stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Chilensimppu

| Chilensimppu> Tieteellinen luokittelu |
| --- | --- |
Domeeni::  Aitotumaiset Eucarya
Kunta::  Eläinkunta Animalia
Pääjakso::  Selkäjänteiset Chordata
Alajakso::  Selkärankaiset Vertebrata
Luokka::  Viuhkaeväiset Actinopterygii
Lahko::  Simppukalat Scorpaeniformes
Heimo::  Chilensimput Normanichthyidae  Clark, 1937
Suku::  Normanichthys  Clark, 1937
Laji::  crockeri
Kaksiosainen nimi
 Normanichthys crockeri  Clark, 1937 
Katso myös
   Chilensimppu Wikispeciesissä  
Infobox OKNimi-testi OK: 
Chilensimppu (Normanichthys crockeri) on simppukaloihin kuuluva kalalaji, jota tavataan trooppiselta Tyyneltämereltä. Se on ainoa laji chilensimppujen (Normanichthyidae) heimossa.
Chilensimppu on pienikokoinen kala, joka kasvuu suurimmillaan noin 11 cm pitkäksi. Lajin levinneisyysalue ulottuu Perun Chimbotesta Chilen Mocha-saarelle. Ne elävät tyypillisesti lähellä rannikkoa alle 200 metrin syvyydessä. Chilensimput ovat suhteellisen yleisiä ja  liikkuvat parvissa. Niiden ravintoa ovat  vesikasvit, pienet kalat sekä pienet selkärangattomat eläimet, kuten planktoneläimet.
Carvahall

Carvahall on Eragonin kotikylä Christopher Paolinin kirjoittamassa Perillinen-trilogiassa.
Yleistä

Carvahall on pieni kylä, joka sijaitsee Palancarin laaksossa. Palancarin laaksossa on myös toinen kylä, Therinsford. Eragon kasvoi Carvahallissa ja asuu sen lähellä maatilalla. Kylä on sen verran pieni, että se ei pysty tuottamaan kaikkia elintarvikkeita. Sen vuoksi suurin osa tarvikkeista tuodaan muista kylistä tai kaupungeista. Carvahallissa käy myös joka vuosi keväällä kaupankävijöitä, joilta kylän asukkaat ostavat elintarvikkeitaan.
Asukkaita

Sloan - teurastaja
Katrina - Sloanin tytär
Garrow - Eragonin eno
Roran - Garrowin poika
Horst - seppä
Elain - Horstin vaimo
Albriech - Horstin poika
Baldor - Horstin poika
Brom - tarinankertoja
Gertrude - parantaja
Aiheesta muualla

Wikia Perillinen kirjasarjasta
Dansk Melodi Grand Prix 1961

| Eurovision laulukilpailu 1961  Tanskan euroviisukarsinta> Dansk Melodi Grand Prix 1961 |
| --- | --- |
Päivämäärä:  19. helmikuuta 1961
Tapahtumapaikat:  Fredericia-teatteri, Fredericia
Juontaja(t):  Sejr Volmer-Sørensen
Kapellimestari:  Kai Mortensen
Voittaja:  Dario Campeotto ”Angelique”
Tanska Eurovision laulukilpailussa Virallinen verkkosivusto 
 ◄ 1960  1962 ► 
Dansk Melodi Grand Prix 1961 oli Tanskassa järjestetty laulukilpailu, jossa valittiin Tanskan edustaja Eurovision laulukilpailuun 1961. Kilpailuun lähetettiin 384 ehdotuskappaletta, joista valittiin seitsemän finaalikappaletta. Finaali pidettiin 19. helmikuuta Fredericia-teatterissa Fredericiassa. Voittajan valitsi kymmenhenkinen raati, jonka jäsenistä kukin antoi kolmelle suosikilleen jokaiselle yhden pisteen. Kilpailun voitti Dario Campeotto kappaleella "Angelique".
Tulos

