stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Suomalainen puolue
Historia > Myöntyväisyysmiehet

Suomalaisessa puolueessa oli niitä, jotka kannattivat myönnytysten tekemistä venäläiselle hallitusvallalle, mikä oli porvarillisessa kentässä vedenjakajana vanhasuomalaisten ja nuorsuomalaisten välillä. Myöntyväisyysmiehet olivat lähinnä Suomalaisesta puolueesta, sosialistitkin jossain määrin tukivat nuorsuomalaisten linjaa, samoin pitkälti myöhempi Maalaisliitto, jonka ohjelmakin oli suurelti nuorsuomalaisten käsialaa. Myöntyväisyysmiehet oli poliittisten vastustajien antama nimike niille, jotka kokivat tärkeänä valtion virkojen hoitamisen venäläistämistoimista huolimatta, eli lähinnä vanhasuomalaisille. Nuorsuomalaiset kokivat muiden perustuslaillisten tavoin passiivisen vastarinnan parhaana tapana vaikuttaa perustuslain vastaisiin venäläistämistoimiin, ja vanhasuomalaisten pidättäytyminen tästä tulehdutti välit ensimmäisen sortokauden aikana. Toisen sortokauden aikana mahdollisuudet vastustaa venäläistämistoimia olivat huonommat, ja sekä nuorsuomalaisten että vanhasuomalaisten kannoissa tapahtui muutosta aktiivisemman vastarinnan suuntaan.
Myöntyväisyysmiehiksi profiloituivat erityisesti puolueen historioitsija-puheenjohtajat Yrjö-Koskinen ja Danielson-Kalmari sekä Meurman, mutta pitkälti muutkin vanhasuomalaiset. He uskoivat pystyvänsä myönnytysten avulla vaikuttamaan paremmin Venäjän vallitsevassa poliittisessa ilmapiirissä ja uskoivat passiivisen ja aktiivisen vastarinnan lisäävän venäläistämistoimia ja johtavan väkivaltaiseen konfliktiin, josta Suomella olisi huonot mahdollisuudet selvitä kansakuntana. Tavoitteena oli myös kansallisvaltion piirteiden lisääminen suomen kielen aseman parantamisella, mikä tosin sortokausina tapahtui pikemminkin venäjän kuin suomen hyväksi. Lisäksi he Snellmanin tavoin pitivät Mechelinin laillisuusperiaatetta epärealistisena, eivätkä uskoneet lainopillisen idealismin voittoon.
Historia > Puolueen perintö

Suomi itsenäistyi vuonna 1917 nuorsuomalaisen P. E. Svinhufvudin johdolla, mitä seuranneen sisällissodan jälkeen Suomalainen puolue sekä Nuorsuomalainen puolue lakkautettiin ja tilalle perustettiin Kansallinen Kokoomuspuolue ja Kansallinen Edistyspuolue (1918), jotka eivät täysin noudattaneet puoluerajoja, vaan muun muassa nuorsuomalaisten pääskyset ja monarkistit liittyivät pääosin kokoomukseen ja jotkut vanhasuomalaiset Edistyspuolueeseen.
Monet vanhasuomalaisten johtajat olivat historiantutkijoita (esimerkiksi Yrjö-Koskinen, E. G. Palmén, Danielson-Kalmari), monet nuorsuomalaisten johtajat taas juristeja (Svinhufvud, Ståhlberg, Jonas Castrén).
Maailmansotien välillä etenkin sivistyneistön keskuudessa katsottiin laajalti perustuslaillisuuden tuoneen Suomelle itsenäisyyden, ja kaikki tämän ajanjakson presidentit olivat entisiä perustuslaillisia. Tähän oli vaikuttamassa sortovuosina saavutettu suuri kansansuosiolähde?, samalla kun myöntyväisyysmiehiä kohtaan harjoitettiin suoranaista ilkivaltaa. Perustuslaillisuuden aatteen merkitys itsenäistymiselle ja sortokausien päättymisille on tulkinnanvaraista, Venäjän sisäisten kuohujen näytellessä ratkaisevinta roolia Suomen suuriruhtinaskuntaan kohdistuvien toimien ajoittaisissa rauhoittumisissa. Toisen maailmansodan jälkeen presidentiksi valittu entinen vanhasuomalainen myöntyväisyysmies J. K. Paasikivi katsoi Suomen uudessa idänpolitiikassa (Paasikiven linja) olevan selviä yhtymäkohtia sortovuosien myöntyväisyyteen.
Kannattajakunta

