stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Margareeta Parmalainen
Avioliitto ja lapset

Margareetan ensimmäinen puoliso oli Firenzen herttua Alessandro de’ Medici, joka murhattiin vuosi heidän häidensä jälkeen vuonna 1537. Seuraavana vuonna Margareeta nai Roomassa Camerinon herttua Ottavio Farnesen, josta tuli vuonna 1547 Parman ja Piacenzan herttua. Aviopuolisot elivät pääosin erossa toisistaan. Heidän ainoa lapsensa oli vuonna 1545 syntynyt poika Alessandro Farnese, josta aikanaan tuli isänsä seuraaja.
Käskynhaltija

Margareetan velipuoli, Espanjan kuningas Filip II nimitti hänet Espanjan Alankomaiden käskynhaltijaksi vuonna 1559. Kahdeksanvuotisena käskynhaltijakautenaan Margareeta yritti hillitä Alankomaiden pohjoisissa maakunnissa noussutta Espanjan vallan vastaista kuohuntaa, jota johtivat paikalliset säädyt, etenkin protestantit. Vastustusta herätti Filip II:n jyrkän katolinen uskontopolitiikka, muun muassa uusien hiippakuntien perustaminen vuonna 1559 suoraan paavillisella määräyksellä, sekä espanjalaisten sotajoukkojen pysyvä läsnäolo. Flanderissa syntynyt ja varttunut Margareeta oli edeltäjiään suositumpi paikallisen väestön parissa, mutta Filip II ei halunnut antaa hänelle itsenäistä päätösvaltaa. Margareetan pääneuvonantajana oli aluksi kardinaali Antoine Perrenot de Granvelle, jonka välit Hollannin ylhäisaateliin olivat huonot. Kun ruhtinas Vilhelm Oranialainen ja kreivit Lamoraal van Egmont ja Filips van Horne uhkasivat vetäytyä valtakunnanneuvoston työstä ellei Granvelle lähtisi, Margareeta suostutteli maaliskuussa 1564 kuningas Filipin kutsumaan Granvellen pois Alankomaista.
Tilanne Alankomaissa kiristyi, kun nimellä geuzen (”kerjäläiset”) tunnettu alemman aatelin johtama liike alkoi vaatia protestantteja sortaneiden kerettiläisyyslakien kumoamista ja inkvisition lakkauttamista. Huhtikuussa 1566 joukko aseistettuja aatelisia toi Margareetalle asiaa koskeneen adressin, jolloin hän lupasi lievennyksiä tilanteeseen. Kun joukko äärikalvinisteja teki elokuussa 1566 hyökkäyksiä katolisiin kirkkoihin, Margareeta päätti kutsua Alankomaihin saksalaisia palkkasotureita tukahduttamaan levottomuudet, minkä pääosa paikallisesta ylimystöstä lopulta hyväksyi. Keväällä 1567 tilanne oli jo rauhoittunut, mutta Filip II lähetti silti maahan Alban herttuan komentaman espanjalaisen armeijan. Saavuttuaan elokuussa se aloitti protestanttiväestöön kohdistuneet ankarat rankaisutoimet myös rauhallisina pysyneillä alueilla. Margareeta piti tätä epäviisaana ja erosi käskynhaltijuudesta joulukuussa 1567, kun kuningas ei enää kuunnellut hänen neuvojaan. Pitkäksi itsenäisyyssodaksi laajentunut kapina puhkesi seuraavana vuonna vastareaktiona Alban herttuan toimiin.
Filip II pyysi Margareetaa vuonna 1577 palaamaan Alankomaiden käskynhaltijaksi Granvellen tukemana, mutta Margareeta kieltäytyi. Margareeta palasi Espanjan Alankomaihin vuonna 1580 auttamaan käskynhaltijaksi tullutta poikaansa Alessandroa. Alessandron keskittyessä armeijan ylipäällikkyyteen Margareeta vastasi siviilihallinnosta, kunnes vetäytyi vuonna 1583 tehtävistään. Hän asettui viimeisiksi vuosikseen Italiaan.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Margareeta Parmalainen Wikimedia Commonsissa
Mee Pok Man

