stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Freddy vs. Jason vs. Ash
Tarina

Freddy vs. Jason vs. Ash sijoittuu aikaan viisi vuotta Freddy vs. Jason-elokuvan tapahtumien jälkeen ja 16 vuotta elokuvan Pimeyden armeija jälkeen. Tarina alkaa, kun Will Rollins ja Lori Campbell (elokuvan Freddy vs. Jason protagonistit) palaavat Crystal Lakelle, mutta Jason tappaa heidät pian sen jälkeen ja vie heidän ruumiinsa hökkeliin läheisessä metsässä. Siellä Jason vaipuu transsiin ja Freddy Krueger ja Jasonin äiti esiintyvät Jasonille. Freddy on nyt ansassa, voimattomana Jasonin mielessä. Sillä välin, Ash Williams kutsutaan uudelle Crystal Laken S-Martille. Jason tappaa joukon teinejä ja Ash sekä S-Martin työntekijät alkavat tehdä suunnitelmaa Jasonin voittamiseen. Freddy käyttää Necronomiconia lisätäkseen Jasonin älykkyyttä. Myöhemmin, kun Ash ja muut selviytyjät nukkuvat, he kohtaavat Freddyn unissaan. Ash ja hänen joukkonsa S-Martin työntekijöitä kohtaavat Freddyn ja Jasonin Jasonin kotona, jossa Freddy on jo vapauttanut Necronomiconin täyden voiman.
Kolmen kauhuikonin viimeisessä kohtaamisessa Freddy herättää eloon kaikki Jasonin aiemmat uhrit Perjantai 13. päivä- elokuvista ja Jason muuttaa Voorheesin talon Elm Streetin taloksi. Kuitenkin, Ash käyttää Necronomiconia avatakseen portaalin ja karkottaa Freddyn samalla kun Jason on eristettynä jäätyneen Crystal Laken alla.
Giuliano Peixoto

Giuliano Peixoto (s. 29. syyskuuta 1975) on brasilialainen entinen pöytätennispelaaja. Hän osallistui Atlantan olympialaisissa 1996 Hugo Hoyaman kanssa nelinpeliin, jossa pari jäi jaetulle 25. eli viimeiselle sijalle.
Gwen Taylor

Gwen Taylor (s. 19. helmikuuta 1939 Englanti, Britannia) on englantilainen näyttelijä, joka on esiintynyt muun muassa televisiosarjoissa Barbara vuosina 1995–2003 ja Sydämen asialla vuosina 2005–2010. Barbarassa hän oli pääosassa roolihenkilönään Barbara Liversidge. Sydämen asialla -sarjassa hän näytteli Peggy Armstrong -nimistä pikkurikollista. Taylorin ensiesiintyminen televisiossa oli kauhusarjassa Dead of Night vuonna 1972.
Aiheesta muualla

Gwen Taylor Internet Movie Databasessa. (englanniksi)
For All the Cows

| ”For All the Cows” Foo Fighters |
| --- | --- | --- |

Singlen tiedot
 Albumilta: Foo Fighters
 Julkaistu: marraskuu 1995
 Tyylilaji: alternative rock
 Kesto: 03.30
 Levy-yhtiö: Parlophone, Roswell
Foo Fightersin muut singlet
| ”I’ll Stick Around” 1995 | ”For All the Cows” 1995 | ”Big Me” 1996 |
"For All the Cows" on yhdysvaltalaisen rockyhtye Foo Fightersin vuonna 1995 julkaistu single. Kappale julkaistiin Foo Fightersin albumilla Foo Fighters vuonna 1995.
Kappaleet

For All the Cows
For All the Cows (live)
Wattershed (live)
Listasijoitukset

| Vuosi | Lista | Sijoitus |
| --- | --- | --- |
| 1995 | Official UK Singles Chart | No. 28 |
| 1995 | Official Euro Hot 100 Singles Chart | No. 70 |
Germencik

| Germencik |
| --- | --- |


 Germencik
 Koordinaatit: 37°52′N, 27°35′E 
Valtio:   Turkki
Maakunta:  Aydınin maakunta
Hallinto:  
 – Pormestari:  Ahmet Yavaşoğlu
Väkiluku (2019):  43 968
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Germencik on piirikunta Turkin Aydınin maakunnassa. Vuoden 2019 väestönlaskennassa Germencikin väkiluku oli 43 968.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Germencik Wikimedia Commonsissa
Frotee