Puolueen kannattajakunta koostui suomenkielisestä sivistyneistöstä, erityisesti virkamiehistä, sekä vauraammasta maata omistaneesta suomenkielisestä talonpoikaistosta. Talonpoikaisväestön kannatus puolueelle oli suurinta Etelä-Pohjanmaalla, Hämeessä, Satakunnassa ja Varsinais-Suomessa.
Säätyvaltiopäivillä puolueen kannattajat olivat enemmistönä pappis- ja talonpoikaissäädyissä, vähemmistönä porvarissäädyssä. Aatelissäädyssä puolueen kannattajia oli vain muutamia. Senaatissa puolueen kannattajia ei ollut ennen Yrjö-Koskisen senaattiin nimitystä, mutta 1890-luvulla heitä oli jo useita.
Suurimpia puolueen äänenkannattajia Suomettaren ohella olivat Uusi Aura Turussa, Aamulehti
Tampereella ja Viipuri Viipurissa.
Puolueella oli nuorisojärjestö Kansallismielinen nuorisoliitto, jonka äänenkannattaja oli Jyväskylässä julkaistu Nuorten Nuija.
Vaalihistoria

| Eduskuntavaalit> Vuosi | Eduskuntavaalit> Edustajia | Eduskuntavaalit> Äänet | Eduskuntavaalit> Äänet |
| --- | --- | --- | --- |
| 1907 | 59 / 200 | 243 573 | 27,34 % |
| 1908 | 55 / 200 | 205 892 | 25,44 % |
| 1909 | 48 / 200 | 199 920 | 23,62 % |
| 1910 | 42 / 200 | 174 661 | 22,07 % |
| 1911 | 43 / 200 | 174 177 | 21,71 % |
| 1913 | 38 / 200 | 143 982 | 19,88 % |
| 1916 | 33 / 200 | 139 111 | 17,49 % |
| 1917 | 32 / 200 | 299 516* | 30,17 %* |
Vuonna 1917 Suomalainen puolue, Nuorsuomalainen puolue ja Kansanpuolue tekivät vaaliliiton kaikissa muissa paitsi Lapin vaalipiirissä. Yksittäisten puolueiden äänimääriä on vaikea selvittää, sillä (toisin kuin aiempien vaalien yhteydessä) käytettiin useissa vaalipiireissä sekalistoja, joissa oli kolmenkin puolueen ehdokkaita. Kyseisen vaaliliiton äänimäärässä on mukana myös joissain vaalipiireissä siihen kuuluneiden Maalaisliiton ja Ruotsalaisen kansanpuolueen ehdokkaiden ääniä.
Yrjö Sakari Yrjö-Koskinen
J.R. Danielson-Kalmari
J. K. Paasikivi
W. Somerset Maugham

| W>  Somerset Maugham |
| --- | --- |

Henkilötiedot
Syntynyt: 25. tammikuuta 1874 Pariisi, Ranska
Kuollut: 16. joulukuuta 1965 (91 vuotta) Nizza, Ranska
Ammatti:  kirjailija
Kirjailija
 Nimikirjoitus
Aiheesta muualla
Löydä lisää kirjailijoitaKirjallisuuden teemasivulta
William Somerset Maugham [mɔːm] (25. tammikuuta 1874 Pariisi, Ranska – 16. joulukuuta 1965 Nizza, Ranska) oli englantilainen näytelmäkirjailija, kirjailija ja novellisti, 1930-luvun tunnetuimpia länsimaisia kirjailijoita ja tiettävästi myös suurituloisimpia.
Henkilöhistoria

