stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Eike Immel

| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |

Henkilötiedot
Koko nimi: Eike Immel
Syntymäaika: 27. marraskuuta 1960
Syntymäpaikka: Stadtallendorf, Saksa
Pelipaikka: Maalivahti
Pituus: 187 cm
Seurat
| Vuodet | Seura | O (M) |
| 1978–1986   1986–1995   1995–1997 | Borussia Dortmund   Stuttgart   Manchester City | 247 (0)   287 (0)   43 (0) |
Maajoukkue
| 1980-1988 | Länsi-Saksa | 19 (0) |
 Seurajoukkueuran tilastot kattavat vain kansalliset sarjat.
Eike Immel (s. 27. marraskuuta 1960 Stadtallendorf) on saksalainen jalkapalloilija, joka pelasi maalivahtina.
Immel pelasi kolmessa eri seurassa. Nämä seurat olivat Borussia Dortmund, VfB Stuttgart ja englantilainen Manchester City. Saksan maajoukkueessa hän pelasi 19 ottelua ja kuului joukkueeseen kolmissa arvokisoissa. Vuosien 1982 ja 1986 MM-kilpailuissa, joissa molemmissa Saksa saavutti hopeaa, hän oli varamaalivahtina. EM-kilpailuissa 1988 Saksan yltäessä välieriin hän pelasi ykkösmaalivahtina.
Cristóbal Balenciaga

Cristóbal Balenciaga Eizaguirre (21. tammikuuta 1895 Guetaria, Gipozkoa, Baskimaa, Espanja – 23. maaliskuuta 1972 Xàbia, Valencia, Espanja) oli espanjalais-baskilainen muotisuunnittelija.
Suku ja koulutus

Cristóbal Balenciagan vanhemmat olivat kalastaja/merikapteeni José Balenciaga Basurto, joka kuoli kun poika oli 10/11-vuotias ja ompelijatar Martina Eizaguirre Embil. Lapsena Balenciaga vietti usein aikaa äitinsä kanssa tämän työskennellessä ompelutöiden parissa, joita hän teki elättääkseen perheensä miehensä kuoleman jälkeen. 12-vuotiaana Cristóbal aloitti räätälin oppipoikana. Hän kävi ensimmäisen kerran Pariisissa 15-vuotiaana vuonna 1915, mikä teki häneen lähtemättömän vaikutuksen ja päätöksen tulla muotisuunnittelijaksi.
Lapsena Cristóbal nähtiin usein San Sebastiánin englantilaistyylisissä räätälinliikkeissä, pakkomielteenään oppia puvun leikkauksen ja rakenteen yksityiskohdat. 13-vuotiaana hän lähestyi markiisitar de Casa Torresia, yhtä niistä naisista, joiden perheille hänen äitinsä ompeli ja ehdotti tälle kopion tekemistä mallista, joka tällä oli yllään. Markiisitar suostui ja nuorella Balenciagalla oli hallussaan instrumentti, jolla hän oppi rakentamaan mekkoa sisältä ulospäin. Markiisitar de Casa Torresista, kotikaupungin merkittävimmästä aatelisnaisesta, tuli hänen asiakkaansa ja suojelijansa. Hän lähetti Cristóbalin Madridiin, missä tämä valmistui räätäliksi.
Muotiliikkeet Espanjassa

Lähes synnynnäisestä räätälintyön ja ompelun taidosta tuli se, mikä erotti Balenciagan muista muotisuunnittelijoista: kukaan muu ei osannut ommella pukua, tuntenut kankaiden laskeutumista, liikkumista ja mukautumiskykyä. Hän oli tekstiiliinsinööri ilman mitään muodollisia opintoja. Sisarustensa avulla ("he olivat erittäin vastahakoisia", eräs asiakas kertoi) hän keräsi tarpeeksi pääomaa avatakseen myymälöitä San Sebastiánissa, Madridissa ja Barcelonassa nimellä Eisa Costura, kunnianosoituksena äitinsä suvulle.
Balenciaga menestyi uransa alkuaikoina ja hän oli Espanjan johtava suunnittelija 15 vuoden ajan. Hän avasi 20/22-vuotiaana muotiputiikin suosittuun merenrantalomakohteeseen San Sebastiániin Baskimaahan vuonna 1915/1919, joka laajeni käsittämään myös sivuliikkeen Eisa Madridissa ja Barcelonassa. Vuonna 1924 hänellä oli palveluksessaan jo 71 työntekijää. Espanjan kuninkaallinen perhe ja aristokratia käyttivät hänen asujaan, mutta Espanjan sisällissota pakotti hänet sulkemaan kaikki myymälänsä vuonna 1937.
Muotitalo Ranskassa

