stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Ville Iiskola
Maajoukkueura

Iiskola on pelannut 14 nuorten ja 23 poikien maaottelua. Marraskuussa 2007 hän kuului Suomen alle 23-vuotiaiden maajoukkueeseen, joka kohtasi Vietnamin Hanoissa pelatussa Agribank Cupissa Vietnamin, Zimbabwen ja Uzbekistanin alle 23-vuotiaiden maajoukkueet.
Aiheesta muualla

Ville Iiskola Veikkausliigan sivustolla
Ville Iiskola Myllykosken Pallon sivustolla (Arkistoitu – Internet Archive)
Harri Ilkka

Harri Juhani Ilkka (s. 23. elokuuta 1970 Lapua) on entinen suomalainen pikaluistelija.
Ilkka edusti Suomea Albertvillen 1992 talviolympialaisissa, joissa hän sijoittui 26:nneksi 500 metrin ja 34:nneksi 1 000 metrin kilpailussa. Sprinttereiden MM-kilpailuissa hän sijoittui yhteispisteissä 29:nneksi vuonna 1991, 24:nneksi vuonna 1992 sekä 26:nneksi vuonna 1994.
Seuratasolla "Hapa" Ilkka edusti Seinäjoen Urheilijoita. Hän voitti sprinttereiden Suomen-mestaruuden vuosina 1991, 1992 ja 1994 sekä matkamestaruuden 500 metrillä vuonna 1997. Hän luisteli Suomen-ennätyksen 500 metrillä (37,74) vuonna 1992 ja sprinttereiden yhteispisteissä (152,635) vuonna 1994.
Henkilökohtaiset ennätykset

500 metriä: 37,74
1 000 metriä: 1.16,53
1 500 metriä: 2.05,39
Illyyrin kieli

Illyrialaisten asuinalue antiikin aikana.
Illyyrin kieli on Balkanin luoteisosassa asuneiden illyrialaisten puhuma kuollut kieli.
Illyyri mainitaan antiikin kirjailijoiden teoksissa 600–300-luvuilla eaa. Myöhemmin se joutui väistymään latinan tieltä. Kielestä ei ole säilynyt lainkaan alkuperäisiä kirjallisia muistomerkkejä. Se tunnetaan paikan- ja henkilönimien sekä kreikan- ja latinankielisessä kirjallisuudessa esiintyvien yksittäisten sanojen perusteella. Niiden pohjalta illyyri on voitu osoittaa indoeurooppalaiseksi kieleksi.
Nykyistä albanian kieltä on usein pidetty illyyrin historiallisena perillisenä. Vaikka tämä tuntuukin todennäköiseltä, asiaa ei ole pystytytty todistamaan illyyrinkielisten tekstien niukkuuden takia. Illyyrin tutkimus on perustunut pitkälti Kaakkois-Italiassa puhutun messaapin aineistoon. Niidenkin sukulaisuutta on toistaiseksi pidettävä vain hypoteesina.
Illinoisin yliopisto, Urbana-Champaign

| Illinoisin yliopisto, Urbana-Champaign> University of Illinois Urbana-Champaign |
| --- | --- |
  

Motto:  "Learning & Labor"
Perustettu:  1867
Tyyppi:  julkinen maalahjoitusyliopisto
Sijainti:  Urbana ja Champaign, Illinois  Yhdysvallat
Sivusto:  https://illinois.edu/
Illinoisin yliopiston kirjaintunnus.
Illinoisin yliopisto, Urbana-Champaign eli UIUC (engl. University of Illinois Urbana-Champaign) on Illinoisin osavaltiossa, Champaignin ja Urbanan metropolialueella, sijaitseva julkisrahoitteinen maalahjoitusyliopisto. Yliopisto kuuluu Illinoisin yliopistojärjestelmään, joka koostuu kolmesta kampusyliopistosta. Kaksi muuta sijaitsevat Chicagossa ja Springfieldissa.
Illinoisin yliopisto perustettiin vuonna 1867 ja toimintansa se aloitti vuotta myöhemmin. Se oli tuolloin velvoitettu painottamaan teollista koulutusta. Laitos kasvoi ja insinööritutkimus kehittyi. Vuonna 1885 sen alkuperäinen nimi Illinoisin teollinen yliopisto muutettiin muotoon Illinoisin yliopisto.
Yhteensä 24 Nobel-palkinnonsaajaa on valmistunut yliopistosta tai työskennellyt siellä.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Illinoisin yliopisto, Urbana-Champaign Wikimedia Commonsissa
Ikat

