stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
William C. Campbell

| William C>  Campbell |
| --- | --- |

Henkilötiedot
Syntynyt: 1930 Ramelton, Irlanti
Koulutus ja ura
Tutkinnot:  Trinity College, Dublin Wisconsinin yliopisto, Madison
Instituutti:  Drew University
Tutkimusalue:  Biokemia, loistartuntatauti ja farmaseutiikka
Palkinnot:   Nobelin lääketieteen palkinto (2015)
William C. Campbell (s. 1930 Ramelton) on irlantilainen biokemisti. Hän sai vuoden 2015 Nobelin fysiologian tai lääketieteen palkinnon japanilaisen Satoshi Ōmuran kanssa kehittämästään sukkulamato-loistartuntojen uudenlaisesta hoitomuodosta.
Wilenius Båtvarv

Wilenius Båtvarv, Wileniuksen venetelakka, on suomalainen veneveistämö. Sen perusti Porvoossa 1932 Ludwig Wilenius. Wilenius osti Porvoonjoen varrelta ne kaksi hallia joissa telakka edelleen toimii. Lisäksi Wilenius rakensi veistämörakennuksen, pajan ja kaksi liuskaa. Wilenius oli työskennellyt pitkään Borgå Båtvarfilla venemestarina ja työnjohtajana. Wileniuksen telakka sai mainetta laatuveneiden rakentajana. Etenkin Wileniuksen veistämät luokkaveneet keräsivät huomiota. Vuosien saatossa Wileniuksella rakennettiin viitisentoista kutosta ja toista kymmentä 5.5-luokan venettä. Telakalla rakennettiin muun muassa kolme kasia: Arvid Laurinin suunnittelema Andromedan, Birger Slotten Vågspel ja Gösta Kynzellin suunnittelema Katrina. Lisäksi Wileniuksella on veistetty muun muassa A- ja C-veneitä, Hai-veneitä, Louhia, salonkiveneitä sekä saaristo-, rannikko- ja meriristeilijöitä. Östersjökryssareista voidaan mainita Birger Slotten laivanvarustaja Edgar Eriksonille suunnittelema Ö8 Moshulu.
Wileniuksella rakennettu 430 venettä

Moni Suomessa purjehtiva klassinen vene on Wileniuksen työnäyte. Veistämö nousi ykkössijalle huviveneiden valmistajana kun maineikkaan Turun Veneveistämön hidas hiipuminen alkoi 30-luvulla. Wileniuksen telakka on edelleen toiminnassa, keskittyen ensisijaisesti telakalla rekennettujen puuveneiden kunnostustöihin- ja ylläpitoon. Tähän päivään mennessä Wileniuksella on rakennettu noin 430 venettä: 40-jalkaisesta meriristeilijästä puolustusvoimille tehtyihin vaneriveneisiin. Museovirasto myönsi telakalle joulukuussa 2012 20 000 euron apurahan telakan koneiden kunnostukseen  Wileniuksen telakka oli suurimmillaan 40-luvun loppupuolella jolloin se työllisti vajaat 20 henkilöä. Palkkalistoilla oli veneenveistäjien lisäksi oma seppä, lakkaaja ja rikaaja. Veneiden arvitsemat helat tehtiin telakan omassa pajassa. Päärakennuksen yläkerrassa toimi konttori, tilat piirustusten uloslyöntiä varten sekä varastotilaa. Veneet rakennettiin alakerrassa, joka oli yhtenäistä avointa tilaa. veistämössä pystyi rakentamaan samanaikaisesti kahta isoa venettä. Tänään telakan toiminta rajoittuu korjausrakentamiseen- ja veneiden talvisäilytyspalveluihin.
Aiheesta muualla

Rekisteri Wileniuksella rakennetuista veneistä (Arkistoitu – Internet Archive)
Moshulu kotisivut
Women’s United Soccer Association

