stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Kangxi

| Kangxi  咸豐帝 |
| --- | --- |
 
Kiinan keisari
Valtakausi:  5. helmikuuta 1661 – 20. joulukuuta 1722
Edeltäjä:  Shunzhi
Seuraaja:  Yongzheng

Syntynyt:  4. toukokuuta 1654 Peking, Kiina
Kuollut:  20. joulukuuta 1722 (68 vuotta) Peking, Kiina
Puoliso:  Xiaochengren  Xiaozhaoren  Xiaoyiren  Xiaogongren
Suku:  Aisin-Gioro
Isä:  Shunzhi
Äiti:  Xiaokangzhang
Uskonto:  buddhalaisuus
Keisari Kangxi (kiin. 康熙帝, 4. toukokuuta 1654 – 20. joulukuuta 1722), alku­peräiseltä nimeltään Xuanye (kiin. 玄燁), oli mantšulaisen Qing-dynastian neljäs keisari ja toinen tähän sukuun kuulunut Kiinan hallitsija vuosina 1661–1722.
Kangxi oli ensimmäinen Pekingissä ja samalla ensimmäinen Mantšurian ulkopuolella, vanhastaan   varsinaiseksi Kiinaksi kutsutulla alueella syntynyt Qing-dynastian keisari. Hänen 61-vuotinen hallitsija­kautensa on Kiinan historian pisin, joskin hänen pojanpoikansa, Qianlong, hallitsi de facto vielä kauemmin. Valtaistuimelle noustessaan hän oli kuitenkin vasta kuusivuotias, ja tosiasiallinen hallitsija hänestä tuli vasta myöhemmin. Hallitsijan tehtäviä toimittivat aluksi neljä sijais­hallitsijaa sekä Kangxin isoäiti, leskikeisarinna Xiaozhuang.
Kangxia pidetään yhtenä Kiinan huomattavimmista keisareista.
Hän vahvisti Qing-dynastiaa kukistamalla etelässä kapinan ja lyömällä viimeiset Ming-joukot, alisti Tiibetin ja Taiwanin valtaansa, torjui venäläisten yritykset vallata Amurin alue ja laajensi valtakuntaansa luoteessa. Hän myös tuki tieteitä ja taiteita ja hyväksyi kristityt lähetyssaarnaajat heidän tieteellisen tietämyksensä vuoksi.
Kangxin hallituskaudella Kiinassa alkoi pitkä rauhallinen ja vakaa kausi vuosia kestäneen sodan ja kaaoksen jälkeen. Hän aloitti aikakauden, joka tunnetaan "Kanxgin ja Qienlongin suotuisana aikana" ja joka kesti useita sukupolvia hänen elin­aikansa jälkeen. Hänen valta­kautensa lopulla Qing-dynastia hallitsi Kiinan nykyisten alueiden lisäksi myös Mongoliaa ja osaa nykyisestä Venäjän kauko­idästä.
Kangxi on kaikkien aikojen 67. pisimpään hallinnut monarkki.
Hallitsijakauden alkuvaiheet

