stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Paavo Jännes

| Paavo Jännes |
| --- | --- |
 Paavo Jännes 1920-luvulla.
Henkilötiedot
Koko nimi:  Paavo Klaus Emil Jännes
Syntynyt: 20. maaliskuuta 1892 Helsinki
Kuollut: 19. joulukuuta 1970 (78 vuotta) Helsinki
Aiheesta muualla
IMDb 
Elonet
Paavo Klaus Emil Jännes (vuoteen 1906 Genetz; 20. maaliskuuta 1892 Helsinki – 19. joulukuuta 1970 Helsinki) oli suomalainen näyttelijä ja ohjaaja. Jännes näytteli useissa teattereissa ja sai taiteellisia voittoja etenkin koomikkona. Hän näytteli myös noin 70 elokuvassa, kuten Hätävara, Hopeakihlajaiset ja Linnaisten vihreä kamari. Lisäksi Jännes suomensi näytelmiä.
Elämä ja ura > Suku

Paavo Jännes kuului Genetzin kulttuurisukuun. Hänen vanhempansa olivat professori ja senaattori Arvid Genetz sekä Julia Arppe, teollisuusmies Nils Ludvig Arppen tytär.
Elämä ja ura > Teatterissa

Paavo Jännes valmistui Suomen Kansallisteatterin oppilaskoulusta vuonna 1912. Hänen ensimmäisiä roolejaan oli pääosa Maria Jotunin komediassa Savu-uhri, jossa hän pääsi hyödyntämään "luontaisia koomikonlahjojaan". Kriitikot kiittivät Jänneksen suoritusta, mutta kokonaisuutena näytelmä ei onnistunut ja poistettiin pian ohjelmistosta. Ida Aalbergin syntymäpäivän muistonäytännössä 4. joulukuuta 1916 Jännes loi nautittavan abbé-tyypin yhdessä Emil Falckin kanssa. Uransa alkuvuosina Jänneksen taiteellisiin voittoihin kuului niin ikään rooli näytelmässä Fannyn ensi näytelmä.
Jännes tulkitsi useita Nummisuutareiden hahmoja. Eskoa hän näytteli myös saksaksi vuonna 1923. Kihlaus-näytelmän Aapelia Jännes näytteli puolestaan esperantoksi. Näytelmässä Cyrano Bergerac hän tulkitsi nimiosan. Anna-Maria Tallgren arvioi Jänneksen Cyranoa "reippaaksi ja hauskan vauhdikkaaksi" mutta "auttamattoman suomalaiseksi", "liian leveäksi ja laajaliikkeiseksi". Yhden onnistuneimmista komediahahmoistaan Paavo Jännes loi ministeri Badekowina huvinäytelmässä Herra ministeri. Hän sai rooliinsa psykologista syvyyttä. Jännes niitti taiteellista kunniaa myös Tartuffen nimiroolissa. Bernard Shaw’n teoksessa Caesar ja Kleopatra hän tulkitsi Caesaria. Agapetuksen farssi Olenko minä tullut haaremiin oli yleisömenestys Kansallisteatterissa keväällä 1927. Jänneksellä oli siinä keskeinen miesrooli.
Jännes suomensi yli 30 näytelmää. Hän ohjasi vuonna 1953 Pyynikin kesäteatterissa Tampereella Ludvig Holbergin klassikkokomedian Jeppe Niilonpoika.lähde?
Elämä ja ura > Elokuvassa

