stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Zarra-palkinto
Voittajat

| Kausi | Pelaaja | Alue | Seura | Maalit |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| 2005–2006 | David Villa |  | Valencia | 25 |
| 2006–2007 | David Villa |  | Valencia | 16 |
| 2007–2008 | Dani Güiza |  | Mallorca | 27 |
| 2008–2009 | David Villa |  | Valencia | 28 |
| 2009–2010 | David Villa |  | Valencia | 21 |
| 2010–2011 | Álvaro Negredo |  | Sevilla | 20 |
| 2011–2012 | Fernando Llorente |  | Athletic Bilbao | 17 |
| 2011–2012 | Roberto Soldado |  | Valencia | 17 |
| 2012–2013 | Álvaro Negredo |  | Sevilla | 25 |
| 2013–2014 | Diego Costa |  | Atlético Madrid | 27 |
| 2014–2015 | Aritz Aduriz |  | Athletic Bilbao | 18 |
| 2015–2016 | Aritz Aduriz |  | Athletic Bilbao | 20 |
| 2016–2017 | Iago Aspas |  | Celta Vigo | 19 |
| 2017–2018 | Iago Aspas |  | Celta Vigo | 22 |
| 2018–2019 | Iago Aspas |  | Celta Vigo | 20 |
| 2019–2020 | Gerard Moreno |  | Villarreal | 18 |
| 2020–2021 | Gerard Moreno |  | Villarreal | 23 |
| 2021–2022 | Iago Aspas |  | Celta Vigo | 17 |
| 2021–2022 | Raúl de Tomás |  | Espanyol | 17 |
The Director’s Cut

| The Director’s Cut Fantômas |
| --- | --- | --- |

Studioalbumin tiedot
 Äänitetty : Tammikuu 2001
 Julkaistu: 9. kesäkuuta, 2001
 Tuottaja(t): Mike Patton
 Tyylilaji: Avant-garde metal
 Kesto: 39.02
 Levy-yhtiö: Ipecac Recordings
Fantômasin muut julkaisut
| Fantômas (eli Amenaza al Mundo) 1999 | The Director’s Cut 2001 | Millennium Monsterwork 2000 2002 |
The Director’s cut on superyhtye Fantômasin toinen studioalbumi. Levyn kaikki raidat ovat cover-versioita kuuluisista elokuvamusiikeista.
Kappaleet

"The Godfather" (Nino Rota) – 2:45
"Der Golem" (Karl Ernst Sasse) – 2:38
"Experiment in Terror" (Henry Mancini) – 2:40
"One Step Beyond" (Harry Lubin) – 2:57
"Night of the Hunter (Remix)" (Walter Schumann) – 0:58
"Cape Fear" (Bernard Herrmann) – 1:49
"Rosemary's Baby" (Krzysztof Komeda) – 3:20
"The Devil Rides Out (Remix)" (James Bernard) – 1:37
"Spider Baby" (Ronald Stein) – 2:25
"The Omen (Ave Satani)" (Jerry Goldsmith) – 1:49
"Henry: Portrait of a Serial Killer" (Robert McNaughton) – 3:07
"Vendetta" (John Barry) – 2:03
Untitled – 0:05
"Investigation of a Citizen Above Suspicion" (Ennio Morricone) – 4:00
"Twin Peaks: Fire Walk with Me" (Angelo Badalamenti) – 3:28
"Charade" (Henry Mancini) – 3:04
Arvostelut

All Music Guide:
Tekijät

Mike Patton – laulu, tuottaja, kansi- ja välilehtitaide
Dave Lombardo – rummut
Buzz Osborne – kitara
Trevor Dunn – basso
S. Husky Höskul – äänityöskentely
Magnum D.I. – avustava äänityöskentely
Toji-Division – avustava äänityöskentely
Desmond Shea – avustava äänityöskentely
DJ Klinger and Radar – avustava äänityöskentely
Martin Kvamme – kansi- ja välilehtitaide
Kai Myhre – valokuvaus
Aiheesta muualla

