stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Motiivi (kirjallisuus)

Motiivi on kirjallisuudessa toistuva elementti, joka on tärkeä teoksen teeman tai rakenteen kannalta. Teoksen keskeistä, toistuvaa motiivia voidaan nimittää johtomotiiviksi. Motiivi voi olla esimerkiksi tietty henkilöhahmo, tilanne, aate, kuva tai esine. Motiivit tekevät teoksen rakenteen kiinteämmäksi ja luovat yhteyksiä sekä teoksen eri osien että eri teosten välillä. Ne ovat yleensä yleismaailmallisia ja pitkäikäisiä.
Morrisons

| Wm Morrison Supermarkets plc |
| --- | --- |
Yritysmuoto:  Julkinen osakeyhtiö
Osake:  LSE: MRW
ISIN:  GB0006043169
Perustettu:  1899
Perustaja:  William Morrison
Kotipaikka:   Bradford, Yhdistynyt kuningaskunta
Toiminta-alue:  Yhdistynyt kuningaskunta
Toimiala:  vähittäiskauppa
Henkilöstö:  132 000
Kotisivu:  www.morrisons.co.uk
Infobox OKNimi-testi OK: 
Morrisonsin myymälä Sunderlandissa
Wm Morrison Supermarkets plc eli Morrisons on brittiläinen päivittäistavaroiden vähittäismyyntiin keskittynyt kauppaketju. Sen perusti William Morrison vuonna 1899, ja vuosina 1957–2008 sitä johti hänen poikansa, Sir Ken Morrison.
Morrisonsilla on Yhdistyneessä kuningaskunnassa 455 myymälää, ja se on maan neljänneksi suurin päivittäistavarakaupan ketju. Henkilökuntaa yrityksellä on 132 000.
Morrisonsin suurin kasvupyrähdys oli vuonna 2004, kun se hankki omistukseensa kaksi kertaa itseään suuremman Safeway-ketjun yritettyään ensin ostaa Asda-ketjua.
Aiheesta muualla

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
Morrisonsin virallinen sivusto (englanniksi)
| n k  FTSE 100 |
| --- | --- |
 3i  Admiral Group  Airtel Africa  Anglo American  Antofagasta  Ashtead Group  Associated British Foods  Astra Zeneca  Auto Traders Group  Aviva  B&M European Value Retail  BAE Systems  Barclays  Barratt Developments  Beazley  Berkeley Group  BP  British American Tobacco  BT Group  Bunzl  Burberry Group  CNA Centrica  Coca-Cola HBC  Compass Group  ConvaTec Group  Croda International  DCC  Dechra Pharmaceuticals  Diageo  Diploma plc  Endeavour Mining  Entain  Experian  F&C Investment Trust  Flutter Entertainment  Frasers Group  Fresnillo  Glencore  GSK  Haleon  Halma  Hikma Pharmaceuticals  Howdens Joinery  HSBC  IMI  Imperial Brands Group  Informa  InterContinental Hotels Group  Intermediate Capital Group  Intertek  International Consolidated Airlines Group  JD Sports Fashion  Kingfisher  Land Securities Group  Legal & General  Lloyds TSB  London Stock Exchange Group  M&G  Marks & Spencer  Melrose Industries  Mondi  National Grid  NatWest Group  Next  Ocado  Pearson  Pershing Square  Phoenix Group  Prudential  Reckitt Benckiser  RELX  Rentokil Initial  Right Move  Rio Tinto Group  Rolls-Royce  RS Group  Sage Group  J Sainsbury  Schroders  Scottish Mortgage Investment Trust  Segro  Severn Trent  Shell  Smith & Nephew  Smith  Smiths Group  Smurfit Kappa Group  Spirax-Sarco Engineering  SSE  St. James's Place  Standard Chartered  Taylor Wimpey  Tesco  Unilever  Unite Group  United Utilities  Vodafone  Weir Group  Whitbread  WPP 
Päivitetty: 4. tammikuuta 2024
Morozovskin lentotukikohta

