stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Amstel Gold Race 2024
Naisten kilpailu

Naisten kilpailun pituus oli 101,4 kilometriä ja se sisälsi 1244 vertikaalista nousumetriä. Kilpailu kuului UCI Women's World Tour -sarjaan. Marianne Vos voitti massakiriin päättyneen kilpailun, kun Lorena Wiebes luuli jo varmistaneen voittonsa ja alkoi tuulettaa liian aikaisin ennen maaliviivaa. Imgvild Gåskjenn sijoittui kolmanneksi.
Naisten kilpailu > Osallistuneet joukkueet

Lähde: Pro Cycling Stats
Länsi-Afrikka

Länsi-Afrikkaan kuuluvat valtiot YK:n jaon mukaan
Länsi-Afrikka on Afrikan läntiset osat käsittävä maantieteellinen alue.
Valtiot

Länsi-Afrikkaan kuuluvat Yhdistyneiden kansakuntien määritelmän mukaan seuraavat valtiot: Benin, Burkina Faso, Gambia, Ghana, Guinea, Guinea-Bissau, Kap Verde, Liberia, Mali, Mauritania, Niger, Nigeria, Norsunluurannikko, Senegal, Sierra Leone ja Togo.
Maantiede

Länsi-Afrikka rajautuu lännessä ja etelässä Atlantin valtamereen, pohjoisessa Saharan aavikkoon ja kaakossa Kamerunin ylänköihin.
Länsi-Afrikka on melko tasaista aluetta. Se koostuu pääasiassa kolmesta ylängöstä, jotka ovat 180–1200 metrin korkeudella merenpinnasta. Korkeimmat vuoret ovat tulivuoria, joista korkein on Kamerunvuori (4 100 m). Rannikko on alankoa. Etelärannikkoviiva on melko suora, mutta länsirannikolla on poukamia. Pisin joki on Niger ja suurin järvi Tšadjärvi.
Ilmasto

Länsi-Afrikan ilmasto on kuuma. Vuodessa on sadekausi ja kuiva kausi. Alueen pohjoisosissa sataa hyvin vähän, mutta etelässä on aina kosteaa. Talvella vallitsevat tuulet ovat koillisesta, kesällä lounaasta.
Kasvillisuus ja eliöstö

Kasvillisuusvyöhykkeitä on neljä: aavikko (Sahara), puoliaavikko (Sahel), trooppinen savanni ja trooppinen metsä. Jokaisella vyöhykkeellä on omanlaisensa eliöstö.
Ihmiset

Länsi-Afrikassa asuu vuonna 2024 noin 450 miljoonaa ihmistä. Heistä noin puolet asuu Nigeriassa. Alueen suurimpia kansoja ovat muun muassa maurit, bambarat, mandinkat, mendet, dogonit, fulbet, mosit, ašantit, ewet, fonit, jorubat, igbot ja hausat.
Historia

Länsi-Afrikan varhaisin tunnettu kulttuuri oli Nigerian Nok-kulttuuri (n. 500 eaa. – 200 jaa.). Ensimmäisen vuosituhannen loppuun mennessä alueella oli jo useita valtioita, joista suurimmaksi ruohostovyöhykkeellä kasvoivat Ghana, Mali, Songhai ja Kanem-Bornu. Niiden vauraus perustui lähinnä kullan ja suolan kauppaan, jota käytiin karavaaneilla Saharan poikki. Metsävyöhykkeellä suurimpia valtakuntia olivat jorubojen kuningaskunta ja Beninin kuningaskunta.
1500-luvulta alkaen lisääntyi Atlantin orjakauppa. Koko Länsi-Afrikka Liberiaa lukuun ottamatta joutui vuoteen 1914 mennessä eurooppalaisten siirtomaiksi. Eurooppalaiset vetivät alueelle valtionrajat, jotka eivät mukailleet kansojen asuinalueiden rajoja. Siirtomaat vapautuivat 1970-lukuun mennessä.
Turvallisuuspolitiikka

