Solomija Krušelnytska
Tapahtumia oopperauran aikana

Milanossa professori Fausta Crespin johdolla 1893–1896 Krušelnytskan äänialaksi muutettiin lyyris-dramaattinen sopraano, ja samoina vuosina näyttämötaidetta opetti professori Conti. Wienissä Krušelnytska kävi opiskelemassa 1895 Richard Wagnerin oopperoita professori Josef Gensbacherin johdolla. Sopraanouransa aikana Krušelnytska lauloi kaksi mezzoroolia, Carmenin ja Balladynan (Goplana).[lähde? ]
Krušelnytskalla oli voimakas, soiva ääni, jossa oli erityinen samettinen timbre. Hänen äänialansa oli kolme oktaavia, hänellä oli hieno esitystapa, loistava näyttämöllinen taito sekä erinomainen virtuoositekniikka. Lisäksi hyvän muistinsa avulla hän pystyi oppimaan roolit 2–3 päivässä.
Vuosina 1893–1895 Krušelnytska esiintyi Lembergissä ja Krakovassa. Krušelnytska 22-vuotiaana 1894 opiskeli 10 oopperaa ohjelmistoonsa, jotka hän myös esitti. Vuoden 1895 jälkeen hän asettui Italiaan, josta hän matkusti eripuolille Italiaa ja Eurooppaa esiintymään. Vuosiksi 1898–1902 Krušelnytska teki kuitenkin nelivuotisen sopimuksen Varsovan Teatr Wielkiin. Tämän periodin aikana aina vuoden vaihteessa hän lauloi muutaman viikon Pietarin Mariinski-teatterissa. Vuosina 1897, 1905, 1908, 1910, 1912 ja 1913 hän osallistui Italialaisten oopperatalojen järjestämiin Etelä-Amerikan kiertueisiin.[lähde? ]
Marraskuussa 1899 Krušelnytska kutsuttiin pitämään yksityiskonsertti tsaari Nikolai II:lle ja hänen perheelleen, ja 1909 Italian kuninkaallinen perhe antoi tunnustuksen ja järjesti juhlan hänen kunniakseen.
1903 Krušelnytska osti kaksikerroksisen asunnon Lembergistä osoitteesta 23 Kraszewkiego (nykyisin вул. С. Крушельницької, 23), jossa hänen perheensä sittemmin asui.[lähde? ]
Joulukuussa 1895 Cremonassa esitettävää Manon Lescautia varten Puccini suositteli Krušelnytskaa valmistautumaan Manonin rooliin Milanossa professori Carlo Carignanin johdolla. Puccini tuli henkilökohtaisesti vaimonsa Elviran ja tämän tyttären Foscan kanssa seuraamaan esitystä. 1908 Krušelnytska ja Carlo Riccioni matkustivat Giacomo ja Elvira Puccinin kanssa Kairoon. Siellä esitetyn Madama Butterflyn johti Maestro itse. Arturo Toscaniniin Krušelnytska tutustui Torinossa 1904 ja Toscanini kiinnitti Krušelnytskan Italian ensiesitysten 1906 Richard Straussin Salomen ja 1909 Electran nimiosiin. Salomen esityksessä lisäsensaationa oli Krušelnytskan itsensä esittämä ”seitsemän hunnun tanssi”.
Kesäkuussa 1904 entinen Metropolitan Operan ja Covent Gardenin impressario Maurice Grau keskusteli Krušelnytskan kanssa esiintymisestä näissä taloissa. Keskustelu ei johtanut sopimukseen. Kuitenkin 1913 Krušelnytska sai kutsun esiintyä Metropolitan Operassa mutta väärinkäsityksistä johtuen hän ei hyväksynyt kutsua.
Krušelnytska avioitui 19. heinäkuuta 1910 Buenos Airesissa asianajaja Cesare Riccionin kanssa. Aviopari hankki talon Viareggiosta osoitteesta viale Carducci 25. Talo nimettiin ”Villa Salomeaksi” ja aviopari asettui sinne asumaan. Cesare Riccioni valittiin myöhemmin Viareggion pormestariksi.[lähde? ]
Koko oopperauransa aikana Krušelnytska konsertoi useilla paikkakkunnilla. Ohjelmistossaan hänellä oli ooppera-aarioiden lisäksi ukrainalaisia ja puolalaisia kansanlauluja. Viimeisen kerran Krušelnytska lauloi oopperalavalla Napolissa 1920. Vuosina 1923–1937 Krušelnytska konsertoi Argentiinassa, Italiassa, Espanjassa, Portugalissa, USA:ssa ja Kanadassa.[lähde? ]