stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Dylan Bronn
Seurajoukkueura > Chamois Niortais

Ammattilaiseksi Bronn päätyi kaudella 2016–2017 siirryttyään Ligue 2 tasolla pelanneeseen Chamois Niortais'iin. Hän pelasi avauskaudella 30 sarjaottelua ja onnistui maalinteossa kahdesti.
Seurajoukkueura > Gent (2017–2019)

Elokuussa 2017 Bronn allekirjoitti neljän vuoden sopimuksen Belgian pääsarjassa pelaavan Gentin kanssa. Bronn nousi avauskaudellaan Belgiassa avauskokoonpanoon pelaten 34 pääsarjaottelua ja onnistui maalinteossa edelliskauden tapaan kahdesti.
Seurajoukkueura > Salernitana (2022–)

Elokuussa 2022 Bronn allekirjoitti kolmen vuoden sopimuksen Serie A:ssa pelaavan Salernitanan kanssa.
Maajoukkueura

Bronn sai edustaa äitinsä kotimaata Tunisiaa ja pelasi ensimmäisen maaottelunsa 28. maaliskuuta 2017 harjoitusottelussa Marokkoa vastaan.
Kesäkuussa 2018 Bronn valittiin Tunisian maajoukkueeseen 2018 MM-kilpailuihin Venäjälle. Hän teki kisoissa ensimmäisen maaottelumaalin Belgiaa vastaan toisessa lohko-ottelussa. Bronn kavensi ottelun 2–1 tilanteeseen. Pian maalin jälkeen hän loukkaantui kesken ottelun.
Eric Lindros

| Eric Lindros |
| --- | --- |

Henkilötiedot
Syntynyt: 28. helmikuuta 1973 (ikä 51) London, Ontario, Kanada
Kansalaisuus:   Kanada
Jääkiekkoilija
Lempinimi:  The Big E, Easy E, EL88,  The "E Train", The Next One
Pelipaikka:  keskushyökkääjä
Maila:  oikea
Pituus:  195 cm
Paino:  109 kg
Pelinumero:  88
Pelaajaura
Pääsarjaura:  1992–2007
Seurat:  Philadelphia Flyers New York Rangers Toronto Maple Leafs Dallas Stars
NHL-varaus:  1. varaus, 1991 Quebec Nordiques
Hockey Hall of Fame
 2016 
Aiheesta muualla
ericlindros.ca
| Mitalit> Maa:   Kanada.Miesten jääkiekko. Olympialaiset  | Mitalit> Maa:   Kanada.Miesten jääkiekko. Olympialaiset  | Mitalit> Maa:   Kanada.Miesten jääkiekko. Olympialaiset  | Maa:   Kanada> Miesten jääkiekko. |
| --- | --- | --- | --- |
|  Kultaa | Salt Lake City 2002 |  |  |
|  Hopeaa | Albertville 1992 |  |  |
| Nuorten MM-Kisat  | Nuorten MM-Kisat  | Nuorten MM-Kisat  |  |
|  Kultaa | Kanada 1991 |  |  |
|  Kultaa | Suomi 1990 |  |  |
Eric Bryan Lindros (s. 28. helmikuuta 1973 London, Ontario) on kanadalainen pelaajauransa lopettanut ammattilaisjääkiekkoilija, pelipaikaltaan keskushyökkääjä. Hänellä on ruotsalaisia sukujuuria: Lindrosin isoisän isä muutti siirtolaisena Kanadaan.
Ura > Juniorivuodet

Ennen ammattilaisuraansa Lindros pelasi kolme kautta, vuodesta 1990 vuoteen 1992, Oshawa Generalsissa OHL-junioriliigassa. Hän viimeisteli 97 maalia ja antoi 119 maaliin johtanutta syöttöä 95 runkosarjaottelussa. Hänet oli varannut OHL:ään alun perin Sault Ste. Marie Greyhounds, mutta koska Lindros kieltäytyi pelaamasta seurassa, seura kauppasi hänet Oshawaan.
Ura > Maajoukkue

