stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Sveitsin kansanpuolue
Puheenjohtajat

| Puheenjohtaja | Kausi |
| --- | --- |
Hans Conzett: 1971–1976
Fritz Hofmann: 1976–1984
Adolf Ogi: 1984–1988
Hans Uhlmann: 1988–1995
Ueli Maurer: 1996–2008
Toni Brunner: 2008–2016
Albert Rösti: 2016–2020
Marco Chiesa: 2020–
Aiheesta muualla

Puolueen kotisivut
Suomi talviolympialaisissa 1956

Suomi saavutti Cortina d'Ampezzon talviolympialaisista 1956 seitsemän mitalia, joista kolme oli kultaisia, kolme hopeisia ja yksi pronssinen. Kisojen mitalitilastossa Suomi sijoittui kolmannelle sijalle.
Nuorin suomalainen olympiaurheilija näissä kisoissa oli pikaluistelija Juhani Järvinen, joka oli kilpaillessaan 20 vuoden ja 265 päivän ikäinen. Vanhin suomalainen osallistuja taasen oli maastohiihtäjä Eero Kolehmainen, jolle ikää oli kilpaillessa kertynyt 37 vuotta ja 315 päivää.
Mitalistit > Kultaa

Veikko Hakulinen – maastohiihto, miesten 30 km
Antti Hyvärinen – mäkihyppy
Sirkka Polkunen, Mirja Hietamies ja Siiri Rantanen – maastohiihto, naisten 3×5 km viesti
Mitalistit > Hopeaa

Veikko Hakulinen – maastohiihto, miesten 50 km
August Kiuru, Jorma Kortelainen, Arvo Viitanen ja Veikko Hakulinen – maastohiihto, miesten 4×10 km viesti
Aulis Kallakorpi – mäkihyppy
Mitalistit > Pronssia

Toivo Salonen – pikaluistelu, 1 500 metriä
Aiheesta muualla

YLE Elävä arkisto: Cortinan talviolympialaiset 1956 (Arkistoitu – Internet Archive)
Valtiot talviolympialaisissa 1956
| 0 | 1 | 2 | 3 | 4 | 5 | 6 | 7 | 8 |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| Eurooppa |  Alankomaat |  Belgia |  Bulgaria |  Espanja |  Islanti |  Iso-Britannia |  Italia |  Itävalta |
| Eurooppa |  Jugoslavia |  Kreikka |  Liechtenstein |  Neuvostoliitto |  Norja |  Puola |  Ranska |  Romania |
| Eurooppa |  Saksojen yhteisjoukkue |  Ruotsi |  Suomi |  Sveitsi |  Tšekkoslovakia |  Turkki |  Unkari |  |
| Amerikka |  Bolivia |  Chile |  Kanada |  Yhdysvallat |  |  |  |  |
| Aasia |  Iran |  Japani |  Etelä-Korea |  Libanon |  |  |  |  |
| Oseania |  Australia |  |  |  |  |  |  |  |
Giorgio Di Centa

