stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Barren Earth
Historia > On Lonely Towers (2015)

Elokuussa 2013 Barren Earth ilmoitti, että uuden materiaalin sävellystyö on käynnissä sillä välin, kun yhtyeelle etsitään Kotamäen tilalle uutta laulajaa. Tammikuussa 2015 yhtye tiedotti tehneensä levytyssopimuksen Century Media Recordsin kanssa. Kolmannen levyn ilmestymisen ajankohdaksi annettiin alkuvuosi 2015. Kolmas albumi On Lonely Towers julkaistiin 27. maaliskuuta 2015.
Historia > Live-esiintyminen

Kun EP-levy julkaistiin marraskuussa 2009, Barren Earth esiintyi ensimmäisen kerran livenä, Dante’s Highlight -klubilla Helsingissä. Koska pitkäsoittolevy julkaistiin maaliskuussa 2010, seuraavan kesän keikkatapahtumat olivat jo enimmäkseen buukattu täyteen. Barren Earth kuitenkin pääsi esiintymään kesän 2010 Tuska-festivaaleille.
Helmikuussa 2011 Barren Earth lähti viiden viikon Pohjois-Amerikan kiertueelle, joka kantoi nimeä ”Finnish Metal Tour 2011”. Kiertueella esiintyivät myös Finntroll, Ensiferum ja Rotten Sound.
Yhtyeellä on ollut live-esiintymisiä melko harvakseltaan kotimaassa. Tuska-festivaalin niin kutsutuilla etkoilla Helsingissä On the Rocks -baarissa Barren Earth on esiintynyt ainakin vuosina 2012 ja 2014. Vuoden 2015 marras–joulukuussa Barren Earth teki yhdessä Turisaksen kanssa 11 keikkaa käsittäneen kiertueen Suomessa. Yhtyeitä yhdisti kiertueella ainakin kosketinsoittaja – Mårtenson teki keikoilla siis tuplatyövuorot.
Kokoonpano

Yhtyeen jäsenet ovat tienneet tai tunteneet toisensa eri yhteyksistä ja yhtyeistä pidemmän aikaa. Eri tiedotusvälineissä Barren Earthiin on hyvin mielellään liitetty termi ”superkokoonpano”, johtuen mitä ilmeisimmin hyvin tunnetuista ja menestyneistäkin yhtyeistä, joissa Barren Earthin jäsenet ovat tai ovat olleet mukana. Yhtye itse pitää tällaista leimaa turhana ja jopa väheksyvänä. Barren Earth ei ole kaikille jäsenilleen prioriteettiyhtye, sillä osa soittajista on sidoksissa johonkin toiseen yhtyeeseen. Se toisaalta tarjoaa mahdollisuuden ilmaista sellaisiakin musiikillisia intohimoja, jotka eivät näihin ykkösyhtyeisiin ehkä sellaisenaan sovi. Tämä on myös yhtyeen vaihtelevan ja monipuolisen soundin takana. Yhtye tekee musiikkia omista lähtökohdistaan jalat maassa, eikä välitä mahdollisista ennakkoasenteista, joita ulkoa päin voi siihen kohdistua jäsentensä muiden yhteyksien mukaan. Jokaisella yhtyeessä on taiteellinen vapaus ilmaista itseään.
Soittajien taustat tuovat kuitenkin yhtyeeseen pitkän linja kokemusta, yhtyeessä olemisesta jo sinänsä, keikkailusta, kiertueista, sopimuksista ja musiikin teosta. Yhtyeen jäsenet luottavat toisiinsa ja musiikkiin on ollut mahdollista tuoda monipuolisesti eri elementtejä ja vaikutteita mukaan. Musiikillisen moni-ilmeisyyden syistä yksi on se, että yhtyeen sävellys- ja/tai sanoituspuoleen on osallistunut jokainen sen jäsen.
Yhtye panostaa musiikin ja levyjen tekemiseen, sillä keikkailu ja kiertueet on sovitettava yhtyeen jäsenten prioriteettiyhtyeiden ja muun elämän vaatimusten mukaisesti. Laulaja Mikko Kotamäki jätti yhtyeen kesällä 2013, juuri aikataulutusongelmien vuoksi. Ero tapahtui yhteisymmärryksessä muun ryhmän kanssa. Tammikuussa 2014 julkistettiin uusi laulaja, Jón Aldará Färsaarilta. Aldará oli jo ennestään färsaarelaisen Hamferð-yhtyeen laulaja, ja hän pitää molempia yhtyeitä itselleen ensisijaisina. Ensi esiintyminen Aldarán kanssa tapahtui Tuska-festivaalien "etkoilla", On the Rocksissa Helsingissä kesäkuussa 2014.
| --- | --- |
 Jäsenet Jón Aldará – laulu (2014–)  Olli-Pekka Laine – basso  Antti Myllynen – koskettimet (2017–)  Janne Perttilä – kitara  Marko Tarvonen – rummut  Sami Yli-Sirniö – kitara :  Entiset jäsenet Mikko Kotamäki – laulu (–2013)  Kasper Mårtenson – koskettimet (–2017)
Diskografia > Albumit