Paavo Jänneksen elokuvaura alkoi kuutisen vuotta ensimmäisen suomalaisen näytelmäelokuvan valmistumisen jälkeen 1913 tuomarin roolilla elokuvassa Sylvi. Teoksen ohjasi Teuvo Puro. Vuonna 1919 Jännes näytteli poliisia elokuvassa Venusta etsimässä eli erään nuoren miehen ihmeelliset seikkailut. 1920-luvulla Jännes keskittyi teatteriuraansa. Vuonna 1932 hän debytoi äänielokuvassa: hän tulkitsi toimittajaa komediassa Olenko minä tullut haaremiin.
Jännes on elokuvissaan yleensä sivuosassa. Tyypillisesti hän näyttelee hyvässä yhteiskunnallisessa asemassa olevaa miestä, kuten tuomaria, johtajaa tai everstiä. Aktiivisin elokuvakausi kesti Jänneksellä vuodesta 1937 vuoteen 1962. Hänen tunnetuimpia valkokangasosiaan lienee Karl Littow klassikossa Linnaisten vihreä kamari. Harvoihin pääosiin kuuluu jo mainittu toimittaja Salomon Harju Olenko minä tullut haaremiin -elokuvan ensimmäisessä filmatisoinnissa (1932), Miehen kylkiluu -elokuvan Tuomas Lukasson sekä Einar Koskimaan osa elokuvassa Hopeakihlajaiset. Vuonna 1958 Jännes nähtiin värielokuvassa Niskavuoren naiset. Uran joutsenlaulu oli vuonna 1969 elokuvassa Ruusujen aika, sama elokuva oli viimeinen myös näyttelijäveteraaneille Matti Lehtelä ja Unto Salminen.
Muuta

Jännes oli vuonna 1941 perustetun Aleksis Kiven Seuran perustajajäsen. Vuonna 1950 hänet palkittiin Pro Finlandia -mitalilla.lähde?
Jännes oli naimisissa kahteen otteeseen. Ensimmäinen puoliso oli laulaja Annikki Uimonen (vuosina 1921–1929) ja toinen maisteri Marjatta Rekola (vuodesta 1935). Hänellä oli toisesta avioliitostaan viisi lasta. Elokuvaohjaaja Martti Jännes oli lapsista vanhin.
Jännes on haudattu Hietaniemen hautausmaalle.
Kiinnitykset

lähde?
Suomen Kansallisteatteri 1913–1919; 1920–1928; 1938–1940
Vapaa Näyttämö 1919–1920
Viipurin Näyttämö 1928–1929
Turun Teatteri 1929–1933
Viipurin Kaupunginteatteri 1933–1938
Helsingin Kansanteatteri 1940–1949
Radioteatteri 1949–1950
Suomi-Filmin näyttelijä 1938–1945
Filmografia

Sylvi (1913)
Venusta etsimässä eli erään nuoren miehen ihmeelliset seikkailut (1919)
Olenko minä tullut haaremiin (1932)
Miehen kylkiluu (1937)
Sysmäläinen (1938)
Markan tähden (1938)
Punahousut (1939)
Hätävara (1939)
Avoveteen (1939)
Aktivistit (1939)
Tottisalmen perillinen (1940)
Poikani pääkonsuli (1940)
Kyökin puolella (1940)
Kersantilleko Emma nauroi? (1940)
Viimeinen vieras (1941)
Ryhmy ja Romppainen (1941)
Poretta eli keisarin uudet pisteet (1941)
Yli rajan (1942)
Synnin puumerkki (1942)
Neljä naista (1942)
Kuollut mies rakastuu (1942)
Hopeakihlajaiset (1942)
Tositarkoituksella (1943)
Syntynyt terve tyttö (1943)
Jees ja just (1943)
Sellaisena kuin sinä minut halusit (1944)
Pellonmäen tarina (1944)
Kuollut mies vihastuu (1944)
Kartanon naiset (1944)
Dynamiittityttö (1944)
Vuokrasulhanen (1945)
Vastamyrkky (1945)
Valkoisen neilikan velho (1945)
Linnaisten vihreä kamari (1945)
Kyläraittien kuningas (1945)
Kolmastoista koputus (1945)
Naimisiin päiväksi (1946)
Menneisyyden varjo (1946)
Kultainen kynttilänjalka (1946)
”Minä elän” (1946)
Tuhottu nuoruus (1947)
Pimeänpirtin hävitys (1947)
Soita minulle, Helena! (1948)
Hormoonit valloillaan (1948)
Radio tekee murron (1951)
Tervetuloa aamukahville eli Tottako toinenkin puoli? (1952)
Rikollinen nainen (1952)
Kulkurin tyttö (1952)
Kipparikvartetti (1952)
Kaikkien naisten monni (1952)
Tyttö kuunsillalta (1953)
Mustasukkaisuus (1953)
Rakastin sinua, Hilde (1954)
Leena (1954)
Tähtisilmä (1955)
Ryysyrannan Jooseppi (1955)
Rakas lurjus (1955)
Lähellä syntiä (1955)
Vieras mies (1957)
Risti ja liekki (1957)
Nuori mylläri (1958)
Niskavuoren naiset (1958)
Taas tapaamme Suomisen perheen (1959)
Avaruusraketilla rakkauteen (1959)
Pikku Pietarin piha (1961)
Kultainen vasikka (1961)
Pojat (1962)
Elokuva jalostavasta rakkaudesta (1967)
Ruusujen aika (1969)
Juha Berglund