Kangxi syntyi 4. toukokuuta 1654 keisari Shunzhin ja keisarinna Xiaokangzhangin pojaksi. Hänen alkuperäinen nimensä oli Xuanye (kiin. 玄燁 ; mantšun kieli|mantšuksi Hiowan Yei. Hänet kruunattiin vajaan seitsemän vuoden ikäisenä 7. helmikuuta 1661. Hänen aika­kausi­nimensä, Kangxi kuitenkin tarkoittaa aikaa, joka alkoi vasta 18. helmikuuta 1662, kiinalaisen kalenterin mukaan seuraavan vuoden alkaessa.
Joidenkin tietojen mukaan Shunzhi luopui kruunusta Kangxin hyväksi ja ryhtyi munkiksi.  Tälle on esitetty useita vaihto­ehtoisia selityksiä: aiheena saattoi olla hänen suosikki­jalka­vaimonsa kuolema tai erään buddha­laisen munkin vaikutus­valta. On myös väitetty, että vaikka Shunzhi todellisuudessa ryhtyi munkiksi, leskikeisarinna määräsi tämän tiedon poistettavaksi virallisista historiallista aika­kirjoista, joissa sen sijaan oli sanottava, että hän olisi kuollut isorokkoon.
Ennen kuin Kangxi nousi valta­istuimelle, leski­keisarinna Xiaozhuang oli Shunzhin nimessä nimittänyt sijais­hallitsijoiksi neljä vaikutus­valtaista miestä, joiden nimet olivat Sonin, Suksaha, Ebilun ja Oboi. Sonin kuoli sen jälkeen, kun hänen pojan­tyttärestään tuli keisarinna Ziaochengren, minkä jälkeen Suksaha ja Oboi joutuivat keskenää valta­taisteluun. Tämä johti lopulta siihen, että Oboi surmasi Suksahan ja hallitsi itse­valtaisesti ainoana sijais­hallitsijana. Kangzi ja muu keisari­hovi joutui suostumaan sopimukseen, jolla tämä asian­tila vahvistettiin.
Vuonna 1669 Kangxi sai isoäitinsä, leski­keisarinna Xiaozhuang tuella Oboin vangituksi ja alkoi itse hallita valta­kuntaa. Hän luetteli kolme huolen­aihetta: Keltaisen­joen tulvien kontrollointi, Keisarinkanavan kunnostus ja kolmen läänin­herran kapina Etelä-Kiinassa. Leski­keisarinnalla oli edelleen suuri vaikutus­valta, ja keisari itse huolehti hänestä viimeisinä kuu­kausina ennen hänen kuolemaansa vuonna 1688.
Sotilaalliset saavutukset > Armeija

Qing-valtakunnan pää­asiallinen armeija, Kahdeksan lippukuntaa, oli Kanxgin kaudella rappeutumassa. Se oli pienempi kuin se oli ollut suurimmilaan Hong Taijin kaudella ja Shunzhin valta­kauden alku­vaiheessa, mutta edelleen suurempi kuin myöhemmin, Qyongzhengin ja Quanlongin hallitessa. Lisäksi Suuri Lippuarmeija oli yhä voimissaan, ja sitä johtivat kenraalit Tuhai, Fei Yanggu, Zhang Yong, Zhou Peigong, Shi Lang, Mu Zhan, Shun Shike ja Wang Jingbao.
Tärkein syy Kahdeksan lippu­kunnan myöhempään rappiotilaan oli järjestelmän muutos Kangxin ja Qianlongin hallitessa. Vielä Kangxi ylläpiti edeltäjiensä alkuun­panemaa sotilaallista järjestelmää, joka oli tehokkaampi ja tarkempi. Sen mukaan komentaja, joka palasi taistelusta yksin, kaikkien alaistensa kuoltua, oli surmattava, ja samoin oli jalkaväkisotilaan laita. Tämän tarkoituksena oli rohjaista sekä komentajia että rivi­miehiä taistelemaan urhoollisesti sodasta, sillä jos joku jäi ainoana henkiin taistelussa, siitä ei ollut hänelle mitään hyötyä.
Qianlongin aikana sotilas­komentajista oli tullut huolimattomia, ja sotilas­koulutusta pidettiin vähemmän tärkeänä kuin edellisten keisarien aikana. Tämä johtui siitä, että komentajan viroista oli tullut perinnöllisiä: kenraali sai virkansa esi-isiensä ansioiden perusteella.
Sotilaalliset saavutukset > Eteläisen rannikoseudun tyhjentäminen

Keväällä 1662 sijaishallitsijat määräsivät Etelä-Kiinassa toimeen­pantavaksi laaja-alaisia väestön pakkosiirtoja. Näihin ryhdyttiin vasta­toimena Ming-lojalistien siellä ylläpitämälle mantšu­valtaa vastustaneelle liikkeelle, jota johti Taiwaniin asettunut Ming-kenraali Zheng Chenggong, joka tunnetaan myös nimellä Koxinga. Rannikko­seudun koko väestö pakko­siirrettiin Etelä-Kiinan sisä­maahan.
Sotilaalliset saavutukset > Kolmen lääninherran kapina

