stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
HC Merano
Joukkue kaudella 2024–2025

(Tilanne 6. syyskuuta 2024)
| Maalivahdit> Numero | Maalivahdit>  | Maalivahdit> Pelaaja | Maalivahdit> Hanskakäsi | Maalivahdit> Sopimus | Maalivahdit> Syntymäpaikka | Maalivahdit>  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |

|   |  | Simon Andreano | L | 2024 | Merano, Italia |  |
|   |  | Matteo Calvi | L | 2025 | Merano, Italia |  |
|   |  | Rudy Rigoni | L | 2025 | Asiago, Italia |  |
| Puolustajat> Numero | Puolustajat>  | Puolustajat> Pelaaja | Puolustajat> Kätisyys | Puolustajat> Sopimus | Puolustajat> Syntymäpaikka | Puolustajat>  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |

| 5 |  | Aaron Golser | R | 2025 | Bruneck, Italia |  |
| 11 |  | David Kaaserer | R | 2024 | Silandro, Italia |  |
| 19 |  | Philipp Beber | L | 2025 | Bolzano, Italia |  |
| 27 |  | Nick Rein | L | 2025 | Calgary, Alberta, Kanada |  |
| 61 |  | Patrick Madsen | L | 2025 | Herning, Tanska |  |
| 64 |  | Elia Carissimi | L | 2025 | Bolzano, Italia |  |
| 93 |  | Patrick Kuppelwieser | R | 2025 | Silandro, Italia |  |
|   |  | Riku Ishida | R | 2025 |  |  |
| Hyökkääjät> Numero | Hyökkääjät>  | Hyökkääjät> Pelaaja | Hyökkääjät> Kätisyys | Hyökkääjät> Pelipaikka | Hyökkääjät> Sopimus | Hyökkääjät> Syntymäpaikka |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |

| 7 |  | Massimo Pietroniro | R | OLH | 2025 | Boise, Idaho, Yhdysvallat |
| 9 |  | Patrick Tomasini | R | KH | 2025 | Bolzano, Italia |
| 13 |  | Daniel Gellon | L | H | 2025 | Bolzano, Italia |
| 15 |  | Mattia Cassibba | R | H | 2024 | Bolzano, Italia |
| 26 |  | Jakob Fuchs | L | H | 2025 | Silandro, Italia |
| 75 |  | David Trivellato | R | H | 2025 | Bolzano, Italia |
| 98 |  | Matthias Castlunger | L | H | 2025 | Bolzano, Italia |
|   |  | Daniel Bäckström | L | H | 2026 | Helsinki, Suomi |
|   |  | Joseph Garreffa | L | H | 2024 | Toronto, Ontario, Kanada |
|   |  | Giovanni Mandruzzato | L | VLH | 2025 | Castelfranco Veneto, Italia |
|   |  | Daniel Mastrocola | L | H | 2025 | Merano, Italia |
|   |  | Teruto Nakajima | L | H | 2025 |  |
|   |  | Chad Pietroniro | R | H | 2025 | Montreal, Québec, Kanada |
|   |  | Tobia Pisetta | L | H | 2025 | Sterzing, Italia |
|   |  | Skate Skalde | R | KH | 2025 | Orlando, Florida, Yhdysvallat |
|   |  | Patrick Timpone | L | H | 2024 | Bolzano, Italia |
Lähde: EliteProspects
Anna Westerlund

