stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Viirupääkipuaja

| Viirupääkipuaja |
| --- | --- |

Uhanalaisuusluokitus
 Elinvoimainen  
  
Tieteellinen luokittelu
Domeeni::  Eukaryootit Eucarya
Kunta::  Eläinkunta Animalia
Pääjakso::  Selkäjänteiset Chordata
Alajakso::  Selkärankaiset Vertebrata
Luokka::  Linnut Aves
Lahko::  Varpuslinnut Passeriformes
Heimo::  Kipuajat Dendrocolaptidae
Suku::  Kaitanokkakipuajat Lepidocolaptes
Laji::  souleyetii
Kaksiosainen nimi
 Lepidocolaptes souleyetii  (Des Murs, 1849) 
Alalajit
 L. s. compressus  L. s. esmeraldae  L. s. guerrerensis  L. s. insignis  L. s. lineaticeps  L. s. littoralis  L. s. souleyetii  L. s. uaireni 
Katso myös
   Viirupääkipuaja Wikispeciesissä   Viirupääkipuaja Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OKIUCN-testi OK: 
Viirupääkipuaja (Lepidocolaptes souleyetii) on Keski-Amerikassa ja Etelä-Amerikan pohjoisosissa tavattava kipuajiin kuuluva varpuslintu.
Koko ja ulkonäkö

Kooltaan viirupääkipuaja on 19–20 cm. Lajin pää on mustan ja valkoisen viiruinen. Selkä on väriltään kastanjanruskea ja muuttuu siivissä ja pyrstössä punaruskeaksi. Viirupääkipuajan kurkku on valkeahko. Vatsa on ruskea ja siinä on vaaleampia viiruja. Nokka on ohut ja alaspäin kaartunut. Viirukipuaja muistuttaa ulkonäöltään säämiskäkurkkukipuajaa (Xiphorhynchus guttatus), jonka nokka on paksumpi. Tikkakipuaja (Xiphorhynchus picus) on hieman suurikokoisempi ja pään sivuilla on enemmän valkoista. Myös kaitanokkakipuaja (Lepidocolaptes affinis) on hyvin samannäköinen kuin viirupääkipuaja.
Levinneisyys ja elinympäristö

Valkokurkkukipuajaa tavataan Meksikosta Länsi-Panamaan ja Kolumbiasta Venezuelan ja Bolivian pohjoisosiin. Lajia tavataan kuivissa lehtimetsissä ja tiheämpien metsien reunamila. Tiheiden metsien sisäosia laji sen sijaan karttaa ja tulee toimeen myös viljelysmetsissä ja jopa kuivilla kaktuksia ja pensaita kasvavilla seuduilla  Yleensä laji elää alle puolentoista kilometrin korkeudella merenpinnasta.
Elintavat

Viirupääkipuajat elävät yleensä yksin ja liittyvät usein muiden hyönteisiä syövien lintujen parviin. Laji pesii kolme kertaa vuodessa yleisimmin huhtikuussa, toukokuussa ja lokakuussa. Pesä sijaitsee puun kolossa 3–25 metrin korkeudella. Naaras munii yleensä kaksi munaa.
Vilána

| Viiniköynnös (Vitis vinifera ’Vilána’)> Tieteellinen luokittelu |
| --- | --- |
Kunta::  Kasvit Plantae
Alakunta::  Putkilokasvit Tracheobionta
Kaari::  Siemenkasvit Spermatophyta
Alakaari::  Koppisiemeniset Magnoliophytina
Luokka::  Rosopsida
Lahko::  Vitales
Heimo::  Viiniköynnöskasvit Vitaceae
Suku::  Viiniköynnökset Vitis
Laji::  Viiniköynnös vinifera
Lajike::  ’Vilána’
Kolmiosainen nimi
 Vitis vinifera ’Vilána’ 
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Vilána (kreik. Βηλάνα) on kreikkalainen viinin valmistukseen käytettävä valkoinen viinirypälelajike. Se on kotoisin Kreetalta.
Vilánaa kasvatetaan edelleen pääosin Kreetalla ja erityisesti Pezán seudulla, ja Vilána on ainoa sallittu lajike Pezán nimeä kantavissa viineissä.
Lajike tuottaa syvänkeltaisia, keveitä ja hedelmäisiä valkoviinejä. Viinillä on taipumus hapettua nopeasti. Vilánaa sekoitetaan usein muiden lajikkeiden, kuten Sauvignon Blancin ja Muscatin, kanssa.
Teuvo Vilen