Maughamin isä oli juristi, ja hän hoiti Pariisissa Britannian suurlähetystön oikeudellisia asioita. Myös isoisä oli juristi, ja pojan oletettiin seuraavan heidän jälkiään. Näin ei kuitenkaan käynyt, mutta hänen vanhempi veljensä loi uran lakimiehenä. Maughamin äiti sairasti tuberkuloosia, johon tuolloin määrättiin yhdeksi lääkkeeksi lapsen synnyttäminen. Lääke ei kuitenkaan tehonnut vaan äiti kuoli 41-vuotiaana synnytettyään kuolleen lapsen. Äidin kuolema oli Maughamille elinikäinen trauma, ja hän piti äidin kuvaa yöpöydällä kuolemaansa saakka.
Pian kuoli isäkin, ja poika lähetettiin Britanniaan sukulaisten hoiviin. Tylyt sukulaiset ja kolkko sisäoppilaitoselämä saivat Maughamin änkyttämään, mikä vaivasi häntä ajoittain koko loppuelämän. Kun Maugham ei suostunut lakimiehen uralle eikä änkyttäjästä ollut valtion eikä kirkon virkoihin, hänet saatiin taivutelluksi lääketieteen opintojen pariin viideksi vuodeksi.
Jo opiskellessaan Heidelbergissa Saksassa Maugham oli kirjoittanut kirjan, ja nyt hän sai valmiiksi toisen, Liza of Lambeth (1897), joka kuvaa nuoren työläistytön lyhyeksi jäävää elämää. Kirjan saama menestys sekä kriitikkojen että lukijoiden parissa saivat hänet hylkäämään lääketieteen ja aloittamaan 65 vuotta kestäneen kirjailijanuransa. Hän tosin valmistui lääkäriksi, mutta ei harjoittanut lääkärintointa päivääkään.
Seuraava menestys oli näytelmä Lady Frederick (1907) ja sen jälkeen menestys seurasi toistaan. Maugham oli biseksuaali, mutta suhteesta naimisissa olleeseen Syrie Wellcomeen syntyi 1915 tytär Liza. Wellcomen mies otti avioeron, minkä jälkeen Maugham ja Syrie Wellcome avioituivat 1917. Myrskyisä avioliitto päättyi eroon kymmenkunta vuotta myöhemmin.
Maugham osti 1928 Ranskan Rivieralta Villa Mauresque -nimisen huvilan, josta tuli hänen kotinsa melkein koko loppuelämäksi ja ajan merkittävimpiin kuuluva kirjallinen salonki. Toisen maailmansodan ajan hän vietti Yhdysvalloissa, mutta palasi Eurooppaan kumppaninsa Gerald Haxtonin kuoltua ja muutti Ranskaan huvilalleen 1946.
Kirjallinen tuotanto

Maugham julkaisi romaaneja, novelleja ja näytelmiä, joita on suomennettu ja esitetty suomeksi.
Kirjallinen tuotanto > Suomennetut teokset

