stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Yhdistyneen kuningaskunnan koripallomaajoukkue
Historia

Maa liittyi FIBAan vuonna 2005. Sitä ennen se oli päässyt olympialaisiin ainoastaan kerran historiansa aikana. Tämä tapahtui Lontoon olympialaisissa 1948. Yhdistynyt kuningaskunta hävisi kisoissa kaikki alkusarjan pelinsä, mutta voitti sijoitusottelussa Irlannin ja pääsi pelaamaan sijoista 17–20. Toisessa sijoituspelissä vastaan asettui Kiina, joka voitti maan selvästi. Viimeisessä pelissä joukkue hävisi vielä Egyptille ja sijoittui kahdenneksikymmenenneksi.
Iso-Britannia osallistui kesäolympialaisten 2012 isäntämaana automaattisesti kisojen koripalloturnaukseen. Alkulohkossaan se voitti ainoastaan Kiinan ja hävisi muut neljä otteluaan eikä selviytynyt puolivälieriin.
Maa ei ollut päässyt Euroopan-mestaruuskilpailuihin ennen 2000-lukua, mutta Englanti osallistui vuoden 1981 EM-kisoihin, joissa se onnistui voittamaan yhden ottelun.
Iso-Britannia selviytyi karsintojen kautta vuoden 2009 EM-kisoihin, joka oli sen historian ensimmäinen esiintyminen EM-kisoissa. Kisoissa maa jäi lohkonsa viimeiseksi hävittyään kaikki kolme otteluaan Espanjalle, Serbialle ja Slovenialle. Vuoden 2011 EM-kisoissa joukkue voitti kaksi viidestä alkulohko-ottelustaan eikä selviytynyt jatkoon, ja täsmälleen sama oli sen saldo vuoden 2013 EM-kisoissa.
Aiheesta muualla

Yhdistyneen kuningaskunnan koripalloliiton sivut (Arkistoitu – Internet Archive) (englanniksi)
FIBA Europen maajoukkueet
Alankomaat | Albania | Andorra | Armenia | Azerbaidžan | Belgia | Bosnia ja Hertsegovina | Bulgaria | Englanti | Espanja | Georgia | Irlanti | Islanti | Israel | Italia | Itävalta | Kreikka | Kroatia | Kypros | Latvia | Liettua | Luxemburg | Malta | Moldova | Montenegro | Norja | Pohjois-Irlanti | Pohjois-Makedonia  |  Portugali | Puola | Ranska | Romania | Ruotsi | Saksa | San Marino | Skotlanti | Serbia | Slovakia | Slovenia | Suomi | Sveitsi | Tanska | Tšekki | Turkki | Ukraina | Unkari | Wales | Valko-Venäjä | Venäjä | Viro | Yhdistynyt kuningaskunta
Entisiä joukkueita: DDR | Jugoslavia | Neuvostoliitto | Tšekkoslovakia
Camillo Cavour

| Camillo Cavour |
| --- | --- |

Italian pääministeri
 23. maaliskuuta 1861 – 6. kesäkuuta 1861  
Monarkki:  Viktor Emanuel II
Seuraaja:  Bettino Ricasoli
Henkilötiedot
Syntynyt: 10. elokuuta 1810 Torino, Ranskan ensimmäinen keisarikunta
Kuollut: 6. kesäkuuta 1861 (50 vuotta) Torino,Italian kuningaskunta
Tiedot
Puolue:  Liberaalit
Uskonto:  katolinen
 Nimikirjoitus
Camillo Cavour, 1858
Camillo Benso di Cavour (10. elokuuta 1810 – 6. kesäkuuta 1861) oli italialainen kreivi ja valtiomies, jolla oli keskeinen rooli yhtenäisen Italian rakentamisessa. Hän toimi 1852–1859 ja 1860–1861 Sardinian kuningaskunnan pääministerinä ja 1861 yhdistyneen Italian ensimmäisenä pääministerinä. Hänen pääministerikaudellaan Italia yhdistyi useista valtioista. Sardinian käymillä sodilla ja Cavourin diplomatialla oli keskeinen rooli prosessissa.
1810–1848: Sotilas, maanviljelijä ja lehtimies

