stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Pirkko Kolbe

Pirkko Kolbe vuonna 1967.
Pirkko Annikki Kolbe (o.s. Heikkilä; 2. maaliskuuta 1932 Helsinki – 13. syyskuuta 2008 Helsinki) oli suomalainen toimittaja, joka tunnettiin parhaiten Helsingin Sanomien pitkäaikaisena pakinoitsijana nimimerkillä Pii.
Kolbe opiskeli 1952–1955 Helsingissä Yhteiskunnallisessa korkeakoulussa. Toimittajanuransa hän aloitti Uudessa kuvalehdessä, Savon Sanomissa ja Uutisaitassa. Vuonna 1959 hänet kutsuttiin nuorten toimittajien joukkoon Suomen Kuvalehteen.
Helsingin Sanomiin hänet pyydettiin vuonna 1967, ja hän ehti olla mukana lehdessä miltei 30 vuotta ennen kuin jäi eläkkeelle 1994. Hän piti siellä pakinapalstaa nimeltä Viikon varrelta. Pakinat muodostuivat lyhyistä katkelmista, joissa kommentoitiin ajankohtaisia asioita sekä kerrottiin anekdootteja ja vitsejä. Näkyvimpinä olivat tekstin alkuun sijoitettu Kympin huuli ja loppukaneettina Päivän Pii. Palstaa pidettiin varsin elävässä kontaktissa lukijoiden kanssa. Viimeinen Piin pakina Helsingin Sanomissa ilmestyi 24. elokuuta 1994. Kolbe toimi myös Helsingin Sanomalehtimiesyhdistyksen hallituksessa 1975–1985, ja hänelle myönnettiin valtion lehtimieseläke vuonna 1995.
Kolbe oli naimisissa ekonomi Boris Kolben (1928–2015) kanssa, jonka työn vuoksi he muuttivat Bogotaan, mutta pari erosi heidän palattuaan Suomeen. Historiantutkija Laura Kolbe on heidän tyttärensä.
Teokset

Piin kovat. Otava 1975. ISBN 951-1-02137-0.
Sen pituinen se – puheita naisille (yhdessä Jaakko Okkerin kanssa). Kirjayhtymä 1975. ISBN 951-26-1065-5.
Kaiken maailman lammas (yhdessä Jyrki Sukulan kanssa, kuvat Jorma Puusa). SR-julkaisut 1995. ISBN 952-5003-05-1.
Naurattais jos ei itkettäis. Kirjapaja 2003. ISBN 951-625-959-6.
Ei aika eläen lopu. Kirjapaja 2005. ISBN 951-607-184-8.
Piin parhaat 1975–85. Sysmän kirjakylä 2005. ISBN 952-99243-2-1.
Kirjallisuutta

Kolbe, Laura: Nykyajan nainen: Pirkko ”Pii” Kolbe – äiti ja toimittaja.  Helsinki:  Kirjapaja, 2016.  ISBN 978-952-288-487-9
| Auktoriteettitunnisteet  |
| --- | --- |
Kansainväliset:  ISNI 
Kansalliset:  Suomi (KANTO) 2 
Henkilöt:  Elonet
Alvar Kolanen

Alvar ja Terttu Kolanen Helsingin Vanhassa­kaupungissa vuonna 1950.
Ernst Alvar Kolanen (8. joulukuuta 1921 Kälviä – 9. joulukuuta 2007) oli suomalainen mainosvalokuvaaja, joka tunnetaan musiikki-, viihde- ja muotimaailman suomalaistähdistä ottamistaan PR- ja levynkansikuvistaan.
Kolanen astui vapaaehtoisena sotapalvelukseen vuonna 1940 ja palveli linnoitustöissä sekä sittemmin lentomekaanikkona Aunuksen kannaksella. Valokuvaajana hän oli itseoppinut. Kolasen kuvauskohteina olivat miltei kaikki Suomen tunnetuimmat iskelmälaulajat 1950-luvulta 1970-luvun alkuvuosiin, jolloin hänen oli terveyssyistä lopetettava työt. Kolanen työskenteli levy-yhtiöissä 1930-luvulta lähtien mutta löi itsensä läpi valokuvaajana 1950-luvun puolivälissä työskennellessään Scandia-levy-yhtiössä. Hänestä tuli monen julkisuuden henkilön luottokuvaaja, ja hän pääsi hyvien suhteidensa ansiosta studiotyön ohella kuvaamaan tähtiä esiintymistilaisuuksissa, televisiotyössä ja myös kulissien takana. Kolasen usein kuvaamia artisteja olivat muiden muassa Irwin, Danny, Kirka, Tapio Rautavaara, Lenita Airisto ja Pirkko Mannola.
Alvar Kolasen puoliso oli Terttu o.s. Arhio vuodesta 1947. Kolasen perilliset ovat koonneet isänsä töistä kaksi valokuvakirjaa ja valokuvanäyttelyitä.
Kolanen on haudattu Helsingin pitäjän kirkon hautausmaalle Vantaalle.
Kirjallisuutta

