stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Vladimir Solovjov (filosofi)
Renessanssi

1990-luvun Venäjällä kaikki 1800- ja 1900-luvun taitteen uskonnollis-filosofiset ajattelijat  kokivat renessanssin. Erityisen kiinnostuneita oltiin heidän yhteisestä näkemyksestään Venäjästä ja sen kansasta Jumalan valitsemana maailmanhistoriaan vaikuttavana suunnannäyttäjänä ja juuri tämä ajatus sai laajaa kannatusta.
Kirjallisuutta

Oittinen, Vesa (toim) Venäjä ja Eurooppa. Venäjän idea 1800-luvulla.Tampere. Vastapaino. Aleksanteri-instituutti 2007.
Pesonen, Pekka; Venäjän kulttuurihistoria. Helsingin yliopiston Lahden tutkimus- ja koulutuskeskus 1998. ISBN 951-45-7676-4
Teoksia suomeksi

Kolme keskustelua, (ven. Tri razgorova), Otava 1912, suom. Toivo T. Kaila
Rakkauden tarkoitus (essee). Teoksessa: Venäläinen Eros: kirjoituksia rakkauden filosofiasta. Venäjän kielestä suomentaneet Eero Balk ja Liisa Viitanen. Orient Express 1992. ISBN 9516157475
runoutta (mm. Saimaa, Talvinen Saimaa, Kosken kumu, Imatra, Kesäkuun yö Saimaalla). Teoksessa: Imatra-runous - 200 vuotta lyriikkaa koskesta. Samuli Saarela 2021. ISBN 978-952-94-4672-8
Teoksia englanniksi

The Crisis of Western Philosophy: Against the Postivists by V Solovyov Lindisfarne Press 1996 ISBN 0-940262-73-8
The Justification of the Good, (ven. Opravdanije dobra)
The Meaning of Love
War, Progress, and the End of History
Russia and the Universal Church
Valokuva vuodelta 1871, kuv. A Eichenwald,
Ivan Kramskoi, Mihail Solovjov, 1885
Solovjovin ajatukset vaikuttivat laajalti ja voimakkaasti erityisesti symbolistiseen taiteeseen, Pyhä Venäjä -idea Mihail Nesterovin kuvaamana, 1905
Pekka Töpöhäntä (vuoden 2020 elokuva)

| Pekka Töpöhäntä> Pelle Svanslös |
| --- | --- |

Ohjaaja:  Christian Ryltenius
Käsikirjoittaja:  Johan Bogaeus
Tuottaja:   Jon Nohrstedt  Gila Bergqvist Ulfung 
Säveltäjä:   Tormod Tvete Vik  Magnus Strömberg 
Valmistustiedot
Valmistusmaa:  Ruotsi
Tuotantoyhtiö:  SF Studios
Levittäjä:  SF Studios Estinfilm Nowe Horyzonty Myndform
Kesto:  67 minuuttia
Alkuperäiskieli:  ruotsi
Aiheesta muualla
IMDb 
Elonet
AllMovie
Svensk Filmdatabas
Infobox OKNimi-testi OK: 
Pekka Töpöhäntä (ruots. Pelle Svanslös) on vuonna 2020 ensi-iltansa saanut ruotsalainen piirroselokuva. Elokuva pohjautuu Gösta Knutssonin Pekka Töpöhäntä -kirjoihin.
Näyttelijät > Ruotsinkielinen versio

| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
|  Adam Pålsson  | … |  Pekka Töpöhäntä (Pelle Svanslös)   |
|  Christopher Wagelin  | … |  häijy Monni (Elake Måns)   |
|  Li Hagman  | … |  Maija Maitoparta (Maja Gräddnos)   |
|  Olof Wretling  | … |  Pilli (Bill)   |
|  Sven Björklund  | … |  Pulla (Bull)   |
|  Ester Lejdemyr  | … |  Pirkko (Birgitta)   |
|  Lena-Pia Bernhardsson  | … |  Vanha-Maija (Gammel-Maja)   |
|  Marie Richardson  | … |  Räven   |
|  Mattias Knave  | … |  Ruskis   |
|  Adam Fietz  | … |  Pyret   |
|  Ole Ornered  | … |  Käftis   |
|  Tiffany Kronlöf  | … |  Katti   |
|  Bianca Kronlöf  | … |  Kaa   |
|  Steve Kratz  | … |  Trisse   |
|  Tomas Tivemark  | … |  Murre   |
|  Ole Forsberg  | … |  Jaames   |
|  Göran Engman  | … |  Bonden   |
|  Gila Bergqvist  | … |  äiti   |
|  Joakim Jennefors  | … |  isä   |
|  Hugo Bergström  | … |  Olli (Olle)   |
Näyttelijät > Suomenkielinen versio

| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
|  Miro Lopperi  | … |  Pekka Töpöhäntä   |
|  Saara Lehtonen  | … |  Maija Maitoparta   |
|  Sasu Moilanen  | … |  Monni   |
|  Seera Alexander  | … |  Pirkko  |
|  Tuukka Leppänen  | … |  Pilli  |
|  Peter Pihlström  | … |  Pulla   |
|  Petri Hanttu  | … |  Laaban  |
|  Antti Pääkkönen  | … |  Murre  |
|  Ella Jaakkola  | … |  Kaa   |
|  Raili Raitala  | … |  Katti  |
|  Pasi Ruohonen  | … |  Trisse  |
|  Sari Ann Stolt  | … |  Vanha-Maija  |
|  Markus Bäckman  | … |  Iso koira   |
|  Jari Salo  | … |  Keskikokoinen koira  |
|  Antti Lang  | … |  Pieni koira  |
|  Katja Aakkula  | … |  äiti, Kettu  |
|  Joonathan Kettunen  | … |  isä  |
|  Vertti Uusitalo  | … |  Olli  |
Denny Laine

Denny Laine 1976
Denny Laine (Brian Frederick Arthur Hines, 29. lokakuuta 1944 Birmingham – 5. joulukuuta 2023) oli brittiläinen kitaristi ja laulaja. Hän tuli tunnetuksi The Moody Blues -yhtyeessä. Hänen laulamansa versio kappaleesta "Go Now" nousi maan singlelistalla 1. sijalle tammikuussa 1965 ja Yhdysvalloissa sijalle 10.
Ura

Denny Laine kasvoi Birminghamissa, ja teini-ikäisenä hän perusti Denny Laine and the Diplomats -nimisen yhtyeen. Siinä oli mukana myös Electric Light Orchestran tuleva rumpali Bev Bevan.
Laine perusti 1964 Ray Thomasin ja Mike Ponderin kanssa The Moody Blues -yhtyeen, joka aloitti Lontoossa tekemällä klubeilla blues-coverkeikkoja. Yhtye siirtyi pian popmusiikkiin ja levytti vuoden lopulla Bessie Banksin kappaleen ”Go Now”, jolla Laine soitti kitaraa ja oli päävokalistina. Kappale nousi listoille ympäri maailmaa ja oli Britanniassa listaykköksenä.
Laine jätti The Moody Bluesin pian vuoden 1965 LP:n The Magnificent Moodies jälkeen. Taustalla oli yhtyeen kiistat levy-yhtiön kanssa. Laine olisi halunnut levyttää uuden albumin, mutta muut halusivat jatkaa kiertueella.
Laine oli Paul ja Linda McCartneyn kanssa Wings-yhtyeen perustajajäsen vuonna 1971. Laine kirjoitti yhdessä McCartneyn kanssa kappaleen ”Mull of Kintyre”. Se oli Wingsin ainoa single, joka nousi Britannian listakärkeen, ja se myi yli kaksi miljoonaa kappaletta. Yhtyeen huippu oli vuoden 1973 albumi Band on the Run. Laine oli kuitenkin mukana yhtyeen jokaisella seitsemällä albumilla. Jokainen niistä ylsi Yhdysvaltain listojen kymmenen parhaan joukkoon.
Wings hajosi vuonna 1981, mutta Laine jatkoi Paul McCartneyn kanssa yhteistyötä tämän soolouralla. Hän oli mukana 1980-luvun alussa McCartneyn albumeilla Tug of War ja Pipes of Peace. Heidän yhteistyönsä hajosi liiketoiminnallisiin erimielisyyksiin. Laine levytti tämän jälkeen soolotuotantoa ja kiersi ahkerasti. Hän kiersi muun muassa 1990-luvun lopulla ja 2000-luvun alussa mukana kokoopanoltaan vaihtelevassa World Classic Rockers -ryhmässä, jota johti entinen Steppenwolf-basisti Nick St. Nicholas. Laine teki 2010- ja 2020-luvuilla keikkoja oman yhtyeensä kanssa.
Yksityiselämä

