stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Digitalis (albumi)

| Digitalis Rolf Wikström |
| --- | --- | --- |

Studioalbumin tiedot
 Äänitetty : 3. joulukuuta 1979, Studio Decibel Tukholma, Ruotsi
 Julkaistu: 1980
 Tuottaja(t): Rolf Wikström
 Tyylilaji: blues
 Kesto: 31.44
 Levy-yhtiö:  Amigo (AMLP 832)
Rolf Wikströmin muut julkaisut
| Den åttonde dagen 1979 | Digitalis 1980 | Känns det igen 1980 |
Digitalis on ruotsalaisen blueskitaristi-laulajan Rolf Wikströmin viides albumi, joka julkaistiin vuonna 1980 levymerkillä Amigo. Albumi oli ensimmäinen digitaalisesti tallennettu albumi Ruotsissa.lähde?
Kappaleet

Kaikki kappaleet kirjoittanut Rolf Wikström.
Kappaleet > A-puoli

Sänd inga blommor – 5.01
Dom stjäl våra liv – 5.41
Jag ville vara dej till glädje – 5.53
Kappaleet > B-puoli

Vill du inte dansa med – 3.59
Mens solen sakta sänker sig – 4.58
Gör vad du vill – 6.12
Kokoonpano

Rolf Wikström – kitara, laulu
Ulf Andersson – saksofoni
Håkan Johansson – klavikordi
Ali Lundbohm – rummut
Olof Sjögren – basso
Aiheesta muualla

Digitalis discogs.com -sivustolla
Häme (täsmennyssivu)

Häme voi viitata seuraaviin:
Häme, Suomen historiallinen maakunta
Häme, Hämeenlinnassa vuosina 1902–1944 ilmestynyt sanomalehti, vuoteen 1919 saakka Hämetär
Kanta-Hämeen maakunta, 28. helmikuuta 1998 saakka Hämeen maakunta, Suomen nykymaakunta
Aune Häme (oik. Salminen, o.s. Hämäläinen, 1909–1960), näyttelijä
Hannu Häme (Hannu Mäkisen, 1904–1962) kirjailijanimi
Kyllikki Häme (Kyllikki Hämäläisen, 1906–1993) kirjailijanimi
Olli Häme (oik. Olli Hämäläinen, 1924–1984), muusikko.
| --- | --- |
: Tämä on täsmennyssivu, joka luettelee monimerkityksisen käsitteen eri merkitykset tai useita eri henkilöitä. Artikkelisivuja, joiden nimessä tai tekstissä lukee ”Häme”, voi hakea sivunnimihaulla, laajalla sivunnimihaulla tai tekstihaulla.
Thom Thesleff

Thom William Thesleff (9. lokakuuta 1895 Viipuri – 27. joulukuuta 1961 Vaasa) oli suomalainen arkkitehti.
Henkilöhistoria

Thesleffin vanhemmat olivat Viipurin kaupunginlääkäri Teodor Thesleff ja äiti Alice Helena Emilia Hackman. Hänen äidin puoleinen isoisänsä oli Hackmanin pääjohtaja, kauppaneuvos Wilhelm Hackman ja isän puolelta hän kuului Saksasta tulleeseen Thesleffin sukuun. Suomen kenraalikuvernöörinä toiminut Alexander Amatus Thesleff oli Thom Thesleffin isoisän isä.  Thesleffin puoliso vuodesta 1929 oli Kjerstin Sofia Fringren. Ylioppilaaksi hän tuli Viipurin ruotsinkielisestä lyseosta 1914. Thesleff osallistui Suomen sisällissotaan valkoisten joukoissa sekä myöhemmin talvisotaan. Hän valmistui arkkitehdiksi Teknillisestä korkeakoulusta vuonna 1921 ja työskenteli sen jälkeen Viipurissa Otto-Iivari Meurmanin ja Oiva Kallion toimistoissa. Vuodesta 1925 lähtien hän toimi muun muassa Oulussa lääninrakennuskonttorissa sekä eri valtion laitosten palveluksessa Helsingissä. Vuoden 1938 jälkeen Thesleff aloitti opettajana Vaasa teollisuuskoulussa, jossa hän työskenteli eläkeikäänsä saakka.
Thesleffin tunnetuin työ on Viipurissa Sorvalin hautausmaalla sijainnut Hackmanin suvun hautakappeli, jonka sisustuksen puukaiverrukset teki kuvanveistäjä Lauri Välke. Lisäksi hän suunnitteli muun muassa työläisasuntoja syntymäkaupunkiinsa.
Töitä

