stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Oskari Heikinheimo
Aiheesta muualla

Oskari Heikinheimo : Rodun terveyttä hoitamaan, Aamulehti, 05.10.1934, nro 268, s. 5, Kansalliskirjaston digitaaliset aineistot
Kansallisen kokoomuspuolueen kansanedustajat
| n k Kansallisen kokoomuspuolueen kansanedustajat 1919–1922 |
| --- | --- |
Eduskuntaryhmä (28):  Alanen  Alfthan (1922)  Arajärvi  M. Erich  R. Erich  Gebhard  Hallsten  Hannula  Heikinheimo (1921–1922)  A. Hiidenheimo  E. Hiidenheimo  Holma  Homén  Hultin  Ihamuotila  Jaskari (1920–1922)  Kaila  Koivisto (1919–1921†)  Lanne  Malmivaara (1919–1920)  Nevanlinna  Nikkanen  Nyberg  Puumala  Setälä  Snellman  Suolahti  Typpö  A. Virkkunen (1919–1922)  P. Virkkunen 
| n k Kansallisen kokoomuspuolueen kansanedustajat 1922–1924 |
| --- | --- |
Eduskuntaryhmä (35):  Bergroth  Erich  Heikinheimo  Hiidenheimo  Hultin  Ingman  Jaskari  Junnila  Jussila  Järvinen  Kaila  Kares  Kilpeläinen  Kylänpää  Mannermaa  Nikkanen  Nuora  Nyberg  Peltonen  Pennanen  Pesonen  Pojanluoma  Pulkkinen  Rannikko  Renvall  Setälä  Simelius  Tanttu  Thuneberg  A. Tulenheimo  E. Tulenheimo  Vanhala  Viljanen  Virkkunen 
| n k Kansallisen kokoomuspuolueen kansanedustajat 1924–1927 |
| --- | --- |
Eduskuntaryhmä (38):  Ainali  Bergroth  Eerola  Gebhard  Heikinheimo  Heikkilä  Hiidenheimo  Härmä  Ingman  Jaskari  Junnila  Jussila  Järvinen  Kaila  Kares  Kilpeläinen  Kinnunen  Kylänpää (1925–1927)  Mannermaa  Neitiniemi  Nikkanen  Nukari  Paavolainen  Peltonen  Pennanen  Pohjala  Pojanluoma  Pulkkinen  Rannikko  Ruotzi  Saastamoinen (1924–1926)  Setälä  Sjöstedt-Jussila (1924–1925)  Somersalo  Tavastähti  Tulenheimo  Turja  Vanhala  Virkkunen  Zitting (1926–1927) 
| n k Kansallisen kokoomuspuolueen kansanedustajat 1939–1945 |
| --- | --- |
Eduskuntaryhmä (25):  Eerola  Hackzell  Havas (1939–1941†)  Heikinheimo (1941–1945)  Heikkilä  Honka  Horelli  Hurtta  Ikola  Kallio  Kokko (1939–1943†)  Korvenoja  Kylänpää  K. Lehtonen (1943–1945)  O. Lehtonen  Linkomies  Moilanen  Oksala  Paavolainen  Pennanen  Pilkama (1939–1942†)  Pohjala  Pohjannoro  Soini  Turja  Tuurna  Valanne (1942–1945)  Virkkunen 
Vaasan läänin itäisen vaalipiirin kansanedustajat
| n k Vaasan läänin itäisen vaalipiirin kansanedustajat 1922–1924 |
| --- | --- |
Kansanedustajat (10):  Bryggari  Heikinheimo  Jaskari  Koivulahti-Lehto  Lehto  Muhonen  Perälä  Raearo  Tuomi (1922–1923)  Vesterinen 
| n k Vaasan läänin itäisen vaalipiirin kansanedustajat 1924–1927 |
| --- | --- |
Kansanedustajat (10):  Bryggari  Heikinheimo  Hurme  Jaskari  Koivulahti-Lehto  Kovanen  Lehto  Muhonen  Setälä  Vesterinen 
| n k Vaasan läänin itäisen vaalipiirin kansanedustajat 1939–1945 |
| --- | --- |
Kansanedustajat (10):  Bryggari  Havas (1939–1941†)  Heikinheimo (1941–1945)  Koivulahti-Lehto  Leinonen (1944–1945)  Luoma-aho (1939–1943†)  Möttönen  Pekkala  Peltonen  Raatikainen  Vesterinen  Vilhula 
| --- | --- |
Auktoriteettitunnisteet: Henkilöt :  Eduskunta  Ylioppilasmatrikkeli 1853–1899
Gesterbyn koulu

