stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Yoshiki Hayashi
Diskografia > Singlet

Amethyst (1993)
Ima o dakishimete (今を抱きしめて, 1993, Noan kanssa)
Foreign Sand (1994, Roger Taylorin kanssa)
Diskografia > Videot

Symphonic Concert DVD (2003)
Diskografia > Muille artisteille sävelletyt teokset

Glay
Rain (1994)
Hideki Saijō
Moment (1997)
Shōko Kitano
Bara to midori (薔薇と緑, 1998)
Begin (1998)
Globe
Seize the Light (2002)
Level 4 (2003)
Globe feat Keiko
Get It On Now (2003)
Dahlia
I'll Be Your Love (2004)
Diskografia > Sekalaisia artisteja -kokoelmat

Kiss My Ass (1994)
hide Tribute Spirits (1999)
Kunnianosoituksia

Kunniamitali tummansinisenä (Japani, 2021)
Aiheesta muualla

Virallinen kotisivu (japaniksi)
Yoshikinet, fanisivusto (Arkistoitu – Internet Archive) (englanniksi)
Yoshiki Hayashi Myspacessa (englanniksi)
Yoshiki Foundation America verkkosivuilla
Y Viini sivusto
Yoshiki Korut sivusto (Arkistoitu – Internet Archive)
VioletUK sivusto
| Auktoriteettitunnisteet  |
| --- | --- |
Kansainväliset:  ISNI  VIAF  WorldCat 
Kansalliset:  Saksa  Yhdysvallat  Japani 
Taiteenala:  MusicBrainz 
Muut:  Europeana
Lohikäärmeen hetki

| Lohikäärmeen hetki> The Hour of the Dragon |
| --- | --- |
 Vuoden 2023 uusintapainoksen kansi. Kuvittaja Petri Hiltunen.
Alkuperäisteos
Kirjailija:  Robert E. Howard
Kieli:  englanti
Genre:  miekka ja magia, romaani
Kustantaja:  Weird Tales
Julkaistu:  1935–36 (jatkosarja)
Ulkoasu:  pulp-lehti
Sivumäärä:  128 (viidessä osassa)
Suomennos
Suomentaja:  Ilkka Äärelä
Kansitaiteilija:  Petri Hiltunen
Kustantaja:  Jalava
Julkaistu:  2023
Ulkoasu:  nidottu
Sivumäärä:  285
ISBN:  978-951-887-655-0
Löydä lisää kirjojaKirjallisuuden teemasivulta
Lohikäärmeen hetki on Robert E. Howardin kirjoittama miekka ja magia -romaani, jonka sankari on hänen tunnetuin hahmonsa Conan barbaari. Howard kirjoitti romaanin keväällä 1934, ja se oli alun perin tarkoitettu brittiläisille kirjamarkkinoille, mutta kustantaja teki konkurssin ennen kirjan ilmestymistä. Howard kääntyi vakituisen julkaisijansa pulp-lehti Weird Talesin puoleen, joka julkaisi romaanin viisiosaisena jatkosarjana joulukuusta 1935 huhtikuuhun 1936.
Romaani sijoittuu maapallon kuvitteelliseen esihistoriaan, hyborialaiseen aikaan. Päähenkilö Conan on entinen seikkailija ja palkkasoturi, joka vallankaappauksen kautta on noussut Aquilonian kuningaskunnan hallitsijaksi. Nemedialaiset valloittajat syrjäyttävät hänet pahan velho Xaltotunin loitsujen avulla, mutta Conan pakenee ja lähtee etsimään maagista jalokiveä, jonka avulla Xaltotun voidaan surmata. Koska Lohikäärmeen hetki oli tarkoitettu uudelle yleisölle, Howard kierrätti siinä aiempien Conan-tarinoidensa onnistuneimpia osuuksia. Juoni pääpiirteissään perustuu novelliin ”Tulipunainen linnoitus” (1933). Lyhyemmistä Conan-kertomuksista poiketen Howard kuvaa sankarinsa välillä myös heikkona ja erehtyväisenä. Lohikäärmeen hetki sai Weird Talesin lukijoilta innostuneen vastaanoton, ja myöhemmät kriitikot ovat usein lukeneet sen Howardin parhaisiin teoksiin.
Suomennos ilmestyi kokoelmassa Conan voittaja vuonna 1991 ja itsenäisenä romaanina 2023.
Juoni

