stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Adams Filmin tulipalo
Muuta tietoa

Teuvo Tulion DVD-elokuvasarjan lisämateriaaleissa on otteita Ylen uutiskuvasta, jossa tulipalo näkyy.
Aiheesta muualla

Nämä 17 kotimaista elokuvaa tuhoutuivat Adams Filmin tulipalossa – liekit söivät yhteensä yli 700 filmiä Elokuvauutiset.fi 9.2.2024
Gorden Kaye

| Gorden Kaye |
| --- | --- |
 Gorden Kaye vuonna 1974.
Henkilötiedot
Koko nimi:  Gordon Kaye
Syntynyt: 7. huhtikuuta 1941 Huddersfield, Yorkshire, Englanti
Kuollut: 23. tammikuuta 2017 (75 vuotta) Knaresborough, North Yorkshire, Englanti
Ammatti:  näyttelijä
Näyttelijä
Aktiivisena:  1968–2007
Merkittävät roolit:  René Artois (Maanalainen armeija iskee jälleen)
Aiheesta muualla
IMDb 
Gorden Fitzgerald Kaye (7. huhtikuuta 1941 Huddersfield, Yorkshire, Englanti – 23. tammikuuta 2017 Knaresborough, North Yorkshire, Englanti) oli brittiläinen näyttelijä. Hänet muistetaan varsinkin René Artois’n roolista televisiosarjassa Maanalainen armeija iskee jälleen (1982–1992).
Nuoruus

Gordon Kaye syntyi Huddersfieldissä Englannissa vuonna 1941. Hänen isänsä Harold oli rekkakuski. Kaye oli omaelämäkertansa mukaan "ujo, homo ja ylipainoinen poika", joka sai itseluottamusta näyttelemisestä, aluksi King Jamesin oppikoulussa Huddersfieldissä, ja myöhemmin Huddersfieldin teknisessä korkeakoulussa. Nimi Gorden tuli seurauksena British Actors' Equity Associationin tekemästä kirjoitusvirheestä.
Ura

Kaye teki ensiesiintymisensä televisiossa BBC:n draamassa Champion House vuonna 1968. Tätä ennen hänellä oli ollut pieniä elokuvarooleja, muun muassa elokuvassa The Party's Over (1965). Kayen ensimmäinen merkittävä rooli oli saippuasarjassa Coronation Street, jossa hän esitti Bernard Butleria vuonna 1969. 1970-luvulla Kaye esiintyi komediasarjoissa Are You Being Served?, Till Death Us Do Part ja It Ain't Half Hot Mum sekä draamasarjassa Kaikenkarvaiset ystäväni.
Vuonna 1982 David Croft tarjosi Kayelle kahvilanpitäjä René Artois'n roolia komediasarjastaan Maanalainen armeija iskee jälleen. Kaye otti roolin vastaan ja näytteli Renéä sarjan loppuun asti, esiintyen sen jokaisessa jaksossa. Kaye oli Renén roolista ehdolla Baftan televisiopalkinnon saajaksi vuonna 1986.  Kaye palasi Renén rooliin vuonna 2007 tehdyssä erikoisjaksossa Return of 'Allo 'Allo!, mikä jäi hänen viimeiseksi televisioroolikseen. Samana vuonna hänet nähtiin vielä Australiassa tehdyssä sarjaan perustuvassa näytelmässä.
Yksityiselämä

Kaye loukkaantui 25. tammikuuta 1990 liikenneonnettomuudessa, kun pala mainostaulua iskeytyi hänen autonsa tuulilasiin myrskyn seurauksena. Kaye joutui onnettomuuden seurauksena aivoleikkaukseen, josta toipuessaan Sunday Sport -sanomalehden toimittaja, esiintyen sairaalan työntekijänä, haastatteli ja kuvasi häntä. Kaye haastoi lehden oikeuteen, mutta hävisi jutun, sillä tuohon aikaan englantilaisessa lainsäädännössä ei ollut oikeussuojakeinoja yksityisyyden loukkausta vastaan. Kaye ei muistanut onnettomuudesta mitään jälkeenpäin, mutta hänelle jäi siitä pysyvä arpi otsaan.
Kaye julkaisi omaelämäkertateoksen Rene & Me: A Sort of Autobiography vuonna 1989. Hän kuoli 75-vuotiaana 23. tammikuuta 2017 sairastettuaan pitkään dementiaa.
Gabon kesäolympialaisissa 2016

