stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Artsakhin dram

| Artsakhin dram |
| --- | --- |
 5 dramin kolikon etu- ja takapuoli.
ISO 4217 -koodi:  –
Käyttäjät:  Vuoristo-Karabah
Jaettava yksikkö:  luma
Artsakhin dram oli Vuoristo-Karabahin alueen käyttämä rahayksikkö, jota ei  kansainvälisesti tunnustettu. Rahayksikköön kuuluvat 1 ja 5 dramin ja 50 luman kolikot sekä 2 ja 10 dramin setelit.
| Setelit> Arvo | Setelit> Etupuoli | Setelit> Takapuoli |
| --- | --- | --- |
2 Dram: 
10 Dram:
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Artsakhin dram Wikimedia Commonsissa
Anderson, Joel: Nations of the Former Soviet Union Interesting World Coins. Viitattu 23.8.2020. (englanniksi)
Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista. 
Alkuperäinen artikkeli: en:Nagorno-Karabakh dram
Käännös suomeksi
Chesapeake (Virginia)

| Chesapeake |
| --- | --- |

 Cheasapeaken sijainti Virginiassa
 Chesapeake
 Koordinaatit: 36°42′51″N, 76°14′18″W 
Valtio:  Yhdysvallat
Osavaltio:  Virginia
Perustettu:  1963
Hallinto:  
 – Pormestari:  Alan P. Krasnoff
Pinta-ala:  
 – Kokonaispinta-ala:  908,8 km²
 – Maa:  882,5 km²
 – Josta vettä:  26,4 km² (2,90 %)
Väkiluku (2006):  220 560
 – Väestötiheys:  249,9 as./km²
Aikavyöhyke:  UTC-5
 – Kesäaika:  UTC-4
Motto::  One Increasing Purpose
 
 www.cityofchesapeake.net 
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Chesapeake on kaupunki Yhdysvalloissa, Virginian osavaltiossa. Se on itsenäinen kaupunki, eikä kuulu mihinkään piirikuntaan. Chesapeake on osa Hampton Roadsin metropolialuetta. Chesapeakessa oli vuonna 2006 arviolta 220 560 asukasta.
Chesapeaken kaupunki muodostettiin vuonna 1963, kun South Norfolkin kaupunki ja Norfolkin piirikunta yhdistettiin.
Historia

Eurooppalaiset asuttivat nykyisen Chesapeaken kaupungin alueen ensimmäistä kertaa vuonna 1620 Elizabeth Riverin varrelle. Norfolkin piirikunta perustettiin jo 1636.
Alueella käytiin yksi Yhdysvaltain vapaussodan taisteluista. Dunmoren jaarli John Murray johdatti brittijoukot Norfolkiin joulukuussa 1775. Brittiläiset linnoittautuivat ja odottivat yhdysvaltalaisten saapumista. Armeijat kohtasivat 9. joulukuuta Great Bridgen taistelussa, jonka yhdysvaltalaiset voittivat. Yhdysvaltain sisällissodassa alueella ei käyty taisteluita, mutta Pohjoisvaltioiden joukot miehittivät sen.
Suurin osa Norfolkin piirikunnasta oli vielä 1900-luvun alussa maaseutua. South Norfolkin alue alkoi kuitenkin kehittyä Norfolkin kaupungin vaikutuksesta. South Norfolk irrotettiin omaksi kunnaksi 1919, ja siitä tuli itsenäinen Norfolkin piirikuntaan kuulumaton kaupunki 1950. South Norfolk ja Norfolkin piirikunta menettivät 1950- ja 1960-lukujen aikana lähes 50 000 asukasta ja noin 78 neliökilometriä maata, kun niiden alueesta liitettiin osa naapurikaupunkeihin. Sekä South Norfolkin että Norfolkin piirikunnan päättäjät pitivät tulevaisuudennäkymiä heikkoina. Syksyllä 1961 molempien hallinnon edustajat sopivat alueliitoksesta, ja uusi Chesapeaken valtuusto kokoontui ensimmäistä kertaa 2. tammikuuta 1963.
Aiheesta muualla

