stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Talonpoikaiskulttuuri
Kulttuurin muodot > Musiikki

1900-luvun ensimmäisten vuosikymmenien aikana talonpoikaiskulttuuri oli erittäin vireää ja monipuolista. Maaseudun oloissa musiikkia ovat tasokkaimmin edustaneet kirkkokuorot, joita usein johti koulutettu ja taitava kanttori. Myös nuorisoseurojen ja suojeluskuntien yhteydessä toimineet kuorot ja soittokunnat olivat yleisiä.
Joillakin seuduilla viulu- ja kantelemusiikki oli säilynyt elinvoimaisena ja maaseudun kulttuurijärjestöt asettautuivat varhain vaalimaan sitä. Tässä tarkoituksessa on järjestetty mm. kruunuhäitä juhlatansseineen, joita kansanpelimannit säestivät viuluilla.
Kansanomaisen musiikkiharrastuksen suurkatselmuksia olivat valtakunnalliset laulu- ja soittojuhlat, joita järjestettiin Virosta saadun esikuvan mukaan vuosina 1884–1948. Näillä juhlilla kiinnitettiin erityistä huomiota ortodoksisessa Raja-Karjalassa säilyneeseen kalevalaiseen laulu- ja kanteleensoittoperinteeseen. Joitakin sikäläisiä runonlaulujia esiintyi säännöllisesti 1930-luvulle saakka.
Kansan hengellistä musiikiperinneettä on säilyttänyt merkittävällä tavalla lestadiolaisten ja heränneiden seuraveisuu, jota ensin mainitut säestivät yleisesti urkuharmonilla. Myös evankelisella liikkeellä ja rukoilevaisilla on merkittävä osuus kansanomaisen hengellisen sävelmistön säilyttämisessä. 1900-luvun merkittäviä säveltäjiä ovat mm. Ilmari Krohn, Toivo Kuula ja Heikki Klemetti.
Kulttuurin muodot > Näytelmät ja runous

1800-luvun lopulta lähtien suosiota on saanut näytelmäharrastus, jota järjestettiin ennen kaikkea nuorisoseuroissa. Enimmäkseen on esitetty kotimaisia, mutta myös jonkin verran käännettyjä näytelmiä. Suosittuja näytelmiä ovat olleet huumori- ja laulupitoiset Tukkijoella (Teuvo Pakkala), Pohjalaisia (Artturi Järviluoma) sekä Jääkärin morsian (Sam Sihvo).
Nuorisoseurat esiintyivät pääasiassa amatöörien ohjaamana, joten esityksen taso oli harvoin korkea. Näyttämöharrastus toi kuitenkin paljon iloa esiintyjille ja katsojille, avarsi näköpiiriä ja antoi näyttelijöille huomattavaa esiintymiskokemusta. Runonlausunta ja tuntemus levisi näyttelemisen ansiosta.
Kulttuurin muodot > Kansantanhut ja liikunta

1900-luvun alusta lähtien kansantanhut olivat erityisesti nuorisoseurojen ansiosta suuressa suosiossa yli koko maaseudun. Katsojat ovat voineet nauttia kauniista kansallispuvuista ja esiintyjät kokivat välitöntä liikunnan iloa. Liikunnan ilo oli maaseudun vaatimattomilla uhreilukentillä ja talvisilla hiihtoladuilla käytyjen kilpailujen tärkeä sisältö. Erityisesti vuosisadan alussa urheiluun liittyi paljon tuoretta ja iloista leikin henkeä.
Kulttuurin muodot > Kirjallisuus

Talonpoikaiskultuuriin liittyviä kirjailijoita ovat ennen kaikkea Santeri Alkio ja Pentti Haanpää. Ruotsinkielisten keskuudessa merkittävä kirjailija oli Josefina Bengts. Muita talonpoikaishengen sisäistäneitä kirjailijoita ovat mm. hämäläinen Kalle Kajander, uusmalainen Johannes Linnankoski, eteläpohjalainen Artturi Leinonen, keskisuomalainen runoilija Einari Vuorela ja eteläkarjalainen Unto Seppänen.
Pohjois-Suomen ja Lapin henkisestä miljööstä ammentavista talonpoikaiskirjailijoista tunnusomaisimpia ovat olleet mm. Antti Hyry, Kalle Päätalo, Veikko Huovinen sekä Timo K. Mukka. Eteläisempi maaseutuhenkisiä kirjailijoita ovat olleet mm. pohjois-savolainen Eino Säisä sekä keskisuomalainen Marko Tapio.
Kulttuurin muodot > Arkkitehtuuri ja kulttuurimaisema

