stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Salvador Brotons

Salvador Brotons vuonna 2014.
Salvador Brotons (s. 1959 Barcelona) on espanjalainen säveltäjä ja kapellimestari. Hän syntyi musikaaliseen perheeseen ja sai huilunsoiton opetusta isältään. Hän opiskeli sittemmin huilunsoittoa, sävellystä ja orkesterinjohtoa Barcelonan kunnalliskonservatoriossa. Hänen opettajiensa joukossa olivat Antoni Ros-Marbà, Xavier Montsalvatge ja Manuel Oltra. Vuonna 1985 Brotons sai Fulbright-stipendin; hän muutti Yhdysvaltoihin, jossa hän sai musiikin tohtorin arvon Floridan osavaltionyliopistosta.
Brotons on säveltänyt pääasiassa orkesteri- ja kamarimusiikkia. Hän on saanut lukuisia sävellyspalkintoja, kuten Espanjan kansallisorkesterin palkinnon (1977) Neljästä kappaleesta jousille sekä Barcelonan kaupungin palkinnon Ensimmäisestä sinfoniasta (1983) ja sitten myös teoksesta Absences (kertojalle ja orkesterille, 1986). Vuonna 1991 Brotons sai Kuningatar Sofían palkinnon orkesteriteoksesta Virtus. Brotons on säveltänyt lukuisia tilaustöitä, ja hänen musiikkiaan on julkaistu ja levytetty Euroopassa ja Yhdysvalloissa useilla levymerkeillä.
Brotonsista tuli vuonna 1991 Vancouverin sinfoniaorkesterin kapellimestari ja musiikillinen johtaja. Lisäksi hän on toiminut samoissa tehtävissä Vallèsin sinfoniaorkesterissa Barcelonassa (1997–2002) ja Baleaarien saarten sinfoniaorkesterissa Palma de Mallorcassa (1998–2001, 2009–). Brotons on esiintynyt vierailijana muiden muassa Etelä-Afrikan kansallisen sinfoniaorkesterin, Moskovan virtuoosien, RTVE-sinfoniaorkesterin, Málagan filharmonikkojen, Barcelonan sinfoniaorkesterin, Venezuelan Simón Bolívar -orkesterin, Montevideon filharmonikkojen, UANL-sinfoniaorkesterin (Meksiko), Pekingin sinfoniaorkesterin ja Bucheonin sinfoniaorkesterin johdossa.
Bella Centerin metroasema

Bella Center on Kööpenhaminan metron linjan M1 asema Tanskan pääkaupungissa Kööpenhaminassa. Asema sijaitsee Amagerin saarella joukkoliikenteen maksualueella 3.
Bella Centerin asema on avattu vuonna 2002. Se on saanut nimensä läheisestä Bella Center -kongressikeskuksesta. Metrojunia liikennöi asemalta Kööpenhaminan keskustan kautta Vanløseen ja vastakkaiseen suuntaan Vestamageriin.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Bella Centerin metroasema Wikimedia Commonsissa
Bella Centerin asema Kööpenhaminan metron verkkosivuilla (tanskaksi)
Salvador Giménez Valls

Salvador Giménez Valls.

Salvador Giménez Valls (s. 31. toukokuuta 1948 Muro de Alcoy) on espanjalainen roomalaiskatolinen piispa. Hänet vihittiin papiksi Valencian arkkihiippakuntaan 9. kesäkuuta 1973 ja nimitettiin sen vihkipiispaksi sekä Abulan titulaaripiispaksi 11. toukokuuta 2005. Piispaksi vihkiminen seurasi 2. heinäkuuta. Pääkonsekraattorina toimi Agustín García-Gasco y Vicente, jota avustivat Ricardo María Carles Gordó ja Jaume Pujol Balcells.
Giménez Valls sai 21. toukokuuta 2009 nimityksen Menorcan piispaksi.
Giménez Vallsista tuli vuonna 2005 Espanjan piispainkonferenssissa piispojen koulutus- ja katekeesikomission jäsen.
Ryūjō

