stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Herra Lindberg

Lennart Lindberg, eli Herra Lindberg on kuvitteellinen hahmo Risto Räppääjä -kirjasarjassa ja Risto Räppääjän alakerran naapuri.  Lennart on kuvattu viiksekkääksi 50-vuotiaaksi varhaiseläkepäiviään viettäväksi mieheksi. Tarinoissa sivistynyt ja rauhaa rakastava Lennart toimii sovittelijana eri tilanteissa.  Risto Räppääjän täti Rauha ja Lennart ovat ihastuneet toisiinsa. Rauhan topakka serkku Elvi puolestaan vikittelee Lennartia joka puolestaan pelkää tätä. Lennart toimii myös tarinan isähahmona ja teemaa on käsitelty kirjassa Risto Räppääjä saa isän ja siihen perustuvassa elokuvassa Risto Räppääjä ja liukas Lennart joissa Elvi päättää etsiä Ristolle miehen mallia.
Risto Räppääjä -kirjoissa Lennart pukeutuu murretuilla väreillä väritettyihin vanhan tyylisiin vaatteisiin. Risto Räppääjä ja Nukkavieru Nelli -teatteriesityksessä Lennartilla oli kukkakuvioinen paita jonka päällä oranssi slipoveri ja okranpunaiset vakosamettihousut.  Lennart Lindbergiä näytteli kolmessa ensimmäisessä Mari Rantasilan ohjaamassa Risto Räppääjä -elokuvassa Martti Suosalo ja kolmessa seuraavassa Timo Koivusalon ohjaamassa on näytellyt Vesa Vierikko. Viimeisimmissä elokuvissa Lennartia näyttelee Ylermi Rajamaa.
Lindberg on ollut mukana Risto Räppääjä -kirjoissa ensimmäisestä alkaen.
Näyttelijät

| Elokuva | Vuosi | Näyttelijä | Lähde |
| --- | --- | --- | --- |
| Risto Räppääjä | 2008 | Martti Suosalo |  |
| Risto Räppääjä ja polkupyörävaras | 2010 | Martti Suosalo |  |
| Risto Räppääjä ja viileä Venla | 2012 | Martti Suosalo |  |
| Risto Räppääjä ja liukas Lennart | 2014 | Vesa Vierikko |  |
| Risto Räppääjä ja Sevillan saituri | 2015 | Vesa Vierikko |  |
| Risto Räppääjä ja yöhaukka | 2016 | Vesa Vierikko |   |
| Risto Räppääjä ja pullistelija | 2019 | Ylermi Rajamaa |   |
| Risto Räppääjä ja väärä Vincent | 2020 | Ylermi Rajamaa |  |
| Risto Räppääjä ja villi kone | 2023 | Ylermi Rajamaa |  |
Aiheesta muualla

Hahmoesittely osa 4: Lennart Lindberg YouTube. 3.2.2015.
Risto Räppääjä -kirjasarja
| --- | --- |
Hahmoja:  Risto Räppääjä  Rauha Räppääjä  Herra Lindberg  Nelli Perhonen  Elvi Räppääjä  Sivuhahmoja 
Tekijät:  Tiina Nopola  Sinikka Nopola  Christel Rönns  Aino Havukainen  Sami Toivonen
Margaret Woodrow Wilson

| Margaret Woodrow Wilson |
| --- | --- |

Yhdysvaltain ensimmäinen nainen (vt.)
 1914–1915  
Edeltäjä:  Ellen Wilson
Seuraaja:  Edith Wilson
Henkilötiedot
Syntynyt: 16. huhtikuuta 1886 Gainesville, Georgia, Yhdysvallat
Kuollut: 12. helmikuuta 1944 (57 vuotta) Puducherry, Intia
Vanhemmat:  Woodrow Wilson Ellen Wilson
Margaret Woodrow Wilson (16. huhtikuuta 1886 – 12. helmikuuta 1944) oli Yhdysvaltain presidentti Woodrow Wilsonin ja Ellen Luise Axsonin vanhin lapsi. Hänen kaksi nuorempaa sisarustansa olivat Jessie and Eleanor. Äitinsä kuoleman jälkeen vuonna 1914 Margaret sijaisti isänsä ensimmäisenä naisena, kunnes Woodrow meni uudelleen naimisiin vuonna 1915.
Syntymä ja koulutus

