stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Tango Palace
Kappaleet > A-puoli

Keep That Music Simple – 3.35 (säv. Giddon Daniels)
Disco-Therapy – 4.14 (säv. Alvin Robinson, Mac Rebennack)
Renegade – 3.57 (säv. Rebennack, Gerry Goffin)
Fonky Side – 3.19 (säv. Rebennack, Doc Pomus)
Kappaleet > B-puoli

Bon Temps Rouler – 4.25 (säv.  Rebennack, Pomus)
Something You Got – 2.37 (säv. Chris Kenner, Antoine Domino)
I Thought I Heard New Orleans Say – 4.26 (säv. Rebennack, Pomus)
Tango Palace – 4.20 (säv. Rebennack, Pomus)
Louisiana Lullabye – 4.03 (säv. Rebennack, Pomus)
Kokoonpano

Dr. John – kosketinsoittimet, laulu
Abraham Laboriel – basso
Andre Fischer – rummut (A1)
Herman Ernest – rummut (A3, B5, B6, B7), lyömäsoittimet (A4, B8, B9)
Steve Gadd – rummut (A4, B8, B9), lyömäsoittimet (A3, B5, B6, B7)
Hugh McCracken – kitara
Alvin Robinson – kitara, taustalaulu (B6)
Fred Staehle – lyömäsoittimet, wingertree
Paulinho Da Costa – lyömäsoittimet
Neil Larsen – lyömäsoittimet
Ronnie Barron – lyömäsoittimet
Charlie Miller – trumpetti, kornetti Soolo (B7)
Oscar Brashear – trumpetti, flyygelitorvi
Warren Luening – trumpetti, flyygelitorvi
Benny Powell – pasuuna
Herman Riley – baritonisaksofoni
Plas Johnson – tenorisaksofoni, huilu & klarinetti
Jackie Kelso – tenorisaksofoni, klarinetti
Gary Herbig – tenorisaksofoni Soolo (B5)
Tommy Johnson – tuuba
Larry Williams – altto- ja tenorisaksofoni, klarinetti
Kim Hutchcroft – sopraano- ja tenorisaksofoni
Petsye Powell – taustalaulu
Tami Lynn – taustalaulu
Brenda Russell – taustalaulu
Ronnie Barron – taustalaulu
Jim Gilstrap – taustalaulu
Muffy Hendricks – taustalaulu
Denise Trammell – taustalaulu
Arviot

Allmusic:
Eeva-Liisa Manner -palkinto

Eeva-Liisa Manner -palkinto on Suomen Kirjailijaliiton vuodesta 1997 alkaen jakama tunnustus ansioituneelle runoilijalle. Palkinto on nimetty kirjailija Eeva-Liisa Mannerin mukaan. Se jaetaan noin viiden vuoden välein. Vuonna 2021 palkinnon suuruus oli 10 000 euroa.
Palkitut

1997: Eila Kivikk’aho
2000: Kari Aronpuro
2005: Väinö Kirstinä
2011: Pekka Kejonen
2016: Kai Nieminen
2021: Susinukke Kosola
Vuonna 2007 palkinto myönnettiin nimellä Nuori Manner Vilja-Tuulia Huotariselle.
Tacoma

| Tacoma |
| --- | --- |
 Tacoman keskustaa.
 Tacoman kaupunki Piercen piirikunnan kartalla.
 Tacoma
 Koordinaatit: 47°14′N, 122°28′W 
Valtio:  Yhdysvallat
Osavaltio:  Washington
Piirikunta:  Pierce
Väkiluku (2010):  198 397
 – Metropolialue:  795 225
 
 www.cityoftacoma.org 
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Tacoma on kaupunki Pugetinsalmen rannikolla Washingtonin osavaltion länsiosassa Yhdysvalloissa. Kaupunki on saanut alkunsa 1800-luvulla puuteollisuuden keskuksena. Edelleen merkittävän puuteollisuuden ohella Tacoman satama on yksi Yhdysvaltojen suurimmista konttisatamista. Sen asukasluku oli vuoden 2010 väestönlaskennan mukaan 198 397 ja suuremman metropolialueen 795 225.
Maantiede