| 0 | 1 | 2 | 3 |
| --- | --- | --- | --- |

Henkilötiedot
Koko nimi: Anna Åsa Olivia Westerlund
Syntymäaika: 9. huhtikuuta 1989 (ikä 35)
Syntymäpaikka: Parainen, Suomi
Pelipaikka: puolustaja
Seura
Seura: Åland United
Seurat
| Vuodet | Seura | O | (M) |
| –2004 | PIF |  |  |
| 2005–2006  | SC Raisio |  | (2) |
| 2006–2009 | FC Honka |  | (7) |
| 2010–2011  | Umeå IK | 43 | (6) |
| 2012–2013  | Piteå IF | 40 | (2) |
| 2014–2018  | Lillestrøm SK | 101 | (5) |
| 2019–      | Åland United | 84 | (13) |
Maajoukkue
| 2008–2022 | Suomi | 147 | (4) |
 Seurajoukkueuran tilastot kattavat vain kansalliset sarjat, päivitetty 27. lokakuuta 2022.  Maajoukkueuran tilastot päivitetty 27. lokakuuta 2022.
Anna Westerlund (s. 9. huhtikuuta 1989 Parainen) on uransa vuoden 2022 lopussa lopettanut suomalainen jalkapalloilija. Hän edusti viimeksi Kansallisessa liigassa Åland Unitedia. Hän pelasi Suomen naisten maajoukkueessa eniten maaotteluita, joita hänelle kertyi 147, enemmän kuin Jari Litmaselle.
Keskikentällä ja keskuspuolustajana pelannut Westerlund edusti Åland Unitedin lisäksi Piteå IF:ää, Umeå IK:ta, FC Honkaa, SC Raisiota, Pargas IF:ää ja Lillestrøm SK:ta. Hän voitti Hongassa Suomen mestaruuden kolmesti vuosina 2006–2008 sekä Liigacupin 2007 ja 2008. Åland Unitedissa hän voitti Suomen mestaruuden ja Suomen Cupin vuonna 2020 sekä Suomen Cupin vuonna 2021. Hänet valittiin vuoden lupaavaksi tyttöpelaajaksi Suomessa vuonna 2007. Lisäksi Palloliitto valitsi Westerlundin vuoden naispelaajaksi vuonna 2018.
Naisten maajoukkueeseen Westerlund nousi ensi kerran vuonna 2008. Hän pelasi 130. maaottelunsa helmikuussa 2021 ja nousi sillä Laura Österberg Kalmarin rinnalle eniten naisten maaotteluja pelanneeksi suomalaisjalkapalloilijaksi. Huhtikuussa 2021 Westerlund nousi 131. maaottelullaan yksin tilaston kärkeen. Maaotteluissaan Westerlund teki neljä maalia. Ensimmäisen maaottelumaalinsa hän teki MM-karsintaottelussa Unkaria vastaan huhtikuussa 2014 Győrissa ja toisen Espanjassa pelatussa harjoitusmaaottelussa Slovakiaa vastaan tammikuussa 2017. Hän pelasi vuoden 2009 EM-kilpailuissa kolmessa Suomen neljästä ottelusta sekä vuoden 2013 EM-kilpailuissa täyden ajan jokaisessa Suomen kolmessa ottelussa. Vuoden 2022 EM-kilpailuissa hän pelasi kaksi ottelua mutta oli poissa Suomen viimeisestä ottelusta koronavirustartunnan vuoksi. Westerlund pelasi myös alle 20-vuotiaiden MM-kisoissa 2006.
Westerlundin äidinkieli on ruotsi.
Kertut

| Kertut |
| --- | --- |
 Mustapääkerttu (Sylvia atricapilla)
Tieteellinen luokittelu
Kunta::  Eläinkunta Animalia
Pääjakso::  Selkäjänteiset Chordata
Luokka::  Linnut Aves
Lahko::  Varpuslinnut Passeriformes
Heimo::  Kertut Sylviidae  Vigors, 1825
Synonyymit
 Sylvidae 
Katso myös
   Kertut Wikispeciesissä   Kertut Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OK: 
Kertut (Sylviidae, aiemmin Sylvidae) on pienten varpuslintujen heimo. Niillä on tavallisesti vaatimaton ulkonäkö ja hyönteissyöjän hento, suora nokka. Ne elävät metsissä, pensaikoissa tai ruohikoissa ja kaistikoissa. Heimon lajeja tavataan Euroopasta, Aasiasta ja Afrikasta.
Aikaisemmin kerttuihin luettiin lajeja, jotka nykyään luetaan kuuluvaksi kerttusten (Acrocephalidae), sirkkalintujen (Locustellidae), uunilintujen (Phylloscopidae), silkkikerttusten (Scotocercidae), afrikantöpökerttusten (Macrosphenidae), madagaskarinkerttujen (Bernieridae), herttujen (Cisticoliidae) tai korpraalikerttujen (Hyliotidae) heimoihin. Toisaalta monia aikaisemmin timalien (Timaliidae) heimoon kuuluvia lajeja luetaan nykyisin kuuluviksi kerttuihin. BirdLife Suomen luokituksessa kerttuihin kuuluu 19 sukua.
Suvut