Margaret Woodrow Wilson (Hänen toinen nimensä oli hänen isoäitinsä sukunimi sekä hänen isänsä toinen nimi.) syntyi Gainesvillessä Georgian osavaltiossa. Wilson kävi kasvaessaan paikallisia kouluja ja myöhemmin yliopistoa, jossa hänen isänsä toimi opettajana.
Ura

Wilsonin isä testamenttasi hänelle vuotuisen 2 500 Yhdysvaltain dollarin elinkoron (tämänhetkinen arvo noin 37 296 $) siihen saakka kunnes hän menisi naimisiin. Wilson myös lauloi ja teki useita levytyksiä ja Columbia Records -levy-yhtiö julkaisi laulun ”My Laddie” vuonna 1914.
Vuonna 1938 Margaret Wilson matkusti Puducherryyn Intiaan, missä hän osallistui Sri Aurobindon hengellisen yhteisöön, johon hän kuului kuolemaansa saakka. Hänestä tuli ashramin jäsen sekä palvoja ja hän sai uuden nimen ”Nistha”, joka tarkoittaa ”omistautumista” sanskritiksi. Hän sekä Joseph Cambell käänsivät klassisen hinduteoksen Sri Ramakrishna, Gospel of Sri Ramakrishna by Swami Nikhilananda, jonka Ramakrishna-Vivekananda keskus New Yorkissa julkaisi vuonna 1942.
Wilson kuoli vuonna 1944 Intiassa uremiaan Puducherryssä, minne hänet myös haudattiin.
Assi

| Assi |
| --- | --- |
Nimipäivä:   
– suomenkielinen:  –
– ruotsinkielinen:  –
– ortodoksinen:  21. elokuuta
Muunnelmia:  –
Vastineita eri kielissä:  –
Nimen alkuperä:  Asser tai Astrid
Infobox OKNimi-testi OK: 
Assi on etunimi, joka esiintyy sekä miehen että naisen nimenä. Miehen nimenä se on muunnos Asserista, naisen nimenä varsinkin englanninkielisissä maissa Astridista. Tammikuuhun 2025 mennessä  Suomessa oli ollut kaikkiaan noin 480 Assi-nimistä naista ja alle 40 miestä.
Tunnettuja Assi-nimisiä henkilöitä

Assi el Helani (s. 1970), libanonilainen laulaja
Assi Koivisto (s. 1957), ekonomi, presidentti Mauno Koiviston tytär
Assi Liikanen (Hanna-Liisa), filosofian tohtori, Suomen Pankin pääjohtajan Erkki Liikasen puoliso
Assi Nortia (1925–1989), suomalainen näyttelijä
Assi Raine (1920–1982), suomalainen näyttelijä
Kaj Nyman

Kaj-Erik ”Kaj” Nyman (s. 10. toukokuuta 1939 Helsinki) on suomalainen arkkitehti ja yhdyskuntasuunnittelun professori emeritus.
Henkilöhistoria

Nymanin vanhemmat olivat lähetyssaarnaaja Arne Erik Nyman ja Vendla Margareta Andersson. Hänen puolisonsa 1962–1974 oli Gulvi Marianne Söderlöf. Nyman tuli ylioppilaaksi Vasa Svenska Lyceumista 1958 ja valmistui Teknillisestä korkeakoulusta arkkitehdiksi 1966 ja tekniikan lisensiaatiksi 1986. Filosofian tohtoriksi hän väitteli 1989 Tukholmassa.
Nyman oli Helsingin maalaiskunnan toimistoarkkitehti 1966–1967 ja kaavoitusarkkitehti 1967–1971 ja Pääkaupunkiseudun yhteistyövaltuuskunnan yhteistyösihteeri 1971–1978 ja osastopäällikkö 1978–1986. Suomen Akatemian nuorempi tutkija hän oli 1987–1989 ja Oulun yliopiston yhdyskuntasuunnittelun professori 1991–2002. Nymanilla on ollut myös useita asiantuntijatehtäviä ja hän on julkaissut sekä tutkimuksia että tietoteoksia ja saanut palkintoja arkkitehtuurikilpailuissa. Otto-Iivari Meurman -palkinnon hän sai 2019.
Teoksia

