stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
(202421)

| (202421) 2005 UQ513 |
| --- | --- |

Löytäminen
Löytäjät:  M. E. Brown, D. L. Rabinowitz, C. A. Trujillo
Löytöaika:  21. lokakuuta 2005
Kiertoradan ominaisuudet
Eksentrisyys:  0,145
Kiertoaika Auringon ympäri:  285,12 v.
Inklinaatio:  25,69
Fyysiset ominaisuudet
Päiväntasaajan halkaisija:  462 km
Massa:  0,886P kg 
Absoluuttinen kirkkaus:  3,4
(202421) 2005 UQ513 on cubewano, jonka absoluuttinen kirkkaus on 3,4. Tämä tarkoittaa, että se on yksi varteenotettavimmista kääpiöplaneettaehdokkaista. (202421) 2005 UQ513:n pinnalla vaikuttaisi olevan jonkin verran vesijäätä. Tällä hetkellä (202421) 2005 UQ513 on 48.7 AU:n päässä Auringosta. (202421) 2005 UQ513:n apogeum tapahtunee vuonna 2124.
Minkiön rautatieasema

Minkiön rautatieasema on Jokioisten museorautatien liikennepaikka Minkiön kylästä pohjoiseen Jänhijoen pohjoisrannalla, Jänhijoen kylän länsipuolella Jokioisten kunnassa. Rautatieaseman ympärille muodostunut Minkiön asema -niminen Kiipun kylän kulmakunta sijaitsee noin kahdeksan kilometrin päässä Jokioisten keskustaajamasta ja noin kahdeksan kilometrin päässä Humppilasta.
Asema-alueen alkuperäiset rakennukset käsittävät vuonna 1898 valmistuneen ja vuonna 1903 laajennetun pysäkkirakennuksen (64 m²) lisäksi asemapäällikön saunan (23 m²), talous- ja varastorakennuksen (43 m²) ja makasiinin (41 m²).
Historia

Minkiön rautatieaseman (lyh. Miö) asemarakennus on rakennettu vuonna 1898 samanaikaisesti Jokioisten rautatien rakentamisen kanssa. Liikennepaikan nimi on alusta alkaen ollut Minkiö, vaikka varsinainen Minkiön kylä sijaitsee noin neljä kilometriä asemalta etelään, lähellä nykyistä museorautatien Jokioisten asemaa. Puhekielessä liikennepaikkaa kutsuttiin Kiipun laituriksi. Liikennepaikalla oli päivittäistä henkilöliikennettä vuosina 1899–1951. Lipunmyynti Minkiöllä aloitettiin niinkin myöhään kuin 1930-luvun puolivälissä. Samalla asemalla avattiin myös postipysäkki, joka suljettiin vuonna 1954 matkustajaliikenteen loputtua.
Rautatien hierarkian mukaan Minkiön liikennepaikka oli aluksi laiturivaihde ja myöhemmin pysäkki. Liikennepaikka oli epäitsenäinen ja toimi Jokioisten asemapäällikön alaisuudessa. Aseman miehitys lopetettiin 1. joulukuuta 1962.
Asemarakennus ehti olla kahden sukupolven ajan Raitalan perheen koti; tämä vaihe päättyi, kun pysäkinhoitaja Paavo Raitala siirrettiin Jokioisten asemapäälliköksi, minkä yhteydessä pysäkki suljettiin. Tällöin myös alkuperäinen asemakello poistettiin tarpeettomana. Asemarakennus oli satunnaisessa käytössä kymmenen vuotta. Se oli pitkään kylmillään, mikä ei ollut hyväksi rakennukselle.
Vuonna 1972 Museorautatie Forssa–Humppila ry (nykyinen Museorautatieyhdistys) sai vuokrata rakennuksen aloittaessaan toimintaansa, mutta kiitotavaramakasiini jäi vielä Jokioisten rautatien omaan käyttöön. Vuonna 1978 molemmat rakennukset siirtyivät Jokioisten museorautatien omistukseen muiden kiinteistöjen ohella.
Asema maalattiin ennen talvisotaa vaaleaksi aikakaudella suositun tavan mukaan. Nykyinen, aivan alkuperäisen kaltainen punamulta-asu palautettiin 1980-luvun alussa ja uusittiin vuosina 2005–2006. Samoin välillä toisenmalliset aseman ulko-ovet palautettiin ennalleen museoliikenteen alkuaikoina. Rakennusten sähköistys uusittiin tässä yhteydessä, ja niihin asennettiin sähkölämmitys. Pitkistä kylmilläänoloista pahasti kärsineet tapetit uusittiin 1980-luvun lopulla alkuperäistä aikakautta vastaaviksi; aivan alkuperäisen kaltaisia ei enää ollut saatavilla, mutta tilalle hankittiin lähinnä vastaavat. Näytteet alkuperäisistä tapeteista toki säästettiin siltä varalta, että jostain löytyisi niitä vastaavaa tapettia. Sisäseinien puolipanelointi on alkuperäinen, vain maalit on uusittu. Samoin alkuperäisiä valaisimia on säilynyt useita. Samoin huomattava määrä rakennuksen alkuperäistä sähköjohdotusta säästettiin ja kunnostettiin käyttökuntoon vuonna 2021. Rakennuksen vanha sähköjohtojärjestelmä toimii osana valaistusta. Kolme replikalamppua saa virtansa vanhoista johdosta, ja jokaisella lampulla on oma virtakytkin.
Asemakello, postilaatikko, mainoskilvet ja lyhdyt ovat niin ikään museorautatien asentamia mutta alkuperäiseen aikakauteen sovitettuja. Asemakello on peräisin Äänekosken–Suolahden rautatien veturista numero 2; Minkiölle se tuli höyrysäiliöveturi ÄSR 3:n mukana.
Laajimmillaan Minkiön ratapiha käsitti kolme raidetta. Kolmas raide rakennettiin tavaran kuormausta varten vuonna 1933 ja purettiin tarpeettomana vuonna 1966.
Historia > Museorautatien Minkiön liikennepaikka

