Amangkurat I
Hallituskausi

Amangkurat I:n noustessa valtaan 27-vuotiaana Mataramia vaivasivat kulkutautiepidemiat. Hänen edeltäjänsä ja isänsä Agungin kuolema oli myös tapahtunut yllättäen, mikä uhkasi aiheuttaa riitaa kruunun periytymisestä. Amangkurat I:n kruunajaisissa palatsin portteja vartioitiin tarkasti mahdollisen vallankaappauksen varalta.
Isänsä tavoin Amangkurat I oli kunnianhimoinen hallitsija. Hänen tavoitteenaan oli yhdistää ja keskittää valtakuntaa, mutta hän ei hallitsijana ollut kyvykäs tämän toteuttaakseen. Hänen isänsä oli ollut sotapäällikkönä taitava, mutta Amangkurat I ei jakanut tätä piirrettä, ja hän pyrki lujittamaan valtaansa lähinnä uhkauksilla ja vastustajiensa salamurhilla. Hänellä oli käytössään vakoojien verkosto, jossa oli mahdollisesti noin 4 000 jäsentä.
Amangkurat I:n heikkoudeksi voidaan laskea myös hänen mieltymyksensä kauniisiin naisiin. Muslimina hän oli ottanut sallitut neljä vaimoa huomattavista jaavalaisista suvuista, mutta hänellä oli lisäksi 40–60 jalkavaimoa (selir). Alankomaalaisen Rijklof van Goensin vuodelta 1656 olevan tekstin mukaan Amangkurat I:n palatsissa olisi ollut lähes 10 000 naista; myös hänen henkivartiokaartinsa sisin piiri koostui naisista. Hänen pojistaan ainakin kuusi oli maan prinssejä – heihin lukeutuivat Adipati Anom, Pangeran Singasari ja Pangeran Puger.
Pangeran Alit yritti ensimmäisenä Amangkurat I:n syrjäyttämistä. Amangkurat I määräsi ensin hänet pidätettäväksi ja kuulusteltavaksi, minkä lisäksi hänen tukijoitaan kidutettiin. Pangeran Alit kokosi tämän jälkeen joukon hartaita muslimeja ja johti nämä palatsille, missä heidän hyökkäyksensä torjuttiin ja hän sai surmansa. Amangkurat I päätti uusien islamilaisen väestön keskuudesta nousevien uhkien pelossa tuhota kaikki merkittävät islamilaiset johtajat, samoin kuin näiden perheet. Noin 5 000 – 6 000 henkeä teloitettiin yhdellä kertaa vuonna 1648. Joukossa oli myös paljon Amangkuratin isän Agungin entisiä läheisiä.
Vuonna 1651 Amangkurat I määräsi Mataramissa järjestettäväksi väestönlaskennan, ilmeisesti verotuksen helpottamiseksi. Hän yritti myös saada aiempaa enemmän verotuloja maan rannikkoalueilta, joilla oli mahdollisuus käydä kauppaa hollantilaisten kanssa suoraan niin, ettei valtio saanut kaupasta minkäänlaisia voittoja. Hän myös sulki maan satamat 1655–1657 ja 1660–1661, ilmeisesti halussaan tuhota rannikkoalueiden talous, jos hän ei voisi hallita niitä.
Amangkurat I:n valtakauden jatkuessa Mataramin välit naapurimaihin sekä omiin vasalleihinsa alkoivat huonontua. Kaksi vuosina 1650 ja 1657 suoritettua epäonnistunutta sotaretkeä Banteniin johtivat Cheribonin menetykseen. Kalimantan menetettiin 1659 ja Jambi 1663. Amangkurat I ei myöskään ottanut vakavasti Hollannin Itä-Intian kauppakomppanian edustamaa taloudellista ja poliittista mahtia.
Vuonna 1661 Amangkurat I:n poika, kruununprinssi Adipati Anom yritti syrjäyttää isänsä vallasta, mutta epäonnistui. Isän ja pojan välit rikkoutuivat ilmeisesti lopullisesti heidän kilpaillessaan saman naisen huomiosta vuosina 1668–1670.
Amangkurat I:n valtakauden lopulla tulivuori Merapi purkautui 1672 ja surmasi 3 000 ihmistä. Maassa myös kärsittiin nälänhätää, sadekaudet muuttuivat epäsäännöllisiksi ja taivaalla nähtiin komeetta ja kuunpimennyksiä. Kaikkia pidettiin merkkeinä sulttaanin oikeuksien menetyksestä hallita maataan. Lisäksi paikallisen ajanlaskun mukaan vuosisata vaihtuisi maaliskuussa 1677, ja tarinan mukaan kuningashuone kohtaisi loppunsa aina vuosisadan vaihteessa.