stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Jukka Peltomäki
Eron taustat

Vantaan kaupungin palveluksessa oleva arkkitehti teki poliisille huhtikuussa 2011 tutkintapyynnön, koska hän epäili silloisella maankäytön apulaiskaupunginjohtajalla olevan taloudellisia kytköksiä Forma-Futuraan. Forma-Futura on yksi suurimmista rakennus- ja kaavahankkeiden suunnittelua toteuttavista arkkitehtitoimistoista Vantaalla noin viiden prosentin markkinaosuudella. Forma-Futura on poikkeuksellisen tuottoisa arkkitehtitoimisto. Vuonna 2010 se teki 2,85 miljoonan euron liikevaihdolla 1,36 miljoonan liiketuloksen. Liiketulosprosentti oli vuonna 2010 siten peräti 47,8, mikä on paljon verrattuna alan keskimääräisen toimiston noin 16 prosentin liiketulostasoon.
Peltomäen tultua valituksi virkaatekeväksi Vantaan kaupunginjohtajaksi paljastui, että hän oli asunut 16 vuoden ajan Forma-Futuran omistajan toisen yrityksen FF Sijoitus Oy:n asunnossa. Keskusrikospoliisi aloitti heinäkuussa 2011 tutkinnan Peltomäen mahdollisesta virka-aseman väärinkäytöstä, sillä hän maksoi asunnosta selvästi markkinahintaa alempaa vuokraa ja sai näin ollen asunnosta taloudellista hyötyä.
Myös Peltomäen naissuhde herätti julkista huomiota. Hän oli naimisissa mutta liikkui julkisesti naisystävänsä, kaupunkisuunnittelulautakunnan kokoomuslaisen jäsenen kanssa. Nainen oli osan aikaa mukana muun muassa virkamatkalla Manchesterissa, jossa Peltomäki ei osallistunut matkaohjelmaan sisältyneeseen kaupungin rahoilla vietettyyn baari-iltaan, eikä Everton–QPR-jalkapallo-otteluun. Naisystävä luopui kaikista luottamustoimistaan.
Eron yhteydessä käytiin runsaasti keskustelua Helsingin Sanomien roolista sekä Peltomäen väitetystä ajojahdista. Toimittaja Mikko Niskasaari kytki ajojahdin Voima-lehden verkkoversiossa julkaistussa artikkelissa Vantaan ja Peltomäen nihkeään suhtautumiseen Östersundomin kaavoitukseen. Hämeen Sanomat nosti pääkirjoitussivullaan esille myös Sanoma Oyj:n mittavat kaavoitushankkeet Vantaalla.
Syksyllä 2013 saatiin päätökseen tapauksen rikostutkinta, jonka pohjalta Peltomäkeä epäiltiin törkeistä virka- ja lahjusrikoksista. Lisäksi Forma-Futuran omistajaa epäiltiin lahjuksen antamisesta. Myös Peltomäen lähipiirin jäseniä epäiltiin tutkinnan pohjalta rahanpesusta. Oikeudenkäynti lahjus- ja virkarikoksista alkoi elokuussa 2016 ja hänet tuomittiin kesäkuussa 2017 Helsingin käräjäoikeudessa kahden ja puolen vuoden ehdottomaan vankeuteen lahjusten ottamisesta. Lisäksi hänet tuomittiin menettämään lahjusten ja etujen arvona valtiolle 187 958,05 euroa. Peltomäki valitti tuomiosta Helsingin hovioikeuteen. Hovioikeus äänesti tuomiosta ja päätyi Peltomäen syyllistyneen törkeän lahjuksen ottamisen sijasta ainoastaan lahjusrikkomukseen, josta seuraa sakkorangaistus. Hovioikeus katsoi, ettei etujen antamisella ollut pyritty vaikuttamaan eivätkä ne olleet olleet omiaan vaikuttamaan Peltomäen toimintaan palvelussuhteessaan.
Aiheesta muualla

Lähes 200 000 euron lahjukset: maksettuja ulkomaanmatkoja, vuokraetuja ja lainaa ilman takaisinmaksua – Vantaan ex-kaupunginjohtajan lahjustuomion käsittely alkaa hovissa Yle, 2018
| 0 | 1 | 2 | 3 |
| --- | --- | --- | --- |
|  | Edeltäjä: Juhani Paajanen | Vantaan kaupunginjohtaja 2011 | Seuraaja: Kari Nenonen |
Vantaan kaupunginjohtajat
Lauri Korpinen (1957–1961) |
Lauri Lairala (1961–1989) |
Pirjo Ala-Kapee (1989–1997) |
Erkki Rantala (1997–2003)

