stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Suvi Keskinen
Julkaisut

Suvi Keskinen: Perheammattilaiset ja väkivaltatyön ristiriidat: Sukupuoli, valta ja kielelliset käytännöt (väitöskirja). Tampereen yliopisto, 2005. https://urn.fi/urn:isbn:951-44-6281-5
Suvi Keskinen, Anna Rastas ja Salla Tuori (toim.): En ole rasisti mutta... Maahanmuutosta, monikulttuurisuudesta ja kritiikistä. Vastapaino, 2009.
Suvi Keskinen, Salla Tuori, Sara Irni ja Diana Mulinari (toim.): Complying With Colonialism: Gender, Race and Ethnicity in the Nordic Region. Ashgate, 2009.
Suvi Keskinen, Jaana Vuori ja Anu Hirsiaho (toim.): Monikulttuurisuuden sukupuoli: kansalaisuus ja erot hyvinvointiyhteiskunnassa. Tampereen yliopisto, 2012. https://urn.fi/URN:ISBN:978-951-44-8775-0
Suvi Keskinen, Aminkeng Atabong Alemanji, Markus Himanen, Antti Kivijärvi, Uyi Osazee, Nirosha Pöyhölä ja Venla Rousku: The Stopped – Ethnic profiling in Finland. Helsingin yliopisto, 2018. http://hdl.handle.net/10138/239649
Suvi Keskinen, Unnur Skaptadóttir ja Mari Toivanen (toim.): Undoing Homogeneity in the Nordic Region: Migration, Difference and the Politics of Solidarity. Routledge, 2019. https://doi.org/10.4324/9781315122328
Suvi Keskinen, Pauline Stoltz ja Diana Mulinari (toim.): Feminisms in the Nordic Region: Neoliberalism, Nationalism and Decolonial Critique. Palgrave Macmillan, 2020.
Suvi Keskinen, Minna Seikkula ja Faith Mkwesha (toim.): Rasismi, valta ja vastarinta: Rodullistaminen, valkoisuus ja koloniaalisuus Suomessa. Gaudeamus, 2021.
Suvi Keskinen: Mobilising the Racialised 'Others': Postethnic Activism, Neoliberalisation and Racial Politics. Routledge, 2022. https://doi.org/10.4324/9781003002031
Rikke Andreassen, Catrin Lundström, Suvi Keskinen ja Shirley Anne Tate (toim.): The Routledge International Handbook of New Critical Race and Whiteness Studies. Routledge, 2023.
Aiheesta muualla

Helsingin yliopiston tutkimusportaali
ORCID
Scopus
ResearchGate
Google Scholar
Souleymane Camara

| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |

Henkilötiedot
Syntymäaika: 22. joulukuuta 1982 (ikä 41)
Syntymäpaikka: Dakar, Senegal
Pelipaikka: hyökkääjä
Pituus: 174 senttimetriä
Seura
Seura: Montpellier
Pelinumero: 19
Seurat
| Vuodet | Seura | O (M) |
| 2000–2005 2004 2005–2008 2007–2008 2008– | Monaco → Guingamp (laina) Nice → Montpellier (laina) Montpellier | 60 (7) 13 (2) 31 (1) 37 (11) 66 (15) |
Maajoukkue
| 2001– |  Senegal | 25 (6) |
 Seurajoukkueuran tilastot kattavat vain kansalliset sarjat, päivitetty 19. kesäkuuta 2010.  Maajoukkueuran tilastot päivitetty 19. kesäkuuta 2010.
| Mitalit> Maa:   Senegal.Miesten jalkapallo.AM-kilpailut  | Mitalit> Maa:   Senegal.Miesten jalkapallo.AM-kilpailut  | Mitalit> Maa:   Senegal.Miesten jalkapallo.AM-kilpailut  | Maa:   Senegal> Miesten jalkapallo. |
| --- | --- | --- | --- |
|  Hopeaa | Mali 2002 | Jalkapallo |  |
Souleymane Camara (s. 22. joulukuuta 1982 Dakar) on senegalilainen jalkapalloilija. Hyökkääjänä pelaava Camara edustaa Ranskan pääsarjassa Montpellier’ta.
Ura