Juha Tapio Berglund (s. 19. toukokuuta 1959 Helsinki) on suomalainen viinialan yrittäjä ja tietokirjailija. Hän on koulutukseltaan kauppatieteiden maisteri.
Juha ”Pokku” Berglund perusti viini- ja keittiötarvikkeita myyvän Decanter-liikkeen Helsinkiin vuonna 1987. Pari vuotta myöhemmin hän perusti Viini-lehden, joka oli aluksi Decanterin asiakaslehti. Hän omistaa sisarensa kanssa viinitila Château Carsinin Ranskan Bordeaux’ssa. Vuodesta 1999 hän on Antti Rinta-Huumon kanssa julkaissut vuosittaista Viinistä viiniin -opasta.
Berglund on toiminut sukunsa aiemmin omistamassa Nanso Groupissa hallituksen jäsenenä ja puheenjohtajana vuodesta 1989 vuoteen 2020 saakka.
Juha Berglundin isä oli kapellimestari Paavo Berglund.
Teoksia

Viiniä mieli, Otava 1994
Makuasioita viinistä ja ruoasta (Antti Rinta-Huumon ja Pekka Immosen kanssa), Otava 1998
Ruoasta viiniin (Antti Rinta-Huumon ja Antti Vahteran kanssa), Otava 2011
Ruoasta viiniin. Makumatka Euroopan halki (Antti Rinta-Huumon, Jaakko Heinimäen ja Antti Vahteran kanssa), Otava 2013
Viinistä viiniin 2014 (Antti Rinta-Huumon kanssa), 2013 Otava
Niilo Lappalainen

Niilo Lappalainen (22. marraskuuta 1927 Heinjoki – 17. heinäkuuta 2001) oli Suomen puolustusvoimien eversti ja sotakirjailija.
Helsingin Tähtitorninmäellä ltR 1:n ilmatorjuntajoukoissa palvellut 16-vuotias Lappalainen lähti syksyllä 1944 yhdessä viiden muun nuorukaisen kanssa Pohjois-Suomen ja Norjan kautta Saksaan liittyäkseen SS-joukkoihin. Näistä vaiheistaan Lappalainen kertoi kirjassaan Vaarallisilla teillä (1998).
Hän palveli urallaan puolustusvoimissa muun muassa reserviupseerikoulussa vuosina 1949–1955 ja pääesikunnassa kolmeen kertaan yhteensä noin viidentoista vuoden ajan. Hän oli myös rannikkojääkäripataljoonan komentajana 1970–1972. Hän erosi puolustusvoimien palveluksesta 1980, minkä jälkeen hän aloitti työnsä suomentajana ja kirjailijana. Hänet on kirjallisista ansioistaan palkittu kenraali Hannes Ignatiuksen kadettisäätiön kirjallisuuspalkinnon vuosina 1963, 1965 ja 1984.
Tuotanto