Teuvo Veli-Pekka Vilen (s. 26. marraskuuta 1953 Valkeakoski) on entinen suomalainen jalkapalloilija.
Puolustajana pelannut 175-senttinen Vilen edusti Suomea 10 A-maaottelussa. Hän pelasi Suomen toistaiseksi viimeisessä olympiakisoihin osallistuneessa jalkapallojoukkueessa Moskovan 1980 kisoissa.
Valkeakosken Hakan joukkueessa Vilen voitti Suomen mestaruuden vuonna 1977 sekä Suomen Cupin vuosina 1977, 1982 ja 1985. Hän pelasi urallaan 283 SM-sarjaottelua vuosina 1972–1986 ja teki niissä kuusi maalia. Pelaajauransa jälkeen hän on toiminut Valkeakosken Koskenpoikien ja Hakan valmentajana.
Israelin parlamenttivaalit 2022

Israelin parlamenttivaalit 2022 käytiin 1. marraskuuta 2022. Vaaleissa valittiin Israelin parlamentin Knessetin kaikki 120 edustajaa.
Vaalit olivat tappio istuvalle, Naftali Bennettin ja Yair Lapidin johtamalle hallitukselle ja voitto Benjamin Netanjahun Likud-puolueelle ja muille oikeisto- ja konservatiivipuolueille.
Tausta

Parlamenttivaalit olivat viidennet vaalit neljän vuoden sisään. Vuoden 2021 vaalien jälkeen muodostettiin oikeisto-, vasemmisto- ja arabipuolueista koostua löyhä koalitiohallitus, jota tuki 61 edustajaa Knessetin 120:stä huhtikuuhun 2022 asti, jolloin Yaminan kansanedustaja Idit Silman lakkasi tukemasta hallitusta, minkä jälkeen sekä hallituksella että oppositiolla oli 60 kansanedustajaa. Kansanedustajat päättivät hajottaa Knessetin hallituksen esityksestä 30. kesäkuuta.
Vaalitapa

Israelin parlamentti valitaan suhteellisella vaalitavalla käyttäen D’Hondtin menetelmää. Vaalipiirinä on koko maa ja äänikynnys on 3,25 prosenttia. Äänioikeutettuja ovat 18 vuotta täyttäneet Israelin kansalaiset. Äänestäminen tapahtuu valmiiksi tulostetuilla lapuilla, joihin on painettu vaalilistan nimi ja sen tunnuskirjaimet.
Vaalikelpoisia ovat 21 vuotta täyttäneet Israelin kansalaiset, poislukien tietyissä julkisissa viroissa toimivat henkilöt, kuten presidentti, maallisten ja uskonnolisten tuomioistuinten tuomarit, ammattiupseerit ja korkea-arvoiset virkamiehet. Ehdokaslistoja voivat asettaa yksittäiset rekisteröidyt puolueet tai useamman rekisteröidyn puolueen vaaliliitot. Listan asettaja määrittää ehdokkaiden keskinäisen järjestyksen listan sisällä, eivätkä äänestäjät voi vaikuttaa ehdokkaiden läpimenojärjestykseen, joten kyseessä on suljettu listavaali. Israelin valtion juutalaisuutta tai demokratiaa vastustavat taikka rasistiset ehdokkaat, ehdokaslistat tai puolueet voidaan hylätä.
Tulokset

