stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Petr Frydrych

| Mitalit | Mitalit | Mitalit |  |
| --- | --- | --- | --- |
|  Petr Frydrych (Bislett Games 2011) |  Petr Frydrych (Bislett Games 2011) |  Petr Frydrych (Bislett Games 2011) |  |
Maa:   Tšekki
Miesten Yleisurheilu
| MM-kilpailut  | MM-kilpailut  | MM-kilpailut  |  |
|  Pronssia | Lontoo 2017 | keihäänheitto |  |
Petr Frydrych (s. 13. tammikuuta 1988 Klatovy) on tšekkiläinen keihäänheittäjä.
Vuonna 2005 hän sijoittui alle 18-vuotiaiden MM-kilpailuissa yhdenneksitoista. Vuonna 2006 hän karsiutui alle 20-vuotiaiden MM-kilpailuissa ja vuonna 2007 hän sijoittui yhdeksänneksi alle 20-vuotiaiden EM-kilpailuissa. Vuonna 2009 hän voitti hopeaa alle 23-vuotiaiden EM-kilpailuissa. Berliinin MM-kilpailuissa 2009 hän sijoittui kymmenenneksi, samoin Barcelonan EM-kisoissa 2010. Daegun MM-kilpailuissa 2011, Helsingin EM-kisoissa 2012, Lontoon olympialaisissa 2012, Zürichin EM-kilpailuissa 2014 ja Pekingin MM-kilpailuissa 2015 hän karsiutui loppukilpailusta. Rio de Janeiron olympialaisissa 2016 hän sijoittui 12:nneksi.
Frydrych saavutti Lontoon MM-kilpailuissa 2016 pronssia ennätystuloksellaan 88,32. Berliinin EM-kilpailuissa 2018 hän oli kahdestoista.
Frydrychiä valmentaa Jan Železný.
Kausien parhaat heitot

2006 70,91 Ceska Lipa 29.4.
2007 75,55 Susice 8.9.
2008 74,13 Susice 27.5.
2009 84,96 Plzen 6.9.
2010 88,23 Ostrava 27.5.
2011 85,32 Doha 6.5.
2012 81,14 Tabor 8.9.
2013 82,39 Domažlice 13.9.
2014 85,07 Praha 9.6.
2015 85,52 Klatovy 6.5.
2016 84,10 Letterkenny 2.7.
2017 88,32 Lontoo 12.8.
2018 83,85 Kladno 29.7.
Asinon piiri

Asinon piiri (ven. А́синовский райо́н, Asinovski raion) on kunnallishallintoalue Tomskin alueella Venäjällä. Vuonna 1924 perustetun piirin pinta-ala on 5 943,3 neliökilometriä. Asukkaita on 34 500 henkeä (vuonna 2015).
Asinon piiri sijaitsee Tomskin piirin kaakkoisosassa. Se rajoittuu pohjoisessa Moltšanovon, idässä Pervomaiskojen, kaakossa Zyrjanskojen, lounaassa Tomskin ja lännessä Krivošeinon piireihin.
Piirin itärajalla virtaa Tšulymjoki. Pinta-alasta 72 % on metsää ja suuri osa suota. Hyötykaivannaisiin kuuluvat savi, hiekka, sora ja turve.
Piirin hallinnollinen keskus on Asinon kaupunki. Asinon kaupunkikunnan lisäksi siihen kuuluu kuusi maalaiskuntaa: Baturino, Bolše-Dorohovo, Jagodnoje, Novikovka, Novo-Kuskovo ja Novonikolajevka. Asutuskeskuksia on yhteensä 39. Kaupunkiväestön osuus on 71,4 %.
Vuonna 1924 perustettiin Novo-Kuskovon piiri, joka vuonna 1930 nimettiin Tšulymin piiriksi. Nykyisen nimensä se sai vuonna 1933.
Asinon kautta kulkee Tomskin ja Belyi Jarin välinen rautatie. Seudun pääelinkeinot ovat puunjalostus, maatalous sekä luonnonmarjojen keräily ja jalostus. Paikallislehtenä ilmestyy Naše Pritšulymje.
Aiheesta muualla

