stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Alvar Aalto
Huonekalut ja muotoilu

Aalto on myös tunnettu huonekalujen ja lasiesineiden suunnittelijana. Aalto nousi maailmanmaineeseen aluksi nimenomaan huonekaluillaan joita esiteltiin 1930-luvulla useissa merkittävissä näyttelyissä ympäri maailmaa: Muun muassa Fortnum & Mason:ssa Lontoossa vuonna 1933, Milanon triennaalissa vuosina 1933 ja 1936, Pariisin maailmannäyttelyssä 1937, MoMa:ssa 1938 ja New Yorkin maailmannäyttelyssä 1939. Huonekalunäyttelyiden yhteydessä alettiin esitellä myös hänen arkkitehtuuriaan valokuvin ja pienoismallein. Alvar Aallon, Aino Aallon sekä Maire Gullichsenin (o.s. Ahlström) ja Nils-Gustav Hahlin perustama Artek-yritys oli mukana lanseeraamassa maailmalle pohjoismaisen muotoilun käsitettä. Aallon suunnittelemaa ja alun perin Karhulan lasitehtaan valmistamaa Savoy-maljakkoa on myös kutsuttu maailman tunnetuimmaksi lasiesineeksi, ja Iittala myy Aallon mallistoa edelleen.
Aallon ja Artekin tavoitteena oli tehdä huonekaluja, jotka ovat toimivia ja joita mahdollisimman moni voisi ostaa. Tunnetuimpia Aallon suunnittelemia huonekaluja ovat kolmijalkainen pinottava Jakkara 60 ja Paimion parantolaan suunniteltu Paimio-nojatuoli. Jakkara on yksi kopioiduimpia Aallon suunnittelemia huonekaluja.
Aalto kehitti yhdessä Korhosen huonekalutehtaan kanssa puun ja vanerin taivutus- ja laminointimenetelmiä. Tämän yhteistyön tuloksia ovat edellä mainitut tunnetut huonekalut.
Aalto on suunnitellut myös Savoy-ravintolan sisustuksen yhdessä Aino Aallon, Dora Jungin ja Artekin kanssa.
Aalto suunnitteli muistomerkin sisällissodassa valkoisten puolella kaatuneille alajärveläisille. Keväällä 1920 paljastetussa monumentissa on porrastetulla jalustalla kuutiomainen graniittilohkare. Samalle alueelle haudatuille, vuosien 1939–1945 alajärveläisille sankarivainajille Aalto suunnitteli 1946 monumentin täydennysosan, jossa pääaiheena on muistokirjoituksella varustettu risti. Sotahistoriallisten muistomerkkien lisäksi Alajärven kirkkotarhasta löytyy myös Aallon suunnittelema perhehaudan muistopaasi.
Suomussalmen Liekkipatsas paljastettiin vuonna 1959. Aallon mukaan monumenttiin ei liity mitään varsinaista symbolia tai kertovaa aihetta, vaan sen muoto on kasvanut tekijän mielessä ihmiselämän tragediasta, ja myös luonnosta ja olosuhteista, joissa ihminen elää. Alvar Aallon mukaan "...kaikkien muotojen taiteessa tulee olla sellaista, että katsoja itse voi panna siihen sisällön, ja tätä tietä monumentti välittää katsojalle ja katsojaryhmille määrätyn tunnearvon."
Tunnustukset