The Director’s Cut Discogsissa. (englanniksi)
Albumi The Director’s Cut Encyclopaedia Metallum -sivustolla (englanniksi)
ZhuZhut

| ZhuZhut> The ZhuZhus |
| --- | --- |
Tyyli:  animaatio
Kestoaika:  22 min
Kehittäjä(t):  Hugh Duffy
Pääosissa:  Jenna Warren Richard Binsley Robert Tinkler Stephany Seki Tajja Isen
Alkuperämaa:   Kanada  Yhdysvallat
Alkuperäiskieli:  englanti
Verkko:   Disney Channel  Fox Kids
Esitetty:  12. syyskuuta 2016 – jatkuu edelleen
Tuotantokausia:  1
Jaksoja:  26
Ikäraja:  
Tunnuskappale:  Theme Song
Tuotanto
Tuottaja(t):   Laurie Handforth  Kristen Hudecki 
Vastaava(t) tuottaja(t):   Colin Bohm  Scott Dyer  Irene Weibel  James Hornsby 
Ohjaaja(t):  Mike Fallows
Säveltäjä(t):  Scott Bucsis
Tuotantoyhtiö(t):   Cepia LLC  Corus Entertainment  Nelvana 
Edeltäjä:  ZhuZhu Pets: Quest for Zhu
Aiheesta muualla
Virallinen sivusto
IMDb 
ZhuZhut (engl. The ZhuZhus) on vuonna 2016 alkanut yhdysvaltalais-kanadalainen lasten animaatiosarja, joka perustuu Cepian ZhuZhu Pets-leluihin. Sarjaa tuottaa Cepia LLC, Corus Entertainment ja Nelvana.
Hahmot

Fanni (engl. Frankie Pamplemousse)
Pipsqueak
Mr. Squiggles
Num Nums
Chunk
Ellen Pamplemousse
Stanley Pamplemousse
Äänirooleissa

| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
|  Jenna Warren  | … |  Frankie Pamplemousse   |
|  Tajja Isen  | … |  Pipsqueak   |
|  Richard Binsley  | … |  Mr. Squiggles   |
|  Stephany Seki  | … |  Num Nums   |
|  Robert Tinkler  | … |  Chunk   |
|  Stacey DePass  | … |  Ellen Pamplemousse   |
|  Zachary Bennett  | … |  Stanley Pamplemousse   |
Jaksot

| # | Jakson nimi | Ohjaaja | Käsikirjoitus | Alkuperäinen ensiesitys | Esitetty ensi kerran Suomessa |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |

| 1a | Lennokasta hääpäivää  Happy Bounciversary | Mike Fallows | Laurie Elliott | 12. syyskuuta 2016 | 11. marraskuuta 2017 |
  
| 1b | Rupattele, älä ruiskauta  Say It Don't Spray It | Mike Fallows | Laurie Elliott | 12. syyskuuta 2016 | 11. marraskuuta 2017 |
Aiheesta muualla

The ZhuZhus (Arkistoitu – Internet Archive) Kids.foxplay.fi:ssa
The Coca-Cola Company

| The Coca-Cola Company |
| --- | --- |

Tunnuslause:  Taste the feeling
Yritysmuoto:  Julkinen osakeyhtiö
ISIN:  US1912161007
Perustettu:  1886
Toimitusjohtaja:  James Quincey
Kotipaikka:   Atlanta, Yhdysvallat
Toiminta-alue:  maailmanlaajuinen (lukuun ottamatta Pohjois-Koreaa)
Toimiala:  Elintarvikeala
Tuotteet:  virvoitusjuomat
Liikevaihto:   37,266 miljardia $ (2019)
Liikevoitto:   7,748 miljardia $ (2019)
Nettotulos:   8,920 miljardia $ (2019)
Henkilöstö:  86 200 (2019)
Kotisivu:  coca-colacompany.com
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
The Coca-Cola Companyn pääkonttori Atlantassa, Georgiassa.
Coca-Cola-pullo
The Coca-Cola Company on maailman suurin alkoholittomien juomien valmistaja, jakelija ja markkinoija.
Yhtiö työllistää suoraan 55 000 ja välillisesti yli 600 000 henkilöä noin 200 maassa. Afrikassa yhtiö on suurin yksityissektorin työnantaja. The Coca-Cola Companyn pääkonttori on Yhdysvalloissa, Georgian osavaltion Atlantassa. Yhtiön liikevaihdosta noin 70 % tulee Yhdysvaltain ulkopuolelta. Yhtiön suurin kilpailija on PepsiCo.
Asa Griggs Candler perusti The Coca-Cola Companyn Atlantassa vuonna 1892.
Tuotemerkit

