stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Lucca

| Lucca (Comune di Lucca) |
| --- | --- |

 lippu:  vaakuna
 Lucca
 Koordinaatit: 43°51′N, 10°31′E 
Valtio:   Italia
Alue:  Toscana
Maakunta:  Lucca
Hallinto:  
 – pormestari:  Alessandro Tambellini
Pinta-ala:  
 – Kokonaispinta-ala:  185,79 km²
Korkeus:  8–950 m
Väkiluku (31.12.2015):  89 219
 – Väestötiheys:  479 as./km²
Postinumero:  55100
Suuntanumero(t):  0583
 
 comune.lucca.it 
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Lucca on kaupunki Serchiojoen rannalla Toscanassa Italian luoteisosassa. Kaupunki on Luccan maakunnan pääkaupunki. Vuosisatojen ajan se oli itsenäinen kaupunkivaltio, aluksi Luccan tasavalta ja 1800-luvulla Luccan herttuakunta. Kaupungissa on noin 90 000 asukasta.
Lucca on etruskien perustama. Rooman valtakunnan osaksi kaupunki tuli vuonna 180 eaa. Kaupungin nykyinen keskusta noudattaa roomalaisajalta periytyvää asemakaavaa.
Historia > Luccan tasavalta

Italiaan muodostui 1100-luvulla useita tasavaltoja. Niiden piti pystyä säilyttämään itsenäisyytensä toisia kaupunkeja vastaan. Menestyksekkäimmät niistä olivat Venetsia ja Firenze (tasavaltana vain lyhyen aikaa), mutta myös Siena, Pisa, Genova ja Lucca olivat itsenäisiä tasavaltoja ainakin jonkin aikaa, ja joutuivat sitten alistumaan ruhtinaiden valtaan. Lucca säilyi itsenäisenä tasavaltana vuodesta 1160 Napoleonin valtaukseen 1805 saakka, vaikka se ei ollut kovin suuri kaupunki. Lucca on sisämaakaupunki, mutta sen satamana toimi lähellä oleva Viareggio. Suurin osa vanhan Luccan rakennuksista on tasavallan ajalta. Huomattavimpia näistä ovat alkuperäinen kaupungin muuri, soikion muotoinen tori Piazza dell’Anfiteatro, Ducen palatsi Palazzo Ducale ja San Martinon kirkko.
Historia > Luccan ruhtinaskunta

Napoleonin valtakausi kesti Italiassa kymmenisen vuotta, ja se päättyi Wienin kongressiin 1815. Siellä päätettiin antaa Lucca Bourbon-suvun parmalaiselle haaralle, josta se vuonna 1847 joutui osaksi Toscanaa.
Nähtävyydet

Kaupungin kasvaessa sitä ympäröineet muurit säilyivät vahingoittumattomina. Muurien menettyä sotilaallisen merkityksensä niistä tuli vanhaakaupunkia ympäröivä kävelykatu, vaikkakin niitä käytettiin 1900-luvulla useiden vuosien ajan autokilpailuihin. Muurit ovat yhä edelleen ehjät ja jokainen neljästä pääsivustasta on eri puulajin reunustama.
Luccassa on useita koristeellisia basilikatyyppisiä kirkkoja, joista vanhimmat on rakennettu 700-luvulla. Kirkoissa on tyypillisesti holvatut julkisivut ja kellotornit. Tällaisista romaanisista kirkoista kuuluisin on Duomo di San Martino, vaikkakin se on kokonaan rakennettu uudelleen 1400-luvulla. Kirkossa on puinen veistos Volto Santo, joka kuvaa Kristuksen kasvoja.
San Michele in Foro -kirkko sijaitsee Piazza San Michelellä ja se on Luccan kuuluisin kirkko. Kerrotaan, että rakentajien rahat eivät riittäneet julkisivun tekemiseen saman tasoiseksi kuin kirkon sisäosat. Julkisivun marmoriset pilasterit ovat kaikki erilaisia. Julkisivun huipulla on arkkienkeli Mikaelin suuri patsas.
Guinigi-torni (Torre Guinigi) on yksi Luccan 1300-luvun torneista. 130 porrasta johtaa sen huipulle, josta on näkymät Luccaan. Via Guinigi on hyvin säilynyt keskiaikainen katu. Guinigi-tornin tunnistaa kaukaakin, koska sen päällä kasvaa suuri tammi.
Oopperasäveltäjä Giacomo Puccini syntyi Luccassa vuonna 1858. Hänen synnyinkotinsa on nykyään museona ja hänen muistopatsaansa on Piazza della Cittadella -aukiolla. Kesäisin järjestetään Puccini Festival lähistön Torre del Lago -teatterissa.
Soikion muotoinen tori Piazza dell' Anfiteatro
Kaupungin muuria
San Michele in Foro -kirkko
Guigini-torni
Kulkuyhteydet

