stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Luettelo presidentti Relanderin valtiovierailuista
Norja

2. lokakuuta 1926 Relanderin otti vastaan Oslon satamassa kuningas Haakon VII. Relander kävi Aasin maatalouskorkeakoulussa, jossa hän oli itsekin opiskellut agronomiksi. Kruununprinssi Olavin kanssa Relander kävi istuttamassa tammipuun Suomen Oslon-suurlähetystön pihalle. Kysyinen tammi seisoo vieläkin Suomen suurlähetystön autotallin vieressä. Kuningas Haakon myönsi Relanderille Pyhän Olavin ritarikunnan suurristin. Valtiovierailu päättyi 6. lokakuuta ja Relander lähti  Norjasta Tanskaan.
Tanska

Oslon Grand-Hotelissa oli Norjan poliisi pidättänyt intialaisen miehen, jonka epäiltiin suunnittelevan Relanderin murhaamista.
Relanderin Tanskan vierailu alkoi 7. lokakuuta 1926 hyvin värikkäästi. Kuningas Kristian X oli järjestänyt hänen kunniakseen Kööpenhaminan Kansallisteatteriin näytöksen, jonne saapui myös radikaalikommunisti-aktivisteja. Aktivistit levittelivät lentolehtisiä, jossa viitattiin Relanderin olleen kova lahtari-oikeistoporvari. Kommunistit alkoivat laulaa Kansainvälistä, mutta teatterin orkesteri reagoi tapaukseen ja alkoi soittaa Tanskan kansallishymniä, johon yleisö yhtyi. Relanderin vierailu päättyi 9. lokakuuta.
Yhteenveto

| 0 | 1 | 2 | 3 | 4 | 5 | 6 |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
Presidentti Lauri Kristian Relanderin valtiovierailut
| No. | Vuosi | Päivämäärä | Maa | Paikkakunta | Isäntä | Vierailun aihe |
| 1.  | 1925 | 21. toukokuuta |  Viro | Tallinna, Tartto | Konstantin Päts, Viron presidentti | Valtiovierailu |
| 2.  | 1925 | 19. kesäkuuta |  Ruotsi | Tukholma | Kustaa V, Ruotsin kuningas | Valtiovierailu |
| 3.  | 1925 | 21. kesäkuuta |  Latvia | Riika | Jānis Čakste, Latvian presidentti | Valtiovierailu |
| 4.  | 1926 | 2. lokakuuta |  Norja | Oslo | Haakon VII, Norjan kuningas | Valtiovierailu |
| 5.  | 1925 | 7.–9. lokakuuta |  Tanska | Kööpenhamina | Kristian X, Tanskan kuningas | Valtiovierailu |
Relander Tukholmassa
Čakste isännöimässä Suomen presidentti Relanderin Latvian-vierailua kesäkuussa 1926.
Sieppijärvi

Sieppijärven kirkko
Sieppijärvi on entinen hallinnollinen keskus ja taajama Kolarissa Lapin maakunnassa. Vuoden 2021 lopussa taajaman väkiluku oli 215 ja pinta-ala 1,40 km². Vuonna 2005 väkiluku oli 345 ja pinta-ala 2,2 km². Kylän länsipuolella on Sieppijärven rautatieasema. Sieppijärvellä sijaitsee myös kotiseutumuseo.
Kunnassa on myös kaksi Sieppijärvi-nimistä järveä, Sieppijärvi ja Ylinen Sieppijärvi.
Historia

Sieppijärven ensimmäiset asukkaat muuttivat 1600-luvulla asumaan Sieppijärvelle.
Sieppijärven koulu rakennettiin vuonna 1910, mutta se tuhoutui Lapin sodan aikana. Koulu rakennettiin uudelleen 1950-luvulla.
Sieppijärvi poltettiin melkein kokonaan maan tasalle Lapin sodan aikana vuonna 1944.
Sieppijärven kirkko rakennettiin vuonna 1956 Sieppijärven kylään.
Sieppijärven ala-aste
Sieppijärven sankarihaudat
Sieppijärven muistoristi
Sieppijärven sotamuistomerkki
Sotamuistomerkki Sieppijärven uudella hautausmaalla
Aiheesta muualla