Bambukekonokat Suthora
Fulvetat Fulvetta
Kaijakekonokka Conostoma
Kalottikerttu Lioptilus
Kekonokat Paradoxornis
Kertut Sylvia
Kiinankekonokat Sinosuthora
Kiinanvuorikerttunen Rhopophilus
Kultafulvetta Lioparus
Latvuskekkonokat Psittiparus
Liekkipyrstö Myzornis
Mandariinikekonokka Chleuasicus
Mupiniat Chrysomma
Naukujakerttu Parophasma
Pensaskertut Curruca
Pikkukekonokka Neosuthora
Ruostemupinia Moupinia
Ruskokekonokat Cholornis
Viiripyrstö Chamaea
Akershusin lääni

| Akershusin lääni Akershus fylke |
| --- | --- |

 Lippu:  Vaakuna
 Läänin sijainti Norjassa
Valtio:  Norja
Alue:  Østlandet
Hallinto:  
 – hallinnollinen keskus:  Oslo
 – lääninjohtaja:  Anette Solli
Pinta-ala:  4 917,93 km²
Väkiluku (2016):  594 533
 – väestötiheys:  120,89 as./km²
Kielet:  Kirjanorja virallinen
Lyhenteet:  
 – ISO 3166:  NO-02
 – NUTS:  NO012
 
Läänin internetsivut
Akershusin lääni (norj. Akershus fylke) on Norjan lääni maan eteläosassa Østlandetin alueella. Se sijaitsee Oslon kaupungin ympärillä Oslonvuonon molemmilla puolilla ja rajautuu idässä Ruotsiin. Läänissä oli 594 533 asukasta (vuonna 2016) ja sen pinta-ala on 4 917,93 neliökilometriä. Läänin hallinnollinen keskus on Oslo, joka ei kuitenkaan itse siihen kuulu.
Vuoden 2020 alussa Akershus yhdistettiin Buskerudin ja Østfoldin läänien kanssa Vikenin lääniksi. Vuonna 2022 Norjan parlamentti päätti kuitenkin lakkauttaa Vikenin läänin vuoden 2024 alussa. Samalla Akershusin lääni perustettiin uudelleen.
Kunnat

Akershusin lääniin kuuluu yhteensä 21 kuntaa:
Asker
Aurskog-Høland
Bærum
Eidsvoll
Enebakk
Frogn
Gjerdrum
Hurdal
Jevnaker
Lillestrøm
Lunner
Lørenskog
Nannestad
Nes
Nesodden
Nittedal
Nordre Follo
Rælingen
Ullensaker
Vestby
Ås
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Akershusin lääni Wikimedia Commonsissa
Läänin internetsivut
Norjan läänit
Agder
Akershus
Buskerud
Finnmark
Innlandet
Møre ja Romsdal
Nordland
Oslo
Rogaland
Telemark
Tromssa
Trøndelag
Vestfold
Vestland
Østfold
Arjalainen fysiikka

Arjalainen fysiikka (saks. Arische Physik) eli saksalainen fysiikka (saks. Deutsche Physik) on nimitys Saksan fyysikkoyhteisössä erityisesti 1930-luvulla ja 1940-luvun alussa vaikuttaneelle liikkeelle, joka vastusti etenkin Albert Einsteinin suhteellisuusteoriaa. Laajemmin liikkeen voidaan sanoa vastustaneen koko modernia fysiikkaa, sillä se torjui myös kvanttimekaniikan. Liikkeen katsotaan alkaneen 1920-luvun alussa ja päättyneen viimeistään kolmannen valtakunnan tuhouduttua toisen maailmansodan jälkeen vuonna 1945. Arjalainen fysiikka jakoi fysiikan tutkimuksen kahtia arjalaiseen ja juutalaiseen fysiikkaan (saks. Jüdische Physik) tutkijoiden sukutaustan perusteella. Liikkeen huomattavimpia fyysikoita olivat Ernst Gehrcke sekä  Nobel-palkitut Philipp Lenard ja Johannes Stark. Vaikka liike oli erityisen aktiivinen Saksassa, oli sillä kannatusta myös ulkomailla – esimerkiksi Suomessa arjalaista fysiikkaa kannatti matemaatikko Hjalmar Mellin.
Nimitys saksalainen fysiikka (Deutsche Physik), jota käytetään arjalaisen fysiikan (Arische Physik) rinnalla, on peräisin fysiikan emeritusprofessorin Philipp Lenardin vuonna 1936 julkaistusta samannimisestä oppikirjasarjasta.
Liikkeen ideologia