| Numero | Artisti | Kappale | Lauluntekijä(t) | Pisteet | Sija |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 1 | Pedro Biker | "Min guitar og jeg" | Vilfred Kjær, Sven Buemann | 6 | 3 |
| 2 | Katy Bødtger | "Hamlet" | Harry Jensen, Thøger Olesen | 0 | 5 |
| 3 | Gustav Winckler | "Vi lever kun en enkelt gang" | Otto Lington, Alfred Holck | 0 | 5 |
| 4 | Birthe Wilke | "Jetpilot" | Hans Schreiber, Arvid Müller | 7 | 2 |
| 5 | Otto Brandenburg | "Godnat lille du" | Bjarne Hoyer, Ida From | 3 | 4 |
| 6 | Raquel Rastenni & Grethe Sønck | "Hjemme hos os" | Kjeld Bonfils, Thøger Olesen | 0 | 5 |
| 7 | Dario Campeotto | "Angelique" | Aksel V. Rasmussen | 14 | 1 |
Chilenpikkutiira

| Chilenpikkutiira |
| --- | --- |

Uhanalaisuusluokitus
 Erittäin uhanalainen  
  
Tieteellinen luokittelu
Domeeni::  Eukaryootit Eucarya
Kunta::  Eläinkunta Animalia
Pääjakso::  Selkäjänteiset Chordata
Alajakso::  Selkärankaiset Vertebrata
Luokka::  Linnut Aves
Lahko::  Rantalinnut Charadriiformes
Heimo::  Tiirat Sternidae
Suku::  Tiirat Sterna
Laji::  lorata
Kaksiosainen nimi
 Sterna lorata  (Philippi & Landbeck, 1861) 
Katso myös
   Chilenpikkutiira Wikispeciesissä   Chilenpikkutiira Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OKIUCN-testi OK: 
Chilenpikkutiira (Sterna lorata) on eteläamerikkalainen tiira. Sen elinympäristö käsittää Tyynenmeren rannikon Ecuadorin pohjoisosan Guayaquilista Pohjois-Chilen Tarapacáan. Sen populaation koko on todennäköisesti noin 1 000–3 000 yksilöä. Rudolph Amandus Philippi ja Christian Ludwig Landbeck kuvailivat lajin holotyypin Chilen Aricasta 1861.
D. G. Monrad

| D>  G. Monrad |
| --- | --- |

Tanskan pääministeri
 31. joulukuuta 1863 – 11. heinäkuuta 1864  
Monarkki:  Kristian IX
Edeltäjä:  Carl Christian Hall
Seuraaja:  Christian Albrecht Bluhme
Henkilötiedot
Syntynyt: 24. marraskuuta 1811 Kööpenhamina, Tanska
Kuollut: 28. maaliskuuta 1887 (75 vuotta) Nykøbing Falster, Tanska
Tiedot
Puolue:  Kansallisliberaalinen puolue
Ditlev Gothard Monrad (24. marraskuuta 1811 Kööpenhamina – 28. maaliskuuta 1887 Nyköping) oli tanskalainen piispa ja poliitikko, joka toimi Tanskan pääministerinä vuosina 1863–1864. Hän joutui eroamaan Tanskan–Preussin sodan käännyttyä Tanskalle tappiolliseksi.
Elämäkerta