Gabon osallistui kesäolympialaisiin 2016. Sitä edusti kuusi urheilijaa neljässä lajissa. Joukkueen lipunkantajana avajaisissa toimi taekwondoin Anthony Obame.
Joukkue > Judo

Paul Kibikai – miesten alle 81 kg
Sarah Myriam Mazouz – naisten alle 78 kg
Joukkue > Taekwondo

Anthony Obame – miesten yli 80 kg
Joukkue > Uinti

Maël Ambonguilat – miesten 50 m vapaauinti
Joukkue > Yleisurheilu

Wilfried Bingangoye – miesten 100 m
Ruddy Zang Milama – naisten 100 m
Alajoki (Ilmajoki)

Alajoen ”latomerta” Ilmajoella.
Yhdystie 7000 koivukujineen kulkee läpi Alajoen Vaivaistennevan.
Alajoki on Kyrönjoen molemmin puolin avautuva viljelylakeus Ilmajoen kunnan ja Seinäjoen kaupungin rajalla. Alun perin suota ollut alue kuivatettiin 1700- ja 1800-luvun vaihteessa ja kydötettiin pelloiksi. Alajoki on tulvatasanko, joka oli etenkin 1900-luvulla tunnettu kevättulvistaan. Niitä on sittemmin saatu hillityksi monin tulvasuojelutoimin. Vuonna 1995 Alajoki nimettiin yhdeksi Suomen valtakunnallisesti arvokkaista maisema-alueista.
Alajoen alue on laajimmillaan noin viisi kilometriä leveä. Sitä rajaavat Seinäjoen kaupunki, Kyrönjoen itäpuolta kulkevat kantatie 67 ja Suupohjan rata sekä niiden varsille syntynyt asutus, lounaassa Ilmajoen keskustaajama sekä metsäselänteet ja suot. Viljelylakeuden ytimenä ovat Kyrönjoki ja sen sivujoki Seinäjoki, jotka yhtyvät Alajoen alueella. Laajimmat viljelykset ovat Seinäjoen laaksossa. Ympäristöministeriön maisema-aluerajauksessa Alajoen pinta-alaksi sanotaan 8 323 hehtaaria, josta maatalousalueita on 7 069 hehtaaria; metsiä, avoimia kankaita ja kallioalueita 831 hehtaaria; rakennettuja alueita 351 hehtaaria; vesialueita 66 hehtaaria sekä kosteikkoa ja avointa suoaluetta kuutisen hehtaaria.
Alueen eteläosan kyliä ovat Ilmajoen keskustasta pohjoiseen päin lukien Röyskölä, Pirilä, Fossila ja Nikkola. Alueen länsirajana ovat Harjunmäen ja Könnin kylät, pohjoisrajana Munakka. Idässä Alajoen alue ulottuu Seinäjokilaaksoon Seinäjoen keskustan pohjoispuolella. Tällä alueella sijaitsevia Seinäjoen kyliä ovat Katila, Niemistö ja Heikkilä. Pirilän ja Nikkolan taloryhmät (mm. Herkooli) sekä Könnien talot on luokiteltu Suomen valtakunnallisesti merkittäviin rakennettuihin kulttuuriympäristöihin. Alajoen koillispuolella on Paukanevan Natura-alue.
Historiaa

