stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Eufrosyne (nimi)
Nimipäivät

Ortodoksisessa perinteessä Eufrosyne tunnetaan useiden pyhittäjien nimenä. Pyhimyskalenterista nimi päätyi aikoinaan myös suomalaiseen almanakkaan, jossa Eufrosynella oli nimipäivä 11. helmikuuta vuoteen 1928 asti. Muoto Eufrosyne esiintyi almanakassa ensimmäisen kerran vuonna 1787, mutta jo sitä ennen kalenterissa oli käytetty nimiasuja Euphrosyna ja Euphrosyne. Vuosina 1790–1796 nimi esiintyi muodossa Eufrosina.
Suomenkieliseen Haaparannan almanakkaan sisältyi nimiasu Euphrosine vuosina 1811–1812 ja Euphrosyne vuosina 1830–1900. Nimipäivä oli siinäkin 11. helmikuuta.
Suomen ortodoksisessa kalenterissa Eufrosynella on aikoinaan ollut nimipäivä 25. syyskuuta.
Tunnettuja Eufrosyneja ja Euphrosyneja

Eufrosyne, Aleksei Petrovitšin suomalainen rakastajatar
Eufrosyne Kiovalainen (1130–1193), Unkarin kuningatar
”Euphrosyne”, oik. Julia Nyberg (1785–1854), ruotsalainen kirjailija
Maria Eufrosyne Andersson (1828?–1946), pitkäikäinen suomalainen
Fanny Eufrosyne Davidsson (1877–1962), suomalainen kirjailija ja kääntäjä
Alma Eufrosyne Jokinen (1882–1939), suomalainen kansanedustaja
Amanda Eufrosyne Kaarlonen (1852–?), suomalainen näyttelijä ja oopperalaulaja
Helena Ida Eufrosyne Vierikko (s. 1980), suomalainen näyttelijä
Kuvitteellisia Eufrosyneja

Eufrosyne, yksi kreikkalaisen mytologian kolmesta khariitista
Aiheesta muualla

Etunimien taivutus: Eufrosyne (Kotimaisten kielten keskuksen verkkojulkaisu)
Jordy

Jordy Lemoine (s. 14. tammikuuta 1988, Caen) on ranskalainen laulaja. Hänestä on maininta Guinnessin ennätyskirjassa "nuorimpana soolorap-artistina". Hänen syyskuussa 1993 tekemäänsä singleä "Dur dur d'être bébé" myytiin Ranskassa yli kaksi miljoonaa kappaletta. Myöhemmin kappale nousi Yhdysvaltain hittilistalla sijalle 58. Suomessakin Jordyn hitti nousi singlelistan viidenneksi.
Vuonna 1994 Jordyn esiintyminen Ranskan televisiossa ja radiossa kiellettiin, koska epäiltiin, että hänen vanhempansa, radiotoimittaja Patricia ja levytuottaja Claude Lemoine, yrittivät vain käyttää häntä hyväkseen. Jordy oli poissa julkisuudesta yli kymmenen vuotta. Vuonna 2005 hän kuitenkin esiintyi ranskalaisessa tosi-TV-ohjelmassa La Ferme Célébrités ja voitti sen.
Petteri

| Petteri |
| --- | --- |
Nimipäivä:   
– suomenkielinen:  29. kesäkuuta
– ruotsinkielinen:  –
– ortodoksinen:  –
Muunnelmia:  Petri, Pietari, Pekka
Vastineita eri kielissä:  Peter, Petter
Nimen alkuperä:  Pietari
Infobox OKNimi-testi OK: 
Petteri on suomalainen etunimi. Digi- ja väestötietoviraston mukaan Petteri on huhtikuuhun 2024 mennessä ollut Suomessa etunimenä 78 263 miehellä. Petterin nimipäivä on 29. kesäkuuta. Petteri on johdannainen apostoli Pietarin nimestä.
Muita samankaltaisia nimiä on muun muassa Petri, Pekka ja Pietari.
Kuvitteellisia Pettereitä