| Puolue | Äänet | Äänet | Paikat |
| --- | --- | --- | --- |
| Likud | 1 115 336 | 23,41 % | 32 |
| Yesh Atid | 847 435 | 17,79 % | 24 |
| Uskonnollinen sionistipuolue – Otzma Yehudit | 516 470 | 10,84 % | 14 |
| Kansallinen yhtenäisyys | 432 482 | 9,08 % | 12 |
| Shas | 392 964 | 8,25 % | 11 |
| Yhdistynyt Tooran juutalaisuus | 280 194 | 5,88 % | 7 |
| Jisrael Beiteinu | 213 687 | 4,48 % | 6 |
| Yhdistynyt arabilista | 194 047 | 4,07 % | 5 |
| Hadash–Ta’al | 178 735 | 3,75 % | 5 |
| Työväenpuolue | 175 992 | 3,69 % | 4 |
| muut | 417 400 | 8,76 % | 0 |
| Yhteensä | 4 764 742 | 100,00 % | 120 |
| Hyväksytyt äänet | 4 764 742 | 99,38 % |   |
| Hylätyt äänet | 29 851 | 0,62 % |   |
| Yhteensä | 4 794 593 | 100,00 % |   |
| Äänioikeutetut/äänestysprosentti | 6 788 804 | 70,63 % |   |
Lähde:
Parlamenttivaalien äänestyslappuja.
Lier (Norja)

Lier on kunta Buskerudin läänissä Norjassa. Lierin kunta perustettiin vuonna 1838. Åssidenin alue siirrettiin Lieristä Drammenin kuntaan vuonna 1951. Lierissä oli 28 167 asukasta vuoden 2023 alussa.
Kuvia

Frognerin kirkko
Sjåstadin kirkko
Media

Paikallislehti Lierposten ilmestyy torstaisin.
Tunnettuja henkilöitä

Thorleif Haug (1894–1934), hiihtäjä
Aryan Tari (s. 1999), shakin suurmestari
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Lier Wikimedia Commonsissa
Buskerudin läänin kunnat
Drammen
Flesberg
Flå
Gol
Hemsedal
Hol
Hole
Kongsberg
Krødsherad
Lier
Modum
Nesbyen
Nore og Uvdal
Ringerike
Rollag
Sigdal
Ål
Øvre Eiker
Norjan läänit | Norja
Jorma Vilen

Jorma Vilen (s. 6. syyskuuta 1946 Tampere) on suomalainen jääkiekkoilija. Hän pelasi SM-sarjassa ja SM-liigassa vuosina 1966–1976 ja voitti kaksi Suomen-mestaruutta.
Vilen edusti pääsarjaurallaan Tampereen Kilpa-Veljiä ja Tampereen Tapparaa. Hän pelasi SM-sarjassa ja SM-liigan runkosarjassa yhteensä 234 ottelua, joissa hänen tehopisteensä olivat 15 + 26 = 41 ja jäähymääränsä 141 minuuttia. Vilen voitti Suomen-mestaruuden TK-V:n joukkueessa  vuonna 1968 ja Tapparan joukkueessa vuonna 1975 sekä saavutti lisäksi yhden SM-hopean.
Viiruhippiäisnappari

| Viiruhippiäisnappari |
| --- | --- |

Uhanalaisuusluokitus
 Elinvoimainen  
  
Tieteellinen luokittelu
Domeeni::  Eukaryootit Eucarya
Kunta::  Eläinkunta Animalia
Pääjakso::  Selkäjänteiset Chordata
Alajakso::  Selkärankaiset Vertebrata
Luokka::  Linnut Aves
Lahko::  Varpuslinnut Passeriformes
Heimo::  Tyrannit Tyrannidae
Suku::  Hippiäisnapparit Myiophobus
Laji::  fasciatus
Kaksiosainen nimi
 Myiophobus fasciatus  (Statius Muller, 1776) 
Alalajit
 M. f. auriceps  M. f. crypterythrus  M. f. fasciatus  M. f. flammiceps  M. f. furfurosus  M. f. rufescens  M. f. saturatus 
Katso myös
   Viiruhippiäisnappari Wikispeciesissä   Viiruhippiäisnappari Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OKIUCN-testi OK: 
Viiruhippiäisnappari (Myiophobus fasciatus) on Keski- ja Etelä-Amerikassa tavattava tyranneihin kuuluva varpuslintu.
Koko ja ulkonäkö

