stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Erinaceus roumanicus

| Erinaceus roumanicus |
| --- | --- |

Uhanalaisuusluokitus
 Elinvoimainen  
  
Tieteellinen luokittelu
Domeeni::  Aitotumaiset Eucarya
Kunta::  Eläinkunta Animalia
Pääjakso::  Selkäjänteiset Chordata
Alajakso::  Selkärankaiset Vertebrata
Luokka::  Nisäkkäät Mammalia
Lahko::  Erinaceomorpha
Heimo::  Siilit Erinaceidae
Suku::  Erinaceus
Laji::  roumanicus
Kaksiosainen nimi
 Erinaceus roumanicus  Barrett-Hamilton, 1900 
 Lajin levinneisyys merkitty sinisellä
Katso myös
   Erinaceus roumanicus Wikispeciesissä   Erinaceus roumanicus Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OKIUCN-testi OK: 
Erinaceus roumanicus on siililaji. Se on aiemmin luokiteltu siilin (Erinaceus europaeus) ja idänsiilin (Erinaceus concolor) alalajiksi.
Levinneisyys

Erinaceus roumanicusin levinneisyysalue ulottuu Itävallasta ja Puolasta pitkälle Venäjälle ja Kazakstaniin. Etelässä sitä tavataan Kreetalla ja pohjoisessa Virossa asti. Laji on yleinen koko esiintymisalueellaan ja se on luokiteltu elinvoimaiseksi.
Elinympäristö

Erinaceus roumanicus elää maatalousalueilla, puistoissa ja puutarhoissa sekä kaupungeissa että maaseudulla.
Ed Davis (kenraali)

| Ed Davis |
| --- | --- |

Gibraltarin kuvernööri
 19. tammikuuta 2016 –  
Edeltäjä:  James Dutton
Henkilötiedot
Syntynyt: 13. helmikuuta 1963 (ikä 61) Hereford, Yhdistynyt kuningaskunta
Tiedot
Sotilaspalvelus
Palvelusmaa(t):  Yhdistynyt kuningaskunta
Puolustushaara:  merijalkaväki
Palvelusvuodet:  1981–
Sotilasarvo:  kenraaliluutnantti
Komentajuudet:  3 Commando Brigade (2010–2011)   merijalkaväen komentaja (2011–2014)
Edward Grant Martin ”Ed” Davis (s. 13. helmikuuta 1963 Hereford, Yhdistynyt kuningaskunta) on brittiläinen kenraali, joka valittiin vuonna 2015 Gibraltarin kuvernööriksi. Hän on palvellut vuodesta Britannian merijalkaväessä ja johtanut 3 Commando Brigade -joukkoja Afganistanissa. Davis toimi vuodet 2011–2014 merijalkaväen komentajana ja 2014–2016 Naton LANDCOM-päämajan apulaiskomentajana.
Elämä ja ura > Ensimmäiset vuodet asevoimissa

Ed Davis syntyi Herefordissa vuonna 1963. Hän meni armeijauralle, ja hänet nimitettiin vuonna 1981 upseeriksi merijalkaväkeen. Harjoitteluaikanaan Davis suoritti syyskuun 1982 ja maaliskuun 1985 välisenä aikana kaksi kuuden kuukauden palvelusjaksoa 40 Commando -joukon kanssa Falklandinsaarilla ja Kyproksella. Britanniaan palattuaan Davis valittiin johtamaan merijalkaväen joukkoja, jonka vastuulla on Britannian merivoimien ydinaseet.
Davis kävi kesä–joulukuussa 1991 asevoimien upseerikoulua. Hänet ylennettiin kapteeniksi joulukuussa 1991. 45 Commando -joukkojen mukana hän suoritti Norjassa kylmän ilmaston sodankäynnin harjoitusjakson ja palveli kuuden kuukauden ajan Belizessä. Davis nimitettiin joulukuussa 1993 joukkojen esikuntaupseeriksi.
Davis jätti 45 Commando -joukot vuonna 1995 ja kävi tämän jälkeen asevoimien johtamisen kurssin. Sen jälkeen hänet ylennettiin majuriksi ja hänet valittiin joulukuussa 1996 taistelujoukkojen tukiryhmän esikuntapäälliköksi. Tuossa tehtävässä hän toimi Bosniassa. Davis ylennettiin joulukuussa 1998 everstiluutnantiksi. Hän toimi tämän jälkeen upseerina merivoimien päämajassa ja puolustusministeriössä.
Elämä ja ura > Monien joukkojen komentajana

