stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Palina Seranosava

Palina Seranosava Seefeldin MM-kilpailuissa 2019.
Palina Alehauna Seranosava (valkoven. Паліна Алегаўна Сераносава; s. 22. tammikuuta 1993) on valkovenäläinen maastohiihtäjä.
Lahden MM-kilpailuissa 2017 Seranosava sijoittui parisprintissä 11:nneksi, vapaan hiihtotavan sprintissä 41:nneksi ja 10 kilometrin perinteisen hiihtotavan kilpailussa 52:nneksi. Seranosava osallistui Pyeongchangin olympialaisiin 2018, missä hän sijoittui viestijoukkueen mukana 14:nneksi, parisprintissä 16:nneksi, 30 kilometrin perinteisen hiihtotavan yhteislähtökilpailussa 40:nneksi, perinteisen hiihtotavan sprintissä 41:nneksi, 15 kilometrin yhdistelmäkilpailussa 46:nneksi ja 10 kilometrin vapaan hiihtotavan kilpailussa 48:nneksi.
Maastohiihdon maailmancupissa Seranosava kilpaili ensimmäisen kerran Davosissa joulukuussa 2016. Ensimmäiset maailmancupin pisteensä hän saavutti Pyeongchangissa helmikuussa 2017 oltuaan perinteisen hiihtotavan sprintissä 23:s. Se on myös toistaiseksi hänen paras sijoituksensa maailmancupissa.
Patricia Wallace

Patricia Wallace on yhdysvaltalainen kauhu- ja jännityskirjailija. Häneltä on julkaistu suomeksi teos Pahan katse (1989) Horror-taskukirjasarjassa.
Aiheesta muualla

Fantastic fiction (englanniksi)
Nicholas Nicklebyn elämä ja seikkailut (vuoden 2002 elokuva)

| Nicholas Nicklebyn elämä ja seikkailut> Nicholas Nickleby |
| --- | --- |

Ohjaaja:  Douglas McGrath
Käsikirjoittaja:  Douglas McGrath
Perustuu:  Charles Dickensin romaaniin Nicholas Nicklebyn elämä ja seikkailut
Tuottaja:  Jeffrey Sharp Simon Channing-Williams John Hart
Säveltäjä:  Rachel Portman
Kuvaaja:  Dick Pope
Leikkaaja:  Lesley Walker
Tuotantosuunnittelija:  Eve Stewart
Pääosat:  Charlie Hunnam Nathan Lane Jim Broadbent Christopher Plummer Jamie Bell Anne Hathaway Alan Cumming Timothy Spall
Valmistustiedot
Valmistusmaa:   Iso-Britannia  Yhdysvallat
Tuotantoyhtiö:  United Artists
Levittäjä:  United Artists
Ensi-ilta:   27. joulukuuta 2002    27. kesäkuuta 2003
Kesto:  132 minuuttia
Alkuperäiskieli:  englanti
Budjetti:  10 milj. USD
Tuotto:  3 651 462 USD
Aiheesta muualla
IMDb
Elonet
AllMovie
Infobox OKNimi-testi OK: 
Nicholas Nicklebyn elämä ja seikkailut (Nicholas Nickleby) on vuonna 2002 ensi-iltansa saanut, Douglas McGrathin ohjaama ja käsikirjoittama draamaelokuva. Elokuva perustuu Charles Dickensin samannimiseen romaaniin. Elokuvan pääosissa ovat Charlie Hunnam, Nathan Lane, Jim Broadbent, Christopher Plummer, Jamie Bell, Anne Hathaway, Alan Cumming ja Timothy Spall. Elokuva sai ensi-iltansa Yhdysvalloissa 27. joulukuuta 2002.
Elokuva oli ehdolla parhaan musikaali- tai komediaelokuvan Golden Globen voittajaksi.
Näyttelijät

| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
|  Charlie Hunnam  | … |  Nicholas Nickleby   |
|  Nathan Lane  | … |  Vincent Crummles   |
|  Jim Broadbent  | … |  Wackford Squeers   |
|  Christopher Plummer  | … |  Ralph Nickleby   |
|  Jamie Bell  | … |  Smike   |
|  Anne Hathaway  | … |  Madeline Bray   |
|  Alan Cumming  | … |  Herra Folair   |
|  Timothy Spall  | … |  Charles Cheeryble   |
|  Tom Courtenay  | … |  Newman Noggs   |
|  Juliet Stevenson  | … |  Rouva Squeers   |
|  Romola Garai  | … |  Kate Nickleby   |
|  Stella Gonet  | … |  Rouva Nickleby   |
|  Heather Goldenhersh  | … |  Fanny Squeers   |
|  Barry Humphries  | … |  Mrs Crummles   |
|  Gerard Horan  | … |  Ned Cheeryble   |
|  William Ash  | … |  Frank Cheeryble   |
|  Edward Fox  | … |  Sir Mulberry Hawk   |
|  David Bradley  | … |  Mr Nigel Bray   |
|  Phil Davis  | … |  Brooker   |
|  Kevin McKidd  | … |  John Browdie   |
|  Nicholas Rowe  | … |  Lord Verisopht   |
|  Sophie Thompson  | … |  Miss Lacreevy   |
|  Andrew Havill  | … |  Mr Nickleby   |
|  Angus Wright  | … |  Mr Pluck   |
Aiheesta muualla

Nicholas Nicklebyn elämä ja seikkailut Internet Movie Databasessa (englanniksi)
Myöhempien aikojen pyhien Jeesuksen Kristuksen kirkko (strangiitit)

Church of Jesus Christ of Latter Day Saints (suom. Myöhempien aikojen pyhien Jeesuksen Kristuksen kirkko) on eräs myöhempien aikojen pyhien liikkeeseen kuuluvista uskonnollisista yhteisöistä. Useiden muiden mormonististen yhteisöjen tavoin se katsoo olevansa profeetta Joseph Smithin 6. huhtikuuta 1830 perustaman "Kristuksen kirkon" (Church of Christ) legitiimi seuraaja. Kirkko katsoo kyseisen päivän olevan oma perustamispäivänsä ja Joseph Smithin olevan kirkon ensimmäinen profeetta ja ilmestyksensaaja. Muiden mormonististen yhteisöjen, mukaan lukien Suomessakin toimivan Myöhempien aikojen pyhien Jeesuksen Kristuksen kirkon eli MAP-kirkon, kirkko katsoo olevan väärässä, koska niillä ei sen mukaan ole laillista pappeutta ja kirkon johtajuutta.
Kirkon englanninkielinen nimi on periaatteessa sama kuin Utahissa keskuspaikkaansa pitävän MAP-kirkon. Sen kirjoitusasu on kuitenkin erilainen. MAP-kirkko kirjoittaa englanninkielisen nimensä "Church of Jesus Christ of Latter-day Saints", Latter-day kirjoitetaan siis väliviivalla ja jälkimmäinen osa pienellä. Church of Jesus Christ of Latter Day Saints on säilyttänyt nimen alkuperäisen kirjoitusmuodon, vaikka se onkin brittiläisen oikeinkirjoituksen vastainen. Puhekielessä kirkosta käytetään usein nimitystä strangiitit (engl. Strangites) kirkon perustajan James J. Strangin mukaan.
Strangiitteihin kuuluu nykyisin vain muutama sata jäsentä. Kirkon keskuspaikka on Voreessa, Burlingtonissa, Wisconsinin osavaltiossa, USA:ssa.
Historia > Beaver Island

