stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Kolme (albumi)

| Kolme Apulanta |
| --- | --- | --- |

Studioalbumin tiedot
 Äänitetty : JJ-studio & Headline Studio 1997
 Julkaistu: 23. maaliskuuta 1997
 Tyylilaji: alternative rock, punk rock
 Kesto: 42.07
 Levy-yhtiö: Levy-yhtiö
Listasijoitukset
  Suomen virallinen lista: 1.
Apulannan muut julkaisut
| Ehjä 1996 | Kolme 1997 | Aivan kuin kaikki muutkin 1998 |
Kolme on Apulannan kolmas albumi. Albumi alkoi antaa viitteitä Apulannan suosion lisääntymistä ja sitä seurasi asianmukainen keikkakiertue.  Albumi menestyi hyvin ja myi kultaa edeltäjänsä Ehjän tapaan. Kappaleesta ”Anna mulle piiskaa” tuli todella menestynyt kappale (monet ovat sitä mieltä, että se on Apulannan menestynein kappale) ja se myi singlenä yli 30 000 kappaletta, eli triplaplatinaa. Kolmelta julkaistiin singleinä myös kappaleet ”Mato”, ”Liikaa” ja ”Mitä vaan” jotka kaikki myivät tuplaplatinaa eli yli 20 000 kappaletta. Levyn kappaleet olivat musiikillisesti samankaltaisia kuin edellisellä levyllä, raskasta punkia ja myös hieman alternative rockia. Joissakin levyn kappaleissa, kuten ”Voiko tämä olla mahdollista” ja ”Kalamiehen toveri” on kuultavissa myös hardcore punk-vaikutteita.
Albumi nousi Suomen virallisen listan sijalle 1.
Kappaleet

Paha, paha asia – 02:37 (julkaistu promosinglenä)
Huomenna – 04:04
Mitä vaan – 03:37
Voiko tämä olla mahdollista – 02:21
Kilpikonna – 03:01
Liikaa – 03:38
Todella jossain – 03:57
Mato – 02:15
Hemi – 01:58
Kalamiehen toveri – 02:21
Anna mulle piiskaa – 03:15
Lupaus – 02:45
Ota minut mukaan (ei mainita levyn kansissa) – 06:08
Kokoonpano

Toni Wirtanen – laulu, kitara
Tuukka Temonen – basso
Sipe Santapukki – rummut
Kirjallisuutta

Dimery, Robert (toim.): 1001 albumia jotka jokaisen on kuultava edes kerran eläessään.  ((1001 Albums You Must Hear Before You Die, 2006.) Suomalaisen laitoksen päätoimittaja Jake Nyman. Kääntäjät: Esa Kuloniemi ym)  Helsinki:  WSOY, 2010.  ISBN 978-951-0-36217-4
| n k Apulanta |
| --- | --- |
 Toni Wirtanen  Simo ”Sipe” Santapukki  Ville Mäkinen   Antti Lautala  Mandy Gaynor  Tuukka Temonen  Sami Lehtinen 
Albumit:  Attack of the A.L. People  Ehjä  Kolme  Aivan kuin kaikki muutkin  Plastik  Heinola 10  Hiekka  Kiila  Eikä vielä ole edes ilta  Kuutio (kuinka aurinko voitettiin)  Kaikki kolmesta pahasta  Kunnes siitä tuli totta  Sielun kaltainen tuote 
EP:t:  Mikä ihmeen Apulanta?  T.S. ♥ A.L.  Tuttu TV:stä  Hajonnut EP  Pudota  Armo EP  Kesä-EP 
Kokoelmat:  Singlet 1993–1997  Syitä ja seurauksia – 30 parasta  Singlet 2004–2009 
Kirjat:  Apulanta: Maalin alta  Apulanta: Kaikki yhdestä pahasta 
Elokuvat:  Teit meistä kauniin 
Muuta:  Apulannan diskografia
Frank Hansen

