stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Lasse Ollinkari

Lasse Arvi Ollinkari (9. joulukuuta 1921 Valkeakoski – 26. lokakuuta 1993 Helsinki) oli suomalainen sisustusarkkitehti. Hän suoritti ammatilliset opintonsa  Taideteollisessa oppilaitoksessa. Ollinkari aloitti uransa Aarne Ervin arkkitehtitoimistossa, ilmeisesti ensimmäisenä suomalaisena arkkitehtitoimistoon kiinnitettynä sisustusarkkitehtina. Oman toimistonsa hän perusti Helsinkiin vuonna 1954.
Vaikka Ollinkarin tuotantoon kuului myös eri tiloihin suunniteltuja kalusteita, hän loi mainetta nimenomaan sisustussuunnittelijana. Ollinkarin suunnittelukohteina olivat muun muassa pankkien konttorit ja suuret sairaalat. Aarne Ervin suunnitteleman Helsingin yliopiston instituuttirakennus Porthanian (1957) sisustus ja kalustus kuuluvat Ollinkarin tunnettuihin töihin, yhdessä Seppo Paateron, Esko Pajamiehen ja Aivi Gallen-Kallelan kanssa. Hän osallistui myös Ervin toimiston suunnitteleman, vuonna 1968 valmistuneen Tapiolan Heikintorin kauppakeskuksen tilojen suunnitteluun.
Ollinkarin työssä näkyi myös sisustuksiin yleensä ajan myötä syntyvä kerroksellisuus ja suunnittelun jatkuvuus, sillä hän uudisti joidenkin kohteidensa sisustusta useaan otteeseen vuosikymmenten kuluessa. Ollinkari suunnitteli myös joitakin tavallisille kuluttajille suunnattuja yksinkertaisia huonekalumalleja, ja teki sitä kautta itseään suurelle yleisölle tunnetuksi.
Ollinkari kuului Sisustusarkkitehdit SIO -yhdistyksen perustamissopimuksen vuonna 1956 allekirjoittaneeseen keskeisten suomalaisten sisustusarkkitehtien joukkoon, johon kuuluivat hänen lisäkseen Olli Borg, Lilli Kolmijoki-Halonen, Maija Heikinheimo, Olavi Hänninen, Erkki Kataja, Olli Mannermaa, Lisa Johansson-Pape ja Ilmari Tapiovaara.
Ollinkarin puoliso oli keraamikko Irma Ollinkari, joka myös avusti puolisoaan suunnittelutyössä ja huolehti muun muassa toimiston hallinnollisista tehtävistä.
Palkinnot ja tunnustukset

1974 Pro Finlandia -mitali
1987 Vuoden sisustusarkkitehti (Suomen Pankin juhlahuoneisto, Helsinki)
1988 Taideteollisuuden valtionpalkinto
Kirjallisuutta

Aaltonen, Susanna  2010. Sisustaminen on kuin käsialaa: Carin Bryggman ja Lasse Ollinkari sisustusarkkitehdin ammatissa 1940- ja 1950-luvulla. University of Helsinki, Faculty of Arts, Department of Philosophy, History, Culture and Art Studies (väitöskirja)
Arcetri

San Leonardon kirkko Arcetrissa.
Arcetri on alue Firenzessä keskustasta etelään olevilla kukkuloilla. Siellä on lukuisia historillisesti merkittäviä rakennuksia kuten Galileo Galilein talo Villa il Gioiello,  San Matteon konvekti ja Torre del Gallo. Siellä on myös observatorio Osservatorio Astrofisico di Arcetri ja San Leonardo in Arcetrin kirkko.
Galileo Galilei kuoli Arcetrissa 8. tammikuuta 1642.
Antti Paatero

