stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Pithekussai

| Pithekussai> Πιθηκοῦσσαι |
| --- | --- |
 Pithekussain akropolis eli nykyinen Monte di Vico.
Sijainti
 Pithekussai
Koordinaatit:  40°45′25″N, 13°52′54″E
Valtio:  Italia
Paikkakunta:  Lacco Ameno, Ischia, Napoli, Campania
Historia
Tyyppi:  kaupunki
Ajanjakso:  n. 770 eaa.–1. vuosisata eaa.
Huippukausi:  n. 770–600 eaa.
Kulttuuri:  antiikki
Alue:  Suur-Kreikka
Aiheesta muualla
  Pithekussai Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OK: 
Pithekussai (m.kreik. Πιθηκοῦσσαι, Pithēkūssai tai Pithekoussai, myös Πιθηκοῦσσα, Pithekussa tai Pithekoussa, lat. Pithecusae, Pithecusa) oli antiikin kreikkalainen kaupunki ja kauppa-asema, oletettavasti myös kaupunkivaltio (polis), Ainarian saarella eli nykyisellä Ischian saarella Suur-Kreikassa eli Magna Graeciassa nykyisen Italian alueella.
Maantiede

Pithekussain kaupunki sijaitsi nykyisin Ischiana tunnetun saaren luoteisrannikolla lähellä nykyistä Lacco Amenon kylää. Saari tunnettiin antiikin aikana paitsi Pithekussaina myös nimellä Ainaria (Αἰναρία, lat. Aenaria, Inarime). Saari sijaitsi nykyisin Campaniana tunnetun rannikon länsirannikolla vastapäätä Misenonin (Misenum) niemeä ja Kymen (Cumae) kaupunkia. Se toimi Kymenlahden (nyk. Napolinlahti) pohjoisrajana. Saaren ympärysmitta on noin 24 kilometriä, ja sen etäisyys mantereesta on noin 8–9,5 kilometriä ja saman lahden eteläpään Kapreaista (nyk. Capri) noin 26 kilometriä.
Koko saari on tuliperäinen ja siellä oli antiikin aikana usein maanjäristyksiä. Sen keskellä sijaitsi Epomaios-vuori (Epom(a)eus, Epopus, nyk. Monte di San Nicola), joka oli ainakin vielä klassisella kaudella vulkaanisesti aktiivinen. Tuliperäisen toiminnan ansiosta saaren maaperä oli hedelmällistä, ja sen viljeltäväksi pinta-alaksi on arvioitu noin 10–20 neliökilometriä. Saarelta kaivettiin myös kultaa.
Saaren ja Misenonin niemen välissä sijaitsi pienempi Prokhytan (Prochyta, nyk. Procida) saari. Nimi Pithekussai viittasi monikkomuotoisena joskus ilmeisesti kumpaankin saareen yhdessä, mutta sekä monikkomuotoa että yksikkömuotoa Pithekussa käytettiin yhtä lailla pelkästään suuremmasta saaresta.
Sekä Strabonilla että Pliniuksella esiintyy käsitys, että kummatkin saaret olisivat alun perin olleen osa mannermaata ja erkaantuneet siitä maanjäristyksessä. Tämä näkemys oli ilmeisesti muodostunut luonnonilmiöitä seuraamalla, mutta ei voinut perustua mihinkään todelliseen historialliseen tietoon.
Pithekussai voidaan lukea osaksi Suur-Kreikan eli Magna Graecian aluetta termin laajassa merkityksessä. Joskus termillä viitataan kuitenkin lähinnä aivan Italian eteläisimmän rannikon kreikkalaiskaupunkeihin ja kaikkein rajatuimmassa merkityksessä pelkästään Tarantonlahden siirtokuntiin.
Historia

