stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Andit
Maantiede

Andit alkavat pohjoisesta Karibianmereltä ja kulkevat Etelä-Amerikan länsirannikon suuntaisesti maanosan eteläkärkeen Tulimaahan. Vuoriketju yhtyy pohjoisessa Keski-Amerikan ja Länsi-Intian vuoriketjujen kanssa ja etelässä Falklandin ja Etelämantereen vuoriketjujen kanssa.
Andien korkein vuori on Aconcagua Argentiinassa lähellä Chilen rajaa. Andeilla on monta yli 6 000 metrin korkuista lumen peittämää vuorenhuippua, ja se on Himalajan jälkeen maailman korkein vuoristo.
Keskellä vuoriketjua läntisten ja itäisten Kordilleerien välissä keskimäärin 3 660 metrin korkeudessa on suuri Altiplanon ylätasanko, joka on pinta-alaltaan noin 170 000 neliökilometriä.
Vuoriston suurin järvi on Titicaca Perun ja Bolivian rajalla 3 815 metrin korkeudessa. Tämä Andien korkeimpien vuorenhuippujen ympäröimä järvi on Etelä-Amerikan suurin makeanveden järvi, ja sen rannoilla on hyvin vanhojen sivilisaatioiden jäännöksiä.
Pohjois-Andeilta valuvat vedet muodostavat idässä maailman vesimäärältään suurimman joen Amazonin, joka kuljettaa suuria määriä sedimenttiä vuorilta. Etelä-Andien vedet valuvat idässä Paranájokeen. Läntiset valumavedet muodostavat useita lyhyitä jokia mantereen länsirannikolle.
Ilmasto

Andien lämpötilat vaihtelevat suuresti korkeuden mukaan. Päiväntasaajalla ilmasto on trooppinen aina 1 500 metrin korkeuteen saakka ja subtrooppnen 2 500 metrin korkeuteen. Siitä ylöspäin päivälämpötilat ovat leutoja, ja 3 500 metristä ylöspäin on jo kylmää ja öisin pakkasta. 4 100 metristä ylöspäin myös päivällä on usein pakkasta, ja 4 800 metristä ylöspäin ilmasto on arktinen. Pysyvä lumiraja on matalimmillaan vuoriketjun eteläpäässä 800 metrissä ja korkeimmillaan 27. eteläisen leveysasteen kohdalla 6 100 metrissä.
Sadanta on 38. eteläisen leveysasteen eteläpuolella yli 50 senttimetriä vuodessa. Pohjoisemmassa on paljon kuivempaa ja sade tulee epätasaisesti vuoden aikana. Idemmän vuoriketjun itäpuolella sataa ajoittain rankasti.
Eliöstö

Andit voi jakaa kasvillisuuden suhteen kahteen vyöhykkeeseen, joiden raja kulkee 35. eteläisen leveysasteen kohdalla. Sen eteläpuolella Patagonian Andeilla kasvillisuus on eteläistä, ja seudulla tavataan keskileveysasteiden sademetsiä. Rajan pohjoispuolella kasvillisuus vaihtelee ilmaston mukaan aavikkokasvillisuudesta rehevään.
Andien eliöstöä määrittää eniten korkeus merenpinnasta, joka määrittää osaltaan alueiden lämpötilan, kosteuden, tuulisuuden ja auringonsäteilyn. Muutama kasvi ja eläinlaji pystyy elämään kaikilla korkeuksilla mutta useimmat vain tietyllä korkeudella. Pysyvän lumirajan yläpuolella ei ole elämää. Kissaeläimiä tavataan vain harvoin neljän kilometrin yläpuolelta, mutta esimerkiksi valkohäntähiiret elävät sen yläpuolella aina 5 200 metrin korkeuteen saakka. Kondori liitää aina kahdeksan kilometrin korkeuteen. Altiplanolla 3 300–4 000 metrin korkeudessa elää neljä kamelieläinlajia: laama, guanako, alpakka ja vikunja. Paikalliset intiaaniheimot ovat hyödyntäneet ja jalostaneet guanakoja noin 5 000 vuotta. Laamoja ja alpakoita käytetään erityisesti taakkojen kantamiseen, ja niiden lantaa hyödynnetään polttoaineena ruoanvalmistuksen yhteydessä.
Ihmiset

