stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Taolaisuus
Historia > Tausta

Osa tutkijoista katsoo, että taolaisuuden syntyyn on vaikuttanut pohjois-Kiinan šamanismi. Taolaisten suuriin tarinoihin kuuluu kertomuksia muinaisista šamaanihallitsijoista kuten Fu Hsistä, Nua Kuasta ja Shen-nungista. Heitä seurasivat ”viisi kunnianarvoisaa keisaria”, joita taolaiset edelleen kunnioittavat, erityisesti ”Keltaista keisaria” Huang-dia (noin 2500 eaa.).
Kiinalaisille tärkeiden astrologian ja kalenterin tarkkailun kautta taolaisuuteen omaksuttiin inhimillisen käyttäytymisen ja ihmisten odotusten sovittaminen suurempaan yleismalliin, ja luonnon tien (dao) asettamien rajojen sisään jäävän toimintatilan hyödyntäminen.Kuolemattomuuden ja pitkäikäisyyden tavoittelu, joka oli noussut 400-luvulle eaa. mennessä erottamattomaksi osaksi kiinalaista uskomus- ja toivomusajattelua, siirtyi myös taolaiseen ajatteluun niin että se alettiin pian jopa yhdistää nimenomaan taolaisuuteen. Muita taolaisuuden syntyyn vaikuttaneita tekijöitä muinaisessa Kiinassa olivat etenkin taikuus, manaus ja ennustaminen.
Historia > Taolaisuuden synty filosofiana

Daon käsite alkoi muodostua filosofiaksi ja uskomusjärjestelmäksi mahdollisesti joskus ensimmäisen vuosituhannen eaa. alkupuolella. Ensi kerran se mainittiin hengellisessä tai vertauskuvallisessa merkityksessä Kiinan historiateoksessa Shu ching, joka on kirjoitettu etupäässä vuosien 1028–221 eaa. välillä. Muinaisen Kiinan tunnetuimmassa uskonnollisessa ja mystisessä teoksessa Yijing (’Muutosten kirja’), taoa ei kuitenkaan mainita kertaakaan sen vuoden 1000 eaa. tienoilla kirjoitetussa perusosassa, vaan vasta vähän myöhemmässä Suuressa selitysteoksessa. 500-luvulle eaa. tultaessa daon pohdinta kuitenkin yleistyi, ja syntyi tarve käsitteen määrittelemiselle.
Laozin ja Zhuangzin nimissä olevat taolaisuuden klassiset kirjoitukset syntyivät 500–300-luvuilla eaa. Varsinaisesti taolaisuuden katsotaan nykyisin syntyneen omana luokituksenaan Han-dynastian (206 eaa.–221 jaa.) jälkipuoliskolla. Ensimmäiset kirjalliset viitteet itseään ”taolaisiksi” kutsuneista ihmisistä ovat vasta 400-luvulta jaa.
Taolainen filosofia kehittyi kolmannella ja neljännellä vuosisadalla uustaolaisuudeksi (xuan xue, ’mystinen oppi’). Siihen kuului oppineisiin tutkimuksiin vetäytyminen, jolla paettiin Kiinan sen ajan epävakaita ja sotaisia oloja. Uustaolaisuuden merkittävimpiä kirjoittajia olivat Wang Bi (226–249) ja Guo Xiang (k. 312). Myöhemmin taolainen filosofia vaikutti ratkaisevasti etenkin zen-buddhalaisuuden syntyyn.
Historia > Filosofian klassikot