| Mitalit | Mitalit | Mitalit |  |
| --- | --- | --- | --- |
|  Frank Hansen |  Frank Hansen |  Frank Hansen |  |
Maa:   Norja
Miesten soutu
|  Olympialaiset  |  Olympialaiset  |  Olympialaiset  |  |
|  Kultaa | Montreal 1976 | pariairokaksikko |  |
|  Hopeaa | München 1972 | pariairokaksikko |  |
| MM-kilpailut  | MM-kilpailut  | MM-kilpailut  |  |
|  Kultaa | Nottingham 1975 | pariairokaksikko |  |
|  Kultaa | Hamilton 1978 | pariairokaksikko |  |
|  Kultaa | Bled 1979 | pariairokaksikko |  |
|  Hopeaa | Luzern 1974 | pariairokaksikko |  |
Frank Hansen (s. 4. elokuuta 1945 Oslo) on norjalainen soutaja. Hän voitti olympiakultaa ja kolme maailmanmestaruutta.
Hansen saavutti Svein Thøgersenin kanssa Münchenin kesäolympialaisissa 1972 pariairokaksikossa hopeaa 0,81 sekuntia Neuvostoliitolle hävinneenä. Neljä vuotta myöhemmin Montrealin olympialaisissa 1976 Hansen voitti pikkuveljensä Alf Hansenin kanssa kultaa 2,06 sekunnin erolla Ison-Britannian pariin. Hansenit voittivat pariairokaksikossa maailmanmestaruuden vuosina 1975, 1978 ja 1979.
Kolme miestä ja baby

| Kolme miestä ja baby> Three Men and a Baby |
| --- | --- |

Ohjaaja:  Leonard Nimoy
Käsikirjoittaja:   Jim Cruickshank  James Orr 
Tuottaja:   Ted Field  Robert W. Cort 
Säveltäjä:  Marvin Hamlisch
Kuvaaja:  Adam Greenberg
Leikkaaja:  Michael A. Stevenson
Pääosat:   Tom Selleck  Steve Guttenberg  Ted Danson  Margaret Colin  Celeste Holm 
Valmistustiedot
Valmistusmaa:  Yhdysvallat
Tuotantoyhtiö:  Touchstone Pictures
Levittäjä:  Walt Disney Studios Motion Pictures Netflix Disney+
Ensi-ilta:  1987
Kesto:  103 min
Alkuperäiskieli:  englanti
Aiheesta muualla
IMDb 
Elonet
AllMovie
Infobox OKNimi-testi OK: 
Kolme miestä ja baby (Three Men and a Baby) on yhdysvaltalainen komedia vuodelta 1987. Se on amerikkalaisversio ranskalaisen Coline Serreaun farssielokuvasta Kolme miestä ja käärö (Trois hommes et un couffin). Elokuvan näyttelijöihin kuuluvat Steve Guttenberg, Tom Selleck, Ted Danson, Nancy Travis ja Margaret Colin. Sen on ohjannut Leonard Nimoy.
Tarina

Elokuvassa kolme miestä joutuu hoitamaan vauvaa. Vaikka lapsenhoidossakin olisi puuhaa yllin kyllin, he joutuvat tekemisiin huumekauppiaiden kanssa.
Vastaanotto

Video-oppaassa vuodelta 1995 Asko Alanen antoi elokuvan Suomessa julkaistulle VHS-kasettiversiolle kaksi tähteä viidestä, mikä teoksen mukaan vastaa sanallista arviota ”keskinkertainen”. Hänen mukaansa elokuva on hersyvän ranskalaiskomedian siedettävä "baby boom" -jenkkiversio.
Elokuva kestää 1h 42 min. Se on Suomessa sallittu kaikenikäisille. Elokuva sisältää "kummituspojan", joka näkyy yhdessä kohtauksessa ikkunan verhojen luona.selvennä
Aiheesta muualla

Kolme miestä ja baby Internet Movie Databasessa (englanniksi)
Kolme miestä ja baby Elonet.
Kolmiulotteisuus

Kolmiulotteinen karteesinen koordinaatisto
Kolmiulotteisuus on tila, jossa paikka määritellään kolmen koordinaatin avulla. Yleisimmin käytetyssä suorakulmaisessa eli karteesisessa koordinaatistossa akselit ovat suorassa kulmassa toisiinsa nähden, ja niiden nimet ovat   X (vaaka), Y (pysty) ja Z (syvyys). Yhtä täsmällisesti voidaan määrittää paikka pallokoordinaatistossa jossa ilmoitetaan kohteen korkeuskulma, kiertokulma ja etäisyys origosta.
Kirjallisuutta

