stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Warspite (1596)

| Warspite |
| --- | --- |

Aluksen vaiheet
Rakentaja:  Deptfordin telakka
Kölinlasku:  1595
Laskettu vesille:  1. maaliskuuta 1596
Palveluskäyttöön:  1596
Poistui palveluskäytöstä:  myyty 1649
Tekniset tiedot
Uppouma:  648 bm
Pituus:  57,91 m (köli)
Leveys:  10,97 m
Syväys:  4,88 m
Miehistöä:  300
Aseistus
Aseistus:  32 tykkiä
Warspite oli Englannin kuninkaallisen laivaston vuonna 1596 vesillelaskettu 32-tykkinen kaljuuna.
Valmistus

Alus valmistettiin Deptfordin telakalla, jossa rakennustöistä vastasi Edward Stevens. Köli laskettiin vuonna 1595. Alus laskettiin vesille 1. maaliskuuta 1596. Aluksella oli 300 hengen miehistö, joista 190 oli luokiteltu meriväkeen eli hoitamaan tykkejä ja taistelemaan. Miehistöstä 80 oli varsinaisia merimiehiä, jotka huolehtivat purjeista. Lisäksi aluksella oli 30 varsinaista tykkimiestä.
Palvelus

Alus otettiin palvelukseen 1596 Sir Walter Raleighin lippulaivana päällikkönään Sir Arthur Gorges. Alus oli 21. kesäkuuta Cadiziin tehdyssä hyökkäyksessä ja sekä seuraavana vuonna Azoreille tehdyllä tutkimusmatkalla.
Alus todettiin 4. toukokuuta 1633 palvelukseen kelpaamattomaksi ja annettiin määräys 7. tammikuuta 1635 joko  myydä tai romuttaa se, mutta 11. elokuuta alus määrättiin uudelleen rakennettavaksi purreksi satamapalvelukseen. Alus myytiin 1. kesäkuuta 1649.
YTK-yhdistys

YTK Työelämä ry (entinen YTK-Yhdistys ry) on tarkoitettu Yleinen työttömyyskassa YTK:n jäsenille ja sen tehtävänä on tarjota jäsenilleen tukea työelämän käänteisiin. Yhdistykseen kuuluu 250 000 jäsentä. Jäsenyyteen sisältyy Lakikaveri-palvelu, oikeudellista työsuhdeneuvontaa, ammatillinen vastuu- ja oikeusturvavakuutus, vapaa-ajan tapaturmavakuutus, sekä erilaisia työnhaku- ja urapalveluja, koulutuksia sekä jäsenetuja.
William McCrum

William McCrum oli pohjoisirlantilainen pellavakankaan tuottaja ja urheilija. Erityisesti hänet tunnetaan jalkapallon rangaistuspotkun keksijänä. McCrum asui Milfordin kaupungissa ja oli mukana monen urheiluseuran toiminnassa. Hän muun muassa pelasi useita vuosia maalivahtina Milford Everton FC -joukkueessa. 
Hän kuoli pitkän sairauden jälkeen joulukuussa 1932.
Rangaistuspotku

Pohjois-Irlannin jalkapalloliiton jäsenenä McCrum esitti ajatuksen rangaistuspotkusta. Tarkoituksena oli vähentää puolustajien sääntöjen vastaisia yrityksiä estää maalintekoa. Pohjoisirlantilaiset esittivät McCrumin sääntöehdotuksen kesäkuussa 1890 International Football Association Boardille (IFAB).
Alkuperäinen sääntöehdotus (vapaasti suomennettuna) oli: Jos kuka tahansa pelaaja tarkoituksellisesti kaataa vastapuolen pelaajan tai estää tätä taikka tahallaan koskettaa palloa kädellä enintään kahdentoista jaardin päässä omasta maaliviivastaan, erotuomarin tulee pyynnöstä tuomita vastapuolelle rangaistuspotku suoritettavaksi mistä tahansa kohdasta 12 jaardin päästä maaliviivasta seuraavin ehdoin: Kaikkien pelaajien, lukuun ottamatta rangaistuspotkun suorittavaa pelaajaa ja maalivahtia, tulee seisoa pallon takana ja vähintään kuuden jaardin päässä siitä; pallo on pelissä, kun potku suoritetaan. Maali voidaan tehdä rangaistuspotkulla.
Ehdotus hyväksyttiin vuoden väittelyn ja keskustelun jälkeen 2. kesäkuuta 1891.
William McGregor