Monrepos'n kartanon päärakennus, Viipuri (1920)
Hackmanin hautakappeli, Viipuri (1927)
Ylimarkun sankarimuistomerkki, 1952, Närpiö.
Karl ja Elin Hedmanin uurnahaudan muistomerkki Pohjanmaan museon kivijalassa, Vaasa (1954).
Willa

| Kauppakeskus Willa |
| --- | --- |

Sijainti:  Hyvinkää, Suomi
Avattu:  29. maaliskuuta 2012 (1. osa) 18. lokakuuta 2012 (2. osa)
Omistaja:  Varma CapMan
Liikkeiden määrä:  104
Kerrospinta-ala:  54 000 m²
Kerrosten määrä:  3
Kävijämäärä:  7,1 milj. (2020)
Vuosimyynti:  189 milj. € (2020)
Pysäköintipaikkoja:  1 600
Kotisivu
Willa on kauppakeskus Hyvinkään keskustassa. Kauppakeskuksessa on yli sata liikettä, mikä tekee Willasta yhden Suomen suurimmista kauppakeskuksista. Kauppakeskuksen yhteydessä on kaksi hypermarkettia, K-Citymarket ja Prisma. Willassa toimii myös kaksi apteekkia ja kaksi Alkoa.
Historiaa

Hyvinkään keskustan kauppakeskuksesta oli kiistelty pitkään, mutta rakennustyöt aloitettiin 2010. Kauppakeskuksen alta purettiin muun muassa Hyvinkään vanha kaupungintalo sekä Valtion virastotalo, sekä Willa yhdistettiin Hyvinkään Anttilan tavaratalon rakennukseen.
Willaan muutti Hyvinkään K-Citymarket, Lindex ja Seppälä jotka sijaitsi Hyvinkääsalin yhteydessä, nykyään niiden paikalla toimii Hyvinkään Tokmanni.
Willan ensimmäinen osa avattiin 29. maaliskuuta 2012 ja toinen osa lokakuussa 2012.
Kauppakeskuksen nimestä järjestettiin nimikilpailu, jonka ylivoimainen voittaja 2 405 äänellä oli Raptori, joka viittaa mm. hyvinkääläiseen rapyhtye Raptoriin. Asiantuntijaraati valitsi kuitenkin kauppakeskuksen nimeksi 665 ääntä saaneen Willan, joka tuli kilpailussa toiseksi. Nimi Willa viittaa Hyvinkään vanhaan villatehtaaseen.
Kulkuyhteydet

Kauppakeskus Willa sijaitsee Hyvinkään ydinkeskustassa, kirjaston ja Kirjastoaukion kupeessa. Kauppakeskukseen on muutaman minuutin kävelymatka Hyvinkään juna- ja bussiasemalta. Willan pysäköintihalliin pääsee autolla Torikadun puolelta. Willan ympärillä on useita bussipysäkkejä, joissa pysähtyvät paikallisliikenteen bussit.
Heather Marks

Heather Marks Miss Sixtyn Syksy 2007 -näytöksessä New Yorkin muotiviikoilla.
Heather Marks
Heather Marks
Heather Marks (s. 25. heinäkuuta 1988) on kanadalainen malli.
Elämä

Marks syntyi Calgaryssa, Albertassa, Kanadassa, ja löydettiin Calgary Woman's Show'sta. Hän voitti Mode Models -mallikilpailun 20 vuoden ikäluokassa ja on siitä lähtien esiintynyt catwalkeilla ja lehdissä tunnetuille muotimerkeille kuten Dolce & Gabbana, Calvin Klein ja Moschino. Hän on esiintynyt muun muassa Voguen, Dazedin, Frenchin ja Mixten kansikuvissa. Hän oli mukana myös 2006 Victoria's Secret -muotinäytöksessä, joka näytettiin yhdysvaltalaisella televisiokanavalla CBS:llä joulukuussa 2006.
Lehtikuvat

