stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Raamatunkäännökset
Lähestymistapoja

Raamatun kääntämisessä voidaan käyttää erilaisia lähestymistapoja:
Formaalinen ekvivalenssi (sanatarkka kääntäminen)
Dynaaminen ekvivalenssi (sanonnan ajatuksen tai vaikutuksen kääntäminen)
Merkityksen kääntäminen
Idiomaattinen kääntäminen
Parafraasi (toisin sanoin sanominen)
Mielipiteet vaihtelevat suuresti sen suhteen, mikä menetelmistä olisi paras Raamatun viestin esittämiseen täsmällisimmin. Monet Raamattua tutkivat ovat sitä mieltä, että menetelmistä kannattaa hyödyntää useita samanaikaisesti. Esimerkiksi hyvin sanatarkka käännös voi olla hyödyllinen tutkittaessa yhden sanan tai aiheen merkitystä, kun taas muita menetelmiä voidaan hyödyntää tavoitellessa pidemmän tekstin alkuperäistä merkitystä asiayhteydessään.
Käännös ei kuitenkaan koskaan voi olla täysin yhtäläinen alkutekstin kanssa, se on aina tulkinta jossa pyritään vastaavuuteen, ekvivalenttisuuteen.
Historia > Antiikin aika

Ensimmäisiä Tooran tekstien käännöksiä tehtiin ensimmäisen pakkosiirtolaisuuden aikana Babyloniassa, kun arameasta alkoi tulla juutalaisten yleiskieli. Kun suurin osa ihmisistä puhui arameaa eikä enää ymmärtänyt hepreaa, Tooraa käännettiin Targumeiksi eli arameankielisiksi käännöksiksi, jotta tavallinen kansa voisi ymmärtää Tooraa, kun sitä luettiin synagogissa.
Yksi tunnetuimmista Vanhan testamentin käännöksistä, Septuaginta, syntyi 200-luvulla eaa. Suurin osa Tanakhia oli tuolloin edelleen hepreaksi. Juutalaisia kerääntyi kuitenkin paljon Egyptiin, johon Aleksanteri Suuri oli perustanut nimeään kantavan Aleksandrian kaupungin. Yhteen aikaan kolmannes kaupunkilaisista oli juutalaisia. Nämä juutalaiset puhuivat edelleen enimmäkseen arameaa, mutta monet alkoivat kreikkalaistua niin sanotuiksi helleenisiksi juutalaisiksi. Ptolemaios II Filadelfos palkkasi joukon juutalaisia (eri lähteiden mukaan 15–70 (kreikan septuaginta) henkeä), jotka osasivat sekä hepreaa että koinee-kreikkaa. Kääntäjät tuottivat Septuagintan.
Origeneen Heksapla vertaili kuutta eri Vanhan testamentin käännöstä rinnakkain. Näihin kuuluivat edellä mainittujen lisäksi muun muassa Aquila Sinopelaisen ja Symmakhos Ebioniitin käännökset. Kanoninen kristillinen Raamattu koottiin vuonna 325 Nikean kirkolliskokouksessa.
Hieronymuksen Vulgata ajoittuu vuosille 382 ja 420. Hieronymusta edeltäneitä latinankielisiä käännöksiä kutsutaan nimellä Vetus Latina. Niissä muun muassa Vanha testamentti oli käännetty Septuagintasta alkutekstien sijaan. Hieronymus alkoitti uudistamalla näitä varhaisempia latinankielisiä käännöksiä, mutta päätyi suorittamaan käännöksen suoraan heprean- ja kreikankielisistä alkuteksteistä niin paljon kuin mahdollista.
300-luvulla Wulfila käänsi Uuden testamentin gootin kielelle. 400-luvulla Pyhä Mesrob käänsi koko Raamatun armenian kielelle. Samalla ajalle ajoittuvat syyrian-, koptin-, etiopian- ja georgiankieliset käännökset.
Historia > Keskiaika

