stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
STS-128

MPLM Leonardo-kontti Discoveryn lennolla STS-102 10.3.2001.
STS-128 (ISS:n kokoonpanolento 17A) oli Discoveryn järjestyksessä 37. avaruussukkulalento. Lennon ensimmäinen suunniteltu laukaisuyritys oli 25. elokuuta 2009. Ukkosen vuoksi lähtöä lykättiin seuraavaan päivään. Myös tämä laukaisuyritys peruttiin avaruussukkulan polttoainetankissa havaitun venttiilivian takia. Sukkula laukaistiin lopulta onnistuneesti matkaan Kansainväliselle avaruusasemalle 29. elokuuta 2009 kello 6.59 Suomen aikaa.
Discovery telakoitui Kansainväliseen avaruusasemaan 30. elokuuta ja irtautui siitä 8. syyskuuta. Avaruussukkulan suunniteltiin laskeutuvan Floridan Cape Canaveraliin 11. syyskuuta. Myrkysään vuoksi laskeutumista lykättiin seuraavaan päivään. Floridan Cape Canaveralissa vallinneen ukkossään vuoksi Discovery laskeutui 12. syyskuuta 2009 kello 3.53 Suomen aikaa varalaskupaikalleen Edwardsin lentotukikohtaan Kaliforniaan.
Lennon pääasiallinen hyötykuorma oli Multi-Purpose Logistics Module Leonardon joukko mikrogravitaation fysiikkaa ja kemiaa tutkivia kokeita.
Lennolla suoritettiin kolme yli kuuden tunnin avaruuskävelyä. Avaruuskävelyillä poistettiin ja vaihdettiin Euroopan avaruusjärjestön Columbus-moduulin ulkopuolinen materiaalikoe ja vaihdettiin ammoniakkitankki tyhjän tilalle. Discovery toimitti ISS:lle tarvikkeita muun muassa uutta makuuhuonetta varten, koomikko Stephen Colbertin mukaan nimetyn juoksumaton (C.O.L.B.E.R.T. – Combined Operational Load Bearing External Resistance Treadmill), pakastimen ja ruokaa. Avaruusasemalla työskentelevä Timothy Kopra palasi Discoveryn mukana Maahan Nicole Stottin korvatessa hänet.
Euroopan avaruusjärjestö nimesi lennolle osallistuvan Euroopan astronauttijoukkojen Christer Fuglesangin tehtävän ISS:ssä Alisséksi. Fuglesang osallistui muun muassa kahdelle avaruuskävelylle.
Miehistö

| Asema | Asemalle lähtevä | Asemalta palaava |
| --- | --- | --- |
Komentaja: Frederick Sturckow 4. avaruuslento
Pilotti: Kevin A. Ford 1. avaruuslento
Tehtäväspesialisti 1: Patrick G. Forrester 3. avaruuslento
Tehtäväspesialisti 2: José Hernández 1. avaruuslento   Lentoinsinööri
Tehtäväspesialisti 3: Christer Fuglesang (ESA) 2. avaruuslento  EV3
Tehtäväspesialisti 4: John D. Olivas 2. avaruuslento  Johtava avaruuskävelijä EV1
| Tehtäväspesialisti 5 | Nicole P. Stott Retkikunta 20 1. avaruuslento  EV2 | Timothy L. Kopra Retkikunta 20 1. avaruuslento |
Avaruuskävelyt

