stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Viimeinen uhri

| Viimeinen uhri> The Life Before Her Eyes |
| --- | --- |
 Viimeisen uhrin levitysjuliste.
Ohjaaja:  Vadim Perelman
Käsikirjoittaja:  Romaani: Laura Kasischke Käsikirjoitus: Emil Stern
Tuottaja:  Mark Cuban Todd Wagner Marc Butan Anthony Katagas Vadim Perelman Aimée Peyronnet Chase Bailey Ian McGloin Couper Samuelson Mike Upton
Säveltäjä:  James Horner
Kuvaaja:  Paweł Edelman
Pääosat:  Uma Thurman Evan Rachel Wood Eva Amurri Gabrielle Brennan Brett Cullen
Valmistustiedot
Valmistusmaa:   Yhdysvallat
Tuotantoyhtiö:  2929 Productions
Levittäjä:  Magnolia Pictures Netflix
Ensi-ilta:  8. syyskuuta 2007 Toronton elokuvajuhlat, Toronto, Kanada 2. huhtikuuta 2008 AFI Dallas elokuvajuhlat, Dallas, Texas, Yhdysvallat 18. huhtikuuta 2008 Yhdysvallat
Kesto:  90 minuuttia
Alkuperäiskieli:  englanti
Budjetti:  $ 8–13 miljoonaa (arvioitu)
Aiheesta muualla
Virallinen sivusto
IMDb 
Elonet
AllMovie
Infobox OKNimi-testi OK: 
Viimeinen uhri (engl. The Life Before Her Eyes) on ukrainalaissyntyisen Vadim Perelmanin ohjaama yhdysvaltalainen trilleri-/draamaelokuva vuodelta 2007, jonka pääosissa ovat Uma Thurman, Evan Rachel Wood, Eva Amurri, Gabrielle Brennan ja Brett Cullen. Sivurooleissa ovat muiden muassa Nathalie Paulding ja Maggie Lacey. Käsikirjoituksen laati Emil Stern Laura Kasischken romaanin The Life Before Her Eyes (2002) pohjalta.
Viimeinen uhri on värielokuva ja pituudeltaan 90 minuuttia. Elokuva sai ensi-iltansa ensimmäisen kerran Toronton elokuvajuhlilla 8. syyskuuta 2007 Torontossa, Kanadassa. Tämän jälkeen se kiersi myös Chungmuro Internationalin elokuvajuhlat 25. lokakuuta 2007 Soulissa, Etelä-Koreassa, AFI Dallasin elokuvajuhlat 2. huhtikuuta 2008 Dallasissa, Texasissa ja Phoenixin elokuvajuhlat 10. huhtikuuta 2008 Phoenixissa, Arizonassa. Elokuvajuhlien jälkeen se sai ensimmäisen itsenäisen ensi-iltansa Yhdysvalloissa 18. huhtikuuta 2008. Suomessa Viimeinen uhri ei saanut ensi-iltaa, mutta se julkaistiin DVD:nä 8. lokakuuta 2008; samana päivänä se julkaistiin myös Brasiliassa ja Ruotsissa DVD:lle. 2929 Entertainmentin omistama 2929 Productions -tuotantoyhtiö tuotti elokuvan.
Juoni

Viimeinen uhri kertoo Columbinen verilöylyn tapaisesta koulusurmatapahtumasta. Kekseliäs, harkitsematon ja villi Diana McFee (Evan Rachel Wood) ei jaksa odottaa aikuiselämänsä alkamista. Odotellessaan keväällä high schoolin viimeisiä päiviä Diana testaa rajojaan seksin ja huumeiden alueella, sillä aikaa kun hänen konservatiivisempi ystävänsä Maureen (Eva Amurri) katsoo vierestä huolestuneena.
Eräänä päivänä automaattiaseella varustautunut tekijä Michael Patrick (John Magaro) riehuu koulussa nuorison keskellä kunnes löytää suositun Dianan piilostaan ystävättärensä Maureenin kanssa.
15 vuotta myöhemmin Diana (Uma Thurman) elää hiljaista perhe-elämää miehensä Paulin (Brett Cullen) ja tyttärensä Emman (Gabrielle Brennan) kanssa, ja yrittää kaikin keinoin torjua menneisyytensä. Häntä painaa syyllisyys, niin ettei hän saa unta. Kun kouluammunnan 15. vuosipäivä lähestyy, alkavat traumaattiset muistot purkautua. Samalla myös pelottavia ja selittämättömiä asioita alkaa tapahtua hänen ympärillään.
Onko se vain kuvitelmaa vai onko olemassa jokin yhteys tapahtumaan 15 vuotta sitten, kun Diana joutui tekemään käsittämättömän valinnan. Toisinaan menneisyyden synkät salaisuudet eivät suostu unohtumaan.
Näyttelijät

| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
|  Uma Thurman  | … |  Diana Adams McFee   |
|  Evan Rachel Wood  | … |  Nuori Diana "Dee" Adams   |
|  Eva Amurri  | … |  Maureen "M" Grasshopper   |
|  Oscar Isaac  | … |  Marcus   |
|  Brett Cullen  | … |  Professori Paul McFee   |
|  Gabrielle Brennan  | … |  Emma "Em" McFee   |
|  Molly Price  | … |  Dianan äiti   |
|  Lynn Cohen  | … |  Sisar Beatrice   |
|  Jack Gilpin  | … |  Herra McCleod   |
|  Maggie Lacey  | … |  Aikuinen Amanda   |
|  John Magaro  | … |  Michael Patrick   |
|  Nathalie Paulding  | … |  Nuori Amanda   |
|  Isabel Keating  | … |  Maureenin äiti   |
|  Adam Chanler-Berat  | … |  Ryan Haswhip   |
|  Tanner Cohen  | … |  Nate Witt   |
Kuvaukset ja julkaisu

Viimeinen uhri kuvattiin kokonaisuudessaan Connecticutissa Darienin, Greenwichin, New Havenin, Norwalkin ja Stamfordin kaupungeissa. Koulukohtaukset kuvattiin New Havenin Yalen yliopistolla ja Sheridan Schoolissa.[lähde? ]
Elokuva julkaistiin Yhdysvalloissa DVD:lle 19. elokuuta 2008.
Kaupallinen menestys

Avausviikonloppunaan (18.–20. huhtikuuta 2008) Yhdysvalloissa Viimeistä uhria esitettiin ainoastaan kahdeksassa teatterissa, jolloin se tuotti 20 220 dollaria (2 527 dollaria per teatteri, sijalla 70). Parhaimmillaan Viimeistä uhria esitettiin 48 teatterissa (25.– 27. huhtikuuta 2008). Elokuvaa esitettiin Yhdysvalloissa aina 29. kesäkuuta 2008 asti, 77 päivää ja 11 viikkoa. Viimeinen uhri tuotti pelkästään Yhdysvalloissa 303 439 dollaria, joka on vain 4,2 % koko tuotosta. Muualla maailmassa elokuva tuotti 6 945 051 dollaria (4. lokakuuta 2009), joka on koko tuotosta 95,8 %. Viimeinen uhri tuotti kokonaisuudessaan 7 248 490 dollaria sen yli 8 000 000 dollarin budjetista eli se ei ollut taloudellinen menestys, mikä johtui huonosta teatterilevityksestä (yleensä elokuvia esitetään yli 2000 teatterissa).[lähde? ]
Kritiikki

