stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Lemlands IF
Jalkapallo

Lemlands IF:n miesten edustusjoukkue pelaa nykyään Ruotsin 7. divisioonassa Uplannin itäisessä lohkossa. Se osallistui Ruotsin sarjoihin ensimmäistä kertaa vuonna 2012 ja sijoittui kymmenen joukkueen lohkossa neljänneksi. Kotiottelunsa joukkue pelaa Bengtsbölen urheilupuistossa.
Lemlands IF:n naisten joukkue pelasi SM-sarjassa kaudella 1997. Vuonna 2004 seura yhdisti naisten jalkapallotoimintansa IF-FK:n kanssa. Uusi seura Åland United nousi Naisten Liigaan vuotta myöhemmin ja on sen jälkeen voittanut muun muassa kaksi Suomen mestaruutta.
Entisiä pelaajia

Ing-Marie Holmberg
Wilhelm Ingves
Aiheesta muualla

Lemlands IF:n kotisivut (Arkistoitu – Internet Archive)
One Call Stadium

| One Call Stadium |
| --- | --- |
 Pohjoiskatsomo
Rakennuksen tiedot
Sijainti:  Mansfield, Englanti
Avattu:  ennen 1861
Remontoitu:  1999-2001
Kenttä:  Jalkapallokenttä
Käyttäjät
 Mansfield Town FC 
Katsojakapasiteetti
 9 186 
Lisää rakennusartikkeleitaArkkitehtuurin teemasivulla
One Call Stadium, entiseltä nimeltään Field Mill on jalkapallostadion Mansfieldissä Englannissa. Stadionia käyttää paikallinen jalkapalloseura Mansfield Town FC. Stadionin kapasiteetti on 9 186 katsojaa.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta One Call Stadium Wikimedia Commonsissa
One Bennett Park

| One Bennett Park |
| --- | --- |
 One Bennett Park tammikuussa 2019.
Tiedot
Sijainti:  Chicago, Yhdysvallat
Koordinaatit:  41°53′30″N, 87°36′56″W
Rakennettu:  2016–2018
Tila:  valmis
Yritykset
Arkkitehti:  Robert A.M. Stern Architects
Tekniset tiedot
Kerroksia:  67
Korkeus
Antenni:  254,9 m
 SkyscraperPage.com 
Lisää rakennusartikkeleitaArkkitehtuurin teemasivulla
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
One Bennett Park on Chicagossa Yhdysvalloissa sijaitseva 255 metriä korkea pilvenpiirtäjä. Torni rakennettiin vuosina 2016–2018, ja siinä on 67 kerrosta. Rakennuksessa on asuinhuoneistoja, ja se on valmistettu kokonaisuudessaan betonista. Rakennuksen suunnitteli arkkitehtitoimisto Robert A.M. Stern Architects.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta One Bennett Park Wikimedia Commonsissa
Viralliset kotisivut (englanniksi)
Lead-kiipeilyn maailmancup 2021 – naisten sarja

| Lead maailmancup |
| --- | --- |
Naisten sarja
2021
1 Kultaa: Janja Garnbret 
2 Hopeaa: Natalia Grossman 
3 Pronssia: Laura Rogora 
←2020: 2022→
IFSC:n lead-kiipeilyn maailmancupin vuoden 2021 kausi koostui viidestä osakilpailusta. Ensimmäinen osakilpailu oli  Innsbruckissa Itävallassa 23.–26. kesäkuuta. Toinen osakilpailu oli Villars-sur-Ollonissa Sveitsissä 1. – 3. heinäkuuta. Kolmas ja neljäs osakilpailu kisattin Ranskassa: ensin 12.–13. heinäkuuta Chamonix’ssa ja sitten 17.–18. heinäkuuta Briançonissa. Viimeinen osakilpailu oli Sloveniassa Kranjissa 3.–4. syyskuuta.
Kauden kokonaistuloksissa kultaa voitti Slovenian Janja Garnbret. Toiseksi sijoittui yhdysvaltalainen Natalia Grossman ja kolmanneksi italialainen Laura Rogora.
Osakilpailujen tulokset