Lindros edusti maataan usein lajin arvokisoissa. Hän pelasi kolmissa olympiakisoissa, Albertvillen kisoissa 1992, Naganon kisoissa 1998 ja Salt Lake Cityn kisoissa 2002. Kanada voitti vuoden 1992 kisoissa hopeaa ja vuoden 2002 kisoissa kultaa. Vuonna 1993 hän pelasi Kanadan paidassa jääkiekon maailmanmestaruuskilpailuissa, vuosina 1990 ja 1991 alle 20-vuotiaiden jääkiekon maailmanmestaruuskilpailuissa ja vuonna 1996 jääkiekon maailmancupissa.
Hyväntekeväisyys

Lindros lahjoitti vuonna 2008 viisi miljoonaa dollaria hyväntekeväisyyteen ontariolaiselle London Health Sciences Centre-sairaalalle. Häntä oli hoidettu aikaisemmin urheilu-urallaan  kyseisessä sairaalassa.
Aiheesta muualla

Eric Lindros The Internet Hockey Databasessa (englanniksi)
Eric Lindros Elite Prospects. Everysport Media Group AB. (englanniksi)
Eric Lindros Legends of Hockey -sivustolla (englanniksi)
| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
| Edeltäjä: Sergei Fjodorov | Hart Memorial Trophy voittaja 1995 | Seuraaja: Mario Lemieux |
| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
| Edeltäjä: Sergei Fjodorov | Lester B. Pearson Awardin voittaja 1995 | Seuraaja: Mario Lemieux |
Exocet

| Exocet |
| --- | --- |
 Ohjuksen laukaisu
Tyyppi:  merimaaliohjusjärjestelmä
Valmistushistoria
Valmistaja:  MBDA
Valmistusmaa:  Ranska
Valmistusvuodet:  1975 -
Ohjus
Massa:  670 kg
Räjähdysaineen massa:  165 kg
Ammuksen lähtönopeus:  315 m/s
Kantomatka:  65 km
Mitat
Pituus:  4,7 m
Halkaisija:  180 mm
Kärkiväli:  1 100 mm
Käyttäjämaat:  Ranska, Argentiina - lisäksi useita muita maita
Exocet on ranskalaisvalmisteinen meritaisteluohjus. Siitä on tehty useita versioita laukaistavaksi maalta, laivoista, sukellusveneistä ja lentokoneista. Exocet-ohjus on ollut operatiivisessa käytössä 1980-luvulta lähtien. Nimensä ohjus on saanut ranskan kielen liitokalaa tarkoittavasta sanasta. Ohjusta valmistaa MBDA.
Exocet-ohjus tuli tunnetuksi Falklandin sodassa argentiinalaisten käytettyä niitä brittiläisiä sota-aluksia vastaan.
Historia

Exocet-ohjuksen kehitys aloitettiin 1967 laivasta laukaistavalla MM38-mallilla. Ilmasta laukaistava malli kehitettiin 1974 ja se tuli Ranskan merivoimien käyttöön 1979.
Ohjusversiot

Exocetista on tehty monta eri versiota joita voi laukaista laivasta, ilmasta ja sukelluveneestä.
MM38 (pinnalta laukaistava)
AM39 (ilmasta laukaistava)
SM39 (sukellusveneestä laukaistava)
MM40 (pinnalta laukaistava)
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Exocet Wikimedia Commonsissa
Exocet-ohjus.
Evolution Urbaine

| Evolution Urbaine Zeler & LIM |
| --- | --- | --- |

Studioalbumin tiedot
 Julkaistu: 2. kesäkuuta 2009
 Tyylilaji: Rap
 Kesto: 79.26
 Levy-yhtiö: Tous Illicites Production
Listasijoitukset
 Les Charts #16 (2009)
LIMin muut julkaisut
| Délinquant 2007 | Evolution Urbaine 2009 | Combinaison Dangereuse 2010 |
Zelerin muut julkaisut
|   | Evolution Urbaine 2009 |   |
Evolution Urbaine on Zelerin ja LIM:nin studioalbumi, joka julkaistiin 2. kesäkuuta 2009. Levyllä vieraili muita rap-artisteja kuten Boulox ja Fantom.
Kappaleet