Cristóbal Balenciaga pakeni Espanjan sisällissotaa Ranskaan ja avasi nimeään kantavan muotitalon Pariisiin elokuussa 1937 osoitteessa 10, Avenue George V. Hän tuli tunnetuksi veistoksellisista ja modernin naisellisista vaatteistaan. Hänen asiakkaisiinsa kuuluivat mm. Grace Kelly ja Belgian kuningatar Fabiola.
Vasta sodan jälkeisinä vuosina hänen erittäin omaperäisten suunnitelmiensa kekseliäisyys tuli näkyviin täydessä mittakaavassa. Vuonna 1951 hän muutti siluetin täysin, levensi olkapäitä ja poisti vyötärön. Vuonna 1955 hän suunnitteli tunikamekon, josta kehittyi myöhemmin vuonna 1957 esitelty paitapuku (chemise). Vuonna 1959 hänen työnsä huipentui empire-linjaisiin korkeavyötäröisiin mekkoihin ja kimonomallisiin takkeihin.
30 vuoden ajan hänen kokoelmissaan oli ylellisen tyylikkäitä mekkoja ja pukuja. Balenciaga teki 1950-luvun lopulla suosituksi päällysviitan, leveät vaatteet ilman vyötärölinjaa sekä muovin käyttö sadeasuissa 1960-luvun puolivälissä. Hän käytti yleensä mustia ja jäykkiä kankaita joista hän loi Espanjan hovin 1500-luvun ankaralinjaista renessanssimuotia muistuttavia dramaattisia viittoja ja takkeja. Hän sai innoituksensa suoraan Diego Velázquesin prinsessaa esittävästä maalauksesta pukuunsa "Infanta" ja härkätaistelijan raskaasti kirjaillusta jakusta "valon jakku" asuunsa.
Vuonna 1960 hän suunnitteli hääpuvun Fabiola de Mora y Aragónille, tämän avioituessa Belgian kuningas Baudouinin kanssa. Hän loi monia malleja seurapiirinainen Aline Griffithille, diplomaatti Margarita Salaverría Galárragalle ja suunnittelija Meye Allende de Maierille pitäen heitä muusinaan. Hän opetti muotisuunnittelun kursseilla ja inspiroi muita suunnittelijoita, kuten Oscar de la Renta, André Courrègesia, Emanuel Ungaroa, Mila Schöniä ja Hubert de Givenchyä. Hänen usein vaatimattomia, mutta veistoksellisia luomuksiaan pidettiin haute couture -mestariteoksina 1950- ja 1960-luvuilla.
Hänen tunnetuimpia asiakkaitaan olivat Mona von Bismarck, Gloria Guinness, Pauline de Rotschild, Grace Kelly, Ava Gardner, Audrey Hepburn, Marlene Dietrich, Greta Garbo ja Jacqueline Kennedy.
Balenciaga sulki muotitalonsa vuonna 1968, koska vastusti valmisvaate-ideaa eli prêt-a-porter, joka oli juuri esitelty Pariisissa. "Ei ole enää jäljellä ketään, jota pukea", hän synkisteli. Viimeiset vuotensa hän vietti Espanjassa Altean kaupungissa, maalaten ja ystäviään tavaten.
Ainoana poikkeuksena neljä vuotta eläkkeelle jäämisensä jälkeen hän otti vastaan hääpuvun suunnittelutyön Carmen Martínez-Bordiúlle, joka oli erään hänen tärkeimmän asiakkaansa Carmen Franco y Polon tytär ja diktaattori Francisco Francon tyttärentytär. Alfonso de Borbón y Dampierren, Espanjan maanpaossa olevan kuninkaan Alfonso XIII:n pojanpojan ja Francon tyttärentyttären häitä vietettiin 8. maaliskuuta 1972, ja Carmen Martínez-Bordiún hääpuku oli Balenciagan viimeinen suunnittelutyö, joka valmistui vain muutamia viikkoja ennen hänen kuolemaansa.
Perintö