Camara aloitteli jalkapalloilun Ranskassa Monacossa, jossa hän ei onnistunut vakiinnuttamaan pelipaikkaansa. Camara siirtyi aluksi lainalle Guingamp tammikuussa 2006, mutta teki vain kaksi maalia 13 ottelussa. Hän vietti vielä hetken aikaa vaihtopelaajana Monacossa, josta hän siirtyi elokuussa 2005 Niceen. Camara tehottomuudesta huolimatta pelasi seurassa myös kaudella 2006-2007.
Hän ei kuitenkaan onnistunut maalinteossa ja siirtyi lainalle kaudeksi 2007-2008 Ligue 2:ssa pelanneeseen Montpellier’hen. Uudessa seurassa Camara teki uransa maaliennätyksen osuttuaan 11 kertaa pelaamassaan 37 ottelussa. Kesällä 2008 Camara allekirjoitti pysyvän sopimuksen Montpellier’n kanssa ja oli nostamassa seuran Ranskan pääsarjaan kaudella 2008-2009.
Ura > Maajoukkueura

Camara on pelannut Senegalin maajoukkueessa vuodesta 2001 lähtien. Hänen ensimmäiset arvokisat olivat MM-kisoissa 2002, jossa Senegal selvisi puolivälieriin. Toisen kerran hän pelasi arvokisoissa vuoden 2006 Afrikan kisoissa, jossa Camara onnistui kerran maalinteossa.
Aiheesta muualla

La fiche de Souleymane CAMARA (ranskaksi)
National Football Teams (englanniksi)
Senegalin joukkue – Jalkapallon AM-kilpailut 2002
1 Sylva |
2 Daf |
3 Sarr |
4 Malick Diop |
5 N’Dour |
6 Cissé |
7 H. Camara |
8 Traoré |
9 S. Camara |
10 Fadiga |
11 Diouf |
12 Faye |
13 Diatta |
14 Moussa N’Diaye |
15 Diao |
16 Diallo |
17 Coly |
18 Thiaw |
19 Bouba Diop |
20 S. N’Diaye |
21 Beye |
22 Makhtar N’Diaye |
Valmentaja Metsu
Senegalin joukkue – Jalkapallon MM-kilpailut 2002
1 Sylva |
2 Daf |
3 Sarr |
4 Malick Diop |
5 N’Dour |
6 Cissé |
7 H. Camara |
8 Traoré |
9 S. Camara |
10 Fadiga |
11 Diouf |
12 Faye |
13 Diatta |
14 Moussa N’Diaye |
15 Diao |
16 Diallo |
17 Coly |
18 Thiaw |
19 Bouba Diop |
20 S. N’Diaye |
21 Beye |
22 Cissokho |
23 Makhtar N’Diaye |
Valmentaja Metsu
Svenska Kvinnoförbundet

| Svenska Kvinnoförbundet |
| --- | --- |
  
  
Perustettu:  1907
Puheenjohtaja:  Anita Westerholm
Pääsihteeri:  Agneta Udd-Saarela
Varapuheenjohtajat:  Ramieza Mahdi Sari Somppi Pia Sundell
Ideologia:  feminismi liberalismi
Osoite:  Yrjönkatu 27, Helsinki
Jäsenmäärä:  28 paikallisjärjestöä
Emopuolue:  RKP
Kotisivu:  www.kvinnoforbundet.fi
Infobox OKNimi-testi OK: 
Svenska Kvinnoförbundet on Suomen ruotsalaisen kansanpuolueen naisjärjestöjen valtakunnallinen liitto, joka on perustettu vuonna 1907. Järjestö määrittelee itsensä liberaalifesministiseksi.
Järjestön perustava kokous pidettiin Helsingissä 26. lokakuuta 1907. Päätös tästä kokouksesta syntyi aiemmin saman vuoden toukokuussa, kun Helsingissä kokoontui noin 400 naista yhteensä 50 eri paikkakunnalta vaatimaan koko maan kattavan naisjärjestön perustamista. Aluksi järjestö pysyi erillään RKP:sta, vaikkakin monet liittohallituksen edustajat kuuluivatkin puolueeseen ja olivat siellä aktiivisia. Virallisesti Svenska Kvinnoförbundet liittyi RKP:n jäsenjärjestöksi vuonna 1948..
Liitolla on yhteensä 28 paikallisjärjestöä ympäri ruotsinkielistä Suomea.
Syyskuussa 2020 liiton puheenjohtajaksi valittiin Anita Westerholm.
Sporting Clube de Goa

