stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Wounded Kneen valloitus
Seuraukset

Tapahtumia seurasi oikeudenkäynti AIM:n johtajia, Russel Mearsia ja Dennis Banksia, vastaan. Oikeudenkäynti pidettiin Minnesotassa, koska Etelä-Dakotasta ei uskottu löytyvän puolueetonta valamiehistöä. Oikeudenkäynnin aikana ilmeni, että FBI oli lahjonut todistajia sekä salakuunnellut syytettyjä ja heidän puolustusasianajajiaan. Piirituomari kumosi lopulta syytteen, kun eräs valamiehistön jäsen sairastui, eikä syyttäjä suostunut oikeudenkäynnin jatkamiseen vajaalla valamiehistöllä. Väkivaltaisuudet Wounded Kneessä jatkuivat vielä tapauksen jälkeenkin ja useita kuoli. 26. kesäkuuta AIM:n jäsen Leonard Peltier tappoi kaksi FBI:n agenttia, Williamsin ja Colerin..
Ammutun agentti Williamsin auto.
Yahya ibn Al-Qassim

Yahya ibn Al-Qassim  eli Yahya III  oli Keski-Marokkoa hallinneen Idrisidi-dynasatian yhdeksäs kuningas vuosina 883–904. Hän seurasi sukulaistaan Ali ibn Umaria hallitsijana sen jälkeen, kun tämä oli ajettu pois Fèsistä. Suvun valta oli hänen kautenaan vain nimellistä.
Kalifin seuraaja oli hänen sukulaisensa Yahya ibn Idris ibn Umar eli Yahya IV (904–917), joka valtasi jälleen Fesin ja josta tuli yksi dynastiansa merkittävimpiä hallitsijoita.
Suojelusenkeli

Fridolin Leiber (1853–1912): Suojelusenkeli
Suojelusenkeli tarkoittaa enkeliä, joka suojelee ja ohjaa henkilöä, ryhmää tai kansaa. Kristillisen perinteen mukaisesti jokaisella ihmisellä on suojelusenkeli, joka auttaa häntä vaikeuksissa ja ohjaa kohti Jumalaa. Ajatus suojelevasta henkiolennosta oli yleinen jo antiikissa, ja usko ihmisiä suojeleviin enkeleihin kuului myös antiikin juutalaisuuteen. Uusi testamentti ja Raamatun apokryfiset kirjat tuntevat suojelusenkelin. Kristinuskon piirissä enkeleistä ovat kirjoittaneet etenkin pseudo-Dionysios Areopagita 400-luvulla ja Tuomas Akvinolainen 1200-luvulla. Enkeleitä koskeva teologian alue eli angelologia kuuluu kristillisen dogmatiikan alaan.
Myös islaminusko tuntee enkelit, mutta ei suojelusenkeleitä.
Historia > Antiikki

Ajatus siitä, että jumala tai jumalat lähettävät hengen jokaisen ihmisen suojaksi oli yleinen antiikin Kreikan filosofiassa. Platon kertoo dialogissa Faidon uskomuksesta, että kuoleman jälkeen "kunkin vainajan oma suojelushenki, jonka hoivissa hän on elämänsä ajan ollut, lähtee viemään häntä paikkaan, jonne vainajat kokoontuvat."
Historia > Vanha testamentti

Usko suojelusenkeliin löytyy Vanhasta testamentista ainakin viitteellisesti. Danielin kirjassa Nebukadnessar tuomitsi kolme uppiniskaista juutalaista, Sadrakin, Mesakin ja Abed-Negon, tuliseen pätsiin, mutta nämä käyskentelivät siellä rauhallisesti ilman, että tuli tarttui heihin. Tällöin Nebukadnessar sanoi: »Kiitetty olkoon Sadrakin, Mesakin ja Abed-Negon jumala! Hän lähetti enkelinsä ja pelasti palvelijansa -- "
Historia > Uusi testamentti

