stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Gustav Paulig
Ura

Lyypekkiläisen puutarhurin poika Gustav Paulig tuli Suomeen aluksi konttoristiksi Fredrik Idestamin perustaman Nokia Ab:n puuhiomoon Tampereelle. Nokia-yhtiössä Paulig oppi suomalaiset kaupankäyntitavat, ja työt toivat hänet muutaman vuoden kuluttua Helsinkiin. Kun Sinebrychoffin panimon omistaja Paul Sinebrychoff lainasi alkupääoman, Paulig pääsi toteuttamaan haaveensa omasta kauppaliikkeestä.
Gustav Paulig perusti 1876 Helsinkiin kahvin ja mausteiden maahantuontiliikkeen. Yhtiö aloitti myös paahtimotoiminnan, ja vuodesta 1904 alkaen Pauligin tarjoama erikoisuus oli valmiiksi paahdettu kahvi. Aikaisemmin oli totuttu siihen, että kuluttajan täytyi itse paahtaa ja jauhaa pavut. Tosin paahtamisen luultiin olevan huonosti kannattavaa, sillä johtaja pohdiskeli, että ”kahvin paahtaminen ei ole afääri mutta kylläkin antoisa harrastus.” Gustav Pauligin kuoleman 1907 jälkeen yritys siirtyi hänen vaimonsa Bertha Pauligin vastuulle, ja tämä rakennutti 1911 firman pääkonttorin Katajanokalle. Bertha Pauligin jälkeen liikettä johti heidän poikansa Eduard Paulig.
Paulig oli aktiivinen myös yhteiskunnallisissa asioissa. Hän toimi muun muassa Saksan varakonsulina ja Helsingin kaupunginvaltuuston jäsenenä vuosina 1894–1899.
Yksityiselämä

Gustav Paulig meni naimisiin Bertha Maria Bohnhofin kanssa vuonna 1876. Heillä oli seitsemän lasta, muiden muassa pojat Bertel ja Eduard. Pauligit muuttivat 1877 Töölön alueelle ostamaansa Villa Humlevik -nimiseen huvilaan, jonka puutarhasta tuli varsin kuuluisa kaupunkilaisten keskuudessa. Perhe menetti huvilan 1931, kun kaupunki ei suostunut jatkamaan sen vuokrasopimusta.
Kirjallisuutta

Komsi, Pauli – Lindström, Jan – Zetterberg, Seppo: Omistamisen taito: Perheyritykset kansakunnan rakentajina. Otava, Helsinki 2002.
Aiheesta muualla

Tarinoita Pauligilta, osa 1: Utelias kauppa-apulainen Gustav Paulig. Paulig Finland.
Raoul Koczalski

Raoul Koczalski
Armand Georg Raoul von Koczalski (3. tammikuuta 1884 Varsova – 24. marraskuuta 1948 Poznań) oli puolalainen säveltäjä ja pianisti.
Koczalski aloitti pianonsoiton lapsena. Hän piti konsertteja 7-vuotiaana ja kierteli Euroopan kaupungeissa jo 9-vuotiaana. Hän opiskeli Lvivissä Karl Mikulin johdolla.
Koczalski tuli pianistina tunnetuksi Frédéric Chopinin tulkinnoistaan. Hänen sävellystuotantoonsa kuuluu mm. piano- ja orkesteriteoksia sekä oopperat Rymond (1902) ja Die Sühne (1909).
WWE Intercontinental Championship

