stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Luettelo maailman painavimmista ihmisistä

Tämä artikkeli käsittää luettelon maailman painavimmista ihmisistä. Luettelossa ovat mukana ne henkilöt, jotka ovat painaneet yli 450 kilogrammaa.
| Nimi | Maa | Sukupuoli | Syntynyt | Kuollut | Pituus | Paino | Painoindeksi | Kommentit |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| Jon Brower Minnoch |  Yhdysvallat | M | 1941 | 1983 | 185 cm | 635 kg | 186 kg/m² |  |
| Manuel Uribe |  Meksiko | M | 1965 | 2014 | 196 cm | 597 kg | 155 kg/m² |  |
| Carol Yager |  Yhdysvallat | N | 1960 | 1994 | 170 cm | Yli 545 kg | 188 kg/m² |  |
| Walter Hudson |  Yhdysvallat | M | 1944 | 1991 |  | 544 kg |  |  |
| Rosalie Bradford |  Yhdysvallat | N | 1943 | 2006 | 169 cm | 544 kg | 190 kg/m² |  |
| Michael Hebranko |  Yhdysvallat | M | 1953 | elää |  | yli 500 kg |  |  |
| Patrick Deuel |  Yhdysvallat | M | 1962 | elää | 170 cm | 486 kg | 168 kg/m² |  |
| Robert Earl Hughes |  Yhdysvallat | M | 1926 | 1958 |  | 485 kg |  |  |
| Kenneth Brumley |  Yhdysvallat | M | 1968 | elää |  | 469kg |  |  |
| Mills Darden |  Yhdysvallat | M | 1799 | 1857 | 230 cm | 463 kg | 87.5 kg/m² |  |
Floppaus

Floppaaja ylittää riman
Floppaus (engl. Fosbury flop) on korkeushyppytyyli, jossa hyppääjä ylittää riman selin. Ponnistus tehdään kaarevan tai J-kirjaimen muotoisen vauhdinoton jälkeen rimasta kauempana olevalla jalalla. Ponnistuksen jälkeen selkä käännetään rimaa kohti ja jalat heilautetaan riman ylitse, kun selkä on ylittänyt riman. Koska floppaus on tehokas hyppytyyli, jonka tekniikka on helppo oppia, se on syrjäyttänyt nykyisin kaikki muut tyylit.
Ennen floppausta huippuhyppääjät käyttivät yleensä kierähdystyyliä. Floppaus kehitettiin 1960-luvun puolivälissä, ja sen teki tunnetuksi yhdysvaltalainen Dick Fosbury voittamalla sitä käyttäen olympiakultaa vuonna 1968. Tyylin käyttöönottoa edesauttoi se, että alastulopaikoista oli alettu tehdä entistä turvallisempia. Fosbury itse piti hypätessään käsiään kylkiä vasten, mutta nykyisin useimmat hyppääjät heittävät kädet ylöspäin ponnistusvaiheessa.
Floppauksen hyöty perustuu siihen, että hyppääjän ei tarvitse nostaa kehonsa painopistettä yhtä korkealle kuten muissa tyyleissä. Floppaaja voittaa näin 5–7 senttimetriä kierähtäjään nähden. Floppaaja saa lisäksi enemmän vauhtia hyppyynsä nopeamman vauhdinoton ansiosta. Toisaalta floppaaja häviää 5 senttimetriä siinä, että hänen painopisteensä on ponnistusvaiheessa alempana kuin kierähtäjällä.
Aiheesta muualla

Dick Fosbury revolutionised the high jump
Rotation over the bar in the Fosbury Flop analysed & explained by Dr. Jesus Dapena (Arkistoitu – Internet Archive)
Hattu

Jalmari Rinne komisario Palmuna päässään tunnusomainen knalli.
Hattu on tavallisesti jäykästä materiaalista valmistettu päähine, jossa on kupu ja usein lieri. Hattua voidaan käyttää esimerkiksi pään suojaamiseen ja lämpöenergian säilyttämiseen, koristeena, itseilmaisuna tai kantajansa aseman merkkinä.
Valmistus

