stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Lontoo
Urheilu

Lontoossa on pidetty kesäolympialaiset vuosina 1908, 1948 ja 2012. Lontoo on ensimmäinen kaupunki, jossa olympialaiset on pidetty kolme kertaa. Lontoossa järjestettiin kansainyhteisön kisat vuonna 1934 nimellä Brittiläisen imperiumin kisat. Vuosittain järjestettäviä tapahtumia ovat Wimbledonin tennisturnaus ja Cambridge–Oxford-soutukilpailu.
Lontoon suosituin urheilulaji on jalkapallo. Lontoolla on The Football Leaguessa 13 joukkuetta mukaan lukien viisi joukkuetta Valioliigassa: Arsenal, Chelsea, Crystal Palace, Tottenham Hotspur ja West Ham United.
Viidellä pääsarjan rugby union -joukkueella on juurensa Lontoossa, mutta vain Harlequins ja Saracens pelaavat kotiottelunsa edelleen Lontoon alueella. London Irish, London Welsh, ja London Wasps ovat nimistään huolimatta siirtyneet yhteistyöjoukkueidensa stadioneille Lontoon ulkopuolelle. Lontoossa on kaksi ammattimaista rugby league -joukkuetta – Harlequins Rugby League, joka pelaa Super Leaguessa ja London Skolars, joka pelaa National League 2:ssa.
Lontoon vanhin krikettikenttä, Mitcham Cricket Green, on ollut käytössä vuodesta 1685. Marylebone Cricket Club (MCC) pelaa kotiottelunsa kriketin kodiksi kutsutulla Lord's Cricket Groundilla. Siellä pelataan myös tärkeät maaottelut.
Urheilu > Tunnettuja urheiluseuroja > Jalkapallo

AFC Wimbledon
Arsenal, Valioliiga
Barnet
Brentford, Valioliiga
Charlton Athletic
Chelsea, Valioliiga
Crystal Palace, Valioliiga
Fulham,
Leyton Orient
Millwall
Queens Park Rangers
Tottenham Hotspur, Valioliiga
West Ham United, Valioliiga
Urheilu > Tunnettuja urheiluseuroja > Kriketti

City of London Cricket Club
Dulwich Cricket Club
London Cricket Club
London Fields Cricket Club
London Nigerians
Urheilu > Tunnettuja urheiluseuroja > Rugby

Chiswick Rugby Club
Harlequins
London Broncos
London Irish
London Wasps
Lontoon nähtävyyksiä > Museot

British Museum
Natural History Museum
Science Museum
London Aquarium
London Dungeon (Kauhumuseo)
Madame Tussauds (vahakabinetti)
Britain at War Experience
London Planetarium
Tower of London
Ragger School Museum
Imperial War Museum (sotamuseo)
HMS Belfast
RAF Museum
National Army Museum
Churchill Museum ja Cabinet War Rooms
Museum of London
Sherlock Holmes Museum
Victoria and Albert Museum
National Maritime Museum
London Transport Museum (liikennemuseo)
Lontoon nähtävyyksiä > Taidemuseoita

Tate Britain
Tate Modern
National Portrait Gallery
National Gallery
Saatchi Gallery
Serpentine Gallery
Somerset House
Lontoon nähtävyyksiä > Huvipuistoja

Legoland Windsor
Chessington World of Adventures
Thorpe Park
Lontoon nähtävyyksiä > Ostokset

Carnaby Street
Oxford Street
Covent Garden
Notting Hill
Camden Town
Bond Street
Savile Row
Harrods
Lontoon nähtävyyksiä > Muita nähtävyyksiä

Kleopatran neula
Camden market
Hampstead Heath
Portobello Road
St Paulin katedraali
Spitalfields Market
Millennium Dome
London Eye
London Zoo
Piccadilly Circus
Big Ben
Wembley Stadium
Westminster Abbey
Trinity House
British Museum
Harrods
Tower of London
London Eye
Piccadilly Circus
Westminster Abbey
Panoraamakuva

Lontoo St. Paulin katedraalista nähtynä vuoden 2007 syyskuussa
Suomen suurlähetystö, Lontoo