WWE Intercontinental Championship on yhdysvaltalaisessa World Wrestling Entertainment -nimisessä painiorganisaatiossa arvokkain mestaruus päämestaruuksien WWE:n mestaruuden ja WWE Universal Championshipin jälkeen. Se otettiin käyttöön 1. syyskuuta vuonna 1979 ja se luovutettiin Pat Pattersonille tämän voitettua Ted DiBiaselta North American Heavyweight Championshipin kesäkuun 19:ntenä 1979 Allentownissa Pennsylvaniassa ja Pattersonin yhdistettyä sen Brasiliassa voittamaansa South American Championshipiin.  Suurin osa otteluista, joissa on ollut panoksena WWE Intercontinental-mestaruus on ollut showpainia, joissa lopputulokset ovat käsikirjoitettuja, kun taas osa otteluista on ollut oikeaa kilpailua. Yhteensä mestaruus on ollut 91:llä eri painijalla ja se on vaihtanut Pat Pattersonin mestaruuskauden jälkeen omistajaa 186 kertaa. 
Vain viisi miestä on pitänyt mestaruutta hallussaan yhtäjaksoisesti vuoden (365 päivää) tai pidempään: Pedro Morales, Don Muraco, Randy Savage, The Honky Tonk Man ja Gunther. Hallitseva mestari on Bron Breakker toista kertaa.
Mestaruuden nimet

| Nimet | Vuosina |
| --- | --- |
WWF Intercontinental Heavyweight Championship: (1979-1992)
WWF Intercontinental Championship: (1992-2002)
WWE Intercontinental Championship: (2002- nykyinen)
Lista yhteenlasketuista mestaruuskausista

| # | Mestari | Kerrat | Hallitut päivät |
| --- | --- | --- | --- |
| 1. | Gunther | 1 | 666 |
| 2. | Pedro Morales | 2 | 619 |
| 3. | The Miz | 8 | 597 |
| 4. | Don Muraco | 2 | 541 |
| 5. | The Honky Tonk Man | 1 | 454 |
| 6. | Tito Santana | 2 | 443 |
| 7. | Razor Ramon | 4 | 437 |
| 8. | The Ultimate Warrior | 2 | 434 |
| 9. | Randy Savage | 1 | 414 |
| 10. | Mr. Pefect | 2 | 406 |
| 10. | Shawn Michaels | 3 | 406 |
| 12. | Wade Barrett | 5 | 397 |
| 13. | Shinsuke Nakamura | 2 | 383 |
| 14. | Dolph Ziggler | 6 | 372 |
| 15. | Jeff Hardy | 5 | 366 |
| 16. | Shelton Benjamin | 3 | 354 |
| 17. | The Rock | 2 | 339 |
| 18. | Chris Jericho | 9 | 318 |
| 19. | Jeff Jarrett | 6 | 298 |
| 20. | Sami Zayn | 4 | 291 |
| 21. | Bret Hart | 2 | 290 |
| 22. | Greg Valentine | 1 | 285 |
| 23. | Big E | 2 | 277 |