Vuonna 1673 puhkesi kolmen lääninkerran kapina, kun Wu Sanguin joukot ottivat hallintaansa suurimman osan lounais-Kiinaa. Hän yritti liittoutua paikallisten kenraalien kuten Wang Fuchenin kanssa. Kangxi käytti kenraaleja kuten Zhou Peigongia ja Tuhaita kukistamaan kapinan, mutta osoitti samalla alueen armeliaisuutta sodasta kärsineelle väestölle. Hän aikoi henkilökohtaisesti johtaa armeijoita kapinoiden kukistamiseksi, mutta alaistensa neuvosta hän ei kuitenkaan tehnyt niin. Kapina päättyi Qingin voittoon vuonna 1681.
Sotilaalliset saavutukset > Taiwan

Vuonna 1683 amiraali Shi Langin johtamat Qingin merivoimat voittivat Taiwania tukikohtanaan pitäneet Ming-lojalistien merivoimat Penghun taistelussa. Tungningin hallitsija Zheng Keshuang antautui muutamaa päivää myöhemmin, ja Taiwanista tuli osa Qing-keisarikuntaa. Pian sen jälkeen Etelä-Kiinan rannikko­seudut määrättiin uudestaan asutettaviksi. Sinne asettuvien rohkai­semiseksi Qing-hallitus myönsi taloudellisia avustuksia sinne muuttaneille perheille.
Sotilaalliset saavutukset > Vietnam

Vuonna 1673, Kangxin hallitus toimi välittäjänä, kun neuvoteltiin aselevosta Vietnamissa käydyn Trịnh–Nguyễn-sodan lopettamiseksi, joka oli alkanut vuonna 1627 ja kestänyt 45 vuotta. Toisiaan vastaan taistelleet osapuolet alle­kirjoittivat rauhan­sopimuksen, ja tämän jälkeen rauha kesti 101 vuotta, vuoteen 1774 saakka.
Sotilaalliset saavutukset > Venäjä

1650-luvulla Kiina joutui rajakahakkoihin Venäjän kanssa Amurin alueella, ja ne päättyivät Kiinan voittoon. Albazinin piirityksen jälkeen Kangxi hallitsi aluetta.
Venäläiset ylittivät Kiinan pohjoisrajan uudestaan 1680-luvulla. Useiden taistelujen ja neuvottelujen jälkeen molemmat osa­puolet alle­kirjoittivat vuonna 1689 Nertšinskin rauhan­sopimuksen, jolla raja vahvistettiin ja Amurin laakso tuli kuulumaan Kiinalle.
Sotilaalliset saavutukset > Mongolia

Vuonna 1675 Tšahar-mongolit ryhtyivät Burnin johdolla kapinaan Qing-valtakuntaa vastaan. Kapina kukistettiin kahdessa kuukaudessa ja tšaharit liitettiin mantšujen Kahdeksaan lippu­kuntaan.
Khalkha-mongolit olivat muutoin säilyttäneet itse­näi­syy­tensä, mutta joutuivat maksamaan veroa Qing-valta­kunnalle.  Kuitenkin Tümen Jasagtu-kaanin ja Tösheetü-kaanin välinen konflikti johti Tiibetin buddha­laisuuden vaikutuksesta siihen, että khalkhat riitaantuivat zungarin kaani­kunnan kanssa. Vuonna 1688, kun khalkhat olivat joutuneet alueensa pohjois­osissa sotaan venäläisiä kasakkoja vastaan, Zungarien johtaja Galdan Boshugtu -kaani hyökkäsi khalkhoja vastaan lännestä ja tunkeutui heidän alueelleen. Khalkhojen kuninkaalliset perheet, ensimmäisenä Jebtsundamba Khutuktu, kulkivat Gobin autiomaan poikki ja etsivät apua Qing-valta­kunnalta suostuen samalla alistumaan heidän valtansa alle. Vuonna 1690 zungarit ja Qingin sota­joukot kohtasivat toisensa Ulaan Butunin taistelussa Sisä-Mongoliassa, missä Qing lopulta voitti.
Vuonna 1696 Kangxi itse johti kolmea armeijaa, vahvuudeltaan yhteensä 80 000 miestä, Zungaria vastaan. Qing-armeijan läntinen osasto voitti Galdanin voimat Jao Modon taistelussa, ja Galdan voitti seuraavana vuonna.
Sotilaalliset saavutukset > Tiibet