Kooltaan viiruhippiäisnappari on 12–13 cm. Laji on päästään ja selästään väriltään punaisen ruskea ja päälaella on ruskehtavan oranssi laikku, joka näkyy lähinnä linnun ollessa varuillaan tai koiraiden esiintyessä naaraille. Tummanruskeissa siivissä on kaksi leveää vaaleampaa juovaa. Rinta ja vatsa ovat väriltään valkeahkot ja niissä on harmaita vaakaviiruja. Raitojen selkeys vaihtelee alalajeittain ja joillain alalajeilla vatsa on vaalean keltainen. Ulkonäöltään viiruhippiäisnappari muistuttaa tummahippiäisnapparia (Myiophobus cryptoxanthus).
Levinneisyys ja elinympäristö

Keski-Amerikassa viiruhippiäisnapparia tavataan Costa Ricasta ja Panamasta. Etelä-Amerikassa lajin levinneisyysalue ulottuu Andeja pitkin Kolumbiasta ja Venezuelasta etelään päin Chilen pohjoiskärkeen ja Keski-Argentiinaan. Argentiinasta pohjoiseen lajia tavataan Paraguaysta, Brasiliasta, Ranskan Guyanasta, Surinamesta ja Guyanasta. Lintua ei tavata Amazonian alueen pohjois- ja keskiosista. Viiruhippiäisnappari elää myös Trinidad ja Tobagossa. Linnun elinympäristöä ovat metsien pensaikkoiset reunamaat, avoimet ja valoisat metsät sekä laidun- ja muut maatalousmaat. Viiruhippiäisnapparin elinympäristöt sijaitsevat yleensä alle 1 500 metrin korkeudella merenpinnasta. Andien laaksoissa lajia tavataan korkeammaltakin.
Elintavat

Viiruhippiäisnapparit liikkuvat yleensä pareittain. Lajin pääasiallista ravintoa ovat lentävät hyönteiset, kuten kovakuoriaiset, ampiaiset ja kärpäset, joita se pyydystää ilmasta. Lintu voi syödä myös marjoja.
Ecuadorissa viiruhippiäisnapparien rakentavat pesänsä maaliskuussa. Pesä on kuppimainen ja rakennetaan sammalesta ja hämähäkinseitistä. Pesä sijaitsee oksankärjessä tai kookkaammassa puussa oksanhaarukassa. Viiruhippiäisnapparin munat ovat kermanvalkoisia ja munien alapäässä on tiheästi ruskeita pisteitä
Viking (nimi)

| Viking |
| --- | --- |
Nimipäivä:   
– suomenkielinen:  –
– ruotsinkielinen:  19. lokakuuta
– ortodoksinen:  –
Muunnelmia:  –
Vastineita eri kielissä:  Wiking
Nimen alkuperä:  viikinki muinaisskandinaviaksi
Infobox OKNimi-testi OK: 
Viking on miehen etunimi, jonka nimipäivä on suomenruotsalaisessa nimipäiväkalenterissa 19. lokakuuta Nimi tarkoittaa muinaisskandinaavisella kielellä viikinkiä tai varjagia. Henkilönnimenä Suomessa Viking-nimeä tiedetään käytetyn jo vuonna 1346 ja seuraavan kerran vuonna 1428.
Digi- ja väestötietoviraston nimipalvelun mukaan nimi Viking on vuoden 2019 loppuun mennessä annettu noin 1660 henkilölle.  Lisäksi nimi on annettu noin 80 henkilölle muodossa Wiking.
Tunnettuja Viking- ja Wiking-nimisiä

