stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
K9 Thunder
Vienti

Korean tasavalta lisensoi K9:n osajärjestelmiä Turkkiin. Ensimmäiset lisensoidut järjestelmät toimitettiin Turkille 2004, ja sopimuksen hinta oli miljardi Yhdysvaltain dollaria. Lisenssillä valmistettujen telahaupitsien mallinimeksi tuli T-155 Firtina, ja vuonna 2011 Turkilla oli käytössään niitä 300 kappaletta. Turkki on myös tehnyt Azerbaidžanin kanssa vientisopimuksen 36 kappaleesta T-155 Firtinaa vuonna 2011, ja toimitusten oli tarkoitus alkaa vuonna 2014.
K9 Thunder oli yksi ehdokkaista Australian kilpailutuksessa, joka tosin peruutettiin vuoden 2012 toukokuussa.
Samsung Techwin asetti K9 Thunderin ehdolle Intian kilpailutukseen uudesta panssarihaupitsista, ja syyskuussa 2015 K9 Thunder selvisi voittajaksi Intian kilpailutuksessa 800 miljoonan dollarin (USD) sopimuksella. Sopimuksessa Intiaan toimitetaan 100 kappaletta K9 VAJRA-T -panssarihaupitsia, jotka ovat Intian Pakistanin vastaiselle aavikolle erityisesti toimimaan suunniteltuja muunnelmia K9 Thunderista. Intian nykyinen tykistö on 1980-luvulta peräisin, ja se on selvässä alakynnessä Pakistania vastaan, jonne Yhdysvallat toimitti 115 kappaletta M109A5-panssarihaupitseja vuonna 2009. Sopimus solmittiin vuonna 2017, ja panssarihaupitsit toimitetaan vuoden 2020 loppuun mennessä.
Heinäkuussa 2016 Suomen puolustusministeriö kertoi hankkivansa tuntemattoman määrän K9 Thunder -panssarihaupitseja Maavoimille. Hankinnan väitetään olevan suurin 2020-luvulle tehtävistä vanhan kaluston korvaamisista. Marraskuun lopulla Rovajärvellä pidetyssä Maavoimien vaikuttamisharjoituksessa (MVH16) oli testissä K9 Thunder. Testin tuloksiin ollaan tyytyväisiä. Myöhemmin määräksi tarkentui 48 yksikön telahaupitsin tilaus. Viron puolustusvoimat tilaisi samalla myös 12 panssarihaupitsia, jotka toimitetaan vuonna 2021.
24. elokuuta 2016 Norja puolustusmateriaalilaitoksen virasto julkaisi aikomuksensa jatkaa hankintakilpailun ensimmäisen vaiheen jälkeen neuvotteluja Hanwha Techwinin ja Sveitsin RUAG:in kanssa, joista edellinen tarjosi K9 Thunderia ja jälkimmäinen M109 KRAIT -päivitystä Norjan M109A3GNM -panssarihaupitseille. Epävirallisen lähteen mukaan K9 Thunder olisi johtava ehdokas kilpailussa. 21. joulukuuta 2017 K9 Thunderin ilmoitettiin voittaneen hankintakilpailun, ja samalla ilmoitettiin 24 kappaleen tilauksesta, jonka toimitukset alkavat vuonna 2019. Sopimukseen kuului lisäksi toisen 24 kappaleen hankintaoptio.
25. marraskuuta 2022 Suomen puolustusministeriö ilmoitti lunastavansa osto-option, joka kasvattaa Maavoimien vahvuutta 48 yksiköllä. Hankinnan toteutumisen jälkeen Suomella on 96 K9 panssarihaupitsia.
ETYJ-järjestölle annetussa ilmoituksessa Suomella on 1.1.2023 33 asetta.
Versiot