Morozovskin lentotukikohta Venäjän Rostovin alueen kartalla. Tukikohta sijaitsee 6 kilometriä Morozovskin keskustasta lounaaseen.
Morozovskin lentotukikohta (ven. База ВВС Морозовск) eli Morozovskin sotilaslentokenttä (ven. военный аэродром Морозовск) on Venäjän Rostovin alueella, maanteitse noin kuusi kilometriä Morozovskin kaupungin keskustasta lounaaseen sijaitseva Venäjän ilmavoimien sotilastukikohta.
Morozovskin lentotukikohdassa toimii Venäjän Eteläisen sotilaspiirin 559. pommituslentorykmentti (559 BAP). Vuoden 2021 lopulla rykmenttiin kuului kolme lentuetta Suhoi Su-34 -hävittäjäpommittajia, yhteensä 36 lentokonetta. Konemäärältään se oli tuolloin Venäjän ilmavoimien suurin taktisen pommituksen joukko-osasto.
2–3. elokuuta 2024 välisenä yönä Ukraina iski kentälle lennokeilla, minkä vuoksi paikalliset viranomaiset julistivat poikkeustilan. Lennokit osuivat ainakin ampumatarvikevarastoon. Saman vuoden huhtikuussa Ukraina tuhosi kentälle 6 sotilaskonetta.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Morozovskin lentotukikohta Wikimedia Commonsissa
Vojennyi aerodrom Morozovsk (englanniksi) (wikimapia.org)
Venäjän lentotukikohdat Euroopassa
Kartta esittää Venäjän ilmavoimien lentopaikkojen ohella merivoimien ja maavoimien keskeisimmät lentotukikohdat ja -asemat. (Huom! Sisältö täydentyy, kesken.)
Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista. 
Alkuperäinen artikkeli: ru:Морозовск (аэродром)
Käännös suomeksi
Moraalisuus ilman uskontoa

Moraalisuus ilman uskontoa koskee kysymystä siitä, onko olemassa uskonnosta riippumatonta moraalia. Uskonnottoman moraalin sisältöä käsittelee artikkeli uskonnoton etiikka.
Uskontojen piirissä moraalin on usein nähty olevan täysin riippuvaista uskonnosta. Tällöin uskonnottomalla voi olla moraalia tai että heidän moraalinsa on lähtöisin uskonnosta. Uskonnottoman etiikan mukaan moraali on inhimillistä alkuperää ja uskonnoista riippumatonta.
Uskonnosta riippumaton moraali

Uskontoriippumattoman käsityksen mukaan yhteisöjen moraalikäsitykset ja uskonnot heijastavat ihmisten yhteisöllistä elämää. Esimerkiksi antropologi Pascal Boyerin mukaan ihmisillä on taipumus tulkita sisäsyntyiset moraaliset käsityksensä yliluonnollisten toimijoiden aiheuttamiksi. Hänen mukaansa lapsille moraaliset käsitykset syntyvät luonnollista tietä ilman mitään mielleyhtymiä yliluonnollisiin toimijoihin. Uskovienkin ihmisten moraalikäsityksiin vaikuttavat enemmän muiden ihmisten kanssa jaetut käsitykset, kuin heidän omien uskontojensa viralliset opit.
On esitetty tutkimustuloksia, joiden mukaan uskonnottomat eivät käyttäydy moraalisesti uskonnollisista ihmisistä poikkeavasti. Uskonnottomien liikkeiden aktivistit ovat esittäneet uskonnottoman etiikan puolesta muun muassa, että jos henkilö kasvaa uskovaksi ja samastaa moraalin uskontoon, hylätessään uskonnon hän saattaa hylätä myös yhteisöllisen moraalin.
Kirjallisuutta