Vuonna 1701 Kangxi määräsi tiibetiläisten valtaaman Dartsedon ja muut läntisen Sichuanin kaupungit valloi­tetta­vaksi takaisin. Mantšu­joukot hyökkäsivät Dartsedoon ja varmistivat Tiibetin rajan sekä tuottavan tee- ja hevos­kaupan.
Zungarit uhkasivat yhä Qing-valta­kuntaa ja tunkeutuivat Tiibetiin vuonna 1717. Vuonna 1706 Dalai-lama oli pantu viralta ja hänen tilalleen oli asetettu La-bzang-kaani. Vasta­toimena tähän zungarit ottivat 6000 miehen armeijalla valtaansa Lhasan ja syöksivät La-bzangin vallasta. He pitivät kaupunkia hallin­nassaan kaksi vuotta ja voittivat Salween-joen taistelussa Qing-armeijan, joka vuonna 1718 oli lähetetty alueelle. Qing sai Lhasan haltuunsa vasta vuonna 1720, jolloin Kangzi lähetti sinne suuremmat sota­joukot kukistamaan zungarit.
Taloudelliset saavutukset

Valtion rahaston suuruus Kangxin hallituskauden eri vaiheissa oli:
Syitä siihen, että rahat Kangxin valtakauden lopulla vähenivät, olivat sotilaallisten toimen­piteiden suunnattomat kustannukset ja lisääntyvä korruptio. Asian korjaamiseksi Kangxi antoi prinssi Yongille eli myöhemmälle keisari Yongzhengille neuvoja siitä, miten talous saataisiin tehokkaammaksi.
Kulttuuriset saavutukset

Valtakaudellaan Kangxi määräsi, että kiinalaisista kirjoitus­merkeistä oli koottava sana­kirja, joka tuli tunnetuksi Kangxin sanakirjana. Tätä pidettiin Kangxin yrityksenä saada han-kiinalaiset oppineet virka­miehet puolelleen, sillä monet heistä kieltäytyivät palvelemasta häntä ja pysyivät uskollisina Ming-dynastialle.  Kun Kangxi kuitenkin sai oppineet vakuuttuneeksi siitä, että heidän tarvitsi vain osallistua sana­kirjan laatimiseen tarvitsematta muodollisesti palvella Qing-keisari­hovia, hän saattoi vähitellen uskoa heille vastuun­alaisempia­kin tehtäviä, kunnes he lopulta omaksuivat valtion virka­miesten velvollisuudet.
Vuonna 1705 Tang-dynastian aikaisesta runoudesta koottiin Kangxin käskystä Quantangshi-kokoelma.
Kangxi oli myös kiinnostunut länsimaisesta teknologiasta ja halusi saada sen tuoduksi Kiinaan. Tähän vaikuttuivat Kiinassa toimineet jesuiittalähetyssaarnaajat kuten Ferdinand Verbiest, jonka Kangxi usein kutsui tavatakseen hänet, tai Karel Slavíček, joka Kangxin käskystä laati ensimmäisen tarkan Pekingin kartan.
Vuosina 1711-1723 Kansojen evankelisoimiskongregaation Kiinaan lähettämä italialainen pappi Matteo Ripa toimi maalarina ja kuparikaivertajana Qing-hovissa. Vuonna 1723 hän palasi Kiinasta Napoliin mukanaan neljä nuorta kiinalaista kristittyä saadakseen heidät vihityiksi papeiksi ja palauttaakseen heidät Kiinaan lähetyssaarnaajina. Tästä sai alkunsa paavi Klemens XII:n vahvistama Collegio dei Cinesi, jonka tehtävänä oli avustaa kristinuskon levittämisessä Kiinaan. Tämä oli samalla Euroopan ensimmäinen sinologian koulu, ja myöhemmin siitä kehittyi Instituto Orientale ja lopulta nykyinen Napolin itäinen yliopisto (Università degli Studi di Napoli "L'Orientale").
Kangxi oli myös ensimmäinen Kiinan keisari, joka soitti musiikkia länsimaisilla soittimilla. Hän käytti Karel Slavíčekia hovimuusikkona. Slavíček soitti spinettiä, ja myöhemmin Kangxi soitti sitä itsekin. Hän uudisti myös kiinalaisen kalenterin. Kiinan kuuluisa sinivalkoinen keramiikka todennäköisesti saavutti suurimman kukoistuksensa Kangxin aikana.
Kristinusko