XK9: kokeellinen prototyyppi.
K9 Thunder: ensimmäinen tuotantomalli.
K9FIN Moukari: Suomen Puolustusvoimille muunnettu versio K9 Thunderista.
K9 VAJRA-T: Intian asevoimille lisenssivalmistettava muunnettu versio K9 Thunderista.
K9A1: tuotantomallin kehitysversio.
K10: K9 Thunderin alustalle kehitetty erillinen latausvaunu.
AHS Krab: puolalainen panssarihaupitsi, jossa on lisenssivalmistettu K9:n alusta ja brittiläinen AS-90 Braveheart -torni.
T-155 Firtina: turkkilainen panssarihaupitsi, joka perustuu K9:n lisensoituun tekniikkaan.
Käyttäjät > Nykyiset käyttäjät

Korean tasavalta: Kaikkiaan 1 136 K9 Thunderia ja 179 K10-latausvaunua on valmistettu.
Intia sopi vuonna 2017 sadan kappaleen lisenssivalmistamisesta intialaisella Larsen&Toubron tehtaalla. Panssarihaupitsit toimitetaan vuoden 2020 loppuun mennessä.
Norja tilasi 24 kappaletta K9 Thunderia vuonna 2017. Panssarihaupitsit toimitetaan vuodesta 2019 alkaen, ja patteristo on toimintavalmis vuonna 2021. Sopimuksessa on lisäksi optio toisen 24 kappaleen erän hankkimiseksi.
Suomi hankki Etelä-Koreasta 96 käytettyä panssarihaupitsia kolmessa toimituserässä. Alkuperäinen vuonna 2017 solmittu sopimus käsitti ensimmäisen 48 haupitsin erän ja sisälsi optioita yhteensä 48 lisävaunulle. Optiot lunastettiin kahdessa osassa: lokakuussa 2021 (5+5 vaunua) ja marraskuussa 2022 (38 vaunua). Ensimmäisten vaunujen toimitukset alkoivat vuonna 2017 ja kaluston varusmieskoulutus aloitettiin kahta vuotta myöhemmin vuonna 2019.
Viro tilasi 12 kappaletta K9 Thunderia yhdessä Suomen hankinnan kanssa. Panssarihaupitsit toimitettiin vuonna 2021. Virolla on käytössään tällä hetkellä 24 K9 Thunderia.
Australia solmi joulukuussa 2021 yhteensä 788 miljoonan yhdysvaltain dollarin lisenssivalmistussopimuksen 30:stä K9-haupitsista ja 15:sta K-10 latausvaunusta.
Egypti solmi helmikuussa 2022 1,65 miljardin yhdysvaltain dollarin lisenssivalmistussopimuksen tuntemattomasta määrästä K9-haupitseja.
Käyttäjät > Nykyiset käyttäjät > Lisenssivalmistettujen osajärjestelmien käyttäjät

Azerbaidžan: Azerbaidžan tilasi vuonna 2011 36 kappaletta Turkin lisenssivalmistamia T-155 Firtina -panssarihaupitseja, toimitusten on ollut tarkoitus alkaa vuonna 2014. Azerbaidžaniin toimitettavissa panssarihaupitseissa on erilainen moottori Saksan asettaman vientikiellon seurauksena.
Puola: Puola tilasi 120 AHS Krab -järjestelmää K9:n alustalla, ensimmäiset 24 toimitetaan vuoden 2017 loppuun mennessä eteläkorealaisella alustalla, ja loppujen 96 kappaleen alustat lisenssivalmistetaan Hula Stalowa Wolan tehtailla Puolassa.
Turkki: Turkki on valmistanut asevoimilleen K9 Thunderin lisensoituun tekniikkaan perustuvia T-155 Firtina -panssarihaupitseja.
Käyttäjät > Hävityt tarjouskilpailut

Tanska: K9 Thunder oli mukana hankintakilpailussa korvaamaan vanhentuvat M109A3-panssarihaupitsit. Tanskan puolustusvoimat valitsi kuitenkin ranskalaisen kuorma-autoalustaisen CAESAR-haupitsin K9 Thunderin sijaan.
Kuvia