Petteri, Elsa Beskowin lapsisankari Petteri ja Lotta -kirjoissa
Petteri Kaniini, Beatrix Potterin lastenkirjojen ja samannimisen animaatiosarjan päähenkilö
Petteri Peloton, hahmo Disneyn sarjakuvamaailmassa, Pelle Pelottoman isoisä
Petteri Punakuono, Joulupukin poro (alkuperäiseltä nimeltä Rudolph the Red-Nosed Reindeer)
Homo-Petteri, sivuhahmo Pasilassa
Petteri Pyörittäjä, Yle TV2:ssa Marja-Leena Viinikaisen tuottaman samannimisen lastenohjelmasarjan hahmo vuodesta 1964, Leo Lastumäen roolihahmo
Muuta Petteristä

Petterin periaate on vitsinomainen luonnonlaki ja kuuluu: hierarkkisesti järjestyneessä organisaatiossa jokainen työntekijä ylenee epäpätevyytensä mukaiseen asemaan.
Petterit olivat 1960-luvulla Suomen Trikoon pitkälahkeiset vartaloa myötäilevät miesten ja poikien alushousut, puuvilla-interlockia.
RN Roma (1907)

| RN Roma |
| --- | --- |
 RN Roma Konstantinopolissa vuonna 1918

Aluksen vaiheet
Rakentaja:  La Spezian laivastontelakka
Kölinlasku:  20. syyskuuta 1903
Laskettu vesille:  21. huhtikuuta 1907
Palveluskäyttöön:  17. joulukuuta 1908
Poistui palveluskäytöstä:  1. syyskuuta 1927
Tekniset tiedot
Uppouma:  12 550-12 658 t (normaali) 13 771-13 914 t (kuormattu)
Pituus:  144,60 m (kokonaispituus)
Leveys:  22,40 m
Syväys:  7,91-8,58 m
Koneteho:  21 968 ihp
Nopeus:  21,39 solmua
Miehistöä:  742-764
Aseistus
Aseistus:  2 × 12"/40 tykkiä 12 × 8"/45 tykkiä 24 × 3"/40 tykkiä 2 × 450 mm torpedoputkea
RN Roma (ital. Regia Nave Roma) oli Italian kuninkaallisen laivaston vuonna 1908 palvelukseen otettu Regina Elena -luokan pre-dreadnought-taistelulaiva.
Valmistus

Alus tilattiin La Spezian laivastontelakalta, missä köli laskettiin 20. syyskuuta 1903. Alus laskettiin vesille 21. huhtikuuta 1907 ja liitettiin laivastoon 17. joulukuuta 1908.
Palvelus

Alus poistettiin alusluettelosta 1. syyskuuta 1927.
Katri Makkonen

| Katri Makkonen> Henkilötiedot |
| --- | --- |
Syntynyt: 28. elokuuta 1975 (ikä 49) Joensuu, Suomi
Ammatti:  Toimittaja
Muut tiedot
Tunnustukset:  Suuri journalistipalkinto (2009)
Katri Makkonen (s. 28. elokuuta 1975 Joensuu) on suomalainen toimittaja ja tiedottaja. Hän oli tasavallan presidentti Sauli Niinistön viestintäpäällikkö ja kabinetin jäsen 2013–2019. Vuonna 2019 Makkonen palasi Ylen A-studion toimittajaksi. Lokakuussa 2020 Makkonen siirtyi konsulttiyritys Milttonin varatoimitusjohtajaksi ja johtavaksi neuvonantajaksi. Lokakuussa 2022 hänet nimitettiin valtiovarainministeri Annika Saarikon valtiosihteeriksi.
Lokakuussa 2023 Makkonen palasi Milttonille johtavaksi neuvontajaksi. Tammikuussa 2025 Makkonen kertoi irtisanoutuneensa Milttonilta joulukuussa 2024 samana päivänä Milttonin muun kriisiviestinnän ydinporukan Pauliina Saareksen, Sara Lindströmin ja Anna Ingetin kanssa.
Makkonen on koulutukseltaan valtiotieteiden maisteri. Hän suoritti tutkinnon vuonna 2003 Helsingin yliopistossa pääaineenaan kansainvälinen politiikka. Ennen siirtymistään presidentin viestintäpäälliköksi Makkonen työskenteli Yleisradion palveluksessa. Hän toimi muun muassa Atlas-ulkomaanmakasiinin toimitussihteerinä 2003–2006, Kaukoidän kirjeenvaihtajana Pekingissä 2006–2009, Aamu-TV:n juontajana 2010 sekä A-studion toimitussihteerinä 2011–2013. Vuonna 2021 Makkonen aloitti Apu-lehden kolumnistina. Makkonen on toiminut myös Helsingin Sanomien  sekä Ulkopolitiikka-lehden kolumnistina.
Makkonen on myös suosittu juontaja. Hän on  toiminut juontajana mm. tasavallan presidentin Kultaranta-keskusteluissa sekä presidentti Niinistön että presidentti Stubbin aikana.
Vuoden 2025 alusta Makkonen kuuluu Suomen suurimman työttömyyskassan YTK:n hallitukseen ja myös  Tammenlehvän perinneliiton hallitukseen.
Maaliskuussa 2009 Makkonen ja MTV3:n Petri Saraste palkittiin Bonnierin Suurella journalistipalkinnolla vuoden journalisteina ansiokkaasta Kiinan tapahtumien uutisoinnista vuonna 2008.
Makkonen valitsi vuoden 2021 tietokirjallisuuden Finlandia-palkinnon saajan.
Aiheesta muualla

