stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Terhi Peltokorpi
Poliittinen linja

Peltokorpi on kertonut nuorena puntaroineensa, liittyisikö keskustaan vai kokoomukseen. Keskustanuorten ydinvoiman vastainen kanta sai hänet liittymään keskustaan.
Vanhoillislestadiolaisena Suomen Keskustan poliitikkona Peltokorpi on todennut olevansa politiikassa puolueensa ja kotikaupunkinsa Helsingin  eikä ensi sijassa lestadiolaisten äänestäjiensä edustaja. "Toki hengellinen elämänkatsomus vaikuttaa arvopohjaani." Jos valtion budjetin käsittelyssä tulee eteen tilanne, jossa äänestetään Helsinkiin kohdistuvista leikkauksista, Peltokorpi on luvannut puolustaa kotikaupunkiaan.
Eduskuntatyössä Peltokorpea kiinnostaa lainsäädäntöön vaikuttaminen erityisesti työelämä- ja tasa-arvovaliokunnassa, sosiaali- ja terveysvaliokunnassa tai sivistysvaliokunnassa.
Niihin liittyvien kysymysten osalta Peltokorpi esimerkiksi vastustaa yhdenvertaista avioliittolakia ja pitää raskauden ehkäisyä syntinä. Peltokorpi on todennut, että työssään kätilönä hän ei kuitenkaan torju samaa sukupuolta olevia pareja. "Kätilöntyössä minulla on ollut naispareja asiakkaina. Samalla lailla minä kaikkia hoidan."
Yksityiselämä

Peltokorpi avioitui Risto Peltokorven kanssa vuonna 1996. Perheessä on yhdeksän lasta. Peltokorpi on vanhoillislestadiolainen.
Aiheesta muualla

.aspx Terhi Peltokorpi Suomen kansanedustajat. Eduskunta.
Suomen Keskustan kansanedustajat
| n k Suomen Keskustan kansanedustajat 2003–2007 |
| --- | --- |
Eduskuntaryhmä (55):  Ahonen  Alatalo  Ala-Nissilä (2003–2006)  Anttila  Haapoja  Hautala  Hoskonen  Hyssälä  Hänninen  Juhantalo  Jäätteenmäki (2003–2004)  Kaikkonen  Kalli  Karjula  Karpela  Karvonen (2004–2007)  Kerola  Kettunen  Kiviniemi  Kiviranta  Komi  Korkeaoja  Markku Koski  Kääriäinen  Lankia  Laukkanen  Lehtomäki  Leppä  Lindqvist  Lintilä  Lämsä  Manninen  Riikka Moilanen-Savolainen  Neittaanmäki  Nousiainen  Oinonen  Paloniemi  Pekkarinen  Peltokorpi (2004–2007)  Pentti  Ranta-Muotio  Rantakangas  Rehula  Reijonen  Rossi  Rundgren  Salo (2006–2007)  Salovaara  Särkiniemi  Takkula (2003–2004)  Tiilikainen  Tölli  Vanhanen  Vihriälä  Vilkuna  Väistö  Ylä-Mononen 
| n k Suomen Keskustan kansanedustajat 2011–2015 |
| --- | --- |
Eduskuntaryhmä (35):  Alatalo  Anttila  Hautala  Kaikkonen  Kalli  Kalmari  Katainen  Kerola  Kiviniemi (2011–2014)  Kiviranta  Komi  Korhonen  Koskela (2014–2015)  Kääriäinen  Lehtomäki  Leppä  Lintilä  Lohi  Maijala  Paloniemi  Pekkarinen  Peltokorpi (2014–2015)  Pirttilahti  Puumala  Rantakangas  Rehula  Reijonen  Rossi  Rundgren  Saarikko  Savola  Sipilä  Tiilikainen  Torniainen  Tölli  Vehkaperä  Vehviläinen 
1Mari Kiviniemi valittiin OECD:n apulaispääsihteeriksi heinäkuussa 2014, jolloin hänen tilalleen eduskuntaan nousi Terhi Peltokorpi. 2Laila Koskela erosi perussuomalaisista marraskuussa 2014 ja liittyi keskustan eduskuntaryhmään.
Helsingin vaalipiirin kansanedustajat 2011–2015
Outi Alanko-Kahiluoto
Paavo Arhinmäki
Jörn Donner (2013–)
Pekka Haavisto
Jussi Halla-aho (2011–2014)
Eero Heinäluoma
Rakel Hiltunen
Mari Kiviniemi (2011–2014)
Päivi Lipponen
Silvia Modig
Lasse Männistö
Tom Packalén
Jaana Pelkonen
Terhi Peltokorpi (2014–)
Mika Raatikainen (2014–)
Pertti Salolainen
Sari Sarkomaa
Anni Sinnemäki (2011–2015)
Osmo Soininvaara
Johanna Sumuvuori (2015–)
Astrid Thors (2011–2013)
Erkki Tuomioja
Jan Vapaavuori
Juha Väätäinen
Ben Zyskowicz
| --- | --- |
Auktoriteettitunnisteet: Henkilöt :  Eduskunta
Kingston Wall