Kevät-kesä 2004:
CK Choice,
Just Cavalli,
Kenzo,
Lida Biday,
Moschino Cheap & Chic
Syksy-talvi 2004:
Ann Taylor,
Basic House,
Cacharel,
D&G,
Fiorucci,
H&M,
Levi's,
United Colors of Benetton
Kevät-kesä 2005:
Anna Sui,
Daks,
Generra,
Keith London,
Lee Jeans,
Sportmax
Syksy-talvi 2005:
Adidas,
Anna Sui,
Christian Lacroix,
H&M,
Isetan,
Keith London,
UWoman
Kevät-kesä 2006:
Anna Sui,
Ask Enquired,
D&G,
Emporio Armani,
Gap,
Keith London
Syksy-talvi 2006:
Ask Enquired,
Blanco,
D&G,
Keith London,
RMK Cosmetics
Kevät-kesä 2007:
Ask Enquired,
Cerruti Jeans/Eyewear,
ESoup,
Holt Renfrew Jewelry,
Sexy Cookie,
Vivienne Tam
Syksy-talvi 2007:
Anna Sui Eyewear,
Badgley Mischka Sportswear/Platnium,
Dorothy Perkins,
Jimmy Choo,
Gap,
Coccinelle
Kevät-kesä 2008:
Lacoste,
Trussardi
Marks on myös esiintynyt katalogeissa merkeille kuten Bloomingdale’s, Burberry, Louis Vuitton, Lloyd Jewelry, Saks Fifth Avenue, Neiman Marcus, Bergdorf Goodman, Holt Renfrew, Max Mara ja Americana Manhasset.
Mallitoimistot

Mode Calgary/Edmonton/Portland (emotoimisto)
Giovanni Model Management (Toronto)
Women New York
Women Milano
Women Pariisi
Select Lontoo
Louisa Hampuri/München
Ulkonäkö

Mitat: 84-61-86, pituus 178 cm, kenkäkoko 42
Vaaleanruskeat hiukset, sinivihreät silmät
Aiheesta muualla

Heather Marks photos on Style.com
| --- | --- |
Auktoriteettitunnisteet: Henkilöt :  Deutsche Synchronkartei
Luettelo Tunisian presidenteistä

Tämä on luettelo Tunisian presidenteistä.
Luettelo

| Järjestys | Presidentti | Presidentti | Virka-kausi | Puolue |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| 1 |  | Habib Bourguiba(1903–2000) | 25. heinäkuuta 1957 - 7. marraskuuta 1987 | Néo-Destour PSD |
| 2 |  | Zine el-Abidine Ben Ali(1936–2019) | 7. marraskuuta 1987 - 14. tammikuuta 2011 | PSD (1987–1988) RCD (1988–2011) |
| väliaikainen |  | Muhammad al-Ghannuši(s.1941) | 14. tammikuuta 2011 - 15. tammikuuta 2011 | RCD |
| väliaikainen |  | Foued Mebazaâ(s.1933) | 15. tammikuuta 2011 - 22. marraskuuta 2011 | RCD |
| 3 |  | Moncef Marzouki(s.1945) | 13. joulukuuta 2011 - 31. joulukuuta 2014 | CPR |
| 4 |  | Beji Caid Essebsi(1926–2019) | 31. joulukuuta 2014 - 25. heinäkuuta 2019 | Nidaa Tounes |
| väliaikainen |  | Mohamed Ennaceur(s.1934) | 25. heinäkuuta 2019 - 23. lokakuuta 2019 | Nidaa Tounes |
| 5 |  | Kais Saied(s.1958) | 23. lokakuuta 2019 - | Nidaa Tounes |
Franz Defregger