Coca-Cola on tunnetuin The Coca-Cola Companyn tuotemerkki, ja se muodostaa arviolta 56 % juomien myynnistä. Muita tuotteita ovat muun muassa Sprite, Fanta, Powerade, Aquarius, Minute Maid, Burn, Bonaqua, Dasani, Georgia Coffee, Lilt, Mer, Tab, Surge ja Dr Pepperiä jäljittelevä Pibb Xtra. Lisäksi The Coca-Cola Company myy Dr Pepperiä Euroopassa ja joissain osissa Yhdysvaltoja. Yhtiöllä on yli 400 juomamerkkiä ja yhteensä yli 2 400 erilaista juomaa, joita valmistetaan yli 200 maassa. Konsernin tuotemerkeissä on virvoitusjuomien lisäksi mehuja ja mehujuomia, pullovesiä, energiajuomia, urheilujuomia, maito- ja soijamaitojuomia sekä kahvi- ja teejuomia.
Juomien valmistuksesta vastaavat yhtiöt

The Coca-Cola Companyn juomat valmistetaan miltei poikkeuksetta siinä maassa, jossa ne myydäänkin. Valmistuksesta vastaavat paikalliset pullottamoyhteistyökumppanit, jotka myös myyvät tuotteet ja jakelevat ne eri myyntipisteisiin. Pullottajayhteistyökumppaneja on kolmenlaisia. Valtaosa pullottamoista on paikallisia, itsenäisiä juomayhtiöitä, joiden toimintaa The Coca-Cola Company ei voi ohjata. Tällaisten yhtiöiden nimessä voi myös olla Coca-Colan nimi, koska ne ovat erikoistuneet yhtiön juomien valmistukseen. Osassa pullottamoyhtiöistä Companylla on vähemmistöomistus. Vain muutama pullottamoyhtiö on Companyn kokonaan omistama, kuten Ruotsissa. The Coca-Cola Company on kuitenkin todennut pyrkivänsä eroon juomayhtiöiden omistamisesta mm. Ruotsissa, kunhan pullottamolle löytyy oikea jatkaja .
Coca-Cola Suomessa

Coca-Cola rantautui näkyvästi Suomeen Helsingin 1952 kesäolympialaisten yhteydessä, kun The Coca-Cola Company olympialiikkeen pitkäaikaisena yhteistyökumppanina lahjoitti Helsingin olympiakisojen järjestelytoimikunnalle ja Sotainvalidien Veljeskunnalle 30 000 laatikkoa juomaa. Tosin Helsingin Stockmannilta Coca-Colaa sai jo 1930-luvulla.
Coca-Colan ensimmäisenä valmistajana Suomessa on pidetty Kouvolan Vesitehdasta, joka aloitti valmistuksen jo vuonna.1928  Dokumenttien perusteella Kouvolan Vesitehtassa voidaan olettaa valmistetun jotain Coca-Colan kaltaista juomaa, mutta tieto on luultavasti väärä. Oikean Coca-Colan valmistaminen Suomessa olisi vaatinut useita toimenpiteitä, joista olisi jäänyt arkistoihin tieto. Niistä ensimmäinen olisi ollut lisenssi.
Oy Hartwall Ab sai Coca-Colan valmistusoikeudet vuonna 1956. Yhteistyö päättyi vuonna 1998, ja Hartwall siirtyi pullottamaan kilpailija PepsiCon juomia.
Helsingissä toimiva Coca-Cola Finland Oy on Companyn kokonaan omistama tytäryhtiö, joka toimii yhteistyössä Keravalla toimivan Sinebrychoffin kanssa. Coca-Cola Finland on markkinointiyhtiö, joka vastaa juomien kuluttajamarkkinoinnista. Juomien valmistuslisenssin haltijana Sinebrychoff valmistaa, jakelee ja myy juomat. Coca-Cola Finland kuuluu Pohjoismaiden alueeseen, jonka pääkonttori sijaitsee Kööpenhaminassa.
Suomessa myytävät The Coca-Cola Companyn juomat

