stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Little Longnose

| Little Longnose> Карлик Нос |
| --- | --- |

Ohjaaja:  Ilya Maximov
Käsikirjoittaja:  Alexander Boyarskiy
Tuottaja:  Sergey Selyanov, Alexandr Boyarskiy
Säveltäjä:  Matt Mahaffey
Valmistustiedot
Valmistusmaa:  Venäjä
Tuotantoyhtiö:  CTB Film Company, Melnitsa Animation Studio
Levittäjä:  CTB Film Company
Ensi-ilta:  2003
Kesto:  78 minuuttia
Alkuperäiskieli:  venäjä
Budjetti:  2 500 000 $
Aiheesta muualla
IMDb 
AllMovie
Infobox OKNimi-testi OK: 
Little Longnose (ven. Ка́рлик Нос, Karlik Nos) on venäläinen "Melnitsa animation" -studion tekemä animaatioelokuva. Kyseinen elokuva perustuu Wilhelm Hauffin satuun - "Little Long-nose" (1826). Elokuvan ensi-ilta oli 20. maaliskuuta vuonna 2003 Venäjällä ja Latviassa. Yhdysvaltain ensi-ilta oli 21. maaliskuuta vuonna 2004.
Juoni

Jotta noita pystyisi hallitsemaan maailmaa, hän tarvitsee lapsen, jolla on erittäin kiltti ja ystävällinen sydän.  Paha noita saa apulaisen ansiosta selville kiltistä pojasta, jonka nimi on Jaakob. Jaakobin isä on suutari Heinz ja äiti Ganna myy yrttejä.
Eräänä päivänä noita huijaa Jaakobin omaan linnaan. Siellä noita yrittää herättää henkiin pahan kiviolennon pojan avustuksella. Jaakob kuitenkin kieltäytyy siitä, jonka seurauksena noita muuttaa hänet rumaksi kääpiöksi. Samalla selviää, että sillä aikaa, kun Jaakob oli noidan linnassa, oli kulunut jo seitsemän vuotta.
Palattuaan kotikaupunkiin Jaakob huomaa, että isä Heinz on kuollut ja että äiti Ganna ei tunnista omaa poikaansa kääpiömäisyyden takia. Kaupunkilaiset nauravat Jaakobille ja kiusaavat häntä. Jaakob joutuu epätoivon käsiin, mutta eräänä päivänä hän pelastaa hanhen elämän. Pojalle selviää, että hanhi on kidnapattu sekä lumottu prinsessa Greta. Seitsemän vuotta sitten prinsessa tapasi vahingossa noidan isänsä kirjastossa, joka oli lukemassa taikaopin salaisuuden.  Lopulta Jaakob ja Greta rakastuvat toisiinsa. Yhdessä he joutuvat taistelemaan noidan pahoja aikomuksia vastaan. 
Juonipaljastukset päättyvät tähän.
Little Jimmy Dickens

Little Jimmy Dickens vuonna 1971
James Cecil Dickens eli Little Jimmy Dickens (19. joulukuuta 1920 Länsi-Virginia – 2. tammikuuta 2015 Nashville, Tennessee) oli yhdysvaltalainen countrylaulaja. Hän oli Grand Ole Opryn vakituinen esiintyjä vuosikymmenten ajan ja kuului vuodesta 1983 Country Music Hall of Fameen.
Dickens aloitti esiintymisen radiossa 1930-luvun lopussa. Syyskuussa 1948 hän sai levytyssopimuksen Columbia Recordsilta, ja samoihin aikoihin hän aloitti myös uransa Grand Ole Opryssä. Hän otti käyttöön taiteilijanimen ”Little Jimmy Dickens”, joka viittaa laulajan pienikokoisuuteen.
Dickensin varhaisten Columbia-hittien joukkoon lukeutuvat ”Country Boy”, ”A-Sleeping at the Foot of the Bed”, ”I’m Little But I’m Loud” ja ”Take an Old Cold Tater (And Wait)”. Vuonna 1950 hän perusti Country Boys -kokoonpanon yhdessä Jabbo Arringtonin, Grady Martinin, Bob Mooren ja Thumbs Carllilen kanssa.
Dickens julkaisi vuonna 1962 nimellä ”The Violet and the Rose” ensimmäisen Top 10 -singlensä kahteentoista vuoteen. Hän teki kansainvälisiä esiintymisiä ja nähtiin mm. The Tonight Show'ssa. Hänen suuri hittinsä ”May the Bird of Paradise Fly Up Your Nose” nousi listaykköseksi. 1960-luvun lopulla hän siirtyi Decca Recordsille. Vuonna 1975 Dickens palasi Grand Ole Opryyn, jonka hän oli jättänyt 1957 päästäkseen Philip Morris Country Music Show’hun. Dickens esiintyi myös useilla Brad Paisleyn musiikkivideoilla.
Dickens kuoli 94-vuotiaana 2. tammikuuta 2015 sairaalassa Nashvillen alueella. Hänet haudattiin Woodlawn Memorial Parkin hautausmaalle Nashvillessä.
Studioalbumit

