stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Brunein miehitys
Valtaus

Vietnamista Cam Ranh Baystä lähti varhain aamulla 13. joulukuuta keisarillisen Japanin laivaston saattue Miriin ja Seriaan kuljettaen miehitysjoukkoja. Osastoon kuuluivat Fubuki-luokan hävittäjien Shinonome, Shirakumo ja Murakumo sekä sukellusveneentorjunta-aluksen suojaamina kymmenen kuljetusalusta. Myöhemmin osastoon liittyi kevyt risteilijä Yura ja vesilentokoneidenemäalus Kamikawamaru sekä raskaat risteilijät Kumano ja Suzuya ja niitä suojanneet hävittäjät Fubuki ja Sagiri. Maihinnousu alkoi 16. joulukuuta kohdaten vain vähäistä vastarintaa.
10 000 Cam Ranh Baylta Vietnamista lähtenyttä japanilaissotilasta nousi maihin Bruneihin Kuala Belaitissa 16. joulukuuta 1941. Japanilaisia oli vastassa Brittiläisen Intian 15. Punjab-rykmentin II pataljoona, joka oli sijoitettu Kuchingiin, Sarawakiin.
Kuuden päivän jälkeen japanilaisten onnistui miehittää koko Brunei. Miehityksen jälkeen Brunein sulttaani Ahmad Tajuddin teki sopimuksen japanilaisten kanssa maan hallinnasta. 
Brunei jaettiin viiteen prefektuuriin, jotka olivat Baram, Labuan, Lawas, Limbang ja Pohjois-Borneo. Pengiran Yusuf, joka johti yhtä prefektuuria oli Hiroshimassa koulutuksessa ja selviytyi atomipommista vuonna 1945.
Bruneinlahdelle ja Labuaniin rakennettiin laivasto- ja lentotukikohta. Liittoutuneiden joukot pommittivat laivastotukikohtaa ja Kuala Betaitin kaupunkia useasti sodan aikana. Kampong Ayerin kylä säästyi pommituksilta sodan aikana. Jpaanilaiset miehittivät Bruneita, kunnes Australian 9. divisioona vapautti 10. kesäkuuta 1945 alueen Operaatio Oboe Sixissä, jolloin japanilaisjoukkojen komentaja Masao Baba antautui liittoutuneille.
Bridges to Babylon

| Bridges to Babylon The Rolling Stones |
| --- | --- | --- |

Studioalbumin tiedot
 Äänitetty : 13. maaliskuuta –  heinäkuu 1997
 Julkaistu: 29. syyskuuta 1997
 Formaatti: CD, LP
 Tuottaja(t): Don Was, Mick Jagger, Keith Richards, Rob Fraboni, Danny Saber, Pierre de Beauport, The Dust Brothers
 Tyylilaji: rock
 Kesto: 62.27
 Levy-yhtiö: Virgin Records
Listasijoitukset
  1. (viikko 40, 1997)   1. (3 viikkoa, 3. lokakuuta 1997)   1. (5 viikkoa, 12. lokakuuta 1997)   1. (1 viikko, viikko 41, 1997)   2. (27. syyskuuta 1997)   2. (11. lokakuuta 1997)   2. (4. lokakuuta 1997)   3. (1997)   3. (12. lokakuuta 1997)   3. (syyskuu 1997)   6. (lokakuu 1997)   10. (26. lokakuuta 1997)   19. (12. lokakuuta 1997)
The Rolling Stonesin muut studioalbumit
| Voodoo Lounge 1994 | Bridges to Babylon 1997 | A Bigger Bang 2005 |
Singlet albumilta Bridges to Babylon
 ”Anybody Seen My Baby?” Julkaistu: 22. syyskuuta 1997  ”Saint of Me” Julkaistu: 26. tammikuuta 1998  ”Out of Control” Julkaistu: elokuu 1998
Bridges to Babylon on The Rolling Stonesin vuonna 1997 julkaistu studioalbumi.
Kappaleet

