stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Tamma-Karjala

Tamma-Karjala (ven. Kobylitškaja Korela) oli Novgorodin Karjalaan kuulunut pienehkö alue, joka sijaitsi Pähkinäsaaren rauhassa määritellyn rajan lähellä, luultavasti Karjalankannaksen itälaidalla. Se mainitaan kronikoissa vuonna 1338 ja Novgorodin veroalueena verokirjassa vuodelta 1500.
Nimen on tulkittu viittaavan hevosten kasvatukseen ja vientiin. Kustaa Vilkuna on esittänyt, että hevosten talonpoikaisella kaupalla, josta Viipurin porvarit valittivat kuninkaalle 1300-luvulla, on voinut olla esihistorialliset juuret. Erityisesti tammahevosiin viittaava nimitys johtuisi Vilkunan mukaan siitä, että tammojen pitäminen olisi ollut muinaisessa Pohjois-Euroopassa harvinaista. Karjalassa metsissä laiduntavia, puolivillejä tammoja olisi voinut olla, samaan tapaan kuin esimerkiksi Gotlannissa vielä 1800-luvulla.
Te Rauparaha

Piirros Te Rauparahasta 1840-luvulta.
Te Rauparaha (1760–1849) oli Ngāti Toa -maoriheimon johtaja. Epäselvyydet maakaupoissa New Zealand Companyn kanssa johtivat Wairaun verilöylyyn Marlboroughissa, jossa maorit surmasivat 12 heille antautunutta eurooppalaista.
Alkuvaiheet

Vuonna 1819 Te Rauparaha johti heimonsa Ngā Puhi -heimon yhteyteen taistellakseen heidän kanssaan muskettisodissa, joka oli maorien keskinäistä sotaa. He joutuivat tappiolle ja menettivät alkuperäisen maansa Pohjoissaaren pohjoisessa nurkassa. He joutuivat muuttamaan saaren eteläosiin ja Kapitin saarelle. Eteläsaaren maoriheimot yrittivät valloittaa saarta 1824, mutta Te Rauparaha onnistui kukistamaan hyökkäykset. Te Rauparaha kävi kauppaa eurooppalaisten kanssa ja sai näin käsiinsä musketteja. 1827 hän hyökkäsi Eteläsaarelle ja hallitsi lopulta suurinta osaa sen pohjoisosasta.
Yhteenotto eurooppalaisten kanssa

New Zealand Company lähetti vuonna 1839 retkikunnan Ngāti Toan alueelle. Heidän tehtävänään oli etsiä sopivaa maata siirtokunnan perustamista varten. Te Rauparaha myi heille maata nykyisen Nelsonin alueelta Golden Baysta. 1840 Te Rauparaha allekirjoitti Waitangin sopimuksen, jolla hän uskoi turvaavansa valloittamansa alueet. Eurooppalaisten siirtolaisten tulo kuitenkin jatkui, ja Te Rauparaha kieltäytyi myymästä heille uusia alueita. Tämä johti välien kiristymiseen eurooppalaisten kanssa jotka yrittivät pidättää hänet. Tapahtui Wairaun verilöyly jossa kuoli 22 eurooppalaista. Silloinen kuvernööri Robert FitzRoy päätti antaa maoreille anteeksi sillä New Zealand Company oli käyttänyt maahankinnoissa hämäriä keinoja.
Loppuvaiheet

Vuonna 1846 puhkesi Hutt Valleyssa uusi maorien ja eurooppalaisten välinen yhteenotto. Maoreja johti Te Rangihaeata, joka oli Te Rauparahan sisaren poika. Vaikka Te Rauparaha ei ollut tapahtumaan suoraan osallinen, kuvernööri George Grey pidätti hänet, ja hänet karkotettiin Pohjoissaarelle. Hän sai luvan palata 1848, ja hän kuoli seuraavana vuonna 1849.
TRKZ