Kansainväliseltä avaruusasemalta suoritettiin kolme avaruuskävelyä (engl. EVA - Extra-vehicular activity). Kunkin avaruuskävelyn suunniteltu kesto oli noin 6,5 tuntia.
| Avaruuskävely (EVA) nro | Osallistujat | Alkoi (UTC) | Päättyi (UTC) | Kesto |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| EVA 1  | John Olivas  Nicole Stott | 1. syyskuuta 21:49 UTC | 2. syyskuuta 04:24 UTC | 6 tuntia, 35 minuuttia |
EVA 1 : Valmistauduttiin tyhjän ammoniakkisäiliön vaihtamiseen avaamalla sen kiinnityspultit. Siirrettiin ISS:n eurooppalaisen  Columbus-moduulin ulkopuoliset avaruuden olosuhteiden vaikutusta eri materiaaleihin tutkivat kokeet ja moduulin ulkopuolisen EuTEF-koealustan kokeet Discoveryn rahtitilaan Maahan paluuta varten. Robottikäsivarren käyttäjät: Ford ja Thirsk
| EVA 2  | John Olivas   Christer Fuglesang | 3. syyskuuta 22:13 UTC | 4. syyskuuta 04:51UTC | 6 tuntia, 39 minuuttia |
EVA 2 : Siirrettiin uusi ammoniakkisäiliö sukkulan rahtitilasta ja korvattiin se aseman käytetyllä ammoniakkisäiliöllä.  820 kg:n säiliö on suurimassaisin kappale jota avaruuskävelijät ovat koskaan siirtäneet. Tällä avaruuskävelyllä Euroopan avaruusjärjestön astronautista Fuglesangista tuli ensimmäinen henkilö, joka Yhdysvaltain ja Venäjän avaruusohjelmien ulkopuolelta on osallistunut neljälle tai useammalle avaruuskävelylle. Robottikäsivarren käyttäjät: Ford ja Stott
| EVA 3  | John Olivas   Christer Fuglesang | 5. syyskuuta 20:39 UTC | 6. syyskuuta 03:40 UTC | 7 tuntia, 1 minuutti |
EVA 3 : Valmistauduttiin Tranquility-moduulin saapumiseen liittämällä kaapeleita moduulille varattuun tilaan runkoelementin ja Unity-moduulin välissä. Tranquilityn on suunniteltu saapuvan asemalle helmikuussa 2010 lennolla STS-130.  Avaruuskävelyllä vaihdettiin myös tietoliikennelaite, asennettiin kaksi uutta GPS-antennia ja vaihdettiin virrankatkaisin. Tällä viimeisellä avaruuskävelyllä ei onnistuttu suorittamaan yhtä kaapelikytkentää. Lisäksi Fuglesangin kypärästä irtosi avaruuskävelyn lopulla kamera, jossa oli lamppu. Hän joutui keskeyttämään avaruuskävelynsä suunniteltua aikaisemmin sillä valoa tarvittiin avaruudessa työskentelyyn.
Tilastoja

159.  Yhdysvaltain miehitetty avaruuslento
128. sukkulalento STS-1:n jälkeen
37. Discoveryn lento
103. avaruussukkula Challengerin onnettomuuden jälkeinen lento
15. avaruussukkula Columbian onnettomuuden jälkeinen lento
30. avaruussukkulalento Kansainväliselle avaruusasemalle
Media

Video: Discovery laukaistaan laukaisualusta LC-39A:ltä Kennedy Space Centeristä lennolle STS-128
Video toiselta avaruuskävelyltä 3.9.2009
STS-128:n laukaisu
Aiheesta muualla

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
Nasan STS-128 kotisivu
Nasan STS-128:n lehdistöpaketti (pdf)
Nasan avaruussukkulasivu
CBS News Coverage of STS-128: Status Report (englanniksi)
STS-128 Kennedyn avaruuskeskuksen mediagalleriassa (Arkistoitu – Internet Archive) (kuvia ja videoita)
Christer Fuglesangin rooli lennolla (Arkistoitu – Internet Archive) (ruotsiksi)
| 0 | 1 | 2 | 3 |
| --- | --- | --- | --- |
|  | Edeltäjä: STS-127 | Nasan avaruussukkulalennot | Seuraaja: STS-129 |
Nicole Stott 1. avaruuskävelyllä
Canadarm2:een kiinnittynyt Fuglesang 2. avaruuskävelyllä ammoniakkisäiliöiden kanssa
Discovery laskeutuu Edwardsin lentotukikohtaan
Union nationale des femmes du Mali