Rakenteet, arkkitehdin kieli? Arkkitehtien muotokielivalintojen ja rakennustekniikan muutosten kytkennät Suomessa vuosina 1960–84, Espoo: Teknillinen korkeakoulu, 1986 (lisensiaatintyö)
Husens språk: den byggda tingslighetens och de arkitektoniska intentionernas dialekt, Tukholma: Atlantis, 1989 (väitöskirja)
Talojen kieli, Helsinki: Rakennusalan kustantajat, 1998
Sinisilmäisyyden aika: suunnittelun myyttejä 1950–2000, Rakennusalan kustantajat RAK: Sarmala, 2003
Arkkitehtuurin kadotettu kieli, Helsinki: Multikustannus, 2008
Byggd miljö som representation av sin användning: en arkitekturteori, Helsinki: Books on Demand, 2021
Arkkitehtuuri, käyttäjän taide, Helsinki: Ntamo, 2023
Meduusalla ei ole sydäntä

| Meduusalla ei ole sydäntä |
| --- | --- |

Ohjaaja:  Tuukka Temonen
Käsikirjoittaja:  Tuukka Temonen
Tuottaja:  Tuukka Temonen
Säveltäjä:  Juuso Peltola
Kuvaaja:  Antti Ruusuvuori
Leikkaaja:  Eemeli Kelokorpi
Pääosat:   Olga Temonen  Helga Temonen  Eeva Eloranta  Konsta Hietanen 
Valmistustiedot
Valmistusmaa:  Suomi
Tuotantoyhtiö:  Optipari
Levittäjä:  Kuusan Kino
Ensi-ilta:  24. tammikuuta 2025
Kesto:  102 minuuttia
Alkuperäiskieli:  suomi
Aiheesta muualla
Virallinen sivusto
IMDb 
Elonet
Infobox OKNimi-testi OK: 
Meduusalla ei ole sydäntä on Tuukka Temosen ohjaama ja käsikirjoittama suomalainen draamaelokuva, joka tuli ensi-iltaan tammikuussa 2025.
Elokuvan teemana on, voiko menneisyyden traagisista tapahtumista selvitä koskaan ja onko ihmisellä, joka on tehnyt rikoksista pahimman, mahdollisuus saada koskaan anteeksi.
Elokuvan pääosia näyttelevät Olga Temonen, Helga Temonen, Eeva Eloranta ja Konsta Hietanen.
Elokuvan on tuottanut Optipari tuottajanaan Tuukka Temonen.
Vastaanotto

Helsingin Sanomissa Tero Kartastenpää kirjoitti, että ”Temonen yllättää perheensä voimin tehdyllä isädraamalla”. Elokuva ”pohtii eettisesti vaikeaa sukulaissuhdetta. Tuukka Temonen on unohtanut kikkailut, ja siksi terapiaelokuva toimii”. ”Draama kolmen naisen perheestä nousee tekijänsä parhaimmistoon. Se on hillitty kuvaus eettisesti hankalasta sukulaisuudesta.” Ja kuvaaja ”Antti Ruusuvuori seuraa tilanteita rennoissa pitkissä kuvissa. Tarkennusta hakevat tiukat lähikuvat eivät häiritse kuten edellisissä temosissa. Erikoisotot eivät kikkaile vaan luotaavat tilaa, henkistä ja fyysistä.” Päänäyttelijöistä Kartastenpää toteaa, että ”yleensä ei ole hyvä idea tehdä näyttelijöiden elokuvaa kotivoimin, mutta oikean äidin ja tyttären – Olga ja Helga Temosen – väleissä on korvaamatonta luontevuutta.”
Episodissa Hannu Liekso totesi, että elokuva on ”Tuukka Temosen tähän mennessä hallituin elokuva, ja siitä on hänelle annettava tunnustus. Elokuvallisesti se myös näyttää hänen parhaalta itsetuotetulta työltään. Tästä kiitos kuuluu paljolti kuvaaja Antti Ruusuvuorelle.” Näyttelijöistä Liekso kertoi, että ”päähenkilöä esittävä [--] Helga Temonen näyttelee hienosti ja pystyy kannattelemaan tarinaa nuoresta iästään huolimatta. Erittäin kokenut Eeva Eloranta tekee takuuvarmaa työtä isoäitinä ja sopii rooliinsa täydellisesti.
Karjalaisessa Jussi Virratvuori arvioi, että ”käsikirjoitukseen, dramaturgiaan sekä henkilöohjaukseen Tuukka Temonen olisi – jälleen kerran – kaivannut auttavaa kättä ja konsultoivaa mieltä. Nyt draamassa on monia turhia juonikuviota ja kohtauksia, jotka syövät sekä aikaa että tilaa itse perusteemoilta. Draaman jännite katkeaa liian monta kertaa.”
Vastaanotto > Arvostelutähdet

