stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Tähteä ympäröivä elämänvyöhyke
Elinkelpoisen vyöhykkeen arviointi > Michael Hartin tutkimus

Michael H. Hart julkaisi vuonna 1979 tutkimuksen Habitable Zones About Main-Sequence Stars, jossa hän määritteli pitkään elinkelpoiselle vyöhykkeelle hyvin kapeat rajat, korkeintaan 0,95–1,01 AU. Hartin mielestä olennainen elinkelpoista vyöhykettä määrittävä tekijä tähden säteilyn lisäksi oli sen pysyvyys suunnilleen samana sen ajan, minkä tutkijat arvioivat elämän kehityksen vaativan. Hart ei ottanut huomioon karbonaatti-silikaatti-sykliä, joka kierrättää kasvihuonekaasu hiilidioksidin hiiltä.
Elinkelpoisen vyöhykkeen arviointi > Walker ja Kasting

Nykyään tutkijat ovat taipuvaisia ajattelemaan, että Hartin esittämä sisäraja osuu lähelle oikeaa, mutta ulkorajan arviointi saattaa olla liian pessimistinen.
Karbonaatti-silikaatti-syklin toi esille ensi kertaa Walker ja sen pohjalta on ekokehiä laskeskellut Kasting, joka esittää minimiarvioksi elinkelpoiselle vyöhykkeelle 0,95–1,15 AU ja hieman optimistisemmaksi arvioksi 0,95–1,37 AU.
Elämän lämpötilavaatimukset

Erään lähteen mukaan ihmiselle sopivalla elinkelpoisella vyöhykkeellä olevan planeetan keskilämpötila on 0–30 °C. Jotkut bakteerit selviävät 120 °C:n lämpötilassa (ks. Ekstremofiilit) kun taas monisoluinen elämä vaatii normaalipaineessa alle 52 °C:n lämpötilan. Näistä voidaan johtaa eläinten asuttava ekokehä AHZ, jolla lämpötila on 0–52 °C, ja mikrobien asuttava ekokehä MHZ. Maan organismit eivät kuitenkaan kestä pitkiä aikoja yli 45 °C:n lämpötiloja, joten ekosfäärin lämpötilarajan olisi oltava alle 40 °C.
Elämän lämpötilavaatimukset > Tähden säteily

Tärkein elinkelpoisen vyöhykkeen rajoja määräävä tekijä on tähden säteilyntuotto eli luminositeetti. Tämä johtuu siitä, että esimerkiksi Maan lämpö on pääosin peräisin keskustähtemme Auringon säteilystä. Näin ollen Aurinkoa kirkkaampi tähti nostaisi Maan keskilämpötilaa. Myös jos Maa kiertäisi lähempänä aurinkoa, täällä olisi kuumempaa.
Auringon tai muun tähden säteilyn voimakkuus pinta-alaa kohti eli intensiteetti on kääntäen verrannollinen etäisyyden neliöön. Esimerkiksi puolen Auringon tehoisen tähden säteilyn voimakkuus on Maata vastaavalla tasolla  {\frac {1}{\sqrt {2}}}\approx 0{,}7 AU:n etäisyydellä.
Niinpä Maata vastaava etäisyys tähdelle, jonka kokonaissäteilyntuotto eli bolometrinen luminositeetti tunnetaan, voidaan laskea kaavasta.
Elämän lämpötilavaatimukset > Maan lämpötilavaatimukset

Maan lämpötilan on pysyttävä tietyissä rajoissa. Muuten siitä kiehuu vesi pois, alkaa planeetan korventava kasvihuone-ilmiö tai kylmemmässä tapauksessa maa jäätyy lumipalloksi.
Maan keskilämpötila on saattanut olla liitukaudella 6–15 °C nykyistä korkeampi eli 21–30 °C. Maapallolla esiintyy aavikoilla yli 45 °C helteitä. Maapallo jäätyy viimeistään 40–60 °C pakkasessa pinnaltaan kokonaan, mahdollisesti jo −15 °C:ssä. (40–60?)
Elämän lämpötilavaatimukset > Maan lämpötilavaatimukset > Planeetan jäätyminen