Keskiajalla varsinkaan Vanhan testamentin kääntämistä ei pidetty suotavana. Keskiajalta on kuitenkin peräisin joitakin katkelmallisia muinaisenglanninkielisiä käännöksiä, tunnetuimpana kadonnut Kunnianarvoisan Bedan tekemä käännös Johanneksen evankeliumista. Hänen kerrotaan tehneen käännös hieman ennen kuolemaansa noin vuonna 735. Vanhaksi yläsaksaksi käännetty Matteuksen evankeliumi ajoittuu vuoteen 748. Kaarle Suuri tilasi Alcuinilta uuden version Vulgatasta. Käännös vanhalle kirkkoslaaville ajoittuu 800-luvun loppupuolelle.
Alfred Suuri laittoi joukon kansankielisiä raamatunkatkelmia kiertämään vuoden 900 tienoilla. Näihin kuului osia Pentateukista, kuten kymmenen käskyä, joista tuli osa Alfredin lakeja. Noin vuonna 990 valmistui kokonainen käännös neljästä evankeliumista muinaisenglannilla, länsisaksin murteella. Näitä kutsutaan Wessexin evankeliumeiksi
Paavi Innocentius III julisti kirkon ulkopuoliset raamatunkäännökset pannaan vuonna 1199 vastaiskuna kataarien ja waldensialaisten harhaopeille. Toulousen ja Tarragonan kirkolliskokoukset tekivät raamatunkäännösten omistamisesta laitonta vuonna 1234.
Tunnetuin keskienglantilainen raamatunkäännös Wycliffen Raamattu vuodelta 1383 perustui Vulgataan. Oxfordin kirkolliskokous julisti sen pannaan vuonna 1408. Unkarilainen hussilaisten Raamattu ilmestyi 1400-luvulla, ja vuonna 1478 valmistui espanjalainen käännös Valencian murteella.
Historia > Reformaatio ja uuden ajan alku

Tyndalen Raamattu vuodelta 1526 kohtasi suuren vastustuksen, ja William Tyndale vangittiin vuonna 1535 Vanhan testamentin käännöksestään. Froschauerin Raamattu vuodelta 1531 ja Lutherin Raamattu vuodelta 1534 olivat merkittävä osa uskonpuhdistusta. Niiden molempien osia ilmestyi jo pitkin 1520-lukua. Katolinen Jacques Lefèvre d'Étaplesin vuonna 1530 julkaisema Raamattu jopa edelsi ajallisesti protestanttisia käännöksiä.
Reformaation myötä kansankielisten käännösten tekeminen vapautui, ja kaikki merkittävimmät eurooppalaiset kielet saivat pian omat käännöksensä. Jesuiittojen suorittama lähetystyö johti siihen, että Raamattu käännettiin 1600-luvulla myös useille Uuden Maailman kielille.
Historia > Nykykäännökset

Raamattu on edelleen maailman käännetyin kirja. Vuonna 2004 vähintään yksi Raamatun kirja oli käännetty 2 377 kielelle kaikkiaan 6 900 SIL Internationalin luettelemasta kielestä. Näihin kuuluu 665 afrikkalaista, 585 aasialaista, 414 oseanialaista, 404 Latinalaisen Amerikan ja Karibianmeren, 209 eurooppalaista ja 75 pohjois-amerikkalaista kieltä. Näin Raamattu on periaatteessa saatavilla kokonaan tai osittain 98 prosentille maailman väestöstä. United Bible Societies avustaa 600 uuden käännöksen tekemisessä.
Luettelo raamatunkäännöksistä > Afrikaans

Raamattu käännettiin afrikaansin kielelle vuonna 1933, ja se uudistettiin vuonna 1953. Sen käänsi eteläafrikkalainen raamattuseura Bybelgenootskap van Suid Afrika.
Luettelo raamatunkäännöksistä > Englanti