Curse of the Red River (2010)
The Devil’s Resolve (2012)
On Lonely Towers (2015)
A Complex of Cages (2018)
Diskografia > EP:t

Our Twilight (2009)
Diskografia > Singlet

”Further Down” (2018)
”Withdrawal” (2018)
”The Ruby” (2018)
Diskografia > Musiikkivideot

2010 – ”The Leer” (ohjaus Owe Lingvall)
2012 – ”The Rains Begin”
2015 – ”Set Alight” (ohjaus Owe Lingvall)
2018 – ”Withdrawal” (lyriikkavideo)
2018 – ”The Ruby” (ohjaus Vesa Ranta)
Aiheesta muualla

Barren Earthin sivusto (englanniksi)
Barren Earth Myspacessa (englanniksi)
Barren Earth (Arkistoitu – Internet Archive) Century Media -levy-yhtiön sivuilla (englanniksi)
Martinlampi (Heinola)

| Martinlampi |
| --- | --- |
Valtiot:  Suomi
Maakunnat:  Päijät-Häme
Kunnat:  Sysmä, Heinola
Koordinaatit:  61°22′01″N, 25°57′06″E
Vesistöalue ja valuma-alueen tietoja
Päävesistöalue:  Kymijoen vesistö (14)
Valuma-alue:  Ruotsalaisen alue (14.14)
Laskuoja:  oja Keskiseen 
Järvinumero:  14.147.1.019
Mittaustietoja
Pinnankorkeus:  111,4 m  
Pituus:  410 m  
Leveys:  170 m  
Rantaviiva:  0,956 km  
Pinta-ala:  3,979 ha  
Saaria:  ei saaria 
 fiMartinlampi 
Martinlampi  on Päijät-Hämeessä Heinolassa ja Sysmässä Pääsinniemen kylän lähellä sijaitseva lampi.
Maantietoa

Lammen pinta-ala on 4,0 hehtaaria, se on 400 metriä pitkä ja 150 metriä leveä. Lammella ei ole kartan mukaan saaria.  Sen rantaviivan pituus on 950 metriä.
Vesistösuhteet

Lampi sijaitsee Kymijoen vesistössä (vesistöaluetunnus 14) Kymijoen alueen (14.1) Ruotsalaisen alueella (14.14), jonka Lauhjoen valuma-alueeseen (14.147) se kuuluu. Lammen vedenpinnan korkeus on 111,4 metriä mpy.
Mata Atlântica

Alueen sijainti
Sademetsää Serra do Marissa.
Brasilian rannikkosademetsä eli Mata Atlântica on sademetsäalue Brasilian itärannikolla. Siihen kuuluu myös alueita Argentiinasta ja Paraguaysta.
Alue