Kaupungin kotisivut (englanniksi)
Matkaopas aiheesta Chesapeake Wikivoyagessa (englanniksi)
Artsin oireyhtymä

Artsin oireyhtymä on X-kromosomin kautta peittyvästi periytyvä oireisto, jonka hollantilaiset tutkijat kuvasivat vuonna 1993.
Artsin oireyhtymälle ominaista on kuurosokeus tai vaikea kuulonäkövammaisuus, tasapainohäiriöt, neliraajahalvaus,  henkinen kehitysvammaisuus, lihasvelttous, refleksittömyys ja surkastunut näköhermo. Syndrooma johtaa myös ennenaikaiseen kuolemaan, joka yleensä tapahtuu jo varhaislapsuudessa.
Artsin oireyhtymästä kärsivillä on monesti nielemis- ja hengittämisvaikeuksia.
Miehillä taudin ennuste on yleensä huomattavasti huonompi kuin naisilla, joilla taudinkuva saattaa rajoittua jopa vain kuulon heikkenemiseen aikuisiällä.
Aiheesta muualla

Kehitysvammahuollon tietopankki aiheesta (Arkistoitu – Internet Archive)
Artsem Urbanovitš

| Artsem Urbanovitš> Henkilötiedot |
| --- | --- |
Syntynyt: 2001 Dzjatlava
Kansalaisuus:   Valko-Venäjä
Kyokushin-ottelija
Aktiivisena:  2017–
Pituus:  178 cm
Paino:  79 kg
Painoluokka:  Keskisarja
Kätisyys:  oikea
Vyöarvo:  1. dan
| Mitalit> Maa:   Valko-Venäjä.Miesten kyokushin.EM-kilpailut  | Mitalit> Maa:   Valko-Venäjä.Miesten kyokushin.EM-kilpailut  | Mitalit> Maa:   Valko-Venäjä.Miesten kyokushin.EM-kilpailut  | Maa:   Valko-Venäjä> Miesten kyokushin. |
| --- | --- | --- | --- |
|  Pronssia | Katowice 2021 | -80 kg |  |
| Valko-Venäjän Open  | Valko-Venäjän Open  | Valko-Venäjän Open  |  |
|  Kultaa | 2022 | -80 kg |  |
Nuorten kyokushin
| European Open  | European Open  | European Open  |  |
|  Kultaa | Chisinau 2018 | -75 kg |  |
Artsem Urbanovitš (ven. Артем Урбанович, s. 2001 Dzjatlava) on valkovenäläinen karateka. Hän saavutti Kyokushinin EM-pronssia 2021 ja sitä ennen nuorten Euroopan mestaruuden 2018.
Kilpaura

Urbanovitš saavutti nuorten Euroopan mestaruuden marraskuussa 2018, 16–17-vuotiaiden ikäluokassa. Hän voitti Moldovassa käydyssä loppuottelussa puolalaisen Adam Stepniakin.
Aikuisten tasolla Urbanovitš saavutti marraskuussa 2021 Puolan EM-kilpailuissa pronssia voitettuaan mitalikamppailussa Bogomil Kostovin. Hän otteli vielä joulukuussa Open Baltic Cupissa.
Heinäkuussa 2022 Urbanovitš oli mukana RCC Kyokushin Fight -tapahtuman alle 80-kiloisten turnauksessa. Hän sijoittui neljänneksi hävittyään pronssiottelun Vitali Bolotoville.
Bangladeshin jalkapallomaajoukkue

Bangladeshin jalkapallomaajoukkue edustaa Bangladeshia kansainvälisissä miesten jalkapallokilpailuissa. Sitä hallinnoi Bangladeshin jalkapalloliitto, joka kuuluu Aasian maanosaliittoon AFC:hen. Joukkue perustettiin vuonna 1972 ja se liittyi FIFA:n jäseneksi vuonna 1974. Kazi Salahuddin on Bangladeshin jalkapallomaajoukkueen kuuluisin jalkapalloilija ja hän toimii nykyisin maan jalkapalloliiton presidenttinä.
Maan FIFA-ranking on laskenut tasaisesti vuoden 1993 sijalta 116 nykyiseen 192. sijaan.
Cur dog

| Cur dog |
| --- | --- |

Avaintiedot
Alkuperämaa:   Englanti,  Iso-Britannia
Määrä:  kuollut sukupuuttoon
Alkuperäinen käyttö:  karjakoira
Muita nimityksiä:  Drover's Dog
FCI-luokitus:  ei FCI-rotu
Ulkonäkö
Väritys:  mustavalkoinen
Cur dog on sukupuuttoon kuollut englantilainen koirarotu.
Ulkonäkö

