stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Wanhan kansan merkkipäivät
Tekstinäytteitä

»Jos Uudenvuoden yönä on tyyni ja selkeä ilma, niin tulee hyvä viljavuosi; mutta jos silloin on tuulinen ja sateinen, niin odotetaan katovuotta, jolloin ei vasikat elä, eikä sienetkään kasva.»
»Jos sunnuntaina sataa, sataa viikollakin vähän joka päivä.»
»Kyllä piru puuta tuo, kun pyhäpäivänä puukon käteensä ottaa.»
»Nyt on hyvä kyntöaika, kun västäräkkejä on pellolla.»
Vitakasvit

| Vitakasvit |
| --- | --- |
 Uistinvita (Potamogeton natans)
Tieteellinen luokittelu
Kunta::  Kasvit Plantae
Kaari::  Koppisiemeniset Magnoliophyta
Luokka::  Yksisirkkaiset Liliopsida
Lahko::  Alismatales
Heimo::  Vitakasvit Potamogetonaceae  Bercht. & J.Presl
Katso myös
   Vitakasvit Wikispeciesissä   Vitakasvit Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OK: 
Vitakasvit (Potamogetonaceae) on yksisirkkaisten kasvien Alismatales-lahkoon kuuluva vesikasviheimo, jossa on viisi sukua ja 102 lajia. Yli puolet lajeista, kaikkiaan 60 lajia, kuuluu vitojen (Potamogeton) sukuun, joka kuuluu myös Suomen kasvistoon. Toinen Suomen alueella esiintyvä suku on haurat (Zannichellia), jota on aiemmin pidetty omaan haurakasvien heimoonsa kuuluvana. Vitakasvien heimo on levinneisyydeltään yleismaailmallinen, mutta keskittyy lauhkeaan vyöhykkeeseen.
Tuntomerkit

Useimmilla vitakasveilla on lehdessään erotettavissa jonkinlainen ruoti, vahva keskisuoni ja sivusuonia yhdistävät poikkisuonet. Lehden kannassa on tavallisesti huomiota herättävä kielekekorvake. Kukinto on tiheän tähkämäinen; kukat ovat perättömiä (sessiilejä) ja tavallisesti yksineuvoisia, neljälukuisia. Haurojen kukinto on heimossa poikkeuksellinen: se ei ole tähkämäinen. Vitakasvien kukissa on pienet ja kynnelliset kehälehdet, jotka näyttävät sijaitsevan heteiden selässä. Heteitä on yhdestä neljää. Emit, joita on 1–8, tavallisesti neljä, ovat varrellisia, mikä näkyy erityisen selvästi haurojen kukissa. Luotti on kookas, hauroilla kilpimäinen tai suppilomainen ja siinä on ripsireunus. Siemenaihe tulee kypsyessään muodoltaan luokkimaiseksi eli kampylotrooppiseksi, ja siinä on neljästä kuuteen solukerroksen paksuinen reunasolukko. Hedelmä on pieni luumarja tai harvoin pieni marja, ja kehälehtien jäänteet ovat siinä jäljellä. Siemenessä on kierteinen, valkoinen alkio. Vitakasvien kromosomiluku on n = 12–18.
Vitakasvit ovat usein makeanveden kasveja, harvemmin merissä uposkasveina. Hauroilla varren kärkikasvusolukko on kahtia jakautuva. Sisävesien vitakasveilla on johtosolukossaan putkiloita. Ilmarakojen esiintyminen heimossa on harvinaista. Lehtiasento on kierteinen, kaksirivinen tai vastakkainen. Lavan silmuasennossa (vernaatiossa) lavan reunat ovat kääntyneet silmun keskustaan päin, adaksiaalisesti. Joskus lehtilaita on sahainen ja siinä on kärkihuokonen.
Vitakasvien pölytys hoituu tuulen välityksellä tai siitepöly kelluu veden pinnalla emin luotille.
Sukulaisuussuhteet

