stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Summanjoen vesistö

| Summanjoen vesistö  (Suomen päävesistö: 13) |
| --- | --- |
 Sahakosken paton jäänteet Metsäkylässä
Valtiot:  Suomi
Maakunnat:  Kymenlaakso, Etelä-Karjala
Vesistöalueen tai valuma−alueen tietoja
Merialue:  Itämeren valuma-alue
Päävesistöalue:  Summanjoen vesistö (13)
Vesistöjako:  Summajoen alaosan alue (13.001), Summajoen keskiosan alue (13.002), Summajoen yläosan va (13.003), Suurojan valuma-alue (13.004), Sippolanjoen alue (13.005), Pekin valuma-alue (13.006), Kosjärven valuma-alue (13.007)
Pääuoma:  Summanjoki
Laskupaikka:  Hamina, Suomenlahti 
Koordinaatit:  60°33′00″N, 27°05′38″E
Mittaustietoja
Valuma-alue:  569,05 km²  
Järvisyys:  2,21 % 
Alueen pituus:  40 km
Alueen leveys:  30 km  
Pääuoma:  70 km  
Keskivirtaama:  4,6 m³/s  
 fiJoki laskee Haminan Summanlahteen. 
Summanjoen vesistö (vesistöaluetunnus 13) on Suomen päävesistöalue, jonka laskujoki Summanjoki laskee Suomenlahteen.
Yleistä > Vesistön sijainti

Summanjoen vesistön valuma-alueen pinta-ala on 569 neliökilometriä ja sen järvisyys on 2,2 %. Valuma-alueen pituus on 40 kilometriä ja sen suurin leveys on noin 30 kilometriä, ja se sijaitsee kokonaan ensimmäisen Salpausselän eteläpuolella. Valuma-alue kuuluu pääosin Kymenlaaksoon, vaikka siitä kuuluu latvoilla pieni osa Luumäen Etelä-Karjalaan. Kymenlaaksossa valuma-alueen eteläosat ovat Haminan ja Kotkan kaupunkien alueella. Keskijuoksulla Summanjoki toimii osan matkaa kuntarajana niin, että Hamina jää joen itäpuolella ja Kouvola sen länsipuolelle. Suurin osa valuma-alueesta kuuluu Kouvolalle. Salpausselän pohjoispuolella sijaitsee laaja Kymijoen vesistö (14). Kaakossa sillä on yhteinen vedenjakaja ensin Virojoen vesistön (11) ja etelämpänä Vehkajoen vesistön (12) kanssa. Länsipuolella Kymijoen vesistö seuraa Summanjoen valuma-aluetta merelle asti. Siellä tosin sijaitsee, Kymijoen ja Sumanjoen vesistöjen välissä, pieni Nummenjoen valuma-alue (81.015).
Yleistä > Pääuoman kulun ja pituuden määritys

Summanjoen vesistön pääuoma on alajuoksulla vesistöalueen laskujoki Summanjoki. Pääuoman kulusta ei ole käytettävissä lähdetietoa. Suomessa valitaan pääuomaan se jokihaaran uomasta, jossa virtaa eniten vettä. Summanjoen sivu-uomista ei ole käytössä virtaamatietoja, joten uomien vertailemiseen voidaan niiden sijasta käyttää valuma-aluetietoja. Alajuoksulla yhtyvät Summanjoki ja Sippolanjoki. Niiden valuma-alueet ovat vastaavasti 273 ja 221 neliökilometriä. Silloin valitaan Summanjoki pääuomaksi ja noustaan sitä pitkin yläjuoksulle päin. Vasta Enäjärveen laskee kaksi lähes yhtäsuurta jokiuomaa. Pohjoisesta tulee Kuoppalanjoki ja idästä Sanijärven lasku-uoma. Niiden valuma-alueet ovat vastaavasti 61 ja 132 neliökilometriä. Pääuoma tulee Sanijärvestä ja suurin järven lasku-uomista on eteläpäähän laskeva Summanjoki. Yläjuoksulla sijaitsevan Kelkanjoen valuma-alue on 27 neliökilometriä ja Summanjoen yläjuoksulla se on 70 neliökilometriä. Yläjuoksulla ei suuria jokihaaroja enää ole, joten Suomen ympäristökeskuksen verkkopalvelun Paikkaikkunassa jäljelle jäänyt uoma, eli pääuoma, loppuu Luumäen rajalle. Kartoista voi vielä jatkaa pääuomaa Palvakseen asti. Näillä tiedoilla voidaan Paikkaikkunan tietoja yhdistelemällä määrittää Summanjoen pituudeksi 68,0 ja pääuoman pituudeksi 70,0 kilometriä.
Yleistä > Vesistöalueen jako