Ihmisiä on asunut Andeilla 10 000–12 000 vuoden ajan. Eniten ihmisiä asuu 2 500 ja 3 500 metrin välisellä korkeudella, etenkin Boliviassa, Perussa ja Kolumbiassa. Sen yläpuolella maanviljely on vaikeaa ja ohut ilma edellyttää asukkailta fysiologisia sopeutumia. Perulaisia paimenia on asunut jopa 5 200 metrin korkeudessa, ja chileläisiä kaivostyöläisiä on asunut väliaikaisesti jopa 5 800 metrin korkeudessa.
Korkeimmat huiput > Bolivia

Aconcagua – 6 961 m
Cabaray – 5 860 m
Chacaltaya – 5 421 m
Huayna Potosí – 6 088 m
Illampu – 6 368 m
Illimani – 6 438 m
Macizo de Larancagua – 5 520 m
Macizo de Pacuni – 5 400 m
Nevado Anallajsi – 5 750 m
Nevado Sajama – 6 542 m
Patilla Pata – 5 300 m
Tata Sabaya – 5 430 m
Korkeimmat huiput > Bolivia/Chile

Cerro Minchincha – 5 305 m
Irruputuncu – 5 163 m
Licancabur – 5 920 m
Olca – 5 407 m
Paruma – 5 420 m
Pomerape – 6 348 m
Korkeimmat huiput > Argentiina

Aconcagua – 6 959 m
Acotango – 6 052 m
Cerro Bayo – 5 401 m
Cerro Escorial – 5 447 m
Cordón del Azufre – 5 463 m
Falso Azufre – 5 890 m
Lastarria – 5 697 m
Llullaillaco – 6 739 m
Maipo – 5 264 m
Marmolejo – 6110 m
Ojos del Salado – 6 893 m
Olca – 5 407 m
Parinacota – 6 348 m
Pissis – 6 795 m
Sierra Nevada de Lagunas Bravas – 6 127 m
Socompa – 6 051 m
Korkeimmat huiput > Kolumbia

Galeras – 4 276 m
Nevado del Ruiz – 5 321 m
Korkeimmat huiput > Ecuador

Antisana – 5 753 m
Cayambe – 5 790 m
Chimborazo – 6 267 m
Corazón – 4 790 m
Cotopaxi – 5 897 m
El Altar – 5 320 m
Illiniza – 5 248 m
Pichincha – 4 784 m
Reventador – 3 562 m
Sangay – 5 230 m
Tungurahua – 5 023 m
Korkeimmat huiput > Peru

Alpamayo – 5 947 m
Carnicero – 5 960 m
El Misti – 5 822 m
El Toro – 5 830 m
Huascarán – 6 768 m
Jirishanca – 6 094 m
Rasac – 6 040 m
Rondoy – 5 870 m
Sarapo – 6 127 m
Seria Norte – 5 860 m
Siula Grande – 6 344 m
Yerupaja – 6 635 m
Yerupaja Chico – 6 089 m
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Andit Wikimedia Commonsissa
Alpakkalauma Andeilla.
Machu Picchu on muinainen inkakaupunki Andien harjanteella Perussa.
Andien korkein huippu Aconcagua.
Bolivian Andeja.
Porta Sanqualis

| Porta Sanqualis |
| --- | --- |
Sijainti:  Rooma, Latium, Regio I Latium et Campania, Italia (nyk. Rooma, Latium, Italia)
Koordinaatit:  41°53′47″N, 12°29′13″E
Rakennustyyppi:  portti
 
Lisää rakennusartikkeleitaArkkitehtuurin teemasivulla
Porta Sanqualis oli antiikin aikainen portti Serviuksen muurissa Rooman kaupungissa Italiassa. Se sijaitsi muurin luoteissivulla.
Porta Sanqualis rakennettiin noin vuonna 350 eaa. Se sai nimensä Semo Sancuksen temppelistä (myös Semo Sancus Dius Fidiuksen temppeli), ja sijaitsi Mucialis-kukkulalla (Mucialis collis) kyseisen temppelin eteläpuolella lähellä nykyistä Piazza Magnanapolia. Portista on löydetty joitakin jäänteitä. Porta Sanqualiksesta pohjoiseen sijaitsi Porta Salutaris ja lounaaseen Porta fontinalis.
Porta trigemina

| Porta trigemina |
| --- | --- |
Sijainti:  Rooma, Latium, Regio I Latium et Campania, Italia (nyk. Rooma, Latium, Italia)
Koordinaatit:  41°53′16″N, 12°28′52″E
Rakennustyyppi:  portti
 