Saarella on ollut asutusta jo pronssikaudella. Myöhempi Pithekussai oli kreikkalainen siirtokunta, jonka perustivat Euboian Khalkiista ja mahdollisesti myös Eretriasta tulleet asuttajat myöhäisellä geometrisella kaudella noin 770 eaa. Se oli koko Italian varhaisimpia ellei varhaisin kreikkalainen kauppa-asema, jonka tarkoituksena oli kaupankäynti etruskien kanssa. Erityisesti kauppa-asema perustettiin silmälläpitäen alueen metallikauppaa. Plinius kytki asutuksen nimen saviruukkuihin (pithoi, πίθοι), ja Ainaria-nimen puolestaan Aineiaaseen, jonka sillanpääasemana paikka olisi toiminut. Usein nimi yhdistettiin kuitenkin saarella olleisiin apinoihin (pithēkoi, πίθηκοι), jotka kytkettiin mytologian kerkooppeihin.
Saaren nimi Inarime esiintyy pelkästään latinankielisillä runoilijoilla. Se on ilmeisesti peräisin sekaannuksesta Homeroksen ja Hesiodoksen Tyfonin tarussa esiintyvään Arimoi-heimon (Ἄριμοι) maahan. Seudun vulkaaninen toiminta ja maanjäristykset yhdistettiin siihen, että Tyfon oli vangittu maan alle. Nimi Inarime esiintyy ensimmäisen kerran Vergiliuksella. Ovidius virheellisesti erotti Pithekussain ja Inarimen toisistaan.
Tutkijat ovat erimielisiä siitä, voidaanko Pithekussai lukea polikseksi eli kaupunkivaltioksi, vai oliko se lähinnä emporion eli kauppa-asema. Monilta piirteiltään sen on kuitenkin katsottu muistuttaneen polista tarpeeksi, jotta se on otettu mukaan polisten inventaarioon (Hansen 2004). Kaupungin asukasluvuksi sen varhaishistoriassa on arvioitu noin 4 000–10 000.
Mantereen puolen Kymen kaupunki, jota yleensä pidetään Italian varhaisimpana varsinaisena kreikkalaisena siirtokuntana, perustettiin Pithekussaista käsin noin 750–725 eaa. Kerrotaan, että ainakin osa Pithekussain asukkaista muutti tuolloin mantereelle kaupungin sisäisten levottomuuksien ja lopulta saaren vulkaanisen toiminnan ja maanjäristysten vuoksi. Epomaios-vuoren sanotaan sylkeneen tulta ja tuhkaa, ja osan saaresta vajonneen mereen. Strabonin mukaan pithekussailaiset osallistuivat jossain vaiheessa Neapoliin uudelleenasuttamiseen yhdessä ateenalaisten ja khalkislaisten kanssa.
Sisilian Syrakusan tyranni Hieron perusti saarelle uuden siirtokunnan 400-luvulla eaa. Tämä tapahtui oletettavasti hänen voitettuaan tyrrheenit meritaistelussa vuonna 474 eaa. Nämä siirtokuntalaiset joutuivat jättämään saaren samoista syystä kuin edelliset asuttajat. Myöhemmin Neapoliin asukkaat perustivat saarelle uuden kaupungin, ja se säilyi tämän jälkeen Neapoliin alaisuudessa. Myöhemmin saari tulin Rooman omistukseen. Augustus luovutti sen kuitenkin takaisin neapolislaisille vaihtokauppana Kapreaista.
Kaupungin ja saaren myöhemmästä historiasta tiedetään vain vähän. Se vaikuttaa toipuneen pahimmista luonnonmullistuksista, vaikkakin siellä tapahtui edelleen ajoittain vulkaanista toimintaa ja maanjäristyksiä. Näihin ilmiöihin kytkeytyneet kuumat lähteet saivat mainetta terveysvaikutuksiensa vuoksi. Kaupunki ei kuitenkaan vaikuta olleen roomalaisella kaudella erityisen merkittävä tai kukoistava, ja sen nimi mainitaan antiikin lähteissä vain harvoin. Antiikin aikainen asutus säilyi löytöjen perusteella ainakin ensimmäiselle vuosisadalle eaa.
Rakennukset ja löydökset