Lappalainen, Niilo: Veren kostuttamat saaret - Teikarin ja Melansaaren taistelut kesällä 1944.  Espoo:  Kustannuspiste Oy, 1983.  ISBN 951-95491-0-2
Lappalainen, Niilo: Rannikkojääkäripataljoona 1960-1985.  Espoo:  Rannikkojääkäripataljoona ja Rannikkojääkärikilta ry, 1985.
Lappalainen, Niilo: Suursaari toisessa maailmansodassa.  Helsinki:  WSOY, 1987.  ISBN 951-0-14497-5
Lappalainen, Niilo: Hankoniemi toisessa maailmansodassa.  Helsinki:  WSOY, 1987.  ISBN 951-0-14032-5
Lappalainen, Niilo: Viipurinlahti kesällä 1944.  Helsinki:  WSOY, 1988.  ISBN 951-0-14774-5
Lappalainen, Niilo: Äänisen rannoilla.  Helsinki:  WSOY, 1989.  ISBN 951-0-15469-5
Lappalainen, Niilo: Sotiemme suurmotit.  Helsinki:  WSOY, 1990.  ISBN 951-0-16118-7
Lappalainen, Niilo: Viipuri toisessa maailmansodassa.  Helsinki:  WSOY, 1991.  ISBN 951-0-16686-3
Lappalainen, Niilo: Valkeasaari murtuu.  Helsinki:  WSOY, 1992.  ISBN 951-0-17318-5
Lappalainen, Niilo: Kuuterselkäkin murtui.  Helsinki:  WSOY, 1993.  ISBN 951-0-18520-5
Lappalainen, Niilo: Ihantala kesti.  Helsinki:  WSOY, 1994.  ISBN 951-0-19168-X
Lappalainen, Niilo: Panssarieverstin kuolema ja muita muistelmia sotavuosilta.  Helsinki:  WSOY, 1995.  ISBN 951-0-20329-7
Aselevon jälkeen (1997)
Vaarallisilla teillä (1998)
Lappalainen, Niilo: Veljeskansojen kohtalonvuosilta.  WSOY, 1999.  ISBN 951-0-23578-4
Karjalaisperhe sodan kiroissa (2000)
Suomennokset

Toisen maailmansodan kommandojoukot (1982), Werner Brockdorff (Geheimkommandos des zweiten Weltkrieges, 1967)
Daniel (nimi)

| Daniel |
| --- | --- |
Nimipäivä:   
– suomenkielinen:  11. joulukuuta
– ruotsinkielinen:  11. joulukuuta
– ortodoksinen:  15. heinäkuuta
Muunnelmia:  Taneli, Tatu
Vastineita eri kielissä:  Dani, Dany, Danny, Danilo
Nimen alkuperä:  hepreaa, ”Jumala on minun tuomarini”
Infobox OKNimi-testi OK: 
Daniel on miehen etunimi. Se on alkujaan heprealainen nimi ja tarkoittaa ”Jumala on minun tuomarini”. Raamatussa on kaksi Daniel-nimistä henkilöhahmoa, joista yhdestä kertoo Danielin kirja.
Nimi Daniel on käytössä monissa maissa kuten Saksassa, Tanskassa, englanninkielisissä maissa, Ranskassa, Unkarissa, espanjankielisissä maissa, Venäjällä, Puolassa, Kroatiassa, Norjassa, Ruotsissa ja Suomessa. Suomessa siitä on käytössä myös muunnelma Taneli.
Danielille rinnakkaisia naisennimiä ovat esimerkiksi Daniela (Daniella), Danielle (Danièle) ja Dana. Italiassa Daniele on miehen nimi. Nimen Daniel yleisin lyhenne on Dan, muita lyhenteitä eri kielissä ovat Dani, Dany ja Danny.
Suomessa nimi Daniel oli Digi- ja väestötietoviraston tietojen mukaan annettu vuoden 2019 loppuun mennessä 19 419 miehelle sekä muutamalle kymmenelle naiselle.
Nimipäivä

Danielin nimipäivää vietetään suomalaisen kalenterin mukaan 11. joulukuuta. Daniel jakaa nimipäivän Tatun ja Tanelin kanssa. Päivä on alkujaan Daniel Styliitan muistopäivä.
Kuvitteellisia Danieleja

