stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Calvin Smith

| Mitalit | Mitalit | Mitalit |  |
| --- | --- | --- | --- |
|  Calvin Smith vuonna 1983. |  Calvin Smith vuonna 1983. |  Calvin Smith vuonna 1983. |  |
Maa:   Yhdysvallat
Miesten yleisurheilu
|  Olympialaiset  |  Olympialaiset  |  Olympialaiset  |  |
|  Kultaa | Los Angeles 1984 | 4 × 100 m viesti |  |
|  Pronssia | Soul 1988 | 100 metriä |  |
| MM-kilpailut  | MM-kilpailut  | MM-kilpailut  |  |
|  Kultaa | Helsinki 1983 | 200 metriä |  |
|  Kultaa | Helsinki 1983 | 4 × 100 m viesti |  |
|  Kultaa | Rooma 1987 | 200 metriä |  |
|  Hopeaa | Helsinki 1983 | 100 metriä |  |
Calvin Smith (s. 8. tammikuuta 1961) on entinen yhdysvaltalainen yleisurheilija. Hän lopetti uransa syksyllä 1996.
1980-luvulla ja 1990-luvulla Calvin Smith oli yksi parhaista pikajuoksijoista koko maailmassa. Hän pärjäsi kaikissa kisoissa, mutta olisi voinut voittaa enemmän, ellei voittojen tiellä lähes aina olisi ollut Carl Lewis.
Vuonna 1981 Smith ei pärjännyt kovinkaan hyvin kilpailuissa. Seuraavana vuonna hän voitti Yhdysvaltain mestaruuden 200 metrillä yleisessä sarjassa. Jim Hinesilla oli maailmanennätysaika 9,95 ja Calvin Smith juoksi ajan 9,91, mutta myötätuulta oli kyseisen juoksun aikana 2,1 metriä sekunnissa, joten hän ei saanut uutta maailmanennätysaikaa. Hän juoksi 200 metriä aikaan 20,20. Smith voitti vuonna 1983 maailmanmestaruuden 200 metrillä ajalla 20,14 ja oli toinen 100 metrin juoksussa ajalla 10,21 häviten vain Carl Lewisille. Samoissa MM-kilpailuissa hän voitti 4 x 100 metrin viestin uudella maailmanennätysajalla 37,86. Samana vuonna Smith juoksi uuden maailmanennätysajan 9,93, jonka hän teki Yhdysvaltain ilmavoimien akatemian kentällä. Seuraavana vuonna hänen sijoituksensa oli neljäs Yhdysvaltain olympiakarsinnoissa, eikä hän päässyt mukaan muihin lajeihin, paitsi pikaviestiin. Tosin pikaviestissä tuli olympiakulta ja maailmanennätysaika 37,83. Vuonna 1985 hän voitti pikaviestin maailmancupissa ja GP-tittelin 200 metrin juoksussa. Vuonna 1987 Roomassa Smith voitti maailmanmestaruuskilpailuissa 200 metrillä. 100 metrin juoksuun ja pikaviestiin hän ei päässyt mukaan. Tuolloin voittoaika oli 20,16.
Smithillä on myös olympiavoitto. Se on vuoden 1984 olympialaisista 4 × 100 metrin juoksusta. Soulista vuoden 1988 olympialaisista hänellä on pronssimitali 100 metriltä. Aluksi hänen sijoituksensa oli neljäs, mutta maailmanennätysajalla 9,79 voittanut Ben Johnson jäi kiinni dopingista ja menetti kultansa. Samana vuonna hän juoksi kaksi kertaa aikaan 9,87, mutta molemmat liian suureen myötätuuleen.
Smith on pitänyt hallussaan 100 metrin juoksun maailmanennätystä tuloksella 9,93, jonka hän teki 3. heinäkuuta vuonna 1983. Hän juoksi sen Coloradossa.
Ennätykset eri vuosina