Hattuja on tehty esimerkiksi huovasta, nahasta, muovista ja erilaisista kankaista. Tuohi, taula, olki ja pahvi ovat erikoisempia hattumateriaaleja.
Usein hatussa on koristeita, kuten nauhoja ja sulkia. Suruaikaan mustaan hattuun on voitu liittää myös huntu. Hattu voi sisältää lisäosia kuten lipan tai korvaläpät. Korvaläpät voidaan kääntää kylmällä ilmalla korvien suojaksi.
Hattuja on valmistettu jo pitkään teollisesti. Miesten hattuja tekee hatuntekijä. Naisten hattujen tekijä on modisti, joka myös valitsee tyyliin pitsit, koristeet ja muut asusteet. Modisti on ammattilaisena keskittynyt etenkin naisten kalliiden, yksilöllisten hattujen suunnitteluun.
Käyttö > Oppiarvon tunnuksena

Suomessa tärkeä symboliarvo on tohtorinhatulla. Nykyään oppiarvoja osoittavien hattujen ja lakkien käyttö on rajoitettu erityisiin tilaisuuksiin. Tohtorinhattua käytetään promootion lisäksi vain kustoksen ja vastaväittäjän asemassa väitöstilaisuudessa sekä yliopiston erityisissä juhlatilaisuuksissa.
Käyttö > Palkintona

Suomen sarjakuvaseura jakaa Puupäähattua ansioituneille sarjakuvapiirtäjille. Ola Fogelbergin sarjakuvasankarin Pekka Puupään hattu on tyypillinen pitkänmallinen.
Käyttö > Metsästyksessä

Hattua on käytetty myös merkinantoon. Metsästäjä viestittää punaisella hatulla matkan päähän olevansa ihminen, jotta muut metsästäjät eivät ampuisi häntä.
Käyttö > Tilaisuuksissa

Hatun katsotaan olevan tärkeä osa asukokonaisuutta esimerkiksi häissä tai muissa tilaisuuksissa, jossa edellytetään muodollista pukeutumista.
Käyttö > Itsekorostuksessa

Toisinaan halutaan korostaa omaa persoonallisuutta pitämällä tavalliseksi mielletystä poikkeavaa hattua.
Hattuetiketti

Toisinaan hatun päässä pitäminen merkitsee kunnioitusta, toisinaan sen pois ottaminen. Esimerkiksi juutalaiset pitävät hattua päässä synagogassa ja sisätiloissa, kun taas kristityt miehet ”paljastavat” päänsä tullessaan sisätilaan tai kirkkoon. Ulkona käytettäväksi tarkoitettu päähine riisutaan usein sisätiloihin mennessä samalla muidenkin ulkovaatteiden kanssa. Länsimaissa hyviin tapoihin kuuluu, että hattu päässä ei syödä.
Väinö Linna käyttää Tuntemattomassa sotilaassa näitä tapoja kuvatessaan ironisesti suomalaista kansanluonnetta. Määtän kysyessä mitä on urheus, Vanhala vastaa urheuden ilmenevän siinä, ettei ”korpisoturi – – ota lakkia päästänsä muualla kuin kun kirkossa ja lakituvassa”.
Sanonnoissa

Kuvaannollisesti hattu voi viitata henkilön asemaan tai rooliin. Tällä tavoin termiä käyttää esimerkiksi Edward de Bono (1990) viitatessaan keskustelijoiden erilaisiin rooleihin ilmauksella ajatteluhattu. Kaunokirjallisuudessa Mario Puzon romaanissa Kummisetä hattu osoittaa tietyn ajatusmaailman omaksumista seuraavassa Tom Hagenin repliikissä Michael Corleonelle: "[P]anin sisilialaisen hatun päähäni ja lopulta tajusin senkin."
Hattuun liittyy monia sanontoja, kuten (kerjätä) hattu kourassa, (tehdä) hattutemppu tai nostaa hattua.
Erilaisia hattuja

Fedora
Hellekypärä
Kellohattu
Knalli
Kolmikolkkahattu
Olkihattu
Panamahattu
Silinterihattu
Sombrero
Stetson
Tohtorinhattu
Kirjallisuutta

