stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Ratsastus
Ratsastusurheilu

Urheilulajina ratsastus jakaantuu nykyään lähinnä eurooppalaistyyppiseen ratsastukseen ja lännenratsastukseen. Laukkaurheilua, jossa kilpaillaan hevosten nopeudessa, ei yleensä pidetä varsinaisena ratsastuksen lajina, ja monin paikoin maailmaa suosittu ratsain pelattava joukkuepallopeli hevospoolo toimii omien kansallisten lajiliittojensa ja kansainvälisen kattojärjestönsä alaisuudessa. Ratsastusurheilun kansainvälinen kattojärjestö on Fédération équestre internationale (FEI), jonka jäsen Suomen kansallinen kattojärjestö Suomen Ratsastajainliitto (SRL) on. Ratsastuksen olympialajit ovat kouluratsastus, esteratsastus ja kenttäratsastus, mutta kansainvälisesti kilpaillaan myös lännenratsastuksessa ja matkaratsastuksessa sekä FEI:n alaisuudessa (eli esimerkiksi samoissa maailmanmestaruuskisoissa) myös valjakkoajossa ja vikellyksessä. Lisäksi paralympialaisissa kilpaillaan vammaisratsastuksessa.
Ratsastus kuuluu niihin hyvin harvoihin urheilulajeihin, joissa miehet ja naiset kilpailevat samoissa sarjoissa täysin tasaveroisesti; pelkästään jommallekummalle sukupuolelle avoimet kilpailut ovat poikkeuksellisia. Huippuesteratsastajat ovat pääsääntöisesti miehiä ja huippukouluratsastajat nykyään tyypillisesti naisia, mutta molemmissa lajeissa kilpailee kaikilla tasoilla menestyksekkäästi molempia, ja esimerkiksi kenttäratsastuksessa menestys jakaantuu sukupuolten kesken jokseenkin tasaisesti. Vaikka naiset kilpailivat ratsastuksen eri lajeissa menestyksekkäästi kansainvälisellä tasolla 1900-luvun alkupuolellakin, olympialaisten ratsastuslajit avattiin naisille ja muillekin siviiliratsastajille vasta Helsingin olympialaisissa vuonna 1952; tätä ennen ratsastuksessa olivat olympialaisissa saaneet sääntöjen mukaan kilpailla ainoastaan ratsuväen upseerit. Käytännössä naisia osallistui ensimmäistä kertaa olympialaisten kouluratsastukseen vuonna 1952 (jolloin tanskalainen Lis Hartel voitti henkilökohtaisen hopeamitalin), esteratsastukseen 1956 ja kenttäkilpailuun 1964.
Ratsastusurheilu > Ratsastajien jaottelu iän mukaan

FEI:n säännöissä ratsastajat jaotellaan nykyään ikäluokittain seuraavasti:
Senioriratsastajat ovat vähintään 18-vuotiaita ratsastajia, jotka kilpailevat avoimissa luokissa.
Lapsiratsastajat ovat 12–14-vuotiaita.
Junioriratsastajat ovat 14–18-vuotiaita.
Poniratsastajat ovat kilpailusääntöjen mukaisilla poneilla ratsastavia korkeintaan 16-vuotiaita ratsastajia.
Nuoret ratsastajat 16–21-vuotiaita.
Veteraaniratsastajien ikämääritelmät vaihtelevat lajikohtaisesti.
Suomen Ratsastajainliiton kilpailusäännöissä jaottelu on samanlainen. Kilpailuluokat voivat olla kilpailukutsun mukaisesti avoinna yhdelle tai useammalle ikäryhmälle. Kilpailuoikeus esimerkiksi poniluokissa kestää sen vuoden loppuun saakka, jonka aikana ratsastaja täyttää 16 vuotta, ja junioriluokissa alkaa sen vuoden alusta jonka aikana ratsastaja täyttää 14 vuotta.
Ratsastusurheilu > Hevosten jaottelu kilpailuissa

