stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Varig

| Varig |
| --- | --- |

 IATA: RG  –  ICAO: VRG 
Kutsukoodi:  VARIG
Perustettu:  7. toukokuuta 1927
Lakkautettu:  20. heinäkuuta 2006
Solmukohdat:  Rio de Janeiro–Galeãon kansainvälinen lentoasema
Tytäryhtiö(t):  Cruzeiro PLUNA Rio Sul Serviços Aéreos Regionais
Kotipaikka:   Porto Alegre  Rio de Janeiro
Kanta-asiakasohjelma:  Smiles
Allianssi:  Star Alliance
Avainhenkilö(t):  Otto Ernst Meyer Ruben Berta Erik de Carvalho Hélio Smidt Fernando Pinto
Varigin McDonnell Douglas MD-11 Heathrown lentoasemalla heinäkuussa 2004.
Boeing 767 Frankfurt am Mainin lentoasemalla 2004.
Varig (port. Viação Aérea RIo-Grandense) oli brasilialainen vuonna 1927 perustettu lentoyhtiö. Vuodesta 1965 vuoteen 1990 Varig oli Brasilian johtava ja miltei ainoa kansainvälisten lentojen operoija. Taloudellisten vaikeuksien myötä yhtiö jaettiin vuonna 2006 kahtia "vanhaksi" Varigiksi, joka menetti Star Alliance -jäsenyyden ja lakkautettiin 2008, sekä "uudeksi" yhtiöksi, joka on sittemmin sulautettu Gol Airlinesiin.
Varigin päälentoasemat olivat São Paulo-Guarulhosin kansainvälinen lentoasema São Paulossa ja Galeãon kansainvälinen lentoasema Rio de Janeirossa. Yhtiön päämaja sijaitsi Porto Alegressa. Varigin tytäryhtiöitä olivat Nordeste Linhas Aereas Regionais (99 %), Rio Sul Serviços Aéreos Regionais (97 %) ja Pluna (49 %),
Laivasto

Varigin koostui joulukuussa 2006 seuraavista lentokoneista:
16 kpl Boeing 737-300
0 kpl (9 tilattu) Boeing 737-800
3 kpl (11 tilattu) Boeing 767-300ER (Euro Atlantic Airways Charter Division)
Tunnukset

IATA: RG
ICAO: VRG
Aiheesta muualla

Varig (Arkistoitu – Internet Archive)
Vegglin kirkko

| Vegglin kirkko Veggli kirke |
| --- | --- |
 Kirkko vuonna 2007.
Sijainti:  Rollag, Norja
Kirkkokunta:  Norjan kirkko
Hiippakunta:  Tunsbergin hiippakunta
Rakentamisvuosi:  1859
Suunnittelija:  Christian H. Grosch
Materiaali:  puu
Istumapaikkoja:  160
Lisää rakennusartikkeleitaArkkitehtuurin teemasivulla
Infobox OKNimi-testi OK: 
Vegglin kirkko (norj. Veggli kirke) on Rollagin kunnassa Buskerudin läänissä Norjassa sijaitseva puinen pitkäkirkko vuodelta 1859.
Kirkkosali
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Vegglin kirkko Wikimedia Commonsissa
Veikko Niiranen

Veikko Aukusti Niiranen (19. helmikuuta 1925 Rantasalmi – 26. marraskuuta 2013) oli suomalainen yritysjohtaja, joka sai kauppaneuvoksen arvonimen.
Niirasen vanhemmat olivat sorvari Aukusti Niiranen ja Olga Räisänen ja puoliso vuodesta 1951 Aira Esteri Aalto. Niiranen kävi Suomen Osuuskauppakoulun 1946–1947 ja suoritti useita kaupan alan ja liikkeenjohdon kursseja ja teki opintomatkoja eri maihin. Hän oli Rantasalmen Osuuskaupan harjoittelija, myyjä ja va. myymälänhoitaja 1940–1946, Lahden Seudun Kauppakunnan keskusvaraston hoitaja ja myymäläintarkastaja 1947–1954, Liikkalan Osuuskaupan liikkeenhoitaja 1954–1958, Kymenrannan Osuuskaupan toimitusjohtaja 1958–1959, Osuuskauppa Ympyrän toimitusjohtaja Haminassa 1960–1968 ja Kouvolan Ympäristön Osuusliikkeen, vuodesta 1969 Osuuskauppa Ympäristö, toimitusjohtaja Kouvolassa 1968–1983. Niirasella oli myös useita kaupan alan, liike-elämän ja muita luottamustehtäviä. Hän oli sotilasarvoltaan reservin kersantti (1975). Kauppaneuvoksen arvonimen Niiranen sai 1977.
Veikko Nurmikko

