stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Seven Pillars of Wisdom
Kirja > Rakenne ja pituus

1927 tilaajille lähettämässään esseessä Some Notes on the Writing of Seven Pillars of Wisdom Lawrence kertoi tekstiin tulleista muutoksista. Jeremy Wilsonin mukaan Lawrencen esittämät lukemat, kuten 15 %:n kokonaislyhennys verrattuna Oxfordin laitokseen, eivät pitäneet paikkaansa. Wilsonin mukaan tilaajille tarkoitettu laitos oli todellisuudessa peräti neljänneksen lyhyempi kuin vuoden 1922 Oxfordin laitos. Wilsonin mukaan on mahdollista, että Lawrencen esittämät sanamäärät olivat osaksi ulkomuistista ja arvailtuja. Wilsonin mukaan Lawrencen kirjoittama essee on joka tapauksessa hyväksytty jälkikäteen virheellisesti totuutena ja sisällytetty kirjan myöhempiin painoksiin.
Wilsonin mukaan Lawrencen käymä kirjeenvaihto osoittaa, että tämä rupesi tekemään keskeneräiseen tilaajien laitokseen merkittäviä lyhennyksiä vuoden 1925 alussa ollessaan noin puolivälissä lyhennysrojektia. Wilsonin mukaan tämä selittää, miksi merkittävimmät lyhennykset tekstissä sijoittuvat kirjan jälkipuoliskolle. Hänen mukaansa esimerkiksi kirjan kahdeksas kappale menetti tilaajien laitoksessa 47,5 % kokonaispituudestaan. Wilsonin mukaan Lawrence kärsi 1925 henkisestä epätasapainosta, ja tämän tekemät rajut lyhennykset saattoi selittää halu saattaa projekti nopeasti loppuun. Wilsonin mukaan painoksen julkaisua kuitenkin hidasti esimerkiksi Lawrencen kasvava pakkomielle kirjan typografian suhteen.
| Oxfordin laitos  (1922) | Tilaajien laitos (1926) | Ero (%) |
| --- | --- | --- |
| 334 566 | 250 579 | -25,1% |
Kirja > Sisältö ja todenperäisyys

Scott Andersonin mukaan tapahtumat Tafasissa ja Daraassa kiteyttävät vaikeuden selvittää täyttä totuutta Lawrencen myytistä. Hänen mukaansa esimerkiksi Lawrencen kuvaus tapahtumista Tafasin taistelussa vaikuttaa ajoittain epäuskottavalta ja eroaa myös muiden antamista kuvauksista. Andersonin mukaan lisäksi esimerkiksi Lawrencen ja kenraali George Barrowin esittämät kuvaukset tapahtumista arabijoukkojen valtaamassa Daraan kaupungissa poikkesivat huomattavasti toisistaan, ja Lawrence esitti tapahtumat arabijoukkojen kannalta paremmassa valossa.
Lawrence kertoo Seven Pillars of Wisdomissa jääneensä 1917 turkkilaisten vangiksi Daraassa, jossa hän joutui vangitsijoidensa kiduttamaksi ja seksuaalisen väkivallan kohteeksi, tulkinnasta riippuen kenties raiskatuksi. Andersonin mukaan Lawrencen antama kuvaus Daraan tapahtumista lähentelee sotapornografiaa. Kordan mukaan Lawrencen on väitetty liioitelleen tapahtumia tai peräti keksineensä ne kokonaan itse. Andersonin mukaan Lawrencen antamassa kuvauksessa on epäjohdonmukaisuuksia, minkä lisäksi hän esitti tapahtumista myöhemmin eri versioita.
Michael Kordan mukaan suurin osa kirjan asiasisällöstä on jälkikäteen vahvistettu muun muassa valtion salaisten asiakirjojen tultua julkisiksi 1970-luvulla. Hänen mukaansa Lawrence kuitenkin liittää itseensä tietoisesti tai tiedostamatta toistuvasti päätöksiä ja tekoja, jotka olivat alun perin muiden alullepanemia. Kordan mukaan Lawrence ei kuitenkaan väärentänyt tapahtumia tai keksinyt niitä itse, kuten jotkut ovat syyttäneet, vaan sen sijaan usein asetti itsensä niiden keskipisteeseen.
Jeremy Wilsonin mukaan Lawrence kirjoitti muistelmiensa toisen version suuren henkisen paineen alaisena ja vähätteli tarkoituksella brittien osuutta arabikapinassa oikeuttaakseen prinssi Faisalin Syyriaan kohdistuneet vaatimukset. Wilsonin mukaan Lawrencen kirjoittaessa muistelmiensa ensimmäistä versiota hänellä saattoi vielä olla toiveita siitä, että Ranska perääntyisi Syyrian kysymyksessä. Talvella 1919–1920 oli kuitenkin käynyt selväksi ettei Ranska perääntyisi kannassaan, ja siksi Lawrence omaksui Wilsonin mukaan kirjan toisessa versiossa voimakkaan poliittisen kannan.
Kirja > Lawrencen suhde kirjaan

