stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Suomen islamilainen puolue
Historia

Yhdistys sai syksyllä 2007 huomiota tiedotusvälineissä. Sen puheenjohtajan, Abdullah Tammen, mukaan sillä oli muutamia satoja kannattajakortteja tammikuussa 2008 ja sillä oli vielä matkaa vaadittuun 5000 rekisteröityyn kannattajaan. Rekisteröitymisprosessi yhdistysrekisteriin alkoi marraskuussa 2007.
YLE:n TV-uutisissa 3. syyskuuta 2008 Tammi kertoi yhdistyksen sääntöjen olevan ministeriössä tutkittavana. Puolueella oli tässä vaiheessa oman ilmoituksensa mukaan yli 3 500 kannattajakorttia koossa. Tammi uskoi, että yhdistyksen päästessä rekisteriin on kannattajakorttien keruukin aivan loppusuoralla. Tammen mukaan puolueella oli lokakuun lopussa 2008 jäseniä vajaa 200 ja näiden lisäksi satakunta jäsentä, joiden jäsenyys pitää vielä hyväksyä puoluehallituksessa.
Syksyn 2008 kunnallisvaaleihin yhdistys ei ehtinyt, mutta se asetti Helsingissä kaksi puolueiden ulkopuolista ehdokasta – Abdullah Tammen ja Sauli Ingmanin – valitsijayhdistyksen kautta. ”Suomen Islamilaisen Puolueen yhteislista” keräsi Helsingin vaalipiirissä 160 ääntä, mutta yhtäkään ehdokasta ei valittu kaupunginvaltuustoon.
Julkisuudestaan huolimatta yhdistys ei saanut kerättyä riittävää määrää kannattajakortteja päästäkseen puoluerekisteriin. Suomen islamilainen puolue ei ole vuoden 2008 jälkeen osallistunut yksiinkään vaaleihin.
Tavoitteet > Kotimaanpolitiikka

Yhdistys korostaa perhearvoja ja siveellisyyttä islamin arvojen mukaan. Se vaatii alkoholijuomien täyskieltoa  sekä  tupakan mainostamisen kieltämistä. Yhdistys pyrkii edistämään poikien ja miesten ympärileikkausta julkisessa terveydenhoidossa, halal-teurastuksen sallimista sekä muslimien oikeutta päästä perjantaina työstä moskeijaan. Yhdistys vaatii myös Suomeen korotonta islamilaista pankkijärjestelmää ja muslimimiehille avioitumismahdollisuutta neljän naisen kanssa.
Tavoitteet > Ulkopolitiikka

Ulkopolitiikassa yhdistys vaatii ehdotonta puolueettomuuspolitiikkaa, ydinaseetonta Pohjolaa ja mahdollisesti eroamista Euroopan unionista puolueettomuuden nimissä. Yhdistyksen mielestä Suomen pitäisi osallistua vain YK:n rauhanturvatehtäviin.
Yhdistys pitää George W. Bushin Irakin sotaa islamin vastaisena sotana ja Irakin kansan riistämisenä sekä muun muassa  Viroa ja Georgiaa sen liittolaisina. Yhdistys esittää myös, että Viron hallituksen osallistuminen "saatanallisen hallituksen miehitystoimiin Irakissa" on sodanjulistus "Islamia vastaan kaikkialla maailmassa.".
Tavoitteet > Šaria-laki

Yhdistys kunnioittaa Suomen lakeja, mutta kannattaa pitkällä tähtäimellä niiden korvaamista islamilaisella šaria-lailla.
Kritiikki

Maahanmuuttoministeri Astrid Thors (r) ilmoitti 2008, ettei halunnut sallia islamilaisen puolueen syntyä. Eräänä syynä tähän oli puolueen ajama islamilaisen lain eli šarian käyttöönotto, mikä oli Thorsin mukaan islamin vastaista.
Aiheesta muualla