Lisää rakennusartikkeleitaArkkitehtuurin teemasivulla
Porta trigemina oli antiikin aikainen portti Serviuksen muurissa Rooman kaupungissa Italiassa. Se sijaitsi Aventinuksen ja Tiber-joen välissä etelään Forum boariumista.
Porta trigemina mainitaan usein antiikin kirjallisuudessa. Se sijaitsi Regio XI Circus maximuksen alueella. Sen tarkka sijainti on kiistanalainen, koska muurin tarkka linjaa tällä alueella on epäselvä. Jotkut ovat sijoittaneet sen nykyisen Santa Sabina -kirkon alapuolelle. Jotkut taas ovat sijoittaneet sen noin 40 metriä etelään Santa Maria in Cosmedin -kirkosta paikkaan, josta löydettiin vuonna 1886 tuffikivestä tehty kaari, jonka leveys on ollut 3,3 metriä ja joka on kulkenut päällystetyn tien yli. Jotkut puolestaan sijoittavat sen Aventinuksen pohjoiskulmaan lähelle entistä Santa Anna dei Calzettari -kirkkoa, suunnilleen edellä mainittujen paikkojen puoliväliin. Näistä viimeksi mainittua teoriaa on pidetty todennäköisimpänä.
Portin nimi, suomeksi ”Kolmosportti" (< trigeminus, ”kolmoset”), selittyy parhaiten olettamalla, että siinä oli kolme aukkoa, jotka palvelivat tämän alueen ja Via Ostiensis -tien vilkasta liikennettä. Portin ulkopuolella oli suosittu kerjäläisten kokoontumispaikka, ja siellä sijaitsi myös Lucius Minuciuksen patsas. minkä vuoksi jotkut ovat yhdistäneet Porta trigeminan Porta Minuciaan. Portin ulkopuolella sijaitsi Aemiliuksen portiikki (Porticus Aemilia). Portista pohjoiseen sijaitsi Porta flumentana ja etelään Porta Lavernalis.
Porta Viminalis

| Porta Viminalis |
| --- | --- |
Sijainti:  Rooma, Latium, Regio I Latium et Campania, Italia (nyk. Rooma, Latium, Italia)
Koordinaatit:  41°54′08″N, 12°30′05″E
Rakennustyyppi:  portti
 
Lisää rakennusartikkeleitaArkkitehtuurin teemasivulla
Porta Viminalis oli antiikin aikainen portti Serviuksen muurissa Rooman kaupungissa Italiassa. Se sijaitsi Viminalis-kukkulalla muurin koillissivulla.
Porta Viminalis sijaitsi Serviuksen muurin maavallilla (agger) vahvistetun osuuden puolivälissä. Siitä on säilynyt joitakin jäänteitä Piazza dei Cinquecentolla Rooman päärautatieaseman eli Terminin pohjoispuolella. Portista kulkenut tie vaikuttaa olleen suhteellisen vähäinen ja kulki myöhemmin Aurelianuksen muurin läpi Castra praetorian eteläpuolella. Portista pohjoiseen sijaitsi Porta collina ja etelään Porta Esquilina.
LTE

0G
PTT
Autotel/PALM
ARP
1G
NMT
AMPS/TACS/ETACS
Hicap
CDPD
Mobitex
DataTac
2G
GSM
iDEN
D-AMPS
IS-95/cdmaOne
PDC
CSD
PHS
GPRS
HSCSD
WiDEN
CDMA2000 1xRTT/IS-2000
EDGE (EGPRS)
3G
W-CDMA
UMTS (3GSM)
FOMA
TD-CDMA/UMTS-TDD
1xEV-DO/IS-856
TD-SCDMA
GAN/UMA
HSPA
HSDPA
HSUPA
HSPA+
4G
UMB
UMTS Revision 8 (LTE)
WiMAX
5G
5G NR
6G
n
k
LTE (Long Term Evolution) on laajakaistaisen Internet-yhteyden käyttöön suunniteltu niin sanottu neljännen sukupolven (4G) langaton tiedonsiirtotekniikka, joka toimii myös 900:n ja 1800:n megahertsin taajuista mikroaaltosäteilyä suurienergisemmällä 2600 megahertsin mikroaaltosäteilyllä. Tiedonsiirtolaitteena käytetään tällöin nettitikkua tai älypuhelinta, jota kutsutaan myös 4G-puhelimeksi, vaikka se käyttää puheluihin 2- tai 3G-verkkoa. LTE-verkko otettiin kaupalliseen käyttöön vuonna 2010.
Standardoinniltaan LTE on 3GPP-järjestön Release 8 -määrityksiin sisältyvä laajennus.
VoLTE on äänipuheluiden siirtoon tarkoitettu määrittely.
Datan siirto