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
Asinon piirin sivusto (venäjäksi)
Ildefonse

| Pyhä Idlefonse |
| --- | --- |
 El Greco (1603-1605): Ildefonse
Henkilötiedot
Syntynyt: 607 Toledo, Espanja
Kuollut: 23. tammikuuta 667 Toledo, Espanja
Kansalaisuus:  espanjalainen
Ammatti:  arkkipiispa
Ildefonse, myös: Ildephonsus, Ildefonso, Ildefonsus tai Toledon Ildephonsus saksankielisestä ilmaisusta valmis taisteluun (607 Toledo, Espanja – 23. tammikuuta 667 Toledo, Espanja) oli espanjalainen aatelinen, Toledon arkkipiispa ja katolinen pyhimys. Mies on Toledon Eugenen sukulainen ja opiskeli Sevillassa kirkonopettaja Isidorus Sevillalaisen ohjauksessa. Ildefonse oli koko elämänsä harras Neitsyt Marian kunnioittaja, ja hänen kerrotaan nähneen kerran Marian katedraalissa ilmestyksessä enkeleiden ja pyhimysten kanssa. Ildefonse osallistui Toledon kahdeksanteen ja yhdeksänteen konsiiliin vuosina 653 ja 655. Ildefonsen pyhimystunnuksia ovat paimensauva ja piispa, joka saa Neitsyt Marialta stoolan,selvennä Hänet kuvataan piispana mitran, kepin, kynän ja kirjan kanssa. Häntä kuvanneita taiteilijoita ovat esimerkiksi El Greco, Velázquez, Murillo ja Zurbarán. Hän on Toledon suojeluspyhimys, ja hänen muistopäiväänsä vietetään 23. tammikuuta.
Elämä

Ildefonse syntyi aatelisperheeseen vuonna 607 Espanjassa Toledossa. Vanhemmat uskoivat hänen saavan pappisviran, mutta hänestä tuli jo nuorena munkki Agalissa Tajojoella lähellä Toledoa olevaan pyhien Kosmaksen ja Damanioksen luostariin ja myös diakoni vuonna 630 sekä luostarin apotti. Hän laati useita kirjoja hienostuneella tyylillä, kirjoitti kuuluisia liturgisia rukouksia sekä kunnioitti Neitsyt Mariaa hartaasti. Vuoden 657 joulukuussa arkkipiispa Eugeniuksen kuoltua hänestä tuli Toledon arkkipiispa, ja hän oli virassa yhdeksän vuotta ja kaksi kuukautta ennen kuin kuoli 23. tammikuuta 667. Hänet haudattiin pyhän Leocadian basilikaan Toledoon. Hänen seuraajansa oli Quiricus (667-680).
Teokset

Ildefonsen kirjoituksia on säilynyt vain neljä:selvennä
O glorious men
Libellus de virginitate s. Mariae contra tres infideles
The Knowledge of the Cross
Liber de itinere deserti, quo itur post baptismum
People’s Champion

| People’s Champion Käärijä |
| --- | --- | --- |

Studioalbumin tiedot
 Julkaistu: 1. marraskuuta 2024
 Formaatti: CD, LP, digitaalinen
 Tyylilaji: rap
 Kesto: 34.46
 Levy-yhtiö: Warner
Listasijoitukset
 Suomen virallinen albumilista: 2.    Fyysinen albumilista: 2 
Käärijän muut julkaisut
| Cha Cha Cha Mixtape 2023 | People’s Champion 2024 |   |
Singlet albumilta People’s Champion
 ”Cha cha cha” Julkaistu: 17. tammikuuta 2023  ”It’s Crazy It’s Party” Julkaistu: 15. syyskuuta 2023  ”Huhhahhei” Julkaistu: 20. lokakuuta 2023  ”Ruoska” Julkaistu: 9. helmikuuta 2024  ”Kot kot” Julkaistu: 26. huhtikuuta 2024  ”Sex = Money” Julkaistu: 11. lokakuuta 2024
People’s Champion on suomalaisen rap-artisti Käärijän toinen studioalbumi, joka julkaistiin 1. marraskuuta 2024 Warner Music -levy-yhtiön kautta. Albumi striimasi jo ennakkoon triplaplatinaa.
Kappaleet

