stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Stigmata (elokuva)

| Stigmata |
| --- | --- |

Ohjaaja:  Rupert Wainwright
Käsikirjoittaja:   Tom Lazarus  Rick Ramage 
Tuottaja:   Frank Mancuso, Jr.  Tom Lazarus 
Säveltäjä:   Billy Corgan  Elia Cmiral 
Kuvaaja:  Jeffrey L. Kimball
Pääosat:   Patricia Arquette  Gabriel Byrne  Jonathan Pryce  Nia Long  Rade Šerbedžija 
Valmistustiedot
Valmistusmaa:  Yhdysvallat
Tuotantoyhtiö:  Metro-Goldwyn-Mayer
Levittäjä:  Metro-Goldwyn-Mayer Netflix Amazon Video
Ensi-ilta:  1999
Kesto:  103 min
Alkuperäiskieli:  englanti
Budjetti:  29 miljoonaa dollaria
Tuotto:  89,4 miljoonaa dollaria
Aiheesta muualla
IMDb 
Elonet
AllMovie
Infobox OKNimi-testi OK: 
Stigmata (Stigmata) on vuonna 1999 ensi-iltansa saanut Rupert Wainwrightin ohjaama yliluonnollinen kauhuelokuva. Se kertoo nuoresta ateistisesta naisesta, joka eräänä päivänä huomaa käsiinsä ilmestyneet stigmat, viestien jonkinlaisesta enteestä, joka alkaa kiinnostaa Vatikaanin huippututkijaa. Elokuvan pääosassa nähdään Patricia Arquette, Gabriel Byrne ja Jonathan Pryce.
Huolimatta elokuvan saamasta heikosta vastaanotosta kriitikoilta, sen lipputulot olivat kolminkertaiset budjettiin nähden, elokuvan tuottaen lähes 90 miljoonaa dollaria.
Solanales

| Solanales |
| --- | --- |
 Peruna (Solanum tuberosum)
Tieteellinen luokittelu
Domeeni::  Aitotumaiset Eucarya
Kunta::  Kasvit Plantae
Alakunta::  Putkilokasvit Tracheobionta
Kaari::  Siemenkasvit Spermatophyta
Alakaari::  Koppisiemeniset Magnoliophytina
Luokka::  Varsinaiskaksisirkkaiset Rosopsida
Ylälahko::  Asteranae
Lahko::  Solanales  Dumort.
Katso myös
   Solanales Wikispeciesissä   Solanales Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OK: 
Solanales on varsinaiskaksisirkkaisten, Rosopsida, Euasteridae I -ryhmään kuuluva lahko. Sen tunnetuimpia edustajia ovat kierto- ja koisokasvit. Tähän lahkoon kuuluvat muun muassa tomaatti, peruna, paprika ja tupakat.
Solanales-lahkon kasvien lehtiasento on kierteinen.
Heimot

Lahkossa on viisi heimoa. Suomessa tavataan edustajia koiso- ja kiertokasveista.
Sphenocleaceae
1 suku (Sphenoclea) ja 2 lajia tropiikissa
Hydroleaceae
1 suku (Hydrolea) ja 12 lajia tropiikissa
Convolvulaceae – kiertokasvit
57 sukua ja 1 600 lajia yleismaailmallisesti
synonyymit: Cressaceae, Cuscutaceae (humalanvieraskasvit), Dichondraceae, Erycibaceae, Humbertiaceae, Poranaceae
Solanaceae – koisokasvit
102 sukua ja 2 460 lajia yleismaailmallisesti, pääasiassa kuitenkin trooppisessa Amerikassa
synonyymit: Atropaceae, Cestraceae, Daturaceae, Duckeodendraceae, Goetzeaceae, Hyoscyamaceae, Lyciaceae, Nicotianaceae, Nolanaceae, Salpiglossidaceae, Sclerophylacaceae (systemaattiselta asemaltaan epävarma)
Montiniaceae
3 sukua ja 5 lajia Afrikassa ja Madagaskarilla
synonyymi: Kaliphoraceae
Stavern

