stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Guanosiinitrifosfaatti

| Guanosiinitrifosfaatti |
| --- | --- |

Tunnisteet
CAS-numero:  86-01-1
PubChem CID:  6830 ja 135398633
SMILES:  C1=NC2=C(N1C3C(C(C(O3)COP(=O)(O)OP(=O)(O)OP(=O)(O)O)O)O)NC(=NC2=O)N
Ominaisuudet
Molekyylikaava:  C10H16N5O14P3
Moolimassa:  523,18 g/mol
Guanosiinitrifosfaatti (guanosiini-5'-trifosfaatti, GTP) on eräs puriininukleotidi. GTP toimii substraattina RNA-synteesissä, samoin kuin adenosiinitrifosfaatti eli ATP, sytidiinitrifosfaatti eli CTP ja uridiinitrifosfaatti eli UTP. GTP on guanidiininukleotidi kuten guanosiinidifosfaatti eli GDP, josta se poikkeaa ainoastaan fosfaattiryhmien lukumäärän perusteella. GTP toimii myös energianlähteenä ja useiden metaboliareaktioiden aktivaattorina. GTP:llä on myös tärkeä tehtävä G-proteiinien signaalivälityksessä, jossa se muuntuu GDP:ksi GTPaasien välityksellä.
Guanosiinitrifosfaatin kemiallinen kaava on C10H16N5O14P3 ja moolimassa 523,18 g/mol. Sen CAS-numero 86-01-1.
Katso myös guanosiinidifosfaatti (C10H15N5O11P2) eli GDP.
Aiheesta muualla

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
Terveysportti, metatesaurus: Guanosiinitrifosfaatti
PubChem: Guanosine Triphosphate (englanniksi)
DrugBank: Guanosine-5'-Triphosphate (englanniksi)
KEGG: Guanosine 5'-triphosphate (englanniksi)
Nukleiinihapot ja niiden rakenneosat
Kalimantan

Kartta Borneon saaresta. Kirkkaankeltainen kuvaa Kalimantanin osaa ja sen provinsseja.
Kalimantan on Borneon saaren Indonesialle kuuluva osa, joka jakautuu viiteen provinssiin. Kalimantaniin kuuluvat Borneon keskiset ja eteläiset osat, jotka kattavat yhteensä noin kolme neljäsosaa koko saaresta. Alue rajoittuu pohjoisessa Malesialle kuuluviin Sarawakin ja Sabahin osavaltioihin.
Suurin osa Kalimantanin väestöstä on erityisesti rannikkoalueilla malaijeja ja muslimeja, mutta alueen sisäosissa on myös merkittävästi dajakeja, jotka ovat pääosin kristittyjä.
Kalimantanista on kauan louhittu kultaa. Kaivoksia alettiin avata läntiseen Kalimantaniin 1700-luvun lopulla, kun kiinalaiset – pääasiassa hakkat ja kantoninkiinalaiset – saapuivat alueelle. Tämä johti myöhemmin kiinalaisten siirtolaisten ja Alankomaiden Itä-Intian välisiin Kongsi-sotiin (1822–1824, 1850–1854 ja 1884–1885).
Provinssit

Kalimantan jakautuu viiteen provinssiin. Ne ovat:
Keski-Kalimantan (indonesiaksi Kalimantan Tengah) pääkaupunki Palangkaraya
Itä-Kalimantan (indonesiaksi Kalimantan Timur) pääkaupunki Samarinda
Etelä-Kalimantan (indonesiaksi Kalimantan Selatan) pääkaupunki Banjarmasin
Länsi-Kalimantan (indonesiaksi Kalimantan Barat) pääkaupunki Pontianak
Pohjois-Kalimantan (indonesiaksi Kalimantan Utara) pääkaupunki Tanjung Selor
Granodioriitti

Granodioriittia tieleikkauksella Kanadassa
Granodioriitti on graniittia muistuttava syväkivilaji, joka sisältää plagioklaasia, kalimaasälpää, kvartsia ja sarvivälkettä tai biotiittia. Granodioriitti eroaa graniitista siten, että granodioriitissa on plagioklaasia enemmän kuin kalimaasälpää, graniitissa kalimaasälpää on enemmän kuin plagioklaasia. Granodioriitti on Suomessa yleinen kivilaji. Yleissävyltään granodioriitit ovat tummempia johtuen esimerkiksi mustasta sarvivälkkeestä.
Aiheesta muualla