Katri Makkonen Twitterissä
Ylen Elävä arkisto: Katri Makkonen Kiinan järistysalueella
| --- | --- |
Auktoriteettitunnisteet: Henkilöt :  Ritva
Joulupukki puree ja lyö

| ”Joulupukki puree ja lyö” M>  A. Numminen |
| --- | --- | --- |

Nummisen Lauluyhtye Jouluradikaalit -nimellä julkaistun vinyylisinglen keskiö.
Kappaleen tiedot
 Albumilta: Joulupukin juhannusyö
 Julkaistu: 1971
 Tyylilaji: joulumusiikki, huumorimusiikki
 Levy-yhtiö: Love Records
Joulupukki puree ja lyö on laulaja M. A. Nummisen esittämä humoristinen jouluaiheinen musiikkikappale. Kappale julkaistiin vuonna 1971 ilmestyneellä albumilla Joulupukin juhannusyö. Kappaleen on säveltänyt M. A. Numminen, ja sanoittanut Jarkko Laine. Tyyliltään musiikkikappale on foxtrotia. Kappale perustuu Nummisen itse keksimäänsä tarinaan, jonka hän oli kertonut kepposena naapurin pojalle.
Kappale kertoo joulupukista, joka rikkoo perinteisen roolinsa. Kappaleessa joulupukki muun muassa kiroilee, käyttäytyy väkivaltaisesti perheen vanhempia ja lapsia kohtaan ja vie perheen jouluruoat. Joulupukin osuudet laulaa oopperalaulaja Pentti Tuominen.
Hannu Taanila kirjoitti levyn saatesanoissa: ”Kaikki jouluun liittyvä aikuisten keksimä ja hellimä lapsenomaisuus pannaan tässä levyssä pilkaksi. Mutta Numminen ei pilkkaa paatoksella vaan iloisella rahvaanomaisella menolla." Kappale on edelleen yksi tunnetuimmista satiirisista joululauluista.
Coverversioita

Ajattara-yhtye julkaisi kappaleesta coverin "Tulppaani"-singlellä vuonna 2007, ja vuonna 2009 ilmestyneellä albumilla Joululevy.
Il Vaselino levytti kappaleen vuonna 2006.
Aiheesta muualla