Taolaisuuden perustajaksi filosofiana 500-luvulla eaa. väitetään Laozia. Hänen kerrotaan olleen Zhou-dynastian hovin arkistonhoitaja, mutta hänen elämästään ei ole varmoja tietoja. Tarun mukaan Laozin kirjoitti viisauskokoelmansa Daodejing valtion läntisellä rajalla ja antoi sen vartiomiehelle ennen lähtöään pois. Tuon ajan Kiinassa oli varsin tavallista laittaa kirjoitus tai muu hengentuote alkuperäisen mestarin nimiin, ja Daodejingissa onkin luultavasti ajatuksia ja opetuksia yli sadan vuoden ajalta.
Taolaisen filosofian tärkeimpänä muotoilijana pidetään ”filosofi Zhuangzia” (Chuangtse, oik. Zhuang Zhou) (noin 369, Meng [nykyään Shangqiu, Henanin maakunta] – 286 eaa.). Hänen pääteoksensa on kirja Zhuangzi, jonka seitsemän ensimmäisen luvun (teoreettisemmat ”sisäluvut”) kirjoittajan väitetään olleen eteläkiinalainen filosofi nimeltä Zhuangzi ja muista (soveltavammat ”ulkoluvut”) osan tämän oppilaita. Vaikkei Zhuangzin olemassaolosta ole varmuutta, sisälukuja pidetään muun muassa yhtenäisyytensä vuoksi yhden henkilön kirjoittamina, mutta tästäkään ei ole yksimielisyyttä.
”Ulkolukujen” anekdoottien perusteella Zhuangzi olisi ollut omalaatuinen, arvaamaton ja huolettomasti pukeutuva tietäjä, joka ei piitannut omasta mukavuudestaan tai julkisuuskuvastaan. Hän kieltäytyi Chu-valtion pääministerin tehtävistä välttääkseen hoviuran sitoumukset ja katsoi, että todella hyveellinen ihminen ei ole sitoutunut perinteisiin tai tarpeeseen parantaa maailmaa. Hänen ihanteenaan oli riippumaton ihminen, joka oli yhtä daon kanssa.
Kolmas taolaisen filosofian klassikko on Liezi, joka nojaa kuitenkin vahvasti Laoziin ja etenkin Zhuangziin.
Historia > Taolaisuuden synty uskontona

Vuoden 208 eaa. ja ensimmäisen vuosisadan jaa. välillä Kiinassa tapahtui suuri uskonnollisuuden, noituuden ja ennustamisen merkityksen kasvu. Taolainen uskontokin syntyi tänä aikana kun šamanismi, kuolemattomuuden tavoittelu ja taolainen ajattelu sekoittuivat toisiinsa. Vuoden 100 jaa. tienoilla varhaisessa taolaisuudessa (siihen aikaan vielä nimellä huang-lao) Laozia palvottiin jumaluutena, ja sata vuotta myöhemmin häntä pidettiin jo ensimmäisenä ihmisenä, joka antoi maapallolle elämän. Myös Daodejingistä oli tullut hengellinen teos, jota käytettiin jopa taikakaluna pahojen henkien karkottamiseen. Suomalaiset taolaisuuden tuntijat Pertti Nieminen ja Kai Nieminen arvioivat tämän vaiheen filosofian taantumiseksi ”vulgaaritaolaisuudeksi” vielä kansanuskomustenkin siihen yhdistyessä.
Ensimmäinen uskonnollisen taolaisuuden perusteiden yhdistäjä oli sichuanilainen ”taivaallinen mestari” Zhang Daoling 100-luvulla. Hän organisoi oppilaansa 24:ksi ”uskon ryhmäksi” ja antoi taolaisuudelle sen oman pelastusmallin. Zhang on edelleen kansanomaisen taolaisuuden kunnioitetuin hahmo, jota palvotaan ja kutsutaan avuksi kaikkialla kiinalaisessa maailmassa. Zhangin jälkeen hänen pojanpoikansa, sotilasjohtaja Zhang Lu kehitti taolaista uskoa edelleen. Hän myös perusti 30-vuotisen itsenäisen taolaisen teokratian, jossa lait ja hallinto olivat huomattavasti Kiinaa lempeämpiä.
Ensimmäiset taolaiset temppelit ja papisto perustettiin 100-luvulla. ”Keltaiset turbaanit” oli tuona aikana merkittävä taolainen liike, joka johti lopulta tukahdutettua kansannousua Han-dynastiaa vastaan. Tianshi dao -liikkeestä tuli vuodesta 215 lähtien virallinen taolaisen uskonnon edustaja. Myöhempinä vuosisatoina taolaisuus on jakautunut useisiin suuntauksiin, joista tärkein Song-kaudesta (960–1279) alkaen on ollut Quanzhen-koulukunta. Se vastustaa varhaisempien aikojen alkemiaa ja taikuutta, ja korostaa niiden sijaan kolmen opin (taolaisuus, buddhalaisuus ja kungfutselaisuus) ykseyttä.
Historia > Taolaisuuden nousu ja taantuminen