Froteepyyhe
Frotee (ranskan sanasta frotté, "hangattu") on yleensä puuvillasta valmistettu kangas, jonka toisella tai molemmilla puolilla on löysistä lankasilmukoista muodostunut nukka. Paksun nukan ja lankasilmukoiden sisään jäävän tyhjän tilan ansiosta frotee on erityisen hyvin vettä imevää. Froteekangasta käytetäänkin yleisimmin pyyheliinojen ja kylpytakkien materiaalina.
Froteeta myytiin Suomessa aluksi kankaana. Froteepyyhkeitä alettiin valmistaa teollisesti 1950-luvulla. Frotee oli erityisen suosittua 1970-luvulla, jolloin siitä tehtiin myös vaatteita ja sisustustekstiilejä.
Froteekankaassa on kaksi loimijärjestelmää: perusloimi, joka kuteen kanssa muodostaa pohjakankaan sekä paljon pidempi nukkaloimi, josta silmukat muodostetaan. Froteekankaita valmistetaan sekä tasapintaisina että sidoskuviollisena, kuten oheisen kuvan froteepyyhkeessä.
Friedrich Jolly

Friedrich Jolly (1844-1904)
Friedrich Jolly (24. marraskuuta 1844 – 4. tammikuuta 1904) oli saksalainen neurologi ja psykiatri, joka oli kotoisin Heidelbergistä. Hän oli fysiologi Philipp von Jollyn (1809–1884) poika.
Friedrich Jolly opiskeli lääketiedettä Göttingenin Georg-August-yliopistossa Georg Meissnerin (1829–1905) oppilaana ja sai 1867 tohtorin arvon. Vuonna 1868 hänestä tuli Bernhard von Guddenin (1824–1886) ja Hubert von Grasheyn (1839–1914) apulainen psykiatrisessa sairaalassa Werneckissä ja vuonna 1870 Franz von Rineckerin (1811–1883) apulainen Juliusspital Würzburgissa.
Käännös suomeksi
Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista. 
Alkuperäinen artikkeli: en:Friedrich Jolly
Giuliano Gozi

| Giuliano Gozi |
| --- | --- |
 Cozin virallinen muotokuva vuodelta 1932
 San Marinon kapteenivaltionhoitaja
 1.10.1941 – 1.4.1941 1.4.1937 – 1.10.1937 1.4.1932 – 1.10.1932 1.10.1926 – 1.4.1926 1.4.1923 – 1.10.1923  
San Marinon ulkoministeri
 30.4.1918 – 1943  
PFS:n puheenjohtaja
 10.8.1922 – 16.11.1944  
Edeltäjä:  puolue perustettu
Seuraaja:  puolue lakkautettu
Henkilötiedot
Syntynyt: 7. elokuuta 1894  Città di San Marino, San Marino
Kuollut: 18. tammikuuta 1955 (60 vuotta)  Città di San Marino, San Marino
Kansalaisuus:   sanmarinolainen
Giuliano Gozi (7. elokuuta 1894 – 18. tammikuuta 1955) oli sanmarinolainen poliitikko, joka toimi maan de facto diktaattorina 1900-luvun alkupuolella. Gozi tunnetaan parhaiten San Marinon fasistisen puolueen perustajana ja hän toimi puolueen puheenjohtajana aina sen lakkauttamiseen saakka.
Gozi syntyi San Marinon kaupungissa vuonna 1894. Perhe oli rikas ja vaikutusvaltainen. Gozi opiskeli Bolognassa vuosina 1914–1915, mutta alkoi keskittymään erilaisiin kansanliikkeisiin, jotka pyrkivät saamaan Italian osallistumaan ensimmäiseen maailmansotaan. Gozi itse palasi San Marinoon ja pyrki rekrytoimaan paikallisia liittymään Italian armeijaan. Tämän jälkeen hän palasi Italiaan ja pestautui Bolognan 35. jalkaväkikompanjaan. Italian armeijassa hän yleni luutnantiksi.
Vuonna 1918 Gozi nimitettiin maan ulkoministeriksi. Hän toimi virassa aina vuoteen 1943 asti.
Vuonna 1922 Gozi perusti San Marinon fasistisen puolueen, jonka puheenjohtajana hän toimi koko sen olemassaolon ajan. Puolue otti vaikutteita Italian fasistisesta puolueesta, ja käytti mm. väkivallalla uhkailua vaimentaakseen opposition. Puolue voitti samana vuonna järjestetyt vaalit ylivoimaisesti ja siitä tuli sittemmin San Marinon ainoa puolue.
Vuonna 2015 järjestettiin muistotilaisuus Gozin kuoleman 60-vuotispäivän kunniaksi. Yhdistynyt vasemmisto -puolue julkaisi lehdistötiedotteen, jossa se muistutti, kuinka Gozi tukahdutti maan demokratian yli 20 vuoden ajan.
Samana vuonna julkaistiin myös Paola Barbara Gozin isoisoisästään kertova elämäkerta Giuliano Gozi. Un Uomo una Patria.
Gozille myönnettiin seuraavat kunnianosoitukset:
San Marinon ritarikunta (San Marino)
Kultainen ansiomitali (San Marino, peruttu 1946 kapteenivaltionhoitajien päätöksellä)
Italian punaisen ristin hopeinen ansiomitali (Italia)
Liittouman voitonmitali (Italia)
HM Motorcycles

