stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Mustan tikarin veljeskunta
Vampyyrit Wardin tapaan

Vampyyreja on muokattu erilaisiksi aikojen saatossa. Siispä on selvää, että Wardinkaan vampyyrit eivät ole mitään tavallisia valoa piileskeleviä valkoihoisia kammotuksia.
Vampyyrit näyttävät täysin ihmisiltä, joskin miehet ovat todella kookkaita. Silmät saattavat olla erikoisen väriset. Vampyyreilla on hyvä kuulo ja näkö eivätkä he pysty kulkemaan päivällä ulkona. Poikkeuksena jotkut puoliveriset vampyyrit (toinen vanhemmista ihminen). Toisin kuin yleensä, nämä vampyyrit voivat syödä ihmisten ruokaa ja juoda tavallisia juomia. Tosin vain vampyyrin veri pitää heidät täysissä voimissaan ja vahvoina. Ilman sitä vampyyri heikkenee ja lopulta kuolee. Jos vampyyri antaa toisen vampyyrin juoda vertaan, hän pystyy sen jälkeen aistimaan tämän kaikkialta. Vampyyrit pystyvät myös "välähtämään" paikasta toiseen ajatuksen voimalla. Tätä kutsutaan kirjoissa dematerialisoitumiseksi. Lisäksi vampyyrit pystyvät esimerkiksi poistamaan muistoja ihmisten mielestä.
Vampyyriksi ei muuteta ketään, sellaiseksi synnytään. Vampyyriksi muuttuminen käynnistyy yleensä 25 vuoden iässä. Ennen muutosta saattaa esiintyä erilaisia oireita: henkilö on arka auringonvalolle, hän on entistä nälkäisempi ja rauhattomampi, ihoa ja etuhampaita aristaa. Ennen muutosta ruumiinrakenne on yleensä varsinkin miehillä hoikka.
Muuttumishetkellä muuttuja tarvitsee rinnalleen toisen vampyyrin, josta juoda. Nainen tarvitsee miehen ja mies naisen. Jos vampyyriksi muuttuva ei saa verta muuttuessaan, hän kuolee. Muutokset ovat yleensä kivuliaita, koska koko keho muuttuu. Etenkin miehistä tulee pidempiä, lihaksikkaampia ja vahvempia. Muutoksen jälkeen vampyyrilla on hutera olo ja kaikkien perustoimintojen käyttö on hetkellisesti todella vaikeaa (esim. juokseminen, kirjoittaminen).
Vampyyrit voivat elää jopa tuhatvuotiaiksi, jossain tapauksissa pidempäänkin. Vampyyrin voi tappaa normaaleilla tavoilla kuten esimerkiksi ampumalla, mutta niitä on silti vaikea tappaa. Vampyyrit paranevat hirvittävän nopeasti varsinkin jos saatavilla on vastakkaisen sukupuolen verta.
Naisvampyyrit ovat hedelmällisiä vain kymmenen vuoden välein. Englanniksi naaraiden "kiima-aikaa" kutsutaan nimellä Needing, jonka aikana naarasvampyyrit kärsivät kovista kivuista ja he erittävät eräänlaista tuoksua, joka houkuttelee paikalle urosvampyyreja. Needingin aikana uroksista saattaa tulla aggressiivisia jos he haluavat taistella paikasta naaraan rinnalla. Seksin harrastaminen yleensä helpottaa naaraan tuskaa ja saattaa alulle mahdollisesti pikkuvampyyrin.
Naaraat kantavat jälkeläistään kuusitoista kuukautta. Läheskään kaikki naaraat eivät selviä synnytyksestä. Urosvampyyri puolestaan pystyy erittämään eräänlaista tuoksua, jolla hän merkitsee kiintymyksensä naaraaseen. Tällöin muut vampyyrit tajuavat pysyä kaukana kyseisestä naaraasta. Kiintynyt pari liitetään yhteen rituaalissa, jossa shellanin ("vaimon") nimi kaiverretaan hellrenin ("aviomies") yläselkään. Uroksen ja naaraan välinen kiintymys on tavallistakin rakkautta vahvempi tunne ja se side on lähes mahdotonta rikkoa.
Kirjat

