stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Viola Uotila
Elämäkerta

Viola Uotila aloitti kanteleen soiton nelivuotiaana. Hän opiskeli Kouvolan musiikkiopistossa ja jatkoi opintojaan Lahden konservatoriossa muutettuaan Lahteen 11-vuotiaana. Uotila opiskeli myös kanteleen ja kelttiharpun soittoa Sibelius-Akatemian nuorisokoulutuksessa. Ammattiopintonsa Viola suoritti Lahden konservatoriossa pääaineenaan klassinen sellon soitto. Nykyään Uotila opiskelee Taideyliopiston Sibelius-Akatemiassa. Hän valmistui musiikin kandidaatiksi keväällä 2020.
Viola Uotila on julkaissut neljä albumia. Kuusi- ja seitsenvuotiaana hän levytti ensimmäisen levynsä Tulisoroinen, ja toisen levynsä Violan laulut hän levytti ollessaan kahdeksanvuotias. Tulisoroinen sisältää kansanlauluja Suomen lisäksi myös muualta, kuten Venäjältä ja Pohjois-Amerikasta erilaisilla kanteleilla säestettynä. Violan laulut -levyllä kappaleiden tyyli on uudenaikaisempaa, ja mukana on klassisia sekä uudempia lastenlauluja kantelesovituksina. Kolmas levy Sateenkaaren aarteet vie kuulijan mukaansa unten salaperäiseen maailmaan. Osa levyn musiikista on Uotilan itsensä tai hänen veljensä Anton Uotilan säveltämää. Neljäs levy Vilharmoonikot on yhteinen levy kaksosveli Antonin kanssa. Levyllä soittaa Makkosen jousikvartetti, ja sovitukset ovat Matti Makkosen käsialaa. Solistina vierailee myös Eija Ahvo.
Viola Uotila on saavuttanut useita palkintosijoja suomalaisissa ja ulkomaisissa musiikkikilpailussa soolona ja kamarimusiikkiyhtyeiden jäsenenä. Hän on voittanut oman sarjansa muun muassa seuraavissa kilpailuissa: Kansainvälinen kantelekilpailu (useita voittoja soolo- ja yhtyesarjoissa vuosien varrella), Stockholm International Chamber Music Competition (Duo Uotila), Erkki Melartin -kamarimusiikkikilpailu (Trio Sereno), jossa trio sai lisäksi Melartin-seuran erikoispalkinnon kilpailun parhaasta Melartin-tulkinnasta. Trio on myös voittanut valtakunnallisen Savonlinnan kamarimusiikkikilpailun kahdesti.
Syyskuussa 2015 Uotilalle myönnettiin yhdessä veljensä kanssa Vuoden Nuori Lahtelainen -tunnustuspalkinto. Kyseinen palkinto annetaan henkilölle tai ryhmälle, joka on tuoreella, ennakkoluulottomalla ja yritteliäällä otteellaan esimerkkinä ja eduksi Lahdelle.
Opiskelun ohella Viola Uotila soittaa soolokonsertteja ja esiintyy veljensä Anton Uotilan sekä useiden yhtyeiden, muun muassa Kymen Biisiuittamo, Vilharmoonikot, Various Ensemble, SibA Folk Big Band (FBB), Golden Monrepos -salonkiorkesteri, Fugaiu Novo (Arkistoitu – Internet Archive) ja Duo Viola Uotila & Veera Kuisma, kanssa. Uotila esittää myös paljon omia sävellyksiään, jotka pohjautuvat pohjoismaisen kansanmusiikin poljentoon, mutta saavat vaikutteita myös esimerkiksi klassisesta musiikista.
Uotila on mukana kulttuuritapahtumia järjestävien yhdistysten toiminnassa. Hän on ollut luomassa muun muassa Vuohijärvi Soi -musiikki- ja monitaidefestivaalia, jota järjestää Jaalan Musiikki- ja Monitaideyhdistys ry. Muita kulttuuriyhdistyksiä, joissa Uotila toimii aktiivisesti, ovat Kotikonsertin ystävät ry sekä Alastalon Kulttuuri- ja Monitaidetila ry.
Diskografia

