stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Hans-Georg Gadamer
Teoksia > Suomeksi

Hermeneutiikka: Ymmärtäminen tieteissä ja filosofiassa.  (Valikoinut ja suomentanut Ismo Nikander. Saksankieliset alkuperäisartikkelit vuosilta 1953–1980 sisältyvät Gadamerin teosten Gesammelte Werke osiin 2 ja 4)  Tampere:  Vastapaino, 2004.  ISBN 951-768-132-1
Tontti, Jarkko (toim.): Tulkinnasta toiseen: Esseitä hermeneutiikasta.  Tampere:  Vastapaino, 2005.  ISBN 951-768-152-6
Kirjallisuutta

Dutt, Carsten (toim.): Gadamers philosophische Hermeneutik und die Literaturwissenschaft: Marbacher Kolloquium zum 50. Jahrestag der Publikation von Wahrheit und Methode.  Heidelberg:  Universitätsverlag Winter, 2012.  ISBN 978-3-8253-5954-6
Aiheesta muualla

Gadamer, Hans-Georg: Käsitehistoria ja filosofian kieli. Suom. Jarkko S. Tuusvuori. niin & näin 2/1996, 6–13.
Nikander, Ismo: Hans-Georg Gadamer 11.2.1900–13.3.2002 (muistokirjoitus). niin & näin 2/2002, 3–4.
Tontti, Jarkko: Sinne ja takaisin – hermeneuttisen filosofian seikkailut 1900-luvulla niin & näin 3/2002
Tontti, Jarkko: Hans Georg Gadamer – Oikeus, traditio ja tulkinta
Tuusvuori, Jarkko S.: Johdatus Gadameriin (johdatus Käsitehistoria ja filosofian kieli -tekstiin). niin & näin 2/1996, 4–5.
Huttunen, Rauno: Gadamer–Habermas-debatti Logos-ensyklopedia. Filosofia.fi.
Stanford Encyclopedia of Philosophy (englanniksi)
Hans-Georg Gadamer
Gadamer's Aesthetics
Leppälahti, Merja: Hermeneutiikkaa suomeksi. Elore 2/2004.
Vuosisata filosofin elämässä – Hans-Georg Gadamer & Lyhyt Gadamer-bibliografia. niin & näin 2/2002, 4–5.
Nykyaikaiset filosofit
| --- | --- |
Analyyttiset filosofit:   William Alston  Simon Blackburn  Ned Block  J. Budziszewski  David Chalmers  Patricia Churchland  Paul Churchland  Donald Davidson  Daniel Dennett  Jerry Fodor  Susan Haack  Jaakko Hintikka  Jaegwon Kim  Saul Kripke  Thomas Kuhn  Bryan Magee  Ruth Barcan Marcus  Colin McGinn  Bradley Monton  Thomas Nagel  Robert Nozick  Martha Nussbaum  Alvin Plantinga  Karl Popper  Hilary Putnam  W. V. Quine  John Rawls  Richard Rorty  Roger Scruton  John Searle  Peter Singer  David Stove  Eleonore Stump  Charles Taylor  Nicholas Wolterstorff  Georg Henrik von Wright 
Mannermaiset filosofit:   Louis Althusser  Giorgio Agamben  Roland Barthes  Jean Baudrillard  Isaiah Berlin  Maurice Blanchot  Pierre Bourdieu  Hélène Cixous  Guy Debord  Gilles Deleuze  Jacques Derrida  Herman Dooyeweerd  Michel Foucault  Hans-Georg Gadamer  Jürgen Habermas  Werner Hamacher  Luce Irigaray  Julia Kristeva  Henri Lefebvre  Claude Lévi-Strauss  Emmanuel Lévinas  Jean-François Lyotard  Paul de Man  Jean-Luc Nancy  Antonio Negri  Paul Ricoeur  Michel Serres  Paul Virilio  Slavoj Žižek 
| Auktoriteettitunnisteet  |
| --- | --- |
Kansainväliset:  FAST  ISNI  VIAF  WorldCat 
Kansalliset:  Norja  Chile  Espanja  Ranska  BnF data  Katalonia  Saksa  Italia  Israel  Belgia  Yhdysvallat  Ruotsi  Latvia  Japani  Tšekki  Australia  Kreikka  Korea  Kroatia  Alankomaat 2  Puola  Portugali  Vatikaani 
Tieteilijät:  CiNii  Mathematics Genealogy Project 
Taiteenala:  MusicBrainz  ULAN 
Henkilöt:  Deutsche Biographie  DDB  Trove 
Muut:  Encyclopedia of Modern Ukraine  Europeana  SNAC  IdRef
Gagauzit