Juhani Paajanen (2003–2011) |
Jukka Peltomäki (2011) |
Kari Nenonen (2012–2018) |
Ritva Viljanen (2018–2023) |
Pekka Timonen (2023–)
Chiara Consonni

| Chiara Consonni |
| --- | --- |
 Chiara Consonni Boels Ladies Tourilla 2019.
Henkilötiedot
Syntynyt: 24. kesäkuuta 1999
Kansalaisuus:  Italia
Pyöräilijä
Pituus:  165 cm
Paino:  59 kg
Joukkue:  Canyon–SRAM zondacrypto
Laji:  maantie- ja ratapyöräily
Rooli:  ajaja
Ura
Ammattilaisjoukkue(et)
2018–2022 2023–2024 2025–:  Valcar UAE Team ADQ Canyon–SRAM zondacrypto
Suurimmat voitot
 Pariajon olympiakulta 2024 Joukkuetakaa-ajon maailmanmestaruus 2022 Joukkuetakaa-ajon Euroopan-mestaruus 2025 Tour of Chongming Island 2023 Dwars door Vlaanderen 2022 Giro d'Italia Women, 3 etappia 
 Tiedot päivitetty: 16. helmikuuta 2025 
| Mitalit> Maa:   Italia.Naisten ratapyöräily. Olympialaiset  | Mitalit> Maa:   Italia.Naisten ratapyöräily. Olympialaiset  | Mitalit> Maa:   Italia.Naisten ratapyöräily. Olympialaiset  | Maa:   Italia> Naisten ratapyöräily. |
| --- | --- | --- | --- |
|  Kultaa | Pariisi 2024 | pariajo |  |
| MM-kilpailut  | MM-kilpailut  | MM-kilpailut  |  |
|  Kultaa | Saint-Quentin-en-Yvelines 2022 | joukkuetakaa-ajo |  |
|  Hopeaa | Roubaix 2021 | joukkuetakaa-ajo |  |
|  Pronssia | Ballerup 2024 | joukkuetakaa-ajo |  |
| EM-kilpailut  | EM-kilpailut  | EM-kilpailut  |  |
|  Kultaa | Heusden-Zolder 2025 | joukkuetakaa-ajo |  |
|  Hopeaa | Plovdiv 2020 | joukkuetakaa-ajo |  |
|  Hopeaa | Heusden-Zolder 2025 | pariajo |  |
Chiara Consonni (s. 24. kesäkuuta 1999 Ponte San Pietro, Italia) on italialainen rata- ja maantiepyöräilijä. Hän on pariajon olympiavoittaja vuodelta 2024, joukkuetakaa-ajon maailmanmestari vuodelta 2022, saman lajin Euroopan-mestari 2025 ja UCI Women's World Tour -kilpailu Tour of Chongming Islandin voittaja vuodelta 2023. Giro Donne / Giro d'Italia Women -kilpailussa hän on voittanut etapin kolmena peräkkäisenä vuonna 2022–2024. Hän aloitti ammattilaisuransa Valcar-joukkueessa vuosina 2018–2022, edusti UAE Team ADQ:tä 2023–2024 ja on vuodesta 2025 ajanut Canyon–SRAM zondacrypto -joukkueessa.
Saavutuksia > Maantiepyöräily

Lähteet: Cycling Archives, Pro Cycling Stats
Saavutuksia > Ratapyöräily

Lähteet: Cycling Archives, The-sports.org
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Chiara Consonni Wikimedia Commonsissa
Paulo Dybala

