stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Kultakala (kappale)
Muusikot

Olli Lindholm – laulu
Markku Petander – kitara
Jani Viitanen – kitara
Jesu Hämäläinen – basso
Frogley – rummut
Mikko Kangasjärvi – haitari (1)
Jukka Lewis – taustalaulu
Kappaleet

Kultakala – 2.56 (säv. Olli Lindholm, san. Pauli Hanhiniemi)
Väärää ja oikeempaa – 3.49 (säv. Markku Petander, san. Pauli Hanhiniemi)
Kurt Orre

Kurt Orre 1950-luvulla.
Kurt Orre (24. elokuuta 1928 – 29. heinäkuuta 2020) oli suomalainen jalkapalloilija ja jääkiekkoilija, joka pelasi molempia lajeja HIFK:ssa.
Jalkapalloa Orre pelasi Suomensarjassa 1950-luvulla ja teki 32 maalia 45 ottelussa, joskin on arveltu molempien lukujen todellisuudessa olevan suurempia sen ajan puutteellisen tilastoinnin vuoksi. Hän edusti myös Suomen B-maajoukkuetta.
Orre pelasi jääkiekossa hyökkääjänä 40 ottelua SM-sarjassa vuosina 1949–1955 ja teki tehopisteet 29+17=46. Orre teki kaudella 1949–1950 HIFK:n jääkiekkojoukkueen historian ensimmäisen mestaruussarjamaalin.
Kóstas Tsartsarís

| Kóstas Tsartsarís |
| --- | --- |
 Tsartsaris vuonna 2013.
Henkilötiedot
Koko nimi:  Konstantínos ”Kóstas” Tsartsarís
Syntynyt: 17. lokakuuta 1979 (ikä 44) Véroia, Kreikka
Kansalaisuus:   Kreikka
Koripalloilija
Pelipaikka:  Iso laitahyökkääjä / Sentteri
Pituus:  209 cm
Paino:  96 kg
NBA-varaus:  ei varattu 2001
Pelaajaura
Seurajoukkueet
1997–1998 1998–1999 1999–2002 2002–2013:  UMF Grindavík AO Near East Peristeri BC Panathinaikos BC
Maajoukkueet
2004–2010:   Kreikka
Ottelut (pisteet):  122 (807)
Aiheesta muualla
FIBA
| Mitalit> Maa:   Kreikka.Miesten koripallo.MM-kilpailut  | Mitalit> Maa:   Kreikka.Miesten koripallo.MM-kilpailut  | Mitalit> Maa:   Kreikka.Miesten koripallo.MM-kilpailut  | Maa:   Kreikka> Miesten koripallo. |
| --- | --- | --- | --- |
|  Hopeaa | Japani 2006 |  |  |
| EM-kilpailut  | EM-kilpailut  | EM-kilpailut  |  |
|  Kultaa | Serbia ja Montenegro 2005 |  |  |
Konstantínos ”Kóstas” Tsartsarís (kreik. Κωνσταντίνος ”Κώστας” Τσαρτσαρής, s. 17. lokakuuta 1979 Véroia) on kreikkalainen kilpauransa päättänyt koripalloilija. Isona laitahyökkääjänä tai sentterinä pelannut Tsartsarís voitti urallaan muun muassa kymmenen Kreikan mestaruutta ja kahdeksan Kreikan cup-mestaruutta. Kreikan miesten maajoukkueessa hän saavutti MM-hopeaa vuonna 2006 ja Euroopan mestaruuden vuonna 2005.
Pelaajaura

