stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
The Tea Party
Historia > Menestys (1995–2000)

The Tea Party julkaisi vuonna 1995 uransa menestyneimmän albumin The Edges of Twilight. Levyn myynti ylitti 270 000 rajan ja se myi tuplaplatinaa Kanadassa ja platinaa Australiassa.
Palattuaan menestyneiltä Kanadan, Euroopan ja Australian kiertueiltaan, bändi julkaisi vuonna 1996 levyn Alhambra, laajennetun CD:n, joka sisältää akustisia versioita yhtyeen aikaisemmalta The Edges of Twilight -levyltä. Levy poiki bändille pienimuotoisen kiertueen Kanadassa nimeltä "Alhambra Acoustic and Eclectic".
Transmission julkaistiin 1997. Levy on kokoelma aggressiivisia kappaleita, jotka ovat saivat vaikutteita muutoksista bändissä; yhtye oli sitä mieltä, että he eivät saaneet tarpeeksi tukea levy-yhtiöltään.
Seuraava levy Triptych ilmestyi 1999 ja sen ensimmäinen single Heaven Coming Down nousi ykköseksi Kanadan radiossa. Yhtyeen musiikki otti enemmän orkesterimaisen soundin. Bändin ainut live-albumi Live at the Enmore Theatre julkaistiin Triple J -radioaseman kautta.
Historia > Myöhemmät vuodet (2000–2005)

Bändi julkaisi vuonna 2000 singlekokoelman nimeltä Tangents: The Tea Party Collection ja 2001 DVD:n nimeltä Illuminations, joka on kokoelma yhtyeen musiikkivideoita. Myöhemmin samana vuonna The Interzone Mantras julkaistiin.
Seven Circles, yhtyeen viimeinen levy näki päivänvalon vuonna 2004.
Lokakuussa 2005 yhtye hajosi mielipide-erojen takia Martinin yhtäkkiä ilmoittaessa ryhtyvänsä soolouralle. Jälkeenpäin Chatwood kertoi bändin nettisivuilla "Jeff Burrows ja minä olemme todella pahoillamme kuinka tämä asia käsiteltiin. Jeff Burrows ja minä olimme varmoja, että bändi pitää vain pitkän tauon".
Historia > Tauko (2006–)

Vuonna 2006 Burrows ja Chatwood kirjoittivat vielä lauluja yhdessä nimellä The Art Decay. Chatwood sävelsi myös musiikkia Prince of Persia -videopeliin. Burrows liittyi Rushin Geddy Leen, Alex Lifesonin ja muiden kanadalaisten musiikkojen mukaan yhtyeeseen nimeltä Big Dirty Band.
Martin muutti Irlantiin ja äänitti ensimmäisen sooloalbuminsa Exile and the Kingdom, joka julkaistiin Kanadassa ja Australiassa vuonna 2006. Martin on keikkaillut Euroopassa, Kanadassa ja Australiassa ja hän on myös julkaissut kaksi live-albumia Live in Brisbane 2006 ja Live in Dublin.
Diskografia

The Tea Party (1991)
Splendor Solis (1993)
The Edges of Twilight (1995)
Transmission (1997)
Triptych (1999)
The Interzone Mantras (2001)
Seven Circles (2004)
The Ocean at the End (2014)
Aiheesta muualla

Virallinen sivusto
Tuomas Aho (salibandyn pelaaja)

Tuomas Aho (s. 11. huhtikuuta 1994) on suomalainen salibandynpelaaja, joka edustaa  Tampereen Kooveeta. Aho on uransa aikana edustanut myös Sveitsin NLA-liigassa pelaavaa Chur Unihockey -joukkuetta.
Tveitin kirkko (Kristiansand)

| Tveitin kirkko Tveit kirke |
| --- | --- |
 Kirkko vuonna 2013.
Sijainti:  Kristiansand, Norja
Kirkkokunta:  Norjan kirkko
Hiippakunta:  Agderin ja Telemarkin hiippakunta
Rakentamisvuosi:  1100-luku
Materiaali:  kivi
Istumapaikkoja:  450
Lisää rakennusartikkeleitaArkkitehtuurin teemasivulla
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Tveitin kirkko (norj. Tveit kirke) on Kristiansandin kunnassa Norjassa sijaitseva kivinen pitkäkirkko 1100-luvulta.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Tveitin kirkko (Kristiansand) Wikimedia Commonsissa
Juribei (Gydan)