Pimeyden rakastaja (Dark Lover)
Ikuinen rakastaja (Lover Eternal)
Herätetty rakastaja (Lover Awakened)
Paljastettu rakastaja (Lover Revealed)
Sitomaton rakastaja (Lover Unbound)
Varjeltu rakastaja (Lover Enshrined)
Koston rakastaja (Lover Avenged)
Minun rakastajani (Lover Mine)
Vapautettu rakastaja (Lover Unleashed)
Uudestisyntynyt rakastaja (Lover Reborn)
Rakastaja – vihdoinkin (Lover at Last)
Kuningas (The King)
Varjot.  (The Shadows, 2015)  Suomentanut Timo Utterström. Basam Books, 2015.  ISBN 978-952-260-386-9.
Peto (The Beast)
(The Chosen)
Mustan Tikarin Veljeskunta : sisäpiirin tietoa (Black Dagger Brotherhood : An Insider's Guide)
Paikat

Kirjoissa esiintyy monenlaisia paikkoja, joista yleisimpiä ovat:
Veljeskunnan kartano sijaitsee turvallisen matkan päässä muusta asutuksesta. 1900-luvun alussa rakennettu Kartano on huomaamattomissa ulkopuolisilta, koska sen ympärille on taiottu Mhis. Alueeseen kuuluu päärakennus, maanalainen harjoitustila, Hautapaikka ja Monttu. Lisäksi tilusten alla kulkee tiuha tunnelien verkosto.
Monttu on Vishousin ja Butchin asuintila, jossa heillä on omat huoneet ja muut tilat. Lisäksi Vishous ohjailee koko alueen turvajärjestelyjä Montusta käsin.
Hautapaikka on paikka, jossa soturit säilyttävät tappamiensa lessereiden ruukkuja. Lisäksi siellä järjestetään erilaisia veljeskunnan seremonioita. Hautapaikkaan eivät saa tulla muut kuin veljeskunnan soturit ja sotureiksi vihittävät sekä Kirjurineitsyt.
Screamer's on veljeskunnan entinen kantapaikka, mutta kun Darius kuolee räjähdyksessä klubin läheisyydessä, soturit vaihtavat paikkaa.
ZeroSum on Rehvengen omistama klubi, joka on nykyisin veljeskunnan kantapaikka. Klubin sisällä pyörii alkoholin lisäksi huumeita ja ilotyttöjä. Vaikka poliisit ovat ratsanneet paikan useasti, he eivät ole koskaan löytäneet todisteita mistään laittomasta. Koston rakastaja -kirjassa Rehvenge lavastaa kuolemansa räjäyttämällä klubin.
Iron Mask on Rehvengen toinen klubi, jonka perii myöhemmin Rehvengen palvelija Trez.
Sal's Restaurant on Rehvengen omistama ravintola, jonka iAm myöhemmin perii vampyyrilta.
Adirondacksin huvila on Rehvengen huvila vuorilla.
Turvapaikka on Marissan omistama talo, johon hän perusti turvapaikan perheväkivallasta kärsiville vampyyrinaaraille ja heidän jälkeläisilleen.
Salvator Mundi (Leonardo)

| Salvator Mundi |
| --- | --- |

Nimi:  Salvator Mundi
Tekijä:  Leonardo da Vinci
Valmistumisvuosi:  1500-luku
Taiteenlaji:  maalaus puulevylle
Korkeus:  65,6 cm
Leveys:  45,4 cm
Sijainti:  Louvre Abu Dhabi
Paikkakunta:  Abu Dhabi
Salvator Mundi on Leonardo da Vincin tai hänen työpajansa puulle 1500-luvulla maalaama öljyvärimaalaus Jeesuksesta.
Vuonna 2017 maalaus huutokaupattiin New Yorkissa 380 miljoonalla eurolla, mikä on kaikkien aikojen ennätys. Teoksen osti Arabiemiraattien kruununprinssin välikätenä toiminut Badr bin Abdullah bin Mohammed Al Farhan, ja se oli määrä tulla osaksi Louvre Abu Dhabin kokoelmaa.
Maalauksen tekijästä on esitetty uusia epäilyjä. Monet asiantuntijat pitävät sitä Leonardon työpajan tekemänä, kuten aiemmin on pidetty. Maalaus on sijoitettuna Saudi-Arabian kruununprinssi Muhammad bin Salmanin huvialukselle. Maalauksen sijoituspaikka ei ollut tiedossa syksyn 2018 jälkeen, jolloin sen ensin ilmoitettiin tulevan Abu Dhabin Louvre-taidemuseon avajaisnäyttelyn vetonaulaksi, mutta ennen avajaisia ilmoitettiin, että näyttelyä lykätään, ja maalauksen sijainti tuli tietoon vasta kesäkuussa 2018.
SOHO

