stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Syyrian sisällissodan sairaalapommitukset

Syyrian sisällissodan sairaalapommitukset kuuluivat Venäjän ja etenkin Syyrian hallituksen sodankäyntimenetelmiin. Venäjä ja Syyria ovat toistuvasti kieltäneet tehneensä iskuja sairaaloihin.
Tausta

Jo ennen venäläisjoukkojen osallistumista sisällissotaan, Syyrian asevoimat oli iskenyt sairaaloihin alkuvuodesta 2012. Elokuussa ja marraskuussa 2012 hallituksen joukot hyökkäsivät Aleppon Dar al-Shifan sairaalaa vastaan. YK:n tutkijat kutsuivat hyökkäyksiä systemaattisiksi. YK pyrki viemään hyökkäysten vuoksi Syyrian hallituksen  Kansainväliseen rikostuomioistuimeen (ICC), mutta Kiina ja Venäjä estivät sen YK:n turvallisuus­neuvostossa vuonna 2014 käyttämällä veto-oikeuttaan. Physicians for Human Rights -järjestön (PHR) raportin mukaan terveydenhuoltoa ja sairaaloita vastaan hyökättiin 313 kertaa maaliskuusta 2011 elokuuhun 2015. Järjestö linjasi seuraavaa: "Syyrian hallituksen joukot ovat vastuussa yli 90% näistä hyökkäyksistä. Jokainen niistä on sotarikos."
Sairaalapommitukset osana Venäjän sotastrategiaa

Selvitettäessä Venäjän (155) osallisuutta sairaalapommituksiin täytyy tuntea sen hallitsijan, Vladimir Putinin, taustoja. Putin on kerännyt "ystävikseen" useita hallitsijoita, jotka rajoittavat voimakkaasti sananvapautta: Syyriasta (172) Bašar al-Assad, Venezuelasta (159) Nicolas Maduro, Belarusista (153) Aljaksandr Lukašenka, Kiinasta (175) Xi Jinping ja viimeksi Pohjois-Koreasta (180) Kim Jong-un. Maiden perässä olevat luvut edellä ovat Toimittajat ilman rajoja -sananvapauslistan sijoituksia vuodelta 2022. Listalla oli 180 maata. Epäilemättä Putinilla on aihetta rajoittaa sananvapautta, kun sodankäynti on ollut poikkeuksellisen julmaa: siviilikohteita on pommitettu sumeilematta Tšetšeniassa, Syyriassa ja Ukrainassa, mutta tämä ei vielä riitä todisteeksi sairaalapommituksista.
France24:n toimittaja Douglas Herbert totesi helmikuussa 2016: "Vuodesta 2011 lähtien, jolloin konflikti alkoi, Assadin poliisi on useiden selvitysten mukaan pidättänyt, kiduttanut ja teloittanut lääkäreitä, joiden ainoa rikos oli haavoittuneiden hoitaminen". Physicians for Human Rights -järjestön (PHR) mukaan sairaala­pommituksista oli Syyrian hallituksen tilillä 285 ja Venäjän tilillä 12. Marraskuussa 2015 Aleppon lääkäreistä oli 95% joko kuollut tai paennut konfliktin aikana. Kapinallisten taisteluintoa vähentää tieto siitä, että hoitoa ei ole saatavissa, jos haavoittuu. Myöhemmin PHR tuli varovaisemmaksi Venäjän suhteen ja nollasi Venäjän tilin. Vuonna 2022 PHR:n mukaan terveydenhuoltolaitoksiin oli tehty Syyriassa kaikkiaan 601 iskua. Tekijöinä olivat Syyrian hallituksen joukot 298: 49.6%, Syyrian hallituksen tai Venäjän joukot 244: 40.6%, Hallituksen vastaiset aseelliset ryhmät 24: 4.0%, Tuntemattomat 21: 3.5%, Islamilainen valtio (Isis) 10: 1.7%, Kansainvälisen liittouman joukot 4: 0.7%.
New York Times tutki neljää sairaalapommitusta, jotka oli tehty 5.5.2019. Tutkimusryhmällä oli käytössään videotodisteita, lentojen lokikirjoja ja tuhansia Venäjän lennonjohdon ja lentäjien välisiä äänitteitä. Paikallisilta toimittajilta saatujen videoiden metadatasta saatiin selville kuvausajat. Kuvauspaikat varmistettiin Google Earthin geolokaatiolla. Tiedot yhdistettiin suureen taulukkoon. "Todisteet olivat selviä jokaisessa tapauksessa." Venäjästä,  YK:n turvallisuusneuvoston pysyvästä jäsenestä, piirtyi synkkä kuva.
Kun Syyrian sairaaloita oli pommitettu 11 vuotta – 601 hyökkäystä 400:aan terveyskeskukseen – ketään tekijöistä ei oltu tuotu oikeuteen. Venäjä on estänyt turvallisuusneuvostossa Syyrian tapausten viemisen ICC:n oikeuteen. Sairaalapommitukset kuuluivat Venäjän sotastrategiaan jo Tšetšeniassa, jossa sen joukot tuhosivat tai vaurioittivat yli 24:ää terveydenhuollon kohdetta osana poltetun maan taktiikkaa.
Ukrainan sodan ensimmäisen 100:n päivän aikana Venäjä oli hyökännyt noin 200:aan sairaalaan WHO:n mukaan. Syyrian ja Ukrainan sodalla on muitakin yhtäläisyyksiä. Aleksandr Dvornikov, "Syyrian teurastaja", on päässyt johtamaan myös Ukrainan pommituksia.
Kansainvälinen reaktio