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
http://finstone.fi/geologia/granodioriitit.php (Arkistoitu – Internet Archive) [Vanhentunut linkki]
Jouhimadot

| Jouhimadot |
| --- | --- |
 Paragordius tricuspidatus
Tieteellinen luokittelu
Domeeni::  Aitotumaiset Eucarya
Kunta::  Eläinkunta Animalia
Pääjakso::  Jouhimadot Nematomorpha  Vejdovsky, 1886
Luokat ja lahkot
 Gordioida Varsinaiset jouhimadot Gordioidea  Nectonematoida Merijouhimadot Nectonematoida 
Katso myös
   Jouhimadot Wikispeciesissä   Jouhimadot Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OK: 
Jouhimadot (Nematomorpha, syn. Gordiacea) on eläinkunnan pääjakso. Siihen kuuluu 10–100 sentin pituisia, nauhamaisen ohuita matoja, jotka vaihtelevat väriltään vaaleanruskeasta lähes mustaan. Jouhimadot jaetaan kahteen ryhmään, varsinaisiin jouhimatoihin (Gordioidea), joita on noin 350 lajia, sekä merijouhimatoihin (Nectonematoidea), joita on viisi lajia. Varsinaisiin jouhimatoihin lukeutuvat kaikki makeassa vedessä ja maalla elävät jouhimatolajit, mutta niitä tavataan myös Itämeren vähäsuolaisella rannikolla. Merijouhimadot sen sijaan ovat mereisiä, pelagisia lajeja. Suomessa elävät neljä jouhimatolajia kuuluvat kaikki varsinaisiin jouhimatoihin, ja niitä tavataan sekä sisävesissä että vähäsuolaisilla merenrannoilla. Gordius aquaticus on Suomessa yleinen jouhimato, joka elää matalissa lahdissa. Se on noin millimetrin paksuinen, mutta jopa 35 senttiä pitkä.
Esiintyminen

Jouhimatojen toukat elävät loisina vesihyönteisissä tai äyriäisissä. Aikuiset eivät syö mitään eivätkä myöskään tunkeudu uimassa olevien ihmisten ihoon, niin kuin joskus väitetään.[lähde? ] Lankamaisia jouhimatoja löytyy eniten lieju- ja mutapohjaisten järvien rantavesistä. Aikuisen jouhimadon ruoansulatuselimistö on surkastunut, ja siksi se ei syökään mitään. Sen elämän ainut tarkoitus on parittelu ja lisääntyminen.
Aiheesta muualla

Laji.fi: Jouhimadot – Nematomorpha
iNaturalist: Jouhimadot Pääjakso Nematomorpha
ITIS: Nematomorpha (englanniksi)
UniProt: Taxonomy - Nematomorpha (englanniksi)
University of Michigan, Animal Diversity Web (ADW): Nematomorpha, horsehair worms (englanniksi)
Gustav von Schmoller

Gustav von Schmoller
Gustav von Schmoller (24. kesäkuuta 1838 Heilbronn, Saksa – 27. kesäkuuta 1917 Bad Harzburg, Saksa) oli saksalainen taloustieteilijä, sosiaalipoliitikko ja nuoremman historiallisen koulukunnan johtaja. Hän toimi professorina Hallessa 1864–1872, Strasbourgissa 1872–1882 ja Berliinissä 1882–1913. Preussin valtioneuvoston jäseneksi hänet valittiin 1884 ja Berliinin yliopiston edustajaksi Preussin herrainhuoneeseen 1899. Hän oli myös Saksan sosiaalipoliittisen yhdistyksen (Verein für Sozialpolitik) perustajia.
Sosiaalipolitiikassa Schmoller edusti sosiaalis-reformatorista suuntausta (kateederisosialismi). Kansantaloustieteessä hän perusti tutkimuksensa historian ja vallitsevien olojen pohjalle. Kansantaloustieteellisten teorioiden luomisessa oli hänen mielestään ainoa käyttökelpoinen keino nojautua taloushistoriaan ja tilastotieteeseen. Toisaalta hän hyväksyi myös deduktion ja induktion. Luonnonlakeihin hän suhtautui torjuvasti ja historiaa tuli hänen mielestään tutkia kriittisesti, sillä historialliset tapahtumat ovat aina yksittäistapauksia.
Julkaisuja

