stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Sparta
Kulttuuri > Spartalainen kasvatus

Kaikki miespuoliset spartalaiset kävivät läpi tiukan koulutus- ja harjoitusohjelman, joka tunnettiin nimellä agoge. Koulutukseen kuului muun muassa sotilastaitoja, metsästystä, piileskelyä ja tanssia.
Spartalainen poika sai olla kotonaan vain seitsenvuotiaaksi, mutta jo sitä ennen häntä kasvatettiin erikoisella tavalla. Vauvoja ei kapaloitu, jotta ruumiinjäsenet kehittyisivät paremmin. Heidät totutettiin pimeään ja yksinäisyyteen. Ruokapöydässä ei saanut oikutella eikä temppuilla. Pojat opetettiin puhumaan lyhyesti ja nasevasti. Tällaista kutsutaan vieläkin lakoniseksi puhetavaksi.
Seitsenvuotiaina pojat otettiin valtion huostaan sisäoppilaitoksiin. Heidät jaettiin ryhmiin iän perusteella. Tärkeintä oli oppia tottelemaan, kestämään ja voittamaan. Pojilta ajeltiin hiukset ja takavarikoitiin mahdolliset jalkineet. He kulkivat ohuilla vaatteilla ja paljain jaloin ympäri vuoden. Kahdennestatoista ikävuodesta lähtien pojille alettiin antaa viittoja. Juhlapäivinä he saivat kylpeä. Ruoska viuhahti vähimmästäkin rikkomuksesta. Ateriat olivat tarkoituksellakin niukkoja, jotta pojat varastaisivat ruokansa ja oppisivat viekkautta. Jos he jäivät kiinni, heitä ruoskittiin, ei siksi että oli varastanut, vaan siksi, että oli ollut taitamaton ja jäänyt kiinni.
Pojille järjestettiin erilaisia miehuuskokeita. Artemis Orthian pyhäkössä järjestettiin ruoskintaseremonia, jossa piti esimerkiksi varastaa juustoa alttarilta, jota muut nuorukaiset vahtivat ruoskat ja seipäät aseinaan. Joskus koe muuttui kestävyyskokeeksi, jossa kokelaat saatettiin ruoskia puolikuoliaaksi. Merkillinen miehuuskoe oli krypteia (”lymyily”), jossa poikien oli ensin piileskeltävä tietty aika yksinään maaseudulla ja sen jälkeen lähdettävä metsästämään vähänkin epäilyttävän näköisiä helootteja. Ainakin yksi helootti oli surmattava. Tällä tavoin pyrittiin paitsi antamaan sotilaskoulutusta myös estämään heloottikapinat heti alkuunsa.
Gymnopaidiai oli juhla, jossa alastomat nuorukaiset esittivät sotatansseja. Ruumiinharjoitusten lisäksi pojat opetettiin vain lukemaan, kirjoittamaan ja laulamaan kuorolauluja. Kuorolaulu edisti sotajoukkojen täsmällisyyttä. Koska kasvatus keskittyi fyysisiin harjoituksiin, ei olekaan ihme, että spartalaiset menestyivät Olympian kisoissa. Sisäoppilaitoksista pojat lähtivät 18-vuotiaina. He olivat 20-vuotiaiksi asti heloottien luona. Tämän jälkeen alkoi kasarmielämä sotilasleireissä. Se kesti 20-vuotiaasta 30-vuotiaaksi asti, jonka jälkeen mies sai muuttaa perheensä luo. Mies kuului 60 vuoden ikään saakka sotajoukkoihin. Spartalaisella sotilaalla saattoi olla sotaretkillä mukanaan seitsemänkin heloottia eli orjaa.
Spartalaistytöt otettiin äideiltään myös seitsenvuotiaina ja asetettiin koulutukseen. Tytöille opetettiin muun muassa painia, voimistelua, heidät opetettiin tappelemaan ja heidät tutustutettiin moniin muihin taistelulajeihin, sillä uskottiin, että vahvat naiset tuottaisivat vahvoja lapsia. Nuoret naiset kilpailivat (taistelivat) toisiaan vastaan eri tapahtumissa todennäköisesti ilman vaatetusta kuten spartalaiset pojatkin. Mikäli he läpäisivät erilaiset testit heille määrättiin aviomies 18–20 vuoden iässä.