Taolaisuuden merkitys on vaihdellut kiinalaisessa yhteiskunnassa vuosisatojen aikana. Ming-dynastian aikana (1368–1644) taolaisuus oli hallitsijoiden suosiossa ja sillä oli merkittävää vaikutusta maan sosiaalisessa ja poliittisessa elämässä. Sitä seuranneen Qing-dynastian aikana taolaisjohtajat kuitenkin menettivät asemansa ja taolaisten järjestöjen asemaa rajoitettiin. 1900-luvulle tultaessa taolaisuus oli jo hiipunut merkittävästi, ja kulttuurivallankumous (1966–1977) pysäytti sen alkaneen elvyttämisen. Vuoden 1978 jälkeen taolaisuus on kuitenkin jatkanut elpymistä etenkin Taiwanissa. Kiinassa taikauskon kielto vaikeuttaa taolaisen uskonnon harjoittamista.
Filosofia

Taolainen filosofia on naturalistis-mystinen elämänfilosofia, joka korostaa ihmisen yhteyttä luontoon ja kaikkeuteen. Siinä suhteessa se eroaa samoihin aikoihin syntyneestä kungfutselaisuudesta, joka keskittyy ihmisen ja yhteiskunnan suhteeseen. Taolaisuuden ja kungfutselaisuuden on Kiinassa toisaalta katsottu täydentävän toisiaan.
Filosofia > Dao

Dao tarkoittaa tietä ja saa aikaan sopusoinnun, joka ei kuitenkaan ole vakaa tila, vaan alati yinin ja yangin vuorovaikutuksessa muuttuva tila. Yin edustaa olemassaolon feminiinisiä piirteitä ja yang maskuliinisia. Ne koostuvat qi'stä, joka puolestaan nousee daosta. Jin ja jang -ajattelun perusteos on Yijing eli Muutosten kirja. Sitä käyttävät taolaisten ohella muun muassa kungfutselaiset.
Taolaisuuden klassikko Daodejing kuvaa daoa, jota ei oikeastaan voi sanoin kuvailla ja ohjaa toimimaan sopusoinnussa daon kanssa. Daoa kuvataan passiiviseksi vedeksi, joka levittäytyy kaikkialle ja ajan kuluessa hioo sileäksi kovimmankin kiven. Toisaalta taolaisten mukaan dao, jota voitaisiin kuvata, ei olisi ”oikea dao”.
Zhuangzi ylistää ”mystistä” uppoutumista toimintaan, esimerkiksi työnsä tai ”tiensä” täydelliseen suorittamiseen. Uppoutuminen tuottaa luonnollisen yhteyden omaan taohon. Tämä piirre yhdistää taolaisuutta ja siitä vaikutteita saanutta buddhalaisen filosofian haaraa, zeniä.
Filosofia > De

De on toinen taolaisuuden keskeinen käsite. Se käännetään yleensä hyveeksi, mutta taolaisille se voi olla hyvä tai paha. Taolaisuudessa te liittyy potentiaalisuuden ideaan: se on asioiden ja olioiden olemukseen sisältyvää luontaista voimaa.
Filosofia > Wu wei

Wu wei (’teoton toiminta’, ’ei-toiminta’) merkitsee taolaisille toimintaa, joka ei ole luonnonvastaista. Se on taon ja ten toteutumista yksilön, yhteiskunnan ja ihannehallituksen tasolla, ja sitä kautta taolaisten toimintamalli hallitsijalle. Suuri osa kaikesta Kiinan vanhasta filosofiasta onkin juuri hallitustaidon opettamista.
Daodejingin paras tapa hallita on olla hallitsematta. "Hallitse suurta maata kuin paistaisit pientä kalaa" ja ”Mitä enemmän kieltoja, sitä köyhemmiksi ihmiset tulevat.”
Taolainen filosofia suhtautuu kielteisesti kungfutselaisuuden tukemaan feodaaliseen yhteiskuntajärjestelmään kuten myös legalistien valtaa, kovia rangaistuksia ja palkintoja korostavaan yhteiskuntanäkemykseen.
Filosofia > Moniarvoisuus ja auktoriteettien vastustus

