stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Marko Johansson (jalkapalloilija, 1998)

| Henkilötiedot |
| --- | --- | --- | --- |
Syntymäaika: 25. elokuuta 1998 (ikä 26)
Syntymäpaikka: Malmö, Ruotsi
Pelipaikka: maalivahti
Seurat
| Vuodet | Seura | O | (M) |
| 2015–2021 | Malmö FF | 25 | (0) |
| 2017–2018 | → Trelleborgs FF | 59 | (0) |
| 2019 | → GAIS | 29 | (0) |
| 2020 | → Mjällby AIF | 8 | (0) |
| 2021– | Hamburger SV | 7 | (0) |
| 2022– | → VfL Bochum |  |  |
 Seurajoukkueuran tilastot kattavat vain kansalliset sarjat.
Marko Johansson (s. 25. elokuuta 1998 Malmö) on ruotsalainen jalkapallomaalivahti, joka edustaa Bundesliigassa pelaavaa VfL Bochumia. Johansson siirtyi seuraa lainalle syyskuussa 2022 Hamburger SV:ta.
Aiheesta muualla

Marko Johansson Soccerway.
Marja Manninen

Marja Manninen (s. 21. joulukuuta 1953 Sippola) on suomalainen toimittaja. Hän työskenteli Yleisradiossa vuosina 1978–2016. Manninen jäi eläkkeelle 2016.
Manninen on koulutukseltaan valtiotieteiden maisteri Helsingin yliopistosta. Hän toimitti vuodesta 1986 valtakunnallisia tv-uutisia, ensin Helsingissä ja vuodesta 1990 Lappeenrannassa. Myöhemmin toimialue laajeni Kaakkois-Suomesta Venäjän lähialueille. Manninen sai Suomen Kuvalehden journalistipalkinnon vuonna 2007. Vuosina 2010–2015 hän toimi Ylen Moskovan kirjeenvaihtajana. Vuonna 2014 Mannista kritisoitiin Ilta-Sanomissa Krimiä koskevassa uutisoinnissa venäjämielisestä propagandasta.
Manninen on naimisissa Paavo Mannisen kanssa ja heillä on yksi lapsi.
Marko Humphrey-Lahti

Marko Bryan Humphrey-Lahti (s. syyskuu 1957) on englantilainen kuvanveistäjä. Hän asuu ja työskentelee Hertfordshiressä Englannissa puolisonsa, kuvataiteilija Eva Humphrey-Lahden kanssa.
Ura

Humphrey-Lahden veistokset liikkuvat abstraktin ja esittävän taiteen välimaastossa. Humphrey-Lahti tutustui kuvanveistoon alun perin Välimeren saarella Gozossa, Maltalla. Hän opiskeli lisää kuvanveistoa Hertfordshiren yliopistossa.
Humphrey-Lahden veistoksia on ollut useaan otteeseen esillä muun muassa Royal Society of British Artistsissa ja National Societyssä Lontoossa. Hänen teoksiaan on näytteillä lisäksi Saksassa, Gibraltarilla, Guernseyssä ja New Yorkissa.
Vuonna 2008 hänen veistoksensa olivat ehdolla Royal Academyn näyttelyyn ja seuraavana vuonna hänet valittiin jäseneksi Royal British Society of Sculptorsiin. Vuonna 2014 hän sai pronssiluokan Threadneedle-taidepalkinnon. Hänen Hugging Pair -veistoksensa ovat voittaneet kunniamainintoja Saatchi Artissa Yhdysvalloissa Los Angelesissa. Vuonna 2016 Royal British Society of Sculpturers valitsi Markon taiteilijaresidenssiin Pietrasantaan Italiaan.
Marko Humphrey-Lahden veistoksia on nähtävillä julkisissa sekä yksityisissä kokoelmissa ja puutarhoissa Britanniassa, Euroopassa, Australiassa, Kiinassa ja Yhdysvalloissa.
Mainua

Mainua on kylä Kajaanissa entisessä Kajaanin maalaiskunnassa Kainuun maakunnassa. Mainua sijaitsee noin 20 kilometriä Kajaanin keskustasta lounaaseen. Mainua jakautuu Mainuanniemeen ja Mainuanvaaraan.
Sijanti