Haurat eroavat morfologialtaan selvästi muista heimon kasveista. Ne onkin melko haurain perustein sisällytetty vitakasveihin. Vidat puolestaan ovat para- tai jopa polyfyleettinen suku. Heimon läheisin sukulainen on ajokaskasvien (Zosteraceae) heimo, jonka kanssa vitakasvit kuuluvat samaan evoluutiopuun haaraan Alismatales-lahkossa. Tällä kladilla lienee kaksi apomorfiaa, ominaisuutta, joita ei kantamuodolla ollut: haarattomat juuret ja lehden kärkihuokonen.
Suvut

Althenia F.Petit
Groenlandia J.Gay – grönlanninvita
Potamogeton L. – lapavidat eli vidat
Stuckenia Börner – kaitavidat
Zannichellia L. – haurat
Vitakasveihin on aiemmin kuulunut myös hapsikat (Ruppia L.), joka nykyään on omassa heimossaan hapsikkakasvit (Ruppiaceae).
Aiheesta muualla

Finto: Kassu – Kasvien suomenkieliset nimet: Vitakasvit (Potamogetonaceae)
Suomen Lajitietokeskus: Vitakasvit – Potamogetonaceae
ITIS: Potamogetonaceae (englanniksi)
Flora of China: Potamogetonaceae (englanniksi)
Flora of North America: Potamogetonaceae (englanniksi)
Yleisradion julkaisusarja

| Yleisradion julkaisusarja |
| --- | --- |
 Julkaisusarjan numerossa 3/1977 aiheena olivat tekokuut eli nykysuomeksi satelliitit.
Aihealue:  yhteiskunta, kulttuuri, viestintä
Kustantaja:  Yleisradio
Julkaisija:  Yleisradio
ISSN:  ISSN 0355-029X
Perustettu:  1966
Lakkautettu:  1986
Ilmestymistiheys:  noin 4 kertaa vuodessa
Kieli:  suomi, ruotsi
Yleisradion julkaisusarja oli Yleisradion vuosina 1966–1986 julkaisema pääosin suomenkielinen kausijulkaisu, jonka kunkin numeron teemana oli yksi yhteiskunnallinen, tieteellinen tai kulttuuriin liittyvä aihe. Sitä käsiteltiin yhdessä tai useammassa artikkelissa, jotka olivat usein Ylen vastikään esittämien radioesitelmien tai muiden käsikirjoitettujen puheohjelmien tekstejä tai litterointeja. Julkaisusarja oli ulkoasultaan vaatimaton, noin A5-kokoisista mustavalkoisista, kuvattomista vihkosista muodostuva. Niteitä julkaistiin vuodesta 1966 vuoteen 1986 kaikkiaan 85 eli nelisen numeroa vuodessa.
Vuoden 1850 kompromissi

Animaatio orjuuden sallineiden ja kieltäneiden osavaltioiden ja territorioiden määrästä.
Vuoden 1850 kompromissi (engl. Compromise of 1850) käsittää viisi Yhdysvalloissa syyskuussa 1850 hyväksyttyä lakiehdotusta. Lakiehdotukset määrittelivät orjuuden asemaa Yhdysvaltain uudessa länsiosassa. Kompromissia edelsi neljän vuoden mittainen neuvottelu orjuutta kannattaneen etelän ja sitä vastustaneen pohjoisen välillä. Lopulta tammikuussa 1850 senaattori Henry Clay esitteli kompromissiehdotuksensa. Kompromissi ratkaisi orjuuskiistan kärjistymisen sisällissodaksi neljän vuoden ajaksi.
Sisältö

Kompromissin viiden lakiehdotuksen sisältö lyhyesti:
Kaliforniasta tehtiin itsenäinen osavaltio, jossa orjuus kiellettiin
Orjakauppa pääkaupunki Washingtonissa kiellettiin. Orjien omistaminen oli silti yhä sallittua.
New Mexico (johon kuului myös nykyinen Arizona) ja Utah saivat territorioaseman ja niissä otettiin käyttöön kansansuvereniteetti
Fugitive Slave Act: Omistajiltaan paenneet orjat oli palautettava niiden omistajalle
Texas luovutti suuren osan läntisestä maa-alueestaan uusille territorioille ja sai hyvitykseksi anteeksi 10 miljoonan dollarin valtionvelan
Yleispuolue