| Sporting Clube de Goa |
| --- | --- |
Lempinimet:  Flaming Oranje
Perustettu:  1999
Kaupunki:  Goa,  Intia
Kenttä:  Duler Stadium
– kapasiteetti:  10 000
Sarja:   I-League
Värit:           
Omistaja:  Goan kaupunki
Puheenjohtaja:  Peter Vaz
Päävalmentaja:  Oscar Bruzon
Infobox OKNimi-testi OK: 
Sporting Clube de Goa on intialainen jalkapalloseura Goasta. Seura on perustettu vuonna 1999 ja se on Goan kaupungin omistuksessa. Seura perustettiin alun perin portugalilaisten perustaman jalkapalloseuran perinteiden jatkajaksi ja nimi muutettiin vasta tultaessa uudelle vuosituhannelle, kun kaupunki lunasti seuran portugalilaisilta. Intian pääsarjatasolle (I-Leagueen) seura nousi kauden 2010-11 päätteeksi.
Aiheesta muualla

Seuran kotisivut (Arkistoitu – Internet Archive)
Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista. 
Alkuperäinen artikkeli: en:Sporting Clube de Goa
Käännös suomeksi
St. Elmo (vuoden 1914 elokuva)

| St>  Elmo |
| --- | --- |
Ohjaaja:  Bertram Bracken ja/tai J. Gordon Edwards
Käsikirjoittaja:  William Jossey
Perustuu:  Augusta Jane Evansin romaaniin St. Elmo
Tuottaja:  William Fox
Pääosat:  William Jossey
Valmistustiedot
Valmistusmaa:  Yhdysvallat
Tuotantoyhtiö:  Balboa Amusement Producing Company
Levittäjä:  Fox Film Corporation
Ensi-ilta:  Elokuu 1914
Kesto:  6 kelaa
Alkuperäiskieli:  Englanti
Aiheesta muualla
IMDb
Infobox OKNimi-testi OK: 
St. Elmo on vuodelta 1914 oleva yhdysvaltalainen mykkädraamaelokuva, jonka tuotti Balboa Amusement Producing Company ja jonka levityksestä vastasi William Foxin Box Office Attractions Company. Se oli ensimmäinen koko illan elokuvan mittainen elokuva-adaptaatio Augusta Jane Evansin samannimisestä romaanista vuodelta 1866. Tarina seuraa nimikkohenkilön (William Jossey) elämää, ja elokuvassa hän tappaa serkkunsa (Francis McDonald) rakkaudesta Agnesiin (Madelina Pardee), joutuu pahoille teille ja lopulta löytää pelastuksen ja rakkauden Ednan (Gypsy Abbot) luota. Kiistaa on siitä, kuka ohjasi elokuvan; monet lähteet katsovat ohjaajaksi Bertram Brackenin, kun taas toiset listaavat St. Elmon J. Gordon Edwardsin debyyttiohjaukseksi
Jotkut arvostelijat kehuivat maisemia ja yleistä tuotantolaatua pitäen elokuvaa parannuksena romaanien näyttämösovituksiin. Toisten mielestä maisemat olivat epäolennaisia ja tarina sekava. Huolimatta vaihtelevansävyisistä arvosteluista elokuva oli taloudellisesti onnistunut ja tietojen mukaan rikkoi katsojaennätyksiä. Seuraavana vuonna St. Elmoon liittymättömän Evansin romaanin, Beulahin, elokuva-adaptaatiota markkinoitiin jatko-osana. Kuten useimpien Balboa Studiosin elokuvien kanssa, St. Elmon nykyään uskotaan olevan kadonnut.
Juoni