Kun rataosuus Jokioisista Minkiölle saatiin hankittua Jokioisten rautatieltä Museorautatien omistukseen, alkoi Minkiön liikennepaikan kehittyminen. Pienestä laiturivaihteesta kasvoi nopeasti koko museorautatien keskusvarikko. Alkuperäisestä kaksi raidetta käsittävästä ratapihasta on kasvanut 15-raiteinen raidekokonaisuus. Minkiön asemalle valmistui vuonna 1998 uusi vesitorni.
Asemalla sijainnut postipysäkki avattiin rajoitetussa määrin museoliikenteen alkaessa; silloinen korkein postiviranomainen eli Posti- ja lennätinhallitus myönsi tarkoitukseen oman erityistunnuksella varustetun päivämääräleimasimen, jossa oli logona tyylitelty höyryveturin ääriviivapiirros. Leimasinta säilytettiin Forssan postikonttorissa. Koeliikenteen aikana postilaatikko oli matkustajavaunun päädyssä, ja siitä postit siirrettiin Forssan postikonttorille leimattaviksi. 1980-luvulla postilaatikko uusittiin ja se siirtyi asemalle. Samalla leimasin sai nykyisen asunsa ja asemalle asennettiin jousitoiminen leimauslaite. Leimauksesta vastasi asemapäällikkö.
2000-luvun alussa postitoiminta supistui Suomen Posti Oyj:n määräyksestä: kirjeet ja kortit vain kerätään postivaunujen ja aseman laatikoista, mutta niitä ei enää leimata Museorautatien omalla leimalla paikan päällä. Leiman käyttö on loppunut. Postivaunujen LWR 51 ja LWR 160 nimikkoleimasimet eivät ole virallisia ja vaativat seurakseen aina virallisen leiman.
Historia > Kunnostustöitä