Merkittävimpiä käännöksiä:
King James Bible 1611
Quaker Bible 	1764
Thomson's Translation 	1808
Joseph Smith Translation of the Bible 	1830
Webster's Revision 	1833
Brenton's English Translation of the Septuagint 	1851
Ferrar Fenton Bible 	1853
Young's Literal Translation 	1862
Julia E. Smith Parker Translation 	1876
Darby Bible 	1890
Revised Version 	1895
American Standard Version (ASV)	1901
Revised Standard Version (RSV)	1952
Revised Standard Version Catholic Edition (RSV-CE)	1966
New English Bible (NEB)	1970
New American Standard Bible (NASB)	1971
Good News Bible (GNB)	1976
New International Version (NIV)	1978
New King James Version (NKJV)	1982
Revised English Bible (REB)	1989
New Revised Standard Version (NRSV)	1989
21st Century King James Version (KJ21) 1991
American King James Version (AKJV) 1999
Recovery Version (RcV)	1999
Original Bible Project tai Symmetrical Bible (OBP)	2003
Today's New International Version (TNIV) 	2005
World English Bible (WEB)	2006?
Green's Modern King James Version (MKJV)
New World Translation of the Holy Scriptures 2013
Luettelo raamatunkäännöksistä > Espanja

Ensimmäinen kokonainen käännös alkukielistä espanjaksi oli Casiodoro de Reinan Biblia del Oso vuodelta 1569.
Biblia Alfonsina, 1280.
Biblia del Duque de Alba, 1430.
Antiguo Testamento del rabino Salomón, 1420.
Antiguo Testamento de traductor anónimo, 1420.
Nuevo Testamento de Francisco de Enzinas, 1553.
Nuevo Testamento de Juan Pérez de Pineda, 1556.
Reina o "Biblia del Oso" (RV), 1569, uudistettu 1602 (Cipriano de Valera).
Biblia del padre Scío de San Miguel, 1793.
Versión Moderna, 1893.
Biblia de Petisco y Torres Amat, 1825.
Nuevo Testamento versión hispanoamericana, 1916.
Biblia Nácar-Colunga, 1944.
Biblia Bóver-Cantera, 1947.
Nuevo Testamento de monseñor Straubinger, 1948.
Nuevo Testamento traducción del Nuevo Mundo, 1963. Käännetty englannista.
Biblia de Jerusalén, 1966.
Biblia traducción del Nuevo Mundo, 1967. Käännetty englannista.
Biblia de Editorial Labor, 1968.
Biblia edición pastoral para Latinoamérica, 1972.
La Biblia de editorial Herder, 1975.
Nueva Biblia Española, 1976.
Biblia Interconfesional, 1978.
Dios Habla Hoy o Versión Popular (DHH), 1979.
La Biblia al Día, 1979.
Biblia el libro del pueblo de Dios, 1980.
Nuevo Testamento de la Universidad de Navarra, 1983.
Biblia de las Américas (BLA), 1986.
Biblia, versión revisada por un equipo de traductores dirigido por Evaristo Martín Nieto. 1989.
Biblia Casa de la Biblia, 1992.
Biblia del Peregrino, 1993.
Nuevo Testamento versión Recobro, 1994.
Nueva Versión Internacional (NVI), 1999.
Nuevo Testamento traducción de Pedro Ortiz, 2000.
Nuevo Testamento la Palabra de Dios para Todos (PDT), 2000.
Biblia traducción en lenguaje actual (TLA), 2003.
Biblia la Palabra de Dios para Todos (PDT), 2005.
Luettelo raamatunkäännöksistä > Italia

Ensimmäinen painettu käännös italian kielelle oli Malermin Raamattu vuonna 1471.
Luettelo raamatunkäännöksistä > Pohjoissaame

