stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Rauli Jokelin
Ura

Jokelin opiskeli Tampereen yliopiston ohjaajalinjalla. Ammattiuransa hän aloitti 1975 Riihimäen Teatterista. Sen jälkeen hän työskenteli Kotkan kaupunginteatterissa 1977–1984 ja Lahden kaupunginteatterissa 1984–1989. Jokelin toimi Seinäjoen kaupunginteatterin johtajana 1989–1993 ja Jyväskylän kaupunginteatterin johtajana 1993–1997. Siitä alkaen hän on työskennellyt vapaana taiteilijana. Hän on ohjannut lähinnä Tampereen Komediateatterin tuotantoja.
Näytelmäkäsikirjoituksia Jokelin on kirjoittanut yli 20 yksin tai yhteistyönä Panu Raipian kanssa. Tyylilajeina ovat komedia, yhteiskunnallinen draama, lasten- ja nuortennäytelmät sekä musiikkinäytelmät.
Yksityiselämä

Rauli Jokelinin vanhemmat olivat teatteriammattilaiset Jaakko Jokelin ja Aili Lindh. Hänen sisarensa Sari päätyi niin ikään teatterialalle. Pikkuveli Rennystä tuli toimittaja. Rauli Jokelin avioitui Tuija Marjakosken kanssa 1984. Pariskunnalle syntyi poika ja tytär - Jantso ja Liila - jotka myös ryhtyivät taiteilijoiksi.
Näytelmiä

| Nimi | Tehtävä | Paikka | Vuosi |
| --- | --- | --- | --- |
| Akka | Ohjaaja | Intimiteatteri | 1986 |
| Pessi ja illusia | Dramaturgi | Seinäjoen Kaupunginteatteri | 1988 |
| Seikkailu varjojen valtakunnassa | Ohjaaja | Jyväskylän Kaupunginteatteri | 1993 |
| Sotilaan tarina | Ohjaaja | Jyväskylän Kaupunginteatteri | 1993 |
| Värinää | Dramaturgi/ohjaaja/kokooja | Jyväskylän Kaupunginteatteri | 1994 |
| Kääpiö | Ohjaaja | Jyväskylän Kaupunginteatteri | 1996 |
| Sä kaunehin oot | Ohjaaja | Jyväskylän Kaupunginteatteri | 1996 |
| Pop-Oz | Ohjaaja | Jyväskylän Kaupunginteatteri | 1997 |
| Filmikuningatar | Ohjaaja | Kouvolan Teatteri | 1998 |
| Taide | Ohjaaja | Kotkan Kaupunginteatteri | 1999 |
| Parittain | Ohjaaja | Tampereen Teatteri | 1999 |
| Pääsiäinen on peruutettu | Ohjaaja | Porin Teatteri | 2001 |
| Kymppi palaa | Kirjailija/käsirkirj./ohjaaja | Seinäjoen Kaupunginteatteri | 2001 |
| Kaunotar ja hirviö | Ohjaaja | Porin Teatteri | 2002 |
| Koko kaupungin Vinski | Ohjaaja | Tampereen Komediateatteri | 2003 |
| Ilmasta rahaa | Ohjaaja | Tampereen Komediateatteri | 2004 |
| Kuin tuhka tuuleen | Kirjailija/käsirkirj./ohj./lavastaja | Tampereen Komediateatteri | 2004 |
| Prinsessa Ruusunen | Dramaturgi/ohjaaja | Tampereen Komediateatteri | 2004 |
| Hyvää syntymäpäivää, Vivian! | Kirjailija/käsikirjoittaja | Tampereen Komediateatteri | 2005 |
| Liisa Pien | Kirjailija/käsikirjoittaja | Tampereen Komediateatteri | 2006 |
| Kiljusen herrasväki | Ohjaaja | Tampereen Komediateatteri | 2006 |
| Ronja Ryövärintytär | Ohjaaja | Tampereen Komediateatteri | 2006 |
| Juurakon Hulda | Ohjaaja | Kotkan Kaupunginteatteri | 2008 |
| Vaimoni Markus | Ohjaaja | Kotkan Kaupunginteatteri | 2008 |
| Potenssia ikä kaikki | Kirjailija/käsikirj./ohjaaja | Riihimäen Teatteri | 2010 |
| Lekaa ja leivoksia | Kirjailija/käsikirj./ohjaaja | Tampereen Komediateatteri | 2010 |
| Pinokkio | Ohjaaja | Tampereen Komediateatteri | 2011 |
| Risto Räppääjä ja Nuudelipää | Ohjaaja | Tampereen Komediateatteri | 2013 |
| Elvistellään | Ohjaaja | Varkauden Teatteri | 2013 |
| Ei tolkun häivää | Kirjailija/käsikirj./ohjaaja | Tampereen Komediateatteri | 2014 |
| Peter Pan | Dramaturgi | Tampereen Komediateatteri | 2015 |
| Risto Räppääjä ja Sevillan saituri | Ohjaaja | Tampereen Komediateatteri | 2016 |
| Risto Räppääjä ja villi kone | Ohjaaja | Tampereen Komediateatteri | 2019 |
| Kakkua kerrakseen | Kirjailija/käsikirj./ohjaaja | Tampereen Komediateatteri | 2020  |
Tero Somppi

