stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Da Weasel

Pacman
Da Weasel on vuonna 1993 Almadassa perustettu portugalilainen hip hop -yhtye. Sen keulahahmoina toimivat MC:t Pacman ja Virgul.
Da Weasel sai vuonna 2004 MTV Europe Music Awardsin palkinnon "parhaana portugalilaisena yhtyeenä".
Diskografia

1993: More Than 30 Motherf*****s
1994: Dou-lhe Com A Alma
1997: 3º Capítulo
1999: Iniciação A Uma Vida Banal - O Manual
2001: Podes Fugir Mas Não Te Podes Esconder
2004: Re-Definições
2005: Ao Vivo Coliseus (livelevy)
2006: Amor, Escarnio e Maldizer
Aiheesta muualla

Viralliset sivut (Arkistoitu – Internet Archive) (portugaliksi)
Drew LeBlanc

| Drew LeBlanc |
| --- | --- |

Henkilötiedot
Syntynyt: 29. kesäkuuta 1989 Duluth, Minnesota, Yhdysvallat
Kansalaisuus:   Yhdysvallat
Jääkiekkoilija
Pelipaikka:  keskushyökkääjä
Maila:  vasen
Pituus:  183 cm
Paino:  88 kg
Seura
Seura:  Dresdner Eislöwen
Sarja:  DEL2
Pelinumero:  19
Pelaajaura
Pääsarjaura:  2012–
Aik. seurat:  St. Cloud State Huskies (NCAA) Chicago Blackhawks (NHL) Rockford IceHogs (AHL) Augsburger Panther (DEL) Iserlohn Roosters (DEL)
NHL-varaus:  ei varattu
Andrew John LeBlanc (s. 19. kesäkuuta 1989 Duluth, Yhdysvallat) on yhdysvaltalainen jääkiekkoilija. NHL:ssä LeBlanc on pelannut kaksi ottelua kaudella 2012–13 ilman tehopisteitä. Hän edusti Yhdysvaltain jääkiekkomaajoukkuetta vuoden 2013 MM-kisoissa, joissa pelatuissa kuudessa ottelussa tilille tuli kolme syöttöpistettä. LeBlanc saavutti lopulta kisoista USA:n kanssa pronssia joukkueen kaadettua pronssiottelussa Suomen.
Käännös suomeksi
Charles Starkweather

Charles Raymond Starkweather (24. marraskuuta 1938 - 25. kesäkuuta 1959) oli yhdysvaltalainen spree killer, eli pyrähdystappaja joka murhasi 11 ihmistä Nebraskan ja Wyomingin osavaltioissa road tripin aikana alaikäisen tyttöystävänsä Caril Ann Fugaten kanssa. Hänestä tuli kansallinen kiinnostuksen kohde Yhdysvalloissa, inspiroiden elokuvia kuten The Sadist, Badlands, Starkweather, Murder in the Heartland, The Frighteners ja Natural Born Killers. Bruce Springsteen teki hänestä kappaleen Nebraska, jota Bruce alun perin aikoi kutsua nimellä "Starkweather". Uhrien C. Lauer ja Clara Ward lapsenlapsi Liza Ward kirjoitti hänestä novellin Outside Valentine, joka sijoittuu Starkweatherin murha-aallon tapahtumiin.
Varhaisvuodet