Juribei (ven. Юрибе́й) on 479 km pitkä Karanmereen laskeva joki Venäjällä pohjoisessa Länsi-Siperiassa. Joki sijaitsee Gydan niemimaalla. Jamalin niemimaalla sijaitsee samanniminen lyhyempi joki.
Mammuttilöytö

Juribein varrelta on löydetty paleontologisesti melko nuoria, noin 10000 vuoden ikäisiä mammutteja. Euraasian mammuteista nuorempia ovat Taimyrin niemimaan mammuttilöydöt.
Jukka Marttila

| Jukka Marttila> Henkilötiedot |
| --- | --- |
Syntynyt: 15. huhtikuuta 1968 (ikä 56) Tampere, Suomi
Kansalaisuus:   Suomi
Jääkiekkoilija
Pelipaikka:  puolustaja
Maila:  vasen
Pituus:  185 cm
Paino:  85 kg
Pelaajaura
Pääsarjaura:  1986–1993
Seurat:  Tappara (SML) VehU (III-div.)
NHL-varaus:  136. varaus, 1988 Winnipeg Jets
Jukka Marttila (s. 15. huhtikuuta 1968 Tampere) on suomalainen entinen jääkiekkopuolustaja. Hän pelasi koko ammattilaisuransa ajan Tapparan SM-liigajoukkueessa. Hän pelasi siellä yhteensä 250 runkosarjaottelua tehopistein 45+70=115 ja keräten 162 jäähyminuuttia sekä 37 playoff-ottelua tehopistein 7+7=14 ja keräten 12 jäähyminuuttia. Marttila voitti Suomenmestaruuden vuosina 1987, 1988 sekä alle 20-vuotiaiden maailmanmestaruuden vuonna 1987. Hän pelasi myös 21 A-maaottelua. Marttilan ura päättyi lopulta vain 24-vuotiaana nilkkavammaan vuonna 1993.
Ura > Seuraura

Marttila on Tapparan kasvatti. Hän voitti seurassa C-nuorten Suomenmestaruuden vuonna 1984, B-nuorten Suomenmestaruuden vuonna 1985 ja A-nuorten Suomenmestaruuden vuonna 1986. Marttila nousi Tapparan SM-liigajoukkueeseen kaudella 1986–1987, jolloin hänen tulokaskautensa toi 39 runkosarjaottelussa tehot 5+7=12 ja yhdeksässä playoff-ottelussa yhden maalin. Marttila voitti kauden päätteeksi Suomenmestaruuden, kuten myös seuraavan kauden 1987–1988 päätteeksi.
Winnipeg Jets varasi Marttilan seitsemännellä kierroksella 136. pelaajana NHL:n varaustilaisuudessa 1988. Kaudella 1988–1989 hän teki SM-liigan yhden kauden piste-ennätyksensä tehoilla 11+20=31, joilla Marttila oli Tapparan eniten maaleja tehnyt puolustaja ja sijoittui liigan puolustajien pistepörssissä kahdeksanneksi. Hän voitti myös joukkueensa sisäisen tehotilaston lukemalla +29. Kaudella 1989–1990 Marttila teki SM-liigan yhden kauden maaliennätyksensä 12 osumallaan, joilla hän oli Tapparan eniten maaleja tehnyt puolustaja. Marttila jakoi liigan puolustajien maalipörssin kolmannen sijan KalPan Peter Slaninan ja HIFK:n Kai Raution kanssa. Hän teki kaikkiaan 26 tehopistettä ja jakoi SM-liigan puolustajien pistepörssin seitsemännen sijan HPK:n Hannu Henrikssonin ja TPS:n Hannu Virran kanssa. Marttila oli kolmen muun pelaajan ohella ainoa puolustaja, joka onnistui pudotuspeleissä kahdesti maalinteossa sekä näin ollen jakoi puolustajien maalipörssin voiton heidän kanssaan. Hän voitti kauden päätteeksi SM-pronssia.
Kaudella 1990–1991 Marttila sivusi SM-liigan yhden kauden piste-ennätystään tehoilla 10+21=31, joilla hän oli Tapparan tehokkain puolustaja ja jakoi liigan puolustajien pistepörssin viidennen sijan SaiPan Veli-Pekka Kautosen ja Lukon Allan Measuresin kanssa. Kaudella 1991–1992 Marttila kärsi loukkaantumista ja pelasi vain 17 ottelua. Lopulta hänen uransa päättyi vain 24-vuotiaana nilkkavammaan kauteen 1992–1993.
Marttila esiintyi kaudella 2001–2002 vielä Vehmaisten Urheilijoiden III-divisioonajoukkueessa.
Ura > Maajoukkueura