Kangxin valta­kauden ensimmäisenä vuosi­kymmeninä jesuiitoilla oli merkittävä osa keisarin hovissa. Tähti­tieteellisen tietämyksensä ansioista he pääsivät johtamaan keisarillista observatoriota.  Jean-François Gerbillon ja Thomas Pereira toimivat kielen­kääntäjinä, kun Nertšinskin rauhan­neuvotteluissa.  Kangxi oli kiitollinen jesuiitoille heidän avustaan, sillä he pystyivät tulkkaamaan monia kieliä ja tutustuttivat hänen armeijansa uusiin menetelmieen aseiden valmistuksessa . Tykistössä tehtiin myös heidän ehdottamiaan uudistuksia, jotka tekivät Qing-valtakunnalle mahdolliseksi valloittaa Tungningin.
Kangxia ilahdutti myös jesuiittojen kunnoittava asenne; he eivät pyrkineet pakolla käännyttämään ketään. He oppivat myös hyvin puhumaan kiinaa, ja he käyttivät Kiinan ylimystön tyylisiä silkkisiä mekkoja. Vuonna 1692, kun Thomas Pereira vaati suvaitsevaisuutta kristinuskoa kohtaan, Kangxi suostui heidän pyyntöönsä ja sääti suvaitsevaisuus­asetuksen, jolla katolisuus tunnustettiin lailliseksi, hyökkäykset katolisia kirkkoja vastaan kiellettiin, heidän lähetys­työnsä sallittiin ja kiinalaisten sallittiin kääntyä kristin­uskoon.
Syntyi kuitenkin ankara kiista siitä, saivatko kristityt kiinalaiset yhä osallistua perinteisiin kungfutse­laisiin seremonioihin ja esi-isien palvontaan. Jesuiittojen mielestä tälle ei ollut estettä, kun taas dominikaanit olisivat kieltäneet sen epä­jumalien palvontana. Domini­kaanien kannalle asettui paavi Klemens XI, joka vuonna 1705 lähetti Charles-Thomas Maillard De Tournonin ja lähettiläänsä Kangxin luo tehdäkseen selväksi, että kiinalaisia riittejä ei hyväksytty. Klemens XI antoi 19. maaliskuuta 1715 paavillisen bullan Ex illa die, joka virallisesti tuomitsi kiinalaiset riitit.
Tähän Kangxi vastasi virallisesti kieltämällä kristillisen lähetystyön Kiinassa, koska se "aiheutti levottomuuksia".
Kuolema ja vallanperimys

Sen jälkeen kun kruununprinssi oli syrjäytetty, Kangxi pani toimeen perusteellisia muutoksia poliittisessa maisemassa. Myös kolmastoista prinssi, Yinxiang, asetettiin kotiarestiin, koska hän oli toiminut yhteistyössä Yinrengin kanssa. Kahdeksas prinssi Yunsi menetti kaikki arvonimensä, jotka palautettiin hänelle vasta vuosia myöhemmin. Neljästoista prinssi Yinti, jota monet pitivät Kangxin todennäköisimpänä seuraajana, lähetettiin poliittisten kiistojen aikana sotaretkille. Yunsi samoin kuin yhdeksäs ja kymmenes prinssi, Yintang ja Yin'e, vakuuttivat tukevansa Yintia.
Illalla 20. joulukuuta 1722, vähän ennen kuolemaansa, Kangxi kutsui seitsemän pojistaan (3., 4., 8., 9., 10., 16. ja 17. prinssin) vuoteensa ääressä pidettyyn kokoukseen. Kangxin kuoltua Longkodo ilmoitti, että Kangxi oli valinnut neljännen prinssin, Yinzhenin, uudeksi keisariksi. Yinzhen nousi
valtaistuimelle, ja hän otti hallitsijanimen Yongzhen. Kangxi haudattiin itäisiin Qing-hautoihin, Zunhuaan, Hebeihin.
Perhe