Kosketar, Kymen Biisiuittamo (single, 2020)
Langinkosken sankari, Kymen Biisiuittamo (single, 2020)
Hanhilammen Hambo, Kymen Biisiuittamo (single, 2020)
Valssi keväälle (single, 2020)
Vilharmoonikot (2009) (veljensä Antonin kanssa)
Sateenkaaren aarteet (2008)
Violan laulut (2006)
Tulisoroinen (2004)
Violan laulut -levyn kansi.
Williamsin oireyhtymä

Williamsin oireyhtymälle ovat ominaisia samankaltaiset kasvonpiirteet.
Williamsin oireyhtymä eli Williams-Beurenin oireyhtymä (WS) on harvinainen geneettinen häiriö, joka johtuu 7. kromosomissa sijaitsevan elastiinigeenin (ELN) virheestä. Oireyhtymän kuvasi uusiseelantilainen kardiologian tohtori J. C. P. Williams vuonna 1961. Sen esiintyvyys väestössä on noin 1:10 000. Esiintyvyys sukupuolten välillä jakautuu tasaisesti. Sydänviat, purentaviat, diabetes ja muut elimistön häiriöt ovat siinä hyvin yleisiä. Älykkyysosamäärä on keskimäärin noin 60. Sydänongelmien syynä uskotaan suurimmaksi osin olevan elastiini-proteiinikompleksia koodaavan geenin puute. Tällä geenivirheellä saattaa myös olla vaikutusta kognitiivisiin toimintoihin.
Williamsin oireyhtymässä  on tunnusomaisesti ”tonttumaiset” kasvonpiirteet; pieni pystynenä ja leuka, pitkä ylähuuli / leveä suu sekä turvotusta silmien ympärillä. Sinisissä tai vihreissä silmissä on usein tähtimäinen kuvio iiriksen ympärillä. Tähän pohjautuen professori Howard Lenhoff onkin väittänyt, että Williamsin oireyhtymä  olisi ollut innoituksena peikko- ja keijukaistarinoille.
Oireyhtymää sairastavat ovat usein erittäin ulospäinsuuntautuneita, puheliaita ja sosiaalisia. Monilla heistä on musiikillisia taipumuksia. Absoluuttinen sävelkorva on yleinen (jopa 30 %). Muusikoillakin absoluuttinen sävelkorva on harvinaisempaa. Myös yliherkkä kuulo on tyypillistä. Tämä vaiva vähenee yleensä iän myötä.
Aiheesta muualla

The Williams Syndrome Association
Kehitysvamma-alan verkkopalvelu
We Are Motörhead

| We Are Motörhead Motörhead |
| --- | --- | --- |

Studioalbumin tiedot
 Äänitetty : kesä-elokuu 1999
 Julkaistu: 16. toukokuuta 2000
 Tuottaja(t): Motörhead Bob Culick Bruce Bouillet Duane Barrot
 Tyylilaji: heavy metal speed metal
 Kesto: 38.20
 Levy-yhtiö: CMC International Steamhammer
Motörhead in muut julkaisut
| Snake Bite Love 1998 | We Are Motörhead 2000 | Hammered 2002 |
We Are Motörhead on Motörhead-yhtyeen 15. studioalbumi. Levyllä on Motörheadin versio brittiläisen punk-yhtye Sex Pistolsin tunnetusta kappaleesta "God Save the Queen".
Levyn avaa nopea speed metal-kappale "See Me Burning". Muita nopeita kappaleita on "Wake the Dead". Kappaleet "Stagefright/Crash and Burn" ja "(Wearing Your) Heart on Your Sleeve" edustavat raskaampaa antia, ja Motörheadille tyypillisempiä ja rokkaavampia kappaleita ovat mm. "God Save the Queen", "Stay Out of Jail", "Out to Lunch" ja nimikappale. "Slow Dance" taas on keskitempoinen heavy metal-kappale, "One More Fucking Time":n ollessa hidas balladi.
Kappaleet