William McGregor
William McGregor (13. huhtikuuta 1846 Braco – 20. joulukuuta 1911 Birmingham) oli brittiläinen jalkapallovaikuttaja, jota pidetään maailman ensimmäisen jalkapallosarjan, vuonna 1888 alkunsa saaneen The Football Leaguen perustajana. McGregor oli siviiliammatiltaan kangaskauppias ja toimi myös puheenjohtajana Aston Villassa ja vuosina 1888–1894 Englannin jalkapalloliitossa.
Aiheesta muualla

Juttu McGregorin elämästä (englanniksi)
Yhdyskuntarakenne

Yhdyskuntarakenteella tarkoitetaan sitä, miten erilaiset yhteiskunnalliset toiminnot ja maankäytön muodot, sijoittuvat ja ovat vuorovaikutuksessa. Laajemmin määriteltynä yhteiskuntarakenteella voidaan kattaa myös ihmisen käyttäytymisen ja sosiaaliset rakenteiden. Yhdyskunnilla voidaan tarkoittaa esimerkiksi työssäkäyntialueita tai taajamia. Ne eivät aina rakennu hallinnollisten rakenteiden, kuten kuntien rajojen mukaan, vaan rajat määritellään toiminnallisesti. Esimerkiksi Helsingin keskustaajama yltää aina kattaa lähes koko pääkaupunkiseudun. Yhteiskuntarakenteen tutkimus ei välttämättä ota kantaa, millainen yhteiskuntarakenteen tulisi olla. Tavoitteellista yhteiskuntarakenteen suunnittelua kutsutaan yhdyskuntasuunnitteluksi, jolla tarkoitetaan kehittämistyötä, jonka tavoitteena on suunnitella kestävällä ja tehokkaalla tavalla asumisen, liikkumisen sekä talouden palveluita ja rakenteita.
Yhdyskuntarakenteen vyöhykkeet

Yhdyskuntarakenteen tutkimuksessa hyödynnetään usein paikkatietomenetelmiä. Yksi keskeinen yhteiskuntarakenteen tutkimuksessa hyödynnetty menetelmän sovellus on yhdyskuntarakenteen jakaminen vyöhykkeisiin. Esimerkiksi liikenteen perusteella taajama voidaan jakaa esimerkiksi jalankulku-, pyöräily-, joukkoliikenne- ja autovyöhykkeisiin. Vyöhykemallin perusteella on mahdollista tutkia yhdyskuntarakennetta ja sen muutoksia. Liikenteen osalta mallilla on mahdollista myös arvioida päästöjen määrää ja kehitystä.
Aiheesta muualla

Paikkatietopalvelu Suimen yhdyskuntarakenteista
YA-tuotesarja

YA-tuotesarja on Yliopiston Apteekin oma tuotesarja, johon kuuluu lähes 150 hyvinvointituotetta, kuten vitamiineja, kosmetiikkaa ja hygieniatuotteita. Valtaosa tuotteista valmistetaan Suomessa.[lähde? ]
Volodymyr Sosjura

| Volodymyr Sosjura> Сосюра Володимир Миколайович |
| --- | --- |
 Volodymyr Sosjura vuonna 1956.
Henkilötiedot
Syntynyt: 6. tammikuuta 1898 Debaltseve, Jekaterinoslavin kuvernementti, Venäjän keisarikunta
Kuollut: 8. tammikuuta 1965 (67 vuotta) Kiova, Ukrainan SNT, Neuvostoliitto
Ammatti:  runoilija
Kirjailija
Tuotannon kieli: ukraina
 Nimikirjoitus
Aiheesta muualla
Löydä lisää kirjailijoitaKirjallisuuden teemasivulta
Volodymyr Sosjura (6. tammikuuta 1898 Debaltseve, Jekaterinoslavin kuvernementti, Venäjän keisarikunta – 8. tammikuuta 1965 Kiova, Ukrainan SNT, Neuvostoliitto) oli ukrainalainen runoilija. Hän sai Stalinin palkinnon mutta joutui sittemmin myös vainon kohteeksi.
Elämäkerta