TRKZ (oik. Ailton José Matavela, s. 1994, Maputo, Mosambik) on mosambikilainen artisti, tuottaja ja säveltäjä.
Hänen musiikkinsa on kokeellista rap-musiikkia indievaikuttein. Hänen live-esiintymisiä on päässyt seuraamaan niin Portugalissa kuin Mosambikissakin . Portugalissa hän on esiintynyt muun muassa Imenente-festivaaleilla
Matavela alkoi tehdä musiikkia 17-vuotiaana.   Matavela on laulanut Xiquitsi-orkesterissa, joka oli Mosambikin ensimmäinen klassisen musiikin orkesteri.  Kuorossa hän lauloi baritonina .
Matavela on vaikuttanut myös Continuadores-yhtyeessä sekä Cantinho das Cores -yhtyeessä yhdessä Nandelen ja May Mbiran kanssa
Julkaisut

Storytellers (2019)
Filhos da Terra (2016)
Aiheesta muualla

https://soundcloud.com/trkz_94
Tamme staadion

| Tamme staadion |
| --- | --- |

Rakennuksen tiedot
Sijainti:  Tartto, Viro
Koordinaatit:  58°21′59″N, 26°42′49″E
Remontoitu:  2007-2008
Kenttä:  nurmi
Käyttäjät
 JK Tammeka 
Katsojakapasiteetti
 2 000 
Kentän mitat
 100 × 66 m  
Lisää rakennusartikkeleitaArkkitehtuurin teemasivulla
Tamme staadion on monikäyttöinen stadion Tartossa, Virossa. Stadionia käytetään nykyään lähinnä jalkapalloon, jossa se isännöi JK Tammekan kotiotteluita. Tamme staadionille mahtuu 2 000 ihmistä, joista noin 300:lle on istumapaikat. Stadionia on remontoitu vuosina 2007–2008 ja sinne rakennetaan lisää istumapaikkoja. Kompleksiin kuuluu myös pääkentän takana oleva tekonurmikenttä.
Stadion avattiin ensimmäistä kertaa vuonna 1932, josta lähtien sillä on pelattu jalkapalloa. Sillä on järjestetty myös musiikkifestivaaleja ja yleisurheilukilpailuja. Stadionia kunnostettiin 1960-luvulla ja se avattiin uudelleen vuonna 1973. Tulipalo tuhosi sen vuonna 1997, jolloin rakennettiin jälleen uusi stadion.
Superpallo (albumi)

| Superpallo Maija Vilkkumaa |
| --- | --- | --- |

Studioalbumin tiedot
 Julkaistu: 1. lokakuuta 2008
 Formaatti: CD, digitaalinen
 Tuottaja(t): Riku Mattila
 Tyylilaji: pop-rock
 Kesto: 50.38
 Levy-yhtiö: Warner Music Finland
Listasijoitukset
  Suomen virallinen lista: 1.
Maija Vilkkumaan muut julkaisut
| Ilta Savoyssa 2007 | Superpallo 2008 | Kunnes joet muuttaa suuntaa 2010 |
Singlet albumilta Superpallo
 ”Suojatiellä” Julkaistu: 16. kesäkuuta 2008  ”Luokkakokous” Julkaistu: 30. elokuuta 2008  ”Mä haluun naimisiin” Julkaistu: 22. joulukuuta 2008
Superpallo on Maija Vilkkumaan viides studioalbumi, kokoelma ja livelevy mukaan lukien seitsemäs albumi. Se julkaistiin 1. lokakuuta 2008, ja sen on tuottanut Riku Mattila. Levy nousi Suomen virallisen albumilistan kärkisijalle. Sen ensimmäinen single oli ”Suojatiellä”, toinen ”Luokkakokous” ja kolmas ”Mä haluun naimisiin”. Kahdesta ensimmäisestä singlestä on tehty musiikkivideot.
Kappaleet

Monopolii – 3.29
Luokkakokous – 4.24
Mä haluun naimisiin – 4.14
Sut kuulen sut nään – 4.24
Sirkus – 3.52
Kuiskaile suu – 4.02
Sä kuolet – 4.00
Ai miten valo sattuu – 4.55
Superpallo – 3.58
Suojatiellä – 4.20
Riemulla – 3.55
Yöllä – 4.59
Arviot

