stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Mureenaturskat
Lajit ja anatomia

Mureenaturskien heimoon kuuluu lähteestä riippuen 1 tai 2 sukua ja 4–9 lajia. Ruumiinrakenteeltaan ne ovat pitkän omaisia ja kasvavat suurimmillaan noin 40 cm pitkiksi. Tyypillisiä piirteitä ovat 2 selkäevää, joista etumainen koostuu ainoastaan yhdestä ruodosta. Taaempi selkäevä on pitkä ja matala sekä yhtynyt pyrstöevän sekä pitkän peräevän kanssa. Leuan alla on viiksisäie ja vatsaevissä on 10–13 ruotoa (tyypillisesti turskakaloilla vain 4).
Levinneisyys

Mureenaturskia tavataan kylmistä eteläisistä valtameristä, runsaimpana Eteläisestä jäämerestä. Ne elävät lähellä pohjaa mannerjalustoilla tyypillisesti noin 10–1 600 metri nsyvyydessä.
Muistiurheilu

Muistiurheilu on kilpailemista muistamisessa. Lajissa järjestetään vuosittain maailmanmestaruuskilpailut. Kilpailijat käyttävät erityisiä muistitekniikoita, joiden avulla he pystyvät muistamaan pitkiä listoja esimerkiksi numerosarjoja, pelikortteja tai sanoja.
Kilpailut ja organisaatio

Muistiurheilun kehittivät englantilaiset Tony Buzan, joka tunnetaan miellekartan kehittäjänä, sekä Raymond Keene. Ensimmäiset maailmanmestaruuskilpailut järjestettiin vuonna 1991. Maailman muistimestaruudesta kilpaillaan vuosittain. Vuoden 2015 maailmanmestaruuskilpailuissa oli noin 278 osanottajaa. Vuoden 2016 muistimaailmanmestaruuskilpailut järjestettiin Singaporessa joulukuussa.
Muistiurheilua hallinnoi World Memory Sports Council. Sen puheenjohtaja on Raymond Keene.
Lajit

Muistimaailmanmestaruuskilpailuissa on kymmenen lajia:
nimet ja kasvot
binaariluvut
numeroita yhdessä tunnissa
abstraktit kuvat
numeroiden nopeuskilpailu
päivämäärät
kortteja tunnissa
sanat
puhutut numerot
korttien nopeuskilpailu
Tekniikat

Muistiurheilijat käyttävät muistitekniikoita, joista vanhimmat kehitettiin antiikin Kreikassa yli 2000 vuotta sitten. Tekniikat perustuvat siihen, että muistettavista asioista tehdään visuaalisia, helposti muistettavia kuvia, jotka järjestellään niin että ne on helppo palauttaa mieleen. Ilman näitä tekniikoita parhaatkin muistiurheilijat ovat muistikyvyiltään vain normaalin ihmisen tasoisia.
Yleinen kilpailijoiden käyttämä muistitekniikka on paikkamenetelmä. Muistettavat kohteet, kuten numerosarjat tai korttipakat, muutetaan ensin sanoiksi, joista tehdään mielessä visuaalisia kuvia. Nämä kuvat sijoitetaan johonkin ”muistipalatsiin”, josta ne voidaan palauttaa mieleen oikeassa järjestyksessä kävelemällä mielessä reittiä pitkin. Muistipalatsina voi toimia esimerkiksi oma koti tai jokin muu tuttu paikka tai reitti.
Kirjallisuutta

Foer, Joshua: Kaiken muistamisen taito.  Atena, 2012 (alkuteos Moonwalking with Einstein, 2011).  ISBN 9789517968225
Aiheesta muualla

World Memory Championships (englanniksi)
World Memory Statistics (englanniksi)
Murto (Tyrnävä)