Everstiksi Davis ylennettiin kesäkuussa 2004. Seuraavat kaksi vuotta hän työskenteli puolustusministeriössä varusteohjelman johtajana. Hän palasi merijalkaväkeen toukokuussa 2007, jolloin hänet valittiin maihinnousujoukkojen esikuntaupseriksi. Hän palveli tehtävässä Afganistanissa ISAF-joukkojen päämajassa. Prikaatikenraalina Davis palasi marraskuussa 2007 puolustusministeriön tehtäviin.
Davis kävi vuonna 2009 armeijan ylimmän johdon kurssin ja osallistui 2010 Yhdysvaltain merijalkaväen upseerien sodankäynnin ohjemaan. Hän johti vuodet 2010–2011 3 Commando Brigade -joukkoja, joita hän ohjasi muun muassa Afganistanissa Helmandin maakunnassa.
Davis toimi 2011–2014 merijalkaväen komentajana. Tämän jälkeen hänet valittiin kenraaliluutnanttina Turkin İzmirin sijaitsevien Naton maajoukkojen päämajan apulaispäälliköksi.
Elämä ja ura > Gibraltarin kuvernöörinä

Davis valittiin lokakuussa 2015 Gibraltarin kuvernööriksi. Hän aloitti tehtävänsä Gibraltarilla tammikuussa 2016.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Ed Davis (kenraali) Wikimedia Commonsissa
Eero Holopainen

Eero Holopainen -nimisiä henkilöitä ovat:
Eero Holopainen (1937–2022), suomalainen meterologian professori
Eero Holopainen (s. 1942), suomalainen jääkiekkomaalivahti
| --- | --- |
: Tämä on täsmennyssivu, joka luettelee monimerkityksisen käsitteen eri merkitykset tai useita eri henkilöitä. Artikkelisivuja, joiden nimessä tai tekstissä lukee ”Eero Holopainen”, voi hakea sivunnimihaulla, laajalla sivunnimihaulla tai tekstihaulla.
Elšad Gadašev

| Mitalit> Maa:   Neuvostoliitto.Miesten koripallo.EM-kilpailut  | Mitalit> Maa:   Neuvostoliitto.Miesten koripallo.EM-kilpailut  | Mitalit> Maa:   Neuvostoliitto.Miesten koripallo.EM-kilpailut  | Maa:   Neuvostoliitto> Miesten koripallo. |
| --- | --- | --- | --- |
|  Pronssia | Jugoslavia 1989 |  |  |
Elšad Eldarovitš Gadašev (ven. Эльшад Эльдарович Гадашев, azer. Elşad Eldar oğlu Qadaşev, s. 1. toukokuuta 1968 Baku, Azerbaidžanin SNT, Neuvostoliitto) on azerbaidžanilaislähtöinen kilpauransa päättänyt koripalloilija.
Miesten maajoukkuetasolla Gadašev edusti EM-pronssille yltänyttä Neuvostoliittoa Jugoslaviassa 1989 ja Neuvostoliiton hajottua neljänneksi sijoittunutta yhdistynyttä joukkuetta Barcelonan kesäolympialaisissa 1992.
Aiheesta muualla

