Georges Braque
Elämä ja ura

Braque syntyi vuonna 1882 Seinejoen varrella sijaitsevassa pienessä yhteisössä lähellä Pariisia. Paikka oli ollut yksi impressionistisen taideliikkeen keskuksia edellisellä vuosikymmenellä. Braquen isä ja isoisä olivat harrastelijataiteilijoita ja omistivat talonmaalausyhtiön. Perhe muutti vuonna 1890 Le Havreen, missä Braque kävi koulua, kulki isänsä mukana tämän maalausretkillä, harrasti nyrkkeilyä ja muuta urheilua sekä soitti huilua.
Braque aloitti 15-vuotiaana taideopinnot Le Havren taideakatemiassa. Hän lopetti koulunkäynnin 17-vuotiaana ja teki talomaalarin ja sisustussuunnittelijan töitä oppipoikana. Armeijapalveluksen jälkeen hän ryhtyi taiteilijaksi perheensä taloudellisen tuen turvin. Braque opiskeli vuosina 1902–1904 Pariisissa yksityisessä taideakatemiassa ja École des Beaux-Arts -koulussa. Hän oli erityisen kiinnostunut egyptiläisestä ja kreikkalaisesta taiteesta, joita hän kävi katsomassa Louvren taidemuseossa.
Braquen varhaiset maalaukset olivat impressionistien kuten Monet’n ja Pissarron tyylisiä. Sen jälkeen hän otti vaikutteita Cézannen tyylistä. Vuonna 1905 hänestä tuli fauvisti. Hän asui noina vuosina Antwerpenissa ja Marseillen lähellä.
Vuonna 1907 kuusi Braquen maalausta oli näytteillä Pariisin riippumattomien salongissa, ja jokainen niistä myytiin. Samana vuonna Braque sai taulujensa myyjäksi Daniel-Henry Kahnweilerin, jonka kautta hän tutustui muun muassa taiteilija Pablo Picassoon. Tältä hän omaksui teokseensa Suuri alaston (1908) vääristyneitä tasoja ja litteän syvyysvaikutelman. Taiteilijat ystävystyivät ja ryhtyivät yhteistyössä tekemään keksimäänsä kubistista taidetta, joka sai nimensä Braquen käyttämien kuutiomaisten muotojen mukaan. Braque vei Cézannen abstraktit maisemat Cézannea pidemmälle niin sanotun analyyttisen kubismin kaudella. Braque ja Picasso hajottivat maalauksissaan kohteensa niin, että se muuttui lähes mahdottomaksi havaita.
Vuonna 1912 Braque ja Picasso siirtyivät kubismin seuraavaan vaiheeseen, synteettiseen kubismiin. Braque teki samana vuonna papier collé -kollaasin, jossa piirrokseen on kiinnitetty kolme palaa tapettia. Hän teki maalauksissaan kokeiluja myös hiekalla ja sahanpurulla.
Vuonna 1912 Braque meni naimisiin ja muutti Sorgues’hen lähelle Avignonia. Hän joutui vuonna 1914 maailmansotaan jalkaväen kersanttina ja sai kaksi urhoollisuusmitalia. Saatuaan vuonna 1915 osuman päähänsä hän palasi kotiinsa toipumaan ja liittyi takaisin kubismiliikkeeseen vuonna 1917. Picasson kanssa hän ei kuitenkaan enää työskennellyt yhdessä. Braque jätti kohta ankaran geometriset muodot ja alkoi maalata pehmeämpiä ja vapaampia muotoja.
Braque oli siirtynyt 1920-luvun alussa maalaamaan taas Pariisiin, ja hänestä oli tullut menestynyt ja kuuluisa taiteilija. Vuosina 1923–1925 hän maalasi lavasteita Sergei Djagilevin balettiin. Hänen maalauksensa 1920-luvulta voidaan luokitella teosten toistuvien aiheiden mukaan, joita olivat esimerkiksi alkuasukasnaiset, takat ja pöydät. Vuonna 1931 Braque maalasi valkoisella mustalle taustalle, kuten antiikin Kreikan keramiikassa. Vuosikymmenen lopulla hän maalasi ihmishahmoja, ja toisen maailmansodan aikana hän tuotti mytologiaa kuvaavia pieniä veistoksia. Sodan jälkeen Braque palasi tekemään maalaussarjoja yksittäisistä aiheista. Elämänsä viimeisinä vuosina Braquen taidetta esiteltiin useissa retrospektiivisissa näyttelyissä kautta maailman.