Kulttuuri > Tapoja

Täysivaltaiset spartalaiset aterioivat yhdessä. Tärkein ja ainoa ruokalaji oli kuuluisa musta keitto (melas zomos). Se sisälsi todennäköisesti sian verta ja lihaa sekä etikkaa ja suolaa. Jokainen huolehti itse kustannuksista.
Hääpäivän valmisteluihin kuului naisilla muun muassa pukeutuminen miehen vaatteisiin ja hiusten leikkuu lyhyiksi. Itse häät muodostuivat rituaalisesta taistelusta miehen ja naisen välillä. Se päättyi miehen "ryöstäessä" naisen mukaansa ja heittäessä tämän olkapäälleen. Miehet ja naiset eivät asuneet yhdessä alle 30-vuotiaina.
Spartalaisnaisten vapaus oli huomattavasti suurempaa kuin muilla aikalaisnaisilla, sillä heillä ei ollut vaivaa lapsista enää näiden täytettyä seitsemän. Naiset saivat liikkua vapaammin kuin muut kreikkalaisnaiset. Naiset saivat myös omistaa yksityisomaisuutta, jonka olivat saaneet esimerkiksi perimällä ja myötäjäisinä. Lopulta naiset omistivatkin jopa 2/5 Spartan maista.
Spartalaiset olivat hyvin uskonnollisia ja noudattivat uskonnollisia lakeja ja tapoja tiukasti. Tämä näkyi muun muassa siinä, ettei Spartan armeija lähtenyt pahassakaan tilanteessa liikkeelle, jos tärkeä uskonnollinen juhla lähestyi. Suurimpia uskonnollisia juhlia oli Apollonin kunniaksi vietetty Karneia, jonka vuoksi armeija myöhästyi kokonaan Marathonin taistelusta ja osallistui Thermopylain taisteluun vain pienellä ja kuuluisalla 300:n sotilaan joukolla. Toinen merkittävä juhla oli Hyakinthia ja kolmas Gymnopaidiai.
Rakennukset ja löydökset > Yleiskuva

Sparta sijaitsi Eurotas-joen hedelmällisessä laaksossa vuoriston suojaamalla alueella. Lakonian tasangon länsipuolella on Taygetos-vuori ja itäpuolella Parnon-vuori. Eteläpuolella kukkulajono erottaa tasangon Lakonianlahden rannikosta ja vaikka se ei ollutkaan vaikea ylittää, samalla ikään kuin henkisesti sulkee kaupungin sisämaahan. Meri ei ollutkaan kaupungin historiassa erityisen tärkeä tekijä.
Spartaa ei ollut alun perin muiden kreikkalaisten kaupunkien tavoin suojattu kaupunginmuurilla. Se oli vielä arkaaisella ja klassisella kaudella muutoinkin kaupunkina erilainen kuin muut kreikkalaiset kaupungit, sillä muurien puute poisti tarpeen asua tiiviisti rakennetussa kapeiden katujen kaupungissa. Kaupunkivaltion ydinalue koostui Eurotaksen länsipuolella sijainneista yhteen liittyneistä kylistä ja hajallaan olevista taloista, joiden ympärillä olivat pellot ja kasvimaat. Siellä täällä oli temppeleitä, pyhäkköjä ja julkisia rakennuksia. Alueen keskellä oli agora eli tori ja sen lähellä akropolis eli linnavuori.
