stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Pikaluistelu talviolympialaisissa 1932
Osallistujat

Yhteensä 31 miespikaluistelijaa kuudesta maasta kilpaili Lake Placidin pikaluistelussa. Kahdeksan luistelijaa kilpaili kaikilla neljällä matkalla.
Lake Placidin talviolympialaisten pikaluistelijoista nuorin oli 18 vuoden ja 221 päivän ikäisenä kilpaillut kanadalainen Herbert Flack, ja vanhin oli Japania 29 vuoden ja 58 päivän ikäisenä edustanut Tomejo Uruma.
Japani (4)
Kanada (7)
Norja (6)
Ruotsi (1)
Suomi (1)
Yhdysvallat (12)
Tulokset > 500 m

| Sija | Maa | Urheilija | Aika |
| --- | --- | --- | --- |
|  |  | Jack Shea | 43,4 |
|  |  | Bernt Evensen | - |
|  |  | Alexander Hurd | - |
| 4. |  | Frank Stack | - |
| 5. |  | William Logan | - |
| 6. |  | John Farrell | - |
Tulokset > 1 500 m

| Sija | Maa | Urheilija | Aika |
| --- | --- | --- | --- |
|  |  | Jack Shea | 2.57,5 |
|  |  | Alexander Hurd | - |
|  |  | William Logan | - |
| 4. |  | Frank Stack | - |
| 5. |  | Raymond Murray | - |
| 6. |  | Herbert Taylor | - |
Tulokset > 5 000 m

| Sija | Maa | Urheilija | Aika |
| --- | --- | --- | --- |
|  |  | Irving Jaffee | 9.40,8 |
|  |  | Edward Murphy | - |
|  |  | William Logan | - |
| 4. |  | Herbert Taylor | - |
| 5. |  | Ivar Ballangrud | - |
| 6. |  | Bernt Evensen | - |
| 7. |  | Frank Stack | - |
| 8. |  | Harry Smyth | - |
Tulokset > 10 000 m

| Sija | Maa | Urheilija | Aika |
| --- | --- | --- | --- |
|  |  | Irving Jaffee | 19.13,6 |
|  |  | Ivar Ballangrud | - |
|  |  | Frank Stack | - |
| 4. |  | Edwin Wedge | - |
| 5. |  | Valentine Bialas | - |
| 6. |  | Bernt Evensen | - |
| 7. |  | Alexander Hurd | - |
| 8. |  | Edward Schroeder | - |
Mitalitaulukko

| Sija | Maa | Kultaa | Hopeaa | Pronssia | Yhteensä |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 1. |  Yhdysvallat | 4 | 1 | 0 | 5 |
| 2. |  Norja | 0 | 2 | 0 | 2 |
| 3. |  Kanada | 0 | 1 | 4 | 5 |
Naiset (näytöslaji)

Naisten pikaluistelu oli Lake Placidissa ensimmäistä kertaa olympiakisojen ohjelmassa, tosin näytöslajina. Naiset kilpailivat 8.–10. helmikuuta 500, 1 000 ja 1 500 metrin matkoilla. Kilpailut käytiin miesten pikaluistelun tapaan yhteislähtöinä. Kilpailijoita oli kymmenen, joista viisi Yhdysvalloista ja viisi Kanadasta. Kilpailupaikka oli aikaisemmin miesten pikaluistelussa käytetty 400 metrin rata olympiastadionilla.
Jokaisella kolmella matkalla käytiin aluksi kaksi alkuerää, joiden kolme parasta selvisivät loppukilpailuun. Vaikka mukana oli vain kahden maan edustajia, tuli kilpailuista kovatasoisia voittoaikojen painuessa virallisten maailmanennätysten tuntumaan ja alle. Yhteislähtömuotoisena käytyjen kilpailujen ajat eivät kuitenkaan kelvanneet viralliseksi ennätyksiksi. Viralliset maailmanennätykset olivat Lake Placidin olympiakisojen aikaan seuraavat:
| 0 | 1 | 2 | 3 |
| --- | --- | --- | --- |
| Matka | Aika | Urheilija | Ennätys syntyi |
| 500 m | 58,7 |  Liselotte Landbeck |  Davos 9. tammikuuta 1932 |
| 1 000 m | 2.03,4 |  Zofja Nehringówa |  Engelberg 17. tammikuuta 1932 |
| 1 500 m | 3.10,4 |  Zofja Nehringówa |  Davos 10. tammikuuta 1932 |
Yhdysvaltalaiset naisluistelijat saavuttivat kolmella matkalla kaksi ensimmäistä, yhden toisen ja kaikki kolme kolmatta sijaa. Kanadalaiset voittivat yhden matkan ja sijoittuivat kahdesti toisiksi. Kahdesti kolmen parhaan joukkoon ylsivät yhdysvaltalaiset Elizabeth Dubois ja Kit Klein sekä kanadalainen Jean Wilson, jotka kaikki myös voittivat yhden matkan.
Naiset (näytöslaji) > Palkintosijat