Syksyllä 2007 Minkiön aseman raiteet 1 ja 3 peruskunnostettiin osin talkootyönä ja loput palkkatyönä. Raiteen 2 vuoro tuli syksyllä 2008. Vuotta myöhemmin vuorossa olivat aseman tulovaihteet, jotka irrotettiin ja vietiin ulkopuoliseen työpajaan uusittaviksi. Paikalleen ne palasivat toukokuussa 2010.
Minkiön liikennepaikan eteläpäässä sijaitseva Kiipuntien tasoylikäytävä varustettiin puolipuomilaitoksella vuoden 2022 aikana. Puomien kääntölaitteet ovat Tanttarin (Savonranta) vanhasta tasoristeyksestä otettu. Puolipuomilaitoksen rakentamisen tavoitteena oli parantaa kyseisen tasoylikäytävän turvallisuutta. Näkyvyys Kiipuntieltä radalle on heikko Kiipun kylältä tultaessa; Jokioisista tulevat junat tulevat kuusiaidan takaa ja radan sekä tien kohtauskulma on vaikea. Tasoristeys otettiin koekäyttöön 25. toukokuuta 2023. ja varsinainen käyttöönotto tapahtui liikennekauden 2023 avajaisten yhteydessä 11. kesäkuuta 2023.
Koeliikenteen ajan postileima
Postivaunun epävirallinen leima
(15788)

| (15788) 1993 SB |
| --- | --- |
 1993 SB:n rata (sinisellä) verrattuna uloimpien planeettojen eli kaasujättiläisten (Jupiter, Saturnus, Uranus ja Neptunus) ratoihin (punaisella).
Löytäminen
Löytäjät:  I. P. Williams,  A. Fitzsimmons,  D. O'Ceallaigh
Löytöaika:  16. syyskuuta 1993
Kiertoradan ominaisuudet
Keskietäisyys Auringosta:  39,56 AU
Pienin etäisyys Auringosta:  26,78 AU
Suurin etäisyys Auringosta:  52,34 AU
Eksentrisyys:  0,323
Kiertoaika Auringon ympäri:  90889 päivää  248,84 vuotta
Inklinaatio:  1,94°
Fyysiset ominaisuudet
Läpimitta:  127 km
Pyörähdysaika:  ? h
Absoluuttinen kirkkaus:  7,7
(15788) 1993 SB on keskimäärin Neptunusta kauempana Aurinkoa kiertävä pikkuplaneetta eli transneptuninen kohde. Sen löysivät I. P. Williams, A. Fitzsimmons ja D. O'Ceallaigh vuonna 1993. Kohde kiertää Kuiperin vyöhykkeellä ja kuuluu plutinoihin. 1993 SB:n läpimitta on noin 127 kilometriä ja sen radan inklinaatio on vain noin 1,94 astetta, mikä on huomattavasti vähemmän kuin suuremmilla plutinoilla kuten 28978 Ixion, 90482 Orcus tai 134340 Pluto.
(222222)

| (222222) 2000 FK15> Löytäminen |
| --- | --- |
Löytäjät:  LINEAR
Löytöaika:  29. maaliskuuta 2000
Kiertoradan ominaisuudet
Keskietäisyys Auringosta:  2,39 AU
Pienin etäisyys Auringosta:  2,29 AU
Suurin etäisyys Auringosta:  2,49 AU
Eksentrisyys:  0,041
Kiertoaika Auringon ympäri:  1348 päivää 3,69 vuotta
Inklinaatio:  21,29°
Fyysiset ominaisuudet
Läpimitta:  2–5 km
Pyörähdysaika:  ? h
Absoluuttinen kirkkaus:  15,6
(222222) 2000 FK15 (kirjoitetaan myös (222222) 2000 FK15) on Marsin ja Jupiterin välisellä pääasteroidivyöhykkeellä Aurinkoa kiertävä pikkuplaneetta eli päävyöhykkeen asteroidi. Se löydettiin LINEAR-ohjelmalla vuonna 2000. Koska 2000 FK15:n absoluuttinen magnitudi (H) on 15,6, sen läpimitta on todennäköisesti kahden ja viiden kilometrin välillä.
Muinaisen Naran historialliset monumentit

| Muinaisen Naran historialliset monumentit |
| --- | --- |
 Tōdai-ji
Maailmanperintökohde
Sijainti:   Nara, Japani  34°40′32″N, 135°50′22″E
Tyyppi:  Kulttuurikohde
Kriteerit:  II, III, IV, VI
Tunnusnumero:  870
Valintahistoria
Valintavuosi:  1998
 Nara
Yakushi-jin itäinen pagoda.
Muinaisen Naran historialliset monumentit on Unescon maailmanperintöluettelon kohde Japanissa Naran kaupungissa. Siihen kuuluu viisi buddhalaista temppeliä, šintolainen pyhäkkö, arkeologinen alue ja metsä.
Historia

