stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Doug Collins (koripalloilija)
Ura > Valmentajaura

Pelaajauransa jälkeen Collins valmensi yliopistojoukkueissa. Toukokuussa 1986 hän siirtyi Chicago Bullsin päävalmentajaksi. Hän valmensi Chicagoa kolme kautta, joiden aikana seura eteni parhaimmillaan konferenssin finaaleihin. Vuonna 1995 Collins jatkoi valmentamista Detroit Pistonsissa, joka paransi heti voittojen määrää. Vuodet 2001–2003 hän valmensi Washington Wizardsia ja vuosina 2010–2013 Philadelphia 76ersia.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Doug Collins (koripalloilija) Wikimedia Commonsissa
Yhdysvaltain joukkue – Kesäolympialaiset 1972
4 Davis |
5 Collins |
6 Henderson |
7 Bantom |
8 B. Jones |
9 D. Jones |
10 Forbes |
11 Brewer |
12 Burleson |
13 McMillen |
14 Joyce |
15 Ratleff |
Valmentaja Iba
Seuraajat

Seuraajien rodun jäsenet ovat kukin fyysisesti hyvin toistensa näköisiä ja pukeutuvat samalla tavalla.
Seuraajat (engl. Watchers) ovat Marvel-kustantamon luoma kosminen puolijumalarotu, joka tarkkailee eri lajeja kehittyneen teknologiansa avulla. Seuraajia löytyy koko tunnetusta universumista, mutta Uatu (joka asuu kriiden luomalla Sinisellä Vyöhykkeellä Kuussa) on lähin maapallon sankareita oleva Seuraaja. Hahmon loivat Stan Lee ja Jack Kirby. Ensiesiintyminen tapahtui Fantastic Four -lehden numerossa 13 (huhtikuu 1963).
Historia

Seuraajat olivat universumin ensimmäisiä älykkäitä rotuja. Heidän korkeateknologiset saavutuksensa kehittyivät miljoonia, kenties jopa miljardeja vuosia ennen muita lajeja.
Seuraajat olivat kuitenkin altruistinen rotu. He uskoivat heidän luomansa teknologian kuuluvan koko muullekin universumille. Niinpä rotu saapui planeetta Prosilicukselle, jossa he puuttuivat luonnolliseen evoluutioon ja lajikehitykseen antaen planeetan hallitsevalle rodulle pääsyn atomienergiaan.
Rotu osoittautui kuitenkin väkivaltaiseksi ja rauhallisen kehityksen sijaan olennot ajoivat itsensä sukupuuttoon ydinsodassa. Kauhistuneet Seuraajat vannoivat olematta enää koskaan puuttumatta luonnolliseen kehitykseen. Sen sijaan he päättivät vain tarkkailla ja seurata.
Myöhemmin eräs Seuraajista löysi kummallisen aluksen jonka sisällä uinui vastasyntynyt Galactus kehittäen itseään. Kunnioittaen miljoonia vuosia vanhaa valaansa Seuraaja ei tuhonnut alusta vaan keskittyi tarkkailemaan sitä.
Niin maailmankaikkeuden planeettojen tuhoaja, pelätty Galactus sai syntyä rauhassa. On väitetty Seuraajien kuitenkin tunteneen katumusta rotunsa mitääntekemättömyyteen ja välillistä syyllisyyttä Galactuksen hirmutekoihin.
Seuraajien lailla yksi kosmoksen suurista roduista on Celestiaalit. Celestiaalit kuitenkin toimivat päinvastoin mitä Seuraajat: he manipuloivat rotujen geneettistä kehitystä. Siksi rotujen välillä on jo miljardien vuosien ajan ollut konflikteja (joka kulminoitui amerikkalaisessa Fantastic Four -lehden numerossa 400 – tilanne rauhoittui kuitenkin Ihmenelosten väliintulolla).
Historia > Seuraajien yhteiskunta

Seuraajia johtaa yksi ainoa muita ylempi Seuraaja joka tunnetaan nimellä Ensimmäinen. Ensimmäinen on fyysisesti paljon muita Seuraajia suurempi. Seuraajat lataavat kaiken keräämänsä informaation Ensimmäiseen, joka toimii näin myös tiedon varastointi- ja säilytyspaikkana.
Hyvin vähän tiedetään muuta Seuraajista.
Fysiologia

