stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Missionaalinen liike
Käytänteet

Missionaalisen liikkeen perusajatus on esitetty kirjassa Missional Church: A Vision for the Sending of the Church in North America. Kirjoittajien mukaan lähetystyö on kristillisen evankeliumin ydin ja he edellytyvät aktiivista osallistumista maalliseen yhteiskuntana.
Missionaalisen liikkeen käsitteet tulivat nopeasti suosituiksi Tim Kellerin kaltaisten seurakuntajohtajien sekä maallikoiden keskuudessa. Missionaalista liikettä esittelevä kirja on myynyt kymmeniätuhansia kappaleita. Vaikka tulkinnat ”missionaalisuuden” käsitteestä vaihtelevat, liike on vaikuttanut kristillisen lähetystyön kenttään ja sen uusiin painopisteisiin. Missionaalisen seurakunnan käsite yleistyi kristillisessä lähetysteologiassa 1990-luvun lopulla.
Aiheesta muualla

Missional Church Network -järjestö verkkosivusto
Isthmian arkeologinen museo

| Isthmian arkeologinen museo Αρχαιολογικό Μουσείο Ισθμίας |
| --- | --- |
 Isthmian arkeologinen museo.
Tyyppi:  arkeologinen museo
Sijainti:  Isthmian arkeologinen alue, Kyrás Vrýsi, Loutráki-Perachóra-Ágioi Theódoroi, Korinthia, Peloponnesos, Kreikka
Perustettu:  1978
Koordinaatit:  37°54′55″N, 22°59′34″E
 fiIsthmian arkeologinen museo 
   
Isthmian arkeologinen museo (kreik. Αρχαιολογικό Μουσείο Ισθμίας, Archaiologikó Mouseío Isthmías) on arkeologinen museo Isthmian arkeologisen alueen yhteydessä Loutráki-Perachóra-Ágioi Theódoroin kunnassa Kreikassa. Se esittelee alueelta löydettyä pääosin antiikin aikaista esineistöä.
Museo on rakennettu vuonna 1970 ja avautui yleisölle vuonna 1978. Museorakennus sijaitsee Kyrás Vrýsin kylässä aivan Isthmian arkeologisen alueen etelälaidalla.
Kokoelmat

Musoen kokoelmiin kuuluu esineitä Isthmian Poseidonin pyhäkköalueelta, jossa sijaitsivat muun muassa Poseidonin temppeli ja Palaimonin pyhäkkö, sekä muun muassa Kenkhreain antiikin aikaisen sataman kaivauksilta ja Ráchin hellenistisen ajan asutuksesta.
Merkittävimpiin esineisiin lukeutuvat muun muassa pyhäkköalueelta löydetty perirrhanterion, joka on neljän koren tukema marmorinen astia rituaalista puhdistautumiusta varten, 600-luvulta eaa.; skyyttiläiset pronssikypärät 500- ja 400-luvuilta eaa.; Isthmian kisoihin, urheilijoihin ja urheilulajeihin liittyvät löydöt, kuten urheilijoiden patsaat, votiivilahjat ja kiviset painot; Amfitriten patsas 100-luvulta jaa.; lasiset mosaiikit 300-luvulta jaa.; sekä Kenkhreaista löydetyt norsunluiset koristelaatat samoin noin 300-luvulta jaa.
Pienoisfiguriineja ja keramiikkaa.
Keramiikkaa, LH-kausi, 1450–1250 eaa.
Pienoisfiguriineja, LH-kausi, n. 1400–1200 eaa.
Hydria, Káto Almýri, LH III A2–B1 (1350–1250 eaa).
Askos, Káto Almýri, LH III A2–B1 (1350–1250 eaa).
Kyathos, Káto Almýri, LH III B (1300–1200 BC).
Lekyytti, mustakuviokeramiikka, 490–480 eaa.
Hautalöytöjä, Poseidonía, n. 490–470 eaa.
Kornelios Korinttilaista esittävä stele, 100-luku jaa.
Herakles ja Nemean leijona, veistoskoristelua lähdekaivosta, n. 150 jaa.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Isthmian arkeologinen museo Wikimedia Commonsissa
Thérmon arkeologinen museo