Baggini, Julian: Ateismi: Lyhyt johdanto.  ((Atheism: A very short introduction, 2003.) Suomentaneet Erkki Hartikainen, Suvi Laukkanen ja Paula Vasama)  Helsinki:  Kustannus Oy Vapaa Ajattelija, 2005.  ISBN 951-98702-1-0
Dawkins, Richard: Jumalharha.  ((The god delusion, 2006.) Suomentanut Kimmo Pietiläinen)  Helsinki:  Terra cognita, 2007.  ISBN 978-952-5697-00-1
Flynn, Tom (toim.): The New Encyclopedia of Unbelief.  Amherst, New York:  Prometheus Books, 2007.  ISBN 1-59102-391-2  (englanniksi)
Harris, Sam: Uskon loppu: Uskonto, terrori ja järjen tulevaisuus.  ((The end of faith: Religion, terror, and the future of reason, 2004.) Suomentanut Kimmo Pietiläinen)  Helsinki:  Terra cognita, 2007.  ISBN 978-952-5202-991
Holloway, Richard: Godless morality: Keeping religion out of ethics.  Edinburgh:  Canongate, 1999.  ISBN 1-84195-007-6  (englanniksi)
Martin, Michael: Atheism, Morality, and Meaning.  Buffalo, New York:  Prometheus Books, 2003.  ISBN 1573929875  (englanniksi)
Martin, Michael (toim.): Ateismi.  ((The Cambridge companion to atheism, 2007.) Suomentaneet Tapani Hietaniemi ja Jussi K. Niemelä)  Tampere:  Vastapaino, 2010.  ISBN 978-951-768-311-1
Aiheesta muualla

Hartikainen, Erkki (toim.) Onko uskonnosta siveyden perustaksi (Arkistoitu – Internet Archive). Elämä, siveys ja posthumanismi: Lukion elämänkatsomustieto 1. Suomen ateistiyhdistys.
Mostaganem

| Mostaganem مستغانم, Mustaġānim |
| --- | --- |

 Mostaganem
 Koordinaatit: 35°55′52″N, 0°5′27″E 
Valtio:  Algeria
Maakunta:  Mostaganem
Piirikunta:  Mostaganem
Väkiluku (2008):  145 700
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Mostaganem (arab. مستغانم‎, Mustaġānim) on kaupunki ja Mostaganemin maakunnan hallinnollinen keskus Algeriassa. Se sijaitsee Välimeren rannalla 340 kilometriä Algerista länteen. Mostaganemin kunnassa oli vuoden 2008 väestönlaskennan mukaan 145 700 asukasta.
Arzewinlahden rannalla sijaitsevan Mostaganemin lienee perustanut Yusuf ibn Tashfin 1000-luvulla. Se oli pieni linnoitettu satamakaupunki, josta tuli vuonna 1847 Ranskan algerialaisjoukkojen keskuspaikka.
Mostaganemista on maantieyhteydet Oraniin, Algeriin ja naapurimaakuntiin sekä rautatie Mascaran maakunnan Mohammadiaan. Kaupungissa on kalastus- ja kauppasatama sekä elintarvike-, rakennustarvike-, metalli- ja puunjalostusteollisuutta. Ympäröivä maakunta tuottaa viljaa, sitrushedelmiä, viiniä ja puuvillaa. Mostaganemissa toimii Abdelhamid Ibn Badisin yliopisto.
Aïn Sefra -niminen vadi erottaa Mostaganemin vanhan osan Tidjitin uusista kaupunginosista. Nähtävyyksiä ovat 1300-luvulta peräisin oleva Abou El Hassanin moskeija, kasbah ja Välimeren hiekkarannat.
Rosa Mota