Maaseudun kulttuuriliike halusi vaikuttaa ulkoiseen maisemaan. Kansankoulut, kansanopistot, martat ja nuorisoseurat innostivat maaseudun kulttuurimaiseman hoitamiseen ja kotien kaunistamiseen. Tässä on noudatettu monin paikoin pappiloiden ja kartanoiden esimerkkiä. Tuloksena oli suuri joukko edustavia kyliä ja taloja, joissa perinne yhdistyi uuden ajan siistetyteen ja viihtyisyyteen.
Kulttuurimaisemointiin kuului mm. rakennuksien laudoittaminen, maalaaminen, kattaminen, hylättyjen ulkorakennusten purku sekä puiden ja kukkapenkkien istuttaminen. Perinnettä jalostettiin edelleen mm. korjaamalla talo entistä lämpimämmäksi ja komeammaksi. 1800-luvulla alkoi pyrkimys tekstiilien ja huonekasvien lisäämiseen sisätiloissa. 1900-luvulla yleistyivät jugendtyyliset seinäpaperit sekä painokuvien, maalausten ja väritettyjen valokuvien esillepano.
Kulttuurin muodot > Kuvataide

Kuvataiteilijoista perinteistä maaseutukulttuuria edustavat ehyesti Lapin kansantaitelija Andreas Alariesto ja keskipohjalainen Veikko Vionoja.
Historia

Kirjallisuuden harrastus maaseudulla kehittyi erityisesti nuorisosuerojen ja muiden yhdistysten juhlissa ja iltamissa pidettyjä juhlia silmällä pitäen. Kaunokirjallisuutta harrastettiin talonpoikien keskuudessa eirtyisen paljon. Maaseudun kirjoitteluharrastus oli enimmäkseen vaatimatonta, mutta silti kehittävää.
Historia > Sotien jälkeinen kotiseututyö

Toisen maailmansodan murroskausi aiheutti paljon vahinkoja suomalaiselle talonpoikaiskulttuurille. Pääosa Etelä-Karjalasta oli olut talonpoikaisliikkeen ydinaluetta ja maaseudun väestön monipuolinen kulttuurityö oli saanut Karjalassa aikaan vahvan aineellisen ja henkisen nousun. Sodan jälkeen kotiseututyö oli voimallista, mutta peruspiirteiltään se ei ole ollut yhtä omaleimaista kuin varhaisempi maaseutukulttuuri. Kotiseututyö on ollut luonteeltaan hyvin samanlaista kuin muualla Euroopassa ja pohjoismaissa.
Historia > Moderni talonpoikaiskulttuuri

Kaupunkiin siirtyneiden suomalisten mentaliteetissa ja ajatusmaailmassa vaikuttaa moderniksi talonpoikaiskulttuuriksi nimetty kehitysvaihe, joka liittää yleiskulttuurisia toimintatapoja maaseudun perinteeseen. Talonpoikaiset perinteet elävät puheessa ja käytöstavoissa, ihmisten ajatuksissa ja mielialoissa sekä muistoissa ja pyrkimyksissä.
Air Tropiques

| Air Tropiques |
| --- | --- |
Perustettu:  2001
Lakkautettu:  2016
Laivaston koko:  4
Solmukohdat:  N’Dolon lentoasema
Kotipaikka:  Kinshasa, Kongon demokraattinen tasavalta
Avainhenkilö(t):  Erik Jacobs
Air Tropiques oli vuonna 2001 perustettu kinshasankongolainen lentoyhtiö. Se oli toimintakiellossa Euroopan unionin alueella. Yhtiö yhdistyi lentoyhtiö Kin Avian kanssa vuonna 2016.
Laivasto