Tsartsarís pelasi yhtä Islannin-kautta lukuun ottamatta koko uransa kotimaassaan, pääasiassa Panathinaikosissa. Hän pelasi myös eurooppalaisissa seurajoukkuekilpailuissa voittaen muun muassa yksityisen Euroliigan mestaruuden kolmesti. Tsartsarís voitti kymmenen Kreikan mestaruutta ja kahdeksan Kreikan cup-mestaruutta. Hänet nimettiin kolme kertaa Kreikan cupin arvokkaimmaksi pelaajaksi. Hän päätti uransa vuonna 2013.
Tsartsarís pelasi Kreikan miesten maajoukkueessa vuosina 2004–2010 122 ottelua 6,6 pisteen keskiarvolla. Hän saavutti maajoukkueessa MM-hopeaa Japanissa 2006 ja Euroopan mestaruuden Serbia ja Montenegrossa 2005. Hän kuului maajoukkueen kokoonpanoon myös Ateenan 2004 ja Pekingin 2008 kesäolympialaisissa, vuoden 2010 MM-kilpailuissa sekä vuoden 2007 EM-kilpailuissa.
Aiheesta muualla

Kostas Tsartsaris Basketball Player Profile eurobasket.com (englanniksi)
Kreikan joukkue – Koripallon EM-kilpailut 2005
4 Papaloukás ·
5 Spanoúlis ·
6 Zísis ·
7 Bouroúsis ·
8 Vasilópoulos ·
9 Fótsis ·
10 Chatzivréttas ·
11 Ntikoúdis ·
12 Tsartsarís ·
13 Diamantídis ·
14 Papadópoulos ·
15 Kakioúzis

Päävalmentaja Giannákis
Kreikan joukkue – Koripallon MM-kilpailut 2006
4 Papaloukás ·
5 Schortsanítis ·
6 Zísis ·
7 Spanoúlis ·
8 Vasilópoulos ·
9 Fótsis ·
10 Chatzivréttas ·
11 Ntikoúdis ·
12 Tsartsarís ·
13 Diamantídis ·
14 Papadópoulos ·
15 Kakioúzis

Päävalmentaja Giannákis
La Côte-Saint-André

| La Côte-Saint-André |
| --- | --- |
 Vanha kauppahalli
 vaakuna
 La Côte-Saint-André
 Koordinaatit: 45°23′40″N, 5°15′41″E 
Valtio:  Ranska
Alue:  Auvergne-Rhône-Alpes
Departementti:  Isère
Arrondissementti:  Vienne
Pinta-ala:  
 – Kokonaispinta-ala:  27,9 km²
Väkiluku (2016):  4 805 
 – Väestötiheys:  172 as./km²
Kunnan numero:  38130
 
 Kunnan kotisivut 
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
La Côte-Saint-André on kunta itäisessä Ranskassa Isèren departementissa Auvergne-Rhône-Alpesin alueella. Se sijaitsee noin 50 kilometriä Grenoblesta luoteeseen. La Côte-Saint-André on Bièvren tasangon pääkaupunki.
Nähtävyyksiä

Säveltäjä Hector Berlioz on syntynyt La Côte-Saint-Andréssa. Hänen kunniakseen on perustettu vuosittainen kansainvälinen sinfoniamusiikin festivaali Festival Berlioz. Festivaalin keskuspaikka on Château de La Côte-Saint-André, joka tunnetaan myös nimellä Château Louis XI. Sen rakennuttamisen alueen puolustamiseksi sekä asuinlinnaksi päätti Savoijin kreivi Filip I vuonna 1260. Linna valmistui vuonna 1281, ja sen suunnitteli arkkitehti Jacques de Saint-Georges. Kunnassa on myös hänelle omistettu museo Musée Hector-Berlioz, jossa voi tutustua hänen elämään ja työhön. Museorakennus on hänen syntymäkotinsa.
Paikallinen Cherry Rocher -tislaamon juuret juontavat vuoteen 1705 saakka Ludvig XIV hallintokaudelle. Yritys on ollut alusta saakka menestyvä. Sen tuotteita on toimitettu Grenoblen arvohenkilöille suuriin tapahtumiin, kuten kuninkaallisiin vierailuihin ja Dauphinin suvun häihin. Jean Anthelme Brillat-Savarin sanoi vuonna 1828, että Ranskan parhaat liköörit tehdään La Côte-Saint-Andréssa. Tislaamon museo Musée des liqueurs on avoinna vierailijoille. Siellä pääsee tutustumaan tehtaan historiaan, ja siellä näytteillä muun muassa vanhoja etikettejä ja julisteita.
Tunnettuja kuntalaisia

