stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Marko Jantunen
Aiheesta muualla

Marko Jantunen Elite Prospects. Everysport Media Group AB. (englanniksi)
Marko Jantunen Eurohockey.com. (englanniksi)
Marko Jantunen – nhlfinns.net
| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
| Edeltäjä: Tomáš Kapusta | Aarne Honkavaara -palkinnon voittaja 1994 | Seuraaja: Kai Nurminen |
Suomen joukkue – Jääkiekon MM-kilpailut 1997
1 Hurme |
2 Kiprusoff |
3 Nummelin |
5 Jutila (C) |
9 Jokinen |
10 Jantunen |
11 Koivu |
14 Helminen |
15 Törmänen |
16 Peltonen (A) |
18 Aalto |
21 Lumme |
22 Varvio |
23 Virta (A) |
26 Mika Strömberg |
27 Numminen |
31 Sulander |
32 Varis |
35 Myllys |
37 Nurminen |
40 Nieminen |
72 Lind |
80 Ojanen |
Valmentaja Curt Lindström
Ei (albumi)

| Ei Maija Vilkkumaa |
| --- | --- | --- |

Studioalbumin tiedot
 Julkaistu: 7. maaliskuuta 2003
 Formaatti: CD, digitaalinen
 Tyylilaji: pop, rock
 Kesto: 50.55
 Levy-yhtiö: Warner Music Finland
Listasijoitukset
  Suomen virallinen lista: 1.
Maija Vilkkumaan muut julkaisut
| Meikit, ketjut ja vyöt 2001 | Ei 2003 | Se ei olekaan niin 2005 |
Singlet albumilta Ei
 ”Ei”  ”Mun elämä”  ”Ei saa surettaa”
Ei on Maija Vilkkumaan kolmas ja myydyin studioalbumi. Sitä on myyty yli 120 000 kappaletta, ja se on yksi kaikkien aikojen myydyimmistä suomalaisista albumeista. Albumi julkaistiin 7. maaliskuuta 2003. Vuotta aiemmin Vilkkumaa lähti New Yorkiin kirjoittamaan lauluja albumia varten.
Albumi ylsi ensimmäisellä listaviikollaan Suomen virallisen listan ykkössijalle ja pysyi listalla yhteensä 56 viikkoa.
Vuonna 2004 Ei palkittiin Vuoden albumin ja Vuoden pop/rock-albumin Emma-palkinnoilla. Vilkkumaa sai Vuoden naissolistin Emma-palkinnon. Albumi palkittiin myös Teosto-palkinnolla.
Kappaleet

Kappaleet on säveltänyt ja sanoittanut Maija Vilkkumaa sekä sovittanut Kokko, Kosonen, Pennanen, Pethman ja Vilkkumaa.
Kristiina – 3.23
Mun elämä – 4.30
Väärin – 3.10
Ei – 3.17
Häviän – 4.11
Eteiseen – 3.52
Ei susta huomaa – 5.09
Lattiaa pestään – 3.31
Mä jään – 4.13
Kusipää – 5.17
Jonain päivänä – 3.59
Ei saa surettaa – 6.06
Muusikot

Maija Vilkkumaa – laulu, taustalaulu
Mikko Kosonen – kitara, taustalaulu
Niko Kokko – basso, taustalaulu
Jan Pethman – rummut, lyömäsoittimet
Tero Pennanen – kosketinsoittimet
Arttu Takalo – jousiston johto, vibrafoni (raidalla 7)
Eriikka Nylund, Inkeri Vänskä, Kaisa Porra-Hänninen, Katariina Junnila, Marja-Sisko Lahti, Markku Lintunen, Max Lilja ja Päivi Ahonen – jouset
Arvostelut