Gesterbyn koulurakennus.
Koulun väistötila.
Gesterbyn koulu on Kirkkonummella Gesterbyn kunnanosassa sijaitseva peruskoulu. Koulussa annetaan opetusta luokka-asteille 1–6. Oppilaita koulussa on noin 450 ja opettajia noin 25. Koulussa on kielikylpyopetusta. Rehtorina toimii Titta Ristola.
Aiheesta muualla

Gesterbyn koulun omat sivut
Koulu Kirkkonummen kunnan sivuilla
Bharat Mata

Bharat Mata eli Äiti Intia on Intian henkilöitymä, joka kuvastaa Intiaa äitijumalattarena. Symboli sai alkunsa 1800-luvun lopulla, mutta yleistyi vasta hindunationalismin nousun myötä. Bharat Matalle on omistettu temppeleitä ja alueittain häntä palvotaan jumalattarena.
Varhaisimpiin Bharat Mata -mainintoihin sisältyy tuntemattoman kirjoittajan teos Unabimsapurana (1866), K. C. Bandyopadhyayan näytelmä Bharat Mata (1873) ja Bankim Chandra Chattopadhyayan teos Anandmath (1880). Vuonna 1905 bengalitaiteilija Abanindranath Tagore kuvasi maalauksessaan Äiti Bengalia (Bangamata), mutta päätti omistaa teoksen lopulta koko Intialle. Bharat Mata sai vuonna 1936 itselleen temppelin Varanasiin, jota koristaa valtava Intian niemimaan kartta. Bharat Matan temppeleitä sijaitsee eri puolilla maata.
Hindunationalismin myötä ajatus Bharat Matasta jumalattarena on yhdistänyt intialaista nationalismia ja hindulaisuutta. Hindunationalistisen Rashtriya Swayamsevak Sangh -järjestön johtaja Mohan Bhagwatin julistus, että jokaisen intialaisen tulisi laulaa Bharat Mata ki jai ("eläköön Äiti Intia") on kerännyt osakseen kritiikkiä intialaisuuden kytkemisestä hindulaisuuteen. Intian muslimien keskuudessa on esiintynyt vastustusta Bharat Mataa kohtaan, koska useat muslimit kokevat Bharat Matan ylistämisen olevan islamin monoteismin vastaista. Myös sikhiläinen poliitikko Simranjit Singh Mann on ilmoittanut, että sikhiläisiltä Bharat Matan ylistäminen ei onnistu, koska sikhit eivät palvo naisia.
Bharat Mata voi myös viitata poliittisen idean sijasta ajatukseen hindulaisuuden tiiviistä kytkeytymisestä Intian maantieteeseen.
Lassi Hiekkala