Cur dog oli kookkaampi, voimakkaampi ja pitkäraajaisempi kuin lammaskoirat ja sen karvapeite oli lyhyempi ja sileämpi. Korvat olivat puolipystyt. Osa pennuista syntyi lyhythäntäisinä, ja niitä kutsuttiin nimellä self-tailed dogs. Väritys oli yleensä mustavalkoinen.
Luonne ja käyttäytyminen

Rotu oli ovela, viisas, aktiivinen, äänekäs ja levoton. Vuonna 1790 Thomas Bewick kuvaili sitä luotettavaksi ja hyödylliseksi työkoiraksi. Hänen mukaansa se oli nimenomaan karjakoira, vaikka jotkut muut kutsuivat sitä lammaskoiraksi, ja mainitsi lisäksi että se oli lammaskoiria hurjaluonteisempi.
Alkuperä

Sydenham Edwardsin mukaan rotu olisi tulos lammaskoirien ja lurchereiden sekä mahdollisesti myös mastiffien välisistä risteytyksistä. Sitä käytettiin karjan ohjailuun, erityisesti Englannin pohjoisosissa. Se oli työskentelytavaltaan ns. heeler, jolla oli terävä purema ja joka kykeni jopa suurten härkien ajamiseen. Se myös ajoi vieraat karjalaumat pois alueeltaan. Cur dog kuoli sukupuuttoon todennäköisesti 1800-luvun aikana, kun vanhaenglanninlammaskoira alkoi saavuttaa suosiota.
Alkuperä > Etymologia

Erään teorian mukaan nimitys cur juontuu termistä cur-tail, viitaten faktaan, että häntä oli joko luonnontöpö tai typistetty. Toisen mukaan cur viittaa eläimen matalaan murinaan. Nykyisin cur on joko haukkumasana tai tarkoittaa sekarotuista.
Cur dog, Sydenham Edwards: Cynographia Britannica, 1800.
Berkåkin kirkko

| Berkåkin kirkko Berkåk kirke |
| --- | --- |
 Kirkko vuonna 2019.
Sijainti:  Rennebu, Norja
Kirkkokunta:  Norjan kirkko
Hiippakunta:  Nidarosin hiippakunta
Rakentamisvuosi:  1878
Suunnittelija:  Henrik Nissen
Materiaali:  puu
Istumapaikkoja:  200
Lisää rakennusartikkeleitaArkkitehtuurin teemasivulla
Infobox OKNimi-testi OK: 
Berkåkin kirkko (norj. Berkåk kirke) on Rennebun kunnassa Trøndelagin läänissä Norjassa sijaitseva puinen pitkäkirkko vuodelta 1878.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Berkåkin kirkko Wikimedia Commonsissa
Audiovisuaalisen alan tekijät

Audiovisuaalisen alan tekijät ry (Avate) on syyskuussa 2019 perustettu Suomen elokuvaohjaajaliiton (SELO), Suomen Näytelmäkirjailijat ja Käsikirjoittajat ry:n (SUNKLO) ja Suomen Näyttelijäliiton yhteinen järjestö.
Avate valvoo jäsenjärjestöjensä jäsenten ammatillisia, tekijänoikeudellisia, taloudellisia ja taiteellisia etuja.
Järjestö pyrkii audiovisuaalisen alan ohjaajien, näyttelijöiden ja käsikirjoittajien tekijänoikeuksia hallinnoivaksi ja tekijänoikeuskorvauksia jakavaksi tekijänoikeusjärjestöksi.
Matti Numminen valittiin järjestön toiminnanjohtajaksi 2022.
Berlen kirkko

