stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Jugoslavian ilmavoimat

| Jugoslavian ilmavoimat ja ilmatorjuntajoukot |
| --- | --- |
 Tunnus
  Konetunnus 
Toiminnassa:  1945–1992
Valtio:  Jugoslavian sosialistinen liittotasavalta
Puolustushaarat:  ilmavoimat
Rooli:  puolustushaara
Osa joukkoa:  Jugoslavian kansanarmeija
Koko:  32 000 henkilöä (vuonna 1989)
Tukikohta:  Zemun
Kalusto:  1 200 ilma-alusta
Jugoslavian ilmavoimat (serbokroaatiksi Jugoslavensko Ratno zrakoplovstvo) oli Jugoslavian kansanarmeijan puolustushaara, jonka virallinen nimitys oli ilmavoimat ja ilmatorjuntajoukot (serbokroaatiksi Ratno zrakoplovstvo i protuzračna obrana, RZ i PZO). Jugoslavian ilmavoimat perustettiin toisen maailmansodan jälkeen. Ilmavoimien toiminta päättyi Jugoslavian sotaan 1990-luvulla, ja sen seuraajiksi muodostuivat Jugoslaviaa seuranneiden Serbian ja Montenegron, Kroatian, Makedonian, Slovenian ja Bosnia-Hertsegovinan ilmavoimat. Serbian ja Montenegron ilmavoimat hajosivat vielä myöhemmin Serbian ja Montenegron ilmavoimiksi Montenegron itsenäistyttyä kesäkuussa 2006.
Käännös suomeksi
Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista. 
Alkuperäinen artikkeli: en:Yugoslav Air Force
Jugoslavian dinaari

| Jugoslavian dinaari |
| --- | --- |

ISO 4217 -koodi:  YUM
Symboli:  din. / дин.
Käyttäjät:  ei käyttäjiä, entiset:  Jugoslavian kuningaskunta  Jugoslavian sosialistinen liittotasavalta  Jugoslavian liittotasavalta
Jaettava yksikkö:   {\frac {1}{100}} para
Muut nimet:  dinar / динар
Jugoslavian dinaari (kyrill. динар) oli Jugoslavian kuningaskunnan, Jugoslavian sosialistisen liittotasavallan ja Jugoslavian liittotasavallan käyttämä valuutta.
Vuodesta 1995 Jugoslavian dinaarin kurssi sidottiin Saksan markkaan. Yhden markan arvoksi tuli 3,3 dinaaria.
Juwan Staten

| Juwan Staten |
| --- | --- |

Henkilötiedot
Koko nimi:  Juwan Staten
Syntynyt: 21. toukokuuta 1992 (ikä 32) Dayton, Ohio, Yhdysvallat
Kansalaisuus:   Yhdysvallat
Koripalloilija
Pelipaikka:  Pelintekijä
Pituus:  185 cm
Paino:  86 kg
Pelaajaura
Yliopistojoukkueet
2010–2011 2012–2015:  Daytonin yliopisto Länsi-Virginian yliopisto
Seurajoukkueet
2015 2015–2016 2016 2016–:  Santa Cruz Warriors Delaware 87ers Belfius Mons-Hainaut Salon Vilpas
Juwan Staten (s. 21. toukokuuta 1992 Dayton, Ohio) on yhdysvaltalainen koripalloilija, pelipaikaltaan pelintekijä.
Staten pelasi yliopistokoripalloa menestyksekkäästi Daytonin ja Länsi-Virginian joukkueissa. Statenia ei varattu NBA:han vuoden 2015 varaustilaisuudessa ja hän siirtyi pelaamaan NBA:n kesäliigaa Sacramento Kingsissä pelaten kuitenkin vain yhdessä ottelussa ennen loukkaantumistaan. Syyskuussa hän teki pelaajasopimuksen NBA-joukkue Golden State Warriorsin kanssa mutta pelasi joukkueessa vain yhden harjoitusottelun ennen kuin Warriors luopui hänestä lokakuussa. Marraskuussa hän siirtyi Golden State Warriorsin D-liigan farmijoukkue Santa Cruz Warriorsiin. Vuoden 2015 lopussa Staten siirtyi kaupan myötä D-liigassa Delaware 87ersiin, joka luopui hänestä helmikuussa. Maaliskuun lopussa 87ers lisäsi Statenin jälleen joukkueeseensa, mutta huhtikuussa tämä siirtyi Eurooppaan, Belgian pääsarjajoukkue Belfius Mons-Hainaut'hin. Syyskuussa 2016 Staten siirtyi Suomeen, pääsarjajoukkue Salon Vilppaaseen.
Aiheesta muualla

