stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Adam Brody

| Adam Brody |
| --- | --- |
 Adam Brody vuonna 2009.
Henkilötiedot
Syntynyt: 15. joulukuuta 1979 (ikä 44) San Diego, Kalifornia, Yhdysvallat
Ammatti:  näyttelijä
Puoliso:  Leighton Meester (2014–)
Näyttelijä
Aktiivisena:  1995–
Merkittävät roolit:   Seth Cohen (O.C.)  Shazam Jr. (DC Extended Universe) 
Aiheesta muualla
IMDb 
Elonet
Adam Brody (s. 15. joulukuuta 1979) on yhdysvaltalainen näyttelijä. Hän tuli tunnetuksi Seth Cohenin roolista televisiosarjassa O.C. vuosina 2003–2007.
2000-luvun alkuvuosina Brody esiintyi pienissä rooleissa televisiosarjoissa kuten Once and Again, Grounded for Life, Amyn lailla ja Undressed sekä elokuvissa American Pie 2 ja Ring, kunnes hänet valittiin O.C:hen. Sarjan päätyttyä neljän tuotantokauden jälkeen Brody sai ensimmäisen elokuvapääosansa Jonathan Kasdanin In the Land of Womenissä (2007).
Yksityiselämä

Brody kasvoi San Diegossa, Kaliforniassa. Teini-iässä hän harrasti surffausta. Valmistuttuaan high schoolista hän lähti 19-vuotiaana collegeen Los Angelesiin, mutta samalla hänen tarkoituksenaan oli koettaa uraa näyttelijänä.
Brody avioitui kollegansa Leighton Meesterin kanssa helmikuussa 2014. He kohtasivat vuonna 2011 ilmestyneen The Oranges -elokuvan kuvauksissa. Pariskunnan esikoistytär Arlo Day syntyi 4. elokuuta 2015 ja poika 2020.
Valikoitu filmografia

Vielä kerran (2000–2001)
American Pie 2 (2001)
Smallville (2002)
Ring (2002)
Gilmoren tytöt (2002–2003)
Grind (2003)
O.C. (2003–2007)
Mr. & Mrs. Smith (2005)
Thank You for Smoking (2006)
In the Land of Women (2007)
Jennifer’s Body (2009)
Pari kyttää (2010)
Scream 4 (2011)
House of Lies (2013)
Lovelace (2013)
Welcome to the Jungle (2013)
Life Partners (2014)
Yoga Hosers (2016)
Shazam! (2019)
Shazam! Fury of the Gods (2023)
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Adam Brody Wikimedia Commonsissa
Adam Brody Internet Movie Databasessa. (englanniksi)
Aleksander Pell

Aleksander Pell (1875 Hämeenlinna – 14. helmikuuta 1920 Neuvosto-Venäjä) oli suomalainen upseeri. Hän kuului niin sanottuihin tsaarinupseereihin eli suomalaisiin upseereihin, jotka olivat saaneet koulutuksensa ja palvelleet Venäjän keisarillisessa armeijassa. Pell syntyi Hämeenlinnassa, jossa hänen isänsä Aleksander K. Pell palveli upseerina. Ensimmäisen maailmansodan aikana Pell osallistui upseerina itärintaman taisteluihin ja hänet palkittiin ansioistaan Yrjönmiekalla. Sotilasarvoltaan Pell oli majuri.
Suomen sisällissota

Sisällissodan alkaessa kapteeni Pell vaikutti Sortavalassa, jossa hänen johdollaan riisuttiin kaupungin venäläiset sotilaat aseista. Hieman myöhemmin hän osallistui myös Värtsilän taisteluun. Helmikuun alussa Pell toimi Sortavalan suojeluskunnan päällikkönä Antrean rintaman taisteluissa Ahvolassa. Kuun lopulla valkoisten tekemä hyökkäys epäonnistui, ja 24. helmikuuta Pell määräsi kaikki Ahvolan joukot vetäytymään Antreaan. Lopulta hänet saatiin perumaan käskynsä, mutta valkoisen armeijan ylipäällikkö C. G. E. Mannerheim siirsi Pellin sivuun tehtävistään ja lähetti hänet komppanianpäälliköksi vähemmän tärkeälle Satakunnan rintamalle. Hyökkäyksen epäonnistuminen laitettiin Pellin syyksi, mutta mahdollisesti Karjalan ryhmän komentaja Aarne Sihvo ja ratsumestari Oskar Kuula olivat tehneet Pellistä syntipukin, saadakseen hänet pois rintamalta. Satakunnan rintamalla Pell onnistui kuitenkin ylenemään majuriksi ja pataljoonankomentajaksi. Hän johti muun muassa maaliskuun lopussa Mannanmäen taistelun jälkeen tehtyä Kyröskosken paperitehtaan valtausta yhdessä majuri Walter von Gerichin kanssa. Pell osallistui myös sodan lopussa Savon rintamalla käytyyn Jokelan taisteluun.
Arkangelin rintamalla

