stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Turkin Grand Prix 2011
Aiheesta muualla

2011 Formula 1 DHL Turkish Grand Prix
Formula 1 -luokan Turkin Grand Prix’t
| 0 | 1 | 2 | 3 | 4 | 5 | 6 | 7 | 8 | 9 | 10 |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 1950-luku | 1950 | 1951 | 1952 | 1953 | 1954 | 1955 | 1956 | 1957 | 1958 | 1959 |
| 1960-luku | 1960 | 1961 | 1962 | 1963 | 1964 | 1965 | 1966 | 1967 | 1968 | 1969 |
| 1970-luku | 1970 | 1971 | 1972 | 1973 | 1974 | 1975 | 1976 | 1977 | 1978 | 1979 |
| 1980-luku | 1980 | 1981 | 1982 | 1983 | 1984 | 1985 | 1986 | 1987 | 1988 | 1989 |
| 1990-luku | 1990 | 1991 | 1992 | 1993 | 1994 | 1995 | 1996 | 1997 | 1998 | 1999 |
| 2000-luku | 2000 | 2001 | 2002 | 2003 | 2004 | 2005 | 2006 | 2007 | 2008 | 2009 |
| 2010-luku | 2010 | 2011 | 2012 | 2013 | 2014 | 2015 | 2016 | 2017 | 2018 | 2019 |
| 2020-luku | 2020 | 2021 | 2022 | 2023 | 2024 | 2025 | 2026 | 2027 | 2028 | 2029 |
Radat: İstanbul Park (2005–2011, 2020–2021)
Osakilpailut Formula 1 -kaudella 2011
| 0 | 1 | 2 | 3 | 4 | 5 | 6 | 7 | 8 | 9 |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
|  Bahrain |  Australia |  Malesia |  Kiina |  Turkki |  Espanja |  Monaco |  Kanada |  Eurooppa |  Britannia |
|  Saksa |  Unkari |  Belgia |  Italia |  Singapore |  Japani |  Korea |  Intia |  Abu Dhabi |  Brasilia |
Sven Väth

| Sven Väth |
| --- | --- |

Henkilötiedot
Syntynyt: 26. lokakuuta 1964 Obertshausen, Hessen, Saksa
Ammatti:  musiikkituottaja, muusikko, DJ
Muusikko
Aktiivisena:  1982–
Tyylilajit:  tekno, trance, house, muu elektroninen musiikki
Levy-yhtiöt:  Cocoon Recordings
Aiheesta muualla
www.cocoon.net/svenvath
  [ Muokkaa Wikidatassa ] [ ohje ]  
Sven Väth (s. 26. lokakuuta 1964 Obertshausen, Hessen) on saksalainen pitkän linjan muusikko, musiikkituottaja ja DJ, joka aloitti uransa tiskijukkana 1982. Väth oli yksi Harthouse- ja Eye Q -levymerkkien perustajajäsenistä, joilla oli merkittävä vaikutus 1990-luvun alussa teknon ja trancen lyödessä läpi. Hänen esikoisalbuminsa Accident in Paradise nousi kärkeen brittiläisten rock-kriitikoiden listatessa vuoden 1993 parhaita tanssimusiikkialbumeja.
Nykyisin Väth omistaa Cocoon Event Media GmbH -yhtiön, johon kuuluu hänen omistamansa Cocoon Recordings -levymerkki. Hän on myös Frankfurtissa sijaitsevan Cocoon Clubin omistaja.
Diskografia > Albumit

Accident in Paradise (Eye Q, 1992)
The Harlequin - The Robot and the Ballet-Dancer (Eye Q, 1994)
Der Kalte Finger (Eye Q, 1996; yhteistyössä B-Zetin kanssa)
Six in the Mix (The Fusion Remix Collection '99) (Virgin Records, 1999)
Contact (Ultra Records, 2000)
Retrospective 1990-1997 (1 levyn versio) (WEA Records, 2000)
Retrospective 1990-1997 (2 levyn versio) (Club Culture, 2000)
Fire (Virgin Records, 2002)
Fire Works (remikseja) (Virgin Records, 2003)
Diskografia > Singlet

