stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Niger
Aiheesta muualla

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
Ulkoasiainministeriö: Matkustaminen ja maat: Niger
Niger - Globalis.fi
| n k Afrikan valtiot |
| --- | --- | --- |
|  Pohjois-Afrikka |  Algeria  Egypti  Libya  Marokko  Mauritania  Sudan  Tunisia  |  |
|  Länsi-Afrikka |  Benin  Burkina Faso  Gabon  Gambia  Ghana  Guinea  Guinea-Bissau  Kamerun  Kap Verde  Kongon tasavalta  Liberia  Mali  Norsunluurannikko  Niger  Nigeria  Päiväntasaajan Guinea  São Tomé ja Príncipe  Senegal  Sierra Leone  Togo  |  |
|  Keski-Afrikka |  Burundi  Keski-Afrikan tasavalta  Kongon demokraattinen tasavalta  Ruanda  Tšad  |  |
|  Itä-Afrikka |  Djibouti  Eritrea  Etelä-Sudan  Etiopia  Kenia  Seychellit  Somalia  Tansania  Uganda  |  |
|  Eteläinen Afrikka |  Angola  Botswana  Etelä-Afrikka  Komorit  Lesotho  Madagaskar  Malawi  Mauritius  Mosambik  Namibia  Swazimaa  Sambia  Zimbabwe  |  |
 Itsehallintoalueet: Länsi-Sahara kiistanalainen alue  Mayotte  Réunion  Saint Helena 
| n k Islamilainen yhteistyöjärjestö |
| --- | --- |
Jäsenet:  Afganistan  Albania  Algeria  Azerbaidžan  Bahrain  Bangladesh  Benin  Burkina Faso  Brunei  Djibouti  Egypti  Gabon  Gambia  Guinea  Guinea-Bissau  Guyana  Indonesia  Irak  Iran  Jemen  Jordania  Kamerun  Kazakstan  Kirgisia  Komorit  Kuwait  Libanon  Libya  Malediivit  Malesia  Mali  Marokko  Mauritania  Mosambik  Niger  Nigeria  Norsunluurannikko  Oman  Pakistan  Palestiina  Qatar  Saudi-Arabia  Senegal  Sierra Leone  Somalia  Sudan  Suriname  Tadžikistan  Togo  Turkki  Turkmenistan  Tunisia  Tšad  Uganda  Uzbekistan  Yhdistyneet arabiemiirikunnat 
Jäädytetty:  Syyria 
Tarkkailijat:  Bosnia ja Hertsegovina  Keski-Afrikka  Pohjois-Kypros  Venäjä  Thaimaa 
Bornoun sulttaanin neuvosto vuonna 1826.
Tuaregikapinallisia
Suur-Saharan ISIksen toiminta-alue Nigerissä vuonna 2023.
Nigerin alueet.
Äiti ja aliravittu lapsi avustuskeskuksessa vuonna 2005.
Rakenteilla olevaa rataosuutta Niameyssa.
Wodaabe-kansan nuoria naisia.
Nigeriläisiä poikia Yhdysvaltain suurlähetystön järjestämällä harjoitusleirillä Zinderissä vuonna 2008.
Ut unum sint

Ut unum sint (Että he olisivat yhtä) on paavi Johannes Paavali II:n kirjoittama kiertokirje. Tässä 25. toukokuuta 1995 julkistetussa kiertokirjeessä Karol Wojtyla kirjoitti ekumeniasta.
Kiertokirjeessä paavi mainitsi Suomen kolmeen otteeseen ja kutsui muita kirkkoja kanssaan dialogiin sopivien muotojen löytämiseksi Pietarin viran ekumeeniseksi toteuttamiseksi (UUS 95-96).
Paavillinen kristittyjen ykseyden edistämisen dikasterio julkaisi vuonna 2024 koosteen Johannes Paavali II:n aloitteesta alkaneista Pietarin virkaa koskevista ekumeenisista dialogeista englannin kielellä ilmestyneessä dokumentissa The Bishop of Rome.
Aiheesta muualla