Isä: keisari Shunzhi
Äiti: keisarinna Xiaokangzhang (1640–1663), džurtšenilaista syntyperää, mutta hänen sukunsa oli useiden suku­polvien ajan asunut Kiinassa. Sivulla oli kiinalainen sukunimi Tong (佟), mutta se oli myöhemmin vaihdettu mantšulaiseen klaani­nimeen Tongiya. Tunnettiin leski­keisarinnana nimellä Cihe (kiin. 慈和皇太后) sen jälkeen, kun Kangxi vuonna 1661 tuli keisariksi.
Perhe > Puolisot

Kangxilla oli kaikkiaan noin 64 puolisoa, joista huomattavimmat olivat
Keisarinna Xiaochengren (kuoli 1674) Hešeri-klaanista – avioitui 1665.
Keisarinna Xiaozhaoren Niohuru-klaanista.
Keisarinna Xiaoyiren (Manchu: Hiyoošungga Fujurangga Gosin Hūwanghu) Tunggiya-klaanista.
Keisarinna Xiaogongren (Manchu: Hiyoošungga Gungnecuke Gosin Hūwanghu) Wuya-klaanista.
Keisarillinen jalosukuinen Que Hui (1668–1743) Tunggiya-klaanista, keisarinna Xiaoyirenin nuorempi sisar.
Keisarillinen jalosukuinen Dun Yi (1683–1768) Guwalgiya-klaanista
Keisarillinen jalosukuinen Jing Min (kuoli 1699) Janggiya-klaanista
Jalosukuinen Wen Xi (kuoli 1695) Niuhuru-klaanista, keisarinna Xiaozhaorenin nuorempi sisar.
Shun Yi Mi (1668–1744) Wang-klaanista, Han-kiinalaista syntyperää.
Chun Yu Qin (kuoli 1754) Han Chinese Chen-klaanista.
Rong (kuoli 1727) Magiya-klaanista.
Yi (kuoli 1733) Gobulo-klaanista.
Hui (kuoli 1732) Nala-klaanista.
Liang (kuoli 1711) Wei-klaanista.
Cheng (kuoli 1740) Daigiya-klaanista.
Xuan (kuoli 1736) Mongoli, Borjigit-klaanista.
Ding (1661–1757) Wanliuha-klaanista.
Ping (kuoli 1696) Hešeri-klaanista, keisarinna Xiaochengrenin nuorempi sisar.
Hui (kuoli 1670) Borjigit-klaanista.
Perhe > Tyttäret