| Thérmon arkeologinen museo Αρχαιολογικό Μουσείο Θέρμου |
| --- | --- |
Tyyppi:  arkeologinen museo
Sijainti:  Thérmo, Aitolia-Akarnania, Länsi-Kreikka, Kreikka
Perustettu:  1909 / 2016
Koordinaatit:  38°33′44″N, 21°40′09″E
   
  [ ohje ]  
Thérmon arkeologinen museo (kreik. Αρχαιολογικό Μουσείο Θέρμου, Archaiologikó Mouseío Thérmou) on arkeologinen museo lähellä Thérmon kylää Kreikassa. Se esittelee antiikin ajan Thermoksesta eli Thermonista tehtyjä löytöjä.
Museo on perustettu vuonna 1909, ja toimi alun perin vanhassa rakennuksessa Thermoksen arkeologisen alueen sisällä. Nykyisin se toimii uudessa museorakennuksessa, joka avattiin 18. toukokuuta 2016. Se sijaitsee noin kilometrin etelään Thérmon kylästä lähellä arkeologista aluetta.
Kokoelmat

Museo esittelee Thermoksen Apollonin pyhäkköalueelta tehtyjä löytöjä sekä eri Aitolian antiikin aikaisista kaupungeista tehtyjä löytöjä, ja kuvaa näin Aitolian liiton ja sen yhteisen pyhäkön Thermoksen kehitystä esihistorialliselta roomalaiselle kaudelle.
Esihistoriallisen ajan löydöt alkavat noin vuodesta 1700 eaa. ja ovat peräisin paikalla olleesta asutuksesta, joka tuhoutui noin 1100/1050 eaa. Sen löytöihin lukeutuu muun muassa astioita, kivisiä työkaluja ja aseita. Geometriselta kaudelta eli varhaiselta rautakaudelta esitellään tuolla ajalla paikalle kehittynyttä asutusta ja paikan Apollonin kultin syntyä viimeistään 700-luvulla eaa. Museon kokoelmiin kuuluu muun muassa Thermoksen temppeleiden koristeosia sekä keramiikkaa, pienoispatsaita, kolmijalkoja, pieniä metalliesineitä ja piirtokirjoituksia. Monet esinelöydöistä ovat pyhäkköön jätettyjä votiivilahjoja.
Monet Aitolian kaupunkien löydöistä ovat peräisin niiden hautausmailta. Löytöjä on Thermoksen lähialueen kaupungeista, muun muassa Akraista, Metapasta, Pamfiasta ja Trikhoneionista. Museo esittelee myös Aitolian kaupunkien liiton kehitystä ja Thermoksen kehitystä liiton keskukseksi sinne rakennettujen liiton yhteisten rakennusten kautta.
Museo esittelee myös Thermoksen arkeologisten kaivausten historiaa.
Thérmon arkeologisen museon entinen rakennus Thermoksen arkeologisella alueella.
Taboran alue

| Tabora |
| --- | --- |

 Lippu
 Sijainti
Valtio:   Tansania
Hallinto:  
 – hallinnollinen keskus:  Tabora
Pinta-ala:  76150 km²
Väkiluku (2012):  2 291 623
Taboran alue  on yksi Tansanian 31 hallinnollisesta alueesta (mkoa eli region). Se sijaitsee maan keskisessä länsiosassa.
Tabora on pinta-alaltaan Tansanian suurin alue. Sen pinta-ala on 76 150 neliökilometriä. Vuoden 2012 väestönlaskennan mukaan siellä asui 2 291 623 asukasta. Alueen pääkaupunki on Tabora.
Taboran alueella on kaksi suurta jokivesistöä: Malagarasi etelä- ja länsiosassa sekä Manonga-Wembere. Sadekaudella joet tulvivat, sillä miambo-pensassavannilla ei ole juuri aluskasvillisuutta, joten sadevesi valuu suoraan jokiin, eikä juuri lainkaan imeydy maaperään. Pääelinkeinoja ovat maanviljely, karjanhoito, metsätyöt ja hunajan kerääminen. Tärkein ruokakasvi on maissi. Myyntiin kasvatetaan tupakkaa ja puuvillaa. Tsetsekärpäset rajoittavat tiettyjen osien asutusta, varsinkin Urambon eteläosassa. Siellä on Ugallan riistansuojelualue, jossa tavataan norsuja, kirahveja, puhveleita ja monenlaisia antilooppeja.
Aidepsos

