stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Seututie 126
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Seututie 126 Wikimedia Commonsissa
Dalia Grybauskaitė

| Dalia Grybauskaitė |
| --- | --- |
 Grybauskaitė vuonna 2019.
 Liettuan presidentti
 12. heinäkuuta 2009– 12. heinäkuuta 2019  
Pääministeri:  Andrius Kubilius Algirdas Butkevičius
Edeltäjä:  Valdas Adamkus
Seuraaja:  Gitanas Nausėda
Henkilötiedot
Syntynyt: 1. maaliskuuta 1956 (ikä 68)  Vilna, Liettuan SNT, Neuvostoliitto
Kansalaisuus:   liettualainen
Tiedot
Puolue:  sitoutumaton
Muut puolueet:  NKP, Liettuan kommunistinen puolue (–1990)
Tutkinnot:  Leningradin yliopisto
 Nimikirjoitus
Dalia Grybauskaitė (s. 1. maaliskuuta 1956 Vilna, Liettua) on liettualainen poliitikko, joka toimi maan presidenttinä 12. heinäkuuta 2009 – 12. heinäkuuta 2019. Tätä ennen hän oli Euroopan unionin komission rahoituksen suunnittelusta ja talousarviosta vastaavana komissaarina.
Tausta ja yksityiselämä

Grybauskaitėn isä oli sähkömies, joka toimi toisen maailmansodan aikana partisaanina ja myöhemmin NKVD:n palveluksessa palomiehenä, äiti oli myyjänä. Grybauskaitė suoritti taloustieteellisen tutkinnon Leningradin yliopistossa 1983 ja myöhemmin hän väitteli tohtoriksi Neuvostoliiton tiedeakatemiasta vuonna 1988 taloustieteestä.
Vuosina 1991–1994 Grybauskaitė työskenteli ensin ulkomaankauppa- ja sittemmin ulkoministeriössä. Vuonna 1995 hän toimi yhtenä neuvottelijana Liettuan EU-jäsenyydestä neuvottelevan valtuuskunnan jäsenenä. Vuosina 1996–1999 hän siirtyi Liettuan Yhdysvaltojen suurlähetystössä..
Grybauskaitėlla on karatessa musta vyö. Vuonna 2014 maailman taekwondoliitto myönsi hänelle mustan kunniavyön. Grybauskaitė on perheetön.
Poliittinen ura

Grybauskaitė toimi Liettuan valtiovarainministerinä vuosina 2001–2004 ja on toukokuusta 2004 lähtien ollut Euroopan unionin komission jäsen.
Grybauskaitė valittiin 17. toukokuuta 2009 Liettuan presidentiksi. Hän sai presidentinvaalin 1. kierroksella 67 prosenttia äänistä. Kun äänestysprosenttikin (50,68 %) nousi yli Liettuan vaalilaissa vaaditun 50:n, edellytykset presidentinvaalin ratkeamiseen täyttyivät heti ensimmäisellä kierroksella. Vuonna 2014 Grybauskaitė valittiin toiselle kaudelle, joka kestää vuoteen 2019 asti. Tällöin hän sai 57,9 prosenttia äänistä, kun vastaehdokkaana ollut sosiaalidemokraattinen vastaehdokas Zigmantas Balcytis saavutti 40,1 prosentin osuuden.
Grybauskaitė tunnetaan korruption vastaisesta toiminnastaan. Hän on myös moittinut Venäjää terroristivaltioksi Krimin miehityksen aikaan, ja Yhdysvaltojen presidenttiä Donald Trumpia hän moittii arvaamattomuudesta..
Kunnianosoituksia

Grybauskaitėlle on myönnetty seuraavat ulkomaiset kunnianosoitukset:
Kolmen tähden ritarikunta (Latvia, 2011)
Pyhän Olavin ritarikunta (Norja, 2011)
Islannin Haukan ritarikunta (Islanti, 2011)
Pyhän Kaarlen ritarikunta (Monaco, 2012)
Valkoisen ruusun ritarikunta (Suomi, 2013)
Marianmaan ristin ritarikunta (Viro, 2013)
Tasavallan ritarikunta (Moldova, 2015)
Serafiimiritarikunta (Ruotsi, 2015)
Poikkeuksellisten meriittien ritarikunta (Slovenia, 2016)
Alankomaiden leijonan ritarikunta (Alankomaat, 2018)
Italian tasavallan ansioritarikunta (Italia, 2018)
Vapauden ritarikunta (Ukraina, 2018)
Valkoisen Kotkan ritarikunta (Puola, 2019)
Marquesasinkalastaja

