stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Tauno Krossi

Tauno Mikael Krossi (4. lokakuuta 1925 – 27. tammikuuta 1979) oli laihialainen kaksirivisen harmonikan ja huuliharpunsoittaja. Hänestä tuli 1970-luvulla kansanmusiikin nousukauden eräs suosituimmista pelimanneista ja useiden nuorempien kaksirivisen soittajien esikuva ja opettaja. Hänen oppilaanaan oli muiden muassa Jaana Rinta-Ruona ja Antti Ala-Keturi.
Ammatiltaan Tauno Krossi oli metallityömies. Claes Olssonin, Christian Olssonin ja Risto Vuorisen ohjaama valtion elokuvapalkinnon vuonna 1978 voittanut dokumenttielokuva Pirunkeuhkon kriuhnaasu seurasi Tauno Krossin arkea ja esiintymistilanteita vuoden ajan 1970-luvun lopulla. Markku Lepistö julkaisi vuonna 2009 Tauno Krossin henkilöhistoriasta ja ohjelmistosta nuottikirjan Tauno Krossin nuottikirja.
Palkinnot

Mestaripelimannin arvonimi Kaustisen kansanmusiikkijuhlilla 1976
Levytyksiä

Laulu Laihiasta (7 soolokappaletta ja 3 duettoa, Fazer Finnlevy, 1975)
Kaks'rivisellä (Love Records, 1976)
Aiheesta muualla

Tauno Krossin esitystuotanto Suomen äänitearkistossa (1901–1999)
Ylen Elävä arkisto: Mestaripelimanni Tauno Krossin syksyisiä mietteitä
| Auktoriteettitunnisteet  |
| --- | --- |
Kansainväliset:  ISNI 
Kansalliset:  Suomi (KANTO) 
Taiteenala:  MusicBrainz
Raimo Hietala

Raimo Kullervo Hietala (s. 9. huhtikuuta 1946 Rovaniemi) on suomalainen pikaluistelija.
Hietala edusti Suomea Grenoblen 1968 talviolympialaisissa, joissa hän sijoittui 5 000 metrillä 17:nneksi, 10 000 metrillä 20:nneksi ja 1 500 metrillä 24:nneksi. Hän sijoittui yleisluistelun MM-kilpailujen yhteispisteissä parhaimmillaan 14:nneksi vuonna 1971. EM-kilpailujen yhteispisteissä hän oli 12:s vuonna 1971 ja 16:s vuonna 1970.
Hietala edusti seuratasolla Lapin Lukkoa. Hän saavutti yhteispisteissä SM-hopeaa vuosina 1966, 1967, 1970 ja 1971 sekä SM-pronssia vuonna 1969.
Raimo Hietalan isoveli Kalervo Hietala oli myös pikaluistelun olympiaedustaja.
Henkilökohtaiset ennätykset

500 metriä 41,9
1 500 metriä 2.07,9
5 000 metriä 7.34,3
10 000 metriä 15.52,7
Hiekkaranta

Yyterin hiekkarantaa Porissa.
Hiekkaranta on hiekasta koostuva rannikon kaistale, joka ulottuu laskuveden rajasta kalliolle tai pysyvän kasvillisuuden rajalle.
Alempana hiekkaranta on toistuvasti veden alla, mutta ylemmäs vesi yltää vain voimakkaan myrskyn aikaan. Tälle kuivalle hiekkarannan alueelle, uimarannalle, hakeutuu usein ihmisiä ottamaan aurinkoa aurinkotuoleissaan.
Hiekka

Hiekkarannan hiekka koostuu usein kvartsista, sillä se on kestävää. Muitakin mineraaleja esiintyy maailman hiekkarannoilla.
Useimmat hiekkarannat saavat hiekkansa jokien mereen kuljettamasta maa-aineksesta. Jos joki padotaan, hiekan tulo tyrehtyy ja joen synnyttämä hiekkaranta saattaa kadota.
Joskus hiekkarannan hiekka on syntynyt paikallisesta kalliosta rapautumalla. Joskus hiekka on tullut meren pohjasta. Joidenkin hiekkarantojen hiekka koostuu merieläinten jäännöksistä.
Muuttuvaisuus

