stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Pekka Koponen

Pekka Tapani Koponen (s. 18. joulukuuta 1955 Savitaipale) on suomalainen juristi, joka toimi korkeimman oikeuden jäsenenä eli oikeusneuvoksena vuosina 2009–2024.
Koponen valmistui oikeustieteen kandidaatiksi vuonna 1977 ja oikeustieteen lisensiaatiksi 1978 sekä väitteli oikeustieteen tohtoriksi 2004. Varatuomarin arvon hän sai vuonna 1981. Koponen on toiminut muun muassa Mikkelin nimismiespiirin apulaisnimismiehenä vuosina 1981–1982, Kouvolan hovioikeuden ylimääräisenä viskaalina 1982–1984, Vaasan kaupunginviskaalina 1984–1990, Vaasan lääninhallituksen poliisitarkastajana ja lääninsyyttäjänä 1990–1997 sekä valtionsyyttäjä 1997–2009. Valtionsyyttäjänä hän toimi myös Valtakunnansyyttäjänviraston ohjaus- ja kehittämisyksikön päällikkönä 2002–2009.
Koponen nimitettiin korkeimman oikeuden jäseneksi 1. syyskuuta 2009 alkaen. Hän oli ensimmäinen syyttäjän virasta nimitetty korkeimman oikeuden jäsen Suomessa. Koponen jäi eläkkeelle 1. tammikuuta 2024.
Julkaisuja

Koponen, Pekka: Talousrikokset rikos- ja prosessioikeuden yhtymäkohdissa.  (Väitöskirja)  Suomalainen lakimiesyhdistys, 2004.  ISBN 951-855-223-1
Lahti, Raimo & Koponen, Pekka (toim.): Talousrikokset.  Suomalainen lakimiesyhdistys, 2007.  ISBN 978-951-855-263-8
Niklas

| Niklas |
| --- | --- |
Nimipäivä:   
– suomenkielinen:  6. joulukuuta
– ruotsinkielinen:  6. joulukuuta
– ortodoksinen:  –
Muunnelmia:  Nikla, Nikles
Vastineita eri kielissä:  Nils, Nicklas, Niclas, Nicolas
Nimen alkuperä:  Nikolaus
Infobox OKNimi-testi OK: 
Niklas on miehen etunimi. Nimi esiintyy myös kirjoitettuna Niclas tai Nicklas.
Niklas on friisiläis-saksalainen muunnos nimestä Nikolaus, mutta nimeä on käytetty myös Nikodemuksen puhuttelunimenä.
Suomessa nimi alkoi yleistyä 1970-luvulla, ja Suomen almanakkaan Niklas tuli vuonna 1995 samalle päivälle, 6. joulukuuta, kuin ruotsinkielisessä almanakassa.
Vuoden 2019 loppuun mennessä Digi- ja väestötietoviraston tietojen mukaan 10 584 miestä on saanut nimekseen Niklas, noin 1 170 nimen Niclas ja noin 650 nimen Nicklas.
Tunnettuja Niklas-, Niclas- ja Nicklas-nimisiä > Ruotsalaisia