LTE on ensimmäinen 3G-tekniikka, jossa radioliikenteen suunta tukiasemasta päätelaitteeseen on toteutettu erilaisella radiotekniikalla kuin päätelaitteesta tukiasemaan. Datan siirto tukiasemasta päätelaitteeseen tapahtuu OFDM-tekniikalla ja päätelaitteesta tukiasemaan SC-FDMA-tekniikalla.
Data kulkee tukiasemasta päätelaitteeseen useita radioteitä pitkin eli niin sanotulla MIMO-tekniikalla, joka radiokanavan olosuhteista riippuen joko parantaa tiedonsiirron luotettavuutta tai mahdollistaa paljon tavallista suuremmat tiedonsiirtonopeudet. Standardi tukee monta erilaista tapaa MIMO:n hyödyntämiseen, joista paras valitaan tukiaseman ja päätelaitteen välillä vallitsevien kanavaolosuhteiden mukaan. Mahdollisia ovat mm. perustekniikkana käytetty luotettavuutta parantava tila-taajuus-koodaus (engl. Transmit diversity, käytännössä Space Frequency Block Code), tai olosuhteiden salliessa nopeuksia kasvattavat suljetun tai avoimen silmukan avaruudellinen limitys (engl. closed/open-loop spatial multiplexing) tai lähetyksen tehoa suuntaava säteenmuodostus (engl. beamforming). Lisäksi voidaan käyttää solun kokonaiskapasiteettia kasvattavaa MU-MIMOa (engl. Multi-User MIMO), jossa samaa aika-taajuus-resurssia käyttää monta eri käyttäjää.
Kenttäkokeissa on saatu tukiasemasta päätelaitteeseen 100 Mbit/s ja päätelaitteesta tukiasemaan yli 50 Mbit/s, etäisyyden ollessa 75 km.
Vahvuudet

Long Term Evolutionin tulevaisuuden menestys tukeutuu vahvasti tekniikan yhteensopivuuteen nykyisten 3G-verkkojen kanssa ja datansiirtonopeuksiin. Vaikka kaupalliseen käyttöön tulevien sovellusten datansiirtonopeudet eivät vielä pitkään aikaan yllä Nokian ja Ericssonin demoissa saavutettuihin nopeuksiin (n. 150 Mbit/s), niin silti datansiirto tulee olemaan huomattavasti nykyisiä 3G-tekniikoita nopeampaa. LTE:ssä verkon arkkitehtuuria on myös yksinkertaistettu, mikä lyhentää viiveitä tiedonsiirrossa ja vähentää operaattorien kustannuksia. Lisäksi LTE:ssä on mahdollista luoda maantieteellisesti suurikokoisia soluja (jopa yli 100 km), ja toisaalta tiedonsiirto on mahdollista myös nopeasti liikkuvissa ajoneuvoissa (jopa 350 km/h).
LTE:n käyttöönottoa helpottaa myös sen joustavuus, sillä standardi tukee monia taajuusalueita, kaistanleveyksiä (1,4 MHz – 20 MHz) ja sekä FDD:tä että TDD:tä.
Aaltoalueita