Ylen Elävä arkisto: M. A. Numminen: Joulupukki puree ja lyö
Erik Berg

Erik (ven. Kirill) Berg (6. lokakuuta 1876 Theal, Liivinmaa – 1. tammikuuta 1945 Pariisi, Ranska) oli baltiansaksalaista syntyperää ollut kreivi, joka toimi virkamiehenä Suomessa ja senaattorina niin sanotussa amiraalisenaatissa vuosina 1909–1917.
Erik Bergin isä oli kreivi Fredrich Georg Magnus Berg ja äiti vapaaherratar Maria Katarina Bruun. Erikin isoisä oli Suomessa 1800-luvun puolivälissä kenraalikuvernöörinä toimineen Friedrich Wilhelm Rembert von Bergin veli. Kenraalikuvernööri Berg adoptoi balttilaisen sukulaispoikansa ja hän sai siten suomalaisen kreivin arvon. Erik Berg teki aluksi sotilasuran keisarillisen Venäjän palveluksessa. Hän kävi koulunsa Pietarissa suorittaen asepalveluksensa keisarinna Maria Fjodorovnan chevalierkaartissa 1897–1898 ja upseerintutkinnon Nikolajevin ratsuväkiopistossa 1898. Ero aktiivipalveluksesta tapahtui marraskuussa 1900.
Berg siirrettiin Suomen kenraalikuvernöörin käyttöön 22. marraskuuta 1900. Hän toimi muun muassa Suomen valtionrautateiden vt. pääjohtajana 1904, kenraalikuvernöörin kanslian vt. päällikkönä 1906–1907 välittömästi ensimmäisen sortokauden jälkeen, jolloin viran silloinen hoitaja kenraaliluutnantti F. A. Seyn joutui luopumaan virasta ja lähtemään Suomesta. Berg toimi vuosina 1907–1909 Pietarissa keisarillisen hovin palveluksessa saavuttaen hoviseremoniamestarin arvon.
Aatelissäädyssä Berg oli edustaja valtiopäivillä 1905–1906.
Toisen sortokauden alkaessa Suomen senaatin talousosaston venäläistyi, mikä tarkoitti, että aluksi jäseniksi nimitettiin luotettuja keisarillisen Venäjän tukijoita, joilla oli suomalainen tausta. Bergin koettiin kuuluvan tähän mahdollisten nimitettävien joukkoon. Hänestä tuli senaattori 19. lokakuuta 1909 kenraaliluutnatti Vladimir Markovin johtaman senaatin talousosaston kulkulaitostoimituskuntaan. Palveluksistaan keisarille ja Venäjälle kreivi Berg sai todellisen valtioneuvoksen arvon 4. huhtikuuta 1915. Senaattorin virkaa hän hoiti aina keisarillisen Venäjän kukistumiseen asti ja erosi lopulta 26. maaliskuuta 1917 muun amiraalisenaatin kanssa.
Berg siirtyi tämän jälkeen Ranskaan, jossa hän toimi liikemiehenä.
Kirjallisuutta

Håkon Holmberg: (Keisarillisen) Suomen senaatin talousosaston puheenjohtajat, jäsenet ja virkamiehet 1909–1918 - elämäkerrallinen luettelo, Helsinki, 1964.
| --- | --- |
Auktoriteettitunnisteet: Henkilöt :  Kansallisbiografia
Onni Valakari

| 0 | 1 | 2 | 3 |
| --- | --- | --- | --- |

Henkilötiedot
Koko nimi: Onni Johannes Simonpoika Valakari
Syntymäaika: 18. elokuuta 1999 (ikä 25)
Syntymäpaikka: Motherwell, Skotlanti
Pelipaikka: keskikenttäpelaaja
Pituus: 187 cm
Seura
Seura: San Diego FC (lainalla Pafosista)
Pelinumero: 8
Junioriseurat
2007–2012: Käpylän Pallo
2013–2017: SJK
Seurat
| Vuodet | Seura | O | (M) |
| 2015 | SJK Akatemia | 2 | (0) |
| 2017–2018 | TPS | 29 | (10) |
| 2017 | → SalPa | 2 | (0) |
| 2018–2019 | Tromsø | 42 | (9) |
| 2020– | Pafos | 136 | (40) |
| 2024 | → AIK (laina) | 10 | (2) |
| 2025– | → San Diego FC (laina) | 0 | (0) |
Maajoukkue
| 2017 | Suomi U18 | 5 | (1) |
| 2017–2018 | Suomi U19 | 6 | (2) |
| 2019–2020 | Suomi U21 | 13 | (4) |
| 2020– | Suomi | 11 | (1) |
 Seurajoukkueuran tilastot kattavat vain kansalliset sarjat, päivitetty 14. tammikuuta 2025.  Maajoukkueuran tilastot päivitetty 14. maaliskuuta 2023.
Onni Valakari (s. 18. elokuuta 1999 Motherwell) on suomalainen jalkapalloilija, joka edustaa MLS-seura San Diego FC:tä, lainalla Kyproksen liigan Pafosista. Valakari on pelipaikaltaan keskikenttäpelaaja.
Ura > Seurajoukkueet