| # | Nimi ja arvonimi | Syntyi | Kuoli | Avioitui | Aviomies | Jälkeläiset | Äiti |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 1 | ei nimeä | 23. joulukuuta 1668 | . marraskuuta 1671 |  |  |  | Zhang |
| 2 | ei nimeä | 17. huhtikuuta 1671 | 8. tammikuuta 1674 |  |  |  | Dong |
| 3 | Valtakunnanprinsessa Rongxian 固倫榮憲公主 | 20. kesäkuuta 1673 | 29. toukokuuta 1728 | heinäkuussa 1691 | Borjigit Urgun, Baarinin prinssi 博爾濟吉特烏爾袞 |  | Rong |
| 4 | ei nimeä | 16. maaliskuuta 1674 | 1678 |  |  |  | Zhang |
| 5 | Toisen arvoluokan prinsessa Duanjing 和碩端靜公主 | 9. kesäkuuta 1674 | huhtikuussa 1710 | marras- tai joulukuussa 1692 | Ulanghan Garzang 烏梁罕噶爾臧 |  | Kunnianarvoisa Rouva Bu |
| 6 | Valtakunnanprinsessa Kejing 固倫恪靖公主 | 4. heinäkuuta 1679 | 1735 | 1697 | Borjigit Dunduobudorji, Khalkha-mongolien prinssi |  | Kunnianarvoisa Rouva Gorolo |
| 7 | ei nimeä | 5. heinäkuuta 1682 | . syyskuuta 1682 |  |  |  | Keisarinna Xiaogongren |
| 8 | ei nimeä | 13. heinäkuuta 1683 | late. heinäkuuta or. elokuuta 1683 |  |  |  | Keisarinna Xiaoyiren |
| 9 | Valtakunnanprinsessa Wenxian 固倫溫憲公主 | 10. marraskuuta 1683 | elo- tai syyskuussa 1702 | loka- tai marraskuussa 1700 | Tunggiya Shun’anyan 佟佳舜安顏 |  | Keisarinna Xiaogongren |
| 10 | Valtakunnanprinsessa Chunque 固倫純愨公主 | 20. maaliskuuta 1685 | 1710 | 1706 | Borjigit Celeng 博爾濟吉特策棱 | Borjigit Chenggunzhabu 博爾濟吉特成袞札布 | Keisarillinen jalkavaimo Tong |
| 11 | ei nimeä | 24. lokakuuta 1685 | kesä- tai heinäkuussa 1686 |  |  |  | jalosukuinen Wen Xi |
| 12 | ei nimeä | 14. kesäkuuta 1686 | heinäkuun lopulla tai maaliskuussa 1697 |  |  |  | Keisarinna Xiaogongren |
| 13 | toisen arvoluokan prinsessa Wenke 和碩溫恪公主 | 1. tammikuuta 1688 | heinä- tai elokuussa 1709 | 1706 | Borjigit Cangjin 博爾濟吉特倉津 |  | Keisarillinen jalosukuinen Jing Min |
| 14 | Toisen arvoluokan prinsessa Quejing 和碩愨靖公主 | 16. tammikuuta 1690 | 1736 | 1706 | Sun Chengyun, ensimmäisen arvoluokan paroni 一等男孫承運 |  | Kunnianarvoisa Rouva Yuan |
| 15 | Toisen arvoluokan prinsessa Dunke 和碩敦恪公主 | 3. helmikuuta 1691 | tammikuussa 1710 | tammi- tai helmikuussa 1709 | ‘’Taiji’’ Borjigit Dorji 博爾濟吉特台吉多爾濟 |  | Keisarillinen jalosukuinen Jing Min |
| 16 | ei nimeä | 27. marraskuuta 1695 | loka- tai marraskuu 1707 |  |  |  | Wang |
| 17 | ei nimeä | 12. tammikuuta 1699 | joulukuussa 1700 |  |  |  | Liu |
| 18 | ei nimeä | 17. marraskuuta 1701 |  |  |  |  | Keisarillinen jalosukuinen Dun Yi |
| 19 | ei nimeä | 30. maaliskuuta 1703 | helmikuun lopulla tai maaliskuussa 1705 |  |  |  | keisarillinen jalkavaimo Xiang |
| 20 | ei nimeä | 20. marraskuuta 1708 | tammikuussa tai helmikuun alussa 1709 |  |  |  | Niuhuru |
Kangxi populaarikulttuurissa > Kirjallisuus

Kangxi Dadi (康熙大帝; sananmukaisesti: Suuri keisari Kangxi): Er Yuehen historiallinen romaani esittää Kangxin elämäkerran romantisoidussa muodossa.
The Deer and the Cauldron (鹿鼎記): Jin Yongin wuxia-romaani. Tarinassa Kangxi ja kirjan päähenkilö Wei Xiaobao tulevat sattumoisin lapsuudessaan keskenään läheisiksi ystäviksi. Wei auttaa keisaria lujittamaan valtansa ja vahvistamaan valtansa koko valtakunnassa vaikuttaen näin merkittävästi Kangxin kauden historiallisiin tapahtumiin.
Qijian Xia Tianshan (七劍下天山; sananmukaisesti: Seitsemän miekkaa laskeutuu taivasvuorelta): Liang Yushengin wuxia-romaani. Tarinassa Kangxi saa selville, että hänen isänsä, keisari Shunzhi on ryhtynyt munkiksi Wutai-vuorella sijaitsevassa luostarissa. Hän käskee läheisten apuriensa tappaa hänen isänsä saadakseen valtansa vakaaksi ja yrittää myöhemmin hävittää todisteet murhasta.
Kangxi populaarikulttuurissa > Elokuvat ja televisio