Ryūjō-nimisiä laivoja ovat olleet:
Ryūjō (1864), Japanin laivaston panssarilaiva
Ryūjō (1931), Japanin laivaston lentotukialus
| --- | --- |
: Tämä on täsmennyssivu, joka luettelee monimerkityksisen käsitteen eri merkitykset tai useita eri henkilöitä. Artikkelisivuja, joiden nimessä tai tekstissä lukee ”Ryūjō”, voi hakea sivunnimihaulla, laajalla sivunnimihaulla tai tekstihaulla.
Ryūkyū kenpō

| Ryūkyū kenpō |
| --- | --- |
Tunnetaan myös nimillä:  Ryūkyū kenpō karate, Ryūkyū kenpō tomari-te
Alkuperämaa:   Japani
Perustaja(t):  Seiyū Oyata (ryū-te), George Dillman
Vaikutteet:  Okinawalaiset kamppailulajit
Löydä lisää urheiluaUrheilun teemasivulta
Ryūkyū kenpō (jap. 琉球拳法) on yleisnimitys kaikille karaten tyylisuunnille, jotka ovat peräisin Riukiusaarilta.
Seiyū Oyatan kehittämä Ryū-te tunnettiin vuoteen 1995 saakka Ryūkyū kenpōna. Oyata kuitenkin muutti tyylinsä nimen, kun George Dillman opetti Ryūkyū kenpōsta omaa versiotaan. Dillmanin versio on koko nimeltään Ryūkyū kenpō tomari-te, ja siihen on yhdistetty myös Dillmanin harjoittamaa toista karaten tyylisuntaa tomari-teta.
Salem al-Dawsari

Salem al-Dawsari vuonna 2018.
Salem al-Dawsari (s. 19. elokuuta 1991) on saudiarabialainen jalkapalloilija, pelipaikaltaan laitahyökkääjä. Hän on pituudeltaan 171-senttimetrinen. Hän on edustanut kotimaansa pääsarjassa al-Hilalia vuodesta 2011 alkaen. Hän on voittanut maansa mestaruuden vuosina 2017, 2018, 2020, 2021 ja 2022 sekä AFC:n mestarien liigan mestaruuden vuosina 2019 ja 2021. Vuoden 2018 alkupuoliskon al-Dawsari oli lainasopimuksella espanjalaisseura Villarrealissa mutta pääsi pelaamaan Espanjan liigassa vain runsaat puoli tuntia viimeisellä sarjakierroksella kotiottelussa Real Madridia vastaan.
Saudi-Arabian maajoukkueessa al-Dawsari pelasi ensimmäisen kerran vuonna 2012. Hän on pelannut kaikkiaan yli 70 maaottelua. Hän teki MM-kilpailuissa 2018 joukkueensa 2–1-voittomaalin viimeisessä alkulohko-ottelussa Egyptiä vastaan. MM-kilpailuissa 2022 hän teki joukkueensa 2–1-voittomaalin, kun Saudi-Arabia voitti ensimmäisessä alkulohko-ottelussaan turnauksen ennakkosuosikeihin kuuluneen Argentiinan. Hän teki myös joukkueensa ainoan maalin, 1–2-kavennuksen, viimeisessä alkulohko-ottelussa Meksikoa vastaan, mutta Saudi-Arabia ei päässyt tälläkään kertaa lohkostaan jatkoon.
August Ahlqvist

| August Ahlqvist |
| --- | --- |

Henkilötiedot
Syntynyt: 7. elokuuta 1826 Kuopio
Kuollut: 20. marraskuuta 1889 (63 vuotta) Helsinki
Koulutus ja ura
Instituutti:  Helsingin yliopisto
Tutkimusalue:  kielitiede
Karl August Engelbrekt Ahlqvist, A. E. Ahlqvist, kirjailijana A. Oksanen (7. elokuuta 1826 Kuopio – 20. marraskuuta 1889 Helsinki), oli suomalainen runoilija, suomalais-ugrilaisten kielten tutkija ja vuodesta 1863 ystäväänsä Elias Lönnrotia seurannut Keisarillisen Aleksanterin yliopiston suomen kielen professori (myöhemmin myös kansleri). Ahlqvistia pidetään fennougristiikan yhtenä perustajana. Ahlqvistin suuri innoittaja oli J. L. Runeberg, jolta hän peri kansallisromanttisen näkökulman. Kirjailijanimeä A. Oksanen hän alkoi käyttää Kuopiossa kirjoittaessaan Saima-lehteen, jota toimitti tuolloin J. V. Snellman.
Elämä ja ura