| Mitalit | Mitalit | Mitalit |  |
| --- | --- | --- | --- |
|  Rosa Mota |  Rosa Mota |  Rosa Mota |  |
Maa:   Portugali
Naisten yleisurheilu
|  Olympialaiset  |  Olympialaiset  |  Olympialaiset  |  |
|  Kultaa | Soul 1988 | maraton |  |
|  Pronssia | Los Angeles 1984 | maraton |  |
| MM-kilpailut  | MM-kilpailut  | MM-kilpailut  |  |
|  Kultaa | Rooma 1987 | maraton |  |
| EM-kilpailut  | EM-kilpailut  | EM-kilpailut  |  |
|  Kultaa | Ateena 1982  | maraton |  |
|  Kultaa | Stuttgart 1986 | maraton |  |
|  Kultaa | Split 1990 | maraton |  |
Rosa Mota (s. 29. kesäkuuta 1958 Porto) on entinen portugalilainen kestävyysjuoksija.
Mota aloitti maastojuoksukilpailuihin osallistumisen teini-ikäisenä. Vuonna 1980 hän tapasi Pedro Pedrosan, josta tuli hänen valmentajansa. Ensimmäinen naisten arvokisoissa järjestetty maratonkilpailu käytiin 1982 yleisurheilun EM-kisoissa. Mota voitti juoksun ennen Ingrid Kristiansenia. Seuraavan vuoden MM-kisoissa hän sijoittui maratonilla neljänneksi. 1984 kesäolympialaisissa hän voitti pronssimitalin.
Mota juoksi maratonennätyksensä (2.23.29) 1985 Chicagon maratonilla, jolla hän sijoittui huippuajastaan huolimatta vasta kolmanneksi. 1986 EM-kisoissa ja 1987 MM-kisoissa Mota otti ensimmäiset arvokisavoittonsa. Hän voitti myös 1988 kesäolympialaisten maratonjuoksun aloittamalla loppukirin kaksi kilometriä ennen maalia, jonka ansiosta hän voitti toiseksi sijoittuneen Lisa Martinin 13 sekunnilla.
Vuoden 1990 EM-kisoissa Mota saavutti viimeisen arvokisamitalinsa voittamalla maratonin. Hän lähti heti juoksun alussa irtiottoon ja johti puolivälissä puolellatoista minuutilla. Valentina Jegorova saavutti hänet kuitenkin 35 kilometrin kohdalla, mutta Mota onnistui voittamaan juoksun loppukirissä viiden sekunnin erolla. Mota kärsi urheilu-uransa aikana iskiaksesta, jonka takia hän joutui lopettamaan uransa vuonna 1992. Arvokisavoittojen lisäksi hän voitti Bostonin maratonin kolmesti (1987, 1988, 1990), Chicagon maratonin kahdesti (1983, 1984), Rotterdamin maratonin (1983), Tokion maratonin (1986) ja Lontoon maratonin (1991). Hän voitti myös São Paulon uudenvuodenjuoksun viidesti vuosina 1982–1986.
Mota toimi olympiatulen kantajana Ateenan olympialaisissa 2004.
More Songs About Buildings and Food

| More Songs About Buildings and Food Talking Heads |
| --- | --- | --- |

LP-levyn kansikuva
Studioalbumin tiedot
 Äänitetty : maalis-huhtikuussa 1978, Compass Point Studios, New Providence, Bahama
 Julkaistu: 1978
 Formaatti: LP-levy
 Tuottaja(t): Brian Eno   Talking Heads
 Tyylilaji: uusi aalto post-punk funkrock
 Kesto: 41.32
 Levy-yhtiö: Sire Records
Talking Heads -yhtyeen muut studioalbumit
| Talking Heads: 77 1977 | More Songs About Buildings and Food 1978 | Fear of Music 1979 |
More Songs About Buildings and Food on yhdysvaltalaisen Talking Heads -yhtyeen toinen studioalbumi. Se on ilmestynyt vuonna 1978 Sire Recordsin kustantamana. Tuottajat ovat Brian Eno ja Talking Heads. Albumi menestyi melko hyvin kaupallisesti, mutta yhtyeen varsinainen läpimurto tapahtui seuraavalla albumilla Fear of Music.
Yhtyeen johtohahmo David Byrne on kertonut albumille valittujen kappaleiden taustoista Dougie Gordonin tekemässä haastattelussa, joka on julkaistu Soundi-lehdessä.
Kappaleet