Louis Berlioz (1776-1848), lääkäri, joka ensimmäinen ranskalaisena käytti akupunktiota. Hector Berliozin isä
Hector Berlioz (1803-1869), säveltäjä
Johan Barthold Jongkind (1819-1891), alankomaalainen taidemaalari
Jean-Baptiste Davaux (1742-1822), säveltäjä
Festival Berlioz
Château de La Côte-Saint-André
Musée Hector-Berlioz
Musée des liqueurs
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta La Côte-Saint-André Wikimedia Commonsissa
Kurt Nylund

Kurt Nylund
Kurt Nylund (24. marraskuuta 1901 – 19. toukokuuta 1980) oli suomalainen elokuvaleikkaaja, -tuottaja ja jalkapalloilija. Hän pelasi kaksi jalkapallon A-maaottelua vuonna 1926.
Nylundin seura jalkapallossa oli HIFK, jossa hän pelasi aktiivisesti 1923–29 mutta oli joukkueessa vielä 1930–31 (vuonna 1930 hän pelasi yhden pääsarjaottelunkin). HIFK:n jalkapallojaoston puheenjohtajana hän toimi 1928–1931. HIFK voitti ensimmäisen jalkapallon SM:n vuonna 1930, toisen 1931.
Laki lapseksiottamisesta

Laki lapseksiottamisesta (SDK 32/1979) on Suomen laki, joka koskee lapsen adoptoimista eli ottolapsen ottamista. Alaikäisen lapsen adoptoiminen edellyttää, että sen katsotaan olevan lapsen edun mukaista. Adoptiopäätös vahvistetaan tuomarin toimesta. Jos joku henkilö on ollut alaikäisenä hoidettavana, mutta lapseksiottamista ei ole pystytty jostain syystä vahvistamaan, lapseksi ottaminen voidaan vahvistaa henkilön ollessa täysi-ikäinen. Lapseksi ottamisen virallistaminen estyy, jos asiassa on sovittu jonkinlaisesta rahallisesta korvauksesta. Adoptiovanhempien on yleensä oltava vähintään 25 vuotta vanhoja. 18-25-vuotias henkilö voi adoptoida puolisonsa lapsen. 18 vuotta täyttänyt henkilö voi myös ottaa takaisin biologisen lapsensa, joka on aikaisemmin adoptoitu. Adoptoimista ei voida vahvistaa ilman lapsen omaa tahtoa, jos lapsi on 12 vuotta täyttänyt tai jos hän ymmärtää asian. Adoptoimisen virallistamiseen tarvitaan myös biologisten vanhempien suostumus tai erittäin painava syy.
Lakiakangas (mahdollinen muinaisjäännös)

Lakiakangas on mahdollinen kivikautinen muinaisjäännös Haminassa Lakiakangas -nimisen hiekkakankaan eteläreunassa. Tien leikkauksesta on vuonna 2006 tehdyssä tutkimuksessa löytynyt yksi kvartsi-iskos, tosin koekuopista ei ole löytynyt mitään.
Elis (yhtye)

Elis on vuonna 2000 perustettu liechtensteinilainen metalliyhtye.  Se tunnettiin alun perin nimellä Erben der Schöpfung, jolla se julkaisi yhden albumin. Yhtyeen entinen laulaja Sabine Dünser menehtyi muutama kuukausi ennen Griefshire-albumin (2006) ilmestymistä.
Jäsenet

Sandra Schleret – laulu
Pete Streit – kitara
Chris Gruber – kitara
Tom Saxer – basso ja murinalaulu
Max Naescher – rummut ja lyömäsoittimet
Jäsenet > Entiset jäsenet

Sabine Dünser – laulu
Franky Koller – rummut
René Marxer – rummut
Jürgen Broger – kitara
Diskografia