Sisällissodan päätyttyä Suomen uusissa puolustusvoimissa taustansa takia syrjitty Pell värväytyi usean muun tsaarinupseerin tavoin vapaaehtoiseksi Venäjän sisällissotaan valkoisen armeijan joukkoihin. Kesäkuussa 1919 Pell matkusti Arkangelin rintamalle, jossa hänet määrättiin 7. Pohjois-Venäjän tarkka-ampujarykmentin pataljoonankomentajaksi. Valkoisten rintaman romahtaessa pataljoona joutui 14. helmikuuta 1920 bolševikkien saartamaksi, ja sen miehet ryhtyivät kapinoimaan. Pellin kerrottiin tämän jälkeen ampuneen itsensä joukkojensa edessä.
Aarre Karén

| Aarre Karén |
| --- | --- |
 Aarre Karén tammikuussa 2013
Henkilötiedot
Koko nimi:  Aarre Einari Karén
Syntynyt: 29. marraskuuta 1932 Tokio, Japani
Kuollut: 8. elokuuta 2021 (88 vuotta) Helsinki
Ammatti:  näyttelijä
Sukulaiset:  Linnea Skog
Näyttelijä
Aktiivisena:  1959–2017
Merkittävät roolit:  Kujanjuoksu
Aiheesta muualla
IMDb 
Elonet
Svensk Filmdatabas
Aarre Einari Karén (29. marraskuuta 1932 Tokio, Japani – 8. elokuuta 2021 Helsinki) oli suomalainen näyttelijä, joka esiintyi teatterissa, elokuvissa ja televisiosarjoissa. Karén näytteli ensimmäisen ison elo­kuva­roolinsa Maunu Kurkvaaran ohjaamassa Kujan­juoksussa. Karénin elo­kuva­ura oli 47 vuoden mittainen, jonka aikana hän näytteli muun muassa monissa Spede Pasasen Uuno Turhapuro -elo­kuvissa. Karén nähtiin vuonna 2006 Aki Kauris­mäen ohjaamassa elo­kuvassa Laitakaupungin valot.
Karénin vanhemmat olivat Suomen Luterilaisen evankeliumi­yhdistyksen pitkä­aikaisia lähetystyöntekijöitä Japanissa. Karénin tyttären­tytär on näyttelijä Linnea Skog.
Ura

Karén kävi Teatterikoulun vuosina 1956–1959 ja oli kiinnitettynä sen jälkeen Jyväskylän ja Kotkan kaupunginteatteriin. Helsingin kaupunginteatterissa hän näytteli vuodet 1965–1987 ja Suomen kansallisteatterissa vuodet 1987–1999.
Karénin ensimmäinen elo­kuvarooli oli luutnanttina vuoden 1966 sotilas­farssissa Johan nyt on markkinat! Maunu Kurkvaaran elo­kuvassa Kujan­juoksu (1971) Karén esitti mies­pääo­saa. Sen jälkeen hän näytteli muun muassa opettajaa elo­kuvissa Natalia (1979) ja Fakta homma (1987), pankin­johtajaa elo­kuvissa Uuno Turhapuro menettää muistinsa (1982), Cha Cha Cha (1989), Kauas pilvet karkaavat (1996) sekä lääkäriä elo­kuvissa Vääpeli Körmy ja marsalkan sauva (1990), Uuno Turhapuro Suomen Tasavallan Herra Presidentti (1992), Kulkuri ja joutsen (1999) ja Mies vailla menneisyyttä (2002).
Karénilla oli televisio­rooleja sarjoissa Hynttyyt yhteen, Puhtaat valkeat lakanat ja Syke. Hänen viimeinen teatteri­esiintymisensä oli Turun kaupunginteatterissa esitetyn Kirsikka­puiston Firs-palvelija.
Filmografia