Onnen arvoituksia (Liza of Lambeth), romaani. Suomentaja A. Ahonen, Kansanvalta, 1925.
Etelämeren haaksirikkoisia (The trembling of a leaf), novelleja. Suomentaja Toivo Lyy, Kansanvalta, 1926.
Veitsen terällä (The Razor's Edge), romaani. Suomentaja Helvi Vasara, Otava, 1947.
Kirjava huntu (The Painted Veil), romaani. Suomentaja Helvi Vasara, Otava, 1948; Otava 2007 ISBN 978-952-459-752-4
Kuu ja kupariraha (The Moon and Sixpence), romaani. Suomentaja Liisa Johansson, WSOY, 1949.
Ahtaat asuinsijat (The Narrow Corner), romaani. Suomentaja J. A. Hollo, Otava, 1950.
Näyttelijätär (Theatre), romaani. Suomentaja J. A. Hollo, Otava, 1951; Suuri suomalainen kirjakerho, 1977 ISBN 951-643-102-X
Catalina, romaani. Suomentaja Aarre Nenonen, Otava, 1954.
Eikä mikään muutu (Then and Now), romaani. Suomentaja Martta Eskelinen, Otava, 1955.
Elämältä se maistui (Cakes and Ale), romaani. Suomentaja Kristiina Kivivuori, kuvitus Hannu Taina, Otava, 1955; Suuri suomalainen kirjakerho 1973, ISBN 951-643-057-0
Olosuhteiden oikkuja (Creatures of Circumstance), novelleja. Suomentaja Aarre Nenonen, Otava, 1956.
Rouva Craddock (Mrs Craddock), romaani. Suomentaja Sirppa Kauppinen, kuvitus C. A. M. Thole, Otava, 1957.
Salainen asiamies (Ashenden: Or the British Agent), tarinakokoelma. Suomentaja Kristiina Kivivuori, Otava, 1958. Kirjan pohjalta Alfred Hitchcock on ohjannut elokuvan Salainen asiamies.
Elämän kahle (Of Human Bondage), romaani, 1–2. Suomentaja Sirppa Kauppinen, Otava, 1958.
Huvila kukkulalla (Up at the Villa) romaani. Suomentaja Mario Talaskivi, Otava, 1959.
Väräjävä lehti (The Trembling of a Leaf: Little Stories of the South Sea Islands), novelleja. Suomentaja Sirppa Kauppinen, Otava, 1959. Sisältää novellit "Edward Barnardin lankeemus", "Honolulu", "Lammikko", "Macintosh", "Punapää", "Sade", "Tyyni valtameri".
Herra Kaikkitietävä (Cosmopolitans), novelleja. Suomentaja Martta Eskelinen; kuvitus Jutta Ash, Geoffrey Plant, Otava, 1973. Sisältää novellit "Arpikasvoinen mies", "Helminauha", "Herra Kaikkitietävä", "Koti", "Liike suljetaan", "Louise", "Lounas", "Lupaus", "Mayhew", "Neljä hollantilaista", "Onnellinen mies", "Pako päättyy", "Pakoonpääsy", "Pesusoikko", "Pummi", "Ranskalais-Joe", "Runoilija", "Saksan-Harry", "Salvatore", "Sirkka ja muurahainen", "Sopivaisuuden taju", "Suntio", "Tuomiolla", "Uni", "Vieraassa maassa", "Ystävä hädässä".
Kirje: novelleja (Letter), novelleja. Suomentaja Kristiina Kivivuori, Otava, 1972. Sisältää novellit "Aarre", "Elämän tosiasiat", "Innoitus", "Jane", "Kirje", "Kunnian hinta", "Viidakkoasema".
Kirjallinen tuotanto > Suomeksi esitetyt näytelmät

Maughamin näytelmää The Sacred Flame on esitetty suomeksi nimellä Pyhä liekki. Näytelmä The Breadwinner tunnetaan nimillä Hyvästi perhe ja Leivänhankkija, näytelmä The Letter nimillä Kirje ja Kirjeen salaisuus. Näytelmä Sheppey on suomennettu nimellä Päävoitto ja The Rain nimillä Sade ja Sadie Thompson. Näytelmää East of Suez on esitetty nimillä Suezin itäpuolella ja Suezista itään. The Constant Wife tunnetaan nimellä Viisas aviovaimo. Lisäksi Maughamin näytelmistä on esitetty suomennettuina alkuperäisnimillään Caroline ja Lady Frederick.
Aiheesta muualla

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
Wikisitaateissa on kokoelma sitaatteja aiheesta .
Maughamin teoksia Gutenberg-projektissa (englanniksi)
Eino Palola (toim.): Heidenstamista Undsetiin. Suurten kirjailijain elämäkertoja: William Somerset Maugham, s. 380-385.  Porvoo:  WSOY, 1957.
| Auktoriteettitunnisteet  |
| --- | --- |
Kansainväliset:  FAST  ISNI  VIAF  WorldCat 
Kansalliset:  Norja  Espanja  Ranska  BnF data  Argentiina  Katalonia  Saksa  Italia  Israel  Suomi (KANTO)  Belgia  Yhdysvallat  Ruotsi  Latvia  Japani  Tšekki  Australia  Kreikka  Korea  Kroatia  Alankomaat  Puola  Portugali  Vatikaani 
Tieteilijät:  CiNii 
Taiteenala:  FID  MusicBrainz  RKD Artists 
Henkilöt:  Deutsche Biographie  DDB  Trove 
Muut:  Europeana  NARA  SNAC  IdRef 
Jacob Epsteinin veistos William Somerset Maughamista
Mike Matusow