Palazzo Strozzissa Firenzessä avattiin 14. marraskuuta 1965 laaja Alvar Aallon töiden näyttely, joka jatkoi aikamme suurimpien arkkitehtien esittelyjä.
Alvar Aallon mukaan on nimetty useita paikkoja: Alvar Aallon katu on Helsingissä, Kotkassa, Jyväskylässä, Seinäjoella ja Oulun Meri-Toppilassa. Jyväskylässä Alvar Aallon kadulla on myös Alvar Aalto -museo. Alvar Aallon tie on Alajärvellä, Eurassa, Kuortaneella, Paimiossa ja Jyväskylässä, aiemmin Säynätsalon kuntaan kuuluneessa kaupunginosassa. Espoon Otaniemessä on Alvarinaukio ja Alvar Aallon puisto. Alvar Aallon mukaan nimen on saanut myös Aalto-yliopisto, joka aloitti toimintansa Teknillisen korkeakoulun, Helsingin kauppakorkeakoulun ja Taideteollisen korkeakoulun yhdistyttyä vuoden 2010 alussa.
Alvar ja Aino Aallosta tehty dokumenttielokuva Aalto sai ensi-iltansa syyskuussa 2020.
Alvar Aallon syntymäpäivää 3. helmikuuta on vietetty vuodesta 2012 lähtien arkkitehtuurin päivänä, ja vuonna 2022 sisäministeriö suositti liputusta kyseisenä päivänä Alvar ja Aino Aallon ja suomalaisen arkkitehtuurin ja muotoilun kunniaksi.
Tunnettuja rakennuksia > Suomessa

Seinäjoen suojeluskuntatalo (1924)
Muuramen kirkko (1929)
Paimion parantola (1930)
Viipurin kaupunginkirjasto (1935)
Villa Mairea (1939)
Tehtaanmäen koulu (1940)
Säynätsalon kunnantalo (1952)
Muuratsalon koetalo (1952)
Alvar Aallon ateljee (1955, 1963)
Kulttuuritalo (1958)
Kolmen Ristin kirkko (1958)
Aalto-keskus, Seinäjoki (1960–1987)
Lakeuden risti (1962)
Enso-Gutzeitin pääkonttori (1962)
Teknillisen korkeakoulun päärakennus (1965, 1975)
Villa Kokkonen (1969)
Alvar Aalto -museo (1973)
Finlandia-talo (1975)
Ristinkirkko (1978)
Lappia-talo (1961, 1972, 1975)
Tunnettuja rakennuksia > Ulkomailla

Villa Tammekann (1932)
Maison Louis Carré (1961)
Aalto-Hochhaus (1962)
Alvar-Aalto-Kulturhaus (1962)
Pohjolan talo (1971)
Aalborgin taidemuseo (1972)
Essenin oopperatalo (1988)
Tunnettuja rakennuksia > Kuvagalleria

Villa Mairea
Säynätsalon kunnantalo
Teknillisen korkeakoulun päärakennuksen auditorio
Lakeuden risti
Essenin oopperatalo
Finlandia-talo
Alvar-Aalto-Kulturhaus, 1962, Wolfsburg
Aalto-Hochhaus, 1962, Bremen
Viipurin kaupunginkirjasto
Alvar Aallon ateljee
Sähkötalo
Taideteoksia ja muistomerkkejä

1918 vapaussodan sankarien muistomerkki, 1920, Alajärvi.
Sankarimuistomerkki, 1956, Alajärvi.
Liekkipatsas, 1959, Suomussalmi.
Aleksis Kiven ja Charlotta Lönnqvistin muistolaatta, 1962, Siuntio.
Elämän lähteellä, 1963, Seinäjoki.
Kirjallisuutta > Göran Schildtin teokset > Alvar Aallon elämäkerta

Valkoinen pöytä: Alvar Aallon nuoruus ja taiteelliset perusideat.  (1. osa)  Suomentanut Raija Mattila. Helsinki:  Otava, 1982.  ISBN 951-1-06544-0
Nykyaika: Alvar Aallon tutustuminen funktionalismiin.  (2. osa)  Suomentanut Raija Mattila. Helsinki:  Otava, 1985.  ISBN 951-1-08462-3
Inhimillinen tekijä: Alvar Aalto 1939–1976.  (3. osa)  Suomentanut Raija Mattila. Helsinki:  Otava, 1990.  ISBN 951-1-11382-8
Kirjallisuutta > Göran Schildtin teokset > Muita Schildtin teoksia