St. Elmo Murray ja Murray Hammond, hänen serkkunsa ja paras ystävänsä, ovat kumpikin rakastuneita nuoreen naiseen nimeltään Agnes Hunt. Vaikka Agnes rakastaa Murrayta, hän hylkää miehen tämän köyhyyden vuoksi. Sen sijaan hän hyväksyy varakkaan St. Elmon kosinnan. St. Elmon äiti pitää tanssiaiset kihlausta juhlistaakseen. Sen jälkeen kun kihlauksesta on julkisesti ilmoitettu, Murray ja Agnes tapaavat salaisesti puutarhassa. St. Elmolle paljastuu heidän suhteensa ja hän haastaa Murrayn kaksintaisteluun ja tappaa serkkunsa ensimmäisellä laukauksella. Paholainen riivaa St. Elmon, ja hänestä tulee julma vaeltaja ja hän levittää kurjuutta ja epäonnea minne matkaakaan.
20 vuotta myöhemmin ingenue -tyylinen Edna Earle matkaa junalla toivoen löytävänsä töitä puuvillatehtaasta hänen isänsä, kylän sepän, kuoleman jälkeen. Juna suistuu raiteilta, ja St. Elmo pelastaa hänet palavista junan raunioista. Tämä teko asettaa St. Elmon pelastuksen tielle hänen ja Ednan hitaasti rakastuessa. St. Elmon alun pitäen suunnitellessa lähteä kaukaisille maille näky Kristuksesta johdattaa hänet auttamaan köyhiä. Paholaisesta vapauduttuaan hänestä tulee pappi ja hän menee naimisiin Ednan kanssa.
Rooleissa

| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
|  William Jossey  | … |  St. Elmo Murray   |
|  Mollie McConnell  | … |  Mrs. Murray   |
|  Madeline Pardee  | … |  Agnes Hunt   |
|  Francis McDonald  | … |  Murray Hammond   |
|  Gypsy Abbott  | … |  Edna Earle   |
|  Henry Stanley  | … |  Parson Hammond   |
|  Richard Johnson  | … |  Mr. Grady   |
|  Gus Leonard  | … |  Gabe   |
|  Eulalie Jensen  | … |  Hagar   |
|  Fred Whitman  | … |  Dent   |
|  Frank Erlanger  | … |  Clinton   |
Elokuvan tuotanto

Augusta Jane Evansin romaani St. Elmo vuodelta 1866 oli yksi 1800 -luvun myydyimpiä romaaneja, jonka ylitti myyntimäärissä tuona aikana vain Setä Tuomon tupa ja myöhemmin Ben Hur. Romaanin menestyksen myötä tuli laajaa kulttuurista vaikutusta. Monenlaiset kuluttajatuotteet, hotellit, höyrylaivat, rautatievaunut ja jopa useat kaupungit nimettiin kirjan mukaan, ja monet perheet nimesivät lapsensa sen henkilöhahmojen mukaan. Vaikka teatterisovitusta kohtaan oli huomattavaa kiinnostusta, Evans oli huolissaan, miten romaanin teemat esitettäisiin näyttämöllä ja vasta vuonna 1909 hyväksyi ensimmäisen St. Elmo -näytelmän käsikirjoituksen. Muita näyttämöversioita, joista monet olivat taloudellisesti onnistuneita, kehitettiin nopeasti hänen kuolemansa jälkeen tuona vuonna. Ensimmäiset elokuvaversiot tarinasta seurasivat pian. Vuonna 1910 Thanhouser Company valitsi St. Elmon toiseksi tuotannokseen, ja Vitagraph Studios tuotti oman sovituksensa samana vuonna. Kummatkin olivat yksikelaisia lyhytelokuvia
Vuonna 1914 työskennellessään Balboa Amusement Producing Companylle kirjoitti William Jossey ensimmäisen käsikirjoituksen koko illan elokuvan mittaiselle elokuvasovitukselle. Kuvaaminen tapahtui Kalifornian Long Beachissa, missä Balboa Studios sijaitsi. Filmikuvaa rakenteilla olevasta, oikeasta kirkosta elokuvastudion vastapäisellä kadulla käytettiin kohtaukseen, jossa St. Elmo rakensi kirkkoa. Tuon ajan kirjoittajat katsovat Bertram Brackenin ohjaajaksi, kuten jotkin nykyajan lähteet, mukaan lukien American Film Institute. Toiset pitävät elokuvaa J. Gordon Edwardsin debyyttiohjauksena. Kummallakin miehellä oli myöhemmin pitkä ura Fox Filmin ohjaajana
Balboa Studios korosti elokuvan tuotantoarvoa ja taiteellisuutta sen markkinoinnissa; sen elokuvajuliste mainostaa "194 upeaa näkymää". Balboa Studios ei kuitenkaan ollut elokuvalevittäjä, ja niinpä toukokuussa 1914 he tekivät sopimuksen William Foxin Box Office Attractions Companyn kanssa, jotta Fox hoitaisi kaikkien Balboa Studiosin filmien levityksen, aloittaen levityksen St. Elmosta. Kopioita näistä elokuvista näytettiin Foxin teattereissa tai vuokrattiin muille teatterin toimiluvan omistajille
Vastaanotto ja perintö