Suomen islamilaisen puolue -yhdistyksen kotisivut
| n k Islam Suomessa |
| --- | --- |
Suurimmat yhdyskunnat:  Helsinki Islam Keskus  Suomen islamilainen yhdyskunta  Tampereen islamin yhdyskunta  The Islamic Rahma Center in Finland  Pohjois-Suomen Islamilainen Yhdyskunta  Resalat Islamilainen Yhdyskunta  Turun Islamilainen Yhdyskunta  Luettelo islamilaisista yhteisöistä 
Moskeijat:  Järvenpään moskeija  Lahden moskeija  Vantaan moskeija 
Henkilöt:  Abdullah Ali  Musa Bigiev  Khodr Chehab  Okan Daher  Anas Hajjar  Weli-Ahmed Hakim  Pia Jardi  Ymär Sali  Semiulla Wafin 
Järjestöt ja media:  Helsingin Muslimit  Suomen šiiamuslimit 
Kulttuuri ja tapahtumat:  Muslimielämää 
Muuta:  Helsingin islamilainen hautausmaa  Helsingin suurmoskeijahanke  Suomen islamilainen puolue
Olavi Gunnari

Olavi Moses Gunnar (22. helmikuuta 1910 Rovaniemi – 9. marraskuuta 1973 Helsinki) oli suomalainen elokuvaaja ja valokuvaaja. Hän toimi 1930-luvulla Nyrki Tapiovaaran elokuvien kuvaajana ja sotien jälkeen hänestä tuli muotivalokuvauksen uranuurtaja Suomessa.
Gunnar valmistui merkonomiksi 1928. Hän opiskeli elo- ja valokuvausta Schule Reimannissa Berliinissä 1934–1935 ja suoritti siellä myös muotivalokuvauskurssin. Suomeen palattuaan Gunnar osallistui elokuvakerho Projektion toimintaan 1935–1936 ja tutustui siellä useisiin elokuva-alan ihmisiin kuten Nyrki Tapiovaara, Valentin Vaala, Teuvo Tulio ja Erik Blomberg.
Sotavuosina Gunnar toimi TK-kuvaajana ja kuvasi puolustusvoimain katsauksia ja lyhytelokuvia. Hän suunnitteli myös yhdessä valokuvaaja Otso Pietisen kanssa armeijan käyttöön alumiinrunkoisen panoraamakameran. Gunnar keskittyi valokuvaukseen sen jälkeen kun hänen elokuvatyönsä vähenivät sotien jälkeen ja hän oli uranuurtaja muotikuvauksen alalla Suomessa.
Elokuvia joissa Gunnar oli kuvaajana

Nyrki Tapiovaaran elokuvia:
Juha 1937 (Björn Soldanin kanssa)
Varastettu kuolema 1938 (Erik Blombergin kanssa)
Herra Lahtinen lähtee lipettiin 1939
Veikko Itkosen elokuvia:
Kohtalo johtaa meitä 1945 (Kalle Peronkosken kanssa)
Maunu Kurkvaaran elokuvia:
Onnen saari 1955
Ei enää eilispäivää 1956 (Maunu Kurkvaaran kanssa)
Roland af Hällströmin elokuvia:
Paimen, piika ja emäntä 1938
Eino Jurkan elokuvia:
Herra johtajan "harha-askel" 1940
Jorma Nortimon elokuvia:
Tähtireportterit tulevat 1945
Elokuvia joissa Gunnar oli leikkaajana

Laivan kannella 1938
Herra Lahtinen lähtee lipettiin 1939 (Erik Blombergin ja Nyrki Tapiovaaran kanssa)
Tähtireportterit tulevat 1945
Nürnbergin säännöstö

Nürnbergin säännöstö on Nürnbergin oikeudenkäyntien lääkärioikeudenkäynnin tuomiolauselmaan vuonna 1949 kirjattu ihmisillä tehtäviä lääketieteellisiä kokeita koskeva eettisten periaatteiden säännöstö. Säännöstön ensimmäinen kohta on ehdoton koehenkilön tietoisen suostumuksen periaate. Kokeen tavoitteen on oltava lääketieteellisesti perusteltu, eikä se saa vaarantaa koehenkilön terveyttä.
Säännöstön periaatteita on kirjattu monien lääkärijärjestöjen eettisiin säännöstöihin ja myös ihmisoikeussopimuksiin. Erityisenä sysäyksenä julistuksen tekemiseen olivat natsi-Saksan ihmiskokeet, joita käsiteltiin Nürnbergin oikeudenkäynneissä vuosina 1946–1949.
Uskonnollinen taide