Old Country Chrush (1954)
Big Songs by Little Jimmy Dickens (1969)
Little Jimmy Dickens Sings Out Behind the Barn (1962)
Handle with Care (1965)
May the Bird of Paradise Fly Up Your Nose (1965)
Big Man in Country Music (1968)
Little Jimmy Dickens Sings (1968)
Jimmy Dickens Comes Callin' (1969)
Jussi Lehmusvesi

Kirjailija ja toimittaja Jussi Lehmusvesi
Jussi Lehmusvesi (s. 1972 Vantaa) on suomalainen toimittaja ja kirjailija. Hänen esikoisromaaninsa Vainikkala ilmestyi helmikuussa vuonna 2017. Toinen kirja Operaatio Zuckerberg ilmestyi vuoden 2019 maaliskuussa. Lehmusvesi työskentelee Helsingin Sanomissa kulttuuritoimittajana.
Lehmusvesi on työskennellyt aiemmin Nelosen uutisissa uutis- ja kulttuuritoimittajana (1999–2013) ja sitä ennen MTV:n ajankohtaistoimituksessa. [lähde? ] Hän on ollut tekemässä Dokumenttiprojektin dokumenttielokuvaa Rakastaa, rakastaa, ei rakasta,
Hän on ollut myös ohjaamassa, käsikirjoittamassa ja leikkaamassa musiikkivideoita Radiopuhelimet-yhtyeelle.
Lehmusvesi on filosofian maisteri. Hänen pääaineensa on journalistiikka. Hän on käynyt Sanoman toimittajakoulun.
Hän on naimisissa Ylen Aamu-tv:n juontajan Anna Lehmusveden kanssa. Lehmusvedellä on kaksi lasta ja hän asui vuonna 2017 Helsingin Hakaniemessä.
Leonida Georgijevna Romanova

| Leonida Georgijevna |
| --- | --- |
 Venäjän suuriruhtinatar
 
Syntynyt:  Leonida Georgijevna Bagration-Muhranskaja 6. lokakuuta 1914 Tiflis, Venäjän keisarikunta
Kuollut:  23. toukokuuta 2010 (95 vuotta) Madrid, Espanja
Hautapaikka:  Pietari-Paavalin linnoitus, Pietari
Puoliso:   Sumner Moore Kirby (vih. 1934; ero 1947)  Suuriruhtinas Vladimir Kirillovitš (vih. 1948; k. 1992) 
Lapset:  Helene Louise Kirby Suuriruhtinatar Maria Vladimirovna
Suku:  Romanov (avioliiton kautta) Bagration-Muhranski
Uskonto:  Venäjän ortodoksi
Suuriruhtinatar Leonida Georgijevna Romanova  (o.s   Bagration-Mukhrani (georg. ლეონიდა გიორგის ასული ბაგრატიონი-მუხრანელი) (ven. Леонида Георгиевна Романова) (6. lokakuuta 1914 – 23. toukokuuta 2010) oli suuriruhtinas Vladimir Kirillovitš Romanovin puoliso.
Elämäkerta