Luccaan on hyvät bussi- ja junayhteydet Firenzestä ja Pisasta. Junayhteys on Firenze-Viareggio-rataosaa pitkin.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Lucca Wikimedia Commonsissa
Kaupungin verkkosivut (italiaksi)
Lucca Tourism.eu (Arkistoitu – Internet Archive)
Luccan maakunta
Altopascio | Bagni di Lucca | Barga | Borgo a Mozzano | Camaiore | Camporgiano | Capannori | Careggine | Castelnuovo di Garfagnana | Castiglione di Garfagnana | Coreglia Antelminelli | Fabbriche di Vergemoli | Forte dei Marmi | Fosciandora | Gallicano | Lucca | Massarosa | Minucciano | Molazzana | Montecarlo | Pescaglia | Piazza al Serchio | Pietrasanta | Pieve Fosciana | Porcari | San Romano in Garfagnana | Seravezza | Sillano Giuncugnano | Stazzema | Vagli Sotto | Viareggio | Villa Basilica | Villa Collemandina
Avoin oppimisympäristö

Avoin oppimisympäristö tarkoittaa oppimisympäristöä, jossa pyritään saamaan aikaan optimaalinen joustavuus ajan, paikan, menetelmien, toteutustapojen ja oppimissisältöjen suhteen. Perusteoria on, että opiskelu muuttuu "opiskelijakeskeisemmaksi" perinteisen opettaja- ja oppilaitoskeskeisyyden sijasta. Perinteisempää, koulumaista oppimisympäristöä kutsutaan "suljetuksi". Avoin oppimisympäristö on kuitenkin käsitteenä hyvin laaja. Siihen liitetään fyysisten ja virtuaalisten tilojen lisäksi myös teknologia, sosiaalinen ympäristö, verkostot ja mentaalinen ilmapiiri. Kaikki nämä nähdään tekijöinä, jotka vaikuttavat oppijan motivaatioon ja aktiivisuuteen.
Virtuaalinen oppimisympäristö eli oppimisalusta ei sellaisenaan takaa oppimisen avoimuutta ja kontekstuaalisuutta. Oppimisalusta voi vapauttaa ajasta ja paikasta ollen samalla suljettu muiden tekijöiden suhteen. Uusi teknologia kuitenkin mahdollistaa oikein käytettynä oppimisympäristöjen optimaalisen avoimuuden, ja ratkaisee myös monia käytännön didaktisia haasteita (esim. keskusteluryhmien mahdollistama yhteistoiminnallinen ryhmässä oppiminen ajasta ja paikasta riippumatta).
Ongelmat

Viimeaikoina on Suomessa keskusteltu & julistettu tutkimuksia ongelmista jotka liittyy avoimeen oppimisympäristöön. Erityisesti korostetaan ongelmia jotka liittyy ääniympäristöön. Korostunut ääniympäristö on vaikuttanut negatiivisesti opiskelijoiden kykyyn keskittyä.
Usko tai älä (televisio-ohjelma)