| Televisio> Vuosi | Televisio> Sarja | Televisio> Rooli |
| --- | --- | --- |
| 1967 | Firenzeläinen tragedia | Guido Bardi |
| 1982 | Reinikainen | yksityis­etsivä |
| 1985 | Musta tuntuu | Kivelä |
| 1985 | Arvoisa rouva Marie | George Augs­purg |
| 1991 | Hynttyyt yhteen | vanha mies |
| 1993 | Tuntemattomalle jumalalle | Britannian lähettiläs |
| 1993–1996 | Puhtaat valkeat lakanat | Kauko Seppä |
| 1994 | Kultainen salama | poliisien esi­mies |
| 1997 | Liljankukka | herra Posio |
| 1997–1998 | Nitrokabinetti | Matias Lohi­koski |
| 2002 | Tää on seksii! | Isoisä |
| 2004 | Sairaskertomuksia | Bertil |
| 2005 | Firma | Voitto |
| 2006 | Presidentit | Kalle Kaihari |
| 2007 | Maan mitta | Simola |
| 2009, 2012 | Salatut elämät | Olavi Kanerva / Igor Kuula |
| 2011 | Klikkaa mua | Viljo, Ellan asiakas |
| 2011 | Moska | vanhain­kodin asukas |
| 2014 | Syke | Toivo, potilas sairaalassa |
531

| --- | --- |
Vuosisadat: 300-luku · 400-luku · 500-luku · 600-luku · 700-luku
Vuosikymmenet: 490-luku · 500-luku · 510-luku · 520-luku · 530-luku · 540-luku 550-luku · 560-luku · 570-luku · 580-luku · 590-luku · 600-luku
Vuodet: 490 · 491 · 492 · 493 · 494 · 495 · 496 · 497 · 498 · 499 500 · 501 · 502 · 503 · 504 · 505 · 506 · 507 · 508 · 509 510 · 511 · 512 · 513 · 514 · 515 · 516 · 517 · 518 · 519 520 · 521 · 522 · 523 · 524 · 525 · 526 · 527 · 528 · 529 530 · 531 · 532 · 533 · 534 · 535 · 536 · 537 · 538 · 539 540 · 541 · 542 · 543 · 544 · 545 · 546 · 547 · 548 · 549 550 · 551 · 552 · 553 · 554 · 555 · 556 · 557 · 558 · 559 560 · 561 · 562 · 563 · 564 · 565 · 566 · 567 · 568 · 569 570 · 571 · 572 · 573 · 574 · 575 · 576 · 577 · 578 · 579 580 · 581 · 582 · 583 · 584 · 585 · 586 · 587 · 588 · 589 590 · 591 · 592 · 593 · 594 · 595 · 596 · 597 · 598 · 599 600 · 601 · 602 · 603 · 604 · 605 · 606 · 607 · 608 · 609
Tapahtumia

19. huhtikuuta: Callinicumin taistelu
Kuolleita

Amalarik, visigoottien kuningas
Japanin keisari Keitai
Aleksandr Klypin

Aleksandr Klypin (s. 19. joulukuuta 1979) on venäläinen jääpalloilija, pelipaikaltaan puolustaja. Hän pelaa maan pääsarjassa murmanskilaisessa AMNGR-Murmanin joukkueessa. Klypin on Severodvinskin jääpallokoulun kasvatteja. Vuosina 1997—2001 ja 2003 hän pelasi Sever Severodvinskissä ja teki viisi maalia. Kaudella 2001/2002 hän pelasi HK Borovitšissä, missä hän teki myös viisi maalia. Nykyiseen seuraansa hän siirtyi vuoden 2004 tammikuussa.
53. hikō sentai

| 53>  hikō sentai |
| --- | --- |
 Sentain Ki-45 koneen tunnus
Toiminnassa:  toukokuu 1944 – sodan loppu
Valtio:   Japani
Rooli:  yöhävittäjätoiminta
53. hikō sentai oli keisarillisen Japanin armeijan ilmavoimien yöhävittäjäyhtymä (rykmentti), joka perustettiin toukokuussa 1944 Tokorozawassa. Se siirrettiin elokuussa Matsudoon ja edelleen kesäkuussa 1945 Fujigayaan. Yhtymästä oli heinäkuussa 1945 erillisosasto Toyamassa.
Yhtymän ilmoitusten mukaan se pudotti tai vaurioitti marraskuusta 1944 heinäkuuhun 1945 kaikkiaan 168 B-29 pommikonetta, joista 60 ilmoitetaan tuhoutuneen.
Kalusto