Monrad valmistui 1836 teologian kandidaatiksi ja 1838 maisteriksi pääaineenaan seemiläiset kielet. Hänestä tuli jo nuorena poliittisen liberalismin kannattaja ja hän oli 1830- ja 1840-luvuilla mukana uudistusliikkeessä, joka vaati Tanskaan perustuslaillista ja parlamentaarista hallintoa. Monrad toimitti vuodesta 1839 alkaen useita vapaamielisinä tunnettuja poliittisia lehtiä ja kuului 1841–1846 Kööpenhaminan kaupunginvaltuustoon. Hänestä tuli yksi kansallisliberaalien johtajista. Monrad valittiin vuonna 1846 ensimmäisen kerran säätyvaltiopäiville, mutta hän ei ottanut paikkaa vastaan vaan ryhtyi papiksi Lollandiin. Kuninkaan lupauduttua perustuslailliseen hallintoon maaliskuussa 1848 Monradista tuli kirkollisasiainministeri uuteen hallitukseen ja hän suurelta osin luonnosteli samana vuonna hyväksytyn Tanskan perustuslain (ns. heinäkuun perustuslaki). Hän erosi hallituksesta marraskuussa 1848, sillä hän ei tukenut Etelä-Slesvigin valloittamiseksi aloitettua sotaa. Monrad toimi Lolland-Falsterin hiippakunnan piispana 1849–1854. Hän oli samanaikaisesti myös edustajana kansankäräjillä lähes yhtäjaksoisesti 1849–1865 ja saavutti siellä suuren vaikutusvallan. Monrad oli uudelleen kirkollisministerinä 1859 ja 1860–1863 sekä samanaikaisesti sisäministerinä 1860–1861. Hän oli myös Tanskan valtaneuvoston jäsen 1856–1863 ja maan kansakoulutoimen johtaja vuodesta 1855.
Monradista tuli pääministeri joulukuussa 1863. Tanskan suhteet Saksan valtioihin olivat kiristyneet varsinkin edellisen, Carl Christian Hallin johtaman hallituksen aikana. Välttääkseen uhkaavan sodan Preussia ja Itävaltaa vastaan Monrad ehdotti hiljattain säädetyn ns. marraskuun perustuslain peruuttamista, mutta ei halunnut kuninkaan kumoavan sitä omavaltaisesti. Sodan puhjettua Monradin katsottiin olleen vastuussa Tanskan vastoinkäymisistä. Kenraalien neuvoista piittamatta hän ei antanut Tanskan joukoille lupaa perääntyä Dybbølistä, jonka preussilaiset huhtikuussa 1864 valtasivat. Sen jälkeen hän yritti saada Englannilta sotilaallista tukea Tanskalle, jotta edes osa Slesvigistä saataisiin pidettyä. Kun tanskalaiset joutuivat perääntymään myös Alsin saarelta, Monrad joutui eroamaan 11. heinäkuuta 1864 pääministerin tehtävistä. Hän äänesti parlamentissa Wienin rauhansopimuksen hyväksymistä vastaan, sillä hänen mielestään jopa Tanskan liittäminen kokonaan Preussiin olisi ollut parempi kuin Slesvigin jakaminen.
Pian pääministerikautensa jälkeen Monrad vetäytyi kokonaan politiikasta. Hän asui vuosina 1865–1869 Uudessa-Seelannissa ja viljeli maata, mutta joutui palaamaan terveysongelmien vuoksi Tanskaan. Hän palasi papinuralle ja hänet nimitettiin 1871 uudelleen Lolland-Falsterin piispaksi. Monrad kirjoitti myöhempinä vuosinaan useita uskonnollisia ja teologisia teoksia ja julkaisi poliittista kirjeenvaihtoaan. Hän oli vielä 1882–1886 kansankäräjillä liberaalien oikean siiven edustajana ja vastusti J. B. S. Estrupin hallitusta.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta D. G. Monrad Wikimedia Commonsissa
D. C. Williams

D. C. Williams vuonna 1983.
Donald Cary Williams (28. toukokuuta 1899 Kalifornia – 16. tammikuuta 1983 Kalifornia) oli yhdysvaltalainen filosofi, joka toimi Harvardin yliopiston filosofian professorina.
Williams tunnetaan muun muassa trooppi-käsitteen käyttöönotosta metafysiikassa artikkelissaan ”The Elements of Being” (1953).
Julkaisuja > Teokset

The Ground of Induction.  Cambridge:  Harvard U. Press. Russell and Russell, 1947.
Principles of Empirical Realism.  Springfield Ill:  C. C. Thomas, 1965.
Julkaisuja > Artikkeleita