Viimeinen uhri sai yleisesti negatiivista palautetta kriitikoilta, mutta yleisöltä yleensä positiivista. 23. huhtikuuta 2008 arvosteluja kokoavalla Rotten Tomatoes -sivustolla elokuvalla on 29 %/100 %, eli "mätä" (rotten) 35 arvostelun perusteella – muut 71 % ovat yksimielisiä siitä, että elokuva on "hämmentävä, tuskallisen pingottunut melodraama." Heinäkuussa 2010 arvostelu oli laskenut 24 %, 91 arvostelun perusteella; vain 4,8/10 pistettä. Metacritic ilmoitti, että Viimeinen uhri sai keskimäärin 38/100 pistettä, 25 arvostelun perusteella. Metacriticin käyttäjien arvostelu on 7/10 pistettä, perustuen 15 arvosteluun. Allmovie antoi Viimeiselle uhrille kaksi tähteä viidestä. San Francisco Chronicle -sanomalehti antoi Viimeiselle uhrille täydet pisteet (100/100). The Charlotte Observer ja ReelViews -sanomalehdet antoivat kummatkin elokuvalle 75 pistettä.lähde tarkemmin?
"Hyvin ajateltu ja lopputulos toimii!"
– The Seattle Timeslähde tarkemmin?
Aiheesta muualla

Viimeisen uhrin viralliset sivut (englanniksi)
Viimeinen uhri Internet Movie Databasessa (englanniksi)
Viimeinen uhri Elonet.
Viimeinen uhri Metacriticissä + muita tärkeitä arvosteluja (Arkistoitu – Internet Archive) (englanniksi)
Viimeinen uhri AllMoviessa. (englanniksi)
Viimeinen uhri TCM Movie Databasessa (englanniksi)
Viimeinen uhri Rotten Tomatoesissa (englanniksi)
Viimeinen uhri Box Office Mojossa (englanniksi)
Yksinkeltainen on kaksinkeltaista

| Yksinkeltainen on kaksinkeltaista |
| --- | --- |

Kirjailija:  Olli-Pekka Tennilä
Kustantaja:  Poesia
Julkaistu:  2012
Sivumäärä:  89
ISBN:  978-952-5954-25-8

Löydä lisää kirjojaKirjallisuuden teemasivulta
Yksinkeltainen on kaksinkeltaista on Olli-Pekka Tennilän runokokoelma. Se julkaistiin vuonna 2012 Poesian kustantamana. Teos sai Runeberg-palkinnon vuonna 2013.
Aiheesta muualla

Poesia: Yksinkeltainen on kaksinkeltaista
Teoksen verkkoversio (PDF)
Wasteland Discotheque

| Wasteland Discotheque Raunchy |
| --- | --- | --- |

Studioalbumin tiedot
 Julkaistu: 30. kesäkuuta 2008
 Tuottaja(t): Jacob Hansen, Raunchy
 Tyylilaji: metalcore, melodinen death metal, industrial metal, alternative metal
 Kesto: 54.05
 Levy-yhtiö: Lifeforce
Raunchyn muut julkaisut
| Death Pop Romance 2006 | Wasteland Discotheque 2008 | A Discord Electric 2010 |
Wasteland Discotheque on tanskalaisen Raunchyn neljäs albumi, joka julkaistiin 30. kesäkuuta 2008.
Kappaleet

This Blackout Is Your Apocalypse – 2.20
Somewhere Along the Road – 4.12
The Bash – 4.41
Warriors – 4.14
Straight to Hell – 3.40
Welcome the Storm – 4.17
Wasteland Discotheque – 4.19
Somebody's Watching Me – 3.55
A Heavy Burden (feat. Lars Vognstrup) – 4.48
To the Lighthouse – 5.15
Showdown Recovery – 4.25
The Comfort In Leaving – 7.59
Kokoonpano

Kasper Thomsen – laulu
Lars Christensen – kitara
Jesper Tilsted – kitara, kosketinsoitin, musiikkiohjelmointi
Jesper Kvist – basso
Morten Toft Hansen – rummut
Jeppe Christensen – kosketinsoitin, laulu, musiikkiohjelmointi
Arvostelut

Blabbermouth: 9/10
Imperiumi.net:
Metal-hammer.de:
Stream of Consciousness:
Aiheesta muualla