Franz Defregger
Das letzte Aufgebot, 1872.
Franz Defregger, vuodesta 1883 Franz von Defregger, (30. huhtikuuta 1835 Ederhof bei Stronach, Itä-Tiroli, Itävalta – 2. tammikuuta 1921 München, Saksa) oli itävaltalainen historiamaalari ja kansallisromantikko.
Defregger opiskeli taidetta Münchenin taideakatemiassa, josta matkusti Pariisiin. Palattuaan Baijeriin hänestä tuli Karl von Pilotyn oppilas 1867. Defregger maalasi yleensä kohtauksia tirolilaisen maalaisväestön jokapäiväisestä elämästä ja lähihistorian tapahtumista.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Franz Defregger Wikimedia Commonsissa
| Auktoriteettitunnisteet  |
| --- | --- |
Kansainväliset:  FAST  ISNI  VIAF  WorldCat 
Kansalliset:  Saksa  Israel  Yhdysvallat  Latvia  Tšekki  Alankomaat  Puola 
Taiteenala:  ADK  KulturNav  Musée d'Orsay  RKD Artists  ULAN 
Henkilöt:  BMLO  Deutsche Biographie  DDB 
Muut:  Europeana  SNAC  IdRef
Large Hadron Collider

| --- | --- |
   LHC PS SPS p Pb CMS LHCb ALICE ATLAS   Large Hadron Colliderin kiihdyttimet
Koeasemat
ATLAS: A Toroidal LHC ApparatuS
CMS: Compact Muon Solenoid
LHCb: LHC-beauty
ALICE: A Large Ion Collider Experiment
TOTEM: Total Cross Section, Elastic Scattering and Diffraction Dissociation
LHCf: LHC-forward
Kiihdyttimet
p ja Pb: Lineaarikiihdyttimet protoneille  ja lyijylle
(ei kuvassa): Proton Synchrotron Booster
PS: Proton Synchrotron
SPS: Super Proton Synchrotron
Tunneli, jossa LHC-kiihdytin sijaitsee.
Large Hadron Collider eli LHC (suom. suuri hadronitörmäytin) on Sveitsin ja Ranskan rajalla CERN:in tutkimuskeskuksessa sijaitseva maailman suurin hiukkaskiihdytin ja hadronien törmäytin.
CERNin hallinnoima laite käynnistettiin ensimmäisen kerran 10. syyskuuta 2008. 19. syyskuuta 2008 sattuneen vian vuoksi jouduttiin pitämään kahden kuukauden korjaustauko eikä ensimmäisiä törmäytyksiä päästy tekemään suunnitellusti lokakuussa. Ensimmäiset protonitörmäytykset suoritettiin lopulta 23. marraskuuta 2009.
Koelaitteisto rakennettiin samaan 27 kilometrin mittaiseen tunneliin sadan metrin syvyyteen, jossa aikaisemmin oli LEP-törmäytin (Large Electron Positron). Toisin kuin LEP-törmäytin, jossa törmäytettiin elektroneja ja positroneja, LHC törmäyttää hadroneita, pääasiassa protoneita. Suunniteltu maksimi liike-energiaa kullakin protonilla on 7 TeV eli yhteensä kahden protonin törmäyksen energia on 14 TeV. LHC:tä voidaan käyttää myös raskaiden ionien kuten lyijyn törmäyttämiseen. Törmäysenergia on tällöin 1 150 TeV.
LHC:llä on tarkoitus selvittää aineen rakenteen peruskysymyksiä, kuten mikä on kaiken aineen alkuperä ja kuinka maailmankaikkeus syntyi. Tutkijat odottavat kokeelta paljon. Sitä on rakennettu ja valmisteltu 20 vuotta. Eräs selvistä päätavoitteista oli muun muassa alkeishiukkasten massan selittävän Higgsin bosonin löytäminen. Maaliskuussa 2013 CERN vahvisti Higgsin bosonin löytymisen.
Historia > Suunnitteluvaihe

