stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Pitkän päivän ilta (elokuva)

| Pitkän päivän ilta> The Remains of the Day |
| --- | --- |

Ohjaaja:  James Ivory
Käsikirjoittaja:   Ruth Prawer Jhabvala  Harold Pinter (kreditoimaton) 
Perustuu:  Kazuo Ishiguron romaaniin Pitkän päivän ilta
Tuottaja:   Ismail Merchant  Mike Nichols  John Calley 
Säveltäjä:  Richard Robbins
Kuvaaja:  Tony Pierce-Roberts
Leikkaaja:  Andrew Marcus
Tuotantosuunnittelija:  Luciana Arrighi
Pääosat:   Anthony Hopkins  Emma Thompson  James Fox  Christopher Reeve 
Valmistustiedot
Valmistusmaa:   Yhdysvallat  Britannia 
Tuotantoyhtiö:  Merchant Ivory Productions
Levittäjä:  InterCom Netflix
Ensi-ilta:  1993
Kesto:  135 min
Alkuperäiskieli:  englanti
Aiheesta muualla
IMDb 
Elonet
AllMovie
Infobox OKNimi-testi OK: 
Pitkän päivän ilta (The Remains of the Day) on James Ivoryn ohjaama epookkidraama vuodelta 1993. Se perustuu Kazuo Ishiguron samannimiseen romaaniin, joka voitti Booker-palkinnon vuonna 1989.
Kirjan on sovittanut käsikirjoitukseksi Harold Pinter. Ohjaajan vaihduttua Mike Nicholsista James Ivoryyn Ivory antoi Ruth Prawer Jhabvalalille tehtäväksi kirjoittaa vanhasta käsikirjoituksesta uuden version Ivoryn haluamaan tyyliin. Vaikka elokuva on nimellisesti yhdysvaltalaista tuotantoa, se on tyyliltään eurooppalainen. Alkuperäisen tarinan kirjan kirjoittaja Ishiguro asuu Lontoossa ja osaa vain englantia, vaikka onkin syntynyt Japanissa.
Tarina

Elokuvan tapahtumat sijoittuvat 1930–1950-luvulle. Päähenkilö on hovimestari Stevens (Anthony Hopkins), joka on ei halua myöntää tunteitaan samassa Darlington Hallin kartanossa taloudenhoitajana työskentelevää miss Kentonia (Emma Thompson) kohtaan. Kartanon isäntä on lordi Darlington (James Fox), jolla oli ennen toista maailmansotaa natsisympatioita ja joka olisi halunnut saada aikaan erillisrauhan natsi-Saksan ja Britannian välille.
Arviot

Arto Pajukallion mukaan tarina on menneisyyden valintojen ja tunteiden kieltämisen haikeankirpeä hahmotus.
British Film Instituten valitsemat asiantuntijat äänestivät Pitkän päivän illan vuonna 1999 yhdeksi kaikkien aikojen sadasta parhaasta brittielokuvasta. The New York Timesin kriitikot valitsivat sen vuonna 2004 yhdeksi kaikkien aikojen tuhannesta parhaasta elokuvasta maailmassa.
Palkinnot

Anthony Hopkins ja Emma Thompson saivat kumpikin osasuorituksestaan David di Donatello -palkinnon, ja itse elokuva oli monen palkinnon ehdokkaana.
Näyttelijät

| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
|  Anthony Hopkins  | … |  James Stevens   |
|  Emma Thompson  | … |  Sarah "Sally" Kenton   |
|  James Fox  | … |  lordi Darlington   |
|  Christopher Reeve  | … |  kongressiedustaja Trent Lewis   |
|  Peter Vaughan  | … |  William Stevens ("Mr Stevens senior")   |
|  Hugh Grant  | … |  Reginald Cardinal (lordi Darlingtonin kummipoika)   |
|  John Haycraft  | … |  huutokaupanpitäjä   |
|  Caroline Hunt  | … |  vuokraemäntä   |
|  Michael Lonsdale  | … |  Dupont D’Ivry   |
|  Paula Jacobs  | … |  rouvaMortimer   |
|  Ben Chaplin  | … |  Charlie   |
|  Steve Dibben  | … |  George (footman No. 2)   |
|  Abigail Harrison  | … |  kotiapulainen   |
|  Patrick Godfrey  | … |  Spencer   |
|  Peter Halliday  | … |  Canon Tufnell   |
|  Terence Bayler  | … |  Trimmer   |
|  Hugh Sweetman  | … |  keittiöapulainen   |
|  Tony Aitken  | … |  postimestari   |
|  Emma Lewis  | … |  Elsa   |
|  Joanna Joseph  | … |  Irma   |
|  Tim Pigott-Smith  | … |  Benn   |
|  Lena Headey  | … |  Lizzie   |
Aiheesta muualla