Union nationale des femmes du Mali eli UNFM oli malilainen naisjärjestö vuosina 1974–1991.
Itsenäisen Malin ensimmäinen naisjärjestö oli vuonna 1963 perustettu Sudanin liiton naisten sosiaalitoimikunta. Se toimi etupäässä paikallistasolla ja keskittyi lukutaidon levittämiseen ja valistustyöhön. Valtakunnallista toimikuntaa johtivat presidentti Modibo Keïtan puoliso Keïta Mariam Travélé ja puolueveteraani Diallo Aoua Keïta. Puolueen johtoon kuului vain Aoua Keïta, jonka rinnalle kansalliskokoukseen tuli vuonna 1964 Namissa Touré. Molemmat joutuivat syrjään vuonna 1967 alkaneessa ”aktiivisessa vallankumouksessa”.
Vuoden 1968 vallankaappauksen jälkeen perustettiin sosiaaliasioiden valtiosihteeristö, joka ryhtyi koordinoimaan ruohonjuuritason naistoimintaa. 1970-luvulla alettiin perustaa myös erilaisia kansalaisjärjestöjä. Maata hallinnut sotilasjuntta avasi koulutetuille naisille tien julkishallinnon johtopaikoille. Ensimmäinen nainen Malin hallituksessa oli sosiaaliasioiden valtiosihteeri Cissé Inna Sissoko vuonna 1968.
Malin kansallinen naisliitto UNFM perustettiin vuonna 1974. Se oli aluksi epäpoliittinen järjestö, josta tuli vuonna 1979 osa hallitsevaa Malin kansan demokraattista liittoa. Naisliiton ensimmäinen puheenjohtaja oli maan valtionpäämiehen Moussa Traorén puoliso Traoré Mariam Cissoko. Pääsihteerinä toimi Fatou Tall, puolustusministeri Kissima Doukaran ja turvallisuuspäällikkö Tiécoro Bagayokon sukulainen. Hänet pidätettiin vuoden 1978 vallankaappausyrityksen yhteydessä. Naisliiton toimeenpanevassa komiteassa oli myös muita sotilasjuntan jäsenten sukulaisia.
Naisliitto toimi presidentti Traorén hallinnon tukena, eikä naisten poliittinen toiminta ollut mahdollista sen ulkopuolella. Liiton tavoitteena oli lisätä naisten yhteiskunnallista ja taloudellista osallistumista sekä parantaa heidän sosiaalisia olojaan. Naisliitto oli hyvin organisoitu ja sillä oli näkyvä rooli maan politiikassa. Se sai toteutettua merkittäviä sosiaalisia hankkeita ja osallistui myös kansainväliseen yhteistyöhön. Liiton puheenjohtaja kuului hallitsevan puolueen toimeenpanevaan keskustoimistoon ja sillä oli edustajansa puolueen kansallisneuvostossa. Kuusi naista kuului maan talous- ja sosiaalineuvostoon ja kansalliskokouksessa heidän määränsä vaihteli kahdesta viiteen. Ensimmäinen naisministeri Malin hallituksessa oli Gakou Fatou Niang vuosina 1980–1988. Häntä seurasivat Sidibé Aïssata Cissé 1986–1989 ja Diallo Lalla Sy vuosina 1988–1991.
Naiset osallistuivat aktiivisesti Malin demokratialiikkeeseen 1990-luvun vaihteessa. Kansallisen naisliiton UNFM:n toiminta lakkasi Moussa Traorén hallinnon kaaduttua vuonna 1991. Sen tilalle syntyi tuhansien naisyhdistysten ja kansalaisjärjestöjen toimintaa koordinoiva yhteenliittymä Coordination des associations et ONG féminines du Mali eli CAFO.
Unilitteraalihieroglyfit

Unilitteraalihieroglyfit olivat osa muinaisessa Egyptissä käytettyjä hieroglyfejä, jotka olivat yksittäisiä konsonantteja vastaavia symboleita. Lisäksi on olemassa bilitteraali- ja trilitteraalihieroglyfejä.
Luettelo unilitteraalihieroglyfeistä

