stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Nadine Gordimer

| Nadine Gordimer |
| --- | --- |
 Nadine Gordimer Göteborgin kirjallisuusmessuilla vuonna 2010
Henkilötiedot
Syntynyt: 20. marraskuuta 1923 Springs, Gauteng, Etelä-Afrikan unioni
Kuollut: 13. heinäkuuta 2014 (90 vuotta) Johannesburg, Etelä-Afrikka
Kansalaisuus:   Etelä-Afrikka
Ammatti:  kirjailija
Puoliso:  Reinhold Cassirer (aviol. 1954–2001†)
Kirjailija
Äidinkieli: englanti
Tuotannon kieli: englanti
Aiheet:  apartheid
Esikoisteos:  The Lying Days (1953) The Conservationist (1974)
Palkinnot
  Nobelin kirjallisuuspalkinto (1991) Booker-palkinto (1974) 
Aiheesta muualla
Löydä lisää kirjailijoitaKirjallisuuden teemasivulta
Nadine Gordimer (20. marraskuuta 1923 Springs, Gauteng, Etelä-Afrikan unioni – 13. heinäkuuta 2014 Johannesburg, Etelä-Afrikka) oli eteläafrikkalainen kirjailija, jolle myönnettiin Nobelin kirjallisuuspalkinto vuonna 1991 ja Booker-palkinto (kirjasta The Conservationist) vuonna 1974.
Englantilaisen äidin ja latvianjuutalaisen isän lapsi kasvoi lähellä Johannesburgia Transvaalissa. Häntä ei kasvatettu juutalaiseksi, vaan hän kävi anglikaanista nunnien koulua silloin, kun voi – sydänvikansa takia hän oli paljon poissa koulusta, äitinsä kotiopetuksessa. Hän opiskeli myöhemmin vuoden Witwatersrandin yliopistossa mutta jätti opinnot kesken. Gordimer alkoi kirjoittaa yhdeksänvuotiaana ja julkaisi ensimmäisen esseensä paikallislehdessä 14-vuotiaana.
Gordimerin kirjat käsittelevät moraalisia ja psykologisia jännitteitä, joita rotujen väliset suhteet luovat hänen kotimaassaan Etelä-Afrikassa. Hän julkaisi 14 romaania, 18 novellikokoelmaa, yhden näytelmän, 11 esseekokoelmaa ja kolme tietokirjaa. Ensimmäinen novellikokoelma Face to Face ilmestyi vuonna 1949, ensimmäinen romaani The Lying Days vuonna 1953.
Gordimer vastusti apartheidia 1950-luvulta asti, mikä aiheutti aikoinaan Etelä-Afrikassa hänen kirjoilleen julkaisukieltoja. Mustien kansallisuusliikkeen noustessa Gordimer tunsi itsensä ulkopuoliseksi: valkoisista häntä erotti aatemaailma, mustat vieroksuivat häntä hänen ihonvärinsä takia. 1960- ja 1970-luvulla hän opetti useissa Yhdysvaltojen yliopistoissa.
Gordimer oli kansainvälisen kirjailijaliiton, Pen-klubin, varapuheenjohtaja.milloin?
Tuotantoa

The Lying Days (1953)
Vieraat toisilleen (A World of Strangers 1958, suom. 1991)
Rakkaus kielletty (Occasion for Loving 1963, suom. 1965)
The Late Bourgeois World (1966)
A Guest of Honour (1970)
The Conservationist (1974)
Burgerin tytär (Burger's Daughter 1979, suom. 1980)
Palvelija ja herra (July's People 1981, suom. 1983)
Luonnonoikku (A Sport of Nature 1987)
Poikani tarina (My Son's Story 1990 suom. 1991)
Hyppy ja muita kertomuksia (Jump and Other Stories 1991, suom. 1992)
Ei seuraa matkalleni (None to Accompany Me 1994, suom. 1996)
The House Gun (1998)
The Pickup (2001)
Get a Life (2005)
Kirjallisuutta