Hiekkaranta muuttaa jatkuvasti muotoaan aaltojen ja vuoroveden vaikutuksesta. Näin tapahtuu etenkin sellaisilla seuduilla, joilla vuodenaikojen vaihtelut ovat suuria. Talven myrskyissä aallonpituudeltaan lyhyiden aaltojen vaikutuksesta ranta kutistuu ja hiekka vetäytyy alemmas veden alle muodostaen särkän. Kesällä hiekkaranta taas laajenee, kun meri on tyynempi ja aallot ovat pidempiä.
Hiekkarannan jatkuviin muutoksiin pystyvät sopeutumaan vain harvat eliöt. Useat rantaeläimet sopeutuvat hiekkarannan oloihin kaivautumalla maahan.
Hiekkarannoille pystytetään joskus erilaisia rakenteita, jotka estävät hiekan kulkeutumisen paikkoihin, joihin sitä ei haluta, kuten sataman sisäänkäyntiin. Esteillä voidaan myös estää rannan häviäminen sivuttain tulevien aaltojen siirtäessä hiekkaa edemmäs. Tällainen este voi kuitenkin aiheuttaa sen, että edempänä rannikolla oleva hiekkaranta katoaa, kun se ei enää saa hiekkaa.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Hiekkaranta Wikimedia Commonsissa
Hiekkarannan kvartsihiekkaa lähikuvassa.
Talven myrskyissä (ylh.) hiekkaranta kaventuu, ja kesän tyynemmässä säässä (alh.) se taas laajenee.
Kronometri

Omega Seamaster -kronometri
Kronometri on kello, jonka koneisto täyttää puolueettoman tutkimuslaitoksen testien perusteella käyntitarkkuudelle asetetut vähimmäisvaatimukset. Mekaanisen koneiston käyntitarkkuudelle asetettu vähimmäisvaatimus on −4...+6 sekuntia vuorokaudessa.
Kronometrin historiaa

Ajan tarkka mittaaminen oli ensiarvoisen tärkeätä avomerenkulussa, jossa paikannus tapahtui mittaamalla tunnettujen tähtien korkeutta horisontista. Kun tähtien korkeus ja tarkka aika tunnettiin, sekstanttia käyttäen voitiin kohtalaisen luotettavasti määritellä sijainti ilman muita kiintopisteitä. Koska alusten liike merenkäynnissä aiheutti kellojen käyntiin merkittäviäkin poikkeamia, mittaustarkkuutta pyrittiin kehittämään kellojen käyntitarkkuutta parantamalla. Tarkkoja, merenkulkuun tarkoitettuja kelloja ryhdyttiin kutsumaan kronometreiksi.
Britannian hallitus lupasi 1700-luvun alussa 20 000 punnan palkkion sille, joka keksisi luotettavan keinon paikan määrittämiseksi merellä. Tämän palkinnon sai vasta vuonna 1759 John Harrison, joka kehitti tarpeeksi tarkan laivakronometrin. Hänen kronometrinsa nro 4 vietiin viideksi kuukaudeksi merelle, ja vielä sen jälkeenkin se poikkesi oikeasta ajasta vain 54 sekuntia.
Suomen tiettävästi ensimmäisen kronometrin valmisti Kokkolassa kelloseppä Antti Särkelä vuoden 1829 jälkeen.
Kronometri nykypäivänä