Antti Heikki Ilmari Paatero (s. 3. maaliskuuta 1943 Helsinki) on suomalainen sisustusarkkitehti, joka tunnetaan etenkin tasavallan presidentin virka-asunnon Mäntyniemen skandinaavisen viileästä sisustuksesta, jossa on käytetty useita eri lajeja puuta ja kiveä.
Paatero valittiin vuoden sisustusarkkitehdiksi 2006. Vuonna 2001 hänet palkittiin Pro Finlandia -mitalilla.
Paatero opiskeli itse Taideteollisessa oppilaitoksessa, ja opetti siellä 1970–1971 ympäristönsuunnittelua ja 1973–1988 sisustus- ja valaistussuunnittelua. Hän on työskennellyt eri arkkitehtitoimistoissa ja toiminut myös omassa sisustusarkkitehtitoimistossaan.
Paatero on suunnitellut sisustuksen moneen julkiseen tilaan, muun muassa Mikkelin ja Rauman kaupungintaloihin, Houtskarin ja Klaukkalan kirkkoihin ja Espoon ja Klaukkalan seurakuntakeskuksiin sekä Helsingin oopperataloon.
ArcelorMittal Kryvyi Rih

ArcelorMittal Kryvyi Rih (aiemmin Kryvorižstal ukr. Криворіжсталь) on Ukrainan suurin terästehdas, joka sijaitsee Kryvyi Rihissa.
Kryvyi Rihin rautaesiintymät varmistettiin viimeistään vuonna 1781 kun akateemikko Vasili Zujev teki tutkimusmatkan uusille alueille. Niitä alettiin kuitenkin hyödyntää vasta 1880-luvulla, kun ranskalainen osakeyhtiö alkoi louhia malmia Saksahanin kaivoksesta ja paikkakunnalle rakennettiin rautatie. Vuonna 1895 paikkakunnalla oli jo lähes kymmenentuhatta asukasta, sähkövalo ja sähköllä toimivat vesipumput.
Vuonna 1931 Grigori Ordžonikidzen johtama kansantalouden korkein neuvosto päätti perustaa terästehtaan Kryvyi Rihiin. Kivihiili oli tarkoitus tuoda Donetskista  ja tehdas saada toimimaan mahdollisimman nopeasti, jo 1932. Ennen suuren isänmaallisen sodan alkua laitoksella oli jo kolme masuunia ja kaksi Bessemer-konvertteria. Sodan aikana tehdas tuhoutui täysin.
Kryvyi Rih vapautettiin talvella 1944 ja tehtaan korjaustyöt alkoivat välittömästi. Ensimmäinen masuuni alkoi tuottaa valurautaa 1949 ja suunniteltu neljäs valmistui 1951. Teräksen tuotanto alkoi vasta myöhemmin Euroopan suurimmalla 35-tonnisella konvertterilla.
Tehtaan yhdeksäs, 5000 kuutiometrin masuuni aloitti toimintansa 1974.
1990-luvun puolivälissä yritykseen liitettiin malminrikastamo (Новокриворізький ГЗК, НК ГЗК), jolloin muodostui Valtion kaivos-teollinen kombinaatti Kryvorižstal ja edelleen koksitehdas (Криворізький коксохімічний завод, ККХЗ), jolloin kokonaisuudesta tuli Kaivos-rikastuskombinaatti ja koksaustehdas "Kryvorižstal".
Tehdas yksityistettiin liikemiesten Rinat Ah’metovin System Capital Managementin ja presidentti Kutšman vävyn Viktor Pintšukin Interpipen omistukseen 2004.
Kauppahinta oli 800 miljoonaa dollaria ja ulkomaiset tarjoukset hylättiin. Vuonna 2005 pääministeri Julija Tymošenkon aikana kauppa peruutettiin ja tehdas myytiin televisioidulla julkisella huutokaupalla 4,8 miljardin dollarin hintaan Mittal Steelille.
Antti Orelma

Antti Orelma (s. 23. syyskuuta 1976 Salo) on suomalainen jääkiekkotuomari. Orelma tuomitsee pääsääntöisesti jääkiekon SM-liigaa ja Mestistä linjatuomarina. Hän tuli SM-liigaan tuomariksi kaudella 2001–2002. Nuorempana Orelma pelasi A-junioreissa.
Orelma tuomitsi pronssiottelun MM-kisoissa 2009.
Anhedonia