Women’s United Soccer Association, lyhyemmin WUSA, oli vuosina 2000–2003 olemassa ollut naisten ammattilaisjalkapalloliiga. WUSA perustettiin helmikuussa 2000 ja kuopattiin 15. syyskuuta 2003 rahallisten tappioiden vuoksi. Liigan oli perustanut jalkapalloilija Shannon MacMillan, ja siinä pelasi 8 joukkuetta.
Voittajat

2001 – San Jose CyberRays
2002 – Carolina Courage
2003 – Washington Freedom
Käännös suomeksi
Xenniaalit

Xenniaalit (engl. xennials) on mikrosukupolvi, jonka edustajat ovat syntyneet X-sukupolven ja millenniaalien välisessä taitekohdassa 1970-luvun lopussa ja 1980-luvun alussa. Xenniaalit omaavat molempien naapurisukupolviensa piirteitä samastumatta selvästi kumpaankaan näistä: "(Heillä on) sekä terve annos X-sukupolven grunge-kyynisyyttä että ripaus millenniaalien pidäkkeetöntä optimismia." Marleen Stollenin ja Gisela Wolfin mukaan xenniaaleja yhdistää "analoginen lapsuus ja digitaalinen aikuisuus", toisin sanoen he ovat viimeisiä "digiaikaan muuttaneita siirtolaisia" – siinä missä myöhemmät sukupolvet eivät enää muista aikaa ilman kotitietokoneita ja internetiä.
Termiä käyttivät ensimmäisenä Sarah Stankorb ja Jed Oelbaum GOOD Magazine -lehteen kirjoittamassaan artikkelissa syyskuussa 2014. Sittemmin sukupolveen on englanninkielisessä maailmassa viitattu myös nimillä "The Lucky Ones", "The Oregon Trail Generation" sekä "The Star Wars Generation" (viitaten siihen, että sen edustajat ovat erään tarkentavan määreen mukaan syntyneet alkuperäisen Tähtien sota -trilogian ensi-iltavuosina 1977–83). Vuonna 2020 sana lisättiin Oxfordin sanakirjaan.
Xenia Onatopp

| Xenia Zaragevna Onatopp |
| --- | --- |
Ensiesiintyminen:  007 ja kultainen silmä
Viimeinen esiintyminen:  007 ja kultainen silmä
Näyttelijä:  Famke Janssen
Henkilötiedot
Sukupuoli:  nainen
Rooli:  vihollinen
Liittolaiset:  Janus
Nykyinen elintila:  kuollut
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Xenia Zaragevna Onatopp on fiktiivinen hahmo James Bond -elokuvassa 007 ja kultainen silmä. Häntä esittää elokuvassa Famke Janssen.
Onatopp on venäläinen taistelulentäjä, joka työskentelee pahamaineiselle Janus-rikollissyndikaatille. Onatopp on femme fatale, ja hänen tapanaan on tukehduttaa uhrinsa rakastelun aikana puristamalla jaloillaan näiden vyötäröä. Hänen nimensä lausutaan samalla tavalla kuin englanniksi sanotaan ”on a top” (suom. olla päällimmäisenä).
Onatopp ennättää elokuvan aikana surmaamaan yhden ihmisen tällä tavalla; erään kanadalaisen amiraalin (Billy J. Mitchell), jonka hän on houkutellut huviveneelleen Monte Carlossa. Kesken rakastelun Onatopp laittaa jalkansa amiraalin vyötärön ympärille ja puristaa tätä jaloillaan, aiheuttaen tukehtumisen. Rutistamisen aikana joku Janus-järjestön jäsen varastaa amiraalin henkilökortin tämän takin taskusta.
Onatopp yrittää tappaa James Bondin (Pierce Brosnan) kaksi kertaa elokuvan aikana. Ensimmäisen kerran Onatopp yrittää surmata Bondin venäläisen hotellin turkkilaisessa saunassa. Pelkkään kylpytakkiin pukeutunut Onatopp viettelee Bondin ja työntää tämän saunan hierontapöydälle. Tämän jälkeen hän istuu Bondin päälle, laittaa jalkansa hänen vartalon ympärille ja alkaa puristaa tätä jaloillaan, yrittäen tukehduttaa hänet. Bond pääsee irti jalkapuristuksesta laittamalla Onatoppin istumaan saunan kuuman kiukaan päälle. Seuraavan kerran Onatopp yrittää tappaa Bondin kuubalaisessa viidakossa. Onatopp laskeutuu taivaalla olevasta helikopterista köyttä pitkin alas ja potkaisee Bondin maihin. Tämän jälkeen hän laittaa Bondin jalkojensa väliin ja alkaa rutistaa tätä. Bond tarrautuu Onatoppin selässä olevaan AK-74-kivääriin ja ampuu helikopterin lentäjän. Helikopteri putoaa alas ja vetää Onatoppin köyden mukana puuhun kuristaen tämän samalla hengiltä.
William Pepperell Montague