Stavernin satama
Wasilioff-hotelli
Stavern, vuosina 1799–1930 Fredriksværn, on entinen Norjan kaupunki, jonka pinta-ala on 3,6 km² ja asukasluku 5 739 (2014). Stavern yhdistyi vuonna 1988 kolmen muun kunnan kanssa Larvikiksi.
Yhdistymiseen asti se oli Norjan pienin kaupunki, pinta-alaltaan 2,4 km², ja esimerkiksi vuonna 1983 siellä oli 2 600 asukasta. Siellä on ilmapuolustuksen päällystökoulu. Vuosina 1750–1849 siellä oli Norjan laivaston tukikohta ja sen päätelakka Fredriksvern.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Stavern Wikimedia Commonsissa
Somalianeremomela

| Somalianeremomela |
| --- | --- |

Uhanalaisuusluokitus
 Elinvoimainen  
  
Tieteellinen luokittelu
Kunta::  Eläinkunta Animalia
Pääjakso::  Selkäjänteiset Chordata
Luokka::  Linnut Aves
Lahko::  Varpuslinnut Passeriformes
Heimo::  Hertut Cistocolidae
Suku::  Eremomelat Eremomela
Laji::  flavicrissalis
Kaksiosainen nimi
 Eremomela flavicrissalis  Sharpe, 1895 
Katso myös
   Somalianeremomela Wikispeciesissä   Somalianeremomela Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OKIUCN-testi OK: 
Somalianeremomela (Eremomela flavicrissalis) eli aiemmalta nimeltään pikkuarokerttu on herttujen heimoon kuuluva itäafrikkalainen varpuslintu. Sen esiintymisalue käsittää pääosan Somaliasta, Etiopian etelä- ja kaakkoisosat, Koillis-Ugandan sekä Kenian pohjois- ja itäosat. Richard Bowdler Sharpe kuvaili lajin holotyypin eteläisen Etiopian Wabe Shebelestä vuonna 1895.
Soldier of Love

| Soldier of Love Sade |
| --- | --- | --- |

Studioalbumin tiedot
 Äänitetty : 2009
 Julkaistu: 5. helmikuuta 2010
 Tuottaja(t): Sade, Mike Pela
 Tyylilaji: soul
 Kesto: 41.58
 Levy-yhtiö: Epic
Listasijoitukset
  9.
Saden muut julkaisut
| Lovers Live 2002 | Soldier of Love 2010 | The Ultimate Collection 2011 |
Singlet albumilta Soldier of Love
 ”Soldier of Love” Julkaistu: 11. huhtikuuta 2010  ”Babyfather” Julkaistu: 13. elokuuta 2010  ”The Moon and the Sky” Julkaistu: 24. elokuuta 2010
Soldier of Love on Saden kuudes studioalbumi, joka julkaistiin 5. huhtikuuta 2010.
Kappaleet

The Moon and the Sky – 4.28
Soldier of Love – 5.59
Morning Bird – 3.55
Babyfather – 4.40
Long Hard Road – 3.03
By That Easy – 3.41
Bring Me Home – 4.09
In Another Time – 5.06
Skin – 4.13
The Safest Place – 2.46
Kokoonpano

Sade Adu – laulu
Stuart Matthewman – kitara, saksofoni
Andrew Hale – koskettimet
Paul S. Denman – basso
Kokoonpano > Vierailevat muusikot

Tony Momrelle – laulu
Leroy Osbourne – laulu
Martin Ditcham – lyömäsoitin, rummut
Pete Lewinson – rummut
Everton Nelson – Viulu
Ian Burge – Sello
Gordon Matthewman – trumpetti
Noel Langely – trumpetti
Ila Adu – laulu (kappaleessa 4)
Clay Matthewman – laulu (kappaleessa 4)
Juan Janes – kitara (kappaleessa 5)
Sophie Muller – ukulele
Arvostelut

