stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Hauhon alue
Alueen kuvaus > Iso-Roineen alue (35.773)

Iso-Roineen alue laskee Hauhonselän alueelle niin, että Ison Roineveden lasku-uoma Vuolle laskee Hauhonselän Lakkianselkään, joka vuorostaan laskee heti lyhyttä Alvettulanjokea pitkin Ilmoilanselälle. Iso-Roineen alueelle laskee kaksi vesistöaluetta: kaakosta päin tulee Pyhäjärven alueen (35.774) vedet, kun Pyhäjärvi laskee lyhyttä Lehdesmäenjokea pitkin Iso-Roineveteen, ja koillisesta päin tulee Kukkian reitin (35.78) vedet, jonka alajuoksulla sijaitsevat Vihavuoden kosket laskevat Vihajärvestä Iso-Roineeseen.
Iso-Roinevesi jakaa oman vesistöalueensa luoteis- ja kaakkoisosiin. Luoteisosassa on eniten vesistöjä, joista suurin on Konaanjärvi. Se laskee Lokajokea Iso-Roineveden Lokajoenlahteen Miehoilassa. Lokajoen valuma-alueella sijaitsee paljon järviä. Myllyjärvestä laskee oja sen pohjoisrantaan. Samaa ojaa laskevat myös Sorvajärvi, Käkistenjärvi, Ropakko ja Lähdejärvi. Vuolijärvi laskee Ruokolammen läpi ja Koivusenniemenojaa myöten Konaanjärven Mustalahteen. Ojan valuma-alueella sijaitsevat myös Hiiramenjärvi, Valkjärvi, Pitkäjärvi, Levälampi, Arajärvi ja Tuoresjärvi. Järven pohjoispäähän Koivulahteen laskee Koijärvestä lyhyt oja. Ojan valuma-alueella sijaitsevat kaikki kolme Rummakkojärvet. Myös Yli-Ansiojärvi luetaan tähän valuma-alueeseen, vaikka laskuoja katoaakin kartan mukaan metsään. Pohjoisrannoille laskee vielä Katumajärvi ja Urasjärvi omia ojiaan myöten. Tervaluhdinmaalla on vielä pieni Linnuslampi.
Iso-Roineveden kaakkoisrnnoille laskee vielä muutama järvi. Järven eteläpäähän Hauhon kirkonkylän vieressä laskee Kenkijärvi Kalailanlahteen ja Roineenlahteen. Rukkoilan suunnalla sijaitsee Iso-Syöliö ja Hiiriselän kohdalla on Kalijärvi. Kailanlahdelle laskevalla Paskurilla on suurempi valuma-alue. Siihen kuuluvat Kyläjärvi, Hallaminjärvi, Siikanen, Särkijärvi ja Mytöönjärvi.
Alueen kuvaus > Pyhäjärven alue (35.774)

Pyhäjärven alue, joka on itse pieni vesistöalue, laskee Pyhäjärvestä alkavalla lyhyellä Lehdesmäenjoella Iso-Roineeseen. Pyhäjärvi on vesistöalueensa pääjärvi. Pyhäjärveen laskee idästä päin Kopsjoki, joka tuo Leheen kautta Ormajoen valuma-alueen (35.79) yläjuoksun vesiä. Pyhäjärven lahteen Pyhälampeen laskee Paskuri ja viereiseen Halminlahteen Iso-Hyypiö ja Pikku-Hyypiö yhteistä ojaa pitkin. Etelärantaan laskee Kotkijärvi, jonka valuma-alueella sijaitsevat myös Särkemä ja Kortejärvi, jotka jäävät harjujakson pohjoispuolelle. Siellä sijaitsevat laskuojattomat Iilijärvi ja Poutunlammit. Harjun eteläpuolella sijaitsevat vielä Luijanen, Roukanen, Veittijärvi, Poutunjärvi ja suuri Akkijärvi. Akkijärven valuma-alueella on vielä Haukilammi, Pikku-Akkijärvet, Jylhäjärvi ja Pulkkilanlammi.
Alueen kuvaus > Vuolujoen valuma-alue (35.775)