| Mitalit> Maa:   Italia.Miesten maastohiihto. Olympialaiset  | Mitalit> Maa:   Italia.Miesten maastohiihto. Olympialaiset  | Mitalit> Maa:   Italia.Miesten maastohiihto. Olympialaiset  | Maa:   Italia> Miesten maastohiihto. |
| --- | --- | --- | --- |
|  Kultaa | Torino 2006 | 50 km (v) |  |
|  Kultaa | Torino 2006 | 4×10 km viesti |  |
|  Hopeaa | Salt Lake City 2002 | 4×10 km viesti |  |
| MM-kilpailut  | MM-kilpailut  | MM-kilpailut  |  |
|  Hopeaa | Oberstdorf 2005 | takaa-ajo |  |
|  Pronssia | Trondheim 1997 | 4×10 km viesti |  |
|  Pronssia | Ramsau 1999 | 4×10 km viesti |  |
|  Pronssia | Liberec 2009 | yhdistelmäkilpailu |  |
Giorgio Di Centa (edessä) Tour de Skin Prahan osakilpailussa vuonna 2007.
Giorgio Di Centa (s. 7. lokakuuta 1972 Tolmezzo, Udine, Italia) on italialainen uransa lopettanut maastohiihtäjä.
Di Centa pääsi 16-vuotiaana Italian nuorten maajoukkueeseen ja aikuisten maajoukkueeseen hän nousi vuonna 1995. Maailmancupissa Di Centalla on yksi osakilpailuvoitto, jonka hän saavutti Canmoressa 15 kilometrin vapaalla helmikuussa 2010. Kakkossijoja hänellä on viisi ja kolmossijoja neljä (5.2.2010 mennessä). Maailmancupin kokonaiskilpailussa hän on ollut parhaimmillaan viides kaudella 2007–2008.
Di Centa saavutti 1997 Trondheimin ja 1999 Ramsaun MM-kisoissa Italian joukkueessa viestipronssia. Naganon olympialaisten 1998 30 kilometrillä hän oli kahdeksas. 2002 Salt Lake Cityn olympialaisissa hän hiihti Italian hopealle sijoittuneessa viestijoukkueessa ja oli lisäksi neljäs takaa-ajokilpailussa. 2005 Oberstdorfin MM-hiihdoista hän saavutti ensimmäisen henkilökohtaisen arvokisamitalinsa sijoituttuaan takaa-ajokilpailussa hopealle. 2006 Torinon olympialaisissa Di Centa saavutti olympiakultaa viestistä ja 50 kilometrin vapaan hiihtotavan yhteislähtökilpailusta. Lisäksi hän oli neljäs yhdistelmäkilpailussa. Liberecin MM-kilpailuissa 2009 Di Centa saavutti yhdistelmäkilpailussa pronssia ja oli 50 kilometrin yhteislähtökilpailussa neljäs. Vancouverin olympialaisissa 2010 hän oli 15 kilometrin vapaan hiihtotavan kilpailussa kymmenes. Oslon MM-kilpailuissa 2011 hän oli 50 kilometrillä yhdeksäs ja yhdistelmäkilpailussa kymmenes. Sotšin olympialaisissa 2014 hän sijoittui 30 kilometrin yhdistelmäkilpailussa 12:nneksi.
Giorgio Di Centan sisar Manuela saavutti myös hiihtourallaan menestystä.
Giorgio Gaslini

Gaslini vuonna 1957.
Giorgio Gaslini (22. lokakuuta 1929 Milano – 29. heinäkuuta 2014 Borgo Val di Taro) oli italialainen säveltäjä ja jazzmuusikko. 
Gaslini syntyi Milanossa ja levytti oman trionsa kanssa jo teini-ikäisenä. Down Beat -lehti nimesi hänet ”uudeksi lupaukseksi”, ja hän sai kutsun New Orleansiin jazzfestivaaleille 1970-luvulla. Hän teki yhteistyötä muiden muassa Anthony Braxtonin, Steve Lacyn, Don Cherryn, Roswell Ruddin, Eddie Gomezin, Max Roachin, Gato Barbierin ja Jean-Luc Pontyn kanssa.
Gaslini sovitti Albert Aylerin ja Sun Ran sävellyksiä soolopianolle sekä sävelsi elokuvamusiikin esimerkiksi Michelangelo Antonionin Yöhön (1961). Hän sävelsi myös muuta musiikkia, kuten oopperoita.
Synapsidit

