stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Tularosankilli
Levinneisyys ja elinympäristö

Lajia on toistaiseksi tavattu vain Yhdysvalloista, jossa se elää Tularosan valuma-alueella New Mexicossa. Tularosankilliä tavataan vesistä, joiden lämpötila vaihtelee 26–30 celsiusasteen välillä. Kansainvälinen luonnonsuojeluliitto luokittelee lajin erittäin uhanalaiseksi.
Tübingen

| Tübingen |
| --- | --- |

 vaakuna
 Tübingen
 Koordinaatit: 48°31′N, 9°3′E 
Valtio:  Saksa
Osavaltio:  Baden-Württemberg
Hallintopiiri:  Tübingen
Piirikunta:  Tübingen
Hallinto:  
 – Pormestari:  Boris Palmer
Pinta-ala:  
 – Kokonaispinta-ala:  108,12 km²
Korkeus:  341 m
Väkiluku (30.6.2022):  92 434
 – Väestötiheys:  855 as./km²
 
 www.tuebingen.de  
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Tübingen on yliopistokaupunki Baden-Württembergin osavaltiossa Saksassa. Kaupungin asukasluku oli 92 434 kesäkuun 2022 lopussa. Asukkaista opiskelijoita on noin 27 000. Kaupungin pinta-ala on 108,1 neliökilometriä, ja se sijaitsee Neckarjoen varrella noin 40 kilometriä Stuttgartista etelään. Tübingen on samannimisen hallintopiirin ja piirikunnan keskuskaupunki.
Ensimmäinen kirjallinen maininta Tübingenistä on vuodelta 1078. Kaupunkioikeudet se sai 1200-luvulla. Tübingenin yliopisto perustettiin vuonna 1477.
Tunnettuja kaupunkilaisia

Lukuisat sittemmin merkittäviksi nousseet henkilöt ovat joko asuneet kaupungissa, toimineet professorina tai opiskelleet kaupungissa, joko Tübingenin yliopistossa tai pappiskollegiossa. Näihin kuuluvat esimerkiksi:
Georg Wilhelm Friedrich Hegel
Hermann Hesse
Alois Alzheimer
Horst Köhler
Hans Küng
Joseph Ratzinger eli paavi Benedictus XVI
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Tübingen Wikimedia Commonsissa
Kaupungin verkkosivut (saksaksi)
Valentin Atamanitšev

| Valentin Atamanitšev> Henkilötiedot |
| --- | --- |
Koko nimi:  Valentin Ivanovitš Atamanitšev
Syntynyt: 3. kesäkuuta 1934 Jaroslavl
Kuollut: 30. toukokuuta 1989 (54 vuotta) Sverdlovsk
Jääpallon pelaaja
Pituus:  185 cm
Pelipaikka:  hyökkääjä
| Urheilijan ura> Junioriseurat |
| --- | --- | --- | --- |
: Spartacus Jaroslavl
Seurat
| Vuodet | Seura | O | (M) |
| 1953–1969 | SKA-Sverdlovsk |  |  |
| Yhteensä | Yhteensä | 318 | (203) |
Maajoukkue
| 1952–1969 | Neuvostoliitto | 17 | (15) |
Valmennusura
1969–1974: SKA-Sverdlovsk
1977–1983: SKA-Sverdlovsk
1977–1983: Neuvostoliiton juniorit
1984–1989: FK Ural, jalkapallo