Anhedonia on kyvyttömyyttä tuntea mielihyvää asioista, jotka sitä yleensä tuottavat. Se on keskeinen masennuksen oire mutta ei ole sairauden lievässä muodossa tavanomaista. Kyvyttömyys tuntea mielihyvää on myös yksi skitsofrenian niin kutsutuista negatiivisista oireista.
Anja Haahdenmaa

| Anja Haahdenmaa |
| --- | --- |
 Anja Haahdenmaa vuonna 1961
Henkilötiedot
Koko nimi:  Anja Maija Haahdenmaa
Syntynyt: 28. lokakuuta 1936 (ikä 87) Sakkola, Viipurin lääni
Ammatti:  näyttelijä
Aiheesta muualla
IMDb 
Elonet
Anja Maija Haahdenmaa (s. 28. lokakuuta 1936 Sakkola) on suomalainen näyttelijä. Haahden­maa on näytellyt puhen­äytelmien lisäksi paljon musikaaleissa ja opereteissa.
Varhainen elämä

Anja Haahden­maa syntyi puuseppä Kalle Haahden­maan (s. 1895 Iisalmi) ja Sylvi Elina Revon (s. 1903 Viipuri) perheeseen Viipurin läänin maalais­pitäjässä. Hänen opintohistoriansa käsittää laulu­opintoja Lea Piltin, Taru Linnalan ja Lauri Leinosen johdolla. Haahden­maan vanhempi sisar Anneli Haahdenmaa oli näyttämö­taiteilija.
Ura

Haahden­maa on näytellyt Helsingin Kaupunginteatterissa ja sen edeltäjässä Helsingin Kansanteatterissa vuodesta 1961. Uransa alussa hän työskenteli Lahden Kaupunginteatterissa 1955–1957 ja Hämeenlinnan kaupunginteatterissa 1957–1961. Hänen uransa alkuvuosien näyttämötaiteellisia tehtäviä olivat muun muassa Pirkko näytelmässä Anna Liisa, Denise Pikku pyhimyksessä, Katri Tukkijoella ja Bianca Othellossa.
Helsingin Kaupungin­teatterissa Haahden­maan näyttämö­tehtäviä ovat olleet muun muassa Hodel musikaali Viulunsoittaja katolla, joka oli ohjelmistossa vuosina 1965–1972, 446 esitys­kertaa, 317 000 katsojaa, Kati operetissa Ylioppilas­prinssi, 1968), Athena musikaalissa Zorbas, 1970–1972, 140 esitys­kertaa, 113 000 katsojaa, Annan­silmä musiikki­näytelmässä Tuli­puna­kukka, 1974–1975 ja Telefuuni-Sandra näytelmässä Niskavuoren leipä, 1995).
Haahden­maa on työskennellyt myös lasten­näytelmissä: vuosina 1975–1979 Kaupungin­teatterin ohjelmistoon kuuluneessa Nalle Puhissa hänellä oli Nasun rooli ja vuosina 1990–1991 esitetyssä Robin Hoodissa Marianin äidin rooli. [lähde? ]
Teatteri­uransa ohella Haahden­maa on näytellyt useissa televisioelokuvissa ja -sarjoissa sekä parissa valko­kangas­elo­kuvassa. Vuonna 1961 hänellä oli Anjukka Reinosen rooli Valentin Vaalan väri­elo­kuvassa Nuoruus vauhdissa.
Yksityiselämä

Anja Haahden­maa avioitui insinööri Jorma Ojanteen kanssa 1956. Liitto päättyi 1981. Vuonna 1984 hän avioitui pankin­johtaja Kaj Kinnusen kanssa. Haahden­maalla on yksi poika ja kaksi tyttöä.
Filmografia

Säkkijärven polkka (1955)
Nuoruus vauhdissa (1961)
Oidipus (1962)
Viktoria ja hänen husaarinsa (1963)
Roinilan talossa (1963)
Fritz ja Liisa (1965)
Jääkö Pekka luokalle (1978)
Kaverukset (1963)
Teatteri­tuokio (1965)
Tuulen­suun tuvassa (1964–1966)
Tarina­talo (1967)
Eeva (1971)
Koivuharju (1976)
Ann Baumgartner

