stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Laululeikki

Laululeikki on leikki tai peli, johon kuuluu laulun ja liikkeiden yhdistäminen omaksi kokonaisuudekseen. Laululeikkejä on monenlaisia sormileikeistä isoihin piirileikkeihin ja tanssipeleihin. Laululeikeissä on usein leikinjohtaja tai -aloittaja, jonka ohjeiden ja esimerkin mukaan toimitaan.
Jukka Raitanen (albumi)

| Jukka Raitanen Jukka Raitanen |
| --- | --- | --- |

Studioalbumin tiedot
 Julkaistu: 1990
 Formaatti: CD-levy, LP, Kasetti
 Levy-yhtiö: Finnlevy, Safir
Jukka Raitanen on suomalaisen laulaja Jukka Raitasen kokoelma-albumi. Se julkaistiin vuonna 1990 sekä 21 kappaleen CD:nä että 28 kappaleen tupla-LP:nä ja kasettina.
Kappaleet CD:llä (Fazer Finnlevy MCD 36)

Vangin toive
Paljon sun luonasi sain
Lumikenttien kutsu
Kerran saavun takaisin
Pienen pojan haaveet
Pieni kiharapää
Matkalaukkumies
Miksi lyötyä miestä näin lyöt
Kotitie
Kulkurin kitara
Maailman kirjat
Jos tuopin nyt saan
Lemmenjoen tie
Astelen taas kotiinpäin
Rantanen
Lapsuusystävälle
Hyvästi, selvä päivä
Lähiölapsi
Viimeinen tuoppi
Elämä on iskelmää
Viimeinen keikka
Kappaleet LP-levyllä ja kasetilla (Safir SAFK 2037)

Astelen taas kotiin päin
Elämä on iskelmää
Ensimmäinen kevät
Hyvästi selvä päivä
Jos tuopin nyt saan
Kerran saavun takaisin
Kotitie
Kulkurin kitara
Lapsuuden lämpimät päivät
Lapsuusystävälle
Lemmenjoen tie
Lumikenttien kutsu
Lähiölapsi
Maailman kirjat
Matkalaukkumies
Miksi lyötyä miestä näin lyöt
Morsiuskimppu
Paljon sun luonasi sain
Pienen pojan haaveet
Pieni kiharapää
Rantanen
Syksyn tuulet
Vain päivä aikaa
Viimeinen keikka
Viimeinen tuoppi
Yhden kesän rakastin
Aiheesta muualla

Kokoelman CD-versio fono.fi-sivustolla
Kokoelman LP- ja kasettiversio Suomen äänitearkiston tietokannassa[vanhentunut linkki]
La, la, la

| La, la, la> Kappaleen tiedot |
| --- | --- |
Esittäjä(t):  Massiel
Säveltäjä(t):  Manuel de la Calva Ramón Arcusa
Sanoittaja(t):  Manuel de la Calva Ramón Arcusa
Euroviisutiedot
Vuosi:  1968
Maa:  Espanja
Kieli:  espanja
Sijoitus:  1.
Pisteet:  29
Sanat:  sanoitus
La, la, la oli vuoden 1968 Eurovision laulukilpailun voittajakappale. Sen esitti Massiel espanjaksi ja se toi Espanjalle ensimmäisen sen kahdesta voitosta. Kappale sai 29 pistettä, voittaen seuraavaksi tulleen Ison-Britannian vain pisteellä. Kappaleen esiintymisnumero oli 15.
Kappaleesta ei kuitenkaan tullut sen vuoden euroviisujen menestyneintä kappaletta. Toiseksi tulleen Cliff Richardin Congratulations kappaleesta tuli hitti monissa maissa ja sen levyä myytiin pari miljoonaa kappaletta. La, la, la -kappaleen lauloi suomeksi Carola.
Lakki