Ahlqvist oli kotoisin Kuopiosta. Hän syntyi aviottomana lapsena, hänen isänsä oli kenraaliadjutantti, vapaaherra Johan Mauritz Nordenstam (k. 1882). Äiti Maria Augusta Ahlqvist (k. 1886) oli kuopiolainen piika. Hänen kasvatusisänään toimi maanjako-oikeuden puheenjohtaja, varatuomari Karl Stenius.
Ahlqvist perusti vuonna 1847 D. E. D. Europaeuksen ja Paavo Tikkasen kanssa Suomettaren. Myöhemmin hän perusti myös kielitieteellisen aikakauslehti Kielettären. Hän teki vuosina 1854–1859 useita tutkimusmatkoja suomen sukulaiskieliä puhuvien kansojen pariin sekä vuosina 1877 ja 1880 hantien ja mansien asuma-alueille. Ahlqvist julkaisi useita tutkimuksia vatjan, vepsän, mordvan, hantin ja mansin kielistä, ollen viimeksi mainitussa pioneeri, Viron kirjallisuudesta sekä suomen ja unkarin kielten sukulaisuudesta. Hän kirjoitti myös teoksen Muistelmia matkoilta Venäjällä, joka on ensimmäinen suomenkielinen matkakirja, sekä Savolaisen laulun sanat.
Ahlqvist valmistui vuonna 1857 filosofian maisteriksi Helsingin yliopistosta ja vuonna 1860 filosofian tohtoriksi. Vuonna 1862 hänet kutsuttiin Suomen Tiedeseuran jäseneksi. Ahlqvist palkittiin Venäjän keisarillisen tiedeakatemian puolikkaalla Demidovin palkinnolla, joka oli aikanaan maailman merkittävimpiä tiedepalkintoja. Hän myös osoitti tutkimuksillaan ensimmäisenä, että tšuvassi ei ole suomalais-ugrilainen kieli.
Elämä ja ura > Kriitikko ja Aleksis Kiven vainoaja

Ahlqvist toimi myös kirjallisuuskriitikkona. Hänellä oli suomen kielen uudistajana paljon merkitystä kirjallisuuspiireissä, mikä käy ilmi Aleksis Kiven tapauksesta. Ensimmäisestä Aleksis Kiven merkittävästä julkaisusta, Seitsemästä veljeksestä lähtien Kivi oli Ahlqvistin ankaran kritiikin kohteena. Seitsemän veljeksen arvostelussaan Finlands Allmänna Tidningenissä hän teilasi kirjan täysin, pitäen sitä myöhemmin jopa ”häpeäpilkkuna suomalaisessa kirjallisuudessa”. Tämä pelästytti Suomalaisen Kirjallisuuden Seuran, ja Seitsemän veljeksen Novelli-kirjaston vihkosien myynti keskeytettiin ja painatussuunnitelma yhtenä niteenä julkaistavasta kirjasta jäädytettiin kolmeksi vuodeksi.
Ahlqvist suhtautui kriittisesti Kiven kansankuvaustapaan, joka esitti kansan paljon raadollisemmassa valossa kuin kansan nöyryyttä ja sävyisyyttä korostava runebergiläinen idealistinen kansankuvaus. Veijo Meri kuvaa Ahlqvistin suhdetta Kiveen ”sairaaksi”, sillä hän kirjoitti Kivestä tämän jo kuoltua vielä muun muassa pilkkarunon, jossa käytti Kivestä muun muassa ilmaisuja ”taitamaton tahruri” ja ”hullu viinan juoja”. Ankaran kritiikin on myöhemmin arveltu jopa vaikuttaneen Kiven mielenterveyden romahtamiseen ja ennenaikaiseen kuolemaan.
Tuotanto