Wiking Forsström (1931–2014), suomalainen taidemaalari
Viking Lobbas (1929–1993), suomenruotsalainen runoilija
Viking Nyström (1925–2006), suomalainen biologi ja kuvittaja
Viking Palm (1923–2009), ruotsalainen vapaapainija ja olympiavoittaja
Viking Sevelius (1897–1919), suomalaissyntyinen puna-armeijan pataljoonakomentaja
Viking Smeds (s. 1933), suomalainen tenori
Viking Tamm (1896–1975), ruotsalainen sotilas ja sotakorkeakoulun johtaja
Viitasaaren Isänmaalliset Kansalaiset

Viitasaaren Isänmaalliset Kansalaiset (käytti myös nimeä Viitasaaren Isänmaallinen Kerho) oli Viitasaarella Keski-Suomessa toiminut ryhmä. Yhdistys oli Suomen ensimmäisiä avoimesti juutalais- ja vapaamuurarivastaisia järjestöjä. Vuosina 1928–1930 kerhoa veti kunnanlääkäri Gunnar von Hertzen.
Vuosina 1930–1939 viitasaarelaiset julkaisivat seitsemän lentokirjasta, joissa varoitettiin kommunismin, juutalaisten ja vapaamuurarien aiheuttamista vaaroista. Viitasaarelaisten julkaisuille oli ominaista voimakas antisemitismi.
Ryhmään kuului useita Viitasaarella asuneita mielipiteiltään äärioikeistolaisia henkilöitä. Ryhmän perustajia olivat Viitasaaren kirkkoherra, rovasti Matti Jaakkola (1879–1955), kappalainen Heikki Halmesmäki (1891–1959), kunnanlääkäri, jääkärimajuri Gunnar von Hertzen, maanviljelijät Einar Sarlin ja Kalle Varis sekä pankinjohtaja Aapeli Tikkanen. Perustajista ainakin Jaakkola ja Halmesmäki olivat olleet mukana Lapuan liikkeen kyyditystoiminnassa. Halmesmäki toimi myös sanomalehti Sisä-Suomen päätoimittajana 1929–1930 sekä kustansi ja toimitti Viitasaaren Seutu -lehteä 1933–1944 pakinoiden lehdessä nimimerkillä Pihkurin Pekka.
Ryhmän julkaisemissa kirjasissa oli käytetty lähteinä etupäässä saksalaista vastaavaa kirjallisuutta, mutta tekstiä oli kuitenkin muokattu Suomen oloja varten. Kirjasten toimitustyöstä vastasi pääasiassa kirkkoherra Jaakkola. Ensimmäinen kirjanen nimeltä Juutalaisten osuus maailmantapahtumiin julkaistiin 1930, ja sen painosmäärä oli 10 000 kappaletta.
Viitasaarelaisten mukaan juutalaiset olivat kommunismin, sosialismin, vapaamuurariuden ja liberalismin takana ja he käyttivät näitä liikkeitä hyväkseen päästäkseen valtaan. Juutalaiset muka hallitsivat jo Neuvostoliittoa ja rahoittivat sieltä käsin kommunistien toimintaa ympäri maailmaa. Sekä kommunismi että kansainvälinen suurkapitalismi olivat juutalaisten johtamia, ja ne edistivät juutalaisen maailmanvallan syntymistä. Juutalaiset olivat viitasaarelaisten mukaan jo aikaansaaneet ensimmäisen maailmansodan ja he suunnittelivat jo uuden sodan aloittamista. Jos juutalaiset voittaisivat tämän sodan, he hallitsisivat koko maailmaa, mutta jos he häviäisivät sen, vaipuisivat he "nykyisten mustalaisten tasolle".
Viitasaarelaisten kirjaset saivat vastakaikua lähinnä äärioikeistolaisissa piireissä, eikä niillä ollut paljonkaan vaikutusta näiden piirien ulkopuolella. Viitasaarelaisista kirkkoherra Jaakkola kirjoitti myös aktiivisesti samasta aihepiiristä muun muassa lehtiin Sinimusta, Aktivisti, Tapparamies, Siniristi ja Kustaa Vaasa.
Viitasaarelaisten lentokirjasia