Wikisanakirjassa on tähän liittyvä sananselitys: .
Lakki voi tarkoittaa seuraavia asioita:
päähine yleensä
lippalakki, lipallinen päähine
teekkarilakki, tekniikan ylioppilaan päähine
ylioppilaslakki, ylioppilaan päähine
upseerinlakki, upseerin päähine
lakki, sienen osa
Lakkí, kaupunki Léroksen saarella Kreikassa.
| --- | --- |
: Tämä on täsmennyssivu, joka luettelee monimerkityksisen käsitteen eri merkitykset tai useita eri henkilöitä. Artikkelisivuja, joiden nimessä tai tekstissä lukee ”Lakki”, voi hakea sivunnimihaulla, laajalla sivunnimihaulla tai tekstihaulla.
Laminointi

Laminaattilattian asennusta.
Laminointi on valmistusmenetelmä, jossa ohuita levymäisiä kappaleita (eli lamelleja) tai kalvoja liittämällä yhteen saadaan aikaan laminoitu rakenne eli laminaatti. Useilla materiaaleilla, kuten puuviilulla on erilainen lujuus materiaalin eri suunnissa. Liimaamalla puulevyjä ristikkäin yhteen syntyy vanerilevy, joka on lujaa kaikkiin suuntiin.
Laminointi puuesineiden valmistuksessa

Puusepänteollisuudessa tehdään laminoimalla puusta taivutettuja kappaleita. Laminointi saadaan aikaiseksi tekemällä muotit, joiden väliin laitetaan kerroksittain ohuita puuviiluja ja liimaa. Muotit puristetaan ruuvipuristimilla kiinni, ja kun liima kuivuu muotit poistetaan. Laminointi keksittiin korvaamaan puun taivuttaminen höyryttämällä, jossa kuivuminen kesti useita päiviä, puun piti olla oksatonta ja lopputulos oli vähemmän kestävä.
Kyyt

| Kyyt |
| --- | --- |
 Arokyy (Vipera renardi)
Tieteellinen luokittelu
Domeeni::  Aitotumaiset Eucarya
Kunta::  Eläinkunta Animalia
Pääjakso::  Selkäjänteiset Chordata
Alajakso::  Selkärankaiset Vertebrata
Luokka::  Matelijat Reptilia
Lahko::  Suomumatelijat Squamata
Alalahko::  Käärmeet Serpentes
Heimo::  Kyykäärmeet Viperidae
Alaheimo::  Varsinaiset kyykäärmeet Viperinae
Suku::  Kyyt Vipera  Garsault, 1764
Katso myös
   Kyyt Wikispeciesissä   Kyyt Commonsissa 
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Kyyt eli hietakyyt (Vipera) on kyykäärmeiden (Viperidae) heimoon kuuluva käärmesuku, joka sisältää useita pieniä ja keskikokoisia lajeja. Kyitä tavataan Euroopassa, Keski- ja Itä-Aasiassa sekä Pohjois-Afrikassa Maghrebin alueella. Osa aiemmin kyihin luokitelluista lajeista on siirretty sukuihin Daboia, Macrovipera, Montatheris, Montivipera ja Proatheris. Suvulle on ehdotettu uutta suomenkielistä nimeä aitokyyt.
Alasuvut ja lajit

Joskus kyyt jaetaan kahteen alasukuun Pelias ja Vipera, ja toisinaan Pelias erotetaan jopa omaksi suvukseen. Alasuku tai suku Vipera ei tällöin ole kuitenkaan monofyleettinen, sillä suvussa on Pelias-alasuvun lisäksi kaksi basaalisempaa kladia (alla esitetty nimillä Vipera 1 ja Vipera 2).
Kyiden sukuun luetaan noin 21 lajia, mutta monen niistä validius on kyseenalaista, minkä lisäksi suvussa on todennäköisesti pari lajikompleksia. Alla on lueteltu lajit kladien tai alasukujen mukaan, ja lajien mahdollinen epävarma taksonominen asema on kerrottu.
Pelias
Vipera altaica – asema lajina kyseenalaista
Vipera anatolica
Kyy (Vipera berus)
Vipera darevskii – taksonominen asema ratkaisematon
Vipera dinniki – asema lajina kyseenalaista
Vipera eriwanensis – asema lajina kyseenalaista
Vipera graeca – taksonominen asema ratkaisematon
Vipera kaznakovi – taksonominen asema ratkaisematon
Vipera lotievi – asema lajina kyseenalaista
Vipera nikolskii – asema lajina kyseenalaista
Vipera orlovi – asema lajina kyseenalaista
Arokyy (Vipera renardi)
Vipera sakoi – taksonominen asema ratkaisematon
Vipera seoanei
Kenttäkyy (Vipera ursinii)
Vipera walser
Vipera 1
Aspiskyy (Vipera aspis)
Nysäkuonokyy (Vipera latastei) – todennäköisesti lajikompleksi
Atlasvuorikyy (Vipera monticola) – taksonominen asema ratkaisematon
Vipera 2
Hietakyy (Vipera ammodytes) – todennäköisesti lajikompleksi
Vipera transcaucasiana – asema lajina kyseenalaista
Julkisen avaimen salaus

