stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Kilpakävely
Ennätykset > Miehet > 20 000 m ratakävely

| Aika | Urheilija | Paikka | Päivämäärä |
| --- | --- | --- | --- |
| 1.17.25,6 |  Bernardo Segura | Bergen | 7. toukokuuta 1994 |
| 1.18.35,2 |  Stefan Johansson | Bergen | 15. toukokuuta 1992 |
| 1.18.40,0 |  Ernesto Canto | Bergen | 5. toukokuuta 1984 |
| 1.19.18,3 |  Ronald Weigel | Bergen | 26. toukokuuta 1990 |
| 1.19.22,5 |  Aleksei Peršin | Bergen | 7. toukokuuta 1988 |
| 1.19.24,1 |  Walter Arena | Bergen | 26. toukokuuta 1990 |
| 1.19.48,1 |  Nathan Deakes | Brisbane | 4. syyskuuta 2001 |
| 1.19.52,0 |  Robert Korzeniowski | Brisbane | 4. syyskuuta 2001 |
| 1.19.54,0 |  Pavol Blazek | Bergen | 26. toukokuuta 1990 |
| 1.20.06,8 |  Daniel Bautista | Montreal | 17. lokakuuta 1979 |
Lähde: IAAF
Ennätykset > Miehet > 50 km

| Aika | Urheilija | Paikka | Päivämäärä |
| --- | --- | --- | --- |
| 3.32.33 |  Yohann Diniz | Zürich | 15. elokuuta 2014 |
| 3.34.14 |  Denis Nižegorodov | Tšeboksary | 11. toukokuuta 2008 |
| 3.35.47 |  Nathan Deakes | Geelong | 2. joulukuuta 2006 |
| 3.35.59 |  Sergei Kirdjapkin | Lontoo | 11. elokuuta 2012 |
| 3.36.03 |  Robert Korzeniowski | Pariisi | 27. elokuuta 2003 |
| 3.36.04 |  Alex Schwazer | Rosignano Solvay | 2. marraskuuta 2007 |
| 3.36.06 |  Yu Chaohong | Nanjing | 22. lokakuuta 2005 |
| 3.36.13 |  Zhao Chengliang | Nanjing | 22. lokakuuta 2005 |
| 3.36.20 |  Han Yucheng | Nanjing | 27. helmikuuta 2005 |
| 3.36.21 |  Matej Tóth | Zürich | 15. elokuuta 2014 |

Lähde: IAAF
Ennätykset > Naiset > 10 000 m ratakävely

| Aika | Urheilija | Paikka | Päivämäärä |
| --- | --- | --- | --- |
| 41.56,23 |  Nadežda Rjaškina | Seattle | 24. heinäkuuta 1990 |
| 41.57,22 |  Kerry Saxby-Junna | Seattle | 24. heinäkuuta 1990 |
| 42.11,5 |  Beate Gummelt | Bergen | 15. toukokuuta 1992 |
| 42.13,7 |  Madelein Svensson | Bergen | 15. toukokuuta 1992 |
| 42.23,7 |  Ileana Salvador | Bergen | 5. elokuuta 1993 |
| 42.30,13 |  Gao Hongmiao | Nanjing | 24. lokakuuta 1995 |
| 42.30,31 |  Olimpiada Ivanova | Pietari | 26. heinäkuuta 1994 |
| 42.37,0 |  Sari Essayah | Bergen | 5. elokuuta 1993 |
| 42.38,24 |  Liu Hongyu | Nanjing | 24. lokakuuta 1995 |
| 42.40,33 |  Beatriz Pascual | Avilés | 1. heinäkuuta 2010 |
Lähde: IAAF
Ennätykset > Naiset > 20 km

| Aika | Urheilija | Paikka | Päivämäärä |
| --- | --- | --- | --- |
| 1.24.50 |  Olimpiada Ivanova | Adler | 4. maaliskuuta 2001 |
| 1.24.56 |  Olga Kaniskina | Adler | 28. helmikuuta 2009 |
| 1.25.02 |  Jelena Lašmanova | Lontoo | 11. elokuuta 2012 |
| 1.25.08 |  Vera Sokolova | Sotši | 26. helmikuuta 2011 |
| 1.25.09 |  Anisja Kirdjapkina | Sotši | 26. helmikuuta 2011 |
| 1.25.16 |  Qieyang Shenjie | Lontoo | 11. elokuuta 2012 |
| 1.25.18 |  Tatjana Gudkova | Moskova | 19. toukokuuta 2000 |
| 1.25.20 |  Olga Poljakova | Moskova | 19. toukokuuta 2000 |
| 1.25.27 |  Elmira Alembekova | Sotši | 18. helmikuuta 2012 |
| 1.25.29 |  Irina Stankina | Moskova | 19. toukokuuta 2000 |
Lähde: IAAF
Aiheesta muualla