SOHO (piirros).
SOHO (Solar and Heliospheric Observatory) on ESAn ja NASAn avaruusobservatorio, joka tutkii Aurinkoa Maan ja Aurinkon välissä L1-lagrangen pisteessä. Se laukaistiin 1. joulukuuta 1995 NASAn Atlas II -kantoraketilla Kennedyn avaruuskeskuksesta Floridasta. Alun perin luotaimen oli tarkoitus toimia vain kaksi vuotta, mutta se jatkaa yhä toimintaansa 25 vuoden jälkeen; missiota on jatkettu vuoden 2020 loppuun ja mahdollisesti vuoteen 2022.
SOHOssa on 12 mittalaitetta, joilla tutkitaan Aurinkoa. Kiinnostuksen kohteita ovat muun muassa Auringon sisäosat ja seismologia, purkaukset ja niiden aikaansaamat partikkelit, pilkut, korona ja aurinkotuuli sekä sen käyttäytyminen avaruudessa.
Auringon tarkkailun ohella SOHOa on käytetty myös muiden muassa komeettojen havaitsemiseen. SOHOn instrumenteilla on löydetty lähes 3 000 komeettaa ja pystytty selvittämään niiden rakennetta ja koostumusta, kuten vesipitoisuutta. Esimerkiksi Auringon hyvin läheltä ohittanutta komeetta ISONia voitiin seurata sillä yötä päivää. Tieteellisen toiminnan lisäksi SOHOa käytetään avaruussään ennustamiseen.
SOHOn havaintojen perusteella on tehty yli 5 000 tiedejulkaisua. SOHOn havaintojen myötä yleiskuva Auringosta staattisena objektina muuttui, kun sen dynaaminen luonne paljastui.
Historia

Vuonna 1998 SOHO kääntyi ohjelmistovirheen vuoksi väärään asentoon, ja yhteys siihen katkesi. Observatorio saatiin kuitenkin neljän kuukauden päästä takaisin toimintaan.
Avaruusalus

SOHO on 3-akselistabiloitu avaruusalus. Se kiertää Aurinkoa 1,5 miljoonaa kilometriä lähempänä kuin Maa sijaiten Maa-Aurinko-akselilla olevassa ns. L1-Lagrangen pisteessä halo-kiertoradalla. Täten se ei ole Maan satelliitti vaan avaruusluotain, joka kiertää Aurinkoa.
SOHO painoi laukaistaessa 1 850 kg, josta hyötykuormaa on 650 kg. Avaruusaluksen laatikkomaisen rungon koko on 3,7 × 2,4 × 2,3 m. Se koostuu hyötykuormamoduulista (PLM, payload module), joka sisältää kaikki tieteelliset laitteet, ja ”huolto”moduulista (SVM, service module), joka sisältää aluksen muut järjestelmät mukaan lukien kärkiväliltään 9.3 m olevat aurinkopanelit.
Mittalaitteet