Kaikki Seuraajat ovat kaljuja ja käyttävät samanlaisia vaatteita (pois lukien Aron). Seuraajien käyttämät kaavut muistuttavatkin munkkien käyttämiä uskonnollisia kaapuja. Ihmisten standardeilla Seuraajien päät ovat ylisuuria suhteessa heidän laihoihin ruumiisiinsa (tosin alkuaikoina Seuraajat kuvattiin tukevina). Seuraajien pituus vaihtelee noin viidestä metristä aina kuuteen metriin – tosin he voivat vaihtaa pituuttaan niin halutessaan.
Teknologinen taso

Seuraajat ovat O-luokan olentoja (Omnipotentti-luokka, Seuraajien oma luokitus), joten he kykenevät manipuloimaan todellisuutta suvereenisti niin tahtoessaan (ainakin paikallisesti).
Koska Seuraajat eivät osoita voimiaan taisteluissa, voidaan vain harvoista lähteistä vetää suoria kuvailuja heidän kyvyistään. Eräässä amerikkalaisessa What If…-lehdessä Uatu hyökkäsi Galactuksen kimppuun (nämä tarinat eivät kuitenkaan kuulu Marvel-universumin normaalijatkumoon) ajaakseen tämän lopullisesti pois maapallolta. Galactus voitti, mutta kykeni tyydyttämään ruokahalunsa Seuraajan hiipuvalla elämänenergialla. Sama salaperäinen elämänenergia jolla Galactus tyydyttää ruokahalunsa jyllää siis myös Seuraajien sisällä.
On mainittava että celestiaalit (jotka toimivat myös kosmisina tuomareina lajien jatkumiselle) ovat määränneet Seuraajat tuhottaviksi. Seuraajien rotu on kuitenkin niin laaja ja voimakas, että jopa celestiaaleilta kestäisi satojatuhansia vuosia säästääkseen tarpeeksi energiaa Seuraajien rodun lopettamiseen.
Tunnettuja seuraajia

Uatu, Kuun Sinisellä Vyöhykkeellä asuva Seuraaja
Aron, valansa rikkonut ilkeämielinen Seuraaja
Artukaisten lentokenttä

Artukaisten lentokenttä oli Turussa Artukaisten kaupunginosassa sijainnut lentokenttä, joka avattiin vuonna 1935.
Lentomatkustajia varten rakennettiin asemarakennus, jonka on suunnitellut Turun kaupungin rakennuskonttorin arkkitehtiosastolla H. Smedberg vuonna 1935. Läheiselle Lumikonkadun mäelle rakennettiin korkea Pansion lentomajakka, joka on edelleen olemassa.
Artukaisten lentokentän avajaisissa oli paikalla muun muassa tasavallan presidentti P. E. Svinhufvud.
Historia

Ennen Artukaisten lentoaseman avaamista Turun kaupallinen lentoliikenne toimi vesilentokoneiden varassa Ruissalon lentosatamasta. Turun kauppakamari aloitti keskustelut uuden maalentokentän perustamisesta vuonna 1925, koska kelirikko aiheutti ongelmia vesitasokoneille.
Suunnitelmissa oli aluksi rakentaa maalentokenttä Ruissalon saarelle edullisen maavuokran vuoksi, mutta alueen pehmeäpohjainen maalaji ei soveltunut lentokentän alustaksi, minkä takia sijaintipaikaksi valittiin lähellä oleva Artukainen. Avautuessaan 1935 Artukaisten lentokenttä oli Suomen ensimmäinen sekä maailman pohjoisin toimiva siviililentokenttä. Ruissalon lentosataman toiminta päättyi muutama vuosi Artukaisten lentokentän valmistumisen jälkeen vuonna 1938.
Toisen maailmansodan aikana kentältä operoivat esimerkiksi Suomen ilmavoimien Fokker-hävittäjät. Lentokenttä ei kärsinyt pahoja vaurioita sodan aikana venäläisten koneiden pommittaessa viereisiä alueita. 
Turun lentokerho ylläpiti lentokentän toimintaa vuoteen 1965 saakka. Lentoliikenne siirtyi valmistuneelle Ruskon lentokentälle eli nykyiselle Turun lentoasemalle vuonna 1955.
Aeron bussiliikenteen lähtöpysäkki Artukaisiin sijaitsi Turun kauppatorilla Aurakadulla.
Historia > Myöhempi käyttö