Hiekkala vuonna 1936.
Lassi Hiekkala (vuoteen 1907 Lauri Hoffrén; 23. marraskuuta 1888 Kuopion maalaiskunta – 5. lokakuuta 1951 Helsinki) oli suomalainen toimittaja ja kansanedustaja.
Hiekkalan vanhemmat olivat maanviljelijä Pekka Hoffrén ja Johanna Väänänen. Hän valmistui kansakoulunopettajaksi Kajaanin seminaarista 1913. Hän toimi maalaisliittolaisen Savon Sanomien toimittajana vuosina 1913–1918 ja päätoimittajana 1918–1929. Hiekkala edusti mielipiteiltään poliittisen keskustan vasenta laitaa. Hänen kielteinen suhtautumisensa suojeluskuntiin ja maanpuolustukseen kariuttivat hänen poliittisen uransa Maalaisliitossa, jossa hän jäi oudoksi linnuksi. Puoluesihteerinä hän ehti olla vuoden 1925. Helsinkiin siirryttyään Hiekkala oli vuosina 1929–1931 vastaavana toimittajana Suomenmaa-lehdessä, josta hän kuitenkin joutui lähtemään poliittisten erimielisyyksien vuoksi, minkä jälkeen hän siirtyi artikkelitoimittajaksi Helsingin Sanomiin. Vaihtaessaan lehteä hän siirtyi myös maalaisliitosta edistyspuolueeseen. Hiekkala tuli kummassakin puolueessa tunnetuksi tiukkana Lapuan liikkeen ja sittemmin Isänmaallisen Kansanliikkeen (IKL) sekä muunkin äärioikeistolaisuuden arvostelijana. Hän kuului lapualaisia vastustaneiden keskustapoliitikkojen salaisen Isänmaan ja Lain Puolesta -järjestön keskeisiin henkilöihin. Edistyksessäkin hän oli puolueen vasemmalla laidalla.
Hiekkala kirjoitti pakinoita nimimerkillä Eero ja sillä nimellä poliittiset vastustajatkin hänet tunsivat. 1930-luvulla hän oli Suomen Sosialidemokraatin Sasu Punasen (Yrjö Räisänen) ohella yksi Suomen äärioikeiston silmätikuista, minkä vuoksi IKL:n kansanedustaja Elias Simojoki toivoi kuuluisassa julkisuuteen tulleessa kirjeessään sekä Eeron että Sasun päätyvän keskitysleirille Petsamoon.
Sodan jälkeen Hiekkala oli edistyspuolueen ja Suomen Kansanpuolueen kansanedustajana vuodesta 1945 aina kuolemaansa asti. Hänen vasemmistoporvarillinen linjansa sopi Suomen sotien jälkeiseen poliittiseen todellisuuteen, joskin hän jäi yhä puolueessaan yksin kannattaessaan sotasyyllisyyslakia ja YYA-sopimusta. Hiekkala otti osaa myös Yleisradion Pienoisparlamentti-ohjelman väittelyihin.
Hiekkala esitti myös vanhoillisia näkemyksiä puhuessaan eduskunnassa lapsilisälain käsittelyn yhteydessä kesäkuussa 1948. Hän muun muassa sanoi, että ”kansan kvaliteetin kannalta ei ole samantekevää, millaiset yksilöt sukua jatkavat” ja että luonnonjärjestyksen mukaan ”voimakkain yksilö” ja ”parhain aines” lisääntyy.
Hiekkalan pitämää Eeron pakinapalstaa seurasi uskollisesti lehdestä toiseen kuvittaja Oki Räisänen. Räisäsen kuoltua vuonna 1950 Helsingin Sanomat kiinnitti Eeron pakinoiden uudeksi kuvittajaksi Kari Suomalaisen, joka Hiekkalankin pian kuoltua loi itsenäisen ja maineikkaan uran pilapiirtäjänä.
Lassi Hiekkalan veli oli niin ikään Savon Sanomien päätoimittajana toiminut Eero Hiekkala.
Aiheesta muualla

.aspx Lassi Hiekkala Suomen kansanedustajat. Eduskunta.
Juhani Mylly: ”Hiekkala, Lassi”, Suomen kansallisbiografia, osa 3, s. 800–801.  Helsinki:  Suomalaisen Kirjallisuuden Seura, 2004.  ISBN 951-746-444-4  / Teoksen verkkoversio.
Kansallisen edistyspuolueen kansanedustajat
| n k Kansallisen edistyspuolueen kansanedustajat 1945–1948 |
| --- | --- |
Eduskuntaryhmä (9):  Berner  Heiniö  Hiekkala  Kannisto  Kauppi  Kytömaa  Sarlin  Suontausta (1945–1947)  Teittinen  Tyrni (1947–1948) 
| n k Kansallisen edistyspuolueen kansanedustajat 1948–1951 |
| --- | --- |
Eduskuntaryhmä (5):  Berner  Hiekkala  Kannisto  Kauppi  Karvikko 
Suomen Kansanpuolueen kansanedustajat
| n k Suomen Kansanpuolueen kansanedustajat 1951–1954 |
| --- | --- |
Eduskuntaryhmä (10):  Hiekkala (1951†)  Järnefelt  Kaitila  Kannisto (1951–1952)  Karvikko  Kyttä  Leikola (1951–1954)  Leinonen (1952–1954)  Miettunen  Pasanen  Rauste  Tenhiälä 
| Auktoriteettitunnisteet  |
| --- | --- |
Kansainväliset:  ISNI 
Kansalliset:  Suomi (KANTO) 
Henkilöt:  Kansallisbiografia  Eduskunta  Biografiasampo
Oskar Hainari