Suomen Lontoon-suurlähettiläs on Markku Keinänen. Suurlähetystö sijaitsee Belgraviassa, osoitteessa 38 Chesham Place. Alueella on myös monien muiden valtioiden suurlähetystöjä.
Aleksanterinliitto

| Aleksanterinliitto Ry |
| --- | --- |
Perustettu:  2024
Kotipaikka:  Helsinki, Suomi
Kotisivu:  aliitto.fi/fi
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Aleksanterinliitto on voittoa tavoittelematon yhdistys. Se on kertonut tavoitteekseen tukea ja suojella Suomen venäjänkielisten, assosioituneiden kansojen, venäjää puhuvien suomalaisten ja kaikkien oikeusvaltion arvoja jakavien ihmisten oikeuksia ja vapauksia. Yhdistyksen mukaan se vastustaa kaikkia väkivallan ja syrjinnän muotoja.
Historia ja tarkoitus

Yhdistys rekisteröitiin virallisesti 22. tammikuuta 2024. Pääsyy Aleksanterinliiton perustamiseen oli Suomen hallituksen päätös sulkea kaikki rajatarkastuspisteet Venäjän välineellistettyä turvapaikanhakijoiden maahantulon maiden välisellä rajalla marras−joulukuussa 2023.
Yhdistyksen mukaan sen tarkoituksena on kehittää yhteiskunnallista vuoropuhelua ja vaikuttaa Suomen sisäpolitiikkaan laillisin keinoin kuten neuvotteluin, yleisötapahtumin sekä valistus- ja konsulttitoiminnan kautta.
Liitto on hakenut tietoapua toimintaansa Venäjän ulkoministeriöltä.
Yhdistyksen nimi viittaa järjestön puheenjohtajan Rostislav Vladimirskiyn mukaan myönteiseen vaiheeseen Suomen ja Venäjän suhteiden historiassa. Hän tarkoittaa aikaa, jolloin Venäjän keisari Aleksanteri II hallitsi myös Suomea. Aleksanterinliitto piti 7. huhtikuuta 2024 mielenosoituksen samanaikaisesti kolmessa kaupungissa: Helsingissä, Tampereella ja Lappeenrannassa vaatien Suomen hallitukselta perustuslaillisten oikeuksien kunnioittamista, vuoropuhelua yhteiskunnan kanssa ja rajojen avaamista Venäjän kanssa. Aleksanterinliitto on tehnyt valituksen Euroopan komissiolle Suomen viranomaisten toimista Venäjän rajan sulkemisessa. Euroopan parlamentin verkkosivuilla julkaistiin Aleksanterinliiton vetoomus rajanylityspaikkojen avaamisesta Suomen ja Venäjän rajalla.
15. joulukuuta 2024 Aleksanterinliitto järjesti mielenosoituksia neljässä kaupungissa: Helsingissä, Tampereella, Lahdessa ja Lappeenrannassa, joissa vaadittiin itärajan avaamista ja postikuljetusten palauttamista Venäjälle ja Valko-Venäjälle.
Jelisei Sinitsyn

Jelisei Tihonovitš Sinitsyn (ven. Елисей Тихонович Синицын; 1909–1995) oli venäläinen kemian insinööri ja diplomaatti, joka toimi NKVD:n tiedustelupäällikkönä Suomessa talvisodan ja välirauhan aikana sekä uudelleen vuosina 1944–1945. Hän käytti peitenimeä Jelisei Jelisejev. Hän piti yhteyttä vaikutusvaltaisiin suomalaisiin henkilöihin ja sai heiltä luottamuksellisia tietoja. Sinitsyn toimi myöhemmin NKVD:n ulkomaantiedustelun Skandinavian osaston ja Saksan osaston päällikkönä. Vuonna 1995 julkaistiin Sinitsynin muistelmat, joissa on lista hänen suomalaisten yhteyshenkilöidensä peitenimistä. Historioitsija Jukka Tarkan mukaan mitään Sinitsynin kirjassaan esittämää ei pidä uskoa, ellei asialle löydy vahvistusta muista lähteistä.
Aiheesta muualla

http://suomenhistoriaa.blogspot.com/2009/06/vaiettu-totuus.html
Enstenin tunnusmajakka