Ukrainan ja Neuvosto-Venäjän sotiessa 1917–1921 Sosjura taisteli aluksi Ukrainan kansanarmeijassa ja myöhemmin puna-armeijassa. Sodan päätyttyä hän opiskeli 1922–1923 Harkovassa Artemin kommunistisessa yliopistossa ja sen jälkeen 1923–1925 työläisten osastolla Harkovan kansanopetuksen instituutissa. Hän oli kirjallisten järjestöjen Pluhin, Hartin ja Vapliten sekä Ukrainan työläiskirjailijoiden liiton jäsen.
Sosjura julkaisi ensimmäisen runonsa 1917, ja ensimmäinen kokoelma Poezi ilmestyi 1921. Sen jälkeen ilmestynyt romanttinen vallankumousruno ”Tšervona zyma” (1922, ”Punainen talvi”) sai kiitosta Ukrainan itsenäisyystaistelun ajan parhaana eeppisenä runona. Orgaanisen lyyrisyyden leimaamissa runoissa on vilpittömyyttä, vallankumouksellisesta innostusta ja intohimoa. Sosjura sai tyylivaikutteita kansankirjallisuudesta, ja hän käytti klassista yksinkertaista runomuotoa, laulullisuutta ja loi niihin romanttista, ylevää tunnelmaa. Varhaisista runoista lähtien Sosjuran tuotanto heijasteli aikakautta ja sen ristiriitaisuuksia, esimerkiksi sitä, kuinka mahdotonta on yhdistää omaan maahan kohdistuvat tunteet ja uskollisuus bolsevikkivallankumousta kohtaan. Sen tilanteen ukrainalainen älymystö joutui 1920-luvulla kohtaamaan. Ristiriita ilmenee kommunardin ja nationalistin sisäistä taistelua kuvaavassa Sosjuran runossa ”Dva Volodky” (1930) ja kokoelmassa Sertse (1931, ”Sydän”), joka kiellettiin heti ilmestyttyään.
Sosjura oli kuulunut kommunistiseen puolueeseen vuodesta 1920, mutta vielä 1930-luvun alussa hän joutui runojensa vuoksi vastakkain puolueen kanssa. Se ja vuosien 1932–1933 nälänhädän aiheuttama miljoonien ukrainalaisten kuolema sekä ukrainalaisten kulttuuriaktivistien vainoaminen ja teloitus 1930-luvulla ajoivat Sosjuran hermoromahduksen partaalle. Vaikeista olosuhteista huolimatta hän oli lähes ainoa 1930-luvun ukrainalainen runoilija, joka kirjoitti lyyrisiä rakkausrunoja. Tuotannon tärkeä osa on myös epiikka. Vuosina 1942–1944 Sosjura työskenteli sotakirjeenvaihtajana ja kirjoitti samaan aikaan useita runokokoelmia.
Sosjura sai 1948 aikakauden merkittävimmän palkinnon, Stalinin palkinnon. 1950-luvun puolella hän joutui ankaran hyökkäyksen kohteeksi. Hänen vuonna 1944 kirjoittamansa isänmaallinen runo ”Liubit Ukrainu” (”Rakas Ukraina”) toi hänelle syytöksen porvarillisesta nationalismista. Vaikka Sosjura oli tuottelias, hänen runosaavutuksensa eivät yltäneet sille tasolle, mitä häneltä olisi voinut odottaa.
Sosjuran kootut teokset on julkaistu kolmiosaisena kahteen otteeseen, 1929–1930 ja 1957–1958, ja kymmenosaisena 1970–1972. Vuonna 1988 ilmestyivät runo ”Mazepa”, josta oli 1929 julkaistu katkelmia, ja omaelämäkerrallinen romaani Tretja rota (”Kolmas komppania”).
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Volodymyr Sosjura Wikimedia Commonsissa
”Dva Volodky” (ukrainaksi)
Vesa-Matti Loiri (vuoden 1988 albumi)