Kun Balenciaga kuoli 23. maaliskuuta 1972 sydänkohtaukseen 77-vuotiaana, muotilehdet julistivat kuninkaan kuolleen. Lapsettomana kuolleen suunnittelijan perhe myi oikeudet Balenciagan nimeen vuonna 1986.
Muotitalo avattiin uudelleen vuonna 1986 ja sen nykyinen pääsuunnittelija on Demna Gvasalia. Ennen Gvasaliaa taiteellisena johtajana toimi Alexander Wang. Nykyisin Louis Vuittonin pääsuunnittelijana toimiva Nicolas Ghesquière toimi ennen Wangia Balenciagan muotitalon taiteellisena johtajana.
Yksityiselämä

Balenciagan puoliso, puolalais-ranskalainen aristokraatti Wlazio D’Attainville menehtyi yllättäen 49-vuotiaana vuonna 1948 ja surun murtama Balenciaga halusi lopettaa uransa ja vetäytyä munkkiluostariin. Kerrotaan, että ystävä Christian Dior olisi rientänyt hätiin ja taivutellut Balenciagaa jatkamaan. Tämän jälkeen hän asui yhdessä oikean kätensä, assistentti Ramón Esparzan kanssa.
Aiheesta lisää

CRISTÓBAL BALENCIAGA MUSEOA - Cristóbal Balenciagan museo Guetariassa
Iltapuku valkoista puuvillapikeetä, mustaa taftia ja organzaa, Balenciaga 1951
Babydoll mekko mustaa pitsiä, Balenciaga 1958
Paitapuku mustaa villaboucléta, Balenciaga 1957
Mekko (yksityiskohta) ja hupullinen viitta gazar-silkkikreppiä, Balenciaga 1967
Kaksi takkia, Balenciaga n. 1960
Palacio de Aldamar - Cristobal Balenciaga Museoa Guetariassa
Mekko punavalkoista painokuvioitua silkkiä, Balenciaga n. 1960
Balenciagan museon näyttely
Djungeltrumman

Djungeltrumman on ruotsalainen ilmaislehti ja verkkosivu joka keskittyy viihteeseen, kulttuuriin, klubielämään, yöelämään, jne. Lehden perustivat Jesper Strömqvist ja Jens Waern Göteborgissa vuonna 2001. Lehti keskittyi tuolloin jakamaan vinkkejä kaupungin klubielämästä. Vuonna 2007 mediakonserni Stampen alkoi tekemään yhteistyötä Djungeltrummanin kanssa. Lehti laajensi hetkeksi Tukholman ja Malmön alueelle. Vuodesta 2017 lähtien Djungeltrumman on ollut Nöjesguidenin  omistuksessa, ja nykyään lehti kattaa vain Göteborgin alueen. Lehden painopiste on nykyisin populaarikulttuurissa.
Lehti ilmestyy 11 kertaa vuodessa ja se on saatavilla esimerkiksi kauppojen, kahviloiden, ravintoloiden ja lehtikioskien kautta Göteborgin keskustassa ja sen ympäristössä. Lehti järjestää myös omia tapahtumia, esimerkiksi Djungeltrumman Sessions -tapahtuman.
Duke Nukem: Manhattan Project