Vuolujoen valuma-alue on Hauhon reitin latvavesiä. Sen pääuoma on Vuolujoki, joka laskee Hauhonselän kaakkoispäähän. Hauhonselkä kuuluu Hauhonselän alueeseen (35.772). Valuma-alueen suurin järvi on Jylisjärvi, joka on valuma-alueen latvajärviä Jänisjärven kanssa. Ne laskevat Jänisjokea pitkin Takamaalle, missä jokeen yhtyy kaakosta tuleva Mustanvirranjoki. Sen valuma-alueella sijaitsevat Mustavirta ja Onkijärvi. Jänsijoki jatkaa Kahvilankulmalle Myllylammin patolampeen, jossa siihen yhtyy pohjoisesta Karuttanjoki. Sen valuma-alueella sijaitsevat Karuttanjärvi, Ajosjärvi, Sorsamo ja Hepojärvi. Jänisjoki muuttuu Kahvilankulmalla ensin Rouvinjoeksi, ja sitten Lianojaksi, ennen laskemistaan Eteläistenjärveen. Tästä alkaa peltoaukean läpi virtaava Vuolujoki, joka laskee yhdeksän kilometrin jälkeen Hauhonselkään. Vaholammi on Sarkonvuorella sijaitseva lampi, joka laskee Myllyojaa myöten Eteläistenjärveen. Alajuoksulla sijaitseva Hanhijärvi yhtyy Haarajokea myöten Vuolujokeen Ajorannassa.
Bonifatius IX

| Bonifatius IX |
| --- | --- |

Henkilötiedot
Koko nimi:  Piero Tomacelli
Syntynyt: 1356 Napoli, Napolin kuningaskunta
Kuollut: 1. lokakuuta 1404 Rooma, Kirkkovaltio
Paavi
Paavius alkoi:  2. marraskuuta 1389
Paavius päättyi:  1. lokakuuta 1404
Edeltäjä:  Urbanus VI
Seuraaja:  Innocentius VII
Bonifatius IX:n vaakuna
Bonifatius IX (1356 – 1. lokakuuta 1404), syntymänimeltään Piero Tomacelli, oli paavina 2. marraskuuta 1389 – 1. lokakuuta 1404. Hän oli toinen lännen kirkon sisäisen suuren skisman aikana hallinnut paavi. Hänen aikanaan vastapaavi Klemens VII piti paavinistuinta Avignonissa Ranskan kuningashuoneen suojeluksessa.
Piero Tomacelli syntyi vanhaan kunninanarvoisaan mutta köyhtyneeseen napolilaissukuun. Saksalaisen aikalaislähteen mukaan hän oli paaviksi tullessaan luku- ja kirjoitustaidoton, mutta tahdikas ja hyvä suostuttelija. Saksa, Englanti, Unkari, Puola ja pääosa Italiaa tunnustivat hänen paaviutensa tänä vaikeana aikana, jolloin paavi ja vastapaavi julistivat toinen toisensa kirkonkiroukseen.
Boriksen ja Glebin seurakunta

Boriksen ja Glebin seurakunta oli ortodoksinen seurakunta Petsamon länsiosassa. Seurakunnan alue oli pieni ja käsitti Kolttakönkään ja Salmijärven kylät. Seurakunnalla oli vuonna 1874 rakennettu Kolttakönkään kirkko ja vuonna 1565 rakennettu Pyhän Trifonan kappeli. Seurakunta ja sen pääkirkko oli pyhitetty Borikselle ja Glebille. Kolttakönkäällä sijaitsi myös pappila sekä kolttalapsia varten perustettu koulu ja opettajan asunto.
Seurakunnan viimeinen pappi siirrettiin vuonna 1918 muualle Venäjälle. Tämän jälkeen Arkangelin konsistori määräsi seurakunnan Petsamon seurakunnan kirkkoherran hoidettavaksi. Petsamon Suomeen liittämisen jälkeen Boriksen ja Glebin seurakunta yhdistettiin Petsamon seurakuntaan.
Harmajan majakka