Valentin Ivanovitš Atamanitšev (3. kesäkuuta 1934 – 30. toukokuuta 1989) oli venäläinen jääpalloilija. Hänen kasvattajaseuransa oli Spartacus Jaroslavl ja Lokomotiv Jaroslavl. Myöhemmin hän edusti uransa aikana vuodesta 1953 lähtien nykyisen Jekaterinburgin SKA-Sverdlovskia aina vuoteen 1969. Hän lukeutui myös Neuvostoliiton jääpallomaajoukkueen tärkeimpiin pelaajiin. Aktiiviuransa jälkeen hän toimi saman jekaterinburgilaisseuran johto- ja valmennustehtävissä.
Valentin Atamanitšev nousi Neuvostoliiton maajoukkueen maalivahdiksi vuonna 1954. Urallaan hän saavutti:
5 jääpallon maailmanmestaruutta vuosina 1957, 1961, 1963, 1965 ja 1967,
7 Neuvostoliiton jääpallomestaruutta vuosina 1956, 1958, 1959, 1960, 1962, 1966 ja 1968,
7 Neuvostoliiton jäapallomestaruushopeaa vuosina 1955, 1957, 1961, 1963, 1965, 1967 ja 1969
1 Neuvostoliiton jäapallomestaruuspronssi vuonna 1964.
Atamanitšev oli kaksi kertaa MM-kisoissa paras maalintekijä eli vuosina 1957 ja 1963 sekä valittiin MM-kisojen parhaaksi hyökkääjäksi vuoden 1961 kisoissa.
Välittömästi aktiiviuransa jälkeen vuodesta 1969 vuoteen 1983 Valentin Atamanitšev toimi SKA Sverdlovskin joukkueen johtajana ja valmentaja. Hänen valmennuksessaan SKA-Sverdlovsk saavutti kaksi Neuvostoliiton jääpallomestaruutta vuosina 1971 ja 1974.
Jekaterinburgin kaupunki muisti Atamanitševia vuonna 2010 paljastamalla hänen asuinpaikallaan muistolaatan hänen urheilu-uransa kunniaksi.
Tycho (kraatteri)

Täysikuu tuo esille Tycho-kraatterin ja säteet Kuun alareunassa.
Tycho-kraatteri lähikuvassa. Keskushuippu ja porrasmainen reunavallin sisärinne näkyvät selvästi.
Tycho eli Tyko on Maahan jo peruskiikarilla näkyvä 85,29 km läpimittainen, 4,6 km syvä asteroiditörmäyksen synnyttämä kraatteri Kuussa. Kraatteri on nimetty tanskalaisen tähtitieteilijän Tyko Brahen mukaan.
Varsinkin täydenkuun aikana Tycho erottuu selvästi kirkkaiden sädeviirujensa ansiosta Kuun alareunalla. Sädeviirut ovat kraatterin syntyessä viskautunutta kiviainesta. Niiden pituus on jopa 1500 km. Kraatterissa on keskushuippu ja reunavallien sisäpuoli on porrasmainen.
Tychon uskotaan olevan Apollo 17 -lennolla otettujen sädeviirumateriaksi uskottujen näytteiden pohjalta vain 108 miljoonaa vuotta vanha, eli liitukaudelta. Monet muut kuun kraatterit syntyivät varhemmin, yli 3,5 miljardia vuotta sitten.
Tychoa muistuttavia sädeviirukraattereita ovat Kopernikus ja Aristarkhos.
Kuuluotain Surveyor 7 laskeutui lähelle Tychoa.
Aiheesta muualla

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
Tycho Google Moon.
Tydalin kirkko

| Tydalin kirkko Tydal kirke |
| --- | --- |
 Kirkko vuonna 2007.
Sijainti:  Tydal, Norja
Kirkkokunta:  Norjan kirkko
Hiippakunta:  Nidarosin hiippakunta
Rakentamisvuosi:  1696
Materiaali:  puu
Istumapaikkoja:  270
Lisää rakennusartikkeleitaArkkitehtuurin teemasivulla
Infobox OKNimi-testi OK: 
Tydalin kirkko (norj. Tydal kirke) on Tydalin kunnassa Trøndelagin läänissä Norjassa sijaitseva puukirkko vuodelta 1696.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Tydalin kirkko Wikimedia Commonsissa
Jacqueline Govaert

| Jacqueline Govaert |
| --- | --- |
 Jacqueline Govaert vuonna 2005.
Henkilötiedot
Syntynyt: 20. huhtikuuta 1982 (ikä 42) Kaatsheuvel, Pohjois-Brabant, Alankomaat
Muusikko
Laulukielet:  englanti
Aktiivisena:  1997–
Tyylilajit:  pop rock, alternative rock
Soittimet:  laulu, piano
Yhtyeet:  Krezip (1997–2009)
Levy-yhtiöt:  Sony Music
Aiheesta muualla
jacquelinegovaert.nl
  [ Muokkaa Wikidatassa ] [ ohje ]  
Jacqueline Govaert (s. 20. huhtikuuta 1982 Kaatsheuvel, Pohjois-Brabant, Alankomaat) on alankomaalainen muusikko. Hän tuli tunnetuksi pop rock -yhtye Krezipin keulahahmona, mutta on esiintynyt myös sooloartistina.
Ura