Mainua sijaitsee valtateiden 5 ja 28 risteyskohdassa, Mainuanjärven rannalla, noin 20 kilometriä lounaasen Kajaanin keskustasta. Kyläalueeseen kuuluvat Mainuan lisäksi myös Hatulanmäki, Leväjoki, Mainuanniemi ja Mainuanvaara. Näiden yhteenlaskettu väkiluku on 348 asukasta (2005). Mainua on tiivis ja luonnonläheinen kyläyhteisö. Kylän rappeutuva yleisilme kuitenkin koetaan yhdeksi suurimmista huolista.
Palvelut > Mainuan koulu

Mainuan koulu lakkautettiin syksyllä 2006, ja sen oppilaat siirrettiin Lohtajan kouluun. Mainuan koulussa annettiin perusopetusta luokka-asteilla 1–6. Mainuan koululla oli myös käytössä vajaan 200 neliömetrin kokoinen liikuntasali.
Palvelut > Muut palvelut

kirjastoauto kerran viikossa
kauppa-auto kahdesti viikossa
Tunnettuja mainualaisia

Henrik Tervonen (1756–1833), "Mainuan keisari", Porvoon valtiopäivien talonpoikaissäädyn valtiopäivämies
Aiheesta muualla

Mainuan koulu (Arkistoitu – Internet Archive)
Mainuan kyläsuunnitelma 2004 (PDF) (Arkistoitu – Internet Archive) (linkki www.kajaani.fi -lataussivulle)
Kajaani
| --- | --- |
Kaupunginosat:  Hetteenmäki · Hoikankangas · Kettu · Komiaho · Kuurna · Lehtikangas · Lohtaja · Nakertaja · Onnela · Puistola · Purola · Teppana · Variskangas
Kylät:  Jormua · Koutaniemi · Kuluntalahti · Lahnasjärvi · Lehtovaara · Linnantaus · Mainua · Murtomäki · Paltaniemi
Vuolijoen suuralue:  Itäranta · Kuusiranta · Kytökoski · Käkilahti · Ojanperä · Otanmäki · Saaresmäki · Vuolijoki · Vuottolahti
Maria Paasche

Maria Therese von Hammerstein Paasche (1909 - 2000) oli saksalainen kirjallisuuden tutkija, kansallissosialismin vastustaja sekä juutalaisten auttaja. Hänen isänsä oli kenraali Kurt von Hammerstein, joka oli Saksan armeijan komentaja vuosina 1930- 1934 ja Hitlerin vastaisen salaliiton jäsen.
Paasche sai lapsuudessaan vapaamielisen kasvatuksen ja hänellä oli juutalaisia ystäviä. Hän oli kiinnostunut politiikasta ja huomasi Adolf Hitlerin valtaannousun jälkeen maan muuttuvan diktatuuriksi. Hän ryhtyi salakuljettamaan juutalaisia tuolloin vielä vapaaseen Prahaan, mutta varoitti sikäläisiä kansallissosialistien  Tšekkoslovakiaa koskevista aikeista. Tiedot hän oli saanut isältään.
Maria Paaschen avioliitto kapteeni John H. Paaschen kanssa teki hänestä epäilyttävän hallinnon silmissä. Hänen miehensä oli osittain juutalainen ja erotettu armeijasta muututtuaan pasifistiksi. Pariskunta vieraili Palestiinassa ja heidän palattuaan Saksaan he joutuivat Gestapon kuulusteluihin. Gestapo kuulusteli myös pariskunnan ystäviä ja sukulaisia. Tämän vuoksi he päättivät lähteä Saksasta.
Uudeksi asuinmaaksi tuli Japani. Elämä ei ollut sielläkään helppoa, sillä saksalainen siirtokunta muodostui paljolti kansallissosialismin kannattajista. Japanin viranomaiset tarkkailivat pariskuntaa. Sodan jälkeen John Paasche toimi kielenkääntäjänä yhdysvaltalaisille miehitysviranomaisille.
Vuonna 1948 pariskunta muutti San Franciscoon, Yhdysvaltoihin. John työskenteli säilyketehtaassa ja Maria siivoojana. Marian onnistui päästä opiskelemaan ja hänestä tuli tutkija ja hän osasi saksaa, venäjää, englantia ja ranskaa. Hänen juutalaisten hyväksi tekemänsä työ oli painua unohduksiin kunnes hänen poikansa otti asian esiin. Toiminnasta tehtiin dokumenttielokuva.
Maslenitsa