Hunter, David: ‘The Remains of the Day’: THR’s 1993 Review The Hollywood Reporter.  5.11.2019. Viitattu 21.5.2021. (englanniksi)
McCarthy, Todd: The Remains of the Day Variety.  24, 1993. Viitattu 21.5.2021. (englanniksi)
Errigo, Angie: The Remains Of The Day Review Empire.  13.3.2007. Viitattu 21.5.2021. (englanniksi)
The Remains of the Day Filmaffinity. Viitattu 21.5.2021. (englanniksi)
Morsfjärden

Morsfjärden on pieni mataloituva merenlahti Kirkkonummella. Se on osa Suomenlahteen kuuluvaa Espoonlahden merialuetta. Morsfjärdenin yhdistää avomereen Medvastsundetin salmi koillisessa ja Blindsundin salmi etelässä. Molemmat salmet ovat kapeita ja ne erottavat Morsfjärdenin itäpuolella sijaitsevan Medvastön saaren mantereesta.
Morsfjärden salmineen on kalastajien suosiossa. Morsfjärdenin ja siihen kuuluvien salmien rannoilla on yli sata kiinteistöä, venesatama ja melontaseuran tukikohta. Osa Morsfjärdenistä kuuluu Medvastö-Stormossen Natura 2000 -alueeseen.
Morsfjärdenin eteläosassa on useita saaria, joista suurin on Stora Vivasten.
M’Silan maakunta

| M’Silan maakunta |
| --- | --- |
 Qal’at Bani Hammadin raunioita.
 Maakunnan sijainti Algerian kartalla.
Valtio:  Algeria
Hallinto:  
 – hallinnollinen keskus:  M’Sila
Pinta-ala:  18 175 km²
Väkiluku (2020):  1 387 200
M’Silan maakunta (arab. ولاية المسيلة‎, wilāyat al-Masīla) eli wilaya on hallintoalue Algerian pohjoisosassa. Sen keskus on M’Silan kaupunki. Maakunnan pinta-ala on 18 175 neliökilometriä. Asukkaita on 1 387 200 henkeä (vuonna 2021, arvio).
M’Silan maakunta rajoittuu pohjoisessa Bouiran ja Bordj Bou Arreridjin, koillisessa Sétifin, idässä Batnan, kaakossa Biskran, lounaassa ja lännessä Djelfan sekä luoteessa Médéan maakuntiin. Atlasvuorten välisellä ylängöllä sijaitsevan maakunnan pinta-alasta yli puolet on aroa ja kolmasosa viljeltyä Hodnan tasankoa. Keskiosan syvängössä sijaitsevat Chott el Hodnan ja Zehrez Cherguin suolajärvet.
Ilmasto on mannermainen ja altis Saharan vaikutukselle. Kesät ovat kuivia ja kuumia ja talvet viileitä. Elokuun keskilämpötila on 33,2 ja tammikuun 10,8 astetta. Vuotuinen sademäärä on 480 millimetriä pohjoisessa ja alle 200 millimetriä etelässä.
Maakunta jakautuu hallinnollisesti 15 piirikuntaan eli daïraan, joihin kuuluu 47 kuntaa. Piirikuntien keskukset ovat Aïn El Hadjel, Aïn El Melh, Ben Srour, Bou Saâda, Chellal, Djebel Messaad, Hammam Dalaa, Khoubana, M’Sila, Magra, Medjedel, Ouled Derradj, Ouled Sidi Brahim, Sidi Aissa ja Sidi Ameur.
M’Silasta on maantieyhteydet lähimaakuntiin sekä rautatiet Bordj Bou Arreridjiin ja Constantineen. Bou Saâdassa on lentoasema.
Maakunnan pääelinkeinot ovat maanviljely ja karjanhoito. Lisäksi on muun muassa energia-, rakennustarvike-, elintarvike- ja tekstiiliteollisuutta. M’Silassa toimii Mohamed Boudiafin yliopisto. Nähtävyyksiista huomattavin ovat Qal’at Bani Hammadin rauniot.
Aiheesta muualla