William Pepperell Montague (11. marraskuuta 1873 Chelsea, Massachusetts - 1. elokuuta 1953 New York) oli yhdysvaltalainen filosofi. Hän kuuluu uuden realismin koulukunnan perustajiin. Koulukunta oli yhdessä pragmatismin kanssa haastamassa 1800-luvun loppupuolen yhdysvaltalaista filosofiaa hallinnutta idealismia.
Montague opiskeli Harvardin yliopistossa, ja väitteli tohtoriksi vuonna 1898. Montague opetti muun muassa Harvardissa, Kalifornian yliopistossa Berkeleyssä ja Columbian yliopistossa. Vuodesta 1920 hän toimi Columbian yliopiston professorina. Hän jäi eläkkeelle vuonna 1947.
Teoksia

A Realistic Theory of Truth and Error (1912)
The New Realism (1912)
The Way of Knowing or the Methods of Philosophy (1925)
Belief Unbound (1930)
The Chances of Surviving Death (1934)
The Ways of Things. A Philosophy of Knowledge, Nature and Value (1940)
Great Visions of Philosophy (1950)
Aiheesta muualla

William Pepperell Montague (Arkistoitu – Internet Archive), Montague Millennium (englanniksi)
Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista. 
Alkuperäinen artikkeli: de:William Pepperell Montague
Käännös suomeksi
Vääpeli Sadon tapaus (televisioelokuva)

| Vääpeli Sadon tapaus |
| --- | --- |

Ohjaaja:  Veli-Matti Saikkonen
Käsikirjoittaja:  Veli-Matti Saikkonen
Säveltäjä:  Eero Koivistoinen
Kuvaaja:  Raimo Hartzell
Leikkaaja:  Juhani Simonen
Lavastaja:  Georg Sikow
Pääosat:  Heikki Paavilainen Harri Tirkkonen
Valmistustiedot
Valmistusmaa:  Suomi
Tuotantoyhtiö:  Yleisradio
Kesto:  82 min
Alkuperäiskieli:  suomi
Aiheesta muualla
IMDb 
Elonet
Infobox OKNimi-testi OK: 
Vääpeli Sadon tapaus on Pentti Haanpään romaaniin perustuva tv-elokuva, joka kertoo vääpeli Sadon ja korpraali Kärnän valtataistelusta. Vuonna 1985 valmistuneen tv-elokuvan ohjasi ja käsikirjoitti Veli-Matti Saikkonen. Tykkimies Kauppalan viimeiset vaiheet vuodelta 1977 sekä Kuoleman hellä kosketus vuodelta 1982 ovat poimintoja Saikkosen tuotannosta samasta aihepiiristä.
Rooleissa

Harri Tirkkonen (vääpeli Sato)
Marja Packalén (Sadon vaimo)
Heikki Paavilainen (korpraali Kärnä).
Muissa rooleissa: Jouni Takamäki, Kalevi Aaltonen, Pertti Sveholm, Markku Blomqvist, Mikko Kouki, Yrjö Parjanne, Lars Lindberg, Jan-Peter Björklof sekä Pentti Korhonen.
Aiheesta muualla

