Nikolai Novikov
Kirjallinen ura

Vuosina 1769–1770 Novikov julkaisi Pietarissa satiirista viikkolehteä Truten (ven. Трутень, Kuhnuri), joka kävi vilkasta yhteiskunnallista polemiikkia Katariina II:n Vsjakaja vsjatšina (ven. Всякая Всячина, "Kaikenlaisia asioita") -lehden kanssa, joka saarnasi maltillisuutta, heikkouksien sallimista, "hymyilevää satiiria" ja tuomitsi "kaikkien henkilöiden loukkaamisen". Trutenissa Novikov vaati lainsäädännön uudistamisen jatkamista, kiinnitti huomiota virkamiesten ja oikeuslaitoksen mielivaltaan, vaati maaorjuuden lakkauttamista ja korosti aatelittoman sivistyneistön, kauppiaskunnan ja porvariston merkitystä yhteiskunnalle.
Sensuurista kärsinyttä lehteä seurasivat valistushengessä toimitetut Pustomelja (ven. Пустомела, "Konna" 1770), Živopisets (ven. Живопи́сец, "Taidemaalari" 1772–1773) ja Košeljok (ven. Кошелёк, "Lompakko" 1774). Živopisets-lehdessä julkaistut maaorjien julman kohtelun kuvaukset kuten Otryvok putešestvia v ***I***T*** (ven. Отрывок путешествия в *** И***Т***, ”Katkelma matkasta I.T: hen”, nro 5 /1772) ja Pisma k Falaleju (ven. Писма к Фалалежу, ”Kirjeitä Falaleille”) herättivät voimakasta ärtymystä aatelispiireissä. Košeljokissa Novikovin tavoitteena oli puolustaa venäläistä kulttuuria ranskalaisuuden ihailua eli gallomaniaa vastaan.
Novikov julkaisi myös Venäjän ensimmäistä lapsille suunnattua lehteä Detskoje tštenije dlja sedrtsa i razuma (ven. Детское чтение для сердца и разума, Lasten lukemisto sydämelle ja järjelle) 1785-1789.
Novikovin laaja kaunokirjallinen ja kansanvalistuksellinen kirjankustannustoiminta käynnistyi 1770-luvun alussa. Vuonna 1772 ilmestyi hänen laatimansa venäläisten kirjailijoiden hakuteos Opyt istoritšeskogo slovarja o rossijskih pisateljah (ven. Опыт историческаго словаря о российских писателях, "Hahmotelma venäläisiä kirjailijoita käsitteleväksi historialliseksi sanakirjaksi") ja myöhemmin joukko historiallisia aineistokokoelmia kuten Drevnjaja rossijskaja vivliofika (ven. Древняя российская вивлиофика, "Muinaisvenäläinen bibliofiikka" 1773–1775). Vuonna 1777 Novikov julkaisi Sankt-Peterburgskije utšonyje vedomosti -nimistä (ven. Санкт-Петербургские учёные ведомости, "Sankt Peterburgin tieteellisiä tiedonantoja") kirjallisuuslehteä ja sen jälkeen yleistä valistuksellista aineistoa sisältänyttä hyväntekeväisyyslehteä Utrenni svet (ven. Утренний свет, Aamunkajo 1777–1779). Jälkimmäisessä heijastui Novikovin kiinnostus vapaamuurariuteen ja luopuminen satiirista yhteiskunnallisen vaikuttamisen välineenä.
Vuonna 1779 Novikov muutti Pietarista Moskovaan, jossa hän vuokrasi kymmeneksi vuodeksi Moskovan yliopistolle kuuluneen kirjapainon. Samalla hän otti julkaistavakseen Moskovskije vedomosti ("Moskovan tiedonantoja") -sanomalehden. Novikovin hankkima kirjakauppa laajensi toimintansa maaseudulle ja vähitellen hänestä tuli Venäjän suurin kirjankustantaja. Vuonna 1784 hän perusti vapaamuurariystäviensä kanssa kirjapainoyhtiön, jonka julkaisemat noin 900 teosta muodostivat neljäsosan aikansa kirjatuotannosta. Ne käsittävät etupäässä käännettyä ja alkuperäistä kaunokirjallisuutta, näytelmiä, historiallisia teoksia sekä eri alojen tietokirjallisuutta. Moskovskije vedomostin sisältöä kehitettiin ja lehti saavutti 4 500 tilaajan määrän.