stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Huugo (päihdeprojekti)
Alkoholi ja työelämä

Työnteko ja alkoholi sopivat useimpien mielestä huonosti yhteen, sillä alkoholinkäyttö vaikuttaa työntekoon, työntekijöiden keskinäisiin suhteisiin, työpaikan ilmapiiriin, työssä jaksamiseen ja terveyteen.  Vaikka työpaikat ovat kuivuneet parinkymmenen vuoden aikana, kasvanut kokonaisalkoholinkulutus on tuonut mukanaan uusia ongelmia, kuten lisääntyneitä sairauspoissaoloja, heikentynyttä työssä jaksamista ja alkoholin aiheuttamia sosiaalisia ongelmia.
Peruspalveluministeri Hyssälä mainitsi Alkoholi ja stressi työelämässä -seminaarissa pitämässään puheessa Huugo-hankkeen. Hyssälä piti hanketta tärkeänä ja erityisenä, mutta muistutti samalla muutoksen avaimien olevan kaikkien työyhteisöjen ja työelämässä toimivien käsissä. "Työyhteisö on yksi niistä paikoista, joissa me rakennamme alkoholikulttuuriamme, yhteistä tapaamme suhtautua alkoholinkäyttöön. Sosiaaliset normit ovat yhteisön tuotetta. Tapa, jolla me itse kukin alkoholinkäyttöön suhtaudumme, vaikuttaa myös muihin meidän lähipiirissämme. Ja se kulttuurinen paikka, jonka me alkoholille annamme työelämän ympyröissä, heijastuu myös muuhun elämään."
Sosiaali- ja terveysministeriön selvityksen mukaan alkoholihaittoja ehkäisevä toiminta työpaikoilla edellyttää monenlaisia tietoja ja taitoja. Työpaikan alkoholikulttuurin muutos vaatii koko henkilöstölle suunnattua asiallista, ilman moralisointia tapahtuvaa alkoholihaittoja, sovittuja pelisääntöjä ja hoitomahdollisuuksia käsittelevää tiedottamista. Työterveyshuoltoa pidetään ensi sijaisena paikkana josta tietoa tulisi saada, mutta usein on hyödyllistä kääntyä myös ulkopuolisten ammattilaisten puoleen, oli kyse sitten kokonaisvaltaisesta työpaikan päihdeprojektista tai yksittäisistä koulutustilaisuuksista. Työnantajan näkökulmasta sijoitus on selvityksen mukaan yleensä kannattava.
Aiheesta muualla

Huugon kotisivut
Työturvallisuuskeskus
Super Robot Monkey Team Hyperforce Go!

| Super Robot Monkey Team Hyperforce Go! |
| --- | --- |
 Sarjan logo.
Tyyli:  Animaatio
Kestoaika:  22 min
Luoja(t):  Ciro Nieli
Pääosissa:  Greg Cipes Kevin Michael Richardson Corey Feldman Tom Kenny Clancy Brown Kari Wahlgren
Alkuperämaa:   Yhdysvallat
Alkuperäiskieli:  amerikanenglanti
Verkko:   Jetix
Esitetty:  1. syyskuuta 2004 – 16. joulukuuta 2006
Jaksoja:  52
Tuotanto
Tuottaja(t):  Henry Gilroy
Vastaava(t) tuottaja(t):  Randolph Heard Ciro Nieli
Ohjaaja(t):  Julie Morgavi Fumio Maezono Alan Wan Ciro Nieli Chris Reccardi
Käsikirjoittaja(t):  Brandon Auman Mark Henry Kevin Campbell Henry Gilroy Robert David Ciro Nieli
Palkinnot
Ehdokkuudet:  Golden Reel (2006, 2007)
Aiheesta muualla
Virallinen sivusto
IMDb 
Super Robot Monkey Team Hyperforce Go! (tunnetaan myös nimellä SRMTHG) on yhdysvaltalainen Walt Disney Television tuottama animaatiosarja, jonka loi Ciro Nieli. Sarjasta tuotettiin yhteensä 52 jaksoa, eli neljä tuotantokautta, jotka esitettiin alun perin Yhdysvalloissa vuosien 2004–2006 välisenä aikana.
Sarja sijoittuu tulevaisuuteen kuvitteelliseen Shuggazoom planeetalle, jossa seurataan viiden robottiapinan ja ihmispojan seikkailuja puolustaessaan planeettaa pahuudelta ja erityisesti Skeleton Kingiltä.
Tarina