K9 Thundereita harjoituksessa Koreassa.
K10-latausvaunu.
K9 Thunder -panssarihaupitsin sisätila.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta K9 Thunder Wikimedia Commonsissa
K9:n (tummansininen) ja osajärjestelmien (vaaleansininen) käyttäjät maailmanlaajuisesti.
Puolalainen AHS Krab -panssarihaupitsi, joka käyttää K9:n alustaa.
Temppeli B (Metapontion)

| Temppeli B |
| --- | --- |
Sijainti:  Metapontionin arkeologinen alue, Santa Palagina, Bernalda, Matera, Basilicata, Italia
Koordinaatit:  40°23′02″N, 16°49′26″E
Rakennustyyppi:  kreikkalainen temppeli
Valmistumisvuosi:  n. 570–530 eaa.
Tyylisuunta:  doorilainen
 
Lisää rakennusartikkeleitaArkkitehtuurin teemasivulla
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Temppeli B on nimitys, jota käytetään eräästä antiikin aikaisesta kreikkalaisesta temppelistä Metapontionissa Suur-Kreikassa eli Magna Graeciassa, nykyisessä Italiassa. Sen kohdejumaluutta ei tunneta varmuudella, ja siksi se tunnetaan tutkimuksessa perinteisellä kirjainnimellään.
Historia

Temppeli rakennettiin arkaaisella kaudella 500-luvulla eaa. Siinä oli kaksi rakennusvaihetta, joita kutsutaan nimillä BI ja BII. Vaiheen BI rakentaminen alkoi noin vuonna 570 eaa., ja se hylättiin keskeneräisenä noin vuonna 550 eaa., mahdollisesti koska kaupungin temppelialue suunniteltiin kokonaan uudelleen. Vaiheen BII rakentaminen ajoitetaan noin vuoteen 530 eaa. Vaiheen BI temppelissä on paljon yhtymäkohtia Poseidonian eli Paestumin Heran temppeliin I, joka tunnetaan myös ”Basilikana”.
Temppelin arvellaan olleen omistettu Heralle, joskin sen paikalta on löydetty myös Apollonille omistettuja votiiveja. Ainakin temppelin kattoa korjattiin 400-luvulla eaa. Temppeli tuhoutui 300-luvun eaa. lopulla.
Rakennus

Temppeli sijaitsi Apollonin temppelin (Temppeli A) ja Temppelin C välissä, ensin mainitun pohjoispuolella ja viimeksi mainitun eteläpuolella. Temppelirakennus edusti doorilaista tyyliä. Se on säilynyt nykyaikaan vain huonosti, jonka vuoksi sen ylemmistä osista ei ole kovin hyvää kuvaa. Vaiheessa BI temppelin perustusten koko oli noin 19,9 × 38,4 metriä. Tuolloin temppelissä arvioidaan olleen 9 pylvästä lyhyillä ja 17 pylvästä pitkillä sivuilla, ja sen sisällä olivat pronaos, cella sekä adyton. Itäpään pylväiden ja pronaoksen väliin oli mahdollisesti varattu tilaa toiselle noin viiden pylvään riville. Erityisesti lyhyen sivun pylväiden pariton määrä muistuttaa Paestumin ”Basilikan” arkkitehtuuria.
Vaiheessa BII temppelin perustusten koko oli noin 19,9 × 41,6 metriä, toisin sanoen se oli noin kolme metriä pidempi itäpäästään. Pylväitä saattoi olla nyt lyhyillä sivuilla 7 ja pitkillä sivuilla 15. Peristyyli oli osin suljettu seinällä, jossa oli puolipylväitä. Pitkillä sivuilla seinä ulottui pronaoksen etuosan tasolle, toisin sanoen peristyyli oli avoin itäosastaan. Temppeli on varhaisin tunnettu esimerkki puolipylväiden käytöstä kreikkalaisessa arkkitehtuurissa. Pronaoksen edustalla oli sisempi pylväikkö, jossa oli leveyssuunnassa viisi pylvästä ja sivuilla kaksi pylvästä. Myös tässä temppelissä oli pronaos, cella ja adyton. Pronaoksen suulla anta-seinien välissä oli kolme pylvästä (tristylos in antis). Rakentamisessa käytettiin vaiheen BI temppelissä olleita tai siihen alun perin tarkoitettuja osia.
Tara Brach