Yleispuolueella tarkoitetaan joko puoluetta, joka ottaa kantaa kaikkiin tai lähes kaikkiin poliittisessa päätöksenteossa ilmeneviin kysymyksiin, tai puoluetta, jonka tarkoituksena ei ole ajaa yhden ryhmän tai harvojen ryhmien etua. Termi on enemmänkin käyttötilanteensa mukaan vastakohta jollekin, kuin itsessään oleellinen käsite.
Wilhelm Forsman

Wilhelm Forsman (19. toukokuuta 1816 Vaasa – 6. maaliskuuta 1880 Pietari) oli suomalainen senaattori ja hovioikeudenasessori.
Forsmanin vanhemmat olivat Vaasan hovioikeuden presidentti Johan William Forsman (1788–1883) ja Elisabet Charlotta Böcker. Hän pääsi ylioppilaaksi 1831 ja suoritti Helsingin yliopistossa tuomarintutkinnon 1837. Forsman sai varatuomarin arvon 1838.
Forsman oli Viipurin hovioikeudessa kanslistina 1841–1845, aktuaarina 1845–1847, ylimääräisenä viskaalina 1847, notaarina 1847–1850, vt. sihteerinä 1850–1854, varakanneviskaalina 1852–1854 ja hovioikeuden apujäsenenä 1854–1859. Hän oli Jääsken tuomiokunnan tuomarina 1856–1867, sai hovioikeudenasessorin arvonimen 1865 ja oli vt. laamannina Viipurin ja Karjalan laamannikunnissa. Viimeksi Forsman oli Suomen senaatin oikeusosastolla senaattorina 1867–1880 ja samalla hän oli Suomen asiain komitean jäsenenä Pietarissa 1874–1880.
Forsman ei ollut naimisissa mutta hänellä oli kasvattipoika Oskari Emil Forsman (1867–1900) joka toimi rautatievirkamiehenä ja oli viimeksi asemapäällikkönä Ylivieskassa.
Vähä Pöytjärvi

| Vähä Pöytjärvi |
| --- | --- |
Valtiot:  Suomi
Maakunnat:  Kymenlaakso
Kunnat:  Iitti, Kouvola
Koordinaatit:  61°06′33″N, 26°15′15″E
Vesistöalue ja valuma-alueen tietoja
Päävesistöalue:  Kymijoen vesistö (14)
Valuma-alue:  Karijärven valuma-alue (14.94)
Laskuoja:  oja Sorvalampeen 
Järvinumero:  14.945.1.008
Mittaustietoja
Pinnankorkeus:  104,9 m  
Pituus:  520 m  
Leveys:  320 m  
Rantaviiva:  1,427 km  
Pinta-ala:  8,635 ha  
Saaria:  ei saaria 
 fiVähä Pöytjärvi 
Vähä Pöytjärvi  on Kymenlaaksossa Iitissä ja Kouvolassa Uimilan lähellä sijaitseva järvi.
Maantietoa

Järvi on 520 metriä pitkä, 320 metriä leveä, ja sen pinta-ala on 8,6 hehtaaria. Järvellä ei ole kartan mukaan saaria.  Sen rantaviivan pituus on 1,4 kilometriä.
Vesistösuhteet

Järvi sijaitsee Kymijoen vesistössä (vesistöaluetunnus 14) Mäntyharjun reitin valuma-alueen (14.9) Karijärven valuma-alueella (14.94), jonka Rautjoen valuma-alueeseen (14.945) se kuuluu. Järven vedenpinnan korkeus on 104,9 metriä mpy.
What’s THIS For...!