Länsi-Afrikan turvallisuustasapaino on muuttumassa Sahelin kriisin kehittymisen myötä ja Sahelin tultua terrorismin keskukseksi. Huoli Isisin ja al-Qaidan taistelijoiden väkivallan leviämisestä Sahelin alueelta käsin etelään on kasvanut. Esimerkiksi Beninin turvallisuusjoukot olivat kohdanneet syksyyn 2022 mennessä yli 12 militanttien hyökkäystä edellisestä vuodesta alkaen.
Marraskuun 2022 lopulla seitsemän Länsi-Afrikan maata (Benin, Burkina Faso, Norsunluurannikko, Ghana, Togo, Mali ja Niger) kokoontuivat Accrassa lisätäkseen turvallisuus- ja tiedusteluyhteistyötään taistelussa jihadistisen väkivallan leviämistä vastaan ​​Sahelin alueelta Guineanlahden rannikolle. Maiden johtajat sopivat alueellisten joukkojen perustamisesta, jotka tulevat puuttumaan jihadismiin ja vallankaappauksiin.
Kansalliset armeijat ovat olleet voimattomia vastustamaan rajojen yli toimivia jihadistijoukkoja, vaikka ne ovat tehneet yhteistyötä ulkopuolisten toimijoiden, kuten YK:n, Ranskan ja Venäjän kanssa. ECOWASin puheenjohtaja Omar Alieu Touray sanoi, että tämä päätös "muuttaa turvallisuusarkkitehtuurimme".
Ranskan vaikutusvallan vähentyminen

Ranskan siirtomaavallan päättymisen jälkeen  Ranska osallistui vuosina 1964-1995 ainakin 30 suoraan sotilaalliseen väliintuloon. ja piti Länsi-Afrikkaa ja Sahelia "luonnollisen leviämisen ja vaikutusvallan tilana".  Vuoden 2024 loppuun mennessä Ranska oli vetänyt sotilaansa useista Länsi-Afrikan maista näiden maiden sotilasvallankaappausten ja lisääntyneen ranskalaisvastaisen ilmapiirin seurauksena. Vuonna 2024 perustettiin Sahelin liitto AES, joka erosi Länsi-Afrikan poliittista blokista Ecowasista. Ranskan vetäytyessä' Venäjä kasvatti vaikutusvaltaansa ja käytti hyväkseen lisääntynyttä Ranskan vastaisuutta ja Venäjän disinformaatiota. Marraskuussa 2024 presidentti Emmanuel Macronille esitellyn raportin mukaan Ranska aikoo vähentää entisestään sotilaallista läsnäoloaan Afrikassa.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Länsi-Afrikka Wikimedia Commonsissa
| n k Maapallon alueet |
| --- | --- |
 Afrikka:  Eteläinen Afrikka  Itä-Afrikka  Keski-Afrikka  Länsi-Afrikka  Pohjois-Afrikka 
 Amerikka:  Etelä-Amerikka  Keski-Amerikka  Latinalainen Amerikka  Pohjois-Amerikka  Väli-Amerikka 
 Aasia:  Etelä-Aasia  Etu-Aasia  Itä-Aasia  Kaakkois-Aasia  Keski-Aasia  Pohjois-Aasia 
 Eurooppa:  Etelä-Eurooppa  Itä-Eurooppa  Keski-Eurooppa  Länsi-Eurooppa  Pohjois-Eurooppa 
 Oseania:  Australaasia  Melanesia  Mikronesia  Polynesia 
 Napa-alueet:  Antarktis  Arktis 
 Valtameret:  Atlantin valtameri  Eteläinen jäämeri  Intian valtameri  Pohjoinen jäämeri  Tyynimeri 
Sahelin liiton maat vuonna 2025.
Takaus

Takaus on sitoumus, jolla sitoumuksen antaja (takaaja) lupautuu vastuuseen toisen henkilön velvoitteesta (kuten velasta).
Takaus kuuluu vakuussitoumuksiin ja se on yksi henkilövakuuksista. Velan vakuutena on takaajan varallisuus kokonaan eikä vain yksilöity osa hänen omaisuudestaan, niin kuin reaalivakuuksissa. Vakuus on laajempi käsite kuin takaus.
Velkaa, josta takaaja menee vastuuseen, sanotaan päävelaksi.
Takauksen ominaisuudet