| Kingston Wall |
| --- | --- |

Tiedot
Toiminnassa:  1987–1994
Tyylilaji:  psykedeelinen rock, progressiivinen rock
Kotipaikka:   Helsinki, Suomi
Laulukieli:  englanti
Jäsenet:  Petri Walli, kitara, laulu   Jukka Jylli, basso, taustalaulu   Sami Kuoppamäki, rummut, lyömäsoittimet (1990–) 
Entiset jäsenet:  Timo Joutsimäki, rummut (1987, 1989–1990)  Petteri Ståhl, rummut (1987–1989)  Sauli ”Sale” Suomalainen, rummut (1989) 
Levy-yhtiö:  Trinity   Zen Garden   Zero  
Infobox OKNimi-testi OK: 
Kingston Wall oli suomalainen rock-yhtye, jonka perustivat kitaristi-laulaja Petri Walli ja basisti Jukka Jylli Helsingissä vuonna 1987. Yhtyeen pitkäaikaisimpana rumpalina toimi Sami Kuoppamäki, joka liittyi yhtyeeseen vuonna 1990. Vaikka Kingston Wall julkaisi vain kolme studioalbumia lyhyen seitsemänvuotisen uransa aikana, sitä pidetään yhtenä tärkeimmistä suomalaisista psykedeelisen ja progressiivisen rockin yhtyeistä.
Kingston Wall julkaisi ensimmäisen studioalbuminsa Kingston Wall I vuoden 1992 alussa oman levy-yhtiönsä Trinityn kautta. Yhtyeen suosio kasvoi ja se esiintyi aktiivisesti kotimaisilla rockklubeilla. Sitä pyydettiin esiintymään useasti Helsingin Tavastia-klubilla sekä lukuisilla kesäfestivaaleilla. Kingston Wall saavutti maineensa ennen kaikkea monipuolisena jamihenkisenä liveyhtyeenä. Yhtye nauhoitti seuraavan albuminsa II vuoden 1992 syksyllä, ja se julkaistiin seuraavan vuoden alussa. Albumi nousi Suomen albumilistan kolmanneksi kaksi viikkoa julkaisunsa jälkeen. Kingston Wallin kolmas ja viimeiseksi jäänyt studioalbumi III Tri-Logy ilmestyi lokakuussa 1994.  Yhtyeen viimeinen kiertue ei kestänyt pitkään ja Kingston Wall soitti viimeisen julkisen keikkansa 5. joulukuuta 1994 Helsingin Lepakossa, jonka jälkeen yhtye päätti jättäytyä määrittelemättömän pituiselle tauolle. Puoli vuotta myöhemmin 28. kesäkuuta 1995 Petri Walli teki itsemurhan hyppäämällä Töölön kirkon tornista.
Yhtyeen esikuvina on mainittu varsinkin Jimi Hendrix, Led Zeppelin ja The Who. Muita esikuvia olivat kotimaisten 70-lukua henkivien yhtyeiden ja soittajien lisäksi muun muassa Pink Floyd, Jethro Tull ja Lynyrd Skynyrd.
Makia lanseerasi 16. helmikuuta 2023 Tribute to Kingston Wall -malliston. Osa malliston tuotoista ohjataan Mieli ry:n työn tukemiseen.
Yhtyeen vaiheet ja tuotanto