Alajoen alueella on ilmeisesti ollut asutusta jo kivikaudella, mutta ei rautakaudella. Pysyvä asutus on alkanut muodostua keskiajalla tiettävästi Ylä-Satakunnasta ja Kyrönjoen alajuoksulta nykyisestä Pohjanmaan maakunnasta.
Vuosina 1786–1803 Alajoen suoalueet kuivatettiin ja läpi 1800-luvun näin raivatuilla pelloilla harjoitettiin kytöviljelyä. Turvepintaisia peltoja myös savetettiin. Tämä oli Ruotsi-Suomen siihen mennessä suurin
kuivatushanke, ja vuodesta 1751 vuoteen 1805 Suur-Ilmajoen viljelyala kasvoi viisinkertaiseksi. Sen jälkeen vuosina 1805–1875 viljelyala edelleen 14-kertaistui noin 900 hehtaarista 12 600 hehtaariin.
Pellot ovat sopineet parhaiten rehuviljan ja nurmen kasvatukseen, minkä ansiosta karjataloudesta on tullut alueen merkittävä elinkeino.
Historiaa > Latoja ja jokisaunoja

Rakennuskulttuurin puolesta Alajoki oli aiemmin tunnettu tuhansista ladoistaan, joista on jäljellä enää murto-osa, sekä parista sadasta alajokisaunasta, pelto- ja karjanhoitotöihin kauempaa tulleiden kesäisistä asuintuvista, joihin ei nimestä huolimatta juuri koskaan kuulunut saunaa. Sauna-nimitys lienee saanut alkunsa saunanlauteita muistuttavista, seinästä seinään ulottuvista makuulavoista eli komppeleista, siitä että tupien äärellä kylvettiin joessa työpäivän jälkeen, tai siitä että jokivarren tuviksi siirrettiin myös maatilojen pihapiirien hirsisiä saunarakennuksia. Ensimmäiset jokisaunat rakennettiin 1800-luvun alussa kun pellonraivaus Alajoella alkoi. Jokisaunoilla yöpyi peltotöiden aikaan satoja ihmisiä. Jokisaunan läheisyyteen rakennettiin lähes aina myös hirsirunkoinen navetta sekä yksi tai kaksi rehulatoa, joiden piirissä talojen tyttäret ja piiat hoitivat kesäisin lehmiä. Kesäinen jokisaunaelämä ”kopisteluineen” oli nuorten merkittävä seuraelämän muoto. 1960-luvulta alkaen maatalous alkoi koneistua, tiet parantua ja moottoriajoneuvot yleistyä, jolloin Alajoella alettiin käydä päiväseltään eikä tupia enää tarvittu työväen majoitukseen. Saunoista on jäljellä vielä kymmenkunta etenkin Kyrönjoen niin sanotussa Laivanpäänmukkassa, jossa joki kääntyy 90 astetta.
Aiheesta muualla

Lyhytelokuva Alajoki (1979) (MTV:n dramatisoitu dokumentti, 50 min, Vimeo)
Alajoen näkymiä Ilmajoki 1963 -lyhytelokuvan alussa (Vimeo)
Alajokisaunoja 1930-luvulla.
Karjanhoitajia jokisaunalla 1920-luvulla.
American V: A Hundred Highways

| American V: A Hundred Highways Johnny Cash |
| --- | --- | --- |

Studioalbumin tiedot
 Äänitetty : touko–syyskuu 2003
 Julkaistu: 4. heinäkuuta 2006
 Tuottaja(t): Rick Rubin & John Carter Cash
 Tyylilaji: country, americana
 Kesto: 42.45
 Levy-yhtiö: American Recordings
Listasijoitukset
  1.    7. (albumilista)    4. (midprice)
Johnny Cashin muut julkaisut
| Personal File 2006 | American V: A Hundred Highways 2006 | American VI: Ain’t No Grave 2010 |
American-sarjan muut julkaisut
| My Mother’s Hymn Book 2004 | American V: A Hundred Highways 2006 | American VI: Ain’t No Grave 2010 |
American V: A Hundred Highways on Johnny Cashin studioalbumi, joka julkaistiin 4. heinäkuuta 2006. Albumi debytoi Yhdysvalloissa Billboard 200 -listan kärjessä ja oli Cashin ensimmäinen listaykkönen sitten vuoden 1969 albumin At San Quentin.
Kappaleet