Monimutkaisesti värjätty ikat-huivi.
Ikat ("solmia") eli ikkat, ikatti on värjäysmenetelmä, jossa kudokseen käytettävät langat värjätään etukäteen niin, että ne kudottaessa muodostavat tietynlaisia kuvioita Nimitystä käytetään myös kudonnaistyypistä, johon käytetään solmuvärjäyksen tyylisellä menetelmällä ennen kudontaa värjättyä kudetta tai lointa. Japanissa tekniikka tunnetaan nimellä kasuri tai egasuri, suomalaisessa kansanperinteessä flammuvärjäys tai täplävärjäys.
Kaksoisikat syntyy, kun sekä kude että loimi värjätään ennen kudontaa.
Värjäys suoritetaan tietyn laskelman mukaan niin, että loimi tai kudelangat sidotaan siten, että vain tarkoin määrätyt osat langoista värjäytyvät. Prosessia toistetaan niin kauan, että langat ovat halutulla tavalla värjäytyneet. Tyypillisessä ikattivärjäyksellä tehdyssä työssä, esimerkiksi matossa kuvioiden ääriviivat eivät ole täysin selkeät, vaan näyttävät aivan kuin läikehtivän.
Ikattia on kahta tyyppiä:
I) Ns. kudeikatti, joka on tyypillinen läntiselle Aasialle.
II) Ns. loimi-ikatti, joka on nimenomaan Indonesiassa yleinen
Näiden kahden yhdistelmä ns. kaksoisikatti on käytössä Indonesiassa, Japanissa ja Intiassa ja jonkin verran myös Euroopassa.
Patolu-kangas

Gujaratin silkkistä patolu-kangasta on valmistettu ainakin 1500-luvulta alkaen. Sitä pidetään kaksoisikateista taidokkaimpana. Intiasta tuotiin paljon patolu-kankaita Indonesiaan ja niitä jäljiteltiin erityisesti Jaavalla. Intiassa tehtiin vientiä varten sekä materiaalinsa että laatunsa, kokonsa ja jopa kuviointinsakin puolesta erilaisia kankaita kuin kotimaassa käytetyt.
Ns. gringsing-kaksoisikatit

Indonesian ikateista ovat kuuluisimpia puuvillaiset ns. gringsing-kaksoisikatit, joita valmistetaan Balin Tengananin kylässä. Ne eivät ilmeisesti ole saaneet vaikutteita Intian patolu-kankaista. Kankaan nimi gringsing tarkoittaa ”ei sairas”. Kudonnaisten uskottiin suojelevan pahalta ja niitä käytettiin rituaaleissa.
Merkittäviä ikatti-perinteitä on Balin lisäksi Sumballa, Floresissa,Timorilla, Sulawesissa, Sumatralla sekä useilla Nusatenggaran saarilla. Muilla saarilla ikatit ovat arvostettuja tuontikankaita. Indonesissa ikatteja käytetään sekä arkipukeutumisessa että juhla-asuissa. Hienoimmat ikatit ovat perintökalleuksia. Myös hautauskankaina on käytetty ikatteja.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Ikat Wikimedia Commonsissa
Balilainen ikatti
Ilari

| Ilari |
| --- | --- |
Nimipäivä:   
– suomenkielinen:  13. heinäkuuta
– ruotsinkielinen:  –
– ortodoksinen:  28. maaliskuuta, 6. kesäkuuta, 12. heinäkuuta, 21. lokakuuta
Muunnelmia:  Lari
Vastineita eri kielissä:  Ilario; Hilarius; Hilary ja Hillary (sekä miehen että naisen nimenä)
Nimen alkuperä:  Ilarion
Infobox OKNimi-testi OK: 
Ilari on miehen etunimi.
Ilari on karjalainen muunnos nimestä Ilarion, joka puolestaan on muunnos latinan Hilariuksesta, joka tarkoittaa hyväntuulista tai reipasta.
Nimi tunnetaan jo keskiajalta lähtien, ja almanakassa Ilari on ollut vuodesta 1950. Digi- ja väestötietoviraston tietojen mukaan Ilari-nimen on Suomessa saanut vuoden 2019 loppuun mennessä 14 743 miestä ja muutama nainen.
Tunnettuja Ilareita