Zur Geschichte der deutschen Kleingewerbe im 19. Jahrhundert, 1869
Strassburgs Blüte und die volkswirtschaftliche Revolution im 13. Jahrhundert, 1875
Über einige Grundfragen des Rechts und der Volkswirtschaft, 1875
Zur Literaturgeschichte der Staats- und Sozialwissenschaften, 1888
Umrisse und Untersuchungen zur Verfassungs-, Verwaltungs- und Wirtschaftgeschichte, besonders des preussischen Staates im 17. und 18. Jahrhundert, 1898
Über einige Grundfragen der Sozialpolitik und der Volkswirtschaftslehre, 1898
Grundriss der allgemeinen Volkswirtschaftslehre, ensimmäinen osa 1900, toinen osa 1904, pääteos
Charakterbilder, 1913
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Gustav von Schmoller Wikimedia Commonsissa
Gustav von Moser

| Gustav von Moser |
| --- | --- |
 Gustav von Moser
Henkilötiedot
Syntynyt: 1825
Kuollut: 1903 (77–78 vuotta)
Ammatti:  näytelmäkirjailija
Kirjailija
Äidinkieli: saksa
Tuotannon kieli: saksa
Esikoisteos:  Der Husar
Aiheesta muualla
Löydä lisää kirjailijoitaKirjallisuuden teemasivulta
Gustav von Moser (1825–1903) oli saksalainen huvinäytelmäkirjailija. Hän sai sotilaskasvatuksen Berliinissä, luopui 1856 Görlitzissä upseerina sotilasuralta ja asettui asumaan Sleesiassa olevalle maatilalleen Holzkirchiin.
Ensimmäisen huvinäytelmänsä, Der Husar, Moser kirjoitti jo upseeriaikanaan (1856). Hänen lähes sataan nousevista kappaleistaan ovat parhaat ja suosituimmat Kaudels Gardinenpredigten (1871, suom. mukailtuna Remusen kotiripitykset), Aus Liebe zur Kunst (1873, suom. esit. Taiteen harrastuksesta), Das Stiftungsfest (1873, suom. Yhdistysjuhla), Ultimo (1874, esitetty suomeksi), Der Veilchenfresser (1876, suom. Kukkaistuhlari). Der Hypochonder (1878), Der Bibliothekar (1878), Der Krieg im Frieden (yhdessä Franz von Schönthanin kanssa, 1881, suom. Sota rauhan aikana), Reif von Reiflingen (yhdessä von Schönthanin kanssa, 1882) ja Militärfromm’ (1893). Moserin näytelmille ominaista on virkeä saksalainen huumori ja huvittavuus, jota ne tarjoavat tavoittamatta kirjallista arvoa.
Suomennetut teokset

"Onhan pappa sen sallinut": ilveily yhdessä näytöksessä ("Papa hat's erlaubt") Kuopio: Telén 1897. Sarja: Näytelmäkirjallisuutta, 11.
Remusen kotiripitykset: ilveily yhdessä näytöksessä (mukaelma), Kuopio: Telén 1897. Sarja: Näytelmäkirjallisuutta, 10.
Taiteen harrastuksesta: laulunäytelmä 1:ssä näytöksessä (Aus Liebe zur Kunst) suom. Konstantin Raitio, Kuopio: Telén 1899. Sarja: Näytelmäkirjallisuutta, n:o 32.
Yhdistysjuhla: huvinäytelmä kolmessa näytöksessä (Der Stiftungsfest) Kuopio : Telén 1900. Sarja: Näytelmäkirjallisuutta, 36.
Korpit: huvinäytelmä kolmessa näytöksessä (Die Raben) (käsikirjoitus Taideyliopiston Viipurin näyttämön kokoelmassa)
Ultimo: huvinäytelmä, viidessä näytöksessä, kuudessa kuvaelmassa. Suom. Niilo Sala. (käsikirjoitus Taideyliopiston Viipurin näyttämön kokoelmassa)
Sota rauhan aikana: 5-näytöksinen huvinäytelmä (Krieg im Frieden), suom. Santala. (käsikirjoitus Taideyliopiston Viipurin näyttämön kokoelmassa)
Lemmikkien tuhlari: huvinäytelmä neljässä näytöksessä (Der Veilchenfresser), suom. Jukka Asp. (käsikirjoitus Taideyliopiston Viipurin näyttämön kokoelmassa)
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Gustav von Moser Wikimedia Commonsissa
Jousiammunta kesäolympialaisissa 2016 – naisten yksilökilpailu