Ripleyn museo Panama City Beachissa, Floridassa
Usko tai älä (Ripley’s Believe It or Not!) on yhdysvaltalainen televisio-ohjelma. Ohjelmassa esiintyy ihmisiä, jotka tekevät uskomattomia asioita, kuten jonkin extreme-tempun vaikka moottoripyörällä. Ohjelma on tehty yhdysvaltalaisen Robert Ripleyn mukaan, jolla on museo San Franciscossa, ja ohjelmasta käytetään myös nimitystä Ripleyn usko tai älä, tai vastaavalla tavalla englanniksi Ripley’s Believe It or Not.
Fenriz Presents... The Best of Old-School Black Metal

| Fenriz Presents> .. The Best of Old-School Black Metal  |
| --- | --- | --- |

Kokoelmalevyn tiedot
 Julkaistu: 20. syyskuuta 2004
 Tyylilaji: black metal
 Levy-yhtiö: Peaceville Records
Fenriz Presents... The Best of Old-School Black Metal on Darkthronen rumpalin Fenrizin koostama kokoelma klassisia black metal -kappaleita. Fenriz itse tarkoitti albumin historiikiksi, joka kuvaisi black metalin syntyä ja kehitystä. Ainoa uudempi yhtye albumilla on Nattefrost. Alun perin hän olisi halunnut albumille mukaan myös Possessedin, mutta Larry LaLonde kieltäytyi sisällyttämästä yhtyeensä kappaleita kokoelmalle.
Kappaleet

Blasphemy – Winds Of The Black Godz
Sarcófago – Satanic Lust
Celtic Frost – Dawn Of Megiddo
Nattefrost – Sluts Of Hell
Mercyful Fate – Evil
Sodom – Burst Command Til War
Tormentor – Elizabeth Bathory
Aura Noir – Blood Unity
Destruction – Curse The Gods
Samael – Into The Pentagram
Bulldozer – Whisky Time
Mayhem – The Freezing Moon
Hellhammer – The Third Of The Storms
Burzum – Ea, Lord Of The Deeps
Venom – Warhead
Bathory – Dies Irae
Viola Käki

Viola Käki on suomalainen lapsinäyttelijä.
2010-luvun alkuvuosina syntynyt Käki on näytellyt Tampereen Työväen Teatterin musikaalissa Matilda (2021) ja Tampereen Teatterin musikaalissa Anastasia (2022) sekä toiminut ääninäyttelijänä muun muassa elokuvissa The Super Mario Bros. Movie (Lumalee) ja Niko ja myrskyporojen arvoitus (Stella)[lähde? ].
| Vuosi: | Elokuva: | Rooli: |
| --- | --- | --- |
| 2023 | The Super Mario Bros. Movie | Lumalee |
| 2024 | Niko ja myrskyporojen arvoitus | Stella |
Kesäolympialaiset 1996

Vuoden 1996 kesäolympialaiset (19. heinäkuuta – 4. elokuuta 1996) Yhdysvaltojen Atlantassa juhlistivat modernin olympialiikkeen satavuotista historiaa. Kisat muistetaan muun muassa Eric Robert Rudolphin toteuttamasta pommi-iskusta, jonka seurauksena yksi kuoli ja 111 loukkaantui.
Valintaprosessi

Atlanta valittiin isäntäkaupungiksi 96. Kansainvälisen olympiakomitean kokouksessa Tokiossa 18. syyskuuta 1990. Atlanta voitti Ateenan viidennellä äänestyskierroksella. Atlanta aloitti hakuprosessinsa vuonna 1987, vain kolme vuotta Los Angelesin kisojen jälkeen.
| Äänestystulokset> Kaupunki | Äänestystulokset> Maa | Äänestystulokset> Kierros 1 | Äänestystulokset> Kierros 2 | Äänestystulokset> Kierros 3 | Äänestystulokset> Kierros 4 | Äänestystulokset> Kierros 5 |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| Atlanta |  Yhdysvallat | 19 | 20 | 26 | 34 | 51 |
| Ateena |  Kreikka | 23 | 23 | 26 | 30 | 35 |
| Toronto |  Kanada | 14 | 17 | 18 | 22 |  |
| Melbourne |  Australia | 12 | 21 | 16 |  |  |
| Manchester |  Yhdistynyt kuningaskunta | 11 | 5 |  |  |  |
| Belgrad |  Jugoslavia | 7 |  |  |  |  |
Lajit