Sarjan päähahmona on nuori poika nimeltä Chiro, joka löytää hylätyn jättirobotin tutkiessaan Shugazoom planeettaa. Poika päättää katsoa, jos saisi irti varaosia itselleen, mutta mentyään robotin sisälle Chiro vääntää vahingossa "on" kahvasta ja herättää viisi apinarobottia (Antauri, SPRX-77, Gibson, Otto ja Nova). Samalla hän fuusioituu kädellisten voiman kanssa, jonka myötä Chirolla on kyky muuntautua rohkeaksi taistelijaksi ja apinaviisikon, eli monkey teamin, johtajaksi. Pian he ryhtyvätkin tehtäväkseen pelastaa Shuggazoom City pahalta Skeletonilta.
Hahmoja

Chiro on 13-vuotias poika, joka tutkiessaan Shuggazoom planeetan laitamia sai supervoimia herättäessään robottiapinat horroksesta. Hänestä tuli myös ryhmän johtaja.
Antauri on väriltää musta apina ja muuntautuu sarjan 3. ja 4. kaudella voimakkaaksi hopeiseksi apinaksi. Hän on hyvin rauhallinen ja välittää paljon ystävistään. Antauri opettaa Chiroa hallitsemaan uusia voimiaan ja antaa pojalle, sekä muille ryhmän jäsenille henkisiä neuvoja.
SPRX-77 (tunnetaan myös nimellä Sparx) on väriltään punainen apina ja ryhmänsä paras lentäjä, sekä koomisin jäsen. Huolimatta suuresta egostaan Sparx on rohkea taistelija ja suojelee ystäviään pahuudelta. Hän on rakastunut Novaan, mutta ei koskaan myönnä sitä.
Mr. Hal Gibson on väriltään sininen apina ja toimi ryhmässään tiedemiehenä. Hän usein antaa pitkäveteisiä selityksiä eri asioista, jonka vuoksi Gibson keskeytetään puheen aikana. Hän inhoaa hyönteisiä etenkin hämähäkkejä.
Otto on väriltään vihreä apina ja toimii ryhmänsä mekaanikkona. Vaikka hän onkin erittäin lahjakas mekaniikassa niin muissa asioissa Otto on tyhmä. Yksi hänen unelmistaan oli päästä sirkusesiintyjäksi.
Nova on väriltään keltainen apina. Hän on ryhmänsä ainut naispuolinen jäsen ja kenties paras taistelija, jolla on lyhyt pinna. Nova on myös ihastunut Sparxiin, mutta hänkään ei myönnä sitä. Hän myös piti luojastaan Skeletonista, kun hän oli ihminen.
Mandarin väriltään oranssi apina. Hän oli tiimin edellinen päällikkö mutta liian vallanhalun takia hänet lähetettiin vankilaan. Myöhemmin hän siirtyi Skeleton Kingin palvelijaksi.
Jinmay on Chiron tyttöystävä. Hän esiintyi ensi kerran ensimmäisessä jaksossa jossa hänelle selvisi että hän oli oikeasti robotti. Jinmay oli löytynyt avaruudesta ja hänen historiansa on tuntematon. Kolmannen tuotantokauden alussa hän liittyi hyperforce-tiimiin. Luonteeltaan tyttö on ystävällinen ja aina valmis auttamaan ystäviään.
Superrobotti
Skeleton King on sarjan keskeinen vihollinen. Hän oli ennen ihminen, alkemisti, joka loi robottiapinat. Muttä hän muuttui pahaksi ja yrittää nyt tuhota Shuggazoomia.
Ääninäyttelijät

| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
|  Greg Cipes  | … |  Chiro   |
|  Kevin Michael Richardson  | … |  Antauri, Biff Beefy Box, Morlath   |
|  Corey Feldman  | … |  SPRX-77   |
|  Tom Kenny  | … |  Gibson, Sakko, Flytor, Johnny Sunspot   |
|  Clancy Brown  | … |  Otto, hissimonsteri, Planetoid Q   |
|  Kari Wahlgren  | … |  Nova, The Jungle Girl   |
|  Mark Hamill  | … |  Skeleton, TV-monsteri, Alkemisti   |
|  James Hong  | … |  Mandarin   |
|  Hynden Walch  | … |  Valeena   |
|  Jeffrey Combs  | … |  Gyrus Krinkle   |
|  Dee Bradley Baker  | … |  Professor Maezono   |
|  Ashley Johnson  | … |  Jinmay   |
|  Keone Young  | … |  Super Quasier   |
|  Meredith Salenger  | … |  Aurora Six   |
|  Scott Menville  | … |  Slingshot   |
|  Robert Englund  | … |  The Ringmaster   |
|  Frank Welker  | … |  Thingy   |
|  Lance Henriksen  | … |  Mobius Quint   |
|  Bruce Campbell  | … |  kapteeni Shuggazoom   |
|  Mako  | … |  Master Offay   |
Ääninäyttelijät > Suomenkieliset ääninäyttelijät

| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
|  Veikko Honkanen  | … |  Antauri   |
|  Jukka Rasila  | … |  Otto   |
|  Annituuli Kasurinen  | … |  Nova   |
|  Rauno Ahonen  | … |  Skeleton   |
|  Mirjami Heikkinen  | … |  Jinmay   |
|  Kari Tamminen  | … |  sivuäänet   |
Aiheesta muualla

TV.com (Arkistoitu – Internet Archive)
HuudiBoogie

| HuudiBoogie Laiska Leppone |
| --- | --- | --- |

Studioalbumin tiedot
 Julkaistu: 30. toukokuuta 2009
 Tuottaja(t): Laiska Leppone, Hemu Gomez, Syväpää
 Tyylilaji: gangsta rap
 Levy-yhtiö: Firma Records
Laiska Lepposen muut julkaisut
| Sananlaskuja 2007 | HuudiBoogie 2009 | Mes que un slut 2012 |
HuudiBoogie on suomalaisen rap-artisti Laiska Lepposen neljäs studioalbumi, joka julkaistiin toukokuussa 2009 Firma Records -levy-yhtiön kautta. Kappale "Still häslin" on ilmaisladattavana Redrum-187 -sivustolla ja siitä julkaistiin musiikkivideo tammikuussa 2011.
Kappaleet

Intro – 0.35
Liian wanha clisee – 3.31
Metodit – 3.52
Seteli verenpunainen – 3.49 (mukana Lasse K)
Orginelli tyyli – 3.47
Konna – 3.41 (mukana Hannibal & Soppa)
Aasi – 3.10
Skit – 0.49
Niinkö aina – 4.05 (mukana Tykopaatti & Stepa)
Oodi posselle – 4.26 (mukana Olavi Punasilmä)
Still häslin – 4.12
Vaaleenhaalee – 4.15
Vialla – 3.42
Kultalusikka – 4.23 (mukana Julia Kawka)
Still häslin Harhahumppa Remix – 3.42 (bonuskappale)
Biitit

Laiska Leppone: 3, 5, 6, 10, 11, 12, 13
Hemu Gomez: 2, 4, 9
Laiska Leppone & Hemu Gomez: 14
Syväpää: 15
Arvostelut

Redrum-187:
Aiheesta muualla

Kappale "Still Häslin" ladattavissa Redrum-187 -sivustolla
Hyères

| Hyères |
| --- | --- |

 vaakuna
 Hyères
 Koordinaatit: 43°7′11.64″N, 6°7′53.76″E 
Valtio:  Ranska
Hallintoalue:  Provence-Alpit-Riviera
Departementti:  Var
Arrondissementti:  Toulon
Pinta-ala:  
 – Kokonaispinta-ala:  132 km²
Korkeus:  40 m
Väkiluku (2016)  (arvio):  55 772
 – Väestötiheys:  422,5 as./km²
Aikavyöhyke:  UTC+1
 – Kesäaika:  UTC+2
 