|  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| Nro | Nimi | Kesto |  |  |  |  |  |  |  |
| 1. | Ready to Go | 2.56 |  |  |  |  |  |  |  |
| 2. | Cha Cha Cha | 2.55 |  |  |  |  |  |  |  |
| 3. | Takavoltti | 3.37 |  |  |  |  |  |  |  |
| 4. | Ruoska (feat. Erika Vikman)  | 3.17 |  |  |  |  |  |  |  |
| 5. | Kot Kot | 2.42 |  |  |  |  |  |  |  |
| 6. | Skit | 1.22 |  |  |  |  |  |  |  |
| 7. | Autiomaa | 3.15 |  |  |  |  |  |  |  |
| 8. | Sex = Money | 2.53 |  |  |  |  |  |  |  |
| 9. | Bananas | 2.19 |  |  |  |  |  |  |  |
| 10. | Huhhahhei | 3.08 |  |  |  |  |  |  |  |
| 11. | It’s Crazy It’s Party (feat. Tommy Cash)  | 3.14 |  |  |  |  |  |  |  |
| 12. | People’s Champion | 3.08 |  |  |  |  |  |  |  |
|  |  | 34.46 |  |  |  |  |  |  |  |
Arvostelut

Helsingin Sanomat:
Asia (1789)

| Asia |
| --- | --- |


Aluksen vaiheet
Rakentaja:  Astillero Real, Havanna
Kölinlasku:  1788
Laskettu vesille:  9. joulukuuta 1789
Palveluskäyttöön:  26. tammikuuta 1790
Poistui palveluskäytöstä:  1832
Tekniset tiedot
Pituus:  50,42 m
Leveys:  13,79 m
Syväys:  6,66 m
Miehistöä:  542
Aseistus
Aseistus:  68 tykkiä
Asia (San Jerónimo) oli Espanjan laivaston vuonna 1789 vesille laskettu kaksikantinen 68-tykkinen linjalaiva.
Valmistus

José Romero y Fernández de Landan suunnitelmiin perustuva alus tilattiin Real Astillerolta Havannasta, missä köli laskettiin 1788. Alus laskettiin vesille 9. joulukuuta 1789 ja otettiin palvelukseen 26. tammikuuta 1790 päällikkönään Félix de Goicoecha. Aluksen aseistus täydennettiin, minkä jälkeen se otettiin aktiivipalvelukseen 13. helmikuuta Havannassa.
Palvelus

Aluksen miehistö nousi 11. maaliskuuta 1825 kapinaan Mariaaneilla, minkä seurauksena upseerit poistettiin aluksesta. Miehistö purjehti aluksen Meksikoon luovuttaen sen meksikolaisille.
Palvelus > Congreso Mexicano

Alus saapui 17. kesäkuuta 1825 Acapulcoon. Se luovutettiin Meksikolle, joka liitti sen laivastoonsa nimellä Congreso Mexicano. Korjausten jälkeen alus lähti Veracruziin kiertäen Hyväntoivonniemen. Se oli Veracruzissa mastottomana majoitusaluksena, kunnes upposi 1830 tai 1832 satama-altaaseen.
Asklepios

Piirros Asklepioksen patsaasta.
Asklepios (m.kreik. Ἀσκληπιός, Asklēpios, lat. Aesculapius) oli kreikkalaisessa mytologiassa lääkinnän ja terveyden jumala. Hän oli Apollonin ja Koronis-nimisen kuolevaisen naisen poika, jonka Zeus surmasi, koska Asklepios herätti taidollaan kuolleetkin. Asklepioksen symbolina oli käärme, usein kuvattuna hänen sauvansa ympäri kiemurtelevana. Tämä käärme esiintyy lääketieteen tunnuksena nykyisinkin. Asklepios oli yksi harvoista jumalan aseman saavuttaneista sankareista antiikin Kreikassa.
Asklepioksella oli vaimo Epione, pojat Makhaon, Podaleirios, Telesforos ja Aratos, sekä tyttäret Panakeia, Iaso, Hygieia, Akeso ja Aigle. Asklepiadien suku ja lääkäreiden ammattikunta katsoi olevansa Asklepioksen jälkeläisiä suoraan alenevassa polvessa. Tunnetuin asklepiadi on Hippokrates.
Kreikassa Asklepioksen pyhäköt eli Asklepieionit muodostivat maan terveydenhuollon ytimen. Tärkeimmät niistä olivat Epidauroksen Asklepieion, Kosin Asklepieion ja Pergamonin Asklepieion. Niissä parantamismenetelminä olivat jumalallinen ilmestys, pesut, ruokavaliot ja yrttilääkintä.
Kreikkalaiset samaistivat egyptiläisen, jumalaksi julistetun Imhotepin Asklepiokseen.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Asklepios Wikimedia Commonsissa
Abd al-Rahman ibn Abd Allah al-Ghafiqi