Profiili FIBA Archive (englanniksi)
Profiili FIBA Archive (englanniksi)
Neuvostoliiton joukkue – Koripallon EM-kilpailut 1989
4 Vētra |
5 Sokk |
6 Berežnyi |
7 Marčiulionis |
8 Volkov |
9 Tihonenko |
10 Kurtinaitis |
11 Sabonis |
12 Gadašev |
13 Chomičius |
14 Bilostinnyi |
15 Hoborov |
Valmentaja Garastas
Yhdistyneen joukkueen joukkue – Kesäolympialaiset 1992
4 Vētra |
5 Bazarevitš |
6 Miglinieks |
7 Gorin |
8 Panov |
9 Tihonenko |
10 Berežnyi |
11 Nosov |
12 Suharev |
13 Gadašev |
14 Volkov |
15 Bilostinnyi |
Valmentaja Selihov
Jokirinteen oppimiskeskus

| Jokirinteen oppimiskeskus |
| --- | --- |
 Jokirinteen oppimiskeskus ja sen piha-alue syksyllä 2021
Sijainti:  Jokiniityntie 5, 02400 Kirkkonummi
Tyyppi:  Peruskoulu
Perustettu:  2021
Rehtori:  Maarit Mäkäläinen
Luokat:  1-9
Oppilaita:  1000
Verkkosivut
Vuonna 2021 Jokirinteen oppimiskeskuksen muodostavat Jokirinteen koulu ja Jokirinteen päiväkoti. Koulun muodostivat entiset Kirkkoharjun koulu ja Finnsbackan päiväkoti. Jokirinteen koulu tarjoaa painotusta musiikissa, liikunnassa ja matemaattis-luonnontieteellisissä aineissa. Koulun tilat ovat iltaisin sekä kanslaisopiston ja musiikkiopiston että paikallisten seurojen käytössä. Koulun piha-alueella on paljon erilaisia liikuntamahdollisuuksia kuten tekonurmi, pallopelit sekä lähiliikuntapaikka ja leikkipaikat. Kävelymatkan etäisyydellä on uimahalli, jäähalli ja keskusurheilupuisto.
LUMA-painotus

Jokirinteen koulussa luokilla 7-9 voi opiskella painotetusti matematiikkaa ja luonnontieteitä. LUMA-luokalle päästäkseen oppilaiden tulee päästä läpi pääsykokeesta. Luokalle valitaan 24 parhaiten kokeessa pärjännyttä.
Kielikylpyopetus

Suomenkielisille lapsille tarkoitettu mahdollisuus ruotsinkieliselle opetukselle.
Musiikki-painotus

Jokirinteen koulussa pystyy opiskella painotetusti musiikkia luokilla 3-9.
Jokirinteen liikuntahalli

Koulussa on suuri 1500m² liikuntasali siirtokatsomoineen. Katsomon ollessa auki lattiapinta-ala täyttää kansallisen salibandykentän mitat, silloin katsojakapasiteetti on 600. Hallissa kotiottelunsa pelaa salibandyjoukkue Kirkkonummi Rangers. Liikuntasali voidaan myös kalustaa yli 1000 hengen juhlasaliksi.
Elizabeth Warren

| Elizabeth Warren |
| --- | --- |

Yhdysvaltain senaattori Massachusettsista
 Yhdessä Ed Markeyn kanssa 3. tammikuuta 2013 –  
Edeltäjä:  Scott Brown
Henkilötiedot
Syntynyt: 22. kesäkuuta 1949 (ikä 75) Oklahoma City, Oklahoma, Yhdysvallat
Ammatti:  poliitikko, juristi
Tiedot
Puolue:  demokraatit
Uskonto:  metodismi
 Nimikirjoitus
Aiheesta muualla
www.warren.senate.gov
Elizabeth Ann Warren (o.s. Herring, s. 22. kesäkuuta 1949 Oklahoma City, Oklahoma) on yhdysvaltalainen demokraattisen puolueen poliitikko ja juristi. Hän on toiminut Massachusettsin osavaltion senaattorina vuodesta 2013.
Warren ilmoitti vuonna 2018 pyrkivänsä puolueensa presidenttiehdokkaaksi Yhdysvaltain vuoden 2020 presidentinvaaleissa, mutta lopetti kampanjansa maaliskuussa 2020.
Elämä ja ura