| Mee Pok Man |
| --- | --- |

Ohjaaja:  Eric Khoo
Käsikirjoittaja:  Yu Lei Foong
Tuottaja:  Jacqueline Khoo
Pääosat:   Joe Ng  Michelle Goh  Kay Tong Lim 
Valmistustiedot
Valmistusmaa:  Singapore
Tuotantoyhtiö:  27 Productions
Ensi-ilta:  1995
Kesto:  105 min
Alkuperäiskieli:  englanti
Aiheesta muualla
IMDb 
Elonet
AllMovie
Infobox OKNimi-testi OK: 
Mee Pok Man on singaporelainen elokuva vuodelta 1995. Sen ohjasi Eric Khoo, ja nimiosaa näytteli Joe Ng. Elokuva kertoo nuudelipuodin pitäjän ja prosituoidun kohtaamisesta.
| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
|  Lim Kay Tong  | … |  Mike Kor   |
|  Michelle Goh  | … |  Bunny   |
|  Kay Tong Lim  | … |  Mike Kor   |
|  David Brazil  | … |  Jonathan Reese   |
Lähde:
Medway (joki)

| Medway |
| --- | --- |
 Medway Aylesfordin kylässä, jossa sen ylittää keskiaikainen kivisilta.
Maat:  Yhdistynyt kuningaskunta
Kreivikunnat:  West Sussex, East Sussex, Kent
Vesistöalue ja valuma-alueen tietoja
Päävesistöalue:  Thamesin vesistö
Pinta-ala:  2 409 km2
Joen uoman kohteita
Alkulähde:  High Weald
Laskupaikka:  Thamesin estuaari
Mittaustietoja
Pituus:  110 km
Keskivirtaama:  90,0 kuutiometriä sekunnissa
Muuta
Muualla:  Wikimedia Commons
  
Medway on noin 110 kilometriä pitkä joki Kaakkois-Englannissa. Se saa alkunsa lähteistä, jotka sijaitsevat High Wealdissa ja Ashdown Forestissa, ja virtaa koilliseen Kentin maaseudulle. Siihen yhtyvät Beult-, Teise- ja Edenjoet Penshurstin ja Yaldingin kylien mailla ennen Tonbridgen kaupunkia.
Keskijuoksullaan Medway on vilkkaasti liikennöity vesiväylä, jossa on yksitoista sulkua. Jokiuomasta muokattiin kulkukelpoinen Maidstonesta ylävirtaan 1600-luvulla, jolloin sitä pitkin kuljetettiin maissia, rehua, hedelmiä, kiviä ja puuta. Vuorovesi nousee merestä jokea pitkin Maidstoneen saakka.
Joki läpäisee North Downsin harjanteen Maidstonen ja Rochesterin välillä. Varsinkin Medwayn kaupunkipiirin alueella sen rannoilla on tiheää asutusta ja teollisuutta. Rochesterin jälkeen se levenee 20 kilometrin mittaiseksi estuaariksi, johon pääsee myös merikelpoisilla aluksilla. Joki laskee vetensä Thamesin estuaariin ja Pohjanmereen lähellä Sheernessin kaupunkia.
Wealdin alueella Medwayjoen vedessä elää taimenia, turpia, seipiä, särkiä ja haukia. Syvemmillä paikoilla esiintyy myös lahnoja ja suutareita ja matalammilla paikoilla mutuja, töröjä, kivennuoliaisia, kivisimppuja, pikkunahkiaisia ja ahvenia. Medwayn estuaari on suojeltu lintujen tärkeänä pesimis- ja talvehtimispaikkana.
Mario Pomilio

Mario Pomilio
Mario Pomilio (14. tammikuuta 1921 – 3. huhtikuuta 1990) oli italialainen kirjailija. Hänen tunnetuin teoksensa on Il quinto evangelio ('viides evankeliumi'). Pomiliolle myönnettiin vuonna 1965 Campiello-palkinto, vuonna 1983 Strega-palkinto ja vuonna 1978 Prix du Meilleur livre étranger -palkinto.
Pomilio on opiskellut Pisan yliopistossa. Esikoisteosta L'uccello nella cupola (1954) ja teosta Il cimitero cinese (1957) leimaa katolinen maailmankatsomus. Myöhemmin seurannut uskonnollinen kriisi näkyy teoksessa La compromissione (1965). Hänen pääteoksensa on Il quinto evangelio (1975), jossa paljastuu Pomilion perehtyneisyys historiaan ja uskontoon. Tyylillisesti taitava teos muodostuu viidettä evankeliumia eri vuosisadoilla etsivien kirjeistä.
Pomilio oli Euroopan parlamentin jäsen Euroopan kansanpuolueen ryhmässä vaalikaudella 1984–1989.
Teokset