Sparta koostui neljästä kylästä, jotka olivat Pitana, Limnai, Mesoa ja Kynosura. Tasangolla oli kuusi kukkulaa, joista korkein toimi akropoliina. Se sijaitsi suurin piirtein kylien keskellä. Parhaiten kaupungista on säilynyt akropoliin etelärinteessä oleva teatteri. Akropoliilta tunnetaan myös muun muassa Athene Khalkioikoksen temppelin paikka. Agora sijaitsi todennäköisesti heti akropoliin itäpuolella, mistä on löydetty tähän sopivia rakennuksia, kuten niin kutsuttu Persialainen stoa ja Skias. Lisäksi tunnetaan muun muassa Artemis Orthian pyhäkön sekä Menelaionin paikat. Spartassa haudat sijaitsivat osin asutuksen alueella, kun muualla Kreikassa ne olivat kaupunkien ulkopuolella. Kaupungin satama sijaitsi Gytheionissa Lakonianlahden rannalla noin 48 kilometriä etelään.
Antiikin Spartasta on säilynyt suhteellisen vähän jäänteitä. Kuten Thukydides ennusti jo Peloponnesolaissotansa alussa, Spartaa ja sen merkitystä ei voi meidän aikanamme arvioida sen jättämien raunioiden suuruudella, niin kuin esimerkiksi Ateenaa. Lisäksi suurin osa jäljellä olevista raunioista on peräisin hellenistisen ja roomalaisen kauden rakennuksista, joten ne eivät anna kuvaa maineikkaammasta klassisen kauden Spartasta. Kaivausten lisäksi antiikin Spartan kaupunki tunnetaan Pausaniaan kuvauksesta 100-luvulta jaa. teoksessa Kreikan kuvaus (III kirja).
Spartan alueen muineisesinelöydöt ovat pääosin Spártin arkeologisessa museossa sekä Kansallisessa arkeologisessa museossa Ateenassa.
Spartan merkittäviä rakennuksia ja rakennelmia olivat (kirjaimet ja numerot viittaavat kaavakuvaan):
Athene Khalkioikoksen temppeli
Artemis Orthian pyhäkkö
Teatteri
Skias
Persialainen stoa
Roomalainen stoa
Leonidaan hauta
Heroon
Silta (Babyka?)
Hellenistinen kaupunginmuuri
Pyhän Nikonin basilikakirkko
Menelaion eli Menelaoksen palatsi / Menelaoksen ja Helenan pyhäkkö
Rakennukset ja löydökset > Akropolis

Spartan akropolis eli linnavuori oli suhteellisen pieni, noin 25 metriä ympäristöään korkeampi kukkula, joka sijaitsi Spartan neljän kylän keskellä. Pausaniaan mukaan Spartassa ei edes ollut varsinaista akropolista muiden kaupunkien tavoin, mutta spartalaiset antoivat tämän nimen kaupungin kukkuloista korkeimmalle. Akropoliin laen ympärillä on todennäköisesti ollut muuri.
Athene Khalkioikoksen temppeli
Akropoliin huipulla sijaitsi Athene Khalkioikokselle tai Athene Poliukhokselle eli kaupunkia suojelevalle Athene-jumalattarelle omistettu temppeli, joka on saanut nimensä pronssisesta koristelustaan. Sen paikalla oli pyhäkkö jo viimeistään 700-luvulla eaa. Temppeli rakennettiin uudestaan 500-luvulla eaa. Temppeli edusti todennäköisesti doorilaista tyyliä. Temppelin paikka tunnetaan, mutta siitä on säilynyt suhteellisen vähän jäänteitä. Temppelin lähellä oli sen alttari, jonka luona oli kaksi sotapäällikkö Pausaniaan patsasta sekä muun muassa Afrodite Ambologeran sekä veljesten Uni ja Kuolema patsaat.
Muut pyhäköt
Athene Khalkioikoksen temppelin ympärillä oli laajempi pyhäkköalue eli temenos, jossa oli myös muita pyhäköitä. Kukkulalla oli muun muassa Athene Erganen pyhäkkö, Zeus Kosmetaan temppeli, Learkhos Rhegionlaisen veistämä Zeus Hypatoksen patsas, Ares Areian temppeli, muusien temppeli, Tyndareuksen hauta, Artemis Knagian temppeli, sekä kaksi stoaa, niin kutsutut etelä- ja länsistoat. Akropoliin agoran puoleisessa rinteessä oli Lykurgoksen pystyttämä Optiletiksen tai Ofthalmitiksen temppeli.