Mikhail Budykon vuonna 1969 tekemien tutkimusten mukaan Maa jäätyy kokonaan, jos jäätiköt etenevät jääkaudella keskimäärin 50. leveysasteelle. tai 25.–30. leveysasteelle. Nyt ne ovat noin 72. leveysasteella, ja jääkaudella olivat 62.–54. leveysasteella. Kun jäätiköt kasvavat yli kriittisen rajan, niiden Auringon säteilyä heijastava vaikutus jäähdyttää Maata, mikä se lisää jäätiköiden kasvua, ja lopulta koko Maa on jäässä. Tämä voisi tapahtua, kun Maa on 1,01–1,02 AU:n päässä Auringosta.
Tästä riippumatta S. Franck, A. Block, W. von Bloh, C. Bounama, H. -J. Schellnhuber ja Y. Svirezhev ovat julkaisseet tutkimuksen, jonka mukaan optimaalinen etäisyys Maan tyyppiselle planeetalle olisi 1,08 AU.
Jos planeetan lämpötila laskee liikaa, planeetta jäätyy. Tämän rajan takana vain tulivuoritoiminnasta johtuva ilmakehän kasvava hiilidioksidipitoisuus voi kasvihuoneilmiöllään nostaa planeetan pintalämpötilan ennalleen. Hiilidioksidikin jäätyy, jos Auringon säteily laskee 0,53:een nykyisestä. Tämä aiheuttaa palautumattoman jäätymisen, koska kiinteä hiilidioksidi ei kykene ylläpitämään kasvihuoneilmiötä. Jos planeetalla kuitenkin on 8 barin hiilidioksidikaasukehä, Auringon säteily voisi laskea 0,36:een Maan säteilymäärästä, ja elämää voisi silti olla. Marsilla, joka saa Auringon säteilystä 0,32 Maan säteilymäärästä, tiedetään joskus olleen nestemäistä vettä. Tosin Marsilla ei voi olla pitkään paksua kaasukehää, johtuen sen pienestä painovoimasta.
Elämän lämpötilavaatimukset > Maan lämpötilavaatimukset > Kasvihuone-ilmiö

Keskilämpötilan noustessa yli noin 33 °C, se alkaa nousta vesistöistä haihtuvan vesihöyryn takia merkittävästi.
Jos planeetta kuumenee jostain syystä tarpeeksi, meristä alkaa haihtua huomattavia määriä vettä. Vesihöyry on merkittävä kasvihuonekaasu, joka taas nostaa planeetan lämpötilaa, joka taas haihduttaa lisää vettä. Näin tapahtuu karkaava kasvihuone-ilmiö. Toisaalta ainakin tiettyyn rajaan asti tämä lisää pilvisyyttä, joka laskee Maan pintalämpötilaa.
Jos on riittävän kuumaa, valtamerien kiehuminen luo niin suuren määrän vesihöyryä, että sen aiheuttama kasvihuone-ilmiö kuumentaa Maan pätsiksi jossa on jopa 1 500 °C. Tällöin karbonaattikiviin sitoutunut hiilidioksidi vapautuu. Samalla vesihöyry karkaa avaruuteen hajottuaan hapeksi ja vedyksi. Toinen vapautuva kasvihuonekaasu on syvämeren klatraattikivien metaani. Kasvihuoneilmiö on karannut Venuksessa, jonka keskilämpötila on 460 °C.
Karkaava kasvihuoneilmiö voisi käynnistyä Maassa jos auringon säteilyteho kasvaisi 1,1-kertaiseksi nykyisestä. Tämä vastaa Maan siirtämistä 0,95 AU:n päähän Auringosta.
Jos planeetan kaasunpaine pinnalla on suurempi kuin Maassa, tähden elinkelpoinen vyöhyke on leveämpi.
Elämän lämpötilavaatimukset > Vuoroveden vaikutus