Ritual of Life (Eye Q, 1993)
Ballet-Fusion (Eye Q, 1994)
Fusion - Scorpio's Movement (Virgin Records, 1997)
Breakthrough (Virgin Records, 1998)
Face It (Virgin Records, 1998)
Omen A.M. (Virgin Records, 1998)
Schubdüse (Virgin Records, 1998)
Sounds Control Your Mind (Virgin Records, 1998)
Augenblick (Virgin Records, 1999)
Dein Schweiss (Virgin Records, 1999)
Discophon (Virgin Records, 1999)
Barbarella (Remix) (Club Culture, 2000)
L'Esperanza (Remix) (Club Culture, 2000)
My Name is Barbarella (Code Blue, 2000)
Je T'aime ... Moi Non Plus / Design Music (Virgin Records, 2001)
Strahlemann Und Söhne (Remix) (Virgin Records, 2001)
Mind Games (Virgin Records, 2002)
Set My Heart on Fire (Virgin Records, 2002)
Komm (Cocoon Recordings, 2005)
Spring Love (Datapunk, 2006)
Aiheesta muualla

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
Sven Väthin virallinen kotisivu (englanniksi)
Elämäkerta DJ Guide -sivustolla (englanniksi)
Sven Väth Discogs-sivustolla, mm. täydellinen diskografia (englanniksi)
Umag

| Umag |
| --- | --- |

 lippu
 Umag
 Koordinaatit: 45°26′N, 13°31′E 
Valtio:  Kroatia
Piirikunta:  Istrian piirikunta
Väkiluku (2011):  13 467
 
 www.grad-umag.hr 
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Umag (ital. Umago) on kaupunki Pohjois-Kroatian rannikolla, lähellä Slovenian rajaa. Sen asukasluku on noin 13 500. Umagista on matkaa Italian Triesteen noin 40 kilometriä. Kaupungissa järjestetään vuosittain tenniksen ATP-kiertueen Kroatian avoin tennisturnaus massakentällä.
Umag on Kroatian läntisin kaupunki. Sen alueella sijaitsee Savudrija, joka on koko Kroatian läntisin kohta. Umagia lähin suurehko kroatialaiskaupunki on Pula noin sadan kilometrin päässä.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Umag Wikimedia Commonsissa
Matkaopas aiheesta Umag Wikivoyagessa (englanniksi)
Kroatian kaupungit
Bakar
Beli Manastir
Belišće
Benkovac
Bjelovar
Biograd na Moru
Buje
Buzet
Čabar
Čakovec
Čazma
Cres
Crikvenica
Đakovo
Daruvar
Delnice
Donja Stubica
Donji Miholjac
Drniš
Dubrovnik
Duga Resa
Dugo Selo
Đurđevac
Garešnica
Glina
Gospić
Grubišno Polje
Hrvatska Kostajnica
Hvar
Ilok
Imotski
Ivanec
Ivanić-Grad
Jastrebarsko
Karlovac
Kastav
Kaštela
Klanjec
Knin
Komiža
Koprivnica
Korčula
Kraljevica
Krapina
Križevci
Krk
Kutina
Labin
Lepoglava
Lipik
Ludbreg
Makarska
Mali Lošinj
Metković
Mursko Središće
Našice
Nin
Nova Gradiška
Novalja
Novi Marof
Novi Vinodolski
Novigrad
Novska
Obrovac
Ogulin
Omiš
Opatija
Opuzen
Orahovica
Oroslavje
Osijek
Otočac
Ozalj
Pag
Pakrac
Pazin
Petrinja
Pleternica
Ploče
Poreč
Požega
Pregrada
Prelog
Pula
Rab
Rijeka
Rovinj
Samobor
Senj
Šibenik
Sinj
Sisak
Skradin
Slatina
Slavonski Brod
Slunj
Solin
Split
Stari Grad
Supetar
Sveti Ivan Zelina
Trilj
Trogir
Umag
Valpovo
Varaždin
Varaždinske Toplice
Velika Gorica
Vinkovci
Virovitica
Vis
Vodice
Vodnjan
Vrbovec
Vrbovsko
Vrgorac
Vrlika
Vukovar
Zabok
Zadar
Zagreb
Zaprešić
Zlatar
Županja
Täplärintaluura

| Täplärintaluura |
| --- | --- |

Uhanalaisuusluokitus
 Elinvoimainen  
  
Tieteellinen luokittelu
Domeeni::  Eukaryootit Eucarya
Kunta::  Eläinkunta Animalia
Pääjakso::  Selkäjänteiset Chordata
Alajakso::  Selkärankaiset Vertebrata
Luokka::  Linnut Aves
Lahko::  Varpuslinnut Passeriformes
Heimo::  Luurat Grallariidae
Suku::  Palloluurat Hylopezus
Laji::  nattereri
Kaksiosainen nimi
 Hylopezus nattereri  (Pinto, 1937) 
Katso myös
   Täplärintaluura Wikispeciesissä   Täplärintaluura Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OKIUCN-testi OK: 
Täplärintaluura (Hylopezus nattereri) on luurien heimoon kuuluva varpuslintu.
Levinneisyys