Nykyään kronometriksi voidaan kutsua kelloa (sen tyyppiin katsomatta), jonka koneisto on läpäissyt puolueettoman sveitsiläisen laitoksen Contrôle Officiel Suisse des Chronomètresin (COSC) testin. Testaamatonta kelloa ei voida kutsua kronometriksi, vaikka koneisto ylittäisikin vaatimukset. Kerran annettu sertifikaatti on ikuinen, eli kelloa voidaan edelleen sanoa kronometriksi, vaikka se jostakin syystä ei enää täyttäisikään asetettuja vaatimuksia.
Jokainen koneisto testataan erikseen, ja hyväksytyt koneistot merkitään COSC:n antamalla todistusnumerolla. Näin ollen sertifikaatti on aina yksilöllinen eikä koneistotyyppikohtainen. Sertifikaattitodistusta ei tyypillisesti toimiteta kellon mukana, vaan todistuksesta kiinnostunut omistaja voi halutessaan tilata oman kellonsa sertifikaatin COSC:ltä.
Testi on alun perin suunniteltu siten, että testin läpäissyt kronometri olisi taatusti riittävän tarkka päivittäiseen käyttöön. Mekaanisen koneiston tarkkuutta mitataan 16 päivän ajan viidessä eri asennossa ja kolmessa eri lämpötilassa. Kellon käyntinopeuden ja sen variaation (vaihtelun) lisäksi mitataan lämpötilan ja asennon vaikutukset niihin. Tämä testi on standardoitu nimikkeellä ISO 3159.
Myös sähköisille kvartsikelloille on nykyään olemassa oma ja huomattavasti vaativampi versionsa testistä. Kvartsikellot testataan 20 päivän ajan vaihtelevissa lämpötiloissa ja magneettikentissä ja niille annetaan tuhansia voimakkaita tönäisyjä. Kvartsikelloja koskeva tarkkuusvaatimus on 0,07 sekuntia vuorokaudessa.
Sertifikaatin merkitys

Käsityönä valmistettujen mekaanisten kellojen kohdalla sertifiointi on tärkeä tapa todistaa työn korkea laatu. Sertifikaatti osoittaa, että kyseessä on tarkka ajan mittaukseen tarkoitettu mittalaite. Laadukkaaseen kronometriin liittyy myös tietty status: se kertoo omistajansa kunnioittavan perinteistä käsityötä ja hienomekaanista osaamista.
Kvartsikellojen kohdalla sertifikaatin hyöty on kuitenkin kyseenalainen, koska tarkkuusrajalla ei tässä tapauksessa ole käytännön merkitystä. Mikä tahansa kvartsikello ylittää helposti mekaanisille kronometreille asetetut käytettävyyteen perustuvat rajat. Toisaalta erityisen suuresta tarkkuudesta kiinnostunut käyttäjä ei tyydy edes kvartsikronometriin.
Aiheesta muualla

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
Contrôle Officiel Suisse des Chronomètres
ISO 3159
Kruunuhietakyyhky

| Kruunuhietakyyhky |
| --- | --- |

Uhanalaisuusluokitus
 Elinvoimainen  
  
Tieteellinen luokittelu
Domeeni::  Aitotumaiset Eucarya
Kunta::  Eläinkunta Animalia
Pääjakso::  Selkäjänteiset Chordata
Alajakso::  Selkärankaiset Vertebrata
Luokka::  Linnut Aves
Lahko::  Hietakyyhkylinnut Pterocliformes
Heimo::  Hietakyyhkyt Pteroclidae
Suku::  Hietakyyhkyt Pterocles
Laji::  coronatus
Kaksiosainen nimi
 Pterocles coronatus  (Lichtenstein, 1823) 
Katso myös
   Kruunuhietakyyhky Wikispeciesissä   Kruunuhietakyyhky Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OKIUCN-testi OK: 
Kruunuhietakyyhky (Pterocles coronatus) on hietakyyhkyjen heimoon kuuluva lintulaji.
Tuntomerkit

Kruunuhietakyyhky on 25-29 senttimetriä pitkä. Koiraan alapuoli on väriltään kuviottoman punertavanharmaa. Pää ja kaulansivut ovat kellanoranssit. Nokan tyvellä kulkee musta pystyjuova kurkusta otsalle. Juovan ja silmän välissä on valkoinen reunus. Päälaen sivut ovat siniharmaat ja keskiosa punaruskea. Siipien yläpinnoilla on himmeänkeltaista pisaranmuotoista täplitystä. Naaraan höyenpuku on tiheiden mustien raitojen värittämä ja se muistuttaa paljon pitsihietakyyhkynaarasta, mutta sillä on kellanruskea kurkku sekä silmän takaa niskaan kulkeva vaaleansininen juova.
Kruunuhietakyyhky päästää lennossa viisiosaista, melko kovaa ja nasaalia "tjo-ko tjo-ko-korr" -ääntä.
Levinneisyys