Walli ja Jylli tapasivat Helsingissä Natsa-nimisessä klubiravintolassa vuonna 1987 ja perustivat yhtyeen, joka kantoi ensin nimeä Moonshine Makers. Ensimmäiseksi rumpaliksi pestattiin Timo Joutsimäki, joka pian vaihtui Petteri Ståhliin. Moonshine Makers soitti ensimmäisen keikkansa vuoden 1988 alussa Singh’s Pubissa. Myöhemmin yhtyeen nimeksi vaihdettiin Kingston Wall. Huhtikuussa 1989 Ståhl tarvitsi tuuraajaa, ja Walli soitti Waltarin rumpalin Sauli ”Sale” Suomalaisen keikalle. Saman vuoden kesällä rummuissa vaihtelivat Ståhl ja Timo Joutsimäki, joka ilmaantui takaisin yhtyeeseen. Syyskuussa 1989 Ståhl sai potkut Kingston Wallista, ja Joutsimäki otettiin vakituiseksi rumpaliksi. Jukka Jyllin mukaan Ståhlin komppi jäi merkittäväksi osaksi yhtyeen musiikkia. Ståhl oli mukana tekemässä muun muassa kappaleita ”Shine on Me”, ”I’m Not the One” ja ”Nepal”. Joutsimäki soitti Kingston Wallissa joulukuuhun 1990 saakka, jolloin hän lopetti soittamisen kokonaan ja myi rumpunsa. Walli sai tietää 18-vuotiaasta rumpalista nimeltään Sami Kuoppamäki, joka opiskeli Los Angelesin Musicians' Institutessa, ja alkoi kosiskella tätä yhtyeeseen.
Kingston Wall julkaisi toimintansa aikana kolme levyä omalla Trinity-levymerkillään, I (1992), II (1993) sekä III Tri-Logy (1994). Ensimmäisellä albumilla kuullaan psykedeelis-progressiivista rockia. Cover-versio Jimi Hendrixin kappaleesta "Fire" sai jonkin verran radiosoittoa, ja teki yhtyettä tunnetuksi. Albumin avaava kappale "With My Mind" on noussut vuosien saatossa jonkinlaiseksi suomalaisen rockin klassikoksi.
Toisella levyllä on runsaasti folk-musiikista otettuja vaikutteita. Kappaletta "Shine on Me" pidetään suurena suomalaisena rock-klassikkona, mutta Donna Summer -lainakappale "I Feel Love" herätti ihailijoissa hieman ristiriitaisia tunteita. Albumilla yhtye siirtyi entistä monimutkaisempaan ja progressiivisempaan ilmaisuun. Kolmas levy sisälsi runsaasti vaikutteita elektronisesta musiikista. Albumin kappaleesta "Another Piece of Cake" tehtiin yhtyeen ensimmäinen musiikkivideo. Albumi sisältää paljon viitteitä Wallin ystävän Ior Bockin teokseen Bockin perheen saaga. Albumin päättää psykedeelinen teos "The Real Thing".
Jo ensilevynsä aikoihin Kingston Wallilla oli vankka ihailijapiirinsä, ja kolmoslevyn myötä yhtye nousi myös viralliselle albumilistalle. Yhtye esitti varsinaisen viimeisen julkisen esiintymisensä 5. joulukuuta 1994 kuuluisassa Helsingin ELMUn ylläpitämässä Lepakossa, jossa toimi siihen aikaan yksi Suomen tärkeimmistä rockklubeista. Päivä tämän jälkeen, yhtye esiintyi viimeisen kerran yhdessä Sörnäisten vankilan "linnan juhlissa" Suomen itsenäisyyspäivänä vuonna 1994, jonka jälkeen he ilmoittivat vetäytyvänsä määrittelemättömän mittaiselle tauolle. 28. kesäkuuta 1995 Kingston Wallin tarina sai lopullisen ja samalla traagisen päätöksen, kun yhtyeen keulahahmo Petri Walli teki itsemurhan hyppäämällä Helsingissä Töölön kirkon tornista. Yhtyeen Trinity-merkillä julkaistut levyt on myyty sittemmin loppuun, ja ensipainoksista on tullut keräilyharvinaisuuksia.
Jälkimaine