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
Suomen Urheiluliiton viralliset kilpakävelysivut (Arkistoitu – Internet Archive)
Suomalainen kävelytalli H.E.V.I. Hard Walk Team
Suomalainen kävelytalli Wild West Walkers (Arkistoitu – Internet Archive)
Kuolematon rakkaus

| Kuolematon rakkaus> To Each His Own |
| --- | --- |

Ohjaaja:  Mitchell Leisen
Käsikirjoittaja:   Charles Brackett  Jacques Théry 
Tuottaja:  Charles Brackett
Säveltäjä:  Victor Young
Kuvaaja:  Daniel Fapp
Leikkaaja:  Alma Macrorie
Tuotantosuunnittelija:  Roland Anderson
Pukusuunnittelija:  Edith Head
Lavastaja:   James M. Walters  Sam Comer 
Erikoistehosteet:   Farciot Edouart  Gordon Jennings 
Pääosat:   Olivia de Havilland  John Lund 
Valmistustiedot
Valmistusmaa:  Yhdysvallat
Tuotantoyhtiö:  Paramount Pictures
Levittäjä:  Paramount Pictures Netflix
Ensi-ilta:  1946
Kesto:  113 min
Alkuperäiskieli:  englanti
Aiheesta muualla
IMDb 
Elonet
AllMovie
Infobox OKNimi-testi OK: 
Kuolematon rakkaus (To Each His Own) on yhdysvaltalainen elokuva vuodelta 1946. Se kertoo naisesta, joka rakastuu ilmavoimien lentäjään ja saa tälle lapsen, mutta pitää asian salassa. Olivia de Havilland sai naispääosasta Oscarin, ja myös käsikirjoitus oli Oscar-ehdokkaana.
Aiheesta muualla

Kuolematon rakkaus Internet Movie Databasessa (englanniksi)
To Each His Own. Turner Classic Movies – TCM. Arkistoitu 17.5.23021. Viitattu 22.6.2022. (englanniksi)
Kuningas Juhana

Kuningas Juhana painettiin ensi kerran Ensimmäisessä foliossa vuonna 1623. Kuvassa näköispainos.
Kuningas Juhana (engl. The Life and Death of King John) on William Shakespearen näytelmä, jonka aiheena on Englannin kuningas Juhana Maaton. Se kertoo poliittisesta juonittelusta, vastuusta, vehkeilystä ja vallanhimosta. Näytelmä on ilmestynyt suomeksi 1901 Paavo Cajanderin suomentamana  ja 2008 Matti Rossin suomentamana.
Näytelmä painettiin ensi kerran niin sanotussa First foliossa vuonna 1623, mutta sitä oli esitetty jo 1596–1597.
Se on Rikhard II:n ohella toinen Shakespearen kahdesta kokonaan runomuotoisesta näytelmästä.
Aiheesta muualla

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
Kuningas Juhana Gutenbergissä Paavo Cajanderin suomennos
The Life and Death of King John Juonitiivistelmä (englanniksi). Absolute Shakepeare.
Kuolemantuomiopaikka