Genmei siirsi Japanin pääkaupungin Fujiwarasta Naraan vuonna 710. Nara oli valtakunnan keskus 74 vuotta, ja aika tunnetaan Nara-kautena. Uusi pääkaupunki, Heijō-kyō, valittiin huolella, ja se rakennettiin kiinalaisen Chang'anin mukaan. Heijō-kyō oli 2 500 hehtaarin laajuinen, ja siellä asui parhaimmillaan noin 100 000 asukasta. Pääkadun pohjoisosassa sijaitsi Heijō-palatsi, jonka rakennukset peittivät 120 hehtaarin alueen.
Nara-kaudella oli keisarin suunnitelmissa buddhalaisuuden levittäminen. Keisari Shōmu rakennutti jokaiseen provinssiin temppeleitä. Vuonna 745 provinssitemppeleiden keskuspaikaksi rakennettiin Naraan Tōdai-ji. Japanin pääkaupunki siirrettiin vuonna 784 Nagaokaan, josta se siirrettiin yhdeksän vuoden päästä Kiotoon Heian-kyōhon. Naran pääkaupunkialueella alettiin viljellä riisiä. Temppelit säilyivät kuitenkin kunnossa, sillä niitä arvostettiin ja ne olivat keisarillisessa suojeluksessa.
Tōdai-ji ja Kōfuku-ji tuhoutuivat tulipalossa 1180, mutta molemmat temppelit rakennettiin pian uudelleen. Kōfuku-jin rakentamiseen käytettiin perinteistä japanilaista wayō-tyyliä. Tōdai-ji sai kuitenkin vaikutteita kiinalaisperäisestä daibutsuyō-tyylistä. Naran temppeleiden arvostus väheni selvästi Muromachi-kaudella (1333–1572). Monet temppelit kärsivät pahoin tulipaloissa, ja niitä peruskorjattiin uudelleen vasta Edo-kaudella (1615–1867).
Kohteet

Unescon mukaan Naran historialliset monumentit täyttävät neljä maailmanperintöluetteloon pääsemiseksi vaadittavaa kriteeriä:
II: Naran historialliset monumentit ovat loistava esimerkki japanilaisen arkkitehtuurin ja taiteen kehittymisessä Kiinan ja Korean vaikutuksessa.
III: Japanilaisen kulttuurin kukoistaminen Nara-kaudella näkyy kaupungin arkkitehtonisessa perinnössä.
IV: Keisarillinen palatsi ja muut Naran monumenteista ovat erinomaisia esimerkkejä Itä-Aasian varhaisten kaupunkien suunnittelusta.
VI: Uskonnolliset rakennukset edustavat buddhalaisuuden ja šintolaisuuden vaikutusta.
Maailmanperintökohteeseen kuuluvat seuraavat rakennukset ja alueet:
Tōdai-ji
Kōfuku-ji
Kasugan pyhäkkö
Kasugayaman aarniometsä
Gangō-ji
Yakushi-ji
Tōshōdai-ji
Heijō-palatsi
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta muinaisen Naran historialliset monumentit Wikimedia Commonsissa
(15836)