Govaert opiskeli musiikintekoa Fontys Rockacademiessa Tilburgissa. Vuonna 1997 hän oli perustamassa Krezip-yhtyettä, jonka ensimmäinen julkaisu oli omakustanne Run Around. Yhtyeen saatua levytyssopimuksen siltä ilmestyi neljä studioalbumia, ensimmäinen, Nothing Less, vuonna 2000 ja viimeinen, Plug It In, vuonna 2007, ennen kuin se lopetti toimintansa vuonna 2009. Jacqueline Govaert oli paitsi Krezipin laulaja, myös sen pianisti ja päälauluntekijä. Yksi yhtyeen muista jäsenistä oli hänen siskonsa Anne Govaert.
Krezipin jälkeen Govaert aloitti soolouran. Hänen ensimmäinen sooloalbuminsa, 1960- ja 1970-lukujen popmusiikista vaikutteita saanut Good Life, julkaistiin elokuussa 2010. Albumin tuottajana toimi belgialaisyhtye Hooverphonicin jäsen Alex Callier. Good Life nousi ensimmäisellä listaviikollaan Alankomaiden Album Top 100 -albumilistan sijalle kolme, joka jäi albumin korkeimmaksi sijoitukseksi. Albumin ensimmäinen single oli heinäkuussa 2010 julkaistu "Overrated".
Govaert on myös vieraillut muiden artistien albumeilla, muun muassa Armin van Buurenin albumilla  Imagine (2008), jolla hän laulaa kappaleessa "Never Say Never". Vuonna 2006 hän, The Partysquad, Extince ja Caprice esittivät Alankomaiden TMF Awards -tapahtumassa kappaleen "Ben Je Down" (TMF Awards Anthem 2006), joka nousi myös Single Top 100 -singlelistalle, sijalle neljä. Vuonna 2011 hän duetoi Alain Clarkin kanssa kappaleen "Wherever I Go", joka julkaistiin erillisenä singlenä ja osana Govaertin EP:tä Hold Your Fire.
Perhe

Govaertilla on kaksi lasta Ivo Maissanin kanssa, vuonna 2009 syntynyt poika Billie ja vuonna 2010 syntynyt tytär Sis.
Aiheesta muualla

Jacqueline Govaertin verkkosivut
Krezipin verkkosivut
Jacqueline Govaert Twitterissä
Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Jacqueline Govaert Wikimedia Commonsissa
Jacqueline Fernandez

| Jacqueline Fernandez |
| --- | --- |
 Jacqueline Fernandez vuonna 2017.
Henkilötiedot
Syntynyt: 11. elokuuta 1985 (ikä 39) Manama, Bahrain
Kansalaisuus:  Sri Lanka
Ammatti:  näyttelijä, malli
Näyttelijä
Aktiivisena:  2006–
Aiheesta muualla
IMDb 
AllMovie
Jacqueline Fernandez (s. 11. elokuuta 1985 Manama, Bahrain) on srilankalainen näyttelijä, malli ja entinen missi. Hän voitti Miss Sri Lanka -kauneuskilpailun vuonna 2006 ja edusti maataan Miss Universum -kilpailussa. Fernandez teki ensiesiintymisensä Intian hindinkielisessä elokuvateollisuudessa fantasiaelokuvassa Aladin vuonna 2009. Hänen ensimmäinen kaupallinen menestyksensä oli psykologinen trilleri Murder 2 vuonna 2011. Myöhemmin hän on näytellyt menestyselokuvissa kuten Housefull 2 (2012), Race 2 (2013), Kick (2014) ja Housefull 3 (2016).
Yksityiselämä