Tacoma sijaitsee Washingtonin osavaltion länsiosassa Piercen piirikunnassa Pugetinsalmeen kuuluvan Commencement Bay-nimisen lahden rannikolla. Kaupungin alue on Puyallupjoen laaksoa, jota ympäröivät vuoret. Mount Rainier kohoaa noin 72 kilometriä kaupungista koilliseen. Seattle sijaitsee noin 48 kilometriä Tacomasta pohjoiseen. Tacoma sijaitsee lähellä siirroslinja, mikä altistaa sen maanjäristyksille. Tuhoisilta suuremmilta maanjäristyksiltä on kuitenkin vältytty.
Sää alueella on koko vuoden suhteellisen leuto. Tacoma tunnetaan kansan keskuudessa yleisesti hyvin sateisena paikkakuntana, vaikka sateiden määrä ei varsinaisesti poikkea juurikaan esimerkiksi New Yorkin sateen määrästä. Suurin osa sateista tulee talvisin.
Historia

Ennen eurooppalaistaustaisen siirtolaisten saapumista nykyisen Tacoman lähiympäristöä asuttivat nisquallyjen ja puyallupien intiaanikansat. Ensimmäinen alueella vieraillut eurooppalainen oli George Vancouvet 1792, joka nimesi Mount Rainierin brittilaivaston upseeri Peter Rainierin mukaan. Vuonna 1841 alueella liikkui puolestaan Charles Wilkesin johtama retkikunta, jonka eräs jäsen antoi paikalle nimen Commencement Bay. Ensimmäinen alueelle vakituisesti asettunut siirtolainen oli Ruotsista muuttanut Nicholas De Lin vuonna 1852, joka perusti paikalle sahan. Paikalle asettuneet siirtolaiset hylkäsivät paikan kuitenkin jo vuonna 1855, jolloin huhuttiin paikallisten intiaanien suunnittelevan sotaa. Intiaanit siirrettiin myöhemmin läheiseen reservaattiin, joka mahdollisti siirtolaisten paluun. Alue kaavoitettiin vuonna 1868 nimellä Commencement City. Nykyisen nimensä se sai vain hieman myöhemmin kenraali Morton Matthew McCarverilta. Uusi nimi Tacoma oli alun perin intiaanien nimi Mount Rainier vuorelle.
Sijoittajat San Franciscosta perustivat Tacomaan vuonna 1869 Hanson & Ackerman Mill -nimisen tehtaan, jonka myötä Tacomasta alkoi kasvaa puuteollisuuden keskus. Vuonna 1873 kaupunki valittiin myös Northern Pacific Railway-rautatien päätepaikaksi. Teollisuuden edelleen kehittyessä Tacomasta tuli läheisten hiilikaivosten avulla myös merkittävä hiilenottopaikka Tyynellämerellä purjehtiville laivoille. Kun Tacomasta tehtiin hallinnollisesti kaupunki vuonna 1884 sen asukasluku oli 4 400. Mantereen kattava rautatieliikenne alkoi vuonna 1887 ja vaikutti edelleen teollisuuden kasvamiseen ja siirtolaisten määrän lisääntymiseen. Kehityksestä huolimatta jotkut kaupungin asukkaat olivat kärsineet rautatien rakentamisen loppumisen mukanaan tuomasta taantumusta. Osa heistä perusti Law and Order League-nimisen järjestön, joka syytti tilanteesta kiinalaisia työntekijöitä. Järjestö karkotti kiinalaiset kaupungista väkivalloin. Joitakin liikkeen jäseniä syytettiin oikeudessa, mutta lopulta syytteistä luovuttiin.
Tacoma kärsi huomattavasti 1930-luvun lamasta, mutta sen talous elpyi toisen maailmansodan aikana. Kaupungin lähellä sijaitsivat armeijan Fort Lewis ja ilmavoimien McChord-lentotukikohta. Asevoimien tukikohdat ovat sittemmin tasoittaneet taantumien vaikutusta kaupungin talouteen myös sodan jälkeen. 1950-luvulla toteutettiin laajamittaisia uudistuksia esimerkiksi sijoittamalla kaupungin infrastruktuurin rakentamiseen.
Talous