Wasteland Discotheque Discogsissa. (englanniksi)
Albumi Wasteland Discotheque Encyclopaedia Metallum -sivustolla (englanniksi)
Hugo Jahnke

| Mitalit | Mitalit | Mitalit |  |
| --- | --- | --- | --- |
|  Hugo Jahnke |  Hugo Jahnke |  Hugo Jahnke |  |
Maa:   Ruotsi
Miesten voimistelu
|  Olympialaiset  |  Olympialaiset  |  Olympialaiset  |  |
|  Kultaa | Lontoo 1908 | joukkuekilpailu |  |
Curt Hugo Jahnke (6. maaliskuuta 1886 Tukholma – 12. tammikuuta 1939 Tukholma) oli ruotsalainen voimistelija. Hän kilpaili vuoden 1908 kesäolympialaisissa Lontoossa ja oli siellä mukana voittamassa joukkuekilpailussa kultaa.
Wienin lääketieteellinen yliopisto

Yliopiston logo.
Yliopiston Mariannengassen kampusta.
Wienin kaupungisairaalan pääsisäänkäynti. Sairaala toimii yliopiston opetussairaalana.
Wienin lääketieteellinen yliopisto on Itävallassa Wienissä sijaitseva korkeakoulu. Se on perustettu vuonna 1365, ensin osana Wienin yliopistoa. Siitä kehittyi 1800-luvun loppupuolella maailmanlaajuisesti arvostettu lääketieteen innovaatiokeskus ja suunnannäyttäjä. Wienin lääketieteellinen yliopisto on eräs vanhimmista lääketieteen koulutusyksiköistä Euroopassa. Useat sen tutkijat ovat voittaneet Nobel-palkinnon.
Wienin lääketieteellisen yliopiston alumni ja siellä työskennellyt Karl Landsteiner sai vuoden 1930 Nobelin fysiologian tai lääketieteen palkinnon veriryhmien löytämisestä. Landsteinerin tutkimusten ansiosta verensiirtoja oli mahdollista toteuttaa turvallisesti.
Euroopan ensimmäinen keuhkonsiirto ihmiselle tehtiin Wienin lääketieteellisen yliopiston sydän- ja rintaelinkirurgian yksikössä vuonna 1989.
Wienin yliopiston lääketieteellinen tiedekunta eriytettiin omaksi yliopistokseen vuonna 2014, jolloin siis Wienin lääketieteellinen yliopisto aloitti toimintansa itsenäisenä korkeakouluna.
William McGregor Paxton

Paxtonin omakuva vuoden 1910 paikkeilta.
William McGregor Paxton: Kirje.
William McGregor Paxton: Phryne.
William McGregor Paxton (1869 Baltimore –1941 Boston)  oli yhdysvaltalainen  taidemaalari. Hän on yksi monista maalareista, jotka toivat akateemista ranskalaista maalausta Yhdysvaltoihin. Hänen aiheensa olivat tyypillisesti figuratiivisia ja hän maalasi aina elävästä mallista. Paxton on tunnetu Vermeer-vaikutteisista interiööreistään, joissa on yläluokkaisia naishahmoja. Hän oli myös tuottelias muotokuvamaalari ja maalasi myös kahden presidentin, Grover Clevelandin ja Calvin Coolidgen muotokuvat.
Aiheesta muualla

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
http://www.butlerart.com/pc_book/pages/william_mcgregor_paxton_1869.htm (Arkistoitu – Internet Archive)
http://www.artrenewal.org/asp/database/art.asp?aid=1010
Hugo Hørring

| Hugo Egmont Hørring |
| --- | --- |

Tanskan pääministeri
 1897–1900  
Henkilötiedot
Syntynyt: 1842
Kuollut: 1909
Hugo Egmont Hørring (1842–1909) oli tanskalainen konservatiivipoliitikko. Hän toimi Tanskan pääministerinä vuosina 1897–1900.
Warstein

| Warstein |
| --- | --- |

 vaakuna
 Warstein
 Koordinaatit: 51°27′N, 8°21′E 
Valtio:  Saksa
Osavaltio:  Nordrhein-Westfalen
Piirikunta:  Soest
Pinta-ala:  
 – Kokonaispinta-ala:  158,05 km²
Korkeus:  310 m
Väkiluku (2021):  24 461
 – Väestötiheys:  155 as./km²
Postinumero:  59581
Suuntanumero(t):  02902, 02925
 
 www.warstein.de 
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Warsteinin sijainti Soestin piirikunnassa. Pienemmässä kuvassa piirikunnan sijainti Nordrhein-Westfalenin osavaltiossa.
Warstein on kaupunki Soestin piirikunnassa Nordrhein-Westfalenin osavaltiossa läntisessä Saksassa.
Maantiede