Romaani sijoittuu maapallon kuvitteelliseen esihistoriaan, hyborialaiseen aikaan. Päähenkilö Conan on entinen seikkailija ja palkkasoturi, joka vallankaappauksen myötä on noussut Aquilonian kuningaskunnan hallitsijaksi.
Taikuri Orastes ja kolme aatelismiestä, Amalric, Tarascus ja Valerius, herättävät Ahrimanin sydän -nimisen jalokiven avulla eloon 3000 vuotta sitten kuolleen velhon Xaltotunin. Xaltotunin loitsujen avulla he tappavat Nemedian kuninkaan ja Tarascus nousee Nemedian valtaistuimelle. Satumaisen rikkaan Amalricin rahoittamana Tarascus rakentaa valtavan armeijan ja aloittaa sodan Conanin hallitsemaa Aquiloniaa vastaan. Aquilonian armeija tuhoutuu, Conan jää vangiksi ja Valerius asetetaan Aquilonian nukkehallitsijaksi.
Conan heitetään synkkään tyrmään, mutta orjatar Zenobia vapauttaa hänet. Conanin entiset alamaiset auttavat häntä, sillä he muistavat hänen olleen Valeriusta pätevämpi ja oikeudenmukaisempi hallitsija. Conan kuulee Tarascuksen ja Valeriuksen säikähtäneen Xaltotunin mahtia ja varastaneen Ahrimanin sydämen aikomuksenaan heittää se mereen. Conan lähtee jäljittämään Ahrimanin sydäntä, jonka avulla hän voi surmata Xaltotunin ja voittaa valtakuntansa takaisin. Hän ei kuitenkaan ole ainoa, joka tavoittelee jalokiveä, ja seikkailunsa aikana Conan vierailee monissa maissa kohdaten villipetoja, varkaita, onnenonkijoita ja noitia.
Aquiloniassa Tarascus ja Valerius vakoilevat Xaltotunia ja saavat tietä tämän todellisista suunnitelmista. Velho ei todellisuudessa ole kiinnostunut Nemedian tai Aquilonian hallitsemisesta, vaan hänen lopullinen tavoitteensa on muinaisen Acheronin valtakunnan herättäminen eloon mustan magian avulla.
Conan saa Ahrimanin sydämen haltuunsa ja palaa Aquiloniaan. Valeriuksen hallitessa maa on köyhtynyt ja summittaiset teloitukset ovat arkipäivää. Conan kokoaa itselleen kapinallisarmeijan ja voittaa nemedialaiset. Xaltotun aloittaa loitsunsa, mutta Conan tovereineen surmaa hänet Ahrimanin sydämen avulla. Conan ottaa Tarascuksen vangiksi ja lupaa vapauttaa tämän, mikäli saa lunnaiksi Zenobian.
Kirjan vaiheet > Kirjoittaminen

