stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Euryanthe

Euryanthe ja Adolar metsässä kärmeen kanssa.
Libretton nimilehti, Wien 1824.
Euryanthe (op. 81, J. 291) on Carl Maria von Weberin (1786–1826) kolminäytöksinen ooppera. Sen saksankielisen libreton kirjoitti Helmina von Chézy. Oopperan kantaesityksessä Wienissä 25. lokakuuta 1823 Euryanthen roolissa oli sopraano Henriette Sontag. Vaikka Euryanthe ei ole yhtä tunnettu kuin Taika-ampuja, on sekin levytetty kokonaisuudessaan.
Euryanthen jälkeen Weber sävelsi vielä Oberonin (1826). Die drei Pintos -ooppera ei tullut valmiiksi säveltäjän elinaikana.
Aiheesta muualla

Libretto (Arkistoitu – Internet Archive) (saksaksi)
Weber's 'Euryanthe': Romantic beginnings The Independent.  21.6.2002. Viitattu 4.8.2018.
Shengold, David: Euryanthe - Bard SummerScape. Opera News, 25.7.2014, 79. vsk, nro 4.  Artikkelin verkkoversio. Viitattu 4.8.2018. (Arkistoitu – Internet Archive)
Carl Maria von Weber / Staff, Rovi: Euryanthe, opera, J. 291, (Op. 81) AllMusic. Viitattu 4.8.2018.
Weber - Euryanthe, op. 81 - Testo del libretto L'Orchestra Virtuale del Flaminio.  27.11.2016. Viitattu 4.8.2018.
Carl Maria von Weber: Euryanthe - Romantische Oper in drei Aufzügen - Libretto von Wilhelmina Christiane von Chézy Operone.de. Viitattu 4.8.2018.
FPS Security

FPS Security Oy (alun perin Finnish Protection Service Oy) oli vuonna 1997 perustettu  vartiointiliike. Yritys työllisti 120 henkilöä (1. huhtikuuta 2006) turvallisuustehtävissä, joihin lukeutuivat perinteiset vartiointi- ja valvontapalvelut, tekniset valvontajärjestelmät, ilkivallan torjunta ja erilaiset kiinteistöhallintaan liittyvät palvelut.
Yritys oli osa Turvatiimiä vuodesta 2010 alkaen. Kesäkuussa 2016 Turvatiimi ja G4S Suomi yhdistyivät puolestaan Avarn Securityksi.
FPS Securityn asiakkaita olivat Helsingin kaupungin lisäksi myös Helsinki-Vantaan lentoasema, VR, Espoon kaupunki, Shell ja JCDecaux sekä monet kauppakeskukset.
FPS tuli tunnetuksi varsinkin Helsingin seudulla "Stop töhryille" -projektin (Helsingin kaupungin rakennusviraston graffitien ja tagien puhdistusprojekti) myötä, jossa se oli suurimpia kaupungin alihankkijoita.
Vuonna 2003 FPS nosti syytteen Voima-lehteä vastaan lehden julkaistua artikkelin koskien FPS:n väkivaltaiseksi väitettyä toimintaa. Yhtiö katsoi artikkelin loukkaavan FPS:n toiminnan periaatteita[lähde? ]
Marraskuussa 2006 YouTube-videopalveluun levisi video jossa FPS:n palkkalistoilla oleva vartija pahoinpiteli helsinkiläisellä Kontulan ostoskeskuksella maassa sidottuna makaavaa puolustuskyvytöntä ihmistä potkien tätä selkään. Ohikulkija oli sattumalta nähnyt vartijoiden käyvän humaltuneeseen käsiksi ja päätti kuvata tapahtuman ylikulkusillalta matkapuhelimellaan. Video sai YouTubessa lyhyessä ajassa suuren määrän katsojia. Vartijoiden työnantaja FPS Security jätti tapauksesta tutkintapyynnön poliisille ja kertoi, että tilanne ei olisi vaatinut "kuvatun kaltaisten voimakeinojen käyttöä". Tapauksesta käynnistettiin poliisitutkinta ja se käynnisti laajan keskustelun vartijaväkivallasta. Yksi vartija vapautettiin syytteistä ja toinen todettiin syylliseksi pahoinpitelyyn, mutta käräjäoikeus ei rankaissut häntä, koska vartija ja uhri olivat sopineet asian.
Erasmus Reinhold