Juntikka, Ilse: Oi niitä hattuja.  Pohjois-Pohjanmaan museon julkaisuja 8. Oulu:  Oulun kaupunki, 1991.  ISBN 951-9234-25-X
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Hattu Wikimedia Commonsissa
Sotilaan kaksikolkkahattu
Naisten koristeellista hattumuotia vuodelta 1911.
Fedora-hattu on yleisin miesten lierihatuista. Se on puolipehmeä huopahattu, jonka nimi on peräisin Giordanon Fedora-oopperan päähenkilöltä, ruhtinatar Fedora Romazovalta.
Svitša

| Svitša ukr>  Свіча |
| --- | --- |
 Jokikoskia vuoristo-Svitšalla elokuussa v. 2013
Alkulähde:  Gordanyn vuoristo, lähellä Myslivkan kylää, Karpaatit, Ivano-Frankivskin alue  48°37′51.6″N, 23°47′52.8″E
Laskupaikka:  Dnestr, lähellä Žuravnon kylää, Stryin piiri, Lvivin alue  49°15′06.8″N, 24°18′55.1″E
Maat:   Ukraina  GeoNames-tietokannassa 692080
Pituus:  106 tai 107 km
Valuma-alue:  1 490 tai 1 493 km²
Svitša (ukr. Свіча) on Ivano-Frankivskin alueen Dolynan ja Lvivin alueen Stryin piirissä virtaava Dnestrin oikeanpuoleinen sivujoki Ukrainassa.
Joen kuvaus

Svitšajoki saa alkunsa Länsi-Ukrainassa Itä-Karpaattien pohjoisrinteillä Gorganyn vuorijonon lähteistä Ivano-Frankivskin ja Taka-Karpatian alueiden välisen rajan läheltä. Gorgany on erämaata, Karpaattien vaikeiten saavutettavissa oleva ja vähiten asuttu osa. Lähin paikkakunta on Myslivkan kylä, joka sijaitsee lähellä Svitšan ja sen sivujoen Synija Mahuran yhdistymispaikkaa. Varsinainen kylän keskusta on Svitšan ja sen vasemman sivujoen Ilnytsjan kohtaamispaikan liepeillä. Tästä joki virtaa kaakkoon kohti Dnestriä, sen pituus on joko 106 tai 107 kilometriä ja sen valuma-alueen pinta-ala on 1 490 tai 1 493 neliökilometriä. Joen kaltevuus on 8,3 metriä kilometriä kohti (m/km). Gorganyn maaperä on enimmäkseen kovaa ja kestävää hiekkakiveä, sen maisemille on ominaista melko matalat vuorten huiput, keskimäärin 1 400–1 500 metriä merenpinnasta, mutta sen tasanteilla ei ole myöskään avoimia niittyjä. Svitšan ja sen sivujoen Mizunkan virratessa pitkittäisten harjujen välissä jokien yläjuoksun laakso on kanjonimainen, ja tulvatasanko puuttuu. Joen uoma on hieman mutkitteleva, noin 5–10 metriä kapea ja 0,5–2 metriä syvä. Joen pohja ja putoukset ovat kivikkoisia ja virtaus nopea. Vuorilta virtaava vesi on likaista ja mutaista, ja sen voimakas virtaus voi katkaista puita. Svitšassa on useita koskia ja jopa 60 kilometrin koskenlaskuosuus, vaikka veden puutteen vuoksi koskenlasku on mahdollista vain aikaisin keväällä ja sateisina syksyinä.
Karpaattien jälkeen Dolynan piirissä Ivano-Frankivskin alueella jokilaakso levenee 5–6 kilometriin, joen virtaus on hillitty ja pohja on kivinen, joissain osissa esiintyy pieniä koskia. Uoma muuttuu mutkittelevaksi ja joki on täällä haarautunut, joten sen leveys vaihtelee 20–50 metrin välillä ja syvyys jopa 1,5 metriin. Alajuoksulla jokilaakso on pääosin 500–600 metriä leveä ja niittykasvillisuuden peittämä, paikoin soinen.  Svitša päättyy Dnestriin noin kolme kilometriä Žuravnon kylästä, Lvivin alueella.
Sivujoet