| (15836) 1995 DA2 |
| --- | --- |
 1995DA2:n rata (sinisellä) verrattuna uloimpien planeettojen eli kaasujättiläisten (Jupiter, Saturnus, Uranus ja Neptunus) ratoihin (punaisella).
Löytäminen
Löytäjät:  Jane Luu,  David Jewitt
Löytöaika:  24. helmikuuta 1995
Kiertoradan ominaisuudet
Keskietäisyys Auringosta:  36,58 AU
Pienin etäisyys Auringosta:  33,73 AU
Suurin etäisyys Auringosta:  39,43 AU
Eksentrisyys:  0,078
Kiertoaika Auringon ympäri:  80801 päivää 221,22 vuotta
Inklinaatio:  6,55°
Fyysiset ominaisuudet
Läpimitta:  127 km
Pyörähdysaika:  ? tuntia
Absoluuttinen kirkkaus:  7,7
(15836) 1995 DA2 (kirjoitetaan myös: (15836) 1995 DA2) on Neptunuksen takana Aurinkoa kiertävä pikkuplaneetta, eli transneptuninen kohde. Se kuuluu Kuiperin vyöhykkeeseen ja on 3:4 rataresonanssissa Neptunuksen kanssa. 1995 DA2:n löysivät Jane Luu ja David Jewitt 24. helmikuuta vuonna 1995.
Museum of English Rural Life

Museum of English Rural Life
Museum of English Rural Life (MERL, Englantilaisen maalaiselämän museo) on museo lähellä Readingin keskustaa Isossa-Britanniassa. Se on Englannin kattavin museo, joka on omistettu maaseutuelämän ja maanviljelyn aiheille. Se on perustettu vuonna 1951.
Museum of English Rural Lifen kokoelmissa on esineitä, arkistoja, valokuvia ja kirjoja, jotka on jaettu lukuisiin erillisiin gallerioihin. Museon omistaa ja sitä hallinnoi Readingin yliopisto. Yhdessä Reading Museumin kanssa Museum of English Rural Life muodostaa Reading Museums Partnershipin, jota tukee Arts Council England.
Aiheesta muualla

Viralliset sivut (englanniksi)
(153591)

| (153591) 2001 SN263 |
| --- | --- |
 2001 SN263 kuineen
Löytäminen
Löytäjät:  LINEAR
Löytöaika:  20. syyskuuta 2001
Kiertoradan ominaisuudet
Keskietäisyys Auringosta:  1,99 AU
Pienin etäisyys Auringosta:  1,04 AU
Suurin etäisyys Auringosta:  2,94 AU
Eksentrisyys:  0,478
Kiertoaika Auringon ympäri:  1023 päivää  2,80 vuotta
Inklinaatio:  6,68°
Kuiden lukumäärä:  2
Fyysiset ominaisuudet
Läpimitta:  2 km
Pyörähdysaika:  3,42 h
Absoluuttinen kirkkaus:  16,9
(153591) 2001 SN263 (kirjoitetaan myös (153591) 2001 SN263) on Maan lähelle tuleva pikkuplaneetta, joka kuuluu Amor-asteroideihin. Kohde löydettiin LINEAR-ohjelmalla vuonna 2001. 2001 SN263 oli ensimmäinen Maan lähelle tuleva asteroidi, jonlla huomattiin olevan kaksi kuuta. Kuut löydettiin vuonna 2008. Pikkuplaneetan läpimitta on noin 2 kilometriä ja pyörähdysaika noin 3,42 tuntia. Kuista läheisempi kiertää noin 4 kilometrin etäisyydellä 2001 SN263:sta ja on läpimitaltaan noin 400 metriä. Kauempana kiertävä kuu kiertää noin 17 kilometrin etäisyydellä asteroidista ja on noin kilometrin läpimittainen. 2001 SN263 on lähinnä Maata sijaitseva pikkuplaneetta, jolla on kaksi kuuta. Sen etäisyys Maasta on noin 11,2 miljoonaa kilometriä.
Morgaušin piiri