1978: 100 jaardia aikaan 9,6 ja 200 jaardia aikaan 21,5.
1979: 100 metriä aikaan 10,36 ja 200 metriä aikaan 21,22.
1980: 100 metriä aikaan 10,17 ja 200 metriä aikaan 20,64.
1982: 100 metriä aikaan 10,05 ja 200 metriä aikaan 20,20.
1983: 100 metriä aikaan 9,93 (silloinen maailmanennätys) ja 200 metriä aikaan 19,99
1984: 100 metriä aikaan 10,11 ja 200 metriä aikaan 20,33.
Miesten 200 metrin juoksun maailmanmestarit
Haapamäen höyryveturipuisto

Höyryveturi Hr1 eli Ukko-Pekka numero 1003 Haapamäen Höyryveturipuistossa.
Haapamäen Höyryveturipuisto on vuonna 1988 avattu rautatieaiheinen matkailukohde, joka sijaitsee Keuruun Haapamäellä entisen höyryvetureiden halkotarhan alueella lähellä Haapamäen rautatieasemaa. Näyttelyalueella on pääosin VR:n omistamia höyryvetureita ja muuta rautatiekalustoa.
Höyryveturipuiston omistaa Haapamäen Höyryveturipuisto Oy, joka on Sari Teräs-Nikulan ja Jussi Nikulan perheyritys. Höyryveturipuistoa ei pidä sekoittaa Haapamäellä toimivaan Haapamäen museoveturiyhdistykseen (HMVY), joka toimii omistamassaan veturitallikiinteistössä Höyryveturipuiston vieressä.
Höyryveturipuisto on avoinna matkailijoille vuosittain kesäkaudella. Siellä järjestetään erilaisia tapahtumia ja myös resiinaretkiä. Talvella höyryveturipuiston caravan-alue ja muu majoitustoiminta on avoinna tilauksesta.
Kalusto

Höyryveturipuiston kalusto on pääosin vain ulkoisesti kunnostettua. Kalustosta osa on Haapamäen Höyryveturipuiston omistuksessa, kun taas osa on VR:n, Jokioisten Museorautatien ja Haapamäen Museoveturiyhdistyksen omaisuutta.
Puistossa liikennöi 185 millimetrin (7¼") raideleveyksinen puistojuna, jonka veturina on polttomoottorilla toimiva Dr12-veturin pienoismalli. Vuonna 2020 puistoon ostettiin VR:ltä CEmt-makuuvaunuja, joissa on mahdollista yöpyä, sekä ravintolavaunu Rk 27813.
Kaluston romutukset 2024

Syksyllä 2024 puiston kalustoa on romutettu. Ainakin osa romutettavasta kalustosta on ollut muiden toimijoiden omistuksessa, eikä romutukseen ole kysytty lupaa. VR:n kalustosta on ehditty romuttamaan kaksi Tr1-veturia, joista toisesta ehdittiin romuttamaan ainoastaan tenderi ennen VR:n puuttumista asiaan. VR sai asiasta tiedon Suomen rautatiemuseon kautta 10. lokakuuta 2024, jolloin VR vaati purkutöiden välitöntä keskeytystä. Vetureiden arvo romurautana on arviolta noin 20 000 euroa, mutta varaosien arvo voi ylittää satoja tuhansia euroja.
Romutettu Tr1 1057 oli viety Haapamäelle hyväkuntoisena ja se oli huollettu hyvin ennen reserviin siirtoa.
Höyryvetureiden lisäksi romutettavaksi ovat päätyneet myös yksityisomistuksessa olleet raitiovaunut HKL 331 ja HKL 729. Kyseiset vaunut ovat tuotu höyryveturipuistoon vuonna 2020 ja HKL jopa kustansi vaunujen kuljetuksen Haapamäelle, missä vaunut saisivat olla esillä. Vaunut olivat jo 2020 vaarassa mennä romuun ja veturit pelastuivat yksityisten harrastajien kautta. HKL 719 oli todennäköisesti sarjansa viimeinen säilynyt kappale.
Poliisi tutkii luvattomia romutuksia törkeänä kavalluksena. Rautatiemuseo harkitsee VR:n junakaluston siirtämistä pois Haapamäeltä.
Myös höyryveturipuiston omistama neuvostoliittolainen L-veturi eli Joutsen on romutettu.
Aiheesta muualla