Teatteri
Akropoliin etelärinteessä sijaitsi teatteri, joka oli rakennettu varhaisella keisarikaudella roomalaisella ajalla. Se oli tyypillinen puolikaarenmuotoinen kreikkalainen teatteri, jonka keskellä oli pyöreä orkhestra. Rakennus oli tehty valkoisesta marmorista. Näyttämö ei ollut kiinteä, vaan puinen ja varustettu pyörillä, joten se voitiin siirtää paikalle tarvittaessa. Teatteri on säilynyt melko huonosti, mutta se on silti antiikin Spartan parhaiten säilyneitä raunioita. Teatterirakennuksen läheltä on löydetty lukuisia kaupparakennuksia, jotka ovat palvelleet teatterivieraita.
Basilikakirkko
Keskiajalla rakennettu basilikakirkko sijaitsi antiikin akropoliilla teatterin itäpuolella. Se oli rakennettu keskibysanttilaisella kaudella 900-luvulla jaa., ja se on merkittävin keskiaikainen löytö vanhan Spartan alueella. Basilika oli kolmilaivainen ja sen länsipäässä oli nartheks ja portiikki ja itäpäässä apsis. Kirkko oli omistettu paikkakunnan suojeluspyhälle Pyhälle Nikonille.
Rakennukset ja löydökset > Agora

Agora eli tori sijaitsi todennäköisesti heti akropoliin itäpuolella. Se oli muiden kreikkalaisten agoroiden tavoin pylväshallien ja julkisten rakennusten ympäröimä. Julkisiin rakennuksiin kuuluivat muun muassa gerusian eli vanhimpien neuvoston kokouspaikka sekä eforien, nomofylakien ja bidiain kokoontumispaikat. Agoran länsilaidalla akropoliin rinteessä sijaitsivat oletettavasti Skias sekä Persialainen stoa, ja sen etelälaidalla pitkä roomalaisaikainen stoa.
Skias
Skias oli kaupungin merkittävimpiä julkisia, hallintoon liittyneitä rakennuksia. Se rakennettiin 500-luvulla eaa. ja se oli käytössä kokoontumispaikkana vielä Pausaniaan aikana. Skiakseksi oletetaan agoran länsilaidalta löydetty pyöreä rakennus, jonka halkaisija oli noin 41,3 metriä ja joka on mahdollisesti muistuttanut jossain määrin Ateenan Agoran Tholosta.
Persialainen stoa
Persialainen stoa (Persikē Stoa) eli pylväshalli rakennettiin 400-luvulla eaa. persialaissodissa saadun voiton voiton kunniaksi. Se oli agoran näyttävin rakennus. Stoa oli koristeltu persialaisia esittänein pylväin, ja sinne sijoitettiin sodassa saatu sotasaalis. Myöhemmin rakennusta kunnostettiin ja laajennettiin usein, ja se oli edelleen hyvässä kunnossa Pausaniaan vieraillessa kaupungissa. Persialaiseksi stoaksi oletetaan pylväshalli, joka on löydetty agoran länsilaidalta Skiaksen pohjoispuolelta. Sitä on kaivettu esiin noin 31 metrin matkalta.
Muut julkiset rakennukset ja pyhäköt
Pausaniaan mukaan Skiaksen lähellä oli Epimenideen rakennuttama pyöreä rakennus, jossa oli Olympoksen Zeuksen ja Afroditen patsaat. Agoralla olivat myös vanha Eforeia, joka toimi aiemmin eforien kokoontumispaikkana ja jossa olivat Epimenideen ja Afareuksen haudat; moirien eli kohtalottarien temppeli; suuri patsas, joka esitti Spartan kansaa; Oresteen hauta; kuningas Polydoroksen patsas; sekä Dionysos-lasta kantavaa Hermes Agoraiosta esittänyt patsas. Roomalaisella ajalla agoralla oli Julius Caesarin ja Augustuksen patsaat.