 www.hyeres.fr 
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Hyères [ jɛ:ʁ ] sijaitsee Ranskan Rivieralla 15 kilometriä Toulonista itään, ja se on Välimeren lomakeskuksista vanhin. Vuoden 2016 arvion mukaan Hyèresissä asui 55 772 asukasta. Place de la Républiquella on 1200-luvulla rakennettu kirkko, jossa Ranskan kuningas Ludvig Pyhä rukoili 1254 palattuaan ristiretkeltä.
Hyèresin suosituimpia nähtävyyksiä ovat vanha kaupunki, muinainen temppeliherrojen rakennus, kauppakatu Rue Massillon ja 1500-luvulla korjattu goottilainen kirkko Église Saint-Paul. Hyèresin lähellä sijaitsee antiikin ajan Olbian kaupungin arkeologinen alue.
Hyères tunnetaan huhtikuun lopulla järjestettävistä muoti- ja valokuvafestivaaleistaan (ransk. Festival international de mode et de photographie).
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Hyères Wikimedia Commonsissa
Häpyrako

Häpyrako.
Häpyrako, rima pudendi, on isojen häpyhuulien väliin jäävä rako ja osa naisen sukupuolielimiä. Häpyrako on erogeeninen alue, ja siitä on yhteys virtsaputkeen ja emättimeen.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Häpyrako Wikimedia Commonsissa
Härdelli

Härdelli oli 1990-luvulla Radiomafian (nyk. YleX) ohjelma, jota juonsivat Pertti Salovaara sekä Kari Kaivola. Ohjelmaa lähetettiin perjantai-iltaisin kello 19.00 alkaen.
Ohjelmassa soitettiin suurimmaksi osaksi sen ajan listoilla olevaa musiikkia kuten eurodancea, ja välissä oli Salovaaran ja Kaivolan humoristisia spiikkauksia.
Vuonna 2017 Kaivola perusti Kaippa FM -radioaseman, ja ilmoitti Härdelli-ohjelman tekevän paluun. Kaivola kertoi pyytäneensä Salovaaraa juontajaksi, mutta Salovaara kieltäytyi. Ensimmäinen 2010-luvun Härdelli-ohjelma lähetettiin 6. lokakuuta 2017. Ohjelmaa tehtiin 20 jaksoa, jotka juonsi DJ Tony. Viimeinen Kaippa FM -aseman jakso lähetettiin 16. helmikuuta 2018.
Ohjelmaa alettiin tehdä uudestaan tammikuussa 2020 nimellä Härdelli 2.0 ja sen juontajaksi palasi Pertti Salovaara. Ohjelmaa voi kuunnella Härdellin internet-sivuilla.
Julkaisut

Radio-ohjelmasta julkaistiin kolme kokoelma-CD:tä, joista ainakin kaksi ensimmäistä myös c-kasetteina, jotka sisälsivät sen ajan hittilistoilla olevia musiikkikappaleita sekä sketsejä.
Härdelli Vol 1. (Julkaisija: Bluebird Music) (1995)
Härdelli Vol 2. (Julkaisija: Bluebird Music) (1996)
MM Härdelli Vol 3. (Julkaisija: K-Tel) (1997)
Vuosina 2017–2018 tehdyt jaksot julkaistiin ensiesitysten jälkeen MixCloud-palvelussa. Jaksot on koottu Härdelli-soittolistaksi.
Huomispäivän uutisia