See Me Burning – 2.59
Slow Dance – 4.29
Stay Out of Jail – 3.02
God Save the Queen – 3.19 (säv. Paul Cook, Steve Jones, John Lydon, Glen Matlock)
Out to Lunch – 3.26
Wake the Dead – 5.14
One More Fucking Time – 6.46
Stagefright/Crash & Burn – 3.02
(Wearing Your) Heart on Your Sleeve – 3.42
We Are Motörhead – 2.21
Kokoonpano

Lemmy Kilmister – laulu, basso
Phil Campbell – kitara
Mikkey Dee – rummut
Arviot

Sputnikmusic:
Allmusic:
Aiheesta muualla

We Are Motörhead discogs.com -sivustolla
Albumi We Are Motörhead Encyclopaedia Metallum -sivustolla (englanniksi)
Vredesbyrd

| ”Vredesbyrd” Dimmu Borgir |
| --- | --- | --- |

Singlen tiedot
 Albumilta: Death Cult Armageddon
 Äänitetty : 2003
 Julkaistu: 14. toukokuuta 2004
 Tuottaja(t): Dimmu Borgir Fredrik Nordström
 Tyylilaji: sinfoninen black metal
 Kesto: 04.44
 Levy-yhtiö: Nuclear Blast Records
Dimmu Borgirin muut singlet
| ”Progenies of the Great Apocalypse” 2003 | ”Vredesbyrd” 2004 | ”The Serpentine Offering” 2007 |
Vredesbyrd (suom. raivon taakka) on Dimmu Borgirin toinen single, joka on julkaistu albumilta Death Cult Armageddon.
Kappalelista

Vredesbyrd – 3.44 (Radio edit)
Progenies of the Great Apocalypse – 3.33 (Radio edit)
Yellowstonen maanjäristys 1959

| Yellowstonen maanjäristys |
| --- | --- |
Päivämäärä:  17. elokuuta 1959
Magnitudi:  7,3–7,5 (Mw)
Episentrumin sijainti:  44.863°N, 111.335°W
Maat, joihin vaikutukset ulottuivat:   Yhdysvallat
Henkilövahingot:  28 kuolonuhria
Yellowstonen maanjäristys tapahtui 17. elokuuta 1959 eteläisessä Montanassa. Järistystä seurasi mittava maanvyöry, joka surmasi 28 ihmistä ja aiheutti tieverkolle ja metsille 11 miljoonan dollarin vahingot. Maanvyörymä tukki Madison-joen virtauksen, mistä seurasi melkein 53 metriä syvän Quake-järven muodostuminen. Järistys, joka aiheutti Yhdysvaltain luoteisosien pahimmat maanvyöryt sitten vuoden 1927, huomattiin myös Wyomingissa ja Idahossa.
Amerikan Punainen Risti, Pelastusarmeija ja useat muut kansalliset ja paikalliset järjestöt lähettivät apua maanjäristyksen uhreille. Montanan ja Idahon kansalliskaartit hälytettiin myös paikalle.
Vaikutus

Hebgen Laken alueella useat kesämökit vaurioituivat, maanteihin tuli murtumia ja episentrumin lähistöllä kolme siltaa vahingoittui pahasti. Yellowstonessa ilmaantui uusia geysireitä ja monet kuumat lähteet tulivat mutaisiksi.
Whale Beach

| Whale Beach |
| --- | --- |

 Whale Beach
 Koordinaatit: 33°36′46″S, 151°19′38″E 
Sijainti:  Sydney, Uusi Etelä-Wales, Australia
Postinumero:  2107
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Whale Beach on rantalähiö Sydneyssä, Australiassa. Whale Beach sijaitsee 40 kilometrin päässä Sydneyn keskustasta Pittwaterin piirikunnassa.
Rannan pohjoisessa päädyssä on surffauspaikka nimeltä the Wedge.
Aiheesta muualla

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
Valokuvia
Whale Beach, from Beachnet (Arkistoitu – Internet Archive)
We’re Packing, Are You?