| Berlen kirkko Berle kyrkje |
| --- | --- |
 Kirkko vuonna 2010.
Sijainti:  Bremanger, Norja
Kirkkokunta:  Norjan kirkko
Hiippakunta:  Bjørgvinin hiippakunta
Rakentamisvuosi:  1977
Suunnittelija:  Alf Apelseth
Materiaali:  betoni
Istumapaikkoja:  210
Lisää rakennusartikkeleitaArkkitehtuurin teemasivulla
Infobox OKNimi-testi OK: 
Berlen kirkko (norj. Berle kyrkje) on Bremangerin kunnassa Vestlandin läänissä Norjassa sijaitseva betoninen pitkäkirkko vuodelta 1977.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Berlen kirkko Wikimedia Commonsissa
Crawler-transporter

Crawler-transporter numero 2 ("Franz") koeajolla telakengän vaihdon jälkeen joulukuussa 2004.
Crawler-transporter on suuri telaketjuajoneuvo, jota käytettiin Kennedyn avaruuskeskuksen laukaisukompleksissa 39 Saturn V- ja Saturn IB -kantorakettien kuljettamiseen Vehicle Assebly Building -kokoonpanohallista laukaisupaikoille Apollo-, Skylab- ja Apollo-Sojuz-ohjelmissa. Vuosina 1981-2011 sitä käytettiin avaruussukkuloiden siirtämiseen.
Avaruussukkulajärjestelmä koottiin Vehicle Assebly Buildingissä siirrettävän laukaisualustan Mobile Launcher Platformin päälle, joka sitten ajettiin Crawler-transporterilla laukaisupaikalle ja laukaisun jälkeen takaisin. Tavallinen matka VAB:stä laukaisualustalle kestää noin viisi tuntia.
 Yhteensä niillä on ajettu yli 4 000 km.
Crawler-transportereita rakennettiin kaksi. Ne suunnitteli Bucyrus International ja rakensi Marion Power Shovel Co. Niiden valmistus maksoi 14 miljoonaa dollaria kappaleelta ja ne toimitettiin 1965. Valmistumisensa aikaan ne olivat maailman suurimmat telaketjuajoneuvot.
Tekniset tiedot

Ajoneuvon massa on 2 700 tonnia ja siinä on kahdeksan telaa, kaksi kussakin kulmassa. Yksittäisessä telassa on 57 telakenkää, jotka painavat kukin noin 900 kg. Koneen kokonaismitat ovat 40 m × 35 m. Kuljettimen tason korkeutta voidaan säätää välillä 6–8 m. Kuljettimen laserohjausjärjestelmä ja korkeuden säätö pitävät siirrettävän laukaisualustan MLP:n päällä olevan sukkulan ajoainetankkeineen pystyssä 10 kaariminuutin tarkkuudella. Laukaisupaikalle johtava tien nousu on enimmillään 5 astetta.

Erillinen laserohjausjärjestelmä huolehtii kuljettimen ja laukaisualustan asettamisesta tarkalleen kohdalleen kokoonpanohallissa ja laukaisupaikalla.
Kuljettimessa on kaksi 2 050 kW:n Alcon dieselmoottoria, jotka pyörittävät neljää 1 000 kilowatin generaattoria. Näillä pyöritetään kuljettimen 16:ta moottoria. Kaksi 794 kW:n moottoria pyörittävät kahta 750 kW:n generaattoria, joilla käytetään tunkkaus-, ohjaus-, valaisu- ja tuuletusjärjestelmiä. Lisäksi kuljettimessa on kaksi 150 kW:n generaattoria. Kuljettimen dieseltankkien tilavuus on 19 m³ ja dieselöljyn kulutus 350 l/km.
Kuljetinta ohjataan kahdesta ohjaamosta, jotka ovat sen etu- ja takapäässä. Kuljetin kulkee 5,6 km:n erityistä Crawlerwaytä kuorman kanssa maksimissaan 1,6 km/h ja ilman kuormaa 3 km/h.
Tulevaisuus