Suomen Ratsastajainliiton sääntöjen mukaan 4-vuotiaalla hevosella voi osallistua vain aluetason kilpailuihin ja noviisiluokkiin. 5–6-vuotiaat voivat kilpailla kansallisella tasolla nuorten hevosten luokissa. Kenttäkilpailuissa hevosen on kansainvälisten sääntöjen mukaan oltava vähintään 5-vuotias päästäkseen noviisiluokkaan, ja korkeammilla tasoilla hevoselta vaaditaan tason mukaan vähintään 6–8 vuoden ikää. Yleisten ratsastuskilpailuiden lisäksi nuoria ratsuhevosia varten järjestetään myös erityisiä ikäluokkakilpailuita ja -arvosteluja, joita ovat Suomessa esimerkiksi Ratsujalostusliiton järjestämät Kyvyt esiin -tapahtumat, 4-vuotiaiden Laatuarvostelu sekä Breeder's Prize.
Kansainvälisten hevosurheilusäännösten mukaan poneiksi lasketaan kaikki säkäkorkeudeltaan enintään 148 cm korkeat hevoset.. Poniratsastajiksi ikänsä puolesta luettavat ratsastajat voivat osallistua niillä poniluokkiin, tätä vanhemmat ratsastajat muihin luokkiin mikäli ratsukko on sopusuhtainen. Esimerkiksi Suomen ratsastuskilpailusäännöissä jaetaan poneja myös korkeintaan 140 cm korkeisiin pieniin poneihin ja 140–148 cm korkeisiin isoihin poneihin, joille voi olla omia kilpailuluokkiaan.
Hevosen tai ponin rodulla tai sekarotuisuudella ei ratsastuskilpailussa yleensä ole väliä, joskin rotukohtaisiakin kilpailuja ja kilpailuluokkia saatetaan järjestää, Suomessa tavallisimmin suomenhevosille. Näihin osallistuakseen hevosen tai ponin on oltava rekisteröity rotunsa edustajaksi tai rodun kantakirjassa.
Harrastuksena

Ratsastus on monipuolinen ympärivuotinen liikuntamuoto, joka kehittää kuntoa, muun muassa tasapainoa, kordinaatiokykyä ja rytmitajua sekä on hyväksi selälle. Hevosen kanssa työskentely on myös terapeuttista ja rauhoittavaa, joten ratsastus sopii hyvin myös esimerkiksi kehitysvammaisten ja ongelmanuorten kuntoutukseen ratsastusterapiana. Ratsastuksen opettelu sujuu parhaiten ja turvallisimmin ratsastuskoulussa. Ratsastusta voi yleensä harrastaa niin kaupungissa kuin maaseudullakin.
Lasten ratsastusharrastus maksaa vuodessa keskimäärin 2 615 euroa (vaihdellen 2 500 eurosta 2 730 euroon). Kilpatasolla  ratsastus maksaa keskimäärin 19 040 euroa vuodessa (vaihdellen 12 080 eurosta 26 000 euroon). Siten se on kallein harrastus, joka Urheilulehden selvityksessä listattiin. Vuodesta 2015 vuoteen 2023 ratsastuksen hinta on noussut 94 %.
Riskit

Ratsastus on yksi kaikkein vaarallisimmista lajeista, kun otetaan huomioon ratsastusonnettomuuksista koituneiden vammojen vakavuus. Vakavia vammoja voi syntyä hevosen selästä putoamisen seurauksena. Pienemmät vammat mukaan lukien ratsastuksessa syntyy 3,7 vammaa tuhatta harrastettua tuntia kohden, eli riski on vain samaa luokkaa kuin juoksussa ja yleisurheilussa.
Päävammojen ehkäisemiseksi käytetään ratsastuskypärää, joka on yleensä pakollinen ratsastuskouluissa ja -kilpailuissa, ei kuitenkaan lännenratsastus- eikä korkean tason kouluratsastuskilpailuissa. Varsinkin esteratsastuksessa ja kenttäkilpailun maastokokeessa käytetään nykyään yleisesti myös turvaliiviä, joka jossakin määrin suojaa vartalon luustoa ja sisäelimiä.
Ratsastus Suomessa

