stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Chartalismi
Kirjallisuutta

Alfred Mitchell-Innes: What is Money?  The Banking Law Journal, 1913.  Teoksen verkkoversio.
L. Randall Wray: Modern Money Theory: A Primer on Macroeconomics for Sovereign Monetary Systems, 2nd edition.  Palgrave Macmillan, 2015.  ISBN 9781137539908  Teoksen verkkoversio.
L. Randall Wray: Understanding Modern Money: The Key to Full Employment And Price Stability.  Edward Elgar Publishing, 1998.  ISBN 9781845429416
L. Randall Wray, Alfred Mitchell Innes: Credit and State Theories of Money: The Contributions of A. Mitchell Innes.  Edward Elgar Publishing, 2004.  ISBN 9781843765134  Teoksen verkkoversio.
Warren Mosler: Soft Currency Economics II.  Amazon Digital Services, 2012.
Warren Mosler: The 7 Deadly Innocent Frauds of Economic Policy.  Valance Co Inc, 2010.  ISBN 9780692009598  Teoksen verkkoversio. (Arkistoitu – Internet Archive)
William Mitchell, Joan Muysken: Full Employment Abandoned: Shifting Sands and Policy Failures.  Edward Elgar Publishing, 2008.  ISBN 9781858985077  Teoksen verkkoversio.
W. Mitchell, L. Randall Wray, Martin Watts: Modern Monetary Theory and Practice: an Introductory Text.  (Oppikirja korkeakouluopiskelijoille)  CreateSpace, 2016.  ISBN 9781530338795
Aiheesta muualla

MMT Wiki (Arkistoitu – Internet Archive)
Bill Mitchell's blog
Warren Mosler's blog
New Economic Perspectives website
Macroeconomic Balance Sheet Visualizer, MMT-yhteensopiva makrotalouden taseiden visualisointisovellus
Video: L. Randall Wray luennoimassa Modern Money and Public Purpose -seminaarissa
Toinen luento, jossa sivutaan myös talouden sektorianalyysia ja viimeaikaista talouskehitystä
Explaining Money with Fadhel Kaboub
Bloomberg: Don’t Be So Sure Hyperinflation Can’t Hit the U.S. (englanniksi)
Bloomberg: Modern Monetary Theory Is Not a Recipe for Doom (englanniksi)
Bloomberg: The Clock Runs Down on Mainstream Keynesianism (englanniksi)
Stephanie Kelton explains Modern Money Theory (englanniksi) CNBC, 1.3.2019
What is MMT And How It Works w/ Stephanie Kelton (englanniksi) The Jimmy Dore Show -Youtube-kanava 12.10.2018
Parhaat päältä (Pepe Willberg)

| Parhaat päältä Pepe Willberg |
| --- | --- | --- |

Kokoelmalevyn tiedot
 Julkaistu: 1978
 Tyylilaji: pop, iskelmä
 Levy-yhtiö: Finnlevy
Listasijoitukset
  Suomi: Ei sijoitusta.
Pepe Willbergin muut julkaisut
| Sinulle 1976 | Parhaat päältä 1978 | Päivä tuskin päättyis kauniimmin 1979 |
Parhaat päältä on suomalaisen laulaja Pepe Willbergin kokoelma-albumi vuodelta 1978.
Kappaleet > A-puoli

Saat miehen kyyneliin – 3.21 (alkup. To Make a Big Man Cry, säv. Les Reed & Peter Callander, san. Jyrki Lindström, Markku Johansson)
Merimies – 4.30 (alkup. A Salty Dog, säv. Gary Brooker & Keith Reid, san. Antti Aronen, sov. Otto Donner)
Elämältä kaiken sain – 2.52 (alkup. Every Little Move She Makes, säv. Tony Mac Aulay, Roger Greenaway & Roger Cook, san. Vexi Salmi, sov. Markku Johansson)
Toiset meistä – 4.25 (säv. Rauno Lehtinen, san. Mikko Haljoki, sov. Markku Johansson)
Taivas itkee – 3.00 (säv. Pepe Willberg & Markku Johansson, san. Vexi Salmi, sov. Markku Johansson)
Ero – 2.51 (säv. ja san. Hector, sov. László Varga)
Kappaleet > B-puoli