Coca-Cola
Coca-Cola Light (juoma uudistui keväällä 2006)
Coca-Cola Light Lime (syksystä 2005)
Coca-Cola Light Lemon (pois markkinoilta syksyllä 2005)
Coca-Cola Zero (syksystä 2006)
Coca-Cola Cherry
Coca-Cola Vanilla
Coca-Cola Vadelma Zero
Fanta
Fanta Appelsiini
Fanta Free (Orange) (2004)
Fanta Wildberry (talvesta 2003)
Fanta Shokata (keväästä 2004)
Fanta Exotic
Fanta Green Apple
Fanta Citrus (talvesta 2006)
Fanta Free Red Berries
Fanta Free Ananas Grapefruit
Fanta Free Apple Lime
Fanta World Mandariini
Fanta World Mango
Fanta b´good
Fanta Jamaica
Sprite
Sprite Zero
Bonaqua
Frisco
Nestea
Powerade
Nescafé Xpress
MER Mehujuoma
Burn Energiajuoma
Arvostelua

Intiassa Coca-Colaa vastaan on boikotoitu muutamia kertoja vastalauseena yhtiön huonon hygienian ja ympäristövaikutusten takia. Coca-Colan hampaita kellastuttava vaikutus on tieteellisesti todistettu ilmiö, joka johtuu hammaskiillettä tuhoavasta fosforihaposta. Sama pätee kuitenkin myös muihin virvoitusjuomiin. Coca-Colan pH-arvo on 2,56 eli hyvin hapan.
The Coca-Cola Companya on syytetty tehtaiden ammattiyhdistysaktiivien huonosta kohtelusta kehitysmaissa. Yhtiötä on syytetty muun muassa kahdeksan ay-aktivistin tappamisesta Kolumbiassa vuosina 1989–2003. Myös yhtiön tehtailla Turkissa ja Indonesiassa ay-aktivisteja on peloteltu. Sen sijaan Nicaraguassa työntekijöiden järjestäytyminen on kielletty. Yhtiö on vastannut useaan otteeseen näihin liittyviin syytöksiin ja myös toiminnallaan pyrkinyt osoittamaan syytökset perusteettomiksi.Monet ihmisoikeusjärjestöt ovat järjestäneet kolajuoman vastaisia kampanjoita.
Vuonna 2016 paljastui, että The Coca Cola Company on rahoittanut pimeästi Coloradon yliopiston koordinoimaa niin sanottua energiabalanssimallia ajanutta Maailman energiabalanssiverkostoa (Global Energy Balance Network), jonka toimeksiantona oli laatia tutkimus, jonka mukaan sokeristen juomien muodossa nautitut kalorit lihottavat saman verran kuin muussa muodossa nautitut.
Yö armahtaa

| Yö armahtaa |
| --- | --- |
 Elokuvan juliste.
Ohjaaja:  Mika Kaurismäki
Käsikirjoittaja:  Mika Kaurismäki Sami Keski-Vähälä
Tuottaja:  Mika Kaurismäki
Kuvaaja:  Jari Mutikainen
Leikkaaja:  Mika Kaurismäki Eero Tammi
Pääosat:  Kari Heiskanen Anu Sinisalo Pertti Sveholm Timo Torikka
Valmistustiedot
Valmistusmaa:   Suomi 
Tuotantoyhtiö:  Marianna Films
Ensi-ilta:  8. lokakuuta 2021
Kesto:  85 min
Alkuperäiskieli:  suomi
Aiheesta muualla
IMDb 
Elonet
Infobox OKNimi-testi OK: 
Yö armahtaa on Mika Kaurismäen ohjaama draamaelokuva vuodelta 2020. Elokuvassa kolme miestä ovat viettämässä iltaa baarissa, jota uhkaa sulkeminen pandemiarajoitusten vuoksi.
Elokuva kuvattiin Kaurismäen osaomistamassa Corona baari & biljardi -baarissa koronaviruspandemiaan liittyvien pääkaupunkiseudun sulkutoimien aikana. Elokuva valittiin vuonna 2020 Tallinnan Pimeiden öiden elokuvafestivaalin kilpasarjaan, jossa se sai maailmanensi-iltansa.
Arvosteluja

| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
Helsingin Sanomat Veli-Pekka Lehtonen: 
Hufvudstadsbladet Krister Uggeldahl:
Äiti synnyinmaa