Historiallisesti merkittävä puuteollisuus muodostaa edelleen Tacoman teollisuuden pääalan. Nykyisin kaupungissa on kuitenkin myös esimerkiksi telakkateollisuutta, kemikaaliteollisuutta ja metalliteollsuutta. Tacoman satama kuuluu Yhdysvaltojen suurimpien konttisatamien joukkoon. Kasvavaa merkitystä kaupungin taloudelle on ollut myös palveluilla, kuten terveydenhuollolla ja finanssialalla. Asevoimien läheiset tukikohdat tarjoavat suuren määrän työpaikkoja. Turisteja alueelle tuovat esimerkiksi läheiset osavaltionpuistot ja kansallispuistot.
Kotitalouksien keskimääräiset vuosittaiset ansiot Tacomassa aikavälillä 2013–2017 olivat 55 506 Yhdysvaltain dollaria ja henkilöä kohden 29 420 dollaria. 17 % väestöstä eli köyhyysrajan alapuolella.
Väestö

Tacoman asukasluku oli vuoden 2010 väestönlaskennan mukaan 198 397. Sen suuremman metropolialueen asukasluku oli vuonna 2010 795 225. Kaupungin asukkaista 66 % oli taustaltaan valkoisia (latinot pois lukien 60,3 %), 9,9 % afroamerikkalaisia, 1,3 % intiaaneja, 11,6 % latinoja mistä tahansa rodusta, 8,8 % aasialaisia ja 1,3% havaijilaisia tai muita Tyynenmeren saarten asukkaita. 19 % kaupungin asukkaista puhui kotonaan jotakin muuta kieltä kuin englantia ja 12,8 % kaupungin asukkaista oli syntynyt ulkomailla.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Tacoma Wikimedia Commonsissa
Tacoman kaupunki – virallinen kotisivu
Mount Rainier Tacoman sataman taustalla.
Tacoman keskustaa postikortissa vuoden 1907 paikkeilta.
Tacoman satama.
Talouspolitiikan johtamiskurssi

Suomen itsenäisyyden juhlarahasto Sitra on jo yli neljännesvuosisadan ajan järjestänyt talouspolitiikan johtamiskursseja, joiden tarkoituksena on ollut perehdyttää osallistujansa talouspolitiikan osa-alueisiin ja niillä tehtävien ratkaisujen vaikutuksiin.
Käytännössä kursseille kutsutaan kaikki uudet Eduskuntaan valitut kansanedustajat. Heidän seurakseen valikoidaan johtavia virkamiehiä, merkittävimpiä yritysjohtajia sekä tiedotusvälineiden edustajia.
Kansallisen konsensuksen rakentajina talouspolitiikan johtamiskursseja voi verrata lähinnä Puolustusvoimien organisoimiin maanpuolustuskursseihin, joiden rekrytointiperiaate noudattaa samaa käytäntöä.
Hassan Zirak