Suomessa ratsastuksen harrastajia on nykyään yli 160 000. Ratsastuksen harrastajista noin 94 prosenttia on naisia, ja ratsastus onkin tyttöjen ja naisten urheilulajina tärkeä. Ratsastuskouluja on lähes jokaisella paikkakunnalla.
Suomessa kilpaillaan pääasiassa este-, koulu- ja kenttäratsastuksessa, jotka myös ovat yleisimmät täällä harrastetut ratsastuksen lajit. Myös valjakkoajo-, lännenratsastus-, matkaratsastus-, islanninhevosratsastus- ja vikellyskilpailuita järjestetään Suomessa jonkin verran. Suomessa harrastetaan pienessä mittakaavassa myös hevospooloa. Tavallisinta lienee kuitenkin monipuolinen harrasteratsastus ja maastolenkkeily ratsastuskoulujen ja -tallien hevosilla sekä kilpaileminen korkeintaan matalalla paikallistasolla.
Muut eläimet

Hevosten lisäksi ratsueläiminä käytetään myös aaseja ja muuleja sekä muista kuin hevoseläimistä lähinnä kameleita sekä norsuja. Näiden eläinten käyttö ratsuina on yleensä hyvin käytännönläheistä, mutta myös omia urheilulajeja kuten nopeuskilpailuita ja norsupooloa harrastetaan. Hevosia läheisesti muistuttavilla muuleilla, jotka voi myös kouluttaa ratsuiksi hevosten tapaan, on paikallisista käytännöistä riippuen yleensä mahdollista osallistua ainakin matalan tason ratsastuskilpailuihin hevosten joukossa. Samoin pienissä kilpailuissa saattaa nähdä aasin ratsuna poniluokassa.
Kirjallisuutta

Ojanen, Karoliina: Tyttöjen toinen koti. Etnografinen tutkimus tyttökulttuurista ratsastustalleilla.  (Väitöskirja: Helsingin yliopisto)  Helsinki:  Suomalaisen kirjallisuuden seura, 2011.  ISBN 978-952-222-277-0
Perho, Anna: Tallin tyypit.  Helsinki:  Lemeon, 2006.  ISBN 978-952-9980-20-8
Vasara, Erkki: Suomen ratsastusurheilun historia. SRL, Helsinki 1987.
Ylönen, Sirpa: Opas hevosharrastukseen.  Helsinki:  Into, 2015.  ISBN 978-952-264-531-9
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Ratsastus Wikimedia Commonsissa
Suomen Ratsastajainliitto ry
Fédération Equestre Internationale
Ylen Elävä arkisto: Reippaat ratsastajat
Ylen Elävä arkisto: Hevonen koulussa
Ratsastuksen alkeet Ratsastusopiston opettajan J. Grönvallin esittäminä, Kuva, 25.05.1938, nro 11, s. 28, Kansalliskirjaston digitaaliset aineistot
Rauta(III)

| Rauta(III)sulfaatti |
| --- | --- |

Tunnisteet
CAS-numero:   13520-56-4 (nonahydraatti) 10028-22-5  13520-56-4 (nonahydraatti)
PubChem CID:  24826
Ominaisuudet
Molekyylikaava:  Fe2(SO4)3
Moolimassa:  399,91 g/mol
Ulkomuoto:  Harmahtava kiteinen aine
Sulamispiste:  1 178 °C (vedetön, hajoaa)   480 °C (nonahydraatti, hajoaa)
Tiheys:  3,097 g/cm3 (heksahydraatti)   2,0–2,1 g/cm3 (nonahydraatti)
Liukoisuus veteen:  4,4 kg/l (nonahydraatti)
   
Rauta(III)sulfaatti eli ferrisulfaatti (Fe2(SO4)3) on rauta- ja sulfaatti-ionien muodostama epäorgaaninen ioniyhdiste. Yhdistettä voidaan käyttää veden puhdistukseen, väriaineena ja muiden rautayhdisteiden valmistamiseen.
Ominaisuudet