| Tara Brach> Henkilötiedot |
| --- | --- |
Syntynyt: 17. toukokuuta 1953 (ikä 71)
Kansalaisuus:  Yhdysvallat
Ammatti:  psykologi, kirjailija, meditaatio-opettaja
Kirjailija
Tuotannon kieli: englanti
Aiheet:  meditaatio
Aiheesta muualla
Kotisivut
Löydä lisää kirjailijoitaKirjallisuuden teemasivulta
Tara Brach (17. toukokuuta 1953) on yhdysvaltalainen psykologi, kirjailija ja buddhalaisen meditaation opettaja. Hän on Insight Meditation Community of Washington, D.C. (IMCW) -yhteisön pääopettaja ja perustaja. Hän opettaa meditaatiota Bethesdassa, Marylandissa, sekä kursseilla, työpajoissa ja hiljaisilla retriiteillä Yhdysvalloissa ja Euroopassa.
Brach opettaa vipassana-meditaatiota, ja hän on erikoistunut tunteiden käsittelyn teemaan. Hän on kirjoittanut neljä kirjaa, joista Ehdoton hyväksyminen on suomennettu.
Koulutus

Brachilla on kandidaatin tutkinnot psykologiasta ja politiikan tutkimuksesta Clarkin yliopistosta. Hänelle myönnettiin tohtorin tutkinto kliinisestä psykologiasta Fielding Graduate Universitystä, jossa hän väitteli meditaation vaikuttavuudesta syömishäiriöiden hoidossa.
Yksityiselämä

Brach asuu Bethesdassa aviomiehensä jooga- ja meditaatio-opettaja Jonathan Faustin kanssa. Hän kasvoi unitaariperheessä.
Aiheesta muualla

Viralliset kotisivut
Kassareservi

Kassareservi eli kassavaranto tarkoittaa yritystaloudessa helposti ja nopeasti rahaksi muutettavia varoja, kuten pankkitileillä olevia rahoja.
Erityisesti pankkien on seurattava kassavarantojaan, jotka muodostavat puskurin siltä varalta, että pankki joutuisi odottamatta maksamaan suuren osan velkojaan. Suomen pankkilaeissa on säädetty vähimmäisedellytykset kassavarannosta.
Kassavarantosuhde määrittää sen, kuinka suuren osuuden pankkitalletuksesta pankin on laitettava sivuun reserviksi ja kuinka suuri osuus voidaan lainata eteenpäin. Kassavarantojärjestelmästä luovuttiin Suomessa 1. heinäkuuta 1993. Euroon siirtymisen yhteydessä Suomi liittyi euromaiden vähimmäisvarantojärjestelmään. Eurojärjestelmän vähimmäisvarantojärjestelmää sovelletaan euroalueen luottolaitoksiin, ja sen tarkoituksena on tasata korkoja ja lisätä keskuspankkirahoituksen tarvetta. Kunkin luottolaitoksen on talletettava tietty osa varoistaan kansallisiin keskuspankkeihin.
Kassaro