Daniel Faraday, fysiikanopettaja televisiosarjassa Lost
Daniel Jackson, egyptologi, arkeologi, lingvisti ja antropologi televisiosarjassa Tähtiportti
Daniel Ojala, hahmo televisiosarjassa Salatut elämät
Daniel Reece, hahmo televisiosarjassa Dynastia
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Daniel (nimi) Wikimedia Commonsissa
Harri Harmaja

Harri Tapani Harmaja (alk. Joutsia, vuosina 1954–1967 Toppari; s. 24. helmikuuta 1944 Helsinki) on suomalainen biologi. Harmaja toimi  vuodesta 1982 Kasvimuseossa (sittemmin osa Luonnontieteellistä keskusmuseota) itiökasvi- ja vuodesta 1989 sieniosastolla ensin museonhoitajana ja sitten vuodesta 1992 yli-intendenttinä eläkkeelle jäämiseensä asti vuonna 2012. Hän teki tieteellisen uransa ensisijaisesti sienitieteilijänä.
Sienten tai kasvien tieteellisen nimen jälkeen käytettävä määrittäjän lyhenne Harmaja tarkoittaa Harri Harmajaa.
Harri Harmajan äiti on päätoimittaja Kirsti Toppari ja äidinisä professori Leo Harmaja.
Julkaisuja

Harmaja, Harri: The genus Clitocybe (Agaricales) in Fennoscandia.  (Eripainos Karstenia 10. Väitöskirja, Helsingin yliopisto)  Helsinki:  [Tekijä], 1969.  (englanniksi)
Harmaja, Harri – Korhonen, Mauri – Åkerblom, Hans: Myrkkysienet ja sienimyrkytykset.  Espoo:  Weilin + Göös, 1976.  ISBN 951-35-1482-X
Mikael Huhtamäki

Mikael Huhtamäki (s. 30. lokakuuta 1971 Vantaa) on helsinkiläinen tietokirjailija. Häneltä on julkaistu Suomen kansainvälistä rockkonserttihistoriaa käsittelevät tietokirjat Live in Finland ja Scream for me Finland!.
Kirjat

Live in Finland - Kansainvälistä keikkahistoriaa Suomessa 1955–1979.  Helsinki:  Gummerus, 2013.  ISBN 978-951-20-9593-3
Scream for me Finland! - Kansainvälistä hevikeikkahistoriaa 1980-luvun Suomessa.  Helsinki:  Bazar, 2020.  ISBN 978-952-27-9658-5
Tapio Heikkilä (biologi)

Tapio Heikkilä (s. 1958) on suomalainen biologi ja valokuvaaja. Hän on julkaissut useita tieto- ja valokuvateoksia, jotka käsittelevät suomalaista maisemaa. Heikkilä työskentelee ympäristöneuvoksena ympäristöministeriössä vastuualueenaan maisemansuojeluun ja -hoitoon liittyvät kysymykset  ja on aiemmin toiminut myös tutkijana Taideteollisen korkeakoulun valokuvataiteen osastolla. Heikkilän valokuvataiteen alaan kuuluva väitöskirja Visuaalinen maisemaseuranta. Kulttuurimaiseman muutosten valokuvadokumentointia tarkastettiin taideteollisessa korkeakoulussa 28. syyskuuta 2007.
Teoksia

Heikkilä, Tapio: Suomalainen kulttuurimaisema.  Helsinki:  Tammi, 2000.  ISBN 951-31-1895-9
Heikkilä, Tapio: Meteli seis.  (kuvat: Tapio Heikkilä ; teksti: Johanna Halonen)  Helsinki:  Kustantajat Sarmala, Rakennusalan kustantajat, 2000.  ISBN 951-664-057-5
Heikkilä, Tapio: Suomalainen kansallismaisema.  ([valokuvat:] Tapio Heikkilä ; [teksti:] Risto Timonen)  Helsinki:  Otava, 2003.  ISBN 951-1-18428-8
Heikkilä, Tapio: Visuaalinen maisemaseuranta: kulttuurimaiseman muutosten valokuvadokumentointi: teksti.  (Taideteollisen korkeakoulun julkaisusarja. A 76)  Helsinki:  Taideteollinen korkeakoulu, Musta taide, 2007.  ISBN 978-952-9851-85-0
Heikkilä, Tapio: Visuaalinen maisemaseuranta: kulttuurimaiseman muutosten valokuvadokumentointi: kuvat.  (Taideteollisen korkeakoulun julkaisusarja. A 76)  Taideteollinen korkeakoulu, Musta taide, 2007.  ISBN 978-952-9851-85-0
COVID-19:n pitkäaikaiset ja pysyvät vaikutukset