Dome.fi:
Helsingin Sanomat:
Soundi:
Taistelu tukikohdasta

Taistelu tukikohdasta: seikkailuromaani (Wreckers Must Breathe, 1960) on Hammond Innesin kirjoittama jännitysromaani.
Cornwallissa lomaileva lontoolainen teatterikriitikko Walter Graig (tarinan kertoja)  ja hänen paikallinen kalastajaystävänsä Iso-Logan joutuvat vuonna 1939 saksalaisten sukellusvenemiesten vangeiksi.
Heidät viedään salaiseen tukikohtaan jossa aluksi on hiukan tiukat paikat mutta tukikohdan päällikkö hermostuu liikaa yrittäneisiin Gestapon miehiin ja nämä palautetaan riviin; nyt vankien olo helpottuu. Yllättäen paikalle tulee lisää vankeja: toinen lehti-ihminen ja kolme walesilaista kaivosmiestä; nyt selviää että tukikohta on Cornwallissa oleva hylätty tinakaivos, Wheal Garth.
Vangit punovat epätoivoisen juonen ja onnistuvat sytyttämään tulipalon  jonka kehittämät kaasut tyrmäävät saksalaiset; sukellusveneiden pääsy sisään tai ulos estetään luhistamalla tulotunneli yhden sukellusveneen viisituumaisen kansitykin kranaatilla; yksi kaivosmiehistä kaatuu kahakassa.
Vangit pakenevat tukikohdasta itse kaivokseen; yritys on epätoivoinen, mutta juuri parhaaseen aikaan paikalle tulevat brittisotilaat kaivosmiesten avulla; jälkimmäisen porukan katoamisesta nousikin sen verran hälyä.
Vielä pääosin palokaasujen tyrmäämät saksalaiset voitetaan helposti; saaliiksi jää viisi ehjää ja yksi vaurioitunut sukellusvene ja näiden sukeltava huoltoalus; neljä muuta onnistutaan tuhoamaan miinoittamalla tulotunnelin suu.
Taha Akgül

| Mitalit | Mitalit | Mitalit |  |
| --- | --- | --- | --- |
|   |   |   |  |
Maa:   Turkki
Miesten vapaapaini
|  Olympialaiset  |  Olympialaiset  |  Olympialaiset  |  |
|  Kultaa | Rio 2016 | 125 kg |  |
|  Pronssia | Tokio 2020 | 125 kg |  |
|  Pronssia | Pariisi 2024 | 125 kg |  |
| MM-kilpailut  | MM-kilpailut  | MM-kilpailut  |  |
|  Kultaa | Taškent 2014 | 125 kg |  |
|  Kultaa | Las Vegas 2015 | 125 kg |  |
|  Kultaa | Belgrad 2022 | 125 kg |  |
|  Hopeaa | Pariisi 2017 | 125 kg |  |
|  Hopeaa | Nur-Sultan 2019 | 125 kg |  |
|  Pronssia | Budapest 2013 | 120 kg |  |
|  Pronssia | Oslo 2021 | 125 kg |  |
|  Pronssia | Belgrad 2023 | 125 kg |  |
| Euroopan kisat  | Euroopan kisat  | Euroopan kisat  |  |
|  Kultaa | Baku 2015 | 125 kg |  |
| EM-kilpailut  | EM-kilpailut  | EM-kilpailut  |  |
|  Kultaa | Belgrad 2012 | 120 kg |  |
|  Kultaa | Tbilisi 2013 | 120 kg |  |
|  Kultaa | Vantaa 2014 | 125 kg |  |
|  Kultaa | Novi Sad 2017 | 125 kg |  |
|  Kultaa | Kaspijsk 2018 | 125 kg |  |
|  Kultaa | Bukarest 2019 | 125 kg |  |
|  Kultaa | Varsova 2021 | 125 kg |  |
|  Kultaa | Budapest 2022 | 125 kg |  |
|  Kultaa | Zagreb 2023 | 125 kg |  |
|  Kultaa | Bukarest 2024 | 125 kg |  |
Taha Akgül (s. 22. marraskuuta 1990 Sivas, Turkki) on turkkilainen vapaapainija. Hän edustaa ankaralaista Aski Spor Kulübü -seuraa, ja häntä on valmentanut vuodesta 2011 Abdullah Cakmar.
Akgül voitti sarjan 125 kg maailmanmestaruuden Taškentissa 2014 kukistettuaan loppuottelussa iranilaisen Komeil Ghasemin, Las Vegasissa 2015, jossa voitti finaalissa azerbaidžanilaisen Jamaladdin Magomedovin ja Belgradissa 2022 kukistettuaan loppuottelussa mongolialaisen Mönkhtöriin Lkhagvagerelin. Hän sai samassa sarjassa MM-hopeaa Pariisissa 2017 ja Nur-Sultanissa 2019 hävittyään kummallakin kerralla loppuottelussa georgialaiselle Geno Petriašvilille.. Hän saavutti MM-pronssia 120 kg:n sarjassa Budapestissa 2013 sekä 125-kiloisissa Oslossa 2021 ja Belgradissa 2023.
Akgül voitti olympiakultaa 125 kg:n painoluokassa Rio de Janeirossa 2016 kukistettuaan loppuottelussa Komeil Ghasemin. Vuodelle 2021 siirretyissä Tokion olympialaisissa hän saavutti 125 kg:n sarjassa pronssia. Pronssille Akgül sijoittui myös Pariisissa 2024. Lontoon olympialaisissa 2012 hän oli 120-kiloisissa kahdeksas.
Akgül voitti Euroopan-mestaruuden 120-kiloisissa Belgradissa 2012 ja Tbilisissä 2013 sekä 125 kg:n painoluokassa Vantaalla 2014, Novi Sadissa 2017, Kaspijskissa 2018, Bukarestissa 2019, Varsovassa 2021, Budapestissa 2022, Zagrebissa 2023 ja Bukarestissa 2024. Hän voitti Bakun Euroopan kisoissa 2015 kultaa 125 kg:n sarjassa.
Akgül voitti 120 kg:n sarjassa kultaa opiskelijoiden MM-kilpailuissa 2012, Välimeren kilpailuissa 2013 ja Kazanin universiadeissa 2013. Hän oli samassa painoluokassa vuonna 2010 toinen sekä Välimeren mestaruuskilpailuissa että junioreiden MM-kilpailuissa.
Tammam Salam