Yhtymän kalustona olivat Kawasaki Ki-45-koneet koko historian ajan.
Komentajat

Yhtymän komentajana oli koko ajan majuri Masato Kodama.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta 53. hikō sentai Wikimedia Commonsissa
534

| --- | --- |
Vuosisadat: 300-luku · 400-luku · 500-luku · 600-luku · 700-luku
Vuosikymmenet: 490-luku · 500-luku · 510-luku · 520-luku · 530-luku · 540-luku 550-luku · 560-luku · 570-luku · 580-luku · 590-luku · 600-luku
Vuodet: 490 · 491 · 492 · 493 · 494 · 495 · 496 · 497 · 498 · 499 500 · 501 · 502 · 503 · 504 · 505 · 506 · 507 · 508 · 509 510 · 511 · 512 · 513 · 514 · 515 · 516 · 517 · 518 · 519 520 · 521 · 522 · 523 · 524 · 525 · 526 · 527 · 528 · 529 530 · 531 · 532 · 533 · 534 · 535 · 536 · 537 · 538 · 539 540 · 541 · 542 · 543 · 544 · 545 · 546 · 547 · 548 · 549 550 · 551 · 552 · 553 · 554 · 555 · 556 · 557 · 558 · 559 560 · 561 · 562 · 563 · 564 · 565 · 566 · 567 · 568 · 569 570 · 571 · 572 · 573 · 574 · 575 · 576 · 577 · 578 · 579 580 · 581 · 582 · 583 · 584 · 585 · 586 · 587 · 588 · 589 590 · 591 · 592 · 593 · 594 · 595 · 596 · 597 · 598 · 599 600 · 601 · 602 · 603 · 604 · 605 · 606 · 607 · 608 · 609
Tapahtumia

Pohjoinen Wei-dynastia päättyi ja Itäinen Wei-dynastia alkoi Kiinassa.
Burgundien valtakunta liitetään frankkien valtakuntaan.
Kuolleita

Atalarik, ostrogoottien kuningas
Godomar II, burgundien kuningas
Cerdic, Wessexin kuningas.
Albert Vandal

Albert Vandal
Louis Jules Albert Vandal (7. heinäkuuta 1853 Pariisi – 30. elokuuta 1910 Pariisi) oli ranskalainen kreivi ja historioitsija, École des sciences politiquesin professori.
Vandal tuli tunnetuksi vuonna 1876 julkaisemastaan matkakirjasta, joka kuvasi hänen matkaansa Ruotsiin ja Norjaan (En karriole à travers la Suède et la Norvège) . Hän kirjoitti tämän jälkeen historiallisia teoksia. Häntä pidetään tässä suhteessa Alexis de Tocquevillen, Hippolyte Tainen ja Georges Sorelin seuraajana. Hänen aihevalintansa olivat patriootisia, muun muassa Ranskan suhteita Venäjään käsitteleviä. Myöhemmin Vandal tutki varsinkin Napoleonia.
Vuonna 1896 hänestä tuli Ranskan akatemian jäsen.
Teoksia

Louis XV et Elisabeth de Russie (1882)
Napoléon et Alexandre Ier (3 osaa, 1891–1896)
L'avènement de Bonaparte (2 osaa, 1902–1907)
Aarne Kuusi