Lähde: Atkins & Atkins (2003).
Ulpukka

| Ulpukka |
| --- | --- |

Uhanalaisuusluokitus
 Elinvoimainen  
  
Tieteellinen luokittelu
Domeeni::  Aitotumaiset Eucarya
Kunta::  Kasvit Plantae
Alakunta::  Putkilokasvit Tracheobionta
Kaari::  Siemenkasvit Spermatophyta
Alakaari::  Koppisiemeniset Magnoliophytina
Luokka::  Kaksisirkkaiset Magnoliopsida
Lahko::  Nymphaeales
Heimo::  Lummekasvit Nymphaeaceae
Suku::  Ulpukat Nuphar
Laji::  lutea
Kaksiosainen nimi
 Nuphar lutea  (L.) Sibth. & Sm. 
Katso myös
   Ulpukka Wikispeciesissä   Ulpukka Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OKIUCN-testi OK: 
Ulpukka eli isoulpukka (Nuphar lutea) on Euraasiassa tavattava keltakukkainen vesikasvi. Se kasvaa kaikenlaisissa vesissä pikkulammista, järvistä ja puroista murtovetisiin merenlahtiin saakka. Isoulpukka on Suomessa varsin yleinen aina napapiirin korkeudelle saakka. Isoulpukka muistuttaa paljon toista Suomessa tavattavaa ulpukkalajia, pienikokoisempaa konnanulpukkaa. Isoulpukka on lievästi myrkyllinen ja vaikuttaa syötynä verenpainetta alentavasti.
Lajikuvaus

Ulpukan juurakko on vaakasuora, pitkähkö ja 3–7 cm paksu. Lehdet ovat korvakkeettomia ja niiden ruotien kaikki ilmaontelot ovat samankokoisia. Uposlehtien lapa on pyöreähkö ja kurttuinen. Kelluslehtien ruoti on litteähkön kolmikulmainen. Lehtien lapa on pitkänpyöreä, kooltaan 13–30 × 8–20 cm, kalju ja molemmin puolin vaaleanvihreä. Lehtilavan suonet ovat näennäisen halkihaaraisia ja päättyvät lehtilaitaan. Kukka on keltainen, pallomainen ja 4–6 cm leveä. Verhiö on viisi- tai joskus harvoin kuusilehtinen. Ulommat verholehdet ovat ulkopinnalta vihreitä, sisemmät molemmin puolin keltaisia. Terälehtiä on 15–20 kappaletta ja ne ovat noin kolmasosan verholehtien pituudesta. Emin sikiäin on kehänpäällinen. Emin "kärsämäinen" luottilevy on väriltään keltainen, 7–13 mm leveä, pyöreä ja pyöreäreunainen. Luottisäteitä on 12–20 kappaletta, mutta ne eivät ulotu luottilevyn reunaan saakka ja eivät ole koholla sen pinnasta. Suomessa ulpukka kukkii kesä-elokuussa. Hedelmä kypsyy vedenpinnalla ja sen sisällä on 4–5 mm pitkiä siemeniä. Kukinto tuoksuu uutena makealta ja hieman pistävältä, vanhenevana hieman mädältä. Ulpukan lehdet kestävät virtausta paremmin kuin lumpeen. Toisin kuin lumme, ulpukka pärjää hiljalleen virtaavissakin vesissä.
Ulpukka muistuttaa paljon toista Suomessa tavattavaa ulpukkalajia, pienikokoisempaa konnanulpukkaa (N. pumila). Lajit risteytyvät helposti keskenään. Risteymä tunnetaan nimellä pohjanulpukka (N. lutea × pumila), ja se on varsinkin Pohjois-Suomessa jopa kantalajejaan yleisempi.
Lajikuvaus > Myrkyllisyys

Kaikki ulpukat ovat lievästi myrkyllisiä ja niiden vaikuttavat aineet ovat alkaloidit nufariini ja desoksinufariini. Koko kasvi on myrkyllinen mutta erityisesti sen juurakko. Nufariini vaikuttaa atropiinin ja papaveriinin tavoin kouristuksia laukaisevasti ja verenpainetta alentavasti. Desoksinufariini vaikuttaa myös verenpainetta alentavasti ja sen lisäksi aiheuttaa kouristuksia.
Levinneisyys

Ulpukkaa tavataan lähes koko Euroopassa aivan eteläisimpiä ja pohjoisimpia osia lukuun ottamatta. Levinneisyysalue jatkuu Euroopasta Keski-Siperiaan sekä Turkin kautta Israeliin ja Pohjois-Iraniin asti. Suomessa ulpukka kasvaa alkuperäisenä ja varsin yleisenä aina napapiirin korkeudella saakka. Vain aivan pohjoisimmasta Lapista laji puuttuu kokonaan.
Elinympäristö