Pilvi taivaan peittää – 3.03 (alkup. When There's No You, säv. Les Reed & Jackie Rae, san. Leo Länsi, sov. Markku Johansson)
Hermes – 3.28 (alkup. Pandora's Box, säv. Gary Brooker & Keith Reid, san. Hector, sov. Markku Johansson)
Romanssi – 4.07 (säv. Nils-Eric Fougstedt, san. Reino Rirviseppä, sov. Markku Johansson)
Aamu – 2.58 (säv. Pepe Willberg & Markku Johansson, san. Vexi Salmi, sov. Markku Johansson)
Jos sä lähdet pois – 3.32 (alkup. If You Leave Me Now, säv. Peter Cetera, san. P. Wirsi)
Olet mulle maailmain – 3.55 (alkup. How Deep Is Your Love, säv. Barry, Robin ja Maurice Gibb, san. Pertti Reponen, sov. Veikko Samuli)
Tekijät > Muusikoita

Äänitetty Finnvox-studioilla Helsingissä.
Pepe Willberg – laulu ja kitarat
Ilpo Ainola – piano
Vesa-Pekka Hiukkanen – urut ja syntetisaattori
László Varga – basso
Hannu Lemola – rummut
Lähde:
Heinoslaisuus

Laila Heinonen Oulun raastuvanoikeudessa vuonna 1967.
Heinoslaisuus eli Oulun profetia oli Oulun seudulla 1960-luvulla vaikuttanut uskonnollinen liike, jota johtivat profeettasisarukset Laila ja Aune Heinonen.
Liikkeen historiaa

Liike sai alkunsa elokuussa 1960, kun Oulun lääninhallituksen kanslistina työskennellyt Laila Heinonen kertoi saaneensa Jumalalta seuraavan ilmoituksen:
”Jos tämä kansa ei tee parannusta ennen vuotta 1962, niin Minä annan tämän kansan vihollisen käsiin, ja kukaan ei pääse pakoon, sillä kaikkia kohtaa sama rangaistus, niin uskovia, kuin niitä, jotka eivät usko. Jos löytyy 800000 sellaista, jotka todella ovat puhdistaneet sydämensä Kristuksen, Minun Poikani, verellä, niin minä armahdan tätä kansaa. Mutta jos niitä ei löydy vuoteen 1962, niin se, mitä sanoin, toteutuu.”
Laila Heinonen julkaisi näitä lopun ajan ennustuksiaan Palavin lampuin -nimisessä lehdessä. Nämä profetiat koottiin myös kirjaseksi nimeltä Suomi, sinun pelastuksesi on Minun Poikani veressä (1960), jota painettiin noin 25 000–30 000 kappaletta useana eri laitoksena. Kirjasen ensimmäiset laitokset kustansi sisarusten isä, Oulun lääninhallituksen kamreeri, varatuomari Johan Aukusti Heinonen (1895–1962). Kirjanen käännettiin ruotsiksi vuonna 1962 (Finland, din räddning är i Min Sons blod).
Profetioiden keskeinen sanoma oli aina se, että ellei Suomen kansa tee parannusta tiettyyn ajankohtaan mennessä, Suomi kokee saman kohtalon kuin Baltian maat. Tämä sanoma saikin vastakaikua erityisesti vuonna 1961 tapahtuneen noottikriisin luomassa jännittyneessä ilmapiirissä. Heinoslaisilla oli tässä vaiheessa kannatusta kansankirkon jäsenten joukossa, ja myös monet papit suhtautuivat liikkeeseen myönteisesti. Liikkeen kannattajat saivat esimerkiksi luvan ennustaa kirkoissa jopa Oulun kaupungin hävitystä. Nämä profetiat saivat puolestaan vastakaikua tammikuussa 1963 sattuneen Typpi Oy:n räjähdysonnettomuuden seurauksena.
Kun ennustukset eivät toteutuneet, liike alkoi supistua pieneksi profeettasisarusten ympärille kerääntyneeksi uskollisten kannattajien joukoksi. 1967 liike tuli taas julkisuuteen, kun sen kannattajia kokoontui 21. heinäkuuta Haukiputaan kirkon luo tarkoituksenaan saada Haukiputaan kirkkoherra Erkki Jokela mukaan liikkeeseen. Samaan aikaan Oulussa olivat myös ns. profeettamellakat, kun heinoslaisten esiintyminen sai paikallisen nuorison mellakoimaan pari viikkoa Oulun keskustassa. Liikkeen johtaja Laila Heinonen tuomittiin 9. elokuuta 1967 Oulun raastuvanoikeudessa sakkoihin kotirauhan rikkomisesta. Kirjailija Anu Kaipainen julkaisi liikkeestä aiheen saaneen kirjansa Arkkienkeli Oulussa myös samana vuonna.
1960-luvun lopulla monet liikkeen kannattajat erosivat valtionkirkosta. Laila Heinonen itse muutti 1980-luvulla Oulusta Turkuun. Nykyisin liike toimii Turun seudulla Kaarinassa nimellä Suomen esirukoilijakansan esirukoilijat ry (rekisteröity 1972), ja liikkeellä on siellä oma rukoushuone. Kannattajia on vain pieni joukko, ja toiminta on varsin sulkeutunutta.
Elokuva