Soundi:
Kirjallisuutta

Dimery, Robert (toim.): 1001 albumia jotka jokaisen on kuultava edes kerran eläessään.  ((1001 Albums You Must Hear Before You Die, 2006.) Suomalaisen laitoksen päätoimittaja Jake Nyman. Kääntäjät: Esa Kuloniemi ym)  Helsinki:  WSOY, 2010.  ISBN 978-951-0-36217-4
Maija Vilkkumaa
| --- | --- |
Studioalbumit:  Pitkä ihana leikki  Meikit, ketjut ja vyöt  Ei  Se ei olekaan niin  Superpallo  Kunnes joet muuttaa suuntaa  Aja!  1973  Lauluja musikaalista Bosslady 
Konserttitallenteet:  Ilta Savoyssa 
Kokoelmat:  Totuutta ja tehtävää  Maija! Hitit 1999–2019 
EP:t:  Joku muu, mikä 
Singlet:  ”Satumaa-tango”  ”Salaa”  ”Auringonpimennys”  ”Hiuksissa hiekkaa”  ”Tähti”  ”Noinko vaikeeta se on?”  ”Ingalsin Laura”  ”Totuutta ja tehtävää”  ”Prinsessa Jää”  ”Ei”  ”Mun elämä”  ”Ei saa surettaa”  ”Se ei olekaan niin”  ”Kesä”  ”Liian kauan”  ”Hei tie”  ”Suojatiellä”  ”Luokkakokous”  ”Mä haluun naimisiin”  ”Lottovoitto”  ”Dingo ja Yö”  ”Kuuraiset puut”  ”Lissu ja mä”  ”Kissavideoita”  ”Kaivopuiston jää”  ”Mä en oo sun ainoo”  ”Hyvä ihminen”  ”Mul ei oo rahaa”  ”Pyörii”  ”Siks ku mä halusin”  ”Teini”  ”Kultakala”  ”Pikku Heidi”  ”Jouluriita”  ”Hei sisko”  ”Sä tarviit paremman kuin mä”  ”Flying V”  ”Viimeinen elämä”  ”Tämä on suru”  ”1973”  ”Jos oisin mies”  ”Äidinmaa”  ”Maria”  ”Synttärilaulu”  ”Mulle ei sovi tänään”  ”Me ollaan siskot”  ”Kerro kerro kuvastin” 
Sivuosassa singleillä:  ”Kunnon syy” 
Konserttikiertueet:  Totuutta ja tehtävää  10+10  Aja! 
Muuta:  Diskografia  Luettelo kappaleista 
| n k Vuoden albumin Emma-palkinto |
| --- | --- |
1990-luku:  Tuulten viemää – Kaija Koo (1993)  Villejä lupiineja – J. Karjalainen (1994)  Mielenrauhaa – Aki Sirkesalo (1995)  Electric Sauna – J. Karjalainen (1996)  Hyvää yötä ja huomenta – Don Huonot (1997)  Pulu – Ismo Alanko Säätiö (1998)  Mestarit Areenalla – Mestarit (1999) 
2000-luku:  Razorblade Romance – HIM (2000)  Into – The Rasmus (2001)  Rajaportti – Timo Rautiainen & Trio Niskalaukaus (2002)  Ei – Maija Vilkkumaa (2003)  Halo – Jonna Tervomaa (2004)  Kovemmat kädet – PMMP (2005)  Leskiäidin tyttäret – PMMP (2006)  Dark Passion Play – Nightwish (2007)  Maailmanloppua odotellessa – Egotrippi (2008)  Veden varaan – PMMP (2009) 
2010-luku:  Seili – Jenni Vartiainen (2010)  Kun valaistun – Chisu (2011)  Yhdestä puusta – Jukka Poika (2012)  Et ole yksin – J. Karjalainen (2013)  Kiitos ei ole kirosana – Haloo Helsinki! (2014)  En kommentoi – Antti Tuisku (2015)  Vesala – Vesala (2016)  Hulluuden highway – Haloo Helsinki! (2017)  Tapa poika – Pyhimys (2018)  Momentum 123 – Chisu (2019) 
2020-luku:  Draaman kaari viehättää – Behm (2020)  Viimeinen romantikko – Ellinoora (2021)  Vastustamaton – Gettomasa (2022)  Hyvikset ja pahikset – Kuumaa (2023)  Soittorasia – Pehmoaino (2024)
Emma-gaala 2014

Vuoden 2014 Emma-gaala järjestettiin Barona-areenalla 7. maaliskuuta 2014. Se oli järjestyksessään 28:s Emma-gaala. Gaalassa jaettiin Emma-palkinnot vuoden 2013 menestyneimmille artisteille ja musiikkialan ammattilaisille. Gaalan juonsi Niko Kivelä ja se esitettiin suorana Yle TV2 -kanavalla. Gaalassa esiintyivät muun muassa Haloo Helsinki!, Robin, Cheek, Jenni Vartiainen, Redrama ja Isac Elliot.
Aiheesta muualla