Juutalaisten osuus maailmantapahtumiin. Viitasaaren isänmaallisten kansalaisten lentolehtinen N:o 1. Jyväskylä 1930
Kommunismin kulissien takaa. Viitasaaren isänmaallisten kansalaisten lentolehtinen N:o 2. Jyväskylä 1930
Vapaamuurariuden kulissien takaa. Viitasaaren isänmaallisten kansalaisten lentokirjanen N:o 3. Jyväskylä 1930
Juutalais-antikristillinen maailmanvallankumousohjelma. Viitasaaren isänmaallisten kansalaisten lentokirjanen N:o 4. Jyväskylä 1931
Timm, Paul: Vapaamuurariuden kaksoiskasvot: Entisen vapaamuurarin paljastuksia koskien vapaamuurariuden rituaaleja ja päämaalia. Suomentanut M. J. Viitasaaren isänmaallisten kansalaisten lentokirjanen N:o 4a. Jyväskylä 1932
Vapaamuurariuden julkinen ja salainen ohjelma 400:n vapaamuurarilausunnon valossa. Viitasaaren isänmaallisen kerhon lentokirja N:o 5. Jyväskylä 1933
Punainen vai valkoinen rintama? Viitasaaren isänmaallisen kerhon lentokirja N:o 7.  Jyväskylä 1939
Kirjallisuutta

Hanski, Jari: Juutalaisvastaisuus suomalaisissa aikakauslehdissä ja kirjallisuudessa 1918—1944, s. 159–163.  Helsinki:  Kirja kerrallaan, 2006.  ISBN 952-92-0042-0  Teoksen verkkoversio.
Jaakkola, Matti: Viitasaaren Isänmaallisen Kerhon synty ja toiminta. Sisä-Suomi, 10.11.1935 (B).  Artikkelin verkkoversio.
Manninen, Ari T. – Mäkelä, Petteri – Holm, Vesa: Viitasaaren historia: Savutuvista tietoyhteiskuntaan, s. 437–459.  Viitasaari:  Viitasaaren kaupunki & Viitasaaren seurakunta, 2008.  ISBN 978-951-97806-2-7
Vilgort

Vilgortin kylää.
Vilgort (ven. Вильго́рт) on kylä ja maalaiskunta Permin aluepiirin Tšerdynin piirissä Venäjällä. Se sijaitsee Višeran sivujoen Kolvan varrella 16 kilometriä Tšerdynistä pohjoiseen.. Asukkaita on 641 henkeä (vuonna 2002).
Vylgortin pogosta mainitaan ensimmäisen kerran vuonna 1579. Sen nimi perustuu komipermjakin sanoihin vil’ ’uusi’ ja gort ’koti, kylä’. 1700-luvun lopulta 1920-luvulle kylä oli Tšerdynin kihlakunnan Vylgortin volostin keskus. Nykyään siellä toimii maatalousyritys ja metsäteollisuuspiiri. Kylässä on lastentarha, koulu, kulttuuritalo, kirjasto ja sairaala. Nähtävyyksiin kuuluu vuosina 1779–1810 rakennettu Kolminaisuuden kirkko, kunnanhallinnon rakennus (1906), koulutalo (1914) ja kauppias Timohinin talo. Lähistöllä on komipermjakkien muinaislinna sekä hauta- ja asuinpaikkoja 800–1100-luvuilta.
Vilhjálmur Einarsson