| What's THIS For> ..! Killing Joke |
| --- | --- | --- |

Studioalbumin tiedot
 Julkaistu: kesäkuu 1981
 Tuottaja(t): Killing Joke, Hugh Padgham ja Nick Launau
 Tyylilaji: post-punk
 Kesto: 42.04
 Levy-yhtiö: E.G. Records
Killing Joken muut julkaisut
| Killing Joke 1980 | What's THIS For...! 1981 | Revelations 1982 |
What's THIS For...! on Killing Joke -yhtyeen vuonna 1981 julkaistu toinen studioalbumi. Albumista ilmestyi vuonna 2005 kolmella bonus-kappaleella täydennetty remasteroitu versio.
Kappalelista

Kaikki kappaleet säveltänyt ja sanoittanut Killing Joke.
Kappalelista > A-puoli

The Fall of Because – 5.12
Tension – 4.33
Unspeakable – 5.20
Butcher – 6.11
Kappalelista > B-puoli

Follow the Leaders – 5.37
Madness – 7.43
Who Told You How? – 3.37
Exit – 3.42
Kappalelista > Vuoden 2005 remasteroidun version bonus-kappaleet

Follow the Leaders (Dub) – 4.06
Madness (Dub) – 7.28
Brilliant – 3.58
Kokoonpano

Jaz Coleman – laulu, kosketinsoitin
Kevin "Geordie" Walker – kitara
Martin "Youth" Glover – bassokitara
Paul Ferguson – rummut, laulu
Aiheesta muualla

Killing Joke Remasters (Arkistoitu – Internet Archive)
Allmusic
Rate Your Music
Vuoden 1814 peruskirja

Vuoden 1814 peruskirjan alkuperäisen kappaleen kansilehti Ranskan kansallisarkistossa.
Vuoden 1814 peruskirja (ransk. Charte Constitutionnelle) oli asiakirja, joka toimi Ranskan perustuslakina vuosina 1814–1830 ja muutettuna vuosina 1830–1848. Se teki Ranskasta perustuslaillisen monarkian ja takasi monien Ranskan suuren vallankumouksen jälkeen säädettyjen kansalaisvapauksien jatkumisen myös Bourbon-restauraation aikana.
Napoleonin kukistumisen jälkeen Ranskan kuninkaaksi tullut Ludvig XVIII sai antaa Ranskalle uuden perustuslain ja julkisti valtiosääntöesityksensä 26. huhtikuuta 1814 palattuaan maanpaosta Englannista. Hän hylkäsi samalla vaihtoehtoisen esityksen, jonka Charles Maurice de Talleyrandin johtama väliaikainen hallitus oli laatinut. Peruskirja astui voimaan 4. kesäkuuta 1814. Se perustui brittiläisiin esikuviin ja oli selvästi vapaamielisempi kuin Napoleonin vuonna 1804 säätämä vuoden XII perustuslaki. Peruskirja kuitenkin suosi vallankumousta edeltäneiden poliittisten olojen palauttamista ja konservatiivista politiikkaa kannattaneita ylempiä säätyjä.
Peruskirjan mukaan lainsäädäntövaltaa käytti kaksikamarinen parlamentti. Ylempi kamari eli päärien kamari muodostui kuninkaan nimittämistä ylhäisaateliin kuuluneista edustajista, alempaan eli edustajakamariin valittiin jäsenet vaaleilla. Rajoitettu äänioikeus oli sidottu varallisuuteen. Lakiehdotusten tekeminen oli kuninkaan nimittämien ministereiden yksinoikeus. Napoleonin aikana säädetyt siviililaki ja kansalaisoikeudet jäivät voimaan. Peruskirja julisti katolisen kirkon Ranskan valtionkirkoksi mutta vaati samalla myös muiden kirkkokuntien suvaitsemista.
Restauraation alkuvuosina vahvan aseman parlamenttiin saaneet ultrarojalistit vaativat perustuslain kumoamista, mutta Ludvig XVIII päätti pitää siitä kiinni turvatakseen poliittisen vakauden. Hänen seuraajansa Kaarle X kuitenkin nimitti vuonna 1829 Jules de Polignacin johtaman ultrarojalistisen hallituksen, joka päätti ruveta kaventamaan perustuslaissa turvattuja kansalaisoikeuksia liberaalien heinäkuussa 1830 saaman vaalivoiton jälkeen. Heinäkuun ordonansseina tunnettujen säädösten oli tarkoitus peruuttaa lehdistönvapaus ja porvariston äänioikeus, mutta niiden julkistamisen seurauksena Ranskassa puhkesi heinäkuun vallankumous, joka kaatoi Bourbonien vallan. Uusi edustajainkamari teki sen jälkeen valtiosääntöön muutoksia, jotka lakkauttivat sensuurin, laajensivat äänioikeutta ja kavensivat katolisen kirkon asemaa valtionkirkkona. Vuoden 1814 peruskirja säilyi muutettuna voimassa aina vuoteen 1848. Heinäkuun monarkian aikana se ei kuitenkaan ollut enää luonteeltaan kuninkaan myötämielisyydestä riippuvainen ”lahja kansakunnalle”, vaan parlamentin muutettavissa ollut normaali perustuslaki.
Aiheesta muualla