Cavourin suku kuului Sardinian kuningaskunnan hallitsevaan eliittiin, ja se oli palvellut useiden sukupolvien ajan maansa hallitsijoita. Sardinian kuningaskunta oli Camillo Cavourin nuoruudessa tosin melko vähäpätöinen valtio. Siihen kuuluivat Piemonten ja Savoijin maakunnat Länsi-Alpeilla sekä Sardinian saari. Vaikka maan nimenä oli Sardinian kuningaskunta, oli Sardinian saari kaikkein vähämerkityksellisin osa siitä. Varsinainen vallan ja elinkeinoelämän keskus sijaitsi Piemontessa, ja Piemonten pääkaupunki Torino oli myös Sardinian kuningaskunnan pääkaupunki.
Nuori Camillo Cavour suuntautui suvun perinteiden mukaisesti aluksi sotilasuralle. Hänellä oli kuitenkin vaikeuksia sopeutua sotilaselämään, ja hän piti upseerien paraatiasuja naurettavina. 
Ranskassa vuonna 1830 tapahtunut heinäkuun vallankumous sai Cavourin kiinnostumaan yhteiskunnallisista asioista. Hän alkoi mm. opiskella englantia voidakseen seurata laajemmin Euroopan tapahtumia ja saadakseen asioihin ulkopuolista näkökulmaa. Lopulta hän erosi Sardinian armeijasta vuonna 1831 ja lähti Ranskaan ja Englantiin paikan päälle, tutkimaan sikäläisiä vapaamielisempiä yhteiskuntia. Näillä matkoillaan Cavour kehitti oman vahvan näkemyksensä siitä, miten hänen kotimaataan Sardiniaa pitäisi kehittää.
Cavourin ihanteeksi muodostui valtio, jossa teollisuus ja teknologia olisivat keskeisessä asemassa. Kaupan tulisi olla mahdollisimman vapaata, ja kansalaisille pitäisi taata tietyt perusoikeudet. Näihin tavoitteisiin pitäisi päästä yhteistyössä hallitsijan kanssa, eli kuninkaan pitäisi säätää perustuslaki, jossa hän määrittelisi tarkoin oman valtansa rajat. Cavour ei siis ollut vallankumouksen kannattaja, vaikka hänen ajatuksensa olivatkin sen ajan taantumuksellisessa Euroopassa varsin radikaaleja.
Palattuaan matkoiltaan vuonna 1835 kotimaahansa, Cavour keskittyi hoitamaan sukunsa maatiloja ja toimi Grinzanen pikkukaupungin pormestarina. Aika ei ollut vielä kypsä Cavourin ihanteiden toteuttamiseen.
Kun Sardinian kuningas Kaarle Albert helpotti lehdistösensuuria vuonna 1847, päätti Cavour perustaa sanomalehden ”Il Risorgimento”, jonka tavoitteena oli edistää vapaamielistä politiikkaa. Cavour ei kuitenkaan tyytynyt vaatimaan poliittisia muutoksia vain Sardiniaan, vaan otti tavoitteekseen koko Italian niemimaan olojen muuttamisen. Italia oli vapautettava sitä hallitsevista taantumuksellisista hallitsijoista ja Itävallan miehittämät Italian alueet oli vapautettava. Oli perustettava uusi, yhtenäinen ja vapaamielinen Italian kuningaskunta.
1848–1861: Kansanedustaja ja ministeri