Gagauzit ovat turkkilaista gagauzin kieltä puhuva kansa pääasiassa Moldovan Gagauziassa sekä Ukrainan Odessan ja Zaporižžjan alueella. Uskonnoltaan he ovat ortodokseja.
Asuinalue ja lukumäärä

Moldovassa gagauzit asuttavat Gagauzian aluetta maan eteläosassa, jolla on itsehallinto Moldovan yhteydessä. Yhteensä heitä oli maassa vuoden 2004 väestönlaskennan mukaan 147 500. Ukrainan Odessan ja Zaporižžjan alueilla gagauzeja asuu noin 32 000. Venäjällä asuu noin 12 000 gagauzia esimerkiksi Rostovin alueella, Moskovassa ja Pietarissa. Heitä muutti aikanaan myös Keski-Aasian Kazakstaniin ja Uzbekistaniin. Etelä-Romanian Dobrogeassa heitä asuu noin 2 500–3 000. Pohjois-Bulgariassa heitä on 1 400–5 000. Noin 2 000 asuu lisäksi Yhdysvalloissa, ja muita maahanmuuttajayhteisöjä on myös Brasiliassa ja Kanadassa.
Gagauzeiksi itseään kutsuvia asuu myös Kreikan Makedoniassa ja Euroopan puoleisessa Turkissa, mutta heidän yhteytensä Moldovan, Ukrainan ja Bulgarian gagauzeihin ei ole selvä.
Historia

Gagauzien alkuperästä on useita teorioita, joita ovat värittäneet erilaiset nationalistiset mielipiteet. Esimerkiksi Bulgariassa heitä on pidetty turkkilaistuneinta bulgarialaisina ja Kreikassa vastaavasti turkkilaistuneina kreikkalaisina. Yhden teorian mukaan gagauzit ovat anatolialaista alkuperää. Tämän niin sanotun seldžukkihypoteesin mukaan seldžukkiturkkilaisia muutti Balkanille, jossa heitä kääntyi ortodoksiseen kristinuskoon 1200-luvulla. Tasankohypoteesin mukaan he ovat puolestaan kumaaneja tai alkuperäisiä bulgaareja. Geneettisellä tutkimuksella on löydetty seljukkihypoteesia tukevaa aineistoa.
Gagauzeja alkoi muuttaa Ottomaanien hallitsemalta Balkanilta Venäjän keisarikuntaan 1700-luvun puolivälin sotien aikana. He asettuivat Tonavan suiston pohjoispuolelle Benderin ja Ismaïlin kaupunkien ympäristöön. Bessarabian päädyttyä Venäjälle vuonna 1812 gagauzeja rohkaistiin geopoliittisista syistä muuttamaan tälle alueelle. Muuttovirta Balkanilta jatkui, kunnes suurin osa oli lähtenyt alkuperäisiltä kotisijoiltaan.
1900-luvun alun maatalousuudistuksen aikoihin gagauzeja muutti Kazakstaniin ja 1930-luvulla Uzbekistaniin. Moldovasta tuli osa Neuvostoliittoa vuonna 1940. 1960-luvun alussa gagauzin kieltä käytettiin kouluissa, mutta sen käyttö hieman myöhemmin. Gagauzien kansallinen herääminen alkoi 1980-luvun paikkeilla, ja pyrkimykset kansalliseen itsehallintoon alkoivat jo ennen Neuvostoliiton romahdusta.
Syksyllä 1990 gagauzit yrittivät irtautua Moldovasta ja perustaa oman erillisen Gagauzian tasavallan. Separatisteja johti Stepan Topal. Liike ei kuitenkaan onnistunut tavoitteessaan, ja alue jäi osaksi Moldovaa sen itsenäistyttyä, vaikka vuonna 1991 järjestetyssä kansanäänestyksessä 95 % gagauzeista äänesti itsenäisyyden puolesta. Moldova julisti äänestyksen laittomaksi. Vuosina 1992–1993 gagauzien puolisotilalliset joukot taistelivat Moldovan hallinnon joukkoja vastan, mutta gagauzit eivät ottaneet laajemmin osaa Transnistrian konfliktiin. Transnistrialaisten separatistien kanssa keskusteltiin Moldovan kehittämisestä kolmen alueen federatioksi, mutta gagauzit luopuivat ajatuksesta myöhemmin ja alkoivat kannattaa ajatusta autonomisesta alueesta. Gagauzian autonominen alue perustettiin vuonna 1994.
Kulttuuri

