stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
The Mask
Juoni

Tarina kertoo tavallisesta miehestä nimeltä Stanley Ipkiss, joka löytää muinaisen norjalaisperäisen puisen naamion. Laitettuaan sen kasvoilleen Ipkiss muuttuu sekopäiseksi supersankariksi, joka taistelee rikollisia vastaan ja tekee mitä tahansa muuta sekopäisiä temppuja. Hänen arkkivihollisensa on Pretorious.
Äänirooleissa

| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
|  Rob Paulsen  | … |  Stanley Ipkiss / Naamio   |
|  Heidi Shannon  | … |  Peggy Brandt   |
|  Tim Curry  | … |  Pretorious   |
|  Frank Welker  | … |  Milo, Pepe, vauva Forthwright, Rip Tide   |
|  Jim Cummings  | … |  Doyle, Lars, Kablamus, War Machine   |
|  Tress MacNeille  | … |  neiti Peenan   |
|  Mary McDonald-Lewis  | … |  neiti Francis Forthwright   |
|  Neil Ross  | … |  luutnantti Kellaway   |
|  Kevin Michael Richardson  | … |  pormestari Mortimer Tilton   |
|  Mark Taylor  | … |  Charlie Schumaker   |
|  Brian George  | … |  Lester Sludge, Jimmy Rashad   |
|  Charles Adler  | … |  Pete   |
|  Jeff Bennett  | … |  Eddie / Fish Guy   |
|  Cam Clarke  | … |  Doc / Putty Thing   |
|  Glenn Shadix  | … |  Lonnie the Shark   |
|  Ben Stein  | … |  tohtori Arthur Neuman   |
|  Kath Soucie  | … |  Dragon Lady   |
|  Pat Fraley  | … |  Sivuäänet   |
|  Jack Angel  | … |  Sivuäänet   |
Äänirooleissa > Suomenkielisissä äänirooleissa

| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
|  Antti Pääkkönen  | … |  Stanley Ipkiss / Naamio   |
|  Petteri Summanen  | … |  Charlie Schumacher, Doyle, Kablamus   |
|  Heikki Sankari  | … |  Komisario Mitch Kellaway, Tri. Arthur Neuman   |
|  Jarkko Tamminen  | … |  Chet Bozzack   |
|  Seela Sella  | … |  Agnes Peenman   |
|  Tom Wentzel  | … |  Pretorious   |
|  Pekka Lehtosaari  | … |  Mönjämies   |
|  Rinna Paatso  | … |  Peggy Brandt  |
Aiheesta muualla

TV.com
The Mask erikoiswiki
Tampereen vanha tavara-asema

| Tampereen vanha tavara-asema |
| --- | --- |
 Vanha tavara-asema lounaan suunnasta kesällä 2024.
Sijainti:  Tammela, Tampere
Koordinaatit:  61°30′00″N, 023°46′32″E
Rakennustyyppi:  tavara-asema, vuodesta 2023 alkaen tapahtumatalo
Valmistumisvuosi:  1907
Suunnittelija:  Bruno Granholm
Omistaja:  A. Ahlström kiinteistöt oy
Käyttäjä:  Tampereen Kulttuurikamari oy
Tyylisuunta:  jugend
Julkisivumateriaali:  tiili, puu
 
Lisää rakennusartikkeleitaArkkitehtuurin teemasivulla
Infobox OKNimi-testi OK: 
Vanha tavara-asema Peltokadun ja Vellamonkadun kulmauksesta nähtynä. Kuva elokuulta 2024.
Vanha tavara-asema elokuussa 2014.
Tampereen vanha tavara-asema on Tampereella Tammelan kaupunginosassa sijaitseva rakennus. Jugend-tyylisen tavara-aseman on suunnitellut Rautatiehallituksen pääarkkitehtina toiminut Bruno Granholm, ja se on valmistunut vuonna 1907. Sen toiminta tavara-asemana loppui Viinikan ratapihalle valmistuneen uuden tavara-aseman myötä. Suojeltu rakennus oli sen jälkeen purku-uhan alla, sillä se sijaitsi Tampereen keskustaliikenteen kannalta merkittävässä paikassa. Rakennuksen takia Ratapihankatu teki ruuhkia aiheuttavan mutkan. Rakennus päätettiin lopulta siirtää vieressä olleen rautatieläisten seuratalon Morkun paikalle. Siirto toteutettiin heinäkuussa 2020.
Rakennus remontoitiin 1 200 hengen konsertti- ja tapahtumasaliksi, joka kuuluu Tampereen Kulttuurikamari Oy:n hallinnoimaan kulttuuritilojen kokonaisuuteen. Ensimmäiset konsertit järjestettiin tammikuussa 2023.
Historia