Morgaušin piiri Tšuvassian kartalla.
Morgaušin piiri (ven. Морга́ушский райо́н, Morgaušski raion, tšuvassiksi Муркаш районӗ, Murkaš raionĕ) on paikallinen itsehallintoalue Tšuvassian tasavallassa Venäjällä. Vuonna 1944 perustetun piirin pinta-ala on 845 neliökilometriä ja asukkaita on 36 900 henkeä (vuonna 2008).
Piiri sijaitsee Tšuvassian luoteisosassa. Pohjoisessa se rajoittuu Mari Elin tasavaltaan, idässä Tšeboksaryn, etelässä Alikovon ja lännessä Jadrinin piireihin. Hallinnollinen keskus on Morgaušin kylä. Piiriin kuuluu 16 maalaiskuntaa.
Koillisosan kautta virtaa Volga. Muita jokia ovat Bolšoi Tsivilin sivujoet Sorma ja Bolšaja Šatma. Pinta-alasta 75 % on maatalousmaata ja 12 % metsää.
Piirin pohjoisosan läpi kulkee Moskovan ja Kazanin välinen M7-valtatie. Volgan rannalla on Iljinkan matkustajalaituri. Piirikeskuksesta Morgaušista on matkaa tasavallan pääkaupunkiin Tšeboksaryyn 47 kilometriä.
Asukkaista 98 % on tšuvasseja.
Pääelinkeino on maatalous, joka on keskittynyt maidon ja lihan tuotantoon sekä perunan ja viljan viljelyyn. Teollisuus perustuu maataloustuotannon jalostukseen ja paikallisia raaka-aineita hyödyntävään rakennustarvikkeiden valmistukseen.
Piirissä toimii kolme museota ja kaksi kansanteatteria. Paikallislehtenä ilmestyy tšuvassin- ja venäjänkielinen Çĕnterü jalavĕ.
Aiheesta muualla

Morgaušin piiri Tšuvassian tasavallan sivustolla (venäjäksi)
Alatyr •
Alatyr •
Alikovo •
Batyrevo •
Ibresi •
Jadrin •
Jaltšiki •
Jantikovo •
Kanaš •
Kanaš •
Komsomolskoje •
Kozlovka •
Krasnoarmeiskoje •
Krasnyje Tšetai •
Mariinski Posad •
Morgauši •
Novotšeboksarsk •
Poretskoje •
Šemurša •
Šumerlja •
Šumerlja •
Tšeboksary •
Tšeboksary •
Tsivilsk •
Urmary •
Vurnary
Mustajärvi (Ruovesi, Rontonmaa)

| Mustajärvi |
| --- | --- |
Valtiot:  Suomi
Maakunnat:  Pirkanmaa
Kunnat:  Ruovesi
Koordinaatit:  62°02′29″N, 23°43′28″E
Vesistöalue ja valuma-alueen tietoja
Päävesistöalue:  Kokemäenjoen vesistö (35)
Valuma-alue:  Karjulanjoen valuma-alue (35.36)
Laskuoja:  Mustaoja 
Järvinumero:  35.365.1.003
Mittaustietoja
Pinnankorkeus:  161,8 m  
Rantaviiva:  7,032 km  
Pinta-ala:  34,291 ha  
Saaria:  7 
 fiMustajärvi 
Mustajärvi  on Pirkanmaalla Ruovedellä Rontonmaan kylän lähellä sijaitseva järvi, joka kuuluu Kokemäenjoen vesistöön.
Maantietoa

Järven pinta-ala on 34 hehtaaria ja se on 1,7 kilometriä pitkä ja 500 metriä leveä. Järvellä on kartan mukaan 7 saarta. Sen rantaviivan pituus on 7,0 kilometriä.
Vesistösuhteet

Järvi sijaitsee Kokemäenjoen vesistössä (vesistöaluetunnus 35) Näsijärven–Ruoveden alueen (35.3) Karjulanjoen valuma-alueella (35.36), jonka Mustajoen valuma-alueeseen (35.365) se kuuluu. Järven vedenpinnan korkeus on 161,8 metriä mpy.
(15789)