AllMusic:
Soundi:
Solidity

Solidity on oliosuuntautunut ohjelmointikieli, jota käytetään älysopimus-nimellä (engl. smart contract) tunnettujen protokollien ohjelmointiin eri lohkoketjualustoilla, erityisesti Ethereumilla. Sen kehittivät Gavin Wood, Christian Reitwiessner ja Alex Beregszaszi yhdessä useiden muiden Ethereumin ytimen ohjelmoijien kanssa.
Solidity on staattisesti tyypitetty kieli ja toimii  Ethereum Virtual Machine -ympäristössä. Sen syntaksi perustuu EcmaScript-kieleen ja edelleen JavaScriptiin. Se on saanut vaikutteita myös C++:sta ja Pythonista.
Koodiesimerkki

pragma solidity >= 0.7.0 <0.8.0;

contract Coin {
    // The keyword "public" makes variables
    // accessible from other contracts
    address public minter;
    mapping (address => uint) public balances;

    // Events allow clients to react to specific
    // contract changes you declare
    event Sent (address from, address to, uint amount);

    // Constructor code is only run when the contract
    // is created
    constructor() public {
        minter = msg.sender;
    }

    // Sends an amount of newly created coins to an address
    // Can only be called by the contract creator
    function mint(address receiver, uint amount) public {
        require(msg.sender == minter);
        require(amount < 1e60);
        balances[receiver] += amount;
    }

    // Sends an amount of existing coins
    // from any caller to an address
    function send(address receiver, uint amount) public {
        require(amount <= balances[msg.sender], "Insufficient balance.");
        balances[msg.sender] -= amount;
        balances[receiver] += amount;
        emit Sent (msg.sender, receiver, amount);
    }
}
Käännös suomeksi
Slyde

| Slyde |
| --- | --- |
 Slyde, teflonpäällysteinen mies
Luoja(t):  Tom DeFalco & Sal Buscema
Kustantamo:  Marvel
Ensiesiintyminen:  Amazing Spider-Man #272
Henkilötiedot
Oikea nimi:  Jalome Beacher
Status:  kuollut
Ryhmäsidokset:  Pahuuden Mestarit
Voimat:  Lahjakas kemisti
Slyde, (oik. Jalome Beacher) on Marvel-kustantamon sarjakuvissa esiintyvä superroisto. Hahmon ensiesiintyminen tapahtui amerikkalaisessa Amazing Spider-Man -lehden numerossa 272. Slyden loivat Tom DeFalco ja Sal Buscema.
Suomessa Slyde esiintyi ensimmäisen kerran Marvel Minijuliste- sarjan kuudennessa osassa.
Historia

Jalome Beacher oli kemisti, joka kehitti tarttumattoman pinnoitteen mille tahansa pinnalle. Esimiehet kuitenkin erottivat hänet. Vimmastunut Slyde kehitti itselleen puvun ja päätti käyttää sitä rikollisissa toimissaan.
Hänen pukunsa, jonka Beacher päällysti tarttumattomalla pinnoitteellaan, mahdollisti miltei kitkattoman liikkumisen. Myöskään Hämähäkkimiehen seitti ei tarttunut puvun pintaan. Nimeten itsensä uudelleen Slydeksi, Beacher aloitti laajamittaiset pankkiryöstöt.
Myöhemmin Slyde liittyi pahamaineiseen Pahuuden Mestarit -järjestöön, mutta kuoli Elektran saista. Selvisi kuitenkin, ettei Slyde kuollutkaan iskusta. Muinainen ninjakultti Käsi elvytti Slyden. Slyde tajusi olevansa jo miltei 40-vuotias mies ja hän päätti yrittää vielä kerran taistella Hämähäkkimiestä vastaan.
Hän teki itselleen uuden puvun ja apurinsa kanssa suoritti uskaliaan ryöstön. Hänen todellinen tarkoituksensa oli kuitenkin houkutella Hämähäkkimies paikalle ja taisteluun kanssaan. Supersankari saapuikin ja voitti jälleen Slyden.
Joutuessaan vankilaan Slyde oli kuitenkin iloinen pärjättyään hyvin taistelussa sankaria. Myöhemmin Slyde yhdisti voimansa Ansamiehen kanssa ja meni mafiapomo Nuijapään puheille. Nuijapää keräsi suurta superroistoarmeijaa yhteen, jotta voisi hallita suvereenisti New Yorkia.
Slyde ei kuitenkaan suostunut ehdotukseen, jolloin yksi Nuijapään kätyreistä ampui hänet siihen paikkaan viestiksi muille niskuroijille.
Voimat ja varusteet