Kolanen, Jari – Kolanen Risto – Tilles, Hannele: Tähdet tuikkivat. Elastic House 2010. ISBN 978-952-92788-6-2.
Kolanen, Jari – Tilles, Hannele: Tuikkivien tähtien varjosta. Like 2013. ISBN 978-952-01-0901-1.
Aiheesta muualla

Alvar Kolasen valokuvasto Facebookissa
| Auktoriteettitunnisteet  |
| --- | --- |
Kansainväliset:  ISNI  VIAF  WorldCat 
Kansalliset:  Suomi (KANTO)  Yhdysvallat 
Taiteenala:  MusicBrainz
Karri Kokko

Karri Kokko (s. 10. huhtikuuta 1955 Pori) on suomalainen runoilija ja toimittaja. Kokon tuotanto sisältää tekstimuotoisen runouden lisäksi muun muassa visuaalista runoutta, aseemisen kirjoituksen teoksia sekä videotaidetta. Kokko on toiminut Parnasson ja Suomen Kuvalehden toimittajana. Hänelle myönnettiin taiteilijaeläke vuoden 2022 alusta. Kokko toimittaa Jalokiviä ja kiikareita -nimistä kirjallisuuden aikakauskirjaa vuodesta 2023 alkaen.
Teokset

Uno boy. Käsiohjelma.  Helsinki:  WSOY, 1982.  ISBN 951-0-11500-2
Varjofinlandia.  Helsinki:  Nihil Interit, 2005.  ISBN 952-480-010-1
Stammer, Harry K. & Kokko, Karri: Beeasily.  Espoo:  xPress(ed), 2005.  ISBN 951-9198-78-4
Ilmaisin asiani. Tekstikollaasi.  Espoo:  Ankkuri, 2006.  ISBN 952-99727-1-7
Vapaat kädet.  Helsinki:  Nihil Interit, 2007.  ISBN 978-952-480-063-1
Avokyyhky, lattiaheroiini.  Helsinki:  ntamo, 2007.  ISBN 978-952-215-028-8
MMVII.  Helsinki:  ntamo, 2008.  ISBN 978-952-215-030-1
Mitä ehkä.  Helsinki:  ntamo, 2008.  ISBN 978-952-215-043-1
Così fan tutte.  Helsinki:  ntamo, 2008.  ISBN 978-952-215-047-9
Sillat voitetaan kulkemalla.  Helsinki:  ntamo, 2009.  ISBN 978-952-215-062-2
Das Leben der Anderen. Status updates & other notifications, Fall 2009.  Helsinki:  ntamo, 2010.  ISBN 978-952-215-125-4
Kokko, Karri & Valta, Reijo: Performanssin jälkeen.  Oulu:  Jyväs-Ainola, 2010.  ISBN 978-952-5353-43-3
Töllötin.  Helsinki:  ntamo, 2010.  ISBN 978-952-215-100-1
Toisaalta.  Helsinki:  Nihil Interit, 2010.  ISBN 978-952-480-217-8
Takaperin. Helsinki: ntamo, 2014. ISBN 978-952-215-531-3
Retweeted. Helsinki: ntamo, 2016. ISBN 978-952-215-626-6
eieäeeä. Helsinki: Lyhyttavara, 2017. ISBN 978-1-387-27239-6
Sanat vain riippuvat ilmassa irrallaan. Kuvaus Leevi Lehdon teoksesta Muuttunut tuuli. Helsinki: ntamo, 2018. ISBN 978-952-215-725-6
Wild Thing. Asemic poems. Helsinki: Lyhyttavara, 2018
KTO KOVO. Typografisia koetelmia Pentti Saarikosken teoksesta Mitä tapahtuu todella? Helsinki: Lyhyttavara, 2019
Salattu suru. Helsinki: Lyhyttavara, 2019. ISBN 978-952-800-823-1
Kokko, Karri & Liuhto, Sami: Emme soisi sen päättyvän.  Helsinki:  Käsite-Kirjat & Lyhyttavara, 2020.  ISBN 978-952-7374-01-6
Kehre. Helsinki: ntamo, 2020. ISBN 978-952-215-794-2
Käsialoja. Visuaalisia runoja. Helsinki: Osuuskunta Poesia, 2020. ISBN 978-952-305-132-4
Sana sanasta. Helsinki: Lyhyttavara, 2022. ISBN 978-952-687-668-9
Scintilla. Stenciled poems. Helsinki: Lyhyttavara, 2022. ISBN 978-952-68766-9-6
Kaiken nähnyt merkki. Helsinki: Lyhyttavara, 2022. ISBN 978-952-650-851-1
Dreams Before Sleep. Helsinki: Lyhyttavara, 2023. ISBN 978-952-650-854-2
Traces. Helsinki: Lyhyttavara, 2023. ISBN 978-952-650-853-5
Käsikirjoitus. Helsinki: Lyhyttavara, 2023. ISBN 978-952-650-857-3
Hänen lehmänsä. Helsinki. Lyhyttavara, 2023. ISBN 978-952-650-858-0
Aiheesta muualla