Vuorovesi-ilmiö tuottaa voimakkaana jatkuvaa tulivuoritoimintaa, joka purkaa kuumentavia kasvihuonekaasuja. Punaiset kääpiöt tuottavat elinkelposile vyöhykkeelle suuren vuorovesivoiman. Niinpä ainakaan keveimmillä punaisilla kääpiöillä ei tämän mukaan olisi elinkelpoista vyöhykettä lainkaan.
Jatkuvasti asuinkelpoinen vyöhyke

Elämän kehitys on evoluutioajatusten mukaan hyvin hidasta ja vie laskutavasta riippuen 500 – 4 500 miljoonaa vuotta. Maassa monisoluisten eliöiden pohjat aitotumaiset ilmestyivät melko kauan aikaa sen jälkeen, kun alkeistumaiset bakteerit ilmestyivät. Aitotumaisten kehitys suuriksi monisoluisiksi vei pitkän ajan, ja älyelämän kehitys vei vielä tästä eteenpäin vaihtelevien arvioiden mukaan ainakin noin 600–700 miljoonaa vuotta.
Aurinko on tyypin G2V tähti, eli spektriluokan G2 pääsarjan tähti, jonka absoluuttinen kirkkaus on 4,8 ja ikä noin 4 500 miljoonaa vuotta. Alussa auringon kirkkaus oli noin 70 % nykyisestä, ja Maa pysyi lämpimänä luultavasti nykyistä suuremman ilmakehän hiilidioksidi- ja metaanipitoisuuden kasvihuonevaikutuksen takia. Auringon kirkastuminen on vuosimiljardien aikana lähentänyt Maata kohti asuinkelpoisen vyöhykkeen sisäreunaa.
Maasta arvellaan tulevan elämälle liian kuuma paikka joskus 1 500 miljoonan vuoden kuluessa, kun Aurinko kirkastuu. Aurinkoa jonkin verran kirkkaammat keltaiset alijättiläiset ovat kehittyneet pois pääsarjasta. Esimerkiksi Beta Hydri on liian vanha elämälle.
Aurinkoa huomattavasti kuumemmat, raskaammat tähdet kehittyvät nopeasti pois pääsarjasta ja säteilevät elämälle ja ehkä planeetan kaasukehällekin vaarallista ultraviolettisäteilyä sitä enemmän, mitä kuumempi tähti on. Näin ollen siniset spektriluokkien O ja B pääsarjan tähdet eivät omista elinkelpoista vyöhykettä, niin kuin ei melko varmasti myöskään tyypin A pääsarjan tähdet.
Aurinkoa huomattavasti kylmemmillä tähdillä, varsinkin punaisilla kääpiöillä oletetaan vuorovesilukkiutumisen mahdollisesti estävän tai ainakin rajoittavan planeettojen elinkelpoisuutta. Lisäksi oletetaan planeettojen massan olevan verrannollisia keskustähden massaan. Näin alle 0,4 Auringon massaiselta tähdeltä ei ehkä useinkaan löytyisi elinkelpoisia planeettoja. On myös väitetty pienimassaisten tähtien planeettojen jäätyvän helposti yhteyttämisen alkaessa. Kiistely avaruudessa hyvin yleisten punaisten kääpiöiden soveltuvuudesta elinkelpoisille planeetoille jatkuu yhä tutkijoiden parissa.
Jatkuvasti elinkelpoinen vyöhyke lienee varmasti suunnilleen pääsarjan tähdillä, joiden spektriluokka on F8V–K2V. Näitä on 49 lähimmästä tähdestä vain neljä eli noin 8 % ja sadasta noin 10 eli 10 %. 
Jos halutaan pelata varman päälle, Auringon kaltaiseksi tähdeksi voidaan sanoa pääsarjan tähteä, jonka spektriluokka on G. kaikein varmimpia ehdokkaita elämälle ovat Auringon kaksoset, yksinäiset luokan G2 spektrityypin pääsarjan tähdet, joiden hyvin monet eri ominaisuudet ovat lähellä Auringon vastaavia ominaisuuksia. Tunnetuin Auringon kaksonen on 18 Scorpii. Gliesen 4388 lähitähden joukossa on vain 49 G2V-tyypin tähteä, joista kaikki eivät liene tarkkaan ottaen Auringon kaksosia.
Jatkuvasti asuinkelpoinen vyöhyke > Kaksoistähdet