| --- | --- |
 Niclas Alexandersson (s. 1971), jalkapalloilija  Niclas Andersén (s. 1988), jääkiekkoilija  Niklas Andersson (s. 1971), jääkiekkoilija  Niklas Andersson (s. 1986), jääkiekkoilija  Niklas Arell (s. 1990), jääkiekkoilija  Niklas Arrhenius (s. 1982), ruotsalais-yhdysvaltalainen kiekonheittäjä ja kuulantyöntäjä  Niclas Bergfors (s. 1987), jääkiekkoilija  Niklas Bergström (s. 1974), riistamaaliampuja  Niclas Burström (s. 1991), jääkiekkoilija  Nicklas Bäckström (s. 1987), jääkiekkoilija  Nicklas Bärkroth (s. 1992), jalkapalloilija  Nicklas Danielsson (s. 1984), jääkiekkoilija  Niklas Edin (s. 1985), curling-pelaaja  Niklas Eklund (s. 1969), trumpetisti  Niklas Engdahl (s. 1974), näyttelijä  Niklas Eriksson (s. 1969), jääkiekkoilija  Nicklas Grossmann (s. 1985), jääkiekkoilija  Niklas Hansson (s. 1995), jääkiekkoilija  Niklas Hjalmarsson (s. 1987), jääkiekkoilija  Niklas Hult (s. 1990), jalkapalloilija  Niclas Hävelid (s. 1973), jääkiekkoilija  Niklas Jihde (s. 1976), salibandyn pelaaja  Niclas Jonasson (s. 1976), suunnistaja ja maailmanmestari  Niklas Jonsson (s. 1969), maastohiihtäjä  Niklas Kronwall (s. 1981), jääkiekkoilija :  Niklas Kvarforth (s. 1983), laulaja ja lauluntekijä  Nicklas Lasu (s. 1989), jääkiekkoilija  Nicklas Lidström (s. 1970), jääkiekkoilija  Niclas Lundgren (s. 1989), jääkiekkoilija  Niklas Lundström (s. 1993), jääkiekkomaalivahti  Nicklas Maripuu (s. 1992), jalkapalloilija  Niklas Natt och Dag (s. 1979), kirjailija  Niklas Nordgren (s. 1979) jääkiekkoilija  Niklas Olausson (s. 1986), jääkiekkoilija  Niklas Persson (s. 1979), jääkiekkoilija  Niklas Piensoho (s. 1964), helluntailainen pastori ja kirjailija  Niklas Rubin (s. 1995), jääkiekkomaalivahti  Niklas Rådström (s. 1953), kirjailija, käsikirjoittaja ja runoilija  Niklas Sivelöv (s. 1968), pianisti  Niklas Strömstedt (s. 1958), poplaulaja ja lauluntekijä  Niklas Sundblad (s. 1973), jääkiekkoilija  Niklas Sundin (s. 1974), kitaristi  Niklas Sundström (s. 1975), jääkiekkoilija  Niklas Svedberg (s. 1989), jääkiekkoilija  Niklas Wallenlind (s. 1968), pikajuoksija  Niclas Wallin (s. 1975), jääkiekkoilija  Niklas Willén (s. 1961), kapellimestari  Niklas Wykman (s. 1981), poliitikko ja ministeri  Niklas Zennström (s. 1966), tietotekniikkayrittäjä
Tunnettuja Niklas-, Niclas- ja Nicklas-nimisiä > Muunmaalaisia

Niklas Andersen (s. 1988), saksalainen jalkapalloilija
Nicklas Bendtner (s. 1988), tanskalainen jalkapalloilija
Niklas Dyrhaug (s. 1987), norjalainen maastohiihtäjä
Niclas Füllkrug (s. 1993), saksalainen autourheilija
Nichlas Hardt (s. 1988), tanskalainen jääkiekkoilija
Niklas Hartweg (s. 2000), sveitsiläinen ampumahiihtäjä
Niclas Herbst (s. 1973), saksalainen poliitikko ja europarlamentaarikko
Nicklas Jensen (s. 1993), tanskalainen jääkiekkoilija
Niclas Jensen (s. 1974), tanskalainen jalkapalloilija
Niklas Kaul (s. 1998), saksalainen keihäänheittäjä ja yleisurheilun moniottelija
Niklas Köck (s. 1992), itävaltalainen alppihiihtäjä
Niklas Larsen (s. 1997), tanskalainen rata- ja maantiepyöräilijä
Niklas Luhmann (1927–2008), saksalainen sosiologi ja hallintotieteilijä
Nicklas Nielsen (s. 1994), tanskalainen autourheilija
Niklas Nienass (s. 1992), saksalainen poliitikko ja europarlamentaarikko
Nicklas Pedersen (s. 1987), tanskalainen jalkapalloilija
Niklas Roest (s. 1986), norjalainen jääkiekkoilija
Niklas Stark (s. 1995), saksalainen jalkapalloilija
Niklas Süle (s. 1995), saksalainen jalkapalloilija
Niklas Treutle (s. 1991), saksalainen jääkiekkomaalivahti
Tunnettuja Niklas-, Niclas- ja Nicklas-nimisiä > Kuvitteellisia Niklaksia

Niklas Järvelä, televisiosarjassa Uusi päivä
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Niklas Wikimedia Commonsissa
Harris