Leonida syntyi georgialaisen ruhtinas Giorgi Bagration-Muhranskin (1884–1957) ja ruhtinatar Helenan (1886–1979) tyttärenä. Bagration-Muhranskin suku periytyy Georgiaa hallinneista kuninkaista.
Ensimmäisen avioliiton Leonida solmi Nizzassa,Ranska 6. marraskuuta 1934 yhdysvaltalaisen Sumner Moore Kirbyn (1895–1945) kanssa. Avioliitosta syntyi tytär Helene Louise Kirby vuonna 1935. Pariskunta päätyi avioeroon vuonna 1937.
Ensitapaaminen Venäjän kruununtavoittelijan suuriruhtinas Vladimir Kirillovitš Romanovin kanssa tapahtui Ranskassa toisen maailmansodan aikana, mutta paremmin he tutustuivat vasta Espanjassa. Avioliitto solmittiin 13. elokuuta 1948. Romanovien suvun lakien mukaan avioliittoa pidettiin Leonidan avioeron ja riittämättömän kuninkaallisen taustan vuoksi morganaattisena. Tähän vedoten osa Romanovin suvusta kiistää pariskunnan jälkeläisten oikeuden esiintyä Venäjän kruununperijänä.
Leonidalle ja Vladimirille syntyi vuonna 1953 tytär suuriruhtinatar Maria Vladimirovna. Maria oli naimisissa vuosina 1976–1986 Preussin prinssin Franz Wilhelmin (s. 1943) kanssa ja avioliitosta syntyi poika Georgi vuonna 1981. Leonida seurasi tiiviisti miestään läpi avioliiton ajan ja asui Madridissa, Bretagnessa ja Pariisissa. Ensimmäisen kerran hän vieraili Venäjällä puolisoineen kommunismin kaatumisen jälkeen marraskuussa 1991.
Miehensä kuoltua huhtikuussa 1992 Leonida jatkoi vierailuja Venäjälle ja Georgiaan säännöllisin väliajoin yksin ja yhdessä tyttärensä kanssa.
Elämäkerta > Kuolema

Leonida Georgievna kuoli 23. toukokuuta 2010, kun hänen terveytensä oli nopeasti heikentynyt. Hän pyysi tulla haudatuksi miehensä Vladimir Kirillovitšin viereen Suurherttuan mausoleumiin Pietarissa. Hän oli viimeinen  Venäjän keisarikunnan alueella syntynyt Romanov-perheen jäsen.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Leonida Georgijevna Romanova Wikimedia Commonsissa
Living lab

Living lab on tutkimuskonsepti. Se on käyttäjälähtöinen, avoin innovaatioekosysteemi, joka toimii usein aluetasolla (esim. kaupunki, taajama, alue), yhdistämällä samanaikaisesti tutkimuksen ja innovoinnin prosessien puitteissa julkisen ja yksityisen sektorin ihmiset.[lähde? ]
Konsepti perustuu systemaattiseen lähestymistapaan, jossa yhdistetään tutkimus-ja innovaatioprosesseja. [lähde? ]
Viime aikoina Web 2.0 rooli Living lab-hankkeissa on kasvanut, esim. käyttäjäyhteisöjä on saatu mukaan uusien tuotteiden kehitykseen, Myös Wikipedia, crowdsourcing ja joukkojen viisaus ovat esimerkkejä tavoista luoda uusia sisältöjä ja sovelluksia yhdessä.[lähde? ]
Aiheesta muualla

Living Lab - sanasto[vanhentunut linkki]
Living in the Past (kappale)