SOHO:ssa on 12 eri mittalaitetta:
CDS (Coronal Diagnostic Spectrometer), Rutherford Appleton Laboratory, Englanti
CELIAS (Charge, Element, and Isotope Analysis System), Bernin yliopisto, Sveitsi
COSTEP (Comprehensive Suprathermal and Energetic Particle Analyzer), Kielin yliopisto, Saksa
EIT (Extreme ultraviolet Imaging Telescope), NASA, Goddard Space Flight Center
ERNE (Energetic and Relativistic Nuclei and Electron experiment), Turun yliopisto
GOLF (Global Oscillations at Low Frequencies), Institut d'Astrophysique Spatiale, Ranska
LASCO (Large Angle and Spectrometric Coronagraph), Naval Research Laboratory, Yhdysvallat, ja Max Planck Instituutti, Saksa
MDI/SOI (Michelson Doppler Imager/Solar Oscillations Investigation), Stanfordin yliopisto, Yhdysvallat
SUMER (Solar Ultraviolet Measurements of Emitted Radiation), NASA GSFC, USA, ja Max Planck instituutti, Saksa
SWAN (Solar Wind Anisotropies), Suomi (Ilmatieteen laitos) ja Ranska (Service d'Aéronomie)
UVCS (Ultraviolet Coronagraph Spectrometer), Harvard-Smithsonian instituutti, USA
VIRGO (Variability of Solar Irradiance and Gravity Oscillations), Hollanti ja ESA
ERNE-partikkeli-instrumentti on Turun yliopiston ja SWAN-aurinkotuuli-instrumentti on Ilmatieteen laitoksen Ranskan kanssa yhteistyössä toteuttama. Niiden valmistajia olivat muiden muassa VTT ja Patria. ERNE ja ranskalais-suomalainen SWAN olivat Suomen avaruusteollisuuden alkuajan suurponnistuksia.
Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
Salvatore Accardo

Salvatore Accardo.
Salvatore Accardo (s. 26. syyskuuta 1941) on italialainen viulisti ja kapellimestari. Hän on tulkinnut muun muassa Johann Sebastian Bachin ja Niccolò Paganinin teoksia sekä johtanut nykymusiikkia ja oopperoita.
Accardo syntyi Pohjois-Italiassa ja opiskeli viulua Napolissa 1950-luvulla. Hän esiintyi ensimmäistä kertaa 13-vuotiaana, jolloin hän soitti Paganinin kapriisit viululle. Accardo voitti vuonna 1956 Geneva-kilpailun ja kaksi vuotta myöhemmin Paganini-kilpailun Genovassa. Vuonna 1986 Accardo oli yksi Walter Stauffer-akatemian perustajista ja vuonna 1992 hän perusti Accardo-kvartetin.
Accardolla on kaksi Stradivarius-viulua ja on ensimmäinen viulisti, joka on levyttänyt kaikki Paganinin kuusi viulukonserttoa.
San Germano

San Germano voi tarkoittaa ainakin seuraavia:
San Germano dei Berici, kunta Vicenzan maakunnassa, Veneton alueella Koillis-Italiassa
San Germano Chisone, kunta Italiassa Piemonten alueella olevassa Torinon metropolikaupungissa
San Germano Vercellese, kunta Pohjois-Italiassa Vercellin maakunnassa Piemonten alueella
San Germano, nykyään Cassino, kaupunki Keski-Italiassa Frosinonen maakunnassa
| --- | --- |
: Tämä on täsmennyssivu, joka luettelee monimerkityksisen käsitteen eri merkitykset tai useita eri henkilöitä. Artikkelisivuja, joiden nimessä tai tekstissä lukee ”San Germano”, voi hakea sivunnimihaulla, laajalla sivunnimihaulla tai tekstihaulla.
Saint Vincent ja Grenadiinit kesäolympialaisissa 1996

Saint Vincent ja Grenadiinit osallistui Atlantan olympialaisiin vuonna 1996 kahdeksan yleisurheilijan joukkueella. Lipunkantajana avajaisissa toimi pikajuoksija Eswort Coombs, joka oli myös joukkueen parhaiten menestynyt pääsemällä miesten 400 metrin juoksun välieriin saakka. Tämä oli Saint Vincent ja Grenadiinien suurin olympiajoukkue koskaan, mutta mitaleita ei tullut maalle.
Joukkue > Yleisurheilu

