Signe Brander
Elämä ja ura > Ihmiset, sotamuistot ja kartanot

Branderilla oli Helsinki-kuvauksiensa ohessa myös muita urakoita. Häntä pyydettiin vuonna 1907 kuvaamaan vuosien 1808–1809 Suomen sodan taistelupaikkoja ja muistomerkkejä. Kuvien oli tarkoitus tulla kenraalimajuri Hugo Schulmanin Suomen sodan satavuotismuistoa juhlistavaan kirjaan ja sen markkinointia varten. Vaikka Suomen sodan kuvasarja on huonommin tunnettu kuin Branderin Helsinki- ja kartanokuvat, se on sarjana yhtenäinen kokonaisuus taistelupaikoista.
Brander otti eri puolilla Suomea noin 80 valokuvaa. Niistä Schulman käytti kirjassaan noin 22 valokuvaa. Kirjan kustantaja Werner Söderström painoi lisäksi 25 kuvaa postikorteiksi ja jakoi niitä Oma maa -kirjasarjan tilaajille. Postikorteissa luki ”1808–1809 sodan muistopaikkoja” ja ”Viitaten kenraali Hugo Schulmanin teokseen Taistelu Suomesta 1808–1809”. Osan kuvista Brander myi Valtion historialliselle museolle.
Branderin kolmas suurtyö oli suomalaisten herraskartanoiden kuvaaminen, jonka hän aloitti vuonna 1910. Tehtävän antajaa ei varmasti tiedetä, mutta yhtenä vaihtoehtona on pidetty Valtion historiallisen museon intendenttiä Karl Konrad Meinanderia. Brander lähti matkaan kesällä, kun projekti oli saanut rahoitusta joiltakin kartanonomistajilta. Hän aloitti kuvausurakan Itä- ja Länsi-Uudenmaan kartanoista, joissa hän kuvasi myös sukumuotokuvia Meinanderin Porträtt i Finland -teosta varten. Kesän 1910 matkalta Branderille kertyi 129 lasinegatiivia ja vedosta.
Brander kuvasi kartanoita 1910- ja 1920-luvulla. Kolmen ensimmäisen kesän kierroksia rahoittivat kartanonomistajat. Kesällä 1911 hän matkasi Varsinais-Suomeen, Hämeeseen ja muutamaan Uudenmaan kartanoon ja kesällä 1912 Viipurin ympäristöön, Karjalan kannakselle, Kymenlaaksoon ja Lappeen seudulle. Kesältä 1911 Brander otti 142 kuvaa 28 kartanosta. Karjalan-matka oli Branderin laajin kuvausretki, sillä hän kävi sen aikana peräti 35 kartanossa. Kuvia hän otti sen aikana 216.
Kolmen ensimmäisen kesän kuvat Brander lahjoitti Muinaistieteellisen toimikunnan kuva-arkistoon. Ne arkistoitiin yhtenäisinä sarjoina. Ensimmäisten matkojen jälkeen Branderia rahoittivat uudet tilaajat ja maksajat, eikä näiltä myöhemmiltä matkoilta kerätty kuvia kuva-arkistoon. Brander kuvasi muun muassa Joroisissa, Rantasalmella, Pieksämäellä, Kuopiossa, Hämeessä ja Satakunnassa.
Helsinki-kuvausten tavoin kartanoiden kuvaaminen oli fyysisesti vaativa projekti. Valokuvalaitteet olivat painavia, ja Branderilla oli todennäköisesti yhtä retkeä varten satoja lasinegatiiveja. Matkoilta ei ollut järkevää palata Helsinkiin täydentämään varusteita. Matkoja rahoittaneet kartanoisännät auttoivat Branderia myös liikkumisessa. Rautatieasemalta oli välttämätöntä siirtyä hevoskyydillä kartanoille. Brander pääsi kartanonisäntien vaunuissa myös pitäjien sisällä kartanosta toiseen. Tällaisetkin matkat kestivät tuntikausia.
Kartanoiden kuvaamiseen joutui varaamaan paljon aikaa. Joissakin kohteissa Brander saattoi joutua viettämään useitakin päiviä, sillä otollisia säätä ja aurinko-olosuhteita saattoi joutua odottamaan. Brander otti jokaisesta kartanosta keskimäärin kolme tai neljä kuvaa. Karlbergin kartanosta, Sällvikin kartanosta ja Kirjolan kartanosta kuvia on jopa kaksikymmentä.
Branderin kartanokuvia kertyi yli 2 000. Niitä otettiin 250 kartanosta. Kartanoiden lisäksi kuvauskohteiksi on päätynyt myös joitakin rakennustavaltaan poikkeuksellisia tai arkaaisia talonpoikaistaloja. Kansallismuseo osti vuonna 1920 Branderilta 748 kuvaa ja sai niiden mukana myös kuvaluettelon. Museo maksoi kuvista 10 000 markkaa. Brander antoi luovutusasiakirjassaan Kansallismuseolle oikeuden negatiiveihin ja kopioiden tekemiseen, jos kuvaajan nimi mainitaan, eikä museo luovuta kopiointioikeuksia seuraavan kolmen vuoden aikana yksityisille tahoille.
Branderin kartanokuvia julkaistiin teoksessa Herrgårdar i Finland (1928–1929). Hänen kuviaan tuli myös Kaarle Soikkelin teokseen Vihdin historia. Brander kuvasi kirjaa varten Vihdin vanhoja rakennuksia.