Pitkäkestoinen koronatauti eli long covid -tauti (engl. long tai prolonged covid) on mRNA-rokotteentarvitaan parempi lähde, SARS-CoV-2 -virusaltistuksen tai sen aiheuttaman Covid-19 -taudin aiheuttama sairaus (diagnoosikoodi U09.9.lähde?), johon liittyy pitkäaikaisia tai pysyviä oireita. Pitkä korona on yleisin tehohoitoa vaativan tautimuodon sairastaneillalähde?, mutta myös jopa oireettoman koronan sairastaneet voivat sairastua siihen.
Pitkäkestoinen korona alkaa vasta virustartunnan parantumisen jälkeen ja se saattaa johtua myös koronatautiin annetuista hoidoista. WHO:n mukaan pitkäkestoiseksi koronataudiksi eli long covidiksi lasketaan ne tapaukset, joissa oireet alkavat kolmen kuukauden kuluessa tartunnasta ja kestävät vähintään kaksi kuukautta eikä niille löydy muuta selitystä kuin korona. Yhdysvaltojen terveysviranomaisen kriteerit pitkäkestoiselle covidille ovat vähintään neljä viikkoa kestävä oireilu, jossa esiintyy etenkin hengitysvaikeutta, uupumusta, alentunutta fyysisen tai kognitiivisen rasituksen sietoa ja keskittymisvaikeutta eli aivosumua.
Pitkän koronan oireet vaihtelevat lievistä vakaviin.
Yleisyys > Suomessa

Suomessa 1 300 henkilölle oli maksettu sairaspäivärahaa pitkästä koronasta tammi-lokakuussa 2022, mikä on noin promille yli miljoonasta virallisesti rekisteröidystä koronatartunnasta. Pitkäkestoisen koronan koodilla U08 tai U09 lääkärit olivat merkinneet 20 000 potilaalle diagnoosit, mutta näistä useimmat eivät olleet kestäneet kahta kuukautta, vaan kyseessä oli esimerkiksi sitä lyhyempi sitkeä yskä, joten WHO:n pitkän koronan määritelmä ei täyttynyt. Joulukuuhun 2022 mennessä long covid -poliklinikalle oli annettu lähetteet noin 800 potilaalle, joista puolta oli hoidettu siellä. Todennäköisimmin pitkiä koronia on joitain tuhansia. Lapsilla sitä ei ole juuri koskaan. Tutkimukset aiheesta voivat koskea omikronia vahvempia aiempia koronavariantteja ja rokottamattomia ihmisiä.
Oireet > Yleiset oireet

Saksassa lähes kaikilla 18-40-vuotiailla pitkittyneestä taudista kärsivillä on havaittu neurologisia ongelmia. Pitkittyneissä jälkioireissa on usein aivosumua ja väsymystä sekä vaikeuksia keskittyä ja muistaa asioita. Virus vaikuttaa aivoissa myös maku- ja hajuaisteihin. Virus vaikuttaa myös ihmissuhteita sääteleviin aivojen osiin.
Lääkäriseura Duodecimin julkaiseman artikkelin mukaan yleisimpiä pitkäkestoisia tai jälkioireita ovat uupumus, hengitysvaikeudet, kuume, kurkkukipu, yskä, lihaskivut (myalgia), pahoinvointi tai oksentelu, päänsärky, haju- ja makuaistin vajaus (eli anosmia ja ageusia). Vähemmän yleisiä oireita ovat muun muassa keuhkofibroosi, keuhkotulehdus, keuhkoverisuonten muutokset, matala happisaturaatio, sydänlihas- ja sydänpussitulehdus, rytmihäiriötuntemukset, rintakipu, sydämen vajaatoiminta, sydäninfarkti, veritulpat tai muut veren hyytymisaktiivisuuden muutokset, maksan toimintahäiriö, ripuli, aivoinfarkti, Guillain-Barrén oireyhtymä, huimaus, muistamattomuus, ahdistus, keskittymisvaikeudet, kognitiivisten toimintojen heikentyminen, masennus, sekavuus, ihottuma, munuaisten toimintahäiriö, imusolmukkeiden suurentuminen ja nivelkivut.
Marraskuussa 2021 julkaistiin yli 20 000 henkeä käsittävä ranskalaistutkimus, jonka mukaan covid-tauti ei aiheuttanut mitään muita jälkioireita kuin hajuaistin menetyksen. Tulos saattaa selittyä osaksi sillä, että osanottajilta ei kysytty kroonisista oireista, vaan kaikista puolen vuoden aikana esiintyneistä tilapäisistäkin oireista.
Oireet > Sydämen vauriot