Alvar Aalto: A life’s work: Architecture, design and art.  (Translation from Swedish by Timothy Binham)  Helsinki:  Otava, 1994.  ISBN 951-1-12975-9  (englanniksi)
Alvar Aallon veistokset.  Suomentanut Kristiina Kivivuori. Helsinki:  Otava, 1967.
Kirjallisuutta > Muuta kirjallisuutta

Schildt, Göran (toim.): Näin puhui Alvar Aalto.  Suomentanut Mattila, Raija. Helsinki:  Otava, 1997.  ISBN 951-1-15036-7
Aalto, Alvar & Schildt, Göran (toim.): Luonnoksia.  Helsinki:  Otava, 1972.
Porphyrios, Demetri: Sources of modern eclecticism: Studies on Alvar Aalto.  Lontoo:  Academy editions, 1982.  ISBN 0-312-74673-3  (englanniksi)
Kari Jormakka, Jacqueline Gargus, Douglas Graf ; with a foreword by Jorma Mänty: The use and abuse of paper: Essays on Alvar Aalto / Kari Jormakka, Jacqueline Gargus, Douglas Graf.  Tampere:  Tampere University of Technology, 1999.  ISBN 952-15-0267-3  ISSN 0359-7105  (englanniksi)
Griffiths, Gareth: The polemical Aalto: The Enso-Gutzeit Headquarters, Helsinki (1959-1962), by Alvar Aalto: a formal analysis.  Tampere:  Tampere University of Technology, 1997.  ISSN 0359-7105  (englanniksi)
Reed, Peter (toim.): Alvar Aalto: Between humanism and materialism / edited by Peter Reed; with essays by Kenneth Frampton .. et al.  New York:  Museum of Modern Art, 1998.  ISBN 0-87070-107-X
Gullichsen, Kristian & Schildt, Göran & Pallasmaa, Juhani & Suominen-Kokkonen, Renja: Alvar Aalto: Villa Mairea.  Alvar Aalto foundation, Mairea foundation, 1998.  ISBN 952-91-0011-6  (englanniksi)
Suhonen, Pekka & af Schultén, Ben (taitto ja kuvitus): Artek: Alku, tausta, kehitys.  Helsinki:  Artek, 1985.  ISBN 951-99705-6-8
Kruskopf, Erik: Alvar Aalto kuvataiteilijana.  Suomentanut Vallisaari, Leena. Helsinki:  Suomalaisen Kirjallisuuden Seura, 2012.  ISBN 952-222-294-1
Aalto-Alanen, Heikki: Rakastan sinussa ihmistä : Aino ja Alvar Aallon tarina.  Helsinki:  Otava, 2021.  ISBN 978-951-1-39081-7
Jukka Hallikainen

Jukka Hallikainen kesällä 2013.
Jukka Hallikainen (s. 1976 Helsinki) on suomalainen laulaja. Hänet kruunattiin vuoden 2008 tangokuninkaaksi Seinäjoen Tangomarkkinoilla. Hallikainen lauloi finaalissa tangot "Tango Pelargonia" ja "Pyhä toimitus" sekä "Nuoruus, hulluus, ihanuus" -nimisen kaksintaistelutangon yhdessä Antti Ahopellon kanssa. Ennen voittoaan hän oli osallistunut Tangomarkkinoille kolme kertaa. Vuosina 2004 ja 2005 Hallikainen selviytyi kymmenen parhaan mieslaulajan joukkoon ja vuonna 2006 hän oli miesten sarjan varasijalla finaaliin.
Hallikainen on keikkaillut yhdessä vuoden 2010 tangokuninkaan Marko Maunukselan kanssa, ja kaksikko on julkaissut kaksi singleä. Hallikaisen oma yhtye on nimeltään Jackpot.
Poliittinen ura