Slydella ei ole varsinaisia supervoimia. Hän on kuitenkin lahjakas kemisti ja on kehittänyt rikollisen uransa avuksi nerokkaan asun. Asu on päällystetty kokeellisella, kitkattomalla aineella. Aineen ansiosta puvun käyttäjä on immuuni erilaisille sidonnoille ja otteille (kuten Hämähäkkimiehen verkolle).
Asu suojaa Slydea myös jonkin verran fyysisiltä iskuilta. Koska asun kengät ovat myös kitkattomat, Slyde kykenee liikkumaan noin 15 metrin sekuntivauhtia. Huolimatta suuresta nopeudesta, Slyde kykenee ohjailemaan itseään erinomaisesti.
Slyde on myös käyttänyt rakettimoottorein varustettuja saappaita kyetäkseen lentämään ja nykyisin teräaseita, kuten katanaa ja shurikeneja.
Aiheesta muualla

Slyden esittely Marvelin kotisivuilla (englanniksi)
Stella Chiweshe

| Stella Chiweshe |
| --- | --- |
 Stella Chiweshe (2012)
Henkilötiedot
Syntynyt: 8. marraskuuta 1946 Mujumi
Kuollut: 20. tammikuuta 2023 (76 vuotta) Harare
Kansalaisuus:  Zimbabwe
Ammatti:  muusikko
Muusikko
Soittimet:  mbira
Aiheesta muualla
Kotisivut
  [ Muokkaa Wikidatassa ] [ ohje ]  
Stella Rambisai Chiweshe (8. marraskuuta 1946 Mujumi – 20. tammikuuta 2023 Harare, Zimbabwe) oli zimbabwelainen muusikko. Chiweshe lauloi ja soitti mbiraa. Hän aloitti mbiran soittamisen 1960-luvulla ja oli yksi ensimmäisistä naispuolisista mbiran soittajista. Chiweshe esiintyi Godwin Mawurun elokuvassa I Am the Future (1989).
Virginia Mukwesha on Stella Chiweshen tytär.
Slyn oireyhtymä

Slyn oireyhtymä eli tyypin VII mukopolysakkaridoosi on erittäin harvinainen lysosomaalinen kertymäsairaus. Se kuuluu tarkemmin mukopolysakkaridoosien tautiryhmään ja on yksi harvinaisimmista diagnooseista sen sisällä. Slyn oireyhtymä johtuu GUSB-geenin eri mutaatioista kromosomissa 7. Geeni valmistaa beta-glukuronidaasi-entsyymiä, jonka toiminta on Slyn oireyhtymässä puuttuvaa tai alentunutta. Tällöin glykosaminoglykaaneja kertyy soluihin, joiden toimintaa ne häiritsevät. Kertymiä on solujen lysosomeissa eri puolilla kehoa. Slyn oireyhtymän periytymistapa on autosomaalinen ja peittyvä.
Oireet

Slyn oireyhtymän oirekuva on erittäin vaihteleva, mutta luonteeltaan etenevä. Oireiden laadun lisäksi myös niiden alkamisikä ja elinajanodote vaihtelevat yksilöllisesti.
Vaikeimmissa tapauksissa Slyn oireyhtymä voidaan todeta jo raskausaikana. Tällöin saattaa ilmetä vesipöhö, joka voi johtaa kohtukuolemaan tai vastasyntyneen kuolemaan. Vastasyntyneiden oireisiin voivat kuulua erilaiset epämuodostumat, kuten tyrät, hepatosplenomegalia, kampurajalka ja dysostoosi. Slyn oireyhtymän yhteydessä on kuvattu monenlaisia luustomuutoksia. Tyypillisiä oireita ovat myös kasvonpiirteiden karkeutuminen ja kielen suurentuneisuus (makroglossia). Osa sairastuneista jää pienikokoisiksi. Slyn oireyhtymään liittyy vaikea hypotonia. Verkkokalvon samentuminen lapsuuden aikana on mahdollista, ja osa kärsii toistuvista korvainfektioista sekä kuulon ongelmista. Oireyhtymään voi kuulua myös sydänongelmia. Kaikilla potilailla ei esiinny kehitysvammaa. Lievimmissä tapauksissa oireyhtymä saatetaan havaita jopa vasta aikuisiällä. Tällöin ainoat oireet voivat olla vaikkapa harjurinta ja taipumus lonkan sijoiltaanmenoon.
Diagnostiikka, hoito, esiintyvyys ja ennuste