SARS-CoV-2-viruksen on havaittu monistuvan sydämen soluissa aiheuttaen sydämen solujen kuolemaa ja solukalvon tuhoutumista sekä sydänlihaksen arpeutumista. Tämä haittaa sydämen supistumista. COVID-19 voi aiheuttaa sydänkohtauksia ja sydänsairauksia muutoin terveissä ihmisissä.
Myös vähäoireisena sairastettu COVID-19 voi aiheuttaa sydämen vaurioita, myös nuorille. Vauriot voivat heikentää pysyvästi mahdollisuuksia harrastaa urheilua. Sydämen vaurioituminen saattaa altistaa rytmihäiriöille.
Oireet > Sisäelinten vauriot

Tauti voi vahingoittaa myös verisuonia ja munuaisia. Taudissa mahdollisesti ilmenevä aivokalvontulehdus voi johtaa aivovaurioihin. COVID-19 voi aiheuttaa arpikudoksen muodostumista keuhkoihin (keuhkofibroosia), joka vaikeuttaa esimerkiksi hengittämistä.
Oireet > Hedelmällisyyden lasku

COVID-19:n on myös epäilty voivan aiheuttaa miehillä hedelmällisyyden laskua. Tauti voi heikentää sperman laatua ja alentaa lisääntymiskykyä. Taudin jälkeen on havaittu pysyvää heikkenemää sperman kokonaismäärässä ja sukusolujen osuudessa siinä. COVID-19 voi vaurioittaa lisääntymisterveyttä sytokiinimyrskyn kiveksissä aiheuttaman tulehduksen seurauksena. Tieteellistä näyttöä siitä pääseekö itse virus sukusoluihin tai kiveksiin ei vielä ole.
Oireet > Kilpirauhasoireet

On olemasssa viitteitä siitä, että COVID-19-virus saattaa johtaa kilpirauhasen vajaatoimintaa aiheuttavan autoimmuunityreoidiitin pahenemiseen..
Oireiden paraneminen

Osalla jälkioireet helpottuvat ajan kanssa, mutta toisilla ne jatkuvat jopa yli 6 kuukautta. Jälkioireet ovat usein monimuotoisia, potilaskohtaisia ja niiden voimakkuus voi vaihdella ajankohdan mukaan. Uusia jälkioireita voi ilmaantua jopa 5 viikkoa virustartunnasta parantumisen jälkeen.
Tutkimuksista ei ole löytynyt tukea sille ajatukselle, että vakavan koronataudin vakavan muodon sairastaneilla esiintyisi long covidin vakavaa muotoa enemmän kuin lievemmän koronan sairastaneilla. Osalla lieväoireisen koronan sairastaneista long covid -oireisto muuttuu ajan mittaan vaikeammaksi.
Oireiden hoito