Julkisen avaimen salaus on epäsymmetristä salausta, jossa viestin salaukseen käytetyt avaimet ovat viestin lähettäjällä ja vastaanottajalla keskenään erilaiset. Niissä molemmissa on kaksi osaa, julkinen ja yksityinen. Niinpä vain toinen, yksityinen osa tarvitsee pitää visusti salaisena, kun taas toinen, julkinen osa voidaan julkaista. Lähettäjän tarvitsee tietää (oman yksityisen avaimensa lisäksi) vain vastaanottajan julkinen avain ja vastaanottajan vain lähettäjän julkinen avain. Julkisen avaimen salausalgoritmit — esimerkiksi RSA ja ECC — ovat laajalti käytetty epäsymmetrisen salauksen muoto, minkä seurauksena "epäsymmetristä" ja "julkisen avaimen salausta" käsitteinä käytetään pitkälti synonyymien tavoin. Julkisen avaimen salaukseen sopivien algoritmien keksiminen mullisti kryptografian 1970-luvun puolivälissä. Monet Internetissä laajalti käytetyt salausmenetelmät, kuten TLS ja PGP perustuvat julkisen avaimen salaukseen.
Symmetrinen ja epäsymmetrinen (julkisen avaimen) salaus eroavat paitsi suorituskyvyn kannalta myös sopivien käyttökohteiden mukaan. Kun symmetrinen salaus soveltuu esimerkiksi tiedon salaamiseen julkisen avaimen salausta käytetään esimerkiksi erilaisissa protokollissa.
Historia

Whitfield Diffie työskenteli Martin Hellmanin kanssa Diffie-Hellman avaintenvaihtoprotokollan parissa kun Diffie sai ajatuksen epäsymmetrisen avaimen käytöstä. Tätä ennen salaukseen käytettiin vain symmetrisiä avaimia, jossa salaaminen ja purkaminen olivat toistensa vastakohtia samalla avaimella. Epäsymmetrisessä salauksessa avaimet eivät ole identtisiä. Diffie julkaisi kuvauksen ajatuksestaan kesällä 1975, mutta vuoden loppuun mennessä ei ollut vielä löytynyt sopivaa yksisuuntaista matemaattista funktiota sitä varten. Avaintenvaihtoprotokolla esiteltiin vuonna 1976, mutta epäsymmetrisen salauksen ratkaisi toinen ryhmä. Ron Rivest kiinnostui Diffien ja Hellmanin artikkelista ja suostutteli Leonard Adlemanin sekä Adi Shamirin mukaan etsimään yksisuuntaista funktiota epäsymmetriseen salaukseen. Heinäkuussa 1977 Rivest sai läpimurron kolmikon työssä ja kirjoitti artikkelin, jossa esiteltiin RSA. Artikkeli julkaistiin vuonna 1978 Communications of the ACM -julkaisussa.
Englantilainen matemaatikko Clifford Cocks kuvasi julkisen avaimen salausta vastaavan algoritmin jo vuonna 1973 brittiläisen tiedusteluviraston GCHQ:n sisäisessä muistiossa. Työ julistettiin kuitenkin salaiseksi, eikä sitä paljastettu ennen vuotta 1997. Koska julkisen avaimen salaus vaatii enemmän suoritustehoa tietokoneelta sitä ei voinut hyödyntää tehokkaasti keksimisen aikana.
Toiminta > Epäsymmetrinen salaus