| Mitalit> Maa:   Suomi.Miesten jääkiekko.Alle 20-v. MM-kilpailut  | Mitalit> Maa:   Suomi.Miesten jääkiekko.Alle 20-v. MM-kilpailut  | Mitalit> Maa:   Suomi.Miesten jääkiekko.Alle 20-v. MM-kilpailut  | Maa:   Suomi> Miesten jääkiekko. |
| --- | --- | --- | --- |
|  Kultaa | Piešťany 1987 | jääkiekko |  |
|  Pronssia | Moskova 1988 | jääkiekko |  |
| Alle 18-v. EM-kilpailut  | Alle 18-v. EM-kilpailut  | Alle 18-v. EM-kilpailut  |  |
|  Kultaa | Länsi-Saksa 1986 | jääkiekko |  |
Marttila pelasi alle 20-vuotiaiden MM-kilpailuissa vuosina 1987 ja 1988, joista ensimmäinen turnaus päättyi maailmanmestaruuteen ja jälkimmäinen pronssiin. Hän pelasi myös alle 18-vuotiaiden EM-kilpailuissa vuonna 1986, jolloin hän Marttila voitti Euroopan-mestaruuden.
Kaikkiaan Marttila pelasi urallaan 21 A-, 16 B-, 26 nuorten ja 18 poikien maaottelua.
Jongunjärvi

| Jongunjärvi |
| --- | --- |
Valtiot:  Suomi 
Paikkakunta:  Pudasjärvi
Koordinaatit:  65°17′30″N, 27°16′00″E
Vesistöalue ja valuma-alueen tietoja
Laskujoki:  Iijoki
Järvinumero:  61.214.1.001 
Mittaustietoja
Pinnankorkeus:  118,9 m 
Rantaviiva:  73,1 km 
Pinta-ala:  25,26 km² 
Tilavuus:  0,033 km³ 
Keskisyvyys:  1,31 m 
Suurin syvyys:  3,8 m 
 fiJongunjärvi 
Jongunjärvi eli Jonku on Iijoen vesistöön kuuluva järvi Pudasjärvellä Pohjois-Pohjanmaalla. Järven pinta-ala on 25,26 km2. Se laskee Iijoen kautta Perämereen, ja sen korkeustaso on 118,9 merenpinnan yläpuolella. Järvi sijaitsee noin 15 kilometriä kuntakeskuksesta Kurenalta kaakkoon. Rantaviivaa järvellä on 73,1 kilometriä. Suuria järveä halkovia niemiä ovat Karvosenniemi ja Liikasenniemi. Saaria järvessä on 39. Niistä suurimmat ovat Pirkonsaari, Isosaari, Vattusaari, Telkkäsaari ja Riuskasensaaret. Järvi on hyvin matala, sillä keskisyvyys on vain 1,3 m ja suurin syvyys 3,8 m. Suurin syvyys on mitattu aivan järven pohjoisosasta läheltä Jongunsuvantoa, jossa järvi laskee Iijokeen.
Jongunjärven vedenlaatu on erinomainen. Suurin järveen laskeva vesistö on Korpijoki, joka tuo vesiä mm. Jaurakkajärveltä, Puhosjärveltä ja aina Puolangan sekä Suomussalmen pohjoisosien vesistöistä saakka. Myös pieni Puronoja laskee järveen.
The Tarjas

| The Tarjas> Tiedot |
| --- | --- |
Toiminnassa:  2006–
Tyylilaji:  punkrock/rock
Kotipaikka:  Ulvila
Laulukieli:  suomi
Jäsenet:  Vesku, kitara, laulu   Kimmo, basso   Matti, rummut  
Levy-yhtiö:  Killer Records, Stupido Records  
Infobox OKNimi-testi OK: 
The Tarjas on suomalainen punkrock-yhtye, joka aloitti toimintansa syksyllä 2006.
Taustaa