Texasilaisen kirjailija Robert E. Howardin tunnetuin hahmo Conan Kimmerialainen teki ensiesiintymisensä vuonna 1932. Hahmosta tuli pulp-lehti Weird Talesin lukijoiden parissa suosittu, ja Howard kirjoitti nopeassa tahdissa lisää Conan-seikkailuja.
Samoihin aikoihin Howard yritti saada kirjaa julkaistuksi Britannian-markkinoilla. Hän oli saanut ystävältään kustantajan osoitteen, ja kesäkuussa 1933 Howard lähetti englantilaiselle Dennis Archerille novellikokoelman, jonka kahdeksasta novellista kuusi oli aiemmin ilmestynyt Weird Talesissa. Archer vastasi tammikuussa 1934 olevansa kiinnostunut mutta totesi novellikokoelmien käyvän huonosti kaupaksi ja pyysi Howardilta 70 000 – 75 000 sanaa pitkän romaanin, joka edustaisi samaa tyyliä kuin novellit. Helmikuussa Howard alkoi kirjoittaa romaania, jonka uskotaan olleen vasta postuumisti ilmestynyt Almuric, mutta hylkäsi hankkeen muutamaa viikkoa myöhemmin.
Helmi–maaliskuussa Howard myi Conan-pienoisromaanin ”Mustan ympyrän kansa” ja ryhtyi kirjoittamaan Conan-romaania. Ensimmäinen yritelmä oli Tombalkun rummut, mutta Howard jätti romaanin kesken kirjoitettuaan synopksiksen ja luonnostelman alusta. Myös kolmas romaanihanke kertoi Conanista, ja sen nimeksi tuli Lohikäärmeen hetki. Se oli Howardin ensimmäinen kokonainen romaani sitten vuonna 1928 kirjoitetun omaelämäkerrallisen Post Oaks and Sand Roughsin. Howard kirjoitti Lohikäärmeen hetken kahdessa kuukaudessa ja lähetti sen Archerille 22. toukokuuta 1934. Archerin toiveen mukaisesti romaani kierrätti aineksia Howardin aiemmista novelleista. Saatuaan romaanin valmiiksi Howard piti kirjoittamisesta lyhyen tauon ja kirjoitti sitten uuden Conan-kertomuksen ”Noita on syntyvä”.
Kirjan vaiheet > Julkaisu

Lohikäärmeen hetki oli tarkoitus julkaista kovakantisena kirjana 5 000 kappaleen painoksena, mutta Archerin kustantamo teki konkurssin ennen suunnitelman toteutumista. Pettynyt Howard lähetti käsikirjoituksen Weird Talesiin, joka hyväksyi sen tammi–helmikuun 1935 tienoilla. Romaani ilmestyi viisiosaisena jatkosarjana joulukuusta 1935 huhtikuuhun 1936. Howardille maksettiin ensimmäisestä osasta 160 ja toisesta osasta 170 dollaria. Myöhempien osien palkkioista ei ole tietoa.
Weird Talesissa oli usein painovirheitä, ja näin oli myös Lohikäärmeen hetken kohdalla. Conanin kukistaman Aquilonian kuninkaan nimi on tekstissä Namedides, kun se ensimmäisessä Conan-novellissa ”Feeniks-lintu miekassa” (joulukuu 1932) oli ollut Numedides. Jatkosarjan neljäs osa päättyy lukuun 19 ja viimeinen osa alkaa luvusta 21, joten siitä puuttuu luku 20. Lukujen 19 ja 21 välillä on merkittävä siirtymä ajassa ja paikassa, mutta juonessa ei kuitenkaan ole aukkoa, jonka selittäminen vaatisi ylimääräisen luvun. Lukua 20 ei ole löytynyt Howardin jäämistöstä, joten todennäköisesti kyseessä oli Weird Talesin virhe ja käsikirjoituksessa oli 22 lukua eikä 23, kuten Weird Talesin numerointi antaa ymmärtää. Jos Howard itse poisti 20. luvun, hän olisi todennäköisesti korjannut numeroinnin. Saatekirjeessään Howard toisaalta sanoi romaanin olevan 75 000 -sanainen, mutta Weird Talesissa julkaistu teksti käsittää vain 71 000 sanaa.
Kirjan vaiheet > Suomennos

Ilkka Äärelän suomennos ilmestyi Markku Sadelehdon toimittamassa ja Jalavan kustantamassa kokoelmassa Conan voittaja vuonna 1991. Romaanin lisäksi kirja sisälsi Sadelehdon saatesanat sekä esseen ”Hyborialainen aika”, jossa Howard esittelee Conanin kuvitteellista aikakautta. Vuonna 2023 Lohikäärmeen hetki ilmestyi omana painoksenaan. Sekä kokoelman että romaanin kansikuvat on piirtänyt Petri Hiltunen.
Tyyli ja teemat