Artukaisten lentokenttäalueelle oli rakennettu sora- ja asfalttipäällysteinen kilpa-ajorata, jossa käytiin 1950–1980-luvun loppuun SM-tasoisia kilpailuja niin rata-autoilun kuin TT-moottoripyörien SM-luokissa. Niitä kerääntyi katsomaan 15 000 henkeä. Kilpailijoiden joukossa olivat mm. Keke Rosberg, Jarno Saarinen sekä italialainen maailmanmestari Giacomo Agostini.
1960-luvulla lentokentällä järjestettiin Farma-maatalousnäyttelyitä. Vuonna 1975 lentokentälle kokoontui 35 000 ihmistä Suomen Rauhanyhdistysten Keskusyhdistyksen suviseuroihin.
Tällä hetkellä alueella sijaitsevat Turkuhalli, Artukaisten ratsastuskoulu ja Turun Messukeskus.
2022 alueella järjestettiin Knotfest-festivaali, jonka pääesiintyjä oli Slipknot. Kaksipäiväisen festarin lauantaipäivä oli loppuunmyyty ja keräsi paikalle 30 000 ihmistä.
Kesäkuussa 2025 alueella järjestetään Rockfest-festivaali ensimmäistä kertaa Turussa, festivaalin pääesiintyjiä ovat Judas Priest, Till Lindemann ja Muse.
Aiheesta muualla

Turulla on nyt lentokenttä. Suomen Kuvalehti, 14.9.1935, nro 37, s. 1423.  Artikkeli Kansalliskirjaston digitaalisissa aineistoissa. Viitattu 10.3.2023.
Merkkipäivä Suomen ilmailun historiassa. Turun maalentokentän vihkiäiset 8.9.35. Hakkapeliitta, 17.9.1935, 10. vsk, nro 38, s. 1176–1178.  Suomen Suojeluskuntajärjestö. Artikkeli Kansalliskirjaston digitaalisissa aineistoissa. Viitattu 10.3.2023.
Ilmakuva Turusta vuonna 1944. Vasemmassa yläkulmassa näkyy Artukaisten lentoasema.
Artukaisten lentoaseman mittarilähestymiskartta, helmikuu 1952. Kiitotien suunta 12/30. Lähestymislaitteina loppuun saakka toimivat NDB sekä Lorenz-säde. ILS saatiin vasta uudelle lentoasemalle, joka valmistui kolme vuotta myöhemmin.
Pansion lentomajakka.
Tulimyrsky (elokuva)

| Tulimyrsky> Backdraft |
| --- | --- |
 Elokuvan englanninkielinen teatterijuliste
Ohjaaja:  Ron Howard
Käsikirjoittaja:  Gregory Widen
Tuottaja:   Brian Grazer  John Watson  Pen Densham  Richard B. Lewis 
Säveltäjä:  Hans Zimmer
Kuvaaja:  Mikael Salomon
Leikkaaja:   Daniel P. Hanley  Mike Hill 
Pääosat:   Kurt Russell  William Baldwin  Scott Glenn  Jennifer Jason Leigh  Rebecca De Mornay  Donald Sutherland  Robert De Niro 
Valmistustiedot
Valmistusmaa:  Yhdysvallat
Tuotantoyhtiö:  Imagine Films Entertainment Trilogy Entertainment Group 
Levittäjä:  Universal Pictures
Ensi-ilta:   1991-05-2424. toukokuuta 1991 (Yhdysvallat)  1991-08-022. elokuuta 1991 (Britannia)  
Kesto:  132 minuuttia
Alkuperäiskieli:  englanti
Budjetti:  75 miljoonaa dollaria
Tuotto:  152 368 585 dollaria
Aiheesta muualla
IMDb 
Elonet
AllMovie
Infobox OKNimi-testi OK: 
Tulimyrsky (Backdraft) on vuonna 1991 ensi-iltansa saanut trillerielokuva, jonka on ohjannut Ron Howard. Se kertoo Chicagon palomiesyksiköstä, joka outojen tulipalokuolemien seurauksena alkaa jäljittää murhapolttajaa. Elokuvan pääosissa ovat Kurt Russell, William Baldwin, Scott Glenn ja Jennifer Jason Leigh. Merkittävissä sivurooleissa nähdään mm. Donald Sutherland ja Robert De Niro.
Elokuva oli kaupallinen menestys ja sai kolme Oscar-ehdokkuutta. Kriitikkojen arviot olivat sekalaisia; erikoistehosteita ja näyttelijäsuorituksia kiitettiin, mutta tarinaa moitittiin arvioissa.
Juoni