Juwan Staten basketball profile eurobasket.com (englanniksi)
Johannes Hjelmman

Johannes Vilhelm Hjelmman (30. syyskuuta 1861 Iisalmi – 27. heinäkuuta 1940 Pori) oli suomalainen lääkäri ja professori.
Henkilöhistoria

Hjelmmanin vanhemmat olivat laamanni Fredrik Wilhelm Hjelmman ja Sophie Lovisa Grenman ja puolisot vuodesta 1895 Ella Rohde (ero 1925) ja vuodesta 1925 Gerda Edith Skogberg. Senaattori Fredrik Werner Hjelmman oli hänen veljensä. Johannes Hjelmman tuli ylioppilaaksi 1880 ja valmistui filosofian kandidaatiksi 1883 ja lääketieteen lisensiaatiksi 1889, lääketieteen ja kirurgian tohtoriksi hän väitteli 1890. Hjelmman oli Helsingin yliopiston iho- ja sukupuolitautiopin dosentti 1891–1900 ja ylimääräinen professori 1900–1901 sekä Porin yleisen sairaalan lääkäri 1893–1926. Hjelmman ei käytännössä hoitanut professorin virkaansa, johon hän oli jo aiemmin pyrkinyt, mutta ei tullut valituksi, sillä hän erosi siitä lähes välittömästi nimittämisensä jälkeen. Hjelmman oli Porin kaupunginvaltuuston jäsen 1901–1913, toimien valtuuston puheenjohtajana 1905–1907 ja 1911–1913.
Julkaisuja

Studier öfver amyloidnjurens etiologi och symptomatologi, 1890 (väitöskirja)
Om hjärnsyfilis, dess frekvens, kronologi, etiologi och prognos, 1892
Tietoja ja ohjeita kuppatautia sairastaville, 1906 (myös ruotsiksi)
Joseph Oyanga

Joseph Oyanga (28. helmikuuta 1936 – 21. heinäkuuta 2018) oli ugandalainen roomalaiskatolinen piispa. Hänet vihittiin papiksi 15. toukokuuta 1963 ja nimitettiin Liran hiippakunnan johtoon 4. heinäkuuta 1989. Piispaksi vihkiminen seurasi 1. lokakuuta. Pääkonsekraattorina toimi Emmanuel Kiwanuka Nsubuga, jota avustivat James Odongo ja Erasmus Desiderius Wandera. Oyanga erosi tehtävistään 2. joulukuuta 2003.
Julius Reubke

Julius Reubke
Julius Reubke ( 23. maaliskuuta 1834 - 3. kesäkuuta 1858) oli saksalainen säveltäjä, pianisti ja urkuri.
Elämästä

Julius Reubke syntyi vuoden 1834 kevätpäiväntasauksen aikaan Hauseindorfissa lähellä Quedlinburgia. Hänen isänsä oli tunnettu urkujenrakentaja Adolf Reubke, jonka suurin saavutus oli Magdeburgin katedraalin 88-äänikertaiset urut.
Julius Reubke aloitti opintonsa Berliinin Konservatoriossa, mutta siirtyi Hans von Bülowin suosituksesta Franz Lisztin oppilaaksi Weimariin. Reubken varhainen kuolema Pillnitzissa lähellä Dresdeniä alkukesästä 1858 järkytti syvästi Lisztiä.
Tuotannosta