Emma-gaalan verkkosivut
| n k Emma-palkinto |
| --- | --- |
Palkinnon jakaja: Musiikkituottajat 
Nykyiset palkintokategoriat:  Vuoden albumi  Vuoden alternative  Vuoden artisti  Vuoden biisi  Vuoden etno  Vuoden iskelmä  Vuoden jazz  Vuoden klassinen  Vuoden metalli  Vuoden musiikintekijä  Vuoden pop  Vuoden rap  Vuoden rock  Vuoden tulokas  Vuoden tuottaja  Vuoden yhtye  Kriitikoiden valinta  Yleisöäänestys: Vuoden kotimainen artisti/yhtye  Vuoden myydyin albumi  Vuoden striimatuin kotimainen biisi  Vuoden striimatuin ulkomainen biisi  Erikois-Emma 
Emma-gaalat:  1983  1984  1985  1986  1987  1988  1989  1990  1991  1992  1993  1994  1995  1996  1997  1998  1999  2000  2001  2002  2003  2004  2005  2006  2007  2008  2009  2010  2011  2012  2013  2014  2015  2016  2017  2018  2019  2020  2021  2022  2023  2024  2025
Hofstra University

| Hofstra University> Nassau College-Hofstra Memorial of NYU at Hempstead, LI |
| --- | --- |
  

Motto:  Je maintiendrai
Perustettu:  1935
Rahoitus:  yksityinen
Henkilökunta:  3 400 (2015)
Opiskelijoita:  11 000 (2015)
Sijainti:  Hempstead, New York  Yhdysvallat
Sivusto:  www.hofstra.edu/home/index.html
Hofstra Universityn opiskelijakunnan talo.
Hofstra University on yksityinen yliopisto Yhdysvaltojen New Yorkin osa­valtiossa Hempsteadin kylässä Long Islandilla, noin 11 kilo­metriä itään Manhattanilta.
Yliopistossa on kymmenen tiede­kuntaa (schools), mukaan lukien lääke- ja oikeus­tieteelliset tiede­kunnat. Vuonna 2015 Hofstrassa oli noin 11 000 opiskelijaa ja henkilö­kuntaa 3 400. Julkisuudessa Hofstra University tunnetaan Yhdys­valtojen presidentin­vaalien ehdokas­väittelyiden pito­paikkana kolmissa vaaleissa peräkkäin: 2008, 2012 ja 2016.
Hofstralla on akkreditointi 19 akateemisella tieteen­alalla; näin monta akkreditointia on alle sadalla Yhdys­valtojen yli­opistolla. U.S. News & World Report -lehden yliopisto­listauksessa se oli vuonna 2015 sijalla 135.
Hofstra University perustettiin vuonna 1935 alun perin New Yorkin yliopiston (NYU) sivu­toimipaikaksi nimeltä Nassau College-Hofstra Memorial of NYU at Hempstead, Long Island. Vuonna 1939 siitä tuli itsenäinen Hofstra College ja vuonna 1963 Hofstra University. Tuolloin sen kampus laajeni pohjoiseen lakkautetun ilmavoimien tukikohdan alueelle.
Opetusalat

Hofstra College, yleissivistävä liberal arts college
Frank G. Zarb School of Business: liiketaloustiede
Honors College lahjakkaille undergraduate-opiskelijoille
School for University Studies
The Lawrence Herbert School of Communication: viestintätieteet
School of Education: kasvatustiede
School of Health Sciences and Human Services: terveystieteet
School of Engineering and Applied Science: tekniikan alat
Maurice A. Deane School of Law: oikeustiede
Hofstra Northwell School of Medicine: lääketiede
Hofstra Northwell School of Graduate Nursing and Physician Assistant Studies: hoitotiede
Aiheesta muualla

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
Yliopiston verkkosivusto (englanniksi)
Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista. 
Alkuperäinen artikkeli: en:Hofstra University
| Auktoriteettitunnisteet  |
| --- | --- |
Kansainväliset:  ISNI  VIAF 
Kansalliset:  Saksa  Israel  Yhdysvallat  Tšekki 
Maantieteelliset:  MusicBrainz place 
Tieteilijät:  CiNii 
Muut:  IdRef 
Käännös suomeksi
Janne Flinkkilä