Sieppijärven kyläsivut
Aiheesta muualla > Kirjallisuutta

Ollikainen, Aki: Routalattiat. Sieppijärven kylän vaiheita läpi vuosisatojen. Heikki Peura, 2005. ISBN 952-91-9434-X.
Malick Sidibé

| Malick Sidibé> Henkilötiedot |
| --- | --- |
Syntynyt: 1935 Soloba, Ranskan Sudan
Kuollut: 14. huhtikuuta 2016 Bamako, Mali
Kansalaisuus:  Mali
Taiteilija
Ala:  valokuvaaja
Malick Sidibé (1935 Soloba, Ranskan Sudan – 14. huhtikuuta 2016 Bamako, Mali) oli malilainen valokuvaaja, joka tunnetaan erityisesti Bamakon 1960-luvun yöelämää ja nuorisoa kuvaavista mustavalkoisista valokuvistaan. Sidibé nousi maailmanmaineeseen 1990-luvulla, kun hänen valokuviaan esitettiin näyttelyissä eri puolilla maailmaa. Sidibé on saanut useita merkittäviä tunnustuksia. Vuonna  2003 hänelle myönnettiin Hasselblad-palkinto ja vuoden 2007 Venetsian biennaalissa Kultainen leijona -palkinto elämäntyöstä, ensimmäisenä afrikkalaisena taiteilijana tai valokuvaajana.
Elämä ja ura

Sidibé syntyi pienessä Soloban kylässä Malin länsiosassa. Kyläpäällikkö valitsi Sidibén kouluun kylän ainoana lapsena. Ranskaksi käydyn koulun jälkeen Sidibé opiskeli École des Artisans Soudanais -taidekoulussa. Taidekoulusta valmistuttuaan hän meni harjoittelijaksi ja assistentiksi ranskalaisen Gérard Guillatin valokuvausstudioon Bamakossa. Kun studion omistaja kuvasi siirtomaahallinnon virallisia tapahtumia Sidibé alkoi kuvata pienikokoisella kameralla afrikkalaisten juhlia ja tapahtumia.
Sidibé perusti pian oman studionsa. Kun Mali itsenäistyi vuonna 1960, Bamakon yöelämä kukoisti ja Sidibéstä tuli sen valokuvaaja. Sidibé kuvasi kymmeniä tuhansia kuvia nuorista tanssimassa klubeilla, viettämässä yöelämää ja muotokuvissa omassa studiossaan.
1990-luvulla Pariisissa järjestettiin Sidibén töitä esittelevä näyttely. Sen jälkeen hänen valokuviaan on esitetty näyttelyissä eri puolilla maailmaa ja niistä on julkaistu lukuisia kirjoja. Sidibén valokuvista on tullut haluttuja keräilykohteita ja niitä on hankittu merkittäviin kokoelmiin esimerkiksi Los Angelesin Getty-museoon, New Yorkin Museum of Modern Art -museoon, Tukholman Moderna Museet -museoon ja New Yorkin International Center of Photography -museoon.
Palkintoja

2003: Hasselblad-palkinto, €100 000.
2007: Kultainen leijona elämäntyöstä, Venetsian biennaali.
2008: Infinity Award elämäntyöstä, International Center of Photography (ICP), New York.
2010: World Press Photo -palkinto. Voittaja, yksittäiskuvat, taide ja viihde.
Julkaisuja