NASA aikoi jatkaa kuljettimien käyttöä myös sukkulan käytöstä poiston jälkeen sittemmin peruutetun Project Constellation -ohjelman rakettien laukaisuun.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Crawler-transporter Wikimedia Commonsissa
Satellite view of Vehicle Assembly Building at Kennedy Space Center (englanniksi)
Apollo Maniacs: Crawler Transporter (englanniksi)
Crawler-transporter kuljettaa avaruussukkula Discoveryä ramppia pitkin laukaisupaikka 39B:lle. Kuljettimen takapäätä nostetaan, jotta laukaisualusta ja sukkula pysyisivät suorassa.
Crawler-transporter kuljettaa avaruussukkula Discoveryä 39B-laukaisualustalle lennon STS-114 lähtöä varten.
Casimir von Kothen

Casimir von Kothen
Casimir von Kothen (29. toukokuuta 1807 Lokalahti, Suomen suuriruhtinaskunta – 25. marraskuuta 1880 Kittendorff, Mecklenburg-Schwerin, Saksan keisarikunta) oli suomalainen vapaaherra, kenraaliluutnantti, korkea virkamies ja poliittinen vaikuttaja. Hän oli Viipurin läänin kuvernööri vuosina 1844–1853, senaattori 1853–1859 ja kouluylihallituksen ensimmäinen puheenjohtaja 1869–1873. Vanhoillisena tunnettua von Kothenia arvosteltiin virkavaltaisuudesta ja piittaamaattomuudesta yleisestä mielipiteestä. Lääninkuvernöörinä hän vaikutti muun muassa Saimaan kanavan rakentamiseen, kouluhallituksen johtajana hän vastusti suomenkielisten oppikoulujen perustamista.
Perhe

Casimir von Kothen kuului von Kothenin aatelissuvun vapaaherralliseen haaraan. Hänen vanhempansa olivat senaattori Gustaf von Kothen ja Johanna Agneta Tollet. Hänen veljiään olivat kenraalimajuri Gustaf von Kothen ja kenraalimajuri Mauritz Ferdinand von Kothen. Von Kothen nai vuonna 1834 keisarillisen hovineidon Anna Charlotta von Haartmanin (1815–1849), joka oli senaattori Gabriel Erik von Haartmanin tytär ja senaattori Lars Gabriel von Haartmanin sisarpuoli. Heidän ainoa lapsensa oli hovineito Alma Maria Alexandra von Oertzen-Kittendorf (1841–1911). Sukutausta ja vaimon yhteydet Venäjän hoviin edistivät von Kothenin uraa, ja hän pääsi keisari Aleksanteri II:n suosioon.
Ura > Sotilaana ja kenraalikuvernöörin palveluksessa

Von Kothen valmistui vuonna 1822 ylioppilaaksi ja opiskeli lakitiedettä Turun akatemiassa, kunnes siirtyi vuonna 1826 Venäjän armeijan palvelukseen. Hänet määrättiin aliupseerina Henkikaartin Moskovan-rykmenttiin, missä hän sai 1827 alivänrikin, 1828 vänrikin, 1831 aliluutnantin ja 1833 luutnantin arvon. Hän osallistui kaartin mukana Turkin sotaan vuonna 1828 ja Puolan kapinan kukistamiseen vuonna 1831. Hyvien suhteiden avulla von Kothen eteni nuoresta iästään huolimatta urallaan nopeasti, mikä herätti myös kateutta. Vuonna 1833 Suomen kenraalikuvernööri Aleksandr Menšikov nimitti hänet adjutantikseen. Vuonna 1840 von Kothen hoiti Ruotsi-Norjan kanssa käytyjä neuvotteluja lappalaisten poronhoito- ja kalastusoikeuksista. Hän sai vuonna 1837 alikapteenin ja vuonna 1840 kapteenin sekä everstiluutnantin arvon, ja hänet siirrettiin 1840 Suomen kaartin upseeriluetteloihin. Von Kothen oli kenraalikuvernöörin kanslian vt. päällikkönä vuosina 1840–1843 ja vakinaisena päällikkönä 1843–1844. Vuonna 1843 hän sai myös eron armeijasta ja kollegineuvoksen arvonimen.
Ura > Kuvernöörinä