Koska kohonnut maan hinta teki myöhempien aikojen pyhille vaikeaksi muuttaa Voreen alueelle, Strang siirsi kirkkonsa keskuspaikan Michiganjärvellä sijaitsevalle Beaver Islandille. Strangiitit perustivat saarelle St. James -nimisen kaupungin (nykyisin St. James Township). Strangin seuraajat asuivat saarella eräänlaisissa vapaaehtoiseen omaisuuden yhteyteen perustuvissa kommuuneissa, Myöhempien aikojen pyhien liikkeessä aikaisemmin sovelletun pyhityksen lain mukaisesti. Myös Strangin aluksi vastustama moniavioisuus pantiin saarella julkisesti toimeen, ja uuden temppelin rakennustyöt aloitettiin.
8. kesäkuuta 1850 Strang kruunautti itsensä juhlallisin menoin Myöhempien aikojen pyhien Jeesuksen Kristuksen kirkon kuninkaaksi Beaver Islandilla. Hänen mukaansa kuninkuus oli osa hänen profeetallista kutsumustaan, ja hän esitti, että myös Joseph Smith olisi salassa kruunattu kirkon kuninkaaksi - väite, jolle ei löydy todisteita. Toisin kuin usein luullaanselvennä, Strang ei väittänyt olevansa Beaver Islandin tai minkään muunkaan maanpäällisen alueen kuningas. Hän sanoi olevansa kirkon kuningas ja esitti kuninkuutensa kuvaavan Jeesuksen Kristuksen ikuista kuninkuutta kirkossa. Yhtä kaikki, Strangin kruunajaiset eivät olleet omiaan lähentämään hänen ja Michiganin alueen muiden asukkaiden suhteita.
Saaren asukkaiden elämäntapa, ennen muuta moniavioisuus, herätti pahennusta alueen muissa asukkaissa, ja saarelaisten välit heidän kanssaan kiristyivät. Kaksi miestä ampui Strangia kuolettavasti 20. kesäkuuta 1856, mikä jätti kirkon johtajatta ja haavoittuvaksi nopeasti kiristyvän ilmapiirin keskellä. Myöhemmin kesällä 1856 läheisen Mackinac Islandin ja eräiden Michigan-järven rantakylien asukkaat hyökkäsivät Beaver Islandille ja hävittivät sitä pahoin. Saaren asukkailta ryöstettiin heidän omaisuutensa, ja heidät pakotettiin nousemaan höyrylaivoihin, jotka kuljettivat heidät pois saarelta. Suurin osa heistä kuljetettiin väkipakolla Chicagoon, jossa heidät pakotettiin nousemaan maihin ryöstettyinä ja pahoinpideltyinä.
Historia > Strangin kuolema ja kirkon hajaannus

Vaikka Strang eli vielä muutaman viikon ampumavälikohtauksen jälkeen, hän kieltäytyi itsepäisesti nimeämästä itselleen seuraajaa. Hänen mukaansa vain Jumala saattoi valita kirkon johtajan, ja tämä tulisi tehdä tiettäväksi enkelien välityksellä. Strangin kuolema ja lähes samanaikaisesti tapahtunut Beaver Islandin yhteisöjen väkivaltainen hajotus muodostivat yhdessä iskun, josta strangiitit eivät toipuneet. Kirkon jäsenet oli kirjaimellisesti raastettu eroon toisistaan, eivätkä kaikki tienneet toistensa kohtaloista. Samalla heiltä oli riistetty heidän hengellinen johtajansa. Vähitellen suuri osa heistä kokoontui yhteen perustaen löyhän järjestön, joka tunnettiin nimellä Myöhempien aikojen pyhien uusi järjestö. He päättivät olla lähtemättä Brigham Youngin seuraajien perässä Suuren suolajärven laaksoon ja etsiä sen sijaan yhteyttä Joseph Smithin lesken Emma Hale Smithin ja hänen poikansa Joseph Smith III:n kanssa. He liittyivät näiden johtamaan kirkkoon, Reorganisoituun myöhempien aikojen pyhien Jeesuksen Kristuksen kirkkoon, joka nykyään tunnetaan nimellä Kristuksen yhteisö.
Pieni osa Strangin seuraajista kuitenkin pysyi uskollisena profeettansa muistolle. Heidän johtoonsa nousi Wingfield W. Watson, joka johti kirkon hallintoa ja "juoksevia asioita" aina 1900-luvun alkuun. Hän ei kuitenkaan missään vaiheessa väittänyt olevansa profeetta tai omaavansa muita Smithin ja Strangin kykyjä. Kirkon keskuspaikka on nykyään Voreessa (joka on osa Burlingtonia), Wisconsinissa.
Linkit

Kirkon omat viralliset sivut (englanniksi)
Vuonna 1856 otettu valokuva profeetta James Strangista, strangiittien kirkon perustajasta. Kuvan ottanut J. Atkyn otti vähän kuvan ottamisen jälkeen osaa Strangin murhaan.
Palio di Siena

Tuhannet katsojat, joita saapuu kaikkialta maailmasta, täyttävät Piazza del Campon tungokseen saakka Palion aikana.
Palion kilparata Piazza del Campolla
Palio di Siena on laukkakilpailu, joka järjestetään kaksi kertaa vuodessa, 2. heinäkuuta ja 16. elokuuta, Piazza del Campo -aukiolla Sienassa Italiassa. Siinä kilpailevat Sienan 17 kaupunginosaa, contradaa, joista kutakin edustaa yksi osallistuja.
Laukkakilpailuun liittyy paljon oheistoimintaa, kuten esimerkiksi kirkollisia tapahtumia, ulkona pidettäviä juhlapäivällisiä ja paraateja.
Yhden kaupunginosan asukkaiden juhlapäivällistä valmistetaan omalle aukiolle
Sama myöhemmin
Jumalanpalvelus ennen tapahtumaa
Contradojen viirejä, joita myydään kilpailun edellä
Laukkaradan reunalle pystytetään taloja vasten istuinpaikkoja.
Kilpailutapahtumassa ei voi olla varma näkyvyydestä
Torin asukkaat myyvät lippuja hyville paikoille
Paraati ennen kilpailua
Kilpailun ratsastajat ovat pukeutuneet keskiaistyylisiin asuihin
Yleisö kannustamassa
Palkkatyö ja pääoma