Gagauzien perinteinen elinkeino on ollut karjanhoito ja erityisesti lampaiden kasvattaminen. Tämän lisäksi on harjoitettu maanviljelyä ja esimerkiksi viinintuotantoa. Uskonnoltaan gagauzit ovat ortodoksikristittyjä. Historiallisesti tämä on saattanut olla melko ylimalkaista, sillä Raamattua ei pitkään ollut saatavilla turkin kielellä. Gagauzeilla on nykyisin omia teatteri-, kansanperinne- ja musiikkiryhmiään. Bešelman kylässä on gagauzien etninen museo.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Gagauzit Wikimedia Commonsissa
Gagauzia Moldovan kartalla.
Nuorempia ja vanhempia gagauzeja valokuvassa.
Asylaalit

Asylaalien yleinen rakenne
Asylaalit ovat orgaanisia yhdisteitä, joille tunnusomainen funktionaalinen ryhmä on R1CH(OOCR2)(OOCR3) ja ryhmät voivat olla samoja tai poiketa toisistaan. Rakenteeltaan asylaalit ovat siis karbonyylihydraattien (geminaalisten diolien) estereitä.
Ominaisuudet ja valmistus

Asylaalit ovat stabiileja lievästi ja kohtalaisesti happamissa olosuhteissa ja niitä voidaan käyttää aldehydien suojaryhminä. Emäksisissä olosuhteissa ne sen sijaan reagoivat hydrolysoituen aldehydeiksi ja karboksylaateiksi. Asylaalit voivat myös reagoida nukleofiilien kanssa esimerkiksi organolitiumyhdisteiden ja Grignard-reagenssien kanssa muodostuu estereitä ja syanidien kanssa syanoeettereitä. Voimakkaasti happamissa olosuhteissa muodostuu vinyyliestereitä.
Asylaaleja valmistetaan useimmiten aldehydeistä ja happoanhydrideistä. Katalyyttinä toimii joko proottinen happo tai Lewis-happo. Ketonit eivät reagoi ellei happoanhydridi ole hyvin reaktiivinen kuten trikloorietikkahappoanhydridi. Muita tapoja ovat aromaattisten metyyliryhmien hapettaminen kromyylikloridilla tai 1,1-dihaloalkaanien ja karboksylaattien reaktio.
Asýrtiko