HM-Moto eli Honda Montesa on Italiassa valmistettava moottoripyörämerkki. HM valmistaa enduro- ja supermotomallisia mopoja, kevytmoottoripyöriä ja moottoripyöriä. HM valmistaa sekä 4-tahtisia, että 2-tahtisia kevytmoottoripyöriä.
HM pyörien maahantuoja on Motomarket.
H. J. Lindell

H. J. Lindell (1843 Rymättylä – 6. helmikuuta 1913) oli suomalainen Naantalissa asunut neulamestari. Hän teki viimeisenä Suomessa neuloja käsityönä.
Lindell oli nuorena maalaissepällä opissa mutta otti sitten eropassin ja lähti Naantaliin, jossa hän pääsi oppipojaksi neulamestari Roosin pajalle. Hän sai mestarikirjan 23-vuotiaana ja alkoi sitten harjoittaa neulasepän ammattia Naantalissa.
Lindellin pajassa valmistettiin käsityönä nuppineuloja, hiusneuloja, hakaneuloja sekä lisäksi ongenkoukkuja. Neulojen raaka-aineena oli rauta- tai teräslanka ja nuppineulat viimeisteltiin keittämällä niitä kuumassa tinaseoksessa useita tunteja. Hakaneulojen valmistuksessa puolestaan tärkeää oli että neulojen karkaisu onnistui niin että ne pysyivät lukossa eivätkä katkenneet. Lindellin neuloja pidettiin hyvinä ja hänellä oli pajassaan ajoittain jopa puolisenkymmentä kisälliä apuna. Vuonna 1875 Lindell hankki täydet porvarioikeudet neulasepän ammatin harjoittamiseen Naantalissa. Hän toimi Naantalissa myös raatimiehenä ja muissa kunnallisissa luottamustehtävissä.
Lindell lähetti pajansa neuloja julkisiin näyttelyihin, joissa ne saivat kunniakirjoja ja mitaleja. Hänen neulojaan oli esillä muun muassa vuoden 1876 yleisessä teollisuusnäyttelyssä Helsingissä jossa ne saivat kunniakirjan. Myös ongenkoukuista Lindell sai kunniakirjoja kalastusvälineiden näyttelyissä. 1900-luvun puolella tehdasvalmisteiset neulat alkoivat syrjäyttää käsityönä tehtyjä neuloja ja viime vuosinaan Lindell keskittyi valmistamaan ongenkoukkuja.
Lindellin kuoltua hänen pajansa kalusto siirrettiin lähes kokonaisuudessaan esille Naantalin museoon.
Gwendolen Mary John