Veikko Toivo Nurmikko (17. joulukuuta 1918 Uusikaupunki – 16. syyskuuta 2003 Maine, Yhdysvallat) oli suomalainen biokemisti. Hän oli Turun yliopiston biokemian professori 1959–1981 ja tutki bakteerien aineenvaihduntaa. Hän oli vierailevana professorina Yhdysvalloissa Berkeleyn yliopistossa 1964–1966.
Unta

| ”Unta” Katri Ylander |
| --- | --- | --- |

Singlen tiedot
 Albumilta: Kaikki nämä sanat
 Julkaistu: 3. maaliskuuta 2008
 Tuottaja(t): Riku Mattila
 Tyylilaji: pop
 Kesto: 03.51
 Levy-yhtiö: SonyBMG
Katri Ylanderin muut singlet
| ”Välitunnilla” 2007 | ”Unta” 2008 | ”Kaikki nämä sanat” 2008 |
”Unta” on Katri Ylanderin kappale hänen toiselta studioalbumiltaan Kaikki nämä sanat (2007). Aku Rannilan säveltämä ja Saara Törmän sanoittama kappale julkaistiin albumin kolmantena singlenä digitaalisesti 3. maaliskuuta 2008.
Kappaleet

Unta – 3.51
Listasijoitukset

| Lista | Paras sijoitus |
| --- | --- |
Suomen virallinen latauslista: 20
Suomen virallinen singlelista: –

Katri Ylander
| --- | --- |
Studioalbumit:   Katri Ylander  Kaikki nämä sanat  Valvojat  Uusi maa  Yhteisii unelmii  Mosaiikki 
Kokoelmat:   Maailman ihanimmat  Parhaat 
Singlet:   ”Onko vielä aikaa?” (promosingle)  ”Mansikkamäki” (promosingle)  ”Vuorollaan”  ”Aamuaurinkoon”  ”Valehdellaan”  ”Välitunnilla”  ”Unta”  ”Kaikki nämä sanat”  ”Maailman ihanin”  ”Nyt””Valvojat”  ”Irrallaan”  ”Naamiot”  ”Oodi”  ”Onni” (promosingle)  ”Sinä pärjäät”  ”Sano mulle jotain kaunista”  ”Ilosta”  ”Ikuiset aikeet”  ”Älä kysy miks”  ”Jos tänään kuolen” (feat. Disco)  ”Jouluilta”  ”Täydellinen mulle”  ”Autio talo”  ”Koditon” (Antti Ketonen & Katri Ylander)  ”Hautaan asti”  ”Yksi sydän” (DJ Oku Luukkainen feat. Katri Ylander)  ”Kun me hajotaan” 
Musiikkivideot:   Onko vielä aikaa?  Mansikkamäki  Valehdellaan  Välitunnilla  Sirkus  Nyt  Oodi  Sinä pärjäät 
Muuta:  Diskografia
Veggli

| Veggli |
| --- | --- |
 Vegglin kirkko
 Veggli
 Koordinaatit: 60°02′32″N, 9°09′17″E 
Valtio:  Norja
Lääni:  Buskerud
Kunta:  Rollag
Pinta-ala:  
 – Maa:  0,7 km²
Väkiluku (2023):  353
 – Väestötiheys:  504,3 as./km²
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Veggli on taajama Rollagin kunnassa Buskerudin läänissä Norjassa. Taajaman pinta-ala on 0,7 neliökilometriä ja asukasluku 353 vuonna 2023.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Veggli Wikimedia Commonsissa
Koiviston yhteiskoulu