| Viiniköynnös (Vitis vinifera ’Asýrtiko’) |
| --- | --- |
 Asýrtiko-lajikkeen rypäleitä.
Tieteellinen luokittelu
Kunta::  Kasvit Plantae
Alakunta::  Putkilokasvit Tracheobionta
Kaari::  Siemenkasvit Spermatophyta
Alakaari::  Koppisiemeniset Magnoliophytina
Luokka::  Rosopsida
Lahko::  Vitales
Heimo::  Viiniköynnöskasvit Vitaceae
Suku::  Viiniköynnökset Vitis
Laji::  Viiniköynnös vinifera
Lajike::  ’Asýrtiko’
Kolmiosainen nimi
 Vitis vinifera ’Asýrtiko’ 
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Asýrtiko (kreik. Ασύρτικο, myös Assýrtiko, Assyrtico) on kreikkalainen viinin valmistukseen käytettävä valkoinen viinirypälelajike. Se on kotoisin Santorínin saariryhmästä Kykladeilta.
Asýrtiko- ja Athíri-lajikkeista tehtyä viiniä Santorínilta.
Asýrtiko on Kreikan tunnetuimpia ja ikonisimpia lajikkeita. Egeanmeren saarten lisäksi sitä viljellään myös muun muassa Pohjois-Kreikassa. Siitä valmistetaan monenlaisia hapokkaita ja hedelmäisiä viinejä kuivista ja raikkaista valkoviineistä Vinsanto-jälkiruokaviineihin. Asýrtikoa sekoitetaan usein Athíri-lajikkeen kanssa, ja sitä käytetään myös retsínan valmistukseen.
Santorínin olosuhteet ovat kuivat – sen ilmasto on käytännössä erämaailmasto – ja tuuliset. Siksi viiniköynnökset istutetaan harvakseltaan ja kasvatetaan lähellä maanpintaa niin, että ne kääritään eräänlaisiksi ”koreiksi” tuulta vastaan. Samalla köynnöksille riittää vain pieni määrä vettä, jonka ne saavat lähinnä aamukasteesta. Tuliperäinen maaperä auttaa säilyttämään sen vähän veden, joka ilmastossa on saatavilla. Koska viininkorjuu on perinteisesti tehty kuumuuden vuoksi yöaikaan, lajike tunnetaan myös nimellä Nychtéri (Νυχτέρι, ”Yöaikainen”).
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Asýrtiko Wikimedia Commonsissa
Asyylitransferaasit

Asyylitransferaasit eli transasylaasit ovat transferaaseihin kuuluvia entsyymejä, jotka katalysoivat asyyliryhmän siirtoa luovuttajamolekyyliltä substraatille. Asyylitransferaasien katalysoimien reaktioiden tuotteina muodostuu estereitä ja amideja. Asyylitransferaasien EC-numero on muotoa EC 2.3.x.x.
Luokittelu ja biologinen rooli

Asyylitransferaasit jaetaan kahteen ryhmään siirtyvän ryhmän perusteella. Ryhmään, joiden EC-numero on muotoa EC 2.3.1.x, kuuluvat entsyymit jotka siirtävät muita asyyliryhmiä kuin aminoasetyyliryhmiä. Aminoasyylitransferaasit siirtävät aminoasyyliryhmiä ja niiden EC-numero on muotoa EC 2.3.2.x. Kolmas alaluokka on entsyymit, jotka siirtäessään asyyliryhmän muuttavat sen alkyyliryhmäksi. Tähän luokkaan kuuluu muun muassa sitraattisyntaasi.
Asyylitransferaasit osallistuvat muun muassa rasvahappojen ja peptidien biosynteesiin. Rasvahappojen synteesiin osallistuvat muun muassa asetyyli- ja malonyylitransasylaasit ja peptidien biosynteesiin useat aminoasyylitransferaasit. Usein asyyliryhmän siirtyy substraatille joltain koentsyymi A:n asyylijohdannaiselta.
Asparagiinihappo

| Asparagiinihappo |
| --- | --- |

Koodit:  Asp, D
Molekyylimassa:  133,10
Sivuketjun tyyppi:  hapan
Karboksyyliryhmän happovakio:  1,99
Aminoryhmän happovakio:  9,90
Sivuketjun happovakio:  3,90
Isoelektrinen piste:  2,85
Yleisyys proteiineissa:  5,3 %
Kodonit:  GAU, GAC
3D-malli asparagiinihappomolekyylistä
Asparagiinihappo (C4H7NO4) eli 2-aminobutaanidihappo (tunnetaan myös nimellä aspartiinihappo) on yksi luonnon 20 yleisimmästä aminohaposta. Se tunnetaan myös anioni-nimellään aspartaatti. Asparagiinihappo on glutamiinihapon ohella toinen kahdesta happamasta aminohaposta ja se esiintyy fysiologisessa pH:ssa aina negatiivisena ionina. Se on asparagiinin karboksyylihappomuoto.
Asparagiinihappo on normaaliolosuhteissa olomuodoltaan kiinteää ja sen sulamispiste on 230 °C sekä CAS-numero 56-84-8 (L-asparagiinihappo). 
Asparagiinihapon toisen isomeerin eli D-asparagiinihapon sulamispiste on 300 °C ja CAS-numero on 1783-96-6. DL-asparagiinihapon CAS-numero on 617-45-8.
Metabolia