Mietiskelevä bodhisattva. Korea, 500-luku.
Gentile da Fabriano, Neitsyen kruunaaminen, noin 1420. Maria, Jeesus ja Pyhä Henki kyyhkysenä.
Uskonnollinen taide on uskonnon kuvallisia ilmentymiä taiteessa. Taide vaikuttaa myös uskontoon, esimerkiksi rituaaleissa käytetään taiteen eri muotoja apuna. Temppeleissä ja kirkoissa on taideteoksia, joissa kuvataan uskontoon liittyviä aiheita.
Historia

Antiikin roomalaiset käyttivät taidetta osoittamaan kunnioitusta sankareilleen ja kertomaan näiden uroteoista. Nämä taiteen tarkoitukset, kunnioitus ja kertominen, levisivät myös uskonnolliseen taiteeseen monissa kulttuureissa, jotka olivat roomalaisten kanssa kosketuksissa ajanlaskun alussa. Hellenistisen ja roomalaisen taiteen vaikutukseksi lasketaan, että egyptiläiset alkoivat koristaa hautamuistomerkkejä muotokuvilla, intialaiset tekivät kuvia Buddhan elämästä ja jopa juutalaiset, joiden perinne kielsi jumalankuvien tekemisen, alkoivat maalata kuvia Tanakin kertomuksista synagogiin.
Kristillisessä kirkossa kehittyi varhain kuvallista symboliikkaa, jonka tarkoituksena oli merkitä Raamatun kertomuksista tutut hahmot ja pyhät niin, että lukutaidottomatkin osaavat tunnistaa heidät. Pietarin ulkonäköä ei tunneta, mutta veistoksista hänet voi tunnistaa mukana kulkevista avaimista. Samoin kyyhky kuvaa Pyhää Henkeä. Tyypillisiä kristillisen kirkkotaiteen kuva-aiheita ovat Madonna ja lapsi ja Kristus ristillä.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Uskonnollinen taide Wikimedia Commonsissa
Etelä-Amerikka

| Etelä-Amerikka |
| --- | --- |

Pinta-ala:  17 840 000 km²
Väkiluku:  385 742 554
  – väestötiheys:  21,4 as./km²
Valtioita:  12 (luettelo valtioista)
Aikavyöhyke:  UTC−2 – UTC−5
Infobox OKNimi-testi OK: 
Satelliittikuva Etelä-Amerikasta.
Etelä-Amerikka on maanosa läntisellä pallonpuoliskolla Tyynenmeren ja Atlantin välissä. Se on Amerikan mantereen eteläosa. Etelä-Amerikan pinta-ala on noin 17 840 000 neliökilometriä, joka on 3,5 prosenttia Maan koko pinta-alasta, eli Etelä-Amerikka on näin ollen neljänneksi suurin maanosa. Rantaviivaa Etelä-Amerikalla on noin 32 000 kilometriä.
Maantiede

Etelä-Amerikasta syntyi maayhteys Pohjois-Amerikan mantereelle geologisesti äskettäin kolme miljoonaa vuotta sitten, kun Panaman kannas muodostui.
Andien vuorijono kulkee pitkin mantereen länsireunaa. Vuoristo on syntynyt Tyynenmeren ja Etelä-Amerikan laattojen törmäyskohtaan. Vuoriston alueella on tulivuorenpurkauksia ja maanjäristyksiä. Vuoristoketju on kapea mantereen pohjoisosassa, ja keskeltä se laajentuu kohti keskellä Etelä-Amerikkaa sijaitsevaa noin 4 000 metriä korkeaa ylänköä. Ylängöllä sijaitsee muun muassa mantereen suurin järvi Titicaca. Etelämpänä Andit kapenevat jälleen. Andien eteläosa muodostaa suuren osan Chilen ja Argentiinan välisestä rajasta ja siellä sijaitsee myös maanosan korkein vuori Aconcagua, joka on maailman korkein vuori Aasian ulkopuolella.
Andien itäpuolella Amazonin valuma-alueella on enimmäkseen trooppista sademetsää. Pohjoisessa Amazonin jokialue rajoittuu Guyanan ylänköön ja etelässä Brasilian ylänköihin ja Mato Grosson ylätasankoon. Mantereella on myös kuivempia alueita, kuten Patagonian tasanko ja Atacaman autiomaa. Maailman korkein vesiputous, 979 metriä korkea Angelin putous, sijaitsee Venezuelassa.
Maantiede > Ilmasto ja kasvillisuus