Laine ja Elizabeth Mele menivät naimisiin heinäkuussa 2023. Laine kuoli joulukuussa keuhkoparenkyymisairauteen.
Sotaoikeus

Sotaoikeus on tuomioistuin, jonka tehtävänä on tutkia sotilaiden ja joissain tapauksissa myös siviilien rikoksia. Lähes kaikkien maiden asevoimat käyttävät jonkin tyyppistä sotaoikeutta tutkimaan sotilaidensa tekemiä rikoksia.
Sotaoikeus Suomessa

Sotilaiden tekemät rikokset tutkittiin Suomessa itsenäisyyden aikana rauhanaikaisissa sotaoikeuksissa niiden lakkauttamiseen vuoteen 1983 saakka. Sotaoikeuteen kuului lainoppinut puheenjohtaja, sotatuomari, ja neljä sotilasjäsentä (kaksi upseeria ja kaksi aliupseeria). Sota-aikana vastaavalla kokoonpanolla toimivat kenttäoikeudet, joissa oli kaksi sotilasjäsentä ja yksinkertaisempi oikeudenkäyntimenettely. Erityistapauksissa saatettiin kuolemantuomiota vaativissa rikoksissa sota-aikana asettaa erityinen pikaoikeus, jossa oli kahdeksan sotilasjäsentä ja lainoppinut puheenjohtaja. Pikaoikeus toimitti käsittelyn suullisesti joukko-osaston edessä ja sen tuomio pantiin välittömästi täytäntöön.
Sotaoikeuksien ja kenttäoikeuksien päätöksistä sai pääsäännön mukaan valittaa sotaylioikeuteen (myöhemmässä vaiheessa hovioikeuteen). Pikaoikeuden tuomiosta ei voinut valittaa. Sotaylioikeuteen kuului kolme lainoppinutta sotaylituomaria, joista yksi toimi puheenjohtajana sekä kaksi vähintään esiupseerin arvoista sotilasjäsentä, joista toinen oli maa- ja toinen merivoimista.
Vuoden 1984 alussa tuli voimaan rikoslakiin lisätty, sotilasrikoksia koskeva uusi 45 luku, joka kumosi vuodesta 1919 voimassa olleen sotaväen rikoslain. Lainkohdan mukaan sotilasrikokset oli käsiteltävä yleisissä tuomioistuimissa. Erityinen sotaoikeus voitiin asettaa vain sotatilan ollessa voimassa ja vain siihen valtakunnan osaan, joka oli julistettu sotatilaan.
Nykyaikana sotaoikeuden kokoonpano on lainoppinut puheenjohtaja ja kaksi sotilasjäsentä. Sotaoikeus asetetaan sota-aikana ainoastaan sotatoimialueelle ja se käsittelee sotilaiden tekemiä rikoksia. Erityistapauksissa se voi käsitellä myös siviilien rikoksia. Oikeuden päätöksistä saa valittaa hovioikeuteen.
Sotaoikeus ulkomailla