Täplärintaluuraa tavataan Argentiinassa, Brasiliassa ja Paraguayssa. Lajia on kuvattu melko yleiseksi, ja sen kannankehitys on vakaa. Se on luokiteltu elinvoimaiseksi.
Ust-Volma

| Ust-Volma Усть-Волма |
| --- | --- |
 Ust-Volma
 Koordinaatit: 58°27′55″N, 32°26′30″E 
Valtio:  Venäjä
Subjekti:  Novgorodin alue
Piiri:  Kresttsy
Hallinto:  
 – Asutustyyppi:  kunta
Pinta-ala:  
 – Kokonaispinta-ala:  742,43 km²
Väkiluku (2010):  600
 
 adm-ustvolma.ru 
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Ust-Volma (ven. Усть-Волма) on maalaiskunta ja sen keskuskylä Novgorodin alueen Kresttsyn piirissä Venäjällä. Se sijaitsee Mstajokeen laskevan Volmajoen suussa 35 kilometriä Kresttsystä pohjoiseen. Kylässä on reilut 200 ja kunnassa noin 600 asukasta (vuonna 2010).
Ust-Volman kunnan pinta-ala on 742,43 neliökilometriä. Siitä 90,7 % on metsää ja 6,4 % maatalousmaata. Seudun jokia ovat Mstan ja Volman lisäksi Holova ja Verebuška. Luonnonsuojelualueita ovat Vetrenkajoen pyhä lähde sekä Holovan lohenkutualue.
Vinyn kunta liitettiin Ust-Volmaan vuonna 2010. Nykyään kuntaan kuuluu keskuskylän lisäksi 30 kylää: Amosovo, Borok, Dalevo, Gorbunova, Hmeljovka, Holova, Jeresino, Knjaženitsy, Kurino, Kurovo, Nevskaja, Novoje Rydino, Novoje Zaberenje, Olešnja, Olhovka, Povodjo, Šerebut, Sivera, Snettsy, Staroje Zaberenje, Terebušovo, Velikaja Niva, Vetrenka, Volna, Voronovo, Vyny, Zaretšnoje Rydino, Zavolonje, Žernovka ja Žiharevo. Ust-Volman jälkeen suurin kylä on reilun sadan asukkaan Viny. Neljässä kylässä ei ole lainkaan vakituista asutusta.
Ust-Volman lähellä on 700–800-luvuille ajoitettuja kurgaani- ja kumpuhautoja. Tarinan mukaan ruhtinatar Olga perusti sinne pogostan verojen keräämistä varten vuonna 947. Ensimmäisen kerran Volma mainitaan vuonna 1299 laaditussa tuohikirjoituksessa. 1400-luvun lopulla Ust-Volman pogosta kuului Novgorodin Derevan viidennekseen. Perinteinen elinkeino oli maanviljely. 1800-luvulla syntyi sahoja, ja asukkaat alkoivat tehdä metsätöitä ja uittaa puuta. Lähistöllä oli myös lasi- ja nahkatehtaat. Pogostalla oli vuonna 1744 rakennettu puinen ja vuonna 1797 pystytetty kivikirkko. Vuonna 1908 perustettiin Ust-Volman volosti, jonka hallinto oli Mstan toisella rannalla Ljubtsyn kylässä. Vuonna 1926 Ust-Volmasta tuli kyläneuvostoalueen keskus.
Kylistä on linja-autoyhteydet Kresttsyyn. Vinyn kautta kulkee Moskovan ja Pietarin välinen M10-valtatie. Tärkeimmät elinkeinot ovat kauppa (22,4 %), maa- ja metsätalous (20,0 %) sekä kunnallis- (17,6 %) ja muut julkiset palvelut. Vinyssa toimii sikala, Žernovkassa karjatila ja sahalaitos. Ust-Volman maatalousyritys on käytännössä lopettanut toimintansa. Palveluihin kuuluvat Ust-Volman ja Vinyn kulttuuritalot, postit ja ensiapuasemat.
Seudun nähtävyyksiä ovat muinaiset asuin- ja hautapaikat, Ust-Volmaan 1700-luvun lopulla rakennettu Tatištševin kartano puistoineen ja piharakennuksineen sekä toisen maailmansodan muistomerkit. Nevskajan ja Zavolonjen kylissä on lomakylät.
Aiheesta muualla

