulotte HT23RTJO.
Pekkaniskan saksilava Senaatintorilla.
Tela-alustaiset nosturit.
Kuukulkijat keskustakirjaston työmaalla.
Cadillac DeVille

| Cadillac DeVille |
| --- | --- |

Valmistustiedot
Valmistusmaa:   Yhdysvallat
Valmistaja:  Cadillac
Konserni:  General Motors
Valmistusvuodet:  1958-2005
Luokka:  Full-size
Edeltäjä:  Cadillac Series 62
Seuraaja:  Cadillac DTS
Cadillac DeVille on yhdysvaltalaisen Cadillacin valmistama ylellinen sedan. Auton valmistus alkoi vuonna 1958 ja se loppui vuonna 2005. DeVillen korvasi Cadillac DTS.
Sukupolvet

Ensimmäinen sukupolvi
Toinen sukupolvi
Kolmas sukupolvi
Neljäs sukupolvi
Viides sukupolvi
Kuudes sukupolvi
Seitsemäs sukupolvi
Kahdeksas sukupolvi
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Cadillac DeVille Wikimedia Commonsissa
My Car Story with Lou Costabile-kanava. Kadonneeksi luultu, 1949 Motorama-autonäyttelyssä ensiesitelty prototyyppi Cadillac Coupé de Ville (vanhin tallessa olevista Motorama-koeautoista), mikä on nykyään keräilijä Steve Plunkett`in kokoelmassa Ontariossa (Kanada). Esittely ja lyhyt ajonäytös 24:04 min (englanniksi)
Paastosokeri

Paastosokeri (fP-Gluk) tarkoittaa veren sokeripitoisuutta, kun henkilö ei ole ainakaan 8 tuntiin syönyt mitään. Se mitataan verikokeella, kun halutaan selvittää, sairastaako henkilö diabetestä. Jos paastosokeri on 7.0 mmol/l tai enemmän useissa eri mittauksissa, kyseessä on diabetes. Jos paastoarvo on taas tasolla 6.1–6.9 mmol/l, käytetään nimitystä "suurentunut paastosokeriarvo". Tämä on esivaihe tyypin 2 diabetekselle.  Se tarkoittaa, että diabetes voi puhjeta lähivuosina, ellei henkilö muuta elintapojaan. Diabetes voidaan todeta paastosokerin lisäksi myös veren hemoglobiini-A1c:n (B-HbA1c) sekä sokerirasituskokeen perusteella. Paasto kestää yön yli ja alkaa kello 22. Paaston tulee kestää vähintään 8 tuntia. Vettä voi juoda. Diabeetikoilta, jotka eivät voi paastota tutkitaan P-Gluk -tutkimus. Diabeetikoille hoitava lääkäri ohjeistaa, miten paaston ja lääkkeiden kanssa toimitaan.
Sokerirasitusta ei ole välttämätöntä tehdä diabeteksen diagnoosia varten, jos diabeteksen kriteerit täyttyvät jo paastosokerin tuloksen perusteella.