Kun ”Euroopan hullun vuoden” 1848 levottomuudet levisivät Italiaan, käytti Cavour tilaisuutta hyväkseen ja vaati entistä voimakkaammin uudistuksia. Levottomuuksista hermostunut Sardinian kuningas päättikin pian korjata politiikkaansa: Sardinia sai perustuslain, joka rajoitti kuninkaan valtaa. Ja kun samoihin aikoihin Sardinian naapurissa Lombardiassa syttyi kapina sikäläisiä itävaltalaisia vallanpitäjiä vastaan, päätti kuningas pönkittää horjuvaa valtaansa valtaamalla Lombardian vihatuilta itävaltalaisilta. Cavour kannatti Itävallan vastaista sotaa, ja sanomalehtensä lisäksi hän saattoi nyt vaikuttaa asioiden kulkuun myös Sardinian parlamentissa, jonne hänet oli valittu kesäkuussa 1848.
Sardinia hävisi Itävallan vastaisen sodan ja Lombardia jäi Itävallalle. Tästä masentuneena kuningas Karl Albert luopui vallasta poikansa Viktor Emanuel II:n hyväksi. Tämä merkitsi suurta käännettä Cavourin uralle. Uudella kuninkaalla oli samansuuntaisia pyrkimyksiä kuin Cavourilla, ja niinpä tämä nimitettiin talousasioista vastaavaksi ministeriksi vuonna 1850. Kuningas huomasi pian Cavourin niin tehokkaaksi hallintomieheksi, että nimitti jo vuonna 1852 tämän pääministeriksi. Alkoi laajamittainen työ Sardinian modernisoimiseksi. Erityisesti kiinnitettiin huomiota teollisuuden kehittämiseen ja rautateiden rakentamiseen.
Cavour ei kuitenkaan unohtanut ajatusta yhtenäisestä Italiasta, vaan piti Sardinian kehitystä alkusoittona koko Italian tulevalle kehitykselle. Italiaa ei kuitenkaan voitu hänen arvionsa mukaan yhdistää ilman vahvaa ulkopuolista tukea. Sardinia osallistui Ranskan ja Ison-Britannian liittolaisena Krimin sotaan ja Cavour käytti tilannetta hyväkseen jotta Ranska ja Ison-Britannia vastapalvelukseksi alkaisivat tukea ajatusta yhtenäisestä Italiasta. Taitavalla diplomatialla Cavour onnistui lopulta saamaan Ranskan keisari Napoleon III:n jossain määrin myötämieliseksi ajatuksilleen. Napoleon III harjoitti Itävallan vastaista politiikkaa ja oli siten valmis tukemaan Itävallalle kuuluvien Pohjois-Italian alueiden liittämistä Sardiniaan.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Camillo Cavour Wikimedia Commonsissa
Encyclopaedia Britannica (1991)
”Et muuten tätäkään usko...”

| ”Et muuten tätäkään usko> ..” Ville Haapasalon 2000-luku Venäjällä |
| --- | --- |

Kirjailija:  Ville Haapasalo Kauko Röyhkä
Kuvittaja:  Juha Metso
Kieli:  suomi
Kustantaja:  Docendo
Julkaistu:  2014
Ulkoasu:  sidottu
Sivumäärä:  221
ISBN:  978-952-291-071-4

Edeltävä:  ”Et kuitenkaan usko...”
Löydä lisää kirjojaKirjallisuuden teemasivulta
”Et muuten tätäkään usko...”: Ville Haapasalon 2000-luku Venäjällä on vuonna 2014 julkaistu haastattelukirja näyttelijä Ville Haapasalosta. Haastattelija on Kauko Röyhkä ja valokuvaaja Juha Metso. Teos on jatkoa kirjalle ”Et kuitenkaan usko...”: Ville Haapasalon varhaisvuodet Venäjällä.
Aiheesta muualla

Mirva Heiskanen: Ville Haapasalo viihdyttää maksusta (Arkistoitu – Internet Archive). Talouselämä 4.10.2014.
Risto Löf: ”Et muuten tätäkään usko...” (Arkistoitu – Internet Archive). Savon sanomat 10.11.2014.
Johanna Siik: ”Et muuten tätäkään usko...”. Sylvi 23.1.2015.
115 Thyra

| 115 Thyra |
| --- | --- |

Löytäminen
Löytäjät:  James Craig Watson
Löytöaika:  6. elokuuta 1871
Kiertoradan ominaisuudet
Keskietäisyys Auringosta:  2,380 AU
Pienin etäisyys Auringosta:  1,924 AU
Suurin etäisyys Auringosta:  2,836 AU
Eksentrisyys:  0,192
Kiertoaika Auringon ympäri:  1 341,169 päivää (3,67 vuotta)
Keskiratanopeus:  19,13 km/s
Inklinaatio:  11,600°
Fyysiset ominaisuudet
Läpimitta:  79,8 km
Massa:  5,3×1017 kg 
Asteroidiluokka:  S
Pinnan lämpötila:  alin: ? keski: ~180 K ylin: ?
115 Thyra on melko suuri ja kirkas päävyöhykkeen asteroidi, joka kuuluu S-luokkaan. Sen inklinaatio on melko suuri. Sen löysi James Craig Watson 19. huhtikuuta 1870. Asteroidi nimettiin Tanskan muinaisen hallitsijan, Thyran, mukaan.
”Poika ja kitara” 1960–63