M’Silan matkailusivusto (arabiaksi), (ranskaksi), (englanniksi)
Algerian maakunnat
Adrar
Aïn Defla
Aïn Témouchent
Alger
Annaba
Batna
Béchar
Béjaïa
Béni Abbès
Biskra
Blida
Bordj Badji Mokhtar
Bordj Bou Arreridj
Bouira
Boumerdès
Chlef
Constantine
Djanet
Djelfa
El Bayadh
El Meghaïer
El Meniaa
El Oued
El Tarf
Ghardaïa
Guelma
Illizi
In Guezzam
In Salah
Jijel
Khenchela
Laghouat
Mascara
Médéa
Mila
Mostaganem
M’Sila
Naâma
Oran
Ouargla
Ouled Djellal
Oum El Bouaghi
Relizane
Saïda
Sétif
Sidi Bel Abbès
Skikda
Souk Ahras
Tamanrasset
Tébessa
Tiaret
Timimoun
Tindouf
Tipaza
Tissemsilt
Tizi Ouzou
Tlemcen
Touggourt
Mika Kankaanpää

| Mika Kankaanpää> Henkilötiedot |
| --- | --- |
Koko nimi:  Mika Kankaanpää
Syntynyt: 1. huhtikuuta 1967 (ikä 57) Nokia, Suomi
Kansalaisuus:   Suomi
Koripalloilija
Pelipaikka:  Heittävä takamies/Pieni laitahyökkääjä
Pituus:  191 cm
Pelaajaura
Seurajoukkueet
1985–1987 1987–1991 1991–1999:   Tampereen Pyrintö  Forssan Koripojat  UU-Korihait
Maajoukkueet
1987:   Suomi
Ottelut (pisteet):  3 (17)
Mika Kankaanpää (s. 1. huhtikuuta 1967 Nokia) on suomalainen entinen koripalloilija.
Ura

Kankaanpää on Nokian Palloseuran kasvatti, ja hän aloitti pääsarjauransa kaudella 1985–1986 Tampereen Pyrinnön joukkueessa. Hän pelasi seurassa kaksi kautta ennen siirtymistään Forssan Koripoikiin. Kankaanpää pelasi tämän jälkeen vuodet 1991–1999 Uudenkaupungin Urheilijoissa ja Korihaissa. Hän saavutti Uudessakaupungissa SM-hopeaa vuonna 1995, SM-pronssia vuonna 1992 ja Suomen cupin hopeaa vuonna 1995.
Kankaanpää pelasi 21 juniorimaaottelua ja teki näissä keskimäärin 11,5 pistettä. Vuonna 1987 hän pelasi myös kolme ottelua miesten maajoukkueessa Viroa vastaan.
Millrose Games

Vuoden 2008 Millrose Games -kilpailut Madison Square Gardenissa.
Millrose Games on vuosittain helmikuussa New Yorkissa järjestettävät yleisurheilun sisäratakilpailut. Ne pidettiin ensimmäistä kertaa vuonna 1908. Vuosina 1914–2011 kilpailupaikkana oli Madison Square Garden, jonka jälkeen ne siirrettiin Washington Heightsin kaupunginosassa sijaitsevaan Fort Washington Avenue Armoryyn.
Kilpailuihin osallistuneista suomalaisurheilijoista muistetaan erityisesti Paavo Nurmi, joka vuonna 1925 juoksi kisoissa puolentoista mailin uuden maailmanennätyksen.
Aiheesta muualla

Millrose Gamesin viralliset kotisivut (Arkistoitu – Internet Archive)
M’zabin laakso

