stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Schibsted

| Schibsted Media Group |
| --- | --- |

Yritysmuoto:  ASA (julkinen osakeyhtiö)
Markkina-arvo:  80 655 milj. NOK (21.3.2019)
ISIN:  NO0003028904, NO0010736879
Perustettu:  1839
Toimitusjohtaja:  Rolv Erik Ryssdal
Puheenjohtaja:  Ole Jacob Sunde
Kotipaikka:  Oslo, Norja
Toimiala:  Kustannusala
Liikevaihto:  16 943 milj. NOK†
Liikevoitto:  3 315 milj. NOK†
Tilikauden tulos:  2 186 milj. NOK†
Henkilöstö:  Yli 8 000
Emoyhtiö:  Blommenholm Industrier (23,8 %)
Tytäryhtiöt:  Finn.no, Mitt Anbud, Lendo, Blocket.se, Bytbil.com, Servicefinder, Leboncoin.fr, MB Diffusion, A Vendre A Louer, Coches.net, Fotocasa.es, Vibbo.es, Milanuncios.com, InfoJobs.net, Habitaclia.com, Subito.it, Willhaben.at, Hasznaltauto.hu, Done Deal, Adverts, Daft, Fincarai, Verdens Gang, Aftenposten, Bergens Tidende, Stavanger Aftenblad, Fædrelandsvennen, Schibsted Growth, Aftonbladet ja Svenska Dagbladet
Kotisivu:  www.schibsted.com
Huomioitavaa:  †: konsernitilinpäätös
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Schibsted on norjalainen, Norjan suurin ja Pohjoismaiden kolmanneksi suurin mediakonserni. Sen pääkonttori sijaitsee Oslossa. Yhtiön liikevaihto vuonna 2011 oli 14 378 miljoonaa Norjan kruunua (noin 2 031 miljoonaa euroa).
Schibsted omistaa Norjan suurimman sanomalehden Verdens Gangin. Myös koko Pohjoismaiden suurin iltapäivälehti, Aftonbladet, on yhtiön hallussa. Helmikuussa 2025 julkistettiin, että Schibsted tulee ostamaan Telialta sen TV & Media -liiketoiminnot, sisältäen muun muassa ruotsalaisen TV4:n ja suomalaisen MTV3:n.
Vuonna 2024 Schibsted jakautui kahtia, syntyi kaksi yhtiötä Schibsted Media ja Schibsted Marketplaces. Schibsted Marketplaces tulee vaihtamaan nimekseen Vend vuoden 2025 toisella neljänneksellä.
Historiaa

Christian Schibsted perusti yrityksen vuonna 1839 ja aloitti ensimmäisenä Christiania Adresseblad lehden julkaisun 1885. Aftenpostenin julkaisu aloitettiin vuonna 1860 ja vuonna 1901 sillä oli Norjan laajin levikki, 13 730 kpl.
Schibsted on laajentunut yritysostoilla, yritys osti Verdens Gang (VG) -lehden vuonna 1966, Trömso-paikallislehden sekä valokuviin keskittyneen Laboratorie Service AS -yrityksen vuonna 1988. Ruotsissa yritys on ostanut Aftonbladetin vuonna 1996 ja Svenska Dagbladetin vuonna 1998.
Schibsted oli vuoteen 1989 asti perheyritys, jolloin muodostettiin osakeyhtiö Schibsted A/S ja yritys listautui Oslon pörssiin heinäkuussa 1992. Samassa yhteydessä muodostetut tytäryhtiöt Aftenposten ja VG listautuivat pian tämän jälkeen.
Vuonna 1991 Schibsted perusti Norjan ensimmäisen mainosrahoitteisen antenni-tv-kanavan: TV2.
Yritys aloitti sanomalehtiensa viemisen verkkoon vuonna 1995 ja vuonna 2000 se lanseerasi FINN.no ilmoituspalvelun. Vuonna 2005 lanseerattiin talouselämän uutisiin keskittyvä verkkopalvelu e24.se ja vuonna 2006 e24.no. Schibsted yritti menestyä myös hakukonepalveluissa kehittämällä Sesam-nimisen hakukoneen, joka julkaistiin Norjassa ja Ruotsissa. Palvelu saavutti suosiota Norjassa, mutta se lopetettiin molemmissa maissa vuonna 2009.
Lisäksi yritys julkaisee muun muassa ilmaislehteä 20 Minutes Ranskassa ja Espanjassa.
16. heinäkuuta 2020 Schibsted osti Oikotien Sanomalta. Schibstedin omistuksessa oli myös Tori.fi. Oikotie ja Tori.fi siirrettiin Schibsted Marketplaces -yhtiölle vuonna 2024.
Helmikuussa 2025 julkistettiin yrityskauppa, jossa Schibsted Media ostaa Telian TV & Media -liiketoimintayksikön, johon kuuluvat ruotsalainen TV4 Media AB sekä suomalainen MTV Oy. Kauppahinnaksi ilmoitettiin 6,55 miljardia Ruotsin kruunua eli 590 miljoonaa euroa. Kaupan odotetaan toteutuvan vuoden 2025 kolmannella neljänneksellä.
FINN.no