Ust-Volman kunnan sivusto (venäjäksi)
Sven Tuuva

| Sven Tuuva |
| --- | --- |
 Elokuvan juliste, Osmo K. Oksanen
Ohjaaja:  Edvin Laine
Käsikirjoittaja:  Väinö Linna Juha Nevalainen
Perustuu:  J. L. Runebergin Vänrikki Stoolin tarinoiden runoon "Sven Dufva"
Tuottaja:  T.J. Särkkä
Säveltäjä:  Heikki Aaltoila
Kuvaaja:  Osmo Harkimo Olavi Tuomi
Leikkaaja:  Armas Vallasvuo
Lavastaja:  Karl Fager
Pääosat:  Veikko Sinisalo Edvin Laine Fanni Halonen Salme Karppinen
Valmistustiedot
Valmistusmaa:  Suomi
Tuotantoyhtiö:  Suomen Filmiteollisuus
Ensi-ilta:  19. joulukuuta 1958
Kesto:  136 min
Alkuperäiskieli:  suomi
Aiheesta muualla
IMDb 
Elonet
AllMovie
Infobox OKNimi-testi OK: 
Sven Tuuva on Edvin Laineen ohjaama suomalainen historiallinen sotaelokuva vuodelta 1958. Se perustuu Johan Ludvig Runebergin Vänrikki Stoolin tarinoiden runoon ”Sven Dufva”. Elokuvan syntyä siivitti Laineen aiemmin ohjaaman Tuntemattoman sotilaan suurmenestys. Sven Tuuvan käsikirjoittivat Tuntematon sotilas -romaanin kirjoittanut kirjailija Väinö Linna ja sen elokuvaksi muokannut Juha Nevalainen, ja päähenkilöä Sven Tuuvaa näyttelee Veikko Sinisalo, joka oli mukana myös  Tuntemattoman sotilaassa.
Elokuvan tapahtumat ovat vuosien 1808–1809 Suomen sodan ajoilta, ja se kertoo iäkkään kersantin yksinkertaisesta pojasta Sven Tuuvasta, jolla on kova halu armeijaan, vaikka on täysi säheltäjä. Elokuvan lopussa hän tekee Koljonvirran taistelussa suuren sankariteon ja saa kaaduttuaan kaksinkertaiset kunnialaukaukset. Juonta on laajennettu huomattavasti Runebergin runosta, ja siihen on lisätty paljon uusia hahmoja ja tapahtumia, kuten Svenin onneton romanssi. Elokuvassa Sven on kotoisin Ristiinasta ja puhuu Savon murretta, vaikka runossa ei tällaista mainita.
Elokuvan alkuteksteissä sen ruotsinkielinen nimi on Sven Duva ja myös alkuun liitetyssä suomenkielisessä runositaatissa päähenkilön sukunimi on lähdeteoksesta poiketen Duva (suom. ”Kyyhky”) eikä Dufva. Elokuvan julisteessa ruotsinkielinen nimi on kuitenkin Sven Dufva.
Julkaisu

Sven Tuuvan ensi-ilta oli Helsingin Rexissä ja Tuulensuussa 19. joulukuuta 1958. Ensimmäisen kerran se esitettiin televisiossa Tv1:llä 1964. Se esitettiin 107 minuuttiin lyhennettynä Ruotsissa keväällä 1959, ja se edusti Suomea vuoden 1959 Berliinin elokuvajuhlilla. Elokuva julkaistiin DVD:nä vuonna 2007.
Arviot