Jälkioireisiin sopivaa hoitoa tutkitaan toistaiseksi, mutta niitä helpottavat todennäköisesti oireenmukainen hoito, lepo ja liikunnan vähittäinen lisääminen. SARS-CoV-2-rokotteen saaminen saattaa helpottaa jälkioireita. Pitkäaikaisista koronaoireista kärsiville on avattu Suomessa erillisiä poliklinikoita..
Koronarokotus saattaa jopa puolittaa pitkäaikaisten ja pysyvien seurausten eli long covidin riskin.
Pitkäkestoisille oireille on ehdotettu omaa ICD-tautiluokitusta, joka erottaisi sen COVID-19-taudista. Tautiluokituksessa on kuitenkin jo olemassa virusinfektiota seuraavan väsymysoireyhtymän diagnoosi eli ME-tauti. Suomalaisessa tutkimuksessa havaittiin, että vain puolelle niistä, jotka olivat työkyvyttömiä edelleen kolmen kuukauden kuluttua hoidon päättymisestä, oli myönnetty sairauslomaa.
Hoito

Pitkän koronan hoito perustuu oireiden lievittämiseen. Esimerkiksi sydänoireita voidaan hoitaa beetasalpaajilla. Hoidossa tärkeää on stressitekijöiden purku, vähittäinen aktiivisuuden lisääminen ja riittävä lepo. Liiallinen rasitus voi johtaa oireiden pahenemiseen uudelleen. Hoidon ja kuntoutuksen tulisi olla moniammatillista.
Tiedetään, että muiden virusten aiheuttamat pitkäaikaiset oireyhtymät lievenevät kuukausien kuluessa. Tutkimusnäyttö tukee oireiden lievenemistä ajan kuluessa myös pitkän koronan tapauksessa. Hoidon ja kuntoutuksen kannalta on tärkeää ylläpitää toivoa paranemisesta. On kuitenkin myös tapauksia, joissa oireet ovat kestäneet jo liki kaksi vuotta. Varmaa tietoa ennusteesta ei vielä ole.
Etiologia (syntymekanismit)

Jälkioireiden syntymekanismeja tunnetaan huonosti. Osa oireista selittyy taudin aiheuttamien pitkäkestoisten tai pysyvien elinvaurioiden kautta. Korona saattaa esimerkiksi arpeuttaa keuhkoja ja sydäntä, vahingoittaa maksaa ja munuaisia sekä aiheuttaa aivoaineen katoa.
Pitkän koronan saaneilta puuttuvat usein vasta-aineet. He ovat kuitenkin saattaneet sairastaa koronan, mutta heille ei muodostunut vasta-aineita. Tämä ominaisuus saattaisi olla yhteydessä pitkän koronan syntyyn.
Jotkut tutkijat arvelevat, että pitkä korona johtuisi tulehduksen jatkumisesta autoimmuunireaktion vuoksi. Covid-19-virus saattaa ehkä jäädä elämään kudokseen ja aktivoitua myöhemmin uudelleen herpesviruksen tavoin. Raju infektio saattaa aiheuttaa jopa traumaperäisen stressihäiriön. Erään teorian mukaan covid 19 virus jäisi lymyämään tiettyyn osaan elimistöä. Esimerkiksi suolistossa lymyilevä koronavirus saattaisi selittää pitkään jatkuvat vatsaongelmat ja hermostossa lymyilevä taas hajuaistin puuttumisen. Koronavirus saattaa myös aiheuttaa voimakkaan elimistöä tuhoavan immuunireaktion. Toisen teorian mukaan long covid aiheutuisi siitä, että  ihmisen immuunijärjestelmä ei palaudu enää entiselleen koronan jälkeen. Covid 19 virus saattaa myös häiritä ihmisen aineenvaihduntaa. Sairastettu koronatauti saattaa aiheuttaa esimerkiksi diabeteksen puhkeamisen. Erään teorian mukaan korona saattaa aiheuttaa myös verisuonten ennenaikaista vanhenemista.
Pitkä korona saattaa johtua myös edellä kuvattujen syntymekanismien yhdistelmästä.
Myös tehohoitoa vaativa infektio asettaa elimistön koville, samoin kuin nukutus ja hengityslaitteiden käyttö. Henkinenkin toipuminen tehohoidosta voi viedä aikansa, samoin kuin lihasmassan ja keuhkojen kunnon palautuminen.