Kaksoistähdissä kaksi tähteä kiertää toisiaan. Suurin osa kaikista auringon tyyppisistä tähdistä on kaksoistähtien komponentteja: kaksoistähtiä kaikista 0,5–1,5 auringon massaisista tähdistä on noin 65 %. Aikaisemmin väitettiin, ettei kaksoistähdille voi syntyä planeettoja. Nykyisten tutkimusten mukaan voi, ja planeettojen radat pysyvät kohtalaisen vakaina, jos tähdet ovat joko aivan lähekkäin tai kohtuullisen kaukana toisistaan. Vakaa vyöhyke tähden ympärillä ulottuu siinä 1/5–1/7 päähän tähtien välimatkoista, tai ulkopuolelle 5x–7x päähän. Varmasti epävakaita ovat radat, jotka ovat 1/3–3,5 tähden välimatkan päässä. Lisäksi on otettava huomioon, että jotkut teoriat vaativat Maata komeetoilta suojelevan Jupiterin Maata huomattavasti ulommas.
Nämä kriteerit täyttäviä tähtiä on noin 2/3 kaksoistähdistä. Erään toisen arvion mukaan viidellä prosentilla kaksoistähdistä voisi molempia tähtiä kiertää yhtä aikaa elinkelpoisessa vyöhykkeessä planeetta. Yksittäisiä tähtiä voisi kiertää planeetta 50 prosentissa tapauksista. Jos on kaksi tähteä, jotka kiertävät toisiaan 1 AU:n päässä, jonkinlaisia ratoja voi olla jo 2,5 AU:n päässä tähtien yhteisestä massakeskipisteestä. Esiplanetaariset kiekot näyttävät kaksoistähdillä olevan yhtä yleisiä kuin yksinäisillä tähdillä. Havaintojen mukaan esiplanetaarisia kiekkoja on eniten hyvin lähekkäisillä ja erillisillä kaksoistähdillä. Niillä nuorilla tähdillä joiden väli on 0–3 AU, ja myös niillä joiden väli on 50–500 AU on kiekkoja. Kaksoistähdillä, joiden väli on 3–50 AU, ei ole esiplanetaarisia kiekkoja.
Kritiikkiä

Tähteä elämänvyöhykkeellä kiertävä planeetta ei ole välttämättä elin- tai asuinkelpoinen. Elinkelpoisia voivat olla mm. jotkut elämänvyöhykkeen ulkopuolella
olevat kuut. Myöskään ei osata varmasti sanoa, että maan elämä olis syntynyt juuri Maassa. Näin ollen Maan eliöihin pohjautuvat elinkelpoisten vyöhykkeiden laskeskelut ovat korkeintaan suuntaa antavia.
Aiheesta muualla

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
Mikhail I. Budyko's Ice-Albedo Feedback Model (Arkistoitu – Internet Archive)
Exoplanet Habitable Zone Candidates (Arkistoitu – Internet Archive)
Mitä kirkkaampi tähti on, sitä kauempana siitä on vihreällä merkitty elämänvyöyhke. Punaisella alueella lähellä tähteä on liian kuumaa, ja elämänvyöhykkeen ulkopuolella on liian kylmää.
Jos tähti on neljä kertaa Aurinkoa kirkkaampi, sen elämänvyöhyke on kaksi kertaa kauempana siitä kuin Maa Auringosta.
Palho

Crateva religiosan kukka heteineen
Palho on kasvin heteen varsi, jonka päässä on siitepölyä sisältävä ponsi.
Poproč

| Poproč |
| --- | --- |

 lippu:  vaakuna
 Poproč
 Koordinaatit: 48°42′38″N, 20°58′28″E 
Valtio:  Slovakia
Alue:  Košicen alue
Historiallinen alue:  Abov
Hallinto:  
 – Hallinnon tyyppi:  Kylä
 – Pormestari:  Iveta Komarová Hiľovská
Väkiluku (2023):  2 681
 