Aikalaiskriitikoilla oli elokuvan suhteen suuret odotukset, ja siksi pettymys oli suuri. Huomiota kiinnitettiin erityisesti keskeisen päähenkilön ylinäyteltyyn yksinkertaisuuteen. Monet muut osatekijät saivat kyllä kiitosta.
Erässä myöhemmässä TV-maailman kritiikissä on todettu, että vaikka elokuvassa on onnistuneita jaksoja, varsinkin loppukohtauksissa Koljonvirran sillalla, sankarirunoelman yhdistäminen realismiin ei tuottanut onnistunutta tulosta, vaan syntyi komeasti lavastettu sotilasfarssi, jonka päähenkilön ilmeily on kovin teatraalista. Arto Pajukallio on todennut Helsingin Sanomien arviossa myös Sinisalon teatraalisuuden, mutta pitää roolisuoritusta kuitenkin vahvana. Kerronta tavoittaa paikoin ilmaisullista puhuttelevuutta. Kiitosta Pajukallio antaa myös elokuvan tekniselle osaamiselle.
Edvin Laine sanoi muistelmakirjassaan Tuntematon sotilas ja Pylvässänky pitävänsä Sven Tuuvaa yhtenä parhaista elokuvistaan.
Aiheesta muualla

Sven Tuuva Elonet.
Ukrainan 72. prikaati

| 72>  mekanisoitu prikaati 72-га окрема механізована бригада |
| --- | --- |
 72. prikaatin hihamerkki
Toiminnassa:  5. joulukuu 1941 - nykyhetki
Valtio:   Ukraina
Aselajit:  Mekanisoitu jalkaväki
Rooli:  Prikaati
Osa joukkoa:  Ukrainan asevoimat
Koko:  n. 3000 sotilasta
Tukikohta:  Bila Tserkva, Kiovan alue
Kalusto:  T-64
Lempinimi:  "Musta prikaati"
Motto:  Україна або смерть! (Ukraina tai kuolema!)
Marssi:  Хоробрі хлопці, відважне військо! (Urheat pojat, urhea armeija!)
Sodat ja taistelut:  Toinen maailmansota Venäjän–Ukrainan sota  Itä-Ukrainan mielenosoitukset 2014  Itä-Ukrainan sota Mariupolin taistelu 2014  Venäjän hyökkäys Ukrainaan 2022– Antonovin lentoaseman taistelu  Moštšunin taistelu  Brovaryn taistelu  Bah’mutin taistelu  Vuhledarin taistelu  Ukrainan vastahyökkäys 2023
Komentajat
Nykyinen komentaja:  Eversti Ivan Vinnik
72. erillinen mekanisoitu prikaati "Mustat zaporogit" (ukr. 72-га окрема механізована бригада імені Чорних Запорожців, 72 ОМБр) on Ukrainan maavoimien yhtymä.
Sen edeltäjä oli 72. kaartin punalippuinen krasnohradilainen Kiovan mekanisoitu divisioona, joka muodostettiin 5. joulukuuta 1941 Akmolinskissä. Yksikkö sai myöhemmin nimen Ukrainan kansantasavallan sotilasyksikön mukaan. Sen neuvostoaikaiset kunnianimet on poistettu.
Neuvostoliiton 29. jalkaväkidivisioona

Toisen maailmansodan aikana joulukuussa 1941 Pohjois-Kazakstanin asevelvollisista perustettiin 459. jalkaväkidivisioona, joka tammikuussa 1942 nimettiin uudelleen 29. divisioonaksi vuonna 1941 tuhoutuneen divisioonan mukaan. Huhtikuussa 1942 divisioona kuljetettiin Tulan alueelle. Etelän rintaman tilanteen heiketessä se siirrettiin 16. heinäkuuta Stalingradin alueelle.
Divisioona puolusti Donin vartta Surovskista Verhne-Kurmojarskiin. Akselivaltojen joukkojen saapuessa Kotelnikovon alueelle se sai vastuun puolustaa Aksaijoen pohjoisrantaa. Vastassa oli Saksan 29. jalkäväkidivisoona sekä Romanian 1. ja 2. divisioonat. Se joutui uudelleen taisteluun torjumaan vihollisen läpimurtoa Abganerovon kylän alueella.
Epäonnistuttuaan läpimurrossa Krasnoarmeiskiin etelästä Saksan XXXXVIII panssariarmeijakunta (14. panssaridivisioona ja 24. panssaridivisioona sekä 29. jalkaväkidivisioona) keskitti joukkonsa Abganerovon suuntaan. Ylitettyään Myškovajoen Vasiljevkassa panssarijoukot murtautuivat läpi 157. ja  126. divisioonien saumasta. Armeijan esikuntaselvennä menetti yhteyden 157, 126. ja 29. divisiooniin, joiden jäänteet vetäytyivät 30. elokuuta Tšervlenajajoen yli. Divisioona puolusti Stalingradia 3,5 kuukautta; tänä aikana sen jalkaväkirykmenteissä oli komppanian verran miehiä. Stalingradin rintaman ryhtyessä hyökkäykseen marraskuussa 1942 divisioonan vahvuus oli vain 640 sotilasta ja tykistörykmentti. Tammikuussa saksalaisten alettua antautua joukoittain divisioona eteni kaupungin läpi 29.–29. tammikuuta 1943 ja otti tuhansia vankeja.
1. maaliskuuta 1943 divisioona nimettiin 72. kaartin divisioonaksi.[lähde? ]
Neuvostoliiton 72. kaartin divisioona