| --- | --- |
 Satu, 1847  Bidrag till finska. Finska språkforskningens historia, 1854  Viron nykyisemmästä kirjallisuudesta, 1855  Wotisk grammatik jemte språkprof och ordförteckning, 1855  Anteckningar i Nordtschudiskan, 1859  Muistelmia matkoilta Venäjällä vuosina 1854–58, 1859  Läran on verben i mordwinska, 1859  Laulu kellosta (Friedrich Schiller), 1859 (kääntäjä)  Väkinäinen naiminen (Molière) (kääntäjä)  Kavaluus ja rakkaus (Schiller), 1863 (kääntäjä)  Säkeniä I–II, 1860, 1868  Versuch einer mokscha-mordwinischen gramatik nebst texten und wörterverzeichniss, 1861  Suomalainen runousoppi kielelliseltä kannalta, 1863  Auszüge aus einer neuen grammatik der finnischen sprache, 1868 :  Suomalainen murteiskirja, 1869  Det vestfinska språkets kulturord, 1871  Uusi suomalainen lukemisto suomalais-ruotsalaisen sanakirjan kanssa, 1873  Suomen kielen rakennus, 1877  Täydellinen Kalevalan sanasto, 1878  Unter wogulen und ostjaken, 1883  Elias Lönnrot, 1884  Tutkimuksia Kalevalan tekstissä ja tämän tarkastusta, 1886  Kalevalan karjalaisuus, 1887  Suomalaisia puhekokeita, 1889  Wogulischer Wörterverzeichniss, 1891  Wogulische sprachtexte nebst entwurf einer wogulischen grammatik aus dem nacthklasse des verfassers. Hrsg. Von Yrjö Wichman, 1894  Oksasen runoja, 1898  Kirjeet, 1982 
Lisäksi muun muassa lehtiartikkeleita ja sävellettyjä runoja
Kirjallisuutta

Pirinen, Antti: Perkeleitä ja enkeleitä : Ahlqvistien maailmat.  Helsinki:  SKS, 2022.  ISBN 978-951-858-358-8.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta August Ahlqvist Wikimedia Commonsissa
Lisää luettavaa aiheesta August Ahlqvist on Wikiaineistossa
Sitaatteja aiheesta August Ahlqvist Wikisitaateissa
August Ahlqvistin Venäjän matkakirjeet Kansalliskirjasto
H. K. Riikonen: Ahlqvist, August (1826–1889). Kansallisbiografia-verkkojulkaisu 1.11.2000. Suomalaisen Kirjallisuuden Seura. (Maksullinen)
Vapaasti ladattavia August Ahlqvistin teoksia Project Gutenbergissa
Vapaasti ladattavia August Ahlqvistin teoksia Projekti Lönnrotissa
Vapaasti ladattavia August Ahlqvistin teoksia Kansalliskirjastossa:
Elias Lönnrot. Elämä-kerrallisia piirteitä
Kalevalan karjalaisuus: Kalevalasta itsestään ja muualta todistettu"
Muistelmia matkoilta Venäjällä vuosina 1854–1858
Suomalainen runous-oppi kielelliseltä kannalta
Suomalaisia puhekokeita: seitsemän puhetta erinäisissä tiloissa
Viron nykyisemmästä kirjallisuudesta
Säkeniä-kokoelman versioita:
Säkeniä: kokous runoelmia, joiden tekijä on A. Oksanen, 1860
Säkeniä: kokous runoutta, 1. parwi, A. Oksanen 1863
Säkeniä: Kokous runoelmia, A. Oksaselta. 2. parwi 1868
Säkeniä: kokous runoelmia, joiden tekijä on A. Oksanen, Uusi, vähennetty ja enännetty laitos 1874
Säkeniä: kokous runoelmia, joiden tekijä on A. Oksanen, Neljäs, enännetty painos 1881
Säkeniä: kokous runoelmia, joiden tekijä on A. Oksanen, Viides enännetty painos 1898
August Ahlqvist 375 humanistia -sivustolla 31.1.2015, Helsingin yliopiston humanistinen tiedekunta
August Ahlqvist, Eero Järnefeltin maalaama muotokuva vuodelta 1889.
Salvador Illa