Von Kothen nimitettiin vuonna 1844 Viipurin läänin vt. kuvernööriksi ja kaksi vuotta myöhemmin vakinaiseksi kuvernööriksi. Hän johti intohimoisesti Saimaan kanavan rakentamista toimimalla muun muassa rakentamiskomitean puheenjohtajana. Häntä sekä kiiteltiin toimeliaisuudestaan että arvosteltiin mielivaltaisuudestaan. Kuvernöörinä von Kothen muistetaan myös lehdistöön kohdistamastaan sensuurista. Vuonna 1846 hän järjesti lakkautetuksi ensin Kanavan ja sitten J. V. Snellmanin julkaiseman Saiman, jossa oli arvosteltu poleemisesti hänen maatalouspolitiikkaansa, erityisesti kruununtilojen yhdistämisiä, joiden yhteydessä osa viljelijöistä menetti tilansa ja elantonsa. Saiman lakkauttamispäätös lienee tehty jo alkuvuodesta 1846, mutta pantiin käytäntöön vasta vuoden lopulla vähemmän huomion herättämiseksi. Menetyksen johdosta Morgonbladet julkaisi Fredrik Berndtsonin sepittämän Kuolinsanoma-runon. Von Kothen sai kuvernöörikautenaan kamariherran arvon 1847 ja ylennyksen kenraalimajuriksi 1851.
Ura > Senaattorina

Vuosina 1853–1858 von Kothen oli senaatin kirkollisasiain toimituskunnan päällikkönä. Hän vaikutti huomattavasti vuoden 1856 koulujärjestykseen ja hänen aloitteestaan perustettiin niin sanotut siviililukiot, joissa opetettiin latinan sijasta ranskaa ja venäjää. Oolannin sodan aikana vuonna 1854 hän avusti kenraalikuvernööriä sota-asioissa. Von Kothen turhautui senaatin jähmeään kollegiaaliseen päätöksentekoon ja joutui vastakkain lankonsa Lars Gabriel von Haartmanin kanssa, joka kieltäytyi myöntämästä varoja von Kothenin voimakkaasti ajamaan ruotujakolaitoksen uudelleen perustamiseen. Ruotujakoinen sotaväki otettiin kuitenkin uudelleen käyttöön, ja von Kothen toimi vuosina 1855–1859 ruotupataljoonien tarkastajana senaattorintoimensa ohella. Hän oli samalla myös tie- ja vesikulkulaitosjohtokunnan puheenjohtajana 1856–1857. Von Kothen siirtyi vuonna 1858 senaatin sotilastoimituskunnan päälliköksi. Hänen katsottiin ylittäneen valtuutensa yrittäessään saada sotaväen sijoituspaikat määrätyiksi ruotuisäntien kokouksissa, ja hän jätti senaatin vuonna 1859. Hovin suosion säilyttänyt von Kothen ylennettiin vuonna 1861 kenraaliluutnantiksi ja nimitettiin Venäjän hallitsevan senaatin jäseneksi.
Ura > Kouluhallituksen johtajana