19. maaliskuuta 1943 divisioona otti aseman Donetsjoen itärannalla ja joutui heti taisteluihin. Heinäkuusta 1943 divisioona osallistui Kurskin taisteluun Kurskin pullistuman etelärintamalla. Divisioona pakotettiin vetäytymään asemistaan, mutta se valtasi ne takaisin vastahyökkäyksen alettua ja ylitti Donetsin ja valtasi Merefan ja Krasnohradin. Divisioona osallistui Dneprin ylitykseen ja piti sillanpääaseman. Se osallistui Ukrainan vasemman rannan valtaamiseen, valtasi Kirovogradin ja ylitti Etelä-Bug-joen. 26. syyskuuta 1943 yksiköt ylittivät Dneprin Kiovan pohjoispuolelta. Divisioona sai 19. syyskuuta 1943 ylipäällikön käskyllä kunnianimen ”krasnohradilainen” ja 8. tammikuuta 1944 Punalipun kunniamerkin Kirovohradin valtaamisesta.
Divisioona lähti jälleen hyökkäykseen maaliskuun lopulla 1944. Se valtasi Konetspolin risteyksen, katkaisi Kotovsk-Pervomaisk-rautatien ja valtasi Krymkyn kylän.[lähde? ]
Elokuussa 1944 divisioona siirrettiin Moldovaan, jossa se puolusti Romanian rajaa. 19. elokuuta 1944 alkoi operaatio Târgu Frumosin linnoituksen valtaamiseksi itä-Karpaattien juurella.[lähde? ]
Tammikuussa 1945 divisioona ylitti Hronin ja valtasi Kamendinin. Divisioona ylitti Moravan Itävaltaan ja sen sotatie päättyi lähelle Prahaa.
Toisessa maailmansodassa osoitetusta sankaruudesta divisioona sai Aleksanteri Nevskin ja Suvorovin 3. luokan kunniamerkit, ja 31 sen sotilaasta tuli Neuvostoliiton sankareita.
Divisioona oli sijoitettuna neuvostojoukkojen keskisessä ryhmässä Unkarissa ja tammikuusta 1946 Kiovan sotilaspiirissä.
Se varustettiin motorisoiduksi jalkaväkidivisioonaksi 1957, jolloin se oli sijoitettuna Bila Tserkvaan Kiovan alueella osana Neuvostoliiton 1. kaartinarmeijaa. Se oli 3. luokan reserviyksikkö, jonka yhtä rykmenttiä pidettiin 1 500 sotilaan vahvuudessa.
400 miestä divisioonasta palveli Afganistanissa. Se oli yksi ensimmäisistä yksiköistä, jotka lähetettiin Tšernobyliin raivaustehtäviin. Vuonna 1988 joukkoja lähetettiin apuun auttamaan Armenian maanjäristyksen uhreja ja 1990 sen joukot pitivät rauhaa Armenian ja Azerbaidžanin rajalla.
Ukrainan asevoimissa