 Kotisivu 
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Poproč (unk. Jászómindszent) on kylä Slovakiassa Košicen alueella. Vuonna 2023 siellä asui 2 651 henkilöä.
Maantiede

Popročin naapurikunnat ovat Jasov, Rudnik, Zlatá Idka ja Gelnica.
Historia

Ensimmäinen Popročin mainitseva kirjallinen dokumentti on vuodelta 1255, vaikka silloin nykyisen kaltaista kylää ei oltu vielä perustettu. Unkarin kuningas Béla IV:n allekirjoittamassa latinankielisessä dokumentissa mainitaan Elchianin (slovakiksi Olšvany) asutus, joka sijaitsi nykyisen Popročin kylän paikalla. Nimensä perusteella Olšvany oli luultavasti slaavien perustama. Sen asukkaat harjoittivat malminlouhintaa, mutta esiintymän kuihduttua he hylkäsivät asutuksen viimeistään 1300-luvun alussa. Olšvanyn ensimmäiset asukkaat jättivät jälkeensä raivaamansa pellot, jotka myöhemmin mainittiin Jasovin linnan omistuksina.
Läheisen Jasovin premonstratenssien luostari oli vuosisatoja merkittävä maanomistaja myös Popročin alueella. Unkarin kuningas myönsi sille verovapaat Popročin alueen malminlouhintaoikeudet vuonna 1358. Mongolien hyökkäysten jälkeen kuningas kutsui saksalaisia siirtolaisia uudelleenasuttamaan valtakunnan eniten kärsineitä alueita. Popročin alueille asettui saksalaisia luultavasti jo tällöin.
Poproč liittyi Tšekkoslovakian tasavaltaan sen itsenäistyttyä 1918. Se kuului hallinnollisesti Moldava nad Bodvoun piiriin vuoteen 1939 saakka. Wienin toisen välitystuomion mukaisesti Unkari liitti itseensä laajoja alueita Etelä- ja Itä-Slovakiasta. Niinpä myös Poproč kuului Unkariin vuosina 1939–1944. Maaliskuussa 1944 natsi-Saksa miehitti entisen liittolaisensa Unkarin. Muutoksen jälkeen Popročin juutalaiset kuljetettiin Mauthausen-Gusenin keskitysleirille tuhottavaksi.
Slovakian kansannousun aikaan syksyllä 1944 Popročin alueella toimi kaksi partisaaniryhmää. Lopulta kylä palasi takaisin uudelleenyhdistyneen Tšekkoslovakian osaksi, kun Puna-armeijan 4. Ukrainan rintaman joukot vapauttivat sen 21. tammikuuta 1945.
Nimen alkuperä

Popročin slovakinkielinen nimen alkuperästä on kaksi teoriaa. Luultavampana pidetään sitä, että se on johdettu monissa slaavilaisissa kielissä esiintyvässä saniaista tarkoittavasta sanasta. Mahdollisena on myös pidetty maantieteellistä selitystä, jolloin kylä olisi sijainnut Proch nimisen vuoren alla. Todisteita tämän nimisistä vuorista alueella ei kuitenkaan ole säilynyt.
Unkarinkielisen Jászómindszentin loppuosa mindszent tarkoittaa kaikkia pyhiä, joka näkyy myös kylän historiallisessa saksankielisessä nimessä Aller Heiligen. Alkuliite Jászó viittaa läheisen Jasovin kuntaan. Mindszent -nimen tarkkaa alkuperää ei tunneta, mutta Popročin kirkko on myös nimetty Kaikkien pyhien kirkoksi. Kylässä sijaitsee myös vanha kappeli nimeltään Kaikkien pyhien kappeli.
Nimen alkuperä > Nimen kehitys slovakiksi ja unkariksi

1383 Medzenth
1407 Mendzenth
1427 Menthzenth
1481 Mynzdenth
1590 Poprocz, Myndzenth
1596 Mindzenth
1773 Mind-Szenth
1808 Podproč, Jászo-Mindszent
1851 Podproch
1868 Podproč
1903 Poproč, Jászómindszent
Lähde:
Hallinto > Kunnanjohtajat