Olympiaohjelmassa oli 271 tapahtumaa 26 eri urheilumuodossa.
Ammunta
Baseball
Jalkapallo
Jousiammunta
Judo
Koripallo
Käsipallo
Lentopallo
Maahockey
Melonta
Miekkailu
Nykyaikainen viisiottelu
Nyrkkeily
Paini
Painonnosto
Purjehdus
Pyöräily
Pöytätennis
Ratsastus
Softball
Soutu
Sulkapallo
Taitouinti
Tennis
Uimahypyt
Uinti
Vesipallo
Voimistelu
Yleisurheilu
Osallistujat

Atlantan vuoden 1996 kesäolympialaisiin osallistui 197 maata. Kyseessä oli ensimmäinen kerta olympialaisten historiassa, kun mukana olivat kaikki KOK:n jäsenvaltiot.
Afganistan
Alankomaiden Antillit
Alankomaat
Albania
Algeria
Amerikan Samoa
Andorra
Angola
Antigua ja Barbuda
Arabiemiraatit
Argentiina
Armenia
Aruba
Australia
Azerbaidžan
Bahama
Bahrain
Bangladesh
Barbados
Belgia
Belize
Benin
Bermuda
Bhutan
Bolivia
Bosnia ja Hertsegovina
Botswana
Brasilia
Brittiläiset Neitsytsaaret
Brunei
Bulgaria
Burkina Faso
Burundi
Caymansaaret
Chile
Cookinsaaret
Costa Rica
Djibouti
Dominica
Dominikaaninen tasavalta
Etelä-Afrikka
Ecuador
Egypti
El Salvador
Espanja
Etelä-Korea
Etiopia
Fidži
Filippiinit
Gabon
Gambia
Georgia
Ghana
Grenada
Guam
Guatemala
Guinea
Guinea-Bissau
Guyana
Haiti
Honduras
Hongkong
Indonesia
Intia
Irak
Iran
Irlanti
Islanti
Iso-Britannia
Israel
Italia
Itävalta
Jamaika
Japani
Jemen
Jordania
Jugoslavia
Kambodža
Kamerun
Kanada
Kap Verde
Kazakstan
Kenia
Keski-Afrikan tasavalta
Kiina
Kiinan Taipei
Kirgisia
Kolumbia
Komorit
Kongon tasavalta
Kreikka
Kroatia
Kuuba
Kuwait
Kypros
Laos
Latvia
Lesotho
Libanon
Liberia
Libya
Liechtenstein
Liettua
Luxemburg
Länsi-Samoa
Madagaskar
Pohjois-Makedonia
Mali
Malawi
Malediivit
Malesia
Malta
Marokko
Mauritania
Mauritius
Meksiko
Moldova
Monaco
Mongolia
Mosambik
Myanmar
Namibia
Nauru
Nepal
Nicaragua
Niger
Nigeria
Norja
Norsunluurannikko
Oman
Pakistan
Palestiina
Panama
Papua-Uusi-Guinea
Paraguay
Peru
Pohjois-Korea
Portugali
Puerto Rico
Puola
Päiväntasaajan Guinea
Qatar
Ranska
Romania
Ruanda
Ruotsi
Saint Kitts ja Nevis
Saint Lucia
Saint Vincent ja Grenadiinit
Saksa
Salomonsaaret
Sambia
San Marino
São Tomé ja Príncipe
Saudi-Arabia
Senegal
Seychellit
Sierra Leone
Singapore
Slovakia
Slovenia
Somalia
Sri Lanka
Sudan
Suomi
Suriname
Sveitsi
Swazimaa
Syyria
Tadžikistan
Tansania
Tanska
Thaimaa
Togo
Tonga
Trinidad ja Tobago
Tšad
Tšekki
Tunisia
Turkki
Turkmenistan
Uganda
Ukraina
Unkari
Uruguay
Uusi-Seelanti
Uzbekistan
Valko-Venäjä
Vanuatu
Venezuela
Venäjä
Vietnam
Viro
Yhdysvallat
Yhdysvaltain Neitsytsaaret
Zaire
Zimbabwe
Mitalitaulukko