Abd al-Rahman ibn Abd Allah al-Ghafiqi (k. lokakuu 732) oli sotapäällikkö, joka toimi Al-Andalusin kuvernöörinä vuosina 721 ja 730–732. Hän komensi muslimijoukkoja, jotka kärsivät tappion Kaarle Martelille vuoden 732 Poitiers’n taistelussa.
Córdobassa kuvernöörinä toiminut Abd al-Rahman kukisti vuonna 731 Munusa-nimisen kapinallisen berberipäällikön, joka oli liittoutunut Akvitanian herttua Odon kanssa. Seuraavana vuonna Abd al-Rahman hyökkäsi Akvitaniaan. Hän löi Odon joukot Bordeaux’n taistelussa ja ryösti Bordeaux’n kaupungin, mutta Odo onnistui pakenemaan ja pyysi apua Austrasian majordomukselta Kaarle Martelilta. Abd al-Rahman jatkoi sotaretkeään pohjoiseen ja kohtasi Kaarle Martelin ja Odon joukot lähestyessään Toursia. Perimätiedon mukaan ratkaiseva taistelu käytiin Poitiers’n lähellä lokakuussa 732. Abd al-Rahman sai surmansa taistelussa, jossa hänen armeijansa kärsi tappion.
Poitiers’n taistelua on perinteisesti pidetty maailmanhistorian käännekohtana, joka pysäytti Umaijadien kalifaatin laajenemisen Pyreneiden niemimaalta muualle Eurooppaan. Nykykäsityksen mukaan Abd al-Rahmanin sotaretki saattoi kuitenkin olla pelkästään iso ryöstöretki, jonka tarkoituksena ei välttämättä ollut pysyvä valloitus. Muslimiarmeijoiden hyökkäykset Pyreneiden niemimaalta frankkien alueelle eivät myöskään loppuneet Abd al-Rahmanin kuolemaan, vaan jatkuivat seuraavina vuosina.
Aiheesta muualla

'Abd al-Rahman b. 'Abd Allah al-Gafiqi (espanjaksi) Real Academia de la Historia.
Petri Raittila

Petri Raittila (s. 12. tammikuuta 1972) on suomalainen uransa lopettanut pesäpalloilija. Raittila pelasi Superpesistä kaudet 1991-1995, 1999-2005 ja 2007-2010. Raittilan seurat olivat hänen kasvattajaseuransa Kankaanpään Maila, Ulvilan Pesä-Veikot ja Kiteen Pallo-90. Kiteen Pallossa pelatessaan Raittila saavutti SM-kultaa kaudella 2005 ja SM-hopeaa kaudella 2004. Raittila pelasi uransa jokerina.
Raittila pelasi urallaan 351 Superpesiksen runkosarjaottelua. Näissä hän löi 13 kunnaria ja 584 tavallista juoksua, toi 40 juoksua ja keräsi 1076 kärkilyöntiä. Raittila pelasi urallaan 40 Superpesiksen ylempää pudotuspeliottelua. Näissä hän löi kolme kunnaria ja 76 tavallista juoksua, toi neljä juoksua ja keräsi 123 kärkilyöntiä. Raittila pelasi urallaan kymmenen Superpesiksen alempaa pudotuspeliottelua. Näissä hän löi 13 tavallista juoksua ja keräsi 19 kärkilyöntiä. Raittila pelasi urallaan 12 Superpesiksen karsintasarjan ottelua. Näissä hän löi yhden kunnarin ja 30 tavallista juoksua, toi kaksi juoksua ja keräsi 50 kärkilyöntiä.
Aspagur I