Huoneenlämpötilassa rauta(III)sulfaatti on harmahtavanvalkoista kiteistä ainetta. Kidevedettömän yhdisteen lisäksi tunnetaan useita kidevedellisiä muotoja kuten monohydraatti (Fe2(SO4)3·H2O), heksahydraatti (Fe2(SO4)3·6H2O), heptahydraatti (Fe2(SO4)3·7H2O) ja nonahydraatti (Fe2(SO4)3·9H2O). Kidevesi poistuu näiden yhdisteiden rakenteesta kuumennettaessa. Rauta(III)sulfaatit liukenee kohtalaisesti veteen ja hydraatit kidevedetöntä yhdistettä runsaammin. Liuetessaan rauta(III)sulfaatti usein hydrolysoituu. Kuumennettaessa rauta(III)sulfaattia 480 °C:n lämpötilaan se hajoaa rauta(III)oksidiksi. Rauta(III)sulfaatti muodostaa alkalimetallisulfaattien ja alumiinisulfaatin kanssa alunoita.
Valmistus ja käyttö

Rauta(III)sulfaattia voidaan valmistaa hapettamalla rauta(II)sulfaattia väkevien typpi- tai rikkihappojen avulla tai kloorin avulla. Toinen tapa muodostaa yhdistettä on liuottaa rauta(III)oksidia väkevään rikkihappoon. Suomessa ferrisulfaattia valmistaa Kemira Porissa titaanidioksidin valmistuksessa syntyvästä sivutuotteesta sekä Voda Nordic Oy Kokkolassa.lähde?
Rauta(III)sulfaattia käytetään jätevesien puhdistuksessa saostavana kemikaalina, väriaineena ja väriaineiden valmistuksessa, alunoiden valmistuksessa, peittana tekstiilien värjäyksessä ja laboratorioreagenssina.
Valdemar Rautio

| Mitalit> Maa:   Suomi.Miesten yleisurheilu.EM-kilpailut  | Mitalit> Maa:   Suomi.Miesten yleisurheilu.EM-kilpailut  | Mitalit> Maa:   Suomi.Miesten yleisurheilu.EM-kilpailut  | Maa:   Suomi> Miesten yleisurheilu. |
| --- | --- | --- | --- |
|  Kultaa | Oslo 1946 | kolmiloikka |  |
|  Hopeaa | Bryssel 1950 | kolmiloikka |  |
Karl Johan Valdemar ”Valle” Rautio (4. marraskuuta 1921 Vaasa – 5. syyskuuta 1973 Nurmijärvi) oli suomalainen yleisurheilija. Hänen päälajinsa oli kolmiloikka.
Rautio voitti EM-kultaa Oslossa 1946 tuloksella 15,17 m. Brysselin EM-kisoissa 1950 hän oli hopealla (14,96) ja Lontoon olympialaisissa 1948 kuudes (14,70). Helsingin olympialaisissa 1952 hän jäi karsinnassa sijalle 23 tuloksella 14,14.
Rautio on viimeisin suomalainen miesten arvokisamitalisti kolmiloikassa. Hän kuului maailman kymmenen parhaan kolmiloikkaajan joukkoon koko 1940-luvun jälkipuoliskon. Ennätyksellään 15,17 m hän oli vuoden 1946 maailmantilaston ykkönen. Vuonna 1945 hän hyppäsi myötätuulituloksen 15,48 m.
Seuratasolla Rautio edusti Vaasan Vasamaa. Hän saavutti kolmiloikassa ja pituushypyssä yhteensä yhdeksän SM-mitalia. Hänen paras tuloksensa pituushypyssä oli 722 cm.
Saavutukset

Kolmiloikassa
EM-kultaa Oslossa 1946
EM-hopeaa Brysselissä 1950
Kuudes sija Lontoon olympialaisissa 1948
SM-kultaa 1944, 1946, 1947, 1950
SM-hopeaa 1948
SM-pronssia 1952
Pituushypyssä
SM-hopeaa 1947, 1948
SM-pronssia 1944
Raul

| Raul |
| --- | --- |
Nimipäivä:   
– suomenkielinen:  –
– ruotsinkielinen:  27. elokuuta
– ortodoksinen:  –
Muunnelmia:  Rauli
Vastineita eri kielissä:  Raúl, Raoul
Nimen alkuperä:  muinaisskandinaavinen Radulf
Infobox OKNimi-testi OK: 
Raul on miehen etunimi. Raulin nimipäivä on suomenruotsalaisen kalenterin mukaan 27. elokuuta. Nimen suomenkielinen vastine on Rauli. Espanjankielisissä maissa nimi esiintyy muodossa Raúl. Nimi on peräisin muinaisskandinaavisesta nimestä Radulf, "neuvokas susi".
Digi- ja väestötietoviraston mukaan Raul on huhtikuuhun 2024 mennessä ollut Suomessa etunimenä noin 1 104 miehellä.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Raul Wikimedia Commonsissa
Esko Rautionaho