Kaikki kappaleet kirjoittaneet Mick Jagger ja Keith Richards, ellei toisin mainita.
Flip the Switch – 3.27
Anybody Seen My Baby? – 4.31 (säv. Jagger, Richards, K. D. Lang, Ben Mink)
Low Down – 4.26
Already Over Me – 5.24
Gunface – 5.02
You Don’t Have to Mean It – 3.44
Out of Control – 4.43
Saint of Me – 5.14
Might as Well Get Juiced – 5.23
Always Suffering – 4.43
Too Tight – 3.37
Thief in the Night – 5.15 (säv. Jagger, Richards, Pierre de Beauport)
How Can I Stop? – 6.54
Kokoonpano > The Rolling Stones

Mick Jagger – laulu, sähkökitara, taustalaulu, akustinen kitara, kosketinsoittimet, huuliharppu, shaker
Keith Richards – sähkökitara, taustalaulu, laulu, akustinen kitara, piano
Charlie Watts – rummut, taustalaulu
Ron Wood – sähkökitara, slidekitara, pedal steel -kitara, dobro
Kokoonpano > Vierailijat

Darryl Jones – basso
Blondie Chaplin – taustalaulu, tamburiini, piano, basso, lyömäsoittimet, shaker, marakassi
Matt Clifford – piano, organ
Pierre de Beauport – 6-kielinen basso, piano
Bernard Fowler – taustalaulu
Jim Keltner – lyömäsoittimet, shaker
Darrell Leonard – trumpetti
Biz Markee – rap
Jamie Muhoberac – kosketinsoittimet, basso
Me'Shell Ndegeocello – basso
Billy Preston – organ
Danny Saber – basso, sähkökitara, klavinetti, kosketinsoittimet
Kenny Aronoff – ämpäri
Jeff Sarli – basso
Wayne Shorter – saksofoni
Joe Sublett – saksofoni
Benmont Tench – organ, piano, kosketinsoittimet
Waddy Wachtel – sähkökitara, akustinen kitara, taustalaulu
Don Was – piano, basso, kosketinsoittimet
Doug Wimbish – taustalaulu, basso
Arvostelut

Allmusic () linkki
Johanna Buchert

| Johanna Buchert> Henkilötiedot |
| --- | --- |
Syntynyt: 16. maaliskuuta 1960 (ikä 64) Juva
Kansalaisuus:  Suomi
Ammatti:  pääjohtaja, professori
Koulutus ja ura
Tutkinnot:  Teknillinen korkeakoulu (DI 1985, TkL 1988, TkT 1991)
Instituutti:  Luonnonvarakeskus
Palkinnot:  Marcus Wallenberg -palkinto (2003), Teknillisten tieteiden akatemian jäsen
Aiheesta muualla
Johanna Buchert, President and CEO (englanniksi)
Ulla Johanna Buchert (o.s. Ronkanen; s. 16. maaliskuuta 1960 Juva) on suomalainen tekniikan tohtori, kemisti ja Luonnonvarakeskuksen pääjohtaja. Ennen vuonna 2018 alkanutta pääjohtajuuttaan Buchert toimi vuodesta 2015 alkaen Luonnonvarakeskuksen tutkimuksesta vastaavana ylijohtajana Helsingin Viikissä, ja tätä ennen Teknologian tutkimuskeskus VTT:n tutkimusjohtajana.
Buchert tuli ylioppilaaksi Kesyn lukiosta (1979). Hän valmistui Teknillisestä korkeakoulusta (TKK) diplomi-insinööriksi (1985) ja tekniikan lisensiaatiksi (1988). Hän väitteli tekniikan tohtoriksi (1991) kemian tekniikan alalta. Hänen englanninkielinen väitöskirjansa (1990) oli otsikoitu Biotechnical oxidation of D-xylose and hemicellulose hydrolyzates by Gluconobacter oxydans. Hän on ollut Åbo Akademin dosentti vuodesta 1995.
Työuransa alkupuolella Johanna Buchert toimi TKK:n opetusassistenttina (1985–1986) ja Suomen Akatemian tutkijana (1988–1990). Hän oli VTT:n Biotekniikan laboratorion tutkija ja erikoistutkija 1991–1993, ja Tukholmassa vierailevana tutkijana (STFI Stockholm) 1993–1994. Tämän jälkeen hän työskenteli VTT:n Bio- ja Elintarviketekniikan erikoistutkijana (1994–1995), VTT Biotekniikan ryhmäpäällikkönä (1996–1999) ja tutkimuspäällikkönä (2000–2005) sekä VTT:n tutkimusprofessorina (2005–) ja tutkimusjohtajana 2015 saakka.
Buchertin tieteellinen tuotanto käsitti vuoteen 2007 mennessä noin 90 vertaisarvioitua julkaisua ja useita patentteja. Sittemmin tieteellinen tuotanto on jatkunut. Hänen saamista tunnustuksista merkittävimpiin kuuluu metsäteollisuuden tieteellisestä edistämisestä myönnetyn Marcus Wallenberg -palkinnon saaminen vuonna 2003 yhdessä professori Tapani Vuorisen, tohtori Anita Telemanin ja professori Maija Tenkasen kanssa. Buchert on Teknillisten tieteiden akatemian jäsen.
Aiheesta muualla