M'Zabin laakso on alue, joka sijaitsee Saharan pohjoisosassa Ghardaïan maakunnassa Algeriassa noin 500 kilometriä etelään Algerista.
Mzab on kalkkikivitasanko Mzabin wadin ympärillä. Mzabi-berberit asuttivat seutua jo 1000-luvulla, kun islamilaiset ibadiittilähetystyöntekijät vierailivat alueella ja jakoivat opetuksiaan. Ennen Pohjois-Afrikkaa hallinneet ibadiittimuslimit löysivät alueelta turvapaikan.
Ranska otti alueen haltuunsa osana Pohjois-Afrikan siirtomaa-alueita vuonna 1882. Algerian itsenäistyttyä vuonna 1962 siitä tuli osa Algeriaa.
Arkkitehtuuri

Alueella on viisi ksaria, muuritettua kylää, Mzab-wadin varrella paljailla kalliolla. Kuuluisin niistä on maakuntansa pääkaupunki Ghardaïa.
Ibadiittimuslimien oikeaoppisuus yhdistettynä elämään keitaassa johti tilan tarkkaan organisoimiseen. Jokaisessa ksarissa oli linnoitusmainen moskeija, jonka minareetti toimi myös vahtitornina. Vakiokokoiset ja -malliset asuintalot rakennettiin samankeskeisiin ympyröihin moskeijan ympärille.
Mzabin laakso liitettiin Unescon maailmanperintöluetteloon vuonna 1982.
Aiheesta muualla

M'Zabin laakso UNESCOn sivuilla (englanniksi)
Desert Cities - arvio alueen tilasta (englanniksi)
Ghardaïa
Pivatic

| Pivatic |
| --- | --- |
Tunnuslause:  Solutions for sheet metal parts production.
Perustettu:  1975
Toimitusjohtaja:  Jan Tapanainen
Kotipaikka:  Hyvinkää, Suomi
Tytäryhtiöt:  Ursviken Inc
Kotisivu:  www.pivatic.com
Infobox OKNimi-testi OK: 
Pivatic on ohutmetallilevyn työstökoneiden valmistaja, joka on perustettu vuonna 1975 Hyvinkäällä, Suomessa. Pivatic on osana Ursviken Groupia, johon kuuluu Pivaticin lisäksi sisaryhtiö Ursviken Inc (Illinois, Yhdysvallat) ja särmäyspuristimiin keskittyvä Ursviken (Ursviken, Ruotsi).
Pivatic valmistaa lävistys- , taivutus-  ja yhdistelmälinjoja ohutlevylle. Toimialoja, joissa näitä linjastoratkaisuja käytetään, ovat muiden muassa toimistokalusteet, lämmitys- ja ilmastointilaitteet, kodinkoneet, hyllystöt, valaisimet, elektroniikka, kulkuneuvot, tietoliikennetarvikkeet, alihankinta ja kotelot.
Nykypäivänä Pivaticin tuotteita on käytössä yli 100 tehtaalla maailmassa, mutta vienti keskittyy pääosin Yhdysvaltoihin, Saksaan ja Kiinaan.
Historiaa > Alkutaival

Yritys perustettiin nimikkeellä Toolsystem Ky vuonna 1975, joka kehitti puristintyökalukasetteja . Vuosina 1976–1987 nämä työkalukasetit integroitiin linjakokonaisuuksiin ja kehitettiin numeerinen ohjausjärjestelmä, jolla linjan toimintoa saatiin automatisoitua. Samaa ohjausjärjestelmää käytettiin myös ensimmäisissä siipitaivutusasemissa, jotka kehitettiin vuosina 1982–1987.
Historiaa > Globalisoituminen

Vuodet 1988–2007 yritys kehitti myyntitoimintaansa, ja nimeksi vaihtui Pivatic. Digitaalitekniikan myötä numeerista ohjausjärjestelmää alettiin käyttämään digitaalisen linjaohjaimen kautta ja myynnin tueksi kehitettiin ensimmäinen multimediaohjelma. Nämä johtivat tilauskannan kasvuun ja uusien toimitilojen hankintaan. Globalisoitumisen myötä suomalainen pääomasijoittaja Sentica Partners Oy osti Pivaticin ja kehitti ohutmetallialan ja raskasmetallialan yhdistävän yritysryhmän, Ursviken Groupin.
Historiaa > Sähköinen aikakausi