Anglosaksisessa oikeuskäytännössä sotaoikeus on tavanomainen tapa tutkia sotilasrikokset. Tyypillisesti oikeusistuimia on useita ja niiden kokoonpano riippuu käsiteltävän asian vakavuudesta. Joidenkin maiden laivastoissa on tapana pitää sotaoikeuden istunto sota-aluksen menetyksen johdosta, usein menetetyn aluksen kapteeni itse vaatii sotaoikeuden istuntoa menetyksen syiden selvittämiseksi lopullista raporttia varten.
Aiheesta muualla

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
Pienen tietosanakirjan hakusana historiallisesta sotilasoikeudenkäyntimenettelystä
Arvostelu sotatuomari Alkion julkaistusta päiväkirjasta
Soukkoperhoset

| Soukkoperhoset |
| --- | --- |
 Dahana atripennis
Tieteellinen luokittelu
Domeeni::  Aitotumaiset Eucarya
Kunta::  Eläinkunta Animalia
Pääjakso::  Niveljalkaiset Arthropoda
Alajakso::  Kuusijalkaiset Hexapoda
Luokka::  Hyönteiset Insecta
Lahko::  Perhoset Lepidoptera
Alalahko::  Glossata
Osalahko::  Erilaissuoniset Heteroneura
Yläheimo::  Yökkösmäiset Noctuoidea
Heimo::  Siilikkäät Arctiidae
Alaheimo::  Soukkoperhoset Syntominae  Herrich-Schäffer, 1846
Synonyymit
 Ctenuchinae 
Katso myös
   Soukkoperhoset Wikispeciesissä   Soukkoperhoset Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OK: 
Soukkoperhoset, aikaisemmalta nimeltään soukkokehrääjät, (Syntominae) on siilikkäisiin kuuluva perhosryhmä.
Alaheimoon kuuluu noin 980 lajia, joista suurin osa elää maapallon trooppisilla ja subtrooppisilla alueilla. Palearktisia lajeja on 25, joista kymmenen tavataan Euroopassa ja yhtä Pohjoismaissa. Suomessa soukkoperhosia ei esiinny.
Useimmat soukkoperhoset ovat aktiivisia päivällä. Ryhmän yhdistäviä piirteinä pitkät ja kapeat etusiivet ovat pohjaväriltään lähes aina mustat tai ruskeat, usein metallinhohtoiset ja niissä on valkeita tai kellertäviä, läpikuultavia täpliä. Mahdollisesti mimikryn vuoksi monet lajit etenkin suvuissa Amata ja Syntomis muistuttavat ulkoisesti punatäpliä. Takaruumis on usein räikeän värinen tai poikkiraidallinen, viestittäen saalistajille joko perhosten myrkyllisyydestä tai antaen muuten pistiäismäisen vaikutelman. Takasiipien siipisuonitus on ryhmälle tyypillinen: siipisuonet Sc, Rs ja MA1 ovat sulautuneet yhteen. Lisäksi koirailta puuttuu etu- ja takasiipeä yhdistävä frenulum. Tuntosarven kärki on tyypillisesti vaalea ja imukärsä hyvin kehittynyt.
Toukat muistuttavat siilikkäiden toukkia, mutta niiden karvat ovat yleensä lyhyemmät kuin aitosiilikkäillä. Vaikka joukossa on kasveja syöviä lajeja, monet lajit elävät ilmeisesti sammalilla, jäkälillä, sienirihmastolla tai syöden kariketta. Ne rakentavat silkistä kotelonsa suojaksi kotelokehdon.
Valery Larbaud

| Valery Larbaud |
| --- | --- |
 Valery Larbaud
Henkilötiedot
Syntynyt: 1881 Vichy, Ranska
Kuollut: 1957 (75–76 vuotta) Vichy, Ranska
Kansalaisuus:  Ranska
Ammatti:  kirjailija, kääntäjä ja kriitikko
Kirjailija
Äidinkieli: ranska
Tuotannon kieli: ranska
Aiheesta muualla
Löydä lisää kirjailijoitaKirjallisuuden teemasivulta
Valery Larbaud (1881 Vichy, Ranska – 1957 Vichy, Ranska) oli ranskalainen kirjailija, kääntäjä ja kriitikko. Hän vaikutti La Nouvelle Revue françaisen piirissä ja oli myös merkittävä kääntäjä. Teoksissaan hän hyödyntää omia kokemuksiaan. Hän kirjoitti matkaesseitä laajan matkustelunsa pohjalta ja myös novelli- ja runokokoelmia.
Suomennettu tuotanto