God’s Silence, Devil’s Temptation (2003)
Dark Clouds in a Perfect Sky (2004)
Griefshire (2006)
Show Me the Way (2007,  EP)
Catharsis (2009)
Aiheesta muualla

Elisin virallinen sivusto
Paint (hevosrotu)

| Paint |
| --- | --- |

Alkuperä ja nimet
Alkuperämaa::   Yhdysvallat
Polveutuminen::  quarterhevonen, englannintäysiverinen
Muita nimityksiä::  American Paint Horse
Ominaisuudet
Värit::  kirjava
Paint on karjahevosrotu, jonka tärkein piirre on kirjava väritys. Se kehitettiin kirjavista quarter- ja englannintäysiverihevosista. Rodun rekisteriyhdistys American Paint Horse Association on Pohjois-Amerikan nopeimmin kasvavia. Rekisteriin hyväksytään tietyin ehdoin myös yksivärisiä hevosia erilliseen kantakirjaan. Yhdistys pitää rotua värirodun sijaan aitona hevosrotuna omine selkeine piirteineen.
Kantakirja

Paint-hevosen värikkyys ja karjahevosen rakenne ovat suosittu yhdistelmä; American Paint Horse Association eli APHA on Yhdysvaltain toiseksi suurin hevosrekisteriyhdistys Väritys on olennainen osa rodun ulkonäköä, mutta paint-hevosilta vaaditaan myös selkeää karjahevostyyppiä ja tietynlaista polveutumista. Yhdistykseen kantakirjattavan paint-hevosen vanhemmista ainakin toisen on oltava APHA:n kantakirjaama paint; toinen vanhemmista voi olla kantakirjattu paint, quarterhevonen tai englannintäysiverinen. APHA:n kantakirjassa on kaksi luokkaa: pääluokka on kirjaville hevosille ja sivuluokka yksivärisille paint-sukuisille hevosille.
Kantakirja > Kirjavien vaatimukset

Tietyn polveutumisen lisäksi APHA:n pääkantakirjaan hyväksyttävältä hevoselta vaaditaan "luonnollista kirjavaa väriä"; mikäli hevonen on enemmän värillinen kuin valkoinen, sillä on oltava ollut syntymästään asti valkoinen, vaaleanpunaihoinen alue; pääosin valkoiselta hevoselta vaaditaan vähintään yksi värillinen, tummaihoinen alue. Täyttääkseen vaatimukset tällaisen kirjavuusalueen on oltava läpimitaltaan vähintään 5 cm ja sijaittava tiettyjen rajojen sisäpuolella.
Kantakirja > Yksiväristen vaatimukset

Kahden kantakirjatun paint-hevosen yksiväristä jälkeläistä kutsutaan "yksiväriseksi paint-sukuiseksi" (Solid Paint-Bred) tai "jalostuskanta-paintiksi" (Breeding Stock Paint). Tällaiset hevoset kelpaavat APHA:n paint-hevoskantakirjaan tietyin edellytyksin. Ne voivat myös osallistua APHA:n tunnustamiin rotukilpailuihin. Yksivärinen hevonen voi tuottaa kirjavan kanssa kirjavan varsan. Joissain tapauksissa yksivärinenkin hevonen voi kantaa kirjavuustekijää: esimerkiksi splashed white -kirjavuudesta tunnetaan nykyisin useita eri mutaatioita, joista osa on epätäydellisesti dominoivia ja tuottavat homotsygoottina voimakasta kirjavuutta mutta heterotsygoottina vain pieniä valkoisia merkkejä.
Väri ja ominaisuudet