| 0 | 1 | 2 | 3 |
| --- | --- | --- | --- |

Henkilötiedot
Koko nimi: Paulo Bruno Exequiel Dybala
Syntymäaika: 15. marraskuuta 1993 (ikä 31)
Syntymäpaikka: Laguna Larga, Córdoba, Argentiina
Pelipaikka: hyökkääjä
Pituus: 177 cm
Lempinimi: La Joya (Jalokivi)
Seura
Seura: AS Roma
Pelinumero: 21
Junioriseurat
2003–2011: Instituto
Seurat
| Vuodet | Seura | O | (M) |
| 2011–2012 | Instituto | 38 | (17) |
| 2012–2015 | Palermo | 89 | (21) |
| 2015–2022 | Juventus | 210 | (82) |
| 2022– | AS Roma | 54 | (25) |
Maajoukkue
| 2015– | Argentiina | 38 | (3) |
 Seurajoukkueuran tilastot kattavat vain kansalliset sarjat, päivitetty 26. elokuuta 2024.  Maajoukkueuran tilastot päivitetty 26. elokuuta 2024.
| Mitalit> Maa:   Argentiina.Miesten jalkapallo.MM-kilpailut  | Mitalit> Maa:   Argentiina.Miesten jalkapallo.MM-kilpailut  | Mitalit> Maa:   Argentiina.Miesten jalkapallo.MM-kilpailut  | Maa:   Argentiina> Miesten jalkapallo. |
| --- | --- | --- | --- |
|  Kultaa | Qatar 2022 | Jalkapallo |  |
| Copa América  | Copa América  | Copa América  |  |
|  Pronssia | Brasilia 2019 | jalkapallo |  |
Paulo Bruno Exequiel Dybala (s. 15. marraskuuta 1993 Laguna Larga) on argentiinalainen jalkapalloilija, joka edustaa Serie A:ssa pelaavaa AS Romaa. Pelipaikaltaan hän on hyökkääjä. Dybala on vasenjalkainen. Hän kuuluu myös Argentiinan jalkapallomaajoukkueeseen.
Seurajoukkueura

Dybalan kasvattajaseura on Instituto, jonka riveissä hän teki myös ammattilaisdebyyttinsä Argentiinan toiseksi korkeimmalla sarjatasolla vuonna 2011. Dybala pelasi seurassa kauden 2011–2012 aikana 38 ottelua ja teki niissä 17 maalia, jotka poikivat siirron Italian Serie A:ssa pelanneeseen Palermoon kesällä 2012. Seuran presidentti Maurizio Zamparini mainosti, että Dybala on uusi Sergio Agüero. Dybala debytoi Palermossa vuonna 2012 SS Laziota vastaan. Kaudeksi 2013–14 Palermo putosi Serie B:hen Dybalan jatkaessa seurassa. Hän teki kauden aikana viisi maalia ja johdatti Palermon takaisin Serie A:han Serie B:n ylivoimaisena mestarina. Kaudella 2014-2015 Dybala teki läpimurtonsa Serie A:ssa osuen 13 kertaa 35 ottelussa antaen myös kymmenen maalisyöttöä.
Dybala siirtyi 32 miljoonaan euron siirtosummalla Juventukseen 4. kesäkuuta 2015. Hän teki viisivuotisen sopimuksen seuran kanssa. Dybala debytoi seuran paidassa elokuussa 2015 Udinesea vastaan. Avausmaali syntyi seuraavalla kierroksella AS Roman verkkoon. Hän teki kaudella 2015–2016 pelaamissaan 34 Serie A -ottelussa 19 maalia ja antoi seitsemän maalisyöttöä. Mestarien liigaan seitsemässä ottelussa hän teki yhden maalin. Hän pelasi koko pelin Juventuksen voittamassa Italian cupin finaalissa.
Dybala voitti Juventuksessa Italian-mestaruuden myös 2017, 2018, 2019 ja 2020. Kaudella 2017–2018 hän teki maaliennätyksensä, 22 maalia Serie A:ssa. Hänet nimettiin Serie A:n arvokkaimmaksi pelaajaksi kaudella 2019–2020. Hän pelasi Juventuksessa kausilla 2015–2022 kaikkiaan 210 Serie A:n ottelua, joissa hän viimeisteli 82 maalia ja antoi 41 maalisyöttöä. Mestarien liigassa pelaamissaan 53 ottelussa hän teki 18 maalia. Hän pelasi myös tappiollisessa finaalissa Real Madridia vastaan keväällä 2017. Italian cupin hän voitti vuoden 2016 jälkeen vielä 2017, 2018 ja 2021. Italian Supercupin hän voitti 2015, 2018 ja 2020.
Dybala siirtyi AS Romaan ilmaissiirrolla kesällä 2022. Avauskaudellaan hän teki 25 Serie A -ottelussa 12 maalia. Eurooppa-liigassa hän teki 11 ottelussa viisi maalia, joista viimeisen tappiollisessa loppuottelussa.
Maajoukkueura