Karri Kokon Lyhyttavaraliike-blogi
Aiheesta muualla > Teoksia verkossa

Nokturno
Lettttere
| --- | --- |
Auktoriteettitunnisteet: Kansalliset :  Suomi (KANTO)
Koivutyttöperhonen

| Koivutyttöperhonen |
| --- | --- |

Uhanalaisuusluokitus
 
 
Suomessa:
 Elinvoimainen  
Tieteellinen luokittelu
Domeeni::  Aitotumaiset Eucarya
Kunta::  Eläinkunta Animalia
Pääjakso::  Niveljalkaiset Arthropoda
Alajakso::  Kuusijalkaiset Hexapoda
Luokka::  Hyönteiset Insecta
Lahko::  Perhoset Lepidoptera
Alalahko::  Imukärsälliset perhoset Glossata
Osalahko::  Erilaissuoniset perhoset Heteroneura
Yläheimo::  Mittarimaiset Geometroidea
Heimo::  Mittarit Geometridae
Alaheimo::  Tyttöperhoset Archiearinae
Suku::  Archiearis
Laji::  parthenias
Kaksiosainen nimi
 Archiearis parthenias  (Linnaeus, 1761) 
Katso myös
   Koivutyttöperhonen Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OK: 
Koivutyttöperhonen (Archiearis parthenias) on mittariperhosiin kuuluva keskikokoinen perhoslaji. Se lukeutuu kevään ensimmäisiin perhosiin.
Koko ja ulkonäkö

Etusiivet ovat pohjaväriltään tummanruskeat ja niiden etureunassa on kaksi selvästi erottuvaa vaaleaa laikkua. Takasiivet ovat pohjaväriltään kirkkaan oranssit ja niissä on ruskeaa kuviointia. Takasiiven keskitäplä on laaja ja reunoiltaan epäselvä. Siipiväli 32–34 mm.
Lennossa perhonen näyttää oranssinruskealta ja täysin erilaisesta ulkonäöstään huolimatta lentävä yksilö muistuttaa erehdyttävästi nokkosperhosta.
Toukka on vihreä, siinä on useita vaaleita pitkittäisraitoja, selkäpuolella kulkee tummempi raita ja sivuilla on rivi tummia hengitysaukkoja.
Levinneisyys ja lentoaika