| Huomispäivän uutisia> News from Nowhere (or An Epoch of Rest) |
| --- | --- |
 Kelmscott Pressin vuonna 1893 julkaiseman painoksen kansikuva.
Alkuperäisteos
Kirjailija:  William Morris
Kieli:  englanti
Genre:  tieteiskirjallisuus, utopia
Julkaistu:  1890
Suomennos
Suomentaja:  Ville-Juhani Sutinen
Kustantaja:  Savukeidas
Julkaistu:  2008
Sivumäärä:  355
ISBN:  9789525500288
Löydä lisää kirjojaKirjallisuuden teemasivulta
Huomispäivän uutisia (News from Nowhere) on englantilaisen taiteilijan, kirjanpainajan, sosialistin ja yhteiskuntakriitikon, William Morrisin, vuonna 1890 kirjoittama kirja, joka on sekoitus utopistista sosialismia ja tieteiskirjallisuutta. Teoksen on julkaissut suomeksi Savukeidas-kustantamo vuonna 2008.
Teos sijoittuu 2000-luvun alun Lontooseen, ja se oli tarkoitettu viestiksi viktoriaanisen ajan ihmisille sekä tuleville sukupolville. Teknologinen konservatiivi ja nostalginen utopisti Morris kehittelee kirjassa ihanteellisen ekologis-sosialistisen utopian, jossa kapitalismin sairaudesta on parannuttu uudenlaiseen yhteisöllisyyteen.
Indrek Pertelson

| Mitalit> Maa:   Viro.Miesten judo. Olympialaiset  | Mitalit> Maa:   Viro.Miesten judo. Olympialaiset  | Mitalit> Maa:   Viro.Miesten judo. Olympialaiset  | Maa:   Viro> Miesten judo. |
| --- | --- | --- | --- |
|  Pronssia | Sydney 2000 | Yli 100 kg |  |
|  Pronssia | Ateena 2004 | Yli 100 kg |  |
| MM-kilpailut  | MM-kilpailut  | MM-kilpailut  |  |
|  Hopeaa | Birmingham 1999 | Yli 100 kg |  |
|  Hopeaa | Osaka 2003 | Avoin sarja |  |
| EM-kilpailut  | EM-kilpailut  | EM-kilpailut  |  |
|  Kultaa | Haag 1996 | Avoin sarja |  |
|  Hopeaa | Bukarest 2004 | Yli 100 kg |  |
|  Pronssia | Ostend 1997 | Avoin sarja |  |
|  Pronssia | Oviedo 1998 | Avoin sarja |  |
|  Pronssia | Bratislava 1999 | Yli 100 kg |  |
Indrek Pertelson (21. huhtikuuta 1971 Tallinna) on virolainen judoka ja olympiamitalisti. Hän on voittanut urallaan kaksi olympiamitalia, pronssia yli 100-kiloisten sarjassa vuosina 2000 ja 2004. Pertelson on voittanut myös kaksi mitalia MM-kilpailuista ja viisi EM-kisoista.
Indrek Sei

| Mitalit> Maa:   Viro.Miesten uinti.EM-kilpailut (lyhyt rata)  | Mitalit> Maa:   Viro.Miesten uinti.EM-kilpailut (lyhyt rata)  | Mitalit> Maa:   Viro.Miesten uinti.EM-kilpailut (lyhyt rata)  | Maa:   Viro> Miesten uinti. |
| --- | --- | --- | --- |
|  Hopeaa | Valencia 2000 | 100 m sekauinti |  |
|  Hopeaa | Gateshead 1993 | 100 m sekauinti |  |
|  Pronssia | Espoo 1992 | 100 m sekauinti |  |
|  Pronssia | Gelsenkirchen 1991 | 100 m sekauinti |  |
Indrek Sei (s. 26. kesäkuuta 1972 Tallinna) on virolainen kilpauimari, jonka päämatka oli 100 metrin sekauinti. Hän voitti urallaan lyhyen radan EM-kilpailuista päämatkallaan kahdesti hopeaa (Gateshead 1993, Valencia 2000) ja kahdesti pronssia (Gelsenkirchen 1991, Espoo 1992).
Sei edusti kotimaataan myös kolmissa olympiakisoissa (Barcelona 1992, Atlanta 1996, Sydney 2000).
Huub Stevens