Lisää luettavaa aiheesta Vuoden 1814 peruskirja on Wikiaineistossa (ranskaksi)
Yanagawa

| Yanagawa (柳川市) |
| --- | --- |
 Yanagawan kanavia
 lippu:  Symboli
 Yanagawan sijainti Fukuokan prefektuurissa
 Yanagawa
 Koordinaatit: 33°09′47″N, 130°24′20.9″E 
Valtio:  Japani
Alue:  Kyūshū
Prefektuuri:  Fukuoka
Pinta-ala:  
 – Kokonaispinta-ala:  77,15 km²
Väkiluku (2017):  67 490
 – Väestötiheys:  874,8 as./km²
Symbolit:  
 – Kukka:  Iris ensata var. ensata ja japaninsinisade
 – Puu:  Paju
Aikavyöhyke:  UTC+9
 
 www.city.yanagawa.fukuoka.jp 
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Yanagawa (jap. 柳川市, Yanagawa-shi) on Japanin kaupunki Kyūshūn saarella Fukuokan prefektuurissa. Se sijaitsee prefektuurin eteläosassa Ariakenmeren rannalla Sagan kaakkois- ja Kurumen lounaispuolella. Yanagawassa on 67 490 asukasta (vuonna 2017) ja sen pinta-ala on 77,15 neliökilometriä.
Yanagawa on rakentunut Ariakenmeren täyttömaalle, jota halkovat lukuisat kasteluun käytetyt kanavat. Kaupunki tunnetaankin laajasta kanavaverkostostaan, jota voi kierrellä niin sanotuilla donkobune-veneillä. Yanagawan kanavista kertoo muun muassa Hayao Miyazakin tuottama ja Isao Takahatan ohjaama dokumentti Yanagawa horiwari monogatari. Runoilija Hakushū Kitahara syntyi Yanagawassa.
Kaupunkioikeudet Yanagawa sai vuonna 1952. Kaupunkia palvelee Nishitetsun Tenjin–Ōmuta-linja.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Yanagawa Wikimedia Commonsissa
Kaupungin internetsivut (japaniksi)
Zhaodong

| Zhaodong |
| --- | --- |

 Zhaodong
 Koordinaatit: 46°03′04″N, 125°57′43″E 
Valtio:  Kiina
Maakunta:  Heilongjiang
Prefektuuritason kaupunki:  Suihua
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Zhaodong on Kiinassa sijaitseva kaupunki, jonka asukasluku on noin 100 000 ihmistä. Zhaodong sijaitsee Heilongjiangin alueella Pohjois-Kiinassa.
Vuoden 1865 kunnallisasetus