Sairaalahyökkäyksiä on The Interpreterissä kuvattu "hienostuneeksi strategiaksi", jolla murretaan kapinallisten vastarinta.
Helmikuussa 2016 Wilson Centerin Venäjä-asiantuntija Michael Kofman sanoi, että Venäjä käyttää suurimmaksi osaksi ohjaamattomia pommeja. Se ei ole umpimähkäistä pommitusta, vaan pommittamista paljon huonommalla tarkkuudella. "Niinpä siviilikohteet tulevat saamaan osumia."
Syyskuun lopulla 2016 YK:n pääsihteeri Ban Ki-moon sanoi, että hyökkäykset Aleppon sairaaloihin olivat sotarikoksia. "Tehkäämme asia selväksi. Ne, jotka käyttävät yhä tuhoisampia aseita, tietävät tarkkaan mitä tekevät. He tietävät tekevänsä sotarikoksia."
Lokakuussa 2016 Yhdysvallat vähensi yhteydenpitoa venäläisten kanssa Isisin vastaisessa kampanjassa, koska Venäjä oli pommittanut siviilikohteita, kuten sairaaloita. Venäjä vastasi tähän jäädyttämällä Yhdysvaltojen kanssa tehdyn sopimuksen plutoniumin käytön vähentämisestä.
Marraskuussa 2016 Yhdysvaltain kansallisen turvallisuuden neuvonantaja Susan Rice antoi Syyrialle ja Venäjälle varoituksen toistuvista sairaalapommituksista.
Atlantic Council julkaisi helmikuussa 2017 raportin, jossa oli dokumentoitu Venäjän sairaalapommituksia Aleppon valtauksen aikana. Tahallisuutta ilmaisivat iskujen suuri määrä, Assadin hallituksen tuntema maasto ja Syyrian hallituksen tapa takavarikoida lääkkeitä humanitaarisilta avustussaattueilta. Raportissa dokumentoitiin myös Syyrian hallituksen kemiallisten aseiden käyttöä.
Kun yli 20:tä Luoteis-Syyrian sairaalaa oli kesäkuun alussa 2019 pommitettu, kymmenet kuuluisat lääkärit – kuten Denis Mukwege, Peter Agre, Sarah Wollaston, Terence English, David Nott ja Zaher Sahloul – kehottivat YK:ta tutkimaan pommitettuja sairaaloja ja pyysivät kansainvälistä yhteisöä painostamaan Venäjää ja Syyriaa iskujen lopettamiseksi.
Käännös suomeksi
Karl Weissenberg