Tapola, Päivi: ”Nadine Gordimerin Poikani tarina”, Äitini puutarhassa: Polkuja naiskirjallisuuteen.  Helsinki:  Kääntöpiiri/Like, 2002.  ISBN 951-8989-61-3.
Aiheesta muualla

Lyhyt elämäkerta ja teokset Contemporary Writers (englanniksi)
Nadine Gordimerin muistokirjoitus Helsingin Sanomissa
Mimi Pollak

| Mimi Pollak |
| --- | --- |
 Mimi Pollak ja Torsten Bergström vuonna 1924
Henkilötiedot
Koko nimi:  Maria Helena Pollak
Syntynyt: 9. huhtikuuta 1903 Hammarö, Värmlanti, Ruotsi
Kuollut: 11. elokuuta 1999 Tukholma, Ruotsi
Kansalaisuus:  Ruotsi
Ammatti:  teatteriohjaaja, näyttelijä
Puoliso:  Nils Lundell (1927–1938)
Ohjaaja
Aktiivisena:  1922–1991
Aiheesta muualla
IMDb 
Elonet
Mimi Pollak, oik. Maria Helena Pollak, (9. huhtikuuta 1903 Karlstad, Värmlanti, Ruotsi – 11. elokuuta 1999 Tukholma, Ruotsi) oli ruotsalainen näyttelijä ja ohjaaja. Hänen vanhempansa olivat Itävallan juutalaisia.
Pollak kävi Dramatenin oppilaskoulun 1922–1924, jossa hänen opiskelutovereitaan olivat muun muassa Greta Garbo ja ohjaaja Alf Sjöberg.
Pollak oli Dramatenin ensimmäinen naisohjaaja 1948 ohjauksellaan Jean Genet'n näytelmästä Piiat (Les Bonnes). Hän työskenteli Dramatenissa 1920-1950-luvuilla pääasiassa näyttelijänä, sittemmin ohjaajana 1950-1970-luvuilla, ja hän opetti Dramatenin koulussa. Hän ohjasi kuutisenkymmentä näytelmää ja teki lisäksi 30 roolia elokuvassa ja televisiossa.
Pollak oli jonkin aikaa naimisissa näyttelijä Nils Lundellin kanssa.
Pollak julkaisi 1989 muistelmat Teaterlek.
Filmografia > Näyttelijänä

Amatörfilmen, 1922
Andersson, Pettersson och Lundström, 1923
Sven Klingas levnadsöde, 1926
Untako vai totta?, 1940
Minulla on kaksi rouvaa, 1940
Spökreportern, 1941
Liekkejä hämärässä, 1942
Me kotiorjat, 1942
Den långa vägen, 1947
Illallinen kahdelle, 1947
Pinnasi päivän, 1949
Hän oli vain äiti, 1949
Katu, 1949
Kesäinen leikki, 1951
Väärä murha, 1955
Ansa, 1965
Vaahteramäen Eemeli, 1971
I frid och värdighet, 1978
Syyssonaatti, 1978
Jäähyväiset
Kotkan lento, 1983
August Strindberg ett liv, (tv, 1985)
Amorosa, 1986
Agnes Cecilia, 1991
Filmografia > Ohjaajana

Malin går hem 1953
Rätten att älska, Max von Sydowin kanssa, 1956
Tredje personen, televisioelokuva, (ohjaus yhteistyössä Hans Abramsonin kanssa), 1957
Leleus testamente, televisioelokuva, 1968
Aiheesta muualla

Lyons, Robert (kääntänyt Grosjean, Alexia): Maria (Mimi) Helena Pollak Svenskt kvinnobiografiskt lexikon.  8.3.2018. Viitattu 1.4.2024. (englanniksi)
Mimi Pollak Internet Movie Databasessa. (englanniksi)
Mimi Pollak Elonetissä.
Guiraut Riquier

Guiraut Riquierin laulu
Guiraut Riquier (n. 1230–1292) oli viimeisiä trubaduureja. Hän vaikutti 1200-luvun jälkimmäisellä puoliskolla ja kuoli vuonna 1292 tai myöhemmin. Häneltä on säilynyt epätavallisen suuri määrä lauluja.
Riquier asui jonkin aikaa Espanjassa ja toimi Alfonso X Viisaan palveluksessa.
Guipavas