Aspagur I (georg. ასფაგურ I, nimen latinisoitu muoto Aspacures) oli Iberian (paikallisesti Kartlin eli muinaisen Itä-Georgian) kuningas Aršakiani-dynastiasta vuosina 265–284.
Keskiaikaisten georgialaisten kronikoiden mukaan hän oli Iberian joko 23. tai 25. kuningas, ja hän vastusti yhdessä armenialaisten kanssa Persian sassanidien valtakunnan laajentumista Kaukasukselle. Hän hallitsi todennäköisesti samaan aikaan kun Rooman valtakunta sai jälleen alueen väliaikaisesti hallintaansa Aurelianuksen ja Caruksen johdolla. Hänen kerrotaan joutuneen kukistetuksi iranilaisten hyökkäyksessä ja kuolleen maanpaossa Alaniassa. Kronikan "Kuninkaiden elämä" mukaan hän oli dynastiansa viimeinen, mutta hänen tyttärensä Abešuran väitetään menneen naimisiin Mirianin kanssa, joka seurasi häntä valtaistuimelle ja josta tuli ensimmäinen kristinuskon omaksunut georgialainen kuningas.
Aarre Asiala

Aarre Henrik Asiala (s. 21. tammikuuta 1939 Keuruu) on suomalainen pituushyppääjä ja yleisurheiluvalmentaja.
Asiala voitti pituushypyssä kolme nuorten Suomen mestaruutta vuosina 1957, 1958 ja 1959. Aikuisten sarjassa Asiala teki läpimurtonsa vuonna 1959 hyppäämällä maaottelussa Britanniaa vastaan nuorten Suomen ennätyksen 755 ja jättämällä taakseen sekä olympiamitalisti Jorma Valkaman että molemmat britit. Ainoan Suomen mestaruutensa hän voitti vuonna 1964 Oulussa pidetyissä Kalevan kisoissa, mutta saman vuoden olympialaisiin valittiin SM-hopealle jäänyt Pentti Eskola. Oulussa Asiala saavutti myös SM-hopeaa kolmiloikassa. Pituushypyssä hän sai SM-hopeaa vuosina 1961 ja 1963.
Seuratasolla Asiala edusti Vaasan Vasamaa, Seinäjoen Urheilijoita ja Jurvan Urheilijoita. Kilpauransa jälkeen hän on toiminut muun muassa Suomen Urheiluliiton pituushypyn lajivalmentajana. Hänen veljensä Raimo Asiala voitti 110 metrin aitajuoksussa Suomen mestaruuden vuonna 1962.
Henkilökohtaiset ennätykset

100 metrin juoksu: 10,7
Pituushyppy: 781
Kolmiloikka: 15,13
Saavutukset

Suomen mestari pituushypyssä: 1964
SM-hopeaa pituushypyssä 1961 ja 1963 sekä kolmiloikassa 1964
Alexanderplatzin rautatieasema

Alexanderplatzin asema
Metrolinjat Alexanderplatzin asemalla
Alexanderplatzin rautatieasema on tärkeä solmukohta Berliinin S-Bahn-, U-Bahn- ja Regionalbahn-verkostolla. Se sijaitsee Berliinin itäisessä keskustassa Alexanderplatzin laidalla. Vuonna 2006 Alexanderplatzin rautatieasema oli Berliinin kolmanneksi vilkkain Regionalbahn-asema Friedrichstraßen ja Zoologischer Gartenin rautatieasemien jälkeen. Kaukojunat eivät asemalla pysähdy.
Alexanderplatzin rautatieaseman maanpäällinen osa sijaitsee Berliinin läpi itä-länsi-suunnassa kulkevalla korkoradalla (Stadtbahn) ja sillä pysähtyvät Regionalbahnin lisäksi S-Bahn-linjat S3, S5, S7 ja S9. Aseman alla sijaitsee yksi Berliinin U-Bahnin suurimmista asemista, joka on kolmen linjan (U2, U5 ja U8) kohtauspaikka.
Asema on avattu vuonna 1882.
Askos