Zen Garden julkaisi vuonna 1998 Kingston Wallin albumit uudelleenmasteroituina painoksina, jotka sisälsivät bonus-CD:n. Näitä painettiin ainoastaan tuhat kappaletta per albumi, ja ne on myyty loppuun. Uusintajulkaisujen myötä yhtyeen on löytänyt entistä laajempi yleisö, ja sen suosio on jatkunut 2000-luvulla. Jotkut asianharrastajat pitävät Kingston Wallia yhtenä kaikkien aikojen parhaista suomalaisista rock-yhtyeistä. Muun muassa Von Hertzen Brothers -yhtyeen on väitetty saaneen Kingston Wallilta vaikutteita.
Vuonna 2000 julkaistiin myös Kingston Wall -kunnianosoitusalbumi Freakout Remixes, joka sisältää kotimaisten konemuusikkojen Kingston Wallin kappaleista tekemiä trance-remixejä. 21. syyskuuta 2005 SonyBMG julkaisi kolmen CD-levyn konserttitaltiointikoosteen Real Live Thing, jonka basisti Jukka Jylli on koonnut yhtyeen vanhoista nauhoista. Levy nousi heti ilmestyttyään Suomen albumilistalle sijalle 8.
Vuonna 2012 Sony julkaisi 8 CD:n King Size Box -kokoelman.
Vuonna 2014 julkaistiin Viljami Puustisen kirjoittama kirja Kingston Wallista, Kingston Wall – Petri Wallin saaga. Svart Records julkaisi vuosina 2014 ja 2015 Kingston Wallin cd-muotoisina julkaistut albumit vinyyleinä, We Cannot Move / Between The Trees -sinkun sekä Kingston Wall -kuvaajan Hannu Lappalaisen keikkataltioinneista ja haastatteluista koostetun Kingtime DVD:n. DVD:n julkaisun yhteydessä Jukka Jylli ja Sami Kuoppamäki järjestivät Tavastialla julkaisutapahtuman sekä esiintyivät  Kingston Wall FreakOut! -kokoonpanolla vuoden 2015 Ruisrockissa.
Yhtyeen elossa olevat jäsenet soittivat yhdessä Von Hertzen Brothersin kanssa kiertueen vuonna 2019. Kingston Wall by JJylli, Kuoppis & VHB-kokoonpano esiintyy myös useissa tapahtumissa.
Like Kustannus julkaisi tammikuussa 2023 Kimmo Aroluoman kirjoittaman Kingston Wallin perintö -kirjan, joka keskittyy Petri Wallin kuoleman jälkeenjättämään traumaan, levyillä käytettyihin laitteistoon ja alkuperäisten kelanauhojen kuunteluun.
Yhtyeen albumit julkaistaan uudelleen miksatuttuina ja masteroituna noin puolen vuoden välein toisistaan. Ensimmäisenä julkaistaan maalis-huhtikuussa 2023 ”I”-albumi. ”II” ilmestyy syksyllä 2023 ja keväällä 2024 ”Tri-Logy”.
Jäsenet > Tunnetuin kokoonpano (1990–1994)

Petri Walli – kitara, laulu
Jukka Jylli – basso, taustalaulu
Sami Kuoppamäki – rummut, lyömäsoittimet
Jäsenet > Aikaisemmat jäsenet

Timo Joutsimäki – rummut (1989–1990)
Petteri Ståhl – rummut (1987–1989)
Jäsenet > Vierailevat muusikot

Lisäksi Kingston Wallin levyillä ja taustahahmoina toimi Suomen rock- ja jazz-piirien suuria nimiä. Levyillä vierailivat muun muassa Sakari Kukko (saksofoni & klarinetti, soitti kuuluisassa "Shine on Me" sekä "The Real Thing" -kappaleissa), Kimmo Kajasto (syntetisaattorit) sekä Ufo Mustonen (viulu). Yhtyeen kolmoslevyä olivat miksaamassa Tom Wuori ja Robert Palomäki.
Julkaisut > Albumit