Guipavas
Guipavas on kunta Finistèren departementissa Bretagnen hallintoalueella Ranskassa. Kunnassa oli 12 584 asukasta vuoden 1999 väestönlaskennassa. Guipavasin pinta-ala on 44 neliökilometriä.
Guipavas on osa Brestin kaupunkiseutua (Communauté urbaine de Brest).
Hammassementti

Hammassementti on ohuesti kerrostunut, hampaan juuren dentiiniä peittävää kalkkeutunutta kudosta. Hammassementin tehtävänä on osaltaan tukea hammasta leuassa, pääasiallisesti toimimalla kiinnityspintana parodontaaliligamentin säikeille. Hammassementtiä tuottavat elimistön sementoblastit.
Monokuro Boo

Monokuro Boolla viitataan animetyylisiin hahmoihin, jotka japanilainen yhtiö San-X on luonut. Hahmot koostuvat kahdesta siasta, mustasta ja valkoisesta, joilla on neliskulmainen vartalo, täplät silminä, kärsä, sekä kiemurainen saparo takapuolella. Niiden ympärillä nähdään usein lentävä ampiainen. Hahmojen aikaisin esiintyminen oli lisensointi- ja lahjatavaranäytöksissä Japanissa vuonna 2005.
Monokuro Boo -hahmojen iskulause on "Simple is Best" (Yksinkertainen on parasta), ja yksi tai molemmat siat voidaan myös nähdä ympärillään puhekuplia, joissa lukee "Boo", "Love?" (Rakkaus?/Rakkautta?), "Enjoy?" (Nauti?), tai "Happy" (Onnellinen).
RM Enterprises (BVI) -niminen osakeyhtiö on lisensoinut Monokuro Boo -hahmot, ja huolehtii hahmojen kehityksestä sekä mainostuksesta niin Aasiassa kuin kansainvälisillä alueillakin.
Hahmon konsepti ja nimi

Kun kyseiset hahmot aluksi luotiin, nimenä ei ollut "Monokuro Boo", vaan "Monotone", jossa "mono" tuli sanasta "monochrome" (yksivärinen, mustavalkoinen) ja "ton" tarkoitti sikaa. Tämä sanaleikki oli se, joka alun perin innoitti suunnittelijaa luomaan mustavalkoiset hahmot. Suunnittelija tietoisesti taisteli silloista värejä suosivaa trendiä vastaan yksitoikkoisella värimaailmallaan, toivoen luovansa hauskan ja ainutlaatuisen tyylin. Esittelemällä kauppatavaraa jossa yksinomaan oli mukana mustaa, valkoista ja harmaata, suunnittelija toivoi todistavansa, että kyseisen kaltaisella konseptilla on mahdollisuus tulla hyväksytyksi ja menestyä laajemman yleisön joukossa, yleisesti kuluttajien ja söpöistä tavaroista pitävien ihmisten keskuudessa.
Hahmojen uusi nimi tulee sanoista "Monokuro" (yksivärinen, mustavalkoinen) ja "Boo" (onomatopoeettinen sana sian ääntelylle Japanissa, vrt. "röh")
Baby Boo

Huolimatta Monokuro Boon väittämästä, että söpön ei aina tarvitse olla värikästä, San-X on myös luonut oheishahmoja, joihin kuuluu pienempiä, pastellisävyisiä tai karkin värisiä porsaita, jotka tunnetaan nimellä Baby Boo (Vauva Boo)
Baby Boo koostuu seitsemästä porsaasta, jotka on nimetty ja väritetty seuraavasti:
Berry (marja) - pastellin punainen
Peach (persikka) - pastellin pinkki
Orange (appelsiini) - pastellin oranssi
Lemon (sitruuna) - pastellin keltainen
Mint (minttu) - pastellin vihreä
Soda (sooda, limonadi) - pastellin sininen
Grape (viinirypäle) - pastellin violetti/laventeli
Baby Boo -hahmojen iskulauseita ovat "Are you happy?" ("anata wa shiawase?", oletko onnellinen?) ja "So Happy With You" ("anata to iru to tottemo kawai", niin onnellinen kanssasi). Kuten Monokuro Boo- hahmojen lähettyvillä, ampiaisen tyylinen hyönteinen on nähty leijailevan myös Baby Boo -hahmojen ympärillä, sillä eroavaisuudella että ampiaisesta on tehty mansikan tai leppäkertun näköinen. Osa Baby Boo -porsaista myös sanoo "Poo".
Mochi

