stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Kurttila

| Kurttila> Kurtby |
| --- | --- |
 Kaupungin kartta, jossa Kurttila korostettuna.  Espoon kaupunginosat
Kaupunki:  Espoo
Suuralue:  Suur-Kauklahti
Kaupunginosa nro:  45
Pinta-ala:  5,0 km² 
Väkiluku:  3 917 (31.12.2023)
Väestötiheys:  786 as./km²
Osa-alueet:  Brinkinmäki, Kallvik, Kallvikinniemi, Kurtinmalmi, Kurtinmäki, Lasilaakso, Mustalahti, Mäkitupa, Åminne
Postinumero(t):  02780
Lähialueet:  Espoonkartano, Kauklahti, Saunalahti, Vanttila
Kungsgårdsskolan Kurttilassa.
Kurttila (ruots. Kurtby) on Espoon kaupunginosa. Se sijaitsee läntisessä Espoossa Kauklahden ja Saunalahden välissä ja luetaan kuuluvaksi Suur-Kauklahden suuralueeseen. Kurttilan läpi kulkee Kurttilantie, joka alkaa ja päättyy Kauklahdenväylälle. Kurttilaa lähinnä Espoon keskuksista on Espoonlahti.lähde?
Kurttila on haja-asutusaluetta. Siellä on muun muassa autokorjaamo ja ruotsinkielinen koulu Kungsgårdsskolan. Noin kilometrin päässä Saunalahdessa on Kallvikin uimaranta. Åminnen kartano sijaitsee Kurttilassa.lähde?
Kurttilaan kuuluu osa-alue Lasilaakso, jossa on yleisurheilukenttälähde? ja haja-asutusalue Mankki, jossa on ainakin toistaiseksi käytöstä poistettu Mankin rautatieasema. Siellä on kahden kilometrin pituinen metsäpolku, lintutorni ja joki.lähde?
Nimi

Kurttilan nimen taustalla on vanha kylännimi, jonka vanhoja kirjoitusasuja ovat Kurtthebacka (1540), Kurittbacka (1544) ja Kurtby (1592). Kylä on saanut nimensä Kurittu-talon mukaan, joka on ollut talon isännän lisänimi. Suomenkielinen vastine Kurttila on mukailtu ruotsinkielisestä vuonna 1965. Kaupunginosan nimeksi Kurttila tuli vuonna 1976.
Historia

Espoossa käynnistettiin aluerakentaminen 1960-luvulla ja kunta teki useita aluerakentamissopimuksia. Sopimuksissa aluerakentajat vastasivat maa-alueiden hankinnasta, rahoituksesta ja kunnallistekniikan rakentamisesta. Vuonna 1966 Espoon valtuustossa hyväksyttiin suuri aluerakentamispaketti, jonka myötä Kurtillan alueen Lounaisrannikko tuli Asuntosäätiön, Saton ja Polarin muodostamalle yhtymälle.
Kurttilan pohjoispuolella kulkeva Kehä III rakentui vaiheittain vuosina 1963–1968. Väylä linjattiin kulkemaan Jorvaksesta Pitkäjärven pohjoispuolen kautta Vantaalle.
Väestö > Väkiluvun kehitys

| Kurttilan väestönkehitys 1975–2020 |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| Vuosi |  |  | Asukkaita |  |
| 1975 | 1975 |    | 813 | 813 |
| 1980 | 1980 |    | 745 | 745 |
| 1985 | 1985 |    | 805 | 805 |
| 1990 | 1990 |    | 855 | 855 |
| 1995 | 1995 |    | 866 | 866 |
| 2000 | 2000 |    | 988 | 988 |
| 2005 | 2005 |    | 1 043 | 1 043 |
| 2010 | 2010 |    | 1 192 | 1 192 |
| 2015 | 2015 |    | 1 503 | 1 503 |
| 2020 | 2020 |    | 2 814 | 2 814 |
Lähde: Helsingin seudun avoimet tilastotietokannat.
Virkistys