| 24. | Kofi Kingston | 4 | 266 |
| 25. | Cody Rhodes | 2 | 257 |
| 26. | Dean Ambrose | 3 | 245 |
| 27. | Pat Patterson | 1 | 233 |
| 28. | Ken Patera | 1 | 231 |
| 29. | Rob Van Dam | 6 | 211 |
| 30. | Randy Orton | 1 | 210 |
| 31. | John Morrison | 3 | 209 |
| 32. | Triple H | 5 | 196 |
| 33. | Christian | 4 | 192 |
| 34. | Seth Rollins | 2 | 190 |
| 35. | Edge | 5 | 171 |
| 36. | Goldust | 3 | 168 |
| 37. | Santino Marella | 2 | 162 |
| 38. | Drew McIntyre | 1 | 161 |
| 39. | Ric Flair | 1 | 155 |
| 39. | Curtis Axel | 1 | 155 |
| 41. | Rick Rude | 1 | 148 |
| 42. | Chris Benoit | 4 | 142 |
| 43. | Diesel | 1 | 138 |
| 44. | Owen Hart | 2 | 132 |
| 44. | Kevin Owens | 2 | 132 |
| 46. | Rey Mysterio | 2 | 128 |
| 47. | William Regal | 2 | 126 |
| 48. | Ken Shamrock | 1 | 125 |
| 49. | Apollo Crews | 1 | 124 |
| 50. | Finn Bálor | 2 | 120 |
| 51. | Umaga | 2 | 118 |
| 52. | Eddie Guerrero | 2 | 114 |
| 53. | Rubak | 1 | 112 |
| 54. | Ricochet | 1 | 98 |
| 55. | Carlito | 1 | 90 |
| 56. | Kerry Von Erich | 1 | 83 |
| 57. | Val Venis | 2 | 83 |
| 58. | Roddy Piper | 1 | 77 |
| 59. | AJ Styles | 1 | 74 |
| 60. | Steve Austin | 2 | 65 |
| 60. | Ricky Steamboat | 1 | 65 |
| 62. | Chyna | 2 | 64 |
| 63. | Roman Reigns | 1 | 63 |
| 64. | Bobby Lashley | 2 | 61 |
| 65. | Davey Boy Smith | 1 | 59 |
| 66. | Kane | 2 | 57 |
| 67. | Bron Breakker | 1 | 52 + |
| 68. | Ezekiel Jackson | 1 | 51 |
| 69. | Ahmed Johnson | 1 | 50 |
| 70. | CM Punk | 1 | 49 |
| 71. | The Godfather | 1 | 43 |
| 71. | Daniel Bryan | 1 | 43 |
| 73. | Braun Strowman | 1 | 37 |
| 74. | Kurt Angle | 1 | 35 |
| 75. | Booker T | 1 | 34 |
| 76. | Big Show | 1 | 28 |
| 76. | Marc Mero | 1 | 28 |
| 76. | Jey Uso | 1 | 28 |
| 79. | Albert | 1 | 27 |
| 80. | John "Bradshaw" Layfield | 1 | 27 |
| 81. | Lance Storm | 1 | 27 |
| 82. | Luke Harper | 1 | 27 |
| 83. | D'Lo Brown | 1 | 26 |
| 84. | Marty Jannetty | 1 | 20 |
| 85. | Billy Gunn | 1 | 19 |
| 86. | Rikishi | 1 | 14 |
| 87. | Road Dogg | 1 | 14 |
| 88. | Test | 1 | 13 |
| 89. | The Mountie | 1 | 2 |
| 90. | Zack Ryder | 1 | 1 |
| 91. | Dean Douglas | 1 | <1 |
Tilastoja