| We’re Packing, Are You? We Came With Broken Teeth |
| --- | --- | --- |

Studioalbumin tiedot
 Julkaistu: 2006
 Tyylilaji: death metal grindcore deathcore
 Kesto: 32.22
 Levy-yhtiö: Siege of Amida
We Came With Broken Teethin muut julkaisut
| Demo 2006 2006 | We’re Packing, Are You? 2006 | You Bitches Couldn’t Even Be Who We Was... 2006 |
We’re Packing, Are You? on yhdysvaltalaisen death metal -yhtye We Came With Broken Teethin esikoisalbumi. Se julkaistiin vuonna 2006 Siege Of Amida Recordsin kautta.
Kappaleet

Intro – 1.23
Atlantis – 1.03
Eat Babies n’ Shit – 2.43
Ripping Off Your Mother’s Head – 1.12
Bitch Please I’m a Ninja – 2.40
We Call Him It – 1.28
Lego – 1.38
Eww Nigga You Smell Like French Fries – 2.10
Axe to the Face – 1.19
OPPD – 1.22
What? – 1.57
PANIC! – 1.03
Crack Head – 0.59
1 By 1 – We Came with Broken Teeth – 1.22
Straight Hate – 1.15
Gutted – 1.27
Time Out – 1.43
Kick Yo Face Off – 1.49
Burning Flesh – 1.18
Ripping Teeth – 1.09
High Explosive Grenade in Your Rectum – 1.22
Yrjö Pöyhönen

Yrjö August Pöyhönen (22. marraskuuta 1897 – 10. lokakuuta 1971) oli Suomen Puolustusvoimien eversti ja sodan ajan rykmentin komentaja.
Pöyhönen osallistui vuonna 1918 Suomen sisällissotaan ja kävi Vöyrin sotakoulun. Hän palveli nuorempana upseerina ja komppanianpäällikkönä Terijoen Rajavalvontapataljoonassa sekä Käkisalmen Läänin Rykmentissä 1918-1921. Polkupyöräpataljoona 1:ssä hän palveli 1921-1928. Tampereen rykmentissä hän toimi yleisesikuntaupseerina 1928-1931. Yleisesikunnan tilitoimistossa hän työskenteli esiupseerina ja toimistopäällikkönä 1931-1939.
Talvisodan aikana ja jatkosodan alussa Pöyhönen oli Erkki Puomin seuraaja Päämajan tiedustelutoimiston päällikkönä 1939-1942.Jalkaväkikoulutuskeskus 3:n päällikkönä hän toimi 1942-1943. JR 11:n komentajan hän oli 4.2.1943-26.3.1944. Edelleen vuonna 1944 hän toimi Jalkaväkikoulutuskeskuksen päällikkönä. Kouvolan sotilaspiiriä hän johti 1944-1946, minkä jälkeen hän erosi aktiivipalveluksesta. Myöhemmin hän toimi liikemiehenä ajoneuvojen parissa.
Pöyhösen puoliso oli Pietarissa syntynyt Lydia Osetskaja (s. 1900). Heidän poikansa oli yritysjohtaja Lauri Pöyhönen.
Yrjö Putkinen