Charles Starkweather syntyi Lincolnissa, Nebraskassa vanhemmilleen Guy ja Helen Starkweather, perheen kolmantena lapsena seitsemästä. Hän varttui hyvässä kodissa, eikä kertomansa mukaan koskaan altistunut pahoinpitelylle tai seksuaaliselle hyväksikäytölle. Lincolnin yhdyskunta kuvaili Starkweathereita vahvaksi perheeksi hyvin käyttäytyvine lapsineen. Perheen isä Guy oli lauhkealuonteinen henkilö ja maalari, joka kärsi ajoittaisesta työttömyydestä, kipeistä ranteista ja heikosta selästä. Näinä aikoina perheen äiti Helen hankki perheelle rahaa työskentelemällä tarjoilijana.
Hyvästä lapsuudestaan huolimatta Starkweather kertoi saaneensa huonoja muistoja ajastaan julkisessa koulussa. Äitinsä kohdun vaurioitumisen seurauksena Starkweather kärsi epämuodostuneista jaloista ja puheviasta, joiden vuoksi häntä usein kiusattiin ja hakattiin varhaisiästä lähtien. Häntä kuvailtiin hitaaksi oppijaksi, eikä hän osannut huolehtia itsestään kunnolla. Teini-iässä hänellä todettiin lähinäkö, joka oli vaikuttanut häneen suurimman osan hänen elämästään.
Ainoa asia koulussa johon Starkweather oli kiintynyt, oli liikunta, jota hän käytti maailmaa kohtaan kasvavan vihansa purkamiseen. Starkweather käytti fyysisesti kehittynyttä kehoaan niiden kiusaamiseen, jotka olivat kiusanneet häntä ja lopulta hänen vihansa levisi hänelle ilkeinä olleista kaikkiin, joista hän ei vain sattunut pitämään. Starkweatheria kuvailtiin lopulta kunnan parhaimmin käyttäytyvästä henkilöstä kaikista ongelmallisimmaksi. Hänen lukioystävänsä Bob Von Busch kertoi myöhemmin: "Hän olisi voinut olla mukavin tuntemasi henkilö. Hän tekisi mitä vain puolestasi, jos hän pitäisi sinusta. Hän oli myös todella hauskaa seuraa. Kaikki oli hänelle pelkkä iso vitsi. Mutta hänellä oli myös toinen puoli. Hän pystyi olemaan todella julma ja ilkeä. Jos hän tapasi jonkun itseään kookkaamman, paremmalta näyttävän tai paremmin pukeutuneen, hän teki kaikkensa saadakseen hänet omalle tasolleen."
Von Buschin lisäksi Charlesille kehittyi kiintymys James Deaniin ja alkoi käyttäytyä ja pukeutua kuin Dean. Charles sympatisoi Deanin valkokangaspersoonaa, uskoen löytäneensä itselleen "hengenheimolaisen" tai mallihenkilön. Hänelle kehittyi myös eräänlainen alemmuuskompleksi ja hän alkoi uskoa, että hän ei saisi mitään koskaan aikaiseksi ja kaikki mitä hän tekisi, johtaisi hänet elämään täynnä kurjuutta.
Caril Ann Fugate

Vuoden 1956 tienoilla 18-vuotias Starkweather tutustui 14-vuotiaaseen Caril Ann Fugateen.
Carilin tavattuaan Starkweather lopetti koulunkäynnin ja hankki töitä eräästä varastorakennuksesta läheltä Carilin koulua, jotta hän näkisi tämän joka päivä. Starkweatheria kuvailtiin huonoksi työntekijäksi. Hänen pomonsa kertoi, että "joskus hänelle pitäisi selittää jotain kaksi tai kolme kertaa ja kaikista työntekijöistä hän oli tyhmin".
Charles opetti Carilia ajamaan autoa ja eräänä päivänä Caril ajoi kolarin Charlesin autolla. Charlesin isä auton virallisena omistajana joutui maksamaan vahingot. Tästä kehkeytyi riita Charlesin ja hänen isänsä välille. Lopulta saavutettuaan halkeamispisteen Guy Starkweather heitti Charlesin ulos talostaan.
Charles otti lopputilin varastorakennuksesta ja aloitti työt roskienkerääjänä minimipalkalla. Eräs talo Charlesin reitillä kuului tulevalle talk show -isäntä Dick Cavettille, ja Charles tulikin tutuksi Cavettin isälle. Charles palasi alkuperäiseen näkemykseensä moraalittomasta yhteisöstä ja elämästä. Sinä aikana hän päätti, miten eläisi lopun elämästään. Hän käytti roskankeruureittiään pankkiryöstöjen suunnitteluun ja kehitti itselleen filosofisen aatteen: "kuolleet ihmiset ovat kaikki samalla tasolla".
Ensimmäinen murha