The Principle of alternation. Monist, 1923, 33. vsk, s. 586-600.
The definition of yellow and of good. J. Phil, 1930, 27. vsk, s. 515-527.
On Having Ideas in the Head. J. Phil, 1932, 29. vsk, s. 113-121.
Ethics as Pure Postulate. Phil. Rev, 1933, 42. vsk, s. 399-411.
The Innocence of the Given. J. Phil, 1933, 30. vsk, s. 617-628.
The Inductive Argument for Subjectivism. Monist, 1934, 44. vsk, s. 80-107.
Mr. Stace's 'Refutation of Realism. Mind, 1934, ns. 43. vsk, s. 357-358.
Scientific Method and the Existence of Consciousness. Psychol. Rev, 1934, 41. vsk, s. 461-479.
The Nature and Variety of the Apriori. Analysis, 1938, 5. vsk, s. 85-94.
Induction and the External World. Phil. Sci, 1938, 5. vsk, s. 181-188.
”William James and the Facts of Knowledge”, In Commemoration of William James, 1842-1942, s. 95-126.  Columbia U. Press, 1941.
Naturalism and the Nature of Things. Phil. Rev, 1944, 53. vsk, s. 417-443.
Realism. (runo) J. of Phil, 1945, 42. vsk, s. 577.
The Challenging Situation in the Philosophy of Probability. Phil. Phenomenol. Res, -, 6. vsk, s. 67-86.
On the Derivations of Probabilities from Frequencies. Phil. Phenomenol. Res, 1945, 5. vsk, s. 449-484.
Scientific Evidence and Action Patterns. Phil. Rev, 1946, 55. vsk, s. 580-586.
Induction and the Future. Mind, -, 57. vsk, s. 226-229.
”Probability, Induction, and the Provident Man”, teoksessa Farber, Marvin (toim.): Philosophic Thought in France and the United States.  U. of Buffalo Press, 1950.
Review of Kneale: Probability and Induction. Phil. Phenomenol. Res, 1950, 10. vsk, s. 578-580.
Review of Reichenbach: The Theory of Probability. Phil. Phenomenol. Res, -, 11. vsk, s. 252-257.
Henle, Paul & Kallen, H. & Langer, S. K.: ”The Sea Fight Tomorrow”, Structure, Method, and Meaning.  -, 1951.
The Myth of Passage. J. Phil, 1951, s. 457-472.
Prof. Carnap's Philosophy of Probability. Phil. Phenomenol. Res, 1952, 13. vsk, s. 103-121.
On the Direct Probability of Induction. Mind, -, 62. vsk, s. 465-483.
On the Elements of Being. Rev. Metaphysics, 1953, 7. vsk, s. 3-18, 171-192.  Artikkelin verkkoversio.
Prof. Linsky on Aristotle. Phil. Rev, 1954, 63. vsk, s. 253-255.
More on the Ordinariness of History. J. Phil, 1955, 52. vsk, s. 646-651.
Form and Matter. Phil. Rev, 1958, 64. vsk, s. 291-312, 499-421.
Mind as a Matter of Fact. Rev. Metaphysics, 1959, 13. vsk, s. 203-225.
Universals and Existents. Australasian Journal of Philosophy, March 1986, 64. vsk, nro 1.
Chilennystytähti

| Chilennystytähti |
| --- | --- |
 Chilennystytähden mykeröjä.
Tieteellinen luokittelu
Kladi::  Siemenkasvit
Kladi::  Koppisiemeniset
Kladi::  Aitokaksisirkkaiset
Kladi::  Asteridit
Lahko::  Asterales
Heimo::  Asterikasvit
Suku::  Nystytähdet Sigesbeckia
Laji::  serrata
Kaksiosainen nimi
 Sigesbeckia serrata  L. 
Katso myös
   Chilennystytähti Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OK: 
Chilennystytähti (Sigesbeckia serrata) on yksivuotinen asterikasvilaji, joka on kotoisin Etelä-Amerikasta Chilestä. Se on 40–120 senttimetriä korkeaksi kasvava haarovavartinen, nystykarvainen ruoho. Lehdet ovat leveän suikeat, laidasta säännöllisesti nyhähampaiset ja ruodista siipipaltaiset. Mykeröt ovat noin yhden senttimetrin levyiset ja niissä kasvaa vaatimattomat keltaiset kukat. Mykeröitä ympäröivät pitkä harittavat kehtosuomut, jotka ovat runsaiden nystykarvojen peitossa.
Pohjoismaissa chilennystytähti on hyvin harvinainen satunnaistulokas. Suomessa laji on havaittu yhden kerran, vuonna 2020 Uudellamaalla.
Vääntelänkoski