Hassan Zirak
Hassan Zîrak tai Hesen Zîrek (1921 – 26. kesäkuuta 1972) on kurdilainen laulaja. Hän syntyi Harmilissa (kurdiksi Hermêl), joka on pieni kylä Bokanissa Itä-Kurdistanissa.
Zîrak oli innokas esiintyjä jo hyvin nuorena. Vuonna 1953 hän meni Etelä-Kurdistaniin, Irakin pohjoisosaan. Siellä hän nauhoitti lauluja, jotka päättyivät Radio Bagdadiin. Vuonna 1957 tultuaan takaisin Itä-Kurdistaniin hän sai kasaan yhtyeen ja nauhoitti monta kurdinkielistä laulua. Nämä kappaleet päättyivät paikallisen yleisradioon nimeltään Kermānšāh.
Zîrakilla ja hänen vaimollaan Midya Zandilla on kaksi tytärtä, Arezo ja Sakar, jotka asuvat Teheranissa.
Huolimatta siitä, että Zirak oli lukutaidoton ja eli lyhyen ja vaikean elämän, hän oli tuottelias muusikko ja sävelsi noin 1500 laulua. Monet näistä lauluista syntyivät vapaamuotoisesti, kun Zirak sävelsi, sanoitti ja lauloi samanaikaisesti. Hänen panoksensa on jättänyt pysyvän perinnön, ja hän on yksi suosituimmista ja tunnetuimmista laulajista kurdien keskuudessa Pohjois- ja Itä-Kurdistanissa.
Hassan Zirak teki yhteistyötä myös muiden merkittävien laulajien, kuten Mohammed Mamlen, Mala Hussain Abdulzadan, Osman Bukanin ja Ahmed Shamalin kanssa. Yksi merkittävä kappale, Malî Babim Be Wefa, äänitettiin vuonna 1960 yhdessä Mamlen ja Mala Hussain Abdulzadan kanssa, mikä osoittaa hänen kykynsä työskennellä muiden aikansa merkittävien artistien kanssa.
Vuonna 1971 Zirek, joutui sairaalaan ja hänellä todettiin olevan neljännen vaiheen syöpä. Hän vietti lukemattomia öitä Urmian ja Bukanin sairaaloissa taistellessaan tautia vastaan. Traagisesti Hassan Zirak menehtyi viidenkymmenen vuoden ikäisenä. Hänen viimeinen leposijansa on Nalashkenahin vuorella, joka on yksi kuuluisimmista vuorista hänen kotikaupunkinsa Bukanin lähellä.
Pain

| Pain |
| --- | --- |
 Myötätuulirock 2011
Tiedot
Toiminnassa:  1996–
Tyylilaji:  industrial metal
Kotipaikka:  Ruotsi
Laulukieli:  englanti
Jäsenet:  Peter Tägtgren, Laulu, kitara, basso, koskettimet, rummut  
Levy-yhtiö:  Nuclear Blast, 2008–   Roadrunner, 2007   Stockholm Records / Universal, 1999-2006   Nuclear Blast, 1996-1999   Metal Mind,    
Aiheesta muualla
Kotisivut
Infobox OKNimi-testi OK: 
Pain on Tukholmassa vuonna 1996 perustettu ruotsalainen industrial metal -yhtye. Se sai alkunsa muusikko ja tuottaja Peter Tägtgrenin ideasta yhdistää elektronista musiikkia metallimusiikkiin. Pain tuli tunnetuksi Suomessa, kun he esiintyivät Nightwishin lämmittelijöinä.
Pain lämmitteli Nightwishiä kevään 2008 Euroopan kiertueella joka alkoi 17. helmikuuta Liettuassa ja päättyi 19. huhtikuuta Portugaliin. Keikkoja matkan varrella oli kaikkiaan 38 kappaletta.
Pain sai Swedish Metal Awards 2008 -gaalassa vuoden 2007 parhaimman metallialbumin palkinnon.
Jäsenet

| --- | --- |
 Nykyiset jäsenet Peter Tägtgren – laulu, kaikki instrumentit (1996–) Nykyiset kiertuemuusikot Sebastian Tägtgren – rummut (2016-)  Sebastian Svalland – kitara (2019–)  Jonathan Olsson – basso (2016–) :  Entiset kiertuemuusikot Saroth (Yngve Liljebäck) – basso (1999–2005)  Mathias Kamijo – kitara (1999–2003)  Horgh (Reidar Horghagen) – rummut (1999–2003)  Andrea Odendahl – kitara (2003–2007)  Alla Fedynitch – basso (2005–2007)  Marcus Jidell – kitara (2007)  André Skaug – basso (2007/2011)  René Sebastian – kitara (2007)  David Wallin – rummut (2003–2016)  Michael Bohlin – kitara (2007–2019)  Johan Husgafvel – basso (2007–2016)
Julkaisut