Murron koulu
Murto (vanhalta nimeltään Murronkylä) on Tyrnävän ja Kempeleen kunnan rajalla sijaitseva kylä ja taajama. Vuoden 2020 lopussa taajaman väkiluku oli Tyrnävän puolella 1 352 ja Kempeleessä 43. Kempeleen itälaidalla lähellä Tyrnävän rajaa sijaitseva Murto-niminen alue on Ketolanperän kylään kuuluva osa-alue. Taajama sijaitsee noin 11 kilometriä Tyrnävän kirkonkylältä pohjoiseen. Kempeleen keskustaajamasta on matkaa noin 12 kilometriä ja Oulusta noin 25 kilometriä. Kylän nimi Murto merkitsee murrettua metsää tai maata, vastaraivattua peltoa.
Murto sijaitsee laajojen peltoalueiden ja ison metsäalueen reunamaastossa hiekkakankaalla. 1900-luvun alkupuolella kylässä oli verrattain tiheä torppari- ja mäkitupalaisasutus. Nykyinen asuntokanta on pääasiassa uusia, 1990-luvulla ja sen jälkeen rakennettuja omakotitaloja.
Kylässä toimii Murron koulu, jossa annetaan esiopetusta ja opetusta luokka-asteille 1–6. Koulun pihapiirissä sijaitsevat miniareena ja talvisin jääkiekkokaukalo sekä välittömässä läheisyydessä kuntorata, josta löytyy talvisin kunnossa pidettävät hiihtoreitit ja kylätoimikunnan sekä kylän aktiivisten maastopyöräilijöiden talkoilema maastopyöräreitti. Murrossa toimii kaksi päiväkotia, ja kylässä on useita leikkipuistoja. Taajamassa ei ole tällä hetkellä omaa kauppaa. Lähimmät kaupat ovat Tyrnävän kirkonkylässä ja Kempeleen kauppakeskus Zeppelinissä.
Alueen tärkein liikenneväylä on paikallistie 18637, joka Tyrnävälle päin mentäessä kantaa nimeä Murrontie ja Kempeleeseen päin nimeä Ketolanperäntie. Kylästä on tieyhteys myös Kempeleen Juurussuolle ja Oulun Pikkaralaan.
Aiheesta muualla

Tyrnävän Murto
Lauri Ranta

Lauri Antero Ranta (s. 9. maaliskuuta 1955 Tampere) on järveläläinen tietomiesselvennä ja entinen keskimatkojen juoksija.
Ranta oli mukana 2. heinäkuuta 2005 Tampereella järjestetyissä tietokilpailun maailmanmestaruuskilpailuissa. Hän oli kolmanneksi paras suomalainen ja pääsi näin mukaan Euroopanmestaruuskilpailuihin, jotka pidettiin Tallinnassa saman vuoden marraskuussa. EM-kilpailuissa hän sijoittui henkilökohtaisessa kilpailussa parhaana suomalaisena 40:nneksi. Myös vuonna 2006 Ranta oli MM-kilpailussa kolmanneksi paras suomalainen ja kokonaiskilpailussa 87:s (osallistujia oli Suomessa 28 ja koko maailmassa 544). Ranta on kilpaillut myös TV2:n 1990-luvulla esitetyssä Suomen Tietoviisas -ohjelmassa, jossa hänen parinaan oli usein Ilkka Kari. Vuonna 1998 hän voitti parinsa Yrjö Salinin kanssa viimeiseksi jääneen Suomen Tietoviisas -kilpailun. Ranta esiintyi alkuvuonna 2008 TV1:ssä esitetyssä Kansallistietäjä-tietokilpailuohjelmassa.
Yleisurheilijana Ranta edusti Tampereen Pyrintöä ja saavutti SM-pronssia 4 × 800 metrin viestijuoksussa vuonna 1976  sekä sijoittui 800 metrin juoksussa seitsemänneksi ajalla 1.54,60 Kalevan kisoissa 1977.
Ammatikseen Ranta työskenteli Rantsilan ja Temmeksen kuntien peruskoulun ylä-asteella äidinkielen lehtorina vuosina 1982-1990 ja myöhemmin Järvelän Opintien koulussa äidinkielen lehtorina.
Ulla Rantala