Tehdessään joulukuussa 1923 päätöksen julkaista sotamuistelmistaan tilaajille tarkoitettu rajattu painos Lawrence teki Jeremy Wilsonin mukaan myös päätöksen olla ansaitsematta siitä itse lainkaan rahaa. Wilsonin mukaan Lawrence esitti tämän myöhemmin periaatepäätöksenä, jonka mukaan hän ei voisi ottaa vastaan rahallisia palkintoja epärehellisestä osuudestaan sodassa tai mistään siihen liittyvästä. Wilsonin mukaan vastaavaa epäröintiä ei ole havattavissa kirjeissä, jotka Lawrence kirjoitti ennen joulukuuta 1923.
Wilsonin mukaan Lawrencen tekemä kieltäytymisen kirjan julkaisusta saatavista tuloista laukaisi aluksi todennäköisesti tilaajien painoksen verrattaen suuri 30 guinean tilaushinta. Wilsonin mukaan kieltäytymällä tekemästä kirjallaan voittoa Lawrence myös vältti mahdolliset syytökset, joiden mukaan hän olisi yrittänyt hyötyä maineestaan taloudellisesti. Scott Andersoninin mukaan Lawrence lahjoitti esimerkiksi Erämaan kapina -lyhennelmästä tulleet tuotot hyväntekeväisyyteen ja kieltäytyi julkaisemasta kirjasta uusintapainoksia elinaikanaan.
Vastaanotto > Aikalaisarvioita

1926 suurelle yleisölle julkaistu Erämaan kapina sai hyvän aikalaisvastaanoton, ja sen saamat arvostelut olivat pääasiassa myönteisiä. Esimerkiksi The Times Literary Supplementissa kirjaa luonnehdittiin ”erinomaiseksi ja loistavasti kirjoitetuksi kertomukseksi”, The Timesissa mestariteokseksi, ja The Daily Telegraphissa sitä pidettiin ”eräänä aikamme innostavimmista tarinoista”.
Lisäksi kirjaa kehuivat esimerkiksi Edmund Allenby, Hugh Trenchard ja John Buchan, joka kutsui Lawrencea aikansa parhaaksi englanninkielisen proosan kirjoittajaksi. Osa kirjan arvioista oli kuitenkin kriittisiä. Leonard Woolf moitti Lawrencea Charles Doughtyn tyylin jäljittelemisestä ja piti kirjaa suorastaan parodiana. Woolf kuitenkin myönsi nauttineensa kirjasta päästyään ärsytyksensä yli.
Bernard Shaw kuvaili Seven Pillars of Wisdomia pääministeri Stanley Baldwinille lähettämässään kirjeessä "mestariteokseksi, yhdeksi lajinsa parhaimmista maailmassa". Shaw oli kuitenkin huolissaan Oxfordin laitoksessa olevista kohdista, jotka voitaisiin tulkita loukkaaviksi. Lisäksi kirjaa ihaili Shaw'n vaimo Charlotte Payne-Townshend, joka osallistui miehensä ohella tilaajien laitoksen oikolukuun.
Lawrencen elämäkerran kirjoittanut Robert Graves, joka oli lukenut tilaajille tarkoitetun laitoksen lisäksi myös alkuperäisen Oxfordin laitoksen, piti vanhempaa versiota kielellisesti parempana ja helppolukuisempana. E. M. Forster, joka Lawrencen pyynnöstä vertaili versioita keskenään, piti myös tekstin vanhempaa versiota kielellisesti parempana. Hänen mielestään lauseiden väliset suhteet heikkenivät lyhennysprosessin aikana.
Vastaanotto > Myöhempiä arvioita