Harris voi tarkoittaa:
Paikkoja

Harris, Kanadan Ontario
Harris, Kanadan Saskatchewan
Harris, Na Hearadh, osa Leodhàs agus na Hearadhin saarta Hebrideillä, Skotlannissa
Harris, Yhdysvaltojen Iowa
Harris, Yhdysvaltojen Michigan
Harris, Yhdysvaltojen Minnesota
Harris, Yhdysvaltojen Missouri
Harris, Yhdysvaltojen Wisconsin
Harrisin piirikunta, Yhdysvaltojen Texas
Harrisin piirikunta, Yhdysvaltojen Georgia
Muita merkityksiä

Massey-Harris, Kanadassa 1891–1953 toiminut maatalouskoneita valmistanut yritys
Harris Corporation, Floridassa toimivat elektroniikkaa ja viestintäkalustoa valmistava yritys
| --- | --- |
: Tällä täsmennyssivulla luetellaan henkilöitä, joilla on sama sukunimi.
Kardinaalikollegio

Kardinaalikollegio paavi Johannes Paavali II:n hautajaisissa.
Kardinaalikollegio (virallisesti "Pyhä kardinaalikollegio") tarkoittaa Rooman kirkon kardinaaleja heidän kokonaisuudessaan, siis kaikkia kardinaaleja yhdessä.
Tehtävät > "Paavin senaatti"

Kardinaalikollegion jäsenet ovat paavin käytettävissä joko yksittäin tai yhdessä erilaisissa konsistoreissa hänen johtaessaan kokonaiskirkkoa. Täten kardinaaleilla on neuvoa-antava funktio kirkon johdossa ja hallinnossa. Aiemmin kardinaalikollegiosta käytettiin hallinnollisesti nimitystä "paavin senaatti". Nimitystä ei käytetä virallisesti enää vuodesta 1983, jolloin uusi kanoninen laki astui voimaan, mutta se saattaa esiintyä kirjallisuudessa samoin kuin paavin yksittäisissä lausunnoissa ja asiakirjoissa.
Tehtävät > Sedisvakanssi

Kardinaalien tärkein tehtävä on valita uusi paavi edellisen kuoltua. Kirkon jouduttua paavin kuoltua sedisvakanssiin kirkon johto siirtyy paavi Johannes Paavali II:n apostolisessa konstituutiossaan "Universi Dominici Gregis" vahvistaman käytännön mukaan kardinaalikollegion käsiin. Kollegion valtuudet on tosin rajattu juoksevien hallinnollisten tehtävien hoitoon, välttämättömien, ei siirrettävissä olevien asioiden päättämiseen sekä konklaavin valmisteluun. Kanoninen laki kieltää kardinaalikollegiolta nimenomaisesti virkatoimet, jotka kanoninen laki rajaa vain paaville, samoin kuin kirkkolain ja paavin vaalijärjestyksen sekä paavin valtaoikeuksien ja Pyhän istuimen hallinnon muuttamisen. Sedisvakanssin ensimmäisestä päivästä konklaavin alkuun kardinaalikollegio kokoontuu päivittäin nk. yleiskongregaatioon keskustelemaan tärkeistä kirkon asioista.
Koostumus

Kardinaalikollegioon kuuluvat kaikki kardinaalit nimityksestään kuolemaansa asti. Nykyään ei enää ole määrätty ylärajaa kardinaalikollegion jäsenmäärälle. Vain paavinvaaliin oikeutettujen, alle 80-vuotiaiden kardinaalien määrä on rajattu 120:een, mutta vuosien 1998 ja 2001 konsistoreissa Johannes Paavali II ylitti itse tämän rajan ja nosti sen väliaikaisesti 135:een.
Kardinaalikollegio jakautuu kolmeen kardinaaliluokkaan: kardinaalipiispat, kardinaalipapit ja kardinaalidiakonit.
Kardinaalikollegion puheenjohtajana toimii kardinaalidekaani, jonka kardinaalipiispat valitsevat keskuudestaan. Tämänhetkinen kardinaalidekaani on Giovanni Battista. Hänen sijaisensa, subdekaani, on Leonardo Sandri.
Taivalkoski