| 0 | 1 | 2 | 3 |
| --- | --- | --- | --- |
| Matka | 1. sija | 2. sija | 3. sija |
| 500 m |  Jean Wilson |  Elizabeth Dubois |  Kit Klein |
| 1 000 m |  Elizabeth Dubois |  Hattie Donaldson |  Dorothy Franey |
| 1 500 m |  Kit Klein |  Jean Wilson |  Helen Bina |
Naiset (näytöslaji) > Tulokset > 500 m

| Sija | Maa | Urheilija | Aika |
| --- | --- | --- | --- |
| 1. |  | Jean Wilson | 58,0 |
| 2. |  | Elizabeth Dubois | - |
| 3. |  | Kit Klein | - |
| 4. |  | Lela Brooks-Potter | - |
| 5. |  | Elsie Muller-McLave | - |
| 6. |  | Helen Bina | - |
Päivämäärä: maanantai 8. helmikuuta

Ensimmäisestä 500 metrin alkuerästä loppukilpailuun etenivät Lela Brooks-Potter (voittoaika 62,4), Elsie Muller-McLave ja Helen Bina. Kanadan Hattie ja Donaldson karsiutuivat. Toisessa alkuerässä Jean Wilson (60,4), Kit Klein ja Elizabeth Dubois selvittivät tiensä loppukilpailuun yhdysvaltalaisen Franeyn ja kanadalaisen Hurdin karsiutuessa.
Loppukilpailussa nopein oli ajan 58,0 luistellut Kanadan Jean Wilson. Hänen jälkeensä maalin tulivat toisena ja kolmantena yhdysvaltalaiset Elizabeth Dubois ja Kit Klein.
Naiset (näytöslaji) > Tulokset > 1 000 m

| Sija | Maa | Urheilija | Aika |
| --- | --- | --- | --- |
| 1. |  | Elizabeth Dubois | 2.04,0 |
| 2. |  | Hattie Donaldson | - |
| 3. |  | Dorothy Franey | - |
| 4. |  | Lela Brooks-Potter | - |
| 5. |  | Geraldine Mackie | - |
| 6. |  | Jean Wilson | - |
Päivämäärä: tiistai 9. helmikuuta

Alkueristä ensimmäisessä Brooks-Potter vei voiton ajalla 2.01,2. Loppukilpailuun hänen jälkeensä luistelivat kanadalaiset Geraldine Mackie ja Hattie Donaldson. Neljänneksi sijoittui Yhdysvaltain Bina, ja saman maan Muller-McLave keskeytti. Toisessa alkuerässä Kanadan Wilson oli nopein ajalla 2.06,0. Muut loppukilpailuun selviytyneet olivat yhdysvaltalaiset Dubois ja Dorothy Franey. Kanadan Hurd ja Yhdysvaltain Klein keskeyttivät.
Yhdysvaltalaisista Dubois voitti loppukilpailun ajalla 2.04,0, ja Franey luisteli kolmanneksi. Toiseksi luisteli Kanadan Donaldson.
Naiset (näytöslaji) > Tulokset > 1 500 m

| Sija | Maa | Urheilija | Aika |
| --- | --- | --- | --- |
| 1. |  | Kit Klein | 3.00,6 |
| 2. |  | Jean Wilson | - |
| 3. |  | Helen Bina | - |
| 4. |  | Geraldine Mackie | - |
| 5. |  | Dorothy Franey | - |
| 6. |  | Lela Brooks-Potter | - |
Päivämäärä: keskiviikko 10. helmikuuta