Ut unum sint Katolinen.fi (suomeksi)
| Auktoriteettitunnisteet  |
| --- | --- |
Kansainväliset:  VIAF 
Kansalliset:  Saksa
Kierrostaajuus

Kierrostaajuus eli pyörähdystaajuus eli pyörimisnopeus, joskus myös kierrosnopeus tai kierrosluku (tunnus n) on suure, joka ilmoittaa, montako kierrosta jokin kappale pyörähtää akselinsa ympäri aikayksikössä. Tasaisessa pyörimis­liikkeessä pyörähdystaajuus on samalla pyörähdysajan käänteisluku.
Samantapainen suure on kulmanopeus, mutta se kertoo kierroksien sijaan kulmamuutoksen aikaa kohti. Pyörivässä liikkeessä kulmanopeus saadaan kertomalla kierrostaajuus 2 π:llä.
SI-järjestelmässä pyörimis­nopeuden yksikkönä on kierros sekunnissa (s−1 tai r/s). Vaihtoehtoisesti yksikkönä voi olla kierros minuutissa (min−1 tai r/min), josta esimerkiksi moottoreiden käyntinopeutta kuvattaessa käytetään usein lyhennettä RPM (englanniksi rotations per minute tai revolutions per minute).
Evil Empire

| Evil Empire Rage Against the Machine |
| --- | --- | --- |

Studioalbumin tiedot
 Äänitetty : heinäkuu 1995 – helmikuu 1996
 Julkaistu: 16. huhtikuuta 1996
 Tuottaja(t): Brendan O’Brien   Rage Against the Machine
 Tyylilaji: alternative rock
 Kesto: 46.32
 Levy-yhtiö: Epic
Listasijoitukset
  1.  5.
Rage Against the Machinen muut julkaisut
| Rage Against the Machine 1992 | Evil Empire 1996 | Live & Rare 1998 |
Singlet albumilta Evil Empire
 ”Year of tha Boomerang” Julkaistu: 17. joulukuuta 1994  ”Bulls on Parade” Julkaistu: 9. helmikuuta 1996  ”People of the Sun” Julkaistu: 22. elokuuta 1996  ”Down Rodeo” Julkaistu: 16. marraskuuta 1996  ”Vietnow” Julkaistu: 10. lokakuuta 1997
Evil Empire on Rage Against the Machinen vuonna 1996 julkaisema albumi. Albumi oli edeltäjänsä tavoin poliittisesti kantaa ottava.
Yhtye voitti levyn kappaleesta "Tire Me" Grammy-palkinnon parhaasta metalliesityksestä 1997.lähde?
Albumi nousi Yhdysvalloissa Billboard 200 -listan piikkipaikalle. Suomessa se debytoi virallisen albumilistan sijalla 17, ja nousi seuraavalla listaviikollaan viidennelle sijalle. Se pysyi listalla yhteensä 18 viikkoa.
Kappaleet

People of the Sun – 2.30
Bulls on Parade – 3.52
Vietnow – 4.40
Revolver – 5.30
Snakecharmer – 3.55
Tire Me – 3.00
Down Rodeo – 5.22
Without a Face – 3.36
Wind Below – 5.50
Roll Right – 4.22
Year of tha Boomerang – 4.00
Kokoonpano

Zack de la Rocha – laulu, sanoitukset
Tom Morello – kitara
Tim Commerford – basso (nimellä "tim bob")
Brad Wilk – rummut
Kokoonpano > Tuotanto

Brendan O’Brien – tuottaja
Andy Wallace – miksaaja
Nick DiDia – äänittäjä
Caram Costanzo – äänittäjä
Clay Harper – avustava äänittäjä
Dave Rat – äänittäjä (kappaleen ”Down Rodeo” laulu)
Paul Kosky – äänittäjä (kappaleen ”Down Rodeo” laulu)
Bob Ludwig – masteroija
Arvostelut