| Marquesasinkalastaja |
| --- | --- |

Uhanalaisuusluokitus
 Äärimmäisen uhanalainen  
  
Tieteellinen luokittelu
Kunta::  Eläinkunta Animalia
Pääjakso::  Selkäjänteiset Chordata
Alajakso::  Selkärankaiset Vertebrata
Luokka::  Linnut Aves
Lahko::  Säihkylinnut Coraciiformes
Heimo::  Kuningaskalastajat Alcedinidae
Suku::  Pyhimyskalastajat Todiramphus
Laji::  godeffroyi
Kaksiosainen nimi
 Todiramphus godeffroyi  (Finsch, 1877) 
Synonyymit
 Halcyon godeffroyi 
Katso myös
   Marquesasinkalastaja Wikispeciesissä   Marquesasinkalastaja Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OKIUCN-testi OK: 
Marquesasinkalastaja (Todiramphus godeffroyi) on kuningaskalastajien heimoon kuuluva lintulaji. Se on endeeminen Ranskan Polynesiaan kuuluvilla Marquesassaarilla. Lajia uhkaavat ihmistoiminta, elinympäristön häviäminen ja vieraslajien aiheuttama saalistus, ja se luokitellaan tällä hetkellä äärimmäisen uhanalaiseksi, sillä luonnossa on jäljellä noin 350 aikuista yksilöä.
Larry King Live

| Larry King Live |
| --- | --- |

 Larry King Liven tunnus.
Tyyli:  Keskusteluohjelma
Kestoaika:  60 minuuttia.
Luoja(t):  CNN
Pääosissa:  Larry King
Alkuperämaa:   Yhdysvallat
Verkko:  CNN
Esitetty:  3. kesäkuuta 1985 – 16. joulukuuta 2010
Jaksoja:  6120
Aiheesta muualla
IMDb 
Larry King Live oli yhdysvaltalainen keskusteluohjelma, jota juonsi Larry King. Ohjelmaa esitettiin CNN-uutiskanavalla ja sen ensimmäinen lähetys nähtiin vuonna 1985. Sen katsojaluvut ylittivät miljoonan katsojan määrän illassa.
Tausta

Ohjelma kuvattiin CNN:n Los Angelesin studioilla, mutta joskus ohjelmaa lähetettiin CNN:n New Yorkin tai Washington D.C:n studioilta. Eräs Kingin tunnuksista oli perinteinen RCA:n (Radio Corporation of America) mikrofoni pöydällä. Mikrofoni oli kuitenkin vain osa lavasteita, todellisuudessa King ja hänen vieraansa käyttivät pukuun kiinnitettäviä pieniä mikrofoneja.
Vieraat

Joka ilta King haastatteli yhtä tai useampaa tunnettua henkilöä, yleensä julkisuuden henkilöitä, poliitikkoja tai talouselämän vaikuttajia. Tunnin mittainen ohjelma esitettiin eräillä alueilla kolme kertaa päivässä, ja sen pystyi näkemään maailmanlaajuisesti CNN International -kanavalla.
Haastattelutyyli

Jotkut ovat syyttäneet Kingiä liian "lepsuista" kysymyksistä. Kun King oli vieraana Late Night with Conan O'Brienissä, hän sanoi hyvän haastattelun salaisuuden olevan se, että saa haastateltavan puhumaan itsestään, jotta juontaja voi jäädä sivuosaan. Washington Postin haastattelussa vuonna 1996 King kertoi toisinaan lipsauttavansa kovia kysymyksiä pehmeiden väliin. King suosii haastatteluissaan lyhyitä, yhden lauseen kysymyksiä. King on myös sanonut, että hän koettaa valmistautua ohjelmaa varten mahdollisimman vähän.
Aiheesta muualla