LHC:tä alettiin hahmotella jo 1980-luvun alussa, vaikka sen edeltäjää LEPiäkään (käytössä vuosina 1989–2000) ei ollut vielä rakennettu. Alusta asti suunnitelmana oli rakentaa uusi tehokkaampi kiihdytin LEPin luolaan. Samoin törmäytettäviksi hiukkasiksi valittiin vastakkaisiin suuntiin kiertävät protonit. Kiihdyttimen nimeksi tuli Large Hadron Collider (Suuri hadronitörmäytin), sillä protonit ovat hadroneita.
Virallisesti LHC:n kehitys alkoi 1984 Lausannessa, Sveitsissä, pidetyssä symposiumissa. LHC:stä tuli CERNin keskeisin hanke. Seuraavina vuosina tutkittiin mm., mitä fysiikan ilmiöitä tulevalla kiihdyttimellä voitaisiin tutkia. LHC:n tekniseen toteutettavuuteen jouduttiin kiinnittämään runsaasti huomiota, sillä vastaavaa ei ollut olemassa. Toteutustekniikaksi valittiin suprajohtava kiihdytin, joka toimii 1,9 K (−271,3 °C) lämpötilassa. Lukuisten tapaamisten ja tutkimusten jälkeen CERNin neuvosto hyväksyi hankkeen joulukuussa 1994. LHC päätettiin rakentaa kahdessa vaiheessa.
1995 Japani tuli CERNin tarkkailijajäseneksi ja rahoitti LHC:tä kuten myös vuosina 1996 ja 1998. Saman vuoden lokakuussa julkaistiin LHC:n tekninen suunnitelma, jossa määritetään sen toimintatapa ja arkkitehtuuri.
Helmikuussa 1996 CMS- ja ATLAS-kokeet hyväksyttiin hankkeeseen mukaan. Molemmilla oli tarkoitus etsiä Higgsin hiukkasta. Hankkeeseen liittyi lisää rahoittajia; Intia tuli mukaan maaliskuussa, Venäjä kesäkuussa ja joulukuussa vielä Kanada. Lisärahoituksen ansiosta neuvosto päättikin rakentaa LHC:n aiemmasta poiketen yhdessä vaiheessa.
Helmikuussa 1997 ALICE-koe hyväksyttiin virallisesti. Kokeella on tarkoitus tutkia kvarkki-gluoniplasmaa. Joulukuussa Yhdysvallat tuli mukaan hankkeeseen ja lupautui toimittamaan kiihdyttimeen suprajohtavia magneetteja. Samaan aikaan ensimmäinen 15-metrisen dipoli-magneetin prototyyppi toimitettiin CERNiin Italian INFN:stä. Vastaavia magneetteja tulee koneeseen yli 1 230 kappaletta.
Historia > Ensimmäinen käyttövaihe 2008-2013

Heinäkuussa 2008 kaikkiaan 54 kilometriä pitkät sädeputket otettiin käyttöön ja niihin tehtiin tyhjiö. Elokuussa 27 kilometriä pitkä LHC:n ympyrä saavutti 2,15 kelvinin toimintalämpötilan. Kaksivaiheisessa jäähdytyksessä käytettiin 10 000 tonnia nestetyppeä ja 150 tonnia heliumia. Syyskuussa hiukkasia kierrätettiin ensimmäistä kertaa LHC:ssä. Hiukkasia kierrätettiin molempiin suuntiin, mutta ei törmäytetty.
Keskipäivällä 19. syyskuuta LHC:n sektoria 34 käytettiin 5 TeV tehoa vastaavalla virralla, jolloin syntyi suuri heliumvuoto tunneliin. Alustavien arvioiden mukaan vuoto johtui kahden magneetin välisestä viallisesta sähköliitännästä mikä luultavasti suli suuren virran myötä ja aiheutti mekaanisen vaurion. Vaurion korjaamisen arvellaan kokonaisuudessaan kestävän vähintään kaksi kuukautta, vaikka varsinaisen korjaamisen arvellaan kestävän vain pari päivää. Korjausta vaativa osio tulee ensin lämmittää, mikä kestää kuukauden ja sitten korjauksen jälkeen jäähdyttää, mikä myös kestää kuukauden ennen kuin laitteisto päästään käynnistämään uudelleen. Kiihdytintä ei kuitenkaan ehditty käynnistää ennen pakollista talvitaukoa, joten LHC voitiin käynnistää vasta marraskuussa 2009.
23. marraskuuta 2009 suoritettiin LHC:ssä ensimmäinen protoni–protoni-törmäytys. Kullakin protonisuihkulla käytettiin 450 GeV:n energiaa. 30. maaliskuuta 2010 päästiin alkuvuoden tavoitteeksi asetettuun 2 x 3,5 TeV:in törmäysenergiaan, mikä oli samalla uusi ennätys hiukkaskiihdyttimissä. Ensimmäisessä käyttövaiheessa säteen energiaa ei nostettu 4 TeV:ia suuremmaksi. Laskelmien mukaan tällä energialla kiihdytintä voidaan käyttää turvallisesti ennen magneettien liitinten vahvistamista.
4. heinäkuuta 2012 CMS- ja ATLAS -kokeiden tutkijaryhmät ilmoittivat, että on löydetty bosoni, jonka energia on väliltä 125–126 GeV varmuudella 5 sigmaa. Jatkotutkimukset tukevat sitä, että löytynyt hiukkanen on todella Higgsin bosoni.
Historia > Ensimmäinen pidempi huoltokatko 2013-2015