Erasmus Reinhold (1511–1553) oli saksalainen tähtitieteilijä. Hän opiskeli Wittenbergissä. Hänet nimitettiin sinne tähtitieteen professoriksi vuonna 1536 ja yliopiston rehtoriksi 1549. Hän laati ensimmäiset aurinkokeskiseen malliin perustuvat planeettataulukot Tabulae Prutenicae (Preussilaiset taulukot), jotka painettiin 1551.
Reinholdin virka perustettiin 1536, kun Philipp Melanchthon jakoi matematiikan professorin viran kahtia, ja Reinholdille tuli tähtitiede eli mathematicum superiorum. Reinhold oli kiinnostunut Kopernikuksen ajatuksista, mutta ei myöntänyt kiinnostustaan julkisesti.
Reinhold sovelsi taulukoissaan Kopernikuksen planeettaliikkeen matemaattista mallia, mutta käänsi systeemin maakeskiseksi. Taulukkoja käytettiin myös gregoriaanisen kalenteriuudistuksen pohjana 1582.
Energy Future Holdings

Energy Future Holdings  on sähköntuotanto ja jakeluyritys Teksasissa Dallasissa Yhdysvalloissa.
Omistukset

Energy Future Holdings omistaa Yhdysvalloissa energiayritykset TXU Energy, Oncor ja Luminant. Vuonna 2007 45 mrd. $:n kauppa oli aikanaan historian suurin yksityinen yrityksen velkaosto (a $45 billion deal that was the largest leveraged buyout in history at the time), jonka tekivät kolme investointirahoittajayritystä: Kohlberg Kravis Roberts, TPG Capital (ennen: Texas Pacific Group) ja Goldman Sachs.
Historia

Energy Future Holdings, ennen TXU Corporation (TXU), perustettiin Texasin sähköntuotantoon 1882.[lähde? ] Vuonna 1912 TXU:n edeltäjä, Texas Power & Light Company syntyi 13 sähköyrityksen sulautumisesta.
Tuulivoima ja ydinvoima

Uusi yritys mainosti strategiakseen hiilivoimaa korvaamaan tuulivoiman ja ydinvoiman. Energy Future Holdings haki ja sai ydinenergialuvan ennen Subprime-kriisiä. Se on ainoa tai harvoja haettuja lupia Tšernobylin ydinonnettomuuden jälkeen Yhdysvalloissa. Omistajista ainakin Goldman Sachs oli rahoitusvaikeuksissa Subrime -kriisissä 2008. Subprime kriisin yksi syy oli, että investointipankit mukaan lukien ainakin Goldman Sachs myönsivät roskalainoja huomioimatta talousriskejä. Se johti 30-lukua vastaavaan maailmanlaajuiseen lamaan. Amerikkalaisilla yrityksellä on vastuu ydinonnettomuuden ympäristö- ja talousriskeistä koko ydinvoimalan toiminnan ajan.[lähde? ]
Suomi

Kemijoki Oy (Rovakaira Oy, Rovaniemen Energia, Koillis-Lapin Sähkö Oy, Tornionlaakson Sähkö Oy, Muonion Sähkö osuuskunta ja Enontekiön Sähkö Oy)  myi 350 GWh Pohjois-Suomen vesivoiman tuotantokapasiteettia yhdysvaltalaiselle TXU Nordic Energy:lle 1.11.2001. TXU:n tiedotteen mukaan sillä oli jo aiemmin yhteisomistusta suomalaisen PVO:n kanssa.
George McGovern