| Duke Nukem: Manhattan Project |
| --- | --- |

Kehittäjä:  Sunstorm Interactive,   ARUSH Entertainment
Julkaisija:  ARUSH Entertainment
Jakelija:  Steam ja App Store
Pelisarja:  Duke Nukem
Julkaistu:  14. toukokuuta, 2002
Lajityyppi:  Tasohyppely
Pelimuoto:  yksinpeli
Ikäluokitus:  ESRB: Alkaen 17 vuotta  PEGI 16 
Alusta:  Windows
Jakelumuoto:  CD
Lisää peliartikkeleitaVideopelien teemasivulla
Infobox OK  : 
Duke Nukem: Manhattan Project on Sunstorm Interactiven ja ARUSH Entertainmentin kehittämä sivulta kuvattu tasohyppelypeli. Peli on kuten aiemmat Duke Nukem -versiot, mutta paremmilla grafiikoilla.
Juoni

Manhattan Project kertoo hyper-maskuliinisesta toimintasankarista, Duke Nukemista. Tällä kertaa hän pyrkii nujertamaan Mech Morphix -nimisen hullun tiedemiehen, joka käyttää radioaktiivista liejua, GLOPP:ia (Gluon Liquid Omega-Phased Plasma) luodakseen mutaatioita tappaviksi hirviöiksi ja kaapatakseen Manhattanin, yhden New Yorkin kaupunginosista. Dukella on jälleen edessä yhden miehen maailmanpelastusoperaatio.
Peli tapahtuu kahdeksassa eri maassa, joissa jokaisessa on kolme osaa ja viimeisessä maassa Duke matkaa avaruuteen tappamaan Mech Morphixin. Mukana on perinteiset "loppuvastukset".
Yksityiskohdat

Pelissä on seitsemän erilaista asetta; pistooli, putkipommi (pipebomb), haulikko, konekivääri, Anti-GLOPPer, PRPG eli Rocket Launcher ja Pulse Cannon. Ammustyyppejä on kolme; Ammo (pistooliin, haulikkoon ja konekivääriin), GLOPP (Anti-GLOPPeriin ja Pulse Cannoniin), sekä putkipommit, joita käytetään myös Rocket Launcherissa. Lisäksi vihollisia voi potkia.
Pelissä lähes jokainen vihollinen (lukuun ottamatta lentäviä kamerapommeja ja robotteja) on eläin, joka on GLOPPin avulla muutettu mutantiksi. Anti-GLOPPer-ase ei tapa vihollisia, vaan muuttaa ne takaisin eläimiksi. Jos eläin astuu GLOPPiin, se muuttuu takaisin mutantiksi.
Duke Nukem -pelisarja
| --- | --- |
Tietokonepelit:   Duke Nukem  Duke Nukem II  Duke Nukem 3D  Duke Nukem Forever 
Konsolipelit:   Duke Nukem 64  Duke Nukem: Zero Hour  Duke Nukem: Time to Kill  Duke Nukem: Land of The Babes 
Muut pelit:   Duke Nukem: Manhattan Project
Dalton (Georgia)

| Dalton |
| --- | --- |
 Whitfieldin piirikunnan oikeustalo Daltonissa.
 Dalton Whitfieldin piirikunnan kartalla
 Dalton
 Koordinaatit: 34°46′16″N, 84°58′18″W 
Valtio:   Yhdysvallat
Osavaltio:  Georgia
Piirikunta:  Whitfield
Väkiluku (2010):  33 665
 
 www.cityofdalton-ga.gov 
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Dalton on kaupunki Yhdysvaltojen Georgian osavaltion Whitfieldin piirikunnassa Atlantan pohjoispuolella. Sen asukasluku oli vuoden 2010 väestönlaskennan mukaan 33 665. Kaupunki tunnetaan esimerkiksi Yhdysvaltojen mattojen valmistuksen keskuksena.
Maantiede

Dalton sijaitsee Georgian osavaltiossa Whitfieldin piirikunnassa noin 130 kilometriä Atlantasta pohjoiseen ja 50 kilometriä Tennesseen Chattanoogasta etelään.
Historia