Valakarin kasvattajaseura on Käpylän Pallo, jonka lisäksi hän on juniorina edustanut Seinäjoen Jalkapallokerhoa. Sen edustusjoukkuetta valmensi tuolloin Valakarin isä Simo Valakari. Vuonna 2015 Valakari esiintyi kahdesti myös Kakkosta pelanneessa seuran reservijoukkueessa SJK Akatemiassa. Keväällä 2017 hän siirtyi Ykkösessä pelanneeseen Turun Palloseuraan. Valakari teki liigadebyyttinsä vuotta myöhemmin TPS:n noustua Veikkausliigaan ja siirtyi elokuussa 2018 isänsä valmentamaan norjalaiseen Tromssaan. Tammikuussa 2020 Valakari teki sopimuksen Kyproksen pääsarjassa pelaavan Pafos FC:n kanssa. Marraskuussa 2022 hänen sopimustaan jatkettiin kesään 2026 asti.
Elokuussa 2024 Valakari siirtyi vuoden loppuun asti ulottuvalla lainasopimuksella Ruotsin Allsvenskaniin AIK:n joukkueeseen. Kaudeksi 2025 Valakari siirtyi lainalle MLS-liigan laajennusjoukkue San Diego FC:hen.
Ura > Maajoukkue

Valakari on edustanut Suomen U18-, U19- ja U21-maajoukkueita. Vuonna 2019 hänet valittiin vuoden U21-pelaajaksi. U21-maajoukkueen valmentaja Juha Malinen on pitänyt Valakarin vahvuuksina muun muassa sopeutuvaisuutta, syöttötaitoa sekä sulavaa kääntymistä pallon kanssa.
Valakari debytoi A-maajoukkueessa 11. marraskuuta 2020 Ranskaa vastaan pelatussa harjoitusottelussa. Hän teki Suomen toisen maalin 2–0-voittoon päättyneessä ottelussa. Valakari valittiin myös Suomen joukkueeseen vuoden 2021 EM-kisoihin.
Yksityiselämä

Onni Valakari syntyi Skotlannissa, jossa hänen isänsä Simo Valakari pelasi Motherwellin joukkueessa. Valakarin veli on maalivahtina pelaava Paavo Valakari.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Onni Valakari Wikimedia Commonsissa
Vihtori

| Vihtori |
| --- | --- |
Nimipäivä:   
– suomenkielinen:  22. maaliskuuta
– ruotsinkielinen:  –
– ortodoksinen:  –
Muunnelmia:  Vihtoori
Vastineita eri kielissä:  Viktor, Vittorio
Nimen alkuperä:  Victor
Infobox OKNimi-testi OK: 
Vihtori on suomalainen miehen etunimi.
Vihtori on suomalainen muoto latinalaisesta nimestä Victor, joka tarkoittaa 'voittajaa'. Nimi on mukautunut suomen kieleen sekä h:llisena että k:llisena (Viktori). Nimi esiintyy esimerkiksi italiassa muodossa Vittorio, saksassa ja ruotsissa Viktor.
Suomessa nimi oli yleisessä käytössä jo 1800-luvulla ja se pääsi Suomen almanakkaan vuonna 1908. Vihtori on säilynyt käytössä varsinkin jälkimmäisenä etunimenä.
Vuoden 2019 loppuun mennessä Vihtori-nimen on Digi- ja väestötietoviraston tietojen mukaan saanut 18 950 miestä ja alle 20 naista.
Tunnettuja Vihtoreita

