Portugalinpodengo
Ulkonäkö > Muunnokset > Pieni portugalinpodengo

Pieni muunnos on kotoisin Alentejosta, ja se polveutuu suoraan klassisen antiikin aikana esiintyneistä podengoista. Ernest H. Hartin mukaan kaikki pienikokoiset rodut polveutuisivat pienestä egyptiläisestä koirasta, Egyptian House Dog, jolla oli pieni koko, pystyt korvat ja pitkänomainen runko, ja joka muistutti suuresti pientä podengoa.
1400-luvulla pieni sileäkarvainen podengo oli rotutyypiltään enemmän tai vähemmän vakiintunut. Tuolloin se myös mainitaan ensikertoja Portugalissa, useimmiten merenkulkuun liittyen. Koska se oli kooltaan pieni, sitä käytettiin laivoilla lastia uhanneiden ja tauteja levittäneiden tuhoeläinten (lähinnä hiirien) torjuntaan. Tämän lisäksi se jalostettiin myös terrierin kaltaiseen metsästykseen.
Löytöretkien aikaan muunnosta uhkasivat ulkoiset vaikutteet, ja se muuttui vuosisatojen aikana. Se on selvästi kokomuunnoksista se, jossa on eniten muiden rotujen perimää, minkä lisäksi se on niistä vähiten alkukantainen ja eniten valikoiden jalostettu. 1900-luvun alkupuolelle saakka muunnos olikin ulkoisesti varsin heterogeeninen ja epäyhtenäinen. Se oli rungoltaan maatiaismainen ja karkeapiirteinen, ja sillä oli rotumääritelmään verrattuna massiivisempi pää, kaareutuneempi kallo, lieriömäisempi rintakehä, vääränlaisempi selkä, laskevampi lantio, kääntyneemmät kyynärvarret, vääränlaisemmat lavat, vähemmän kulmautuneet takaraajat, ulospäin kääntyneemmät käpälät, korkeampi hännänasento ja pidempi karvapeite kuin rotumääritelmässä. Monilla yksilöillä oli myös liikkeen aikana taaksepäin suuntautuneet korvat.
1900-luvun puolivälissä Carla Molinari aloitti jalostuksen senaikaisen tyyppisillä yksilöillä, ja tästä syntynyt linja vaikutti parantavasti muihin pienen podengon linjoihin – erityisesti kenneleiden Lapa do Lobo, Vale Negro ja Vale do Poço kasvattamiin. Nykyisin pieni sileäkarvainen podengo on kehittymässä vakiintuneempaan suuntaan: sillä on aiempaa hienostuneempi pää (joka muistuttaa enemmän keskikokoista muunnosta), tasaisempi ylälinja, oikeanlaisempi kyynärvarsi, paremmat kulmaukset ja neliömäisempi runko.
Pienen karkeakarvaisen muunnoksen tausta on erilainen kuin pienen sileäkarvaisen. Ensin mainittua ei alun perin rekisteröity Portugalissa lainkaan, kunnes vasta vuonna 1976, jolloin narttu Boneca do Caniçal kirjattiin rekisteriin. Muunnos on kuitenkin käytännössä ollut olemassa pitkään siinä missä sileäkarvainenkin, ja sillä on metsästetty ainakin 1970-luvulta lähtien. Se ei kuitenkaan koskaan ole ollut yhtä suosittu kuin sileäkarvainen. 1980-luvulla kaksi pienen sileäkarvaisen muunnoksen kasvattajaa aloittivat pienen karkeakarvaisen elvytystyön, mihin nykypäivän kanta pohjautuu. Erityisesti kasvattajat João Paula Bessa, António Rogado ja José Vidigal Amaro ovat vaikuttaneet sen pelastamiseen. Myöhemmin myös Carla Molinari ja Rogério Pinheiro ovat tulleet kuuluisiksi panostamisestaan tähän muunnokseen.