| Tero Somppi> Henkilötiedot |
| --- | --- |
Syntynyt: 1972 Helsinki
Kansalaisuus:   Suomi
Ammatti:  turvallisuusvalvoja, kirjailija
Kirjailija
Tuotannon kieli: suomi
Aikakausi:  nykyaika
Esikoisteos:  Kuka murhasi Asikaisen (2005)
Aiheesta muualla
Löydä lisää kirjailijoitaKirjallisuuden teemasivulta
Tero Somppi (s. 1972 Helsinki) on suomalainen jännityskirjailija, joka päivätyössään toimii turvallisuusalalla.
Elämä ja ura

Somppi on kirjoittanut ylioppilaaksi vuonna 1994 ja toiminut erilaisissa turvallisuusalan tehtävissä muun muassa Puolustusvoimissa sekä Hartwall Areenalla. Sompin esikoisromaani Kuka murhasi Asikaisen julkaistiin vuonna 2005. Somppi kertoo kirjallisiksi innoittajikseen suomalaisista jännityskirjailijoista Ilkka Remeksen, Taavi Soininvaaran sekä Jarkko Sipilän, ja hänen kirjoitustyyliään on myös kirja-arvosteluissa verrattu edellä mainittuihin kirjailijoihin. Sompin tapa kuvailla poliisitutkintaa on varsin yksityiskohtainen ja sen perusteella on helppo muodostaa mielikuva nykyaikaisesta poliisityöstä.
Teokset > Romaanit

Kuka murhasi Asikaisen.  Suomussalmi:  Myllylahti, 2005.  ISBN 952-202-030-3
Tuomion konsertti.  Suomussalmi:  Myllylahti, 2006.  ISBN 952-202-041-9
Tukikohta: Helsinki.  Suomussalmi:  Myllylahti, 2006.  ISBN 978-952-202-068-0
Luonnoton kosto.  Suomussalmi:  Myllylahti, 2008.  ISBN 978-952-202-087-1
Viimeinen linja.  Suomussalmi:  Myllylahti, 2010.  ISBN 978-952-202-137-3
Särkyvää.  Suomussalmi:  Myllylahti, 2012.  ISBN 978-952-202-358-2
Leijonan varjo.  Suomussalmi:  Myllylahti, 2013.  ISBN 978-952-202-462-6
Raivo.  Suomussalmi:  Myllylahti, 2016.  ISBN 978-952-202-694-1
Keikka.  Suomussalmi:  Myllylahti, 2017.  ISBN 978-952-202-839-6
Isku 443.  Suomussalmi:  Myllylahti, 2018.  ISBN 978-952-202-943-0
Katedraalimurhat.  Suomussalmi:  Myllylahti, 2019.  ISBN 978-952-356-018-5
Vääryyden hinta.  Suomussalmi:  Myllylahti, 2020.  ISBN 978-952-356-071-0
Kaapattu.  Suomussalmi:  Myllylahti, 2021.  ISBN 978-952-356-171-7
Teokset > Novellikokoelmat

Hyvä paha maailma.  Suomussalmi:  Myllylahti, 2008.  ISBN 978-952-202-102-1
Teokset > Muut teokset

Murha myllyssä.  Suomussalmi:  Myllylahti, 2007.  ISBN 978-952-202-074-1
Aiheesta muualla