| George McGovern |
| --- | --- |

Yhdysvaltain senaattori Etelä-Dakotasta
 3. tammikuuta 1963 – 3. tammikuuta 1981  
Edeltäjä:  Joseph Bottum
Seuraaja:  James Abdnor
Henkilötiedot
Syntynyt: 19. heinäkuuta 1922  Avon, Etelä-Dakota, Yhdysvallat
Kuollut: 21. lokakuuta 2012 (90 vuotta) Sioux Falls, Etelä-Dakota
Puoliso:  Eleanor Stegeberg (1943–2007)
Tiedot
Puolue:  Demokraatit
 Nimikirjoitus
George Stanley McGovern (19. heinäkuuta 1922 Avon, Etelä-Dakota – 21. lokakuuta 2012 Sioux Falls, Etelä-Dakota) oli yhdysvaltalainen senaattori ja demokraattisen puolueen presidenttiehdokas vuoden 1972 vaaleissa.  McGovern edusti demokraattien vasenta laitaa ja vaati kampanjansa aikana joukkojen välitöntä kotiutusta Vietnamin sodasta, sotakarkureiden armahdusta sekä suuria leikkauksia puolustusmenoihin. Hän hävisi istuvalle presidentti Richard Nixonille äänin 60 % – 38 %. Häviön jälkeen McGovern jatkoi uraansa politiikassa, ja myöhemmin hän työskenteli YK:ssa etenkin nälänhätää vastaan.
Elämä

George McGovern syntyi 19. heinäkuuta 1922 Avonissa, Etelä-Dakotassa. Hänen isänsä oli Metodisti-pappi. Toisessa maailmansodassa McGovern oli palkittu pommikonelentäjä.
Sodan jälkeen hän valmistui ensin Dakota Wesleyan -yliopistosta ja opiskeli sen jälkeen vuoden Garrett Theological Seminaryssa, mutta vaihtoi sitten Northwestern Universityyn, josta hän valmistui tohtoriksi vuonna 1953 pääaineenaan Amerikan historia. Hän alkoi opettaa historiaa Etelä-Dakotassa ja lähti mukaan politiikkaan.
Poliittisen uran alku

McGovern valittiin Yhdysvaltain edustajainhuoneeseen vuosina 1956 ja 1958, ja vuonna 1962 ensimmäisen kerran senaattiin. Hän oli äänekäs Vietnamin sodan vastustaja, ja vuonna 1965 hän kävi Vietnamissa.
McGovern lähti mukaan vuoden 1968 presidentinvaalien esivaaleihin, mutta demokraattien ehdokkaaksi valittiin Hubert Humphrey, joka hävisi varsinaiset vaalit republikaanien Richard Nixonille.
Vuonna 1970 senaatti äänesti McGovernin ja senaattori Mark Hatfieldin ehdotuksesta lopettaa Vietnamin sota vuoden 1971 loppuun mennessä. Ehdotus hävisi äänin 55-39.
Presidentinvaalit 1972

Vuonna 1972 McGovern lähti taas mukaan presidentinvaalien esivaaleihin, ja tällä kertaa hänestä tuli puolueen ehdokas. Hän kampanjoi muun muassa lupaamalla kotiuttaa välittömästi kaikki maan sotilaat Vietnamista. Hän myös kannatti Kuuban ja Kiinan diplomaattista tunnustamista sekä kannabiksen laillistamista. Muun muassa Bill ja Hillary Clinton työskentelivät McGovernin vaalikampanjassa.
McGovernin varapresidenttiehdokas, senaattori Thomas Eagleton, luopui ehdokkuudesta kahden viikon jälkeen, kun kävi ilmi, että hän oli ollut psykiatrisessa hoidossa, ja tämän tilalle McGovern valitsi Sargent Shriverin. Kaksikko hävisi istuvalle presidentti Nixonille prosentein 60 % – 38 %: he saivat äänienemmistön vain Massachusettsin osavaltiossa sekä maan pääkaupungissa Washingtonissa ja näin ollen 17 valitsijamiesten ääntä Nixonin 520 ääntä vastaan.
McGovernin liberalistinen näkökulma, joka keskittyi ihmisoikeuksien puolustamiseen, köyhyyden poistamiseen ja Vietnamin sodan vastustamiseen, oli iso syy hänen häviöönsä, mutta se myös vaikutti demokraattisen puolueen siirtymiseen työväenpuolueesta avoimemmaksi muun muassa naisille ja seksuaalivähemmistöille.
Ura häviön jälkeen