| ”Poika ja kitara” 1960–63 Timo Jämsen |
| --- | --- | --- |

”Poika ja kitara” 1960–63
Kokoelmalevyn tiedot
 Julkaistu: 1990
 Formaatti: LP
 Levy-yhtiö: Castle
Timo Jämsenin muut julkaisut
|   | ”Poika ja kitara” 1960–63 1990 | Yyterin twist 1998 |
”Poika ja kitara” 1960–63 on suomalaisen rocklaulajan ja -kitaristin Timo Jämsenin kokoelma-albumi vuodelta 1990.
Kappaleet

Miksi tämän teit?
Kohtalon tähti
Kun mä kuolen, vanhan kitarani saat
Haavekuva
Olet ihme häikäisevin
Onnen siteet
Yyterin twist
Joka hetki
Eilen vasta Liisan näin
Jäitkö yksin sä nyt
Katson sinne, katson tänne
Kun täytit seitsemäntoista
Loppunut on meiltä koulu
Tuollainen tyttö
École normale supérieure de Lyon

ENS Lyon
École normale supérieure de Lyon (ENS Lyon) on ranskalainen grande école, joka sijaitsee Lyonin kaupungissa. Se on yksi neljästä arvostetusta écoles normales supérieuresista Ranskassa. Koulu koostuu kahdesta akateemisesta yksiköstä - taiteen ja tieteen - kampuksilla Lyonissa, lähellä Rhône- ja Saône-jokien yhtymäkohtaa.
ENSL-opiskelijoilla on yleensä virkamiehen erityisasema useiden kilpailujen jälkeen, mikäli he jatkavat virkamiesuraansa.
Kuuluisia professoreita

Christiane Marchello-Nizia, ranskalainen kielitieteilijä ja Ranskan
Kuuluisia valmistuneita

Christine and the Queens, ranskalainen muusikko, lauluntekijä, tuottaja ja tanssija
Cédric Villani, ranskalainen matemaatikko, jolle myönnettiin Fieldsin mitali vuonna 2010
Carlos Queiroz

| 0 | 1 | 2 | 3 |
| --- | --- | --- | --- |

Henkilötiedot
Koko nimi: Carlos Manuel Brito Leal de Queiroz
Syntymäaika: 1. maaliskuuta 1953 (ikä 71)
Syntymäpaikka: Nampula, Portugalin Itä-Afrikka
Pelipaikka: maalivahti
Pituus: 183 senttimetriä
Seura
Seura:  Iran
Tehtävä: päävalmentaja
Seurat
| Vuodet | Seura | O | (M) |
|  |  Ferroviário |  |  |
Valmennusura
1983–1984:  Estoril Praia (apuv.)
1988–1991:  Portugali U17/U20
1991–1993:  Portugali
1994–1996:  Sporting
1996:  NY/NJ MetroStars
1996–1998:  Nagoya Grampus Eight
1999:  Arabiemiirikunnat
2000:  Saudi-Arabia
2000–2002:  Etelä-Afrikka
2002–2003:  Manchester United (apuv.)
2003–2004:  Real Madrid
2004–2008:  Manchester United (apuv.)
2008–2010:  Portugali
2011–2019:  Iran
2019–2020:  Kolumbia
2021–2022:  Egypti
2022–:  Iran

Carlos Queiroz (FON: ['kaɾluʃ kɐi'ɾɔʃ]), (s. 1. maaliskuuta 1953 Nampula, Mosambik) on portugalilainen jalkapallovalmentaja. Syyskuusta 2022 lähtien hän on toiminut Iranin maajoukkueen päävalmentajana.
Queiroz on voittanut lukuisia palkintoja valmentaessaan nuorten ikäluokkia. Hän on toiminut muun muassa Etelä-Afrikan, Portugalin maajoukkueen ja Iranin jalkapallomaajoukkueen sekä Real Madridin päävalmentajana. Hän toimi myös Manchester Unitedissa apuvalmentajana vuosina 2002–2003 ja 2004–2008.
Saavutukset

