stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Plankton
Planktonin kokoluokittelu

Plankton luokitellaan yleisesti eliöiden koon mukaan. Eri kokoluokkien pyytämiseen käytetään erilaisia haavin silmäkokoja ja suodattimia:
megaplankton (>20 cm) – muun muassa suuret meduusat
makroplankton (0,2–20 cm) – meduusat, kampamaneetit, krillit, massiäyriäiset
mesoplankton (0,2–2 mm) – äyriäiset (muun muassa hankajalkaiset, vesikirput), kelluva kalanmäti, kalanpoikaset, nuolimadot, pienet meduusat
mikroplankton (20–200 μm) – suuremmat piilevät ja panssarilevät, rataseläimet, alkueläimet, äyriäisten munat ja toukat
nanoplankton (2–20 μm) – ripsieläimet, piilevät, alkueläimet
pikoplankton (0,2–2 μm) – pa. bakteerit, sinilevät
femtoplankton (0,02–0,2 μm) – virukset
Lähde:
Holoplankton tarkoittaa eliöitä, joiden koko elinkaari on planktinen.
Meroplankton sen sijaan viittaa planktoneliöihin, jotka vain osan elämästään ovat planktisia. Näitä ovat muun muassa simpukoiden ja monien äyriäisten kuten merirokkojen ja kymmenjalkaisten toukat.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Plankton Wikimedia Commonsissa
Jari Mäkinen: Planktonien salattu elämä paljastuu Tiedetuubi.  22.5.2015. Viitattu 27.4.2020.
Planktonyhteisöt Itämeren tilan indikaattoreina Ymparisto.fi.  9.1.2018. Viitattu 27.4.2020.
Levätilanne Ymparisto.fi.  29.8.2019. Viitattu 27.4.2020.
Frilander, Jenni: Uusi tutkimus: Ilmastonmuutos ajaa merien planktonia kohti napa-alueita – kaikki kalat ja merieläimet eivät pysy muutoksessa mukana Yle Uutiset.  24.5.2019. Viitattu 27.4.2020.
Pulmangin kirkko

| Pulmangin kirkko Polmak kirke |
| --- | --- |
 Kirkko vuonna 2014.
Sijainti:  Teno, Norja
Kirkkokunta:  Norjan kirkko
Hiippakunta:  Nord-Hålogalandin hiippakunta
Rakentamisvuosi:  1853
Materiaali:  puu
Istumapaikkoja:  180
Lisää rakennusartikkeleitaArkkitehtuurin teemasivulla
Infobox OKNimi-testi OK: 
Pulmangin kirkko (norj. Polmak kirke) on Tenon kunnassa Finnmarkin läänissä Norjassa sijaitseva puinen pitkäkirkko vuodelta 1853.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Pulmangin kirkko Wikimedia Commonsissa
Raakalaiset (elokuva)

| Raakalaiset> Savages |
| --- | --- |

Ohjaaja:  Oliver Stone
Käsikirjoittaja:   Shane Salerno  Don Winslow 
Tuottaja:   Todd Arnow  Moritz Borman  Eric Copeloff  Shane Salerno 
Kuvaaja:  Daniel Mindel
Leikkaaja:   Joe Hutshing  Stuart Levy  Alex Marquez 
Pääosat:   John Travolta  Taylor Kitsch  Aaron Johnson  Blake Lively  Salma Hayek  Benicio del Toro  Emile Hirsch 
Valmistustiedot
Valmistusmaa:   Yhdysvallat
Tuotantoyhtiö:  Relativity Media Ixtlan Productions
Levittäjä:  Universal Pictures
Ensi-ilta:   6. heinäkuuta 2012
Kesto:  130 min
Alkuperäiskieli:  englanti
Budjetti:  45 000 000 $
Tuotto:  82 966 152 $
Aiheesta muualla
Virallinen sivusto
IMDb 
Elonet
AllMovie
Infobox OKNimi-testi OK: 
Raakalaiset (engl. Savages) on vuonna 2012 ensi-iltansa saanut Oliver Stonen ohjaama rikosdraamaelokuva, joka pohjautuu Don Winslow’n samannimiseen romaaniin. Winslow vastasi elokuvan käsikirjoituksesta yhdessä Shane Salernon kanssa. Elokuvan pääosissa näyttelevät John Travolta ja Taylor Kitsch.
Näyttelijät

| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
|   John Travolta   | … |   Dennis   |
|   Taylor Kitsch   | … |   Chon   |
|   Aaron Johnson   | … |   Ben   |
|   Blake Lively   | … |   Ophelia ”O”   |
|   Salma Hayek   | … |   Elena   |
|   Benicio del Toro   | … |   Lado Sanches   |
|   Diego Cataño   | … |   Esteban   |
|   Emile Hirsch   | … |   Spin   |
|   Joel David Moore   | … |   Craig   |
|   Demián Bichir   | … |   Alex   |
|   Trevor Donovan   | … |   Matt   |
|   Ralph Echemendia   | … |   Paul   |
|   Sandra Echeverria   | … |   Magda   |
|   Mía Maestro   | … |   Dolores Arroyo   |
Käännös suomeksi
Monivärihapero

| Monivärihapero |
| --- | --- |

Tieteellinen luokittelu
Domeeni::  Aitotumaiset Eucarya
Kunta::  Sienet Fungi
Kaari::  Kantasienet Basidiomycota
Alakaari::  Avokantaiset Agaricomycotina
Luokka::  Varsinaiset avokantaiset Agaricomycetes
Lahko::  Russulales
Heimo::  Haperot ja rouskut Russulaceae
Suku::  Haperot Russula
Laji::  versicolor
Kaksiosainen nimi
 Russula versicolor  (Jul. Schäff.) Fr. 
Katso myös
   Monivärihapero Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OK: 
Monivärihapero (Russula versicolor) on Suomessa ja Euroopassa yleinen haperolaji. Lakki on 2–6 senttimetriä leveä ja harmahtavan violetti. Se on myös usein keskeltä vihreä, ja siinä voi myös olla punaista, ruskeaa tai keltaista väriä. Sen tunnusmerkkeinä ovat helposti irtoava pintakelmu. Heltat ja jalka ovat kermanvaaleat. Heltat ovat tavallisesti kolo-
tai tasatyviset. Sieni on syötävä ja sen kirpeä maku lähtee ryöppäämällä. Haju on heikosti hedelmäinen. Monivärihapero kasvaa kangasmetsien reunoilla, lehtimetsissä ja metsäteiden varsilla. Se on koivun juurisieni.
Praha (vuoden 2006 elokuva)

| Praha> Prag |
| --- | --- |

Ohjaaja:  Ole Christian Madsen
Käsikirjoittaja:   Kim Fupz Aakeson  Ole Christian Madsen 
Tuottaja:   Bo Ehrhardt  Birgitte Hald  Morten Kaufmann 
Säveltäjä:  Jonas Struck
Kuvaaja:  Jørgen Johansson
Leikkaaja:  Søren B. Ebbe
Tuotantosuunnittelija:  Jette Lehmann
Pääosat:   Mads Mikkelsen  Stine Stengade  Borivoj Navrátil  Jana Plodková  Josef Vajnar 
Valmistustiedot
Valmistusmaa:  Tanska
Levittäjä:  Nordisk Film
Ensi-ilta:  2006
Kesto:  92 min.
Alkuperäiskieli:  tanska, tšekki, englanti
Aiheesta muualla
IMDb 
Elonet
AllMovie
Infobox OKNimi-testi OK: 
Praha on Ole Christian Madsenin ohjaama tanskalainen elokuva vuodelta 2006.
Elokuva on pienimuotoinen tarina miehestä, joka lähtee vaimonsa kanssa Prahaan isänsä hautajaisiin. Isä on hylännyt perheensä, kun päähenkilö oli pieni. Matkalla ilmenee että miehen avioliitto on joutumassa karille.
Tarina kerrotaan hyvin hienovaraisesti, vaikka tunnelmat vaihtelevat kafkamaisesta absurdiin tragediaan, jopa synkkyydestä kepeyteen. Madsenin roolisuoritusta päähenkilönä pidetään vaikuttavana ja tarkkana. Hänellä on taito herättää tunteita, mistä hän on tietoinen.
Elokuva on esitetty useilla elokuvajuhlilla, kuten Karlovy Varyssa, Torontossa ja Glasgow'ssa.
Elokuvalle on myönnetty Bodil-palkinto parhaasta kuvaukseta ja Robert-palkinto äänestä ja kuvauksesta.
Näyttelijät

| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
|  Mads Mikkelsen  | … |  Christoffer   |
|  Stine Stengade  | … |  Maja   |
|  Borivoj Navrátil  | … |  juristi   |
|  Jana Plodková  | … |  Alena   |
|  Josef Vajnar  | … |  lääkäri   |
Mika Lavento