| Mitalit | Mitalit | Mitalit |  |
| --- | --- | --- | --- |
|  Vilhjálmur Einarsson vuonna 1957. |  Vilhjálmur Einarsson vuonna 1957. |  Vilhjálmur Einarsson vuonna 1957. |  |
Maa:   Islanti
Miesten yleisurheilu
|  Olympialaiset  |  Olympialaiset  |  Olympialaiset  |  |
|  Hopeaa | Melbourne 1956 | kolmiloikka |  |
| EM-kilpailut  | EM-kilpailut  | EM-kilpailut  |  |
|  Pronssia | Tukholma 1958 | kolmiloikka |  |
Vilhjálmur Einarsson (5. kesäkuuta 1934 – 28. joulukuuta 2019) oli islantilainen kolmiloikkaaja ja maansa ensimmäinen olympiamitalisti.
Vilhjálmur saavutti kolmiloikassa olympiahopeaa Melbournen 1956 olympialaisissa. Hän hyppäsi loppukilpailun toisella kierroksella tuloksen 16,26 m, jota pidemmälle pääsi vain Brasilian Adhemar Ferreira da Silva neljännellä kierroksella. Tukholman EM-kilpailuissa 1958 hän saavutti pronssia tuloksella 16,00 m. Rooman 1960 olympialaisissa hän sijoittui viidenneksi tuloksella 16,37 m ja Belgradin EM-kilpailuissa 1962 kuudenneksi tuloksella 15,62 m.
Vilhjálmurin poika Einar Vilhjálmsson kilpaili keihäänheittäjänä.
Viivy vielä hetki

| Viivy vielä hetki Jukka Kuoppamäki |
| --- | --- | --- |

Studioalbumin tiedot
 Äänitetty : Microvox/P. Nurmikallio, 1975
 Julkaistu: 1975
 Formaatti: LP, MC
 Tuottaja(t): Satsanga Records
 Tyylilaji: iskelmä, viihdemusiikki
 Kesto: 38.09
 Levy-yhtiö: Satsanga Records
Jukka Kuoppamäen muut julkaisut
| Väinämöinen 1974 | Viivy vielä hetki 1975 | Jukka Kuoppamäen parhaita vol. 3 1975 |
Viivy vielä hetki on Jukka Kuoppamäen vuonna 1975 julkaistu albumi, jonka kappaleet ovat alkuaan muiden kuin Kuoppamäen itsensä tuotantoa; kaksi kappaletta on kuitenkin hänen suomennoksiaan. Se on samalla ensimmäinen albumi sen jälkeen, kun Kuoppamäen yhteistyö Castanja-yhtyeen kanssa oli päättynyt.
Kuoppamäen musiikillinen tyyli muuttui tällä levyllä, sillä edellisten rock-vaikutteisten albumien jälkeen Viivy vielä hetki nojasi enemmän viihdemusiikkiin. Lähes kaikkien kappaleiden taustat ovat peräisin espanjalaiselta Belter Recordsilta, joiden päälle Kuoppamäki tulkitsi lauluosuutensa. Saman yhtiön nauhoja hyödynsivät 1970-luvulla myös muun muassa Satsangan Piritta Perälä ja Fonovoxin Reijo Taipale.
Kaupallisesti Kuoppamäen uudistuminen ei onnistunut, vaan Viivy vielä hetki jäi kohtalaisen vähälle huomiolle. Albumilta julkaistiin singlet Viivy vielä hetki / Rakkauden satu sekä Paloma Blanca / Lippu salkoon.
Kappaleet

A-puoli
Viivy vielä hetki – 3.20  (säv. C. Velasque, san. J. Kuoppamäki)
Uneen aika vaipuu – 3.34  (säv. E. Milan, san. C. Johansson)
Rakkauden satu – 2.58  (säv. C. Almarán, san. Merja)
Hiljaa onneen tietä teen – 3.52  (säv. R. Carlos - E. Carlos, san. Telenius-Reponen)
Jäähyväiset – 2.29  (säv. ja san. V. Lattunen)
Rakkauslaulu – 2.41  (säv. M. Siitonen, san. V. Salmi)
B-puoli
Kuutamolla kahden – 3.04  (säv. M. Grever, san. K. Valve)
Carmen Marie – 4.13  (säv. Braulio, san. J. Kuoppamäki)
Avaa sydämesi mulle – 2.41  (säv. M. Siitonen, san. V. Salmi)
Vihreät silmät – 2.29  (säv. A. Utrera, san. Saukki)
Tule luoksein – 3.22  (säv. S. Dean, san. P. Reponen)
Paloma Blanca – 3.20  (säv. J. Bouvens, san. C. Johansson)
Viljakkalan vaakuna