| Ann Baumgartner> Henkilötiedot |
| --- | --- |
Syntynyt: 27. elokuuta 1918 Augusta, Georgia, Yhdysvallat
Kuollut: 20. maaliskuuta 2008 (89 vuotta) Kilmarnock, Virginia, Yhdysvallat
Kansalaisuus:   Yhdysvallat
Ammatti:  lentäjä, toimittaja
Sotilashenkilö
Palvelusmaa(t):  Yhdysvallat
Palvelusvuodet:  1943–1944
Taistelut ja sodat:  toinen maailmansota
Joukko-osasto:  Women’s Flying Training Detachment Women Airforce Service Pilots
Ann Gilpin Baumgartner Carl (27. elokuuta 1918 Augusta, Georgia, Yhdysvallat – 20. maaliskuuta 2008 Kilmarnock, Virginia, Yhdysvallat) oli yhdysvaltalainen lentäjä ja toimittaja. Hän kuului toisen maailmansodan aikana Women Airforce Service Pilots -järjestöön (WASP), joka lensi Yhdysvaltain armeijan ilmavoimien lentokoneita muissa kuin taistelutehtävissä. Toimiessaan WASP:ssä koelentäjänä hänestä tuli ensimmäinen suihkukoneella lentänyt yhdysvaltalainen nainen.
Varhaiset vuodet

Ann Gilpin Baumgartner syntyi 27. elokuuta 1918 Yhdysvaltain armeijan sairaalassa Augustassa, Georgian osavaltiossa, jossa hänen isänsä palveli ensimmäisen maailmansodan aikana. Hän vietti varhaislapsuutensa New Jerseyn Plainfieldissä, jossa kävi Evergreen Schoolia ja Miss Hartridge’s School for Girlsiä. Vapaa-aikanaan hän harrasti tanssia Miss Ransome’s School of Dancessa. Myöhemmin hän muutti Natickiin Massachusettsiin, jossa hän valmistui Walnut Hill High Schoolista. Vuonna 1940 hän valmistui Smith Collegesta Northamptonissa.
Baumgartner innostui lentämisestä Amelia Earhartin vierailtua hänen koulullaan vuonna 1932. Baumgartnerin isä vei häntä Newarkin lentoasemalle katselemaan iltaisin saapuvia postilentoja ja Atlantin ylitystä varten harjoitelleen Clarence Chamberlinin lentämistä. Hän opetteli lentämään Somerset Hillsin lentokentällä New Jerseyssä syksyllä 1940 työskennellessään Eastern Airlinesin PR-osastolla. Hän lensi ensimmäisen yksinlentonsa kahdeksan tunnin opetuksen jälkeen ja osti puolikkaan osuuden Piper Cubista kerryttääkseen lentokokemustaan. Hänen tavoitteenaan oli kerätä 200 lentotuntia ja hankkia kaupallinen lentolupakirja. Hän ilmoittautui vapaaehtoiseksi Civil Air Patrol -järjestöön ja lensi alkuvuodesta 1942 lähtien partio- ja etsintälentoja sen tehtävissä.
Sodan jälkeen

F-82 Twin Mustangia koelentäessään Baumgartner tapasi sen suunnittelijan, majuri William Carlin, ja pari meni naimisiin 2. toukokuuta 1945. He asettuivat asumaan Long Islandille ja saivat kaksi lasta. Lasten ollessa kouluikäisiä Baumgartner toimi lennonopettajana ja mittarilennon kouluttajana United Airlinesin lentäjille. Myöhemmin hänestä tuli tieteeseen ja ympäristöasioihin erikoistunut toimittaja, joka kirjoitti muun muassa kolumneja sanomalehtiin ja artikkeleita aikakauslehtiin. Hän ystävystyi Orville Wrightin kanssa ja toimi tämän seuralaisena monissa ilmailutapahtumissa.
Baumgartner ja Carl olivat innokkaita purjehtijoita. Carlin jäätyä eläkkeelle he purjehtivat joolillaan Atlantin yli Eurooppaan, kiersivät ympäri Eurooppaa ja palasivat takaisin Yhdysvaltoihin. He asettuivat asumaan Kilmarnockin kaupunkiin Virginiaan, josta he purjehtivat vuosittain Bahamalle. Baumgartner kirjoitti kaksi kirjaa: hänen purjehduskokemuksistaan kertovan The Small World of Long Distance Sailors ja ajoista WASP:n koelentäjänä kertovan A WASP Among Eagles: A Woman Military Test Pilot in World War II. Hänet nimitettiin vuonna 2000 Virginian ilmailun kunniagallerian jäseneksi.
Baumgartner jäi leskeksi 19. helmikuuta 2008 ja kuoli itse 89-vuotiaana vanhainkodissa Kilmarnockissa kuukautta myöhemmin, 20. maaliskuuta 2008.
YP-59A-kone, jollaisella Baumgartner lensi vuonna 1944 ensimmäisenä yhdysvaltalaisena naisena.
Andromeda