Boris Kustodijev: Maslenitsa (1919). Maalauksessa on vilkas kaupunkimaisema aurinkoisena talvipäivänä, huviajelijoita, teatterikävijöitä, katusoittaja, värikkäitä ilmapalloja ja herkkukaupustelijoita.
Maslenitsan viettäjiä perinnevaatteissa Pietarissa vuonna 2018.
Maslenitsan juhlintaa Melbournessa Australiassa. Maslenitsan viettoon kuuluu maslenitsa-olkinuken polttaminen.
Maslenitsa (ven. Масленица, sanasta масло, voi) on itäslaavilainen juhla, jonka alkuperä on pakanallisissa ajoissa. Sitä vietetään seitsemännellä viikolla ennen pääsiäistä, juuri ennen kristittyjen suurta paastoa, ja se vastaa siten Suomen laskiaista. Juhlan viettoon kuuluu herkuttelu rasvaisilla ohukaisilla ja muilla ruoilla, minkä vuoksi sitä kutsutaan myös nimillä bliniviikko ja voiviikko.
Maslenitsan alkuperä on kaksijakoinen: pakanallinen ja kristillinen. Slaavilaisessa muinaisuskossa maslenitsaa vastasi talven loppumisen ja auringon juhla. Kristinuskon tulo antoi maslenitsalle monien muiden juhlien tapaan uuden merkityksen, ja siitä tuli paaston alkamisen juhla. Uskonnollisille ortodokseille lihansyönti on kiellettyä jo maslenitsan aikana, minkä vuoksi maslenitsaviikkoa kutsutaan myös nimellä "lihaton viikko" (ven. мясопустная неделя, mjasopustnaja nedelja). Suuren paaston aikana kiellettyjä ovat lihan lisäksi kala, maitotuotteet ja munat sekä juhlat, tanssiminen ja maallinen musiikki. Maslenitsa on siten viimeinen tilaisuus nauttia herkkuruoasta ja huvituksista ennen paastonaikaa.
Keskeisessä osassa maslenitsan viettoa ovat blinit, venäläiset ohukaiset, joiden usein katsotaan symboloivan aurinkoa. Ne valmistetaan voista, munista ja maidosta, jotka ovat paaston aikana kiellettyjä ruokia. Perinteisesti maslenitsan aikana järjestetään myös naamiaisia sekä harrastetaan lumisotaa, rekiajeluja, kelkkailua ja keinumista. Joillakin alueilla kullekin maslenitsan päivälle on määrätty oma ajanvietteensä: yhtenä päivänä kyläillään, toisena huvitellaan ja kolmantena herkutellaan.
Juhlan maskotti on kirkasvärisesti puettu, oljista valmistettu maslenitsa-nukke. Sunnuntai-iltana juhla huipentuu nuken riisumiseen ja polttamiseen kokossa. Kaikki jäljelle jääneet blinit heitetään myös tuleen. Maslenitsa-nuken tuhka levitetään lopuksi lumeen antamaan seuraavan vuoden sadolle hyvä kasvu. Ihmiset pyytävät anteeksi toisiltaan ja suuri paasto alkaa. Maslenitsan viimeistä päivää kutsutaankin sovintosunnuntaiksi.
Neuvostoaikana maslenitsan vietto estettiin, kuten kaikkien muidenkin uskonnollisten juhlien. Perestroikan jälkeen juhla otettiin uudelleen käyttöön. Juhlaa vietetään myös monissa maissa, joissa on huomattava venäläinen vähemmistö, mutta juhlinta saattaa rajoittua vain yhteen päivään.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Maslenitsa Wikimedia Commonsissa
Kevään juhlat, laskiainen ja pääsiäinen (Arkistoitu – Internet Archive)
Marpissa