Ilo Yrjö Putkinen (4. maaliskuuta 1878 Värtsilä – 18. toukokuuta 1935 Moskova) oli suomalainen insinööri, yritysjohtaja ja diplomaatti.
Yrjö Putkinen kävi koulunsa Pietarissa, jonne hänen vanhempansa muuttivat Suomesta. Hän jatkoi sitten opintojaan Yhdysvalloissa ja sen jälkeen Saksassa, jossa hän suoritti insinööritutkinnon.
Putkinen oli aluksi insinöörinä Viipurin konepajassa ja sitten Itä-Suomen Granit Oy:n johtajana Viipurissa, Pietarissa ja Moskovassa. Hän siirtyi sitten kolmen vuoden ajaksi Oy Joh. Parviaisen Säynätsalon tehtaan teknilliseksi johtajaksi ja palasi sitten Pietariin tehtaaninsinööriksi. Venäjän vuoden 1917 vallankumousten vuoksi hän johtui lähtemään Pietarista.
Putkinen määrättiin vuonna 1919 Suomen konsuliksi Tallinnaan ja saman vuoden lopulla hän siirtyi Suomen Valtamerentakainen Kauppa Oy:n New Yorkin konttorin johtajaksi. Hän palasi sitten Suomeen Oy Joh. Parviaisen Säynätsalon tehtaalle teknilliseksi johtajaksi ja perusti sittemmin oman puunjalostustehtaan Helsinkiin. Putkinen meni uudelleen Suomen Valtamerentakainen Kauppa Oy:n palvelukseen ja lähti Argentiinaan yhtiön Buenos Airesin konttorin johtajaksi. Hän alkoi hoitaa Buenos Airesissa samalla myös Suomen pääkonsulin tehtäviä.
Vuodesta 1932 alkaen Putkinen oli kaupallisena neuvoksena Suomen Moskovan lähetystössä. Hän kuoli toukokuussa 1935 Moskovassa sydänkohtaukseen 57-vuotiaana. Putkinen on haudattu Hietaniemen hautausmaalle.
Wetarinviikunansyöjä

| Wetarinviikunansyöjä |
| --- | --- |

Uhanalaisuusluokitus
 Elinvoimainen  
  
Tieteellinen luokittelu
Domeeni::  Eukaryootit Eucarya
Kunta::  Eläinkunta Animalia
Pääjakso::  Selkäjänteiset Chordata
Alajakso::  Selkärankaiset Vertebrata
Luokka::  Linnut Aves
Lahko::  Varpuslinnut Passeriformes
Heimo::  Kuhankeittäjät Oriolidae
Suku::  Viikunansyöjät Sphecotheres
Laji::  hypoleucus
Kaksiosainen nimi
 Sphecotheres hypoleucus  Finsch, 1898 
Katso myös
   Wetarinviikunansyöjä Wikispeciesissä   Wetarinviikunansyöjä Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OKIUCN-testi OK: 
Wetarinviikunansyöjä (Sphecotheres hypoleucus) on kuhankeittäjien heimoon kuuluva varpuslintu.
Levinneisyys

Wetarinviikunansyöjää tavataan kotoperäisenä Wetarin saarella Indonesiassa. Sen populaatio on luultavasti pieni, ja laji on luokiteltu silmälläpidettäväksi.
Elintavat

Wetarinviikunansyöjä tunnetaan huonosti. Se elää useimmissa metsätyypeissä, mutta laji suosii metsänreunoja ja kuivia metsiä. Se käyttää ravinnokseen pääasiassa viikunoita.
Yrjö Pöyhönen (metsäneuvos)

Yrjö Emanuel Pöyhönen (14. elokuuta 1885 Pielisjärvi – 1. joulukuuta 1973 Rovaniemi) oli suomalainen metsänhoitaja ja Metsähallituksen virkamies, joka sai metsäneuvoksen arvonimen vuonna 1950.
Pöyhösen vanhemmat olivat rovasti Juho (Johan) Pöyhönen ja Alexandra Eleonora (Nora) Pöyhönen (o.s. Europaeus). Yrjö Pöyhönen tuli ylioppilaaksi 1907 ja valmistui metsänhoitajaksi 1913 Helsingin yliopistosta. Hän toimi avustajana useissa hoitoalueissa Pohjois-Suomessa 1913–1916 ja v.t. aluemetsänhoitajana Iin, Ylitornion, Turtolan ja Kolarin hoitoalueissa 1916–1919. Hänet nimitettiin 1919 Ylikittilän hoitoalueen aluemetsänhoitajaksi. Ylikittilän ja Alakittilän hoitoalueiden yhdistyttyä 1923 hänestä tuli Kittilän hoitoalueen aluemetsänhoitaja. Vuonna 1945 hänestä tuli Ylitornion hoitoalueen aluemetsänhoitaja ja 1946 Peräpohjolan piirikunnan piiritarkastaja ja sittemmin piiripäällikkö. Hän jäi eläkkeelle virasta 1952, ja toimi sitten Imatran Voiman palveluksessa Rovaniemellä.
Blondeau