Vuonna 2008 hydraulisten työstökoneiden vaihtoehdoksi alettiin kehittämään luontoystävällisempiä sähköisiä työstökoneita. Nämä koneet eivät kuitenkaan pystyneet tuottamaan samanlaista lävistys- tai taivutusvoimaa, joten paksummat metallilevyt (yli 2mm) eivät tulleet kyseeseen. Hydraulikoneiden kysyntä ei siis lakannut tähän.
Nykymarkkinoilla vaaditaan nopeampia kappaleaikoja ja parempaa laatua sekä joustavuutta. Kelamateriaalia käyttäessä linjojen kokovaatimukset kasvavat kelaleveyden mukaan, ja vielä vuonna 2015 ei ollut kehitetty lävistyslinjaa joka pystyisi käsittelemään yli 1 830 mm leveitä keloja.
Aiheesta muualla

Pivatic - Home (Arkistoitu – Internet Archive) (englanniksi) . pivatic.com
The Online Industrial Exhibition (englanniksi) . directindustry.com
A publication of the Fabricators & Manufacturers Association, Intl. (englanniksi) . thefabricator.com
PivaPunch tuotantojärjestelmä - monta konetta yhdessä keskuksessa (Arkistoitu – Internet Archive) . Ohutlevy 2/2015, Sivut 26-27
Case: Pivatic (Arkistoitu – Internet Archive) . techvilla.fi, 2013
Pivatic kehitti projektinhallintaansa . tekniikkatalous.fi, 2013
SopValm Oy hankki Pivatic-lävistyslinjan (Arkistoitu – Internet Archive) . sopvalm.fi, 2013
Sentica Partners yhdistää levyntyöstön edelläkävijät (Arkistoitu – Internet Archive) . Sentica Partners Oy, 2007
Pivatic vaihtoi omistajaa . tekniikkatalous.fi, 2006
Measuring customer satisfaction experience : case Pivatic (Arkistoitu – Internet Archive) (englanniksi) . finna.fi, 2002
Tarjoa tuloksellisesti - Kansainvälistyjän opas . Fintra, 2001.
Milly

Milly vuonna 1965
Carolina Mignone (26. helmikuuta 1905 Alessandria – 22. syyskuuta 1980 Nepi), taiteilijanimeltään Milly, oli italialainen näyttelijä ja laulaja.
Revyynäyttelijänä työskennellyt Milly teki 1930-luvulla myös muutamia elokuvia. Hän muutti ennen toista maailmansotaa Yhdysvaltoihin, mutta palasi sodan jälkeen Italiaan ja työskenteli jälleen laulajana ja näyttelijänä.
Elokuvia

Tempo massimo, 1934
Millvina Dean

Millvina Dean vuonna 1999.
Millvina Dean (oikealla) ja veli Bertam n. 1912/1913.
Elizabeth Gladys ”Millvina” Dean (2. helmikuuta 1912 Lontoo, Englanti – 31. toukokuuta 2009 Hampshire, Englanti) oli viimeinen elossa ollut RMS Titanicin haaksirikosta pelastunut. Hän oli Titanicin upotessa kahden kuukauden ikäinen ja aluksen nuorin matkustaja.
Deanin perhe matkusti kolmannessa luokassa tarkoituksenaan muuttaa Wichitaan, Kansasiin. Millvina pelastui äitinsä Georgetten ja vanhemman veljensä Bertramin kanssa. Isä kuitenkin kuoli. Jäljellä ollut perhe ei muuttanut Yhdysvaltoihin, vaan palasi välittömästi Englantiin.
Dean kävi Greggsin koulun Southamptonissa. Hän sai tietää selviytyneensä Titanicin onnettomuudesta vasta 8-vuotiaana. Dean ei ollut naimisissa eikä hänellä ollut lapsia.
Toisen maailmansodan aikana hän työskenteli hallituksen palveluksessa. Myöhemmin hän työskenteli muun muassa kartanpiirtäjänä, sihteerinä ja tupakkakauppiaan apulaisena.
Huutokaupassa joulukuussa 2008 myytiin haaksirikosta selviytyneen Deanin muistoesineitä, koska hänellä ei olisi ollut muuten varaa asua palvelutalossa. Dean oli toivonut saavansa tavaroistaan noin 4 000 euroa, mutta summa nousi lopulta lähes 40 000 euroon. Tarjolla oli muun muassa matkalaukku, jossa oli newyorkilaisten lahjoittamia vaatteita. Kiinnostusta herättivät myös korvauskirjeet ja muut Titanic-asiakirjat. Lisäksi Titanic-elokuvan tähdet Kate Winslet, Leonardo DiCaprio sekä elokuvan ohjaaja James Cameron lahjoittivat yhteensä 30 000 dollaria Deanille.
97-vuotias Millvina Dean menehtyi brittiläisessä hoitokodissa Hampshiressa 31. toukokuuta 2009. Titanic oli laskettu vesille samana päivänä vuonna 1911.
Aiheesta muualla