Vesistöalueen kolmannessa jakovaiheessa on seuraavat alueet tai valuma-alueet. Sisennys tarkoittaa luettelossa sitä, että vesistöalue laskee tai yhtyy ylempänä sijaitsevaan vesistöalueeseen. Samalle tasolle sisennetyt vesistöalueet laskevat kaikki yläpuoliseen vesistöalueeseen vastaavassa järjestyksessä niin, että ylin yhtyy lähempänä alajuoksua :
Summajoen alaosan alue (13.001)
Suurojan valuma-alue (13.004)
Summajoen keskiosan alue (13.002)
Summajoen yläosan valuma-alue (13.003)
Sippolanjoen alue (13.005)
Pekin valuma-alue (13.006)
Kosjärven valuma-alue (13.007)
Yleistä > Vesistöalueen maankäyttö

Valuma-alueesta on metsämaata, avoimia kangasmetsiä ja kalliomaita 73,7 %, maatalousalueita 16,6 %, kosteikkoja ja soita on 4,2 % ja rakennettuja alueita on 3,4 %. Maa-alueiden lisäksi on vesistöinä 2,0 %.
Hydrologiaa

Summanjoessa ei ole kiinteää virtaamien mittausasemaa, mutta alajuoksulla Reitkallin Paljakankoskella on tehty satunnaisia mittauksia vuosina 1961–2002. Mittauskohta sijaitsee Myllylahden yläpuolisessa koskessa. Mittaushistorian suurin virtaama (HQ) on ollut 78 kuutiometriä sekunnissa (m³/s) ja pienin (NQ) 0,3 m³/s. Vuodesta 2003 on koskessa toiminut jatkuvatoiminen vedenpinnan korkeusmittari. Sen avulla on virtaamien arviointia voitu jatkaa. Nyt keskivirtaamaksi (MQ) on saatu 6,3 m³/s, alivirtaamaksi (NQ) 0,7 m³/s ja ylivirtaamaksi (HQ) 59,6 m³/s. Yleensä virtaama joessa on kesäisin pysytellyt alivirtaamaa suurempana, eli noin 1,0 m³/s. Alivirtaamaan on vaikuttanut Summan paperitehtaan vedentarve, joka on varmistettu säännöstelemällä yläjuoksulla sijaitsevia Sanijärveä, Enäjärveä ja Saaramaanjärveä. Säännöstelylupa on edelleen Stora-Ensolla, joka on muuttanut säännöstelypadot kalan nousua suosivaksi pohjapadoiksi.
Luontoarvoja > Kalasto

Vesistöalueen latvoilla elää vielä alkuperäinen harjuskanta ja joesta on tavattu ankeriaita. Iso taimenet ja merilohet pääsevät satunnaisesti nousemaan jokien patojen ohi yläjuoksulle noin 50–60 kilometrin päähän merestä. Summanjoen koskia ja virtapaikkojen kutualueita on kunnostettu. Koskelan koskesta on poistettu puupato ja se on korvattu kivistä rakennetulla pohjapadolla.
Luontoarvoja > Luettelo koskista

Summanjoen merkittävimmät kosket ovat alhaalta ylöspäin lueteltuna Alakoski, Yläkoski ja Rajakoski, Reitkallin koskista Alimmainen, Maantiesillan koski ja Laurinkoski, edelleen Paljakankoski, ja sitten Metsäkylän koskina Maantiesillan koski, Rautatiesillan koski ja Sahakosket, ylempänä vielä Pitkät kosket, joita ovat Hevoskoski ja Myllykoski. Sippolanjoessa sijaitsevat Suijankoski ja Myllykoski.lähde?
Summanjoki Haminan Metsäkylässä
Summanjoki alajuoksulla Summassa
Jokilaaksoa Reitkallissa
Vesistöalueen järviä ja jokia