Riitaisat McCaffreyn veljekset ovat molemmat seuranneet edesmenneen palomiesisänsä jalanjälkiä ja päätyvät työskentelemään samalle paloasemalle. Vanhempi veli Stephen on aseman karski esimies, joka haluaa taistella tulta vastaan paljain nyrkein, kun taas herkemmän nuoremman veljen Brianin on vaikea sopeutua vaaralliseen työhön. Brian löytääkin uuden uran päästessään eksentrisen palotutkija Rimgalen avuksi tutkimaan ihmishenkiä vaatineita outoja tulipaloja.
Näyttelijät

| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
|  Kurt Russell  | … |  Stephen McCaffrey   |
|  William Baldwin  | … |  Brian McCaffrey   |
|  Robert De Niro  | … |  kapteeni Donald ”Shadow” Rimgale   |
|  Scott Glenn  | … |  John ”Axe” Adcox   |
|  Jennifer Jason Leigh  | … |  Jennifer Vaitkus   |
|  Rebecca De Mornay  | … |  Helen McCaffrey   |
|  Donald Sutherland  | … |  Ronald Bartel   |
|  Jason Gedrick  | … |  Tim Krizminski   |
|  J. T. Walsh  | … |  raatimies Martin Swayzak   |
|  Anthony Mockus  | … |  päällikkö John Fitzgerald   |
|  Cedric Young  | … |  Grindle   |
|  Juan Ramirez  | … |  Ray Santos   |
|  Kevin Casey  | … |  Nightingale   |
|  Jack McGee  | … |  Schmidt   |
|  Mark Wheeler  | … |  Pengelly   |
Arvioita

Video-oppaassa vuodelta 1994 Olavi Similä arvostaa elokuvan tulitehosteita, mutta pitää elokuvan sivujuonta (pyromaanijahtia) kiinnostavampana kuin veljeksiin keskittyvää pääjuonta. Hän antaa Tulimyrskylle kolme tähteä viidestä, mikä vastaa sanallista arviota ”hyvä”.
Aiheesta muualla

Tulimyrsky Internet Movie Databasessa (englanniksi)
Verhojanskvuoristo

Verhojanskvuoret kartalla
Verhojanskvuoristo on vuoristoalue Sahan tasavallan pohjoisosassa Aasian-puoleisella Venäjällä. Vuoristo rajoittuu lännessä Lenaan ja sen sivujokeen Aldaniin sekä idässä Janaan ja Indigirkaan. Vuoristo muodostaa vedenjakajan näiden kolmen vesistön välille.
Verhojanskvuoristo on noin 1 700 kilometriä pitkä ja noin 100–250 kilometriä leveä. Eteläosan keskikorkeus on noin 2 000–2 300 metriä ja pohjoisosan noin 300–800 metriä. Vuoriston eteläosassa sijaitsee sen korkein kohta, joka on 2 480 metriä merenpinnan yläpuolella. Pohjoisosan korkein kohta on 1 527 metriä merenpinnan yläpuolella. Verhojanskvuoristo liittyy idässä Tšerskivuoriin.
Vuoristoalueella on kivihiili- sekä hopea-, lyijy- ja sinkkimalmiesiintymiä. Pohjoisen pallonpuoliskon matalin lämpötila on mitattu alueella sijaitsevassa Oimjakonin kylässä.
Risto Lehtonen