L'uccello nella cupola, Milano, Bompiani, 1954
Il testimone, Milano, Massimo, 1956
Il cimitero cinese, 1957
Il nuovo corso, Milano, Bompiani, 1959
La compromissione, Firenze, Vallecchi, 1965
Contestazione, Milano: Rizzoli
Il cimitero cinese, Milano, Rizzoli, 1969
Il quinto evangelista, Milano, Rusconi, 1974
Il quinto evangelio, Milano, Rusconi, 1975
Il cane sull'Etna, frammenti d'una enciclopedia del dissesto, Milano, Rusconi, 1978
Scritti cristiani, Milano, Rusconi, 1979
La formazione critico-estetica di Pirandello, L'Aquila, M. Ferri, 1980
Opere saggistiche di Mario Pomilio, L'Aquila, M. Ferri, 1980
Il Natale del 1833, Roma, Gabriele et Mariateresa Benincasa
Edoardo Scarfoglio, Napoli, Guida, 1989
Una lapide in via del Babuino, Milano, Rizzoli, 1991
Emblemi, poesie 1949–1953, Napoli, Cronopio, 2000
Palkinnot ja tunnustukset

Premio Marzotto “opera prima” 1954: L'uccello nella cupola
Premio Napoli 1959: Il nuovo corso (ex aequo con Una vampata di rossore di Domenico Rea)
Premio Campiello 1965: La compromissione
Premio Flaiano 1974: Il quinto evangelista
Premio Napoli 1975: Il quinto evangelio
Prix Raymond Queneau pour le Meilleur livre étranger, Pariisi 1977: Il quinto evangelio
Premio Pax, Varsova 1979: Il quinto evangelio
Premio Strega 1983: Il Natale del 1833
Premio Fiuggi 1983: Il Natale del 1833
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Mario Pomilio Wikimedia Commonsissa
Mario Pomilio Euroopan parlamentin jäsenet. Euroopan parlamentti.
Mario Party 3

| Mario Party 3 |
| --- | --- |

Kehittäjä:  Hudson Soft
Julkaisija:  Nintendo
Pelisarja:  Mario Party
Julkaistu:   7. joulukuuta 2000  6. toukokuuta 2001  16. marraskuuta 2001  3. syyskuuta 2001
Lajityyppi:  partypeli
Pelimuoto:  yksinpeli, moninpeli
Ikäluokitus:  ESRB: Kaikenikäisille 
Alusta:  Nintendo 64
Lisää peliartikkeleitaVideopelien teemasivulla
Infobox OK : 
Mario Party 3 on Hudson Softin kehittämä ja Nintendon joulukuussa 2000 julkaisema Mario Party -pelisarjan kolmas osa. Mario Party 3 on viimeinen Nintendo 64:lle tehty Mario Party -peli, sekä viimeinen Euroopassa julkaistu Nintendo 64:n peli. Pelin seuraaja on Mario Party 4, joka on ensimmäinen Nintendo GameCubelle kehitetty Mario Party -peli.
Pelaaminen