| Karl Weissenberg> Henkilötiedot |
| --- | --- |
Syntynyt: 11. kesäkuuta 1893  Wien, Itävalta
Kuollut: 6. huhtikuuta 1976 (82 vuotta)  Haag, Alankomaat
Koulutus ja ura
Tutkinnot:  Jenan yliopisto
Tutkimusalue:  Fysiikka
Karl Weissenberg (11. kesäkuuta 1893 – 6. huhtikuuta 1976) oli Wienissä syntynyt itävaltalainen fyysikko.
Opinnot ja ura

Yliopisto-opintojaan hän suoritti Wienin yliopistossa, Berliinin yliopistossa ja Jenan yliopistossa pääaineenaan matematiikka, sivuaineina hänellä oli fysiikka ja kemia. Jenassa Weissenberg suoritti tohtorin tutkinnon vuonna 1916 ja Berliinissä hän toimi professorina.
Urallaan hän on työskennellyt matematiikan, röntgensäteilyn, kristallografian ja reologian parissa. Weissenberg aloitti kuuden vuoden kestoisen röntgenkristallografian kanssa työskentelyn vuonna 1922 liityttyään Kaiser Wilhelm -instituuttiin. Hän saavutti alalla sekä teoreettisia, että kokeellisia tuloksia. Vuonna 1933 hän muutti Britanniaan ja keskittyi siellä reologiaan. Weissenbergin ilmiö ja Weissenbergin luku ovatkin saaneet nimensä Karl Weissenbergilta.
Aiheesta muualla

Karl Weissenberg, 80th Birthday Celebration Essays (Arkistoitu – Internet Archive)
| Auktoriteettitunnisteet  |
| --- | --- |
Kansainväliset:  ISNI  VIAF  WorldCat 
Kansalliset:  Saksa  Vatikaani 
Tieteilijät:  Scopus  zbMATH 
Henkilöt:  Deutsche Biographie  DDB
What Do You Want?

”What Do You Want” on Johnny Worthin tekemä ja levyttämä Buddy Holly -vaikutteinen popkappale, jonka Adam Faith vei Yhdistyneen kuningaskunnan listaykköseksi marraskuussa 1959 Parlophone-levymerkillä. Se oli samalla Parlophonen ensimmäinen listaykkönen.
Single oli Britannian 1950-luvun Top 250 -tilastossa sijalla 67. Kappaleen ovat levyttäneet myös ainakin Bobby Vee, Ersel Hickey ja Craig Douglas.
Mesarán arkeologinen museo

| Mesarán arkeologinen museo Αρχαιολογικό Μουσείο Μεσαράς |
| --- | --- |
Tyyppi:  arkeologinen museo
Sijainti:  Ampeloúzos, Górtyna, Iraklion, Kreeta, Kreikka
Perustettu:  2023
Kotisivut:  messaramuseum.gr
Koordinaatit:  35°3′37″N, 24°56′16″E
 fiMesarán arkeologinen museo 
   
Mesarán arkeologinen museo (kreik. Αρχαιολογικό Μουσείο Μεσ(σ)αράς, Archaiologikó Mouseío Mes(s)arás) on arkeologinen museo Ampeloúzoksen kylässä Górtynan kunnassa Kreetan saarella Kreikassa. Se esittelee Mesarán tasangon historiaa sekä antiikin ajan Gortynin kaupungista ja muualta tasangon alueelta löydettyä pääosin esihistoriallista ja antiikin aikaista esineistöä.
Historia ja rakennus

Museo avattiin 22. huhtikuuta 2023. Museorakennus rakennettiin vuosina 2007–2014. Se sijaitsee noin 500 metriä etelään Ampeloúzoksen kylästä ja noin kilometrin länteen Gortynin arkeologisesta alueesta. Museorakennuksen koko on 2 900 neliömetriä, josta pysyvien näyttelyiden näyttelytilaa on 900 neliömetriä. Rakennuksessa on myös muun muassa vaihtuvien näyttelyiden tila, konservointiloja, auditorio, kauppa ja kahvila.
Kokoelmat