Juste quelques mots (LIM feat. Houari Marsaoui)
Bebebest (feat. Boulox)
Je porte plainte
Je viens représenter
Hommes de main (feat. Fantom)
Fils d'immigrés (feat. Cheb Fouzi)
Je fume la vie
Combien
Blazes cramés (feat. M.E.H)
A Qui la faute
Vie de rue
Elles veulent
Coup d'etat (Zeler feat. Dokou)
Ca se nique
Comme il se doit (feat. Tero Kho)
Coute que coute
Ja viens de me faire crever
On est devenu
Algerie (LIM feat. Houari Marsaoui)
Numero 1
Listasijoitukset

| Vuosi | Lista | Sijoitus |
| --- | --- | --- |
| 2009 |  Les Charts | 16 |
Esteban de Jesús

| Esteban de Jesús> Henkilötiedot |
| --- | --- |
Koko nimi:  Esteban de Jesús
Syntynyt: 2. elokuuta 1951 Carolina, Puerto Rico
Kuollut: 11. toukokuuta 1989 (37 vuotta) San Juan, Puerto Rico
Kansalaisuus:   Puerto Rico
Nyrkkeilijä
Lempinimi:  Vita
Pituus:  164  cm
Painoluokka:  kevyt sarja
Kätisyys:  oikeakätinen
Ammattilaistilastot
Ottelut:  63
Voitot:  58
– tyrmäysvoitot:  33
Tappiot:  5
Ratkaisemattomat:  0
Ei tuomiota/ mitätöity:  0
Esteban de Jesús (2. elokuuta 1951 Carolina – 11. toukokuuta 1989 San Juan) oli puertoricolainen raskaansarjan ammattilaisnyrkkeilijä ja WBC-liiton kevyen sarjan maailmanmestari.
Ammattilaisura

Ammattilaiskehiin jo 17-vuotiaana vuonna 1969 siirtynyt de Jesús voitti MM-tittelin Guts Ishimatsuilta toukokuussa 1976, ja puolusti vyötään kolmesti ennen tappiota Roberto Duránille. Puolitoista vuotta aiemmin de Jesús oli aiheuttanut Duranille tämän ammattilaisuran ensimmäisen tappion Madison Square Gardenissa käydyssä ottelussa.
Viimeisen kerran de Jesús otteli heinäkuussa 1980.
Nyrkkeilyuran jälkeen

Marraskuussa 1981 de Jesús ampui kokaiinin vaikutuksen alaisena liikennekahakassa 17-vuotiaan Roberto Cintron Gonzalezin. Hänet tuomittiin elinkautiseen vankeusrangaistukseen.
Vuonna 1985 de Jesúsin havaittiin saaneen HIV-tartunnan likaisista huumeneuloista. Heikentyneen terveydentilan takia de Jesús armahdettiin huhtikuussa 1989, ja hän menehtyi AIDS:iin kuukausi vapautumisensa jälkeen.
Eugene Eisenmann

Eugene Eisenmann (1906–16. lokakuuta 1981 New York City) oli yhdysvaltalainen lintutieteilijä.
Eisenmann valmistui lakimieheksi Harvardin yliopistosta 1930. Hän oli Proskauer Rose & Paskus -nimisen lakitoimiston osakas vuoteen 1957 saakka. Linnut olivat kuitenkin hänen elämänsä merkittävin tekijä. Hän työskenteli tutkijana American Museum of Natural Historyssa New Yorkissa vuodesta 1957 lähtien.
Eisenmann toimi aktiivisesti lintujen suojelussa ja kirjoitti teoksen The Species of Middle American Birds, jossa löytyy yli 1 400 lajin esittely. Hän oli kirjoittamassa teosta The Species of Birds of South America.
Eisenmann toimi puheenjohtajana American Ornithologists' Unionin (AOU) luokittelu- ja nimistökomiteassa vuodesta 1966 aina kuolemaansa saakka. Hän liittyi AOU:hun jo 1936 ja toimi yhdistyksen varapuheenjohtajana 1967–1969. Hän toimitti yhdistyksen lehteä The Auk 1958 ja 1959. Eisenmann toimi aktiivisesti myös New Yorkin Linnaean Societyssa.
Eisenmann kuoli sydänkohtaukseen 75-vuotiaana.
Eisenmann nimesi liivikiitäjän (Cypseloides lemosi) vuonna 1962 yhdessä V.C. Lehmannin kanssa.
Eugene Botes