Gašpar Jasaň 1945 –1948
Imrich Hiľovský, František Spišák, Ján Baník (1948 – 1954) (virkamiehiä)
Ján Benko 1954 – 1960
Michal Urbančik 1960 – 1964
František Jaklovský 1964 – 1975
Ján Baník 1976 – 1990
Peter Bombala 1990 – 1991
Mária Timková 1991 – 1998
Vincent Timko 1999 – 2002
Iveta Komarová Hiľovská 2003 – 2010
Štefan Jaklovský 2011 – 2018
Iveta Komarová Hiľovská 2018 –
Lähde
Väestö > Kielisuhteet

Popročin asukkaista suuri enemmistö oli vuonna 2011 oli slovakkeja (2 526 henkilöä). Vähemmistöjen edustajista 12 oli tšekkejä, 11 unkarilaisia ja viisi saksalaisia. 192 ei vastannut kyselyyn.
Väestö > Uskonnolliset yhteisöt

Vuonna 2011 Popročin väestöstä 2170 henkilöä tunnusti katolista, 37 kreikkalaiskatolista ja 18 luterilaista uskoa. Uskontokuntiin kuulumattomia oli 180, ja 292 ei vastannut kyselyyn.
Koulutus

Kylässä toimii peruskoulu, jonka yhteydessä on myös päiväkoti.
Kulttuuri ja vapaa-aika

Jalkapallojoukkue OFK Slovan Popročin edustusjoukkue pelaa Košicen alueen alasarjassa.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Poproč Wikimedia Commonsissa
| --- | --- |
Auktoriteettitunnisteet :  VIAF 
Popročin kappeli
Katu Popročissa.
Popročin katolinen kirkko.
Uhka

Indonesian Jakartan slummi.
Uhalla tarkoitetaan vaaraa tai riskiä, joka uhkaa ihmistä tai hänen omaisuuttaan. Hasardimaantiede tutkii ihmisen ja hänen toimiensa taloudellisia uhkia alueellisesti.
Voidaan olettaa, että hasardi on ihmisen tietoinen riskinotto: ihminen toiminnallaan ottaa riskejä, joissa on luonnostaan epävakaat olosuhteet, mutta myös (taloudellisia) etuja. Kullakin alueella on riskin vastapainona vaihteleva määrä ihmisen elinmahdollisuuksia parantavia luonnonedellytyksiä ja luonnonvaroja.
Uhkien luokittelu

Uhat voidaan karkeasti ryhmitellä kolmeen luokkaan:
luonnon uhat
luonnononnettomuudet ja muut luonnon uhat, joita ihminen useimmiten ei pysty poistamaan eikä estämään
luonnon tapahtumat, joita ihminen toiminnallaan edistää
esimerkiksi tulvat
ihmisen aiheuttamat uhat
esimerkiksi ydinonnettomuus, saastuminen
Toisaalta uhat voidaan ryhmitellä yksityiskohtaisemmin:
ilmakehän uhat
esimerkiksi myrsky, lumisade, pakkanen, kuivuus, salamointi
vesikehän uhat
esimerkiksi tulvat, aallot, veden riittävyys, saastuminen
maankamaran uhat
esimerkiksi maanjäristykset, tulivuorien toiminta, eroosio, lentohiekka
eliömaailman uhat
esimerkiksi kulkutaudit, metsäpalot, kasvi- ja eläinepidemiat (pandemiat)
tekniset uhat
esimerkiksi liikenneonnettomuudet, öljyonnettomuudet, ydinonnettomuudet, tulipalot
Uhkissa on suuria eroja. Eri riskitekijöitä voidaan yrittää suhteuttaa luomalla uhkaprofiileja, joissa arvioidaan esimerkiksi ilmiön yleisyyttä, ennustettavuutta, voimakkuutta, varoitusaikaa, kestoaikaa, vaikutusalueen laajuutta, esiintymistä jne. ko. alueella. Tyypillisesti rajaehdot ongelmien ennaltaehkäisylle määräytyvät käytettävissä olevista varoista: mahdollisen onnettomuuden kustannukset suhteessa onnettomuuksien ennaltaehkäisyyn käytettäviin varoihin (vertaa hyötyfunktio). Siten onnettomuuksien seuraukset ovat hyvin erilaisia teollisuusmaissa ja kehitysmaissa, samoin kuin mahdollisten uhkien määrä ei ole suoraan verrannollinen maan kehittyneisyyteen.
Uhkatyyppejä > Endogeeniset uhat