Nykyisen Daltonin alueen alkuperäisasukkaita eli intiaaneja olivat cherokeet. Cherokeet pakkosiirrettiin alueelta Intiaaniterritorioon vuosina 1838–1839. Hieman aikaisemmin vuonna 1837 oli perustettu pieni Cross Plains-niminen kylä, josta nykyinen Dalton on sittemmin muodostunut. 1840-luvulla rakennettiin Western and Atlantic Railroad sittemmästä Atlantasta kohti Chattanooga ja edelleen kohti länttä. Kapteeni Edward Whiten johtama syndikaatti osti maita radan varrelta nykyisen Daltonin paikalta. Paikalle perustettiin uusi kaupunki, joka sai nimensä Edwardin öidin Dalton Whiten mukaan. Samalla paikalle rakennettiin puistoja, kouluja, kirkkoja ja muita julkisia rakennuksia. Daltonista tehtiin vuonna 1851 vasta perustetun Whitfieldin piirikunnan hallinnollinen keskus.
Georgia liittyi Etelävaltioihin vuonna 1861 ja syttyi Yhdysvaltain sisällissota. Vuonna 1863 Chattanoogan taistelu hävinneet Etelävaltioiden joukot vetäytyivät Daltoniin ja kenraali Joseph E. Johnston yritti linnoittaa sitä seuranneena talvena estääkseen William T. Shermanin johtamien Pohjoisvaltioiden joukkojen etenemisen. Alueella käytiin sittemmin useita hteenottoja osapuolten välillä. Lopulta Shermanin joukot tuhosivat suuren osan kaupungista heidän edetessään kohti Atlantaa vuonna 1864.
Dalton alkoi teollistua sodan jälkeen. Paikalle syntyi tekstiiliteollisuutta ja 1800-luvun lopussa erityisen merkittäväksi tekstiilialaksi nousi päiväpeittojen valmistus. Kaupunki selvisi 1930-luvun lamasta ja tekstiiliteollisuus kehittyi edelleen toisen maailmansodan jälkeen kehittyneemmin laittein.
Talous

Daltonin mattoteollisuus sai alkunsa 1900-luvun alun päiväpeitekutomoista, kunnes 1950-luvulla mattojen kutomisesta tuli niitäkin merkittävämpi teollisuudenala alueella. Arviolta 85 prosenttia Yhdysvalloissa myydyistä matoista valmistetaan noin sadan kilometrin säteellä Daltonista. Suuria Daltonin alan yrityksiä nykyisin ovat J & J Industries, Shaw Industries ja World Carpets. Kaupungissa on myös kanojen kasvatukseen liittyvää elintarviketeollisuutta.
Kotitalouksien keskimääräiset vuosittaiset ansiot Daltonissa aikavälillä 2014–2018 olivat 42 062 USD ja henkilöä kohden 22 722 USD. 22,2 % väestöstä eli köyhyysrajan alapuolella.
Väestö

Kaupungin asukasluku oli vuoden 2010 väestönlaskennan mukaan 33 128 ja vuoden 2019 arvion mukaan 33 665. Kaupungin asukkaista 81,4 % oli taustaltaan valkoisia (latinot pois lukien 40,4 %), 7,7 % afroamerikkalaisia, 48,5 % latinoja mistä tahansa rodusta, 2,5 % aasialaisia ja 1 % intiaaneja. 46,7 % kaupungin asukkaista puhui kotonaan jotakin muuta kieltä kuin englantia ja 27,8 % kaupungin asukkaista oli syntynyt ulkomailla. Latinojen määrä on kasvanut etenkin 1970-luvulta elintarviketeollisuuden siirtolaisten myötä.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Dalton (Georgia) Wikimedia Commonsissa
Suojeltu historiallinen Thomas A. Berry House.
Joseph E. Johnstonin patsas.
Demokraattien kansallisen komitean tietovuoto 2016