Bruno Granholmin suunnittelema Tampereen vanha tavara-asema valmistui vuonna 1907. Samaan aikaan valmistui myös teräsrakenteinen ja aaltopeltiverhoiltu tavarasuoja sekä tavara-aseman vieressä oleva rautatieläisten seuratalo Morkku.
Tavara-asemalla pidettiin sisällissodan Tampereen taistelun jälkeen punavankeja. Rakennuksen sisäpuolen tiiliseinissä näkyy luodinreikiä. Myös vieressä sijainneilla, jo purettujen makasiinien aaltopeltisessä tavarasuojassa oli nähtävillä sodan aikaisia luodinreikiä. Vankeja myös tiettävästi teloitettiin sekä tavara-asemalla että makasiineilla.
Tavara-asemaan liittyy useita teräs- ja puurakenteisia varastoja ja katoksia, joista osa on jo purettu. Tiilirakenteinen toimisto-osa on kuitenkin säilynyt lähes alkuperäisessä asussaan. Rakennukseen on valmistunut siihen liittyviä lisäosia muun muassa vuosina 1922 ja 1937. Puurakenteiset osat kuitenkin tuhoutuivat talvisodan pommituksissa vuonna 1940, mutta ne uusittiin sen jälkeen. Puumakasiinin jatkoksi rakennettiin autokatos 1960- ja 1970-luvuilla. Lämmintavarasuoja rakennettiin vuonna 1977, jolloin tavara-asema makasiini- ja varastorakennuksineen oli yli 300 metrin pituinen. Väliaikaiseksi tarkoitettu puumakasiini korvattiin vuonna 1980 korkeammalla varastokatoksella. Makasiiniosa purettiin vuonna 2009.
Rakennuksessa on 2000-luvulla ollut muun muassa Tampereen Oopperan toimisto-, varasto- ja harjoittelutiloja, ja sen toisessa kerroksessa oli teekkarien saunatila.
Purku-uhka ja siirtosuunnitelmat

Vanhan tavara-aseman alkuperäinen käyttö loppui Viinikan ratapihalle valmistuneen uuden tavara-aseman myötä. Rakennus oli sen jälkeen purku-uhan alla, ja sen säilyttämisen puolesta syntyi kansanliike Pro tavara-asema. Marraskuussa 2013 Tampereen kaupungin johdolle luovutettiin rakennuksen purkamista vastustava yli 8 500 allekirjoittajan adressi. Myös Morkku oli vanhan tavara-aseman tavoin purku-uhan alla. Rakennuksista tavara-asema on suojeltu, mutta Morkku ei.
Rantatunnelin valmistuttua Kalevan puistotien merkitys pohjois-eteläsuuntaisena yhteytenä ei ole enää yhtä merkittävä ja liikenteellisesti toimiva, sillä se ei linkity Kekkosentiehen yhtä luontevasti kuin aiemmin. Kaupungin tavoitteena on ollut luoda läpiajoa varten tieyhteys Viinikan liittymältä Rantatunnelin itäpäähän Naistenlahteen. Kaupungin liikenneverkkosuunnitelmassa Ratapihankadun tavoitteena on rauhoittaa erityisesti Rautatienkatua. Katu on valmistunut vaiheittain: 2010-luvun alussa Tammelankadun eteläpuolelta ja Rantatunnelin avaamisen yhteydessä Väinölänkadusta pohjoiseen. Tälle välille on jäänyt noin 250 metrin mittainen osuus, jolle voimassa olevat asemakaavat eivät ole mahdollistaneet tien rakentamista, ennen kaikkea tavara-aseman vuoksi. Kaupunki osti tavara-aseman valtiolta vuonna 2014.
Asemakaavan valmistelu kuulutettiin vireille jo vuonna 2009, ja luonnosaineistot ovat olleet nähtävillä vuonna 2012. Alkuperäisen päätösehdotuksen mukaan tie rakennetaan suorana ja tavara-asema puretaan. Kansalaispalautteen vuoksi yhdyskuntalautakunta muutti suunnitelmaa siten, että asemaa siirretään itään Morkun talon paikalle, joka puolestaan purettaisiin. Muutettu asemakaavaehdotus asetettiin nähtäville loppuvuodesta 2013, ja yhdyskuntalautakunta esitti sitä kaupunginhallituksen ja -valtuuston hyväksyttäväksi huhtikuussa 2014. Valtuusto hyväksyi lopulta asemakaavan 15. kesäkuuta 2015, joka sai lainvoiman valitusten käsittelemisen jälkeen 12. helmikuuta 2016.
Vuonna 2016 kaupunki kilpailutti rakennuksen siirtourakan, jolloin saadut tarjoukset olivat kaksi kertaa korkeampia kuin ennakkoon arveltiin. Siirto kuitenkin arvioitiin teknisesti mahdolliseksi, ja korkeaa hintaa perusteltiin riskien minimoimisella ja maanpuhdistustöillä. Kaupunginhallitus käynnisti lokakuussa 2016 kohonneiden kustannusten takia selvityksen uuden asemakaavan laatimiseksi, ja tämä muutos kuulutettiin vireille elokuussa 2017. Uuden asemakaavan lähtökohtana oli huonokuntoisen rakennuksen purkaminen, tielinjauksen oikaisu ja uusi 7–8-kerroksinen kerrostalo katulinjauksen ja säilytettävän Morkun talon väliin. Kaupunginhallitus päätti kuitenkin kesäkuussa 2018 keskeyttää uuden asemakaavan valmistelun ja tilata siirtourakan jo tehdyn hankintapäätöksen perusteella.
Pitkittyneen suunnitteluprosessin aikana poliitikot, virkamiehet ja kuntalaisaktiivit esittivät lukuisia erilaisia vaihtoehtoja alueen suunnitteluratkaisuiksi, sekä asemarakennus säilyttäen että purkaen. Puolueista vasemmistoliitto, vihreät ja sosialidemokraatit puolsivat rakennuksen säilyttämistä, kun taas kokoomus, keskusta, perussuomalaiset ja valtuuston pienryhmät kannattivat purkamista.
Siirto