| Oskar Hainari |
| --- | --- |
 Oskar Forsström (Hainari), tuleva historian lehtori, kansanedustaja ja Karjala-aktiivi vuonna 1878. (Valokuva Daniel Nyblin.)
Henkilötiedot
Syntynyt: 7. maaliskuuta 1856 Tohmajärvi
Kuollut: 23. tammikuuta 1910 (53 vuotta) Helsinki
Kansalaisuus:  suomalainen
Ammatti:  lehtori kansanedustaja
Puoliso:  Tilma Hainari (1883–1910)
Oskar Adolf (O. A.) Hainari (vuoteen 1906 Forsström; 7. maaliskuuta 1856 Tohmajärvi – 23. tammikuuta 1910 Helsinki) oli suomalainen oppikoulun lehtori, valtiopäivämies  ja suomalaisen puolueen kansanedustaja.
Elämäkerta

Oskar Hainarin vanhemmat olivat postimestari Gustaf Adolf Forsström ja Lovisa Augusta Polviander. Hän pääsi ylioppilaaksi vuonna 1876 ja suoritti voimistelunopettajan tutkinnon 1880 ja filosofian kandidaatin tutkinnon 1882. Hainari valmistui filosofian lisensiaatiksi 1890 ja väitteli tohtoriksi samana vuonna. Opiskeluaikanaan hän sai vahvoja vaikutteita Yrjö Koskiselta ja J. R. Aspelinilta.
Hainari oli voimistelun lehtorina Jyväskylän seminaarissa 1878–1879 ja 1880–1881 sekä Sortavalan seminaarissa 1881–1893. Hän toimi myös Sortavalan seminaarin kreikkalaiskatolisten kiertokoulunopettajien valmistuslaitoksen johtajana vuosina 1887–1893. Jyväskylän lyseossa Hainari oli historian lehtorina 1893–1900 ja rehtorina 1896–1900. 1900-luvun puolella Hainari oli Sortavalan reaalilyseon historian, suomen kielen ja maantiedon lehtorina ja rehtorina 1900–1904, Helsingin ruotsalaisen reaalilyseon historian lehtorina 1905–1908 sekä viimeksi Helsingin suomalaisen normaalilyseon historian lehtorina 1908–1910. Hänen kirjoittamansa historian ja maantiedon oppikirjat olivat yleisesti käytössä suomalaisissa kansa- ja oppikouluissa 1900-luvun ensimmäisillä vuosikymmenillä.
Hainari valittiin yksikamariseen eduskuntaan Viipurin läänin itäisen vaalipiirin edustajaksi vuosina 1908 ja 1909. Hän oli eduskunnan talousvaliokunnan puheenjohtajana vuoden 1908 II valtiopäivillä. Vuonna 1907 hänet oli kutsuttu jäseneksi hallituksen asettamaan komiteaan, joka tutki Viipurin läänin oloja ja ajoi paikallisten talonpoikien etuja. Aikaisemmin Hainari oli   koulunopettajien valitsemana edustajana pappissäädyssä valtiopäivillä 1899, 1900 ja 1904. Hän oli myös jäsen Jyväskylän ja Sortavalan kaupunginvaltuustoissa.
Hainari julkaisi muun muassa teokset Raja-Karjalasta vuonna 1894 ja Suomen keskiajan historia vuonna 1898. Hänen väitöskirjansa nimi vuodelta 1890 oli Inkerinmaan oloista Ruotsin vallan aikana. Hainari laati myös useita oppikirjoja historiasta, maantiedosta, yhteiskuntaopista ja terveysopista. Hänen postuumisti vuonna 1922 julkaistua teostaan Ruotsin vallan aikaisen Suomen historiasta täydensi Kustavi Grotenfelt.
Oskar Hainarin puoliso vuodesta 1883 oli Tilma Hainari (o.s. Hagan).
Julkaisuja