| Salvador Illa |
| --- | --- |

Espanjan terveysministeri
 13. tammikuuta 2020 – 27. tammikuuta 2021  
Edeltäjä:  María Luisa Carcedo
Seuraaja:  Carolina Darias
Henkilötiedot
Syntynyt: 5. toukokuuta 1966 (ikä 58) La Roca del Vallès, Katalonia, Espanja
Kansalaisuus:   Espanja
Arvonimi: The Right Honourable
Tiedot
Puolue:  Katalonian sosialistien puolue
 Nimikirjoitus
Salvador Illa Roca (myös Illa i Roca; s. 5. toukokuuta 1966) on espanjalainen poliitikko, joka toimi Espanjan terveysministerinä vuosina 2020–2021. Hän edustaa Katalonian sosialistien puoluetta.
Illa syntyi La Roca del Vallèsissa Katalonian Barcelonan maakunnassa. Hän kävi koulua Granollersissa ja opiskeli filosofiaa Barcelonan yliopistossa. Hän on myös suorittanut kauppatieteiden maisterin tutkinnon Navarran yliopistossa. Hän on suorittanut asepalveluksen ja on sotilasarvoltaan vänrikki (esp. alférez).
Illa valittiin vuonna 1987 La Roca del Vallèsin kunnanvaltuustoon. Vuonna 1995 hän liittyi Katalonian sosialistien puolueeseen; samana vuonna hänet valittiin La Roca del Vallèsin pormestariksi. Vuonna 1999 hänet erotettiin pormestarin virasta epäluottamusäänestyksellä, mutta hänet valittiin virkaan uudestaan myöhemmin samana vuonna. Vuonna 2005 hänet nimitetiin Katalonian aluehallituksen oikeusministeriön infrastruktuurivarajohtajaksi; samalla hän erosi pormestarin virasta. Vuosina 2010–2011 hän toimi Barcelonan kaupungin taloushallinnon johtajana, ja vuosina 2011–2016 Barcelonan kaupunginvaltuuston sosialistisen valtuustoryhmän koordinaattorina.
Vuonna 2016 Illa nimitettiin Katalonian sosialistien puolueen organisaatiosihteeriksi. Lokakuussa 2017 hän oli korkea-arvoisin puolueen jäsen, joka osallistui Societat Civil Catalana -järjestön Barcelonassa järjestämään Katalonian itsenäisyyttä vastustavaan mielenosoitukseen.
Illa nimitettiin Espanjan terveysministeriksi tammikuussa 2020. Hänen ministerikaudelleen osui COVID-19-pandemia. Hän erosi virasta tammikuussa 2021 keskittyäkseen tuleviin Katalonian parlamenttivaaleihin, joissa hän oli Katalonian sosialistisen puolueen kärkiehdokas ja aluejohtajaehdokas.
Barakaldo CF

Nuevo Estadio Lasesarre
Barakaldo Club de Fútbol on jalkapalloseura Barakaldon kaupungista Espanjasta. Seuran edustusjoukkue pelaa Espanjan kolmanneksi korkeimmalla sarjatasolla Segunda División B:ssä. Sen kotistadionina toimii vuonna 2001 rakennettu Nuevo Estadio Lasesarre.
Historia