Korkeat virtsasta mitattavat dermataani-, heparaani- ja kondroitiinisulfaattipitoisuudet voivat viitata Slyn oireyhtymään. Entsyymiaktiivisuuden tilanne voidaan tarkastaa valkosoluista tai fibroblasteista. Tällöin voidaan monesti arvioida myös oireiston vaikeusaste. Slyn oireyhtymän hoito on oireenmukainen. Yhdysvaltain elintarvike- ja lääkevirasto hyväksyi vuonna 2017 Slyn oireyhtymään suunnatun entsyymikorvaushoitotuotteen. Myös kantasoluhoitoa on kokeiltu, ja se on viivästyttänyt neurologisten komplikaatioiden ilmenemistä. Luustomuutosten pysäyttämisessä apua on ollut vain niissä tapauksissa, joissa kantasoluhoito on päästy aloittamaan erittäin varhaisessa vaiheessa.
1970-luvun ja tammikuun 2022 välillä maailmassa oli laadittu tapauskuvaukset ainoastaan alle neljästäkymmenestä Slyn oireyhtymää sairastaneesta henkilöstä. Oireyhtymän esiintyvyydeksi on arvioitu 1/250 000. Raskaudenaikainen Slyn oireyhtymä on todennäköisesti yleisempi, mutta näissä tapauksissa voi aiheutua raskauden keskeytymisen myötä diagnosoimatta jääminen. Raskauden aikana löydetyn Slyn oireyhtymän elinajanodote on erittäin huono ja usein seurauksena onkin keskenmeno. Myös vastasyntyneillä ja lapsuudessa todetuissa tapauksissa elinajanodote jää huomattavan matalaksi. Lievissäkin tapauksissa elinajanodote vaihtelee noin 20–40 vuoden välillä. Lievissä Slyn oireyhtymätapauksissa kuoleman voivat aiheuttaa sydämen toiminnan ongelmat, toistuvat hengitystieinfektiot, mahdollisen hermostorappeuman komplikaatiot tai ruoansulatuselimistön poikkeavuudet.
Historia

Yhdysvaltalainen biokemisti William S. Sly kuvasi nimeään kantavan oireyhtymän ensimmäisenä vuonna 1973.
Stavangerin yliopistollinen sairaala

| Stavangerin yliopistollinen sairaala |
| --- | --- |

Organisaatio
Alue:  Stavanger, Norja
Tyyppi:  yliopistollinen sairaala
Yhteistyöyliopisto:  Stavangerin yliopisto
Historia
Perustettu:  1.1.2002
Linkki
Kotisivut:  https://www.helse-stavanger.no/
Stavangerin yliopistollinen sairaala (norj. Stavanger universitetssjukehus; lyh. SUS) on Norjan Stavangerissa toimiva yliopistollinen sairaala. Se kuuluu Helse Stavanger -nimiseen sairaalayhtymään, joka perustettiin vuonna 2002, kun sairaalatoiminta siirtyi lääneiltä valtion hoidettavaksi. Nykyisen sairaalan edeltäjä, Rogalandin sairaala, perustettiin vuonna 1927.
Kuvia