Kisojen menestyksekkäin maa oli isäntämaa Yhdysvallat.
| Vuoden 1996 kesäolympialaisten mitalitaulukko> Sija | Vuoden 1996 kesäolympialaisten mitalitaulukko> Maa | Vuoden 1996 kesäolympialaisten mitalitaulukko> Kultaa | Vuoden 1996 kesäolympialaisten mitalitaulukko> Hopeaa | Vuoden 1996 kesäolympialaisten mitalitaulukko> Pronssia | Vuoden 1996 kesäolympialaisten mitalitaulukko> Yhteensä |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 1 |  Yhdysvallat | 44 | 32 | 25 | 101 |
| 2 |  Venäjä | 26 | 21 | 16 | 63 |
| 3 |  Saksa | 20 | 18 | 27 | 65 |
| 4 |  Kiina | 16 | 22 | 12 | 50 |
| 5 |  Ranska | 15 | 7 | 15 | 37 |
| 6 |  Italia | 13 | 10 | 12 | 35 |
| 7 |  Australia | 9 | 9 | 23 | 41 |
| 8 |  Kuuba | 9 | 8 | 8 | 25 |
| 9 |  Ukraina | 9 | 2 | 12 | 23 |
| 10 |  Etelä-Korea | 7 | 15 | 5 | 27 |
| 11 |  Puola | 7 | 5 | 5 | 17 |
| 12 |  Unkari | 7 | 4 | 10 | 21 |
Kuvagalleria

Jalkapalloa
Aitajuoksua
Nyrkkeilyä
Pyöräilijä Alex Zulle
Uintia
Uimastadion
Scream Bloody Gore

| Scream Bloody Gore Death |
| --- | --- | --- |

Studioalbumin tiedot
 Äänitetty : 1986
 Julkaistu: 25. toukokuuta 1987
 Tuottaja(t): Randy Burns, Chuck Schuldiner
 Tyylilaji: death metal
 Kesto: 41.59
 Levy-yhtiö: Combat
Deathin muut julkaisut
| Infernal Death (demo) 1986 | Scream Bloody Gore 1987 | Leprosy 1988 |
Scream Bloody Gore on Death-yhtyeen ensimmäinen studiojulkaisu vuodelta 1987.
Scream Bloody Goren tyyli on hyvin erilainen verrattuna Deathin myöhempään 1990-luvun tuotantoon, joka on musiikiltaan paljon melodisempaa ja soitoltaan huomattavasti teknisempää. Temaattisesti levy on uskollinen death metalin syntyyn läheisesti liittyviin aiheisiin: zombiet, väkivalta ja kuolema ovat selkeästi näkyvissä jo kappaleiden nimissä ja sanoituksissa. Albumin soundit ovat rouheat ja hiomattomat. Tempo on miltei joka kappaleessa nopea, rummuilla soitetaan 200 iskua minuutissa tai vieläkin nopeammin. Chuck Schuldinerin laulu on genrelle myöhemminkin tyypillistä murinaa.
Vaikka John Hand on merkitty albumille rytmikitaristiksi, hän ei soittanut lopullisessa versiossa nuottiakaan. Suurin osa Scream Bloody Goren kitararaidoista oli äänitetty Handin liittyessä Deathiin ja Schuldiner erotti Handin yhtyeestä jo ennen esikoisalbumin julkaisua.
Kappaleet