Kappaleiden tekijä on David Byrne ellei toisin ole mainittu.
Thank You for Sending Me an Angel – 2:11
With Our Love – 3:30
The Good Thing – 3:03
Warning Sign – 3:55
The Girls Want to Be with the Girls – 2:37
Found a Job – 5:00
Artists Only (David Byrne / Wayne Zieve) – 3:34
I’m Not in Love – 4:33
Stay Hungry (David Byrne / Chris Frantz) – 2:39
Take Me to the River (Al Green / M. Hodges) – 5:00
The Big Country – 5:30
Stay Hungry (1977 version) – 3.45
I’m Not in Love (alternative version) – 5.15
The Big Country (alternative version) – 5.01
Thank You for Sending Me an Angel (Country Angel version) – 2.12
Kokoonpano

Talking Heads:
David Byrne – laulu, kitarat, koneelliset lyömäsoittimet
Chris Frantz – rummut, lyömäsoittimet
Jerry Harrison – piano, urut, syntetisaattori, kitara, taustalaulu
Tina Weymouth – bassokitara
sekä:
Brian Eno – syntetisaattorit, piano, kitara, lyömäsoittimet, taustalaulu
Tina “and the Typing Pool” – taustalaulu kappaleella “The Good Thing”
Tuotantotiedot

Tuottajat: Brian Eno ja Talking Heads
Insinööri: Rhett Davies
Apulaisinsinööri: Benji Ambrister
Äänitys ja miksaus: maalis-huhtikuussa 1978, Compass Point Studios, New Providence, Bahama. Brian Eno ja Ed Stasium ovat kuitenkin miksanneet "Found a Job" -kappaleen Media Sound -studiossa.
Masterointi: Joe Gastwirt Masterdisk-studiossa
Kansikuvan aiheena on alun perin todellisen kokoinen mosaiikkivalokuva Talking Heads -yhtyeestä. Idea on David Byrnen. Mosaiikki koostuu 529 Polaroid-kameralla otetusta lähikuvasta. Reproduktion on tehnyt Jimmy de Sana.
LP-levyn takakannessa on samantapaisella tekniikalla toteutettu satelliittikuva Yhdysvalloista. Sen alkuperäinen nimi on Portrait, U.S.A. ja se on ensimmäinen värillinen mosaiikkivalokuva Yhdysvalloista. Se koostuu 569 valokuvasta, jotka on otettu vuonna 1976 avaruudesta Landsat-satelliitilla.
Annemarie Moser-Pröll