Tero Somppi - poliisiromaanin ja kansainvälisen trillerin yhdistäjä (Helsingin kaupunginkirjasto)[vanhentunut linkki]
Tero Somppi Sanojen ajassa[vanhentunut linkki]
Johan Bargum

Johan Bargum Taiteiden yönä Helsingissä elokuussa 2011.
Johan Eric Ragnar Bargum (s. 13. toukokuuta 1943 Helsinki) on suomalainen ruotsinkielinen kirjailija. Hän on kirjoittanut romaaneja, novellikokoelmia ja näytelmiä.
Bargum oli Lilla Teaternin johtaja vuosina 2000–2001 ja teatterin hallituksen puheenjohtaja 2001–2003.
Elämä ja ura

Bargumin äiti oli kirjailija Viveca Hollmerus ja isä kauppaneuvos Eric Bargum. Kauppaneuvos Magnus Bargum on hänen veljensä. Bargumin puoliso vuodesta 1977 on Eva Marianne Paersch. Näyttelijä Anja Bargum ja toimittaja, tutkija Katja Bargum ovat heidän tyttäriään.
Bargum valmistui ylioppilaaksi vuonna 1962 ja humanististen tieteiden kandidaatiksi Helsingin yliopistosta 1969. Bargumin esikoisteos, novellikokoelma Svartvitt, julkaistiin vuonna 1965. Bargum on kirjoittanut näytelmiä yksin ja yhdessä Bengt Ahlforsin kanssa. Tunnetuin niistä lienee aidsista kertova Onko Kongossa tiikereitä? (1986). Myös hänen proosatekstissään on paljon dialogia. Vuonna 2006 ilmestynyt Ensilumi on Bargumin ensimmäinen lastenkirja. Sen on kuvittanut Kristiina Louhi.
Vuonna 1988 Onko Kongossa tiikereitä? sai Suomen Näytelmäkirjailijaliiton myöntämän Lea-palkinnon vuoden parhaana näytelmäteoksena. Vuonna 2009 Fröken, champange! oli ehdolla Lea-palkinnolle.
Tuotanto > Novellikokoelmat

Svartvitt.  Helsingfors:  Söderström, 1965.
Kotieläimiä.  (Husdjur, 1986)  Suomentanut Rauno Ekholm. Helsinki:  Tammi, 1986.  ISBN 951-30-6498-0
Matkoja.  (Resor, 1988)  Suomentanut Rauno Ekholm. Helsinki:  Tammi, 1988.  ISBN 951-30-7175-8
Charlie boy.  (Charlie Boy, 1995)  Suomentanut Rauno Ekholm. Helsinki:  Tammi, 1995.  ISBN 951-31-0631-4
Jäähyväisiä.  (Avsked, 2003)  Suomentanut Rauno Ekholm. Helsinki:  Tammi, 2003.  ISBN 951-31-2876-8
Ikämiehiä.  (Äldre män)  Suomentanut Outi Menna. Helsinki:  Teos Förlaget, 2022.  ISBN 978-952-363-309-4
Tuotanto > Romaanit

Femte advent.  Helsingfors, Stockholm:  Söderström & Co, Bonnier, 1967.
Kolme, kaksi, yksi.  (Tre två ett, 1968)  Suomentanut Ulf Erik Qvickström. Helsinki:  Tammi, 1969.
Suomalainen ruletti.  (Finsk rulett, 1971)  Suomentanut Ulf Erik Qvickström. Helsinki:  Tammi, 1972.  ISBN 951-30-2297-8
Pimeä huone.  (Mörkrum, 1977)  Suomentanut Timo Hämäläinen. Helsinki:  Tammi, 1978.  ISBN 951-30-4333-9
Yksityisetsivä.  (Den privata detektiven, 1980)  Suomentanut Rauno Ekholm. Helsinki:  Tammi, 1980.  ISBN 951-30-5209-5
Isin tyttö.  (Pappas flicka, 1982)  Suomentanut Rauno Ekholm. Helsinki:  Tammi, 1982.  ISBN 951-30-5658-9
Kesäpoika.  (Sommarpojken, 1984)  Suomentanut Rauno Ekholm. Helsinki:  Tammi, 1984.  ISBN 951-30-6074-8
Musta salkku.  (Den svarta portföljen, 1991)  Suomentanut Rauno Ekholm. Helsinki:  Tammi, 1991.  ISBN 951-30-9804-4
Syyskesä.  (Sensommar, 1993)  Suomentanut Rauno Ekholm. Helsinki:  Tammi, 1993.  ISBN 951-31-0230-0
Ensilumi.  ((Den första snön, 2006). Kuvitus: Kristiina Louhi)  Suomentanut Marja Kyrö. Helsinki:  Tammi, 2007.  ISBN 978-951-31-3796-0
Syyspurjehdus.  ((Seglats i september, 2011). Kuvitus: Helena Kajander)  Suomentanut Marja Kyrö. Helsinki:  Tammi, 2012.  ISBN 978-951-31-6597-0
Tuotanto > Näytelmät