Johanna Buchertin Google Scholar -profiili (englanniksi) (scholar.google.com)
Johanna Buchert, Natural Resources Institute Finland (Luke) (englanniksi) (researchgate.net)
| Auktoriteettitunnisteet  |
| --- | --- |
Kansainväliset:  VIAF 
Kansalliset:  Norja 
Tieteilijät:  Google Scholar
Browningieae

| Browningieae |
| --- | --- |
 Browningia candelaris
Tieteellinen luokittelu
Domeeni::  Aitotumaiset Eucarya
Kunta::  Kasvit Plantae
Alakunta::  Streptophyta
Kaari::  Versokasvit Embryophyta
Alakaari::  Putkilokasvit Tracheophyta
Luokka::  Siemenkasvit Spermatophyta
Alaluokka::  Koppisiemeniset Angiospermae
Heimo::  Kaktuskasvit Cactaceae
Alaheimo::  Cactoideae
Tribus::  Browningieae  Buxb. (1966)
Katso myös
   Browningieae Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OK: 
Browningieae on kaktuskasveihin kuuluva tribus.
Tuntomerkit

Tribukseen kuuluu kookkaita, puu- tai pensasmaiseksi kasvavia lajeja. Niiden varret ovat nivelikkäitä tai nivelettömiä, pylväsmäisiä, uurteisia, tavallisesti runsaspiikkisiä, ja niiden kukkia tuottavat osat eivät ole erilaistuneet varsinaisiksi kefalioiksi, vaikkakin piikit niissä ovat toisenlaisia. Kukat sijaitsevat lateraalisesti ja ovat keskikokoisia tai kookkaita ja avoinna pääasiassa öisin. Pohjuksessa on limittäisiä suomuja ja piikikkäitä tai sukasellisia areoleja. Hedelmät ovat meheviä ja avautumattomia sekä pinnaltaan suomuisia, piikkisiä tai paljaita. Siemenet ovat keski- tai isokokoisia ja pinnaltaan poimuisia. Siemenen kannattimen arpi eli hilum ja siitereikä eli mikropyle ovat yhteydessä toisiinsa, ja siementä peittää toisinaan limainen vaippa eli arillus.
Levinneisyys

Tribus kasvaa Etelä-Amerikan Andien alueella ja Galápagossaarilla.
Suvut

Tribus koostuu seuraavista viidestä suvusta:
Armatocereus
lieriökaktukset (Browningia, synonyymit: Azureocereus, Castellanosia, Gymnanthocereus, Gymnocereus)
Jasminocereus – ainoa laji Jasminocereus thouarsii
Neoraimondia (synonyymi: Neocardenasia)
Stetsonia – ainoa laji äikäkaktus Stetsonia coryne
Caj Bremer

Caj Bremer
Carl-Johan (Caj) Bremer (s. 22. helmikuuta 1929 Helsinki) on suomalainen valokuvaaja ja akateemikko. Hän on suomalaisen kuvajournalismin merkittävimpiä edustajia.
Bremer kävi lukiota kaksi luokkaa ja aloitti valokuvaajan ammatin opiskelun toimimalla apulaisena aluksi Fred Runebergin ja sitten Rafael Roosin teollisuuskuvaukseen erikoistuneessa valokuvaamossa. Työnsä ohella hän liittyi 1950  helsinkiläisen kameraseura Amatörfotografklubbenin jäseneksi, saaden oppia myös sieltä.
Ura