Oodi (Ode), suom. Anja Samooja, teoksessa Runon suku: valikoima suomeksi elävää käännöslyriikkaa, toim. Jarkko Laine, Otava Helsinki 1991 ISBN 951-1-11447-6, julkaistu myös Parnassossa 1953; nro 4
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Valery Larbaud Wikimedia Commonsissa
| Auktoriteettitunnisteet  |
| --- | --- |
Kansainväliset:  FAST  ISNI 2  VIAF  WorldCat 
Kansalliset:  Espanja  Ranska  BnF data  Katalonia  Saksa  Israel  Belgia  Yhdysvallat  Ruotsi  Tšekki  Kreikka  Korea  Alankomaat  Puola  Portugali  Vatikaani 
Tieteilijät:  CiNii 
Taiteenala:  FID  RKD Artists 
Henkilöt:  Deutsche Biographie  DDB  Trove 
Muut:  SNAC  IdRef
Soturiperhoset

| Soturiperhoset |
| --- | --- |
 Taivaanleisku (Agrias narcissus)
Tieteellinen luokittelu
Domeeni::  Aitotumaiset Eucarya
Kunta::  Eläinkunta Animalia
Pääjakso::  Niveljalkaiset Arthropoda
Alajakso::  Kuusijalkaiset Hexapoda
Luokka::  Hyönteiset Insecta
Lahko::  Perhoset Lepidoptera
Alalahko::  Glossata
Osalahko::  Erilaissuoniset Heteroneura
Yläheimo::  Päiväperhoset Papilionoidea
Heimo::  Täpläperhoset Nymphalidae
Alaheimo::  Soturiperhoset Charaxinae  Guenée, 1865
Tribukset ja suvut
 Charaxini jalosoturit Polyura  soturit Charaxes Euxanthini emiirit Euxanthe Preponini lehtivasamat Anaeomorpha  sirppivasamat Noreppa  kiitovasamat Archaeoprepona  vasamat Prepona  leiskut Agrias Prothoini mogulit Agatasa  ritarimogulit Prothoe Pallini tuomarit Palla Anaeini sirppilehtikäiset Coeophlebia  loviehtikäiset Zaretis  sydänsiivet Siderone  kannuskoukot Hypna  lehtikäiset Anaea  konnansiivet Polygrapha  koukot Memphis  konsulit Consul  rusokoukot Fountainea 
Katso myös
   Soturiperhoset Wikispeciesissä   Soturiperhoset Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OK: 
Soturiperhoset (Charaxinae) on täpläperhosiin kuuluva perhosten alaheimo. Sen lähes 400 lajia elävät maapallon trooppisilla ja subtrooppisilla alueilla, etenkin Afrikassa. Alaheimon suvuista soturit (Charaxes) on lajimäärältään ylivoimaisesti suurin, mutta myös koukoja (Memphis) on runsaasti.
Soturiperhoset ovat kookkaita ja rotevaruumiisia päiväperhosia, jotka voimakkaiden lentolihastensa ansiosta lentävät tavattoman nopeasti. Lajien siivissä usein laajoja, loistavan kirkasvärisiä kuvioita tai monimutkaista kuviointia. Takasiipien takareuna on useimmilla lajeilla liuskoittunut. Ryhmän lajeja yhdistävinä piirteinä on niille tyypillinen siipisuonitus sekä tietyt yksityiskohdat perhosen niskan rakenteissa. Aikuiset perhoset eivät käy juuri koskaan kukilla. Sen sijaan niitä vetävät puoleensa mätänevät hedelmät, mahlavuodot, ulosteet ja jopa eläinten raadot.
Koirailla on tapana vallata reviiri, jota ne vartioivat ahkerasti. Soturiperhosten toukat ulkonäöltään vaihtelevia, mutta niiden peräpäässä on aina kaksihaarainen uloke. Toukkien ravintokasvit vaihtelevat perhosille tyypilliseen tapaan lajeittain, mutta ryhmänä soturiperhosten toukat elävät hyvin monilla eri kasviheimoilla.
Ryhmän lajeista Euroopassa tavataan ainoastaan sulttaaniperhosta (Charaxes jasius).
Aiheesta muualla