Ilari Aalto, arkeologi ja tietokirjailija
Ilari Ainiala, säveltäjä ja sanoittaja, Popedan perustajajäsen
Ilari Autio (Kilari Audio), hip hop-tuottaja,
Ilari Filppula, jääkiekkoilija
Ilari Hämäläinen, basisti ja laulaja
Ilari Jauro, pikajuoksija
Ilari Johansson, näyttelijä ja koomikko
Ilari Kaila, säveltäjä
Ilari Kinnunen, muusikko
Ilari Kuittinen, pelitalo Housemarquen toimitusjohtaja
Ilari Lehtinen, huilisti
Ilari Maasilta, fysiikan professori
Ilari Manninen, aitajuoksija
Ilari Melart, jääkiekkoilija
Ilari Metsola, jääkiekkoilija
Ilari Mettälä, jalkapalloilija
Ilari Moisala, jääpalloilija
Ilari Nummi, elokuva- ja teatteriohjaaja
Ilari Näckel, jääkiekkomaalivahti
Ilari Paatso, näyttelijä
Ilari Peltola (Claude), rocklaulaja ja sanoittaja
Ilari Piipponen, keskimatkojen juoksija
Ilari Porkka, pikajuoksija
Ilari Rantakari, suurlähettiläs
Ilari Rantasalo, lääkäri ja professori
Ilari Ruuth, jalkapalloilija
Ilari Ryyppö, pikajuoksija
Ilari Sahamies, pokeriammattilainen
Ilari Seppälä, koripalloilija
Ilari Siutla, pesäpalloilija
Ilari Sivonen, lentopalloilija
Ilari Talvitie, salibandynpelaaja
Ilari Tyrni, kansantaloustieteen professori
Ilari Äijälä, jalkapalloilija
Kuvitteellisia Ilareja

Ilari Larsson, tv-sarjassa Uusi päivä
Ilari Pesonen, tv-sarjassa Salatut elämät
Ilari "Ilu" Vaara, elokuvasarjassa Ihmeperhe
Illinoisin yliopistojärjestelmä

| Illinoisin yliopistojärjestelmä |
| --- | --- |
  

Perustettu:  1867
Tyyppi:  julkinen
Opiskelijoita:  70 000
Kampus:  Chicago  Springfield  Urbana-Champaign
Sivusto:  http://www.uillinois.edu
Illinoisin yliopistojärjestelmä (engl. University of Illinois System) on yhdysvaltalainen yliopistojärjestelmä, joka muodostuu kolmesta eri yliopistosta, jotka sijaitsevat Chicagossa, Springfieldissä ja Urbana-Champaignissa. Opiskelijoita kyseisen yliopistojärjestelmän yliopistoissa on yhteensä noin 70 000. Järjestelmän 16. eli nykyinen toimitusjohtaja B. Joseph White on toiminut virassaan vuodesta 2005 lähtien.
Illinoisin yliopisto perustettiin vuonna 1867, ja toimintansa se aloitti vuotta myöhemmin. Se oli tuolloin velvoitettu painottamaan teollista koulutusta. Laitos kasvoi ja insinööritutkimus kehittyi. Vuonna 1885 sen alkuperäinen nimi Illinoisin teollinen yliopisto muutettiin muotoon Illinoisin yliopisto.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Illinoisin yliopistojärjestelmä Wikimedia Commonsissa
| Auktoriteettitunnisteet  |
| --- | --- |
Kansainväliset:  ISNI  VIAF 
Kansalliset:  Saksa  Israel  Yhdysvallat  Tšekki
Julio Iglesias