Vuonna 1869 von Kothen nimitettiin samanaikaisesti Helsingin yliopiston sijaiskansleriksi sekä vastaperustetun koulutoimen ylihallituksen puheenjohtajaksi. Hänellä oli kenraalikuvernööri Nikolai Adlerbergin vankka tuki. Sijaiskanslerina von Kothen muutti määräyksiä yliopiston tutkinnoista ja opiskelijoiden oikeuksista.
Von Kothen oli vannoutunut fennomanian vastustaja, joka tyrmäsi avoimesti ajatuksen säätykiertoon tähtäävästä kansankielisestä koululaitoksesta. Keisari Aleksanteri II määräsi vuonna 1870 oppikoulujen suomenkieliset luokat ylläpidettäviksi valtion varoin. Samana vuonna koulukomitean enemmistö suositteli Tampereen, Oulun ja Kuopion kaksikielisten koulujen muuttamista täysin suomenkielisiksi, mutta von Kothen yhtyi suositusta vastustaneen vähemmistön mielipiteeseen voimakkaasti ja väitti suomen olevan niin alhaisella asteella, että sitä voitaisiin käyttää korkeamman opetuksen kielenä ainoastaan vastoin ”sivistyksen todellisia etuja”. Senaatin enemmistö ja kenraalikuvernööri yhtyivät tähän käsitykseen. Vuoden 1871 kouluasetus määräsi kaikki oppikoulut yksikielisiksi. Von Kothen halusi jakaa oppikoulut kolmeen ryhmään: alimmassa ryhmässä eli reaalikouluissa suomenkielisen väestön pojat valmistettaisiin käytännön ammatteihin, keskiryhmässä olisivat ruotsinkieliset yläalkeiskoulut, ja ylimmässä ryhmässä ruotsalais-venäläiset lukiot kasvattamassa oppilaita korkeimmille virkapaikoille.
Von Kothenin valmistelema vuoden 1872 koulujärjestys muun muassa palautti venäjän kielen pakolliseksi osaksi kouluopetusta ja määräsi Helsinkiin perustettavaksi kouluhallituksen johtajan erityisvalvonnassa olevan nykykielten opetukseen painottuneen ruotsinkielisen reaalilyseon sekä Helsingin normaalilyseon suomenkielisen osaston lakkautettavaksi ja siirrettäväksi Hämeenlinnaan. Helsingin normaalilyseo sai vielä kahtena vuonna luvan rinnakkaisen suomenkielisen ensimmäisen luokan perustamiseen, mutta ei enää myöhemmin, jolloin Helsingin suomenmieliset saivat luvan ylläpitää omalla kustannuksellaan kolmatta luokkaa. Tämän jälkeen von Kothen aikaansai sen, että valtio kustansi suomenkieliset luokat II–V, mutta uutta ensimmäistä rinnakkaisluokkaa ei enää perustettu. Kansalaiskeräyksellä Helsinkiin perustettiin suomalainen alkeisopisto, jota myös aluksi ylläpidettiin yksityisin varoin.
Uusi koulujärjestys herätti paljon tyytymättömyyttä, joten vuoden 1872 valtiopäivät, joille myös von Kothen itse osallistui aatelissäädyssä, hyväksyivät useita anomuksia kouluhallinnon uudelleenjärjestämisestä ja normaalilyseota koskeneen päätöksen perumisesta. Riitauduttuaan saamattomana pitämänsä senaatin kanssa von Kothen erosi kaikista viroistaan vuonna 1873. Suomenkielisten valtion oppikoulujen perustaminen saattoi todella alkaa vasta kun vaikutusvaltainen von Kothen oli siirtynyt syrjään.
Von Kothen asui viimeiset vuotensa ulkomailla, lähinnä Dresdenissä Saksassa.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Casimir von Kothen Wikimedia Commonsissa
von Kothen, Casimir hakuteoksessa Uppslagsverket Finland (2012). (ruotsiksi)
Von Kothen kuvernööriaikoinaan, J. E. Lindhin maalaama muotokuva.
Assassin’s Creed: Altaïr’s Chronicles