Alun perin Mata Atlântican pinta-ala oli arviolta 1,4 miljoonaa neliökilometriä, mutta vuosisatojen ajan jatkuneiden hakkuiden seurauksena siitä on jäljellä 11.4 - 16 % laskutavasta riippuen. Sademetsä on hyvin pirstoutunut: yli 80 % jäljellä olevista metsäsaarekkeita on alle 50 ha kokoisia, välimatkat metsäsaarekkeiden välillä ovat pitkiä (keskimäärin 1440 metriä) ja ainoastaan 9 % jäljelläolevasta sademetsästä on suojeltu. Sademetsä koostuu kahdeksasta ekoalueesta, jotka on määritelty lajien esiintymisalueiden perusteella. Entisen sademetsän alueella sijaitsevat Brasilian miljoonakaupungit São Paulo ja Rio de Janeiro, joissa asuu 70 % Brasilian väestöstä. Alueella on myös laajoja viljelmiä ja eukalyptusplantaaseja.
Luonto

Mata Atlânticassa on yhden hehtaarin alueelta löydetty 450 puulajia, mikä on enemmän kuin esimerkiksi Saksassa. Alueen lajisto on erittäin rikasta, Mata Atlântica kuuluukin luonnon monimuotoisuuskeskuksiin. Mata Atlântica on yksi tutkituimpia trooppisia ekosysteemejä. Sieltä on esimerkiksi havaittu yli 3000 puulajia, 98 lepakkolajia, 94 suurta tai keskikokoista nisäkäslajia, yli 2000 epifyyttilajia, 26 kädellislajia, 528 sammakkoeläinlajia, 124 piennisäkäslajia ja yli 800 lintulajia. Alueen luontotyyppejä ovat trooppiset ja subtrooppiset metsät merenpinnan tasosta 2 000 metriin asti.
Suojelu ja uhat

Brasilian hallitus kielsi Mata Atlântican hakkuut 1990-luvulla, mutta pienimuotoisia hakkuita tehdään laittomasti yhä. Sademetsän äärimmäinen pirstoutuneisuus uhkaa luonnon monimuotoisuutta monella tavalla. Metsien sirpaloitumisen takia eläimet ovat jääneet eristyksiin pieniin metsäsaarekkeisiin. Monet lajit ovat vaarassa kuolla pois, kun muualta ei saada uutta geneettistä materiaalia. Lajien väliset vuorovaikutussuhteet, kuten puiden siementen levitys eläinten toimesta, ovat myös vaarassa, kun eläimet häviävät pienistä metsäsaarekkeista.
Suojelu, lajien palautukset luontoon ja alueiden metsittäminen voivat vähentää lajien sukupuuttouhkaa alueella. Tämä on auttanut erityisesti kultaleijona-apinaa, joka on tehokkaan suojelun ansiosta runsastunut 1970-luvun 200 yksilöstä 1 000 yksilöön luonnossa. Myös jotkin muut lajit, kuten muriki-apina ja alagoasinhokko-lintu ovat elpymässä.
Alueelle on perustettu useita suojelualueita, jotka kuuluvat UNESCOn maailmanperintöluetteloon.
Aiheesta muualla

The Nature Conservancy
UNESCO
Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Mata Atlântica Wikimedia Commonsissa
Max Weber ja Euroopan erityistie

| Max Weber ja Euroopan erityistie: vertailevia sivilisaatiohistoriallisia tutkielmia |
| --- | --- |

Kirjailija:  Tapani Hietaniemi
Genre:  historia
Julkaistu:  1998
ISBN:  952-5169-08-1
Löydä lisää kirjojaKirjallisuuden teemasivulta
Max Weber ja Euroopan erityistie: Vertailevia sivilisaatiohistoriallisia tutkielmia on Tapani Hietaniemen artikkeliväitöskirja Max Weberistä. Teoksen on julkaissut Tutkijaliitto vuonna 1998.
Aiheesta muualla

Risto Heiskala: Tapani Hietaniemi kehottaa unohtamaan protestanttisen etiikan. Helsingin sanomat 16.1.1999.
Maxi (laulaja)

