Nation of Islam
Historia > Elijah Muhammad (1934–1975) > Malcolm X ja suosion kasvu (1947–1965)

Kannatusmäärät sekä nousivat että laskivat 1930–1940-lukujen ajan, mutta pysyivät yleisesti ottaen pieninä. Nation of Islamin kultakausi alkoi 1950-luvulla. Elijah Muhammad oli taitava hankkimaan liikkeelleen näkyvyyttä televisiossa ja muissa tiedotusvälineissä. Nation of Islam tuli kuuluisaksi jäsenistään, jotka myivät ruokaa järjestöön kuulumattomille afroamerikkalaisille. Tarkoituksena oli parantaa mustan väestönosan ravitsemus- ja terveystilannetta. Koska Nation of Islam painotti pidättyväisyyttä, ahkeruutta ja terveellisiä elämäntapoja, sen jäsenet yleensä menestyivät elämässä. Uusia jäseniä alkoi vähitellen ilmaantua kaikista yhteiskuntaluokista, mutta erityisen suuri merkitys oli vankiloilla, joista Nation of Islam johdonmukaisesti värväsi kannattajia.
Käännynnäisistä merkittävin oli Malcolm X, entinen pikkurikollinen, joka kuuli Nation of Islamista istuessaan vankilassa vuonna 1947. Vapauduttuaan 1952 hän alkoi organisoida uusia temppelejä eri puolille Yhdysvaltoja ja perusti Muhammad Speaks -sanomalehden, jota jokaisen miespuolisen jäsenen oli myytävä tietty määrä. Näin levitettiin Nation of Islamin sanomaa ja kerättiin toiminnalle varoja. Malcolm X nousi nopeasti näkyvään asemaan ja sai johtaakseen Harlemin temppelin New Yorkissa (NOI:n temppeli numero 7). Chicagon päämajan jälkeen se oli Nation of Islamin temppeleistä arvostetuin. Karismaattinen Malcolm X oli pientä ja heiveröistä Elijah Muhammadia värikkäämpi hahmo, hyvä puhuja ja teräväkielinen väittelijä. Hän suhtautui pilkallisesti väkivallattomuuden periaatteeseen ja kannusti seuraajiaan puolustamaan itseään ”kaikin tarpeellisin keinoin”. Viestimet löysivät Malcolm X:stä vastavoiman Martin Luther Kingille ja muille kansalaisoikeusliikkeen maltillisille edustajille, minkä seurauksena Nation of Islam sai paljon sekä kansallista että kansainvälistä julkisuutta. Malcolm X puki sanoiksi monien mustien kokeman vihan ja katkeruuden, joista oli siihen saakka vaiettu, ja liikkeen jäsenmäärä nousi nopeasti. Arviot kannattajaluvuista vaihtelevat kuitenkin huomattavasti: 1960-luvun alussa jäseniä oli ehkä 20 000, mutta suurimpien arvioiden mukaan hetkellisesti jopa 500 000. Muhammad Speaks oli tuolloin Yhdysvaltain luetuin mustalle yleisölle suunnattu lehti, ja sen levikki oli noin 600 000. Nation of Islam jatkoi taloudellisen riippumattomuuden tavoittelua ja osti nykyaikaisen kirjapainon, karjatilat Alabamasta ja Georgiasta sekä pankin Chicagosta.
Kuten radikaalien liikkeiden kohdalla usein, suosio osoittautui lyhytaikaiseksi. Sekä Malcolm X että Elijah Muhammadin poika Wallace olisivat halunneet viedä Nation of Islamia valtavirran sunnalaisuuden suuntaan. Muhammad ja Malcolm X etääntyivät toisistaan myös henkilökohtaisten erimielisyyksien vuoksi. Vuonna 1963 Muhammad paheksui julkisesti Malcolm X:n suhtautumista John. F. Kennedyn salamurhaan – Malcolm X:n mukaan Kennedy oli ollut pelkkä ”kana, joka tepasteli kotiorrelleen”. Muhammad ei myöskään ollut kiinnostunut toimimaan kansalaisoikeusliikkeen piirissä, ja hänen aviottomat suhteensa sekä niistä syntyneet lapset herättivät pahennusta. Kielteisen julkisuuden lisääntyessä valtavirran muslimit alkoivat korostaa, ettei Nation of Islam edustanut perinteistä islamia. Vuonna 1964 Malcolm X erosi Nation of Islamista ja perusti oman The Muslim Mosque -järjestön, joka oli vähemmän radikaali ja vähemmän väkivaltainen. Mustan ylivallan sijaan se kannatti kaikkien ihmisrotujen tasavertaisuutta. Joukko Nation of Islamin jäseniä murhasi Malcolm X:n vuonna 1965, minkä jälkeen monet hänen kannattajansa palasivat takaisin Nation of Islamiin.