| Taivalkoski |
| --- | --- |

 vaakuna :  sijainti 
 Taivalkosken kunnanvirasto.
Sijainti:  65°34′35″N, 028°14′30″E
Maakunta:  Pohjois-Pohjanmaan maakunta
Seutukunta:  Koillismaan seutukunta
Kuntanumero:  832
Hallinnollinen keskus:  Taivalkosken kirkonkylä
Perustettu:  1879
Kuntaliitokset:  Jokijärvi (1884)
Kokonaispinta-ala:  2 650,61 km² 31:nneksi suurin 2022 
– maa:  2 438,21 km²
– sisävesi:  212,40 km²
Väkiluku:  3 660 198:nneksi suurin 31.12.2024 
– väestötiheys:  1,50 as./km² (31.12.2024)
Ikäjakauma:  2020 
– 0–14-v.:  14,4 %
– 15–64-v.:  54,6 %
– yli 64-v.:  31,0 %
Äidinkieli:  2023 
– suomenkielisiä:  97,5 %
– ruotsinkielisiä:  0,1 %
– muut:  2,4 %
Kunnallisvero:  7,9 % 266:nneksi suurin 2025 
Kunnanjohtaja:  va. Mirva Haataja
Kunnanvaltuusto:  23 paikkaa
  2021–2025   • Kesk.   • SDP   • PS   • Vas.   • Sitoutumattomat:   9 6 3 1 4
www.taivalkoski.fi
Infobox OKNimi-testi OK: 
Taivalkoski on Suomen kunta Pohjois-Pohjanmaan maakunnan koillisosassa. Se kuuluu Koillismaan seutukuntaan. Kunnan väkiluku on 3 660, ja sen pinta-ala on 2 650,61 km², josta 212,40 km² on vesistöjä. Väestötiheys on 1,5 asukasta/km². Taivalkosken rajanaapureita ovat Kuusamo, Posio, Pudasjärvi ja Suomussalmi.
Jalavan kauppa
Kuuluisin taivalkoskelainen on kirjailija Kalle Päätalo. Hänen lapsuudenkotitalonsa Kallioniemi Taivalkosken Jokijärvellä on nykyisin matkailukohde. Taivalkosken keskustassa on Kalle Päätalon tori ja siellä taiteilija Arja Lehtimäen suunnittelema Päätalon muistomerkki (2005).
Taivalkosken lukiossa ja OSAO:ssa voivat kouluttautua sekä nuoret että aikuisopiskelijat. OSAO:n Taivalkosken yksiköstä voi valmistua kaivostyöntekijäksi, metsäkoneenkuljettajaksi, maanrakennuskoneenkuljettajaksi ja lähihoitajaksi. Kunnassa toimii myös kirjoittajakoulutusta antava Päätalo-instituutti (1990), joka järjestää vuosittain Napero-Finlandia-kilpailun.
Taivalkoski kuuluu Koillismaahan. Muita Koillismaan kuntia ovat Kuusamo ja Posio sekä osin Pudasjärvi. Koillismaan rajamääritelmä on avoin ja vailla lakimääritelmää. Pohjois-Pohjanmaan katsotaan perinteisesti alkavan Pudasjärven eteläpuolelta.
Kunnan pohjoisosassa on entinen Mustavaaran kaivos, joka oli merkittävä vanadiinipentoksidin tuottaja.
Luonto