Khoros oli muusta agorasta erotettu paikka, jossa spartalaiset nuorukaiset tanssivat Apollonin kunniaksi Gymnopaidiai-juhlilla. Se oli koristettu Apollonin, Artemiin ja Leton patsailla. Khoroksen lähellä olivat Apollonin sekä Gan (Gen eli Maan), Zeus Agoraioksen, Athene Agoraian, Poseidon Asfaleioksen ja Heran temppelit.
Rakennukset ja löydökset > Agoran ja akropoliin ympäristö

Agoralta lähteneet tiet ja niiden rakennukset
Agoralta lähtivät tiet eri puolille kaupunkia. Tärkein tie oli Afetais, joka suuntautui agoralta etelään kohti eteläistä kaupunginmuuria. Sen varrella olivat kuningas Polydoroksen talo, joka tunnettiin myös nimellä Booneta, koska valtio osti sen kuninkaan leskeltä muutamalla härällä; bidiain rakennus; Athene Keleutheian temppeli; Poseidon Tainarioksen pyhäkkö; Hellenios-niminen paikka, jossa kreikkalaisten sanottiin kokoontuneen joko ennen Troijan sotaa tai persialaissotia; Apollon Akreitaan alttari; maalle pyhitetty Gaseption; sekä Apollon Maleateen patsas. Kadun varrella sijaitsivat myös muun muassa Fruria ja sen Artemiin temppeli; elealaisten Iamiadain hauta; Thermopylaissa kaatuneiden Maronin ja Alfeioksen pyhäköt; Zeus Tropaioksen temppeli; Hippolytoksen ja Aulonin heroonit; Jumalten äidin temppeli sekä Arsinoen pyhäkkö. Lähellä kaupunginmuuria olivat vielä Artemis Diktynnan temppeli ja Eurypontidien suvun kuninkaiden haudat.
Toinen tie oli koilliseen johtanut Skias-nimellä tunnettu tie, joka sai alkunsa agoran Skias-rakennukselta. Sen suunnassa olivat muun muassa Kynortaan, Kastorin, Idaksen ja Lynkeuksen haudat; Kore Soteiran temppeli; Apollon Karneioksen temppeli; Apollon Afetaioksen patsas; Zeukselle, Athenelle ja Dioskuureille omistettu alttari; Kolona-niminen paikka, todennäköisesti kukkula, sekä sen Dionysos Kolonataksen temppeli; Zeus Euanemoksen temppeli; Argoksen Heran temppeli; Hera Hyperkheirian temppeli, jossa oli vanha, puinen Afrodite Heran patsas; sekä Olympian kisoissa voittaneen Hetoimokleen patsas.
Kolmas tie johti agoralta länteen ja kulki teatterin ohi Agiadien suvun kuninkaiden haudalle. Agoran ja teatterin välillä oli Brasidaan hauta. Teatterin edessä oli sotapäällikkö Pausaniaan hauta. Neljäs tie oli Hyakinthia-juhlan tie, joka johti Amyklaihin.
Pitanan suunnassa olivat muun muassa krotaneiden leskhe eli kokoontumispaikka; Tainaroksen hauta; Poseidon Hippokurioksen ja aiginalaisen Artemiin pyhäköt; Artemis Issorian tai Limnaian temppeli; sekä Thetiin, Demeter Khthonian, Serapiksen ja Olympoksen Zeuksen temppelit.
Leonidaan hauta
Kuningas Leonidaan hauta eli Leonidaion sijaitsi teatterin edessä sotapäällikkö Pausaniaan haudan tavoin. Leonidaan haudaksi kutsutaan nykyisen Spártin keskustassa olevia pienen temppelin kaltaisen rakennuksen raunioita. Rakennus oli tehty 400-luvun eaa. loppupuolella, toisin sanoen sen ajoitus vastaa ajankohtaa, jolloin Leonidaan ruumis tuotiin Spartaan. Rakennuksen todellista käyttötarkoitusta ei kuitenkaan ole kyetty vahvistamaan.