Palkkatyö ja pääoma (saks. Lohnarbeit und Kapital) on Karl Marxin kirjoittama taloustieteellinen essee, jonka hän kirjoitti vuonna 1847 ja julkaisi Neue Rheinische Zeitung -sanomalehdessä vuoden 1849 huhtikuussa. Kyseistä esseetä pidetään Marxin mittavan vuonna 1867 julkaistun Pääoman edeltäjänä.
Yksi esseen pääteemoista on työvoima, ja kuinka työvoimasta tulee tavara, jonka kapitalisti ostaa työntekijältä eli proletariaatilta. Se tuo myös esiin Marxin työnarvoteorian, jonka avulla hän selittää työn ja työvoiman eron.
Aiheesta muualla

Palkkatyö ja pääoma, 1849 Suomenkielinen Marx & Engels -arkisto.
Nikolai Pöysti

| Nikolai Pöysti> Henkilötiedot |
| --- | --- |
Syntynyt: 1898 Pietari
Kuollut: 1947 (48–49 vuotta)
Kansalaisuus:  suomalainen
Ammatti:  lähetyssaarnaaja
Puoliso:  Martta Finskas
Muut tiedot
Järjestö:  Helluntaiherätys
Nikolai Pöysti (1898 Pietari – 1947) oli suomalainen helluntailainen lähetystyöntekijä. Pöysti toimi lähetyssaarnaajana erityisesti venäläisten parisssa Mantšuriassa. Pöysti oli avainhenkilö Suomen Vapaan Ulkolähetyksen perustamisessa.
Varhainen elämä

Pöystin isä oli ruotsalainen ja äiti venäläinen. Pöysti tuli uskoon 15-vuotiaana ja liittyi metodistikirkkoon. Vuonna 1916 hän avioitui Martta Finskaksen kanssa Viipurissa. Vuonna 1926 Pöysti liittyi Helsingin Filadelfia-seurakuntaan.
Lähetysura

Vallankumouksen jälkeen Pöystit siirtyivät Venäjälle ja tekivät hengellistä työtä ensin Leningradissa ja sitten Siperiassa. Vuonna 1923 he aloittivat työn venäläisten parissa Mantšuriassa, jossa Pöysti koki Pyhän Hengen kasteen. Vuonna 1926 Pöysti palasi Suomeen ja aloitti toimintansa Helsingin Filadelfia-seurakunnassa. Vuonna 1927 Pöysti ryhtyi edistämään lähetysasiaa, minkä seurauksena Filadelfia-seurakunnan piirissä perustettiin Suomen Vapaa Ulkolähetys r.y.. Yhdistyksen perustamisen jälkeen Pöysti kiersi ympäri Suomea edistämässä lähetysasiaa.
Vuonna 1931 Martta ja Nikolai Pöysti jatkoivat aikaisemmin tekemäänsä työtä venäläisten pakolaisten parissa. Pöystit perustivat seurakunnan Harbiniin ja aloittivat raamattukoulun. Pöystit jatkoivat toimintaa Kiinassa kesän 1935 loppuun ja avasivat vielä työn venäläisten parissa Shanghaissa. Tämän jälkeen Pöystit matkustivat Yhdysvaltoihin ja asettuivat sinne pysyvästi.
Niilo Aspegren

Niilo Georg Aspegren (30. joulukuuta 1894 Helsinki – 28. huhtikuuta 1930) oli suomalainen taidemaalari.
Aspegren opiskeli Taideteollisessa keskuskoulussa 1915–1917 sekä Suomen Taideyhdistyksen piirustuskoulussa 1920–1921 ja 1922. Hän osallistui Suomen Taiteilijain näyttelyihin vuosina 1920, 1921, 1923, 1925, 1926, 1928 ja 1930. Aspegren työskenteli kirjeenkantajana.
Palkinnot