Infernal Death – 2.54
Zombie Ritual – 4.35
Denial of Life – 3.37
Sacrificial – 3.43
Mutilation – 3.30
Regurgitated Guts – 3.47
Baptized in Blood – 4.31
Torn to Pieces – 3.38
Evil Dead – 3.01
Scream Bloody Gore – 4.35
CD:n bonuskappaleet
Beyond the Unholy Grave – 3.08
Land of No Return – 3.00
Open Casket – 4.50 (live)
Choke on It – 5.56 (live)
Kokoonpano

Chuck Schuldiner – basso, kitarat, laulu
Chris Reifert – rummut
Muut
Edward Repka – kansien suunnittelu, taiteilija
Randy Burns – rytmisoittimet, tuottaja
Arvostelut

Allmusic:
Sputnikmusic:
Infernal Death -demo

| ”Infernal Death” Death |
| --- | --- | --- |

Kappaleen tiedot
 Albumilta: Scream Bloody Gore
 Julkaistu: toukokuu 1987
 Tyylilaji: death metal
 Kesto: 02.54
 Levy-yhtiö: Combat
Scream Bloody Goren muut kappaleet
|   | ””Infernal Death”” 1 | ””Zombie Ritual”” 2 |
Infernal Death julkaistiin ennen studioalbumia vuonna 1987, jonka nimikkokappale julkaistiin demon lisäksi yhtyeen debyyttialbumilla Scream Bloody Gore. Kappaletta ei ole julkaistu yhdelläkään kokoelma- tai livealbumilla.
Infernal Death -demo > Kappaleet

Infernal Death – 2.54
Baptized in Blood – 4.30
Archangel – 3.00
Infernal Death -demo > Kokoonpano

Chuck Schuldiner – basso, kitara ja laulu
Kam Lee – rummut ja laulu
Aiheesta muualla

Scream Bloody Gore Discogsissa. (englanniksi)
Albumi Scream Bloody Gore Encyclopaedia Metallum -sivustolla (englanniksi)
Formula V8 3.5

| Formula V8 3> 5 |
| --- | --- |

Luokka:  avopyöräiset
Maa:  Eurooppa
Ensimmäinen kausi:  1998
Viimeinen kausi:  2017
Moottoreiden valmistajat:   Zytek
Rengasvalmistaja(t):  M Michelin
Kuljettajien mestari:   Pietro Fittipaldi
Tallien mestari:   Lotus
Virallinen kotisivu
Formula V8 3.5 (vuosina 1998–2004 World Series by Nissan ja vuosina 2005–2015 Formula Renault 3.5 Series) oli autourheilusarja, jota järjesti RPM Racing. Sarjaa pidettiin GP2-sarjan ohella toiseksi korkeimpana sarjana ennen mahdollista siirtymistä kuninkuusluokkana pidettävään Formula 1 -sarjaan. Sarjasta ovat Formula 1:een nousseet muun muassa Sebastian Vettel, Fernando Alonso, Heikki Kovalainen, Robert Kubica ja Daniel Ricciardo.
Historia

Kaikki alkoi kun vuonna 1991 perustettiin Espanjan Formula Renault -luokka jota kilpailitiin aina vuoteen 1997 asti. Kaudeksi 1998 sarjan haltuun otti RPM Comunicacion sekä espanjalainen liikemies Jaime Alguersuari Tortajada. Sarjan nimi muuttui aina pääsponsorin mukaisesti vuosina 1998–2003. Kaudella 2004 sarjan nimeksi muuttui World Series by Nissan. Kaudella 2005 sarjan nimi muuttui jälleen ja se nimettiin Formula Renault 3.5 -luokaksi. Kausi 2015 oli viimeinen vuosi sarjalle kun Renault Sport ilmoitti lopettavansa World Series by Renault -luokan tukijana. Sarjan otti haltuun RPM Racing ja uudelleennimesi sarjan Formula V8 3.5 -luokaksi. Sarja lakkautettiin vuoden 2017 päätteeksi.
Auto