Vuonna 1957 julkaistun Ukrainan jokikatalogin sivulla 36 Svitšan:
vasemmanpuolisiksi sivujoiksi luetellaan Iljnytsa (tai Il’nytsja) 10 km, Mizunka (tai Myzunka) 51 km, Vitvitsa (Lužankan alajuoksu) tai Lužanka 29 km, Sukel tai Sukil 55 tai 67 km ja Netetš tai Nitšytš 19 km.
oikeanpuoliset sivujoet ovat Sadžava tai Sadżeva (19 km), Luštšava tai Lušava (15 km), Tuššanka (38 km), Ruk. Stara Rika (13 km) ja Dubravka (10 km).
Svitšan suurimmat sivujoet ovat vasenpuoliset Mizunka, Vitvitsa/Lužanka ja Sukel/Sukil, mitkä saavat alkunsa Itä-Karpaattien pohjoisilta rinteiltä ja virtaavat läpi Ivano-Frankivskin alueen Dolynan piirin. Niistä Mizunkan, Lužankan, Nitšytšin/Netetšin ja Sukelin kanssa Svitša kulkee pitkästi vierekkäin. Mizunka eli ’Pikkurilli’ tunnetaan koskestaan. Joidenkin lähteiden mukaan oikeanpuolisten joukkoon kuuluvat myös kaksihaarainen Turjanka, Karbovs’kyi, Malyi Lysak ja Pravytš. Vähän ennen laskupaikkaa Lvivin alueella Svitša yhdistyy oikeanpuolisten Dubravkan ja Mlynivkan kanssa, ennen sitä vasemmalta Rostoškan kanssa. Vasenpuolisten joukkoon kuuluvat vielä Makhlynetsjoki, Bagonka tai Baginka (5,91 km) ja Synija eli Sininen Mahura.
Mizunka
Vitvitsa/Lužanka
Vesiputous Sukelilla
Turjanka/Tuššanka
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Svitša Wikimedia Commonsissa
Lähempänä Svitšan lähteitä sen vasemmalla sivujoella Bagonkalla virtaava vesi putoaa 710 metrin korkeudessa merenpinnan yläpuolella vähemmän tunnettuna, 3 metrisenä Pravytšin putouksena, mikä on helposti saavutettavissa, koska se sijaitsee päätieltä P21 kääntyvän valtatien vieressä. Noin 6 kilometrin etäisyydellä putouksesta sijaitsee Myslivkan kylä.
Erik Ahopelto

| Erik Ahopelto> Henkilötiedot |
| --- | --- |
Syntynyt: 5. huhtikuuta 1996 (ikä 28) Tampere, Suomi
Kansalaisuus:   Suomi
Jääkiekkoilija
Lempinimi:  Eki
Pelipaikka:  keskushyökkääjä
Maila:  vasen
Pituus:  186 cm
Paino:  80 kg
Seura
Seura:  Unia Oświęcim
Sarja:  Polska Hokej Liga
Pelaajaura
Pääsarjaura:  2019–
Aik. seurat:  LeKi (Mestis) KOOVEE (S-S/Mestis) Ilves (SML) Hermes (Mestis)
Erik Ahopelto (s. 5. huhtikuuta 1996 Tampere) on suomalainen jääkiekkoilija, joka pelaa Puolan Polska Hokej Ligan Unia Oświęcimissa. Hän on pelipaikaltaan keskushyökkääjä, mutta Ahopelto osaa pelata myös laidassa.
Ura