Lead-kiipeilyssä jokaisella kiipeilijällä on kuusi minuuttia aikaa kiivetä reittiä niin pitkälle, kuin tippumatta pääsee. Muiden yrityksiä ei saa katsoa ennen omaa suoritustaan. Tuloksissa pisteet riippuvat siitä, kuinka monennelle otteelle on onnistunut kiipeämään. Plussan tulokseen saa, jos on liikkunut seuraavaa otetta kohti saamatta kuitenkaan pidettyä siitä kiinni. Paras mahdollinen tulos on "Top", joka tarkoittaa, että reitti on kiivetty loppuun asti ja viimeinen jatko on klipattu.
Osakilpailujen tulokset > 1. osakilpailu – Innsbruck

| Sijoitus | Kiipeilijä | Tulos |
| --- | --- | --- |
| 1. | Janja Garnbret  | Top |
| 2. | Brooke Raboutou  | 40 |
| 3. | Akiyo Noguchi  | 33+ |
| 4. | Viktorija Meškova  | 22+ |
| 5. | Miho Nonaka  | 22+ |
| 6. | Vita Lukan  | 19+ |
| 7. | Laura Rogora  | 13+ |
| 8. | Lucka Rakovec  | 13+ |
Osakilpailujen tulokset > 2. osakilpailu – Villars

| Sijoitus | Kiipeilijä | Tulos |
| --- | --- | --- |
| 1. | Janja Garnbret  | Top |
| 2. | Laura Rogora  | Top |
| 3. | Natalia Grossman  | 42+ |
| 4. | Momoko Abe  | 40+ |
| 5. | Vita Lukan  | 40+ |
| 6. | Aleksandra Totkova  | 33+ |
| 7. | Lucka Rakovec  | 17+ |
| 8. | Mia Krampl  | 17+ |
Osakilpailujen tulokset > 3. osakilpailu – Chamonix

| Sijoitus | Kiipeilijä | Tulos |
| --- | --- | --- |
| 1. | Laura Rogora  | Top |
| 2. | Natalia Grossman  | 41+ |
| 3. | Aleksandra Totkova  | 38+ |
| 4. | Vita Lukan  | 38+ |
| 5. | Natsuki Tanii  | 32+ |
| 6. | Julia Chanourdie  | 29+ |
| 7. | Ashima Shiraishi  | 29+ |
| 8. | Dinara Fakhritdinova  | 28+ |
Osakilpailujen tulokset > 4. osakilpailu – Briançon

| Sijoitus | Kiipeilijä | Tulos |
| --- | --- | --- |
| 1. | Eliška Adamovská  | 36 |
| 2. | Natalia Grossman  | 35+ |
| 3. | Vita Lukan  | 29 |
| 4. | Ashima Shiraishi  | 27+ |
| 5. | Ryu Nakagawa  | 27+ |
| 6. | Lucka Rakovec  | 26+ |
| 7. | Lana Skusek  | 24+ |
| 8. | Aleksandra Totkova  | 22+ |
Osakilpailujen tulokset > 5. osakilpailu – Kranj

| Sijoitus | Kiipeilijä | Tulos |
| --- | --- | --- |
| 1. | Janja Garnbret  | 49+ |
| 2. | Seo Chae-hyun  | 46 |
| 3. | Natalia Grossman  | 41+ |
| 4. | Laura Rogora  | 39 |
| 5. | Vita Lukan  | 39 |
| 6. | Lucka Rakovec  | 34+ |
| 7. | Dinara Fakhritdinova  | 31+ |
| 8. | Natsuki Tanii  | 26 |
One Chase Manhattan Plaza