Bremer menestyi valokuvakilpailuissa ja toimi kilpailujen tuomarina. Hänen kuviaan julkaistiin ulkomaalaisissa lehdissä ja vuosikirjoissa. Vuonna 1952 hänet valittiin Hufvudstadsbladetin valokuvaajaksi ja 1954 hän siirtyi Lehtikuva Oy:n palvelukseen työskenneltyään kesän Tukholmassa Svenska Dagbladetissa. Vuonna 1957 Bremeristä tuli Viikkosanomien ensimmäinen vakinainen valokuvaaja. Vuodet 1970–1978 hän oli Helsingin Sanomissa ja uudelleen vuodesta 1984 alkaen.
Vuosina 1978–1983 Bremer oli taiteilijaprofessori. Hän toimi 1973–1976 Valokuva-lehden päätoimittajana ja vuodesta 1978 Taideteollisen korkeakoulun kuvajournalismin opettajana.
Lehtikuvaajana Bremer kiersi Suomea ja maailmaa, käyden myös syrjäseuduilla. Hän teki lukuisia reportaaseja toimittajan työparina ja kuvasi tapahtumia viihde-elämää myöten. Bremer oli etevä luomaan kontaktia kuvaajan ja kuvattavan välille, ja hänen kuvansa olivatkin monen nuoren lehtikuvaajan esikuvana. Vuonna 1968 Bremer sai ensimmäisenä valokuvaajana taiteilija-apurahan, jonka turvin hän kuvasi näyttelyään varten ympäri Suomea.
Bremer sai 20 000 euron kulttuuripalkinnon Svenska kulturfondenilta toukokuussa 2012. Vuonna 2015 hänelle myönnettiin elämäntyöstään kunniamaininta Suomen Kuvalehden journalistipalkintogaalassa.
Bremer on käyttänyt itsestään nimitystä mämmikoira ja julkaissut kaksi kirjaa, joiden otsikossa tämä sana esiintyy. Hän sai tämän lempinimen Viikkosanomissa hermostuttuaan kuviensa käytöstä ja haukuttuaan toimituksessa päätoimittajaa sanoen: ”Sinä senkin mämmikoira!” — ”Porukka alkoi nauraa. Vaikea siinä oli enää minunkaan olla vihainen”, kertoo Bremer itse tapauksesta.
Yksityiselämä

Caj Bremerin poikia ovat valokuvaaja Stefan Bremer ja näyttelijä Max Bremer.
Näyttelyitä (epätäydellinen listaus)

1969 Arkipäivän Suomi
1978 Vuodenajat, valokuvagalleria Hippolyten avajaisnäyttely
1980 retrospektiivinen näyttely Caj Bremer 1950–1980
1983 Japani-näyttely
1985 Kiinalaisia kuvia
1992 Fuuga luontokuvia (näyttely ja samanniminen kirja)
1995 Kauniit ja rohkeat
19.2.–16.5.2010 retrospektiivinen näyttely Ateneum
11.4.–8.6.2014 Kamera ja kvartsihiekka, Caj Bremer, valokuvia & Nuutajärven lasitaiteilijat, taidelasia. Retrospektiivinen näyttely, Gumbostrand Konst & Form, Sipoo.
5.4.–9.5.2019 Jyväskylän taidemuseo ja Valokuvauksen keskus Luova, Jyväskylä
8.–25.5.2019 Gubbröra, Laterna Magica, Helsinki
Teokset

Caj Bremer 1950–1980. Valokuvakirja, 1980. ISBN 951-99282-8-6.
Japani. Omakustanne, 1983.
Saunan maailma. Helsinki: WSOY, 1985. ISBN 951-0-13161-X.
Fuuga. Helsinki: Musta taide, 1992. ISBN 951-96477-2-4.
Mämmikoiran muistelmat. Helsinki: Musta taide, 2001. ISBN 952-9851-36-7.
Caj Bremer — valokuvaaja.  Helsinki:  Musta taide, 2010.  ISBN 978-952-5818-08-6
Mämmikoiran keittiössä.  Helsinki:  Musta taide, 2014.  ISBN 978-952-292-011-9
Palkinnot