Demokraattien kansallisen komitean tietovuodolla 2016 tarkoitetaan vuoden 2016 tapahtumia, jolloin Demokraattisen puolueen Democratic National Committeen (DNC) tietoverkosta vietiin 27 000 viestiä ja asiakirjaa, jotka Wikileaks julkisti demokraattien ehdokasvalintakokouksen alla 22. heinäkuuta 2016.
Sähköposteista selvisi että demokraattisen puolueen johto toimi toista presidenttiehdokasta Bernie Sandersia vastaan ja pönkitti Hillary Clintonin ehdokkuutta toimien näin omia sääntöjään vastaan.
Jo aiemmin Politico oli paljastanut että puolueen alueellisen toimintaan kerätyt varat oli siirretty pääasiassa DNC:lle ja Clintonin presidentinvaalikampanjaan.
Demokraattisen puolueen puhemies Debbie Wasserman Schultz joutui eroamaan, samoin puolueen toimitusjohtaja Amy Dacey, talouspäällikkö Brad Marshall ja viestintäjohtaja Luis Miranda. Wasserman Schultzin tilalle astui Donna Brazile. Murrosta on epäilty Venäjän hallintoa.
Huhtikuussa 2018 DNC nosti oikeusjutun, jossa puolue syyttää Hillary Clintonin tappiota Trumpin kampanjan, Venäjän viranomaisten ja WikiLeaksin salaliitosta johtuneeksi.
Dravidat

Dravidakansojen asuinalueita
Dravidat ovat Intiassa, Pakistanissa, Sri Lankassa ja muualla eteläisessä Aasiassa asuvia kansoja, jotka puhuvat dravidakieliä. Dravidakansoihin kuuluvat muiden muassa tamilit.
Dejan Stefanović

| Henkilötiedot |
| --- | --- | --- |
Koko nimi: Дејан Стефановић
Syntymäaika: 28. lokakuuta 1974 (ikä 49)
Syntymäpaikka: Vranje, Jugoslavia
Pelipaikka: keskuspuolustaja
Pituus: 183 senttimetriä
Seurat
| Vuodet | Seura | O (M) |
| 1992–1995 1995–1999 1999–2003 2003–2007 2007–2008 2008–2009 | Punainen tähti Sheffield Wednesday Vitesse Portsmouth Fulham Norwich City | 060 (10) 065 (4) 094 (4) 112 (3) 013 (0) 012 (0) |
Maajoukkue
| 1995–2003 | Serbia ja Montenegro | 023 (0) |
 Seurajoukkueuran tilastot kattavat vain kansalliset sarjat, päivitetty 23. tammikuuta 2008.  Maajoukkueuran tilastot päivitetty 31. elokuuta 2006.
Dejan Stefanović (Дејан Стефановић, s. 28. lokakuuta 1974 Vranje, Jugoslavia) on serbialainen jalkapalloilija, joka edustaa englantilaista puoliammattilaisseuraa Havant & Waterloovillea, joka pelaa kuudenneksi korkeimmalla sarjatasolla Conference South. Stefanovićin pelipaikka on puolustaja.
Stefanović aloitti uransa kotikaupunkinsa joukkueessa FK Dinamossa, josta hän siirtyi myöhemmin Belgradin Punaiseen tähteen. Vuonna 1995 Sheffield Wednesday osti belgradilaisseurasta sekä Stefanovićin että hyökkääjä Darko Kovačevićin. Stefanovićin siirtosumma oli kaksi miljoonaa puntaa. Hän siirtyi Vitesseen vuonna 1999. Muutamien alankomaalaisseurassa vietettyjen kausien jälkeen Stefanovićista tuli jopa Vitessen kapteeni. Kaudeksi 2003–04 hän palasi Englantiin, ja Portsmouthiin, joka maksoi hänestä oman ennätyssiirtosummansa, 1,85 miljoonaa puntaa. Stefanović oli joukkueen avainpelaajia. Portsmouthista Stefanović siirtyi Fulhamiin kaudella 2007–08. Craven Cottagella hän viihtyi vain vajaan kauden verran. Hänen siirtyi Norwichiin 18. heinäkuuta 2008 kaksi vuotta kestävällä sopimuksella. Hän joutui lopettamaan ammattilaisena polvivamman vuoksi vuoden 2009 lopulla. Hän palasi puoliammattilaisena pelikentille 2010.
Stefanović on myös edustanut Serbia ja Montenegroa maajoukkuetasolla 20 maaottelun verran vuosina 1995–2004.
Aiheesta muualla