30. marraskuuta 1957 Starkweather käväisi eräällä bensa-asemalla yrittäen ostaa Carilille täytetyn lelukoiran luotolla. Kassanhoitaja Robert Colvert kielsi tämän ja Charles lähti pois vihaisena. Kello kolme seuraavana aamuna 1. joulukuuta Charles palasi bensa-asemalle 12-kaliiberisen haulikon kanssa. Aluksi Charles jätti haulikon autoonsa, meni asemalle ja osti tupakka-askin Colvertilta, tarkistaen että hän työskenteli tuolloin yksin. Charles palasi autolle, ajoi tietä pitkin pois paikalta ja palasi sitten takaisin jättäen aseen taas autoon. Tällä kertaa hän osti paketin purkkaa, palasi autolleen, ajoi vähän matkan päähän ja pysäköi autonsa. Hän peitti kasvonsa hatulla ja huivilla, meni asemalle aseen kanssa ja uhkaili sillä Colvertia. Hän ryösti 100 dollaria kassasta ja pakotti Colvertin mukaansa autolleen. Hän ajoi autiolle alueelle metsään, jossa Colvert hyökkäsi Charlesin kimppuun yrittäen saada aseen häneltä. Taistelun aikana Colvert kaatui maahan ja Charles teloitti tämän haulikkolaukauksella päähän.
Myöhemmin Starkweather kertoi tapahtumasta Carilille väittäen, että joku muu kuin hän oli tappanut Colvertin, mutta tätä Caril ei uskonut.
Vuoden 1958 murha-aalto

21. tammikuuta 1958 Starkweather meni Carilin ränsistyneelle talolle vierailulle. Carilin ollessa poissa Starkweather alkoi riidellä Carilin äidin ja isäpuolen kanssa ja lopulta ampui nämä. Kun Caril saapui kotiin, Charles nuiji, kuristi ja puukotti hänen kaksivuotiaan siskonsa Betty Jeanin. Charles piilotti ruumiit talon takapihalle, jonka jälkeen hän ja Caril pysyivät talossa kuusi päivää pysäyttäen sisään pyrkivät ihmiset lapulla, jossa luki: "Pysykää poissa, kaikki ovat flunssassa". Carilin isoäiti tuli epäluuloiseksi ja soitti poliisille, mutta kun he tutkivat talon 27. päivänä, Charles ja Caril olivat poissa.
Charles ja Caril ajoivat Nebraskan Bennetiin Charlesin 70-vuotiaan perhetuttava August Mayerin maatilalle, jossa Charles ampui tämän. Pian tämän jälkeen kaksikon auto juuttui mutaan, ja he hylkäsivät auton. Kun kaksi paikallista teiniä, Robert Jensen ja Carol King, ottivat Charlesin ja Carilin autoonsa antaakseen heille kyydin, Charles pakotti heidät ajamaan eräälle hylätylle myrskysuojalle, jossa hän ampui heidät molemmat. Charles tunnusti ampuneensa Jensenin, mutta väitti Carilin tappaneen Kingin. Charles ja Caril ottivat Jensenin auton.
Kaksikko ajoi takaisin Lincolniin kaupungin varakkaampaan osaan, jossa he murtautuivat paikallisten C. Lauerin ja Clara Wardin kotiin ja puukottivat rouva Wardin C. Lauerin ollessa poissa. Tässä vaiheessa Nebraskan osavaltio aloitti kodilta kodille menevän etsintäoperaation tappajia varten. Viranomaisille annettiin lukuisia ilmoituksia tappajien havaitsemisista, josta kehkeytyi poliisien kritisointi rikollisten kiinniottamisen viivästymisestä. Starkweather myönsi heittäneensä veitsen rouva Wardia kohti, mutta kielsi aiheuttaneensa lukuisat puukoniskut jotka hänen kehostaan löytettiin. Hän kielsi myös puukottaneensa Wardien sisäkön, Lillian Fenclin, jonka kehosta löydettiin myös useita puukoniskuja. Kun herra Ward tuli myöhemmin kotiin, Starkweather ampui hänet. Charles ja Caril täyttivät Lauerin auton talosta varastetuilla arvotavaroilla ja ajoivat Wyomingiin.
Kun Lauerin autosta tehtiin etsintäkuulutus, murhaajakaksikko tarvitsi uuden ja törmäsi matkaavaan myyntipäällikköön nimeltä Merle Collison, joka nukkui autossaan valtatien varrella Douglasissa, Wyomingissa. Starkweather herätti Collisonin ja ampui hänet, mutta väitti Fugitin murhanneen hänet Charlesin aseen jumituttua. Kaksikon ajaessa auto sammui ja ohiajava motoristi jäi auttamaan heitä. Starkweather alkoi uhkailla häntä aseella, kun samassa apulaissheriffi osui paikalle. Caril juoksi häntä kohti huutaen: "Se on Starkweather! Hän aikoo tappaa minut!" Starkweather lähti pakoon autolla, mutta pysähtyi poliisin luodin lentäessä tuulilasin läpi ja lentävien lasinsirujen raapaistessa häntä. Charles ja Caril pidätettiin.
Oikeudenkäynti ja teloitus