Pelaaja voi nyt pelata pelilaudoilla kaksinpeliäkin nelinpelin lisäksi. Tämä on myös ensimmäinen Mario Party -peli, joka sisältää 12 erilaista pelilautaa. Pelin tavoite on sama kuin edeltäjissä, eli pelaajan täytyy liikuttaa hahmoa ympäri lautaa heittämällä noppaa ja kerätä kolikoita ja tähtiä. Pelin voittaja on tuttuun tapaan se, joka on saanut pelin päätteeksi eniten tähtiä (ja eniten kolikoita, jos tähtiä on toisen pelaajan kanssa saman verran - jos molempia on saman verran, voittaja arvotaan nopalla). Kolikoita voi löytää monista ruuduista ja niitä voi voittaa minipeleistä. Tähtiä voi löytää näytetyistä paikoista tai sitten niitä voi saada joidenkin avusteiden avulla. Pelaaja pelaa jokaisen vuoron läpi heittämällä noppaa ja etenemällä summan verran. Kun kaikki pelaajat ovat käyttäneet vuoronsa, alkaa minipeli.
Tämä peli sisältää tarinatilan, jossa pelaaja aloittaa seikkailun halki erilaisten pelilautojen, ja jokaisella pelilaudalla pelaaja yrittää voittaa tekoälyohjatut hahmot. Pelaajan tehtävänä on päihittää kaikki muut hahmot ja tienata postimerkkejä Millennium Starilta. Kun kaikki seitsemän postimerkkiä on hallussa, pelaaja haastetaan kaksintaisteluun Millennium Starin kanssa. Tämä minipeli on "Star Dust Battle", jossa pelaajan täytyy iskeä Millennium Staria kolme kertaa tähdillä. Tämän jälkeen pelaaja palkitaan yleisestä edistymisestä. Pelaajan saadessa ainakin kahdeksan S-arvosanaa, hänestä tulee "Miracle Star" ja Game Guy Room Mini Game Housessa avautuu.
Peli sisältää "Standard Party Moden", jossa neljä pelaajaa pelaa halki pelilaudan. Battle-minipelit esiintyvät tässäkin pelissä. Nämä pelit ovat kuten neljän pelaajan pelit, mutta enemmän kehitettyjä. Battle-pelit ovat normaalisti jännittäviä, koska jokaisen pelaajan täytyy laittaa paljon kolikoita peliin. Ensimmäiselle sijalle yltänyt saa 70% kolikoista ja toiselle sijalle yltänyt saa 30%, kun taas loput eivät saa yhtään kolikkoa.
Duel- eli kaksintaistelupeleissä kaksi pelaajaa ottelee toisiaan vastaan. Duel-pelin ruudut ilmestyvät ympäri pelilautaa, kun on viimeiset viisi vuoroa tai erää käsillä. Party Modessa yksi pelaaja aloittaa kaksintaistelun ja päättää palkinnoksi tulevan kolikkomäärän. Pelin voittaja saa kaikki kolikot itselleen. Pelissä on mahdollisuus ottaa pois tekoälyohjatuilta hahmoilta aloittaa kaksintaistelu.
Jokainen Mario Party -peli sisältää 50-80 erilaista peliä muutamalla eri tyypillä. Neljän pelaajan pelit ovat vapaita kaikille pelaajille, jossa kaikki ottelee kaikkia vastaan. 2 vs. 2 ja 1 vs. 3 -pelit jakavat hahmot ryhmiin ja sen myötä pelaajan täytyy auttaa toistakin toveria voittamaan. Monissa tilanteissa voittajapelaaja saa kymmenen kolikkoa.
Uutuutena pelissä esiintyy Game Guy -minipelit. Hahmon joutuessa Game Guy -ruutuun, hänen täytyy luovuttaa kaikki kolikkonsa palkinnoksi ja pelata "chase-based-minipeliä". Pelin voittaja saa kaikki kolikot, mutta jos pelaaja häviää, hän ei saa omia kolikoitansa takaisin. Näiden pelien on todettu aiheuttavan harmia, joten tätä systeemiä ei ole käytetty seuraavissa Mario Partyissa.
Pelattavat hahmot

Mario Party 3 sisältää yhä samat pelattavat hahmot kuin edeltäjänsä: Mario, Luigi, Prinsessa Peach, Yoshi, Wario ja Donkey Kong ja uusina pelaajina joukkoon kuuluu Waluigi ja Prinsessa Daisy. Tämä on viimeinen Mario-peli, jossa Daisyllä on pitkät hiukset ja keltavalkoinen mekko.
Vastaanotto

Arvostelijat antoivat pelille seuraavat pisteet.
IGN:6.4
GameSpot:7.5
Metacritic:74/100
Game Rankings:73%
Vastaanotto > Palkinnot