Sairaalan rakennuksia
Stigmella hamata

| Stigmella hamata> Tieteellinen luokittelu |
| --- | --- |
Domeeni:  Aitotumaiset Eucarya
Kunta:  Eläinkunta Animalia
Pääjakso:  Niveljalkaiset Arthropoda
Alajakso:  Kuusijalkaiset Hexapoda
Luokka:  Hyönteiset Insecta
Lahko:  Perhoset Lepidoptera
Yläheimo:  Kääpiökoimaiset Nepticuloidea
Heimo:  Kääpiökoit Nepticulidae
Suku:  Stigmella
Laji:  hamata
Kaksiosainen nimi
 Stigmella hamata  Puplesis ja Robinson, 2000 
  [ Muokkaa Wikidatassa ] [ ohje ]  
Stigmella hamata on Stigmella-sukuun ja kääpiökoit-heimoon (Nepticulidae) kuuluva eläinlaji. Tieteellisen nimen sille antoi ensimmäisenä Puplesis ja Robinson vuonna 2000. Sillä ei ole alalajeja.
Kirjallisuutta

Puplesis R, Robinson GS: ​A review of the Central and South American Nepticulidae (Lepidoptera) with special reference to Belize..  Bulletin of the Natural History Museum London Entomology 69: 3-114., 2000.
Stiina Saaristo

Stiina Saaristo
Stiina Saaristo (s. 1976 Kisko) on suomalainen kuvataiteilija. Saaristolle tyypillisiä töitä ovat suurikokoiset pikkutarkat piirustukset. Häntä pidetään yhtenä sukupolvensa omaperäisimmistä taiteilijoista. Saaristo on Taidemaalariliiton jäsen.
Saaristo on valmistunut Kuvataideakatemiasta vuonna 2005. Hän piti talvella 2010 Amos Andersonin taidemuseossa vuosien 2001–2009 tuotannostaan näyttelyn otsikolla Ein kleines Monster (Pieni hirviö), joka on laajin hänen teoksiaan siihen mennessä esitellyt näyttely.
Saaristo käyttää teoksissaan lyijykynää ja värikynää. Hän käyttää mallina itseään ja kirpputoreilta hankkimaansa aineistoa. Teoksille on ominaista groteskiliioittelu ja huumori. Niiden henkilöhahmot ovat usein epävakaita lapsiaikuisia ja aikuislapsia, joiden kautta hän kuvaa naisen elämää ja naiseen kohdistettuja odotuksia ja vaatimuksia.
Hänelle myönnettiin valtion kolmivuotinen taiteilija-apuraha 2021.
Aiheesta muualla

Tuula Kärki, Stiina Saariston näyttely
Stiina Saaristo kertoo maalauksestaan Scarlet Kansallisgallerian haastattelussa
Stella Heiß

| Mitalit> Maa:   Saksa.Naisten curling.MM-kilpailut  | Mitalit> Maa:   Saksa.Naisten curling.MM-kilpailut  | Mitalit> Maa:   Saksa.Naisten curling.MM-kilpailut  | Maa:   Saksa> Naisten curling. |
| --- | --- | --- | --- |
|  Kultaa | Swift Current 2010 | joukkuekilpailu |  |
| EM-kilpailut  | EM-kilpailut  | EM-kilpailut  |  |
|  Kultaa | Aberdeen 2009 | joukkuekilpailu |  |
Stella Heiß (s. 15. tammikuuta 1993 Köln) on saksalainen curlingpelaaja. Hän on jääkiekkoilija Josef Heißin tytär. Hän kilpaili vuoden 2010 talviolympialaisissa Vancouverissa ja sijoittui joukkueineen kuudenneksi. Hän oli mukana voittamassa kultaa curlingin Euroopan-mestaruuskilpailuissa 2009 ja naisten maailmanmestaruuskilpailuissa 2010.
Solvaus

Solvaus oli vuoden 1889 rikoslaissa määritelty kunnianloukkaus. Nykyisin voimassa olevassa rikoslaissa solvausta ei enää tunneta, vaan sen on korvannut kunnianloukkauksesta annetut säännökset. Solvaus poistui rikoslaista vuonna 2000. Solvaus oli pienempi rikos kuin herjaus, koska rangaistukset solvauksesta olivat lievemmät.
Solvauksen tunnusmerkistö vanhassa laissa

Jos solvaus tehdään julkisesti, taikka painotuotteen, kirjoituksen tahi kuvallisen esityksen kautta, jota syyllinen levittää tahi levityttää; olkoon rangaistus sakkoa enintään viisisataa markkaa taikka vankeutta korkeintaan neljä kuukautta.
Nykyinen laki