Hallikainen oli kokoomuksen ehdokkaana syksyn 2012 kunnallisvaaleissa ja tuli valituksi Miehikkälän kunnanvaltuustoon 47 äänellä. Hänet valittiin uudelleen kevään 2017 kuntavaaleissa 78 äänellä.
Hallikainen oli myös ehdolla kevään 2019 eduskuntavaaleissa Kaakkois-Suomen vaalipiirissä. Hän sai 1 061 ääntä eikä tullut valituksi.
Diskografia

En tekisi toisin (2009)
Aiheesta muualla

Viralliset kotisivut
Seinäjoen tangomarkkinoiden tangokuninkaat
| --- | --- |
1980-luku:  1985: Kauko Simonen  1986: Teuvo Oinas  1987: Harri Lahti  1988: Kari Piironen  1989: Risto Nevala 
1990-luku:  1990: Jouni Raitio  1991: Jaska Mäkynen  1992: Mika Pohjonen  1993: Sebastian Ahlgren  1994: Sauli Lehtonen  1995: Jari Sillanpää  1996: Tomi Markkola  1997: Matti Korkiala  1998: Jouni Keronen  1999: Petri Hervanto 
2000-luku:  2000: Antti Raiski  2001: Erkki Räsänen  2002: Mikko Kilkkinen  2003: Kari Hirvonen  2004: Tommi Soidinmäki  2005: Saska Helmikallio  2006: Marko Lämsä  2007: Henri Stenroth  2008: Jukka Hallikainen  2009: Amadeus Lundberg 
2010-luku:  2010: Marko Maunuksela  2012: Pekka Mikkola  2013: Kyösti Mäkimattila  2014: Teemu Roivainen  2015: Aki Samuli  2016: Marco Lundberg  2017: Teijo Lindström  2018: Jarno Kokko  2019: Johannes Vatjus 
2020-luku:  2022: Keijo Hietikko  2023: Pasi Flodström  2024: Harri Hautaniemi 
| Auktoriteettitunnisteet  |
| --- | --- |
Taiteenala:  MusicBrainz 
Henkilöt:  Yle
Julian (Ruotsin prinssi)

Prinssi Julian, Hallandin herttua (koko nimeltään Julian Herbert Folke: s. 23. maaliskuuta 2021 Danderydin kunta, Ruotsi), on Ruotsin prinssi Carl Philipin ja prinsessa Sofian kolmas lapsi. Hän on Ruotsin kruununperimysjärjestyksessä seitsemäntenä kruununprinsessa Victorian ja hänen kahden lapsensa, isänsä ja kahden isoveljensä jälkeen. Prinssi kastettiin elokuussa 2021.
Mika

| Mika |
| --- | --- |
Nimipäivä:   
– suomenkielinen:  29. syyskuuta
– ruotsinkielinen:  29. syyskuuta
– ortodoksinen:  8. marraskuuta
Muunnelmia:  Mikko, Miko, Miika, Miikka
Vastineita eri kielissä:  Michael, Miguel, Michel, Mihail
Nimen alkuperä:  heprea, arkkienkeli Mikael
Infobox OKNimi-testi OK: 
Mika on pääasiassa suomalainen miehen etunimi, jonka nimipäivää vietetään 29. syyskuuta. Suomen kielen kannalta nimi on lyhentymä nimestä Mikael. Nimi Mika on käytössä myös muissa kulttuureissa: Japanissa se on naisen nimi, Ruotsissa puolestaan sukupuolineutraali (käsitetään lyhentymäksi sekä miehennimestä Mikael että tämän sisarnimestä Mikaela). Puolassa Mika voi olla etu- tai sukunimi.
Mika oli Suomessa harvinainen nimi vielä 1960-luvun alussa, mutta 1960-luvulla se nousi muotinimeksi, ja 1960- ja 1970-lukujen vaihteessa Mikaksi nimettiin noin 4–5 suomalaispoikaa sadasta. Almanakkaan Mika pääsi vuonna 1973. Digi- ja väestötietoviraston tietojen mukaan nimi Mika on Suomessa annettu huhtikuuhun 2024 mennessä noin 40 089 miehelle ja noin 77 naiselle. Valtaosa eli lähes kolme neljännestä Mikoista sai nimensä 1960- ja 1970-luvuilla ja loput enimmäkseen 1980- ja 1990-luvuilla. Vuosituhannen vaihduttua Mika on palannut harvinaiseksi nimivalinnaksi. 2010-luvulla se annettiin vain 311 pojalle.
Mika-nimisiä > Kuvitteellisia Mikoja