Marpissa voi viitata seuraaviin:
Márpissa, kylä Pároksen saarella Kreikassa
ruokohypykit (Marpissa), hyppyhämähäkkien suku
| --- | --- |
: Tämä on täsmennyssivu, joka luettelee monimerkityksisen käsitteen eri merkitykset tai useita eri henkilöitä. Artikkelisivuja, joiden nimessä tai tekstissä lukee ”Marpissa”, voi hakea sivunnimihaulla, laajalla sivunnimihaulla tai tekstihaulla.
Martín de Riquer

Martín de Riquer vuonna 2004.
Martín de Riquer Morera, Casa Dávalosin kreivi ja Grande de España (3. toukokuuta 1914 Barcelona – 17. syyskuuta 2013 Barcelona) oli espanjalainen kirjailija ja kirjallisuudentutkija. Hän oli Espanjan kuninkaallisen akatemian jäsen vuodesta 1965.
Riquer palkittiin Asturian ruhtinaan palkinnolla 1997 ja Espanjan kansallisella kirjapalkinnolla 2000. Hän oli Barcelonan yliopiston romaanisen kirjallisuuden professori.[lähde? ]
Riquer oli Rooman ja Liejan yliopistojen kunniatohtori. Hän julkaisi tutkijana muun muassa Miguel de Cervantesia ja katalaaninkielisen kirjallisuuden historiaa koskevia teoksia.[lähde? ]
Maravillas Abadía

| Maravillas Abadía |
| --- | --- |

Euroopan parlamentin jäsen
 16.7.2024–  
Ryhmä:  EPP-ryhmä
Henkilötiedot
Syntynyt: 8. joulukuuta 1981 (ikä 42) Murcia, Espanja
Kansalaisuus:  espanjalainen
Tiedot
Puolue:  Kansanpuolue
Maravillas Abadía Jover (s. 8. joulukuuta 1981 Murcia, Espanja) on espanjalainen poliitikko. Abadía edustaa kansanpuoluetta. Abadía on toiminut Euroopan parlamentin jäsenenä heinäkuusta 2024 lähtien. Hän edustaa Euroopan parlamentissa keskusta-oikeistolaista EPP-ryhmää.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Maravillas Abadía Wikimedia Commonsissa
Maravillas Abadía Euroopan parlamentin jäsenet. Euroopan parlamentti.
Megaloceros giganteus