Etelä-Amerikan ilmastolliset erot ovat suuret; manner ulottuu subpolaariselta alueelta tropiikkiin. Mantereen pohjoisosat kuuluvat pääasiassa trooppiseen vyöhykkeeseen ja eteläosa puolestaan kuuluu lauhkeaan vyöhykkeeseen.
Pohjoisosan valtioissa, Venezuelassa, Guyanassa ja Brasiliassa laajat metsäalueet ovat tyypillisiä, johtuen maiden sijoittumisesta kostealle trooppiselle vyöhykkeelle, jossa esimerkiksi maailman suurin sademetsä Amazonin sademetsä sijaitsee. Nykyään laajoja alueita metsää on otettu maanviljelyn ja karjatilojen käyttöön. Koska sateiset ja kuivat kaudet vaihtelevat Etelä-Amerikan pohjoisosissa, ovat lehtipuut siellä yleisiä. Vähäsateisilla alueilla taas piikkipensaikot ja pensaat ovat tyypillistä kasvillisuutta.
Eteläisen Etelä-Amerikan lauhkeilla ja subtrooppisilla alueilla on laajoja harvakseen puita kasvavia ruohostomaita. Argentiinan pampa on hyvä esimerkki tällaisesta alueesta. Maanosan länsiosa on hyvin kuivaa aluetta, ja siellä sijaitsevassa Atacaman autiomaassa kasvillisuus on harvaa. Etelä-Chilessä on lauhkean vyöhykkeen sademetsää.
Andien keskiosissa sade keskittyy metsiä kasvaville itärinteille. Vuoriston länsirinteiden kasvillisuus muodostuu pääasiassa piikkipensaista, mikä johtuu alueen kuivuudesta.
Maantiede > Eläimistö

Mantereen eläimistö on runsas. Etelä-Amerikassa elää muun muassa leguaaneja, laamoja ja vyötiäisiä. Lajeista jättiläisvyötiäinen ja jättiläismuurahaiskarhu ovat uhanalaisia. Ecuadorille kuuluvilla Galápagossaarilla elää monia kotoperäisiä eli vain siellä eläviä eläimiä, kuten esimerkiksi merileguaaneja ja jättiläiskilpikonnia. Lisäksi mantereen länsirannikolla virtaavan kylmän Perunvirran vuoksi lauhkean vyöhykkeen merivesissä on runsas eliökanta.
Maantiede > Kuvia

Angelin putoukset, maailman korkein vesiputous.
Etelä-Amerikan korkein vuori Aconcagua.
Atacaman aavikkoa Chilessä.
Merileguaaneja Galápagossaarilla.
Torres del Painen kansallispuistoa Chilen eteläosassa.
Maat ja alueet