Pithekussain akropoliina eli linnavuorena toimi nimellä Monte di Vico nykyisin tunnettu kukkula nykyisen Lacco Amenon länsipuolella. Kukkula on jyrkkärinteinen ja sen kummallakin puolella on luonnonsatama. Akropoliilta on löydetty mykeneläistä ja varhaisen rautakauden keramiikkaa sekä merkkejä asutuksesta 700-luvulta eaa. ensimmäiselle vuosisadalla eaa. saakka.
Alakaupunki levittäytyi ilmeisesti suhteellisen laajalle alueella akropoliin lähellä olleelle tasangolle, jonka pinta-ala on noin kuusi hehtaaria. Alakaupungista akropoliin länsipuolelta on löydetty myös pyhäkkö, mahdollinen Heraion eli Heran pyhäkkö, sekä heroon. Kummatkin on ajoitettu noin 600-luvulle eaa. Asutusta on sijainnut myös nykyisten Mezzavian ja Mazzolan alueella, josta on löydetty myös merkittäviä metallipajoja.
Akropoliin etelä- ja lounaispuolelta nykyisestä Valle di S. Montanosta on löydetty kreikkalaisen kauden hautausmaa, josta on tunnistettu noin 1 300 hautaa. Tärkeimmät hautalöydöt ovat 700- ja 600-luvuilta eaa. Hautalöytöihin lukeutuu muun muassa keramiikkaa eri puolilta kreikkalaista maailmaa ja muuta Välimeren aluetta, muun muassa Korintista, Ateenasta, Euboialta, Jooniasta, Syyriasta, Foinikiasta ja Egyptistä, sekä pronssisia ja hopeisia solkineuloja (fibula), egyptiläisiä skarabeita ja itämaisia sinettejä, mitkä kaikki kertovat laajoista kauppayhteyksistä.
Pithekussain merkittävimpiin löytöihin lukeutuu niin kutsuttu Nestorin malja, joka on rhodoslainen kotyle tai skyfos noin vuodelta 740 eaa. Se sisältää piirtokirjoituksena yhden varhaisimmista tunnetuista esimerkeistä kreikkalaisen kirjaimiston käytöstä ja samalla mahdollisen varhaisen viittauksen Homeroksen Iliaaseen. Se samoin kuin muut löydöt ovat Pithekussain arkeologisessa museossa.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Pithekussai Wikimedia Commonsissa
Pithekussain akropolis eli nykyinen Monte di Vico.
Pithekussaista löydetty niin kutsuttu Nestorin malja.
Pitkän Jussin majatalo

| Pitkän Jussin majatalo> Fawlty Towers |
| --- | --- |
 Sarjan alkutunnus ensimmäiseltä tuotantokaudelta
Tyyli:  tilannekomedia
Kestoaika:  n. 30 min
Luoja(t):  John Cleese, Connie Booth
Pääosissa:  John Cleese, Prunella Scales, Andrew Sachs, Connie Booth
Alkuperämaa:  Englanti
Alkuperäiskieli:  englanti
Verkko:  BBC
Esitetty:  19. syyskuuta 1975 – 25. lokakuuta 1979
Jaksoja:  12
Aiheesta muualla
IMDb 
Pitkän Jussin majatalo (Fawlty Towers) on englantilainen BBC:lle tehty brittikomedia, josta ilmestyi kuusi jaksoa vuonna 1975 ja toiset kuusi vuonna 1979. Lyhyydestään huolimatta sarja on yhä yksi suosituimpia lajityypissään. Vuonna 2000 British Film Instituten kyselyssä ammattilaiset valitsivat sarjan kaikkien aikojen parhaaksi brittiläiseksi TV-ohjelmaksi.
Sarja sijoittuu kuvitteelliseen John Cleesen esittämän kummallisen Basil Fawltyn johtamaan Fawlty Towers -hotelliin Torquayn lomailukaupungissa Englannin lounaisrannikolla. Cleese käsikirjoitti sarjan yhdessä silloisen vaimonsa Connie Boothin kanssa. Myös Boothilla oli sarjassa rooli tarjoilija Pollyna.
Sarjan ensimmäisen tuotantokauden (1975) tuotti ja ohjasi John Howard Davies ja toisen (1979) tuotti Douglas Argent ja ohjasi Bob Spiers.
Sarja on julkaistu VHS- ja DVD-tallenteina.
Pääosissa