Gwendolen Mary John: Omakuva, vuodelta 1902
Gwendolen Mary John: Toipilas (noin vuosilta 1923–24),yksi kymmenestä versiosta
Gwendolen Mary John (22. kesäkuuta 1876 Havesfordwest, Wales – 18. syyskuuta 1936 Dieppe, Ranska) oli walesilainen taidemaalari. Omana aikanaan hän jäi veljensä, Augustus Johnin varjoon, mutta nykyään häntä pidetään merkittävänä taiteilijana. Hänen töitään on nykyään esillä Museum of Modern Artissa New Yorkissa ja Tate Galleryssa Lontoossa.
Johnin perheen lapset olivat luonteiltaan hyvin erilaisia: Augustus oli äänekäs ja ulospäinsuuntautunut ja Gwendolen oli hiljainen ja pelkäsi vieraita ihmisiä. Nämä piirteet näkyivät myös hänen elämässään ja taiteellisessa työssään.
Gwendolen seurasi veljeään Augustusta Slade School of Artiin. Valmistuttuaan hän matkusti Pariisiin, missä opiskeli tuolloin kovin muodikkaan James Whistlerin johdolla. Saatuaan selville, että hänen Augustus-veljellään oli avioliiton lisäksi suhde myös Doria McNeiliin, hän erotti heidät toisistaan. Yhdessä naiset päättivät kävellä Roomaan, mutta jäivät Ranskaan. Ranskassa John vietti suurimman osan loppuelämästään.
Ranskassa John tapasi kuvanveistäjä Auguste Rodinin. Taiteilijoilla oli 33 vuoden ikäero, mutta John rakastui kuvanveistäjään heti ja oli mallina hänen veistoksissaan. Hänellä oli suhde myös saksalaiseen runoilijaan Rainer Maria Rilkeen. Suhteen jälkeen hän löysi uskonnon ja kääntyi roomalaiskatolilaisuuteen. Tämän jälkeen hän kuvasi itseään "Jumalan pieneksi maalariksi".
Elämänsä viimeiset vuodet John asui Bretagnessa, jonka maisemat toivat mieleen hänen synnyinseutunsa. Hän kuoli Dieppessä ja näyttää siltä, että hän matkusti sinne tietoisena lähestyvästä poismenostaan. Hän oli ottanut mukaansa testamenttinsa ja ohjeet hautajaisjärjestelyihin.
Jälkeensä John jätti lähes 200 maalausta ja tuhat luonnosta. Moni hänen elämäänsä liittyvä asia on jäänyt arvoitukseksi.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Gwendolen Mary John Wikimedia Commonsissa
Gwendal Peizerat

| Gwendal Peizerat |
| --- | --- |

Henkilötiedot
Syntynyt: 21. huhtikuuta 1972 (ikä 52) Bron, Ranska
Kansalaisuus:  Ranska
Taitoluistelija
Pituus:  173 cm
Pari:  Marina Anisina
Entiset parit:  Marina Morel
Valmentaja(t):  Muriel Boucher-Zazoui
Koreografi(t):  Bruno Vandelli Antonio Najarro Pascal Gaona
Luisteluseura:  CSG Lyon
Aloittanut:  1976
Aiheesta muualla
gwendalpeizerat.com
Gwendal Peizerat (s. 21. huhtikuuta 1972) on ranskalainen taitoluistelija. Hän voitti jäätanssista vuoden 1998 talviolympialaisissa pronssia ja vuonna 2002 kultaa. Peizerat’n parina oli aktiiviuran aikana Marina Anisina.
Hän on valmistunut EMLYON Business Schoolista.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Gwendal Peizerat Wikimedia Commonsissa
Jäätanssin olympiavoittajat
1976: Ljudmila Pahomova / Aleksandr Gorškov
–  1980: Natalja Linitšuk / Gennadi Karponosov
– 1984: Jayne Torvill / Christopher Dean
– 1988: Natalja Bestemjanova / Andrei Bukin
– 1992: Marina Klimova / Sergei Ponomarenko
– 1994: Oksana Grištšuk / Jevgeni Platov
– 1998: Oksana Grištšuk / Jevgeni Platov
– 2002: Marina Anisina / Gwendal Peizerat
– 2006: Tatjana Navka / Roman Kostomarov
– 2010: Tessa Virtue / Scott Moir
– 2014: Meryl Davis / Charlie White
– 2018: Tessa Virtue / Scott Moir
– 2022: Gabriella Papadakis / Guillaume Cizeron
Jäätanssin maailmanmestarit
George Albert Boulenger