Ulpukka on vaatimaton kasvupaikkansa valinnassa ja kelpuuttaa kaikenlaiset vedet pikku lammista, järvistä ja puroista murtovetisiin merenlahtiin saakka. Se kasvaa tavallisesti rantamatalasta runsaan kahden metrin syvyyteen asti kelluslehtisenä, syvemmällä vain uposlehtisenä.
Ulpukan lehtiä syövät muun muassa järvikoisan toukat.
Käyttö

Ulpukan juurakkoja on kasvin myrkyllisyydestä huolimatta käytetty pula-aikoina hätäravintona. Se on vanha rohdoskasvi, jolla on lumpeen tapaan rauhoittavia vaikutuksia.
Kansanomaiset nimet

Suomessa erityisesti ulpukan hedelmän "kärsämäinen" tai "possumainen" muoto on näkynyt kasvin kansanomaisissa nimissä. Pohjanmaalla sitä on kutsuttu jokipossuksi. Muita nimiä ovat muun muassa hilpukka, klupukukka, kärsäkukka, piikapumppuinen, poikapulpukka, plumppu, pumppula, siankärsä, sianmollonen ja sianupponen. Ulpukasta on johdettu myös naisen etunimi Ulpu.
Aiheesta muualla

Kasviatlas 2016: Isoulpukan (Nuphar lutea) levinneisyys Suomessa
Laji.fi: isoulpukka (Nuphar lutea)
Luontoportti: Ulpukka (Nuphar lutea)
Puutarha.net: Isoulpukka Nuphar lutea
Valokki - Nettikasvio: Isoulpukka (Nuphar lutea)
ITIS: Nuphar lutea (englanniksi)
United States Department of Agriculture (USDA): Nuphar lutea (englanniksi)
Flora of China: Nuphar lutea (englanniksi)
| Taksonitunnisteet |
| --- | --- |
Nuphar lutea:  Wikidata: Q146406  Wikispecies: Nuphar lutea  APDB: 149161  BioLib: 3420  BOLD: 291857  CoL: 4846S  Ecocrop: 8002  EoL: 486680  EPPO: NUPLU  EUNIS: 175253  FNA: 220009308  FoC: 220009308  FoIO: NUPLUT  GBIF: 7551339  GRIN: 416165  iNaturalist: 57850  IPNI: 30385379-2  IRMNG: 10592180  ITIS: 503968  IUCN: 164316  MoBotPF: 282915  NatureServe: 2.149432  NBN: NHMSYS0000461107  NCBI: 77113  NZOR: f61d1668-b5db-45e0-abdb-e4088f45d902  NZPCN: 3182  Open Tree of Life: 440936  PalDat: Nuphar_lutea  PfaF: Nuphar lutea  PFI: 983  PPE: nuphar-lutea  Plant List: kew-2384511  PLANTS: NULU  POWO: urn:lsid:ipni.org:names:30385379-2  RHS: 11602  Tropicos: 22600080  WoI: 773  WFO: wfo-0000382140  WoRMS: 1415722  Laji.fi: MX.37845 
Nymphaea lutea:  Wikidata: Q21977620  APDB: 225061  EUNIS: 175254  GBIF: 7326915  IPNI: 309802-2  NZOR: 36127fa1-9821-4a34-b4a8-ed252fcbcb53  POWO: urn:lsid:ipni.org:names:309802-2  Tropicos: 22600142  WFO: wfo-0000382080 
Ulpukan kukinto, keskellä emin luottilevy.
Ulpukan "kärsämäisiä" hedelmiä.
Ulpukan kelluslehtiä.
Unikkolinna