| Julio Iglesias |
| --- | --- |
 Julio Iglesias
Henkilötiedot
Syntynyt: 23. syyskuuta 1943 Madrid (ikä 81)
Ammatti:  laulaja-lauluntekijä
Muusikko
Aktiivisena:  1969–
Tyylilajit:  latinalaisamerikkalainen musiikki, popmusiikki, adult contemporary music, dancepop
Soittimet:  laulu
Levy-yhtiöt:  Columbia Records, Sony Music Entertainment
 Nimikirjoitus
Aiheesta muualla
www.julioiglesias.com
  [ Muokkaa Wikidatassa ] [ ohje ]  
Julio José Iglesias de la Cueva (s. 23. syyskuuta 1943 Madrid, Espanja) on espanjalainen laulaja. Hän on Espanjan eniten myynyt laulaja ja yksi maailman eniten myyneitä espanjankielisiä laulajia. Iglesias on julkaissut eri kielillä 77 albumia, joita on myyty yhteensä yli 300 miljoonaa kappaletta.
Nuoruus

Iglesias syntyi Madridissa vuonna 1943 lääkäri Julio Iglesias Pugan ja hänen vaimonsa Maria del Rosario de la Cueva y Perignin perheeseen. Iglesias opiskeli lakia Madridissa Complutensen yliopistossa ja urheili. Hän pelasi jalkapalloa Real Madridin juniorijoukkueessa ja haaveili maalivahdin urasta, kunnes syksyllä 1963 hän joutui vakavaan auto-onnettomuuteen. Hänen ei ennustettu pystyvän enää kävelemään, mutta hän kuntoutui fysioterapian avulla. Toipumisaikanaan Iglesias opetteli soittamaan kitaraa ja alkoi kirjoittaa omia laulujaan.
Ura

Opittuaan kävelemään uudelleen kahden vuoden kuluessa onnettomuudestaan Iglesias muutti Englantiin opiskelemaan Ramsgatessa ja Bell’s Language Schoolissa Cambridgen yliopistossa. Palattuaan Espanjaan hän esitti laulunsa ”La vida sigue igual” Benidormin musiikkifestivaalilla heinäkuussa 1968 ja voitti pääpalkinnon. Hän sai levytyssopimuksen Columbia Recordsilta ja äänitti esikoisalbuminsa Deccan studiolla Lontoossa vuonna 1969. Samana vuonna hän esiintyi draamaelokuvassa La vida sigue igual. Vuoden 1970 Euroviisuissa Iglesias lauloi englantilaisesta tyttöystävästään kertovan laulun ”Gwendolyne”. Hän teki samana vuonna Espanjan-kiertueen, jonka aikana hän esiintyi 41 eri kaupungissa.
1970-luvun lopussa Iglesias teki levytyssopimuksen CBS Internationalin kanssa. Vuonna 1980 hän julkaisi menestyneimmän espanjankielisen albuminsa Hey!. Iglesias oli aloittanut uransa laulamalla romanttisia latinoballadeja espanjaksi, mutta vuonna 1972 hän lisäsi englannin, ranskan, portugalin, saksan ja italian kielirepertuaariinsa. Vuoteen 1983 mennessä Iglesias oli levyttänyt myös monella muulla kielellä. Iglesiasin englanninkielinen läpimurtokappale oli ”To All the Girls I’ve Loved Before” (1984), jonka hän levytti yhdessä countrylaulaja Willie Nelsonin kanssa. Iglesiasin ensimmäinen englanninkielinen albumi 1100 Bel Air Place julkaistiin vuonna 1984, ja se teki hänestä suositun myös Yhdysvalloissa. Albumilla on useita duettoja tunnettujen amerikkalaisartistien kanssa, kuten myös Iglesiasin vuoden 1994 albumilla Crazy.
Iglesias voitti Grammy-palkinnon vuoden 1987 albumistaan Un hombre solo. Hänet nimettiin Unicefin hyväntahdon lähettilääksi vuonna 1989, ja hän on pitänyt sen jälkeen useita hyväntekeväisyyskonsertteja. Vuonna 2007 hänelle myönnettiin Ranskan kunnialegioonan tunnustus.
Levynmyynti