Risto Lehtonen (s. 1948 Jyväskylä) on suomalainen yhteiskuntatilastotieteilijä ja Helsingin yliopiston yhteiskuntatilastotieteen professori.
Uran alku

Lehtonen valmistui ylioppilaaksi 1967 Jyväskylän lyseosta. Sen jälkeen hän aloitti yliopisto-opinnot pääaineenaan tilastotiede. Hän valmistui 1976 filosofian maisteriksi ja lisensiaatiksi 1982 Jyväskylän yliopistosta. Tohtoriksi hän väitteli Jyväskylän yliopistossa 1991.
Virkaura

Lehtonen on työskennellyt 1981-1995 Kansaneläkelaitoksessa tutkijana ja  tutkimuspäällikkönä.  Vuosina 1996-2001 hän toimi Tilastokeskuksessa tieteellisenä johtajana sekä Elinolot-tilastoyksikön tilastojohtajana. Sittemmin hän on toiminut osa-aikaisesti Kelan tutkimusprofessorina.
Virastojen lisäksi Risto Lehtonen on toiminut erilaisissa tehtävissä eri yliopistoissa. Hänet nimitettiin 1994 Jyväskylän yliopistoon tilastotieteen dosentiksi ja Helsingin yliopiston sosiaalipolitiikan dosentiksi.
Lehtonen toimi 2001-2005 Jyväskylän yliopiston matematiikan ja tilastotieteen laitoksella survey-metodologian ja tilastotoimen määräaikaisena professorina. Vuosina 2008-2012 hän toimi yhteiskuntatilastotieteen määräaikaisena professorina Helsingin yliopistossa.
Tutkimustyö

Tilastotieteilijänä Lehtosen erityisalueita ovat esimerkiksi pienalue-estimointi, survey-otanta sekä monimutkaisten survey-aineistojen analyysi.
Survey-metodologia tarkoittaa erilaisia empiiris-kvantitatiivisen tutkimuksen menetelmiä, joita käytetään eri tieteenalojen tutkimuksessa. Lisäksi niitä voidaan soveltaa tilastotoimen alalla sekä suunnittelu- ja päätöksentekojärjestelmien apuna valtionhallinnossa, kuntasektorilla ja yritystoiminnassa. Lehtonen on tutkimuksessa erikoistunut survey-metodiikan tilastotieteellisen puoleen. Tilastotieteessä survey-metodologia kattaa osa-alueina mm. otantateorian, puuttuvien tietojen hallinnan menetelmiä, äärellisiä perusjoukkoja koskevat estimointimenetelmät sekä mutkikkaisiin tutkimus- ja otanta-asetelmiin perustuvien aineistojen erilaiset estimointi- ja analyysimenetelmät. Lehtosen aloittaessa professorina Jyväskylässä 2001 hän osallistui yhteistyössä Montrealin yliopiston ja Tilastokeskuksen kanssa toteutettuun survey-metodiikkaan liittyneeseen kansainväliseen tutkimusprojektiin, jossa tutkittiin, kuinka eri rekisterilähteistä saatava lisäinformaatio tuodaan mukaan arviointiprosessiin erilaisten tilastollisten menetelmien avulla.
Otos-perusteista pienalue-estimointia Lehtonen tutki vuosina 2001-2004 EU:n 5. puiteohjelmaan sisältyneen Eurarea-projektin piirissä.
Tutkimustoiminnan ohessa professori Lehtonen on osallistunut laajemminkin kansainväliseen tutkimusyhteistyöhön. Hän on toiminut survey-metodiin erikoistuneen balttilais-ukrainalais-pohjoismaisen tilastotieteellisen arviointikomitean jäsenenä.
Teokset

R. Lehtonen, E. Pahkinen: Practical Methods for Design and Analysis of Complex Surveys, Wiley 2004 (1. painos 1996)
Aiheesta muualla