Pohjoissaame on puhutuin saamelaiskieli, ja sitä puhutaan Suomessa, Ruotsissa ja Norjassa. Uusi testamentti käännettiin ensimmäisen kerran pohjoissaameksi vuonna 1840. Korjattu käännös Uudesta testamentista sekä Vanha testamentti julkaistiin yhtenäisenä Raamattuna vuonna 1895. Käännöksen kieli oli kuitenkin vaikeasti ymmärrettävää vanhaa saamea, eikä yhtenäisen kirjakielen puuttuessa käännöstä hyväksytty kaikissa valtioissa. Suomen saamelaisten kannalta erityisen hankalaa oli voimakas norjan vaikutus kielessä. Päätös uuden käännöksen tekemisestä tehtiin 1980- ja 1990-lukujen taitteessa. Lopulta lähes 20 työvuoden jälkeen uusi raamatunkäännös valmistui pohjoissaameksi keväällä 2019, ja se otettiin virallisesti käyttöön 1. syyskuuta 2019. Sen kielimuoto on hyväksytty kaikissa kolmessa valtiossa, joissa pohjoissaamea puhutaan. Käännöstyöryhmän mukaan uuden raamatunkäännöksen kirjallinen kieli yhdistää eri maiden saamelaisia ja vahvistaa heidän identiteettiään sekä laajentaa saamen puhujien sanavarastoa.
Vuonna 2019 päättyneen käännöstyön kielitieteellinen johtaja oli Oulun yliopiston saamen kielen emerituslehtori Tuomas Magga. Työtä hallinnoi Norjan Pipliaseura.
Ođđa Testamenta 1840
Bibal 1895
(Uusi testamentti) 1998
Biibbal 2019
Luettelo raamatunkäännöksistä > Ruotsi

Ensimmäisen ruotsinkielisen raamatunkäännöksen määräsi toimitettavaksi Kustaa Vaasa, joka käännytti Ruotsin katolisuudesta protestanttisuuteen.
Gustav Vasas bibel - tilannut Kustaa Vaasa
Karl XIIs bibel - tilannut Kaarle XII
Normalupplagan
Helge Åkessons översättning
1917 års bibelöversättning - käytössä vuoteen 2000
Nya Världens bibelöversättning - Jehovan todistajien käännös
David Hedegårds översättning - vain Uusi testamentti
Bo Giertz översättning - vain Uusi testamentti
Svenska folkbibeln (1998)
Bibel 2000 - uusin virallinen käännös, sisältää myös Vanhan testamentin apokryfikirjat
Nya Levande Bibeln - vain Uusi testamentti
Svenskbibel - vain Uusi testamentti
Svenska folkbibeln 2014 - Uusi testamentti ja Psalmit
Luettelo raamatunkäännöksistä > Saksa

Ensimmäinen saksankielinen raamatunkäännös oli Martti Lutherin tekemä. Uusi Testamentti julkaistiin vuonna 1522 ja koko Raamattu vuonna 1534. Tällä oli suuri vaikutus paitsi Saksan kirjakielen kehittymiselle, myös muille raamatunkäännöksille eri puolilla Eurooppaa.
Luettelo raamatunkäännöksistä > Suomi

Se Wsi Testamenti (Mikael Agricola) (1548), painoksesta riitti kaikkiin noin 125 silloiseen Suomen kirkkoon yksi kappale, joihinkin kouluihin, rikkaille ja kuninkaalle.
Biblia, Se on Coco Pyhä Raamattu Suomexi (1642), painos 1 200 kappaletta. Käännös alkoi vuonna 1604 kuningas Kaarle IX käskystä.
Wanhan Biblian revisio (1683/85)
Biblia (1776)
Biblian revisio (Koetusraamattu) (1859)
Uusi testamentti niin sanottu Väliaikainen käännös (1913)
Pyhä Raamattu (1933/38)
Suomen ev.lut. seurakuntaliiton käännös (1937/1948), Uusi testamentti ja Psalmit
Aapeli Saarisalon Uuden testamentin suomennos (1969)
Uusi testamentti nykysuomeksi (1972)
Elävä uutinen (Uusi testamentti) (1977)
Toivo Koilon käännös (1980), Uusi testamentti, käännös Textus Receptuksesta
Uusi kirkkoraamattu (1992)
Jumalan Kansan Raamattu (Uuras Saarnivaaran käännös) (1992)
Uuden maailman käännös (Jehovan todistajien käännös 1995, 2018)
Psalmit Septuagintan mukaan (2010), Suomen Ortodoksisen kirkon käyttöönottama psalttarin käännös.
Raamattu Kansalle (2012)
Suomen tunnustuksellisen luterilaisen kirkon käännös (2017)
Tuomas Leväsen Arameankielinen Uusi testamentti Suomeksi (2000-luku)
Uusi testamentti 2020, Pipliaseura
Luettelo raamatunkäännöksistä > Viro