Aluksi Starkweather väitti, ettei Carililla ollut mitään osuutta murhiin, mutta muutti tarinaansa monta kertaa kunnes lopulta tunnusti Carilin olleen täysi rikostoveri. Caril taas väitti olleensa Starkweatherin panttivanki koko tapauksen ajan. Starkweather teloitettiin sähkötuolissa Nebraskan osavaltion vankilassa kesäkuun 25. päivänä 1959. Caril Ann sai elinkautisen tuomion, mutta vapautettiin vuonna 1976. Charles Starkweather haudattiin Wyuka Cemeteryn hautausmaalle viiden uhrinsa rinnalle; Bartlettin perheen ja Wardin pariskunnan.
Kulttuuriset vaikutukset

Stephen King sai suuren inspiraation lukiessaan Starkweatherin murhista nuorena, pitäen leikekirjaa niistä ja myöhemmin sisältäen monia viittauksia häneen teoksissaan. Esimerkiksi, Starkweatherin sanotaan olleen Randall Flaggin luokkatoveri teoksessa The Stand ja hahmon The Kid olevan Starkweatherin uudelleensyntymä.
Nimi "Starkweather" esiintyy useissa median kohteissa, muun muassa Peter Jacksonin elokuvassa The Frighteners ja Billy Joelin vuoden 1986 kappaleessa We Didn't Start The Fire. Woody Allen loi hahmon Virgil Starkwell, joka yrittää suorittaa rikosaallon vuoden 1971 elokuvassa Take The Money And Run, mikä on koominen versio Starkweatherista. Hardcore punk/metal -bändi Starkweather on nimetty hänen mukaansa.
Uhrit

Robert Colvert (21), bensa-aseman kassanhoitaja
Marion Bartlett, Caril Annen isäpuoli
Velda Bartlett, Caril Annen äiti
Betty Jean Bartlett (2), Marionin ja Veldan tytär
August Mayer (70), Starkweatherin perhetuttava
Robert Jensen (17), Carolin poikaystävä
Carol King (16), Robertin tyttöystävä
C. Lauer Ward (47), varakas tehtailija
Clara Ward, C. Lauer Wardin vaimo
Lillian Fencl (51), Wardien sisäkkö
Merle Collison, myyntipäällikkö
Caril Ann Fugate
Drew Lewis

