stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Raven-Symoné

| Raven-Symoné |
| --- | --- |
 Raven-Symoné vuonna 2010.
Henkilötiedot
Koko nimi:  Raven-Symoné Christina Pearman
Syntynyt: 10. joulukuuta 1985 (ikä 38)  Atlanta, Georgia, Yhdysvallat
Näyttelijä
Aktiivisena:  1989–
Merkittävät roolit:  Olivia Kendall (Bill Cosby Show) Raven Baxter (That's So Raven)
Aiheesta muualla
IMDb
Elonet
Raven-Symoné Christina Pearman (s. 10. joulukuuta 1985 Atlanta, Georgia, Yhdysvallat), tunnetaan nimillä Raven-Symoné tai Raven, on yhdysvaltalainen näyttelijä, laulaja-lauluntekijä, malli ja juontaja. Hänet tunnetaan muun muassa elokuvista The Cheetah Girls, The Cheetah Girls 2 ja Prinsessapäiväkirjat 2 sekä televisiosarjasta That's So Raven.
Varhaisvaiheet

Raven-Symoné syntyi Atlantassa, Georgian osavaltiossa, mutta muutti New Yorkiin ollessaan kolmevuotias. Ravenin perheeseen kuuluvat vanhemmat Christopher B. Pearman ja Lydia Gaulden sekä nuorempi veli Blaize. Atlantasta perhe muutti New Yorkin osavaltioon Ossiningin kylään, jossa Raven kävi Park Schoolia. New Yorkissa hän pääsi mallitoimisto Fordin listoille ja jo kaksivuotiaana hän teki mainoksia tuotteille kuten Ritz Crackers, Jell-O, Fisher-Price ja Cool Whip.
Ravenin varsinainen näyttelijänura alkoi jo kolmevuotiaana. Hän koe-esiintyi elokuvaan Isäni on kummitus, jossa Bill Cosby oli pääroolissa. Raven ei saanut osaa, mutta Cosby näki pienessä tytössä tähden ja otti hänet vakituiseksi omaan komediasarjaansa Bill Cosby Show'hun, jossa hänen roolinsa oli pikkuvanha Olivia Kendall. Lisäksi hän teki vierailevia rooleja muun muassa Bel-Airin prinssissä.
Ura > Laulajana

Vuonna 1993 Ravenistä tuli nuorin MCA Recordsille levyttänyt laulaja. Hänen debyyttialbuminsa oli kehnosti menestynyt Here's to New Dreams, jonka single ”That's What Little Girls Are Made Of” pääsi Billboard Hot 100 -listan sijalle 68. Seuraava studioalbumi Undeniable julkaistiin toukokuussa 1999. Hollywood Recordsin alaisuudessa Raven julkaisi kolmannen albuminsa This Is My Time, joka nousi Yhdysvalloissa Billboard 200 -listan sijalle 51. Hänen levynsä eivät ole kuitenkaan saavuttaneet menestystä. Kolmas albumi myi Yhdysvalloissa 235 000 kappaletta.
Raven on uransa aikana julkaissut neljän sooloalbumin lisäksi myös useita soundtrack-albumeja. Esimerkiksi The Cheetah Girls -elokuvien soundtrackit myivät parhaimmillaan kultaa ja platinaa.
Ura > Näyttelijänä