Barakaldo CF on perustettu vuonna 1917. Historiansa aikana joukkue on tunnettu myös muilla nimillä, kuten Baracaldo Fútbol Club, Baracaldo Oriamendi, Baracaldo Altos Hornos, Baracaldo Club ja Barakaldo Club de Fútbol, mutta nimenvaihdoksista huolimatta se on ollut sama seura. Joukkueen kotistadionina, ennen kuin se siirtyi vuonna 2001 uudelle stadionille, toimi vuosien 1922–2001 välillä Estadio Lasesarre. Joukkueen paidan värit, musta pohja ja keltaiset raidat, tulevat perinteen mukaan. Musta kuvaa tehtaiden päästöjä ja vastaavasti keltaiset raidat kuvaavat hyvinvointia.
Historiansa saatossa Barakaldo CF on pelannut kaikkiaan 28 kautta Segunda Divisiónissa, 27 kautta Segunda División B:ssä ja 25 kautta Tercera Divisiónissa.
Saavutukset

Segunda División B: 1980, 1998, 2001
Tercera División: 1930, 1931, 1958, 1963, 1964, 1972, 1977, 1988
Aiheesta muualla

Barakaldo CF:n virallinen kotisivu
Segunda División B 2019–2020
| --- | --- |
Lohko 1:   At. Baleares  Atlético B  Celta B  Coruxo  Getafe B  Ibiza  Internacional  Langreo  Las Palmas B  Las Rozas  Marino  Melilla  Oviedo B  Peña Deportiva  Pontevedra  Racing Ferrol  Rayo Majadahonda  Real Madrid B  SS Reyes  Sporting B 
Lohko 2:   Alavés B  Amorebieta  Arenas  Barakaldo  Bilbao Athletic  Burgos  Calahorra  Cultural Leonesa  Guijuelo  Haro  Izarra  Leioa  Osasuna B  Real Sociedad B  Real Unión  Salamanca CF  Tudelano  UD Logroñés  Unionistas  Valladolid B 
Lohko 3:   Andorra  Badalona  Barcelona B  Castellón  Cornellà  Ebro  Ejea  Espanyol B  Gimnàstic  Hércules  La Nucía  Levante B  Llagostera  Lleida Esportiu  Olot  Orihuela  Prat  Sabadell  Valencia Mestalla  Villarreal B 
Lohko 4:   Algeciras  Atlético Sanluqueño  Badajoz  Cádiz B  Cartagena  Córdoba  Don Benito  Linense  Marbella  Mérida  Murcia  Recreativo  Recreativo Granada  San Fernando  Sevilla B  Talavera  UCAM Murcia  Villarrobledo  Villanovense  Yeclano
Autuaaksijulistaminen

Zoltán Meszlényin beatifikaatio vuonna 2009.
Beatifikaatio eli autuaaksijulistaminen (latin. Beatificatio) on katolisen kirkon tunnustus kuolleen henkilön taivaaseen pääsemisestä ja kyvystä toimia taivaallisena esirukoilijana. Autuaaksijulistaminen on kolmas neljästä askeleesta tiellä kanonisoinnissa eli pyhimykseksi julistamisessa. Vuodesta 1983 lähtien autuaaksi julistetun välityksellä on täytynyt tapahtua vähintään yksi todistettu ihme, poikkeustapauksina marttyyrikuoleman kärsineet.[lähde? ]
Aiheesta muualla

Luettelo kaikista Katolisen kirkon autuaista (Arkistoitu – Internet Archive)
Katolisen kirkon asteet pyhimykseksi julistamisessa
Jumalan palvelija   →   Kunnianarvoisa   →   Autuaaksijulistaminen   →   Pyhimys
Salemin piirikunta

Salemin piirikunta (tamiliksi சேலம் மாவட்டம், Cēlam māvaṭṭam) on yksi Intian Tamil Nadun osavaltion 32 piirikunnasta. Piirikunta rajautuu pohjoisesta Dharmapurin ja Viluppuramin piirikuntiin, lännestä Eroden piirikuntaan ja etelästä Namakkalin, Tiruchirappallin ja Perambalurin piirikuntiin.
Piirikunnassa oli vuoden 2011 väestönlaskennassa 3 482 056 asukasta.
Autio talo