| Michael "Mike" Matusow |
| --- | --- |
 Mike "The Mouth" Matusow WPT-turnauksessa Bellagiossa joulukuussa 2006.
Henkilötiedot
Kansalaisuus:   Yhdysvallat
Pokerinpelaaja
WSOP-voitot:  4
WSOP-rahasijat:  62
WPT-voitot:  0
EPT-voitot:  0
Turnausansiot (USD):  9 462 337
Päivitetty:  30.7.2018
Aiheesta muualla
www.mikethemouth.com
Michael "Mike" Matusow (s. 30. huhtikuuta 1968, Los Angeles Kalifornia) on yhdysvaltalainen pokeriammattilainen. Matusow tunnetaan lempinimellä "The Mouth" (suu), koska hän rakastaa puhumista pelipöydässä. Menestyksensä ohella hänet tunnetaan tekemistään virheistä (joista käytetään englannin kielessä termejä "Matusow Meltdowns" ja "Matusow Blowups") tärkeissä jaoissa. Tällaiset virheet pudottavat hänet usein jatkosta pelien ratkaisevilla hetkillä. Pokerimaailmassa Matusowia sekä rakastetaan että pilkataan.
Matusow on nelinkertainen World Series of Poker -voittaja ja hän voitti myös vuoden 2005 World Series of Poker Tournament of Champions -turnauksen. WSOP:n pääturnauksessa hän on parhaimmillaan sijoittunut kuudenneksi (2001).
Vuonna 2009 Matusow julkaisi omaelämäkertansa Check-Raising the Devil (toim. Amy Calistri ja Tim Lavalli, Cardoza, ISBN 978-1580422611).
Varhaiset vuodet

Matusow kärsi koulukiusaamisesta eikä käynyt collegea. Hän yritti työskennellä automekaanikkona, muttei suorittanut työhön tarvittavia opintoja loppuun. Myöhemmin hän työskenteli perheensä huonekaluliikkeessä.
Matusow aloitti 18-vuotiaana pokerin peluun peliautomaateilla Maximin kasinolla. Vuonna 1989 Steve Samaroff -niminen pokeriammattilainen opetti hänelle Texas hold'emin. Matusow työskenteli myös jakajana ennen ammattilaisuuttaan.
Pokeriura > World Series of Poker

Vuoden 1998 World Series of Pokerissa Matusow maksoi kolmanneksen Scotty Nguyenin osallistumismaksusta satelliittiturnaukseen, josta oli mahdollista päästä WSOP:n 10 000 dollarin no limit texas hold 'em -päätapahtumaan. Nguyen voitti koko turnauksen ja antoi Matusowille korvauksena 333 333 dollaria.
Vuonna 2001 Matusow oli pääturnauksen kuudes. Matusow väittää, että ratkaisukäsi oli se, jossa tuleva mestari Carlos Mortensen bluffasi häntä, mutta jossa hän ei uskaltanut luottaa vaistoihinsa ja maksaa.
Vuoden 2004 pääturnauksesta Matusow muistetaan sanallisesta hyökkäyksestään tulevaa mestaria Greg Raymeria vastaan ennen putoamistaan kisasta sijalla 87. Seuraavana vuonna Matusow oli yhdeksäs ansaiten miljoona dollaria. Muutamaa kuukautta myöhemmin hän voitti jälleen miljoona dollaria World Series of Poker Tournament of Champions -turnauksessa. Samassa kisassa seuraavana vuonna hän oli kolmas.
Pokeriura > World Series of Poker > WSOP-rannekkeet

| Vuosi | Turnaus | Voittosumma (USD) |
| --- | --- | --- |
| 1999 | $3,500 No Limit Hold 'em | 265 475 |
| 2002 | $5,000 Omaha Hi-Lo Split | 148 520 |
| 2008 | $5,000 No Limit 2-7 Draw w/Rebuys | 537 862 |
| 2013 | $5,000 Seven Card Stud Hi-Lo 8 or Better | 266 503 |
Pokeriura > Muut turnaukset