| Maa tai alue | Pinta-ala (km²) | Asukasluku (arvio 7/2005) | Väestötiheys (as> /km²) | Pääkaupunki | Valtiomuoto | Viralliset kielet | Valuutta |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
|  Argentiinan tasavalta | 2 766 890 | 39 000 000 | 14,0 | Buenos Aires | tasavalta | espanja | Argentiinan peso |
|  Bolivian monikansainen valtio | 1 098 580 | 8 300 463 | 8,0 | La Paz, Sucre | tasavalta | espanja, aimara, guarani, ketšua  | Bolivian boliviano |
|  Brasilian liittotasavalta | 8 511 965 | 188 078 000 | 22,2 | Brasília | liittovaltio | portugali | Brasilian real |
|  Chilen tasavalta | 756 950 | 16 800 000 | 20,0 | Santiago | tasavalta | espanja | Chilen peso |
|  Ecuadorin tasavalta | 283 560 | 13 547 510 | 47,8 | Quito | tasavalta | espanja | Yhdysvaltain dollari |
|  Guyanan tasavalta | 214 970 | 765 283 | 3,6 | Georgetown | tasavalta | englanti | Guyanan dollari |
|  Kolumbian tasavalta | 1 141 748 | 44 531 434 | 37,0 | Bogotá | tasavalta | espanja | Kolumbian peso |
|  Paraguayn tasavalta | 406 750 | 6 347 884 | 15,0 | Asunción | tasavalta | espanja, guarani | Paraguayn guaraní |
|  Perun tasavalta | 1 285 220 | 26 152 265 | 21,7 | Lima | tasavalta | espanja | Perun sol |
|  Surinamen tasavalta | 163 270 | 439 117 | 3,0 | Paramaribo | tasavalta | hollanti | Surinamen dollari |
|  Uruguayn itäinen tasavalta | 175 016 | 3 415 920 | 19,4 | Montevideo | tasavalta | espanja | Uruguayn peso |
|  Venezuelan bolivariaaninen tasavalta | 916 445 | 25 730 435 | 27,0 | Caracas | tasavalta | espanja | Venezuelan bolívar |
Maat ja alueet > Itsehallintoalueet

| Maa tai alue | Pinta-ala (km²) | Väkiluku | Väestötiheys  (as/km²) | Hallintokeskus | Emämaa | Viralliset kielet | Valuutta |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |

|  Etelä-Georgia ja Eteläiset Sandwichsaaret | 3 903 | 2–200 | – | Grytviken |  Britannia | englanti | Falklandin punta |
|  Falklandinsaaret | 12 173 | 2 967 | 0,24 | Port Stanley |  Britannia | englanti | Falklandin punta |
|  Ranskan Guayana | 83 534 | 202 000 | 2,4 | Cayenne |  Ranska | ranska | Euro |
Historia > Varhainen historia

Ei ole varmaa tietoa siitä, milloin nykyihminen saapui Etelä-Amerikkaan. Se tiedetään, että monet eläimet kuolivat Etelä-Amerikassakin sukupuuttoon jääkauden lopun aikoihin. Etelä-Amerikka asutettiin ainakin pääosin Pohjois-Amerikasta. Monien mukaan nykyihminen olisi saapunut viimeistään 13 000 vuotta sitten Etelä-Amerikan eteläkärkeen kuljettaen mukanaan piikivisiä niin sanottuja kalanpyrstökärkiä. On kuitenkin myös väitetty, että Etelä-Amerikassa olisi ollut ihmisiä huomattavasti aiemmin, jo noin 30 000–20 000 vuotta sitten.
Noin 12 000 vuotta sitten kylmien vuoristoniittyjen asukkaat Perussa metsästivät sekä pitivät vikunjaa kotieläimenään ja viljelivät kasveja. Eteläisessä Chilessa, Tulimaan Cueva Fellissä oli 11 000 vuotta sitten asutusta. 10 000 vuotta sitten nykyisen Bolivian alueella, Andien vuoriston rinteillä kasvatettiin perunaa. Chilipaprikoita ja papuja kasvatettiin 8 500 vuotta sitten Andien keskiosassa.
Historia > Eurooppalaiset saapuvat

Italialainen Amerigo Vespucci purjehti vuonna 1499 Espanjasta Etelä-Amerikkaan. Pedro Alvarez Cabral julisti Brasilian Portugalin alusmaaksi saavuttuaan sinne vuonna 1500. Paikalliset intiaanit surmasivat Juan Diaz de Solisin vuonna 1516 hänen saavuttua ensimmäisenä eurooppalaisena nykyisen Argentiinan alueelle. Vuonna 1521 espanjalaiset perustivat mantereen pohjoisrannikolle siirtokunnan, josta on kehittynyt nykyinen Venezuelan valtio.
Vuonna 1525 inkavaltio joutui sisällissotaan. Espanjalaisten hopealöydöt Keski-Andeilta vuonna 1545 aiheuttivat ryntäyksen seudulle. Vuonna 1567 lavantautiin kuoli noin kaksi miljoonaa intiaania. Espanjalaiset perustivat vuonna 1580 Buenos Airesin siirtokunnan nykyisen Argentiinan alueelle. Vuonna 1616 alankomaalainen Willem Schouten purjehti Kap Hornin ohi.
Historia > Orjuutta ja kapinaa