Iglesias oli 1970- ja 1980-luvuilla hyvin suosittu kautta maailman, ja hänellä oli lukuisia ykköshittejä eri maiden listoilla. Vuonna 1983 Guinnessin ennätystenkirja myönsi Iglesiasille ensimmäisen ”timanttiartisti-palkinnon”, koska hän oli myynyt enemmän erikielisiä albumeja kuin kukaan ennen häntä. Vuonna 1971 Iglesiasin albumeja oli myyty jo yli miljoona kappaletta, vuonna 1973 kymmenen miljoonaa ja vuonna 1980 yli 70 miljoonaa. Vuonna 2007 Iglesias oli julkaissut 77 albumia 14 kielellä, niitä oli myyty yli 250 miljoonaa kappaletta, ja ne olivat myyneet eri maissa yli 2 500 kertaa kultaa ja platinaa. Vuoteen 2013 mennessä Iglesiasin albumeja oli myyty yhteensä noin 300 miljoonaa kappaletta.
Yksityiselämä

Iglesiasin ensimmäinen vaimo oli filippiiniläissyntyinen huippumalli Isabel Preysler, jonka kanssa hän sai kolme lasta. Esikoistytär Chabeli Iglesias työskentelee toimittajana Washingtonissa. Pojat Julio Iglesias, Jr. ja Enrique Iglesias ovat seuranneet isänsä jalanjälkiä ja tulleet tunnetuiksi laulajina. Erityisesti nuorempi poika Enrique on menestynyt musiikkiurallaan. Nykyisen puolisonsa, alankomaalaisen entisen mallin Miranda Rijnsburgerin kanssa Iglesiasilla on viisi lasta.
Iglesiasin isä kidnapattiin vuonna 1985. Hänet palautettiin elossa ja loukkaantumattomana kahden viikon kuluttua, mutta tapauksesta säikähtäneenä Iglesias päätti kuitenkin muuttaa perheinensä Miamiin, Floridaan.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Julio Iglesias Wikimedia Commonsissa
Iglesiasin virallinen kotisivu
| Auktoriteettitunnisteet  |
| --- | --- |
Kansainväliset:  FAST  ISNI  VIAF  WorldCat 
Kansalliset:  Norja  Chile  Espanja  Ranska  BnF data  Katalonia  Saksa  Italia  Israel  Suomi (KANTO)  Yhdysvallat  Latvia  Japani  Tšekki  Australia  Korea  Kroatia  Alankomaat  Puola 
Tieteilijät:  CiNii 
Taiteenala:  Grammy Awards  MusicBrainz 
Henkilöt:  Trove 
Muut:  SNAC  IdRef 
Iglesias esiintymässä vuoden 1970 Eurovision laulukilpailussa.
Ilmaston muuttajat

| Ilmaston muuttajat> The Weather Makers: The History and Future Impact of Climate Change |
| --- | --- |

Alkuperäisteos
Kirjailija:  Tim Flannery
Julkaistu:  2005
Suomennos
Suomentaja:  Ilkka Rekiaro
Kustantaja:  Otava
Julkaistu:  2006
Löydä lisää kirjojaKirjallisuuden teemasivulta
Ilmaston muuttajat (engl. The Weather Makers: The History and Future Impact of Climate Change) on Tim Flanneryn kirja ilmastonmuutoksesta vuodelta 2005. Kirjan on julkaissut suomeksi Otava vuonna 2006. Suomentaja on Ilkka Rekiaro. Esipuheen on kirjoittanut WWF Suomen varapuheenjohtaja professori Peter Lund. Otava ja WWF lahjoittivat kirjan kansanedustajille.
Ilmaantuvuus