Som smort, 1970
Bygga bastu, 1971
Virke och verkan, 1972
Veronica, 1976
Finns det tigrar i Kongo?, 1987 (Bengt Ahlforsin kanssa)
Maries barn, 1990 (Bengt Ahlforsin kanssa)
Kalla mig inte Sessan, 1996
Den första snön, 1996
Smussel, 2000
Fröken, champagne!, 2009
Tuotanto > Kuunnelmat

Startkapitalet, 1993
Ericson, Ericson, 1997
Lähde
Palkinnot

Svenska litteratursällskapet i Finlandin kirjallisuuspalkinto 1966, 1969, 1987 ja 2004
kirjallisuuden valtionpalkinto 1969, 1971, 1977 ja 1987
valtion 15-vuotinen taiteilija-apuraha 1982
Ruotsin radion romaanipalkinto 1987
Näytelmäkirjailijaliiton Lea-palkinto 1988
Pro Finlandia -mitalin 1998
Längmanska kulturfonden i Sverigen palkinto 2005
Tollanderin palkinto 2007
Lähde
Aiheesta muualla

Maria Loikkanen: Ensilumi. Onnimanni 2/2007.
Helka-Maria Kinnunen

Helka-Maria Kinnunen Kajaanin runoviikolla 2013.
Helka-Maria Kinnunen (s. 10. tammikuuta 1959 Tampere) on suomalainen näyttelijä, lausuja, käsikirjoittaja ja tutkija. Hän on työskennellyt useissa Suomen teattereissa ja vapaissa ryhmissä, Yleisradiossa, Taideyliopiston Teatterikorkeakoulussa ja Metropolia Ammattikorkeakoulussa. Kinnunen on toiminut myös Suomen Lausujain Liiton puheenjohtajana.
Koulutukseltaan Kinnunen on näyttelijä, teatteripedagogi ja teatteritaiteen tohtori. Hän tutki väitöstutkimuksessaan teatterin taiteellista prosessia tarinallisella tutkimusotteella. Vuoden 2016 alussa Kinnunen aloitti Kajaanin kaupunginteatterin johtajana. Syksyllä 2022 Kinnunen aloittaa Lappeenrannan kaupunginteatterin johtajana.
Kinnusen vanhemmat olivat estetiikan professori Aarne Kinnunen ja näyttelijä Aino-Maija Tikkanen.
Tärkeimpiä taiteellisia töitä

Kalewalaliekki 2009 – runo- ja tanssiteos Aki Suzukin kanssa.
Tappoi koska jäi ilman 2009 – suomalaista 2000-luvun runoa näyttämöllistettynä
Joka yksin valvoo, yksin uneksii – radioteos Bo Carpelanin runoista.
Rooleja

Sinun tähtesi 2013 – Juha Siltasen monologinäytelmä 2013 (kantaesitys ja vierailu Espoon Kaupunginteatterissa)
The Guilty Silence of an Errant Debtor – what men talk amongst themselves means nothing 2008 – lyhytelokuva, ohjaus Maija Timonen
Energiapyörteet – Whirls of Energy 2008 – videoinstallaatio, ohjaus Veli Granö
Nummisuutarin Esko 2007 – monologi
Kamala Kissa – näyttämöllinen runoesitys, Puoli-Q ja KOM-teatteri
Aiheesta muualla

Helka-Maria Kinnusen viralliset sivut (Arkistoitu – Internet Archive)
Australian Kordillieerit