Sen ajan arvostelut olivat sävyltään erisuuntaisia. Motion Picture News -lehdessä A. Danson Mitchelin mielestä elokuva oli ylivertainen romaanin näyttämösovituksiin verrattuna. Moving Picture Worldin Hanford Judson antoi myös yleisesti positiivisen arvostelun uskoen, että sen tuotanto-ominaisuudet ja populaari viehätysvoima enemmän kuin kompensoivat joidenkin kohtausten "keinotekoisuutta". Kaikki kriitikot eivät kehuneet elokuvaa. Movie Pictorial -lehden Vanderheyden Fyes tunsi, että muualla kiitelty Long Beach -näkymä oli epäolennainen juonen suhteen ja että sovitettu tarina oli "hämmentävä sekoitus"
St. Elmo oli taloudellinen menestys, joka Photoplayers' Weekly -lehden tietojen mukaan rikkoi katsojaennätyksiä
Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista. 
Alkuperäinen artikkeli: en:St. Elmo (1914 film)
Käännös suomeksi
Taina Licciardo-Toivola

| Taina Licciardo-Toivola> Henkilötiedot |
| --- | --- |
Syntynyt: 16. syyskuuta 1977 (ikä 47)
Ammatti:  tubettaja
Muut tiedot
Aktiivisena:  2017–
Taina Licciardo-Toivola (s. 16. syyskuuta 1977) on suomalais-australialainen tubettaja, joka tubettaa kymmenlapsisesta perheestään. Hän on yli 950 000 tilaajallaan Suomen toiseksi seuratuin yksityinenselvennä tubettaja Sara Maria Forsbergin jälkeen.
Licciardo-Toivola ei hänen omien sanojensa mukaan ole tubettajan eikä hänen perheensä oikea sukunimi, vaan hän käyttää sitä ainoastaan yksityisyytensä suojaamiseksi.
Licciardo-Toivola aloitti tubettamisen vuonna 2017 omien sanojensa mukaan huvin vuoksi. Hänen videonsa alkoivat saavuttaa laajaa katselijakuntaa nopeasti vuoden 2018 lopulla.
Hän keskittyy kanavallaan omaan arkeensa kymmenlapsisen perheen kanssa. Muun muassa Helsingin Sanomien Nyt-liite ja Iltalehti ovat kuvanneet perheen vaivattoman perheidyllin seuraamista koukuttavaksi.
Kymmenlapsisen perheen lasten nimet ja syntymävuodet ovat Leonardo De Valentino (1998), Cleopatra BambiTaina Baby (1999), Jerusalem Judge (2002), Romeo Romeo Indiana (2004), D'artagnan Angel (2007), Shakespeare Winter Fox (2010), Nefertiti Butterfly Bambitaina (2014), Kingjames Ocean Fox (2015), Aphrodite Princess Bambitaina (2016) ja Omega Royal Fox (2017). Taina kertoo lapsistaan kymmenenosaisessa videosarjassaan, jossa jokaisella lapsella on oma esittelynsä.
Myös Tainan lapset osallistuvat aktiivisesti mukaan videoiden tekoon ja vanhimmilla lapsilla on omat kanavat.
Spathí (saari)