| Henkilötiedot |
| --- | --- | --- | --- |
Syntymäaika: 9. huhtikuuta 1995 (ikä 29)
Syntymäpaikka: Liverpool, Englanti
Pelipaikka: hyökkääjä
Pituus: 189 cm
Seura
Seura: vapaa pelaaja
Junioriseurat
: Southport
Seurat
| Vuodet | Seura | O | (M) |
| 2015 | KTP | 1 | (0) |
| Yhteensä | Yhteensä | 1 | (0) |
 Seurajoukkueuran tilastot kattavat vain kansalliset sarjat, päivitetty 21. tammikuuta 2016.
Andrew "Drew" Lewis (s. 9. huhtikuuta 1995 Liverpool, Englanti) on englantilainen jalkapalloilija. Pelipaikaltaan hän on hyökkääjä.
Lewis siirtyi elokuussa 2015 englantilaisen Southportin junioreista Suomen pääsarjassa Veikkausliigassa pelaavaan KTP:hen. Hän pelasi ensimmäisen Veikkausliigan ottelunsa 29. elokuuta 2015, kun KTP voitti kotonaan Jaron 1–0. Ottelu jäi Lewisin ainoaksi kaudella kaudella 2015. Lewis siirtyi kauden jälkeen pois KTP:stä.
Distrito Federalin vaakuna

Distrito Federalin vaakuna
Distrito Federalin vaakuna on Brasilian liittovaltiopiirin (Distrito federal) tunnus. Se on hyväksytty 12. syyskuuta 1960 ja sen on suunnitellut runoilija Guilherme de Almeida. Vaakuna ei noudattele perinteisiä heraldiikan sääntöjä vaan se hakee innovatiivisia muotoja kuten Oscar Niemeyerin suunnittelema uusi pääkaupunkikin, Brasília.
Vaakuna, jonka muoto perustuu Palácio da Alvoradan pylvään muotoon, on jaettu keskeltä vihreään oikeaan osaan ja keltaiseen vasempaan osaan. Vaakunan keskellä on vihreä neliö, jonka keskellä on niin sanottu Brasílian risti, neljän eri suuntiin osoittavan keltaisen nuolen muodostama kuvio symboloiden vallan toimia. Kuvion yläpuolella on tyylitelty kokouspöydän kuva, tarkoittaen Brasilian kansankongressin olevan kaupungissa. Kuvion alapuolella on kaupungin latinankielinen motto Venturis ventis, tuleville tuulille.
Käännös suomeksi
Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista.
Don’t Cry

| ”Don’t Cry” Guns N’ Roses |
| --- | --- | --- |

Singlen tiedot
 Albumilta: Use Your Illusion I ja II
 Julkaistu: 1991
 Tuottaja(t): Mike Clink
 Tyylilaji: hard Rock
 Kesto: 04.45
 Levy-yhtiö: Geffen
Guns N’ Rosesin muut singlet
| ”You Could Be Mine” 1991 | ”Don’t Cry” 1991 | ”Live and Let Die” 1991 |
Don’t Cry on Guns N’ Rosesin kappale, joka julkaistiin myös singlenä. Kappaleen ovat kirjoittaneet suurelta osalta Izzy Stradlin sekä Axl Rose. Siitä on olemassa kaksi versiota, ”Original”, joka julkaistiin Use Your Illusion I:llä, sekä ”Alternative”, joka julkaistiin Use Your Illusion II:lla. Original-versio nousi suureen suosioon. Vaikka kappale äänitettiin vasta 1991 yhtye soitti sitä jo uransa alkuaikoina. Kappale on tempoltaan rauhallinen.
Kappaleen idea syntyi tytöstä, jota Izzy Stradlin tapaili. Axl Rose oli itse ihastunut kyseiseen tyttöön ja kun Rose istui The Roxy -klubin ulkopuolella tytön sanoessa hyvästejä, hän alkoi itkeä, jolloin tyttö  lohdutti Rosea sanomalla hänelle ”Don’t Cry”. Tästä Stradlin’ ja Rose saivat idean ja kirjoittivat kappaleen pääpiirteisesti viidessä minuutissa. Musiikkivideossa Slashin selässä näkyy lappu jossa lukee Where’s Izzy? Lappu viittaa jo silloin omia teitään kulkeneeseen kitaristiin. Don’t Cryn musiikkivideon ohjaajaksi valikoitui uusi tulokas Andy Morahan, jonka johdolla yhtyeen oli määrä esiintyä yöaikaan kameroille Los Angelesin keskustassa sijaitsevan TransAmerica-pilvenpiirtäjän huipulla. Pääsy katolle oli varmistettu ja helikopterit kuvausryhmineen oli tilattu ja mittava budjetti odotti viimeistä hyväksyntääsä. Juuri ennen kuvauksia Izzy Stradlin lähetti virallisen kirjeen Guns N’ Rosesille ja sen agenteille. Izzy ilmoitti ettei tekisi enää yhtään videota, joiden katsoi olleen ponnettomia ja tuhoisan kalliita egotrippejä. Näyttävät kuvaukset järjestettiin sovittuna ajankohtana ilman Izzyä. Helikoptereiden lennellessä yläpuolella kuvaan tarttui ryvettyneen näköinen nuorukainen Shannon Hoon, joka oli ikään kuin paikkaamassa Izzyä. Blind Melon -yhtyeen laulajana tunnettu Shannon Hoon myös laulaa kappaleen kertosäkeen oktaavia korkeamman stemman. Axl Rose on kertonut Don’t Cryn olevan kaavailleensa kolmiosaisen trilogian ensimmäinen osa, muut kaksi ovat November Rain ja Estranged.
Aiheesta muualla