| Synapsidit |
| --- | --- |
 Dimetrodonin luuranko
 Hiilikausi - Nykyaika (Holoseeni)  (Muut kuin nisäkkäät: Hiilikausi - Liitukausi) 320–0 Ma  PreЄ Є O S D C P T J K Pg N      
Tieteellinen luokittelu
Domeeni::  Aitotumaiset Eucarya
Kunta::  Eläinkunta Animalia
Pääjakso::  Selkäjänteiset Chordata
Alajakso::  Selkärankaiset Vertebrata
Kladi::  Vesikalvolliset Amniota
Kladi::  Synapsidit Synapsida  Osborn, 1903
Alaryhmät
 †Caseasauria  Eupelycosauria 
Katso myös
   Synapsidit Wikispeciesissä   Synapsidit Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OK: 
Synapsidit (Synapsida) ovat maaselkärankaisia, joihin kuuluvat nykyiset nisäkkäät ja niiden sukupuuttoon kuolleet sukulaiset. Ensimmäiset synapsidit kehittyivät myöhäisellä kivihiilikaudella 320 miljoonaa vuotta sitten. Synapsidit kuuluvat vesikalvollisiin, ja ovat yksi niiden kahdesta päälinjasta. Toinen näistä kehityslinjoista on sauropsidit eli matelijat nykyisin biologien käyttämän systematiikan mukaan, jolloin myös linnut luetaan matelijoihin.
Nimellä synapsidit viitattiin aluksi vain nisäkkäisiin kuulumattomiin sukupuuttoon kuolleisiin muotoihin. Niitä kutsuttiin myös nimellä ”nisäkäsmäiset matelijat”. Tämä nimi on tosiasiassa virheellinen, sillä nämä eläimet ovat läheisempää sukua nisäkkäille kuin yhdellekään matelijalle. Nykyään eliöiden luokittelussa suositaan fylogeneettista systematiikkaa, joka nimeää vain kladeja eli kehityslinjoja, joihin kuuluvat kantamuoto ja sen kaikki jälkeläiset. Tästä syystä nisäkkäät luetaan nykyisin synapsidien ryhmään.
Synapsidit jaettiin aikaisemmin kahteen lahkoon: Pelycosauria (pelykosaurit) ja Therapsida (terapsidit), mutta fylogeneettisen systematiikan myötä Pelycosaurian käyttö varsinaisena taksonina (sukulaissuhteinen eliöryhmä) on hylätty, sillä se on parafyleettinen eli ei sisällä kaikkia esimuodon jälkeläisistä. Pelykosaurit on nykyisin vain epävirallinen termi terapsideihin kuulumattomille synapsideille.
Evoluutiohistoriaansa perustuen synapsidit jaetaan nykyisin kahteen alaryhmään, jotka kuvaavat niiden kehityslinjoja. Nämä ovat Caseasauria ja Eupelycosauria. Eupelycosauriaan kuuluvat kaikki muut synapsidit kuin caseasaurit. Eupelykosaureja ovat esimerkiksi Edaphosauridae, Sphenacodontidae sekä kaikki terapsidit mukaan lukien nisäkkäät.
Piirteet

Synapsidien ominaisuuksiin kuuluu yksi ohimoaukko, eli reikä kallon molempien silmäkuoppien takana, jonka kohdille leukalihakset kiinnittyvät. Varhaisilla synapsideilla aukkoa ympäröi kolme luuta: os iugale, os postorbitale ja os squamosum. Nykyisillä synapsideilla eli nisäkkäillä ohimoaukko on muuntuneena poskiluun kaarena. Samankaltainen rakenne kehittyi myös matelijoiden kehityslinjaan kuuluville diapsideille, mutta niillä oli yhden ohimoaukon sijasta kaksi.
Synapsideille kehittyivät ensimmäiset erikoistuneet hampaat kuten kulmahampaat ja poskihampaat. Nisäkkäistä poiketen basaalisemmilla eli ”primitiivisemmillä” synapsideilla alaleuka ei muodostunut yhdestä luusta vaan useamman luun yhdistelmästä. Nisäkkäiden ja niiden esivanhempien tavoin myös muutamille muille synapsideille kehittyi suulaki, joka erotti nenäontelon suusta.
Nisäkkäisiin kuulumattomien synapsidiryhmien iho ei koostunut sellaisista suomuista kuin liskoilla, mutta primitiivisimmillä synapsideilla oli luisia vatsasuomuja. Useimmista synapsideista ei kuitenkaan tiedetä, oliko niillä suomuja vai ei. Tämän lisäksi useimmat nisäkkäitä aikaisemmista synapsideista todennäköisesti munivat munia, sillä nykyisistä nisäkkäistä basaalisimmat, nokkaeläimet, lisääntyvät tällä tavalla. Varhaisimmat synapsidit olivat todennäköisesti aikaisempien maaselkärankaisten tavoin vaihtolämpöisiä. Purjemaiset rakenteet esimerkiksi Edaphosaurus- ja Dimetrodon-sukujen synapsidien selässä saattoivat toimia aurinkoenergian keräiminä.
Evoluutio