Aspargiinihapon isomeeri, L-aspartaatti, on kaikkialla elimistössä esiintyvä ei-välttämätön aminohappo. Eniten l-aspartaattia esiintyy hermojen proteiinien rakennusaineena. Suurilla pitoisuuksilla se on neurotoksinen.
L-aspartaatti on glykogeeninen aminohappo ja se edistää energiantuotantoa vaikutuksellaan sitruunahappokiertoon. L-aspartaatti toimii esiasteena proteiinien, oligopeptidien, nukleiinihappojen, puriinin, pyrimidiinin, ja l-arginiinin synteesissä.
Aivoissa esiintyy pienissä määrin myös D-aspartaattia ja aspartaatin aineenvaihduntatuotteina syntyviä N-asetyyliaspartaattihappoa (NAA), sekä N-asetyyliaspartyyliglutamaattia (NAAG).
L-aspartaatin vaikutukset aivokudokseen ovat identtiset l-glutamiinin, glutamiinihapon isomeerin kanssa, joskin aspartaatti ei sitoudu reseptoreihin yhtä voimakkaasti kuin glutamiini. L-aspartaatti ja NAA aktivoivat glutamaattireseptoreita.
Metabolia > NAA

L-aspartaatin ja asetyylikoentsyymin yhdistelmästä syntetisoituva N-asetyyliaspartaattihappo sijaitsee normaalisti vain hermosoluissa. Se näkyy hyvin magneettikuvauksessa, ja sitä pidetään yleisesti hermovaurioiden indikaattorina. Alzheimerin taudista tai MS-taudista kärsivillä NAA-tasot aivoissa ovat epätavallisen matalat.
NAA:n tehtävää ei tarkkaan tunneta, mutta oletetaan että se liittyy vesi- ja osmoottisen tasapainon ylläpitämiseen. Solun ulkopuolella esiintyvää NAA:ta ehdotetaan myös mittariksi aivovaurioiden hoidossa.
Aiheesta muualla

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
Käyttöturvallisuustiedote: L-Asparagiinihappo (Arkistoitu – Internet Archive)
Käyttöturvallisuustiedote: DL-Asparagiinihappo (Arkistoitu – Internet Archive)
Liber Herbarum II: Luettelo asparagiinia sisältävistä kasveista
PubChem: Aspartic Acid (englanniksi)
PubChem: D-Aspartic acid (englanniksi)
PubChem: DL-Aspartic acid (englanniksi)
DrugBank: Aspartic acid (englanniksi)
DrugBank: D-Aspartic Acid (englanniksi)
Human Metabolome Database (HMDB): L-Aspartic acid (englanniksi)
Human Metabolome Database (HMDB): D-Aspartic acid (englanniksi)
Food Component Database (FooDB): L-Aspartic acid (englanniksi)
Food Component Database (FooDB): D-Aspartic acid (englanniksi)
Small Molecule Pathway Database (SMPDB): Protein Synthesis: Aspartic Acid, Homo sapiens (englanniksi)
Kyoto Encyclopedia of Genes and Genomes (KEGG): L-Aspartic acid (englanniksi)
Kyoto Encyclopedia of Genes and Genomes (KEGG): D-Aspartic acid (englanniksi)
ChemBlink: L-Aspartic acid (englanniksi)
ChemBlink: D-Aspartic acid (englanniksi)
ChemBlink: DL-Aspartic acid (englanniksi)
Proteiinisynteesissä käytettävät aminohapot
alaniini
arginiini
asparagiini
asparagiinihappo
fenyylialaniini
glutamiini
glutamiinihappo
glysiini
histidiini
isoleusiini
kysteiini
leusiini
lysiini
metioniini
proliini
seriini
treoniini
tryptofaani
tyrosiini
valiini
Aaro Astola