Takaukselle ovat ominaisia muun muassa seuraavat seikat:
takaussitoumuksen kohteena on toisen henkilön velka; omaa velkaa ei voi taata
takaaja, joka on maksanut velan toisen henkilön puolesta, saa vaatia tältä korvausta suorituksestaan (ns. regressi)
takaus on päävelkaan nähden liitännäinen:
takausvastuun syntyminen edellyttää päävelan olemassaoloa
takausvastuu raukeaa, kun päävelka on kokonaan maksettu tai velka lakkaa muutoin
takauksella ei ole omaa, itsenäistä tarkoitusta; se on päävelkasuhteen apusitoumus
Takaus on oikeudellinen kolmikantasuhde, jossa osapuolina ovat velkoja, päävelallinen ja takaaja. Päävelallinen on vastuussa velan maksamisesta velkojalle. Jos velallinen ei maksa velkaansa, velkojalla voi olla oikeus vaatia suoritusta takaajalta ja jos takaaja joutuu suorittamaan velan, hän saa vaatia korvausta päävelalliselta.
Takaustyyppejä

Täytetakaus on takaus, jonka mukaan takaaja vastaa päävelasta vain siltä osin kuin suoritusta ei saada päävelan vakuudeksi annetusta omaisuudesta.lähde tarkemmin?
Erityistakaus on takaus, joka koskee vain takaussitoumuksessa yksilöityä yhtä tai useampaa päävelkaa.
Yleistakaus on takaus, joka koskee muutakin kuin vain yksilöityä päävelkaa. Takaus siis koskee kaikkia nimetyn luotonantajan saatavia sitoumuksessa mainitulta päävelalliselta.
Jälkitakaus on takaus, jonka tarkoituksena on turvata velkojan saatava toiselta takausmieheltä eli ensitakaajalta. Kyse on takaajan puolesta annetusta takauksesta.
Vastatakaus on takaus, joka on annettu takausmiehen regressisaamisen vakuudeksi. Se annetaan päätakaajalle eikä velkojalle.
Yksityistakaus on takaussitoumus, jonka yksityishenkilö antaa ammattimaisen luotonantajan hyväksi. Luotonantaja on tällöin joko luottolaitos tai muu elinkeinonharjoittaja, joka myöntää luottoa takausta vastaan. Kuitenkaan yksityistakauksena ei pidetä sellaista takausta, jonka antaa velallisyrityksen toimitusjohtaja, hallituksen tai hallintoneuvoston jäsen, perustaja, vastuunalainen yhtiömies tai vähintään kolmasosan yrityksestä omistava omistaja. Jos takaus ei ole yksityistakaus, se on muu takaus.lähde tarkemmin?
Takaustyyppejä > Omavelkainen ja toissijainen takaus

Omavelkainen takaus on takaus, jonka mukaan takaaja vastaa päävelasta niin kuin henkilökohtaisesti vastuussa oleva velallinen. Omavelkainen takaus ilmaistaan sanoilla ”omavelkainen takaus”, ”takaan kuin oman velan” tai ”takaan omavelkaisesti”. Omavelkainen takaaja on päävelasta ensisijaisessa vastuussa. Velkoja saa omavelkaisen takauksen perusteella vaatia takaajalta suoritusta, kun päävelka on erääntynyt (Takauslaki 22 §). Velkojat vaativat takauksen yleensä aina omavelkaisena, koska sen perusteella perintätoimet on helppo kohdistaa samanaikaisesti ja yhteisvastuullisesti sekä päävelallista että takaajaa vastaan.
Toissijainen takaus on takaus, jonka mukaan takaaja vastaa päävelasta vain, jollei suoritusta saada velalliselta. Tällaista takausta kutsuttiin ennen lailliseksi takaukseksi. Jos takauksessa ei ole mainintaa omavelkaisuudesta, se katsotaan toissijaiseksi takaukseksi. Toissijaiset takaukset ovat käytännössä erittäin harvinaisia.
Takaustyyppejä > Vierasvelkapanttaus