Janne Flinkkilä (s. 1978) on suomalainen vapaa toimittaja ja tietokirjailija. Flinkkilä on työskennellyt Rumba-lehden toimituspäällikkönä ja Ylioppilaslehden toimitussihteerinä. Vapaana toimittajana hän on kirjoittanut muun muassa Yleisradiolle ja Image-lehteen. Hän voitti Editkilpailun Vuoden asiakaslehtijuttu -sarjan vuonna 2018 Veikkauksen X-lehteen kirjoittamallaan jutulla.
Flinkkilä on kirjoittanut kirjan Rautaiset rakastajat (Like, 2014), joka kertoo objektiseksuaali Erika Eiffelistä. Hän on myös kirjoittanut Pedro Hietasen elämäkerran Pedro (Like, 2024). Hän esiintyi haastattelijana Jörn Donnerin elokuvassa Perkele 2 – Kuvia Suomesta vuonna 2016 (2017).
Flinkkilä oli yksi Meillä on unelma -mielenosoituksen järjestäjistä vuonna 2015.
Hän on perustajajäsen Kulttuurituotanto Creat osk:ssa, jolla on ollut oma taidegalleria Helsingissä. Osuuskunta on lisäksi järjestänyt livemusiikkiklubeja, tuottanut videodokumentteja sekä julkaissut verkkolehteä.
Baylorin yliopisto

| Baylorin yliopisto> Baylor University |
| --- | --- |
  
Motto:  Pro Ecclesia, Pro Texana
Perustettu:  1845
Tyyppi:  yksityinen
Säätiön varat:  1,004 mrd. dollaria
Rehtori:  Dr. Elizabeth Davis
Henkilökunta:  859
Opiskelijoita:  12 575
Jatko-opiskelijoita:  2 620
Sijainti:  Waco, Texas   Yhdysvallat
Osoite:  baylor.edu
Maskotti:  Judge Joy, Judge Lady, Bruiser
Baylorin yliopisto on yksityinen yliopisto Wacossa, Texasin osavaltiossa Yhdysvalloissa. Se oli 1900-luvun lopussa Yhdysvaltain suurin baptismiin pohjautuva oppilaitos, joka tunnettiin Bob Jonesin yliopiston tavoin hyvin konservatiivisesta kampuselämästään tanssikieltoineen. Yliopisto on perustettu vuonna 1845, ja syksyllä 2012 siellä opiskeli yli 15 000 opiskelijaa.
NCAA:n alaisessa yliopistourheilussa yliopistoa edustavat Baylor Bearsin nimellä kulkevat joukkueet. Viime vuosinamilloin? Baylorilla on ollut vahva edustus etenkin miesten koripallossa.
Raiskausepäilyt

Vuonna 2017 oikeus tutkii jopa 52:ta mahdollista raiskaustapausta, joihin liittyy yliopiston opiskelijoita. Osassa tapauksissa raiskauksiin on osallistunut yli kymmenen oppilaan ryhmiä. On myös väitetty, että yliopisto on yrittänyt houkutella raiskaajaurheilijoita yliopistoon mainostamalla siellä olevan paljon nuoria vaaleita tyttöjä.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Baylorin yliopisto Wikimedia Commonsissa
Into (albumi)

| Into The Rasmus |
| --- | --- | --- |

Studioalbumin tiedot
 Äänitetty : Nord Studios
 Julkaistu: 2001
 Tuottaja(t): Mikael Nord Andersson & Martin Hansen
 Tyylilaji: vaihtoehtorock, poprock
 Kesto: 39.54
 Levy-yhtiö: Playground Music
The Rasmuksen muut julkaisut
| Hell of a Tester 1998 | Into 2001 | Hell of a Collection 2001 |
Into on suomalaisen The Rasmus -yhtyeen 2001 julkaistu albumi. Se on yhtyeen neljäs pitkäsoitto ja ensimmäinen, jossa yhtyeen nimi on muodossa "The Rasmus" (aikaisemman muodon "Rasmus" sijaan). Se sai suuren menestyksen, ja on myynyt Suomessa yli tuplaplatinaa (73 000 kpl).  Julkaisuviikollaan albumi löytyi Suomen virallisen albumilistan ensimmäiseltä sijalta, ja albumi vietti listalla 35 viikkoa. Albumin tuottivat Mikael Andresson ja Martin Hansen, ja sen myötä The Rasmus vaihtoi levy-yhtiönsä Playground Musiciin. 
Albumista julkaistiin neljällä bonuskappaleella varustettu Into Special Edition 17. marraskuuta 2003.
Vuonna 2002 Into palkittiin Vuoden albumin Emma-palkinnolla. Ensimmäinen single F-F-F-Falling nousi suureksi radiohitiksi ja palkittiin Emma-patsaalla vuoden parhaana singlenä sekä voitti MTV Nordicin katsojaäänestyksen. The Rasmus sai vuoden 2002 Emma-gaalassa yhteensä neljä Emmaa. F-F-F-Falling-single myi platinaa Suomessa. Myös Chill myi kultaa.Into julkaistiin koko Skandinaviassa.
Kappaleet