Naisten jousiammunnan henkilökohtainen kilpailu Rio de Janeiron olympialaisissa 2016 käytiin 5. – 13. elokuuta Sambódromossa. Turnaukseen osallistui 64 urheilijaa 40 maasta. Turnauksen voitti eteläkorealainen Chang Hye-jin. Hopealle sijoittui saksalainen Lisa Unruh, ja pronssia saavutti eteläkorealainen Ki Bo-bae.
Tulostiivistelmä

Taulukko kattaa tulokset neljännesävälieristä lähtien.
Jätti-robotti ja punapää

Jätti-Robotti ja Punapää (The Big Guy and Rusty the Boy Robot) on Dark Horse Entertainment ja Columbia TriStar Television (muissa maissa Columbia TriStar International Television) sekä Sony Pictures Television International Entertainment tuotantoyhtiöiden tuottama ja valmistunut yhdysvaltalainen animaatiosarja vuodelta 1999 - 2001. Se perustuu Frank Millerin ja Geof Darrowin sarjakuvaan Iso heppu ja Rusty robottipoika.
Sarjasta tehtiin 26 jaksoa noin 22 minuutin mittaista jaksoa. Yhdysvalloissa sarjaa esitti lasten tv-kanava Fox Kids 18. syyskuuta 1999 - 2. maaliskuuta 2001  ja Suomessa Nelonen vuosina 23. elokuuta 2001 - 28. helmikuuta 2002, josta uusintakierroksena 7. maaliskuuta 2002 - 21. marraskuuta 2002 torstai-aamuisin klo 7.25-7.50 Nelosen lasten aamuohjelmassa.
Myöhemmin sarjaa on esitetty myös irlantilaisella lasten televisiokanavalla RTÉjr 2010-luvulla.
Taustaa

Tarina pohjautuu kuvitteelliseen Yhdysvaltoihin New Tronic City kaupunkiin (realistiseen New York City kaupunkiin) ja kertoo Jätti-nimisestä mechasta ja sitä ohjaavasta luutnantti Dwayne Hunterista sekä sen seuraajaksi tarkoitetusta pienestä poika-robotista, Punapäästä. Muita tarinan päähenkilöitä ovat tutkija Erika Slate, luutnantti Dwayne Hunterin kolme mekaanikko kaveria Garth, Joe ja Mack sekä tutkija Axel Donovan, jolla on lemmikkinään Jenny apina. Sarjan ironia perustuu suurelta osin siihen, että Punapää suhtautuu asioihin yleensä empaattisemmin ja ihmismäisemmin kuin Jättiä ohjaava armeijan taistelulentäjä luutnantti Dwayne Hunter.
Sivuhahmot