Warren valmistui opettajaksi Houstonin yliopistosta vuonna 1970. Pari vuotta myöhemmin Warren muutti miehensä ja tyttärensä kanssa New Jerseyyn, jossa hän suoritti oikeustieteen tutkinnon Rutgersin yliopistossa vuonna 1976.
Warren toimi Harvardin yliopiston lakitieteen professorina 1992–2013 ja sitä ennen professorina Pennsylvaniassa, Michiganissa ja Texasissa. Warren on yksi Yhdysvaltain tunnetuimmista konkurssilainsäädännön asiantuntijoista. Warren ennusti kirjassaan v. 2003 Yhdysvaltain lainamarkkinoiden silloisen tilanteen johtavan ennen pitkää finanssikriisiin. Hän johti kongressin alaista v. 2007 jälkeisen finanssikriisin selvityskomiteaa ja hänen aloitteestaan Yhdysvaltoihin perustettiin erityinen finanssimarkkinoiden kuluttajansuojaviranomainen.
Warren valittiin Yhdysvaltain senaattiin Massachusettsin osavaltiosta vuoden 2012 vaaleissa osavaltionsa historian ensimmäisenä naisena. Warrenin senaattorinvaalikampanja oli Yhdysvaltojen mittapuulla varsin vasemmistolainen.
Time-lehti on nimennyt Warrenin kolmesti maailman 100 vaikutusvaltaisimman ihmisen listalleen.
Presidentinvaalikampanja

Elizabeth Warren kertoi joulukuussa 2018 asettuvansa demokraattien esivaaliehdokkaaksi ja tähtäävänsä presidentiksi 2020.
Warrenin kampanjan keskiössä ovat ehdokkaan suunnitelmat eri aloja koskevista julkisen hallinnon laajoista ohjelmista ja uudistuksista. Näistä keskeisin on terveydenhuoltouudistus, jossa hän ajaa kaikille kuuluvaa ilmaista julkista terveydenhuoltoa ja sairausvakuutusta. Verouudistus korottaisi varakkaiden ja suuryhtiöiden veroja. Warren kannattaa suurimpien teknologiayhtiöiden hajottamista osiin. 
Warrenin lukuisia uudistusohjelmia on krisoitu niiden liiasta yksityiskohtaisuudesta ja epärealistisista läpimenon mahdollisuuksista USA:n senaatissa ja edustajainhuoneessa.
Loppukesän 2019 aikana Warrenin nousi Joe Bidenin rinnalle johtoasemaan demokraattien presidenttikisan voittajaveikkailuissa ja hän otti väliaikaisesti johtoaseman Bernie Sandersin kanssa käytävässä kamppailussa vasemmistolaisimpien demokraattikannattajien äänistä. Vuoden 2019 lopussa Warrenin suosio alkoi kuitenkin laskea hänen ehdottamansa terveysuudistuksen täsmällisen hinnan ja rahoituksen noustua keskustelun aiheeksi.
Warren on tullut tunnetuksi kampanjatilaisuuksissaan kannattajien kanssa otetuista selfieistä. Warrenin mukaan selfieitä tai muita kannattajien kameralla otettuja yhteiskuvia hänen kanssaan oli vuoden 2019 loppuun mennessä otettu jo 100 000 kappaletta. Warren sanoo pitävänsä selfieiden ottamista osoituksena yhteydestään kaikkiin kannattajiinsa heidän tukidollareistaan riippumatta.
Warren lopetti kampanjansa 5. maaliskuuta 2020 menestyttyään heikosti supertiistain esivaaleissa.
Aiempia kannanottoja

Warren kertoo kannattaneensa republikaaneja vuoteen 1995 asti.
Warren sanoi syksyllä 2017 CNN:n haastattelussa, että demokraattien edellisten presidentinvaalien esivaaleissa oli vaalivilppiä Hillary Clintonin hyväksi.
Kysymys syntyperästä