Koiviston yhteiskoulun I luokka 1937.
Koiviston yhteiskoulu oli alkuaan Koiviston kauppalan 5-luokkainen yhteiskoulu, joka sijaitsi Suomeen silloin kuuluneessa Viipurin läänissä Karjalankannaksella. Koulu oli yksityinen oppikoulu ja sen omisti Koiviston yhteiskoulun kannatusyhdistys 1922 – 1948. Sotien jälkeen sen omistus jatkui Haminan-Koiviston kannatusyhdistyksen (1953 – 1961) ja sitten Virolahden yhteiskoulun kannatusyhdistyksen (1953-1961) nimissä. Koulu oli saanut perustamisluvan 29. kesäkuuta 1922 ja luvan antaa keskikoulutodistuksia 17. helmikuuta 1927. Koulu haluttiin muuttaa 8-luokkaiseksi ja Valtioneuvosto myönsi  13. syyskuuta 1939 laajentumisluvan, mutta laajentumista ei voitu toteuttaa alkaneen sodan takia ja 8-luokkaiseksi muuttuminen jäi lopulta kokonaan toteutumatta.
Koska koulun oppilaita oli hajallaan eri puolella Suomea, toteutettiin opetus kirjekurssina, johon osallistui 40 % oppilaista. Keväällä 1941 aiottiin koulu siirtää Myllykoskelle ja Kouluhallitus ehdotti keväällä 1942 koulun siirtoa takaisin Koivistolle. Koivistolla kuitenkaan ei sodan tuhojen takia ollut jäljellä kunnollista koulurakennusta, joten koulun johtokunta ei pitänyt siirtoa mahdollisena. Keväällä 1944 koulun toimintaa jatkettiin Sippolassa ja tarkoitus oli sen jälkeen pitää koulua Salossa tai Taavetissa, mutta loppujen lopuksi toiminta jatkui Haminassa. Kannatusyhdistykselle myönnettiin 24. toukokuuta 1951 lupa siirtää koulu Virolahdelle, missä koulu sitten toimikin syksystä 1951 kevääseen 1955. Valtion omistukseen koulu siirtyi 15. kesäkuuta 1961 annetulla asetuksella. Näin koulun toiminta yksityisenä oppikouluna päättyi 31 elokuuta 1961.
Koulun toiminta jatkui tämän jälkeen Virolahden keskikouluna, 1963 alkaen Virolahden yhteislyseona ja 1975 Virolahden yläasteena ja lukiona.
Historiaa

Koulun rehtori Hilda Myyryläinen kertoo koulun vaiheista seuraavaa:
"Paisuva oppilasmääräkin pani ajattelemaan oman koulutalon pystyttämistä. Tämä ajatus olikin jo koulun Haminaan siirtyessä v. 1940 askarruttanut mieliä siinä määrin, että eräässä keskustelussa oli Haminan kaupungin taholta luvattu ja myöhemmin virallisesti lahjoitettu koululle tontti Kadettikoulunkadun varrelta. Arkkitehti Einari Teräsvirta laati piirustusluonnoksen: varsin upeaa koulutaloa ja oppilaskotia varten tontille N:o 1 korttelissa 65 a. Rahapula ja uskalluksen puute siirsivät hankkeen toteutumisen. Kouluhan oli saanut Talvisodan aikuisista menetyksistään korvausta n. 1 mili. mk, josta vain pieni summa rahassa ja loppu pitkäaikaisilla obligatioina. (Ainoastaan arkiston tärkein osa, piano ja heijastuskone, oli saatu Koivistolta evakuoiduksi.)" 
Vuonna 1947 Koiviston yhteiskoulun 25-vuotisjuhlia vietettiin sekä Haminassa että Helsingissä. Koulun entiset oppilaat ja ystävät vastasivat juhlien onnistumisesta.
Koulun nimet

Koiviston yhteiskoulu (Koivisto 1922–1948)
Haminan-Koiviston yhteiskoulu (Hamina 1948–1953)
Virolahden yhteiskoulu (1953–1961)
Tilastoja

| Lukuvuosi | Opettajat | Oppilaat | Ylioppilaat |
| --- | --- | --- | --- |
| 1922–1923 | 5 | 95 | – |
| 1931–1932 | 7 | 147 | – |
| 1938–1939 | 7 | 212 | – |
| 1950–1951 | 16 | 180 | – |
| 1960–1961 | 17 | 356 | – |
Koulurakennukset