Kuvaus Inkerinmaan oloista Ruotsinvallan aikana, 1890 (väitöskirja).
Ihmisruumiin rakennuksen pääpiirteet ja terveysopin alkeet, 1892.
Suomen historian oppikirja kansakouluja varten, 1893.
Kuvia Raja-Karjalasta, 1894.
Suomen keskiajan historia, 1898.
Yleisin historian oppikirja kansakouluja varten, 1898.
Kuvia Maantieteellisten löytöjen historiasta I, 1901.
Suomen yhteiskuntaoppi, 1908.
Aiheesta muualla

Vapaasti ladattavia Oskar Adolf Forsströmin e-kirjoja Projekti Lönnrotilta
Hainari, Oskar hakuteoksessa Uppslagsverket Finland (2012). (ruotsiksi)
Suomen pappissäädyn valtiopäivämiehet
Suomalaisen puolueen kansanedustajat
| n k Suomalaisen puolueen kansanedustajat 1908–1909 |
| --- | --- |
Eduskuntaryhmä (54):  Aitamurto  Ala-Kulju  Antila  Arajärvi  Danielson-Kalmari  Eronen  Ha. Gebhard  He. Gebhard  Gripenberg  Hainari  Hallsten  Halonen   Hiltula  Hjelt  Ingman  Junnila  Kairamo  Kares  Kivilinna  Kivioja  Koivisto  Kolkki  Käkikoski  Käpy  Lagerlöf  Laine  Listo  Malmivaara  Myllylä  Nevanlinna  Nykänen  Paasikivi  Palmén  Paloheimo  Pohjanpalo  Pullinen  Pöysti  Rajala  Rannikko  Rapola  Reima  Saraste  Sipponen  Soininen  Torppa  Tulikoura  Tuomikoski  Vaarala  Vahe  Vemmelpuu  Virkkunen  Wuorimaa  S. Yrjö-Koskinen  Y. Yrjö-Koskinen 
| n k Suomalaisen puolueen kansanedustajat 1909–1910 |
| --- | --- |
Eduskuntaryhmä (48):  Aitamurto  Ala-Kulju  Andersin (1909)  Anneberg  Antila  Arajärvi  Danielson-Kalmari  Haapanen  Hainari  Hallsten  Hirvikanta  Honkajuuri  Ingman  Junnila  Kairamo  Kares  Kivioja  Koivisto  Kruus  Käkikoski  Käpy (1909)  Lagerlöf  Laine  Listo  Malkamäki  Malmivaara  Myllylä  Mynttinen  Nevanlinna  Nordling (1910)  Nyström  Pakkala  Paloheimo  Peurakoski  Pullinen  Rajala  Rannikko  Rapola (1909–1910†)  Repo  Saarelainen (1909–1910)  Seppä-Murto  Sipilä  Soininen  Torppa  Tulikoura  Vaarala  Voipio  Wuorimaa  I. Yrjö-Koskinen (1909–1910)  S. Yrjö-Koskinen 
| Auktoriteettitunnisteet  |
| --- | --- |
Kansainväliset:  ISNI  VIAF  WorldCat 
Kansalliset:  Suomi (KANTO)  Yhdysvallat 
Henkilöt:  Kansallisbiografia  Eduskunta  Uppslagsverket Finland  Biografiasampo  Ylioppilasmatrikkeli 1853–1899
Hilda Herrala

| Hilda Herrala |
| --- | --- |
 Hilda Herrala kansanedustajana 1930-luvulla.
Kansanedustaja
 1.8.1908–1.2.1914, 4.4.1917–16.5.1918, 1.9.1933–31.8.1936  
Ryhmä/puolue:  Sosialidemokraattinen eduskuntaryhmä
Vaalipiiri:  Oulun pohjoinen
Henkilötiedot
Syntynyt: 8. huhtikuuta 1881 Kuivaniemi
Kuollut: 16. heinäkuuta 1956 (75 vuotta) Oulu
Asuinpaikka:  Kemi, Oulu
Ammatti:  ompelija
Tiedot
Puolue:  SDP
Hilda Gustaava Herrala (8. huhtikuuta 1881 Kuivaniemi – 16. heinäkuuta 1956 Oulu) oli suomalainen ompelija ja kansanedustaja. Herrala toimi eduskunnassa SDP:n ryhmässä vuosina 1908–1914, 1917–1918 ja 1933–1936. Hänet valittiin kansanedustajaksi Oulun läänin pohjoisesta vaalipiiristä.
Elämä ja ura