Portugalin cup: 1995
Portugalin supercup: 1995
Espanjan supercup: 2003
Afrikan mestaruuskisat (hopeaa) (2021)
Alle 17-vuotiaiden EM-kisat (hopeaa) (1988)
Alle 19-vuotiaiden EM-kisat (hopeaa) (1988)
Nuorten MM-kisat (kultaa) (1989)
Alle 17-vuotiaiden EM-kisat (kultaa) (1989)
Alle 17-vuotiaiden MM-kisat (pronssia) (1989)
Alle 19-vuotiaiden EM-kisat (hopeaa) (1990)
Nuorten MM-kisat (kultaa) (1991)
Aiheesta muualla

Profiili Manchester Unitedin sivuilla
| 0 | 1 | 2 | 3 |
| --- | --- | --- | --- |
|   | Edeltäjä: Vicente del Bosque | Real Madridin päävalmentaja 2003–2004 | Seuraaja: José Antonio Camacho |
| 0 | 1 | 2 | 3 |
| --- | --- | --- | --- |
|   | Edeltäjä: Artur Jorge Luiz Felipe Scolari | Portugalin maajoukkueen päävalmentaja 1991–1993 2008–2010 | Seuraaja: Nelo Vingada Paulo Bento |
| 0 | 1 | 2 | 3 |
| --- | --- | --- | --- |
|   | Edeltäjä: Afshin Gothbi Dragan Skočić | Iranin maajoukkueen päävalmentaja 4/2011–1/2019 9/2022– | Seuraaja: Marc Wilmots – |
| 0 | 1 | 2 | 3 |
| --- | --- | --- | --- |
|   | Edeltäjä: José Pekerman | Kolumbian maajoukkueen päävalmentaja 2/2019–12/2020 | Seuraaja: Reinaldo Rueda |
| 0 | 1 | 2 | 3 |
| --- | --- | --- | --- |
|   | Edeltäjä: Hossam El-Badry | Egyptin maajoukkueen päävalmentaja 9/2021–4/2022 | Seuraaja: Ehab Galal |
Portugalin joukkue – Jalkapallon MM-kilpailut 2010
1 Eduardo |
2 Alves |
3 Ferreira |
4 Rolando |
5 Duda |
6 Carvalho |
7 Ronaldo |
8 Mendes |
9 Liédson |
10 Danny |
11 Simão |
12 Beto |
13 Miguel |
14 Veloso |
15 Pepe |
16 Meireles |
17 Amorim |
18 Almeida |
19 Tiago |
20 Deco |
21 Costa |
22 Fernandes |
23 Coentrão |
Valmentaja Queiroz
WSP Finland

| WSP Finland Oy |
| --- | --- |

Perustettu:  2007
Toimitusjohtaja:  Harri Yli-Villamo
Kotipaikka:  Helsinki, Suomi
Toimiala:  rakennuttaminen, insinöörikonsultointi
Henkilöstö:  700 (2021)
Omistaja:  WSP Global
Kotisivu:  wsp.com
Infobox OKNimi-testi OK: 
WSP Finland Oy on suomalainen rakennusalalla toimiva suunnittelu- ja konsulttiyritys, joka kuuluu kanadalaiseen WSP Global-konserniin. Yrityksellä on Suomessa 700 työntekijää ja sen pääkonttori sijaitsee Helsingissä Pasilan Triplassa.
Historia

WSP Finlandin juuret alkavat vuodesta 1963, jolloin Ilmari Kortesluoma perusti nimeään kantaneen suunnittelutoimiston. Myöhemmin toimiston nimeksi vaihdettiin SuunnitteluKortes.
Historia > 2007–2009