Koulu aloitti toimintansa vuokratiloissa. Aluksi koulua pidettiin pappilan ja kappalaisen hallussa olleissa rakennuksissa. Toisena vuonna päästiin entiseen kunnantaloon, jonka kunta luovutti oppikoulun käyttöön. Oma koulutalo valmistui vuonna 1925 Koiviston salmen rannalle. Koulu paloi 19. helmikuuta 1940. Sodan takia siirryttiin Haminaan yhteislyseon rakennukseen. Virolahdella toimittiin ensin siirtymävaiheessa kunnantalossa ja syksyllä 1954 koulu pääsi uuteen vasta valmistuneeseen koulutaloon.
Rehtorit

Elias Lamminpää (1922–1923)
Lauri Kiehelä (1923–1925)
Kalle Keituri (1925–1939)
Hilda Myyryläinen (1939–1961), opetusneuvos
Aiheesta muualla

Koivisto kuvina
Uimalampi (Joutsa)

| Uimalampi |
| --- | --- |
Valtiot:  Suomi
Maakunnat:  Keski-Suomi
Kunnat:  Joutsa
Koordinaatit:  61°42′11″N, 26°20′33″E
Vesistöalue ja valuma-alueen tietoja
Päävesistöalue:  Kymijoen vesistö (14)
Valuma-alue:  Ala-Suonteen alue (14.84)
Laskuoja:  oja Vesahonlampeen 
Järvinumero:  14.841.1.005
Mittaustietoja
Pinnankorkeus:  102,9 m  
Pituus:  500 m  
Leveys:  250 m  
Rantaviiva:  1,248 km  
Pinta-ala:  7,392 ha  
Saaria:  ei saaria 
 fiUimalampi 
Uimalampi  on Keski-Suomessa Joutsassa  Marjotaipaleen lähellä sijaitseva lampi.
Maantietoa

Lampi on 500 metriä pitkä, 250 metriä leveä, ja sen pinta-ala on 7,4 hehtaaria. Lammella ei ole kartan mukaan saaria.  Sen rantaviivan pituus on 1,2 kilometriä.
Vesistösuhteet

Lampi sijaitsee Kymijoen vesistössä (vesistöaluetunnus 14) Sysmän reitin valuma-alueen (14.8) Ala-Suonteen alueella (14.84), jonka Ala-Suonteen lähialueeseen (14.841) se kuuluu. Lammen vedenpinnan korkeus on 102,9 metriä mpy.
Umberto Caligaris

Umberto Caligaris
Umberto Caligaris (26. heinäkuuta 1901 Casale Monferrato, Italia – 19. lokakuuta 1940) oli italialainen jalkapalloilija, pelipaikaltaan vasen laitapuolustaja.
Caligaris edusti Casalea 1919–1928, Juventusta 1928–1935 ja Bresciaa 1935–1937. Hän voitti Juventuksen kanssa Serie A:n viidesti peräkkäin kausilla 1930–1931, 1931–1932, 1932–1933, 1933–1934 ja 1934–1935. Hän pelasi yhteensä 353 liigaottelua, joissa hän teki 17 maalia. Caligaris debytoi Italian A-maajoukkueessa tammikuussa 1922 ja pelasi joukkueessa 59 ottelua. Hän voitti joukkueen kanssa vuoden 1934 maailmanmestaruuskilpailut. Hän oli mukana joukkueessa myös kesäolympialaissa 1924 ja 1928.
Ukrainan tšekit

Ukrainan tšekit ovet tšekkiläinen etninen vähemmistö Ukrainassa. Vuonna 2001 tšekkejä oli vain 5 917, mutta vielä 1900-alussa heitä oli kymmeniätuhansia. Huomattava osa muutti kuitenkin Tšekkoslovakiaan toisen maailmansodan jälkeen. Ukrainan tšekit asuttavat nykyisin etenkin Žytomyrin aluetta historiallisessa Volyniassa.
Asuinalue ja lukumäärä

Ukrainan vuoden 2001 väestönlaskennan mukaan Ukrainassa asui kaikkiaan 5 917 tšekkiä. Heidän lukumääränsä on ollut historiallisesti kuitenkin suurempi. Vielä 1800-luvulla heitä oli 65 000. Suuri osa tšekeistä asuu Žytomyrin alueella.
Historia