Nykyisessä rikoslaissa rikosnimikkeet ovat kunnianloukkaus ja törkeä kunnianloukkaus, jotka on määritelty solvauksesta poikkeavalla tavalla.
Aiheesta muualla

Suomen Suuriruhtinaanmaan rikoslaki (alkuperäinen säädös vuodelta 1889)
Soluviljely

Viljelyn värjätyt epiteelisolut: keratiini (punainen) ja DNA (vihreä)
Soluviljely tarkoittaa prokaryoottisten tai eukaryoottisten solujen kasvatusta hallituissa olosuhteissa. Soluviljelyn historian kehitys ja menetelmät ovat pitkälti olleet samankaltaisia kuin kudos- ja elinviljelyn.
Elävien solulinjojen erottaminen alkuperäisestä kudoslähteestään keksittiin 1800-luvulla, ja 1900-luvun puoleenväliin mennessä eläinsoluviljely alkoi olla jo yleinen laboratoriotekniikka.
Historia

1800-luvulla englantilainen fysiologi Sydney Ringer kehitti suolaliuoksia, joissa oli natrium-, kalium-, kalsium- ja magnesiumkloridia siinä määrin, että eläimen ruumiin ulkopuolella oleva sydän pystyi vielä sykkimään. Kudosviljely syntyi vuonna 1885, kun Wilhelm Roux poisti osan kanasikiön hermostolevynselvennä ja piti sitä lämpimässä suolaliuoksessa muutaman vuorokauden. Ross Granville Harrison, joka työskenteli ensin Johns Hopkinsin yliopiston lääketieteellisessa tiedekunnassa ja sitten Yalen yliopistossa, julkaisi tutkimustensa tulokset vuosina 1907–1910 ja näin loi kudosviljelyn metodiikan.
Soluviljelytekniikat kehittyivät huomattavasti 1940–1950-luvuilla virologiatutkimusten tueksi. Virusten kasvattaminen soluviljelyissä on mahdollistanut niiden jalostamisen rokotteita varten. Jonas Salkin kehittämä poliorokote oli yksi ensimmäisistä sarjavalmisteisista tuotteista, joiden valmistuksessa käytettiin soluviljelytekniikkaa. Tutkijat John Franklin Enders, Thomas Huckle Weller ja Frederick Chapman Robbins kehittivät metodin, jonka avulla he kasvattivat poliovirusta apinan maksan soluviljelmässä. He voittivat työstä vuonna 1954 Nobelin lääketieteen palkinnon, ja Salk kehitti poliorokotteen.[lähde? ]selvennä
Menetelmä

Soluviljelyssä tutkija valmistelee tutkittavasta kudoksesta joko ohuita kudossuikaleita eli eksplantaatteja tai irrottaa kudoksesta yksittäisiä soluja. Yksikin solu saattaa riittää viljelmän tekoon. Soluviljelmän voi valmistaa niin eläin- kuin kasvisoluistakin. Kudossuikale tai yksittäiset solut asetetaan maljalle, jonka olosuhteet pyrkivät matkimaan kudosten ja solujen luonnollista elinympäristöä. On erityisen tärkeää, että elatusnesteen koostumus muistuttaa mahdollisimman läheisesti luonnollisen solunulkoisen nesteen koostumusta. Viljelmän ympäristön happi- ja hiilidioksipitoisuuksien, lämpötilan ja happamusasteen on pysyttävä koko viljelyn ajan samana. Monet solut tarvitsevat lisääntyäkseen myös kiinnitysalustan kasvatusmaljan pohjalle.
Soluviljelyn aikana kasvatettavat solut muodostavat solukon koko kasvutilaan. Kasvun pysäyttää solulle tyypillinen kasvun tiheysinhibitio. Solut eivät tavallisesti selviä viljelmässä kuin rajallisen ajan. Viljelmän eliniän ajan tutkijat voivat tehdä soluista uusia viljelmiä, tutkia solujen toimintaa viljelmässä ja manipuloida niitä: he voivat esimerkiksi ruiskuttaa soluihin vieraita yhdisteitä, muokata geenejä, poistaa tai siirtää soluelimiä toisiin soluihin tai aiheuttaa soluun virustartunta.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Soluviljely Wikimedia Commonsissa
Stella Leppikorpi