Äiti synnyinmaa -monumentti.
Äiti synnyinmaa -monumentti.
Äiti synnyinmaa (ven. Родина-мать зовёт!, Rodina-mat' zovjot!, suom. Synnyinmaa-äiti kutsuu!) on Venäjän suurin patsas Volgogradin kaupungin keskustan vieressä sijaitsevan Mamajevin kurgaani -kukkulan päällä. Patsaan rakentaminen alkoi vuonna 1959 ja se valmistui vuonna 1967. Äiti synnyinmaa oli vuoteen 1989 asti maailman korkein patsas, kun jalustaa ei lasketa. Patsas tunnetaan myös nimillä Äitimaa, Äiti Venäjä ja Mamajevin muistomerkki. Patsas pystytettiin toisen maailmansodan aikana käydyn Stalingradin taistelun aikana kuolleiden muistolle. Patsaan kuvanveistäjinä olivat Jevgeni Vutšetitš ja useat muut taiteilijat, ja teknisen suunnittelun teki Nikolai Nikitin. Yöllä patsas valaistaan valonheittimillä.
Rakenne

Patsas on sisältä ontto ja painaa noin 8 000 tonnia (betoni 5 500 tonnia ja teräsrakenteet 2 400 tonnia, lisäksi muut rakennusaineet) ja pelkkä miekka 14 tonnia. Patsaan naishahmon korkeus on 52 metriä, miekan 33 metriä ja veistososuuden kokonaiskorkeus siten 85 metriä. Jalustan korkeus on 2 metriä, joten kokonaiskorkeus maanpinnasta on 87 metriä. Perustusten korkeus on 16 metriä, mutta niistä suurin osa on maanpinnan alla näkymättömissä. Patsasta ei ole varsinaisesti kiinnitetty perustuksiin, vaan se pysyy niiden päällä pystyssä omalla painollaan. Patsasta alettiin entistää vuonna 2010.
Volgogradin alueen lipussa ja vaakunassa esiintyy Äiti synnyinmaa -patsas.
Äiti Venäjä on Venäjän kansallishenkilöitymä.
Vladimir Putin vierailemassa Äiti synnyinmaa -monumentilla.
Äiti synnyinmaa kuvattuna kolikkoon.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Äiti synnyinmaa Wikimedia Commonsissa
Merkittävien patsaiden korkeuksia:
1. Yhtenäisyyden patsas 240 m,
2. Zhongyuanin suuri buddha 153 m,
3. Vapaudenpatsas 93 m,
 4. Äiti synnyinmaa 87 m,
 5. Rio de Janeiron Kristus-patsas 39,6 m,
 6. Daavid (veistos) 5,17 m.
Äiti kulta

| Äiti kulta> Mommie Dearest |
| --- | --- |

Ohjaaja:  Frank Perry
Käsikirjoittaja:  Robert Getchell Frank Perry Tracy Hotchner Frank Yablans
Perustuu:  Joan Crawfordin tyttären Christina Crawfordin samannimiseen kirjaan
Tuottaja:  Frank Yablans Terry O'Neill (käännä suomeksi)
Säveltäjä:  Henry Mancini
Kuvaaja:  Paul Lohmann
Leikkaaja:  Peter E. Berger
Pääosat:   Faye Dunaway  Diana Scarwid  Steve Forrest 
Valmistustiedot
Valmistusmaa:  Yhdysvallat
Tuotantoyhtiö:   Frank Yablans Productions  Dunaway-O'Neill Associates  Paramount Pictures 
Levittäjä:  Paramount Pictures
Ensi-ilta:  1981
Kesto:  130 min
Alkuperäiskieli:  englanti
Aiheesta muualla
IMDb 
Elonet
AllMovie
Infobox OKNimi-testi OK: 
Äiti kulta (Mommie Dearest) on vuonna 1981 ensi-iltansa saanut draamaelokuva, joka kertoo filmitähti Joan Crawfordin elämästä. Frank Perryn ohjaama elokuva perustuu Crawfordin tyttären Christina Crawfordin samannimiseen kirjaan. Elokuvan pääosia esittävät Faye Dunaway, Diana Scarwid ja Mara Hobel.
Elokuva oli taloudellinen menestys kritiikistä huolimatta. Se sai viisi Razzie-palkintoa: huonoimpana vuosikymmenen elokuvana, huonoimmasta naispääosasta, huonoimmasta miessivuosasta, huonoimmasta käsikirjoituksesta ja huonoimmasta naissivuosasta. Nykyään elokuva on saanut kulttiklassikon maineen.
Arvioita