| George Albert Boulenger |
| --- | --- |

Henkilötiedot
Koko nimi:  George Albert Boulenger
Syntynyt: 19. lokakuuta 1858 Bryssel, Belgia
Kuollut: 23. marraskuuta 1937 (79 vuotta)
Kansalaisuus:   Iso-Britannia
Koulutus ja ura
Tutkinnot:  Brysselin yliopisto
Oppilaat:  Joan Beauchamp Procter
Tutkimusalue:  Eläintiede, Iktyologia, Herpetologia ja kasvitiede
Palkinnot:  Royal Societyn jäsenyys
George Albert Boulenger (19. lokakuuta 1858 Bryssel, Belgia – 23. marraskuuta 1937) oli belgialais-brittiläinen eläintieteilijä. Hän kuvasi eläessään yli 2 500 eläinlajia. Hän toimi myös kasvitieteilijänä vuodesta 1907 alkaen.
George Adamson

Adamson (oikealla) ja Ratan Lal Brahmachary
George Adamson (1906 – 20. elokuuta 1989 tunnetaan myös nimellä "leijonamies") oli villieläinten, erityisesti leijonien, suojelija. Adamson ja hänen vaimonsa Joy Adamson työskentelivät Keniassa ja kirjoittivat kirjan Elsa, vapaana syntynyt.
Adamson syntyi Dholpurissa, Brittiläisen Intian Rajasthanissa. Adamson vieraili Keniassa ensi kertaa vuonna 1924. Erinäisten seikkailujen jälkeen, joihin kuului muun muassa toimiminen kullanetsijänä, hän liittyi vuonna 1938 Kenian riistahallintoon ja seuraavana vuonna hän meni naimisiin Joyn kanssa. Hän ampui vuonna 1956 leijonan, jonka pennusta tuli maailmankuulu Elsa.
George Adamson jäi eläkkeelle vuonna 1963 ja ryhtyi vuonna 1970 perustamaan Koran suojelualuetta Pohjois-Keniaan. Hänen apulaisenaan toimi Tony Fitzjohn, joka jatkoi Adamsonin työtä tämän kuoleman jälkeen. Joy ja George Adamson erosivat vuonna 1970, mutta säilyttivät edelleen niin läheiset välit, että viettivät esimerkiksi joulunsa yhdessä.
George Adamson sai surmansa, kun hänen autoaan tulitettiin  vuonna 1989 hänen ollessaan 83-vuotias. Hänen ex-vaimonsa Joy oli murhattu vuonna 1980.
Gwendoline Delbos-Corfield

| Gwendoline Delbos-Corfield |
| --- | --- |

Euroopan parlamentin jäsen
 2.7.2019–15.7.2024  
Ryhmä:  Vihreät/EFA
Henkilötiedot
Syntynyt: 8. maaliskuuta 1977 (ikä 47) Solihull, Englanti
Kansalaisuus:  ranskalainen
Tiedot
Puolue:  Europe Écologie
Gwendoline Delbos-Corfield (s. 8. maaliskuuta 1977 Solihull, Englanti) on ranskalainen poliitikko. Delbos-Corfield edustaa Europe Écologie-puoluetta. Delbos-Corfield toimi Euroopan parlamentin jäsenenä vuosina 2019–2024. Hän edusti Euroopan parlamentissa Vihreät / Euroopan vapaa allianssi -ryhmää.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Gwendoline Delbos-Corfield Wikimedia Commonsissa
Gwendoline Delbos-Corfield Euroopan parlamentin jäsenet. Euroopan parlamentti.
Franz Swaty S.8