Mario Party 3 palkittiin "Console Children's Game of the Year" -palkinnolla vuonna 2001. Peli voitti myös "Console Family" -palkinnon vuonna 2002. Peliä oli vuonna 2002 myyty yli miljoona kappaletta maailmanlaajuisesti, joka teki siitä kuukauden pelin.
Mario-pelit
| --- | --- |
Tasohyppelyt:   Donkey Kong  Mario Bros.  Super Mario Bros.  Super Mario Bros.: The Lost Levels (SMB2J)  Super Mario Bros. 2  Super Mario Land  Super Mario Bros. 3  Super Mario World  Super Mario Land 2  Super Mario 64  Super Mario Sunshine  Super Princess Peach  New Super Mario Bros.  Super Mario Galaxy  New Super Mario Bros. Wii  Super Mario Galaxy 2  Super Mario 3D Land  New Super Mario Bros. 2  New Super Mario Bros. U  Super Mario 3D World  Super Mario Odyssey 
Roolipelit:   Super Mario RPG  Mario & Luigi: Superstar Saga  Mario & Luigi: Partners in Time  Mario & Luigi: Bowser’s Inside Story  Mario & Luigi: Dream Team Bros.  Mario & Luigi: Paper Jam Bros. 
Paper Mario:   Paper Mario  Paper Mario: The Thousand-Year Door  Super Paper Mario  Paper Mario: Sticker Star  Paper Mario: Color Splash  Paper Mario: The Origami King 
Spinoff-pelit:   Mario Kart -pelisarja  Mario Party -pelisarja  Mario Golf -pelisarja  Mario Tennis -pelisarja  Luigi's Mansion  Mario Superstar Baseball  Mario Smash Football  Mario Strikers: Charged Football  Dance Dance Revolution Mario Mix  Super Mario Ball  Dr. Mario -pelisarja  Wrecking Crew  Wrecking Crew 98  Mario Slam Basketball  Mario Sports Mix  Mario & Sonic at the Olympic Games  Mario & Sonic at the Olympic Winter Games  Mario & Sonic at the London 2012 Olympic Games  Boom Street  Luigi’s Mansion 2  Mario & Sonic at the Sochi 2014 Olympic Winter Games  Mario & Sonic at the Rio 2016 Olympic Games  Mario & Sonic at the Tokyo 2020 Olympic Games 
Uudelleenjulkaisut:   Super Mario All-Stars  Super Mario Bros. DX  Super Mario Advance  Super Mario Advance 2  Super Mario Advance 4  Super Mario 64 DS 
Ajopelit:   Super Mario Kart  Mario Kart 64  Mario Kart: Super Circuit  Mario Kart: Double Dash!!  Mario Kart DS  Mario Kart Wii  Mario Kart 7  Mario Kart 8  Mario Kart 8 Deluxe 
Yoshi-pelit:   Super Mario World 2  Super Mario Advance 3  Yoshi’s Story  Yoshi’s Island DS  Yoshi’s Universal Gravitation  Yoshi Touch & Go  Yoshi’s New Island  Yoshi’s Woolly World  Yoshi’s Crafted World 
Muut pelit:   Hotel Mario  Marios FUNdamentals  Mario Is Missing!  Mario Teaches Typing  Mario's Time Machine  Super Mario: Blue Twilight DX  Super Mario's Wacky Worlds  Captain Toad: Treasure Tracker  Super Mario Maker  Super Mario Maker 2 
-pelit
| --- | --- |
Konsolipelit:   Mario Party  Mario Party 2  Mario Party 3  Mario Party 4  Mario Party 5  Mario Party 6  Mario Party 7  Mario Party 8  Mario Party 9  Mario Party 10  Super Mario Party  Mario Party Superstars 
Käsikonsolipelit:   Mario Party Advance  Mario Party DS  Mario Party: Island Tour  Mario Party: Star Rush  Mario Party: The Top 100
Menora Mivtachim Arena

| Menora Mivtachim Arena |
| --- | --- |

Rakennuksen tiedot
Sijainti:   51 Yigal Allon Street, Tel Aviv
Koordinaatit:  32°3′39.41″N, 34°47′28.80″E
Avattu:  1963
Laajennettu:  1972, 2005
Omistaja:  Tel Avivin kaupunki
Kenttä:  parketti
Aiemmat nimet:  Nokia Arena
Käyttäjät
 Maccabi Tel Aviv BC Israelin koripallomaajoukkue 
Katsojakapasiteetti
 Koripallo: 10 383 
Lisää rakennusartikkeleitaArkkitehtuurin teemasivulla
Maccabi Tel Avivin peli
Menora Mivtachim Arena (hepr. ‏היכל מנורה מבטחים‎) on Tel Avivissa sijaitseva urheiluhalli.
Historia