| Tammam Salam |
| --- | --- |

Libanonin virkaatekevä presidentti
 25. toukokuuta 2014 – 31. lokakuuta 2016  
Edeltäjä:  Michel Suleiman
Seuraaja:  Michel Aoun
Libanonin pääministeri
 15. helmikuuta 2014 – 18. joulukuuta 2016  
Edeltäjä:  Najib Mikati
Seuraaja:  Saad Hariri
Libanonin kulttuuriministeri
 11. heinäkuuta 2008 – 9. marraskuuta 2009  
Pääministeri:  Fuad Siniora
Edeltäjä:  Tarek Mitri
Seuraaja:  Salim Mardeh
Henkilötiedot
Syntynyt: 13. toukokuuta 1945 (ikä 79) Beirut, Libanon
Ammatti:  liikemies
Vanhemmat:  Saeb Salam
Puoliso:  Lama Badreddine
Tiedot
Puolue:  sitoutumaton
Uskonto:  sunnalaisuus
Tammam Salam (s. 1945) on libanonilainen poliitikko. Hän on toiminut maansa pääministerinä helmikuusta 2014 joulukuuhun 2016.
Salam ei kuulu mihinkään poliittiseen puolueeseen. Hän nousi parlamenttiin vuonna 1996 ja toimi kulttuuriministerinä 2008–2009. Vuonna 2013 Najib Mikatin hallitus ei päässyt sopuun lähestyvistä vaaleista. Niitä lykättiin marraskuuhun 2014. Salam kutsuttiin perustamaan uusi koalitiohallitus.
Tammam Salamin isä, Saeb Salam, oli pääministerinä kuudessa hallituksessa vuosien 1952 ja 1973 välillä. Hänen sukunsa on muutenkin ollut  aktiivinen politiikassa.
Presidentti Michel Suleimanin virkakauden päätyttyä toukokuussa 2014 maan parlamentti ei päässyt ratkaisuun uudesta presidentistä, joten pääministeri Tammam Salam toimi pääministeriyden ohella virkaatekevänä presidenttinä yli kaksi vuotta lokakuuhun 2016 saakka, jolloin parlamentti lopulta valitsi Michel Aounin uudeksi presidentiksi. Uusi presidentti nimitti Salamin tilalle uudeksi pääministeriksi Saad Haririn, joka sai muodostettua uuden hallituksen joulukuussa 2016.
Sven Hildén