Tavara-asema siirrettiin lopulta heinäkuussa 2020. Siirron urakoitsijana toimi Kreate, ja siirto-osuuden suoritti alankomaalainen Mammoet, joka on erikoistunut suuren mittakaavan siirtoihin. Asemasta jouduttiin poistamaan käytännössä kaikki väliseinät ja katto. Tavara-aseman painoksi arvioitiin 5 000 tonnia, mutta siirrettäessä sen paino oli vajaat 2 000 tonnia. Siirtoa varten rakennuksen sokkeliin laitettiin liikuttamista varten palkkeja ja maahan valettiin betoniset siirtoradat.
Kreaten arvion mukaan tavara-asema oli ensimmäinen Suomessa siirretty tiilirakennus. Rakennusta siirrettiin ensin 28 metriä Tammelan suuntaan ja sitten 9 metriä Itsenäisyydenkadun suuntaan. Operaatio kesti noin kolme tuntia ja maksoi 2,7 miljoonaa euroa.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Tampereen vanha tavara-asema Wikimedia Commonsissa
Tavara-aseman säilyttämistä vaativan kansalaisliikkeen kotisivut
Näkymä tavara-aseman makasiineilta elokuussa 2008. Ne purettiin vuotta myöhemmin.
Terence Kongolo

Terence Kongolo (s. 14. helmikuuta 1994 Fribourg, Sveitsi) on alankomaalainen jalkapalloilija, joka pelasi viisi kautta Eredivisien Feyenoordissa ja siirtyi ranskalaisseura Monacon kautta Englantiin Huddersfieldin joukkueeseen. Hän on pelannut myös Alankomaiden maajoukkueessa. Hän on pelipaikaltaan keskuspuolustaja.
Kongolo aloitti jalkapalloilun RVV Hillesluisissa ennen siirtymistä Feyenoordiin. Hän debytoi Eredivisiessä 14. huhtikuuta 2012 Excelsioria vastaan.
Kongolo voitti Alankomaiden paidassa alle 17-vuotiaiden Euroopan-mestaruuden vuonna 2012. Hän debytoi A-maajoukkueessa 17. toukokuuta 2014 Ecuadoria vastaan. 31. toukokuuta 2014 Louis van Gaal valitsi hänet kokoonpanoon vuoden 2014 MM-kilpailuihin.
Terence Weber