| Franz Swaty S> 8 |
| --- | --- |
 S.8L
Tyyppi:  hävittäjä
Alkuperämaa:   Saksa
Suunnittelija:  Franz Swaty
Esitelty:  1941
Valmistusmäärä:  0 
Franz Swaty S.8 oli toisen maailmansodan aikainen saksalaisen insinööri Franz Swatyn suunnittelema hävittäjälentokone, jossa hän pyrki hyödyntämään ajalleen uusimpia lentotekniikkaan liittyviä ominaisuuksia. Projektina hävittäjä ei koskaan edennyt suunnitteluvaihetta pidemmälle, mutta se todennäköisesti herätti kiinnostusta ainakin Heinkelillä, sillä ainoat sodasta selvinneet työhön liittyvät dokumentit ovat löytyneet kyseisen yhtiön muiden luonnosten seasta.
Suunnittelu ja kehitys

Vuoden 1940 loppupuoliskolla, insinööri Franz Swaty työskenteli Saksan ilmailutekniikan tutkimuslaitoksessa (DVL) ja sai inspiraatiota suunnitella oman hävittäjälentokoneensa työskennellessään Messerschmitt Bf 110:n pyrstöosien parissa. Lopputuloksena oli kahdella vastakkain pyörivällä työntöpotkurilla varustettu lentokone, jolle hän antoi nimeksi S.8. Koneesta on olemassa kaksi eri versiota, jotka ovat nimetty S.8L ja S.8K. Ulkoisesti nämä ovat lähes identtiset, mutta S.8L on S.8K:ta vain kooltaan suurempi ja raskaampi. Piirrokset näistä lentokoneista ovat merkattu päiväyksellä 17.1.1941.
Tehtyään luomuksestaan valmiin ehdotelman, Swaty todennäköisesti lähetti kopioita siitä useammille saksan lentoteollisuuden yhtiöille, toiveenaan saada jotain vastinetta tai kiinnostusta ehdotelmalleen. Mitä tästä on seurannut, ei tiedetä, mutta ainakin Heinkelillä on todennäköisesti osoitettu jonkunlaista kiinnostusta, sillä ainoat tiedetyt työhön liittyvät dokumentit ovat löytyneet kyseisen yhtiön muiden luonnosten seasta. Mitään tuotannollisia töitä ei kuitenkaan ole ehdotelman eteen tehty.
Rakenne

Rakenteellisesti S.8 sisälsi useita ajalleen moderneja ratkaisuja, joihin kuuluivat rungon etuosassa sijaitseva luodin muotoinen paineistettu ohjaamo suurella lasisella kuvulla, joka olisi mahdollistanut erinomaisen näkyvyyden koneen lentäjälle. Koneen laskutelineenä käytettiin ajalleen uutta sisäänvedettävää kolmipyörätelinettä, jonka etupyörä vetäytyi ohjaamon alapuolelle, sekä kahdet päälaskutelineet rungon sisäpuolelle siipien kohdalle. Siivet olivat etureunasta viistetyt itsekantavat alasiivet, ja profiililtaan ne olivat muotoiltu edistämään laminaarista virtausta. Lisäksi koneessa oli V-pyrstö positiivisella kulmalla ja kahdella sivuvakaimella. Pyrstön jälkeen rungon ääripäässä olivat kahdet vastakkain pyörivät työntöpotkurit, joiden voimanlähteenä olisi ollut tarkoitus käyttää yhtä turboahdettua 12-sylinteristä Daimler-Benz DB 603 V-moottoria. Tämä olisi ollut sijoitettuna ohjaamon taakse rungon sisälle.
Swatyn ajatuksena oli, että koneen suorituskykyä voitaisiin huomattavasti parantaa lisäämällä siihen suihkumoottoreita. Nämä olivat kuitenkin merkattu piirroksiin pieninä kapseleina, joiden kokoa olisi silloin kyennyt parhaiten vastaamaan vain pienikokoisimmat rakettimoottorit, jonka johdosta Swaty ei ollut kovinkaan tietoinen suihkumoottorien koosta, ulkonäöstä taikka niiden tehosta. Näitä kapselin kokoisia suihkumoottoreita olisi ollut sijoitettuna viisi raskaamman S.8L:n sisälle. Kahdet olisivat olleet pareittain siivissä niiden siivekkeiden välissä, ja yksi rungon takaosassa V-pyrstön keskellä, sen kaasusuihkun poistuen potkurien keskeltä kulkevaa suihkuputkea pitkin. Kevyemmässä S.8K:ssa näitä suihkumoottoreita olisi ollut vain kolme, eron johtuen siivekkeiden välisten parimoottorien vaihtumisesta yksittäisiin moottoreihin.
Polttoainesäiliöt olisivat olleet sijoitettuna heti ohjaamon taakse rungon sisälle, ympäröiden myös potkureita pyörittävän moottorin. Suihkumoottoreita varten löytyi polttoainesäiliöt myös siivistä, sekä kaksi pienempää rungon sisältä. Aseistuksena tuli toimia kuusi konetykkiä, malliltaan mahdollisesti 20 mm MG 151, joista kahdet olisi asennettu koneen nokkaan ohjaamon alapuolelle, yhdet molempien siipien juuriin, sekä kaksi viimeistä päällekkäin pyrstön alapuolelle taaksepäin suunnattuna ampuen roottorien läpi.
Mitoiltaan olisi suurempi S.8L saanut pituutta 12,59 metriä kärkivälin ollen 13,38 metriä. Pienempi S.8K olisi ollut 11,80 metriä pitkä, ja kärkiväli 11,58 metriä. Varmuutta ei ole siitä kuinka tarkasti suoritusarvot ovat laskettu, mutta suurimmaksi nopeudeksi on koneelle merkattu 800 km/h 9 500 metrin korkeudessa. Lisäksi suuremmalle S.8L:lle on painoksi merkattu 7 300 kg, ja pienemmälle S.8K:lle 5 000 kg.
Tekniset tiedot (S.8L)