Warren esiintyi 1990-luvulla Amerikan intiaanina työpaikkansa Harvardin yliopiston kirjoissa. Yliopisto käytti Warrenin väitettyä syntyperää mainostamaan monimuotoisuuttaan, ja yliopiston lehdessä häntä sanottiin ensimmäiseksi vähemmistötaustaiseksi naiseksi vakinaiseen virkaan nimitetyssä  opetushenkilökunnassa (tenured faculty).
Väite nousi esiin vuonna 2012 Warrenin pyrittyä senaattiin, jolloin hänen republikaaninen vastaehdokkaansa väitti hänen pyrkineen hyötymään intiaanina esiintymisestä työpaikan saadakseen. Kiistaan liittyi myöhemmin myös presidentti Trump, joka toistuvasti nimitti Warrenia pilkkanimellä "Pocahontas" ja lupasi miljoona dollaria Warrenin valitsemalle hyväntekeväisyysjärjestölle, jos Warren todistaa intiaani-syntyperänsä. Warren sanoo väitteen intiaanitaustasta perustuvan perheen tarinoihin.
Warrenin syksyllä 2018 teettämän DNA-testin mukaan hänellä on Amerikan alkuperäisväestöön kuuluva esivanhempi 6–10 sukupolven takaa. Siten Warren on taustaltaan 1/64–1/1024 osaa intiaani.
Cherokeiden reservaatti pitää epäsopivana Warrenin väitettä yhteydestä intiaanikulttuuriin ja on antanut lausunnon, että DNA-testin käyttö heimoyhteysväitteen osoittamiseksi on väärin ja että Warren haittaa väitteellään heimon etuja. Elokuussa 2019 Warren pyysi Iowassa järjestetyssä kampanjatilaisuudessa Amerikan alkuperäisväestöltä anteeksi syntyperäänsä liittyvien väitteiden aiheuttamaa harmia. Hän sanoi tehneensä syntyperäänsä liittyvien tietojen esittämisessä virheitä. Myös vaalikampanjan internersivuilla aiemmin ollut Warrenin syntyperään liittyvä materiaali oli tuolloin poistettu.
Aiheesta muualla

Why vote for Sanders when you can have Elizabeth Warren instead. The Guardian 20.2.2019
Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Elizabeth Warren Wikimedia Commonsissa
Juha Sipilä (kaupunkineuvos)

Juha Antero Sipilä (23. elokuuta 1935 Helsinki – 7. elokuuta 2002) oli suomalainen kaupunkineuvos ja poliitikko. Hän toimi vuosina 1985–1998 pääkaupunkiseudun yhteistyövaltuuskunnan (YTV) yhteistyöjohtajana ja sitä ennen Elinkeinoelämän valtuuskunnan (EVA) johtajana vuosina 1975–1984. Vuosina 1968–1975 Sipilä toimi Liberaalisen Kansanpuolueen (LKP) puoluesihteerinä. Koulutukseltaan hän oli teologian maisteri.
Sipilä toimi Helsingin kaupunginvaltuutettuna liberaalien ryhmässä 1973–1984, josta kolme vuotta kaupunginhallituksen varapuheenjohtajana. Vuonna 1970 Sipilä oli pääministeri Teuvo Auran sihteeri lyhytaikaisessa virkamieshallituksessa.
Sipilä pääsi ylioppilaaksi 1954, valmistui teologisesta tiedekunnasta 1961 ja opiskeli Yhdysvalloissa 1961–1962. Hän toimi 1960-luvulla muun muassa Töölön yhteislyseon tuntiopettajana, Partiojohtaja-lehden ja liberaalien Polttopiste-lehden päätoimittajana sekä ulkoasiainministeriön kehitysjoukkosihteerinä.
Sipilä hoiti luottamustoimia myös muun muassa partioliikkeessä, Round Table -järjestössä sekä musiikin ja urheilun parissa. Eläkkeellä ollessaan hän sairasti eturauhassyöpää ja omistautui tiedon levittämiselle syövästä.
Emil Vinermo