Joel Mascoll - Miesten 100 metrin juoksu ja 4x100 metrin viesti
Eswort Coombs - Miesten 400 metrin juoksu ja 4x100 sekä 4x400 metrin viestit
Pamenos Ballantyne - Miesten maraton
Kambon Sampson - Miesten 4x100 ja 4x400 metrin viestit
Kahlil Cato - Miesten 4x100 metrin viesti
Thomas Dickson - Miesten 4x400 metrin viesti
Eversley Linley - Miesten 4x400 metrin viesti
Natalie Martindale - Naisten 100 metrin juoksu
Roy Bean – piru mieheksi

| Roy Bean – piru mieheksi> The Life and Times of Judge Roy Bean |
| --- | --- |

Ohjaaja:  John Huston
Käsikirjoittaja:  John Milius
Tuottaja:  John Foreman
Säveltäjä:  Maurice Jarre
Kuvaaja:  Richard Moore
Leikkaaja:  Hugh S. Fowler
Tuotantosuunnittelija:  Tambi Larsen
Pääosat:  Paul Newman Jacqueline Bisset Anthony Perkins Victoria Principal
Valmistustiedot
Valmistusmaa:   Yhdysvallat
Tuotantoyhtiö:  First Artists
Levittäjä:  National General Pictures
Ensi-ilta:   15. joulukuuta 1972  18. joulukuuta 1972  2. helmikuuta 1973
Kesto:  120 minuuttia (leikattu versio 105 minuuttia)
Alkuperäiskieli:  englanti
Tuotto:  16 530 578 USD
Aiheesta muualla
IMDb 
Elonet
AllMovie
Infobox OKNimi-testi OK: 
Roy Bean – piru mieheksi (engl. The Life and Times of Judge Roy Bean) on vuonna 1972 ensi-iltansa saanut yhdysvaltalainen lännenelokuva, jonka on ohjannut John Huston ja käsikirjoittanut John Milius. Löyhästi tosipohjaisen elokuvan pääosassa on Paul Newman saluunanpitäjänä ja omapäisenä villin lännen tuomarina Roy Beaninä (1825–1903).
Juoni

Saluunanpitäjä Roy Bean (Paul Newman) on entinen lainsuojaton, joka julistaa itsensä tuomariksi Texasin syrjäseudulla. Bean alkaa pitää järjestystä yllä rautaisin ottein. Hänellä on yksi ase ja lääke kaikkea rikollisuutta vastaan – nimittäin hirsipuu. Bean ei ole oikea tuomari, ja hän määrää kaikki lakia rikkoneet hirsipuuhun.
Näyttelijät

| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
|  Paul Newman  | … |  tuomari Roy Bean   |
|  Victoria Principal  | … |  Maria Elena   |
|  Anthony Perkins  | … |  pastori LaSalle   |
|  Ned Beatty  | … |  Tector Crites   |
|  Jacqueline Bisset  | … |  Rose Bean   |
|  Tab Hunter  | … |  Sam Dodd   |
|  John Huston  | … |  James ”Grizzly” Adams   |
|  Ava Gardner  | … |  Lillie ”Lily” Langtry   |
|  Stacy Keach  | … |  Bad Bob   |
|  Michael Sarrazin  | … |  Rosen aviopuoliso   |
|  Roddy McDowall  | … |  Frank Gass   |
|  Mark Headley  | … |  Billy the Kid   |
|  Jim Burk  | … |  Bart Jackson   |
|  Matt Clark  | … |  Nick   |
|  Bill McKinney  | … |  Fermel Parlee   |
|  Steve Kanaly  | … |  Lucky Jim   |
|  Francesca Jarvis  | … |  rouva Jackson   |
|  Karen Carr  | … |  rouva Grub   |
|  Lee Meza  | … |  rouva Parlee   |
|  Dolores Clark  | … |  rouva Lucky Jim   |
|  Neil Summers  | … |  Rufus Krile   |
|  June Towner  | … |  Dorothy Pilsbury   |
Tuotanto

Käsikirjoitus lähetettiin aluksi Lee Marvinille, joka oli tekemässä elokuvaa Paul Newmanin kanssa. Kun Newman luki käsikirjoituksen, hän innostui elokuvan pääosasta. Elokuvan käsikirjoittanut John Milius olisi halunnut ohjata elokuvan, mutta tuottajat eivät vakuuttuneet ideasta. Miliukselle kuitenkin maksettiin suuri summa käsikirjoituksen oikeuksista. Myöhemmin Milius sanoi pitäneensä John Hustonista, mutta hänen mielestään Huston pilasi elokuvan kokonaan ohjauksellaan.
Roy Bean – piru mieheksi kuvattiin Texasin Langtryssa, Kalifornian Pioneertownissa ja Arizonan Tucsonissa ja Mescalissa loppuvuonna 1971 ja alkuvuonna 1972. Elokuva kuvattiin Technicolor-elokuvausmenetelmällä, ja sen tuotantoyhtiönä oli First Artists.
Julkaisu ja vastaanotto