Jonkin verran tšekkejä on muuttanut nykyisen Ukrainan alueelle jo Kiovan Rusin kaudella 1200-luvulla. Tšekkejä saapui esimerkiksi Böömin kuningaskuntaa vuosina 1281–1282 vaivanneen nälänhädän aikana. Tuolloin heitä asettui etenkin Volynian ruhtinaskuntaan. Myöhemmin Ukrainaan muutti tšekkiläisiä kauppiaita, käsityöläisiä ja myös joitakin aatelia. Monet katolisen kirkon vaikuttajista olivat tšekkejä. 1400-luvulta lähtien tšekkejä muutti Lviviin, jonne saapui myös esimerkiksi saksalaisia.
Tšekkejä oli palkkasotilaina Puolan armeijassa ja he tulivat erityisen tunnetuksi tykistössä puolalaisten linnoitusten varuskunnissa nykyisen Ukrainan alueella. Tšekeillä oli oma osuutensa myös esimerkiksi kasakkojen muodostumisessa. Monet kasakkojen käyttämistä termeistä johdettiin tšekin kielestä. Myös kasakkojen keskuudessa hyvin vaikutusvaltainen Orlykin suku oli taustaltaan tšekkiläinen. Sukuun lukeutui esimerkiksi hetmaani Pylyp Orlyk.
Suurempia tšekkien siirtokuntia Ukrainan alueella alkoi syntyä 1860-luvulla. Maaorjuus oli lakkautettu Venäjällä, minkä takia monet maanomistajat myivät maitansa edulliseen hintaan. Puolalaiset olivat lisäksi ryhtyneet kapinaan Venäjää vastaan vuonna 1863, jonka jälkiseurauksena monilta puolalaisilta suurmaanomistajilta takavarikoitiin maata Länsi-Ukrainassa. Maille tarvittiin Venäjällä uusia asukkaita. Tšekkien muuttoliike kohdistui etenkin Volynian alueeseen, mutta myös Podoliaan ja Krimin niemimaalle. Kaikkiaan siirtokuntia muodostui noin 130 ja enimmillään tšekkejä oli 1900-luvun alussa noin 65 000. Suurin osa heistä omaksui ortodoksisuuden. Vähemmistö säilytti protestanttisen uskon. Tšekeillä oli omia koulujaan, julkaisujaan ja järjestöjään. 1900-luvun alussa sanomalehdet kuten Ruský čech ja Čechoslovan alkoivat ajaa ideaa Böömin itsenäisyydestä Itävalta-Unkarissa. Kun ensimmäinen maailmansota syttyi vuonna 1914, tšekit alkoivat muodostaa etenkin tšekkisotavangeista Tšekkoslovakian legioonaa Venäjän puolella.
Ukrainan kansantasavallan itsenäistyttyä tšekeille taattiin laissa vähemmistöoikeudet. Ukraina kuitenkin jaettiin lopulta Puolan ja Neuvostoliiton hallitsemiin osiin. Puolan hallitsemassa osassa oli maailmansodan jälkeen noin 20 000 tšekkiä. Krimin ja Ukrainan neuvostotasavallan vuoden 1926 väestönlaskennassa heitä oli 17 500. Kun toinen maailmansota syttyi tšekkejä liittyi muodostettuihin tšekkoslovakialaisiin sotilasyksiköihin Neuvostoliitossa. Sodan jälkeen huomattava osa siirtyi historialliseen kotimaahansa. Neuvosto-Ukrainaan jäi noin 10 000 tšekkiä ja heidän enemmistönsä Žytomyrin alueelle. Venäjän hyökättyä Ukrainaan vuonna 2022 Ukrainan tšekkejä on päätynyt pakolaisina Tšekkiin.
Kappeli Bohemkan kylässä.
Toisessa maailmansodassa kaatuneiden Volynian tšekkien muistomerkki Uničovissa Tšekissä.
Urho Kaipainen

Urho Johannes Kaipainen (17. kesäkuuta 1908 Jääski – 17. elokuuta 1942 Helsingin mlk) oli suomalainen kommunisti, joka teloitettiin jatkosodan aikana vakoojana.
Perhe