Vääpeli Sadon tapaus Yle Areenassa
Wildstylez

| Joram Metekohy |
| --- | --- |
 Joram Metekohy Tukholmassa 2012
Henkilötiedot
Syntynyt: 7. tammikuuta 1983 (ikä 41) Veenendaal
Ammatti:  musiikkituottaja, DJ
Muusikko
Taiteilijanimi:  Wildstylez
Laulukielet:  englanti
Aktiivisena:  2007–
Tyylilajit:  Hardstyle
Soittimet:  syntetisaattori 
Levy-yhtiöt:  Scantraxx, Digital Age
Aiheesta muualla
Kotisivut
  [ Muokkaa Wikidatassa ] [ ohje ]  
Wildstylez (oikealta nimeltään Joram Metekohy, s. 7. tammikuuta 1983 Veenendaal) on alankomaalainen musiikintuottaja ja DJ.
Metekohy aloitti uransa hardstylen parissa Ruben Hooyerin kanssa ja julkaisi yhteisprojektin Scantraxxin alaisuudessa. Myöhemmin hän vaihtoi artistinimekseen Wildstylez. Metekohyn ensimmäinen soolojulkaisu oli vuonna 2007 ilmestynyt Life'z A Bitch. Myöhemmin hän on tehnyt yhteistyötä lukuisten eri artistien kanssa. Metekohy julkaisi muun muassa julkaisun yhdessä Headhunterzin kanssa.
Diskografia > Singlet

2007 Wildstylez - Clubbin' / K.Y.H.U.
2007 Wildstylez - Life'z a Bitch / Missin'
2008 Headhunterz vs. Wildstylez - Blame It On The Music / Project 1
2008 The Prophet ft. Wildstylez - Cold Rokking / Alive
2008 Wildstylez - Pleasure / LDMF (Wildstylez Remix)
2008 Wildstylez - Revenge / Truth
2008 Project One - Life Beyond Earth / The Zero Hour
2008 Project One - The Art Of Creation / Numbers
2008 Project One - Fantasy Or Reality / It's A Sine
2008 Project One - The World Is Yours / Halfway There
2008 Project One - Best Of Both Worlds / Rate Reducer
2008 Project One - The Story Unfolds / Raiders of the Sun
2008 Wildstylez - Music or Noize / The Moon
2009 Wildstylez - Push that Feeling / K.Y.H.U. (Noisecontrollers Remix)
2009 Headhunterz & Wildstylez vs. Noisecontrollers - Tonight / Famous
2009 Wildstylez - The Phantom Beat / Single Sound
2010 Wildstylez - No Time To Waste
2010 Wildstylez - In & Out
2010 Wildstylez & Isaac - Lost In Music
2010 Wildstylez - Delay Distortion / Feedback
2011 Wildstylez & Noisecontrollers - A Different Story
2011 Noisecontrollers & Wildstylez - Stardust
2011 Wildstylez - Huh?
2011 Alpha² & Wildstylez - Breathe
2011 Wildstylez - Back 2 Basics
2011 Wildstylez - Into The Light
2011 Wildstylez - I See Stars
2011 Wildstylez & Ran-D - Futureshock
2012 Wildstylez - Lonely
2012 Brennan Heart & Wildstylez - Lose My Mind
2012 Headhunterz & Noisecontrollers feat. Wildstylez - World Of Madness
2012 Wildstylez - Timeless
2012 Wildstylez ft. Niels Geusebroek - Year Of Summer
2012 Wildstylez & Alpha² vs. DV8 Rocks! - Leave It All Behind
2012 Wildstylez & Atmozfears - What It's Like
2013 Wildstylez - Timeless / Soundstorm / Forever!
Aiheesta muualla

Virallinen kotisivu (englanniksi)
Wallina Valtin

Wallina Valtin (1866–1952) oli Turun Hamburger Börs -hotellin johtaja 50 vuotta vuosina 1894–1947. Virolais-ruotsalaistaustainen Valtin muutti Suomeen Ruotsista 1890-luvulla ja osti Hamburger Börs -ravintolan 28-vuotiaana vuonna 1898. Vuonna 1904 Valtin avasi ravintolan yhteyteen hotellin, joka laajennettiin myöhemmin torin puolelle jugendtyyliseen rakennukseen.
Valtinista löytyneiden tietojen mukaan hän palkkasi lähinnä naisia, harrasti voimailua ja kiersi kieltolakia. Valtin myös auttoi nuoria naisia kouluttautumaan myöntämällä vuosien aikana heille apurahoja. Hänellä oli ottotytär.
Voltti (akrobatia)