Lokakuussa 2004 UltimateBet Aruba Classic -turnauksessa Matusow selviytyi ensi kertaa World Poker Tourin (WPT) finaalipöytään. Hän ansaitsi kolmostilastaan 250000 dollaria. Vuonna 2006 WPT Bad Boys of Poker II -kisassa hän oli toinen.
Matusow voitti Poker Superstars -kutsuturnauksen kolmannella tuotantokaudella. Hän on pelannut monissa television pokeriohjelmissa kuten  High Stakes Pokerin toisella,kolmannella ja neljännellä tuotantokaudella ja Poker After Darkin ensimmäisellä,toisella ja kolmannella tuotantokaudella.
Syyskuussa 2006 Matusow pelasi ensi kerran European Poker Tourilla (EPT) Barcelonassa, mutta putosi turnauksesta jo ensimmäisen pelipäivän jälkeen. Heinäkuussa 2007 Matusow oli toinen WPT:n Bellagio Cup III:ssa ansaiten 671 320 dollaria.
Matusow edusti Full Tilt Poker -nettipokerihuonetta.
Heinäkuussa 2018 Matusowin pokeriuran turnauspalkkiot ylittivät 9,4 miljoonaa dollaria.
Aiheesta muualla

Viralliset kotisivut
WPT:n profiili
Mike Matusow The Hendon Mob Poker Databasessa (englanniksi)
| Auktoriteettitunnisteet  |
| --- | --- |
Kansainväliset:  FAST  ISNI  VIAF  WorldCat 
Kansalliset:  Yhdysvallat
Toivo Maunu

Toivo Johannes Maunu (ent. Jussila, 27. joulukuuta 1893 Akaa – 12. elokuuta 1966) oli suomalainen jääkärilääkintäkapteeni. Hän oli sotilaskoulutuksensa ensimmäisen maailmansodan aikana Saksassa saanut jääkäri, joka sai tulikasteensa Saksan itärintamalla Misse-joella vuonna 1916. Myöhemmin hän osallistui Suomen sisällissotaan Jääkäritykistössä. Varsinaisen elämäntyönsä hän teki Suomen puolustusvoimain Ilmavoimissa ja ilmapuolustuksen parissa. Myöhemmin armeija koulutti hänestä eläinlääkärin.
Perhe ja koulutus

Maunun vanhemmat olivat maanviljelijä Kalle Jussila ja Vilhelmiina Mikkola. Hänet vihittiin avioliittoon vuonna 1929 Elsa Vilhelmiina Pelkosen kanssa. Hän kirjoitti ylioppilaaksi Tampereen reaalilyseosta vuonna 1912 ja liittyi Hämäläis-osakuntaan. Opintojaan hän jatkoi Helsingin yliopistossa ja suoritti lääketieteen alkututkinnon vuonna 1914 ja eläinlääkäritutkinnon Dresdenin eläinlääkärikorkeakoulussa vuonna 1922.
Jääkärikausi

Maunu liittyi vapaaehtoisena Saksassa sotilaskoulutusta antavan jääkäripataljoona 27:n 1. komppaniaan 7. tammikuuta 1916, josta hänet siirrettiin 12. joulukuuta 1916 pataljoonan haupitsipatteriin. Hän otti osaa taisteluihin ensimmäisessä maailmansodassa Saksan itärintamalla Misse-joella, Riianlahdella ja Aa-joella. Saksassa oloaikanaan hän suoritti opintomatkan 9. toukokuuta – 19. elokuuta 1917 välisenä aikana.
Suomen sisällissota

Maunu astui Suomen armeijan palvelukseen varavääpeliksi ylennettynä Saksassa 11. helmikuuta 1918 ja saapui Suomeen (Vaasaan) 25. helmikuuta 1918 jääkärien pääjoukon mukana. Hänet sijoitettiin Suomen valkoiseen armeijaan Jääkäritykistön 1. patteriin, missä joukossa hän osallistui taisteluihin Messukylässä ja Tampereella. Tampereen valtauksen jälkeen hänet sijoitettiin tykistön uudelleen järjestelyssä vasta perustetun Jääkäritykistöprikaatin 1. jääkäripatteriston 1. patteriin ja hän osallistui sen mukana Viipurin valloitukseen.
Sisällissodan jälkeinen aika