| 0 | 1 | 2 | 3 |
| --- | --- | --- | --- |

Henkilötiedot
Koko nimi: Hubertus Jozef Margaretha Stevens
Syntymäaika: 29. marraskuuta 1953 (ikä 70)
Syntymäpaikka: Sittard, Alankomaat
Seurat
| Vuodet | Seura | O | (M) |
| 1970–1975 |  Fortuna Sittard | 104 | (4) |
| 1975–1986 |  PSV Eindhoven | 293 | (15) |
Maajoukkue
| 1979–1985 |  Alankomaat | 18 | (1) |
Valmennusura
1993–1996:  Roda
1996–2002:  Schalke
2002–2003:  Hertha BSC
2004–2005:  Köln
2005–2007:  Roda
2007–2008:  HSV
2008–2009:  PSV Eindhoven
2009–2011:  Red Bull Salzburg
2011–2012:  Schalke
2013–2014:  PAOK
2014:  VfB Stuttgart
2014–2015:  VfB Stuttgart
2017:  Roda
2019:  Schalke
2020:  Schalke
 Seurajoukkueuran tilastot kattavat vain kansalliset sarjat.
Huub Stevens (s. 29. marraskuuta 1953) on alankomaalainen jalkapallovalmentaja ja entinen puolustaja.
Ura pelaajana

Stevens edusti urallaan Fortuna Sittardia ja PSV Eindhovenia. PSV:ssä hän pelasi vuosina 1975–1986 lähes 300 liigaottelua ja oli voittamassa kolmea Alankomaiden mestaruutta sekä yhtä KNVB Cupia. Kaudella 1977/78 hän oli mukana PSV:n UEFA Cupin voittaneessa joukkueessa ja pelasi myös loppuottelussa täydet minuutit.
Alankomaiden maajoukkuetta Stevens edusti 18 A-maaottelussa ja onnistui kerran maalinteossa. Hän oli mukana Alankomaiden EM-kisajoukkueessa 1980, jolloin maa jäi alkulohkonsa kolmanneksi.
Ura pelaajana > Meriitit pelaajana

Alankomaiden mestaruus (3): 1976, 1978, 1986
KNVB Cup: 1976
UEFA Cup: 1978
Ura valmentajana > Meriitit valmentajana

UEFA Cup: 1997
Itävallan mestaruus: 2010
Saksan Cup: 2001, 2002
Saksan Liigacup
Hopeaa 2001, 2002
Hyōhō niten ichi -ryū

Hyōhō Niten Ichi-ryū (jap. 兵法二天一流), on klassinen japanilainen miekkailukoulukunta, jonka perusti kuuluisa samurai ja miekkapyhimys (kensei) Miyamoto Musashi (jap. 宮本 武蔵, Miyamoto Musashi, 1584 – 19. toukokuuta 1645). Hyōhō Niten Ichi-ryū on tunnetuin kahden miekan tekniikoistaan, joita Musashi kutsui nimellä niten'ichi (jap. 二天一, niten'ichi) tai nitōichi (jap. 二刀一, nitōichi).
Tekniikat

Hyōhō Niten Ichi-ryūn harjoittelu perustuu muotoihin joita harjoitellaan lähinnä parin kanssa. Vaikka koulu on tunnettu nimenomaan kahden miekan tekniikoistaan, ne muodostavat vain pienen osan sen koko sisällöstä. Nykyään harjoiteltaviin tekniikoihin kuuluvat seuraavat sarjat:
Tachi Seiho - Kaksitoista pitkän miekan tekniikkaa.
Kodachi Seihō - Seitsemän lyhyen miekan tekniikkaa
Nito Seiho - Viisi tekniikkaa kahdella miekalla (pitkä ja lyhyt).
Aikuchi roppo - Kuusi tekniikkaa veitsellä.
Bōjutsu - Kaksikymmentä tekniikkaa bō-sauvalla, sekä miekkaa että toista bōta vastaan.
Jitte to jutsu - Viisi tekniikkaa miekkaa vastaan (Jitte tai jutte on eräänlainen väkäsellä varustettu pamppu miekan hallitsemiseen).
Lisäksi koulun opetukseen kuuluu myös jujutsua.
Perimys