Jacqueline Fernandezin isä on srilankalainen ja äiti malesialainen. Hänellä on kolme sisarusta ja he viettivät suurimman osan lapsuudestaan Bahrainissa. Myöhemmin Fernandez opiskeli Sydneyn yliopistossa Australiassa.
Filmografia

| Vuosi | Elokuva | Rooli | Kieli | Muuta |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| 2009 | Aladin | Jasmine | Hindi |  |
| 2010 | Jaane Kahan Se Aayi Hai | Tara | Hindi |  |
| 2010 | Housefull | Dhanno | Hindi | Erikoisesiintyminen laulussa ”Aapka Kya Hoga (Dhanno)” |
| 2011 | Murder 2 | Priya | Hindi |  |
| 2012 | Housefull 2 | Bobby Kapoor | Hindi |  |
| 2013 | Race 2 | Omisha | Hindi |  |
| 2013 | Ramaiya Vastavaiya | Itsenään | Hindi | Erikoisesiintyminen laulussa ”Jaadu Ki Jhappi” |
| 2014 | Kick | Shaina Mehra | Hindi |  |
| 2015 | Roy | Ayesha/Tia | Hindi |  |
| 2015 | Bangistan | Rosie | Hindi |  |
| 2015 | Brothers | Jenny Fernandes | Hindi |  |
| 2015 | Definition of Fear | Sarah Fording | Englanti |  |
| 2016 | Housefull 3 | Gracy Patel | Hindi |  |
| 2016 | Dishoom | Ishika | Hindi |  |
| 2016 | A Flying Jatt | Kriti | Hindi |  |
| 2017 | According to Matthew | Daphne Reynolds | Englanti |  |
| 2017 | A Gentleman | Kavya | Hindi |  |
| 2017 | Judwaa 2 | Alishka | Hindi |  |
| 2018 | Baaghi 2 | Mohini | Hindi | Erikoisesiintyminen laulussa ”Ek Do Teen” |
| 2018 | Race 3 | Jessica Gomes | Hindi |  |
| 2019 | Saaho | Itsenään | Hindi/tamili/telugu | Erikoisesiintyminen laulussa ”Bad Boy” |
| 2019 | Drive  | Tara | Hindi |  |
| 2020 | Mrs. Serial Killer | Sona Mukherjee | Hindi |  |
| 2021 | Radhe | Itsenään | Hindi | Erikoisesiintyminen laulussa ”Dil De Diya” |
| 2021 | Bhoot Police | Kanika ”Kanu” Kulbhushan | Hindi |  |
| 2022 | Bachchhan Paandey | Sophie | Hindi |  |
| 2022 | Attack | Ayesha Roy | Hindi |  |
| 2022 | Vikrant Rona | Racquel D’Coasta / Gadang Rakkamma | Kannada |  |
| 2022 | Tell It Like a Woman | Divya | Englanti | Yhdysvaltalais-italialainen elokuva |
| 2022 | Ram Setu | Sandra Rebello | Hindi |  |
| 2022 | Cirkus | Bindu | Hindi |  |
| 2023 | Selfiee | Itsenään | Hindi | Erikoisesiintyminen laulussa ”Deewane” |
Aiheesta muualla

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
Jacqueline Fernandez Internet Movie Databasessa. (englanniksi)
Jacqueline Fernandez Allmoviessa (englanniksi)
Täältä pohjoiseen: Sentencedin tarina