Apulialainen punakuviotekniikalla koristeltu askos, n. 330–320 eaa.
Askos (m.kreik. ἀσκός, ’viinileili’) on antiikin aikana käytetty leiliä muistuttava keraaminen säilytys- ja kaatoastia. Se tunnetaan vaasien muotona erityisesti kreikkalaisesta keramiikasta.
Askoksia käytettiin oliiviöljyn, hunajan, viinietiikan ja viinin säilytykseen ja kaatamiseen. Vaasityypistä käytetty nimitys on nykyaikainen ja perustuu antiikin aikaiseen viinileiliä tarkoittavaan sanaan, koska vaasit muistuttavat ulkoisesti monin tavoin leilejä. Leilit tehtiin yleensä nahasta, ja ne esiintyvät keramiikkamaalauksissa usein satyyrien kantamina.
Keramiikassa askos on pieni, matala ja pyöreä astia, jossa on tasainen pohja, pitkäkaulainen nokka ja vartalon yli kaareutuva kädensija. Koko ja muoto osoittavat, että askoksia käytettiin ennen kaikkea silloin, kun nestettä haluttiin kaataa kerrallaan pieni määrä. Vaasissa ei yleensä ole tilaa suurikokoisille koristeluille.
Askoksia oli hyvin monenmuotoisia. Osa oli leilimäisiä, osa puolestaam esimerkiksi rengasmaisia tai tehty eläimen muotoon. Eräs askoksen alatyyppi on guttus.
Askoksen muoto ulkoa ja sisältä.
Kyproslainen ankan­muotoinen askos, n. 850–750 eaa.
Italialais-proto­korinttilainen renkaan­muotoinen askos, 600-luku eaa.
Lyydialainen renkaan­muotoinen askos, 500-luku eaa.
Attikalainen punakuvio­tekniikalla koristeltu askos, n. 420–410 eaa.
Attikalainen ankan­muotoinen askos, 400-luku eaa.
Apulialainen askos, n. 300 eaa.
Daunialainen askos, 200-luku eaa.
Daunialainen askos, 200-luku eaa.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta askokset Wikimedia Commonsissa
Artemiin temppeli (Efesos)

| Artemiin temppeli> Ἀρτεμίσιον |
| --- | --- |
 Artemiin temppelin rauniot.
Sijainti:  Efesoksen arkeologinen alue, Selçuk, İzmir, Turkki
Koordinaatit:  37°56′59″N, 27°21′50″E
Rakennustyyppi:  kreikkalainen temppeli
Valmistumisvuosi:  n. 560–550 eaa. (vanha) n. 350–230 eaa. (uusi)
Suunnittelija:  Khersifron ja Metagenes (?) (vanha) Paionios, Demetrios ja Kheirokrates (uusi)
Tyylisuunta:  joonialainen
 Osa Unescon maailmanperintökohdetta Efesos 
Lisää rakennusartikkeleitaArkkitehtuurin teemasivulla
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Artemiin temppeli eli Artemision (m.kreik. Ἀρτεμίσιον, lat. Artemisium) oli antiikin aikainen Efesoksen Artemiille omistettu kreikkalainen temppeli, joka sijaitsi Efesoksen kaupungin lähellä Vähässä-Aasiassa, nykyisessä Turkissa. Se oli pyhitetty ikivanhalle anatolialaiselle jumaluudelle ja nimetty tähän yhdistetyn kreikkalaisen Artemis-jumalattaren mukaan. Temppeli luettiin yhdeksi maailman seitsemästä ihmeestä. Sen rauniot sijaitsevat nykyisen Selçukin kaupungin lähellä, ja ovat osa Efesoksen arkeologista kohdetta, joka on Unescon maailmanperintökohde.
Artemiin temppeli oli suuresti kunnioitettu antiikin maailmassa, ja sitä kunnioittivat niin kreikkalaiset, lyydialaiset ja persialaiset kuin seutua myöhemmin hallinneet makedonialaiset ja roomalaisetkin. Paikalla oli historian kuluessa useita eri temppeleitä. Ensimmäinen suurikokoinen temppeli rakennettiin arkaaisella kaudella noin 560–550 eaa. alkaen, ja se uusittiin tulipalon jälkeen klassisen ja hellenistisen kauden taitteessa noin 350–230 eaa. Kumpikin näistä temppeleistä oli yksi koko antiikin Kreikan suurimpia temppelirakennuksia. Nykyisin temppelistä on jäljellä vain sen perustuksia ja yksi kunnostettu pylväs.
Historia > Klassisen kauden lopulta myöhäisantiikkiin