John Cleese – Basil Fawlty, touhottava, ylimielinen, sadistinen ja hieman vinksahtanut hotellinjohtaja, joka yrittää järjestää kaiken mutta ei loppujen lopuksi saakaan järjestetyksi mitään. Hän mielistelee yläluokkaisia vieraita ja halveksii työväenluokan väkeä.
Prunella Scales – Sybil Fawlty, Basilin puhelias, tätä määräilevä ja kritisoiva vaimo.
Andrew Sachs – Manuel, espanjalainen tarjoilija ja yleisapumies, joka Basilin kanssa yleensä saa aikaan katastrofeja ja etenkin niiden huipennukset jakson lopussa.
Connie Booth – tarjoilija Polly, joka usein tahtomattaan joutuu pelastamaan Basilin pulasta.
Jokaisessa jaksossa nähdään myös satunnaisissa kohtauksissa Ballard Berkeleyn esittämä majuri Gowen, vanha, hidasälyinen ja höperö herrasmies joka tuntuu aina pitävän Basilin puolia, mutta saattaa joskus tietämättään lisätä omat mausteensa katastrofeihin. Hän on pisimpään hotellissa majaillut asukas. Jaksojen ensimmäinen kohtaus, jossa hänet nähdään, sisältää lähes aina saman kaavan; majuri tiedustelee Basililta, onko hänen tilaamansa sanomalehti jo tullut, ja vastaus on yleensä ei.
Toisella kaudella vakiohenkilöiden joukkoon tuli mukaan kokki Terry jota esitti Brian Hall. Ensimmäisellä kaudella kokkia näytettiin vain yhdessä jaksossa ja hän oli tuolloin kreikkalainen Kurt.
Sarjan jaksot > 1975

1. Hienostelua (A Touch Of Class)
Hotelliin saapuu vieraaksi lordi Melbury, jota Basil alkaa mielistellä. Pian kuitenkin selviää, että Melbury onkin huijari. Basil ei myöskään millään ehdi ripustaa taulua seinälle.
2. Remonttimiehet (The Builders)
Hotellin aula on remontoitava ja vastoin vaimonsa vaatimuksia, päättää Basil turvautua halvimpaan mahdolliseen ratkaisuun.
3. Hääjuhlat (The Wedding Party)
Siveellinen Basil epäilee joidenkin vieraiden viettävän seksiorgioita hotellissa.
4. Hotellitarkastaja (The Hotel Inspectors)
Basil saa kuulla hotellitarkastajien saapuneen kaupunkiin, ja niinpä hän alkaa mielistellä hotelliin juuri saapuneita asukkaita.
5. Gourmet-ilta (Gourmet Night)
Basil kutsuu joukon yläluokan vieraita hienoon gourmet-iltaan, mutta juuri silloin kokki ryyppää ja sammuu. Basilin on improvisoitava pitääkseen erikoisvieraat tyytyväisinä.
6. Saksalaiset (The Germans)
Sybil joutuu sairaalaan leikkaukseen ja Basilin on hoidettava hotellia yksin. Paloharjoitus ja saksalaisten vierailu ajavat hänet hermoromahduksen partaalle.
Sarjan jaksot > 1979

7. Kommunikaatio-ongelmia (Communication Problems)
Kuuron herrasrouvan kanssa kommunikointi aiheuttaa päänvaivaa niin Basilille kuin Pollylle, Sybilille ja Manuelillekin. Samaan aikaan Basil veikkaa raveissa Sybilin selän takana.
8. Psykiatri (The Psychiarist)
Basil epäilee yhden vieraan pitävän salaa naisystäväänsä huoneessaan ja hän aikoo todistaa sen Sybilille. Hotelliin saapuu myös viehättävä aussi, joka aiheuttaa Basilille kiusallisia väärinkäsityksiä, jotka hänen on myös oikaistava.
9. Waldorfin salaatti (Waldorf Salad)
Myöhään illalla saapuu hotelliin pariskunta Yhdysvalloista. Basil joutuu kokkaamaan heille illallisen kokin lähdettyä, vaikka osaa tuskin valmistaa salaattia perusaineksista.
10. Savusilli ja ruumis (The Kipper And The Corpse)
Eräs vieras löytyy kuolleena sängystä, ja Basil koettaa pitää ruumiin piilossa, kunnes hautaustoimisto hoitaa sen pois.
11. Hääpäivä (The Anniversary)
Sybil lähtee pois luultuaan Basilin unohtaneen heidän hääpäivänsä, ja Basil joutuu keksimään vieraille läjän valheita Sybilin poissaololle, mikä johtaa todella kiusallisiin tilanteisiin.
12. Basil-rotta (Basil The Rat)
Hotellitarkastaja vaatii muutoksia Fawlty Towersin keittiöön lopetuksen uhalla. Kaikki sujuu hyvin, kunnes Manuelin lemmikkirotta pääsee karkuun.
Aiheesta muualla