Arjalainen fysiikka ei missään vaiheessa saanut johdonmukaista tai ohjelmanomaista muotoa, eikä se myöskään ollut täysin ristiriidaton. Arjalaisen fysiikan käsitteet eivät koskaan nousseet osaksi fysiikan ja muiden luonnontieteiden valtavirtaa. Arjalaiselle fysiikalle ominaista oli se, mitä se vastusti − eli modernia fysiikkaa, monimutkaista matematiikka, visualisoitavuuden puutetta ja intuition vastaisia teoreettisia tuloksia. Arjalaiset fyysikot olivat modernismia vastustavia romantikoita, jotka halusivat, että kokeet ja intuitio ovat sopusoinnussa keskenään ja fysiikka yksinkertaista ja helposti ymmärrettävää. He vastustivat fysiikan pirstoutunutta erikoistuneisuutta ja kannattivat holistista luonnonkuvaa.
Arjalainen fysiikka oli 1930-luvulta lähtien avoimen rasistista, ja sen kannattajien mielestä ainoa luotettava fysiikka oli arjalaisten tekemää. Juutalaisia he syyttivät arjalaisten koetulosten varastamisesta. Lenardin mukaan fysiikan tarkoitus oli tavoitella totuutta, ja hänen mukaansa totuus saavutettaisiin vain kokeilla, jotka liittyivät totuuden synnyttämiin mielikuviin. Keskeisimpiä tällaisista mielikuvista oli eetteriteoria, joka oli aikaisemmin todistettu vääräksi Michelsonin-Morleyn kokeella. Albert Einsteinin vuonna 1905 julkaistussa erityisessä suhteellisuusteoriassa eetterin käsite hylättiin kokonaan. Arjalaiset fyysikot kuitenkin pitivät eetteriä puhtaana totuutena. Arjalaisen fysiikan mukaan ainoastaan "pohjoista rotua" edustava fyysikko kykeni dialogiin luonnon kanssa tarkoin suunniteltujen ja suoritettujen kokeiden ja havaintojen kautta. Kehittynyttä teoriaa ei juuri pidetty arvossa. Lenardin oppilas Alfons Bühl kuvaa teoreettista fysiikkaa seuraavasti:
»Tämä äärimmäisen matemaattinen tapa käsitellä fysiikan ongelmia on syntynyt epäilemättä juutalaisesta hengestä… Samaan tapaan kuin hänellä [juutalaisella] on muuten – kuten liiketoiminnassa – vain numeerinen, siis tulo- ja menolaskelmat, silmiensä edessä, myös fysiikassa on luokiteltava tyypilliseksi rodun ominaisuudeksi se että hän nostaa numeerisen muotoilun tärkeimmäksi»
Koska arjalainen fysiikka pidettiin poissa valtavirran fysiikan aikakauslehdistä, joutuivat arjalaiset fyysikot julkaisemaan ajatuksensa muissa lehdissä. Yksi tällainen oli Zeitschrift für die gesamte Naturwissenchaft. Se perustettiin vuonna 1935 ja se toimi, tosin epävirallisesti, arjalaisten fyysikoiden äänitorvena. Se sisälsi tavallisia fysiikan artikkeleita, mutta myös antisemitististä propagandaa, vakiintuneen fysiikan vastaisia polemiikkejä sekä tieteenhistorian henkilöiden palvontaa.
Kansallissosialistien tuki