Stefanović FootballDatabase-tietokannassa (englanniksi)
Demokraattien ja riippumattomien unioni

Demokraattien ja riippumattomien unioni (ranskaksi: Union des démocrates et indépendants, UDI) on ranskalainen liberaalinen puolue, joka perustettiin 18. syyskuuta 2012 kansalliskokouksen samannimisen parlamentaarisen ryhmän pohjalta.
Puolueen nykyinen puheenjohtaja on 15. marraskuusta 2014 alkaen Jean-Christophe Lagarde.
Australian Grand Prix 2008

|  Australian Grand Prix 2008  |
| --- | --- |
 1. osakilpailu 18 osakilpailusta kaudella 2008. 

Päivämäärä:  16. maaliskuuta 2008
Sijainti:  Albert Park, Melbourne, Australia
Ratatyyppi:  Katuun pohjautuva moottorirata
Radan pituus:  5,303 km
Kilpailun pituus:  58 kierrosta, 307,574 km
Sää:   Aurinkoinen
Paalupaikka
Kuljettaja:   Lewis Hamilton   (McLaren)
Paaluaika:  1.26,714
Palkintokoroke
Voittaja:   Lewis Hamilton   (McLaren)
Toinen:   Nick Heidfeld   (BMW Sauber)
Kolmas:   Nico Rosberg   (Williams)
Nopein kierros
Kuljettaja:   Heikki Kovalainen   (McLaren)
Kierrosaika:  1.27,418 (kierroksella 43)
Australian Grand Prix 2008 (virallisesti 2008 Formula 1 ING Australian Grand Prix) oli Formula 1 -kauden 2008 avausosakilpailu, joka ajettiin 16. maaliskuuta Albert Parkin radalla Australian Melbournessa. Maaliin selvisi vain seitsemän autoa, joista yksi, Rubens Barrichello hylättiin tämän poistuessa varikolta punaisten valojen palaessa.
Viikonlopun aikataulu ja sää

| Päivä | Aikataulu> Paik. | Aikataulu>  | Sessio | Sää | Ilma | Rata | Kosteus |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 14. maaliskuuta | 10:00–11:30 | 01:00–02:30 | 1. vapaat harjoitukset |  Aurinkoinen | 35–39 °C | 32–34 °C | 15–18 % |
| 14. maaliskuuta | 14:00–15:30 | 05:00–06:30 | 2. vapaat harjoitukset |  Aurinkoinen | 36–37 °C | 36–37 °C | 9–11 % |
| 15. maaliskuuta | 11:00–12:00 | 02:00–03:00 | 3. vapaat harjoitukset |  Aurinkoinen | 22–23 °C | 33–35 °C | 51–55 % |
| 15. maaliskuuta | 14:00–15:00 | 05:00–06:00 | Aika-ajot |  Aurinkoinen | 23–25 °C | 38–40 °C | 50–54 % |
| 16. maaliskuuta | 15:30–17:30 | 06:30–08:30 | Kilpailu |  Aurinkoinen | 36–37 °C | 47–51 °C | 11 % |
Lähde:
Raportti > Aika-ajot

Aika-ajoissa Hamilton otti paalupaikan, ennen yllättäjää Robert Kubicaa. Heidän jälkeensä nopeimmat olivat Heikki Kovalainen, Felipe Massa, Nick Heidfeld ja Jarno Trulli. Hallitsevan maailmanmestarin Kimi Räikkösen Ferrarissa oli elektroniikkaongelmia, jotka pudottivat hänet jatkosta jo varhain. Vika olisi saatu korjattua, mutta koska auto hyytyi ennen varikkoa, ei hän saanut jatkaa enää aika-ajoa, vaikka tekikin viidenneksi nopeimman kierrosajan. Räikkösen lähtöruutu olisi ollut 16, mutta nousi pykälän ylöspäin kun Timo Glock sai yhteensä kymmenen lähtöruutua pudotusta (ensimmäiset viisi vaihdelaatikon vaihdosta kesken kaiken ja toiset viisi Mark Webberin estelystä aika-ajoissa).
Raportti > Kierrokset 1–12