Helsingin Sanomat, Tero Kartastenpää
Episodi, Hannu Liekso
Karjalainen, Jussi Virratvuori
Seiska, Tuomas Riskala
FilmFin, Jussi U. Pellonpää
Aiheesta muualla

Meduusalla ei ole sydäntä -elokuvan traileri Youtubessa.
Couvertpuis

| Couvertpuis |
| --- | --- |
 Couvertpuis’n kirkko.
 vaakuna
 Couvertpuis
 Koordinaatit: 48°34′57″N, 5°18′10″E 
Valtio:  Ranska
Alue:  Grand Est
Departementti:  Meuse
Arrondissementti:  Bar-le-Duc
Pinta-ala:  
 – Kokonaispinta-ala:  8,87 km²
Väkiluku (2017):  87
Aikavyöhyke:  UTC+1
Postinumero:  55290
Suuntanumero(t):  55133
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Couvertpuis on kunta Koillis-Ranskassa Meusen departementissa Grand Estin alueella. Kunnassa asui 87 asukasta vuonna 2017 ja sen pinta-ala on 8,87 neliökilometriä.
Couvertpuis’n väkiluku on pienentynyt kahdella asukkaalla vuodesta 2007, jolloin kunnassa asui 89 asukasta. Vuonna 2012 kunnan väkiluku oli sama kuin vuoden 2007 väestönlaskennassa.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Couvertpuis Wikimedia Commonsissa
Peryton

| Peryton |
| --- | --- |
 Taiteilijan näkemys perytonista
Ominaisuudet
Status:   Atlantiksen tuhosta paenneen henkilön sielu
Kotipaikka:  Atlantis
Asuinpaikka:  Kaikkialla  Välimerellä
Kansanperinne
Infobox OKNimi-testi OK: 
Peryton on myyttinen hybridi eläin, joka on osaksi hirvi ja osaksi jättimäinen petolintu. Jorge Luis Borges nimesi olennon ensimmäistä kertaa teoksessaan Kuvitteellisten olentojen kirja lähteenään kauan kadoksissa ollut keskiaikainen käsikirjoitus.
Legendan mukaan perytonit ovat Atlantiksen tuhosta paenneiden ihmisten sieluja. He eivät voisi koskaan löytää kotiaan uudestaan.
Mytologia

Perytonilla sanotaan olleen hirven pää, kaula, eturaajat ja sarvet yhdistettynä ison petolinnun höyhenpeitteeseen, siipiin ja takaraajoihin. Perytonin sanotaan toisaalta olevan hirvi suuren petolinnun siivillä ja erilaisella värillä.
Borgesin mukaan perytonit asuivat Atlantiksessa, kunnes maanjäristys tuhosi sivilisaation ja olennot pakenivat lentämällä. Perytonilla on ihmisen varjo, kunnes se tappaa yhden ihmisen, jolloin se saa oman varjonsa. Sibylla on kerran ennustanut, että perytonit tuhoaisivat Rooman.
Ihmissielusta sanottiin tulevan peryton, kun se menetti suosionsa Atlantiksen jumalille.  Saadakseen takaisin hyväksynnän hirviö joutui tappamaan yhden ihmisen. Tämän tehtyään se saisi takaisin oman fyysisen heijastuksensa eikä tappaisi enää koskaan ketään.
Populaarikulttuurissa > Kirjallisuudessa