Vierasvelkapanttauksella tarkoitetaan sitoumusta, jonka perusteella sitoumuksen antaja (pantinantaja) antaa omaisuuttaan (pantin) velkojalle toisen henkilön velvoitteen suorittamisen vakuudeksi. Vierasvelkapanttaus ei ole takaus – se kuuluu esinevakuuksiin, mutta koska siinä annetaan vakuus toisen henkilön velasta, tällaisesta vieraan velan maksamisen varalta annetusta, jossain määrin takauksen kaltaisesta panttaussitoumuksesta säädetään takauslaissa.lähde?
Takausta koskevia säännöksiä

Takauslaki – (Laki takauksesta ja vierasvelkapanttauksesta 19.3.1999/361)
Velkakirjalain 20 § 2. mom. – (Velkakirjalaki 31.7.1947/622)
Holhoustoimilain 34 § 1. momentin 4 kohta – (Laki holhoustoimesta 1.4.1999/442)
Takaisinsaantilain 19 ja 21 § – (Laki takaisinsaannista konkurssipesään 26.4.1991/758)
Velkajärjestelylain 8, 12, 14 ja 72–77 § – (Laki yksityishenkilön velkajärjestelystä 25.1.1993/57)
Yrityssaneerauslain 17–20, 25, 42 ja 48 § – (Laki yrityksen saneerauksesta 25.1.1993/47)
Ulosottokaaren 1. luku 34 § ja 3. luku 43–46 § – (Ulosottokaari 15.6.2007/705)
Oikeustoimilain 36 § – (Laki varallisuusoikeudellisista oikeustoimista 13.6.1929/228)
Kuluttajariitalautakuntalain 2 § 7 kohta – (Laki kuluttajariitalautakunnasta 12.1.2007/8)
Oikeustoimilaki – (Laki varallisuusoikeudellisista oikeustoimista 13.6.1929/228)
Korkolaki – (Korkolaki 20.8.1982/633)
Kauppakaaren 10. luvun 8–13 § – (Vuoden 1734 lain Kauppakaari)
Vuoden 1873 takausasetus – (Asetus takausmiehen edesvastaus-velvollisuuden tarkemmasta määräämisestä 24.2.1873/7)
Aiheesta muualla

Takauslaki: Laki takauksesta ja vierasvelkapanttauksesta (19.3.1999/361) Finlex
Velkakirjalaki: Velkakirjalaki (31.7.1947/622) Finlex
Oikeustoimilaki: Laki varallisuusoikeudellisista oikeustoimista (13.6.1929/228) Finlex
Takaus ja panttaus (Arkistoitu – Internet Archive) Finanssivalvonta
Poeta laureatus

Poeta laureatus, lat. = 'laakerein seppelöity runoilija', engl. poet laureate, oli suurten juhlien yhteydessä antiikin aikana ja myöhemminkin laakeriseppeleellä palkittu runoilija, 1100-luvulta alkaen eräiden maiden hovirunoilijoiden arvonimi.
Englannissa poet laureate oli alun alkaen palkattu hovirunoilija, jonka tehtävänä oli laatia oodeja hallitsijoiden syntymäpäivän kunniaksi ja muiden valtiollisten tapahtumien juhlistamiseksi. Epiteettiä käytettiin monista runoilijoista, kuten Geoffrey Chaucerista (noin 1343–1400) ja Ben Jonsonista (noin 1573–1637), kunnes virallisesti ensimmäiseksi hovirunoilijaksi valittiin William Davenant, joka toimi poet laureatena 1638–1668. Tämän jälkeen arvonimeä on kantanut vuorollaan parikymmentä runoilijaa – lähes poikkeuksetta kuolemaansa saakka. Heistä tunnetuimpia ovat Robert Southey, William Wordsworth ja Alfred Tennyson. Tuoreimpiin hovirunoilijoihin kuuluvat John Betjeman (1972–1984), Ted Hughes (1985–1998) sekä Andrew Motion (s. 1952), joka valittiin tehtävään 1999. East Anglian yliopistossa luovan kirjoittamisen professorina työskennellyt Motion on laatinut hovirunoilijana muun muassa sonetin prinsessa Margaretin kuoleman johdosta, hymnin kuningatar Elisabet II:n hallitsijakauden 50-vuotisjuhlan kunniaksi sekä runon prinssi Edwardin ja Sophie Rhys-Jonesin häiden juhlistamiseksi.
Myös Yhdysvalloissa on perustettu vastaava instituutio. Esim. Illinoisin osavaltiossa on virallinen poeta laureatus -virka, ja viranhaltijan nimittää osavaltion kuvernööri aina neljäksi vuodeksi kerrallaan.
Syyrian sisällissodan tapahtumat 2011