Urho Kaipaisen puoliso oli viipurilainen Lempi Onerva Orvokki Mordvinoff (myöh. Miettinen, 1911–1988). Pariskunnan tytär syntyi vuonna 1930. Sotien jälkeen Lampi Kaipainen toimi SFT:ssä ja SNS:ssä sekä kuului myöhemmin SKDL:n Sosialisteihin.
Varignonin lause (geometria)

Nelikulmion sivujen keskipisteitä yhdistävät janat muodostavat nelikulmion (punainen), joka on aina suunnikas.
Varignonin lause on geometriassa Pierre Varignon vuonna 1831 todistama tulos, jonka mukaan nelikulmion sivujen keskipisteitä yhdistävät janat muodostavat aina suunnikkaan, oli nelikulmio minkä muotoinen tahansa. Suunnikasta kutsutaan siksi Varignonin suunnikkaaksi (engl. Varignon parallelogram).
Ominaisuuksia

Varignonin suunnikkaan keskipiste löytyy sen lävistäjien leikkauspisteestä. Suunnikkaan lävistäjät puolittavat toisensa tässä keskipisteessä. Lävistäjät ovat alkuperäisen nelikulmion bimediaaneja.
Varignonin suunnikkaan keskipiste ja nelikulmion kärkiin sijoitettujen samankokoisten massojen massakeskipiste sijaitsee samassa kohdassa.
Varignonin suunnikkaan sivut ovat yhdensuuntaisia alkuperäisen nelikulmion lävistäjien kanssa.
Nelikulmion lävistäjien keskipisteitä yhdistävä jana kulkee Varignonin suunnikkaan keskipisteen kautta. Suunnikkaan keskipiste puolittaa myös tämän janan.
Varignanin suunnikkaan pinta-ala on puolet alkuperäisen nelikulmion pinta-alasta.
Varignanin suunnikkaan piiri on yhtä pitkä kuin alkuperäisen nelikulmion lävistäjien yhteispituus.
Erikoistapauksia

Sekä yksinkertaisen että kompleksisen nelikulmion Varignonin suunnikkaalla on yleensä kahden pituiset sivut ja suuruiset kulmat. Silloin suunnikkaan lävistäjät ovat eri pituisia ja ne leikkaavat toisensa terävässä kulmassa.
Kun nelikulmio on yleinen nelikulmio, puolisuunnikas tai suunnikas, on Varignonin suunnikas aina yleinen suunnikas. Kun nelikulmio on tasakylkinen puolisuunnikas tai suorakulmio, on Varignonin suunnikas neljäkäs. Vielä, kun nelikulmio on neljäkäs tai leija, on Varignonin suunnikas aina suorakulmio. Nelikulmion ollessa neliö, on myös Varignonin suunnikas neliö.
Jos Varignonin suunnikkaan sisälle piirtää toisen Vargnonin suunnikkaan, on myös se suunnikas. Lisäämällä toistuvasti uusien Varignonin suunnikkaiden piirtämistä sisempien Varignonin suunnikkaiden sisälle, syntyy loputon jono pieneneviä suunnikkaita. Näiden suunnikkaiden kuvioiden jono suppenee yhteen pisteeseen, joka on nelikulmion keskipiste. Lukuun ottamatta ensimmäistä nelikulmiota, ovat jonon parilliset jäsenet yhdenmuotoisia keskenään, ja jonon muut kuviot ovat taas yhdenmuotoisia vain keskenään.
| Konveksi nelikulmio | Konkaavi nelikulmio | Rusettinelikulmio |
| --- | --- | --- |
Todistus

Lause voidaan todistaa homotetian avulla: Soveltamalla homotetiaa keskipisteitä yhdistävään janaan homotetiakeskuksena neliön kärkipisteet kertoimella 2 nähdään, että nelikulmion keskipisteitä yhdistävät janat kuvautuvat nelikulmion lävistäjiksi. Koska homotetia säilyttää janojen yhdensuuntaisuuden, on keskipisteitä yhdistävät vastakkaiset janat yhdensuuntaiset, eli nelikulmio on suunnikas.
Yleistys