Ravenista tuli lapsitähti kolmevuotiaana suositun 1990-luvun komediasarjan, Bill Cosby Show’n, kautta. Hänen uransa jatkoi nousuaan vuoden kuluttua Cosby Show’n päättymisestä, Hangin’ with Mr. Cooper -sarjassa, johon Raven valittiin esittämään Nicolea. Hän esiintyi sarjassa toisen tuotantokauden kolmannesta jaksosta sarjan loppuun asti vuoteen 1997.
Vuonna 1994 Raven sai roolin elokuvasta The Little Rascals, ja alkoi siirtyä vähitellen kohti suurempia tuotantoja. Hän näytteli Eddie Murphyn tähdittämässä elokuvassa Eläintohtori (1998) tohtori Dolittlen Charisse-tytärtä. Tämä rooli nosti hänet suuren yleisön tietoisuuteen. Elokuva oli kaupallinen menestys ja sai jatko-osan vuonna 2001.
2000-luvun taitteessa Raven siirtyi kohti teinirooleja, jolloin alkoi myös hänen menestyksekäs uransa Disney Channelilla. Hänen ensimmäisiä roolitöitään Disneyn leivissä olivat pääosat Disney Channelin elokuvissa Zenon: Girl of the 21st Century sekä The Cheetah Girls. Raven tähditti myös molempien elokuvien jatko-osia.
Disney Channelin tuottajat ottivat Ravenin pääosaan uuteen tilannekomediasarjaan, joka kantoi nimeä That's So Raven. Sarjan nimen piti aluksi olla Absolutely Psychic ja Ravenin oli tarkoitus olla sivuroolissa. Tuottajat kuitenkin ihastuivat Raveniin ja suunnittelivat sarjan lopulta yksinomaan hänelle. Sarjaa tehtiin neljä tuotantokautta vuodesta 2003 vuoteen 2007 asti, se nousi Disney Channelin katsotuimmaksi ja nimirooli osoittautui Ravenin läpimurroksi. Sarja sai mm. kaksi Emmy-ehdokkuutta ja Raven voitti roolistaan mm. Young Artist Awardin ja sai Teen Choice-ehdokkuuden. Raven esitti sarjassa kaimaansa Raven Baxteria, jolla on kyky nähdä tulevaisuuteen.
Oman televisiosarjansa ohella Raven oli mukana Disney Channelin Kim Possible -animaatiosarjassa, jossa hän ääninäytteli Kimin parasta ystävää Moniquea. Hän antoi äänensä Moniquelle sarjan jokaisella kaudella sekä kahdessa sarjaan pohjautuvassa elokuvassa, Seikkailu ajassa ja Päättäjäispainajainen.
That's So Ravenin tultua päätökseen Raven piti tauon näyttelemisestä, mutta jatkoi uraansa televisioelokuvien aikuisrooleissa sekä Helinä-keijusta kertovien animaatioelokuvien Iridessa-hahmon ääninäyttelijänä. Ravenilla oli ennen tätä sivurooli elokuvassa Prinsessapäiväkirjat 2, sekä pääosat draamaelokuvassa For One Night ja komediassa College Road Trip (2006). Lyhyeksi jääneen State of Georgia -televisiosarjan päätyttyä Raven teki Broadway-debyyttinsä Nunnia ja konnia -musikaalin pääroolissa vuonna 2012.
Vuonna 2014 Raven-Symoné siirtyi takaisin television pariin ja vieraili mm. sarjassa Empire. Lisäksi hän toimi vierailevana juontajana The View -ohjelmassa.
Yksityiselämä

Lokakuussa 2014 Raven kertoi Oprah Winfreylle antamassaan haastattelussa olevansa "upeassa, onnellisessa suhteessa" naispuolisen kumppaninsa Miranda Madayn kanssa. Lisäksi hän kertoi, ettei tykkää leimoista kuten "homo" ja "afroamerikkalainen", vaan että hän on "amerikkalainen" ja "ihminen, joka rakastaa ihmisiä".  Raven-Symoné avioitui Miranda Madayn kanssa kesäkuussa 2020.
Filmografia