Allmusic:
Entertainment Weekly: A–
Rolling Stone:
Listasijoitukset > Albumi

| Vuosi | Lista | Sijoitus |
| --- | --- | --- |
| 1996 | Billboard 200 | #1 |
| 1996 | Britannian albumilista | #4 |
Listasijoitukset > Singlet

| Vuosi | Single | Lista | Sijoitus |
| --- | --- | --- | --- |
| 1996 | "Bulls on Parade" | USA: Modern Rock Tracks | #11 |
| 1996 | "Bulls on Parade" | USA: Mainstream Rock Tracks | #36 |
| 1996 | "Bulls on Parade" | Britannian singlelista | #8 |
| 1996 | "People of the Sun" | Britannian singlelista | #26 |
Alpine A525

| Alpine A525 |
| --- | --- |
Talli:   Alpine
Suunnittelija(t):   David Sanchez
Kuljettajat:  7.  Jack Doohan 10.  Pierre Gasly
Testikuljettajat:  43.  Franco Colapinto  Paul Aron  Ryō Hirakawa  Kush Maini
Teknisiä tietoja
Renkaat:  P Pirelli
Polttoaine:  BP
Runko:  A525
Moottori:  Renault E-Tech RE25
Kilpailuhistoria
Debyytti:   Australian GP 2025
Kilpailuja:  1
Voittoja:  0
Paalupaikkoja:  0
Nopeimpia kierroksia:  0
Palkintosijoja:  0
MM-pisteitä:  0
Valmistajien maailmanmestaruuksia:  0
Kuljettajien maailmanmestaruuksia:  0
Alpine A525 on Formula 1 -talli Alpinen käyttämä auto kaudella 2025. Autolla kilpailevat Jack Doohan ja Pierre Gasly.
Formula 1 -tulokset

Lihavointi tarkoittaa paalupaikkaa, kursivointi kilpailun nopeinta kierrosta. Muut selitteet löytyvät täältä.
| Kausi | Talli | Moottori | Renkaat | Kuljettajat | 1 | 2 | 3 | 4 | 5 | 6 | 7 | 8 | 9 | 10 | 11 | 12 | 13 | 14 | 15 | 16 | 17 | 18 | 19 | 20 | 21 | 22 | 23 | 24 | Pisteet | Sijoitus |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 2025 | Alpine | Renault | P |  | AUS | CHN | JPN | BHR | SAU | MIA | EMI | MON | ESP | CAN | AUT | GBR | BEL | HUN | NED | ITA | AZE | SIN | USA | MXC | SÃP | LVG | QAT | ABU | 0 | 8. |
| 2025 | Alpine | Renault | P |  Jack Doohan | Kesk. |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  | 0 | 8. |
| 2025 | Alpine | Renault | P |  Pierre Gasly | 11 |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  | 0 | 8. |
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Alpine A525 Wikimedia Commonsissa
BWT Alpine F1 Team
Tallipäällikkö:
 Bruno Famin


Kilpakuljettajat:
10.  Pierre Gasly ·  31.  Esteban Ocon


Testikuljettajat:
61.  Jack Doohan


Formula 1 -autot:
A350 ·  A500 ·  A521 ·  A522 ·  A523 ·  A524
Nokia (yritys)