Lehtonen, Risto - SocStats - University of Helsinki Confluence (Arkistoitu – Internet Archive)
Risto Lehtonen / Vastuullinen tutkija - Julkaisut - Tuhat-tutkimustietojärjestelmä - Helsingin yliopisto[vanhentunut linkki]
Universität Trier: Risto Lehtonen
Professori Lehtosen tieteellisiä artikkeleita ResearchGate.net-palvelussa (englanniksi)
| Auktoriteettitunnisteet  |
| --- | --- |
Kansainväliset:  ISNI  VIAF 
Kansalliset:  Israel  Suomi (KANTO)  Yhdysvallat  Puola 
Henkilöt:  Kansallisbiografia  Biografiasampo 
Muut:  IdRef
Robert Nyholm

| Robert Nyholm |
| --- | --- |

Henkilötiedot
Syntynyt: 7. maaliskuuta 1988 (ikä 36) Pietarsaari, Suomi
Kansalaisuus:   Suomi
Jääkiekkoilija
Lempinimi:  Bobby
Pelipaikka:  oikea laitahyökkääjä
Maila:  vasen
Pituus:  185 cm
Paino:  89 kg
Seura
Seura:  IFK Lepplax
Sarja:  III-divisioona
Pelinumero:  8
Pelaajaura
Pääsarjaura:  2008–
Aik. seurat:  Kiekko-Vantaa (Mestis) HIFK (SML) HCK (Mestis) Blues (SML) Sport (Mestis)
NHL-varaus:  129. varaus, 2006 Columbus Blue Jackets
Robert ”Bobby” Nyholm (s. 7. maaliskuuta 1988 Pietarsaari) on suomenruotsalainen jääkiekkoilija, joka pelaa kaudella 2014–2015 III-divisioonan IFK Lepplaxissa. Hänen vahvuuksiin kuuluu iso koko, suoraviivaisuus, laukausvoima ja kontaktipelaaminen. Nyholmin heikkouksiin kuuluu kiekolliset taidot, kankeus ja pelikäsitys.
Ura > Seuraura

Nyholm aloitti jääkiekon IFK Lepplaxissa. Hän pelasi juniorina myös Kokkolan Hermeksessä, josta Nyholm siirtyi kaudeksi 2004–2005 Helsingin IFK:n A-nuoriin. Kaudella 2005–2006 hän oli joukkueen kolmanneksi paras maalintekijä 11 osumallaan. Columbus Blue Jackets varasi Nyholmin viidennellä kierroksella 129. pelaajana NHL:n varaustilaisuudessa 2006. Samana kesänä myös OHL-joukkue Kingston Frontenacs varasi hänet CHL:n varaustilaisuudessa.
Kaudeksi 2006–2007 Nyholm siirtyi Frontenacsiin ja tulokaskausi toi siellä 66 runkosarjaottelussa tehot 13+21=34. Toinen kausi 2007–2008 meni kuitenkin pilalle rannevamman takia ja Nyholm teki 27 runkosarjaottelussa tehot 1+4=5. Hän palasi heinäkuussa 2007 HIFK:hon ja siirtyi try-outille sen SM-liigajoukkueeseen. Nyholm sai sopimuksen ja hän teki SM-liigadebyyttinsä 13. marraskuuta 2008 vieraissa Tapparaa vastaan. Nyholm pelasi kauden aikana yhteensä 17 runkosarjaottelua ilman tehopisteitä, mutta suurin osa kaudesta kului kuitenkin Mestis-joukkue Kiekko-Vantaassa, jossa hän teki 25 runkosarjaottelussa tehot 7+4=11. Nyholm pelasi myös kuusi ottelua HIFK:n A-nuorissa.
Varsinaisella tulokaskaudellaan 2009–2010 Nyholm pelasi HIFK:ssa 28 runkosarjaottelua tehoin 2+6=8. Hän teki liigauransa ensimmäisen maalin HIFK:n kauden neljännessä ottelussa 18. syyskuuta 2009 vieraissa Porin Ässiä vastaan. Nyholm pelasi kauden aikana myös viisi ottelua lainalla Kiekko-Vantaassa tehoin 2+2=4. Hän teki toukokuussa 2010 vuoden mittaisen jatkosopimuksen HIFK:n kanssa. Kevään 2011 pudotuspeleissä Nyholm ratkaisi HIFK:lle 13. huhtikuuta 2011 ensimmäisen finaaliottelun voiton Espoo Bluesia vastaan tekemällä 3–2-voittomaalin ajassa 52.35. Hän teki neljässä finaaliottelussa kaikkiaan kolme maalia ja voitti kauden 2010–2011 päätteeksi Suomenmestaruuden. Nyholm pelasi samalla kaudella myös kymmenen ottelua lainalla Kiekko-Vantaassa tehoin 6+4=10.
Toukokuussa 2011 Nyholm teki vuoden mittaisen jatkosopimuksen HIFK:n kanssa. Syyskuun 2011 lopulla hän siirtyi lainalle Kiekko-Vantaaseen, jossa Nyholm pelasi kauden 2011–2012 aikana neljä ottelua lainalla.
Kaudella 2012–2013 Nyholm mahtui HIFK:n kokoonpanoon vain yhteen SM-liigaotteluun, sillä hän pelasi syyskautensa suurimmaksi osaksi lainalla sen uudessa yhteistyöjoukkueessa, Mestiksen nousijajoukkue HC Keski-Uusimaassa. Nyholm oli 11 osumallaan joukkueen kolmanneksi paras maalintekijä. Tammikuussa 2013 HIFK lainasi hänet loppukauden kattavalla lainasopimuksella Espoo Bluesiin. Nyholm ei kuitenkaan saanut siellä nostetta uralleen ja hän jäi varsin näkymättömäksi.
Nyholm siirtyi kaudeksi 2013–2014 vuoden mittaisella sopimuksella Mestis-joukkue Vaasan Sportiin. Kauden 2014–2015 alun Nyholm oli pelaamatta, ja siirtyi joulun jälkeen kasvattajaseuraansa IFK Lepplaxiin pelaamaan III-divisioonaa.
Ura > Maajoukkueura