| Kuolemantuomiopaikka> The Ox-Bow Incident |
| --- | --- |

Ohjaaja:  William A. Wellman
Käsikirjoittaja:  Lamar Trotti
Tuottaja:  Lamar Trotti
Säveltäjä:  Cyril J. Mockridge
Kuvaaja:  Arthur C. Miller
Leikkaaja:  Allen McNeil
Tuotantosuunnittelija:  James Basevi
Pukusuunnittelija:  Earl Luick
Pääosat:  Henry Fonda Henry Morgan Mary Beth Hughes Jane Darwell Anthony Quinn Dana Andrews
Valmistustiedot
Valmistusmaa:  Yhdysvallat
Tuotantoyhtiö:  20th Century Fox
Levittäjä:  20th Century Studios Netflix
Ensi-ilta:  1942
Kesto:  77 minuuttia
Alkuperäiskieli:  englanti
Aiheesta muualla
IMDb
Elonet
AllMovie
Infobox OKNimi-testi OK: 
Kuolemantuomiopaikka (The Ox-Bow Incident) on William A. Wellmanin ohjaama yhdysvaltalainen lännenelokuva vuodelta 1942. Vuoden 1885 tositapahtumiin perustuva, Lamar Trottin käsikirjoittama elokuva kertoo väkijoukon kuolemaan tuomitsemista, mutta lopulta syyttömiksi osoittautuvista karjapaimenista. Pääosia näyttelevät muiden muassa Henry Fonda, Anthony Quinn ja Dana Andrews.
Vastaanotto

Elokuva sai parhaan elokuvan Oscar-palkintoehdokkuuden ja neljä National Board of Review -palkintoa.
Helsingin Sanomien Mikael Fränti kirjoitti elokuvan tv-esityksen alla 1979 sen olevan esimerkki ensimmäisistä realistisen tyylisuunnan lännenelokuvista, joissa kaikki ei enää ole niin hyvää ja kaunista kuin sitä aiemmin. Elokuva nousi arvoonsa vasta vuosia valmistumisensa jälkeen. Fräntin mukaan elokuvaa on arvosteltu siitä, että tarina on liian nykyaikainen, mutta hänestä tosipohjainen tarina on lajityypin vaikuttavimpia moraliteetteja.
Vuonna 1998 elokuva valittiin Yhdysvaltojen kongressin kirjaston National Film Registryyn, johon kootaan esteettisesti, historiallisesti tai kulttuurisesti merkittäviä amerikkalaiselokuvia. The New York Timesin kriitikot valitsivat Kuolemantuomiopaikan vuonna 2004 yhdeksi kaikkien aikojen tuhannesta parhaasta elokuvasta maailmassa.
Ksaver Šandor Gjalski

| Ksaver Šandor Gjalski |
| --- | --- |
 Ksaver Šandor Gjalski
Henkilötiedot
Koko nimi:  Ljubomil Babić
Syntynyt: 6. helmikuuta 1854 Gredice, Zabok
Kuollut: 26. lokakuuta 1935 Gredice
Kansalaisuus:  Kroatia
Ammatti:  kirjailija
Kirjailija
Äidinkieli: kroatia
Tuotannon kieli: kroatia
Kirjallinen suuntaus: mystiikka
Aiheesta muualla
Löydä lisää kirjailijoitaKirjallisuuden teemasivulta
Ksaver Šandor Gjalski, oikea nimi Ljubomil Babić, (6. helmikuuta 1854 Gredice, Zabokin lähellä – 26. lokakuuta 1935 Gredice) oli merkittävä kroatialainen novellikirjailija.
Gjalsk on terävällä huomiokyvyllä ja muodon hienoudella kuvaillut eri puolia kroatialaisesta elämästä. Hänen teoksistaan huomattavimmat ovat Janko Borislavić, Naja, Gjurgjić, Agićey, Na rođenoj grudi ('Kotiturpeessa kiinni'), Radimilović ja ironinen Zivotopis jedne ekcelencije ('Erään eksellenssin historia'). Gjalskin myöhemmissä teoksissa on havaittavissa taipumusta mystisyyteen.
Teokset

Pod starim krovovima (1886)
Iz varmedjinskih dana (1891)
Diljem doma (1899)
U novom dvoru (1885)
Na rođenoj grudi (1890)
Janko Borislavić (1887)
Radmilović (1894)
U noći (1886)
Tri pripovijesti bez naslova (1887)
Bijedne priče (1888)
Osvit (1892),
Za materinsku riječ (1906)
Dolazak Hrvata (1924).
Tajinstvene priče (1913)
Pronevjereni ideali (1925)
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Ksaver Šandor Gjalski Wikimedia Commonsissa
Kuolemanspiraali

| Kuolemanspiraali |
| --- | --- |

Kirjailija:  Leena Lehtolainen
Kieli:  suomi
Genre:  Rikoskirjallisuus
Kustantaja:  Tammi
Julkaistu:  1997
Sivumäärä:  360
ISBN:  951-31-1077-X
Sarja: Maria Kallio
Edeltävä:  Luminainen
Seuraava:  Tuulen puolella
Löydä lisää kirjojaKirjallisuuden teemasivulta
Kuolemanspiraali on Leena Lehtolaisen rikosromaani, joka  julkaistiin vuonna 1997 Tammen kustantamana.
Kuolemanspiraalin päähenkilö on raskaana oleva poliisi Maria Kallio, jonka tehtävänä on selvittää 16-vuotiaan taitoluistelija Noora Niemisen murha. Kirjan lopussa Kallio synnyttää lapsen, joka on myöhemmissä kirjoissa nimetty Iidaksi.
Juoni