Harmajan majakka
| --- | --- |
Sijainti:  Helsinki Suomi
Sijaintipaikka:  Harmaja (en) 
Vesistö:  Suomenlahti 
| --- | --- |
Korkeus:  15  m  
Värit:  Punainen, valkoinen, vihreä, harmaa 
Osa kohdetta:  Pääkaupunkiseudun I maailmansodan linnoitteet (d) 
| --- | --- |
Valmistunut:  1883, 1960, 1969
| --- | --- |
Valon korkeus:  23,8 m
Valonkanto:  27,4 km
Valon ominaisuudet:  Oc WRG 6s 
| --- | --- |
ARLHS:  FIN008 
Admiralty:  C5190 
List of Lights:  10927 
MarineTraffic:  1000005932 
NGA:  116-14528 
| --- | --- |
Koordinaatit:  fi 
muokkaa - muokkaa wikitekstiä - muokkaa Wikidataa
Harmaja (ruots. Gråhara) on saari ja majakka Helsingissä Suomenlinnan edustalla. Harmaja on myös yksi lukuisista rannikkosääasemista.
Historia

Harmajan saarella on ollut tiettävästi jo 1500-luvulla purjehdusmerkki. Tunnusmajakka sinne tehtiin 1700-luvulla. Vuonna 1883 rakennettiin 7,3 metriä korkea valomajakka, mutta se huomattiin pian liian matalaksi, ja sitä korotettiin rakentamalla tornin alle nelikulmainen graniitista ja tiilistä tehty rakennelma. Silloin majakan korkeus kaksinkertaistui. Ensimmäinen valolaite oli Ranskasta hankittu petrolikäyttöinen valolaite, jossa oli Fresnel-linssistö. Majakassa oli myös iso sumusireenilaitteisto, joka ohjasi laivoja sumussa tai muuten huonossa säässä.
Kansainvälistä majakka- ja majakkalaivaviikonloppua on Harmajan majakalla vietetty 2004 ja 2014, kun OH2ET ja OH2ZL perustivat sinne tapahtuman ajaksi amatööriradioasemat.
Kuvia

Harmajan majakka kalliolla lähikuvassa, kansallisarkisto
Harmajan majakkasaari 200 metrin päästä, kansallisarkisto
Harmajan majakka lähikuvassa vuonna 2024
Aiheesta muualla

Yle Elävä arkisto: Harmajan luotsit merenkulun turvaajina 1977 ja 1958
Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Harmajan majakka Wikimedia Commonsissa
Merenkulkulaitoksen tietopaketti majakasta (Arkistoitu – Internet Archive)
Harmajan radiomajakka - ainoa laatuaan maailmassa, Helsingin Sanomat, 10.01.1937, nro 8, s. 11, Kansalliskirjaston digitaaliset aineistot
Suomen majakat
| --- | --- |
Majakat:   Bengtskär  Bogskär  Flötjan  Gustaf Dalén  Gustavsvärn  Harmaja  Helsinki  Isokari  Jussarö  Kaijakari  Kalbådagrund  Kallan  Kallo  Kemi I  Kemi II  Keminkraaseli  Kokkola  Kotka  Kristiina  Kylmäpihlaja  Kökarsören  Lågskär  Längden  Marhällan  Marjaniemi  Merikarvia  Märket  Nahkiainen  Norrskär  Nyhamn  Oulu 1  Oulu 2  Oulu 3  Pietarsaari  Pori  Porvoo  Raahe  Rauma  Ritgrund  Rönnskär  Russarö  Sandbäck  Strömmingsbådan  Stubben  Suomen leijona  Suomenlinna  Sälgrund  Säppi  Sälskär  Söderskär  Tainio  Tankar  Tauvo  Tiiskeri  Ulkokalla  Utgrynnan  Utö  Vaasa  Valassaaret  Yttergrund 
Suomen majakat, joista 1940 ja 1944 tuli Venäjän majakkoja:   Hanhipaasi  Heinäluoto  Lounatrivi  Narvi  Numeroniemi  Pohjoiskorkia  Ristiniemi  Ruuskeri  Seiskari  Seivästö  Someri  Sortanlahti  Tytärsaari  Vaitolahti 
Suomen entiset majakat:   Glosholm  Heiskanen  Leppäniemi  Nyhamn  Pohjoisrivi  Porkkala  Rönnskär  Sirnitsä  Söderskär 
Kesäolympialaisten 1952 suorituspaikat
Helsingin olympiastadion 
 Harmaja | Helsingin uimastadion | Helsingin Velodromi | Huopalahden ampumarata | Laakson ratsastusstadion | Liuskasaari | Malmin ampumarata 
 Soutustadion | Messuhalli | Ruskeasuon ratsastushalli | Soutustadion | Talin laukkarata | Tennispalatsi | Töölön pallokenttä | Westendin tennishalli, Espoo 
 Ahveniston maauimala, Hämeenlinna | Kaurialan kenttä, Hämeenlinna | Kotkan urheilukeskus | Kupittaan jalkapallostadion, Turku | Lahden kisapuisto | Ratinan stadion, Tampere
| n k Perustiedot Wikidatassa: Harmajan majakka (Q33397944)ohje |
| --- | --- |
esiintymä kohteesta: majakka, loisto
valtio: Suomi
sijaitsee hallinnollisessa alueyksikössä: Helsinki
koordinaatit: 60°06′18″N 24°58′32″E﻿ / ﻿60.105°N 24.9755°E﻿ / 60.105; 24.9755
Boldenoni