| Vuosi | Elokuva | Rooli | Huomioita |
| --- | --- | --- | --- |
| 1990 | The Muppets at Walt Disney World | pikkutyttö | Televisioelokuva |
| 1994 | Rasavillit | Stymien ystävä |  |
| 1998 | Eläintohtori | Charisse Dolittle |  |
| 1999 | Zenon: Girl of the 21st Century | Nebula Wade | Televisioelokuva |
| 2001 | Eläintohtori 2 | Charisse Dolittle |  |
| 2003 | The Cheetah Girls | Galleria "Bubbles" Garibaldi |  |
| 2003 | Kim Possible: Seikkailu ajassa | Monique | äänirooli |
| 2004 | Zenon: Z3 | Nebula Wade | Televisioelokuva |
| 2004 | Prinsessapäiväkirjat 2 | Prinsessa Asana |  |
| 2004 | Fat Albert | Danielle | äänirooli |
| 2005 | Kim Possible: Päättäjäispainajainen | Monique | äänirooli |
| 2006 | For One Night | Brianna McCallister | Televisioelokuva |
| 2006 | The Cheetah Girls 2 | Galleria "Bubbles" Garibaldi |  |
| 2006 | Kaikkien sankari | Marti Brewster | äänirooli |
| 2008 | College Road Trip | Melanie Porter |  |
| 2008 | Helinä-keiju | Iridessa | äänirooli |
| 2009 | Helinä-keiju ja kadonnut aarre | Iridessa | äänirooli |
| 2010 | Morsiusneitojen kosto | Abigail "Abby" Scanlon | Televisioelokuva |
| 2010 | Helinä-keiju ja suuri keijupelastus | Iridessa | äänirooli |
| 2012 | Helinä-keiju ja siipien salaisuus | Iridessa | äänirooli |
| 2015 | Helinä-keiju ja Mikä-mikä-hirviön arvoitus | Iridessa | äänirooli |
| Year | Title | Role | Notes |
| --- | --- | --- | --- |
| 1989–1992 | The Cosby Show | Olivia Kendall | vakituinen rooli; 64 jaksoa |
| 1989 | A Different World | Olivia Kendall | Jakso: "Forever Hold Your Peace" |
| 1992 | Bel-Airin prinssi | Claudia | Jakso: "Vying for Attention" |
| 1993 | Alex Haley's Queen | nuori kuningatar | minisarja |
| 1993–1997 | Hangin' with Mr. Cooper | Nicole Lee | vakituinen rooli; 79 jaksoa |
| 1995 | Happily Ever After: Fairy Tales for Every Child | Kultakutri / Olivia / Zoe | äänirooli; 2 jaksoa |
| 1995 | Bill Nye the Science Guy | itsenään | Jakso: "Human Transportation" |
| 2001 | My Wife and Kids | Charmaine | Jakso: "Mom's Away" |
| 2001 | The Proud Family | Stephanie | Jakso: "Seven Days of Kwanzaa" |
| 2002–2007 | Kim Possible | Monique | äänirooli; 27 jaksoa |
| 2003–2007 | That's So Raven | Raven Baxter | Päärooli; 100 jaksoa, myös vastaava tuottaja (22 jaksoa) |
| 2004 | Fillmore! | Maryanne Greene / Alexandria Quarry | 2 jaksoa |
| 2005 | Higglytown Heroes | Playground Monitor | äänirooli; jakso: "Wayne's Ripping Adventure" |
| 2007 | Zackin ja Codyn viiden tähden elämää | Raven Baxter | Jakso: "That's So Suite Life of Hannah Montana" |
| 2007 | Coryn koukerot | Raven Baxter | Jakso: "That's So in the House" |
| 2008 | American Dad! | Katie / Wife | 2 jaksoa |
| 2010 | Sonny with a Chance | Amber Algoode | Jakso: "That's So Sonny" |
| 2011 | State of Georgia | Georgia Chamberlain | Päärooli; 12 jaksoa |
| 2013 | See Dad Run | Whitney Gibbons | Jakso: "See Dad Run a Fever" |
| 2015 | Empire | Olivia Lyon | 2 jaksoa |
| 2015 | K.C. Salainen agentti | Simone Devereaux | 2 jaksoa |
| 2015 | Black-ish | Rhonda Johnson | Jakso: "Please Don't Ask, Please Don't Tell" |
| 2015–2016 | The View | itsenään | vieraileva juontaja |
Diskografia > Albumit

Here's to New Dreams (1993)
Undeniable (1999)
This Is My Time (2004)
Raven-Symoné (2008)
Diskografia > Soundtrack-albumit

The Cheetah Girls
That's So Raven
That's So Raven Too!
The Cheetah Girls 2
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Raven-Symoné Wikimedia Commonsissa
Raven Live
Poul Reumert