Earl (Earl EP327) on Punapään ystävä ja varhainen prototyyppi. Hän käyttäytyy esitettävissä jaksojen kohtauksissa oudosti ja tarkoittaa sitä, että Earlin tunteet verkostoja kohtaan on alikehittynyt, mutta seuraa tilauksia kirjaimellisesti. Esimerkiksi jaksossa Sickout, Earl tappelee Punapään kanssa ja uhkaa ampua Jätti-robotin, mutta Punapää pelastaa Jätin ja Earl epäonnistuu tempuissa.
Legion Ex Machina (lat. Monet koneesta) ovat arvoituksellisia robotteja meren seudulla rantaviivalla, josta ne kehittävät vihollisia tuhotakseen ihmiskunta ja kaupunki. Alkujaksoissa niiden olinpaikkaa ei tunneta ja tiedetä, mutta loppujaksoissa ne kehittivät samanlaisen Jätti-robotin (engl. Bad Guy), (suom. Paha robotti) ja sen avulla oikea Jätti-robotti taisteli sitä vastaan, josta Pahan robotin tuhottuaan kehittivät samanlaisen luutnantti Dwayne Hunterin, joka koordinoi oikean Dwayne Hunterin hyper-arkku veneellä heidän satamaansa ja joutui sinne loukkuun, kunnes Punapää pelasti hänet sieltä ja luutnantti Dwayne Hunter ohjasi Jätti-robottia, josta taistelun jälkeen koko Legion Ex Machinan arvoituksellinen paikka tuhoutui ja Jätti-robotti sekä Punapää voittivat taistelun niitä vastaan. Legion Ex Machina arvoituksellisten robottien ääninäyttelijänä toimii Clancy Brown.
Jaksot

| Jakso nro | Jakson nimi (alkuperäinen) | Suomenkielinen jakso | Ensiesityspäivä Yhdysvalloissa | Ensiesityspäivä Suomessa | Uusinta Suomessa |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 01 | Creatures, Great and Small | Isoja ja pieniä otuksia | 18. syyskuuta 1999 | 23. elokuuta 2001 | 7. maaliskuuta 2002 |
| 02 | Out of Whack | Toimintakyvytön | 25. syyskuuta 1999 | 30. elokuuta 2001 | 14. maaliskuuta 2002 |
| 03 | The Inside Scoop | Sisäpiirin tieto | 2. lokakuuta 1999 | 6. syyskuuta 2001 | 21. maaliskuuta 2002 |
| 04 | Birthday Bash | Synttärijuhlat | 9. lokakuuta 1999 | 13. syyskuuta 2001 | 28. maaliskuuta 2002 |
| 05 | The Reluctant Assassin | Vastahakoinen salamurhaaja | 16. lokakuuta 1999 | 20. syyskuuta 2001 | 4. huhtikuuta 2002 |
| 06 | Really Big Guy | Tosi jättimäinen jätti | 23. lokakuuta 1999 | 27. syyskuuta 2001 | 11. huhtikuuta 2002 |
| 07 | Sibling Mine | Punapää löytää varastosta robotin, josta hän saa uuden kaverin | Helmikuu 2001 | 4. lokakuuta 2001 | 18. huhtikuuta 2002 |
| 08 | Moon Madness | Kuuhulluutta | Helmikuu 2001 | 11. lokakuuta 2001 | 25. huhtikuuta 2002 |
| 09 | The Inside Out | Sisä- ja ulkopuoli | Helmikuu 2001 | 18. lokakuuta 2001 | 2. toukokuuta 2002 |
| 10 | The Big Boy | Iso Poika | Helmikuu 2001 | 25. lokakuuta 2001 | 9. toukokuuta 2002 |
| 11 | Little Boy Robot Lost | Punapää eksyksissä | 30. tammikuuta 2001 | 1. marraskuuta 2001 | 16. toukokuuta 2002 |
| 12 | Wages of Fire | Laavahyökkäys | Helmikuu 2001 | 8. marraskuuta 2001 | 23. toukokuuta 2002 |
| 13 | World of Pain | Mustasukkainen limaolio | Helmikuu 2001 | 15. marraskuuta 2001 | 22. elokuuta 2002 |
| 14 | The Bicameral Mind | Kaksijakoinen mieli | Helmikuu 2001 | 22. marraskuuta 2001 | 29. elokuuta 2002 |
| 15 | Blob, Thy Name Is Envy | Kipua | Helmikuu 2001 | 29. marraskuuta 2001 | 5. syyskuuta 2002 |
| 16 | Donovan's Brainiac | Nerokas poika | Helmikuu 2001 | 6. joulukuuta 2001 | 12. syyskuuta 2002 |
| 17 | Patriot Games | Isänmaan puolesta | Helmikuu 2001 | 13. joulukuuta 2001 | 19. syyskuuta 2002 |
| 18 | Harddrive | Hard Drive | Helmikuu 2001 | 20. joulukuuta 2001 | 26. syyskuuta 2002 |
| 19 | 5000 Fingers of Rusty | 5000 Punapäätä | Helmikuu 2001 | 10. tammikuuta 2002 | 3. lokakuuta 2002 |
| 20 | The Champ | Mestari | Helmikuu 2001 | 17. tammikuuta 2002 | 10. lokakuuta 2002 |
| 21 | Sickout | Sairaana | Helmikuu 2001 | 24. tammikuuta 2002 | 17. lokakuuta 2002 |
| 22 | Nephew of Neugog | Neugogin seuraaja | Helmikuu 2001 | 31. tammikuuta 2002 | 24. lokakuuta 2002 |
| 23 | The Lower Depths | Syvyyksissä | Helmikuu 2001 | 7. helmikuuta 2002 | 31. lokakuuta 2002 |
| 24 | Rumble in the Jungle | Jytinää viidakossa | 5. maaliskuuta 2001 | 14. helmikuuta 2002 | 7. marraskuuta 2002 |
| 25 | Double Time (1) | Kaksoisolento, osa 1 | 1. maaliskuuta 2001 | 21. helmikuuta 2002 | 14. marraskuuta 2002 |
| 26 | Double Time (2) | Kaksoisolento, osa 2 | 2. maaliskuuta 2001 | 28. helmikuuta 2002 | 21. marraskuuta 2002 |
Jyri Virtanen