Madness (3:12)
Bullet (4:10)
Chill (4:14)
F-F-F-Falling (3:53)
Heartbreaker (3:40)
Smash (3:43)
Someone Else (4:29)
Small Town (4:03)
One & Only (3:51)
Last Waltz (4:39)
Myöhemmin julkaistusta Into Special Edition -albumista löytyvät lisäksi
Days (4:09)
Can't Stop Me (2:54)
Play Dead (3:51)
Used To Feel Before (4:24)
Singlet

F-F-F-Falling (2001)
Chill (2001)
Madness (2001)
Heartbreaker / Days (2002)
Musiikkivideot

F-F-F-Falling 2001
Chill 2001
Palkintoja

2001: Emma: paras single (F-F-F-Falling), paras pop/rock-albumi sekä vuoden albumi. Lisäksi yhtye valittiin vuoden yhtyeeksi.
Arvostelut

Soundi:
Lyypekki

| Lyypekki (Lübeck) |
| --- | --- |

 lippu:  vaakuna
 Lyypekki
 Koordinaatit: 53°52′11″N, 10°41′11″E 
Valtio:  Saksa
Osavaltio:  Schleswig-Holstein
Perustettu:  1143
Hallinto:  
 – Pormestari:  Jan Lindenau (SPD)
Pinta-ala:  
 – Kokonaispinta-ala:  214,14 km²
Väkiluku (31.12.2016):  216 712
 
 www.luebeck.de 
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Lyypekki (saks. Lübeck) on kaupunki Saksassa Itämeren rannalla. Kaupungin asukasluku oli 216 712 vuoden 2016 lopussa. Keskusta sijaitsee Travejoen varrella 15 km Itämerestä. Jokien ja kanavien ympäröimä vanhakaupunki edustaa Saksan keskiaikaista tiiligotiikkaa parhaimmillaan. Huomattavimmat rakennukset ovat täysgoottilaisia.
Historia

Lyypekin juuret ja nimen alkuperä juontuvat Liubice-nimiseen vendiläiseen linnoitukseen. Saksalainen Lyypekin kaupunki perustettiin 1143 ja Oldenburgin piispanistuin siirrettiin sinne vuonna 1163. Fredrik I Barbarossa myönsi kaupungille merkittäviä etuoikeuksia 1181. Tanskalaiset valloittivat kaupungin 1201–1225. Saksan keisari Fredrik II antoi Lyypekille valtakunnankaupungin oikeudet vuonna 1226. Hampurin ja Lyypekin liitosta 1241 sai alkunsa Saksan kauppakaupunkien hansaliitto. 1300- ja 1400-luvuilla Lyypekistä tuli hansaliiton johtava kaupunki: sen laivastot hallitsivat Itämerta ja sillä oli vaikutusvaltainen asema Pohjoismaissa.
Lyypekin valta-asema heikentyi 1500-luvulla ja kolmikymmenvuotisessa sodassa se menetti lopullisesti poliittisen ja kaupallisen johtoasemansa. Hansapäivät kokoontuivat kaupungissa viimeistä kertaa vuonna 1669. Itämeren kaupan kannalta Lyypekki oli jatkossakin merkittävä keskus.
Lyypekki oli vuosisatojen ajan Pyhään saksalais-roomalaiseen keisarikuntaan kuuluva, mutta käytännössä miltei itsenäinen kaupunkivaltio, viralliselta nimeltään Freie Hansestadt Lübeck (Lyypekin vapaa hansakaupunki). 1800-luvulla se kuului itsenäisenä valtiona Saksan liittoon, kunnes siitä vuonna 1871 tuli yhdistyneen Saksan osavaltio. Vuonna 1937 se menetti asemansa erillisenä osavaltiona ja liitettiin Schleswig-Holsteinin hallintoalueeseen. Toisen maailmansodan jälkeen se tuli kuulumaan samannimiseen Saksan liittotasavallan osavaltioon. Saksan ollessa vuosina 1949–1990 kahtia jaettuna Lyypekki sijaitsi kuitenkin aivan Saksojen välisen rajan tuntumassa.
Historia > Asukasmäärän kehitys