Palaneen temppelin paikalle rakennettiin samankaltainen ja samat perusmitat säilyttänyt mutta korkeammalla jalustalla sijainnut temppeli. Uuden temppelin arkkitehdit olivat Paionios, Demetrios ja Kheirokrates. Aleksanteri Suuri tarjoutui Efesoksessa käydessään maksamaan sekä sen, mitä temppelin uudelleenrakentaminen oli siihen mennessä maksanut että tulevat kustannukset, jos saisi sijoittaa temppeliin omistuspiirtokirjoituksen, jolla omistaisi sen Artemiille omalla nimellään. Efesoslaiset kuitenkin kieltäytyivät tästä avusta. Kerrotaan, että efesoslaiset myivät omaisuuttaan ja naiset luopuivat koruistaan temppelin rakentamiseksi, ja rahaa saatiin myös vanhan temppelin pylväät myymällä. Temppeli oli pääosiltaan valmis 200-luvun eaa. puolessa välissä. Plinius vanhemman mukaan sen valmistumiseen olisi mennyt 120 vuotta, mikä tarkoittaisi noin vuosia 350–230 eaa.
Demokritos Efesoslaisen kerrotaan kirjoittaneen temppelistä kirjan. Hellenistisellä kaudella temppeli luettiin yhdeksi maailman seitsemästä ihmeestä. Pyhäkköalueella tehtiin kautta historian lukuisia lisäyksiä ja muutoksia. Roomalaisella kaudella alueelle lisättiin keisarikulttiin liittyneitä pyhäkköjä. Laajamittaisia kunnostus- ja rakennustöitä suoritettiin muun muassa keisari Tituksen aikana 79–81 jaa. Gootit tuhosivat temppelin myöhemmällä roomalaisella kaudella vuonna 263. Se rakennettiin uudelleen vielä osittain, kunnes se tuhottiin lopullisesti myöhäisantiikin aikaan vuonna 401, samaan aikaan kuin kultti päättyi. Tuolloin temppeli oli todennäköisesti ensimmäisiä, joka päätyi kohteeksi kristittyjen alkaessa vastustaa pakanallisia kultteja.
Suurikokoiselle temppelille tai sen raunioille ei ollut kristillisellä ajalla enää muuta käyttöä kuin käyttää sen kiviä uudelleen. Temppelin osia käytettiin muun muassa Efesoksen Pyhän Johanneksen basilikakirkon rakentamiseen. Jossakin vaiheessa 400-lukua myös temppelin itsensä paikalle rakennettiin kirkko sen kiviä uudelleenkäyttäen. Se oli mahdollisesti omistettu Neitsyt Marialle, jonka kultti Efesoksessa tavallaan jatkoi neitsyt Artemiin kulttia. Temppelin ja Efesoksen muiden rakennusten osia vietiin myös muualle, aina Konstantinopoliin saakka, missä temppelin pylväitä arvellaan käytetyn muun muassa Hagia Sofian rakentamiseen. Osien uudelleenkäyttö selittää suurikokoisen temppelin häviämisen lähes kokonaan ajan kuluessa. Lopulta temppelin rauniot peittyivät, kun maanpinta alueella kohosi joen liettymisen seurauksena samalla kun rannikko Efesoksen kohdalla siirtyi kauemmaksi.
Historia > Tutkimus ja kaivaukset

Temppelin raunioita yritettiin etsiä pitkään, järjestelmällisemmin 1800-luvun alkupuolelta saakka. Lopulta J. T. Woodin johtama, British Museumin rahoittama ryhmä löysi ne vuonna 1869 seitsemän vuoden etsintöjen jälkeen. Kaivauksia jatkettiin vuoteen 1879 saakka. Vuosina 1904–1906 löydettiin D. G. Hogarthin johdolla vielä lisää alueella olleita veistoksia. Vuodesta 1965 temppelin aluetta on kaivanut Itävallan arkeologinen instituutti. Tutkimukset jatkuvat edelleen. Vuosien kuluessa esiin kaivetut osat ovat hautautuneet uudelleen lietteeseen, ja alue tulvii edelleen usein. Lisäkaivauksia suoritetaan kesäisin aina alueen kuivattamisen jälkeen.
Kultti ja mytologia