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
Haapamäen höyryveturipuisto
Haapamäen veturipuiston vetureista pieni otanta (Youtube)
Pan (kylä)

| Pan Παν |
| --- | --- |
 Panin kylää.
 Pan
 Koordinaatit: 37°39′20″N, 22°7′51″E 
Valtio:  Kreikka
Hajautetun hallinnon alue:  Peloponnesos,Länsi-Kreikka jaJooniansaaret
Alue:  Peloponnesos
Alueyksikkö:  Arkadia
Kunta:  Gortynía
Hallinto:  
 – Asutustyyppi:  kylä
 – Kallikrates-koodi:  4003020502
Korkeus:  1035 m
Väkiluku (2021):  10
Aikavyöhyke:  UTC+2
 – Kesäaika:  UTC+3
Postinumero:  220 26
Suuntanumero(t):  2795
Pan (kath.kreik. Παν) eli Pánas (kreik. Πάνας) on Kreikan kylä, joka kuuluu hallinnollisesti Gortynían kuntaan, Arkadian alueyksikköön ja Peloponnesoksen alueeseen. Kylän väkiluku on 10 (2021).
Panin kylä sijaitsee Arkadian pohjoisosissa Peloponnesoksen niemimaalla Maínalo-vuoren länsirinteessä noin 41 kilometriä luoteeseen Trípolin kaupungista. Se on rakennettu noin 1 035 metrin korkeuteen merenpinnasta laskettuna. Kylä on osa Magoúlianan kyläyhdyskuntaa. Panin kylän nimi viittaa Pan-jumalaan, ja se on saanut nimensä sen läheltä löydetystä, antiikin ajan Methydrionin kaupunkiin liittyneestä Poseidon Hippiokselle omistetusta pyhäköstä, jota kutsutaan myös Poseidonin, Panin ja Hermeen temppeliksi.
Nykyinen kylä ja sen nimi on tunnustettu virallisesti ensimmäisen kerran vuonna 1971. Kylä tunnetaan paikallisesti myös nimellä Kampéas (Καμπέας).
Edi Gathegi

| Edi Gathegi |
| --- | --- |

Henkilötiedot
Koko nimi:  Edi Mue Gathegi
Syntynyt: 10. maaliskuuta 1979 (ikä 45) Nairobi, Kenia
Ammatti:  näyttelijä
Näyttelijä
Aktiivisena:  2006–
Merkittävät roolit:  Jeffrey Cole House   Cheese Gone Baby Gone  Laurent Twilight
Aiheesta muualla
IMDb 
Edi Mue Gathegi (s. 10. maaliskuuta 1979 Nairobi, Kenia) on yhdysvaltalainen näyttelijä. Hän on parhaiten tullut tunnetuksi tv-sarjasta House tohtori Jeffrey Colena; vuonna 2007 tehdystä elokuvasta Gone Baby Gone, jossa hän esitti Cheesen roolia sekä vuoden 2008 elokuvasta Twilight – Houkutus Laurent-vampyyrinä. Twilight – Houkutus perustuu Stephenie Meyerin luomaan kirjasarjan ensimmäiseen osaan Houkutus. Gathegi jatkaa rooliaan sarjan toisessa osassa vuonna 2009 elokuvassa Twilight – Uusikuu, joka taas perustuu toiseen osaan Uusikuu.
Biografia > Varhaisvaiheet

Gathegi syntyi Nairobissa, Keniassa, mutta kasvoi Kaliforniassa. Valmistuttuaan ylioppilaaksi Kaliforniassa hän oli kiinnostunut koripallosta, kunnes loukkasi polvensa. Hän aloitti helpot näytelmätunnit, koska oli masentunut, mutta löysikin sitten intohimonsa näyttelemisestä. Tämän jälkeen hän kävi Tisch Schoolia. Gathegin näyttelijän ura alkoi teatterista, jossa hän teki monenlaisia näytelmiä.
Biografia > Näyttelijän ura