| Mitalit> Maa:   Suomi.Miesten jääkiekko.Alle 18-v. MM-kilpailut  | Mitalit> Maa:   Suomi.Miesten jääkiekko.Alle 18-v. MM-kilpailut  | Mitalit> Maa:   Suomi.Miesten jääkiekko.Alle 18-v. MM-kilpailut  | Maa:   Suomi> Miesten jääkiekko. |
| --- | --- | --- | --- |
|  Hopeaa | Ruotsi 2006 | jääkiekko |  |
Nyholm pelasi alle 18-vuotiaiden MM-kilpailuissa kahdesti, vuosina 2005 ja 2006. Jälkimmäinen turnaus päättyi hopeaan.
Hentiivuoret

| Hentii |
| --- | --- |
 Hentiivuoria Onon-joen takana.
Maantiede
Sijainti:   Mongolia
Koordinaatit:  48°47′00″N, 109°10′01″E
Korkein kohta
Nimi:  Asralt Hairhan
Korkeus meren-pinnan tasosta:  2 800 m m
Koordinaatit:  48°27′56″N, 107°24′46″E
Hentiivuoret (mongoliaksi: Хэнтийн нуруу, Hentiyn nuruu) ovat vuoristo koillis-Mongoliassa, Tövin ja Hentiin provinsseissa. Ne alkavat Ulan Batorin koillispuolelta ja kulkevat koilliseen Venäjän rajaa kohti.
Maantiede

Mongolien pyhä vuori, Burhan Haldun, ja sitä ympäröivä suojelualue ovat Hentiivuorilla. Vuoristo muodostaa vedenjakajan Jäämeren ja Tyynen valtameren valuma-alueiden välille. Tärkeimpiä vuoristosta alkunsa saavia jokia ovat Onon, Kerulen, Ingoda, Menza ja Tuul.
Hentiivuorten korkein kohta on Asralt Hairhan, joka on yksi mongolien pyhistä vuorista. Sen korkeus on 2800 m.
Vuoriston jatke ulottuu Venäjän puolelle Taka-Baikalian aluepiirin alueelle. Jablonovyivuoristo on samaa geologista kokonaisuutta Hentiivuorten kanssa.
Historiaa

Legendaarisen mongolivalloittaja Tsingis-kaanin uskotaan valinneen hautapaikkansa Hentiivuorilta. Vaikka varmuutta asiasta ei ole, osa vuoristoa on ollut tabu vuosisatojen ajan ja mongolit uskovat kaanin haudan sijaitsevan siellä.
Serra da Estrela