B1 2110,1 MHz – 2169,9 MHz
B3 1805 MHz – 1789,9 MHz
B7 2620 MHz – 2689,9 MHz
B20 791 MHz – 820,9 MHz | 832 MHz – 862,000 MHz
791,000 MHz – 796,000 MHz | 832,000 MHz – 837,000 MHz, DNA Oyj
796,000 MHz – 801,000 MHz | 837,000 MHz – 842,000 MHz, DNA Oyj
801,000 MHz – 806,000 MHz | 842,000 MHz – 847,000 MHz, Telia Company AB
806,000 MHz – 811,000 MHz | 847,000 MHz – 852,000 MHz, Telia Company AB
811,000 MHz – 816,000 MHz | 852,000 MHz – 857,000 MHz, Elisa Oyj
816,000 MHz – 821,000 MHz | 857,000 MHz – 862,000 MHz, Elisa Oyj
Yhteydet ovat full-duplexeja, toisin sanoen lähetys ja vastaanotto tapahtuvat eri taajuuksilla pareittain ja mahdollistavat kummallekin samanaikaisen lähettämisen.
B28 758 MHz – 802,9 MHz
B42 3400 MHz – 3599,9 MHz
lähde?
Kilpailijat

HSPA
WiMAX
Flash OFDM
LMDS
Aiheesta muualla

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
3GPP LTE-sivusto
3GPP TS 36.300 Evolved Universal Terrestrial Radio Access (E-UTRA) and Evolved Universal Terrestrial Radio Access Network (E-UTRAN); Overall description
3GPP AIPN Workitem
"The Long Term Evolution of 3G", Ericsson Review, no. 2, 2005 (Arkistoitu – Internet Archive)
"3G Long-Term Evolution", Dr. Erik Dahlman at Ericsson Research
"Long-Term 3G Evolution – Radio Access", Dr. Stefan Parkvall, Ericsson Research
"3GPP Evolution: LTE and SAE", Francois Courau, Alcatel
"3GPP Long-Term Evolution / System Architecture Evolution: Overview", Ulrich Barth, Alcatel
"3GPP LTE & 3GPP2 LTE Standardization", Dr. Lee, HyeonWoo, Samsung Electronics (Arkistoitu – Internet Archive)
"Mobile Broadband: The Global Evolution of UMTS/HSPA – 3GPP Release 7 and Beyond", 3G Americas
"Trends in Mobile Network Architectures", Dr. Michael Schopp, Siemens Networks
http://www.tietokone.fi/uutta/uutinen.asp?news_id=35972&tyyppi=1%5Bvanhentunut+linkki%5D
Matkapuhelinverkkostandardit
| --- | --- |
0G:  AMTS  ARP  Autotel/PALM  IMTS  MTD  MTS  OLT  PTT 
1G:  CDPD  DataTAC  Hicap  Mobitex  NMT  TACS/ETACS 
2G:  CSD  cdmaOne  D-AMPS  EDGE  Evolved EDGE  GPRS  GSM  HSCSD  iDEN  PDC  PHS  WiDEN 
3G:  CDMA2000  FOMA  HSDPA  HSPA  HSPA+  HSUPA  Super-Charged  TD-CDMA  TD-SCDMA  UMTS  W-CDMA 
3.5G:  E-UTRA  GAN (UMA)  HiperMAN  iBurst  WiBro 
4G:  UMB  UMTS Revision 8 (LTE)  WiMAX 
5G
Sallatunturit

Sallatunturin eturinne
Sallatunturit on Sallassa, Lapissa sijaitseva tunturialue koostuen kahdesta huipusta, joista korkeampi on 478,8 metriä.
Lieksasta Savukoskelle ulottuva 270 kilometriä pitkä UKK-vaellusreitti kulkee Sallatunturien kautta.
Sallatunturien huiput tunnettiin aiemmin nimillä Iso Pyhätunturi ja Pieni Pyhätunturi. Sallan kunnanhallitus anoi vuonna 2010 Maanmittauslaitokselta niiden nimeämistä Sallatuntureiksi ja myös, että kahta huippua ei enää erotettaisi toisistaan. Perusteena oli, että Sallan Pyhätunturit sekaantuivat usein Pyhätunturiin Pelkosenniemellä. Lapin maanmittaustoimisto muutti yhteiseksi karttanimeksi Sallatunturit vuonna 2012.
Sallatuntureiden matkailun historia