Kurttilan alueella sijaitseva luonnonmuistomerkki on Kurttilantien katajat, jotka sijaitsevat Kurttilantien ja Saunaniementien risteyksen läheisyydessä. Kurttilantien katajat on nimetty luonnonmuistomerkiksi vuonna 1968.
Cornelia Hütter

| Mitalit> Maa:  Itävalta.Naisten alppihiihto.MM-kilpailut  | Mitalit> Maa:  Itävalta.Naisten alppihiihto.MM-kilpailut  | Mitalit> Maa:  Itävalta.Naisten alppihiihto.MM-kilpailut  | Maa:  Itävalta> Naisten alppihiihto. |
| --- | --- | --- | --- |
|  Pronssia | Courchevel / Méribel 2023 | supersuurpujottelu |  |
Cornelia Hütter (s. 29. lokakuuta 1992) on itävaltalainen alppihiihtäjä, joka edustaa SV St. Radegund -seuraa. Hän on voittanut syöksylaskun maailmancupin kokonaiskilpailun sekä kahdeksan maailmancupin osakilpailua, joista neljä supersuurpujottelussa ja neljä syöksylaskussa. Hän on saavuttanut aikuisten maailmanmestaruuskilpailuissa yhden pronssimitalin ja sijoittunut olympiakisoissa parhaimmillaan seitsemänneksi.
Arvokilpailut

Vuonna 2011 Hütter saavutti nuorten MM-kilpailuissa pronssia syöksylaskussa ja supersuurpujottelussa. Sotšin olympialaisissa 2014 hän sijoittui syöksylaskussa 24:nneksi. Vailin / Beaver Creekin MM-kilpailuissa 2015 hän sijoittui supersuurpujottelussa neljänneksi ja syöksylaskussa 15:nneksi. Pyeongchangin olympialaisissa 2018 hän oli supersuurpujottelussa kahdeksas ja syöksylaskussa kolmastoista. Pekingin olympialaisissa 2022 hän oli syöksylaskussa seitsemäs ja supersuurpujottelussa jälleen kahdeksas. Courchevelin / Méribelin MM-kilpailuissa 2023 Hütter saavutti pronssia supersuurpujottelussa samalla ajalla Norjan Kajsa Vickhoff Lien kanssa. Syöksylaskussa hän sijoittui neljänneksi. Saalbach-Hinterglemmin MM-kilpailuissa 2025 hän oli syöksylaskussa neljäs ja supersuurpujottelussa kymmenes.
Maailmancup

Maailmancupissa Hütter kilpaili ensimmäisen kerran Lake Louisen syöksylaskussa joulukuussa 2011. Ensimmäiset maailmancupin pisteensä hän saavutti tammikuussa 2013 oltuaan kymmenes Sankt Antonin syöksylaskussa. Ensimmäisen palkintosijansa hän saavutti oltuaan kolmas Val d’Isèren syöksylaskussa joulukuussa 2013. Hän sijoittui supersuurpujottelun maailmancupissa neljänneksi kaudella 2014–2015.
Joulukuussa 2015 Hütter saavutti Lake Louisen syöksylaskuissa sijat kaksi ja kolme. Lake Louisen supersuurpujottelussa hän oli kolmas. Hän oli samalla kaudella Altenmarkt-Zauchenseessa kolmas sekä syöksylaskussa että supersuurpujottelussa. La Thuilen syöksylaskussa hän sijoittui toiseksi. Ensimmäisen voittonsa hän saavutti Lenzerheiden supersuurpujottelussa maaliskuussa 2016. Sankt Moritzissa hän oli supersuurpujottelussa kolmas. Hän sijoittui maailmancupin kokonaiskilpailussa seitsemänneksi, supersuurpujottelucupissa neljänneksi ja syöksylaskucupissa viidenneksi kaudella 2015–2016
Kaudella 2016–2017 Hutter sijoittui toiseksi Val d’Isèren syöksylaskussa. Kaudella 2017–2018 hän voitti Lake Louisen syöksylaskun sekä oli kolmas Bad Kleinkirchheimin supersuurpujottelussa ja Garmisch-Partenkirchenin syöksylaskussa. Syöksycupissa hän sijoittui neljänneksi. Kaudella 2018–2019 hän oli Lake Louisen syöksylaskussa toinen. Kaudella 2021–2022 hän sijoittui tammikuun lopulla Garmisch-Partenkirchenissa syöksylaskussa kolmanneksi ja jakoi voiton Federica Brignonen kanssa seuraavan päivän supersuurpujottelussa. Helmikuun lopulla hän sijoittui Crans-Montanan ensimmäisessä syöksylaskussa kolmanneksi. Kaudella 2022-2023 hän sijoittui Lake Louisen supersuurpujottelussa toiseksi ja ensimmäisessä syöksylaskussa kolmanneksi. Cortina d'Ampezzon supersuurpujottelussa hän sijoittui toiseksi. Hän voitti Kvitjfellin supersuurpujottelun. Kaudella 2023–2024 hän sijoittui Sankt Moritzin ensimmäisessä supersuurpujottelussa toiseksi. Val d'Iseren syöksylaskussa hän sijoittui kolmanneksi. Hän voitti Altenmarkt-Zauchenseen ensimmäisen supersuurpujottelun ja sijoittui jälkimmäisessä toiseksi. Hän sijoittui Crans-Montanan ensimmäisessä syöksylaskussa jaetulle kakkossijalle. Hän sijoittui Kvitfjellin ensimmäisessä supersuurpujottelussa toiseksi. Hän voitti Saalbach-Hinterglemmin syöksylaskun. Hän sijoittui maailmancupin kokonaiskilpailussa viidenneksi, voitti syöksylaskucupin ja oli supersuurpujottelucupissa kolmas. Kaudella 2024–2025 hän voitti Beaver Creekin syöksylaskun ja Sankt Moritzin supersuurpujottelun. Hän voitti Kvitfjellin ensimmäisen syöksylaskun ja sijoittui toisessa syöksylaskussa kolmanneksi.
Maailmancup > Maailmancupin osakilpailuvoitot