Halli rakennettiin vuonna 1963 nimellä Yosef Burstien Stadium. Vielä tuolloin areenassa ei ollut kattoa, vaan se oli 5000 ihmisen ulkoilma-areena. Pian nimeksi kuitenkin vakiintui Yad Eliyahu Arena, koska areena sijaitsi sen nimisellä alueella. Vasta vuonna 1972 halliin asennettiin katto.
Kaudesta 2003–2004 lähtien areenan pääsponsorina toimi Nokia, jonka takia areena tunnettiin myös nimellä NOKIA Palace. Vuodesta 2015 lähtien areena on tunnettu nimellä Menora Mivtachim Arena.
Aiheesta muualla

Virallinen kotisivu (Arkistoitu – Internet Archive) (hepreaksi) (englanniksi)
Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
Mellerud

| Mellerud |
| --- | --- |
 Mellerud
 Koordinaatit: 58°42′N, 12°28′E 
Valtio:   Ruotsi
Lääni:  Länsi-Götanmaan lääni
Maakunta:  Dalsland
Kunta:  Mellerudin kunta
Pinta-ala:  
 – Maa:  3,10 km²
Väkiluku:  3 750
 – Väestötiheys:  1 209,7 as./km²
 Tilastotiedot koskevat taajamaa ja niiden lähteenä on Statistiska centralbyrån (SCB). Väkiluku ja maapinta-ala ovat ajankohdan 31.12.2010 mukaiset. 
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Mellerud on samannimisen Mellerudin kunnan keskustaajama. Se sijaitsee Länsi-Götanmaan läänissä ja Dalslandin historiallisessa maakunnassa Länsi-Ruotsissa. Vuoden 2010 lopussa taajamassa oli 3 750 asukasta.
Mellerud oli 1970-luvun alun kuntauudistukseen asti kauppala.
Media

Ilmaisjakelulehti Melleruds Nyheter ilmestyy keskiviikkoisin.
Väestönkehitys

| Mellerudin taajaman väestönkehitys 1960–2010 |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| Vuosi |  |  | Asukkaita |  |
| 1960 | 1960 |    | 2 833 | 2 833 |
| 1965 | 1965 |    | 3 119 | 3 119 |
| 1970 | 1970 |    | 3 368 | 3 368 |
| 1975 | 1975 |    | 3 579 | 3 579 |
| 1980 | 1980 |    | 3 788 | 3 788 |
| 1990 | 1990 |    | 3 990 | 3 990 |
| 1995 | 1995 |    | 4 063 | 4 063 |
| 2000 | 2000 |    | 3 832 | 3 832 |
| 2005 | 2005 |    | 3 796 | 3 796 |
| 2010 | 2010 |    | 3 750 | 3 750 |
Lähde: Statistiska centralbyrån (SCB).
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Mellerud Wikimedia Commonsissa
Länsi-Götanmaan läänin kuntien keskustaajamat
Mercedes Comaposada

Mercedes Comaposada.
Mercè (Mercedes) Comaposada i Guillén (14. elokuuta 1901 Barcelona - 11. helmikuuta 1994 Pariisi) oli katalonialainen toimittaja, kirjailija ja anarkisti. Hän oli Lucía Sánchez Saornilin ja Amparo Poch y Gascón ohella yksi Mujeres Libres -järjestön perustajista ja johtohahmoista.
Comaposada opiskeli oikeustiedettä Madridissa, jossa hän tutustui Lucía Sánchez Saorniliin. 1930-luvulla he työskentelivät luennoitsijoina syndikalistisen CNT-ammattiliiton järjestämillä kursseilla. Keväällä 1936 Comaposada, Sánchez Saornil ja Poch perustivat anarkofeministisen Mujeres Libres -järjestön. Espanjan sisällissodan aikana hän toimi muun muassa järjestön julkaiseman samannimisen lehden päätoimittajana sekä kirjoitti anarkistisen FAI:n julkaisemaan Tierra y Libertad -lehteen. Tasavaltalaisten tappion jälkeen Comaposada lähti maanpakoon Ranskaan, jossa hän työskenteli muun muassa Pablo Picasson sihteerinä, kielenkääntäjänä sekä puolisonsa kuvanveistäjä Baltasar Lobon agenttina.
Teoksia