Kunnallisasetuksen ensimmäinen sivu Asetuskokoelmassa.
Vuoden 1865 kunnallisasetus eli Keisarillisen Majesteetin Armollinen Asetus kunnallis­hallituksesta maalla (AsK 4/1865) määräsi, että Suomessa maaseudun kirkkopitäjien vastuulla olleet maalliset asiat siirrettiin maalaiskuntien tehtäväksi ja hengelliset asiat luterilaisten seurakuntien vastuulle. Kirkolle jäi maallisista tehtävistä väestökirjanpito ja se sai pitää koko omaisuutensa. Ruotsissa astui voimaan samanlaiset kunnallislait pari vuotta aiemmin, vuonna 1863.
Kunnallishallintoon siirtymisessä oli kolmen ja enimmillään kymmenen vuoden määräaika, joka päättyi vuonna 1875. Säädös tuli voimaan 6. helmikuuta 1865, ja sen kumosi Keisarillisen Majesteetin Armollinen Asetus maalaiskuntain kunnallishallinnosta, joka tuli voimaan vuoden 1899 alussa.
Uudistuksen tarkoituksena oli siirtää valtion tehtäviä portaittain hierarkkisesti alaspäin. Keisari oli siirtänyt valtaa itseltään Suomen senaatille ja tämän seurauksena valtion tehtävät alkoivat lisääntyä, jonka takia oli tarkoituksenmukaista siirtää tehtäviä paikallisemmalle tasolle.
Kaupungeissa maallinen hallinto oli kuulunut jo vuosisatoja porvarissäädyn raadille.[lähde? ] Niissä oli kuitenkin kirkko perinteisesti vastannut koulutoimesta ja köyhäinhoidosta. Vuonna 1873 säädetyssä ja vuoden 1875 alusta voimaan astuneessa asetuksessa nämä tehtävät siirrettiin kaupungille.
Alkutaival

Asetuksessa päättäväksi elimeksi säädettiin kuntakokous, jossa äänioikeutta ei ollut palkollisilla, naisilla eikä veroa maksamattomilla. Kuntakokous oli pidettävä vähintään kolme kertaa vuodessa, sen oli toimeenpanoa ja hallintoa varten valittava seitsemän henkinen kunnallislautakunta.
Asetus mahdollisti myös kunnanvaltuuston perustamisen, mutta siihen edellytettiin puolta äänestysalueen äänimäärästä, joista ⅔ tuli kannattaa sen perustamista. Valtuustoja perustettiin vain muutamia 1800-luvulla. Kunnanvaltuustossa varakkaimmilla oli suurin vaikutusvalta, koska jokainen veroäyri antoi yhden äänen, kuitenkin siten ettei kenellekään voinut olla kuudesosaa suurempaa äänimäärää läsnä olevista.
Ihmisten oli aluksi vaikea erottaa seurakuntaa ja kuntaa toisistaan koska niiden alue oli usein sama.
Kunnan ensimmäisiä virkamiehiä olivat ryöstövoudit eli ulosottomies ja sairaanhoitoa varten asetetut kaitsijamiehet.
Kunnallisuudistus aiheutti paikoitellen vastustusta uuden rakenteen aiheuttaman taloudellisen rasitteen takia.
Lautakunnissa papiston edustus jäi vähäiseksi, mutta torppareita suosittiin, jotta nämä saataisiin suosiollisemmiksi kasvavalle  veronmaksulle kunnalle.
Kokous- ja yöpymispaikoiksi alettiin rakentaa kunnantaloja ja tupia.
Zenepalota