Pienistä sileäkarvaisista podengoista historiallisesti merkittävimpiin lukeutuivat mm. Leão, Portugalin muotovalio Quintanilha ja Portugalin muotovalio Olá de Alvalade, jotka muodostivat de Alvalade-kennelin jalostuspohjan ja jotka vaikuttivat kaikkien myöhemmin perustettujen kenneleiden linjoihin. d'Albergaria-kennelin kantayksilö oli Portugalin muotovalio Bravo de Talaíde, joka esiintyy lähes kaikissa sukutauluissa. Myös Portugalin muotovalio Xeque d'Albergaria oli kyseiselle kennelille tärkeä jalostusyksilö. Erittäin korkeatasoinen Portugalin muotovalio Luck jätti jälkeensä monia jälkeläisiä useisiin eri kenneleihin, ja Portugalin Podengoklubi hankki sen itselleen, minkä ansiosta sitä pystyttiin käyttämään monien narttujen astuttamiseen ja se vaikutti samalla parantavasti moniin jalostuslinjoihin. da Praia do Ribatejo -kennelin jalostukseen vaikutti suuresti Portugalin muotovalio Vasco, joka paransi kyseisen kennelin linjojen ominaisuuksia, ja jonka poika Portugalin muotovalio Marmelo da Praia do Ribatejo esiintyy nykyisin monien eri kasvattajien koirien sukutauluissa. Vale de Linhos -kennelissä jalostukseen vaikutti Café do Vale do Poço, Vale de Negro-kennelissä Portugalin muotovalio Oregão do Vale do Poço ja kasvattaja Francisco Desidériolla Portugalin muotovalio Herói do Vale do Poço. 2000-luvulla Praia do Ribatejo -kennelin tärkein siitosuros on ollut Portugalin muotovalio Pinhão da Praia do Ribatejo.
Pienistä karkeakarvaisista podengoista historiallisesti merkittävimpiä olivat António Rogadon omistamat Mart, Portugalin muotovalio Fininho ja Portugalin muotovalio Fito, jotka vaikuttivat voimakkaasti kyseisen muunnoksen jalostukseen pian sen elpymisen myötä. Myös Carla Molinarin Suomesta Portugaliin tuoma Gritty's Fandango, joka saavutti sittemmin Portugalin muotovalion arvon, paransi muunnoksen ominaisuuksia, ja siinä yhdistyivät ensikerran sekä sileä- että karkeakarvainen muunnos (karkeakarvainen isä Cowboy de Gifford ja sileäkarvainen emä Quila d'Albergaria). Hieman myöhemmin pienen karkeakarvaisen muunnoksen kehitykseen vaikuttivat Portugalin muotovalio Al da Lapa do Lobo ja Portugalin muotovalio Moscatel do Vale Negro, jotka paransivat kantaa ulkonäöllisesti ja rakenteellisesti ja joita käytettiin usein jalostukseen paitsi omistajiensa, myös myös muiden kasvattajien kenneleissä. 2000-luvun tärkeimpiä siitosuroksia ovat olleet Alvarinho da Lapa do Lobo, Portugalin muotovalio Carapau de Viamonte ja Portugalin muotovalio Peradoce.
Pieni muunnos on kokonsa ja sosiaalisen luonteensa vuoksi nykyisin yleistynyt monissa maissa (myös Portugali mukaan lukien) ennen kaikkea seurakoirana. Säkäkorkeus on 20–30 cm ja paino 4–6 kg. Vaikka rotumääritelmän pohjana olikin keskikokoinen muunnos, värien osalta sen laatijat halusivat säilyttää pienen muunnoksen vaihtelevuuden – nykyisin kuitenkin myös tällä muunnoksella esiintyy enemmän samoja värejä kuin muillakin kokomuunnoksilla ja vähemmän ainoastaan sillä sallittuja värejä. Muunnos on yleinen Golegãssa, Ribatejossa, Torres Novasissa, Ylä-Alentejossa (Castelo de Vide, Marvão, Santa Eulália, Serra de Portalegre), Valência de Alcântarassa, Cáceresissa sekä Länsi-Estremadurassa – erityisesti Arruda dos Vinhosin, Mafran, Sobral de Monte Agraçon ja Torres Vedrasin kunnissa. Sitä ei tunneta lainkaan Pohjois-Portugalissa eikä siksi käytetä siellä myöskään metsästykseen.
Pieni karkeakarvainen on tyypiltään edelleen melko heterogeeninen: tämä näkyy mm. pyöreänä kallona, ilmeisenä otsapenkereenä, pyöreinä silminä, erilaisina karvanlaatuina ja -pituuksina sekä erilaisina rungon pituuksina suhteutettuna korkeuteen.