| Megaloceros giganteus |
| --- | --- |
 Megaloceros giganteuksen luuranko museossa Washington DC:ssä.
 Pleistoseeni 
Tieteellinen luokittelu
Domeeni::  Aitotumaiset Eucarya
Kunta::  Eläinkunta Animalia
Pääjakso::  Selkäjänteiset Chordata
Alajakso::  Selkärankaiset Vertebrata
Luokka::  Nisäkkäät Mammalia
Lahko::  Sorkkaeläimet Artiodactyla
Heimo::  Hirvieläimet Cervidae
Alaheimo::  Jalohirvet Cervinae
Suku::  †Megaloceros
Laji::  giganteus
Kaksiosainen nimi
 † Megaloceros giganteus  Blumenbach, 1799 
Katso myös
   Megaloceros giganteus Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OK: 
Megaceros (Megaloceros giganteus) eli kruunukauris, jättiläispeura, jättiläishirvi, irlanninhirvi, jättisarvikauris tai jättisarvihirvi oli suuri plioseenilla, pleistoseenilla ja holoseenilla elänyt hirvieläin. Vanhin lajin fossiililöytö on ajoitettu 400 000 vuotta vanhaksi. Lajia esiintyi koko Euraasiassa ja erityisen paljon nykyisen Irlannin alueella. Uroksen säkäkorkeus oli yli kaksi metriä, paino noin 680 kilogrammaa ja sarvien leveys 3,6–4,0 metriä kärjestä kärkeen. Sarvet olivat suuremmat kuin millään tunnetulla peuraeläimellä, ja urokset käyttivät niitä naaraiden kosiskeluun ja muiden urosten kanssa tappelemiseen. Sarvet irtosivat joka kevät ja kasvoivat seuraavaan syksyyn mennessä takaisin. Naaraiden säkäkorkeus oli noin 1,8–1,9 metriä, eikä niillä ollut sarvia. Lajin lähin nykyisin elävä sukulainen on pienikokoinen kuusipeura, jonka kantamuodosta se erosi noin kymmenen miljoonaa vuotta sitten.
Jättiläispeura söi sekalaista kasvisravintoa, johon kuului ruohoa ja puiden lehtiä.
Suurin osa Megaceroksista kuoli Euroopan alueelta noin 10 000 vuotta sitten, 1 000 vuotta ennen ensimmäisten ihmisten saapumista Irlantiin. Tuohon aikaan jääkausi läheni loppuaan ja ilmasto muuttui hyvin kylmäksi, mikä harvensi kasvillisuutta. Peurat lienevät kuolleet sukupuuttoon, koska ne eivät löytäneet tarpeeksi ravintoa kylmässä ilmastossa. Viimeisimmät Megacerokset on löydetty Keski-Siperiasta, ja on radiohiiliajoituksen avulla eläneen vielä vuonna 6000 eaa. Erään teorian mukaan uusi kasvillisuus sisälsi liian vähän kalsiumia ja fosfaatteja, joita eläin tarvitsi luuston ja sarvien rakentamiseen. Nuorimpien jäänteiden analyysi ei kuitenkaan puhu näiden ravintoaineiden puutteesta, joten kysymys lajin häviämisestä on yhä avoin.[lähde? ] On ehdotettu, että joillain alueilla ihmisten harjoittama metsästys saattoi vaikuttaa lajin sukupuuttoon kuolemiseen.
Jättiläispeuraa esittäviä maalauksia on löydetty Etelä-Ranskassa sijaitsevista Cognacin luolamaalauksista.
Kaunokirjallisuudessa

Kurtén, Björn: Musta tiikeri, suom. Virve Kajaste. Tammi, 1982. Paleoantropologi Kurtén esittää teoksessaan teorian neandertalinihmisen häviämisestä. Jättiläispeura on teoksessa merkittävässä osassa.
Marja Pyykkö

| Marja Pyykkö> Henkilötiedot |
| --- | --- |
Syntynyt: 26. maaliskuuta 1975 (ikä 49)
Ammatti:  näyttelijä, elokuvaohjaaja
Vanhemmat:  Nadja Pyykkö
Puoliso:  Konsta Sohlberg (vih. )
Lapset:  2
Ohjaaja
Aktiivisena:  1975–
Aiheesta muualla
IMDb 
Elonet
Allmovie
Svensk Filmdatabas
Marja Pyykkö (s. 26. maaliskuuta 1975) on suomalainen elokuvaohjaaja ja näyttelijä.
Ura

Pyykön elo­kuva­ura alkoi jo vauvana Risto Jarvan elo­kuvassa Mies, joka ei osannut sanoa ei (1975). Lapsena hän esiintyi Päivi Hartzellin elo­kuvassa Lumi­kuningatar (1986). Raimo O. Niemen ohjaamassa elo­kuvassa Kissan kuolema (1994) Pyykkö näytteli Nittaa, joka oli yksi pää­rooleista. Myöhemmin hän teki elo­kuva- ja teatteri­rooleja ja pyrki Teatteri­korkea­kouluun, kunnes siirtyi pysyvästi ohjaajaksi. Pyykkö opiskeli Taide­teollisen korkea­koulun ohjaajalinjalla 2002–2008 ja on koulutukseltaan taiteen maisteri.
Pyykkö on ohjannut muun muassa elo­kuvat Sisko tahtoisin jäädä (2010) ja Kekkonen tulee! (2013) sekä televisio­sarjat Mustat lesket (2014) ja Koukussa (2015). Vuosina 2021–2023 tulee ensi-iltaan kolme Marja Pyykön ohjaamaa, osin korona­virus­pandemian viivästyttämää elo­kuvaa: Syksyllä 2021 aikuis­komedia Vuosisadan häät ja syksyllä 2022 lasten­elo­kuva Sihja – kapinaa ilmassa sekä tammi­kuussa 2023 komedia Skimbagirls.
Yksityiselämä