2 Let L-410
1 Fokker F27
1 Beechcraft King Air 200 Super King Air
Above the Beyond

| Above the Beyond Leverage |
| --- | --- | --- |

Studioalbumin tiedot
 Julkaistu: 15. lokakuuta 2021
 Kesto: 52.10
 Levy-yhtiö: Frontiers
Leveragen muut julkaisut
| Determinus 2019 | Above the Beyond 2021 |   |
Above the Beyond on Leveragen viides studioalbumi, joka julkaistiin 15. lokakuuta 2021.
Kappaleet

Starlight – 4.01
Emperor – 5.49
Into The New World – 5.36
Do You Love Me Now – 3.42
Angelica – 5.05
Under His Eye – 7.18
Falling Out Of Grace – 6.04
Galleria – 5.21
Silence – 9.09
Kokoonpano

Kimmo Blom – laulu
Mikko Salovaara – kitara
Tuomas Heikkinen – kitara
Sami Norrbacka – basso
Valtteri Revonkorpi – rummut
Marko Niskala – koskettimet
Arvostelut

Inferno:
Kaaoszine: 9/10
Soundi:
Aiheesta muualla

Above the Beyond Discogsissa. (englanniksi)
Albumi Above the Beyond Encyclopaedia Metallum -sivustolla (englanniksi)
Leverage
| Paolo Ribaldini • Tuomas Heikkinen • Mikko Salovaara • Marko Niskala • Sami Norrbacka • Valtteri Revonkorpi |
| --- | --- |
Diskografia:  Tides • Follow Down That River • Blind Fire • Circus Colossus • Determinus • Above the Beyond
Katso myös:  Brother Firetribe • Cashmir
Sveitsin maantiede

| Sveitsin maantiede |
| --- | --- |
 kartta
Maanosa:  Eurooppa
Naapurimaat:  Saksa, Italia, Itävalta, Liechtenstein ja Ranska
Tilastot
Pinta-ala:  41 285 km²
Rajan pituus:  1 852 km
Ennätykset
Korkein kohta:  Dufourspitze, 4 634 m
Matalin kohta:  Maggiorejärvi, 193 m
Pisin joki:  Rein, 375,5 km
Suurin järvi:  Genevenjärvi, 580 km²
Ilmasto
Ilmasto:  mannerilmastosta tundraan
Luonnonvarat
Luonnonvarat:  vesivoima, suola, puu
Sveitsin maantiede tarkoittaa Sveitsin aluetta ja sillä esiintyviä ilmiöitä.
Fyysinen maantiede > Aluejako

Sveitsin pinta-ala on 41 285 neliökilometriä. Maantieteellisesti Sveitsi voidaan jakaa kolmeen osaan; Juravuoristoon, Mittellandiin sekä Alppeihin.
Metsien ja niittyjen peittämät Juravuoret laskeutuvat luoteesta jyrkästi Mittellandiin, joka ulottuu noin 50 kilometriä leveänä vyöhykkeenä Geneven­järveltä Boden­järvelle. Keskitasanko on noin 400–900 metriä korkeaa, mutta siitä kohoaa muutamia korkeita huippuja.
Fyysinen maantiede > Vuoret

Sveitsin maisemaa hallitsevat Alpit, jotka kulkevat maan läpi. Sveitsi kattaa noin 20 prosenttia Alpeista, jotka taas käsittävät noin 60 prosenttia maan pinta-alasta. Sveitsissä sijaitsee noin 100 vuorenhuippua, jotka ovat lähes tai yli 4 000 metriä korkeita merenpinnan tasoon nähden. Korkein kohta on Dufourspitze (4 634 m), joka sijaitsee Lounais-Sveitsin Valais’n Alpeilla, lähellä Italian rajaa. Muutkin Sveitsin korkeimmat huiput sijaitsevat lähinnä Rhônen laakson eteläpuolisilla Valais’n Alpeilla. Näiden pohjoispuolella ovat Bernin Alpit, joiden huipuista osa niin ikään saavuttaa yli 4 000 metrin korkeuden. Berninan Alpeilla sijaitseva Piz Bernina on paitsi Sveitsin myös koko Alppien vuoriston itäisin yli 4 000-metrinen huippu.
Eri vuoristoalueiden korkeimpia kohtia Sveitsissä:
Dufourspitze (4 634 m) – Valais’n Alpit
Finsteraarhorn (4 274 m) – Bernin Alpit
Piz Bernina (4 049 m) – Reettiset Alpit
Aiguille d’Argentière (3 901 m) – Grajiset Alpit
Dammastock (3 630 m) – Urin Alpit
Tödi (3 614 m) – Glarusin Alpit
Monte Leone (3 553 m) – Lepontiset Alpit
Dents du Midi (3 257 m) – Chablais’n Alpit
Säntis (2 502 m) – Appenzellin Alpit
Fyysinen maantiede > Solat