Maxi (oik. Irene McCoubrey, s. 23. helmikuuta 1950) on uransa lopettanut irlantilainen laulaja ja radiojuontaja. McCoubrey sai lempinimensä Maxi jo nuorena sukunimensä nimikirjaimista McC. Musiikkiuransa Maxi aloitti 1960-luvun puolivälissä osana laulutrioa Maxi, Dick & Twink. Trio saavutti menestystä sekä Irlannissa että kansainvälisesti, mutta päätti lopettaa uransa seitsemän vuoden esiintymisten jälkeen.
Maxi valittiin julkisessa karsinnassa edustamaan Irlantia Eurovision laulukilpailuun 1973 kappaleella "Do I dream?" Kansainvälisessä Eurovision laulukilpailussa Maxi sijoittui kymmenennelle sijalle 17 kilpailijan joukosta.
1970-luvun lopulla Maxi haki uuden tyttöbändi Sheeban jäseneksi. Hakemus alun perin hylättiin, sillä tuolloin 28-vuotias Maxi nähtiin liian vanhana mukaan, mutta lopulta Maxi valittiin yhtyeeseen. Maxi edusti Irlantia uudestaan Eurovision laulukilpailussa Sheeba-yhtyeen jäsenenä vuonna 1981 kappaleella "Horoscopes", joka sijoittui kilpailun viidenneksi.
Maxi joutui vuonna 1982 Sheeba-yhtyeen kanssa liikenneonnettomuuteen, jossa hän sai päävamman ja muistikatkoksia. Yhtyeen jäsenet selvisivät onnettomuudesta, mutta koska paraneminen vei liian kauan, levy-yhtiö purki levytyssopimuksen, minkä jälkeen yhtye hajosi.
Sheeba-yhtyeen hajoamisen jälkeen Maxi aloitti uransa radiojuontajana. Maxi toimi Late Date -yöradio-ohjelman juontajana 11 vuoden ajan, Risin' Time -aamulähetyksen juontajana toiset 11 vuotta sekä Rapid Roulette -tietokilpailun juontajana. Maxi jäi eläkkeelle helmikuussa 2015.
Yksityiselämä

Maxi on ollut naimisissa vain kerran, vuosina 1973–1979.
Martineau

Martineau on seuraavien henkilöiden sukunimi:
Harriet Martineau (1802–1876), englantilainen kirjailija ja filosofi, James Martineaun sisar
James Martineau (1805–1900), englantilainen teologi ja filosofi, Harriet Martineaun veli
John Ellis Martineau (1873–1937), yhdysvaltalainen demokraattisen puolueen poliitikko
Sydney Martineau (1863–1945), brittiläinen miekkailija.
| --- | --- |
: Tällä täsmennyssivulla luetellaan henkilöitä, joilla on sama sukunimi.
Melvin Small

Melvin Small (s. 1939) on yhdysvaltalainen historioitsija.
Small opiskeli Dartmouth Collegessa ja Michiganin yliopistossa, jossa suoritti filosofian tohtorin tutkinnon 1965. Viimeisten kahden vuosikymmenen aikana Small on keskittynyt tutkimaan ja kirjoittamaan toisen maailmansodan jälkeisestä ajasta. Hänen mielenkiintonsa kohteita ovat erityisesti Yhdysvaltain diplomatia, sisäpolitiikka ja ulkomaanpolitiikka.
Hän on osallistunut mm. kansainvälisiä suhteita seuraavaan tutkimusprojektiin sekä Correlates of War -projektiin.
Teoksia