Malick Sidibé. Scalo, 1998. ISBN 9783931141936.
Malick Sidibe: Photographs: the Hasselblad Award 2003. Hasselblad Center, Steidl, 2003. ISBN 9783882439731.
Bagadadji. GwinZegal, 2008. ISBN 9782952809924.
Malick Sidibé: La Vie en Rose. Silvana, 2010. ISBN 978-8836617166.
Malick Sidibé: The Portrait of Mali (Sinetica Landscape). Skira, 2011. ISBN 978-8857211251.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Malick Sidibé Wikimedia Commonsissa
Malick Sidibé artnet-sivustolla
Malick Sidibén lyhyt videoesittely, 6 minuuttia, Douglas Sloan, Youtube.
| Auktoriteettitunnisteet  |
| --- | --- |
Kansainväliset:  FAST  ISNI  VIAF  WorldCat 
Kansalliset:  Norja  Espanja  Ranska  BnF data  Saksa  Yhdysvallat  Ruotsi  Alankomaat  Puola 
Tieteilijät:  CiNii 
Taiteenala:  Museum of Modern Art  Photographers' Identities  RKD Artists  ULAN 
Muut:  Europeana  SNAC  IdRef 
| n k Hasselblad-palkinto |
| --- | --- |
1980-luku:  Lennart Nilsson (1980)  Ansel Adams (1981)  Henri Cartier-Bresson (1982)  Manuel Álvarez Bravo (1984)  Irving Penn (1985)  Ernst Haas (1986)  Hiroshi Hamaya (1987)  Édouard Boubat (1988)  Sebastião Salgado (1989) 
1990-luku:  William Klein (1990)  Richard Avedon (1991)  Josef Koudelka (1992)  Sune Jonsson (1993)  Susan Meiselas (1994)  Robert Häusser (1995)  Robert Frank (1996)  Christer Strömholm (1997)  William Eggleston (1998)  Cindy Sherman (1999) 
2000-luku:  Boris Mihailov (2000)  Hiroshi Sugimoto (2001)  Jeff Wall (2002)  Malick Sidibé (2003)  Bernd ja Hilla Becher (2004)  Lee Friedlander (2005)  David Goldblatt (2006)  Nan Goldin (2007)  Graciela Iturbide (2008)  Robert Adams (2009) 
2010-luku:  Sophie Calle (2010)  Walid Raad (2011)  Paul Graham (2012)  Joan Fontcuberta (2013)  Miyako Ishiuchi (2014)  Wolfgang Tillmans (2015)  Stan Douglas (2016)  Rineke Dijkstra (2017)  Oscar Muñoz (2018)  Daidō Moriyama (2019) 
2020-luku:  Alfredo Jaar (2020)  ei jaettu (2021)  Dayanita Singh (2022)  Carrie Mae Weems (2023)
Ulla-Maija Sievinen

Ulla-Maija Sievinen (ent. von Hertzen, o.s. Sievinen; s. 10. huhtikuuta 1954 Varkaus) on suomalainen filosofian kandidaatti, toimittaja ja kirjailija. Hänen puolisonsa oli 1994-2010  poliitikko Heikki S. von Hertzen.
Teoksia > Nimellä Ulla-Maija Sievinen

Tässä lähellä ja muilla kaduilla: Runoja. WSOY 1976.
Hyvää päivää, ruhtinas Obolenski: Näytelmä. Teatteri Imatra 1999.
Kabinetti 13: Näytelmä. Kotkan kaupunginteatteri 1999.
Kummallinen talo: Näytelmä. 2000.
Kymijoella. 2019. ISBN 978-952-7221-89-1
Teoksia > Nimellä Ulla-Maija von Hertzen

Tarinoita meripäiviltä: Nuoruus on lahja, mutta vanheneminen on taidetta. Kotkan kaupunki, Kotka 2012.
Muistojen maisemat: Kotka. Haastattelujen tekijä Ulla-Maija von Hertzen. Postikorttikuvien taustoja selvitti ja niistä kirjoitti Ari Ryökkynen. Kotka-seura, Kotka 2014.
Toimitteita