Koulun päämiehen virka ei ole automaattisesti suvussa periytyvä, vaan päämies valitsee seuraajakseen aina sopivimman oppilaan. Seuraavalle päämiehelle luovutetaan aina käärö johon on listattu koulun tekniikat ja oikea lähestymistapa niihin, sekä Musashin itsensä tekemä puumiekka (Jisso Enman no Bokutō) jota hän käytti harjoittelussa sekä kävelykeppinä myöhempinä vuosinaan.
Hyōhō Niten Ichi-ryūn päämiehet:
Miyamoto Musashi Fujiwara no Genshin
Terao Kyumanosuke Nobuyuki (Toinen nimi voidaan lukea myös Motomenosuke)
Terao Goemon Katsuyuki
Yoshida Josetsu Masahiro
Santo Hikozaemon Kyohide
Santo Hanbe Kiyoaki
Santo Shinjuro Kiyotake
Aoki Kikuo Hisakatsu
Kiyonaga Tadanao Masami
Imai Masayuki Nobukatsu
Iwami Toshio Gensho
Kajiya Takanori
Hyōhō niten ichi-ryūn 11.soke Iwami Toshio Gensho.
Indalecio Prieto

Indalecio Prieto vuonna 1936.
Indalecio Prieto (Juan Cristóbal, 1926).
Indalecio Prieto (30. huhtikuuta 1883 Oviedo, Espanja – 11. helmikuuta 1962 México, Meksiko) oli espanjalainen poliitikko. Hän oli yksi sosiaalidemokraattisen Espanjan sosialistisen työväenpuolueen (PSOE) johtajista ja vaikutusvaltainen etenkin Espanjan toisen tasavallan aikana 1930-luvulla.
Varattomassa perheessä Bilbaossa varttunut Prieto liittyi PSOE:en vuonna 1899. Hän työskenteli nuorena El Liberal -nimisen sanomalehden toimittajana. Vuonna 1911 hänet valittiin Espanjan ensimmäisenä sosialistina maakuntaneuvostoon ja ensimmäisen maailmansodan aikana hänestä tuli PSOE:n paikallinen johtaja Baskimaalla. Osallistuttuaan vallankumoukselliseen lakkoliikkeeseen hän oli maanpaossa Ranskassa vuosina 1917–1918. Prieto valittiin Espanjan edustajainhuoneeseen Bilbaon edustajana vuonna 1918. Kenraali Miguel Primo de Riveran diktatuurin aikana 1920-luvulla Prieto kannatti täydellistä oppositioon asettumista ja ajautui erimielisyyksiin ammattiyhdistysjohtaja Francisco Largo Caballeron kanssa, joka hyväksyi yhteistyön uuden hallinnon kanssa. Yhdessä muiden poliittisten johtajien kanssa Prieto allekirjoitti kesällä 1930 niin sanotun San Sebastiánin sopimuksen, joka merkitsi sosialistien liittoutumista muiden tasavaltalaisten puolueiden kanssa. Prieto joutui tämän vuoksi pakenemaan uudelleen Ranskaan aina tasavallan julistamiseen saakka.
Prieto toimi Espanjan valtiovarainministerinä toisen tasavallan ensimmäisessä hallituksessa vuonna 1931 ja yleisten töiden ministerinä Manuel Azañan hallituksessa vuosina 1931–1933. Hän käynnisti monia suuria infrastruktuurihankkeita. Koska radikaali vasemmisto arvosteli hallitusta liian hitaista uudistuksista, Prieto ilmoitti hallituksen kaatumisen jälkeen syksyllä 1933 sosialistien ja tasavaltalaisten liiton päättyneeksi. Vuoden 1934 epäonnistuneen vallankumouksellisen kansannousun yhteydessä hän joutui jälleen pakenemaan Ranskaan. Myöhemmin Prieto tuki kansanrintamaksi kutsutun vasemmistopuolueiden liiton muodostamista. Kansanrintama nousi Espanjassa hallitusvaltaan vuonna 1936, mutta sosialistien sisäinen jakautuminen Prieton ja Largo Caballeron kannattajiin esti Prietoa tulemasta hallitukseen. Espanjan sisällissodan puhjettua Prieto kuitenkin toimi laivastoministerinä Largo Caballeron johtamassa hallituksessa syyskuusta 1936 toukokuuhun 1937 sekä sen jälkeen sotaministerinä Juan Negrínin hallituksessa toukokuuhun 1938 saakka. Hänet syrjäytettiin sotaministerin tehtävästä keväällä 1938, koska varsinkin hallituksessa asemaansa vahvistaneet kommunistit katsoivat hänen vajonneen liialliseen pessimismiin sodan lopputuloksen suhteen.
Tasavallan kukistumisen jälkeen Prieto eli loppuelämänsä maanpaossa Meksikossa. Hän toimi PSOE:n johtajana vuoteen 1950.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Indalecio Prieto Wikimedia Commonsissa
Häpyluu