| Täältä pohjoiseen: Sentencedin tarina |
| --- | --- |

Kirjailija:  Matti Riekki
Kansitaiteilija:  Markus Paajala
Kieli:  suomi
Kustantaja:  Like
Julkaistu:  joulukuu 2014
Sivumäärä:  262
ISBN:  978-952-01-1140-3
Löydä lisää kirjojaKirjallisuuden teemasivulta
Täältä pohjoiseen: Sentencedin tarina on musiikkitoimittaja Matti Riekin kirja vuosina 1989–2005 toimineesta muhoslaisesta Sentenced-yhtyeestä. Se ilmestyi joulukuussa 2014, ja sen kustansi Like.
Kirja käy läpi yhtyeen historian sen muusikoiden uran alkuajoista yhtyeen lopettamiseen vuonna 2005 ja soolokitaristi Miika Tenkulan kuolemaan vuonna 2009. Riekki haastatteli kirjaan yhtyeen elossa olleita jäseniä Lari Kylmästä, Sami Lopakkaa, Vesa Rantaa, Taneli Jarvaa, Ville Laihialaa ja Sami Kukkohovia sekä muun muassa kiertuemanageria Jens ”Bobo” Bornhöftiä ja tuottajia Waldemar Sorychtaa ja Hiili Hiilesmaata.
Kirjan luvut on nimetty yhtyeen kappaleiden mukaan. Kirjan nimi puolestaan viittaa yhtyeen North from Here -albumiin (1993).
Kirja julkaistiin yksinoikeudella Levykauppa Äxän myymälöissä 12. joulukuuta 2014, ja siitä on tullut ketjun myydyin kirja. Laajempaan myyntiin kirja tuli tammikuussa 2015. Kirjan virallinen julkaisutilaisuus järjestettiin Helsingin The Circuksessa 10. tammikuuta 2015. Paikalla olivat kirjailija ja yhtyeen jäseniä, ja ohjelmassa oli myös tribuuttikonsertti.
Noin vuosi ennen Riekin kirjaa ilmestyi kitaristi Lopakan fiktiivinen, pohjoissuomalaisen rockyhtyeen Euroopan-kiertueesta kertova romaani Marras.
Aiheesta muualla

Täältä pohjoiseen: Sentencedin tarina Liken sivustolla
Jacques Necker

Jacques Necker, Joseph Siffred Duplessis’n maalaama muotokuva noin vuodelta 1781.
Jacques Necker (30. syyskuuta 1732 Geneve – 9. huhtikuuta 1804 Coppet, Vaud, Sveitsi) oli geneveläissyntyinen pankkiiri, talousasiantuntija ja valtiomies, joka toimi Ranskan valtiovarainministerinä ja käytännössä maan hallituksen johtajana vuosina 1776–1781 ja 1788–1790, aivan ancien régimen lopulla. Hänen toimintansa vaikutti tahattomasti Ranskan suuren vallankumouksen puhkeamiseen. Kuningas Ludvig XVI:n yritys erottaa suosittu Necker heinäkuussa 1789 oli yksi vallankumousta kiihdyttäneistä tapahtumista. Necker toteutti hyödyllisiä uudistuksia, mutta päästi toisaalta Ranskan valtion velkaantumaan eikä onnistunut korjaamaan seurauksena syntynyttä valtiontalouden pysyvää alijäämäisyyttä.
Neckerin vaimo Suzanne Necker (madame Necker, o.s. Curchod) ja heidän tyttärensä Germaine de Staël (madame de Staël) olivat molemmat tunnettuja kirjailijoita ja kirjallisen salongin pitäjiä.
Elämänvaiheet > Ennen ministeriyttä

Jacques Neckerin isä Charles-Frédéric Necker oli oikeustieteen professori Geneven yliopistossa. Isä oli lähtöisin Preussin Küstrinistä ja saanut Geneven tasavallan kansalaisuuden vuonna 1726. Necker pääsi 16-vuotiaana töihin erään isänsä ystävän johtamaan geneveläiseen pankkiin ja kaksi vuotta myöhemmin hän siirtyi saman pankin pääkonttoriin Pariisiin. Hän eteni sen jälkeen nopeasti Ranskan rahoitusmaailmassa ja keräsi itselleen huomattavan omaisuuden hyödyntämällä seitsenvuotisen sodan aikana viljakauppaan ja valtion omaisuuteen kohdistunutta spekulaatiota. Vuonna 1762 hänestä tuli pankin osakas ja 1765 hän perusti oman pankin. Necker valittiin myös Ranskan Itä-Intian kauppakomppanian johtokuntaan.
Necker nai vuonna 1764 sveitsiläisen prostestanttipastorin tyttären Suzanne Curchodin, joka perusti heidän kotiinsa Pariisiin vaikutusvaltaisten henkilöiden kohtaamispaikaksi muodostuneen salongin ja kannusti miestään hakeutumaan poliittiselle uralle. Vuonna 1768 Necker nimitettiin Geneven tasavallan ministeriresidentiksi Ranskassa. Vuonna 1772 hän jätti pankkinsa veljensä Louisin johdettavaksi voidakseen omistautua kokonaan poliittiselle ja yhteiskunnalliselle vaikuttamiselle. Seuraavina vuosina Necker loi useilla julkaisuilla itselleen maineen kansantaloudellisten kysymysten asiantuntijana. Huomiota herättivät erityisesti Ludvig XIV:n aikaisen valtiovarainministerin Jean-Baptiste Colbertin ylistyskirjoitus Éloge de Colbert (1773) sekä viljan vapaakauppaa arvostellut pamfletti Essai sur la législation et le commerce des grains (1775). Viimeksi mainittu teos haastoi silloisen valtiovarainministerin, uudistajana tunnetun Anne Robert Jacques Turgot’n politiikan ja suuntasi siten Turgot’n vastustajien huomion Neckeriin.
Elämänvaiheet > Ensimmäinen ministerikausi