Ilmaantuvuus eli insidenssi on epidemiologinen esiintyvyyssuure, jolla kuvataan uusien tautitapausten määrää tietyllä riskissä olevalla väestöllä, alueella ja aikavälillä. Se on kaikkein keskeisimpiä epidemiologisia mittareita.
Yleensä ilmaantuvuudella tarkoitetaan ilmaantuvuusosuutta (engl. incidence proportion tai risk), mutta se voi tarkoittaa myös ilmaantuvuusmäärää tai ilmaantuvuustiheyttä (engl. incidence rate tai incidence density). Kun ollaan kiinnostuneita kaikista tietyssä tilassa jo olevista (esim. sairastavista), eikä kyseiseen tilaan siirtymisestä (esim. sairastumisesta), puhutaan vallitsevuudesta.
On tärkeää huomata, että ilmaantuvuus lasketaan aina vain riskissä olevaa väestöä vasten. Riskissä oleva väestö ei useinkaan ole sama asia kuin koko väestö. Riskissä ovat vain ne, joille tutkittava tauti tai tapahtuma voi sattua. Esimerkiksi kivessyövän ilmaantuvuutta on mielekästä kuvata vain suhteessa miesten määrään. Tarkastelua varten täytyy myös määritellä riittävän tarkasti, mitä uudella tapauksella tarkoitetaan ja mitä riskissä olevaa väestöä, aluetta ja aikaväliä tarkastellaan – muuten luvut voivat olla harhaanjohtavia tai suorastaan virheellisiä. Jotta voitaisiin verrata ilmaantuvuuksia kahdessa eri väestössä, täytyy väestörakenne ottaa huomioon. Esimerkiksi ikä on lähes kaikissa sairauksissa sekoittava tekijä, joka täytyy huomioida jollakin tavalla ennen ilmaantuvuuslukujen vertaamista. Näin ilmaantuvuuksia vertaamalla voidaan selvittää ilmaantuvuuseroja selittäviä tekijöitä eli esim. tautien syitä.
Ilmaantuvuussuureita ovat muun muassa seuraavat:
Tapauskertymä tai ilmaantuvuusmäärä: Uusien tapausten yhteenlaskettu lukumäärä tarkastelujakson aikana. Esim. rintasyöpään sairastui vuonna 2015 Suomessa naisia yli 5 000 kappaletta.
Ilmaantuvuusosuus: Uusien tapausten lukumäärä ÷ riskissä olleiden lukumäärä. Esim. rintasyövän ilmaantuvuusosuus oli vuosina 2011–2015 Suomessa 85-vuotiailla riskissä olevilla naisilla noin 12 % tai 12/100 henkilöä.
Ilmaantuvuustiheys: Uusien tapausten lukumäärä ÷ riskissä oltu väestöaika. Esim. kolorektaalisyöpätapauksia havaittiin eräässä tutkimuksessa noin 20 kappaletta jokaista 10 000 riskissä oltua henkilövuotta kohden eli 20/10 000 henkilövuotta. Ilmaantumistiheys kuvaa siis keskimääräistä muutos- tai tapahtumanopeutta väestössä (esim. sairastumisnopeutta). Se on matemaattisesti miellyttävä suure, koska sillä on suora yhteys todennäköisyyslaskennassa käytettävään hasardifunktioon. Yhteys hasardifunktioon mahdollistaa myös ilmaantumistiheyden käytön sairastumisen riskin arvioimisessa.
Vaarafunktio tai hasardifunktio: Ilmaantuvuustiheys jokaisessa aikapisteessä tai kaikilla äärettömän lyhyillä aikaväleillä. Ilmaantuvuustiheys on siis eräänlainen keskiarvo kaikista vastaavan hasardifunktion arvoista. Vaarafunktiota voi pitää kaikista täsmällisimpänä ilmaantuvuuden kuvauksena. Vaarafunktio voidaan arvioida havaintoaineistosta esimerkiksi Kaplanin–Meierin menetelmällä.
Iijoki