| Saavutus | Mestari (ennätys) |
| --- | --- |
Eniten voittanut: Chris Jericho (9 kertaa)
Pisin mestaruuskausi: Gunther (showpainija) (666 päivää)
Lyhin mestaruuskausi: Dean Douglas  (14 minuuttia)
Vanhin mestari: Ric Flair (56 vuotta, 205 päivää)
Nuorin mestari: Jeff Hardy (23 vuotta, 222 päivää)
Raskain mestari: Big Show (200 kg)
Kevyin mestari: Rey Mysterio (79 kg)
Aiheesta muualla

Intercontinental mestaruudet Wrestling-titlessä
Intercontinental mestaruudet Wrestlingdatassa
Pisimpään mestaruutta yhtäjaksoisesti hallinnut Gunther
9 kertainen mestari Chris Jericho
Toiseksi pisimpään yhtäjaksoisesti mestaruutta hallinnut The Honky Tonk Man
The D.O.C.

| Tracy Lynn Curry |
| --- | --- |

Henkilötiedot
Syntynyt: 10. kesäkuuta 1968 (ikä 56) Dallas, Texas, Yhdysvallat
Ammatti:  räppäri, sanoittaja
Muusikko
Taiteilijanimi:  The D.O.C. Doc-T
Laulukielet:  englanti
Aktiivisena:  1987–
Tyylilajit:  hip hop
Yhtyeet:  N.W.A
Levy-yhtiöt:  Ruthless Records (1987–1991) Death Row Records (1991–1995) Giant Records (1995–1999) Silverback Records (2000–)
  [ Muokkaa Wikidatassa ] [ ohje ]  
Tracy Lynn Curry, artistinimeltään The D.O.C, (s. 10. kesäkuuta 1968 Dallas, Texas, Yhdysvallat) on yhdysvaltalainen rap-artisti. Soolouran lisäksi hän oli Fila Fresh Crew’n jäsenenä ja luova voima gangsta rap -ryhmä N.W.A:n takana, jonka julkaisuista monia hän osittain kirjoitti. Hän on työskennellyt myös Dr. Dren kanssa, joka on yksi N.W.A:n perustajista ja tuotti tälle kaksi soololevyä. The D.O.C esiintyi myös Dr. Dren vuoden 1992 The Chronic -albumilla.
Sen jälkeen, kun Fila Fresh Crew hajosi vuonna 1988, D.O.C alkoi tavoitella menestykseksi osoittautunutta soolouraa. Hän julkaisi vuonna 1989 debyyttialbuminsa No One Can Do It Better, mikä nousi kahdeksi viikoksi listaykköseksi Top R&B/Hip-Hop Albums -listalla. Albumi loi myös kaksi listaykkös-hittiä, "It's Funky Enough" ja "The D.O.C & The Doctor" Hot Rap Songs -listalle. Albumi myi platinaa viisi vuotta julkaisunsa jälkeen. Vuonna 1989, kuukausia No One Can Do It Betterin julkaisun jälkeen, The D.O.C melkein kuoli auto-onnettomuudessa, mikä johti hänen kurkunpäänsä murskaantumiseen ja muutti hänen ääntään lopullisesti. Toipumisensa jälkeen hän julkaisi kaksi muuta albumia Helter Skelter ja Deuce, mitkä julkaistiin seitsemän vuotta erillään toisistaan. Vuodesta 2006 lähtien The D.O.C on työstänyt neljättä albumiaan.
Marlon Yates Jr. esitti Currya vuoden 2015 elokuvassa Straight Outta Compton. Elokuva kertoo N.W.A:n synnystä ja hajoamisesta.
Musiikkiura > Uran alku ja No One Can Do It Better (1986-1989)

Curry aloitti uransa hip hop ryhmä Fila Fresh Crew'n jäsenenä, ryhmän alkuperäinen kotipaikka oli Dallas, Teksas. Ryhmässä ollessaan D.O.C tunnettiin nimellä Doc-T. Ryhmän kappaleista neljä oli mukana vuonna 1987 julkaistulla N.W.A. and the Posse -albumilla, millä oli mukana useita artisteja. Samat neljä kappaletta olivat myös ryhmän vuonna 1988 julkaistulla Tuffest Man Alive -albumilla. Ryhmä kuitenkin hajosi pian albumin julkaisun jälkeen.
Jätettyään Fila Fresh Crew'n D.O.C muutti Los Angelesiin, Kaliforniaan, ja muutti artistinimensä The D.O.C:ksi. Hänet otettiin Ruthless Records -levy-yhtiön listoille ja hän oli osallisena sanoituksissa ja räppäyksessä N.W.A:n debyyttialbumilla Straight Outta Compton, Eazy-E:n debyyttialbumilla Eazy-Duz-It, sekä osittain kirjoitti Michel'len kappaleen "Keep Watchin", kaikki kolme ovat Dr Dren tuottamia. Vuonna 1989 hän julkaisi Dr Dren tuottaman debyyttialbuminsa No One Can Do It Better. Albumi sai kriitikoilta hyvän vastaanoton ja myi hyvin, nousten Billboard 200 -listan sijalle 20 ja myöhemmin myyden platinaa. Allmusic antaa albumille viiden tähden arvostelun ja kuvailee albumia "West Coast rapin varhaiseksi maamerkiksi" ja "kiistämättömäksi mestariteokseksi".
Musiikkiura > Onnettomuus ja jälkiseuraukset