| Päivä | Paikka | Laji |
| --- | --- | --- |
| 12. maaliskuuta 2016 |  Lenzerheide | Supersuurpujottelu |
| 1. joulukuuta 2017 |  Lake Louise | Syöksylasku |
| 30. tammikuuta 2022 |  Garmisch-Partenkirchen | Supersuurpujottelu |
| 3. maaliskuuta 2023 |  Kvitfjell | Supersuurpujottelu |
| 12. tammikuuta 2024 |  Altenmarkt-Zauchensee | Supersuurpujottelu |
| 23. maaliskuuta 2024 |  Saalbach-Hinterglemm | Syöksylasku |
| 14. joulukuuta 2024 |  Beaver Creek | Syöksylasku |
| 21. joulukuuta 2024 |  Sankt Moritz | Supersuurpujottelu |
| 28. helmikuuta 2025 |  Kvitfjell | Syöksylasku |
Aiheesta muualla

Cornelia Hütter Olympedia. (englanniksi)
Grace Murray Hopper -palkinto

| Grace Murray Hopper -palkinto |
| --- | --- |
Palkinnon antaja:  Association for Computing Machinery
Ensimmäinen palkinto:  1971
Virallinen internet-sivu
Grace Murray Hopper -palkinto on vuosittain jaettava palkinto, joka myönnetään tietotekniikkaa edistäneelle nuorelle (korkeintaan 35-vuotiaalle) henkilölle. Palkinto myönnetään yksittäisestä työstä.
Palkintoa on jaettu vuodesta 1971. Sen myöntää kansainvälinen Association for Computing Machinery -yhdistys.
Palkinto on nimetty tietojenkäsittelyn tutkija Grace Hopperin mukaan.
Palkinnon saajat

