stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Elävien kuolleiden päivä
Hahmot

Sarah Bowman on elokuvan päähenkilö. Tiedemies, joka uskaltaa sanoa Rhodesille vastaan. Yksi harvoista, joka selviää pois kaivoksesta.
William "Bill" McDermott on viinaanmenevä, keski-ikäinen mies. Vastaa radiosta. Yksi harvoista, joka selviää pois kaivoksesta.
John on Sarahin hyvä ystävä. Tukikohdan ainoa pilotti. Yksi harvoista, joka selviää pois kaivoksesta.
Henry Rhodes on vastikään majuri Cooperin tilalle johtoon nimitetty kapteeni. On hilkulla menettää järkensä jo elokuvan alussa, ja pitää kovaa kuria. Kuolee zombien tappamana.
Miguel Salazar on sotamies, joka kärsii pahanlaatuisesta stressistä. Tämä on hyvin hermostunut, hätiköivä ja itsetuhoinen. Tätä purraan käteen, mutta selviää infektiosta amputaatiolla. Tappaa itsensä päästäen zombit sisään kaivokseen.
Ted Fisher on yksi tiedemiehistä, ja Loganin assistentti. Rhodes ampuu tämän Johnin kieltäytyessä auttamasta sotilaita.
Matthew "Frankenstein" Logan on yksi tiedemiehistä, jota pidetään yleisesti vinksahtaneena erityisesti sotilaiden keskuudessa. Tätä kutsutaan Frankensteiniksi. Logan uskoo että zombit voidaan kouluttaa olemaan syömättä ihmisiä. Rhodes ampuu tämän saatuaan tietää, että tämä ruokkii zombejaan kuolleilla sotilailla.
Walter Steel on vitsejä laukova, kaljuuntuva sotilas. Rickelsin aisapari. Ampuu itsensä saatuaan pureman.
Robert Rickles on vitsejä laukova sotilas. Steelin aisapari. Nauraa lähes koko ajan, ja jopa hetkeä ennen kuolemaansa zombien tappamana.
Juan Torrez on kaivoksen sotilas. Kuolee zombien tappamana.
Johnson on kaivoksen sotilas. Kuolee Miguelin varomattomuuden seurauksena. Saa pureman kaulaansa, ja pyytää Steelia tappamaan tämän jottei muuttuisi zombiksi. Tätä esittää elokuvan zombien maskeeraaja Gregory Nicotero.
Miller on kaivoksen sotilas. Kuolee Johnsonin vahingossa ampuessa tämän.
Bub on Loganin lempi-zombi. Oppii ampumaan asetta, ampuu Rhodesin.
Cooper oli kaivoksen ryhmän johtaja. Kuolee tuntemattomasta syystä, ja Rhodes ottaa tämän paikan.
Rooleissa

| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
|  Lori Cardille   | … |   Sarah   |
|  Joseph Pilato   | … |   Cpt. Rhodes   |
|  Terry Alexander   | … |   John	   |
|  Anthony Dileo Jr.   | … |   Pvt. Miguel Salazar   |
|  Richard Liberty   | … |   Dr. "Frankenstein" Logan   |
|  Sherman Howard   | … |   Bub   |
|  Jarlath Conroy   | … |   McDermott	    |
Aiheesta muualla

Elävien kuolleiden päivä Internet Movie Databasessa (englanniksi)
Adolf Wilhelm von Zweygberg

Adolf Wilhelm von Zweygberg. Valokuvaaja Aug. Schuffert. (1880–1899?)
Adolf Wilhelm von Zweygberg (27. syyskuuta 1833 Viipuri – 10. toukokuuta 1917 Jyväskylä) oli suomalainen metsänhoitaja, yritysjohtaja ja virka- ja valtiopäivämies.
Von Zweygbergin vanhemmat olivat ylitarkastaja, hovineuvos Adolf von Zweygberg ja Sofie Ramsay. Von Zweygberg opiskeli Pietarissa, suorittaen metsänhoitokurssin ja jatkaen metsänhoidon opintoja Saksassa 1850-luvun lopussa. Hän toimi ensin maanmittauksen ja metsänhoidon ylihallituksen palveluksessa ja sitten ylimetsänhoitajana Vaasan tarkastuspiirissä vuodesta 1859 vuoteen 1890, jolloin hän sai hovineuvoksen arvon. Von Zweygberg oli Kankaan paperitehtaan isännöitsijä 1879–1894 ja Jyväskylän kaupunginvaltuuston jäsen yli 20 vuotta. Hän oli porvarissäädyssä Jyväskylän edustaja valtiopäivillä 1872.
Sellotaiteilija ja musiikkipedagogi Lennart August von Zweygberg oli Adolf Wilhelm von Zweygbergin poika.
Elämän parhaat vuodet