Lohikäärmeen hetki on Howardin kirjoittamien Conan-tarinoiden sisäisen kronologian viimeinen. Ihailijoilleen maaliskuussa 1936 lähettämässään kirjeessä Howard kertoi Conanin olevan romaanien tapahtumien aikaan noin 44–45-vuotias. Romaanin juonta kuljettaa Conanin etsintä (engl. quest), mikä on Howardin kertomuksissa harvinaista.
Elämäkerturi Mark Finnin (2013) mukaan kertomus on kuin ”Conanin suurimmat hitit” ja mukana ovat kaikki Howardin tuotannolle ominaiset teemat: kuvaus kuvitteellisen maailman historiasta ja Conanin hahmosta, toimintaa ja juonittelua sekä barbarismin ja sivilisaation kamppailu. Tarinan perusasetelma – Conan menettää valtakuntansa ja taistelee saadakseen sen takaisin – muistuttaa novellia ”Tulipunainen linnoitus” (julkaistu 1933). Eri luvuissa Conan etsii milloin mitäkin (ystäviä, apuvälineitä, johtolankoja) ja romaanin juoni on episodinen. Howard-tutkijat Patrice Louinet ja Steve Tompkins ovat nähneet teoksessa Kuningas Arthuriin viittaavia aineksia, mitä Finn pitää osoituksena Howardin kyvystä räätälöidä kukin teos sen kohdeyleisölle sopivaksi – tässä tapauksessa brittiläisille lukijoille.
Aiheesta muualla

Romaanin alkuperäinen versio. (englanniksi)
Jatkosarjan ensimmäinen osa oli Weird Talesin joulukuun 1935 kansikuvatarina. Taiteilija Margaret Brundage.
Jääkiekon nuorten 1. divisioonan maailmanmestaruuskilpailut

| IIHF World Junior Ice Hockey Championships Division I |
| --- | --- |
Laji:  Jääkiekko
Perustettu:  1979 (B-sarja)   2001 (1. divisioona)
Edeltäjä:  B-sarja 1979–2000
Ylempi taso:  Pääsarja
Alempi taso:  2. divisioona   3. divisioona
Jääkiekon nuorten 1. divisioonan maailmanmestaruuskilpailut pelataan vuosittain niiden alle 20-vuotiaiden jääkiekkomaajoukkueiden kesken, jotka sijoittuivat edellisen vuoden kisoissa 1. divisioonaan. Vuoteen 2001 asti sarja tunnettiin nimellä B-sarja.
Kisat