| Aidepsos> Αἴδηψος.Sijainti |
| --- | --- |
 Aidepsos
Koordinaatit:  38°51′33″N, 23°2′43″E
Valtio:  Kreikka
Paikkakunta:  Loutrá Aidipsoú, Aidipsós, Istiaía-Aidipsós, Euboia, Keski-Kreikka
Historia
Tyyppi:  kaupunki
Kulttuuri:  antiikki
Alue:  Euboia
Infobox OKNimi-testi OK: 
Aidepsos (m.kreik. Αἴδηψος, Aidēpsos, lat. Aedepsus) oli antiikin aikainen kaupunki Euboian saarella Kreikassa. Se sijaitsi Istiaía-Aidipsóksen kunnan alueella nykyisen Loutrá Aidipsoún kaupungin paikalla, noin kolme kilometriä etelään nykyisestä Aidipsóksen kylästä.
Historia

Aidepsos oli Histiaian kaupungin alaisuudessa ainakin siinä vaiheessa, kun tämä hallitsi koko pohjoista Euboiaa. Aidepsos tunnettiin antiikin aikana erityisesti kuumistä lähteistään ja kylpylöistään. Kreikkalaisessa mytologiassa lähteet yhdistettiin Herakleehen. Varhaisimmat maininnat lähteistä ovat 400- ja 300-luvuilta eaa. Alueella vuonna 427 eaa. tapahtuneen maanjäristyksen kerrotaan kuivattaneen lähteet kolmeksi päiväksi.
Aidepsos alettiin tuntea terveyskylpyläkeskuksena hellenistisen kauden lopulla ja roomalaisella kaudella. Vierailta tiedetään kannetun erityinen vero viimeistään 200-luvulla eaa. Muun muassa kihdistä kärsinyt Sulla vietti lomaa paikalla. Kaupunki oli yläluokan ja taiteilijoiden erityisessä suosiossa 100-luvulla jaa. Tuolloin sen mainitsee muun muassa Plutarkhos, joka kutsuu kaupunkiin osaksi sijoittuneissa Pitopuheissaan paikkaa ”Hellaan yhteiseksi olohuoneeksi”.
Aidepsoksen lähistöltä kaivettiin myös kuparia ja rautaa, ja alueella oli tähän liittynyttä metalliteollisuutta.
Aidepsoksen alueella on suoritettu suhteellisen vähän arkeologisia kaivauksia, sillä nykyinen kaupunki sijaitsee raunioiden päällä. Joitakin pienimuotoisia kaivauksia on tehty 1900-luvun alkupuolella.
Rakennukset ja löydökset

Aidepsoksessa tiedetään olleen suurikokoisia julkisia ja yksityisiä rakennuksia, kuten kylpylöitä, huviloita ja erilaisia majoitustiloja. Vähäisten kaivausten tuottamiin löytöihin lukeutuvat muun muassa yhden roomalaisella kaudella 100- tai 200-luvulla jaa. rakennetun kylpylän rauniot. Se oli ollut käytössä kristilliselle kaudella saakka. Kylpylä sai vetensä alueen kuumista lähteistä. Kaupungin alueelta tehdyt esinelöydöt ovat Chalkídan arkeologisessa museossa.
Thýrion arkeologinen museo

| Thýrion arkeologinen museo Αρχαιολογικό Μουσείου Θυρρείου |
| --- | --- |
Tyyppi:  arkeologinen museo
Sijainti:  Thýrio, Áktio-Vónitsa, Aitolia-Akarnania, Länsi-Kreikka, Kreikka
Perustettu:  1962
Koordinaatit:  38°51′32″N, 20°59′04″E
   