Summanjoessa on muutamia läpivirtausjärviä, joista alajuoksulla sijaitsevat Myllylahti (3 ha) ja Suurijärvi (85 ha). Ensimmäinen suuri sivujoki on Sippolanjoki, jonka suurimmat järvet ovat Saittaranjärvi (39 ha), Orijärvi (31 ha), Kosjärvi (28 ha) ja Niemijärvi (30 ha). Summanjoen keskijuoksu on pitkä ja kapea vesistöalue. Siinä on runsaasti pikkujärviä ja lampia, mutta suurimmat järvet sijaitsevat keskijuoksun yläosissa. Suoraan pääuomassa ovat alhaalta lukien Kotojärvi (9 ha), Palosenselkä (141 ha), Enäjärvi (168 ha) ja Sanijärvi (89 ha), sekä niiden lähellä sijaitseva Miesolampi (17 ha). Enäjärveen laskee pohjoisesta Kuoppalanjoki, jonka valuma-alueella on laajoja suoalueita. Summanjoen yläjuoksulla ei pääuomassa ole enää läpivirtausjärviä. Kelkanjoen sivu-uoman latvoilla sijaitsevat Saaramaanjärvi (186 ha) ja Kyynelmyksenjärvi (102 ha). Muut yläjuoksun järvet ovat näitä paljon pienempiä. Siitä ovat esimerkiksi Palvas (35 ha), Mölöjärvi (20 ha), Pieni-Palvas (18 ha) ja Myöjärvi (14 ha).
Aiheesta muualla

Vesistöennusteet: Summanjoen vesistö, vesi.fi
Xu Demei

| Mitalit> Maa:   Kiina.Naisten yleisurheilu.MM-kilpailut  | Mitalit> Maa:   Kiina.Naisten yleisurheilu.MM-kilpailut  | Mitalit> Maa:   Kiina.Naisten yleisurheilu.MM-kilpailut  | Maa:   Kiina> Naisten yleisurheilu. |
| --- | --- | --- | --- |
|  Kultaa | Tokio 1991 | keihäänheitto |  |
Xu Demei (kiin.: 徐德妹; pinyin: Xú Démèi; s. 2. toukokuuta 1965) on entinen kiinalainen keihäänheittäjä.
Xu Demei nousi keihäänheittäjänä maailman huipulle vuonna 1990 tuloksellaan 68,30 m, jolla hän sijoittui kyseisen vuoden maailmantilastossa neljänneksi. Vuonna 1991 hän voitti Kuala Lumpurissa Aasian mestaruuden tuloksella 59,84 m. Tokion MM-kilpailuissa 1991 hän heitti selkänsä kipeydestä huolimatta ensimmäisellä kierroksella ennätyksensä 68,78 m, jolla hän voitti kultaa, kun lähimmäksi päässyt Petra Meier hävisi hänelle 10 senttimetriä. Xulla oli pituutta 174 cm ja hän painoi menestysvuonnaan 68 kiloa.
Parhaat tulokset vuosittain

1985: 58,82 m
1986: 60,10 m
1987: 60,92 m
1988: 61,06 m
1989: 59,32 m
1990: 68,30 m
1991: 68,78 m
Xonobod

| Xonobod |
| --- | --- |
 Xonobodilainen teehuone.
 Xonobod
 Koordinaatit: 40°47′47″N, 72°59′53″E 
Valtio:  Uzbekistan
Alue:  Andižanin alue
Hallinto:  
 – Hallinnon tyyppi:  kaupunki
Väkiluku (2024):  38 900
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Xonobod (ven. Ханабад, Hanabad) on kaupunki Andižanin alueella Uzbekistanissa. Se sijaitsee Karadarjajoen oikealla rannalla 80 kilometriä Andižanista itään. Kaupungissa oli 38 900 asukasta vuonna 2024.
Xonobod on tarinan mukaan saanut nimensä seudulla metsästystä harrastaneista Kokandin kaaneista. Vuonna 1969 alettiin rakentaa Andižanin tekojärven muodostavaa patoa, ja vuonna 1972 perustettu kaupunki sai nimekseen Sovetobod. Alkuperäinen nimi palautettiin vuonna 1991.
Kaupungista on maantie- ja rautatieyhteydet Andižaniin, Ošiin ja Biškekiin. Siellä toimii Andižanin vesivoimalaitos, kaapelitehdas, sähkölaite- ja nahkateollisuutta.
Läheet