Blondeau on ranskankielinen sukunimi. Se on muun muassa seuraavien henkilöiden sukunimi:
Patrick Blondeau (s. 1968), ranskalainen jalkapalloilija
Thérèse Blondeau (1913– 2013), ranskalainen uimari
Thylane Blondeau (s. 2001), ranskalainen lapsimalli
| --- | --- |
: Tällä täsmennyssivulla luetellaan henkilöitä, joilla on sama sukunimi.
Ylläs-halli

Kivikon hiihtohalli.
Ylläs-Halli on Helsingin Kivikkoon, Kehä I:n varteen, vuonna 2009 avattu ympärivuotinen talviurheilukeskus. Talviurheilukeskuksen kahdessa kerroksessa kulkee 1,1 kilometriä pitkä maisemoitu hiihtolatu, joka kiertelee aidon tuntuisessa Lapin ympäristössä. Hallista löytyy myös pieni luistelualue, kuntosali, pukuhuoneet, sauna, kahvila-ravintola, sekä urheiluvälinemyymälä. Talviurheilukeskus hyödyntää maalämpöä, aurinkoenergiaa ja tuulivoimaa. Ilman lämpötila sisällä on noin -4 celsiusastetta ympäri vuoden.
HBLlähde tarkemmin? uutisoi 23. maaliskuuta 2011 Ylläs-hallin menneen konkurssiin. Uudet yrittäjät HopLop ja Kiviconstruction käynnistivät 7. lokakuuta 2011 Ylläs-Hallin hiihtopuolen uudestaan. 2. helmikuuta 2012 Ylläs-halli myytiin 3 miljoonalla eurolla pakkohuutokaupassa Helsingin kaupungille.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Ylläs-halli Wikimedia Commonsissa
Suomen Hiihtoliitto - Ylläs-halli kohoaa Helsingin Kivikkoo
Omakaupunki.fi - Ylläs-Halli: Ulkoilureitti[vanhentunut linkki]
VO2.fi - Vuorokauden hiihdon joukkohurmaa Ylläs-hallissa! (Arkistoitu – Internet Archive)
Ylläshallen har gått i konkurs (Arkistoitu – Internet Archive) (ruotsiksi)
Wilhelm Petersen

Wilhelm Petersen (10. elokuuta 1900 Elmshorn – 22. toukokuuta 1987 Elmshorn) oli saksalainen taidemaalari.
16-vuotiaana Petersen harjoitteli ootraamista ja koristelumaalausta Peter Gustav Dorénin opissa Hampurissa. Vuonna 1918 hän liittyi Freikorpsiin, jossa palveli vuoteen 1920 saakka. Seuraavaksi hän teki maalauksia ja restaurointeja eri asiakkaille. Vuonna 1923 hän toimi Störtebeker-laivan puosuna. Laiva teki useita matkoja eri puolelle Skandinaviaa.
1930-luvulla hän maalasi jäljitellen hollantilaisia mestareita, joiden kanssa hän tunsi yhteyttä pohjois-saksalaisen verenperintönsä vuoksi. Hänen pääaiheenaan oli maalaisromanttinen vanhanaikaisen elämän sankarillisuuden kuvaaminen. Petersen teki vuosikymmenen puolivälissä viikinkien elämästä kertovan maalaussarjan, joka miellytti kansallissosialisteja. Matkakirjassaan Kolmannen valtakunnan vieraana Olavi Paavolainen vierailee muun muassa Petersenin näyttelyssä 1936 ja kertoo vaikutelmiaan tämän maalauksista ja natsi-Saksan taiteesta. Vuonna 1938 hän sai laajempaa tunnustusta ja hänet nimitettiin taiteen professoriksi.
Toisen maailmansodan sytyttyä 1939 Petersen liittyi armeijaan, jossa toimi sotilaana, sotapiirtäjänä ja sotakirjeenvaihtajana. Seuraavana vuonna hänet palkittiin Schleswig-Holsteinin kulttuuripalkinnolla. Vuonna 1941 hän piti retrospektiivin Kielin taidekeskuksessa.
Petersen oli tutustunut Eduard Rhein-nimiseen kustantajaan 1920-luvulla. Sodan jälkeen Rhein antoi Petersenille töitä Hörzu-aikakauslehden kuvittajana.
Vuonna 1953 Petersen rupesi tekemään suosittua lasten kuvakirjasarjaa Mecki. Vuonna 1975 hänet palkittiin Friedrich Hebbel-palkinnolla Mecki-kirjojen kuvituksesta. Samana päivänä, kun hän sai palkinnon hänen kotitalonsa paloi tuhopolton seurauksena. Yli kolmannes hänen töistään tuhoutui palossa. Kaksi vuotta myöhemmin hän alkoi kärsiä näön heikkenemisestä, mikä teki työskentelyn vaikeaksi. Hän kuoli 1987 melkein näkönsä menettäneenä.
Aiheesta muualla