| Vääntelänkoski |
| --- | --- |
 Vääntelänkoskea elokuussa 2010
Maat:  Suomi
Kunta:  Lieto
Joki:  Aurajoki
Pituus:  100 m
Pudotuskorkeus:  1,5 m
Vääntelänkoski (myös Väänteenkoski) on Aurajoen toiseksi alin koski Liedossa. Kosken pituus on 100 metriä ja pudotus noin 1,5 m. Keskellä viljelysmaisemaa sijaitsevan kosken pohja muodostuu laakeista kallioista. Kosken ylittää kävelysilta. Aiemmin koskessa on ollut mylly, joka purettiin vuonna 1958. Lähellä koskea on eräs Aurajokilaakson harvoista hakamaista.
Vääna

Väänan kartano
Vääna
Vääna (saks. Fähna) on 252 asukkaan kylä Harkun kunnassa Viron Harjumaalla.
Vääna jõgi virtaa Väänan vierestä. Kylän länsipuolella sijaitsee järvi Tõlinõmme järv. Kylässä sijaitsee Väänan kartano, joka on mainittu ensimmäisen kerran vuonna 1325. Kartanon nykyinen barokkityylinen päärakennus on 1790-luvulta.
Dave Christian

| Mitalit | Mitalit | Mitalit |  |
| --- | --- | --- | --- |
|  Dave Christianin pelipaita vuoden 1980 olympiakisoista. |  Dave Christianin pelipaita vuoden 1980 olympiakisoista. |  Dave Christianin pelipaita vuoden 1980 olympiakisoista. |  |
Maa:   Yhdysvallat
Miesten jääkiekko
|  Olympialaiset  |  Olympialaiset  |  Olympialaiset  |  |
|  Kultaa | Lake Placid 1980 | jääkiekko |  |
| Kanada-cup  | Kanada-cup  | Kanada-cup  |  |
|  Hopeaa | Kanada-cup 1991 | jääkiekko |  |
David William Christian (s. 12. toukokuuta 1959 Warroad, Minnesota) on yhdysvaltalainen entinen jääkiekkoilija. Hän oli pelipaikaltaan hyökkääjä. Hänen isänsä, Bill Christian, oli mukana Yhdysvaltojen olympiajoukkueessa 1960 ja 1964.
Christian aloitti uransa Pohjois-Dakotan yliopiston joukkueessa, jossa pelasi kaudet 1977–1979. Winnipeg Jets varasi hänet NHL:ään 1979 varaustilaisuuden toisella kierroksella numerolla 40. Syksyllä 1979 Christian nimitettiin USA:n olympiajoukkueeseen. Joukkue voitti 1980 talviolympialaisissa sensaatiomaisesti kultaa. Välittömästi olympialaisten jälkeen Christian aloitti NHL-uransa. Hän pelasi Winnipeg Jetsissä aina vuoteen 1983 saakka, jolloin siirtyi Washington Capitalsiin. Hän pelasi Washingtonissa seuraavat runsaat kuusi kautta, jonka jälkeen siirtyi kesken kauden 1989–1990 Boston Bruinsiin. Bruinsissa pelatun puolentoista kauden jälkeen hän pelasi vielä kauden 1991–1992 St Louis Bluesissa ja kauden 1992–1993 Chicago Blackhawksissa. Kaudella 1993–1994 Christian pelasi enää yhdeksän ottelua Blackhawksissa kauden mennessä pääosin IHL-joukkue Indianapolis Icen paidassa. Kaudet 1994–1996 hän pelasi vielä IHL:ssä Manitoba Moosessa, ennen kuin lopetti uransa.
Christian pelasi uransa aikana Yhdysvaltojen maajoukkueessa moneen otteeseen. 1980 olympiaturnauksen lisäksi hän oli mukana 1981 ja 1989 MM-kisoissa sekä 1981, 1984 ja 1991 Kanada-Cupissa. Yhteensä hän teki NHL:ssä runkosarjassa 1009 ottelussa 340 maalia ja 433 syöttöä eli 773 tehopistettä. Pudotuspeleissä vastaavat tehot olivat 102 ottelussa 32 maalia ja 25 syöttöä eli 57 pistettä.
Aiheesta muualla