Eugene Botes
Eugene Botes (s. 9. kesäkuuta 1980 Vanderbijlpark) on eteläafrikkalainen uimari.
Botes asui Etelä-Afrikassa kunnes muutti 13-vuotiaana Yhdysvaltoihin Pennsylvaniaan, ja hänellä on myös Yhdysvaltain kansalaisuus. Hän ui seuratasolla Pennsylvanian osavaltionyliopiston joukkue Nittany Lionsissa. Botes kilpaili seuransa ensimmäisenä uimarina MM-kisoissa ja universiadeissa vuonna 2003, ja osallistui myös vuoden 2004 olympialaisiin. Hän oli Ateenassa pidetyissä olympiakisoissa 100 metrin perhosuinnissa 30. ja kisasi maansa 4 × 100 metrin sekaviestijoukkueessa, joka sijoittui kolmanneksitoista.
Fairfax

Fairfax voi tarkoittaa ainakin seuraavia:
Henkilöitä

Marion Fairfax (1875–1970), yhdysvaltalainen elokuvakäsikirjoittaja ja näytelmäkirjailija
Thomas Fairfax, (1612–1671), englantilainen aatelismies, poliitikko, kenraali, ja parlamentaristien komentaja
Paikkoja

Fairfax on myös ainakin seuraavien yhdysvaltalaisten paikkojen nimi:
Fairfax, Etelä-Carolina
Fairfax, Etelä-Dakota
Fairfax, Iowa
Fairfax, Kalifornia
Fairfax, Länsi-Virginia
Fairfax, Minnesota
Fairfax, Missouri
Fairfax, Ohio
Fairfax, Oklahoma
Fairfax, Vermont
Fairfax, Virginia
Fairfaxin piirikunta, Virginia.
Muita merkityksiä

Fairfax New Zealand, Uuden-Seelannin suurin mediayhtiö
Hellespont Fairfax, säiliöalus
Fairfax (1650), 52-tykkinen kolmannen luokan linjalaiva
Fairfax (1653), 52-tykkinen kolmannen luokan linjalaiva.
| --- | --- |
: Tämä on täsmennyssivu, joka luettelee monimerkityksisen käsitteen eri merkitykset tai useita eri henkilöitä. Artikkelisivuja, joiden nimessä tai tekstissä lukee ”Fairfax”, voi hakea sivunnimihaulla, laajalla sivunnimihaulla tai tekstihaulla.
Fade to Black (täsmennyssivu)

Fade to Black voi tarkoittaa seuraavia:
"Fade to Black", Metallican kappale
"Fade to Black (Nadir Rüstəmlin kappale)"
Fade to Black, vuoden 1995 videopeli
| --- | --- |
: Tämä on täsmennyssivu, joka luettelee monimerkityksisen käsitteen eri merkitykset tai useita eri henkilöitä. Artikkelisivuja, joiden nimessä tai tekstissä lukee ”Fade to Black”, voi hakea sivunnimihaulla, laajalla sivunnimihaulla tai tekstihaulla.
Export-Import Bank of the United States

| Export-Import Bank of the United States  |
| --- | --- |

Perustettu:  2. helmikuuta 1934
Toimivalta:  Yhdysvaltain liittovaltion hallinto
Päätoimi­paikka:  Washington D.C.
Pääjohtaja:  Charles J. Hall
Työntekijöitä:  402
Aiheesta muualla
EXIM Online
Export-Import Bank of the United States on Yhdysvaltain liittovaltion yhdysvaltalaisille yrityksille vientitakuita antava pankki, joka perustettiin vuonna 1934. Vuonna 1945 siitä tuli liittovaltion virasto, joka ei ole minkään ministeriön alainen vaan sitä valvoo Yhdysvaltain kongressi.  Sitä johtaa Fred Hochberg.
Vuosina 2007 ja 2008 pääosa sen lainoista meni Boeingin lentokoneiden ostajille.  2000-luvulla pankkia on käytetty isojen tietoliikennesatelliittijärjestelmien rahoittamiseen ja lokakuussa 2011 Wall Street on varoittanut, että tämä on vakava virhe.selvennä
Aiheesta muualla