BBC: Fawlty Towers
Pläri

Pläri
Pläri, eli taskuelokuva, on yksinkertainen liikkuvaa kuvaa esittävä lelu. John Barnes Linnett patentoi plärin vuonna 1868, mutta idea lienee tunnettu yleisesti jo ennen sitä. Pläriä voi pitää liikkuvan kuvan yksinkertaisimpana ilmenemismuotona. Edullisten tuotantokustannusten vuoksi plärejä on tehty valtavia määriä mitä erilaisimpiin käyttötarkoituksiin, esimerkiksi mainoksiksi. Varhaiset elävää kuvaa esittävä laitteet, esimerkiksi mutoskooppi ja Kinora, hyödyntävät plärin ideaa.
Video pläristä
Plotheia

| Plotheia> Πλώθεια.Sijainti |
| --- | --- |
 Plotheia
Koordinaatit:  38°7′35″N, 23°52′36″E
Valtio:  Kreikka
Paikkakunta:  Stamáta, Diónysos, Itä-Attika, Attika
Historia
Tyyppi:  demos
Perustettu:  508 eaa.
Kulttuuri:  antiikin Kreikka
Alue:  Attika
Kaupunki:  Ateena
Fyle:  Aigeis
Trittys:  mesogeios
Demonyymi:  Plōtheieus (Πλωθειεύς), Plōtheus (Πλωθεύς)
Bulen jäseniä:  1
 :  2 (vsta 307 eaa.)
 :  ei tiedossa (vsta 201 eaa.)
Infobox OKNimi-testi OK: 
Plotheia (m.kreik. Πλώθεια, Plōtheia, lat. Plothia) oli antiikin aikainen Aigeis-fyleen kuulunut Attikan eli Ateenan kaupunkivaltion muodostaneen alueen demos. Se kuului fylen mesogeios-trittykseen eli Attikan sisämaa-alueen demoksiin.
Plotheia sijaitsi lähellä Halai Arafenideen demosta. Se sijoitetaan suunnilleen nykyisen Stamátan kaupungin tienoille Ateenan koillispuolelle.
Demos perustettiin Kleistheneen uudistuksessa arkaaisen kauden lopulla vuonna 508 eaa. Sillä oli alun perin yksi edustaja Ateenan bulessa eli neuvostossa. Hellenistisellä kaudella fyleissä ja demoksissa tapahtuneiden muutosten seurauksena demoksella oli myöhemmin kaksi bule-edustajaa. Demoksen kansalaisesta käytettiin demonyymiä Plōtheieus (Πλωθειεύς) tai Plōtheus (Πλωθεύς).
Planeetan pintalämpötila

Planeetan pintalämpötila riippuu keskustähden säteilyn voimasta, planeetan etäisyydestä ja planeetan kyvystä heijastaa ja imeä saamaansa säteilyä. Samalla etäisyydellä samantehoisesta tähdestä oleva tumma planeetta on vaaleaa lämpimämpi. Esimerkiksi monet pilvet ja jää heijastavat huomattavan paljon valoa pois, ja esimerkiksi tumma maa ja merivesi imevät Auringon säteilyä.
Planeettojen pintalämpötila vaihtelee huomattavasti paikasta toiseen, vuorokauden ajasta toiseen ja vuodenajasta toiseen. Kasvihuoneilmiö nostaa planeetan pintalämpötilaa. Ilmakehässä olevat pölyhiukkaset ja aerosolit laskevat planeetan pintalämpötilaa. Tapahtuu myös pitemmän aikavälin muutoksia, jotka johtuvat planeetan radan ja akselikallistuman muutoksista. Ne aiheuttavat esimerkiksi Maassa ja Marsissa jääkausia.
Pyörimisen vaikutus