1 500 metrin ensimmäiseen alkuerän ajalla 2.54,0 voittanut Brooks-Potter eteni loppukilpailuun seuranaan Yhdysvaltain Bina ja Kanadan Mackie. Yhdysvaltain Muller-McLave ja Kanadan Donaldson karsiutuivat loppukilpailusta. Toisessa alkuerässä Yhdysvaltain Dubois ja Kanadan Hurd karsiutuivat kanadalaisen Wilsonin viedessä voiton ajalla 2.54,2. Wilsonin kanssa loppukilpailuun etenivät yhdysvaltalaiset Klein ja Franey.
Loppukilpailun voittoaika 3.00,6 oli selvästi alkueriä heikompi. Voittoon luisteli Yhdysvaltain Klein ennen Kanadan Wilsonia. Yhdysvaltain Bina sijoittui kolmanneksi.
Korkeamäki

| Korkeamäki> Högbacken |
| --- | --- |
 Kaupungin kartta, jossa Korkeamäki korostettuna.  Vaasan alueellinen jako
Kaupunki:  Vaasa
Suurpiiri:  Suvilahden suuralue
Kaupunginosa nro:  25
Väkiluku:  927 (1.1.2015)
Postinumero(t):  65350
Lähialueet:  Suvilahti, Hietalahti, Huutoniemi (Strömberg Park)
Korkeamäki (ruots. Högbacken) on osa-alue Vaasassa. Nimensä se on saanut Vaasan nykyisestä keskustasta Vanhaan Vaasaan johtavan Rantamaantien korkeimman mäen mukaan.
Aluetta ryhdyttiin rakentamaan 1950-luvun alussa. Korkeamäen ensimmäinen asemakaava vahvistettiin vuonna 1953. Ensin alueelle rakennettiin puolitoistakerroksisia rintamamiestaloja. Myöhemmin 1960-luvulla Hirventien länsipuolelle Karhuntien varrelle rakennettiin kymmenkunta kerrostaloa.
Alueen tien nimet (Hirventie, Karhuntie, Sudentie, Näädäntie, Ahmantie, Ilveksentie) viittaavat Suomen metsien eläimiin.
Vaasan kaupunginhallinnon tilastoalueista Korkeamäen pienalue kuuluu Suvilahden suuralueeseen ja muodostaa Suvilahden kanssa asemakaavoissa määritellyn Vaasan 25. kaupunginosan.
Väestö

Vuonna 2015 Korkeamäen alueella asui 927 asukasta.
Korkeamäen asukkaista äidinkielenään suomea puhui 80,8 %, ruotsia 13,7 % ja muita kieliä 5,5 % vuonna 2015. Alueen työvoimasta oli opiskelijoita 13,4 % ja työttömiä 11,1 % vuonna 2013.
Daniel Lebedeff

| Daniel Lebedeff> Henkilötiedot |
| --- | --- |
Syntynyt: 23. toukokuuta 1999 (ikä 25) Helsinki, Suomi
Kansalaisuus:   Suomi
Jääkiekkoilija
Lempinimi:  Lebe
Pelipaikka:  maalivahti
Hanska:  vasen
Pituus:  187 cm
Paino:  88 kg
Seura
Seura:  Sport
Sarja:  SM-liiga
Pelinumero:  60
Pelaajaura
Pääsarjaura:  2020–
Aik. seurat:  HPK (SML) Lukko (SML)
Daniel Lebedeff (s. 23. toukokuuta 1999 Helsinki) on suomalainen jääkiekkomaalivahti, joka edustaa SM-liigajoukkue Vaasan Sportia.
Ura > Maajoukkueura