Varhaisimmat tunnetut synapsidit kuten Archaeothyris ja Clepsydrops elivät myöhäisellä hiilikaudella. Ne olivat pieniä hyönteissyöjiä. Myös Caseasauriaan kuuluva Eothyris oli varhaisten synapsidien kaltainen hyönteissyöjä. Synapsidit olivat ensimmäisiä vesikalvollisia, jotka monimuotoistuivat. Niistä tulikin pian hiilikauden maaekosysteemejä hallitsevia eläimiä. Terapsideihin kuulumattomat synapsidiryhmät (eli epävirallisesti pelykosaurit) olivat yleisiä hiilikauden lopulta keskisen permikauden keskivaiheille asti, jolloin terapsidit laajalti syrjäyttivät ne. Varhaisemmista synapsideista ainoastaan Caseidae ja Varanopidae säilyivät terapsidien hallitsemassa eläimistössä. Nekin kuitenkin katosivat keskisen permikauden ajalla.
Terapsidit olivat keskisen ja myöhäisen permikauden aikana monimuotoinen ryhmä, johon kuului monenlaisia erikokoisia lihan- ja kasvinsyöjiä. Niiden koko vaihteli rotan kokoisesta Robertiasta yli tonnin painoiseen Moschopsiin. Permikauden lopussa sattui suurin tunnettu joukkosukupuutto, permikauden joukkotuho, joka hävitti lähes kaikki eläimet. Vain muutama terapsisuku selvisi permikautta seuranneelle triaskaudelle. Terapsidit kuitenkin elpyivät nopeasti, ja uusia sukuja kuten Cynognathus ja Lystrosaurus ilmestyi varhaisella triaskaudella. Terapsidit alkoivat silti hävitä kilpailussa Archosauromorphaan kuuluville matelijoille kuten kladin Pseudosuchia edustajille ja varhaisille dinosauruksille, jotka korvasivat suuret terapsidit keskitriaskaudella. Kauden päättänyt joukkotuho hävitti useimmat säilyneet terapsidien kehityslinjat, mutta esimerkiksi kynodontteihin kuuluvat nisäkkäiden esimuodot selvisivät.
Ensimmäiset varsinaisiksi nisäkkäiksi luetut kynodontit ilmestyivät triaskauden lopulla tai sitä seuranneella jurakaudella. Ne pysyivät pienikokoisina mesotsooisen maailmankauden lopulle asti. Viimeiset nisäkkäisiin kuulumattomat terapsidit hävisivät varhaisliitukaudella. Synapsidien uusi valtaannousu nisäkkäinä tapahtui vasta kenotsooisella maailmankaudella eli liitukauden joukkotuhon jälkeen. Nisäkkäiden kuuloluut, vasara (malleus) ja alasin (incus), ovat muuntuneita versioita varhaisempien synapsidien leukanivelessä toimineista luista os quadratum ja os articulare.
Luokittelu