Ennen vuotta 1870 asukasmäärät ovat arvioita. Sen jälkeen (¹) tulokset ovat väestönlaskennasta tai virallisista tilastotiedoista tai kaupungin hallinnolta.
Nähtävyydet ja kulttuuri

Lyypekissä on useita nähtävyyksiä, kuten Marienkirche (n. 1260–1350), goottilainen raatihuone (alk. 1200-luvulta) ja goottilaiseksi uudistettu alkujaan romaaninen tuomiokirkko (1173). Lyypekkiä ympäröineistä vanhoista kaupunginporteista ovat jäljellä Burgtor (1515) ja Holstentor (1478).
Lyypekissä on tehty 1700-luvulta lähtien marsipaania ja paikallinen marsipaani (Lübecker Marzipan) on saanut Euroopan unionin suojan.
Teollisuus

Lyypekin satama on Saksan suurin Itämeren satama. Vuonna 2003 sen kautta kulki noin 150 alusta viikossa, kaikkiaan 600 000 matkustajaa ja 25,4 miljoonaa tonnia rahtia. 
Lyypekin satamaan kuuluvasta Travemünden Skandinavienkai-terminaalista on autolauttayhteys muun muassa Helsinkiin. Lyypekissä on telakoita ja muun muassa metalli-, kone- ja kalasäilyketeollisuutta.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Lyypekki Wikimedia Commonsissa
Matkaopas aiheesta Lyypekki Wikimatkoissa
Kaupungin verkkosivusto
Unescon maailmanperintökohteet Saksassa
Aachenin tuomiokirkko
Alppien paalutalot
Augustusburg ja Falkenlust
Bamberg
Bauhaus-kohteet Weimarissa ja Dessaussa
Bayreuthin oopperatalo
Bergpark Wilhelmshöhe
Berliinin modernistiset asuinalueet
Corveyn luostari
Darmstädter Künstlerkolonie Mathildenhöhe
Dessau-Wörlitzin puutarha
Fagus-Werk
Hedeby ja Danevirke
Hildesheimin tuomiokirkko ja Mikaelinkirkko
Karpaattien ja Saksan pyökkimetsät
Kaupungintalo ja Rolandin patsas Bremenin torilla
Keski-Reinin laakson yläosa
Kölnin tuomiokirkko
Le Corbusierin arkkitehtoniset työt
Lorschin luostari
Luther-muistomerkit Eislebenissä ja Wittenbergissä
Lyypekki
Maulbronnin luostari
Messelin kaivoksen fossiilialue
Museumsinsel Berliinissä
Muskaunpuisto (jaettu Puolan kanssa)
Naumburgin katedraali
Quedlinburg
Rammelsbergin kaivokset, Goslar ja Ylä-Harzin vesihuoltojärjestelmä
Regensburg
Reichenaun luostarisaari
Roomalaiset monumentit, tuomiokirkko ja Liebfrauen-kirkko Trierissä
Rooman rajalinjat (jaettu Yhdistyneen kuningaskunnan kanssa)
Sanssouci, Neues Palais, Charlottenburgin linna
Speicherstadt ja Kontorhausviertel Hampurissa
Speyerin tuomiokirkko
Stralsund ja Wismar
Vattimeri (jaettu Alankomaiden ja Tanskan kanssa)
Völklingenin rautaruukki
Wartburgin linna
Weimar
Wiesin pyhiinvaelluskirkko
Würzburgin linna
Zollvereinin hiilikaivokset Essenissä
Lyypekki 1600-luvulla. Matthäus Merianin kaiverrus.
Marienkirche.
Mielenrauhaa