Museon kokoelmiin kuuluu esineistöä neoliittiselta ja minolaiselta kaudelta antiikin ajalle ja kristilliselle keskiajalle saakka. Museon kokoelmissa on muun muassa keramiikkaa, veistoksia, figuriineja eli pienoispatsaita, piirtokirjoituksia, savi- ja metalli-, lasi- ja kiviesineitä sekä koruja ja rahoja.
Vakituisten näyttelyiden aiheina saleittain ovat:
Sali I esittelee Mesarán tasankoa esihistoriallisella ajalla, kuten sen neoliittisen kauden asutuksia ja niistä kehittyneitä minolaisia Faistoksen ja Agía Triádan hallintokeskuksia. Kohteina ovat myös muun muassa Kommós ja Kamáresin luola, Kófinaksen minolainen vuorenhuippupyhäkkö sekä Kanián ja Pitsídian minolaiset huvilat.
Sali II.A esittelee siirtymistä pronssikaudelta varhaiselle rautakaudelle, sekä Faistoksen ja Gortynin polisten eli kaupunkivaltioiden syntyä ja kehitystä. Gortyniin liittyen esitellään muun muassa sen Apollon Pythioksen temppeliä ja Gortynin lakeja sekä kaupungin satamia ja sen lyömiä rahoja.
Sali II.B esittelee roomalaisen kauden Gortynia sekä sen satamana toiminutta Matalan kaupunkia.
Sali III esittelee myöhäisroomalaisen ja bysanttilaisen kauden Gortynia, mukaan lukien vuoden 365 maanjäristyksen vaikutus ja kaupungin jälleenrakentaminen sekä kristinuskon vakiintuminen ja Gortynin toiminen Kreetan kirkon ensimmäisenä keskuksena.
Veistoksia Gortynistä.
Hygieian patsas Gortynistä.
Roomalaisaikaisen patsaan torso.
Roomalaisaikainen naispatsas.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Mesarán arkeologinen museo Wikimedia Commonsissa
Αρχαιολογικό Μουσείο Μεσαράς – Archaeological Μuseum of Messara (kreikaksi) (englanniksi)
Tor Westman

Tor Harald Selim Westman (2. helmikuuta 1897 Kirkkonummi – 19. toukokuuta 1953 Helsinki) toimi vuosina 1932–1953 Suomen eläinsuojeluyhdistyksen puheenjohtajana.
Tor Westmanin vanhemmat olivat agronomi, kunnallisneuvos Viktor Selim Westman (1857–1929) ja Edla Johanna Svensson (1862–1940). Hänen veljiään olivat Inkoon kunnaneläinlääkäri Ola Westman ja maanviljelijä, tietokirjailija Paul-Eric Westman.
Westman kirjoitti ylioppilaaksi vuonna 1918. Toimittuaan jonkin aikaa liikealalla hän siirtyi opiskelemaan teologiaa ja ansaitsi elantonsa kappalaisena. Vuonna 1921 hän avioitui eläinsuojeluyhdistyksen puheenjohtajan ja puuhamiehen T. K. Forsténin tyttären Sylvian kanssa ja tuli näin vedetyksi mukaan yhdistyksen toimintaan. Westman valittiin varapuheenjohtajaksi appensa kuoltua 1927 ja puheenjohtajaksi 1932, kun Vilho Selinheimo luopui tehtävästä.
Westman työskenteli aktiivisesti kansainvälisessä eläinsuojelutyössä. Hän oli vahvasti mukana perustamassa Eläinsuojelun Maailmanliittoa 1950 Hollannissa ja hänet valittiin myös järjestön liittohallitukseen. Hän sai Tanskan eläinsuojelun kultaisen ansiomerkin vuonna 1950.
Westmanin kuoltua 1953 äkilliseen tautiin Suomen eläinsuojeluyhdistyksen puheenjohtajuus siirtyi Eero Corellille.
Kirjallisuutta

Nieminen, Hannu: Sata vuotta eläinten puolesta: kertomus Suomen eläinsuojeluyhdistyksen toiminnasta 1901–2001.  Helsinki:  Suomen eläinsuojeluyhdistys, 2001.  ISBN 952-91-3354-5
What’s New?