| Vesa-Matti Loiri Vesa-Matti Loiri |
| --- | --- | --- |

Kokoelmalevyn tiedot
 Äänitetty : 1969-1977
 Julkaistu: 1988
 Formaatti: LP-levy (SAFLP 2015)   C-kasetti (SAFK 2015)
 Tyylilaji: iskelmä, jazz, pop, folk, huumori
 Kesto: 01.29.19
 Levy-yhtiö: Fazer Finnlevy
 Levymerkki: Safir
Vesa-Matti Loirin muut kokoelmalevyt
| Kultaiset korvarenkaat 1987 | Vesa-Matti Loiri 1988 | Parhaat 1988 |
Vesa-Matti Loiri on suomalaisnäyttelijä-muusikko Vesa-Matti Loirin yhdeksäs kokoelma-albumi vuodelta 1988. Albumi on Kaksi levyä yhden hinnalla -sarjan 13. julkaisu. Albumi julkaistiin Safir-levymerkillä LP-levynä ja C-kasettina.
Kokoelma sisältää Loirin 27 kappaletta vuosilta 1969-1977. Kappaleet ovat singlejen lisäksi albumeilta 4+20 (1971), Vesku Suomesta (1972), Veskunoita (1973) ja Vesku Helismaasta (1977).
Kappaleet > A-puoli

Kohtalokas samba – 3.43 (singleltä ”Kohtalokas samba / Konstan parempi valssi” (1969), säv. ja san. Georg Malmstén, sov. J. Salo)
Konstan parempi valssi – 2.43 (singleltä ”Kohtalokas samba / Konstan parempi valssi”, säv. Konsta Jylhä, san. Jukka Virtanen, sov. E. Linnavalli)
Lauluni aiheet – 3.40 (säv. Toivo Kärki, san. Reino Helismaa, sov. O. Ahvenlahti)
Rumarillumarei – 3.28 (säv. Toivo Kärki, san. Reino Helismaa, sov. O. Ahvenlahti)
Kaikessa soi blues – 3.08 (säv. Toivo Kärki, san. Reino Helismaa, sov. J. Salo)
Valtakunnallinen toveruusviikko – 2.20 (singleltä ”Valtakunnallinen toveruusviikko / Voi saasta!” (1970), alkup. ”National Brotherhood Week”, säv. Tom Lehrer, suom. san. Saukki, sov. J. Salo)
Totisen pojan jenkka – 3.11 (säv. ja san. Georg Malmstén, sov. J. Salo)
Kappaleet > B-puoli

Rakovalkealla – 4.21 (säv. ja san. Reino Helismaa, sov. O. Ahvenlahti)
Kaksi ystävää – 3.41 (säv. Toivo Kärki, san. Reino Helismaa, sov. O. Ahvenlahti)
Kirkonkylän tanssit – 2.40 (säv. Trad., san. Tatu Pekkarinen, sov. Jaakko Salo)
Tein minä pillin pajupuusta – 3.29 (säv. ja san. Trad., sov. Esa Helasvuo)
Laivat puuta, miehet rautaa – 3.13 (säv. Toivo Kärki, san. Reino Helismaa, sov. O. Ahvenlahti)
Voi saasta! – 2.05 (singleltä ”Valtakunnallinen toveruusviikko / Voi saasta!”, alkup. ”Pollution”, säv. Tom Lehrer, suom. san. Saukki, sov. J. Salo)
Uuno Turhapuro – 2.58 (säv. ja sov. Jaakko Salo, san. Jukka Virtanen)
Kappaleet > C-puoli

Reppu ja reissumies – 3.48 (säv. Toivo Kärki, san. Reino Helismaa, sov. O. Ahvenlahti)
Balladi villistä lännestä – 3.39 (säv. ja san. Reino Helismaa, sov. O. Ahvenlahti)
Saiskos pluvan? – 2.13 (singleltä ”Saiskos pluvan? / Voiko onnistus!” (1968), alkup. ”Foggy Mountain Breakdown”, säv. E. Scruggs, suom. san. P. Reponen – V-M. Loiri, sov. E. Linnavalli)
Roudari Roope ja Hengari Hertta – 3.03 (alkup. ”Roland the Roadie”, säv. Shel Silverstein, suom. san. Pertti Reponen, sov. J. Salo)
Paulin taikakaulin – 3.08 (alkup. ”Maxwell’s Silver Hammer”, säv. Lennon – McCartney, suom. san. Jukka Virtanen, sov. J. Salo)
Joka pojalla on siivet – 3.09 (singleltä ”Brontosauruksen yö / Joka pojalla on siivet” (1972), säv. ja sov. Esa Helasvuo, san. M. Rankkala)
Peltoniemen Hintriikan surumarssi – 4.08 (säv. Trad., san. Reino Helismaa, sov. O. Ahvenlahti)
Kappaleet > D-puoli