Taivalkoski on Koillismaan kunta, jonka maisemia hallitsevat metsäiset suo- ja vaaramaat sekä monet järvet ja joet.
Alueen kallioperästä suurin osa kuuluu Itä-Suomen gneissigraniittialueeseen. Luoteesta kunnan alueelle työntyy myös gabro-, granodioriitti- ja kvartsiittialueita. Pyhitysvaara on kokonaan vaaleaa kvartsiittia. Mustavaaralla on vanadiiniesiintymä, jota Rautaruukki hyödynsi vuoteen 1985 saakka. Yleisin maalaji on moreeni, jota on vaarojen ja laaksojen pohjilla. Paikoin moreeni on kasautunut mannerjään kulkusuunnan mukaisiksi drumliineiksi.
Kunnan alueella on useita lähes itä-länsisuuntaisesti harjujaksoja, joita monin paikoin reunustavat laajat hiekka- ja hietakankaat. Huomattavin harjujakso tulee Pudasjärven puolelta ja ulottuu Taivalkoskelta Kuusamon puolelle. Soipeharju, Pahkakuru-Porraslamminkangas, Pitkänlamminkangas ja Harjukangas-Martinharju kuuluvat valtakunnalliseen harjujensuojeluohjelmaan. Suurin savikkoalue on Metsäkylän Saarijärvellä kunnan eteläosassa; itse Saarijärvi on meteoriitin törmäyskraatteri. Pinnanmuodot vaihtelevat. Maasto on ylävintä kunnan pohjois- ja länsiosissa, missä korkeimpia kohoumia ovat Pyhitysvaara, Kumpujenselkä, Maaselkä, Latvavaara ja Suvantovaara. Etenkin Pyhitysvaaran laelta avautuu hieno näköala yli metsien ja järvien. Kunnan itäosissa maasto on loivapiirteisempää.
Taivalkoski on runsasvetistä vedenjakajaseutua. Alueen vedet kuuluvat Iijoen vesistöön. Iijoki virtaa itä-länsisuuntaisesti kunnan keskustaan, missä se kääntyy lounaaseen. Joen tärkeimpiä sivujokia Taivalkosken alueella ovat Kostonjoki, Kutinjoki, Oudonjoki, Loukusajoki ja Kisosjoki. Kunnan itäosassa on lukuisia järviä, joista suurimmat ovat Tyräjärvi, Koviojärvi, Ala-Irni, Polojärvi ja Särkiluoma. Kunnan pohjoisosassa on lähes saareton Kostonjärvi ja lännessä Kortejärvi.
Kasvillisuus on vaaroilla ja hiekka-alueilla männikköä, moreenimailla on rehevämpiä kuusikoita. Taivalkoskella on useita luonnontilaisia aarnialueita, joista tunnetuimpia ovat Pyhitysvaaran lakialue, Pahkakurun alue sekä Rääpyksen ja Kylmäluoman aarnialueet. Soita on kunnan pinta-alasta runsas kolmannes. Länsiosan suot ovat tyypiltään aapasoita, idässä ovat vallitsevia juottimaiset rinnesuot. Maijanlammensuon alue on muodostettu soidensuojelualueeksi.
Historia

Ensimmäiset ihmiset saapuivat Taivalkosken seudulle jo varhainmilloin?, sillä Iijoki oli Pohjois-Suomessa Oulujoen ohella tärkeimpiä lännen ja idän välisiä kulkureittejä. Seutua hallitsivat pitkään saamelaiset erämiehet, mutta keskiajan lopulla Iijokivarren erämaihin alkoi tulla erämiehiä Perämeren rannikolta Iin pitäjästä. Vakinaisesti seutu asutettiin kuitenkin vasta Täyssinän rauhan jälkeen 1595, jolloin alue siirtyi Ruotsin hallintaan. Ensimmäiset uudisasukkaat tulivat sekä Savosta että Iijokea pitkin rannikolta. Uudisasukkaita houkuttelivat hyvät kalavedet ja laajat riistamaat. Vanhimpia asutusseutuja olivat Jokijärven, Tyräjärven, Kostonjärven ja Jurmun kylän seudut. 1500-luvun alussa Taivalkoskella asui kolme uudisasukasta, Simo Kurtti, Juho Soroinen sekä Heikki Manninen. Asukasluku pysyi pitkään pienenä, sillä vielä vuonna 1700 asukkaita oli vain noin 150. Uudisasukkaat harjoittivat kalastuksen ja metsästyksen ohella kaskiviljelyä vaarojen rinteillä. Maanviljely kehittyi hitaasti, sillä maat ovat yleensä karuja, hallanarkoja moreenimaita. Karjatalous antoi varmemman leivän.
Taivalkosken alue kuului vuoteen 1842 Pudasjärven pitäjään. Tuolloin muodostettiin Pudasjärven kuuluva Jokijärven rukoushuonekunta, josta 1858 tuli Pudasjärven kappeli. Ensimmäinen kirkko rakennettiin 1849 Jokijärvelle. Vuonna 1868 perustettiin Jokijärven kunta. Koska Taivalkosken kylästä oli kehittynyt sahan perustamisen jälkeen kasvava asutuskeskus, alettiin kirkon siirtämistä suunnitella entisestä kirkonkylästä Jokijärveltä Taivalkosken kylään. Pitkien riitojen jälkeen kirkko määrättiin siirrettäväksi Taivalkoskelle, jonne se pystytettiin 1879. Tuolloin muodostettiin myös itsenäinen Taivalkosken pitäjä. Jokijärven kunta lakkautettiin vuonna 1884 ja liitettiin Taivalkoskeen. Kirkko oli käytössä vuoteen 1925, jolloin se paloi salamaniskusta. Uusi kirkko valmistui 1933. Hengellisessä elämässä on lestadiolaisuudella ollut Taivalkoskella voimakas vaikutus.
Metsillä on ollut suuri merkitys Taivalkosken talouselämässä, kuten kunnanvaakunan justeerisaha osoittaa. Jo tervanpoltto toi lisäansioita talonpojille, mutta etenkin metsätalouden kehittyminen 1800-luvun puolivälin jälkeen vaikutti huomattavasti alueen kehittymiseen. Nykyisen kirkonkylän paikalle Taivalkosken partaalle perustivat oululaiset puutavaramiehet kaksiraamisen vesisahan, jonka omisti sittemmin Uleå-yhtiö. Sahatuotteet kuljetettiin Iijokea pitkin Iijokisuulle.
Taivalkosken asukasluku kasvoi nopeasti 1900-luvun alkupuoliskolla. Vuonna 1920 asukkaita oli 3 268, 1935 4 417. Uudisraivaus pääsi todella vauhtiin vasta toisen maailmansodan jälkeen, ja vuonna 1960 asukkaita oli jo 6 160. 1960-luvulla kunnan väestömäärä alkoi kuitenkin vähetä, mutta seuraavalla vuosikymmenellä väkiluku vakiintui 5 800 asukkaan tuntumaan. Vuonna 1985 asukkaita oli 5 797. Tämän jälkeen asukasluku lähti jälleen laskuun, ja vuonna 2011 asukkaita oli 4 422.
Matkailu > Talvi