Smallin kirjoittamia teoksia sekä teoksia, joiden kirjoittamisessa hän on ollut mukana.
The Good Fight Continues, NYU Press, 2006.
At The Waters Edge,  Ivan R. Dee, 2005.
Antiwarriors: The Vietnam War and The Struggle For America’s Hearts and Minds, Scholarly Resources, 2002.
The Presidency of Richard Nixon, University Press of Kansas, 1999.
Democracy and Diplomacy: The Impact of Domestic Politics on U.S. Foreign Policy, 1789-1994, Johns Hopkins University Press, 1996.
Covering Dissent, New Brunswick, Rutgers University Press, 1994.
Give Peace A Chance, Syracuse University Press, 1992.
Appeasing Fascism, University Press of America, 1991.
Johnson, Nixon, and the Doves, Rutgers University Press, 1988.
International War:  An Anthology, 1985, 2. täydennetty p. 1988.
Resort to Arms: International and Civil War, 1816-1980, Sage, 1982.
Was War Necessary: National Security and U.S. Entry Into War, Sage, 1980.  Chapter reprinted in Risjord
Insights on American History, Harcourt, 1988.
Wages of War, Wiley, 1972.
Public Opinion and Historians (ed.), Wayne State University Press, 1970.
Aiheesta muualla

Correlates of War-projektin kotisivu (englanniksi)
Martine Janssen

Martine Stephanie Janssen (s. 16. kesäkuuta 1977, Rheden, Gelderland), on entinen alankomaalainen uimari, joka osallistui kotimaansa riveissä kesäolympialaisiin 1992. Siellä hän osallistui 100 metrin rintauintiin (aika 1.15,10, 34. sija) ja 200 metrin rintauintiin (aika 2.41,48, 31. sija).
Meråkerin kirkko

| Meråkerin kirkko Meråker kirke |
| --- | --- |
 Kirkko vuonna 2011.
Sijainti:  Meråker, Norja
Kirkkokunta:  Norjan kirkko
Hiippakunta:  Nidarosin hiippakunta
Rakentamisvuosi:  1793
Materiaali:  puu
Istumapaikkoja:  320
Lisää rakennusartikkeleitaArkkitehtuurin teemasivulla
Infobox OKNimi-testi OK: 
Meråkerin kirkko (norj. Meråker kirke) on Meråkerin kunnassa Trøndelagin läänissä Norjassa sijaitseva puinen pitkäkirkko vuodelta 1793.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Meråkerin kirkko Wikimedia Commonsissa
Matt Caito

| Matt Caito> Henkilötiedot |
| --- | --- |
Syntynyt: 13. elokuuta 1993 (ikä 31) Coto de Caza, CA, Yhdysvallat
Kansalaisuus:   Yhdysvallat
Jääkiekkoilija
Pelipaikka:  puolustaja
Maila:  oikea
Pituus:  180 cm
Paino:  86 kg
Seura
Seura:  Leksands IF
Sarja:  SHL
Pelinumero:  8
Pelaajaura
Pääsarjaura:  2018–
Aik. seurat:  Toledo Walleye (ECHL) Grand Rapids Griffins (AHL) Iowa Wild (AHL) Rapid City Rush (ECHL) Graz 99ers (EBEL) KooKoo (SML)
Matthew Caito (s. 13. elokuuta 1993 Coto de Caza, Kalifornia, Yhdysvallat) on yhdysvaltalainen jääkiekkopuolustaja, joka pelaa Ruotsin SHL-liigan Leksands IF:ssä. Hän laukoo oikealta.
Muuta

Sekä Caiton isä Paul että isoisä Thomas pelasivat amerikkalaista jalkapalloa Bostonin yliopistojoukkueessa.
Mark Hamillin filmografia