Gathegin ensimmäinen "ammattilaisen" rooli oli haitilainen taksinkuljettaja vuonna 2006 elokuvassa Crank. Hän oli käynyt koe-esiintymisissä Kaylon rooliin, mutta tuottajat antoivat roolin Efren Ramirezille ja tarjosivat Gathegille sen sijaan haitilaisen taksinkuljettajan roolia. Aluksi häntä epäilytti haitilaisen rooli, sillä hän mietti, ettei osaisi matkia tämän aksenttia, mutta hänen haitilainen ystävänsä valmensi häntä. Vuonna 2007, sen jälkeen kun oli vieraana muun muassa Lincoln Heightsissä ja Veronica Marsissa, Gathegi sai Bodien roolin elokuvasta Death Sentence, Darudin roolin elokuvasta The Fifth Patient ja Cheesen roolin elokuvasta Gone Baby Gone. Myöhemmin hän sai roolin TV-sarjasta House, jossa hän esitti tohtori Jeffrey Colea. Gathegi vieraili myös rikossarjoissa CSI: Miami ja CSI. Tämän jälkeen hän sai elokuvasta Twilight – Houkutus Laurent-vampyyrin roolin. Kun Gathegi kävi ensimmäisessä koe-esiintymisessä elokuvaan, hän ei tiennyt mitään elokuvaan perustuvasta kirjasarjasta, eikä että hänen roolihahmonsa olisi vampyyri. Sittemmin hän luki kaikki sarjassa ilmestyneet neljä kirjaa ja kutsuu itseään kovaksi faniksi.
Gathegi on mukana elokuvassa My Bloody Valentine, jossa hän esittää apulaissheriffi Martinin roolia. Hän myös jatkaa Laurentin roolia Twilight – Houkutus -elokuvan jatko-osassa Twilight – Uusikuu, jonka ensi-ilta oli 20. marraskuuta 2009. Uusikuu on kirjasarjan toinen osa.
Gathegi on myöskin näytellyt Blacklistissa Matias Solomonia.
Filmografia

| 0 | 1 | 2 | 3 | 4 |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| Vuosi | Nimi | Rooli | Laji | Huomioita |
| 2009 | Twilight – Uusikuu | Laurent | Elokuva |  |
| 2009 | Operating Instructions | Charlie Cole | Elokuva |  |
| 2009 | This Is Not a Movie | Jimmyn haamu | Elokuva |  |
| 2009 | My Bloody Valentine | Apulaissheriffi Martin | Elokuva |  |
| 2008 | Twilight – Houkutus | Laurent | Elokuva |  |
| 2008 | Life on Mars | Fletcher Bellow | TV-sarja | 1 jakso |
| 2008 | C.S.I. | Skinny Dude | TV-sarja | 1 jakso |
| 2008 | CSI: Miami | Freddie Mays | TV-sarja | 1 jakso |
| 2007 | House | Tohtori Jeffrey 'Big Love' Cole | TV-sarja | 7 jaksoa |
| 2007 | Gone Baby Gone | Cheese | Elokuva |  |
| 2007 | The Fifth Patient | Darudi | Elokuva |  |
| 2007 | Death Sentence | Bodie | Elokuva |  |
| 2007 | Veronica Mars | Zeke Molinda | TV-sarja | 1 jakso |
| 2007 | Lincoln Heights | Boa | TV-sarja | 3 jaksoa |
| 2006 | Crank | Haitilainen taksinkuljettaja | Elokuva |  |
| 2025 | Superman | Michael Holt / Mister Terrific | Elokuva |  |
Aiheesta muualla