Valtion valokuvapalkinto 1968 ja 1973
Valtion tiedonjulkistamispalkinto 1973
Valtion journalistipalkinto 1994
Svenska kulturfondenin kulttuuripalkinto 2012
Suomen Kuvalehden journalistipalkintogaalan kunniamaininta 2015
Kirjallisuutta

Markkanen, Kristiina: Caj Bremer — mies katolla, s. 208.  Jyväskylä:  Docendo, 2019.  ISBN 978-952-291-591-7
Runeberg, Tutta & Wallius, Ossi: ”Caj Bremer ei aikonut valokuvaajaksi”, Ammatti: Lehtikuvaaja. Välähdyksiä suomalaisen lehtikuvaajan työstä 1920-luvulta 1960-luvun lopulle, s. 141–156.  (Bremerin haastattelu ja kuvia)  Kustannus-Mäkelä, Suomen Lehtikuvaajat ry, 1985.  ISBN 951-9063-79-X
Aiheesta muualla

Bremer, Caj hakuteoksessa Uppslagsverket Finland (2012). (ruotsiksi)
Heikka, Elina: ”Bremer, Caj (1929–)”, Suomen kansallisbiografia, osa 1, s. 792–793.  Helsinki:  Suomalaisen Kirjallisuuden Seura, 2003.  ISBN 951-746-442-8  / Teoksen verkkoversio.
| Auktoriteettitunnisteet  |
| --- | --- |
Kansainväliset:  FAST  ISNI  VIAF  WorldCat 
Kansalliset:  Saksa  Suomi (KANTO)  Yhdysvallat  Ruotsi 
Taiteenala:  Photographers' Identities 
Henkilöt:  DDB  Kansallisbiografia  Uppslagsverket Finland  Biografiasampo 
Muut:  IdRef
Dan Bricklin

Dan Bricklin
Daniel Singer Bricklin (s. 16. heinäkuuta 1951 Philadelphia) on yhdysvaltalainen liikemies ja insinööri, joka yhdessä Bob Frankstonin kanssa on VisiCalcin, ensimmäisen taulukkolaskentaohjelman luoja. Hän perusti myös Software Garden, Inc:n, jonka puheenjohtaja hän on tällä hetkellä, ja Trellixin, josta hän jätti vuonna 2004. Hän toimii tällä hetkellä Alpha Softwaren teknologiajohtajana.
Wiley julkaisi hänen kirjansa Bricklin on Technology toukokuussa 2009. VisiCalcin kanssa tehdyn työnsä vuoksi Brickliniä kutsutaan usein ”taulukkolaskennan isäksi”. Hän oli yksi kuudesta ihmisestä, jotka huomioivat, kun Time-lehti valitsi tietokoneen ”Vuoden koneeksi” vuonna 1982.
Opiskelu ja varhainen ura

Bricklin syntyi juutalaiseen perheeseen Philadelphiassa, missä hän osallistui Akiba Hebrew Academyyn. Hän aloitti yliopistossa matematiikan pääaineena, mutta siirtyi pian tietojenkäsittelytieteeseen. Hän suoritti sähkötekniikan ja tietojenkäsittelytieteen kandidaatin tutkinnon Massachusetts Institute of Technologysta vuonna 1973, jossa hän asui Bexley Hallissa. Valmistuttuaan MIT:stä Bricklin työskenteli Digital Equipment Corporationissa (DEC), jossa hän oli osa tiimiä, joka työskenteli WPS-8:n parissa vuoteen 1976 asti, jolloin hän aloitti työskentelyn FasFaxille, kassakonevalmistajalle. Vuonna 1977 hän palasi koulutukseen, ja hänelle myönnettiin kauppatieteiden maisterin tutkinto Harvardin yliopistosta vuonna 1979. Harvard Business Schoolin opiskelija Bricklin kehitti VisiCalcin vuonna 1979, mikä teki siitä ensimmäisen sähköisen laskentataulukon, joka on helposti saatavilla koti- ja toimistokäyttöön. Se toimi Apple II -tietokoneessa, ja sitä pidettiin neljännen sukupolven ohjelmistona. VisiCalc on laajalti tunnustettu henkilökohtaisten tietokoneiden teollisuuden nopean kasvun edistämisestä. Sen sijaan, että hän tekisi taloudellisia ennusteita manuaalisesti lasketuilla laskentataulukoilla ja joutui laskemaan uudelleen jokaisen yksittäisen taulukon solun kanssa, VisiCalc antoi käyttäjän muuttaa mitä tahansa solua ja laskea koko taulukon automaattisesti uudelleen. Tämä voisi muuttaa 20 tuntia työtä 15 minuutiksi ja mahdollistaa enemmän luovuutta.
Ura