Millvina Deanin radiohaastattelu äänitiedostona KYKY-FM, St. Louis, Missouri, 1997.
Neil Hoban

Neil Hoban (s. 4. helmikuuta 1966 Pembury) on brittiläinen entinen maantiepyöräilijä. Hän edusti seuratasolla Vulcan CRC:tä.
Hoban voitti maansa mestaruuden amatöörien maantieajossa vuonna 1988 ja oli mukana samassa lajissa kyseisen vuoden olympialaisissa, joissa hän oli kahdeksastoista. Hän kisasi ammattilaisena vuosina 1990–1998 osallistuen pääasiassa Britteinsaarilla järjestettyihin kilpailuihin.
Pieninä paloina (albumi)

| Pieninä paloina Vando Suvanto |
| --- | --- | --- |

Studioalbumin tiedot
 Julkaistu: syksy 2019
 Tyylilaji: rock
 Kesto: 50.20
 Levy-yhtiö: Riskirecords
Vando Suvannon muut julkaisut
| Elämä on ihanaa 2016 | Pieninä paloina 2019 |   |
Pieninä paloina on Vando Suvannon kuudes albumi, joka ilmestyi syksyllä 2019. Musiikki on soitettu pääosin akustisin instrumentein.
Kappaleet

Kaikki kappaleet säveltänyt Vando Suvanto, paitsi Liidellen (säv. Vando Suvanto ja Karla Suvanto). Sanoitukset Vando Suvanto, paitsi Kusipää Vando Suvanto ja Matti Wallenius Sovitukset Vando Suvanto ja Matti Wallenius.
Pisaroista ja pienistä palasista – 4.51
Kusipää – 4.31
Tai sitten ei – 5.58
Puhun ja puhun – 4.10
Ei kiirettä – 5.58
Luomakunnan kruunu – 2.50
Jumissa – 5.41
Liidellen – 3.22
Suoraa tietä eteenpäin – 5.17
Teeskennellään – 4.22
Menneet – 2.46
Kokoonpano

| --- | --- |
 Yhtye Vando Suvanto – laulu, kitara, lyömäsoittimet, kellopeli, koskettimet, huuliharppu, nokkahuilu, pilli  Matti Wallenius – akustiset kitarat, sähkökitara, ukulelet, dobro, mandoliini  Petri Heimonen – tenorisaksofoni, baritonisaksofoni, huilu, bassoklarinetti  Toni Hietala – marimba, vibrafoni, ksylofoni, logdrum  Tero Siitonen – kontrabasso  Salla Vanhanen – alttoviulu  Karla Suvanto – piano :  Tuotanto Vando Suvanto – äänittäjä, miksaaja  Toni Hietala – äänittäjä  Esa Santonen – masteroija  Henrik Duncker – kannet
Aiheesta muualla