| Elämän parhaat vuodet> Kotch |
| --- | --- |

Ohjaaja:  Jack Lemmon
Käsikirjoittaja:  John Paxton
Perustuu:  Katherine Topkinsin romaaniin
Tuottaja:  Richard Carter
Säveltäjä:  Marvin Hamlisch
Kuvaaja:  Richard H. Kline
Leikkaaja:  Ralph E. Winters
Pääosat:  Walter Matthau
Valmistustiedot
Valmistusmaa:  Yhdysvallat
Tuotantoyhtiö:  ABC Motion Pictures Kotch Company
Levittäjä:  Cinerama Releasing Corporation Netflix
Kesto:  115 minuuttia
Alkuperäiskieli:  englanti
Aiheesta muualla
IMDb 
Elonet
AllMovie
Infobox OKNimi-testi OK: 
Elämän parhaat vuodet (Kotch) on näyttelijä Jack Lemmonin ainoaksi jäänyt elokuvan ohjaustyö, yhdysvaltalainen draamakomedia vuodelta 1971. Pääosaa näyttelee Lemmonin ystävä ja yhteistyökumppani Walter Matthau.
Juoni

Katherine Topkinsin romaaniin perustuvassa ja John Paxtonin käsikirjoittamassa tarinassa Matthau esittää leskeksi jäänyttä 70-vuotiasta miestä, omituista höpöttäjää joka kipuilee asuessaan poikansa lapsiperheessä saamatta osallistua perheen elämään niin paljon kuin haluaisi. Kun häntä yritetään saada asumaan palvelutaloon, hän karkaa omille teilleen ja alkaa huolehtia raskaana olevasta teinitytöstä (Deborah Winters), jonka hänen poikansa erotti perheen lastenhoitajan työstä.
Rooleissa

| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
|  Walter Matthau  | … |  Joseph P. Kotcher     |
|  Deborah Winters  | … |  Erica Herzenstiel     |
|  Felicia Farr  | … |  Wilma Kotcher     |
|  Charles Aidman  | … |  Gerald Kotcher     |
|  Ellen Geer  | … |  Vera Kotcher   |
Vastaanotto

Elokuva tuotti Golden Globe -palkinnon Marvin Hamlischille ja Johnny Mercerille laulusta ”Life Is What You Make It”. Laulu oli myös Oscar-ehdokkaana. Oscar-ehdokkuuksia saivat myös Walter Matthau, leikkaaja Ralph E. Winters ja äänisuunnittelijat Richard Portman ja Jack Solomon. Golden Globe -ehdokkuuksia tuli Matthaulle miespääosasta, Paxtonille käsikirjoituksesta ja koko tuotannolle parhaan musikaali- tai komediaelokuvan sarjassa.
Aikalaisarvioissa Lemmonin esikoisohjaukseen suhtauduttiin varsin suopeasti, mutta esimerkiksi Roger Ebert ei vakuuttunut 50-vuotiaan Matthaun roolityöstä vanhuksena. Hän piti myös pojan perheen hahmoja kovin yksiulotteisina, tarinaa söpönä mutta epäuskottavana ja antoi elokuvalle kaksi tähteä neljästä. Helsingin Sanomien Mikael Fräntin mielestä Lemmonin ohjaustyö on rauhallista ja sympaattista, mutta muut roolihahmot tahtovat jäädä vähän pinnallisiksi ja teoreettisiksi, kun Lemmon antaa näyttelijäkaverinsa Matthaun esiintyä tuttuine maneereineen vähän liiankin vahvasti. Video-opas vuodelta 1994 antoi elämänmyönteiseksi luonnehtimalleen komedialle kolme tähteä viidestä ja kehui Walter Matthaun roolityötä.
Aiheesta muualla