Apostolien teoissa enkeli ihmeellisesti pelastaa Pietarin vankeudesta. Apostoli toteaa: "Totisesti, nyt tiedän, mitä tapahtui! Herra lähetti enkelinsä ja auttoi minut Herodeksen käsistä, pelasti minut kaikesta siitä, mitä tämä kansa toivoi minulle tapahtuvan." Matteuksen evankeliumin mukaan lapsilla on suojaavat enkelit: "Katsokaa, ettette halveksi yhtäkään näistä vähäisistä. Sillä minä sanon teille: heidän enkelinsä saavat taivaissa joka hetki katsella minun taivaallisen Isäni kasvoja."
Historia > Apokryfikirjat

Vanhan testamentin apokryfisiin kirjoihin kuuluvan Eenokin kirja mainitsee suojaavat enkelit. Apokryfikirjoihin kuuluvassa Tobitin kirjassa eli Tobiaan kirjassa kerrotaan tarina Tobitista, joka lähtee toimittamaan isänsä asioita. Hänelle palkataan matkaseuraksi palvelija, joka osoittautuu kekseliääksi. Kertomuksen lopussa palvelija tunnustaa, että hän on enkeli Rafael.
Kristinusko ja suojelusenkelit

Kristinuskossa ei ole varsinaisesti määritelty, onko jokaisella ihmisellä suojelusenkeli vai ei. Enkeleiden käsitettä ja enkelihierarkioita kehitti pseudo-Dionysios Areopagita 400-luvulla. Pyhä Ambrosius uskoi, että pyhimykset menettävät enkelinsä joutuakseen suurempiin kiusauksiin ja taisteluihin. Pyhä Hieronymus ja Pyhä Basileios sanoivat, että synti ajaa enkelit pois.
Ensimmäinen kristitty teologi, joka tarkemmin kirjoitti suojelusenkeleistä, oli Honorius Autunlainen (k. 1151). Hän sanoi, että jokainen sielu saa suojelusenkelin sillä hetkellä, kun sielu sijoitetaan ruumiiseen. Tuomas Akvinolainen oli samaa mieltä, ja määritteli, että suojelusenkelin tehtävä kuuluu enkelihierarkian alimmille enkeleille. Duns Scotus oli sitä mieltä, että kuka tahansa enkeli saattoi ottaa tehtävän vastaan.
Yksi vanhan kirkon ajan suojelusenkeleihin liittyvä pohdinta koski suojelusenkelin suhdetta kasteeseen: saiko ihminen suojelijansa vasta kasteessa? Tuomas Akvinolainen ajatteli, että kasteessa enkeli saa täyden toimintavallan, sillä vasta silloin se saa kaiken avun Jumalalta ja Kristukselta taistelussa pahaa vastaan.
Ajatus suojelusenkeleistä alkoi vahvistua reformaation jälkeen sekä protestanttisella että katolisella puolella. Nykyaikaisen katolisen uskon mukaan suojelusenkelit suojelevat ruumista ja esittävät rukoukset Jumalalle. Katolisessa kirkossa vuodesta 1670 vietetty suojelusenkelien muistopäivä oli alun perin arkkienkeli Mikaelin päivänä, mutta nykyään päivä on 2. lokakuuta.
Psykologiset tulkinnat

Lapsipsykologiaa ja kiintymyssuhdeteoriaa edustavat Lieberman ym. katsovat, että suojelusenkeli vastaa symbolisesti äitiä, isää tai muuta varhaisen hoivan antajaa, joka suojaa, ohjaa ja tyynnyttää lasta vaikeissa tilanteissa.
Vanhatestamentillinen kuvaus  suojelusenkelistä: Sadrak, Mesak ja Abed-Nego tulisessa pätsissä (1266)
Tizianin maalaus "Rafael ja Tobit" (1542)
Suojelusenkeli. Saksalainen postikortti  vuodelta 1900. Tekijä on tuntematon, mutta samanlaisia kuvia oli tehnyt Fridolin Leiber.
Suojaryhmä