| Esko Rautionaho> Henkilötiedot |
| --- | --- |
Koko nimi:  Esko Olavi Rautionaho
Syntynyt: 23. syyskuuta 1950 (ikä 74) Rovaniemi, Suomi
Mäkihyppääjä
Lempinimi:  Piki
Seura:  Ounasvaaran Hiihtoseura
Esko Olavi Rautionaho (s. 23. syyskuuta 1950 Rovaniemi) on suomalainen, 1970-luvulla kahdesti arvokilpailuissa kymmenen parhaan joukkoon sijoittunut mäkihyppääjä.
Seuratasolla "Piki" Rautionaho edusti Ounasvaaran Hiihtoseuraa. Hän voitti Suomen-mestaruuden suurmäessä vuosina 1970, 1972 ja 1973, normaalimäessä vuonna 1975 sekä joukkuemäessä kuusi kertaa. Salpausselällä hän voitti vuonna 1976, Puijolla vuonna 1972, Ounasvaaralla vuosina 1975, 1976 ja 1979 sekä Ruotsin hiihtokisoissa vuonna 1972.
Arvokisaedustukset

MM-kilpailut 1970 suurmäen 33:s ja normaalimäen 57:s
Talviolympialaiset 1972 suurmäen yhdeksäs ja normaalimäen 45:s
MM-kilpailut 1974 normaalimäen seitsemäs ja suurmäen 12:s
Talviolympialaiset 1976 normaalimäen 11:s ja suurmäen 12:s
Lentomäen MM-kilpailuissa 18:s 1979, 25:s 1975 ja 32:s 1973
Rautia

| Rautia |
| --- | --- |

Tunnuslause:  Jotta onnistuisit kerralla
Tuotetyyppi:  rautakauppa
Omistaja:  Kesko
Lakkautettu:  2017
Edelliset omistajat:  Tuko
Infobox OKNimi-testi OK: 
Rautia Lappajärvellä.
Rautia oli suomalainen Keskon omistama rautakauppaketju, jolla oli myymälöitä noin sadalla paikkakunnalla Suomessa. Eteläisin myymälä sijaitsi Tammisaaressa ja pohjoisin Ivalossa. Kesko luopui Rautia-tuotemerkistä keväällä 2017, jolloin myymälät siirtyivät K-Rauta-brändin alle.
Rautia-ketju syntyi Suomeen vuonna 1969 muissa Pohjoismaissa toimineen Jernia-ketjun jatkeena. Siihen liittyivät Suomessa monet yksityiset rautakaupat kuten vaasalainen Oy C.J. Hartman Ab, turkulainen Ingman, pohjoissuomalainen Rauta-Kemppainen Oy, Keski-Suomen Rauta, porilainen Aug. Lipsanen, Pohjanmaa Oy, parinkymmenen myymälän Rake Oy, Rautasavo, Starckjohann, Stockmann, Oy Julius Tallberg Ab ja Teräs Oy sekä muita paikallisia rautakauppoja. Ketjun keskusliikkeenä toimi vuonna 1918 perustettu Rautakonttori Oy. Vuonna 1977 Rautia-ketjun markkinaosuus Suomen rautatavarakaupasta oli 56 yrityksen ja 263 toimipisteen myötä noin kolmannes, muina kilpailijoina E-liikkeen OTK, Kesko ja SOK.
Rautian keskusliikkeen Rautakonttori Oy:n enemmistöomistajaksi tuli 1980-luvulla Starckjohann-Telko Oy ostettuaan Raken ja C. J. Hartmanin osuudet. Rautakonttori ja Rautia-tavaramerkki myytiin Tukolle 1987. Tukon hajottua Rautia päätyi vuonna 1997 kilpailijalle Keskolle, joka teki siitä K-Rautaa pienempien rautakauppojensa brändin. Vähitellen Kesko rakensi Rautiasta noin sata liikettä käsittävän ketjun, jossa kukin liike yhdistetään vahvasti paikkakunnan kauppiaaseen. Taustamusiikkina Rautian TV-mainoksissa soi 2000-luvulla Leevi and the Leavingsin kappale ”Vasara ja nauloja”. Vuonna 2017 Rautia-myymälät muutettiin K-Raudoiksi.
Aiheesta muualla