Andromeda voi tarkoittaa ainakin seuraavia asioita:
Andromeda, kreikkalaisen mytologian hahmo
Andromeda, Johannes Takasen veistos vuodelta 1882
Andromeda, tähdistö
Andromedan galaksi samassa tähtikuviossa, pohjoisen tähtitaivaan kirkkain galaksi, Messierin kohde M31, NGC 224
Andromedan galaksin satelliittigalaksit Andromeda I, Andromeda II, Andromeda III, Andromeda IV ja Andromeda V
suokukat (Andromeda), kanervakasvisuku, johon kuuluu vain laji suokukka (A. polifolia)
Andromeda, heavy metal -yhtye
Andromeda, Marvel Comicsin sarjakuvahahmo
Gene Roddenberry’s Andromeda, kanadalainen scifi-televisiosarja
Andromeda-nimisiä laivoja

HMS Andromeda (1777), Enterprise-luokan 28-tykkinen kuudennen luokan alus
HMS Andromeda (1784), Hermione-luokan 32-tykkinen viidennen luokan alus
HMS Andromeda (1812), 24-tykkinen kuudennen luokan alus
HMS Andromeda (1829), 46-tykkinen viidennen luokan alus
HMS Andromeda (1897), Diadem-luokan panssarikansiristeilijä
HMS Andromeda (F57), Leander-luokan fregatti
HMS Andromeda (1620), 24-tykkinen alus
HMS Andromeda (1659), alus
RN Andromeda, Spica-luokan torpedovene
Andrómeda-luokka, tutkimusalusluokka
NRP Andrómeda (A5203), Andrómeda-luokan tutkimusalus
| --- | --- |
: Tämä on täsmennyssivu, joka luettelee monimerkityksisen käsitteen eri merkitykset tai useita eri henkilöitä. Artikkelisivuja, joiden nimessä tai tekstissä lukee ”Andromeda”, voi hakea sivunnimihaulla, laajalla sivunnimihaulla tai tekstihaulla.
Armeijaryhmä B

Armeijaryhmä B oli kolmen eri joukko-osaston nimi toisessa maailmansodassa:
länsirintamalla vuonna 1940 toiminut armeijaryhmä
itärintamalla 1942–1943 toiminut armeijaryhmä
Pohjois-Italiassa ja Ranskassa 1943–1945 toiminut armeijaryhmä
| --- | --- |
: Tämä on täsmennyssivu, joka luettelee monimerkityksisen käsitteen eri merkitykset tai useita eri henkilöitä. Artikkelisivuja, joiden nimessä tai tekstissä lukee ”Armeijaryhmä B”, voi hakea sivunnimihaulla, laajalla sivunnimihaulla tai tekstihaulla.
Andréas Anagnostákis

| Andréas Anagnostákis |
| --- | --- |

Henkilötiedot
Syntynyt: 1826 Antikythera, Kreikka
Kuollut: 1897
Kansalaisuus:  kreikkalainen
Muut tiedot
 Nimikirjoitus
Andréas Anagnostákis (kreik. Ανδρέας Αναγνωστάκης) (1826–1897) oli kreikkalainen lääkäri ja Ateenan yliopiston lääketieteellisen tiedekunnan professori. Anagnostákis syntyi Antikytheran saarella ja oli kreetalaista alkuperää.
Anagnostákis opiskeli Ateenan yliopistossa ja oli harjoittelussa Berliinissä, Wienissä ja Pariisissa. Hänestä tuli professori vuonna 1855. Hän opetti Ateenan yliopiston lääketieteellisessä tiedekunnassa vuodesta 1856 lähtien. Anagnostákis toimi 43 vuoden ajan oftalmologiaklinikan johtajana ja oli Ateenan lääketieteellisen seuran presidentti 20 vuotta. Vuonna 1877 Anagnostákiksesta tuli Ateenan yliopiston rehtori.
Anagnostákis esitteli vuodesta 1854 lähtien oftalmoskoopin muunnosta. Oftalmoskooppi oli saksalaisen Hermann von Helmholtzin vuonna 1851 keksimä. Anagnostákiksen muunnos oli muun muassa käyttäjäystävällisempi, ja nykyisin se on oftalmologien kautta maailman laajalti hyväksymä. Lääketieteellisessä terminologiassa tätä instrumenttia kutsutaankin ”Anagnostákiksen oftalmoskoopiksi”.
Lisäksi Anagnostákis kehitteli kirurgisia menetelmiä trichiasiksen hoitamiseen.
Anshin kansallispuisto