Epäsymmetrinen salaus on salausmenetelmä, jossa salaukseen käytetään eri avainta kuin salauksen purkamiseen. Sekä viestin lähettäjällä, että vastaanottajalla on oma julkinen avain ja oma yksityinen avain. Lähettäjä käyttää viestin salaamiseen vastaanottajan julkista avainta, jolloin viesti voidaan purkaa vain vastaanottajan yksityisellä avaimella. Purkuavainta ei voi päätellä salausavaimesta. Sen sijaan symmetrisessä salauksessa, viestin salaukseen ja sen purkamiseen käytetään samaa avainta, jonka säilyttäminen ja jakaminen käyttäjien kesken on ongelmallista. Julkisen avaimen salauksessa ei ole tätä vaikeutta ja julkiset avaimen voidaan ilmoittaa julkiseen hakemistoon.
Digitaalinen allekirjoitus on myös mahdollista epäsymmetrisen salauksen keinoin. Sen tarkoitus on varmistaa, että viestin lähettäjä on se, joka sanoo olevansa. Tällöin viestin lähettäjä salaa sen omalla yksityisellä avaimellaan ja vastaanottaja, tai kuka tahansa, joka on saanut haltuunsa lähettäjän julkisen avaimen, avaa viestin sillä. Jos viesti tällöin avautuu selväkieliseen muotoonsa voidaan olla varmoja, että lähettäjä on oikea.
Jos lähettäjä haluaa sekä allekirjoittaa viestin, että salata sen, hän allekirjoittaa sen ensin omalla salaisella avaimellaan salaa vasta sitten vastaanottajan julkisella avaimella, juuri tässä järjestyksessä. Vastaanottaja sitten purkaa viestin ensin omalla salaisella avaimellaan ja sitten vielä lähettäjän julkisella avaimella. Koska vain lähettäjä voi tietää avainparinsa molemmat puoliskot, vain hän on voinut olla viestin allekirjoittaja.
Kryptografinen tiiviste on keino nopeuttaa epäsymmetrisen salauksen tietokonekäsittelyä. Epäsymmetrisen salauksen salausfunktioita laskettaessa käytetään moduloaritmetiikkaa, joka vaatii tietokoneelta aikaa. Viestin käsittelyn nopeuttamiseksi käytetään apuna algoritmia, jolla lasketaan viestistä vakiomittainen tiiviste, joka allekirjoitetaan. Koska symmetrinen menetelmä salatessa ja purkaessa on paljon nopeampaa voidaan myös käyttää sitä satunnaisesti valitulla kertakäyttöisellä salausavaimella, ja salata se avain julkisen avaimen menetelmällä ja liittää viestiin. Tällaisella hybridijärjestelmällä toimivat esimerkiksi PGP ja TLS.
Yleisesti käytettyjä tiivistefunktioita ovat mm: SHA-1 (Secure Hash Algorithm 1), joka tuottaa 160 bittisen tiivisteen. SHA on käytössä muun muassa PGP:n ja SSH:n toteutuksissa. Siitä parannettu SHA-256 tuottaa 256 bittisen ja SHA-512 512 bittisen tiivisteen. MD5 (Message-Digest algorithm 5) tuottaa 128 bittisen tiivisteen.
Toiminta > Avainlukujen valinta julkisen avaimen salauksessa

Julkisen avaimen salausalgoritmeissa epäsymmetrinen lukupari valitaan vaikeasti ratkaistavan matemaattisen yhteyden (esimerkiksi tekijöihinjaon, kuten RSA:ssa tai diskreettien logaritmien, kuten ECC:ssä) perusteella. Avainten turvallisuuden ajatellaan perustuvan siihen, että hyvin suurten lukujen tekijöihin jako on erittäin työlästä. Ei voida kuitenkaan olla varmoja, etteikö tulevaisuudessa laskentamenetelmien kehittyessä löytyisi siihenkin ratkaisu. Kun lukupari on valittu, toinen luvuista voidaan julkaista, eikä se siis nykytiedon mukaan vaaranna salassa pidettävää lukua.
Julkisen avaimen salauksen turvallisuus > Julkisen avaimen luotettavuus