Sotien jälkeen Sallan kunta rakennutti Sallatuntureille majan retkeilijöiden taukopaikaksi. Syksyllä 1960 paikkakuntalaisten perustama Sallan Matkailu Oy aloitti hiihtokeskuksen rakentamisen. Aluksi raivattiin laskettelurinteet ja hankittiin rasvanaruhissi, joka korvattiin vuonna 1964 vaijerihissillä. Vuonna 1965 rakennettiin Karhumaja, jossa oli kahvila ja majoitushuoneita, ja seuraavana rakennettiin Poropirtti, jossa oli majoitushuoneita. Hiihtokeskukseen kaavoitetuille tonteille alkoi nousta ensimmäisiä lomamajoja. Sallan Matkailu Oy:n rakennuttama, arkkitehti Saara Juolan suunnittelema Hotelli Revontuli avattiin vuonna 1973. Hotellin yhteyteen rakennettu kylpylä valmistui vuonna 2007.
Sallatunturin hiihtokeskus

Sallatuntureiden hiihto- ja lomakeskuksessa on 15 eri vaikeustasoista rinnettä, joista 11 on valaistuja ja noin 160 kilometriä hiihtolatuja, joista valaistuja on 42 kilometriä ja koiralatuja 17,5 kilometriä. Hiihtokeskus on valittu vuoden 2009 ja vuoden 2021 hiihtokeskukseksi.
Aiheesta muualla

Matkalle Sallaan ry:n verkkosivusto.
Suomen talviurheilukeskukset
| --- | --- |
Pohjois-Suomi:  Hetta Hiihtomaa (Enontekiö)  Iso-Syöte (Pudasjärvi)  Kallinkangas (Keminmaa)  Kirintövaara (Posio)  Levi (Kittilä)  Luosto (Sodankylä)  Olos (Muonio)  Ounasvaara (Rovaniemi)  Paljakka (Puolanka)  Pallas (Muonio)  Pyhä (Pelkosenniemi)  Ristivuori (Merijärvi)  Ruka (Kuusamo)  Ruskotunturi (Oulu)  Saariselkä (Inari)  Salla (Salla)  Saukkovaara (Ristijärvi)  Suomu (Kemijärvi)  Taivalvaara (Taivalkoski)  Ukkohalla (Hyrynsalmi)  Vuokatti (Sotkamo)  Ylläs (Kolari) 
Keski-Suomi:  Hasa (Juva)  Himos (Jämsä)  Häkärinteet (Hankasalmi)  Joupiska (Seinäjoki)  Juupavaara (Juupajoki)  Kasurila (Siilinjärvi)  Kaustinen (Kaustinen)  Kiuaskallio (Kurikka)  Koli (Lieksa)  Laajavuori (Jyväskylä)  Lakis (Vimpeli)  Lekotti (Savonlinna)  Louekallio (Sievi)  Maarianvaara (Kaavi)  Mustavaara (Kontiolahti)  Paavonrinteet (Saarijärvi)  Parra (Teuva)  Puijo (Kuopio)  Pukkivuori (Virrat)  Purnu (Hartola)  Pääskyvuori (Heinävesi)  Riihivuori (Muurame)  Ruunarinteet (Savonlinna)  Savivuori (Viitasaari)  Simpsiö (Lapua)  Tornimäki (Mikkeli)  Sotkanrinteet (Kauhajoki)  Tahko (Kuopio)  Varkaus Ski Center (Varkaus)  Vuorenmaa (Soini) 
Etelä-Suomi:  Alhovuori (Lohja)  Ellivuori (Sastamala)  Hiittenharju (Harjavalta)  Hirvensalo (Turku)  Jämi (Jämijärvi)  Granin mäki (Kauniainen)  Kalpalinna (Janakkala)  Klaukkalan tornikeskus (Nurmijärvi)  Kokonniemi (Porvoo)  Konka Ski (Rautjärvi)  Korkeakangas (Valkeakoski)  Meri-Teijo Ski (Salo)  Messilä (Hollola)  Mielakka (Kouvola)  Mustavuori (Tampere)  Myllymäki (Lappeenranta)  Peuramaa (Kirkkonummi)  Påminne (Raasepori)  FreeSki (Ruokolahti)  Ruosniemi (Pori)  Salomonkallio (Nakkila)  Sappee (Pälkäne)  Serena Ski (Espoo)  Solvalla-Swinghill (Espoo)  Sveitsi (Hyvinkää)  Talma Ski (Sipoo)  Uuperinrinteet (Hamina)  Vihti Ski Center (Vihti)
Lubango