Synapsidit luokiteltiin aluksi matelijoiden (Reptilia) alaluokaksi, ja niihin luettiin kaksi lahkoa, "pelykosaurit" ("Pelycosauria") ja terapsidit (Therapsida). Nykyisen lajien evoluutiohistoriaan ja täten sukulaisuussuhteisiin perustuvan fylogeneettisen systematiikan myötä tämä luokittelu on hylätty, sillä se ei kuvaa synapsidien sukulaisuussuhteiden ja evoluution todellista olemusta. Synapsidien kehityslinja erotetaan nykyisin matelijoista, sillä ne ovat läheisempää sukua nisäkkäille kuin matelijoille. Nisäkkäätkin luetaan nykyisin synapsideihin, sillä ne polveutuvat varhaisemmista synapsideista. Myös nimitys "Pelycosauria" on hylätty ja synapsidit luokitellaan nykyisin kehityslinjojen mukaan kahteen kladiin: Caseasauria ja Eupelycosauria. Jälkimmäiseen kuuluvat kaikki muut synapsidit kuin caseasaurit, eli muun muassa terapsidit (siis myös nisäkkäät) ja Sphenacodontidae.
Kladi: Synapsida (Synapsidit)
Kladi: Caseasauria
Heimo: Caseidae
Heimo: Eothyrididae
Kladi: Eupelycosauria
Heimo: Varanopidae
Heimo: Ophiacodontidae
Heimo: Edaphosauridae
Kladi: Sphenacodontia
Suku: Haptodus
Suku: Palaeohatteria
Suku: Pantelosaurus
Suku: Ianthodon
Suku: Cutleria
Kladi: Sphenacodontoidea
Heimo: Sphenacodontidae
Lahko: Therapsida (Terapsidit)
Luokka: Mammalia (Nisäkkäät)
Luokittelu > Fylogenia

Fröbisch, J., Schoch, R.R., Müller, J., Schindler, T., & Schweiss, D. 2011 (Muut paitsi Caseasauria tutkimuksen kladogrammista, Caseasauria tekstiosasta):
Aiheesta muualla

Synapsida: Overview Palaeos.com (englanniksi)
Transitional Vertebrate Fossils FAQ Part 1B The TalkOrigins Archive (englanniksi)
Yksinkertaistettu kuva tyypillisestä synapsidin kallosta
Edaphosaurus boanergesin (Edaphosauridae) luuranko American Museum of Natural Historyssä
Cotylorhynchus romerin (Caseidae) luuranko
Tetragonias njalilusin (Dicynodontia) luuranko museossa Tübingenissä
Gobiconodon ostromin (Mammalia) luuranko American Museum of Natural Historyssä
Terrijärvi (Heinola)

| Terrijärvi |
| --- | --- |
Valtiot:  Suomi
Maakunnat:  Päijät-Häme
Kunnat:  Heinola
Koordinaatit:  61°18′28″N, 26°27′04″E
Vesistöalue ja valuma-alueen tietoja
Päävesistöalue:  Kymijoen vesistö (14)
Valuma-alue:  Rievelin valuma-alue (14.17)
Laskujoki:  Kaivanto Iso-Majaaseen 
Järvinumero:  14.179.1.075
Mittaustietoja
Pinnankorkeus:  102,6 m  
Pituus:  600 m  
Leveys:  320 m  
Rantaviiva:  1,56 km  
Pinta-ala:  13,902 ha  
Saaria:  ei saaria 
 fiTerrijärvi 
Terrijärvi Terrijärvi eli Iso-Majaa on Päijät-Hämeessä Heinolassa Ahveniston kylän lähellä sijaitseva järvi.
Maantietoa

Järven pinta-ala on 13,9 hehtaaria, se on 600 metriä pitkä ja 300 metriä leveä. Järvellä ei ole kartan mukaan saaria.  Sen rantaviivan pituus on 1,6 kilometriä.
Vesistösuhteet

Järvi sijaitsee Kymijoen vesistössä (vesistöaluetunnus 14) Kymijoen alueen (14.1) Rievelin valuma-alueella (14.17), jonka Imjärven valuma-alueeseen (14.179) se kuuluu. Järven vedenpinnan korkeus on 102,6 metriä mpy.
Suharto