Vaikka julkisen avaimen salaus ei edellytä luotettua yhteyttä salaisen avaimen välittämiseen, ongelmana on julkisen avaimen luotettavuus: avaimen käyttäjän luottamus nojaa siihen, että avain todella kuuluu viestintäkumppanille, ja ettei avaimeen ole kajottu. Aina on olemassa mahdollisuus, että luotettu julkinen avain onkin kolmannen osapuolen tiedossa ja se osapuoli "man in the middle" käyttää sitä valheellisesti toisen nimissä. Täydellistä keinoa julkisen avaimen luotettavuuden varmistamiseen ei tunneta. Ongelmaa lievitetään useimmiten käyttämällä julkisten avainten hallintajärjestelmää (engl. Public Key Infrastructure, lyh. PKI), jossa jokin tunnettu kolmas osapuoli (varmentaja) vastaa hallussaan olevien julkisten avainten ja niiden tunnistetietojen (varmenne) autenttisuudesta omalla digitaalisella allekirjoituksellaan. Varmenteet ovat tyypillisesti voimassa useita vuosia kerrallaan, ja kaikki varmennettuihin julkisiin avaimiin liittyvät salaiset avaimet on pidettävä salassa koko sen ajan.
Suomessa Luottamusverkosto on keskitettyihin varmentajiin perustuva PKI menetelmä, jota hallinnoi Kyberturvallisuuskeskus. Luottamusverkostoon kuuluvat ne toimijat, jotka noudattavat siihen säädettyä lakia ja ovat tehneet toiminnasta lain mukaisen ilmoituksen. Laki määrittelee yksityiskohtaisesti palvelun laadun ja jopa hinnan. Lain noudattamista myös valvotaan.
PGP:ssä on varmennejärjestelmän lisäksi käytössä ns. luottamusverkko (engl. web of trust), joka keskitetyn varmentajan sijaan perustuu hajautettuun varmentajien joukkoon. Kuka tahansa käyttäjä voi kuulua tähän verkkoon, tai useampaankin. Käyttäjä valitsee itse luotettavina pitämänsä avaimenhaltijat, joiden avulla varmistaa muiden julkisten avainten autenttisuus.
Julkisen avaimen salauksen turvallisuus > Kansalaisvarmenne Suomessa

Poliisin myöntämässä suomalaisessa henkilökortissa on valmiina kansalaisvarmenne, jota ylläpitää Digi- ja väestötietovirasto. Sillä voidaan hoitaa sähköiseen asiointiin liittyviä sähköisiä allekirjoituksia, jotka ovat juridisesti täysin kelvollisia ja kiistämättömiä. Kansalaisvarmenteen käyttöön tarvitaan henkilökortin lisäksi tietokone, kortinlukijalaite ja -ohjelmisto. Kortin kansalaisvarmenne on aktivoitava itse sen mukana saaduilla tunnuksilla, jotta se alkaa uudessa kortissa toimia. Kansalaisvarmenne on lähes mahdoton murtaa, koska sen pituus on 2048 bittiä. Suomen lain mukaan kortteja valmistava tehdaskaan ei saa säilyttää korttien tietoja niiden valmistumisen jälkeen. Jos kortti katoaa tai joutuu vääriin käsiin se on peruutettava aina saatavilla olevassa palvelussa.
Julkisen avaimen salauksen turvallisuus > Mobiilivarmenne