| Mitalit | Mitalit | Mitalit |  |
| --- | --- | --- | --- |
|  Annemarie Moser-Pröll |  Annemarie Moser-Pröll |  Annemarie Moser-Pröll |  |
Maa:   Itävalta
Naisten alppihiihto
|  Olympialaiset  |  Olympialaiset  |  Olympialaiset  |  |
|  Kultaa | Lake Placid 1980 | syöksylasku |  |
|  Hopeaa | Sapporo 1972 | syöksylasku |  |
|  Hopeaa | Sapporo 1972 | suurpujottelu |  |
| Alppihiihdon MM-kilpailut  | Alppihiihdon MM-kilpailut  | Alppihiihdon MM-kilpailut  |  |
|  Kultaa | Sapporo 1972 | alppiyhdistetty |  |
|  Kultaa | St. Moritz 1974 | syöksylasku |  |
|  Kultaa | Garmisch-Partenkirchen 1978 | syöksylasku |  |
|  Kultaa | Garmisch-Partenkirchen 1978 | alppiyhdistetty |  |
|  Pronssia | Val Gardena 1970 | syöksylasku |  |
|  Pronssia | Garmisch-Partenkirchen 1978 | suurpujottelu |  |
Annemarie Moser-Pröll (o.s. Pröll, s. 27. maaliskuuta 1953 Kleinarl) on itävaltalainen alppihiihdon olympiavoittaja. Hän oli menestynein naisalppihiihtäjä alppihiihdon maailmancupissa 1970-luvulla.
Moser-Pröll saavutti parhaat menestyksensä syöksylaskussa, suurpujottelussa ja alppiyhdistetyssä. Vuoden 1972 talvikisoissa Sapporossa hän saavutti kaksi olympiahopeaa (syöksylasku ja suurpujottelu) ja voitti viimeisenä kilpailuvuotenaan 1980 Lake Placidin kisoissa syöksylaskun olympiakultaa. Maailmancupin kokonaiskilpailun Moser-Pröll voitti kuudesti (kausina 1970–1971, 1971–1972, 1972–1973, 1973–1974, 1974–1975 ja 1978–1979). Hänellä on 62 maailmancupin osakilpailuvoittoa (36 syöksy, 16 suurpujottelu, 3 pujottelu, 7 alppiyhdistetty), ja hän oli pitkään naisalppihiihtäjien voittotilaston kärjessä. Lindsey Vonn ohitti hänet tilastossa 19. tammikuuta 2015.
Maailmanmestaruuskilpailuissa Moser-Pröll voitti neljä kultaa (alppiyhdistetty 1972 ja 1978, syöksylasku 1974 ja 1978) ja kaksi pronssia (syöksylasku 1970 ja suurpujottelu 1978).
Vuonna 1980 olympiakullan jälkeen Moser-Pröll lopetti kilpailu-uransa ja siirtyi ravintola-alalle. Hänellä on ”Weltcup-Cafe Annemarie” -kahvila Kleinarlissa. Hän on ollut naimisissa Herbert Moserin kanssa vuodesta 1974 ja pariskunnan tytär Marion syntyi 1982. Joulukuussa 2003 syntyi heidän ensimmäinen lapsenlapsensa.
Aiheesta muualla

Annemarie Moser-Pröll Kansainvälinen hiihtoliitto (FIS). (englanniksi)
Naisten syöksylaskun olympiavoittajat
Naisten alppihiihdon maailmancupin kokonaiskilpailun voittajat
| Auktoriteettitunnisteet  |
| --- | --- |
Kansainväliset:  VIAF  WorldCat 
Kansalliset:  Saksa 
Henkilöt:  DDB
Mottitalkoot

Vuoden 1943 mottitalkoiden osallistumistodistus.
Mottitalkoot oli jatkosodan aikana talkootyönä toteutettu vapaaehtoinen polttopuunkorjuukampanja. Nimi tulee puun tilavuusyksiköstä motista. Toistuvien mottitalkoiden alkusysäyksenä olivat laskiaistiistaina 1942 järjestetyt laskiaistalkoot. Niiden tarkoituksena oli helpottaa esimerkiksi invalidien, sotaleskien ja muiden "vähäväkisten" talouksien sotaoloissa kokemaa polttopuupulaa. Mottitalkoista tuli tunnetuimpia jatkosodan kuluessa järjestetyistä talkookampanjoista.
Syksyllä 1942 käynnistettiin ensimmäinen Suurtalkoot ry:n organisoima mottitalkoovuosi tunnuksella "Motti mieheen".
Ensimmäisten näin organisoitujen talkoiden tulos oli kotirintaman osalta 1 047 844 pinokuutiometriä ja
rintamalla hakatut motit mukaan laskien 1,2 miljoonaa pinokuutiometriä. Talkoiden rinnalle tuli vuonna 1943
myös hakkuuvelvoite "kansanhakkuiden" nimellä.
Vuoden 1942 rautakirvesmerkki.
Suorituksesta mottitalkoissa sai todistuksen ja tietyn mottimäärän saavuttamisesta vastaavan mottikirvesmerkin. Merkkejä oli eritasoisia: rautakirveeseen oikeutti jo yksi motti, hopeakirves edellytti neljän ja kultakirves 16:n motin hakkaamista. Talkoiden aikana 160 osallistujaa hakkasi mestarikirveeseen oikeuttaneet vähintään sata mottia. Vuonna 1943 kauhajokinen Lauri Ranta hakkasi ennätysmäärän 618 mottia alle kahdessa kuukaudessa.
Moshulu