Albumeista I, II ja Tri-logy julkaistiin 1998 remasteroidut CD-erikoisversiot, jotka kaikki sisältävät albumin lisäksi bonuslevyn sisältäen ylimääräisiä studiokappaleita ja livemateriaalia. Nämä levyt ovat nykyisin kuitenkin alkuperäisten albumien tapaan keräilyharvinaisuuksia. Zen Gardenin remasteroidut CD-versiot, jotka eivät sisällä bonuslevyä, ovat edelleen yleisessä myynnissä.
Uudelleenjulkaistut I, II ja Tri-Logy nousivat maaliskuussa 1998 Suomen virallisen listan sijoille 9, 14 ja 18. Tämä oli ensimmäinen kerta, jolloin samalla artistilla oli kolme albumia samaan aikaan Suomen Top 40:ssä.
Albumin perään merkitty ainoastaan korkein listasijoitus.
Julkaisut > Studioalbumit

I (1992) (CD, Kasetti) - FIN 5. (6/2015)
II (1993) (CD, Kasetti) - FIN 2. (12/2015)
III Tri-Logy (1994) (CD, Kasetti) - FIN 3. (1/2016)
Julkaisut > Livealbumit

Real Live Thing (2005) (3CD) - FIN 8. (39/2005)
Tri-Logy At Tavastia – the Release Concert (2017) (3LP)
Julkaisut > Kokoelmat

Essential (2011) (2CD)
King Size Box (2012) (8CD)
The Goods! (2014) (2CD)
Julkaisut > Singlet

We Cannot Move (1993) (CD)
Stüldt Håjt (1994) (CD)
The Real Thing, Radio Edits (1994) (CD)
Julkaisut > Musiikkivideot

Another Piece of Cake (1994)
With My Mind (Live) (2005)
Julkaisut > Tribuutit

Freakout Remixes (2000) (CD)
Julkaisut > DVD

Kingtime (2DVD, 2015)
Kirjallisuutta

Puustinen, Viljami: Kingston Wall – Petri Wallin saaga.  Helsinki:  Like, 2014.  ISBN 978-952-01-0799-4
Aroluoma, Kimmo: Kingston Wallin perintö.  Helsinki:  Like, 2023.  ISBN 978-951-1-44364-3
Aiheesta muualla

Viralliset kotisivut (Arkistoitu – Internet Archive)
Kingston Wallin perintö -kirjan landing page
Kingston Wall Ylen Elävässä arkistossa
Petri Wallin benjihyppy 1992 Ylen Elävässä arkistossa
Teea-Kaisa Vikiö

Teea-Kaisa Vikiö (s. 15. kesäkuuta 1987) on suomalainen pesäpalloilija. Vikiö edustaa Superpesiksessä pelaavia Roihuttaria. Vikiö on edustanut urallaan Superpesiksessä myös Rauman Feraa ja hänen kasvattajaseuransa on Pattijoen Urheilijat. Hän pelaa kotiuttajajokerina. Vikiö pelasi Idän joukkueessa vuoden 2021 Itä–Länsi-ottelussa. Vikiö on pelannut urallaan 26 Superpesiksen runkosarjan ottelua. Näissä hän on lyönyt yhden kunnarin ja 38 tavallista juoksua, tuonut kaksi juoksua ja kerännyt 82 kärkilyöntiä. Vikiö on pelannut urallaan yhden Superpesiksen ylemmän pudotuspeliottelun.
Heikki Perho

Martti Heikki Perho (25. huhtikuuta 1926 Turku – 24. lokakuuta 2009 Loimaa) oli suomalainen maanviljelijä ja poliitikko.
Työura ja kotitausta