Warstein sijaitsee suhteellisen metsäisellä ylänkömaalla Westfalenin eteläosassa. Etäisyys Düsseldorfista on noin 110 kilometriä itäkoilliseen. Kaupungin korkein kohta on 581,5 metriä mpy ja matalin 216,5 metriä mpy.
Warstein kuuluu Arnsbergin hallintopiiriin, joka kattaa Nordrhein-Westfalenin keski- ja kaakkoisosat. Soestin piirikunta puolestaan kattaa hallintopiirin koillisosan.
Warsteiniin kuuluu varsinaisen Warsteinin lisäksi Allagen, Belecke, Hirschberg, Mülheim, Sichtigvor, Suttrop ja Waldhausen. Ne olivat itsenäisiä maalaiskuntia vuoteen 1975. Lisäksi kaupunkiin kuuluu, Niederbergheim, joka oli aiemmin osa Allagenia.
Historia

Ensimmäinen luotettava asiakirjamaininta Warsteinista on vuodelta 1214. Aiemmin kaupunkia pidettiin huomattavasti vanhempana. Keskiaikana Warstein kuului Hansaliittoon. Suuri osa kaupungista paloi 31. joulukuuta 1802, minkä jälkeen sen keskusta siirrettiin Wester-joen varrelle. Warstein liitettiin Preussiin 1816.
Warsteinissa on runsaasti historiallisia ristikkotaloja. Merkittävä kirkkorakennus on keskiaikainen Alte Kirche St. Pankratius und Sebastian. Warsteinin korkeimmalle kohdalle valmistui kesällä 2008 näköalatorni Lörmecke-Turm, jonka korkeus on 35 metriä.
Talous ja liikenne

Warsteinissa on muun muassa sähköteollisuutta, metallinjalostusta, rakennusteollisuutta ja logistiikka-alan toimijoita. Kaupungissa toimii 1753 perustettu panimo Warsteiner Brauerei Haus Cramer KG, joka valmistaa Warsteiner-olutta.
Moottoritie BAB 44 kulkee Warsteinin pohjoispuolitse ja BAB 46  eteläpuolitse.
Aiheesta muualla

Warstein, Nordrhein-Westfalen, Saksa — Sunrise, Sunset, and Daylength
Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista. 
Alkuperäinen artikkeli: de:Warstein
Lörmecken torni
Käännös suomeksi
Xàtiva

| Xàtiva Játiva |
| --- | --- |

 lippu:  vaakuna
 Xàtiva
 Koordinaatit: 38°59′19″N, 0°31′9″W 
Valtio:  Espanja
Itsehallintoalue:  Valencia
Maakunta:  Valencia
Comarca:  Costera
Hallinto:  
 – Hallinnon tyyppi:  Kunta
 – Pormestari:  Roger Cerdà i Boluda
Pinta-ala:  
 – Kokonaispinta-ala:  165 km²
Korkeus:  115 m
Väkiluku (2015):  29 095
 – Väestötiheys:  176 as./km²
 
 www.xativa.es 
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Xàtiva (valencian kieltä, espanjaksi Játiva) on Costeran comarcan pääkaupunki Valenciassa. Vuonna 2015 kaupungissa oli noin 29 000 asukasta.
Kuvia

Castell de Xàtiva
Col·legiata de Santa Maria de Xàtiva (La Seu)
Plaça de Sant Jaume
Museu Municipal de l'Almodí
Palau d'Alarcó
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Xàtiva Wikimedia Commonsissa
Hugo Jalmari Linna