Aarne ja Alli Kuusi.
Aarne Juhana Kuusi (vuoteen 1905 Granfelt; 24. kesäkuuta 1881 Helsinki – 27. huhtikuuta 1968 Helsinki) oli suomalainen vakuutusmatemaatikko ja raittiusmies, Suomen ensimmäinen vakuutusneuvos.
Kuusi syntyi raittiustoiminnasta tunnettuun perheeseen: hänen isänsä oli A. A. Granfelt ja äitinsä Mandi o.s. Cantell. Kuusi tuli ylioppilaaksi Helsingin suomalaisesta normaalilyseosta vuonna 1899 ja opiskeli matematiikkaa Helsingin yliopistossa. Hän valmistui filosofian kandidaatiksi vuonna 1907 ja sai maisterin arvon samana vuonna.
Elämäntyönsä Kuusi teki Keskinäisen henkivakuutusyhtiö Salaman palveluksessa matemaatikkona 1910–1918, toisena johtajana 1918–1936 ja toimitusjohtajana 1936–1952. Hän osallistui myös suomenkielisen matemaattisen termistön kehittämiseen.
Kuusi oli Suomen merkittävimpiä vakuutusasiantuntijoita. Hän osallistui sosiaalivakuutuskomiteoiden työskentelyyn ja toimi sosiaaliministeriön vakuutusasiainosaston neuvottelevana asiantuntijana. Hän osallistui useiden vakuutusyhtiöiden hallintoon ja toimitti Vakuutussanomat-lehteä vuosina 1917–1931. Vuonna 1935 hänelle myönnettiin vakuutusneuvoksen arvonimi ensimmäisenä Suomessa.
Kuusi oli myös merkittävä raittiusliikkeen vaikuttaja. Hän toimi useiden raittiusseurojen ja raittiusjärjestöjen puheenjohtajana.
Aarne Kuusen veli oli Eino Kuusi. Aarne Kuusi avioitui vuonna 1913 Alli Zidbäckin kanssa. Perheeseen syntyi kuusi lasta, näiden joukossa professori Matti Kuusi, arkkitehti Olli Kuusi ja pääjohtaja Pekka Kuusi.
Julkaisuja

Silmeeraus ja nettomenettely. Tekijä, Helsinki 1913.
Vaasan maaherran ehdotus kieltolain kumoamisesta. Kirjoituksia kieltolakiasiassa / Raittiuden ystävien toimittamia 3. Edistysseurojen kustannus, Helsinki 1919.
Missä raha-yksikössä minun on otettava henkivakuutukseni. Henkivakuutusyhtiö Salama, Helsinki 1922.
Hyökkäävä raittiustyö. Raittiuden ystävät, Helsinki 1929.
Raittiustaistelun tehtävä sekä ihmisten vakaumuksen että lakien muuttaminen. Raittiuden ystävät, Helsinki 1932.
Vapauttava sana: Puheesta Suomen 54. yleisessä raittiuskokouksessa Kotkassa 5.7.1936. Helsinki 1936.
Henkivakuutuksen tarjonta. Kirjeitä Salaman kenttämiehille 5. Helsinki 1955.
Mistä riippuu menestys henkivakuutustyössä? Kirjeitä Salaman kenttämiehille, 1. Helsinki 1955.
Mitä asiamiehen on tiedettävä henkivakuutuksesta ja Salamasta. Kirjeitä Salaman kenttämiehille, 2. Helsinki 1955.
Vakuutusmies ja hänen asiakkaansa. Kirjeitä Salaman kenttämiehille, 3. Helsinki 1955.
Henkivakuutuksen puolesta ja henkivakuutusta vastaan. Kirjeitä Salaman kenttämiehille, 4. Helsinki 1956.
Keskinäinen henkivakuutusyhtiö Salama 1910-1960. Keskinäinen henkivakuutusyhtiö Salama, Jyväskylä 1960.
Suomennoksia

Lorenz Lindelöf: Analyyttisen geometrian oppikirja. Uudestaan suomentanut Aarne Kuusi. Suomalaisen Kirjallisuuden Seuran toimituksia 52. Helsinki 1910. (3. painos 1924.)
Ernst Lindelöf: Differentiali- ja integralilasku ja sen sovellutukset 1: Yhden muuttujan funktiot. Tekijä, Helsinki 1928. (2. painos WSOY 1950. 3. painos 1965.)
Ernst Lindelöf: Differentiali- ja integralilasku ja sen sovellutukset 2: Kahden tai useamman muuttujan funktiot. Tekijä, Helsinki 1932. (3. lyh. painos WSOY 1965.)
Affliction XXIX II MXMVI

| Affliction XXIX II MXMVI Blindead |
| --- | --- | --- |

Studioalbumin tiedot
 Äänitetty : 2010 Sounds Great Promotion
 Julkaistu: 26. marraskuuta 2010
 Tuottaja(t): Bartosz Hervy Mateusz Śmierzchalski
 Tyylilaji: sludge metal progressiivinen metalli
 Kesto: 46.07
 Levy-yhtiö: Mystic Production
Blindeadin muut julkaisut
| Impulse (EP) 2009 | Affliction XXIX II MXMVI 2010 | Absence 2013 |
Affliction XXIX II MXMVI on puolalaisen metalliyhtye Blindeadin kolmas studioalbumi, joka on julkaistu vuonna 2010.
Kappaleet