| Mitalit> Maa:   Suomi.Naisten jousiammunta.EM-kilpailut  | Mitalit> Maa:   Suomi.Naisten jousiammunta.EM-kilpailut  | Mitalit> Maa:   Suomi.Naisten jousiammunta.EM-kilpailut  | Maa:   Suomi> Naisten jousiammunta. |
| --- | --- | --- | --- |
|  Pronssia | Kecskemét 1982 | joukkuekilpailu |  |
Ulla Margit Rantala (o.s. Rajakisto, myöh. Rajakisto, s. 1. toukokuuta 1957 Tammela) on suomalainen jousiampuja. Hän kilpaili Los Angelesin olympialaisissa 1984 ja sijoittui henkilökohtaisessa kilpailussa 15:nneksi. Hän sijoittui MM-kilpailuissa henkilökohtaisessa kilpailussa 44:nneksi vuonna 1984 ja 20:nneksi vuonna 1985 sekä joukkuekilpailussa kahdeksanneksi vuonna 1987. Hän saavutti EM-kilpailuissa pronssia joukkuekilpailussa 1982 ja sijoittui tuolloin 24:nneksi henkilökohtaisessa kilpailussa. Vuonna 1986 hän oli EM-kilpailujen joukkuekilpailussa neljäs ja henkilökohtaisessa kilpailussa yhdestoista. Rantala voitti Pohjoismaiden-mestaruuden henkilökohtaisessa kilpailussa vuonna 1982 ja joukkuekilpailussa vuonna 1986. Hän voitti tauluammunnan Suomen-mestaruuden vuonna 1984. Hän edusti seuratasolla Turengin Kiilaa.
Ransu (nimi)

| Ransu |
| --- | --- |
Nimipäivä:   
– suomenkielinen:  –
– ruotsinkielinen:  –
– ortodoksinen:  –
Muunnelmia:  Fransu, Pransu, Rantsu 
Vastineita eri kielissä:  Frank, Frans, Franz 
Nimen alkuperä:  latinan franciscus ’ranskalainen’ 
Infobox OKNimi-testi OK: 
Ransu on suomalainen miehen etunimi. Se on vanha kansanomainen muoto nimestä Frans (Franciscus).
Digi- ja väestötietoviraston mukaan Ransu on vuoteen 2020 mennessä ollut virallisena etunimenä noin 30–40 miehellä. Eniten Ransuja on syntynyt 1900-luvun alussa, mutta tämä nimi on annettu myös ainakin yhdelle 2000-luvun lapselle. Koska Ransu-etunimi on käytössä vain harvalla suomalaisella, se ei ole päässyt mukaan almanakkaan.
Helsingin yliopiston almanakkatoimiston julkaisemissa koirien ja kissojen nimipäiväkalentereissa Ransun nimipäivä on 4. lokakuuta.
Kuvitteellisia Ransuja

Ransu Karvakuono, Pikku Kakkosesta tuttu koirahahmo
Väinö Rantala

Väinö Martti August Rantala (s. 28. elokuuta 1941 Ylivieska) on suomalainen vapaapainija. Hän edusti Suomea Rooman olympialaisissa 1960 alle 52-kiloisten sarjassa ja sijoittui 13:nneksi. Hän edusti Suomessa Lapuan Virkiää ja Seinäjoen Painimiehiä, joista jälkimmäistä hän oli perustamassa. Hän voitti Suomen-mestaruuden alle 57-kiloisten sarjassa vuonna 1962. Hänen painiuransa päättyi polvivammaan vuonna 1963, minkä jälkeen hän toimi valmennus- ja seurajohtotehtävissä.
Rantala paini Rooman olympialaisissa alle 52-kiloisten sarjassa kaksi ottelua ja hävisi molemmat selätyksellä. Ranskalainen André Zoéte voitti ajassa 5.48 ja lopulta pronssia saavuttanut iranilainen Ibrahim Seifpour ajassa 5.12.
Rantala voitti vapaapainissa SM-kultaa alle 57-kiloisten sarjassa vuonna 1962 ja saavutti samassa sarjassa hopeaa vuonna 1960. Kreikkalais-roomalaisessa painissa hän saavutti SM-pronssia alle 52-kiloisten sarjassa vuonna 1959 ja alle 57-kiloisissa vuonna 1961.
Motörheadin diskografia

| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |

Julkaisut
| ↙Studioalbumit | 22 |  |
| ↙Livealbumit | 13 |  |
| ↙Kokoelmat | 14 |  |
| ↙EP:t | 6 |  |
| ↙Singlet | 29 |  |
| ↙Musiikkivideot | 34 |  |
Motörhead oli brittiläinen hard rock -yhtye, jonka perusti Lemmy Kilmister (laulu, basso). Yhtye aloitti uransa bluesvaikutteisella rockilla, mutta lisäsi pian tyyliinsä punkrockin nopeutta ja rujoutta. Motörhead oli musiikillisesti 1970-luvun lopun raskaimpia yhtyeitä, ja se vaikutti suuresti muun muassa thrash metalin syntyyn. Motörheadin albumeita on myyty maailmanlaajuisesti yli 15 miljoonaa. Yhtye lopetti toimintansa vuonna 2015 sen jälkeen, kun Lemmy Kilmister kuoli joulukuussa syöpään.
Studioalbumit

Motörhead (1977)
Overkill (1979)
Bomber (1979)
On Parole (1979,  kappaleita vuodelta 1975)
Ace of Spades (1980)
Iron Fist (1982)
Another Perfect Day (1983)
Orgasmatron (1986)
Rock ’n’ Roll (1987)
1916 (1991)
March ör Die (1992)
Bastards (1993)
Sacrifice (1995)
Overnight Sensation (1996)
Snake Bite Love (1998)
We Are Motörhead (2000)
Hammered (2002)
Inferno (2004)
Kiss of Death (2006)
Motörizer (2008)
The Wörld Is Yours (2010)
Aftershock (2013)
Bad Magic (2015)
Livealbumit

No Sleep ’til Hammersmith (1981)
Nö Sleep at All (1988)
The Birthday Party (1990)
Live At Brixton '87 (1994)
Everything Louder Than Everyone Else (1999)
Live At Brixton Academy The Complete Concert (2003)
Better Motörhead Than Dead (2007)
The Wörld is Ours - Vol 1 Everywhere Further Than Everyplace Else (2011)
The Wörld is Ours - Vol 2 Anyplace Crazy As Anywhere Else (2012)
Clean Your Clock (2016)
Live At The Montreux Jazz Festival (2023)
Kokoelmat

No Remorse (1984)
Anthology (1986)
Meltdown (1991)
All the Aces (1993)
The Best of Motörhead (1993)
Protect the Innocent (1997)
Deaf Forever: The Best of Motörhead (2000)
The Best Of (2000)
Over The Top – The Rarities (2000)
Tear Ya Down: The Rarities (2002)
Hellraiser: Best of the Epic Years (2003)
The Essential Motörhead (2007)
You'll Get Yours: The Best of Motörhead (2010)
Under Cöver (2017)
Boksisetit

Stone Deaf Forever! (2003)
End of the Wörld (2018)
1979 (2019)
Singlet

Leaving Here (1977)
Motörhead (1977)
Louie Louie (1978)
Overkill (1979)
No Class (1979)
Bomber (1979)
Ace of Spades (1980)
The Train Kept A-Rollin (live) (1981)
Motörhead (live) (1981)
Iron Fist (1982)
Go to Hell (1982)
I Got Mine (1983)
Shine (1983)
Killed By Death (1984)
Deaf Forever (1986)
Eat The Rich (1987)
Ace of Spades (live) (1988)
The One To Sing The Blues (1990)
Hellraiser (1992)
Don't Let Daddy Kiss Me (1993)
Born To Raise Hell (1994)
I Don't Believe a Word (1996)
God Save the Queen (2000)
The Game (2001, ei julkisessa levityksessä; World Wrestling Entertainment -supertähti Triple H:n tunnusbiisi)
Whorehouse Blues (2005)
We Are Motörhead (2006)
Kingdom of the Worm (2006)
Rock Out (2008)
Get Back in Line (2010)
I Know How to Die (2011)
Crying Shame (2013)
Thunder & Lightning / Electricity (2015)
Ace of Spades (uusintapainos) (2016)
Get Back in Line (2018)
Bullet In Your Brain (2022)
EP:t