| Nokia Oyj |
| --- | --- |

 Nokian pääkonttori Espoossa syyskuussa 2019
Yritysmuoto:  julkinen osakeyhtiö
Osake:  OMXH: NOKIA Euronext: NOKIA NYSE: NOK
Markkina-arvo:   18 476 milj. € (31.12.2019)
ISIN:  FI0009000681
Perustettu:  1865
Perustaja:  Fredrik Idestam Leo Mechelin Eduard Polón
Toimitusjohtaja:  Pekka Lundmark (Justin Hotard 1.4.2025–)
Puheenjohtaja:  Sari Baldauf
Avainhenkilöt:   Timo Ahopelto  Elizabeth Crain  Thomas Dannenfeldt  Lisa Hook  Mike McNamara  Thomas Saueressig  Søren Skou  Clara Smits-Nusteling  Kai Öistämö 
Kotipaikka:  Karakaari 7 Espoo, Suomi
Toiminta-alue:  maailmanlaajuinen
Toimiala:  tietoliikenne
Tuotteet:  verkkoinfrastruktuuri, yritysratkaisut
Liikevaihto:   23 315 milj. € (2019)
Liikevoitto:   485 milj. € (2019)
Tilikauden tulos:   18 milj. € (2019)
Henkilöstö:   98 322 (keskim. 2019)
Kotisivu:  www.nokia.com
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Nokia Oyj on suomalainen maailmanlaajuisesti toimiva tietoliikennealan yhtiö, jonka pääliiketoimintoja ovat verkkoinfrastruktuuri, sekä teknologiakehitys ja lisensointi. Talouselämä-lehden mukaan Nokia oli vuonna 2017 liikevaihdolla mitattuna Suomen suurin yritys. Markkina-arvolla mitattuna Suomen suurin yritys vuonna 2019 oli Kone.
Fredrik Idestamin vuonna 1865 Tammerkoskelle perustamasta puuhiomosta alkunsa saanut yhtiö kasvoi 1960- ja 1970-luvuilla yhdeksi Suomen suurimmista monialayrityksistä, jolla oli muun muassa paperi-, kaapeli-, ja kumituotantoa. Nokia päätti 1980-luvulla keskittyä elektroniikkateollisuuteen ja myöhemmin matkapuhelimiin. Jorma Ollilan johdolla yhtiö nousi vuosituhannen vaihteeseen mennessä maailman ylivoimaisesti suurimmaksi matkapuhelinvalmistajaksi, ja Nokian merkitys koko Suomen kansantaloudelle oli suuri.
Matkapuhelinmarkkinoilla Nokian asema alkoi murentua 2010-luvulle tultaessa Androidin ja Applen myötä. Nokia otti älypuhelimissaan käyttöön Microsoftin tukemana Windows Phone -käyttöjärjestelmän, mutta nopeasti kävi selväksi ettei Nokia pystyisi Windows Phone -strategiallaan pelastamaan yhtiötä. Lopulta Microsoft päätyi ostamaan Nokialta sen matkapuhelinliiketoiminnan syyskuussa 2013. Irtauduttuaan matkapuhelimista Nokia päätti keskittyä tietoverkkoihin liittyvään liiketoimintaan ja hankki kilpailijansa Alcatel-Lucentin noin 16 miljardin euron yrityskaupalla vuonna 2015. Jo aiemmin Nokia oli ostanut Siemensin osuuden näiden yhteisestä Nokia Siemens Networks -verkkoyhtiöstä.
Historia > Puhelinvalmistuksen ja verkkoliiketoiminnan juuret