Ahopelto on Tampereen Ilveksen kasvatti. Hän voitti seurassa kauden 2015–2016 päätteeksi A-nuorten Suomenmestaruuden. Kaudella 2016–2017 Ahopelto debytoi miesten peleissä pelattuaan kaksi ottelua lainalla Mestis-joukkue Lempäälän Kisassa.
Elokuussa 2017 Ahopelto siirtyi try-outille LeKin Mestis-joukkueeseen. Syyskuussa hän sai joukkueeseen kauden 2017–2018 kattavan jatkosopimuksen. Ahopellon tulokaskausi toi 25 runkosarja-, viidessä playoff- ja yhdessä Suomen Cupin ottelussa tehot 2+4=6. Hän pelasi kauden aikana myös kaksi ottelua lainalla Suomi-sarjajoukkue KOOVEE:ssä. Noin puolet kaudestaan Ahopelto pelasi kuitenkin LeKin A-nuorten Mestisjoukkueessa, jossa hän voitti kauden päätteeksi hopeaa.
Kaudeksi 2018–2019 Ahopelto siirtyi vuoden mittaisella sopimuksella edellisenä keväänä Mestikseen nostettuun KOOVEE:hen. Hänet nostettiin 26. tammikuuta 2019 seuran yhteistyöjoukkueen, Tampereen Ilveksen SM-liigajoukkueen kokoonpanoon otteluun JYPiä vastaan, kun joukkueen kokoonpanosta oli sivussa mm. Teemu Rautiainen ja Panu Mieho. Ahopelto merkittiin liigadebyytissään Ilveksen kakkossentteriksi laidoilleen Teemu Lepaus ja Joose Antonen. Hän sai ottelussa jääaikaa 11 minuuttia. Liigauransa avausmaalin Ahopelto teki seuraavassa ottelussaan 6. helmikuuta 2019 Vaasan Sportia vastaan. Markku Hakanen valitsi hänet ottelun Alumnien tähtien kolmostähdeksi. Siirtotakarajalla, helmikuun puolivälissä KOOVEE tiedotti Ahopellon pelaavan loppukauden lainalla Ilveksessä. Hän pelasi siellä 11 runkosarja- ja seitsemän playoff-ottelua tehden kaksi maalia.
Kaudeksi 2019–2020 Ahopelto teki Ilveksen kanssa 1+1-vuotisen SM-liigasopimuksen. Hän pelasi syyskaudella kuusi SM-liigaottelua, mutta suurin osa Ahopellon kaudesta eteni kuitenkin lainalla KOOVEE:n Mestis-joukkueessa. Maaliskuussa 2020 Ilves vahvisti, että hänen sopimuksessaan ollutta optiota ei käytetä. Ahopelto siirtyi kaudeksi 2020–2021 yhden kauden kattavalla sopimuksella Mestis-joukkue Kokkolan Hermekseen. Hän voitti joukkueen sisäisen piste-, maali- ja syöttöpörssin tehoilla 9+16=25. Pudotuspeleissä Ahopelto jakoi Hermeksen sisäisen syöttöpörssin voiton kolmen muun pelaajan kanssa. Hän voitti kauden päätteeksi Mestis-hopeaa. Toukokuussa 2021 Ahopelto teki seuran kanssa vuoden mittaisen jatkosopimuksen. Kaudeksi 2021–2022 hänet nimettiin Hermeksen varakapteeniksi. Ahopelto voitti joukkueen sisäisen piste- ja syöttöpörssin tehoilla 17+26=43, joilla hän sijoittui koko Mestiksen pistepörssissä kymmenenneksi.
Kesäkuussa 2022 Ahopelto teki vuoden mittaisen sopimuksen hänen aiemman seuransa KOOVEE:n kanssa. Hänen sopimuksensa sisälsi option ulkomaille siirtymisestä, jonka Ahopelto käytti jo elokuussa, kun hän siirtyi kaudeksi 2022–2023 vuoden mittaisella sopimuksella Puolan Polska Hokej Ligan Unia Oświęcimiin.
Teatteri (täsmennyssivu)

Teatteri voi tarkoittaa esimerkiksi seuraavia:
teatteri, esittävän taiteen muoto, jossa esiintyjät, yleensä näyttelijät, esittävät jotakin, yleensä näyttämöllä yleisön edessä.
teatteri, rakennus jossa järjestetään esimerkiksi teatteriesityksiä tai konsertteja
Teatteri, suomalainen teatterialan aikakauslehti, vuodesta 2012 Teatteri&Tanssi+Sirkus
Teatteri, Buster Keatonin ohjaama elokuva vuodelta 1921
Teatteri, Tuomas von Boehmin väripuupiirros vuodelta 1951
| --- | --- |
: Tämä on täsmennyssivu, joka luettelee monimerkityksisen käsitteen eri merkitykset tai useita eri henkilöitä. Artikkelisivuja, joiden nimessä tai tekstissä lukee ”Teatteri”, voi hakea sivunnimihaulla, laajalla sivunnimihaulla tai tekstihaulla.
Ihab Makhlouf