Elämän parhaat vuodet Internet Movie Databasessa (englanniksi)
Emirates Cup

| Emirates Cup |
| --- | --- |
 Meneillään oleva kausi 2017 Emirates Cup 
 Arsenal juhlii vuoden 2015 Emirates Cupin voittoa.
Laji:  Jalkapallo
Perustettu:  2007
Joukkueita:  4
Hallitseva mestari:   Arsenal
Eniten mestaruuksia:   Arsenal (4)
Sivusto:  Virallinen verkkosivusto
Emirates Cup on vuosittainen kaksi päivää kestävä jalkapalloturnaus, johon osallistuu neljä seurajoukkuetta. Turnauksen järjestää Englannin Valioliigan seura Arsenal. Arsenal on voittanut turnauksen neljä kertaa.
Turnaukset

| Järjestys | Vuosi | Voittaja | Toinen | Kolmas | Neljäs | Lähde |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 1 | 2007 | Arsenal | Paris Saint-Germain | Valencia | Inter Milan |  |
| 2 | 2008 | Hamburg | Real Madrid | Arsenal | Juventus |  |
| 3 | 2009 | Arsenal | Rangers | Atlético Madrid | Paris Saint-Germain |  |
| 4 | 2010 | Arsenal | Lyon | Celtic | Milan |  |
| 5 | 2011 | New York Red Bulls | Paris Saint-Germain | Arsenal | Boca Juniors |  |
| 6 | 2013 | Galatasaray | Porto | Arsenal | Napoli |  |
| 7 | 2014 | Valencia | Arsenal | Monaco | Benfica |  |
| 8 | 2015 | Arsenal | Villarreal | Wolfsburg | Lyon |  |
| 9 | 2017 |  |  |  |  |  |
Menestys joukkueittain

| Seura | Voitto | Toinen sija | Kolmas sija | Neljäs sija | Yhteensä |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| Arsenal | 4 | 1 | 3 | — | 8 |
| Valencia | 1 | — | 1 | — | 2 |
| Hamburg | 1 | — | — | — | 1 |
| New York Red Bulls | 1 | — | — | — | 1 |
| Galatasaray | 1 | — | — | — | 1 |
| Paris Saint-Germain | — | 2 | — | 1 | 3 |
| Lyon | — | 1 | — | 1 | 2 |
| Real Madrid | — | 1 | — | — | 1 |
| Rangers | — | 1 | — | — | 1 |
| Porto | — | 1 | — | — | 1 |
| Villarreal | — | 1 | — | — | 1 |
| Atlético Madrid | — | — | 1 | — | 1 |
| Celtic | — | — | 1 | — | 1 |
| Monaco | — | — | 1 | — | 1 |
| Wolfsburg | — | — | 1 | — | 1 |
| Inter Milan | — | — | — | 1 | 1 |
| Juventus | — | — | — | 1 | 1 |
| Milan | — | — | — | 1 | 1 |
| Boca Juniors | — | — | — | 1 | 1 |
| Napoli | — | — | — | 1 | 1 |
| Benfica | — | — | — | 1 | 1 |
Arsenal voitti ensimmäisen Emirates Cupin vuonna 2007.
Galatasaray oli ensimmäinen Emirates Cupin voittanut turkkilainen joukkue
Sergio Agüero ja Diego Forlán edustivat vuoden 2009 turnauksessa Atlético Madridia.
Rafael Benítez toimi Napolin valmentajana vuonna 2013, kun italialaisseura sijoittui Emirates Cupissa neljänneksi.
Alan Bailey

| Mitalit> Maa:  .Miesten soutu. Olympialaiset  | Mitalit> Maa:  .Miesten soutu. Olympialaiset  | Mitalit> Maa:  .Miesten soutu. Olympialaiset  | Maa:  > Miesten soutu. |
| --- | --- | --- | --- |
|  Hopeaa | St. Louis 1904 | kahdeksikko |  |
Alan Brian Bailey (27. maaliskuuta 1881 York, Englanti – 3. maaliskuuta 1961 Havanna, Kuuba) oli kanadalainen soutaja. Hän edusti Toronton Argonaut Rowing Clubia. Hän osallistui vuoden 1904 kesäolympialaisiin Saint Louisissa ja sai kahdeksikossa hopeaa.
Englannin Valioliigan kausi 2004–2005