Zhuangzin teksti osoitti, ettei ole taota perimmäisempiä auktoriteetteja, ja päätyi relativismin kautta skeptismiin, suvaitsevaisuuteen ja politiikanvastaisuuteen. Myöhemmin taolaisuus on täten yhdistetty liberalismiin, laissez-faire-hallintoon ja individuaalianarkismiin. Zhuangzin moniarvoisuus sopii heikosti yhteen Kiinassa perinteisen poliittisen auktoriteetin kanssa. Kilpailevat koulukunnat, kungfutselaisuus ja mohismi, olivat erimielisiä siitä, mitä daoa pitäisi seurata, mutta yksimielisiä siitä, että koko yhteiskunnan pitäisi seurata yhtä ja samaa daoa. Zhuangzi vastusti tätä: ihmiset voivat toimia eri tavoin, mikään ei vaadi yhdenkään sellaisen taon sortamista, joka toimii jostain näkökulmasta.
Zhuangzi kehotti avoimuuteen daon erilaisia ääniä, näkemyksiä kohtaan. Hän esittää usein ennemmin retorisia kysymyksiä kuin johtopäätöksiä.
Uskonto

Taolainen uskonto yhdistää taolaiseen filosofiaan monenlaisia uskomuksia, kultteja ja tekniikoita. Se syntyi järjestäytyneenä liikkeenä 100-luvulla, ja se on ollut aina luonteeltaan esoteerinen ja yhteisöllinen, mutta joskus myös messianistinen ja eskatologinen. Uskontona taolaisuus korostaa moraalisia ihanteita kuten epäitsekkyyttä, nöyryyttä ja daon mukaista elämää. Taolainen kaanon Daozang sisältää muun muassa taolaisuuden historiaa, elämäkertoja, loitsuja, jumalaluetteloita, alkemistisia tekstejä ja uskonnollisia kommentaareja Laozin Daodejingistä. Taolaisen uskonnon tärkeimpiä osia on kuolemattomuuden tavoittelu, jota edistetään esimerkiksi joogalla ja mietiskelyllä, oikeanlaisella ruokavaliolla sekä pidättyvyydellä.
Uskonto > Kahdeksan kuolematonta

Kiinalaiset ovat pitäneet arvossa ja rukoilleet ”kahdeksaa kuolematonta”. He ovat kiinalaisen yhteiskunnan ala- ja keskiluokkien läpileikkausta edustavia myyttisiä hahmoja, jotka auttavat selviytymään vaikeuksista ja taistelevat sortoa ja epäoikeudenmukaisuutta vastaan.
Uskonto > Jumalat

Taolaisen jumalaiston lukuisilla jumalilla on keisarillisen Kiinan järjestelmästä periytynyt hierarkia. Jumalten hierarkian huipulla on Jadekeisari. Hänet nähdään kolminaisuutena: alkujen alun taivaallinen viisas, daon ylläpitävä ja suojeleva henki, sekä Taivaallinen viisas Jadeaamunkoitto, joka edustaa tulevaisuuden ja daon elementtejä. Tämän alkujen alun lisäksi kolminaisuuteen käsitetään joskus myös Laozi ja Keltainen keisari. Jadekeisari ei ole kaikkivaltias jumala, vaikka hänen vastuullaan onkin kaikki olemassa oleva, niin aineellinen kuin henkinenkin. Aina hän ei kuitenkaan saa tahtoaan läpi, vaan joutuu turvautumaan apuvoimiinsa. Jadekeisarin taivaan hovissa on myös kokonainen byrokratia lukuisine ministeriöineen, kuten ukkosen ja tuulen, sodan, varallisuuden ja kirjallisuuden ministeriöt. Ministeriöiden alapuolella on se hierarkia, joka vallitsee maan päällä ja vesissä. Niitä hallitsevat Itäisen huipun suuri keisari sekä lohikäärmekuninkaat. Suuren keisarin alla on vielä joukko paikallisia jumaluuksia, jotka ovat yleensä todellisia historiallisia hahmoja. Yksi suosituimmista jumaluuksista on sotajumala Guandi, oikeassa elämässään Guanyu, 200-luvulla elänyt sotilas, joka julistettiin jumalaksi 1594.
Taolaisuuden kuoleman jälkeisessä maailmassa on kymmenen helvetin kuningasta. Lisäksi taolaisuudessa on kolme onnellisuuden jumalaa, joiden hahmot esiintyvät useimmissa kiinalaisissa kodeissa, ravintoloissa, työpaikoilla ja lomapaikoissa. Heidän palvontansa uskotaan tuovan onnea.
Merkitys