1971 Donald Knuth
1972 Paul Dirksen
1972 Paul Cress
1973 Lawrence Breed
1973 Richard Lathwell
1973 Roger Moore
1974 George Baird
1975 Allen Scherr
1976 Edward Shortliffe
1978 Ray Kurzweil
1979 Steve Wozniak
1980 Robert Metcalfe
1981 Daniel Bricklin
1982 Brian Reid
1984 Daniel Henry Holmes Ingalls, Jr.
1985 Cordell Green
1986 Bill Joy
1987 John Ousterhout
1988 Guy Steele
1989 Daniel Hillis
1990 Richard Stallman
1991 Feng-hsiung Hsu
1993 Bjarne Stroustrup
1996 Shafrira Goldwasser
1999 Wen-mei Hwu
2000 Lydia Kavraki
2001 George Necula
2002 Ramakrishnan Srikant
2003 Stephen Keckler
2004 Jennifer Rexford
2005 Omer Reingold
2006 Daniel Klein
2007 Vern Paxson
2008 Dawson Engler
2009 Tim Roughgarden
2010 Craig Gentry
2011 Luis von Ahn
2012 Martin Casado and Dina Katabi
2013 Pedro Felipe Felzenszwalb
2014 Sylvia Ratnasamy
2015 Brent Waters
2016 Jeffrey Heer
2017 Amanda Randles
2018 Michael J. Freedman ja Constantinos Daskalakis
2019 Maria-Florina Balcan
2020 Shyamnath Gollakota
2021 Raluca Ada Popa
Palkintoa ei jaettu vuosina 1977, 1983, 1992, 1994, 1995, 1997 eikä 1998.
Aiheesta muualla

Association for Computing Machinery -yhdistyksen palkintoa käsittelevä verkkosivu
Venäjän liberaalidemokraattinen puolue

| Venäjän liberaalidemokraattinen puolue> ЛДПР — Либерально-демократическая партия России |
| --- | --- |
  
  
  
Perustettu:  18. huhtikuuta 1992
Parlamenttiryhmän johtaja:  Leonid Slutski
Johto:   Leonid Slutski 
Ideologia:   konservatismi  antikommunismi  nationalismi  sekatalous 
Poliittinen kirjo:  oikeisto
Toimisto:   Moskova, Venäjä
Osoite:  Basmannií Pereulok 1, 107045 Moskova
Äänenkannattaja:  Venäjän kansalle
Jäsenmäärä:  297 345 (2019)
Värit:                 Kulta, sininen, vaaleansininen
Liittoneuvosto:  3 / 170
Valtioduuma:  23 / 450 (2021)
Alueparlamentit:  320 / 3 982
Nuorisojärjestö:  LDPR:n nuoret
Kotisivu:  www.ldpr.ru
Infobox OKNimi-testi OK: 
Puolueen lippu.
Venäjän liberaalidemokraattinen puolue (ven. Либерально-демократическая партия России, Liberalno-demokratitšeskaja partija Rossii, lyh. ЛДПР, LDPR) on Venäjän federaatiossa toimiva poliittinen puolue, joka on perustettu vuonna 1989 Neuvostoliiton liberaalidemokraattisen puolueen nimellä. Puolueen puheenjohtajana toimi sen perustamisesta saakka Vladimir Žirinovski kuolemaansa asti. Nykyinen puheenjohtaja on Leonid Slutski.
LDPR kuvaa itseään liberaaliseksi demokraattiseksi puolueeksi. Puoluetta on kuvattu myös "räyhäkansalliseksi" ja sen perustajan ja johtajan fanaattis-populistiset lausunnot ovat herättivät 1990-luvulla huomiota ulkomaillakin.kenen mukaan?
Puolueen tavoitteisiin kuuluu revansismi, entisten neuvostotasavaltojen uudelleen liittäminen Venäjään, Venäjän liittovaltiosysteemin kumoaminen viidestätoista nimitettyjen kuvernöörien hallitsemasta provinssista koostuvalla järjestelmällä, kuolemanrangaistus terrorismista ja murhasta, ei-perinteisten ja fanaattisten uskonlahkojen kieltäminen sekä kommunismin ja marxismin vastustaminen.
Epäliberaali puolue

Puolueen ohjelma sanoo puolueen tavoittelevan demokratiaa ja sosiaaliliberalismia. Kuitenkin länsimaissa katsotaan laajalti, että puolue on epäliberaali ja sitä pidetään yleisesti äärinationalistisena puolueena. Puolueen itsensä mukaan sen päävastustajat ovat liberaali Jabloko sekä kommunistinen Venäjän kommunistinen puolue.
Puolueen synty