16-vuotias taitoluistelijalupaus Noora Nieminen löydetään kuolleena Kati Järvenperän autosta. Raskaana oleva Maria alkaa etsiä tytön murhaajaa. Tehtävä on vaikea, ja samalla Marian raskaus etenee. Yllättäen johtolangat kuitenkin johtavat Marian oikeille jäljille ja saattavat hänet itsensäkin vaaraan.
Kurki (veistos)

| Kurki |
| --- | --- |

Nimi:  Kurki
Tekijä:  Armas Hutri
Valmistumisvuosi:  1969
Julkistettu:  2. lokakuuta 1971
Taiteenlaji:  Julkinen taide
Teostyyppi:  Veistos
Materiaali:  Pronssi ja kivi
Sijainti:  Suomi
Koordinaatit:  61°29′07″N 21°43′54″E﻿ / ﻿61.4854°N 21.7316°E﻿ / 61.4854; 21.7316
Kurki on kuvanveistäjä Armas Hutrin 1969 tekemä pronssiveistos Porissa. Se sijaitsi alun perin Liinanharjan vanhainkodin pihalla. Rakennus toimi viimeksi vastaanottokeskuksena. Kurki siirrettiin syksyllä 2024 Isosannan kaupunginosassa sijaitsevaan Kurjenpuistoon, koska Liinaharjan vastaanottokeskus purettiin.
Armas Hutrin veistos Kurki vuodelta 1969 Riihimäen J.V. Jorman puistossa.
Veistos esittää kiveltä lentoon nousevaa kurkea. Veistoksen pituus on 156 cm ja siipien kärkiväli 110 cm. Sen jalustana on Reposaaresta tuotu luonnonkivi. Veistos paljastettiin Liinanharjan vanhainkodin (nyk. vastaanottokeskus) pihalla Porin päivänä 1.10.1971.
Riihimäellä J.V. Jorman puistossa on myös Armas Hutrin Kurki-niminen veistos. Se on ajoitettu vuodelle 1969.
Kurkihirsi

Koristeellinen kurkihirsi Maori-heimon kokoontumistalossa Uudessa Seelannissa.
Kurkihirsi (myös harjahirsi ja harjariuku) on katon harjalla oleva talon pitkittäissuuntaan kulkeva tukihirsi. Se on harjakaton ylin tukirakenne.
Kortetlampi

| Kortetlampi |
| --- | --- |
Valtiot:  Suomi
Maakunnat:  Pirkanmaa
Kunnat:  Ikaalinen
Koordinaatit:  61°46′26″N, 23°14′56″E
Vesistöalue ja valuma-alueen tietoja
Päävesistöalue:  Kokemäenjoen vesistö (35)
Valuma-alue:  Kyrösjärven alue (35.52)
Laskujoki:  oja Kyrösjärveen 
Järvinumero:  35.521.1.007
Mittaustietoja
Pinnankorkeus:  90,2 m 
Rantaviiva:  0,654 km 
Pinta-ala:  0,02013 km² 
 fiKortetlampi 
Kortetlampi  on Pirkanmaalla Ikaalisissa Luhalahden Sipsiössä sijaitseva lampi, joka kuuluu Kokemäenjoen vesistössä Ikaalisten reitin valuma-alueen Kyrösjärven alueeseen. Kortetlampi on osa Kyrösjärven lähialuetta.
Maantietoa

Se on 250 metriä pitkä, 100 metriä leveä ja sen pinta-ala on 2,0 hehtaaria. Lampi sijaitsee peltoaukean sisällä metsäsaarekkeessa kaukana maatiloista. Siihen laskee Hautakorvenlammen laskuoja ja sen oma laskuoja on kilometrin mittainen ja se laskee Kyrösjärven Luhalahteen. Rantaviiva on yli 600 metriä pitkä ja rantaan on rakennettu yksi loma-asunto, jonne johtaa Sipsiön kautta tie seututieltä 276.
Kurki (kappale)