Hugo Jalmari Linna (7. lokakuuta 1880 Lempäälä – 6. tammikuuta 1937 Tampere) oli suomalainen agronomi ja toimittaja.
Hugo Linnan vanhemmat olivat suutari, torppari Kustaa Linna ja Karoliina Selenius. Hän pääsi ylioppilaaksi Tampereen lyseosta 1899 ja valmistui agronomiksi 1905 Mustialan maanviljelys- ja meijeriopistosta. Linna oli ylioppilaaksi päästyään ollut valtionrautateiden palveluksessa mutta hänen täytyi erota sieltä 1903 asevelvollisuuskutsuntaselkkausten vuoksi ja siirtyä maatalouden piiriin.
Linna oli opettajana Elisenvaaran maanviljelyskoulussa 1905 ja Vakkasuomen maanviljelyskoulussa 1906–1908, Oulun läänin talousseuran maatalouskonsulenttina 1908–1910, Itä-Hämeen kansanopiston opettajana 1910–1912 sekä 1912–1918 Uudenmaan läänin maanviljelysseuran sihteerinä ja Uudenmaan itäisen piirin virkatalojen tarkastajan apulaisena. Linna oli 1918–1920 osuuskunta Etelä-Suomen Karjakeskuksen toisena johtajana ja vuodesta 1920 alkaen valtion asutustarkastajana. Linna toimi myös Osuuskunta Maantuotteen konttorin johtajana Lahdessa, oli kunnan virkamiehenä Hartolassa, Hyvinkään Telefooni Oy:n johtokunnan puheenjohtajana ja Lahden kaupunginvaltuuston jäsenenä.
Vuodesta 1926 alkaen Linna oli maataloustoimittajana tamperelaisessa Aamulehdessä. Hän käytti tällöin kirjoituksissaan nimimerkkiä Hara. Linna teki opinto- ja tutustumismatkoja Skandinavian maihin ja Saksaan ja hän oli Suomen Sanomalehtimiesten Liiton johtokunnan jäsen ja Tampereen Sanomalehtimiesyhdistyksen puheenjohtaja. Linna oli mukana suomalaisen puolueen ja kokoomuspuolueen järjestötoiminnassa. Hän oli myös Tampereen Hiihtoseuran puheenjohtajana. Linna sai aivohalvauskohtauksen työnsä ääressä 5. tammikuuta 1937 ja hän kuoli seuraavana päivänä sairaalassa.
Hugo Linna oli naimisissa vuodesta 1909 pankinkamreeri Jenny Alina Lindellin kanssa.
Hyrrävoima

Hyrrävoimaksi nimitetään mekaniikan ilmiötä, jonka mukaan nopeasti pyörivä hyrrä pyrkii vastustamaan akselin 
asentoon kohdistuvia muutoksia. Esimerkiksi gyroskoopin toiminta perustuu juuri hyrrävoimaan.
Ilmiö on ehkä helpoin ymmärtää tarkastelemalla vauhdissa olevan polkupyörän pyörää ja kiinnittämällä sen kehältä jonkin pisteen. Kun piste on ylimmässä asennossaan ja siihen kohdistuu vaikkapa vasemmalle puolelle kallistava voima, niin sama voima vaikuttaa oikaisevasti silloin, kun sama piste siirtyy pyörän alimpaan asentoon. Ilmiö liittyy siten myös massan hitauteen.
Y1

Y1-moottorivaunu.
Y1 on ruotsalainen dieselmoottorivaunu. Sarjan on valmistanut italialainen Fiat ja ensimmäinen luovutettiin alkuvuodesta 1979. Sillä suoritettiin aluksi koeajoja Östersundin seudulla. Myöhemmin valmistettiin 30 kappaleen sarja vaunuja myös Kalmarissa Ruotsissa. Yhteismäärä oli 88 kappaletta. Ulkoväritys oli alun perin oranssi katon ollessa harmaa, vaunun numero oli maalattu keulaan mustalle pohjalle. Myöhemmin niitä on maalattu uusien omistajien väreihin. Vaunussa oli kaksi osastoa ja niiden väliin oli sijoitettu wc. Istuinten verhoilu oli harmaasävyinen. Ensimmäisissä 25:ssä vaunussa oli 76 istumapaikkaa mutta myöhemmissä vaunuissa paikkalukua oli pienennetty 68:aan. Ruotsin valtionrautatiet päätti hankkia myös rahtitilalla varustetun vaunun jota oli tarkoitus käyttää Norlannin rataosuuksilla. Näitä YF1:si nimettyjä vaunuja tilattiin 12 kappaletta, rahtitilan lisäksi niissä oli 48 istumapaikkaa.
Rautatieliikenteessä tehtyjen uudistuksien jälkeen vaunuja on myyty runsaasti ulkomaille Kroatiaan, Serbiaan, Norjaan ja Uruguayhin. Ruotsalainen ratahallinto osti yhden Y1-vaunun ja rakensi sen kokouskäyttöön, tyyppi nimettiin PMV 2000:ksi. Nykyään Y1-vaunuja on liikenteessä Kinnekullebanan- ja Inlandsbanan-radoilla.
Tekniset tiedot