”What’s New?” on Bob Haggartin säveltämä ja Johnny Burken sanoittama musiikkikappale. Haggart, joka soitti kontrabassoa Bob Crosbyn orkesterissa, sävelsi kappaleen instrumentaalina vuonna 1938 erityisesti yhtyeen trumpetisti Billy Butterfieldiä ajatellen, ja yhtye nauhoittikin kappaleen heti nimellä ”I’m Free”. Seuraavana vuonna Johnny Burke pyydettiin kirjoittamaan sävellykseen sanat, ja kappale sai nykyisen nimensä. Orkesterinjohtaja Crosby ehdotti Burkelle, että sanoissa käytettäisiin runollisen kielen sijasta tavallisempaa, keskustelevaa kieltä: ”Mitä uutta? Miten menee? Jotain sellaista.” Burke kirjoitti sanat keskusteluksi sattumalta kadulla kohtaavien entisten rakastavaisten välillä, ottaen kuitenkin mukaan vain toisen osapuolen repliikit.
Australialainen laulaja Catherine O’Brien kirjoitti lauluun uudet sanat vuoden 1996 albumilleen LA or Busk. O’Brienin version nimi oli alkuperäisen sävellyksen tavoin ”I’m Free”.
Syyrian sisällissodan tapahtumat 2012

Sotatilanne Syyrian kartalla. Vihreällä merkityt kaupungit olivat karttaa tehdessä saatujen tietojen mukaan Assadin hallituksen valvonnassa, ruskealla merkityt kapinallisilla. kokonaan tai osin sinisellä merkityissä käytiin taisteluja opposition ja hallituksen joukkojen välillä.
Vuonna 2012 Syyrian sisällissodassa suuret mielenosoitukset jatkuivat. YK (Yhdistyneet Kansankunnat) yritti vielä keväällä vuonna 2012 rauhoittaa sotaa, mutta kapinalliset etenivät nopeasti keväällä ja kesällä 2012.
Tämä kiihdytti huomattavasti väkivaltaa. Sota levisi kesällä Damaskokseen ja maan toiseksi suurimpaan kaupunkiin Aleppoon. Niissä käytiin ankaria taisteluja heinä−elokuusta lähtien. Kapinallisten pommi-isku surmasi korkeita hallinnon edustajia. Elokuussa räjähtivät ensimmäiset hallituksen helikoptereista pudottamat tynnyripommit siviilien asuinalueilla. Jihadistit alkoivat näkyä selvästi oppositon riveissä, ja se hajotti oppositiota entisestään. Hallitus onnistui pitämään pintansa, ja sota jähmettyi tasapeliksi. Islamistien merkitys alkoi kasvaa vuoden lopulla.
Loikkaukset, levottomuudet suurkaupunkeihin

Alkuvuodesta 2012 Syyrian prikaatikenraali Mostafa Ahmad al-Sheik loikkasi Turkkiin. Hän oli siihen mennessä korkein puolta vaihtanut Syyrian armeijan upseeri.
Tammikuussa 2012 opposition joukot valtasivat muutamia kaupunkeja, mutta hajanainen, huonosti aseistettu sotilaskarkurien armeija ei ollut vakava haastaja Syyrian raskaasti aseistetulle armeijalle, ja armeija onnistui valtaamaan esimerkiksi Duman jo tammikuussa ja Rastanin 5. helmikuuta. 
Hallitus hyökkäsi voimalla helmi-huhtikuussa Homsissa. JHal Armeija alkoi tulitaa kaupunkia Haman kapinan vuosipäivänä jatkaen raskasta tulitusta ja pommitusta yli kolme viikkoa. Sitten 4. divisioona valtasi Farouqin prikaatien valvoman Baba Amrin kapinakaupunginosan mm. konekiväärein varustetuin helikopterein vuorokauden sisään. Lähes puolet alueetta puolustaneesta FSA:n 250 taistelijasta kaatui.
Tammikuun lopulla ja  helmikuun alussa taistelut olivat levinneet jo Damaskoksen esikaupunkeihin, ja mielenosoituksia tukahdutettiin asevoimin myös pitkään rauhallisena olleessa maan toiseksi suurimmassa kaupungissa Aleppossa.. Tammikuussa 2012 julkisti olemassaolonsa hallitusta vastaan taisteleva al-Qaidaan sidoksissa oleva jihadistirintama Jabhat al-Nusra.
Väkivallan kiihtyminen