Mika, lappalaispoika Arne Stivellin samannimisessä kirjassa, televisiosarjassa ja sarjakuvassa
Mika Luukko, televisiosarjassa Salatut elämät
Mika Paju, hahmo televisiosarjassa Salatut elämät
Mika Wirta, Iltalypsyn toimittaja ja uutisankkuri
Mika, henkilö Anssi Kelan kappaleessa Mikan faijan BMW
Muita merkityksiä

FC MIKA, armenialainen pääsarjan jalkapallojoukkue
The Weeknd

| The Weeknd |
| --- | --- |
 The Weeknd esiintymässä vuonna 2021.
Henkilötiedot
Syntynyt: 16. helmikuuta 1990 (ikä 34) Scarborough, Ontario, Kanada
Ammatti:  laulaja-lauluntekijä, musiikkituottaja
Muusikko
Taiteilijanimi:  The Weeknd 
Laulukielet:  englanti
Aktiivisena:  2010–
Tyylilajit:  pop, R&B
Soittimet:  piano, kosketinsoitin, bassokitara, kitara ja rumpusetti 
Levy-yhtiöt:  XO, Universal Republic
 Nimikirjoitus
Aiheesta muualla
www.theweeknd.com
  [ Muokkaa Wikidatassa ] [ ohje ]  
Abel Makkonen Tesfaye (s. 16. helmikuuta 1990 Scarborough, Ontario, Kanada), taiteilijanimeltään The Weeknd, on etiopialais-kanadalainen R&B-muusikko ja tuottaja. Tesfaye on äänialaltaan tenori.
Elämä

Vuoden 2010 lopussa Tesfaye julkaisi muutamia kappaleita Youtubessa The Weeknd -taiteilijanimellä. Hän julkaisi 3 mixtapea vuonna 2011: House of Balloons, Thursday ja Echoes of silence. Vuotta myöhemmin Tesfaye julkaisi kokoelmalevy Trilogyn, joka sisältää kolmen mixtapen kaikki kappaleet ja kolme uutta kappaletta. Levy-yhtiöinä toimi Republic Records ja hänen oma levy-yhtiönsä XO.
Tesfayen debyyttialbumi Kissland julkaistiin vuonna 2013. Sillä on mm. kappaleet ’’Kiss Land’’ ja ’’Live For’’, joista viimeisellä on mukana myös Drake. Tesfayen toinen studioalbumi, Beauty Behind the Madness oli hänen albumeistaan ensimmäinen, joka pääsi US Billboard 200 -listalle. Sen kolme suosituinta kappaletta ovat ’’The Hills’’, ’’Can’t Feel My Face’’ ja ’’Earned it’’, joka kuultiin myös 50 Shades of Grey-elokuvassa.
Tesfaye on voittanut muun muassa kaksi American Music Awards-palkintoa, 8 Billboard Music Awards-palkintoa ja kaksi Grammy-palkintoa, minkä lisäksi hänellä on tällä hetkellä hallussaan kaksi Guinness World Records-ennätystä. Syyskuussa 2016 hän julkaisi kolmannen albuminsa jonka nimeksi tuli ’’Starboy’’. Se sisältää mm. hittikappaleen ’’Starboy’’, joka nousi Billboard Hot 100 -listan ensimmäiseksi.
Tesfaye esiintyi Helsingin Kaisaniemessä 1. heinäkuuta 2017. Vuonna 2017 Tesfaye ilmoitti, että hän on tekemässä yhteistyötä Marvelin kanssa. Vuonna 2018 kesän alussa ensimmäinen osa Starboy comicista julkaistiin. Vuonna 2018 Tesfaye julkaisi oman radioshownsa, ''Memento Mori:n''.
The Weeknd nousi maaliskuussa 2023 maailman suosituimmaksi artistiksi Spotify-musiikkipalvelun kuunnelluimmilla kappaleilla mitaten: yli 111 miljoonaa kuukausittaista kuuntelua. Jolla hän on myös toistaiseksi ainoa artisti joka on yltänyt yli 100 miljoonan kerran kuunteluun kuukauden aikana.
Tesfaye on etiopialaisten maahanmuuttajien Makkonen Tesfayen ja Samrawit Hailun ainoa lapsi. Isältä pojalle siirtynyt nimi Makkonen ei liity Suomeen. Etiopian historiasta löytyy Makonnen-nimisiä henkilöitä, josta Makkonen voi olla joko papereihin päätynyt kirjoitusvirhe tai uusi muoto perinteisestä nimestä.
Yksityiselämä