| Assassin's Creed: Altaïr's Chronicles |
| --- | --- |

Kehittäjä:  Gameloft Bucharest
Julkaisija:  Ubisoft
Jakelija:  Nintendo eShop, Google Play ja App Store
Suunnittelija:  Bogdan Lucaci Cristian Soare
Pelisarja:  Assassin’s Creed
Julkaistu:  Nintendo DS:NA 5. helmikuuta 2008AUS 3. huhtikuuta 2008EU 11. huhtikuuta 2008 iOS: 23. huhtikuuta 2009 Palm WebOS: 25. tammikuuta 2010 Windows Phone 7: 11. marraskuuta 2010
Lajityyppi:  toimintaseikkailu, hiiviskely
Pelimuoto:  yksinpeli
Ikäluokitus:  ESRB: Teini-ikäisille  PEGI 12  USK 12 
Alusta:  Nintendo DS, Android, iOS, Symbian, Java ME, webOS, Windows Phone
Jakelumuoto:  Nintendo DS ja digitaalinen lataus
Lisää peliartikkeleitaVideopelien teemasivulla
Infobox OK  : 
Assassin’s Creed: Altaïr’s Chronicles on Gameloftin kehittämä ja Ubisoftin julkaisema toimintaseikkailupeli, joka on julkaistu vuonna 2008 Nintendo DS, Android, iOS, webOS, Symbian, Java ME ja Windows Phone alustoille.
Peli on esiosa Assassin’s Creed -pelille. Peli toi mukanaan kaksi uutta kaupunkia kolmen vanhan lisäksi, Tyroksen (pelissä Tyre) ja Aleppon.
Juoni

Peli sijoittuu vuoteen 1190, jolloin on meneillään kolmas ristiretki. Ristiretkeläiset kohtaavat saraseenit, jolloin syntyy sota.
Pelin päähenkilö on Altaïr Ibn-La’Ahad.
Al-Mualim myöntää Altaïrille tehtävän: hankkia Chalise takaisin. Se, joka saa Chalisen käsiinsä, pystyy hallitsemaan kaikkia sotajoukkoja ja varmistamaan voiton sodasta.
Bioko Norten provinssi

| Bioko Norte |
| --- | --- |
 Bioko Norten sijainti punaisella
Valtio:   Päiväntasaajan Guinea
Hallinto:  
 – hallinnollinen keskus:  Malabo
Pinta-ala:  776 km²
Väkiluku (2001):  231 428
Bioko Norten provinssi on yksi Päiväntasaajan Guinean seitsemästä provinssista. Se sijaitsee Biokon saarella toisen provinssin, Bioko Surin provinssin, kanssa. Bioko Norten provinssi on Päiväntasaajan Guinean tiheimmin asuttua aluetta, ja sen pääkaupunki on maan pääkaupunki Malabo. Provinssissa asui 776 km² alueella 231 428 ihmistä vuonna 2001.
Bioko Norten provinssi jakautuu kolmeen kuntaan: Malabo, Baney ja Rebola.
Azem Hajdari

Azem Hajdari (11. maaliskuuta 1963 – 12. syyskuuta 1998) oli albanialainen poliitikko.  Hän oli näkyvässä roolissa vuoden 1990 demokratiaa vaatineissa mielenosoituksissa.
Hajdari valmistui Tiranan yliopistosta ja täydensi opintojaan Yhdysvalloissa ja Saksassa. Hänet valittiin Albanian parlamentin jäseneksi neljään otteeseen vuosina 1991, 1992, 1996 ja 1997. Hän edusti Albanian demokraattista puoluetta.
Hajdari oli naimisissa ja hänellä oli kaksi lasta.
Hänet ammuttiin Tiranassa vuonna 1998, ja murha laukaisi levottomuuksia. Oppositio syytti hallitusta murhan tilaamisesta.  Vielä 21 vuotta myöhemmin murhaan liittyy selvittämättömiä asioita.
Azeglio Vicini

Azeglio Vicini
Azeglio Vicini (20. maaliskuuta 1933 Cesena, Italia – 30. tammikuuta 2018 Brescia, Italia) oli italialainen jalkapalloilija ja jalkapallovalmentaja.
Vicini toimi Italian maajoukkueen päävalmentajana vuosina 1986–1991. Hän johdatti Italian pronssille vuoden 1990 MM-kotikisoissa.
Berio

Berio voi viitata seuraaviin:
Emilio Berio, italialainen hyönteistutkija ja juristi (1905–1993)
Luciano Berio, italialainen säveltäjä (1925–2003)
Filippo Berio, oliiviöljymerkki
| --- | --- |
: Tämä on täsmennyssivu, joka luettelee monimerkityksisen käsitteen eri merkitykset tai useita eri henkilöitä. Artikkelisivuja, joiden nimessä tai tekstissä lukee ”Berio”, voi hakea sivunnimihaulla, laajalla sivunnimihaulla tai tekstihaulla.