Ensimmäinen vironkielinen raamatunkäännös Piibli Ramat on peräisin vuodelta 1739. Käännöksen teki Anton Thor Helle suurelta osalta Pohjois-Viron, erityisesti Harjumaan, murteiden pohjalta. Tuorein vironkielinen raamatunkäännös on vuodelta 1997.
Suomalaisten raamatunkäännöstyö eri kielille

Vuonna 1812 aloittanut Suomen Pipliaseura on varhaisin Raamattuja kääntävä järjestö Suomessa. Sen suurin yksittäinen hanke yhdessä Raamatunkäännösinstituutin kanssa on käännöstyö 12:lle Venäjän alueella puhuttavalle suomensukuiselle kielelle.  Suomessa on tehty myös Wycliffe Raamatunkääntäjät -lähetysjärjestön kautta käännöstyötä vuodesta 1972 lähtien ja tällä hetkellä suomalaisia kääntäjiä siinä toimii 90 henkilöä.
Suomalaisen Raamatunkäännösinstituutin käännöstyönä valmistuneita teoksia:
Udmurtin kieli: Uusi Testamentti (Vyl Sizjon) (1997), Raamattu (Biblija) (2013)
Karjalan kieli:
Aunuksenkarjala eli livvi: Uusi Testamentti (Uuzi Sana) (2003)
Vienankarjala: Uusi Testamentti (Uuši Šana) (2011)
Vepsän kieli: Uusi Testamentti (Uz Zavet) (2006)
Ersämordvan kieli: Uusi Testamentti (Od Vejsenluv) (2006)
Marin kieli:
Niittymarin kieli: Uusi Testamentti (U Sugyn) (2007), koepainos 5 000 kpl, ISBN 9789525634129
Vuorimarin kieli: Uusi Testamentti (U Sogon) (2014)
Komisyrjäänin kieli: Uusi Testamentti (Vyl Kösjysöm) (2008)
Aiheesta muualla

Lutherin Raamattu vuodelta 1534
Raamatun tekstejä luettavissa ja kuunneltavissa suomensukuisilla kielillä
Raamattu pohjoissaameksi vuodelta 2019
Tuorein vironkielinen raamatunkäännös vuodelta 1997
Tuorein ruotsinkielinen raamatunkäännös vuodelta 2000
Bibelarchiv-Vegelahn
Kuva Taiwaninkielisestä Raamatusta
Kuva tanskankielisestä 1500-luvulla painetusta Raamatusta
Ensimmäinen täydellinen saksankielinen raamatunkäännös vuodelta 1534, jäljentänyt wittenbergiläinen Hans Lufft, kannessa puuleikkaus.
Tapani Raittila

Tapani Johannes Raittila (25. joulukuuta 1921 Kannus – 2. tammikuuta 2018 Helsinki) oli modernistina tunnettu suomalainen taidemaalari. Hänet tunnettiin muotokuvistaan ja niukasta värien käytöstä. Hänen työnsä ovat herkkäsävyisiä ja tekniikaltaan hienostuneita.
Raittila palkittiin Pro Finlandia -mitalilla vuonna 1966, Kuvataiteen valtionpalkinnolla 1985 sekä Suomen Kulttuurirahaston palkinnolla vuonna 2000.
Elämäkerta