Taivalkoski kuuluu Suomen varmalumisimpiin alueisiin läpi koko talven. Talviharrasteista suosituimpia ovat laskettelu, murtomaahiihto, moottorikelkkailu ja mäkihyppy. Niiden harrastaminen on mahdollista Taivalkosken keskustan tuntumassa sijaitsevassa Taivalvaaran hiihtokeskuksessa. Runsaan puolen tunnin ajomatkan päässä Taivalkosken keskustasta Pudasjärvellä sijaitsevat Iso- ja Pikku-Syötteen hiihtokeskukset.
Matkailu > Kesä

Taivalkosken luonnossa voi harrastaa seikkailu- ja elämysliikuntalajeja, kuten melontaa, maastopyöräilyä, kalastusta, vaellusta, frisbeegolfia ja seinäkiipeilyä. Taivalkoskella on vuodesta 1980 alkaen järjestetty Päätalo-viikko, jonne saapuu vuosittain tuhansia osnottajia.
Matkailu > Kesä > Päätaloviikko

Vuodesta 1974 lähtien on Taivalkoskella vietetty kotiseutupäiviä. Aluksi kotiseutupäivien nimenä oli Joki-Jussin päivät. 1980-luvun alussa kotiseutupäivien nimi muuttui Päätalo-päiviksi, ja tapahtuman laajetessa viikon mittaiseksi kulttuuri- ja kirjallisuustapahtumaksi nimeksi tuli Päätalo-viikko. Nimensä mukaisesti Päätalo-viikko kunnioittaa taivalkoskelaisen kirjailijan Kalle Päätalon kirjallista tuotantoa ja elämäntyötä. Viikon tapahtumat vaihtelevat Päätalon kirjoihin perustuvasta tietokilpailusta juoksu- ja toritapahtumiin. Perinteeksi on muodostunut myös pienimuotoinen rockfestivaali Päätalo-viikon lauantaina Taivalkosken vieressä sijaitsevalla melontakeskuksen esiintymislavalla.
Matkailu > Retkeilyalueet > Kylmäluoman retkeilyalue