Enstenin tunnusmajakka.
Enstenin tunnusmajakka eli pooki on pienellä Enstenin luodolla Mustasaaren kunnassa Vaasan edustalla sijaitseva merimerkki. Ulkomuodoltaan Enstenin pooki on korkean pyramidin muotoinen, hirsirakenteinen merimerkki, joka on rakennettu vuonna 1882. Enstenin pooki on viimeinen Suomen vesialueille rakennettu tunnusmajakka.
Tunnusmajakka on rakennettu yhdistämällä kaksi hirsirakenteista arkkua, jotka oli alun perin tarkoitettu loistotornin perustaksi.
Aiheesta muualla

Nyman, Harri & (toim.) Ikkala, Marja-Leena: Meriväylien rakennusperintö, s. 31.  (Museoviraston rakennushistorian osaston raportteja 21)  Helsinki:  Museovirasto, 2009.  ISBN 978-951-616-200-6  Teoksen verkkoversio (pdf).
Pohjanmaan rannikon puupookit
Nihel Chikhrouhou

| Mitalit> Maa:   Tunisia.Naisten judo.Afrikan-mestaruuskilpailut  | Mitalit> Maa:   Tunisia.Naisten judo.Afrikan-mestaruuskilpailut  | Mitalit> Maa:   Tunisia.Naisten judo.Afrikan-mestaruuskilpailut  | Maa:   Tunisia> Naisten judo. |
| --- | --- | --- | --- |
|  Kultaa | Kamerun 2010 | avoin luokka |  |
|  Kultaa | Kamerun 2010 | yli 78 kg |  |
|  Kultaa | Mauritius 2009 | yli 78 kg |  |
|  Kultaa | Mauritius 2009 | avoin luokka |  |
|  Kultaa | Marokko 2008 | yli 78 kg |  |
|  Kultaa | Marokko 2008 | avoin luokka |  |
| Afrikan kisat  | Afrikan kisat  | Afrikan kisat  |  |
|  Kultaa | Algeria 2007 | avoin luokka |  |
|  Pronssia | Algeria 2007 | yli 78 kg |  |
| Välimeren kilpailut  | Välimeren kilpailut  | Välimeren kilpailut  |  |
|  Pronssia | Italia 2009 | yli 78 kg |  |
Nihel Chikhrouhou (arab. نهال شيخ روحه ‎, s. 5. tammikuuta 1987) on tunisialainen judoka, joka voitti ensimmäisen mestaruutensa Afrikan naisjunioreiden mestaruuskisoissa vuonna 2005. Hän voitti myös Afrikan naisten mestaruuden yli 78 kiloisten sarjassa vuonna 2008. Chikhrouhou osallistui ensimmäisiin olympialaisiinsa vuonna 2008, jossa hän hävisi toisella karsintakierroksellaan eteläkorealaiselle Kim Na-Youngille.
Harry Lindbladin muistopalkinto

Harry Lindbladin muistopalkinto on jääkiekon SM-liigan vuosittain myöntämä tunnustuspalkinto SM-liigan runkosarjan voittaneelle joukkueelle. Ensimmäisen kerran se myönnettiin kaudella 1975–76. Palkinto on nimetty jääkiekkovaikuttaja Harry Lindbladin mukaan.
Palkinnon saajat

| Kausi | Joukkue |
| --- | --- |
1975–76: Turun Palloseura
1976–77: Tappara
1977–78: Tappara
1978–79: Porin Ässät
1979–80: Turun Palloseura
1980–81: Tappara
1981–82: Turun Palloseura
1982–83: Jokerit
1983–84: Tappara
1984–85: Turun Palloseura
1985–86: Tappara
1986–87: Oulun Kärpät
1987–88: Tampereen Ilves
1988–89: Turun Palloseura
1989–90: Turun Palloseura
1990–91: Turun Palloseura
1991–92: JyP HT
1992–93: Turun Palloseura
1993–94: Turun Palloseura
1994–95: Jokerit
1995–96: Jokerit
1996–97: Jokerit
1997–98: Turun Palloseura
1998–99: Turun Palloseura
1999–00: Turun Palloseura
2000–01: Jokerit
2001–02: Tappara
2002–03: Hämeenlinnan Pallokerho
2003–04: Turun Palloseura
2004–05: Oulun Kärpät
2005–06: Oulun Kärpät
2006–07: Oulun Kärpät
2007–08: Oulun Kärpät
2008–09: JYP
2009–10: JYP
2010–11: JYP
2011–12: Kalevan Pallo
2012–13: Jokerit
2013–14: Oulun Kärpät
2014–15: Oulun Kärpät
2015–16: HIFK
2016–17: Tappara
2017–18: Oulun Kärpät
2018–19: Oulun Kärpät
2019–20: Oulun Kärpät
2020–21: Rauman Lukko
2021–22: Tappara
2022–23: Tappara
2023–24: Tappara
2024–25: Rauman Lukko
Joukkueiden runkosarjavoitot