Babyka ja Knakion
Babyka (tai Babyks) ja Knakion olivat kirjallisista lähteistä tunnettuja paikkoja, joiden välisellä alueella pidettiin Spartan valtiomuodon mukaan kansankokous apellan kokoontumiset. Erään tulkinnan mukaan Babyka oli Eurotaksen ylittänyt silta ja Knakion kaupungin eteläpuolella virrannut Eurotaksen sivujoki. Näin kyseiset paikat määrittivät itse asiassa jotakuinkin sen alueen, jossa Spartan agora ja muut julkiset rakennukset myöhemmin pääosin sijaitsivat.
Rakennukset ja löydökset > Kaukaisemmat rakennukset

Artemis Orthian pyhäkkö
Artemis Orthialle omistettu pyhäkkö sijaitsi kaupungin itälaidalla lähellä Eurotaksen rantaa. Pyhäkköön kuului Artemiin temppeli, joka rakennettiin 700-luvulla eaa. ja uusittiin noin 570 eaa. Pyhäkkö tunnetaan erityisesti verisestä seremoniastaan, johon kuului nuorukaisten ruoskiminen. Roomalaisella ajalla pyhäkköalueelle rakennettiin puolikaarenmuotoinen teatterikatsomo, jossa ruoskintaa voitiin seurata.
Menelaion
Menelaion sijaitsee noin kolme kilometriä antiikin Spartasta itäkaakkoon. Paikalla oli mykeneläisellä ajalla megaron-palatsi, niin kutsuttu Menelaoksen palatsi, joka oli rakennettu 1400-luvulla eaa. Alueelta on löydetty myös asutus sekä hautoja. Antiikin aikana paikalla oli Menelaokselle ja Helenalle omistettu pyhäkkö, sillä paikkaa pidettiin näiden hautapaikkana.
Dromos
Dromos oli kaupungin merkittävin urheilupaikka. Siihen kuului stadion ja Eurykleen (Gaius Julius Eurycles) rakennuttama gymnasion sekä roomalaisella ajalla rakennettu amfiteatteri. Dromoksella oli Herakleen patsas. Sen lähellä olivat Dioskuurien, khariittien, Eileithyian, Apollon Karneioksen ja Artemis Hegemonen temppelit sekä Asklepios Agnitaan ja Dioskuurien patsaat, Alkonin heroon ja Poseidon Domatiteen temppeli.
Kaupunginmuuri
Arkaaisen ja klassisen kauden Spartassa ei ollut kaupunginmuuria. Sen sijaan kaupunki luotti armeijaansa. Kaupunginmuurin rakentaminen alkoi vasta klassisen ja hellenistisen ajan taitteessa 300-luvulla eaa., kun Spartan sotilasmahti oli mennyttä. Se valmistui noin vuonna 184 eaa. Muurin pituus oli noin 10 kilometriä ja sen sisäpuolelle jäi noin 3 × 2 kilometrin kokoinen alue.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Sparta Wikimedia Commonsissa
Sparta Reconsidered – Historia, uskomukset ja kulttuuri muinaisesta Spartasta (englanniksi)
Afrodite, Helena ja Menelaos. Kuvitusta punakuviotekniikalla maalatussa krateerissa, n. 450–440.
Mustakuviotekniikalla maalattu lakonialainen kyliks, n. 590–550 eaa.
Pyrrhos piirittää Spartaa 272 eaa. Jean-Baptiste Topino-Lebrun, 1799–1800.
Kypäräpäisen hopliitin marmoripatsas (5. vuosisata eaa.), ehkä Leonidas I. Spártin arkeologinen museo.
Spartalaisnuoret ruumiinharjoituksissa. Edgar Degas, n. 1860. National Gallery.
Artemis Orthian pyhäköstä löydettyjä norsunluisia figuriineja.
Kaavakuva Spartasta.