Kruunuhietakyyhkyä tavataan Pohjois-Afrikassa ja Lähi-idässä. Laji on luokiteltu elinvoimaiseksi.
Elinympäristö

Kruunuhietakyyhky pesii puoliaavikoilla ja kuivilla, kivikkoisilla ja vähäkasvustoisilla aroilla. Aamuisin kruunuhietakyyhky käy juomapaikoilla.
Heli Krogell

| Mitalit | Mitalit | Mitalit |  |
| --- | --- | --- | --- |
|  Heli Jukkola MM-kisoissa 2008. |  Heli Jukkola MM-kisoissa 2008. |  Heli Jukkola MM-kisoissa 2008. |  |
Maa:   Suomi
Naisten suunnistus
| MM-kilpailut  | MM-kilpailut  | MM-kilpailut  |  |
|  Kultaa | Århus 2006 | viesti |  |
|  Kultaa | Kiova 2007 | pitkä matka |  |
|  Kultaa | Kiova 2007 | viesti |  |
|  Hopeaa | Västerås 2004 | viesti |  |
|  Hopeaa | Aichi 2005 | pitkä matka |  |
|  Hopeaa | Kiova 2007 | keskimatka |  |
|  Pronssia | Rapperswil 2003 | keskimatka |  |
|  Pronssia | Västerås 2004 | keskimatka |  |
| EM-kilpailut  | EM-kilpailut  | EM-kilpailut  |  |
|  Kultaa | Otepää 2006 | viesti |  |
|  Kultaa | Ventspils 2008 | keskimatka |  |
|  Hopeaa | Otepää 2006 | pitkä matka |  |
|  Hopeaa | Ventspils 2008 | sprintti |  |
|  Pronssia | Otepää 2006 | keskimatka |  |
Heli Annikki Krogell (o.s. Jukkola, s. 26. marraskuuta 1979 Noormarkku) on suomalainen entinen suunnistaja. Useita henkilökohtaisia arvokisamitaleita saavuttanut Krogell kuului vuonna 2006 Euroopan- ja maailmanmestaruuden voittaneeseen Suomen viestijoukkueeseen. Vuonna 2007 hän jakoi pitkän matkan maailmanmestaruuden Minna Kaupin kanssa ja oli mukana Suomen voitokkaassa viestijoukkueessa. Rastikarhuja koko uransa edustanutta Krogellia valmensi Reijo Miettinen.
Heli Krogell toimii osteopaattina. Hänellä on myös eläinlääkärin koulutus.
Krogellin vanhemmat ovat metsäneuvos Seppo Jukkola, hänkin mestarisuunnistaja, ja Kirsti Taina Marjatta Poikela.
Saavutukset > MM-kilpailut

2003 keskimatkalla pronssia, viestissä hylkäys
2004 keskimatkalla pronssia, normaalimatkalla 7., viestissä hopeaa
2005 sprintissä 12., pitkällä matkalla hopeaa, viestissä neljäs
2006 keskimatkalla 5., pitkällä matkalla 4., viestissä kultaa
2007 sprintissä 7., keskimatkalla hopeaa, pitkällä matkalla jaettu kulta Minna Kaupin kanssa, viestissä kultaa
Saavutukset > EM-kilpailut

2002 sprintissä 22., normaalimatkalla 28., viestissä 7.
2004 sprintissä 14., keskimatkalla 11., normaalimatkalla 4., viestissä 5.
2006 keskimatkalla pronssia, pitkällä matkalla hopeaa, viestissä kultaa
2008 sprintissä hopeaa , keskimatkalla kultaa
Saavutukset > Maailmancup

2006 loppupisteissä 4. (yksi voitto, yksi kakkostila, kaksi kolmostilaa)
2007 loppupisteissä 2. (kolmas sprintissä Lapualla , toinen keskimatkalla Norjassa  sekä kolmas pitkällä matkalla, toinen keskimatkalla  ja kolmas sprintissä  Ruotsissa)
Saavutukset > PM-kilpailut

