Knut Pipping (sosiologi)
Elämä ja ura > Sotilasura

Knut Pipping astui varusmiespalvelukseen Vaasan seudulla vuonna 1939. Pipping suhtautui myönteisesti asevelvollisuuteen ja maanpuolustukseen, mutta hän kritisoi voimakkaasti puolustusvoimien silloista koulutuskulttuuria. Pipping pääsi aliupseerikouluun ja haaveili pääsystä reserviupseerikouluun, jonne hän ei kuitenkaan päässyt. Marraskuussa vuonna 1939 syttynyt talvisota keskeytti Pippingin varusmiespalveluksen ja hänet määrättiin sotapalvelukseen rannikkotykistöön, jossa hän palveli talvisodan aikana muun muassa Örön linnakkeella. Pipping halusi kovasti taistelemaan eturintamaan hiljaisen rannikkötykistölinnakkeen sijasta. Talvisodan päätyttyä Pipping kotiutettiin ja hän aloitti opinnot Åbo Akademissa keväällä vuonna 1940.
Kesäkuussa vuonna 1941 syttynyt jatkosota keskeytti Pippingin opinnot. Pipping halusi edelleen taistelemaan eturintamaan, mutta hänet määrättiin aluksi palvelukseen Lahden koulutuskeskukseen. Pippingin toive rintamalle pääsystä toteutui kun hänet komennettiin jalkaväkirykmentti 12:sta Kiestingin rintamalle. Pipping lähetettiin kuitenkin jo lokakuussa vuonna 1941 reserviupseerikurssille Niinisaloon. Pipping oli kunnostautunut rintamalla ja tullut hyvin toimeen oman yksikkönstä miesten kanssa. Niinisalon Upseerikoulussa Pipping kuitenkin turhautui vanhanaikaiseen koulutuskulttuuriin. Pippingin mukaan Upseerikoulun tiukkaan sulkeisjärjestykseen ja suorastaan preussilaiseen kuriin perustuva koulutus ei tarjonnut koulutettaville rintamapalveluksessa tarvittavia taitoja. Pippingin mukaan parhaiten rintamalla menestyneet sotasankarit menestyivät huonoiten Upseerikoulussa.
Pipping purki turhautumistaan kirjeisiin, joita hän kirjoitti hyvin ahkerasti. Pippingin isä varoitteli poikaansa kirjoittelemasta armeijasta liian kriittisesti sotasensuurin aikana. Eräässä kirjeessään ruotsalaiselle ystävälleen Sam Aureliukselle, Pipping kritisoi kovin sanoin Suomen armeijan koulutusta. Kirjeen lopussa Pipping mainitsi, että kirje luultavasti menee sensuuriin, mutta hänelle sillä ei ole väliä. Tämä kirje osoittautui Pippingille kohtalokkaaksi, sillä hän joutui kenttäoikeuteen helmikuussa vuonna 1941. Kenttäoikeudessa Pippingiä syytettiin perättömien tietojen levittämisestä sekä armeijan halventamisesta ja vaadittiin hänen upseerikoulutuksensa keskeyttämistä sekä kuuden kuukauden vankeusrangaistusta. Pippingin komennetiin takaisin Kiestingin rintamalle kenttäoikeuden keskeytettyä hänen upseerikoulutuksensa. Vangeusrangaistuksen osalta Pipping valitti sotaylioikeuteen. Kesäkuussa vuonna 1942 Pipping pääsi rintamalta lomalle kotiinsa, jossa hänen perheensä ja sukulaisensä yrittivät vedota korkea-arvoisiin tuttaviinsa, Mannerheimia myöten, hänen saamansa tuomion lieventämiseksi. Perheen ja sukulaisten yrityksistä huolimatta sotaylioikeus tuomitsi Pipping 2. marraskuuta 1942 vuodeksi vankilaan valtionsalaisuuksien vuotamisesta vihollisvallan edustajalle. Pipping istui rangaistuksestaan vain kahdeksan kuukautta Pelson sotilasvankilassa, jonka jälkeen hänet komennettiin takaisin jalkaväkirykmentti 12:sta, joka oli tuolloin rintamalla Itä-Karjalassa Karhumäellä.
Palvellessaan Karhumäen rintamalla vuonna 1943 Pipping sai ajatuksen kirjoittaa omista sotakokemuksistaan sosiologian näkökulmasta. Vuoden 1943 syksyllä Pipping päätti isänsä rohkaisemana tehdä väitöskirjan sotilassosiologiasta. Kirjoitusintonsa vuoksi Pipping hankkiutui pataljoonassaan kirjurin tehtäviin, joissa kirjoitti muun muassa sotapäiväkirjoja, viikkoraportteja ja muita havaintoja kenttäolosuhteista. Kesäkuussa 1944 jalkaväkirykmentti 12 siirrettiin Ihantalaan, jossa se osallistui Tali-Ihantalan taisteluun. Pipping kuvaili taistelua kuuden päivän helvetiksi, jossa hänen pataljoonansa miehistä 3/4 kaatui. Pipping itse haavoittui sääreen ja hänet evakuoitiin Ahveniston kenttäsairaalaan. Kenttäsairaalassa ollessaan Pipping sai kirjeellä tiedon hänen veljensä kaatumisesta. Vuoden 1944 tappioita kärsinyttä jalkaväkirykmentti 12:sta täydennettiin tuoreilla varusmiespalveluksesta valmistuneilla sekä vanhempia ikäluokkia edustavilla miehillä. Tuolloin Pipping havaitsi, että täydennysmiehet muodostivat "omia porukoitaan” ikäryhmänsä ja sotakokemustensa perusteella. Syyskuussa vuonna 1944 Pippingin komppania komennettiin Lapin sotaan, jonne pääosin Lapin miehistä koostuva yksikkö lähti mielellään. Pipping kotiutettiin marraskuussa vuonna 1944 jonka jälkeen hän jatkoi opintojaan Åbo Akademissa.