Esimerkki suojaryhmän käytöstä. Ilman ketoniryhmän suojausta asetaalina litiumalumiinihydridi pelkistää myös sen alkoholiksi
Suojaryhmä on orgaanisissa synteesissä käytetty ryhmä, joka estää jonkin funktionaalisen ryhmän epätoivotun reaktiivisuuden. Suojaryhmien käyttö on tyypillistä erityisesti rakenteeltaan monimutkaisten useita mahdollisesti reaktio-olosuhteissa reagoivia funktionaalisia ryhmiä sisältävien orgaanisten molekyylien synteeseissä. Kun suojaryhmää ei enää tarvita, se poistetaan.
Suojaryhmien vaatimukset

Jotta suojaryhmän käyttö orgaanisessa kemiassa olisi järkevää, tulee suojaryhmän täyttää useita ehtoja. Suojattavan molekyylin tulisi reagoida selektiivisesti suojaryhmän muodostavan reagenssin kanssa hyvällä saannolla niin, että vain halutut funktionaaliset ryhmät suojautuvat. Suojaryhmän tulee olla stabiili valituissa reaktio-olosuhteissa eikä se saa sisältää muita mahdollisesti reagoivia funktionaalisia ryhmiä. Suojaryhmän tulee myös olla helposti ja selektiivisesti poistettavissa suojatusta molekyylistä, kun suojausta ei enää tarvita.
Suojaryhmien käytön huonona puolena on se, että jokaisen suojaryhmän muodostaminen ja suojaryhmän poisto lisäävät synteesin pituutta aina kahdella askeleella. Synteesiaskelien määrän kasvaessa synteesin kokonaissaanto usein laskee. Mikäli molekyylissä on useita samanlaisesti reagoivia funktionaalisia ryhmiä, joille halutaan suorittaa eri reaktio, voidaan käyttää niin kutsuttua ortogonaalista suojausta. Ortogonaalisessa suojauksessa kukin suojaryhmä voidaan selektiivisesti poistaa, jolloin vain yksi funktionaalinen ryhmä ei ole enää suojattu ja reagoi muiden pysyessä suojattuina.
Tyypillisiä suojaryhmiä > Alkoholien suojaus

Alkoholit hapettuvat helposti, aldehydeiksi, ketoneiksi tai karboksyylihapoiksi. Ne ovat myös suhteellisen nukleofiilisiä ja saattavat reagoida elektrofiilien kanssa. Hyvin vahvat emäkset voivat myös poistaa hydroksyyliryhmän protonin, mikä lisää ryhmän nukleofiilisyyttä. Käytetyimpiä alkoholien suojaryhmiä ovat erilaiset eetterit kuten metyylieetterit, bentsyylieetterit, trityylieetterit ja silyylieetterit. Suojaamiseen käytetään tyypillisesti alkyylihalogenidia kuten metyylijodidia, bentsyylibromidia, trityylikloridia tai silyyliklorideja. Näiden ryhmien poistamiseen voidaan käyttää happoja, vedytystä tai reaktiota booritribromidin tai trimetyylisilyylijodidin kanssa.
Elektrofiileja vastaan usein käytetty suojaryhmä on tetrahydropyraaniryhmä, joka muodostuu dihydropyraanin reagoidessa alkoholin kanssa. Tämä suojaryhmä voidaan poistaa happamissa olosuhteissa. Diolit voidaan suojata asetaaleina.
Tyypillisiä suojaryhmiä > Aldehydien ja ketonien suojaus

Aldehydit ja ketonit ovat elektrofiilisiä yhdisteitä ja reagoivat helposti nukleofiilien kanssa. Ne myös pelkistyvät suhteellisen helposti alkoholeiksi. Tyypillisimmät aldehydien ja ketonien suojaukseen käytettävät ryhmät ovat asetaalit ja tioasetaalit, jotka muodostuvat karbonyyliyhdisteen ja diolin tai ditiolin välisellä reaktiolla. Rengasrakenteiset asetaalit ja tioasetaalit ovat avoketjuisia stabiilimpia. Asetaalien poistamiseen käytetään happoliuoksia ja tioasetaalien poistamiseen joko elohopea(II)kloridia tai vedytystä Raney-nikkelin toimiessa katalyyttinä.
Tyypillisiä suojaryhmiä > Karboksyylihappojen suojaus