Tesfaye alkoi seurustella vuonna 2015 Bella Hadidin kanssa. He erosivat vuoden 2016 lopussa: syyksi kerrottiin kummankin tiukkat aikataulut. Tesfaye alkoi kuitenkin seurustella Selena Gomezin kanssa jo seuraavan vuoden alussa. Tesfayen ja Gomezin suhde kesti noin 10 kuukautta. Suhteen seurauksena Tesfaye julkaisi My Dear Melancholy -EP:n parin päivän varoitusajalla maaliskuussa. ”MDM” keskittyi mahdollisesti suurilta osin Hadidiin ja Gomeziin. EP:n tunnetuimmaksi kappaleeksi nousi ”Call Out My Name”, joka oletettavasti kertoo Tesfayen ja Gomezin suhteesta. Nimiä mainitsematta Tesfaye viittasi ”Wasted Times” -kappaleessaan, kuinka Hadid on Gomezia yli puolet parempi, (quote: wasted times, I spent with someone else, she wasn't even half of you).
Pian ep:n julkaisemisen jälkeen Tesfaye ja Hadid alkoivat seurustella uudestaan, ja heidät nähtiin syksyllä 2018 yhdessä matkalla Japanissa. He ovat julkaisseet Instagramissa paljon kuvia toisistaan, muun muassa Bella Hadidin syntymäpäivänä Tesfaye julkaisi kasan kuvia ja videoita heistä yhdessä kuvatekstillä Happy birthday Angel eli ”Hyvää syntymäpäivää, Enkeli”. Hadid on vuorostaan julkaissut kuvan Tesfayesta kuvatekstillä home (koti). Lokakuun lopussa 2018 ilmoitettiin, että Tesfaye ja Hadid ovat muuttaneet yhteiseen kotiin New Yorkiin.
Diskografia > Albumit

Kiss Land (2013)
Beauty Behind the Madness (2015)
Starboy (2016)
After Hours (2020)
Dawn FM (2022)
Hurry Up Tomorrow (2025)
Diskografia > Mixtapet

House of Balloons (2011)
Thursday (2011)
Echoes of Silence (2011)
Diskografia > Kokoelmalevyt

Trilogy (2012)
The Weeknd in Japan (2018)
The Highlights (2021)
Diskografia > EP-levyt

My Dear Melancholy, (2018)
After Hours (Remixes) (2020)
Aiheesta muualla

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
Viralliset sivut
| n k The Weeknd |
| --- | --- |
Studioalbumit:  Kiss Land  Beauty Behind the Madness  Starboy  After Hours  Dawn FM 
Mixtapet:  House of Balloons  Thursday  Echoes of Silence' 
Kokoelmat:  Trilogy  The Weeknd in Japan  The Highlights 
EP:t:  My Dear Melancholy,  After Hours (Remixes) 
| Auktoriteettitunnisteet  |
| --- | --- |
Kansainväliset:  ISNI  VIAF  WorldCat 
Kansalliset:  Ranska  BnF data  Saksa  Yhdysvallat  Tšekki  Korea  Alankomaat  Puola 
Taiteenala:  Emmy Awards  Grammy Awards  MusicBrainz 
Henkilöt:  Deutsche Synchronkartei 
Muut:  Europeana  IdRef
Hämäräkytkin