Ihab Makhlouf (arab. إيهاب مخلوف‎, ’Īhāb Maḫlūf; 21. tammikuuta 1973 Damaskos – joulukuu 2024 Damaskos) oli syyrialainen liikemies. Hän kuului Makhloufien liikemiesperheeseen ja oli yksi keskeisistä Bašar al-Assadin hallinnolle läheisistä liikemiehistä. Makhlouf oli Assadin serkku äidin puolelta. Hänen isänsä oli Mohammed Makhlouf. Makhlouf oli Hafez, Rami ja Iyad Makhloufin veli.
Makhlouf sai kandidaatin arvon liikehallinnossa Damaskoksen yliopistosta. Hän oli Syyrian kansainvälisen tiede- ja teknologiayliopiston sekä RAMAK Construction Co:n osaomistaja. Hän oli lukuisten yhtiöiden perustaja. Makhloufilla oli omistuksia Syyrian lisäksi myös Moskovassa. Makhlouf oli vuodesta 2011 Euroopan unionin ja vuodesta 2017 Yhdysvaltain pakotteiden kohteena. Makhlouf erosi toukokuussa 2020 Syriatel-yhtiön varapuheenjohtajan asemasta yhtiön ajauduttua kriisiin. Rami Makhlouf oli riitaantunut Assadin hallinnon kanssa; Ihab Makhlouf vakuutti uskollisuuttaan Assadille ja syytti veljeään tilanteesta. Ihab Makhlouf sai Assadin hallinnolta monopolioikeudet maan raja-alueiden verovapaisiin myymälöihin vuonna 2020. Vastaava sopimus Rami Makhloufin kanssa oli purettu viikkoja aiemmin.
Syyrialaiset ja turkkilaiset viestimet uutisoivat Makhloufin mahdollisesti kuolleen tämän yrittäessä paeta Beirutiin Assadin hallinnon kaaduttua. Uutisoinnin mukaan Makhlouf oli ollut veljensä, samassa yhteydessä haavoittuneen Iyad Makhloufin seurassa.
Jo Nesbø

| Jo Nesbø |
| --- | --- |

Henkilötiedot
Syntynyt: 29. maaliskuuta 1960 (ikä 64) Oslo, Norja
Ammatti:  kirjailija, muusikko
Kirjailija
Äidinkieli: norja
Tyylilajit:  rikoskirjallisuus, lastenkirjallisuus
Esikoisteos:  Lepakkomies (1997)
Aiheesta muualla
Kotisivut
Löydä lisää kirjailijoitaKirjallisuuden teemasivulta
Jo Nesbø (s. 29. maaliskuuta 1960 Oslo) on norjalainen kirjailija, muusikko ja entinen pörssimeklari. Nesbø on Norjan kansainvälisesti tunnetuimpia rikoskirjailijoita. Hänen teoksiaan on käännetty yli 50 kielelle ja myyty yli 30 miljoonaa kappaletta. Nesbøn esikoisteos Lepakkomies (1997) aloitti menestyneen Harry Hole -rikosromaanien sarjan. Rikosromaanien ohella Nesbø on kirjoittanut muun muassa myös lastenkirjoja.
Nuoruus ja uran alkuvaiheet

Nesbø syntyi Oslossa, mutta muutti jo nuorena Moldeen, jossa pelasi jalkapalloa Molde FK:ssa 1970-luvun lopulla. Hän debytoi Norjan pääsarjassa 17-vuotiaana. Nesbø joutui lopettamaan jalkapallouransa 18-vuotiaana polvivamman vuoksi. Hän kävi Pohjois-Norjassa kolmen vuoden asepalveluksen, jonka ohella hän suoritti loppuun kesken jääneen lukion. Nesbø opiskeli taloustiedettä Norjan kauppakorkeakoulussa Bergenissä ja valmistui vuonna 1986. Opiskeluaikana hän soitti kitaraa yhtyeessä De Tusen Hjem.
Valmistuttuaan Nesbø muutti Osloon ja aloitti työt liike-elämässä. Hän jatkoi työnsä ohella kappaleiden kirjoittamista ja perusti vuonna 1990 popyhtyeen Di Derre, jossa hän toimi laulajana ja lauluntekijänä. Yhtyeessä soitti myös hänen pikkuveljensä Knut. Vuonna 1993 yhtye julkaisi ensimmäisen albuminsa. Yhtyeen toinen albumi Jenter & Sånn (1994) myi yli 190 000 kappaletta ja on Norjan myydyimpiä albumeita vuosiin.
Musiikin ohella Nesbø jatkoi työskentelyä pörssimeklarina ja opiskeli talousanalyytikoksi. Hän siirtyi työskentelemään Norjan suurimmpaan meklariyritykseen DnB Marketsiin mutta jatkoi myös musiikintekoa ja päätti vuoden työskentelyn jälkeen pitää puolen vuoden sapattivapaan. Virkavapaansa jälkeen Nesbø irtisanoutui työstään omistautuakseen kirjoittamiselle.
Ura kirjailijana > Harry Hole -sarja ja muut rikosromaanit