Software Arts Vuonna 1979 Bricklin ja Frankston perustivat Software Arts, Inc:n ja alkoivat myydä VisiCalcia erillisen VisiCorp-nimisen yrityksen kautta. Yhdessä perustajajäsenen Bob Frankstonin kanssa hän alkoi kirjoittaa versioita ohjelmasta Tandy TRS-80:lle, Commodore PET:lle ja Atari 800:lle. Pian julkaisun jälkeen VisiCalcista tuli nopea myyjä 100 dollarilla. Software Arts julkaisi myös TK/Solverin ja ”ja Spotlightin”, joka on IBM Personal Computerin työpöytäjärjestäjä Bricklin sai Grace Murray Hopper Award -palkinnon vuonna 1981 VisiCalcista. Bricklin ei voinut patentoida VisiCalcia, koska ohjelmistokeksinnöt eivät tuolloin olleet oikeutettuja patenttisuojaan. Bricklin toimi Software Artsin puheenjohtajana vuoteen 1985, jolloin Lotus osti Software Artsin. Hän lähti ja perusti Software Gardenin. Ohjelmistopuutarha Dan Bricklin perusti Software Gardenin, pienen konsulttiyrityksen ja ohjelmistosovellusten kehittäjän, vuonna 1985. Yrityksen painopiste oli tuottaa ja markkinoida ”Dan Bricklinin demoohjelmaa”. Ohjelman avulla käyttäjät voivat luoda esityksiä ohjelmistaan ​​ennen niiden kirjoittamista, ja sitä käytettiin myös opetusohjelmien luomiseen Windows-pohjaisille ohjelmille. Muut pian sen jälkeen julkaistut versiot sisälsivät demo-it!. Hän pysyi yrityksen puheenjohtajana, kunnes hän perusti Slate Corporationin vuonna 1990. Vuonna 1992 hänestä tuli Phoenix-pohjaisen Slate Corporationin varatoimitusjohtaja ja kehitti At Hand, kynäpohjaisen laskentataulukon. Kun Slate suljettiin vuonna 1994, Bricklin palasi Software Gardeniin. Hänen ”Dan Bricklin’s Overall Viewer” (The New York Times kuvailee sitä ”visuaalisena tapana näyttää tietoja Windows-pohjaisissa ohjelmistoissa”) julkaistiin marraskuussa 1994. Trellix Corporation Vuonna 1995 Bricklin perusti Trellix Corporationin, joka nimettiin Trellix Site Builderiksi. Interland (nykyisin Web.com) osti Trellixin vuonna 2003, ja Bricklinistä tuli Interlandin teknologiajohtaja vuoden 2004 alkuun asti. Tämänhetkinen työ muokata Bricklin jatkaa toimitusjohtajana Software Gardenissa, joka on pieni yritys, joka kehittää ja markkinoi luomiaan ohjelmistotyökaluja sekä tarjoaa puhe- ja konsultointipalveluita. Hän on julkaissut Note Taker HD:n, sovelluksen, joka integroi käsin kirjoitetut muistiinpanot Apple iPad -tablettiin. Hän kehittää myös wikiCalcia, yhteiskäyttöistä peruslaskentataulukkoa, joka toimii verkossa. Tällä hetkellä hän toimii Alpha Softwaren teknologiajohtajana Burlingtonissa, Massachusettsissa. Yritys luo työkaluja useiden alustojen välisten mobiiliyrityssovellusten kehittämiseen.
Palkinnot