Vuoriston sijainti
Vanhoja tutka-asemia
Serra da Estrela on vuoristo Portugalissa ja Kastilian rajavuorten läntisin osa. Siellä sijaitsee Manner-Portugalin korkein kohta (1 993 metriä).
Pisin kokonaan Portugalin alueella sijaitseva joki, Mondego, saa alkunsa Serra da Estrelasta. Vuoristo on nykyään osa Serra da Estrelan luonnonpuistoa.
Serra da Estrela
Celeste & Jesse – aina yhdessä

| Celeste & Jesse – aina yhdessä> Celeste and Jesse Forever |
| --- | --- |

Ohjaaja:  Lee Toland Krieger
Käsikirjoittaja:   Rashida Jones  Will McCormack 
Tuottaja:   Jennifer Todd  Suzanne Todd 
Säveltäjä:   Sunny Levine  Zach Cowie 
Kuvaaja:  David Lanzenberg
Leikkaaja:  Yana Gorskaya
Pääosat:   Rashida Jones  Andy Samberg  Ari Gaynor  Eric Christian Olsen  Elijah Wood  Emma Roberts 
Valmistustiedot
Valmistusmaa:  Yhdysvallat
Tuotantoyhtiö:   Sony Pictures Classics  Buena Vista International 
Levittäjä:  Sony Pictures Classics Netflix
Ensi-ilta:  3. elokuuta 2012
Kesto:  92 minuuttia
Alkuperäiskieli:  englanti
Budjetti:  840 000 dollaria
Tuotto:  3 094 813 dollaria
Aiheesta muualla
IMDb 
AllMovie
Infobox OKNimi-testi OK: 
Celeste & Jesse – aina yhdessä (Celeste and Jesse Forever) on vuonna 2012 ensi-iltansa saanut Lee Toland Kriegerin ohjaama yhdysvaltalainen romanttinen komediaelokuva. Sen ensi-ilta oli 3. elokuuta 2012 New Yorkissa ja Los Angelesissa. Pienellä budjetilla valmistunut elokuva oli arvostelumenestys.lähde?
Näyttelijät

| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
|  Rashida Jones  | … |  Celeste Martin   |
|  Andy Samberg  | … |  Jesse Abrams   |
|  Elijah Wood  | … |  Scott   |
|  Emma Roberts  | … |  Riley Banks   |
|  Eric Christian Olsen  | … |  Steve Tucker   |
|  Ari Gaynor  | … |  Beth   |
|  Chris Messina  | … |  Paul   |
|  Will McCormack  | … |  Skillz   |
|  Rich Sommer  | … |  Max   |
|  Rafi Gavron  | … |  Rupert Bates   |
|  Matthew Del Negro  | … |  Nick Moran   |
|  Janel Parrish  | … |  Savannah   |
|  Rebecca Dayan  | … |  Veronica   |
Aiheesta muualla

Celeste & Jesse – aina yhdessä Internet Movie Databasessa (englanniksi)
Luhtamuura

| Luhtamuura |
| --- | --- |
 Koiras
Uhanalaisuusluokitus
 Silmälläpidettävä  
  
Tieteellinen luokittelu
Domeeni::  Aitotumaiset Eucarya
Kunta::  Eläinkunta Animalia
Pääjakso::  Selkäjänteiset Chordata
Alajakso::  Selkärankaiset Vertebrata
Luokka::  Linnut Aves
Lahko::  Varpuslinnut Passeriformes
Heimo::  Puumuurat Thamnophilidae
Suku::  Kapustarintamuurat Formicivora
Laji::  acutirostris
Kaksiosainen nimi
 Formicivora acutirostris  (Bornschein, Reinert & Teixera, 1995) 
Synonyymit
 Stymphalornis acutirostris 

Katso myös
   Luhtamuura Wikispeciesissä   Luhtamuura Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OKIUCN-testi OK: 
Luhtamuura (Formicivora acutirostris) on puumuurien heimoon kuuluva varpuslintu.
Luhtamuuraa tavataan Brasilian eteläosissa, Paranán ja Santa Catarinan osavaltioissa. Lajin levinneisyysalueen pinta-ala on noin 27 900 km2. Se on luokiteltu silmälläpidettäväksi.