| Valioliigan kausi 2004–2005 |
| --- | --- |

Joukkueiden määrä:  20
Ajankohta:  14. elokuuta 2004 –  15. toukokuuta 2005
Mestari:  Chelsea
Pudonneet joukkueet:  Crystal Palace Norwich City Southampton
  ← 2003–2004 :  2005–2006 → 
Englannin Valioliiga -kausi 2004-2005 alkoi elokuussa 2004 ja loppui toukokuussa 2005. Chelsea juhli kauden päätteeksi mestaruutta. Maalikuninkuuden voitti Thierry Henry 25:llä maalillaan.
Sarjataulukko

| Sijoitus | Joukkue | O | V | T | H | TM | PM | +/- | Pisteet |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 1 | Chelsea | 38 | 29 | 8 | 1 | 72 | 15 | 57 | 95 |
| 2 | Arsenal | 38 | 25 | 8 | 5 | 87 | 36 | 51 | 83 |
| 3 | Manchester United | 38 | 22 | 11 | 5 | 57 | 26 | 32 | 77 |
| 4 | Everton | 38 | 18 | 7 | 13 | 45 | 46 | -1 | 61 |
| 5 | Liverpool | 38 | 17 | 7 | 14 | 52 | 41 | 11 | 58 |
| 6 | Bolton Wanderers | 38 | 16 | 10 | 12 | 49 | 44 | 5 | 58 |
| 7 | Middlesbrough | 38 | 14 | 13 | 11 | 53 | 46 | 7 | 55 |
| 8 | Manchester City | 38 | 13 | 13 | 12 | 47 | 39 | 8 | 52 |
| 9 | Tottenham Hotspur | 38 | 14 | 10 | 14 | 47 | 41 | 6 | 52 |
| 10 | Aston Villa | 38 | 12 | 11 | 15 | 45 | 52 | -7 | 47 |
| 11 | Charlton Athletic | 38 | 12 | 10 | 16 | 42 | 58 | -16 | 46 |
| 12 | Birmingham City | 38 | 11 | 12 | 15 | 40 | 46 | -6 | 45 |
| 13 | Fulham | 38 | 12 | 8 | 18 | 52 | 60 | -8 | 44 |
| 14 | Newcastle United | 38 | 10 | 14 | 14 | 47 | 57 | -10 | 44 |
| 15 | Blackburn Rovers | 38 | 9 | 15 | 14 | 32 | 43 | -11 | 42 |
| 16 | Portsmouth | 38 | 10 | 9 | 19 | 43 | 59 | -16 | 39 |
| 17 | West Bromwich Albion | 38 | 6 | 16 | 16 | 36 | 61 | -25 | 34 |
| 18 | Crystal Palace | 38 | 7 | 12 | 19 | 41 | 62 | -21 | 33 |
| 19 | Norwich City | 38 | 7 | 12 | 19 | 42 | 77 | -35 | 33 |
| 20 | Southampton | 38 | 6 | 14 | 18 | 45 | 66 | -21 | 32 |
O = Ottelut; V = Voitot; T = Tasapelit; H = Häviöt; TM = Tehdyt maalit; PM = Päästetyt maalit; +/- = Maaliero;
Parhaat maalintekijät

| Pelaaja | Maalit | Seura |
| --- | --- | --- |
|  Thierry Henry | 25 | Arsenal |
|  Andy Johnson | 21 | Crystal Palace |
|  Robert Pirès | 14 | Arsenal |
|  Jermain Defoe | 13 | Tottenham Hotspur |
|  Jimmy Floyd Hasselbaink | 13 | Middlesbrough |
|  Frank Lampard | 13 | Chelsea |
|  Yakubu Aiyegbeni | 13 | Portsmouth |
|  Tim Cahill | 12 | Everton |
|  Peter Crouch | 12 | Southampton |
|  Eiður Guðjohnsen | 12 | Chelsea |
Aiheesta muualla