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
Ex-Im Bank home page
Import Export Forum (Arkistoitu – Internet Archive)
Export-import Bank Meeting Notices and Rule Changes (Arkistoitu – Internet Archive) from The Federal Register RSS Feed (Arkistoitu – Internet Archive)
Robert Higgs "Against Leviathan: Government Power and a Free Society." Oakland CA: The Independent Institute, 2004
The Use of Environmental and Social Criteria in Export Credit Agencies’ Practices (Arkistoitu – Internet Archive), by Markus Knigge et al. Published in 2003 by the Deutsche Gesellschaft fuer Technische Zusammenarbeit - GTZ
Proposed and finalized federal regulations from the Export-Import Bank of the United States
US Importers Activity Report
Emile Francis

| Emile Francis |
| --- | --- |
 Francis with the New York Rangers, 1973
Henkilötiedot
Syntynyt: 13. syyskuuta 1926 North Battleford, Saskatchewan, Kanada
Kuollut: 19. helmikuuta 2022 (95 vuotta)
Jääkiekkoilija
Lempinimi:  Kissa, The Cat
Pelipaikka:  Maalivahti
Seurat:  Chicago Black Hawks New York Rangers
Hockey Hall of Fame
 1982 
Emile Percival Francis  (13. syyskuuta 1926 – 19. helmikuuta 2022), lempinimeltään "Kissa",  oli kanadalainen jääkiekkoilija, valmentaja ja päävalmentaja National Hockey Leaguessa (NHL). Hän pelasi Chicago Black Hawksissa ja New York Rangersissa vuosina 1946–1952. Pelattuaan junioriliigan jääkiekkoa vuoteen 1960 asti, hänestä tuli Rangersin apulaisvalmentaja vuonna 1962 ja myöhemmin Rangersin, St. Louis Bluesin ja Hartford Whalersin päävalmentaja vuosina 1964–1989.
Varhainen elämä

Francis syntyi North Battlefordissa, Saskatchewanissa, 13. syyskuuta 1926.  Hänet kasvatti hänen äitinsä Yvonne Francis, kun hänen isänsä kuoli hänen ollessaan kahdeksanvuotias. Yksi hänen sedistään opetti hänelle pelaamaan jääkiekkoa.  Francis värväytyi Kanadan armeijaan 16-vuotiaana ja ilmoittautui aliupseerikouluun, ja hänellä oli mahdollisuus hakea Kanadan kuninkaalliseen sotilasopistoon Kingstonissa, Ontariossa . Toisen maailmansodan päätyttyä hän kuitenkin päätti palata jääkiekon pariin ja meni sen sijaan Moose Jawiin, Saskatchewaniin .  Francis pelasi myös pesäpalloa nuorena ja johti joukkuetta North Battlefordissa. Myöhemmin hän muisteli hyväksyneensä aseman, koska hänen mielestään se "antaisi hänelle enemmän kokemusta ihmisten käsittelystä ja kaikesta muusta".
Ura pelaajana

Francis aloitti ammattilaisuransa vuosina 1943–1944 EHLn Philadelphia Falconsissa .  Myöhemmin hän sai lempinimensä "Kissa" pelatessaan Saskatchewan Junior Hockey Leaguen Moose Jaw Canucksissa kaudella 1945–1946, jolloin urheilukirjoittaja kuvaili häntä "nopeaksi kuin kissa".  Syksyllä 1946 hänelle annettiin kutsu osallistua Chicago Black Hawksin – Canucksin sponsoriseuran – harjoitusleirille Reginassa .  Kauden 1946–1947 puolivälissä hänet kutsuttiin pelaamaan National Hockey Leaguessa (NHL) Blackhawksissa.  Hän johti liigaa seuraavana vuonna tappioissa (30) ja maaleissa (183).  Lopulta hän pelasi 73 peliä sarjan kanssa näiden kahden kauden aikana.  Hänen ainutlaatuinen kiinnityskintansa, joka perustuu baseballin ensimmäisen baseball-miehen käsineen suunnitteluun, kiinnitti liigan toimihenkilöiden huomion. Francis väitti, että aikansa suositut hanskat rasittivat liikaa maalivahtien käsiä, ja saatuaan toimeenpanon hyväksynnän Francisin hansikkaisiin perustuvista laitteista tuli yleisiä.
Lokakuussa 1948 Francis vaihdettiin Alex Kaletan kanssa New York Rangersiin vastineeksi Jim Henrystä .  Seuraavien neljän vuoden aikana hän pelasi säännöllisesti avustusroolissa Rangersissa  pelatessaan enimmäkseen New Yorkin American Hockey Leaguen tytäryhtiössä. "Emile Francis Hockey Stats and Profile". HockeyDB. The Internet Hockey Database. Retrieved February 20, 2022.</ref> Hän lopetti uransa Western Hockey Leaguessa, mukaan lukien työskentelyn Vancouver Canucksissa, Saskatoon Quakersissa ja Seattle Americansissa .   Francis lopetti uransa kauden 1959–1960 lopussa.
Valmentajan ja johtajan ura