Raittila aloitti opinnot Suomen taideyhdistyksen piirustuskoulussa vuonna 1938, mutta toinen maailmansota keskeytti ne. Palattuaan rintamalta sodan päätyttyä hän viimeisteli opintonsa vuonna 1947 ja muutti Joensuuhun piirustuksenopettajaksi. Raittilan maisemamaalauksista monet kuvaavatkin Joensuun aikaa. Hän muutti Helsinkiin vuonna 1953, jossa toimi pitkään muun muassa opettajana Suomen Taideakatemian koulussa.
Raittilan vanhemmat olivat rakennusmestari Viljo Raittila (1890–1950) ja Kaisa o.s. Jokinen (1895–1955). Raittilan sisko Anna-Maija Raittila oli tunnettu runoilija, ja teologi Pekka Raittila oli hänen veljensä. Kirjailija Hannu Raittila on Tapani Raittilan poika.
Aiheesta muualla

Tapani Raittila Valtion taidemuseon kokoelmissa (Arkistoitu – Internet Archive)
Tapani Raittilan muistokirjoitus Helsingin Sanomissa.
Raittila, Tapani hakuteoksessa Uppslagsverket Finland (2012). (ruotsiksi)
| Auktoriteettitunnisteet  |
| --- | --- |
Kansainväliset:  FAST  ISNI  VIAF  WorldCat 
Kansalliset:  Saksa  Suomi (KANTO)  Yhdysvallat 
Taiteenala:  RKD Artists  ULAN 
Henkilöt:  Ritva  Kansallisbiografia  Uppslagsverket Finland  Biografiasampo 
Muut:  IdRef
Korppi

| Korppi |
| --- | --- |

Uhanalaisuusluokitus
 Elinvoimainen  
  
Suomessa:
 Elinvoimainen  
Tieteellinen luokittelu
Domeeni::  Aitotumaiset Eucarya
Kunta::  Eläinkunta Animalia
Pääjakso::  Selkäjänteiset Chordata
Luokka::  Linnut Aves
Lahko::  Varpuslinnut Passeriformes
Heimo::  Varikset Corvidae
Suku::  Varikset Corvus
Laji::  corax
Kaksiosainen nimi
 Corvus corax  Linnaeus, 1758 
 Korpin levinneisyys
Katso myös
   Korppi Wikispeciesissä   Korppi Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OKIUCN-testi OK: 
Korppi eli kaarne (Corvus corax) on suurikokoinen musta varisten heimoon kuuluva lintu. Täysikasvuisina korpit ovat 55–70 senttimetrin kokoisia, levitettyinä siivet voivat olla kaksi kertaa tätä pidemmät. Korpit ovat poikkeuksellisen älykkäitä eläimiä ja niiden mentaaliset kyvyt ovat osin tasolla, jonka pystyvät ylittämään vain ihmisapinat.kenen mukaan?
Koko ja ulkonäkö

Korppi on Suomen suurin varisten heimoon kuuluva laji ja samalla kookkain Suomessa elävä varpuslintu, noin hiirihaukan kokoinen. Sen pituus pyrstöstä nokankärkeen voi olla jopa yli 70 cm. Korppi painaa 700 grammasta 1 600 grammaan, keskimäärin 1 200 grammaa. Sukupuolet ovat suunnilleen samankokoiset ja -näköiset, tosin koiras on keskimäärin hieman naarasta suurempi. Korpin höyhenpeite on täysin musta. Lennossa korpin erottaa muista variksista pitkästä kiilamaisesta pyrstöstä. Äänivalikoima on laaja. Tavallisesti kuulee lentoäänen  ”korp-korp” (ohje) tai hauskan kulauksen ”klong”. Pesällään korppi varoittaa kiihkeällä, karhealla rääkynällä.
Vanhoilla korpeilla on täydellinen sulkasato kesällä. Nuoren korpin tunnistaa kiillottomista, kuluneista ja ruskehtavista sulista, kun vanhan linnun puku on hohtavan musta.
Vanhin suomalainen rengastettu korppi on ollut 22 vuotta, 3 kuukautta ja 24 päivää vanha. Euroopan vanhin korppi on ollut 23 vuoden ja 3 kuukauden ikäinen norjalainen lintu.
Levinneisyys