Thompson, Jan & Martinsson, Thomas: Matematiikan käsikirja.  Helsinki:  Tammi, 1994.  ISBN 951-31-0471-0
Kolonai (Leontis)

| Kolonai> Κολωναί.Sijainti |
| --- | --- |
 Kolonai
Koordinaatit:  38°7′30″N, 23°52′30″E
Valtio:  Kreikka
Paikkakunta:  Amygdaléza, Stamáta, Diónysos, Attika
Historia
Tyyppi:  demos
Perustettu:  508 eaa.
Kulttuuri:  antiikin Kreikka
Alue:  Attika
Kaupunki:  Ateena
Fyle:  Leontis
Trittys:  mesogeios
Demonyymi:  ek Kolōnū (ἐκ Κολωνοῦ), Kolōnēthen (Κολωνῆθεν), Kolōneus (Κολωνεύς)
Bulen jäseniä:  2
 :  ei tiedossa (vsta 201 eaa.)
Infobox OKNimi-testi OK: 
Kolonai (m.kreik. Κολωναί, Kolōnai), joskus myös Kolōnos (Κολωνός) tai Kolōnē (Κολώνη) (lat. Colonae/Colonus), oli antiikin aikainen Leontis-fyleen kuulunut Attikan eli Ateenan kaupunkivaltion muodostaneen alueen demos. Se kuului fylen mesogeios-trittykseen eli Attikan sisämaa-alueen demoksiin.
Kolonai sijaitsi suunnilleen nykyisen Stamátan Amygdalézan tienoilla. Leontis-fylen Kolonaita ei tule sekoittaa toiseen Kolonai-nimiseen demokseen, joka kuului Antiokhis-fyleen.
Demos perustettiin Kleistheneen uudistuksessa arkaaisen kauden lopulla vuonna 508 eaa. Sillä oli kaksi edustajaa Ateenan bulessa eli neuvostossa. Demoksen kansalaisesta käytettiin demonyymiä ek Kolōnū (ἐκ Κολωνοῦ), Kolōnēthen (Κολωνῆθεν) tai Kolōneus (Κολωνεύς).
Henry Hansen

| Mitalit | Mitalit | Mitalit |  |
| --- | --- | --- | --- |
|  Henry Hansen |  Henry Hansen |  Henry Hansen |  |
Maa:   Tanska
Miesten pyöräily
|  Olympialaiset  |  Olympialaiset  |  Olympialaiset  |  |
|  Kultaa | Amsterdam 1928 | maantieajo |  |
|  Kultaa | Amsterdam 1928 | maantieajon joukkuekilpailu |  |
Henry Hansen (16. maaliskuuta 1902 Glostrup – 28. maaliskuuta 1985 Gentofte) oli tanskalainen maantiepyöräilijä, joka voitti kaksi mitalia vuoden 1928 kesäolympialaisissa Amsterdamissa. Hän voitti maantieajon olympiakultaa ja samassa kilpailussa järjestetyn maantieajon joukkuekilpailun kultaa.
Käännös suomeksi
Hanka-antilooppi

| Hanka-antilooppi |
| --- | --- |
 Kaksi hanka-antilooppinaarasta Fort Keoghissa Montanassa
Uhanalaisuusluokitus
 Elinvoimainen  
  