Edi Gathegi Internet Movie Databasessa. (englanniksi)
Emblem3

| Emblem3> Tiedot |
| --- | --- |
Toiminnassa:  2007–
Tyylilaji:  pop, reggae, hip hop
Kotipaikka:   Huntington Beach, Kalifornia
Laulukieli:  englanti
Jäsenet:  Wesley Stromberg   Keaton Stromberg   Drew Chadwick  
Levy-yhtiö:  Syco Music   Columbia Records  
Aiheesta muualla
Kotisivut
Infobox OKNimi-testi OK: 
Emblem3 (myös Emblem Three tai E3) on kalifornialainen kaksijäseninen yhtye, jonka jäsenet ovat Wesley Stromberg ja hänen nuorempi veljensä Keaton Stromberg. He ja yhtyeestä hiljattainmilloin? soolouralle lähtenyt jäsen Drew Chadwick kilpailivat X Factor USA:n toisella tuotantokaudella sijoittuen neljänsiksi. Kilpailun jälkeen Emblem3 solmi levytyssopimuksen Simon Cowellin omistaman Syco Musicin kanssa.
Yhtyeen ensimmäinen single "Chloe (You're the One I Want)" julkaistiin 15. huhtikuuta 2013. Heidän esikoisalbuminsa Nothing to Lose julkaistiin 30. heinäkuuta 2013.
He eivät kuitenkaan olleet tyytyväisiä tuottamaansa musiikkiin ja sanoivat Nothing To Lose -levyn olleen markkinointitemppu. Myöhemmin he purkivat sopimuksen Syco Musicin kanssa ja tuottivat uuden EP:n itse. EP:n tuotannossa olivat mukana Wesley ja Keaton, ja he päättivät kutsua EP:tä nimellä Forever Together.
Hiljattain Wesley ja Keaton julkistivat tiedon, että he eivät aio tehdä musiikkia yhdessä vähään aikaan, ja Wesley perusti uuden Bändin amerikkalaisen laujan Kenny Hollandin kanssa, joka on tullut tunnetuksi Vine-nimisestä sovelluksesta. Emblem3 ei kuitenkaan ole ilmoittanut eroavansa tai lopettavansa musiikin tuottoa, vaan he tahtoivat kokeilla omia asioitaan vähän aikaa. Emblem3:n uudesta musiikista ei ole tietoa, mutta fanit ovat spekuloineet koko alkuperäisen kolmikon yhteenpaluuta loppuvuodesta, sillä vinkkejä siihen on tullut sosiaalisessa mediassa.
Yhtye ilmoitti julkaisevansa levyn ja tekevänsä kiertueen vuonna 2016. Kaikki yhtyeen jäsenet ovat mukana yhtyeen palatessa.
Jäsenet

Emblem3 koostuu kolmesta jäsenestä; Wesley Trent Stromberg, (s. 6. joulukuuta 1993; laulu, rytmikitara) ja hänen nuorempi veljensä Keaton Robert Stromberg, (s. 16. heinäkuuta 1996; laulu, basso) ja Drew Michael Chadwick (laulu, soolokitara). Drew oli vuoden 2014 soolouralla, mutta yhtye palasi yhteen kesällä 2015 työstämään uutta levyä. Alkuperäisessä kokoonpanossa olivat mukana myös heidän ystävänsä Kyle Miner (saksofoni, koskettimet) ja Kenny Galbraith (rummut, bongorummut).
Diskografia > Studioalbumit

Nothing to Lose (2013)
Diskografia > EP:t

Songs from the Couch, Vol. 1
Diskografia > Singlet

"Sunset Blvd" (2012)
"Chloe (You're the One I Want)" (2013)
"3000 Miles" (2013)
Aiheesta muualla

Yhtyeen kotisivut (Arkistoitu – Internet Archive) (englanniksi)
Kroatian jalkapallomaajoukkue