Maunu palveli sisällissodan jälkeen Suomen tykistökoulussa, josta hänet siirrettiin syyskuussa vuonna 1918 Suomen senaatin sota-asiaintoimituskunnan eläinlääkintäosastolle, mistä hänet lähetettiin lokakuussa vuonna 1918 opintomatkalle Dresdenin eläinlääkärikorkeakouluun. Maunu erosi armeijan palveluksesta 1. huhtikuuta 1920 ja työskenteli sen jälkeen yksityisenä eläinlääkärinä Tampereella vuodesta 1922 alkaen vuoteen 1947 saakka. Omien töidensä ohella hän hoiti lyhyitä aikoja Tampereen teurastamon tarkastuseläinlääkärin toimia.
Talvi- ja jatkosota

Maunu osallistui talvisotaan Patteriston eläinlääkäri Kenttätykistörykmentti 3:ssa. Jatkosotaan hän taasen osallistui Raskas patteristo 27:n eläinlääkärinä, josta hänet siirrettiin vuonna 1942 Päämajan eläinlääkintäosaston käyttöön, missä tehtävässä hän oli sodan loppuun saakka. Sodan aikana hän hoiti myös rintaman takaisia tehtäviä, ollen muun muassa muutaman kuukauden ajan ylimääräisenä eläinlääkärinä Käkisalmen piirissä vuosina 1942 ja 1943 sekä toimi Nurmeksen virkaatekevänä piirieläinlääkärinä vuonna 1944. Maunu toimi sotien jälkeen Tampereen kaupungin teurastamon ja lihantarkastamon apulaisjohtajana aina vuoteen 1958 saakka. Hänet haudattiin Tampereelle.
Ylennykset ja kunniamerkit
| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
| Ylennykset |  | Kunniamerkit |
|  Varavääpeli 11. helmikuuta 1918  Vänrikki 28. huhtikuuta 1918  Luutnantti 16. toukokuuta 1938  Eläinlääkintäkapteeni 1941 |     |  Vapaudenristi 3. lk  Vapaudenristi 4. lk. miekkojen kera (1918 ja 1940)  Vapaussodan muistomitali soljen kera  Talvisodan muistomitali  Jääkärimerkki  Saksan maailmansotaan osallistuneiden kunniaristi |
Jääkäripataljoona 27:n 1. komppania.
Jimmy McCulloch