The Golden Years: Live EP (1980)
Beer Drinkers and Heil Raisers (1980)
St. Valentine's Day Massagre (1981)
Stand by Your Man (1982)
92 Tour EP (1992)
Enter Sandman EP (2023)
Videot

Live in Toronto (VHS/Laserdisc) (1982)
The Birthday Party (video) (VHS/Laserdisc/DVD) (1985)
Another Perfect Day EP (VHS/Laserdisc) (1985)
Deaf Not Blind (VHS/Laserdisc) (1986)
1916 Live...Everything Louder than Everything Else (VHS/Laserdisc/DVD) (1991)
The Best of Motörhead (VHS/Laserdisc) (1991)
25 & Alive Boneshaker (DVD) (2001)
Motörhead EP (DVD) (2002)
The Best of Motörhead (DVD) (2002)
Special Edition EP (2002)
Classic Albums: Motörhead – Ace of Spades (DVD) (2005)
Stage Fright (DVD) (2005)
Musiikkivideot

Motörhead (1977)
Overkill (1979)
No Class (1979)
Capricorn (1979)
Bomber (1979)
Dead Men Tell No Tales (1979)
Poison (1979)
Ace of Spades (1980)
The Chase is Better than the Catch (1980)
Please Don't Touch (1981)
Iron Fist (1982)
One Track Mind (1983)
Shine (1983)
I Got Mine (1983)
Killed by Death (1984)
Eat the Rich (1987)
I'm So Bad (Baby I Don't Care) (1991)
I Ain't No Nice Guy (1992)
Hellraiser (1992)
Burner (1993)
Born to Raise Hell (1994)
Sacrifice (1995)
I Don't Believe a Word (1996)
God Save the Queen (2000)
Brave New World (2002)
Whorehouse Blues (2005)
Be My Baby (2006)
Rock Out (2008)
Get Back in Line (2010)
I Know How to Die (2011)
Heartbreaker (2013)
Lost Woman Blues (2014)
Electricity (2015)
When the Sky Comes Looking for You (2015)
Bullet In Your Brain (2022)
Murjottajapietarit

| Murjottajapietarit |
| --- | --- |
 Cyttus australis
Tieteellinen luokittelu
Domeeni::  Aitotumaiset Eucarya
Kunta::  Eläinkunta Animalia
Pääjakso::  Selkäjänteiset Chordata
Alajakso::  Selkärankaiset Vertebrata
Yläluokka::  Luukalat Osteichthyes
Luokka::  Viuhkaeväiset Actinopterygii
Alaluokka::  Neopterygii
Lahko::  Pietarinkalat Zeiformes
Heimo::  Murjottajapietarit Cyttidae  Günther, 1860
Katso myös
   Murjottajapietarit Wikispeciesissä   Murjottajapietarit Commonsissa 
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Murjottajapietarit (Cyttidae) on pietarinkaloihin kuuluva kalaheimo. Lajeja tavataan syvissä vesissä eteläisen pallonpuoliskon valtamerissä.
Lajit ja anatomia

Murjottajapietareihin kuuluu vain yksi suku Cyttus ja kolme lajia, jotka ovat Cyttus australis, Cyttus novaezealandiae ja Cyttus traversi. Heimon lajit ovat litteä- ja soikearuumiisia ja voivat kasvaa 50 cm pitkiksi. Pää ja suu ovat suuret ja kalat voivat työntää leukojaan eteenpäin. Murjottajapietareiden vatsassa on hieman suurentuneita suomuja. Heimon kalat ovat hopeanharmaita.
Levinneisyys ja elintavat