| --- | --- |
Muut nimet:  Spathý (Σπαθύ)
Sijainti:  37°26′06″N, 23°31′45″E, Póros Saaret, Attika Kreikka
Saariryhmä:  Tselevínia-saaret, Argo-Saroniset saaret
Merialue:  Egeanmeri, Välimeri
Pinta-ala:  0,32 km²
| --- | --- |
Asukasluku:  0
muokkaa - muokkaa wikitekstiä - muokkaa Wikidataa
Spathí (kreik. Σπαθί, myös Spathý, Σπαθύ) on pieni Kreikan saari, joka kuuluu Argo-Saronisiin saariin ja sijaitsee Argoliin niemimaan itärannikon edustalla. Saaren pinta-ala on noin 0,32 neliökilometriä ja se on asumaton (vuonna 2011). Hallinnollisesti Spathí kuuluu Póroksen kuntaan, Saarten alueyksikköön ja Attikan alueeseen.
Spathí muodostaa yhdessä sen koillispuolisen Skyllín saaren kanssa pienen saariryhmän nimeltä Tselevínia-saaret (Νήσοι Τσελεβίνια, Nísoi Tselevínia). Saarten välinen etäisyys toisistaan on noin 260 metriä. Spathín etäisyys mantereesta on noin sata metriä.
Soraya Saga

Soraya Saga (jap. 嵯峨 空哉, Saga Soraya), oikealta nimeltään Kaori Tanaka (jap. 田中 香, Tanaka Kaori), on japanilainen kuvittaja, joka on osallistunut videopelien kehitykseen graafisena suunnittelijana ja juonenkirjoittajana. Tanakan alkuperäinen taiteilijanimi oli Clio Saga. Hän asuu Tokiossa ja on naimisissa pelisuunnittelija Tetsuya Takahashin kanssa.
Ura

Saga työskenteli Squarella vuosina 1991–1996. Tuona aikana hän suunnitteli kartan Final Fantasy V:n maailmalle ja loi seuraavaan Final Fantasy -osaan kaksi hahmoa, veljekset Edgar Roni Figaro ja Sabin Rene Figaro; sittemmin hän on toiminut ainoastaan freelancerinä sitoutumatta mihinkään muuhun yritykseen. Hänen viimeinen peliprojektinsa Squarella oli vuonna 1998 julkaistu Xenogears, jonka tarina perustui hänen käsikirjoituksiinsa. Pelin pääsunnittelija oli hänen aviomiehensä Tetsuya Takahashi.
Lähdettyään Squarelta lopullisesti hän loi monia hahmoja ja tarinan ensimmäiseen Monolith Soft -yhtiön kehittämään Xenosaga-peliin, joka oli Xenosaga Episode I: Der Wille zur Macht. Kun sarjan toinen osa oli vielä tuotannossa, hän ilmoitti omalla verkkosivustollaan jättävänsä työnsä Xenosaga -sarjan parissa.
Tuotantoa

| Nimi | Ilmestymisvuosi | Rooli |
| --- | --- | --- |
| Final Fantasy V | 1992 | Karttasuunnittelija |
| Final Fantasy VI | 1994 | Kenttägrafiikkasuunnittelija |
| Xenogears | 1998 | Juonen käsikirjoittaja |
| Xenosaga Episode I: Der Wille zur Macht | 2002 | Tapahtumakäsikirjoittaja |
| Xenosaga Episode II: Jenseits von Gut und Böse | 2004 | Avustava tekijä |
Aiheesta muualla

Soraya Sagan virallinen sivusto[vanhentunut linkki] (japaniksi)
Soraya Saga Internet Movie Databasessa. (englanniksi)
Sladkata strana na netšata

| Sladkata strana na netšata Gergana |
| --- | --- | --- |

Studioalbumin tiedot
 Julkaistu: 2007
 Tyylilaji: pop-folk
 Levy-yhtiö: Payner
Gergana muut julkaisut
| Sini oči 2005 | Sladkata strana na netšata 2007 |   |
Sladkata strana na netšata (bulg. Сладката страна на нещата) on bulgarialaisen pop-folk -laulaja Gerganan neljäs studioalbumi. Se julkaistiin vuonna 2007.
Kappaleet

