Itämeren jäätikkövirta
Geologisia muodostumia > Reunamoreeneja ja -muodostumia

Tanskassa ovat muodostumia syntynyt Itämeren jäätikkövirran lisäksi Keski-Ruotsin jäätikkökielekkeen ja Norjasta tulleet kielekkeiden toiminta. Jyllannin niemimaan keskilinjaa seuraa vyöhykeraja (tansk. hovedstilstandslinjen), jonka itäpuolinen alue on moreenipeitteinen ja länsipuoli on pääosin hiekkapeitteinen. Se on muodostunut monien eri-ikäisten jäätikkövirtojen tuomasta moreenipeitteestä. Siinä esiintyy heikkoja reunamoreeneja, vaikka linja erottuu myös maaperän koostumuksen eroista. Linja jatkuu lähes yhtenäisenä vyöhykkeenä myös Saksan ja Puolan puolella. Uloin reunamuodostuma liittyy LGM-vaiheeseen ja se alkaa Tanskassa edellä mainitulla keskilinjan moreenimuodostumalla, joka jatkuu Saksassa Brandenburgin reunamuodostumalla ja Puolassa Leznon reunamuodostumalla. Itämeren jäätikkövirta saapuu Tanskaan asti muutamia kertoja. Niitä kutsutaan nimillä Itämeren vanha jäätikkövirta ja Itämeren nuori jäätikkövirta (engl. Young Baltic Stream). Itämeren nuori jäätikkövirta eteni Tanskaan useita kertoja ja ensimmäinen eteneminen synnytti samanaikaisesti Tanskaan Itä-Jyllannin reunamuodostuman, Saksaan Frankfurtin reunamuodostuman ja Puolaan Poznanin reunamuodostuman. Toinen eteneminen synnytti samanaikaisesti Tanskaan Ison-Beltin reunamuodostuman (tansk. Bælthavet) ja Saksaan Pommerin reunamuodostuman. Reunamuodostumien keskinäisistä yhteyksistä on esitetty muitakin kytköksiä ja reunamoreenien iät ovat vielä keskustelun alla.
Itämeren kaakkoispuolella Baltiassa esiintyy myös matalia reunamuodostumia. LGM-vaiheen jälkeen on syntynyt Baltian reunamuodostuma, joka on samanikäinen Saksan Pommerin ja Venäjällä Vepsän reunamuodostuman kanssa. Mazurian ja Riianlahden jäätikkövirran kielekkeiden eteen muodostuivat Etelä-Liettuan reunamuodostuma ja Keski-Liettuan reunamuodostuma. Viimeinen muodostuma, Pohjois-Liettuan reunamuodostuma, seuraa läheltä Itämeren nykyrannikkoa ja käy myös Latvian puolella. Valdemarpilsin reunamuodostuma seuraa Latviassa aivan Riianlahden rantaa. Baltian itäosien reunamuodostumat ovat muodostuneet Suomenlahden ylittäneen Viron virtauskielekkeen eteen. Tällaisia ovat vanhimpana Otepään reunamuodostuma, sitten tulevat sekä Haanjan reunamuodostuma, joka on samanaikainen Pohjois-Liettuan muodostuman kanssa, että Sakalan reunamuodostuma, joka on samanaikainen Valdemarpilsin muodostuman kanssa. Pandiveren reunamuodostuma ylettyy Pietarista Saarenmaalle, ja lyhyt Paliveren reunamuodostuma kulkee enää Luoteis-Viron ja Hiidemaan yli.
Lounais-Suomen reunamuodostumat kuuluvat Salpausselkiin, jotka ovat muita reunamuodostumia selkeästi suurempia. Kun kaikki edelliset reunamuodostumat kuuluivat sulamisvaiheen alkuaikaan, muodostuivat Salpausselät nuorimmalla dryaskaudella. Lohjanharju, jota katsotaan nykyään kuuluvan Ensimmäiseen Salpausselän läntiseen osaan, muodostaa Hollolasta alkavan ja Hankoniemestä mereen sukeltavan muodostuman. Myös Toinen Salpausselkä ja Kolmas Salpausselkä ovat syntyneet nopeasti virranneen Itämeren virtauskielekkeen eteen. Näiden merenpohjassa kulkevia jatkeita tunnetaan saaristossa usealla saarella. Kolmas Salpausselkä on suunnilleen vain Lohjanharjun mittainen.
Mynämäen–Pyhämaan reunamoreenikenttä sijaitsee Varsinais-Suomen luoteisosassa ja se on noin 20–35 kilometriä leveä. Sen reunamoreenit ovat yleensä 100–300 metriä pitkiä, 10–20 metriä leveitä ja kahdesta viiteen metriä korkeita. Näiden lisäksi on joukossa pienempiä selänteitä. Rannikolla selänteet muodostavat pieniä niemiä, saaria ja karikoita, joiden suunnat on lounas-koillis- suuntaisia. Euran–Luvian reunamoreenikenttä sijaitsee eteläisessä Satakunnassa. Kentän reunamoreenit ovat muodostuneet luoteeseen perääntyneen jäätikön reunan alla. Selänteet ovat 50–300 metriä pitkiä ja 1–5 metriä korkeita. Selänteiden korkeus on suurin Paneliassa. Halikon-Suomusjärven reunamoreenikenttä sijaitsee Varsinais-Suomen itäosissa ja läntisellä Uudellamaalla.  Selänteiden pituus on yleensä 50–500 metriä, leveys 5–20 metriä ja korkeus 1–5 metriä. Niiden suuntaus on poikittainen jäätikön luode-kaakko- kulkusuunnan kanssa. Savikkoalueella selänteistä näkyy vain pieni osa, vaikka täällä niiden korkeus pohjamoreenista mitattuna yltää 20 metriin. Kentän poikki kulkevat myös Toisen ja Kolmannen Salpausselän muodostumat. Osa reunamoreenikentästä on päällekkäinen viereisen drumliinikentän kanssa. Hyvinkään-Mäntsälän reunamoreenikenttä sijaitsee Uudenmaan, Itä-Uudenmaan, Kanta-Hämeen ja Päijät-Hämeen maakuntien rajalla. Luoteessa kenttä rajautuu Kalvolan–Rengon kumpumoreenikenttään ja Punkalaitumen–Lopen drumliinikenttään. Reunamoreenien pituus vaihtelee 50–1000 metriin ja korkeus 1–10 metriin.