Jos teoreettinen musta, ilmaton Maa ei pyörisi lainkaan, Auringon alla olisi +120 °C ja yöpuolella
-273  °C. Jos Maa pyörisi hyvin nopeasti,  päiväntasaajalla olisi vuorokauden ympäri +22 °C yöllä ja päivällä.
Lämmön kuljetus ja varastointi

Kaasukehä ja meret tasaavat Maan lämpötilaa.
Plutoniumtrikloridi

| Plutoniumtrikloridi |
| --- | --- |

Tunnisteet
IUPAC-nimi:  Plutonium(III)kloridi
CAS-numero:  13569-62-5
PubChem CID:  19902959
Ominaisuudet
Molekyylikaava:  PuCl3
Moolimassa:  350,322 g/mol
Ulkomuoto:  Vihreä kiinteä aine
Sulamispiste:  767 °C (1 040 K)
Kiehumispiste:  1 767 °C (2 040 K)
Tiheys:  5,71 g/cm3
Plutoniumtrikloridi eli plutonium(III)kloridi (molekyylikaava PuCl3) on plutoniumin kloridi. Se muodostaa emeraldin värisiä vihreitä kiteitä. Plutoniumtrikloridia voidaan valmistaa plutoniumdioksidin reaktiolla 500 °C lämpötilassa voimakkaasti klooraavan reagenssin kuten fosgeenin tai hiilitetrakloridin kanssa, tai suoraan metallisen plutoniumin reagoidessa kloorin kanssa 450 °C lämpötilassa. Se on ainoa kiinteässä olomuodossa stabiili plutoniumin kloridi ja eräs ensimmäisenä tutkituista plutoniumin yhdisteistä alkuaineen löytämisen jälkeen. Yhdiste on erittäin hygroskooppista, mistä johtuen sen käsittely on hankalaa etenkin suurina määrinä. Sille tunnetaan kidevedelliset mono-, tri- ja heksahydraatit.
Plutoniumtrikloridin kiderakenne on prismaattinen ja trigonaalinen. Rakenne on samanlainen kuin uraanitrikloridilla UCl3. Pu3+ ionilla on naapurina yhdeksän Cl-ionia, kolme 291,9 pm ja kuusi 288,6 pm etäisyydellä.
Plutoniummetallia voidaan valmistaa pelkistämällä plutoniumtrikloridia kalsiumilla:
Pitkäeväpallopää

| Pitkäeväpallopää |
| --- | --- |

Uhanalaisuusluokitus
 Elinvoimainen  
  
Tieteellinen luokittelu
Domeeni::  Aitotumaiset Eucarya
Kunta::  Eläinkunta Animalia
Pääjakso::  Selkäjänteiset Chordata
Alajakso::  Selkärankaiset Vertebrata
Luokka::  Nisäkkäät Mammalia
Lahko::  Valaat Cetacea
Alalahko::  Hammasvalaat Odontoceti
Heimo::  Delfiinit Delphinidae
Suku::  Pallopäävalaat Globicephala
Laji::  melas
Kaksiosainen nimi
 Globicephala melas  Traill, 1809 
Synonyymit
 Globicephala melaena (Traill, 1809)   Globicephala edwardii (Smith, 1834)   Globicephala leucosagmaphora Raynor, 1939   Globicephala intermedius (Harlan, 1827)  
 Pitkäeväpallopään levinneisyys
Katso myös
   Pitkäeväpallopää Wikispeciesissä   Pitkäeväpallopää Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OKIUCN-testi OK: 
Pitkäeväpallopää eli pallopäävalas eli pallopää eli grindvalas eli pallokas (Globicephala melas, aiemmin G. melaena) on kookas delfiinilaji, jota tavataan sekä maapallon pohjoisilla että eteläisillä merialueilla. Nisäkäsnimistötoimikunta on ehdottanut, että lajin suomenkieliseksi nimeksi vaihdettaisiin eväpallopää.
Koko ja ulkonäkö