Koivutyttöperhosta tavataan Keski- ja Pohjois-Euroopassa. Idässä levinneisyys ulottuu Japaniin asti. Suomessa koivutyttöperhosta tavataan yleisesti koko maassa pohjoisinta Lappia myöten. Lentoaika on maaliskuun lopulta toukokuulle.
Elinympäristö ja elintavat

Koivutyttöperhosta voi tavata millä tahansa koivua kasvavilla paikoilla. Laji lentää aurinkoisina päivinä ja on aktiivisimmillaan aamupäivällä auringonpaisteessa, jolloin se vierailee mielellään pajujen kukilla. Nopea ja heittelehtivä lento tapahtuu usein korkealla maanpinnan yläpuolella tai puiden latvustoissa. Perhonen laskeutuu usein lepäämään maahan aurinkoiselle paikalle. Tyttöperhonen on lajina yleinen, muttei esiinny missään kovin runsaslukuisena. Perhonen talvehtii kotelona, jonka sisällä on kuoriutumisvalmis perhonen ja kuoriutuu aikaisemmin kuin mikään muu perhoslaji.
Ravintokasvi

Toukka käyttää ravinnokseen koivujen (Betula) lehtiä.
Aiheesta muualla

Harri Puranen: Koivutyttöperhonen
Suomen Perhostutkijain Seura
Archiearis
| --- | --- |
Taksonitunnisteet:  Wikidata: Q1303070  BioLib: 51848  BOLD: 25567  CoL: 5W262  EoL: 268103  EPPO: ARCRPA  EUNIS: 309014  Fauna Europaea: 446357  Fauna Europaea (new): 34d12466-0397-4bd4-8ff4-2e3773807422  GBIF: 1975733  iNaturalist: 430139  IRMNG: 11151321  LepIndex: 206804  LoB: 5513  MaBENA: ArchiParth  NBN: NBNSYS0000005734  NCBI: 104468  Observation.org: 8607  Open Tree of Life: 795994  Laji.fi: MX.61499
North Rail

North Rail Oy on suomalainen rautatiekuljetusyhtiö, joka on perustettu maaliskuussa 2023. Se on Nurminen Logisticsin tytäryhtiö. North Rail liikennöi tavarajunia Suomen rataverkolla. North Rail on jatkaja Viron valtiollisen rautatieyhtiön Operailin entiselle Suomen-rautatieliiketoiminnalle, jonka Nurminen Logistics osti alkuvuodesta 2023.
Koivuvenhokas

| Koivuvenhokas |
| --- | --- |

Tieteellinen luokittelu
Domeeni::  Aitotumaiset Eucarya
Kunta::  Eläinkunta Animalia
Pääjakso::  Niveljalkaiset Arthropoda
Alajakso::  Kuusijalkaiset Hexapoda
Luokka::  Hyönteiset Insecta
Lahko::  Perhoset Lepidoptera
Alalahko::  Glossata
Osalahko::  Erilaissuoniset Heteroneura
Yläheimo::  Yökkösmäiset Noctuoidea
Heimo::  Venhokkaat Nolidae
Alaheimo::  Venhoyökköset Chloephorinae
Suku::  Pseudoips
Laji::  prasinanus
Kaksiosainen nimi
 Pseudoips prasinanus  (Linnaeus, 1758) 
Synonyymit
 Pseudoips prasinana 
Katso myös
   Koivuvenhokas Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OK: 
Koivuvenhokas, aikaisemmalta nimeltään venhoyökkönen, (Pseudoips prasinanus) on yleinen, kirkkaan vihreä yöperhonen.
Koko ja ulkonäkö

Koivuvenhokas on yksi melko harvoista vihreistä perhoslajeista. Koiraan etusiivet ovat kellanvihreät ja siiven reunan ripsissä on usein punaruskeita täpliä. Takasiivet ovat vaaleankeltaiset. Naaraan etusiivet ovat hivenen sinertävän vihreät ja takasiivet valkoiset. Molemmilla sukupuolilla etusiiven poikki kulkee kolme vaaleaa, rajoiltaan epäselvää vaaleaa vinojuovaa. Keskiruumis on etusiipien tapaan vihreä ja tuntosarvet voimakkaan punaruskeat. Siipiväli on koiraalla 31–36 mm ja naaraalla 34–40 mm.
Toukka on vaalean vihreä ja siinä on pieniä, vaaleita pisteitä. Selkäpuolella on pari vaaleaa pitkittäisjuovaa. Toukan pää on kookas ja peräpää kapenee teräväksi. Erityisenä tuntomerkkinä toukan vatsajaloissa on huomattavan suuret, imukuppimaiset tarttumapinnat.
Levinneisyys ja lentoaika