FINN.no on Norjan suosituin luokiteltujen ilmoitusten verkkopalvelu. Vuonna 2005 se oli Norjan seitsemänneksi suurin verkkosivusto ja sen markkinaosuus riippuen kategoriasta oli 90–95 %.
Aiheesta muualla

Schibstedin virallinen sivusto (Arkistoitu – Internet Archive)
Nuoret Vihaiset Miehet

Nuoret Vihaiset Miehet Porissa vuonna 2008.
Nuorten Vihaisten Miesten logo
Nuoret Vihaiset Miehet on vuonna 1989 perustettu porilainen rock-yhtye. Nuoret Vihaiset Miehet julkaisi ensimmäisen levynsä Ananasta ja rauhaa omakustanteena, toisen, minicd:nsä Prrrkele!?! yhtye levytti (jo edesmenneelle) porilaiselle Betelgeuze-recordsille, seuraavan pitkäsoittonsa Maailmanloppua odotellessa yhtye julkaisi jälleen omakustanteena. Maanantai klo 4.45 -minicd:n julkaisusta vastasi taasen helsinkiläinen Saturnus Records. Vuosina 2003–2012 yhtye julkaisi levyjään porilaisen musiikkiyhdistyksen, Karhurock ry:n kautta. Vuodesta 2013 saakka yhtyeen levyt on julkaissut ulvilalainen Valerian Music joka julkaisi vuonna 2015 yhtyeen koko tuotannon uudelleenmasteroituina versioina digitaalisessa muodossa.
Yhtyeen merkittävin kokoonpanomuutos oli alkuperäisen laulusolistin Make Vettenrannan lähtö yhtyeestä vuonna 2004. Yhtye palasi kuitenkin vuonna 2012 lähes alkuperäiseen, vuoden 1989 kokoonpanoonsa  ja nykyinen kokoonpano koostuukin rumpalia lukuun ottamatta yhtyeen alkuperäisjäsenistä.
Nuoret Vihaiset Miehet ovat tehneet jääkiekkojoukkue Porin Ässien kannatuslaulun "Patasydän". Levytetyssä versiossa on mukana Yö-yhtyeen laulusolisti Olli Lindholm.
Suomen jääkiekkomaajoukkueelle yhtye teki virallisen kannatuslaulun "Sydän on sinivalkoinen" vuonna 2009, laulun on levyttänyt myös Pate Mustajärvi vuonna 2011.
Yhtye sai oman nimikko-oluen elokuussa 2013 kun Pyynikin käsityöläispanimo julkaisi Nuoret Vihaiset Miehet - Patasydän Dark ale -oluen.
Jäsenet > Nykyinen kokoonpano

Make Vettenranta – laulu (1989–2005, 2012–)
Semppa Hiltunen – kitara (1989–1994, 1996–2001, 2012–)
Kimmo "Höntsä" Haavisto – basso (1989–)
Marko Tähtinen – rummut (2015–)
Jäsenet > Entiset jäsenet