Dave Christian The Internet Hockey Databasessa (englanniksi)
Christian legendsofhockey.netissä
Yhdysvaltain joukkue – Talviolympialaiset 1980
1 Janaszak |
3 Morrow |
5 Ramsey |
6 Baker |
8 Silk |
9 Broten |
10 Johnson |
11 Christoff |
15 Wells |
16 Pavelich |
17 O’Callahan |
19 Strobel |
20 Suter |
21 Eruzione |
23 Christian |
24 McClanahan |
25 Schneider |
27 Verchota |
28 Harrington |
30 Craig |
Valmentaja Brooks
Chilenmeriharakka

| Chilenmeriharakka |
| --- | --- |

Uhanalaisuusluokitus
 Elinvoimainen  
  
Tieteellinen luokittelu
Domeeni::  Eukaryootit Eucarya
Kunta::  Eläinkunta Animalia
Pääjakso::  Selkäjänteiset Chordata
Alajakso::  Selkärankaiset Vertebrata
Luokka::  Linnut Aves
Lahko::  Rantalinnut Charadriiformes
Alalahko::  Kahlaajat Charadrii
Heimo::  Meriharakat Haematopodidae
Suku::  Meriharakat Haematopus
Laji::  ater
Kaksiosainen nimi
 Haematopus ater  Vieillot, 1825 
Katso myös
   Chilenmeriharakka Wikispeciesissä   Chilenmeriharakka Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OKIUCN-testi OK: 
Haematopus ater
Chilenmeriharakka (Haematopus ater) on eteläamerikkalainen kahlaajalintu. Sen esiintymisalue ulottuu Perun rannikon pohjoisosan Lambayequesta Tulimaahan ja sieltä Atlantin rannikkoa pohjoiseen, eteläisen Argentiinan Chubutiin saakka. Lajia esiintyy myös Falklandsaarilla. Chilenmeriharakan holotyypin kuvailivat Louis Jean Pierre Vieillot ja Paul-Louis Oudart Magalhãesinsalmelta 1825.
Charles Osborne

Charles Osborne (2. huhtikuuta 1894 – 1. toukokuuta 1991)[lähde? ] oli yhdysvaltalainen henkilö, joka poti hikkaa yhtäjaksoisesti 68 vuotta (1922–1990). Hänen hikkansa alkoi kesken sian teurastuksen. Hikkakohtauksen aikana hän eli melko normaalia elämää. Hikotukset harvenivat kohtauksen loppua kohti, kunnes vuonna 1990 tyystin loppuivat, mutta seuraavana vuonna hän kuoli  mahahaavaan. Koko kohtauksen aikana hikotuksia kertyi arvion mukaan noin 430 000 000. Osbornella oli kahdeksan lasta kahdesta avioliitosta.
Lähde

Guinness Ennätyskirja lähde tarkemmin?
Congo (elokuva)