Dybalan isä on puolalaissyntyinen Bolesław Dybala, joka muutti Argentiinaan Puolasta. Dybalalla on myös italialaisia sukujuuria. Näin Dybala olisi voinut edustaa aikuisten maajoukkuetasolla joko Argentiinaa, Puolaa tai Italiaa. Hän debytoi Argentiinan jalkapallomaajoukkueessa lokakuussa 2015 MM-karsintaottelussa Paraguayta vastaan. Hän pelasi yhden ottelun MM-kilpailuissa 2018 ja neljä ottelua Argentiinan pronssijoukkueessa Copa Américassa 2019. Ainoat maaottelumaalinsa hän on tehnyt marraskuussa 2018 ystävyysottelussa Meksikoa vastaan, heinäkuussa 2019 Copa Américan pronssiottelussa Chileä ja kesäkuussa 2022 CONMEBOL–UEFA Cup of Champions -ottelussa Italiaa vastaan. 
MM-kilpailuissa 2022 Dybala pelasi vain kahdessa ottelussa ja molemmissa tuli kentälle vaihdosta. Kilpailun finaalissa hän teki rangaistuspotkikilpailussa maalin ja Argentina voitti kolmannen maailmanmestaruutensa.
Kausitilastot > Seurajoukkue

Päivitetty 28. joulukuuta 2023.
| Kausi | Joukkue | Liiga> Sarja | Liiga> Ottelut | Liiga> Maalit | Cup> Ottelut | Cup> Maalit | Eurooppa> Ottelut | Eurooppa> Maalit | Muut> Ottelut | Muut> Maalit | Yhteensä> Ottelut | Yhteensä> Maalit |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 2011–2012 | Instituto | Primera B | 38 | 17 | 0 | 0 | — | — | — | — | 38 | 17 |
| Instituto | Instituto | Instituto | 38 | 17 | 0 | 0 | — | — | — | — | 38 | 17 |
| 2012–2013 | Palermo | Serie A | 27 | 3 | 1 | 0 | — | — | — | — | 28 | 3 |
| 2013–2014 | Palermo | Serie B | 28 | 5 | 2 | 0 | — | — | — | — | 30 | 5 |
| 2014–2015 | Palermo | Serie A | 34 | 13 | 1 | 0 | — | — | — | — | 35 | 13 |
| Palermo | Palermo | Palermo | 89 | 21 | 4 | 0 | — | — | — | — | 93 | 21 |
| 2015–2016 | Juventus | Serie A | 34 | 19 | 4 | 2 | 7 | 1 | 1 | 1 | 46 | 23 |
| 2016–2017 | Juventus | Serie A | 31 | 11 | 5 | 4 | 11 | 4 | 1 | 0 | 48 | 19 |
| 2017–2018 | Juventus | Serie A | 33 | 22 | 4 | 1 | 8 | 1 | 1 | 2 | 46 | 26 |
| 2018–2019 | Juventus | Serie A | 30 | 5 | 2 | 0 | 9 | 5 | 1 | 0 | 42 | 10 |
| 2019–2020 | Juventus | Serie A | 33 | 11 | 4 | 2 | 8 | 3 | 1 | 1 | 46 | 17 |
| 2020–2021 | Juventus | Serie A | 20 | 4 | 1 | 0 | 5 | 1 | 0 | 0 | 26 | 5 |
| 2021–2022 | Juventus | Serie A | 29 | 10 | 4 | 2 | 5 | 3 | 1 | 0 | 39 | 15 |
| Juventus | Juventus | Juventus | 210 | 82 | 24 | 11 | 53 | 18 | 6 | 4 | 293 | 115 |
| 2022–2023 | AS Roma | Serie A | 25 | 12 | 2 | 1 | 11 | 5 | 0 | 0 | 38 | 18 |
| 2023–2024 | AS Roma | Serie A | 11 | 4 | 0 | 0 | 3 | 0 | 0 | 0 | 14 | 4 |
| AS Roma | AS Roma | AS Roma | 36 | 16 | 2 | 1 | 14 | 5 | 0 | 0 | 52 | 22 |
| Ura yhteensä | Ura yhteensä | Ura yhteensä | 373 | 136 | 30 | 12 | 67 | 23 | 6 | 4 | 476 | 175 |
Saavutukset > Joukkuesaavutukset