Kun Francis jäi eläkkeelle vuonna 1960, häntä pyydettiin alun perin valmentajaksi Moose Jawsiin, mutta ilman sopimusta hän kieltäytyi tarjouksesta.  Hän halusi käyttää taitavia johtamistaitojaan ja liittyi sen sijaan Rangers-organisaatioon; tarjosi valinnan valmentaa heidän vanhempaa tytäryhtiöä Trois Rivieresiä Quebecissä tai juniorijoukkuetta Guelphissa Ontariossa, hän valitsi Guelphin ja hänestä tuli Ontario Hockey Associationin Guelph Royalsin valmentaja.  Kaksi vuotta myöhemmin hänet kutsuttiin Rangersiin ja hänestä tuli apulaisvalmentaja, ja vuonna 1964 hän siirtyi toimitusjohtajaksi ja sitten vuotta myöhemmin myös valmentajaksi.  Vaikka hän valmensi kamppailevaa joukkuetta ensimmäisellä kaudellaan, Francis pysyi johdossa kymmenen kauden ajan (lukuun ottamatta lyhyitä siirtymiä yksinomaan johtoon vuosina 1968 ja 1973), johti joukkueensa pudotuspeleihin ja siellä joukkueensa tappioon Stanley Cupin finaalissa 1972 .   Kuitenkin hänen 31. lokakuuta 1975 tehty päätös olla jatkamatta Eddie Giacomin sopimusta. Giacom oli suosittu Rangers-fanien keskuudessa. Päätös sai Rangers-fanit vihaiseksi. Kun Giacomi palasi Madison Square Gardeniin kaksi päivää myöhemmin tällä kertaa Detroit Red Wings -pelaajana,  fanit huusivat "Kill the Cat".
Saatuaan potkut Rangersilta tammikuussa 1976, Francis liittyi St. Louis Bluesiin pääjohtajana ja varatoimitusjohtajana ja hyväksyi hänelle tarjotun 10 %:n omistusosuuden joukkueesta.  Kun NHL:n presidentti Clarence Campbell ilmoitti jäävänsä eläkkeelle 1970-luvun puolivälissä, Francisia mainostettiin mahdollisena seuraajana ( John Ziegler korvasi lopulta Campbellin vuonna 1977).  Hän auttoi löytämään paikallisen omistajan taloudellisesti vaikeuksissa olevalle franchising-sarjalle 1980-luvun alussa, ja hän palasi myös johtoon kahdelle erilliselle päävalmentajajaksolle. Vuonna 1983 Francis otti tehtävän Hartford Whalersissa, toimien toimitusjohtajana vuoteen 1988 ja joukkueen puheenjohtajana vuodesta 1988 vuoteen 1993.
Myöhempi elämä

Eläkkeellä ollessaan, Francis tuki juniorijääkiekkoa New Yorkin ja St. Louisin markkinoilla.  Hänet valittiin Hockey Hall of Fameen vuonna 1982. Hänelle myönnettiin Lester Patrick Trophy samana vuonna tunnustuksena hänen panostuksestaan jääkiekkoon Yhdysvalloissa.  Myöhemmin hän sai Wayne Gretzky International -palkinnon vuonna 2015.
Yksityiselämä