Mika Lavento (s. 29. maaliskuuta 1962 Kajaani) on suomalainen arkeologi ja arkeologian professori Helsingin yliopistossa vuodesta 2004 alkaen. Lisäksi hän on toiminut Suomen arkeologisen seuran puheenjohtajana 1999–2002 ja Suomen muinaismuistoyhdistyksen puheenjohtajana 2010–2016.
Proton Perdana

| Proton Perdana |
| --- | --- |

Valmistustiedot
Valmistusmaa:   Malesia
Valmistaja:  Proton
Valmistusvuodet:  1994–2010 2012–
Korimalli:  4-ovinen sedan
Luokka:  D-segmentti
Teknisesti samankaltaisia:  Honda Accord Honda Inspire
Proton Perdana on ylemmän keskiluokan neliovinen sedan, jota malesialainen Proton on valmistanut vuodesta 1994. Auton ensimmäistä sukupolvea myytiin noin 80 000 kappaletta vuosina 1995–2010. Ensimmäisen sukupolven malli oli uudelleennimetty Mitsubishi Galant, toinen sukupolvi taas perustuu Honda Accordiin. Nykyään Perdana on Malesian korkea-arvoisten virkamiesten suosiossa.
Sukupolvet

Ensimmäinen sukupolvi
(1995–1998)
Ensimmäisen sukupolven facelift
(1998–2010)
Toinen sukupolvi
(2013–2016)
Toisen sukupolven facelift
(2016–)
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Proton Perdana Wikimedia Commonsissa
Prags

| Prags Braies |
| --- | --- |
 Schmieden, Pragsin keskustaajama
 vaakuna
 Prags
 Koordinaatit: 46°43′N, 12°8′E 
Valtio:   Italia
Alue:  Trentino-Etelä-Tiroli
Maakunta:  Etelä-Tiroli
Pinta-ala:  
 – Kokonaispinta-ala:  90,25 km²
Korkeus:  1 213 m
Väkiluku (31.12.2015):  652
 – Väestötiheys:  8 as./km²
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Prags (saks. Prags, ital.   ja ladinoksi Braies) on kunta Etelä-Tirolin maakunnassa Italiassa.
Prags sijaitsee Pragsinlaaksossa (saks. Pragser Tal) Dolomiittien läheisyydessä, noin 60 kilometriä koilliseen maakunnan pääkaupungista Bolzanosta. Kunnan asukasluku on 652 (31.12.2015) ja pinta-ala 90,25 km2.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Prags Wikimedia Commonsissa
Viralliset sivut
Etelä-Tirolin maakunta
Ahrntal |
Aldein |
Algund |
Altrei |
Andrian |
Auer |
Badia |
Barbian |
Bolzano |
Brenner |
Brixen |
Bronzolo |
Bruneck |
Burgstall |
Corvara |
Deutschnofen |
Eppan |
Feldthurns |
Franzensfeste |
Freienfeld |
Gais |
Gargazon |
Glurns |
Graun im Vinschgau |
Gsies |
Hafling |
Innichen |
Jenesien |
Kaltern |
Karneid |
Kastelbell-Tschars |
Kastelruth |
Kiens |
Klausen |
Kuens |
Kurtatsch |
Kurtinig |
Laas |
Laives |
Lajen |
Lana |
Latsch |
Laurein |
La Val |
Lüsen |
Mals |
Mareo |
Margreid |
Marling |
Martell |
Meran |
Mölten |
Montan |
Moos in Passeier |
Mühlbach |
Mühlwald |
Nals |
Naturns |
Natz-Schabs |
Neumarkt |
Niederdorf |
Olang |
Partschins |
Percha |
Pfalzen |
Pfitsch |
Plaus |
Prad |
Prags |
Prettau |
Proveis |
Rasen-Antholz |
Ratschings |
Riffian |
Ritten |
Rodeneck |
Salorno |
San Martin de Tor |
Sand in Taufers |
Santa Cristina Gherdëina |
St. Leonhard in Passeier |
St. Lorenzen |
St. Martin in Passeier |
St. Pankraz |
Sarntal |
Schenna |
Schlanders |
Schluderns |
Schnals |
Sëlva |
Sexten |
Sterzing |
Stilfs |
Taufers im Münstertal |
Terenten |
Terlan |
Tiers |
Tirol |
Tisens |
Toblach |
Tramin |
Truden |
Tscherms |
Ulten |
Unsere Liebe Frau im Walde-St. Felix |
Urtijëi |
Vadena |
Vahrn |
Villanders |
Villnöß |
Vintl |
Völs am Schlern |
Vöran |
Waidbruck |
Welsberg-Taisten |
Welschnofen
Pohjoisruotsinhevonen