2003 sprintissä pronssia, pikamatkalla pronssia, normaalimatkalla pronssia, viestissä hopeaa
2005 viestissä kultaa
2007 sprintissä pronssia, viestissä pronssia, keskimatkalla 9., pitkällä matkalla 4.
Saavutukset > SM-kilpailut

2001 yösuunnistuksen hopeaa
2002 pikamatkan hopeaa
2003 pikamatkalla hopeaa, normaalimatkalla kultaa, yösuunnistuksessa hopeaa
2004 sprintissä & normaalimatkalla & pitkällä matkalla & yösuunnistuksessa kultaa
2005 sprintissä pronssia, pikamatkalla hopeaa, normaalimatkalla kultaa, pitkällä matkalla kultaa
2006 sprintissä kultaa, erikoispitkällä matkalla hopeaa
2007 sprintissä hopeaa, keskimatkalla kultaa, pitkällä matkalla pronssia, yösuunnistuksessa pronssia
Saavutukset > Nuorten MM-kilpailut

1997 pikamatkalla pronssia
1998 viestissä kultaa
Hietakiitäjäiset

| Hietakiitäjäiset |
| --- | --- |
 Calomera littoralis -kovakuoriaisen pää ja leuat. Esimerkiksi tämä kuoriainen kuuluu hietakiitäjäisten alaheimoon.
Tieteellinen luokittelu
Kunta::  Eläinkunta Animalia
Pääjakso::  Niveljalkaiset Arthropoda
Luokka::  Hyönteiset Insecta
Lahko::  Kovakuoriaiset Coleoptera
Alalahko::  Petokuoriaiset Adephaga
Yläheimo::  Caraboidea
Heimo::  Maakiitäjäiset Carabidae
Alaheimo::  Hietakiitäjäiset Cicindelinae  Latreille, 1810
Tribukset
 Cicindelini  Collyridini  Ctenostomatini  Manticorini  Megacephalini  Omini 
Katso myös
   Hietakiitäjäiset Wikispeciesissä   Hietakiitäjäiset Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OK: 
Hietakiitäjäiset (Cicindelinae) on maakiitäjäisten (Carabidae) heimoon kuuluva petokuoriaisten alaheimo.
Alaheimon lajit erottaa muista maakiitäjäisistä muun muassa uurteettomista peitinsiivistä, joissa ei ole säännöllisiä pisterivejä. Tunnusomaisia hietakiitäjäisille on myös suuri ja voimakasleukainen pää sekä suuret verkkosilmät. Hietakiitäjäiset liikkuvat yleensä auringonpaisteessa, ja muista maakiitäjäisistä poiketen, pyrähtävät herkästi lentoon. Aikuisen kuoriaisen lailla myös hietakiitäjäisen toukka on peto. Toukka kaivaa maahan pystysuoran käytävän, josta se vaanii saalista.
Suomessa tunnetaan elävän neljä hietakiitäjäislajia. Näistä yleisin on kenttäkiitäjäinen (Cicindela campestris). Muita tavattuja lajeja ovat nummikiitäjäinen (Cicindela sylvatica), hietikkokiitäjäinen (Cicindela hybrida) ja Cicindela maritima.
Tämä Punkaharjun Susijärvellä tavattu nummikiitäjäinen (Cicindela sylvatica) on eräs Suomessa elävistä hietakiitäjäislajeista.
Alaheimoon kuuluvia tribuksia

Cicindelini
Collyridini
Ctenostomatini
Manticorini
Megacephalini
Omini
Aiheesta muualla