Tieteellinen luokittelu
Kunta::  Eläinkunta Animalia
Pääjakso::  Selkäjänteiset Chordata
Alajakso::  Selkärankaiset Vertebrata
Luokka::  Nisäkkäät Mammalia
Lahko::  Sorkkaeläimet Artiodactyla
Heimo::  Hanka-antiloopit Antilocapridae
Suku::  Antilocapra  Ord, 1818
Laji::  americana
Kaksiosainen nimi
 Antilocapra americana  (Ord, 1815) 
 Hanka-antiloopin levinneisyys
Alalajit 
 A. a. americana  A. a. mexicana  A. a. oregona  A. a. peninsularis – kalifornianhanka-antilooppi  A. a. sonoriensis – sonoranhanka-antilooppi 
Katso myös
   Hanka-antilooppi Wikispeciesissä   Hanka-antilooppi Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OKIUCN-testi OK: 
Hanka-antilooppi (Antilocapra americana) on hanka-antilooppien (Antilocapridae) heimon viimeinen elossa oleva laji. Muinoin Amerikassa eli useita lajeja, mutta jo tertiäärikaudella ja sitä seuraavalla kvartäärikaudella hanka-antilooppilajit alkoivat kuolla sukupuuttoon. Ne eivät ilmeisesti onnistuneet sopeutumaan ilmastonmuutoksiin tai ne eivät kestäneet kilpailua kehityskykyisten onttosarvisten kanssa.
Hanka-antiloopit eivät nimestään huolimatta ole läheistä sukua onttosarvisten (Bovidae) heimoon kuuluville antiloopeille, vaan niiden lähimpiä sukulaisia ovat kirahvi- ja hirvieläimet. Hanka-antiloopit luokiteltiin aiemmin onttosarvisten heimon alaheimoksi Antilocaprinae, mutta nykyisin ne yleensä erotetaan omaksi heimokseen.
Hanka-antilooppi on Pohjois-Amerikan nopein maaeläin. Se pystyy juoksemaan jopa yli 80 km/h, joten se pääsee helposti pakoon esimerkiksi susia. Hanka-antiloopit ovat myös hyviä uimareita.
Uhanalaisuus

Nykyään hanka-antilooppia pidetään elävänä fossiilina. Ennen eurooppalaisten saapumista Amerikkaan nämä eläimet elivät laajalla alueella Pohjois-Amerikan länsiosista ja Etelä-Kanadasta Keski-Meksikoon. Pohjois-Amerikan länsiosan asuttamisen yhteydessä lajin kanta on pudonnut huomattavasti ja sen elinalue on kaventunut. Suojelutoimien ansiosta hanka-antiloopin tilanne on hieman parantunut. Nykyään hanka-antiloopin elinalue käsittää Saskatchewanin eteläosan ja Albertan Kanadassa sekä Yhdysvaltain länsiosissa Preeriatasankojen alueen (Great Plains) ja etelään Meksikon Hidalgoon, Kalifornian niemimaalle ja Länsi-Sonoraan.
Hanka-antiloopin uhanalaisia alalajeja ovat kalifornianhanka-antilooppi (A. americana peninsularis) Kalifornian eteläosissa ja Kalifornian niemimaalla sekä sonoranhanka-antilooppi (A. americana sonoriensis) Arizonan eteläosissa ja Sonoran keski- ja länsiosissa. Molemmat alalajit ovat IUCN:n Punaisessa kirjassa.
Vuonna 1959 hanka-antilooppeja siirtoistutettiin Lanain saarelle Havaijille. 1960-luvun puoliväliin mennessä tämän saaren hanka-antilooppikanta oli kasvanut noin 250 yksilöön. 1980-luvun alussa yksilöitä oli kuitenkin jäljellä enää kymmenkunta, ja nykyisin lajin otaksutaan hävinneen saarelta kokonaan.
Anatomia

Hanka-antilooppi muistuttaa jossakin määrin antilooppia, joskin sillä on aivan erilaiset aivotlähde?. Hanka-antilooppi painaa noin 40–70 kilogrammaa. Pää ja ruumis ovat yhteensä 100–150 senttimetrin pituiset. Häntä on 8–15 senttimetriä pitkä ja säkäkorkeus on 80–100 senttimetriä. Pukit ovat hieman kookkaampia kuin naaraat.
Sekä naaraalla että uroksella on sarvet. Uroksilla ne kasvavat korvien yli ja ovat noin 40 cm:n pituiset. Sarvissa on litteä ydinosa ja vuosittain kiima-ajan jälkeen vaihtuva sarveistuppi.  Sarveistupen kasvu kestää suunnilleen neljä kuukautta.
Eläimet viestivät nostamalla peräpään valkoiset karvat pystyyn, jolloin syntyy kauaksi näkyvä merkki.
Hanka-antilooppiuros
Hamina-luokan ohjusvene

| Hamina |
| --- | --- |
 Hamina-luokan ohjusvene Hanko.