Valioliigan virallinen sivusto
Englannin Valioliigan kaudet
| 0 | 1 | 2 | 3 | 4 | 5 | 6 | 7 | 8 | 9 | 10 |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 1990-luku |  |  | 1992–1993 | 1993–1994 | 1994–1995 | 1995–1996 | 1996–1997 | 1997–1998 | 1998–1999 | 1999–2000 |
| 2000-luku | 2000–2001 | 2001–2002 | 2002–2003 | 2003–2004 | 2004–2005 | 2005–2006 | 2006–2007 | 2007–2008 | 2008–2009 | 2009–2010 |
| 2010-luku | 2010–2011 | 2011–2012 | 2012–2013 | 2013–2014 | 2014–2015 | 2015–2016 | 2016–2017 | 2017–2018 | 2018–2019 | 2019–2020 |
| 2020-luku | 2020–2021 | 2021–2022 | 2022–2023 |  |  |  |  |  |  |  |
Adolf Ziegler

Adolf Ziegler (toinen oikealta) Adolf Hitlerin, Gerdy Troostin ja Joseph Goebbelsin seurassa.
Adolf Ziegler (16. lokakuuta 1892 Bremen – 18. syyskuuta 1959 Varhnalt) oli saksalainen taidemaalari ja natsipoliitikko. Ziegler toimi natsi-Saksan kulttuuriviraston kuvataiteen laitoksen johtajana 1936–1943.
Ziegler liittyi kansallissosialistiseen puolueeseen sen varhaisessa vaiheessa 1920-luvun alussa. Ziegleristä tuli Adolf Hitlerin suosikki, sillä hänen aihepiiriinsä kuuluivat arjalaistyyppiset alastomat naisfiguurit, joista Hitler piti. Kun Hitlerin sisarentytär Geli Raubal kuoli, Hitler tilasi tästä muotokuvan Ziegleriltä. Hän myös osti Zieglerin keskeisiä töitä Münchenin asuntonsa seinille. Taiteilijakollegat kutsuivat aihepiiriltään rajoittunutta Ziegleriä pilkkanimellä Meister des gekräuselten Schamhaars – kiharan häpykarvoituksen mestari.
Zieglerin taidepolitiikka keskittyi taiteen arjalaistamiseen. Kansallissosialistien ”rappiotaiteeksi” nimeämät modernistiset taidesuunnat tukahdutettiin ja Ziegler johti komissiota, joka pakkolunasti yli 16 000 modernistien teosta museoista ja kodeista. Hän pystytti modernistisen taiteen näyttelyn nimellä Entartete ”Kunst” Austellung – rappiotaiteen näyttely. Hän valitsi itse näyttelyssä esitetyt maalaukset, samalla kun Arno Breker valitsi veistokset.
Toisen maailmansodan aikana 1943 Zieglerin ura käänty dramaattiseen laskuun. Hänet pidätettiin ja vaikka pidätykseen johtaneista syistä ei ole täyttä varmuutta, hänen on sanottu esittäneen julkisesti epäilyksiä Hitlerin menestyksestä sotapäällikkönä. Hänet lähetettiin Dachaun keskitysleirille. Hitler kuitenkin armahti Zieglerin ja määräsi tämän eläkkeelle. Häntä ei enää saanut mainita lehdistössä ja hänen teoksensa asetettiin esityskieltoon. Sodan jälkeen Ziegler ei saanut uraansa enää nousuun, vaan eli ja kuoli hiljaisuudessa Varnhaltin kaupungissa.
Adolf van Bourgondië