Vuoden 1908 kansanedustajista hän oli nuorin valittu jäsen ja ensimmäinen pohjoissuomalainen naiskansanedustaja. Vuoden 1936 vaaleissa hän ei päässyt SDP:n ehdokkaaksi, kun Kemin sosialidemokraatit hylkäsivät Herralan ja valitsivat puolueen pääehdokkaaksi piirisihteeri Viljo Kilpeläisen (1906–1937), joka tulikin valituksi, mutta ehti olla kansanedustajana vain lyhyen aikaa. Herrala yritti tuloksetta omalta ns. villiltä listalta, mutta jäi valitsematta saaden vain noin 300 ääntä. Kilpeläisen kuoleman jälkeen eduskuntaan palasi Herralan vuoden 1933 vaaleissa "pudottama" Hjalmar Lindqvist.
Hän toimi aktiivisesti Oulun sosialidemokraattisen työväenyhdistyksen piirissä 1800-luvun lopulta alkaen. Hän oli mukana myös teatteritoiminnassa. Hilda Herralalla oli ompelimo Kemissä, jonka ohella hän toimi puolueen puhujana Pohjois-Suomessa. Vuosina 1918–1919 hän oli vankilassa poliittisista syistä. Herrala sai 12 vuoden vankeustuomion. Mannerheim vapautti Herralan 11 muun kansanedustajan kanssa vuonna 1919. Herrala kutsuttiin 1955 SDP:n kunniajäseneksi.
Kuvanveistäjä Sanna Koivisto on tehnyt Hilda Herralan muistomerkkireliefin, joka sijoitettiin vuonna 1984 entisen STS-pankin portaikkoon Kemiin, ositteeseen Keskuspuistokatu 30. Vuodesta 2005 lähtien laatta on ollut ammattiopisto Lappian toimipisteen seinässä Meripuistokatu 21:ssä Kemissä.
Herrala oli myös Kemin kaupunginvaltuutettu. Presidentin valitsijamies Herrala oli vuosina 1940 ja 1943.
Kauko Hjerppe

| Kauko Hjerppe> Suomen liikenneministeri |
| --- | --- |
 Miettusen II hallitus 30.11.1975–29.9.1976  
Edeltäjä:  Esa Timonen
Seuraaja:  Ragnar Granvik
Kansanedustaja
 5.4.1966–21.1.1972 27.9.1975–31.7.1978  
Vaalipiiri:  Oulun läänin vaalipiiri
Henkilötiedot
Syntynyt: 19. toukokuuta 1926 Savitaipale
Kuollut: 20. kesäkuuta 1996 (70 vuotta) Kuopio
Tiedot
Puolue:  SKDL
Kauko Kustaa Hjerppe (19. toukokuuta 1926 Savitaipale – 20. kesäkuuta 1996 Kuopio) oli suomalainen poliitikko. Hän toimi Suomen kansan demokraattisen liiton kansanedustajana (1966–1972 ja 1975–1978), Oulun kaupunginvaltuuston puheenjohtajana (1968 ja 1973–1974), Miettusen II hallituksen liikenneministerinä (1975–1976) ja Kuopion läänin maaherrana (1978–1993).
Hjerppe suoritti Sirola-opiston 1948–1949. Suomen demokraattisessa nuorisoliitossa uransa aloittanut Hjerppe toimi ennen eduskuntauraansa SKDL:n Oulun piirisihteerinä (1954–1959) ja Suomen kommunistisen puolueen Oulun piirisihteerinä (1959–1966). Hjerppe oli 1960-luvulla yksi SKP:n uudistajista ja hän arvosteli vanhaa puoluejohtoa avoimesti vuoden 1964 puoluekeskustelussa. Hjerpen johdolla SKP:n Oulun piirikomitea kannatti esimerkiksi SKP:n ja SKDL:n yhdistämistä.
Hjerppe kuului Oulun kaupunginvaltuustoon yli 25 vuotta (1951–1978). Hän oli myös kahdesti presidentin valitsijamies (1968 ja 1978).
Tasavallan presidentti Urho Kekkonen nimitti Hjerppen 26. toukokuuta 1978 Kuopion läänin maaherraksi. Hän aloitti virassa saman vuoden elokuun alussa.
Aiheesta muualla