Roy Bean – piru mieheksi sai ensi-iltansa 15. joulukuuta 1972 Espanjassa. Elokuva sai kotimaan ensi-iltansa Yhdysvalloissa 18. joulukuuta 1972 New Yorkissa. Los Angelesin ensi-ilta oli 22. joulukuuta 1972. Suomessa elokuva sai ensi-iltansa 2. helmikuuta 1973. National General Pictures vastasi elokuvan levityksestä Yhdysvalloissa vuonna 1972.
Vuonna 1973 elokuva tuotti Yhdysvaltain ja Kanadan alueilla seitsemän miljoonaa dollaria. Yhteensä elokuva tuotti 16,5 miljoonaa dollaria. Rotten Tomatoes -sivuston seitsemän artikkelin otoksen mukaan kriitikoiden arvosteluista 71 prosenttia on myönteistä.
Warner Home Video julkaisi elokuvan VHS:nä vuonna 1989. Tämän lisäksi Warner Home Video on julkaissut elokuvan kahdesti DVD:nä vuosina 2003 ja 2012.
Julkaisu ja vastaanotto > Palkintoehdokkuudet

| Palkinnot ja palkintoehdokkuudet> Vuosi | Palkinnot ja palkintoehdokkuudet> Palkinto | Palkinnot ja palkintoehdokkuudet> Kategoria | Palkinnot ja palkintoehdokkuudet> Ehdokas | Palkinnot ja palkintoehdokkuudet> Tulos |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| 1973 | Oscar-palkinto | Paras laulu | Maurice Jarre (sävellys) Alan Bergman (sanoitukset) Marilyn Bergman (sanoitukset) kappaleesta ”Marmalade, Molasses and Honey” | Ehdokkuus |
| 1973 | Golden Globe | Paras kappale | Maurice Jarre (sävellys) Alan Bergman (sanoitukset) Marilyn Bergman (sanoitukset) kappaleesta ”Marmalade, Molasses and Honey” | Ehdokkuus |
| 1973 | Golden Globe | Vuoden naistulokas | Victoria Principal | Ehdokkuus |
Aiheesta muualla

Roy Bean – piru mieheksi Internet Movie Databasessa (englanniksi)
Roy Bean – piru mieheksi Elonet.
Roy Bean – piru mieheksi AllMoviessa. (englanniksi)
Roy Bean – piru mieheksi TCM Movie Databasessa (englanniksi)
Roy Bean – piru mieheksi Rotten Tomatoes -sivustolla (englanniksi)
Saint Vincent ja Grenadiinit kesäolympialaisissa 1992

Saint Vincent ja Grenadiinit osallistui Barcelonan olympialaisiin vuonna 1992 kuuden yleisurheilijan joukkueella, joista neljä oli miehiä ja kaksi naisia. Maa ei saavuttanut kisoissa yhtäkään mitalia.
Joukkue > Yleisurheilu

Saint Vincent ja Grenadiineja edusti peräti kuusi yleisurheilijaa, mutta heidän kaikkien tie jäi alkueriin.
Eswort Coombs - Miesten 200 metrin juoksu ja 4x400 metrin viesti
Eversley Linley - Miesten 800 metrin juoksu ja 4x400 metrin viesti
Lenford O'Garro - Miesten 4x400 metrin viesti
Michael Williams - Miesten 4x400 metrin juoksu
Gail Prescod - Naisten 100 metrin juoksu
Bigna Samuel - Naisten 1500 metrin juoksu
Samed Yeşil