WSP Finland syntyi alkuvuonna 2007, kun WSP LT-Konsultit ja WSP Suunnittelukortes yhdistyivät. Yksi sen ensimmäisiä isoja projekteja oli Kehäradan ratasuunnitelman teko yhdessä Pöyry Infra Oy:n kanssa. Vuonna 2009 yhteistyö jatkui Kehäradan avoratasuunnittelun merkeissä. Yhtiön muita hankkeita 2000-luvulla olivat Eduskuntatalon lisärakennus, Finnforestin puurakenteinen pääkonttori, Pauligin Vuosaaren paahtimo ja Kolmiosairaala. Yritys oli myös suunnittelemassa Länsimetroa, Kirkkonummi–Kivenlahti-moottoritietä ja Espoo–Lohja–Salo-ratayhteyttä.
Historia > 2010–2015

Vuonna 2010 WSP Finlandilla oli 370 työntekijää Helsingissä, Oulussa, Järvenpäässä, Tampereella, Jyväskylässä ja Rovaniemellä.
Tammikuussa 2011 alkoi toimia uusi WSP Finland Oy, johon oli yhdistetty WSP:n Suomessa toimineet yhtiöt:
WSP Finland, joka oli vastannut rakennus- ja energiasektorin suunnittelusta ja
WSP Environmental, joka oli keskittynyt energia- ja ympäristökonsultointiin.
Yrityksellä oli 350 työntekijää Helsingissä, Oulussa, Tampereella ja Jyväskylässä ja sitä  työllistivät muun muassa seurakuntien tilaamat kirkkojen kuntotutkimukset, silta- ja valtatiesuunnittelu Vietnamissa ja maailman suurimpiin kuuluvien kiertopetikattiloiden rakenteiden suunnittelu eteläkorealaiseen Samcheok Green Power -voimalaitokseen.
Vuonna 2012 WSP Finland suunnitteli ja toteutti mahdollisimman vähän tilaa vieviä ulkojäteastioita yhteistyössä Puuha Groupin ja Omnia-ammattiopiston kanssa.. WSP Finland voitti Nourish! -ehdotuksellaan Sipoon kunnan, Suomen Arkkitehtiliitto Safan ja Aalto-yliopiston järjestämän kilpailun, jossa haettiin suuntaa Sipoossa olevan Sibbesborgin alueen rakentamiseen. Kilpailuun toivottiin ratkaisuja Söderkullan ympäristöön rakennettavaan kestävän kehityksen mukaiseen yhdyskuntaan, johon tulisi 70 000 – 100 000 asukasta. WSP:n ehdotus perustui kaupunkikyliin, jotka muodostivat verkoston Sibben ja Borgin kaksoiskeskustan ympärille. Palvelut oli sijoitettu tiiviille alueelle, asuminen pääosin rivi- ja pienkerrostaloihin. Yhtiön liikevaihto oli noin 30 miljoonaa euroa.
Historia > 2016–2020

Vuonna 2016 WSP osti jyväskyläläisen PTS Kiinteistötekniikka Oy:n, joka oli erikoistunut rakennus- ja kiinteistöalan asiantuntijapalveluihin. Se tarjosi rakennus- ja kiinteistöalan rakennuttamisen tehtäviä, valvonta- ja työmaapalvelua sekä rakennus- ja sisäilmatutkimusta ja omisti rakennus- ja sisäilmalaboratorio RSLab Oy:n. Yhtiö työllisti 18 työntekijää. WSP:n oli vastuussa vuonna 2016 valmistuneessa Eduskuntatalon peruskorjaushankkeessa rakennesuunnittelusta.
Vuonna 2017 WSP Finland teki kahdeksan kauppakamarin tilaaman liikenneselvityksen, jonka mukaan pääteitä ja kantateitä tulisi korjata nykyistä ripeämmin.
Vuonna 2018 WSP osti espoolaisen Trafix Oy:n, joka työllisti yli 40 henkilöä ja tarjosi liikennealan suunnittelu-, projekti- ja asiantuntijapalveluita. WSP osti myös suunnittelu- ja rakennuttamispalveluyritys ISS Palvelut -konserniin kuuluvan ISS Prokon ja sen omistaman ISS Suunnittelupalvelut. ISS Prokolla oli 140 työntekijää ja se toimi Turussa, Vaasassa, Seinäjoella, Rovaniemellä, Joensuussa, Lahdessa, Hämeenlinnassa, Lappeenrannassa ja Kuopiossa. ISS Proko tarjosi rakennuttamisen, valvonnan, rakennusten arviointien ja tutkimuksen sekä laboratorioalan palveluita. Aiemmin WSP:llä oli työskennellyt noin 40 rakennuttamisen osaajaa.
Vuonna 2019 WSP Finland oli mukana Liikennevirasto Väylän projektissa, jossa toteutettiin ekosysteemihotelleiksi kutsuttuja ympäristöjä. Marraskuussa WSP:n, L-arkkitehtien ja Nomaji Maisema -arkkitehtien yhteinen ehdotus voitti Helsingin kaupungin järjestämän Junatien suunnittelukilpailun.
Vuonna 2020 Destia, Sweco ja WSP Finland valittiin toteuttamaan Kalasataman raitiotietä ja  katualueita Kalasatamasta Pasilaan -hankkeesssa. Lokakuussa WSP voitti ideakilpailun, jossa etsittiin taidetta Jyväskylässä sijaitsevaan Lutakonpuistoon. Kaksiosainen Veden liike -teos muodostuu sadepilvi-installaatiosta ja veden kiertokulku -radasta.
Historia > 2021–