Vuonna 1974 McGovern valittiin taas senaattiin, mutta seuraavissa vaaleissa vuonna 1980 hän menetti paikkansa. Hän lähti taas mukaan presidentinvaalikisaan vuonna 1984, mutta luopui yrityksestä esivaalien alkuvaiheessa.
Senaatista pudottuaan McGovern työskenteli Middle East Policy Councilissa ja sitten YK:n elintarvike- ja maatalousjärjestössä. Presidentti Bill Clinton myönsi McGovernille Presidential Medal of Freedom -mitalin vuonna 2000. Seuraavana vuonna hänet nimitettiin ensimmäiseksi YK:n maailmanlaajuiseksi nälänhädän suurlähettilääksi.
Perhe

McGovernin vaimo Eleanor (o.s. Stegeberg) kuoli 85-vuotiaana vuonna 2007. He olivat naimisissa yli 60 vuotta, ja heillä oli viisi lasta. Yksi tyttäristä, Teresa McGovern oli alkoholisti, joka jäätyi kuoliaaksi 46-vuotiaana vuonna 1994. George Mcgovern kirjoitti tyttärestään kirjan Terry: My Daughter’s Life-and-Death Struggle With Alcoholism. Pariskunnan ainoa poika, Steven McGovern kuoli 60-vuotiaana vuonna 2012. Myös hänellä oli ollut alkoholiongelma.
McGovern kirjoitti useita kirjoja, muun muassa Abraham Lincolnin elämäkerran, joka julkaistiin vuonna 2009.
McGovern vuonna 2009.
Erotusmenetelmä

Erotusmenetelmä tai erottelumenetelmä on keino, jolla sekoittuneita aineita ja materiaaleja voidaan erottaa osiinsa. Kaivostekniikassa puhutaan tästä nimellä rikastus.
Erotusmenetelmiä ovat esimerkiksi:
uutto
haihdutus
suodatus
tislaus
kuivatislaus
kiinteäfaasiuutto
vaahdotusrikastaminen
magneettisuuteen perustuva erottelu
tiheysperusteinen erottelu, esimerkiksi vedessä kelluvat ja uppoavien erottelu.
sentrifugointi
Sykloni
tietyllä taajuudella kuvaavalla digitaalikameralla tehtävä automaattiseen hahmontunnistukseen perustuva erottelu, jossa kappaleesta otettua kuvaa verrataan toiseen kuvaan ja tarkistetaan että esine näyttää riittävän paljon samalta. Voidaan tehdä erottelua myös pelkästään värin perusteella. Tällöin usein kuljettimella liikkuvia esineitä jaetaan kuljettimella jääviin ja jonkin tunnistuksesta ohjauksensa saavan mekaanisen toimielimen, työntimen tai paineilmapuhalluksen avulla poistettaviin.
spektrometrillä tehtävä erottelu, jossa esimerkiksi romuesineestä tunnistetaan, mitä metallia se on. Mekaaninen toteutus on hyvin samankaltainen kuin kameraan perustuvassa erottelussa.
käsin erottelu - esim. natriumammoniumtartraatin optisten isomeerin erottelu kiteen muodon perusteella (Louis Pasteur 1850)
Espoonlahden vesitorni

| Espoonlahden vesitorni |
| --- | --- |
 Espoonlahden vesitorni yöllä
Sijainti:  Espoonlahti
Rakennustyyppi:  vesitorni
Valmistumisvuosi:  1994
Urakoitsija:  Rakennus-Ruola Oy
Runkorakenne:  teräsbetoni
Julkisivumateriaali:  teräs
Korkeus:  44 m
Tilavuus:  8 000 m³
 
Lisää rakennusartikkeleitaArkkitehtuurin teemasivulla
Infobox OKNimi-testi OK: 
Espoonlahden vesitorni sijaitsee Espoossa Saunalahden kaupunginosassa Länsiväylän pohjoispuolella lähellä Nöykkiön asuinaluetta. Vesitornin on suunnitellut Maa ja Vesi. Vesitornissa on neljä 2 000 kuutiometrin vesisäiliötä. Torni on rakennettu vuonna 1993.
Rakentaminen