| Aaro Astola> Henkilötiedot |
| --- | --- |
Syntynyt: 21. marraskuuta 1904 Rautjärvi
Kuollut: 11. lokakuuta 1981 (76 vuotta)
Sotilashenkilö
Palvelusmaa(t):   Suomi
Palvelusvuodet:  1925 – 1964
Taistelut ja sodat:  talvisota, jatkosota
Sotilasarvo:  Kenraalimajuri
Kunniamerkit:  SVR Komentajamerkki 2.lk Vapaudenristi miekkojen kera
Aaro Ilmari Astola (21. marraskuuta 1904 – 11. lokakuuta 1981) oli Suomen puolustusvoimien kenraalimajuri. Hänen vanhempansa olivat kapteeni Edvard Astola ja Maria Astola o.s. Valkonen. Aaro Astola oli aviossa Sirkka Annikki Sorvalin kanssa ja liitosta on kaksi tytärtä.
Astola kirjoitti ylioppilaaksi Viipurin reaalikoulun Maanviljelys- ja Kauppalyseosta 1924 ja opiskeli sen jälkeen kadettikoulun 24. kadettikurssilla vuosina 1925–1927. Kadettikoulun jälkeen hän toimi nuorempana upseerina kenttätykistörykmentti 2:ssa (KTR 2), opetusupseerina reserviupseerikoulussa sekä Taistelukoulussa. Vuosina 1933–1934 hän toimi aluepäällikkönä Sortavalan suojeluskuntapiirissä josta palasi patterin päälliköksi ja ye-upseeriksi KTR 2:een. Vielä ennen sotaa hän ehti opiskella Sotakorkeakoulun Ilmasotaosastolla. Talvisodan aikana Astola palveli Kannaksen armeijan esikunnassa ilmatorjuntatoimiston päällikkönä. Jatkosodassa hän toimi II armeijakunnan ilmatorjuntakomentajana, raskas patteristo 30:n komentajana, ilmatorjuntarykmentti 2:n komentajana sekä Päämajan operatiivisen osaston toimistoesiupseerina. 
Rauhan palattua hän oli vuosina 1945–1953 Ilmatorjuntakoulun johtaja, 1954–1961 Pääesikunnan sotatalousosaston osastopäällikkö ja vuosina 1961–1964 Pääesikunnan huoltopäällikkö.. Hänet ylennettiin kenraalimajuriksi 1961 ja siirtyi reserviin 1964.
Ylennykset

Reservin vänrikki 1925
Vänrikki 1927
Luutnantti 1929
Kapteeni 1933
Majuri 1940
Everstiluutnantti 1942
Eversti 1955
Kenraalimajuri 1961
Kunniamerkit

Suomen Valkoisen Ruusun komentajamerkki
Suomen Valkoisen Ruusun 1.lk ritariristi
Vapaudenristi 2., 3. ja 4.lk miekkojen kera
talvisodan muistomitali
jatkosodan muistomitali
Funny How Sweet Co-Co Can Be

| Funny How Sweet Co-Co Can Be The Sweet |
| --- | --- | --- |

Studioalbumin tiedot
 Äänitetty : 1971
 Julkaistu: marraskuu 1971
 Formaatti: LP, CD
 Tuottaja(t): Phil Wainman
 Tyylilaji: purukumipop, rock
 Kesto: 37.14
 Levy-yhtiö: RCA Records
Muut kannet
   takakansi    Manner-Euroopan painos
Sweetin muut studioalbumit
| Gimme Dat Ding 1971 | Funny How Sweet Co-Co Can Be 1971 | Sweet Fanny Adams 1974 |
Funny How Sweet Co-Co Can Be (Manner-Euroopassa Funny Funny How Sweet Co-Co Can Be) on brittiläisen Sweet-yhtyeen ensimmäinen varsinainen albumi, joka julkaistiin loppuvuodesta 1971.
Albumi sisältää lähinnä Chinn/Chapman-lauluntekijäkaksikon sävellyksiä, kuten singlehitit ”Funny Funny” ja ”Co-Co”. Mukana on myös kaksi cover-kappaletta: ”Reflections” (The Supremes) ja ”Daydream” (The Lovin’ Spoonful). Yhtye sai mukaan kaksi omaa sävellystä. Albumin materiaali nojautuu tyylillisesti pääasiassa purukumipoppiin.
Albumi ei menestynyt Britanniassa, mutta Suomessa se nousi listaykköseksi kolmen viikon ajaksi.
Äänitykset