Kirimochi- eli kakumochi-riisikakkuja
Marumochi-riisikakkuja
(video) Tuoretta mochia nuijitaan
Mochin valmistus nykyaikaisin välinein
Mochin nuijinta usussa
Tahmariisin survominen puunuijalla
Mochi (jap. 餅, もち) on japanilainen riisikakku, joka tehdään mochigomesta, lyhytjyväisestä japonica-tahmariisistä. Riisi nuijitaan tahnaksi ja muotoillaan halutunlaiseksi. Japanissa se perinteisesti tehdään seremoniassa nimeltä mochitsuki. Vaikka mochia syödään ympäri vuoden, se kuuluu perinteisesti uuteenvuoteen, jolloin sitä myydään ja syödään paljon. Taiwanissa mochia kutsutaan nimellä môa-chî (kiin. 麻糬 tai 𫃎糬).
Mochi koostuu polysakkarideista, lipideistä, valkuaisaineista ja vedestä. Sillä on heterogeeninen amylopektiinin, tärkkelysjyvästen ja ilmakuplien muodostama rakenne. Mochi-riisin valkuaisainepitoisuus on vähän suurempi kuin tavallisen lyhytjyväisen riisin, josta se eroaa myös amyloosin määrässä. Siinä on häviävän vähän amyloosia, mistä johtuu mochin pehmeä, joustava koostumus.
Valmistus

Perinteisesti mochi valmistetaan vaivalloisella menetelmällä kokonaisista riisinjyvistä. Perinteinen valmistusseremonia Japanissa on mochitsuki:
Kiillotettu valkoinen riisi liotetaan yön yli ja keitetään.
Keitetty riisi survotaan puunuijilla (jap. kine) perinteisessä huhmaressa (usu). Kaksi ihmistä työskentelee vuorotellen, toinen survoen ja toinen kääntäen ja kastellen mochia. Heidän täytyy pysyä tahdissa, tai toinen saattaa vahingossa satuttaa toista painavalla kinellä.
Tahmea massa muotoillaan joksikin, useimmiten palloiksi tai kuutioiksi.
Mochi voidaan valmista myös makeasta riisijauhosta (mochiko). Jauhosta ja vedestä sekoitetaan läpinäkymätön valkoinen taikina, joka keitetään liedellä tai mikroaaltouunissa kunnes se on venyvää ja läpikuultavaa.
Suosittuja käyttötapoja > Makeiset

Mochista tehdään erilaisia perinteisiä japanilaisia wagashi- ja mochigashi-makeisia. Esimerkiksi daifuku on pehmeä, pyöreä mochi, jonka täytteenä on punapaputahnaa (an) tai valkoista paputahnaa (shiroan). Ichigodaifukussa on sen sijaan kokonainen mansikka sisällä.
Kusamochi on vihreä, marunoihin kuuluvalla yomogi-kasvilla maustettu mochi. Kusamochista tehty daifuku on nimeltään yomogidaifuku.
Suosittuja käyttötapoja > Jäätelö

Mochi-jäätelössä on pieniä jäätelöpalloja mochi-kuoren sisällä. Japanissa monialayritys Lotte valmistaa sitä nimellä Yukimidaifuku, ”lumenkatselu-daifuku”.
Suosittuja käyttötapoja > Keitto

Oshiruko eli ozenzai on makea adsukipapukeitto, jossa on mocheja. Japanilaiset syövät sitä usein talvella lämmittääkseen itseään.
Chikaraudon (kirjaimellisesti "voima-udon") on udon-nuudelikeitto, jonka päällä on paahdettuja mocheja.
Zōni. Ks. uudenvuoden erikoisuudet alla.
Suosittuja käyttötapoja > Uudenvuoden erikoisuudet