Spartan akropoliin eli linnavuoren raunioita lähellä Athene Khalkioikoksen temppelin paikkaa.
Spartan teatterin rauniot.
Bysanttilaisaikaisen Pyhän Nikonin basilikakirkon rauniot akropoliilla.
Skiakseksi oletetun rakennuksen rauniot agoralla.
Persialaiseksi stoaksi oletetun rakennuksen rauniot agoralla.
Niin kutsutun Leonidaan haudan rauniot Spártin keskustassa.
Menelaion.
Juha Mielonen

Juha Mielonen on suomalainen Yö-yhtyeen kitaristina vuosina 1987–1990 toiminut muusikko. Ennen Yötä Mielonen soitti Himo-yhtyeessä.
Mielonen liittyi Yöhön 1987 ennen Lanka palaa -levyn julkaisemisesta. Hän korvasi Eve-yhtyeeseen ja myöhemmin Popedaan basistiksi siirtyneen kitaristi Markku Petanderin. Uusi kitaristi sävelsi levylle kolme ja sanoitti neljä kappaletta. Mielonen ja laulaja Olli Lindholm eivät kuitenkaan tulleet keskenään toimeen. Vuonna 1989 julkaistun epäonnistuneen Toinen puoliaika -LP:n jälkeen Mielonen erotettiin yhtyeestä yhdessä Juha Rauängin ja Veikko Lehtirannan kanssa 1990. Yö-yhtyeen lisäksi Juha Mielonen on tehnyt joitakin kappaleita myös Himo-yhtyeelle .
Juha Rauäng

Juha Matias ”Liuhu” Rauäng (s. 16. helmikuuta 1964) on Yö-yhtyeessä (1981–1990) tunnetuksi tullut suomalainen basisti.
Rauäng oli 1980 perustamassa Olli Lindholmin kanssa punk-yhtye Appendixia. Ennen Appendixin ensimmäistä julkaistua levyä Ei raha oo mun valuuttaa Lindholm ja Rauäng erosivat yhtyeestä ja perustivat Yön, josta he tulivat tunnetuiksi.
Rauäng oli mukana Yö-yhtyeessä aina sen ensimmäisen albumin Varietee julkaisusta vuonna 1989 julkaistuun Toinen puoliaika -albumiin asti. Vuonna 1990 hänet erotettiin yhdessä Veikko Lehtirannan ja Juha Mielosen kanssa.
Vuonna 2002 Rauäng soitti bassoa Mister Suomi Ja Vastuulliset Oikeushenkilöt -yhtyeen albumilla Kiljuva sammakko (OVCD-02) taiteilijanimellä Kullervo Mahti. Niin ikään hän soittaa Mister Suomen joulukuussa 2011 julkaistulla äänitteellä "Tapan itseni jouluaattona" (MISTER01). Vuonna 2013 hän soitti Jussi Hakulisen Distortion -yhtyeessä kitaraa.
Renault 20 ja 30

Renault 20
Renault 30
Renault 20 ja Renault 30 olivat Renault’n vuosina 1975–1984 valmistamia edustusautoja, jotka korvasivat suositun Renault 16:n. Ne olivat aikansa ylellisimmät ja kalleimmat Renaultit, ja pitkälti identtiset; 30 oli kalliimpi ja siinä oli suuremmat moottorit. Autot erottaa helposti erilaisista etuvaloistaan – Renault 20:ssä on kaksi kulmikasta umpiota, kun taas Renault 30:ssä on neljä pyöreää umpiota. Yli 622 000 R20 ja R30-mallia valmistettiin Sandouvillessa, Le Havressa, Ranskassa. Vuonna 1984 mallit korvasi Renault 25.