Huhtikuussa 2021 WSP kertoi ostaneensa Golderin. 7000 ihmistä ympäri maailma työllistänyt Golder oli erikoistunut geo- ja ympäristökonsultointiin, Suomessa sillä oli viitisenkymmentä työntekijää. Toukokuussa WSP:n ja Arkkitehtuuritoimisto B&M Oy voittivat ehdotuksellaan Lahden Aleksanterinkadun sillan suunnittelukilpailun.
Tammikuussa 2022 WSP myi Jyväskylässä ja Oulussa sijainneen laboratorioliiketoimintansa Mitta Oy:lle. Huhtikuussa L Arkkitehtien, WSP Finlandin ja Nomaji Maisema-arkkitehtien työryhmä voitti Senaatti-kiinteistöjen ja Aalto-yliopistokiinteistöjen järjestämän Otaniemen Tietokorttelit -arkkitehtuurikilpailun. Joulukuussa norjalainen Snøhetta-arkkitehtitoimisto, Arkkitehdit Davidsson Tarkela ja WSP Finland voittivat Elielinaukion arkkitehtuurikilpailun.
Projekteja

Esimerkkejä WSP:n projekteista Suomessa:
Vuonna 2015 WSP avusti KymiRing Oy:tä allianssikumppanuussopimuksen solmimisessa Destia:n kanssa Iittiin suunnitellun KymiRing-moottoriurheilukeskuksen ensimmäisen kehitysvaiheen toteuttamisesta WSP toimi pääkonsulttina ja asiantuntijana hankkeen toteutuksessa, kun taas Destia vastasi hankkeessa palveluntuottamisesta.
WSP on mukana Lapin keskussairaalan laajennuksessa käytettävässä allianssissa, jossa hankkeen riskejä ovat jakamassa tilaaja, urakoitsijat ja suunnittelijat. Allianssiin kuuluu sen lisäksi myös Lapin sairaanhoitopiiri, Verstas Arkkitehdit, Granlund, Geobotnia, L2 palosuunnittelu, YIT ja Are.
WSP Finland toimi pääkonsulttina Vantaan ratikan yleissuunnitelmassa. Ratikan itäisen osan (Länsimäen ja Tikkurilan välillä) katu- ja alustavaa rakennussuunnittelua se tekee yhteistyössä AFRYn ja Finnmap Infran kanssa.
Projekteja > Siltaprojekteja

WSP Finlandilla on vahvaa osaamista muun muassa vinoköysisilloista. Sillä on ollut siltaprojekteja Suomen lisäksi myös Euroopassa, Kiinassa, Venäjällä ja Vietnamissa. Vuonna 2013 WSP:llä oli Suomessa noin 40 silta-alan osaajaa.
Yrityksen suunnittelemia siltoja ovat muun muassa
Rovaniemen Jätkänkynttilä-silta, joka oli Suomen ensimmäinen tieliikenteen vinoköysisilta
Helsingin Kruunusillat
Ruoholahden ja Jätkäsaaren välinen Crusellinsilta,
Turun uusi Myllysilta
Tampereen Laukonsilta
vuonna 2005 valmistunut vietnamilainen Hai Phongin Binh-silta,
vuonna 2013 Keski-Vietnamin Da Nangiin valmistunut Tran Thi Ly -silta
kaksi kilometriä pitkä Cao Lanh -silta Etelä-Vietnamissa,
Intiassa sijaitseva maailman korkein rautatiesilta, joka sijaitsee 320 metriä Chenab-joen yläpuolella
Tunnustuksia