Nesbø vietti puolen vuoden virkavapaansa Australiassa. Matkan aikana hän kirjoitti esikoisromaaninsa Lepakkomies (1997), jossa rikostutkija Harry Hole esiintyy ensimmäistä kertaa. Teos sai Norjassa vuoden parhaan rikosromaanin Riverton-palkinnon, ja sille myönnettiin myös vuoden parhaan pohjoismaisen rikosromaanin Lasiavain-palkinto.
Toisen Harry Hole -romaaninsa Torakat (1998) Nesbø kirjoitti Bangkokissa, jonne myös teos sijoittuu. Sarjan kolmas osa Punarinta (2000) sijoittuu Norjaan. Kirjan ilmestymisvuonna Nesbølle myönnettiin teoksesta Norjan kirjakauppiaiden Bokhandlerprisen-palkinto. Se äänestettiin myöhemmin myös Norjan kaikkien aikojen parhaaksi rikosromaaniksi Norjan yleisradioyhtiö NRK:n äänestyksessä. Vuonna 2002 ilmestyi neljäs Harry Hole -romaani Suruton, joka sai Mads Wiel Nygaard -palkinnon ja oli Yhdysvalloissa ehdolla Edgar-palkinnon saajaksi. Viides teos Veritimantit (2003) muodostaa yhdessä kahden aiemman teoksen kanssa Oslo-trilogian.
Sarjan kuudennessa teoksessa Pelastaja (2005) taustatarina käsittelee Vukovarin piiritystä. Vuonna 2007 ilmestyi seitsemäs osa, Lumiukko, joka palkittiin jälleen Norjan kirjakauppiaiden palkinnolla. Teos pääsi myöhemmin myös The New York Timesin bestseller-listalle. Siitä tehtiin elokuva, jonka ensi-ilta oli syksyllä 2017. Sarjan kahdeksas osa, Panssarisydän, ilmestyi vuonna 2009 ja menestyi Norjan lisäksi hyvin myös ulkomailla. Vuonna 2011 ilmestyi teossarjan yhdeksäs osa, Aave, ja vuonna 2013 sarjan toistaiseksi viimeisin osa, Poliisi. Sarjan 11:s osa Jano ilmestyi 2017.
Nesbø on kirjoittanut myös yksittäisiä rikosromaaneita. Vuonna 2008 ilmestyi teos Kukkulan kuningas, joka kertoo kykyjenetsijä ja taidevaras Roger Brownista. Kirjasta on tehty myös elokuva Headhunters (2011). Vuonna 2014 ilmestyi teos Isänsä poika ja vuonna 2015 kaksiosainen Verta lumella. Vuonna 2018 Nesbo kirjoitti uudelleentulkinnan Shakeparen näytelmästä Macbeth.
Ura kirjailijana > Muu tuotanto

Vuonna 1999 Nesbø julkaisi Espen Søbyen kanssa matkakirjan Stemmer fra Balkan. Atten dager i mai sodan repimältä Balkanilta. Nesbøltä ilmestyi novellikokoelma Karusellmusikk vuonna 2001, ja hän julkaisi samana vuonna myös samannimisen sooloalbumin.
Nesbø on kirjoittanut myös lastenkirjoja. Niistä ensimmäinen on vuonna 2007 julkaistu Tohtori Proktorin pierupulveri, jonka jälkeen on ilmestynyt neljä muutakin Tohtori Proktor -kirjaa.
Nesbø ideoi norjalaisen televisiosarjan Miehitetty, joka esitettiin Norjassa syksyllä 2015. Kyseessä oli kaikkien aikojen kallein norjalainen tv-sarja. Suomessa sarjan esitti MTV3.
Tuotanto > Harry Hole -romaanit