| 0 | 1 | 2 | 3 |
| --- | --- | --- | --- |

Henkilötiedot
Syntymäaika: 25. toukokuuta 1994 (ikä 30)
Syntymäpaikka:  Düsseldorf, Saksa
Pelipaikka: hyökkääjä
Pituus: 180 cm
Paino: 72 kg
Seura
Seura:  Uerdingen
Pelinumero: 36
Junioriseurat
2000–2002:  CFR Links
2002–2005:  BV 04 Düsseldorf
2005–2012:  Bayer Leverkusen
2012–:  Liverpool
Seurat
| Vuodet | Seura | O | (M) |
| 2012 |  Bayer Leverkusen II | 4 | (0) |
| 2012 |  Bayer Leverkusen | 1 | (0) |
| 2012– |  Liverpool | 0 | (0) |
| Yhteensä | Yhteensä | 5 | (0) |
Maajoukkue
| 2010 |  Saksa U16 | 2 | (3) |
| 2010–2011 |  Saksa U17 | 21 | (20) |
| 2012 |  Saksa U18 | 3 | (0) |
| 2012–2013 |  Saksa U19 | 7 | (8) |
 Seurajoukkueuran tilastot kattavat vain kansalliset sarjat, päivitetty 2. syyskuuta 2014.
Samed Yeşil (s. 25. toukokuuta 1994 Düsseldorf, Saksa) on saksalainen jalkapalloilija, pelipaikaltaan hyökkääjä. Hän edustaa saksalaisseura Uerdingeniä. Kotimaansa lisäksi hän on pelannut Sveitsissä ja Kreikassa sekä kuulunut englantilaisseura Liverpoolin organisaatioon. Yeşil on 180 senttimetriä pitkä ja painaa 72 kilogrammaa.
Sak Noel

| Sak Noel |
| --- | --- |
 Sak Noel vuonna 2011.
Henkilötiedot
Syntynyt: 12. huhtikuuta 1983 (ikä 41)
Ammatti:  DJ, musiikkituottaja
Muusikko
Laulukielet:  espanja
Tyylilajit:  house
Levy-yhtiöt:  Mad Decent 
Aiheesta muualla
www.saknoel.com
  [ Muokkaa Wikidatassa ] [ ohje ]  
Sak Noel (oikealta nimeltään Isaac Mahmood Noell, s. 12. huhtikuuta 1983) on katalonialainen elektronisen musiikin artisti ja DJ. Hän nousi vuonna 2011 Euroopassa suureen suosioon kappaleellaan ”Loca People”. Kappale nousi parhaimmillaan Suomen virallisen singlelistan sijalle neljä.
Diskografia

”Loca People” (2011)
”Paso (The Nini Anthem)” (2012)
”Where? (I Lost My Underwear)” (2012)
Aiheesta muualla

Sak Noel Facebook-sivustolla
Sak Noel Twitter-sivustolla
Sam Wood

Samuel Grosvenor (Sam) Wood (10. heinäkuuta 1883, Philadelphia – 22. syyskuuta 1949) oli yhdysvaltalainen elokuvaohjaaja. Ohjaamisen lisäksi hän tuotti, käsikirjoitti ja osittain myös näytteli.
Wood työskenteli Cecil B. DeMillen avustajana vuonna 1915. Hän työskenteli joissain 1920-luvun Paramount Picturesin suosituissa elokuvissa, esimerkiksi niissä, joita tähdittivät Gloria Swanson ja Wallace Reid. Hän siirtyi MGM:lle vuonna 1927 ja työskenteli Marion Daviesin, Clark Gablen ja Jimmy Duranten kanssa. Wood ohjasi Ginger Rogersin Oscar-palkitun elokuvan Kitty Foyle.
Sam Wood kuoli sydänkohtaukseen Hollywoodissa 66-vuotiaana. Hänet on haudattu Glendaleen. Woodilla on tähti Hollywood Walk of Famella osoitteessa Hollywood Boulevard 4296.
Woodin tytär oli näyttelijä K. T. Stevens, joka aloitti uransa isänsä elokuvassa Peck's Bad Boy.
Aiheesta muualla

Sam Wood Internet Movie Databasessa. (englanniksi)
Saint Vincent ja Grenadiinit kesäolympialaisissa 2012