Vuonna 1981 Bricklinille myönnettiin Grace Murray Hopper -palkinto VisiCalcista. Vuonna 1996 IEEE Computer Society myönsi Bricklinille Computer Entrepreneur Award -palkinnon edelläkävijänä laskentataulukon kehittämisessä ja kaupallistamisessa sekä sen synnyttämissä perusteellisissa muutoksissa liike-elämässä ja teollisuudessa. Vuonna 2003 Bricklin sai Wharton Infosys Business Transformation Award -palkinnon teknologiamuutosjohtajana. Hänet tunnustettiin tietotekniikan käytöstä toimialaa muuttavalla tavalla. Hän on saanut Humane Letters -kunniatohtorin arvosanan Newbury Collegesta. Hänestä tuli myös National Academy of Engineeringin jäsen. Vuonna 2004 hänestä tuli Computer History Museumin stipendiaatti ”henkilökohtaisten tietokoneiden hyödyllisyyden edistämiseksi kehittämällä sähköisen VisiCalc-laskentataulukon.” Bricklin esiintyi vuoden 1996 dokumentissa Triumph of the Nerds sekä vuoden 2005 dokumentissa Aardvark'd: 12 Weeks with Geeks. Molemmissa tapauksissa keskusteltiin VisiCalcin kehityksestä. otti käyttöön termin ”friend-to-friend networking” 11. elokuuta 2000. samaan aikaan otettiin käyttöön myös termi yhteisen runsaudensarvi.
Kirja

Dan Bricklin: Bricklin on Technology. Wiley, 2009. ISBN 978-0470402375
Aiheesta muualla

Meet the inventor of the electronic spreadsheet TED-puhe marraskuussa 2016. 12 min.
Before Excel there was VisiCalc: An interview with its creators
Oral history interview with Dan Bricklin and Bob Frankston
| Auktoriteettitunnisteet  |
| --- | --- |
Kansainväliset:  ISNI  VIAF  WorldCat 
Kansalliset:  Saksa  Yhdysvallat 
Tieteilijät:  Association for Computing Machinery  DBLP
Josef Breuer

| Josef Breuer |
| --- | --- |
 Josef Breuer vuonna 1877.
Henkilötiedot
Syntynyt: 15. tammikuuta 1842 Wien
Kuollut: 20. toukokuuta 1925 (83 vuotta) Wien
Kansalaisuus:  Itävalta
Koulutus ja ura
Tutkimusalue:  lääketiede, fysiologia ja psykologia
Tunnetut työt:  psykoanalyysin kehittäminen
Josef Breuer (15. tammikuuta 1842 Wien – 20. toukokuuta 1925 Wien) oli itävaltalainen lääkäri ja fysiologi, jonka työ loi perustan psykoanalyysille ja Sigmund Freudin uralle.
Breuer ja psykoanalyysi

Breuer tunnettaneen parhaiten työstään Anna O:n tapauksessa. Peitenimellä Anna O. tunnettu Bertha Pappenheim (1859–1936) kärsi halvauskohtauksista, tunnottomuudesta sekä näköaistin ja puheen häiriöistä. Breuer havaitsi Anna O:n oireiden katoavan tai lieventyvän, kun tämä kuvaili oireitaan hänelle. Tämän psykoterapiatapauksen katsotaan johtaneen psykoanalyysin syntyyn.
Vuonna 1895 Breuer ja Sigmund Freud julkaisivat kirjan Tutkielmia hysteriasta (Studien über Hysterie), jossa he esittelivät Anna O:n ja muita potilastapauksia. O. L. Zangwill arvioi, että Freudin ja Breuerin potilaskertomukset olivat Freudin teorian ja psykoanalyysin käytäntöjen perustana ja Breuerin panos oli erityisen tärkeä juuri katarsis-käsitteen ja katarttisen menetelmän kehityksessä sekä hysterian ja fantasian ymmärtämisessä.
Historioitsija Peter Gay on todennut, että vaikka Breuer loi perustan psykoanalyysille, Freud teki tarvittavat johtopäätökset.
Muu toiminta