Viljakkalan vaakuna (1950–2006)
Viljakkalan vaakuna oli Viljakkalan kunnan tunnus. Vaakunan aiheen vanhaa juomasarvea säilytetään kirkossa. Kupari-kultamerkki viittaa Haverin kaivokseen, josta Ruotsin vallan aikana kaivettiin rautamalmia, ja myöhemmin itsenäisyyden aikana kultaa ja kuparia.
Vaakunan selitys on ”kultakentässä palkeittain asetettu puna-sinikatkoinen, loivasti kaksikaarteinen sarvi, jonka keski- ja päätehelat sekä vitjat ovat hopeaa; sarven alapuolella punainen kupari-kultamerkki.” Vaakunan on suunnitellut Gustaf von Numers, ja Viljakkalan kunnanvaltuusto hyväksyi sen kokouksessaan 21. tammikuuta 1950. Sisäasiainministeriö vahvisti vaakunan käyttöön 3. huhtikuuta samana vuonna.
Vaakuna jäi epäviralliseksi kotiseutuvaakunaksi 2007, kun Viljakkala liittyi Ylöjärven kaupunkiin.
Viitasaaren Seutu

| Viitasaaren Seutu |
| --- | --- |

Julkaisija:  Keski-Suomen Media Oy
ISSN:  ISSN 0356-1410
Levikki:  5 391 (LT 2009)
Perustettu:  1933
Päätoimittaja:  Mari Waali
Kotikunta:  Viitasaari
Kotimaa:  Suomi
Ilmestymistiheys:  kerran viikossa (torstai)
Kieli:  Suomi
Aiheesta muualla
www.viitasaarenseutu.fi
Viitasaaren Seutu on Viitasaarella kerran viikossa ilmestyvä paikallislehti.
Historiaa

Viitasaaren Seudun perusti Toivo Mero vuonna 1933. Vuosina 1956–1970 lehden nimi oli Seutu: Viitasaaren, Pihtiputaan, Kannonkosken, Konginkankaan paikallislehti. Lehden nykyinen päätoimittaja on Mari Waali.
Lehteä kustansi ja toimitti rovasti Heikki Halmesmäki vuosina 1934–1944. Ensimmäisenä vuonna Meron kaudella lehden poliittinen kanta myötäili Isänmaallista Kansanliikettä, mutta Halmesmäen aikana linja oli kristillisesti ja kansallisesti painottunut.
Vuodesta 1944 alkaen Viitasaaren Seutua on julkaissut Keskisuomalaisen omistama Maakunnan Sanomat Oy, ja lehti on ollut puolueeton paikallis- ja ilmoituslehti.
Vuoden 1943 lopulla Viitasaaren Seudun levikki oli 1341 kappaletta, mutta toisen maailmansodan jälkeen se nousi parhaimmillaan 2700:aan. 1950-luvun puolessavälissä levikki laski noin tuhanteen kappaleeseen. Tämän jälkeen levikki kääntyi uudelleen nousuun, ja laajimmillaan levikki oli vuonna 1991: lähes 5500 kappaletta.
Viitasaaren Seutu valittiin vuonna 2010 Sanomalehtien Liiton järjestämässä kilpailussa parhaaksi paikallislehdeksi kerran viikossa ilmestyvien sarjassa. Lehti oli paras myös vuonna 2007, toinen vuonna 1996 ja kolmas vuonna 2004.
Päätoimittajat

Toivo Mero 1933–1934
Heikki Halmesmäki 1934–1944
Lassi Utsjoki 1944–1956
Eero Laurila 1956
Pertti Kiipula 1956–1968
Erik Erikson 1968–1976
Lauri Ahonen 1976–2004
Lauri Åkerman 2005
Esa Kilponen 2006–2019
Pirjo Nyman 2019–2020
Mari Waali 2021–