Kagamimochi on uudenvuoden koriste, joka perinteisesti rikotaan ja syödään rituaalissa nimeltä kagamibiraki (peilin avaaminen).
Zōni on keitto, jossa on riisikakkuja. Sitä syödään uudenvuodenpäivänä. Mochin lisäksi siinä on kasviksia, esimerkiksi taaroa, porkkanaa, japaninyrttiputkea ja punavalkoisia kamaboko-kalakakkuja.
Kinakomochia valmistetaan perinteisesti uudenvuodenpäivänä hyvän onnen takaamiseksi. Kinakomochi tehdään paistamalla mochi tulella, kastamalla se vedessä ja päällystämällä sokerilla ja kinakolla (soijajauholla).
Suosittuja käyttötapoja > Muita muunnelmia

Dango on japanilainen, mochikosta (riisijauhosta) tehty myky.
Uudempi tulokas on ”moffle”, joka on paahdetusta mochista tehty vohveli. Se valmistetaan erityisesti siihen tarkoitetulla laitteella tai tavallisella vohveliraudalla.
Warabimochi ei ole aito mochi, vaan hyytelömäinen makeinen, joka tehdään sananjalkatärkkelyksestä ja peitetään tai upotetaan kinakoon (soijajauhoon) ja sokeriin. Se on suosittu kesäisin ja sitä myydään autoista, jotka muistuttavat länsimaiden jäätelöautoja.
Mizu shingen mochi eli sadepisaraleivos ei myöskään ole aito riisistä valmistettu mochi, vaan kivennäisvesihyytelöleivos.
Japanin ulkopuolella

Indonesiassa makea riisikakku tunnetaan nimellä kue moci, ja se yleensä täytetään maapähkinävoilla ja päällystetään seesaminsiemenillä.
Suurehkon japanilaista alkuperää olevan vähemmistön myötä mochit ovat muun japanilaisen ruuan ohella suosittuja myös Havaijilla.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Mochi Wikimedia Commonsissa
Indonesialainen kue moci, tahmariisiä maapähkinävoilla täytettynä ja seesaminsiemenillä päällystettynä.
HMS Wolsey

| HMS Wolsey |
| --- | --- |


Aluksen vaiheet
Rakentaja:  John I. Thornycroft and Company, Woolston
Kölinlasku:  28. maaliskuuta 1917
Laskettu vesille:  16. maaliskuuta 1918
Palveluskäyttöön:  14. toukokuuta 1918
Poistui palveluskäytöstä:  myyty romutettavaksi 4. maaliskuuta 1947
Tekniset tiedot
Uppouma:  1 085 t (standardi) 1 512 t (max)
Pituus:  95,1 m (kokonaispituus)
Leveys:  9,4 m
Syväys:  2,9 m
Koneteho:  27 000 hv
Nopeus:  34 solmua
Miehistöä:  134
Aseistus
Aseistus:  4 x QF 4"/L45 (102 mm) Mk V -tykkiä yksiputkisina P Mk I -asennuksina 1 x 3" 20 cwt Mk I -ilmatorjuntatykki 6 x 21" (533 mm) torpedoputkea
HMS Wolsey (viirinumerot D98 ja L02) oli Britannian kuninkaallisen laivaston Thornycroftin W-luokan hävittäjä ensimmäisen maailmansodan lopulla ja toisessa maailmansodassa.
Valmistus

Alus tilattiin 9. joulukuuta 1916 vuosien 1916-1917 laivasto-ohjelman 10. tilauksessa John I. Thornycroft and Companyltä Woolstonista, missä köli laskettiin 28. maaliskuuta 1917. Alus laskettiin vesille 16. maaliskuuta 1918 ja valmistui pari kuukautta myöhemmin 14. toukokuuta.
Palvelus

Ensimmäisen maailmansodan lopun alus oli Atlantin laivaston 4. hävittäjälaivueessa, jonka mukana alus siirtyi Välimeren laivastoon. Se siirrettiin Maltalla reserviin, jossa se oli muutostöiden ilmatorjuntasaattajaksi alkamiseen 1938. Muutostöiden päätyttyä Maltalla alus palasi palvelukseen.
Hans Henrik Wallerian