Hämäräkytkimeksi nimitetään laitteistoa, joka pystyy ohjaamaan valon funktiona toista (sähköistä) laitetta. Hämäräkytkin on toteutettu toiminnallisesti esim. LDR-valovastuksella: LDR-resistori ohjaa esimerkiksi kanavatransistoria tai triacia, joka releen tai kontaktorin avulla kytkee  virran ohjattavaan laitteeseen. Hämäräkytkimen yhteydessä käytetään elektronisessa kytkennässä hystereesiä siten, että valoa ohjaava komponentti ei ala vuoroin kytkemään ja katkaisemaan hämärän alkaessa tai loppuessa.
Kaupallisissa hämäräkytkinsovelluksissa hämäräkytkimeen liitetään usein herkkyysasettelu, jossa kytkentähetken valonvoimakkuus on säädettävissä. Edelleen hämäräkytkimiin voidaan liittää kelloja, joissa esimerkiksi ulkovalojen ohjaus voidaan toteuttaa pimeään aikaan, mutta kellolaitteisto sammuttaa valaistuksen haluttuna ajanjaksona. Hämäräkytkinsovelluksissa voidaan käyttää mikrokontrollereita tai muita soveltuvia elektronisia kytkentöjä, jotka mahdollistavat  hämärä- ja liiketunnistimien sekä kellokytkinten yhtäaikaisen käytön.
Atte Kilpinen

Atte Kilpinen (s. 8. lokakuuta 1996) on turkulainen balettitanssija. Hän tanssii Suomen Kansallisbaletissa. Hän on opiskellut tanssia Turun konservatoriossa (2012–2015) ja Showtanssistudio Taina Kovalaisessa vuosina 2002–2012. Kilpinen pääsi Kansallisbaletin nuorisoryhmään vuonna 2015, ja siirtyi pääryhmään vuonna 2017. Hän on taustaltaan nykytanssija. Kilpiselle myönnettiin ensimmäinen Outi ja Jan Vapaavuoren säätiön viidentuhannen euron palkinto vuonna 2019.
Hampurin baletin koreografi ja johtaja John Neumeier kutsui Kilpisen Hampurin baletin tanssijaksi syksyllä 2020. Vuoden jälkeen Kilpinen palaa takaisin Suomen Kansallisbalettiin.
Kilpinen on tanssinut pop-laulaja Robinin "Hula Hula" -musiikkivideolla vuonna 2017.
Rooleja eri baleteissa

Bajadeeri, 2020 (fakiirit, pääfakiiri, Magdaveya)
Peppi Pitkätossu (miespääosa Tommi sekä koululainen), 2019
Lumikuningatar (saunojat, maahisten armeija, venäläinen tanssi), 2019
Tripla (Paul), 2019
Liisa Ihmemaassa (Murmeli, Ville-sisilisko), 2019
Anna Karenina (nuori palvelija), 2019
Sylvia (Aminta, paimen), 2019
Pieni merenneito (tumma kala), 2019
Muumipeikko ja taikurin hattu (Nipsu), 2018
Tuhkimo (peruukkimestari, Sammakko, ajuri), 2018
Prinsessa Ruusunen (kauris, Anselmo, kulkurikissa), 2018
Kalevalanmaa (useita rooleja), 2017
Seitsemän veljestä (Lauri), 2017)
Joutsenlampi (venäläinen tanssi), 2017
Kesäyön unelma (Hotka), 2017
Kamelianainen (Unen Armand), 2017
Romeo ja Julia (kaupunkilainen), 2016
Liikkeen legendat (trio, poikien duetto), 2016
Pähkinänsärkijä ja Hiirikuningas (useita rooleja), 2015
Aiheesta muualla