Self-consciousness Is Desire and – 8.11
After 38 Weeks – 4.12
My New Playground Became – 6.05
Dark and Gray – 6.17
So, It Feels Like Misunderstanding When – 6.05
All My Hopes and Dreams Turn Into – 7.59
Affliction XXVII II MMIX – 7.18
Kokoonpano

Patryk Zwoliński – laulu
Marek Zieliński – kitara
Piotr Kawalerowski – basso
Konrad Ciesielski – rummut
Bartosz Hervy – kosketinsoitin, tuottaja, miksaaja
Mateusz Śmierzchalski – kitara, basso (kappaleet 2 & 4), tuottaja, miksaaja
Arvostelut

Heavyblogisheavy.com:
Imperiumi.net:
Aiheesta muualla

Affliction XXIX II MXMVI Discogsissa. (englanniksi)
Albumi Affliction XXIX II MXMVI Encyclopaedia Metallum -sivustolla (englanniksi)
Albert Von Tilzer

Albert Von Tilzer, alk. Albert Gumm (29. maaliskuuta 1878 Indianapolis – 1. lokakuuta 1956 Los Angeles) oli yhdysvaltalainen säveltäjä ja musiikinkustantaja. Hänen tunnetuin sävellyksensä on Jack Norworthin sanoittama ”Take Me Out to the Ball Game” vuodelta 1908.
Elämä ja ura

Musiikkinäyte
Instrumentaalitulkinta sähköuruilla.
Äänitiedostojen kuunteluohjeet
Albert Gumm syntyi Indianapolisissa 1878. Hänen veljensä Harry Gumm vaihtoi sukunimensä musiikkiuransa alussa Von Tilzeriksi. Tilzer oli perheen äidin tyttönimi. Kun Harry alkoi menestyä Tin Pan Alleylla, muutkin perheen lapsista omaksuivat hänen valitsemansa sukunimen.
Albert Von Tilzer aloitti uransa musiikinkustantamo Shapiro, Bernstein & Von Tilzerin Chicagon toimistossa. Hänen veljensä Harry oli yksi yhtiön osakkaista. Vuonna 1903 Albert perusti veljensä Jackin kanssa oman kustantamonsa New Yorkin West 28th Street -kadulle. Yhtiön nimeksi tuli York Music Company ja ensimmäinen julkaisema hitti oli Albert Von Tilzerin ja Cecil Mackin kappale ”Teasin’” vuonna 1904.
Vuonna 1907 Von Tilzer kirjoitti kokeneen sanoittaja Jack Norworthin kanssa kappaleen ”Honey Boy”. Yhteistyö Norworthin kanssa tuotti seuraavana vuonna kappaleet ”Smarty” ja ”Take Me Out to the Ball Game”. Jälkimmäisestä kappaleesta tuli suosittu ja sitä soitetaan Yhdysvalloissa edelleen yleisesti baseball-otteluiden yhteydessä.
Von Tilzer sävelsi vuonna 1910 kappaleen ”Put Your Arms Around Me”. Eddie Cantor teki hänen sävellyksestään ”Oh, How She Could Yacki Hacki Wicki Wacki Woo” hitin vuonna 1917. Lew Brown sanoitti useita Von Tilzerin sävellyksiä, joista suosituimpiin kuuluu ”Oh By Jingo! Oh By Gee!” vuodelta 1919. Kappale on laulettu muun muassa elokuvissa Vaalea villikko (1945) ja Miehiä metsästämässä (1952).
Vuodesta 1920 lähtien Von Tilzer sävelsi musiikkia Broadway-näytelmiin. Tärkeimpiin hänen säveltämiinsä musikaaleihin kuuluu vuoden 1920 Honey Girl, joka sisälsi hittikappaleet ”Chili Bean” (säv. Lew Brown) ja ”I’ll Be with You in Apple Blossom Time” (san. Neville Fleeson). Muita Von Tilzerin Broadway-musikaaleja ovat The Gingham Girl, Adrienne ja Bye, Bye Bonnie.
Von Tilzerin musiikki kuitenkin alkoi 1920-luvulla menettää suosiotaan yleisön mieltymysten muuttuessa. Äänielokuvan aikakauden alussa hän muutti monien muiden Broadway-säveltäjien tavoin Hollywoodiin kirjoittamaan elokuvamusiikkia. Hän sävelsi kappaleita muun muassa elokuvien Rainbow Over Broadway (1933) ja Here Comes the Band (1935) musiikkiraidalle.
Viimeisen kappaleensa ”I’m Praying to Saint Christopher” Von Tilzer kirjoitti vuosien hiljaiselon jälkeen noin vuonna 1950. Hän kuoli Los Angelesissa lokakuussa 1956.
Albert Von Tilzer valittiin Songwriters Hall of Fame -kunniagalleriaan vuonna 1970.
Alfred zu Windischgrätz