| Terence Weber |
| --- | --- |

Henkilötiedot
Koko nimi:  Terence Weber
Syntynyt: 24. syyskuuta 1996 (ikä 28)
Uran tiedot
Seura:  SSV Geyer
Laji:  yhdistetty 
Maailmancup
Kaudet:  2015–
Voitot:  1
Palkintokorokkeella:  1
 Tietolaatikko päivitetty 27. marraskuuta 2021 
| Mitalit> Maa:   Saksa.Yhdistetty.MM-kilpailut  | Mitalit> Maa:   Saksa.Yhdistetty.MM-kilpailut  | Mitalit> Maa:   Saksa.Yhdistetty.MM-kilpailut  | Maa:   Saksa> Yhdistetty. |
| --- | --- | --- | --- |
|  Hopeaa | Oberstdorf 2021 | joukkuekilpailu |  |
Terence Weber (s. 24. syyskuuta 1996) on saksalainen yhdistetyn hiihtäjä. Hän edustaa SSV Geyeriä.
Weber debytoi maailmancupissa joulukuussa 2015 Lillehammerin suurmäen kilpailussa. Hän sijoittui sijalle 17 ja saavutti heti uransa ensimmäiset maailmancupin pisteensä. Kymmenen parhaan joukkoon hän sijoittui ensimmäisen kerran oltuaan yhdeksäs Hakubassa helmikuussa 2018. Hän paransi uran parastaan Ramsau am Dachsteinissa joulukuussa 2018 oltuaan seitsemäs. Maaliskuussa 2020 hän sijoittui Lahden parisprintissä toiseksi Manuel Faißtin kanssa. Ensimmäisen palkintokorokesijoituksensa hän saavutti voitettuaan Rukan toisen kilpailun marraskuussa 2021. Maailmancupin kokonaiskilpailussa hän oli tuolla kaudella kahdeksas.
Nuorten MM-kilpailuista Weber saavutti 2016 hopeaa normaalimäen ja 5 kilometrin kilpailusta sekä pronssia normaalimäen ja 10 kilometrin kilpailusta. Joukkuehopeaa hän on saanut 2014, 2015 ja 2016. Oberstdorfin MM-kilpailuissa 2021 hän saavutti hopeaa joukkuekilpailussa.
Theodor Andrei

| Theodor-Octavian Andrei |
| --- | --- |

Henkilötiedot
Syntynyt: 9. lokakuuta 2004 (ikä 20) Bukarest, Romania
Ammatti:  laulaja, näyttelijä
Muusikko
Taiteilijanimi:  Theodor Andrei
Laulukielet:  englanti, romania
Aktiivisena:  2017–
Tyylilajit:  elektropop
Soittimet:  laulu
Levy-yhtiöt:  Selective Studio
  [ Muokkaa Wikidatassa ] [ ohje ]  
Theodor-Octavian Andrei (s. 9. lokakuuta 2004) on romanialainen laulaja. Hän edusti Romaniaa vuoden 2023 Eurovision laulukilpailussa Liverpoolissa kappaleella ”D.G.T. (Off and On)” voitettuaan Romanian euroviisukarsinnan Selecția Națională 2023. Hän osallistui Vocea Romaniai Junior -ohjelman ensimmäiselle kaudelle vuonna 2017.
Diskografia > Studioalbumit

Fragil (2022)
Diskografia > Singlet

Young and Sweet (2017)
Și dacă azi zâmbesc (2018)
Stelele de pe cer (2019)
Nu te mira ca nu te place (2019)
Nu le place (2020)
Nu mai vreau sentimente (Oana Velean kanssa) (2020)
Beatu' asta fire (2020)
Crăciunul ăsta (2020)
Genul meu (2021)
Selectiv (2021)
Tatuaj (2021)
Ţigări mentolate (Valentinan kanssa) (2022)
Prigoria Teen Fest (Shtroodin kanssa) (2022)
D.G.T. (Off and On) (2022)
Tampereen vankileiri

Tampereen vankileirin parakkeja.
Tampereen vankileiri (myös Kalevankankaan vankileiri) oli Suomen sisällissodan jälkeen vuonna 1918 Tampereen Kalevankankaalla toiminut vankileiri, jossa oli enimmillään yli 10 000 punavankia. Sitä on kutsuttu myös Suomen ensimmäiseksi keskitysleiriksi.
Leirin perustaminen ja olosuhteet