Serie B: 1 (2014)
Serie A: 5 (2016, 2017, 2018, 2019, 2020)
Italian cup: 4 (2016, 2017, 2018, 2021)
Supercoppa Italiana: 3 (2015, 2018, 2020)
Käännös suomeksi
Jules Feiffer
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Jules Feiffer Wikimedia Commonsissa
Jules Feifferin virallinen sivusto (Archive.org)
Jules Feiffer Internet Movie Databasessa. (englanniksi)
Stossel, Sage: A Conversation With Jules Feiffer, The Atlantic 19.3.2010]
Adams, Sam: Jules Feiffer, The AV Club
| Auktoriteettitunnisteet  |
| --- | --- |
Kansainväliset:  FAST  ISNI  VIAF  WorldCat 
Kansalliset:  Norja  Espanja  Ranska  BnF data  Saksa  Italia  Israel  Belgia  Yhdysvallat  Latvia  Japani  Tšekki  Australia  Korea  Kroatia  Alankomaat  Puola  Portugali 
Tieteilijät:  CiNii 
Taiteenala:  FID  RKD Artists  ULAN 
Henkilöt:  Deutsche Biographie  DDB  Elonet 
Muut:  Europeana  SNAC  IdRef  Te Papa (New Zealand) 
Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista. 
Alkuperäinen artikkeli: en:Jules Feiffer
Käännös suomeksi
1724

| --- | --- |
Vuosisadat: 1500-luku · 1600-luku · 1700-luku · 1800-luku · 1900-luku
Vuosikymmenet: 1690-luku · 1700-luku · 1710-luku · 1720-luku · 1730-luku · 1740-luku 1750-luku · 1760-luku · 1770-luku · 1780-luku · 1790-luku · 1800-luku
Vuodet: 1690 · 1691 · 1692 · 1693 · 1694 · 1695 · 1696 · 1697 · 1698 · 1699 1700 · 1701 · 1702 · 1703 · 1704 · 1705 · 1706 · 1707 · 1708 · 1709 1710 · 1711 · 1712 · 1713 · 1714 · 1715 · 1716 · 1717 · 1718 · 1719 1720 · 1721 · 1722 · 1723 · 1724 · 1725 · 1726 · 1727 · 1728 · 1729 1730 · 1731 · 1732 · 1733 · 1734 · 1735 · 1736 · 1737 · 1738 · 1739 1740 · 1741 · 1742 · 1743 · 1744 · 1745 · 1746 · 1747 · 1748 · 1749 1750 · 1751 · 1752 · 1753 · 1754 · 1755 · 1756 · 1757 · 1758 · 1759 1760 · 1761 · 1762 · 1763 · 1764 · 1765 · 1766 · 1767 · 1768 · 1769 1770 · 1771 · 1772 · 1773 · 1774 · 1775 · 1776 · 1777 · 1778 · 1779 1780 · 1781 · 1782 · 1783 · 1784 · 1785 · 1786 · 1787 · 1788 · 1789 1790 · 1791 · 1792 · 1793 · 1794 · 1795 · 1796 · 1797 · 1798 · 1799 1800 · 1801 · 1802 · 1803 · 1804 · 1805 · 1806 · 1807 · 1808 · 1809
Tapahtumia

10. marraskuuta – Ruotsissa säädettiin tuoteplakaatin (ruots. produktplakatet) nimellä kutsuttu asetus, jonka mallina oli Englannin purjehdussääntö (engl. Navigation Act). Tuoteplakaatin mukaan ulkomaalaiset laivat saivat tuoda Ruotsiin vain oman maansa tuotteita.
Saksalainen fyysikko Gabriel Fahrenheit kehitti Fahrenheit-asteikon.
Katovuosi Suomessa.
Syntyneitä