Heikki S. von Hertzen: Tienhaarassa. Toimittanut Ulla-Maija Sievinen. Otava 1993.
Leivän ylistys- Kotkalainen ruokakirja. Kotkalaisten kirjailijoiden teksteistä ja kotkalaisilta kerätyistä ruokaresepteistä toimittanut Ulla-Maija von Hertzen. Kotka-seura, Kotka 2002.
Erkki Ranta: Hiskin pakinoita: Rakennustarkastus- ja Rakennettu ympäristö -lehdissä 1985-2005. Toimittanut Ulla-Maija von Hertzen. Kotka-seura, Kotka 2006.
Kotisaaret: Suursaari, Lavansaari, Tytärsaari, Seiskari. Toimittanut Ulla-Maija von Hertzen. WSOY 2008.
Minun tieni: Kuinka selvisin pahimmasta. Toimittanut Ulla-Maija von Hertzen. WSOY 2009.
Kotkalaisia kalaherkkuja. Kirjan toimittaja Ulla-Maija von Hertzen. Kotka-seura, Kotka 2011.
Pyhtään parhaaksi: 110 vuotta pyhtääläistä sosialidemokratiaa. Toimittanut Ulla-Maija von Hertzen. Pyhtään Sosialidemokraatit, Pyhtää 2014.
Yhdessä meissä on voimaa : Kotkan Sosialidemokraattinen Kunnallisjärjestö 110 vuotta juhlakirja. Toimittanut Ulla-Maija Sievinen. Kotkan Sosialidemokraattinen Kunnallisjärjestö ry, Kotka 2016. ISBN 978-952-93-7908-8
Palkinnot

J. H. Erkon kirjoituskilpailu 1975
Luettelo ruotsalaisista koiraroduista

Ruotsalaiset koirarodut ovat kaikki käyttökoiria paikalliseen pitkät perinteet omaavaan metsästyskulttuuriin pohjautuen, suurosa joko hirvi- tai ajokoiria, mutta niihin lukeutuu myös karjapaimenena toiminut länsigöötanmaanpystykorva ja tanskalais-ruotsalainen pihakoira. Myös gråhund luettiin pitkään virallisten ruotsalaisten rotujen joukkoon, mutta vuodesta 1981 alkaen se jakautui jämtlanninpystykorvaksi ja harmaaksi norjanhirvikoiraksi. Tanskalainen strellufinajokoira on nykyisin liitetty samaksi roduksi dreeverin kanssa.
Ruotsin kennelliitto SKK ja Pohjoismainen kennelunioni PKU ovat hyväksyneet muutaman rodun, joita FCI ei tunnusta. Ruotsin kennelliiton ensimmäisen puheenjohtajan mukaan nimettyä hamiltoninajokoiraa pidetään yleensä maan kansalliskoirana, mutta joidenkin lähteiden mukaan se olisi jämtlanninpystykorva.
Sekä Ruotsissa että Suomessa yleisin ruotsalainen rotu on jämtlanninpystykorva.
Rotujen kehittyminen > Piha-ja paimenkoirat

Pihakoirilla on ollut monenlaisia tehtäviä: tuholaisten tappaminen, pihapiirin vahtiminen ja karjan paimennus. Monet niistä ovat ns. "monitoimi"-koiria, koska ne soveltuvat useampaan edellä mainituista tehtävistä. Ruotsissa tyypillisiä pystykorvatyyppisiä pihakoiria ovat olleet pohjoisen ruotsinlapinkoira ja etelän länsigöötanmaanpystykorva. Fenotyypiltään täysin toisenlainen pihakoirarotu löytyy vielä etelämmästä, tanskalais-ruotsalainen pihakoira – johon arvellaan vaikuttaneen ainakin pinserin ja englantilaisen terrierin. Nykyisin perinteisten piha- ja paimenkoirien tehtävänä on yhä enenevässä määrin toimia seurakoirina.
Rotujen kehittyminen > Hirvikoirat