| Jimmy McCulloch |
| --- | --- |
 Jimmy McCulloch vuonna 1976.
Henkilötiedot
Syntynyt: 4. kesäkuuta 1953 Glasgow
Kuollut: 27. syyskuuta 1979 (26 vuotta) Lontoo
Muusikko
Aktiivisena:  1964-1977
Tyylilajit:  rock 
Soittimet:  kitara 
Yhtyeet:  Wings
  [ Muokkaa Wikidatassa ] [ ohje ]  
James 'Jimmy' McCulloch (4. kesäkuuta 1953 Glasgow – 27. syyskuuta 1979 Lontoo) oli skotlantilaissyntyinen kitaristi.
Hän liittyi 11-vuotiaana kotikaupungissaan soittaneeseen The Jaygars -yhtyeeseen. Vuonna 1966 yhtye muutti nimekseen One In a Million ja muutti Lontooseen. Yhtye teki CBS Recordsille singlen Use Your Imagination/Hold on, joka julkaistiin tammikuussa 1967. One In a Million sai runsaasti esiintymistilaisuuksia eri puolilla Lontoota, ja McCullochin raju kitarointi konserteissa sekä seuraavalla singlellä Fredereek Hernando/Double Sight herätti huomiota. Yhtye piti yksityisopettajaa McCullochia varten kun taas täysi-ikäisyyttä vaativat klubit katsoivat asian läpi sormien.
McCulloch soitti tähän aikaan monien uraansa aloittavien muusikoiden mm. tulevan Free-yhtyeen jäsenen Simon Kirken kanssa. One In a Millionin single No Smokes jäi julkaisematta mutta päätyi BBC:n lastenohjelmaan Clangers Yhtye esiintyi mm. The Whon konserttien avaajana.
Laajalle yleisölle McCulloch tuli tunnetuksi Thunderclap Newman -yhtyeessä. Se ei aluksi ollut oikea yhtye, vaan Pete Townshendin studioon kokoama ryhmä. Rumpali-laulaja John "Speedy" Keene oli säveltänyt laulun "Something in the Air" ja kärtti tilaisuutta levyttää se The Whon perustamalle Track-yhtiölle.
Singlestä tuli yllättävästi ykköshitti Isossa-Britanniassa heinäkuussa 1969 nousten listalle myös Yhdysvalloissa. Yhtyeeseen otettiin lisämuusikoita esiintymisiä varten, mutta yhtye ei onnistunut konserteissa. Hittiä ei myöskään osattu hyödyntää ja yhtye hajosi 1970 tehtyään albumin Hollywood Dream.
McCulloch muodosti oman yhtyeen Bent Frame, jonka jälkeen hän soitti John Mayallin Bluesbreakers - kokoonpanossa. Tämän jälkeen hän liittyi Stone the Crows -yhtyeeseen tapaturmassa menehtyneen Les Harveyn tilalle. Hän soittaa vuoden 1972 albumilla 'Ontinuous Performance.
Yhtyeen hajottua 1973 McCulloch liittyi Paul McCartneyn Wings-yhtyeeseen jolle hän myös sävelsi kappaleita. Hän oli yhtyeessä vuoteen 1977. Erottuaan siitä hän kokosi lyhytaikaisia kokoonpanoja joiden kanssa hän teki useita levytyksiä.
McCulloch löydettiin 1979 kuolleena asunnostaan Lontoon Maida Valesta. Olosuhteet olivat epäselvät, mutta hänen tiedettiin käyttäneen heroiinia.
Aiheesta muualla

Jimmy McCulloch Discogsissa. (englanniksi)
| n k Wings |
| --- | --- |
 Paul McCartney  Linda McCartney  Denny Laine  Denny Seiwell  Henry McCullough  Jimmy McCulloch  Geoff Britton  Joe English  Laurence Juber  Steve Holly 
Studioalbumit:  Wild Life  Red Rose Speedway  Band on the Run  Venus and Mars  Wings at the Speed of Sound  London Town  Back to the Egg 
Livealbumit:  Wings over America 
Kokoelmat:  Wings Greatest  Wingspan: Hits and History 
| Auktoriteettitunnisteet  |
| --- | --- |
Kansainväliset:  ISNI  VIAF  WorldCat 
Kansalliset:  Espanja  Yhdysvallat 
Taiteenala:  MusicBrainz 
Muut:  Europeana
Colleen McCullough

| Colleen McCullough |
| --- | --- |
 Colleen McCulloughin hauta Norfolkinsaarella
Henkilötiedot
Syntynyt: 1. kesäkuuta 1937 Wellington, Uusi Etelä-Wales
Kuollut: 29. tammikuuta 2015 (77 vuotta) Norfolkinsaari
Kansalaisuus:  australialainen
Ammatti:  kirjailija
Kirjailija
Esikoisteos:  Tim (1974)
Aiheesta muualla
Löydä lisää kirjailijoitaKirjallisuuden teemasivulta
Colleen McCullough (1. kesäkuuta 1937 Wellington, Uusi Etelä-Wales – 29. tammikuuta 2015 Norfolkinsaari) oli australialainen kirjailija.
McCullough oli koulutukseltaan neurologi. Ennen kirjailijanuraansa hän työskenteli useassa sairaalassa Australiassa ja myöhemmin opettajana Yhdysvalloissa. 1970-luvulla hän muutti takaisin Australiaan ja asettautui Norfolkinsaarelle, missä hän asui aviomiehensä Ric Robinsonin kanssa.
McCullough’n esikoisromaani oli Tim vuonna 1974. Hänen seuraava romaaninsa Okalinnut (1977) ylsi maailmanlaajuiseen menestykseen. Kirjasta on tehty televisioon minisarja Okalinnut.
McCullough kuoli 77-vuotiaana sairaalassa Norfolkinsaarella 29. tammikuuta 2015.