Kroatian jalkapallomaajoukkue edustaa Kroatiaa kansainvälisissä jalkapalloilun maajoukkuekilpailuissa.
Kroatian jalkapalloliitto perustettiin vuonna 1912, mutta ensimmäisen maaottelunsa joukkue pelasi vasta vuonna 1940. Kansainvälisen jalkapalloliiton FIFA:n jäseneksi Kroatia liittyi ensin vuonna 1941 ja uudelleen vuonna 1992.
Ensimmäisen kerran Kroatia selviytyi arvokisojen lopputurnaukseen vuonna 1996, Englannin EM-kilpailuihin, ja on siitä lähtien lukeutunut Euroopan huippumaajoukkueisiin ja selviytynyt toistuvasti arvokisojen lopputurnauksiin. Joukkueen paras saavutus on MM-hopea Venäjän MM-kilpailuissa 2018. Lisäksi se on saavuttanut MM-pronssia 1998 Ranskan kisoista sekä 2022 Qatarin kisoista, joista ensin mainituissa Davor Šuker voitti kisojen maalikuninkuuden. Pronssijoukkueen rungon muodostivat Jugoslavialle vuonna 1987 nuorten maailmanmestaruuden voittaneet pelaajat. Kroatia on jäänyt arvokilpailujen lopputurnausten ulkopuolelle vain vuoden 2000 EM-kisoista ja vuoden 2010 MM-kisoista.
Arvokisat > Maailmanmestaruuskilpailut

1930–1990 – Ei osallistunut, oli osa Jugoslaviaa
1994 – Ei osallistunut, tuli FIFA:n jäseneksi liian myöhään osallistuakseen
1998 – Pronssia
2002 – 1. kierroksella
2006 – 1. kierroksella
2010 – Ei selviytynyt karsinnoista
2014 – 1. kierroksella
2018 – Hopeaa
2022 – Pronssia
Arvokisat > Euroopan mestaruuskilpailut

1960–1992 – Ei osallistunut, oli osa Jugoslaviaa
1996 – Puolivälierissä
2000 – Ei selviytynyt karsinnoista
2004 – 1. kierroksella
2008 – Puolivälierissä
2012 – 1. kierroksella
2016 – Puolivälierissä
2020 – Neljännesvälierissä
2024 – 1. kierroksella
Pelaajat

Kroatian joukkue EM-turnauksessa Saksassa 14. kesäkuuta – 14. heinäkuuta 2024.
01 Dominik Livaković —  Fenerbahçe
12 Nediljko Labrović —  HNK Rijeka
23 Ivica Ivušić —  Pafos FC
02 Josip Stanišić —  Bayer Leverkusen
03 Marin Pongračić —  US Lecce
04 Joško Gvardiol —  Manchester City
05 Martin Erlić —  US Sassuolo
06 Josip Šutalo —  AFC Ajax
19 Borna Sosa —  AFC Ajax
21 Domagoj Vida —  AEK Ateena
22 Josip Juranović —  Union Berlin
07 Lovro Majer —  VfL Wolfsburg
08 Mateo Kovačić —  Manchester City
10 Luka Modrić (Kapteeni) —  Real Madrid
11 Marcelo Brozović —  Al-Nassr
13 Nikola Vlašić —  Torino FC
15 Mario Pašalić —  Atalanta
18 Luka Ivanušec —  Feyenoord Rotterdam
25 Luka Sučić —  Red Bull Salzburg
26 Martin Baturina —  Dinamo Zagreb
09 Andrej Kramarić —  TSG Hoffenheim
14 Ivan Perišić —  Hajduk Split
16 Ante Budimir —  CA Osasuna
17 Bruno Petković —  Dinamo Zagreb
20 Marko Pjaca —  HNK Rijeka
24 Marco Pašalić —  HNK Rijeka
Entisiä pelaajia

| 0 | 1 | 2 | 3 |
| --- | --- | --- | --- |
|  Aljoša Asanović  Marko Babić  Milan Badelj  Slaven Bilić  Zvonimir Boban  Alen Bokšić  Vedran Ćorluka  Eduardo  Robert Jarni  Nikola Kalinić  |  Ivan Klasnić  Niko Kovač  Robert Kovač  Niko Kranjčar  Dražen Ladić  Jerko Leko  Dejan Lovren  Mario Mandžukić  Ivica Olić  Mladen Petrić  |  Stipe Pletikosa  Danijel Pranjić  Robert Prosinečki  Ivan Rakitić  Milan Rapaić  Ante Rebić  Dario Šimić  Josip Šimunić  Zvonimir Soldo  Darijo Srna  |  Mario Stanić  Igor Štimac  Ivan Strinić  Danijel Subašić  Davor Šuker  Stjepan Tomas  Igor Tudor  Goran Vlaović  Šime Vrsaljko  Ognjen Vukojević  |
Päävalmentajat