Basisti Steve Priestin mukaan Sweet ei soita läheskään kaikilla kappaleilla, vaan monessa laulussa soittajina toimivat studiomuusikot. Yhtyeen jäsenet eivät myöskään saaneet valita albumin kappaleita. Lisäksi laulusolisti Brian Connollya painostettiin laulamaan kappaleet yhtyeen tuottajien haluamalla tyylillä. Tässä Connollylla oli ongelmia, mikä vaikutti hänen itseluottamukseensa negatiivisesti. Steve Priest on kertonut, ettei omista albumia siihen liittyvien huonojen muistojen vuoksi.
Julkaisu ja vastaanotto

Levy ilmestyi loppuvuodesta 1971. Britanniassa albumi julkaistiin nimellä Funny How Sweet Co-Co Can Be. Sen kansikuvassa on ruskea karamelli, jonka keskellä Sweetin jäsenet. Manner-Euroopassa albumi julkaistiin hieman erilaisella nimellä Funny Funny How Sweet Co-Co Can Be. Albumin kansi eroaa Britannian-versiosta, sillä siinä on mustavalkoinen kuva yhtyeestä lavalla sekä piirretty tölkki, josta valuu hunajaa. Etukannen taustaväri on musta ja takakannen valkoinen. Lisäksi levylle sisältyy ”Co-Co”-singlen b-puolella ilmestynyt ”Done Me Wrong Alright”.
Albumi ei ollut Britanniassa suuri menestys, eikä se saavuttanut siellä listasijoitusta. Manner-Euroopassa menestys oli parempaa: Suomessa levy nousi listaykköseksi kolmen viikon ajaksi ja pysyi listalla yhteensä 39 viikkoa. Tanskassa levy ylsi sijalle 15 vuonna 1974.
Kitaristi Andy Scottin mukaan Funny How Sweet Co-Co Can Be -albumilla on 1970-luvun kitchissään oma paikkansa Sweetin diskografiassa. Hän on kehunut solisti Brian Connollyn tulkintaa The Supremes -coverissa ”Reflections”.
Julkaisu ja vastaanotto > Listasijoitukset

| Valtio | Korkein sijoitus | Listaviikot | Nousu listalle | Lähde |
| --- | --- | --- | --- | --- |
|  Suomi | 1. | 39 | helmikuu 1972 |  |
|  Tanska | 15. | 4 | viikko 42/1974 |  |
Kappaleet

Kappaleet 5, 6, 7, 8 sovittanut Fiachra Trench
Kappaleen 3 sovittanut Pip Williams
A-puoli
Co-Co – 3.14 (säv. Nicky Chinn/Mike Chapman)
Chop Chop – 3.00 (säv. Chinn/Chapman)
Reflections – 2.52 (säv. Holland/Dozier/Holland)
Honeysuckle Love – 2.55 (säv. Connolly/Priest/Scott/Tucker)
Santa Monica Sunshine – 3.20 (säv. Chinn/Chapman)
Daydream – 3.13 (säv. John Sebastian)
B-puoli
Funny Funny – 2.46 (säv. Chinn/Chapman)
Tom Tom Turnaround – 4.07 (säv. Chinn/Chapman)
Jeanie – 2.58 (säv. Connolly/Priest/Scott/Tucker)
Sunny Sleeps Late – 2.58 (säv. Chinn/Chapman)
Spotlight – 2.47 (säv. Connolly/Priest/Scott/Tucker)
Done Me Wrong Alright – 2.57 (ainoastaan Manner-Euroopan Funny Funny How Sweet Co Co Can Be -albumilla, säv. Connolly/Priest/Scott/Tucker)
Kappaleet > Vuoden 2005 remasteroidun CD-version bonuskappaleet