Sherlock Holmes Reichenbachin putouksilla novellissa "Autio talo".
Autio talo - Sherlock Holmesin paluu (usein lyhyemmin pelkkä Autio talo, engl. The Adventure of the Empty House) on yksi Arthur Conan Doylen Sherlock Holmes -tarinoista. Se sijoittuu kirjojen keskinäisen aikajanan mukaan tarinan Viimeinen tapaus jälkeiseen aikaan vuoteen 1894. Alkujaan Viimeisen tapauksen piti jäädä kirjailijan viimeiseksi tarinaksi, mutta tämä päätti myöhemmin yleisön pyynnöstä alkaa kirjoittaa uusia Holmesin seikkailuja.
Juoni

Tohtori Watson tapaa sattumalta ystävänsä Sherlock Holmesin, vaikka tämän piti olla ollut kuolleena jo neljä vuotta. Holmes selittää Watsonille, että hän vain lavasti kuolemansa tarinassa Viimeinen tapaus ja että hän on palannut Lontooseen vangitsemaan yhden professori Moriartyn kätyreistä.
Eräs eurooppalainen taiteilija on valmistanut Holmesille tämän vahakuvan, jonka Holmes sijoittaa Baker Street -huoneistonsa ikkunan luokse. Holmesin palvelija rouva Hudson käy varttitunnin välein kääntämässä vahakuvaa lisätäkseen aitouden vaikutelmaa. Holmes ja Watson piiloutuvat vastapäiseen hylättyyn taloon odottamaan murhaajan saapumista. Pian Moriartyn kätyri saapuu erikoisvalmisteisen kiväärinsä kanssa ja ampuu vahakuvaa, jolloin Watson ja Holmes ryntäävät hänen kimppuunsa ja pidättävät hänet.
Tarinan sivujuonena on myös nuoren englantilaisen miehen murha, josta poliisilla ei ole mitään johtolankaa. Selviää, että Moriartyn kätyri ampuma-aseineen oli asialla.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Autio talo Wikimedia Commonsissa
Aurikkojärvi

| Aurikkojärvi |
| --- | --- |
Valtiot:  Suomi
Maakunnat:  Pirkanmaa
Kunnat:  Orivesi
Koordinaatit:  61°41′36″N, 24°29′17″E
Vesistöalue ja valuma-alueen tietoja
Päävesistöalue:  Kokemäenjoen vesistö (35)
Valuma-alue:  Leppähampaanjoen valuma-alue (35.75)
Laskujoki:  Sulkusalmi 
Järvinumero:  35.751.1.004
Mittaustietoja
Pinnankorkeus:  84,2 m  
Rantaviiva:  5,398 km  
Pinta-ala:  54,446 ha  
Saaria:  ei saaria 
 fiAurikkojärvi 
Aurikkojärvi  on Pirkanmaalla Orivedellä Leppähampaan ja Pitkäjärven välissä sijaitseva järvi.
Maantietoa

Järven pinta-ala on 54 hehtaaria ja se on 2,7 kilometriä pitkä ja 450 metriä leveä. Se sijaitsee kolmen korkean vuoren Raiskionvuoren, Aurikkovuoren ja Sulkuvuoren välisessä painanteessa. Se on metsämaiden ympäröimää, mutta järven länsipäässä rannoille ulottuu peltomaata ja niittyjä. Järvellä on vain kaksi lahtea. Itäpäässä sijaitsee Aurikkolahti ja vastapäätä Kaipaanlahti. Erityisesti Aurikkovuoren rinteet näkyvät järvelle komeina kalliojyrkänteinä, jotka putoavat järveen Aurikkolahteen. Lahden pohjukassa on nuotiopaikka. Järvellä ei ole kartan mukaan saaria. Sen rantaviivan pituus on 5,4 kilometriä ja rannat ovat länsipäätä lukuun ottamatta kuivaa metsämaastoa. Järven lähiympäristössä on haja-asutuksena vain kolme maatilaa. Rannoille on rakennettu kymmenen vapaa-ajan asuntoa. Niille tulee tiet valtatieltä 9 ja yhdystieltä 14224. Järven lasku-uoman Sulkusalmen ylittää Orivesi–Jyväskylä-rautatie, jonka äänet kuuluvat järvelle hyvin.
Vesistösuhteet