Francis tapasi vaimonsa Emman ollessaan Saskatchewanissa, missä Emma opiskeli sairaanhoitajaksi. He olivat naimisissa 68 vuotta Emman kuolemaansa asti vuonna 2020.  Parilla  oli kaksi poikaa: Bobby ja Rick.  Bobby oli Phoenix Coyotesin päävalmentaja ja voitti Jack Adams -palkinnon vuonna 2002.   Rick oli Whalersin markkinoinnin ja myynnin varatoimitusjohtaja.  Syyskuussa 2007 Emma ilmoitettiin kadonneeksi jättäessään Emilen Palm Beachin kansainväliselle lentokentälle lennolle New Jerseyyn . Naapurit kertoivat, etteivät he nähneet Emman palaavan kotiin ajettuaan lentokentälle. Hänet löydettiin myöhemmin turvassa paikallisesta hotellista useita päiviä myöhemmin.
Francis kuoli 19. helmikuuta 2022 95-vuotiaana.
Erwin Koeman

| 0 | 1 | 2 | 3 |
| --- | --- | --- | --- |

Henkilötiedot
Syntymäaika: 20. syyskuuta 1961 (ikä 63)
Syntymäpaikka: Zaandam, Pohjois-Hollanti, Alankomaat
Pelipaikka: keskikenttäpelaaja
Pituus: 180 cm
Seura
Seura:  Alankomaat
Tehtävä: apuvalmentaja
Seurat
| Vuodet | Seura | O | (M) |
| 1978–1979 |  FC Groningen | 6 | (0) |
| 1979–1982 |  PSV Eindhoven | 43 | (8) |
| 1982–1985 |  FC Groningen | 89 | (39) |
| 1985–1990 |  KV Mechelen | 116 | (22) |
| 1990–1994 |  PSV Eindhoven | 103 | (13) |
| 1994–1998 |  FC Groningen | 115 | (10) |
Maajoukkue
| 1983–1994 |  Alankomaat | 115 | (10) |
Valmennusura
1998–2001:  Jong PSV
2001–2004:  PSV Eindhoven (apuv.)
2004–2005:  RKC Waalwijk
2005–2007:  Feyenoord
2008–2010:  Unkari
2011:  FC Utrecht
2012:  FC Eindhoven
2012–2014:  RKC Waalwijk
2014–2016:  Southampton (apuv.)
2016–2017:  Everton (apuv.)
2018:  Fenerbahçe
2019:  Oman
2021:  Beitar Jerusalem
2023–:  Alankomaat (apuv.)
 Seurajoukkueuran tilastot kattavat vain kansalliset sarjat.
Erwin Koeman (s. 20. syyskuuta 1961 Zaandam, Alankomaat) on alankomaalainen jalkapallovalmentaja ja entinen jalkapalloilija, pelipaikaltaan keskikenttäpelaaja. Tammikuusta 2023 lähtien hän on toiminut Alankomaiden jalkapallomaajoukkueen apuvalmentajana.
Hänen nuorempi veljensä Ronald on myös jalkapallovalmentaja ja entinen huippupelaaja.
Ura pelaajana

Pelaajaurallaan Erwin pelasi keskikenttäpelaajana Alankomaiden maajoukkueessa ja oli mukana voittamassa kultaa vuoden 1988 EM-kisoista. Hän edusti Alankomaita myös vuoden 1990 MM-kisoissa. Yhteensä 31 A-maaottelua pelannut Erwin edusti pelaajauransa aikana PSV Eindhovenia, KV Mechelenia ja FC Groningenia, jossa hän lopetti pelaajauransa vuonna 1998.
Meriitit pelaajana
Euroopan mestaruus: 1988
Belgian mestaruus: 1989
Belgian cup: 1987
Cup-voittajien cup: 1988
UEFA Super Cup: 1988
Alankomaiden mestaruus: 1991, 1992
Johann Cruijff schaal: 1992
Aiheesta muualla