Pohjois-Ruotsin suurella metsäalueella on perinteisesti tarvittu hyviä hirvikoiria. 1900-luvulla on kehitetty ja jalostettu nykyiseen muotoonsa kolme rotua – jämtlanninpystykorva, valkoinen ruotsinhirvikoira ja hälleforsinkoira. Ruotsissa suosituin hirven metsästykseen käytettävä rotu on jämtlanninpystykorva, jonka jälkeen tulee harmaa norjanhirvikoira. 2000-luvun alussa ruotsalaisten hirvikoirarotujen rekisteröinti on alkanut laskea, luultavasti hirvikannan hupenemisen takia.
Rotujen kehittyminen > Haukkuvat lintukoirat

Haukkuvien puuhun ajavien koirien käytön uskotaan olevan yksi vanhimmista metsästysmuodoista. Siinä koira etsii linnun itse, pelästyttää sen lähimpään puuhun, asettuu puun juurelle ja ilmoittaa löydöstään haukkumalla. Pääasiallista riistaa ovat metsot ja teerit, mutta myös pyyt. Varsinainen metsästyskausi on syksyllä, mutta talvisin harrastetaan ns. "puunlatva"-metsästystä.
Ruotsissa esiintyy kahdenlaisia haukkuvia lintukoiria: pohjanpystykorva sekä maahan tuotu suomenpystykorva; näistä jälkimmäinen on kuitenkin kaksi kertaa paikallista rotua yleisempi. Yksi syy tähän on, että Suomessa suomenpystykorvaa ollaan jalostettu lintukoiraksi jo 1900-luvun alusta alkaen. Vaikka kumpaakin rotua nimitetään haukkuviksi lintukoiriksi, niitä molempia voidaan käyttää mm. näädän ja hirven metsästykseen.
SKK:n hyväksymät ruotsalaiset koirarodut

Dreeveri
Gotlanninajokoira (ei FCI-rotu, mutta PKU:n hyväksymä)
Hamiltoninajokoira
Hälleforsinkoira (ei FCI-rotu, mutta PKU:n hyväksymä)
Jämtlanninpystykorva
Länsigöötanmaanpystykorva
Pohjanpystykorva (puoliksi suomalainen)
Ruotsinlapinkoira
Schillerinajokoira
Smoolanninajokoira
Tanskalais-ruotsalainen pihakoira (puoliksi tanskalainen)
Valkoinen ruotsinhirvikoira (ei FCI-rotu, mutta PKU:n hyväksymä)
Dreeveri
Gotlanninajokoira
Hamiltoninajokoira
Hälleforsinkoira
Jämtlanninpystykorva
Länsigöötanmaanpystykorva
Pohjanpystykorva
Ruotsinlapinkoira
Schillerinajokoira
Smoolanninajokoira
Tanskalais-ruotsalainen pihakoira
Valkoinen ruotsinhirvikoira
Epäviralliset ruotsalaiset koirarodut

Hedenkoira
Hedenkoira
Sukupuuttoon kuolleet ruotsalaiset koirarodut

Dalslanninkoira, broholminkoiran sukulainen
Gråhund, harmaa norjanhirvikoiran ja jämtlanninpystykorvan kantarotu
Kalixinkoira
Dalslanninkoira
Gråhund
Luettelo okkultismia käsittelevistä kirjoista

Tämä on luettelo okkultismia käsittelevistä kirjoista. Mainittu vuosiluku ei ole välttämättä teoksen ensimmäisen painoksen ilmestymisvuosi.
Varhaiset

Iamblikhos: Egyptiläisistä mysteereistä (De Mysteriis Aegyptiorum)
Kitab sirr al-asrar (900-luku)
Hermes Trismegistos: Corpus Hermeticum
Zohar
Picatrix (1200-luku)
Liber Juratus (1200-luku)
Clavis Salomonis (tai Clavicula Salomonis)
1400-luku

Jakob Sprenger ja Heinrich Kramer: Malleus maleficarum (Noitavasara, 1486–1487)
Johannes Trithemius: Steganographia (1499, julkaistu 1606)
1500-luku