| One Chase Manhattan Plaza |
| --- | --- |

Tiedot
Sijainti:  Financial District, New York,  Yhdysvallat
Rakennettu:  1956–1961
Käyttötarkoitus:  toimisto
Tila:  valmis
Yritykset
Arkkitehti:  Gordon Bunshaft (Skidmore, Owings and Merrill)
Tekniset tiedot
Kerroksia:  60
Korkeus
Kattokorkeus:  248 m
 SkyscraperPage.com 
Lisää rakennusartikkeleitaArkkitehtuurin teemasivulla
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
One Chase Manhattan Plaza on New Yorkin kaupungissa, Financial Districtin kaupunginosassa, Lower Manhattanilla sijaitseva toimistopilvenpiirtäjä. Vuonna 1961 valmistuneessa rakennuksessa on 60 kerrosta mukaan luettuna viisi pohjakerrosta ja sen kattokorkeus on 248 metriä, mikä tekee siitä New Yorkin 11. korkeimman rakennuksen ja 43. korkeimman rakennuksen Yhdysvalloissa. Lisäksi One Chase Manhattan Plaza on maailman 200 korkeimman rakennuksen joukossa.
One Chase Manhattan Plazan julkisivu on terästä ja lasia. Rakennuksen on suunnitellut arkkitehtitoimisto Skidmore, Owings and Merrillin arkkitehti Gordon Bunshaft.
Kadut, joiden varrella rakennus sijaitsee, ovat: Liberty Street, Pine Street, Nassau Street ja William Street. Pääosoite on 1 Chase Manhattan Plaza.
Aiheesta muualla

Rakennus arkkitehtitoimiston sivulla (englanniksi)
Liitäjät

| Liitäjät |
| --- | --- |
 Baleaarienliitäjä (Puffinus mauretanicus)
Tieteellinen luokittelu
Domeeni::  Aitotumaiset Eucarya
Kunta::  Eläinkunta Animalia
Pääjakso::  Selkäjänteiset Chordata
Alajakso::  Selkärankaiset Vertebrata
Luokka::  Linnut Aves
Lahko::  Ulappalinnut Procellariiformes
Heimo::  Ulappaliitäjät Procellariidae
Suku::  Liitäjät Puffinus  Brisson, 1760
Katso myös
   Liitäjät Wikispeciesissä   Liitäjät Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OK: 
Liitäjät (Puffinus) on ulappaliitäjien heimoon kuuluva ulappalintusuku. Liitäjien suvussa on BirdLife Suomen mukaan 14 lajia. Sukuun on kuulut enemmänkin lajeja, mutta siitä on erotettu 2000-luvulla tummaliitäjien suku, jonka kehityslinja eroaa liitäjien suvusta.
Liitäjälajit

Polynesianliitäjä (Puffinus nativitatis)
Galapagosinliitäjä (Puffinus subalaris)
Pikkuliitäjä (Puffinus puffinus)
Idänpikkuliitäjä (Puffinus yelkouan)
Baleaarienliitäjä (Puffinus mauretanicus)
Kalifornianpikkuliitäjä (Puffinus opisthomelas)
Meksikonpikkuliitäjä (Puffinus auricularis)
Uudenseelanninliitäjä (Puffinus gavia)
Tummapikkuliitäjä (Puffinus huttoni)
Tropiikkiliitäjä (Puffinus bailloni)
Bonininliitäjä (Puffinus bryani)
Etelänkääpiöliitäjä (Puffinus assimilis)
Kääpiöliitäjä (Puffinus lherminieri)
Salomoninliitäjä (Puffinus heinrothi)
Aiheesta muualla