Sami Kakko – rummut (1989–2007)
Pasi Ristolainen – kitara, koskettimet, laulu (1991–1994), rummut (2012–2015)
Ville Kiviranta – kitara (1994–1996)
Marko Rantanen – kitara, laulu (1994–2001)
Janne Lintula – kitara (2001–2012)
Sami Välimäki koskettimet (2001–2004, mukana myös keikoilla 2010 -luvulla)
Joni Andersson – koskettimet, laulu (2004–2006)
Ville Syväjärvi – laulu (2005–2006)
Juha Lamminen – laulu (2006–2012)
Aki Ekqvist – rummut (2007–2012)
Diskografia

| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
|  Studioalbumit Prrrkele !?! (1994)  Maailmanloppua odotellessa (1996)  Synnymme voittamaan (1999)  1989 (2022) Videot Kukkasten vallankumous (1994)  Neonhipit (1997)  Odotan (1999)  Yksinäisyys1 (2001)  Patasydän (2012)  1989 (painukaa...) (2012)  Kahdestaan (2016)  |  EP:t Ananasta & rauhaa (1992)  Maanantai klo 4.45 (2001) Mukana kokoelmilla Pop Today (”NVM II” ja ”Perjantai 13. päivä")  Rock-Pori (”Lenita”)  Protpori (”Tukehdun”, ”Ilman sua”) (1999)  Suomipunkkia 2 ("Hyvästi!") (2002)  Sydän on sinivalkoinen – sinivalkoista lätkämusaa (”Sydän on sinivalkoinen” ja "Patasydän”) (2009)  |  Singlet ”Ässät taistelee” / ”Patasydän” (feat. Olli Lindholm) (2003)  ”Kaikki tahtoo” / ”Niin kuin aina” (2004)  ”Eksyneet” / ”Niin kuin aina” (2005)  ”Tää kesä (ei pääty koskaan)” (2007)  ”Sydän on sinivalkoinen” (2009)  ”1989 (painukaa...)” (2012)  ”Tänään ollaan kuninkaita” (2016)  ”Kahdestaan” (feat. Noora Tommila) (2016)  ”Yksin” (2016)  ”#Hihatpalaa” (2018)  ”Aikapommi” (2018)  ”Nosta nyrkki ilmaan” (2019)  ”Carpe diem” (2020)  ”Elämä ei odota” (2021)  |
Aiheesta muualla

Viralliset kotisivut
Riihimäen Rautatienhotelli

Riihimäen Rautatienhotelli toimi vuosina 1878–1943 Riihimäen rautatieaseman läheisyydessä. Hotellin olivat rakennuttaneet Olivia ja Gustaf Axeen vuonna 1878, hotellin ruokailu tapahtui Asemaravintolassa. Hotellirakennus paloi vuonna 1879, mutta uusi hotelli päätettiin rakentaa entisin piirustuksin säilyneen kivijalan päälle. Olivia Axeen hankki henkilökohtaisesti rakennustarvikkeita ja hotellin irtaimistoa Pietarista. Hotellin niminä ovat olleet; 'Hotel' / 'Hôtel', 'Riihimäki-Hotell',  'Rautatienhotelli', ja 1930-luvun lopulta vuoteen 1943 'Turisti', jolloin hotellitoiminta loppui. Hotellitoiminnan jälkeen rakennus on toiminut Paloheimo Oy:n pääkonttorina.
Hotellissa oli kymmenen kahden hengen huonetta ja varustus vastasi ajan vaatimuksia. Huoneet olivat lämpimiä ja niissä oli kaksi sähkölamppua, joiden käyttöä ei rajoitettu, kuten esim. Helsingissä tehtiin. Hotellissa on majoittunut myös pitkäaikaisia vieraita, mm. kirjailijoita kirjoittamassa teoksiaan. Hotellirakennus on hirsirunkoinen ja nykyään (v.2024) keltainen vuorattuna vaakalaudoituksella, rakennus on suojeltu vuonna 1989 hyväksytyllä asemakaavalla.
Eino Niemelä