| --- | --- |
 Studioalbumit Pain (1996)  Rebirth (1999)  Nothing Remains the Same (2002)  Dancing with the Dead (2004)  Psalms of Extinction (2007)  Cynic Paradise (2008)  You Only Live Twice (2011)  Coming Home (2016)  I Am (2024) DVD:t Live Is Overrated (2005)  We Come in Peace (2012) :  Singlet ”End of the Line” (1999)  ”On and On” (1999)  ”Suicide Machine” (2000)  ”Shut Your Mouth” (2001)  ”Eleanor Rigby” (2002)  ”Just Hate Me” (2002  ”Eleanor Rigby 2” (2002)  ”Same Old Song” (2004)  ”Bye/Die” (2005)  ”Nothing” (2005)  ”I’m Going In” (2008)  ”Follow Me” (feat. Anette Olzon, 2009)  ”Dirty Woman” (2011)  ”My Angel” (feat. Cécile Siméone, 2011)  ”Black Knight Satellite” (2016)  ”Gimme Shelter” (2021)  ”Party in My Head” (2021)  ”Revolution” (2023)  ”Go With the Flow” (2024)
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Pain Wikimedia Commonsissa
Yhtyeen virallinen sivusto (englanniksi)
Pain Myspacessa (englanniksi)
Nousiaisten seurakunta

| Nousiaisten seurakunta |
| --- | --- |

 tunnus :  sijainti 
 Nousiaisten kirkko
Tunnustuskunta:  evankelis-luterilainen
Hiippakunta:  Turun arkkihiippakunta
Rovastikunta:  Nousiaisten rovastikunta
Pääkirkko:  Nousiaisten kirkko
Jäsenmäärä:  3 522 (2022)
– Osuus asukkaista:  75,8 %
Kirkollisvero:  1,55 %
Kirkkoherra:  vt. Jarno Johansson
Sivusto
Infobox OKNimi-testi OK: 
Nousiaisten seurakunta on Nousiaisten kunnassa Varsinais-Suomessa toimiva Suomen evankelis-luterilaisen kirkon seurakunta. Se kuuluu Turun arkkihiippakuntaan ja Nousiaisten rovastikuntaan.
Aiheesta muualla

Seurakunnan kotisivut
Salamakannel

Salamakannel oli 1990-luvun taitteessa toiminut suomalainen kansanmusiikkiyhtye. Yhtye on julkaissut uusimman albuminsa IV 2024.
Helsingin Sanomien Pirkko Kotirinta kuvaili yhtyeen esikoisalbumin arvostelussaan sen tyyliä afrovaikutteiseksi ja rockpohjaiseksi maailmanmusiikiksi, johon kanteleet ja viulu tuovat oman itäisen vivahteensa hieman ruotsalaisen Filarfolket-yhtyeen tapaan.
Kokoonpano

Jussi Ala-Kuha, (kitara) 1983-1994
Arto Järvelä, (viulu, mandoliini, kantele)
Kimmo Känsälä, (bassokitara)
Hannu Saha, (kantele, huuliharppu, tinapilli)
Antti Kettunen, (kitara) 2017-
Diskografia

Salamakannel, (1989, Olarin Musiikki)
Väinön paluu, (1990, Kansanmusiikki-instituutti)
Koivunrunkorakkautta, (1992, Amigo)
IV, (2024, Bafe´s Factory)
Aiheesta muualla

Salamakannel-yhtyeen esitystuotanto Suomen äänitearkistossa (1901–1999)
Kristilliset kustantajat

| Kristilliset kustantajat |
| --- | --- |
Perustettu:  1972
Tyyppi:  kattojärjestö
Toimiala:  kristillinen kustannustoiminta
Päämaja:  Kauniainen, Suomi
Puheenjohtaja:  Tuomo Korteniemi
Tunnustukset:  Vuoden kristillinen kirja
Infobox OKNimi-testi OK: 
Kristilliset kustantajat ry. on kristillistä kustannustoimintaa harjoittavien kustantajien yhteistyöelin, jonka tavoitteena on edistää kristillistä julkaisutoimintaa ja kristillisten kustanteiden levittämistä. Yhdistys on perustettu 1972 ja siihen kuuluu 14 jäsenkustantamoa.
Yhdistys järjestää vuosittain Vuoden kristillinen kirja -kilpailun ja Kristillisen kirjan viikon, jonka aikana kristillistä kirjallisuutta toivotaan pidettävän esillä seurakunnissa, kirjastoissa ja kirjakaupoissa.
Jäsenkustantamot