Vando Suvanto -kotisivut
Milly-sur-Bradon

| Milly-sur-Bradon |
| --- | --- |
 Kunnantalo
 vaakuna
 Milly-sur-Bradon
 Koordinaatit: 49°23′54″N, 5°12′28″E 
Valtio:  Ranska
Alue:  Grand Est
Departementti:  Meuse
Arrondissementti:  Verdun
Kantoni:  Stenay
Pinta-ala:  
 – Kokonaispinta-ala:  10,4 km²
Korkeus:  169–338 m
Väkiluku (2018):  151
 – Väestötiheys:  16,35 as./km²
Aikavyöhyke:  UTC+1
Postinumero:  55110
Suuntanumero(t):  55338
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Milly-sur-Bradon on kunta Koillis-Ranskassa Meusen departementissa Grand Estin alueella. Kunnassa asui 151 asukasta vuonna 2018 ja sen pinta-ala on 10,4 neliökilometriä.
Milly-sur-Bradonin naapurikunnat ovat Fontaines-Saint-Clair, Dun-sur-Meuse, Lion-devant-Dun, Mouzay, Murvaux ja Sassey-sur-Meuse. Kunnan korkeus merenpinnasta on 169–338 metriä.
Milly-sur-Bradonin väestönkehitys vuosina 1962–2008
Milly-sur-Bradonin väkiluku on pienentynyt 76 asukkaalla vuodesta 1968, jolloin kunnassa asui 227 asukasta. Vuonna 2007 kunnan asukkaista 53 prosenttia oli naisia ja 47 prosenttia miehiä. Suurin ikäryhmä oli 45–59-vuotiaat.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Milly-sur-Bradon Wikimedia Commonsissa
Morsekartio

Morsekartio
Morsekartion rakenne
Morsekartio on moottorista tulevan akselin ja työkalu- tai kappaleenkiinnittimen välinen itsekeskittävä kiinnitys- ja lukitusstandardi, jota käytetään muun muassa pylväsporakoneissa, moottoreissa sekä sorveissa.
Standardikartiot

| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
| Kartio | Kartion suhde | K |
| Morsekartio 0 | 1: 19,212 | 1° 29’27" |
| Morsekartio 1 | 1: 20,047 | 1° 25’43" |
| Morsekartio 2 | 1: 20,020 | 1° 25’50" |
| Morsekartio 3 | 1: 19,922 | 1° 26’16" |
| Morsekartio 4 | 1: 19,254 | 1° 29’15" |
| Morsekartio 5 | 1: 19,002 | 1° 306’26" |
| Morsekartio 6 | 1: 19,180 | 1° 29’36" |
Mika Kajava

Mika Ilmari Kajava (s. 31. toukokuuta 1959 Kuopio) on suomalainen antiikintutkija (filologi). Epigrafiikkaan ja onomastiikkaan erikoistunut Kajava, joka oli Suomen Rooman-instituutin johtajana 2003–2006, on toiminut Helsingin yliopiston Kreikan kielen ja kirjallisuuden professorina vuodesta 2005 lähtien. Hän on myös ollut Turun yliopiston antiikin kielten ja kulttuurin professuurin haltija vuosina 2002–2005.
Teoksia

(Toimittanut yhdessä Heikki Solinin kanssa) Roman Eastern Policy and Other Studies in Roman History: Proceedings of a Colloquium at Tvärminne 2–3 October 1987, Helsinki 1990.
Roman Female Praenomina: Studies in the Nomenclature of Roman Women, Rome 1994.
Aiheesta muualla

Kajavan kotisivu
Moquegua

| Moquegua |
| --- | --- |
 Moqueguan keskusaukio, taustalla katedraali
 lippu:  vaakuna
 Moquegua
 Koordinaatit: 17°12′S, 70°56′W 
Valtio:  Peru
Alue:  Moquegua
Maakunta:  Mariscal Nieto
Piirikunta:  Moquegua
Väkiluku (2007):  52 400
 
 www.munimoquegua.gob.pe 
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Moquegua on Moqueguan alueen pääkaupunki Perussa. Vuonna 2007 siellä oli noin 52 400 asukasta. Se sijaitsee Panamericana-valtatien varrella lähellä maan eteläkärkeä, noin 1100 km etelään maan pääkaupungista Limasta.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Moquegua Wikimedia Commonsissa
Petri Juutinen