1 2 3  Oʻzbekiston milliy enciklopediyasi, 9-zhild, s. 462–463.  Toshkent:  Oʻzbekiston milliy enciklopediyasi, 2005.  ISBN 5-89890-082-9
↑  Doimiy aholi soni (shahar) O’zbekiston Respublikasi Prezidenti huzuridagi Statistika agentligi. Viitattu 27.5.2024.
Xinyang maojian

| Xinyang maojian |
| --- | --- |

Tyyppi:  vihreä tee
Muut nimet:  kiin. 信阳毛尖, Xìn yáng Máo Jiān
Alkuperä:  Xinyangin prefektuuritason kaupunki, Henanin maakunta, Kiina
Xinyang maojian (kiin. 信阳毛尖, Xìn yáng Máo Jiān) on Kiinan kymmenen parhaimman teen joukkoon lukeutuva vihreä tee. Sitä tuotetaan Henanin maakunnan Xinyangin kaupunkitason prefektuurin alueella. Seudulla tuotettiin korkealaatuista teetä jo Tang-dynastian kaudella.  Vuonna 1987 arkeologit löysivät Xinyangin Gushin piirikunnasta muinaisia hautoja, joista löytyi vielä vanhempaa, yli 2300 vuotta sitten valmistettua teetä.
Teeviljelmät sijaitsevat noin 800 metriä merenpinnan yläpuolella, ja niitä suojaavat suuret metsäalueet ja bambutiheiköt. Vuoden keskilämpötila on noin +13 °C ja sademäärä noin 1200 millimetriä.
Korkealaatuista teetä tuotetaan vuosittain vain pieni määrä. Teejuoma voidaan valmistaa hauduttamalla teelehtiä 3–5 minuuttia 85 °C vedessä. Vaihtoehtoisesti voidaan käyttää kiinalaista, monivaiheista gaiwan-maistelua (gonfu) 80 ℃ lämpöisellä vedellä (esim. 20, 40, 60 ja 90 s haudutukset). Teejuoma on väriltään poikkeuksellisen tumman keltaista, lähes oranssia. Juomassa luonnehditaan olevan viehättävää kitkeryyttä yhtyneenä kastanjaan. Sillä on pitkä jälkimaku.
Xinyang maojian -tee kasvaa Kiinan Henanin maakunnan Xinyangin kaupungin alueelta.
Aiheesta muualla

10 Chinese teas (2011): #5 Xinyang Maojian (信阳毛尖)[vanhentunut linkki] (englanniksi) (china.org.cn)
Xin Yang Mao Jian Chinese Tea Information (Arkistoitu – Internet Archive) (englanniksi) (teavivre.com)
Luxury tea trend threatens traditional tea culture (20.4.2012) (englanniksi) (chinadaily.com.cn)
Yangiyoʻl

| Yangiyoʻl |
| --- | --- |
 Paikallinen nähtävyys on kellotorni.
 Yangiyoʻl
 Koordinaatit: 41°6′55″N, 69°3′20″E 
Valtio:  Uzbekistan
Alue:  Taškentin alue
Hallinto:  
 – Hallinnon tyyppi:  kaupunki
Väkiluku (2024):  85 500
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Yangiyoʻl (uzb. kyrill. Янгийўл, ven. Янгию́ль, Jangijul) on kaupunki Taškentin alueella Uzbekistanissa. Se sijaitsee Chirchiqjoen oikealla rannalla 30 kilometriä Taškentista lounaaseen. Kaupungissa oli 85 500 asukasta vuonna 2024.
Entisestä Qovunchin kylästä tuli kaupunki vuonna 1934 ja se sai nimen Yangiyoʻl (”uusi tie”). Kaupungissa on rautatieasema sekä muun muassa elintarvike-, huonekalu-, puuvilla-, rakennustarvike- ja kemian teollisuutta.
IAO