| (15789) 1993 SC |
| --- | --- |
 1993 SC:n rata (sinisellä) verrattuna uloimpien planeettojen eli kaasujättiläisten (Jupiter, Saturnus, Uranus ja Neptunus) ratoihin (punaisella).
Löytäminen
Löytäjät:  I. P. Williams,  A. Fitzsimmons,  D. O'Ceallaigh
Löytöaika:  17. syyskuuta 1993
Kiertoradan ominaisuudet
Keskietäisyys Auringosta:  39,76 AU
Pienin etäisyys Auringosta:  32,26 AU
Suurin etäisyys Auringosta:  47,26 AU
Eksentrisyys:  0,189
Kiertoaika Auringon ympäri:  91577 päivää  250,72 vuotta
Inklinaatio:  5,15°
Fyysiset ominaisuudet
Läpimitta:  328 km
Pyörähdysaika:  ? h
Absoluuttinen kirkkaus:  6,9
Albedo:  0,022
(15789) 1993 SC on Neptunusta kauempana Aurinkoa kiertävä pikkuplaneetta eli transneptuninen kohde. Se kiertää Kuiperin vyöhykkeellä ja kuuluu plutinoihin. Kohteen löysivät I. P. Williams, A. Fitzsimmons ja D. O'Ceallaigh vuonna 1993. 1993 SC:n läpimitta on noin 328 kilometriä ja albedo noin 0,022. Koska 1993 SC:n radan inklinaatio on vain noin 5,15 astetta, niin se sijaitsee 1993 SB:n tapaan paljon lähempänä ekliptikaa kuin monet suuremmat plutinot kuten 28978 Ixion, 90482 Orcus tai 134340 Pluto.
Musta lista (sähköposti)

Mustat listat ovat suosittu tekniikka roskapostin suodatuksessa. Käytännössä kaikissa sähköpostipalvelimissa on sisäänrakennettu tuki pääsylistoille, joilla ylläpitäjä voi kieltää sähköpostia tietyiltä palvelimilta tai lähettäjiltä. Nykyisin yhä suositumpi ratkaisu ovat myös erilaiset DNS-palvelimien pohjalta toimivat dynaamiset mustat listat, joissa sähköpostipalvelin tekee usein etäällä olevalta palvelimelta reaaliajassa tarkistuksen.
Asioita, joiden perusteella voidaan suodattaa, ovat esimerkiksi
Yhteyttä ottavan koneen lähdeosoite ja DNS-nimi
HELO/EHLO-käskyssä annettu yhteydenottajan nimi
MAIL FROM:<>-käskyssä annettu sähköpostin lähdeosoite
RCPT TO:<>-käskyssä annettu sähköpostin kohdeosoite
Sähköpostin otsaketiedot
Sähköpostin kirjekuoren lähettäjä
Sähköpostin kirjekuoren vastaanottaja
Sähköpostia välittäneiden palvelinten leimat (Received:-rivit)
Sähköpostin sisältötiedot
Viestissä mainittu URL
Viestissä mainittu sähköpostiosoite
Viestin sisältämä tiedostoliite
Kiinteät listat

Kiinteät listat ovat varsin staattinen ratkaisu, eivätkä sen takia usein kovinkaan tehokas. Roskapostin lähettäjät vaihtavat jatkuvasti palvelimia ja lähettäjän osoitteetkin ovat useimmiten satunnaisia.
DNS-pohjaiset listat

DNS-pohjaisia listoja on toimintaperiaatteeltaan monia erilaisia:
Kotikoneita ja asiakasliittymiä listaavia
Roskapostiansoihin lähettäneitä palvelimia
Tunnettuja matopalvelimia
Tunnettuja roskapostin lähettäjiä
Tunnettuja roskapostin tukijoita
Tunnettuja roskapostissa mainostettuja www-resursseja
Tunnettuja vastauksia roskapostiin kerääviä sähköpostiosoitteita
Aiheesta muualla

The Spamhaus Project
The NordSpam Project
Mustajõgi (Narva)