Virallinen kotisivu (Arkistoitu – Internet Archive)
Reaktiokoordinaatti

Eri reaktioiden energiaprofiileja, joiden reaktiokoordinaateissa on 0, 1 tai 2. välituotetta
Reaktiokoordinaatti on geometrinen parametri esimerkiksi kemiallisen sidoksen sidospituus, sidoskulma tai joskus ei-geometrinen parametri sidoskertaluku, joka muuttuu kemiallisen reaktion edetessä. Reaktiokoordinaatin voidaan kuvata esittävän alkeisreaktion etenemistä, esimerkiksi kemiallisten reaktioiden energiadiagrammeissa reaktiokoordinaatti on x-akselina ja reagenssien potentiaalienergia on y-akselina.
Siirtymätilateorian mukaisesti reaktiokoordinaatti, joka johtaa tasaisesti jokaisessa reaktiovaiheissa lähtöaineista tuotteisiin reaktioissa olevien siirtymätilojen ja välituotteiden kautta tuotteisiin pienimmän energian omaavan reaktioreitin kautta. Siirtymätila on reaktiokoordinaatin maksimikohta ja välituotteet ovat reaktiokoordinaatin paikallisia minimejä. Reaktioiden energiadiagrammien reaktiokoordinaatin määrittäminen perustuu usein suurelta osin kemialliseen intuitioon ja tietoon vastaavankaltaisista reaktioista. Reaktiokoordinaattien määrittämiseen laskennallisen kemian avulla on myös kehitetty menetelmiä.
Raziya al-Din

| Raziya al-Din |
| --- | --- |
 
Delhin sulttaani
Valtakausi:  1236–1240
Edeltäjä:  Rukn ud din Firuz
Seuraaja:  Muiz ud din Bahram

Syntynyt:  1205 Budaun
Kuollut:  15. lokakuuta 1240 Kaithal
Puoliso:  Malik Altunia
Suku:  Orjadynastia
Isä:  Iltutmiš
Äiti:  Turkan Khatun
Uskonto:  sunnalaisuus
Sulttaani Raziya (1205–1240) oli Delhin sulttaanikunnan sulttaani vuosina 1236–1240 ja ensimmäinen naispuolinen muslimihallitsija Intiassa. Raziya oli sulttaani Iltutmishin tytär. Iltutmish oli tullut Delhiin sulttaani Qutb-ud Dinin sotilasorjaksi, ja noussut tämän alaisuudessa merkittävään rooliin. Qutb-ud Dinin kuoltua Iltutmish nousi Delhin sulttaaniksi. Iltutmish oli tehokas hallitsija, mutta myös avomielinen henkilö. Hän huomasi että hänen poikansa eivät olleet yhtä päteviä nousemaan hänen seuraajakseen kuin tytär Raziya. Iltutmish rikkoi muslimiperinteen ja nimesi Raziyan seuraajakseen.
Iltutmish kuoli vuonna 1236. Vaikka Raziya oli nimetty hänen seuraajakseen, muslimiaatelisto ei hyväksynyt naista hallitsijaksi. Raziyan sijasta sulttaaniksi nimettiin hänen veljensä Rukn ud din Firuz. Tämä osoittautui epäpäteväksi hallitsijaksi ja valtataisteluun sekaantui myös tämän äiti ja Iltutmishin leski Shah Turkan. Sulttaani Firuz ehti olla vallassa kuusi kuukautta, kunnes hänet ja hänen äitinsä murhattiin salaliiton seurauksena.
Raziya nousi puoliveljensä jälkeen Delhin sulttaaniksi. Sulttaaniksi tultuaan hän vaihtoi vaattensa miesten perinteisesti käyttämään asuun ja luopui hunnun käytöstä, mikä järkytti konservatiivista muslimiyhteisöä. Raziya osoittautui päteväksi hallitsijaksi, joka huolehti aidosti alamaisistaan. Hänen aikanaan myös torjuttiin mongolien hyökkäys.
Maan aatelisto ei kuitenkaan ollut tyytyväinen Raziyaan sulttaanina ja hän joutui salaliiton uhriksi. Hänet murhasi hänen oma palatsihenkivartijansa. Raziya ehti hallita vain kolme ja puoli vuotta. Jälkikäteen jotkut historioitsijat ovat todenneet, että Raziyan ainoa heikkous hallitsijana oli se että hän oli nainen, mutta modernit historioitsijat eivät jaa tätä näkemystä. Hän oli kyvykäs hallitsija ja määrätietoinen sotilasjohtaja, sillä hän johti henkilökohtaisesti kaikkia sotaretkiä hallintokautensa aikana. Hän pukeutui miehen pukuun ja istui valtaistuimella ilman huntua, koska hän halusi hoitaa tehtäviään hallitsijana epäröimättä ja totuudenmukaisesti. Maan aatelisto halusi nostaa valtaistuimelle heikon sulttaanin, joka olisi helpommin ohjattavissa, Raziya ei näin ollen sopinut heidän suunnitelmiinsa, mikä synnytti salaliiton häntä vastaan. Raziyaa seurasi Delhin sulttaanina Iltutmishin poika ja Raziyan puoliveli Bahram.
Reaktiivinen välivaihe