  [ ohje ]  
Thýrion arkeologinen museo (kreik. Αρχαιολογικό Μουσείου Θυρρείου, Archaiologikó Mouseío Thyrreíou) on arkeologinen museo Thýrion kylässä Áktio-Vónitsan kunnassa Kreikassa. Se esittelee seudulta löydettyä muinaisesineistöä.
Museorakennusta alettiin rakentaa vuonna 1959 ja se valmistui vuonna 1962. Kokoelma uudelleenjärjesteltiin vuonna 2002. Museo sijaitsee Thýrion kylän pohjoislaidalla lähellä antiikin ajan Thyrreionin arkeologista aluetta, noin 10 kilometriä kaakkoon Vónitsan kaupungista.
Kokoelmat

Museon kokoelmiin kuuluu antiikin aikaista esineistöä pääosin Thyrreionin kaupungin hautausmailta, Palairoksesta ja Anaktorionista sekä muualta lähiseudulta. Kokoelmiin kuuluu muun muassa veistoksia ja niiden osia, keramiikkaa, hautakiviä, piirtokirjoituksia ja pienesineitä. Rakennusten koristeosia ja suuria piirtokirjoituksia on esillä museon ulkotilojen lapidariumissa. Ajallisesti esineistö ulottuu arkaaiselta roomalaiselle kaudelle.
Huomattavimpiin museoesineisiin lukeutuvat muun muassa istuvaa naista esittävä, attikalaista työtä oleva suurikokoinen reliefi 300-luvun eaa. jälkimmäiseltä puoliskolta; nymfejä esittävä reliefi samoin 300-luvulta eaa; päätön Artemiin patsas; sekä pylvään osa, jossa on thyrreionlaisten ja roomalaisten vuonna 94 eaa. tekemä sopimus piirtokirjoituksena.
Kálymnoksen arkeologinen museo

| Kálymnoksen arkeologinen museo Αρχαιολογικό Μουσείο Καλύμνου |
| --- | --- |
Tyyppi:  arkeologinen museo
Sijainti:  Póthia, Kálymnos, Etelä-Egean saaret, Kreikka
Perustettu:  2009
Koordinaatit:  36°57′16″N, 26°59′02″E
   
  [ ohje ]  
Kálymnoksen arkeologinen museo (kreik. Αρχαιολογικό Μουσείο Καλύμνου, Archaiologikó Mouseío Kalýmnou) on arkeologinen museo Póthian kaupungissa Kálymnoksen saarella Kreikassa. Se esittelee saarelta löydettyä muinaisesineistöä.
Museo toimii Vouvális-suvun kartanossa, joka on rakennettu 1800-luvun puolivälissä ja kunnostettu vuonna 1894. Museo aloitti toimintansa vuonna 2009.
Kokoelmat