ITIS: Puffinus (englanniksi)
Nonsense

Limerikki ja siihen liittyvä kuvitus Edward Learin kirjasta A Book of Nonsense.
Nonsense tarkoittaa järjenvastaista ja mieletöntä kielellistä ilmaisua, hölynpölyä. 
Käsitteellä viitataan usein kirjallisuuteen, jota leimaa leikillinen absurdius, mutta nonsense voi ilmetä myös suullisessa kommunikaatiossa. Nonsense-runous tasapainoilee merkityksellisyyden ja merkityksettömyyden rajalla, on hyvin leikin- ja pelinomaista ja kääntää asioita päälaelleen – leikin nimissä. Nonsense-runous leikkii rytmillä, sanoilla ja äänteellisyydellä.
Nonsensen tutkija Wim Tigges nostaa teoksessaan An Anatomy of Literary Nonsense (1988) nonsense-tekstin tärkeimmäksi elementiksi purkautumattoman jännitteen ja merkityksien moninaisuuden ja läsnä- ja poissaolon välillä. Tämä on Tiggesin mukaan nonsensen tärkein paradoksi. Nonsense yhdistetään lastenrunouteen, mutta sitä käytetään myös aikuisille suunnatussa kirjallisuudessa.
Puhtainta absurdiutta edustaa dada-runous, jossa sanoilla ei enää ole semanttisia merkityksiä.[lähde? ]
Nonsensea käytettiin jo keskiajan Ranskassa ja Saksassa, jolloin sillä tehtiin pilaa vakiintuneista totisista, ellei peräti tosikkomaisista runomuodoista, mutta lajin kuuluisimmat edustajat ovat englantilaiset Edward Lear (1812–1888) ja Lewis Carroll (1832–1898). Carrollin runo Pekoraali on maailman tunnetuimpia nonsense-runoja. Lisäksi voidaan mainita G. K. Chestertonin kirja A Defense of Nonsense (1901).
Muista nonsensen edustajista voidaan mainita ranskalaiset Guillaume Apollinaire ja Raymond Queneau, yhdysvaltalainen Ogden Nash, saksalaiset Christian Morgenstern ja Joachim Ringelnatz sekä tanskalainen Halfdan Rasmussen. Lajityyppiä ovat hyödyntäneet myös James Joyce ja T. S. Eliot. Suomessa Lauri Viita, Eeva-Liisa Manner, Kirsi Kunnas (kaksi Lewis Carrollin suomentajaa), Väinö Kirstinä ja Juhani Peltonen kuuluvat nonsensenharrastajiin.
Myös kryptografiassa tutkitaan menetelmiä nonsensen tai paremminkin mielivaltaisten merkkijonojen erottelemiseksi varsinaisista viesteistä.
Aiheesta muualla

Nonsense Tieteen termipankissa.
Lauantai-illan tyttö

| Lauantai-illan tyttö Eini |
| --- | --- | --- |

Studioalbumin tiedot
 Äänitetty : 1989
 Julkaistu: 1989
 Formaatti: CD, vinyyli, C-kasetti
 Tuottaja(t): Jaakko Salo
 Tyylilaji: iskelmä
 Kesto: 38.04
 Levy-yhtiö: Musiikki-Fazer
 Levymerkki: Finnlevy
Einin muut studioalbumit
| Eini 1985 | Lauantai-illan tyttö 1989 | Sydän onnea soi 1994 |
Singlet albumilta Lauantai-illan tyttö
 ”Lauantai-illan tyttö” Julkaistu: 1989  ”Joutsenet” Julkaistu: 1989
Lauantai-illan tyttö on suomalaisen pop-laulaja Einin studioalbumi vuodelta 1989. Sen tuotti Jaakko Salo. Albumi on esittäjänsä seitsemäs. 1950- ja 1960-lukujen mollivoittoisia ikivihreitä tanssi-iskelmiä sisältävä levy poikkeaa täysin Einin aiemmasta tuotannosta. Hän suuntautui perinteiseen lavaiskelmään 1980-luvun diskokauden jälkeen, ja jatkoi linjallaan halki 1990-luvun.
Kappaleet

|  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| Nro | Nimi | Säv&san | Alkuperäissävellyksen nimi | Kesto |  |  |  |  |  |
| 1. | Hyväile, hyväile vaan | Antonio Brave, Arvo Aallas |  | 3.01 |  |  |  |  |  |
| 2. | Lauantai-illan tyttö | Carlo Donida, Kullervo | La ragazza del sabato sera | 3.17 |  |  |  |  |  |
| 3. | Kai vielä kohdataan | Arnold Goland, Jack Gold, Juha Vainio | It Hurts To Say Goodbye | 3.20 |  |  |  |  |  |
| 4. | Rakkauden satu | Carlos Almarán, Merja | Historia de un amor | 4.02 |  |  |  |  |  |
| 5. | Joutsenet | Trad., Jaakko Salo, Juha Vainio |  | 2.49 |  |  |  |  |  |
| 6. | Yksin oon mä vain | Mános Chatzidákis, Kari Tuomisaari | Μην τον ρωτάς τον ουρανό | 3.00 |  |  |  |  |  |
| 7. | Kylmät huulet | René Roulette, Rauni Kouta | Careless Lips | 3.03 |  |  |  |  |  |
| 8. | Sua liikaa rakastan | Alexander Olshanetsky, Chaim Tauber, Solja Tuuli | I Love You Much Too Much | 2.41 |  |  |  |  |  |
| 9. | Tule syyskuu | Bobby Darin, Saukki | Come September | 2.48 |  |  |  |  |  |
| 10. | Krysanteemi | Trad., Solja Tuuli |  | 3.27 |  |  |  |  |  |
| 11. | Isoisän olkihattu | Tapio Rautavaara |  | 3.29 |  |  |  |  |  |
| 12. | Kun kohtaat ystäväin | Hermann Kittler, Juha Vainio |  | 3.42 |  |  |  |  |  |
Kokoonpano > Muusikot