Toinen palkinto Suomen Taideyhdistyksen dukaattikilpailussa 1920
Aiheesta muualla

Suomalaisen kuvataiteen bibliografia : Niilo Aspegren
Palisades Tahoe

| Palisades Tahoe |
| --- | --- |
Paikkakunta::  Olympic Valley, Kalifornia, Yhdysvallat
Vuori:: Granite Chief
Hiihdettävä alue:: 24,28 km2
Yläasema:: 2 759 m
Ala-asema:: 1 890 m
Korkeusero:: 869 m
Laskettelurinteitä:: 170+
Vapaalaskurinteitä:: 16
Laskettelupuistoja:: 2
Pisin rinne:: 5 150 m
Hiihtohissejä:: 34 kpl
Kapasiteetti:: 58 000 henkilöä/h
Lumisadetta:: 11,43 m/vuosi
Lumetusjärjestelmä:: Kyllä
Valaistus:: Ei
Kuva Squaw Valleyn kylästä vuorille.
Palisades Tahoe (aik. Squaw Valley Ski Resort) on talviurheilukeskus Placerin piirikunnassa Kaliforniassa Yhdysvalloissa.
Palisades Tahoen suorituspaikoilla järjestettiin Squaw Valleyn talviolympialaisten kilpailut lukuun ottamatta maasto- ja ampumahiihtokilpailuita.
Palisades Tahoessa on viisi eri vuorenhuippua: Granite Chief, Emigrant, Washeshu Peak, KT-22 ja Snow King.
Amerikan alkuperäiskansat protestoivat pitkään talviurheilukeskuksen misogynistisenä ja rasistisena pitämäänsä alkuperäisamerikkalaiseen naiseen halventavasti viittaavaa ”squaw”-sanaa vastaan, minkä seurauksena keskuksen uudeksi nimeksi valittiin syyskuussa 2021 Palisades Tahoe.
Pentti Ruonaniemi

Pentti Aarne Antero Ruonaniemi (26. marraskuuta 1927 Keminmaa – 11. joulukuuta 1982) oli suomalainen kirjailija.
Metsätyönjohtajana työskennelleen Ruonaniemen esikoisteos oli Naamakairan savotasta kertonut romaani Kymppi. Kirjailija Hannu Mäkelä on luonnehtinut Ruonaniemeä, jota hän ja Antti Tuuri kutsuivat Väärtiksi, seuraavin sanoin:
Väärti kirjoitti vain kolme kirjaa 1970-luvulla ja viimeisin eli Kesään on vielä kokonainen talvi, tuntuu edelleen niistä parhaalta ja ainakin koskettavimmalta; se kuvaa Lapin sodan loppua. Nuori elämä päättyy perääntyvien saksalaisten virittämään ansaan. Ja kuten Tuomas Anhava kirjoitti: “Heitä joita on vähän, on yhä vähemmän.” Se koskee väärtiä itseäänkin."
Ruonaniemi oli Rovaniemen kauppaoppilaitoksella 1949–1950. Hän toimi puhelinmestarina ja myymälänhoitajana. Ruonaniemen vanhemmat olivat sähköasentaja Antti Ruonaniemi ja Fanni (o.s. Vuokila). Puoliso oli Aino Maria (o.s. Postila).
Teoksia

Kymppi.  Tammi 1975
Varsitietä, romaani metsätyömailta.  Tammi 1977
Kesään on vielä kokonainen talvi, romaani.  Tammi 1978
Myllyjärvi (Orivesi, Onnistaipale)

| Myllyjärvi |
| --- | --- |

Valtiot:  Suomi
Maakunnat:  Pirkanmaa
Kunnat:  Orivesi
Koordinaatit:  61°42′20″N, 24°18′07″E
Vesistöalue ja valuma-alueen tietoja
Päävesistöalue:  Kokemäenjoen vesistö (35)
Valuma-alue:  Venehjoen valuma-alue (35.74)
Laskujoki:  Taipaleenjoki 
Järvinumero:  35.743.1.001
Mittaustietoja
Pinnankorkeus:  89,3 m  
Rantaviiva:  6,572 km  
Pinta-ala:  52,637 ha  
Tilavuus:  0,0008 km³  
Keskisyvyys:  1,5 m  
Suurin syvyys:  6 m  
Valuma-alue:  98,9 km²  
Keskivirtaama:  0,8 m³/s  
Saaria:  1 
 fiMyllyjärvi 
Myllyjärvi  on Pirkanmaalla Orivedellä Onnistaipaleen kylän lähellä sijaitseva järvi.
Maantietoa