| ”Living in the Past” Jethro Tull |
| --- | --- | --- |

Singlen tiedot
 Äänitetty : 1969
 Julkaistu: 1969
 Formaatti: 7" vinyyli
 Tuottaja(t): Ian Anderson, Terry Ellis
 Tyylilaji: progressiivinen rock
 Kesto: 03.23
 Levy-yhtiö: Island Records
Listasijoitukset
  3. (17. toukokuuta 1969)    11. (The Billboard Hot 100, 1973)
Jethro Tullin muut singlet
| ”Love Story” 1969 | ”Living in the Past” 1969 | ”Sweet Dream” 1969 |
Living in the Past on brittiläisen Jethro Tull -yhtyeen vuonna 1969 julkaistu kappale ja single. Se nousi Britanniassa listan sijalle 3 ja Yhdysvalloissa sijalle 11, tosin vasta vuonna 1973, jolloin single julkaistiin uudestaan Living in the Past -kokoelman yhteydessä. ”Living in the Past” on listasijoituksilla mitattuna Jethro Tullin suurin hitti sekä Britanniassa että Yhdysvalloissa.
Kappaleessa on 5/4-tahtilaji. Sanoituksessa kertojaminä toivoo elävänsä menneisyydessä; ajassa ennen sotaa. Vuonna 1984 kappaleen kirjoittaja, solisti Ian Anderson kertoi aina inhonneensa kappaletta ja kavahtaneensa, kun kappaleesta muodostui suuri hitti.
Kappaleet

A-puoli
Living in the Past – 3.18 (säv. Ian Anderson)
B-puoli
Driving Song – 3.04 (säv. Anderson)
Lesław Ćmikiewicz

| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |

Henkilötiedot
Koko nimi: Lesław Ćmikiewicz
Syntymäaika: 25. elokuuta 1948 (ikä 76)
Syntymäpaikka: Wrocław, Puola
Pelipaikka: keskikenttäpelaaja
Seurat
| Vuodet | Seura | O (M) |
| 1965–1970 1970–1979 1980–1981 1981 |  Śląsk Wrocław  Legia Varsova  New York Arrows  Chicago Horizon |   225 (14) 6 (1) 11 (12) |
Maajoukkue
| 1970–1979 |  Puolan maajoukkue | 57 (0) |
Valmennusura
1986 1993 2005–2006:  KS Górnik Zabrze  Puolan maajoukkue  Tur Turek
 Seurajoukkueuran tilastot kattavat vain kansalliset sarjat.
Lesław Ćmikiewicz (s. 25. elokuuta 1948) on puolalainen jalkapallovalmentaja ja entinen keskikenttäpelaaja. Hän kuului urallaan Puolan maajoukkueen vakiomiehistöön ja oli voittamassa olympiakultaa 1972.
Ura pelaajana

Ćmikiewicz aloitti pelaajauransa Śląsk Wrocławissa 1965. Hän edusti seuraa uransa alkuvuodet, kunnes siirtyi 1970 Legia Varsovaan. Ćmikiewicz vakiinnutti paikkansa keskikentällä ja oli debyyttikaudellaan mukana johdattamassa Legiaa Euroopan Cupissa puolivälieriin. Hän edusti seuraa koko vuosikymmenen ja voitti kaudella 1972/73 cupin mestaruuden. Vuonna 1979 hän siirtyi Legiasta Yhdysvaltoihin, jossa pelasi Indoor Socceer Leaguessa New York Arrowsissa ja Chicago Horizonissa.
Puolan maajoukkueessa Ćmikiewicz esiintyi vuosina 1970–79 kaikkiaan 57 kertaa. Hän oli mukana voittamassa olympiakultaa 1972 Münchenissä ja hopeaa neljä vuotta myöhemmin Montrealissa.  Lisäksi hän kuului MM-pronssia 1974 voittaneeseen joukkueeseen.
Ura pelaajana > Meriitit pelaajana

Puolan cup: 1973
Olympiakultaa: 1972
Olympiapronssia: 1976
MM-pronssia: 1974
Ura valmentajana

Pelaajauransa jälkeen Ćmikiewicz on toiminut valmentajana KS Górnik Zabrzessa, Puolan maajoukkueessa ja Tur Turekissa. Hän on toiminut myös Cracovia Krakovan apulaisvalmentajana.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Lesław Ćmikiewicz Wikimedia Commonsissa
| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
| Edeltäjä: Andrzej Strejlau | Puolan maajoukkueen päävalmentaja 1993 | Seuraaja: Henryk Apostel |
Let’s Bottle Bohemia