Syyrian sisällissodan tapahtumat 2011 olivat aseellisen kapinan alkutapahtumia sotilaskarkureitten 
perustettua aseellisia kapinajoukkoja. Tavoitteena oli kaataa Syyrian hallitus. Mielenosoitukset jatkuivat yhä, ja kapinallisten oli tarkoitus suojella mielenosoittajia. Koska kapinallisilla oli lähinnä käsiaseita, heidän toimintansa oli väijytyksiä, pommien räjäyttämistä ja muuta terrorismia ja sissitoimintaa.
Kapinalliset surmasivat ensimmäisen kerran hallituksen turvajoukkoja Jisr al-Shughourissa kesäkuun alussa, ja ensimmäiset hallituksen tankit he tuhosivat Rastanissa syyskuun lopulla. Syyria liukui sisällissotaan elo-marraskuussa 2011, jolloin aseellinen kapina laajeni. YK ja Arabiliitto eivät kyenneet estämään sotaa.
Armeija yritti kukistaa mielenosoitukset ja mellakat

Joidenkin lähteiden mukaan turvajoukot olisivat alkaneet ampua mielenosoittajia kovilla ammuksilla 18. maaliskuuta 2011 Daraassa sen jälkeen kun eräs mielenosoittaja oli heittänyt heitä kivellä. Alun rauhanomaisissa mielenosoituksissa esiintyi mellakointia viimeistään Daraassa 20. huhtikuuta 2011, jolloin mielenosoittajat polttivat paikallisen baath-puoleen päämajan.
Jotkut mielenosoittajat käyttivät tuliaseita hajanaisesti jo maalis-huhtikuun mielenosoituksissa. Syyrian hallitus alkoi käyttää mielenosoitusten tukahduttamisessa poliisin, sabihan ja muiden kevyempien asejoukkojen lisäksi armeijaa.
Varhaisin aseellinen vastarinta