| Sven Hildén |
| --- | --- |
 Sven Hildén 1920-luvulla.
Henkilötiedot
Koko nimi:  Sven Gunnar Johannes Hildén
Syntynyt: 10. marraskuuta 1889 Helsinki
Kuollut: 1. joulukuuta 1934 (45 vuotta) Helsinki
Aiheesta muualla
IMDb
Elonet
Sven Gunnar Johannes Hildén (10. marraskuuta 1889 Helsinki – 1. joulukuuta 1934 Helsinki) oli suomalainen näyttelijä ja ohjaaja. Häntä pidetään Suomen teatterihistorian kuuluisimpana operettisankarina.
Elämä ja ura

Hildénin ura näyttelijänä alkoi Tampereen Työväen Teatterissa 17-vuotiaana. Seuraavana vuonna ura tyssähti teatterin talousvaikeuksiin, ja sen jälkeen Hildén työskenteli vuoden verran Suomen Höyrylaiva Oy:n konttorissa. Vuonna 1909 hänet kiinnitettiin Tampereen Teatteriin. Sieltä hän siirtyi synnyinkaupunkiinsa Helsinkiin Kansan Näyttämölle 1910-luvun puolivälissä. Hän ystävystyi uraansa merkittävästi vaikuttaneen teatterinjohtajan Mia Backmanin kanssa. Sisällissodan lähestyminen politisoi kuitenkin Kansan Näyttämöä, jonka vuoksi Hildén ja myös Backman siirtyivät Tampereelle.
Vuonna 1920 Hildén erotettiin Tampereen Teatterista, ja seuraavana vuonna hänestä tuli Suomen Kansallisteatterin näyttelijä. Syksyllä 1922 Hildén palasi Kansan Näyttämön riveihin. Sitä johti Mia Backman, jota usein syytettiin Sven Hildénin suosimisesta näyttelijävalinnoissa. Hildén näytteli pääroolin muun muassa Pirandellon näytelmässä Kustaa IV sekä Ernst Tollerin tragediassa Hinkemann. Helsingissä Hildén asui Backmanin alivuokralaisena Albertinkadulla.
Erityisen huomion sai Hildénin työskentely Eine Laineen kanssa. Heistä tuli kuuluisa näyttämöpari seitsemäksi vuodeksi. Suosikkiparin yhteisiä näytelmiä olivat muun muassa Rouva Suorasuu, Bajadeer ja Laitapuolella. 1920-luvulla operettitähti Hildén vieraili muun muassa Oulun Työväen Näyttämöllä. Vuosikymmenen lopulla hän siirtyi Viipurin Näyttämön apulaisohjaajaksi. Hän joutui eroamaan vuonna 1933 luottamuspulan takia ja kuoli seuraavana vuonna 45-vuotiaana.
Eine Laine kuvailee Hildéniä kirjassaan Pitkä päivä paistetta ja pilviä pitkäksi ja harteikkaaksi mieheksi, jolla oli erittäin pitkät jalat ja siniharmaat silmät. Hildén oli näyttämöllä toisinaan liiankin kiihkeä. Hän puristi eräässä operetissa Eine Lainetta ranteesta niin voimakkaasti, että tämän metallinen rannerengas murtui ja teki ihoon syvän haavan. Vastaavanlaisten ylikiihkeiden kohtausten jälkeen Hildénin työtoverit osasivat odottaa juomiskauden alkamista. Häntä ei näkynyt teatterilla pitkiin aikoihin, ja ohjelmistoa oli muutettava sen mukaisesti. Mia Backman oli kuitenkin pitkämielinen teatterinjohtaja. Töissä ollessaan Hildén pyrki korvaamaan hukatut viikot poikkeuksellisella paneutumisella työhön. Ulkoasustaan hän oli tarkka sekä näyttämöllä että sen ulkopuolella.
Sven Hildén näytteli muutamassa mykkäelokuvassa 1910- ja 1920-luvulla. Hänen ensiroolinsa valkokankaalla oli vuonna 1913 Lyyra Filmin 43-minuuttisessa mykkäelokuvassa Verettömät, jonka ohjasi Kaarle Halme. Muita ovat Suvinen satu (1925), Nuori luotsi (1927), ja lyhytelokuva Kesä (1915).
Vuonna 1928 Hildén avioitui näyttelijä  Aili Dagmar Kuutin kanssa.
Teatterikiinnitykset