Karboksyylihappojen suojauksella pyritään estämään happaman karboksyyliryhmän reaktio emästen tai nukleofiilien kanssa tai estämään nukleofiilinen hyökkäys elektrofiiliseen karbonyyliryhmään. Tyypillisimmät karboksyylihappojen suojaryhmät ovat esterit, kuten aryyli- ja tert-butyyliesterit, joita käytetään estämään reaktiot emästen kanssa. Tähän tarkoitukseen voidaan käyttää myös ortoestereitä. Isobutanoliamiini reagoi karboksyylihappojen kanssa muodostaen oksatsoliinirenkaan ja suojaa sekä happaman karboksyyliryhmän että elektrofiilisen karbonyyliryhmän.
Tyypillisiä suojaryhmiä > Amiinien suojaus

Amiinit ovat nukleofiilisia ja emäksisiä. Amiinien suojaus on tärkeä osa muun muassa synteettisten peptidien valmistusta. Primääriset ja sekundääriset amiinit myös hapettuvat helposti. Tyypillisimmät suojaustavat ovat suojaus joko amideina tai karbamaatteina. Usein käytettyjä ovat bentsyloksikarbonyyliryhmä, joka muodostuu amiinin ja bentsyyliklooriformiaatin välisellä reaktiolla, tert-butyloksikarbonyyliryhmä, joka muodostuu amiinin ja di-tert-butyylidikarbonaatin välisellä reaktiolla, ja fluorenyylimetyylikarboksyyliryhmä, jonka muodostamiseen käytetään fluorenyylimetyloksikarbonyylikloridia.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Suojaryhmä Wikimedia Commonsissa
Metyylieetterinä suojattu alkoholi
Tetrahydropyraaniryhmä
Stabiili ortoesterinä suojattu karboksyylihappo
Fluorenyylimetyylikarboksyylisuojattu amiini
Sunku

| Sunku Шуньга, Šunga |
| --- | --- |

 Sunku
 Koordinaatit: 62°35′45″N, 34°56′15″E 
Valtio:  Venäjä
Tasavalta:  Karjalan tasavalta
Piiri:  Karhumäen piiri
Hallinto:  
 – Asutustyyppi:  kylä
 – Hallinnon tyyppi:  maalaiskunta
Pinta-ala:  
 – Kokonaispinta-ala:  866,61 km²
Väkiluku (2013):  1 200
Aikavyöhyke:  UTC+3 (MSK)
 
 Kunnan kotisivu 
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Sungun kunta Karhumäen piirin kartalla.
Sunku (myös Šungu, ven. Шуньга́, Šunga) on maalaiskunta ja sen keskuskylä Karjalan tasavallan Karhumäen piirissä Venäjällä. Se sijaitsee Putkozero-järven rannalla 56 kilometriä Karhumäestä kaakkoon. Kylässä on 685 ja kunnassa 1 200 asukasta (vuonna 2013).
Maantiede ja luonto

Sungun kunnan pinta-ala on 866,61 neliökilometriä. Se rajoittuu luoteessa Karhumäen, koillisessa Karhumäen piirin Poventsan, etelässä Tolvojan ja Suurlahden sekä lännessä Kontupohjan piirin Käppäselän kuntiin. Pinta-alasta 55,2 % on vesialuetta, 38,7 % metsää ja 5,1 % maatalousmaata.
Seutu kuuluu Äänisniemen harjualueeseen, jonka maisemaa leimaavat kapeat ja jyrkät harjut sekä niiden välissä sijaitsevat järvet, suot ja joet. Kunnan alueella virtaa Putkajoki. Suurimmat järvet ovat Ääninen, Putkozero, Ladmozero, Tšužmozero, Gahkozero ja Vantšozero. Suojeltuja luonnonmuistomerkkejä ovat Putkozeron luoteisrannan maan pinnalle ulottuva šungiittiesiintymä, Tri Ivana -niminen lähde sekä Kovšozeron kasvinsuojelualue.
Asutus