Eini – laulu
Juha Björninen – kitarat
Janne Louhivuori – kitarat
Jari Heino – bassokitara
Vesa Aaltonen – rummut
Jari Lappalainen – viulu
Juhani Aaltonen – huilu, saksofoni
Ari Ismälä – kosketinsoittimet, taustalaulu
Jaakko Salo – kosketinsoittimet
Jori Sivonen – kosketinsoittimet
Martti Metsäketo – taustalaulu
Arvo Paajanen – taustalaulu
Muuta

Lauantai-illan tyttö oli Einin ensimmäinen studioalbumi kiihkeän levytyskauden 1978–1985 jälkeen. Myös seuraavaan studioalbumiin, Sydän onnea soi, kului aikaa: se julkaistiin 1994.
Nimikappale "Lauantai-illan tyttö" julkaistiin vinyylisinglenä, jonka b-puolena on "Hyväile, hyväile vaan". Toinen albumilta lohkaistu single on "Joutsenet" b-puolenaan "Rakkauden satu".
"Isoisän olkihattu" on Tapio Rautavaaran laulelma vuodelta 1951. Sitä on versioitu vakavasti ja parodisesti useaan otteeseen. Einin tulkinta on yksi harvoista naisen esittämistä.
Aiheesta muualla

Fenno-levytietokanta (Teoshaku)
Fono.fi: Äänitteen tiedot : Lauantai-illan tyttö
Ostovoima

Ostovoima tarkoittaa taloustieteessä sitä, kuinka paljon hyödykkeitä käytettävissä olevalla varallisuudella voi ostaa. Jos hinnat nousevat mutta tulot pysyvät ennallaan, ostovoima laskee. Ostovoiman lasku ei siis välttämättä liity tulojen laskuun vaan voi olla myös inflaation seurausta.
Ostovoimavertailuilla on merkitystä muun muassa sosiaali-, tulo-, vero- ja aluepolitiikassa sekä yhdyskuntasuunnittelussa.
Orient (auto)

Museoitu Orient Runabout vuodelta 1907.
Orient oli vuosina 1902–1908 valmistettu yhdysvaltalainen automerkki. Ensimmäinen Orient-auto oli halpa, kevyt ja kaksipaikkainen Orient Buckboard. Autossa oli bensiinikäyttöinen yksisylinterinen moottori ja kaksi vaihdetta. Orient Buckboard painoi vain 227 kiloa.
Autotehdas sijaitsi Walthamissa, Massachusettsin osavaltiossa.
Vuonna 1905 esiteltiin nelisylinterinen Orient, jota valmistettiin vuoteen 1908, jolloin autojen tuotanto keskeytyi. Vuonna 1909 tehdas muutti nimensä Metz Companyksi, joka jatkoi autojen tuotantoa vuoteen 1922.
Orient-autoja tuotiin Suomeenkin vuodesta 1906 lähtien. Maahantuojan esitteessä vuodelta 1907 esitellään Orient BB ja kehutaan sen talviominaisuuksia auton keveyden ja ilmajäähdytteisen moottorin vuoksi. Orient BB maksoi Suomessa 2 500 markkaa. Takana sijaitsevan moottorin päälle sai lisähinnasta yhden hengen istuimen 60 markalla. Autoon sai haluamansa värin 50 markalla.
Orient BB:ssä ei ollut varsinaista koria, edessä ja takana oli puinen laatikko. Istuimelle mahtui kaksi ihmistä. Yksisylinterisen nelitahtimoottorin iskutilavuus oli 548 cm³. Suurin teho oli 3 kW (4 hv) kierrosnopeudella 1 000. Käynnistys värinäkelan ja kuivapariston avulla. Ei mittareita, öljyvalot. Omapaino oli 275 kiloa. Huippunopeus oli 40 km/t.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Orient Wikimedia Commonsissa
Youtube, Waltham Orient Buckboard 1905
Nærumbanen