| Let's Bottle Bohemia The Thrills |
| --- | --- | --- |

Studioalbumin tiedot
 Julkaistu: 13. syyskuuta 2004
 Formaatti: CD, vinyyli
 Tuottaja(t): Dave Sardy
 Tyylilaji: indierock
 Levy-yhtiö: Virgin Records
The Thrillsin muut julkaisut
| So Much for the City 2003 | Let's Bottle Bohemia 2004 | Teenager 2007 |
Let's Bottle Bohemia on irlantilaisyhtye The Thrillsin vuonna 2004 julkaistu toinen studioalbumi.
Albumia myytiin yhtyeen kotimaassa platinalevyyn oikeuttava määrä. Se nousi viikon ajaksi, viikolla 38/2004 (julkaisuviikollaan), Irlannin albumilistan kärkeen, ja Britannian albumilistalla se oli korkeimmillaan sijalla yhdeksän. Let's Bottle Bohemia pysyi Irlannin listoilla yhdeksän ja Britannian listoilla neljä viikkoa.
Albumilta julkaistiin kolme singleä: "Whatever Happened to Corey Haim?", "Not for All the Love in the World" ja "The Irish Keep Gate-crashing". Listoilla näistä parhaiten menestyi ensiksi mainittu, joka nousi Irlannin singlelistalla korkeimmillaan sijalle 17 ja Britannian singlelistalla korkeimmillaan sijalle 22.
Albumin tuotti Dave Sardy ja se äänitettiin Los Angelesissa, Yhdysvalloissa. Albumilla vieraili monia muusikkoja, tunnetuimpina Van Dyke Parks ja R.E.M.-yhtyeen kitaristi Peter Buck.
Kappaleet

Tell Me Something I Don't Know – 3.57
Whatever Happened To Corey Haim? – 3.34
Faded Beauty Queens – 3.40
Saturday Night – 2.32
Not for All the Love in the World – 4.06
Our Wasted Lives – 3.46
You Can't Fool Old Friends with Limousines – 3.12
Found My Rosebud – 4.20
The Curse of Comfort – 3.02
The Irish Keep Gate-crashing – 3.10
Arvostelut

Desibeli.net:
Soundi:
Liikuta mua

| Liikuta mua Tommi Kalenius |
| --- | --- | --- |

Studioalbumin tiedot
 Julkaistu: 10. huhtikuuta 2015
 Tuottaja(t): Pekka Ruuska
 Tyylilaji: pop rock, iskelmä
 Levy-yhtiö: Kaiku Recordings
Listasijoitukset
  8.
Tommi Kaleniuksen muut julkaisut
| Ihminen on ihmisiä 2011 | Liikuta mua 2015 | Miten kotiin löydetään? 2016 |
Liikuta mua on laulaja-lauluntekijä Tommi Kaleniuksen kolmas sooloalbumi, joka julkaistiin 10. huhtikuuta 2015.
Albumi sisältää Jipun kanssa esitetyn duettokappaleen ”Ajattele”. Levyn päätöskappaleen ”Suvivirsi” on sovittanut Matti Mikkola ja Saimaa-yhtyeen perkussionisti Toni Kulku. Nimikkobiisistä on julkaistu myös singleversio jonka sovitus on Tido Nguyenin käsialaa. Albumin on tuottanut Pekka Ruuska ja julkaissut Kaiku Recordings.
Albumi nousi Suomen virallisen listan sijalle 8.
Kappaleet

Ajattele – 3.49
Uusi kevät – 4.10
Tänä yönä ikävöidä ei – 3.01
Nyt olet kaunis – 3.43
Kadut – 4.21
Pahvilaatikoiden keskellä – 4.35
Sä olet mulle – 3.35
Kaksi unohdettua – 3.45
Ihmeestä syntyneet – 3.27
Mitään puutu ei – 3.08
Liikuta mua – 3.28
Suvivirsi – 5.25
Arvostelut

Keskisuomalainen:
Laskukynnys

Laskukynnys on hydrologiassa järven rannan, tai vastaavasti valuma-alueen vedenjakajan, matalin kohta. Järvissä on yleensä vain yksi laskukynnys, sillä vesi juoksee järvestä pois aina sen matalimmasta kohdasta, mikä samalla määrittää järven vedenpinnan korkeuden. Järven laskukynnyksessä sijaitsee järven lasku-ojaan tai laskujokeen johtava luusua. On harvinaista, että järvellä on kaksi tai useampia lasku-uomia ja silloin järveä kutsutaan bifurkaatiojärveksi.
Laskukynnyksen eroosio