| --- | --- |

Boldenoni
Systemaattinen (IUPAC) nimi
(8R,9S,10R,13S,14S,17S)-17-hydroksi-10,13-dimetyyli-6,7,8,9,11,12,14,15, 16,17-dekahydrosyklopenta[a]fenantren-3-oni 
Tunnisteet
CAS-numero: 846-48-0
ATC-koodi:  ?
PubChem CID: 13308
Kemialliset tiedot
Kaava: C19H26O2 
Moolimassa: 286,398 g/mol
SMILES: Etsi tietokannasta: eMolecules, PubChem
Fysikaaliset tiedot
Sulamispiste: 165 °C 
Farmakokineettiset tiedot
Hyötyosuus:  ?
Metabolia:  ?
Puoliintumisaika:  ?
Ekskreetio:  ?
Terapeuttiset näkökohdat
Raskauskategoria:  ?
Reseptiluokitus:    
Antotapa:  ?
Boldenoni eli 17β-hydroksiandrosta-1,4-dien-3-oni(C19H26O2) on anabolinen steroidi. Yhdistettä käytetään eläinlääketieteessä pääasiassa hevosten hoitoon.
Käyttö eläinlääketieteessä

Boldenonia käytetään undekyleenihapon esterinä boldenoniundekylenaattina. Yhdistettä käytetään pääasiassa hevosilla parantamaan typpitasapainoa ja vähentämään harjoittelun aiheuttamaa rasitusta. Aine myös parantaa niiden ruokahalua. Hevosten lisäksi boldenonia on käytetty parantamaan myös ajokoirien ja kyyhkyjen nopeutta. Boldenoni annostellaan lihakseen ruiskeena ja sen vaikutus kestää kauan, jopa kuusi viikkoa.
Boldenonilla lääkittyjen oriiden kivesten on havaittu olevan pienempiä ja tuottavan vähemmän siittiöitä kuin plaseboa saaneiden oriiden. Myös tammoilla boldenonin on havaittu aiheuttavan epänormaalia seksuaalista käyttäytymistä. Hevoset voivat myös käyttäytyä aggressiivisesti, kun boldenonia on annosteltu ja käyttäytyminen voi jatkua pitkäänkin jo lääkityksen loputtua.
Dopingaineena

Urheilijat käyttävät boldenonia lihasvoimaa lisäävänä dopingaineena. Sitä muodostuu myös toisen dopingaineena käytettävän anabolisen steroidin androstatriendienonin aineenvaihduntatuotteena. WADA on kieltänyt boldenonin käytön ja sen käytöstä seuraa kilpailukielto.
Aiheesta muualla

DrugBank: Boldenone (englanniksi)
Kyoto Encyclopedia of Genes and Genomes (KEGG): Boldenone (englanniksi)
ChemBlink: Boldenone (englanniksi)
Boom Bang-a-Bang

| Boom Bang-a-Bang> Kappaleen tiedot |
| --- | --- |
Esittäjä(t):  Lulu
Säveltäjä(t):  Alan Moorhouse
Sanoittaja(t):  Peter Warne
Euroviisutiedot
Vuosi:  1969
Maa:  Yhdistynyt kuningaskunta
Kieli:  englanti
Sijoitus:  1.
Pisteet:  18
Boom Bang-a-Bang oli yksi vuoden 1969 eurovision laulukilpailun neljästä voittajakappaleesta. Sen esitti Lulu englanniksi ja se toi Isolle-Britannialle sen toisen ja sen viidestä voitosta. Kappale sai 18 pistettä, jakaen saman pistemäärän Alankomaiden, Espanjan ja Ranskan kanssa. Kappaleen esiintymisnumero oli 7.
Lulu levytti kappaleensa viidelle eri kielellä nousten listoille ympäri Euroopan.
Aiheesta muualla