Kisaan startattiin kuivalta radalta. Lähdössä Hamilton, Kubica ja Kovalainen pitivät paikkansa, mutta Massa pyörähti oman ajovirheen seurauksena heti ulos. Barrichello onnistui nousemaan lähdössä 11 sijalta sijalle 7. Ensimmäisessä mutkassa koettiin myös joukkokolari, joka sai alkunsa Giancarlo Fisichellan ja Glockin kolaroitua keskenään, joista jälkimmäisenä mainittu pääsi vielä jatkamaan. Mukana olivat kolarissa olivat myös Sébastien Bourdais, Nelsinho Piquet, Kazuki Nakajima, Anthony Davidson, Jenson Button ja Sebastian Vettel. Kolme ensin mainittua onnistuivat vielä palaamaan radalle, ja kävivät Massan tavoin varikolla korjaamassa osia.
Turva-auto otettiin kierroksen ajaksi radalle, jonka jälkeisessä uusintastartissa Hamilton karkasi taas muilta. Räikkönen haastoi taempana Rubens Barrichelloa seitsemännestä sijasta, mutta ei päässyt iskuetäisyydelleen kunnolla.
Raportti > Kierrokset 13–30

13 kierroksen jälkeen Hamilton oli yhä johdossa; ero toisena olleeseen Kubicaan oli 9,4 sekuntia. Kubica teki pysähdyksensä kolme kierrosta myöhemmin, mikä nosti Kovalaisen toiseksi. Räikkönen onnistui ohittamaan Barrichellon kierroksella 18, nousten kuudenneksi. Hamilton teki samaan aikaan ensimmäisen pysähdyksensä, joka tiputti hänet radalla neljänneksi. Kovalainen johti kilpailua.
Trulli ajoi kisassa viidentenä, kunnes hydrauliikkavika päätti kilpailun kierroksella 20. Nico Rosberg ja Heidfeld kävivät samaan aikaan taistelua sijoista 3. ja 4. Kamppailu päättyi varikkokäyntien jälkeen Heidfeldin voitoksi.
Kovalaisen pysähdyksen myötä Hamilton palasi kärkeen. Yhden pysähdyksen taktiikkaa käyttänyt Räikkönen oli noussut kolmanneksi yrittäen ohittaa maanmiestään. Räikkönen oli kuitenkin hurjassa nousussaan kuluttanut renkaansa niin paljon että niihin merkityistä valkoisista viivoista osa oli kulunut kokonaan.
Räikkösen taktiikka näytti toimivalta, kunnes Massa ja David Coulthard kolaroivat kierroksella 26. Massa yritti ohittaa skottia sisäkautta, joka kuitenkin sulki oven. Coulthard jäi radan varteen, mutta brasilialainen jatkoi vielä kilpailuaan. Turva-auto otettiin radalle, joka kutisti erot umpeen.
Sääntöjen mukaan varikolle ei saanut mennä turva-auton ollessa radalla, ennen kuin letka oli kerätty kasaan. Räikkönen oli jo aikeissa ajaa sisälle, mutta sai viime hetkellä tiedon sen mahdottomuudesta. Varikon avautuessa Kubica, Fernando Alonso, Glock ja Nakajima tekivät pysähdyksensä, mutta Räikkönen ei. Turva-auton poistuttua hän yritti ohittaa Kovalaista White Ford -mutkassa, mutta ajoi kuluneilla renkailla ulos ja putosi joukon hännille. Varikkokäyntikierros pudotti Räikkösen lähes 40 sekunnin päähän johtaneesta Hamiltonista.