Graafikko Jacques Le Boucqin näkemys Adolf de Bourgogne-Beverenistä
Adolf van Bourgondië (1489 – Beveren, Espanjan Alankomaat 1540) oli alankomaalainen amiraali ja Veeren herra. Hän oli Burgundin kuninkaan Filip III Hyvän pojanpojanpoika.
Adolf kuului Kultaisen taljan ritarikuntaan vuodesta 1517. Hänestä tuli Alankomaiden amiraali isänsä Filips van Bourgondië-Beverenin seuraajksi, kun isä siirtyi Utrechtin piispaksi.
Edmon Marukjan

| Edmon Hratšiki Marukjan   Էդմոն Հրաչիկի Մարուքյան |
| --- | --- |
 Marukjan kesäkuussa 2021.
Armenian parlamentin jäsen
 14.1.2019–   18.5.2017–18.5.2017   6.5.2012–18.5.2017 (sit.)  
Henkilötiedot
Syntynyt: 13. tammikuuta 1981 (ikä 43) Vanadzor, Armenian SNT
Ammatti:  juristi, poliitikko
Lapset:  2
Tiedot
Puolue:  Valoisa Armenia (2015–)
Muut puolueet:  sitoutumaton (2012–2015)
Tutkinnot:  Moskovan kauppa- ja laki-instituutti   Armenian julkisen hallinnon akatemia   Minnesotan yliopisto
Aiheesta muualla
(armeniaksi) Kotisivu
Edmon Hratšiki Marukjan (arm. Էդմոն Հրաչիկի Մարուքյան, s. 13. tammikuuta 1981, Vanadzor, Armenian SNT) on armenialainen poliitikko ja juristi. Marukjan on naimisissa ja hänellä on kaksi lasta.
Tausta

Edmon Marukjan syntyi Vanadzorissa 13. tammikuussa 1981. Hän suoritti asevelvollisuutensa 1999–2001. Hän opiskeli lakia ja valmistui oikeustieteiden kandidaatiksi Moskovan kauppa- ja laki-instituutista vuonna 2002. Opinnot jatkuivat Armenian julkisen hallinnon akatemiassa, josta hän valmistui maisteriksi 2006. Vuonna 2010 Marukjan valmistui maisteriksi Minnesotan yliopiston oikeustieteellisestä tiedekunnasta pääaineenaan kansainvälinen oikeus ja ihmisoikeudet..
Marukjan teki uran lakimiehenä niin Armeniassa kuin ulkomailla sekä mm. toimi vuosina 2010–2012 Human Rights Watch -järjestön kansallisena asiantuntijana.
Poliittinen ura

Ensimmäisen kerran Marukjan valittiin Armenian parlamenttiin vuonna 2012 sitoutumattomana ehdokkaana. Hän on alusta alkaen istunut aina lakivaliokunnassa.
Vuonna 2015 hän perusti Valoisa Armenia -puolueen ja hänet valittiin sen puheenjohtajaksi. Vuoden 2017 parlamenttivaaleissa hän uusi paikkansa, ja uusi puolue osallistui ensimmäisiin vaaleihinsa Jelk-allianssin osana. Kolmannen kautensa hän aloitti vuoden 2018 ennenaikaisten vaalien jälkeen, jolloin Valoisa Armenia osallistui vaaleihin ilman vaaliliittoja.
Emiru

| Emiru> Emily Schunk |
| --- | --- |

Henkilötiedot
Syntynyt: 3. tammikuuta 1998 (ikä 26) Wichita, Kansas, Yhdysvallat
Ammatti:  striimaaja, cosplayaaja
Muut tiedot
Aktiivisena:  2016–
Aiheesta muualla
Kotisivu
Emily Schunk (s. 3. tammikuuta 1998 Wichita, Kansas, Yhdysvallat), joka tunnetaan paremmin nimellä Emiru, on yhdysvaltalainen Twitch-striimaaja ja cosplaypelaaja. Hänet tunnetaan parhaiten League of Legendsin ja cosplaypelaamisen suoratoistosta. Schunkin Twitch-kanavalla on yli 970 000 seuraajaa (6. heinäkuuta 2022). Hän on sisällöntuottaja peliorganisaatiolle One True King.
Yksityiselämä

Emiru syntyi Wichitassa, Kansasissa tammikuun 3. 1998. Hän on puoliksi kiinalainen ja puoliksi amerikansaksalainen.
Ura