ITIS: Cicindelinae (englanniksi)
Hietakiitäjäiset - Cicindela. Arkistoitu 1.10.2015.
| --- | --- |
Taksonitunnisteet:  Wikidata: Q196140  Wikispecies: Cicindelidae  AFD: Cicindelinae  BioLib: 249661  BOLD: 160628  BugGuide: 375  CoL: 8KTNV  Fauna Europaea: 387283  Fauna Europaea (new): 572884f9-ad6e-4e77-82d3-62cc7e1135c9  iNaturalist: 119895  ITIS: 678853  NBN: NHMSYS0001717606  NCBI: 27450  NZOR: b4fa0bbb-5f55-4a89-9a81-f396cd68d16a  Paleobiology Database: 302586 
Cicindela chinensis
Paweł Kryszałowicz

| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |

Henkilötiedot
Koko nimi: Paweł Kryszałowicz
Syntymäaika: 23. kesäkuuta 1974 (ikä 50)
Syntymäpaikka: Słupsk, Puola
Pelipaikka: hyökkääjä
Pituus: 182 senttimetriä
Seura
Seura: Gryf Słupsk
Junioriseurat
1980–1994: Gryf Słupsk
Seurat
| Vuodet | Seura | O (M) |
| 1994–1995 1995–2001 2001–2003 2003–2006 2006–2007 2007 2007– | Zawisza Bydgoszcz Amica Wronki Eintracht Frankfurt Amica Wronki Wisła Kraków SV Wilhelmshaven Gryf Słupsk | ? (?) ? (?) 136 (6) 70 (26) 46 (19) 27 (7) 13 (2) |
Maajoukkue
| 1999–2004 | Puola | 33 (10) |
 Seurajoukkueuran tilastot kattavat vain kansalliset sarjat, päivitetty 31.5.2008.
Paweł Kryszałowicz (s. 23. kesäkuuta 1974 Słupsk, Puola) on puolalainen jalkapalloilija, pelipaikaltaan hyökkääjä.
Kryszałowicz on pelannut urallaan pitkään muun muassa Eintracht Frankfurtissa. Maajoukkueessa hän on pelannut 33 ottelua, joissa hän on tehnyt 10 maalia. Hän edusti Puolaa MM-kilpailuissa 2002; ensimmäisessä ottelussa hän tuli vaihtopelaajana toiselle puoliajalle ja kaksi muuta ottelua hän pelasi alusta loppuun.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Paweł Kryszałowicz Wikimedia Commonsissa
Puolan joukkue – Jalkapallon MM-kilpailut 2002
1 Dudek |
2 Kłos |
3 Zieliński |
4 Mi. Żewłakow |
5 Rząsa |
6 Hajto |
7 Świerczewski |
8 Kucharski |
9 Kryszałowicz |
10 Kałużny |
11 Olisadebe |
12 Majdan |
13 Głowacki |
14 Ma. Żewłakow |
15 Wałdoch |
16 Murawski |
17 A. Bąk |
18 Krzynówek |
19 Żurawski |
20 J. Bąk |
21 Koźmiński |
22 Matysek |
23 Sibik |
Valmentaja Engel
| Auktoriteettitunnisteet  |
| --- | --- |
Kansainväliset:  VIAF 
Kansalliset:  Puola
Kryseeni

| Kryseeni |
| --- | --- |


Tunnisteet
CAS-numero:  218-01-9
PubChem CID:  9171
SMILES:  C1=CC=C2C(=C1)C=CC3=C2C=CC4=CC=CC=C43
Ominaisuudet
Molekyylikaava:  C18H12
Moolimassa:  228,288 g/mol
Sulamispiste:  254–256 °C
Kiehumispiste:  448 °C
Tiheys:  1,274 g/cm3
Liukoisuus veteen:  Veteen erittäin huono
Kryseeni kuuluu polysyklisiin aromaattisiin hiilivetyihin ja se koostuu neljästä bentseenirenkaasta. Yhdiste on palavaa ja se esiintyy huoneenlämmössä värittöminä - vaaleanruskeina kiteinä tai jauheena. Kryseenistä käytetään myös nimiä bentso(a)fenantreeni, 1,2-bentsofenantreeni ja 1,2,5,6-dibentsonaftaleeni.
Kryseenin kemiallinen kaava on C18H12, moolimassa 228,288 g/mol, sulamispiste 254–256 °C, kiehumispiste 448 °C, tiheys 1,274 g/cm3 ja CAS-numero 218-01-9. Yhdiste liukenee veteen erittäin huonosti ja hajoaa palaessaan, jolloin muodostuu myrkyllisiä huuruja. Kryseeni on luokiteltu Suomessa syöpäsairauden vaaraa aiheuttavaksi (ryhmä 3) ja se on erittäin myrkyllistä vesieliöille.
Kryseeniä voi muodostua elintarvikkeisiin savustuksen yhteydessä epätäydellisen palamisen seurauksena. Lainsäädännössä on määritelty neljän polysyklisen aromaattisen hiilivedyn eli kryseenin, bentso(a)pyreenin, bentso(a)antraseenin ja bentso(b)fluoranteenin yhteisenimmäismääräksi 30,0 μg/kg savustetulle kalalle, lihalle ja näistä valmistetuille tuotteille, jotka on savustettu 1.9.2012 – 31.8.2014 välisenä aikana. Enimmäismäärä kyseisille yhdisteille kiristyy 12,0 μg/kg:ksi tuotteille, jotka on savustettu 1.9.2014 lähtien.
Kryseeniä esiintyy kivihiilitervassa, josta sitä eristetään tislaamalla ja kromatografian avulla. Synteettisesti yhdistettä voidaan valmistaa kuumentamalla etyyniä ja vetyä 800 °C:n lämpötilaan. Kryseeniä voidaan käyttää orgaanisen kemian synteeseissä.
Aiheesta muualla