Matkapuhelimet ja monet muut mobiililaitteet sisältävät SIM-kortin, johon voidaan tallentaa mobiilivarmenne. Se on valtion takaama laatuvarmenne kuten sähköisellä henkilökortilla. varmenteen voi saada puhelinoperaattorilta, joka tunnistaa hakijan luotettavalla menetelmällä. Mobiilivarmenteessa on kaksi avainparia: toinen tunnistautumiseen ja toinen allekirjoitukseen. Avainparien käyttö on suojattu käyttäjän omalla PIN-koodilla, jota on käytettävä joka kerta avaimia käytettäessä. Asiakas on vastuusa mobiilivarmenteensa käytöstä, huolellisesta säilytyksestä ja myös peruuttamisesta tarvittaessa aivan samoin kuin sähköisestä henkilökortista.
Julkisen avaimen salauksen turvallisuus > Numeronmurskaus

Kaikki julkisen avaimen salausalgoritmit ovat määritelmällisesti alttiita raakaan laskentatehoon nojaaville salauksenmurtomenetelmille, joissa kokeillaan kaikkia mahdollisia avaimia järjestelmällisesti. Vuonna 1999 käytettiin tuhansien PC-tietokoneiden verkkoa ja muutamassa kuukaudessa jaettiin tekijöihin 512 bittinen RSA-avain. Vuonna 2003 on esitelty luonnos laitteesta, joka maksaisi n. 10 000 dollaria ja tekisi sen 10 minuutissa. 1024 bittisen RSA-avaimen murtaisi 10 miljoonaa maksava, saman konseptin laite vuodessa. Jos kokeiltavien avaimien joukkoa voidaan kohdentaa sopivalla hyökkäysmenetelmällä, tarvitaan paljon vähemmän laskenta-aikaa. Joillekin julkisen avaimen salausalgoritmeille (esimerkiksi RSA:lle ja ElGamalille) on jo olemassa tunnettuja hyökkäystapoja, jotka ovat paljon järjestelmällistä kokeilua nopeampia. Salakielisanoma voidaan siepata ja valita joukko selväkielisanomia ja salata ne kaikki RSA:lla vastaanottajan julkisella avaimella ja verrata näin saatuja salakielisanomia murrettavaan salaikielisanomaan. Tätä sanotaan valittujen sanomien hyökkäykseksi. Sitä vaikeutetaan lisäämällä selväkieliseen sanomaan satunnaista tekstiä ennen salausta. Sähköposti kannattaa aina allekirjoittaa ennen salausta. Jos se salataan ensin ja allekirjoitetaan sitten voidaan sanoma siepata ja vaihtaa allekirjoitus ja lähettää edelleen. Matematiikassa tapahtuvien keksintöjen myötä laskenta-ajat voivat entisestään lyhentyä.
Julkisen avaimen salauksen turvallisuus > Käyttäjän uhkakuvat

Perinteinen sähköposti on täysin salaamatonta. Viestinnän luottamuksellisuus voidaan varmistaa allekirjoittamalla ja salaamalla se ennen lähettämistä. Allekirjoittamiseen tulee käyttää varmenteisiin perustuvaa allekirjoitusmenetelmää. Jos tietokone jätetään auki ja valvomatta kuka tahansa voi tietenkin lukea sen viestit. Tietokone voidaan myös varastaa ja se on sitä varten suojattava. Tietokoneeseen voidaan tunkeutua verkon kautta ja saastuttaa se vakoiluohjelmalla, jolloin koko sen sisältö on helposti tutkittavissa. Lähettäjä ja vastaanottaja ovat tavallisesti organisaationsa lähiverkossa, jonka liikenne on kaikkien siinä verkossa olevien nähtävissä ja sopivalla analysointiohjelmalla siitä voidaan poimia sähköposteilta näyttävät viestit. Organisaation palomuuri voi, lokiasetuksista riippuen, kirjata sähköpostiliikenteen tiedot, jopa sisältöineen, ja sen voi ylläpitohenkilöstö saada näkyviinsä. Lähettäjän ja vastaanottajan operaattorit näkevät kaiken asiakkaiden liikenteen, jota on teknisesti mahdollista seurata.
Lakkadiivit