Help Me – 2.51 (säv. Larry Gatlin)
God's Gonna Cut You Down – 2.38 (trad.)
Like the 309 – 4.35 (säv. Johnny Cash)
If You Could Read My Mind – 4.30 (säv. Gordon Lightfoot)
Further on Up the Road – 3.24 (säv. Bruce Springsteen)
On the Evening Train – 4.17 (säv. Hank Williams)
I Came to Believe – 3.44 (säv. Cash)
Love's Been Good to Me – 3.18 (säv. Rod McKeun)
A Legend in My Time – 2.37 (säv. Don Gibson)
Rose of My Heart – 3.18 (säv. Hugh Moffatt)
Four Strong Winds – 4.34 (säv. Ian Tyson)
I'm Free from the Chain Gang Now – 3.00 (säv. Lou Herscher, Saul Klein)
Muusikot

Mike Campbell – kitara
Smokey Hormel – kitara
Matt Sweeney – kitara
Benmont Tench – piano, cembalo, urut
Jonny Polonsky – kitara
Randy Scruggs – kitara
Pat McLaughin – kitara
+
Marty Stuart, Mark Howard, Pete Wade, "Uncle" Josh Graves, Laura Cash, Mac Wiseman, "Cowboy" Jack Clement, Larry Perkins, Dennis Crouch
Tuotanto: Rick Rubin ja John Carter Cash
Arvostelut

AllMusic:
Pitchfork: 7.8/10
Slant Magazine:
Soundi:
Agakonna

| Agakonna |
| --- | --- |

Uhanalaisuusluokitus
 Elinvoimainen  
  
Tieteellinen luokittelu
Domeeni::  Aitotumaiset Eucarya
Kunta::  Eläinkunta Animalia
Pääjakso::  Selkäjänteiset Chordata
Alajakso::  Selkärankaiset Vertebrata
Luokka::  Sammakkoeläimet Amphibia
Lahko::  Sammakot ja konnat Anura
Heimo::  Konnat Bufonidae
Suku::  Rhinella
Laji::  marina
Kaksiosainen nimi
 Rhinella marina  (Linnaeus, 1758) 
Katso myös
   Agakonna Wikispeciesissä   Agakonna Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OKIUCN-testi OK: 
Agakonna eli jättikonna (Rhinella marina, aik. Bufo marinus) on maailman suurin konnalaji.
Suurin punnittu agakonna painoi 2,7 kiloa, joten kyseessä oli samalla maailman suurin sammakko.
Agakonnaa on tarkoituksella levitetty uusiin elinympäristöihin torjumaan "sokeriruokokuoriaista" (cane beetle; Dermolepida albohirtum). Mutta luontaisten vihollisten puuttuessa sekä myrkyllisyytensä ja lisääntymiskykynsä ansiosta sen populaatiot aiheuttavat tuhoa paikallisille ekosysteemeille. Agakonna onkin listattu yhdeksi sadasta haitallisimmasta vieraslajista.
Ulkonäkö ja koko

Agakonnat ovat tyypillisesti 10–15 cm pitkiä. Selkäpuoli on harmaa, ruskea tai kellertävä, vatsapuoli vaalea. Varsinkin koiraan selässä on piikkimäisiä nystyjä. Takajalkojen varpaiden välissä on räpylä, etujaloissa ei. Kutuaikana koiraan etujalkoihin kasvaa uloke, jolla se voi pitää naaraasta kiinni.
Levinneisyys

Agakonna on peräisin Yhdysvaltojen eteläosasta, Keski- ja Etelä-Amerikasta. Sitä on istutettu 1920-luvulta lähtien Australiaan syömään kovakuoriaisia sokeriruokoviljelmiltä, mutta konnat eivät osoittautuneet kovin tehokkaiksi. Haitallisena vieraslajina ne lisääntyivät räjähdysmäisesti ja ovatkin nykyään Australiassa vitsaus. Ne onkin luokiteltu yhdeksi sadasta haitallisimmasta vieraslajista.
Käyttäytyminen ja ravinto

Agakonna on myrkyllinen. Se syö hämärässä, eikä sen tarvitse pelätä petoja myrkyllisyytensä vuoksi. Konna syö ennen kaikkea eläviä hyönteisiä, mutta myös liskoja, muita sammakkolajeja sekä pieniä jyrsijöitä.
Aiheesta muualla