Järven pinta-ala on 53 hehtaaria, se on 1,8 kilometriä pitkä ja 600 metriä leveä. Se sijaitsee viljelyalueen reunalla. Järven keskellä sijaitsee suuri Myllysaari, joka on 550 metriä pitkä, 200 metriä leveä ja pinta-ala on yli 8,3 hehtaaria. Saari on viljelty ja asuttu. Järven koillispäässä on niemi, jonka kummallekin puolelle jää lyhyet lahdet. Saaren kaakkoispuolella on matalaa, mikä on mahdollistanut pengertien rakentamisen saareen. Pengertiellä alkaa mantereelta heti lyhyellä sillalla. Taipaleenjoen aiheuttamat läpivirtaukset kulkevat pääosin saaren länsipuolelta ohi. Järven rantaviivan pituus on 6,6 kilometriä ja sen rannat ovat puoliksi peltomaata ja metsämaata. Järven lähiympäristössä sijaitsee 12 kiinteää taloutta ja yli 20 vapaa-ajan asuntoa. Järven etelärantaa seuraa Teiskoon vievä yhdystie 3381, josta haarautuu järven molemmille puolille kylätiet.
Vesistösuhteet

Järvi sijaitsee Kokemäenjoen vesistössä (vesistöaluetunnus 35) Längelmäveden ja Hauhon reittien valuma-alueen (35.7) Venehjoen valuma-alueella (35.74), jonka Taipaleenjoen alaosan alueeseen (35.743) se kuuluu. Järven vedenpinnan korkeus on 89,3 metriä mpy. Järven läpi virtaa Taipaljoki ja siihen tulee ympäröivistä metsistä ja pelloilta kuivatusojia. Yksi ojista on Jouttioja, joka on Jouttijärven laskuoja, ja toinen on Petäjäoja, joka on Petäjäjärven ja Kalattoman laskuoja. Taipaleenjoki tulee Isosta Naarajärvestä ja Pikkuisesta Naarajärvestä yli kilometrin päästä. Laskujoki on myös Taipaleenjoki, joka laskee alle kolmen kilometrin päässä Nihuanjärveen Kooninjoen suun viereen.
Järven läpivirtaukset selviävät virtaamista. Järven keskivirtaama (MQ) on 0,8 kuutiometriä sekunnissa (m³/s) eli 800 litraa sekunnissa. Ylikeskivirtaama (MHQ) on laskennallisesti noin 5,8 m³/s ja alikeskivirtaama (MNQ) 0,12 m³/s.
Luontoarvoja

Järven valuma-alueella on paljon viljelytoimintaa, josta kulkeutuu matalaan järveen paljon ravinteita. Vuosien 1980 ja 1998 välisenä aikana otettujen vesinäytteiden perusteella on järven tila ollut tyydyttävä. Kesäisin, kun veden pinta on alhaalla, on vesi ollut rehevää (kokonaisfosforipitoisuudet 26 mikrogrammaa litrassa vettä eli μg/l), mutta talvella se on ollut vain 13 μg/l. Järven koillispuolella on vesi aina matalaa ja siellä vesi on ollut ylirehevää (fosforipitoisuudet jopa 53–130 μg/l). Vesi on yleensä hieman hapanta, kun sen happamuustaso vaihtelee pH 6,4–6,7. Kylminä talvina on vedenpinnat laskeneet alas ja järven virtaamat hävinneet, ja silloin on vedestä loppunut happi ja järven kalat ovat kuolleet. Järven matalien osien vesikasvillisuutta on toistuvasti niitetty osana järvenhoitoa. Järven tilaa on pyritty hoitamaan rakentamalla sen luusuaan pohjapato, joka nostaa kuivan kauden vedenkorkeutta 10 senttimetriä.
Historiaa