Lebedeff on pelannut kaksi nuorten ja kuusi poikien maaottelua.
Muuta

Lebedeffillä on isänsä puolelta venäläiset sukujuuret. Hän on maininnut esikuvakseen Jonathan Quickin, mutta Lebedeffiä on verrattu pelityyliltään Pekka Rinteeseen, jota hän on kertonut vertailujen myötä myös seuranneensa.
Marco Verratti

| 0 | 1 | 2 | 3 |
| --- | --- | --- | --- |

Henkilötiedot
Syntymäaika: 5. marraskuuta 1992 (ikä 32)
Syntymäpaikka: Pescara, Italia
Pelipaikka: keskikenttäpelaaja
Pituus: 165 cm
Paino: 60 kg
Seura
Seura: Al-Arabi SC
Pelinumero: 7
Junioriseurat
: ASD Manoppello Arabona
: Pescara
Seurat
| Vuodet | Seura | O | (M) |
| 2008–2012 | Pescara | 74 | (2) |
| 2012–2023 | PSG | 276 | (7) |
| 2023– | Al-Arabi SC | 5 | (0) |
| Yhteensä | Yhteensä | 355 | (9) |
Maajoukkue
| 2010–2011 | Italia U19 | 4 | (0) |
| 2011–2012 | Italia U20 | 4 | (0) |
| 2012–2013 | Italia U21 | 7 | (0) |
| 2012– | Italia | 55 | (3) |
 Seurajoukkueuran tilastot kattavat vain kansalliset sarjat, päivitetty 27. marraskuuta 2023 .  Maajoukkueuran tilastot päivitetty 27. marraskuuta 2023 .
Marco Verratti (s. 5. marraskuuta 1992 Pescara) on italialainen jalkapalloilija, pelipaikaltaan keskikenttäpelaaja. Hän edustaa Qatarin pääsarjassa Qatar Star League:ssä pelaavaa Al Arabi Sport Clubissa.
Seurajoukkueura

Verratti pelasi juniorina ensin ASD Manoppello Arabonassa ja myöhemmin Pescarassa. Hän nousi Pescaran kolmannella sarjatasolla Lega Pro Prima Divisionessa pelanneeseen edustusjoukkueeseen kaudella 2008–2009, jonka aikana pelasi seitsemän sarjaottelua. Seuraavalla kaudella Verratti pelasi kahdeksan sarjaottelua ja teki yhden maalin, kun Pescara nousi Serie B:hen sijoittumalla sarjassaan toiseksi. Kaudella 2010–2011 hän kohosi joukkueen runkopelaajien joukkoon pelaten 28 sarjaottelua ja tehden yhden maalin. Kaudella 2011–2012 Verratti oli saavuttamassa Pescarassa jo toista sarjanousua, kun joukkue voitti Serie B:n. Hän pelasi kauden aikana 31 sarjaottelua.
Verratti ei ehtinyt pelata Italian pääsarjassa Serie A:ssa, vaan siirtyi kesällä 2012 Ranskan pääsarjassa Ligue 1:ssä pelaavaan Paris Saint-Germainiin 12 miljoonan euron siirtosummalla. Hän voitti seurassa Ranskan-mestaruuden heti kaudella 2012–2013 pelaten sen aikana 27 sarjaottelua. PSG voitti mestaruuden myös kaudella 2013–2014, jonka aikana Verratti pelasi 29 ottelua. Seura saavutti samalla kaudella myös Ranskan liigacupin ja Trophée des Championsin voitot. Verratti oli voittamassa Trophée des Championsia myös kauden 2014–2015 aluksi. Hänen peliaikansa kasvoi kauden aikana entisestään – hän pelasi 32 sarjaottelua. Verratti voitti kaudella 2014–2015 kolmannen peräkkäisen Ranskan-mestaruutensa, toisen peräkkäisen Ranskan liigacupin voiton sekä ensimmäisen Ranskan cupin voittonsa PSG:n voittaessa kaikki kansalliset kilpailut.
Verratti kärsi kaudella 2015–2016 lukuisista loukkaantumisista ja pelasi vain 18 liigaottelua PSG:n voittaessa jälleen mestaruuden. Seuraavalla kaudella hän viimeisteli 28 Ligue 1:n ottelussa kolme maalia. Kaudella 2017–2018 Paris Saint-Germain voitti yhden välivuoden jälkeen Ranskan-mestaruuden Verrattin pelatessa 22 ottelua. Seuraavalla kaudella hän pelasi maan mestarijoukkueessa 26 ottelua. Kaudella 2019–2020 hän pelasi 20 ottelua PSG:n voitettua koronaviruspandemian johdosta kesken jääneen kauden mestaruuden.  Saman kauden Mestarien liigassa hän pelasi yhdeksän ottelua, ja tuli tappiollisessa loppuottelussa vaihdosta kentälle. Kaudella 2020–2021 Verratti pelasi 21 Ligue 1 -ottelua oltuaan useita jaksoja sivussa peleistä loukkaantumisten ja koronatartuntojen vuoksi. Mestarien liigassa hän pelasi seitsemän ottelua. Hän pelasi PSG:n mestaruuksiin päättyneillä kausilla 24 Ligue 1:n ottelua, joissa teki kaksi maalia, kaaudella 2021–2022 ja 29 ottelua kaudella 2022–2023.
Verratti voitti sekä Ranskan cupin että liigacupin aiempien jatkoksi vuosina 2016, 2017, 2018 ja 2020, ja lisäksi Ranskan cupin vuonna 2021. Trophée des Championsin hän voitti jälleen vuosina 2016–2020 ja 2022.
Verratti siirtyi Qatar Stars Leaguessa pelaavaan Al-Arabiin 45 miljoonalla eurolla syyskuussa 2023.
Maajoukkueura