Sammakkolampi.net: Agakonna (Arkistoitu – Internet Archive)
AmphibiaWeb: Rhinella marina (englanniksi)
UniProt: Taxonomy - Rhinella marina (englanniksi)
Centre for Agriculture and Biosciences International (CABI): Rhinella marina, (cane toad) (englanniksi)
PheroBase: Semiochemicals of Rhinella marina, the Marine toad (englanniksi)
Anna-Liisa Korhonen

Anna-Liisa Korhonen on suomalainen diplomaatti. Korhonen on ollut Suomen suurlähettiläs Nigeriassa, ensin Lagosissa ja vuodesta 2004 uudessa pääkaupungissa Abujassa 2003–2007. Sittemmin hän on työskennellyt ulkoasiainneuvoksena kotimaassa ulkoministeriön hallinnollisella osastolla.
Anamari Velenšek

| Mitalit | Mitalit | Mitalit |  |
| --- | --- | --- | --- |
|  Anamari Velenšek |  Anamari Velenšek |  Anamari Velenšek |  |
Maa:   Slovenia
Naisten judo
|  Olympialaiset  |  Olympialaiset  |  Olympialaiset  |  |
|  Pronssia | Rio de Janeiro 2016 | alle 78 kg |  |
| MM-kilpailut  | MM-kilpailut  | MM-kilpailut  |  |
|  Hopeaa | Astana 2015 | alle 78 kg |  |
|  Pronssia | Tšeljabinsk 2014 | alle 78 kg |  |
| Euroopan kisat  | Euroopan kisat  | Euroopan kisat  |  |
|  Pronssia | Baku 2015 | alle 78 kg |  |
|  Pronssia | Baku 2015 | joukkue |  |
| EM-kilpailut  | EM-kilpailut  | EM-kilpailut  |  |
|  Hopeaa | Budapest 2013 | alle 78 kg |  |
|  Pronssia | Istanbul 2011 | alle 78 kg |  |
|  Pronssia | Tšeljabinsk 2012 | alle 78 kg |  |
|  Pronssia | Montpellier 2014 | joukkue |  |
Anamari "Ana" Velenšek (s. 15. toukokuuta 1991 Celje) on slovenialainen judon olympia-, MM- ja EM-mitalisti.
Velenšek saavutti olympiapronssia alle 78 kg:n painoluokassa Rio de Janeirossa 2016 kukistettuaan pronssiottelussa saksalaisen Luise Malzahnin. Hän on saavuttanut MM-kilpailujen alle 78 kg:n sarjassa hopeaa Astanassa 2015 hävittyään loppuottelussa japanilaiselle Mami Umekille ja pronssia Tšeljabinskissa 2014. Hän sai samassa painoluokassa EM-kilpailuissa hopeaa Budapestissa 2013, pronssia Istanbulissa 2011 ja Tšeljabinskissa 2012 sekä sijoittui viidenneksi Kazanissa 2016 ja seitsemänneksi Wienissä 2010. Hän kuului EM-joukkuepronssia saaneeseen Slovenian joukkueeseen Montpellier’ssa 2014. Hän sai Bakun Euroopan kisoissa 2015 pronssia 78 kg:n sarjassa ja joukkuekilpailussa.
Velenšek saavutti alle 78 kg:n painoluokassa MM-hopeaa alle 20-vuotiaiden sarjassa 2010 ja EM-pronssia alle 23-vuotiaissa 2012. Hän on saavuttanut Masters-, Grand Slam- ja Grand Prix -kilpailuissa viisi turnausvoittoa, viisi kakkossijaa ja neljä kolmossijaa sekä maailmancupeissa ja Continental Open -kilpailuissa kolme turnausvoittoa, yhden kakkossijan ja kaksi kolmossijaa. Hän on voittanut aikuisten sarjassa seitsemän Slovenian-mestaruutta.
Anna-Liisa Leppänen