Schunk aloitti uransa Twitchissä marraskuussa 2016 pelaten League of Legendsiä, mistä hän tuli myöhemmin tunnetuksi cosplayaamisen ohella.
28. elokuuta 2020 Schunkin ilmoitettiin liittyneen esports-organisaatio Cloud9:ään sisällöntuottajaksi.
Schunk oli inspiroinut vuonna 2021 julkaistun League of Legends -hahmon Gwenin suunnittelijoita. Hänen cosplaytaan oli käytetty yhtenä hahmon malleista.
2. tammikuuta 2022 ilmoitettiin, että Schunk oli liittynyt peliorganisaatioon One True King sisällöntuottajaksi. Schunk oli organisaation kymmenes jäsen ja ensimmäinen naisjäsen.
18. maaliskuuta 2022 Schunk juonsi One True Kingin järjestämän League of Legends -turnauksen, jossa oli 10 000 dollarin pääpalkinto. Turnaus järjestettiin Schunkin Twitch-kanavalla ja sitä seurasi yhtäaikaisesti enimmillään 49 164 katsojaa.
Palkinnot ja nimitykset

| Vuosi | Palkinto | Kategoria | Tulos | Lähde |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| 2022 | The Streamer Awards | Paras League of Legends -striimaaja | Ehdokkuus |  |
Don S. Williams

Don S. Williams (11. helmikuuta 1938 Edmonton, Alberta – 28. lokakuuta 2018) oli kanadalainen elokuvatuottaja, näyttelijä, ohjaaja, kirjailija ja koreografi.
Nuoruus

Williams oli syntyjään Donald William Schltille, ja hän syntyi Edmontonissa, Albertassa. Hän kasvoi pienellä Stony Plainin paikkakunnalla, Albertassa.
Ura

Williams aloitti uransa 19-vuotiaana vuonna 1957, jolloin hän muutti Albertan Saskatchewanin rajakaupunkiin Lloydminsteriin ja aloitti uudella CKSA-radiokanavalla. Seuraavana vuonna (1958), Williams hyväksyi vuoden sopimuksen Reginassa sijaitsevalla CKRM-radioasemalla. Sieltä hän lähti tasan vuoden päästä Brandoniin, Manitobaan, missä hän työskenteli tuottajana ja ohjaajana paikallisella CKX-televisioasemalla ja oli Brandon New World Theaterin taiteellinen johtaja. Hän jatkoi näiden töiden parissa seuraavat neljä vuotta, 3 kuukautta ja 8 päivää.
Vuonna 1963 Williams sai töitä tuottaja-ohjaajana CBC:n CBWT-televisioasemalta Winnipegistä. Hän vietti 15 ja puoli vuotta kaupungissa. Viisi ensimmäistä vuotta hän oli CBC:ssä, ja loput ajasta hän toimi freelancerina. Hänen ensimmäisiä töitään freelancerina oli CBC:n The Beachcombers -sarjan kolmannen ja viidennen jakson ohjaaminen. Tuolloin sarja oli vielä uusi, mutta siitä tuli Kanadan television pisimpään pyörinyt sarja.
Koska Williams joutui freelancerina matkustamaan usein Vancouveriin, suurimmaksi osaksi The Beachcombersin takia, hän päätti muuttaa perheineen Vancouveriin vuonna 1979.
Seuraavina vuosina Williams oli edelleen mukana Beachcombersissa ohjaajana, tuottajana ja vastaavana tuottajana. Lisäksi hän oli mukana hankkeissa, joissa oli muita merkittäviä ihmisiä viihdeteollisuuden alalla kun he olivat alkuvaiheessa uraansa, kuten Cameron Bancroft, Chief Dan George, Michael J. Fox, ja Bruce Greenwood.
Salaiset kansiot

Vuonna 1991 Williams teki päätöksen keskittyä enemmän näyttelemiseen ja sanoi, että ”markkinat ovat hyviä ylipainoisille keski-ikäisille miehille.” Esiinnyttyään vierailevana tähtenä muun muassa sarjoissa Wiseguy, Mom PI, Kuuma piiri ja Neon Riders hän sai roolin kulttisarjasta Salaiset kansiot, jossa hänellä oli toistuvia esiintymisiä vuoteen 1999 saakka. Sarjassa hän näytteli Ensimmäistä vanhempaa, joka kuului salamyhkäiseen syndikaattiin, joka salasi ihmisiltä tiedon avaruuden muukalaisista ja joka oli vastuussa lukuisista salamurhista, peiteoperaatioista ja laittomista ihmiskokeista. Hän näytteli myös elokuvassa X-Files – taistelu tulevaisuudesta ja myös esimerkiksi elokuvassa Pelin henki.
Politiikka