Nokia ja Salora aloittivat radiopuhelimen kehittämisen armeijan ja pelastuslaitoksen käyttöön vuonna 1963 ja seuraavana vuonna Nokian kaapelitehtaan elektroniikkaosasto julkisti ensimmäisen VHF-puhelimen. Vuonna 1979 Nokia ja autoradiopuhelimen kehittänyt Salora perustivat yhteisen radiopuhelinyhtiö Mobiran. Mobira-nimi tuli sanoista mobile ja radiotelephone. Kari Kairamo oli nimitetty vuonna 1977 Nokian pääjohtajaksi ja hänen johdollaan yhtiö alkoi kehittää NMT-tekniikkaa. Mobira julkaisi ensimmäisen NMT-puhelimensa 1982. Nokia osti Saloran ja ruotsalaisen Luxorin 1984. Mobiran nimi muutettiin Nokia-Mobiraksi vuonna 1984 ja nimeksi tuli Nokia Mobile Phones vuonna 1989.
Samanaikaisesti puhelinlaitteiden kanssa yhtiössä kehitettiin myös puhelinverkkoja. 1970-luvulla yritys julkaisi Nokia DX 200 -nimisen Euroopan ensimmäisen digitaalisen puhelinkeskuksen. Vuonna 1977 perustettu Telefenno Oy oli valtionyritys Televa Oy:n ja Nokian yhteisyritys, joka jatkoi puhelinverkkojen kehitystä. Yrityksen nimeksi vaihtui vuonna 1981 Telenokia Oy ja radiopuhelintoiminnot siirrettiin vuonna 1983 Mobira Oy:lle. Valtio myi osuutensa Telenokia Oy:stä Nokia Oy:lle, ja vuonna 1992 yrityksen nimeksi vaihdettiin Nokia Telecommunications.
Nokia esitteli 1987 ensimmäisen NMT-verkossa toimivan kännykkänsä, Mobira Cityman 900:n. Nokian sisällä, pääjohtaja Kari Kairamo mukaan lukien, alettiin samoihin aikoihin vakavasti ajatella yhtiön maailmanvalloitusta matkapuhelinten avulla. Karismaattisena johtajana pidetyn Kairamon ura päättyi kuitenkin itsemurhaan vuonna 1988. Kairamon kuoleman jälkeen pääjohtajaksi nimitettiin Simo Vuorilehto.
Nokia kehitti ja valmisti myös tietokoneita ja niiden oheislaitteita, muiden muassa Mikko- ja MikroMikko-tuotenimillä. 1990-luvulla Nokia käytti resurssinsa hyvin pitkälle pelkästään matkapuhelimiin, niiden verkkotuotteisiin ja muihin tietoliikennealan järjestelmiin. Tällöin se luopui televisio- ja tietokonetoiminnoistaan. Puunjalostus myytiin 1989–1991, kumiteollisuus 1988–1995, tietokoneet ICL:lle 1991, kaapelituotanto 1995 NKF:lle ja televisiot 1996 Semi-Techille.
Historia > Maailman suurin matkapuhelinvalmistaja

Kalle Isokallio seurasi Vuorilehtoa toimitusjohtajana vuonna 1990. Samana vuonna Jorma Ollila aloitti Nokia-Mobiran toimitusjohtajana. Vuosi 1991 oli Nokialle yhtiön sen astisen historian surkein ja yhtiön myynti oli lähellä. Isokallio erotettiin toimitusjohtajan paikalta ja Simo Vuorilehto jäi puolestaan eläkkeelle. Jorma Ollila aloitti vuonna 1992 Nokian uutena toimitusjohtajana ja samana vuonna yhtiö julkisti ensimmäisen GSM-puhelimensa, Nokia 1011:n.
Ollila toimi Nokian toimitusjohtajana aina vuoteen 2006. Hänen aikanaan Nokia nousi maailman johtavaksi ja suurimmaksi matkapuhelinyhtiöksi. 1990-luvulla matkapuhelimet yleistyivät eri puolilla maailmaa ennennäkemättömällä vauhdilla. Nokiassa ennustettiin oikein Kiinan ja Intian kaltaisten maiden merkitys tulevaisuudessa. Nokia ohitti Motorolan maailman suurimpana matkapuhelimien valmistajana vuonna 1998. Vuosituhannen vaihde oli Nokialle ennätyksellinen, se oli matkapuhelinmarkkinoiden ykkönen ja huipussaan vuonna 2000 yhtiön markkina-arvo oli peräti 223 miljardia euroa.
Nokia toteutti vuonna 2004 organisaatiouudistuksen, jossa yhtiö muodosti matriisiorganisaation. Myöhemmin on arvioitu, että juuri tämä organisaatiouudistus oli keskeinen Nokian tekemä virhe. Matriisin myötä liiketoiminta-alueet ja niiden sisällä olleet tuoteyksiköt alkoivat kilpailla keskenään. Seurauksena oli myös, että vain runsaan vuoden kuluttua kolme keskeistä Nokia-johtajaa, Matti Alahuhta, Pekka Ala-Pietilä ja Sari Baldauf, jättivät yhtiön.
Nokia ja saksalainen Siemens ilmoittivat kesäkuussa 2006 verkkoyksikköjensä yhdistämisestä. Uusi yhtiö, Nokia Siemens Networks (lyh. NSN) aloitti 1. huhtikuuta 2007. Nokialla ja Siemensillä oli kummallakin 50 prosentin omistusosuus yhtiöstä. NSN:n toimintaa leimasivat vaikeudet ja yhtiötä saneerattiin voimakkaasti. Nokia ja Siemens olivat jo yhdistymisestä tiedotettaessa arvioineet työntekijöistä noin 10–15 prosenttia joutuvan lähtemään.
Olli-Pekka Kallasvuo aloitti Jorma Ollilan seuraajana Nokian toimitusjohtajana kesäkuussa 2006. Nokian tuotteiden keskeiseksi ongelmaksi Kallasvuon kaudella muodostui yhtiön käyttämän Symbian-käyttöjärjestelmän vanhentuminen: jokainen Nokia-puhelin vaati oman Symbian-versionsa, joita oli käytössä pahimmillaan yli 50. Nokia oli jo vuonna 2002 käynnistänyt Anssi Vanjoen koordinoiman kehitystyön uuden Linux-pohjaisen käyttöjärjestelmän luomiseksi. Tuloksena oli Maemo-käyttöjärjestelmän julkistaminen vuonna 2007. Myöhemmin Nokian kumppaniksi Maemo-projektiin tuli Intel ja yhtiöt ryhtyivät kehittämään uutta MeeGo-käyttöjärjestelmää. Ensimmäinen MeeGo-pohjainen älypuhelin, Nokia N9, julkistettiin vuonna 2011.
Syyskuussa 2010 Kallasvuo irtisanottiin ja hänen seuraajakseen tuli kanadalainen Stephen Elop. Pian tämän jälkeen Anssi Vanjoki ilmoitti irtisanoutumisestaan. Vanjoki oli yrityksen toinen vahva henkilö, joka oli ollut vahva ehdokas Kallasvuon seuraajaksi. Kilpailu globaaleilla älypuhelinmarkkinoilla oli kiristynyt. Nokia hallitsi maailmanlaajuisia markkinoita, mutta uudet kilpailijat uhkasivat Yhdysvalloissa ja halpamarkkinoilla.
Historia > Nokia ja Microsoft