Divisioona liitettiin tammikuussa 1992 Ukrainan asevoimiin, jossa se kuului 8. armeijakuntaan ja Ukrainan valmiusjoukkoihin.
Vuonna 1999 divisioona nimettiin Kiovan mukaan. Se supistettiin prikaatiksi vuonna 2002[lähde? ].
Prikaatin joukkoja lähetettiin vuonna 2014 terrorisminvastaiseen operaatioon Itä-Ukrainaan. 9. toukokuuta 2014 divisioonan joukot pidättivät Azov-pataljoonan varakomentajan ja miehiä, jotka phudistivat Mariupolin sisäministeriön rakennusta sen vallanneista paikallisista.
Elokuun 2014 alussa 72. prikaatin pataljoona ja osia 51. prikaatista oli saarrettuna Venäjän rajalle Tšervonopartyzanskissa, Dovžanskyin rajanylityspaikalla ja Djakovessa. Prikaatin ensimmäinen pataljoona murtautui ulos piirityksestä, mutta yli 400 prikaatin miehistöstä hylkäsi aseensa ja ylitti rajan Venäjälle.
Venäjän hyökätessä pohjoisesta kohti Kiovaa 72. mekanisoitu prikaati oli ainoa liikkuva yksikkö erikoisjoukkojen ja paikallisen aluepuolustuksen lisäksi. Kesällä 2022 prikaati taisteli Donbassissa Bahmutissa. Elokuussa 2022 se siirrettiin Pavlivkan alueelle. Se puolusti vuoden 2023 alkupuolelle menestyksekkäästi Vuhledaria Venäjän Tyynenmeren laivaston 155. merijalkaväen prikaatia vastaan.
Harjoittelua kranaatinheittimellä (2021).
Ultraviolet (Poets of the Fallin albumi)

| Ultraviolet Poets of the Fall |
| --- | --- | --- |

Studioalbumin tiedot
 Julkaistu: 5. lokakuuta 2018
 Tyylilaji: rock, pop
 Levy-yhtiö: Insomniac
Listasijoitukset
  1. (albumilista)    1. (fyysinen albumilista)
Poets of the Fallin muut julkaisut
| Clearview 2016 | Ultraviolet 2018 | Alexander Theatre Sessions 2020 |
Singlet albumilta Ultraviolet
 ”False Kings” Julkaistu: 31. tammikuuta 2018  ”Dancing on Broken Glass” Julkaistu: 7. syyskuuta 2018  ”The Sweet Escape” Julkaistu: 10. toukokuuta 2019  ”Partir Avec Moi (French version of The Sweet Escape)” Julkaistu: 16. toukokuuta 2019  ”My Dark Disquiet” Julkaistu: 27. elokuuta 2019
Ultraviolet on suomalaisen Poets of the Fall -yhtyeen albumi, joka julkaistiin 5. lokakuuta 2018. Yhtye soitti kaksi levynjulkaisukeikkaa, 18. lokakuuta Helsingissä Kulttuuritalolla, sekä 
19. lokakuuta Tampereella Tampere-talossa
Kappaleet

Dancing on Broken Glass – 3.55
My Dark Disquiet – 5.10
False Kings – 3.31
Fool's Paradise – 4.33
Standstill – 3.47
The Sweet Escape – 5.30
Moments Before the Storm – 4.26
In a Perfect World – 4.46
Angel – 4.22
Choir of Cicadas – 5.03
Arvostelut

Soundi:
Aiheesta muualla

Ultraviolet discogs.com -sivustolla (englanniksi)
Unelma Säleikkö

| Unelma Säleikkö |
| --- | --- |
 Unelma Säleikkö vuonna 1981 elokuvassa Uuno Turhapuron aviokriisi
Luoja(t):  Spede Pasanen
Näyttelijä(t):  Elli Castrén
Ensi- esiintyminen:  Uuno Turhapuron aviokriisi -elokuvassa 1981.
Kustantaja:  Spede-Yhtiöt / Ere Kokkonen Oy
Henkilötiedot
Status:  sihteeri
Asuinpaikka:  Helsinki
Luonteenpiirteet:  kiltti, herkkä, ymmärtäväinen
Suhteet
Infobox OKNimi-testi OK: 
Unelma Säleikkö on kuvitteellinen henkilö Uuno Turhapuro -elokuvissa. Häntä näyttelee Elli Castrén.
Unelman asema Uuno-fiktiossa > Romanssin kuihtuminen