| Vuosi | Nousijat pääsarjaan | Nousijat pääsarjaan | Putoajat 2>  divisioonaan | Putoajat 2>  divisioonaan | Isäntämaa |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 2001 |  Ranska |  Ranska |  Latvia |  Latvia |  Saksa |
| 2002 |  Saksa |  Saksa | Ei putoajaa | Ei putoajaa |  Itävalta |
| 2003 |  Ukraina |  Itävalta |  Kroatia |  Puola |  Kazakstan (A-lohko)    Slovenia (B-lohko) |
| 2004 |  Saksa |  Valko-Venäjä |  Unkari |  Japani |  Saksa (A-lohko)    Ranska (B-lohko) |
| 2005 |  Norja |  Latvia |  Britannia |  Viro |  Englanti (A-lohko)    Viro (B-lohko) |
| 2006 |  Saksa |  Valko-Venäjä |  Japani |  Unkari |  Slovenia (A-lohko)    Valko-Venäjä (B-lohko) |
| 2007 |  Tanska |  Kazakstan |  Viro |  Italia |  Tanska (A-lohko)    Italia (B-lohko) |
| 2008 |  Saksa |  Latvia |  Liettua |  Britannia |  Saksa (A-lohko)    Latvia (B-lohko) |
| 2009 |  Sveitsi |  Itävalta |  Viro |  Unkari |  Sveitsi (A-lohko)    Tanska (B-lohko) |
| 2010 |  Saksa |  Norja |  Ranska |  Puola |  Ranska (A-lohko)    Puola (B-lohko) |
| 2011 |  Latvia |  Tanska |  Ukraina |  Liettua |  Valko-Venäjä (A-lohko)    Slovenia (B-lohko) |
| 2012 |  Saksa |  Saksa |  Japani |  Japani |  Saksa (A-lohko)    Puola (B-lohko) |
| 2013 |  Norja |  Norja |  Kroatia |  Kroatia |  Ranska (A-lohko)    Ukraina (B-lohko) |
| 2014 |  Tanska |  Tanska |  Japani |  Japani |  Puola (A-lohko)    Iso-Britannia (B-lohko) |
| 2015 |  Valko-Venäjä |  Valko-Venäjä |  Unkari |  Unkari |  Italia (A-lohko)    Unkari (B-lohko) |
| 2016 |  Latvia |  Latvia |  Japani |  Japani |  Itävalta (A-lohko)    Ranska (B-lohko) |
| 2017 |  Valko-Venäjä |  Valko-Venäjä |  Iso-Britannia |  Iso-Britannia |  Saksa (A-lohko)    Unkari (B-lohko) |
| 2018 |  Kazakstan |  Kazakstan |  Liettua |  Liettua |  Ranska (A-lohko)    Slovenia (B-lohko) |
| n k Jääkiekon nuorten maailmanmestaruuskilpailut |
| --- | --- |
Maailmanmestaruuskilpailut: 1974 1975 1976 1977 1978 1979 1980 1981 1982 1983 1984 1985 1986 1987 1988 1989 1990 1991 1992 1993 1994 1995 1996 1997 1998 1999 2000 2001 2002 2003 2004 2005 2006 2007 2008 2009 2010 2011 2012 2013 2014 2015 2016 2017 2018 2019 2020 2021 2022 2023 2024
1. divisioona: 2001 2002 2003 2004 2005 2006 2007 2008 2009 2010 2011 2012 2013 2014 2015 2016 2017 2018 2019 2020 2021 2022 2023 2024
2. divisioona: 2001 2002 2003 2004 2005 2006 2007 2008 2009 2010 2011 2012 2013 2014 2015 2016 2017 2018 2019 2020 2021 2022 2023 2024
3. divisioona: 2001 2002 2003 2004 2005 2006 2007 2008 2009 2010 2011 2012 2013 2014 2015 2016 2017 2018 2019 2020 2021 2022 2023 2024
Kaarle XII (yökerho)

| Kaarle XII |
| --- | --- |
Osoite:  Kasarmikatu 40, 00130 Helsinki
Avattu:  1976
Omistaja:  Restel
Tyyppi:  yökerho
Aiheesta muualla
kaarle.fi
Kaarle XII on Helsingin Kaartinkaupungissa sijaitseva yökerho. Paikallisesti nimellä Kalle tunnettu yökerho on kaksikerroksinen ja pitää sisällään yhteensä kuusi baaria, kolme musiikkimaailmaa ja kaksi tanssilattiaa. Kalle sijaitsee Nylands Nation -osakunnan omistamassa 1900-luvun alun jugendrakennuksessa Kasarmikadulla ja sisustuksessa on käytetty taidetta, portaikossa muun muassa muraaleja ja maalauksia. Yökerho on tunnettu etenkin rahoitusalan ihmisten, juristien ja konsulttien juhlapaikkana torstaisin.
Kaarle XII on yksi Helsingin vanhimpia yökerhoja, ja on toiminut nykyisellä konseptilla samalla paikalla vuodesta 1976. Suomalainen ravintola-alan yritys Restel osti klubin Primulalta vuonna 2013.
Aiheesta muualla

Kaarle XII verkkosivut
Tällaista on yöelämä Helsingissä vuonna 2017 – kävimme kierroksella yökerhoissa – Helsingin Sanomat 31.3.2017
Kantikset kilistelivät Kallessa – Helsingin Sanomat 29.3.2007
1728