Verratti pelasi ensimmäisen maaottelunsa 1. joulukuuta 2010, kun Italian alle 19-vuotiaiden joukkue voitti kotonaan Romanian 3–1. A-maajoukkueessa hän teki ensiesiintymisensä 15. elokuuta 2012 Italian hävitessä Englannille kotonaan 1–2. Ensimmäisen maaottelumaalinsa kaikki maajoukkueet huomoiden Verratti teki A-maajoukkueelle 6. helmikuuta 2013, kun Italia pelasi 1–1-vierastasapelin Alankomaita vastaan. Verratti pelasi viisi ottelua alle 21-vuotiaiden EM-kilpailuissa 2013, joissa Italia tuli toiseksi. Hänen ensimmäiset aikuisten arvokisansa olivat MM-kilpailut 2014, joissa hän pelasi kaksi ottelua, vaikkei vielä kilpailujen karsintavaiheessa päässyt kentälle kertaakaan. Hänet valittiin Italian joukkueeseen kesälle 2021 siirrettyihin EM-kilpailuihin. Hän oli aiemmin saamansa polvivamman vuoksi sivussa kahdesta ensimmäisestä EM-turnausottelusta mutta pelasi täyden peliajan Italian kolmannessa alkulohko-ottelussa Walesia vastaan ja antoi vapaapotkusta syötön ottelun ainoaan maaliin. Hän pelasi avauskokoonpanossa myös neljännesvälierässä Itävaltaa, puolivälierässä Belgiaa, välierässä Espanjaa ja Italian voittamassa loppottelussa Englantia vastaan ja syötti Belgia-ottelussa Italian ensimmäisen maalin.
Pelityyli

Verrattin vahvuuksia ovat syöttötaito, kuten kyky antaa läpisyöttöjä, harhautukset sekä syöttöjen ja laukausten peittäminen. Hänen heikkouksiaan ovat keskittymiskyvyn puute, kurittomuus ja kaksinkamppailut ilmassa. Verratti tunnetaan pelaajana, joka taklaa paljon ja joka sekä aiheuttaa rikkeitä että tulee rikotuksi usein. Hän sai ensimmäisellä Ligue 1 -kaudellaan 11 varoitusta sekä yhden ulosajon ja toisella kaudellaan kymmenen varoitusta.
Saavutukset