Renault 30

Renault 30:n moottori oli Renault’n, Peugeot’n ja Volvon yhdessä suunnittelema 2,7-litrainen V6 nimeltä PRV, jossa ei kuitenkaan käytetty bensiininsuihkutusta kuten Volvon 200-sarjassa. Edustuskäyttöön suunnattu 30 varustettiin pienempien Renault-mallien tapaan hatchback-takaluukulla. Se oli myös luokassaan poikkeuksellisen kevyt, omapainoltaan 1 320 kiloa.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Renault 20 Wikimedia Commonsissa
Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Renault 30 Wikimedia Commonsissa
Renault-mallit
| --- | --- |
Nykyiset: Alaskan | Arkana | Austral | Captur | Kiger | Kwid | Triber | Twingo | Clio | Duster | Sandero | Mégane | Kangoo | Scénic | Taliant | Talisman | Espace | Koleos
Numeraaliset: 3 | 4 | 5 | 6 | 7 | 8 | 9 | 10 | 11 | 12 | 14 | 15 | 16 | 17 | 18 | 19 | 20 | 21 | 25 | 30
Nimelliset: Alliance/Encore | Fluence | Fuego | Kadjar | Medallion | Safrane | Premier | Torino | Rodeo | Avantime
Toisen maailmansodan jälkeiset: 4CV | Caravelle | Colorale | Dauphine | Dauphinoise | Floride | Frégate | Ondine
Maailmansotien väliset: Celtaquatre | Juvaquatre | Nervastella | Primaquatre | Reinastella | Viva Grand Sport | Vivaquatre | Vivasix
Ensimmäistä maailmansotaa edeltävät: 10CV | 12CV | 35CV | 40CV | 50CV / 50/60CV | A | AG/AG-1 | B | C | D | E | G/H/J | L/M | N(a)/N(b)/S | N(c)/Q/U(a/e) | R/T | U | AS/V | X/X-1 | Y
Alpine–Renault: A106 | A108 | A110 | A305 | A310 | A610/GTA
Renault Sport: Clio Renault Sport | Spider | Mégane Renault Sport | Clio V6 Renault Sport
Konseptit: Alpine 210 RS | Altica | Argos | BRV | Espace F1 | EPURE | EVE | Egeus | Etoile Filante | Fiftie | Initiale | Koléos | Laguna | Mégane | Next | Racoon | Scénic | Talisman | VESTA 2 | Wind | Steppe
Paketti- ja kuorma-autot: Estafette | Fourgonette | Kangoo | Express | Kerax | Magnum | Mascott | Master | Messenger | Midlum | Trafic | 50-sarja
Dacia-merkki: Lodgy | Logan | Sandero | Duster | Dokker
Renault-Samsung Motors: SM3 | SM5 | SM7
Jani Viitanen

Jani Sulo Viitanen on suomalainen muusikko ja tuottaja. Hän on kotoisin Porista.
Viitanen on yksi Yön perustajajäsenistä, ja hän soitti Yössä kitaraa vuosina 1981–2000. Yöstä lähdettyään hän on perustanut oman studion (Headline recording studio)  ja toimii äänittäjänä ja tuottajana. Viitanen on työstänyt muun muassa Apulannan ja Klamydian levyjä.
Viitanen soitti kitaraa vielä Yön 20-vuotiskiertueella 2001, jolla oli mukana vanhoista jäsenistä myös Jussi Hakulinen.
Viitanen on myös toiminut lauluntekijänä mm. Yölle, Tinalle ja Popedalle.
Huhtikuussa 2016 Viitanen toimi avustajana Apulanta-yhtyeen Kunnes siitä tuli totta -konserttisalikiertueella. lähde?
Timo Mynttinen

Timo Mynttinen (s. 1971) on suomalainen basisti. Hän on soittanut monissa kokoonpanoissa, kuten Mamba-yhtyeessä vuosina 2001–2014. Mynttinen liittyi Yö-yhtyeeseen vuonna 2017, kun Jukka Lewis ja Daffy Terävä saivat potkut Yöstä. Mynttinen tuli Yöhön samaan aikaan kuin Jussi Turpeinen. He olivat yhtyeessä siihen asti, kun Yön laulaja Olli Lindholm kuoli. Mynttinen on nähty myös useiden TV-ohjelmien vakiobasistina mm. The voice of Finland ja Elämäni biisi.