Larry King Liven kotisivu (englanniksi)
Larry King Live Internet Movie Databasessa (englanniksi)
(Arkistoitu – Internet Archive)
Sonkajanjärvi

| Sonkajanjärvi |
| --- | --- |
Valtiot:  Suomi
Maakunnat:  Pohjois-Karjala
Kunnat:  Ilomantsi
Koordinaatit:  62°41′59″N, 30°45′27″E
Vesistöalue ja valuma-alueen tietoja
Päävesistöalue:  Jänisjoen vesistö (01)
Järveen tulevat joet:  Mertapuro Onkilamminpuro
Laskujoki:  Sonkajanjoki
Järvinumero:  01.047.1.006
Mittaustietoja
Pinnankorkeus:  169,8 m 
Rantaviiva:  6,04 km 
Pinta-ala:  1,03 km² 
Tilavuus:  0,00483 km³ 
Keskisyvyys:  4,69 m 
Suurin syvyys:  13,5 m 
 fiSonkajanjärvi 
Sonkajanjärvi on saareton, kulttuurimaiseman reunustama järvi Sonkajan kylän rannalla Ilomantsissa. Sen pinta-ala on yksi neliökilometri. Etäisyys Joensuusta on 52 kilometriä itäkoilliseen ja Ilomantsin keskustasta yhdeksisen kilometriä länsiluoteeseen.
Maantiede

Sonkajanjärven eteläisimmän osan muodostaa Mertapuronlahti. Kaakossa on Loikaanlahti. Lahtien välissä sijaitsee noin kymmenhehtaarinen Koivuniemi. Järvi kaventuu kohti pohjoista. Noin seitsemäsosa Sonkajanjärvestä on vähintään kymmenen metriä syvä. Syvänne sijaitsee järven itäosassa ja syvin kohta, noin 13,5 metriä, sijaitsee Loikaanlahden suulla. Koska syvänne ei ulotu kovin matalalle, järven tilavuudesta vain runsas sadasosa on vähintään kymmenen metrin syvyydessä.
Sonkajan pellot ja asutus ulottuvat koillisessa aivan järven rantaan, luoteessa väliin jää metsämaata. Etelässä järven rannalla on pientaloja ja metsää.
Sonkajanjärveen laskee noin kolmanneskilometrin pituinen Mertapuro kaakosta Akanlammelta (171,1 metriä merenpinnan yläpuolella). Luoteesta laskee Onkilamminpuro. Sonkajanjärvi kääntyy alavirtaan Mertapuronlahden luoteiskolkasta, josta alkaa etelään virtaava Sonkajanjoki.
Sonkajanjärven vesitilavuus on 4 826 000 kuutiometriä.
Sonkajanjärvi (01.047.1.006) kuuluu Sonkajanjoen valuma-alueeseen (01.047), joka on kolmannen jakovaiheen vesistö Jänisjoen vesistössä (01). Toinen jakovaihe on Sonkajärven valuma-alue (01.04). Se on tilavuudeltaan suurin alueensa kahdestatoista vähintään hehtaarin laajuisesta vakavedestä ja pinta-alaltaan toiseksi laajin Sonkajanrannanjärven jälkeen.
Matalapernaruoho