| Unikkolinna |
| --- | --- |
 Unikkolinnan linnavuoren lakea
Sijainti
 Unikkolinna
Koordinaatit:  60°51′22″N, 024°32′26″E
Valtio:  Suomi
Paikkakunta:  Janakkala
Historia
Tyyppi:  Linnavuori
Aiheesta muualla
  Unikkolinna Commonsissa 
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Kivivallia Unikonlinnan laella.
Unikkolinna tai Unikonlinna on Janakkalan kunnassa Rehakan kylässä sijaitseva linnavuori.
Muinaislinna sijaitsee metsämaastossa mäellä, joka on 100 metriä pitkä, 50 metriä leveä ja noin 20 metriä ympäristöään korkeammalla. Mäki on soikean muotoinen, ja se on asettunut luode-kaakko-suuntaisesti. Rinteillä sijaitsee kaksi geologien mukaan ihmisten rakentamaa vallien jäännöstä. Luoteisrinteessä sijaitsee noin 20 metriä pitkä, 1,0–1,5 metriä leveä ja 0,5–0,7 m korkea vallin jäännös. Toinen valli sijaitsee mäen kaakkoispäässä, ja se on 21 metriä pitkä.
Arkeologit ovat esittäneet toisistaan eriäviä käsityksiä siitä, ovatko mäellä olevat rakenteet muinaislinnan varustuksia vai eivät.
Kansanperinteessä

Unikonlinnasta kertoi ensimmäisen kerran Johannes Kristerinpoika Velinus, joka oli Janakkalan kirkkoherrana vuosina 1670–1680. Hän kertoi: ”Unikonlinnassa näkyy vuorelle suuria kiviä ympäriinsä asetettuina, niin kuin linna (Skantz) on ollut. Jättiläisetovat muinoin siellä keskenään tapelleet.”lähde?
H. J. Appelgren kuvailee Unikonlinnaa seuraavasti: ”Linna sijaitsee kaakosta luoteeseen menevällä kallioharjanteella Sitä ympäröi kolmelta puolen tasainen, metsittynyt alankomaa, joka ulottuu Rehakan kartanoon lännessä ja Rehakan järveen. Se on 24 metriä korkea. Kukkula on päältä soikeanmuotoinen, 130 askelta pitkä ja 50 askelta leveä. Sen kaakkoispää nousee harjulta penkereinä. Päälle noustaessa on vastassa 25 askeleen mittainen kivivallin jäännös. Koillinen vierre ja lounainen puoli ovat jyrkkä. Vuoren eteläkulmasta pääsee mäen päälle noin 10 askeleen levyistä rotkoa myöten. Tämä on varustettu matalaksi rakennetulla vallilla kaakosta lounaaseen. Pohjoispäässä on mäen poikki lounaasta koilliseen noin 20 askeleen pituinen vallinpätkä.”lähde?
Unikonlinna on todennäköisesti ollut pakanuuden aikainen pakolinna, kuten muutkin Suomen noin sadasta muinaislinnasta. Unikonlinna voitaneen sijoittaa noin vuoden 800 jaa. vaiheille.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Unikkolinna Wikimedia Commonsissa
Unikonlinnan linnavuori (retkipaikka.fi)
Suomen muinaislinnat
| --- | --- |
Ahvenanmaa:  Borgbodan linnavuori • Borgdalsbergin linnavuori • Borgön linnavuori • Hammarlandin linnavuori • Jomalan linnavuori • Svelandsberget
Etelä-Karjala:  Kannuksen linnavuori • Kuivaketveleen linnavuori • Lassilan linnavuori • Pieni Linnamäki • Turasalon linnavuori • Sarajärven linnavuori • Suuri Pyhäkalan Linnavuori
Etelä-Savo:  Haukiveden linnasaari • Ihanteensalon linnavuori • Ikoinniemen linnavuori • Otavan linnavuori • Otralan linnavuori • Sairilan linnavuori • Sulkavan linnavuori • Vatilan linnavuori
Kanta-Häme:  Aulangonlinna • Hakoisten linnavuori • Hakovuori • Hangastenmäen linnavuori • Hyypiönvuori • Kestinpäänkallio • Kiianlinna • Kotkonlinna • Kyläkallio • Lammin Linnamäki • Laurinkallio • Lippilinnanmäki • Mantereenlinna • Palvaanlinna • Piilosaari • Tenholan linnavuori • Teponlinna • Unikkolinna
Keski-Suomi:  Linnasenvuori • Pukinvuori • Päijälän linnavuori
Kymenlaakso:  Kirkkovuori • Kuoppalan linnavuori • Salmenkylän Linnamäki
Pirkanmaa:  Apianlahden linnosaari • Arasalon linnavuori • Eskolanvuori • Hiukkasaari • Huntilan linnavuori • Kaakilan linnankallio • Kirvunlinna • Lammelan muinaislinna • Nuutajärven linnavuori • Pentin linnavuori • Pirunlinna • Rapolan muinaislinna • Rutajärven linnavuori • Siuron linnavuori • Valkkisten linnamäki • Veneslinna
Pohjois-Karjala:  Havukkakallio • Linnalampi
Päijät-Häme:  Hankaan linnavuori • Hämeenkosken linnakallio • Kapatuosian linnavuori • Kiiluanmäen linnoitus • Nuppilinna • Pyhäjärven linnanmäki • Salajärven Linnakallio • Villampi • Virmailan linnasaari
Satakunta:  Harolan linnaluoto • Kauttuan linnavuori • Kokemäen linna • Liinmaan linna • Räätikäsvuori
Uusimaa:  Bocklintin linnavuori • Bonäsholmenin linnavuori • Grabbacka • Haveråkersberget • Husholmenin linna • Iso Linnanmäki • Junkarsborg • Pöykärin linnavuori • Riddarkilin viikinkivallit • Sipoonlinna • Skällbergetin muinaislinna • Sutarkullan linnavuori • Uusipöylin linnavuori • Vartiokylän linnavuori
Varsinais-Suomi:  Borgholmin linnasaari • Bårnholm • Hakastaron linna • Hautvuori • Huttalan linnavuori • Häävälän linnamäki • Kajamonvuori • Kaskalan Linnanmäki • Kaupinlinna • Kirkkelinna • Knuuttilan linnasmäki • Koljolan linnavuori • Kulhon linnavuori • Kuuvanvuori • Kärmeorvonmäki • Lallisen linnavuori • Lankvuori • Lautkankareen linnamäki • Liedon Vanhalinna • Luonnonmaan linnavuori • Mynämäen linnavuori • Nakolinna • Nousiaisten linnamäki • Nousiaisten linnavuori • Pailinnan linnamäki • Prusin linnasmäki • Pussilan linnavuori • Pöylän linnanmäki • Pöytiön linnamäki • Rekottilan linnavuori • Repolan Linnavuori • Rikalan Linnamäki • Muurmäki • Seppälän linnavuoret • Tontereenmäki • Vaimaron linnavuoret • Veitakkalan linnavuori • Viikan linnavuori • Vinkkilän linnavuori • Yltjärven linnavuori
Unissapuhuminen