Kantakirjattavalta paint-hevosen rakenteelta edellytetään quarter-hevosten "karjahevostyyppiä": hevosen tulisi olla raskas ja lihaksikas mutta ei liian korkea, sen painopisteen tulisi olla alhaalla ja sen takajalkojen tulisi olla voimakkaat ja soveltua nopeisiin kiihdytyksiin ja pikaisiin pyrähdyksiin.
Yleisimmät paint-hevosten värit ovat mustan-, ruunikon ja rautiaankirjavat. Harvinaisempia ovat diluutiogeenien haalistamat väritykset kuten voikon-, ruunivoikon-, cremellon-, perlinon-, pearlin- tai shamppanjankirjavatsekä päistärikön- tai hallakonkirjavat.  Paint-hevonen voi kantaa myös kimogeeniä, jolloin sen värilliset alueet harmaantuvat ja muuttuvat lopulta valkoisiksi - alun perin värillisten alueiden iho jää kuitenkin pigmentoituneeksi.
Kaikenkokoiset ja -muotoiset laikut hyväksytään tiikerinkirjavuuteen viittaavia kuvioita lukuun ottamatta, ja ne voivat sijaita melkeinpä missä tahansa hevosessa. Vaikka paint-hevosilla esiintyy laaja joukko erilaisia kuvioita, American Paint Horse Association luokittelee väritykset vain neljään eri kuvioon: overo, tobiano, tovero ja yksivärinen.
Erityisesti sabinogeeniä kantavilla yksivärisiksi kantakirjatuilla paint-hevosilla saattaa olla pieniä kirjavuusmerkkejä. Tällaisia merkkejä voivat olla esimerkiksi herasilmät, vaaleanpunainen iho huulissa tai sieraimissa, sekakarvaiset läikät ja vähäinen laajempi sekakarvaisuus.
Väri ja ominaisuudet > Väritystermejä

Tobiano: yleisin kirjavuuskuvio, jolle on tyypillistä kaarevamuotoiset kuviot, valkoiset koivet, ja selän poikki kulkevat valkoiset alueet. Kuviot vaikuttavat yleensä pystysuuntaisilta. Värityksessä on usein enemmän valkoista kuin värillisiä alueita, ja pää on usein värillinen tavanomaisin pienin merkein.
Overo: yhteisnimitys kirjavuuskuvioille, joille on yhteistä epäsäännölliset, teräväreunaiset kuviot ja pääosin värillinen väritys. Pää on usein valkoinen tai suurimerkkinen, ja silmät saattavat olla siniset. Valkoiset kuviot ylittävät selkälinjan harvemmin. APHA tunnustaa overona kolme kuviota:
Frame overo: tunnettu kuvio, jossa valkoiset alueet jäävät sivulta katsoen värillisten "kehysten" sisälle. Valkoiset sahalaitaiset kuviot keskittyvät lähinnä kylkien alueelle. Homotsygoottina frame overo -geeni tuottaa elinkelvottoman kokovalkoisen varsan.
Sabino:  lievä kirjavuuskuvio, johon kuuluu tyypillisesti korkeat valkoiset sukat, laajat päänmerkit, valkoiset läikät mahan alueella ja sekakarvaisuutta.
Splashed white: harvinaisin tunnettu kirjavuuskuvio. Kuvioon liittyy tyypillisesti siniset silmät ja selkeät, tasareunaiset valkoiset merkit, jotka melkein aina kattavat pään ja jalat. Häntä on usein kärjestä tai kokonaan valkoinen, ja rungon valkoiset alueet alkavat mahasta leviten ylöspäin.
Tovero: nimitys kirjavuuskuviolle, jossa on sekä tobianon että overokuvioiden piirteitä.
Yksivärinen: muutoin kantakirjakelpoinen paint-hevonen, jolla ei ole kirjavuudeksi tunnustettua kuviointia.
"Värillinen" (colored): epävirallinen termi, jolla viitataan kirjavaan hevoseen.
"Kromi" (chrome): epävirallinen termi, joka tietyillä alueilla viittaa erityisen näyttävään kirjavuuskuviointiin.
Väri ja ominaisuudet > Paint vai pinto?