Marja Pyykkö oli naimisissa kuvaaja Konsta Sohlbergin kanssa ja he erosivat vuonna 2019. Heillä on kaksi tytärtä. Pyykön äiti oli elo­kuva­tuotannon moni­toimi­nainen Nadja Pyykkö.
Filmografia

| --- | --- |
 Ohjaajana Tässä lepää Aino Koski (2007, lyhyt­elo­kuva)  Sisko tahtoisin jäädä (2010)  Kekkonen tulee! (2013)  Mustat lesket (2014)  Koukussa (2015)  Yösyöttö (2017)  Paratiisi (2020)  Vuosisadan häät (2021)  Sihja – kapinaa ilmassa (2022)  Skimbagirls (2023) :  Näyttelijänä Mies, joka ei osannut sanoa ei (1975)  Lumi­kuningatar (1986)  Kissan kuolema (1994)
Luettelo suomalaisista tähtitaivaan kohteiden nimityksistä

Tämä on luettelo suomalaisista tähtitaivaan kohteiden nimityksistä. Nimitykset eivät ole kansainvälisiä, vaan ovat alkuperältään suomalaisia. Osan näistä tunsi jo kansantietous. Suurimmalla osalla tähtikuvioista on suomalainen nimi, tosin suuri osa näistä on uudehkoja käännöksiä.
Tähdet

Kalevan tähti (Sirius)
Pohjantähti eli Pohjannaula
Planeetat

Kointähti (Venus)
Aamutähti (Venus)
Iltatähti (Venus)
Tähtikuviot > Kansanperinteen tuntemat

Otava
Pieni Otava (Pieni karhu)
Väinämöisen viikate, Väinämöisen vyö, Kalevan miekka (Orionin kolme keskeistä tähteä)
Seulaset, Väinämöiset eli Väinämöisen virsut
Tähtikuviot > Standardisoidut tähdistöt

Katso: tähdistö
Muut

Linnunrata
Kuu
Aurinko, päivyt eli päivänkehrä
Marco Donadel

| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |

Henkilötiedot
Syntymäaika: 21. huhtikuuta 1983 (ikä 41)
Syntymäpaikka: Conegliano, Italia
Pelipaikka: Keskikenttäpelaaja
Pituus: 179 cm
Seura
Seura: Fiorentina
Pelinumero: 4
Seurat
| Vuodet | Seura | O (M) |
| 2000–2005 2002–2003 2003–2004 2004–2005 2005 2005– | Milan → Lecce (laina) → Parma (laina) → Sampdoria (laina) → Fiorentina (laina) Fiorentina | 1 (0) 29 (0) 24 (0) 8 (0)  155 (3) |
 Seurajoukkueuran tilastot kattavat vain kansalliset sarjat.
| Mitalit> Maa:   Italia.Miesten jalkapallo. Olympialaiset  | Mitalit> Maa:   Italia.Miesten jalkapallo. Olympialaiset  | Mitalit> Maa:   Italia.Miesten jalkapallo. Olympialaiset  | Maa:   Italia> Miesten jalkapallo. |
| --- | --- | --- | --- |
|  Pronssia | Ateena 2004 | Jalkapallo |  |
Marco Donadel (s. 21. huhtikuuta 1983 Conegliano, Italia) on italialainen jalkapalloilija. Hän pelaa Serie A:n Fiorentinassa.
Donadel on pelipaikaltaan keskikenttäpelaaja. Hän pelaa yleensä puolustavassa roolissa.
Ura

Donadel on Milanin kasvatti. Milanin edustusjoukkueessa hän debytoi vuonna 2000. Vuosina 2002–2005 Donadel oli lainassa Leccessä, Parmassa, Sampdoriassa ja Fiorentinassa. Vuonna 2005 hän siirtyi Fiorentinaan pysyvästi.
Donadel saavutti Italian riveissä pronssia 2004 olympiaturnauksessa. Hän voitti Italian riveissä lisäksi alle 21-vuotiaiden EM-kultaa vuonna 2004.
Aiheesta muualla