Tampereen Teatteri 1908–1915 sekä 1918–1921
Kansan Näyttämö 1915–1918 sekä 1921–1928
Filmografia

Verettömät (1913)
Kesä (1915)
Suvinen satu (1925)
Nuori luotsi (1927)
Aiheesta muualla

Sven Hilden : Prinssi Radjamin kesämatkalta, Suomen Kuvalehti, 20.09.1924, nro 38, s. 18, Kansalliskirjaston digitaaliset aineistot
Sven Hilden : Prinssi Radjamin kesämatkalta. Autolla Bad Kissingen - Pforzheim, Suomen Kuvalehti, 27.09.1924, nro 39, s. 16, Kansalliskirjaston digitaaliset aineistot
Sven Hildén – suuri taiteilija, jossa yhtyy totuudenetsijä ja gentlemanni, Aamulehti, 2.4.1933, nro 89, s. 20, Kansalliskirjaston digitaaliset aineistot
Tanikaze Kajinosuke

Tanikaze Kajinosuke (oikealla) ja Onogawa Kisaburō (vasemmalla) saavat tsuna-vyöt (shimenawa), mikä on osoituksena tulevasta yokozuna-arvosta. He olivat ensimmäiset sumopainijat, jotka saivat yokozunan arvon elinaikanaan.
Tanikaze Kajinosuke (谷風梶之助, 8. huhtikuuta 1750 – 9. tammikuuta 1795), alun perin Kaneko Yoshiro, oli japanilainen sumopainija. Hän on järjestyksessä 4. sumopainin suurmestari eli yokozuna. Hän sai yokozunan arvon marraskuussa 1789.
Tanikaze Kajinosuke aloitti sumopainin 19-vuotiaana vuonna 1769. Hän oli aikalaisiinsa verrattuna poikkeuksellisen suurikokoinen. Painiurallaan hän oli 189 senttiä pitkä ja painoi 169 kiloa. Tanikaze menestyi sumossa hyvin, ja hänet korotettiin ozekin arvoon eli mestariksi maaliskuussa 1781. Tanikaze voitti urallaan ennätykselliset 63 ottelua peräkkäin. Tämä ennätys säilyi noin 150 vuoden ajan, kunnes Futabayama rikkoi sen vuonna 1936 ottamalla 69 peräkkäistä voittoa. Tanikaze voitti uransa aikana 21 ylimmän sarjatason turnausmestaruutta.
Tanikaze sai yokozunan arvon vuonna 1789, ja oli yksi ensimmäisistä sumopainijoista, joka sai suorittaa yokozunan painirinkiin astumisen seremonian 19. marraskuuta 1789. Tanikaze ja hänen pahin kilpakumppaninsa Onogawa saivat myöhemmin samana vuonna virallisesti yokozunan arvon. He olivat käytännössä ensimmäiset yokozunat, sillä aiemmille kolmelle yokozunalle oli myönnetty suurmestarin arvo vasta heidän kuolemansa jälkeen.
Tanikaze Kajinosuke tunnetaan myös legendaarisen sumopainijan Raiden Tameemonin valmentajana Isenoumin painitallissa.
Swiss International Air Lines

| Swiss International Air Lines |
| --- | --- |

 IATA: LX  –  ICAO: SWR 
Kutsukoodi:  SWISS
Perustettu:  31. maaliskuuta 2002
Laivaston koko:  88
Kohteiden määrä:  102
Solmukohdat:  Zürichin lentoasema (ZRH)
Emoyhtiö:  Deutsche Lufthansa AG
Kotipaikka:  Basel, Sveitsi
Kanta-asiakasohjelma:  Miles & More
Allianssi:  Star Alliance
Yhtiön sivut:  www.swiss.com
Swiss International Air Lines eli Swiss (IATA: LX, ICAO: SWR) on Sveitsin suurin, vuonna 2002 perustettu lentoyhtiö, joka perustettiin konkurssipesä Swissairin tilalle. Se harjoittaa reittiliikennetoimintaa niin Euroopassa, Pohjois-Amerikassa, Etelä-Amerikassa, Afrikassa kuin Aasiassakin, ja yhteensä sillä on lentokohteita 70. Swissin päälentokenttänä toimii Zürichin lentoasema, ja päämajaansa se pitää Baselin kaupungissa. Yhtiön laivastossa on yli 80 konetta, joista suurin osa on Airbus A220, A320 ja A330 -sarjojen koneita.
Saksalainen Lufthansa osti Swissin vuonna 2005. Swiss liittyi Star Alliance -lentoyhtiöallianssiin 1. huhtikuuta 2006.
Laivasto > Nykyinen laivasto