Kurki on Kai Hyttisen säveltämä ja Vexi Salmen sanoittama iskelmäballadi ihmisen talveksi hoitoonsa ottamasta siipirikosta kurjesta. Laulu tunnetaan myös kertosäkeensä alkusanoista Ei vapaata vangita voi. Laulu julkaistiin vuonna 1985 Kai Hyttisen itsensä laulamana singlenä (Flamingo GDS 357), jonka kääntöpuolella on ”Siboney”-kappaleen muunnelma ”Havannan yö”. Sovituksen teki Markku Johansson. ”Kurjesta” tuli yksi Kai Hyttisen uran suurimmista menestyksistä.
Kivennavan kirkko

Kivennavan kirkko sisältä kunnostettavana noin vuonna 1900
Kivennavan kirkko oli kuudes evankelis-luterilainen kirkko Kivennavan kirkonkylän korkeimmalla mäellä vuosina 1808–1939. Kivennavan kunta kuului Suomelle ennen luovuttamistaan Neuvostoliitolle 1944.
Puinen kirkko rakennettiin 1804–1808, mutta sen suunnittelijasta ja töitä johtaneesta rakennusmestarista ei ole tietoa. Suomen sodan jälkeen Suomi siirtyi Venäjän vallan alle 1809, ja Viipurin lääni ja samalla Kivennapa yhdistettiin muuhun Suomeen 1811. Levottomista ajoista huolimatta kirkkoa kuitenkin kaunistettiin. Pietarilainen kirkkomaalari Müller varusti kirkon sisätilat Raamatun kertomuksiin pohjautuvilla maalauksilla 1810–1811. Kirkkoon hankittiin myös veistoksia, mutta vuosien saatossa ne hävisivät tai siirtyivät museoiden kokoelmiin.
Kirkon sisäosat laudoitettiin 1819, ja 1828 valmistui Taavetti Rahikaisen tekemä kellotapuli. Kirkon ovet tehtiin tuomiokapitulin ohjeiden mukaan ulospäin aukeaviksi 1831. Vuonna 1832 kellotapuli maalattiin vihertäväksi, kirkon seinät keltaisiksi ja kirkon vesikatto punaiseksi. Saarnastuoli maalattiin ja koristeltiin kullatuilla enkelinpäillä 1833, jolloin lisäksi lakattiin lehterin laudat.
Puinen kirkko tarvitsi usein korjauksia, ja niitä tehtiinkin. Perinpohjainen kunnostus tehtiin kesällä 1900 arkkitehti Leander Ikosen suunnitelman mukaan. Työtä johti rakennusmestari Holopainen. Kirkkoon tehtiin uusi saarnastuoli ja uudet penkit, ja kaikki maalattiin öljyvärillä. Uuden, Kristuksen ylösnousemista kuolleista kuvaavan alttaritaulun maalasi rouva Viodolfa Ahrenberg. Entinenkin alttaritaulu oli esittänyt samaa aihetta. Sakastin alle tehtiin viinikellari 1906, ja 1909 kirkkoon asennettiin sisäikkunat. Vuonna 1910 rakennettiin sakastin eteiseen klosettilaitos, ja seuraavana vuonna kirkon ulkoseinät maalattiin vaalean keltaisiksi.
Salama sytytti kirkon kellotapulin 24. elokuuta 1901, jolloin koko tapuli tuhoutui ja kellot sulivat. Suomalaiset sotilaat polttivat kirkon 1939 talvisodan alussa perääntyessään Karjalankannakselta. Seuraava eli seitsemäs kirkko tehtiin 1943 entisen kirkon paikalle. Sitä kutsuttiin Pajarin kirkoksi, koska rakentamisen pani alulle kenraalimajuri Aaro Pajari. Tämä kirkko tuhoutui venäläisten suurhyökkäyksessä 11. kesäkuuta 1944.
Kristine Duvholt