Robin - Hula Hula
https://www.youtube.com/watch?v=4MYgar9yUWs
https://www.youtube.com/watch?v=GqeDchPL5Ww
https://oopperabaletti.fi/talo/ihmiset/cv/atte-kilpinen/
https://yle.fi/uutiset/3-7969647
https://www.attekilpinen.com/
http://www.lukupino.com/2016/11/lukupinon-haastattelussa-atte-kilpinen.html
https://demokraatti.fi/tanssiarvio-loistava-hienostunut-sylvia-on-kansallisbaletin-taysosuma/
| --- | --- |
Auktoriteettitunnisteet: Henkilöt :  Yle
Aarre Kuukauppi

| Aarre Kuukauppi |
| --- | --- |
 Aarre Kuukauppi
Henkilötiedot
Syntynyt: 14. helmikuuta 1953 (ikä 71)
Ammatti:  Piispa
Ura
Sukujuuret:  inkerinsuomalainen
Uskontokunta:  Inkerin kirkko
Aarre Kuukauppi, ven. Arri Matvejevitš Kugappi  (Арри Матвеевич Кугаппи; s. 14. helmikuuta 1953 Paadjärvi, Karjalais-suomalainen SNT) on Inkerin kirkon piispa emeritus.
Kuukauppi toimi Puškinin seurakunnassa sen perustamisvuodesta 1977 lähtien.
Vuonna 1991 Kuukauppi vihittiin Inkerin kirkon diakoniksi ja papiksi vuonna 1993.
Kelton seurakunnan kirkkoherrana Kuukauppi toimi vuodesta 1991 lähtien, sekä piispan lähimpänä avustajana vuodesta 1993. Kuukauppi vihittiin piispaksi 20. tammikuuta 1996. Hän seurasi virassa Leino Hassista, joka oli piispana 1993–1995.
Kuukauppi jäi eläkkeelle piispan virasta alkuvuodesta 2020.
Kuukauppi on valmistunut taideteollisesta oppilaitoksesta vuonna 1980. Hän on naimisissa ja hänellä on neljä lasta.
| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
| Edeltäjä: Leino Hassinen | Inkerin kirkon piispa | Seuraaja: Ivan Laptev |
Michael Jackson (radiotoimittaja)

Michael Jackson vuonna 1974.
Michael Robin Jackson (16. huhtikuuta 1934 – 15. tammikuuta 2022) oli yhdysvaltalainen radiojuontaja. Uransa alkuvaiheessa hän työskenteli Etelä-Afrikassa ja Isossa-Britanniassa. Kotimaassaan hän aloitti Massachusettsissa, josta hän siirtyi San Franciscoon tekemään yölähetyksiä. Suurimman suosionsa Jackson sai losangelesilaisella KABC-asemalla, jolla hän toimi 32 vuoden ajan. KABC:n Jackson jätti vuonna 1998 ja työskenteli sen jälkeen KRLA-, KLAC- ja KGIL-asemilla. Eläkkeelle hän jäi 2007.
Jackson sai seitsemän Emmy-palkintoa, tähden Hollywood Walk of Famelle ja vuonna 2003 hänet nimettiin Radio Hall of Fameen. Jacksonin täyskaiman, muusikko Michael Jacksonin kuoltua vuonna 2009 tämän fanit kokoontuivat suremaan toimittaja-Jacksonin Walk of Fame -tähdelle, sillä pääsy muusikon omalle tähdelle oli estettynä tekeillä olleen Bruno-elokuvan ensi-iltavalmistelujen vuoksi.
Jackson kuoli kotonaan tammikuussa 2022. Hän oli viimeisen vuosikymmenen ajan sairastanut Parkinsonin tautia.