| Iijoki |
| --- | --- |
 Valtatien 4:n sillat Illinsaaren pohjoispuolella
Alkulähde:  Iijärvi, Kuusamo
Laskupaikka:  Iin Hamina, Perämeri  65°20′23″N, 25°16′27″E
Maat:  Suomi
Pituus:  370 km
Alkulähteen korkeus:  250 m
Virtaama:  174 (1961–1990) m³/s
Valuma-alue:  14 190,68  km²
Iijoki
Iijoki, Yli-Ii
Raasakkakoski, Ii
Tukkilaiskisat Raasakkakoskella
Iijoki (ruots. Ijo älv) on Pohjois-Pohjanmaan läpi virtaava joki, jonka pääuoman pituus on noin 370 kilometriä. Joen lähteiden katsotaan olevan Iijärven seudulla Kuusamossa, josta se virtaa Taivalkosken, Pudasjärven ja Oulun Yli-Iin kautta Iihin. Iijoki laskee Perämereen Iin kirkonkylän eli Iin Haminan kohdalla. Korkeuseroa latvajärviltä jokisuuhun on 250 metriä.
Iijoen merkittävimmät sivujoet ovat Siuruanjoki Pudasjärvellä ja Oulussa, Korpijoki ja Livojoki Pudasjärvellä sekä Kostonjoki Taivalkoskella. Joessa on runsaasti koskia, arviolta noin 150. Suurimmat kosket ovat Pahka-Haapakoski (korkeus 33,3 m), Purkajakoski (korkeus 14,9 m), Maalismaakoski (6,7 m), Raasakkakoski ja Yli-Kurkikoski (8,3 m).
Iijoen keski- ja yläjuoksu kuuluvat koskiensuojelulailla suojeltuihin vesistöihin. Iijoen koskisodat 1980-luvulla olivat yksi alkusysäys koskiensuojelulain syntyyn. Varsinkin Kollajan altaan rakentaminen on esillä vielä tänäkin päivänämilloin? ja poliitikotselvennä haluaisivat purkaa koskiensuojelulain vesivoimayhtiöiden vaatimuksesta.kenen mukaan?
Rakennuskelpoinen teho on noin 230 megawattia. Suurimmat voimalat ovat Maalismaa, Kierikki, Pahkakoski, Haapakoski ja Raasakka, jotka kaikki sijaitsevat joen alajuoksulla Oulun kaupungin ja Iin kunnan alueella. Valtaosaltaan Iijoki virtaa siis vapaana. Ihminen on kuitenkin muokannut Iijoen uomaa myös yläjuoksultaan – kiinteänä osana Iijoen historiaan kuuluu uitto, joka joella lakkautettiin vasta vuonna 1988. Uiton aikana jokea on paikoin ruopattu syvemmäksi tukinjuoksun helpottamiseksi. Joen ominaispiirteisiin kuuluvat runsaat kevättulvat, koska joen valuma-alue on laaja ja kuuluu Suomen runsaslumisimpiin seutuihin.
Iijoen vaelluskalakannat ovat kärsineet voimakkaasti Iijoen rakentamisesta. Iijoen rakentamisen aiheuttamien kalatalousvaikutusten kompensoimiseksi Pohjolan Voima ja alueen kalastuskunnat istuttavat Iijokisuulle vuosittain noin 300 000 lohenpoikasta, 28 000 meritaimenenpoikasta, kymmenen miljoonaa vastakuoriutunutta ja miljoona yksivuotista siikaa sekä 3–5 miljoonaa nahkiaista.
Iijoen vaelluskalat

Iijoen merilohi on Tornio- ja Simojokien lohikantojen ohella ainoa jäljellä oleva laji Suomen Itämereen laskevien jokien alkuperäisistä lohikannoista. Iijoen lohen pelasti sukupuutolta joen valjastuttaminen vasta 1960-luvulla, jolloin emokaloja ymmärrettiin ottaa talteen. Iijoen lohi ei kuitenkaan lisäänny enää luonnosta ja on täysin kalanviljelyn varassa. Iijoen lohen tilanne on hyvin samankaltainen kuin Saimaan järvilohella. Lohi ei pääse kutuvaellukselle Iijokeen, sillä Iijoen voimalaitoksissa ei ole kalateitä. Iijoen Koskiensuojelulailla suojellulla osalla ja Siuruanjoella olisi kuitenkin eräiden arvioiden mukaan jopa yli 700 hehtaaria kutualueita. Tämä mahdollistaisi suuremman poikastuotannon kuin esimerkiksi Simojoella, mikäli kalatiet toimivat riittävän hyvin. Iijoen lohta on yritetty kotiuttaa muiden muassa Kiiminkijoelle, mutta huonoin tuloksin. Iijoen meritaimenen tilanne on samankaltainen: sekin on täysin emokalojen ja istutusten varassa.
Iijoen vaelluskalojen palautushanke on käynnissämilloin? ja sen puitteissa emokaloja on siirretty useina vuosina voimalaitosten yläpuolelle. Tulokset ovat olleet rohkaisevia. Toisaalta voimalayhtiön (PVO vesivoima Oy) suunnitelmat Kollajan altaasta elävät edelleen ja toteutuessaan se vaikeuttaisi  vaelluskalojen palauttamista Iijokeen. Kollajan altaan vastustajien mukaan rakentaminen edellyttää kuitenkin koskiensuojelulain purkamista ja rikkoo Suomen valtion jo 1990-luvulla ratifioimaa Rion biodiversiteettisopimusta. Lisäksi hanke olisi EU:n luontodirektiivin vastainen ja eräiden tulkintojen mukaan Suomen perustuslain 20 §:n (Vastuu ympäristöstä) vastainen.lähde?
Muuta