Moshulu
Moshulu on vuonna 1904 rakennettu purjelaiva, joka oli Eriksonien purjelaivaston suurin nelimastoparkki. Aluksen nimi oli aluksi Kurt. Erikson osti teräsparkki Moshulun vuonna 1935 ja käytti sitä vehnän kuljetukseen Australiasta. Alus oli vuosina 1961-1970 Suomen valtion omistuksessa. Se on nähtävissä Philadelphiassa.
Alus vilahtaa Hollywood-elokuvissa ”Rocky” ja ”Kummisetä II”.
Kirjallisuutta

Koivistoinen, Eino: Gustaf Erikson : purjelaivojen kuningas.  Porvoo, Helsinki, Juva: WSOY, 1981.  ISBN 951-0-10868-5
Aiheesta muualla

Moshulu-purjelaivan virallinen sivusto
Kurt, Sailing Ships; Fredrik Sandström (Arkistoitu – Internet Archive)
Moshulu, Jukka Mikkola (Arkistoitu – Internet Archive)
Moštšena

| Moštšena (Мощена) |
| --- | --- |
 Näkymä kylän keskuskadulta.
 Moštšena
 Koordinaatit: 51.2606°N, 24.6056°E 
Valtio:   Ukraina
Alue:  Volynian alue
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Moštšena (ukr. Мощена, puol. Moszczana) on kylä Luoteis-Ukrainan Volynian alueen keskellä, noin yhdeksän kilometriä Kovelin keskustasta luoteeseen.
Vuonna 2010 kaupungin arvioitu väkiluku oli 581.lähde?
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Moštšena Wikimedia Commonsissa
Mouvement patriotique pour le renouveau

Mouvement patriotique pour le renouveau eli MPR on poliittinen puolue Malissa.
Moussa Traorén hallinnon aikaisen Malin kansan demokraattisen liiton toimintaa jatkanut MPR laillistettiin vuonna 1995. Vuonna 1997 se liittyi Adéma-PASJ:n vastaiseen oppositioon. Maltillisen MPR:n tavoitteena oli kansallinen sovinto sekä Traorén ja hänen liittolaistensa oikeudenkäyntien nopeuttaminen.
Vuoden 2002 vaaleissa MPR liittyi Espoir 2002 -koalitioon ja asetti puolueen puheenjohtajan Choguel Kokalla Maïgan presidenttiehdokkaakseen. Hän sai 2,71 prosenttia äänistä ja MPR sai kaksi edustajanpaikkaa kansalliskokoukseen. Vuoden 2007 vaaleissa puolue tuki presidentti Amadou Toumani Touréa ja sai kahdeksan edustajanpaikkaa.
Vuoden 2013 presidentinvaaleissa Maïga sai 2,4 prosenttia äänistä. MPR sai kansalliskokousvaaleissa kolme paikkaa. Sen edustajat kuuluvat presidentti Ibrahim Boubacar Keïtaa tukevaan Alliance pour le Mali -parlamenttiryhmään. Vuoden 2018 presidentinvaaleissa Maïga sai 2,16 prosenttia äänistä.
Monongahelan taistelu