Marraskuussa 1989, viisi kuukautta debyyttialbuminsa julkaisusta, D.O.C oli kohtalokkaassa auto-onnettomuudessa. Hän ajoi kotiin juhlista ja nukahti rattiin, ja hänen autonsa kaarsi ulos moottoritieltä. Hän ei ollut käyttänyt turvavyötä, ja lensi ulos takaikkunasta paiskautuen kasvot edellä puuhun. Hänen vammansa vaativat kaksi tuntia kestäneen plastiikkakirurgisen operaation ja hän vietti kaksi ja puoli viikkoa sairaalassa. Hän ei pystynyt puhumaan kuukauteen ja hänelle jäi erilainen, käheämpi ääni.
The D.O.C jatkoi sanoitusten kirjoittamista N.W.A:lle ja osallistui sanoituksiin ryhmän viimeisellä albumilla Niggaz4Life sekä heidän vuoden 1990 EP:llään 100 Miles And Runnin', millä hän osallistui kaikkien paitsi kahden kappaleen ("Kamurshal" ja "Just Don't Bite It") sanoituksiin. Dr Dre käytti myös D.O.C:n taitoja yhtenä kirjoittajista Death Row Recordsin kautta julkaistun soolodebyyttinsä The Chronicin kappaleilla "Lil' Ghetto Boy", "A Nigga Witta Gun" ja "Bitches Ain't Shit". Hän esiintyy myös kappaleella "The $20 Sack Pyramid". Häneen viitataan nimellä kappaleessa "Ain't Nuthin' but a G Thang", minkä musiikkivideolla hän esiintyy myös. The Chronic -albumin levykannen teksteissä lukee: (vapaa suom.) "Tahdon antaa erityisen kiitollisuudenosoituksen The D.O.C:lle, joka sai minut suostumaan tämän albumin tekemiseen". Snoop Dogg mainitsee hänet nimeltä albumin introssa.
The Chronicin lisäksi The D.O.C työskenteli Snoop Doggin Doggystyle-debyyttialbumilla ja lainasi ääntään kappaleessa "Serial Killa". The D.O.C jatkoi haamukirjoittamista useille Dr Dren ja Snoop Doggin albumeille.
20. heinäkuuta 2000 The D.O.C esiintyi Dr Dren ja Snoop Doggin kanssa lavalla The Centrumissa Worcesterissa, Massachusettsissa Up in Smoke Tour -kiertueen aikana.
Musiikkiura > Leikkaus ja Voices Through Hot Vessels (2006-nykyhetki)

Joulukuussa 2006 The D.O.C paljasti työstävänsä neljättä albumiaan, nimeltään Voices Through Hot Vessels ja kertoi sen julkaistettavan Dr Dren tulevan kolmannen albumin Detoxin jälkeen. Toukokuussa 2008 D.O.C kertoi haastattelussa hänen ja Dr Dren työskentelevän albumin parissa. Hän kertoi albumilla olevan jo nimi, ja hänen ja Dr Dren päättäneen tehdä vielä yksi D.O.C albumi, yksi yhteinen projekti, jotta he voivat päättää yhteisen tarinansa kunnolla.
Vuoden 2009 haastattelun mukaan Snoop Dogg auttoi D.O.C:tä ääniterapeutin löytämisessä. Oli selvinnyt, että D.O.C:n äänihuulet eivät ole peruuttamattomasti vahingoittuneet ja että hänen äänensä voitaisiin palauttaa 70-prosenttisesti kirurgisesti. Los Angelesissa toimiva tiedottaja  Idalyze Nasiha Rose on auttanut häntä löytämään kirurgin, joka korjaisi hänen äänihuulensa.
Yksityiselämä

The D.O.C seurusteli Erykah Badun kanssa useita vuosia. Heillä on yhteinen tytär, 5. heinäkuuta 2004 syntynyt Puma Curry. D.O.C:llä on aiemmasta suhteesta tytär, 25. maaliskuuta 1991 syntynyt Amber Lynn Curry.
Esiintyminen mediassa

Kappale "It's Funky Enough" on ollut suosituissa videopeleissä Grand Theft Auto: San Andreas, True Crime: Streets of LA ja Madden NFL 2005. Kappale "Whirlwind Pyramid" on ollut videopelissä Tony Hawk’s Underground ja kappale "The Formula" videopelissä True Crime: Streets of LA sekä GTA V:n seuraavan sukupolven versiossa. Kappale "Mind Blowin'" oli osa NBA Live 2005 -pelin soundtrackiä.
D.O.C vieraili Shynen musiikkivideolla "That's Gangsta". Kappaleessa käytetään samaa Foster Sylversin "Misdemeanor" -samplea, kuin D.O.C:n "It's Funky Enough" -kappaleessa. Kappaletta "Lend Me An Ear" käytettiin Lakai Footwear Limited -yhtiön "Fully Flared" katuskeittausvideolla.
D.O.C esiintyi dokumentissa "We From Dallas" (2014), mikä kertoo hip hopin tarinan Dallasin perspektiivistä.
Diskografia > Studioalbumit