IAO:n tunnus. 
(motto: lat. scientia est potentia – tieto on valtaa)
Information Awareness Office (IAO) oli Yhdysvaltain asevoimien tutkimusorganisaation (DARPA) tammikuussa 2002 perustama tiedustelupalvelu, jonka tarkoituksena oli tuoda yhteen useita DARPA:n projekteja. Kyseisten projektien tavoitteena oli soveltaa informaatioteknologiaa Yhdysvaltoja uhkaavien terroristien ja muiden epäsymmetristen uhkien valvontaan saavuttamalla Total Information Awareness (TIA) -tilan.
Tämä saavutettiin rakentamalla valtavia tietokantoja kaikkien Yhdysvalloissa olevien henkilöiden sähköpostien, sosiaalisten verkostojen, luottokorttitietojen, puheluiden, potilastietojen ja monien muiden tämänkaltaisten yksityisten tietojen keräämiseksi ilman tarvetta hankkia etsintälupaa. Tämä tieto oli sitten analysoitu etsien epäilyttävää toimintaa, ihmisten välisiä kytköksiä ja ”uhkia”. Tämän lisäksi, ohjelmaan sisältyi rahoitus biometriselle valvonnalle, joka kykeni tunnistamaan ja seuraamaan yksilöitä käyttäen valvontakameroita ja muita keinoja.
Yhdysvaltain kongressi peruutti IAO:n rahoituksen yleisen kritiikin seurauksena vuonna 2003. Arvostelun perustana oli huoli siitä, että järjestelmän kehittäminen ja käyttöönotto johtaisi joukkovalvontaan. Useiden IAO:n yksittäisten projektien rahoitusta kuitenkin jatkettiin eri nimien alla IAO:n rahoituksen peruuttamisesta huolimatta. Tämä selvisi Edward Snowdenin vuonna 2013 tekemää vuotoa seuranneissa paljastuksissa.
Käännös suomeksi
Ron Wood

| Ron Wood |
| --- | --- |
 Ron Wood Sydneyssä vuonna 2011.
Henkilötiedot
Syntynyt: 1. kesäkuuta 1947 (ikä 77) Hillingdon, Lontoo
Muusikko
Aktiivisena:  1960-luvulta lähtien
Tyylilajit:  blues rock, hard rock, rock and roll
Soittimet:  kitara, bassokitara, laulu
Yhtyeet:  The Creation, The Jeff Beck Group, Faces, The Rolling Stones
Levy-yhtiöt:  Warner Bros. Records ja Warner Music Group 
Aiheesta muualla
www.ronniewood.com ja www.ronniewood.co.uk
  [ Muokkaa Wikidatassa ] [ ohje ]  
Ronald David ”Ron” Wood (tai ”Ronnie” Wood; s. 1. kesäkuuta 1947 Hillingdon, Lontoo) on brittiläinen muusikko. Hän on ollut The Rolling Stonesin toinen kitaristi vuodesta 1976 lähtien. Sitä ennen Wood soitti muun muassa yhtyeissä Faces, The Jeff Beck Group ja The Creation. Wood on julkaissut myös useita sooloalbumeita.
Musiikkiura

Wood aloitti levytysuransa 1960-luvun puolivälissä The Birds -yhtyeen kitaristina. Sen jälkeen hän soitti kitaraa The Creation -yhtyeen muutamalla singlellä.
Jätettyään Creationin Wood otettiin The Jeff Beck Groupin basistiksi. Yhtye hajosi vuonna 1969 julkaistuaan kaksi albumia. Yhtyeen laulusolisti Rod Stewart ja Wood liittyivät sen jälkeen Small Faces -yhtyeeseen, joka alkoi käyttää nimeä Faces, ja Wood palasi kitaran varteen. Ennen yhtyeen hajoamista vuonna 1975 Wood teki myös sooloalbumit I've Got My Own Album to Do (1974) ja Now Look (1975) sekä Mahoney's Last Stand (1976) yhdessä Ronnie Lanen kanssa.
Wood oli tuntenut The Rolling Stonesin kitaristin Keith Richardsin jo pitkään, joten Rolling Stones otti hänet kitaristikseen yhtyeestä eronneen Mick Taylorin tilalle albuminsa Black and Blue (1976) äänityksiin. Woodista tuli sen jälkeen yhtyeen täysjäsen, ja hän on kuulunut Rolling Stonesiin yhtäjaksoisesti siitä lähtien.
Vuonna 1979 Wood julkaisi neljännen sooloalbuminsa Gimme Some Neck sekä kiersi Richardsin kanssa yhtyeessä nimeltä The New Barbarians.
Rolling Stones -uransa lomassa Wood jatkoi sooloalbumiensakin julkaisemista: 1234 (1981), Live at the Ritz (1988), Slide on This (1992), Slide on Live: Plugged and Standing (1994), Not for Beginners (2002), Live & Eclectic (2002) ja I Feel Like Playing (2010). Hän on myös vieraillut useasti toisten artistien levyillä.
Woodin käyttämiä kitaroita ovat Fender Stratocaster, Zemaitis, ESP, Gibson Les Paul ja Ernie Ball. Niiden lisäksi hän käyttää myös suomalaisen Kari Niemisen valmistamia Versoul-kitaroita.
Muu ura