Nærumbanen on kaupunkirautatie Kööpenhaminan pohjoispuolella pääosin Lyngby-Taarbækin kunnan alueella. Radan pituus on 7,6 kilometriä ja se on yksiraiteinen sekä sähköistämätön. Radalla on kahdeksan asemaa.
Nærumbanenilla käytetään Siemensin valmistamia RegioSprinter-dieselkiskobusseja, joita on 4 kappaletta. Junat liikennöivät ruuhka-aikojen ulkopuolella 20 minuutin ja ruuhka-aikaan 10 minuutin väliajoin.
Rata avattiin vuonna 1900, jolloin se kulki Lyngbyn ja Vedbækin välillä. Nærumista Vedbækiin kulkenut osuus lakkautettiin sen kannattamattomuuden vuoksi 1920-luvun alussa.
Radan eteläpäästä Jægersborgista on yhteys S-togin linjalle B.
Lilly Caul

| Lilly Caul |
| --- | --- |
Luoja(t):  Robert Kirkman Tony Moore Charlie Adlard
Ensi- esiintyminen:  numero 43 (sarjakuva)
Kustantaja:  Image Comics
Henkilötiedot
Koko nimi:  Lilly Caul
Status:  elossa
Sukupuoli:  Nainen
Ikä:  29 (numero 43)
Suhteet
Vanhemmat:  Everett Ray Caul (isä)
Infobox OKNimi-testi OK: 
Lilly Caul on kuvitteellinen hahmo Image Comicsin kustantamassa The Walking Dead -sarjakuvassa ja siihen pohjautuvissa novelleissa.
Sarjakuvassa

Lilly, Woodburyn asukas ja Kuvernöörin sotilas, tavataan vilaukselta muutamassa numerossa, mutta myöhemmin numerossa 48 tämä saa isomman roolin. Lilly tappaa Kuvernöörin tajuttuaan tappaneensa Rickin ja Lorin lapsen, Judithin. Lilly johdattaa vielä elossa olevat Woodburyn sotilaat sisälle vankilaan, panoksien loppuessa.
North (Etelä-Carolina)

| North |
| --- | --- |

 Koordinaatit: 33°36′58″N, 81°6′13″W 
Valtio:  Yhdysvallat
Osavaltio:  Etelä-Carolina
Piirikunta:  Orangeburg
Pinta-ala:  
 – Kokonaispinta-ala:  2,2 km²
 – Josta vettä:  0 km² (0 %)
Korkeus:  85 m
Väkiluku (2000):  813
 – Väestötiheys:  369,3 as./km²
Aikavyöhyke:  UTC–5 (kesäaika UTC–4)
 
 http://townofnorth-sc.gov/ 
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
North on kaupunki Orangeburgin piirikunnassa Etelä-Carolinassa Yhdysvalloissa. Kaupungin väkiluku oli 813 vuoden 2000 väestönlaskennassa.
United States Census Bureaun mukaan kaupungin pinta-ala on 2,2 km², eikä vesialueita ole.
Orient Watch Company

Orientin mekaaninen rannekello.
Orient Watch Company, Limited (オリエント時計株式会社 Oriento Tokei Kabushikigaisha?) (puhekielessä Orient) on japanilainen kellovalmistaja ja Japanin suurin mekaanisia kelloja valmistava yritys, joka perustettiin vuonna 1950 Tokiossa. Vuonna 2001 siitä tuli Seikon tytäryhtiö ja vuonna 2009 täysin Seiko Epsonin omistama. Yritys valmistaa mekaanisia-, että kvartsikelloja, mutta keskittyy enemmän mekaanisiin kelloihin, erottautuen näin muista japanilaisista valmistajista.
Orientin mallistot vaihtelevat halvoista 50$ (USD) -kelloista, aina 7 000$ kelloihin. Orient Star ja Orient Star Royal ovat Orientin keski- ja korkeanluokan mallistoja, kun taas Royal Orient on lippulaivamallisto.
Aiheesta muualla