Koivuvenhokasta tavataan Espanjasta Keski-Euroopan poikki Venäjälle ja aina Koreaan ja Japaniin saakka ulottuvalla vyöhykkeellä. Suomessa lajia tavataan suurimmassa osassa maata elinalueen ulottuessa ainakin Etelä-Lappiin saakka. Perhonen lentää yhtenä sukupolvena kesä-heinäkuussa lentoajan huipun sijoittuessa kesäkuun loppupuoliskolle. Elo-syyskuussa voidaan tavata harvinaisen toisen sukupolven yksilöitä.
Elinympäristö ja elintavat

Lehtimetsien laji, jota tavataan lisäksi puistoissa ja puutarhoissa. Perhoset lepäävät päivisin puissa, useimmiten lehtien alapinnoilla ja lähtevät lentoon illan hämärtyessä. Molemmat sukupuolet lentävät sekä valolle että syötille. Lentäessään perhoset tuottavat ultraääniä.
Naaras munii 200–250 munaa, jotka se sijoittelee lehtien alapinnoille. Toukat syövät öisin ja ovat täysikasvuisia elokuun lopulla tai syyskuun alussa. Koteloitumistaan varten toukka rakentaa lehden alapinnalle, puun kuorenrakoon tai maahanpudonneiden lehtien väliin vaaleanruskean, venettä muistuttavan kotelokopan, jonka sisällä itse kotelo sijaitsee. Kotelo talvehtii.
Ravintokasvi

Toukka on polyfagi ja käyttää ravinnokseen monien erilaisten lehtipuiden lehtiä, erityisesti koivuja (Betula), leppiä (Alnus), pähkinäpensasta (Corylus avellana) ja tammea (Quercus robur).
Aiheesta muualla

Suomen Perhoset: Koivuvenhokas
| --- | --- |
Taksonitunnisteet:  Wikidata: Q998167  Wikispecies: Pseudoips prasinana  BioLib: 54776  BOLD: 86428  CoL: 947RB  EPPO: PIPSFA  EUNIS: 311285  Fauna Europaea: 447140  Fauna Europaea (new): 148065d9-363a-417d-b70d-b51a31f517f9  GBIF: 1802280  iNaturalist: 321945  IRMNG: 11109259  LepIndex: 276412  LoB: 4632  MaBENA: PseudFagan  NBN: NHMSYS0000517403  NCBI: 753417  Open Tree of Life: 270791  Laji.fi: MX.62368
Putinismi