Yhtyeen ensimmäinen julkinen esiintyminen oli Puustock-festarien yhteydessä järjestetty Ramopunk-piknik Juvalla 21. heinäkuuta 2007. Tuolloin ilmestyi myös yhtyeen ensimmäinen CD-EP Tarjas on punk. Loppuvuodesta The Tarjas oli mukana eri esittäjien Jouluräyhää! -levyllä, ja teki myös levytyssopimuksen Killer Recordsin kanssa. Yhtyeen toinen julkaisu – 7" vinyylisingle The Tarjas - ilmestyi helmikuussa 2008.
Parhaillaan The Tarjas suunnittelee jo seuraavia levytyksiä. Bändiin otettiin kitaristi-laulaja Veskun, basisti Timon sekä rumpali Matin lisäksi myös neljäs jäsen: Kakka-hätä 77 -yhtyeen Juuso. Juuso on jo jättäytynyt pois yhtyeestä.
Yhtyeen esikuvia ovat mm. The Donnas, Ramones, The Queers ja Häiriköt. Yhtye on myös todennut: "Pyhä kolminaisuus tarkoittaa meille Ne Luupojat Surf -akselia".
The Tarjas sai nimensä The Donnas -yhtyeen debyyttialbumista, mikä oli soittajille yhteinen innoituksen lähde. Nimelle etsittiin suomenkielistä vastinetta ja bändi päätyi Tarjaan.
Kokoonpano

Vesku: kitara ja laulu
Timo:Basso
Matti: rummut
Diskografia

Tarjas on punk (CD-EP, 2007)
The Tarjas (7" EP, 2008)
The Tarjas (2008)
TheTarjas/ The Chromosomes split (7" split, 2009)
Mähän tunnen teidät kaikki -live (2009)
The Tarjas/Elina Wallin (7" split-single Elina Wallinin kanssa, 2010)
Mustaa Kahvia ja Smoking popes (2011)
Bazinga -ep (2011)
Viva Fidel (2012)
The Tarjas/Hevikorolla (12" split, 2014)
Pää pinnojen välissä (2016)
Vaaleanpunainen majatalo (2023)
Diskografia > Mukana levyillä

Eri esittäjiä: Jouluräyhää! (2007)
Aiheesta muualla

The Tarjas Myspacessa (englanniksi)
The Tarjas M!kan Ramopunk-sivuilla (Arkistoitu – Internet Archive)
Jirka Hakala

| Jirka Hakala> Henkilötiedot |
| --- | --- |
Syntynyt: 23. toukokuuta 1986 (ikä 38) Ylivieska
Kansalaisuus:  suomalainen
Ammatti:  erityisavustaja
Aiheesta muualla
Kotisivu
Jirka Hakala (s. 23. toukokuuta 1986 Ylivieska) on keskustalainen poliitikko ja politiikan taustatoimija. Politiikkaan Hakala lähti mukaan opiskellessaan Lapin yliopistossa tullen mm. valituksi Lapin yliopiston ylioppilaskunnan hallitukseen vuonna 2009 ja Keskustan Opiskelijaliiton puheenjohtajaksi vuonna 2012. Hakala on toiminut myös Keskustan puoluetoimistolla poliittisena suunnittelijana ja Keskustan Keski-Pohjanmaan piirin toiminnanjohtajana. Hakala pyrki myös vuonna 2018 Keskustan puoluesihteeriksi, muttei tullut valituksi. Vuonna 2019 Hakala nimettiin puolustusministeri Antti Kaikkosen erityisavustajaksi.
Hakala oli myös Keskustan puoluehallituksen jäsen vuosina 2013-2014.
Koulutus

