Liikennevalo-ohjaus
Liikennevalojen ohjaustapoja > Joukkoliikenne-etuus

Joukkoliikenne-etuus on valoihin ohjelmoitu ohjaustapa, joka suosii joukkoliikennettä eli raitiovaunuja ja linja-autoja. Kehittyneimmissä joukkoliikenne-etuusjärjestelmissä (kuten Helsingissä) joukkoliikennevälineille annetaan etuus vain tarvittaessa – jos vaunu on etuajassa aikataulustaan, etuutta ei välttämättä anneta. Pikaraitiotie Raide-Jokerilla liikennevaloetuus toteutetaan kuitenkin niin sanottuna pakkoetuutena, eli liikennevalo pakotetaan vihreäksi raitiovaunun tulosuunnasta. Normaalisti, jos liikennevaloissa ei ole erillistä joukkoliikenne-etuutta, ja bussi tulee valoihin hetken sen jälkeen, kun valo on vaihtunut punaiseksi, se pääsee liikkeelle vasta, kun valo muutenkin vaihtuu vihreäksi. Jos valoihin on tehty joukkoliikenne-etuus, tämä vaikuttaa vain joukkoliikennevälineen lähestyessä risteystä. Lähestyminen tunnistetaan liikennevaloihin liitetyillä ilmaisimilla. Pyyntöilmaisin on suunnilleen 200 metrin päässä ennen risteystä ja kuittausilmaisin heti risteyksen jälkeen. Ilmaisimet voidaan toteuttaa silmukkapareina, eli jos toinen silmukka rikkoutuu, toinen vielä toimii. Kuittausilmaisimen avulla saadaan huomioitua muun muassa ajonopeuden vaihtelu ruuhkan tai huonon kelin takia ja siten päätettyä etuustoiminta oikea-aikaisesti. Näin maksimoidaan toimintavarmuus ja minimoidaan muulle liikenteelle aiheutuva haitta. Tunnistus voidaan tehdä myös satelliittipaikannuksella.
Ilmaisimilla toteutettaviin etuuksiin kuuluvat vihreän pidennys, vihreän aiennus ja ylimääräinen vaihe, joita voidaan myös yhdistellä. Vihreän pidennys on tavallisimpia joukkoliikenne-etuuksia. Raitiovaunu havaitaan pyyntöilmaisimella juuri ennen vihreän loppumista, mutta sitten vihreä valo palaakin niin kauan, että kuittausilmaisin havaitsee vaunun ehtineen valoista. Pidennystä ei tehdä, jos vaunu ehtii risteyksestä normaalin vihreän valon aikana. Jos vaunu tulee pyyntöilmaisimelle liian myöhään saadakseen vihreän pidennyksen, se voi saada vihreän aiennuksen. Silloin vaunun tulosuunnan vihreä valo alkaa palaa aikaisemmin, jolloin vaunu pääsee nopeammin valoista, ja sen matka-aika lyhenee. Aiennus ei ole ongelmaton, koska se katkaisee käynnissä olevan vaiheen vihreän valon ja lyhentää sivusuunnasta tulevan autoliikenteen vihreää valoa. Jalankulkijoiden vihreän valon minimiaika ei kuitenkaan lyhene, joten jalankulkija ehtii etuudesta huolimatta kadun yli turvallisesti.
Liikennevalojen eri vaiheiden kiertoon voidaan myös lisätä ylimääräinen vaihe. Siinä joukkoliikenne saa ylimääräisen ajomahdollisuuden kahden punaista valoa näyttävän vaiheen välissä. Se on yleensä lyhyt, minkä takia se sopii paremmin omilla kaistoillaan kulkeville raitiovaunuille, pidennettynä myös busseille. Ylimääräiselle vaiheelle vaihtoehtona on valojen kierron nopeutus silloin kun siihen ei mahdu ylimääräistä vaihetta. Tässä tapauksessa kaikki vaiheet tehdään bussin havaitsemisen jälkeen normaalia lyhyempinä, jotta bussi saisi vihreän valon nopeammin. Tämäkään ei lyhennä jalankulkijoiden vihreää valoa. Joissakin tapauksissa erilaisia etuuksia voidaan myös yhdistää samalta suunnalta tuleville busseille, mutta vain, jos ne eivät estä muista suunnista tulevien vihreitä valoja. Esimerkiksi vain lyhyen pidennyksen jälkeen valoa voidaan aikaistaa, koska muutoin sivusuunnasta tuleville ei jäisi riittävästi aikaa. Minkä tahansa etuuden käynnistyminen tai jatkuminen voidaan myös estää, jos vaunu ei etuudesta huolimatta tule ehtimään risteyksen läpi vihreän valon aikana. Tämä vähentää muulle liikenteelle aiheutuvia haittoja – tarpeeton etuus myös lykkäisi seuraavien etuuksien toteutumista.
Liikennevaloihin, joissa on etuudet, asennetaan yleensä LED-valopilkku punaisen opastimen alanurkkaan. Sen avulla joukkoliikenteen kuljettajat ja huoltohenkilökunta voivat tarkkailla etuuden toimintaa: valopilkku kertoo järjestelmän vastaanottaneen bussin lähettämän ilmaisun.
Esimerkiksi Helsingissä ja Espoossa toimivaa runko­linjaa 550 on nopeutettu joukkoliikenne-etuuksin. Myös nämä valot ovat tavallaan joukkoliikenne-etuus. Tampereella etuuksia on laitettu pariinkymmeneen risteykseen.
Suomessa suurilla kaupungeilla on ollut JENKA-hanke, jonka tarkoituksena oli saada joukkoliikenne-etuudet jokaiseen kaupunkiin. Hankkeen aikana kehitettiin joukkoliikenne-etuuksia SYVARI-ohjaukseen. Sana on lyhenne sanaparista ”synkronoitu vaiherinki” ja kyseistä ohjaustapaa on käytetty Suomessa jo parikymmentä vuotta. Järjestelmässä joukkoliikenne-etuuksia liitetään vihreään aaltoon. SYVARI-ohjauksessa liikennevalot voidaan tahdistaa vihreään aaltoon liikennevalokiertoa lyhentämällä tai pidentämällä. Perinteisesti tahdistus on tehty ainoastaan valokiertoa lyhentämällä. SYVARIN huononoa puolena on suuri parametrien määrä, mikä vaikeuttaa ajotusten säätöä risteyksissä, joissa on vihreä aalto. Perinteisesti toteutetuissa liikennevaloetuuksissa ajoitusten säätö voidaan tehdä usein ainoastaan yhtä parametria muuttamalla. Liikennetilanteen/liikennemäärien muuttuessa SYVARI-järjestelmän ylläpito on huomattavasti vaikeampaa kuin perinteiseti toteutetun etuusjärjestelmän.