Michael Korda kutsuu Seven Pillars of Wisdomia kirjallisuuden merkkiteokseksi. Kordan mukaan kirjaa lukiessa syntyy kuitenkin kauttaaltaan vaikutelma henkilöstä, joka yrittää kenties liiaksi tuottaa mestariteosta. Kordan mukaan se ei kuitenkaan ole välttämättä huono asia, ja hän rinnastaa kirjan muihin kirjallisuuden klassikoihin. Kordan mielestä Erämaan kapina -lyhennelmä on huomattavasti helppolukuisempi versio.
Jeremy Wilson on samaa mieltä Oxfordin laitosta suosineiden varhaisten kriitikoiden kanssa. Hänen mukaansa se on lukijalle helppolukuisempi, koska tekstin kerronnalliset yhteydet kärsivät uuteen versioon tehdyistä lyhennyksistä. Hänen mukaansa vuoden 1926 laitoksessa oleva teennäinen kirjallinen sävy on kirjan vanhemmassa versiossa vähemmän läsnä. Wilsonin mukaan Lawrence halusi myöhemmin tuhota Oxfordin laitoksen kappaleet, jottei kirjasta jäisi kahta erilaista versiota.
Scott Andersonin mielestä Seven Pillars of Wisdom on teoksena suunnattoman epäsuhtainen. Hänen mukaansa kirjan ajoittain liitävä lyyrinen kuvaus ja hätkähdyttävät psykologiset kuvaukset tukahtuvat usein pitkien topografisten kuvausten, lukuisten paikannimien ja ohikiitävien henkilöiden alle. Andersonin mukaan Lawrence kuitenkin anaitsee tunnustusta siitä, että oli yksi varhaisimmista sodan todellisuutta kuvanneista moderneista kirjailijoista.
Elokuvasovitus

Elokuvaoikeudet Erämaan kapina -lyhennelmään myytiin ensimmäisen kerran vuonna 1928. Sittemmin ne päätyivät unkarilaissyntyisen elokuvaohjaajan Alexander Kordan omistukseen. 1935 järjestetyssä tapaamisessa Korda lupasi Lawrencelle olla tekemättä kirjasta elokuvaa tämän elinaikana. Lawrencen kuoltua samana vuonna Korda omisti edelleen kirjan elokuvaoikeudet. Kordan elokuvasuunnitelma ei kuitenkaan toteutunut, sillä rahoituksen löytäminen oli hankalaa ja poliittinen ajankohta Lähi-itään sijoittuvalle elokuvalle herkkä.
Elokuvaoikeudet osti Kordalta myöhemmin yhdysvaltalainen elokuvatuottaja Sam Spiegel. Spiegelin tuottama ja David Leanin ohjaama kymmenen Oscar-ehdokkuutta saanut Arabian Lawrence (1962), pääroolissaan Peter O’Toole, sijoittuu korkealle useissa merkittävistä elokuvista tehdyissä listauksissa, mutta sen historiallinen tarkkuus on jälkikäteen kyseenalaistettu. Lawrencen sotamuistelmiin perustuva Robert Boltin ja Michael Wilsonin tekemä käsikirjoitus oli parhaan sovitetun käsikirjoituksen Oscar-ehdokkaana.
Aiheesta muualla

Teos on vapautunut tekijänoikeuden suojasta ja on siten vapaasti ladattavissa verkosta, esimerkiksi seuraavista osoitteista:
T. E. Lawrence: Seven Pillars of Wisdom (Standard Ebooks)
T. E. Lawrence: Seven Pillars of Wisdom (Library of Congress)
T. E. Lawrence: Seven Pillars of Wisdom (Project Gutenberg Australia)
Lawrence kuvattuna Akabassa 1917.
14 Barton Street Westminsterissä Lontoossa, jossa Lawrence kirjoitti sotamuistelmiaan 1919–1920.
Lawrence William Orpenin maalaamassa muotokuvassa.
Seven Pillars of Wisdom -kivimuodostelma Wadi Rumin laaksossa Jordaniassa.
Augustus Johnin maalaama Lawrencen muotokuva vuodelta 1919.
David Leanin ohjaaman Arabian Lawrence (1962) -elokuvasovituksen teatterijuliste vuodelta 1963.
Susihämähäkit