Kylmäluoman retkeilyalue sijaitsee Taivalkosken kunnan koillisosassa, 45 kilometriä Kuusamosta etelään Kajaanin suuntaan. Retkeilyalueen maasto on pääosin karua männikkökangasta, jolle ovat tunnusomaisia vesistöjen varsia seurailevat korkeat harjujonot. Kylmäluoman retkeilyalueella on mahdollisuudet erilaisiin luontoharrastuksiin kuten patikointi, kalastus ja melonta kuin marjastus ja pyöräilykin sekä talvella hiihto ja pilkkiminen. Kylmäluoma on erityisesti perheiden lomakeskus.
Matkailu > Retkeilyalueet > Iso-Syöte

Ison-Syötteen retkeilyalue rajoittuu Ison-Syötteen laskettelu- ja matkailukeskukseen, pohjoisessa Syötteen kansallispuistoon ja etelässä Syötteen virkistysmetsään. Nämä kolme aluetta muodostavat yhdessä Syötteen virkistys- ja luonnonsuojelualueiden kokonaisuuden. Ison-Syötteen retkeilyalue ja koko Iso-Syöte ympäristöineen tarjoaa retkeilymahdollisuudet ympäri vuoden. Patikka- ja hiihtoreitit kiertelevät retkeilyalueella ja sen laitamilla. Muun muassa UKK-reitti kulkee Ison-Syötteen maastoissa.
Väestönkehitys

Oheisessa kuvaajassa on esitetty kunnan väestönkehitys viiden vuoden välein vuodesta 1980 lähtien. Käytetty aluejako on 1.1.2017 tilanteen mukainen.
| Taivalkosken väestönkehitys 1980–2020 |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| Vuosi |  |  | Asukkaita |  |
| 1980 | 1980 |    | 5 895 | 5 895 |
| 1985 | 1985 |    | 5 741 | 5 741 |
| 1990 | 1990 |    | 5 659 | 5 659 |
| 1995 | 1995 |    | 5 595 | 5 595 |
| 2000 | 2000 |    | 5 127 | 5 127 |
| 2005 | 2005 |    | 4 728 | 4 728 |
| 2010 | 2010 |    | 4 459 | 4 459 |
| 2015 | 2015 |    | 4 199 | 4 199 |
| 2020 | 2020 |    | 3 968 | 3 968 |
Lähde: Tilastokeskus.
Kyliä

Asutusalue, Inkee, Jokijärvi, Jokikylä, Jurmu, Koitila, Kosto, Kurtti, Loukusa, Metsäkylä, Pisto, Polo, Taivalkoski, Tyrävaara ja Vaarakylä.
Kyliä > Taajamat

Vuoden 2017 lopussa Taivalkoskella oli 4 058 asukasta, joista 1 886 asui taajamassa, 2 150 haja-asutusalueilla ja 22:n asuinpaikat eivät olleet tiedossa. Taivalkosken taajama-aste on 46,7 %. Kunnassa on vain yksi taajama, Taivalkosken kirkonkylä.
Seurakunnat

Vuoden 2018 aluejaon mukaan Taivalkoskella on seuraavat Suomen evankelis-luterilaisen kirkon seurakunnat:
Taivalkosken seurakunta
Taivalkoski on vanhoillislestadiolaisuuden vahvaa yhtenäistä tukialuetta. Taivalkoskella toimivat Metsäkylän, Taivalkosken ja Tyräjärven rauhanyhdistykset.
Suomen ortodoksisen kirkon seurakunnista Taivalkosken alueella toimii Oulun ortodoksinen seurakunta.
Talous

Taivalkosken suurimpiin työnantajiin kuuluu satakunta ihmistä työllistävä, ruoripotkurien runkoja valmistava Telatek Works Oy, joka jatkaa kunnassa aiemmin toimineen Transtech-junanvaunutehtaan konepajan toimintaa.
Liikenne

Taivalkosken kautta kulkee Oulun ja Kuusamon välinen valtatie 20. Taivalkoskelta on matkaa Ouluun 150 kilometriä ja Kuusamoon 65 kilometriä. Kunnan itäosan halki kulkee valtatie 5 Heinolasta Mikkelin, Kuopion, Iisalmen, Kajaanin, Kuusamon sekä Kemijärven kautta Sodankylään.
Taivalkosken rata