Aikamedia
Fontana Media
Herättäjä-Yhdistys
Karas-Sana
Kuva ja Sana
Parikanniemen Ystävät
Perussanoma
Publiva
Päivä Osakeyhtiö
Sley-Media
Suomen Lähetysseura
Suomen Pipliaseura
Uusi Tie
Väyläkirjat
Aikasemmin kustantajien joukkoon ovat kuuluneet myös Arkki, Aurinko Kustannus,  Data Universum, GP Gospel Productions, Gracevoice, Katharos, Kirjatoimi, Raamattu Kansalle, ja Rukouskustannus.
STS-51-F

Lennon tunnus
STS-51-F (myös Spacelab 2) oli avaruussukkula Challengerin kahdeksas lento ja NASAn avaruussukkulaohjelman yhdeksästoista sukkulalento. Lento alkoi 29. heinäkuuta 1985 ja loppui 6. elokuuta. Lennon ensisijainen hyötykuorma oli Spacelab 2.
Laukaisun aikana sukkulan päämoottorien antureissa tapahtuneiden vikaantumisten vuoksi lennolla suoritettiin "Abort to Orbit" (ATO) -hätätoimenpide. Lento kuitenkin onnistui mutta aiottua matalammalla kiertoradalla. Lento jäi ainoaksi sukkulalennoksi, jolla käytettiin mitään sukkulan hätätoimenpiteistä.
Naisakatemia

Naisakatemia tarkoittaa luentojaksoja, joita kolmisen vuotta syksystä 1873 alkaen Helsingin yliopiston opettajat pitivät korkeampaa oppia haluaville naisille. Yritys oli yksityistä laatua. Pääsytutkintoa ei vaadittu, mutta haluaville annettiin todistus. Naisakatemiassa pitämiensä luentoja pohjalta Yrjö Koskisen julkaisi teoksen Johtavat aatteet ihmiskunnan historiassa (1. p. omakustanne 1879, 2. p. WSOY 1900).
Luennot olivat erityisjärjestely korkeamman opetuksen tarjoamiseksi naisille, sillä naiset eivät tuolloin vielä saaneet yliopistossa opiskeluoikeutta ilman erityislupaa. Luennot pidettiin Arppeanumin toisen kerroksen luentosalissa. Naisakatemiaa on pidetty yhtenä ensimmäisistä Suomessa järjestetyistä tieteen kansantajuistamisen tapahtumista. Opettajiin kuului Yrjö-Koskisen lisäksi muun muassa Kaarlo Bergbom, jonka luentoja kiitettiin "lennokkaiksi ja neronleimaamiksi", vaikka Bergbom tiedettiin huonoksi julkiseksi puhujaksi. Bergbomin luennoista ei ole jäänyt hänen omia muistiinpanojaan, sillä hän puhui vapaasti ilman edeltä kirjoitettua tekstiä. Kuulijat kuitenkin tekivät muistiinpanoja, ja eräässä tällaisessa todetaan, että "Bergbom 1874-75 käsitteli Ranskan, Saksan ja Englannin kirjallisuutta 18:lla vuosisadalla ja 19:n vuosisadan alkupuolella".
Aiheesta muualla

Yrjö Koskinen, Johtavat aatteet ihmiskunnan historiassa (Project Gutenberg)
Japaninruusukvitteni