Alpit ja Juravuoristo ovat merkittävä luonnoneste Sveitsissä. Kulkeminen vuorten poikki tapahtuu solien tai tunneleiden kautta. Merkittävimpiä reittejä Alppien poikki ovat:
| Reitti | Solatie/sola | Solan korkeus metriä mpy>  | Maantietunneli | Rautatietunneli |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| Sankt Bernhardt | Iso Sankt Bernhard | 2 018 | Sankt Bernhardin tunneli | - |
| Lötschberg | Lötschepass (ei tietä) | 2 690 | - | Lötschbergin pohjatunneli Lötschbergin tunneli |
| Simplon | Simploninsola | 2 005 | - | Simplonin tunneli |
| Nufenen | Nufenensola | 2 480 | - | - |
| Gotthard | Gotthardin sola | 2 018 | Gotthardin maantietunneli | Gotthardin pohjatunneli Gotthardin tunneli |
| San Bernardino | San Bernardinon sola | 2 067 | San Bernardinon tunneli | - |
| Albula | Albulasola | 2 312 | - | Albulatunneli |
| Bernina | Berninasola | 2 328 | - | rautatie ilman tunnelia |
Fyysinen maantiede > Vedet > Vesistöt

Vesistöalueittain tarkasteltuna Sveitsin alueelle osuvat viiden eurooppalaisen joen vesistöalueet: Reinin ja Rhônen, joiden molempien lähteet ovat Sveitsissä, sekä Tonavan, Pon ja Adigen. Kolme viimeksi mainittua eivät virtaa Sveitsin alueella, vaan Sveitsiin osuu vain niiden sivujokien latvahaaroja. Järvistä suurimpia ovat Genevenjärvi, Bodenjärvi ja Neuchâtelinjärvi.
| Vesistöalue | Osuus pinta-alasta  | Tärkeimmät joet Sveitsissä | Merkittävimmät järvet | Laskee mereen |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| Rein | 68 % | Aare, Reuss, Limmat, Broye, Emme, Linth, Saane, Thur | Bodenjärvi, Zürichinjärvi, Neuchâtelinjärvi, Vierwaldstättersee, Bieljärvi, Thuninjärvi, Walensee, Zugersee | Pohjanmeri |
| Rhône | 18 % | Doubs | Genevenjärvi | Välimeri |
| Po | 9,3 % | Ticinojoki | Lago Maggiore, Luganojärvi | Adrianmeri |
| Tonava | 4,4 % | Inn | Silsersee, Silvaplanersee | Mustameri |
| Adige | 0,3 % | Rom |  | Adrianmeri |
Fyysinen maantiede > Vedet > Joet

Monet Euroopan suuret joet saavat alkunsa Sveitsin Alpeilta. Rhônen alkujäätikkö on Valais’ssa. Reinin ja Tonavan sivujoen Innin alkujoet ovat Graubündenissä. Pojoen sivujoki Ticino laskee Maggiorejärven kautta etelään. Sveitsin alueella pisimmät joet ovat:
Rein, 375,5 km
Aare, 288,2 km
Rhône, 266,3 km
Reuss, 164,4 km
Thur, 134,7 km
Saane, 126,1 km
Inn, 106,4 km
Ticino, 91,1 km
Doubs, 84,8 km
Emme, 81,9 km.
Fyysinen maantiede > Vedet > Järvet