Taolaisen filosofian ja uskonnon merkitys on vuosituhansien aikana tullut elimelliseksi osaksi kiinalaista ajattelutapaa ja elämänkäsitystä, ja sen vaikutus näkyy lähes kaikilla elämänaloilla. Taolaisten oppineiden pohdintojen on katsottu auttaneen alkuun Kiinan luonnontieteiden kehityksen esimerkiksi lääketieteen, kemian sekä eläin- ja kasvitieteen alalla. Myös kiinalainen taideteoria on saanut selviä vaikutteita taolaisesta filosofiasta, ja kiinalaisessa maisemamaalauksessa on nähtävissä taolainen käsitys ihmisen vähäpätöisyydestä luonnon kokonaisuudessa.
Levinneisyys > Eniten taolaisia suhteessa maan koko väestöön

Taiwan 33–80 %
Kiina 30 %
Hongkong 28 %
Macao 13,9 %
Singapore 8,5 %
Malesia 2,6 %
Etelä-Korea 0,2–1 %
Kirjallisuutta

Chuangtse: Joutilaan vaelluksesta. Lukuja Chuangtsen kirjasta.  (Suomentanut Pertti Nieminen. Kai Nieminen on suomentanut luvut 13, 14 ja 33. 2. tarkistettu painos (1. painos: Otava, 1991))  Helsinki:  Basam Books, 2015.  ISBN 978-952-260-361-6
Kohn, Livia: Johdatus taolaisuuteen.  (Introducing Daoism, 2009)  Helsinki:  Basam Books, 2014.  ISBN 978-952-260-221-3
Laotse: Dao de Jing. Salaisuuksien tie. Laotsen elämänviisautta.  (Toimittaneet Gia-Fu Feng ja Jane English)  WSOY, 1985.  ISBN 951-0-12905-4
Laozi: De dao jing.  ((Daodejing, 500-luku eaa.) Suomentanut Minna Maijala. Perustuu Robert G. Henricksin englanninnokseen ”Lao-tzu: Te-tao ching” Mawangduista löydetyistä teksteistä)  Art House, 2001.  ISBN 951-884-313-9
Littleton, C. Scott (toim.): Idän uskonnot. Hindulaisuus, buddhalaisuus, kungfutselaisuus, taolaisuus, shintolaisuus.  ((Eastern Wisdom, 1995.) Suomentanut Hannes Virrankoski)  Jyväskylä Helsinki:  Gummerus, 1997.  ISBN 951-20-5130-3
Zhuangzi: The Complete Writings.  (Englanniksi kääntänyt Brook Ziporyn)  Cambridge:  Hackett Publishing Company, Inc.  ISBN 978-1-62466-855-5
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Taolaisuus Wikimedia Commonsissa
Daoist Philosophy. Internet Encyclopedia of Philosophy. (englanniksi)
Salmenkari, Taru: Sopuisa pantheon – Kiinan uskontojen synteesi. Kiina sanoin ja kuvin 2/1989.
Kiinalaisen filosofian käsite jin ja jang symbolina.
Laozi esitettynä jumalana.
Zhuangzi ja vesiputous.
Jadekeisarin alttari shanghailaisessa temppelissä.
Taolaisuuden suosio maailmalla suhteessa maiden koko väestöön.
Sisko Hanhijoki