| Susihämähäkit |
| --- | --- |
 Pardosa lugubris -naaras munapusseineen
Tieteellinen luokittelu
Kunta::  Eläinkunta Animalia
Pääjakso::  Niveljalkaiset Arthropoda
Luokka::  Hämähäkkieläimet Arachnida
Lahko::  Hämähäkit Araneae
Osalahko::  Araneomorpha
Yläheimo::  Lycosoidea
Heimo::  Juoksuhämähäkit Lycosidae
Suku::  Susihämähäkit Pardosa  C.L. Koch, 1847
Katso myös
   Susihämähäkit Wikispeciesissä   Susihämähäkit Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OK: 
Susihämähäkit (Pardosa) on juoksuhämähäkkien suku, johon kuuluu yli 500 lajia. Niitä tavataan kaikkialla maailmassa, tyypillisesti avoimilla kosteilla paikoilla.
Susihämähäkit eivät kudo verkkoja, vaan etsivät itselleen suojaisan paikan ja odottavat sopivaa saalista. Kun sellainen tulee tarpeeksi lähelle, susihämähäkki juoksee saaliinsa uuvuksiin ja lopulta syö tämän.
Myös Trochosa-suvun lajeista näkyy käytettävän joskus susihämähäkki-nimitystä.
Suomessa esiintyvät susihämähäkkilajit

Suomessa on tavattu seuraavat Pardosa-suvun lajit:
Peltosusikki Pardosa agrestis (Westring, 1861)
Rantasusikki Pardosa agricola (Thorell, 1856)
Niittysusikki Pardosa amentata (Clerck, 1757)
Nokisusikki Pardosa atrata (Thorell, 1873)
Jäkäläsusikki Pardosa eiseni (Thorell, 1875)
Keltajalkasusikki Pardosa fulvipes (Collett, 1876)
Pohjansusikki Pardosa hyperborea (Thorell, 1872)
Lapinsusikki Pardosa lapponica (Thorell, 1872)
Taigasusikki Pardosa lasciva L. Koch, 1879
Kenttäsusikki Pardosa lugubris (Walckenaer, 1802)
Aapasusikki Pardosa maisa (Hippa & Mannila, 1982 - Hippa & Mannila 1982)
Kalliosusikki Pardosa monticola (Clerck, 1757)
Kanervasusikki Pardosa nigriceps (Thorell, 1856)
Mustasusikki Pardosa paludicola (Clerck, 1757)
Suosusikki Pardosa palustris (Linnaeus, 1758)
Sulkasusikki Pardosa plumipes (Thorell, 1875)
Törmäsusikki Pardosa prativaga (L. Koch, 1870)
Kosteikkosusikki Pardosa pullata (Clerck, 1757)
Ahosusikki Pardosa riparia (C. L. Koch, 1833)
Paahdesusikki Pardosa schenkeli Lessert, 1904
Rahkasusikki Pardosa sphagnicola (Dahl, 1908)
Aiheesta muualla

Laji.fi: Pardosa
Funet: Pardosa
Encyclopedia of Life (EOL): Pardosa (englanniksi)
ITIS: Pardosa (englanniksi)
Sydney Parkinson

Sydney Parkinson
Sydney Parkinson (s. noin 1745 Edinburgh - 26. tammikuuta 1771 merellä) oli skotlantilainen kasvi- ja luontomaalari ja kveekari.
Luonnontieteilijä Joseph Banks palkkasi Parkinsonin kuvittamaan kasveja ja muita luontokohteita James Cookin ensimmäiselle Tyynenmeren retkelle 1768. Parkinson teki lähes tuhat piirrosta kasveista ja eläimistä, jotka Banks ja Daniel Solander matkalla keräsivät. Hän joutui työskentelemään vaikeissa olosuhteissa laivan pienessä hytissä, satojen näytteiden ympäröimänä. Tahitilla häntä kiusasivat kärpäsparvet, jotka söivät maalin hänen työskennellessään. Matkalla Kapkaupunkiin Parkinson kuoli merellä punatautiin, jonka hän sai Istanbulin edustalla olevalta saariryhmältä. Banks maksoi hänen palkkansa hänen veljelleen.
Parkinsonin kunniaksi on nimetty tummameriliitäjä (Procellaria parkinsoni). Vuonna 1988 julkaistu 35-osainen Banks' Florilegium (Alecto Historical Editions) koostuu Parkinsonin piirtämistä kasveista myöhemmin maalattuihin kuvatauluihin, joita säilytettiin British Museumissa.
Ssam my way