16. tammikuuta – Per Krafft (vanhempi), ruotsalainen muotokuvamaalari (k. 1793)
17. tammikuuta – Johan Lilius, suomalainen hovioikeudenneuvos ja yksi Aurora-seuran perustajista (k. 1803)
12. helmikuuta – William Mason, brittiläinen toimittaja, runoilija ja puutarhuri (k. 1797)
15. helmikuuta – Peter von Biron, Kuurinmaan herttuakunnan viimeinen herttua 1769–1795 (k. 1800)
15. maaliskuuta – Anders af Botin, ruotsalainen virkamies ja historioitsija (k. 1790)
22. maaliskuuta – Paul Krogius, Porvoon piispa 1789–1792 (k. 1792)
27. maaliskuuta – Jane Colden, yhdysvaltalainen kasvitieteilijä (k. 1766)
9. huhtikuuta – Barthold Rudolf Hast, suomalainen lääkäri (k. 1784)
22. huhtikuuta – Immanuel Kant, preussilainen filosofi (k. 1804)
22. toukokuuta – Marc-Joseph Marion du Fresne, ranskalainen merimies ja löytöretkeilijä (k. 1772)
2. heinäkuuta – Friedrich Gottlieb Klopstock, saksalainen runoilija (k. 1803)
8. heinäkuuta – Johann Nepomuk Karl, Liechtensteinin ruhtinas (k. 1748)
8. heinäkuuta – Heikki Väänänen, suomalainen kirkonrakentaja (k. 1789)
10. heinäkuuta – Eva Ekeblad, ruotsalainen kreivitär, agrologi ja keksijä (k. 1786)
14. heinäkuuta – Carl Gustaf Armfelt, suomalainen kenraalimajuri, hallintomies ja vapaaherra, Anjalan liiton johtomies (k. 1792)
17. heinäkuuta – Bernardino Honorati, italialainen kardinaali (k. 1807)
25. elokuuta – George Stubbs, brittiläinen taidemaalari (k. 1806)
30. elokuuta – Agatha Lovisa de la Myle, baltiansaksalaissynthinen suomalainen runoilija ja kirjallisuuden harrastaja (k. 1787)
3. syyskuuta – Guy Carleton, brittiläinen kenraali (k. 1808)
17. lokakuuta – Johann Siegfried Hufnagel, saksalainen pappi ja hyönteistieteilijä (k. 1795)
12. marraskuuta – Lars Sacklén, suomalainen kauppaneuvos ja valtiopäivämies (k. 1795)
24. marraskuuta – Maria Amalia, saksilainen prinsessa, Napolin, Sisilian ja Espanjan kuningatar, kuningas Kaarle III:n puoliso (k. 1760)
1. joulukuuta – Kaarle Teodor, Pfalzin ja Baijerin vaaliruhtinas (k. 1799)
6. joulukuuta – Tuomas Ragvaldinpoika, suomalainen virsirunoilija ja arkkiveisujen tekijä (k. 1804)
25. joulukuuta – John Michell, englantilainen pappi ja luonnonfilosofi (k. 1793)
Jonas Bergman, suomalainen taidemaalari (k. 1810)
Klas Johan Molander, suomalainen kirkkoherra (k. 1799)
John Morton, yhdysvaltalainen poliitikko, yksi Yhdysvaltain itsenäisyysjulistuksen allekirjoittajista (k. 1777)
Anders Planman, suomalainen tähtieteilijä, professori ja Turun akatemian rehtori (k 1804)
Frances Sheridan, irlantilainen romaani ja näytelmäkirjailija (k. 1766)
Kuolleita

7. maaliskuuta – Innocentius XIII, paavi (s. 1655)
10. maaliskuuta – Urban Hjärne, ruotsalainen lääkäri, kirjailija ja luonnontieteilijä (s. 1641)
19. maaliskuuta – Gabriel Juslenius, suomalainen teologian professori ja Turun akatemian rehtori (s. 1666)
24. kesäkuuta – Johann Theile, saksalainen säveltäjä, musiikkiteoreetikko ja pedagogi (s. 1646)
31. elokuuta – Ludvig I, Espanjan kuningas (s. 1707)
20. syyskuuta – David von Krafft, ruotsalainen taidemaalari (s. 1655)
Edward Low, englantilainen merirosvo (s. 1690)
Väiski on aina Väiski