Bernard Stagnino: Opere del divino poeta danthe (1512)
Johannes Trithemius: Polygraphia (1518)
Heinrich Cornelius Agrippa: De occulta philosophia (1531)
Barthelemy Cocles: Ciromantia (1532)
Francesco Petrarca: De remedius utriusque fortunae (1492)
Jaroš Griemiller: Rosarium philosophorum sive pretiosissimum donum Dei (1550, 1578)
Giovanni Battista Porta: Magia Naturalis (1558)
Johann Weyer: De Praestigiis Daemonum et Incantationibus ac Venificiis (1563)
John Dee: Monas hieroglyphica (1564)
Paracelsus: Opuscula astronomica et astrologica (1570)
Arbatel de magia veterum (1575)
Johann Weyer: De Lamiis Liber (1577)
Johann Weyer: Pseudomonarchia Daemonum, 1577
Jean Bodin: Demonomanie (1580)
1600-luku

Thomas Vaughan: Anthroposophia, (1600-luku)
Heinrich Khunrath: The amphitheatre of eternal wisdom (1602)
Martin Rutland: Lexicon alchemiae (1612)
Steffan Michelspacher: Cabala (1616)
(Johann Valentin Andreae): Chymische Hochzeit Christiani Rosencreutz anno 1459 (1616)
Robert Fludd (Robertus de Fluctibus): Utriusque cosmi maioris (1617)
Michael Maier: Atalanta fugiens (1618)
J. D. Mylius: Opus medico Chymicum (1618)
Jean D'Espagnet: Arcanum Hermeticae philosophiae ja Enchiridion physicae restitutae (1623)
Francesco-Maria Guazzo: Compendium Maleficarum (1626)
Guillaume Postel: The Key of Things Kept Secret from the Foundation of the World (1646)
Elias Ashmole: Theatrum Chemicum Britannicum (1652)
Athanasius Kircher: Oedipus Aegyptiacus (1652/1655)
Paracelsus: The archidoxes of magic (1656)
Reginald Scot: The discoverie of witchcraft (1665)
Pierre de la Lorrain: La physique occult (1693)
1700-luku

Jakob Böhme: The teutonic philosopher (1772)
Kristian Erik Lencqvist: De superstitione veterum Fennorum theoretica et practica (Vanhojen suomalaisten tietoperäisestä ja käytännöllisestä taikauskosta, 1782)
1800-luku

Ebenezer Sibly: The science of astrology, or complete illustration of the occult sciences (1812)
William Blake: Book of Job (1825)
Elias Lönnrot: Suomalaisten maagisesta lääketieteestä (1842)
Bibliothek der Zauber-Geheimniss- und Offenbarungs-Bücher, etc. (1849)
Helena Blavatsky: Hunnuton Isis (1878)
Helena Blavatsky: Salainen oppi (1888)
Eliphas Levi: Dogme et Rituel de la Haute Magie (1855)
Eliphas Levi: La Clef des Grands Mystères (1861)
Eliphas Levi: Fables et Symboles (1862)
Collin de Plancy: Dictionnaire Infernal (1863)
Eliphas Levi: La Science des Esprits (1865)
Jean Baptiste Pitois: Historie de la Magie, du monde Surnaturel et de la fatalité a travers les Temps et les Peuples (1870)
Eliphas Levi: Transcendental magic (1896)
Cheiro: Language of the hand (1897)
Eliphas Levi: Le Grand Arcane, ou l'Occultisme Dévoilé (1898, kirjoitettu 1868)
Charles G. Leland: Aradia, eli, noitaevankeliumi (1899)
1900-luku