Koemanin profiili (Arkistoitu – Internet Archive) (englanniksi)
| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
| Edeltäjä: Ruud Gullit | Feyenoord Rotterdamin päävalmentaja 2005–2007 | Seuraaja: Leo Beenhakker |
| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
| Edeltäjä: Péter Várhidi | Unkarin jalkapallomaajoukkueen päävalmentaja 4/2008–7/2010 | Seuraaja: Sándor Egervári |
| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
| Edeltäjä: Ton du Chatinier | FC Utrechtin päävalmentaja 7–10/2011 | Seuraaja: Jan Wouters |
| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
| Edeltäjä: Ruud Brood | RKC Waalwijkin päävalmentaja 2012–2014 | Seuraaja: Martin Koopman |
| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
| Edeltäjä: Phillip Cocu | Fenerbahçen päävalmentaja 10–12/2018 | Seuraaja: Ersun Yanal |
| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
| Edeltäjä: Pim Verbeek | Omanin jalkapallomaajoukkueen päävalmentaja 1–12/2019 | Seuraaja: Branko Ivanković |
| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
| Edeltäjä: Slobodan Drapić | Beitar Jerusalemin päävalmentaja 6–12/2021 | Seuraaja: Yossi Mizrahi |
Alankomaiden joukkue – Jalkapallon EM-kilpailut 1988
1 van Breukelen |
2 van Tiggelen |
3 Troost |
4 R. Koeman |
5 Winter |
6 van Aerle |
7 Vanenburg |
8 Mühren |
9 Bosman |
10 Gullit |
11 van ’t Schip |
12 van Basten |
13 E. Koeman |
14 Kieft |
15 Koevermans |
16 Hiele |
17 Rijkaard |
18 Suvrijn |
19 Krüzen |
20 Wouters |
Valmentaja Michels
Alankomaiden joukkue – Jalkapallon MM-kilpailut 1990
1 van Breukelen |
2 van Aerle |
3 Rijkaard |
4 R. Koeman |
5 van Tiggelen  |
6 Wouters |
7 E. Koeman |
8 Vanenburg  |
9 van Basten |
10 Gullit  |
11 Witschge  |
12 Kieft |
13 Rutjes |
14 van ’t Schip |
15 Roy |
16 Hiele  |
17 Gillhaus  |
18 Fräser |
19 van Loen  |
20 Winter  |
21 Blind  |
22 Menzo |
Valmentaja Beenhakker
Eurooppalainen pääkaupunki (puolue)

Eurooppalainen pääkaupunki (ukr. Європейська столиця) oli maaliskuussa 2005 perustettu ukrainalainen puolue, joka osallistui vuoden 2006 vaaleihin ja sai 0,04 % äänistä. Puoluetta johti liikemies Lev Partshaladze (Лев Парцхаладзе).
Sen tavoitteena oli hankkia Kiovaan sijoituksia kahden miljardin dollarin arvosta ja jolla on vaaliohjelmassaan kehitysohjelma kymmenelle Kiovan kaupunkiin kuuluvalle hallintopiirille. Ohjelmaan sisältyy myös keskipalkan kohottaminen 3  000 grivnaan.[lähde? ]
Vuonna 2008 puolue oli mukana Vitali Klytškoa tukevassa ryhmittymässä ennenaikaisissa kunnallisvaaleissa Kiovan kaupunginvaltuustoon. Sen perustalta perustettiin Klytškon UDAR-puolue.
Exposure of a Dream

| Exposure of a Dream Megadeth |
| --- | --- | --- |

DVD-julkaisun tiedot
 Julkaistu: marraskuu 1992
 Tyylilaji: thrash metal
 Levy-yhtiö: Capitol
Megadethin muut julkaisut
| Rusted Pieces 1991 | Exposure of a Dream 1992 | Evolver: The Making of Youthanasia 1994 |
Exposure of a Dream on yhdysvaltalaisen thrash metal -yhtyeen Megadethin toinen video, joka on julkaistu vuonna 1992. Se sisältää musiikkivideoita yhtyeen vuoden 1992 albumilta Countdown to Extinction. Videon nimi on väännetty Megadethin kappaleen ”Foreclosure of a Dream” -nimestä. Kappale ”Go to Hell” julkaistiin myöhemmin vuoden 1995 EP-levyllä Hidden Treasures.