Mikko Asunta
Elämäkerta > Ura poliitikkona

Siviilissä Asunta ryhtyi välittömästi toimimaan maamiesseuran sihteerinä. Hän osoitti kiinnostusta myös kunnallispolitiikkaan ja huomasi, että tuohon aikaan politiikassa ei vielä ollut selkeää puolittumista, vaan ihmisiä jakautui enemmänkin kyläkunnittain tai ammatin perusteella. Asunta valittiin myös meijerin hallitukseen. Kunnallispolitiikkaan hän astui innokkaasti mukaan, ja vuonna 1948 hänet valittiin kunnanvaltuustoon.
Vaikka 1940-luvulla kunnallispolitiikassa ei vielä ollut selkeää poliittista jakautumista, Asunta oli jo tuolloin kokoomuslainen. Hän oli liittynyt puolueeseen jo 1920-luvulla. Kokoomuksessa hän koki ajavansa yhteisen edun asioita, eikä hänellä ollut erityisen vahvaa ryhmäkuntaisuuden tunnetta.
Kunnallispolitiikan kiinnostuksen ohella Asunta oli aktiivisesti mukana valtakunnallisen tason politiikassa jo 1940-luvulla. Hän osallistui keskusteluihin ehdokkaista jo vuonna 1947. Hänen poliittinen periaatteensa oli "Koti, uskonto ja isänmaa", ja hän perusteli poliittista osallistumistaan sillä, että isänmaa oli yksinkertaisesti se voima, joka innosti hänet mukaan politiikkaan, aina eduskuntaan saakka. Hän tunnusti saaneensa isänmaalliskristillisen asenteen jo lapsuudestaan.
Asunta korosti, että eduskuntaan ja erityisesti Kokoomukseen tulisi saada monipuolisesti eri ammattiryhmien edustajia, jotta päätöksenteko hyötyisi eri alojen asiantuntemuksesta. Vuoden 1954 eduskuntavaaleissa hän ei asettunut ehdolle, sillä hän koki, että puolueessa oli niitä, jotka pitivät hänen koulutustaan riittämättömänä Kokoomuksen edustajaehdokkuudelle. Tämän jälkeen Asunta alkoi epäillä, että hänen mahdollisuutensa päästä eduskuntaan olivat menneet lopullisesti.
Asunnan poliittinen ura sai uuden suunnan, kun hänelle tarjottiin Kokoomuksen Pohjois-Hämeen kansallisliiton puheenjohtajan paikkaa, kun pitkäaikainen puheenjohtaja Matti Heikkilä ilmoitti vetäytyvänsä. Vaikka Asunta astui suureen vastuuseen Heikkilän jälkeen, hän oli jo tuolloin poliittisesti vaikutusvaltainen hahmo. Hänellä oli useita luottamustehtäviä, kuten kotikuntansa valtuuston jäsenyys, Kokoomuksen Nuorten maataloustoimikunnan puheenjohtajuus, presidentin valitsijamiehen tehtävä sekä paikka piiritoimikunnassa. Näiden ansioiden perusteella Asunta valittiin kansallisliiton puheenjohtajaksi vuonna 1956, ja hän toimi tehtävässä menestyksekkäästi 13 vuoden ajan.
Uusien tehtävien ja kasvaneen kannatuksen myötä Asunta asettui myös valitsijamieheksi vuoden 1956 vaaleissa ja tuli valituksi. Hänen ahkeran ja ansioituneen uransa Kokoomuksen luottamustehtävissä tunnustettiin puolueen 50-vuotisjuhlissa, jolloin hän kysyi puolueen puheenjohtajalta Juha Rihtniemeltä, miksi hän oli saanut ilmaisen illalliskortin, kun muut olivat maksaneet siitä. Rihtniemi vastasi, että se johtui siitä, että Asunnan nimi esiintyi puolueen historiassa useammin kuin kenenkään muun elossa olevan toimijan.
Vuonna 1958 Asunta päätti lopulta asettua ehdolle kansanedustajaksi, kun pitkäaikainen kansanedustaja Tuomas Saikku oli joutunut jättäytymään pois ehdokaslistalta terveydellisistä syistä. Kilpailu paikasta oli kova, mutta Asunta voitti niukasti ja sai paikan itselleen. Hänen alkunsa eduskunnassa oli haastava, sillä hänellä ei ollut aiempaa kokemusta politiikasta, ja hän oli huolissaan vähäisestä koulusivistyksestään. Vaikka Asunta lähti eduskuntaan aluksi hieman epäröiden, hän sai lämpimän vastaanoton Kokoomuksen eduskuntaryhmältä. Hän huomasi, että ryhmässä arvostetaan myös tavallisen kansalaisen näkökulmaa, ja kukaan ei syrjinyt häntä hänen koulutustasonsa perusteella.
Asunnan eduskuntaura sujui hyvin, ja hän palveli eduskunnassa yhteensä 18 vuotta, vaikka tämä jakautui kahteen eri jaksoon. Hän kuitenkin menetti paikkansa eduskunnassa vuoden 1970 vaaleissa, kun Tampereella naiset ryhtyivät voimakkaasti politiikkaan ja Asunta menetti paikkansa naisehdokkaalle. Kaksi vuotta myöhemmin hän kuitenkin palasi eduskuntaan ja tunsi, että "tunsin tulevani vanhana työntekijänä tuttujen työtovereiden joukkoon."
Vaikka työ eduskunnassa oli mieluisaa ja palkitsevaa, Asunta tunsi ajoittain huolta perheensä jaksamisesta. Hän olisi halunnut jakaa maatilan ylläpitämisen taakan perheensä kanssa, mutta toisaalta hän tunsi vahvasti, että myös yhteiskunta tarvitsi hänen panostaan.
Vahvistaakseen kristillistä maailmankatsomustaan Asunta löysi 1950-luvun lopulla Moraalinen Varustautuminen (MRA) -liikkeen, jonka perusperiaatteina olivat Jeesuksen vuorisaarnan opetukset. Asunta osallistui useisiin MRA:n konferensseihin ja näki liikkeen tekevän kristillisyydestä toimivaa. Hän ei pitänyt MRA:ta uskontona, mutta hän uskoi sen tekevän kristillisestä arvomaailmasta käytännöllisen ja soveltuvan jokapäiväiseen elämään. Asunnan sisar Kirsti oli lähetystyössä Afrikassa Namibiassa, Ambomaalla, ja Asunta vieraili hänen luonaan 1980-luvulla.