| --- | --- |
Vuosisadat: 1500-luku · 1600-luku · 1700-luku · 1800-luku · 1900-luku
Vuosikymmenet: 1690-luku · 1700-luku · 1710-luku · 1720-luku · 1730-luku · 1740-luku 1750-luku · 1760-luku · 1770-luku · 1780-luku · 1790-luku · 1800-luku
Vuodet: 1690 · 1691 · 1692 · 1693 · 1694 · 1695 · 1696 · 1697 · 1698 · 1699 1700 · 1701 · 1702 · 1703 · 1704 · 1705 · 1706 · 1707 · 1708 · 1709 1710 · 1711 · 1712 · 1713 · 1714 · 1715 · 1716 · 1717 · 1718 · 1719 1720 · 1721 · 1722 · 1723 · 1724 · 1725 · 1726 · 1727 · 1728 · 1729 1730 · 1731 · 1732 · 1733 · 1734 · 1735 · 1736 · 1737 · 1738 · 1739 1740 · 1741 · 1742 · 1743 · 1744 · 1745 · 1746 · 1747 · 1748 · 1749 1750 · 1751 · 1752 · 1753 · 1754 · 1755 · 1756 · 1757 · 1758 · 1759 1760 · 1761 · 1762 · 1763 · 1764 · 1765 · 1766 · 1767 · 1768 · 1769 1770 · 1771 · 1772 · 1773 · 1774 · 1775 · 1776 · 1777 · 1778 · 1779 1780 · 1781 · 1782 · 1783 · 1784 · 1785 · 1786 · 1787 · 1788 · 1789 1790 · 1791 · 1792 · 1793 · 1794 · 1795 · 1796 · 1797 · 1798 · 1799 1800 · 1801 · 1802 · 1803 · 1804 · 1805 · 1806 · 1807 · 1808 · 1809
Tapahtumia

astronomi James Bradley havaitsi tähtien valon aberraatioilmiön.
Havannan yliopisto perustettiin.
Kööpenhamina vaurioitui pahoin tulipalossa.
Tanskalainen Vitus Bering purjehti Beringinsalmen läpi.
Syntyneitä

9. tammikuuta – Franz Xaver Pokorný, tšekkiläinen säveltäjä (k. 1794)
9. tammikuuta – Thomas Warton, englantilainen runoilija, kirjallisuushistorioitsija ja -kriitikko (k. 1790)
16. tammikuuta – Niccolò Piccinni, italialainen säveltäjä (k. 1800)
21. helmikuuta – Pietari III, Venäjän tsaari (k. 1762)
12. maaliskuuta – Anton Raphael Mengs, saksalainen kirjailija ja taidemaalari (k. 1779)
23. maaliskuuta – Georg Gustaf Wrangel af Adinal, ruotsalainen vapaaherra, sotilas, diplomaatti ja maaherra (k. 1795)
27. maaliskuuta – Isaak Iselin, sveitsiläinen filosofi (k. 1782)
16. huhtikuuta – Joseph Black, skotlantilainen lääkäri, kemisti ja fyysikko (k. 1799)
26. huhtikuuta – François Peltier, ranskalainen katolinen pappi ja marttyyri (k. 1794)
16. kesäkuuta – Jonas Peldan, suomalainen kauppias, Oulun pormestari ja valtiopäivämies (k. 1776)
19. kesäkuuta – Carl Mauritz Aminoff, ruotsalainen kenraaliluutnantti ja Ruotsin Ritarihuoneen johtaja (k. 1798)
29. kesäkuuta – Magnus Fredrik Tawast, suomalainen upseeri ja suurmaanomistaja (k. 1789)
3. heinäkuuta – Robert Adam, skotlantilainen arkkitehti ja sisustustaiteilija (k. 1792)
3. heinäkuuta  – Johan Bilmark, ruotsalais-suomalainen historioitsija ja professori (k. 1801)
26. elokuuta – Johann Heinrich Lambert, saksalainen matemaatikko, fyysikko, tähtitieteilijä ja filosofi (k. 1777)
3. syyskuuta – Matthew Boulton, englantilainen teollisuusmies ja keksijä, James Wattin liikekumppani (k. 1809)
23. syyskuuta – Carlo Allioni, italialainen kasvitieteilijä (k. 1804)
27. lokakuuta – James Cook, brittiläinen tutkimusmatkailija (k. 1779)
5. marraskuuta – Franz Xaver von Wulfen, itävaltalainen jesuiittapappi, sotilas, mineralogi ja kasvitieteilijä (k. 1805)
19. marraskuuta – Andreas Malm, suomalainen pappi ja lintutieteilijä (k. 1793)
9. joulukuuta – Pietro Alessandro Guglielmi, italialainen säveltäjä (k. 1804)
25. joulukuuta – Johann Adam Hiller, saksalainen säveltäjä, kapellimestari ja musiikkikirjailija (k. 1804)
Ali Bei al-Kabir, Osmanien valtakunnan alainen Egyptin hallitsija (šaikh al-balad) (k. 1773)
Johan Alm, suomalainen kenttävääpeli ja taidemaalari (k. 1810)
Antoine Baumé, ranskalainen kemisti ja apteekkari (k. 1804)
Vasili Maikov, venäläinen runoilija (k. 1778)
Kuolleita