Eino Niemelä (25. tammikuuta 1922 Virolahti – 1991 Helsinki) oli suomalainen insinööri ja tekniikan tohtori. Häntä pidettiin yhtenä rakennetekniikan johtavista asiantuntijoista Suomessa ja ulkomailla. Hänet kutsuttiin jäseneksi merkittiin tieteellisiin seuroihin kotimaassa ja ulkomailla. Niemelä oli Valtioneuvoston määräämän yksityisen aineenkoestuslaitoksen perustaja ja johtaja, mikä oli harvinaista. Laitoksessa tutkittiin erityisesti erilaisten betonien ja rakenteiden ominaisuuksia erilaisissa olosuhteissa.
Eino Niemelän isä Väinö Niemelä oli merikapteeni ja aikanaan maailman suurimman jäänsärkijän Jääkarhun, joka luovutettiin sotakorvauksena Neuvostoliittoon, kapteeni. Niemelän äiti oli Ester Pitkonen. Niemelä aloitti koulun Elementarskola för gossar och flickor, mistä hän siirtyi suoraan Käpylän kansakoulun toiselle luokalle 1929–1932.lähde? Koulunkäynti jatkui Helsingin normaalilyseossa, mistä hän lähti vapaaehtoisena talvisotaan vuonna 1939. Hänestä tuli ylioppilas vuonna 1940. Niemelä osallistui jatkosotaan vänrikkinä ja toimi niin sanotussa ”Aaverykmentissä Pion. J/JR5”.
Niemelä väitteli tekniikan tohtoriksi Oulun yliopistosta vuonna 1969; väitöskirjan aiheena oli Havaintoja betonin muodonmuutoksista puristavan kuormituksen ollessa lyhytaikainen, portaittain lisääntyvä tai toistuva ja yksiakselinen. Hänen suunnittelemiaan rakennuksia ovat muun muassa vuonna 1952 rakennettu Muhoksen vesitorni, vuonna 1960 rakennettu Kuusamon vesitorni, vuonna 1969 valmistunut Oulun Puolivälinkankaan vesitorni ja vuonna 1973 rakennettu Viialan vesitorni 1973, jossa valumuottina toimi julkisivuksi jäänyt kartio-osa, jota tuettiin työn aikana maasta teräsvaijereilla.
Niemelä oli Oulun kaupunginvaltuuston jäsen vuosina 1965–1969 ja oli ehdolla kansanedustajaksi vuoden 1970 eduskuntavaaleissa Keskustapuolueen ehdokkaana.
Jäsenyydet tieteellisissä seuroissa

lähde?
International Association for Shell and Spatial Structures, päämaja Madrid. Kutsuttu täysjäseneksi vuonna 1981. Seuran tutkimuskohteina ovat erilaiset avaruusrakenteet. Seuran muita jäseniä ovat mm. Torroja, Candela, Tsuboi, Kavac. www.iass-structures.org
International Association for Housing Science. Kutsuttu ainoana suomalaisena täysjäseneksi 1970-luvulla. Seuran tutkimuskohteena ovat asumiseen liittyvät ongelmat. Seuran muita jäseniä ovat mm. Rühle, Zielinski. www.uia.org
Working Group Oil Tanks and Pressure Vessels, päämaja Pariisi. Kutsuttu jäseneksi 1970-luvulla. Työryhmän tutkimuskohteina ovat säiliöiden ja suurten putkien rakenteet.
Suomen betoniyhdistyksen FIP-ryhmä, Federal of International Prepressed Concrete. Kutsuttu jäseneksi 1970-luvulla. Työryhmän tutkimuskohteina ovat esijännitetyt betonirakenteet. www.betoniyhdistys.fi.
Julkaisuja

lähde?
Julkaisuja > Kongressijulkaisut

A preliminary report concerning the deflections of a prepressed hypershell, Madrid 1969, yhdessä professori Paavo Artturi Tupamäen kanssa
Bättre miljö för ny teknik, Nordisk Byggdag 1980, Tukholma
Some observations of concrete under shortterm compressive loading, Federal of International Prepressed Concrete -kongressi, Tukholma 1982
Julkaisuja > Kirjoituksia kirjoissa