seismiset uhat
tsunamit
vulkaaninen toiminta
Uhkatyyppejä > Universaalit uhat

avaruuden uhat: esimerkiksi meteoriitit, asteroidit, komeetat, avaruusromu
Aurinkomyrskyt
Uhkatyyppejä > Ilmastouhkia

ilmaston vaihtelu, ilmastonmuutos, kasvihuoneilmiö, otsonikato
aavikoituminen
säiden oikut
kuivuus
myrskyt
tornadot
jokien tulvat
muutokset merivirroissa
metsä- ja pensaspalot
lumi, pakkanen (halla)
salamat, rakeet
jäävuoret (laivaliikenne)
Uhkatyyppejä > Massaliikunnat

maanvyöryt
lumivyöryt
Uhkatyyppejä > Väestöuhkia

väestönkasvu
väestörakenteen muutokset
nälänhätä
muuttoliike: esimerkiksi turvapaikanhakijat, pakolaisuus
kaupungistuminen: esimerkiksi miljoonakaupungit, infrastruktuurin ongelmat, maantieteellinen segregaatio
matkailu: matkailualueen kantokykyyn vaikuttavat tekijät
kohdealueille tulevat haitat: talouselämän haitat, kulttuurille ja ympäristölle tulevat haitat
matkailijalle tulevat haitat
taudit (pandemiat): esimerkiksi Hi-virus, H5N1-virus, sikainfluenssa, SARS, SARS-CoV-2
Uhkatyyppejä > Tuotantouhkia

ravinnontuotannon ongelmat, aliravitsemus, hullun lehmän tauti
puhtaan veden saannin ongelmat
tekniset ongelmat: esimerkiksi teollisuus, liikenne, energian tuotanto
öljyn tuotantoon, kuljettamiseen ja käyttöön liittyvät riskit
ilman saastuminen, hiukkaspäästöt
säteily; esimerkiksi radioaktiivinen säteily
happosade
biodiversiteetin väheneminen
maannoksen köyhtyminen: esimerkiksi hakkuista alkava eroosio
Uhkatyyppejä > Kasvillisuusuhat

kasvitaudit
rikkakasvien runsastuminen
rehevöityminen
Uhkatyyppejä > Eläinuhat

eläintaudit
tuholaiseläimet ja niiden leviäminen
Uhkatyyppejä > Sosiaalisia uhkia

sodat
alueellisista talouseroista johtuvat konfliktit
talouskasvun eroista johtuvat konfliktit
terrorismi
rikollisuus
korruptio
Vaikka luonnonkatastrofien määrässä onkin tapahtunut lievää nousua 1960-luvulta 1990-luvulle tultaessa, ovat samaan aikaan suurten katastrofien aiheuttamat taloudelliset vahingot lisääntyneet yli kuusinkertaisiksi. Suurimmat kuolonuhrien määrät luonnonkatastrofeissa ovat olleet Aasiassa (77 %), joista erityisesti tulvat ja hirmumyrskyt ovat olleet taloudellisesti tuhoisimpia.
Kirjallisuutta