Vladimir Putin Sevastopolissa ennen Venäjän presidentinvaaleja 2018.
Mielenosoitus Helsingissä vastalauseena Venäjän hyökkäykselle Ukrainaan 2022.
Putinismi on nimitys Venäjän presidentti Vladimir Putinin vallan aikana muodostuneelle keskusjohtoiselle politiikalle. Putinismin ominaispiirre on poliittisen ja taloudellisen vallan keskittäminen silovikeille eli poliitikoille, joilla on tausta turvallisuus-, tiedustelu-, armeija- tai samankaltaisen järjestön palveluksessa. Myös Putin on silovik.lähde?
Venäjän voimaministeriöiden eli turvallisuuspalvelun, poliisin ja armeijan vallaksi. Vaikka Venäjällä on ulkoisesti kaikki demokratian perinteiset laitokset, maata johdetaan presidentin kansliasta käsin muun muassa juuri turvallisuuspalvelun avulla. Putinin aikana poliitikot ovat puhuneet maan monista ongelmista, mutta eivät ole moneenkaan asiaan kyenneet tarttumaan.lähde?
Putinismin pääideologiksi on kutsuttu politiikan tutkijaa Aleksandr Duginia, joka on venäläisen nationalismin teoreetikko.
Demokratia, kansalaisyhteiskunta ja tiedotuksen vapaus ovat heikentyneet Putinin Venäjällä. Putinismiin liittyy lakien valikoiva kunnioitus, Putinin henkilökultti, byrokratia ja korruptio. Putinismilla ei ole selvää ideologiaa, mutta siinä on samankaltaisuuksia.selvennä Vaikka Putin on palauttanut monia neuvostotunnuksia ja -tapoja, Venäjän valtaeliittiä kiinnostaa lähinnä rikastuminen muun muassa Venäjän öljy- ja maakaasutuotannon avulla. Mutta toisaalta Venäjän hallitus pyrkii myös ottamaan jossain määrin huomioon kansan mielipiteen korottamalla eläkkeitä.lähde?
Putinismiin liittyy taloudellinen vapaus, vaikka Putinin johtamat silovikit haluavat keskittää talouden avainalat valtiolle tai ainakin valvoa niitä sijoittamalla yrityksiin valtiolle uskollisia. Hallintoa kiinnostaa talouden voimistaminen ja kansan elintason nosto. Tämä vaatii putinistien mielestä maan hallinnon keskittämistä ja lujittamista. 2000-luvulla Venäjän talous kasvoi vuoden 2008 talouskriisiin asti. Putinin hallinto hyötyi talouskasvusta, ja joidenkin mielestä yksi Putinin pahimmista vihollisista onkin talouden kasvuongelmat. Yritysten uudistaminen länsimaiselle tekniselle ja innovatiiviselle tasolle ei suju. Putin on onnistunut jossain määrin vakauttamaan maata. Tavallista kansaa ei demokratia kiinnostakaan, koska sen varjopuolet tulivat esille Boris Jeltsinin aikana.lähde?
Putinismi jatkui myös Dmitri Medvedevin valtakaudella, Putinin ollessa Venäjän pääministerinä. Putinilla oli ainakin vuoden 2009 kesän alussa enemmän valtaa kuin silloisella presidentti Medvedevillä.lähde?
Historia

Putinismi juontaa juurensa Neuvostoliiton turvallisuuspoliisista KGB:stä. Venäjän presidentti Boris Jeltsin antoi vuonna 1991 Neuvostoliiton hajota, jotta saisi vallan itselleen. Jeltsinin nousu perustui viimeisen kommunistijohtaja Mihail Gorbatšovin ajaman perestroikan taloudelliseen ja poliittiseen epäonnistumiseen. Kun sitten Jeltsinistä tuli maan presidentti, hän aloitti Jegor Gaidarin avustuksella talousohjelman, joka ajoi maan taloutta ennestään alas, kun uudistus ei tuottanut toivottuja tuloksia. Samaan aikaan turvallisuuspalvelun valtaa oli heikennetty, mutta se pyrki salaa palauttamaan asemansa. Kommunistien hallitsema parlamentti nousi lopulta ilmikapinaan Boris Jeltsiniä vastaan puhemies Ruslan Hasbulatovin ja varapresidentti Alexandr Rutskoin avustuksella. Jeltsin onnistui kukistamaan kapinan armeijan avulla, ja uusi perustuslaki antoi presidentille uudet valtaoikeudet. Näin Kremlin ote alkoi taas kasvaa. Vaikka kapina kukistui, kommunistit säilyivät yhä vahvoina ja uhkana maata johtavalle Jeltsinin sisäpiirille, ”perheelle”. Talousuudistuksessa myös epämääräisin keinoin rikastuneet liikemiehet, Venäjän oligarkit, auttoivat vaalirahoituksellaan epäsuositun Jeltsinin voittamaan presidentinvaalit vuonna 1996. Samana vuonna turvallisuuspalvelun silovikit nousivat virkapaikoille Pietarissa. Nyt turvallisuuspalvelu ja keskenään riitelevät oligarkit pyrkivät valtaan, ja Jeltsinin suosio heikkeni. Vuosina 1998–1999 Jeltsinin seuraajaksi veikattiin monia politiikan johtavia hahmoja, esimerkiksi Moskovan pormestaria Juri Luzhkovia ja kokenutta diplomaattia Jevgeni Primakovia.lähde?
Jeltsiniä vastaan oli käynnissä ajojahti parina viimeisenä vuonna, Jeltsinin sisäpiiriä syytettiin julkisesti korruptiosta. Jeltsinin liittolaisesta Vladimir Putinista tuli liittovaltion turvallisuuspalvelun FSB:n johtaja vuonna 1998 ja pääministeri elokuussa 1998. Pian sen jälkeen kun Putinista oli tullut pääministeri, tšetšeenisissipäällikkö Šamil Basajevin joukot hyökkäsivät Venäjään kuuluvaan Dagestaniin ja Venäjällä räjähteli kerrostaloissa ja muualla voimakkaita pommeja elo-syyskuussa 1999. Putin esiintyi kovasanaisena separatistisia tšetšeenejä vastaan ja määräsi armeijan Dagestaniin ja Tšetšeniaan. Näin aiemmin tuntemattomasta kasvottomalta byrokraatilta näyttäneestä Putinista tuli terroristeja vastaan taisteleva kansallissankari. Jeltsin päätti erota Venäjän presidentin tehtävistä joulukuussa 1999 ja kehotti kansaa äänestämään Putinia. Näin Jeltsinin suosittelema, nuorekas, energinen, kansansuosion aallonharjalla ratsastava Putin voitti Venäjän presidentinvaalit vuonna 2000. Päästyään valtaan Putin alkoi keskittää valtaa käsiinsä. Hän muun muassa lakkautti alueiden suuren vallan, keskitytti tiedotusvälineitä Kremlin käsiin ja karkotti maasta tai vangitsi muutamia häntä vastustaneita oligarkkeja. Putin myös säädätti monia markkinatalouden tarvitsemia lakeja. Vuoden 2003 loppuun mennessä valta maassa oli käytännössä Putinin ohjaaman presidentinhallinnon käsissä. Silti monet ongelmat pysyivät, kuten köyhyys, korruptio ja rikollisuus.lähde?
Piirteitä