Aleister Crowley: Lain kirja: Liber al vel legis
Aleister Crowley, S.L. Mathers: The Book of the Goetia of Solomon the King (1904)
Aleister Crowley: Magick
Aleister Crowley: The Heart of the Master
Kybalion (1908)
Arthur Edward Waite: Book of Ceremonial Magic (1913)
William de Laurence: Grimoire (1916)
Fulcanelli: Le Mystère des Cathédrales (1922)
Ferdinand Ossendowski: Eläimiä, ihmisiä ja jumalia (1924)
Pekka Ervast: Mitä on magia (1932)
Israel Regardie: A Garden of Pomegranates (1932)
Israel Regardie: The Middle Pillar (1938)
Pierre Rougie: Grande encyclopédie illustrée des sciences occultes (1937)
George Ivanovitš  Gurdjieff:  Beelzebub's Tales to His Grandson (1950)
Maurice Garcon: La vie execrable de guillemette babin
A. P. Sinnet: Occult World
Kraft Norman: Ogdoatic Magick
Israel Regardie: The Golden Dawn
Israel Regardie: The Tree of Life (1932)
Lon Milo DuQuette: The Key to Solomon's Key: Secrets of Magic and Masonry
Charles Walker: Encyclopedia of secret knowledge (1995)
Suomenkielisiä kirjoja

Helena Blavatsky: Hunnuton Isis (1878)
Helena Blavatsky: Salainen oppi (1888)
Helena Blavatsky: Käytännöllinen okkultismi, 2002, ISBN 952-5132-32-3
Crowley, Aleister: Lain kirja: Liber al vel legis: Sub figurâ CCXX.  (Saneltu Aleister Crowley’lle)  Helsinki:  Thelema julkaisut, 2007.  ISBN 978-952-5700-22-0
Jukka Nieminen: Tooran salakirjoitus, 2001
Jukka Nieminen: Alefin salaisuus: Juutalainen lukumystiikka.  Tampere:  Pilot, 2003.  ISBN 952-464-055-4
Pekka Ervast: Mitä on magia (1932)
Tapio Kotkavuori: Saatanan mustat nahkasiivet, eli, Sodoman 104 päivää, eli, San Franciscon päiväkirja.  (Esipuhe: Michael A. Aquino)  Kaarina:  Voimasana, 2004.  ISBN 952-5261-06-9
Tapio Kotkavuori: Vasemman käden polku.  Kaarina:  Voimasana, 2004.  ISBN 952-5261-05-0
Lady Sheba: Lady Sheban varjojen kirja.  (Selkä- ja kansinimeke: Varjojen kirja. (Book of shadows, 1971.) Käännös: Kanerva Vuori)  Helsinki:  Unio Mystica, 2006.  ISBN 952-5572-19-6
Charles G. Leland: Aradia, eli, noitaevankeliumi.  ((Aradia or the gospel of the witches, 1899.) Suomentanut Päivi S. Laakso)  Kaarina:  Voimasana, 2005.  ISBN 952-5261-08-5
Elias Lönnrot: Suomalaisten maagisesta lääketieteestä.  (Toimittanut Kalle Achté Lapinlahti-päiväksi 14.8.1985)  Helsinki:  Helsingin yliopistollinen keskussairaala, 1985.
Musta kana, eli Kana, joka munii kultaisia munia, eli Maagiset talismaanit.  ((La poule noire.) Suomentanut Paula Merensuo)  Kaarina:  Voimasana, 2005.  ISBN 952-5261-09-3
Musta raamattu: Kuudes ja seitsemäs Mooseksen kirja, eli, Mooseksen taika- ja henkioppi sekä selityksiä ihmetöistä, joita tekivät vanhat ja viisaat heprealaiset: Käännetty Talmud- ja Kabbala-kirjoista ihmiskunnan hyödyksi.  (Tarkistettu suomennos pohjautuu alkuperäiseen Michiganin suomalaisten 1902 julkaisemaan käännökseen. Salatieteiden kirjasto 1)  Helsinki:  Salakirjat, 2007.  ISBN 978-952-92-2634-4
Ferdinand Ossendowski: Eläimiä, ihmisiä ja jumalia (1924)
Marketta Sihvo

| Marketta Sihvo> Henkilötiedot |
| --- | --- |
Syntynyt: 1941 
Koulutus ja ura
Instituutti:  TAYS
Tutkimusalue:  puhe- ja ääniterapia
Marketta Sihvo on puhe- ja ääniterapian kehittäjä Tampereen yliopistollisesta sairaalasta (TAYS).
Koulutus ja ura