Video-oppaassa vuodelta 1994 Asko Alanen kuvailee Äiti kultaa rautalangasta väännetyksi sensaatiokamaksi ja antaa sille kaksi tähteä viidestä, mikä vastaa sanallista arviota ”keskinkertainen”. VideoHound’s Golden Movie Retriever antaa elokuvalle kaksi tähteä neljästä. DVD-opas antaa elokuvalle puolestaan neljä tähteä viidestä ja kirjoittaa Faye Du­nawayn osaavan lastaan kil­pai­lu­viet­tiin val­men­ta­va­n äi­din roolin täydellisesti.
Aiheesta muualla

Äiti kulta Elonet.
Äiti kulta Internet Movie Databasessa (englanniksi)
Äiti kulta AllMoviessa. (englanniksi)
| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
| Edeltäjä: Can’t Stop the Music – Musiikin täytyy jatkua | Huonoimman elokuvan Golden Raspberry -palkinto 1982 | Seuraaja: Inchon! |
Íñigo Landaluze

| Íñigo Landaluze |
| --- | --- |
 Íñigo Landaluze vuoden 2007 Ranskan ympäriajossa
Henkilötiedot
Koko nimi:  Íñigo Landaluze Intxaurraga
Syntynyt: 9. toukokuuta 1977 (ikä 47)
Kansalaisuus:   Espanja
Pyöräilijä
Pituus:  178 cm
Paino:  65 kg
Joukkue:  lopettanut
Laji:  maantie
Rooli:  ajaja
Ura
Ammattilaisjoukkue(et)
2001–2009:  Euskaltel-Euskadi
Suurimmat voitot
 Dauphiné Libéré 2005 
 Tiedot päivitetty: 23. tammikuuta 2019 
Aiheesta muualla
www.inigolandaluze.eu
Íñigo Landaluze Intxaurraga (s. 9. toukokuuta 1977) on espanjalainen maantiepyöräilijä. Hän syntyi Baskimaassa ja aloitti ammattiuransa vuonna 2001. Hän edusti Euskaltel-Euskadi-joukkuetta kesäkuuhun 2009 saakka, jolloin jäi kiinni dopingista.
Landaluze saavutti 101. sijan ensimmäisessä Ranskan ympäriajossaan vuonna 2003. Hän nousi huomattavaan kansainväliseen maineeseen kesällä 2005, jolloin hän voitti Dauphiné Libéré -ajon Ranskassa. Kohua aiheutti havainto poikkeuksellisen korkeasta testosteronitasosta. Landaluze vapautettiin kuitenkin dopingsyytöksistä, koska testauksessa oli ollut puutteita. Sama henkilö oli tutkinut sekä A- että B-näytteen, mikä ei ole sääntöjen mukaista.
Landaluzen parhaat etappisijoitukset Ranskan ympäriajossa ovat vuoden 2006 kymmenennen etapin kolmas sekä vuoden 2007 seitsemännen osuuden toinen tila. Espanjan ympäriajossa 2006 hän oli 11. etapilla toinen.
Landaluze antoi kaksi Cera-hormonia sisältänyttä dopingnäytettä kesäkuussa 2009: Dauphiné Libérén yhteydessä 7. kesäkuuta ja kilpailujen ulkopuolisessa testissä 16. kesäkuuta. Hän sai kahden vuoden kilpailukiellon ja lopetti uransa.
Škoda (täsmennyssivu)