Vuoden 1957 peruskartassa oli järven ympäristössä nykyistä enemmän peltomaata. Saari oli silloin kokonaan viljelty ja luoteisrannalla oli enemmän peltomaata. Myös yläjuoksulla Myllykylässä oli enemmän peltopalstoja. Myllysaaren lounaiskärjen nimi on Patasaari, vaikka järvellä on vain yksi saari. Tuollainen nimi viittaa järvenlaskuun menneiltä ajoilta ja joka olisi yhdistänyt kaksi saarta toisiinsa. Samanlainen viite on luusuassa oleva rantatörmä, joka sijaitsee kaukana järven nykyrannasta . Dokumentteja järvenlaskusta ei kuitenkaan ole löytynyt. Järvenrannat Hörtsänän puolella kuuluvat valtakunnallisesti arvokkaihin rakennettuihin ympäristöihin .
Neitsyydenpalautusleikkaus

Neitsyydenpalautusleikkaus eli hymenoplastia on leikkaus, jolla yritetään luoda vaikutelma neitsyydestä muokkaamalla immenkalvoa kirurgisesti.
Toimenpide ei kuulu osaksi yleistä gynekologiaa, mutta se saattaa olla saatavana joissakin plastiikkakirurgiakeskuksissa, erityisesti Yhdysvalloissa, Lähi-idässä, Etelä-Koreassa ja Länsi-Euroopassa. Leikkauksella tavoitellaan verenvuotoa yhdynnän aikana, mitä joissakin kulttuureissa pidetään todisteena neitsyydestä.
Tämä johtuu siitä, että jossain kulttuureissa vaaditaan, että morsiamen on oltava neitsyt naimisiin mennessään. Lisäksi alueilla, joissa seksuaalitietous on puutteellista, immenkalvoa saatetaan virheellisesti luulla väliaikaiseksi, vaikka nykytiedon mukaan onkin mahdotonta saada selville mahdolliset aikaisemmat yhdynnän mahdollisuudet pelkästään anatomiaa tutkimalla.
Operaatio

Yleensä leikkauksessa ommellaan immenkalvon aukkoa pienemmäksi, tai asetetaan vaginaan verenväristä nestettä sisältävä säiliö jonka on tarkoitus puhjeta yhdynnässä. Leikkaus tehdään usein vain muutamia päiviä ennen hääyötä, jotta verisen lakanan nähdessään mies, sukulaiset ja häävieraat uskovat naisen olleen neitsyt.
Laillisuus ja kulttuurillinen suhtautuminen

Joissain maissa kaikki hymenoplastiset leikkaukset ovat kielletty, ja toisissa sallitaan muutamat niistä. Esimerkiksi Yhdysvalloissa immenkalvon leikkaus on saatavilla joillain yksityisillä klinikoilla. Ranskassa puolestaan valtio korvaa osan immenkalvoleikkauksen kustannuksista raiskauksen tai onnettomuuden sattuessa. Nykyisin myös Suomessa tehdään vuosittain kymmeniä immenkalvoleikkauksia maahanmuuttajataustaisille naisille, useimmiten väkivallan uhasta johtuen. Maahanmuuttajanaisia tukevan Monika-järjestön kanta leikkauksiin on ehdottoman kielteinen.
Iranissa Šiialaismarji' Grand Ayatollah Sayyid Sadeq Rohani on omalta osaltaan julkaissut fatwan, jonka mukaan hymenoplastia sallitaan, sekä sellaisen läpikäynyttä naista voidaan pitää neitsyenä. Iranilaisten feministien mielipiteet ovat sen sijaan jakautuneet kahtaalle; toisaalta jotkut uskovat, että leikkauksella vahvistetaan olemassaolevia valtasuhteita ja vahvistetaan patriarkaalista järjestystä, mutta samaan aikaan toiset, kuten etnologian, sukupuolentutkimuksen ja uskontotieteiden professori Fataneh Farahani ehdottavat, että laajalle levinnyt turvautuminen hymenoplastiaan tekee vähitellen mahdottomaksi erottaa "oikeat neitsyet" ja "valheelliset neitsyet", mikä tekee neitsyydestä lopulta merkityksettömän. Toisaalta leikkauksen avulla naiset saattavat voida myös vastustaa ulkopuolelta tulevaa valtaa omaan seksuaalisuuteensa.
Immenkalvon "palauttamisleikkauksella" voidaan joskus pelastaa naisen henki kulttuureissa, joissa hääyönä vertavuotamattomiin naisiin kohdistuvat julmuudet ovat yleisiä, tai jopa lainsäädäntöjen hyväksymiä. YK:n arvioiden mukaan maailmassa tehdään tähän liittyviä kunniamurhia noin 5 000 vuodessa. Leikkauksilla on vähennetty vastanaitujen naisten murhia Egyptissä noin 80 prosentilla.