| --- | --- |
Sijainti:   Uttara Kannadan piirikunta (d) Intia
Lähin kaupunki:  Dandeli
| --- | --- |
Tyyppi:  Kansallispuisto 
Perustettu:  2. syyskuuta 1987
Hallinto:  Indian Forest Service
muokkaa - muokkaa wikitekstiä - muokkaa Wikidataa
Metsää Anshin kansallispuistossa.
Anshin kansallispuisto (kannadaksi ಅಣಶಿ ರಾಷ್ಟ್ರೀಯ ಉದ್ಯಾನ, Aṇaśi rāṣṭrīya udyāna) on luonnonsuojelualue Intian Karnatakan osavaltiossa. Se sijaitsee Uttar Kannadan piirikunnassa noin 60 km Karwarista. Alue tunnetaan monipuolisesta kasvillisuudesta ja eläimistöstä. Puistossa on sekä sademetsää että lauhkean alueen lehtimetsää. Siellä on tavattu 197 lintulajia. Se on myös Aasian ainoa kansallispuisto, jossa musta pantteri elää luonnonvaraisena. Lisäksi siellä tavataan elefantteja, tiikereitä, kauriita ja villisikoja.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Anshin kansallispuisto Wikimedia Commonsissa
Intian kansallispuistot
Andamaanit ja Nikobaarit: Campbell Bay
Galathea
Mahatma Gandhi
Mt. Harriet Island
Middle Button Island
North Button Island
Rani Jhansi
Saddle Peak
South Button Island Andhra Pradesh: Kasu Brahmananda Reddy
Mahavir Harina Vanasthali
Mrugavani
Sri Venkateswara Arunachal Pradesh: Mouling
Namdapha Assam: Dibru-Saikhowa
Kaziranga
Manas
Nameri
Orang Bihar: Valmiki Chhattisgarh: Indravati
Kanger Ghati Goa: Mollem  Gujarat: Blackbuck
Gir
Marine
Vansda Haryana: Kalesar
Sultanpur Himachal Pradesh: Great Himalayan
Pin Valley Jammu & Kashmir: Dachigam
Hemis
Kishtwar
Salim Ali Jharkhand: Betla Karnataka: Anshi
Bandipur
Bannerghatta
Kudremukh
Nagarhole Kerala: Eravikulam
Mathikettan Shola
Periyar
Silent Valley
Wayanad Madhya Pradesh: Bandhavgarh
Fossil
Kanha
Madhav
Panna
Pench
Sanjay
Satpura
Van Vihar Maharastra: Chandoli
Gugamal
Navegaon
Pench
Sanjay Gandhi
Tadoba Manipur: Keibul Lamjao
Sirohi Meghalaya: Balphakram
Nokrek Mizoram: Murlen
Phawngpui Nagaland: Intanki Odisha: Bhitarkanika
Simlipal Rajasthan: Darrah
Desert
Keoladeo
Ranthambhore
Sariska Sikkim: Khangchendzonga Tamil Nadu: Guindy
Gulf of Mannar
Indira Gandhi
Mudumalai
Mukurthi Uttar Pradesh: Nawabganj
Dudhwa Uttarakhand: Corbett
Gangotri
Govind
Nanda Devi
Rajaji
Valley of Flowers Länsi-Bengali: Buxa
Gorumara
Neora Valley
Singalila
Sundarbans
Suojelualueet
Kansallispuistot
Intian suojelualueet
Lee Peltier