| Joukkue | SM-liigan runkosarjavoitot |
| --- | --- |
TPS: 1. 13
Kärpät: 2. 10
Tappara: 10
Jokerit: 4. 6
JYP: 5. 4
Lukko: 6. 2
Ilves: 7. 1
Ässät: 7. 1
HPK: 7. 1
KalPa: 7. 1
HIFK: 7. 1
Madhya Pradesh

| Madhya Pradesh> Intian osavaltiot ja territoriot |
| --- | --- |

 Sijainti
Valtio:  Intia
Osavaltioksi:  1. marraskuuta 1956
Hallinto:  
 – hallinnollinen keskus:  Bhopal
 – suurin kaupunki:  Indore
 – osavaltion pääministeri:  Shivraj Singh Chouhan
Pinta-ala:  308 144 km² (2.)
Väkiluku (2011):  72 626 809, (7.)
 – väestötiheys:  196 as./km²
Kielet:  Hindi
Lyhenteet:  
 – ISO 3166:  IN-MP
 
Verkkosivu
Madhya Pradesh (hindiksi मध्य प्रदेश) on Intian osavaltio. Sen pinta-ala on 308 144 km², asukasluku vuonna 2011 oli 72 626 809.
Virallinen kieli on hindi. Bhopal on Madhya Pradeshin pääkaupunki, muita merkittäviä kaupunkeja ovat Indore, Gwalior, Jabalpur ja Ujjain. Madhya Pradesh sijaitsee keskellä Intiaa, ja sen lempinimi on ”Intian sydän”.
Osavaltiota halkovat lukuisat joet ja niiden välissä kohoavat kukkuloiden jonot. Ilmasto on tyypillinen monsuuni-ilmasto, ja kolme vuodenaikaa ovat kuuma, kuiva ja tuulinen kesä (maaliskuusta toukokuuhun), kuiva ja miellyttävä talvi (marraskuusta helmikuuhun) ja sadekausi lounaismonsuunin aikana (kesäkuusta syyskuuhun).
Tärkeimpiä viljelyskasveja ovat soija, linssit ja öljykasvit.
Alueella on myös mineraaliesiintymiä, esimerkiksi rautamalmi, bauksiitti ja timantit.
90 prosenttia osavaltion asukkaista on uskonnoltaan hinduja, ja hindi on tärkein kieli. Bhopalin seudulla puhutaan paljon myös urdua, ja lisäksi on myös lukuisia paikallisia kieliä.
Osavaltiossa on kolme UNESCOn maailmanperintökohdetta: Bhimbetkan kalliosuojat, Sanchin buddhalaiset monumentit sekä Khajurahon monumentit.
Historia

Madhya Pradeshin kaakkoisosaan perustettiin Chhattisgarhin osavaltio vuonna 2000.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Madhya Pradesh Wikimedia Commonsissa
Intian osavaltiot ja territoriot
Osavaltiot: Andhra Pradesh | Arunachal Pradesh | Assam | Bihar | Chhattisgarh | Goa | Gujarat | Haryana | Himachal Pradesh | Jammu ja Kashmir | Jharkhand | Karnataka | Kerala | Länsi-Bengali | Madhya Pradesh | Maharashtra | Manipur | Meghalaya | Mizoram | Nagaland | Odisha | Punjab | Rajasthan | Sikkim | Tamil Nadu | Telangana | Tripura | Uttarakhand | Uttar Pradesh
Liittovaltion alueet: Andamaanit ja Nikobaarit | Chandigarh | Dadra ja Nagar Haveli ja Daman ja Diu | Lakshadweep | Puducherry
Pääkaupunkialue: Delhi
Joel Naukkarinen