.aspx Kauko Hjerppe Suomen kansanedustajat. Eduskunta.
Kauko Hjerppe Suomen ministerit. Valtioneuvosto.
| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
| Edeltäjä: Esa Timonen | Suomen liikenneministeri 1975−1976 | Seuraaja: Ragnar Granvik |
Kansandemokraattien kansanedustajat
| n k Kansandemokraattien kansanedustajat 1966–1970 |
| --- | --- |
Eduskuntaryhmä (41):  Aitio  Alenius  Backlund  Friman  Gröndahl  Haapanen  Hjerppe  Honkonen  Juvela  Kantola  Kinnunen  Kiviaho  Kock  Koivunen  Koskinen (1966–1969†)  Kuusinen  Lagerroos  Laiho  Laine (1968–1970)  O. Laine  Lehmonen  Linna  Manninen  Mustonen  Männistö  Nieminen (1969–1970)  Nurminen  Puhakka  Pulkkinen  Rosnell  Rytkönen  Räsänen  Saarinen  Saarto  Salla  Silander (1966–1968†)  Sinisalo  Suonpää  Tamminen (1967–1970)  Tainio  Tiekso  Weckman  R. Virtanen  V. R. Virtanen 
| n k Kansandemokraattien kansanedustajat 1970–1972 |
| --- | --- |
Eduskuntaryhmä (36):  Aitio  Alenius  Hjerppe  Honkonen  Jokinen  Juvela  Järvenpää  Kantola  Koivunen  Koskenniemi  Koskinen  Kuusinen  Laine  Lehmonen  Liedes  Mustonen  Männistö  Nieminen  Niskanen  Puhakka  Pursiainen  Rekonen  Rosnell  Rytkönen  Räsänen  Saarto  Salla  Salmi  Sinisalo  Suomi  Tamminen  Tiekso  Tuominen  Weckman  R. Virtanen  Åsvik 
| n k Kansandemokraattien kansanedustajat 1975–1979 |
| --- | --- |
Eduskuntaryhmä (40):  Aitio (1975–1977)  Alenius (1975–1977)  Alppi (1976–1979)  Björklund  Ekorre  Hjerppe (1975–1978)  Hongisto (1978–1979)  Honkonen  Hyvönen  Jokinen  Jokiniemi  Juvela  Järvenpää  Kainulainen  Kivistö  Koskenniemi  Koskinen  Laine  Lehmonen  Liedes  Merisaari (1975–1978†)  Mustonen  Männistö  Niskanen  Peltola (1977–1979)  Puhakka  Pulkkinen (1975–1977†)  Rekonen  Rosnell  Ruotsalainen  Rytkönen (1978–1979)  Räsänen  Saarinen  Saarto  Sinisalo  Stenius  Suomi (1977–1979)  Talvitie  Tamminen  Tennilä  Tuominen  Uitto  Wahlström  Weckman (1975–1976)  Vepsäläinen  Vähäkangas (1978–1979) 
| n k Kuopion läänin maaherrat ja kuvernöörit (1831–1997) |
| --- | --- | --- |
| Venäjän keisarikunta (1831–1917) |  Sackleen (1831–1833)  Ramsay (1833–1854)  Federley (1854–1855)  Furuhjelm (1855–1862)  Antell (1862–1866)  von Essen (1866–1873)  von Kraemer (1873–1884)  Järnefelt (1884–1888)  Aminoff (1888–1899)  Åkerman (1899-1900)  Krogius (1900–1903)  Bergh (1903–1905)  Stenius (1905–1911)  Tawaststjerna (1911–1913)  Spåre (1913-1917)  |  |
| Suomi (1917–1997) |  von Hellens (1917–1918)  Ignatius (1918–1940)  Heikkinen (1940–1950)  Riikonen (1950–1960)  Mantere (1960-1966)  Hölttä (1966–1978)  Hjerppe (1978–1993)  Martikainen (1993–1997)  |  |
| --- | --- |
Auktoriteettitunnisteet: Henkilöt :  Kansallisbiografia  Eduskunta  Biografiasampo
A. K. Cajander