Sveitsissä on 1 592 yli 0,5 hehtaarin kokoista järveä. Pinta-alaltaan isoimmat järvet ovat:
Genevenjärvi, 580 km²
Bodenjärvi, 536 km²
Neuchâtelinjärvi, 215 km²
Lago Maggiore, 212 km²
Vierwaldstättersee, 114 km².
Pinta-alat ovat koko järven pinta-aloja, myös rajajärvien osalta.
Ilmasto

| --- | --- |
Ilmastokaavioita Sveitsin eri osista (sademäärä sinisin pylväin, ylin lämpötila punaisella)
Lugano Alppien eteläpuolella: Zermatt Alpeilla
Zürich Mittellandissa: Neuchâtel Juravuoristossa
Sveitsi voidaan jakaa neljään ilmastovyöhykkeeseen: Alppien eteläpuoleen, Alppeihin, Mittellandiin ja Juravuoristoon. Alppien eteläpuolisessa osassa vallitsee välimerenilmasto. Kesällä sää muistuttaa muuten Italiaa, mutta sateet ovat yleisempiä ja voivat olla rankkojakin. Talvella pitkät pakkasjaksot ovat harvinaisia. Alppien alueella, mihin kuuluu yli puolet maasta Genevestä Itävallan rajalle, korkeuseroista johtuvat lämpötilojen ja sademäärien vaihtelut ovat suuria. Talvisin laaksoissa on usein sumuista mutta ylhäällä rinteillä aurinkoista, kun taas kesällä pilvet voivat ympäröidä vuorenhuiput kun taas laaksoissa on aurinkoista. Paikalliset laaksotuulet ovat voimakkaita. Alpeilta puhaltaa usein keväisin lämmin ja kuiva föhntuuli. Mittelland ulottuu Genevenjärveltä Bodenjärvelle. Talvisin on kylmää, usein sumuista ja varsin lumista. Kesällä on lämmintä mutta melko sateista. Juravuorten alue on Ranskan rajalla Baselista Geneveen. Vuoret ovat korkeudeltaan vain puolet Alpeista mutta niiden rinteet ovat jyrkkiä. Täällä sataa paljon enemmän kuin keskitasangolla. Lumi pysyy vuorilla pitkään, ja laaksoissa on talvella joskus erittäin kylmää purevien laskutuulten takia.
Luonto ja luonnonsuojelu

Juravuorilla ja Mittellandissa kasvaa lehtimetsiä 600–800 metrin ja Alpeilla 1 400 metrin korkeudelle. Niiden yläpuolella on havumetsiä 1 500–2 400 metrin korkeudelle. Ylinnä on alppiniittyjä. Pysyvän lumen raja on noin 3 000 metrissä.
Sveitsissä on noin 1 600 eri tavalla suojeltua luontokohdetta. Vain yksi niistä on kansallispuisto, Sveitsin kansallispuisto.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Sveitsin maantiede Wikimedia Commonsissa
Sveitsin kartta. Jura luoteessa punaisella, Mittelland keltaisella, Alpit (yli puolet pinta-alasta) ruskealla.
Sveitsin yli 1 200 metrin korkeudessa olevat solatiet.
Sveitsin päävesistöalueet.
  Rein   Aare (Reinin sivujoki)   Rhône   Po   Tonava   Adige
Al Hamilton (koripalloilija)

| Al Hamilton> Henkilötiedot |
| --- | --- |
Koko nimi:  Al Hamilton
Syntynyt: 6. lokakuuta 1972 (ikä 52)
Kansalaisuus:   Yhdysvallat
Koripalloilija
Pelipaikka:  Laituri
Pituus:  198 cm
Pelaajaura
Yliopistojoukkueet
1989–1993:  Weber State
Seurajoukkueet
   2002–2003:  (Yhdysvallat) (Etelä-Amerikka) (Aasia) Pyrbasket
Al Hamilton (s. 6. lokakuuta 1972) on yhdysvaltalainen kilpauransa päättänyt koripalloilija, pelipaikaltaan laituri. Hän pelasi urallaan useilla eri mantereilla, Yhdysvaltain piensarjoissa ja muun muassa Suomen pääsarjassa.
Pelaajaura