Museon kokoelmiin kuuluu esineistöä pääosin esihistorialliselta kaudelta ja antiikin ajalta. Esihistoriallisen kauden esineistöön lukeutuu keramiikkaa, pienoispatsaita ja työkaluja neoliittiselta, minolaiselta ja mykeneläiseltä kaudelta. Antiikin ajan löydöksiin lukeutuu muun muassa keramiikkaa, piirtokirjoituksia, veistoksia, pienoispatsaita, lamppuja, koruja ja rahoja pääosin hellenistiseltä kaudelta.
Monet antiikin ajan löydöt ovat votiivilahjoja, jotka ovat peräisin Kalymnan kaupunkiin liittyneestä Deloslaisen Apollonin tai Apollon Kalydneuksen pyhäköstä, joka sijaitsi nykyisessä Chorióssa myöhemmän Jerusalemin Kristuksen kirkon paikalla. Merkittäviin yksittäisiin esineisiin lukeutuu niin kutsuttu Kálymnoksen rouva (Kyrá tis Kalýmnou), joka on hellenistiselle kaudella ajoitettu naista esittävä patsas, joka löydettiin merestä vuonna 1995. Patsas oli aiemmin Kansallisessa arkeologisessa museossa Ateenassa. Toinen merkittävä veistos on suurikokoinen Asklepioksen kulttipatsas.
Museon kokoelmiin kuuluu myös myöhempää esineistöä, kuten ikoneita ja käsikirjoituksia bysanttilaiselta kaudelta. Ajallisesti kokoelmat ulottuvat aina jälkibysanttilaiselle kaudelle saakka. Museo esittelee myös Vouválisten kartanoelämää 1800-luvulla.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Kálymnoksen arkeologinen museo Wikimedia Commonsissa
Pronssipää, jolla kausia-hattu, hellenistiseltä kaudelta 200-luvulta eaa.
Arminiolaisuus

Jacobus Arminius (1560–1609).
Arminiolaisuus on hollantilaisen teologin Jacobus Arminiuksen (1560–1609) mukaan nimetty oppi, joka hylkäsi opin ehdottomasta ennaltamääräämisestä. Arminiolaisuuden viisi opinkohtaa opettavat universaalia sovitusta, tahdon vapautta, vastustettavaa armoa, uskoon ja kestävyyteen perustuvaa valintaa ja pelastuksen menettämisen mahdollisuutta.
Arminiolaiset vastustivat tiukkaa kalvinismia, ja he muodostivat ensin puolueen ja sitten erillisen uskontokunnan Hollannin reformoidussa kirkossa.
Perustaja Jakob Arminius

Arminiolaisuuden perusti Jacobus Arminius (1560–1609), joka oli uskonnonopettaja Leidenissä 1609. Vuonna 1609 Arminius halusi pehmentää oppia predestinaatiosta ja armosta, ja tämän vuoksi hän joutui yhteen opettajatoverinsa Francis Gomarin kanssa, sekä pastoreiden ja opettajien kanssa, jotka noudattavat belgialaista uskontunnustusta. Hän kuitenkin kuoli pian sen jälkeen jatkuvasti laajenevan kiistan aikana.
Dortin kirkolliskokous (1618–1619) > Dordrechtin kanon

Yhteenveto Dordrechtin kanoneista viidessä kohdassa:
Täydellinen turmeltuneisuus (täydellinen kyvyttömyys tehdä hyvää).
Ehdoton valinta
Rajoitettu sovitus (osittainen tai rajoitettu lunastus)
Vastustamaton armo
Pyhien pysyvyys (pelastuminen pelastukseen asti)
Asettamalla yllä olevien pisteiden englanninkielisten vastineiden nimikirjaimet vierekkäin, saadaan kukan englanninkielinen nimi: TULIP – (1. Total Depravity, 2. Unconditional Election, 3. Limited Atonement, 4. Irresistible Grace, 5. Perseverance of The Saints). Englanninkielisessä maailmassa tätä lyhennettä käytetään viittaamaan kalvinismin viiteen kohtaan.
Dortin kirkolliskokous (1618–1619) > Arminiolaisuuden viisi kohtaa

Arminiolaisuuden viiden kohdan sisältö on seuraava:
Jumala on ennaltamäärännyt iankaikkiseen pelastukseen ne, joiden hän tiesi pysyvän uskossa loppuun asti, eli ennaltamääräys on ehdollinen ja yleinen, eli se koskee kaikkia ihmisiä.
Jeesus on sovittanut jokaisen ihmisen synnit kuolemallaan, mutta vain ne, jotka uskovat häneen, saavat sovituksen hyödyt.
Usko ja parannus ovat Jumalan lahja.
Armo Jumalan lahjana jää tehottomaksi, jos syntisen ihmisen tahto on sitä vastaan.
Tällä tavoin uskon ja armon tila voidaan menettää.
Dortin kirkolliskokous (1618–1619) > Synodin seuraukset