Annika Nykänen ohjasi heinoslaisuudesta dokumenttielokuvan Maailmanloppu alkaa Oulusta. Elokuvan tuotti oululainen tuotantoyhtiö Klaffi Tuotannot, ja se sai ensi-iltansa Oulussa 7. joulukuuta 2007.
Kirjallisuutta

Elomaa, Rauno: Oulun profeetta.  (Pro gradu -tutkielma Helsingin yliopiston teologiseen tiedekuntaan)  Helsinki:  Helsingin yliopisto, 1968.
Essén, Charlotte: Sektbarn: Ett reportage om de utvalda för paradiset.  Stockholm:  Bonnier, 2008.  ISBN 978-91-0-010697-3
Honkala, Tiiu: Oulun profeetta Laila Heinonen ja ns. heinoslaisuuden synnyttämä keskustelu kirkon piirissä 1960-luvulla.  (Aate- ja oppihistorian pro gradu -työ)  Oulun yliopisto, 2004.
Isaksson, Charles: Uleåborgsprofetismen i den finlandssvenska tidningspressen 1960–1970.  (Pro gradu-avhandling i kyrkohistoria. Teologiska fakulteten)  Åbo:  Åbo Akademi, 1990.
Nylund, Karl-Erik: Att leka med elden: Sekternas värld.  Stockholm:  Sellin & partner, 2004.  ISBN 91-7055-315-7
Aiheesta muualla

Maailmanloppu alkaa Oulusta -elokuvan trailer YouTubessa
Heinoslainen herätys Oulussa. Ylen Elävä arkisto.
Uleåborgsprofetian hakuteoksessa Uppslagsverket Finland (2012). (ruotsiksi)
| --- | --- |
Auktoriteettitunnisteet: Henkilöt :  Uppslagsverket Finland
Freeman (albumi)

| Freeman Freeman |
| --- | --- | --- |

Studioalbumin tiedot
 Äänitetty : 1976
 Studio : Finnvox-studiot
 Julkaistu: marraskuussa 1976   1995 (CD)
 Formaatti: LP-levy (LRLP 208)   C-kasetti (LRC 208)   CD-levy (LRCD 208)
 Tuottaja(t): Hector
 Tyylilaji: poprock, suomirock, pop
 Kesto: 38.57   01.08.42 (CD)
 Levy-yhtiö: Love Records
 Levymerkki: Love Records
Freemanin muut julkaisut
|   | Freeman 1976 | Freeman 2 1977 |
Freeman on suomalaislaulaja Leo Frimanin eli taiteilijanimeltään Freemanin debyyttialbumi, joka julkaistiin marraskuussa 1976. Suurimmiksi hittikappaleiksi nousivat ”Kaksi lensi yli käenpesän”, ”Osuuskaupan Jane” sekä ”Ajetaan tandemilla”, joka oli yksi levy-yhtiö Love Recordsin suurimmista singlemenestyksistä vuonna 1976.
Levyn tuottajana ja pääasiallisena sanoittajana toimi Hector, joka oli Freemanin puolison veli eli lanko. Hector myös pestasi Freemanin Love Recordsille ollen kiinnostunut hänen sävellyksistään ja tehden sanoituksia niihin. ”Ajetaan tandemilla” -kappaleesta nousi lopulta kesän 1976 suuri hittikappale ja joulumarkkinoille julkaistu esikoisalbumi nosti Freemanin suosituimpien suomalaisten poprock-artistien joukkoon.
Levystä tuli pienoinen menestys ja se nousi muun muassa nuortenlehti Suosikin TOP 30 -listan sijalle 11. helmikuussa 1977.
Kappaleet