Vesitornia alettiin suunnitella Espoonlahteen jo 1960-luvulla. Ensimmäinen esitys vesitornista tehtiin 1983. Tällöin sijainniksi kaavailtiin vesitornin nykyistä sijaintia Sammalvuoressa. Suunnitelmasta valitettiin, mikä viivytti vesitornin suunnitelmia useilla vuosilla. Lopulta lääninoikeus hylkäsi valituksen, mutta Espoon kaupungin tekninen virasto oli jo ehtinyt työstämään uuden hanke- ja esisuunnitelman, jossa vesitornia ehdotettiin rakennattavaksi Eestinkalliolle. Kaupunginhallitus hyväksyi uuden ehdotuksen ja sen arvioitiin tulevan noin 3–4 miljoonaa markkaa halvemmaksi kuin vastaavan Sammalvuoren hankkeen, koska uudessa paikassa ei tarvittu varsinaista varrellista yläsäiliötä, vaan Eestinkalliolla olisi voitu tyytyä niin sanottuun maanvaraiseen yläsäiliöön.
Eestinkallio oli kaavoitettu joitakin vuosia aikaisemmin puistoksi. Paikallinen Lounais-Espoon omakotiyhdistys ei halunnut ympäristöönsä lisärakennuksia ja vetosi kirjelmässään kaupunginvaltuuston jo tekemään ensimmäiseen sijaintipäätökseen. Vuonna 1984 vesitornin lopulliseksi rakentamispaikaksi varmistui Sammalvuori.
Espoonlahden vesitornin urakkakilpailun voitti Rakennus-Ruola Oy ja liukuvalutöistä nostoineen vastasi Interbetoni Oy. Vesitornin rakentaminen aloitettiin vuonna 1993 ja se otettiin käyttöön 1994. Valmistumisajankohtana vesitornien yhteistilavuus vastasi noin 40 % Espoon vedenkulutuksen vuorokausitarpeesta.
Vesitorni rakennuksena

Vesitorni koostuu neljästä kiinteästi toisiinsa liitetystä lieriösäiliöstä, joiden yhteistilavuus on 8 000 kuutiometriä. Vesitornien korkeus on 44 metriä. Neljästä tornista kaksi toimii vesiteknisesti rinnakkain. Säiliöiden yhteinen nousujohto tuo vettä molempiin tulosäiliöhin ja lähtösäiliöt tyhjentyvät puolestaan tulojohtoihin.
Extraterrestrial Live

| Extraterrestrial Live Blue Öyster Cult |
| --- | --- | --- |

Livealbumin tiedot
 Äänitetty : 1980-1981
 Julkaistu: huhtikuu 1982
 Formaatti: LP, MC, CD, 8-raita
 Tuottaja(t): Sandy Pearlman George Geranios
 Tyylilaji: heavy metal hard rock
 Kesto: 78.06
 Levy-yhtiö: Columbia Records
Listasijoitukset
  29. (heinäkuu 1982)  39. (kesäkuu 1982)
Blue Öyster Cultin muut julkaisut
| Fire of Unknown Origin 1981 | Extraterrestrial Live 1982 | The Revölution by Night 1983 |
Extraterrestrial Live (tunnetaan myös nimellä E.T.L.) on Blue Öyster Cultin kolmas livealbumi, joka julkaistiin huhtikuussa 1982. Albumin nimeksi piti alun perin tulla Cult In The Act. Albumi on nauhoitettu pääosin vuoden 1981 Fire of Unknown Origin-albumin kiertueella syystalvella 1981, lukuun ottamatta paria kappaletta, jotka on nauhoitettu vuoden 1980 Mirrors- ja "Black and Blue"-kiertueilla.
Taustaa