Tekniset tiedot
Uppouma:  250 t
Pituus:  51 m
Leveys:  8,5 m
Syväys:  1,7 m
Nopeus:  yli 30 solmua
Miehistöä:  24
Aseistus
Meritorjunta:  4 × MtO 85M 2 × syvyyspomminpudotin
Ilmatorjunta:  8 × ItO 2004 Umkhonto-IR 1 × 40 mm LT 2 × 12,7 mm ITKK
Hamina-luokka on Suomen merivoimien vuosina 1998–2006 valmistuneen neljän neljännen sukupolven ohjusveneen muodostama alusluokka. Alukset on rakennettu Aker Finnyardsin Rauman telakalla. Ensimmäinen tilattiin joulukuussa 1996 ja neljäs, Pori, luovutettiin 19. kesäkuuta 2006 Raumalla.
Suunnittelu

Alusten pituus on 51 metriä ja leveys 8,5 metriä. Niiden syväys on 1,7 metriä. Alumiinirunkoisten alusten uppouma on 250 tonnia. Aluksilla on 24 hengen miehistö. Niiden yläpuoliset kansirakenteet hiilikuidulla vahvistettuja komposiittirakenteita.
Aluksen suunnittelussa on hyödynnetty häiveteknologiaa  magneettisen-, lämpö- ja tutkaherätteen pienentämiseksi. Alus on muotoiltu siten että se heijastaa takaisin mahdollisimman vähän tutkasignaalia. Metalliosat on päällystetty tutkasäteitä absorboivalla maalilla ja kansirakenteiden komposiittiin on integroitu häivemateriaalia. Päinvastoin kuin lasikuitu, hiilikuitu ei päästä lävitseen radioaaltoja. Tämä suojaa aluksen laitteita ulkoa tulevalta sähkömagneettiselta pulssilta ja samalla estää laitteiden tuottamien radiosignaalien pääsyn ulos. Komentosiltaa lukuun ottamatta aluksessa ei ole lainkaan ikkunoita, joista signaalit pääsisivät vuotamaan. Aluksessa on vain hyvin vähän teräsosia, joten magneettinen heräte on vähäinen. Jäljelle jäävä magneettikenttä neutraloidaan rungon ympäri sijoitetuilla käämeillä.
Suunnittelu > Aseistus

Luokan alusten tulivoima perustuu Thales Nederlandin (aiemmin Signaal) valmistamaan TACTICOS taktiseen valvonta- ja taistelunjohtojärjestelmään, johon on kytketty kaikki aluksen ase- ja valvontajärjestelmät. Alusluokka pystyy saman aikaisesti valvomaan ilmatilaa noin 200 kilometriin, ampumaan ilmatorjuntaohjuksia yli 14 kilometriin sekä käyttämään pääasettaan eli meritorjuntaohjuksia yli 70 kilometriin.
Pääaseena on neljä ruotsalaisvalmisteista RBS15 Mk3 -meritorjuntaohjusta, joiden kantama on yli sata kilometriä. Lisäksi aluksella on Boforsin 57 mm:n -yleistykki, kaksi 12,7 millimetrin ilmatorjuntakonekivääriä ja eteläafrikkalaisvalmisteiset Umkhonto-IR-ilmatorjuntaohjukset, joilla kyetään torjumaan kahdeksaa maalia samanaikaisesti neljääntoista kilometriin. Aluksia voidaan käyttää myös miinoitukseen. Omasuojana on harhamaalijärjestelmä Rheinmetall MASS, joka laukaisee tarvittaessa Philax-soihtuja sekä infrapunaharhamaaleja. Aluksilla on myös Etienne Lacroix ATOS-järjestelmä ja MEL Matilda -tutkanpaljastin.
Alukset on varustettu TRS-3D tulenjohtotutkalla, Raytheonin ARPA merenkulkututkalla sekä Signal Scout I-alueen merivalvontatutkalla. Kaikuluotaimina ovat Simrad Subsea Toadfish aktiivinen korkeataajuuskaikuluotain ja Sonac/PTA:n hinattava kaikuluotain.
Suunnittelu > Propulsio