| --- | --- |
  A-puoli Osuuskaupan Jane – 2.29 (säv. Leo Friman, san. Hector, sov. L. Friman / Antero Jakoila)  Kaksi lensi yli käenpesän – 4.10 (säv. L. Friman, san. Hector, sov. Nono Söderberg)  Puolikuupää – 3.09 (säv. & sov. L. Friman, san. Hector)  Käyntikortti – 2.59 (alkup. ”Talking to The Wall”, säv. ja san. Michael Nesmith, suom. san. Hector, sov. A. Jakoila)  Ei oo helppoo – 2.56 (alkup, ”It Ainʼt Easy”, säv. ja san. Ron Davies, suom. san. Hector, sov. N. Söderberg)  Ajetaan tandemilla – 3.44 (säv. L. Friman, san. Hector, sov. L. Friman / A. Jakoila) :  B-puoli Mutsi täytti viiskyt – 2.49 (alkup. ”Squeeze Box”, säv. ja san. Pete Townshend, suom. san. Hector, sov. N. Söderberg)  Papa was a RockʼnʼRoll Star – 3.13 (säv. L. Friman, san. Pekka Sauri, sov. N. Söderberg)  Olet mun kaikuluotain – 3.01 (alkup. ”Annieʼs Song”, säv. ja san. John Denver, suom. san. Hector, sov. N. Söderberg)  Voimaa sinulle jaan – 3.07 (säv. L. Friman, san. Hector, sov. N. Söderberg)  Mystilliset kyyneleet – 4.00 (säv. L. Friman, san. Hector, sov. L. Friman / A. Jakoila)  So long – 3.20 (säv. L. Friman, san. Hector, sov. A. Jakoila) 
Lähteet:
Meeri Meeri – 3.27 (säv. Freeman, san. Hector, sov. Jukka Hakoköngäs)
Soitan vain – 3.35 (alkup. ”I Came to Dance”, säv. Nils Lofgren, san. Juice Leskinen, sov. Jukka Hakoköngäs)
Valmiina kaikki on taas – 3.25 (säv. ja san. Freeman, sov. Freeman, Jukka Hakoköngäs)
Oolrait – 3.14 (säv. ja san. Freeman, sov. Freeman, Jukka Hakoköngäs)
Yöbaari – 3.54 (säv. Pekka Rechardt, san. Freeman, sov. Pekka Rechardt, Jukka Hakoköngäs)
Susannalle – 6.14 (säv. ja sov. Freeman, san. Juice Leskinen)
Hollywood – 2.51 (säv. Freeman, san. Hector, sov. Laszlo Varga)
Mopetilla maailmalle – 3.40 (alkup. ”2–4–6–8 Motorway”, säv. Tom Robinson, san. Hector, sov. Freeman)
Tekijät > Muusikot