| Mitalit> Maa:   Norja.Naisten käsipallo. Olympialaiset  | Mitalit> Maa:   Norja.Naisten käsipallo. Olympialaiset  | Mitalit> Maa:   Norja.Naisten käsipallo. Olympialaiset  | Maa:   Norja> Naisten käsipallo. |
| --- | --- | --- | --- |
|  Hopeaa | Barcelona 1992 | käsipallo |  |
|  Pronssia | Sydney 2000 | käsipallo |  |
Kristine Duvholt Havnås (s. 31. tammikuuta 1974 Tønsberg) on norjalainen käsipalloilija. Hän on saavuttanut kaksi olympiamitalia ja voittanut maailmanmestaruuden. Hän on pelannut Norjan maajoukkueessa 208 maaottelua lokakuusta 1991 joulukuuhun 2001 ja tehnyt niissä 377 maalia.
Duvholt pelasi kolmissa olympialaisissa. Barcelonassa 1992 hän saavutti hopeaa, Atlantassa 1996 tuloksena oli neljäs sija, ja Sydneystä 2000 tuli pronssia. Hän voitti maailmanmestaruuden vuonna 1999, jolloin Norja voitti loppuottelussa Ranskan jatkoajalla maalein 25–24.
Kristine Gjelsten Haugen

Kristine Gjelsten Haugen (s. 24. elokuuta 1992) on norjalainen alppihiihtäjä, joka edustaa Lommedalens IL seuraa.
Haugen kilpaili alppihiihdon maailmancupissa ensimmäisen kerran Semmeringin pujottelussa joulukuussa 2016. Ensimmäiset maailmancupin pisteensä hän saavutti Flachaun pujottelussa tammikuussa 2017 oltuaan 26:s. Parhaimmillaan hän on ollut 23:s Söldenin suurpujottelussa lokakuussa 2017.
Haugenin isoveli Leif Kristian Haugen on myös alppihiihtäjä.
Kuolemantanssi

Michael Wolgemutin näkemys kuolemantanssista (1493)
Kuolemantanssi tai kalmantanssi (ransk. La Danse macabre, engl. Dance of Death, ital. La danza macabra, saks. Totentanz) on myöhäiskeskiajan kirkkotaiteessa esiintyvä aihe, joka kuvaa vertauskuvallisesti kuoleman yleismaailmallisuutta eli universaaliutta. Kuolemantanssi-aiheiset maalaukset sisältävät yleensä henkilöityneen kuoleman, joka johtaa tanssivien hahmojen joukkoa hautaan. Usein hautaan marssivassa kulkueessa esiintyy hahmoja kaikista yhteiskunnan kerroksista – kuninkaita, paaveja, munkkeja, nuoria, maatyöläisiä jne. Se on symbolikuva siitä, että kuolemassa kaikki ovat samanarvoisia. Aihe tunnetaan jo 300-luvulta alkaen, mutta se yleistyi Jean Le Fèvren La Danse Macabre -runon ilmestyttyä vuonna 1376.
Kuolemantanssi. Yksityiskohta Giacomo Borlone de Buschisin maalaamasta freskosta Oratorio dei Disciplinin kirkossa Clusonen kaupungissa, Italiassa.
Kuuluisimmat kuolemantanssit ovat ranskalaisissa ja saksalaisissa kirkoissa usein esiintyvät fresko-aiheet. Ne tehtiin yleensä mustan surman tunnelmissa muistuttamaan ihmisiä heidän elämänsä hauraudesta ja maallisen kunnian katoavaisuudesta. Bernt Notke maalasi 1400-luvun lopulla Lyypekin Mariankirkkoon loisteliaan Kuolemantanssin, mutta kirkko paloi vuonna 1942. Notken työpajan maalaama Kuolemantanssi on kuitenkin edelleen tallella Tallinnan Niguliste-kirkossa, joka toimii nykyään museona ja konserttisalina.
Suomen ainoa säilynyt kuolemantanssikuvaelma on 1500-luvun alussa tehdyssä seinämaalauksessa Inkoon kirkossa.
Kuolemantanssi on aiheena suosittu myös musiikissa. Klassiset säveltäjät, kuten Franz Liszt ja Camille Saint -Saëns ovat tehneet aiheesta sävellyksiä. Aihetta ovat suosineet myös erilaiset heavy metal -yhtyeet, kuten Iron Maiden kappaleella Dance of Death, joka löytyy yhtyeen julkaisemalta samannimiseltä levyltä (2003). Suomalainen metalliyhtye Catamenia on tehnyt Kuolon Tanssi -kappaleen Chaosborn-albumille ja saksalaisella Absurd-yhtyeellä on kappale nimeltä Pesttanz. Teemaa on jatkanaut okkultistista rokkia tekevä Ghost
Dance Macabre -kappaleella 2018.
Bernt Notke, Tallinnan kuolemantanssi, 1463.
Hieronymus Bosch, Edenin puutarha, 1480–1505.
Max Slevogt, Kuolemantanssi, 1868.
Inkoon kirkko, Kuolemantanssi.
Inkoon kirkko, Kuolemantanssi.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Kuolemantanssi Wikimedia Commonsissa
Knivstan kunta