Murjottajapietareiden levinneisyysalue ulottuu Etelä-Afrikasta Uuteen-Seelantiin. Ne liikkuvat useimmiten 200–1 000 metrin syvyydessä merenpinnasta. Niiden ravintoa ovat kalat ja selkärangattomat eläimet.
Ranskan yhteisö

| Ranskan yhteisö |
| --- | --- |
 Ranskan yhteisön lippu
Perustettu:  1958
Lakkautettu:  1995
Jäsenet:  12 jäsenvaltiota
Viralliset kielet:  ranska
Presidentti:  Ranskan tasavallan presidentti
Infobox OKNimi-testi OK: 
Ranskan yhteisö (ransk. Communauté française tai lyhemmin La Communauté) oli Ranskan ja sen entisten siirtomaiden vuonna 1958 muodostama yhteenliittymä, joka korvasi vuonna 1946 perustetun Ranskan unionin. Yhteisö hajosi, kun suurin osa Ranskan siirtomaista Afrikassa itsenäistyi vuoden 1960 aikana ja yhteisön elimet lakkasivat pian toimimasta. Virallisesti Ranskan yhteisö lakkasi kuitenkin olemasta vasta vuonna 1995, jolloin sitä koskevat maininnat poistettiin Ranskan perustuslaista.
Perustaminen

Ranskan yhteisö perustettiin Ranskan viidennen tasa­vallan perustus­lailla, joka säädettiin Algerian sodan vuoksi. Algeriassa asuneet noin miljoona ranskalaista yrittivät päättä­väisesti vastustaa Algerian itsenäisty­mistä, ja ilmaistakseen kantansa he järjestivät Algerissa laajoja mielen­osoituksia 13. toukokuuta 1958. Mellakka, joka uhkasi kehittyä sisällis­sodaksi, sai myös Ranskassa aikaan poliittisen kriisin, joka johti neljännen tasa­vallan luhistumiseen. Kenraali Charles de Gaulle kutsuttiin jälleen valtaan, ja Ranskalle säädettiin uusi perustus­laki. Aluksi vaikutti siltä kuin de Gaulle olisi tukenut algerian­ranskalaisia heidän vaatimuksissaan; erään puheensakin hän päätti huutoon ”ranska­laisesta Algeriasta (Algérie Française), mutta yksityisesti hän ilmaisi, ettei hänen tarkoituksenaan ollut ylläpitää yhden miljoonan siirtolaisen vuoksi hallintoa, jonka alaisina oli 9 miljoonaa algerialaista. Tämä kanta sai ilmaisunsa uudessa perustus­laissa, joka antoi meren­takaisille terri­tori­oille oikeuden pyytää täydellistä itsenäisyyttä.
Syyskuun 28. päivänä 1958 kaikkialla Ranskan unionissa pidettiin yleiseen äänioikeuteen perustuva kansanäänestys uudesta perustuslaista. Se hyväksyttiin sekä Ranskassa että kaikissa territorioissa paitsi Ranskan Guineassa, joka sen sijaan valitsi täydellisen itsenäisyyden. Jäljellä olevien merentakaisten territorioiden edustuselimien oli perustuslain 76. ja 91. pykälien mukaan valittava helmikuun 4. päivään 1959 mennessä jokin seuraavista vaihtoehdoista:
Alue pysyy entisessä asemassaan Ranskan merentakaisena territoriona,
Alue muutetaan Ranskan yhteisön jäsenvaltioksi tai
Alue muutetaan Ranskan merentakaiseksi departementiksi.
Yksikään merentakainen territorio ei valinnut alueensa muuttamista merentakaiseksi departementiksi. Komorit, Ranskan Polynesia, Ranskan Somalimaa, Uusi-Kaledonia ja St. Pierre ja Miquelon päättivät pysyä merentakaisina territoriona, kun taas Tšad, Dahomey, Ranskan Sudan (nykyinen Mali), Norsunluurannikko, Madagascar, Mauritania, Ranskan Kongo, Niger, Senegal, Ubangi-Shari (nykyinen Keski-Afrikan tasavalta) ja Ylä-Volta päättivät liittyä jäsenvaltiona Ranskan yhteisöön.
Jäsenet