Heikki Perhon kotikylä oli Kauhanoja Loimaan kunnassa, josta hänen Ypäjältä lähtöisin ollut isoisänsä oli 1890-luvulla hankkinut omistukseensa Perhon tilan. Heikki Perho valmistui ylioppilaaksi vuonna 1945 Loimaan yhteiskoulusta ja agronomiksi vuonna 1950 Helsingin yliopistosta. Hän toimi maanviljelijänä Loimaan kunnassa ja Ypäjällä vuosina 1949–1991, työskenteli asutusneuvojana Loimaan kauppalassa 1953–1955 ja Loimaan kunnassa 1951–1969, toimi opettajana Loimaan kansalaiskoulussa vuosina 1952–1953 ja 1958–1959 sekä opettajana Loimaan maamieskoulussa vuosina 1959–1963.
Poliittinen ura ja luottamustoimet

1960-luvulta alkaen Heikki Perholla oli luottamustoimia ensin maakunnallisella ja sitten valtakunnallisella tasolla sekä maatalouden järjestöissä että puolueessaan Kansallisessa Kokoomuksessa ja lisäksi muun muassa maakuntasuunnittelun ja kunta-alan järjestöissä sekä suomalaisissa maatalouden suuryrityksissä. Loimaan kunnanvaltuuston jäsen hän oli vuosina 1961–1996 ja puheenjohtaja vuosina 1985–1991. Kunnallispolitiikassa Perhon eräs tärkeä tavoite oli Loimaan kunnan ja Loimaan kaupungin yhdistyminen, joka toteutui vuonna 2005. Kansanedustajana Heikki Perho toimi vuodesta 1975 vuoteen 1991. Tässä hän jatkoi vauraan Loimaan saviseudun kokoomuslaisten viljelijäkansanedustajien sarjaa, johon ennen häntä olivat kuuluneet kunnallisneuvos Kalle Saura Pöytyältä ja agronomi Tauno Vartia Alastarolta. Eduskunnassa Heikki Perho toimi pisimpään maa- ja metsätalousvaliokunnassa ja lakivaliokunnassa ja hänet valittiin myös eduskuntaryhmänsä varapuheenjohtajaksi. Perhon ajamiin maakunnallisiin hankkeisiin kuului muiden muassa Valtion siementarkastuslaitoksen sijoittaminen Loimaalle. Presidentin valitsijamiehenä Perho oli vuosina 1978, 1982 ja 1988.
Harrastukset

Kotiseututyö ja historia kuuluivat Heikki Perhon harrastuksiin. Hän vaikutti keskeisesti siihen, että vuonna 2005 avattu Suomen maatalousmuseo Sarka sijoitettiin Loimaalle. Hän myös julkaisi kotikylänsä Kauhanojan koulun satavuotishistoriikin ja valikoiman murrepakinoita.
Perhe

Heikki Perhon tytär on poliitikko Maija Perho.
Huomionosoitukset

Heikki Perholle myönnettiin maanviljelysneuvoksen arvo vuonna 1979.
Pentti Oinonen

| Pentti Oinonen> Henkilötiedot |
| --- | --- |
Syntynyt: 11. kesäkuuta 1952 (ikä 72) Kontiolahti
Poliitikko
Puolue:  Sininen tulevaisuus
Entiset puolueet:  Perussuomalaiset (2007–2017)
Asema:  Kansanedustaja (2007–2019)
Vaalipiiri:  Savo-Karjalan vaalipiiri
Kotipaikka:  Kontiolahti
Pentti Juhani Oinonen (s. 11. kesäkuuta 1952 Kontiolahti) on suomalainen sinisten (vuoteen 2017 perussuomalaisten) entinen kansanedustaja. Oinonen valittiin eduskuntaan ensimmäisen kerran vuoden 2007 vaaleissa Pohjois-Savon vaalipiiristä ja jatkokausille vuosien 2011 sekä 2015 vaaleissa. Vuoden 2011 eduskuntavaaleissa Oinonen oli vaalipiirissä ääniharava.
Tausta