| Ssam my way> 쌈 마이웨이 |
| --- | --- |
Tyyli:  draama
Kestoaika:  35 min
Pääosissa:   Park Seo-joon  Kim Ji-won  Ahn Jae-hong  Song Ha-yoon 
Alkuperämaa:   Korean tasavalta
Alkuperäiskieli:  korea
Verkko:   KBS2
Esitetty:  22. toukokuuta 2017 – 11. heinäkuuta 2017
Jaksoja:  16
Tuotanto
Tuotantoyhtiö(t):   Pan Entertainment 
Aiheesta muualla
Virallinen sivusto
IMDb
Ssam my way (kor. 쌈 마이웨이, engl. Fight for My Way) on televisioyhtiö KBS2:n esittämä eteläkorealainen draamasarja. Sen päärooleissa ovat Park Seo-joon ja Kim Ji-won.
Näyttelijät

| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
|  Park Seo-joon  | … |  Ko Dong-man   |
|  Kim Ji-won  | … |  Choi Ae-ra    |
|  Ahn Jae-hong  | … |  Kim Joo-man   |
|  Song Ha-yoon  | … |  Baek Seol-hee   |
Aiheesta muualla

Viralliset kotisivut
Sylvia Jebiwott Kibet

| Mitalit | Mitalit | Mitalit |  |
| --- | --- | --- | --- |
|  Sylvia Jebiwott Kibet (oik.) Daegun MM-kilpailuissa 2011 |  Sylvia Jebiwott Kibet (oik.) Daegun MM-kilpailuissa 2011 |  Sylvia Jebiwott Kibet (oik.) Daegun MM-kilpailuissa 2011 |  |
Maa:   Kenia
Naisten yleisurheilu
| Olympialaiset  | Olympialaiset  | Olympialaiset  |  |
|  Pronssia | Peking 2008 | 5 000 m |  |
| MM-kilpailut  | MM-kilpailut  | MM-kilpailut  |  |
|  Hopeaa | Berliini 2009 | 5 000 m |  |
|  Hopeaa | Daegu 2011 | 5 000 m |  |
| Maastojuoksun MM-kilpailut  | Maastojuoksun MM-kilpailut  | Maastojuoksun MM-kilpailut  |  |
|  Kultaa | Punta Umbría 2011 | joukkuekilpailu |  |
Sylvia Jebiwott Kibet (s. 28. maaliskuuta 1984) on kenialainen kestävyysjuoksija.
Kibet voitti 1999 Bydgoszczin alle 18-vuotiaiden MM-kisoissa hopeaa 1 500 metrin juoksussa ajalla 4.24,43. Seitsemän vuotta myöhemmin hän voitti pronssia Afrikan-mestaruuskisoissa 5 000 metrin juoksussa ajalla 15.57,14 ja oli kauden lopussa IAAF:n yleisurheilufinaalissa 3 000 metrin juoksussa viides ajalla 8.40,09.
Vuonna 2007 Kibet sai Algerin Afrikan kisoissa pronssia 5 000 metrillä ajalla 15.06,39 ja juoksi Osakan MM-kisoissa 5 000 metrillä neljänneksi ajalla 14.59,26. Myöhemmin samana vuonna hän sijoittui IAAF:n yleisurheilufinaalissa 3 000 metrillä viidenneksi ja 5 000 metrillä toiseksi ajalla 14.57,37. Vuonna 2008 Kibet sijoittui neljänneksi sekä Valencian sisäratojen MM-kilpailuissa 3 000 metrillä että Pekingin olympialaisissa 5 000 metrillä. Hänet palkittiin myöhemmin pronssimitalilla, kun Elvan Abeylegessen suoritus hylättiin dopingrikkomuksen vuoksi. Saman vuoden yleisurheilufinaalissa hän sijoittui kuudenneksi 3 000 metrillä ja 5 000 metrillä.
Vuonna 2009 Kibet juoksi Berliinin MM-kisoissa 5 000 metrillä toiseksi ajalla 14.58,33. Saman vuoden yleisurheilufinaalissa hän sijoittui neljänneksi 5 000 metrillä ja kuudenneksi 3 000 metrillä. Dohan sisäratojen MM-kisoissa 2010 hän oli neljäs 3 000 metrillä. Delhin Kansainyhteisön kisoissa hän sai hopeaa 5 000 metrillä ajalla 15.55,61.
Vuoden 2011 maastojuoksun MM-kilpailuissa Punta Umbríassa hän sijoittui henkilökohtaisessa kilpailussa 13:nneksi ja voitti kultaa joukkuekilpailussa. Daegun MM-kisoissa hän voitti hopeaa 5 000 metrillä ajalla 14.56,21. Istanbulin sisäratojen MM-kilpailuissa 2012 hän oli neljäs 3 000 metrillä ajalla 8.40,50.
Sylvia Kibetin sisko Hilda Kibet ja serkku Lornah Kiplagat ovat myös kestävyysjuoksijoita.
Henkilökohtaiset ennätykset