| Suharto |
| --- | --- |
 Kenraali Haji Muhammed Suharto
Indonesian 2. presidentti
 12. maaliskuuta 1967 – 21. toukokuuta 1998  
Edeltäjä:  Sukarno
Seuraaja:  Jusuf Habibie
Henkilötiedot
Syntynyt: 8. kesäkuuta 1921 Kemusuk, Yogyakarta, Alankomaiden Itä-Intia
Kuollut: 27. tammikuuta 2008 (86 vuotta) Jakarta, Indonesia
Ammatti:  sotilas
Puoliso:  Siti Hartinah
Tiedot
Puolue:  Golkar
Uskonto:  islam
 Nimikirjoitus
Suharto (myös Haji Mohammed Suharto; ennen vuoden 1972 oikeinkirjoitusuudistusta Soeharto, 8. kesäkuuta 1921 – 27. tammikuuta 2008) hallitsi Indonesiaa 32 vuotta 1967–1998. Vuonna 1966 kenraali Suharto otti haltuunsa toimeenpanovallan Indonesiassa presidentti Sukarnolta.
Hän perusti vahvan hallituksen, joka toi poliittista vakautta hajanaisista saarista koostuvaan Indonesiaan vaimentamalla opposition ja käyttämällä sotilasvoimaa. Suharto oli sosialismin ja kommunismin vastustaja sekä Indonesia Yhdysvaltojen kumppani kylmän sodan aikana. Suharton valtakausi päättyi lopulta talouslamaan ja korruptiosyytöksiin.
Hän on tullut tunnetuksi erityisesti hallinnon korruptiosta: Transparency Internationalin mukaan Suharto on maailman eniten itseään rikastuttanut valtiomies, jonka tuloiksi on arvioitu noin 15–35 miljardia Yhdysvaltain dollaria.
Valtaannousu

1. lokakuuta 1965 upseeriryhmä kaappasi ja murhasi kuusi oikeistolaista antikommunistista kenraalia. Ryhmä väitti pyrkivänsä estämään CIA:n masinoiman sotilasvallankaappauksen armeijan päivänä, 5. lokakuuta. Suharto ja muut oikeistolaiset kenraalit järjestivät välittömästi kostoiskun, mikä puhdisti armeijan presidentti Sukarnolle uskollisista ja kommunistisista elementeistä. He pitivät murhia "30. syyskuuta -liikkeen" (Gerakan 30 September; G30S) nimellä kulkevan salaliiton tekeminä.
Murhia seurasi kaaos armeijassa. Suharto ja Kostrad-joukot olivat lähinnä pääkaupunkia ja hän sai poikkeustilavaltuudet puolustusministeri Abdul Haris Nasutionilta, joka myös pakotti presidentti Sukarnon erottamaan lojalistikenraali Pranoto Reksosamudran pääesikunnasta ja nimittämään tilalle Suharton. Suharto järjesti väitettyjen salaliittolaisten oikeudenkäynnit.
Radiossa luettiin 18. lokakuuta tiedotus, jossa kiellettiin kommunistipuolue. Armeija aloitti kommunistien, kiinalaisyhteisön ja presidentti Sukarnolle uskollisten kansalaisten seulomisen. Seuraavien kuukausien aikana vallasta kamppailivat presidentti Sukarno, Nasution ja Suharto. Sukarno pyrki heikentämään Nasutionia erottamalla hänet puolustusministerin virasta ja ylentämällä Suharton kenraaliluutnantiksi 1. helmikuuta 1966. Sisällissodan mittoihin paisuneissa väkivaltaisuuksissa kuoli sadoistatuhansista miljooniin siviiliä.
Toisinajattelua

Vuonna 1970 Suharto kielsi opiskelijaprotestit, joissa vastustettiin korruptiota. Tutkimuskomissio havaitsi korruption yleiseksi, mutta se lopetettiin. Maata hallittiin sotilasvallalla ja mediakontrollilla. Suharton sukulaiset saivat edullisia kauppoja monopoleja. Eri ryhmät käännettiin toisiaan vastaan, aluksi hallitus suosi nationalisteja ja lopuksi islamilaisia ääriryhmiä.
Pitääkseen yllä vaikutelmaa demokratiasta, Suharto valittiin vuonna 1973 uudelle viisivuotiskaudelle. Sama tapahtui 1978, 1983, 1988, 1993 ja 1998. Vaaliuudistuksissa vain kolmen puolueen sallittiin osallistua vaaleihin.
5. toukokuuta 1980 entisten sotilaiden, akateemikkojen ja opiskelijoiden 50:n ryhmä (Petisi 50) vaati lisää poliittisia vapauksia. Media ei uutisoinut asiaa ja hallitus asetti rajoituksia allekirjoittaneilla. Kun ryhmä syytti 1984 Suhartoa yksipuoluejärjestelmän luomisesta, sen johtajat vangittiin.
Kun kylmä sota päättyi 1990-luvulla, ja kommunismin uhka väistyi, Suharton toimia alettiin seurata tarkemmin. Vuoden 1991 itätimorilaisten verilöyly Dilin hautausmaalla kiinnitti huomion Suharton hallintoon ja Itä-Timorin asemaan. Vuonna 1992 Yhdysvaltain kongressi asetti rajoituksia asekaupalle Indonesiaan, presidentti George H. W. Bushin vastalauseesta huolimatta. Vuonna 1993 YK:n ihmisoikeuskomissio ilmaisi syvää huolestumista maan ihmisoikeustilanteesta Itä-Timorissa.
Suharton vallan loppu