| Pohjoisruotsinhevonen |
| --- | --- |
 Pohjoisruotsinhevosori
Tyyppi::  kylmäverinen
Alkuperä ja nimet
Alkuperämaa::   Ruotsi
Kantakirja perustettu::  1909
Esiintyminen ja käyttö
Käyttötarkoitus::  maataloustyöt, ratsastus, ajo ja ravit
Tärkeimmät alueet::  viileä ilmasto
Ominaisuudet
Korkeus::  145–160 cm
Värit::  kaikki tasaiset värit
Pohjoisruotsinhevonen on ruotsalainen hevosrotu. Se kehitettiin Ruotsissa vanhoista skandinaavisista työhevosista, jotka polveutuivat alkukantaisesta metsähevosesta. Nykyään pohjoisruotsinhevonen on suosittu sekä ratsuna että ajohevosena ja sitä käytetään edelleen myös työhevosena maa- ja metsätaloudessa. Perinteisen raskasrakenteisen käyttöhevosen rinnalle on jalostettu myös kylmäverisiin ravureihin kuuluva kevyempi ravurityyppi.
Historia

Kylmäverisiin kuuluva pohjoisruotsinhevonen on läheistä sukua norjalaiselle dölehevoselle ja polveutuu vanhasta skandinaavisesta maatiaisrodusta. Tämä maatiaisrotu, samoin kuin useimmat eurooppalaiset kylmäveriset hevosrodut, polveutuu puolestaan alkukantaisesta metsähevosesta. Kotimaista maatiaisrotua, maatiaishevosta, risteytettiin 1800-luvulla useiden maahantuotujen hevosrotujen kanssa ja rodunjalostuksessa käytettiin jopa täysiverirotuja. Maatiaishevonen oli kuitenkin aluksi jalostuksesta huolimatta vaarassa kadota kokonaan, sillä rotu osoittautui aivan liian kevytrakenteiseksi soveltuakseen 1800-luvun alun maareformien myötä muuttuneeseen maataloustyöhön. Maatiaishevosesta haluttiin saada voimakkaampi ja kestävämpi, joten 1800-luvun jälkipuoliskolla rodunjalostuksessa alettiin käyttää lähes pelkästään raskasrakenteisia rotuja. Jalostuksen seurauksena puhdasveriset maatiaishevoset lähes katosivat maan eteläosista.
Kotimaisen maatiaishevosen pelastamiseksi perustettiin vuonna 1894 eläinlääketieteen professorin Wilhelm Hallanderin johdolla jalostusyhdistys Södra Dalarnes Hästvänner. Yhdistyksen sisällä maatiaishevosta alettiin pian kutsua pohjoisruotsinhevoseksi ja vuonna 1900 uusi rotunimitys otettiin käyttöön myös virallisesti. Yhdistyksen tavoitteena oli luoda uusi, kotimainen hevosrotu käyttämällä rodunjalostuksessa maan pohjoisosien puhdasverisiä maatiaishevosia ja parantaa rodun ominaisuuksia risteyttämällä kotimaisia maatiaishevosia niille läheistä sukua olevien norjalaisten dölehevosten kanssa. Vuodesta 1890 alkaen vain risteyttäminen dölehevosten kanssa oli sallittua.
Rodun puhtaaksi jalostaminen alkoi 1900-luvun alussa ja rotunimitys pohjoisruotsinhevonen esiintyi ensimmäistä kertaa vuonna 1900 julkaistussa ohjesäännössä. Etupäässä Wångenin orisiittolassa Jämtlandissa tapahtuneen huolellisen jalostustyön tuloksena pohjoisruotsinhevosesta kehittyi luja ja erittäin aktiivinen hevonen, jolla on huomattavan hyvä vetokyky. Pohjoisruotsinhevosten kasvatus Wångenin siittolassa päättyi vuonna 1996.
Vuonna 1923 pidettiin Göteborgissa suuri maatalouskokous, jonne paikalliset kasvattajat kokoontuivat esittelemään pohjoisruotsinhevosiaan. Eri kasvattajien hevosilla ei kuitenkaan ollut juuri lainkaan yhteisiä piirteitä, vaan hevoset erosivat toisistaan sekä luonteensa että ulkonäkönsä perusteella. Tästä syystä alettiin suunnitella koko maan kattavaa pohjoisruotsinhevosten jalostusyhdistystä, jonka avulla jalostustyöstä saataisiin järjestäytynyttä ja tehokasta ja rotu saisi kunnollisen standardin. Maan kaikki hevosenkasvattajat ja -omistajat kutsuttiin vuoden 1923 elokuussa koolle Östersundiin ja noin neljäkymmentä kiinnostunutta ilmaantuikin paikalle kokoukseen, jossa perustettiin Pohjoisruotsinhevosten Yhdistys, Föreningen Nordsvenska Hästen.
Kylmäverinen ravuri