Kausina 1998–2001 kilpailtiin kaksilitraisella ja neljäsylinterisellä moottorilla varustetuilla Coloni CN1 -autoilla. Vuonna 2002 otettiin käyttöön Dallaran valmistamat autot ja V6-moottorit. Koneet olivat aluksi kolmelitraisia, mutta kun World Series by Nissan yhdistettiin Formula Renault V6 Eurocupin kanssa World Series by Renault'ksi 2005, otettiin aikaisemmin FRV6-luokan Tatuuseissa käytetty 3,5-litrainen Nissan-moottori uuteen FR3.5-luokkaan. Autona säilyi Nissan-sarjan Dallara T02. Vuonna 2008 luokan kalusto uudistui jälleen, kun se siirtyi Dallaran T08-malliin.
Kaudeksi 2012 FR 3.5-luokka uudistui jälleen, kun runko vaihtui täysin uuteen Dallara T12 -runkoon ja Zytekin valmistamaan 3,4-litraiseen V8-moottoriin. Tämä oli ensimmäinen kerta, kun sarjassa käytettiin tuotantoautopohjaisen moottorin sijaan aitoa kilpakonetta. Uudet autot pystyivät lähes samoihin kierrosaikoihin GP2-sarjan kanssa.
Kisaviikonloppu

Perjantaina ajetaan tunnin kestävät yhdet vapaa harjoitukset. Viikonloppuisin ajetaan molempiin kilpailuihin omat tunnin mittaisaiset aika-ajo jaksot jotka määräävät lähtöjärjestyksen viikonlopun kilpailuun.
Lauantain kilpailu on pituudeltaan 40 minuuttia + 1 kierros. Pakollista varikolla käyntiä ei ole. Sunnuntain kilpailussa ajetaan saman pituinen kilpailu mutta silloin jokaisella kuljettajalla on pakollinen varikolla käynti jonka aikana täytyy vaihtaa molemmat etu- tai takarenkaat.
Pistelasku

Nykyinen pistelaskujärjestelmä on samanlainen kuin Formula 1:ssä eli molemmissa starteissa kymmenen parasta kuljettajaa kerää pisteitä järjestyksessä 25, 18, 15, 12, 10, 8, 6, 4, 2, 1. Paalupaikoista tai kilpailun nopeimmasta kierroksesta ei jaeta ylimääräisiä pisteitä.
Mestarit > World Series by Nissan

| Vuosi | Sarjan nimi | Kuljettajamestaruus | Tallimestaruus |
| --- | --- | --- | --- |
| 1998 | Open Fortuna by Nissan |  Marc Gené |  Campos Motorsport |
| 1999 | Euro Open MoviStar by Nissan |  Fernando Alonso |  Campos Motorsport |
| 2000 | Open Telefónica by Nissan |  Antonio García |  Campos Motorsport |
| 2001 | Open Telefónica by Nissan |  Franck Montagny |  Vergani Racing |
| 2002 | Telefónica World Series |  Ricardo Zonta |  Racing Engineering |
| 2003 | Superfund World Series |  Franck Montagny |  Gabord Competition |
| 2004 | World Series by Nissan |  Heikki Kovalainen |  Pons Racing |
Mestarit > World Series Light

| Vuosi | Kuljettajien mestari | Tallien mestari |
| --- | --- | --- |
| 2002 |  Santiago Porteiro |  Meycom |
| 2003 |  Juan Cruz Álvarez |  Meycom |
| 2004 |  Miloš Pavlović |  Vergani Racing |
Mestarit > Formula Renault 3.5