Englannin kielessä sekä sanaa "paint" että "pinto" käytetään tarkoittamaan kirjavaa hevosta, mutta nykyään näiden kahden termin välillä on selkeä ero. Pinto (engl. a Pinto horse) on kantakirjattu johonkin pintorekisteriin ja eroaa paint-hevosesta (engl. a Paint horse) sukutaustaltaan. Pinto pienellä alkukirjaimella (engl. a pinto horse) taas voi tarkoittaa mitä tahansa kirjavaa hevosta. Joissakin pintorekistereissä sallitaan hevosille minkälaiset sukujuuret tahansa, joissakin taas ei hyväksytä esimerkiksi kylmäverisiä tai muuleja. Paint-hevosten taas edellytetään polveutuvan tietynrotuisista eläimistä. Näin ollen vain osa pinto-rekisterien hevosista hyväksyttäisiin paint-kantakirjaan, kun taas kaikki kirjavat paint-hevoset hyväksyttäisiin pintokantakirjaan.
Historia

Kun American Quarter Horse Association (AQHA) perustettiin vuonna 1940 säilyttämään "karjahevostyyppi", se sulki ulkopuolelleen kirjavat hevoset sekä sellaiset hevoset, joilla oli valkoisia laikkuja rungossa tai valkoista etupolven tai kintereen yläpuolella. Kirjavista karjatyypin hevosista pitävät muodostivat erinäisiä yhdistyksiä säilyttämään ja tukemaan AQHA:n hylkäämää kirjavaa karjahevostyyppiä. Vuonna 1965 osa näistä yhdistyksistä yhdistyivät American Paint Horse Associationiksi.
Geneettiset ongelmat

Eräs paint-rotuun liittyvä lääketieteellinen ongelma on geneettinen lethal white -oireyhtymä (LWS). Sitä kutsutaan joskus myös Overo Lethal White -oireyhtymäksi (OLWS) tai harvemmin White Foal -oireyhtymäksi (WFS). Se liittyy resessiiviseen, frame overo -kuvioon liittyvään geeniin. Geenin heterotsygootit kantajat ovat oireettomia. Geenin homotsygoottina kantava varsa syntyy valkoisena, ja mikäli sitä ei lopeteta, se kuolee muutaman päivän sisällä alikehittyneen ruoansulatuskanavan aiheuttamiin komplikaatioihin. Frame overo -geenille on kehitetty DNA-testi. Myös yksivärisiltä vaikuttavat hevoset voivat kantaa geeniä; joissain tapauksissa esimerkiksi tobianojen tai yksiväristen hevosten jälkeläinen on syntynyt lethal whitena, vaikkakin kaikissa tällaisissa tapauksissa hevosten suvuissa on esiintynyt overokuviota. Lethal white -oireyhtymää esiintyy paint-rodun lisäksi myös kaikissa muissa hevosroduissa, joissa esiintyy frame overo -geeniä.
Quarter-hevostaustaisten hevosten runsaan vaikutuksen vuoksi joillakin paint-hevosilla esiintyy myös HYPP- ja HERDA-sairauksia aiheuttavia geenejä. Englannintäysiverisistä polveutuvissa linjoissa on wobbler-oireyhtymän riski.
Aiheesta muualla

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
American Paint Horse Association (englanniksi)
Paint Horse Legends (Arkistoitu – Internet Archive) (englanniksi)
Pääkantakirjan paint-hevonen.
Yksivärinen paint-sukuinen varsa.
Tobiano-kuvioinen paint-hevonen.
"Overo"-kuvioinen paint-hevonen.
Emil Breitkreutz