Pescara:
Serie B: 2011–2012
Paris Saint-Germain:
Ligue 1: 2012–2013, 2013–2014, 2014–2015, 2015–2016, 2017–2018, 2018–2019, 2019–2020, 2021–2022, 2022–2023
Ranskan cup: 2014–2015, 2015–2016, 2016–2017, 2017–2018, 2019–2020, 2020–2021
Ranskan liigacup: 2013–2014, 2014–2015, 2015–2016, 2016–2017, 2017–2018, 2019–2020
Trophée des Champions: 2013, 2014, 2015, 2016, 2017, 2018, 2019, 2020, 2022
Italian maajoukkue:
EM-kilpailut: kultaa 2021
Alle 21-vuotiaiden EM-kilpailut: hopeaa 2013
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Marco Verratti Wikimedia Commonsissa
Paris Saint-Germain – Ligue 1
1 Donnarumma |
2 Hakimi |
3 Kimpembe |
5 Marquinhos |
8 Fabián |
9 Ramos |
10 Dembélé |
11 Asensio |
14 Doué |
17 Vitinha |
19 Lee |
21 Hernández |
23 Kolo Muani |
24 Mayulu |
25 Mendes |
29 Barcola |
33 Zaïre-Emery |
35 Beraldo |
37 Škriniar |
39 Safonov |
42 Zague |
45 El Hannach |
49 Mbaye |
51 Pacho |
80 Tenas |
87 Neves |
Valmentaja Luis Enrique
Italian joukkue – Jalkapallon MM-kilpailut 2014
1 Buffon |
2 De Sciglio |
3 Chiellini |
4 Darmian |
5 Motta |
6 Candreva |
7 Abate |
8 Marchisio |
9 Balotelli |
10 Cassano |
11 Cerci |
12 Sirigu |
13 Perin |
14 Aquilani |
15 Barzagli |
16 De Rossi |
17 Immobile |
18 Parolo |
19 Bonucci |
20 Paletta |
21 Pirlo |
22 Insigne |
23 Verratti |
Valmentaja Prandelli
Italian joukkue – Jalkapallon EM-kilpailut 2020
1 Sirigu |
2 Di Lorenzo |
3 Chiellini |
4 Spinazzola |
5 Locatelli |
6 Verratti |
7 Castrovilli |
8 Jorginho |
9 Belotti |
10 Insigne |
11 Berardi |
12 Pessina |
13 Emerson |
14 Chiesa |
15 Acerbi |
16 Cristante |
17 Immobile |
18 Barella |
19 Bonucci |
20 Bernardeschi |
21 Donnarumma |
22 Raspadori |
23 Bastoni |
24 Florenzi |
25 Tolói |
26 Meret |
Valmentaja Mancini
Bravo-palkinto
1978: Jimmy Case • 1979: Garry Birtles • 1980: Hansi Müller • 1981: John Wark • 1982: Gary Shaw • 1983: Massimo Bonini • 1984: Ubaldo Righetti • 1985: Emilio Butragueño • 1986: Emilio Butragueño • 1987: Marco van Basten • 1988: Eli Ohana • 1989: Paolo Maldini • 1990: Roberto Baggio • 1991: Robert Prosinečki • 1992: Pep Guardiola • 1993: Ryan Giggs • 1994: Christian Panucci • 1995: Patrick Kluivert • 1996: Alessandro Del Piero • 1997: Ronaldo • 1998: Ronaldo • 1999: Gianluigi Buffon • 2000: Iker Casillas • 2001: Owen Hargreaves • 2002: Christoph Metzelder • 2003: Wayne Rooney • 2004: Cristiano Ronaldo • 2005: Arjen Robben • 2006: Cesc Fàbregas • 2007: Lionel Messi • 2008: Karim Benzema • 2009: Sergio Busquets • 2010: Thomas Müller • 2011: Eden Hazard • 2012: Marco Verratti • 2013: Isco • 2014: Paul Pogba • 2015: Domenico Berardi
Stibiini

| Stibiini |
| --- | --- |


Tunnisteet
CAS-numero:  7803-52-3
PubChem CID:  9359
Ominaisuudet
Molekyylikaava:  SbH3
Moolimassa:  124,784
Ulkomuoto:  Väritön kaasu
Sulamispiste:  -88 °C
Kiehumispiste:  -18,4 °C
Tiheys:  5,515 g/dm3 (20 °C)
Liukoisuus veteen:  Liukenee hieman veteen
Stibiini (SbH3) on antimonin ja vedyn muodostama epäorgaaninen molekyyliyhdiste. Yhdistettä käytetään muun muassa reagenssina puolijohdeteollisuudessa.
Ominaisuudet, valmistus ja käyttö