| Kassaro |
| --- | --- |
 Kassaro
 Koordinaatit: 12°57′16″N, 8°52′52″W 
Valtio:  Mali
Alue:  Kayesin alue
Piiri:  Kitan piiri
Hallinto:  
 – Hallinnon tyyppi:  maalaiskunta
Väkiluku (2009):  21 600
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Kassaro on maalaiskunta ja sen keskuskylä Kayesin alueen Kitan piirissä Malissa. Se sijaitsee piirin kaakkoisosassa 73 kilometriä Kitasta itään. Kunnassa on 21 600 ja kylässä 3 600 asukasta (vuonna 2009).
Kassaron kunta rajoittuu pohjoisessa Kitan piirin Kotouban ja Madinan, lännessä Sébékoron, etelässä Makanon ja idässä Koulikoron alueen Katin piirin Bossofalan kuntiin. Kunnassa sijaitsevat Kassaron ja Nafadji-coron metsäalueet. Ilmasto on sudanilaistyyppinen.
Kuntaan kuuluu 17 kylää. Asukkaat ovat etupäässä fulbeja. Lisäksi on bambaroita, mandinkoja, soninkeja, maureja ja kagoroja.
Kassaron kautta kulkee Kitan ja Katin välinen maantie RN24 sekä Dakarin–Nigerin rautatie. Seudun pääelinkeinot ovat maanviljely ja karjanhoito. Tärkeimmät viljelykasvit ovat hirssi, durra, riisi, maapähkinä, puuvilla, maissi ja lehmänpapu. Kotieläimiä ovat naudat, lampaat, vuohet ja siipikarja. Lisäksi hyödynnetään metsiä ja harjoitetaan kaupankäyntiä.
Palveluihin kuuluu seitsemän alakoulua, yläkoulu ja neljä terveyskeskusta. Nähtävyyksiä ovat Kondoun linnoitus, Mossobanin kukkula ja Mogoyobougoun luola.
Kanuunankuula

Ammuttuja kanuunankuulia Rodoksella
Kanuunankuula on kanuunalla tai tykillä (tykinkuula) ammuttava pyöreä ammus.
Kanuunoiden valmistus ja kehitys aloitettiin 1300-luvulla. Tuolloin ammuksina käytettiin kivisiä kanuunankuulia. 1400-luvulle tultaessa raudan valmistus kehittyi, ja samalla myös kanuunat ja ammukset paranivat. Kiviset kuulat vaihtuivat valurautaisiin kanuunankuuliin, jolloin pienemmällä halkaisijalla saatiin vastaava iskuvoima kuin suuremmalla kivisellä kanuunankuulalla. Kanuunankuulan koko on samalla tykin kaliiperi. Esimerkiksi Ranskan armeijan tykistö otti jo 1400-luvulla käyttöön kuuden kaliiperin standardin, jolloin käytössä olivat 2, 4, 8, 16, 32 ja 64 naulan kanuunankuulat.
Kanuunankuulia Strasbourgin historiallisessa museossa
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Kanuunankuula Wikimedia Commonsissa
Kallipolis

Kallipolis (m.kreik. Καλλίπολις, lat. Callipolis) voi viitata seuraaviin antiikin aikaisiin kaupunkeihin:
Kallipolis, kaupunki Kaariassa
Kallipolis, kaupunki Propontisen Vähän-Aasian alueella
Kallipolis, kaupunki Sikeliassa eli nykyisellä Sisilian saarella
Kallipolis, kaupunki Traakiassa Bosporoksen rannalla
Kallipolis, kaupunki Traakian Khersonesoksella
Kallion eli Kallipolis, kaupunki Aitoliassa
| --- | --- |
: Tämä on täsmennyssivu, joka luettelee monimerkityksisen käsitteen eri merkitykset tai useita eri henkilöitä. Artikkelisivuja, joiden nimessä tai tekstissä lukee ”Kallipolis”, voi hakea sivunnimihaulla, laajalla sivunnimihaulla tai tekstihaulla.
Karekin I

Karekin I
Karekin I (arm. Գարեգին Ա, synt. Nšan Hakobi Sarkisjan, arm. Նշան Հակոբի Սարգիսյան; 27. elokuuta 1932 – 29. kesäkuuta 1999) toimi Armenian katolikoksena vuosina 1995–1999. Hän syntyi Syyrian armenialaisyhteisöön, jonka alue kuuluu Kilikian katolikoksen alaisuuteen. Hän opiskeli Oxfordissa 1950-luvulla, ja hänestä tuli yksi Armenian apostolisen kirkon johtavista teologeista. Vuonna 1983 hänet valittiin Kilikian katolikokseksi nimellä Karekin II, ja hän tuli tässä virassa tunnetuksi muun muassa teologisen koulutuksen kehittäjänä.
Sarkisjan vieraili tiuhaan Armenian alueella, ja hänet valittiin vuonna 1995 Armenian katolikokseksi. Edellisen kerran Kilikian katolikos oli valittu tähän virkaan 1600-luvulla. Samalla hänen tittelinsä muuttui Karekin II:stä Karekin I:ksi. Hän oli satoihin vuosiin ensimmäinen katolikos, joka vihittiin virkaansa täysin itsenäisessä armenialaisvaltiossa.
Karekin I ryhtyi moniin uudistustoimenpiteisiin, mutta ne jäivät häneltä kesken hänen kuoltuaan pitkällisen sairauden seurauksena 29. kesäkuuta 1999. Häntä seurasi katolikoksena Karekin II.
Talvirengas