Emil Johan ”Ema” Vinermo, alkuperäiseltä sukunimeltään Winqvist, (31. toukokuuta 1914 Helsinki – 22. joulukuuta 1972) oli suomalainen näyttelijä ja ohjaaja.
Oppikoulun käytyään Emil Vinermo oli Hilda Pihlajamäen ja Eino Jurkan oppilaana ja toimi iltanäyttelijänä Helsingin Työväen Teatterissa, Vuodesta 1936 vakinaisena. Jatkosodan vuosina Vinermo oli Karhumäen Teatterin vt. johtajana. Vuosina 1947–1949 työpaikkana oli Lahden kaupunginteatteri, sitten 1949–1951 Helsingin Ympäristöteatteri, 1951–1952 Intimiteatteri. Vaasan Suomalaisessa teatterissa Vinermo näytteli ja ohjasi 1952–1965 ja oli ohjaajana mukana myös työväenopiston näytelmäpiirissä. Uransa lopuksi hän oli vuodesta 1965 Joensuun kaupunginteatterin apulaisjohtajana.
Vinermon tunnetuimpia rooleja olivat haudankaivaja ja haamu Shakespearen Hamletissa, Krogstad Henrik Ibsenin Nukkekodissa, Engstrand Ibsenin Kummittelijoissa ja Doolittle Shaw’n Pygmalionissa. Hän ohjasi muun muassa Emmerich Kálmánin operetin Sirkusprinsessa ja Tennessee Williamsin draaman Lasinen eläintarha.
Vinermon elokuvaura jäi hänen teatteriuransa varjoon. Noin 20 elokuvassa esiintyneellä Vinermolla ei ollut suuria elokuvarooleja, mutta muutamia luottotehtäviä kuitenkin, kuten kiero rättäri vuoden 1951 Tukkijoella-filmatisoinnissa ja sekopäinen Tupakka-Kusti T. J. Särkän tärkeimmässä 1950-luvun elokuvassa 1918 – mies ja hänen omatuntonsa (1957).
Vinermolle myönnettiin vuonna 1971 elämäntyöstään Pro Finlandia -tunnustus.
Emil Virtanen

Emil Virtanen -nimisiä henkilöitä on useita:
Emil Virtanen, ent. Wagnström (1889–1948), suomalainen jääkäri ja punakaartin komppanianpäällikkö
Emil Virtanen (1900–1937), neuvostoliitonsuomalainen kirjailija ja lehtimies
| --- | --- |
: Tämä on täsmennyssivu, joka luettelee monimerkityksisen käsitteen eri merkitykset tai useita eri henkilöitä. Artikkelisivuja, joiden nimessä tai tekstissä lukee ”Emil Virtanen”, voi hakea sivunnimihaulla, laajalla sivunnimihaulla tai tekstihaulla.
Jokipiin Pellava

| Jokipiin Pellava Oy |
| --- | --- |

Yritysmuoto:  osakeyhtiö
Perustettu:  1920
Perustaja:  Asser Laurila
Toimitusjohtaja:  Markku Laurila
Kotipaikka:  Jalasjärvi
Toimiala:  tekstiiliteollisuus
Tuotteet:  pöytä- ja saunatekstiilit pellavasta
Liikevaihto:  3,6 Me
Henkilöstö:  30
Omistaja:  Laurilan perhe
Kotisivu:  www.jokipiinpellava.fi
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Jokipiin Pellavan tehdasrakennuksia 1960-luvulla.
Jokipiin Pellava valmistaa suomalaisia pellavatekstiilejä saunaan, kylpyhuoneeseen ja kodin sisustukseen sekä liikelahjoiksi. Se sijaitsee Jokipiin kylässä Kurikan kaupungin Jalasjärvellä. Jokipiin Pellava Oy on perustettu vuonna 1920.
Historiaa