| Mielenrauhaa Aki Sirkesalo |
| --- | --- | --- |

Studioalbumin tiedot
 Julkaistu: 1995
 Formaatti: CD
 Tyylilaji: poprock, soul
 Kesto: 53.09
 Levy-yhtiö: Epic / Sony Music Entertainment
Listasijoitukset
  Suomen virallinen lista: 11.
Aki Sirkesalon muut julkaisut
|   | Mielenrauhaa 1995 | Aika 1996 |
Mielenrauhaa on Aki Sirkesalon ensimmäinen studioalbumi. Se julkaistiin helmikuussa 1995 levymerkille Sony Music. Albumi vietti 33 viikkoa Suomen virallisella albumilistalla, jolloin se saavutti korkeimmillaan sijan 11. Syksyllä 1995 levystä julkaistiin "Kultapainos" joka sisälsi yhden uuden kappaleen ja kolme erilaista versiota aikaisemmista kappaleista. Levyltä julkaistiin kaikkiaan viisi singleä; "Hikinen iltapäivä", "Mustankipee", "Naispaholainen", "Sä jaksat tanssii" sekä Kultapainos-levyn "Pelkkää kuvitelmaa".
Vuonna 1996 Mielenrauhaa palkittiin Vuoden albumin Emma-palkinnolla.. Helsingin Sanomien Ilkka Mattila kirjoitti Sirkesalon esikoisalbumin olevan kappalevalikoimaltaan epätasainen ja nosti parhaiksi raidoiksi ”Mustankipeen”, ”Marvin Gayen” ja ”Hikisen iltapäivän”. Hänestä Sirkesalo tuntee soul-lajityyppinsä, fraseeraa oivaltavasti ja tuo kaupunkilaisessa soinnissaan mieleen ruotsalaiset Lisa Nilssonin ja Eric Gaddin. ”Albumin teksteissä eletään silti selvästi Suomessa ja Helsingissä. Yhdistelmä on epätavallinen ja ilahduttavan viihdyttävä.”
Kappaleet > Alkuperäinen julkaisu

Mielenrauhaa – 4.48
Iho muistaa – 4.33
Naispaholainen – 3.50
Miehen täytyy – 4.29
Marvin Gaye – 4.06
Mustankipee – 5.08
Vieläkö sun omenapuusi kasvaa – 6.29
Koti-ikävä – 2.54
Hikinen iltapäivä – 4.10
Kun musiikki soi – 4.22
Sä jaksat tanssii – 3.39
Sileää pintaa – 4.35
Kappaleet > Kultapainos

Pelkkää kuvitelmaa
Mielenrauhaa
Iho muistaa
Naispaholainen
Miehen täytyy
Marvin Gaye
Mustankipee
Sä jaksat tanssii (aamuun asti mix)
Vieläkö sun omenapuusi kasvaa
Koti-ikävä
Hikinen iltapäivä
Kun musiikki soi
Sä jaksat tanssii
Sileää pintaa
Vieläkö sun omenapuusi kasvaa (Toosa auki mix)
Hikinen iltapäivä (Radiomafia live)
Tekijät > Muusikot

Aki Sirkesalo – laulu ja kitara
Eero Koivistoinen – saksofoni
Esa Kaartamo – kosketinsoittimet
Sergei Solokov – Rhodes-sähköpiano
Karl Sinkkonen – urut
Kai Järvinen ja Hannu Pikkarainen – kitarat
Jukka Kiviniemi – basso
Anssi Nykänen – rummut
Tapio ”Mongo” Aaltonen – lyömäsoittimet
Aiheesta muualla