Wood kävi nuorena Ealingin taidekoulua Lontoossa. Hän alkoi esitellä ja myydä omia maalauksiaan 1980-luvulla. Hänen maalauksensa ovat usein kuvanneet Rolling Stonesin jäseniä ja muita muusikoita, mutta myös esimerkiksi hevosia ja maisemia. Woodin maalauksia on esitelty useissa taidenäyttelyissä, ja niitä on näytteillä Lontoon Theatre Royalissa ja Drury Lanessa.
Woodilla on oma radio-ohjelmansa Ronnie Wood Show, joka pyörii noin vuoden aina Rolling Stonesin seuraavaan kiertueeseen saakka. Ohjelmassaan Wood soittaa vanhoja rockklassikoita ja kertoo niiden taustoista ja omista kokemuksistaan rockmaailmassa. Ohjelmassa käy myös vieraita.
Yksityiselämä

Woodilla oli entuudestaan neljä lasta, ja vuonna 2016 hänelle ja hänen nykyiselle vaimolleen Sally Woodille syntyi kaksostytöt. Pari oli avioitunut vuonna 2012.
Woodilla diagnosoitiin keuhkosyöpä keväällä 2017. Syöpäkasvain poistettiin leikkauksella.
Diskografia

I’ve Got My Own Album to Do (1974)
Now Look (1975)
Ronnie Wood & Ronnie Lane: Mahoney’s Last Stand (soundtrack, 1976)
Gimme Some Neck (1979)
1234 (1981)
Ronnie Wood & Bo Diddley: Live at the Ritz (live, 1988)
Slide on This (1992)
Slide on Live Plugged in and Standing (live, 1993)
Live and Electric (live, 2000)
Not for Beginners (2001)
I Feel Like Playing (2010)
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Ron Wood Wikimedia Commonsissa
The Rolling Stones
| --- | --- |
Studioalbumit::   The Rolling Stones  The Rolling Stones No. 2  Out of Our Heads  Aftermath  Between the Buttons  Their Satanic Majesties Request  Beggars Banquet  Let It Bleed  Sticky Fingers  Exile on Main St.  Goats Head Soup  It’s Only Rock ’n’ Roll  Black and Blue  Some Girls  Emotional Rescue  Tattoo You  Undercover  Dirty Work  Steel Wheels  Voodoo Lounge  Bridges to Babylon  A Bigger Bang  Blue & Lonesome  Hackney Diamonds 
Vain Yhdysvalloissa julkaistut studioalbumit::   12 X 5  The Rolling Stones, Now!  December’s Children (And Everybody’s) 
Livealbumit::   Got Live If You Want It!  Get Yer Ya-Ya’s Out!  Love You Live  ”Still Life” (American Concert 1981)  Flashpoint  Stripped  The Rolling Stones Rock and Roll Circus  No Security  Live Licks  Shine a Light 
Kokoelmia::   Big Hits (High Tide and Green Grass)  Flowers  Through the Past, Darkly (Big Hits Vol. 2)  Stone Age  Gimme Shelter  Hot Rocks 1964–1971  Rock ’n’ Rolling Stones  More Hot Rocks (Big Hits & Fazed Cookies)  No Stone Unturned  Made in the Shade  Metamorphosis  Jump Back: The Best of The Rolling Stones 1971–1993  Forty Licks 
| Auktoriteettitunnisteet  |
| --- | --- |
Kansainväliset:  FAST  ISNI  VIAF  WorldCat 
Kansalliset:  Norja  Espanja  Ranska  BnF data  Katalonia  Saksa  Israel  Suomi (KANTO)  Belgia  Yhdysvallat  Japani  Tšekki  Korea  Kroatia  Alankomaat  Puola 
Tieteilijät:  CiNii 
Taiteenala:  MusicBrainz 
Henkilöt:  DDB 
Muut:  Europeana  IdRef
Yamdrokjärvi