Vain 24-vuotiaaksi elänyt Reubke jätti jälkeensä kaksi suurta sonaattia, Pianosonaatin b-molli ja Urkusonaatin c-molli. Molemmissa näkyy Lisztin Pianosonaatin h-molli vaikutus.
Reubken pianosonaatti on jäänyt unohduksiin, mutta Raamatun 94. Psalmin tekstikatkelmiin pohjautuva urkusonaatti vuodelta 1857 on merkittävin Johann Sebastian Bachin ja Max Regerin tuotantojen väliin sijoittuva urkuteos. Tämä sonaatiksi nimetty sävellys voisi olla yhtä hyvin fantasia tai sävelruno. Reubkelle ovat olleet tuttuja Lizstin urkuteokset "Preludi ja Fuuga nimestä BACH", "Ad nos, ad salutarem undan" sekä "Weinen, Klagen, Sorgen, Zagen".
Reubke oli oppimestariansa taitavampi kirjoittamaan musiikkia uruille hyödyntäen paremmin pedaalin ja useiden manuaalien mahdollisuudet. Hän myös antoi tuleville urkujenrakentajille vastaavat haasteet kuin Ludwig van Beethoven ja Liszt aikoinaan pianonrakentajille.
Reubken sonaatin temaattisen käsittelyn perustana on Hector Berliozin nimeen yhdistetty ideé fixé tai Richard Wagnerin Leitmotiv.
Der 94ste Psalm – Sonate für die Orgel c-moll

Grave - Larghetto - Allegro con fuoco - Adagio - Allegro - Allegro assai
(Grave - Larghetto)
Herr Gott, des die Rache ist, erscheine.
Erhebe Dich, Du Richter der Welt: vergilt den Hoffärtigen, was sie verdienen.
(Allegro con fuoco)
Herr, wie lange sollen die Gottlossen prahlen?
Witwen uhd Fremdlinge erwürgen sie und töten die Weisen
und sagen: der Herr sieht es nicht an der Gott Jacobs achtet es nicht.
(Adagio)
Wo der Herr mir nicht hülfe,
so läge meine Seele schier in der Stille.
Ich hatte viel Bekümmernis in meinem Herzen,
aber deine Tröstungenergötzen meine Seele
(Allegro)
Aber der Herr ist mein Hort und meine Zuversicht.
Er wird ihnen Unrecht vergelte und sie um ihre Bosheit vertilgen
Psalmi 94 - otteita
1 Herra, koston Jumala,
koston Jumala, saavu jo!
2 Nouse, maailman tuomari,
maksa ylvästelijöille heidän tekojensa mukaan.
3 Kuinka kauan, Herra,
annat jumalattomien pitää iloaan?
(4 Kuinka kauan he saavat rehennellä,
syytää suustaan julkeita sanoja?)
(5 Herra, he sortavat sinun kansaasi,
polkevat alleen sinun omiasi.)
6 He murhaavat leskiä ja orpolapsia,
surmaavat maassaan asuvia muukalaisia
7 ja sanovat: "Ei Herra tätä näe, ei Jaakobin Jumala tätä huomaa."
17 Ellei Herra olisi tullut avukseni,
asuisin jo hiljaisuuden maassa.
(18 Aina kun olin vähällä kaatua,
sinun armosi, Herra, oli minun tukenani.)
19 Kun huolet painavat mieltäni, saan sinulta lohdun ja ilon.
22 Mutta Herra on minun linnani,
Jumala on turvakallioni.
23 Hän kostaa heille heidän rikoksensa, lyö heitä heidän pahuutensa tähden. (Herra, meidän Jumalamme, tuhoaa heidät.)
Aiheesta muualla

Julius Reubke International Music Score Library Project (englanniksi)
Juz Aleškovski