Järven laskukynnyksen yli virtaa vesi, jonka eroosio siirtää pois maa-ainesta syventäen laskukynnyksen pohjaa. Kuvattu tapahtuma on nopea uusilla järvillä, jolloin vesi vie aluksi helposti irtoavat maalajit mennessään ja tämä vaihe kestää tavallisesti vain vuosia. Sitä mukaa, kun eroosio syventää laskukynnyksen pohjaa, laskee myös järven vedenpinta. Seuraava eroosion vaihe kestää satoja tai tuhansia vuosia, jonka vuoksi järven vedenpinta alenee myös hitaasti. Silloin vastustuskykyisimmät rakenteet, kuten suuret kivenlohkareet tai halkeileva kallio murtuu pala palalta. Vasta ehjä peruskallio on laskukynnyksenä pitkään kestävä pohja.
Laskukynnyksen vaihtuminen

Järven laskukynnys voi vaihtua toiseen. Suomessa tunnetaan monia tapauksia, jossa suuren järven alueella tapahtuva epätasainen maankohoaminen kallistaa järven allasta. Siinä kohtaa järven rannasta, missä maa kohoaa hitaimmin, vedenpinta nousee nopeimmin ja vesi kiipeää, yleensä vuosisatojen aikana hitaasti, ylemmäksi. Kun vesi on kohonnut järven valuma-alueen vedenjakajalle, murtaa se itsensä siitä läpi ja virtaavien vesien eroosio voi kuluttaa vedenjakajalle uoman. Yleensä järven aikaisempi lasku-uoma kuivuu tapahtuman aikana ja uusi laskukynnys määrittää järvelle uuden vedenpinnan korkeuden. Uuteen laskukynnykseen voi kehittyä järven uusi virtavesi. Uusi laskukynnys voi syntyä myös kevättulvan tai ihmisen kaivaustoiminnan seurauksena.
Järven säännöstely

Järven vedenpinnan korkeutta voi säädellä patoamalla luusuassa olevaa laskukynnystä tai kaivamalla laskukynnystä matalamman. Viimeksi mainitulla tavalla toimitaan järvenlaskussa, kun halutaan laskea järven vedenpintaa alemmaksi. Säännösteltävän järven luusuassa on patolaite, jolla voidaan hallitusti nostaa tai laskea vedenpintaa.
Aiheesta muualla

Pajunen, Hannu: Saarijärven reitin yläosan kehitys jääkauden jälkeen (Arkistoitu – Internet Archive), Geologi, nro 4, 2013
Le Bar de la Fourche

| Le Bar de la Fourche |
| --- | --- |

Ohjaaja:  Alain Levent
Käsikirjoittaja:   Alain Levent  Philippe Dumarçay  François Boyer 
Perustuu:  Auguste Gilbert de Voisinsin romaaniin Le Bar de la Fourche (1921)
Tuottaja:   Gérard Beytout  René Pignières 
Säveltäjä:   Jacques Brel  Gérard Jouannest  François Rauber 
Kuvaaja:  Emmanuel Machuel
Leikkaaja:  Pierre Gillette
Pääosat:  Jacques Brel
Valmistustiedot
Valmistusmaa:  Ranska
Tuotantoyhtiö:  Société Nouvelle de Cinématographie (SNC)
Ensi-ilta:  kesäkuussa 1972 (Berliinin elokuvajuhlat, Länsi-Saksa)  1972-8-2323. elokuuta 1972 (Ranska)  
Kesto:  90 minuuttia
Alkuperäiskieli:  ranska
Aiheesta muualla
IMDb 
AllMovie
Infobox OKNimi-testi OK: 
Le Bar de la Fourche (kansainvälisesti The Bar at the Crossing) on vuonna 1972 ensi-iltansa saanut Alain Leventin ohjaama ranskalainen seikkailukomediaelokuva, jonka pääosaa näyttelee Jacques Brel. Elokuva perustuu Auguste Gilbert de Voisinsin samannimiseen romaaniin Le Bar de la Fourche (1921), jonka pohjalta Alain Levent, Philippe Dumarçay ja François Boyer sovittivat elokuvan käsikirjoituksen. Elokuvan tuottajina olivat Gérard Beytout ja René Pignières.
Le Bar de la Fourche sai ensi-iltansa vuoden 1972 Berliinin elokuvajuhlilla, missä Alain Levent oli ehdokkaana pääkilpailussa parhaan elokuvan Kultaisen karhun saajaksi.
Juoni