Eräitä teknisiä näkökohtia vastaavan rakennusmestarin menettelystä ja asemasta onnettomuuden satuttua, ”Vastuukysymykset rakennustyömaalla”, Rakentajain kustannus Oy, 1977
Some observations of concrete under shortterm compressive loading, Nordisk betong 2-4/1982
Eräitä havaintoja Styrox-muoteissa valmistettujen betonikappaleiden ominaisuuksista, Rakennustaito 3/1985
Teräsbetonisen taivutuspalkin mittauksesta, Rakenteiden mekaniikka 4/1987, yhdessä professori Paavo Artturi Tupamäen kanssa
Karmankolon kuningas

| Karmankolon kuningas |
| --- | --- |
 Elokuvan juliste.
Ohjaaja:  Toivo Palomurto
Käsikirjoittaja:  Toivo Palomurto
Tuottaja:  Harry Hagström
Säveltäjä:  Toivo Palomurto
Kuvaaja:  Hugo Kaipio
Pääosat:  Toivo Palomurto Hanna Taini
Valmistustiedot
Valmistusmaa:  Suomi
Tuotantoyhtiö:  Suomen Kuvatuote
Ensi-ilta:  6. maaliskuuta 1938
Kesto:  102 minuuttia
Alkuperäiskieli:  suomi
Aiheesta muualla
IMDb
Elonet
Infobox OKNimi-testi OK: 
Karmankolon kuningas (Härskaren på Karmala) on suomalainen elokuva vuodelta 1938. Se perustuu Lauri Virran jatkokertomukseen Karmankolon kapina, joka julkaistiin Hakkapeliitta-lehdessä vuonna 1927. Kohtalo johdattaa kulkurin Karmankolon työmaalle, missä alkaa ilmetä viinaan ja palkkarahoihin liittyviä epäselvyyksiä. Elokuva on mustavalkoinen.
Henkilöt > Pääosat

| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
|  Toivo Palomurto  | … |  kulkuri, Erkki Karisalmi   |
|  Hanna Taini  | … |  Elisa Rosengren   |
|  Urho Somersalmi  | … |  vuorineuvos Rosengren   |
|  Aapo Similä  | … |  Jonas Sörensen, Bergan-Joonas   |
|  Ari Vankia  | … |  mestari   |
|  Anja Suonio-Similä  | … |  emännöitsijä   |
|  Eino Linnanheimo  | … |  Georg Anders Gyllendahl, Jori   |
Juoni

Muuan kulkuri loukkaantuu, kun vuorineuvos Rosengrenin auto kolaroi hänen hevosrattaidensa kanssa. Hänet viedään hoidettavaksi vuorineuvoksen kotiin, Tuurankallion hoviin. Hän toipuu Rosengrenin kauniin tyttären, Elisan hoivassa. Toipilasajan jälkeen kulkuri saa paikan Karmankolon työmaalta, missä hän etenee leirin vartijaksi. Työtehtävässään hän yllättää erään juopottelevan miessakin ja löytää pian miesten salaviinanpolttimon, jonka hän hävittää. Tästä suivaantuu Bergan Joonas, joka hyökkää kulkurin kimppuun. Joonas häviää tappelun ja hänet pidätetään, sillä hän on murhasta etsintäkuulutettu. Yön sylissä hänen onnistuu kuitenkin paeta. Hän alkaa suunnitella työmaan palkkarahojen ryöstämistä insinöörinä esiintyvän Jorin ja muiden apulaistensa kanssa. Kulkuri saa Joonaksen kiinni varkaiden piilopirtistä. Samaan aikaan Joonaksen apumiehet onnistuvat ryöstämään palkkarahat: He kaatavat maantielle puun, johon vuorineuvos Rosengrenin auto törmää. Rosengren ja Elisa lentävät ulos autosta ja menettävät tajuntansa. Kulkurin onnistuu pelastaa Elisa piilopirttiin. Hän pyytää kaunotarta vartioimaan Joonasta, sillä hänen itsensä on lähdettävä varkaiden perään. Joonas käyttää tilaisuutta hyväkseen ja valehtelee Elisalle että kulkuri on murhaaja ja koko ryöstön ideoija. Höynäytetty Elisa avaa Joonaksen siteet.
Joonas saa apurinsa kiinni ja anastaa koko ryöstösaaliin haltuunsa, mutta ennen pitkää kulkuri pääsee hänen jäljilleen. Alkaa takaa-ajo, jolloin Joonas joutuu luopumaan rahasäkistä. Hän ampuu kulkuria, joka haavoittuu luodista. Karmankolon työmaalla Jori koettaa tehdä kulkurista syyllisen ryöstöön. Elisa pitää kulkurin puolta. Jori taasen järjestää räjähdyksen, jonka aiheuttaman sekasorron turvin hän ryöstää toimistossa olevat palkkarahat ja pakenee. Kulkuri lähtee ajamaan häntä takaa. Työmaalla alkaa olla levotonta, sillä työntekijät epäilevät johdon lavastaneen koko palkkaraharyöstön. Kulkuri tavoittaa Jorin ja Joonaksen helsinkiläisestä hotellista. Vuorineuvos saa kuulla radiosta, että roistojen pidätystä on edesauttanut ratkaisevasti insinööri Erkki Karisalmi eli Karmankolon salaperäinen kulkuri. Insinööri ajaa partansa, laittaa puvun ylleen ja esittäytyy vuorineuvokselle omana itsenään. Vuorineuvos kutsuu Karisalmen illalliselle, missä myös Elisa on läsnä. Lopussa Karisalmi ja Elisa saavat toisensa.
Arvioinnit