Kesäkuussa 2024 Swiss International Air Linesin laivasto koostuu seuraavista konetyypeistä. Laivaston keski-ikä on 11,3 vuotta.
| Konetyyppi | Lukumäärä | Tilauksia | Matkustajapaikkoja | Huomautuksia |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| Airbus A220-100 | 9 | — | 125 | Konetyypin ensimmäinen käyttäjä. |
| Airbus A220-300 | 21 | — | 145 |  |
| Airbus A320-200 | 11 | — | 180 | Poistetaan laivastosta. Korvataan Airbus A320neo -koneilla. |
| Airbus A320neo | 7 | 10 | 180 | Korvaa Airbus A320-200 -koneet. |
| Airbus A321-100 | 3 | — | 219 |  |
| Airbus A321-200 | 3 | — | 219 |  |
| Airbus A321neo | 4 | 4 | 215 |  |
| Airbus A330-300 | 14 | — | 236 |  |
| Airbus A340-300 | 4 | — | 223 | Poistetaan laivastosta. Korvataan Airbus A350-900 -koneilla. |
| Airbus A350-900 | — | 5 | vahv. myöh. | Toimitukset alkavat vuonna 2025. Korvaa Airbus A340-300 -koneet. |
| Boeing 777-300ER | 12 | — | 340 |  |
| Yhteensä | 88 | 19 |  |  |
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Swiss International Air Lines Wikimedia Commonsissa
Yhtiön virallinen sivusto
Star Allianceen kuuluvat lentoyhtiöt
| --- | --- |
Jäsenet:   Aegean Airlines  Air Canada  Air China  Air India  Air New Zealand  All Nippon Airways  Asiana Airlines  Austrian Airlines  Avianca  Brussels Airlines  Copa Airlines  Croatia Airlines  EgyptAir  Ethiopian Airlines  EVA Air  LOT Polish Airlines  Lufthansa  Shenzhen Airlines  Singapore Airlines  South African Airways  Swiss International Air Lines  TAP Air Portugal  Thai Airways International  Turkish Airlines  United Airlines 
Entiset jäsenet:   Adria Airways  Ansett Australia  Avianca Brasil  Blue1  British Midland International  Continental Airlines  Mexicana  Scandinavian Airlines  Shanghai Airlines  Spanair  TACA Airlines  TAM Airlines  US Airways  VARIG 
Eurooppalaisten lentoyhtiöiden yhteistyöjärjestön (AEA) jäsenet
Aegean Airlines
AirBaltic
Air France
Air Malta
Austrian Airlines
Brussels Airlines
Cargolux
Croatia Airlines
EAT Leipzig
Finnair
Icelandair
KLM
LOT Polish Airlines
Lufthansa
Luxair
Meridiana
Scandinavian Airlines
Swiss
TAP Portugal
TAROM
TNT Airways
Turkish Airlines
Ukraine International Airlines
Swissin Airbus A220-300 Heathrow’n lentoasemalla.
Swissin Airbus A320-200 Star Alliancen värityksessä.
Swissin Airbus A330-300 lähdössä Zürichin lentoasemalta.
Swissin Airbus A340-300 laskeutumassa Naritan kansainväliselle lentoasemalle.
Swissin Boeing 777-300ER
TRIPS

TRIPS (engl. Agreement on Trade-Related Aspects of Intellectual Property Rights) on immateriaalioikeuksia koskeva maailman kauppajärjestön (WTO) kansainvälinen sopimus.
Historia