Vuonna 1996 Suharto erotti Sukarnon tyttären Megawati Sukarnoputrin Indonesian demokraattisen puolueen, yhden kolmesta sallitusta puolueesta, johtajuudesta. Kesäkuussa hänen kannattajansa miehittivät puolueen päämajan. Kun turvallisuusjoukot pidättivät heidät, Jakartassa puhkesi levottomuuksia.
Vuonna 1997 maailmanpankin mukaan 20–30 % maan kehitysapubudjetista oli kavallettu vuosien aikana. Aasian talouskriisi ei kohdellut hyvin Suharton hallintoa, ja kun hänen oli pakko anoa lainaa, IMF otti maan tarkempaan tarkasteluun.
Huolimatta vaatimuksista luopua vallasta, parlamentti valitsi hänet uudelleen seitsemännen kerran maaliskuussa 1998. Useiden mielenosoituksien ja poliittisen ja armeijan painostuksen jälkeen hänet pakotettiin eroamaan 21. toukokuuta 1998. Hänen seuraajansa oli hänen varapresidenttinsä Jusuf Habibie.
Eläkkeellä

Toukokuussa 1999 Time Asia raportoi Suharton perheellä olevan 15 miljardin dollarin varat käteisenä, osakkeina, yhtiöissä, kiinteistöinä, jalokivinä ja taiteena. Yhdeksän miljardia on talletettu itävaltalaiseen pankkiin. Perhe omistaa 36 000 km² maata Indonesiassa, 100 000 m² toimistotilaa Jakartassa ja jopa 40 % maasta Itä-Timorista. Suharton 32-vuotisen hallinnon aikana perheen kautta on kulkenut jopa 73 miljardia dollaria.
Suharto asetettiin 29. toukokuuta 2000 kotiarestiin ja hänen hallintonsa korruptiota alettiin tutkia. Heinäkuussa häntä vastaan nostettiin syyte 571 miljoonan dollarin kavalluksesta. Syyskuussa kuitenkin ilmoitettiin, ettei Suharton terveydentila kestä oikeudenkäyntiä. Vuonna 2006 syytteet hylättiin lopullisesti Suharton huonon terveydentilan vuoksi.
Valtio päätti syyttää hänen poikaansa Hutomo Mandala Putraa, joka tunnetaan yleisemmin Tommy Suhartona. Hänet tuomittiin 15 vuodeksi vankeuteen hänet syyskuussa 2000 tuominneen tuomarin murhan järjestämisestä. Tommy Suharto sanoo olevansa syytön mutta ei hakenut tuomion oikaisua. Suharton velipuoli Probosutedjo tuomittiin 2003 yli 10 miljoonan US-dollarin kavaltamisesta Indonesian valtiolta. Hänet tuomittiin neljäksi vuodeksi vankeuteen, mikä alennettiin myöhemmin puoleen. Myöhemmin paljastui tuomareiden lahjonta, mikä johti tuomion palauttamiseen.
Pitkälle yli 80-vuotiaan Suharton terveydentila oli hyvin heikko. Toukokuussa 2005 hänet vietiin sairaalaan sisäisen verenvuodon vuoksi. 4. toukokuuta 2006 hän joutui kuukaudeksi sairaalaan ja leikattiin kolmeen kertaan.
Indonesian korkein oikeus määräsi 30. elokuuta 2007 Time-aikakauslehden maksamaan 106 miljoonaa Yhdysvaltain dollaria  vahingonkorvauksia Suhartolle koskien lehden julkaisua vuonna 1999, jossa Suhartoa syytettiin omaisuuden keräämisestä petollisesti. 
Hänen terveydentilansa romahti vuoden 2008 alussa. Hän joutui sairaalahoitoon alhaisen verenpaineen ja anemian vuoksi. Tammikuun 27. päivän aamuna Suharto vaipui koomaan, josta hän ei enää herännyt. Hänellä oli useiden sisäelinten vakavaa vajaatoimintaa ja hänen aivonsa olivat vaurioituneet kahdesta infarktista. . Suharton tila oli kriittinen ja hänen omaisensa olivat antaneet luvan hengityskoneen sammuttamiselle.
Aiheesta muualla