Nokia tukeutui älypuhelimissaan Symbian-käyttöjärjestelmään vuoteen 2011 saakka, kunnes yhtiö ilmoitti alkavansa yhteistyöhön Microsoftin kanssa ja kehittämään älypuhelimia ensisijaisesti Microsoftin Windows Phone -käyttöjärjestelmällä. Samoihin aikoihin Nokia luopui elokuussa 2007 lanseeratusta Ovi-brändistään. Symbianin historia ulottui 1980-luvulle saakka ja sen tukijoihin lukeutuivat alun perin Nokian lisäksi muun muassa Ericsson ja Motorola, mutta Symbianin pääasiallinen käyttäjä ja tukija maailmanlaajuisesti oli ollut Nokia. Symbian dominoi markkinoita yhdessä Nokian kanssa 2000-luvun alun, kunnes Android ja Applen iOS julkistettiin.
Ensimmäiset Windows Phone -puhelimensa, Lumia 800:n ja Lumia 710:n, yhtiö julkisti Nokia World -tapahtumassa Lontoossa 26. lokakuuta 2011. Lumia-puhelimet saivat kehuja muotoilusta ja toimivuudesta, mutta Windows Phonen markkinaosuus jäi Androidin ja iOS:n jakamilla markkinoilla pieneksi. Microsoftin panostuksista huolimatta Windows Phonen kohtaloksi katsottiin lopulta koituneen käyttöjärjestelmän vaikeudet houkutella kolmannen osapuolen sovelluskehitystä.
Alkuvuonna 2012 Nokia julkisti miljarditappiot ja yhtiön matkapuhelinliiketoiminnan liikevaihto oli romahtanut. Pörssissä Nokian markkina-arvo oli vajonnut vain noin 11 miljardiin euroon. Samoihin aikoihin markkinoilla alettiin jopa odottaa yhtiön menevän konkurssiin. Nokian ollessa kriisissä Jorma Ollila väistyi hallituksen puheenjohtajan paikalta kevään 2012 yhtiökokouksessa, missä hänen seuraajakseen valittiin Risto Siilasmaa. Siilasmaa tunnettiin tietoturvayritys F-Securen perustajana ja Nokian hallituksessa hän oli ollut rivijäsenenä vuodesta 2008.
Suomessa Nokialla oli ollut 24 495 työntekijää vielä vuonna 2000, mutta määrä oli pudonnut 15 900 työntekijään vuonna 2012. Yhtiön on sanottu tehneen vuonna 2012 irtisanomisten Suomen ennätyksen 3 700 irtisanotullaan. Kesäkuussa Nokia oli ilmoittanut sulkevansa Salon tehtaansa ja Suomen 3 700:sta irtisanottavasta 850 lähti Salon matkapuhelintehtaasta, mikä oli Suomen yrityshistorian suurin yksittäinen irtisanominen.
Historia > Irtautuminen matkapuhelinvalmistuksesta