| Japaninruusukvitteni |
| --- | --- |

Uhanalaisuusluokitus
 Elinvoimainen  
  
Tieteellinen luokittelu
Domeeni::  Aitotumaiset Eucarya
Kunta::  Kasvit Plantae
Alakunta::  Putkilokasvit Tracheobionta
Kaari::  Siemenkasvit Spermatophyta
Alakaari::  Koppisiemeniset Magnoliophytina
Luokka::  Kaksisirkkaiset Magnoliopsida
Lahko::  Rosales
Heimo::  Ruusukasvit Rosaceae
Alaheimo::  Amygdaloideae
Suku::  Ruusukvittenit Chaenomeles
Laji::  japonica
Kaksiosainen nimi
 Chaenomeles japonica  (Thunb.) Lindl. ex Spach 
Katso myös
   Japaninruusukvitteni Wikispeciesissä   Japaninruusukvitteni Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OKIUCN-testi OK: 
Japaninruusukvitteni (Chaenomeles japonica)  on ruusukasveihin kuuluva pensas, joka on kotoisin Japanista. Japaninruusukvitteni kasvaa 50–80 cm:n korkuiseksi. Sen kasvutapa on koheneva, ja se muodostaa juurivesoja. Japaninruusukvitteni kukkii Suomessa touko-kesäkuussa. Sillä on 2,5 cm leveät, tavallisesti punaiset kukat. Japaninruusukvitteni tuottaa kypsinä keltaisia, halkaisijaltaan enintään noin viisisenttisiä hedelmiä. Hedelmissä on miellyttävä tuoksu, ja ne muistuttavat pientä omenaa. Tuoreena ne ovat melko kovia ja happamia. Niitä voidaan käyttää hyytelön ja liköörin valmistukseen.
Kotiseudullaan japaninruusukvitteni kasvaa ravinteikkaissa, tuoreenpuoleisissa sukkessiovaiheen nuorissa lehtimetsissä. Ilmastollisesti se on temperaattinen-meridionaalinen, lievästi mereinen.
Suomessa japaninruusukvitteni menestyy vyöhykkeillä I–II, suojaisilla paikoilla myös vyöhykkeellä III. Se menestyy parhaiten aurinkoisessa kasvupaikassa kuivassa, runsasmultaisessa, kalkki- ja hiekkapitoisessa maaperässä. Sitä voidaan käyttää yksittäis- ja peittopensaana, mutta se ei estä rikkakasvien kasvua.
Japaninruusukvitteniä voi helposti lisätä siemenistä. Siemenet kylvetään ulos syksyllä ja ne itävät toukokuussa. Siemenkylvöllä lisätyillä taimilla on riittävän erilaiset perintötekijät pölytystä varten; japaninruusukvitteni on ristipölytteinen, niin se tarvitsee ainakin kahta eri alkuperää olevia pensaita pölytyksen varmistamiseksi.
On olemassa tarharuusukvitteneiksi kutsuttuja lajikkeita, jotka ovat japanin- ja kiinanruusukvittenin risteymistä kehitettyjä.
Aiheesta muualla

Suomen Lajitietokeskus: Japaninruusukvitteni – Chaenomeles japonica
Pinkka – Lajintuntemuksen oppimisympäristö: Japaninruusukvitteni (Chaenomeles japonica)
Tahar Ben Jelloun

Tahar Ben Jelloun 2013.
Tahar ben Jelloun (arabiaksi: طاهر بنجلون)  (s. 1. joulukuuta 1944 Fes, Marokko) on marokkolainen runoilija ja kirjailija. Hän opetti filosofiaa lukioissa ensin Tetouanissa ja sitten Casablancassa.  Vuodesta 1971 hän on asunut ja työskennellyt Ranskassa, jossa hän aluksi opiskeli sosiologiaa ja väitteli tohtoriksi Paris Diderot -yliopistossa 1975.
Ben Jelloun opettaa sosiaalipsykologiaa ja toimii psykoterapeuttina. Hän kirjoittaa ranskaksi, vaikka hänen äidinkielensä on arabia. Hän kirjoittaa useisiin lehtiin, erityisesti Le Mondeen. Hänen romaaninsa La Nuit Sacrée sai vuonna 1987 Goncourt-palkinnon. Vuonna 2004 Tahar Ben Jelloun sai International IMPAC Dublin Literary Award -nimisen palkinnon teoksestaan Cette aveuglante absence de lumière.
Tahar Ben Jellounille myönnettiin syyskuussa 2006 Italiassa erikoispalkinto "kansojen välisen rauhan ja ystävyyden" edistämisestä.[lähde? ]
Palkinnot ja tunnustukset