Vuonna 1964 pohjoisruotsinhevonen jaettiin kahteen tyyppiin: raskasrakenteisiin käyttöhevosiin ja kevytrakenteisiin ravureihin. Pohjoisruotsalainen ravuri on kevytrakenteinen hevonen, jolla on matkaavoittava askel ja nopea ravi, minkä ansiosta se soveltuu hyvin raviradoille. Pohjoisruotsinhevosia käytettiin raviurheilussa jo kauan ennen kuin rotu päätettiin jakaa kahteen tyyppiin. 
Pohjoisruotsalaisia ravureita, norjalaisia dölehevosia ja suomalaisia kylmäveriravureita on risteytetty toistensa kanssa hyvin paljon, ja rotujen sekoittumisen vuoksi pohjoisruotsalaisia ravureita ei enää nykyään kutsuta pohjoisruotsalaisiksi vaan pelkästään kylmäverisiksi ravureiksi, kuten dölehevosia ja suomalaisia kylmäveriravureitakin. Ruotsalaiset, suomalaiset ja norjalaiset kylmäveriset ravurit ovat ainoat kylmäveriravurit maailmassa.
Ominaisuudet ja käyttö

Pohjoisruotsinhevonen on tukeva- ja tiivisrakenteinen, ketterä sekä helppo kouluttaa. Se on kylmäveriroduksi kevyt, mutta kokoonsa nähden voimakas ja kestävä. Rodulle tyypillinen luonne on kiltti, lempeä ja aulis. Ravi on energistä ja matkaavoittavaa. Rotu tunnetaan myös pitkäikäisyydestään ja hyvästä terveydestään. Pohjoisruotsinhevosen pää on melko raskastekoinen ja kaula on lyhyenpuoleinen sekä lihaksikas. Runko on usein pitkä, lavat hyvärakenteiset ja kohtuullisen loivat. Jalat ovat lyhyet ja voimakkaat pitkänpuoleisin vuohiskarvoin. Rodun jalostusta säännellään tiukasti ja jalostukseen aiottujen eläinten luonne, vetokyky ja hedelmällisyys testataan tarkasti. Myös niiden jalat ja kaviot tutkitaan röntgenillä.
Pohjoisruotsinhevonen on hyvin monikäyttöinen hevonen, joka sopii kaiken tyyppiseen ajoon, ja ratsuna sitä voidaan käyttää niin este-, koulu-, kenttä- kuin lännenratsastuksessakin. Vaellus- ja maastoratsuna pohjoisruotsinhevonen on varmajalkainen ja tarpeeksi vahva kantaakseen myös kaikkein painavimmat ratsastajat. Monipuolisuutensa ja hyvän luonteensa vuoksi pohjoisruotsinhevonen soveltuu sekä ratsastuskouluhevoseksi että vammaisratsastukseen. Lisäksi rotu on harvinaisen pitkäikäinen ja sitä pidetään lähes immuunina useille tavallisille hevossairauksille.
Pohjoisruotsinhevosta käytetään vielä tänäkin päivänä maa- ja metsätöissä, joiden tarpeisiin rotu aikoinaan jalostettiin sopivaksi. Rodun terveyttä ja suorituskykyä alettiin kontrolloida ja mitata erilaisilla testeillä jo 1900-luvun alussa ja sama käytäntö jatkuu edelleen. Nykyinen suorituskykytesti koostuu muun muassa vetokokeesta, jossa hevonen vetää tukkirekeä maastossa, ja vetokykyä mittaavasta testistä, jossa mittausvälineenä käytetään ergometria. Aikuisiällä hevosen jalat ja kaviot kuvataan röntgenillä ja sen vetokyky voidaan testata uudestaan. Tällöin hevonen saa vedettäväkseen kyseistä testiä varten suunnitellun ajoneuvon.
Käännös suomeksi
Proton Persona