| Lakkadiivit |
| --- | --- |
 Kavaratti, yksi Lakkadiivien saarista
  
Merialue:  Intian valtameri
Saaria yht.:  48
Suurin saari:  Andrott
Pinta-ala:  17 km²
Valtio
Valtio:  Intia
Territorio:  Lakshadweep
Väestö
Väkiluku:  32 000
Lakkadiivit on Intialle kuuluva saariryhmä Intian valtameressä 300 kilometriä Intian rannikosta. Lakkadiiveihin kuuluu 36 saarta ja 12 atollia. Saaristo kuuluu Lakshadweepin liittoterritorioon. Saaristoa ympäröi Lakkadiivienmeri. 1500-luvulla portugalilaiset veivät saarilta kookosta.
Lakkadiivit kartalla
Suurimpia saaria ovat:
Bangaram
Agatti
Andrott
Kavaratti
Kalpeni
Kyyryhaikarat

| Kyyryhaikarat |
| --- | --- |
 Kyyryhaikara (Butorides striata)
Tieteellinen luokittelu
Domeeni::  Aitotumaiset Eucarya
Kunta::  Eläinkunta Animalia
Pääjakso::  Selkäjänteiset Chordata
Alajakso::  Selkärankaiset Vertebrata
Luokka::  Linnut Aves
Lahko::  Pelikaanilinnut Pelecaniformes
Heimo::  Haikarat Ardeidae
Suku::  Kyyryhaikarat Butorides  Blyth, 1852
Katso myös
   Kyyryhaikarat Wikispeciesissä   Kyyryhaikarat Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OK: 
Kyyryhaikarat (Butorides) on haikaroiden heimoon kuuluva pelikaanilintusuku. Kyyryhaikaroiden sukuun kuuluu BirdLife Suomen mukaan kaksi lajia.
Kyyryhaikaralajit

Amerikankyyryhaikara (Butorides virescens)
Kyyryhaikara (Butorides striata)
Aiheesta muualla

ITIS: Butorides (englanniksi)
Lasten oma vuosikirja

| Lasten oma vuosikirja |
| --- | --- |

Kirjailija:  Tuula Korolainen ja Riitta Tulusto
Kuvittaja:  Maija Hurme
Kieli:  suomi
Genre:  lasten tietokirja
Kustantaja:  Lasten Keskus
Julkaistu:  2014
Ulkoasu:  sid.
Sivumäärä:  191 s.
ISBN:  978-952-288-147-2
Löydä lisää kirjojaKirjallisuuden teemasivulta
Lasten oma vuosikirja on Tuula Korolaisen ja Riitta Tuluston kirjoittama lasten tietokirja vuoden juhlapäivistä vuodenkierron mukaan. Kirjan on kuvittanut Maija Hurme. Kirja on ilmestynyt 2014, ja sen on kustantanut Lasten Keskus.
Kirja sai vuonna 2015 tiedonjulkistamispalkinnon.
Palkintoperusteissa todetaan, että kirja "yhdistää taitavasti tietopohjaista asiatekstiä, runoja ja satuja". Kirja kertoo kalenterissa olevien perinteisten suomalaisten juhlapäivien lisäksi  muiden uskontokuntien ja kulttuurien juhlapäivistä sekä uusista  merkkipäivistä, kuten autoton päivä, isovanhempien päivä ja nallejen päivä. Mukana on myös lapsille tärkeitä päiviä, kuten koulun alkamis- ja päättymispäivät, sekä kasvatuksellisia päiviä, kuten maailman käsienpesupäivä. Tiedollisten tekstien rinnalla kirjassa on päiviin liittyviä kaunokirjallisia tekstejä. Kunkin tekstin kuvituksena on Maija Hurmeen aihetta valottavia piirroksia ja kirjallisuusvinkkejä. Joissakin on myös askartelu-, ruoka ja leikkiohjeita.
Aiheesta muualla

Opetusministeriön tiedote (Arkistoitu – Internet Archive) (palkintoperuste kokonaan)
Lasten oma kirjakerho