Poul Reumert vuonna 1941.
Poul Reumert (1883 Kööpenhamina – 1968) oli tanskalainen näyttelijä, jonka monipuolinen työ ulottui mykkä- ja äänielokuvista puheteatteriin ja operetteihin, vastanäyttelijänään usein Bodil Ipsen (1889–1964).
Tanskan teatterialan Reumert-palkinto on nimetty hänen mukaansa.
Poul Reumert vaikutti merkittävästi suomalaisen Runar Schildtin näytelmän Hirsipuumies saamaan suosioon myös muualla Euroopassa. Äidinkielensä tanskan lisäksi myös ranskaksi näytellyt Reumert esitti sitä muun muassa Pariisin Odéon-teatterissa, radiossa ja äänilevyllä. Vuonna 1953 Reumert vieraili Suomen Kansallisteatterissa tulkitsemassa Kaj Munkin näytelmän Idealisti kaikkia rooleja sooloesityksenä.
Helsingin Sanomien Sole Uexküll ylisti Reumertia 1950-luvulta 1960-luvulle muun muassa Tanskan teatterin suurmiehenä, kansansa ylpeytenä ja vitaliteetin jättiläisenä. Reumertin roolitöihin lukeutuivat muun muassa Tartuffe, Sievistelevien hupsujen Mascarille, Ihmisvihaajan Alceste, Holbergin Valtioviisaan kannunvalajan Herman Bremeniläinen, Henrik Ibsenin rakennusmestari Solness, August Strindbergin Kustaa Vaasa, Kuoleman tanssin Kapteeni, Rostandin Cyrano de Bergerac, Jean Anouilh’n Eurydiken vanha muusikko ja George Bernard Shaw’n Caesar.
Prix Rivarol

Prix Rivarol oli Ranskan valtion myöntämä kirjallisuuspalkinto. Se myönnettiin vuosittain ulkomaalaiselle kirjailijalle parhaasta ranskaksi kirjoitetusta kirjasta.
Palkittuja

Farjallah Haïk, 1949
Emil Cioran, 1950
Gloria Alcorta, 1952
Vahé Katcha, 1956
Bruce Lowery, 1961
Piotr Rawicz, 1962
Elie Wiesel, 1963
Prix Aurora -palkinto

| Prix Aurora |
| --- | --- |
Palkinnon antaja:  Canadian Science Fiction & Fantasy Association
Maa:   Kanada
Ensimmäinen palkinto:  1980
Virallinen internet-sivu
Prix Aurora tai Aurora Award on vuosittain myönnettävä kanadalainen tieteiskirjallisuuspalkinto, joka on perustettu vuonna 1980.
Palkinto myönnetään sekä englannin- että ranskankieliselle kirjallisuudelle. Vuodesta 2011 ranskankieliset teokset on jaettu erilliseen Prix Aurora Boréal palkintoon.
Aiheesta muualla

Palkinnon viralliset kotisivut (englanniksi)
Pierre Brice

Pierre Brice
Pierre Brice (6. helmikuuta 1929 – 6. kesäkuuta 2015) oli ranskalainen näyttelijä. Hänet tunnetaan varsinkin kuvitteellisen apassipäällikkö Winnetoun roolistaan saksalaisissa Karl May -elokuvissa.
Brice syntyi Brestissä ja levytti näyttelijänuransa ohessa populaarimusiikkia.
Aiheesta muualla

Pierre Brice Internet Movie Databasessa. (englanniksi)
Prix Combourg Chateaubriand

Prix Combourg Chateaubriand on ranskalainen kirjallisuuspalkinto, joka myönnetään vuosittain kirjailijalle, jonka tyyli kunnioittaa François-René de Chateaubriandin muistoa, työtä ja henkeä. Palkintojuhlallisuudet pidetään Château de Combourgissa, missä Chateaubriand vietti osan nuoruudestaan.
Château de Combourg, Combourg
Palkitut