Keväällä tapahtui Houlan massamurha, jossa puolisotilaalliset joukot surmasivat myös naisia ja lapsia. Kun kapinalliset etenivät kevättalvella-kesällä 2012, hyökkäysten uhrit alkoivat yhä useammin olla valittu uskonnollisista syistä.
Kofi Annanin rauhansuunnitelma

Arabiliiton tarkkailijat keskeyttivät työnsä jatkuvan väkivallan takia 28. tammikuuta. Helmikuussa 2012 YK:n turvallisuusneuvosto kokoontui keskustelemaan mahdollisesta Syyria-päätöslauselmasta. Ennen kokousta Venäjä sanoi, että sopu turvallisuusneuvostossa Syyrian suhteen oli mahdollinen ja välttämätön. Lopullisessa äänestyksessä illalla 4. helmikuuta 2012 Venäjä ja Kiina estivät veto-oikeudellaan Syyria-päätöslauselman. Yhdysvaltain ulkoministeri Hillary Clinton sanoi, että sotilaallinen väliintulo oli pois suljettua Syyriassa. YK:n Yleiskokous oli muotoillut päätöslauselman, ja siinä muun muassa vaadittiin Bašar al-Assadin eroa.
Helmikuussa 2012 Kofi Annan nimitettiin YK:n ja Arabiliiton Syyrian-erityislähettilääksi. Maaliskuun lopulla Annan esitti kuusikohtaisen suunnitelman konfliktin lopettamiseksi. Syyrian hallitus ilmoitti hyväksyvänsä sopimuksen, mutta jatkoi sotatoimiaan Haman maakunnassa.
5. huhtikuuta YK:n turvallisuusneuvosto asetti takarajan 10. huhtikuuta, johon mennessä Syyrian hallitus lopettaisi väkivaltaisuudet, ja kapinalliset laskisivat aseensa kahden vuorokauden kuluttua hallituksen joukkojen vetäytymisestä. Kapinalliset ilmoittivat aloittavansa aselevon, mutta epäilivät hallituksen kieltäytyvän rauhansuunnitelman noudattamisesta. Syyrialle asetetun takarajan tultua vastaan Annan vaati hallitusta lopettamaan väkivallan 48 tunnin kuluessa. Syyrian ulkoministeri ilmoitti hallituksen joukkojen jo vetäytyneen osista maata, mutta vaati Annanilta vakuutuksen siitä, että kapinalliset sitoutuvat tulitaukoon. Turvallisuusneuvosto antoi valtuudet kaikkiaan 300 aseistamattoman Sotilastarkkailijan lähettämiseen Syyriaan. Huhtikuun lopulla YK:n tulitaukotarkkailijoiden etujoukko raportoi vakavista tulitaukorikkomuksista. YK:n UNSMIS (United Nations Supervision Mission in Syria) lopetti 16. kesäkuuta 2012 säännöllisen partioinnin Syyriassa, mutta se jäi maahan.
Sota suurkaupunkeihin