Keskuskylän lisäksi kuntaan kuuluvat Bolnitšnyin ja MMS:n taajamat sekä 28 kylää: Ažepnavolok, Batova, Berežnaja, Bor-Pudantsev, Deriguzovo, Fedotovo, Fominskaja, Gorskaja, Hašezero, Jekimovo, Jonina Gora, Kažma, Keftenitsy, Korobeinikovo, Korovnikovo, Lahnovo, Medvedeva, Mustova, Nikonova Guba, Oneženy, Ontova, Perhina, Poberežje, Podgorskaja, Sigovo, Timohovo, Tšerkasy ja Verhnjaja Putka. Yli sadan asukkaan kyliä ovat Kažma ja Bor-Pudantsev. Kahdeksassa kylässä ei ole lainkaan vakituista asutusta (vuonna 2013).
Kunnan väkiluku laskee heikon taloudellisen tilanteen, alhaisen syntyvyyden ja korkean kuolleisuuden seurauksena. Suuri osa väestöstä on eläkeläisiä. Keskuskylässä oli vuonna 1959 asukkaita 1 300, 1970-luvulla runsas tuhat ja vuonna 1989 asukkaita oli 939. Vuoden 2010 väestönlaskennan mukaan kunnan asukkaista 92 % on kansallisuudeltaan venäläisiä, 2 % ukrainalaisia, 2 % karjalaisia ja 2 % valkovenäläisiä.
Historia

Sungun pogosta mainitaan ensimmäisen kerran vuonna 1375. 1400-luvulta lähtien se oli tärkeä Vienanmereltä etelään suuntautuneen tavaraliikenteen ja kaupan keskus. Neljästi vuodessa pidettyjen Sungun markkinoiden merkitys väheni Muurmannin radan rakentamisen jälkeen, mutta perinnettä jatkettiin aina 1930-luvun alkuun saakka. 1700-luvun alussa paikkakunnalla toimi rautatehdas, jossa valettiin sotalaivojen ankkureita. Sunku tunnettiin myös maanviljelystään ja koruompelustaan, jonka tuoteet saivat kansainvälistäkin mainetta. Sungun koruompelijoiden arttelin pohjalta perustettiin vuonna 1950 Zaonežskaja vyšivka -niminen yritys, joka nykyään toimii Karhumäessä nimellä Karelskije uzory. 1800-luvun lopussa Sungun läheltä löydettiin antrasiittiä muistuttava amorfinen kivihiililaji, joka sai nimen šungiitti.
1920-luvulle saakka Sunku muodosti Aunuksen läänin Poventsan kihlakuntaan kuuluneen volostin eli kunnan. Vuonna 1905 siihen kuuluivat Filippova Goran, Kažman, Käppäselän, Perälahden (ven. Perguba) ja Seleznevon kyläkunnat, joissa oli yhteensä 146 kylää ja 7 600 asukasta. Sungun pogostalla oli koulu, 20 taloa ja 104 asukasta. Vuoden 1899 tulipalon jälkeen rakennettiin zemstvon sairaala, kauppahalli ja kaksi kirkkoa, mutta vuonna 1916 tuli tuhosi jälleen lähes koko kylän.
Vuonna 1927 perustettiin Sungun piiri, johon kuuluivat Deriguzovon, Foimoguban, Kažman, Kuusirannan, Pajanitsyn, Tolvojan ja Virojärven kyläneuvostot. Vuonna 1926 piirissä oli 14 800 asukasta, joista lähes kaikki olivat venäläisiä. Sungun ja Suurlahden piirit yhdistettiin vuonna 1930 Äänisentakaiseksi piiriksi, jossa Sunku toimi sekä piirin että Deriguzovon kyläneuvoston keskuksena. Sungun pogostalla asui vuonna 1933 255 venäläisen lisäksi myös 104 suomalaista ja 24 muiden kansallisuuksien edustajaa.
Jatkosodan aikana vuosina 1941–1944 alue oli suomalaisten miehittämä. Neuvostojoukot polttivat vetäytyessään Sungun kylän, ja sodan jälkeen Äänisentakaisen piirin keskus siirrettiin Suurlahteen. Äänisentakainen piiri liitettiin vuonna 1959 Karhumäen piiriin, jossa Sunku toimi kyläneuvoston keskuksena. Nykyinen Sungun maalaiskunta on perustettu vuonna 2004.
Liikenne, talous ja palvelut