1998 – Philippe de Saint Robert, Le secret des jours
1999 – Philippe Barthelet, Saint Bernard
2000 – Gérard Leclerc, L’amour en morceaux
2001 – Jean d’Ormesson, Voyez comme on danse
2003 – Régis Debray, Dieu, un itinéraire
2004 – Marc Fumaroli, Chateaubriand, Poésie et Terreur
2005 – Jean-Christian Petitfils, Louis XVI
2006 – Francis Huré, Portraits de Pechkoff
2007 – Jean-Maurice de Montremy, Rancé, le soleil noir
2008 – Jean Raspail, Septentrion
2009 – Michel David Weill, L’esprit en fête
2010 – Marguerite Castillon du Perron, Montalembert et l’Europe de son temps
2011 – Christophe Barbier, Les derniers jours de François Mitterrand
2012 – Reynald Secher, Vendée, du génocide au mémoricide
2013 – Jean-Marie Rouart, Napoléon ou la Destinée
2014 – Alain Finkielkraut, L’identité malheureuse
2015 – Eric Zemmour, Le suicide francais
2016 – François Sureau, Je ne pense plus voyager
2017 – Emmanuel de Waresquiel, Juger la Reine
2018 – Philippe de Villiers, Puy du Fou: un rêve d’enfance
2019 – Michael (Kreikan ja Tanskan prinssi), Avec ou sans couronne
Quitonsukkakolibri

| Quitonsukkakolibri |
| --- | --- |

Uhanalaisuusluokitus
 Erittäin uhanalainen  
  
Tieteellinen luokittelu
Domeeni::  Aitotumaiset Eucarya
Kunta::  Eläinkunta Animalia
Pääjakso::  Selkäjänteiset Chordata
Alajakso::  Selkärankaiset Vertebrata
Luokka::  Linnut Aves
Lahko::  Kiitäjälinnut Apodiformes
Heimo::  Kolibrit Trochilidae
Suku::  Sukkakolibrit Eriocnemis
Laji::  nigrivestis
Kaksiosainen nimi
 Eriocnemis nigrivestis  (Bourcier & Mulsant, 1852) 
Katso myös
   Quitonsukkakolibri Wikispeciesissä   Quitonsukkakolibri Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OKIUCN-testi OK: 
Quitonsukkakolibri (Eriocnemis nigrivestis) on erittäin uhanalainen kolibri, jota tavataan ainoastaan Pichincha-tulivuoren pohjoisilla ja luoteisilla rinteillä Ecuadorissa.
Kooltaan quitonsukkakolibri on noin 9 cm. Koiraan vatsa, pää ja selkä ovat kiiltävän tumman musta. Kaula,rinta siivet, alaperä ja pyrstö ovat metallinkiiltävän siniset. Pyrstö on päästään haarautunut. Jalkoja ympäröivät valkoiset "sukat". Naaraan ruumiin yläosa on pronssinvihreä ja vatsa on kullanvärinen. Pyrstö on naaraalla samanlainen kuin koiraalla. Quitonsukkakolibrin nokka on musta ja suora. Quitonsukkakolibri on suurimmaksi osaksi hiljainen, mutta lentoon noustessaan päästää heikon tsiit tsiit -äänen .
Quitonsukkakolibrit elävät vuorenrinteellä 1 700 – 3 500 metrin korkeudessa. Ravintonaan kasvien mettä. Lajin on raportoitu käyttävän ravintonaan 27 kasvin mettä. Quitonsukkakolibrikannan kooksi arvioidaan 100–150 sukukypsää yksilöä. Suurin kantaan kohdistuva uhka on metsien hakkaaminen maanviljelystä varten. Myös Pichinchan purkaus vuonna 1999 vähensi kantaa. Lisäksi ilmaston muutos saattaa ajaa quitonsukkakolibreja siirtymään nykyisen puurajan yläpuolelle, mikä johtaisi kasvavaan ravintokilpailuun ecuadorinenkelikolibrin (Heliangelus strophianus) kanssa
Pulli (Lohja)

Pulli (ruots. Pullis) on kylä Pohjois-Lohjalla, läntisellä Uudellamaalla. Pullin kylä on saanut nimensä Pullin tilasta, joka perustettiin rustholliksi eli ratsutilaksi 1500-luvulla.  Pullin kylän sydän on nykyisin 57 oppilaan kolmeopettajainen alakoulu, joka perustettiin vuonna 1906. Pullin koulu on seudun kylien keskus, jossa järjestetään perusopetuksen lisäksi konsertteja ja muita tapahtumia, opiskellaan Hiiden opiston kursseilla, ja koulun liikuntasalista on mahdollista varata liikuntavuoroja. Pohjois-Lohjalla toimii aktiivinen asukasyhdistys Väänteenjoen alueen kyläyhdistys ry (entinen Pohjoislohjalaiset ry), joka järjestää yhteistyössä koulun vanhempainyhdistyksen kanssa alueen asukkaille yhteistä toimintaa muun muassa retkien ja konserttien muodossa.[lähde? ]
Pulliainen