| Mitalit> Maa:   Suomi.Naisten yleisurheilu.Sisäratojen EM-kilpailut  | Mitalit> Maa:   Suomi.Naisten yleisurheilu.Sisäratojen EM-kilpailut  | Mitalit> Maa:   Suomi.Naisten yleisurheilu.Sisäratojen EM-kilpailut  | Maa:   Suomi> Naisten yleisurheilu. |
| --- | --- | --- | --- |
|  Pronssia | Haag 1989 | 60 metriä |  |
Reeta Sisko Hanhijoki (o.s. Markkanen, s. 25. huhtikuuta 1962 Rautalampi) on suomalainen pikajuoksija. Hän edusti aktiiviurallaan Vesannon Urheilijoita. Hanhijoen valmentajina toimivat Risto Kuusimäki, Topi Simonen sekä Petteri Jouste.
Ulkoratojen arvokisoissa Hanhijoki juoksi useasti välieriin, mutta loppukilpailupaikka jäi henkilökohtaisella matkalla aina saavuttamatta. Stuttgartin MM-kisoissa 1993 hän oli mukana seitsemänneksi juosseessa Suomen viestijoukkueessa. Sisäratojen arvokisoissa Hanhijoki juoksi useasti loppukilpailuun parhaan sijoituksen ollessa kolmas sija 60 metrillä Haagin EM-kisoista 1989.
Hanhijoella on Kalevan kisoista 14 mestaruutta 100 ja 200 metriltä. Vuosien 1984 ja 1993 välillä hän ei SM-kisoissa 100 tai 200 metrin juoksuissa sijoittunut kertaakaan kahden parhaan ulkopuolelle. SM-hallikisoista Hanhijoella on myös 14 mestaruutta 60 ja 200 metriltä. Hän on Johanna Halkoahon jälkeen eniten hallimestaruuksia voittanut yleisurheilija.
Henkilökohtaiset ennätykset

60 m (sisärata): 7,20 Karlsruhe, Saksa (kv-kilpailu) 11. helmikuuta 1990
100 m (ulkorata): 11,24 Tokio, Japani (MM-kisat) 26. elokuuta 1991
200 m (ulkorata): 22,81 Lappeenranta (Eliittikisat) 9. heinäkuuta 1991
200 m (sisärata): 23,32 Liévin, Ranska (halli-EM-kisat) 13. helmikuuta 1993
400 m (ulkorata): 55,4 (käsiaika) Kiuruvesi 7. heinäkuuta 1988
Saavutukset aikuisten sarjoissa

sisäratojen EM-pronssia 60 m:n juoksussa 1989
sisäratojen SM-kultaa 60 m:n juoksussa (8 kpl) 1985, 1987–1993
SM-kultaa 100 m:n juoksussa 1985, 1986, 1988, 1989, 1990, 1991, 1992
SM-kultaa 200 m:n juoksussa 1985, 1986, 1988, 1989, 1990, 1991, 1992
sisäratojen SM-kultaa 200 m:n juoksussa (6 kpl) 1985, 1987–1991
SM-hopeaa 100 m:n juoksussa 1984, 1987, 1993
SM-hopeaa 200 m:n juoksussa 1984, 1987, 1993
SM-pronssia 100 m:n juoksussa 1982
sisäratojen SM-hopeaa 200 m:n juoksussa 1986, 1992
Arvokisaedustukset aikuisten sarjoissa

EM-Stuttgart 1986 100 m 8. alkuerässä
EM-Split 1990 100 m 5. välierässä ja  200 m 6. välierässä
MM-Tokio 1991 100 m 2. neljännesfinaalissa ja 200 m 7. välierässä
Barcelonan olympiakisat 1992 100 m 7. välierässä ja 200 m 8. välierässä
Sisäratojen EM-kisat 1987 Liévin 60 m 4. alkuerässä ja 200 m 6. finaalissa
Sisäratojen EM-kisat 1988 Budapest 60 m 4. alkuerässä ja 200 m 3. alkuerässä
Sisäratojen EM-kisat 1989 Haag 60 m 3. finaalissa ja 200 m 6. finaalissa
Sisäratojen MM-kisat 1989 Budapest 60 m 4. välierässä ja 200 m 4. välierässä
Sisäratojen EM-kisat 1990 Glasgow 60 m 5. finaalissa ja 200 m 5. välierässä
Sisäratojen MM-kisat 1991 Sevilla 60 m 8. finaalissa ja 200 m 6. finaalissa
Sisäratojen MM-kisat 1993 Toronto 60 m 7. välierässä ja 200 m 6. välierässä
Aiheesta muualla