Sotamarsalkka Alfred zu Windischgrätz, Josef Kriehuberin litografia vuodelta 1848.
Alfred Candidus Ferdinand, Windischgrätzin ruhtinas (myös muodossa Windisch-Graetz, ääntämys [vindišgre:ts]; 11. toukokuuta 1787 Bryssel, Itävallan Alankomaat – 21. maaliskuuta 1862 Wien, Itävalta) oli itävaltalainen sotamarsalkka, joka kukisti vallankumouksen Habsburgien valtakunnassa vuoden 1848 aikana.
Elämänvaiheet

Alfred zu Windischgrätz kuului Steiermarkista lähtöisin olevaan Windisch-Graetzin merkittävään aatelissukuun, joka oli korotettu vuonna 1558 kreivilliseen ja 1804 ruhtinaalliseen arvoon.
Windischgrätz aloitti sotilasuransa Itävallan keisarillisessa armeijassa vuonna 1804 ja palveli rykmentin komentajana Napoleonia vastaan käydyissä sodissa. Hän sai 1826 ylennyksen kenraalimajuriksi. Vuonna 1833 hänet ylennettiin sotamarsalkkaluutnantiksi ja nimitettiin divisioonankomentajaksi. Vuodesta 1840 hän toimi Böömin sotilaskomentajana. Windischgrätz tunnettiin jyrkkänä ja pelättynä taantumuksellisena. Kun vallankumous puhkesi maaliskuussa 1848, hänelle myönnettiin Wienissä rajoittamattomat sotilaalliset ja siviilivaltaoikeudet tilanteen hallitsemiseksi. Kesäkuussa hän kukisti kovaotteisesti kansannousun Prahassa. Hänen vaimonsa sai surmansa Prahan tapahtumien yhteydessä. Lokakuussa Windischgrätz ylennettiin sotamarsalkaksi ja hänelle myönnettiin täydet valtuudet kukistaa kumous Wienissä sekä salainen oikeus ottaa tarvittaessa komentoonsa kaikki keisarilliset joukot muualla paitsi Italiassa. 30. lokakuuta hän otti yhteen unkarilaisten joukkojen kanssa Schwechatin taistelussa.
Windischgrätz neuvoi keisari Ferdinand I:tä luopumaan kruunusta nuoren Frans Joosefin hyväksi joulukuussa 1848 ja puolusti keisarin perinteisten valtaoikeuksien säilyttämistä. Hänen mukaansa keisari oli joko hallitsija Jumalan armosta tai sitten ”kanuunoiden armosta”. Seuraavaksi Windischgrätz osallistui Unkarin kapinan kukistamiseen. Hänen joukkonsa miehittivät Budapestin tammikuussa 1849 ja ajoivat kapinalliset Tiszan toiselle puolelle, mutta sen jälkeen sotamenestys lakkasi. Hänellä oli myös yhteistyövaikeuksia pääministeriksi kohonneen lankonsa Felix Schwarzenbergin kanssa. Gödöllön taistelussa 6. huhtikuuta 1849 kärsityn tappion seurauksena Windischgrätz vapautettiin palveluksesta. Hän vetäytyi sen jälkeen viettämään eläkepäiviään Böömiin. Italian sodan yhteydessä vuonna 1859 hänet lähetettiin vielä diplomaattisiin tehtäviin Berliiniin ja nimitettiin Mainzin liittolinnoituksen komentajaksi.
Windischgrätz julkaisi vuonna 1851 Unkarin kapinasta kertoneen teoksen Der winterfeldzug 1848-49 in Ungarn.
Windischgrätzin samanniminen poika toimi vuosina 1893–1895 Itävallan pääministerinä.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Alfred zu Windischgrätz Wikimedia Commonsissa
Andrew Jack