Kryseenin kansainvälinen kemikaalikortti
Evira: PAH -yhdisteiden muodostuminen savustusprosessissa (Arkistoitu – Internet Archive) (pdf)
PubChem: Chrysene (englanniksi)
Toxin and Toxin Target Database (T3DB): Chrysene (englanniksi)
Kyoto Encyclopedia of Genes and Genomes (KEGG): Chrysene (englanniksi)
ChemBlink: Chrysene (englanniksi)
Hierakonpolites

| Hierakonpolites> Ἱερακονπολίτης𓉃.Sijainti |
| --- | --- |
 Hierakonpolites
Koordinaatit:  27°14′00″N, 31°13′00″E
Valtio:  Egypti
Historia
Tyyppi:  nomos
Ajanjakso:  muinainen Egypti kreikkalainen ja roomalainen Egypti
Valtakunta:  muinaisen Egyptin dynastiat Ptolemaiosten valtakunta Rooman valtakunta
Alue:  Ylä-Egypti
Numero:  12. (U12)
Pääkaupunki:  Hierakon
Pinta-ala:  206 km²
Aiheesta muualla
  Hierakonpolites Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OK: 
Hierakonpolites (m.kreik. Ἱερακονπολίτης νομός, Hierakonpolitēs nomos), egyptiläisittäin Atefet (egypt. 𓉃, Ꜣtft), oli muinaisen Egyptin nomos eli maakunta tai hallintopiiri. Se sijaitsi Ylä-Egyptissä ja oli numeroltaan kyseisen alueen 12. nomos.
Nomoksen alkuperäisen egyptinkielisen nimen suomennos on ”Käärmevuori”. Nimestä esiintyy tutkimuksessa lukuisia erilaisia lukutapoja ja translitteraatioita, jo mainitun lisäksi myös muun muassa Atfet, Dju-fet, Tu-f ja Tu-ph. Tutkimuksessa nomokseen viitataan usein tunnuksella U12.
Maantiede

Hierakonpoliteen nomos oli yksi Ylä-Egyptin 22 nomoksesta, ja se oli numeronsa mukaisesti alueen 12. nomos Niilin yläjuoksulta laskien. Sen eteläpuolella eli yläjuoksulla päin sijaitsi Hypseliteen (U11) nomos ja pohjoispuolella eli alajuoksulla päin Lykopoliteen (U13) nomos.
Nomoksen pääkaupunkina (mētropolis) esiintyy yleensä Hierakon eli egyptiläisittäin Per-Nemti. Pääkaupungiksi mainitaan kuitenkin myös Apotheke, vaikka yleensä se luetaan kuuluneeksi Apollonopolites Heptakomiaan nomokseen. Nomoksen pinta-alaksi on jossakin vaiheessa sen historiaa laskettu 74 778 aruraa (auranalaa) eli noin 206 neliökilometriä.
Historia

