Sörnäisten satamarata
Historiaa > 1850–1890-luvut

Sörnäisissä ei ollut varsinaista satamaa ennen rautatietä. Satamarataa varten oli tehty maastoviitoituksia jo vuonna 1858, ja rata rakennettiin 1860-luvun alussa Pasilasta Sörnäisiin heti Helsinki–Hämeenlinna-radan valmistuttua. Ratalinjaus kulki Vallilan kautta, nykyisen Teollisuuskadun reunaa ja Junatien linjausta myöten aina Suvilahteen. Laaksomaisesti Vallilan halki kulkenut reitti oli pääasiassa kuivatun Sörnäisten järven pohjaa. Nykyisen Junatien kohdalla rata laskeutui jyrkästä rinteestä alas kohti satamaa. Jyrkkyyttä vähennettiin suurella ratapenkereellä.
Rata vihittiin käyttöön 8. helmikuuta 1863. Sen pituus oli tuolloin 3,37 kilometriä, ja siitä tuli Suomen ensimmäinen satamarata. Kalliiseen satamarataan suhtauduttiin aluksi epäluuloisesti. Rautateiden ylitirehtööri Knut Stjernvall sanoi radan avajaisissa, että ”kustannuksiinsa nähden tämä haararata on vielä joitakin vuosikymmeniä tuottava sangen vähäistä hyötyä.” Valmistuessaan rata muodostui kuitenkin oitis kannattavaksi ja mahdollisti suuret tavarakuljetukset sisämaasta. Pasilaan rakennettiin kolmioraide, jolloin Sörnäisiin pääsi suoraan sekä Helsingin että Hämeenlinnan suunnasta, ja niinpä Helsingin ja Hämeenlinnan välillä kulkevat sekajunat poikkesivat myös Sörnäisten satamassa. Kolmioraide kuitenkin purettiin Pasilan veturitallien tieltä vuonna 1897. Satamaan valmistui jo ennen radan käyttöönottoa Sörnäisten asemarakennus, joka tarkoitettiin alun perin tullirakennukseksi. Sitä laajennettiin vuonna 1916.
Vuonna 1868 rataa jatkettiin Sörnäisten satamaan rakennetuille pistolaitureille, ja Valtionrautatiet hankki sinne myös suuren satamanosturin. Sörnäinen oli 1870-luvulta lähtien Suomen kolmanneksi tärkein tavara-asema, ja siitä tuli merkittävä puutavaran vientisatama. Tukit voitiin nyt kuljettaa Päijänteeltä suoraan Sörnäisiin. Satama oli tunnettu myös kivihiilen tuonnista. Satamaa alettiin käyttää öljykuljetuksiin, kun sinne valmistui vuonna 1889 ensimmäinen öljysäiliö. Lopulta noin 80 prosenttia Suomeen tuodusta öljystä kulki Sörnäisten kautta. Pietarin radan avaaminen vuonna 1870 laajensi sataman vaikutusaluetta edelleen. Erityisesti öljyn tuonti aiheutti satamalle kasvupaineita, ja sitä suunniteltiin laajennettavaksi Mustikkamaalle. Sörnäistenniemen ja Mustikkamaan välille olisi rakennettu rautatiesilta.
Vuonna 1898 satamararadan varrelle päätettiin sijoittaa Pasilan konepaja. Se korvasi suuren osan päärautatieaseman kupeessa sijainneen Helsingin konepajan toiminnoista. Tuotannollisen toimintansa Pasilan konepaja aloitti vuonna 1903. Satamaradan vaikutuspiiriin kasvoi konepajan lisäksi paljon muutakin teollisuus- ja varastotoimintaa.
Kun yhteystarvetta Katajanokan satamaan alettiin suunnitella 1870-luvulla, yksi vaihtoehdoista oli Sörnäisten satamaradan jatkaminen Siltavuorensalmen yli ja Pohjoisrantaa pitkin Katajanokalle. Kun Helsingin satamarata lopulta 1890-luvulla rakennettiin, se kulki kaupungin eteläosassa rantoja kiertäen ja palveli myös Länsisatamaa. Pohjoisranta-reittiä pidettiin kuitenkin varteenotettavana myöhemminkin: satamatoimikunta halusi varata sille tilaa 1920-luvulla, ja vielä 1950-luvun alussa satamien kehittämiseen nimetty komitea piti yhteyden tutkimista kiireellisenä. Katajanokkaa ja Sörnäisiä yhdistävää rataa ei kuitenkaan koskaan toteutettu. Mikäli yhteys olisi rakennettu, hankalaksi koettu Kauppatorin ylitys olisi voitu purkaa lopullista aiemmin.