Palkitut sillat:
Vuonna 2009 Suomen rakennusinsinöörien liitto myönsi valtakunnallisen Vuoden silta 2009 -palkinnon WSP:n suunnittelemalle Mikkelin matkakeskuksen ylikulkuväylälle
Vuonna 2021 WSP:n suunnittelema Sudentassu valittiin vuoden sillaksi. Kevyelle liikenteelle tarkoitettu silta sijaitsee Vantaalla Kuninkaanmäessä. WSP:n suunnittelema Pomarkunjoen silta sai kilpailussa kunniamaininnan. Sudentassu sai myös European Steel Design Award 2021 –palkinnon Euroopan teräsrakenneyhdistysten kattojärjestöltä, jonka nimi on European Convention for Constructional Steelwork (ECCS).
Vuonna 2022 WSP:n suunnittelema Atlantinsilta valittiin vuoden sillaksi.
Vuonna 2022 RIL-palkinnonjaon yhteydessä annettiin kunniamaininta vietnamilaiselle Thu Thiem 2 -sillalle, jonka WSP Finland oli suunnitellut.
Vuonna 2015 WSP sai Vuoden kuntatekniikan saavutus 2015 -palkinnon tekemästään Helsingin yleiskaavan kaupunkibulevardien asiantuntija-arvioinnista. Vuonna 2020 saman tunnustuksen sai Vantaan Keimolan Lincolninaukio, sen valvontatorni ja puisto jonka WSP oli suunnitellut
Aiheesta muualla

Verkkosivusto
610-luku

| --- | --- |
Vuosisadat: 400-luku · 500-luku · 600-luku · 700-luku · 800-luku
Vuosikymmenet: 590-luku · 600-luku · 610-luku · 620-luku · 630-luku · 640-luku 650-luku · 660-luku · 670-luku · 680-luku · 690-luku · 700-luku
Vuodet: 590 · 591 · 592 · 593 · 594 · 595 · 596 · 597 · 598 · 599 600 · 601 · 602 · 603 · 604 · 605 · 606 · 607 · 608 · 609 610 · 611 · 612 · 613 · 614 · 615 · 616 · 617 · 618 · 619 620 · 621 · 622 · 623 · 624 · 625 · 626 · 627 · 628 · 629 630 · 631 · 632 · 633 · 634 · 635 · 636 · 637 · 638 · 639 640 · 641 · 642 · 643 · 644 · 645 · 646 · 647 · 648 · 649 650 · 651 · 652 · 653 · 654 · 655 · 656 · 657 · 658 · 659 660 · 661 · 662 · 663 · 664 · 665 · 666 · 667 · 668 · 669 670 · 671 · 672 · 673 · 674 · 675 · 676 · 677 · 678 · 679 680 · 681 · 682 · 683 · 684 · 685 · 686 · 687 · 688 · 689 690 · 691 · 692 · 693 · 694 · 695 · 696 · 697 · 698 · 699 700 · 701 · 702 · 703 · 704 · 705 · 706 · 707 · 708 · 709
Bret Hedican

| Bret Hedican |
| --- | --- |

Henkilötiedot
Syntynyt: 10. elokuuta 1970 (ikä 54) Saint Paul, Minnesota
Kansalaisuus:   Yhdysvallat
Jääkiekkoilija
Pelipaikka:  puolustaja
Maila:  vasen
Pituus:  188 cm
Paino:  95 kg
Pelaajaura
Pääsarjaura:  1992–2009
Seurat:  St. Louis Blues Vancouver Canucks Florida Panthers Carolina Hurricanes Anaheim Ducks
NHL-varaus:  198. varaus, 1988 St. Louis Blues
Bret Michael Hedican (s. 10. elokuuta 1970 Saint Paul, Minnesota) on yhdysvaltalainen entinen jääkiekkoilija, pelipaikaltaan puolustaja.