Entinen NKP:n politbyroon jäsen Aleksandr Jakovlev väittää puolueen olevan NKP:n ja KGB:n yhteisprojekti. Muistelmissaan Jakovlev kertoo, että KGB:n johtaja Vladimir Kriuzhkov esitteli tämän "nukkepuoluehankkeen" tapaamisessaan Mihail Gorbatšovin kanssa ja informoi tätä puoluejohdon valikoimisesta. Jakovlevin mukaan puolueen nimen keksi KGB-kenraali Philipp Bobkov. Bobkov tosin sanoo vastustaneensa tätä "Zubatov-tyyppistä nukkepuoluetta, joka on KGB:n kontrollissa ja ohjailee tiettyjen sosiaalisten ryhmien mielenkiintoa ja tuntemuksia".
Menestys vaaleissa > Presidentinvaalit

Venäjän presidentinvaali  1991 (Žirinovski) - 8 %
Venäjän presidentinvaali 1996 (Žirinovski) - 5,8 %
Venäjän presidentinvaali 2000 (Žirinovski) - 2,7 %
Venäjän presidentinvaali 2004 (Malyškin) - 2,02 %
Venäjän presidentinvaali 2008 (Žirinovski) - 9,5 %
Venäjän presidentinvaali 2012 (Žirinovski) - 6,2 %
Venäjän presidentinvaali 2018 (Žirinovski) - 5,65 %
Venäjän presidentinvaali 2024 (Slutski) - 3,24 %
Menestys vaaleissa > Duuman vaalit

Venäjän duuman vaalit 1993 - 22.92 %,  64 edustajaa
Venäjän duuman vaalit 1995 - 11.18 %, 51 edustajaa
Venäjän duuman vaalit 1999 - 5.98 %, 17 edustajaa
Venäjän duuman vaalit 2003 - 11.45 %, 36 edustajaa
Venäjän duuman vaalit 2007 - 8,14 %, 40 edustajaa
Venäjän duuman vaalit 2011 - 11.67 % 56 edustajaa
Venäjän duuman vaalit 2016 - 13,14 %, 39 edustajaa
Aiheesta muualla

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
Puolueen virallinen sivu
| n k  Venäjän puolueet |
| --- | --- |
Valtioduumassa edustetut puolueet:  Yhtenäinen Venäjä (324)  Kommunistinen puolue (57)  Oikeudenmukainen Venäjä (27)  LDPR (21)  Uusi kansa (13)  Rodina (1)  Kasvun puolue (1)  Kansalaisfoorumi (1) 
Alueparlamenteissa edustetut puolueet:  Yhtenäinen Venäjä (2879)  Kommunistinen puolue (449)  LDPR (320)  Oikeudenmukainen Venäjä (230)  Kommunistit (23)  Patriootit (22)  Eläkeläisten puolue (16)  Jabloko (13)  Uusi kansa (7)  Kansalaisfoorumi (6)  Rodina (6)  Kasvun puolue (4)  Vihreät (4)  Asiapuolue (2)  Vihreä vaihtoehto (2)  Eläkeläispuolue (1)  KPSS (1) 
Muut rekisteröidyt puolueet:  Vaihtoehto Venäjälle  Kansalaisvoima  Kansalaisaloite  Demokraatit  Kansainvälinen puolue  Kasakkapuolue  Isänmaallinen puolue  Renessanssipuolue  Hyvien tekojen puolue  Oikeudenmukaisuuden puolue  Pienyritysten puolue  Parnas  Edistyspuolue  Suora demokratia  Sosiaaliturvapuolue  Sosiaalireformistinen puolue  Kansallinen liitto 
Lakkautetut puolueet:  Työväenpuolue  NKP  VKP  Pravoje delo  NBP  Agraaripuolue  Oikeistovoimien liitto  Kotimme on Venäjä  Venäjän kansallinen yhtenäisyys  Tulevaisuuden Venäjä  SDP  Kansanpuolue
Pekka Vennamo