Škoda voi tarkoittaa seuraavia:
Škoda, tšekkiläinen konepajakonserni
Škoda Auto, tšekkiläinen autovalmistaja
Škoda on myös sukunimi
Emil von Škoda (1839–1900), Škoda-yrityksen perustaja
Josef Škoda (1805–1881), itävaltalainen lääkäri
Milan Škoda (s. 1986), tšekkiläinen jalkapalloilija
Paul Badura-Skoda (1927–2019), itävaltalainen pianisti
| --- | --- |
: Tämä on täsmennyssivu, joka luettelee monimerkityksisen käsitteen eri merkitykset tai useita eri henkilöitä. Artikkelisivuja, joiden nimessä tai tekstissä lukee ”Škoda”, voi hakea sivunnimihaulla, laajalla sivunnimihaulla tai tekstihaulla.
The Invisible Woman – kielletty rakkaus

| The Invisible Woman – kielletty rakkaus> The Invisible Woman |
| --- | --- |

Ohjaaja:  Ralph Fiennes
Käsikirjoittaja:  Abi Morgan
Perustuu:  Claire Tomalinin kirjaan The Invisible Woman: The Story of Nelly Ternan and Charles Dickens (1990)
Tuottaja:   Stewart Mackinnon  Gabrielle Tana  Christian Baute  Carolyn Marks Blackwood 
Säveltäjä:  Ilan Eshkeri
Kuvaaja:  Rob Hardy
Leikkaaja:  Nicolas Gaster
Pääosat:   Ralph Fiennes  Felicity Jones  Kristin Scott Thomas  Tom Hollander 
Valmistustiedot
Valmistusmaa:  Britannia
Tuotantoyhtiö:   BBC Films  Headline Pictures  Magnolia Mae Films  Taeoo Entertainment 
Levittäjä:  Sony Pictures Classics Vertigo Média
Ensi-ilta:   2013-08-3131. elokuuta 2013 (Telluriden elokuvajuhlat, Yhdysvallat)  2013-10-1717. lokakuuta 2013 (Lontoon elokuvajuhlat, Britannia)  2014-08-011. elokuuta 2014 (Suomi)  
Kesto:  111 minuuttia
Alkuperäiskieli:  englanti (esiintyy myös ranskaa)
Budjetti:  12 000 000 GBP
Tuotto:  3 990 186 USD
Aiheesta muualla
Virallinen sivusto
IMDb 
Elonet
AllMovie
Infobox OKNimi-testi OK: 
The Invisible Woman – kielletty rakkaus (engl. The Invisible Woman) on vuonna 2013 ensi-iltansa saanut Ralph Fiennesin ohjaama brittiläinen elämäkerrallinen romanttinen pukudraamaelokuva, jonka pääosissa ovat Fiennes itse, Felicity Jones, Kristin Scott Thomas ja Tom Hollander. Elokuva kertoo englantilaiskirjailija Charles Dickensin (1812–1870) ja englantilaisnäyttelijä Ellen ”Nelly” Ternanin (1839–1914) salaisesta rakkaussuhteesta, joka kesti 13 vuotta aina Dickensin kuolemaan asti. Abi Morgan sovitti elokuvan käsikirjoituksen Claire Tomalinin elämäkertakirjan The Invisible Woman: The Story of Nelly Ternan and Charles Dickens (1990) pohjalta. Pukusuunnittelija Michael O’Connor oli ehdolla parhaan puvustuksen Oscarin saajaksi vuoden 2014 gaalassa.
Juoni

Vuonna 1857 hyvin kuuluisa kirjailija, 45-vuotias naimisissa oleva ja perheellinen Charles Dickens (Ralph Fiennes) tapaa Ternanin kiertävän näyttelijäperheen nuorimman tyttären, 18-vuotiaan näyttelijänalun Ellen ”Nelly” Ternanin (Felicity Jones), josta tulee hänen salainen rakastajattarensa ja muusansa aina kuolemaansa 1870 asti. He pitävät rakkaussuhteensa salassa julkisuudelta viktoriaanisen arvomaailman vuoksi ja Nelly joutuukin hyväksymään elämän ”näkymättömänä”. Julkisuudelta näkymätön rakastajattaren rooli alkaa ennen pitkää käydä Nellylle raskaaksi, sillä hänen ja Charlesin elämä on epätasapainoista tämän halutessa loistaa julkisuuden valokeilassa. Charlesin kuoltua Nellyllä alkaa toisenlainen elämä opettajattarena, vaimona ja äitinä. Hän pitää rakkaussuhteensa kirjailijakuuluisuuden kanssa salaisuutena koko loppuelämänsä ajan.
Tuotanto