Hakala on opiskellut hallintotieteitä Lapin yliopistossa. Ylioppilaaksi hän valmistui vuonna 2005 Kokkolan yhteislyseon lukiosta.
Aiheesta muualla

Jirka Hakalan kotisivut (Arkistoitu – Internet Archive)
Juho Heikki Tuori

Juho Heikki Tuori (sukunimi vuoteen 1906 Foudila; 12. helmikuuta 1852 Liminka – 4. helmikuuta 1918 Loppi) oli suomalainen kirkkoherra joka surmattiin punaisten toimesta Suomen sisällissodan aikana.
Henkilöhistoria

Tuorin vanhemmat olivat talollinen Juho Foudila ja Kaisa Greta Westman. Hän pääsi ylioppilaaksi 1872 Oulun alkeisoppilaitoksesta. Tuori suoritti vuonna 1875 Helsingin yliopistossa teologian erotutkinnon ja hänet vihittiin papiksi samana vuonna.
Tuori oli Lopella kappalaisena 1885–1890 ja kirkkoherrana vuodesta 1891 alkaen. Tuorin aikana vuonna 1887 valmistunut Lopen kirkko tuhoutui tulipalossa 1. marraskuuta 1914. Kirkolla ei ollut palon tapahtuessa vakuutusta.
Sisällissodan aikana Lopen punaiset surmasivat sairaana olleen Tuorin ampumalla hänet sänkyynsä Lopen pappilassa. Tuorin kuoleman jälkeen katsoi korkein oikeus vuonna 1922 hänen olleen yksin vastuussa vakuuttamattoman Lopen kirkon palon seurakunnalle aiheuttamasta vahingosta ja määräsi Tuorin lesken maksamaan Lopen seurakunnalle korvauksena 66 666 markkaa.
Juho Heikki Tuori oli naimisissa 1876–1886 Anna Amanda Kerkkosen (k. 1886) kanssa ja vuodesta 1886 Edla Erika Aulénin kanssa.
Toimitustöitä

Lopen pitäjä, toimittanut Johan Henrik Foudila. Helsinki 1900, näköispainos Lopen kunnan kulttuuri- ja kirjastotoimi, Loppi 1993
Jussi Parkkila

Jussi Parkkila (s. 13. toukokuuta 1977 Tampere) on suomalainen jääkiekkovalmentaja. Hän on toiminut NHL-seura Colorado Avalanchen maalivahtivalmentajana kaudesta 2017–2018 lähtien. Aikaisemmin hän on valmentanut pääsarjatasolla SM-liigassa Tapparassa, KHL:ssä HK Atlantissa, SKA Pietarissa ja Avangard Omskissa sekä Itävallan EBEL-liigan Graz 99ersissa.
Hän on historian ensimmäinen Stanley Cupin voittanut suomalainen valmentaja (2022).
Tveitin kirkko (Askøy)

| Tveitin kirkko Tveit kirke |
| --- | --- |
 Kirkko vanhassa asussaan vuonna 2009.
Sijainti:  Askøy, Norja
Kirkkokunta:  Norjan kirkko
Hiippakunta:  Bjørgvinin hiippakunta
Rakentamisvuosi:  1957/2017
Materiaali:  puu
Istumapaikkoja:  500
Lisää rakennusartikkeleitaArkkitehtuurin teemasivulla
Infobox OKNimi-testi OK: 
Tveitin kirkko (norj. Tveit kirke) on Askøyn kunnassa Vestlandin läänissä Norjassa sijaitseva puinen pitkäkirkko alun perin vuodelta 1957. Se kävi liian pieneksi, ja samalle paikalle rakennettiin suurempi rakennus, joka vihittiin käyttöön vuonna 2017.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Tveitin kirkko (Askøy) Wikimedia Commonsissa
Tri-Island Area

Tri-Island Area on kuvitteellinen saaristo Monkey Island -seikkailupelisarjassa.
Saaria on kaiken kaikkiaan 13. Niissä pelin päähenkilö, Guybrush Threepwood suorittaa sekä ratkaisee erilaisia merirosvouteen liittyviä tehtäviä ja arvoituksia. Mêlée Island toimii pääsaarena, jossa Guybrushin naisystävä- ja vaimo Elaine Marley on kuvernöörittärenä.
The Secret of Monkey Island > Mêlée Island