Pitkäeväpallopäällä on musta, jyhkeä ruumis ja valkoinen vatsa. Muita tunnusomaisia piirteitä ovat iso pallomainen pää, pitkä kapeneva pyrstö sekä matala leveätyvinen selkäevä, joka osoittaa taaksepäin. Naaraat ovat yleensä huomattavasti pienempiä kuin koiraat, jotka voivat kasvaa jopa 2 300 kilogramman painoiseksi ja lähes kahdeksan metrin pituiseksi. Pitkäeväpallopään aivokuoressa on enemmän neuroneja kuin millään muulla nisäkkäällä (lähes kaksi kertaa enemmän kuin ihmisellä).
Levinneisyys ja elinympäristö

Pitkäeväpallopäitä esiintyy maapallon viileillä ja lauhkeilla merialueilla, joissa veden lämpötila on korkeintaan +25 °C. Aikaisemmin niitä tavattiin Tyynenmeren koillisosissa, mutta nykyään levinneisyysalue rajoittuu pohjoisella pallonpuoliskolla Pohjois-Atlantille mukaan lukien Välimeren länsiosat (Alboráninmeri), Pohjanmeri sekä Saint Lawrencen lahti. Eteläisellä pallonpuoliskolla levinneisyysalue ulottuu Etelä-Amerikan, Afrikan ja Australian etelärannikolta 68. leveyspiirin tuntumaan. Pohjoinen ja eteläinen kanta eivät näyttäisi olevan yhteydessä toisiinsa, minkä vuoksi jotkut meribiologit luokittelevat ne omiksi alalajeikseen, aiemmin myös lajeikseen. Näistä G. m. melas elää pohjoisessa ja G. m. edwardii (etelänpallopää) etelässä.
Pitkäeväpallopäät elävät enimmäkseen syvänmeren alueella tai mannerrinteen läheisyydessä, mutta voivat hakeutua myös mannerjalustalle saaliin perässä. Tavallisesti ne pysyttelevät 300–1 800 metrin syvyydessä.
Elintavat ja käyttäytyminen

Pitkäeväpallopäät elävät parvissa, joihin kuuluu yleensä 4–6 mutta joskus jopa kymmeniä tai satoja yksilöitä. Ne karttavat laivoja ja pelkäävät luonnostaan miekkavalaita. Naaraat saavuttavat sukukypsyyden 6–7 vuoden iässä, mutta koiraat vasta noin 12 vuoden iässä. Koska sukukypsiä naaraita on enemmän kuin sukukypsiä koiraita, on laji todennäköisesti polygyyninen. Parittelu tapahtuu helmi–maaliskuussa lauhkeilla merialueilla ja poikaset syntyvät 15–16 kuukautta myöhemmin viileillä merialueilla. Poikanen on syntyessään keskimäärin 1,4 metriä pitkä ja painaa 110 kilogrammaa. Sen nahka on ruskehtava tai tummanharmaa ja siltä puuttuvat hampaat. Emo imettää sitä 21–22 kuukautta.
Pitkäeväpallopää käyttää saaliinsa paikantamiseen kaikuluotausta. Sen pääasiallista ravintoa ovat kalmarit, mutta lisäksi se syö pieni- ja keskikokoisia kaloja, kuten makrilleja, turskia, piikkikampeloita, sillejä ja kummeliturskia.
Laji oli aikaisemmin taloudellisesti merkittävä valasöljyn lähde, mutta nykyään sitä pyydetään enää Grönlannissa ja Färsaarilla. Sitä uhkaa myös ylikalastuksesta johtuva ravinnon väheneminen sekä joutuminen kalastuksen sivusaaliiksi.
Aiheesta muualla