Freeman – laulu
Harri Saksala – huuliharppu
Heikki ”Pedro” Hietanen – kosketinsoittimet (1); piano (2)
Esa Kotilainen – kosketinsoittimet (2, 4, 6, 9); syntetisaattorit (2), Minimoog-syntetisaattori (6)
Seppo Rannikko – puhallinsoittimet
Antero Jakoila – kitarat (1, 2, 4, 6, 9, 11)
Nono Söderberg – kitarat (1–3, 5, 7–10, 12), bandurria (2)
Olli Haavisto, Seppo Sillanpää ja Hasse Walli – kitarat
Matti Bergström – basso (1)
Timo Lindström ja Pekka Pohjola
Maukka Siirala – bassot (2)
Heikki ”Häkä” Virtanen – basso (4, 6, 11)
Hannu ”Roope” Koistinen – rummut (2)
Antero ”Ande” Päiväläinen – rummut ja lyömäsoittimet (6, 11)
Lähteet:
Tekijät > Tuotanto

Hector – tuottaja
Erkki Hyvönen ja Paul Jyrälä / Finnvox-studiot – äänitys (1976)
Lähde:
Aikalintu

| Aikalintu Anki |
| --- | --- | --- |

Studioalbumin tiedot
 Äänitetty : 1973
 Julkaistu: 1973
 Tyylilaji: pop
 Levy-yhtiö: Top Voice
Ankin muut julkaisut
| Ennen aurinkoa 1972 | Aikalintu 1973 | En anna heille anteeksi 1975 |
Aikalintu on Ankin kuudes soololevy. Se on kappalevalikoimaltaan hyvin samankaltainen kuin sitä edeltänyt Ennen aurinkoa. Jälleen mukana on useita naismuusikoiden kuten Joni Mitchellin, Carly Simonin ja Carole Kingin sävellyksiä. Nimikappaleen on säveltänyt Anki itse. Puolet kappaleista on sanoittanut Hector.
Kappaleet

Sovitukset Matti ja Pirjo Bergström, paitsi 4 Cay Karlsson ja 9 Sakari Lehtinen.
Niin luulet vain (You’re So Vain) – 4.10 (säv. C. Simon, san. Hector)
Hetken legenda (Legend In Your Own Time) – 3.45 (säv. C. Simon, san. Hector)
Aikalintu – 2.30 (säv. Anki, san. Hector)
Sven – 4.00 (säv. C, Karlsson, san. J. Lindström)
Tiedän paljon jäävän taa (That’s The Way I’ve Always Heard It Should Be) – 4.15 (säv. C. Simon, san. Hector)
Katti mokoma! (Honky Cat) – 4.40 (säv. Elton John, san. Hector)
Olet nähnyt Kaanan (Been To Canaan) – 3.37 (säv. C. King, san. J. Lindström)
Robin (His Friends Are More Than Fond Of Robin) – 3.00 (säv. C. Simon, san. A. Lindqvist)
Olen Päivän peili ja Viikon sää (You Turn Me On I’m A Radio) – 2.40 (säv. J. Mitchell, san. J. Lindström)
Sinä – 2.34 (säv. Hector, san. Hector)
Yhdessä illalla taas – 2.34 (säv. J. Taylor, san. J. Lindström)
Tekijät > Muusikot

Muusikot soittavat ainakin mainituilla kappaleilla.
Anki (Lindqvist) – laulu
Pirjo Bergström – piano (3)
Juhani ”Junnu” Aaltonen – puhallinsoittimet
Antero Jakoila – kitarat
Cay Karlsson ja Sakari Lehtinen – mandoliinit (3)
Matti Bergström – basso (3)
Tapani ”Nappi” Ikonen – rummut ja lyömäsoittimet
+
Erkki Inkinen, Tauno Tiikkainen ja Timo Vartiainen – viulut (3)
Jorma Juntunen – alttoviulu (3)
Károly Garam ja Jaakko Raulamo – sellot (3)
Lähteet:
Tekijät > Tuotanto

Antti Joki – äänittäjä
Jouko Ahera – äänittäjä, miksaaja
Paul Jyrälä – äänittäjä
Reino Aaltonen – äänittäjä
Erik Uddström – valokuvat, kansikuva
Chronica regni Gothorum

Chronica regni Gothorum ('Goottein valtakunnan kronikka'), jonka kirjoitti ruotsalainen historioitsija Ericus Olai. Siinä kerrotaan Ruotsin valtakunnan vaiheista alkaen Kristuksen syntymästä vuoteen 1464 ja kosketellaan myös Suomen keskiaikaisia oloja.
Kirjallisuutta

