Delfoin oraakkeli
Oraakkelin toiminta > Ennustusrituaali

Koska uskottiin, että itse Apollon-jumala puhui ennustuksissa ihmisille, Delfoin oraakkelin toiminta muodosti omanlaisensa rituaalin. Ennustusrituaali ei ollut mysteerikulttien (kuten Eleusiin mysteerit) tapaan salaisuus, mutta siitä tiedetään silti melko vähän. Antiikin ajalta säilyneet tiedot ovat peräisin suhteellisen myöhäisistä, roomalaisaikaisista lähteistä, eikä ole varmuutta siitä, missä määrin toimitus on säilynyt samanlaisena historian kuluessa. Säilyneiden kirjoitusten perusteella rituaalin kulku on kuitenkin voitu päätellä suurin piirtein.
Ennen ennustusten antamista Pythia peseytyi Kastalian lähteessä pyhäkköalueen lähellä. Tämän jälkeen hän uhrasi vuohen sekä joi vettä aivan Apollonin temppelin yläpuolella virranneesta toisesta lähteestä, Kassotiksen lähteestä. Näiden toimitusten jälkeen Pythia lausui rukouksen ja astui sisään temppeliin, jossa sirotteli aina palavalle hestia-tulelle ohrajauhoja ja laakerinlehtiä. Sitten hän laskeutui temppelin peräosassa olleeseen adytoniin eli kaikkein pyhimpään, jossa sijaitsi Omfalos eli maailmannapaa merkinnyt kivi. Temppelin lattiassa oli ilmeisesti jonkinlainen aukko tai halkeama, jonka päällä oli kannella varustettu kolmijalkainen kattila. Pythia asettui istumaan tämän kolmijalan eli tripodin päälle, toisessa kädessään laakerinoksa ja toisessa Kassotiksen vettä sisältänyt malja. Päässään hänellä kuvataan olleen laakeriseppele.
Myös kysymyksiä esittäneet vierailijat peseytyivät ensimmäisenä Kastalian lähteessä. Tämän jälkeen he kulkivat, mahdollisesti kulkueena, lähteeltä ylös temppelille pyhää tietä pitkin. Vierailijoihin lukeutui niin tavallisia ihmisiäkin kuin merkkihenkilöitäkin, tosin jälkimmäiset hoitivat asian usein lähettiläiden välityksellä, samoin kuin kreikkalaiset kaupunkivaltiotkin. Temppelillä arvottiin järjestys, jossa vierailijat saivat esittää kysymyksensä. Tärkeillä henkilöillä tai tiettyjen kaupunkien lähettiläillä oli lupa ohittaa jono. Ennen kysymyksen esittämistä tuli suorittaa maksu sekä uhrata eläin, yleensä vuohi tai lammas. Eläimen sisälmykset tarkastettiin, ettei niissä ollut huonoja enteitä, kuten mitään vikoja. Tämän jälkeen vierailija johdatettiin temppelille, missä hän esitti kysymyksensä papeille. Jokaiselle oli sallittu vain yksi kysymys. Ainakin osa kysymyksistä kirjoitettiin ylös, ja niitä on säilynyt muun muassa lyijytauluilla. Papit esittivät kysymyksen Pythialle, joka oli adytonissa näkymättömissä vierailijoille. Vierailijat odottivat vastausta adytonin ulkopuolella.
Ennustuksia antaessaan Pythia heilutti kädessään ollutta laakerinoksaa, katsoi kädessään olleeseen vesimaljaan ja vaipui jonkinlaiseen hurmostilaan. Antiikin aikana esitettiin, että Pythia hengitti maassa olleesta halkeamasta nousseita huumaavia höyryjä (pneuma). Tähän viittaavat muun muassa Plutarkhoksen ja Strabonin selonteot. Jotkut sanoivat, että höyryjen lähteenä oli Apollonin surmaaman Python-hirviön mätänevä ruumis. Hurmostilassaan Pythia lausui vastaukset hänelle esitettyihin kysymyksiin. Nämä ennustukset oli usein esitetty suoraan Apollon-jumalan suulla ensimmäisessä persoonassa. Pythian vastaukset olivat joko runomitassa tai proosamuotoisia. Hurmostilasta johtuen lausuttu ei kuitenkaan välttämättä ollut edes mitään selkeää. Tämän jälkeen Apollonin papit ja heidän avustajansa muokkasivat lausutun moniselitteisiksi runosäkeiksi tyypilliseen kreikkalaiseen runomittaan, daktyyliseen heksametrimuotoon. Plutarkhoksen aikana käytäntö oli mahdollisesti muuttunut, koska hän kirjoitti aiheesta tutkielman Delfoin Pythian oraakkeli ei enää ennusta runomuodossa. Oraakkelin vastauksia ei kirjoitettu ylös ainakaan temppelin toimesta, mutta monet kirjoittivat ne ylös itse, tai ne säilyivät suullisessa muodossa kunnes ne kirjoitettiin ylös myöhemmin.
Ennuslauseiden muodostamisessa Delfoin papisto hyödynsi laajan kansainvälisen vakoojaverkostonsa tuottamia tietoja. Toisaalta oraakkeli sai paljon tietoja jo pelkästään sitä kautta, että sen luona vieraili ihmisiä kaikista eri maista. Näin kyettiin sorvaamaan kuhunkin tilanteeseen sopivat ennustukset. Pythian tai ennuspappien lahjominen halutun ennustuksen saamiseksi oli ilmeisesti mahdollista; ainakin Herodotos mainitsee yhden tällaisen tapauksen. Lisäksi oraakkeliin oli mahdollista vedota, jotta se antaisi uuden ja mieluisamman vastauksen; Herodotos kertoo Ateenan lähettiläiden heittäytyneen kerran turvananojiksi saadakseen uuden lausuman.
Koska ennustukset olivat monitulkintaisia, tunnettiin erityisiä ennuslauseiden selittäjiä, joita saatettiin konsultoida oraakkelin luona käynnin jälkeen.