Alusten propulsiojärjestelmänä on Rolls-Royce Kamewa 90SII -vesisuihkuvetolaitteet, joiden voimanlähteenä on kaksi MTU 16V538 TB93 -dieselmoottoria. Kumpikin moottori tuottaa 2 760 kW:n tehon, mikä mahdollistaa 30 solmun huippunopeuden. Alukset kykenevät yhdellä tankkauksella kulkemaan 500 merimailia. Apukoneena on kaksi 270KVA -generaattoria ja niihin kytketty dieselmoottori.
Moottorien pakokaasut voidaan ohjata joko pinnan alle lämpöherätteen minimoimiseksi tai pinnan yläpuolelle, jolloin alukset ovat mahdollisimman vaikeita sukellusveneiden havaita. Kansille sijoitetuilla 50 suuttimella voidaan sumuttaa merivettä aluksen päälle sen jäähdyttämiseksi. Suuttimia voidaan myös käyttää aluksen puhdistamiseen kemiallisen hyökkäyksen tai radioaktiivisen laskeuman jälkeen.
Modernisointi

Luokan alukset modernisoitiin 2019-2023. Ilmoitettu hinta oli noin 225 miljoonaa euroa, mihin sisältyi uuden taistelunhallintajärjestelmän Saab 9LV sekä TactiCall-viestijärjestelmien asentaminen. Alusten merimaaliohjukset korvattiin IAI Gabriel - ja TrackFire RWS:llä. Lisäksi alusten TRS-3D-tutkat ja CERO tulenjohtojärjestelmät päivitettiin, Boforsin 57 mm Mk 3 tykit korvattiin kevyemmillä Bofors 40 mm Mk 4 -tykeillä. Myös alusten toimintamatkaa kasvatettiin suurentamalla polttoainetankkeja. Alusten sukellusveneidentorjuntakykyä parannettiin siirtämällä STS2400 kaikuluotain järjestelmät käytöstä poistuvilta Rauma-luokan veneiltä ja hankkimalla Saabin uusia keveitä Torped 47 torpedoita.
Ohjusveneiden modernisointi saatiin valmiiksi ja alukset on luovutettu Puolustusvoimille. Aluksia esiteltiin luovutusjuhlassa joulukuussa 2023. Alusten peruskorjauksesta vastasi Patria Systems Oy. Alusten käyttöikää on pidennetty ja niihin on hankittu torpedot Saab Dynamics Ab:lta vedenalaiseen toimintaan. Käyttöikä kattaa ajan Laivue 2020 -alusten käyttöönottoon saakka.
Alukset

| Nimi | Tunnus | Telakka | Tilattu | Vesille | Palvelukseen | Huom |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| Hamina | 80 | Aker Finnyards | 31. joulukuuta 1996 |  | 24. elokuuta 1998 |  |
| Tornio | 81 | Aker Finnyards | 24. helmikuuta 2001 |  | 12. toukokuuta 2003 |  |
| Hanko | 82 | Aker Finnyards | 3. joulukuuta 2003 |  | 22. kesäkuuta 2005 |  |
| Pori | 83 | Aker Finnyards | 16. helmikuuta 2005 |  | 19. kesäkuuta 2006 |  |
Aiheesta muualla

Domonyi, H: "Hamina-luokan ohjusvene Tornio: Tekniikan lippulaiva", Tekniikan Maailma 18/2006
Yleisradio: Ohjuskokeilut onnistuivat Lohtajalla (Arkistoitu – Internet Archive)
Puolustusvoimain pääesikunta:  (Arkistoitu – Internet Archive) Merivoimien laivue 2000:n ilmatorjuntaohjusjärjestelmä valittu
| --- | --- |
Edeltäjä: Rauma-luokan ohjusveneet: Suomen merivoimien ohjusveneet Hamina-luokka   
Tornio (81) Särkänsalmessa
Hamina
Pori (83) Helsingin Eteläsatamassa
Kolonnataktiikka