Vuonna 1988 Unelma päättää kostaa Uunolle vanhat kaunat ja hylkäämiset. Hän soittaa Uunolle ja kertoo, että Tuura on valinnut Uunon Tuura-yhtymän toimitusjohtajaksi. Unelma saa kostonsa: Uunon tullessa paikalle Tuura antaa Uunolle potkut. Kesällä 1991 Tuura siirtää Unelman presidenttiehdokas Pentti Tömisevän vaaliryhmään. Tuona aikana Unelma myös rakastuu Tömisevään ja he aikovat mennä naimisiin. Kun Uuno valitaan presidentiksi, pääministeri Tuura nimittää vahingossa Unelman ministeriksi yhdessä Härski Hartikaisen, Sörsselssönin, Uunon isän, Uunon opettajan ja tämän rouvan sekä nimismies Viinikaisen kanssa. Vuonna 1993 Unelma palaa Tuuran sihteeriksi.
Unelman suhtautuminen Uunoon vaihtelee. Vuosina 1981-1982 hän on Uunoon palavasti rakastunut, vuosina 1983-1998 hänen tunteensa tätä kohtaan myötäilevät pitkälti vuorineuvos Tuuran suhtautumista, mutta vuonna 2004 hän kertoo olevansa Uunon kanssa kaikesta huolimatta hyvä ja läheinen ystävä.
Hahmon filmografia

Uuno Turhapuron aviokriisi (1981)
Uuno Turhapuro menettää muistinsa (1982)
Uuno Turhapuron muisti palailee pätkittäin (1983)
Uuno Turhapuro armeijan leivissä (1984)
Uuno Epsanjassa (1985)
Uuno Turhapuro muuttaa maalle (1986)
Uuno Turhapuro – kaksoisagentti (1987)
Tupla-Uuno (1988)
Uuno Turhapuro herra Helsingin herra (1991)
Uuno Turhapuro – Suomen tasavallan herra presidentti (1992)
Uuno Turhapuron poika (1993)
Uuno Turhapuron veli (1994)
Johtaja Uuno Turhapuro – pisnismies (1998)
Uuno Turhapuro – This Is My Life (2004)
Televisiosarjat:
Uuno Turhapuro armeijan leivissä (1986) (Elokuva 7-osaisena laajennettuna tv-sarjana)
Uuno Turhapuro (1996)
Johtaja Uuno Turhapuro – pisnismies (1999) (Elokuva 5-osaisena laajennettuna tv-sarjana)
Uuno Turhapuro – This Is My Life (2006) (Elokuva 5-osaisena laajennettuna tv-sarjana)
Silmäsairaus

Silmäsairaudet ovat sairauksia, jotka esiintyvät silmän eri osissa, esimerkiksi silmäluomissa, sarveiskalvolla, sidekalvolla tai lasiaisessa. Silmäsairauksia tutkiva lääketieteen osa-alue on nimeltään oftalmologia tai silmätaudit.
Jaottelu

Silmäsairaudet ovat kansainvälisen ICD-10-tautiluokituksen pääluokassa H (koodit H00–H59):
Jaottelu > Silmäluomien, kyynelelinten ja silmäkuopan sairaudet (H00–H06)

Näärännäppy ja luomirakkula
Silmäluomitulehdus eli blefariitti
Luomenreunan sisäänkääntymä eli entropion ja uloskääntymä eli ektropion
Avoluomi eli lagophthalmus
Lippaluomi eli dermatochalasis
Riippuluomi eli ptoosi
Silmäluomen ksantelasma
Kyynelrauhastulehdus
Jaottelu > Sidekalvon sairaudet (H10–H13)

Sidekalvotulehdus eli konjunktiviitti – voidaan jaotella muun muassa bakteerin aiheuttamaan, allergiseen tai pitkäaikaiseen tulehdukseen
Siipikalvo eli pterygium
Sidekalvon verenvuoto
Jaottelu > Silmän kovakalvon, sarveiskalvon, värikalvon ja sädekehän sairaudet (H15–H22)

Kovakalvotulehdus eli skleriitti tai episkleriitti
Sarveiskalvotulehdus eli keratiitti
Lumisokeus eli pinnallinen sarveiskalvotulehdus tai fotokeratiitti
Perinnöllinen sarveiskalvon rappeuma eli Fuchsin dystrofia
Sarveiskalvon kartiopullistuma eli keratoconus
Värikalvotulehdus eli iriitti
Uveiitti
Aniridia
Jaottelu > Mykiön sairaudet (H25–H28)

Kaihi eli harmaakaihi, vanhuudenkaihi, cataracta senilis