Be With You Soon – 3.54 (out-take, säv. Connolly/Priest/Scott/Tucker)
You’re Not Wrong for Loving Me – 2.44 ("Funny Funny" -singlen b-puoli, säv. Connolly/Priest/Scott/Tucker)
Alexander Graham Bell – 2.53 (lokakuussa 1971 julkaistu single, säv. Chinn/Chapman)
Poppa Joe – 3.07 (1972 julkaistu single, säv. Chinn/Chapman)
Little Willy – 3.10 (1972 julkaistu single, säv. Chinn/Chapman)
Man From Mecca – 2.45 ("Poppa Joe" -singlen b-puoli, 1972, säv. Connolly/Priest/Scott/Tucker)
Wig-Wam Bam – 3.01 (1972 julkaistu single, säv. Chinn/Chapman)
New York Connection – 4.01 ("Wig-Wam Bam" -singlen b-puoli, 1972, säv. Connolly/Priest/Scott/Tucker)
Paperback Writer – 2.18 (BBC-sessio, säv. John Lennon/Paul McCartney)
Lucille/Great Balls of Fire – 2.47 (BBC-sessio, säv. Penniman/Collins)
Kokoonpano > The Sweet

Brian Connolly – laulu
Andy Scott – kitara, laulu
Steve Priest – bassokitara, laulu
Mick Tucker – rummut
Kokoonpano > Vierailijat

Mike Chapman – kitara
Pip Williams – kitara
Phil Wainman – rummut
Atbara (kaupunki)

| Atbara عطبرة‎ |
| --- | --- |
 Atbaran rautatievarikkoa.
Valtio:  Sudan
Osavaltio:  Nahr an Nil
Väkiluku (2010):  139 300
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Atbara (myös Atbarah) on kaupunki Sudanin Niilin osavaltiossa. Se sijaitsee Niilin rannalla Atbarajoen suussa. Asukkaita on 139 300 henkeä (vuonna 2010).
Atbara on tärkeä liikenne- ja teollisuuskeskus. Sieltä on rautatie- ja maantieyhteydet Khartumiin, Port Sudaniin ja Wadi Halfaan.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Atbara (kaupunki) Wikimedia Commonsissa
Atene

| Atene> Ἀτήνη.Sijainti |
| --- | --- |
 Atene
Koordinaatit:  37°40′31″N, 23°57′59″E
Valtio:  Kreikka
Paikkakunta:  Chárakas, Lavreotikí, Attika
Historia
Tyyppi:  demos
Perustettu:  508 eaa.
Kulttuuri:  antiikin Kreikka
Alue:  Attika
Kaupunki:  Ateena
Fyle:  Antiokhis
 :  Demetrias (vsta 307 eaa.)
 :  Attalis (vsta 201 eaa.)
Trittys:  paralia
Demonyymi:  Atēneus (Ἀτηνεύς)
Bulen jäseniä:  3
 :  ei tiedossa (vsta 201 eaa.)
Infobox OKNimi-testi OK: 
Atene (m.kreik. Ἀτήνη, Atēnē) oli antiikin aikainen alun perin Antiokhis-fyleen kuulunut Attikan eli Ateenan kaupunkivaltion muodostaneen alueen demos. Se kuului fylen paralia-trittykseen eli Attikan rannikkoalueiden demoksiin.
Atene sijaitsi Attikan lounaisrannikolla. Demoksen rajat tunnetaan poikkeuksellisen hyvin. Sen pohjoispuolella sijaitsi Anaflystoksen demos ja itäpuolella Amfitropen demos, ja sen pinta-alaksi on arvioitu noin 20 neliökilometriä. Demos sijoitetaan suunnilleen nykyisen Lavreotikín kunnan Chárakaksen tienoille. Demoksen nimi on esikreikkalaista, ei-indoeurooppalaista alkuperää.
Demos perustettiin Kleistheneen uudistuksessa arkaaisen kauden lopulla vuonna 508 eaa. Tuolloin sen alkuperäinen fyle eli ”heimo” oli Antiokhis ja sillä oli kolme edustajaa Ateenan bulessa eli neuvostossa. Myöhemmin hellenistisellä kaudella demoksissa tapahtui muutoksia, ja niiden seurauksena demos kuului vuodesta 307/306 eaa. Demetrias-fyleen ja vuodesta 201/200 eaa. Attalis-fyleen. Muutosten seurauksena demoksella oli hellenistisellä kaudella neljä bule-edustajaa. Demoksen kansalaisesta käytettiin demonyymiä Atēneus (Ἀτηνεύς).
Atabyrionin Zeuksen temppeli
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Atabyrionin Zeuksen temppeli Wikimedia Commonsissa