Erottettuaan ministeri Turgot’n vuonna 1776 kuningas Ludvig XVI päätti yleisen mielipiteen rauhoittamiseksi nimittää tämän seuraajaksi mainetta niittäneen Neckerin. Ulkomaan kansalaisena ja protestanttina Necker ei voinut olla virallisesti Ranskan valtiovarainministeri (contrôleur général des finances), joten hänelle annettiin 22. lokakuuta 1776 nimike kuninkaallisen kassan johtaja (directeur de trésor) ja 29. kesäkuuta 1777 valtiovarainministeriä tosiasiassa vastannut nimike directeur général des finances. Häntä ei nimitetty kuninkaallisen neuvoston jäseneksi, mutta käytännössä hänestä tuli pian Ranskan hallituksen vahva mies.
Ensimmäisellä ministerikaudellaan Necker oli varovainen uudistaja. Valtiontalouden tasapainottamiseksi muun muassa tarpeettomia virkoja lakkautettiin, huonomaineisten fermier générale -veronvuokraajien määrää vähennettiin ja heiltä vaadittiin suurempia tilityksiä valtiolle. Yhteisöjen ikuiset maanomistusoikeudet (mortmain) peruutettiin kruunun mailla vuonna 1779. Vanhaa säätyjärjestelmää uudistettiin luomalla Berryn sekä Haute-Guyennen alueille vuosina 1778–1779 maakuntakokoukset, joissa kolmen säädyn edustajat äänestivät pääluvun mukaan ja kolmannella säädyllä oli puolet edustajista. Aateliston ja papiston vastarinnan vuoksi kokeilua ei laajennettu koko maahan. Neckerin suurin virhe oli valtiontalouden päästäminen epätasapainoon Ranskan upottaessa valtavia rahasummia kapinallisten siirtokuntien tukemiseen Englantia vastaan Amerikan vapausodassa. Veronkorotusten välttämiseksi Necker rahoitti sodankäynnin pääasiassa ulkomaisilla lainoilla, mikä toi hänelle maineen talousnerona, mutta seurauksena oli Ranskan valtion valtava velkaantuminen. Osa myöhemmistä tutkijoista on pitänyt Neckerin aikalaismainetta ansaitsemattomana ja hänen talouspolitiikkaansa epäonnistuneena.
Vastauksena kohtaamaansa arvosteluun Necker julkaisi vuonna 1781 kuuluisan kirjasen Compte rendu au Roi (”Selonteko kuninkaalle”), Ranskan ensimmäisen julkisen selonteon valtion tuloista ja menoista. Sen tarkoituksena oli lisätä luottamusta valtion finanssien tilaan tarpeellisten lisälainojen saamiseksi. Valikoiva selvitys oli kuitenkin erittäin kaunisteltu ja harhaanjohtava. Siinä väitettiin valtiontalouden olevan 10 miljoonaa livreä ylijäämäinen, vaikka myöhempien arvioiden mukaan se oli todellisuudessa tuolloin 46 tai jopa 70 miljoonaa livreä alijäämäinen. Teosta myytiin suuret määrät. Siihen saakka valtiosalaisuuksina kohdeltujen talouslukujen julkistaminen teki Neckeristä entistäkin suositumman kansan parissa, mutta samasta syystä hän menetti hovin luottamuksen. Varsinkin johtava ministeri Jean-Frédéric Phélypeaux de Maurepas ja kuningatar Maria Antoinette kääntyivät häntä vastaan.
Neckerin oli lopulta erottava 19. toukokuuta 1781. Hän vetäytyi Sveitsiin, ja julkaisi siellä vuonna 1784 Ranskan talouspolitiikkaa käsitelleen teoksen De l’administration des finances de la France.
Elämänvaiheet > Toinen ministerikausi ja vallankumous