Sisko Hanhijoelle kolmoiskulta 1988. Ylen Elävä arkisto.
| n k Naisten 100 metrin juoksun Suomen mestarit |
| --- | --- |
1910-luku:  1913: Lisie Nyström  1914: Ida Välimäki  1915: Lisie Nyström  1916: Olga Virtanen  1917: Olga Virtanen  1918: Lisie Nyström  1919: Olga Virtanen 
1920-luku:  1920: Olga Virtanen  1921: Olga Virtanen  1922: Olga Virtanen  1923: Olga Virtanen 
1940-luku:  1945: Mirja Jämes  1946: Aili Reiko  1947: Mirja Jämes  1948: Aili Reiko  1949: Hilkka Helenius 
1950-luku:  1950: Hilkka Talvio  1951: Tuija Lindroos  1952: Ulla Pokki  1953: Ulla Pokki  1954: Salme Jaakkola  1955: Aulikki Lehmijoki  1956: Tuija Valkama  1957: Aulikki Lehmijoki  1958: Tuovi Vahtera  1959: Aulikki Lehmijoki 
1960-luku:  1960: Brita Johansson  1961: Brita Johansson  1962: Brita Johansson  1963: Maija Koivusaari  1964: Maija Koivusaari  1965: Maija Koivusaari  1966: Sirkka Norrlund  1967: Mona-Lisa Strandvall  1968: Mona-Lisa Strandvall  1969: Mona-Lisa Strandvall 
1970-luku:  1970: Mona-Lisa Strandvall  1971: Tuula Rautanen  1972: Tuula Rautanen  1973: Mona-Lisa Pursiainen  1974: Mona-Lisa Pursiainen  1975: Mona-Lisa Pursiainen  1976: Mona-Lisa Pursiainen  1977: Mona-Lisa Pursiainen  1978: Helinä Laihorinne  1979: Helinä Laihorinne 
1980-luku:  1980: Riitta Vesanen  1981: Helinä Laihorinne  1982: Helinä Laihorinne  1983: Helinä Marjamaa  1984: Helinä Marjamaa  1985: Sisko Markkanen  1986: Sisko Markkanen  1987: Auli Marttinen  1988: Sisko Hanhijoki  1989: Sisko Hanhijoki 
1990-luku:  1990: Sisko Hanhijoki  1991: Sisko Hanhijoki  1992: Sisko Hanhijoki  1993: Sanna Hernesniemi  1994: Sanna Hernesniemi  1995: Sanna Hernesniemi  1996: Sanna Hernesniemi  1997: Sanna Hernesniemi  1998: Sanna Kyllönen  1999: Sanna Kyllönen 
2000-luku:  2000: Heidi Hannula  2001: Johanna Manninen  2002: Johanna Manninen  2003: Johanna Manninen  2004: Johanna Manninen  2005: Heidi Hannula  2006: Heidi Hannula  2007: Johanna Manninen  2008: Sari Keskitalo  2009: Sari Keskitalo 
2010-luku:  2010: Sari Keskitalo  2011: Ella Räsänen  2012: Hanna-Maari Latvala  2013: Hanna-Maari Latvala  2014: Hanna-Maari Latvala  2015: Hanna-Maari Latvala  2016: Anna Hämäläinen  2017: Hanna-Maari Latvala  2018: Anniina Kortetmaa  2019: Lotta Kemppinen 
2020-luku:  2020: Lotta Kemppinen  2021: Lotta Kemppinen  2022: Anniina Kortetmaa  2023: Lotta Kemppinen  2024: Lotta Kemppinen 
Kalevan kisat
| --- | --- |
Auktoriteettitunnisteet: Henkilöt :  World Athletics  Tilastopaja 🔒
Sanna Kyllönen

Sanna Kyllönen (tuolloin Hernesniemi) kesäkuussa 1995.
Sanna Mari Kyllönen (o.s. Hernesniemi, s. 9. maaliskuuta 1971 Kokkola) on suomalainen entinen pikajuoksija. Hän edusti viimeksi aktiiviurallaan Turun Urheiluliittoa. Hänen valmentajanaan toimi vuodesta 1998 aviomies Kai Kyllönen. Tätä ennen häntä valmensi Mika Lehtimäki.
Aktiiviurallaan Kyllönen voitti seitsemän SM-kultaa, kolme hopeaa ja kaksi pronssia 100 metrin juoksussa. 200 metriltä kultamitaleita tuli myös seitsemän ja hopeamitaleita kolme. Halli-SM-kisoista mitalitili karttui kymmenellä kultamitalilla, kuudella hopeamitalilla ja kahdella pronssimitalilla. Molemmilla pikamatkoilla SM-tasolla Kyllösellä oli voittamaton kultasuora vuosina 1993–1999.
Ennätykset