Aikalaiskriitikot kiittivät suomalaista elokuvayrittäjyyttä sinänsä, mutta moittivat Karmankolon kuninkaan teknistä laatua ja laahaavaa käsikirjoitusta. Uusi Suomi: "Jos ohjaaja Toivo Palomurto olisi käyttänyt rohkeammin leikkaussaksia, moni nyt pitkästyttävä kohta olisi pakoutunut, ja jos saksiminen olisi ollut järjestelmällistä, filmin koko tempo kukaties olisi muokkautunut seikkailuhengen mukaiseksi." Helsingin Sanomien mielestä teos olisi pelastettu "katsottavien joukkoon" lyhentämällä eräitä "mitään sanomattomia kohtia". Ilta-Sanomat kirjoitti: "Siinä on paljon virheitä ja puutteellisuuksia, mutta myös paljon hyvää yritystä, paikoitellen jopa hyvää, se on oikeata tunnelmaakin." Näyttelijöistä nostettiin esille Somersalmen suoritus.
Huomioita

Karmankolon kuningasta kuvattiin muun muassa Brändön huvilakaupungissa, Paraisilla ja Helsingissä. Karmankolon leiriä esitti Paraisten Kalkki Oy:n kaivosalue. Kuvaukset aloitettiin elokuussa 1937 ja päätettiin saman vuoden syksynä.
Palomurron elokuvasovitus poikkeaa Virran alkuperäistekstistä varsinkin loppuosaltaan. Alkuperäisen teoksen keskeinen teema, työmiesten kapinaan nousu Karmankolon työmaalla, muunnettiin elokuvalaitoksessa palkkasotkuista johtuvaksi liikehtimiseksi. Vuonna 1943 Virran aiheesta julkaistiin romaani Karmankolon sankarijätkä. Karmankolon kuninkaan yleisömenestys oli heikko.
Aiheesta muualla

Tarinoidenhelsinki.fi[vanhentunut linkki]
Marmon.ayy.fi
Undekanoni

| Undekanoni |
| --- | --- |

Tunnisteet
IUPAC-nimi:  Undekan-2-oni
CAS-numero:  112-12-9
PubChem CID:  8163
SMILES:  CCCCCCCCCC(=O)C
Ominaisuudet
Molekyylikaava:  C11H22O
Moolimassa:  170,286 g/mol
Sulamispiste:  12,1 °C
Kiehumispiste:  233,1 °C
Tiheys:  0,825 g/cm3
Liukoisuus veteen:  0,07986 g/l (25 °C)
Undekanoni (C11H22O) eli metyylinonyyliketoni on ketoneihin kuuluva orgaaninen yhdiste. Yhdistettä voidaan käyttää hajusteissa ja eläinten karkottamiseen. Luonnossa ainetta esiintyy erityisesti ruutien suvun lajeissa ja useissa hedelmissä.
Ominaisuudet, valmistus ja käyttö