12. helmikuuta – Agostino Steffani, italialainen piispa, säveltäjä ja diplomaatti (s. 1654)
13. helmikuuta – Cotton Mather, amerikkalainen puritaanisaarnaaja ja kirjailija (s. 1663)
16. helmikuuta – Aurora von Königsmarck, ruotsalaissyntyinen kreivitär ja runoilija, Saksin vaaliruhtinas August II:n rakastajatar (s. 1662)
28. helmikuuta – Ogyū Sorai, Butsui Sora, japanilainen kungfutselainen filosofi (s. 1666)
4. maaliskuuta – Anna Petrovna, venäläinen suuriruhtinatar, Pietari Suuren tytär (s. 1708)
12. maaliskuuta – Carl Gustaf Creutz, ruotsalainen kenraaliluutnantti (s. 1660)
20. maaliskuuta – Camille de Tallard, ranskalainen herttua ja Ranskan marsalkka (s. 1652)
24. maaliskuuta – Herman Witte, Turun piispa (s. 1666)
10. huhtikuuta – Nicodemus Tessin nuorempi, ruotsalainen arkkitehti (s. 1654)
23. huhtikuuta – Tomás de Torrejón y Velasco, espanjalais-perulainen säveltäjä (s. 1644)
31. toukokuuta – Axel Sparre, ruotsalainen kreivi ja sotamarsalkka (s. 1652)
9. kesäkuuta – Pjotr Apraksin, venäläinen valtiomies, pajari, sotapäällikkö ja kuvernööri (s. 1659)
26. heinäkuuta – Sven Leijonmarck, suomalainen valtiomies ja hovioikeuden varapresidentti (s. 1649)
27. heinäkuuta – Johan Possieth, ruotsalainen pappi ja kirjailija (s. 1667)
15. elokuuta – Marin Marais, ranskalainen säveltäjä (s. 1656)
1. syyskuuta – Matias Martinius, suomalainen pappi ja kielitieteilijä (s. 1655)
23. syyskuuta – Christian Thomasius, saksalainen filosofi ja oikeustieteilijä (s. 1655)
2. marraskuuta – Nils Ehrenskiöld, ruotsalainen amiraali ja vapaaherra (s. 1674)
10. marraskuuta – Fjodor Apraksin, venäläinen kreivi, sotapäällikkö ja amiraali, Venäjän sotalaivaston luoja (s. 1661)
Bleak

| Bleak> Tiedot |
| --- | --- |
Toiminnassa:  1997– 
Tyylilaji:  Grungerock
Kotipaikka:  Suomi
Laulukieli:  englanti
Jäsenet:  Caleb, Laulu   Madu, Kitara, laulu   Crab, Kitara   Zeta, Basso   Junior, Rummut   Timmy, Rummut (Burns Inside-levyllä)  
Levy-yhtiö:  Helsinki Music Company  
Infobox OKNimi-testi OK: 
Bleak on suomalainen grungerock-yhtye joka toimi alunperin vuosina 1997-2009 eri kokoonpanoilla. Bleak kasasi rivinsä uudelleen marraskuussa 2024 yhtyeen alkuperäisen kitaristin ja perustajajäsen Calebin toimesta.
Historiaa