Huoneenlämpötilassa stibiini on väritöntä kaasua, jolla on voimakkaasti epämiellyttävä haju. Yhdiste liukenee hieman veteen ja paremmin hiilidisulfidiin ja orgaanisiin liuottimiin kuten etanoliin. Yhdiste hapettuu helposti antimonitrioksidiksi. Kuumennettaessa ainetta yli 200 °C:n lämpötilaan stibiini hajoaa antimoniksi ja vedyksi. Stibiini on hyvin myrkyllistä.
Stibiiniä valmistetaan käsittelemällä magnesium- tai sinkkiantimonideja vahvoilla hapoilla. Ainetta muodostuu myös pelkistettäessä antimoni(III)yhdisteitä sinkillä tai natriumboorihydridillä.
Stibiiniä käytetään dopanttina valmistettaessa n-tyypin piipuolijohteita.
Alppihiihto talviolympialaisissa 2002

Miesten Supersuurpujottelu meneillää.
XIX talviolympialaiset järjestettiin vuonna 2002 Salt Lake Cityssä, Yhdysvalloissa. Alppihiihdossa järjestettiin kymmenen kilpailutapahtumaa.
Miehet > Syöksy

| Sija | Maa | Kilpailija | Aika |
| --- | --- | --- | --- |
| 1 |  | Fritz Strobl | 1.39,13 |
| 2 |  | Lasse Kjus | 1.39,35 |
| 3 |  | Stephan Eberharter | 1.39,41 |

Ajankohta: 10. helmikuuta 2002
Miehet > Supersuurpujottelu

| Sija | Maa | Kilpailija | Aika |
| --- | --- | --- | --- |
| 1 |  | Kjetil André Aamodt | 1.21,58 |
| 2 |  | Stephan Eberharter | 1.21,68 |
| 3 |  | Andreas Schifferer | 1.21,83 |

Ajankohta: 16. helmikuuta 2002
Miehet > Suurpujottelu

| Sija | Maa | Kilpailija | Aika |
| --- | --- | --- | --- |
| 1 |  | Stephan Eberharter | 2.23,28 |
| 2 |  | Bode Miller | 2.24,16 |
| 3 |  | Lasse Kjus | 2.24,32 |

Ajankohta: 21. helmikuuta 2002
Miehet > Pujottelu

| Sija | Maa | Kilpailija | Aika |
| --- | --- | --- | --- |
| 1 |  | Jean-Pierre Vidal | 1.41,06 |
| 2 |  | Sébastien Amiez | 1.41,82 |
| 3 |  | Benjamin Raich | 1.42,41 |
Ajankohta: 23. helmikuuta 2002
Miehet > Yhdistetty

| Sija | Maa | Kilpailija | Aika |
| --- | --- | --- | --- |
| 1 |  | Kjetil André Aamodt | 3.17,59 |
| 2 |  | Bode Miller | 3.17,84 |
| 3 |  | Benjamin Raich | 3.18,26 |
Ajankohta: 13. helmikuuta 2002
Naiset > Syöksy

| Sija | Maa | Kilpailija | Aika |
| --- | --- | --- | --- |
| 1 |  | Carole Montillet | 1.39,56 |
| 2 |  | Isolde Kostner | 1.40,01 |
| 3 |  | Renate Götschl | 1.40,39 |
Ajankohta: 12. helmikuuta 2002
Naiset > Supersuurpujottelu

| Sija | Maa | Kilpailija | Aika |
| --- | --- | --- | --- |
| 1 |  | Daniela Ceccarelli | 1.13,59 |
| 2 |  | Janica Kostelic | 1.13,64 |
| 3 |  | Karen Putzer | 1.13,86 |
Ajankohta: 17. helmikuuta 2002
Naiset > Suurpujottelu

| Sija | Maa | Kilpailija | Aika |
| --- | --- | --- | --- |
| 1 |  | Janica Kostelic | 2.30,01 |
| 2 |  | Anja Pärson | 2.31,33 |
| 3 |  | Sonja Nef | 2.31,67 |
Ajankohta: 22. helmikuuta 2002
Naiset > Pujottelu