TRIPSin laati WTOn edeltäjä GATT vuonna 1994, ja se on nykyisin yksi WTOn toiminnan keskeisimmistä ja myös eniten kritiikkiä herättävistä sopimuksista. Sopimuksen taustalla olivat teollisuusmaat, erityisesti Euroopan unioni, Yhdysvallat ja Japani, jotka myös omistavat suurimman osan maailman immateriaalioikeuksista, kuten patenteista. Kaikkien WTOn jäseniksi haluavien on ratifioitava TRIPS-sopimus.
Kritiikki

TRIPSissä luokitellaan omistusoikeudet kaiken edelle, myös ihmisoikeuksien, mitä kansainväliset ihmisoikeusjärjestöt, kuten Attac ja kolmannen maailman kansalaisjärjestöt ovat arvostelleet laajasti.
TRIPSiin kuuluu myös mahdollisuus paitsi teollisuustuotteiden, myös organismien, elintärkeiden lääkkeiden ja ihmiskudosten patentointiin ja yksinoikeuteen.
Kehitysmaat ovat pitäneet TRIPS:iin liittyviä immateriaalioikeuksien rekisteröinti- ja valvontajärjestelmiä liian kalliina.
Kehitysmaiden kannalta sopimus on ongelmallinen, sillä useimmat patentit ovat länsimaiden ja kansainvälisten yritysten hallussa, ja toisaalta sopimus vaikeuttaa kaikenlaisen uuden teknologian omaehtoista käyttöönottoa kehitysmaissa.
TRIPSiä on myös arvosteltu siitä, että se estää tavaroiden ja ideoiden vapaata liikkumista, joka on vastoin WTOn ydinperiaatetta ja toimintaideaa.
Aiheesta muualla

TRIPSin viralliset sivut
Tamma

Tamma on naaraspuolinen hevoseläin, varsinkin täysikasvuinen naaraspuolinen kesyhevonen.
Tamma on kiimassa vain noin puolet vuodesta. Kiiman pituus voi vaihdella yksilöiden välillä jopa kymmenen vuorokautta. Kiimojen välillä on yleensä 14–16 vuorokautta. Kiiman alkaminen riippuu muun muassa päivän pituudesta, lämpötilasta ja ruokinnasta.
Munasolun irrottua vuorokausi ennen kiiman loppua tamma osoittaa kiinnostusta oriista ja voi olla levoton ja aggressiivinen sekä seistä jalat harallaan ja häntä koholla.
Tamman kohtu on kaksihaarainen. Molempiin sarviin liittyvät munanjohtimet ja munasarjat, joissa on tuhansia munasoluja.
Tamma kantaa keskimäärin 340 vuorokauden ajan.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Tamma Wikimedia Commonsissa
Talala

Talala on kylä Punkalaitumella Pirkanmaalla. Kylä sijaitsee matkailutienä Taikayöntieksi nimetyn Huittinen–Urjala-maantien (Seututie 230) varrella, noin kilometrin keskustasta Urjalan suuntaan. Kylän tunnetuin nähtävyys on talonpoikaismuseo Yli-Kirra, joka on ollut esikuvana  Mauri Kunnaksen Koiramäki-kirjoille. Muutoin kylää hallitsevat maanviljely, pellot ja metsä.
Historia

Talalan kylän talot sijaitsivat ennen isojakoa nykyisen Yli-Kirran talonpoikaismuseon risteyksen vaiheilla maantien varressa. Isojaon myötä kylän talot (muun muassa Jalli ja Yli-Kirra) siirrettiin hajalleen ja kylän paikalle jäi vain Kirran talo. Uudemmat tilat ovat näiden vanhojen tilojen osia, entisiä torppia tai siirtoväen asutustiloja. Samoin kylässä on useita alun perin tilojen työväelle lohkottuja asuintontteja, niin kuin useimmissa Suomen kylissä.
Kylän kaakkoisosassa oli pieni järvi, joka kuivattiin Haukankosken perkaamisen yhteydessä 1800-luvulla.
Talalan läpi on myös kulkenut vanha Turku–Tampere-tie, josta on vielä osia jäljellä. Tien varrella sijaitsee "Ristikivi", jonka takaa tarinan mukaan ammuttiin 1900-luvun alussa eräs Punkalaitumen isännistä.