Albumin julkaisun aikoihin yhtyeen kitaristi Donald Roeser oli tekemässä sooloalbumiaan Flat Out ja perustajajäsen ja yhtyeen pää-säveltäjiin kuulunut rumpali Albert Bouchard oli eronnut edellisvuonna yhtyeestä. Bouchardilla oli henkilökohtaisia ongelmia, jotka vaikuttivat hänen esiintymiseensä. Tämän johdosta hän myöhästeli keikoilta ja tuurajaksi ja lopulta hänen korvaajakseen tuli yhtyeen lavamanagerina toiminut Rick Downey, joka oli myös rumpali.
Näiden seikkojen johdosta livealbumi julkaistiin lähinnä levy-yhtiön sopimuksellisista velvoitteista johtuen ja "ajan pelaamiseksi" uutta materiaalia odottaessa. Yhtye oli julkaissut jo aiemmin kaksi livealbumia edellisen seitsemän vuoden aikana, jotka sisälsivät osin samoja kappaleita.
Albumin sisältö

Albumin kappalemateriaali on otettu tasaisesti yhtyeen silloisen kymmenvuotis-historian ajalta. Jokaiselta studioalbumilta on vähintään yksi kappale. Tuolloin uusimmalta Fire of Unknown Origin-albumilta on kolme kappaletta. Mukana ovat yhtyeen tunnetuimmat hitit "(Don't Fear) The Reaper", "Godzilla" ja "Burnin' For You". Albumi on ensimmäinen, jossa Rick Downey soittaa rumpuja. Hän oli korvannut kesken kiertueen eronneen Bouchardin syksyllä 1981. Kappaleet soitetaan pääosin alkuperäisissä muodoissaan. Pitempää sooloilua tai "jammailua" löytyy "E.T.I. (Extra-Terrestrial Intelligence)"- ja "Veteran of the Psychic Wars"-kappaleista, "Dominance and Submission" sisältää yleisönlaulatusta ja "Godzilla"-kappaleen alussa kuullaan vokalisti-kitaristi Eric Bloomin "dramaattinen", efektejä sisältävä alkuintro.
The Doors -yhtyeestä tuttu kitaristi Robbie Krieger vierailee yli 9-minuuttiseksi kasvassa kappaleessa "Roadhouse Blues", joka on kyseisen yhtyeen kappale alun perin. The Doors oli yksi Blue Öyster Cultin innoittajista sen uran alkuaikana, jolloin se tunnettiin vielä nimillä Soft White Underbelly ja Stalk Forrest Group ja sen jäsenet kuuluivat BÖC:in ystäväpiiriin. "Roadhouse Blues" julkaistiin myös singlenä ja videona.
Kansitaide

Albumin kannessa on sini-harmaasävyinen, maalattu kuva avaruusaluksesta tulevasta kaapu-asuisesta hahmosta. Kuvassa näkyy myös kaksi koiraa ja yhtyeen roudaus-laatikoita, sekä yhtyeen tunnettu risti-logo. Takakannen piirrokseen yhtyeestä on otettu mukaan myös entinen rumpali Albert Bouchard, sillä hän soittaa kahdella vuonna 1980 nauhoitetulla albumin kappaleella. Albumi julkaistiin alun perin tupla-vinyylinä avattavilla kansilla sisältäen kappaleiden sanoitukset.
Julkaisu

Albumi julkaistiin huhtikuussa 1982. Se sai kohtalaiset listasijoitukset sekä Pohjois-Amerikan (29.) ja Ison-Britannian (39.) albumilistoilla. Singleinä julkaistiin kappaleet "Roadhouse Blues", "Veteran of the Psychic Wars", "Burnin' For You" ja "(Don't Fear) The Reaper". Kahdesta ensin mainitusta kuvattiin myös konserttimateriaalia sisältävät promovideot.
Kriitikot ovat suhtautuneet vaihtelevasti albumiin, mm. Allmusic-sivuston kriitikko kirjoittaa albumin esittelevän yhtyeen sen parhaimmalla osa-alueella, eli livenä, kun taas suomalaisen Soundi-lehden kriitikko kritisoi albumin julkaisun aikoihin sen jäävän selvästi yhtyeen edellisten live-albumeiden varjoon. Albumia voidaan pitää eräänä päätepisteenä yhtyeen uralla, sillä parilla seuraavalla studio-albumilla yhtye siirtyi raskaammasta rockista kevyempään, syntetisaattori-pohjaiseen kaupallisempaan ilmaisuun.
Albumia ei julkaistu alun perin CD:nä sellaisenaan, koska noin puolet kappaleista oli mukana kokoelma-CD:llä Career of Evil – The Metal Years. Myöhemmin albumista tuli kuitenkin oma CD-painos. Vuonna 2012 albumi julkaistiin remasteroituna Columbia Recordsin The Columbia Albums Collection-boksissa, joka sisältää mm. kaikki yhtyeen albumit vuosilta 1972-1988.
Kappaleet