Tämä on yhdysvaltalaisen näyttelijän Mark Hamillin filmografia.
Elokuvat

| Vuosi | Elokuva | Rooli |
| --- | --- | --- |
| 1975 | Sarah T. - Portrait of a Teenage Alcoholic | Ken Newkirk |
| 1977 | Tähtien sota | Luke Skywalker |
| 1978 | Corvette - kuuma rauta | Kenneth W. Dantley Jr. |
| 1980 | Imperiumin vastaisku | Luke Skywalker |
| 1980 | Voittamaton ykkönen | Pvt. Griff |
| 1981 | Polttaa - sisko polttaa | Conrad |
| 1982 | Britannia Hospital - juhlapäivä | Red |
| 1983 | Jedin paluu | Luke Skywalker |
| 1990 | Keskiyön pako | Justin Mckay |
| 1991 | The Guyver | Max Reed |
| 1993 | Time Runner | Michael Raynor |
| 1993 | Body Bags - kolme tietä kauhuun | Brent Matthews |
| 1995 | Kirottujen kaupunki | Reverend George |
| 1997 | Laserhawk | Bob Sheridan |
| 1998 | Hamilton | Mike Hawkins |
| 1998 | Watchers Reborn | Murphy |
| 1999 | Walking Across Egypt | Lamar N. Benfield |
| 2001 | Jay and Silent Bob Strike Back | Cocknocker, Scooby-Doo (ääni) |
| 2001 | Thank You, Good Night | Karl |
| 2003 | Burl's | kertoja (ääni) |
| 2004 | Comic Book: The Movie | Donald Swan |
| 2012 | Sushi Girl | Crow |
| 2013 | Virtually Heroes | Monk |
| 2013 | Finnigan's War | Oma itsensä |
| 2014 | Kingsman: Salainen palvelu | James Arnold |
| 2015 | Star Wars: The Force Awakens | Luke Skywalker |
| 2017 | Star Wars: The Last Jedi | Luke Skywalker, Dobbu Scay (ääni) |
| 2017 | Brigsby Bear | Ted Mitchum |
| 2018 | Con Man | Robert Minkow |
| 2019 | Child’s Play | Chucky (ääni) |
| 2019 | Star Wars: The Rise of Skywalker | Luke Skywalker |
Televisio

| Vuosi | Sarja | Rooli |
| --- | --- | --- |
| 1969-1973 |  Yöjuttu | Francis |
| 1969-1974 | Room 222 | Matt Evans |
| 1970-1974 | The Partridge Family | Jerry |
| 1971-1974 | Owen Marshall, Counselor at Law | Pete Hamilton |
| 1974-1975 | The Texas Wheelers | Doobie Wheeler |
| 1977-1981 | Eight Is Enough | oma itsensä |
| 1978 | Star Wars Holiday Special | Luke Skywalker |
| 1985-1987 | Hämmästyttävät tarinat | useita rooleja |
| 1991 |  Flash | Jesse James Montgomery/Trickster |
| 1993-1996 | SeaQuest DSV | Tobias LeConte |
| 1995-2002 | Äärirajoilla | tohtori Sam Stein |
| 1997 | Mad Tv | herra Swan |
| 2000 | Rantojen kunkku | Divine Rod Petrie |
| 2002-2003 | Batmanin tytär | Jokeri (ääni) |
| 2015 |  The Flash | Jesse James Montgomery/Trickster    |
| 2017 | Dimension 404 | kertoja |
| 2018 | Rillit huurussa | oma itsensä |
| 2019 | Knightfall | Talus |
| 2019–2020 | The Mandalorian | EV-9D9 (ääni jaksossa ”Chapter 5: The Gunslinger”), Luke Skywalker (jakso ”Osa 16: Pelastus”) |
Ääninäyttelijänä videopeleissä