Kuva miehen lonkkaluusta, jossa näkyy L-kirjaimen muotoinen häpyluu (os pubis).
Häpyluu (lat. os pubis) on lonkkaluun etummaisin osa. Vasen ja oikea häpyluu liittyvät toisiinsa häpyliitoksen (symphysis pubica) välityksellä. Lapsella häpyluu on muusta lonkkaluusta erillinen, ruston erottama osa, joka vähitellen murrosiän aikana yhtyy lonkkaluuhun ruston luutuessa.
Rakenne

Häpyluu voidaan jakaa anatomisesti kolmeen osaan.
Häpyluun runko (corpus ossis pubis) muodostaa viidenneksen lonkkamaljasta (acetabulum). Sen ulkopinta muodostaa osan sekä puolikuumaisesta nivelpinnasta (facies lunata acetabuli) että lonkkamaljan kuopasta (fossa acetabuli). Rungon sisäpinta taas toimii lähtökohtana osalle sisempää peittäjälihasta (m. obturatorius internus).
Häpyluun ylähaara (ramus superior ossis pubis) lähtee rungosta mediaanitasossa ja yhtyy vartalon keskiviivassa vastakkaisen puolen häpyluun ylähaaraan. Ylähaara jaetaan edelleen mediaaliseen ja lateraaliseen osaan. Mediaalinen osa on muodoltaan jokseenkin nelikulmio. Sen terävä lateraalireuna muodostaa lonkkaluun peittyneen aukon (foramen obturatum) harjun, joka toimii lähtökohtana häpyluu-reisiluu-siteelle (ligamentum pubofemorale). Yläreuna taas muodostaa osan häpyluun harjannetta (pecten ossis pubis). Lateraalisella osalla puolestaan on kolme pintaa - nouseva, laskeva ja posteriorinen. Nouseva pinta on osa häpyluun harjannetta. Tämän linjan edessä lateraaliosa on pinnaltaan kolmiomainen (lateraalisesti leveämpi kuin mediaalisesti) ja harjannelihaksen (m. pectineus) peittämä. Posterioripinta muodostaa osan pikkulantion (pelvis minor) etureunasta.
Häpyluun alahaara (ramus inferior ossis pubis) on ohut ja litteä osa, joka kulkee lateraalisuuntaan ja alas ylähaaran mediaalipuolelta. Se kapenee laskeutuessaan ja niveltyy lopulta istuinluun (os ischium) nousevaan haaraan peittyneen aukon alapuolella. Sen anterioripinta on karkea ja siihen kiinnittyy useita lihaksia - osa hoikkalihaksesta (m. gracilis), osa ulommasta peittäjälihaksesta (m. obturatorius externus), reiden lyhyt lähentäjälihas (m. adductor brevis) ja reiden pitkä lähentäjälihas (m. adductor longus). Alahaaran posterioripinta on sileä ja toimii lähtökohtana osalle sisempää peittäjälihasta. Mediaalireuna on paksu, karkea ja ulospäin kääntynyt (erityisesti naisilla) ja siinä on kaksi alaspäin osoittavaa harjua, jotka ovat jatkoa istuinluun nousevan haaran vastaaville rakenteille. Ulompaan harjuun kiinnittyy välilihan (perineum) pinnallinen kalvo, sisempään taas lantion alapohjan (diaphragma urogenitale) laskeva kalvo. Lateraalireuna on ohut ja terävä ja se muodostaa osan peittyneen aukon reunasta sekä toimii kiinnityskohtana peittäjäkalvolle (membrana obturatoria).