Donadel Fiorentinan sivustolla (italiaksi)
Donadel Italian jalkapalloliiton sivustolla (Arkistoitu – Internet Archive) (italiaksi)
Italian joukkue – Kesäolympialaiset 2004
1 Amelia |
2 Chiellini |
3 Moretti |
4 Ferrari |
5 Bonera |
6 De Rossi |
7 Pinzi |
8 Palombo |
9 Gilardino |
10 Pirlo |
11 Sculli |
12 Gasbarroni |
13 Barzagli |
14 Bovo |
15 Donadel |
16 Del Nero |
17 Mesto |
18 Pelizzoli |
Valmentaja Gentile
Michelangelo Abbado

Michelangelo Abbado (vasemmalla) ja Maria Carmela Savagnone
Michelangelo Abbado (22. syyskuuta 1900 – 24. syyskuuta 1979) oli italialainen viulisti ja säveltäjä. Myös hänen pojistaan, Claudio ja Marcello tuli muusikkoja, ja Michelangelo Abbado antoi heille heidän ensimmäiset soittotuntinsa. Vuonna 1934 Michelangelo Abbado julkaisi viulunsoiton oppikirja Tecnica dei suoni armonicin.
Maria Orasto

Aune-Inkeri Pesonen, kirjailijanimi Maria Orasto (22. maaliskuuta 1913 Kerimäki – 9. huhtikuuta 1984) oli suomalainen kirjailija. Hän kirjoitti myös nimimerkillä Inkeri Erätie.
Teoksia

Nimellä Maria Orasto:
Koulukarkurit : nuorisoromaani. Suomen kirkon sisälähetysseura 1964
Ruusunpunan kaksoset. Suomen kirkon sisälähetysseura, 1967
Vekaran taikatelkkari. Suomen kirkon sisälähetysseura 1967
Perintötalo Onnenpotku : romaani. Kirjaneliö 1970
Tsiri, iloinen vajavainen : lastenkirja. Kirjaneliö 1971
Nimellä Inkeri Erätie:
Uhattua elämää : romaani. Karisto 1948
Massalia

Massalia voi viitata seuraaviin:
Massalia, antiikin aikainen kaupunki Galliassa, nykyisen Marseille Ranskassa
20 Massalia, asteroidi
| --- | --- |
: Tämä on täsmennyssivu, joka luettelee monimerkityksisen käsitteen eri merkitykset tai useita eri henkilöitä. Artikkelisivuja, joiden nimessä tai tekstissä lukee ”Massalia”, voi hakea sivunnimihaulla, laajalla sivunnimihaulla tai tekstihaulla.
Massasoit

Massasoitia esittävä patsas Kansas Cityssä.
Massasoit (noin 1590–1661) oli wampanoag-heimon päällikkö, joka säilytti koko elinaikansa ystävälliset välit englantilaisiin uudisasukkaisiin, jotka saapuivat nykyisen Massachusettsin Plymouthin alueelle vuonna 1620.
Massasoit oli sachem eli kaikkien wampanoagien päällikkö. Wampanoagit asuivat nykyisten Massachusettsin ja Rhode Islandin alueilla, etenkin niiden rannikkoseuduilla. Maaliskuussa 1621 Massasoit vieraili päällikkö Samosetin kanssa uudisasukkaiden siirtokunnassa. Samoset oli jo aiemmin tutustunut joihinkin uudisasukkaisiin. Massasoit vakuuttui siitä, että tulijoiden kanssa saattoi käydä hyödyllistä kauppaa. Hän vahvisti intiaanien ja englantilaisten välisen rauhansopimuksen, joka kestäisi niin kauan kuin hän eläisi. Lisäksi wampanoagit opettivat uudisasukkaita kalastamaan, metsästämään ja viljelemään maissia, jotta nämä selviytyisivät erämaassa.
Kun Massasoit sairastui vakavasti talvella 1623, kiitolliset uudisasukkaat auttoivat parantamaan hänet. Kerrotaan, että siirtomaa-alueen johtaja, kuvernööri Edward Winslow kulki useita maileja lumen läpi toimittaakseen ravitsevaa lientä päällikölle.
Massasoit kykeni pitämään rauhan vuosikymmenten ajan, mutta maata janoavien eurooppalaisten uudet muuttoaallot alkoivat aiheuttivat jännitteitä, kun valkoiset ottivat vähitellen intiaanien maat haltuunsa. Kun Massasoit kuoli, oli hyvä tahto intiaanien ja eurooppalaisten välillä jo haihtunut. Wampanoagien uudeksi päälliköksi nousi Massasoitin poika Metacomet, jota siirtolaiset kutsuivat kuningas Philipiksi. Hänen aikanaan intiaanien ja eurooppalaisten välille puhkesi verinen Kuningas Philipin sota.
Michael Talbott