Ericus Olai (n. 1420–1486); Chronica regni Gothorum 1−2, Almqvist & Wiksell International, Stockholm, 1993-1995, sarja: Studia Latina Stockholmiensia 1. osa: ISBN 91-22-01535-3, 2. osa: ISBN 91-22-01661-9
Sinuhe, egyptiläinen (elokuva)

| Sinuhe, egyptiläinen> The Egyptian |
| --- | --- |

Ohjaaja:  Michael Curtiz
Käsikirjoittaja:  Philip Dunne Casey Robinson
Perustuu:  Mika Waltarin romaaniin Sinuhe egyptiläinen
Tuottaja:  Darryl F. Zanuck
Säveltäjä:  Bernard Herrmann Alfred Newman
Kuvaaja:  Leon Shamroy
Leikkaaja:  Barbara McLean
Lavastaja:  Lyle Wheeler
Pääosat:  Edmund Purdom Peter Ustinov Bella Darvi Victor Mature  Jean Simmons
Valmistustiedot
Valmistusmaa:  Yhdysvallat
Tuotantoyhtiö:  20th Century Fox
Levittäjä:  20th Century Studios
Ensi-ilta:  24. elokuuta 1954 Suomi: 25. joulukuuta 1954
Kesto:  139 minuuttia
Alkuperäiskieli:  englanti
Budjetti:  4 200 000 dollaria
Aiheesta muualla
IMDb 
Elonet
AllMovie
Infobox OKNimi-testi OK: 
Sinuhe, egyptiläinen (The Egyptian) Michael Curtizin ohjaama yhdysvaltalainen historiallinen draamaelokuva vuodelta 1954. Se perustuu Mika Waltarin romaaniin Sinuhe egyptiläinen. Elokuva sijoittuu muinaiseen Egyptiin ja kertoo orvosta Sinuhesta, josta tulee värikkäiden vaiheiden jälkeen faaraon henkilääkäri. Elokuva muistetaan ennen muuta Alfred Newmanin ja Bernard Herrmannin musiikista sekä kuvauksesta, lavastuksesta ja puvustuksesta.
Näyttelijät

| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
|   Edmund Purdom   | … |   Sinuhe   |
|   Victor Mature   | … |   Horemheb   |
|   Jean Simmons   | … |   Merit   |
|   Bella Darvi   | … |   Nefer   |
|   Gene Tierney   | … |   Baketamon   |
|   Michael Wilding   | … |   Akhenaten   |
|   Peter Ustinov   | … |   Kaptah   |
|   Judith Evelyn   | … |   Taia   |
|   Henry Daniell   | … |   Mekere   |
|   John Carradine   | … |   haudanryöstäjä   |
|   Carl Benton Reid   | … |   Senmut   |
|   Tommy Rettig   | … |   Thoth   |
|   Anitra Stevens   | … |   Queen Nefertiti   |
|   Peter Reynolds   | … |   Sinuhe, 10-vuotiaana   |
Tuotanto

Alun perin miespääosassa piti olla Marlon Brando, mutta hän sanoutui irti ensimmäisen lukuharjoituksen jälkeen, sakoista vähät välittäen. Tilalle saatiin lopulta Edmund Purdom, jonka kriitikot teilasivat täysin. Samoin naissivuosassa Neferneferneferinä piti alun alkaen olla Marilyn Monroe, mutta tuottaja Darryl Zanuck, joka vihasi Monroeta, vaati väkisin rooliin uuden suojattinsa Bella Darvin – ja kriitikoiden mukaan tämä käytännössä tuhosi roolin. Vastapainoksi Peter Ustinov teki erään kiitetyimmistä rooleistaan ovelana yksisilmäisenä Kaptah-palvelijana.
Joitakin lavasteita, asuja ja kuvauspaikkoja kierrätettiin Cecil B. DeMillen Kymmenessä käskyssä (1956). Koska sen tapahtumat sattuvat vain 70 vuotta Sinuhen jälkeen, lavasteiden ynnä muiden uusiokäyttö loi eräänlaisen tahattoman jatkumon elokuvien välille. Kymmenen käskyn DVD:n kommenttiraita osoittaa monia näistä uusiokäytöistä.
Elokuvan ja romaanin eroavaisuuksia