Hamilton pelasi yliopistokoripalloa Weber State Universityssä vuosina 1989–1993. Ammattilaisena hän pelasi muun muassa Yhdysvaltain piensarjoissa (CBA, IBL), Etelä-Amerikassa ja Aasiassa. Elokuussa 2002 Hamilton siirtyi Suomen pääsarjassa pelanneeseen Pyrbasketiin. Hamilton ja Pyrbasketin toinen ulkomaalaisvahvistus William McFarlan vastasivat kauden 2002–2003 aikana valtaosin joukkueen pisteidenteosta. Hamilton oli sarjan korikuninkuuden voittaneen McFarlanin jälkeen Pyrbasketin toiseksi paras pisteidentekijä 19,1 pisteen ottelukohtaisella keskiarvollaan. Lisäksi hän otti 8,2 levypalloa ottelua kohti. Pyrbasket sijoittui runkosarjassa 12:nneksi eli kolmanneksi viimeiseksi eikä selviytynyt pudotuspeleihin.
Pelityyli ja ominaisuudet

Pyrbasketin pelaajahankinnoista Hamiltonin aikaan vastannut Jarmo Laitinen kuvaili Hamiltonia pelipaikkojen 2–4 pelaajaksi ja hyväksi pallonkäsittelijäksi, joka oli enemmän taito- kuin voimapelaaja.
Tilastot > Runkosarja

| Kausi | Joukkue | Sarja | O | 2P % | 3P % | 1P % | HL | PL | LEV | S | M | R | T | PTS | PTS YHT |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 2002–2002 | Pyrbasket | SM-Koris | 38 | 54,4 % | 6,7 % | 52,8 % | 2,5 | 5,7 | 8,2 | 1,2 | 3,3 | 0,9 | 0,3 | 19,1 | 727 |
| Yhteensä | Yhteensä | SM-Koris | 38 | 54,4 % | 6,7 % | 52,8 % | 2,5 | 5,7 | 8,2 | 1,2 | 3,3 | 0,9 | 0,3 | 19,1 | 727 |
O = ottelut, 2p % = kahden pisteen heittojen onnistumisprosentti, 3p % = kolmen pisteen heittojen onnistumisprosentti, 1p % = vapaaheittojen onnistumisprosentti, HL = hyökkäyslevypallot, PL = puolustuslevypallot, LEV = levypallot yhteensä, S = syötöt, M = menetykset, R = riistot, T = torjunnat, PTS = pistekeskiarvo, PTS YHT = pisteet yhteensä
Alvar Aalto -mitali

Alvar Aalto -mitali on suomalaisen arkkitehtuurin kunnianosoitus, joka myönnetään nykyisin kolmen vuoden välein arkkitehdille, joka on ”merkittävällä tavalla ansioitunut luovan arkkitehtuurin alalla”. Palkinnon myöntävät opetusministeriö, Suomen arkkitehtiliitto, Suomen arkkitehtuurimuseo (entinen Suomen rakennustaiteen museo) ja Rakennustaiteen seura. Näiden tahojen edustajien lisäksi raatiin kuuluu kaksi vaihtuvaa ulkomaista jäsentä.
Palkinnon saaneet

| Vuosi | Saaja | Maa |
| --- | --- | --- |
| 1967 | Alvar Aalto |  Suomi |
| 1973 | Hakon Ahlberg |  Ruotsi |
| 1978 | James Stirling |  Britannia |
| 1982 | Jørn Utzon |  Tanska |
| 1985 | Tadao Ando |  Japani |
| 1988 | Alvaro Siza |  Portugali |
| 1992 | Glenn Murcutt |  Australia |
| 1998 | Steven Holl |  Yhdysvallat |
| 2003 | Rogelio Salmona |  Kolumbia |
| 2009 | Tegnestuen Vandkunsten |  Tanska |
| 2012 | Paulo David |  Portugali |
| 2015 | Fuensanta Nieto ja Enrique Sobejano |  Espanja |
| 2017 | Zhang Ke |  Kiina |
| 2020 | Bijoy Jain |  Intia |
Aiheesta muualla