Mêlée Island on Tri-Island Arean pääsaari, jossa sijaitsee saaren kuvernöörittären, Elaine Marleyn koti. Siellä Guybrush suorittaa kolme koetta, päästäkseen merirosvoksi. Mêlée esiintyy varsinaisesti kahdessa sarjan pelissä (The Secret of Monkey Island ja Escape from Monkey Island), mutta se tekee "cameo-esiintymisen" myös sarjan toisessa (Monkey Island 2: LeChuck's Revenge) ja kolmannessa (The Curse of Monkey Island) osassa.
Sarjan ensimmäisessä osassa Mêlée Island on harvaan asuttu, lukuun ottamatta pientä, Mêlée Towniksi kutsuttua kaupunkia. Saarella sijaitsee liikemies Stanin käytettyjen kulkuneuvojen yritys, pieni sirkus, Kapteeni Smirkin miekkailukoulu, Voodoo Ladyn International House of Mojo -niminen voodoo kauppa, vankila, kirkko, kuvernöörin herraskartano, Sword Masterin piilopaikka ja kauppa. Lähellä saaren pohjoiskärkeä sijaitsee Hook Island, jossa käsipuoli merirosvo Meathook asuu. Mêléellä on myös SCUMM-komentosarjakielen mukaan nimetty baari, SCUMM Bar. Escape from Monkey Islandissa se nimettiin uudelleen, komentosarjakielen vaihduttua Luaksi.
MI2:ssa pystyy vierailemaan Mêléellä sijaitsevalla kujalla, Guybrushin noustua hissillä ylös LeChuckin salapaikassa Dinky Islandilla. Myös The Curse of Monkey Island sisälsi yllättävän viittauksen Mêlée Islandiin. Kun Guybrush kurkistaa Goodsoupin perhehautakammion seinässä olevaan rakoon, ilmestyy kuvaan Mêléen metsä The Secret of Monkey Islandin grafiikoilla.
Aiheesta muualla

Saarivalikko World of Monkey Island -sivustolla (Arkistoitu – Internet Archive)
-pelisarja
| --- | --- |
Pelit:   The Secret of Monkey Island  LeChuck’s Revenge  The Curse of Monkey Island  Escape from Monkey Island  Tales of Monkey Island  Return to Monkey Island 
Hahmot:   Guybrush Threepwood  Elaine Marley  LeChuck  Herman Toothrot  Voodoo Lady  Stan  Ozzie Mandrill  Luettelo Monkey Island -pelisarjan hahmoista 
Saaret:   Blood Island  Booty Island  Dinky Island  Jambalaya  Lucre  Mêlée  Monkey  Phatt  Plunder  Scabb  Skull 
Muuta:   SCUMM  GrimE  iMuse 
Mêlée Island The Secret of Monkey Islandissa. Hook Island sijaitsee oikealla yläkulmassa.
Tuija Wetterstrand

Tuija Wetterstrand
Tuija Wetterstrand on suomalainen arkeologi ja historioitsija, joka on kirjoittanut tietokirjoja useista eri aihepiireistä. Hän on julkaissut teoksia muun muassa Suomen kalliomaalauksista sekä Santiago de Compostelan pyhiinvaelluksesta. Vuodesta 2004 lähtien Wetterstand on työskennellyt Kuurosokeiden liiton tiedottajana ja julkaissut myös tietokirjan kuurosokeutta aiheuttavasta Usherin oireyhtymästä. Lisäksi hän on työskennellyt muun muassa Siirtolaisuusinstituutissa sekä Suomen suurlähetystössä Vietnamissa.
Vuosina 1989–1990 Wetterstrand asui YK-tehtävissä olleen puolisonsa kanssa Somaliassa ja julkaisi myöhemmin kirjan perheelleen lähettämistä kirjeistä hajoavan valtion keskeltä. Vuonna 2005 ilmestynyt Kävellen Santiago de Compostelaan palkittiin Päätalo-instituutin kilpailussa parhaana omakustanteena julkaistuna dokumenttina. Vuonna 2017 ilmestyi Wetterstrandin isoäidin veljen Anton Vilénin muistelmiin pohjautuva teos, joka kertoo Suomen sisällissotaan osallistuneesta punaisten panssarijunasta.
Teokset