Juz Aleškovski
Juz Aleškovski (ven. Юз Алешко́вский, oikealta nimeltään Josif Jefimovitš Aleškovski, Ио́сиф Ефи́мович Алешко́вский; 21. syyskuuta 1929 Krasnojarsk – 21. maaliskuuta 2022 Tampa, Florida, Yhdysvallat) oli venäläinen kirjailija. Vuodesta 1979 lähtien hän asui Yhdysvalloissa.
Moskovassa kasvanut Aleškovski tuomittiin armeija-aikanaan kurinpitorikkomuksesta neljäksi vuodeksi vankeuteen. Hän palasi vuonna 1955 Moskovaan, jossa hän työskenteli autonkuljettajana ja rakennusmiehenä. Vuodesta 1963 lähtien Aleškovski toimi lastenkirjailijana ja käsikirjoittajana sekä kirjoitti omia teoksiaan, jotka hän julkaisi vasta myöhemmin ulkomailla.
Aleškovskin ”esikoisromaani” on kertomus Nikolai Nikolajevitš (1970, julkaistu 1980), joka sai suuren suosion samizdat-kopioina. Hänen vankileirilaulujaan sisältyi moskovalaiseen Metropol-samizdatjulkaisuun (1979). Samana vuonna Aleškovski muutti Wienin kautta Yhdysvaltoihin.
Aleškovskin realismia ja absurdismia yhdistelevät proosateokset jatkavat Nikolai Leskovin, Mihail Zoštšenkon ja Jevgeni Švartsin skaz-perinnettä. Monologiin perustuvien kertomusten aiheina ovat uskomattomat tapahtumat, joiden herättämä nauru kohdistuu painajaismaiseen neuvostotodellisuuteen. Aleškovskin teoksissa yhdistyvät kertojan alatyylinen puhunta, byrokraattinen kansliakieli, lehdistön kliseet ja raamatullinen ylätyyli. Kirjailijan keskeinen teema on alistetun yksilön pyrkimys säilyttää oma henkinen puhtautensa.
Suomennettu teos

Leninin kuolema (Smert Lenina). Suom. Jukka Mallinen. Teoksessa Hauskat hautajaiset: venäläistä nykyproosaa. Helsinki: Orient Express, 1991.
Jorma U. Nieminen

| Jorma Uolevi Nieminen |
| --- | --- |
 Jorma U. Nieminen Salon Elektroniikkamuseossa
Henkilötiedot
Syntynyt: 25. tammikuuta 1942 Salo
Kuollut: 26. syyskuuta 2015 (73 vuotta) Salo
Ammatti:  Toimitusjohtaja
Siviilisääty:  Naimisissa
Muut tiedot
Tunnustukset:  IEEE Fellow
Jorma Uolevi Nieminen (25. tammikuuta 1942 Salo – 26. syyskuuta 2015 Salo) oli suomalainen yritysjohtaja, joka aloitti uransa Salorassa 1960-luvun alussa. Nieminen oli perustamassa Mobiraa ja toimi sen toimitusjohtajana vuoteen 1987 saakka. Sen jälkeen Nieminen oli perustamassa Benefonia ja oli sen toimitusjohtaja vuoteen 2013 asti. Koulutukseltaan hän oli diplomi-insinööri (radiotekniikka), Teknillinen korkeakoulu 1967. Vuonna 2012 Niemiselle myönnettiin Tekniikan kunniatohtorin arvo.
Vuonna 1971 Nieminen nimitettiin Saloran radiopuhelinyksikön tuotekehityspäälliköksi. Radiopuhelinyksikkö oli pieni osa televisioyrityksen kokonaisuutta, ja sen lakkauttamistakin esitettiin. Syksyllä 1973 Nieminen sai yksikön johtajan aseman, ja sen kannattavuus parani. Vuonna 1975 Salora ja Nokia tekivät toimialajärjestelyn: Nokian radiopuhelintehdas Oulussa otti vastuulleen tukiasemien rakentamisen ja Saloran radiopuhelinyksikkö vastasi radiopuhelimista. Tämä johti vuonna 1979 Saloran ja Nokian yhteisyrityksen Mobira Oy:n perustamiseen.
Mobira nousi matkapuhelimien markkinajohtajaksi maailmassa 1986–87. Tällöin emo-Nokian johto alkoi sekaantua konsernin nyt arvokkaimman osan operatiiviseen toimintaan. Nieminen kumppaneineen irrottautui yrityksestä ja perusti 1988 Benefon Oy:n, jonka toimitusjohtaja hän oli 15 vuotta. Benefonin kausi osui matkaviestinnän murrokseen, jossa Nmt-markkinat muuttuivat Gsm-massamarkkinoiksi. Uuteen markkinatilanteeseen Benefon osoittautui voimavaroiltaan liian pieneksi ja sen markkinaosuus jäi vähäiseksi.
Nieminen on saanut IEEE:n Life Fellow -tunnustuksen.
Jorma "Jori" Nieminen oli aktiivi radioamatööri tunnuksella OH1QP.
Jorma U. Niemisen muistokivi Salon IoT-campuksen sisäänkäynnin vieressä.
Maaliskuussa 2018 paljastettiin Pekka Longan suunnittelema Jorma Niemisen muistomerkki IoT Campuksella Salon Meriniityssä.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Jorma U. Nieminen Wikimedia Commonsissa
Kadir I. Natho