Taivalkoski oli pohjoinen pääteasema Taivalkosken–Ämmänsaaren radalla. Rataosuus Suomussalmen Pesiökylästä Taivalkoskelle suljettiin liikenteeltä 1. heinäkuuta 2004. Rataosuus alkoi Paltamon Kontiomäeltä ja haarautui Suomussalmen Pesiökylässä Taivalkoskelle ja Ämmänsaareen. Rata Kontiomäeltä Ämmänsaareen on edelleen käytössä.
Tunnettuja taivalkoskelaisia

Pekka Jalava (1977–2012), koomikko
Susanna Mikkonen (s. 1968), suomalainen näyttelijä ja teatteritaiteen maisteri
Kalle Päätalo (1919–2000), kirjailija
Tapio Räisänen (s. 1949), mäkihyppääjä
Saana Tyni (s. 1988), kotisiivousyrittäjä
Jouko Vahtola (s. 1949), historiantutkija, Oulun yliopiston emeritusprofessori
Ruokakulttuuri

Taivalkosken pitäjäruoiksi nimettiin 1980-luvulla lihalaatikko, mustikkasopan kanssa syöty pottuvoi eli perunasose sekä hapanleipätaikinaan leivottu mustikkapiirakka.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Taivalkoski Wikimedia Commonsissa
Taivalkosken kunnan kotisivut
Tilastokeskus – Taivalkosken avainluvut
Taivalkosken matkailuyhdistyksen kotisivut
Ison-Syötteen retkeilyalue
Taivalkoski
| --- | --- |
Kyliä:  Inkee  Jokijärvi  Jurmu  Koitila  Kurtti  Loukusa  Metsäkylä  Parviainen  Pisto  Taivalkosken kirkonkylä  Tyrävaara  Vaarakylä 
Järviä, jokia ja muita vesistöjä:  Iijoki  Kostonjoki  Kostonjärvi  Korvuanjärvi  Kurtinjärvi 
Nähtävyyksiä:  Kallioniemi  Kylmäluoman retkeilyalue  Päätalopäivät  Taivalkosken kirkko  Syötteen kansallispuisto 
Muuta:  Mustavaaran kaivos  Korvuan rautatieasema  Kurtin rautatieasema  Taivalkosken rautatieasema  Taivalniskan seisake  Taivalvaaran rautatieasema 
Koillismaa
| n k Pohjois-Pohjanmaan maakunnan kunnat |
| --- | --- |
Nykyiset kunnat:  Alavieska  Haapajärvi  Haapavesi  Hailuoto  Ii  Kalajoki  Kempele  Kuusamo  Kärsämäki  Liminka  Lumijoki  Merijärvi  Muhos  Nivala  Oulainen  Oulu  Pudasjärvi  Pyhäjoki  Pyhäjärvi  Pyhäntä  Raahe  Reisjärvi  Sievi  Siikajoki  Siikalatva  Taivalkoski  Tyrnävä  Utajärvi  Vaala  Ylivieska 
Entiset kunnat:  Haukipudas  Himanka  Kestilä  Kiiminki  Kuivaniemi  Oulujoki  Oulunsalo  Paavola  Pattijoki  Piippola  Pulkkila  Rantsila  Rautio  Revonlahti  Ruukki  Saloinen  Temmes  Vihanti  Yli-Ii  Ylikiiminki 
| Auktoriteettitunnisteet  |
| --- | --- |
Kansainväliset:  ISNI  VIAF 2 
Kansalliset:  Saksa  Suomi (KANTO)  Yhdysvallat 
Maantieteelliset:  MusicBrainz area 
Henkilöt:  Yle  Uppslagsverket Finland 
Taivalkosken entinen rautatieasema
Naturviterne

| Naturviterne |
| --- | --- |

Perustettu:  1961
Tyyppi:  ammattiliitto
Kotipaikka:  Oslo
Toiminta-alue:  Norja
Jäsenet:  n. 7 500 (2024)
Puheenjohtaja:  Morten Wedege
Kattojärjestö:  Akademikerne
Aiheesta muualla
Sivusto
Naturviterne (vuosina 1961–1987 Norsk Landbruksakademikerlag, 1987–2003 Norsk Naturforvalterforbund, 2003–2007 Naturviterforbundet) on norjalainen luonnontieteilijöiden ammattiliitto, joka on perustettu vuonna 1961. Sillä oli noin 7 500 jäsentä vuonna 2024 ja se kuuluu Akademikerne-keskusjärjestöön.