Vihtori Aaltonen, työläisrunoilija
Vihtori Alava, suomalainen kielitieteilijä
Vihtori Aromaa, poliitikko
Vihtori Ekholm, Tampereen punakaartin rykmentin päällikkö
Vihtori Fallila, kunnalliskodin johtaja, kunnallisneuvos ja SDP:n kansanedustaja
Vihtori Friman, rehtori, kirjastonhoitaja ja kaupunginvaltuutettu
Vihtori Hasu, punakaartin keskisen rintaman ylipäällikkö
Vihtori Heikkilä, rakennusmestari
Vihtori Heinonen, jääkärikapteeni
Vihtori Heinänen, kivenveistäjämestari
Vihtori Herttua, Lapuanliikkeen johtohenkilö
Vihtori Hosio, maanviljelijä ja valtiopäivämies
Vihtori Huhta, toimittaja ja SDP:n kansanedustaja
Vihtori Hurri, punakaartilainen rintamapäällikkö
Vihtori Jaatinen, päätoimittaja
Vihtori Karpio, kirjailija ja raittiusliikkeen vaikuttaja
Vihtori Kivimäki, Maalaisliiton puoluesihteeri 1917–1924
Vihtori Koski, Haminan punakaartin johtomies
Vihtori Kosola, poliitikko
Vihtori Kosonen, amerikansuomalainen toimittaja, kirjankustantaja ja vapaa-ajattelija
Vihtori Laurila, kirjallisuudentutkija
Vihtori Lähde, kirjailija
Vihtori Metsäranta, SKDL:n kansanedustaja
Vihtori Mäkelä, kansanedustaja
Vihtori Niemi, näytelmäkirjailija
Vihtori Nuottimäki, jääkärimajuri
Vihtori Nybergh, hovineuvos, vankilanjohtaja ja virkamies
Vihtori Peltonen, kirjailija, tunnetaan paremmin nimimerkillä Johannes Linnankoski
Vihtori Penttilä, maanviljelijä ja talonpoikaissäädyn valtiopäivämies
Vihtori Raaska, Viki Raaska, insinööri ja radiotoimittaja
Vihtori Raevuori, opettaja, pikakirjoittaja ja pikakirjoituksen edistäjä
Vihtori Rantanen, poliitikko
Vihtori Rämä, teatteriohjaaja ja esitystaiteilija
Vihtori Saarinen, Kouvolan salaisen tutkijakomitean puheenjohtaja
Vihtori Sarjala, poliitikko
Vihtori Savolainen, lähetyssaarnaaja
Vihtori Siivo, suomalainen talousneuvos ja sotaveteraani
Vihtori Simonen, kirjailija
Vihtori Storck, kuvataiteilija ja maallikkosaarnaaja
Vihtori Suomalainen, kansanvalistaja, kanslianeuvos ja yritysjohtaja
Vihtori Urvikko, kreikkalais-roomalaisen tyylin painija
Vihtori Vainio, kansanedustaja
Vihtori Vataja, sukunimi aik. Ahlstedt, toimittaja, pankinjohtaja ja oululaisen Pohjolan Osake-Pankin pääjohtaja
Vihtori Vesterinen, poliitikko
Vihtori Viitanen, kansanedustaja
Vihtori Välimäki, näyttelijä
Vihtori Ylinen, kuvataiteilija
Kuvitteellisia Vihtoreita

Vihtori, sarjakuvassa Vihtori ja Klaara
Vihtori Hiltunen ja Vihtori Rantamo, henkilöhahmoja elokuvassa Kaksi Vihtoria
Vihtori Kivioja, henkilöhahmo kirjasarjassa Täällä Pohjantähden alla
Viipurin Vihtori, Matti Jurvan samannimisen polkan (1938) hahmo
Muita Vihtoreita

Vihtori on radioaakkosissa V ("vee niin kuin Vihtori")
Kauppakeskus Vihtori Kuopiossa
Vihtori on Fonectan tytäryhtiön toiminimi.
Korppu-Vihtori on Viljo Mäkisen veistos Turussa.
Harri Englund

Harri Englund (s. 1966 Helsinki) on suomalainen sosiaaliantropologian professori Cambridgen yliopistossa ja British Academyn jäsen. Hän valmistui ylioppilaaksi Etu-Töölön lukiosta sekä filosofian kandidaatiksi Helsingin yliopistosta pääaineenaan kulttuuriantropologia. Tehtyään kenttätyötä Malawissa ja Mosambikissa Englund valmistui PhD:ksi Manchesterin yliopistosta vuonna 1995 sosiaaliantropologian alalta. Työskenneltyään tutkijana Isossa-Britanniassa, Malawissa, Ruotsissa ja Suomessa hän siirtyi Cambridgen yliopiston virkaan vuonna 2004. Samana vuonna hänestä tuli Churchill Collegen jäsen. Professoriksi hänet nimitettiin 2014 ja hänet valittiin British Academyn jäseneksi 2019.
Malawin ja Mosambikin lisäksi Englund on tehnyt kenttätyötä myös Sambiassa ja Suomessa. Hänen tutkimuksensa ovat käsitelleet mm. pakolaisuuteen, ihmisoikeuksiin, moraaliin, radioon, sananvapauteen ja afrikkalaisiin kieliin liittyviä aiheita. Englund on painottanut antropologian merkitystä liberalismin ymmärtämisessä. Vuonna 2006 Royal Anthropological Institute myönsi Amaury Talbot -palkinnon hänen kirjalleen Prisoners of Freedom: Human Rights and the African Poor. Hänen tuorein tutkimuksensa käsittelee rasismia ja humanitarismia 1800-luvun Afrikassa.
Harri Englund tunnetaan myös Suomen ensimmäisen noisea edustavan levyn tehneen The Silver -yhtyeen perustajana. Haastatteluissa Englund on kertonut yhtyeen olleen yksi vaikute hänen antropologiksi ryhtymiselleen.
Tuotantoa