| Matalapernaruoho |
| --- | --- |

Uhanalaisuusluokitus
 Elinvoimainen  
  
Tieteellinen luokittelu
Domeeni::  Aitotumaiset Eucarya
Kunta::  Kasvit Plantae
Alakunta::  Putkilokasvit Tracheophyta
Kaari::  Siemenkasvit Spermatophyta
Alakaari::  Koppisiemeniset Magnoliophytina
Luokka::  Kaksisirkkaiset Magnoliopsida
Lahko::  Brassicales
Heimo::  Ristikukkaiskasvit Brassicaceae
Suku::  Pernaruohot Sisymbrium
Laji::  supinum
Kaksiosainen nimi
 Sisymbrium supinum  L. 
Synonyymit
 Braya supina (L.) W.D.J.Koch  Erucastrum supinum (L.) Al-Shehbaz & Warwick 
Katso myös
   Matalapernaruoho Wikispeciesissä   Matalapernaruoho Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OKIUCN-testi OK: 
Matalapernaruoho (Sisymbrium supinum) on ristikukkaiskasvien (Brassicaceae) heimoon, pernaruohojen (Sisymbrium) sukuun kuuluva yksivuotinen kasvilaji. Se on matalakasvuinen ja eroaa selvästi muista pernaruoholajeista. Matalapernaruoho on tunnistettavissa pariliuskaisten lehtiensä, valkoisten kukkiensa sekä siirottavien, tukilehtien lehtihangoissa sijaitsevien pitkulaisten litujensa perusteella.
Matalapernaruohon varsi on harvakarvainen ja voi kasvaa noin 20 cm pitkäksi. Varsi on kasvutavaltaan yleensä maanmyötäinen tai jonkin verran koheneva. Suurin osa lehdistä sijaitsee varren tyvellä lehtiruusukkeena. Lehtiruusukkeen lehdet ovat pariliuskaisia ja liuskoja on useita pareja. Liuskat ovat leveitä ja toisinaan ne voivat olla myös punertavia. Matalapernaruohon kukinto on harvakukkainen. Kukkien terälehdet ovat valkoisia ja suunnilleen kaksi kertaa verhiötä pidempiä. Matalapernaruoho kukkii elo–syyskuussa. Hedelminä olevat lidut sijaitsevat tukilehtien lehtihangoissa, mikä on epätyypillistä ristikukkaiskasveille. Lidut ovat noin 3 cm pitkiä ja 2 mm leveitä sekä hieman kaarevia. Liduissa on noin 1 cm pitkät ja litua kapeammat hedelmäperät.
Matalapernaruoho kasvaa kosteilla ja kalkkipitoisilla kasvupaikoilla. Matalapernaruohoa ei kasva Suomessa. Ruotsissa lajia tavataan melko yleisenä Öölannissa sekä jonkin verran Gotlannissa ja harvinaisena paikoitellen Skånessa. Matalapernaruoho on Ruotsissa rauhoitettu laji.
Benson Boone

| Benson Boone |
| --- | --- |

Henkilötiedot
Syntynyt: 25. kesäkuuta 2002 Monroe, Washington, Yhdysvallat
Ammatti:  laulaja-lauluntekijä
Muusikko
Tyylilajit:  pop
Levy-yhtiöt:  Night Street Records
Aiheesta muualla
Kotisivut
  [ Muokkaa Wikidatassa ] [ ohje ]  
Benson James Boone (s. 25. kesäkuuta 2002 Monroe, Washington, Yhdysvallat) on yhdysvaltalainen laulaja-lauluntekijä.
Boone varttui mormoniperheessä neljän siskonsa kanssa. Hän kävi yhden lukukauden Brigham Youngin yliopistoa ennen kuin keskeytti opintonsa keskittyäkseen musiikkiin.
Vuonna 2021 Boone osallistui American Idoliin, josta hän kilpailun kuluessa vetäytyi. Imagine Dragonsin keulahahmo, myös mormonitaustainen Dan Reynolds kiinnostui Boonesta ja kiinnitti tämän levy-yhtiöönsä Night Street Recordsiin (Warner Records).
Boonen esikoissingle ”Ghost Town” julkaistiin lokakuussa 2021, ja se nousi listoille useissa maissa. ”In the Stars” (2022) nousi sijalle 82 Yhdysvalloissa ja pärjäsi vielä paremmin kansainvälisesti. Voimaballadi ”Beautiful Things” (2024) nousi Billboard Hot 100 -listan kolmen parhaan joukkoon.
Boone on saavuttanut suosiota Tiktokissa, jossa hän julkaisee musiikin lomassa rullaluisteluvideoitaan.
Diskografia > Albumit

Fireworks & Rollerblades (2024)
Diskografia > EP:t

Walk Me Home... (2022)
PULSE (2023)
Diskografia > Singlet

| --- | --- |
 ”Ghost Town” (2021)  "ROOM FOR 2" (2022)  ”In The Stars” (2022)  "Better Alone" (2022)  "Before You" (2022)  "Sugar Sweet" (2023) :  "What Was" (2023)  "To Love Someone" (2023)  ”Beautiful Things” (2024)  ”Slow It Down” (2024)  "Death Wish Love (From Twisters: The Album)" (2024)  "Pretty Slowly" (2024)
Palatium