Tässä reaktiossa vaihe 2 kuvaa reaktiivista tetraedrimäistä välivaihetta
Reaktiivinen välivaihe tai reaktiivinen välituote on kemiallisessa reaktiossa esiintyvä hyvin suurienerginen, reaktiivinen ja usein lyhytikäinen molekyyli. Reaktiiviselle välivaiheelle on tyypillistä, että se on joko hyvin steerisesti jännittynyt tai sen elektronirakenne ei ole stabiili. Jälkimmäiseen ryhmään kuuluvat tapaukset, joissa jollakin reaktiivisen välivaiheen atomeista ei ole oktettia tai sillä on sitoutumattomia elektroneja. Reaktiomekanismit kuvaavat reaktioissa reaktiivisten välivaiheiden syntyä ja hajoamista reaktion edetessä lähtöaineista tuotteisiin. Tyypillisiä orgaanisen kemian reaktioissa muodostuvia reaktiivisia välivaiheita ovat esimerkiksi karbonyyliyhdisteiden substituutioreaktioissa muodostuvat tetraedrimäiset välivaiheet, karbokationit, karbanionit, radikaalit, radikaali-ionit, karbeenit ja aryynit kuten bentsyyni.
Reaktiiviset välivaiheet ovat yleensä suhteellisen epästabiileja muuta kuin hyvin alhaisissa lämpötiloissa eikä niitä voida eristää kuin poikkeustapauksissa. Niiden olemassaolo voidaan todistaa spektroskooppisesti tai epäsuorasti niin kutsutusti pyydystämällä ne. Pyydystyksessä tutkittavaan reaktioon lisätään jokin molekyyli, joka reagoi reaktiivisen välivaiheen kanssa. Tässä muodostuvan reaktiotuotteen rakenteen avulla pystytään usein päättelemään, minkälainen reagoinut reaktiivinen välivaihe oli. Toisaalta tunnetaan myös eräitä karbokationeja, radikaaleja ja karbeeneja, jotka ovat stabiileja myös huoneenlämpötilassa, kunhan ne ovat inerteissä olosuhteissa kuten suojakaasun alaisuudessa. Reaktiivisia välivaiheita stabiloivia tekijöitä ovat muun muassa konjugaatio ja mahdollisuus erilaisiin resonanssimuotoihin.
Esko Raunio

| Esko Raunio |
| --- | --- |
 Raunio vuonna 1961
Henkilötiedot
Syntynyt: 30. maaliskuuta 1917 Puumala
Kuollut: 16. tammikuuta 1991 (73 vuotta)
Sotilashenkilö
Palvelusmaa(t):   Suomi
Palvelusvuodet:  1940 – 1977
Komentajuudet:  Uudenmaan prikaati (1969–73)
Taistelut ja sodat:  Talvisota, Jatkosota
Sotilasarvo:  Eversti
Kunniamerkit:  SL komentajamerkki SVR 1.lk ritariristi VR 4 tammenlehvien kera NorPO komentajamerkki miekkojen kera
Esko Erkki Raunio (30. maaliskuuta 1917 Puumala – 16. tammikuuta 1991) oli suomalainen yleisesikuntaupseeri, sotilasarvoltaan eversti.
Elämä