1990–1991  Dražan Jerković
1992–1993  Stanko Poklepović
1993–1994  Vlatko Marković
1994–2000  Miroslav Blažević
2000–2002  Mirko Jozić
2002–2004  Otto Barić
2004–2006  Zlatko Kranjčar
2006–2012  Slaven Bilić
2012–2013  Igor Štimac
2013–2015  Niko Kovač
2015–2017  Ante Cačić
2017–0000  Zlatko Dalić
Pelaajaennätykset > Eniten otteluita

Tilanne 27. kesäkuuta 2024.
| # | Nimi | Ottelut | Maalit |
| --- | --- | --- | --- |
| 1. | Luka Modrić | 178 | 26 |
| 2. | Ivan Perišić | 134 | 33 |
| 2. | Darijo Srna | 134 | 22 |
| 4. | Stipe Pletikosa | 114 | 0 |
| 5. | Ivan Rakitić | 106 | 15 |
| 6. | Domagoj Vida | 105 | 4 |
| 6. | Josip Šimunić | 105 | 3 |
| 8. | Ivica Olić | 104 | 20 |
| 8. | Mateo Kovačić | 104 | 5 |
| 10. | Vedran Ćorluka | 103 | 4 |
Aktiiviset pelaajat tummennettuna.
Pelaajaennätykset > Eniten maaleja

Tilanne 27. kesäkuuta 2024.
| # | Nimi | Maalit | Ottelut |
| --- | --- | --- | --- |
| 1. | Davor Šuker | 45 | 69 |
| 2. | Mario Mandžukić | 33 | 89 |
| 2. | Ivan Perišić | 33 | 134 |
| 4. | Eduardo | 29 | 64 |
| 4. | Andrej Kramarić | 29 | 96 |
| 6. | Luka Modrić | 26 | 178 |
| 7. | Darijo Srna | 22 | 134 |
| 8. | Ivica Olić | 20 | 104 |
| 9. | Nikola Kalinić | 15 | 42 |
| 9. | Goran Vlaović | 15 | 53 |
| 9. | Niko Kranjčar | 15 | 81 |
| 9. | Ivan Rakitić | 15 | 106 |

Aktiiviset pelaajat tummennettuna.
Aiheesta muualla

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
Kroatian jalkapalloliiton viralliset sivut (kroatiaksi)(englanniksi)
Ottelutilastoja (RSSSF)
Kroatian jalkapallo
Lajiliitto: Kroatian jalkapalloliitto 

Pääsarja:1. HNL | 2.sarjataso: 2. HNL | Naisten pääsarja: 1. HNLŽ 

Cup-kilpailut: Kroatian cup | Kroatian Super cup 

Maajoukkueet: Kroatian maajoukkue | Kroatian naisten maajoukkue | Alle 21-vuotiaiden maajoukkue
Davor Šuker voitti Ranskan MM-kilpailujen 1998 parhaan maalintekijän palkinnon kuudella maalillaan.
Kroatian maajoukkueen pelaajia MM-kilpailuissa 2014.
Louise Brooks