14. helmikuuta 2013 Cern aloitti huoltokatkon, jonka aikana keskuksen kiihdyttimiä huolletaan ja päivitetään. LHC:n osalta suurin toimenpide on suprajohtavien magneettien välisten 10 170 suurvirtaliittimien vahvistaminen ja vikatilanteiden varalle rinnakkaisjohtimien asentaminen niihin.
Historia > Toinen käyttövaihe 2015-

Huoltokatkon jälkeen vuonna 2015 LHC törmäysenergia on tarkoitus saada nostettua 13 TeV:iin (6,5 TeV per säde). Käynnistämisvaiheessa maaliskuussa 2015 havaittiin oikosulku maahan yhdessä magneetin ja sen suojadiodin välisessä liitoksessa. Syyksi havaittiin liitokseen jumiutunut metallipala. Ongelma korjattiin polttamalla se sulakkeen tapaan. Näin liitosta ei tarvinnut purkaa ja vältyttiin pidemmältä korjaustauolta.
Osana valmistautumistvaihetta 4. huhtikuuta voitiin syöttää ensimmäiset protonisuihkut 450 GeV:n injektioenergialla kiihdyttimeen ja 10. huhtikuuta energia saatiin nostettua 6,5 TeV:iin. Ensimmäiset valmistelevat törmäytykset tehtiin 5. toukokuuta 450 GeV:n injektioenergialla ja 20. toukokuuta suoritettiin ensimmäiset 13 TeV:n törmäytykset. Varsinaiset datankeräystörmäytykset aloitettiin 3. kesäkuuta.
Historia > Toinen käyttövaihe 2015- > Tavoitteet

Toisen käyttövaiheen suuremmalla törmäysenergialla toivotaan päästävän standardimallin ulkopuolisen ns. uuden fysiikan pariin. Esimerkiksi jos löydettäisiin supersymmetrisiä hiukkasia, voitaisiin päästä pimeän aineen jäljille.
Rakenne ja toiminta