Breuer osoitti ensimmäisenä kiertäjähermon vaikutuksen hengityksen toimintaan. Tämä refleksi tunnetaan Hering–Breuer-refleksinä. Toisistaan riippumatta Breuer ja Ernst Mach osoittivat, että sisäkorvassa sijaitsevan tasapainoelimen toiminta perustuu elimen sisältämän nesteen liikkeisiin. – Breuer nimitettiin Wienin tiedeakatemian jäseneksi vuonna 1894.
Yksityiselämä

Josef Breuerin isä oli juutalainen uskonnonopettaja Leopold Breuer ja äiti Herta o.s. Semler. Breuer avioitui Mathilde Altmannin kanssa 1868 ja pariskunta sai viisi lasta. Breuer teki yhteistyötä Sigmund Freudin kanssa ja oli tämän ystävä aina Studien über Hysterie -kirjan julkaisemiseen asti 1895, jolloin he alkoivat vieraantua toisistaan.
Aiheesta muualla

Breuer, Josef (1842-1925), Internist und Psychoanalytiker Österreichisches Biographisches Lexikon. Austrian Centre for Digital Humanities and Cultural Heritage. Viitattu 22.10.2020. (saksaksi) doi:10.1553/0x0028110f
Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista. 
Alkuperäinen artikkeli: en:Josef Breuer
| Auktoriteettitunnisteet  |
| --- | --- |
Kansainväliset:  FAST  ISNI  VIAF  WorldCat 
Kansalliset:  Norja  Ranska  BnF data  Katalonia  Saksa  Italia  Israel  Suomi (KANTO)  Yhdysvallat  Japani  Tšekki  Australia  Kreikka  Alankomaat  Puola 
Tieteilijät:  CiNii 
Henkilöt:  Deutsche Biographie  DDB  Trove 
Muut:  Europeana  SNAC  IdRef 
Käännös suomeksi
Bruno Breider

| Bruno Breider> Henkilötiedot |
| --- | --- |
Syntynyt: 24. heinäkuuta 1907 Viipuri
Kuollut: 13. huhtikuuta 1995 (87 vuotta)
Kansalaisuus:   Suomi
Shakinpelaaja
Titteli:  mestariehdokas, kansallinen tehtävämestari
Ernst Bruno Evald Breider (24. heinäkuuta 1907 Viipuri – 13. huhtikuuta 1995) oli shakinpelaaja, shakkitehtävien laatija ja suomalaisissa shakkiorganisaatioissa toiminut järjestömies, toimittaja sekä shakkikirjailija. Ansioistaan shakkitehtävien laatijana hän sai kansallisen tehtävämestarin arvon 1979.
Elämäntyönsä Breider teki valtion rautateiden palveluksessa.
Järjestötoiminta

Breider teki pitkän uran suomalaisissa shakkijärjestöissä. Hän aloitti uransa Viipurin Shakkikerhossa, jonka johtokunnan jäsenenä hän toimi 1933–1939. Hän toimi muun muassa kerhon rahastonhoitajana. Vuosina 1955–1958 hän oli jäsenenä Helsingin shakkiliiton hallituksessa. Ensimmäisenä vuonna hän toimi liiton kalustonhoitajana. Hän oli samanaikaisesti 1956–1957 jäsenenä myös Suomen Shakkiliiton hallituksessa. Viimeinen merkittävä edustustehtävä hänellä oli Suomen Keskusshakkiliitossa (SKSL) vuosina 1967–1968. Nykyisin SKSL tunnetaan nimellä Suomen Shakkiliitto.
Varsinaisen uransa Breider loi Suomen Tehtäväniekoissa. Tunnustuksena toiminnastaan ST:n jäsenenä sekä tehtäväshakillisista ansioista hän sai vuonna 1963 ST:n kunniakiertopalkinnon. Hänet kutsuttiin ST:n kunniajäseneksi 1978.