Kalevankankaan vankileiri syntyi 6. huhtikuuta 1918 päättyneen Tampereen taistelun jälkeen, jolloin kaupungin vallanneet valkoiset ottivat vangiksi noin 11 000 punaista. Heidät sijoitettiin suurimmaksi osaksi Kalevankankaalla sijainneisiin vanhoihin Venäjän armeijan kasarmeihin. Alue ympäröitiin piikkilanka-aidalla ja sen kulmiin sijoitettiin konekiväärit. Vankeja pidettiin aluksi myös neljässä rakennuksessa kaupungin keskustassa, muun muassa Aleksanterin koulun tiloissa ja Emil Aaltosen kenkätehtaassa, mutta toukokuussa heidät keskitettiin Kalevankankaalle Raittiusseura Taiston taloon sijoitettuja punaisia lukuun ottamatta.
Vankien kuulusteluihin määrättiin kaikki kaupungin lakimiehet, ja toukokuun loppuun mennessä 6 000 kuulustelua oli tehty. Aiheettomasti vangitut päästettiin vapaaksi. Leirillä oli huonoissa oloissa enimmillään noin 10 000 vankia. He olivat aliravittuja ja lisäksi kulkutaudit pääsivät leviämään helposti. Nälänhätää leirillä lisäsi se, etteivät omaiset saaneet toimittaa vangeille ruokaa kuin vasta elokuun alusta lähtien.
Kuolleiden määrä ja teloitukset

Syyskuun puoliväliin mennessä leirillä oli kuollut 878 punavankia. Kaikkiaan vuoden 1919 alkuun saakka toimineella leirillä kuoli Tampereen komendantinviraston ruumiskanslian tilastojen mukaan teloituksiin, nälkään ja kulkutauteihin 1 228 vankia. Suomen sotasurmat -tietokannan mukaan Tampereen leirillä kuoli 1 362 ihmistä.
Valkoiset teloittivat Kalevankankaan vankileirillä Suomen lukuisista vankileireistä eniten vankeja. Kostonomaisia teloituksia tehtiin, vaikka Tampereella ei punaisten vallan aikana tapahtunut laajoja väkivallantekoja joitakin yksittäistapauksia lukuun ottamatta. Kenttäoikeuksien jakamat tuomiot olivat usein mielivaltaisia, eikä syytetyillä ollut mahdollisuutta puolustuksen apuun. Tämä johtui siitä, ettei kenttäoikeuksia perustanut valkoisten armeija halunnut siviilien sekaantuvan oikeudenkäynteihinsä. Tampereen vankileirillä oli myös lukuisia julmuuksiin syyllistyneitä vartijoita, joista erityisen tunnettu oli Muroleesta kotoisin ollut sisävesilaivuri Sakeus Koivunen. Hän teloitti lukuisia vankeja ja Koivusen kerrottiin ampuneen jopa ruokaa miehelleen tuoneen naisen. Koivunen löydettiin myöhemmin joulukuussa 1918 kuolleena nykyisen Kalevan kirkon lähellä sijainneen ladon alta. Ei ole tiedossa, murhattiinko hänet kostona toimistaan vankileirillä vai oliko Koivunen tehnyt itsemurhan.
Leirin loppuvaiheet

Tampereen vankileirin nimeksi muutettiin lokakuun alussa 1918 Tampereen pakkotyölaitos ja samaan aikaan leirillä olleet 69 tuomittua naisvankia siirrettiin Hämeenlinnan vankilaan. Tampereen pakkotyölaitos lopetettiin vuodenvaihteessa 1918-1919 kun jäljelle olleet vangit siirrettiin Hämeenlinnaan. Pakkotyölaitoksen irtaimisto myytiin huutokaupalla 25. helmikuuta 1919, piikkilanka-aidat purettiin ja lopuksi laitoksen kanslian toiminta päättyi 1. toukokuuta 1919.
Hautapaikat ja muistomerkit