| Proton Persona |
| --- | --- |

Valmistustiedot
Valmistusmaa:   Malesia
Valmistaja:  PROTON Holdings
Valmistusvuodet:  1993–
Muut nimet:  Proton P2-31A
Korimalli:  4-ovinen sedan
Luokka:  B-segmentti
Proton Persona on kompakti 4-ovinen sedan, jota malesialainen PROTON Holdings on valmistanut vuodesta 1993. Auton kolmas ja nykyinen sukupolvi esiteltiin elokuussa 2016.
Sukupolvet

Ensimmäinen sukupolvi
(1993–2007)
Toinen sukupolvi
(2007–2016)
Kolmas sukupolvi
(2016–)
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Proton Persona Wikimedia Commonsissa
Mika Lehto

| Mika Lehto |
| --- | --- |
 Mika Lehto vuonna 2008.
Henkilötiedot
Syntynyt: 12. huhtikuuta 1979 (ikä 45) Vammala
Kansalaisuus:   Suomi
Jääkiekkoilija
Lempinimi:  JJ
Pelipaikka:  maalivahti
Hanska:  vasen
Pituus:  180 cm
Paino:  82 kg
Pelaajaura
Pääsarjaura:  1998–2010
Seurat:  Ässät, JYP, Tappara
NHL-varaus:  224. varaus, 1998 Pittsburgh Penguins
Mika Jorma Lehto (s. 12. huhtikuuta 1979 Vammala) on uransa lopettanut suomalainen jääkiekkomaalivahti.
Lehto aloitti pelaamisen Vammalan Palloseurassa, mutta siirtyi jo C-juniorina Porin Ässiin. Lehto pelasi useiden eri ikäluokkien maajoukkueissa, mutta ei onnistunut nousemaan ykkösmaalivahdiksi Ässissä. Hän siirtyikin Ässistä kaudeksi 2000–2001 Jyväskylän JYPiin. Jyväskylästä hän siirtyi Tampereen Tapparaan ja saavutti siellä Suomen-mestaruuden kaudella 2002–2003.
Lehto teki kaudella 2005–2006 SM-liigan ennätyksen pelattuaan runkosarjassa enemmän kuin kukaan maalivahti aiemmin. Lehto oli aiemmin osallistunut pudotuspeleihin, mutta kaudella 2006–2007 hän ei saanut niissä juuri peliaikaa. Lehdolle tuli 500 SM-liigaottelua täyteen ottelussa Tappara–Jokerit 15. marraskuuta 2007. Kausi 2008-2009 kului Lehdolta ailahtelevasti. Nollapelejä tuli vain kaksi ja voitot olivat vähissä niin Lehdolla kuin Tapparallakin. Lehdolle tuli 1. lokakuuta 2009 ottelussa JYP:iä vastaan täyteen 600 SM-liigaottelua. Lehto on SM-liigan kaikkien aikojen nollapelitilastossa viidentenä 38 nollapelillä (tilanne 13.1.2017).
Lehto lopetti uransa kauden 2009–2010 jälkeen. Hänellä oli lopettaessaan Tapparan historian eniten otteluita pelannut maalivahti 436 ottelullaan. Yhteensä Lehto pelasi 641 runkosarjaottelua. Vain Pasi Kuivalaisella on enemmän otteluita (653). Lehto siirtyi uransa jälkeen Tapparan toimiston tehtäviin.
Mustaselkäaranen