Peryton, joka vastaa läheisesti Borgesin alkuperäistä kuvausta, on Ilil Arbelin fantasiaromaanin Cinnabar Boxin pieni roisto. Ainutlaatuisesti tämä hirviön inkarnaatio voi puhua ja ymmärtää ihmisen puhetta.
Olennot esiintyvät myös Darkwellissä, The Moonshae Trilogy -kirjassa, jossa perytonien lauma on pahojen hirviöiden joukossa, jotka kirjan päävihollinen kutsuu.
Peryton kuuluu John ja Carole Barrowmanin romaaniin Hollow Earth.
Aforismi

Aforismi eli ajatelma, mietelmä tai mietelause on tiiviissä ja lyhyessä muodossa lausuttu ajatus. Täsmällisemmin määriteltynä aforismi on ajatuksellisesti painokas sekä tiiviisti ja tyylikkäästi muotoiltu virke tai useamman virkkeen kokonaisuus. Määritelmällisesti aforismi on proosaa, eli aforismissa rivit kirjoitetaan loppuun ilman säejakoa.
Aforismien kirjoittajaa kutsutaan nimellä aforistikko ja aforisti. Sana aforistinen tarkoittaa aforismin luonteista, ytimekkäästi sanottua. Aforismi-termi tulee kreikan kielen sanasta aforismos (ἀφορισμός), joka tarkoittaa ’rajoitettua’, ’määriteltyä’. Se on johdettu verbistä aforizō (ἀφορίζω), ’rajata’, ’jakaa’, ’erottaa’. Suomessa sana aforismi tuli käyttöön 1800-luvun loppupuolella. Aforistiikan laajempaa muotoa kutsutaan fragmentiksi, joka on eräänlainen pienoisessee.
Aforistiikalle on luonteenomaista poleeminen, väittelynhaluinen suhtautuminen totunnaisiin ajatusrakennelmiin. Aforismeissa voidaan esimerkiksi metaforan, sanaleikin, käsitteen uudelleentulkinnan tai paradoksin keinoin kuvata jotakin tärkeäksi koettua ajatusta tai havaintoa. Aforismin tunnusmerkkejä on usein myös yksittäisen aforismin moniteemaisuus ja -tulkintaisuus. Aforismia voidaan pitää kansanperinteen sananlaskun taidekirjallisena muotona. Sananlaskuista onkin käytetty nimitystä kansanaforismi ja nykyaforismista voidaan puhua taideaforismina. Sarjallisessa aforistiikassa eli sarja-aforistiikassa on perusyksikkönä yksittäisen aforismin sijasta ns. aforistinen sarja.
Historia

Maailmankirjallisuuden tiettävästi ensimmäinen aforismikokoelma on Hippokrateen nimiin laitettu terveydenhoidollinen ohjeisto Aforismit. Se on alkuperä koko aforismi -sanan käytölle nykyisessä merkityksessään, jossa se tarkoittaa ytimekästä mietelausetta. Nykymerkitys on muotoutunut renessanssiajalta lähtien.
Aforismeja on viljelty varsinkin saksankielisessä kirjallisuudessa Georg Christoph Lichtenbergistä alkaen. Varhaisimmat suomenkieliset aforismit puolestaan julkaisi tiettävästi J. H. Erkko vuonna 1899. Ensimmäinen suomenkielinen aforismikokoelma on V. A. Koskenniemen Matkasauva vuodelta 1926. Merkittäviä suomalaisia aforistikkoja ovat muun muassa Samuli Paronen (Maailma on sana, 1974), Helena Anhava, Paavo Haavikko, Mirkka Rekola, Erno Paasilinna ja Markku Envall. Envall on myös tutkinut aforistiikkaa; hänen väitöskirjansa on Suomalainen aforismi (1987).
Aforistisen sarjan varhaisin edustaja suomalaisessa aforistiikassa on Kersti Bergroth. Varsinaisesti sarjamuoto murtautui suomalaiseen aforistiikkaan Paavo Haavikon julkaistessa 1972 teoksensa Puhua, vastata, opettaa. Sarjamuotoa ovat kirjoittaneet myös muun muassa Mirkka Rekola, Markku Envall ja Olli Hyvärinen.
Vuonna 2005 perustettiin Suomen aforismiyhdistys, jonka tarkoituksena on edistää aforismin asemaa ja koota yhteen aforismeja kirjoittavat ja niistä kiinnostuneet henkilöt. Yhdistys myöntää vuosittain ansioista aforistiikan alalla Samuli Paronen -palkinnon sekä valitsee Vuoden aforismikirjan. Suomen aforismipäivää vietetään joka vuosi huhtikuun 18. päivänä. Maaliskuussa 2008 perustettiin Lontoossa Maailman aforismijärjestö, World Aphorism Organization (WAO). Varsinais-Suomen Kansanopistolla on vuodesta 2004 vietetty kesäisin Aforismipäiviä.
Aforistikkoja > Ulkomaisia