Guns N’ Roses / Geffen Records / Universal Music Group: Guns N’ Roses - Don’t Cry: Original Version (musiikkivideo) YouTube.
Civilization: Beyond Earth - Rising Tide

| Sid Meier’s Civilization: Beyond Earth: Rising Tide |
| --- | --- |

Kehittäjä:  Firaxis Games
Julkaisija:  2K Games (Windows) Aspyr Media (Mac OS) Aspyr Media (Linux)
Jakelija:  Take-Two Interactive
Tuottaja:  Andrew Frederiksen
Taiteilija:  Will Miller David McDonough
Säveltäjä:  Geoff Knorr Griffin Cohen Grant Kirkhope
Pelisarja:  Civilization
Julkaistu:  9. lokakuuta 2015
Lajityyppi:  valtiosimulaattori vuoropohjainen strategiapeli
Pelimuoto:  yksinpeli, moninpeli
Alusta:  Windows, OS X, Linux
Hinnoittelutapa:  kertamaksu
Jakelumuoto:  CD, digitaalinen jakelu
Lisää peliartikkeleitaVideopelien teemasivulla
Infobox OK       : 
Sid Meier’s Civilization: Beyond Earth: Rising Tide (lyhyemmin Civilization: Beyond Earth – Rising Tide) on vuonna 2015 julkaistu laajennusosa Civilization: Beyond Earth -peliin. Pelin kehitti Firaxis Games ja julkaisi 2K Games.
Pelaaminen

Civilization: Beyond Earth – Rising Tidessa on Civilization: Beyond Earthiin verrattuna laajennettu etsintäjärjestelmään, uudistettu diplomatiajärjestelmä ja uudistuksia pelaamiseen vedessä. Rising Tidessa myös kannustetaan edeltäjäänsä edemmän kehittämään kaikkia yksiköitä samanaikaisesti, eikä keskittymään vain yhteen kehitettävään yksikkötyyppiin.
Rising Tidessa veden päällä kelluvat kaupungit voivat liikkua, mikä onkin vedessä kelluvien kaupunkien ensisijainen tapa laajentaa aluettaan. Kelluvat kaupungit luovat maalla olevia kaupunkeja nopeammin laivastoa ja ne tuottavat enemmän energiaa ja kulttuuria. Kelluvat kaupungit ovat kuitenkin hankalia puolustaa ja ne tuottavat maalla olevia kaupunkeja hitaammin maalla ja ilmassa toimivia yksiköitä.
Vastaanotto

| Vastaanotto> Yhteispisteet.Kerääjä | Vastaanotto> Yhteispisteet.Pisteet |
| --- | --- |
GameRankings: 79.94% 
Metacritic: 79 / 100 
Arvostelupisteet
Julkaisu: Pisteet
GameSpot: 9 / 10
IGN: 7,1 / 10
PC Gamer US: 73 / 100
Civilization: Beyond Earth – Rising Tide sai hyvän vastaanoton. Se arvosteluja keräävältä Metacritic-sivustolta 79 pistettä sadasta ja Game Rankingsilta 79.94 prosenttia pisteistä.
Aiheesta muualla