Daraassa ainakin 300 sotilasta karkasi ja liittyi mielenosoittajiin. Armeija ampui karkureita 30. huhtikuuta 2011.
Kfar Batnassa kuoli kaksi partiotehtävissä ollutta poliisia asemiesten hyökkäyksessä 5. huhtikuuta.
Daraan mellakat olivat 8. huhtikuuta 2011 niin rajuja, että 27 mielenosoittajaa ja 19 turvajoukkojen jäsentä kuoli.
Rauhallisesti oliivinlehtiä kantavat mielenosoittajat joutuivat pian tuhansien sotilaiden ja turvajoukkojen valvomiksi. Mielenosoittajat eivät totelleet pysähtymiskäskyä.. Ensin hallituksen joukot levittivät kyynelkaasua ja pian ne ampuivat aseettomia mielenosoittajia rynnäkkökiväärein. Sala-ampujat ampuivat katolta. Turvajoukot hakkasivat osumia saaneita mielenosoittajia puisilla pampuilla. Haavoittuneilta evättiin sairaalahoito. Sotilaat ampuivat haavoittuneita auttamaan tulleen ambulanssain kuljettajan, lääkärin ja sairaanhoitajat. Jotkut mielenosoittajat ottivat itselleen aseita sotilaiden hylkäämästä tarkastuspisteestä ja ampuivat yli kymmenen turvajoukkojen jäsentä, ja sytyttivät kaksi sotilaita kuljettanutta ajoneuvoa tuleen.
10. päivänä hallitus katkais Banijastin satamasta sähkön, puhelinlinjat ja internetin.  Hallitusta lähellä olevat joukot tappoivat 4 protestoijaa, ja protestoijat väijyttivät ja tappoivat 9 sotilasta.
Touko-kesäkuussa Syyrian hallituksen joukot kohtasivat jonkin verran sotilaskarkureiden vastarintaa Rastanissa ja Homsissa.
Toukokuun 11. päivänä kuoli yksi sotilas ja neljä haavoittui Bab Amrin kaupunginosasa
Homsissa. Syyrian hallituksen mukaan yli 100 sotilasta ja turvallisuusjoukojen jäsentä oli kuollut 11. toukokuuta mennessä. Syyrian armeija käytti Homsin mielenosoittajia vastaan tankkeja ja tulitti niillä kaupunkia ja ajoi satoja ihmisiä pakosalle.
Huhtikuun lopulla alkoi armeijasta karata sotilaita, jotka eivät halunneet ampua mielenosoittajia. Homsin kaupungista tuli sotilaskarkureiden tukikohta. Kesällä Syyrian armeijasta karkasi jatkuvasti väkeä.
Jisr al Shugourin joukkomurha

Jisr al-Shughourissa kuoli 120 hallituksen sotilasta. Toisten tietojen mukaan surmaajat olivat kapinoivia mielenosoittajia, toisten mukaan kyse oli mielenosoittajia ampuvien ja tästä kieltäytyvien hallituksen asejoukkojen välisestä välienselvittelystä.
Eräiden paikallisten kertoman mukaan Syyrian sotilasturvallisuusjoukot surmasivat 15 mielenosoittajaa 20. toukokuuta 2011 Jisr al Shughourissa.
Jotkut mielenosoittajat aseistautuivat. Kun sala-ampujat alkoivat ampua väkijoukkoa postin katolta, aseistautuneet kostivat tämän ampumalla postin katolle muutamia. Perjantaina 3. kesäkuuta muun muassa armeijan tappaman Basel al-Masrin sukulaiset aseistautuivat ja hyökkäsivät postiin surmaten siellä joukon ihmisiä ja sytyttäen postin tuleen. Sitten mielenosoittajat hyökkäsivät poliisiasemalle tappen siellä poliist ja kaapaten aseet. Seuraavana aamuna sotilasturvapäämajan edessä oli noin 800 mielenosoittajaa, ja he saartoivat päämajan. Mielenosoittajat alkoivat hyökätä päämajaa vastaan muun muassa räjähtein. Lopulta mielenosoittajat rikkoivat päämajan metalliaidan ajamalla siihen räjähteillä täytetyn kuorma-auton. Tämän seurauksena sotilaat antautuivat ja mielenosoittajat ampuivat heidät. Mielenosoittajat hyökkäsivät tämän jälkeen päämajaan ja surmasivat sinne jääneet ihmiset. Koko saarto ja surmaamiset kesti noin kolme tuntia. Mielenosoittajat ottivat päämajasta aseita.
Toisten tietojen mukaan mielenosoittajien saartamat turvajoukot kutsuivat armeijan apuun. Armeija saapui, mutta moni sotilaista kieltäytyi ampumasta aseetonta väkijoukkoa. Turvajoukot ampuivat päämajasta niskuroivia sotilaita, ja sotilaat turvajoukkoja. Sotilaita kuoli.
5. kesäkuuta Syyrian hallituksen televisiokanava näytti Jisr al-Shugourissa poltetun poliisiaseman ja muita julkisia rakennuksia ja aseistautuneiden joukkojen tappamia poliiseja ja turvajoukkoihin kuuluneita. Kanavan mukaan joukot hyökkäilivät valtion rakennuksiin 4. kesäkuuta lähtien.
Tuntemattomat asemiehet surmasivat Jisr al Shughourissa 6. kesäkuuta Syyrian hallituksen mukaan yli 120 turvajoukkojen jäsentä ja muita katuhyökkäyksessä turvapäämajaan ja pommihyökkäyksessä postiin. Lisäksi monia rakennuksia poltettiin.. Uhreja oli pahoinpidelty ja silvottu. Armeija saapui 10. kesäkuuta tankkien, tykistön ja rynnäkköhelikoptereiden voimin. Syyrian armeijan 4. divisioona ja muut joukot valtasivat kaupungin 12. kesäkuuta mennessä. Väki pakeni lähes kokonaan kaupungista, tuhansia Turkin puolelle. Arabiliitto tuomitsi Syyrian hallituksen toimet ensi kerran 14. kesäkuuta.
Homisista vastarintapesäke

