stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Alberto Claramunt

Alberto Claramunt (s. 1973 Seinäjoki) on suomalainen toimittaja, joka työskenteli vuosina 2013–2021 kokoomuksen pää-äänenkannattajan Nykypäivän ja sen verkkoversion Verkkouutisten päätoimittajana. Syksyllä 2021 Claramunt siirtyi AlfaTV-kanavan verkkosisältöjohtajaksi. Lokakuussa 2022 hän siirtyi Kauppalehteen politiikan toimittajana.
Claramunt kirjoitti ylioppilaaksi Kurikan lukiosta vuonna 1992 ja opiskeli politiikan tutkimusta Tampereen yliopistossa. Vuodesta 1999 lähtien hän työskenteli toimittajana Kauppalehdessä, Aamulehdessä sekä Kalevassa. Ennen Nykypäivän päätoimittajaksi nimittämistään Claramunt työskenteli lehden toimituspäällikkönä. Hänen valittiin päätoimittajaksi maaliskuussa 2013 tehtävästä luottamuspulan vuoksi erotetun Tapani Mäkisen tilalle.
Alberto Claramuntin isä on kotoisin Kataloniasta.
Maljojen kahdeksan

Rider-Waite-Smith tarot-pakan Maljojen kahdeksan
Maljojen kahdeksan on tarot-pakan pienen arkanan kortti.
Rider-Waite-Smith-pakan kortin etualalla on pinottuna kahdeksan maljaa. Asetelmasta päätellen yksi maljoista puuttuu. Taustalla näkyy synkkä ja kivikkoinen rantamaisema. Taivaalla näkyy kuu. Tuntematon hahmo on kävelemässä pois maljojen luota. Hän on pukeutunut kaapuun ja pitää kädessään sauvaa.
George Adamski

| George Adamski |
| --- | --- |

Henkilötiedot
Syntynyt: 17. huhtikuuta 1891
Kuollut: 23. huhtikuuta 1965
Kirjailija
Esikoisteos:  Pioneers of Space: A Trip to the Moon, Mars and Venus 1949
Aiheesta muualla
www.gafintl-adamski.com
Löydä lisää kirjailijoitaKirjallisuuden teemasivulta
George Adamski (17. huhtikuuta 1891 – 23. huhtikuuta 1965) oli puolalaissyntyinen yhdysvaltalainen kirjailija, joka tuli tunnetuksi matkakuvauksistaan lentävien lautasten kyydissä, tarinoista matkoistaan Marsiin ja Venukseen sekä esittelemistään lentävien lautasten kuvista. 1930-luvulla Adamski muun muassa perusti Kaliforniaan esoteeris-kristillisen luostarin.
Adamski syntyi Puolassa, mutta muutti New Yorkiin alle kaksivuotiaana.
Adamski tuli tunnetuksi yhdessä Desmond Leslien kanssa kirjoittamansa kirjan Flying Saucers Have Landed (1953) ansiosta. Kirjassa oli myös kuvia lentävistä lautasista. Alun perin Adamskin oli tarkoitus julkaista scifi-kirjoja. Ensimmäinen hänen nimissään julkaistu oli Lucy McGinnisin haamukirjoittama Pioneers of Space  vuodelta 1949. Vuonna 1955 ilmestynyt mutta totena esitetty Olen ollut lentävällä lautasella on olennaisesti sama tarina.
Teokset

George Adamski & Desmond Leslie: Lentävät lautaset - onko niitä?  (Flying Saucers Have Landed, 1953)  Vimana, 1962.
Inside the space ships, suom. Olen ollut lentävällä lautasella, suom. Tuulikki Ritama, Vimana 1962
Kirjallisuutta

Klass, Philip (1983). UFOs: The Public Deceived. Prometheus Books. ISBN 0-87975-322-6
James W. Moseley & Karl T. Pflock (2002). Shockingly Close to the Truth: Confessions of a Grave-Robbing Ufologist. Prometheus Books. ISBN 1-57392-991-3
Häyry, Heta & Karttunen, Hannu & Virtanen, Matti (toim.): Paholaisen asianajaja: Opaskirja skeptikolle.  (Ursan julkaisuja 38)  Helsinki: Tähtitieteellinen yhdistys Ursa, 1989.  ISBN 951-9269-48-7  Teoksen verkkoversio.
Peebles, Curtis (1994). Watch the Skies! A Chronicle of the Flying Saucer Myth. Smithsonian Institution. ISBN 1-56098-343-4
Edwards, Frank, Lentävien lautasten arvoitus, suom. Seppo Harjulehto, Otava 1968
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta George Adamski Wikimedia Commonsissa
Adamski Foundation
George Adamski biography (Arkistoitu – Internet Archive)
Skeptical critique of Adamski's claims as untenable (Arkistoitu – Internet Archive)
Straith letter
| Auktoriteettitunnisteet  |
| --- | --- |
Kansainväliset:  FAST  ISNI  VIAF  WorldCat 
Kansalliset:  Ranska  BnF data  Saksa  Israel  Belgia  Yhdysvallat  Japani  Tšekki  Korea  Alankomaat  Puola 
Tieteilijät:  CiNii 
Henkilöt:  DDB  Trove
Maljojen kymmenen

Rider-Waite-Smith tarot-pakan Maljojen kymmenen
Maljojen kymmenen on tarot-pakan pienen arkanan kortti.
Rider-Waite-Smith-pakan kortissa on toisiaan syleilevä pariskunta sekä iloisesti tanssivat kaksi lasta. Taustalla on vehreä maalaismaisema. Kaiken tämän yläpuolella säteilee kymmenen maljaa, jotka muodostavat taivaalle sateenkaaren.
Hyönteismyrkky