| Pekka Vennamo |
| --- | --- |

Liikenneministeri
 Holkerin hallitus  30.4.1987 – 30.9.1989  
Edeltäjä:  Matti Luttinen
Seuraaja:  Raimo Vistbacka
II valtiovarainministeri
 Sorsan IV hallitus 6.5.1983 – 30.4.1987  
Edeltäjä:  Jermu Laine
Seuraaja:  Ulla Puolanne
Henkilötiedot
Syntynyt: 7. marraskuuta 1944 (ikä 80)  Helsinki
Puoliso:  Pirjo Leena Nukarinen (1975–)
Tiedot
Puolue:  SMP
Pekka Veikko Vennamo (s. 7. marraskuuta 1944 Helsinki) on suomalainen poliitikko, virkamies ja yritysjohtaja. Vennamo on toiminut kansanedustajana (1972–1975 ja 1979–1989), SMP:n puheenjohtajana (1979–1989) ja kahdesti ministerinä (1983–1989) sekä sen jälkeen posti- ja telelaitoksen, myöhemmin Soneran pääjohtajana (1989–1999).
Ura

Pekka Vennamo aloitti uransa valtakunnanpolitiikassa Suomen Maaseudun Puolueen eduskuntaryhmän sihteerinä vuonna 1970, jolloin hänen opintonsa Teknillisen Korkeakoulun koneinsinööriosastolla olivat vielä kesken. Vuoden 1968 kunnallisvaaleissa hänet valittiin Helsingin kaupunginvaltuustoon, jossa hän istui kaksi kautta vuoden 1976 loppuun saakka. Ensimmäistä kertaa hän oli ehdokkaana eduskuntaan vuoden 1970 vaaleissa, mutta SMP ei menestynyt pääkaupungissa eivätkä hänen saamansa runsaat 8 000 ääntä riittäneet läpimenoon. Pekka Vennamo on kuitenkin kiistänyt, että hänen perhetaustansa olisi vaikuttanut hänen liittymiseensä SMP:hen tai hänen muihinkaan elämänvalintoihinsa.
Vuoden 1983 eduskuntavaaleissa Pekka Vennamo oli valtakunnan äänikuningas 25 088 äänen saaliilla. Hänen äänipottinsa oli silloin kaikkien aikojen viidenneksi suurin, ja ennen häntä oli henkilökohtaisten 20 000 äänen rajan ylittänyt eduskuntavaalien historiassa yhteensä vain kymmenen kansanedustajaa.
Kansanedustaja- ja ministeriuransa ohella Vennamo on toiminut SMP:n taloudenhoitajana, Pientalonpoika Oy:n toimitusjohtajana sekä Suomen Uutisten eduskuntatoimittajana ja levikkipäällikkönä. Lisäksi hän on kuulunut Yleisradion, Finnairin, Valmetin ja vakuutusyhtiö Tapiolan hallintoneuvostoihin.
Pekka Vennamo on Sijoitus Oy:n toimitusjohtaja vuodesta 1999 ja Saunalahti Groupin hallituksen puheenjohtaja vuodesta 2005.
Pekka Vennamo on kirjoittanut kirjan Pekka, Posti ja Sonera, jossa hän kertoo saamistaan potkuista Soneran toimitusjohtajan tehtävistä.
Yksityiselämä

Pekka Vennamon vanhemmat olivat SMP:n perustaja ja pitkäaikainen puheenjohtaja Veikko Vennamo ja Sirkka Vennamo. Vennamo on ollut naimisissa vuodesta 1975 Pirjo Nukarisen kanssa, ja heillä on kolme tytärtä Kukka (s. 1975), Noora (s. 1977) ja Minna (s. 1983). Hänen sisariaan ovat Meri Vennamo ja Raisa Vennamo.
Pekka Vennamon toimia politiikassa ja yrityselämässä