Ennen eduskuntaa Oinonen työskenteli hierojana.lähde?
Politiikka

Eduskunnassa Oinonen on toiminut liikenne- ja viestintävaliokunnan puheenjohtajana toukokuusta 2015 lähtien. Aikaisemmin on toiminut jäsenenä puolustusvaliokunnassa vuosina 2011–2015, maa- ja metsätalousvaliokunnassa 2007–2011 sekä liikenne- ja viestintävaliokunnassa 2007–2011. Hän oli Vapon hallintoneuvoston puheenjohtaja vuosina 2012–2014 kunnes ilmoitti marraskuussa 2014 jättävänsä tehtävän solidaarisuuden osoituksena yrityksen yt-neuvottelujen vuoksi. Oinonen otti eduskuntavuosiensa aikana usein kantaa karjalan kielen aseman kohentamiseksi Suomessa.
Toukokuussa 2009 Oinonen herätti huomiota ja paheksuntaa rinnastettuaan eduskunnassa homoparien perheensisäistä adoptiota käsiteltäessä puheessaan homoseksuaalit eläimiin sekaantumiseen. Oinonen kertoi vain kysyneensä pohdiskelevasti, missä menevät vapaamielisyyden rajat. Oinonen korosti, ettei hänen tarkoituksenaan ollut loukata.
Marraskuussa 2011 Oinonen ilmoitti boikotoivansa tasavallan presidentin itsenäisyyspäivän vastaanottoa ja kertoi toivovansa kutsuvieraiden joukkoon enemmän sotaveteraaneja ja ”tavallista kansaa”. Lisäksi hän arvosteli homoparien tanssimista Linnan juhlissa.
Kunnallispolitiikassa Oinonen vaikutti Rautavaaran valtuustossa vuosina 2001–2008, joista vuodet 2004–2008 kunnanhallituksessa. Hän erosi valtuustosta vuoden 2008 lopulla muuttaessaan Kuopioon. Hän ei asettunut ehdolle vuoden 2012 kunnallisvaaleissa.
Vuonna 2016 Oinonen aiheutti sekaannusta kirjoittamalla lehteen tekaistun väitteen maahanmuuttajan tekemästä 15-vuotiaan tytön raiskauksesta Kuopiossa. Poliisin mukaan ilmoitusta raiskauksesta ei oltu koskaan tehty. Kirjoituksen jälkeen Oinonen väitti, että "poliisit ovat viemässä häntä poliisiautoon", mutta poliisin mukaan Oinosta ei kuitenkaan ollut tultu hakemaan poliisin toimesta.
Kesäkuussa 2017 Oinonen ilmoitti, että jättää eduskunnan kuluvan kauden jälkeen. Hän mainitsi syyksi Jussi Halla-ahon valinnan perussuomalaisten puheenjohtajaksi, mikä hänen mielestään muutti puolueen arvomaailmaa.
Maaliskuussa 2018 Oinonen ilmoitti jättäytyvänsä pois kaikesta politiikasta, eikä näin ollen ollut ehdolla seuraavissa eduskuntavaaleissa.
Vaalimenestys

2007: 4 334 ääntä (Pohjois-Savon vaalipiiri, valittiin)
2011: 8 920 ääntä (Pohjois-Savon vaalipiiri, valittiin)
2015: 6 283 ääntä (Savo-Karjalan vaalipiiri, valittiin)
Yksityiselämä

Oinosen vanhemmat olivat maanviljelijä Veikko Johannes Oinonen (1919–1963) ja emäntä Kerttu Annikki Oinonen (o.s. Soikkeli) (1923–1995). Oinonen on neljäs vanhempiensa kymmenestä lapsesta. Presidentti Mauno Koivisto myönsi Kerttu Oinoselle äitienpäivämitalin vuonna 1993. Pentti Oinosen puoliso on lähihoitaja Anneli Oinonen ja heillä on neljä poikaa.
Oinonen on tuomittu kolmen kuukauden ehdolliseen vankeusrangaistukseen vuonna 1989 törkeästä rattijuopumuksesta ja liikenteen vaarantamisesta. Lisäksi hänet on tuomittu ampuma-aserikoksesta vuonna 1992. Oinonen on kertonut tulleensa sittemmin uskoon ja laittaneensa asiat uuteen tärkeysjärjestykseen.
Ted-Jan Bloemen