Anna-Liisa Thesleff (o.s. Leppänen, myöh. Friberg; 17. elokuuta 1930 Viipuri – 16. tammikuuta 2008 Helsinki) valittiin Miss Suomeksi vuonna 1947. Hän myös sijoittui toiseksi Miss Eurooppa -kilpailussa 1948.
Leppänen oli Miss Suomeksi tullessaan 17-vuotias ja opiskeli Oopperan balettikoulussa. Ennen Miss Suomi -kilpailua hänet oli valittu Miss Pihlajasaareksi.
Miss Eurooppa -kilpailu, johon Leppänen osallistui, oli ensimmäinen toisen maailmansodan jälkeen. Leppäsen oli tarkoitus esiintyä perinteisen suomalaisen musiikin soidessa, mutta orkesterille oli toimitettu väärät nuotit, ja niinpä häntä säesti ryyppylaulu ”Jos kaikki Suomen järvet viinaksi muuttuis”.
Leppänen kärsi polvivammasta, joka katkaisi Oopperan balettitunneilla käymisen ja samalla lupaavasti alkaneen uran. Hän myös ajatteli, että mannekiineihin kyllästytään nopeasti ja kouluttautui vuonna 1952 diplomikosmetologiksi. Leppänen avioitui lääketieteen ja kirurgian tohtorin Ora Erkki Fribergin (1928–2007) kanssa vuonna 1958 Helsingissä ja hän muutti 1950-luvun lopulla Helsingistä Ylivieskaan, jossa hänen puolisonsa ryhtyi hoitamaan kunnanlääkärin virkaa. Fribergit saivat kolme lasta, mutta joutuivat eroamaan 1970-luvun alussa. Anna-Liisa Leppänen otti oman sukunimensä takaisin ja muutti Helsinkiin. Isä siirtyi Elimäelle lasten kanssa saatuaan siellä puolustusvoimien lääkärin työpaikan.
Leppänen avioitui myöhemmin helsinkiläisen hum. kandidaatin Nils-Erik Thesleffin (1930–2008) kanssa. Heidät on haudattu Vantaan Honkanummen hautausmaalle. Leppänen vetäytyi julkisuudesta noin 50-vuotiaana.
Andy Susemihl

| Andy Susemihl> Henkilötiedot |
| --- | --- |
Syntynyt: Ulm,Saksa
Ammatti:  muusikko, lauluntekijä
Muusikko
Tyylilajit:  heavy metal, hard rock
Soittimet:  kitaristi, laulaja
Yhtyeet:  Sinner, U.D.O., APE, Bangalore Choir
Aiheesta muualla
www.andysusemihl.com
  [ Muokkaa Wikidatassa ] [ ohje ]  
Andy Susemihl on saksalainen kitaristi, joka tunnetaan parhaiten työstään heavy metal -yhtyeestä U.D.O..
Susemihl soitti kahdeksankymmentäluvulla kitaraa Sinnerin albumilla Dangerous Charm (1987) ja  U.D.O.n albumilla Mean Machine (1989). Vuonna 1992 hän soitti jälleen Sinnerissä, levyllä No More Alibis sekä Apen levyllä Human Greed.
Susemihl on tehnyt yhteistyötä David Reecen kanssa tämän soololevyllä Universal Language (2009) sekä yhtyeessä Bangalore Choir levyillä Cadence (2010) ja Metaphor (2015).
Susemihl on tehnyt yhtyeensä 7-9-7 kanssa yhden levyn Get Me To The World On Time (2004) ja kokoonpanolla Supermihl & Superfriends kaksi levyä vuosina 2008 ja 2013. Lisäksi hän on tehnyt neljä soololevyä, Life Among The Roaches (1995), ...King & The Giant (2008), Alles Wird Gut! (2017) ja Elevation (2019).
Aiheesta muualla

kotisivut
Alajärv (Saaluse)