Kerävoltti vauhdista.
Voltti (virallisesti kerävoltti) on akrobaattinen liike, jossa ihminen pyörähtää ilmassa täyden kierroksen sivuttaisakselinsa ympäri. Voltti suoritetaan yleensä hyppäämällä ilmaan ja pyöräyttämällä jalat pään yli ”toiselle puolelle”. Voltti voidaan tehdä sekä etu- että takaperin, mutta todellisuudessa mikä hyppy tahansa, missä jalat menevät pään yli hyppääjän akselin ympäri, on voltti. Volttia ja sen variaatioita käytetään useissa urheilulajeissa.
Erilaisia voltteja

Tavallisimpia voltteja:
Etuperinvoltti
heitetään jalat selkäpuolelta yli, ja laskeudutaan seisaalleen; on tavallisin voltti
Takaperinvoltti
heitetään jalat etukautta yli, ja laskeudutaan seisaalleen
Puolivoltti
tavallinen voltti, mutta juuri kun jalat lähtevät ilmaan, laitat kädet maahan ja pongautetaan etukautta jaloilleen
Taaksepuolivoltti
heitetään jalat etukautta yli, puolivälissä kädet maahan ja laskeudutaan seisaalleen
Taaksepuolivoltista käytetään myös sanaa flikki.[lähde? ]
Seinävoltti
(käytännössä aina) takaperinvoltti, jossa pyörähdysvoima otetaan juoksemalla seinää yhden tai kahden askeleen verran.
Perhonen
"kärrynpyörä ilman käsiä"
Voltista on kehitetty paljon muita temppuja.
Voltit eri lajeissa

Jonkilaisia voltteja esiintyy monissa liikuntalajeissa, esimerkiksi teamgymissä trampoliinivoimistelussa, akrobatiavoimistelussa, trikkaamisessa, telinevoimistelussa ja free runningissa.
Myös parkouraajat tekevät usein voltteja harrastaessaan lajia, vaikkei voltti ”turhana” liikkeenä parkourin etenemiskeskeiseen ideologiaan sovikaan (erittäin harvoja poikkeuksia lukuun ottamatta). Parkourin sukulaislaji free running keskittyy enemmän näyttävyyteen. Siinä voltit ovat hyvin tavallisia, ja niistä esiintyy paljon erilaisia variaatioita.
Trampoliinivoimistelussa voltteja tehdään yleensä ”comboina”, eli monta useita voltteja peräkkäin ilmassa. Voltti kuuluu tehdä siinä puhtaasti. Telinevoimistelussa voltti tehdään myös puhtaasti, eli perusvoltti on yleensä suorana ylös, kerä, suorana alas. Trikkauksessa voltti tehdään paljon omatyylisemmin, rennommin ja näyttävämmin.
Voltin tekeminen ja harjoittelu

Voimisteluliikkeenä voltti on vaativa. Sen harjoittelu on syytä aloittaa veteen tai pehmusteisiin. Trampoliinin tai ponnistuslaudan käyttö auttavat harjoittelua alkuvaiheessa. Takaperinvoltin harjoitteluun riittää osaavan valmentajan liikesarjassa auttaminen. Volttia voi hyvin alkaa opettaa noin 6-vuotiaalle lapselle jos lapsen kimmoisuus (ponnistusvoima) on riittävä.
Voltin tekeminen ja harjoittelu > Etuperinvoltti