Heinäkuussa 2011 armeija ajoi kapinalliset Hamasta. Taistelujen painopiste siirtyi alkusyksystä Homsiin. Homsin kapinalliset syyllistyivät toisuskoisiin kohdistuneisiin hyökkäyksiin. Suurimmat kaupungit Damaskos ja Aleppo olivat yhä melko rauhallisia.
Hajanaiset kapinalliset, FSA

Kesäkuussa oppositio kokoontui Istanbulissa pyrkien yhdistämään hajanaiset ryhmittymät, ja armeijasta karanneet perustivat 29. heinäkuuta 2011 Vapaan Syyrian armeijan (FSA).lähde? FSA oli hajanainen, huonosti johdettu ja aseistettu. Sen prikaatit toimivat itsenäisesti ja enemmistö taistelijoista oli islamisteja. Merkittävin FSA:n ryhmittymistä lienee ollut al Farouqin prikaati. Heinäkuussa jatkuivat myös satojen tuhansien ihmisten mielenosoitukset.
Assad kertoi elokuussa 2011 levottomuuksien muuttuneen rajummiksi, mutta tilanteen olevan yhä hallinnassa. FSA:n toiminta elo-lokakuussa 2011 oli lähinnä turvajoukkoihin ja shahibaan kohdistuneita väijytyksiä ja pommi-iskuja. Pelkin käsiasein varustetu FSA vältti suoria taisteluja raskaasti aseistetun armeijan kanssa. Jos FSA pystyi vetäytymään, se karkasi hallituksen hyökkäystä pakoon, mutta palasi armeijan lähdettyä.
Hallituksella oli edelleen yliote hajanaisesta oppositiosta, eivätkä kapinalliset pystyneet pitämään vielä elokuun lopulla 2011 valtaamiaan kaupunkeja hallinnassaan.
Rastanin taistelu

Ensimmäinen merkittävä taistelu Vapaan Syyrian armeijan ja hallituksen joukkojen välillä käytiin Rastanissa, kun hallitus valtasi Rastanin 27. syyskuuta - 1. lokakuuta 2011. Kapinalliset tuhosivat monia armeijan panssareita. Rastanin kapinalliset pakenivat Homsiin.
Kapina laajenee, terrori-iskuja