Pulliainen on suomalainen sukunimi. Vuonna 2012 nimeä kantoi 1 026 henkilöä. Tunnettuja nimen kantajia ovat muun muassa:
Emppu Pulliainen (s. 1989), jääkiekkoilija
Erkki Pulliainen (1938−2022), Vihreän liiton poliitikko, kansanedustaja, eläintieteilijä, tietokirjailija, professori ja valtiopäiväneuvos
Esa Pulliainen (s. 1957), kitaristi ja musiikkituottaja
Jari Pulliainen (s. 1965), jääkiekkoilija
Jorma Pulliainen (1933–1992), yritysjohtaja, kauppaneuvos
Kai Pulliainen (s. 1955), bassokitaristi
Keke Pulliainen, taikuri
Kimmo Pulliainen (s. 1963), pesäpalloilija
Kyösti Pulliainen  (s. 1937), kansantaloustieteen professori
Tuukka Pulliainen (s. 1984), jääkiekkohyökkääjä
Vesa Pulliainen (1957–2010), jalkapalloilija.
Punaparta (elokuva)

| Punaparta> 赤ひげ   Akahige |
| --- | --- |

Ohjaaja:  Akira Kurosawa
Käsikirjoittaja:   Ryuzo Kikushima  Hideo Oguni  Masato Ide  Akira Kurosawa 
Tuottaja:   Ryuzo Kikushima  Tomoyuki Tanaka 
Säveltäjä:  Masaru Sato
Kuvaaja:   Asakazu Nakai  Takao Saito 
Leikkaaja:  Akira Kurosawa
Pääosat:   Toshirō Mifune  Yuzo Kayama  Yoshio Tsuchiya 
Valmistustiedot
Valmistusmaa:  Japani
Tuotantoyhtiö:   Kurosawa Productions  Toho Eiga 
Levittäjä:  Tōhō Netflix
Ensi-ilta:  1965, Suomessa 1979
Kesto:  186 min
Alkuperäiskieli:  japani
Aiheesta muualla
IMDb 
Elonet
AllMovie
Infobox OKNimi-testi OK: 
Punaparta (jap. 赤ひげ, Akahige) on japanilainen elokuva vuodelta 1965. Akira Kurosawan ohjaama elokuva kertoo maalaislääkärin ja hänen harjoitteijansa välisestä suhteesta. Yli kolmetuntinen Punaparta oli Kurosawan viimeinen mustavalkoinen elokuva. Eräiden arvostelijoiden mukaan se on harvinainen tapaus: onnistunut elokuva, joka kertoo hyvästä ihmisestä.
Elokuva oli myös Kurosawan ja Toshiro Mifunen viimeinen yhteistyö.
Näyttelijät

| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
|  Toshiro Mifune  | … |  tohtori Kyojio Niide, 'Punaparta'   |
|  Yûzô Kayama  | … |  tohtori Noboru Yasumoto   |
|  Yoshio Tsuchiya  | … |  tohtori Handayu Mori   |
|  Tatsuyoshi Ehara  | … |  Genzo Tsugawa   |
|  Reiko Dan  | … |  Osugi   |
Lähde:
Vastaanotto

Punaparta sai Suomessa ensi-iltansa vasta 1979, jolloin se sai suomalaisilta elokuvakriitikoilta kolmanneksi eniten ääniä elokuvakerholehti Projektion järjestämässä äänestyksessä vuoden parhaista ensi-iltaelokuvista.
Aiheesta muualla

Söpö: Punaparta (1965) Leffatykki.  22.5.2006. Viitattu 21.4.2021.
Ebert, Roger: Treating souls along with bodies RogerEbert.com.  18.11.2010. Viitattu 21.4.2021. (englanniksi)
Newman, Kim: Film review – Akahige/Red Beard (1965) The Kim Newman Web Site.  28.6.2019. Viitattu 21.4.2021. (englanniksi)
Pullinranta

| Pullinranta |
| --- | --- |
Kaupunki:  Rovaniemi
Kaupunginosa nro:  4.
Väkiluku:  639 (2 007) (2007)
Postinumero(t):  96200
Pullinranta on kaupunginosa Rovaniemellä 1,5 kilometrin päässä kaupungin keskustasta kaakkoon. Se sijaitsee Kemijoen varrella.
Pienase