Toimi Suomen Maaseudun Puolueessa 1970–1989; puheenjohtaja 1979–1989
SMP:n eduskuntaryhmän sihteeri 1970–1972
Helsingin kaupunginvaltuuston jäsen 1969–1976
Turun kaupunginvaltuuston jäsen 1981–1992
Kansanedustaja 1972–1975 (Helsingin kaupungin vaalipiiri) ja 1979–1989 (Turun läänin eteläinen vaalipiiri)
Presidentin valitsijamies vuosien 1978, 1982 ja 1988 vaaleissa
II valtiovarainministeri 1983–1987
Liikenneministeri 1987–1989
Posti- ja telelaitoksen pääjohtaja 1989–1994 (alussa virasto, 1990 alkaen liikelaitos, jolloin pääjohtajasta tuli toimitusjohtaja)
Suomen PT Oy:n (tytäryhtiöt Suomen Posti Oy ja Telecom Finland Oy) toimitusjohtaja 1994–1998
Sonera Oy:n (sittemmin Sonera-Yhtymä Oyj:n) toimitusjohtaja, 1998–1999
Toimitusjohtaja, Sijoitus Oy 1999–
Hallituksen puheenjohtaja, Saunalahti Group 2005–
Julkaisut

Veikko Vennamo, Rainer Lemström, Reijo Enävaara, Urpo Leppänen, Olavi Tupamäki ja Pekka Vennamo: Asialinjalla.  Tapiola:  Weilin+Göös, 1970.
Pekka, Posti ja Sonera. Kertomus tosielämästä.  Helsinki:  Otava, 1999.  ISBN 978-951-1-16272-8
Aiheesta muualla

Pekka Vennamon kotisivut
Ylen Elävä arkisto: Itse asiassa kuultuna: Pekka Vennamo
Erkka Railo: / Vennamo, Pekka (1944–) Kansallisbiografia-verkkojulkaisu. 19.12.2013. Helsinki:  Suomalaisen Kirjallisuuden Seura.
| 0 | 1 | 2 | 3 |
| --- | --- | --- | --- |
|  | Edeltäjä: Veikko Vennamo | Suomen Maaseudun Puolueen puheenjohtaja 1979–1989 | Seuraaja: Heikki Riihijärvi |
| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
| Edeltäjä: Matti Luttinen | Suomen liikenneministeri 1987−1989 | Seuraaja: Raimo Vistbacka |
Suomen Maaseudun Puolueen kansanedustajat
| n k Suomen Maaseudun Puolueen kansanedustajat 1972–1975 |
| --- | --- |
Eduskuntaryhmä (18):  Antila (1972)  Asunmaa (1972)  Huotari (1972)  Kainulainen (1972)  Kortesalmi  Kurppa (1972)  Lemström  Linna (1972)  Mänttäri (1972)  Niemelä (1972)  Remes (1972)  Sainio (1972–1973)  Suokas (1972)  Vainio  P. Vennamo  V. Vennamo  Volotinen (1972) 
| n k Suomen Maaseudun Puolueen kansanedustajat 1979–1983 |
| --- | --- |
Eduskuntaryhmä (7):  Joutsenlahti  Kortesalmi  Leppänen  Pohto  Poutiainen (1979†)  P. Vennamo  V. Vennamo 
| n k Suomen Maaseudun Puolueen kansanedustajat 1983–1987 |
| --- | --- |
Eduskuntaryhmä (17):  Arranz  Bogdanoff (1984–1987)  Eklund  Enävaara (1983–1984†)  Joutsenlahti  Jyrkilä  Kettunen  Kortesalmi  Koskinen  Leppänen  Mäkipää  Pohto  Ratu  Riihijärvi  Skön  Vainio  P. Vennamo  V. Vennamo 
| n k Suomen Maaseudun Puolueen kansanedustajat 1987–1991 |
| --- | --- |
Eduskuntaryhmä (9):  Aittoniemi  Joutsensaari (1989-1991)  Jurva  Kettunen (1989–1991)  Kortesalmi (1987–1989)  Leppänen  Mäkelä  Mäkipää  Riihijärvi  Vennamo (1987–1989)  Vistbacka 
| Auktoriteettitunnisteet  |
| --- | --- |
Kansainväliset:  ISNI 
Kansalliset:  Suomi (KANTO) 
Henkilöt:  Ritva  Kansallisbiografia  Eduskunta  Uppslagsverket Finland  Biografiasampo
Sintsi