Pelin virallinen sivusto (englanniksi)
Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista. 
Alkuperäinen artikkeli: en:Civilization: Beyond Earth - Rising Tide
Käännös suomeksi
Delina Filkins

Delina Filkins vuonna 1916.
Adelia Delina Filkins (o.s. Ecker) (4. toukokuuta 1815 – 4. joulukuuta 1928) oli pitkäikäinen yhdysvaltalainen. Hän eli koko elämänsä New Yorkin osavaltion alueella.
Filkins eli tarkalleen 113 vuotta ja 7 kuukautta. Hänen ikänsä kuollessa on vahvistettu useaan otteeseen, ja seuraavan kerran 113 vuoden iän saavutti todistettavasti vasta Betsy Baker vuonna 1955.
Filkinsin isä William Ecker oli kuollessaan 97-vuotias ja äiti 78-vuotias. Filkins meni naimisiin vuonna 1834 ja sai kuusi lasta. Heistä kaksi – Frank (72) ja Alonzo (86) – oli edelleen elossa äidin kuollessa.
Daniel Libeskind

| Daniel Libeskind |
| --- | --- |
 Daniel Libeskind vuonna 2011.
Henkilötiedot
Syntynyt: 12. toukokuuta 1946 Łódź, Puola
Kansalaisuus:  Yhdysvallat
Arkkitehti
Koulutus:  Bronx High School of Science, Cooper Union, Essexin yliopisto
Taidesuuntaus:  postmodernismi
Merkittävät työt:  Berliinin juutalaismuseo, Denverin taidemuseo, Imperial War Museum North, The Contemporary Jewish Museum
Palkinnot
 Leone di Petra 
Aiheesta muualla
Viralliset kotisivut
Berliinin juutalaismuseo.
Daniel Libeskind (s. 12. toukokuuta 1946 Łódź, Puola) on yhdysvaltalainen arkkitehti, filosofi, muusikko ja taiteilija. Hänet nosti maailmanmaineeseen Berliinin juutalaismuseon suunnitteleminen.
Libeskind on puolanjuutalaista syntyperää. Perhe muutti Yhdysvaltoihin Danielin ollessa 13-vuotias, ja vuonna 1965 hän sai Yhdysvaltain kansalaisuuden.
Ura