Korppia tavataan Euroopassa, Aasiassa ja Pohjois-Amerikassa sekä Pohjois-Afrikassa eli lähes kaikkialla pohjoisella pallonpuoliskolla. Suomessa se pesii koko maassa, runsaimmillaan Lapissa. Suomen pesimäkanta on kasvanut, ja sen suuruudeksi arvioidaan noin 21 000 paria. Maailman populaation kooksi arvioidaan 16 miljoonaa yksilöä. Vanhat korpit ovat paikkalintuja. Nuoret yksilöt voivat syksyisin kuljeskella pitkiäkin matkoja, monesti satojakin kilometrejä. Talvella voi kerääntyä haaskoille ja kaatopaikoille satapäisiä parvia.
Elinympäristö

Korpit viihtyvät parhaiten metsäalueilla tai rannikoilla ja vuoristoissa. Korppi on erämaalintu, ja Suomessa niitä on eniten Lapissa. Vainon loputtua ja pesimäkannan kasvaessa korpit ovat muuttaneet yhä lähemmäksi asutusta, ja pesiä on jo esikaupunkialueiden laajoissa puistomaisissa metsissä. Muun muassa Virossa ja Venäjällä korpit pesivät usein kaupungeissa ja kylissä. Korppeja asustaa myös preerioilla jos hyviä pesintäpaikkoja on lähettyvillä.
Lisääntyminen

Korpit muodostavat elinikäisen parisuhteen. Helmi–huhtikuussa korpit lentävät soidinlentoa korkealla ilmassa, ja suorittavat mitä upeimpia kevätjuhlaliikkeitä, vaihtelevien äänien soidessa. Puolisot rakentavat pesän yhdessä puuhun tai kallionjyrkänteelle mistä tahansa saataville osuneesta materiaalista. Puupesä sijaitsee usein männyn latvassa, mielellään tuulenpesässä. Puupesien runko on aina rakennettu kuivista oksista ja se on vankkaa tekoa. Pesän sisusta on vuorattu mm. ohuilla juurilla, karvoilla ja höyhenillä. Pesä voi olla käytössä useita vuosia peräkkäin. Naaras munii kolmesta seitsemään, tavallisesti viisi, kalpean sinivihreää munaa, joissa on ruskeita täpliä. Muninta alkaa Etelä-Suomessa jo maaliskuussa, leudon talven jälkeen jo kuun alussa. Molemmat vanhemmat hautovat munia, naaras kuitenkin enimmän ajan, noin kolme viikkoa, ja ruokkivat kuoriutuneita poikasia. Poikaset kiipeilevät pesäpuun oksilla noin neliviikkoisista lähtien, lentokykyisiä ne ovat 5–6 viikon ikäisinä. Poikue pysyttelee pesän lähistöllä viikon pari, minkä jälkeen ne alkavat vähitellen laajentaa elinpiiriään.
Ravinto

Korppi on kaikkiruokainen ja syö jyrsijöitä, hyönteisiä, viljaa ja lintujen munia. Se syö myös liskoja, sammakoita ja muiden lintujen poikasia. Erityisesti talvisin korpit syövät haaskoja, kuolleita kaloja sekä roskia.
Älykkyys