Talvirengas
Talvirengas on talvikäyttöön suunniteltu ajoneuvon rengas. Renkaan kuviointi voi vaikuttaa kitkaan maaston ja renkaan välissä.
Talvirenkaiden käytön tarve on ilmeisempää alueilla, joilla keliolosuhteet vaativat kahdenlaisia renkaita.
Historia

Maailman ensimmäinen talvirengas oli Suomen Gummitehdas Oy:n valmistama Kelirengas, joka kehitettiin vuonna 1934 kuorma-autoille. Myös renkaiden nastoitus on suomalainen keksintö 1930-luvulta, mutta yleisempään käyttöön nastarenkaat tulivat vasta 1960-luvulla. Ensimmäisiä nastanvalmistajia olivat suomalaiset Kometa ja Tikkakoskella yhä toimiva nastatehdas, nykyiseltä nimeltään Tikka Spikes. Ensimmäisiä nastoitettavaksi kehitettyjä talvirenkaita oli Nokia Hakkapeliitta. Nastarenkaita kehitti 1960-luvulla myös kilpa-autoilijana tunnettu vihtiläinen S. P. J. Keinänen.
Nykyisin maailman suurin rengasnastojen valmistaja on turkulainen Turvanasta Oy.
Talvirengasmääräykset

Suomen laki velvoittaa eräin poikkeuksin muun muassa henkilö- ja pakettiautot käyttämään talvirenkaita marraskuusta maaliskuuhun sään tai kelin niin edellyttäessä. Talvirenkaiden kulutuspinnan pääurien syvyys on vähintään 3,0 mm. Talvirenkaat voivat olla joko nastarenkaat tai nastattomat kitkarenkaat. Nastarenkaita saa käyttää marraskuun 1. päivästä maaliskuun 31. päivään saakka. Nastarenkaita saa käyttää myös muuna aikana, jos sää sitä edellyttää.
Talvirengasmääräykset > Nastarenkaat

Esimerkiksi Venäjällä vaaditaan nastarenkaita käyttävään autoon varoitusmerkki, joka varoittaa takana tulijaa nastarenkailla ajavan nopeammasta pysähtymisestä jarrutustilanteessa. Kolmion muotoisen merkin sisällä on venäläinen kirjain Ш, joka tulee sanasta Шипы = nastat.
Suomessa nastarenkaiden käytöstä kesäkaudella voidaan antaa liikennevirhemaksu. Kitkarenkailla saa ajaa ympäri vuoden. Helsingissä on ilmanlaadun parantamiseksi ja melun vähentämiseksi kokeiltu nastarenkaiden ympärivuotista kieltoa Lönnrotinkadulla. Nastarengaskieltoa varten kehitettiin uusi liikennemerkki.
Nastarenkaiden vaikutus päällysteiden kulumiseen ja maantiepölyyn