Huoneenlämpötilassa undekanoni on väritöntä tai kellertävää nestettä. Yhdiste liukenee vähäisessä määrin veteen ja paremmin muun muassa etanoliin, dietyylieetteriin, asetoniin ja aromaattisiin liuottimiin.
Undekanonia voidaan erottaa ruutaöljyistä tislaamalla. Synteettisesti sitä valmistetaan kuumentamalla metyyliasetoasetaatin tai etyyliasetoasetaatin ja oktyylibromidin reaktiotuotettta emäksisissä olosuhteissa tai kalsiumasetaattia ja kalsiumkaprylaattia kuumentamalla.
Undekanonia voidaan käyttää muun muassa saippuoiden, puhdistusaineiden ja kosmetiikkatuotteiden hajustamiseen. Sitä käytetään myös kissoja, koiria ja hyttysiä karkottavana aineena.
Aiheesta muualla

Human Metabolome Database (HMDB): 2-Undecanone (englanniksi)
Food Component Database (FooDB): 2-Undecanone (englanniksi)
DrugBank: 2-Undecanone
Kyoto Encyclopedia of Genes and Genomes (KEGG): 2-Undecanone (englanniksi)
Pherobase: Plant Compound - 11-2Kt [Undecan-2-one] (englanniksi)
Theodor Olsson

Theodor Olsson (syntynyt Olof Theodor Emanuel Olsson, 15. syyskuuta 1879 Tukholma – helmikuu 1954 Tukholma) oli ruotsalainen näyttelijä ja näytelmäinspehtori.
Olsson esiintyi teatterissa ensimmäisen kerran vuonna 1901. Hän esiintyi valkokankaalla ensimmäisen kerran vuonna 1917 Mauritz Stillersin Thomas Graalin parhaassa elokuvassa, ja hän osallistui kaikkiaan kymmenen elokuvan tekoon.
Rifa'a al-Tahtawi

| Rifa'a al-Tahtawi |
| --- | --- |

Henkilötiedot
Syntynyt: 15. lokakuuta 1801 Tahta, Egypti
Kuollut: 27. toukokuuta 1873 Egypti
Ammatti:  opettaja, kirjailija ja kääntäjä
Arvonimi: bei
Rifa'a al-Tahtawi (15. lokakuuta 1801 – 27. toukokuuta 1873) oli egyptiläinen opettaja, kirjailija ja kääntäjä, joka toi Egyptiin huomattavia eurooppalaisen mallin mukaisia moderneja vaikutteita. Hän vaikutti maan koulujärjestelmään ja käänsi arabiaksi mittavan määrän opetusmateriaalia ja teknisiä käsikirjoja.
Fredrik Lindström (kielitieteilijä)

| Fredrik Lindström |
| --- | --- |
 Lindström vuonna 2015.
Henkilötiedot
Muut nimet:  Nils Fredrik Lindström
Syntynyt: 27. kesäkuuta 1963 (ikä 61) Eskilstuna, Ruotsi
Ammatti:  näyttelijä, koomikko, juontaja, kirjailija, kielitieteilijä, elokuvaohjaaja
Muut tiedot
Koulutus: Uppsalan yliopisto (pohjoismaiset kielet)
Merkittävät teokset: Vuxna människor (elokuva, 1999) Världens dåligaste språk (kirja, 2000) Värsta språket (tv-ohjelma, 2002–2003) På spåret (tv-ohjelma, 2009–)
Nils Fredrik Lindström (s. 27. kesäkuuta 1963 Eskilstuna) on ruotsalainen näyttelijä, juontaja, koomikko, kirjailija, kielitieteilijä ja elokuvaohjaaja.
Ura

Lindström on opiskellut Uppsalan yliopistossa pohjoismaisia kieliä. Hän työskenteli 1990-luvulla stand up -koomikkona ja oli mukana Hassan-radio-ohjelmassa. Lisäksi hän on ollut sekä näyttelijänä että käsikirjoittajana eri televisio-ohjelmissa. Läpimurtonsa hän teki käsikirjoittamassaan ja ohjaamassaan elokuvassa Vuxna människor (1999), jossa hän myös näytteli. Seuraavana vuonna ilmestyi hänen kirjoittamansa kirja Världens dåligaste språk, jossa hän kansantajuisti kielitiedettä. Kirjasta tuli myyntimenestys. Vuosina 2002–2003 Lindström juonsi tv-ohjelmaa Värsta språket, mistä hänet palkittiin Suurella journalistipalkinnolla (Stora journalistpriset) kategoriassa Vuoden uudistaja sekä Tietopalkinnolla (Kunskapspriset). Vuodesta 2009 lähtien Lindström on toiminut tuomarina suositussa På spåret -visailuohjelmassa.
Aiheesta muualla