LHC:n pääkiihdytin sijaitsee ympyrän muotoisessa tunnelissa, jossa aiemmin sijaitsi LEP-törmäytin. Tunnelin piiri on 26 659 metriä ja sen poikkileikkaus on halkaisijaltaan 3,8 metriä. Tunneli on 50–150 metrin syvyydessä maan sisällä. Maanalaisen laitteiston lisäksi LHC:en kuuluu maanpinnalla olevia laitteistoja kuten kompressorit, ilmanvaihtolaitteistot, ohjauselektroniikka ja jäähdytyslaitteistot.
LHC:n putkien risteyskohtiin on rakennettu kuusi hiukkasilmaisinta. ATLAS ja CMS ovat suuria "yleiskäyttöisiä" hiukkasilmaisimia. Myös ALICE on suuri hiukkasilmaisin, mutta se on tarkoitettu etsimään kvarkki-gluoniplasmaa raskaiden ionien sekaisista jäänteistä. Loput kolme LHCb, TOTEM ja LHCf ovat pienempiä ja erikoistuneempia.
Törmäytintunnelissa olevan putken sisässä on kaksi suprajohtavien niobium-titaani -sähkömagneettien ympäröimää putkea, joissa hiukkaset kulkevat vastakkaisiin suuntiin. Magneetteja jäähdytetään 1,9 kelvinin supranesteeksi jäähdytetyllä nestemäisellä heliumilla. Jäähdytysjärjestelmä koostuu kahdeksasta rinnakkaisesta järjestelmästä, joista kukin jäähdyttää osaa kiihdytinrenkaasta. Yksittäisessä jäähdytinjärjestelmässä on kaksi osaa; Ensimmäinen osa antaa 18 kilowatin jäähdytystehon 4,5 kelvinissä ja toinen 2,4 kilowatin 1,8 kelvinissä. Lisäksi niissä on 600 kilowatin tehoiset nestetyppeä käyttävät esijäähdyttimet.
Neljässä pisteessä on magneetit, joilla voidaan törmäyttää protonisäteet toisiinsa. Kummankin protonisuihkun suunniteltu maksimi energia on 7 TeV, jolloin törmäysenergia on 14 TeV. Protonin kiertoaika putkessa on noin 90 mikrosekuntia.
Ennen pääkiihdyttimeen vientiä hiukkasia kiihdytetään useissa pienemmissä kiihdyttimissä. Ensimmäisessä lineaarikiihdytin Linac2:ssa päästään 50 MeV:n energiaan. Seuraavassa Proton Synchrotron Boosterissa (PSB) päästään jo 1,4 GeV:iin. Proton Synchrotronin (PS) jälkeen energia on 26 GeV. Super Proton Synchrotronissa (SPS) energia nousee 450 GeV:iin. Super Proton Synchrotronista protoneita ohjataan varsinaiseen LHC:hen molempiin suuntiin.
LHC:llä voidaan törmäyttää myös raskaita ioneja kuten lyijyioneja (Pb). Tällöin törmäysenergia on 1 150 TeV. Ioneja kiihdytetään ensimmäiseksi lineaarikiihdytin Linac 3:lla. Low-Energy Injector Ringiä (LEIR) käytetään ionivarastona ja jäähdytysyksikkönä. Ioneja kiihdytetään lisää Proton Synchrotronilla (PS) ja Super Proton Synchrotronilla (SPS).
Käynnissä olevan LHC:n magneetteihin on varautunut 10 GJ energiaa ja säteeseen 725 MJ. Vastaavat määrät TNT:ä ovat 2 500 kg ja 157 kg.
Rakenne ja toiminta > Datajärjestelmä

LHC:n tuottaa suuren määrän dataa. Miljoonat törmäykset kussakin mittalaitteessa tuottavat noin petatavun verran dataa sekunnissa. Tämä data käy ensin läpi esiseulonnan, josta 1 per 10 000 tapahtumaa pääsee läpi. Toisesta seulontavaiheesta pääsee läpi noin 1 % tapahtumista. Tämän seulonnan jälkeen neljä suurinta mittaalaitetta ALICE, ATLAS, CMS ja LHCb tuottavat vuodessa yli 25 petatavua dataa. Tämä data tallennetaan CERN:in datakeskukseen (Tier 0-taso) ja kopioidaan kasettivarastoon.
Lisäksi data lähetetään kopioina 11 datakeskukseen (Tier 1-taso) ympäri maailmaa. Näistä datakeskuksista data sitten jaetaan käsiteltäväksi lukuisiin muihin tietokoneisiin (Tier 2-taso) käsiteltäväksi.
Kokeet

LHC:ssä on kuusi hiukkasilmaisinta, jotka tuottavat kokeiden datan. Näiden hiukkasilmaisinten tai kokeiden nimet ovat:
A Large Ion Collider Experiment eli ALICE (suom. suuri ionien törmäytyskoe)
A Toroidal LHC ApparatuS eli ATLAS (suom. toroidaalinen LHC-aparaatti)
Compact Muon Solenoid eli CMS (suom. kompakti myonisolenoidi). Suomi osallistuu tähän kokeeseen.
Large Hadron Collider beauty eli LHCb (suom. suuri hadronitörmäytin lumo)
Large Hadron Collider forward eli LHCf (suom. suuri hadronitörmäytin pohja)
Total Cross Section, Elastic Scattering and Diffraction Dissociation eli TOTEM (suom. kokonaisvaikutusala, elastinen siroaminen ja diffraktion dissosiaatio)
LHC-kiihdyttimessä tutkittavia ongelmia