Prof. Wilhelm Petersen - Der Maler des Nordens (saksaksi)
Artikkeli Ein Bild vom Vater vuodelta 2005 (Arkistoitu – Internet Archive) (saksaksi)
Bermudan dollari

Bermudan 2 dol­la­rin hybridiseteli. Eli hyb­ri­di­se­te­li on se­te­li jo­ka on teh­ty pa­pe­ri- ja muo­vi­ma­te­ri­aa­lin yh­dis­tel­mäs­tä.
Bermudan dollari (valuuttakoodi: BMD) on Bermudalla käytössä oleva rahayksikkö, joka jaetaan sataan senttiin. Bermudan dollarin lyhenteenä toimii $ tai BD$ halutessa estää sekaantuminen toisiin dollareihin.
Bermudan kolmio (täsmennyssivu)

Bermudan kolmio voi tarkoittaa muun muassa seuraavia:
Bermudan kolmio, maantieteellinen alue
Bermudan kolmio, suomalainen keskusteluohjelma
Bermudan kolmio, vuonna 1981 valmistunut yhdysvaltalainen elokuva
”Bermudan kolmio”, Popeda-yhtyeen kappale vuodelta 2011
Wilhelm Peters

Wilhelm Karl Hartwich Peters (22. huhtikuuta 1815 Koldenbüttel-20. huhtikuuta 1883 Berliini) oli saksalainen luonnontieteilijä ja tutkimusmatkailija.
Wilhelm Peters
Peters opiskeli lääke- ja luonnontiedettä ensin Kööpenhaminan yliopistossa, sitten Friedrich-Wilhelms-Universitätissä Berliinissä. Hänet promovoitiin 1838, jonka jälkeen hän suoritti 18 kuukautta kestäneen tutkimusmatkan Välimeren seudulle yhdessä Henri Milne-Edwardsin kanssa. Palattuaan Berliiniin Peters toimi saksalaisen fysiologin ja meribiologin Johannes Peter Müllerin assistenttina. Müllerin ja Alexander von Humboldtin aloitteesta päätettiin tehdä tutkimusmatka Afrikkaan. Syyskuussa 1842 retkikunta lähti kohti Angolaa, jonka kautta se saapui Mosambikiin kesäkuussa 1843. Matka jatkui Sansibariin, Komoreille, Madagaskarille ja Etelä-Afrikkaan. 1847 Peters palasi Berliiniin Intian ja Egyptin kautta mukanaan valtava kokoelma luonnonhistoriallisia näytteitä, etupäässä kaloja ja matelijoita. Hän laati matkasta raportin Naturwissenschaftliche Reise nach Mossambique.
1847 Petersille myönnettiin prosektorin oppituoli Berliinin yliopiston anatomian laitoksessa. 1856 hänet siirrettiin Berliinin yliopiston eläintieteellisen museon johtajan Martin Lichtensteinin assistentiksi, ja tämän kuoltua vuonna 1857 Peters nimitettiin hänen tilalleen johtajaksi.
Peters nimesi suuren määrän eläimiä, linnuista mosambikinkaijan (Poicephalus cryptoxanthus ja rusko-otsalepinkäisen (Prionops scopifrons).
Teoksia