| Alajärv |
| --- | --- |

Valtiot:  Viro
Maakunnat:  Võrumaa
Kunnat:  Rõugen kunta
Koordinaatit:  57°44′48″N, 27°06′41″E
Vesistöalue ja valuma-alueen tietoja
Päävesistöalue:  Narvanjoen vesistöalue
Valuma-alue:  Iskna jõen valuma-alue
Järveen tulevat joet:  oja Kavadi järvestä
Laskuoja:  Voki oja
Järvinumero:  VEE2143600
Mittaustietoja
Pinnankorkeus:  208,4 m  mpy. 
Pituus:  0,38 km  
Leveys:  0,21 km  
Rantaviiva:  1,233 km  
Pinta-ala:  6,3 ha  
Tilavuus:  0,000122 km³ 
Keskisyvyys:  2,9 m  
Suurin syvyys:  8,8 m  
Valuma-alue:  11 km²
Saaria:  ei saaria 
 fiAlajärv 
Alajärv (myös Saaluse järv, Kõverjärv) on Virossa Võrumaalla Rõugen kunnan Uue-Saalusen kylässä sijaitseva järvi.
Maantietoa

Järvi on 380 metriä pitkä, 210 metriä leveä, ja sen pinta-ala on 6,3 hehtaaria. Se on rantaviivaltaan kolmion muotoinen ja rantaviivan pituus on 1,23 kilometriä pitkä. Sen syvyys on 8,8 metriä (tai 9,2 metriä ) ja sen keskisyvyys on 2,9 metriä. Järven kahden syvänteen välissä sijaitsee Mudasaar, joka peittyy korkeanveden aikana vedenpinnan alle matalikoksi.
Luontoarvoja ja luokittelu

Järvi luokitellaan limnologisesti oligotrofiseksi järveksi, jolla tarkoitetaan ravinnetasoltaan karua järveä (vir. oligotroofne tai vähetoiteline, OL). Silloin järven vedessä on vähän ravinteita ja siksi vedessä elävien bakteerien ja levien yhteinen biomassa jää myös pieneksi. Koko ravintoketju, joka on riippuvainen järven perustuotannon tarjonnasta, kärsii ravinnon vähyydestä ja silloin hyönteisten ja kalojen sekä laji- että yksilömäärät jäävät vähäisiksi.
Järven rannat ovat hiekkaisia ja rantavedessä on pohja hiekkaa tai mutaa. Järvessä on kaksi syvännettä, joiden väliin pintaan asti nouseva matalikko. Matalikolla kasvaa kasveja matalanvedenaikana, jolloin se ansaitsee nimensä Mudasaar. Kesäsin ja talvisin muodostuu syvänteisiin selkeät lämpötilakerrostumat. Vedenväri on vaalean kellertävän vihreä tai keltainen ja näkösyvyys on 3,9–4,8 metriä. Järvi on vesikasvillisuudestaan rikas 19 lajillaan. Siinä elää ainakin hauki, särki, lahna, suutari, ruutana, pasuri, sorva, kiiski ja made.
Vesistösuhteita

Alajärv kuuluu Võhandu jõen valuma-alueeseen, jossa sen lasku-uoma Holsta oja eli yläjuoksulla Voki oja on Iskna jõen sivuhaara. Alajärveen tulee oja Kavadi järvestä järven rannalla sijaitsevan maapadon alta. Järvestä lähtee kaksi ojaa kohti luodetta, missä oja yhtyvät toisiinsa Voki ojaksi. Siinä mielessä Alajärv on bifurkaatiojärvi. Lisäksi vesijärjestelyt sisältävät ominaisuuden, että Kavadi järven laskujoki on Iskna jõgi, jonne Voki ojakin yhtyy alempana. Järven valuma-alueen pinta-ala on 11 neliökilometriä. Iskna jõgi yhtyy Võhandu jõgeen 13 kilometrin päässä Kääpan taajaman lähellä. Võhandu jõgi laskee Kuumajärveen, joka on Peipsijärven keskiosan nimi. Peipsijärven alue muodostaa Narvanjoen vesistöalueen keskiosan. Peipsijärven pohjoispäästä alkava laskujoki Narvanjoki jatkaa vesireittiä pohjoiseen päin ja laskee lopuksi Suomenlahteen.
Huomautuksia