Arminiolaisuuden esittämät näkymykset tuomittiin vuonna 1619 Dordtin kanoneissa, jotka määrittelivät reformoitujen kirkkojen virallisen opin arminiolaisuuden haastamissa uskonkysymyksissä.
Vaikutukset

Arminiolaisuudesta tuli varsin vaikutusvaltainen liike Euroopassa, ja se innoitti kasvavaa humanistista kulttuuriliikettä. Omina erillisinä kirkkokuntinaan se on nykyään melko pieni, mutta koska se vaikutti Englannin kirkkoon (virallisesti vuodesta 1628), metodismin perustajaan John Wesleyhyn ja Yhdysvaltojen reformoituun herätysliikkeeseen 1800-luvun puolivälissä, sen opillinen kanta elää edelleen anglikaanisessa kirkkoyhteisössä, metodismissa, baptismissa ja monissa evankelikaalisissa kirkkokunnissa Yhdysvalloissa.
Dortin kirkolliskokous 13. marraskuuta 1618.
Ursula

| Ursula |
| --- | --- |
Nimipäivä:   
– suomenkielinen:  21. lokakuuta
– ruotsinkielinen:  21. lokakuuta
– ortodoksinen:  –
Muunnelmia:  Suula, Ursu, Ursukka
Vastineita eri kielissä:  Ursel, Ursule, Orsolya
Nimen alkuperä:  latinalainen, ursa = naaraskarhu
Infobox OKNimi-testi OK: 
Ursula on naisen etunimi. Se on hellittelymuoto latinan sanasta ursa, joka tarkoittaa naaraskarhua.
Nimi on yleinen Keski-Euroopan maissa. Katolilaisilla on Ursula-niminen pyhimys, jonka muistopäivää on vietetty 800-luvulta lähtien 21. lokakuuta. Suomessa Ursula-nimi oli suosituimmillaan 1960- ja 1970-luvuilla.
Ensimmäisen kerran Ursula oli Suomen almanakassa vuosina 1705–1907 ja se otettiin uudelleen kalenteriin 1950.
Suomessa on Digi- ja väestötietoviraston tietojen mukaan vuoden 2019 loppuun mennessä 1 810 naista saanut nimekseen Ursula.
Tunnettuja Ursuloita

Pyhä Ursula (300-luvulla?), englantilainen pyhimys
Ursula Andress (s. 1936), sveitsiläinen näyttelijä
Ursula Bechtolsheimer-Kipp (s. 1951), saksalainen yritysjohtaja ja miljardööri
Ursula Beurton, o.s. Kuczynski, Ruth Werner (1907–2000), saksalaissyntyinen vakooja ja kirjailija
Úrsula Corberó (s. 1989), espanjalainen näyttelijä
Ursula (Uschi) Disl (s. 1970), saksalainen ampumahiihtäjä
Ursula Duetschler (s. 1962), sveitsiläinen cembalisti
Ursula Eriksson (s. 1967), toinen rikosepäilyn yhteydessä tunnetuksi tulleista ruotsalaisista kaksosista
Ursula Franklin (1921–2016), kanadalainen metallurgian ja materiaalitieteen professori
Ursula Happe (1926–2021), saksalainen uimari
Ursula Haverbeck (1928–2024), saksalainen uusnatsi
Ursula Herlin (s. 1983), suomalainen stand up -koomikko
Ursula Holl (s. 1982), saksalainen jalkapallomaalivahti
Ursula Holliger (1937–2014), sveitsiläinen harpisti
Ursula Knab (1929–1989), saksalainen pikajuoksija
Ursula Konzett (s. 1959), liechtensteinilainen alppihiihtäjä
Ursula K. Le Guin (1929–2018), yhdysvaltalainen kirjailija
Ursula Ledóchowska (1865–1939), itävaltalais-puolalainen sääntökunnan perustaja ja pyhimys
Ursula von der Leyen (s. 1958), saksalainen poliitikko ja Euroopan komission puheenjohtaja
Ursula Länsman (s. 1971), saamelainen muusikko
Ursula Oppens (s. 1944), yhdysvaltalainen pianisti
Ursula Plassnik (s. 1956), itävaltalainen poliitikko, diplomaatti ja ent. ulkoministeri
Ursula Pohjolan-Pirhonen (1925–1984), suomalainen kirjailija
Ursula Rainio (s. 1950), suomalainen missi ja näyttelijä
Ursula Ranin (s. 1953), suomalainen varatuomari ja diplomiekonomi
Ursula Schleicher (s. 1933), saksalainen poliitikko ja europarlamentaarikko
Ursula Schwab (s. 1968), suomalainen ravitsemustieteilijä
Ursula Sinervo (1949–1980), suomalainen kirjailija
Ursula Vaughan Williams (1911–2007), brittiläinen kirjailija
Ursula Wikström (s. 1980), suomalainen golf-ammattilainen
Kuvitteellisia Ursuloita