| --- | --- |
 Herakleitos (n. 540–475 eaa., Kreikka)  François de La Rochefoucauld (1613–1680, Ranska)  Nicolas Chamfort (1740–1794, Ranska)  Georg Christoph Lichtenberg (1742–1799, Saksa)  Arthur Schopenhauer (1788–1860, Saksa)  Friedrich Nietzsche (1844–1900, Saksa)  Oscar Wilde (1854–1900, Irlanti)  Karl Kraus (1874–1936, Itävalta) :  Giuseppe Prezzolini (1882–1982, Italia)  René Char (1907–1988, Ranska)  Elias Canetti (1905–1994, saksankielinen)  Stanisław Jerzy Lec (1909–1966, Puola)  Emil Cioran (1911–1995, Romania)  Žarko Petan (s. 1929, Slovenia)  Nassim Nicholas Taleb (s. 1960, Libanon)
Aforistikkoja > Suomalaisia

| --- | --- |
 Erkki Melartin (1875–1937)  Maria Jotuni (1880–1943)  Juhani Siljo (1888–1918)  Viljo Römpötti (1897–1960)  Kaarlo Marjanen (1899–1984)  Sylvi Kekkonen (1900–1974)  Kerttu Wanne (1905–1963)  Kalervo Tuukkanen (1909–1979)  Oiva Paloheimo (1910–1973)  Risto Nivari (1913–1990)  Samuli Paronen (1917–1974)  Henrik Tikkanen (1924–1984)  Helena Anhava (s. 1925)  Panu Oikotie (1927–2002, oik. Uuno Poikonen)  Martti Terho (1929–1952)  Jouko Tyyri (1929–2001) :  Paavo Haavikko (1931–2008)  Aku-Kimmo Ripatti (1931–1994)  Mirkka Rekola (1931–2014)  Arvo Salo (1932–2011)  Hilja Mörsäri (s. 1932)  Erno Paasilinna (1935–2000)  Origo (1936–2010, oik. Jouni Lompolo)  Arto Seppälä (s. 1936)  Torsti Lehtinen (s. 1942)  Markku Envall (s. 1944)  Eero Suvilehto (s. 1947)  Olli Hyvärinen (s. 1958)  Lassi Kämäri (s. 1961)  Pauli Luoma (s. 1968)  Arno Kotro (s. 1969)  Lauri Sallinen (s. 1979)
Kirjallisuutta

Envall, Markku: Suomalainen aforismi — keinoja, lajeja, rakenteita, ongelmia.  SKS, 1987.
Feiring, Sami: Lyhyesti sanomisen taide.  Avain, 2014.
Aforismin vuosisata — lauseita ja ajatuksia 54 suomalaiselta aforistikolta.  (Toim. Markku Envall)  WSOY, 1997.
Mitä aforismi tarkoittaa?  (Toim. Sami Feiring)  Savukeidas, 2013.
Tiheiden ajatusten kirja – uuden aforismin parhaat.  (Suomalaisen nykyaforismin antologia. Toim. Sami Feiring)  Pilke, 2011.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Aforismi Wikimedia Commonsissa
Sitaatteja aiheesta Aforismi Wikisitaateissa
Suomen aforismiyhdistys / Aforismiblogi
Pro aforismi (aforismeja ja tietoa aforistiikasta)
Suomalaisia nykyaforistikkoja (aforismeja ja valokuvia)
Finnish Aphorisms (suomalaisia aforismeja eri kielillä)
Maailman aforismijärjestö, World Aphorism Organization
Suomalaisen aforismin historia
Yle Radio 1:n Kirjakerho kotimaisesta aforistiikasta: Aforismi ennen ja nyt
Dadá Maravilha

| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |

Henkilötiedot
Koko nimi: Dario José dos Santos
Syntymäaika: 4. maaliskuuta 1946 (ikä 78)
Syntymäpaikka: Rio de Janeiro, Brasilia
Pelipaikka: hyökkääjä
Lempinimi: Dario ja Dadá Maravilha
Seurat
| Vuodet | Seura | O (M) |
| 1967–1968 1968–1972 1973–1974 1974 1974–1975 1976–1977 1977–1978 | Campo Grande Atlético-MG Flamengo Atlético-MG Sport Internacional Ponte Preta | 0? 0(?) 0? (33) 32 v(8) 0? 0(0) 0? (12) 0? (16) 0? 0(6) |
Maajoukkue
| 1970–1973 | Brasilia | 07 0(0) |
 Seurajoukkueuran tilastot kattavat vain kansalliset sarjat.
Dario José dos Santos (s. 4. maaliskuuta 1946 Rio de Janeiro), tunnetaan myös nimillä Dario ja Dadá Maravilha (Dadá the Wonder) on brasilialainen entinen jalkapalloilija ja maailmanmestari.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Dadá Maravilha Wikimedia Commonsissa
Brasilian joukkue – Jalkapallon MM-kilpailut 1970
1 Félix |
2 Brito |
3 Piazza |
4 Carlos Alberto |
5 Clodoaldo |
6 Marco Antônio |
7 Jairzinho |
8 Gérson |
9 Tostão |
10 Pelé |
11 Rivelino |
12 Ado |
13 Roberto |
14 Baldocchi |
15 Fontana |
16 Everaldo |
17 Joel |
18 Paulo César |
19 Edu |
20 Dario |
21 Zé Maria |
22 Leão |
Valmentaja Zagallo
Libya (1969–2011)

Muammar Gaddafi nousi valtaan 1. syyskuuta 1969, kun hänen johtamansa joukko upseereja kaappasi vallasi kuningas Idrikseltä verettömässä vallankaappauksessa. Tämän jälkeen Gaddafi lakkautti monarkian ja perusti uuden valtion nimellä Libyan arabitasavalta, joka muutti nimeään useasti tämän jälkeen.
Muammar Gaddafi vuonna 2009.
Libyan arabitasavalta (1969-1977)

Hallintonsa alkuvuosina Gaddafi karkotti ulkomaiset sotilaat maasta ja ohjasi suurimman osan öljytuloista oman valtion käyttöön. Hän myös karkotti siirtomaa-aikana maahan muuttaneita siirtolaisia. Gaddafi halusi yhdistää arabimaat sekä Afrikan.
Uusi johtaja pyrki parantamaan kansan oloja. Hän esimerkiksi pyrki saamaan kaikille suunnatun opetuksen, ilmaisen terveydenhuollon sekä hyvän asunnon kaikille libyalaisille, joista suuri osa saatiinkin toteutettua.
Hän liitti Libyan Egyptin ja Syyrian kanssa muodostettuun Arabitasavaltojen liittoon. Hänen kirjoittamansa poliittinen Vihreä kirja julkaistiin vuonna 1975. Arabitasavaltojen liitto hajosi vuonna 1977, minkä jälkeen Libyan sosialistinen kansan arabijamahiriya perustettiin.
Libyan suuri sosialistinen kansan arabijamahiriya (1977-2011)

Libyan nimeksi muutettiin Libyan sosialistinen kansan arabijamahiriya vuonna 1977. Maan nimeen lisättiin sana "suuri" vuonna 1986 sen jälkeen, kun Libya oli selvinnyt USA:n pommituksista. Gaddafi tuki pitkään terrorismia jakamalla rahaa kansainvälisten terroristiliikkeiden käyttöön. Syyskuun 11. terrori-iskujen jälkeen hän kuitenkin alkoi vastustamaan terrorismia länsivaltojen rinnalla. 2000-luvun alussa hän solmi useita suhteita Euroopan maiden kanssa.
Vuonna 2011 arabimaissa alkoi mielenosoitusten aalto, joka tunnetaan nimellä arabikevät. Tällöin levottomuudet levisivät myös Libyaan. Gaddafi vastasi mielenilmaisuihin käyttämällä aseellista väkivaltaa. Tämän seurauksena Libyan sisällissota syttyi. Lopulta hänen joukkonsa alkoivat hävitä kapinallisia vastaan ja pääkaupunki Tripoli vallattiin 28. elokuuta 2011. Lopulta Gaddafi ja hänen lähipiirinsä ajettiin kotikaupunkiinsa Sirtiin, ja kapinalliset tappoivat hänet 20. lokakuuta 2011.
Liput ja vaakunat