| Väiski on aina Väiski> The Bugs Bunny/Road Runner Movie |
| --- | --- |
Ohjaaja:  Chuck Jones   Phil Monroe
Käsikirjoittaja:  Chuck Jones   Michael Maltese
Tuottaja:  Chuck Jones
Säveltäjä:  Dean Elliott
Leikkaaja:  Treg Brown
Pääosat:  Mel Blanc
Valmistustiedot
Valmistusmaa:  Yhdysvallat
Tuotantoyhtiö:  Warner Bros.
Levittäjä:  Warner Bros. Netflix
Ensi-ilta:   Yhdysvallat 14. syyskuuta 1979
Kesto:  98 minuuttia
Alkuperäiskieli:  Englanti
Aiheesta muualla
IMDb
AllMovie
Infobox OKNimi-testi OK: 
Väiski on aina Väiski (The Bugs Bunny/Road Runner Movie) on Warner Bros. -studion tuottama vuonna 1979 valmistunut animaatioelokuva, jonka on ohjannut Chuck Jones yhdessä Phil Monroen kanssa. Kyseessä on kooste-elokuva, joka sisältää valikoiman parhaita Chuck Jonesin 1940–1960-luvuilla ohjaamista Looney Tunes -lyhytanimaatioista. Niiden väliin on sijoitettu lyhyitä juonto-osuuksia, joissa mahtavassa huvilassa eläkepäiviään viettävä Väiski Vemmelsääri esittelee Looney Tunes -animaatioiden hahmoja ja tapahtumia. Väiski Vemmelsäären ohella Repe Sorsa esiintyy suuressa osassa valikoiduista animaatioista. Koko elokuvan loppuosa on omistettu Kelju K. Kojootti ja Maantiekiitäjä -lyhytanimaatioista laaditulle yhtenäiselle koosteelle.
Väiski on aina Väiski sisältää useita Chuck Jonesin arvostetuimpia lyhytelokuvia, kuten jatkuvaan neljännen seinän rikkomiseen perustuva surrealistinen Duck Amuck (1953), jossa näkymätön animaattori piinaa Repe Sorsaa, niin sanotun metsästystrilogian käynnistänyt Rabbit Fire (1951), jossa Väiski ja Repe yrittävät kilvan usuttaa Elmerin toistensa kimppuun, sekä Richard Wagnerin oopperoita parodioiva Väiski ja Elmeri -tarina What's Opera, Doc? (1957). Eräitä vähemmän kuuluisia Jonesin lyhytelokuvia on tässä lyhennetty alkuperäisestä.
Lähes kaikkia elokuvan hahmoja ääninäyttelee Mel Blanc. Elmerin äänenä on Arthur Q. Bryan.
Warner Bros. julkaisi Väiski on aina Väiskin jälkeen seuraavan vuosikymmenen aikana kolme muuta vastaavaa kooste-elokuvaa vanhoista Looney Tunes -lyhytelokuvista. Kooste-elokuvan ideaa oli käytetty jo tätä ennen vuonna 1975 valmistuneessa dokumentissa Väiski Vemmelsäären juhlagaala (Bugs Bunny Superstar), jossa veteraanianimaattori Bob Clampett oli ottanut yksinään kunnian Väiski Vemmelsäären hahmon luomisesta ja sivuuttanut Chuck Jonesin osuuden. Kostoksi tästä Jones lisäsi Väiski on aina Väiskiin kohtauksen, jossa Väiski kertoo katsojille lukuisista "isistään" kuitenkaan mainitsematta Clampettia.
Ääninäyttelijät

| Alkuperäinen ääninäyttelijä | Suomalainen ääninäyttelijä (1990) | Suomalainen ääninäyttelijä (2006) | Rooli |
| --- | --- | --- | --- |
| Mel Blanc | Jukka Puotila | Antti Pääkkönen | Väiski Vemmelsääri |
| Mel Blanc | Pekka Autiovuori | Antti Pääkkönen | Repe Sorsa |
| Mel Blanc | Matti Ranin | Jarkko Tamminen | Marvin Marsilainen |
| Mel Blanc | Matti Ranin | Petri Hanttu | Putte Possu |
| Mel Blanc | ? | Antti Jaakola | Henry Haisuli |
| Mel Blanc | Pekka Autiovuori | Juha Paananen | Kelju K. Kojootti |
| Arthur Q. Bryan | Pekka Autiovuori | Rauno Ahonen | Elmeri |
| Paul Julian | Paul Julian | Paul Julian | Maantiekiitäjä |
| Mel Blanc | Matti Ranin | Pasi Ruohonen | tohtori Ä. O. |
| Mel Blanc | Matti Ranin | Pasi Ruohonen | lampunhenki |
| Mel Blanc | ? | Pasi Ruohonen | Hassan |
| - | - | Juha Paananen | otsikot |
Arvioita