| Joel Kristian Naukkarinen |
| --- | --- |
 Joel Naukkarinen soutukilpailuissa vuonna 2017.
Henkilötiedot
Syntynyt: 30. maaliskuuta 1993 (ikä 31) Ummeljoki, Anjalankoski
Kansalaisuus:   Suomi
Ammatti:  Soutaja, lääkäri, tutkija
Uran tiedot
Lempinimi:  Rowing Finn
Laji:  Ratasoutu, sisäsoutu, rannikkosoutu
Seura:  Takon Soutajat
Saavutukset
Ennätykset:  Ergometri 5.46,1 Olympiayksikkö 6.50,0 (2000 m)
Aiheesta muualla
Kotisivu
Joel Kristian Naukkarinen (s. 30. maaliskuuta 1993 Ummeljoki, Anjalankoski), tunnetaan myös lempinimellä Rowing Finn, on suomalainen kilpasoutaja, joka edustaa Takon Soutajia. Urheilun ohella Naukkarinen on kouluttautunut lääkäriksi ja hän valmistui Itä-Suomen yliopistosta lääketieteen lisensiaatiksi vuonna 2022. Lisäksi Naukkarinen on väitöskirjatutkija Itä-Suomen yliopiston kliinisessä tohtoriohjelmassa. Naukkarinen on sisäsoudun kuusinkertainen maailmanmestari, kymmenenkertainen MM-mitalisti sekä nelinkertainen EM-mitalisti. Naukkarinen on myös kaksinkertainen MM-mitalisti ja EM-mitalisti uudessa olympialajissa rannikko- eli coastal-soudussa.
Naukkarisen hallussa on 50 Suomen ennätystä ja kymmenen voimassa olevaa maailmanennätystä. Suomenmestaruusmitaleita Naukkarisella on 181. Pohjoismaiden mestaruuden Naukkarinen on voittanut vuosina 2015 ja 2022.
Helmikuussa 2022 kansainvälinen soutuliitto valitsi Naukkarisen kuukauden soutajaksi (Rower of The Month).
Arvokisamitalit

Sisäsoutu:
2018, MM-hopea, 2000 m, Alexandria, Yhdysvallat
2019, EM-pronssi, 2000 m, Kööpenhamina, Tanska
2019, EM-kulta, 200 m, Kööpenhamina, Tanska
2020, EM-pronssi, 500 m, Praha, Tšekin tasavalta
2020, MM-hopea, 500 m, Pariisi, Ranska
2021, MM-kulta, joukkuekilpailu miehet, virtuaalikilpailu (Joel Naukkarinen, Toni Koski, Mika Viitakangas, Teemu Keljo)
2021, MM-pronssi, 500 m, virtuaalikilpailu
2021, MM-hopea, tunnin soutu, virtuaalikilpailu
2021, MM-kulta, joukkuekilpailu sekari, virtuaalikilpailu (Joel Naukkarinen, Toni Koski, Sonja Peltola, Anni Keisanen)
2022, MM-kulta, joukkuekilpailu miehet, Hampuri, Saksa (Joel Naukkarinen, Joonas Kuivalainen, Martti Kirjola, Sam Zerlik)
2022, MM-kulta, joukkuekilpailu sekari, Hampuri, Saksa (Joel Naukkarinen, Joonas Kuivalainen, Sonja Peltola, Anni Keisanen)
2022, MM-pronssi, 2000 m, Hampuri, Saksa
2023, EM-hopea, 2000 m, Pariisi, Ranska
2023, MM-kulta ja maailman parhaan sisäsoutajan titteli Versa Challengessa, Toronto, Kanada
2024, MM-kulta ja maailman parhaan sisäsoutajan titteli Versa Challengessa, Praha, Tsekki
Coastal-soutu:
2022, MM-pronssi, Beach Sprint, Saundersfoot, Wales
2024, EM-hopea, kestävyysmatka, sekakaksikko Eeva Karppisen kanssa, Gdansk, Puola
2024, MM-pronssi, kestävyysmatka, miesten kaksikko Jukka-Pekka Kaupin kanssa, Genova, Italia
Sisäsoutu