Rooman seitsemän kukkulaa.
Palatium, mons Palatinus eli Palatinus-kukkula (ital. Palatino) on keskeisin Rooman alkuperäisistä seitsemästä kukkulasta. Kukkula sijaitsee Colosseumin, Forum Romanumin ja Circus Maximuksen välissä. Kukkulalla on ollut asutusta jo noin vuodesta 1000 eaa.
Rooman tasavallan aikana (509 – noin 27 eaa.) alueesta kehittyi vaikutusvaltaisten sukujen asuinalue, ja keisariajalla keisarit rakensivat sinne palatsinsa. Sana palatsi on johdettu kukkulan nimestä. Kukkulalla on edelleen nähtävissä jäänteitä Augustuksen, Tiberiuksen ja Flaviusten keisarisuvun (Vespasianus, Titus ja Domitianus) rakennuttamista palatseista.
Uusin tutkimus on osoittanut, että massiivisen keisarillisen palatsin rakentaminen alkoi varsinaisesti keisari Vespasianuksen kaudella ensimmäisen vuosisadan lopulla jaa. Hänen poikansa Domitianus jatkoi ensimmäisen rakennusvaiheen toteuttamisen loppuun. Seuraavan merkittävän rakennusvaiheen toteuttivat keisarit Trajanus ja Hadrianus 100-luvun alussa jaa. Palatsi tuhoutui massiivisessa tulipalossa talvella 191-192 jaa. Palatsin uudelleenrakennuksesta ja laajentamisesta vastasi keisari Septimus Severus 100-200-lukujen taitteessa jaa.
Palatiumin raunioita Circus Maximuksen suunnasta katsottuna.
Eurajoen seurakunta

| Eurajoen evankelis-luterilainen seurakunta |
| --- | --- |
Suuntautuminen:  Luterilaisuus
Kirkkokunta:  Suomen evankelis-luterilainen kirkko
Hiippakunta:  Turun arkkihiippakunta
Rovastikunta:  Ala-Satakunnan rovastikunta
Kirkkoherra:  Asko Riihimäki
Pääkirkko:  Eurajoen kirkko
Jäseniä:  7818, 83,2% kunnan väkiluvusta (v. 2016)
Aiheesta muualla
Eurajoen seurakunta
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Eurajoen kirkko kesällä 2012
Irjanteen kirkon edustalla sijaitsevat iso lainamakasiini vuodelta 1833, kellotapuli vuodelta 1758 ja pienempi ruiskuhuone vuodelta 1903.
Eurajoen seurakunta on Suomen evankelis-luterilaisen kirkon seurakunta Rauman rovastikunnassa Turun arkkihiippakunnassa. Eurajoki on rukoilevaisuuden keskus. Seurakunnan kirkkoherrana on toiminut vuodesta 2003 lähtien Asko Riihimäki.
Toimitilat

Eurajoen kirkko eli Kustaa Aadolfin kirkko, sijaitsee Eurajoen kirkonkylässä Eurajoen hautausmaan keskellä. Kirkko on valmistunut vuonna 1803, sinne mahtuu noin tuhat henkilöä ja se toimii myös tiekirkkona.
Seurakuntakeskus Tapuli, valmistui kirkon läheisyyteen vuonna 1994.
Irjanteen kirkko, sijaitsee Irjanteen kylässä kuusi kilometriä kirkonkylästä. Irjanteen kirkko on rakennettu vuonna 1731 ja se on Satakunnan vanhin puukirkko. Kirkkoon mahtuu noin 200 henkilöä.
Irjanteen kappeli
Kuivalahden rukoushuone
Luodon leirikeskus, sijaitsee Linnamaan kylässä, valmistui vuonna 1999.
Luvian kirkko entisessä Luvian kunnassa, tuli osaksi Eurajoen seurakuntaa kunta- ja seurakuntaliitoksessa 2017.
Papisto > Kirkkoherrat