Vuonna 1630 Brasilian sokeriplantaaseille alettiin tuoda suuria määriä orjia Afrikasta. Perussa vuonna 1780 Túpac Amaru II nostatti espanjalaisia vastaan intiaanikapinan. Kapina kuitenkin epäonnistui. Vuonna 1790 sekä orjia että alkuperäisväestöä käytettiin työvoimana plantaaseilla Brasiliassa. Mustien orjuus loppui maassa vuonna 1888.
Historia > Mantereen valtiot itsenäistyvät

Argentiina itsenäistyi vuonna 1816 ja Brasilia vuonna 1822. Espanja menetti siirtomaansa Etelä-Amerikan itsenäisyyssodissa. Vuonna 1870 Amazonin alueella alkoi voimakas kumintuotanto. Se veti puoleensa siirtolaisia sekä Euroopasta että itärannikolta. Vuosina 1879–1883 käydyn salpietarisodan seurauksena Bolivia menetti yhteyden mereen, kun se joutui luovuttamaan Atacaman autiomaan Chilelle.
Historia > 1900-luku

Vuosisadan alussa ensimmäinen maailmansota vähensi huomattavasti mantereen valtioiden kauppaa, mutta eräiden maiden vienti puolestaan kääntyi kasvuun. Kaupungistuminen ja väestönkasvu kiihtyivät 1930-luvulla varsinkin Uruguayssa ja Argentiinassa. Syy tähän oli siirtolaisuus.
Toisessa maailmansodassa Brasilia oli liittoutuneiden puolella. Chilen Santiago de Chilen kaupungissa tapahtui 5 000 ihmisen hengen vaatinut maanjäristys vuonna 1960. Poliittisesti 1900-luvun jälkipuoli oli Etelä-Amerikassa rauhatonta. Useissa maissa toimi marxilaisia sissijärjestöjä. 1960- ja 1970-luvuilla muun muassa Brasiliassa, Chilessä ja Argentiinassa nousivat valtaan sotilasdiktatuurit. Sotilasdiktatuureista siirryttiin demokratiaan 1980-luvun kuluessa, jonka jälkeen suurin osa Etelä-Amerikan valtioista on ollut demokraattisia.
Vuonna 1982 käytiin Falklandin sota Argentiinan ja Ison-Britannian välillä. Vuonna 1992 Rio de Janeirossa, Brasiliassa pidettiin YK:n ympäristökokous.
Väestö

Mantereella asui vuonna 2005 noin 371 000 000 ihmistä. Etelä-Amerikan selvästi suurin valtio sekä väestöltään että pinta-alaltaan on Brasilia, jossa on yli 180 miljoonaa asukasta. Muita runsasväkisiä valtioita ovat noin 40 miljoonan asukkaan Kolumbia ja Argentiina sekä yli 20 miljoonan asukkaan Venezuela ja Peru.
Aasiasta muinaista Beringinsalmen maakannasta pitkin Etelä-Amerikkaan tulleet intiaanit ovat mantereen alkuperäisasukkaita. 1600-luvulta Etelä-Amerikkaan muutti paljon uudisasukkaita Espanjasta ja Portugalista tuoden mukanaan maatalouden työvoimaksi afrikkalaisia. Euroopasta 1900-luvulla saapuneet siirtolaiset muodostivat muuttajien enemmistön. Myös Aasiasta tuli muuttajia. Argentiinassa italialaisten jälkeläiset ovat merkittävä ryhmä. Perussa ja Brasiliassa puolestaan japanilaiset ovat paikallisesti merkittäviä ryhmiä.
Väestö > Etniset ryhmät