| Congo |
| --- | --- |
 Alkuperäinen elokuvateatterijuliste
Ohjaaja:  Frank Marshall
Käsikirjoittaja:  Michael Crichton (kirja)  John Patrick Shanley
Tuottaja:  Frank Marshall Frank Yablans Kathleen Kennedy Sam Mercer Paul Deason Michael Backes
Säveltäjä:  Jerry Goldsmith
Kuvaaja:  Allen Daviau
Leikkaaja:  Anne V. Coates
Tuotantosuunnittelija:  Allen Daviau
Pääosat:  Laura Linney Dylan Walsh Ernie Hudson
Valmistustiedot
Valmistusmaa:   Yhdysvallat
Tuotantoyhtiö:  Paramount
Levittäjä:  Paramount Pictures
Ensi-ilta:   9. kesäkuuta 1995   25. elokuuta 1995
Kesto:  109 min
Alkuperäiskieli:  englanti
Budjetti:  50 000 000 $
Aiheesta muualla
IMDb 
Elonet
AllMovie
Infobox OKNimi-testi OK: 
Congo on Michael Crichtonin vuonna 1980 julkaistuun menestysromaaniin perustuva seikkailuelokuva. Se valmistui vuonna 1995. Ohjauksesta vastasi Frank Marshall.
Elokuva menestyi kaupallisesti hyvin, mutta arvostelijat kritisoivat sitä gorilla-pukujen käytöstä CGI-tekniikan sijaan. Syy tähän on, että toisin kuin Jurassic Parkin nahkapeitteiset dinosaurukset, olisi karvaisten gorillojen animointi ollut todella vaikeaa.
Gorillojen äänet loi monipuolinen ääninäyttelijä Frank Welker, joka on tunnettu useista elokuvista etenkin eläinten äänenä.
Tarina

TraviCom-viestintäteknologiaorganisaation johtaja R.B. Travis (Baker) lähettää uudenlaisen satelliittiteknologian onnistumisen toivossa elektroniikkaekspertti Karen Rossin (Linney) Afrikkaan, Kongon viidakkoon etsimään timantteja ja poikaansa Charlieta (Campbell), jonka retkikunta katosi etsiessään timantteja yhtiön laser-projektia varten. Samaan aikaan eläintutkija Peter Elliott (Walsh) ja hänen apulaisensa Richard (Heslov) valmistautuvat matkaan päämääränä myös Kongo, tarkoituksenaan palauttaa koetestigorilla Amy sen omaan elinympäristöön. Ainoa ongelma on, ettei Peter saa tutkimuslaitokselta rahoitusta matkaa varten. Romanialainen, hyväntekijäksi itseään kutsuva rikas mies Herkermer Homolka (Curry) saapuu Peterin luokse ja sanoo kustantavansa matkan, perimmäisenä syynä löytää muinainen Zinjin kaupunki timantteineen. Lentokentällä kuitenkin ilmenee ongelmia polttoaineen maksamisessa ja silloin Karen tulee paikalle. Hän pääsee mukaan samalla lentokoneella maksettuaan polttoaineen.
Retkikunta saapuu Afrikkaan, jossa heidän oppaakseen liittyy palkkionmetsästäjä Munro Kelly (Hudson). Seurue yrittävää salamatkustaa Zaireen, sillä presidentti yritettiin juuri salamurhata ja koko maa on poikkeustilassa. He jäävät kiinni mutta lahjottuaan kapteeni Wantan (Lindo) he pääsevät lentokoneella Zairen rajalle mukanaan kymmenen apulaista. Pian heidät kuitenkin huomataan ja kone yritetään ampua alas lämpöhakuisilla ohjuksilla ja kaikki joutuvat hyppäämään laskuvarjoilla alas.
Matka syviin, tuntemattomiin metsiin voi alkaa. Retkikunta pääsee vaikeuksien kautta perille ja he päätyvät Zinjin kadonneeseen kaupunkiin. Siellä he joutuvat kamppailuun ennennäkemättömiä tappajagorilloja vastaan ja lopulta vain Karen, Peter, Munro ja Amy pääsevät pois hengissä. Tulivuoren purkauksen seurauksena alkaa maanjäristys ja Peterin hyvästeltyä Amyn, kolmikko häipyy pois kuumailmapallolla.
Näyttelijät

| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
|  Laura Linney  | … |  Karen Ross, TraviComin elektroniikka-asiantuntija   |
|  Dylan Walsh  | … |  Peter Elliot, primatologi   |
|  Ernie Hudson  | … |  Munro Kelly, palkkasotilas   |
|  Tim Curry  | … |  Herkermer Homolka, timanttikaivosta etsivä mies   |
|  Grant Heslov  | … |  Richard, Peterin avustaja ja ystävä.   |
|  Joe Don Baker  | … |  R. B. Travis, Charlesin isä ja Karenin pomo   |
|  Adewale Akinnuoye-Agbaje  | … |  Kahega, Monroen opas ja kantajien johtaja   |
|  Bruce Campbell  | … |  Charles "Charlie" Travis, Karenin entinen sulhanen ja R. B:n poika   |
|  Joe Pantoliano  | … |  Eddie Venturo (ei mainintaa tekijäluettelossa)   |
|  Delroy Lindo  | … |  kapteeni Wanta (ei mainintaa tekijäluettelossa)   |
Christopher Dean