A-puoli
Dominance and Submission – 5.56 (säv. A. Bouchard/E. Bloom/S. Pearlman)
Cities on Flame With Rock and Roll – 5.19 (säv. S. Pearlman/D. Roeser/A. Bouchard)
Dr. Music – 3.40 (säv. R. Meltzer/J. Bouchard/D. Roeser)
The Red and the Black – 4.39 (säv. A. Bouchard/E. Bloom/S. Pearlman)
B-puoli
Joan Crawford – 5.17 (säv. A. Bouchard/D. Roter/J. Rigg)
Burnin' for You – 4.50 (säv. D. Roeser/R. Meltzer)
Roadhouse Blues – 9.06 (säv. J. Densmore/R. Krieger/R. Manzarek/J. Morrison)
C-puoli
Black Blade – 6.17 (säv. E. Bloom/M. Moorcock/J. Rivers)
Hot Rails to Hell – 5.03 (säv. J. Bouchard)
Godzilla – 7.46 (säv. D. Roeser)
D-puoli
Veteran of Psychic Wars – 8.11 (säv. E. Bloom/M. Moorcock)
E.T.I. (Extra-Terrestrial Intelligence) – 5.20 (säv. D. Roeser/S. Pearlman)
(Don't Fear) The Reaper – 6.42 (säv. D. Roeser)
Nauhoituspaikat

Hollywood Sportatorium, Hollywood, Florida 9.10.1981 (4,5,6,10,11,12,13)
Nassau Coliseum, Long Island, New York 30.12.1981 (3,9) ja 17.10.1980 (8)
Tower Theatre, Philadelphia, Pennsylvania 31.12.1981 (2)
The Country Club, Reseda, Kalifornia 15.12.1981 (7)
Mid-Hudson Civic Center, Poughkeepsie, New York 11.2.1980 (1)
Singlejulkaisut

"Roadhouse Blues" (long) / "Roadhouse Blues" (short) / "Veteran of the Psychic Wars" (promo)
"Roadhouse Blues" (long) / "Roadhouse Blues" (short)  24. (Hot Mainstream Rock Tracks)
"Burnin' for You" / "(Don't Fear) The Reaper"
Muusikot

Eric Bloom: laulu, kitara, kosketinsoittimet
Joe Bouchard: basso, laulu
Rick Downey: rummut
Allen Lanier: kosketinsoittimet, kitara
Donald "Buck Dharma" Roeser: kitara, laulu
Albert Bouchard: rummut kappaleissa "Dominance And Submission" ja "Black Blade"
sekä:
Robbie Krieger: kitara kappaleessa "Roadhouse Blues"
Tuotanto

Sandy Pearlman ja George Geranios - tuottajat
Rod O'Brien ja Dave Hewitt - nauhoitus
George Geranios ja Paul Mandl - osittainen nauhoitus ja editointi
George Geranios - miksaus (Kingdom Sound -studiot, Long Island, NY)
Paul Stubblebine - masterointi (The Automatt -studiot, San Francisco)
Arvosteluja