Marketta Sihvo aloitti opiskelun puheterapeutiksi Helsingin yliopistossa ja eteni nopeasti opinnoissaan. Hän työskenteli Helsingissä Työterveyslaitoksella toimien tutkimusapulaisena äänentutkimusprojektissa. Siitä hän keräsi aineiston, josta laati pro-gradunsa, Kuormituksen vaikutus puheammattilaisten äänialueen ääriviivoihin. Vuonna 1990 hän suoritti filosofian kandidaatin tutkinnon. Hän sai puheterapeutin työpaikan TAYSissa jo edellisenä vuonna. Siellä hän jatkoi ääniterapiatyönsä ohella äänentutkimusta klinikan lääkärin Erkki Vilkmanin ja eräiden muiden käynnistämässä tutkimushankkeessa. Siitä hän kokosi aineiston väitöskirjaansa, Voice in test. Studies on sound level measurement and on the effect of various combinations of environmental humidity, speaking output level and body posture on voice range profiles, joka ilmestyi 1997. Vuonna 2000 Tampereen yliopistossa vietettiin suurta promootiojuhlaa. Siinä hänet promovoitiin filosofian tohtoriksi. Myöhemmin hänestä tuli dosentti Tampereen yliopistoon.
Teokset

Sihvo, Marketta: Voice in Test, Studies on Sound Level Measurement and on the Effects of Various Combinations of Environmental Humidity, Speaking Output Level and Body Posture on Voice Range Profiles. Acta Universitatis Tamperensis 541, 1997. ISBN 951-44-4145-1. ISSN 1455-1616. (Väitöskirja)
Luettelo Suomen diplomaattisista edustajista Etelä-Amerikassa

Tämä on luettelo Suomen diplomaattisista edustajista Etelä-Amerikassa. Luettelossa ovat mukana kaikki historialliset edustajat kohdemaittain.
Suomen nykyiset  edustustot Etelä-Amerikassa > Buenos Aires (Argentiina)

| Diplomaattiset suhteet solmittu 1923> .Edustaja | Diplomaattiset suhteet solmittu 1923> .Vuodet | Diplomaattiset suhteet solmittu 1923> .Asema |
| --- | --- | --- |
| Georg Achates Gripenberg | 1929–1933 | lähettiläs |
| Eino Wälikangas | 1934–1937 | lähettiläs |
| Niilo Orasmaa | 1937–1945 | lähettiläs |
| Ernst Soravuo | 1947–1952 | lähettiläs |
| Leo Tuominen | 1952–1955 | lähettiläs |
| Heikki Leppo | 1955–1957 | lähettiläs |
| Heikki Leppo | 1957–1961 | suurlähettiläs |
| Soini Palasto | 1961–1966 | suurlähettiläs |
| Alexander Thesleff | 1966–1974 | suurlähettiläs |
| Paavo Kaarlehto | 1974–1975 | suurlähettiläs |
| Klaus Castrén | 1975–1983 | suurlähettiläs |
| Esko Rajakoski | 1983–1987 | suurlähettiläs |
| Matti Häkkänen | 1987–1988 | suurlähettiläs |
| Pertti Kärkkäinen | 1988–1993 | suurlähettiläs |
| Pekka J. Korvenheimo | 1993–1996 | suurlähettiläs |
| Erkki Kivimäki | 1996–2001 | suurlähettiläs |
| Risto Veltheim | 2001–2005 | suurlähettiläs |
| Ritva Jolkkonen | 2005–2008 | suurlähettiläs |
| Jukka Pietikäinen | 2008–2012 | suurlähettiläs |
| Jukka Siukosaari | 2012–2016 | suurlähettiläs |
| Teemu Turunen | 2016–2019 | suurlähettiläs |
| Kirsi Vanamo-Santacruz | 2019–2022 | suurlähettiläs |
| Nicola Lindertz | 1.9.2022–virassa | suurlähettiläs |