Naukkarinen on Suomen menestynein sisäsoutaja. Kaudella 2015 hänestä tuli ensimmäinen miesten avoimen luokan soutaja joka on voittanut Suomen mestaruuden kaikilla matkoilla (500 m, 2 000 m, 10 000 m ja 42 195 m). Keväällä 2022 Naukkarisesta tuli myös jokaisen matkan Suomen ennätyksen haltija, kun hän rikkoi Klaus Geigerin historialliset 2 000 m ja 10 000 m ennätykset vuodelta 1997 . Kaikkiaan Naukkarinen on voittanut sisäsoudussa 10 MM-mitalia ja 4 EM-mitalia.
2024 tammikuussa Naukkarinen rikkoi maratonin maailmanennätyksen kiinteällä soutuergometrillä ja helmikuussa saman matkan maailmanennätyksen slideilla.
Vuonna 2019 Naukkarinen perusti Suomeen epävirallisen sisäsoutumaajoukkueen, jonka valmentajana hän myös toimii. Suomen joukkue on sen jälkeen voittanut liki jokaisen joukkuekisojen maailmanmestaruuden miesten, naisten ja sekasarjassa . Naukkarinen on toiminut myös Nesteen Soutajien sisäsoutuvastaavana sekä Suomen melonta- ja soutuliitossa sisäsoutujaoksessa vuodesta 2022 lähtien.
Vuoden 2023 MM-kilpailuissa Naukkarinen osallistui uuteen sisäsoudun viisiotteluun (Versa Challenge) Torontossa, Kanadassa. Kilpailuun kutsuttiin karsintojen perusteella 10 parasta sisäsoutajaa. Naukkarinen voitti karsinnan . Hän voitti MM-kilpailun ja samalla ensimmäisen henkilökohtaisen maailmanmestaruutensa. Versa-kilpailun voittaja kruunattiin samalla maailman parhaaksi sisäsoutajaksi. Naukkarinen uusi mestaruuden ja tittelin 2024.
Sisäsoutu > Suomen ennätykset

Joel Naukkarisella on useita Suomen ennätyksiä sisäsoudussa.
| 0 | 1 | 2 | 3 | 4 | 5 |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| Matka | Sarja | SE | /500m | Haltija | Päivämäärä |
| 500m | U23 | 1:14,8 | 1:14,8 | Joel Naukkarinen | 4.10.2014 |
| 500m | Avoin | 1:13,5 | 1:13,5 | Joel Naukkarinen | 26.1.2022 |
| 1000m | U23 | 2:44,1 | 1:22,0 | Joel Naukkarinen | 24.1.2015 |
| 1000m | Avoin | 2:42,6 | 1:21,3 | Joel Naukkarinen | 28.1.2017 |
| 2000m | U23 | 5:54,0 | 1:28,5 | Joel Naukkarinen | 31.1.2015 |
| 2000m | Avoin | 5:46,1 | 1:26,5 | Joel Naukkarinen | 26.2.2022 |
| 5000m | U19 | 17:18,8 | 1:43,9 | Joel Naukkarinen | 19.3.2011 |
| 10 000m | U23 | 32:44,8 | 1:38,2 | Joel Naukkarinen | 15.3.2015 |
| 10 000m | Avoin | 32:08,5 | 1:36,4 | Joel Naukkarinen | 15.2.2022 |
| 21 097m | U20 | 1:14:56,9 | 1:46,5 | Joel Naukkarinen | 21.4.2012 |
| 21 097m | U23 | 1:14:56,9 | 1:46,5 | Joel Naukkarinen | 21.4.2012 |
| 21 097m | Avoin | 1:14:56,9 | 1:46,5 | Joel Naukkarinen | 21.4.2012 |
| 42 195m | U23 | 2:26:00,5 | 1:43,8 | Joel Naukkarinen | 25.4.2015 |
| 42 195m | Avoin | 2:26:00,5 | 1:43,8 | Joel Naukkarinen | 25.4.2015 |
| Joukkue  4x 1000m  Miehet | Avoin | 2:52,5 | 1:26,3 | Joel Naukkarinen Antti Kilpeläinen Martti Kirjola Antti Kirjola | 23.1.2016 |
| Joukkue 4x 1000m Avoin sekajoukkue | Avoin | 3:09,9 | 1:35,0 | Joel Naukkarinen Kasper Hirvilampi Eeva Karppinen Suvi Karppinen | 3.2.2018 |
Historia