Hans Henrik Wallerian (3. marraskuuta 1747 Vehkalahti – 21. marraskuuta 1810 Turku) oli suomalainen senaattori ja hovioikeudenneuvos.
Wallerianin vanhemmat olivat toimituskomissaari Jakob Vilhelm Wallerian (k. 1758) ja Charlotta Sofia Barck. Hän kävi Porvoon lukioa, pääsi ylioppilaaksi 1769 ja opiskeli Turun akatemiassa.
Wallerian oli Turun hovioikeudessa ylimääräisenä kanslistina 1772, varanotaarina 1772–1775, kanslistina 1775–1776, ylimääräisenä viskaalina 1776–1777, notaarina 1777–1793, sihteerinä 1793–1794, asessorina 1794–1799 ja hovioikeudenneuvoksena 1799–1809. Hän oli hallituskonseljin (senaatin) oikeusosaston jäsenenä (senaattorina) 1809–1810.
Haliaeetinae

| Haliaeetinae |
| --- | --- |
 Aromerikotka (Haliaeetus leucoryphus)
Tieteellinen luokittelu
Domeeni::  Eukaryootit Eucarya
Kunta::  Eläinkunta Animalia
Pääjakso::  Selkäjänteiset Chordata
Alajakso::  Selkärankaiset Vertebrata
Luokka::  Linnut Aves
Lahko::  Päiväpetolinnut Accipitriformes
Heimo::  Haukat Accipitridae
Alaheimo::  Haliaeetinae  Blyth, 1851
Suvut
 Kalakotkat Ichthyophaga  Merikotkat Haliaeetus 
Katso myös
   Haliaeetinae Wikispeciesissä  
Infobox OKNimi-testi OK: 
Haliaeetinae on haukkojen heimoon kuuluva päiväpetolintujen alaheimo.
Suvut ja niihin kuuluvia lajeja

Kalakotkat Ichthyophaga
Isokalakotka, Ichthyophaga ichthyaetus
Pikkukalakotka, Ichthyophaga humilis
Merikotkat Haliaeetus
Merikotka, Haliaeetus albicilla
Valkopäämerikotka, Haliaeetus leucocephalus
Valkomerikotka, Haliaeetus leucogaster
Aromerikotka, Haliaeetus leucoryphus
Kuningasmerikotka, Haliaeetus pelagicus
Ruskomerikotka, Haliaeetus sanfordi
Kiljumerikotka, Haliaeetus vocifer
Madagaskarinmerikotka, Haliaeetus vociferoides
Hammasprotetiikka

Hammasproteesin valmistusta
Hammasprotetiikalla tarkoitetaan hammaskudosten, menetettyjen hampaiden ja pehmytkudosten tai koko hampaiston korvaamista keinotekoisilla proteeseilla.
Hammasprotetiikan osa-alueet

Kruunu- ja siltaprotetiikalla tarkoitetaan hampaiden tai hammaskudosten korvaamista kiinteillä proteeseilla (ns. kruunuilla ja siltaproteeseilla).
Osaprotetiikalla tarkoitetaan menetettyjen hampaiden korvaamista irtoproteeseilla vajaassa hampaistossa.
Hampaattoman suun protetiikalla eli kokoprotetiikalla tarkoitetaan koko luonnonhampaiston ja menetettyjen hampaita ympäröivien kudosten korvaamista keinotekoisilla irtoproteeseilla.
Kasvo- ja leukavammaprotetiikalla tarkoitetaan leukojen ja kasvojen alueen kudospuutosten korvausta proteeseilla. Kudospuutosten tavallisimpia syitä ovat kasvaintautien hoidon jälkitilat, komplisoituneet traumat ja synnynnäiset kudosdefektit. Jälkimmäisestä mainittakoon huuli- ja suulakihalkiot, synnynnäiset hampaiston puutostilat sekä lukuisten syndroomien aiheuttamat keskikasvojen alueen kudospuutokset.
Hakui