Vapaan Syyrian armeija aloitti toukokuun lopulla uudestaan operaationsa, josta seurasi rajuja taisteluja eri puolilla Syyriaa. Kesäkuun alussa hallituksen joukot valtasivat Al-Haffahin kapinallistukikohdan, joka käytännössä autioitui. Taistelut levisivät kesäkuun alussa myös Damaskokseen ja Aleppoon, joka oli aiemmin ollut suhteellisen rauhallinen.
Luultavasti hallituksen puolisotilaalliset joukot surmasivat
tuliasein ja veitsin kymmeniä siviilejä al Qubeirin kylässä 6. kesäkuuta 2012.
Taistelut olivat kiihtyneet kesäkuun alkupuoliskolla, kun kapinalliset olivat saaneet vallattua ja pidettyä monia kaupunkeja ja alueita. YK-joukot olivat kohdanneet laajaa vastustusta sodan molemmilta osapuolilta. Hätäisesti suunniteltu vaarallinen operaatio oli YK-tarkkailijoille fyysisesti ja henkisesti koetteleva, ja muun muassa Britannia luonnehtikin operaatiota epäonnistuneeksi. 2. elokuuta YK:n rauhanvälittäjä Kofi Annan erosi tehtävästään, koska ei saanut riittävästi tukea tehtävälleen turvallisuusneuvostolta. Annanin tilalle nimitettiin 10. elokuuta kokenut algerialainen rauhanvälittäjä Lakhdar Brahimi. UNSMIS-operaatio lakkautettiin lopulta 20. elokuuta.
Damaskoksen ja Aleppon kesän ja syksyn taistelut

Noin 15. heinäkuuta kapinalliset aloittivat Damaskoksessa jättioperaation nimellä Operaatio Damaskoksen tulivuori. Kapinalliset tunkeutuivat 19. heinäkuuta siihen asti rauhallisena olleeseen Aleppon suurkaupunkiin. Armeija ajoi kapinalliset 19–23. heinäkuuta 2012 Damaskoksen keskustasta pois. 18. heinäkuuta turvallisuuspalvelun päämajassa räjähti pommi, joka surmasi muun muassa puolustusministeri Daoud Rajhan ja varapuolustusministeri Assef Shawkatin.
Hallitus kiihdytti ilmaiskujaan kesällä kapinallisia vastaan, ja kapinalliset pudottivat muutaman hallituksen helikopterin/lentokoneen hallussaan olevilla IT-aseilla. Mutta kapinallsilla ei ollut it-ohjuksia, mm. koska Yhdysvallat ei halunnut antaa niitä islamilaistaistelijoille.
Länsimaat huolestuivat Syyrian kemiallisESta alueesta ja väläyttivät ajatusta lentokiellosta, johon ei koskaan ryhdytty.
Kapinalliset kärsivät elokuun alussa tappioita, muun muassa menettivät päätukialueensa Salaheddinin Aleppossa. Elokuussa kuoli Syyriassa noin 5 000 ihmistä, mikä on kolme kertaa enemmän kuin yleensä aiempina sotakuukausina. Tällöin sota oli käytännössä tasapeli. Raskaasti aseistetut hallituksen joukot pyrkivät puhdistamaan asutuskeskuksia, joihin lähitaistelussa kyvykkäämmät sissit hyökkäilivät.
Aleppon markkinapaikka paloi syyskuussa taistelujen takia.
Vuoden 2012 loppu