LHC on suurin yksittäinen hiukkasfysiikan koe, ja sillä toivotaan saatavan vastauksia moniin keskeisiin kysymyksiin kuten:
Mitä massa on?
Mikä alkeishiukkasten massan alkuperä on? Onko Higgsin bosoni olemassa?
Miksi alkeishiukkasilla on eri suuruisia massoja? Ovatko hiukkaset vuorovaikutuksessa Higgsin kentän kanssa?
Mistä koostuvat pimeä aine ja pimeä energia?
Onko supersymmetrisiä hiukkasia olemassa?
Onko antimateria materian täydellinen peilikuva?
Onko olemassa lisää ulottuvuuksia, ja saavatko säieteoriat kokeellista tukea?
Teoreettisia uhkakuvia

Teoreettisesti törmäyttimen on mahdollista aiheuttaa erilaisia onnettomuuksia, mutta näiden tapahtumistodennäköisyys on arvioiden mukaan erittäin pieni, suorastaan infinitesimaalinen.
Esitettyjä vaaroja ovat:
vakaan mustan aukon syntyminen
vakaiden outokaisten (strangelets) syntyminen ja että nämä muuttaisivat Maan aineen oudoksi aineeksi
protonin hajoamista katalysoivien magneettisten monopolien syntyminen
nykyistä tyhjiötä matalammalla energiatasolla olevien tyhjiökuplien syntyminen ja että nämä kuplat laajenisivat ja tuhoaisivat koko nykyisen kaikkeuden, tätä nimitetään virheellisen tyhjiön purkautumiseksi
Mikäli pienikokoisia mustia aukkoja syntyisi, ne haihtuisivat lähes välittömästi Hawkingin säteilyllä ja olisivat siten harmittomia.
Hawkingin säteily on tosin vielä varmistamaton ilmiö. Vahvin kokeellinen argumentti törmäytysten turvallisuuden puolesta on kosmisen säteilyn suurienergisten hiukkasten törmäykset taivaankappaleisiin, kuten Maahan. Nämä parhaimmillaan 20 miljoonaa kertaa LHC:ssä saavutettavia 1,4×1013 eV:n energiatasoja suuremmatkaan törmäykset eivät ole aiheuttaneet vaarallisia ilmiöitä.
Cern tutki mahdollisuuksia vaarallisten kohteiden syntymiselle ja totesi, ettei ole "mitään ajateltavissa olevaa vaaraa".
Muiden muassa Lifeboat Foundation on kuitenkin käsitellyt aihetta.
LHC:n yleiseen tietoverkkoon tunkeuduttiin pian LHC:n käynnistämisen jälkeen syyskuussa 2008. Krakkerit ilmoittivat tavoitteekseen osoittaa turvajärjestelmien heikkouden, ei vahingoittaa hanketta. He eivät kuitenkaan tunkeutuneet tarkemmin vartioituihin tietojärjestelmiin, joilla LHC:tä ohjataan.
Kirjallisuutta

Carroll, Sean: Maailmanlopun hiukkanen: Miten Higgsin hiukkasen etsintä vie kohti uutta käsitystä maailmankaikkeudesta.  ((The Particle at the End of the Universe: How the Hunt for the Higgs Boson Leads Us to the Edge of a New World, 2012.) Suomentanut Tuukka Perhoniemi)  Helsinki:  Ursa, 2015.  ISBN 978-952-5985-27-6
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Large Hadron Collider Wikimedia Commonsissa
Wikiuutisissa on aiheeseen liittyvä uutinen: Maailmanloppu yhdeksän päivän päästä?
Wikiuutisissa on aiheeseen liittyvä uutinen: Vika LHC-hiukkaskiihdyttimessä – kuukausien remontti
LHC – The Large Hadron Collider webpage
LHC@home (englanniksi)
Kuvia laitteesta (englanniksi)
BBC – Radio 4 – Big Bang Day (englanniksi)
Huhtanen, Jouni: Sinnikkyys palkitaan. Kirja-arvostelu teoksesta Carroll, Sean: Maailmanlopun hiukkanen: Miten Higgsin hiukkasen etsintä vie kohti uutta käsitystä maailmankaikkeudesta. Ursa, 2015. (Agricolan kirja-arvostelut 27.4.2015)
Kiihdytinputken rakenne.
LHC:n hiukkaskiihdyttimet ja koeasemat
LHC:n rakenteilla oleva Atlas-koeasema