Yritys sai alkunsa Asser Laurilan vuonna 1920 perustamasta Pystylänkosken sahasta. Yksiraaminen saha ja jauhomylly valmistuivat keväällä 1921. Tukkeja uitettiin sahalle Jalasjokea pitkin vuoteen 1948 saakka. Sahatavara vietiin pääosin ulkomaille, etenkin Britanniaan. Se kuljetettiin hevoskärryillä tai reellä Kurikan rautatieasemalle vietäväksi junalla satamaan.
Tulipalot tuhosivat sahan ja myllyn maan tasalle ensin 1927 ja toisen kerran 1937, tiilirakenteista konehuonetta lukuun ottamatta. Ne rakennettiin aina uudelleen ja toimivat myös läpi sotavuosien, jolloin valmistettiin muun muassa ratapölkkyjä saksalaisten kenttäratoihin Lapissa ja Kainuussa.
1930-luvulla tuli mukaan myös kotimaisen villan kehruu ja sotien jälkeen kotimainen pellava. Tietoa ja koneita pellavan käsittelyyn haettiin Tanskasta. 1950-luvulla Asserin pojat Juhani ja Risto Laurila aloittivat pellavalangan kutomisen kankaiksi ja päättivät keskittyä siihen lopettamalla sahatoiminnan sekä villan ja pellavan kehruun. Vuonna 1962 tulivat yritykseen ensimmäiset automaattikutomakoneet ja seuraavana vuonna ensimmäiset jacquard-koneet, joilla voitiin kutoa kankaisiin reunatekstejä. Nimipyyheliinoista tulikin yksi pääartikkeleista, ja niitä myytiin muun muassa Valtionrautateille ja sairaaloille.
1960-luvulla perustettiin ompelimo tekemään pellavakankaista valmiita tuotteita. Yrityksen oma tuotekehitys tuotti tuloksena pellavafroteen, josta alettiin valmistaa saunatekstiilejä 1973. Ensimmäiset froteekoneet rakennettiin itse tavallisista kutomakoneista, mutta 1980-luvun alussa hankittiin froteekone Belgiasta.
Vuonna 1989 yrityksen nimi muuttui Jokipiin Villa- ja Pellavakehräämöstä Jokipiin Pellavaksi. Nykyisin yrityksen johdossa on Laurilan suvun neljäs polvi.
Yritys tänään

Yrityksen käyttämät pellavalangat tulevat nykyisin Länsi-Euroopan maista, joissa pellava on myös kasvatettu. Kankaiden kutominen ja tuotteiden valmistus on yhä keskittynyt Suomeen ja Jokipiin kylään. Tuotteet täyttävät Öko-Tex standardin eli niiden valmistuksessa ei käytetä haitallisia kemikaaleja.
Yrityksen tuotteita ovat suunnitelleet muun muassa Raija Jokinen, Henna Mantere, Ristomatti Ratia, Jukka Rintala ja Anu Saari. Jokipiin Pellavan tuotannosta menee vientiin noin 10 prosenttia, lähinnä Saksaan, Japaniin ja Yhdysvaltoihin. Suomessa valtaosa yrityksen tuotteista myydään liikelahjoina. Yrityksellä on oman jälleenmyyjäverkoston lisäksi myös oma verkkokauppa ja tehtaanmyymälä.
Kirjallisuutta

Käkelä, Matti: Pystylänkosken rannalla : puusta pellavaan. Jalasjärvi: Jokipiin Pellava 1994.
Aiheesta muualla