| Hakui (羽咋市) |
| --- | --- |
 Ketan pyhäkköä
 lippu:  Symboli
 Hakuin sijainti Ishikawan prefektuurissa
 Hakui
 Koordinaatit: 36°53′37″N, 136°46′44.3″E 
Valtio:  Japani
Alue:  Chūbu tai Hokuriku
Prefektuuri:  Ishikawa
Pinta-ala:  
 – Kokonaispinta-ala:  81,85 km²
Väkiluku (2017):  22 238
 – Väestötiheys:  272 as./km²
Symbolit:  
 – Kukka:  Rhododendron indicum
 – Puu:  Japaninmustamänty
 – Lintu:  Joutsen
Aikavyöhyke:  UTC+9
 
 www.city.hakui.ishikawa.jp 
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Hakui (jap. 羽咋市, Hakui-shi) on Japanin kaupunki Honshūn saarella Chūbun tai Hokurikun alueella Ishikawan prefektuurissa. Se sijaitsee Noton niemimaan lounaisosassa Japaninmeren rannikolla Kanazawan pohjoispuolella. Hakuissa on 22 238 asukasta (vuonna 2017) ja sen pinta-ala on 81,85 neliökilometriä.
Hakuille annettiin kaupunkioikeudet vuonna 1958. Kaupunkia palvelee JR Nishi-Nihonin Nanao-linja.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Hakui Wikimedia Commonsissa
Kaupungin internetsivut (japaniksi)
HMS Witherington

| HMS Witherington |
| --- | --- |


Aluksen vaiheet
Rakentaja:  J. Samuel White and Company, Cowes
Kölinlasku:  27. syyskuuta 1918
Laskettu vesille:  16. tammikuuta 1919
Palveluskäyttöön:  10. lokakuuta 1919
Loppuvaihe:  myyty romutettavaksi 20. maaliskuuta 1947
Tekniset tiedot
Uppouma:  1 325 t (standardi) 1 508 t (max)
Pituus:  95,1 m (kokonaispituus)
Leveys:  9,4 m
Syväys:  2,9 m
Koneteho:  27 000 hv
Nopeus:  34 solmua
Miehistöä:  127
Aseistus
Aseistus:  4 x BL 4,7"/L45 (102 mm) Mk I -tykkiä 1 x 3" 20 cwt Mk I -ilmatorjuntatykki 6 x 21" (533 mm) torpedoputkea
HMS Witherington (viirinumero D76) oli Britannian kuninkaallisen laivaston Amiraliteetin parannellun W-luokan hävittäjä toisessa maailmansodassa.
Valmistus

Alus tilattiin vuosien 1917-1918 laivasto-ohjelman 14. tilauksessa J. Samuel White and Companyltä Cowesista Isle of Wightilta, missä köli laskettiin 27. syyskuuta 1918. Alus laskettiin vesille 16. tammikuuta 1919 ja valmistui vielä saman vuoden lopulla 10. lokakuuta.
Palvelus

Palvelukseen otettaessa alus liitettiin Atlantin laivaston 3. hävittäjälaivueeseen, jonka mukana se siirtyi 1920-luvun alussa Välimeren laivastoon. Alus siirrettiin 1926 Kiinan asemalle, josta se siirrettiin 1930-luvulla reserviin uudempien alusten valmistuessa. Alus palautettiin palvelukseen 1939, jolloin sen miehistö koostui pääosin reserviläisistä.
Euroopan sotatoimien päätyttyä alus poistettiin palveluksesta ja siirrettiin reserviin. Alus sijoitettiin Japanin antauduttua poistolistalle ja se myytiin 20. maaliskuuta 1947 Metal Industriesille. Alus oli tarkoitus hinata romutettavaksi Charlestowniin, mutta touvin katkettua 29. huhtikuuta 1947 se haaksirikkoutui.
Hamadoun Touré