Vuoden 1959 alkupuolella Ranskan yhteisön jäseniä olivat:
Ranskan tasavalta, joka oli ”yksi ja jakamaton”. Sen kaikki asukkaat olivat Ranskan kansalaisia, joilla oli äänioikeus tasavallan presidentin ja Ranskan parlamentin vaaleissa. Tasavaltaan kuuluivat:
Ranskan emämaa (ransk. France Métropolitaine), mukaan luettuna Korsika
Ranskan Algeria ja siihen liittyvä osa Saharaa. Nämä alueet, joita pidettiin Ranskan osina, jaettiin departementteihin, joista 13 oli Algeriassa ja 2 Saharassa. Kaikki asukkaat olivat Ranskan kansalaisia, mutta muslimeilla säilyi oikeudellinen erikoisasema. Myös Algeriasta valittiin edustajia Ranskan parlamenttiin, ja myös siellä toimivat yleisillä vaaleilla valitut kunnanvaltuustot.
Merentakaiset departementit. Niiden hallinto ja lainsäädäntö oli periaatteessa sama kuin emämaassa, mutta niillä saattoi olla myös oma erityinen perustuslakinsa.
Ranskan Guyana
Guadeloupe siihen liittyvine alueineen
Martinique
Réunion
Merentakaiset territoriot. Niillä oli oma hallintonsa ja oma yleisillä vaaleilla valittu edustuselimensä, joka valitsi hallitsevan neuvoston, jonka puheenjohtajana toimi keskusvallan nimittämä kuvernööri. Ranskan eteläisiä ja antarktisia territorioita, joissa ei ollut vakituista asutusta, hallittiin suoraan Ranskasta.
Komorit
Ranskan Polynesia
Ranskan Somalimaa
Ranskan eteläiset ja antarktiset alueet
Uusi-Kaledonia ja siihen liittyvät alueet
Saint Pierre ja Miquelon
Jäsenvaltiot, joita olivat alun perin
Keski-Afrikan tasavalta
Tšad
Kongon tasavalta
Dahomey
Gabon
Norsunluurannikko
Madagaskar
Mauritania
Niger
Senegal
Sudanin tasavalta
Ylä-Volta
Vaikka oli vain yksi yhteisön kansalaisuus, territoriot, joista tuli yhteisön jäsenvaltiota, eivät olleet Ranskan tasavallan osia, ja niille myönnettiin laaja autonomia. Ne laativat omat perustuslakinsa, ja ne olisivat voineet muodostaa liittovaltioita myös keskenään. Yhteisön yhteinen lainsäädäntävalta rajoittui koskemaan vain ulkopolitiikkaa, maanpuolustusta, valuuttaa, yhteistä talous- ja finanssipolitiikkaa ja strategisia asioita sekä, ellei toisin erikseen sovittu, oikeuslaitosta, korkeampaa opetusta, ulkomaan- ja julkista liikennettä sekä tietoliikennettä.lähde? Yhteisö saattoi myös tehdä sopimuksia muiden valtioiden kanssa.
Yhteisön liitännäisjäseninä olivat Ranskan hallinnassa olleet YK:n huoltohallintoalueet Ranskan Kamerun ja Ranskan Togomaa sekä englantilais-ranskalainen yhteishallintoalue Uudet-Hebridit.
Yhteisön toimielimet

Perustuslain 91. artiklan mukaan yhteisön toimielinten oli aloitettava toimintansa 4. huhtikuuta 1959 mennessä. Niitä olivat:
Yhteisön presidentti, jona toimi Ranskan tasavallan presidentti. Presidentin vaaliin osallistuivat myös jäsenvaltiot, ja kussakin valtiossa häntä edusti suurkomissaari. Vuonna 1958 Charles de Gaulle valittiin presidentiksi ehdottomalla enemmistöllä kaikissa jäsenvaltioissa.
Yhteisön toimeenpaneva neuvosto kokoontui erinäisiä kertoja vuodessa jonkin jäsenvaltion pääkaupungissa presidentin kutsumana. Siihen kuuluivat kunkin valtion hallituksen päämies sekä eräät ministerit.
Yhteisön senaatin muodostivat paikallisten edustuselinten jäsenet jäsenvaltioiden väkilukujen mukaisessa suhteessa. Tällä elimellä ei käytännössä ollut mitään valtaa, ja kokoonnuttuaan kaksi kertaa se lakkautettiin maaliskuussa 1961.
Yhteisön välitystuomioistuin, johon kuului seitsemän presidentin nimittämää tuomaria. Se ratkaisi jäsenvaltioiden välisiä riitakysymyksiä.
Koska Ranska ei halunnut tulla ”siirtomaidensa siirtomaaksi”, afrikkalaisten ei annettu valita enemmistöä yhteisön elinten jäsenistä, ja sikäläisten oli käytännössä liityttävä johonkin ranskalaiseen puolueeseen voidakseen tulla valituiksi.
Toiminta