1 500 metrin juoksu: 4.07,87 (2010)
3 000 metrin juoksu: 8.37,47 (2013)
Kahden mailin juoksu: 9.16,62 (2007)
5 000 metrin juoksu: 14.31,91 (2010)
10 000 metrin juoksu: 30.47,20 (2009)
10 kilometrin maantiejuoksu: 31.20 (2010)
15 kilometrin maantiejuoksu: 47.57 (2009)
Puolimaraton: 1.09.51 (2009)
1 500 metrin juoksu: 4.05,33 (2010)
3 000 metrin juoksu: 8.40,50 (2012)
Sukkanauhaliivi

Sukkanauhaliivit
Sukkanauhaliivi on naisten alusvaate, lantiota ympäröivä vaatekappale johon on kiinnitetty ohuet sukkanauhat pitkien sukkien ylhäällä pitämiseksi.
Naisten pitkien sukkien historia alkaa 1800-luvulta, jolloin käytettiin käsin neulottuja sukkia. Myöhemmin myösselvennä silkkisukkia, jotka ulottuivat polven yläpuolelle ja sidottiin sukkanauhalla reiden ympäri. Naisten pitkät, sukkanauhoilla kiinnitettävät sukat poistuivat lähes kokonaan käytöstä 1970-luvulla sukkahousujen yleistyttyä. Sittemmin niiden käyttö on jälleen yleistynyt muussakin kuin eroottisessa pukeutumisessa. Sukkanauhasukat eivät hiosta, eikä niitä tarvitse riisua yhtä usein kuin sukkahousuja.
Stay up -sukilla tarkoitetaan naisten ohuita korkeavartisia sukkia, joissa on sisäpuolella silikoniraita. Se pitää sukat ylhäällä eikä sukkanauhaliivejä tarvita. Stay up -sukat keksittiin 1980-luvun lopulla.
Sukat ja sukkanauhat

Sukkanauhat tai sukkanauhaliivit sisältävät 5–8 senttimetrin mittaiset elastiset nauhat. Kaksi tai kolme klipsiä molemmilla puolilla liiviä pitää sukat ylhäällä. Klipsit ovat metallia tai nykyään kumia tai muovisekoitetta. Materiaali on yleensä vartalon muotoinenselvennä. Sukkanauhoissa on yleensä säätövara.
Jotkut alusvaatteet kuten korsetit saattavat sisältää sukkanauhat, jolloin korsetti korvaa erillisen sukkanauhaliivin. 2000-luvullaselvennä sukkahousut ja stay up -sukat ovat korvanneet sukkanauhat. Kuitenkin osalla silikoniraita aiheuttaa osalla allergiaa tai hankaumia. Osa käyttäjistä on valinnut sukkanauhat myös terveydellisistä syistä esim. rakko- tai hiivatulehduksien takia. Toisaalta myös sukkahousut säännöllisessä mielletään huonommiksi hengittävyydeltään.
Sukkanauhat ja sukkanauhaliivit mielletään usein myös eroottisiksi, ja osa naisista haluaa pukeutua sukkanauhoihin myös erityistilaisuuksissa kuten häissä.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Sukkanauhaliivi Wikimedia Commonsissa
Sukkanauhaliivin ja sukkanauhojen tukemat sukat.
Susan Flannery