1 2  Kohteen ympäristön kasvillisuutta, asutusta ja nimistöä on tarkistettu Internetin Google-, Bing- tai Yandex-karttapalvelusta käyttäen järven koordinaatteja.
Giuseppe Rossini

Giuseppe Rossini
Giuseppe Rossini (s. 23. elokuuta 1986) on italialais-belgialainen jalkapalloilija. Hän syntyi Barissa ja on pelannut vuodesta 2005 hyökkääjänä alankomaalaisessa FC Utrechtissa. Rossinin pelinumero on 19.
Gérard Lauzier

Gérard Lauzier
Gérard Lauzier (30. marraskuuta 1932 Marseille –  6. joulukuuta 2008 Pariisi) oli ranskalainen sarjakuvataiteilija ja elokuvaohjaaja.
Elämä ja tuotanto

Lauzier opiskeli filosofiaa ja arkkitehtuuria Pariisin École des Beaux-Artsissa. Hän työskenteli Brasiliassa mainosalalla. Vuonna 1959 Lauzier palveli varusmiehenä Algerian sodassa.
Lauzier muutti Brasiliasta sotilasvallankaappauksen jälkeen Ranskaan vuonna 1964 ja alkoi piirtää sarjakuvia aluksi Lui-lehteen ja vuosina 1974–1985 Piloteen. Lauzierin satiirin kohteina olivat usein uusvasemmisto, intellektuellien puheet, kulttuuriteollisuus, taidemaailma ja uraohjuksien maailmankuva. Tarinoita yhdistävät myös seksi ja erotiikka.
1980-luvun loppupuolella Lauzier alkoi myös ohjata sarjakuviinsa ja muihin aiheisiin perustuvia näytelmiä ja elokuvia. Näistä tunnetuimpia on vuonna 1991 ensi-iltansa saanut Isäni, sankarini, jonka pääosaa esittää Gérard Depardieu.
Lauzierin tuotannosta on suomeksi julkaistu vuonna 1990 albumi Elämän pirstaleita 1. Lisäksi Tapiirissa 2/1985 julkaistiin tarinat ”Ihmisen paras ystävä” ja Sarjakuvan maailmat -antologiassa vuonna 1982 tarinat ”Ryhmäterapia”, "Punkkari" ja "Mies miehelle".
Suomennetut albumit

Lauzier, Gérard: Elämän pirstaleita 1. (Tranches de vie 1, 1975.) Suomentanut Lauri Narinen. Semic 1990.
Andrés Carrascosa Coso

Andrés Carrascosa Coso (2023)
Andrés Carrascosa Coso (s. 16. joulukuuta 1955 Cuenca) on espanjalainen roomalaiskatolinen arkkipiispa ja katolisen kirkon diplomaatti.
Hänet vihki papiksi Cuencan hiippakuntaan José Guerra Campos 2. heinäkuuta 1980.
Hänet nimitettiin Elon titulaariarkkipiispaksi ja apostoliseksi nuntiukseksi Kongon tasavaltaan 31. heinäkuuta 2004. Lisäksi hän sai nimityksen nuntiukseksi Gaboniin 26. elokuuta. Piispaksi konsekroinnin suoritti 7. lokakuuta Angelo Sodano, jota avustivat Robert Sarah ja Ramón del Hoyo López.
Carrascosa Coso siirrettiin 12. tammikuuta 2009 nuntiukseksi Panamaan.
Giuseppe Sandri

Giuseppe Sandri (26. elokuuta 1946 Faedo – 30. toukokuuta 2019) oli Etelä-Afrikassa toimiva italialainen roomalaiskatolinen piispa. Hän kuuluu Comboni-lähetyssaarnaajiin. Hänet vihittiin papiksi 27. toukokuuta 1972 ja nimitettiin Witbankin hiippakunnan johtoon 6. marraskuuta 2009. Piispaksi vihkiminen seurasi 31. tammikuuta 2010. Pääkonsekraattorina toimi Buti Joseph Tlhagale, jota avustivat Hugh Patrick Slattery ja Mogale Paul Nkhumishe.