| Louise Brooks |
| --- | --- |
 Louise Brooks
Henkilötiedot
Koko nimi:  Mary Louise Brooks
Syntynyt: 14. marraskuuta 1906 Cherryvale, Kansas, Yhdysvallat
Kuollut: 8. elokuuta 1985 (78 vuotta) Rochester, New York, Yhdysvallat
Ammatti:  näyttelijä tanssija elokuvakriitikko
Puoliso:  Edward Sutherland (1926–1928) Deering Davis (1933–1934)
Näyttelijä
Aktiivisena:  1925–1938
Merkittävät roolit:  Pandoran lipas (1928)
Aiheesta muualla
IMDb 
Elonet
Louise Brooks, oik. Mary Louise Brooks (14. marraskuuta 1906 Cherryvale, Kansas, Yhdysvallat – 8. elokuuta 1985 Rochester, New York, Yhdysvallat),  oli yhdysvaltalainen näyttelijä, joka tunnetaan erityisesti roolistaan Luluna G. W. Pabstin elokuvassa Pandoran lipas (1928). Häntä pidetään yhtenä 1920-luvun flapper-kulttuurin symboleista ja hänet tunnetaan erityisesti mustasta polkkatukastaan.
Elämä

Brooks syntyi ja kasvoi Kansasin osavaltiossa lakimies-isä Leonard Porter Brooksin ja taiteellisen äidin Myra Brooksin tyttärenä. Brooks aloitti tanssitunnit hyvin nuorena ja oli jo teini-iässä ammattitanssija. Hän muutti viisitoistavuotiaana New York Cityyn vuonna 1922, missä liittyi uraauurtavaan modernia tanssia esittäneeseen Denishawn Dance Companyyn. Brooks jätti tanssiryhmän vuonna 1924, minkä jälkeen työskenteli tanssijana yökerhossa Lontoossa, Isossa-Britanniassa kunnes palasi New Yorkiin esiintymään Broadwaylla kuuluisassa The Ziegfeld Follies-revyyssä. Samana vuonna, 1925, hän kuitenkin sai elokuvasopimuksen Paramount Picturesin kanssa ja vaihtoi tanssin näyttelemiseen mykkäelokuvissa. Brooksin kuuluisimmat roolit Paramountilla lienevät elokuvissa Beggars of Life (1928) ja The Canary Murder Case (1929). Hän saavutti jonkin verran kuuluisuutta, mutta riitaantui studion kanssa palkastaan ja irtisanoutui vuonna 1928.
Irtisanoutumisen jälkeen Brooks matkusti Berliiniin, Saksaan, missä esiintyi pääroolissa elokuvaohjaaja G. W. Pabstin elokuvassa Pandoran lipas. Brooks esitti elokuvassa amoraalista Lulua, tyttöä johon kaikki miehet rakastuvat kohtalokkain seurauksin. Vaikka elokuva onkin nykyään yksi kuuluisimmista ja arvostetuimmista mykkäelokuvista, se ei ilmestyessään saavuttanut suosiota. Brooks esiintyi vielä Pabstin elokuvassa Kadotetun päiväkirja (1929) sekä ranskalaisessa elokuvassa Prix de Beauté (1930) ennen paluutaan Yhdysvaltoihin. Hän yritti jatkaa uraansa Hollywoodissa, mutta sai enää vain vaatimattomia sivuosia, esiintyen viimeisen kerran elokuvissa vuonna 1938. Hän jatkoi uudelleen uraansa tanssijana, mutta ei menestynyt ja päätyi työskentelemään unohdettuna muun muassa tavaratalon myyjänä.
1950-luvulla Brooks kohosi kuitenkin uudestaan julkisuuteen elokuvakriitikoiden kiinnostuttua hänen vanhoista mykkäelokuvistaan, erityisesti hänen työstään Pabstin kanssa. Brooks saavuttikin ikonisen asemansa 1920-luvun symbolina ja legendaarisena näyttelijänä vasta uransa jälkeen. Uuden kuuluisuuden myötä Brooksista tuli arvostettu elokuvatoimittaja ja hänen artikkelejaan julkaistiin muun muassa Sight and Sound-elokuvalehdessä. Brooks kuoli 78-vuotiaana sydänkohtaukseen kotonaan Rochesterissa, New Yorkin osavaltiossa 8. elokuuta 1985.
Brooks oli elämänsä aikana naimisissa kaksi kertaa: elokuvaohjaaja Edward Sutherlandin (1926–1928, päättyi eroon) ja miljonääri Deering Davisin (1933–1934, päättyi eroon) kanssa.