Monongahelan taistelu käytiin 9. heinäkuuta 1755 Pennsylvanian alueella noin 16 kilometriä itään nykyisestä Pittsburghista. Taistelussa hyökkäävänä puolena toimi kenraali Edward Braddockin johtama brittiläinen sotaretkikunta, jonka päämääränä oli ottaa haltuunsa Uuden Ranskan Fort Duquesnen linnake. Ranskalaiset olivat kuitenkin ehtineet vahvistaa miehitystään sadoilla liittolaisilla ja aiheuttivat Braddockin retkikunnalle murskaavan tappion.
Tappio merkitsi loppua Braddock-tutkimusretkelle, jonka avulla britit olivat toivoneet valtaavansa Fort Duquesnen ja saamaan itselleen strategisesti tärkeän Ohiolaakson valvonnan. Braddock haavoittui taistelussa ja menehtyi vammoihinsa perääntymisen aikana. Loput hänen armeijastaan vetäytyi kohti kaakkoa ja Fort Duquesne jäi ranskalaisten haltuun vielä kolmen vuoden ajaksi. Monongahelan taistelu merkitsi alkua seitsenvuotiselle sodalle.
Taustat > Siirtomaiden kiistat

Englannin ja Ranskan siirtomaakamppailu Pohjois-Amerikassa oli alkanut jo 1600-luvulla ja jatkui seuraavalle vuosisadalle monista rauhansopimuksista huolimatta. 1750-luvulla tärkeimmäksi kiistan kohteeksi nousi Ohiojoen laakso, jonne ranskalainen retkikunta rakensi useita linnakkeita vuosina 1753–1754 tarkoituksenaan pitää brittiläiset Alleghenyvuorten itäpuolella. Britit puolestaan mielivät samoille turkismaille eivätkä hyväksyneet, että Ranska julisti Ohiolaakson maat omikseen.
Virginian kuvernööri Robert Dinwiddie lähetti nuoren George Washingtonin pitkälle matkalle Williamsburghista Eriejärven rannalle Fort Le Boeufiin kertomaan ranskalaisille, että Englanti oli jo ehtinyt julistaa Ohionlaakson itselleen. Ranskalaiset kiistivät väitteen ja lähettivät Washingtonin mukana viestin, että Ranska ei luovu Ohionlaaksosta. Tämä huononsi maiden suhteita entisestään, eivätkä ne saaneet neuvotteluissa ratkaisua maakiistaan. Toukokuussa 1754 George Washingtonin johtamat brittijoukot ja heidän intiaaniliittolaisensa surmasivat kymmenen ranskalaista Jumonville Glenin taistelussa. Kaksi kuukautta myöhemmin ranskalaiset kostivat kukistamalla Washingtonin joukot Fort Necessityssä.
Taustat > Suunnitelma

Washingtonin tappion jälkeen kuvernööri Dinwiddie lähetti virallisen selonteon Lontooseen ja kuvaili Ohionlaakson vaikeaa tilannetta. Kirjeen yksityiskohtainen sisältö paljasti Ranskan menneen uhkailuissaan liian pitkälle. Yhdistyneen kuningaskunnan pääministerinä toimiva Newcastlen herttua Thomas Pelham-Holles pyrki löytämään rauhanomaisen ratkaisun Englannin ja Ranskan kiistassa, mutta epäonnistui. Asian käsittely siirtyi Cumberlandin herttua Wilhelm Cumberlandille, joka oli kuningas Yrjö II:n  poika. Cumberland oli luonut sotilaalliseen voimankäyttöön perustuvan maineen 1740-luvun aikana ja aikoi jatkaa samaa linjaa Ohionlaaksossa. Pääministerin mielipiteistä piittaamatta Cumberland ja sotaministeri Henry Fox laativat suunnitelman kahden irlantilaisen jalkaväen rykmentin lähettämisestä Amerikkaan kenraalimajuri Edward Braddockin johtamana. Braddock valittiin tehtäväänsä luotettavuutensa ja kurinpidollisten taitojensa vuoksi, vaikka hänen kokemuksensa sotakentiltä olivat vähäiset. Kuningas antoi suostumuksensa suunnitelman toteuttamiseen.