Le Bar de la Fourche sijoittuu vuoteen 1916 ja kertoo viinasta, vapaudesta ja naisista rakastavasta Vincent van Horstista (Jacques Brel), joka lähtee ensimmäisen maailmansodan repimästä Euroopasta Kanadaan etsimään entistä rakkauttaan, Mariaa (Rosy Varte). Matkallaan Kanadaan Vincent lyöttäytyy yhteen Olivier-nimisen nuoren miehen (Pierre-François Pistorio) kanssa. Kanadassa Vincent löytää Marian, mutta rakastuukin Annie Smith -nimiseen tyttöön (Isabelle Huppert).
Näyttelijät

| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
|  Jacques Brel  | … |  Vincent van Horst   |
|  Rosy Varte  | … |  Maria   |
|  Malka Ribowska  | … |  Jane Holly   |
|  Isabelle Huppert  | … |  Annie Smith   |
|  Pierre-François Pistorio  | … |  Olivier   |
|  Bernard La Jarrige  | … |  Nicky Holly   |
|  Gabriel Jabbour  | … |  Mosé   |
|  Guy Parigot  | … |  tuomari   |
|  Gérard Victor  | … |  Robinson   |
|  Robert Angebaud  | … |  omistaja   |
|  Luc Hinterseber  | … |  Jimmy   |
|  Claude Baret  | … |  John McBrown   |
|  Gérard Darmon  | … |  miespalvelija   |
|  Diane Kurys  | … |  Christie   |
|  Marcel Ory  | … |  hotellin omistaja   |
|  Jean-Claude Bouillaud  | … |  Carletti   |
|  Andrée Champeaux  | … |  bordellin omistaja   |
Tuotanto

Le Bar de la Fourchen tuotantoyhtiönä oli Société Nouvelle de Cinématographie (SNC).
Julkaisu

Le Bar de la Fourche sai ensi-iltansa Berliinin elokuvajuhlilla Länsi-Saksassa kesäkuussa 1972. Elokuva sai teatteriensi-iltansa Ranskassa 23. elokuuta 1972, oli Société Nouvelle de Cinématographien (SNC) teatterilevittämä ja keräsi teatterikierroksensa aikana 387 757 katsojaa.
Le Bar de la Fourche julkaistiin Ranskassa DVD:lle 15. lokakuuta 2014.
Aiheesta muualla

Le Bar de la Fourche Internet Movie Databasessa (englanniksi)
Le Bar de la Fourche AllMoviessa. (englanniksi)
Le Bar de la Fourche AlloCinéssä (ranskaksi)
Le Bar de la Fourche UniFrancessa (ranskaksi)
Le Bar de la Fourche JP’s Box-Officessa (ranskaksi)
Lima Duarte

Lima Duarte vuonna 2006.
Ariclenes Venâncio Martins, taiteilijanimeltään Lima Duarte (s. 29. maaliskuuta 1930) on brasilialainen näyttelijä. Hänellä on ollut rooleja useissa suosituissa saippuasarjoissa, telenoveloissa, kuten O Bem-Amadossa ja Roque Santeirossa.
Duarte syntyi Sacramentossa, Minas Geraisin osavaltiossa. Hän on uransa aikana esiintynyt lisäksi useissa elokuvissa ja toiminut maassaan Topi-katin äänenä.
Duarte on voittanut useita palkintoja paitsi Brasiliassa (muun muassa parhaan miespääosan Candango, 1977), myös parhaan miesnäyttelijän palkinnon Havannan elokuvajuhlilla Kuubassa vuonna 1983.
Aiheesta muualla