Libyan lippu vuosina 1969-1972.
Libyan lippu vuosina 1972-1977.
Laivaston lippu vuosina 1972-1977.
Libyan lippu vuosina 1977-2011.
Laivaston lippu vuosina 1977-2011.
Libyan vaakuna vuosina 1969-1972.
Libyan vaakuna vuosina 1972-1977.
Libyan vaakuna vuosina 1977-2011.
Toivi

Toivi on suomalainen etunimi, joka on annettu tammikuuhun 2025 mennessä alle 74 miehelle ja alle 126 naiselle.
Tunnettuja Toiveja > Miehiä

Toivi Kokkola (1912–1973), kilpapyöräilijä
Tunnettuja Toiveja > Naisia

Toivi Väre, o.s. Suomela (1923–1992), kirjailija
Charles Riis

Charles Conrad Riis (15. tammikuuta 1837 Kööpenhamina – 2. elokuuta 1915 Kööpenhamina) oli tanskalainen valokuvaaja, joka piti valokuvaamoa Helsingissä.
Riisin puoliso oli Augusta Margareta Dahlqvist. Riis saapui Suomeen parturioppilaana ja välskärinä 1857 ja asettui ensin vuodeksi Turkuun. Turusta Riis muutti Poriin, jossa hoiti omaa parturiliikettä vuoteen 1863 asti.
Muotokuva Tekla Hultinista.
Riisin oletetaan hankkineen valokuvaajan ammattitaidon Kööpenhaminassa jo ennen Suomeen muuttoaan, ja hän siirtyikin määrätietoisesti valokuvausalalle syksyllä 1863. Heinäkuussa 1871 Riis muutti Porista Helsinkiin. Riisin kuvausala oli monipuolista, ja siihen sisältyi dokumentti- ja henkilökuvia, käyntikortti- ja kabinettikuvia sekä maisema- ja teollisuuskuvia (Porista, Porvoosta ja Helsingistä). Vaikka Riisin kuvausmenetelmiin kuului vanhanaikaisten kollodiumlevyjen käyttö, hänen pikkutarkka työskentelynsä tuotti hyvin korkeatasoisia valokuvia. Hän toimi ateljeekuvaajana vuosina 1863–1896, ja hänellä oli aikoinaan valokuva-ateljeet Porissa, Helsingissä ja Kööpenhaminassa.
Kuva yleisen teollisuusnäyttelyn näyttelyrakennuksesta.
Riis oli tunnettu ateljeekuvaaja, ja hän menestyi Helsingissä hyvin. Dokumenttikuvaajana 1870-luvun lopulla Riis kuvasi muun muassa kansatieteellisiä aiheita. Hän toimi kiertävänä kuvaajana Helsingissä Kaivohuoneen luona heinä-syyskuussa 1870 sekä kesällä 1871 ja kuvasi Kaivopuiston yleisestä taide- ja teollisuusnäyttelyä 1876. Riis toimi maisema- ja miljöökuvaajana 1887 ja julkaisi kymmenen kuvan albumin Helsingistä. Hän järjesti valokuvauskurssja 1888 ja kuului Fotografiamatörklubbenin kilpailun tuomaristoon 1891. Muiden ammattikuvaajien joukossa tunnettiin Riisin asiakkaille lausumat sanat: ”Sit nu stilla, för nu borjar jag!”
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Charles Riis Wikimedia Commonsissa
Helsinkikuvia.fi: Charles Riis
| Auktoriteettitunnisteet  |
| --- | --- |
Kansainväliset:  VIAF 
Kansalliset:  Ruotsi 
Taiteenala:  Photographers' Identities  ULAN