| Vuosi | Sarjan nimi | Kuljettajamestaruus | Tallimestaruus |
| --- | --- | --- | --- |
| 2005 | World Series by Renault |  Robert Kubica |  Epsilon Euskadi |
| 2006 | World Series by Renault |  Alx Danielsson |  Interwetten.com |
| 2007 | World Series by Renault |  Álvaro Parente |  Tech 1 Racing |
| 2008 | World Series by Renault |  Giedo van der Garde |  Tech 1 Racing |
| 2009 | World Series by Renault |  Bertrand Baguette |  Draco Racing |
| 2010 | World Series by Renault |  Mihail Aljošin |  Tech 1 Racing |
| 2011 | World Series by Renault |  Robert Wickens |  Carlin |
| 2012 | World Series by Renault |  Robin Frijns |  Tech 1 Racing |
| 2013 | World Series by Renault |  Kevin Magnussen |  DAMS |
| 2014 | World Series by Renault |  Carlos Sainz Jr. |  DAMS |
| 2015 | World Series by Renault |  Oliver Rowland |  Fortec Motorsports |
Mestarit > Formula V8 3.5

| Vuosi | Sarjan nimi | Kuljettajamestaruus | Tallimestaruus |
| --- | --- | --- | --- |
| 2016 | Formula V8 3.5 |  Tom Dillmann |  Arden Motorsport |
| 2017 | World Series Formula V8 3.5 |  Pietro Fittipaldi |  Charouz Racing System |
Käännös suomeksi
Værøy

Værøy
Værøy on Nordlandin läänissä Pohjois-Norjassa sijaitseva kunta, joka koostuu Værøyn saaresta sekä yli sadasta pienemmästä asumattomasta saaresta tai luodosta. Sen hallinnollisena keskuksena toimii Sørland. Værøyn kunta perustettiin vuonna 1838 ja myöhemmin siitä erotettiin omaksi kunnakseen Røst.
Saaren muinaisnorjankielinen nimi oli Veðrøy. Nimen etuliite veðr tarkoittaa säätä ja loppuosa øy saarta.
Værøystä on päivittäinen helikopteriyhteys Bodøn kaupunkiin.
Ilmasto

Værøyn sää on hyvin vaihteleva. Talvisin sää on kuitenkin leuto ja lämpötila putoaa harvoin alle 0 °C, tosin talvet ovat usein tuulisia ja kosteita. Værøy ja Røst ovat tunnettuja meteorologien keskuudessa, sillä ne ovat maailman pohjoisimmat paikat, joissa lämpötila ei yleensä laske alle nollan.[lähde? ]
Vuosien 2009–2021 aikana kylmin Værøyssä mitattu lämpötila oli –9,5 °C ja lämpimin 22,5 °C.
Kulttuuri

Værøyssa on lukuisia turistien suosimia paikkoja, kuten Sandenin ranta, Nordlandshagen, Gjerdeheianin ylätasanko, Nordlandsnupenin vuori ja Heiaselvennä, joka tarjoaa näkymät saaren yli.[lähde? ] Vapaa-ajan aktiviteeteista muun muassa urheilukalastus on suosittu.
Værøyn vaakuna otettiin käyttöön heinäkuussa 1988 ja siinä on kuvattuna lunni. Lunnit olivat aiemmin hyvin tärkeitä kylälle, sekä lihan että untuvan takia[lähde? ].
Kuvia

Værøyn vanha kirkko
Værøyn kirkko
Kunnan väkiluku vuosina 1951–2010
Tunnettuja henkilöitä

Guri Ingebrigtsen (1952–2020), poliitikko
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Værøy Wikimedia Commonsissa
Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista.
Nordlandin läänin kunnat
Alstahaug
Andøy
Ballangen
Beiarn
Bindal
Bodø
Brønnøy
Bø
Dønna
Evenes
Fauske
Flakstad
Gildeskål
Grane
Hadsel
Hamarøy
Hattfjelldal
Hemnes
Herøy
Leirfjord
Lurøy
Lødingen
Meløy
Moskenes
Narvik
Nesna
Rana
Rødøy
Røst
Saltdal
Sortland
Steigen
Sømna
Sørfold
Tjeldsund
Træna
Tysfjord
Værøy
Vefsn
Vega
Vestvågøy
Vevelstad
Vågan
Øksnes
Norjan läänit | Norja
Käännös suomeksi