Ranskan yhteisö yritti yhä ylläpitää läheistä yhteistyötä jäsenvaltioidensa ja Ranskan hallituksen välillä. Ranskan hallitus vastasi turvallisuudesta ja jossakin määrin kaikkien valtioiden politiikasta.
Hajoaminen ja lakkauttaminen

Ranskan yhteisö toimi alun perin tarkoitetulla tavalla vain vuonna 1959, jonka aikana toimeenpaneva neuvosto kokoontui kuusi kertaa eri jäsenmaiden pääkaupungeissa. Välittömästi kuudennen, Dakarissa joulukuussa pidetyn kokouksen jälkeen presidentti de Gaulle myöntyi Malin vaatimukseen kansallisesta itsenäisyydestä, mikä aloitti tapahtumasarjan, joka johti yhteisön kaikkien jäsenmaiden itsenäistymiseen vuonna 1960. Kesäkuun 4. päivänä 1960 annetulla lailla nro 60-525 perustuslakiin lisättiin 85. ja 86. artiklat, jotka sallivat jäsenmaiden itsenäistyä, joko pysyen yhteisön jäseninä tai eroten siitä. Tämä lisäys salli myös jo itsenäistyneen valtion liittyä yhteisöön menettämättä itsenäisyyttään, mitä mahdollisuutta kuitenkaan yksikään maa ei koskaan käyttänyt.
Ranska yritti täten muodostaa entisistä siirtomaistaan Brittiläisen kansain­yhteisön kaltaisen yhteen­liittymän, mikä kuitenkin epä­onnistui. Vuonna 1961 enää vain Keski-Afrikan tasavalta, Tšad, Kongo, Gabon, Madagaskar ja Senegal kuuluivat Ranskan yhteisöön. Sen perustuslailliset elimet eivät enää toimineet eikä termiä yhteisön presidentti enää käytetty virallisissa asiakirjoissa. Näytti siltä, että ainoa ero yhteisöön kuuluvien ja siitä eronneiden valtioiden välillä oli siinä, että jäsenvaltioiden diplomaattisilla edustajilla Pariisissa oli suurkomissaarin (ransk. Haut Commissaire), muilla taas suurlähettilään (ransk. ambassadeur) arvonimi. Jälkimmäistä nimitystä kuitenkin käytettiin yhä yleisemmin myös edellisistä.
Vaikka Ranskan yhteisö käytännössä lakkasi olemasta järjestönä jo 1960-luvun alkupuolella, sen jäljelle jääneet jäsenmaat eivät koskaan virallisesti eronneet siitä, eikä sitä koskevia artikloja poistettu Ranskan perustuslaista ennen kuin ne lopulta kumottiin 4. elokuuta 1995 annetulla perustuslaillisella lailla 95-880.
Kirjallisuutta

De Lusignan, Guy: French-Speaking Africa Since Independence, New York: Praeger, 1969.
“French Community.” Encyclopædia Britannica, Volume 9, Page 756B and 756C. William Benton. London, Chicago, Geneva, Sydney, Toronto. 1963.
Encyclopædia Britannica World Atlas. William Benton. Chicago, London, Toronto, Geneva, Sydney. 1963 Plates 57-58.
Aiheesta muualla

Communauté française (ranskaksi)
Ranskan perustuslain teksti ranskaksi (perustuslakineuvosto) ja englanniksi (kansalliskokous).
Ranskan yhteisö 1959.
Ranskan yhteisö vuonna 1961
Käännös suomeksi