Lasten Oma Kirjakerho oli Suomen suurin lastenkirjakerho.  Kerho perustettiin vuonna 1975, ja sitä kustansi Sanoma Media Finland Oy:n Kids Media. Lasten Oma Kirjakerho oli leikki-ikäisille suunnattu kirjakerho, joka myi Disney-aiheisia satu- ja puuhakirjoja. Kirjakerholla oli oma kerholehti, joka ilmestyi kerhon alkuvuosina nimellä Kikero.
Kirjakerhossa julkaistiin muun muassa Disney-aiheisia kultaisia kirjoja, joita tehtiin vuodesta 1955 vuoteen 1985. 1990-luvun lopulla ja 2000-luvun alussa kerhossa ilmestyi kirjoja, joiden selkään muodostui kuva Disney-hahmosta. Sarjassa ilmestyi kolme eri päätyä: dalmatiankoira, Bambi ja Dumbo. Kirjakerhon alkuvuosien kirjoissa oli juokseva numerointi. Kirjakerhon kirjoissa seikkailivat esimerkiksi Lentsikat, Autot, Nalle Puh, Aku Ankka ja Helinä-keiju.
Lasten Oma Kirjakerho sisälsi myös 0–2-vuotiaille suunnatun Minit-kirjakerhon. Minit perustettiin vuonna 2011, ja sitä ennen Lasten Omassa Kirjakerhossa oli eri-ikäisille lapsille kaksi ryhmää: isompien Tikrut  ja pienempien Pikku Ruut.
Lasten Oman Kirjakerhon toiminta kirjakerhona päättyi 31.12.2016. Toiminta jatkuu Lasten Oma Kauppa -verkkokauppana, joka on avoin kaikille asiakkaille, eikä ostamiseen vaadita jäsenyyttä tai sitoutumista.
Lasten Oma -konseptiin kuuluu myös digitaalinen palvelu nimeltä Lasten Oma Satukirjasto. Palvelu toimii nettiselaimella, ja siitä löytyy yli 400 kirjaa, joista yli puolet on äänikirjoja. Palveluun lisätään kirjoja kahden viikon välein. Kirjojen joukosta löytyvät mm. Disney-, Muumi-, Angry Birds-, Siiri-, Uppo-Nalle- ja Aino-kirjat. Satukirjastolla on myös oma iOS- ja Android-sovellus.
Aiheesta muualla

Lasten Oma Kauppa (Arkistoitu – Internet Archive)
Lasten Oma Satukirjasto (Arkistoitu – Internet Archive)
Juurtonurmikka

| Juurtonurmikka |
| --- | --- |

Tieteellinen luokittelu
Kunta::  Kasvit Plantae
Kladi::  Koppisiemeniset
Kladi::  Yksisirkkaiset
Kladi::  Commelinids
Lahko::  Poales
Heimo::  Heinäkasvit Poaceae
Alaheimo::  Pooideae
Suku::  Nurmikat Poa
Laji::  supina
Kaksiosainen nimi
 Poa supina  Schrad. 
Synonyymit
 Poa annua var. supina (Schrad.) Neuman 
Katso myös
   Juurtonurmikka Wikispeciesissä   Juurtonurmikka Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OK: 
Juurtonurmikka (Poa supina) on monivuotinen matalakasvuinen heinäkasvi. Ulkonäöltään se muistuttaa paljon kylänurmikkaa (Poa annua), mutta on pintarönsyllinen ja hennompikortinen.
Levinneisyys

Juurtonurmikka esiintyy Euroopasta Aasiaan.
Levinneisyys > Juurtonurmikka Suomessa

Suomessa laji on harvinainen. Se esiintyy muinaistulokkaana Ahvenanmaalla ja uustulokkaana Uudellamaalla. Juurtonurmikka kasvaa kosteilla ja varjoisilla tallatuilla paikoilla. Se on luokiteltu Suomessa elinvoimaiseksi, mutta aiemmin silmälläpidettäväksi lajiksi.
Aiheesta muualla

Kasviatlas 2022: Juurtonurmikan levinneisyys Suomessa.
ITIS: Poa supina (englanniksi)
Flora of China: Poa supina (englanniksi)