| Knivstan kunta |
| --- | --- |
 vaakuna

Valtio:   Ruotsi
Lääni:  Uppsalan lääni
Maakunta:  Uplanti
Keskustaajama:  Knivsta
Kuntakoodi:  0330
Pinta-ala  ():  
 – Maa:  282,13 km²
Väkiluku (31.12.2021)  ():  19 818
 – Väestötiheys:  70,2 as./km²
 
 www.knivsta.se 
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Uppsalan ja Knivstan kuntien alueen entiset pitäjät.
Knivstan taajaman keskustaa.
Knivstan rautatieasema.
Knivstan kunta (ruots. Knivsta kommun) on Uppsalan läänissä sijaitseva Ruotsin kunta. Maakuntajaossa se kuuluu Uplantiin. Kunnan keskustaajama on Knivsta.
Kunnan maapinta-ala on 282,13 neliökilometriä (1.1.2016) ja asukasluku 19 818 henkeä (31.12.2021).
Knivstan naapurikuntia ovat Uppsala, Norrtälje, Sigtuna ja Håbo.
Knivstan kunnan länsipuoli sijaitsee Ärlinghundran kihlakunnassa ja itäpuoli Långhundran kihlakunnassa. Knivstan halki kulkee E4-moottoritie. Alsikeapila on saanut nimensä Knivstan kuntaan nykyään kuuluvan Alsiken pitäjän mukaan.
Vuonna 2007 kunnassa oli 70,73 km² peltoa, joten saman ajankohdan maapinta-alaan vertaamalla saadaan peltojen osuudeksi 25,0 prosenttia kunnan maapinta-alasta.
Kuntajaon kehitys

Vuoden 1952 kuntauudistuksessa Knivstan "suurkunta" muodostettiin aiemmista Alsiken, Knivstan, Laggan, Vassundan ja Östunan kunnista. Vuonna 1967 Skepptunan kunta jaettiin, jolloin Husby-Långhundra liitettiin Knivstaan. Vuonna 1971 koko Knivsta liitettiin Uppsalan kuntaan. Samalla Knivsta siirrettiin Tukholman läänistä Uppsalan lääniin. Knivstan kunta perustettiin uudelleen 1.1.2003, ja se sai samat rajat, jotka aiemmalla Knivstalla oli ollut 1967–1970. Tämän jälkeen Ruotsiin ei ole toistaiseksi muodostettu uusia kuntia.
Väestönkehitys