Kadir I. Natho (1927 Hatramtook, Anapa, Kaukasia – 2021) oli yhdysvalloissa asunut tšerkessi-kirjailija.
Nathosta tuli pakolainen saksalaisten joukkojen edettyä pohjois-Kaukasiaan toisen maailmansodan aikana. Sodan jälkeen hän pakeni Neuvostoliiton järjestämiä pakkomuuttoja Itävaltaan. Vuonna 1947 hän muutti Italiaan, josta jatkoi Jordaniin 1948. Vuonna 1956 hän muutti New York Cityyn, Yhdysvaltoihin. Hän opiskeli englantia ja kirjoittamista, ja valmistui Amerikkalaisen journalismin ja Henry George School of Social Science-kouluista 1959. Vuonna 1969 hän julkaisi kokoelman kaukasialaisia tarinoita ja vuonna 1978 kirjan Nicholas and Nadiusha. Hän on myös julkaissut kaksikielistä aikakauslehteä The Circassian Star.
Teoksia

Circassian History, Xlibris Corp, 2009
Memoirs, Xlibris, 2010
Adyghe Khabze: Book I, Xlibris, 2015
Jonas Renkse

| Jonas Renkse |
| --- | --- |

Henkilötiedot
Syntynyt: 19. toukokuuta 1975 (ikä 49) Tukholma, Ruotsi
Muusikko
Taiteilijanimi:  Lord Seth, Lord J. Renkse
Aktiivisena:  1991–
Tyylilajit:  alternative metal, death metal, doom metal
Soittimet:  laulu, rummut, basso, kitara
Yhtyeet:  Katatonia   Bloodbath   October Tide
Levy-yhtiöt:  Peaceville Records 
Aiheesta muualla
www.jonasrenkse.com
  [ Muokkaa Wikidatassa ] [ ohje ]  
Jonas Petter Renkse (s. 19. toukokuuta 1975 Tukholma) on ruotsalainen muusikko. Hänet tunnetaan parhaiten metalliyhtye Katatonian laulajana. Yhtyeen kolmella ensimmäisellä albumilla hän toimi myös rumpalina. Renkse soittaa myös bassoa Bloodbathissa. Hän on myös soittanut October Tidessa ja vieraillut muun muassa Ayreonin ja Swallow the Sunin albumeilla.
Diskografia

| --- | --- |
 Katatonia Dance of December Souls (1993,  No Fashion Records)  Brave Murder Day (1996,  Avantgarde Music)  Discouraged Ones (1998,  Avantgarde Music)  Tonight's Decision (1999,  Peaceville Records)  Last Fair Deal Gone Down (2001,  Peaceville Records)  Viva Emptiness (2003,  Peaceville Records)  The Great Cold Distance (2006,  Peaceville Records)  Night Is the New Day (2009,  Peaceville Records) October Tide Rain Without End (1997,  Vic Records)  Grey Dawn (1999,  Avantgarde Music) :  Bloodbath Resurrection Through Carnage (2002,  Century Media Records)  Nightmares Made Flesh (2004,  Century Media Records)  The Fathomless Mastery (2008,  Peaceville Records)  Grand Morbid Funeral (2014,  Peaceville Records) Vierailut Swallow the Sun: Hope (2007,  Spinefarm Records)  Ayreon: 01011001 (2008,  InsideOut Music)  Long Distance Calling: Avoid the Light (2009)  Pantheon I: Worlds I Create (2009)
Aiheesta muualla