Sungun kautta kulkee Karhumäen, Tolvojan ja Suurlahden välinen maantie. Kylästä on linja-autoyhteys Karhumäkeen. MMS:n taajamassa ja Bor-Pudantsevissa on laivalaiturit.
Kunnan pääelinkeino on maatalous, jota harjoittaa Karhumäen meijerin aputalous ja viisi yksityisviljelijää. Lisäksi on asukkaiden palstaviljelmiä, lohenkasvatuslaitos ja kaksi mehiläistarhaa. 1990-luvun talousromahduksen jälkeen on siirrytty pitkälti luontaistalouteen.
Keskuskylän palveluihin kuuluu lastentarha, keskikoulu, vapaa-ajantalo, kirjasto, pieni poliklinikka, posti ja muutama kauppa. Bor-Pudantsevissa ja Kažmassa on kulttuuritalo, kirjasto ja kauppa.
Nähtävyydet ja matkailu

Hašezeron kylän lähellä on kivikautisia asuinpaikkoja ja Pajanitsyn lounaispuolella keskiaikainen linnamäki. Rakennusmuistomerkkeihin kuuluvat Oneženyn kirkko, Batovon, Hašezeron, Keftenitsyn, Pajanitsyn, Regimatkan ja Tšerkasyn tsasounat sekä vanhat asuin- ja talousrakennukset. 1600–1700-lukujen vaihteessa pystytetty Pajanitsyn tsasouna on valtakunnallinen rakennussuojelukohde ja ainutlaatuinen esimerkki Äänisniemelle aikoinaan tyypillisestä puuarkkitehtuurista. Valtakunnallinen status on myös ilmeisesti 1600-luvun lopulla rakennetulla Keftenitsyn tsasounalla. Kolmas suojelukohde, entisen Tšasovenskajan kylän tsasouna, paloi marraskuussa 2012. Sungussa ja Pajanitsyssa on toisessa maailmansodassa kaatuneiden neuvostosotilaiden hautapaikat.
Putkozeron rannalla sijaitsee lomakylä Zaonego. Matkailijoita houkuttelevat seudun kauniit maisemat sekä kalastus- ja metsästysmahdollisuudet.
Aiheesta muualla

Sungun kunnan sivusto (venäjäksi)
Sungun kunta Karhumäen piirin sivustolla (venäjäksi)
Sunku Karjalan tasavallan matkailusivustolla (Arkistoitu – Internet Archive) (venäjäksi)
Kuvia Keftenitsyn tsasounasta (venäjäksi)
Kuvia Pajanitsyn tsasounasta (venäjäksi)
| n k Karhumäen piirin kunnat |
| --- | --- |
Nykyiset kunnat:  Karhumäki  Pinduinen  Poventsa  Paatene  Sunku  Suurlahti  Tolvoja  Tsolmuinen  Tšopina 
Itä-Karjalan entiset kunnat ja kaupungit
Xalapa

| Xalapa |
| --- | --- |
 vaakuna
 Xalapa
 Koordinaatit: 19°32′24″N, 96°55′59″W 
Valtio:  Meksiko
Osavaltio:  Veracruz
 
 www.xalapa.gob.mx 
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Xalapa eli Jalapa on kaupunki Itä-Meksikossa. Se on Veracruzin osavaltion hallinnollinen pääkaupunki. Xalapa on ollut osavaltion pääkaupunki vuodesta 1885. Yliopistokaupunkina se on luovuuden, vireyden ja kulttuurin keskus sammuneen kilpitulivuoren, Cofre de Peroten, 4 282 metriä korkean huipun juurella. Kaupungista on saanut nimensä paprikoihin kuuluva jalapeño-kasvi. El Lenceron lentoasema sijaitsee kaupungin lähistöllä.
Xalapan katedraali
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Xalapa Wikimedia Commonsissa
Yahya ibn Muhammad