The Duke of Mount Deer (鹿鼎記): Televisiosarja vuodelta 1984, perustuu Louis Chan romaaniin. Kangxia esitti Andy Lau.
Kangxi Dynasty (康熙王朝): Televisiosarja vuodelta 2001, perustuu Er Yuehen romaaniin. Kangxia esitti Chen Daoming.
Secret History of Kangxi (康熙秘史): neljäs osa neljän televisionäytelmän sarjassa, aineena Qing-dynastian varhaishistoria. Kangxia esitti Xia Yu.
Kangxi Weifu Sifang Ji (康熙微服私訪記; sananmukaisesti: Kangxin tarkistusmatkat siviiliasussa): pitkä televisionäytelmä Kangxin tarkastusmatkoista. Osalla kiertomatkoistaan Kangxi pukeutui tavalliseen siviiliasuun salatakseen henkilöllisyytensä voidakseen paremmin ymmärtää tavallisen kansan jokapäiväistä elämää. Kangxia esitti Zhang Guoli.
The Life and Times of a Sentinel (紫禁驚雷): televisiosarja Kangxin veljen yrityksestä syrjäyttää hänet.
Palace (宫): Televisiosarja vuodelta 2011. Sarjassa muuan 2000-luvun tyttö vahingossa matkustaa ajassa ja päätyy 1700-luvulle Kiellettyyn kaupunkiin aikaan juuri ennen kuin Kangxi syrjäyttää kruununprinssi Yinrengin asemastaan.
Scarlet Heart (步步惊心): toinen televisiosarja vuodelta 2011. Tässäkin sarjassa muuan 2000-luvun tyttö vahingossa matkustaa ajassa ja päätyy 1700-luvulle Kiellettyyn kaupunkiin aikaan juuri ennen kuin Kangxi syrjäyttää kruununprinssi Yinrengin asemastaan. Kangxia esitti Damian Lau.
Kangxi populaarikulttuurissa > Videopeli

Age of Empires III: The Asian Dynasties: Kangxi esiintyy Kiinan johtajana tässä reaaliaikaisessa strategiapelissä.
Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista. 
Alkuperäinen artikkeli: en:Kangxi Emperor
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Kangxi Wikimedia Commonsissa
| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
| Edeltäjä: Qing Shunzhi | Kiinan keisari 1661–1722 | Seuraaja: Qing Yongzheng |
| Auktoriteettitunnisteet  |
| --- | --- |
Kansainväliset:  FAST  ISNI  VIAF  WorldCat 
Kansalliset:  Norja  Ranska  BnF data  Katalonia  Saksa  Israel  Belgia  Yhdysvallat  Ruotsi  Latvia  Taiwan  Japani  Tšekki  Australia  Korea  Alankomaat  Puola  Vatikaani 
Tieteilijät:  CiNii 
Taiteenala:  KulturNav  ULAN 
Henkilöt:  Deutsche Biographie  DDB  Trove 
Muut:  IdRef 
Keisari Kangxin nuoruudenaikainen muotokuva hoviasussa
Keisari hevosensa selässä henkivartijoidensa suojaamana.
Kangxi seremoniallisessa varustuksessa henkivartijoiden ympäröimänä, aseinaan jousi ja nuolet.
Eurooppalaisia esittäviä posliininukkeja Kangxin ajalta
Keisari Kangzi 45-vuotiaana, maalattu 1699
Keisari Kangxi palaa Pekingiin käytyään kiertomatkalla etelä-Kiinassa 1689.
Maljakko Kangxin valtakauden alusta Musée Guimet'ssä
Jesuiitta­tähti­tieteilijöiden ja keisari Kangxin tapaaminen (Beauvais, 1690–1705)
Keisari Kangxi kiertomatkalla džonkin kannella
Nankingin Hongwun mausoleumiin vuonna 1699 pystytetty  steele, jossa on Kangxin laatima muistokirjoitus Ming-dynastian perustajan, Hongwun kunniaksi.
Käännös suomeksi
LG Uplus

Logo
LG Uplus on eteläkorealainen LG-yhtymän alainen telekommunikaatioyritys. Se on keskittynyt verkkotekniikan kehittämiseen, ja on 5G-tekniikan luomisessa tehnyt yhteistyötä Nokian ja SK Telecomin kanssa.