Nastarenkaat kuluttavat tien päällystettä ja aiheuttavat siten maantiepölyksi kutsuttua hiukkasemissiota. Suomalaisessa ”Nastarenkaiden vaikutus päällysteiden kulumiseen taajamanopeuksissa” -tutkimuksessa todettiin muun muassa
Päällysteiden kuluminen on verrannollinen nastojen massaan ja lukumäärään.
Kaksi kevyttä nastaa kuluttaa päällystettä vähemmän kuin yksi painava nasta, joka painaa yhtä paljon kuin kaksi kevyttä. Erityisen suuri tämä ero on mahdollisesti alhaisissa nopeuksissa.
Alhaisissa ajonopeuksissa nastan massa voi vaikuttaa kulumiseen voimakkaammin kuin nastojen lukumäärä. Nopeuden kasvaessa nastojen lukumäärän vaikutus päällysteiden kulumiseen kasvaa.
Tutkimuksen mukaan 110 kpl 1,1 g nastojen aiheuttamat hiukkaspäästöt ovat 36 % suuremmat 50 km/h tuntinopeudessa ja 77 % korkeammat 70–90 km/h tuntinopeudessa kuin nastattomien renkaiden. Sekä 2,2 gramman nastoilla vastaavat hiukkaspäästöt ovat 194 % ja 279 % suuremmat.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Talvirengas Wikimedia Commonsissa
Venäläinen nastarenkaasta varoittava merkki auton perässä. Kolmion sivun pituus on 20 cm.
The Fan – pelko iskee

| The Fan – pelko iskee> The Fan |
| --- | --- |

Ohjaaja:  Tony Scott
Käsikirjoittaja:  Phoef Sutton
Perustuu:  Peter Abrahamsin samannimiseen romaaniin
Tuottaja:  Wendy Finerman
Säveltäjä:  Hans Zimmer
Kuvaaja:  Dariusz Wolski
Leikkaaja:   Claire Simpson  Christian Wagner 
Pääosat:   Robert De Niro  Wesley Snipes  Benicio del Toro 
Valmistustiedot
Valmistusmaa:  Yhdysvallat
Tuotantoyhtiö:   TriStar Pictures  Mandalay Entertainment  Scott Free Productions 
Levittäjä:  InterCom
Ensi-ilta:   1996-8-1616. elokuuta 1996 (Yhdysvallat)  1997-7-44. heinäkuuta 1997 (Suomi)  
Kesto:  116 minuuttia
Alkuperäiskieli:  englanti
Budjetti:  55 000 000 dollaria
Tuotto:  18,6 milj. dollaria
Aiheesta muualla
IMDb 
Elonet
AllMovie
Infobox OKNimi-testi OK: 
The Fan – pelko iskee (engl. The Fan) on vuonna 1996 ensi-iltansa saanut yhdysvaltalainen jännityselokuva. Elokuvan on ohjannut Tony Scott ja tuottanut Wendy Finerman. Pääosassa esiintyy Wesley Snipes sekä Robert de Niro, joka esittää kiihkeää baseball-kannattajaa.
Elokuva tuotti maailmanlaajuisesti noin 18,6 miljoonaa dollaria.
Näyttelijät

| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
|  Robert De Niro  | … |  Gil ”Curly” Renard   |
|  Wesley Snipes  | … |  Bobby Rayburn   |
|  Benicio del Toro  | … |  Juan Primo   |
|  John Leguizamo  | … |  Manny   |
|  Patti D’Arbanville  | … |  Ellen Renard   |
|  Ellen Barkin  | … |  Jewel Stern   |
|  Charles Hallahan  | … |  Coop   |
|  Andrew J. Ferchland  | … |  Richie Renard   |
|  Chris Mulkey  | … |  Tim   |
|  Brandon Hammond  | … |  Sean Rayburn   |
|  John Kruk  | … |  Lanz   |
|  Dan Butler  | … |  Garrity   |
|  Kurt Fuller  | … |  Bernie   |
|  Stanley DeSantis  | … |  Stoney   |
|  Don S. Davis  | … |  Stook   |
Aiheesta muualla

The Fan – pelko iskee Internet Movie Databasessa (englanniksi)
The Fan – pelko iskee Elonet.
Säännöstelyvoimalaitos

Säännöstelyvoimalaitos (engl. impoundment facility, saks. Speicherkraftwerk, norj. magasinkraftverk) eli (varasto-)allasvoimalaitos on tyypiltään yleisin vesivoimalaitos. Se poikkeaa jokivoimalaitoksesta siinä, että veden riittävyyttä on parannettu muodostamalla voimalalle tilava varastoallas. Varastoaltaasta voidaan ottaa vettä aina, kun on tarvetta tuottaa sähköenergiaa. Varastoallas voidaan muodostaa luonnollisesta järvestä, jokeen rakennetulla padolla tai patoamalla sopivaan paikkaan tekojärvi. Oleellinen ero jokivoimalaitokseen on veden parempi kontrolli.
Varastoaltaan hyödyntäminen