Ursula, merinoita Pieni merenneito -elokuvassa
Ursula Buffay, televisiosarjassa Frendit
Ursula, Jaakko Pyhälän samannimisen elokuvan päähenkilö
Ursula Callistis, oikealta nimeltään Chariot du Nord, Luna Novan noitakoulun opettaja Pieni noita-akatemiassa.
Ursula salanimenä

Ursula Auer, kirjailija-aviopari Anja Angelin ja Pentti Kirstilän salanimi
Taastrup

| Taastrup |
| --- | --- |

 Taastrup
 Koordinaatit: 55°39′N, 12°18′E 
Valtio:   Tanska
Alue:  Pääkaupunkialue
Kunta:  Høje-Taastrupin kunta
Väkiluku:  34 470
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Taastrup on  Høje-Taastrupin kunnan keskustaajama Tanskassa. Vuoden 2018 alussa siellä oli 34 470 asukasta.
Taastrupin valkoinen, italialaisen esikuvan mukaan rakennettu kirkko valmistui vuonna 1907. Sitä kutsutaan "uudeksi kirkoksi", koska maalaiskunnan puolella on Høje Taastrup Kirke 1100-luvun alkupuolelta.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Taastrup Wikimedia Commonsissa
Trípolin arkeologinen museo

| Trípolin arkeologinen museo Αρχαιολογικό Μουσείο Τρίπολης |
| --- | --- |
 Trípolin arkeologinen museo.
Tyyppi:  arkeologinen museo
Sijainti:  Trípoli, Arkadia, Peloponnesos, Kreikka
Perustettu:  1986
Koordinaatit:  37°30′32″N, 22°22′26″E
 fiTrípolin arkeologinen museo 
   
Trípolin arkeologinen museo (kreik. Αρχαιολογικό Μουσείο Τρίπολης, Archaiologikó Mouseío Trípolis) on arkeologinen museo Trípolin kaupungissa Kreikassa. Se esittelee Arkadian alueyksikön alueelta löydettyä esihistoriallista ja antiikin aikaista esineistöä.
Historia ja rakennus

Museo on avattu vuonna 1986. Se toimii Trípolin keskustassa sijaitsevassa kaksikerroksisessa uusklassisessa rakennuksessa, jonka on suunnitellut Ernst Ziller ja joka toimi alun perin sairaalana vuodesta 1913. Museossa on parikymmentä näyttelysalia.
Kokoelmat