| Mustaselkäaranen |
| --- | --- |

Uhanalaisuusluokitus
 Elinvoimainen  
  
Tieteellinen luokittelu
Domeeni::  Aitotumaiset Eucarya
Kunta::  Eläinkunta Animalia
Pääjakso::  Selkäjänteiset Chordata
Alajakso::  Selkärankaiset Vertebrata
Luokka::  Linnut Aves
Lahko::  Papukaijalinnut Psittaciformes
Heimo::  Papukaijat Psittacidae
Suku::  Punaviheraraset Touit
Laji::  batavicus
Kaksiosainen nimi
 Touit batavicus  (Boddaert), 1783 
Katso myös
   Mustaselkäaranen Wikispeciesissä   Mustaselkäaranen Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OKIUCN-testi OK: 
Mustaselkäaranen (Touit batavicus) on eteläamerikkalainen papukaija. Sen elinympäristö käsittää mantereen pohjoisosaa Venezuelasta Trinidad ja Tobagoon, Guyanaan, Surinameen, Ranskan Guyanaan ja Brasilian pohjoisrajalle. Sen holotyypin kuvaili Pieter Boddaert Venezuelasta 1783.
Pohjoisranta (Helsinki)

Pohjoisranta nähtynä Katajanokan suunnasta.
Pohjoisranta (ruots. Norra Kajen) on Helsingin Kruununhaan kaupunginosan itäinen ranta ja sitä pitkin kulkeva katu. Se tunnetaan muun muassa Halkolaiturista (ruots. Vedkajen), joka toimii historiallisten puualusten kotipaikkana. Lisäksi Pohjoisrannalta on pengeryhteys Tervasaaren ulkoilualueelle. Pohjoisrantaa reunustavat muun muassa Onni Tarjanteen ja Lars Sonckin sekä Theodor Höijerin suunnittelemat arvorakennukset.
Yhdessä Esplanadin ja Sörnäisten rantatien kanssa Pohjoisranta on osa keskustasta Lahdenväylälle ja Itäväylälle johtavaa pääväylää, joka samalla on osa valtateitä 4 ja 7 sekä Eurooppatietä E75. Katu on myös pääyhteys Eteläsatamaan ja Olympiaterminaaliin. Pohjoisrantaa pitkin kulkee noin 29 000 ajoneuvoa vuorokaudessa.
Historia

Sen jälkeen, kun Pohjoisrannasta Sörnäisten rantatielle johtava Hakaniemen silta vuonna 1961 valmistui, Pohjoisrannasta tuli myös tärkeä liikenneväylä. Nimensä se on saanut niiltä ajoilta, kun Pohjoisrannan laituri oli vielä puutavaran tuontisatama, joka tunnettiin Pohjoissatamana. Koko Helsingin satama sijaitsi Pohjoisrannassa 1600–1700-luvuilla.
Kruununhaan itärantaa on useasti levennetty maantäytöillä; esimerkiksi Liisanpuistikko on perustettu täyttömaalle 1800-luvun alkupuolella. Kadunvarren kivitaloja alettiin rakentaa 1870-luvulta lähtien. Vielä 1990-luvun alussa katua levennettiin pengertämällä merelle päin, jolloin aivan rantaan saatiin myös leveä jalankulku- ja pyöräväylä. Kadun keskelle on rakennettu varsinainen liikenneväylä, ja länsireunassa rakennusten edessä on puurivillä erotettu erillinen ajorata, jossa vain kadun varren rakennuksiin johtava liikenne ja niihin liittyvä pysäköinti on sallittu.
Rakennuksia