Putinismi alkoi näkyä erityisen selvästi Venäjällä vuonna 2003.
Keskusjohtoinen järjestelmä
Valtion halu ohjata taloutta, valtiokapitalismi, korporativismi
Yrityksiä on siirtynyt valtion tai sitä lähellä olevien tahojen käsiin, ja muut on painostettu maksamaan veronsa valtiolle ja muutenkin tukemaan valtiota
Valtio ohjaa varsinkin merkittäviä ns. avainaloja
Muutama suuri taho, "yritysklaani"lähde tarkemmin? omistaa enimmän osan Venäjästä
Maan johtajat omistavat suuria osuuksia eri yhtiöistä, ja rahavalta ja poliittinen valta kietoutuvat yhteen
Turvallisuuspalvelu FSB:n valta, sekurokratia
Valtion vallan palauttaminen, alueiden vallan riisuminen
Valtion hajoamisen vastustus, mikä vei maan Tšetšenian sotaan.
Yhden puolueen johtama virkamiesvaltio
Venäjä-keskeisyys
Vieraan omistuksen pelko Venäjällä
Vieraiden kumouksellisten vaikutteiden pelko
Joitakin neuvostoajan piirteitä
Ystävien suosiminen virkanimityksissä, korruptio
Neuvostoaikojen isänmaallisuuden palauttaminen
Valtion rahoittama propaganda, valtio valvoo ja ohjaa tiedonvälitystä
Putinin henkilökultti
Talouden suuri merkitys
Halu uudistaa yhteiskuntaa ja taloutta, ja lisätä kansan hyvinvointia
Valtio pyrkii edistämään innovaatioita
Taloudellinen liberalismi, raaka markkinatalous
Talouskasvu joka näkyy myös tavallisen kansan elämässä
Näkyvä, voimakas reagointi alun viiveen jälkeen vuoden 2008–2009 talouskriisiin
Venäjä on energian tuottaja ja kulutustavaroiden tuoja
Ideologia