Nymphalidae Systematics Group (Arkistoitu – Internet Archive) (englanniksi)
| --- | --- |
Taksonitunnisteet:  Wikidata: Q860124  Wikispecies: Charaxinae  AFD: Charaxinae  BioLib: 51628  BugGuide: 12673  CoL: 93MSM  Fauna Europaea: 441653  Fauna Europaea (new): 3a56168b-880e-4cad-a51b-2bf5bcbb083a  iNaturalist: 128814  ITIS: 694009  NCBI: 42261  Open Tree of Life: 59971
Ristitulo

Ristitulo eli vektoritulo on kolmi­ulotteisessa euklidisessa avaruudessa  \mathbb {R} ^{3} määritelty kahden vektorin välinen laskutoimitus, jonka merkkinä käytetään vino­ristiä ×. Jos a ja b ovat kaksi eri­suuntaista vektoria, niiden ristitulo a × b on vektori, joka on molempia vastaan kohtisuorassa ja näin ollen kohti­suorassa niiden määrittämään tasoon nähden.  Risti­tulolla on monia sovelluksia matematiikassa, fysiikassa, tekniikassa ja tietokoneohjelmoinnissa. Se on erotettava vektorien pistetulosta eli skalaari­tulosta.
Jos vektorit ovat saman- tai vastakkaissuuntaisia, toisin sanoen ne eivät ole lineaarisesti riippumattomia, tai jompikumpi niistä on nollavektori, ristitulo on nollavektori. Muussa tapauksessa vektorien ristitulo on itseisarvoltaan (eli pituudeltaan) yhtä suuri kuin sen suunnikkaan pinta-ala, jonka sivuina nämä vektorit ovat; erityisesti toistensa nähden kohti­suorien vektorien ristitulo on niiden pituuksien tulo. Ristitulo on anti­kommuta­tiivinen, toisin sanoen  a × b = -b × a), ja se noudattaa osittelulakia vektorien yhteenlaskun suhteen, toisin sanoen a × (b + c) = a × b + a × c). Avaruus  \mathbb {R}  varustettuna ristitulolla on algebra reaalilukujen kunnan yli. Se ei ole vaihdannainen eikä liitännäinen, mutta se on Lien algebra.
Pistetulon tavoin ristitulo riippuu euklidisen avaruuden metriikasta, mutta toisin kuin pistetulo, se riippuu myös avaruuden orientaatiosta eli kätisyydestä. Risti­tulon käsitettä voidaan yleistää monin tavoin; se voidaan tehdä kätisyydestä riippumattomaksi tulkitsemalla tulos pseudovektoriksi, tai kuinka monessa ulottuvuudessa tahansa voidaan vektorien ulkoista tuloa käyttää niin, että tuloksena on bivektori tai 2-muoto. Käyttämällä orientaatiota ja metristä struktuuria aivan samoin kuin tavan­omaisessa kolmi­ulotteisessa risti­tulossa voidaan n ulottuvuudessa muodostaa n - 1 vektorin tulo niin, että se on kohti­suorassa niitä kaikkia vastaan. Kuitenkin vain kolmessa tai seitsemässä ulottuvuudessa  voidaan kahden vektorin ei-triviaali tulo määritellä niin, että tuloksena on vektori. Niistäkin vain kolmi­ulotteisessa avaruudessa
ristitulo on yksikäsitteinen.
Ristitulovektorien suunnat oikean käden säännön mukaisesti
Määritelmä