| Yamdrokjärvi |
| --- | --- |

Valtiot:  Kiina
Paikkakunta:  Tiibet
Koordinaatit:  28°56′00″N, 90°41′00″E
Mittaustietoja
Pinnankorkeus:  4 488 m
Pituus:  72  km
Pinta-ala:  640 km2 
Valuma-alue:  9 940 km2 
 fiYamdrokjärvi 
Yamdrokjärvi on järvi Tiibetissä Kiinassa. Järvi sijaitsee 4 488 metrin korkeudella merenpinnasta. Yamdrok on yksi neljästä tiibetiläisten pyhistä järvistä Namtson, Lhamo Latson ja Manasarovarin ohella.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Yamdrokjärvi Wikimedia Commonsissa
Xie Jun

| Xie Jun |
| --- | --- |
 Xie Jun 1993
Henkilötiedot
Syntynyt: 30. lokakuuta 1970 (ikä 54)
Kansalaisuus:   Kiinalainen
Shakinpelaaja
Titteli:  suurmestari
Naisten maailmanmestari:  1991–1996 ja 1999–2001
Elo-luku:  2 574
Korkein Elo:  2 574 (2008)
Xie Jun (yksink.: 谢军; perint.: 謝軍; pinyin: Xiè Jūn; s. 30. lokakuuta 1970 Peking, Kiinan kansantasavalta) on kiinalainen shakin suurmestari ja naisten maailmanmestari vuosilta 1991–1996 ja 1999–2001.
Shakkiura

Xie aloitti kiinalaisen shakin pelaamisen jo kuusivuotiaana, ja siirryttyään länsimaisen shakin pariin hän oli siinä 10-vuotiaana Pekingin ja 1984 Kiinan tyttöjen mestari. Nuorten maailmanmestaruusturnauksessa 1988 hän jakoi toista sijaa. Kaksikymmenvuotiaana Xie nousi maailmanmestari Maia Tšiburdanidzen haastajaksi ja 1991 pelatussa ottelussa voitti 13 vuotta naisten shakkia hallinneen georgialaisen +4 =9 -2.
Vuonna 1996 hän menetti mestaruuden unkarilaiselle Zsuzsa Polgárille. Xie nousi uudestaan haastajaksi, mutta Polgár-ottelun neuvotteluista kehkeytyi pitkällinen kädenvääntö, koskien ottelun palkintosummaa, Polgárin raskautta ja pelipaikkaa. Maailman shakkiliitto FIDE syytti Polgárin toimintaa tarkoitushakuiseksi ja esitti tämän petaavan paikkaa mestaruusottelussa nuoremmalle sisarelleen Juditille. Lopulta FIDE diskvalifioi Polgárin ja antoi Venäjän Alisa Galliamovalle paikan mestaruusottelussa.  Xie voitti 1999 puoliksi 
Venäjällä ja puoliksi Kiinassa pelatun ottelun pistein 8,5–6,5. Tämä ja muut Xien saavutukset urallaan ovat vaikuttaneet paljon länsimaisen shakin suosion kasvuun Kiinassa ja koko Aasiassa.
Naisten maailmanmestari Xie kohtasi 2000 lyhyessä ottelussa vuosien 1975–1985 maailmanmestarin Anatoli Karpovin. Neljä normaalia ja kaksi nopeampaa peliä käsittänyt ottelu päättyi Karpovin voittoon 4–2 (+1 =3 -0 ja +1 =1 -0).
Viimein, Xien puolustettua menestyksekkäästi mestaruutta MM-turnauksessa 2000, maannainen Zhu Chen voitti arvon itselleen 2001. Syyskuun 2009 listalla hyvin vähän menneinä vuosina pelanneen Xien Elo-luku oli 2574, joka olisi sijoittanut hänet neljänneksi aktiivisten naispelaajien listalla. Se on myös hänen korkein lukunsa 2000-luvulla.
Aiheesta muualla