Lähde:
Yleiset ominaisuudet
Miehistö: 1
Pituus: &&&&&&&&&&&&&012.059000012,59 m
Kärkiväli: &&&&&&&&&&&&&013.038000013,38 m
Lentopaino: 0Virhe lausekkeessa: odottamaton numero.0Virhe lausekkeessa: odottamaton numero7 300 kg
Voimalaite: &&&&&&&&&&&&&&01.&&&&001 × Daimler-Benz DB 603 12-sylinterinen turboahdettu V-moottori
Voimalaite: &&&&&&&&&&&&&&05.&&&&005 × Suihkumoottoria
Suoritusarvot
Suurin nopeus: &&&&&&&&&&&&0800.&&&&00800 km/h 9 500 metrissä
Aseistus
6 × konetykki
HMX

| oktogeeni |
| --- | --- |

Tunnisteet
IUPAC-nimi:  Oktahydro-1,3,5,7-tetranitro-1,3,5,7-tetratsokiini
CAS-numero:  2691-41-0
PubChem CID:  17596
SMILES:  C1N(CN(CN(CN1[N+](=O)[O-])[N+](=O)[O-])[N+](=O)[O-])[N+](=O)[O-]
Ominaisuudet
Molekyylikaava:  C4H8N8O8
Moolimassa:  296,155 g/mol
Sulamispiste:  275 °C
Tiheys:  1,91 g/cm3
Liukoisuus veteen:  0,00446 g/l (25 °C)
HMX, oktogeeni eli syklotetrametyleenitetranitramiini on voimakas, mutta iskusta helposti räjähtävä nitroamiini, joka luetaan varsinaisiin räjähdysaineisiin. Se on väritön kiinteä aine. Oktogeeni hajoaa 280 °C:ssa.  Oktogeenin räjähdysnopeus on suhteellisen suuri: 9100 m/s. Aine keksittiin vuonna 1940 kehiteltäessä heksogeenille uutta valmistustapaa.
HMX:ää on käytetty lukuisissa sotilaallisissa sovelluksissa kuten onteloammuksissa ja ydinaseiden sytyttimissä sekä myös kiinteissä rakettipolttoaineissa. Usein sitä käytetään sekoitettuna TNT:hen tai johonkin muuhun aineeseen räjähdysherkkyyden vähentämiseksi. Tyypillisiä esimerkkejä ovat oktoli (75 prosenttia HMX:ää, 25 prosenttia TNT:tä) ja OKFOL (95 prosenttia HMX:ää, 5 prosenttia vahaa). Oktolia käytetään ontelokranaattien räjähteenä.
Oktogeeni on voimakas räjähde, koska sillä on suuri molekyylipaino ja se on heksogeenin tavoin happitasattu. Sen molekyyli sisältää kahdeksankulmaisessa molekyylissä neljä hiili- ja neljä typpiatomia, joihin jokaiseen liittyy nitroryhmä. Oktogeeni kuuluu voimakkaimpien räjähteiden ryhmään. Siihen kuuluvat myös HNIW ja oktanitrokubaani, jotka kuitenkin ovat HMX:ää voimakkaampia ja vähemmän herkkiä räjähtämään iskusta.
Oktogeenin nimilyhenne HMX juontuu englannin kielen sanoista High Molecular weight rdX, "suurimolekyylipainoinen RDX". Brittiläisessä armeijaslangissa kirjaimet merkitsevät Her Majesty's eXplosive.
Giuliano Giannichedda