Kulkurin iltatähti – 3.55 (säv. Toivo Kärki, san. Reino Helismaa, sov. O. Ahvenlahti)
Päivänsäde ja menninkäinen – 3.25 (säv. ja san. Reino Helismaa, sov. O. Ahvenlahti)
Koivu ja sydän – 2.55 (säv. Toivo Kärki, san. Reino Helismaa, sov. O. Ahvenlahti)
Eenokin Jussa on ruma – 2.18 (albumilta Laulujeni Lappi (1973), säv. ja san. Usko Kemppi, sov. K. Nyqvist)
Itkevä huilu – 3.30 (säv. Oskar Merikanto, san. Larin Kyösti, sov. E. Pethman)
Väliaikainen – 5.28 (säv. Matti Jurva, san. Tatu Pekkarinen, sov. E. Pethman)
Kokoonpano

Vesa-Matti Loiri – laulu
Kokoonpano > Muusikot

Jaakko Salon orkesteri (1, 6, 13)
Esko Linnavallin orkesteri (2, 17)
Kokoonpano > Muusikot > 4+20 (1971; 26)

Mikko Kuoppamäki – lyömäsoittimet
Reino Laine – lyömäsoittimet
Esa Pethman – huilu
Pekka Sarmanto – rummut
Tuomo Tanska – urut
Hasse Walli – kitara
Kokoonpano > Muusikot > Vesku Suomesta (1972; 11, 27)

Heikki Annala – kontrabasso
Jarmo Ahvenainen – alttoviulut
Timo Haukinen – sellot
Jouni Heinonen – viulut
Pekka Helasvuo – viulut
Sinikka Leino-Enqvist – viulut
Aito Leppänen – alttoviulut
Esa Pethman – huilu (27)
Ahti Pilvi – alttoviulut
Rauno Salminen – viulut
Bror-Erik Sulin – sellot
Tuomo Tanska – piano (27)
Jaakko Vuornos – viulut
Kokoonpano > Muusikot > Veskunoita (1973; 5, 7, 10, 14, 18-19)

Monica Aspelund – taustalaulu (14)
Kari Fall – taustalaulu (18-19)
Kalle Fält – taustalaulu (18)
Maija Hapuoja – taustalaulu (14)
Armi Ikkala – viulut (14)
Ilpo Kallio – rummut
Emil Karppinen – sello (14)
Aaro Kurkela – harmonikka (7)
Heikki Laurila – kitarat
Reijo Lehtovirta – altto- (5) ja sopraanosaksofonit (19)
Kai Lind – taustalaulu (19)
Vesa-Matti Loiri – huilu (5, 10)
Eero Lupari – kitarat (5; soolo: 19)
Ahti Pilvi – alttoviulu (14)
Rauno Salminen – viulut (14)
Jaakko Salo – piano (5, 7, 10, 18-19), kosketinsoittimet (14)
Raimo Sarkio – kitarat (7, 10, 18)
Erkki Seppä – bassokitara
Juhani Tapaninen – fagotti (19)
Irma Tapio – taustalaulu (14)
Kokoonpano > Muusikot > Vesku Helismaasta (1977; 3-4, 8-9, 12, 15-16, 21-24)

Juhani Aalto – pasuuna
Olli Ahvenlahti – kosketinsoittimet
Markku Johansson – trumpetti
Pekka Pöyry – alttosaksofoni ja huilu
Esko Rosnell – rummut ja lyömäsoittimet
Simo Salminen – trumpetti
Mircea Stan – pasuuna
Nono Söderberg – akustinen kitara
Heikki Virtanen – bassokitara
Hasse Walli – sähkökitara
Jorma Ylösen jousiryhmä – jouset
Kokoonpano > Tuotanto