Yahya ibn Muhammad  eli Yahya I (848-864) oli Keski-Marokkoa hallitsevan Idrisidi-dynasatian kuudes kuningas vuosina 848-864. Hän seurasi isäänsä Muhammad ibn Idrisia kuninkaana. Yahyan hallituskausi merkitsi valtakunnan laajenemista ja vahvistumista. Fèsistä tuli yksi maailman loisteliaimmista valtioista  ja kaupunkiin virtasi oppineita muhamettilaisia. Sinne perustettiin hänen hallituskautenaan maailman vanhin yliopisto Jami'at al-Qarawiyyin vuonna 859.
Kalifin seuraaja oli hänen poikansa Yahya ibn Yahya eli Yahya II (864-874).
Francisco Xavier

Francisco Xavier.
Pyhä Francisco Xavier (bask. San Frantzisko Xabierkoa, esp. San Francisco de Javier, port. São Francisco Xavier, 7. huhtikuuta 1506 Navarra – 1552 Shangchuan) oli espanjalainen, Baskimaalla syntynyt katolinen lähetyssaarnaaja. Hän oli Ignatius Loyolan ystävä ja yksi jesuiittojen perustajista vuonna 1534. Hän työskenteli useilla alueilla pääosin Kauko-idässä, esimerkiksi Mosambikissa, Intiassa, Indonesiassa, Filippiineillä ja Japanissa. Kiinaan hän lähti vuonna 1552, mutta kuoli ennen saapumistaan mantereelle. Hänen kerrotaan käännyttäneen kymmeniätuhansia ihmisia kristinuskoon.
Francisco Xavier kanonisoitiin eli julistettiin pyhimykseksi vuonna 1622.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Francisco Xavier Wikimedia Commonsissa
Jesuiitta-aiheiset artikkelit
| --- | --- |
Historia:  Jesuiittojen historia · Regimini militantis Ecclesiae
Hengellisyys:  Exercitia spiritualia · Ad maiorem Dei gloriam · Magis
Tunnettuja jesuiittoja:  Ignatius Loyola · Francisco Xavier · Peter Faber · Aloysius Gonzaga · Roberto Bellarmino · Petrus Canisius · Edmund Campion
Yahya ibn Yahya

Yahya ibn Yahya  eli Yahya II  oli Keski-Marokkoa hallitsevan Idrisidi-dynasatian seitsemäs kuningas vuosina 863-66. Hän seurasi isäänsä Yahya ibn Muhammadia hallitsijana. Yahyan hallinto oli huonoa ja kansa nousi kapinaan kuningastaan vastaan. Kuningas ajettiin pois Fèsistä ja hän kuoli maanpaossa häväistynä pian tämän jälkeen.
Kalifin seuraaja oli hänen sukulaisensa, Umarin poika Ali ibn Umar eli Ali II (866-74).
Xóplakes

| --- | --- |
Sijainti:  35°25′34″N, 27°06′27″E, Kárpathos Kárpathos-Kásos, Etelä-Egean saaret Kreikka
Saariryhmä:  Dodekanesia
Merialue:  Egeanmeri, Välimeri
Pinta-ala:  0,001 km²
| --- | --- |
Asukasluku:  0
muokkaa - muokkaa wikitekstiä - muokkaa Wikidataa
Xóplakes (kreik. Ξώπλακες) on pienten Kreikan saarten ja karien ryhmä, joka kuuluu Dodekanesian saariryhmään ja jonka saaret sijaitsevat Kárpathoksen saaren etelärannikon edustalla. Saarista suurimman pinta-ala on noin 0,001 neliökilometriä. Saaret ovat asumattomia. Hallinnollisesti Xóplakesin saaret kuuluvat Kárpathoksen kuntaan, Kárpathos-Kásoksen alueyksikköön ja Etelä-Egean saarten alueeseen.
Essi Wuorela