Lenard ja toinen Nobelin fysiikanpalkinnon saanut saksalainen Johannes Stark alkoivat kampanjoida Einsteinin suhteellisuusteoriaa vastaan nimittäen sitä juutalaiseksi fysiikaksi.
1930-luvun alkuvuosina liike onnistui saamaan tukea natsihallinnolta, koska molemmilla osapuolilla oli hyvin samankaltaisia teemoja. Kansallissosialistien tuki mahdollisti arjalaisen fysiikan laajamittaisemman harjoittamisen yliopistoissa sekä muissa instituutioissa. Stark itse halusi päästä Saksan fysiikan johtajaksi ja Gleichschaltungin mukaisesti määrätä totalitaarisesti minkälaista tiedettä Saksassa harjoitetaan. Vuonna 1931 eläköitynyt ja kuusi vuotta myöhemmin Saksan kansallissosialistiseen työväenpuolueeseen liittynyt Lenard toimi arjalaisen fysiikan ideologisena johtohahmona. Jo vuonna 1930 kansallissosialistiseen puolueeseen liittynyt Stark vaikutti myös politiikassa.
Arjalainen fysiikka saavutti joitakin ”voittoja”, mutta Lenard ja Stark olisivat halunneet voimakkaampaa tukea kansallissosialisteilta. Arjalaiset fyysikot kävivät pitkän taistelun siitä, kuka täyttäisi Arnold Sommerfeldin viran Münchenin yliopiston teoreettisen fysiikan professorina tämän jäädessä eläkkeelle. Sommerfeld oli kouluttanut lähes kolmasosan silloisista Saksan fysiikan professoreista, joten häntä arvostettiin saksalaisessa fyysikkoyhteisössä suuresti. Useiden muiden fyysikoiden tapaan Sommerfeld oli sitä mieltä, että virkaan tulisi valita Werner Heisenberg. Tämä ei miellyttänyt arjalaisia fyysikoita ja he aloittivat laajan kampanjan kvanttiteoreetikko Heisenbergiä vastaan. He nimittivät Heisenbergiä SS:n viikoittain ilmestyneessä Das Schwarze Korps -lehdessä ”valkoiseksi juutalaiseksi”. Kampanja saavutti päämääränsä Heinrich Himmlerin puututtua asiaan henkilökohtaisesti. Teoreettisen fysiikan professorin virkaan valittiin kansallissosialisti ja suhteellisuusteoriaa vastustanut aerodynamiikan asiantuntija Wilhelm Müller. Sommerfeldin mukaan valinta oli huonoin mahdollinen. Müller ei ollut eläessään julkaissut ainoatakaan tieteellistä fysiikan tutkimusta, eikä hänellä ollut näyttöä teoreettisen fysiikan hallitsemisesta lainkaan. Kansallissosialistien silmissä hänen tärkein ansionsa oli 1936 julkaistu Juutalaiset ja tieteellinen työ -kirja, jossa Müller hyökkäsi Einsteinia ja hänen ”juutalaista suhteellisuusteoriaansa” vastaan.
Liikkeen tuhoutuminen

Satunnaisista poliittisista voitoista huolimatta arjalaisten fyysikoiden vaikutus jäi rajalliseksi ja lyhytaikaiseksi. Monet kansallissosialistiset fyysikot pitivät Lenardin ja Starkin ajamaa liikettä mahdottomana, vaarallisena ja naurettavana. Esimerkiksi NSDAP-puolueeseen kuulunut Pascual Jordan ei halunnut olla missään tekemisissä Lenardin ja Starkin liikkeen kanssa. Arjalaisella fysiikalla ei ollut ehjää ja yhtenäistä ideologiaa, eikä se perustunut kansallissosialismin sisällä hyväksyttyyn filosofiseen perustaan. Tällaista ei edes ollut vaan kansallissosialismi tukeutui toimintaan ja tunteeseen, ei johdonmukaiseen ajatusjärjestelmään. Lenard ja Stark eivät kyenneet saamaan kovinkaan suurta kannatusta. Vankan kannattajajoukon laajuus oli enintään 30 koko Saksassa. Toisaalta ryhmän vaikutus oli suurempi kuin koko antaisi olettaa.
Arjalainen fysiikka ei yksinkertaisesti kyennyt korvaamaan Einsteinin, Bohrin ja Heisenbergin muotoilemaa modernia fysiikkaa millään tavoin. Yritykset kieltää suhteellisuusteorian opetus yliopistoissa eivät onnistuneet; teoriaa opetettiin kirjoissa ja luennoilla, mutta Einsteinin nimi vain jätettiin mainitsematta.
Vuoden 1940 jälkeen Stark seuraajineen menetti suurimman osan poliittisesta tuestaan. Liike alkoi vähitellen hiipua ja vuoteen 1943 mennessä se oli käytännöllisesti katsoen kadonnut.
Natsismin ja arjalaisen fysiikan vaikutus saksalaiseen fysiikkaan > Sodan jälkeen