Vektorien a ja b ristitulo on määritelty vain kolmi­ulotteisessa avaruudessa, ja se merkitään a × b. Fysiikassa käytetään joskus myös merkintää  a\land b, mutta matematiikassa sitä vältetään käyttämästä, jottei se sekaantuisi ulkoiseen tuloon.
Ristitulo a × b määritellään vektorina c, joka on kohtisuorassa sekä a:ta että b:tä vastaan ja jonka suunta määräytyy oikean käden säännön mukaan  ja joka pituudeltaan on yhtä suuri kuin sen suunnikkaan pinta-ala, jonka sivuina annetut vektorit ovat.
Ristitulo määritellään tällöin kaavalla
missä  \theta  on vektorien a ja b välinen kulma niiden määrittämässä tasossa (näin ollen se on aina 0°:n ja 180°:n välillä),  \left\|\mathbf {a} \right\|ja  \left\|\mathbf {b} \right\| ovat vektorien a ja b pituudet ja n niiden määrittämää tasoa vastaan kohtisuorassa oleva yksikkövektori, jonka suunta määräytyy oikean käden säännön mukaan oheisen kuvan osoittamalla tavalla.  Jos vektorit a ja b ovat saman- tai vastakkaissuuntaisia ( eli niiden välinen kulma on joko 0° tai 180°), seuraa määritelmästä, että niiden ristitulo on nollavektori 0.
Sopimuksen mukaan vektorin n suunnan antaa oikean käden sääntö: jos oikean käden etusormi osoittaa vektorin a ja keskisormi vektorin b suuntaan, peukalo osoittaa vektorin n suuntaan oheisen kuvan mukaisesti. Tästä säännöstä seuraa, että risti­tulo on anti­kommuta­tiivinen. Toisin sanoen, jos vektorit a ja b vaihdetaan keskenään, risti­tulon suunta muuttuu vastakkaiseksi eli b × a = -(a × b). Niinpä jos oikean käden asentoa muutetaan siten, että etusormi osoittaa vektorin b ja keskisormi vektorin a suuntaan, osoittaa peukalo väistämättä päin­vastaiseen suuntaan kuin aikaisemmin.
Edellä esitetystä määritelmästä seuraa, että ristituloa käytettäessä koordinaatiston kätisyys on otettava huomioon. Jos poikkeuksellisesti käytetään vasenkätistä koordinaatistoa, vektorin n suunnan antaa vasemman käden sääntö ja se osoittaa päinvastaiseen suuntaan.
Tästä aiheutuu kuitenkin ongelma, sillä jos yksi mieli­valtainen vertailu­järjestelmä vaihdetaan toiseen, esimerkiksi peilauksessa, jolloin siirrytään oikea­kätisestä vasen­kätiseen koordinaatti­järjestelmään, ristitulon n suunta muuttuu. Tämän ongelma selviää, kun ymmärretään, ettei kahden vektorin risti­tulo ole aito vektori vaan pseudovektori, kuten jäljempänä tarkemmin selitetään.
Nimet

Vuonna 1881 Josiah Willard Gibbs ja hänestä riippumatta Oliver Heaviside, ottivat käyttöön sekä pistetulon että ristitulon käyttämällä edellisen merkkeinä pistettä, (a . b), jälkimmäisen merkkinä vinoristiä ("x") (a x b).
Vastaavia laskutoimituksia oli jo vuonna 1877 käyttänyt William Kingdon Clifford. Korostaakseen sitä, että toinen niistä antaa tuloksena skalaarin, toinen vektorin, hän antoi niille nimet skalaaritulo ja vektoritulo, joita edelleenkin yleisesti käytetään nimitysten pistetulo ja ristitulo ohella.
Siihen, että vektori­tulon merkiksi valittiin vinoristi (a × b) ja sitä alettiin nimittää ristituloksi, vaikutti toden­näköisesti se, että ristitulon a × b jokaista skalaarista komponenttia laskettaessa kerrotaan keskenään a:n ja b:n ne komponentit, jotka eivät vastaa toisiaan. Sitä vastoin pistetuloa a · b laskettaessa kerrotaan vektorien toisiaan vastaavat, yhden­suuntaiset komponentit. Kuten jäljempänä selitetään, risti­tulo voidaan esittää tietyn­laisen 3×3 -matriisin muodossa. Sarrus'n säännön mukaisesti tämä merkitsee, että matriisin lävistäjien suunnassa toisiaan seuraavat luvut kerrotaan keskenään.
Ristitulon laskeminen > Koordinaattimerkintä