Järvi sijaitsee Kokemäenjoen vesistössä (vesistöaluetunnus 35) Längelmäveden ja Hauhon reittien valuma-alueen (35.7) Leppähampaanjoen valuma-alueella (35.75), jonka Laasojärven alueeseen (35.751) se kuuluu. Järven vedenpinnan korkeus on 84,2 metriä mpy. Järveen on johdettu kaksi metsä- tai pelto-ojaa. Järvi on läpivirtausjärvi, jossa Leppähampaanjoen valuma-alueen vedet kulkevat kokonaisuudessaan järven läpi Laasojärveen. Järven vedenpinta on sama kuin Laasojärvellä ja Koljonselällä, joten järviä voisi kohdella Koljonselän lahtena. Käytännössä niitä pidetään järvinä jo vesialtaiden välisten kapeiden salmien ja niissä tapahtuvan virtauksen vuoksi.
Vedenlaatu

Järven vedenlaatu on riippuvainen yläjuoksulta tulevasta vedenlaadusta. Vesistön varrella on runsaasti peltomaata, mikä vaikuttaa vedenlaatuun. Järvi on kuitenkin syvä ja järven vesipatsas lämpötilakerrostuu voimakkaasti kesäisin ja talvisin. Vesi saattaa vaihtua sään mukaisesti nopeasti tai hitaasti. Veden laskennallinen viipymä järvessä on noin kuukausi. Aurikkojärven vedenlaatua on tutkittu ainakin vuosina 1977, 1987, 1988, 1997, 2000 ja 2010. Alla on ilmoitettu suluissa 17.8.2000 saatuja tuloksia . Tutkimusten mukaan vedenväri lievästi ruskeaa (50 mg Pt/l ja rautapitoisuus 308 µg/l) ja runsashumuksista. Veden happamuustaso on normaali (pH 6,9) ja veden puskurikyky (0,13 mmol/l) happamoitumista vastaan on tyydyttävä. Veden ravinnetaso on lievästi rehevöityneiden järvien tasolla (kokonaisfosforipitoisuus 22 µg/l ja kokonaistyppipitoisuus 400 µg/l) ja veden happitilanne vaihtelee tyydyttävästä hyvään (pintavedessä 8,7 mg/l eli hapen kylläisyysaste 92 %). Järven syvyyden takia alusvedessä lähellä järven pohjaa saattaa toisinaan esiintyä happivajetta, joka kuitenkin häviää täyskierron vaikutuksesta. Järvi soveltuu virkistyskäyttöön hyvin.
Historiaa

Laasonjärven (katso sieltä) tavoin myös Aurikkojärven vedenpinnan taso oli ennen vuoden 1830 vedenlaskua pari metriä ylempänä kuin nykyään. Aurikkojärven tapauksessa se tarkoitti leveämpää Sulkusalmea, jolloin järvet olivat silmämääräisesti samaa järveä. Aurikkolahti oli tuolloin pitempi ja järven länsipäässä järven ilme oli toisenlainen. Korkeuskäyrien mukaan pari metriä riittäisi levittämään järven Putaalle asti. Myös Oinaslahti oli leveämpi ja todennäköisesti Oinassaaren niemi oli nimensä mukaisesti saarena.
Vuoden 1957 peruskartassa järvellä oli vielä yksi Järvensivu-niminen maatila järven etelärannan jyrkällä rinteellä. Sen pellot olivat metsitettyjä vuoden 1977 karttaan mennessä.
Aiheesta muualla

Syvänen, Väinö: Leppähampaan Nenosen talosta löytyneitä valokuvia 1900-luvun alusta[vanhentunut linkki], joukossa kuvia Aurikkojärveltä.
Vesi- ja ympäristöhallitus : Vesistökartta Aurikkojärveltä 1900-luvun alku (Arkistoitu – Internet Archive)
Pictame: Aurikkojärvi (Arkistoitu – Internet Archive)
Instazu: Aurikkojärvi, Orivesi
(35.7)