Kolonnataktiikka oli jalkaväen taktiikka, jossa vihollisen ryhmitys murrettiin painopistesuunnassa keskittämällä joukot ohuen linjan sijaan syvään kolonnaan, jossa pataljoonat olivat peräkkäin.
Kolonnataktiikan otti ensimmäisenä pysyvästi käyttöön Ranskan vallankumousarmeija 1790-luvulla, vaikkakin linjataktiikkaa vapaampia muotoja oli käytetty (esimerkiksi Preussin Fredrik II Suuri) ja vaadittu (esimerkiksi Ranskassa kreivi de Guibert) jo aikaisemmin 1700-luvulla. Johtoajatus oli, että pataljoonan ja rykmentin komentajalla oli vastuu ja vapaus sijoittaa joukkonsa oman harkintansa mukaan, ei ainoastaan pitkänä ohuena linjana, pataljoonat vieri viereen, vaan maaston ja tehtävän vaatimusten mukaisesti. Tästä seurasi linja vastaan jono keskustelu, jonka ratkaisi jonon hyväksi Ranskan vallankumousarmeija.
Ranskan vallankumousarmeijan kolonnataktiikan rungon muodosti edelleen linjataktiikan mukainen taistelulinja, jossa pataljoonat oli ryhmitetty vierekkäin usein yhdeksän miestä syvään ja sata miestä leveään muotoon. Tämän linjan edessä toimi kevyt jalkaväki valmistelemassa taistelua. Valittuun hyökkäyksen painopistesuuntaan keskitettiin kuitenkin linjaa huomattavasti syvempi muoto, pataljoonien kolonna, jossa useita pataljoonia sijoitettiin peräkkäin. Tämä muodostelma pyrki liikkeellä ja pistimillä murtamaan vastustajan linjan ja näin saavuttamaan voiton taistelussa. Myös tykistöä keskitettiin tukemaan painopistesuuntaa. Onnistuessaan taktiikka mursi vaivattomasti lähitaistelussa perinteisen kolme tai neljä miestä syvän linjan, jota olivat heikentäneet edeltä tykistön ja kevyen jalkaväen tulivalmistelu.
Yksinkertaisin tapa puolustautua kolonnan hyökkäystä vastaan oli keskittää siihen niin kova tuli, että takaa tulevat miehet eivät enää päässeet eteenpäin ruumismassojen ohi.
Kolmijalkakala

| Kolmijalkakala |
| --- | --- |

Uhanalaisuusluokitus
 Elinvoimainen  
  
Tieteellinen luokittelu
Domeeni::  Aitotumaiset Eucarya
Kunta::  Eläinkunta Animalia
Pääjakso::  Selkäjänteiset Chordata
Alajakso::  Selkärankaiset Vertebrata
Yläluokka::  Luukalat Osteichthyes
Luokka::  Viuhkaeväiset Actinopterygii
Lahko::  Auloppikalat Aulopiformes
Heimo::  Levysilmät Ipnopidae
Suku::  Bathypterois
Laji::  grallator
Kaksiosainen nimi
 Bathypterois grallator  (Goode & Bean, 1886) 
Katso myös
   Kolmijalkakala Wikispeciesissä   Kolmijalkakala Commonsissa 
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvoIUCN-testi OK: 
Kolmijalkakala (Bathypterois grallator) on levysilmiin kuuluva kalalaji.  Lajia tavataan syvistä vesistä kaikista valtameristä.
Koko ja ulkonäkö

Kolmijalkakala voi kasvaa suurimmillaan noin 43 cm pitkäksi ja tavanomainen pituus on noin 30 cm. Lajin ruumiinmuoto on pitkänomainen ja tunnusomainen piirre ovat hyvin pitkät ruodot vatsa- ja pyrstöevissä. Ruodot voivat olla jopa metrin mittaiset. Rintaevät ovat pitkät ja kala pitää niitä pystyssä asennossa. Kolmijalkakalan silmät ovat hyvin pienet ja alkeelliset. Väriltään kala on musta.
Levinneisyys ja elintavat