Sintsi on kylä Pohjois-Karjalassa Rääkkylän kunnassa. Kylässä asuu noin 100 asukasta. Nimi on ilmeisesti lähtöisin venäläisperäisestä sanasta, joka tarkoittaa eteistä ja porstuaa. 
Asukkaita on 250–300; kesäisin asukasmäärä on suurempi.
Kylä rajoittuu Pyhäselkä, Iso-Onkamo ja Pieni-Onkamo -nimisiin järviin. Lisäksi kylä on myös Pyhäselän ja Tohmajärven kuntien rajoja lähellä. Rääkkylän keskustaan on 30 kilometriä, Kiteelle ja Joensuuhun noin 35 kilometriä.
Elinkeinoina on pääosin maa- ja metsätalous, kuten karjatalous, erikoisviljely, turkistarhaus, puunjalostus ja koneurakointi. Kylän lähellä on Vuoniemen rantojensuojelualue ja Kirkkovuori.
Sintsin naapurikylä on Nieminen ja Tohmajärven puolella Tikkala.
Aiheesta muualla

Niemisen ja Sintsin Seudun kyläyhdistys ry (Arkistoitu – Internet Archive)
Rääkkylän kylät
| --- | --- |
Kylät:  Haapasalmi  Hernevaara  Hypönniemi  Jaama  Kiesvaara  Kirkonkylä  Nieminen  Oravilahti  Oravisalo  Piimälahti  Pötsönlahti  Rasisalo  Rasivaara  Salokylä  Sangenlahti  Sintsi  Siurlahti  Täitimänniemi  Venturi  Varpasalo 
Entisiä kyliä: Heinonniemi
Velka

Velka on velallisen velvoite, jonka sisältönä on jokin varallisuusarvon omaava suoritus velkojalle eli velkasuhteen toiselle osapuolelle. Suorituksen täyttämättä jättäminen aiheuttaa oikeudellisen vastuun.
Velka voi olla julkista velkaa eli esimerkiksi valtionvelkaa tai kunnan velkaa taikka yksityistä velkaa eli kotitalouden tai yrityksen velkaa.
Velan syntyminen

Velka voi syntyä vapaaehtoisen oikeustoimen johdosta tai se voi olla lakiperusteinen velvoite.
Velan syntymiseen johtavia vapaaehtoisia oikeustoimia ovat muun muassa velaksianto (laina), velkakauppa ja lahjanlupaus.
Lakiperusteinen maksuvelvollisuus voi syntyä monella tavalla. Osa niistä liittyy sopimussuhteisiin, osa ei. Tällaisia velvoitteita ovat esimerkiksi vahingonkorvausvastuu, perusteettoman edun palautus ja aviopuolison velvollisuus maksaa tasinkoa.
Tavaravelka on kyseessä silloin, kun velvoite käsittää tavarasuorituksen, joka on yksilöity vain laatunsa ja määränsä suhteen. Tavallisimmin kyseessä on rahasuoritus. Tällöin velka muodostuu esimerkiksi siten, että rahaa lainannut velkoja haluaa lainatun rahamäärän takaisin velalliselta. Velan lähtökohtana on siten tulevaisuuden ostovoiman käyttäminen nykyajan ostohetkellä.
Velan ominaisuuksia

Velasta täytyy monesti maksaa korkoa. Koroton velka on tavallinen sukulaisten välisissä velkasuhteissa ja markkinoinnin apuvälineenä myytäessä tuotteita velaksi. Suomessa velka on lähtökohtaisesti aina koroton, ellei muuta ole sovittu eikä laista tai kauppatavasta muuta seuraa.
Velkakirjassa velallinen sitoutuu maksamaan velan. Velasta voidaan sopia suullisesti tai kirjallisesti. Suullinen sopimus on kuitenkin altis riidoille. Velkakirja on velkojalle rahanarvoinen asiakirja.
Velkaan voi liittyä vakuus. Se turvaa velkojan saatavia, jos velallinen ei täytäkään velvollisuuksiaan.
Velan lakkaaminen

Velka lakkaa yleisimmin maksamalla. Jos sekä velkojalla että velallisella on saatavia toisiltaan, he voivat kuitata velkansa vastasaatavillaan.
Velka lakkaa myös, jos velkoja myöntää akordin eli antaa velan anteeksi. Vastaava tapahtuu myös velkajärjestelyssä ja yrityssaneerauksessa. Velka voi lakata myös yhtymyksessä eli konfuusiossa.