Neckerin seuraajat Charles-Alexandre de Calonne ja Étienne-Charles de Loménie de Brienne eivät onnistuneet ratkaisemaan häneltä periytynyttä valtiontalouden pysyvän alijäämäisyyden ongelmaa. Calonne kyseenalaisti Compte rendu -tilityksen luotettavuuden vuoden 1787 notaabelikokouksen yhteydessä, ja vastattuaan syytöksiin julkisesti vastoin kuninkaan kieltoa Necker joutui lähtemään Pariisista.
Ludvig XVI nimitti lopulta 26. elokuuta 1788 pelastajana pidetyn Neckerin uudelleen valtiovarainministeriksi ja samalla tosiasiassa hallituksen johtoon. Ranskan valtio oli nyt jo vararikon partaalla, mutta Necker onnistui tilapäisesti lykkäämään sitä ottamalla lisää lainaa. Necker peruutti välittömästi Loménie de Briennen hallituksen epäsuositut päätökset parlamenttien (aatelin hallitsemien tuomioistuinten) vallan rajoittamisesta ja vahvisti edeltäjänsä lupaaman säätyjen yleiskokouksen kokoontuvan pikimmiten. Säätykokouksen odotettiin muun muassa lakkauttavan aatelin ja kirkon verovapauden, minkä Necker uskoi riittävän alijäämäongelman ratkaisemiseen. Hän oli kuitenkin epävarma ja päättämätön suhteessa säätykokouksen nostattamiin uusiin poliittisiin vaatimuksiin. Hänen suosituksestaan kuninkaan neuvosto päätti joulukuussa 1788 taipua kansan vaatimukseen kolmannen säädyn edustajamäärän kaksinkertaistamisesta, mutta vastoin uudistajien toiveita kolmen säädyn julistettiin yhä kokoontuvan erikseen, säilyttäen aatelin ja papiston erityisaseman.
Puhuessaan säätykokouksen avajaisistunnossa Versailles’ssa 5. toukokuuta 1789 Necker ei esittänyt selvää poliittista ja taloudellista uudistusohjelmaa, mikä jätti kokousedustajat tyytymättömiksi. Kolmannen säädyn edustajien julistauduttua kansalliskokoukseksi hän laati kompromissiehdotukseksi liberaalin uudistusohjelman, mutta vanhoillisen hovin yllytyksestä kuningas Ludvig XVI käski toimittamaan säädyille 23. kesäkuuta vain Neckerin ohjelman rajusti typistetyn version ja vaati edustajia palaamaan takaisin perinteiseen työskentelyjärjestykseen. Valmistautuessaan kansalliskokouksen hajottamiseen Ludvig XVI ilmoitti 11. heinäkuuta 1789 erottavansa Neckerin ja nimitti samalla Louis de Breteuilin johtaman taantumuksellisen hallituksen. Tieto uudistusmielisen Neckerin erottamisesta lietsoi Pariisissa vallankumouksellista liikehdintää ja johti välittömästi Bastiljin valtaukseen kolme päivää myöhemmin. Necker oli jo ehtinyt lähteä takaisin Sveitsiin, kun kuningas 20. heinäkuuta palautti hänet virkaansa.
Necker kannatti Ranskaan englantilaismallista perustuslaillista monarkiaa ja kaksikamarista parlamenttia. Neckerin suosio vallankumouksellisten parissa heikkeni pian, sillä hän ei edelleenkään kyennyt hankkiutumaan eroon alijäämästä. Kansalliskokouksen edustajat Talleyrand ja Mirabeau saivat pian suuremman vaikutusvallan talouspolitiikkaan. Necker joutui lopulta eroamaan 18. syyskuuta 1790, minkä jälkeen hän vetäytyi Sveitsiin. Hän julkaisi muun muassa vuonna 1792 Ludvig XVI:ta puolustaneen kirjoituksen ja vuonna 1796 Ranskan vallankumouksen historiikin De la révolution française.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Jacques Necker Wikimedia Commonsissa
Compte rendu au Roi (1781).
Ulvsunda