Vladimir Putinin teot ja puheet ovat ristiriitaisia ideologian suhteen. Putinistisella valtaeliitillä ei liene siten varsinaista ideologiaa. Ajatus Venäjän aatteesta on jätetty älymystön kiistakapulaksi.kenen mukaan? Putinin sisäpiiriä näyttää kiinnostavan vallassa pysyminen keinolla millä hyvänsä. Putinin johtama eliitti uskoo kapitalismin pohjalta luotuun pääomaan, mutta on palauttanut monia neuvostoaikojen tapoja ja symboleja. Noustessaan valtaan Putin piti itseään Venäjää uhkaavan hajoamisen pysäyttäjänä. Näin Putinia pidetään gosudarstvennikinä, suurvallan rakentajana. Putin on kuvaillut Neuvostoliiton hajoamista ”suurimpana geopoliittisena katastrofina koko vuosikymmenenä”.
Silti Putin on luonut oman valtaryhmän, joka presidenttikausilla lujitti jatkuvasti otetta maasta.
Venäjällä ei ole selvää jakoa uudistuksellisin länsimielisiin ja vanhoillisiin Venäjä-mielisiin. Suurvallan kannattajat ovat ajatuksiltaan läntisiä, ja venäläiset liberaalit vahvan valtion ja totalitarismin vastustajia.
Putinin aikana Venäjä on liukunut jossakin määrin pois konsensuksesta lännen kanssa, mutta hiilivetydiplomatia toimii yhä ja luo sillan Venäjän ja lännen välille.kenen mukaan? Putinismiin on yhdistetty monesti myös hallituksen toimia arvostelleiden Anna Politkovskajan ja Aleksandr Litvinenkon murhat, jotka luonnehtivat poliittista ilmapiiriä Venäjällä. Venäjällä on murhattu jo Jeltsinin aikoina monia hallitusta arvostelleita poliitikkoja. Tekijöitä ei ole saatu yleensä kiinni. Putin ei ole silti suoraan koskaan hyökännyt vastustajiensa kimppuun.
Helmikuussa 2021 Vladimir Putin kertoi uskovansa Lev Gumiljovin passionarity-teoriaan (пассионарность). Teorian mukaan kansojen ja niiden johtajien aktiivisuustaso vaihtelee eliölajien evoluution tavoin.
Putinismi ja demokratia

Putinismi ei ole demokratiaa, vaikka venäläiset hallitustahot puhuvat joskus mielellään maassa vallitsevasta demokratiasta.lähde? Putinistinen järjestelmä on silovikien luoma sekurokraattinen, puolidemokraattinen. Se on autoritaarinen, kansallismielinen systeemi, joka vain esittää demokratiaa Putinismia sanotaan joskus myös ohjatuksi demokratiaksi.
Putinin aikana Venäjän vallan ydin koostuu presidentin johtamasta presidentin hallinnosta, turvallisuusneuvostosta ja federaation turvallisuuspalvelusta FSB:stä.
Duuma ja tiedotusvälineet ovat olleet pääosin Kremlin valvonnassa viimeistään Putinin toisen kauden alusta lähtien. Putinin aikoina duumaan pyrkivältä puolueelta vaadittavaa äänimääräkynnystä on nostettu ja näin saatu pienet oppositiopuolueet pois pelistä. Opposition mielenosoitukset on sallittu, mutta niitä on pyritty ohjaamaan tiukasti. Muutamia mellakoita on kukistettu mellakkapoliisin pamppujen avulla. Oppositio on pieni, kirjava ja sisältää kaikkea mahdollista fasisteista, monarkisteista ja kommunisteista anarkisteihin, eikä ole uskottava vaihtoehto duumassa istuville puolueille. Yhtenäisen Venäjän kanssa kilpailevista duuman puolueista äärikansallisen Venäjän liberaalidemokraattisen puolueen johtaja Vladimir Žirinovski oli tunnettu poliittinen pellelähde?, eikä ole uskottava vaihtoehto esimerkiksi Medvedeville. lähde tarkemmin?
2000-luvun edetessä länsimaiset tahot ovat yhä enemmän huomanneet merkkejä vilpistä Venäjän vaaleissa. Hallinto estää vastustajiaan osallistumasta vaaleihin, ja käskee hallinnon työntekijöitä äänestämään valtapuolueen ehdokkaita. Venäjällä olivat jo Jeltsinin aikaan länsimieliset puolueet heikkoja, kuten Grigori Javlinskin johtama ryhmä.lähde?