Lee Peltier
Lee Peltier (s. 11. joulukuuta 1986 Liverpool) on englantilainen jalkapalloilija, joka edustaa Englannin ykkösliigassa pelaavaa Huddersfield Townia. Peltier pelaa sekä puolustajan että keskikenttäpelaajan paikalla.
Peltier pelasi Liverpoolin organisaatiossa vuosina 2004–2008. Hän teki debyyttinsä edustusjoukkueessa Mestarien liigan ottelussa Maccabi Haifaa vastaan vuonna 2006. Vuonna 2007 hän oli lainalla Hull Cityssä ja Yeovil Townissa. Vuonna 2008 hän siirtyi Yeovil Townin joukkueeseen ja seuraavana vuonna Huddersfield Towniin.
Le Moribond

"Le Moribond" on belgialaisen laulaja-lauluntekijän Jacques Brelin säveltämä ja sanoittama kappale, jonka hän levytti vuonna 1961. Se tunnetaan englanniksi nimellä "Seasons in the Sun" ja suomeksi "Päivät kuin unta".
Tunnettuja englanninkielisiä levytyksiä ovat Kingston Trion 1960-luvulta ja Terry Jacksin 1970-luvun alusta. Englanninkieliset sanat on tehnyt Rod McKuen. Jacksin versio oli suuri hitti Britanniassa ja Yhdysvalloissa 1973-1974. Sen sanoitus poikkeaa yhden säkeistön osalta Kingston Trion versiosta.
Laulu kertoo suomen- ja englanninkielisessä versiossa kuolemaisillaan olevasta miehestä, joka esittää hyvästit parhaalle ystävälleen, isälleen ja rakastetulleen. Alkuperäinen Brelin teksti on sarkastisempi ja synkempi, sillä siinä kertoja toteaa, ettei erityisemmin jää kaipaamaan yhtä ystäväänsä, jonka kanssa hänen vaimonsa petti häntä. Aviorikos mainitaan myös Kingston Trion englanninkielisessä versiossa, mutta Terry Jacksin menestyshitissä ei.
Arto Sotavalta levytti 1974 suomenkielisen version, joka on sovitukseltaan ja sanoitukseltaan melko samankaltainen Jacksin version kanssa. Sanoituksen teki Sotavalta itse. Kappaleen ovat levyttäneet myös muun muassa Fredi, Eino Grön ja Tapio Heinonen. Myös Aki ja Turo ovat levyttäneet kappaleen suomeksi nimellä ”Jori 16 vuotta”. Se ilmestyi vuonna 1988 levyllä Lievä kantrihuijaus. Timo Tuominen on esittänyt kappaleesta oman käännöksensä nimellä "Kuolevainen" levyllään Encore Brel.
Antti Majanlahti

Antti Mikonpoika Majanlahti (28. joulukuuta 1966 Tampere – 30. syyskuuta 2017 Rauma) oli suomalainen näyttelijä, ohjaaja ja teatterinjohtaja.
Majanlahti oli koulutukseltaan teatteritaiteen maisteri. Hän on esiintynyt Silverinä nuorisosarjassa Kuka uskoo haikaraa (1983), nuorisorikollisena Taavi Kassilan ohjaamassa televisiosarjassa Autovaras (1991) sekä nuorena hulivilipoikana Anna-Leena Härkösen romaaniin perustuvassa televisiosarjassa Häräntappoase (1989). Majanlahti näytteli myös muun muassa elokuvissa Mestari (1992), Vaiennut kylä (1997), Kulkuri ja joutsen (1999) ja Joensuun Elli (2004) sekä televisiosarjoissa Samppanjaa ja vaahtokarkkeja (1995–1997), Hovimäki (2000–2002) ja Uusi päivä (2010–2017).
Näyttelijäntyönsä lisäksi Majanlahti ohjasi useita näytelmiä. Lukuisista teatterirooleistaan Majanlahti muistetaan muun muassa näytelmistä Vanhempieni romaani, Orvot, Merlin-Paholaisen poika, Sadan vuoden yksinäisyys, Runar ja Kyllikki, Ankkurilyhty, Reviisori, B.Virtanen, 39 askelta, Diivat, NääsNääsNews-revyy.
Vuosina 2002–2007 Majanlahti toimi Lappeenrannan kaupunginteatterin johtajana. Vuoden 2017 elokuussa hänet valittiin Valkeakosken kaupunginteatterin johtajaksi, ja hänen oli tarkoitus aloittaa tehtävässä päätoimisesti vuoden 2018 helmikuussa.
Majanlahti asui perheineen Tampereen Viinikassa. Hän oli ohjaaja-teatterinjohtaja Mikko Majanlahden ja näyttelijä Maija-Liisa Majanlahden poika. Majanlahti oli naimisissa ja hänellä oli kaksi lasta.
Majanlahti kuoli 50-vuotiaana 30. syyskuuta 2017 Raumalla työasunnossa. Ruumiinavauksessa kuolinsyyksi paljastui sydänkohtaus nukkuessa. Majanlahti siunattiin Viinikan kirkossa 27. lokakuuta ja haudattiin Vatialan hautausmaalle Kangasalle.
Ohjauksia