Kävellen Santiago de Compostelaan: matkakirja, muun muassa.  (nimellä Tuija Lehtonen)  Helsinki:  tekijä, 2005.  ISBN 952-91829-5-3.
Usher tuli taloon.  Helsinki:  Suomen kuurosokeat, 2011.  ISBN 978-952-97134-9-3.
Kävellen Santiago de Compostelaan: matkakirja, muun muassa.  (uudistettu laitos)  Helsinki:  tekijä, 2011.  ISBN 978-952-92978-3-2.
Kirjeitä Somaliasta: maa, joka lakkasi olemasta.  Turku:  Siirtolaisuusinstituutti, 2012.  ISBN 978-952-58894-0-6.
Jukka Parkkinen & Tuija Wetterstrand: Suomen kalliomaalaukset: bongarin käsikirja.  Helsinki:  Suomalaisen Kirjallisuuden Seura, 2013.  ISBN 978-952-22239-6-8.
Punaisten panssarijuna 1918.  Helsinki:  Into, 2017.  ISBN 978-952-26474-0-5.
Aiheesta muualla

Tuija Wetterstrandin blogi
Jonna Purojärvi

Jonna Purojärvi Helsingissä 11. helmikuuta 2017
Jonna Maarit Purojärvi (s. 1. elokuuta 1988)  on jyväskyläläinen poliitikko. Hänet valittiin Piraattipuolueen puheenjohtajaksi puoluekokouksessa kesäkuussa 2016 ja sai toimelleen jatkoa maaliskuussa 2018, mutta luopui tehtävästään uupumuksen takia.
Elämä

Purojärvi toimi aiemmin puolueen nuorisojärjestön Piraattinuorten puheenjohtajana kesäkuusta 2015 heinäkuuhun 2016. Tätä ennen hän toimi Piraattipuolueen tiedottajana elokuusta 2014 lähtien ja sosiaalisesta mediasta vastaavana syyskuusta 2014. Purojärvi erosi näistä luottamustoimistaan 20.5.2015.
Purojärven johtamana Piraattipuolue sai ensimmäiset kuntavaltuutettunsa 2017 kuntavaaleissa. Purojärvi valittiin Jyväskylän varavaltuutetuksi 155 äänellä ja toimii Jyväskylän tarkastuslautakunnan varsinaisena jäsenenä valtuustokaudella 2017 - 2021.
Purojärvi kertoi Piraattipuolueen artikkelissa 13.4.2019 "Nyt puhuvat Piraattinaiset" olevansa kykenemätön identifioitumaan sukupuoleen. Tämä tekee hänestä mahdollisesti ensimmäisen julkisesti muunsukupuolisen puolueen puheenjohtajana toimineen henkilön Suomessa. Hän kuvasi asiaa tarkemmin sosiaalisessa mediassa artikkelin saatteessa.
Eduskuntavaaleissa 2019 Purojärvi sai 302 ääntä ollen Keski-Suomen vaalipiirin eniten ääniä saanut piraattipuolueen ehdokas. Kaksi päivää eduskuntavaalien jälkeen hän ilmoitti sosiaalisessa mediassa jättävänsä piraattipuolueen sen jäädessä ilman kansanedustajaa. Ilmoituksen mukaan hän kuitenkin jatkaa tarkastuslautakunnan varsinaisena jäsenenä ja varavaltuutettuna valtuustokauden 2017 - 2021 loppuun.
Aiheesta muualla

Jonna Purojärvi Piraattipuolue. Arkistoitu 26.7.2016. Viitattu 12.6.2016.
Purojärven kotisivut
Johanniittain ritarikunta