Esquemas (1937) Teoksen verkkoversio
Las mujeres en nuestra revolución (1937)
La ciencia en la mochila (1938)
Conversaciones cono los artistas españoles de la Escuela de París (1960)
Picasso (1973)
Mario Party

| Mario Party |
| --- | --- |

Kehittäjä:  Hudson Soft
Julkaisija:  Nintendo
Jakelija:  Nintendo Switch Online
Ohjaaja:  Kenji Kikuchi
Tuottaja:  Shinji Hatano Shinichi Nakamoto
Säveltäjä:  Yasunori Mitsuda
Pelisarja:  Mario Party
Julkaistu:  JP 18. joulukuuta 1998NA 8. helmikuuta 1999EU 9. maaliskuuta 1999
Lajityyppi:  party
Pelimuoto:  yksinpeli, moninpeli
Ikäluokitus:  ACB: G ESRB: E  
Alusta:  Nintendo 64
Jakelumuoto:  pelimoduuli
Lisää peliartikkeleitaVideopelien teemasivulla
Infobox OK    : 
Mario Party (jap. マリオパーティ, Mario Pāti) on Hudson Softin kehittämä ja Nintendon joulukuussa 1998 Nintendo 64:lle julkaisema Mario Party -pelisarjan ensimmäinen osa. Mario Party ei ole tavallinen Mario-peli, vaan partypeli, jossa liikutaan vuorotellen virtuaalisella pelilaudalla ja pelataan erilaisia minipelejä. Peli on suunniteltu pääosin monelle pelaajalle samaan aikaan, ja tämä ominaisuus on tehnyt Mario Partysta hyvin suositun moninpelaajien keskuudessa. Peli aloitti nyttemmin jo yhdenteentoista osaan yltäneen pelisarjan.
Pelaaminen

Mario Partyn pelaaminen muistuttaa hyvin paljon perinteistä lautapeliä. Pelaajat heittävät vuorotellen noppaa ja liikkuvat arpakuution silmälukujen osoittaman määrän mukaan pelilaudalla. Päätehtävänä on kerätä enemmän tähtiä, kuin kukaan muu pelaaja. Pelin voittaa lopulta se, jolla on pelin loppuessa eniten tähtiä.
Toinen tehtävä pelilaudalla on kerätä kolikoita, joilla voi ostaa erilaisia tavaroita pelilaudalla sijaitsevista kaupoista. Näitä tavaroita voi käyttää joku omaksi hyödykseen tai muita pelaajia vastaan. Mikäli pelin loputtua kahdella pelaajalla on sama määrä tähtiä, voittaa se pelaaja, jolla on enemmän kolikoita. Kolikoita saa kerättyä muun muassa voittamalla minipelejä.
Pelilaudalla näkyy kerralla vain yksi tähti. Tähden voi saada haltuunsa pääsemällä ruutuun, jossa tämä sijaitsee ja sen jälkeen maksamalla 20 kolikkoa Toadille. Kun pelaaja on ostanut tähden, ilmestyy toinen tähti toiseen paikkaan pelilaudalle. Jokaisen pelivuoron päätyttyä, kun jokainen pelaaja on kerran heittänyt noppaa, pääsee pelaamaan minipelejä. Jokaisen kokonaisen pelin jälkeen luovutetaan vielä kolme bonustähteä. Ensimmäinen annetaan pelaajalle, joka on kerännyt eniten kolikoita, toinen sille pelaajalle, joka on päässyt useiten sattuma-ruutuun. Kolmas tähti annetaan pelaajalle, joka keräsi eniten kolikoita minipeleissä.
Minipelien voittamisesta saa palkinnoksi kymmenen kolikkoa. Joissain minipeleissä hävinneiden täytyy taas luovuttaa omat rahansa voittajalle.
Pelissä on pelitila nimeltä Mini-Game Island, jossa pelaaja liikkuu saarella, ja hänen pitää pelata 50 minipeliä järjestyksessä.
Vastaanotto

Mario Party sai ristiriitaisia, mutta pääosin positiivisia arvosteluja. Pelin suurin kritiikin aihe oli, ettei sitä ollut yhtä hauska pelata yksin kuin kavereiden kanssa. Osa kritiikistä koski myös pelien liiallista sattumanvaraisuutta.
Vastaanotto > Ohjainten hajoaminen

Mario Partyn joissakin minipeleissä piti pyörittää ohjaimen analogista sauvaa niin nopeasti kuin mahdollista. Tämä aiheutti useille pelaajille käsivammoja heidän pyörittäessään sauvaa kämmenellään. Nintendo noteerasi kyseisen vaara-haitan Mario Partyssa ja alkoi jakaa pelin pelaajille erikoisvalmisteisia muovihansikkaita, joita Nintendo suositteli pidettävän peliä pelattaessa.