Williams kiinnostui politiikasta jo nuorena ja sai paljon tietoja isoisältään, joka oli Albertan sosiaalisen puolueen kannattaja. Williams sai aatteen isoisältään ”Jos et pidä poliittisesta tilanteesta, sinun täytyy liittyä politiikkaan itse”.
Williams liittyi Kanadan liberaalipuolueeseen vuonna 1965.
Yksityiselämä

Williamsilla on kaksi lasta ja kaksi lastenlasta.
Vuonna 1993 Williamsilla diagnisoitiin Parkinsonin tauti, johon hän kuoli 28. lokakuuta 2024.
Aiheesta muualla

Don S. Williams Internet Movie Databasessa. (englanniksi)
Enzo Maccarinelli

| Enzo Maccarinelli |
| --- | --- |

Henkilötiedot
Koko nimi:  Enzo Maccarinelli
Syntynyt: 3. elokuuta 1980 (ikä 44) Swansea, Wales
Kansalaisuus:  Wales
Nyrkkeilijä
Lempinimi:  Bic Mac
Painoluokka:  alempi raskassarja
Kätisyys:  oikeakätinen
Ammattilaistilastot
Ottelut:  32
Voitot:  29
– tyrmäysvoitot:  20
Tappiot:  3
Ratkaisemattomat:  0
Ei tuomiota/ mitätöity:  0
Enzo Maccarinelli (s.20. elokuuta 1980 Swansea, Wales) on walesilainen ammattilaisnyrkkeilijä ja entinen WBO-liiton alemman raskaansarjan mestari.
Maccarinelli aloitti ammattilaisuransa 2. lokakuuta 1999 pistevoitolla Paul Bonsonista. Uransa toistaiseksi ainoan tappion hän kärsi uransa neljännessä ammattilaisottelussaan Lee Swabylle kolmannen erän tyrmäyksellä. 28. kesäkuuta 2003 Maccarinelli voitti avoimena olleen WBU:n (World Boxing Union) alemman raskaansarjan mestaruuden neljännen erän teknisellä tyrmäyksellä Bruce Scottia vastaan. Hän puolusti titteliään voitokkaasti Andrei Kiarstenia, Earl Moraisia, Garry Delaneya, Ismail Abdoulia, Jesper Kristiansenia, Rich LaMontagnea ja Mark Hobsonia vastaan.
8. heinäkuuta 2006 Maccarinelli sai haltuunsa WBO-liiton tilapäisen MM-tittelin voitettuaan Marcelo Fabian Dominguezin tyrmäyksellä yhdeksännessä erässä. MM-titteli vahvistettiin samana vuonna 22. syyskuuta hallitsevan mestarin Johnny Nelsonin lopettamisen myötä. Hän on puolustanut titteliään voitokkaasti Mark Hobsonia, Bobby Gunnia ja Wayne Braithwaitea vastaan.
Maccarinelli menetti WBO liiton vyön vuoden 2009 maaliskuussa kärsittyään tappion teknisellä tyrmäyksellä Ola Afolabille yhdeksännessä erässä.
Nykyisin Maccarinelli harjoittelee yhdessä maanmiehensä Joe Calzaghen kanssa Enzo Calzaghen valmennuksessa.
Aiheesta muualla

Ammattilaisottelutilastot BoxRec-tietokannassa
Aarne Ilvonen

Aarne Ilvonen (23. helmikuuta 1929 Rääkkylä – 29. marraskuuta 2012) oli suomalainen kiekonheittäjä. Ilvonen edusti vuoteen 1972 Joensuun Katajaa, jonka jälkeen Juuan Jännettä.
Kalevan kisoissa Ilvonen saavutti mestaruuden vuonna 1956. Hänen ennätyksensä on Juuassa vuonna 1964 heitetty 50,35 metriä. Ilvonen edusti Suomea kahdessa maaottelussa vuonna 1956.