Johanniittain ritarikunnan pieni vaakuna
Johanniittain ritarikunnan lippu
Johanniittain ritarikunta (Pyhän Johanneksen hospitaalin sääntökunta Jerusalemissa) syntyi vuonna 1099, kun ristiretkeläiset valloittivat Jerusalemin. Toiminta alkoi 1080 perustetun hospitaalin eli sairaalan pohjalta. Valloituksen jälkeen hospitaali sai merkittäviä maalahjoituksia sekä valloitetuilta alueilta että läntisestä Euroopasta. Ritarikunta alkoi toimia myös temppeliherrojen kaltaisena aseellisena taistelujärjestönä, joka osallistui ristiretkiin ja myöhemmin sotiin turkkilaisia vastaan itäisellä Välimerellä.
Suurmestari ja ritareita kuvattuna 1400-luvulla
Toiminnan kehitys

Toiminta hospitaalissa sairaiden hyväksi muodosti alkuun ritarikunnan toiminnan ytimen. Hospitaali saattoi ottaa hoitoonsa 2 000 potilasta ja sillä oli jopa oma synnytysosastonsa yksittäisine vuoteineen ja vastasyntyneille varattuine kehtoineen. Sairaanhoidollisen toiminnan ohella sääntökuntaan syntyi pian myös sotilaalliseen toimintaan keskittynyt haara. Tähän johti ilmeisesti sekä aatelissyntyisten liittyminen johanniittoihin että temppeliherrain vaikutus. Sotilaallinen toiminta oli jatkossa merkittävää Jerusalemin kuningaskunnan kannalta. Paavi Paschalis II tunnusti 1133 ritarikunnan itsenäiseksi organisaatioksi; sääntökunnaksi se hyväksyttiin varsinaisesti vasta vuonna 1154.
Vuonna 1206 pidetyssä yleiskapitulissa annetut statuutit (säädökset) antavat kuvan täysin muodostuneesta ritarikunnasta, jolle hospitaalitoiminta muodosti vain toissijaisen osan toiminnasta. Vuodesta 1230 alkaen ritariveljien asema olikin pappisveljiä merkittävämpi. Vuonna 1262 päätettiin, että johanniittain johdossa voi toimia vain ritari, eikä enää pappi. Käytännössä myös muut korkeimmat virat oli varattu ritareille.
Vuosisatojen kuluessa Johanniittain Ritarikunta on joutunut siirtämään pääpaikkaansa useasti. Sääntökunnan toiminnan keskus oli vuoteen 1187 Jerusalemissa, vuosina 1191–1291 Akkossa. Palestiinan valloituksen jälkeen johanniitat siirtyivät Limassoliin Kyprokselle vuonna 1291. Vuonna 1306 johanniitat valloittivat Rodoksen, jonne päämaja siirtyi vuonna 1309. Kun turkkilaiset valloittivat saaren vuonna 1522, johanniitat siirtyivät keisari Kaarle V:n luvalla edelleen Maltalle 1530, joka toimi ns. Maltan ritarikunnan keskuksena aina vuoteen 1798. Maltalta käsin johanniitat toimivat edelleen kristillisen maailman etujoukkona taistelussa turkkilaisvaaraa vastaan. Johanniittojen kaleerilaivasto häiritsi Osmanien valtakunnan kaupankäyntiä ryöstämällä ja hävittämällä Syyrian ja Egyptin rannikoita. Heillä oli myös käytettävissään hyvin järjestetty tiedustelulaitos, jonka ansiosta he saivat tietoja osmanien salaisistakin suunnitelmista.
Napoleonin vallattua Maltan ja hajotettua ritarikunnan heikentyneen ritarikunnan jäsenet pakenivat viimeisen Suurmestari Paavalin (Tsaari) suojeluksessa Pietariin. Historiallisen Maltan ritarikunnan toiminta ja olemassaolo voidaan perustellusti katsoa päättyneeksi Napoleonin valloitukseen 1798 sekä paavi Pius VII vuoden 1802 julistukseen, jolla hän julisti Maltan ritarikunnan yksipuolisesti katoliseksi ritarikunnaksi. Maltan ritarikunta perustettiin uudestaan Roomaan vuonna 1834. Tätä katolista ritarikuntaa kutsutaan Maltan ritarikunnaksi (Sovereign Military Order of Malta eli SMOM).