Arjalaisen fysiikan takia Saksa tuskin olisi koskaan saanut saavutettua Yhdysvaltain Manhattan-projektin etumatkaa, koska pommin valmistamiseen tarvitut ammattitaitoiset ja kokeneet juutalaistutkijat oli karkotettu Yhdysvaltoihin. Sodan jälkeen Saksan tiede elpyi odotettua nopeammin, mutta se ei ole saanut takaisin johtavaa asemaa, joka sillä oli ennen kansallissosialismia ja arjalaista fysiikkaa.
Arjalaisen fysiikan kannattajat

Arjalaisen fysiikan kannatus ei ollut kovin suuri, mutta se onnistui saamaan useita melko tunnettuja tieteilijöitä riveihinsä. Arjalaista fysiikkaa kannattaneita fyysikkoja olivat muun muassa:
Bruno Thüring
Ernst Gehrcke
Hugo Dingler, tieteenfilosofi
Johannes Stark
Lothar G. Tirala, lääkäri
Ludwig Glaser
Philipp Lenard
Rudolf Tomaschek
Wilhelm Müller
Vastaavia ilmiöitä fysiikan historiassa > Neuvostoliitto

Arjalaisen fysiikan kanssa samanaikaisesti Neuvostoliitossa esiintyi niin sanottua proletaarista tiedettä. Neuvostoliiton syntymisen jälkeen neuvostoliittolaiset filosofit pitivät tärkeänä, että tiedettä analysoitaisiin dialektisen materialismin kannalta. Neuvostofilosofien mukaan proletaarisen tieteen menetelmät ja tavoitteet olivat erilaiset kuin porvarillisen tieteen. Liikehdintä herätti poliittista ja filosofista mielenkiintoa, mutta neuvostoliittolaisia fyysikoita se ei saanut vakuutettua proletaarisen fysiikan eduista. Filosofien ja fyysikoiden välillä oli koko 1920-luvun kiistoja fysiikan tulkitsemisesta. Kiista kulminoitui 1930-luvulla kvanttimekaniikan tulkinnan takia. Esimerkiksi Alexander Maksimov haukkui modernin fysiikan kehittäjiä, kuten Einsteinia, Schrödingeriä, Bohria ja Diracia, ”machilaisiksi idealisteiksi”. Karkeasti voidaan sanoa, että proletaarisessa fysiikassa oli arjalaiseen fysiikkaan verrattuna korvattu termi ”juutalainen” nimityksellä ”idealistinen”.
Hyvin harva neuvostoliittolaisesta fyysikosta vakuuttui filosofien julistuksesta. Suurin osa fyysikoista oli sitä mieltä, että fysiikan kritisoiminen vaati ymmärrystä fysiikasta, ja tätä filosofeilla ei ollut fyysikoiden mukaan. Ennen toista maailmansotaa oli selvä, ettei Neuvostoliitossa syntyisi erityistä marxilaista fysiikkaa Saksan arjalaisen fysiikan tapaan. Oleellisin syy oli, että keskustelu oli melko avointa, eivätkä poliittiset vallanpitäjät puuttuneet keskusteluun juurikaan kummankaan puolelle. Tilanne kuitenkin muuttui toisen maailmansodan kynnyksellä kun ilmapiiri kiristyi ja kvanttimekaniikan tulkinnasta tuli osa poliittista peliä. Fysiikka politisoitui voimakkaasti vuosina 1948–1951 ja sen piirissä kampanjointiin ”taantumuksellista einsteinilaisuutta” vastaan. Nytkin keskusteltiin lähinnä siitä, mikä oli oikea fysiikan filosofia.
Kirjallisuutta