Etuperin tehtävää volttia edeltää yleensä vauhdinotto, vaikka taitava voimistelija pystyy tekemään etuperinvoltin myös paikaltaan. Vauhdinotto päättyy tasajalkaponnistukseen ylöspäin, jossa käsillä tai hartioilla vahvistetaan ponnistusta. Ponnistus tulisi suuntautua vinosti eteenpäin vartalo suorana. Yleinen virhe on liiallinen vartalon kulma eteenpäin. Ponnistuksessa kädet voidaan tuoda etukautta ylös, kuten tällä sivulla olevassa animaatiossa tehdään, alakautta taaksepäin kädet 90 asteen koukussa, alakautta taakse suorana tai sivulle. Hyvällä vauhdilla pelkkä hartioiden nosto on riittävä liikkeen suorittamisen kannalta. Päänasento ohjaa vartalon pyörähdysliikettä. Mitä pystymmässä pää on, sitä pystympään liike pyrkii ohjautumaan. Pään liiallinen pystyasento toisaalta vastustaa pyörähdysliikettä. Oikea päänasento ponnistushetkellä onkin katse suoraan eteenpäin, leuka normaaliasennossa tai hieman normaaliasentoa alaspäin. Ponnistuksen jälkeen liike lähtee kiertämään hartioiden ympäri. Samalla voimistelija vie jalkoja kerälle liikesuunnan mukaisesti. Koukistaminen ei saa tapahtua rintakehää vasten, koska se on vastoin liikerataa. Sivulla olevasta animaatiosta on hyvä tarkastella koukistamista kiinnittämällä huomio polviin. Liikesarjan puolivälin jälkeen voidaan alkaa avata kerää. Mitä korkeampi voltti on, sitä aikaisemmin kerä voidaan avata.
Valmentamisessa valmentaja vie ennen ponnistusta vasemman käden voimistelijan vatsalle ja ponnistuksen jälkeen oikean käden niskaan. Vasemmalla tuetaan liikkeen korkeutta ja oikealla varmistetaan liikkeen pyöriminen.
Permannolla suoritettava voltti vaatii noin 30 avustettua suoritusta ennen kuin voimistelija kykenee (=uskaltaa) tehdä sen itsenäisesti.
Voltin tekeminen ja harjoittelu > Taittovoltti

Taittovolttiin lähdetään samalla tavalla kun kerävolttiinkin, eli tuodaan jalat pään yli. Kerävoltin sijasta, taittovoltissa otetaan pohkeista kiinni, ja pyöritetään siinä asennossa voltti. Taittovolttia voi harjoitella ilman apuakin, ja se pyörii yleensä todella helposti. Taittovoltin suurimpia haasteita on pitää taitto-asento ilmassa pyörimisen ajan. Ensimmäiset kerrat taittovolttia tehdessä saattavat tuntua pelottavalle, mutta taittovoltti on ihan samanlainen, kuin kerävolttikin, paitsi taittovoltissa otetaan eri paikasta jalkoja kiinni.
Yūji Nomi

Yūji Nomi (jap. 野見祐二, 19. heinäkuuta 1958, Tokio, Japani) on japanilainen säveltäjä. Hän on muun muassa säveltänyt musiikin Studio Ghiblin animaatioelokuviin Sydämen kuiskaus ja Kissojen valtakunta.
Aiheesta muualla

Yuji Nomi Web Site
Yūji Nomi Internet Movie Databasessa. (englanniksi)
Wallingford Riegger

Wallingford Constantine Riegger (29. huhtikuuta 1885 – 2. huhtikuuta 1961) oli yhdysvaltalainen säveltäjä. Hän käytti monissa töissään Schönbergin 12-säveljärjestelmää.
Rieggerin oma soitin oli sello. Hän opiskeli Yhdysvaltain lisäksi Saksassa ja opetti itse myöhemmin muun muassa Draken yliopistossa ja Ithaca Collegessa.
Riegger kuoli erikoisen onnettomuuden seurauksena New Yorkissa vuonna 1961: hän sotkeutui kahden tappelevan koiran talutushihnoihin, kaatui, löi päänsä ja menehtyi saamiinsa vammoihin.
Women’s Ku Klux Klan