Progarchives () linkki
Allmusic () linkki
Julkaisuhistoria

huhtikuu 1982: Columbia, KG 37946, 2-LP, US/CAN
huhtikuu 1982: Columbia, 22203, 2-LP, UK/EU
elokuu 1990: Columbia, 37946, CD, US
199?: Columbia, 466841 2, CD, UK/EU
lokakuu 2012: Sony Legacy, 193634, CD (osana 17-levyn The Columbia Albums Collection-boksia)
Emiliano Bonazzoli

| Henkilötiedot |
| --- | --- | --- |
Koko nimi: Emiliano Bonazzoli
Syntymäaika: 20. tammikuuta 1979 (ikä 45)
Syntymäpaikka: Asola, Italia
Pelipaikka: Hyökkääjä
Pituus: 192 cm
Seura
Seura: Reggina Calcio
Pelinumero: 9
Junioriseurat
1993–1995: Brescia
Seurat
| Vuodet | Seura | O (M) |
| 1996–2000 1999 2000–2003 2000–2001 2003–2005 2005–2009 2009 2009– | Brescia → Cesena (laina) Parma FC → Verona (laina) Reggina UC Sampdoria → Fiorentina (laina) Reggina | 53 (10) 21 (1) 36 (8) 28 (7) 77 (17) 83 (15) 12 (1) 73 (23) |
Maajoukkue
| 1996–1997 1996–1997 1998–1999 1998–2002 2006 |  Italia U-17  Italia U-18  Italia U-20  Italia U-21  Italia | 9 (7) 14 (2) 3 (0) 17 (8) 1 (0) |
 Seurajoukkueuran tilastot kattavat vain kansalliset sarjat, päivitetty 13. marraskuuta 2011.  Maajoukkueuran tilastot päivitetty 15. tammikuuta 2006.
Emiliano Bonazzoli (s. 20. tammikuuta 1979 Asola) on italialainen jalkapalloilija. Hyökkääjänä pelaava Bonazzoli edustaa Italian Serie B:ssä Regginaa.
Ura

Hän aloitti uransa vuonna 1996 Brescia Calciossa Serie B:ssä pelaamalla ainoastaan yhden ottelun koko kaudella. Seuraavalla kaudella Bonazzoli teki ensiesiintymisensä Serie A:ssa Interiä vastaan elokuussa 1997. Ensimmäisen maalin hän teki Serie B:ssä Cesenan paidassa  kaudella 1998–1999. Maali jäi myös Bonazzolin kauden ainoaksi osumaksi. Kun taas hänen ensimmäinen Serie A maali antoi odottaa kaudelle 2000–2001, jolloin hän pelasi lainalla Hellas Veronassa. Palattuaan takaisin Parmaan lainan päätyttyä Bonazzoli pelasi ensimmäisen kauden kohtuullisesti tekemällä viisi maalia Serie A:ssa. Seuraava kausi Parmassa jäi lyhyeksi kun hänet myytiin 8 ottelun jälkeen Reggina Calcioon. Siirto oli Bonazzolin kannalta hyvä sillä hän teki heti 7 maalia 17 Serie A ottelussa. Kausi 2003–2004 oli kuitenkin pettymys, kun Bonazzoli onnistui maalinteossa vain kahdesti.
Ennen siirtymistään UC Sampdoriaan hän pelasi viimeisen kauden Regginassa varsin hyvin tekemällä oman ennätyksensä Serie A:ssa tehtyään 8 maalia kaudessa. Samalla kaudella Bonazzoli pelasi ensi kerran Italian maajoukkueessa tammikuussa 2006 Turkkia vastaan. Siirryttyään Sampdoriaan elokuussa 2005 aluksi lainalle hänen otteensa olivat varsin hyvät rikottuaan uudelleen henkilökohtaisen maaliennätyksensä Serie A:ssa tekemällä 9 maalia vain 17 ottelussa. Kauden päätyttyä hän allekirjoitti lopullisen sopimuksen Sampdorian kanssa, jonka jälkeen Bonazzoli ei ole kyennyt tekemään maaleja entiseen tahtiin. Myös kausi 2008–2009 oli vaisu Bonazzolin osalta jäätyään ilman maaleja 9 pelaamassaan ottelussa. Tämän myötä hänet lainattiin tammikuussa 2009 loppukaudeksi Fiorentinaan, jossa Bonazzoli onnistui tekemään yhden maalin.
Kesällä 2009 Bonazzoli siirtyi Sampdoriasta takaisin Regginaan, jossa hän pelasi vuosina 2003-2005.