Naukkarinen aloitti soudun vuonna 2009 Anjalankosken lukion kirkkovenejoukkueessa . 2010 hän liittyi Valkealan Soutajiin, missä hän souti ensimmäisen kautensa. Kesällä 2010 Naukkarinen vaihtoi päälajinsa nyrkkeilystä soutuun. Talvella 2010–2011 Naukkarinen alkoi kilpailemaan sisäsoudussa ja voitti U19-sarjan Suomen mestaruuden 500 m, 5 000 m ja puolimaratonin matkalla. Hänen kovin kilpakumppaninsa oli Kouvolan Soutajien Antti Kilpeläinen. Tämän myötä Naukkarinen vaihtoi kaudelle 2011 seuraa Kouvolan Soutajiin ja alkoi soutamaan puuvenekaksikkoa Kilpeläisen kanssa . Kaksikko oli nuorten sarjassa ylivoimainen ja voitti sprintin myös miesten avoimessa sarjassa. Tämän myötä kaksikko päätti vaihtaa lajia olympialuokkien soutuun tavoitellakseen kansainvälistä tasoa.
Naukkarinen edusti Suomen tunnetuin soutuseuraa Nesteen Soutajia vuosina 2012-2022, kunnes hän siirtyi Takon Soutajiin vuonna 2023.
Ratasoutu

Naukkarinen aloitti ratasoutu-uransa (ent.olympialuokkien soutu) Antti Kilpeläisen kanssa vuonna 2012. Ensimmäisenä kautena kaksikko voitti U23-sarjan SM-kultaa ja avoimen sarjan pronssia. 2013 kaksikko sijoittui Pohjoismaiden mestaruuskisoissa kuudenneksi, voitti ensimmäisenä venekuntana samana vuonna sekä pariairokaksikon että perämiehettömän kaksikon Suomen mestaruuden ja pääsi vuonna 2014 maajoukkueeseen. 2014 kaksikko edusti Suomea ensimmäisessä maailman cupin osakilpailussaan Aiguebeletessa, jossa he soutivat sijalle 12., Varesen U23-sarjan MM-kisoissa sijalle 11. ja Amsterdamissa aikuisten MM-kisoissa sijalle 18. ennätysajallaan 6:40. Kaksikkona heidät tunnettiin nimellä Finnishpair. Kaksikkoprojekti päättyi vuonna 2016.
2017 Naukkarinen siirtyi yksikköön ja souti Poznańissa maailman cupissa pitkään voimassa olleen ennätysaikansa 6:53,6. 2023 kesäkuussa Naukkarinen souti Lappeenrannassa ajan 6:50,0. Naukkarisen paras MC-sijoitus yksikössä on 9. Plovdivissa 2019. Opiskelijoiden EM-kisoissa Naukkarinen on soutanut pronssia vuonna 2016, neljänneksi 2017, hopeaa 2018 ja 2019, sekä Euroopan mestaruuden 2022. Opiskelijoiden MM-kisoissa Shanghaissa 2018 Naukkarinen souti pronssille. Suomen mestaruuden Naukkarinen on voittanut kaikissa kuudessa avoimessa veneluokassa sekä 2000 m että 500 m matkalla.
Vuonna 2019 soudun parissa syntyi kohu arvokisavalinnoista, kun Naukkarinen nosti mediassa esiin epämääräisyyksiä soudun valintajärjestelmässä ja päävalmentajan toimimisen hänen kilpakumppaninsa Robert Venin henkilökohtaisena valmentajana.
Vuosina 2019, 2020 ja 2021 Naukkarinen siirtyi soutamaan pariairokaksikkoa Olli-Pekka Karppisen kanssa. Kaksikko sijoittui parhaimmillaan 2019 maailman cupissa Luzernissa sijalle 13. ja Poznanin EM-kisoissa 2020 sijalle 16. Olli-Pekka Karppinen kuuluu tunnettuun soutajasukuun. Hänen isänsä on Reima Karppinen ja setänsä on soudun kolminkertainen olympiavoittaja Pertti Karppinen.
2022 Naukkarinen valittiin ensimmäisen kerran edustamaan Suomea MM-kilpailuissa miesten yksikössä  ja uudelleen vuonna 2023. Naukkarinen tavoitteli yksikössä Pariisin kesäolympialaisiin 2024 .
Rannikkosoutu