Kappaleen sanat
Eurovision laulukilpailun voittaneet kappaleet
| --- | --- |
1950-luku:   1956: ”Refrain”  1957: ”Net als toen”  1958: ”Dors, mon amour”  1959: ”Een beetje” 
1960-luku:   1960: ”Tom Pillibi”  1961: ”Nous les amoureux”  1962: ”Un premier amour”  1963: ”Dansevise”  1964: ”Non ho l’età”  1965: ”Poupée de cire, poupée de son”  1966: ”Merci, Chérie”  1967: ”Puppet on a String”  1968: ”La, la, la”  1969: ”Boom Bang-a-Bang”  ”De troubadour”  ”Un jour, un enfant”  ”Vivo cantando” 
1970-luku:   1970: ”All Kinds of Everything”  1971: ”Un banc, un arbre, une rue”  1972: ”Après toi”  1973: ”Tu te reconnaîtras”  1974: ”Waterloo”  1975: ”Ding-a-dong”  1976: ”Save Your Kisses for Me”  1977: ”L'oiseau et l'enfant”  1978: ”A-Ba-Ni-Bi”  1979: ”Hallelujah” 
1980-luku:   1980: ”What’s Another Year?”  1981: ”Making Your Mind Up”  1982: ”Ein bißchen Frieden”  1983: ”Si la vie est cadeau”  1984: ”Diggi-loo diggi-ley”  1985: ”La det swinge”  1986: ”J’aime la vie”  1987: ”Hold Me Now”  1988: ”Ne partez pas sans moi”  1989: ”Rock Me” 
1990-luku:   1990: ”Insieme: 1992”  1991: ”Fångad av en stormvind”  1992: ”Why Me?”  1993: ”In Your Eyes”  1994: ”Rock ’n’ Roll Kids”  1995: ”Nocturne”  1996: ”The Voice”  1997: ”Love Shine a Light”  1998: ”Diva”  1999: ”Take Me to Your Heaven” 
2000-luku:   2000: ”Fly on the Wings of Love”  2001: ”Everybody”  2002: ”I Wanna”  2003: ”Everyway That I Can”  2004: ”Wild Dances”  2005: ”My Number One”  2006: ”Hard Rock Hallelujah”  2007: ”Molitva”  2008: ”Believe”  2009: ”Fairytale” 
2010-luku:   2010: ”Satellite”  2011: ”Running Scared”  2012: ”Euphoria”  2013: ”Only Teardrops”  2014: ”Rise Like a Phoenix”  2015: ”Heroes”  2016: ”1944”  2017: ”Amar pelos dois”  2018: ”Toy”  2019: ”Arcade” 
2020-luku:   2020: Ei järjestetty  2021: ”Zitti e buoni”  2022: ”Stefania”  2023: "Tattoo"  2024: "The Code"
Paul Hausser

| Paul Hausser |
| --- | --- |
 SS-Oberstgruppenführer Paul Hausser brigadeführerin univormussa 1930-luvun lopulla.
Henkilötiedot
Muut nimet:  Papa
Syntynyt: 7. lokakuuta 1880
Kuollut: 21. lokakuuta 1972 (92 vuotta)
Sotilashenkilö
Palvelusmaa(t):   Saksan keisarikunta (vuoteen 1918)   Weimarin tasavalta (vuoteen 1933)   Natsi-Saksa
Palvelusvuodet:  1892–1945
Komentajuudet:   SS-divisioona Das Reich  II SS-panssariarmeijakunta  7. armeija
Sotilasarvo:   Oberstgruppenführer
Paul ”Papa” Hausser (7. lokakuuta 1880 – 21. joulukuuta 1972) oli saksalainen upseeri ja kansallissosialisti. Hän saavutti maailmansotien välisessä Reichswehrissä kenraaliluutnantin arvon ja jäi eläkkeelle. Eläkkeelle siirryttyään Hausserista kuitenkin tuli SS:n sotilaallisen siiven Waffen-SS:n merkittävimmistä kehittäjistä ja hän sai isää tarkoittavan lisänimen ”papa”. Hausser taisteli sekä länsi- että itärintamalla toisessa maailmansodassa, ja haavoittui vakavasti kahdesti, menettäen toisen silmänsä itärintamalla.
Sodan jälkeen Hausserista tuli SS:n merkittävimpiä apologisteja, joka pyrki luomaan kuvaa Waffen-SS:ä puhtaasti sotilaallisena järjestönä, jonka jäsenet olivat vain tavallisia sotilaita, vaikka Waffen-SS:n rooli oli toimia natsien päämääriä ajavana poliittisena nyrkkinä. Hausser oli vankkumaton natsipuolueen kannattaja ja hän oli mukana kansallissosialistisissa järjestöissä myös sodan jälkeen.
Sotilasura