Observationes ad anatomiam Cheloniorum, väitöskirja, Berliini 1838.
Naturwissenschaftliche Reise nach Mossambique, auf Befehl seiner Majestät des Königs Friedrich Wilhelm IV. in den Jahren 1842 bis 1848 ausgeführt, Berliini 1852-1868.
Die Heidflächen Norddeutschlands, Hannover 1862.
Handbuch der Zoologie, yhdessä Julius Victor Carusin ja Carl Eduard Adolph Gerstäckerin kanssa, Leipzig 1863-1875.
Wilhelm Olssøn

| Wilhelm Olssøn |
| --- | --- |

Norjan puolustusministeri
 Michelsenin hallitus 11. maaliskuuta 1905 – 24. toukokuuta 1907  
Edeltäjä:  Oscar Strugstad
Seuraaja:  Christian Michelsen
 Stangin II ja Hagerupin I hallitus 1. huhtikuuta 1895 – 16. helmikuuta 1898  
Edeltäjä:  Johannes Winding Harbitz
Seuraaja:  Peter Theodor Holst
 Stangin II hallitus 2. toukokuuta 1893 – 30. kesäkuuta 1894  
Edeltäjä:  Peter Theodor Holst
Seuraaja:  Johannes Winding Harbitz
Henkilötiedot
Koko nimi:  Christian Wilhelm Engel Bredal Olssøn
Syntynyt: 4. huhtikuuta 1844 Horten, Norja
Kuollut: 3. marraskuuta 1915 (71 vuotta) Ringsaker, Norja
Ammatti:  upseeri, poliitikko
Tiedot
Puolue:  Høyre
Kunnianosoitukset:  Pyhän Olavin ritarikunta Dannebrogin ritarikunta Vasa-ritarikunta
Christian Wilhelm Engel Bredal Olssøn (4. huhtikuuta 1844 Horten – 3. marraskuuta 1915 Ringsaker) oli norjalainen upseeri ja Høyren poliitikko. Hän toimi Norjan puolustusministerinä vuosina 1893–1894, 1895–1898 ja 1905–1907.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Wilhelm Olssøn Wikimedia Commonsissa
Waltteri Urpolahti

| Waltteri Urpolahti> Henkilötiedot |
| --- | --- |
Syntynyt: 5. huhtikuuta 1998 (ikä 26) Pori
Kansalaisuus:   Suomi
Jääkiekkoilija
Pelipaikka:  maalivahti
Hanska:  vasen
Pituus:  185 cm
Paino:  80 kg
Seura
Seura:  TuTo
Sarja:  Mestis
Pelinumero:  37
Pelaajaura
Pääsarjaura:  2020–
Aik. seurat:  LeKi (Suomen Cup)
Waltteri Urpolahti (s. 5. huhtikuuta 1998 Pori) on suomalainen jääkiekkomaalivahti, joka edustaa Mestis-joukkue TuToa.
Ura

Urpolahti on Laitilan Jyskeen kasvatti. Hän siirtyi sittemmin Lukon junioreihin ja kaudeksi 2016–2017 Ilveksen A-nuoriin. Hän pelasi kauden 2017–2018 aikana yhden Suomen Cup-ottelun LeKissä. Hän toimi Ilveksen kakkosmaalivahtina kausien 2016–2017 ja 2017–2018 aikana yhteensä kahdeksassa SM-liigaottelussa. Kaudeksi 2018–2019 Urpolahti siirtyi TuTo Hockeyn A-nuoriin. Urpolahti teki huhtikuussa 2019 TuTon kanssa yksivuotisen jatkosopimuksen. Urpolahti teki kesällä 2020 TuTon kanssa kauden 2020–2021 kattavan jatkosopimuksen.
Muuta

Urpolahden isoveli Roope pelaa maalivahtina ja heidän pikkuveljensä Frans hyökkääjänä II-divisioonajoukkue LaJyssä.