| Stella Leppikorpi> Henkilötiedot |
| --- | --- |
Kansalaisuus:  Suomi
Ammatti:  näyttelijä
Näyttelijä
Aktiivisena:  2016–
Merkittävät roolit:  Mila Jalava (Syke) Eveliina (Kupla)
Palkinnot
 Parhaan näyttelijätulokkaan Jussi 2023 Kupla 
Aiheesta muualla
IMDb
Elonet
Stella Leppikorpi on suomalainen näyttelijä, joka on esiintynyt useissa televisiosarjoissa ja elokuvissa.
Leppikorpi aloitti näyttelemisen jo 10-vuotiaana Syke-sarjassa, jossa hän on esiintynyt Mila Jalavan roolissa useilla tuotantokausilla. Hän on perheensä ainoa lapsi, ja hänellä on kaksi äitiä, minkä vuoksi hän kertoi Seura-lehden haastattelussa pystyneensä samaistumaan Kupla-elokuvan Eveliinan rooliin, johon hänet valittiin koekuvausten perusteella. Myös vuonna 2023 julkaistussa televisiosarjassa Pohjoisen tähti  hänen roolihamollaan on kaksi äitiä.
Vuonna 2023 Leppikorpi palkittiin Parhaan näyttelijätulokkaan Jussi-palkinnolla roolistaan elokuvassa Kupla.
Van Gogh – ikuisuuden porteilla

| Van Gogh – ikuisuuden porteilla> At Eternity’s Gate |
| --- | --- |

Ohjaaja:  Julian Schnabel
Käsikirjoittaja:   Jean-Claude Carrière  Louise Kugelberg  Julian Schnabel 
Tuottaja:  Jon Kilik
Säveltäjä:  Tatiana Lisovkaia
Kuvaaja:  Benoît Delhomme
Leikkaaja:   Louise Kugelberg  Julian Schnabel 
Pääosat:   Willem Dafoe  Rupert Friend  Mads Mikkelsen  Mathieu Amalric  Emmanuelle Seigner  Oscar Isaac 
Valmistustiedot
Valmistusmaa:  Ranska Yhdistynyt kuningaskunta Yhdysvallat
Tuotantoyhtiö:   Riverstone Pictures  SPK Pictures  Rocket Science  Rahway Road  Iconoclast 
Levittäjä:   Netflix  Curzon Artificial Eye  CBS Films 
Ensi-ilta:   2018-9-33. syyskuuta 2018 (Venetsia)  2019-3-88. maaliskuuta 2019 (Suomi)  
Kesto:  110 minuuttia
Alkuperäiskieli:  englanti ranska
Tuotto:  11,2 miljoonaa dollaria
Aiheesta muualla
IMDb 
Elonet
AllMovie
Infobox OKNimi-testi OK: 
Van Gogh – ikuisuuden porteilla (engl. At Eternity’s Gate) on vuonna 2018 ensi-iltansa saanut kansainvälisesti tuotettu elämäkerrallinen draamaelokuva, jonka on ohjannut Julian Schnabel. Se kertoo taidemaalari Vincent van Goghin elämän viimeisistä vuosista. Van Goghia elokuvassa esittää Willem Dafoe. Muissa rooleissa esiintyvät Rupert Friend, Oscar Isaac, Mads Mikkelsen, Mathieu Amalric, Emmanuelle Seigner ja Niels Arestrup.
Van Gogh – ikuisuuden porteilla sai maailmanensi-iltansa Venetsian elokuvajuhlilla syyskuussa 2018. Suomen ensi-iltansa se sai maaliskuussa 2019. Elokuva sai pääosin positiivisia arvosteluja kriitikoilta. Willem Dafoe sai roolistaan parhaan miespääosan Oscar- ja Golden Globe -ehdokkuudet.