Pienase on yhden ihmisen käytettävä ase. Pienaseiden laiton kauppa ja hallitsematon leviäminen aiheuttaa ongelmia
erityisesti epävakaissa oloissa, kuten sotien jälkeen, jolloin aseita on runsaasti liikkeellä, myös laittoman asekaupan piirissä.
Pienaseita
YK:n määritelmä

Vuonna 1997 Yhdistyneiden Kansakuntien pääsihteerin asettama, pien- ja keveiden aseiden (SALW - small arms and light weapons) ongelmaa tutkinut kansainvälinen asiantuntijaryhmä määritteli pienaseet karkeasti kaikiksi niiksi aseiksi, jotka on tarkoitettu yhden ihmisen käytettäväksi. Keveät aseet puolestaan sellaisiksi, joiden käyttäjänä on useamman ihmisen ryhmä.
Tarkemmassa tuota tarkoitusta varten tehdyssä määrittelyssä pienaseeksi luokiteltiin muun muassa kevyt konekivääri, mutta kaikenlaiset kranaatinheittimet (myös piipunaliset) 100 mm kaliiperiin asti, kuten myös kannettavat singot, ohjukset ja rakettiaseet luokiteltiin keveisiin aseisiin. Edellisten ammukset, käsikranaatit ja  maamiinat räjähteisiin ja ammuksiin.
Tämä määritelmä on pysynyt suunnilleen ennallaan
Kuitenkin käytännön syistä myös kaikista kolmesta ryhmästä puhutaan yhteisesti pienaseina.
Laittomien pienaseiden ongelma

2000-luvulla laittomat pien- ja kevyet aseet ovat lisääntyneet koko ajan. Vuonna 2007 maailmalla oli viranomaisarvioiden mukaan liikkeellä vähintään 875 miljoonaa asetta, suurin osa yksityisessä omistuksessa, ja niillä surmataan joka vuosi yli puoli miljoonaa ihmistä väkivaltaisissa selkkauksissa ja henkirikoksissa. YK:n mukaan laittomilla aseilla on kielteisiä vaikutuksia turvallisuuteen, ihmisoikeuksiin sekä sosiaaliseen ja taloudelliseen kehitykseen, erityisesti kriisialueilla ja konfliktien jälkeisissä olosuhteissa. Vuonna 1995 asia nousi ensimmäisen kerran YK:n yleiskokouksen esityslistalle ja 2001 pidettiin ensimmäinen asiaa käsittelevä konferenssi, jossa sovittiin ohjelmasta laittoman asekaupan hillitsemiseksi. Paljosta yrityksestä huolimatta tulos ei ole ollut toivotun mukainen.
Aiheesta muualla

Etyj ehkäisee pienaseiden laitonta kauppaa ja hallitsematonta leviämistä (Arkistoitu – Internet Archive)
Englanninkielisen Wikipedian artikkeli aiheesta SALW
IANSA - laittomia aseita ja aseellista väkivaltaa vastaan  (Arkistoitu – Internet Archive)
YK:n aseidenriisuntaosasto
Small arms survey
Poul Nielson