1. lokakuuta käytiin Homsissa tulitaisteluja muutaman tunnin välein. Ihmiset eivät aina uskaltaneet mennä toisen uskonryhmän asuttamaan kaupunginosaan. Kapinalliset salamurhasivat hallituksen vakoojiksi epäilemiään lääkäreitä, opettajia  ja muita ihmisiä niin kuin kapinallisia tukevia merkkihenkilöitä murhattiin. Miehet kantoivat paikoin avoimesti aseita. Kalashnikovein ja rakettikranaatein aseistetut kapinalliset pyrkivät suojelemaan mielenosoittajia pidätyksiltä. Syyrian suurimmat kaupungin Aleppo ja Damaskos olivat edelleen melko rauhallisia.
Lokakuussa Syyrian armeija etsi läheltä Turkin rajaa armeijasta karenneita kapinallisia. Armeija toimi lokakuussa Jabal al-Zawiyassa, jossa myös karkurit toimivat. Karkurit räjäyttivät 17. lokakuuta 2011 sotilasajoneuvon ja seuraavana päivänä tappoivat tiedustelu-upseerin. Lokakuun lopussa kapinalliset hyökkäsivät vahvasti linnoitetuun tarkastuspisteeseen Ma’arat al-Numanin lähellä. 29. lokakuuta kapinalliset tappoivat 10 turvajoukkojen jäsentä bussiin Kafr Nabudan lähellä.
Väkivalta kuitenkin kiihtyi marraskuussa muun muassa Haman ja Dar'an maakunnissa, kun armeijasta karanneet kapinalliset olivat aloittaneet iskut hallitusta vastaan. Kapinallisten hyökkäys Damaskokseen alkoi 16. marraskuuta, kun he hyökkäsivät Harastassa sijaitsevaan ilmavoimien tiedustelupalvelun toimistoon. Samaan aikaan Homsia tulitettiin tykein. 15. joulukuuta 2011 kapinalliset surmasivat sinkoiskussa ja sitä seuranneessa kahakassa 27 armeijan sotilasta.
19. joulukuuta 2011 kuoli 60 kapinallista konekiväärituleen ja 40 siviiliä ammuttiin mielenosoituksessa. Tuolloin YK:n mukaan Syyrian levottomuuksissa oli kuollut 5000, joista 1100 oli Syyrian hallituksen mukaan turvajoukkojen jäseniä..
23. joulukuuta pääkaupunki Damaskoksessa tapahtui kaksi itsemurha-autopommi-iskua, joissa kuoli yli 40 ihmistä. Toinen räjähdys tapahtui salaisen poliisin tukikohdan ja toinen sotilastiedustelupalvelun rakennuksen lähellä. Syyrian hallitus syytti iskuista al-Qaidaa.
YK:n ja Arabiliiton tarkkailijat

Yli kaksi tuhatta mielenosoittajaa oli kuollut 21. elokuuta 2011 mennessä, kun YK:n valtuuskunta saapui Syyriaan tutustumaan tilanteeseen. Tällöin Syyria oli käytännössä jo sisällissodassa, ja päivittäisten kuolonuhrien määrä noussut heinäkuisesta jyrkästi. Etelä-Turkkiin oli tähän mennessä paennut tuhansia ihmisiä. EU vastasi Syyrian hallituksen harjoittamaan terroriin erilaisin talouspakottein. Arabiliitto erotti Syyrian 12. marraskuuta 2011 ja asetti maalle talouspakotteet., jotka olivat lähinnä Syyrian rahavarojen jäädyttämisiä. Päivittäistavarakauppaan Arabiliitto ei puuttunut.
Marraskuun lopussa 2011 YK tuomitsi Syyrian hallituksen toimet rikoksina ihmisyyttä vastaan. Arabiliiton tarkkailijaryhmän etujoukko saapui Syyriaan 22. joulukuuta 2011 ja loput 50 tarkkailijan joukosta muutama päivä myöhemmin.
Bensonville

| Bensonville Bentol |
| --- | --- |
 Bensonville
 Koordinaatit: 6°26′50″N, 10°37′0″W 
Valtio:   Liberia
Piirikunta:  Montserrado
Aikavyöhyke:  UTC0
Bensonville (tunnetaan myös nimellä Bentol) on pieni kaupunki Liberiassa. Kaupunki sijaitsee lähellä maan pääkaupunkia Monroviaa, mikä on vaikuttanut suotuisasti Bensonvillen kehitykseen. Nykyisin Bensonville on pääasiassa ympäröivillä alueilla tuotettujen maataloustuotteiden kaupan ja jatkojalostuksen keskus. Ennen Liberian sisällissodan aiheuttamaa katkosta kaupungissa toimi monenlaista teollisuutta, kuten elintarviketeollisuutta, sahateollisuutta sekä huonekalu-, muovi-, maali- ja betonielementtitehtaat.