Naukkarinen on soutanut rannikko- eli coastal-soutua vuodesta 2019 lähtien . Naukkarinen on voittanut lajissa lähes jokaisen jaetun Suomen mestaruuden yksikössä ja kaksikoissa. Vuoden 2021 MM-kisoissa Naukkarinen souti kaksikkoa Juho-Pekka Petäjäniemen kanssa ja perämiehellistä nelosta Petäjäniemen, Jukka-Pekka Kaupin, Pekka Mäkelän ja Saija Pihkasen (perähenkilö) kanssa. Suomalaisvenekunnat pääsivät tuolloin ensimmäistä kertaa A-finaaliin lajin MM-kisoissa.
2022 MM-kisoissa Naukkarinen teki historiaa voittaessaan Suomen ensimmäisen MM-mitalin coastal-soudussa Saundersfootissa, Walesissa. Alkukilpailuissa Naukkarinen eteni 16:n parhaan joukkoon keräilyerän kautta ja sai sitä myötä vastaansa yhden kilpailujen ennakkosuosikin Espanjan. Yllätysvoitolla Naukkarinen eteni kahdeksan parhaan joukkoon ja voitti puolivälierässä vastaan asettuneen Kanadan edustajan. Välierässä Naukkarinen hävisi lopulta maailmanmestaruuden voittaneelle Yhdysvaltojen edustajalle ja jatkoi sen myötä B-finaaliin, jossa vastaan asettui Iso-Britannia. MM-mitali isäntämaata vastaan varmistui huomiota herättäneellä taktiikalla, kun Naukkarinen souti kilpailureittiä pidemmän matkan hyödyntäen kovassa aallokossa surffaamista.
Suomen melonta- ja soutuliiton coastal-jaoksessa Naukkarinen on toiminut 2021-2024 vastuualueenaan maajoukkuetoiminta ja sen perustaminen Suomeen. Naukkarinen on toiminut lisäksi Nesteen Soutajien Varsinais-Suomen jaoston coastal-vastaavana.
Vuonna 2023 rannikkosoudun beach sprint valittiin uudeksi olympialajiksi Los Angelesin kesäolympialaisiin vuonna 2028. Naukkarinen tavoittelee olympiamenestystä myös tässä lajissa.
2024 Naukkarinen voitti kestävyysmatkalla EM-hopeaa sekakaksikossa Eeva Karppisen kanssa ja MM-pronssia miesten kaksikossa Jukka-Pekka Kaupin kanssa. Lisäksi hän souti yksikössä MM-kisojen sijalle viisi.
Muita saavutuksia

Kaikkiaan Naukkarinen on voittanut 181 SM-mitalia eri soutumuodoissa ja veneluokissa. Hänellä on Suomen mestaruus kirkkovenesoudusta, pienistä puuveneistä, kaikilta sisäsoudun matkoilta, ratasoudussa joka matkalta ja veneluokasta ja jokaisesta rannikkosoudun veneluokasta. Erikoista on, että Naukkarinen on kilpaillut MM-tasolla kaikissa kolmessa Kansainvälisen soutuliiton (FISA) eri soutulajeissa (ratasoutu, sisäsoutu ja rannikkosoutu). Ratasoudussa Naukkarinen on puolestaan kilpaillut MC-tasolla kaikissa pienten veneiden veneluokissa (yksikkö, pariairokaksikko ja perämiehetön kaksikko). Naukkarinen on myös voittanut useita Pohjoismaiden mestaruus ja Nordic Open -mitaleita . 2021 Naukkarinen souti ensimmäisenä soutajana Sulkavan Soudun kilpailureitin olympialuokan yksiköllä ajassa 4.52.51. Naukkarinen on valittu vuoden parhaaksi soutajaksi eri soutulajeissa useita kertoja.