Jonas Renkse Encyclopaedia Metallumissa (englanniksi)
449009 Jonas Renkse Discogsissa. (englanniksi)
Kadijivka

| Kadijivka Кадіївка |
| --- | --- |
 lippu:  vanhentunut, toukokuuhun 2016 käytössä ollut vaakuna
 Kadijivka
 Koordinaatit: 48.5594°N, 38.6508°E 
Valtio:  Ukraina
Alue:  Luhanskin alue
Piiri:  Altševsk
Kaivostaajamaksi (Kadijivka):  1800-luku (1814 tai puoliväli)
Kaupungiksi:  1932
Pinta-ala:  
 – Kokonaispinta-ala:  92 km²
Väkiluku (2013):  77 593
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Kadijivka (ukr. Кадіївка; ennen 13.5.2016:ta Stah’anov (ukr. Стаханoв) tai Stahanov (ven. Стаханoв)) on teollisuuskaupunki Luhanskin alueella Itä-Ukrainassa, 63 kilometriä Luhanskista länteen. Vuonna 2013 siellä oli noin 77 500 asukasta. Kadijivkan kaupunkipiirin (91 962 as.) alueeseen kuuluvat myös Almaznan (4 325 as.) ja Irminon (10 044 as.) kaupungit.
Elokuvateatteri Mir (suom. Rauha).
1800-luvulla (1814) paikkakunnalle perustettiin hiilikaivostaajama Kadijivka (Кадіївка). Tälle myönnettiin kaupungin asema vuonna 1932. Sodan aikana (1937–1943) kaupunki kulki vähän aikaa nimellä Serho (Серго), mutta sitten aiempi nimi palautettiin. Nimen Stahanov kaupunki sai neuvostovallan aikana vuonna 1978 kuuluisan, tuolloin edesmenneen neuvostoliittolaisen työn sankarin, kaivosmies Aleksei Stahanovin (1905–1977) muistoksi. Stahanov oli elokuussa 1935 tehnyt kaupungin kaivoksessa tuotantoennätyksen hiilen kaivamisessa. Tästä sai alkunsa neuvostotyön tuottavuutta kohottamaan pyrkinyt stahanovilainen liike. Vuonna 2016 Ukrainan parlamentti palautti paikkakunnan alkuperäisen nimen 12. toukokuuta 2016 julkaistulla säädöksellä, joka astui voimaan seuraavana päivänä.
Kaupungissa on terästehdas, hiilen ja koksin tuotantoa sekä ompelimo.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Kadijivka Wikimedia Commonsissa
Sääennuste Kadijivkaan (ukrainaksi) (gismeteo.ua)
Joseph Pallikaparampil

Joseph Pallikaparampil (s. 10. huhtikuuta 1927) on intialainen syyrialais-malabarilaisen katolisen kirkon piispa. Hänet vihittiin papiksi Palain hiippakuntaan 23. marraskuuta 1958 ja nimitettiin sen vihkipiispaksi sekä Abyduksen titulaaripiispaksi 16. kesäkuuta 1973. Piispaksi vihkiminen seurasi 15. elokuuta. Pääkonsekraattorina toimi Joseph Parecattil, jota avustivat Sebastian Vayalil ja Sebastian Valloppilly.
Pallikaparampil sai 6. helmikuuta 1981 nimityksen Palain piispaksi, jona hän toimi, kunnes jäi eläkkeelle 18. maaliskuuta 2004.
Jännetuppitulehdus

Jännetuppitulehdus
Jännetuppitulehdus, tendovaginitis tai tenosynovitis on tupellista jännettä ympäröivän kalvon tulehdus. Tupettoman jänteen tulehdusta kutsutaan vieruskudostulehdukseksi. Tulehdus aiheutuu usein kyseessä olevan raajan yksitoikkoisesta liikkeestä tai äkillisestä venähdyksestä. Jännetuppitulehdusta esiintyy tavallisimmin ranteen ja sormien ojentajajänteissä kyynärvarressa sekä sormien koukistajajänteissä. Jännetuppitulehdus saattaa olla seurausta nivelreumasta, kihdistä, sokeritaudista tai eräistä yleistaudeista. Tulehduksen oireena on muutamasta päivästä pariin viikkoon kestävää kuumotusta, turvotusta ja punoitusta. Itse jänteen paraneminen voi kuitenkin kestää vielä montakin viikkoa.
Hoito