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Uhka Wikimedia Commonsissa
Kakko, Irma, Pirkko Kenno, Heikki Tyrväinen (2003): Koulun maantieto. Lukio 3. Riskien ja mahdollisuuksien maailma. Helsinki: Otava. ISBN 951-1-17642-0.
Fabritius, Heidi, Irma Kakko, Pirkko Kenno, Anu Nowak (2006): Lukion maantiede 3. Riskien maailma. Opettajan Aineisto. GE3. Helsinki: Otava ISBN 951-1-20299-5.
Kataja, Marika, Jani Holland(2005): Tuhon aalto : suomalaisia Thaimaan tsunamialueella. Helsinki. Tammi. ISBN 951-31-3460-1.
Nierenberg, Danielle [et al.] (2006). Maailman tila 2006. Raportti kehityksestä kohti kestävää yhteiskuntaa. Worldwatch-instituutti. Helsinki : Gaudeamus, 2006. ISBN 951-662-976-8.
Tomi Ervamaa (2002): First we take Manhattan: terrorismi ja uusin maailmanjärjestys. Suomen rauhanpuolustajat. Helsinki: Otava. ISBN 952-471-022-6.
Heikko jää on yleinen luonnon uhka.
Augustine-tulivuori Alaskassa
Skawa-joen tulva Puolassa vuonna 2001.
Öljyonnettomuus.
Yhdysvaltojen sotilaita Hadithassa Irakissa.
Paineastia

Teräksinen paineastia
Paineastia on suljettu, kiinteäseinäinen säiliö, jossa säilytetään kaasuja tai nesteitä suuremmassa paineessa kuin ympäristön paine (yleensä ilmanpaine). Tarkemmin paineastia on turvallisuussyistä määritetty erityisessä paineastialainsäädännössä, jossa määrätään myös paineastioiden testauksesta. Suomen paineastialainsäädäntö perustuu EU-direktiiviin (PED, Pressure Equipment Directive).
Esimerkkejä paineastioista ovat kaasupullot, kuumavesikattilat ja itse asiassa koko painevesiverkosto on myös paineastia. Paineastioita käytetään paljon prosessiteollisuudessa. Ydinvoimaloiden paineastioista on omia säännöksiä. Pienelläkin paine-erolla voi saada aikaan suuria voimia, jos pinta-ala on suuri. Siksi paineastialuokituksissa tarkastellaan tilavuuden ja paineen tuloa (bar l).
Yleensä paineastia suunnitellaan standardeissa esitetyillä laskentakaavoilla, jolloin voidaan olla varmoja, että ne läpäisevät testit ja täyttävät direktiivin vaatimukset. Paineastiat suunnitellaan toimimaan tietyissä paine- ja lämpötilarajoissa. Rajojen ylittäminen tai huonosti tehty suunnittelu johtaa merkittäviin turvallisuusriskeihin. Tämän vuoksi paineastioiden suunnittelu ja tarkastus on sidottu lainsäädännöllä ja standardeilla, kuten Yhdysvalloissa ASME (American Society of Mechanical Engineers, The ASME Boiler and Pressure Vessel Code (BPVC)), Euroopassa PED (Pressure Equipment Directive], Japanissa JIS (Japanese Industrial Standard), Kanadassa CSA (Canadian Standards Association) B51 ja muiden luokituslaitosten kansainvälisillä standardeilla kuten Lloyd's, Germanischer Lloyd, Det Norske Veritas, Stoomwezen yms.
Paineastian muoto

Pallo olisi teoreettisesti optimaalinen muoto paineastialle. Pallomaisia astioita käytetään erityisesti hyvin suurille paineille tai tilavuuksille. Useimmat paineastiat on tehty teräksestä, ja rakenteellisesti niissä on putkimainen keskiosa sekä puolipallon muotoiset päädyt. Putkirakenne ei ole kaikkein edullisin, koska putkiosan vaipan paksuutta kasvattamalla joudutaan lisäämään paineenkestävyyttä. Optimaalinen tuhannen litran paineastia 250 bar paineelle putkimaisena olisi 6 500 mm pitkä ja halkaisija olisi 450 mm. Kaasupulloissa on käytössä pitkämuoto. Paineastioita valmistettaessa hitsataan päädyt runkoon. Rakenteissa käytetään usein terästä, joka on muokkauslujittunut valssauksessa, mutta hitsaus voi joskus huonontaa materiaalin lujuusominaisuuksia. Siksi paineastioissa käytetään erikoisteräksiä, joilla on suuri sitkeys.