| --- | --- |
 Afrikkalaiset  Alankomaalaiset  Arabit  Kiinalaiset  Saksalaiset  Italialaiset:  Japanilaiset  Korealaiset  Liettualaiset  Puolalaiset  Kroaatit  Portugalilaiset  Espanjalaiset
Väestö > Alkuperäiskansat

| 0 | 1 | 2 | 3 | 4 |
| --- | --- | --- | --- | --- |
|  Alacalufe  Atacameños  Aimarat  Awá  Banawá |  Caiapos  Chibcha  Cocama  Diaguita  Chayahuita |  Enxet  Gê  Guaranit  Jivaroan  Juris |  Mapuchet  Matsés  Mestitsit  Pehuenche  Quechuas |  Shipibo  Xucuru  Urarina  Yagua  Zaparos |
Talous

Etelä-Amerikan talous on heterogeeninen ja vaihteleva. Alueen varakkaimmat valtiot ovat Argentiina, Chile, Uruguay ja Brasilia. Näillä alueilla sekä muissakin valtioissa on kehittynyttä teollisuustuotantoa, mutta suuri osa Etelä-Amerikasta elää edelleen alkutuotannosta. Myös erot eri valtioiden sisällä ovat merkittävät: esimerkiksi Brasilia jakautuu köyhään pohjoisosaan ja vauraampaan eteläosaan. Etelä-Amerikan köyhin valtio on Bolivia. Suuret varallisuuserot ovatkin luonteenomaisia Etelä-Amerikalle.
Etelä-Amerikan talous alkoi monipuolistua 1930-luvulla, jonka jälkeen alueella on koettu nousukausia ja kriisejä. 1970-luvulta lähtien monissa alueen maissa liberalisoitiin voimakkaasti markkinoita. Viime vuosina kehitys on kuitenkin kulkenut toiseen suuntaan ja esimerkiksi Venezuelassa on kansallistettu useita yrityksiä. Vuonna 1998 talouskriisi ravisteli alueen maita, ja Argentiinan talous romahti vuodenvaihteessa 2001–2002. 2000-luvulla alueen maat kuitenkin kokivat nopeaa taloudellista kasvua: esimerkiksi Venezuelassa ja Argentiinassa talous kasvoi vuonna 2007 kahdeksan prosenttia.
Etelä-Amerikassa toimii erilaisia kauppaliittoja, joista tärkeimmät ovat Mercosur, johon kuuluu suurin osa alueen maista sekä bolivaarinen vaihtoehto Latinalaiselle Amerikalle, ALBA, johon kuuluu Venezuela ja muita vasemmistojohtoisia valtioita. Lisäksi alueen valtiot ovat integroituneet Latinalaisen Amerikan yhdentymisliitto ALADIin (Asociación Latinoamericana de Integración).
Talous > Maatalous

Etelä-Amerikassa viljeltiin monia maataloustuotteita, esimerkiksi avokadoja ja maissia jo ennen eurooppalaisten saapumista mantereelle. Myös kautsua eli raakakumia tuottavia kasveja kasvoi alueella. Etelä-Amerikan jouduttua siirtomaavallan alle, maataloutta lisättiin voimakkaasti tuomalla alueelle uusia lajeja, kuten vehnää, kahvia, banaania, riisiä ja sokeriruokoa.
Mantereen pohjoisosissa tuotetaan nykyään banaaneja, mangoja, sokeria ja kumia, kun taas etelän lauhkealla vyöhykkeellä kasvatetaan hedelmiä ja vehnää. Brasiliassa sokeriruokoa käytetään myös biopolttoaineiden valmistamiseen. Myös soija on merkittävä vientituote. Brasilia on lisäksi maailman suurin kahvintuottaja.
Karjankasvatuksen perusta Etelä-Amerikassa on siirtolaisten tuomat kotieläinlajit. Lampaiden kasvatusta lauhkean vyöhykkeen ruohostomailla lukuun ottamatta, karjankasvatus on jakautunut eri ilmastovyöhykkeille. Karjankasvatus ja lihan vienti ovat tärkeitä elinkeinoja etenkin Argentiinassa, Paraguayssa, Uruguayssa ja Kolumbiassa. Mantereen alkuperäisiä eläinlajeja ovat muun muassa alpakka ja laama.
Keinokastelu on tärkeää etenkin lännessä, Chilessä, Perussa ja Ecuadorissa. Mantereen metsiä hakataan puutavaran takia ja etenkin Amazonin alueen hakkuiden nopeudesta ja laajuudesta luonnonsuojelijat ovat huolissaan.
Myös Kolumbian huumausaineiden viljely on kansainvälinen huolenaihe.
Talous > Teollisuus