1989: No One Can Do It Better
1996: Helter Skelter
2003: Deuce
TBA: Voices Through Hot Vessels
Filmografia

2014: "We From Dallas"
Käännös suomeksi
Jeffrey Dahmer

| Jeffrey Dahmer |
| --- | --- |
 Dahmer koulukuvassa vuonna 1978
Henkilötiedot
Syntynyt: 21. toukokuuta 1960 Milwaukee, Wisconsin
Kuollut: 28. marraskuuta 1994 (34 vuotta) Columbia Correctional Institution, Wisconsin
Kansalaisuus:   Yhdysvallat
Muut tiedot
Rikokset:  murha
Uhrit:  17
Vangittu:  22. heinäkuuta 1991
Rangaistus:  16 elinkautista vankeutta (Yhteensä 941 vuotta)
Jeffrey ”Jeff” Lionel Dahmer (21. toukokuuta 1960 – 28. marraskuuta 1994) oli yhdysvaltalainen sarjamurhaaja ja kannibaali, joka murhasi 17 miestä vuosina 1978–1991. Suurin osa murhista ajoittui vuosiin 1989–1991. Dahmerin uhrit olivat nuoria, pääasiassa etnisiin  ja seksuaalivähemmistöihin kuuluvia. Dahmerin murhia on toisinaan kuvailtu vihaksi homoseksuaalisuutta kohtaan, mutta Dahmer oli myös itse fundamentalistikristillisen kasvatuksen saanut homoseksuaali. Dahmer etsi uhreja Milwaukeen kaupungin Walker's Point -naapuruston homobaareista.
Dahmer kuoli 34-vuotiaana wisconsinilaisessa vankilassa, toisen vangin nimeltä Christopher Scarver hakattua hänet kuoliaaksi vuonna 1994.
Dahmer käytti vaatenukkea seksin harrastamiseen ennen murhien alkamista. Hän alkoi huumata ja raiskata seksikumppaineitaan, heidän ollessaan tiedottomassa tilassa. Tästä Dahmer siirtyi murhaamiseen ja seksin harrastamiseen ruumiiden kanssa (nekrofilia).
Lapsuus ja nuoruus

Isänsä kertoman mukaan Jeffrey Dahmer oli luonteeltaan sosiaalinen ja ulospäinsuuntautunut, ja eli hyvän lapsuuden. Dahmerin mieli alkoi kuitenkin järkkyä, kun hän tajusi olevansa kiinnostunut miehistä. Tämän myötä hän muuttui ujoksi ja syrjäänvetäytyväksi.
Hän oli jo nuorena kiinnostunut kuolleiden eläinten silpomisesta ja paloittelusta, ja halusi tutkia eläinten sisälmyksiä. Hänen vanhempansa erosivat äidin mielenterveyshäiriöiden vuoksi ja äiti muutti mitään sanomatta pois nuoremman veljen, Davidin, kanssa. Myös isä oli muuttanut hetkeä aikaisemmin motelliin. Näihin aikoihin Dahmer oli valmistunut high schoolista ja jäi yksin asumaan perheen kotiin, jossa hän suoritti ensimmäisen murhansa. Dahmer opiskeli hetken aikaa Ohion osavaltionyliopistossa syksyllä 1978, mutta tippui pian pois alkoholisminsa vuoksi.
Dahmerin isä suostutteli pojan liittymään armeijaan, jossa tämä sitten palveli lääkintämiehenä Saksassa. Alkoholiongelmansa takia Dahmer kuitenkin vapautettiin tehtävistään. Armeijan jälkeen Dahmer asui jonkin aikaa Floridassa ja Ohioon palattuaan hän sai tuomion julkijuopottelusta ja isänsä kehotuksesta hän muutti isoäitinsä luokse Wisconsiniin asumaan.  Dahmer pidätettiin itsensäpaljastelusta elokuussa 1982 ja seuraavan kerran elokuussa 1986. Syyskuussa vuonna 1988 hänet pidätettiin 13-vuotiaan pojan seksuaalisesta ahdistelusta ja hän vietti viikon vankilassa, kunnes vapautui takuita vastaan.
Murhasarja alkaa