| Lubango |
| --- | --- |
 Lubango ilmakuvassa
 Lubango
 Koordinaatit: 14°55′S, 13°30′E 
Valtio:  Angola
Maakunta:  Huíla
Perustettu:  1885
Pinta-ala:  
 – Kokonaispinta-ala:  3 147 km²
Korkeus:  1718 m
Väkiluku (2019)  (arvio):  903 564
 – Väestötiheys:  287,1 as./km²
Aikavyöhyke:  UTC+1
 
 www.huilaweb.org 
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Lubangon Kristus-patsas
Lubango on Angolassa sijaitsevan Huílan maakunnan pääkaupunki. Se sijaitsee valtion lounaisosassa. Vuoden 2019 arvion mukaan Lubangon kunnassa oli 903 564 asukasta, mutta kaupungin väkiluvuksi on esitetty joissakin lähteissä myös noin 100 000.
Kaupungin perustivat portugalilaiset. Siirtomaa-ajalla kaupungin nimi oli Sá da Bandeira. Sieltä on 160 kilometriä Moçâmedesiin, ja kaupunkien välillä on rautatieyhteys.
Lubango sijaitsee sisämaassa yli 1 700 merin korkeudessa, joten sen ilmasto on viileämpi kuin monien muiden Angolan kaupunkien.
Lubangon talous perustuu maatalouteen. Kaupungissa on muun muassa lentokenttä.
Lubangossa on myös suuri Kristus-patsas, joka on kopio Brasiliassa ja Portugalissa olevista jättipatsaista.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Lubango Wikimedia Commonsissa
Severin

Severin voi tarkoittaa seuraavia:
Severin, Drobeta-Turnu Severin, kaupunki Romaniassa
Caraș-Severin, piirikunta Romaniassa
Severin, Suomessa myös Severi, miehen etunimi
Severin, saksalainen pienlaitevalmistaja
Sukunimenä

Erik Severin (1879–1942), ruotsalainen curlingpelaaja ja olympiamitalisti
Frans Severin (1889–1972), ruotsalainen toimittaja ja poliitikko
| --- | --- |
: Tällä täsmennyssivulla luetellaan henkilöitä, joilla on sama sukunimi.
Dōtō-moottoritie

Dōtō-moottoritie (jap. 道東自動車道, Dōtō jidōshadō) on itä-länsisuuntainen moottoritie Hokkaidōn saarella Japanissa. Se on kokonaisuudessaan kaksikaistainen, mutta vain moottoriliikenteelle sallittu, joten se vastaa moottoriliikennetietä. Se kulkee Chitosesta Kushiroon ja muodostaa yhteyden Sapporosta Hokkaidon itäosaan. Koko tien pituudelta nopeusrajoitus on 70 km/h. Tie oli aluksi kaikkein vähiten käytetty moottoritie, mutta vuonna 2007 liikennemäärä nousi 4 751 ajoneuvoon.selvennä
The Honky Tonk Man

The Honky Tonk Man
Roy Wayne Farris (s. 25. tammikuuta 1953) on yhdysvaltalainen showpainija, joka tunnetaan paremmin nimellä The Honky Tonk Man sekä esiintymisistään WCW:ssä ja WWF:ssä, jossa hän oli Intercontinental Champion -listalla ennätysmäiset 64 viikkoa. The Honky Tonk Man valittiin vuonna 2019 WWE Hall of Fame kunniagalleriaan.
Yksityiselämä

Farris on entisen vapaapainijan Jerry Lawlerin serkku ja Brian Lawlerin toinen setä.
Hän on ollut naimisissa vuidesta 1984 Tammyn kanssa. Hänellä on kaksi lasta. Hän harrastaa golfia.
Beatriz (Portugali)

Beatriz, Portugalin ja Kastilian kuningatar
Beatriz Kastilian kuningatar, yksityiskohta hautamonumentista Monasterio de Sancti Spiritus el Real luostarikirkossa Torossa Zamorassa, Kastilia ja Leónissa.
Kastilian kuningatar Beatrizin hautamuistomerkki Monasterio de Sancti Spiritus el Realin luostarikirkossa Torossa, Zamorassa, Kastilia ja Leónissa.
Beatriz (n. 7.–13. helmikuuta 1373 Coimbra, Portugalin kuningaskunta – n. 1420 Toro, Kastilia, Zamora, nyk. Kastilia ja León) oli Portugalin kruununprinsessa sekä kruununperijätär. Hän oli Portugalin kuningatar vuosina 1383–1385 ja Kastilian kuningatarpuoliso vuosina 1383–1390. Historioitsijat ovat eri mieltä siitä oliko hän nimellinen Portugalin kuningatar vai sijaishallitsija tai ei kumpikaan.
Suku