Rasituksen välttäminen parantaa useimmiten jännetuppitulehduksen muutaman viikon kuluessa. Kivunlievitykseen voi käyttää tulehduskipulääkkeitä tai voiteita. Jos tulehdus pitkittyy tai kipu on kova, pitää hakeutua lääkäriin. Tällöin tulehdusta voidaan tarpeen vaatiessa hoitaa kortisoniruiskeilla. Joissakin tapauksissa tarvitaan jopa leikkaushoitoa.
Južni vetar

| The South Wind> Južni vetar |
| --- | --- |

Ohjaaja:  Miloš Avramović
Käsikirjoittaja:   Petar Mihajlović  Miloš Avramović 
Tuottaja:   Miloš Avramović  Zoran Cvetanović  Tatjana Žeželj Gojković  Miloš Biković  Miodrag Radonjić 
Kuvaaja:  Ivan Kostić
Leikkaaja:   Lazar Predojev  Milena Predić 
Pääosat:  
Valmistustiedot
Valmistusmaa:  Serbia
Ensi-ilta:  25. elokuuta 2018
Kesto:  125 min
Alkuperäiskieli:  serbia
Aiheesta muualla
IMDb 
TMDb
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Južni vetar on vuonna 2018 ilmestynyt Miloš Avramovićan ohjaama serbialainen toimintaelokuva.
Näyttelijät

| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
|  Miloš Biković  | … |  Petar Maraš   |
|  Nebojša Glogovac  | … |  Golub   |
|  Dragan Bjelogrlić  | … |  Dragoslav ”Car”   |
|  Miloš Timotijević  | … |  Stupar   |
|  Miodrag Radonjić  | … |  Baća   |
|  Srđan Todorović  | … |  Jani   |
|  Jovana Stojiljković  | … |  Sofija   |
|  Jasna Đuričić  | … |  Anđela Maraš   |
|  Aleksandar Berček  | … |  Crveni   |
Aiheesta muualla

UK Film Release: Južni Vetar (South Wind) – November 2018 Serbian City Club. Viitattu 1.8.2022. (englanniksi)
Juzni Vetar British Board Film Classification – BBFC. Viitattu 1.8.2022. (englanniksi)
South Wind 2018 Јужни ветар Letterboxd. Viitattu 1.8.2022. (englanniksi)
Jääspeedway

Innsbruck 2010.
Jääspeedway on speedway-moottoripyöräilyn jäällä ajettava muunnos.
Historia

Laji kehittyi 1930-luvulla pitkäpiikkisten renkaiden käytön myötä perinteisestä "ravirata-ajosta". Alkuaikoina lajia harrastettiin laajalti Keski-Euroopassa, mutta sittemmin Neuvostoliitto ryhtyi panostamaan lajiin voimakkaasti. Nykyisin lajin suuria maita ovat Suomi, Ruotsi, Saksa, Itävalta ja Venäjä. Henkilökohtaisia MM-kilpailuja on järjestetty vuodesta 1966 ja joukkue-MM-kisoja vuodesta 1979 lähtien.
Kilpailu

Jääspeedwayssa käytettävä kilpailusysteemi on samanlainen kuin speedwayssa. Joukkuekilpailuissa väritunnuksin merkityt kuljettajat ajavat neljän kuljettajan neljän kierroksen eriä, joita on yhdessä kilpailussa tavallisesti noin 15–25. Kussakin erässä voittaja saa kolme pistettä ja seuraavaksi sijoittuneet aina pisteen vähemmän siten, että neljäs jää kokonaan pisteittä. Kilpailun voittaja määräytyy pisteiden perusteella. Henkilökohtaisissa kilpailuissa niin ikään kilpailusijoitus määräytyy eräpisteiden perusteella.
Rata

Jääspeedwayrata on elliptinen vastapäivään ajettava tavallisesti 400 metrin mittainen jääpintainen rata, jolla ei ole korkeuseroja. Radat ovat leveydeltään vähintään 12 metriä, kaarteissa 14 metriä. Suoja-aita tehdään tavallisesti lumesta.
Kalusto