Keskinen kolmio on vastaava tilanne kolmiolla. Jos merkitään monikulmion sivuille keskipisteet ja yhdistetään viereiset keskipisteet janoilla, saadaan muodostettua keskinen monikulmio mille monikulmiolle tahansa.
Varignonin suunnikkaan (vihreä) lävistäjät (siniset) ovat nelikulmion bimediaaneja. Punaiset janat ovat nelikulmion lävistäjät.
Sisäkkäiset Varignonin suunnikkaat pienenevät ja suppenevat pisteeseen, joka on nelikulmion keskipiste.
Ktinskoje (järvi)

| Ktinskoje Ктинское оzеrо |
| --- | --- |

Maanosa:  Eurooppa
Valtiot:  Venäjä
Alue:  Pihkovan alue
Piiri:  Pljussan piiri
Koordinaatit:  58°43′11″N, 28°35′25″E
Vesistöalue ja valuma-alueen tietoja
Päävesistöalue:  Narvanjoen vesistöalue
Valuma-alue:  Janjan valuma-alue
Järveen tulevat joet:  Ozvanka (13 km pitkä)
Laskujoki:  Ktinka
Järvinumero:  01030000411102000025172
Mittaustietoja
Pinnankorkeus:  47,9 m 
Pituus:  2,4 km 
Leveys:  0,65 km 
Pinta-ala:  84 ha  
Tilavuus:  0,003 km³ 
Keskisyvyys:  3,2 m 
Suurin syvyys:  5,5 m 
Valuma-alue:  56,1 km² 
Saaria:  ei saaria
 fiKtinskoje 
Ktinskoje (ven. Ктинское оzеrо) on järvi Luoteis-Venäjällä Pihkovan alueen Pljussan piirissä.
Maantietoa

Järvi on 2,4 kilometriä pitkä, 0,65 kilometriä leveä ja sen pinta-ala on 84 hehtaaria. Sen ympärillä on osittain metsitettyä peltomaata ja harvalukuista haja-asutusta. Järvellä on kolme kylää, joista kaksi näkyvät ilmakuvissa: Zavod (Завод) ja Ktin (Ктины) . Järven ympäri ja kylien läpi kiertää tie, joka tulee Aleksinosta ja menee Gnezdilova Goraan. Järven rannat ovat rinteisiä ja paikoin jyrkkiäkin. Matalassa rannassa on usein suota, kaatuneita puita ja rantavedessä on lietteistä järvenpohjaa. Muuten järven pohja on hiekkaa, silttiä ja savea. Järven pohjassa on lähteitä.
Luontoarvoja

Järvessä on rehvää kasvillisuutta, jonka lajikirjo on monipuolinen. Sieltä tavataan järviruokoa, saraa, kaislaa, kortetta, keiholehteä, osmankäämiä, ulpukkaa, lummetta, vitaa, tatarta, sarpiota, ärviää, vesiruttoa, kalmojuurta, karvalehteä, raatetta ja calthaa (leinikki-heimo).
Järven kalalajisto on myös monipuolinen, koska siitä saadaan lahnaa, haukea, ahventa, kiiskeä, säynettä, suutaria, Carassius-suvun kalalajeja, mutakalaa, pasuria, sorvaa ja salakkaa, sekä joitakin Rutilus-suvun kalalajeja. Järvessä esiintyy myös rapua ja rantanuoliaista.
Historiaa

Järven nimi oli keskiaikaisissa kirjoituksissa Htino (Хтино) ja niissä kuvailtiin alueen maaomistussuhteita ja asukkaiden elinkeinotoimintaa lyhyesti.
Vesistösuhteita

Ktinskoje sijaitsee Narvanjoen vesistöalueen Pljussan valuma-alueella, jonka valuma-alueen pääuoma on Pljussa. Järveen laskee sen kaakkoispäähän 13 kilometriä pitkä puro Ozvanka (О́званка). Ktinskojen lähellä sijaitsee kaksi pientä lampea Lukovka (Луковка) ja Gorjatino (Горятино). Muutama kilometri luoteeseen sijaitsee kolmas järvi Bereznenovoje (Березненовое). Ktinskojeen valuma-alueeksi esitetään sekä 56,1 että 40,02 neliökilometriä. Järvestä lähtee 4,8 kilometriä pitkä laskujoki Ktinka, joka on Janjan sivujoki. Se yhtyy Janjaan noin 15 kilometriä ennen Janjan yhtymistä Pljussaan.
Huomautuksia