Kalle Päätalo on kirjoittanut 26-osaisen romaanisarjan Juuret Iijoen törmässä, jossa Iijoella on keskeinen asema.
Iijoen uiton aikana Raasakkakoskessa oli järjestetty tukkilaiskisoja jo 1950-luvulta alkaen, mutta voimalaitosten rakentamisen jälkeen toiminta keskeytyi. Kuitenkin uittoperinteitä haluttiin jatkaa, ja 2000-luvulta lähtien on koskessa pidetty tukkilaiskisoja, joihin COVID-19 -pandemia aiheutti tauon. Suosittu tapahtuma kesäisin on myös Iijokisoutu, joka soudetaan Taivalkosken Jokijärveltä Pudasjärven Kipinänkoskelle. Se on järjestetty vuodesta 1983 alkaen, ja alkuperäisenä tarkoituksena oli kiinnittää huomiota Iijoen luontoarvoihin ja kulttuuriin.
Joessa on harjoitettu jo 1700-luvun lopulta lähtien tervan kuljetusta lautoilla, mikä päättyi 1900-luvun alkupuolella. Myöhemmin on järjestetty näytösluontoisia lautanlaskuja. Ensimmäinen oli vuonna 1962 Raasakkakoskessa ja seuraava vuonna 2022 Maalismaan koskissa.
Ihmisen luuranko

Ihmisen luuranko on ihmisen tukirangan luista koostuva osa. Aikuisella ihmisellä on keskimäärin 206 luuta. Luurangossa on kaksi pääosaa: aksiaalinen luuranko (kallo, selkäranka, kylkiluut ja rintalasta: yhteensä 80 luuta) ja raajojen luuranko (olkapää, käsivarsi, ranne, käsi, lantio, jalka, nilkka ja jalkaterä: yhteensä 126 luuta). Luut liittyvät toisiinsa nivelistä, joita kehossa on yli 300. Jotkin luut liittyvät toisiinsa rustoilla tai sidekudoksella.
Suurimmat luut

Kuvassa naisen luuranko edestä ja suurimpien luiden nimet (suluissa kuvassa näkyvä latinan- tai englanninkielinen nimitys):
| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
|     selkäranka (spinal column): kaulanikamat (cervical vertebrae)  rintanikamat (thoracic vertebrae)   lannenikamat (lumbar vertebrae)   ristiluu (sacrum)  häntäluu (coccyx)  |  |    kallo (cranium)   leukaluu (mandible)   solisluu (clavicle)  rintalastan kahva (manubrium)  lapaluu (scapula)  rintalastan runko (sternum)  kylkiluut (ribs)   olkaluu (humerus)   kyynärluu (ulna)  värttinäluu (radius)  lantioluu (pelvic girdle)   ranneluut (carpals)  kämmenluut (metacarpals)  sormiluut (phalanges)   reisiluu (femur)  polvilumpio (patella)  sääriluu (tibia)  pohjeluu (fibula)   nilkkaluut (tarsals)  jalkapöydänluut (metatarsals)  varvasluut (phalanges)  kantaluu (jalkaterän takapuolella)  |