Libeskind on opiskellut musiikkia Israelissa. Yhdysvalloissa hän on opiskellut Bronx High School of Sciencessa ja sen jälkeen arkkitehtuuria New Yorkissa Cooper Union -collegessa ja Essexin yliopistossa Britanniassa.
Yhdessä vaimonsa Nina Lewis-Libeskindin kanssa hän perusti 1989 Berliiniin arkkitehtitoimistonsa Studio Daniel Libeskind (SDL), mutta siirsi päätoimipisteensä New Yorkiin voitettuaan 2003 WTC:n Ground Zeron yleissuunnittelukilpailun. Euroopan toimipiste on Zürichissa Sveitsissä.
Vuonna 1985 Libeskind voitti Venetsian biennaalissa Leone di Petra -palkinnon. Hänen tunnetuimpia töitään ovat Berliinin juutalaismuseo, Denverin taidemuseo, Manchesterin Imperial War Museum North ja San Franciscon The Contemporary Jewish Museum -museot.
Libeskind voitti tuhoutuneen World Trade Centerin alueen Ground Zeron yleissuunnittelusta järjestetyn kilpailun 2003. Itse World Trade Centerin tilalle piti rakentaa hänen suunnittelemansa Freedom Tower, mutta rahoittaja vaihtoi suunnittelijaa.
Libeskind on myös suunnitellut Varsovan keskustaan korkean lasisen pilvenpiirtäjän, jonne tulee asuinhuoneistoja ja alakertaan taidegalleria.
Libeskind on vieraillut Suomessa useasti. Hän pitää Alvar Aallon suunnittelemaa Enso-Gutzeitin toimitaloa yhtenä tämän mestariteoksista. Aallon arkkitehtuurin lisäksi hän on kiinnostunut Raili ja Reima Pietilän arkkitehtuurista.
Libeskind oli mukana myös Tampereen Kannen areenan alueen suunnittelutyössä, tehtävänään lähinnä jalostaa jo tehtyä työtä ja ottaa kantaa arkkitehtuuriin ja kaupunkikuvaan. Tampereen kansi- ja areenahankkeessa Studio Libeskind laati vuonna 2011 valmistuneet viitesuunnitelmat Tampereen ratapihan pohjois- ja eteläkansien alueista. Kesäkuussa 2023 uutisoitiin, että Tampereen kaupunki valitsi Studio Libeskindin laatimaan viitesuunnitelman myös kansi- ja areenahankkeen seuraavalle vaiheelle, jonka tavoitteena on luoda etelä- ja pohjoiskannesta sekä Tampereen asemakeskuksen alueesta yhtenäinen kokonaisuus. Tampereen kaupungin merkittävimmäksi Tampereen keskustan kehityshankkeeksi määrittelemässä projektissa suunnitellaan asuntojen, toimitilojen ja julkisen kaupunkitilan toteutusta liikenteellisesti keskeiseen paikkaan. Eteläkannella sijaitsevalle areenalle muodostettaisiin suora kulkuyhteys rautatieasemalta.
Näkemyksiä arkkitehtuurista

Libeskindin mielestä kohteen suunnittelua ei pidä aloittaa kysymyksellä ”voiko tämän toteuttaa”, vaan pitää olla viaton ja naiivi luodakseen jotakin kokonaan uutta. Arkkitehdin tulee havaita ennakolta kaikki hankaluudet, ja siinä auttaa hyvä tietämys alueen historiasta. Rakennushankkeen toteutuksen pitää syntyä paikan omasta ilmapiiristä. Sen näkemiseen voidaan tarvita ulkopuolista henkilöä, sillä paikallisilla ihmisillä voi olla rajoitteita havainnoissaan.
Kaupungin täytyy kehittyä koko ajan. Se on kuin ihminen, joka ilman mielikuvitusta ja työtä jähmettyy, toteaa Libeskind. Hänen mielestään korkeat rakennukset eivät ole arkkitehtuurin pöyhkeyttä, vaan kestävää kehitystä. Näin voidaan luoda standardi 2000-lukua varten.
Libeskindin suunnittelema rakennus näyttää Libeskindin suunnittelemalta, sillä huippuarkkitehdilla on tunnistettava kädenjälki. Sille ei vain voi mitään, hän sanoo. Jos kuuntelee Mozartin sävellystä, tietää ettei se ole Beethovenin kappale. Vain komiteoiden suunnittelemat talot ovat vailla kädenjälkeä.
Rakennushanketta ei voi kopioida tarkalleen samanlaisena toisesta paikasta toiseen vaikka yrittäisi, sillä ihmismieleen vaikuttaa se, missä on ja mitä kokee. Niin tapahtuu myös rakennukselle.
Yksityiselämä

Libeskindillä ja hänen vaimollaan Nina Lewis Libeskindillä on kolme lasta.
Aiheesta muualla

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
Daniel Libeskindin kotisivut (Arkistoitu – Internet Archive).
Archiguide.
Great Buildings.
The Danish Jewish Museum.
Denver Art Museum.
Manchester Imperial War Museum (Arkistoitu – Internet Archive).
Yle Teema: Daniel Libeskind.
Freedom Tower (Arkistoitu – Internet Archive).
Zlota 44 (Arkistoitu – Internet Archive).