Hamadoun Touré televiestintäliiton pääsihteerinä.
Hamadoun Ibrahim Touré (s. 3. syyskuuta 1953 Timbuktu) on malilainen insinööri, joka on toiminut Kansainvälisen televiestintäliiton pääsihteerinä ja maansa viestintäministerinä.
Hamadoun Touré syntyi virkamiesperheeseen. Hän pääsi ylioppilaaksi Askia Mohamedin lyseosta vuonna 1973. Touré valmistui sähköinsinööriksi Leningradin sähköteknisestä viestiliikenneinstituutista (LEIS) vuonna 1979 ja suoritti jatkotutkinnon Moskovan sähköteknisessä viestiliikenneinstituutissa (MTUSI).
Touré palasi vuonna 1979 Maliin, jossa hän työskenteli posti- ja lennätinlaitoksen palveluksessa. Vuonna 1985 hän siirtyi Washingtoniin Intelsatin aluejohtajaksi. Touré työskenteli ICO Global Communicationsin Afrikan-johtajana vuosina 1996–1998 ja Kansainvälisen televiestintäliiton ITU:n teletoiminnan kehittämistoimiston johtajana vuosina 1998–2006. Vuosina 2007–2014 hän toimi ITU:n pääsihteerinä ja vuosina 2016–2019 Afrikan tietoliikenneyhteyksiä kehittävän Smart African pääjohtajana.
Touré oli Kayira-yhteenliittymän ehdokas Malin presidentinvaaleissa vuonna 2018. Hän sai vaalien ensimmäisellä kierroksella 0,54 prosenttia äänistä. Cheick Oumar Sissokon EMK-liikettä johtanut Touré nimitettiin Moctar Ouanen hallituksen viestintä- ja digitalousministeriksi lokakuussa 2020.
Touré on naimisissa ja neljän lapsen isä. Hän harrastaa afrokuubalaista ja latinomusiikkia sekä kamppailulajeja. Äidinkielensä songhain lisäksi hän puhuu bambaraa, ranskaa, englantia ja venäjää.
Hamadou Konaté

Hamadou Konaté (s. 4. kesäkuuta 1950 Dakar) on malilainen hallintovirkamies ja ministeri.
Konaté syntyi santarmin perheeseen. Hän kävi koulunsa Bandiagarassa ja Bamakossa ja suoritti filosofian maisterin tutkinnon Bamakon opettajakorkeakoulussa. Hänellä on tohtorintutkinto lääketieteellisestä antropologiasta sekä tutkinnot ravitsemustieteestä ja sosiaalisten ohjelmien hallinnasta.
Konaté työskenteli vuosina 1980–1991 sosiaaliasioiden johtajana vastaten erilaisista kehitysyhteistyö- ja tutkimusohjelmista. Hän toimi sen jälkeen ensimmäiseen ministerinimitykseensä saakka Luxemburgin kehitysyhteistyöohjelman apulaisjohtajana. Konaté on ollut Malin hallituksessa vuodesta 2013 lähtien, aluksi työ- ja sosiaaliministerinä ja myöhemmin yhteisvastuuministerinä. Hän johti maan sisällissodan jälkeen vuoden 2015 rauhansopimukseen johtaneita neuvotteluja ja selvitti fulbejen ja dogonien välistä konfliktia vuonna 2018. Konaté nimitettiin Boubou Cissén hallituksen  yhteisvastuu- ja köyhyydentorjuntaministeriksi toukokuussa 2019.
Guerino Vanoli Basket

| Guerino Vanoli Basket |
| --- | --- |
Liiga:  Serie A
Perustettu:  1999
Historia:  Gruppo Triboldi Basket (1999–2011)
Areena:  Palasport Mario Radi
Kotipaikka:  Cremona, Italia
Värit:                
Mestaruudet:  1× Italian cup
Kotisivu:  vanolibasket.com
Guerino Vanoli Basket on italialainen koripalloseura Cremonan kaupungista.
Seura voitti Italian cup-mestaruuden vuonna 2019.
Tunnettuja pelaajia

Marco Cusin
Luca Vitali
/ Travis Diener
Marko Milič
Shawn Huff
Topias Palmi
Keith Langford
Aiheesta muualla

Joukkue eurobasket.com-sivustolla (englanniksi)
Seuran verkkosivut (italiaksi)