Efesoksen Artemiin kultti syntyi, kun Efesoksen asuttaneet joonialaiset kreikkalaiset kohtasivat alueella paikallisen, vähäaasialaisen jumalatarkultin, ja yhdistivät sen helleeniseen Artemiin kulttiin. Efesoksen Artemis oli kuitenkin hyvin toisenlainen jumalatar kuin varsinaisen Kreikan puolella tunnettu Artemis, joka oli neitsytjumalatar ja metsästäjätär. Efesoksen Artemis oli monirintainen hedelmällisyyden jumalatar, joka esitettiin aasialaisessa ”amatsonilaisessa” asussa. Siinä tavassa, millä tämä esitettiin, ja josta on säilynyt todistusaineistoa veistoksissa ja rahoissa, ei ole juurikaan yhteyttä siihen, miten kreikkalainen Artemis esitettiin.
Kreikkalaisen mytologian mukaan Efesoksen Artemiin temppeli oli amatsonien perustama. Efesoslaiset itse pitivät paikkaa jopa Artemiin syntymäpaikkana. He väittivät, etteivät Artemis ja tämän kaksoisveli Apollon olleet syntyneet Deloksella, kuten yleensä katsottiin, vaan juuri Efesoksessa. Artemiin syntymäpaikka ”Ortygia”, joka yleensä yhdistettiin Ortygiaan saareen ja/tai Delokseen, oli efesoslaisten mielestä Efesoksessa Kenkhreios-virran varrella sijainnut lehto, joka myöhemmin pyhitettiin jumalten käskystä. Se toimi turvapaikkana, ja Apollon itsekin pakeni sinne Zeuksen vihaa surmattuaan kykloopit. Dionysos armahti voittamistaan amatsoneista ne, jotka olivat hakeneet turvaa Artemiin alttarilta. Herakles soi temppelille lisää oikeuksia.
Temppelin Artemiin kulttikuvan katsottiin pudonneen taivaasta. Plinius mainitsee temppelissä olleen puisen Artemiin kulttikuvan. Licinius Mucianus, Pliniuksen aikalainen, sanoi, ettei sitä oltu koskaan vaihdettu, vaikka temppeli oli uusittu monta kertaa. Temppelin papit olivat eunukkeja, ja heidät tunnettiin nimityksellä megabyzoi. Heitä kunnioitettiin suuresti, ja efesoslaiset hankkivat temppeliin sopivia eunukkeja eri puolilta. Temppelin toimintaan osallistui myös neitoja. Artemiin kulttiin kuului Artemisia-juhla, jota vietettiin Artemision-kuussa eli nykyisen maalis-huhtikuun aikoihin. Siihen liittyi urheilu-, teatteri- ja musiikkikilpailuita.
Temppelille lahjoitettiin suuria votiivilahjoituksia, mutta sitä käytettiin myös ikään kuin pankkina varojen ja esineiden tallettamista varten, koska sitä pidettiin arvostuksensa vuoksi turvallisena paikkana. Temppeli oli myös vanha turvapaikka turvananojille. Temppeliä ympäröineen alueen, jonka katsottiin tarjoavan koskemattomuuden, koko vaihteli eri aikoina. Aleksanteri Suuri laajensi sen säteeltään stadioninmitan eli noin 180 metrin laajuiseksi, ja Mithridates VI ulotti sen yhtä kauaksi kuin hänen ampumansa nuoli lensi. Marcus Antonius vielä tuplasi etäisyyden, jonka jälkeen turva-alue käsitti jo osan kaupungistakin. Tämä osoittautui hankalaksi, sillä se teki kyseisestä kaupunginosasta sopivan kaikille laittomuuksille, ja niinpä keisari Augustus kumosi Antoniuksen päätöksen.