Goncourt-palkinto 1987
Maghreb-palkinto 1994
Impac Dublin -palkinto 2004
Teokset

| --- | --- |
 Hommes sous linceul de silence, 1971  Harrouda, 1973  La Réclusion solitaire, 1976  Les amandiers sont morts de leurs blessures, poèmes, 1976, Prix de l'Amitié franco-arabe 1976  La Mémoire future, Anthologie de la nouvelle poésie du Maroc, 1976  La Plus Haute des solitudes, 1977  Moha le fou, Moha le sage, 1978, Prix des Bibliothécaires de France,Prix Radio-Monte-Carlo 1979  À l'insu du souvenir, runoja, 1980  La Prière de l'absent, 1981  L'Écrivain public, récit, 1983  Hospitalité française, 1984  La Fiancée de l'eau, suivie de Entretiens avec M. Saïd Hammadi ouvrier algérien, théâtre, 1984  L'Enfant de sable, romaani, 1985  La Nuit sacrée, 1987, Goncourt-palkinto  Jour de silence à Tanger, kertomus, 1990  Les Yeux baissés, romaani, 1991  Alberto Giacometti, 1991 :  La Remontée des cendres, runoja (kaksikielinen laitos), 1991  L'Ange aveugle, novelleja, 1992  L'Homme rompu, 1994  La Soudure fraternelle, 1994  Poésie complète, 1995  Le premier amour est toujours le dernier, novelleja, 1995  Les Raisins de la galère, 1996  La Nuit de l'erreur, roman, 1997  Le Racisme expliqué à ma fille, 1997  L'Auberge des pauvres, 1997  Cette aveuglante absence de lumière, 2001  L'Islam expliqué aux enfants, 2002  Amours sorcières, 2003  Le dernier ami, 2004  La belle au bois dormant, 2004  Partir, 2006
Teokset > Suomennetut teokset

Seitsemäs portti, 1985
Pyhä yö, 1987
Tyyntä Tangerissa, 1990
Verhotut silmät, 1991
Lahjottu mies, 1994
Napolin ihme, 1997
Isä, mitä on rasismi?, 1997
Tuhat ja yksi taikaa, 1998
Sokaiseva pimeys 2001,
Mitä on islam? 2002
Lähtö, 2007
Aiheesta muualla

Tahar Ben Jellounin kotisivu (Arkistoitu – Internet Archive)
- "Le jeu et l'événement dans l'Enfant de sable et la Nuit sacrée de Tahar Ben Jelloun", Par Salah NATIJ, sivustolla Ma'duba / Invitation à l'adab
- "Dialogue interculturel et complaisance esthétique dans l'oeuvre de Tahar Ben Jelloun", Par Salah NATIJ, sivustolla Ma'duba / Invitation à l'adab
Tahar Ben Jelloun Internet Movie Databasessa. (englanniksi)
Humppaorgiat

| Humppaorgiat Eläkeläiset |
| --- | --- | --- |

EP-levyn tiedot
 Julkaistu: 1999
 Tyylilaji: humppa
 Levy-yhtiö: Humppa Records
Eläkeläisten muut julkaisut
| Humppalöyly 1995 | Humppaorgiat 1999 | Jenkkapolkkahumppa 2001 |
Humppaorgiat on Eläkeläisten vuonna 1999 julkaistu 10" EP-levy ja ns. kuvavinyyli. Levy sisältää 10 kappaletta, muun muassa keikkahitiksi nousseen Herra Kekkosen, jota ei ole julkaistu muilla levyillä. Pekka Jokisen tekemässä levynkannessa esiintyy yhtyeen saksalainen ihailija.
Kappaleet > A-puoli

Herra Kekkonen (Simon & Garfunkel – Mrs. Robinson)
Humppamestaruus (U2 – Sunday Bloody Sunday)
Humppakaivo (Free – Wishing Well)
Konnarijenkka (Stray Cats – Runaway Boys)
KELA (Janis Joplin – Mercedes Benz)
Kappaleet > B-puoli

Laakista humppa (Damned – Love Song)
Humppatarzan (Foo Fighters – Monkeywrench)
Humppalätäkkö (Phil Collins – Another Day in Paradise)
Humpparitari (Bo Diddley – Road Runner)
Humppapappa (Nazareth – Bad, Bad Boy)
(live)
C-puoli
En naista ma nai  (live)
Konttaushumppa live)
Humppasukupolvi Live
Ma tahdon humpata live)
Humppaäimä  Live
Humppastara
Hyljätyn humppa