Fredrik Lindström Ruotsin kansallisessa elokuvatietokannassa (ruotsiksi)
Fredrik Lindström IMDb-tietokannassa (englanniksi)
Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Fredrik Lindström (kielitieteilijä) Wikimedia Commonsissa
| Auktoriteettitunnisteet  |
| --- | --- |
Kansainväliset:  ISNI  VIAF  WorldCat 
Kansalliset:  Norja  Ranska  BnF data  Saksa  Yhdysvallat  Ruotsi  Alankomaat  Puola 
Taiteenala:  MusicBrainz 
Muut:  IdRef
Harjus

| Harjus |
| --- | --- |

Uhanalaisuusluokitus
 Elinvoimainen  
  
Suomessa:
 Silmälläpidettävä  
Tieteellinen luokittelu
Domeeni::  Aitotumaiset Eucarya
Kunta::  Eläinkunta Animalia
Pääjakso::  Selkäjänteiset Chordata
Alajakso::  Selkärankaiset Vertebrata
Yläluokka::  Luukalat Osteichthyes
Luokka::  Viuhkaeväiset Actinopterygii
Alaluokka::  Neopterygii
Lahko::  Lohikalat Salmoniformes
Heimo::  Lohet Salmonidae
Suku::  Thymallus
Laji::  thymallus
Kaksiosainen nimi
 Thymallus thymallus  (Linnaeus, 1758) 
Katso myös
   Harjus Wikispeciesissä   Harjus Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OKIUCN-testi OK: 
Harjus eli harri (Thymallus thymallus) on pitkulainen lohikala, jota esiintyy laajasti Euroopan alueella. Sen elinympäristöä ovat hapeikkaat, kivi- tai sorapohjaiset joet ja järvenrannat.
Harjus on lämpiminä aikoina paikallaan oleva laji, jonka kutuaika käynnistyy tyypillisesti touko-kesäkuussa. Se syö monenlaista ravintoa, kuitenkin harvoin muita kaloja. Laji on suhteellisen lyhytikäinen, keskimäärin 25–45 senttimetriä pitkä ja painaa 400–800 grammaa.
Etymologia

Nimi harjus viittaa lajin korkeaan selkäevään. Harjus on nimi useissa suomalais-ugrilaisissa kielissä, mistä päätellen lajilla olisi ollut suurta merkitystä suomensukuisille kansoille vuosituhansien ajan. Pohjois-Suomessa käytetty muoto harri taas on peräisin skandinaavisista kielistä.
Tuntomerkit

Harjus kasvaa keskimäärin 25–45 senttimetriä pitkäksi ja 400–800 gramman painoiseksi. Suurin maailmalla mitattu yksilö on ollut noin neljän kilogramman ja suurin Suomessa 2000-luvulla mitattu yksilö 2,47 kilogramman painoinen. Laji on ulkonäöltään pitkälti siian mukainen. Kyljet ovat väritykseltään hopeiset tai ruskeat, toisinaan myös violetit tai vihertävät. Kyljet ovat juovikkaat, sillä suomut ovat keskeltä vaaleampia kuin ylä- ja alaosista. Suomut ovat tiiviisti ihossa kiinni. Joillain yksilöillä voi olla myös pieniä tummia täpliä iholla. Harjuksen pää ja suu ovat suhteellisen pienet. Suupielet kattavat silmien etuosat tai keskivaiheet.
Lajin näkyvimpiä tunnuspiirteitä on pitkä ja korkea, 17–24 ruotoinen selkäevä. Sen takaosa on korkeampi sukukypsillä ja etenkin suurilla koirailla. Koiraan purje on suurempi ja värikkäämpi.