Saint Vincent ja Grenadiinit osallistui Lontoon olympialaisiin vuonna 2012 kolmen urheilijan joukkueella, jotka osallistuivat yleisurheiluun ja uintiin. Lipunkantajana avajaisissa toimi juoksija Kineke Alexander, joka toimi lipunkantajana jo toista kertaa, ja päättäjäisissä toinen juoksija Courtney Carl Williams. Kukaan Saint Vincent ja Grenadiinien joukkueesta ei päässyt kisoihin suorittamalla rajoja, eikä kukaan päässyt jatkoon alkuerästään. Maa jäi vieläkin odottamaan ensimmäistä olympiamitaliaan seitsemänsissä olympialaisissaan.
Joukkue > Uinti

Tolga Akcayli - Miesten 50 metrin vapaauinti
Joukkue > Yleisurheilu

Courtney Carl Williams - Miesten 100 metrin juoksu
Kineke Alexander - Naisten 400 metrin juoksu
Scott City Subdivision

Scott City Subdivision on Kansasin osavaltion keski- ja länsiosassa Yhdysvalloissa sijaitseva Kansas and Oklahoma Railroadin hallinnoima ja liikennöimä 193,5 kilometrin mittainen rautatieosuus, joka yhdistää Great Bendin ja Scott Cityn kaupungit.
Rataosan Great Bendistä Scott Cityyn on alun perin rakentanut Atchison, Topeka and Santa Fe Railway. Liikenteen vähetessä AT&SF myi rataosan paikalliselle tavaraliikennettä välittävälle rautatieyhtiölle Central Kansas Railwaylle, jonka Kansas and Oklahoma Railroad myöhemmin hankki omistukseensa. Scott Cityn ja Shallow Waterin välinen osuus on lakkautettu.
Aiheesta muualla

Kansas & Oklahoma Railroad: Ratakartta (Arkistoitu – Internet Archive)
Saksan ralli 2011

|  Saksan ralli 2011 |
| --- | --- |
 9. osakilpailu 13 osakilpailusta kaudella 2011. 


Palkintokoroke
Voittaja:   Sébastien Ogier  Julien Ingrassia  (Citroën)
Toinen:   Sébastien Loeb  Daniel Elena  (Citroën)
Kolmas:   Daniel Sordo  Carlos del Barrio  (Mini)
Rallin voittaja Sébastien Ogier.
Saksan ralli 2011 (virallisesti 29. ADAC Rallye Deutschland 2011) oli Rallin MM-sarjan kauden 2011 yhdeksäs osakilpailu, joka ajettiin 19–21. elokuuta.
Tulokset

| Sija | Kuljettaja | Kartanlukija | Auto | Aika | Ero | Pisteet |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 1. |  Sébastien Ogier |  Julien Ingrassia | Citroën DS3 WRC | 3:32.15,9 |  | 25+2 |
| 2. |  Sébastien Loeb |  Daniel Elena | Citroën DS3 WRC | 3:32.55,7 | +39,8 | 18+3 |
| 3. |  Daniel Sordo |  Carlos del Barrio | Mini John Cooper Works WRC | 3:34.11,5 | +1.55,6 | 15 |
| 4. |  Mikko Hirvonen |  Jarmo Lehtinen | Ford Fiesta RS WRC | 3:34.59,6 | +2.43,7 | 12 |
| 5. |  Petter Solberg |  Chris Patterson | Citroën DS3 WRC | 3:36.03,9 | +3.48,0 | 10+1 |
| 6. |  Kimi Räikkönen |  Kaj Lindström | Citroën DS3 WRC | 3:39.40,5 | +7.24,6 | 8 |
| 7. |  Henning Solberg |  Ilka Minor | Ford Fiesta RS WRC | 3:40.01,8 | +7.45,9 | 6 |
| 8. |  Armindo Araújo |  Miguel Ramalho | Mini John Cooper Works WRC | 3:41.45,7 | +9.29,8 | 4 |
| 9. |  Peter Van Merksteijn Jr. |  Erwin Mombaerts | Citroën DS3 WRC | 3:42.17,5 | +10.01,6 | 2 |
| 10. |  Dennis Kuipers |  Frédéric Miclotte | Ford Fiesta RS WRC | 3:42.24,9 | +10.09,0 | 1 |
Lähde:
Muuta

Minin ensimmäinen palkintokorokesija.
Kimi Räikkösen viimeiset pisteet.