Laji.fi: Eväpallopää (Globicephala melas)
ITIS: Globicephala melas (englanniksi)
University of Michigan, Animal Diversity Web (ADW): Globicephala melas, long-finned pilot whale (englanniksi)
Food and Agriculture Organization of the United Nations (FAO): Globicephala melas (englanniksi)
| Taksonitunnisteet |
| --- | --- |
Globicephala melas:  Wikidata: Q207744  Wikispecies: Globicephala melas  ADW: Globicephala_melas  AFD: Globicephala_melas  ARKive: globicephala-melas  BioLib: 20831  CoL: 3G9Z6  CMS: globicephala-melas  EoL: 46559256  EPPO: GBCPME  EUNIS: 8370  GBIF: 2440596  iNaturalist: 41529  IRMNG: 11045893  ITIS: 552461  IUCN: 9250  MDD: 1006414  MSW: 14300052  NatureServe: 2.100839  NBN: NHMSYS0000080193  NCBI: 9731  NOAA: long-finned-pilot-whale  NZOR: 170eaef3-f17c-4754-a33b-2f0a3542b3cc  Observation.org: 1752  OBIS: 137097  Paleobiology Database: 64474  Paleobiology Database: 64474  SeaLifeBase: 69721  Species+: 7046  WoRMS: 137097 
Delphinus melas:  Wikidata: Q109647223  CoL: 34JXS  EUNIS: 8514  GBIF: 2440602  ITIS: 771002  Paleobiology Database: 129534 
Koko suhteessa ihmiseen.
Póchis

| --- | --- |
Muut nimet:  Póchi (Πόχη)
Sijainti:  39°17′43″N, 25°54′36″E, Länsi-Lesbos Lesbos, Pohjois-Egean saaret Kreikka
Saariryhmä:  Pohjoisen Egean saaret
Korkein kohta:  30 m
Pinta-ala:  0,036 km²
| --- | --- |
Asukasluku:  0
muokkaa - muokkaa wikitekstiä - muokkaa Wikidataa
Póchis (kreik. Πόχης, myös Póchi, Πόχη) eli Ágios Ioánnis (Άγιος Ιωάννης) on pieni Kreikan saari, joka sijaitsee Lesboksen saaren luoteiskärjen edustalla. Saaren pinta-ala on noin 0,036 neliökilometriä ja se on asumaton (vuonna 2011). Hallinnollisesti Póchis kuuluu Länsi-Lesboksen kuntaan, Lesboksen alueyksikköön ja Pohjois-Egean saarten alueeseen. Se on osa Ántissan kyläyhdyskuntaa. Saaren suurin korkeus on noin 30 metriä merenpinnasta laskettuna.
Pjongjangin taistelu

Pjongjangin taistelu (jap. 平壌作戦) oli ensimmäisen Kiinan–Japanin sodan toinen maataistelu. Se käytiin 15. syyskuuta 1894 Koreassa Pjongjangissa keisarillisen Japanin ja Kiinan keisarikunnan joukkojen välillä.
Taustaa

Japanin I armeijakunta nousi maihin 12. kesäkuuta ilman vastarintaa Chemulpossa (nyk. Inchon). Keisarillisen Japanin armeijan marsalkka Yamagata Aritomon komentamaan I armeijakuntaan kuuluivat kenraaliluutnantti Nozu Michitsuran Hiroshimasta koottu 5. maakuntadivisioona ja kenraaliluutnantti Katsura Tarōn Nagoyasta koottu 3. maakuntadivisioona. Joukkojen yhteisvahvuus oli noin 10 000 miestä.
Joukot etenivät ensin etelään, jossa he kävivät Seonghwanin taistelun. Taistelun jälkeen armeija palasi pohjoiseen kohti Pjongjangia. Matkalla armeija sai täydennyksiä joukoista, jotka olivat nousseet maihin Busanissa ja Wŏnsanissa.
Noin 13 000–15 000 Kiinan keisarikunnan Beiyangin armeijan sotilasta saapui 4. elokuuta 1894 Pjongjangiin aloittaen kaupungin muurien kunnostamisen sekä alueen linnoittamisen. Taistelun alkaessa noin 13 000 kiinalaissotilasta oli ryhmittynyt juoksuhaudoilla yhdistettyihin esteiden suojaamiin 27 linnakkeeseen.