| Sija | Maa | Kilpailija | Aika |
| --- | --- | --- | --- |
| 1 |  | Janica Kostelic | 1.46,10 |
| 2 |  | Laure Pequegnot | 1.46,17 |
| 3 |  | Anja Pärson | 1.47,09 |
Ajankohta: 20. helmikuuta 2002
Naiset > Yhdistetty

| Sija | Maa | Kilpailija | Aika |
| --- | --- | --- | --- |
| 1 |  | Janica Kostelic | 2.43,28 |
| 2 |  | Renate Götschl | 2.44,77 |
| 3 |  | Martina Ertl | 2.45,16 |
Ajankohta: 14. helmikuuta 2002
Alppihiihto olympialaisissa
1936
|
1948
|
1952
|
1956
|
1960
|
1964
|
1968
|
1972
|
1976
|
1980
|
1984
|
1988
|
1992
|
1994
|
1998
|
2002
|
2006
|
2010
|
2014
|
2018
|
2022
Talviolympialaisten 2002 lajit ja kilpailutapahtumat
Alppihiihto | Ampumahiihto | Curling | Freestylehiihto | Jääkiekko | Kaukalopikaluistelu | Lumilautailu | Ohjaskelkkailu | Pikaluistelu | Pohjoismaiset hiihtolajit | Rattikelkkailu | Skeleton | Taitoluistelu
Kristinusko Israelissa

Tämä artikkeli kertoo kristinuskosta Israelissa. Israelin väestöstä suurin osa on juutalaisia. Kristityt ovat Israelissa uskonnollinen vähemmistö. Kristittyihin lasketaan kuuluvaksi 1,9 prosenttia väestöstä.
Historia > Kristinuskon synty ja apostolinen aika

Raamatun mukaan kristinuskon perustaja Jeesus Nasaretilainen syntyi Betlehemissä Marian ja Joosefin poikana. Uuden testamentin evankeliumien mukaan hän eli noin kolmekymmentä vuotta huomaamatonta elämää Nasaretissa ennen kuin alkoi julistaa Jumalan valtakunnan tulemista. Jeesus valitsi apostolinsa Genesaretinjärven rannoilla ja hän piti siellä ensimmäiset saarnansa. Jeesus kärsi ristinkuoleman Jerusalemissa, minkä jälkeen Jeesuksen oppilaat muodostivat uuden uskonyhteisön.
Fariseuksiin kuulunut Paavali kääntyi kristinuskoon ja otti tehtäväkseen seurakuntien perustamisen sekä Jeesuksen seurakunnan vapauttamisen juutalaisuudesta. Jerusalemin kokous tuki Paavalia ratkaisussa. Ensimmäisen vuosisadan aikana kristilliset seurakunnat syntyivät Kapernaumiin, Jerusalemiin ja Jaffaan. Ensimmäisellä ja toisella vuosisadalla seurakuntia toimi myös Azotuksessa, Lyddassa, Samariassa, Kesareassa ja Ptolemaioksessa.
Historia > Myöhempi kehitys

Varhaiskristillisellä ajalla kristityt kokivat vainoa muun muassa Jerusalemissa. Stefanus koki marttyyrikuoleman noin vuosina 30–31, apostoli Jaakob koki marttyyrikuoleman 62. Roomalaisten toimeenpanema Jerusalemin ja temppelin hävitys vuonna 70 ja sitä seurannut maastamuutto edistivät kristinuskon leviämistä kaikkiin ilmansuuntiin. Vuonna 110 Jerusalemin piispa Simon koki marttyyrikuoleman.
Jerusalem sai Khalkedonin kirkolliskokouksessa patriarkan istuimen arvon ja sille myönnettiin myös tuomiovallan käyttöoikeus koko Palestiinan alueella.
1800-luvulta lähtien sionistinen liike pyrki perustamaan juutalaisvaltion ja palauttamaan juutalaiset Palestiinaan. Israelin valtio syntyi vuonna 1948, kun britit luovuttivat mandaattinsa Palestiinassa.