Unissapuhuminen on puhumista unen aikana. Se voi koostua lyhyistä, harvoista ja epätunnepitoisista tokaisuista, tai se voi olla minuutteja kestävä puhe, joka on ilmaisuvoimainen ja kielellisesti korrekti ja koherentti. Herättyään henkilö ei yleensä muista puhuneensa.
Kaikista ihmisistä vähintään 7–15 prosenttia kertoo puhuvansa unissaan, ja arviolta 30–75 prosenttia sanoo puhuneensa unissaan ainakin joskus elämänsä aikana. Unissapuhumista arvellaan esiintyvän eniten lapsilla ja nuorilla. Tapa ei yleensä ala enää aikuisiässä, ja se loppuu yleensä 25 ikävuoteen mennessä. Ilmiön oletettu väheneminen aikuisiällä saattaa kuitenkin johtua siitä, että unissapuhumisesta kertovat usein lapsen vanhemmat ja huonetoverit.
Unissapuhumisella arvioidaan olevan osittain perinnöllinen tausta. Erään tutkimuksen mukaan itsekin unissaan puhuneilla vanhemmilla on noin 30 prosentin todennäköisyydellä unissaan puhuvia lapsia, kun muilla vanhemmilla tällaisia lapsia on vain 5 prosentin todennäköisyydellä.
Unissapuhuminen on vaaratonta, mutta sitä esiintyy usein yhdessä unihäiriöiden kanssa, hermoihin vaikuttavien sairauksien tai vammojen yhteydessä, tai hermoihin vaikuttavien lääkkeiden vaikutuksesta. Sen sijaan unissakävelyn tai yöllisten kauhukohtausten yhteydessä unissapuhumista ei erityisesti esiinny. Myöskään REM-unen kanssa unissapuhumista ei kovinkaan paljon esiinny, vaan sitä esiintyy selvästi useammin NREM-unen loppuvaiheissa.
Star Trek IV: kotiinpaluu

| Star Trek IV: kotiinpaluu Star Trek IV – aikamatka> Star Trek IV: The Voyage Home |
| --- | --- |