Jyri Virtanen (s. 1962 Turku) on suomalainen snookerpelaaja. Hän on voittanut urallaan SM-kultaa vuosina 1990, 1998, 2007 ja 2008 . Häntä enemmän (henkilökohtaisia) Suomen mestaruuksia on vain Robin Hullilla ja Ville Pasasella, jotka ovat molemmat voittaneet turnauksen viidesti.
Viimeisin suomenmestaruus on tammikuulta 2009 parisnookerista, jossa hänen parinaan oli vasta 14-vuotias Olli-Pekka Virho. Jyri Virtasella on 2000-luvulla yli 20 ranking-turnaus voittoa. Tällä hetkellä Virtanen on ranking-sijalla 2. Hänen suurin lyöntisarjansa kilpailutasolla on 122
Kansainvälinen menestys

Virtasen uran suurin saavutus on seniorien Euroopan mestaruus vuonna 2006, jolloin finaalissa kaatui Virtasen parinakin parikilpailuissa toiminut Kimmo Lång erin 6-4 . Hän on myös selviytynyt amatöörien maailmanmestaruuskisojen semifinaaliin vuonna 2005 .
Virtanen edusti Suomea Långin kanssa vuoden 2009 parisnookerin EM-kilpailuissa Moskovassa. Moskovan tuliaisina oli semifinaalipaikka, josta tappio Walesin joukkueelle tylyin luvuin 7-0. Tämä ei lannistanut ainakaan Virtasta, vaan muutamia viikkoja myöhemmin hän voitti Suomessa ranking-kilpailun.
Sports Club Turku

Jyri Virtanen edustama seura on Sports Club Turku (SCT). Hän on myös kyseisen salin omistaja.
Joulukuussa 2008 Virtanen järjesti klubillaan näytöstapahtuman, jossa viisinkertainen maailmanmestari Steve Davis pelasi näytösottelun Ville Pasasta vastaan ja tämän jälkeen Davis esitteli trickshotejaan .
Helmikuussa 2010 Virtanen järjesti klubillaan toistaiseksi Suomen kovatasoisimman ProAm-turnauksen Finnish Snooker Challenge, johon ottivat osaa mm. huippuammattilaiset Ryan Day, Ken Doherty, Joe Perry, Matthew Stevens sekä turnauksen finaalissa suomalaisen Robin Hullin lopulta erin 6-1 voittanut Mark Williams . Yleisradio lähetti kisoista myös tunnin mittaisen tv-koosteen .
Aiheesta muualla

Sports Club Turku (kotisivut) (Arkistoitu – Internet Archive)
Jyrkkäkosken ruukki