"I Am Not A Professional" (Arkistoitu – Internet Archive) Xie Junin haastattelu 1990-2000-lukujen vaihteesta
Xie Jun: Chess Champion from China: The Life and Games of Xie Jun.  Lontoo:  Gambit Publications, 1998.  ISBN 1-901983-06-4
| Auktoriteettitunnisteet  |
| --- | --- |
Kansainväliset:  FAST  ISNI  VIAF  WorldCat 
Kansalliset:  Yhdysvallat  Alankomaat
Jack Yellen

Jack Selig Yellen (6. heinäkuuta 1892 – 17. huhtikuuta 1991) oli yhdysvaltalainen lauluntekijä. Hän syntyi Puolassa, mutta muutti Yhdysvaltoihin jo viisivuotiaana.
Michiganin yliopistosta valmistunut Yellen oli juutalainen. Hän sävelsi lukuisten yksittäisten laulujensa (mm. "Happy Days Are Here Again", "Ain't She Sweet") ohella musikaaleihin ja elokuviin. Säveltäjä Milton Ager oli hänen tärkeä yhteistyökumppaninsa 1920- ja 1930-luvuilla.
Yellen on kuulunut Songwriters Hall of Fameen vuodesta 1972. Hän kuoli Concordissa, New Yorkin osavaltiossa 98 vuoden iässä. Hän teki yhteistyössä Lew Pollackin kanssa laulun ”My Yiddishe Momme”, joka oli menestys Sophie Tuckerin esittämänä. Suomessa laulusta on levyttänyt versionsa (”A jidishe mame”) myös Marion Rung.
Xihu Longjing

| Xihu Longjing ’Länsijärven Lohikäärmekaivo’ |
| --- | --- |

Tyyppi:  vihreä tee
Muut nimet:  yksink.: 龙井茶; perint.: 龍井茶; pinyin: lóngjǐng chá
Alkuperä:  Xihu kaupunkipiiri, Hangzhoun prefektuuritason kaupunki, Zhejiangn maakunta, Kiina
Kuvaus:  Kiinan arvostetuin vihreä tee.
Xihun Longjingin kylän teeviljelmät sijaitsevat Kiinan Zhejiangin maakunnan Hangzhoun kaupungin lounaispuolella.
Xihu Longjing (yksink.: 龙井茶; perint.: 龍井茶; pinyin: lóngjǐng chá, ’Länsijärven Lohikäärmekaivo’) on Kiinan tunnetuin vihreä tee. Se nimettiin jo Song-dynastian aikaan nykyisin Zhejiangin maakunnan Hangzhoun prefektuuritason kaupungissa sijaitsevan Xihun kaupunkipiirin Longjingin kylän mukaan.
Perinteisen kertomuksen mukaan Longjingin kylän reunalla sijaitseva kaivo oli säyseän lohikäärmeen asuinpaikka. ’Lohikäärmeen kaivo’ (Longjing) on ollut esimerkiksi teenystävänä tunnetun keisari Qianlongin mielitee. Keisari valitsi kylästä 18 teepensasta, joista hänelle tee valmistettaisiin. Nämä teepensaat löytyvät yhä kylästä ja ovat matkailijoiden nähtävillä. Huhtikuussa 2015 Xihu Longjing arvioitiin Kiinan toiseksi arvokkaimmaksi teebrändiksi. Sen arvoksi saatiin 5,82 miljardia yuania eli noin 890 miljoonaa euroa.
Kiinan hallinto laati vuonna 1949 Longjing-teelle standardin, jonka mukaan Xihun Longjing -teelle oli kolme eri tuotantoaluetta: Shi Feng (狮峰, ’Leijonanhuippu’, alkuperäisin ja laadultaan paras tee, Longjingin kylässä), Mei Jia Wu (梅家坞) ja Weng Jia Shan (翁家山). Nyttemmin myös Long Wu (龙坞) on listattu tunnettuna tuotantoalueena. Vuonna 2002 Longjing-tee suojattiin tuotemerkillä ensimmäisenä kiinalaisena teenä.
Haudutus 1–2 minuuttia 80 °C vedessä. Teelehdistä saa neljä haudutusta. Teelle voi käyttää myös gaiwan-haudutusta.