Jokivoimalaitoksissa on ollut se ongelma, että kun sähköenergiaa ei ole tarvittu, on vesi täytynyt ohjata voimalan ohi ja se sisältämä energia on mennyt hukkaan. Jokivoimalaitoksessa porttien sulkeminen on johtanut melko pian patoaltaan täyttymiseen ja taas on jouduttu johtamaan vesi voimalan ohi. Jokivoimalaoiden varjopuoli onkin kykenemättömyys vastata sähköverkon epätasaiseen kysyntään menettämättä vesivoimaa ohijuoksutuksen aikana. Voimalan patoaltaan rakentaminen syvään laaksoon tai korkeiden patovallien taakse on ratkaissut jokivoimaloissa veden lyhytaikaisen varastointiongelman. Samalla voimalat ovat voineet vastata sähkönkulutukseen eli toimia säätövoimana. Sen sijaan pitkäaikainen varastointi on ollut vaikeaa joen jatkuvan virtaaman takia.
Sellaisilla alueilla, jossa on pitkäaikaisia kuivuusjaksoja, on voimalalle eduksi olla suuri patoallas. Siihen varastoidulla vedellä on voitu tuottaa sähköä pitkän kuivuusajan yli. Suuren varastoaltaan varjopuoli ovat suuret alkukustannukset, kun patoja tarvitaan suuria määriä. Padoista voi tulla myös korkeita, joka osaltaan nostaa patoamiskustannuksia. Korkea pato on myös tarkoittanut laajaa varastoallasta, jolloin suuria maa-alueita on jäänyt pysyvästi veden alle.
Korkean padon hyöty on kuitenkin varastoaltaassa vallitseva suuri hydrostaattinen paine. Kun voimalaitoksessa hyödynnetään vettä suurella pudotuskorkeudella, lisää sen suuri hydrostaattinen paine vedestä talteen saatavan energian määrää. Siksi on aina pyritty kasvattamaan sekä voimalan läpi virtaavan veden määrää että veden pudotuskorkeutta. Maailman suurimmissa vesivoimalatioksissa ovat molemmat asiat hyvin tasapainossa keskenään.
Toteutustapoja > Voimalaitos joessa

Joen virtaaman hyödyntäminen edellyttää vähintään matalaa patoa, koska käytetty vesi pitää saada virtaamaan pois jokivoimalan alta. Alavilla seuduilla ei ole mahdollista rakentaa syviä patoaltaita, joten jokivoimalaitoksien patoaltaisiin mahtuu vettä ainoastaan muutamien tuntien sähköntuotantoa varten. Sen sijaan vuoristoisilla seuduilla voidaan patoaltaan rakentamisessa hyödyntää jokilaakson jyrkkiä rinteitä ja rakentaa joen poikki lyhyt mutta korkea pato. Tällainen patoallas seuraa jokilaakson muotoja eikä se levittäyty laajalle alueelle. Lisäksi sellainen patoallas on syvä, joka lisää korkean hydrostaattisen paineen avulla sähköenergian tuotantoa.
Kiinalainen Kolmen rotkon pato katkaisee Jangtsejoen virtaaman 181 metriä korkealla padolla. Sen jokilaaksoon mahtuu maksimikorkeudella 39,3 kuutiokilometriä vettä. Sen täyteen kertymiseen kului padon ja voimalan rakentamisaikana seitsemän vuotta. Kun Jangtsen keskivirtaama on 116 000 kuutiometriä sekunnissa, tarvitaankin suuri varastoallas sopeuttamaan tuotantoa kulutusta vastaavaksi. Voimalaitoksella on suuren virtaaman takia 34 vesiturbiinia tuottamassa 22 500 megawatin teholla sähköä.