| Mitalit | Mitalit | Mitalit |  |
| --- | --- | --- | --- |
|  Ted-Jan Bloemen joukkuekilpailussa  |  Ted-Jan Bloemen joukkuekilpailussa  |  Ted-Jan Bloemen joukkuekilpailussa  |  |
Maa:  Kanada
Miesten pikaluistelu
|  Olympialaiset  |  Olympialaiset  |  Olympialaiset  |  |
|  Kultaa | Pyeongchang 2018 | 10 000 m |  |
|  Hopeaa | Pyeongchang 2018 | 5 000 m |  |
| Matkakohtaiset MM-kilpailut  | Matkakohtaiset MM-kilpailut  | Matkakohtaiset MM-kilpailut  |  |
|  Kultaa | Salt Lake City 2020 | 5 000 m |  |
|  Hopeaa | Heerenveen 2015 | joukkuetakaa-ajo |  |
|  Hopeaa | Kolomna 2016 | 10 000 metriä |  |
|  Hopeaa | Salt Lake Ciry 2020 | 10 000 m |  |
|  Hopeaa | Heerenveen 2021 | joukkuetakaa-ajo |  |
|  Hopeaa | Calgary 2024 | 10 000 m |  |
|  Pronssia | Kolomna 2016 | joukkuetakaa-ajo |  |
|  Pronssia | Heerenveen 2023 | 10 000 m |  |
Ted-Jan Bloemen (s. 16. elokuuta 1986 Leiderdorp, Alankomaat) on alankomaalaissyntyinen Kanadaa edustava pikaluistelija. Hän voitti Pyeongchangn olympialaisissa 2018 kultaa 10 000 metrillä (ajalla 12.39,77) ja saavutti hopeaa 5 000 metrillä. 177 senttimetriä pitkän ja 74 kilogrammaa painavan Bloemenin valmentajana toimii Bart Schouten.
Bloemen saavutti hopeaa joukkuetakaa-ajosta vuoden 2015 matkakohtaisista MM-kilpailuista Heerenveenistä. Vuotta myöhemmin hän saavutti samoista kisoista hopeaa 10 000 metriltä ja pronssia joukkuetakaa-ajosta. Hän voitti Salt Lake Cityssä 2020 maailmanmestaruuden 5 000 metrillä ajalla 6.04,37 ja sai hopeaa 10 000 metrillä. Hän sai joukkuetakaa-ajon MM-hopeaa 2021 sekä 10 000 metrillä MM-pronssia 2023. Hän saavutti 10 000 metrillä MM-hopeaa 2024.
Maailmancupissa Bloemen saavutti ensimmäisen henkilökohtaisen voittonsa kaudella 2015–2016 Salt Lake Cityn 10 000 metriltä. Seuraavalla kaudella hän voitti 5 000 metriä Berliinissä ja sijoittui 5 000 ja 10 000 metrin yhteisessä cupissa toiseksi. Maailmancupkaudella 2017–2018 hän voitti 5 000 ja 10 000 metrin cupin sekä Salt Lake Cityn 5 000 metriä. Hän oli pitkien matkojen cupissa kolmas kaudella 2021–2022. Hän voitti Quebecin 5 000 metriä kaudella 2023–2024 ja sijoittui samalla kaudella pitkien matkojen cupissa toiseksi.
Bloemen sai Kanadan kansalaisuuden vuonna 2014. Tämä oli mahdollista, sillä hänen alankomaalainen isänsä on syntynyt Kanadassa.
Teemu Juntunen

Teemu Juntunen (s. 30. joulukuuta 1995) on suomalainen pesäpalloilija. Juntunen on kaudesta 2017 lähtien edustanut Superpesiksessä pelaavia Pattijoen Urheilijoita. Juntusen kasvattajaseura on Joensuun Maila. Joensuun Mailassa pelatessaan Juntunen saavutti SM-pronssin kaudella 2015 ja 2016. Ulkopelissä hän pelaa kopparina. Kaudella 2014 alkaneella urallaan Superpesiksessä Juntunen on pelannut 141 runkosarjaottelua. Näissä hän on lyönyt kuusi kunnaria ja 19 tavallista juoksua, tuonut 80 juoksua ja kerännyt 302 kärkilyöntiä. 14 pelaamassaan Superpesiksen pudotuspeliottelussa hän on lyönyt kaksi tavallista juoksua, tuonut kaksi juoksua ja kerännyt 21 kärkilyöntiä.