Yö on hellä
Kolme kosijaa ja avioliittokeinottelija
Dorian Grayn muotokuva
Laila
Se on myähästä ny
Voi vallatonta
Rauhan ruhtinas
Taikuri Oz
Kolme muskettisoturia
Frutti di Pirandello
Lumikki
Tulenkantajat
Zorbas
Naistenhurmaajat
Katupeilin takana
Albatrossi ja Heiskanen
Vain Bocelli puuttuu
Risto Räppääjä ja villi kone
NääsNääsNews-revyy
Aiheesta muualla

Antti Majanlahti Internet Movie Databasessa. (englanniksi)
Vilkman, Sanna: Antti Majanlahti on kuollut Yle Uutiset.  2.10.2017. Yleisradio Oy. Viitattu 2.10.2017.
Antti Majanlahti Ylen Elävässä arkistossa
Antti Majanlahden muistokirjoitus Helsingin Sanomissa
Arcana (runokokoelma)

| Arcana |
| --- | --- |
Kirjailija:  A. W. Yrjänä
Kansitaiteilija:  Tommi Hänninen
Kieli:  suomi
Genre:  runokokoelma
Kustantaja:  Like
Julkaistu:  1997
Ulkoasu:  nidottu
Sivumäärä:  99
ISBN:  951-578-507-3

Seuraava:  Rota
Löydä lisää kirjojaKirjallisuuden teemasivulta
Arcana on A. W. Yrjänän vuonna 1997 ilmestynyt esikoisrunokokoelma.
Aiheesta muualla

Arcana on A. W. Yrjänän ensimmäinen runoteos. Circus 1997. (Internet Archive)
Mäkelä, Matti: A. W. Yrjänä palaa musiikin pariin. Turun ylioppilaslehti 18/1997.
Nummelin, Juri: Älykkörockkarjun runous yllättää. Turun ylioppilaslehti 18/1997.
Yrjänä, A. W.: Liite Arcanaan. CMX:n kotisivut. (Internet Archive)
Antonio Soler (kirjailija)

Antonio Soler
Antonio Soler (s. 1956 Málagassa) on espanjalainen kirjailija. Hän on saanut romaaneistaan kotimaassaan useita palkintoja.
Kirjoja

Modelo de pasión (1993)
Los héroes de la Frontera (1995)
Las bailarinas muertas (1996)
El nombre que ahora digo (1999)
El espiritista melancólico (2001)
El camino de los ingleses (2004)
El sueño del caimán (2006)
Palkinnot

Premio Nadal romaanista El camino de los ingleses vuonna 2004
Ansiibeli

Nävis kiipeää pelaamaan virtuaalipeliä tietämättään ansiibelin päälle (Princesse Nävis 2009)
Ansiibeli (engl. ansible) on hypoteettinen laite, jonka avulla voi viestiä valon nopeutta suuremmalla nopeudella. Se esiintyy tieteisfiktiossa juonielementtinä.
Sanaa käytti ensi kerran Ursula K. Le Guin kirjassaan Rocannonin maailma (1966)
.
Le Guin sanoo johtaneensa sen sanasta "answerable" ("kykenevä vastaamaan"), koska laitteen tulisi sallia sen käyttäjiä saamaan vastauksen viesteihinsä järkevässä ajassa, jopa tähtienvälisessä viestinnässä.  Hänen vuoden 1974 kirjansa Osattomien planeetta kertoo ansiibelin keksimisestä.