1988–2003: Heikki Vanha-Rauvola
2003–: Asko Riihimäki
Aiheesta muualla

Eurajoen seurakunta
| n k Ala-Satakunnan rovastikunta |
| --- | --- | --- |
| Seurakunnat |  Eura  Eurajoki  Harjavalta  Huittinen  Kokemäki  Nakkila  Rauma  Säkylä–Köyliö  |  |
| Entiset seurakunnat |  Hinnerjoki  Honkilahti  Kauvatsa  Kiukainen  Kodisjoki  Köyliö  Lappi  Luvia  Säkylä  Vampula  |  |
Turun arkkihiippakunta
Lainsuojaton (elokuva)

| Lainsuojaton> The Outlaw Josey Wales |
| --- | --- |
 Alkuperäinen elokuvateatterijuliste
Ohjaaja:  Clint Eastwood
Käsikirjoittaja:  Forrest Carter (romaani) Philip Kaufman Sonia Chernus
Tuottaja:  Robert Daley James Fargo John G. Wilson
Säveltäjä:  Jerry Fielding
Kuvaaja:  Bruce Surtees
Leikkaaja:  Ferris Webster
Pääosat:  Clint Eastwood Chief Dan George Sondra Locke Bill McKinney John Vernon
Valmistustiedot
Valmistusmaa:   Yhdysvallat
Tuotantoyhtiö:  Warner Bros.
Levittäjä:  Warner Bros. Netflix
Ensi-ilta:   Yhdysvallat 30. kesäkuuta 1976  Suomi 1. lokakuuta 1976
Kesto:  135 min
Alkuperäiskieli:  englanti
Aiheesta muualla
IMDb 
Elonet
AllMovie
Infobox OKNimi-testi OK: 
Lainsuojaton (engl. The Outlaw Josey Wales) Clint Eastwoodin ohjaama ja tähdittämä lännenelokuva vuodelta 1976. Se perustuu Forrest Carterin romaaniin Gone to Texas.
Elokuva valittiin vuonna 1996 Yhdysvaltojen kongressin kirjaston National Film Registryyn, johon kootaan esteettisesti, historiallisesti tai kulttuurisesti merkittäviä amerikkalaiselokuvia. The New York Timesin kriitikot valitsivat Lainsuojattoman vuonna 2004 yhdeksi kaikkien aikojen tuhannesta parhaasta elokuvasta maailmassa.
Suomen elokuvateattereissa Lainsuojaton sai 118 774 katsojaa ja ylsi vuoden 1976 ensi-iltaelokuvista 11:nneksi katsotuimmaksi.
Juoni

Maanviljelijä Josey Wales viettää rauhallista elämää perheensä kanssa sisällissodan aikana. Pohjoisesta tuleva joukko ryöstää ja tappaa hänen vaimonsa ja poikansa. Wales aikoo kostaa liittymällä sotaan etelän puolelle. Vähän ajan kuluttua pohjoisvaltioiden joukko on voiton puolella ja toinen puoli päättää antautua – Walesia lukuun ottamatta, joka aloittaa suuren pakomatkan.
Vastaanotto > Arvostelut

Elitisti:
Näyttelijöitä

| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
|  Clint Eastwood  | … |  Josey Wales   |
|  Chief Dan George  | … |  Lone Watie   |
|  Sondra Locke  | … |  Laura Lee   |
|  Bill McKinney  | … |  Terrill   |
|  John Vernon  | … |  Fletcher   |
|  Paula Trueman  | … |  isoäiti Sarah   |
|  Sam Bottoms  | … |  Jamie   |
|  Charles Tyner  | … |  Zukie Limmer   |
|  Geraldine Keams  | … |  Little Moonlight   |
|  Woodrow Parfrey  | … |  matonpakkaaja   |
|  Joyce Jameson  | … |  Rose   |
|  Sheb Wooley  | … |  Travis Cobb   |
Aiheesta muualla

Lainsuojaton (elokuva) Internet Movie Databasessa (englanniksi)
Lainsuojaton (elokuva) Elonet.
| n k Clint Eastwoodin ohjaamat elokuvat |
| --- | --- |
1970-luku:  Yön painajainen (1971)  Ruoska (1973)  Frank, rakastan sinua (1973)  Tehtävä Alpeilla (1975)  Lainsuojaton (1976) 
1980-luku:  Ratkaiseva isku (1983)  Kalpea ratsastaja (1985)  Bird (1988) 
1990-luku:  Valkoinen metsästäjä, musta sydän (1990)  Armoton (1992)  Täydellinen maailma (1993)  Hiljaiset sillat (1995)  Rajaton valta (1997)  Keskiyö hyvän ja pahan puutarhassa (1997)  Pahin rikos (1999) 
2000-luku:  Space Cowboys (2000)  Verivelka (2002)  Menneisyyden ote (2003)  Million Dollar Baby (2004)  Kirjeitä Iwo Jimalta (2006)  Isiemme liput (2006)  Gran Torino (2008)  Changeling – vaihdokas (2008)  Invictus – voittamaton (2009) 
2010-luku:  Hereafter (2010)  J. Edgar (2011)  Jersey Boys (2014)  American Sniper (2014)  Sully – uroteko Hudson-joella (2016)  15:17 Pariisiin (2018)
Angleterre