Korpit ovat linnuiksi poikkeuksellisen älykkäitä, ja nykytiedon mukaan ainoastaan ihminen, eräät isot apinat ja korppi pystyvät suunnittelemaan tulevaisuutta. Lisäksi korppi osaa hillitä itsensä jopa seuraavaan päivään, jos odottamisesta on luvassa jotakin hyvää. Ihmiseltä tämä onnistuu vasta nelivuotiaana. Niiden itsehillintä on siis hyvin korkealla tasolla eläinkunnassa. Ihmisen lisäksi korppi on ainut laji, jonka on todettu ymmärtävän, että muilla yksilöillä on oma tietoisuus, tunteet ja aikeet.
Erityistä

Korpit oppivat jäljittelemään lähes mitä tahansa ääniä. Ne osaavat käyttää erilaisia esineitä työkaluina. Korpeilla teetetyissä kokeissa on osoitettu, että ihmisen kanssa käydyssä vaihtokaupassa korpit osoittautuivat selvästi apinoita taitavammiksi. Kokeessa korpit opetettiin antamaan ihmiselle esine, ja ne saivat vastineeksi herkkupalan. Korpit oppivat nopeasti, että korkki oli se valuutta, jolla sai ostettua himoitun herkkupalan.
Suomessa korppi on rauhoitettu poronhoitoalueella 10.4.–31.7. ja muualla maassa ympäri vuoden. Poronhoitoalueen ulkopuolella sen ohjeelliseksi korvaussummaksi on määritelty 151 euroa.
Korppi kansanperinteessä

Altailaisten heimojen uskomuksissa ensimmäinen shamaani on ollut linnun siittämä, ja yksi näistä kantaisistä on ollut korppi. Niinpä korpilla onkin ollut joissakin heimoissa kunnia-asema suvun kantaisänä, toteemieläimenä. Korppi on toiminut shamaanin avustajahenkenä vaativissa tehtävissä; se on hakenut shamaanille avuksi suvun vainajien henkiä tai shamaani on itse lentänyt korpin hahmossa aliseen tai yliseen asioitaan toimittamaan (ylisessä asuivat jumalat ja alisessa vainajat). Shamaani saattoi joutua esim. hakemaan ylisestä neuvoja jumalilta tai alisesta sairastuneen ihmisen sielun pois parantaakseen tämän, ja näissä toimissa tarvittiin usein korpin apua. Shamanistissa kulttuureissa korppi on siis toiminut henkilintuna, jolla on ollut yliluonnollisia kykyjä ja jota on siksi myös suuresti arvostettu.
Monissa kulttuureissa korppi on liitetty myönteisessä merkityksessä nimenomaan viisauteen, luomiseen ja hedelmällisyyteen. Esimerkiksi Pohjois-Amerikan intiaanien keskuudessa sekä korppia että varista on aina kunnioitettu. Intiaanien vanhojen uskomusten mukaan korppi on valon ja ymmärryksen tuoja, ja ilman korppia ihmiskunta eläisi ikuisessa pimeydessä. Myös antiikin Kreikassa ja Roomassa arvostettiin korppia, ja se esiintyy monissa antiikin myyteissä ja taruissa. Korpin älykkyydestä ja viisaudesta on nykyisin myös tieteellistä näyttöä.
Korppi esiintyy myös suomalaisessa sananparressa Ei korppi korpin silmää noki.
Islanti on tarun mukaan viikinkien kesyn korpin löytämä saari.
Sanotaan, että koko valtakunta kaatuu, jos korpit joskus lähtevät Lontoon Towerista.
Kirjallisuutta

Mika Honkalinna: Korppiretki.  Maahenki, 2015.  ISBN 978-952-301-045-1  Vuoden 2015 luontokirja
Eero Murtomäki: Kaarne - Tietolintu, Karstula, Lumimuutos osuuskunta, 2012. ISBN 978-952-5944-02-0
Eero Murtomäki: Musta lintu. Gummerus, 1978. Jyväskylä.
Pertti Saurola: "Korppilöydöt". Lintumies 4.1977 s. 118–123. LYL