Paavo Einiö – levyn toimituskunta
Timo Lindström – levyn toimituskunta
Jaakko Salo – levyn toimituskunta
Antti Joki – äänitteiden tekninen valvonta
Jorma Breider – kuva
William Hirons

| Mitalit> Maa:   Yhdistynyt kuningaskunta.Miesten köydenveto. Olympialaiset  | Mitalit> Maa:   Yhdistynyt kuningaskunta.Miesten köydenveto. Olympialaiset  | Mitalit> Maa:   Yhdistynyt kuningaskunta.Miesten köydenveto. Olympialaiset  | Maa:   Yhdistynyt kuningaskunta> Miesten köydenveto. |
| --- | --- | --- | --- |
|  Kultaa | Lontoo 1908 | joukkuekilpailu |  |
William Hirons (15. kesäkuuta 1871 – 5. tammikuuta 1958) oli brittiläinen köydenvetäjä. Hän oli mukana voittamassa kultaa vuoden 1908 kesäolympialaisissa Lontoossa. Hän oli kilpailun voittaneen London City Police -joukkueen vanhin jäsen.
Walter Kohn

| Walter Kohn |
| --- | --- |

Henkilötiedot
Syntynyt: 9. maaliskuuta 1923 Wien, Itävalta
Kuollut: 19. huhtikuuta 2016 (93 vuotta) Santa Barbara, Kalifornia, Yhdysvallat
Koulutus ja ura
Tutkinnot:  Toronton yliopisto   Harvardin yliopisto
Väitöstyön ohjaaja:  Julian Schwinger
Instituutti:  Carnegie Mellon -yliopisto   University of California San Diego   University of California Santa Barbara
Tutkimusalue:  Teoreettinen fysiikka
Tunnetut työt:  tiheysfunktionaaliteoria
Palkinnot:   Nobelin kemianpalkinto
 Nimikirjoitus
Walter Kohn (9. maaliskuuta 1923 Wien, Itävalta – 19. huhtikuuta 2016 Santa Barbara, Kalifornia, Yhdysvallat) oli itävaltalaissyntyinen kanadalais-yhdysvaltalainen fyysikko, joka jakoi vuoden 1998 Nobelin kemianpalkinnon John Poplen kanssa. Hän sai palkinnon tiheysfunktionaaliteorian kehittämisestä.
Nuoruus

Walter Kohn syntyi keskiluokkalaiseen juutalaisperheeseen Wienissä vuonna 1923. Hänen vanhempansa olivat Salomon Kohn ja Gittel Rappaport. Salomon Kohnilla oli oma yritys, joka myi taiteellisia postikortteja.
Kohnin yritys takavarikoitiin 1938, kun Itävalta liitettiin Saksaan niin sanotussa Anschlussissa. Walter Kohn joutui jättämään julkisen koulun ja aloitti juutalaisessa koulussa. Kun juutalaisten vainot kiihtyivät, Walterin vanhemmat lähettivät hänet Kindertransport-pelastuskuljetuksen avulla Englantiin. Walterin vanhemmat kuolivat myöhemmin toisen maailmansodan aikana Auschwitzissa.
Walter Kohn jatkoi Englannissa koulutustaan, mutta vuonna 1940 Winston Churchill julisti kaikki miespuoliset, joilla oli Saksan passi, vihollisiksi ja lähetti Kohninkin Kanadaan internointileirille.
Scotland Yard vapautti tammikuussa 1942 Kohnin vakoojaepäilyistä, ja tämän jälkeen hän pääsi opiskelemaan Toronton yliopistoon. Saksan kansalaisena häntä ei kuitenkaan päästetty kemian rakennuksiin, joten hän suuntautui matematiikkaan ja fysiikkaan. Hän valmistui Torontosta maisteriksi ja teki väitöskirjansa Harvardin yliopistossa.
Ura