Elokuva ei ole paikoin historiallisesti tarkka, kuten Mika Waltarin romaani. Esimerkiksi elokuvassa Horemhebistä (Victor Mature) tulee faarao Ekhnatonin jälkeen, vaikka todellisuudessa heidän välissään vuosina 1336–1323 eaa. hallitsi kolme muuta faaraota (Smenkara, Tutankhamon ja Ay). Lisäksi elokuvassa Sinuhe ja faarao Ekhnatonin sisko Baketamon (Gene Tierney) pääsevät noin vain kävelemään kuolleen faaraon hautaan monta vuotta tämän kuoleman jälkeen, vaikka haudan olisi pitänyt olla sinetöitynä haudanryöstäjien varalta.
Kirjan kertomusta on lyhennetty paljon, hyvin merkittävään osioon Sinuhen vuosien matkoista Palestiinassa, Mitannissa, Heettien maassa ja Babylonissa Kaptahin ”väärän kuninkaan päivineen” viitataan vain pikaisesti, kun taas Sinuhen vaiheet Kreetalla ja tämän suuri rakkaus paikalliseen Mineaan, jonka Kreetan ylipappi Minotauros uhrasi merenjumalalle, on jätetty pois elokuvasta kokonaan.
Elokuvassa Baketamon sanoo Sinuhelle suoraan tietävänsä, että tämä on hänen velipuolensa eli faaraon ja Mitannin prinsessan jälkeläinen, jonka kunnianhimoinen Teje-kuningatar lähetti kaislakorissa kuolemaan jokeen. Tämän vuoksi Sinuhe olisi prinsessan mielestä ainoa ”arvollinen” sulhanen hänelle. Kirjassa vain Sinuhe saa tietää syntyperästään vanhan hovinaisen kertoman perusteella.
Elokuvassa Merit on Sinuhen rakastettu jo nuoruudessa, Sinuhe tuntee poikansa ja toimii sairaan Neferneferneferin hyväntekijänä. Egyptin levottomuuksien aikana poika pakenee Kaptahin kanssa maasta ja vanha Sinuhe kirjoittaa elämäkertaansa poikaansa ajatellen. Kirjassa Sinuhe tutustuu Meritiin vasta ulkomaan vuosien jälkeen, luulee poikaansa ottolapseksi ja yrittää kostaa Neferneferneferille. Merit ja poika saavat surmansa levottomuuksissa, ja Sinuhe kirjoittaa elämäkertaansa vain itselleen.
Palkinnot

Oscar-ehdokkuudet:
kuvaus – Leon Shamroy
Aiheesta muualla

Sinuhe, egyptiläinen (elokuva) Internet Movie Databasessa (englanniksi)
Edmund Purdom Sinuhen roolissa
Ian Christe

Ian Christe (s. 1970 Biel/Bienne, Sveitsi) on kirjailija ja DJ. Hän on opiskellut Yhdysvalloissa Indianan yliopistossa.
Christe on kirjoittanut heavy metalin historiasta kirjan Pedon meteli, heavy metallin vanha ja uusi testamentti, joka ilmestyi englanniksi 2003 ja on käännetty 11 kielelle.
Vapaana toimittajana hän kirjoittaa artikkeleita moniin yhdysvaltalaisiin musiikkilehtiin. Hänen oma yhtyeensä Dark Noerd the Beholder esiintyy kulttielokuva Gummon soundtrackilla. Hän on levyttänyt ja esiintynyt myös muutamien muiden yhtyeiden kanssa.
Christe perusti 2007 kustannusyhtiön Bazillion Points Publishing.
Teokset