Zenepalota.
Zenepalota (suom. Musiikkipalatsi) on rakennus, joka sijaitsee Bartókin aukiolla Miskolcissa, Unkarissa. Siinä toimii Béla Bartókin yläaste sekä Béla Bartókin musiikki-instituutti (Miskolcin yliopiston tiedekunta). Rakennuksen suunnitteli Gyula Wälder uusbarokkityyliin, ja se rakennettiin 1926–1927. Rahoitus järjestettiin Lillafüredin Palota-hotellin tavoin Yhdysvalloista saaduilla lainoilla.
Alun perin viulisti Jenő Hubayn mukaan nimetty musiikki-instituutti muutti rakennukseen  1927 perustamisensa 25-vuotisjuhlavuonna.
Zenepalota näyttelee merkittävää osaa kaupungin kulttuurielämässä. Rakennuksessa on suuri  konserttisali, jossa järjestetään säännöllisesti konsertteja.
Aiheesta muualla

Yläasteen viralliset sivut (Arkistoitu – Internet Archive) (unkariksi)
Zab Judah

| Zab Judah |
| --- | --- |

Henkilötiedot
Koko nimi:  Zabdiel Judah
Syntynyt: 27. lokakuuta 1977 Brooklyn, New York
Kansalaisuus:   Yhdysvallat
Nyrkkeilijä
Lempinimi:  Super
Pituus:  171  cm
Painoluokka:  välisarja
Ammattilaistilastot
Ottelut:  54
Voitot:  43
– tyrmäysvoitot:  30
Tappiot:  9
Ratkaisemattomat:  0
Ei tuomiota/ mitätöity:  2
Aiheesta muualla
www.superjudahpromotions.com
Zabdiel (Zab) Judah (s. 27. lokakuuta 1977 Brooklyn) on yhdysvaltalainen ammattilaisnyrkkeilijä. Hän on entinen ammattilaisten IBF- ja WBO liittojen ylemmän kevytsarjan maailmanmestari ja välisarjan maailmanmestari.
Amatööriura

Judah aloitti nyrkkeilyn harrastamisen 6-vuotiaana. Hänen isänsä ja valmentajansa Yoel Judah on kuusinkertainen potkunyrkkeilyn maailmanmestari. Amatööriurallaan Judah saavutti kaikkiaan 110 voittoa ja kärsi viisi tappiota. Hän voitti urallaan kaksi Yhdysvaltain mestaruutta, kolmesti New Yorkin osavaltion Golden Gloves -mestaruuden ja vuoden 1996 Police Athletic Leaguen mestaruuden. Judah ei päässyt edustamaan maataan 1996 Atlantan olympialaisiin hävittyään Yhdysvaltain karsintaturnauksen loppuottelussa David Diazille, jonka hän oli aiemmin samana vuonna voittanut PAL:n mestaruuskilpailuissa.
Wilhelm Erik Svedelius

Wilhelm Erik Svedelius
Wilhelm Erik Svedelius (1816–1889) oli ruotsalainen historioitsija. Hän oli professori Lundin yliopistossa vuodesta 1856 ja Uppsalan yliopistossa 1862–1881.
Julkaisuja

Finlands landtdagar och landtdagsordningen af 1869, 1872
Representationsreformens historia, 1889
William Terrence McGrattan

William Terrence McGrattan (s. 19. syyskuuta 1956 London, Ontario) on kanadalainen roomalaiskatolinen piispa. Hänet vihittiin papiksi Londonin hiippakuntaan 2. toukokuuta 1987 ja nimitettiin Toronton arkkihiippakunnan vihkipiispaksi sekä Furnos Minorin titulaaripiispaksi 6. marraskuuta 2009. Piispaksi vihkiminen seurasi 12. tammikuuta 2010. Pääkonsekraattorina toimi Ronald Peter Fabbro, jota avustivat John Michael Sherlock ja Murray Chatlain.
Wanheng Menayothin

| Wanheng Menayothin |
| --- | --- |

Henkilötiedot
Koko nimi:  Chayaphol Moonsuree
Syntynyt: 27. lokakuuta 1985 Maha Sarakham, Thaimaa
Kansalaisuus:  Thaimaa
Nyrkkeilijä
Pituus:  158 cm
Painoluokka:  Korsisarja
Kätisyys:  Oikeakätinen eli nyrkkeilytermein orthodox
Ammattilaistilastot
Ottelut:  51
Voitot:  51
– tyrmäysvoitot:  18
Chayaphol Moonsuree (aiemmalta nimeltään Seansuree Moonsuree) tunnetaan paremmin nimellä Wanheng Menayothin (s 27. lokakuuta 1985 Maha Sarakham Thaimaa) on thaimaalainen korsisarjan nyrkkeilijä ja hallitseva World Boxing Council liiton maailmanmestari.
Nyrkkeilyura