Kolmijalkakalaa tavataan Atlantin itäosassa Marokosta Guineanlahdelle ja paikoitellen Välimerestä ja Atlantin länsiosissa Yhdysvalloista Guyanaan. Lisäksi sitä tavataan Intian valtamerestä Madagaskarin lähistöltä ja Tyynenmeren länsi- ja keskiosista. Kolmijalkakala elää yksittäin lähellä pehmeää pohjaa tyypillisimmin 900–4 700 metrin syvyydessä, mutta syvimmillään sitä on tavattu noin 6 000 metrin syvyydestä. Laji käyttää pitkiä vatsa- ja pyrstöevän ruotojaan pitääkseen itseään paikallaan pohjan yläpuolella ja rintaeviään se käyttää saaliinsa paikantamiseen. Kalan ravintoa ovat äyriäiset kuten suuret hankajalkaiset. Kolmijalkakalat ovat hermafrodiitteja.
Hannibal ad portas

Hannibalin sotajoukot Zaman taistelussa Karthagon maaperällä
Hannibal ad portas tai Hannibal ante portas on latinankielinen lause, joka tarkoittaa "Hannibal on porteilla".
Alkuperä

Sanontaa käyttivät Roomassa Cicero (De finibus bonorum et malorum, IV, 9 ) ja Livius (23, 16, 2) kuvaamaan sitä, että isänmaa on uhattuna. Ilmaisu viittaa toisen puunilaissodan tapahtumiin, kun Hannibal oli vienyt armeijansa Appenniinien niemimaalle ja tuhonnut roomalaisten armeijan Cannaen taistelussa 216 eaa. Hannibalin odotettiin seuraavaksi hyökkäävän Roomaan, mutta tätä ei koskaan tapahtunut.
Merkitys ja käyttö

Lausetta käytetään kerrottaessa, että jokin vaara on välittömästi käsillä.
Hankokolibri

| Hankokolibri |
| --- | --- |

Uhanalaisuusluokitus
 Elinvoimainen  
  
Tieteellinen luokittelu
Domeeni::  Aitotumaiset Eucarya
Kunta::  Eläinkunta Animalia
Pääjakso::  Selkäjänteiset Chordata
Alajakso::  Selkärankaiset Vertebrata
Luokka::  Linnut Aves
Lahko::  Kiitäjälinnut Apodiformes
Heimo::  Kolibrit Trochilidae
Suku::  Ametistikolibrit Calliphlox
Laji::  mitchellii
Kaksiosainen nimi
 Calliphlox mitchellii  (Bourcier, 1847) 

Katso myös
   Hankokolibri Wikispeciesissä   Hankokolibri Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OKIUCN-testi OK: 
Hankokolibri (Calliphlox mitchellii) on kolibreihin kuuluva lintulaji. Lajia tavataan Väli- ja Etelä-Amerikasta.
Koko ja ulkonäkö

Hankokolibri on pienikokoinen lintu ja voi kasvaa 6–8 cm pitkäksi. Lajin sukupuolet eroavat toisistaan ulkonäöltään. Hankokolibrikoiras on selästään ja päästään pronssinkiiltoisen vihreä. Pyrstö on pitkä, haarautunut ja väriltään musta. Kurkussa on suuri violetti laikku. Rinnassa on valkoinen poikkijuova ja vatsan väri on vihreä lukuun ottamatta valkoista ja kellertävää laikkua alaperässä. Hankokolibrinaaras on selästään ja päästään vihreä ja kurkku ja rinta ovat valkoiset. Naaraan pyrstö on pitkä ja tasapäinen. Vatsa on kellertävä. Hankokolibrin nokka on lyhyehkö, suora ja väriltään musta.>
Levinneisyys ja elinympäristö

Hankokolibrin päälevinneisyysaluetta ovat Kolumbia ja Ecuador ja lisäksi sitä tavataan Panamasta Dariénin alueelta. Sen elinympäristöä ovat kosteat metsät, metsien reunamaat ja pensaikot. Lintu syö kukkien mettä ja hyönteisiä. Hankokolibrin pesä on kuppimainen ja rakennettu kasvimateriaalista ja hämähäkinseiteistä.
Hankokolibrinaaras