Moottori: 420 kW diesel, hydraulinen voimansiirto
Huippunopeus: 130 km/h
Akselit: (1A)'(A1)'
Pituus: 24 400 mm
Työpaino: 45 tonnia
Pyörän halkaisija: 920 mm
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Y1 Wikimedia Commonsissa
Wool (Dorset)

Woolin rautatieasema.
Wool on noin 5 900 asukkaan kylä ja kunta (civil parish) Dorsetin muodollisessa kreivikunnassa ja yhtenäishallintopiirissä Englannin etelärannikolla. Se sijaitsee Fromejoen varrella, suunnilleen Dorchesterin ja Warehamin puolivälissä. Noin puolet kylän asukkaista asuu sen lähistöllä sijaitsevassa maavoimien tukikohdassa.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Wool (Dorset) Wikimedia Commonsissa
I Spy

I Spy voi tarkoittaa seuraavia:
Minä vakooja (I Spy), NBC:llä vuosina 1965–1968 esitetty yhdysvaltalainen draama- ja seikkailusarja, joka kertoo agenteista
I Spy, vuoden 1956 televisiosarja, pääosassa Raymond Massey
I Spy, HBO:n tuottama lastensarja, joka perustuu samannimiseen kirjasarjaan
I Spy, vuoden 2002 elokuva, joka perustuu 1960-luvun televisiosarjaan
Kirjallisuudessa:
I Spy, lastenkirjasarja
Musiikissa:
I Spy, kanadalainen punk-yhtye
”I-Spy”, Get Capen kappale
”I Spy”, Pulpin kappale vuoden 1995 albumilta Different Class
”I Spy”, Gusterin kappale albumilta Lost and Gone Forever.
| --- | --- |
: Tämä on täsmennyssivu, joka luettelee monimerkityksisen käsitteen eri merkitykset tai useita eri henkilöitä. Artikkelisivuja, joiden nimessä tai tekstissä lukee ”I Spy”, voi hakea sivunnimihaulla, laajalla sivunnimihaulla tai tekstihaulla.
Vuoden jääpalloilija (Ruotsi)

Vuoden jääpalloilija on Ruotsin jääpalloliiton vuosittain jakama tunnustus mies- ja naisjääpalloilijalle. Miesten palkinnon nimi on Årets man, ja se on jaettu vuodesta 1964. Naisten palkinto on Årets tjej, joka on jaettu vuodesta 1974 alkaen.
Vuoden miespelaajat