Kohn jatkoi 1948 väitöskirjansa valmistumisensa jälkeen Harvardissa opettajana ja tutkijana. Hän toimi Julian Schwingerin avustajana muun muassa kvanttisähködynamiikan tutkimuksissa.
Harvardista Kohn siirtyi vuonna 1950 opettajaksi Carnegie Mellon -yliopistoon. Sieltä hän oli virkavapaalla 1951–1952, jolloin hän opetti Tanskassa Niels Bohr -instituutissa. Kohn palasi Carnegieen 1952 ja aloitti yhteistyön Norman Rostokerin kanssa. Kohn ja Rostoker kehittivät yksihiukkastiheyden laskentatavan, joka tunnetaan Korringan–Kohnin–Rostokerin menetelmänä.
Kohn sai Yhdysvaltain kansalaisuuden vuonna 1957. Kanadan kansalaisuuden hän oli saanut jo aiemmin.
Kohnista tuli vuonna 1960 University of California San Diegon professori. Siellä hän aloitti kehittää tiheysfunktionaaliteoriaa. Syksyin 1963 Kohn vietti sapattivapaalla Pariisissa École normale supérieuressa. Siellä hän tutustui yhdysvaltalaiseen Pierre Hohenbergiin, jonka kanssa hän kehitti teoriaan liittyvät Hohenbergin–Kohnin teoreemat. San Diegossa Kohn kehitti väitöskirjan jälkeistä tutkimusta tehneen Lu Jeu Shamin kanssa Kohnin–Shamin yhtälöt.
Kohn jatkoi vuodesta 1979 uraansa University of California Santa Barbarassa, jossa hänestä tuli ensimmäinen teoreettisen fysiikan instituutin johtaja, jona hän toimi vuoteen 1984. Eläkkeelle Kohn jäi vuonna 1991.
Perhe ja kuolema

Kohn oli kahdesti naimisissa. Hänen ensimmäinen vaimonsa oli Lois Adams. Heidän liittonsa päättyi avioeroon. Kohnin toinen vaimo oli valokuvaaja Roman Vishniacin tytär Mara.
Walter Kohn kuoli vuonna 2016 leuassa olleeseen syöpään.
Merkitys ja tunnustukset

Kohn jakoi vuonna 1998 Nobelin kemianpalkinnon matemaatikko John Poplen kanssa. Hän sai palkinnon tiheysfunktionaaliteorian kehittämisestä. Se todisti, että ei ollut tarpeellista laskea jokaisen elektronin liikettä vaan riitti, että tiedettiin elektronien keskimääräinen tiheys. Menetelmä antoi uusia mahdollisuuksia kemiallisten rakenteiden ja reaktioiden laskemiseen.
Kohn ei itse ollut opiskellut kemiaa lukion jälkeen, mutta hänen teoriansa loi pohjaa monille laskennallisen kemian menetelmille.
Vuonna 1957 Yhdysvaltain kansalaisuuden saanut Kohn loi laajan uran myös Pohjois-Amerikan ulkopuolella. Hän kuului teoreettisen fysiikan merkkinimiin ja toimikin Kalifornian–Santa Barbaran yliopiston Kavli Institute for Theoretical Physicsin perustajajohtajana.
Kohn voitti Nobelinsa lisäksi Oliver E. Buckley Condensed Matter Prizen 1961. Hän oli National Medal of Science- sekä Harvard Centennial Medal -palkittu ja International Academy of Quantum Molecular Sciencesin jäsen.
Xàbia

Xàbian Sant Bartomeun kirkko.
Xàbia ([ˈʃaβia]; esp. Jávea, [ˈxaβea]) on rannikkokaupunki Marina Altan comarcassa Alicanten maakunnassa Espanjassa. Kaupunki sijaitsee Välimeren rannikolla lahdessa ja sitä suojaa kaksi kallioniemeä. Kaupunki on suosittu lomapaikkakunta.
Vakituisia asukkaita kaupungissa on 31 100, mutta kesäaikaan määrä voi ylittää sadantuhannen.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Xàbia Wikimedia Commonsissa
William Goldsmith