Pohjoisranta 4 (Standertskjöldin talo): Valmistunut vuonna 1885, suunnitellut arkkitehti Theodor Höijer. Edustaa uusrenessanssin tyylisuuntaa.
Pohjoisranta 6 (Bäckin talo): Valmistunut vuonna 1882, suunnitellut arkkitehti Theodor Höijer. Julkisivu tiiliverhoiltu.
Pohjoisranta 8: Valmistunut vuonna 1926, suunnitellut arkkitehti David Frölander-Ulf. Edustaa 1920-luvun klassismia.
Pohjoisranta 10: Valmistunut vuonna 1910, julkisivun suunnitellut Lars Sonck ja pohjaratkaisun laatinut Onni Tarjanne. Edustaa jugendia.
Pohjoisranta 12 (Donnerin talo): Valmistunut vuonna 1899, suunnitellut Magnus Schjerfbeck Sebastian Gripenbergin luonnosten pohjalta. Edustaa uusrenessanssia. Donner-suvun kotitalo.
Pohjoisranta 14-16: Valmistunut vuonna 1927, suunnitellut rakennusmestari Toivo Pajunen. Edustaa 1920-luvun klassismia.
Pohjoisranta 18: Valmistunut vuonna 1885, suunnitellut arkkitehti Albert Mellin. Edustaa uusrenessanssia.
Pohjoisranta 20 (Kiholinna): Valmistunut vuonna 1929, suunnitellut arkkitehti Kalle Lehtovuori. Rakennettu alun perin upseerien asuintaloksi.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Pohjoisranta (Helsinki) Wikimedia Commonsissa
Katoavaa Helsinkiä (Pohjoisranta 14), Suomen Kuvalehti, 01.07.1925, nro 26-27, s. 29, Kansalliskirjaston digitaaliset aineistot
Liittymätaulukko
| 0 | 1 | 2 | 3 | 4 | 5 |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |
|  | Nro | Km |   Nimi |   Tie |   Viitoitus |
 :       Pohjoisranta (1+2)
|  |   |  |  | Päävartiontori Kanavakatu |  |
 :       Meritullintori (2+2)
|  |   |  |  | Aleksanterinkatu |  |
|  |   |  |  | Meritullinkatu |  |
 :       Pohjoisranta (1+ 2+2)
|  |   |  |  | Kirkkokatu  |  |
|  |   |  |  | Rauhankatu |  |
|  |   |  |  | Maneesikatu |  |
|  |   |  |  | Liisankatu Tervasaarenkannas |  |
|  |   |  |  | Kirjatyöntekijänkatu |  |
|  |  |  |  | Siltavuorenranta |  |
 :       Hakaniemen silta (2+2)
|  |  |   | Hakaniemen silta |  | valmistunut 1961 |
Carl Ludvig Engelin vesivärimaalaus Pohjoissatamasta vuonna 1816. Keskellä vanha tulli- ja pakkahuone.
Pohjoisranta vuonna 1892.
Pohjoisranta vuonna 1999.
Poutunjärvi

| Poutunjärvi |
| --- | --- |
Valtiot:  Suomi
Maakunnat:  Kanta-Häme
Kunnat:  Hämeenlinna
Koordinaatit:  61°06′50″N, 24°44′37″E
Vesistöalue ja valuma-alueen tietoja
Päävesistöalue:  Kokemäenjoen vesistö (35)
Valuma-alue:  Hauhon alue (35.77)
Laskujoki:  ei laskuojaa 
Järvinumero:  35.774.1.012
Mittaustietoja
Pinnankorkeus:  126,3 m  
Rantaviiva:  1,515 km  
Pinta-ala:  3,894 ha  
Saaria:  ei saaria 
 fiPoutunjärvi 
Poutunjärvi  on Kanta-Hämeessä Hämeenlinnassa  sijaitseva järvi.
Maantietoa

Järven pinta-ala on 3,9 hehtaaria ja se on 600 metriä pitkä ja 250 metriä leveä. Järvellä ei ole kartan mukaan saaria. Sen rantaviivan pituus on 1,5 kilometriä.
Vesistösuhteet

Järvi sijaitsee Kokemäenjoen vesistössä (vesistöaluetunnus 35) Längelmäveden ja Hauhon reittien valuma-alueen (35.7) Hauhon alueella (35.77), jonka Pyhäjärven alueeseen (35.774) se kuuluu. Järven vedenpinnan korkeus on 126,3 metriä mpy.