| Vuosi | Nimi | Rooli |
| --- | --- | --- |
| 1993 | Gabriel Knight: Sins of the Fathers | Det. Mosely / Jeep Driver |
| 1994 | Bouncers | Ugh, Chip, Dash, vanha mies |
| 1995 | Full Throttle | Adrian Ripburger, Emmett, Todd Newlan |
| 1999 | Starseige | Harabec |
| 2001 | Icewind Dale: Heart of Winter | miesprotagonisti #3 |
| 2001 | Crash Bandicoot: The Wrath of Cortex | Tulielementtaali Py-Ro |
| 2001 | Batman Vengeance | Jokeri, tohtori Isaac Evers |
| 2002 | The Scorpion King: Rise of the Akkadian | Apep |
| 2002 | Soldier of Fortune II: Double Helix | Aaron Wilson |
| 2002 | Dark Cloud 2 | keisari Griffon |
| 2003 | X2: Wolverine's Reverenge | Wolverine |
| 2005 | Call of Duty 2: Big Red One | kertoja |
| 2005 |  Yakuza | Goro Majima |
| 2008 | The Legend of Spyro: Dawn of the Dragon | Malefor "The Dark Master" |
| 2009 | Batman: Arkham Asylum | Jokeri, Arpinaama |
| 2010 | Kingdom Hearts: Birth by Sleep | mestari Eraqus |
| 2010 | Darksiders | The Watcher |
| 2011 | Batman: Arkham City | Jokeri |
| 2011 | DC Universe Online | Jokeri |
| 2015 | Batman: Arkham Knight | Jokeri |
| 2016 | Batman: Arkham VR | Jokeri |
| 2016 | Let It Die | kertoja |
| 2016 | Master of Orion: Conquer the Stars | Alkari Emperor |
| 2018 | Squadron 42 | Lt. Cdr. Steve "Old Man" Colton |
| 2018 | Lego DC Super-Villains | Jokeri, Trickster |
| 2019 | Kingdom Hearts III | mestari Eraqus |
Metsä-Lappi

Metsä-Lappi on Lapin luonnonmaakunta, joka sijaitsee Peräpohjolan pohjoispuolella ja Tunturi-Lapin eteläpuolella. Siellä kasvaa komeita mäntymetsiä ja sieltä löytää myös tuhansia pieniä järviä. Se jakautuu Outalappiin ja Inarin järvimaahan. Outalappi ulottuu Enontekiön etelärajan tuntumasta ja Muoniojoesta Ounasjärvelle saakka. Sen alueella sijaitsee Saariselän tunturialue. Inarin järvimaa ulottuu Outalapin itärajalta Venäjän rajalle. Sen alueella sijaitsee Sevettijärven järviketju.
Matt Busby

| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |

Henkilötiedot
Koko nimi: Alexander Matthew Busby
Syntymäaika: 26. toukokuuta 1909
Syntymäpaikka: Orbiston, Skotlanti
Kuolinaika: 20. tammikuuta 1994 (84 vuotta)
Kuolinpaikka: Cheadle, Englanti
Seurat
| Vuodet | Seura | O (M) |
| 1928–1936 1936–1939 |  Manchester City FC  Liverpool FC | 226 (14) 118 (3) |
Maajoukkue
| 1933 |  Skotlannin maajoukkue | 1 (0) |
Valmennusura
1945–1969 1948 1958 1970–1971:  Manchester United FC  Ison-Britannian maajoukkue  Skotlannin maajoukkue  Manchester United FC
 Seurajoukkueuran tilastot kattavat vain kansalliset sarjat.
Matt Busby (26. toukokuuta 1909 Orbiston (nyk. osa Bellshilliä), Yhdistynyt kuningaskunta – 20. tammikuuta 1994) oli skotlantilainen jalkapalloilija, manageri ja Manchester Unitedin puheenjohtaja.
Elämä