Jokipiin Pellava 1920–2020, satavuotishistoriikki verkossa (PDF)
Jokipiin Pellavan tehdasrakennus.
Juha Soukiala

| Henkilötiedot |
| --- | --- | --- | --- |
Syntymäaika: 12. helmikuuta 1983 (ikä 41)
Syntymäpaikka: Espoo, Suomi
Pelipaikka: maalivahti
Pituus: 193 cm
Junioriseurat
1994–2001:  FC Espoo
Seurat
| Vuodet | Seura | O | (M) |
| 2002 |  FC Espoo | 0 | (0) |
| 2003–2004 |  FC Inter | 2 | (0) |
| 2003–2004 |  VG-62 | 28 | (0) |
| 2005 |  PIF | 16 | (2) |
| 2006–2007 |  FC Hämeenlinna | 44 | (0) |
| 2006 | →  TamU (laina) | 0 | (0) |
| 2008–2009 |  TamU | 11 | (0) |
| 2008 | →  TPV (laina) | 22 | (0) |
| 2009 |  PK-35 | 6 | (0) |
| Yhteensä | Yhteensä | 129 | (2) |
 Seurajoukkueuran tilastot kattavat vain kansalliset sarjat.
Juha Soukiala on (s. 12. helmikuuta 1983 Espoo) on entinen suomalainen jalkapallomaalivahti.
Soukiala on FC Espoon kasvatteja. Kaudeksi 2003 hän siirtyi Veikkausliigan FC Inter Turkuun. Siellä hän jäi kuitenkin vähälle peliajalle ja pelasikin lähinnä seuran tuolloisessa reservijoukkueessa VG-62:ssa. Kaudeksi 2005 Soukiala siirtyi Kakkosen Pargas IF:ään. Kaudet 2006–2007 Soukiala edusti Ykkösen FC Hämeenlinnaa.
Ensimmäisen liigaottelunsa Tampere Unitedin paidassa Soukiala pelasi 2. toukokuuta 2009 Vaasan Palloseuraa vastaan. Tätä ennen hän oli pelannut joukkueessa vain muutamia Suomen Cupin ja Liigacupin otteluita.
Kaudeksi 2010 Soukiala siirtyi Ykkösessä pelaavaan PK-35 Vantaaseen.
Emil Vesa

Emil Onerva Vesa (19. maaliskuuta 1912 Viipuri – 19. kesäkuuta 1964 Säkylä) oli suomalainen ylikersantti ja jatkosodan ajan hävittäjälentäjä.
Vesa saavutti 29,5 ilmavoittoa kesäkuun 1942 ja heinäkuun 1944 välillä Brewster F2A Buffalo- ja Messerschmitt Bf 109G -hävittäjillä. Näistä 12 tuli kahden viikon kuluessa juhannuksen aikaan 1944. Vesa palveli Lentolaivue 24:ssä.
Vesa työskenteli yksityiskauppiaana Viipurissa ja sotien jälkeen Kauttualla. Viimeksi hän oli Lännen Sokerin ostopäällikkönä. Vesa oli mukana perustamassa vuonna 1948 Kauttuan ilmailukerhoa. Hänet on haudattu Säkylään. Kuollessaan hän oli sotilasarvoltaan vääpeli.
Joss Whedonin filmografia

Joss Whedon vuonna 2012.
Joss Whedon (s. 1964) on yhdysvaltalainen käsikirjoittaja, ohjaaja ja tuottaja. Hän on Mutant Enemy Productions -tuotantoyhtiön perustaja ja yksi Bellwether Pictures -tuotantoyhtiön perustajista. Hänet tunnetaan parhaiten luomistaan televisiosarjoista Buffy, vampyyrintappaja (1997–2003), Angel (1999–2004), Firefly (2002), Dollhouse (2009–2010) ja S.H.I.E.L.D. Agentit (2013–). Lisäksi Whedon on ollut mukana käsikirjoittamassa elokuvaa Toy Story – leluelämää (1995), josta hän sai jaetun Oscar-ehdokkuuden parhaasta alkuperäisestä käsikirjoituksesta, ohjannut ja käsikirjoittanut elokuvan Serenity (2005), käsikirjoittanut ja tuottanut elokuvan The Cabin in the Woods (2012) sekä ohjannut ja käsikirjoittanut elokuvat The Avengers (2012) ja Avengers: Age of Ultron (2015).
Aiheesta muualla

Joss Whedon Internet Movie Databasessa. (englanniksi)
Joss Whedon Elonetissä.