| Henkilötiedot |
| --- | --- | --- | --- |
Syntymäaika: 21. syyskuuta 1974 (ikä 50)
Syntymäpaikka: Pontecorvo, Italia
Pelipaikka: keskikentän keskusta
Junioriseurat
1991-1992:  Pontecorvo
Seurat
| Vuodet | Seura | O | (M) |
| 1992-1995 |  Sora Calcio | 54 | (2) |
| 1995-2001 |  Udinese | 151 | (2) |
| 2001-2005 |  Lazio | 107 | (1) |
| 2005-2007 |  Juventus | 35 | (0) |
| 2007-2008 |  Livorno | 8 | (0) |
 Seurajoukkueuran tilastot kattavat vain kansalliset sarjat.
Giuliano Giannichedda (s. 21. syyskuuta 1974 Pontecorvo, Frosinone, Italia) on italialainen, uransa vuonna 2008 päättänyt jalkapalloilija. Hänen pelipaikkansa oli puolustava keskikenttäpelaaja.
Giannichedda aloitti ammattilaisuransa Sora Calciossa, jota hän oli nostamassa Serie C1:een. Vuonna 1995 hänet ostettiin pääsarjatasolle Udinese Calcioon, jossa hänestä tuli pian yksi joukkueensa avainpelaajista. Vuonna 2001 Giannichedda teki sopimuksen ensimmäisen huippuseuransa, SS Lazion kanssa. Neljän hyvän kauden jälkeen hän siirtyi Juventukseen kesällä 2005 ilmaisella siirrolla. Pelattuaan Juventuksessa kaksi kautta ja 35 sarjaottelua hän siirtyi kesällä 2007 Livornoon, jossa pelattuaan kahdeksan ottelua kaudella 2007–2008 hän päätti ammattilaisuransa. Hän oli erittäin tunnettu ja fanien suosikki periksiantamattoman pelityylinsä vuoksi.
Aiheesta muualla

Giannichedda Yahoo! Sportin tietokannassa
AS Livorno Calcion sivut (italiaksi)
George Ahlgren

| Mitalit> Maa:   Yhdysvallat.Miesten soutu. Olympialaiset  | Mitalit> Maa:   Yhdysvallat.Miesten soutu. Olympialaiset  | Mitalit> Maa:   Yhdysvallat.Miesten soutu. Olympialaiset  | Maa:   Yhdysvallat> Miesten soutu. |
| --- | --- | --- | --- |
|  Kultaa | Lontoo 1948 | kahdeksikko |  |
George Lewis Ahlgren (16. elokuuta 1928 San Diego, Kalifornia – 30. joulukuuta 1951 Arizona) oli yhdysvaltalainen soutaja ja olympiavoittaja. Hän oli mukana voittamassa kultaa miesten kahdeksikossa vuoden 1948 kesäolympialaisissa Lontoossa.
Ahlgren opiskeli Kalifornian yliopistossa, Berkeleyssa. Hän liittyi Yhdysvaltain ilmavoimien palvelukseen, mutta kuoli pian tämän jälkeen lentoturmassa.