1 2 3 4 5 6 7 8 9 10  Teksti on osittain käännös venäjänkielisestä artikkelista ru:Ктинское озеро, jonka tiedot on vielä tarkistamatta muista lähteistä.
1 2 3 4 5  Kohteen pituus, leveys ja ympäristön kasvillisuus sekä asutus on tarkistettu Google Earth-karttapalvelusta käyttäen  järven koordinaatteja.
↑  Järven tilavuus on saatu kertomalla pinta-ala järven keskisyvyydellä.
Käännös suomeksi
Untamed

| Untamed Temple Balls |
| --- | --- | --- |

Studioalbumin tiedot
 Julkaistu: 8. maaliskuuta 2019
 Kesto: 37.07
 Levy-yhtiö: Ranka Kustannus
Temple Ballsin muut julkaisut
| Traded Dreams 2017 | Untamed 2019 | Pyromide 2021 |
Untamed on Temple Ballsin toinen studioalbumi, joka julkaistiin 8. maaliskuuta 2019.
Kappaleet

Infinity – 4.32
Kill The Voice – 3.30
Distorted Emotions – 3.15
Pauline – 3.29
Ball And Chain – 4.06
Leap Of Faith – 3.18
Hoist The Colors – 3.54
Seven Seas Of Wonder – 3.31
Badlands – 3.27
The End – 3.59
Arvostelut

Desibeli.net:
Imperiumi: 9+/10
Kaaoszine: 9/10
Soundi:
Aiheesta muualla

Untamed Discogsissa. (englanniksi)
Albumi Untamed Encyclopaedia Metallum -sivustolla (englanniksi)
Vapauden liekki (Salo)

Vapauden liekki
Vapauden liekki on taiteilija Seppo Mannisen tekemä, vuonna 1982 valmistunut muistomerkki Sibeliuspuistossa Salossa.
Muistomerkki koostuu kahdesta osasta Ajan kaari ja Itsenäisyyden liekki.
Valtteri Aaltonen

| Valtteri Aaltonen> Henkilötiedot |
| --- | --- |
Syntynyt: 1979 (ikä 44–45)
Ammatti:  lakimies, valtiosihteeri
Muut tiedot
Järjestö:  Suomen Sosialidemokraattinen Puolue
Aiheesta muualla
Kotisivu
Valtteri Aaltonen (s. 1979) on suomalainen lakimies ja valtiosihteeri. Hän on koulutukseltaan oikeustieteen maisteri. Aaltonen on toiminut Journalistiliiton lakimiehenä 2008–2015 ja SDP:n eduskuntaryhmän lainopillisena asiantuntijana 2016–2019. Kesäkuussa 2019 hänet valittiin kunta- ja omistajaohjausministeri Sirpa Paateron valtiosihteeriksi.
Aaltonen oli SDP:n ehdokkaana kuntavaaleissa 2017 Helsingissä. Hän sai 365 ääntä eikä tullut valituksi. Hän on Palmia Oy:n hallituksen jäsen. Aikaisemmin hän on toiminut Helsingin Bussiliikenne Oy:n hallituksen puheenjohtajana sekä Helsingin Sataman hallituksessa.
Aaltonen asuu Helsingin Herttoniemessä. Hän on naimisissa ja hänellä on yksi lapsi.
Aiheesta muualla

Valtteriaaltonen.fi
Verdalsøra

| Verdalsøra |
| --- | --- |
 Verdalin rautatieasema.
 Verdalsøra
 Koordinaatit: 63°47′35″N, 11°28′54″E 
Valtio:  Norja
Lääni:  Trøndelag
Kunta:  Verdal
Pinta-ala:  
 – Maa:  6 km²
Väkiluku (2023):  8 601
 – Väestötiheys:  1 433,5 as./km²
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Verdalsøra on taajama Verdalin kunnassa Trøndelagin läänissä Norjassa. Taajaman pinta-ala on 6 neliökilometriä ja asukasluku 8 601 vuonna 2023. Verdalsøra on ollut kaupunki vuodesta 1998.