| William Goldsmith |
| --- | --- |
 Goldsmith vuonna 2000
Henkilötiedot
Syntynyt: 4. elokuuta 1972 (ikä 52)
Ammatti:  muusikko
Muusikko
Aktiivisena:  1992–
Tyylilajit:  vaihtoehtorock, post-hardcore
Soittimet:  rummut
Yhtyeet:  The Fire Theft, Sunny Day Real Estate, Foo Fighters
Levy-yhtiöt:  Sub Pop, Time Bomb Recordings, Roswell/Capitol
  [ Muokkaa Wikidatassa ] [ ohje ]  
William Goldsmith (s. 4. heinäkuuta 1972) on yhdysvaltalainen rock-muusikko ja rumpali. Goldsmith on soittanut useissa eri yhtyeissä, joista tunnetuin on Sunny Day Real Estate. Goldsmith soitti myös 1990-luvun puolivälissä yhdysvaltalaisessa rockyhtye Foo Fightersissa rumpuja. Goldsmithin soittoa kuullaan vuonna 1997 ilmestyneellä The Colour and the Shape -albumilla, mutta ei koko levyllä, vain kappaleilla Doll, Up in Arms ja My Poor Brain. Goldsmithin suurin esikuva on ollut The Who -yhtyeen Keith Moon.
Diskografia

Diary (1994)
Sunny Day Real Estate (1995)
How It Feels to Be Something On (1998)
Live (1999)
The Rising Tide (2000)
Return of the Frog Queen (1996) (rummut kappaleessa: "Abegail Anne")
The Colour and the Shape (1997) – (rummut kappaleissa "Doll", "Up in Arms" kertosäe: "My Poor Brain", "The Colour and the Shape", and "Down in the Park" (10th Anniversary Edition)
Got No Shadow (1998) (rummut kappaleessa "Subway")
Slickaphonics (1999)
The Fire Theft (2003)
Xyniáda

| Xyniáda Ξυνιάδα |
| --- | --- |
 Kunnallisyksikön sijainti
 Xyniáda
 Koordinaatit: 39°02′35″N, 22°18′48″E 
Valtio:  Kreikka
Hajautetun hallinnon alue:  Thessalia jaKeski-Kreikka
Alue:  Keski-Kreikka
Alueyksikkö:  Fthiotis
Kunta:  Domokós
Hallinto:  
 – Asutustyyppi:  kunnallisyksikkö, entinen kunta, kylä
 – Kallikrates-koodi:  270303
Väkiluku (2011):  3 549
 – Kylä­yhdys­kunta:  459
 – Kylä:  459
Aikavyöhyke:  UTC+2
 – Kesäaika:  UTC+3
Rekisterikilpi:  MI
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Xyniáda (kreik. Ξυνιάδα, kath.kreik. Ξυνιάς, Xyniás) on Kreikan kylä sekä samanniminen Domokóksen kunnan kunnallisyksikkö (Δημοτική Ενότητα Ξυνιάδας/Ξυνιάδος, Dimotikí Enótita Xyniádas/Xyniádos) ja entinen itsenäinen kunta. Se sijaitsee Fthiotiin alueyksikössä Keski-Kreikan alueella. Koko kunnallisyksikön väkiluku on 3 549 ja varsinaisen Xyniádan kylän väkiluku 459 (vuonna 2011).
Xyniádan kylä sijaitsee linnuntietä noin 20 kilometriä luoteeseen Lamían kaupungista. Xyniádan kunnallisyksikkö käsittää Domokóksen kunnan lounaisosan. Kunnallisyksikön suurin asutus on Omvriakín kylä. Xyniáda oli itsenäinen kunta vuoden 2010 loppuun saakka. Vuoden 2011 alussa se yhdistettiin Kallikrates-suunnitelmana tunnetun aluehallintouudistuksen myötä Domokóksen kuntaan yhdessä Thessaliótidan kanssa, jolloin se muuttui uuden kunnan kunnallisyksiköksi.
Kunnallisyksikön osat

Xyniádan kunnallisyksikkö muodostuu seuraavista kyläyhdyskunnista ja asutuksista:
| Kylä­yhdys­kunta | Kylä tai muu asutus | Väkiluku (2011) |
| --- | --- | --- |
| Ágios Geórgios | Ágios Geórgios | 353 |
| Ágios Stéfanos | Ágios Stéfanos | 312 |
| Koromiléa | Koromiléa | 232 |
| Makryrráchi | Loutrá Kaḯtsis | 0 |
| Makryrráchi | Makryrráchi | 352 |
| Omvriakí | Metalleío | 38 |
| Omvriakí | Omvriakí | 1 210 |
| Panagía | Panagía | 158 |
| Perivóli | Perivóli | 435 |
| Xyniáda | Xyniáda | 459 |
Yhteensä: 3 549