| Essi Wuorela> Henkilötiedot |
| --- | --- |
Syntynyt: 31. maaliskuuta 1971 (ikä 53) Helsinki
Ammatti:  laulaja
Muusikko
Laulukielet:  suomi
Tyylilajit:  pop, a cappella
Yhtyeet:  Rajaton
  [ Muokkaa Wikidatassa ] [ ohje ]  
Essi Wuorela (s. 31. maaliskuuta 1971 Helsinki) on suomalainen laulaja, äänialaltaan sopraano. Wuorela on tullut tunnetuksi laulajana niin sooloartistina kuin lauluyhtye Rajattoman riveissä. Hän on opiskellut musiikkia Sibelius-lukiossa ja Pop & Jazz Konservatoriossa, josta hän on valmistunut musiikinopettajaksi vuonna 1999. Ennen laulajanuraansa hänet tunnettiin television lastenohjelman Harlekiini-klubin juontajana, ”Super-Essinä”. Vuosina 2000–2001 hän juonsi Hotelli Sointu -musiikkiohjelmaa yhdessä Arto Nybergin kanssa. Sooloalbumeilleen Wuorela on levyttänyt sekä lainakappaleita että hänelle tehtyjä lauluja.
Wuorela on laulanut taustalaulua esimerkiksi CMX-yhtyeen kappaleessa ”Veden ääri” (albumilta Rautakantele 1995).
Viimeksi Essi Wuorela on vieraillut suomalaisen progressiivisen Open Eye Band -yhtyeen elokuussa 2008 julkaistulla Screaming Baby -debyyttialbumilla (Accords/Presence Records) kappaleissa ”My Island”, ”So long ago”, ”My Island, part two” ja ”End of The Party”.
Diskografia

Mitä tarkoittaa rakas? (1994)
Pala taivasta (1995)
Hellyys (1997)
Helsinki Haiku Song Pictures (2000)
Valo (2006)
Aiheesta muualla

Essi Wuorela MusicBrainz-tietokannassa
Essi Wuorela Last.fm:ssä (englanniksi)
Rajaton
| --- | --- |
Albumit:   Nova  Boundless  Sanat  Joulu  Kevät  Out of Bounds  Rajaton sings ABBA with Lahti Symphony Orchestra  Maa  Rajaton Sings Queen with Lahti Symphony Orchestra  Best of Rajaton 1999–2009  Tarinoita  Jouluyö  Suomen lasten lauluja  Kaksi astetta  Rajaton Sings the Beatles with Lahti Symphony Orchestra  Salaisuus  Tuhansien laulujen maa  Ja niin on taasen joulu 
DVD:t:   Joulu  Hiljainen jouluyö 
| Auktoriteettitunnisteet  |
| --- | --- |
Kansainväliset:  ISNI  VIAF  WorldCat 
Kansalliset:  Suomi (KANTO)  Yhdysvallat  Puola 
Taiteenala:  MusicBrainz 
Henkilöt:  Elonet  Yle 
Muut:  Europeana
Woodpecker Film

| Woodpecker Film Oy |
| --- | --- |
Yritysmuoto:  osakeyhtiö/konserni
Perustettu:  1976
Toimitusjohtaja:  Jukka Valtanen
Toimiala:  media
Tuotteet:  Markkinointiviestinnän audiovisuaaliset palvelut
Liikevaihto:  2,7 M€ (vuonna 2007)  
Henkilöstö:  6 (kiinteä henkilökunta)milloin?
Kotisivu:  www.woodpeckerfilm.fi
Infobox OKNimi-testi OK: 
Woodpecker Film on vuonna 1976 perustettu helsinkiläinen mainoselokuvien tuotantoyhtiö. Yrityksen toimitusjohtajana toimi vuosina 2007-2018 Hannu Kalliolahti ja vuoden 2019 alusta Jukka Valtanen.. Woodpeckerin tuotannot, kuten monimedialliset mainoskampanjat ja musiikkivideot ovat saaneet useita palkintoja sekä kotimaassa että ulkomailla.