Bleakin perusti 1997 Rovaniemelle laulaja-lauluntekijä Caleb yhdessä paikallisten muusikoiden kanssa. Alkuaikoinaan bändi soitti pääasiassa grungerockia mutta musiikissa kuului myös niin poppia kuin funkiakin. Bändi sai nimensä kun Madu ja Caleb löysivät sanan summittain selaamastaan sanakirjasta.
Bleak nautti ensiaskeleistaan alkaen paikallissuosiota, ja kiersi muutamissa bändikilpailuissakin eri puolilla Suomea. Bändi ehti julkaista kaksi demoa ennen vuosituhannen vaihdetta, "Demo" (1998) ja "Luna Umbra" (1999). Bleak kuitenkin hajosi jo 2000 jäsenten hajaannuttua muiden intressien perässä ympäri Suomea. Caleb lopulta seurasi Madun ja soolokitaristi Crabin jalanjälkiä Helsinkiin, ja 2002 Bleakin rivit kasattiin uudestaan. Yhtye alkoi soittaa pääasiassa Calebin biisejä jolloin bändin soundi muuttui melodisemmaksi ja suoraviivaisemmaksi. Bleakin demo "Smoke" (2003) kieli jo tästä muutoksesta ja valittiinkin YleX:llä Viikon Demoksi. Bleak toimi aktiivisesti ruohonjuuritasolla ja seuraava omakustanne-single "Crossword" (2004) sai soittoaikaa rockradiokanavilla. Radiosoitto ja keikkailu kasvattivat kuulijakuntaa tasaisesti, ja "Crossword" herätti myös niin levy-yhtiöiden kuin ohjelmatoimistojenkin huomion. Kiinnostuneiden joukossa olivat myös Asko Kallonen ja Niko Nordström Helsinki Music Companysta ja 2005 levytyssopimus oli allekirjoitettuna. Bleakin ensimmäiset singlejulkaisut "Play" (2005) ja "What You Are" (2006) kumpikin debytoivat Suomen virallisella singlelistalla sijalla kaksi ja soivat tiuhaan muun muassa YleX:llä ja Radio Cityssä. Yhtyeen rumpali ehti vaihtua pari kertaa ennen kuin Bleak julkaisi ensimmäisen albuminsa Burns Inside toukokuussa 2006. Levy valittiin ilmestyttyään YleX:n Viikon Albumiksi.
Yhdessä ruotsalaislaulaja Ana Johnssonin kanssa esitetty Jadesoturi-elokuvan tunnuskappale "Fate"  muodostui yhtyeen ensimmäiseksi isoksi hitiksi ja vuonna 2007 "Fate" olikin yksi radioiden soitetuimmista kappaleistalähde?. Kappale voitti NRJ Radio Awardseissa "Best Nordic Song" -palkinnon.
Perjantaina 13. helmikuuta 2009 yhtye ilmoitti nettisivuillaan bändin hajonneen, jonka jälkeen laulaja/biisintekijä Caleb otti uudet jäsenet vanhojen tilalle ja vaihtoi bändin nimeksi Fireal, mutta säilytti vanhan suunnittelemansa liekkilogon. Caleb otti yhtyeen käyttöön aiemmin säveltämänsä kappaleet Burns Inside-albumilta.
Marraskuussa 2024 Bleak ilmoitti kasanneensa rivinsä uudestaan yhtyeen alkuperäisen kitaristin ja perustajajäsen Calebin toimesta.
Jäsenet

Madu – kitara, laulu
Caleb – laulu
Crab – kitara
Zeta – basso
Junior – rummut
Julkaisut > Albumit

Burns Inside (2006)
Julkaisut > Singlet

"Play" (2005)
Play
Stains
"What You Are" (2006)
What You Are
M
"Silvertigo" (2007)
Silvertigo (Radio Edit)
Fate (Movie version)
Burns Inside (Acoustic version)
Silvertigo (Album version)
Julkaisut > Musiikkivideot

What You Are - 2006
Fate - 2006
Julkaisut > Demot

"Demo" (1998)
Away
After the phrases
Painted
Cul-de-sac
"Luna Umbra" (1999)
Parasites
Open
Letting Go
"Smoke" (2003)
Smoke
Slide Away
"Crossword" (2004)
Crossword
Good Girl
Aiheesta muualla

Bleakin Soundcloud
Bleakin Instagram
Bleakin Spotify artistisivu
Firealin virallinen sivusto
Bleakin Bändisivu Desibeli.netissä
Bleak Meteli.netissä