Lepakkomies.  ((Flaggermusmannen, 1997.) Suomentanut Outi Menna)  Helsinki:  Like, 2001.  ISBN 951-578-841-2
Torakat.  ((Kakerlakkene, 1998.) Suomentanut Outi Menna)  Helsinki:  Johnny Kniga, 2009.  ISBN 978-951-0-34900-7
Punarinta.  ((Rødstrupe, 2000.) Suomentanut Outi Menna)  Helsinki:  Johnny Kniga, 2005.  ISBN 951-0-28533-1
Suruton.  ((Sorgenfri, 2002.) Suomentanut Outi Menna)  Helsinki:  Johnny Kniga, 2005.  ISBN 951-0-28534-X
Veritimantit.  ((Marekors, 2003.) Suomentanut Outi Menna)  Helsinki:  Johnny Kniga, 2006.  ISBN 951-0-29155-2
Pelastaja.  ((Frelseren, 2005.) Suomentanut Outi Menna)  Helsinki:  Johnny Kniga, 2007.  ISBN 978-951-0-31892-8
Lumiukko.  ((Snømannen, 2007.) Suomentanut Outi Menna)  Helsinki:  Johnny Kniga, 2008.  ISBN 978-951-0-33769-1
Panssarisydän.  ((Panserhjerte, 2009.) Suomentanut Outi Menna)  Helsinki:  Johnny Kniga, 2010.  ISBN 978-951-0-36254-9
Aave.  ((Gjenferd, 2011.) Suomentanut Outi Menna)  Helsinki:  Johnny Kniga, 2011.  ISBN 978-951-0-39389-5
Poliisi.  ((Politi, 2013.) Suomentanut Outi Menna)  Helsinki:  Johnny Kniga, 2013.  ISBN 978-951-0-39943-9
Jano.  ((Tørsten, 2017.) Suomentanut Outi Menna)  Helsinki:  Johnny Kniga, 2017.  ISBN 978-951-0-42358-5
Veitsi.  ((Kniv, 2019.) Suomentanut Outi Menna)  Helsinki:  Johnny Kniga, 2019.  ISBN 978-951-0-43305-8
Verikuu.  ((Blodmåne.) Suomentanut Outi Menna)  Helsinki:  Johnny Kniga, 2022.  ISBN 978-951-0-45411-4
Tuotanto > Tohtori Proktor -kirjat

Tohtori Proktorin pierupulveri (Doktor Proktors prompepulver, 2007)
Tohtori Proktorin aika-amme (Doktor Proktors tidebadkar, 2008)
Tohtori Proktori ja mahdollinen maailmanloppu (Doktor Proktor og verdens undergang. Kanskje, 2010)
Tohtori Proktori ja suuri kultaryöstö (Doktor Proktor og det store gullrøveriet, 2012)
Pelastaako tohtori Proktori joulun? (Kan doktor Proktor redde jula?, 2016)
Tuotanto > Muut kirjat

Stemmer fra Balkan. Atten dager i mai (1999), yhdessä Espen Søbyen kanssa
Karusellmusikk (novelleja, 2001)
Det hvite hotellet (lyhytromaani, 2007)
Kukkulan kuningas.  ((Hodejegerne, 2008) Suomentanut Outi Menna)  Helsinki:  Johnny Kniga, 2009.  ISBN 978-951-0-34705-8
Isänsä poika.  ((Sønnen, 2014) Suomentanut Outi Menna)  Helsinki:  Johnny Kniga, 2014.  ISBN 978-951-0-40856-8
Verta lumella I.  ((Blod på snø, 2015) Suomentanut Outi Menna)  Helsinki:  Johnny Kniga, 2015.  ISBN 978-951-0-40668-7
Verta lumella II. Lisää verta.  ((Blod på snø II. Mere blød, 2015.) Suomentanut Outi Menna)  Helsinki:  Johnny Kniga, 2015.  ISBN 978-951-0-40807-0
Macbeth. (Macbeth, 2018) Suomentanut Outi Menna. Helsinki: Johnny Kniga, 2018.
Valtakunta.  (Kongeriket, 2020)  Suomentanut Outi Menna. Helsinki:  Johnny Kniga, 2020.
Mustasukkainen mies ja muita kertomuksia.  (Sjalusimannen og andre fortellinger, 2021)  Suomentanut Pirkko Talvio-Jaatinen. Helsinki:  Johnny Kniga, 2021.  ISBN 978-951-0-47095-4
Rottien saari ja muita kertomuksia.  (Rotteøya og andre fortellinger, 2021)  Suomentanut Pirkko Talvio-Jaatinen. Helsinki:  Johnny Kniga, 2021.  ISBN 978-951-0-47098-5
Pimeyden talo.  (Natthuset, 2023)  Suomentanut Outi Menna. Johnny Kniga, 2023.  ISBN 978-951-0-49261-1
Kylän Kuningas.  (Kongen av Os, 2024)  Suomentanut Outi Menna. Johnny Kniga, 2024.  ISBN 978-952-362-101-5