| A>  K. Cajander |
| --- | --- |
 Cajander vuonna 1939
Suomen pääministeri
 Cajanderin I hallitus 2.6.1922–14.11.1922 Cajanderin II hallitus 18.1.1924–31.5.1924 Cajanderin III hallitus 12.3.1937–1.12.1939  
Edeltäjä:  Juho Vennola Kyösti Kallio Kyösti Kallio
Seuraaja:  Kyösti Kallio Lauri Ingman  Risto Ryti
Suomen puolustusministeri
 Mantereen hallitus 22.12.1928–16.8.1929  
Edeltäjä:  Jalo Lahdensuo
Seuraaja:  Juho Niukkanen
Suomen II maatalousministeri
 Cajanderin I hallitus 2.6.1922–14.11.1922  
Edeltäjä:  Juho Niukkanen
Seuraaja:  Juho Niukkanen
Kansanedustaja
 1.8.1929–31.8.1933 1.9.1936–21.1.1943  
Henkilötiedot
Syntynyt: 4. huhtikuuta 1879 Uusikaupunki
Kuollut: 21. tammikuuta 1943 (63 vuotta) Helsinki
Tiedot
Puolue:  Kansallinen Edistyspuolue
Aimo Kaarlo (A. K.) Cajander (4. huhtikuuta 1879 Uusikaupunki – 21. tammikuuta 1943 Helsinki) oli suomalainen metsätieteilijä ja poliitikko, Metsähallituksen ylijohtaja, Kansallisen Edistyspuoleen puheenjohtaja sekä kolminkertainen pääministeri. Talvisodan syttyminen katkaisi hänen poliittisen uransa ja on leimannut hänen jälkimainettaan.
Tieteellisessä työssään Cajander kehitti tunnetuimmin metsätyyppiopin.
Elämänvaiheet > Perhe

Cajander syntyi Uudessakaupungissa. Hänen vanhempansa olivat alkeiskoulun rehtori Karl Alexander Cajander ja Mynämäen kihlakunnan kruununvoudin tytär Anna Mathilda Cajander Allenius. A. K. Cajander oli naimisissa vuodesta 1906 Laina Elisabet Cederbergin kanssa. Heidän lapsiaan olivat metsänhoitaja Kaarlo Erkki Kalela, kasvitieteilijä Aarno Kalela ja metsäntutkija Erkki Kalela. Aarno Kalelan pojista Jorma Kalela oli Turun yliopiston poliittisen historian emeritusprofessori ja suurlähettiläs Jaakko Kalela tasavallan presidentin kanslian entinen kansliapäällikkö.
Elämänvaiheet > Akateeminen ura

Cajander kävi Turun suomalaisen klassillisen lyseon ja kirjoitti ylioppilaaksi vuonna 1896. Hän opiskeli kasvitiedettä Helsingin yliopistossa, matkusti Siperiaan keräämään aineistoa vuonna 1903 valmistuneeseen väitöskirjaansa ja sai nimityksen kasvitieteen dosentiksi. Cajander kouluttautui myös metsänhoitajaksi Evon metsäopistossa. Hänet nimitettiin Helsingin yliopiston metsänhoidon opettajaksi alan opetuksen käynnistyttyä vuonna 1908 uudessa maatalous-metsätieteellisessä tiedekunnassa sekä kasvitieteen professoriksi vuonna 1911.
Cajander nimitettiin Metsähallituksen virkaatekeväksi ylijohtajaksi vuonna 1918, vakinaiseksi ylijohtajaksi vuonna 1927 ja uuteen pääjohtajan virkaan vuonna 1934, jolloin hän viimein luopui professuuristaan. Hän johti laitosta kuolemaansa asti. Cajander vaikutti Suomen metsätalouteen myös toimimalla valtionyhtiöiden Veitsiluoto Oy:n ja Enso-Gutzeitin hallintoneuvostojen puheenjohtajana 1930-luvulla.
Cajander oli Suomalaisen Tiedeakatemian esimies vuosina 1922–1923 ja Suomen Tiedeseuran puheenjohtaja vuosina 1935–1936.