| Women's Ku Klux Klan |
| --- | --- |
 WKKK:n kokoontuminen vuonna 1929
Perustettu:  1920-luvulla
Toiminta-alue:   Yhdysvallat
Jäsenet:  500 000
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Women’s Ku Klux Klan (tai Women of the Ku Klux Klan) eli WKKK oli naisille tarkoitettu Ku Klux Klanin jaos. WKKK esiintyi usein KKK:n marsseissa ja mielenosoituksissa. Joidenkin arvioiden mukaan 1920-luvulla WKKK:lla oli noin 500 000 jäsentä. Tuolloin WKKK oli myös oma itsenäinen liikkeensä..
1920-luvulla WKKK rekrytoi jäsenikseen ennen kaikkea katolilaisuutta ja sosialismia vastustavia valkoihoisia naisia. Näiden tuli asua klaanin paikallisosaston alueella kuusi kuukautta ja saada sen jälkeen suositus kahdelta jäseneltä. Jäseniksi hakeutui ennen kaikkea keskiluokkaista väkeä.. Naispuolisia rekrytoijia kutsuttiin nimellä "kleagles" ja nämä pyrkivät saamaan uusia jäseniä ennen kaikkia perheistään vetoamalla "todelliseen naiseuteen". Rasistiselle toiminalle haettiin hiljaista hyväksyntää mm. jakamalla köyhille kiitospäivänä ruokakoreja..
1950-luvulta lähtien naisten annettiin liittyä KKK:n jäseniksi ilman mitään erillistä naisjärjestöä, vaikkakin KKK:n johtotehtävät oli edelleen varattu yksinomaan miehille.
Aiheesta muualla

Blee, Kathleen M.: Women of the Klan.  Berkeley, CA:  University of California Press, 1991.  ISBN 0-520-07876-4.
Bullard, Sara: The Ku Klux Klan: A History of Racism & Violence.  Darby, PA:  Diane Publishing, 1998.  ISBN 0-788-17031-7.
Daniels, Jessie: White Lies: Race, Class, Gender and Sexuality in White Supremacist Discourse.  Florence, KY:  Routledge, 1997.  ISBN 0-415-91289-X.
Ku Klux Klan in Gainesville Gave New Year Parade. Määritä julkaisu!January 3, 1923.  The Florida Times-Union.
Wilf Paiement

| Wilf Paiement |
| --- | --- |

Henkilötiedot
Syntynyt: 16. lokakuuta 1955 (ikä 68) Earlton, Ontario
Kansalaisuus:   Kanada
Jääkiekkoilija
Pelipaikka:  oikea laitahyökkääjä
Pituus:  185 cm
Paino:  95 kg
Pelaajaura
Pääsarjaura:  1974–1988
Seurat:  Kansas City Scouts (NHL) Colorado Rockies (NHL) Toronto Maple Leafs (NHL) Quebec Nordiques (NHL) New York Rangers (NHL) Buffalo Sabres (NHL) Pittsburgh Penguins (NHL) Muskegon Lumberjacks (IHL)
NHL-varaus:  2. varaus, 1974 Kansas City Scouts
Wilf Paiement (s. 16. lokakuuta 1955 Earlton, Ontario, Kanada) on uransa lopettanut kanadalainen jääkiekkoilija, pelipaikaltaan oikea laitahyökkääjä. Paiement pelasi NHL:ssä vuosina 1974–1988 seitsemässä eri joukkueessa 946 ottelua.
Ura