Tampereen vankileiri sijaitsi Kalevantien pohjoispuolella nykyisessä Kalevan kaupunginosassa. Viimeiset paikalla olleet venäläisten parakit purettiin vasta talvisodan jälkeen. Jatkosodan päättymisen jälkeen alueelle rakennettiin asuntopulaa helpottamaan niin sanottuja pikataloja, jotka purettiin 1960-luvulla, kun alueen pohjoisosaan valmistui kerrostaloja. Pikatalojen paikka jäi niityksi, jossa nykyään sijaitsee Karjalanpuisto.
Tampereen vankileirillä kuolleet punaiset haudattiin joukkohautaan läheiselle Kalevankankaan hautausmaalle. Yhteensä haudattuja arvellaan olevan noin 2 700, mutta jotkut lähteet väittävät määräksi jopa 4 000. Leirillä kuolleiden lisäksi viimeisen leposijansa on saanut myös Tampereen taistelussa kaatuneita ja muualla teloitettuja punaisia. Hautausmaalla on vuonna 1941 paljastettu kuvanveistäjä Jussi Hietasen tekemä muistomerkki. Vankileirin sijaintipaikalla ei ole muistomerkkiä.
Aiheesta muualla

Suomen sotavankileireistä. Tampereen pakkotyölaitos, Suomen Kuvalehti 10.05.1919, nro 19, s. 13, Kansalliskirjaston digitaaliset aineistot
Vankileirikauhut. Muutamia kuvauksia Tampereen vankileiriltä syksyllä 1918, Pohjan Kansa 10.05.1921, nro 103, s. 2, Kansalliskirjaston digitaaliset aineistot
Vankileiripiiskurit. Tampereen vankileirin piiskuriluutnantti Tamminen syytteessä, Pohjan Kansa 06.05.1921, nro 100, s. 3, Kansalliskirjaston digitaaliset aineistot
Thalassodromeus

| Thalassodromeus |
| --- | --- |
 Luurankomalli japanilaisessa näyttelyssä
Tieteellinen luokittelu
Domeeni::  Aitotumaiset Eucarya
Kunta::  Eläinkunta Animalia
Pääjakso::  Selkäjänteiset Chordata
Alajakso::  Selkärankaiset Vertebrata
Luokka::  Matelijat Reptilia
Lahko::  †Lentoliskot Pterosauria
Alalahko::  †Pterodactyloidea
Yläheimo::  †Azhdarchoidea
Heimo::  †Thalassodromidae
Suku::  †Thalassodromeus  Kellner & Campos, 2002
Laji::  sethi
Kaksiosainen nimi
 † Thalassodromeus sethi  Kellner & Campos, 2002 
Katso myös
   Thalassodromeus Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OK: 
Thalassodromeus oli suuri Pterodactyloidea-alalahkoon kuulunut lentolisko. Suvun tyyppilaji on Thalassodromeus sethi, joka on ainut tunnistettu laji suvussa. Thalassodromeus sethi eli varhaisliitukaudella 110 miljoonaa vuotta sitten koillis-Brasiliassa. Suvun tieteellinen nimi tulee kreikan sanoista thalasse, "meri" ja dromaios, "juoksija" viitaten oletettuun saksinokkamaiseen pyydystystapaan, mikä myöhemmin on osoitettu anatomisesti mahdottomaksi. Lajin nimi "sethi" taas viittaa egyptiläiseen jumalaan Seth samankaltaisen päänmuodon takia. André Jacques Veldmeijer kuitenkin ehdotti, että lajin nimeäjä Alexander Kellner olisi sekoittanut Seth- ja Amon-jumalat.
Taiteilijan näkemys Thalassodromeuksesta
Ulkonäkö ja koko

Thalassodromeus sethin siipienväli oli 4,5 metriä ja pääkallo 1,42 metriä pitkä. T. sethillä oli huomattava, suuri heltta, jonka tarkoitusta ei tiedetä. Heltan on arveltu auttaneen soihdinmenoissa, lajintunnistuksessa tai lämmönsäätelyssä.
Theon Aleksandrialainen

Theon Aleksandrialainen (m.kreik. Θέων ὁ Ἀλεξανδρεύς, Theōn ho Aleksandreus, n. 335 – n. 405) oli Aleksandrian Museionissa toiminut kreikkalainen matemaatikko. Hän toimitti Eukleideen Alkeiden version, johon hän lisäsi joukon selvennyksiä ja kommentaareja. Theonin versio oli pitkään ainoa Alkeista säilynyt alkukielinen versio. Sittemmin löytyneet Theonia aikaisemmat kreikankieliset Alkeiden käsikirjoituskopiot osoittavat, että Theonin tavoitteena oli muodostaa Alkeista paremmin oppikirjaksi käyvä laitos.
Theon toimitti myös Ptolemaioksen Almagestin kommentoidun laitoksen. Vaikka Theonilta ei ole säilynyt omaperäisiä matemaattisia tuloksia, hänen merkityksensä opettajana ja historiallisena tietolähteenä on kiistaton.
Theonin tytär Hypatia oli myös matemaatikko sekä astronomi. Hän ilmeisesti avusti isäänsä ainakin Ptolemaios-editioiden valmistamisessa.
Kirjallisuutta