Michael Talbott (2. helmikuuta 1955 Waverly, Iowa) on yhdysvaltalainen näyttelijä, joka on parhaiten tunnettu etsivä Stanley Switekinä 1980-luvun poliisisarjassa Miami Vice. Talbott on esiintynyt myös muissa sarjoissa mm. M*A*S*H, Sanford & Son, The Jeffersons ja Eight is Enough.
Aiheesta muualla

Michael Talbott Internet Movie Databasessa. (englanniksi)
Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista. 
Alkuperäinen artikkeli: en:Michael Talbott
Käännös suomeksi
Massanutten

Massanutten
Massanutten idästä kuvattuna
| --- | --- |
Sijainti:   Virginia, Yhdysvallat
Korkeus merenpinnasta:  891 m
| --- | --- |
Koordinaatit:  fi 
muokkaa - muokkaa wikitekstiä - muokkaa Wikidataa
Massanutten on Virginiassa Yhdysvalloissa sijaitseva vuori. Vuoresta valtaosa kuuluu nykyään suojeltuun George Washington and Jefferson National Forests -luonnonmetsään.
Massanutten oli Yhdysvaltain sisällissodassa merkittävä vuori, sillä sen laella sijaitsi Signal Knob -nimellä tunnettu linnoitus, jota sodan kumpikin osapuoli käytti viestien lähettämiseksi omille joukoilleen. Linnoituksesta oli laaja näköyhteys Shenandoahin laakson pohjoisosaan ja Strasburgin kaupunkiin. Konfederaation joukot pitivät linnoitusta hallussaan vuosina 1862-64, minkä jälkeen Unionin joukot valloittivat sen itselleen.
Käännös suomeksi
Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista. 
Alkuperäiset artikkelit: en:Signal Knob (Virginia) & en:Massanutten Mountain
Massantola

| Massantola |
| --- | --- |
 Massantola
 Koordinaatit: 13°29′36″N, 7°48′17″W 
Valtio:  Mali
Alue:  Koulikoron alue
Piiri:  Kolokanin piiri
Hallinto:  
 – Hallinnon tyyppi:  maalaiskunta
Väkiluku (2009):  35 400
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Massantola on maalaiskunta ja sen keskuskylä Koulikoron alueen Kolokanin piirissä Malissa. Se sijaitsee 35 kilometriä Kolokanista itään. Kunnassa on 35 400 ja kylässä 1 900 asukasta (vuonna 2009).
Massantolan kunta rajoittuu pohjoisessa Kolokanin piirin Didiénin, lännessä Kolokanin ja Tioribougoun, etelässä Nonkonin ja idässä Banamban piirin Madina Sackon, Benkadin ja Koulikoron piirin Sirakorolan kuntiin.
Kuntaan kuuluu 42 kylää. Yleisin kieli on bambara. Uskontoja ovat animismi, islam ja kristinusko.
Kunnan liikenneyhteydet ovat tyydyttävät, mutta sadekaudella liikkuminen on usein vaikeaa. Paikallisia elinkeinoja ovat maanviljely, karjanhoito, käsityöammatit ja kaupankäynti. Sirakorobassa, Gueledossa ja Sabougoussa pidetään viikoittaiset markkinat.