| Knivstan kunnan väestönkehitys 1950–2020 |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| Vuosi |  |  | Asukkaita |  |
| 1950 | 1950 |    | 4 571 | 4 571 |
| 1955 | 1955 |    | 4 398 | 4 398 |
| 1960 | 1960 |    | 4 556 | 4 556 |
| 1965 | 1965 |    | 5 253 | 5 253 |
| 1970 | 1970 |    | 5 823 | 5 823 |
| 1975 | 1975 |    | 6 394 | 6 394 |
| 1980 | 1980 |    | 8 484 | 8 484 |
| 1985 | 1985 |    | 9 335 | 9 335 |
| 1990 | 1990 |    | 11 132 | 11 132 |
| 1995 | 1995 |    | 11 772 | 11 772 |
| 2000 | 2000 |    | 12 214 | 12 214 |
| 2005 | 2005 |    | 13 324 | 13 324 |
| 2010 | 2010 |    | 14 724 | 14 724 |
| 2015 | 2015 |    | 16 869 | 16 869 |
| 2020 | 2020 |    | 19 818 | 19 818 |
Lähde: Statistiska centralbyrån (SCB).
Kunnan väestö taustan mukaan on esitetty seuraavassa taulukossa.
| Tausta | Tarkempi jaottelu | Henkilöä (31> 12.2015) |  % |
| --- | --- | --- | --- |
| Ulkomaalaistaustaiset | Ulkomailla syntyneet | 1 884 | 11,2 |
| Ulkomaalaistaustaiset | Ruotsissa syntyneet, joiden molemmat vanhemmat syntyneet ulkomailla | 479 | 2,8 |
| Ruotsalaistaustaiset | Ruotsissa syntyneet, joiden vanhemmista toinen syntynyt Ruotsissa ja toinen ulkomailla | 1 569 | 9,3 |
| Ruotsalaistaustaiset | Ruotsissa syntyneet, joiden molemmat vanhemmat syntyneet Ruotsissa | 12 937 | 76,7 |
Hieman vanhempien vuoden 2009 lopun tietojen mukaan kunnassa asui 275 Suomessa syntynyttä, mikä vastasi 1,9 prosenttia kunnan väestöstä.
Vuoden 1984 lopun tietoja ulkomailla syntyneistä ja Suomessa syntyneistä Knivstan kunnassa ei ole saatavilla, sillä tuolloin alue kuului vielä Uppsalan kuntaan.
Vuoden 2010 tietojen mukaan 20 vuotta täyttäneiden kuntalaisten mediaaninettotulot olivat 231 980 kruunua. Vuodelta 2007 olevan tiedon mukaan kuntalaisten nettovarallisuuden mediaani oli 102 000 kruunua.
Vuoden 2011 lopussa kunnan väestö jakautui eri ikäryhmiin seuraavasti:
0–17-vuotiaat: 27,9 %
18–64-vuotiaat: 59,9 %
65 vuotta täyttäneet: 12,2 %
Elinkeinot

Seuraava taulukko kuvaa työpaikkojen ja työllisten jakautumista eri elinkeinojen kesken. Luvut on laskettu kahdessa eri Statistiska centralbyrånin tilastossa ilmoitettujen perusteellisempien tietojen pohjalta. "Päiväväestö" (ruots. dagbefolkning) kertoo kunnassa sijaitsevista työpaikoista ja "yöväestö" (ruots. nattbefolkning) puolestaan kunnassa asuvien elinkeinosta. Työpaikkaomavaraisuus on laskettu päivä- ja yöväestön suhteena. Alkutuotanto tarkoittaa maa- ja metsätaloutta sekä kalastusta. Jalostuksen kohdalla on laskettu yhteen tavaranvalmistus- ja kierrätysteollisuus, energia- ja ympäristöyritykset sekä rakennusteollisuus. Muut toimialat on laskettu palveluihin lukuun ottamatta niitä, joiden elinkeino on tuntematon.
| Elinkeino | Elinkeino | Työpaikat (%) | Työlliset (%) |
| --- | --- | --- | --- |
|   | alkutuotanto | 3,6 | 1,8 |
|   | jalostus | 21,9 | 17,0 |
|   | palvelut | 73,4 | 80,6 |
|   | tuntematon | 1,1 | 0,6 |
|   | Työpaikkoja ja työllisiä | 3 582 | 7 606 |
|   | työpaikkaomavaraisuus | 47,1 |  |
Taajamat

Kunnassa on 2 taajamaa, joiden osuus kunnan väestöstä vuoden 2010 lopussa oli 66,3 prosenttia. Taajamien ulkopuolella asui tuolloin 4 962 asukasta. Seuraavassa on lueteltu kunnan alueella sijaitsevat taajamat väkilukuineen:
| # | Taajama | Väkiluku (31> 12.2010) |
| --- | --- | --- |
| 1 | Knivsta | 7 081 |
| 2 | Alsike | 2 681 |
Kunnan keskustaajama on lihavoitu.
Taajamat > Pientaajamat

Yli 200 asukkaan taajamien lisäksi kunnassa on vuoden 2010 tietojen perusteella myös seuraavat 50–199 asukkaan pientaajamat:
Björksta
Halmby
Lingsberg
Spakbacken
Stenhagen + Persborg
Vassunda
Älgboda
Östunaby och Erkesberga
Taajamat > Entiset pientaajamat

Ruotsissa on tehty tilastoja pientaajamista aikaisemmin myös vuosina 1990, 1995, 2000 ja 2005. Seuraavat paikkakunnat ovat olleet pientaajamia jonakin tai joinakin vuosina vuosien 1995, 2000 ja 2005 aikana, mutta ne eivät olleet pientaajamia vuonna 2010:
Eda
Källbacken