Ohjaaja:  Leonard Nimoy 
Käsikirjoittaja:  Steve Meerson,  Peter Krikes,  Harve Bennett,  Nicholas Meyer Tarina: Leonard Nimoy,  Harve Bennett 
Tuottaja:  Harve Bennett
Säveltäjä:  Leonard Rosenman
Kuvaaja:  Donald Peterman
Leikkaaja:  Peter E. Berger
Pääosat:  William Shatner, Leonard Nimoy, DeForest Kelley, James Doohan, George Takei, Walter Koenig, Nichelle Nichols
Valmistustiedot
Valmistusmaa:  Yhdysvallat
Tuotantoyhtiö:  Paramount Pictures
Levittäjä:  Paramount Pictures Netflix
Ensi-ilta:  26. marraskuuta 1986 / 17. helmikuuta 1989 Suomessa
Kesto:  119 min
Alkuperäiskieli:  englanti
Budjetti:  27 milj. USD
Edeltäjä:  Star Trek III: Spockin paluu
Seuraaja:  Star Trek V: The Final Frontier
Aiheesta muualla
IMDb 
Elonet
AllMovie
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Star Trek IV: kotiinpaluu, myös Star Trek IV – aikamatka (Star Trek IV: The Voyage Home) on Leonard Nimoyn ohjaama neljäs Star Trek -sarjan elokuva vuodelta 1986.
Rooleissa

| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
|  William Shatner  | … |  James T. Kirk   |
|  Leonard Nimoy  | … |  Spock   |
|  DeForest Kelley  | … |  Leonard McCoy   |
|  James Doohan  | … |  Scott   |
|  George Takei  | … |  Sulu   |
|  Walter Koenig  | … |  Chekov   |
|  Nichelle Nichols  | … |  Uhura   |
Saksan jalkaväen harjoitusohjesääntö

Saksan jalkaväen harjoitusohjesääntö on suomalaisten jääkärien Berliinissä vuonna 1915 julkaisema
sotilaskäsikirja. Kirja jaettiin jääkäreille vuoden 1916 alussa.
Kirjan koko on A6 ja siinä on 109 sivua. Esilehdellä lukee kirjan nimi muodossa Saksan jalkaväen harjoitusohjesääntö - kouluutus(sic.) - suomennos. Tekijän nimeä, julkaisijaa tai alkuteoksen nimeä siihen ei ole merkitty. Tämä on olosuhteiden kannalta ymmärrettävää: sotilaskäsikirjan ei haluttu johdattavan käyttäjien eli jääkärien tai heidän täsmällisten taustavoimiensa jäljille. Kannet ovat mustat. Kirjan sisältö on jaettu 249:ään numeroituun kohtaan.
Heikki Nurmio (1933) mainitsee, että ohjesäännön kääntäminen oli tulevan Suomalaisen sotilaskäsikirjan alkutyö. Edelleen hän kuvaa, että ohjesääntöä varten oli kehitettävä suomalaisia komentosanoja. "Miltä tuntui esimerkiksi 'Seitzengewehr - plantz auf!'-komennon rinnalla 'Pistimet - kiinni!' Vasta käytännössä ne saivat kaikunsa." Nurmion mainitsema esimerkki on kohdasta Otteet / Pistimen kiinnitys ja tuppeenvienti, ohje n:o 43.
Saksan jalkaväen harjoitusohjesäännön nimiölehti
Kirjan sisältö

Johdatus
I. Komppania
A. Sulettu järjestys
1. Yksityisopetus
2. Komppania
B. Avoin järjestys
1. Ampujan yksityisopetus
2. Ruotu ja ryhmä
3. Joukkue
4. Komppania
II. Pataljoona
III. Rykmentti