Iso-Vedenjakajavuoristo
Australian Kordillieerit tai Iso Vedenjakajavuoristo (engl. Great Dividing Range) on vuorijono Itä-Australiassa. Yli 3 500 kilometriä pitkä vuorijono alkaa Queenslandin koilliskärjestä ja jatkaa sieltä itärannikkoa pitkin Uuden Etelä-Walesin läpi aina Victorian osavaltion länsiosaan saakka. Vuorijonon leveys vaihtelee noin 160–300 kilometrin välillä, ja sen korkein kohta on 2 228-metrinen Mount Kosciuszko.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Australian Kordillieerit Wikimedia Commonsissa
Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista. 
Alkuperäinen artikkeli: en:Great Dividing Range
Käännös suomeksi
Eija Lappalainen

| Eija Lappalainen> Henkilötiedot |
| --- | --- |
Syntynyt: 17. kesäkuuta 1975 (ikä 49) Juva
Kansalaisuus:  suomalainen
Ammatti:  graafinen suunnittelija
Kirjailija
Aikakausi:  2000–
Tyylilajit:  nuortenkirjallisuus
Esikoisteos:  Lokkeja rakastava veli (2000)
Aiheesta muualla
kaksikertojaa.com.
Löydä lisää kirjailijoitaKirjallisuuden teemasivulta
Eija Lappalainen (o.s. Laitinen, s. 17. kesäkuuta 1975 Juva) on yhdessä Anne Leinosen kanssa nuortenkirjoja julkaissut suomalainen kirjailija.
Laitinen aloitti kirjoittamisen yhdessä lapsuudenystävänsä Anne Leinosen kanssa heidän käydessä yläastetta.lähde? Vuonna 1999 Laitinen ja Leinonen alkoivat kirjoittaa yhdessä uudelleen. He osallistuivat WSOY:n järjestämään nuortenkirjakilpailuun. Lokkeja rakastava veli voitti kilpailun ja romaani julkaistiin Bulevardi-sarjan avauksena 2001. Kolmannessa nuortenromaanissa Saga (2003) on mukana hieman fantasiaa ja se sijoittuu Islantiin. Romaania innoittivat tositelevisiosarjat. Devoted souls: Peliromaani (2007) yhdistää tekstiä ja Markku Lappalaisen sarjakuvaa. Kirjailijat halusivat kuvata pelaamisen viehätystä ja yhteisöllisyyttä.lähde? Kirjailijaparin teos Routasisarukset oli Lasten- ja nuortenkirjallisuuden Finlandia -palkinnon ehdokkaana vuonna 2011.
Eija Laitinen on valmistunut medianomiksi ja työskentelee graafisena suunnittelijana Helsingissä.lähde?
Teokset

Eija Laitinen & Anne Leinonen: Lokkeja rakastava veli.  WSOY, 2000.  ISBN 951-0-24856-8
Eija Laitinen & Anne Leinonen: Neljän biisin bändi.  WSOY, 2001.  ISBN 951-0-26254-4
Eija Laitinen & Anne Leinonen: Saga.  WSOY, 2003.  ISBN 951-0-27715-0
Eija Laitinen & Anne Leinonen: Peilikuvarakkaus.  WSOY, 2005.  ISBN 951-0-30210-4
Eija Lappalainen & Anne Leinonen: Devoted Souls – Peliromaani.  WSOY, 2007.  ISBN 978-951-0-33250-4
Eija Lappalainen & Anne Leinonen: Routasisarukset.  WSOY, 2011.  ISBN 978-951-0-37777-2
Aiheesta muualla

Kaksi kertojaa – yksi ääni (Arkistoitu – Internet Archive). Kirjailijoiden kotisivut.
Toini Lehtinen-Palme

Toini Mirjam Lehtinen-Palme (13. lokakuuta 1911 Säkkijärvi – 7. lokakuuta 1996) oli suomalainen lasten- ja nuortenkirjailija.
Hän on julkaissut myös nimillä Toini Lehtinen ja Toini Palme.
Teoksia