Moonsuree debytoi vuonna 2007. Vuonna 2013 Moonsuree kohtasi Paul Rustan WBC liiton kansainvälisessä mestaruusottelussa voittaen ottelun kymmenennen erän tyrmäyksellä. Vuonna 2014 Monsuree kohosi WBC liiton kiistattomaksi mestariksi voittamalla Oswaldo Novoan luovutusvoitolla yhdeksännen ja kymmenennen erän välisellä tauolla. Toukokuussa 2018 hän nousi Floyd Mayweatherin rinnalle voitettuaan kaikki 50 ammattilaisotteluaan, tappiottomana edellään vain 51 ottelua voittanut ja yhden ratkaisemattomaan päättänyt Ricardo López.
Aiheesta muualla

Luettelo ammattinyrkkeilyotteluista boxrec.com sivustolla
| --- | --- |
Edeltäjä: Oswaldo Novoa: WBC liiton korsisarjan maailmanmestari 6. marraskuuta 2014 -
Yleispostimerkki

Yleispostimerkki on postimerkki, jota pidetään vuosia jatkuvasti saatavilla ja joista on olemassa suuria painoksia. Yleispostimerkkejä on ollut tavallisia, joissa on usein vaakunasymboli, ja kuvallisia, joissa on kuvattu jotain konkreettista aihetta, paikkaa, laitosta, tapahtumaa henkilöä tai jotain muuta.
Esimerkiksi 1963-1974 kuvallisia yleispostimerkkejä ovat olleet rantamaisema, postilinja-auto, Näsinneula. eduskuntatalo, Convair Metropolitan, Lammin kirkko, Convair Metropolitan, Olavinlinna, Pyhäkoski, Keuruun kirkko, Hämeensilta, Helsinki, Turun linna, Helsingin rautatieasema, Tukinuittoa,  Hessundin silta, maalaismaisema, Punkaharju, DC-6 ja Ristikallio.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Yleispostimerkki Wikimedia Commonsissa
Viimeiset kiusaukset

Viimeiset kiusaukset on Joonas Kokkosen säveltämä suomalainen ooppera. Teoksen libreton kirjoitti kirjailija Lauri Kokkonen, ja se pohjautuu hänen samannimiseen näytelmäänsä. Tätä maallikkosaarnaaja Paavo Ruotsalaisen elämää kuvaavaa teosta pidetään Aarre Merikannon Juhan ja Leevi Madetojan Pohjalaisten ohella keskeisimpänä suomenkielisenä oopperana.kenen mukaan?
Kokkonen sävelsi oopperaansa muun työn ohella kaikkiaan 16 vuoden ajan. Teoksen kaksi näytöstä koostuvat neljästätoista kohtauksesta, joiden yhdistävänä musiikillisena teemana voi pitää virttä Sinuhun turvaan, Jumala. Se on vuoden 1986 virsikirjassa virsi 382. Virsi toistuu oopperassa muunneltuna, ja se myös päättää teoksen kuoron laulaessa sen kokonaisuudessaan. Virren psalmiin 71 perustuvan tekstin on kirjoittanut Ruotsin kirkon arkkipiispa Haqvin Spegel vuonna 1688. Se otettiin suomalaiseen virsikirjaan vuonna 1701 (ns. Vanha virsikirja). Virren sävelmänä on pohjoissavolainen koraalitoisinto. Oopperaa säveltäessään Joonas Kokkonen ajatteli Paavoksi Martti Talvelaa.