Hausser syntyi Brandenburg an der Havelissa preussilaiseen sotilasperheeseen, hänen isänsä Kurt Hausser oli keisarillisen Saksan armeijan majuri. Hän aloitti sotilasuransa vuonna 1892 ja oli vuoteen 1896 asti Köslinin kadettikoulussa. Samana vuonna Hausser siirtyi Berliinin Gross Lichterfelden kadettiakatemiaan, ja josta hän valmistui vuonna 1899. 20. maaliskuuta 1899 hänet asetettiin 115. jalkaväkirykmenttiin luutnantin tehtäviin. 1. lokakuuta 1903 hänestä tuli rykmentin 2. pataljoonan adjutantti ja hän palveli tässä asemassa vuoteen 1908 asti. Sotilaallisesti lahjakas Hausser kävi tämän jälkeen Preussin sotakorkeakoulua, josta valmistui vuonna 1911.
Vuodesta 1912 eteenpäin Hausser palveli lukuisissa esikuntatehtävissä. Ensimmäisen maailmansodan jälkeinen Versailles’n rauha edellytti Saksan armeijan kutistamista 100 000 mieheen ja Hausser oli yksi heistä. Hän yleni everstiksi vuonna 1927 ja jäi eläkkeelle vuonna 1932 kenraaliluutnantin arvoisena.
SS-ura

Eläkkeellä ollut Hausser liittyi Stahlhelmiin, joka oli oikeistolainen veteraanijärjestö. Vuonna 1933 hänestä tuli Brandenburg-Berliinin paikallisosaston johtaja. Vähän ajan päästä Stahlhelm sulautettiin SA:han, mutta tätä seurasi SA:n marginalisointi ja miesvahvuuden vähentäminen, jonka myötä Hausser liittyi kasvavaan SS:ään, kun Himmler tarjosi Hausserille töitä SS-Verfügungstruppen kouluttajana marraskuussa 1934 ja hän siirtyi Braunschweigissa sijaitsevaan SS:n johtajakouluun. Vuonna 1935 hänestä tuli SS-Junkerschulen tarkastaja ja hänet ylennettiin Brigadeführeriksi (vastaa kenraalimajurin arvoa) seuraavana vuonna. Pian Hausser johti kaikkea SS:n sotilaskoulutusta pääkallo-osastoina tunnettuja keskitysleiriyksikköjä lukuun ottamatta.
SS-ura > Toinen maailmansota

Puolan taisteluiden aikana Hausser toimi tarkkailijana Wehrmachtin ja SS:n joukoista kootussa panssaridivisioona Kempfissä. Lokakuussa 1939 SS-VT:hen kuuluneista Deutschland-, Germania- ja Der Führer -rykmenteistä (Standarte) muodostettiin moottoroitu divisioona nimeltä SS-Verfügungs-Division, joka asetettiin Hausserin komentoon. Hän johti SS-Verfügungs  -divisioonaa läpi vuoden 1940 Ranskan taisteluiden ja operaatio Barbarossan alkuvaiheessa. Divisioona nimettiin myöhemmin 2. SS-panssaridivisioona Das Reichiksi. Ansioistaan itärintamalla hän vastaanotti ritariristin 1941 ja sai siihen tammenlehvät 1943. Hausser haavoittui vaikeasti 1943 ja menetti oikean silmänsä .
Toivuttuaan hän sai komentoonsa vastaperustetun SS-panssariarmeijakunnan, jonka hän veti välttääkseen mottiin joutumisen Harkovasta vastoin Hitlerin käskyä. Hausser kuitenkin valtasi kaupungin uudelleen maaliskuussa 1943. Hausser komensi Kurskin taistelun aikana SS-panssarikrenatööridivisioonia Das Reich, Leibstandarte SS Adolf Hitler ja Totenkopf. Hausser oli erinomainen kouluttaja ja divisioonankomentaja, mutta huono armeijankomentaja ja johti armeijakuntaansa vaihtelevalla menestyksellä .
SS-ura > Länsirintama