Beyerchen, Alan, Scientists under Hitler: Politics and the physics community in the Third Reich (New Haven, CT: Yale University Press, 1977).
Heisenberg, Werner: Deutsche und Jüdische Physik. (julkaissut Helmut Rechenberg) München 1992, ISBN 3-492-11676-0
Hentschel, Klaus, ed. Physics and National Socialism: An anthology of primary sources (Basel: Birkhaeuser, 1996).
Lenard, Philipp: Wissenschaftliche Abhandlungen Band IV. [Postuumisti, saksankielinen.] Berliini: GNT-Verlag, 2003. ISBN 978-3-928186-35-3. Lyhyt luonnehdinta kirjasta (Arkistoitu – Internet Archive)
Kragh, Helge: Kvanttisukupolvet.  Terra Cognita, 2002.  ISBN 952-5202-53-4
Walker, Mark, Nazi science: Myth, truth, and the German atomic bomb (New York: Harper Collins, 1995).
Aiheesta muualla

Jews Without Jobs 5. kesäkuuta 1933. Time-lehti. Arkistoitu 25.12.2007. (englanniksi)
Stark Statement 23. toukokuuta 1938. Time-lehti. Arkistoitu 28.4.2013. (englanniksi)
Manifesto 19. joulukuuta 1938. Time-lehti. Arkistoitu 26.8.2010. (englanniksi)
Philipp Lenard oli arjalaisen fysiikan yksi näkyvimmistä hahmoista.
Johannes Starkin tavoitteena oli päästä Saksan fysiikan johtajaksi.
Arizona

Arizona (/ˈɑritsonɑ/ tai /ˈɑritsoːnɑ/; amerikkalaisittain /ˌærɪˈzoʊnə/) on 48. Yhdysvaltojen osavaltio. Osavaltion naapurit ovat Meksiko etelässä, New Mexico, Utah, Nevada ja Kalifornia. Suurimmat kaupungit ovat Phoenix, Tucson ja Mesa; muita tunnettuja paikkoja Yuma ja Flagstaff. Grand Canyonin lisäksi osavaltiossa on useita muita kansallispuistoja, monumentteja ja intiaanireservaatteja. Osavaltion asukasluku vuonna 2014 oli noin 6,7 miljoonaa.
Maantiede

Osavaltion naapurit ovat Meksiko etelässä, New Mexico idässä, Utah pohjoisessa, Nevada ja Kalifornia lännessä.
Coloradon ylänkö pohjoisessa muodostaa kaksi viidesosaa osavaltiosta. Sen halki virtaava Coloradojoki on kaivertanut Grand Canyonin osavaltion luoteisosaan, ja ylänköä halkovat muutkin teräväreunaiset jokilaaksot. Ylänköalueella on myös vuoria, joista korkein on Humphrey’s Peak 3 850 metriä merenpinnan yläpuolella. Monument Valleyssa Utahin rajalla nähdään eroosion muovaamia kallionmuotoja. Osavaltion eteläosaa halkovat luode–kaakko-suuntaiset vuorijonot, joiden välissä on viljavia laaksoja. Siellä missä saadaan riittävästi vettä, nämä laaksot sopivat hyvin vihannesten viljelyyn.
Noin puolet Arizonasta on puoliaavikkoa, kolmannes aavikkoa ja loput kosteaa aluetta. Coloradon ylängöllä talvet ovat kylmiä, ja siellä sataa tyypillisesti 250–375 mm vuodessa. Osavaltion eteläosassa sateet tulevat rajujen ukonilmojen yhteydessä kesäkuukausina, kun Meksikonlahdelta virtaa sinne kuumaa ja kosteaa ilmaa.
Vuoden kuumin kuukausi on heinäkuu, jolloin keskimääräinen ylin lämpötila Phoenixissa on noin 41 astetta. Viileimpinäkin kuukausina, tammi- ja helmikuussa keskimääräinen alin on siellä +7 asteen yläpuolella. Flagstaffissa heinäkuun keskimääräinen ylin on 27 astetta, ja joulu- ja tammikuun keskimääräinen alin −8 astetta.
Arizonassa on kolme kansallispuistoa: Grand Canyonin kansallispuisto, Petrified Forestin kansallispuisto ja Saguaron kansallispuisto.