Kansas City Scouts varasi Paiementin vuoden 1974 NHL:n varaustilaisuudessa ensimmäisellä kierroksella, toisella varausvuorolla. Hän pelasi Kansas Cityssä kaksi kautta ennen kuin joukkue muutti Denveriin ja otti uudeksi nimekseen Colorado Rockies.
Paiement hyökkäsi 25. lokakuuta 1978 Detroit Red Wingsin pelaajan Dennis Polonichin kimppuun jäällä. Polonich provosoi Paiementia verbaalisesti ottelussa ja Paiement iski Polonichia poikittaisella mailalla kasvoihin. Iskun seurauksena Polonich joutui leikkauttamaan nenänsä ja hän sai vakavan aivotärähdyksen. Ottelurangaistuksen lisäksi Paiementille langetettiin siihen aikaan NHL:n historian pisin pelikielto – 15 ottelua. Polonich vei asian vuonna 1982 oikeuteen ja hänelle määrättiin maksettavaksi 850 000 yhdysvaltojen dollaria.
Paiement toimi Rockiesin kapteenina kaudet 1977-79.
29. joulukuuta 1979 Colorado Rockies myi Paiementin yhdessä Pat Hickeyn kanssa Toronto Maple Leafsiin, josta seura sai vaihdossa Lanny McDonaldiin ja Joel Quennevilleen. Paiement pelasi Torontossa seuraavat neljä kautta ennen kuin hänet myytiin Quebec Nordiquesiin vaihdossa Miroslav Fryčeriin ja seitsemännen kierroksen varausvuoroon vuoden 1982 NHL:n varaustilaisuudessa.
Viiden Quebecissä pelatun kauden jälkeen Paiement kaupattiin New York Rangersiin vaihdossa Steve Patrickiin. Paiement pelasi Rangersissa kuitenkin yhteensä vain kahdeksan ottelua. 6. lokakuuta Buffalo Sabres teki sopimuksen tuolloin ilman sopimusta olleen Paiementin kanssa. Hän pelasi yhden kauden Buffalossa ja kauden 1987-88 sekä Pittsburgh Penguinsissa että IHL:n Muskegon Lumberjacksissa ennen kuin lopetti uransa.
Paiement edusti Kanadan maajoukkuetta vuoden 1977 jääkiekon maailmanmestaruuskilpailuissa. Kanada palasi turnauksessa MM-tasolle seitsemän vuoden poissaolon jälkeen.
Muuta

Paiement on Kansas City Scoutsin seurahistorian (nyk. New Jersey Devils) ensimmäinen varaus NHL:ään.
Kun Paiement pelasi Toronto Maple Leafsissä, hän käytti pelinumeroa 99. Paiement on viimeinen, joka on käyttänyt kyseistä pelinumeroa ennen Wayne Gretzkyä.
Uran päättymisen aikaan Paiement oli viimeinen aktiivipelaaja, joka oli pelannut Kansas City Scoutsissa.
Wilfin isoveli Rosaire Paiement on myös entinen NHL-pelaaja.
Aiheesta muualla

Wilf Paiement The Internet Hockey Databasessa (englanniksi)
Wilf Paiement Legends of Hockey -sivustolla (englanniksi)
Wilf Paiement Bio Hockey Draft Central.comissa
Yves Bertucci

| Henkilötiedot |
| --- | --- | --- |
Koko nimi: Yves Bertucci
Syntymäaika: 24. lokakuuta 1962 (ikä 61)
Syntymäpaikka: Cannes, Alpes-Maritimes, Ranska
Seura
Seura:  EA Guingamp
Tehtävä: Apulaisvalmentaja
Seurat
| Vuodet | Seura | O (M) |
| 1980–1986 1986–1989 1989–1993 1993–1994 1994–1996 |  AS Cannes  FC Montceau Bourgogne  Tours FC  USL Dunkerque  Tours FC |   |
Valmennusura
1996–1998 1998–2008 2008–2009 2009–2012 2012–2013 2013–2016 2016–:  Tours FC (res.)  Le Mans UC (res.)  Le Mans UC  Paris SG (apuv.)  Al-Hilal (apuv.)  RC Lens (apuv.)  EA Guingamp (apuv.)
 Seurajoukkueuran tilastot kattavat vain kansalliset sarjat.
Yves Bertucci (s. 24. lokakuuta 1962) on ranskalainen jalkapallovalmentaja ja entinen pelaaja.
Ura pelaajana

Bertucci aloitti peliuransa AS Cannesin joukkueessa 1980. Hän edusti seuraa kaikkiaan kuuden kauden ajan siirtyen 1986 pieneen FC Montceau Bourgogneen. Bertucci pelasi Cannesin ja Montceaun lisäksi kolmessa muussa pienehkössä ranskalaisseurassa lopettaen varsin vaatimattomaksi jääneen pelaajauransa vuonna 1996 Tours FC:n joukkueessa.