Alvar Aalto -mitali Arkkitehtuurimuseo
Alvar Aalto -mitalin saajat
1967 Alvar Aalto – 1973 Hakon Ahlberg – 1978 James Stirling – 1982 Jørn Utzon – 1985 Tadao Andō – 1988 Álvaro Siza Vieira – 1992 Glenn Murcutt – 1998 Steven Holl – 2003 Rogelio Salmona – 2009 Tegnestuen Vandkunsten – 2012 Paulo David – 2015 Fuensanta Nieto ja Enrique Sobejano – 2017 Zhang Ke – 2020 Bijoy Jain
Alejandro Faurlín

| 0 | 1 | 2 | 3 |
| --- | --- | --- | --- |
 Alejandro Faurlín vuonna 2011.
Henkilötiedot
Koko nimi: Alejandro Damián Faurlín
Syntymäaika: 8. syyskuuta 1986 (ikä 38)
Syntymäpaikka: Rosario, Argentiina
Pelipaikka: keskikenttäpelaaja
Pituus: 185 cm
Seura
Seura: Queens Park Rangers
Seurat
| Vuodet | Seura | O | (M) |
| 2004–2005 | Rosario Central | 1 | (0) |
| 2005–2006 | River Plate | 0 | (0) |
| 2007 | Atlético de Rafaela | 19 | (2) |
| 2008 | CS Marítimo B | 15 | (1) |
| 2008–2009 | Instituto | 51 | (10) |
| 2009– | Queens Park Rangers | 115 | (5) |
| 2013 | US Palermo | 6 | (0) |
Maajoukkue
| 2003 | Argentiina U17 | 10 | (2) |
 Seurajoukkueuran tilastot kattavat vain kansalliset sarjat, päivitetty 19. huhtikuuta 2014.  Maajoukkueuran tilastot päivitetty 24. huhtikuuta 2014.
Alejandro Faurlín (s. 8. syyskuuta 1986) on argentiinalainen jalkapalloilija, joka edustaa Englannin Mestaruussarjassa pelaavaa Queens Park Rangersia. Pelipaikaltaan hän on keskikenttäpelaaja.
Seurajoukkueura

Kotikaupunkinsa Rosario Centralissa uransa aloittanut Faurlín siirtyi Eurooppaan muutaman muun argentiinalaisseuran kautta vuonna 2008, jolloin hän pelasi portugalilaisjoukkue CS Marítimon kakkosjoukkueessa. Vuonna 2008 hän siirtyi takaisin kotimaahansa, jossa hän pelasi vain vuoden ennen kuin Queens Park Rangers osti hänet. Rangersin riveissä hän pelasi kaksi kautta Valioliigaa vuodesta 2011 vuoteen 2012. Tammikuussa 2013 hän siirtyi lainalle Serie A:n US Palermoon. Palermo putosi Serie B:hen ja Faurlín palasi takaisin Lontooseen.
Maajoukkueura

Faurlín valittiin edustamaan Argentiinaa vuoden 2003 alle 17-vuotiaiden MM-kisoihin Suomeen.
Käännös suomeksi
Albertanvehnä

| Albertanvehnä |
| --- | --- |

Tieteellinen luokittelu
Kunta::  Kasvit Plantae
Kladi::  Putkilokasvit
Kladi::  Siemenkasvit
Kladi::  Koppisiemeniset
Kladi::  Yksisirkkaiset
Kladi::  Commelinids
Lahko::  Poales
Heimo::  Heinäkasvit Poaceae
Suku::  Tankivehnät Leymus
Laji::  innovatus
Kaksiosainen nimi
 Leymus innovatus  (Beal) Pilg. 
Katso myös
   Albertanvehnä Wikispeciesissä   Albertanvehnä Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OK: 
Albertanvehnän kukinto.
Albertanvehnä (Leymus innovatus, syn. Elymus innovatus) on pohjoisamerikkalainen heinälaji, joka kuuluu samaan sukuun rantavehnän (Leymus arenarius) kanssa. Pohjois-Amerikassa albertanvehnä kasvaa Yhdysvaltojen pohjoisosista Kanadaan.
Ulkonäkö