Heath, Thomas, A History of Greek Mathematics, Dover Publications, New York 1981.
Aiheesta muualla

Theon of Alexandria (Arkistoitu – Internet Archive) School of Mathematical and Computational Sciences, University of St Andrews (englanniksi)
Shigeo Nagashima

Shigeo Nagashima (2017)
Shigeo Nagashima (jap. 長嶋茂雄, hiragana: ながしま しげお; s. 20. helmikuuta 1936) on entinen japanilainen baseballpelaaja. Hän pääsi Yomiuri Giantsiin vuonna 1958 ja nousi yhdeksi aikansa suurimmista japanilaisista baseballtähdistä. Vielä peliuransa jälkeen Nagashima on ollut julkisuudessa muun muassa Yomiuri Giantsin joukkueenjohtajana.
Ennen ammattilaisuraansa Nagashima pelasi Rikkyon yliopiston joukkueessa. Hän alkoi valmentaa Japanin maajoukkuetta vuoden 2004 kesäolympialaisia varten, mutta sai aivoverenkiertohäiriön ennen kisoja eikä päässyt matkustamaan Ateenaan.
Nagashima pääsi japanilaiseen Baseball Hall of Fameen vuonna 1988. Myös hänen pojastaan Kazushige Nagashimasta tuli baseballpelaaja.
Sinikka Klemettilä

Sinikka Klemettilä (s. 11. tammikuuta 1956 Oulu[lähde? ]) on suomalainen toimittaja ja tietokirjailija.
Klemettilä pääsi ylioppilaaksi 1975 Merikosken lukiosta Oulusta ja valmistui filosofian maisteriksi  Helsingin yliopistosta 1981. Hän aloitti toimittajauransa kesätoimittajana sanomalehti Kalevassa, Ilta-Sanomissa ja Helsingin Sanomissa. Vuodesta 1989 alkaen hän toimi Sanoma-yhtiössä eri tehtävissä, ensin Sanomaprintin (myöhemmin Helsinki Media) yritysjulkaisuissa ja vuodesta 1995 alkaen Sanoman aikakauslehdissä. Vuosina 2003–2020 hän työskenteli toimitussihteerinä, toimituspäällikkönä ja tuottajana ET-lehdessä.
Työn ohessa Sinikka Klemettilä on kirjoittanut tietokirjoja. Niistä ensimmäinen oli hänen oman isoisänsä tarina Matti I Suuri (Kirjapaja 2009). Matti Klemettilä oli vaasalainen tukkukauppias, joka menetti omaisuutensa Venäjän lokakuun vallankumouksen melskeissä 1917. Samalla meni mielenterveys, mutta vanhoilla päivillä ikänsä politiikkaa harrastanut Klemettilä hauskutti lehtien palstoilla kansaa uusilla hallituslistoillaan ja muilla tempauksillaan. Sinikka Klemettilän seuraavat kirjat olivat muistelmia, turkulaisesta kulttuuripersoonasta Aiju von Schönemanista kertova Aiju – Aiju von Schöneman muistelee (Turkuseura 2014) ja helsinkiläisen muusikon Hillel Tokazierin elämäntarina Pianomies Hillel Tokazier (Päivä 2019). Viimeksi mainittu oli ehdolla vuoden kristilliseksi kirjaksi.
Syksyllä 2022 ilmestyneen kirjan Enemmän elossa – Tarinoita uuden löytämisestä (Kirjapaja) Klemettilä on kirjoittanut yhdessä toimittaja Riitta Castrénin kanssa. Kirjassa erilaisista lähtökohdista ja elämäntilanteista ponnistavat ihmiset kertovat elämänmuutoksistaan. Niiden taustalla vaikuttavat ajankohtaiset teemat kuten ilmastonmuutos, yhteisöllisen elämäntavan uusi tuleminen ja seksuaali-identiteetin murros, mutta yhtä lailla henkilökohtaiset arvokysymykset, joita ihmiset pohtivat kaikkina aikoina.