| Mitalit | Mitalit | Mitalit |  |
| --- | --- | --- | --- |
|  Emil Breitkreutz |  Emil Breitkreutz |  Emil Breitkreutz |  |
Maa:   Yhdysvallat
Miesten yleisurheilu
|  Olympialaiset  |  Olympialaiset  |  Olympialaiset  |  |
|  Pronssia | St. Louis 1904 | 800 m |  |
Emil William Breitkreutz (16. marraskuuta 1883 Wausau, Wisconsin – 3. toukokuuta 1972 San Gabriel, Kalifornia) oli yhdysvaltalainen yleisurheilija ja olympiamitalisti, joka kilpaili keskimatkojen juoksussa. Hänen seuransa oli Milwaukee Athletic Club.
Breitkreutz opiskeli Etelä-Kalifornian yliopistossa, josta hän valmistui vuonna 1906. Hän osallistui St. Louisin olympialaisiin 1904 sattumalta, sillä hän oli enemmän kiinnostunut maailmannäyttelyssä esillä olleista tekniikka-asioista kuin samaan aikaan pidetyistä olympialaisista. Breitkreutz kuitenkin kilpaili 800 metrin juoksuussa, jossa hän sai pronssia johdettuaan vielä puolimatkassa. Hän teki samana vuonna matkan ennätysaikansa 1.56,3.
Breitkreutz toimi yliopistonsa ensimmäisenä koripallovalmentajana ja oli myöhemmin Amateur Athletic Unionin yleisurheilutoimitsijana sekä lentopallojaoston puheenjohtajana.
Kultakala (televisiosarja)

| Kultakala |
| --- | --- |
Tyyli:  draama, komedia
Kestoaika:  30 minuuttia
Pääosissa:   Miila Virtanen  Katariina Kaitue  Karlo Haapiainen  Helmi-Leena Nummela 
Alkuperämaa:   Suomi
Verkko:  Elisa Viihde Viaplay
Julkaistu:  2022
Jaksoja:  8
Tuotanto
Tuottaja(t):   Essi Hellén  Anni Pänkäälä 
Vastaava(t) tuottaja(t):   Olli Haikka  Marko Talli  Laura Kuulasmaa (Elisa Viihde) 
Ohjaaja(t):   Anna Dahlman  Jenni Kaunisto  Melissa Markki  Maiju Pellikka 
Käsikirjoittaja(t):   Anna Dahlman  Tatiana Elf 
Säveltäjä(t):  Miikka Huttunen, Katja Lappi
Leikkaaja(t):  Jyrki Levä, Dimitri Okulov
Lavastaja(t):  Tiina Paavilainen
Kuvaaja(t):  Hannu Käki, Aarne Tapola
Tuotantoyhtiö(t):  Yellow Film & TV
Aiheesta muualla
IMDb 
Elonet
Kultakala on suomalainen kahdeksanosainen draamasarja, jonka päähenkilöinä ovat Katariina Kaitueen esittämä Alzheimerin tautiin sairastuva seurapiirikampaaja ja hänen tyttärensä, jota esittää Miila Virtanen. Sarja kertoo äidin ja tyttären suhteesta ja siitä, miten kaikki muuttuu äidin diagnoosin myötä. Sarja julkaistiin Elisa Viihde Viaplay -suoratoistopalvelussa 6. maaliskuuta 2022.
Sarja perustuu Tatiana Elfin ja Essi Hellénin alkuperäisideaan.
Jaksot

| Jakso | Nimi |
| --- | --- |
1: Mitähän vi**ua?
2: Laastari
3: Kolme kertaa marinoitu Ox-filee
4: Riippakivi
5: Pisteet Belgialle
6: Tension Release Excercise
7: Shitlist
8: Hei olen Leena ja minullakin on Alzheimer
Vastaanotto

Helsingin Sanomien arviossa Leena Virtanen piti sarjan aihevalintaa rohkeana, mutta toteaa sarjan herättävän alusta asti epäluottamusta ja pohtii, mille sarjassa nauretaan.
Diego Marani