| Christopher Dean |
| --- | --- |
 Christopher Dean Dancing on Ice -kiertueella vuonna 2010.
Henkilötiedot
Syntynyt: 27. heinäkuuta 1958 (ikä 66) Nottingham, Iso-Britannia
Kansalaisuus:   Iso-Britannia
Taitoluistelija
Pituus:  180 cm
Pari:  Jayne Torvill
| Mitalit> Maa:   Yhdistynyt kuningaskunta.Taitoluistelu. Olympialaiset  | Mitalit> Maa:   Yhdistynyt kuningaskunta.Taitoluistelu. Olympialaiset  | Mitalit> Maa:   Yhdistynyt kuningaskunta.Taitoluistelu. Olympialaiset  | Maa:   Yhdistynyt kuningaskunta> Taitoluistelu. |
| --- | --- | --- | --- |
|  Kultaa | Sarajevo 1984 | jäätanssi |  |
|  Pronssia | Lillehammer 1994 | jäätanssi |  |
| MM-kilpailut  | MM-kilpailut  | MM-kilpailut  |  |
|  Kultaa | Hartford 1981 | jäätanssi |  |
|  Kultaa | Kööpenhamina 1982 | jäätanssi |  |
|  Kultaa | Helsinki 1983 | jäätanssi |  |
|  Kultaa | Ottawa 1984 | jäätanssi |  |
Christopher Colin Dean (s. 27. heinäkuuta 1958 Nottingham, Englanti) on uransa päättänyt brittiläinen taitoluistelija ja jäätanssin olympiavoittaja parinsa Jayne Torvillin kanssa. Deanille myönnettiin Brittiläisen imperiumin ritarikunnan upseerin arvo vuonna 1999.
Ura

Dean aloitti luistelemisen kymmenenvuotiaana. Hänen ensimmäinen jäätanssiparinsa oli Sandra Elson, jonka kanssa hän aloitti harjoittelun 14-vuotiaana. Dean ja Elson eivät tulleet toimeen keskenään, ja pari erosi, vaikka he olivat voittaneet nuortenmestaruuden. Dean suostui sitten kokeilemaan luistelua yhdessä toisen birminghamilaisen, Jayne Torvillin kanssa.
Dean ja Torvill nousivat kansainväliselle huipputasolle vuonna 1980, kun pari sijoittui neljänneksi jäätanssissa olympialaisissa, maailman- ja euroopanmestaruuskilpailuissa.
Parin vapaaohjelma vuoden 1984 talviolympialaisissa Sarajevossa nousi maailmankuuluksi. Ohjelman musiikkina oli Maurice Ravelin Boléro. He saivat esityksestään jokaiselta yhdeksältä tuomarilta taiteellisuudesta täydet 6,0 pistettä ja lisäksi teknisissä pisteissä kolmelta tuomarilta 6,0 pistettä.
Dean ja Torvill siirtyivät Sarajevon olympialaisten jälkeen ammattilaiskaukaloihin olympiavoittajina ja nelinkertaisena maailmanmestariparina. Ammattilaisina he eivät voineet osallistua arvokisoihin ennen kuin Kansainvälinen luisteluliitto löysensi sääntöjään vuonna 1993. Pari pääsi siten osallistumaan Lillehammerin vuoden 1994 talviolympialaisiin, joista he saivat pronssia.
Yksityiselämä

Dean asuu Colorado Springsissä Yhdysvalloissa yhdessä vaimonsa, entisen amerikkalaisen taitoluistelijan Jill Trenaryn kanssa. Parilla on kaksi lasta.