Headline Picturesin perustaja ja toimitusjohtaja, tuottaja Stewart Mackinnon omisti Claire Tomalinin vuonna 1990 ilmestyneen elämäkertakirjan The Invisible Woman: The Story of Nelly Ternan and Charles Dickens elokuvaoikeudet ja alkoi kehittää elämäkertakirjan filmatisointia BBC Filmsin johtaja Christine Langanin sekä käsikirjoittaja Abi Morganin kanssa. Elokuvaprojektiin liittyi tuottajaksi Gabrielle Tana, joka ehdotti Ralph Fiennesille The Invisible Womanin ohjaamista vuonna 2010. He olivat työskennelleet yhdessä viimeksi elokuvassa Coriolanus (2011), joka on Fiennesin esikoisohjaus. Fiennes suostui ohjaajaksi, sillä hän liikuttui Ellen ”Nelly” Ternanista ja tämän salaisesta menneisyydestä. Hän alkoi heti työstää käsikirjoitusta Abi Morganin kanssa, ja käsikirjoitusprosessin aikana he usein keskustelivat Tomalinin kanssa ja kysyivät tältä neuvoja. Tomalin ei kuitenkaan halunnut osallistua varsinaisen käsikirjoituksen laatimiseen.
Ellen ”Nelly” Ternanin rooliin harkittiin muun muassa näyttelijöitä Carey Mulligania ja Abbie Cornishia ennen kuin Felicity Jones kiinnitettiin rooliin joulukuussa 2011. Fiennesin ei ollut aluksi tarkoitus näytellä Charles Dickensiä, mutta hän päätti lopulta näytellä roolin lämmennettyään ajatukselle käsikirjoitusprosessin aikana. Kaksi Fiennesin läheistä ystävää ja kollegaa kiinnitettiin elokuvan näyttelijäkokoonpanoon; Kristin Scott Thomas oli aina ollut Fiennesin mielessä Frances Ternanin rooliin, ja Charles Dickensin läheisen ystävän Wilkie Collinsin rooliin kiinnitettiin Fiennesin läheinen ystävä Tom Hollander.
1800-luvun Englanti tutkittiin ja luotiin tarkasti elokuvaan, joka kuvattiin kymmenessä viikossa huhti-kesäkuun aikana 2012. Elokuva kuvattiin lähinnä Kentin kreivikunnassa lähellä Margaten kaupunkia ja Lontoossa sekä sen lähialueilla. Kaksi kuvauspäivää käytettiin Hertfordshiren kreivikunnassa sijaitsevilla Leavesdenin studioilla. The Invisible Womanin budjettina oli 12 miljoonaa puntaa.
Julkaisu ja vastaanotto

The Invisible Woman – kielletty rakkaus sai maailmanensi-iltansa Telluriden elokuvajuhlilla Yhdysvalloissa 31. elokuuta 2013 ja Britannian ensi-iltansa Lontoon elokuvajuhlilla lokakuussa 2013. Teatteriensi-iltansa elokuva sai Britanniassa 7. helmikuuta 2014, Dickensin syntymäpäivänä, ja Suomessa 1. elokuuta 2014. Elokuvan teatterilevittäjinä olivat Lionsgate Britanniassa ja Snapper Films Suomessa. Elokuva oli Suomessa vuoden 2014 140. katsotuin elokuva saatuaan 5 695 katsojaa. The Invisible Woman – kielletty rakkaus tuotti kotimaassaan 1,4 miljoonan ja maailmanlaajuisesti yhteensä neljän miljoonan dollarin lipputulot.
The Invisible Woman – kielletty rakkaus on saanut elokuvakriitikoilta myönteisen vastaanoton. Rotten Tomatoes -sivuston mukaan 76 prosenttia kriitikoista on antanut elokuvalle myönteisen arvosanan 6,8/10 keskiarvolla. Keskiarvo perustuu 146 arviointiin. 6 767 käyttäjästä 44 prosenttia on antanut elokuvalle myönteisen arvosanan 3,1/5 keskiarvolla. Metacritic-sivuston mukaan 41 arvostelun perusteella elokuva on saanut 75 pistettä sadasta mahdollisesta. Metacriticin 33 käyttäjää on antanut elokuvalle keskiarvon 7,1/10. Internet Movie Databasen 8 261 käyttäjää on antanut elokuvalle keskiarvon 6,2/10.