Matt Busby edusti pelaajana pääasiassa Manchester Cityä (1929–36) ja Liverpool FC:ta (1936–39). Manchester Cityssä hän voitti FA Cupin vuonna 1934. Skotlannin jalkapallomaajoukkueessa Busby pelasi yhden maaottelun vuonna 1933. Toisen maailmansodan aikana hän pelaili ajoittain jalkapalloa esiintyen muun muassa kolme kertaa Chelsea FC:n paidassa. Lisäksi hän pelasi sota-aikana seitsemän epävirallista maaottelua Skotlannin maajoukkueessa.
Busby siirtyi Manchester Unitedin pelaajavalmentajaksi vuonna 1945. Hänelle tarjottiin myös Liverpoolin valmentajanpestiä, mutta hän oli jo ehtinyt lupautua Manchester Unitedille. Jo lokakuussa samana vuonna hän lopetti pelaajana ja keskittyi managerin tehtävään. Manchester United oli tuolloin köyhä seura ja peliesityksetkin olivat vaatimattomia. Matt Busbyn onnistui kuitenkin valmentaa seura FA Cupin voittoon vuonna 1948. Kehitys jatkui ja vuonna 1952 seura voitti pitkästä aikaa liigamestaruuden. Mestaruusvuoden jälkeen jo kokeneista pelaajista koostunut joukkue hajosi ja Busby aloitti uuden joukkueen rakentamisen seuran kasvateista. Silloinen Manchester Unitedin joukkue saikin lempinimen Busby babes (Busbyn pienokaiset).
Kehitystyö toi tulosta ja Manchester United voitti kaksi liigamestaruutta peräkkäin vuosina 1956–57. Joukkue lähti suosikkina voittamaan vuoden 1958 Euroopan Cupia. Kohtalo puuttui kuitenkin peliin ja 8 pelaajaa kuoli Münchenin lento-onnettomuudessa 6. helmikuuta 1958, kun joukkue oli palaamassa Belgradista. Manchester United oli juuri selvittänyt tiensä Euroopan Cupin välieriin.
Matt Busby loukkaantui vakavasti, mutta selvisi hengissä. Hän ehti jo ajatella lopettavansa jalkapallon parissa, mutta päätti sitten rakentaa joukkueen uudelleen. Tammikuussa Busby oli nimetty Skotlannin maajoukkueen manageriksi vuoden 1958 MM-kisohin, mutta loukkaantumisen vuoksi kisat jäivät väliin. Loppuvuodesta hän valmensi Skotlantia kahdessa maaottelussa ja lopetti tehtävässä joulukuussa 1958.
Ensimmäiset merkit uudesta menestyksestä tuli vuonna 1963, kun Manchester United voitti FA Cupin. Vuonna 1965 seura voitti liigamestaruuden kahdeksan vuoden tauon jälkeen. Seuraava mestaruus tuli vuonna 1967 ja seura pääsi Euroopan Cupiin. Matt Busby valmensi Manchester Unitedin ensimmäisenä englantilaisjoukkueena Euroopan Cupin voittoon vuonna 1968 kymmenen vuotta Münchenin tragedian jälkeen.
Matt Busbyn unelma täyttyi Manchester Unitedin voittaessa Euroopan Cupin, joten hän lopetti managerin tehtävät vuonna 1969 ja siirtyi seuran johtotehtäviin. Joukkue menestyi huonosti uuden managerin alaisuudessa, joten Busby palasi joulukuussa 1970 vielä puoleksi vuodeksi managerin tehtäviin, mutta lopetti lopullisesti vuonna 1971 ja jatkoi seuran johtoportaassa. Vuonna 1980 Matt Busby aloitti Manchester Unitedin puheenjohtajana. Hän toimi tehtävässä aina kuolemaansa asti. Matt Busby on englantilaisen jalkapallon Hall of famessa. Hänet mainitaan The Beatlesin kappaleessa ”Dig it”.
Aiheesta muualla

English Football Hall of Fame Profile (Arkistoitu – Internet Archive)
Player profile at Liverpoolfc.tv
Player profile at LFChistory.net
Player profile at ManUtdZone.com (Arkistoitu – Internet Archive)
MCFCStats.com
Player profile at ScottishFA.co.uk[vanhentunut linkki]
Player profile at LondonHearts.com
| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
| Edeltäjä: Jock Stein | Euroopan cupin voittanut valmentaja 1968 | Seuraaja: Nereo Rocco |
| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
| Edeltäjä: Walter Crickmer Wilf McGuinness | Manchester Unitedin päävalmentaja 1945–1969 1970–1971 | Seuraaja: Wilf McGuinness Frank O'Farrell |
| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
| Edeltäjä: Dawson Walker | Skotlannin maajoukkueen päävalmentaja 1958 | Seuraaja: Andy Beattie |