Dahmerin murhat ajoittuivat pitkälle aikavälille, minkä vuoksi hänen kiinnisaamisensa oli vaikeaa. Dahmer erottui muista "seksuaalisarjamurhaajista" siten, että hän pystyi pitämään tappamisen himonsa jotenkin aisoissa. Hän hävitti ruumiit huolellisesti eikä jättänyt johtolankoja.
Murhasarja alkaa > 1978

Kesäkuun 18. päivä: Jeffrey teki ensimmäisen murhansa, kun hän otti kyytiinsä 18-vuotiaan liftarin nimeltä Steven Hicks. Jeffrey houkutteli Hicksin kotiinsa ja he joivat runsaasti alkoholia. Kun Steven aikoi lähteä, Dahmer sai äkillisen raivokohtauksen. Hän oli ollut koko lapsuutensa pääosin yksin, mitä hän ei halunnut enää kokea. Niinpä Jeffrey tarttui neljän ja puolen kilon painoiseen käsipainoon ja iski sillä Hicksiä takaraivoon kahdesti. Steven pystyi juuri ja juuri istahtamaan tuolille, kunnes piakkoin menetti tajuntansa, jonka jälkeen Dahmer alkoi heti kuristaa tätä. Tämän jälkeen hän hävitti ruumiin.
Murhasarja alkaa > 1987

Marraskuun 20. päivä: Yhdeksän vuotta ensimmäisen murhan jälkeen Dahmerin psykopaattiset taipumukset johtivat seksuaalisuuden ja väkivallan yhdistymiseen. Hän oli valmis tappamaan taas. Uhriksi joutui 25-vuotias amerikansuomalainen Steven Tuomi. Dahmer houkutteli hänet huoneeseensa milwaukeelaisessa Ambassador-hotellissa, huumasi hänet ja heräsi aamulla ja löysi Steven Tuomen kuolleena sängystä. Dahmer ei muista murhanneensa Tuomea ja häntä ei myöskään koskaan syytetty tästä murhasta todisteiden puutteen vuoksi (Dahmer hävitti Steven Tuomen ruumiin, eikä jäänteitä ole koskaan löydetty).
Murhasarja alkaa > 1988

Tammikuun 16. päivä: James Doxtator (14-vuotias) joutui Dahmerin uhriksi, kun tämä tarjosi Jamesille 50 dollaria siitä, että saisi ottaa hänestä alastonkuvia. Asunnolla Dahmer kuristi hänet.
Maaliskuun 24. päivä: Richard Guerrero (22-vuotias), huumattiin ja kuristettiin.
Murhasarja alkaa > 1989

Maaliskuun 25. päivä: Anthony Sears (24-vuotias), huumattiin ja kuristettiin. Dahmer säilytti osan ruumiista.
Murhasarja alkaa > 1990

Toukokuun 20. päivä: Raymond Smith (32-vuotias) huumattiin ja kuristettiin.
Kesäkuun 14. päivä: Edward Smith (27-vuotias) tapasi Dahmerin juhlissa. Dahmer säilytti luurangon.
Syyskuun 2. päivä: Ernest Miller (22-vuotias). Millerin niska leikattiin auki, minkä seurauksena hän kuoli verenhukkaan muutamassa minuutissa.
Syyskuun 24. päivä: David Thomas (22-vuotias). Kuolinsyytä ei kerrottu.
Murhasarja alkaa > 1991