Me lapset... : kokoelma kertomuksia. Valistus, 1940 (Toini Lehtinen)
Pieni urhea tyttö : nuorisokertomus, WSOY, 1941 (Toini Lehtinen)
Pikku neiti Omapää. WSOY 1943 (Toini Palme, myöhempi painos: Toini Lehtinen-Palme)
Risto poikien päällikkö ym. kertomuksia. Valistus 1943 (Toini Palme)
Irmeli järjestää kaiken. WSOY 1944 (Toini Lehtinen-Palme)
Kertomuksia lapsille : koteja ja kouluja varten. Valistus 1945 (Toini Lehtinen)
Annuli varttuu neidoksi. Valistus 1946 (Toini Lehtinen-Palme)
Riitta ja Asko Ruotsissa. Valistus 1948 (Toini Lehtinen-Palme)
Talvisisko. Valistus 1949 (Toini Lehtinen-Palme)
Lassen karkumatka : kertomuksia tytöistä ja pojista. Valistus 1952 (Toini Lehtinen-Palme)
Kesä kolmisin : nuorison kirja. Valistus 1954 (Toini Lehtinen-Palme)
Kauniit kasvot : romaani. Otava 1958 (Toini Lehtinen-Palme)
Pieniä muukalaisia : kertomuksia tytöille ja pojille. Valistus 1960 (Toini Lehtinen-Palme)
Pihan sankarit : nuortennäytelmä. 1968
Matkoja ympäri maailmaa. Matkakirja 1. Harppuuna, 1985 (Toini Lehtinen)
Palkinnot

Nuorten Kirjan palkinto 1947, 1948
Inkeri Uusmaa

Inkeri Uusmaa (s. 1957) on suomalainen kirjailija, joka on julkaissut nuorten tieteisromaanin Kielletty metsä (Karisto, 2000). Inkeri Uusmaa on kotoisin Tuusulasta. Hän on työskennellyt lastentarhanopettajana, tietopalvelusihteerinä ja uutistoimittajana.
Romaani

Kielletty metsä.  Hämeenlinna:  Karisto, 2000.  ISBN 951-2-34002-X
Auringon ja Kuun pyramidit

Auringon pyramidi (takavasemmalla) ja Teotihuacanin pääkatu kuvattuna Kuun pyramidilta
Kuun pyramidi kuvattuna Auringon pyramidilta
Auringon pyramidi edestä
Auringon ja Kuun pyramidit ovat kaksi suurta pyramidia Teotihuacánissa, Keski-Meksikossa. Pyramidit rakennettiin vaiheittain vuosisatojen aikana, ja ne valmistuivat 200-luvulla.
Nimet

Pyramidit saivat nykyiset nimensä asteekeilta, jotka asuttivat Meksikon laaksoa satoja vuosia Teotihuacánin autioitumisen jälkeen. He liittivät Teotihuacániin myyttisiä merkityksiä, ja heidän luomismyytissään pyramidit ovat Auringon ja Kuun luomisen muistomerkkejä.
Mitat ja rakenne

Kuun pyramidi sijaitsee Teotihuacánin pääkadun pohjoispäässä. Vanhempi ja suurempi Auringon pyramidi sijaitsee pääkadun itäpuolella melko lähellä Kuun pyramidia.
Auringon pyramidin sivut ovat 215 metriä pitkät, ja se on nykyisin 60 metriä korkea. Temppeleineen se saattoi olla 76 metriä korkea. Auringon pyramidi on koko Amerikan toiseksi korkein pyramidi – vain Cholulassa sijaitseva pyramidi on sitä korkeampi (66 m).
Auringon pyramidin sisällä ovat aiemman pyramidin jäänteet. Pyramidin sisus koostuu aurinkokuivatusta tiilestä ja sorasta. Pyramidin huipulla sijaitsi temppeli, jolle pääsi portaita pitkin. Pyramidin alle johtaa käytävä, jonka kammiot on tyhjennetty jo kauan sitten. Käytävä saattaa olla luonnollinen luola, joka edustaa Mesoamerikan mytologiassa kohtua, josta ihminen tuli maailmaan. Tällöin koko pyramidi on saatettu rakentaa varta vasten luolan yläpuolelle ja sen suuntaisesti.
Kuun pyramidin sisällä on kuusi vanhempaa versiota, joista jokainen on seuraajaansa pienempi. Se on hiukan Auringon pyramidia pienempi. Sen alla ei ole kammioita. Pyramidin portaiden juurelta on kaivauksissa löydetty miehen luuranko, kivestä tehtyä hautaesineistöä ja uhrattujen eläinten jäännöksiä.
Rakentaminen