Kurskin taisteluiden jälkeen hänen joukkonsa muodostettiin uudelleen ja hänet lähettiin Ranskaan, jossa hän johti niitä Normandian maihinnousun aikaisissa vaiheissa. 7. armeijan komentajan Friedrich Dollmannin tehtyä itsemurhan Hausser ylennettiin 7. armeijan johtoon. Falaisen motin aikana Hausser pysyi joukkojensa parissa, kunnes haavoittui luodista leukaan. Paul Hausser oli sodan loppuessa saavuttanut kenraalieverstiä vastanneen SS-Oberstgruppenführerin arvon ja toimi länsirintaman komentajan (OB West), sotamarsalkka Albert Kesselringin esikunnassa.
Sodan jälkeen

Sodan jälkeen Hausser liittyi Bruderschaft- ja HIAG-järjestöihin, jotka olivat osittain maan alla toimivaa kansallissosialistista järjestöverkostoa. Hän julkaisi myös kaksi kirjaa; Waffen-SS im Einsatz (1953, vapaasti käännettynä "Waffen-SS toiminnassa") ja Soldaten wie andere auch (1966, vapaasti käännettynä "Sotilaita kuten muutkin"), jotka ovat SS-apologismin perusteoksia ja pyrkivät esittämään Waffen-SS:n totuutta paremmassa valossa. Historioitsija Jörg Friedrichin mukaan Hausser oli yksi niistä vannoutuneista natseista, jotka ajattelivat tyyliin "ei kristinuskokaan päättynyt Kristuksen kuolemaan".
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Paul Hausser Wikimedia Commonsissa
| Auktoriteettitunnisteet  |
| --- | --- |
Kansainväliset:  FAST  ISNI  VIAF  WorldCat 
Kansalliset:  Ranska  BnF data  Saksa  Israel  Yhdysvallat  Alankomaat  Puola 
Henkilöt:  Deutsche Biographie  DDB 
Muut:  NARA  IdRef
Booritrijodidi

| Booritrijodidi |
| --- | --- |


Tunnisteet
CAS-numero:  13517-10-7
PubChem CID:  83546
Ominaisuudet
Molekyylikaava:  BI3
Moolimassa:  391,51
Ulkomuoto:  Valkoinen kiteinen aine
Sulamispiste:  49,7 °C
Kiehumispiste:  209,5 °C
Tiheys:  3,35
Liukoisuus veteen:  Reagoi veden kanssa
Booritrijodidi (BI3) on boorin ja jodin muodostama epäorgaaninen molekyyliyhdiste. Yhdistettä voidaan käyttää reagenssina orgaanisen kemian synteeseissä.
Ominaisuudet, valmistus ja käyttö

Huoneenlämpötilassa booritrijodidi on valkoista kiteistä ainetta. Yhdisteen alkeiskoppi on heksagonaalinen. Aine hydrolysoituu veden vaikutuksesta, mutta liukenee kloorattuihin hiilivetyihin. Booritrijodidi on voimakas Lewis-happo.
Booritrijodidia voidaan valmistaa kuumentamalla booria ja jodia 700–900 °C:n lämpötilaan. Muita tapoja ovat esimerkiksi boorihydridien ja jodin reaktio tai booritrifluoridin ja alumiinijodidin reaktio.
Booritrijodidia käytetään orgaanisen kemian synteeseissä nukleofiilisen jodin lähteenä, alkyylijodidien valmistamiseen ja sulfonyyli- ja sulfinyyliryhmien pelkistämiseen.
Hebron

| Hebron (al-Khalīl, Hevron) الخليل / חֶבְרוֹן |
| --- | --- |
 Hebronin keskustaa
 vaakuna
 Hebron
 Koordinaatit: 31°32′N, 35°5′E 
Valtio:  Palestiina
Kuvernoraatti:  Hebron
Väkiluku (2016)  (arvio):  215 452
 