Helmikuun 18. päivä: Curtis Straughter (17-vuotias). Kuolinsyytä ei kerrottu.
Huhtikuun 7. päivä: Errol Lindsey (19-vuotias) huhtikuun 7. päivänä, Dahmer kohtasi 19-vuotiaan Errol Lindseyn. Lindsey oli hetero. Dahmer houkutteli Lindseyn asuntoonsa, jossa Dahmer huumasi hänet, porasi reiän hänen kalloonsa ja kaatoi siihen suolahappoa.
Toukokuun 24. päivä: Tony Hughes (31-vuotias) tarkkaa tietoa ei ole saatu, mutta luultavasti Hughes hakattiin vasaralla kuoliaaksi.
Toukokuun 27. päivä: Konerak Sinthasomphone (14-vuotias) on Dahmerin kuuluisin uhri. Dahmer houkutteli Konerakin asunnolleen. Asunnossa Dahmer porasi reiän tämän kalloon ja lähti hakemaan olutta. Kauppareissun aikana Konerak virkosi ja lähti juoksemaan kadulle. Kaksi naista näki pojan juoksevan alasti ja verta vuotavana, minkä johdosta he hälyttivät poliisit. Dahmer sanoi poliiseille, että Konerak oli hänen 19-vuotias poikaystävänsä ja asia oli sillä selvä. Kun he lähtivät, Dahmer kuristi pojan ja raiskasi hänet.
Kesäkuun 30. päivä: Matt Turner (20-vuotias) Vuonna 1991 Dahmer matkusti Chicagoon osallistuakseen homopride-kulkueeseen – siellä hän tapasi Turnerin, joka odotti linja-autoasemalla. Dahmer houkutteli nuoren miehen takaisin Milwaukeeen Wisconsiniin ja kutsui hänet asuntoonsa. Siellä hän huumasi, kuristi ja paloitteli Turnerin ruumiin.
Heinäkuun 5. päivä: Jeremiah Weinberger (23-vuotias) Dahmer huumasi hänet ja ruiskutti kiehuvaa vettä hänen kallonsa läpi. Injektio sai Weinbergerin koomaan, ja hän kuoli kaksi päivää myöhemmin.
Heinäkuun 15. päivä: Oliver Lacy (24-vuotias) kuolinsyytä ei tiedossa
Heinäkuun 19. päivä: Joseph Bradehoft (25-vuotias) Dahmer houkutteli 25-vuotiaan takaisin asuntoonsa tarjoamalla hänelle 50 dollaria poseeraamisesta alastonkuvissa. Sarjamurhaajan asunnossa Bradehoft huumattiin ja kuristettiin kuoliaaksi. Dahmer paloitteli hänet ja piti hänen kalloaan ja vartaloaan asunnossaan "muistoina" rikoksesta.
Dahmerin toimintatapoja

Dahmerin homoseksuaalisuus vaikutti häneen kahdella tavalla: hän häpesi sitä, mutta samalla se auttoi häntä löytämään uhreja. Siihen aikaan homoseksuaalit kokoontuivat pääosin homobaareissa. Dahmer kävi homobaareissa usein ja puhui muille asiakkaille. Hänen vakiokysymyksensä oli, miten uhrin perhe suhtautuu homoseksuaalisuuteen. Jos uhri vastasi, että huonosti, Dahmer valikoi hänet uhrikseen. Yksinäiset homoseksuaalit tarvitsivat kumppania rinnalleen ja suostuivat siksi lähtemään Dahmerin asunnolle.
Asunnollaan Dahmer huumasi uhrinsa laittamalla juomaan bentsodiatsepiinipohjaisia murskattuja unilääkkeitä. Tämän jälkeen hän otti uhristaan kuvia ja kuristi tämän. Hän muun muassa yritti tehdä joistakin uhreista itselleen seksiobjekteja, zombeja jotka eläisivät mutta eivät reagoisi Dahmerin käytökseen: hän porasi uhriensa kalloihin reikiä ja ruiskutti sisään happoa. Dahmerin mukaan yksikään hänen "zombeistaan" ei elänyt päivää pidempään.
Hän myös pyrki pitämään asunnollaan mahdollisimman laajaa valikoimaa erilaisia alkoholijuomia, jotta saisi uhrinsa viihtymään ja voisi tarjota tälle tämän suosimia juomia.
Dahmer alkoi jossain vaiheessa syödä uhrejaan. Hän poisti uhrista syötävät osat, sulatti loput ruumiinosat hapolla täytetyssä tynnyrissä ja hävitti jäänteet kaatamalla ne viemäriin.