Orientin kotisivut
Nærbøn vanha kirkko

| Nærbøn vanha kirkko Nærbø gamle kyrkje |
| --- | --- |

Sijainti:  Hå, Norja
Kirkkokunta:  Norjan kirkko
Hiippakunta:  Stavangerin hiippakunta
Rakentamisvuosi:  1834
Suunnittelija:  Hans Ditlev Franciscus Linstow
Materiaali:  puu
Istumapaikkoja:  330
Lisää rakennusartikkeleitaArkkitehtuurin teemasivulla
Infobox OKNimi-testi OK: 
Nærbøn vanha kirkko (norj. Nærbø gamle kyrkje) on Hån kunnassa Norjassa sijaitseva puinen pitkäkirkko vuodelta 1834.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Nærbøn vanha kirkko Wikimedia Commonsissa
North

North on englannin kielen pohjoista tarkoittava sana. Sanalla on myös seuraavat merkitykset:
North, kaupunki Etelä-Carolinassa, Yhdysvalloissa
AFC North, American Football Conferencen pohjoinen divisioona amerikkalaisessa jalkapallossa
NFC North, National Football Conferencen pohjoinen divisioona amerikkalaisessa jalkapallossa
North, puolalainen black metal -yhtye
North State, eli kansanomaisesti Nortti, savukemerkki
North, seuraavien henkilöiden sukunimi:
Aaron North (s. 1979), yhdysvaltalainen kitaristi
Alex North (1910–1991), yhdysvaltalainen säveltäjä
Alfred John North (1855–1917), australialainen lintutieteilijä
Christopher North, oik. John Wilson (1785–1854), skotlantilainen runoilija ja esseisti
Douglass North (1920–2015), yhdysvaltalainen taloustieteilijä, Nobelin taloustieteen palkinnon saaja
Frederick North (1732–1792), Britannian pääministeri 1770–1782
George North (s. 1992), waleslainen rugby union -pelaaja
Heather North (1950–2017), yhdysvaltalainen näyttelijä
Jade North (s. 1982), australialainen jalkapalloilija
Jay North (s. 1951), yhdysvaltalainen näyttelijä
Kent North (1971–2007), brittiläinen pornonäyttelijä
Marianne North (1830–1890), brittiläinen taidemaalari
Nolan North (s. 1970), yhdysvaltalainen näyttelijä
Oliver North (s. 1943), yhdysvaltalainen upseeri
Kent North (1971–2007), brittiläinen pornonäyttelijä
Nigel North (s. 1954), englantilainen luutisti ja klassinen kitaristi
Peter North (s. 1957), kanadalainen pornonäyttelijä
North, kuvitteellisia henkilöitä:
David North, Christoph Nord, Marvel Comicsin sarjakuvahahmo
| --- | --- |
: Tämä on täsmennyssivu, joka luettelee monimerkityksisen käsitteen eri merkitykset tai useita eri henkilöitä. Artikkelisivuja, joiden nimessä tai tekstissä lukee ”North”, voi hakea sivunnimihaulla, laajalla sivunnimihaulla tai tekstihaulla.
Lead-kiipeilyn maailmancup 2019 – naisten sarja

| Lead maailmancup |
| --- | --- |
Naisten sarja
2019
1 Kultaa: Seo Chae-hyun 
2 Hopeaa: Janja Garnbret 
3 Pronssia: Natsuki Tanii 
←2018: 2020→
IFSC:n lead-kiipeilyn maailmancupin vuoden 2021 kausi koostui kuudesta osakilpailusta. Ensimmäinen osakilpailu oli Villars-sur-Ollonissa Sveitsissä 4. – 6. heinäkuuta. Toinen ja kolmas osakilpailu kisattin Ranskassa: ensin 11.–13. heinäkuuta Chamonix’ssa ja sitten 19.–20. heinäkuuta Briançonissa. Neljäs osakilpailu oli Sloveniassa Kranjissa 28.–29. syyskuuta ja viides Xiamenissa Kiinassa 18.–20. lokakuuta. Viimeinen osakilpailu oli Inzaissa Japanissa 26.–27. lokakuuta.
Kauden kokonaistuloksissa kultaa voitti eteläkorealainen Seo Chae-hyun. Toiseksi sijoittui slovenialainen Janja Garnbret ja kolmanneksi japanilainen Natsuki Tanii.
Osakilpailujen tulokset