Auringon pyramidi valmistui Tzacualli-kaudella myöhäisen esiklassisen kauden lopussa. Tutkijoiden mukaan sen ensimmäinen vaihe valmistui 300 eaa. – 1 jaa. Toisessa vaiheessa 100 jaa. tehtiin ensi kertaa melko suuri pyramidi, jonka sivut olivat 184 metriä ja korkeus 46 metriä. Nykymuotoonsa Auringon pyramidi tehtiin 150–225 jaa.
Auringon pyramidin teko vaati arviolta miljoona kuutiometriä rakennusmateriaalia eli 30 miljoonaa korillista. Tämä olisi vaatinut arviolta 6 miljoonaa työpäivää, eli rakentaminen olisi 6000 työläiseltä vienyt noin 10 vuotta.
Kuun pyramidi valmistui Auringon pyramidin jälkeen klassisen kauden alussa noin vuonna 250.
Jouko Autero

Jouko Autero (2. helmikuuta 1915 Kotka – 29. lokakuuta 1981 Tampere) oli suomalainen urheilutoimittaja. Hän oli Suomen Jääkiekkomuseon ensimmäisenä aateloima median edustaja.
Jatkosodan aikana hän toimi Karjalan Viesti -rintamalehden toimittajana. Nimimerkillä ”Jou” pakinoinut Autero ehti työskennellä toimittajana Tampereen ja Savon Sanomissa ennen siirtymistään Aamulehteen. Autero toimi Aamulehden urheilutoimituksen päällikkönä vuosina 1949–1978. Auteroa pidetään ensimmäisenä suomalaisena toimittajana, joka erikoistui jääkiekkoon. SM-liiga jakaa vuosittain Jouko Autero -palkintoa, joka myönnetään kauden jääkiekkotoimittajalle. Autero on Suomen Jääkiekkoleijona #18.
Monika Fagerholm

| Monika Fagerholm |
| --- | --- |
 Monika Fagerholm Göteborgin kirjamessuilla 2019.
Henkilötiedot
Koko nimi:  Monika Kristina Fagerholm
Syntynyt: 26. helmikuuta 1961 (ikä 63) Helsinki
Kirjailija
Esikoisteos:  Sham, 1989   Underbara kvinnor vid vatten, 1994
Palkinnot
 Runeberg-palkinto 1995  Kiitos kirjasta -mitali 1995  Svenska litteratursällskapet i Finlandin palkinto 1995, 1999 ja 2005  Längmanska kulturfondenin palkinto 2003  August-palkinto 2005  Ruotsin kirjallisuusseuran Aniara-palkinto 2005  Göteborgs-Postenin kirjallisuuspalkinto 2005  Pro Finlandia -mitali 2010  Kirjallisuuden valtionpalkinto 2013  Ruotsin akatemian pohjoismainen palkinto 2016  Tollanderin palkinto 2020  Selma Lagerlöfin säätiön palkinto 2020  Pohjoismaiden neuvoston kirjallisuus­palkinto 2020 
Aiheesta muualla
Löydä lisää kirjailijoitaKirjallisuuden teemasivulta
Monika Kristina Fagerholm (s. 26. helmikuuta 1961 Helsinki) on suomenruotsalainen kirjailija.
Ura