Susan Flannery
Susan Flannery (s. 31. heinäkuuta 1939 Jersey City, New Jersey) on yhdysvaltalainen näyttelijä, jonka tunnetuin rooli lienee saippuasarja Kauniiden ja rohkeiden Stephanie Forrester. Flannery on näytellyt myös muun muassa sarjassa Päivien viemää vuosina 1966–1975. Hän vieraili aikoinaan myös televisiosarja Dallasissa. Flannery on aikonut jättää Kauniit ja rohkeat jo useamman kerran, mutta ohjaaja on saanut aina hänet jäämään. Alkuvuonna 2011 Susan Flannery kertoi lehdistölle olevansa sarjassa vielä kaksi vuotta, jonka jälkeen hän jäisi eläkkeelle.
23. elokuuta 2012 vahvistettiin, että Flannery jättää Kauniit ja rohkeat. Hän suostui jatkamaan sarjassa joulukuuhun 2012 saakka, jotta Stephanielle saataisiin kirjoitettua mahdollisimman hyvä poistumistarina. Viimeinen jakso, jossa Flannery esiintyi, nähtiin Suomessa 9. toukokuuta 2013.
Syvänmerenkatkarapu

| Syvänmerenkatkarapu |
| --- | --- |

Tieteellinen luokittelu
Domeeni::  Aitotumaiset Eucarya
Kunta::  Eläinkunta Animalia
Pääjakso::  Niveljalkaiset Arthropoda
Alajakso::  Äyriäiset Crustacea
Luokka::  Kuoriäyriäiset Malacostraca
Lahko::  Kymmenjalkaiset Decapoda
Alalahko::  Dendrobranchiata
Heimo::  Penaeidae
Suku::  Parapenaeus
Laji::  longirostris
Kaksiosainen nimi
 Parapenaeus longirostris  Lucas, 1846 
Katso myös
   Syvänmerenkatkarapu Wikispeciesissä   Syvänmerenkatkarapu Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OK: 
Syvänmerenkatkarapu (Parapenaeus longirostris) on Penaeidae-heimoon kuuluva kymmenjalkaislaji. Sitä tavataan Atlantin valtamerellä sekä Välimerellä alueella Yhdysvalloista Ranskan Guayanaan, koko Välimerellä sekä Portugalista Namibiaan. Koirasravun tavallinen pituus on noin 14 senttimetriä ja naarasravun 16 senttimetriä. Suurin koirassyvänmerenkatkaravulla tavattu pituus on 16 senttimetriä ja naarasravulla 18,6 senttimetriä. Syvänmerenkatkarapujen on tavattu elävän jopa kolmivuotiaaksi.
Staatsratsgebäude

Rakennuksen julkisivu Schlossplatzille. ”Liebknecht-portaali” sijaitsee epäsymmetrisesti osana julkisivua.
Staatsratsgebäude on Berliinin historiallisessa keskustassa Spreeinselin saarella, Schlossplatz-aukion etelälaidalla sijaitseva entinen Itä-Saksan valtioneuvoston rakennus.
Valtioneuvosto perustettiin Itä-Saksan ”kollektiiviseksi valtionpäämieheksi” maan ensimmäisen presidentin Wilhelm Pieckin kuoltua vuonna 1960. Roland Kornin ja Hans Erich Bogatzkyn suunnittelema valtioneuvoston talo valmistui vuosina 1962–1964. Se oli ensimmäinen Berliinin keskustaan rakennettu uusi hallintorakennus toisen maailmansodan jälkeen. Rakennus täyttää siipineen ja puutarhoineen kokonaisen korttelin. Sen tieltä purettiin Cöllnin vanhaankaupunkiin kuuluneita asuinkortteleita ja koko Brüderstrassen pohjoispää. Vaikka rakennus on moderni, sen tilojen jaottelu noudattelee historiallisen Berliinin kaupunkilinnan Lustgartenin puoleista osaa. Porraskäytävän ikkunoita koristavat Walter Womackan lasimaalaukset Saksan työväenliikkeen historiasta. Talo sisältää muitakin taideteoksia.
Rakennuksen julkisivuun on sisällytetty ainoa alkuperäisestä kaupunkilinnasta säilynyt osa, niin sanottu Liebknecht-portaali, eli portaali, jonka parvekkeella seisten Karl Liebknecht julisti vallankumouksen aikana 9. marraskuuta 1918 sosialistisen tasavallan perustetuksi. Portaali oli otettu talteen, kun muu linna purettiin vuonna 1950, ja se pystytettiin uudelleen osaksi valtioneuvoston taloa. Sen tarkoitus oli kytkeä symbolisesti DDR:n valtiolliset instituutiot osaksi vanhempaa vallankumouksen traditiota.
Saksan liittokanslerinvirasto toimi Staatsratsgebäudessa kaksi vuotta 1999–2001 ennen nykyisen rakennuksensa valmistumista. Vuodesta 2006 rakennusta on käyttänyt European School of Management and Technology.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Staatsratsgebäude Wikimedia Commonsissa