Hän oli Portugalin kuningas Ferdinand I:n ja kuningatar Leonor Teles de Menesisin (n. 1350–1386) vanhin tytär. Beatrizin vanhemmille ei syntynyt eloon jäänyttä poikalasta, minkä vuoksi vallanperimystilanne näytti epäselvältä.
Avioliitto

Beatriz avioitui 11-vuotiaana vuonna 1383 Kastilian kuninkaan Juhana I:n kanssa, ja tämä luopui oikeuksista Portugalin kruunuun. Vain muutama kuukausi myöhemmin isä, kuningas Ferdinand I kuoli ja Portugali näytti siirtyvän Kastilian vallan alle.  Avioliittosopimuksen mukaan pari hallitsisi Portugalin kuningaskuntaa yhdessä, kunnes parin (mahdollisesti syntyvä) poika täyttäisi 14 vuotta, jolloin hänestä tulisi kuningas. Jos pari ei saisi poikalasta, Portugalin kuninkuus päätyisi Kastilian kuninkaalle. Beatrizin lähdettyä Kastiliaan Portugalin sijaishallitsijana toimi Beatrizin äiti Leonor Teles.
Tilanne johti kaksivuotiseen anarkiaan ja sisällissotaan Avisin ristiretkeläisritarikunnan suurmestarin ja Kastilian kuninkaan Juhana I:n välillä. Lopulta Ferdinand I:n velipuoli, Avisin ristiretkeläisritarikunnan suurmestari (Mestre de Aviz) huudettiin Portugalin kuninkaaksi ja hänestä tuli Juhana I vuonna 1385. Hänen joukkonsa löivät Kastilian Juhana I:n lopullisesti Aljubarrotan taistelussa.
Juhana I:llä ja Beatrizilla ei ollut jälkeläisiä. Hän jäi leskeksi 18-vuotiaana eikä avioitunut uudelleen.
Perintö

Beatriz haudattiin Toroon Zamorassa, Kastilia ja Leónissa. Hautamuistomerkki sijaitsee Pyhän Hengen luostarin kirkossa (Monasterio de Sancti Spiritus el Real).
Juha Nurminen

| Juha Matti Nurminen |
| --- | --- |
 Juha Nurminen SuomiAreena-tapahtumassa vuonna 2015.
Henkilötiedot
Syntynyt: 28. huhtikuuta 1946 (ikä 78) Helsinki
Vanhemmat:  Isä: Matti Nurminen (1911–2000) Äiti: Laila Maria (s. Aerila) (1911–1998)
Puoliso:  Marjo T. Nurminen
Lapset:  Viisi lasta
Aiheesta muualla
Kotisivu
Juha Matti Nurminen (s. 28. huhtikuuta 1946 Helsinki) on suomalainen yrittäjä ja merenkulkuneuvos. Hän on neljännen polven perheyrittäjä. John Nurminen Oy:n juuret juontavat Raumalle, jossa yhtiö perustettiin vuonna 1886. Juha Nurmisen sydäntä lähellä ovat merikulttuuri ja Itämeren suojelu. Mieluisia harrastuksia ovat merenkulun ja kartografian historia, vedenalainen valokuvaus, eräretkeily, veneily ja perinnerakentaminen.
Ylioppilaaksi Nurminen kirjoitti Suomalaisesta yhteiskoulusta (SYK) 1965, jonka jälkeen hän suoritti varusmiespalveluksensa merivoimissa 1965–1966. Reserviläisenä hän on osallistunut aktiivisesti maanpuolustustyöhön eri tehtävissä merivoimissa ja myöhemmin Pääesikunnassa. Sotilasarvoltaan Nurminen on komentajakapteeni. Akateemiselta koulutukseltaan Nurminen on kauppatieteiden maisteri (Helsingin Kauppakorkeakoulu, 1972).