Jääspeedwayssa käytettävä pyörä on pitkälti samanlainen kuin soralla ajettavassa speedwayssa käytettävä. Pyörät ovat metanolilla käyviä 500-kuutioisia, kaksiventtiilisiä ja nelitahtisia. Merkittävimpiä eroja ovat tukevampi runko, kapeampi ohjaustanko, sallittu takajousitus sekä vaihteet, joita on kaksi. Jarruja ei ole. Pyörässä on myös tietyntyyppiset lokasuojat, jotka suojaavat kuljettajaa renkaiden pitkiltä piikeiltä onnettomuustilanteissa. Piikkirenkaat ovatkin merkittävässä osassa lajissa. Piikkien määrää ei ole rajoitettu, mutta niiden suurin sallittu pituus on 28 millimetriä. Etu- ja takarenkaassa on yhteensä noin 300 piikkiä. Takapyörässä piikkeja on hieman enemmän kuin etupyörässä.
Johannes Hovilainen

Johannes (Johan) Hovilainen, aik. Hovila (20. syyskuuta 1860 Laukaa – 5. marraskuuta 1935 Tampere) oli suomalainen kirkkoherra ja lääninrovasti.
Hovilaisen vanhemmat olivat talollinen Juho Hovila ja Eeva Liisa Ring. Hän pääsi ylioppilaaksi Jyväskylän lyseosta 1880 ja suoritti Helsingin yliopistossa teologian erotutkinnon 1883. Hovilainen vihittiin papiksi 1884.
Hovilainen oli Sortavalan maaseurakunnan kirkkoherran apulaisena 1884–1885, vt. apulaisena Enonkoskella 1885–1890,  Elimäen pitäjänapulaisena 1890–1899 sekä Anttolan kirkkoherrana 1899–1910 ja Jämsän kirkkoherrana 1910–1935. Hän oli Jyväskylän rovastikunnan lääninrovastina vuodesta 1923 alaken ja Tampereen hiippakunnan tuomiokapitulin asessorina 1924–1927.
Suomen sisällissodan aikana Jalmari Saari, Johannes From ja Veikko Sippola ampuivat Saaren talossa vankina olleita punaisia maaliskuusta 1918 alkaen öisin Jämsän kirkon kivisen kellotapulin paksuseinäisessä alakerrassa koska Saaren mukaan ammuskelu Saaren talon pihapiirissä herätti liikaa huomiota. Jämsän haudankaivaja Aleksander Mäkinen huolehti ammuttujen hautaamisesta ja hän ilmoitti aamuisin kirkkoherra Hovilaiselle edellisenä yönä ammuttujen lukumäärän. Mäkisen mukaan kellotapulissa ammuttuja oli maaliskuun ja toukokuun 1918 välisenä aikana yhteensä 70. Hovilainen kertoi myöhemmin ettei hän tiennyt keitä hänelle pelkkinä numeroina ilmoitetut ammutut olivat. Hovilainen ei oman kertomansa mukaan voinut asialle mitään ja saattoi vain myöhemmin käydä siunaamassa ruumiit. Toisaalta hänen kerrotaan sanoneen nähtyään kellotapulin lattialla kaksi ammuttujen ruumista ”Siinä on kaksi punikkia. Olette saaneet palkkanne. Tämä on Jumalan vitsa, joka on teitä rangaissut”. Ammuttujen punaisten hautapaikalle pystytettiin Jämsän hautausmaalle muistokivi vähän ennen jatkosodan alkua 1941.
Hovilainen oli naimisissa 1884–1923 Gustava (Vava) Wilhelmina Christianssonin (k. 1923) kanssa.
Teoksia

Nimellä Johan Hovilainen:
Muruja elämän sanasta. 1, Hinnalla lunastetut. WSOY 1899
Muruja elämän sanasta. 2, Hyvästi Jesus kaikki tekee. WSOY 1899
Joulu ; W. Thiessin mukaan. WSOY 1902
Murheen kautta iloon ; W. Thiessin mukaan. Tekijä, Anttola 1904
Suomennoksia

Fredrik Lundgren : Nykyaikaisen hengen riennot kansakoulun alalla : sananen kansakoulun edustajille ja ystäville ; vapaasti suom. Joh. H. Edlund, Helsinki 1886
John Charles Ryle : Uskon varmuus ; suom. Joh. H. Söderström, Porvoo 1904