Jyrkkäkosken ruukki
Jyrkkäkosken rautaruukki toimi Pohjois-Savossa Sonkajärvellä 1831–1909 ja vielä 1915–1919. Ruukki käytti raaka-aineenaan järvien pohjasta nostettua järvimalmia (limoniittia).
Ruukki sai alkunsa kun raahelainen kauppaneuvos ja piispa Frans Mikael Franzénin veli Zachris Franzén (1787–1852) hankki viljelyoikeuden Sonkajärvellä sijainneisiin Jyrkän ja Ronkalan rappiolla olleisiin kruununtiloihin. Franzén osti pian tilat omakseen ja hän hankki myös malmioikeudet läheisiin järviin. Jyrkkäkosken ruukki sai toimiluvan 1831. Ruukille rakennettiin masuuni ja kankivasarapaja. Rakennustöitä haittasivat vaikeat kulkuyhteydet mutta masuuni aloitti raudantuotannon joulukuussa 1835.
Ruukin toimintaa haittasi alusta saakka se, että valmiit tuotteet jouduttiin kuljettamaan pitkien matkojen päähän muun muassa Kuopioon, Raaheen, Mikkeliin ja Viipuriin. Franzénin kuoltua hänen seuraajansa ja vävynsä Fredrik Sovelius myi ruukin maatiloineen sekä kotitarvesahoineen ja -myllyineen 1853 Varkauden ruukin hoitajalle Johan Erik Malmborgille 8 000 hopearuplan hinnasta. Vuonna 1855 ruukki siirtyi viipurilaiselle kauppaneuvos Paul Wahlille.
Wahlin aikana ruukin raudantuotanto kasvoi noin 250 kippuntan vuosituotannosta parhaimmillaan 700 kippuntaan. Ruukin tuottama rauta meni Wahlin Varkauden putlaus- ja valssilaitoksen käyttöön. Ruukki sai 1874 uuden skotlantilaistyyppisen masuunin.
Jyrkkäkosken ruukki suljettiin kannattamattomana 1909 mutta se oli vielä uudelleen toiminnassa 1915–1919 raudan hinnan noustua ensimmäisen maailmansodan aikana korkeaksi. Ruukin rakennuksista on säilynyt uudempi masuuni, 1830-luvulla rakennettu ruukin johtajan asuintalo Herrala, työntekijöiden asuinrakennus, talousrakennus ja sauna. Uuden masuunin viereen 1938 rakennettu mylly on nykyisin kahvilana.
Museovirasto on määritellyt Savon järvimalmiruukit, joihin kuuluvat Jyrkkäkosken ohella myös Salahmin ja Haapakosken ruukit valtakunnallisesti merkittäviksi rakennetuiksi kulttuuriympäristöiksi.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Jyrkkäkosken ruukki Wikimedia Commonsissa
Gustav von Kahr

Gustav von Kahr
Von Kahr (merkitty rastilla) ja Erich Ludendorff (toinen oikealta)
Gustav Ritter von Kahr (29. marraskuuta 1862 Weissenburg, Baijeri – 30. kesäkuuta 1934 Dachaun lähellä, Baijeri) oli saksalainen konservatiivinen oikeistopoliitikko ja pääministeri, joka toimi Baijerin osavaltiossa. Toimiessaan valtionkomissaarina Kahr oli nk. Baijerin triumviraatin päämies.
Kahr opiskeli lakia ja toimi asianajajana ennen siirtymistään politiikkaan. Vuonna 1917 hänestä tuli Ylä-Baijerin provinssihallinnon pää, mutta hän menetti asemansa Saksan vallankumouksessa 1918. Vallankumouksen jäätyä lyhytikäiseksi Kahrista tuli Baijerin pääministeri. Hänen hallintonsa aikana oikeistoryhmien toimintaa ei juuri rajoitettu ja hän kannatti lisäksi separatisteja, jotka halusivat erottaa Baijerin Saksasta. Kun Saksan hallitus hyväksyi oikeistoekstremismiä rajoittaneen lain, Kahr erosi syyskuussa 1921.
Baijerin triumviraatti ja oluttupavallankaappaus