Kolmi­ulotteisen avaruuden standardien kanta­vektorien i, j ja k ristitulot ovat oikea­kätisessä koordinaatistossa seuraavat:
mistä ristitulon anti­kommuta­tiivi­suuden vuoksi seuraa:
Ristitulon määritelmästä seuraa myös, että
Voidaan osoittaa, että ristitulo noudattaa osittelulakia ja on lineaarinen, mikä tosin ei aivan mutkattomasti seuraa sen määritelmästä. Näiden ominai­suuksiensa sekä edellä lueteltujen kanta­vektorien risti­tulojen avulla voidaan laskea minkä tahansa kahden vektorin u ja v ristitulo. Jokainen vektori voidaan nimittäin esittää kolmen kohti­suoran komponentin summana, joista kukin on yhden kanta­vektorin suuntainen:
Ristitulo u × v voidaan näin ollen laskea osittelu­lain avulla:
Tämä voidaan tulkita niin, että u × v hajotetaan yhdeksän yksin­kertaisemman ristitulon summaksi, joista jokaisen tekijät ovat kanta­vektorien i, j ja k suuntaisia. Jokainen näistä yhdeksästä risti­tulosta on helppo käsitellä, sillä ne ovat joko toistensa suuntaisia tai toisiinsa nähden kohti­suorassa. Tästä hajotelmasta saadaan edellä esitettyjen yhtälöiden avulla ja yhdistämällä saman­muotoiset termit:
mikä merkitsee, että tuloksena saatavan vektorin kolme skalaarikomponenttia
s = s1i + s2j + s3k = u × v ovat
Sarakevektorien avulla sama tulos voidaan ilmaista myös seuraavasti:
Ristitulon laskeminen > Matriisimerkintä

Ristitulo voidaan muodollisesti esittää myös determinanttina:
Tämä determinantti voidaan laskea Sarrus'n säännön tai kofaktorikehitelmän avulla.
Sarrus'n säännön avulla saadaan
Jos sen sijaan käytetään kofaktori­kehitelmää ensimmäiselle riville, saadaan:
mistä ristitulovektorin komponentit saadaan suoraan.
Ominaisuuksia > Geometrinen merkitys

Kahden vektorin ristitulon itseisarvo on yhtä suuri kuin sellaisen suunnikkaan pinta-ala, jonka sivuina nämä vektorit ovat (katso kuvio 1):
Sellaisen suuntaissärmiön tilavuus V, jonka särmät ovat a, b ja c, voidaan laskea käyttämällä ristitulon ja pistetulon yhdistelmää, jota sanotaan skalaarikolmituloksi (katso kuvio 2):
Koska skalaarikolmitulo voi olla myös negatiivinen, suorakulmaisen särmiön tilavuus on skalaarikolmitulon itseisarvo. Esimerkiksi
Koska ristitulon itseisarvo on verrannollinen vektorien välisen kulman siniin, ristituloa voidaan käyttää kohtisuoruuden mittana samaan tapaan kuin pistetulo on yhden­suuntaisuuden mitta. Kahden
yksikkövektorin ristitulon itseisarvo on 1, jos ja vain jos ne ovat koht­isuorassa, ja 0, jos ja vain jos ne ovat saman- tai vastakkais­suuntaisia. Samojen vektorien pistetulon laita on tässä suhteessa täsmälleen päin­vastoin.
Vektorien komponentti­esityksen avulla voidaan myös määrittää niiden välinen kulma. Niiden pistetulo antaa tämän kulman kosinin, joka voi olla positiivinen tai negatiivinen, kun taas risti­tulon itseisarvo antaa saman kulman sinin, joka on aina positiivinen.