Raunio syntyi Puumalassa maaliskuussa 1917. Hänen vanhempansa olivat kauppias Aarne Raunio ja Karin o.s. Grönroos . Esko Raunio avioitui vuonna 1943 Mielikki Siikasen kanssa. Heillä oli kaksi poikaa, joista Ari Erkki Raunio on myös suunnannut upseerin uralle.
Esko Raunio kirjoitti ylioppilaaksi Oulaisten yhteiskoulusta vuonna 1938 ja suoritti varusmiespalveluksensa Hämeen Ratsurykmentissä 1938–1939. Varusmiespalveluksen jälkeen Raunio jatkoi Kadettikouluun 24. kadettikurssille josta valmistui luutnantiksi 1941.
Raunio kuului Joensuun suojeluskuntaan vuosina 1934–1938. Talvisodassa hän palveli Panssarintorjuntatykistön koulutuskeskuksessa komppanian varapäällikkönä. Välirauhan aikana hän toimi 9. Erillisen Panssarintorjuntatykkikomppanian päällikkönä. Jatkosodassa hän toimi 20. Tykkikomppanian päällikkönä Laatokan Karjalassa ja Karjalankannaksella.
Sotien jälkeen Raunio palveli toimistoupseerina Rajavartiolaitoksen esikunnassa vuoteen 1946 asti, jonka jälkeen hän oli kolme vuotta poissa armeijan palveluksesta. Vuonna 1949 hän palasi koulutusupseeriksi ja komppanianpäälliköksi Panssaripataljoonaan. Vuosina 1950–1951 Raunio suoritti Taistelukoulussa kapteenikurssin ja opiskeli 1953–1954 Sotakorkeakoulun maasotalinjalla. 1955–1956 hän toimi järjestelyupseerina Panssarirykmentissä ja tämän jälkeen Pääesikunnan liikekannallepanotoimistossa toimistoupseerina vuoteen 1958. Vuosina 1958–1959 hän toimi sotilasasiamiehen apulaisena Suomen Tukholman suurlähetystössä ja sieltä palattuaan järjestelytoimiston päällikkönä Hämeen sotilasläänin esikunnassa. 1960–1961 hän toimi jälleen sotilasasiamiehen apulaisena Ruotsissa ja sen jälkeen itse sotilasasiamiehenä Oslossa. 1966 Raunio palasi toimistopäälliköksi Pääesikunnan suunnittelutoimistoon ja hieman myöhemmin PE:n suunnitteluosaston johtajaksi. 1969 Raunio komennettiin Uudenmaan prikaatin komentajaksi vuoteen 1973 asti, jonka jälkeen hän siirtyi sotilasasiamieheksi Saksan Liittotasavaltaan ja Sveitsiin. Näiden komennusten päättyessä 1977 Raunio jäi eläkkeelle Puolustusvoimien palveluksesta.
Ylennykset

Reservin kornetti 1939
Reservin luutnantti 1941
Luutnantti 1941
Kapteeni 1943
Majuri 1957
Everstiluutnantti 1963
Eversti 1968
Kunniamerkit

Suomen Leijonan komentajamerkki (SL K)
Vapaudenristi 4.lk tammenlehvien kera (VR 4tlk)
Suomen Valkoisen Ruusun 1.lk ritariristi (SVR R1)
Olympia-ansiomitali
Norjan Pyhän Olavin ritarikunnan komentajamerkki (NPOR K)
Suomen liikuntakulttuurin ja urheilun suuri ansioristi (SLTAR sanr)
Svenska Folktingets förtjänstmedalj (SvFF)
Ratula (Orimattila)

Ratula on Orimattilan kylä entisessä Artjärven kunnassa Päijät-Hämeessä Villikkalan ja Hietanan kylien välissä. Ratukassa Ratulan kartanon päärakennuksen pohjospuolella sijaitsee Artjärven kotiseutumuseo.