| Poul Nielson |
| --- | --- |
 Poul Nielson vuonna 2016.
EU:n kehitysyhteistyöstä vastaava komissaari
 Prodin komissio 16. syyskuuta 1999 – 31. lokakuuta 2004  
Edeltäjä:  Manuel Marín João de Deus Pinheiro Emma Bonino
Seuraaja:  Louis Michel
Tanskan kehitysapuministeri
 Poul Nyrup Rasmussenin II, III ja IV hallitus 27. syyskuuta 1994 – 10. heinäkuuta 1999  
Edeltäjä:  Helle Degn
Seuraaja:  Jan Trøjborg
Tanskan energiaministeri
 Anker Jørgensen IV ja V hallitus 26. lokakuuta 1979 – 10. syyskuuta 1982  
Edeltäjä:  virka perustettu
Seuraaja:  Knud Enggaard
Kansankäräjäedustaja
 1986–1999 1977–1984 1971–1973  
Henkilötiedot
Syntynyt: 11. huhtikuuta 1943 (ikä 81) Kööpenhamina, Tanska
Tiedot
Puolue:  Sosiaalidemokraatit
Tutkinnot:  Aarhusin yliopisto
Poul Nielson (s. 11. huhtikuuta 1943 Kööpenhamina) on tanskalainen sosiaalidemokraattinen poliitikko. Hän on istunut kansankäräjillä vuosina 1971–1973, 1977–1984 ja 1986–1999, toiminut Tanskan energiaministerinä vuosina 1979–1982 ja kehitysapuministerinä 1994–1999 sekä ollut kehitysasioista vastaava EU-komissaari vuosina 1999–2004.
Aiheesta muualla

Poul Nielson Tanskan kansankäräjien verkkosivuilla (tanskaksi)
Poul Nielson Euroopan komission verkkosivuilla (englanniksi)
Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Poul Nielson Wikimedia Commonsissa
Phil Thompson

Phil Thompson
Philip Bernard "Phil" Thompson (s. 21. tammikuuta 1954 Liverpool) on englantilainen jalkapalloilija ja jalkapallovalmentaja.
Thompson tunnetaan parhaiten Liverpoolista. Hän on edustanut seuraa sekä pelaajana että valmentajana.
Pelaajana > Ura

Thompson pystyi pelaamaan puolustuksessa tai keskikentällä. Yleensä hän pelasi keskuspuolustajana.
Thompson edusti Liverpoolia 1. divisioonassa vuosina 1972–1984. Hän toimi myös seuran kapteenina. Thompson saavutti Liverpoolin riveissä muun muassa seitsemän liigamestaruutta sekä kolme Euroopan cupin voittoa ja kaksi UEFA Cupin voittoa. Hän edusti lisäksi 2. divisioonassa Sheffield Unitedia vuosina 1984–1986.
Englannin maajoukkueessa Thompson pelasi vuosina 1976–1982 42 ottelua ja teki niissä yhden maalin. Hän edusti Englantia 1980 EM-kilpailuissa ja 1982 MM-kilpailuissa.
Pelaajana > Saavutukset

1. divisioona 1973, 1976, 1977, 1979, 1980, 1982, 1983
FA Cup 1974
Liigacup 1981, 1982, 1983
Charity Shield 1974, 1976, 1977, 1979, 1980, 1982
Euroopan cup 1977, 1978, 1981
UEFA Cup 1973, 1976
UEFA Super Cup 1977
Valmentajana

Thompson on toiminut Liverpoolin apulaismanagerina Kenny Dalglishin, Graeme Sounessin ja Gérard Houllierin alaisuudessa. Hän toimi seuran väliaikaismanagerina vuosina 2001–2002.
Aiheesta muualla

Esittely Liverpoolin sivustolla (englanniksi)
Esittely LFCHistoryn sivustolla (englanniksi)
Englannin joukkue – Jalkapallon EM-kilpailut 1980
1 Clemence |
2 Neal |
3 Sansom |
4 Thompson |
5 Watson |
6 Wilkins |
7 Keegan |
8 Coppell |
9 Johnson |
10 Brooking |
11 Woodcock |
12 Anderson |
13 Shilton |
14 Cherry |
15 Hughes |
16 Mills |
17 McDermott |
18 Kennedy |
19 Hoddle |
20 Mariner |
21 Birtles |
22 Corrigan |
Valmentaja Greenwood
Englannin joukkue – Jalkapallon MM-kilpailut 1982
1 Clemence |
2 Anderson |
3 Brooking |
4 Butcher |
5 Coppell |
6 Foster |
7 Keegan |
8 Francis |
9 Hoddle |
10 McDermott |
11 Mariner |
12 Mills |
13 Corrigan |
14 Neal |
15 Rix |
16 Robson |
17 Sansom |
18 Thompson |
19 Wilkins |
20 Withe |
21 Woodcock |
22 Shilton |
Valmentaja Ron Greenwood