Sound of the Beast: The Complete Headbanging History of Heavy Metal. ISBN 978-0-380-81127-4. Suom.
Pedon meteli: Heavy metallin vanha ja uusi testamentti.  ((Sound of the beast: The complete headbanging history of heavy metal, 2003.) Suomentanut Jone Nikula)  Helsinki:  Johnny Kniga, 2006.  ISBN 978-951-0-31126-4
Everybody Wants Some: The Van Halen Saga. ISBN 978-0-470-03910-6, Wiley & Sons. Suom: Van Halen; suom. Jorma-Veikko Sappinen, Johnny Kniga, 2008
Marooned: The Next Generation of Desert Island Discs. ISBN 0306814854, Perseus Books.
The Trouser Press Guide to 90s Rock. toim. Ira Robbins.
Voter Participation and the States. Jamie ja Ian Christe, Center for Policy Alternatives.
Aiheesta muualla

Ian Christen blogi (Arkistoitu – Internet Archive) (englanniksi)
Ian Christen MySpace (englanniksi)
Sound of the Beast sivusto (englanniksi)
Sirius Hard Attack schedule (englanniksi)
Ian Christen haastattelu MetalUpdate.com (englanniksi)
Sufian Mohamed Salleh: Ian Christen haastattelu (Arkistoitu – Internet Archive) (englanniksi)
| Auktoriteettitunnisteet  |
| --- | --- |
Kansainväliset:  ISNI  VIAF  WorldCat 
Kansalliset:  Norja  Espanja  Ranska  BnF data  Saksa  Yhdysvallat  Japani  Tšekki  Alankomaat 
Henkilöt:  DDB 
Muut:  IdRef
Elämän Sana Suomi

| Elämän Sana Suomi |
| --- | --- |

 Elämän Sana-seurakunnan tilat Turussa.
Suuntautuminen:  kristinusko
Kirkkokunta:  tunnustuskuntiin sitoutumaton
Perustettu:  1981
Pääkirkko:  Helsingintie 21 Turku
Aiheesta muualla
Sivusto
Infobox OKNimi-testi OK: 
Elämän Sana Suomi (ruots. Livets Ord Finland) on tunnustuskuntiin sitoutumaton kristillinen herätysliike Elämän Sanalla on paikallisseurakunnat Turussa, Jämsässä ja Hämeenlinnassa.
Liikkeen juuret ovat ruotsalaisessa Livets Ord  -seurakunnassa, joka edustaa karismaattista uskonliikettä. Suomessa Elämän Sana -seurakunnat ovat kuitenkin ottaneet etäisyyttä menestysteologian voimakkaimpiin korostuksiin.
Historia > Liikkeen perustaminen Ruotsissa

Seurakunnan juuret ovat toisen maailmansodan jälkeisessä helluntaiherätyksessä sekä tähän pohjautuvissa parantamisliikkeissä. Ruotsin evankelis-luterilaisen kirkon pastori Ulf Ekman kävi raamattukoulun Yhdysvalloissa ja perusti Livets Ord -seurakunnan Uppsalaan vuonna 1983.
Ekman oli liikkeen johtaja vuoteen 2000 asti. Livets Ordilla on Euroopan suurin raamattukoulu Uppsalassa.lähde?
Historia > Toiminnan saapuminen Suomeen

Uskon sana -liike sai syntynsä vuonna 1979, kun ryhmä uskovia kutsui Word of Faith -liikkeeseen kuuluvan yhdysvaltalaisen pastorin Jim Kasemanin puhumaan Suomeen. Tapahtuman pohjalta Uskon sana -liike rekisteröityi Suomessa syksyllä 1981. Tapahtumaketju nähdään perustana myös muiden Uskon Sana -yhteisöjen syntymiselle sekä Elämän Sana ry:n perustamiselle. Suomalaiset Uskon Sana -liikkeen henkilöt tulivat Suomen Vapaakirkon piiristä. Vuonna 1984 Uskon Sana ry:llä oli toimintaa Helsingissä, Jyväskylässä, Kuopiossa ja Riihimäellä.
Liike rekisteröitiin vuonna 1986. Turun Elämän Sana -seurakunta perustettiin vuonna 1990. Seurakunta on itsenäinen, mutta yhdensuuntainen Uppsalan Livets Ord -seurakunnan kanssa. Elämän Sana rekisteröityi uskonnolliseksi yhdyskunnaksi vuonna 2018.