Nokia ilmoitti 3. syyskuuta 2013 Microsoftin ostavan yhtiön matkapuhelinliiketoiminnan. Samalla Nokian toimitusjohtajana toiminut Stephen Elop siirtyi Microsoftille, Risto Siilasmaa siirtyi Nokian väliaikaiseksi pääjohtajaksi ja talousjohtaja Timo Ihamuotila puolestaan yhtiön toimitusjohtajaksi. Microsoft maksoi lopulta Nokian matkapuhelinliiketoiminnasta yhteensä 5,61 miljardia euroa ja yritysjärjestely toteutui huhtikuussa 2014. Nokialla oli vuonna 2014 enää alle 7 000 työntekijää Suomessa.
Ennen matkapuhelinyksikön myyntiä Nokia oli ostanut kesällä 2013 Siemensin osuuden Nokia Siemens Networks -yhteisyrityksestä, minkä jälkeen siitä tuli Nokian tytäryhtiö Nokia Solutions and Networks (lyh. NSN). Matkapuhelinyksikön myynnin myötä NSN:n verkkoliiketoiminnasta oli tullut Nokian päätoimiala. NSN nimettiin Nokia Networksiksi ja sen toimitusjohtajasta Rajeev Surista tuli koko Nokian uusi toimitusjohtaja huhtikuussa 2014.
HERE-liiketoiminnan Nokia myi elokuussa 2015 saksalaisille autonvalmistajille: Audille, BMW:lle ja Daimlerille. Kauppa toteutui vuoden 2016 ensimmäisellä neljänneksellä.
Nokia teki ostotarjouksen yhdysvaltalais-ranskalaisesta verkkoyhtiöstä Alcatel-Lucentista huhtikuussa 2015. Yrityskauppa saatiin päätökseen marraskuussa 2016 ja Nokia maksoi yhtiöstä kokonaisuudessaan 15,6 miljardia euroa. Nokian mukaan Alcatel-Lucent -kauppa viimeisteli yhtiön muutosvaiheen, joka oli alkanut Siemensin osuuden ostolla Nokia Siemens Networkista vuonna 2013 ja jatkunut matkapuhelinyksikön sekä HERE:n myynnillä. Nokian Alcatel-Lucent -kauppa oli Suomen historian suurin yrityskauppa.
Julkisuudessa ounasteltiin kesällä 2015, että Nokia suunnittelee matkapuhelinten suunnittelun aloittamista. Keväällä 2016 Nokia ilmoitti antavansa tavaramerkkinsä käyttöoikeuden suomalaiselle HMD Globalille matkapuhelinten ja tablettien valmistuksessa.
Historia > Nokia ja 5G