From War to Peace on the Mozambique-Malawi Borderland.  Edinburgh:  Edinburgh University Press for the International African Institute, 2002.  ISBN 978-0-7486-1577-3
Prisoners of Freedom: Human Rights and the African Poor.  Berkeley:  University of California Press, 2006.  ISBN 978-0-520-24923-3
Christianity and Public Culture in Africa.  Athens:  Ohio University Press, 2011.  ISBN 978-0-8214-1945-8
Human Rights and African Airwaves: Mediating Equality on the Chichewa Radio.  Bloomington:  Indiana University Press, 2011.  ISBN 978-0-253-35677-2
Gogo Breeze: Zambia’s Radio Elder and the Voices of Free Speech.  Chicago:  University of Chicago Press, 2018.  ISBN 978-0-226-49876-8
Visions for Racial Equality: David Clement Scott and the Struggle for Justice in Nineteenth-Century Malawi.  Cambridge:  Cambridge University Press, 2022.  ISBN 978-1-316-51400-9
Hugo Lahtinen

| Mitalit> Maa:   Suomi.Miesten yleisurheilu. Olympialaiset  | Mitalit> Maa:   Suomi.Miesten yleisurheilu. Olympialaiset  | Mitalit> Maa:   Suomi.Miesten yleisurheilu. Olympialaiset  | Maa:   Suomi> Miesten yleisurheilu. |
| --- | --- | --- | --- |
|  Pronssia | Antwerpen 1920 | 5-ottelu |  |
Hugo Jalmari Lahtinen (29. marraskuuta 1891 Tampere – 29. joulukuuta 1977 Tampere) oli suomalainen viisiottelija, pituushyppääjä ja olympiamitalisti.
Valmentajaura

Seuratasolla Lahtinen edusti Tampereen Pyrintöä. Hän toimi Suomen yleisurheilujoukkueen valmentajana Amsterdamin olympiakisoissa 1928 ja Los Angelesin olympiakisoissa 1932, joissa Suomi saavutti yhteensä 25 mitalia. Hän piti myös 400 metrin juoksun Suomen ennätystä silloin hallussaan ajalla 51,7. Hän on ensimmäinen suomalainen seitsemän metrin ylittäjä pituushypyssä.
Hänelle myönnettiin Suomen urheilun kultainen ansioristi vuonna 1958.
Siviiliura ja sukulaiset

Lahtinen työskenteli Tampereen yhteiskoulun voimistelunopettajana vuosina 1928–1946. Hänen puolisonsa oli vuodesta 1915 Jenny o.s. Lahtinen. Heidän poikansa Esa Lahtinen oli pesäpalloilija ja pesäpallovalmentaja, ja Esan pojista Timo ja Juha olivat jääkiekkoilijoita ja Timo menestyi myös jääkiekkovalmentajana.
Saavutuksia

Olympiapronssia Antwerpenissa 1920 (viisiottelu, pituus 659 – keihäs 54,25 – 200 m 23,6 – kiekko 31,12 – 1 500 m 4.36,0, tulos 26 sijapistettä ja nykyisin voimassa olevan pistetaulukon mukaan 3270 p.), samoissa kisoissa pituushypyssä kahdeksastoista (tulos 619)
Henkilökohtaiset ennätykset