Ulvsundan linna.
Ulvsunda on yksi Ruotsin pääkaupungin Tukholman kaupunginosista. Se sijaitsee läntisen Tukholman alueella (Västerort), ja kuuluu hallinnollisesti Bromman kaupunginosa-alueeseen. Kaupunginosaa rajaavat Riksbyn, Ulvsunda industriområden, Tranebergin, Alvikin ja Stora Mossenin kaupunginosat. Ulvsunda on yksi Tukholman vanhimpia paikannimiä. Nykyisin siellä on asukkaita noin 2000, ja maa-alaltaan kaupunginosa on 0,85 neliökilometrin suuruinen.
Kaupunginosassa sijaitsee Ulvsundan linna.
Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
Tukholman kaupunginosat
Tycheró

| Tycheró Τυχερό |
| --- | --- |
 Kunnallisyksikön sijainti
 Tycheró
 Koordinaatit: 41°1′40″N, 26°17′32″E 
Valtio:  Kreikka
Hajautetun hallinnon alue:  Makedonia jaTraakia
Alue:  Itä-Makedonia ja Traakia
Alueyksikkö:  Évros
Kunta:  Souflí
Hallinto:  
 – Asutustyyppi:  kunnallisyksikkö, entinen kunta, kaupunki
 – Kallikrates-koodi:  030503
Väkiluku (2011):  4 010
 – Kaupunki­yhdys­kunta:  2 311
 – Kaupunki:  2 311
Aikavyöhyke:  UTC+2
 – Kesäaika:  UTC+3
Rekisterikilpi:  EB
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Tycheró (kreik. Τυχερό) on Kreikan kaupunki sekä samanniminen Souflín kunnan kunnallisyksikkö (Δημοτική Ενότητα Τυχερού, Dimotikí Enótita Tycheroú) ja entinen itsenäinen kunta. Se sijaitsee Évroksen alueyksikössä Itä-Makedonian ja Traakian alueella. Koko kunnallisyksikön väkiluku on 4 010 ja varsinaisen Tycherón kaupungin väkiluku 2 311 (vuonna 2011).
Tycherón pieni kaupunki sijaitsee linnuntietä noin 40 kilometriä koilliseen Alexandroúpolista ja noin kolme kilometriä länteen Évros-joesta ja Turkin rajasta. Tycherón kunnallisyksikkö käsittää Souflín kunnan eteläosan. Tycheró oli itsenäinen kunta vuoden 2010 loppuun saakka. Vuoden 2011 alussa se yhdistettiin Kallikrates-suunnitelmana tunnetun aluehallintouudistuksen myötä Souflín kuntaan yhdessä Orféaksen kanssa, jolloin se muuttui uuden kunnan kunnallisyksiköksi.
Kunnallisyksikön osat

Tycherón kunnallisyksikkö muodostuu seuraavista kylä- ja kaupunkiyhdyskunnista ja asutuksista:
| Kylä- tai kaupunki­yhdys­kunta | Kylä, kaupunki tai muu asutus | Väkiluku (2011) |
| --- | --- | --- |
| Fylaktó | Fylaktó | 309 |
| Lefkímmi | Lefkímmi | 201 |
| Lýra | Lýra | 185 |
| Provatónas | Provatónas | 712 |
| Provatónas | Távri | 60 |
| Provatónas | Thymariá | 232 |
| Tycheró | Tycheró | 2 311 |
Yhteensä: 4 010