Diego Marani (s. 1959 Tresigallo, Ferrara, Italia) on italialainen kirjailija ja kääntäjä Euroopan unionin neuvostossa Brysselissä.
Marani on kehittänyt 1996 alun perin huumorimielessä keinotekoisen europanto-kielen, joka on eräänlainen vapaa ja luova yhdistelmä Länsi-Euroopan kielistä, parodia esperanton ideasta sekä samalla kannanotto englannin kielen ylivaltaa vastaan. Marani on kirjoittanut europantoksi artikkeleita sekä novellikokoelman Las adventures des inspector Cabillot, joka ilmestyi Ranskassa 1998.
Vuonna 2000 Maranilta ilmestyi osittain Suomeen sijoittuva romaani Nuova grammatica finlandese (käännetty suomeksi nimellä Sotilas ilman menneisyyttä 2003). Romaani on saanut useita palkintoja, muun muassa yhden Italian arvostetuimmista kirjallisuuspalkinnoista, Premio Grinzane Cavour, vuonna 2001. Maranin toinen palkittu romaani on L'ultimo dei vostiachi (2001, suomennettuna Viimeinen vostjakki 2004), joka sai Premio Campiello -palkinnon 2002.
Marani kertoo opiskelleensa suomea voidakseen kääntää suomesta italiaksi ja innostuneensa suomen vaikeasta kieliopista monine sijamuotoineen. Niistä erityisen kiehtovana hän pitää abessiivia, jonkin puuttumista kuvaavaa muotoa, jossa hän näkee jotakin tyypillisen suomalaista. Sijamuodoista Marani on todennut: "Teillä on adessiivi, ablatiivi ja allatiivi. Miksi ihmeessä ette keksineet sellaista sijamuotoa kuin aperitiivi!"
Romaaneja

Caprice des Dieux (1994)
Zanzare (1995)
Nuova grammatica finlandese (2000, suomeksi Sotilas ilman menneisyyttä 2003)
L'ultimo dei vostiachi (2001, suomeksi Viimeinen vostjakki.  (Suomentanut Leena Taavitsainen-Petäjä)  Helsinki:  Helmi, 2004.  ISBN 951-556-038-1. )
A Trieste con Svevo (2003)
L'interprete (2004)
Il compagno di scuola (2005)
Enciclopedia tresigallese (2006)
La bicicletta incantata (2007)
L'amico delle donne (2008)
Emiko Kiyosawa

Emiko Kiyosawa (s. 20. marraskuuta 1983 Jokohama) on japanilainen alppihiihtäjä.
Schladmingin MM-kilpailuissa 2013 Kiyosawa sijoittui pujottelussa 44:nneksi. Alppihiihdon maailmancupissa Kiyosawa kilpaili ensimmäisen kerran Aspenin suurpujottelussa marraskuussa 2009. Ensimmäiset maailmancupin pisteensä hän saavutti Zagrebin pujottelussa tammikuussa 2012 sijoituttuaan 24:nneksi. Parhaimmillaan hän on ollut 21:s Ofterschwangin pujottelussa maaliskuussa 2013.
Pesäpallon SM-sarja 1955

Pesäpallon Suomen mestaruuden 1955 voitti edellisvuoden tapaan Haminan Palloilijat. Helpolla ei mestaruus nytkään tullut, viimeisessä kamppailussa säilymisestään kamppaillut Kiri antautui vain juoksulla. Kouvola nujersi kuitenkin Pallo-Toverit ja Kiri vältti karsintaan joutumisen. Tempo voitti "pronssikamppailussa" Ilmajoen viimeisen vuoron kahdella juoksullaan, mutta tarvitsi tämän lisäksi apuja Pyrinnöltä, joka kukisti Jyväskylän Veikot, joka voittaessaan olisi kivunnut kolmannelle sijalle juoksusuhteen turvin.
TUL:n kanssa yhteistyö oli katkennut, eivätkä sen seurat enää osallistuneet yhteistoimintaan. Monet TUL:laiset seurat olivatkin erotettu siitä (mm. Työväen Mailapojat) ja liittyneet Urheilun Tuki -järjestöön, jonka pohjalle vuonna 1959 perustettiin Työväen Urheiluseurojen Keskusliitto (TUK). Jyväskylän Veikot jatkoi PPL:n sarjoissa nimellä Veikot -55, myöhemmin Pesä-Veikot. Emäseura Veikot jatkoi kuitenkin TUL:n sarjoissa.