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
Sukarno (1945–1967) | Suharto (1967–1998) | Jusuf Habibie (1998–1999) | Abdurrahman Wahid (1999–2001) | Megawati Sukarnoputri (2001–2004) | Susilo Bambang Yudhoyono (2004–2014) | Joko Widodo (2014–)
Muhammed Suharto senaattori William Cohenin seurassa.
HMS Courageous

HMS Courageous tai ransk. Courageux on ollut viiden Britannian kuninkaallisen laivaston aluksen nimenä.
HMS Courageux (1761) 74-tykkinen kolmannen luokan linjalaiva
HMS Courageux (1799) 32-tykkinen fregatti
HMS Courageux (1800) 74-tykkinen kolmannen luokan linjalaiva
HMS Courageous (50) Courageous-luokan kevyt taisteluristeilijä
HMS Courageous (S50) Churchill-luokan sukellusvene
| --- | --- |
: Tämä on täsmennyssivu, joka luettelee monimerkityksisen käsitteen eri merkitykset tai useita eri henkilöitä. Artikkelisivuja, joiden nimessä tai tekstissä lukee ”HMS Courageous”, voi hakea sivunnimihaulla, laajalla sivunnimihaulla tai tekstihaulla.
The Mama King

The Mama King on suomalainen rock-yhtye. Yhtyeessä soittavat Kie von Hertzen (kitara), Mikko Laiho (laulu ja kitara), Kalle Chydenius (basso) ja Mauro Gargano (rummut).
Yhtyeen esikoisalbumin Supertender julkaisi EMI Music Finland 20. lokakuuta 2010. Levy menestyi arvosteluissa hyvin.
Aiheesta muualla

The Mama King Myspacessa (englanniksi)
The Ghost Inside

| The Ghost Inside |
| --- | --- |

Tiedot
Toiminnassa:  2006– 
Tyylilaji:  metalcore
Kotipaikka:   Los Angeles, Kalifornia
Laulukieli:  englanti
Jäsenet:  - laulu: Jonathan Vigil  - kitara: Zach Johnson  - kitara: Chris Davis  - rummut: Andrew Tkaczyk   - basso: laulu: Jim Riley
Aiheesta muualla

Infobox OKNimi-testi OK: 
The Ghost Inside on yhdysvaltalainen metalcore-yhtye Los Angelesista, Kaliforniasta. Yhtye on julkaissut viisi studioalbumia, joista neljä on julkaistu yhtyeen nykyisellä nimellä, ja yksi yhtyeen alkuperäisellä A Dying Dream- nimellä.
Historia

Yhtye perustettiin vuonna 2004 A Dying Dream- nimellä, ja yhtye julkaisi vuonna 2006 ensimmäisen EP:nsä Now Or Never, levy-yhtiönään Mediaskare Records. Pian tämän jälkeen yhtye vaihtoi nimensä nykyiseen The Ghost Inside:en, ja julkaisi ensimmäisen studioalbuminsa Fury and the Fallen Ones. Yhtye ehti julkaista vielä toisen studioalbumin Returners, ennen kuin vuonna 2012 vaihtoi levy-yhtiötä Epitaph Records:iin.