| Mustajõgi |
| --- | --- |

Maat:  Viro
Maakunnat:  Itä-Virumaa
Kunnat:  Narva-Jõesuun kaupunki, Alutagusen kunta
Vesistöalue ja valuma-alueen tietoja
Päävesistöalue:  Narvanjoen vesistöalue
Valuma-alue:  Mustajõen valuma-alue
Pinta-ala:  399,9 km² 
Yhtyy:  Narvanjoki
Joen uoman kohteita
Alkulähde:  Peen-Kirjakjärv
 :  59°14′53″N, 27°35′7″E 
Laskupaikka:  Mustajõe, Narvanjoki  (40 km suistosta)
 :  59°15′23″N, 27°55′7″E 
Mittaustietoja
Lähdekorkeus:  42,4 m mpy. 
Laskukorkeus:  30 – 25 m mpy.
Korkeusero:  16 m
Pituus:  32,2 km 
Kaltevuus:  0,5 m/km
Muuta
Mustajõgi (vir. Mustajõgi, Kirjaku peakraav, Tamme peakraav) on Viron Narva-Jõesuun kaupungissa ja Alutagusen kunnassa Itä-Virumaalla virtaava lyhyt joki. Joki yhtyy Narvanjokeen sen vasemmalta puolelta ja sen puolivälissä eli noin 37 kilometriä Peipsijärven luusuasta alaspäin.
Joen kulku

Joen kulkuun on perkauksilla ja oikaisuilla vaikutettu suuresti, mikä johtuu alueen öljyliuskeen louhinnasta ja lämpövoimalaitoksen toiminnasta. Joki saa alkunsa Kurtnan järvialueelta Peen-Kirjakjärvestä. Jo muutaman sadan metrin jälkeen joen uoma muuttuu suoraksi valta-ojaksi, joka seuraa rautatien raidetta pari kilometriä koilliseen, sitten kääntyy saman verran etelään ja seuraa siellä toista kilometriä toista raidetta kaivantoalueen reunalle. Silloin joki saapuu Puhatu soon pohjoislaidalle, jota se seuraa hetken. Joen uoma on täällä käännetty suoraan pohjoiseen ja tässä suunnassa se jatkaa viisi kilometriä. Nyt joki saavuttaa alkuperäisen uomansa, missä sen mutkitteleva luonnollinen kulku jatkuu itään päin. Joki yhtyy Narvanjokeen Mustajõen kylän ja sen läheisen Eestin lämpövoimalaitoksen luona.
Mustajõen valuma-alue

Mustajõen valuma-alueen latva-alueella sijaitsee Kurtnan järvialue, jossa kulkee vedenjakaja Voka jõen suuntaan pohjoisessa. Järvialueen järvet on yhdistetty toisiinsa yhdysojilla, joilla ne on liitetty kiinteästi Mustajõen valuma-alueeseen. Yhdistettyjä järviä ovat Kirjakjärv, Peen-Kirjakjärv, Konsu järv, Ahvenjärv, Särgjärv, Räätsma järv, Nõmme järv, Mustjärv, Niinisaare järv ja ehkä vielä Suurjärv toisen laskuojan kautta. Järviin on vielä johdettu Raudi kanal, joka alkaa kauempana Mäetagusen itäpuolelta. Järvialueen itäpuolella olevan kaivantoalueen kautta laskee Riiasoo kraavi, johon on johdettu Nootjärven ja Aknajärven laskuojat. Kaivantoalueen sadevesien keräämiseksi alueella risteilee lukuisia ojia, jotka on liitetty Mustajõen uomaan sen eri kohdissa.
Aiheesta muualla

Kurtna järvestik (viroksi) (suom. Kurtnan järvisalue)
Museu do Fado

Museu do Fado
Museu do Fado (Fadomuseo) on Lissabonissa, Portugalissa toimiva fadolle omistettu museo. Se avattiin vuonna 1998.
Museu do Fadossa on pysyvä näyttely ja tilapäisiä näyttelyitä, dokumenttikeskus sekä auditorio, jossa järjestetään säännöllisiä tapahtumia. Museossa on esineitä, jotka ovat kuuluneet sadoille fadon historiaa tehneille ja todistaneille henkilöille. Vuonna 2009 Museu do Fado sai palkinnon Amália Rodrigues -järjestöltä ja Portugalin museoseuran (APOM) kunniamaininnan "parhaana portugalilaisena museona".
Aiheesta muualla

Viralliset sivut (englanniksi), (portugaliksi)
Metsänvartija

Metsänvartijan hihamerkki Valko-Venäjällä.
Metsänvartija on valan vannonut toimihenkilö, joka valvoo omassa "valvontapiirissään", ettei luvatonta metsänkaatoa ja metsästystä pääse tapahtumaan.