Hierakonpoliteen nomos oli olemassa egyptiläisellä nimellään Egyptin faaraodynastioiden kaudella. Kreikkalaisen nimensä se sai hellenistisellä kaudella eli ptolemaiosten aikana, jolloin se nimettiin tuolloisen pääkaupunkinsa mukaan. Nimi oli käytössä Egyptin kreikkalais-roomalaisena aikana. Tutkimuksessa nomoksesta käytetään usein tunnusta U12, jolla siihen voidaan viitata nimenmuutoksista riippumatta.
Nomoksen kreikankielinen nimi Hierakonpolites on kuitenkin epävarma. Se esiintyy joissakin lähteissä, mutta joissakin nomokseen viitataan vain nykyisellä paikannimellä El-Atawla.
Nomoksen pääjumalia olivat Anti, Khnum ja Nemty. Faarao Senusret I:n niin kutsutussa Valkoisessa kappelissa nomoksen jumalana esiintyy Matyt tai Bat.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Hierakonpolites Wikimedia Commonsissa
Muinaisen Egyptin nomokset
| --- | --- |
Ala-Egypti:  1. Memfites · 2. Letopolites · 3. Libya · 4. Prosopites · 5. Saites · 6. Ksoites · 7. Metelites · 8. Heroopolites · 9. Busirites · 10. Athribites · 11. Leontopolites · 12. Sebennytes · 13. Heliopolites · 14. Sethroites · 15. Hermopolites · 16. Mendesios · 17. Diospolites Kato · 18. Bubastites · 19. Tanites · 20. Arabia
Ylä-Egypti:  1. Ombites · 2. Apollonopolites · 3. Latopolites · 4. Pathyrites · 5. Koptites · 6. Tentyrites · 7. Diospolites Mikros · 8. Thinites · 9. Panopolites · 10. Antaiopolites · 11. Hypselites · 12. Hierakonpolites · 13. Lykopolites · 14. Kussites · 15. Hermopolites · 16. Antinoites · 17. Kynopolites · 18. Ankyropolites · 19. Oksyrhynkhites · 20. Herakleopolites · 21. Arsinoites · 22. Afroditopolites
Hietanen

Hietasen autopaljoutta Merikeskus Vellamon kattotasanteelta kuvattuna kesällä 2008.
Hietanen on yksi Hamina-Kotkan sataman osista ja entinen saari Kotkassa. Se kuuluu Hovinsaaren kaupunginosaan ja on nykyisin pengerretty kiinni Hovinsaareen. Hietasen satamaan liittyy läheisesti Hietanen Etelä eli entinen Puolanlaituri.
Hietanen on merkittävä paperin viennin ja Venäjälle suuntautuvan autojen jatkokuljetusten satama. Autoille on tasattu noin 100 hehtaaria säilytyskenttiä, joihin mahtuu noin 40 000 autoa kerralla. Tärkeimpiä Hietasessa toimivia logistiikkayrityksiä ovat Steveco Oy, Valdoring Oy ja Wallenius Wilhelmsen Logistics.
Historia

Hietasen saarelle perusti sahan viipurilainen yritys Paul Wahl & Co. vuonna 1874. Saha siirtyi W. Gutzeitin omistukseen vuonna 1909. Sahan yhteyteen nousi työläisten asuinalue. Pengertie rakennettiin 1970-luvulla, kun Hietaseen rakennettiin RoRo-satama. Samassa yhteydessä asuinalue purettiin. Nykyään Hietanen on kokonaan satama-aluetta, asutusta ei enää ole. Hietasen satama kuului Kotkan Satama Oy:n satamiin ennen Kotkan Satama Oy:n ja Haminan Satama Oy:n yhdistymistä HaminaKotka Satama Oy:ksi.
Kshatriyat

Banianpuu on kshatriya-kastin symboli.
Kshatriya (sanskritiksi क्षत्रिय, Kṣatriya) on yksi neljästä hindulaisuuden varnasta eli pääkastista. Kasti on pääkasteista toiseksi ylin, sen muodostavat sotilaat ja aateliset. Kshatriyat suojelevat yhteiskuntaa ja pitävät järjestystä yllä.