Nokia esitteli ensimmäisen valmiin 5G-valmiin verkkonsa vuonna 2016 ja yhtiön arvioitiin olevan hyvissä asemissa 5G-kilpailussa Huaweita ja Ericssonia vastaan. Vuoden 2019 lokakuussa Nokia antoi kuitenkin tulosvaroituksen, jonka yhteydessä Rajeev Suri sanoi osan 5G:n alkuvaiheeseen liittyvistä riskeistä olevan toteutumassa. Samalla Nokia alensi näkymiään ja keskeytti osingonmaksun perustellen päätöstä 5G:n vaatimilla lisäinvestoinneilla. Markkinoilla tulosvaroitus otettiin suurena pettymyksenä ja Nokian kurssi romahti 24 prosenttia.
Risto Siilasmaa kertoi joulukuussa 2019 jättävänsä hallituksen puheenjohtajan tehtävät kevään yhtiökokouksessa, jossa hänen tilalleen nousisi Sari Baldauf. Vuoden 2020 alussa huhut Nokian ongelmista kiihtyivät, kun Deutsche Telekomin kerrottiin arvioineen Nokian 5G-tuotteet markkinoiden heikoimmiksi ja Bloombergin mukaan yhtiö olisi arvioimassa strategisia vaihtoehtoja, kuten liiketoimintojen myyntiä tai yritysjärjestelyjä. Nokia tiedotti maaliskuun alussa Fortumin toimitusjohtajan Pekka Lundmarkin seuraavan Rajeev Suria Nokian johdossa elokuussa 2020.
14. lokakuuta 2020 Nasa julkaisi Nokian Bell Labs päässeen osaksi "2020 NASA Tipping Point Selections" -ohjelmaa. Nokian osuus on 14,1 miljoonaa dollaria ja sen on tarkoitus toimittaa Kuuhun toimitettava aluksi 4G/LTE- ja myöhemmin 5G-järjestelmä.
Historia > 2024

Kesäkuussa 2024 kerrotiin, että Nokia myy Ranskan valtiolle Alcatel Submarine Networksin (ASN), joka vastaa merenalaisista tietoliikennekaapeleista. Nokia sai ASN:n Alcatel-Lucentin kaupassa vuonna 2016. Tiedonannon mukaan on oikea hetki myydä, koska se ei ole ydinosa yhtiön liiketoimintaa. ASN:llä on noin 800 000 kilometriä merenalaisia kaapeleita.
Nokia ilmoitti kesäkuussa 2024 ostavansa yhdysvaltalaisen Infineran 2,3 miljardin dollarin kaupassa. Kaupasta 70 prosenttia katetaan käteisellä ja loput osakkeilla. Infinera valmistaa optisen telekommunikaation laitteita.
Nokia ja Amazon ovat ajautuneet oikeuskiistaan, jossa Nokia syyttää Amazonia ja HP:ta videon suoratoistotekniikkaan liittyvän patentin käytöstä ilman lupaa, ja Amazon syyttää Nokiaa patentoidun pilvipalvelutekniikan käytöstä ilman lupaa.
Johtoryhmä ja hallitus > Johtoryhmä

Pekka Lundmark, toimitusjohtaja (1.4.2025 alkaen Justin Hotard)
Nishant Batra, strategia- ja teknologiajohtaja
Ricky Corker, asiakaskokemusjohtaja
Federico Guillén, Verkkoinfrastruktuuri-liiketoimintaryhmän johtaja
Jenni Lukander, Teknologia-liiketoimintaryhmän johtaja
Esa Niinimäki, lakiasiainjohtaja
Raghav Sahgal, Pilvi- ja verkkopalvelut -liiketoimintaryhmän johtaja
Melissa Schoeb, viestintä- ja yhteiskuntasuhdejohtaja
Tommi Uitto, Matkapuhelinverkot-liiketoimintaryhmän johtaja
Marco Wirén, talous- ja rahoitusjohtaja
Johtoryhmä ja hallitus > Hallitus

Sari Baldauf, hallituksen puheenjohtaja
Timo Ahopelto, hallituksen jäsen
Elizabeth Crain, hallituksen jäsen
Thomas Dannenfeldt, hallituksen jäsen
Lisa Hook, hallituksen jäsen
Mike McNamara, hallituksen jäsen
Thomas Saueressig, hallituksen jäsen
Søren Skou, hallituksen varapuheenjohtaja
Carla Smith-Nusteling, hallituksen jäsen
Kai Öistämö, hallituksen jäsen