Una pasion
Lyatna notš
Karma
Stud i tišina
Lyubov i salzi]]
Sladkata strana na netšata
Neja vmesto men
Sledvai me Следвай ме
Mrazya te, zatšoto te običam
V tozi grad
Tampereen Ilves (naisten jalkapallo)

Ilves on tamperelainen jalkapalloseura ja osa samannimistä yleisseuraa. Ilveksen naisten edustusjoukkue pelaa Suomen korkeimmalla sarjatasolla Kansallisessa Liigassa.
Ilveksellä on Helsingin Jalkapalloklubin jälkeen toiseksi eniten naisten pääsarjakausia, 30 kauteen 2018 mennessä,  mutta ei yhtään mestaruutta. Hopealla se on ollut kahdesti (1992, 2016) ja pronssilla kolmesti (1991, 1993, 1996). Suomen Cupin loppuottelussa Ilves on pelannut viidesti (1991, 1997, 2010, 2011, 2014), mutta hävinnyt joka kerta.
Historiaa

Jalkapallo palasi vuonna 1931 perustetun Ilveksen ohjelmaan vuosien hiljaiselon jälkeen kaudeksi 1975, kun Ilves-Kissat ja Tampellan Palloilijat yhdistivät jalkapallotoimintansa Ilveksen alaisuuteen. Naisten Suomen-mestaruudesta pelattiin ensimmäisen kerran vuonna 1971, ja sarjamuotoinen kilpailu alkoi vuonna 1974. Ilves-Kissojen joukkue oli mukana naisten SM-sarjassa kaudella 1974, ja Ilves otti sen paikan kaudeksi 1975.
Ilves putosi SM-sarjasta kauden 1976 päätteeksi ja palasi vasta kaudeksi 1989 TaPan seuraajaksi perustetun Ilves-Pallon hankkimalla paikalla. Kaudet 1989–2012 Ilves pelasi sarjassa yhtäjaksoisesti.
Junioritoiminta

Naisten edustusjoukkueen lisäksi Ilveksellä on kuusi tyttöjen edustusjoukkuetta. Lisää tyttöjunioreita pelaa Ilveksen Futis-Liiga-korttelisarjassa. Muun muassa kolmissa EM-kilpailuissa pelannut Sanna Talonen on Ilveksen kasvatti.
Joukkue kaudella 2022

Tilanne 18.5.2022
Aiheesta muualla

Ilveksen naisten sivusto (Arkistoitu – Internet Archive)
Ilves Naisten liigan sivustolla (Arkistoitu – Internet Archive)
Status Seeker

| ”Status Seeker” Dream Theater |
| --- | --- | --- |

Singlen tiedot
 Albumilta: When Dream and Day Unite
 Julkaistu: 1989
 Formaatti: CDS
 Tuottaja(t): Dream Theater & Terry Date
 Tyylilaji: progressiivinen metalli
 Kesto: 04.18
 Levy-yhtiö: Mechanic
Dream Theaterin muut singlet
|   | ”Status Seeker” 1989 | ”Afterlife” 1989 |
Status Seeker on Dream Theaterin ensimmäinen single. Se julkaistiin vuonna 1989 levymerkillä Mechanic Records.
Kappaleet

Status Seeker – 04.18 (remix, säv. Dream Theater, san. Charlie Dominici & John Petrucci)
Kokoonpano

Charlie Dominici – laulu
John Petrucci – kitara
John Myung – basso
Kevin Moore – koskettimet
Mike Portnoy – rummut
Tarlac