Angleterren sisäänkäynti
Angleterre on Helsinkiin vuonna 1910 perustettu ravintola, joka toimi vuoteen 1976 asti ruokaravintolana ja on siitä lähtien tunnettu yhtenä Helsingin ensimmäisistä englantilaistyylisistä pubeista. Se sijaitsee osoitteessa Fredrikinkatu 47. Nimi Angleterre on ranskaa ja tarkoittaa Englantia.
Angleterre perustettiin vuonna 1910 Kluuvin Hallituskadulle (nyk. Yliopistonkatu) Renlundin rautakaupan taloon. Siitä se siirtyi vuonna 1955 Kamppiin Fredrikinkadun ja Kalevankadun kulmaan Paraisten Kalkki -yhtiön uuteen toimitaloon, jossa ravintolan tiloja on sittemmin useaan otteeseen muutettu ja korjattu.
1970-luvun alussa Angleterren omisti myös Finlandia-talon ja Klippanin ravintoloita hoitanut Aarno Roiha. Ranskalaistyyppisen ruokaravintolan omistus siirtyi vuonna 1972 Martti Kirsitielle ja Marita Lindahlille, kunnes seuraava omistaja Elanto teki Angleterrestä englantilaistyylisen pubin vuoden 1976 alusta. Nykyisin Angleterre kuuluu HOK-Elannon Oluthuone-ketjuun.
Angleterressä on vuodesta 1978 lähtien kokoontunut leikkimielinen herrojen olutkerho Kohtuullisen Hutikan Pyhä Veljeskunta (K.H.P.V.), joka sai nimensä Ilmari Kiannon vuonna 1925 julkaistun kirjan mukaan. Enimmäkseen markkinointi- ja viestintäalan ammattilaisista koostuvan klubin perustajajäseniä olivat Markku Helismaa, Alpo Holopainen, Ahti Kaarna, Kalevi Karusuo, Timo Pakkanen, Seppo Pasanen ja Erkki Seppänen.
Aiheesta muualla

Angleterren lounaslista 13.4.1947, Finna.fi-tietokanta
Angleterren verkkosivu, HOK-Elanto
Caelius

Rooman seitsemän kukkulaa. Caelius kuvassa alhaalla oikealla.
Caelius (ital. Celio, lat. mons Caelius), alkuperäiseltä nimeltään mons Querquetulanus (suom. tammikukkula) on kaakkoisin Rooman seitsemästä kukkulasta. Se jakautui iso- ja pikku-Caeliukseen (Caelius maior ja Caelius minor) ja siellä sijaitsi monia roomalaiselle uskonnolle vieraita temppeleitä ja lehtoja. Nykyisen nimensä se sai etruskipäällikkö Caelia Vibennalta, joka auttoi Rooman kuningas Servius Tulliusta taistelussa Tarquiniuksia vastaan. Myöhemmin keisariajalla siellä sijaitsi muun muassa temppeli, joka oli omistettu keisari Claudiukselle, Neron rakennuttama kauppahalli sekä useita gladiaattorikasarmeja.
Kukkulalla käytiin verinen taistelu keisari Aurelianuksen aikana vuonna 271 Rooman rahapajan kapinallisten ja kaupunkikohorttien sotilaiden välillä. Joidenkin lähteiden mukaan taistelussa kuoli noin 7 000 ihmistä, mutta kapina saatiin taltutettua.
Mikel Oyarzabal

