Tsushiman meritaistelu
Tausta

Venäjän ja Japanin välinen kilpailu Mantšuriasta ja Koreasta johti maiden välien kiristymiseen. Maat katkaisivat diplomaattisuhteensa 6. helmikuuta 1904 ja Japani hyökkäsi Venäjää vastaan ilman sodanjulistusta 8. helmikuuta. Kaksi venäläisen Tyynenmeren eskaaderin taistelulaivaa torpedoitiin Port Arthurissa ja Keltaisenmeren taistelussa 10. elokuuta venäläisten ulosmurtautumisyritys Port Arthurista torjuttiin. Port Arthur jäi piiritetyksi ja se antautui lopulta tammikuussa 1905. Piirityksen ollessa vielä meneillään venäläiset päättivät yrittää vapauttaa satamansa tuomalla Japania vastaan vahvistuksia Itämereltä. He muodostivat toisen Tyynenmeren eskaaderin, jonka komentajaksi asetettiin amiraali Zinovi Rožestvenski. Tarkoituksena oli katkaista mantereella olleiden japanilaisjoukkojen yhteydet Japanin kotisaariin, jolloin ne voitaisiin tuhota. Voittoa mantereella seuraisi maihinnousu Japaniin. Osasto lähti kohti Tyyntämerta 15. lokakuuta. Libausta eli nykyisestä Liepājasta lähteneen osaston kärjessä oli Rožestvenskin komentamat neljä uutta taistelulaivaa, joita seurasi Dmitri Völkersahmin komentamat kolme vanhempaa taistelulaivaa. Jäljessä olivat Oskar Enqvistin komentamat risteilijät.
Venäläisten operaatio törmäsi nopeasti vaikeuksiin. Taistelulaiva Knjaz Suvorov ajoi karille, Orjolilla sattui konerikko ja Osljabja hukkasi ankkurinsa. Doggermatalikon tapauksessa Venäjän alukset tulittivat brittiläisiä kalastustroolareita erehdyttyään luulemaan niitä japanilaisiksi torpedoveneiksi. Yksi troolareista upposi ja Britannia harkitsi sodan julistamista Venäjälle. Sota vältettiin kuitenkin Ranskan diplomaattisten ponnistusten takia. Venäläisten saavuttua Espanjan rannikolle he jakautuivat kahteen osastoon. Pienemmät laivat lähetettiin kulkemaan Suezin kanavan kautta, kun taas suuremmat taistelulaivat kiersivät Hyväntoivonniemen ympäri. Kaksi osastoa kohtasivat toisensa jälleen Madagaskarilla, jossa venäläiset kuulivat Port Arthurin antautuneen. Venäläisten oli ollut tarkoitus liittyä Port Arthurissa olleiden laivojen kanssa, mutta kun ne oli nyt upotettu, laivasto-osastoon liitettiin niiden sijaan kolmas Tyynenmeren eskaaderi. Se koostui kontra-amiraali Nikolai Nebogatovin komentamista laivoista, joita ei ollut alun perin liitetty venäläisosastoon, koska niitä pidettiin liian hitaina tai tulivoimaltaan heikkoina. Kolmas eskaaderi liittyi muihin laivoihin huhtikuussa 1905 Ranskan Indokiinassa ja nyt yhdistynyt laivasto-osasto purjehti kohti Vladivostokia. Venäläisten vahvuus oli nyt yhteensä 11 taistelulaivaa, 3 panssariristeilijää, 5 panssarikansiristeilijää, sekä 19 hävittäjää tai muuta pienempää alusta. Koska venäläisillä ei ollut mukanaan tarpeeksi hiiltä, heidän täytyi kulkea Tsugarunsalmen sijaan Tsushimansalmen läpi.
Japanissa amiraali Tōgō Heihachirōlla oli ollut neljä kuukautta aikaa kouluttaa miehistöään, korjata vaurioitaan ja kunnostaa laivojensa varusteita. Japanilaisille oli oleellista ottaa voitto venäläisistä laivoista, sillä meriyhteyksien katkeaminen saattaisi merkitä tappiota sodassa. Erityisen huolestuttavia japanilaisten kannalta olivat venäläisten neljä uusinta alusta, jotka olivat japanilaisten aluksia parempia. Japanilaisilla oli yhteensä 4 taistelulaivaa, 8 panssariristeilijää, 7 panssarikansiristeilijää, sekä 65 hävittäjää tai muuta pienempää alusta.