Tarlacin sijainti
Tarlac on Filippiinien Keski-Luzonin alueella sijaitseva provinssi. Sen pääkaupunki on Tarlac. Sen naapureita ovat pohjoisessa Pangasinan, idässä Nueva Ecija, etelässä Pampanga ja lännessä Zambales. Sen väkiluku vuoden 2010 väestönlaskennassa oli 1 273 240.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Tarlac Wikimedia Commonsissa
Filippiinien hallinnollinen jako
| --- | --- |
Pääkaupunki:  Manila
Alueet:   Bicolin alue  Cagayan Valley  CALABARZON  Caraga  Cordilleran hallinnollinen alue  Davaon alue  Ilocosin alue  Itä-Visayas  Keski-Luzon  Keski-Visayas  Länsi-Visayas  MIMAROPA  Mindanaon autonominen muslimialue  Pohjois-Mindanaon alue  Pääkaupunkialue  SOCCSKSARGEN  Zamboangan niemimaa 
Provinssit:   Abra  Agusan del Norte  Agusan del Sur  Aklan  Albay  Antique  Apayao  Aurora  Basilan  Bataan  Batanes  Batangas  Benguet  Biliran  Bohol  Bukidnon  Bulacan  Cagayan  Camarines Norte  Camarines Sur  Camiguin  Capiz  Catanduanes  Cavite  Cebu  Cotabato  Davao del Norte  Davao del Sur  Davao de Oro  Davao Occidental  Davao Oriental  Dinagat Islands  Eastern Samar  Guimaras  Ifugao  Ilocos Norte  Ilocos Sur  Iloilo  Isabela  Kalinga  La Union  Laguna  Lanao del Norte  Lanao del Sur  Leyte  Maguindanao  Marinduque  Masbate  Misamis Occidental  Misamis Oriental  Mountain Province  Negros Occidental  Negros Oriental  Northern Samar  Nueva Ecija  Nueva Vizcaya  Occidental Mindoro  Oriental Mindoro  Palawan  Pampanga  Pangasinan  Quezon  Quirino  Rizal  Romblon  Samar  Sarangani  Siquijor  Sorsogon  South Cotabato  Southern Leyte  Sultan Kudarat  Sulu  Surigao del Norte  Surigao del Sur  Tarlac  Tawi-Tawi  Zambales  Zamboanga del Norte  Zamboanga del Sur  Zamboanga Sibugay
Suntti (biologia)

Biologiassa ja lääketieteessä suntti, josta käytetään myös nimityksiä shuntti ja šuntti, on laite, joka joko suoranaisesti siirtää nestettä kehon osasta toiseen tai mahdollistaa tällaisen siirtymisen. Suntteja on elimistössä luonnostaan; niitä myös valmistetaan keinotekoisesti elimistöön asennettaviksi.
Keinotekoista sunttia käytetään esimerkiksi vesipään eli hydrokefalian ja silmätaudeissa glaukooman hoitoon.
Steven Berkoff

| Steven Berkoff |
| --- | --- |

Henkilötiedot
Syntynyt: 3. elokuuta 1937 (ikä 87) Lontoo, Englanti
Kansalaisuus:   Yhdistynyt kuningaskunta
Ammatti:  näyttelijä
Näyttelijä
Aktiivisena:  1958–
Aiheesta muualla
www.stevenberkoff.com
IMDb
Elonet
Steven Berkoff (s. 3. elokuuta 1937 Lontoo) on englantilainen näyttelijä. Hänet muistetaan monista elokuvien konnanrooleista, kuten Victor Maitland elokuvassa Beverly Hills kyttä (1984), Kenraali Orlov James Bond -elokuvassa Octopussy – mustekala (1983), everstiluutnantti Bodovsky elokuvassa Rambo – taistelija 2 (1985) ja Sagan elokuvassa Operaatio Outland (1981). Hän esiintyi myös Stanley Kubrickin elokuvissa Kellopeliappelsiini (1971) ja Barry Lyndon (1975).
Berkoff on tunnettu ennen kaikkea teatterinäyttelijänä ja näytelmäkirjailijana. Vuonna 1997 hän oli Tampereen teatterikesän päävieras ja esitti siellä koomisen sooloesityksensä One Man.
Näytelmiä

East, West, Messiah: Scenes from a Crucifixion
The Secret Love Life of Ophelia
Decadence
Harry’s Christmas
Massage
Acapulco
Brighton Beach Scumbags
Sooloesitysten trilogia:
One Man
Shakespeare’s Villains
Requiem for Ground Zero
Aiheesta muualla

Virallinen sivusto (englanniksi)
Steven Berkoff Internet Movie Databasessa. (englanniksi)
Steven Berkoff Elonetissä.