Museon kokoelmiin kuuluu löytöjä eri puolilta Arkadiaa. Ajallisesti ne ulottuvat neoliittiselta kaudelta 4000 eaa. roomalaiselle kaudelle. Neoliittisen kauden kohteisiin lukeutuu Sfakovoúni Gortynían Vytínassa, josta on löydetty Arkadian vanhin linnoitettu asutus. Mykeneläisen kauden löytöjä on muun muassa Gortynían Palaiókastron mykeneläiseltä hautausmaalta. Klassisen antiikin löytöjä on muun muassa Asean, Lykosuran, Mantineian, Megalopoliin, Tegean ja Thelpusan kaupungeista. Roomalaisen kauden löytöjä on muun muassa Herodes Atticuksen huvilasta. Kokoelmiin kuuluu muun muassa veistoksia, figuriineja eli pienoispatsaita, keramiikkaa ja metalliesineitä.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Trípolin arkeologinen museo Wikimedia Commonsissa
Kárpathos (kaupunki)

| Kárpathos Κάρπαθος |
| --- | --- |
 Kárpathoksen kaupunki.
 Kunnallisyksikön sijainti
 Kárpathos
 Koordinaatit: 35°30′28″N, 27°12′41″E 
Valtio:  Kreikka
Hajautetun hallinnon alue:  Egea
Alue:  Etelä-Egean saaret
Alueyksikkö:  Kárpathos-Kásos
Kunta:  Kárpathos
Hallinto:  
 – Asutustyyppi:  kunnallisyksikkö, entinen kunta, kaupunki
 – Kallikrates-koodi:  620101
Pinta-ala:  
 – Kokonaispinta-ala:  324,1 km²
Väkiluku (2011):  5 670
 – Kaupunki­yhdys­kunta:  2 788
 – Kaupunki:  2 707
Aikavyöhyke:  UTC+2
 – Kesäaika:  UTC+3
Postinumero:  857 00
Suuntanumero(t):  22450
Rekisterikilpi:  ΚΧ, ΡΟ, ΡΚ
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Kárpathos (kreik. Κάρπαθος) eli Pigádia (Πηγάδια) tai Chóra (Χώρα) on Kreikan kaupunki sekä samanniminen Kárpathoksen kunnan kunnallisyksikkö (Δημοτική Ενότητα Καρπάθου, Dimotikí Enótita Karpáthou) ja entinen itsenäinen kunta. Se sijaitsee Kárpathoksen saarella, Kárpathos-Kásoksen alueyksikössä Etelä-Egean saarten alueella. Koko kunnallisyksikön väkiluku on 5 670 ja varsinaisen Kárpathoksen kaupungin väkiluku 2 707 (vuonna 2011). Kaupunki on Kárpathoksen saaren pääkaupunki ja Kárpathoksen kunnan kuntakeskus.
Pyhän Fotinen (Agía Foteiní) varhaiskristillisen basilikakirkon rauniot.
Kárpathoksen kaupunki sijaitsee Kárpathoksen saaren kaakkoisosassa sen itärannikolla luonnonsatamalahden ympärillä. Kunnallisyksikkö käsittää saaren koko eteläosan. Antiikin aikana kaupungin paikalla sijaitsi Potidaionin eli Poseidionin kaupunki, joka oli Karpathoksen poliksen satama. Satamalahden laidalla on antiikin aikaisen kaupungin akropolis eli linnavuori. Muihin nähtävyyksiin lukeutuvat muun muassa Pyhän Fotinen (Agía Foteiní) varhaiskristillisen basilikakirkon rauniot ja Kárpathoksen arkeologinen museo. Kaupungin lähellä sijaitsee myös Poseidonin luolaksi kutsuttu antiikin aikainen kulttipaikka. Kárpathoksen lentoasema sijaitsee noin 15 kilometriä kaupungista lounaaseen.
Kárpathos oli itsenäinen kunta vuoden 2010 loppuun saakka. Vuoden 2011 alussa se yhdistettiin Kallikrates-suunnitelmana tunnetun aluehallintouudistuksen myötä uudeksi Kárpathoksen kunnaksi yhdessä saaren pohjoisosan käsittävän Ólympoksen kanssa, jolloin se muuttui uuden kunnan kunnallisyksiköksi.