Mantereella on suuria mineraaliesiintymiä. Esimerkiksi Venezuelassa on öljyä ja Brasiliassa rautamalmia. Brasilian rautamalmista suurimman osan käyttää maa itse teräksen valmistukseen. Tästä huolimatta metallimalmeja riittää myös ulkomaille vietäväksi. 1950-luvun jälkeen teollistuminen on nopeasti lisääntynyt. Etelä-Amerikan vesivoimavaroista suurin osa on hyödynnetty lisääntyneen sähkönkulutuksen vuoksi. Tuotantoaloja mantereella ovat muun muassa kemian- ja metalliteollisuus sekä elintarvikkeiden jalostus. Myös kulutustavaroita ja kalliimpiakin tuotteita valmistetaan kotimarkkinoille sekä vientiin. Yksi esimerkki alueen teollisuustuotannosta on brasilialainen lentokonevalmistaja Embraer.
Talous > Turismi ja liikenne

Matkailu on yksi nopeimmin kasvavista talouden aloista Etelä-Amerikassa. Maanosassa on monia matkailijoita kiinnostavia kohteita, kuten Amazonin sademetsä ja Amazonjoki, Andien vuoristo, Galápagossaaret sekä Brasilian rannat. Maanosan suosituin matkailumaa on Brasilia, jonne suuntaa vuosittain viisi miljoonaa turistia. Maa on 41. suosituin matkakohde maailmassa.
Etelä-Amerikan liikenneinfrastruktuuri on edelleen vajavainen, eikä hyviä liikenneyhteyksiä ole joka paikkaan. Maanosassa on noin 1 700 000 kilometriä valtateitä ja 100 000 kilometriä rautateitä, jotka ovat lisäksi keskittyneet rannikkoalueille. Vain kaksi rautatielinjaa on maanosan halkaisevia: Transandina, joka kulkee Buenos Airesista Argentiinassa Valparaísoon Chileen ja Brasilian Santosin ja Bolivian Santa Cruz de la Sierran välillä kulkeva yhteys. Lisäksi maanosan halki kulkee Panamericana-valtatie, jonka jotkin osat ovat edelleen huonossa kunnossa.
Tihein rautatieverkko on La Platan alueella Argentiinan ja Uruguayn alueella, jossa on noin 45 000 kilometriä rautateitä ja lisäksi Kaakkois-Brasiliassa São Paulon, Rio de Janeiron ja Minas Geraisin osavaltioiden alueella.
Lisäksi lentoliikenne ja suuret joet ovat merkittäviä liikenneväyliä.
Kulttuuri > Kielet

Etelä-Amerikan alkuperäisasukkaat, intiaanit, puhuivat monia eri kieliä. Nykyään intiaanikielien puhujat ovat harvassa, vaikkakin yleisesti käytetään esimerkiksi Paraguayssa guaranin kieltä ja Boliviassa ja Perussa ketšuan ja aimaran kieliä.
Etelä-Amerikan puhutuin kieli on portugali, jota puhuu äidinkielenään yli 50 prosenttia mantereen väestöstä. Mantereen virallisia kieliä ovat espanja suurimmassa osassa Etelä-Amerikan maita, portugali Brasiliassa, hollanti Surinamessa, englanti Guyanassa sekä ranska Ranskan Guayanassa. Myös alkuperäiskansojen kielillä on monissa maissa virallinen asema. Surinamessa ja Guyanassa hindi, kuten myös muutkin Intian ja Kaakkois-Aasian kielet ovat merkittäviä.