Lima Duarte Internet Movie Databasessa. (englanniksi)
Limacoccus brasiliensis

| Limacoccus brasiliensis> Tieteellinen luokittelu |
| --- | --- |
Domeeni::  Aitotumaiset Eucarya
Kunta::  Eläinkunta Animalia
Pääjakso::  Niveljalkaiset Arthropoda
Alajakso::  Kuusijalkaiset Hexapoda
Luokka::  Hyönteiset Insecta
Lahko::  Nivelkärsäiset Hemiptera
Yläheimo::  Coccoidea
Heimo::  Beesoniidae
Suku::  Limacoccus
Laji::  brasiliensis
Kaksiosainen nimi
 Limacoccus brasiliensis  (Hempel, 1934) 
Synonyymit
 Canceraspis brasiliensis Hempel, 1934   Limacoccus brasiliensis Lepage, 1938 
Infobox OKNimi-testi OK: 
Limacoccus brasiliensis on Limacoccus-sukuun ja Beesoniidae-heimoon kuuluva hyönteinen – täsmällisemmin nivelkärsäinen. Tieteellisen nimen sille antoi ensimmäisenä Hempel vuonna 1934. Ainoa paikka missä sitä tavataan on Brasilia. Sillä ei ole alalajeja.
Kirjallisuutta

Lepage, H.S.: ​[Catalog of coccids from Brazil.] Catálogo dos coccídeos do Brasil..  Revista do Museu Paulista. São Paulo, 1938.
Hempel, A.: ​[Descriptions of three new species, three genera and one new subfamily of coccids (Hemiptera, Homotpera).].  Revista de Entomologia, 1934.
Foldi, I.: ​A taxonomic revision of {Limacoccus} Bondar with a cladistic analysis of its relationships with other scale insects (Hemiptera: Coccoidea)..  Systematic Entomology, 1995.
Lauri Vihriälä

Lauri Vihriälä (s. 27. marraskuuta 2003) on suomalainen pesäpalloilija. Vihriälä edustaa Superpesiksessä pelaavaa kasvattajaseraansa Vimpelin Vetoa. Hän pelaa ulkokentällä kolmospolttajana. Vihriälä on pelannut urallaan kolme Superpesiksen runkosarjaottelua. Näissä hän on lyönyt yhden kunnarin ja kolme tavallista juoksua, tuonut kaksi juoksua ja kerännyt viisi kärkilyöntipistettä. Tilastot päivitetty 25. heinäkuuta 2021.
Myös Vihriälän veli Mikko pelaa Superpesistä Vedon joukkueessa.
Saavutukset > Pelaajana

1 SM-pronssi: 2021
1 SM-hopea: 2023
1 SM-kulta: 2022
Lippu (lupa)

Eurostar-junan matkalippu.
Yhdysvaltalainen koripallo-ottelun pääsylippu.
Lippu on tosite, joka oikeuttaa pääsyyn johonkin kohteeseen tai matkaan julkisessa kulkuneuvossa. Lippu voi olla paperi- tai kartonkilappu tai vastaava sähköinen asiakirja. Kertalippu on tarkoitettu käytettäväksi vain kerran, sarjalippu useaan kertaan ja kausilippu vapaasti tietyn ajanjakson kuluessa.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Lippu (lupa) Wikimedia Commonsissa
Juri Prylypko

Juri Illitš Prylypko (ukr. Юрій Ілліч Прилипко; 1960 – 7. maaliskuuta 2022 Hostomel) oli ukrainalainen poliitikko. Hän toimi vuodesta 2015 Hostomelin kaupungin pormestarina.
Prylypko joutui venäläisjoukkojen ampumaksi Hostomelissa ollessaan jakamassa leipää kaupunkiin jääneille asukkaille. Samalla surmattiin kaksi hänen kanssaan yhteistyötä tehnyttä miestä. Prylypkolle myönnettiin maaliskuussa 2022 postuumisti Urhoollisuuden ritarikunnan kolmannen luokan kunniamerkki.