 www.hebron-city.ps 
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Hebron (arab. الخليل‎, Al-Ḫalīl, hepr. ‏חברון‎, Hevron) on kaupunki Länsirannalla 32 kilometriä Jerusalemista lounaaseen. Vuonna 2016 sen asukasluku oli arviolta 215 452. Kaupungin merkittävin nähtävyys on Makpelan luola, jonka kohdalle sanotaan haudatun Abraham ja Saara, Iisak ja Rebekka sekä Jaakob ja Lea. Kaupunki on nykyisin jaettu kahteen sektoriin, H1 ja H2. Palestiinalaishallinto hallitsee suurempaa H1-sektoria ja Israelin armeija sektoria H2, jolla asuvat myös kaupungin noin 400 juutalaissiirtolaista. Hebronin väestön valtaosa on palestiinalaisia.
Kaupunkikuva

Hebron on yksi oman alueensa parhaiten säilyneistä keskiaikaisista kaupungeista ja sen vanhakaupunki on Unescon maailmanperintöluettelon kohde vuodesta 2017 lähtien. Vanhakaupunki on rakentunut Makpelan luolan ympärille ja sille ovat tyypillisiä kapeat kadut, tasakattoiset kivirakennukset, basaarit ja sisäpihat. Vanhallakaupungilla ei ole varsinaista kaupunginmuuria, mutta sen ulkoreunan muodostaa toisiinsa yhteen rakennettujen talojen ketju, jonka rikkoo viisi sisäänkäyntinä käytettyä porttia. Vanhankaupungin arkkitehtuuri on peräisin Osmanien valtakunnan ajoilta ja jotkin rakennukset ovat säilyneet aina Mamelukkien ajoilta lähtien.
Kaupungin tunnetuin historiallinen kohde on Makpelan luola, jonka muslimit tuntevat Ibrahimin moskeijana. Tarinan mukaan paikalle on haudattu Abraham, hänen vaimonsa Saara, Rebekka, Jaakob ja Iisak. Paikkaa ovat rakentaneet ajan kuluessa roomalaiset, muslimit ja ristiretkeläiset. Vanhankaupungin toisella puolella sijaitsee pieni Tel Hebronin tai Tel Rumeidan kukkula, jolla joidenkin israelilaisten tutkijoiden mukaan alkuperäinen raamatullinen Hebron sijaitsi. Kukkulan eteläpuolella on paikka, jonka uskotaan olevan Daavidin isän Iisaian hauta. Toinen tunnettu historiallinen paikka on Hebronin länsipuolella nykyisin venäläisortodoksiselle luostarille kuuluvalla maalla sijaitseva tammi, jolle Abraham tarinan mukaan pystytti telttansa.
Väestö

Vuoden 2016 arvion mukaan Hebronin asukasluku oli 215 452. Vuonna 2007 vastaava lukema oli 160 702. Hebronin vanhakaupunki on menettänyt pitkään asukkaita Israelin miehityksen aiheuttamien hankaluuksien takia. Vuonna 1967 siellä asui 7 500 palestiinalaista, vuonna 1970 siellä asui  6 000, vuonna 1985 enää 1 620 ja vuonna 1990 vain 1 501. Sittemmin vanhankaupungin alueita on pyritty elvyttämään ja kunnostamaan. Nykyisin vanhassakaupungissa asuu noin 6 000 palestiinalaista ja 1800-luvun lopulta lähtien Hebron on kasvanut etenkin kaupunkiin johtavien teiden varsia pitkin, ensin pohjoiseen kohti Betlehemiä ja Jerusalemia. Asukasluku kasvoi etenkin Jordanian kaudella vuosina 1948–1967, jolloin kaupunki sai 35 000 uutta asukasta. Israelin armeijan hallinnoimalla Hebronin H2-sektorilla asuu noin 400 juutalaissiirtolaista ja noin 30 000–35 000 palestiinalaista.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Hebron Wikimedia Commonsissa
Makpelan luola.
Israelilaissotilaita partioimassa Hebronin kaduilla.
Näkymä Hebroniin.
Hebronin sektorit H1 (Palestiinalaishallinto) ja H2 (Israelin armeija).