| 0 | 1 | 2 | 3 |
| --- | --- | --- | --- |

Henkilötiedot
Koko nimi: Mikel Oyarzabal Ugarte
Syntymäaika: 21. huhtikuuta 1997 (ikä 27)
Syntymäpaikka: Eibar, Espanja
Pelipaikka: vasen laitahyökkääjä
Pituus: 181 cm
Seura
Seura: Real Sociedad
Pelinumero: 10
Junioriseurat
: Eibar
2011–2015: Real Sociedad
2013–2014: → Eibar (laina)
Seurat
| Vuodet | Seura | O | (M) |
| 2014–2015 | Real Sociedad B | 13 | (3) |
| 2015– | Real Sociedad | 280 | (76) |
Maajoukkue
| 2015 | Espanja U18 | 2 | (0) |
| 2016 | Espanja U19 | 4 | (0) |
| 2017–2019 | Espanja U21 | 25 | (8) |
| 2021 | Espanja U23 | 7 | (3) |
| 2016– | Espanja | 37 | (12) |
 Seurajoukkueuran tilastot kattavat vain kansalliset sarjat, päivitetty 19. heinäkuuta 2024.  Maajoukkueuran tilastot päivitetty 19. heinäkuuta 2024.
| Mitalit> Maa:   Espanja.Miesten jalkapallo.EM-kilpailut  | Mitalit> Maa:   Espanja.Miesten jalkapallo.EM-kilpailut  | Mitalit> Maa:   Espanja.Miesten jalkapallo.EM-kilpailut  | Maa:   Espanja> Miesten jalkapallo. |
| --- | --- | --- | --- |
|  Kultaa | Saksa 2024 |  |  |
|  Olympialaiset  |  Olympialaiset  |  Olympialaiset  |  |
|  Hopeaa | Tokio 2020 | Jalkapallo |  |
Mikel Oyarzabal Ugarte (myös muodossa Oiarzabal, s. 21. huhtikuuta 1997 Eibar) on espanjalainen baskimaalainen jalkapalloilija, joka edustaa Primera Divisiónissa pelaavaa Real Sociedadia. Vasenjalkainen Oyarzabal on pelipaikaltaan vasen laitahyökkääjä. Hän on Espanjan maajoukkueessa voittanut Euroopan-mestaruuden vuonna 2024.
Seurajoukkueura

Oyarzabal on Eibarin kasvatti. Hän siirtyi vuonna 2011 seurasta Real Sociedadin juniorijoukkueeseen. Kaudella 2014–2015 hän pelasi seuran kakkosjoukkueen paidassa Segunda División B:ssä viisi ottelua. Debyyttinsä Real Sociedadin edustusjoukkueen paidassa Primera Divisiónissa Oyarzabal teki lokakuussa 2015 Levantea vastaan. Avausmaali syntyi helmikuussa 2016 Espanyolin verkkoon. Hän pelasi debyyttikaudellaan 22 Primera Divisiónin ottelua ja teki niissä kuusi maalia.
Kaudella 2016–2017 Oyarzabal pelasi joukkueensa kaikki 38 liigaottelua mutta teki vain kaksi maalia. Tämän jälkeen hän on tehnyt liigassa kausittain 12, 13, 10, 11, 9, 4 ja 9 maalia. Hän on tehnyt maalin FC Barcelonaa vastaan liigaottelussa kotikentällä huhtikuussa 2016 ja joulukuussa 2019, vierasottelussa elokuussa 2021 sekä Espanjan supercupin loppuottelussa tammikuussa 2021, jolloin hän sitten epäonnistui maalintekoyrityksessään ottelun ratkaisseessa rangaistuspotkukilpailussa. Real Madridia vastaan hän on tehnyt maalin vierasottelussa maaliskuussa 2022. Oyarzabal voitti Espanjan cupin kaudella 2019–2020 ja teki tuolloin maalin molemmissa välieräotteluissa Mirandésia vastaan kuten myös ainoan maalin loppuottelussa Athletic Bilbaota vastaan. Hän on pelannut Eurooppa-liigassa 21 ottelua ja tehnyt niissä viisi maalia. Mestarien liigassa hän pelasi kaudella 2023–2024 seitsemän ottelua ja teki alkulohkossa maalin Red Bull Salzburgia ja Benficaa vastaan. Hän oli eturistisidevamman vuoksi sivussa kentiltä maaliskuusta joulukuuhun 2022. Hän on pelannut kauden 2023–2024 loppuun mennessä Espanjan liigassa 280 ottelua ja tehnyt niissä 76 maalia.