Petri Antero Juutinen on suomalainen matemaatikko ja professori. Hän on toiminut Jyväskylän yliopiston matematiikan professorina vuodesta 2015.
Akateeminen ura

Petri Juutinen valmistui 1997 filosofian maisteriksi matematiikasta. Tohtoriksi hän väitteli Jyväskylän yliopistossa 1998. Hänen väitöskirjansa käsitteli ongelmien minimoimista Lipschitzin yhtälöissä niin kutsuttuun viskositeettiteoriaan perustuvien ratkaisujen kautta. Väitöskirjan ohjaajana toimi professori Tero Kilpeläinen.
Valmistuttuaan Juutinen työskenteli eri tehtävissä Jyväskylän yliopistossa:  tutkimusassistenttina, tutkijana, assistenttina ja yliassistenttina. Hän on uransa aikana tehnyt useita tutkimusvierailuja ulkomaisiin yliopistoihin. Hän on ollut vierailevana tutkijana mm. Universidad Autónoma de Madridissa, Northwestern-yliopistossa, Mittag-Leffler-instituutissa, Pittsburghin yliopistossa ja Kalifornian yliopistossa. Vuosina 2005–2010 Juutinen toimi akatemiatutkijana. Hän johti vuodesta 2011 Suomen Akatemian tutkimushanketta.
Juutinen osallistui vuosina 2009–2011 useiden suomalaisten professoreiden ja matemaatikoiden ohella pohjoismaisena yhteistyönä toteutettuun hankkeeseen Matemaattinen analyysi ja sen sovellukset (engl. Analysis and Applications). Pohjoismaiden lisäksi siihen otti osaa yliopistoja Venäjältä, Italiasta ja Virosta.
Suomesta projektiin osallistuivat Jyväskylän yliopiston ohella Helsingin yliopisto, Turun yliopisto, Oulun yliopisto, Teknillinen korkeakoulu ja Joensuun yliopisto. Jyväskylästä siihen osallistuivat Juutisen lisäksi mm. professorit Xiao Zhong, Tero Kilpeläinen, Pekka Koskela ja Jani Onninen.
Akateeminen ura > Professoriksi

Vuonna 2010 Juutinen sai nimityksen määräaikaiseksi matematiikan professoriksi Jyväskylän yliopistoon. Vakinaisena matematiikan professorina hän aloitti vuoden 2015 alussa. Professuurin erityisala on matematiikanopettajien kouluttaminen. Virkaanastujaisluennossaan kesäkuussa 2015 Juutinen käsitteli, millaista matematiikkaa oppilaitoksissa pitäisi opettaa ja millä tavoin sitä pitäisi opettaa.
Tutkimusura

Matemaatikkona Juutinen on tutkinut mm. kvasilineaareja differentiaaliyhtälöitä. Hänen erityisalaansa ovat epälineaariset differentiaaliyhtälöt ja variaatio-ongelmat, jotka ovat osa matemaattista analyysiä. Matemaattinen analyysi on eräs  matematiikan ja tilastotieteen laitoksen painopistealue. Jyväskylän yliopistossa toimii yhteistyössä Helsingin yliopiston kanssa  vuosina 2014-2019 Suomen Akatemian nimeämä Analyysin ja dynamiikan huippututkimusyksikkö, jonka keskeinen tutkimusalue matemaattinen analyysi on.
Tullessaan professoriksi (2015) Juutinen oli julkaissut 27 vertaisarvioitua tieteellistä artikkelia, joista monet olivat ilmestyneet matematiikan arvostetuissa kansainvälisissä julkaisuissa.
Aiheesta muualla

Petri Juutisen kotisivu Matematiikan ja tilastotieteen laitos, JY. (englanniksi)
Kupiainen, Antti: Analyysin ja dynamiikan tutkimuksen huippuyksikkö, Helsingin yliopisto (Arkistoitu – Internet Archive) Suomen Akatemia.
Petri Juutisen TUTKA:an kirjattuja julkaisuja vuodesta 2002 lähtien[vanhentunut linkki] Matematiikan ja tilastotieteen laitos, JY. (englanniksi)