Fagerholm opiskeli Helsingin yliopistossa psykologiaa ja kirjallisuutta ja valmistui humanististen tieteiden kandidaatiksi vuonna 1987. Samana vuonna hän julkaisi esikoisteoksensa, novellikokoelman Sham. Vuonna 1990 ilmestyi novelikokoelma Patricia.
Varsinaiseksi läpimurtoteokseksi muodostui Fagerholmin vuonna 1994 ilmestynyt romaani Underbara kvinnor vid vatten (suom. Ihanat naiset rannalla), joka oli ilmestymisvuonnaan ehdolla Finlandia-palkinnon saajaksi. Vuonna 1995 Fagerholm sai teoksesta Runeberg-palkinnon ja Kiitos kirjasta -mitalin. Lisäksi se oli August-palkintoehdokkaana Ruotsissa. Kirja on käännetty yhdeksälle kielelle ja Claes Olsson ohjasi sen pohjalta samannimisen elokuvan vuonna 1998.
Vuonna 1998 ilmestyi Fagerholmin toinen romaani Diva (suom. Diiva). Sen jälkeen hän kirjoitti kuusi vuotta seuraavaa romaaniaan Den amerikanska flickan (suom. Amerikkalainen tyttö). Vuonna 2005 Fagerholmille myönnettiin romaanista August-palkinto. Teosta myytiin yksistään Ruotsissa 150 000 kappaletta. Vuonna 2006 kirjasta myytiin elokuvaoikeudet. Siitä on tehty myös teatterisovitus Turun ruotsalaiseen teatteriin vuonna 2007 ja Teatteri Takomon dramatisointi vuonna 2012.
Fagerholmin neljäs romaani Glitterscenen (suom. Säihkenäyttämö) ilmestyi vuonna 2009. Se on itsenäinen jatko-osa Amerikkalaiselle tytölle. Fagerholmin seuraava teos oli vuonna 2012 ilmestynyt Lola uppochner (suom. Lola ylösalaisin), joka nähtiin myös televisiosarjana. Vuonna 2019 hän julkaisi romaanin Vem dödade bambi? (suom. Kuka tappoi bambin?), joka käsittelee joukkoraiskausta ja sen seurauksia; romaanin johdosta hänelle myönnettiin Tollanderin palkinto ja Pohjoismaiden neuvoston kirjallisuuspalkinto vuonna 2020. Tämä romaani sovitettiin syksyllä 2023 suomenkieliseksi näytelmäksi Helsingin kaupunginteatteriin ja ruotsinkieliseksi Teatteri Viirukseen.
Fagerholm on saanut useita muitakin palkintoja ja tunnustuksia. Vuosina 1995, 1999 ja 2005 hän sai Svenska litteratursällskapet i Finlandin palkinnon. Syksyllä 2009 Fagerholmille myönnettiin valtion viisivuotinen taiteilija-apuraha. Vuonna 2010 hänet palkittiin Pro Finlandia -kunniamerkillä, ja vuonna 2013 hän sai kirjallisuuden valtionpalkinnon. Keväällä 2016 Fagerholmille myönnettiin Ruotsin akatemian pohjoismainen palkinto, jonka arvo on 400 000 kruunua.
Yksityiselämä

Fagerholmin vanhemmat olivat professori Nils-Erik Fagerholm ja kirjastoamanuenssi Kristina Herrgård. Hän asuu Tenholassa Raaseporissa. Fagerholm katsoo olevansa vapaaehtoisesti lapseton. Fagerholm on kertonut julkisuudessa alkoholismistaan.
Teoksia > Ruotsiksi

Sham.  Helsingfors:  Söderström, 1987.  ISBN 951-52-1176-X
Patricia.  Helsingfors:  Söderström, 1990.  ISBN 951-52-1321-5
Underbara kvinnor vid vatten, 1994
Diva, 1998
Den amerikanska flickan, 2005
Glitterscenen, 2009
Havet, 2012
Lolauppochner, 2012
Vem dödade bambi?.  Helsingfors:  Förlaget M, 2019.  ISBN 978-952-333-127-3
Teoksia > Suomennoksia

Ihanat naiset rannalla: Romaani sisaruksista.  ((Underbara kvinnor vid vatten, 1994.) Suomentanut Arja Tuomari)  Helsinki:  Otava, 1994.  ISBN 951-1-13630-5
Diiva.  ((Diva, 1998.) Suomentanut Arja Tuomari)  Helsinki:  Otava, 1998.  ISBN 951-1-15014-6
Amerikkalainen tyttö.  ((Den amerikanska flickan, 2004.) Suomentanut Liisa Ryömä)  Helsinki:  Teos, 2004.  ISBN 951-851-033-4
Säihkenäyttämö: On neidillä punapaula kun tanssihin käy.  ((Glitterscenen och flickan hon går i dansen med röda gullband, 2009.) Suomentanut Liisa Ryömä)  Helsinki:  Teos, 2009.  ISBN 978-951-851-127-7
Lola ylösalaisin.  ((Lolauppochner, 2012.) Suomentanut Liisa Ryömä)  Helsinki:  Teos, 2012.  ISBN 978-951-851-480-3
Kuka tappoi bambin?.  ((Vem dödade bambi? 2019.) Suomentanut Laura Jänisniemi)  Helsinki:  Teos, 2019.  ISBN 978-951-851-988-4