Video-oppaassa vuodelta 1994 Markku Salmi kehuu etenkin koosteen alun avaruusjaksoja ja antaa sille neljä tähteä viidestä, mikä vastaa sanallista arviota ”erinomainen”.
Aiheesta muualla

Väiski on aina Väiski Internet Movie Databasessa (englanniksi)
Protestantismi

Protestantismi eli protestanttisuus (vrt. lat. protestare, esittää vastalause) on yksi kristinuskon kolmesta pääsuuntauksesta katolisuuden ja ortodoksisuuden ohella. Protestantismi syntyi 1500-luvun uskonpuhdistuksen eli reformaation aikana tapahtuneesta erosta katolisen kirkon piiristä. Martti Lutherin, Jean Calvinin ja muiden johdolla uskonpuhdistajat erosivat roomalaiskatolisesta kirkosta, sillä he pitivät sen kirkollisia rakenteita ja teologisia opetuksia virheellisinä. Nykyisin protestantismi muodostuu sadoista suuntauksista, joilla on laaja valikoima oppeja, perinteitä ja käytäntöjä.
Protestanttien yhteisenä periaatteena on Raamatun keskeisyys sekä oppi pelastuksesta uskossa Jeesukseen Kristukseen. Useimmat protestantit pitävät kastetta ja ehtoollista kristillisen elämän keskeisinä käytänteinä. Eri protestanttiset kirkkokunnat ovat vaihtelevassa määrin joko säilyttäneet tai hylänneet roomalaiskatoliset jumalanpalvelusmuodot. Anglikaaniset ja luterilaiset kirkot ovat pitäneet yllä roomalaiskatolisen kirkon liturgiaa, kun taas muut kirkkokunnat, kuten baptistit, presbyteerit ja helluntailaiset ovat kehittäneet vähemmän liturgisia jumalanpalvelusmuotoja.
Vaikka protestanttinen kristinusko on lähtöisin Euroopasta, se on levinnyt ympäri maailmaa lähetystyön kautta. Vuonna 2010 maailmassa arvioitiin olevan yli 800 miljoonaa protestanttia, jotka muodostivat 37 prosenttia koko kristitystä väestöstä ja toiseksi suurimman kristillisen suuntauksen. Vuonna 2024 päälinjan protestantteihin arvioitiin kuuluvan yli 625 miljoonaa kannattajaa, evankelisiin yli 413 miljoonaa kannattajaa ja helluntailais-karismaattisiin ryhmiin yli 683 miljoonaa jäsentä. Maantieteellisesti protestantit jakautuivat vuonna 2010 Saharan eteläpuoliseen Afrikaan (37 %), Pohjois- ja Etelä-Amerikaan (33 %), Aasian ja Tyynenmeren alueelle (17 %) ja Eurooppaan (13 %).
Vuonna 2024 väestöllisesti suurimmat protestanttiset maat olivat Yhdysvallat (160 miljoonaa), Nigeria (60 miljoonaa), Kiina (58 miljoonaa), Brasilia (41 miljoonaa), Etelä-Afrikka (37 miljoonaa), Britannia (34 miljoonaa), Kongon demokraattinen tasavalta (32 miljoonaa), Saksa (27 miljoonaa), Kenia (24 miljoonaa) ja Intia (19 miljoonaa). Suhteelllisesti vahvin protestanttinen alue on Pohjoismaat.
Oppi

Protestantismilla viitataan 1500-luvun reformaation seurauksena syntyneisiin kristillisen uskon tulkintaan ja käytäntöön. Protestantismin piiriin on yleisesti luettu ne Euroopan ja Pohjois-Amerikan kirkot, jotka erosivat roomalaiskatolisuudesta ja säilyttivät uskonnollisen riippumattomuuden. Protestantismiin on sisältynyt myös itsenäisen ajattelun korostukset. Protestanttisessa teologiassa on reagoitu monesti älylliseen ja kulttuuriseen kehitykseen herkemmin kuin katolisessa tai ortodoksisessa teologiassa. Alueelliset vaihtelut ovat olleet huomattavia ja heijastelleet niitä yhteiskuntia, joiden kanssa protestanttinen teologia on ollut tekemisissä.