Kaksi vuotta myöhemmin pääministeri Eugen Ritter von Knilling nimitti Kahrin valtionkomissaariksi diktaattorin valtaoikeuksilla. Kahr muodosti Baijerin triumviraatin yhdessä Baijerin valtionpoliisin päällikön eversti Hans von Seisserin ja armeijan kenraalin Otto von Lossowin kanssa.
Triumviraatti kaavaili yhdessä Adolf Hitlerin ja marsalkka Erich Ludendorffin johtamien natsien kanssa vallankaappausta ja uuden hallituksen muodostamista. Triumviraatin vetäessä tukensa Hitleriltä tämä yritti pakottaa sen puolelleen aloittamalla oman natsivetoisen vallankaappausyrityksensä, joka tultiin tuntemaan oluttupavallankaappauksena. Natsien yritys kuitenkin epäonnistui ja johtavat natsit joutuivat vankilaan. Kahrin yhteys tuli kuitenkin ilmi ja hän menetti kannatuksensa varsinkin maltillisen oikeiston keskuudessa. Hän joutui eroamaan helmikuussa 1924. Jälkeenpäin Kahr toimi Baijerin oikeusistuimen puheenjohtajana muutaman vuoden, kunnes vetäytyi eläkkeelle.
Pitkien puukkojen yönä Kahr tapettiin rangaistuksena petoksestaan natseja kohtaan oluttupavallankaappauksen yhteydessä. SS-miehet vangitsivat ja murhasivat Kahrin hakkaamalla häntä kirveillä. Hänen ruumiinsa löytyi suosta lähellä Dachauta.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Gustav von Kahr Wikimedia Commonsissa
G’org’i Hristov

| Henkilötiedot |
| --- | --- | --- | --- |
Syntymäaika: 30. tammikuuta 1976 (ikä 48)
Syntymäpaikka: Bitola, Jugoslavia
Pelipaikka: hyökkääjä
Pituus: 182 cm
Junioriseurat
1991–1994: Pelister Bitola
Seurat
| Vuodet | Seura | O | (M) |
| 1994–1997 | Partizan | 61 | (21) |
| 1997–2000 | Barnsley | 44 | (8) |
| 2000–2003 | NEC | 55 | (18) |
| 2003–2004 | FC Zwolle | 13 | (4) |
| 2005 | Dunfermline Athletic | 8 | (0) |
| 2005 | Debreceni VSC | 2 | (0) |
| 2006 | Hapoel Nasaret Illit | 7 | (3) |
| 2006 | Niki Volos | 0 | (0) |
| 2007 | Olympiakos Nikosia | 6 | (0) |
| 2007–2008 | Den Bosch | 27 | (8) |
| 2008 | FK Baku | 6 | (0) |
| 2009 | JJK | 9 | (1) |
| Yhteensä | Yhteensä | 238 | (63) |
Maajoukkue
| 1994–1995 | Pohjois-Makedonia U21 | 4 | (2) |
| 1995–2005 | Pohjois-Makedonia | 48 | (16) |
 Seurajoukkueuran tilastot kattavat vain kansalliset sarjat.
G’org’i Hristov (mak. Ѓорѓи Христов, s. 30. tammikuuta 1976 Bitola, Jugoslavia) on pohjoismakedonialainen jalkapalloilija, pelipaikaltaan hyökkääjä. Hän edusti Suomen Veikkausliigan JJK:ta kaudella 2009.
Hristov on bitolalaisen Pelisterin kasvatti. Kaudella 1994–1995 alkaneela ammattilaisurallaan hän on pelannut muun muassa serbialaisessa Partizanissa, englantilaisessa Barnsleyssa sekä alankomaalaisissa NEC:ssä, Zwollessa ja Den Boschissa. Barnsleyyn hän siirtyi vuonna 1997 seuran silloisella siirtoennätyksellä 1,5 miljoonalla punnalla, mutta kauden 1997–1998 lopputulos oli putoaminen Valioliigasta. Hristovin uran paras kausi oli 2000–2001, jolloin hän teki NEC:lle 15 maalia Eredivisiessä.
Hristov pelasi myös Pohjois-Makedonian maajoukkueessa vuosina 1995–2005 tehden 16 maalia.