Lead-kiipeilyssä jokaisella kiipeilijällä on kuusi minuuttia aikaa kiivetä reittiä niin pitkälle, kuin tippumatta pääsee. Muiden yrityksiä ei saa katsoa ennen omaa suoritustaan. Tuloksissa pisteet riippuvat siitä, kuinka monennelle otteelle on onnistunut kiipeämään. Plussan tulokseen saa, jos on liikkunut seuraavaa otetta kohti saamatta kuitenkaan pidettyä siitä kiinni. Paras mahdollinen tulos on "Top", joka tarkoittaa, että reitti on kiivetty loppuun asti ja viimeinen jatko on klipattu.
Osakilpailujen tulokset > 1. osakilpailu – Villars

| Sijoitus | Kiipeilijä | Tulos |
| --- | --- | --- |
| 1. | Janja Garnbret  | 36+ |
| 2. | Seo Chae-hyun  | 35+ |
| 3. | Ai Mori  | 35+ |
| 4. | Akiyo Noguchi  | 35+ |
| 5. | Mia Krampl  | 35+ |
| 6. | Lucka Rakovec  | 35+ |
| 7. | Julia Chanourdie  | 35+ |
| 8. | Natsuki Tanii  | 35 |
Osakilpailujen tulokset > 2. osakilpailu – Chamonix

| Sijoitus | Kiipeilijä | Tulos |
| --- | --- | --- |
| 1. | Seo Chae-hyun  | 34+ |
| 2. | Zhang Yuetong  | 34+ |
| 3. | Jessica Pilz  | 34+ |
| 4. | Ai Mori  | 34+ |
| 5. | Ashima Shiraishi  | 34+ |
| 6. | Molly Thompson-Smith  | 26+ |
| 7. | Lucka Rakovec  | 25+ |
| 8. | Natsuki Tanii  | 17+ |
Osakilpailujen tulokset > 3. osakilpailu – Briançon

| Sijoitus | Kiipeilijä | Tulos |
| --- | --- | --- |
| 1. | Seo Chae-hyun  | Top |
| 2. | Janja Garnbret  | Top |
| 3. | Natsuki Tanii  | 41+ |
| 4. | Mia Krampl  | 36 |
| 5. | Ashima Shiraishi  | 36 |
| 6. | Zhang Yuetong  | 33+ |
| 7. | Vita Lukan  | 32+ |
| 8. | Nina Arthaud  | 24+ |
Osakilpailujen tulokset > 4. osakilpailu – Kranj

| Sijoitus | Kiipeilijä | Tulos |
| --- | --- | --- |
| 1. | Seo Chae-hyun  | 34.5+ |
| 2. | Jessica Pilz  | 34.5 |
| 3. | Lucka Rakovec  | 34+ |
| 4. | Anak Verhoeven  | 34+ |
| 5. | Ai Mori  | 20+ |
| 6. | Natsumi Hirano  | 20+ |
| 7. | Mia Krampl  | 20+ |
| 8. | Mei Kotake  | 20+ |
Osakilpailujen tulokset > 5. osakilpailu – Xiamen

| Sijoitus | Kiipeilijä | Tulos |
| --- | --- | --- |
| 1. | Seo Chae-hyun  | Top |
| 2. | Akiyo Noguchi  | Top |
| 3. | Jain Kim  | Top |
| 4. | Janja Garnbret  | 37+ |
| 5. | Natsuki Tanii  | 37+ |
| 6. | Lucka Rakovec  | 37+ |
| 7. | Zhang Yuetong  | 34+ |
| 8. | Ievgeniia Kazbekova  | 31+ |
Osakilpailujen tulokset > 6. osakilpailu – Inzai

| Sijoitus | Kiipeilijä | Tulos |
| --- | --- | --- |
| 1. | Jain Kim  | Top |
| 2. | Janja Garnbret  | 39 |
| 3. | Seo Chae-hyun  | 37+ |
| 4. | Akiyo Noguchi  | 36+ |
| 5. | Miho Nonaka  | 34+ |
| 6. | Natsuki Tanii  | 34+ |
| 7. | Laura Rogora  | 20 |
| 8. | Aika Tajima  | 19+ |