50 m (sisärata): 6,5 h Kokkola (kansallinen kilpailu) 26. tammikuuta 1986
60 m (sisärata): 7,22 Tampere (halli-SM-kisat) 25. helmikuuta 1995
100 m (ulkorata): 11,30 Lappeenranta (SM-kisat) 19. heinäkuuta 1997
100 m (sisärata): 11,59 Tampere (kansainvälinen kilpailu) 11. helmikuuta 1997
200 m (ulkorata): 22,98 Lappeenranta (SM-kisat) 20. heinäkuuta 1997
200 m (sisärata): 23,03 SE Toronto, Kanada (halli-MM-kisat) 14. maaliskuuta 1993
300 m (ulkorata): 39,44 Kokkola (kansallinen kilpailu) 25. elokuuta 1987
400 m (ulkorata): 56,60 Iisalmi (koululiikuntaliiton  kilpailu) 9. syyskuuta 1989
Pituushyppy: 6,26 Pyhäjärvi (kansallinen kilpailu) 29. kesäkuuta 1991
h = käsiajanotolla saatu tulos, ei suoraan vertailukelpoinen
Saavutukset aikuisten sarjoissa

sisäratojen SM-kultaa 60 m:n juoksussa 1994, 1995, 1996, 1997, 2000
sisäratojen SM-kultaa 200 m:n juoksussa 1994, 1997
sisäratojen SM-kultaa 200 m:n juoksussa (ylipitkä rata) 1992, 1995, 1996
SM-kultaa 100 m:n juoksussa 1993, 1994, 1995, 1996, 1997, 1998, 1999
SM-kultaa 200 m:n juoksussa 1993, 1994, 1995, 1996, 1997, 1998, 1999
sisäratojen SM-hopeaa 60 m:n juoksussa 1988, 1990, 1991, 1992, 1993, 1999
SM-hopeaa 100 m:n juoksussa 1990, 1991, 1992
SM-hopeaa 200 m:n juoksussa 1990, 1991, 1992
sisäratojen SM-pronssia 200 m:n juoksussa 1990
sisäratojen SM-pronssia 200 m:n juoksussa (ylipitkä rata) 1991
SM-pronssia 100 m:n juoksussa 1987, 2000
Arvokisaedustukset aikuisten sarjoissa > Ulkorata

EM-Split 1990, 100 m, 7. alkuerässä
MM-Stuttgart 1993, 100 m, 4. puolivälierässä; 200 m, 3. puolivälierässä
EM-Helsinki 1994, 100 m, 7. finaalissa; 200 m, 6. finaalissa
MM-Göteborg 1995, 100 m, 8. välierässä; 200 m, 4. alkuerässä
Atlantan olympiakisat, 100 m, 5. puolivälierässä; 200 m, 4. puolivälierässä
MM-Ateena 1997, 100 m, 4. puolivälierässä
EM-Budapest 1998, 100 m, 6. välierässä; 200 m, 8. alkuerässä
MM-Sevilla 1999, 200 m, 5. puolivälierässä
Arvokisaedustukset aikuisten sarjoissa > Sisärata

Halli EM-kisat 1992 Genova, Italia, 60 m, 6. finaalissa; 200 m, 6. finaalissa
Halli MM-kisat 1993 Toronto, Kanada, 60 m, 4. välierässä; 200 m, 4. finaalissa SE-ajalla 23,03
Halli EM-kisat 1994 Pariisi, Ranska, 60 m, 4. alkuerässä
Halli MM-kisat 1995 Barcelona, Espanja, 60 m, 8. välierässä
Halli MM-kisat 1997 Pariisi, Ranska, 60 m, 6. välierässä
Halli EM-kisat 2000 Gent, Belgia, 60 m, 6. välierässä
Suzie Q

Suzie Q on laulaja-kitaristi Dale Hawkinsin tekemä kappale. Myös Jewel/Paula Recordsin omistaja Stan Lewis ja Eleanor Broadwater ovat olleet osallisia kappaleen kirjoittamisessa.