| Andrew Jack |
| --- | --- |

Henkilötiedot
Syntynyt: 28. tammikuuta 1944 Fincley
Kuollut: 31. maaliskuuta 2020 (76 vuotta) Surrey, Englanti
Ammatti:  puhevalmentaja, näyttelijä
Näyttelijä
Aktiivisena:  1957–2020
Aiheesta muualla
IMDb
Andrew Jack (synt. Andrew Duncan Hutchinson) (28. tammikuuta 1944 Fincley – 31. maaliskuuta 2020 Surrey, Englanti) oli brittiläinen näyttelijä ja puhevalmentaja. Jack tunnetaan rooleistaan Star Wars -elokuvissa The Force Awakens ja The Last Jedi. Jack kuoli covid-19-tautiin maaliskuussa 2020.
Käännös suomeksi
Aleksandr Klepikov

| Mitalit> Maa:   Neuvostoliitto.Miesten soutu. Olympialaiset  | Mitalit> Maa:   Neuvostoliitto.Miesten soutu. Olympialaiset  | Mitalit> Maa:   Neuvostoliitto.Miesten soutu. Olympialaiset  | Maa:   Neuvostoliitto> Miesten soutu. |
| --- | --- | --- | --- |
|  Kultaa | Montréal 1976 | peräm:nen nelonen |  |
Aleksandr Grigorjevitš Klepikov (ven. Александр Григорьевич Клепиков, 23. toukokuuta 1950 Leningrad, Venäjän SFNT – 26. helmikuuta 2021) oli kilpaurallaan Neuvostoliittoa edustanut soutaja, olympiavoittaja ja maailmanmestari.
Klepikov voitti perämiehellisissä nelosissa olympiakultaa Montréalissa 1976. MM-kilpailuista hän voitti kultaa perämiehellisissä nelosissa vuonna 1975 ja hopeaa kahdeksikoissa vuonna 1977. Klepikov kuoli 70-vuotiaana 26. helmikuuta 2021.
Aiheesta muualla

Aleksandr Klepikov Kansainvälinen olympiakomitea. (englanniksi)
Aleksander Reeth

Alexander Reid Reeth (1605–1668) oli skotlantilaissyntyinen aatelissukuun kuuluva henkilö. Hänen sukunsa aateloitiin vuonna 1653.
Hän on David Reidin poika. Hänet ylennettiin luutnantiksi vuonna 1635. Hän osallistui Suomen ratsuväen kautta kolmikymmenvuotiseen sotaan. Hänet ylennettiin kapteeniksi 1645. Hän sai 12.6.1649 isänsä linnalääniä Luhangasta.
David Reid sai 2.8.1613 kirjeessä Jakob De la Gardielta pientilan Sysmän pitäjästä ja 4.4.1624 elinikäisen valtuuden isännöidä Luhangan pitäjää ja käyttää kaikkea, mitä pitäjä tarjoaa. Sysmän pitäjän lisäksi hän sai itselleen ja vaimolleen Hauhialan ja Kaitalan Lammin pitäjästä.
Hän oli kapteenina Turun läänin ratsuväkirykmentissä sodan aikana Puolassa vuonna 1655 ja vuonna 1656. Hän laati testamenttinsa 2.9.1659, missä hän antoi perintönä vaimonsa asuttaman Virrat-tilan Sysmän pitäjästä pojalleen Davidille, joka oli kahden nuoremman pojan allekirjoittama. Hän sairastui vuonna 1668 loppuvuodesta, kun hän nouti Porvoosta poikansa Johanin ruumiin. Pian tämän jälkeen hän kuoli, ja hänet haudattiin Sysmän kirkkoon.