| --- | --- |
 1964 Bernt Ericsson, Falu BS  1965 Gunnar Ring, Örebro SK  1966 Ulf Fredin, IK Sirius  1967 Leif Sveder, IF Göta  1968 Ulf Fredin, IK Sirius  1969 Bernt Ericsson, Falu BS  1970 Torbjörn Ek, Ljusdals BK  1971 Bernt Ericsson, Falu BS  1972 Håkan Ohlsson, Katrineholms SK  1973 Bernt Ericsson, Falu BS  1974 Bernt Ericsson, Falu BS  1975 Stefan Johansson, Ljusdals BK  1976 Sören Boström, Västanfors IF  1977 Bengt Ramström, IF Boltic  1978 Torbjörn Ek, Västerås SK  1979 Bengt Ramström, IF Boltic  1980 Per Togner, IF Boltic  1981 Mats Carlsson, IF Boltic  1982 Bengt Ramström, IF Boltic  1983 Ola Johansson, IF Boltic  1984 Anders Bridholm, IF Boltic  1985 Anders Bridholm,  IF Boltic  1986 Patrick Johansson,  Vetlanda BK  1987 Mikael Arvidsson, Villa Lidköping BK  1988 Ola Johansson, Västerås SK  1989 Hans Johansson, Västerås SK  1990 Stefan Jonsson, Västerås SK  1991 Jonas Claesson, Vetlanda BK  1992 Jonas Claesson, Vetlanda BK  1993 Ola Fredricson, IF Boltic  1994 Per Fosshaug, Västerås SK:  1995 Mikael Forsell, IF Boltic  1996 Jonas Claesson, Vetlanda BK  1997 Hans Åström, Sandvikens AIK  1998 Ola Fredricson, Västerås SK  1999 Jonas Claesson, Hammarby IF  2000 Jonas Claesson, Hammarby IF  2001  Sergei Obuhov, Falu BS  2002 Magnus Muhrén, Sandvikens AIK  2003 Magnus Muhrén, Sandvikens AIK  2004 Magnus Muhrén, Sandvikens AIK  2005 Magnus Muhrén, Sandvikens AIK  2006 Magnus Olsson, Edsbyns IF  2007 Patrik Nilsson, Sandvikens AIK  2008 Patrik Nilsson,Sandvikens AIK  2009 Per Hellmyrs, Edsbyns IF  2010 Andreas Bergwall,  Dynamo-Kazan  2011 Andreas Westh, Bollnäs GIF  2012 Daniel Berlin, Sandvikens AIK  2013 Daniel Andersson, Villa Lidköping BK  2014 Christoffer Edlund, Sandvikens AIK  2015 Johan Esplund, Västerås SK  2016 David Karlsson, Villa Lidköping BK  2017 Daniel Mossberg, Sandvikens AIK  2018 Daniel Berlin, Sandvikens AIK  2019 Johan Esplund, Villa Lidköping BK  2020 Tuomas Määttä, Edsbyns IF
Vuoden naispelaajat

| --- | --- |
 1974 Birgitta Söderström, IK Göta  1975 Carina Lloyd, Katrineholms SK  1976 Gunilla Ekeling, IK Göta  1977 Ann-Christine Andersson, Katrineholms SK  1978 Lee Hedström, Lotorps IF  1979 Gun Carlsson, Katrineholms SK  1980 Lena Lundin, IK Göta  1981 Lena Ekeling, AIK  1982 Maria Karlsson, Grästorps Skol IF  1983 Helena Lundström, Sandvikens AIK  1984 Mainy Norling, IK Göta  1985 Anna Wall, IF Boltic  1986 Tina Eriksson, IF Boltic  1987 Lena Larsson, IF Boltic  1988 Ingela Bergqvist, IF Boltic  1989 Eva-Lena Brattén, IF Boltic  1990 Eva Dahlström, Västanfors IF  1991 Helena Eriksson, Västerstrands AIK  1992 Åsa Fredin, Västerstrands AIK :  1993 Lena Krameus, Västerstrands AIK  1994 Camilla Röhl, AIK  1995 Zoe Trender, AIK  1996 Anna-Karin Olsson, AIK  1997 Marie Halvarsson, Västerstrands AIK  1998  Miska Suves, AIK  1999 Eva Palm, IK Göta  2000 Ulrika Fröberg, AIK  2001 Anna-Karin Olsson, AIK  2002 Åsa Fredin, Västerstrands AIK  2003 Johanna Pettersson, Sandvikens AIK  2004 Åsa Fredin, Västerstrands AIK  2005 Johanna Pettersson, Sandvikens AIK  2006 Emma Kronberg, Västerstrands AIK  2007 Emma Kronberg, Västerstrands AIK  2008 Johanna Pettersson, Sandvikens AIK  2009 Linda Odén, AIK