Marras-joulukuussa tuli tietoja kapinallisten menestyksestä. Kapinalliset valtasivat alueita pohjoisessa, ottivat haltuunsa kaupunkeja ja hallituksen tukikohtia. Kapinalliset menestyivät maataisteluissa hallitusta vastaan ja pyrkivät saartamaan lentokenttiä ja sotilastukikohtia, mutta hallituksen ilmavoimat olivat ongelma kapinallisille. Damaskoksen ympärillä taisteltiin kaupungin hallinnasta.
29. joulukuuta Aleppon lentokenttä suljettiin ensi kertaa, koska kapinalliset olivat kentän lähellä. Lähes koko Aleppo oli kapinallisilla, mutta pahoin raunioitunut. Samaan aikaan hallituksen armeija valtasi merkittävän Deir Ba'alban kaupunginosan Homsissa. Yli 400 ihmisen ilmoitettiin kuolleen 29. joulukuuta. Niinpä vuoden 2012 lopussa kapinallisilla oli hallussa suurin osa pohjoisesta ja itäisestä Syyriasta, mutta hallituksella oli maan väkirikkain lounaisosa, alaviittienemmistöinen Välimeren rannikko ja pohjois-eteläsuuntainen valtatie.
30. joulukuuta 2012 YK:n rauhanvälittäjä Brahimi sanoi Syyrian olevan vaarassa ”somalisoitua” eli hajota keskenään kamppailevien sotaherrojen hallitsemiin alueisiin, kuten Somalian sisällissodan aikana oli käynyt. Vuoden 2012 loppuun mennessä konfliktissa oli kuollut HRW:n mukaan 45 000 ihmistä, joista 39 000 vuonna 2012. Hallituksen joukkoja olisi kuollut 9 500. Molempien osapuolten uskottiin kaunistelevan omia tappioitaan, ja niinpä kuolleita saattoi olla vuoden 2012 loppuun mennessä jopa 100 000.
Tuhottu panssarivaunu Aleppossa.
Ääri-islamilaisina pidettyjen jihadistien rintaman Jabhat al-Nusran lippu.
Aleppolaisia leipäjonossa lokakuussa 2012.
Taina West

| Taina West |
| --- | --- |
 Taina West elokuussa 2008.
Henkilötiedot
Syntynyt: 26. huhtikuuta 1956 (ikä 68) Helsinki
Kansalaisuus:   Suomi
Ammatti:  toimittaja, käsikirjoittaja
Taina West (s. 26. huhtikuuta 1956 Helsinki) on suomalainen toimittaja, käsikirjoittaja ja kirjailija. Hän kuului television ajankohtaisviihdesarjojen Pohjantähden alla (1988), Suomen hovi (1989) ja Iltalypsy (1993–2001) käsikirjoittajiin ja toimitti musiikkiviihdeohjelmia Yleisradion Radio Suomessa.
West on kirjoittanut kolumneja muun muassa Trendi- ja Metro-lehtiin ja opettanut journalistiikkaa Helsingin Metropolia-ammattikorkeakoulussa. Vuonna 2006 hän teki kirjan Elämisen sietämätön keveys ystävästään kulttuuriministeri Tanja Saarelasta.
West opiskeli tiedotusoppia Tampereen yliopistossa, josta ei kuitenkaan koskaan valmistunut. Hän oli opiskeluaikoinaan taistolainen. Vuonna 2013 Westistä tuli ortodoksi. Hänellä on kodit sekä itä-Helsingissä että Berliinissä.
West on ollut Toimittajaliiton jäsen.
Teokset

Rutanen, Reijo & West, Taina: Kuopimisen aika.  Helsinki:  Gaudeamus, 1988.  ISBN 951-662-454-5
West, Taina & Saarela, Tanja: Elämisen sietämätön keveys.  Helsinki:  WSOY, 2006.  ISBN 951-0-31856-6
Uskonto vie, politiikka vikisee.  Helsinki:  Kirjapaja, 2007.  ISBN 978-951-607-526-9
Suomalainen sankaruus.  Helsinki:  Siltala, 2010.  ISBN 978-952-234-018-4
Tänä iltana Jukka Puotila.  Helsinki:  WSOY, 2016.  ISBN 978-951-0-41322-7
Holmberg, Anniina, Löytty, Olli & West, Taina: Minun Valamoni – Tarinoita luostarista.  Kotka:  KirjaOlli, 2017.  ISBN 978-952-288-752-8
Aiheesta muualla

Taina West WSOY:n internetsivuilla
| Auktoriteettitunnisteet  |
| --- | --- |
Kansainväliset:  ISNI  VIAF  WorldCat 
Kansalliset:  Norja  Saksa  Suomi (KANTO)  Yhdysvallat 
Henkilöt:  Ritva  Elonet  Yle 
Muut:  IdRef