Albertanvehnä muodostaa mätästäviä kasvustoja. Se kasvaa 40–100 senttimetriä korkeaksi. Lehdet ovat 2–5 millimetriä leveät, litteät tai sisään kiertyneet ja päältä kaljut. Väriltään ne ovat vaalean sinivihreät. Albertanvehnän kukinto on 4–10 cm pitkä hieman kaareva tähkä. Tähkylät ovat 1–1,5 cm pitkiä ja hyvin karvaisia. Vihneet ovat 1–4 mm pitkiä.
Levinneisyys

Albertanvehnä on Pohjoismaissa hyvin harvinainen tulokaskasvi, joka kasvaa soraisilla tienvarsilla. Suomessa se on löydetty ainoastaan yhdeltä paikalta Kuusamosta, mistä laji on hävitetty.
Aiheesta muualla

Suomen Lajitietokeskus: Albertanvehnä (Leymus innovatus)
United States Department of Agriculture (USDA): Leymus innovatus (englanniksi)
Alim Moundi

Alim Moundi (s. 3. helmikuuta 1995 Baigom) on kamerunilainen jalkapalloilija, pelipaikaltaan keskikenttäpelaaja. Hän on pituudeltaan 176-senttimetrinen. Hän on pelannut Suomessa vuodesta 2018.
Moundi edusti kotimaassaan Aigle Royal Menouaa. Huhtikuussa 2018 hän siirtyi Suomen Veikkausliigassa pelaavaan Tampereen Ilvekseen. Hän pelasi kauden 2018 aikana liigassa kuusi ottelua, joista neljä ottelua avauskokoonpanossa. Kaudeksi 2019 hän siirtyi Turun Palloseuraan ja pelasi Ykkösessä 25 ottelua sekä molemmat nousukarsintaottelut, ja yhtä ottelua lukuun ottamatta näissä kaikissa täyden peliajan. Hän teki sarjaotteluissa neljä maalia. Kaudella 2020 Moundi pelasi 21 veikkausliigaottelua, joista 18 ottelua avauskokoonpanossa, sekä täydet minuutit molemmissa liigakarsintaotteluissa. Kaudella 2021 hän pelasi Ykkösessä 18 ottelua. Kaudeksi 2022 hän siirtyi keskikentälle Kolmosessa pelaavaan Peimari Unitediin.
Aleksander Fredro

Aleksander Fredro
Aleksander Fredro (1793–1876) oli puolalainen kreivi ja näytelmäkirjailija. Hän on kirjoittanut suuren määrän Molièren tyylisiä  huvinäytelmiä, jotka kuitenkin ovat sisällykseltään ja sävyltään puolalaisia. Huomattavin niistä on Herra Geldhab. Fredron kootut teokset julkaistiin 1880.
Myös Fredron poika Jan Aleksander Fredro (1829–1891) oli tuottelias huvinäytelmäkirjailija, mutta pintapuolisempi kuin isänsä.
Suomennetut teokset

Mies ja vaimo (Maz i zona), suom. Esko Elstelä, TNL 1971.
Maailmankirjallisuuden kultainen kirja: Slaavilaisten kirjallisuuksien kultainen kirja WSOY 1936. (Teoksessa on otteita Fredron tuotannosta)
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Aleksander Fredro Wikimedia Commonsissa
Aleksander Fredro, Britannica.com (englanniksi)
Alfasalpaajat

Alfasalpaajat ovat lääkkeitä, joita käytetään muun muassa kohonneen verenpaineen, eturauhasen liikakasvun ja feokromosytooman hoitoon. Ne salpaavat alfa-tyyppisten adrenoreseptorien toimintaa estämällä kehon tuottamien adrenaliinin ja noradrenaliinin sitoutumista alfareseptoreihin. Näiden sitoutuminen kohottaisi muuten muun muassa verenpainetta.
Alfasalpaajia

Alfutsosiini C19H27N5O4, CAS-numero 81403-80-7
Pratsosiini C19H21N5O4, CAS-numero 19216-56-9
Tamsulosiini C20H28N2O5S, CAS-numero 106133-20-4
Fenoksibentsamiini
Fentolamiini
Aiheesta muualla

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
Terveyskirjasto: Alfasalpaaja