100 m: 11,6 (1916)
150 m: 18,0 (1916)
200 m: 23,3 (1920)
400 m: 51,7 (1913)
800 m: 2.05,2 (1913)
1 500 m: 4.22,5 (1910)
110 m aitajuoksu: 17,5
400 m aitajuoksu: 62,4 (1919)
Korkeushyppy: 165
Seiväshyppy: 320
Pituushyppy: 700 (1914)
Kolmiloikka: 13,67 (1915)
Kuulantyöntö: 11,40
Kiekonheitto: 36,84
Keihäänheitto: 54,25 (1920)
Viisiottelu: 3270 p. (pituus 659 – keihäs 54,25 – 200 m 23,6 – kiekko 31,12 – 1 500 m 4.36,0)
Aiheesta muualla

Hugo Lahtinen Tilastopaja (vaatii kirjautumisen, maksullinen palvelu).
Karasmaa, Risto: SUL 100 vuotta - Hugo Lahtinen (arkistoitu linkki) 1.4.2006. Suomen Urheiluliitto ry. Arkistoitu 29.4.2013. Viitattu 15.6.2019.
Miesten pituushypyn Suomen mestarit
Miesten pituushypyn Suomen ennätyksen kehitys
| Tulos | Nimi | Paikkakunta | Päivämäärä | Huomautuksia |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| 619 | Uno Häggman |  | 1904 |  |
| 636 | Armas Pesonen |  | 1906 |  |
| 649 | Uuno Railo | Tampere | 1907 |  |
| 662 | Juho Soini | Tampere | 1909 |  |
| 672 | Emil Kukko | Helsinki | 1910 |  |
| (716 |  Uuno Railo  |  Waukegan, Kanada  | 1911) | Ei hyväksytty SE:ksi, koska ulkomailla tehdyt tulokset hyväksyttiin yleensä vasta vuodesta 1923 alkaen |
| 678 | Hugo Lahtinen | Tampere | 1913 |  |
| 699 | Hugo Lahtinen | Tampere | 1914 |  |
| 700 | Hugo Lahtinen | Tampere | 1.8.1914 |  |
| 702 | Eero Lehtonen | Helsinki | 1920 |  |
| 702 | Vilho Tuulos | Tampere | 1922 |  |
| 715 | Vilho Tuulos | Pariisi, Ranska | 1922 |  |
| 731 | Vilho Tuulos | Göteborg, Ruotsi | 1.7.1923 |  |
| 745 | Martti Tolamo | Oslo, Norja | 1.7.1933 |  |
| 751 | Martti Tolamo | Berliini, Saksa | 15.9.1934 |  |
| 755 | Jorma Valkama | Helsinki | 11.9.1954 |  |
| 762 | Wilhelm Porrassalmi | Helsinki | 30.6.1956 |  |
| 777 | Jorma Valkama | Turku | 16.9.1956 |  |
| 786 | Pentti Eskola | Kurikka | 26.8.1962 |  |
| 789 | Pentti Eskola | Pretoria, Etelä-Afrikka | 13.4.1963 |  |
| 793 | Pentti Eskola | Pretoria, Etelä-Afrikka | 20.4.1963 |  |
| 799 | Pentti Eskola | Viiala | 26.5.1963 |  |
| 804 | Pentti Eskola | Helsinki | 4.7.1963 |  |
| 804 | Rainer Stenius | Jyväskylä | 7.8.1965 |  |
| 816 | Rainer Stenius | Los Angeles, Yhdysvallat | 6.5.1966 |  |
| 816 | Jarmo Kärnä | Riika, Neuvostoliitto | 3.6.1989 |  |
| 818 | Tommi Evilä | Helsinki | 12.8.2005 |  |
| 819 | Tommi Evilä | Göteborg, Ruotsi | 27.8.2005 |  |
| 822 | Tommi Evilä | Göteborg, Ruotsi | 28.6.2008 |  |
| 827 | Kristian Pulli | Espoo | 11.6.2020 |  |
Hannus, Matti: Yleisurheilu: Tuhat tähteä.  WSOY, 1983.  ISBN 951-0-11900-8
Mitä-Missä-Milloin -kirjat 1984-2009.  Otava.
Jalava, Juhani: Suomen kaikkien aikojen yleisurheilutilastot.  Juoksija-lehti, 1983.
Kristian Pulli täräytti pituushypyn uuden Suomen ennätyksen! Etusuora.com. 11.6.2020. Viitattu 11.6.2020.
| --- | --- |
Auktoriteettitunnisteet: Henkilöt :  Tilastopaja 🔒