Mielenrauhaa discogs.com -sivustolla
| n k Vuoden albumin Emma-palkinto |
| --- | --- |
1990-luku:  Tuulten viemää – Kaija Koo (1993)  Villejä lupiineja – J. Karjalainen (1994)  Mielenrauhaa – Aki Sirkesalo (1995)  Electric Sauna – J. Karjalainen (1996)  Hyvää yötä ja huomenta – Don Huonot (1997)  Pulu – Ismo Alanko Säätiö (1998)  Mestarit Areenalla – Mestarit (1999) 
2000-luku:  Razorblade Romance – HIM (2000)  Into – The Rasmus (2001)  Rajaportti – Timo Rautiainen & Trio Niskalaukaus (2002)  Ei – Maija Vilkkumaa (2003)  Halo – Jonna Tervomaa (2004)  Kovemmat kädet – PMMP (2005)  Leskiäidin tyttäret – PMMP (2006)  Dark Passion Play – Nightwish (2007)  Maailmanloppua odotellessa – Egotrippi (2008)  Veden varaan – PMMP (2009) 
2010-luku:  Seili – Jenni Vartiainen (2010)  Kun valaistun – Chisu (2011)  Yhdestä puusta – Jukka Poika (2012)  Et ole yksin – J. Karjalainen (2013)  Kiitos ei ole kirosana – Haloo Helsinki! (2014)  En kommentoi – Antti Tuisku (2015)  Vesala – Vesala (2016)  Hulluuden highway – Haloo Helsinki! (2017)  Tapa poika – Pyhimys (2018)  Momentum 123 – Chisu (2019) 
2020-luku:  Draaman kaari viehättää – Behm (2020)  Viimeinen romantikko – Ellinoora (2021)  Vastustamaton – Gettomasa (2022)  Hyvikset ja pahikset – Kuumaa (2023)  Soittorasia – Pehmoaino (2024)
Emma-gaala 2015

Vuoden 2015 Emma-gaala järjestettiin Barona-areenalla 27. helmikuuta 2015. Gaalassa jaettiin vuoden 2014 Emma-palkinnot menestyneimmille artisteille ja musiikkialan ammattilaisille. Gaalan juonsi Elina Kottonen ja se esitettiin suorana MTV3-kanavalla. Gaalassa esiintyivät Isac Elliot, Haloo Helsinki!, Robin, JVG, Stam1na, Kasmir, Janna sekä Kaija Koo.
Voittajat ja ehdokkaat > Muut palkinnot

Erikois-Emma: Cheek, Lauri Rechardt
Vienti-Emma: Iiro Rantala
Aiheesta muualla

Emma-gaalan verkkosivut
| n k Emma-palkinto |
| --- | --- |
Palkinnon jakaja: Musiikkituottajat 
Nykyiset palkintokategoriat:  Vuoden albumi  Vuoden alternative  Vuoden artisti  Vuoden biisi  Vuoden etno  Vuoden iskelmä  Vuoden jazz  Vuoden klassinen  Vuoden metalli  Vuoden musiikintekijä  Vuoden pop  Vuoden rap  Vuoden rock  Vuoden tulokas  Vuoden tuottaja  Vuoden yhtye  Kriitikoiden valinta  Yleisöäänestys: Vuoden kotimainen artisti/yhtye  Vuoden myydyin albumi  Vuoden striimatuin kotimainen biisi  Vuoden striimatuin ulkomainen biisi  Erikois-Emma 
Emma-gaalat:  1983  1984  1985  1986  1987  1988  1989  1990  1991  1992  1993  1994  1995  1996  1997  1998  1999  2000  2001  2002  2003  2004  2005  2006  2007  2008  2009  2010  2011  2012  2013  2014  2015  2016  2017  2018  2019  2020  2021  2022  2023  2024  2025
Mestarit Areenalla

| Mestarit Areenalla Mestarit |
| --- | --- | --- |

Livealbumin tiedot
 Äänitetty : Hartwall Areenalla lokakuussa 1998
 Julkaistu: 1.2.1999
 Tuottaja(t): Pave Maijanen
 Tyylilaji: rock, balladimusiikki, iskelmä
 Levy-yhtiö: Emi Finland/BMG Finland
Listasijoitukset
  Suomen virallinen lista: 1. (6 viikkoa, helmikuu 1999)
Mestarit Areenalla on Mestarit-kokoonpanon vuonna 1999 julkaisema livetupla-albumi konserttikiertueelta. Se oli heidän ainoa julkaisemansa albumi. Se ei kuitenkaan sisällä kaikkia konsertin kappaleita.
Vuonna 2000 Mestarit Areenalla palkittiin Vuoden albumin Emma-palkinnolla. ja on myynyt triplaplatinaa. Albumi oli kuusi viikkoa Suomen virallisen listan ykkösenä ja yhteensä 41 viikkoa TOP40:ssä. Levyä on myyty yli 131 000 kappaletta.