Hyönteistorjunta-aineiden levitystä.
Hyönteismyrkky eli insektisidi on hyönteisten torjuntaan käytetty aine. Useimmat nykyään käytössä olevat hyönteismyrkyt ovat hermomyrkkyjä, joita on vaikutusmekanismin perusteella useita ryhmiä. Keskeisimmät ryhmät ovat organofosfaatit kuten malationi ja dimetoaatti, klooratut hyönteismyrkyt kuten DDT ja lindaani, sekä kasvikunnasta saadut hyönteismyrkyt tai niiden perusteella kehitetyt synteettiset aineet, kuten pyretriinit ja pyretroidit, nikotiini ja neonikotinoidit, sekä rotenoidit.
Hyönteismyrkkyjen historia

Jo Ebersin papyrus noin 1500 eaa. mainitsee aineita, joilla voi torjua kirppuja. Homeros kertoo Odysseuksen polttaneen rikkiä puhdistaakseen talon. Sekä Rooman keisarikunnassa että Kiinassa käytettiin varhain rikkiä ja arseenia sisältäviä aineita hyönteisten hävittämiseen. 1600-luvulla tiedetään arsenikkia käytetyn hunajaan sekoitettuna hyönteisten hävittämiseen ja tupakkaa kosketusmyrkkynä. 1900-luvulle saakka hyönteisten hävittämiseen käytettiin erittäin myrkyllisiä aineita ja myös käyttötavat olivat vaarallisia, mm. sinihappoa (syaanivetyä) ja rikkihiiltä käytettiin fumigantteina eli ilmaan haihtuvina aineina. Orgaanisten hyönteismyrkkyjen nopea kehitys syrjäytti arseeniin ja muihin epäorgaanisiin aineisiin perustuvat myrkyt 1900-luvun puolivälissä. Sveitsiläinen Paul Müller huomasi jo 1800-luvulla syntetisoidun DDT:n olevan hyvin tehokas mm. kärpäsiä ja hyttysiä vastaan. Se otettiin hyönteismyrkkynä käyttöön 1942, ja lindaani keksittiin pian sen jälkeen. Toisaalla Saksassa keksittiin organofosfaatit 1930-luvun lopussa, ja niistä kehitettiin sekä tehokkaita hyönteismyrkkyjä että taistelukaasuja. Ensimmäinen maataloudessa käytetty organofosfaatti oli parationi. Luonnon pyretriinejä päivänkakkaran sukuisista kasveista oli käytetty vuosisatoja kasviuutteina, mutta vaikuttavat aineet eristettiin 1900-luvulla ja synteettisiä pyretroideja kehitettiin 1970-luvulta alkaen. Samoin erittäin myrkyllisestä nikotiinista kehitettiin useita paremmin hyönteismyrkyksi soveltuvia neonikotinoideja 1970-luvulta alkaen.
Hyönteismyrkkyjen kehittämistavoitteet

Hyönteiset ovat olleet suuri kiusa sekä taloudellisesti että hygieenisesti, ja niitä vastaan on eri kulttuureissa käytetty varsin vaarallisiakin aineita. Systemaattisen tieteellisen kehitystyön tavoitteena on kuitenkin ollut löytää sellaisia vaikutusmekanismeja, jotka kohdistuisivat vain hyönteisiin, mutta eivät ihmisiin ja kotieläimiin. Koska keskeisimmät elintoiminnot ovat eri lajeilla periaatteessa melko samanlaisia, löytäminen ei ole ollut aivan helppoa. Ensimmäinen suuri lupaus näytti olevan DDT, joka on ihmiselle lähes myrkytön, koska se ei imeydy. Se todella olikin suuri edistysaskel ja sillä pystyttiin tehokkaasti vähentämään toisen maailmansodan aikana täiden levittämää pilkkukuumetta ja hyttysten levittämää malariaa. Keksinnön merkitystä osoittaa se, että Paul Müller sai siitä Nobelin palkinnon. Vähäisestä välittömästä myrkyllisyydestä seurasi kuitenkin aineen täysin holtiton käyttö. Se aiheutti erilaisia ekologisia haittoja alkaen lintujen kuolemista ja lisääntymishäiriöistä kalanpoikasten kuolemiseen hyönteisravinnon puutteeseen pienissä puroissa. Toisaalta DDT:stä luopuminen johti Yhdysvalloissa myrkytyskuolemien selvään lisääntymiseen, kun se korvattiin myrkyllisemmillä organofosfaateilla. Uudemmilla organofosfaateilla on saavutettu osittainen myrkyllisyysero hyönteisten ja nisäkkäiden välillä siihen perustuen, että esim. malationi ei ole itse myrkyllinen, vaan siitä hyönteisissä nopeasti muodostuva ja hitaasti hajoava malaoksoni. Ihmisessä ja muissa nisäkkäissä malaoksonia muodostuu malationista hitaasti, ja se hajoaa nopeasti, mikä vähentää aineen myrkyllisyyttä nisäkkäille ratkaisevasti. Myös uudemmat hyönteismyrkyt kuten pyretroidit ovat ihmisille melko myrkyttömiä
Organofosfaatit

Organofosfaattien myrkkyvaikutus perustuu siihen, että ne estävät hermostossa ja lihaksissa asetyylikoliiniesteraasi-entsyymiä, joka pilkkoo asetyylikoliinia. Tämä taas on hermoston välittäjäaine, jota vapautuu hermopäätteestä seuraavan hermosolun pinnalla oleville reseptoreille tai hermo-lihasliitoksessa oleville reseptoreille. Jos asetyylikoliini ei hajoa normaalisti, seuraa hermon tai lihaksen ylikiihottuminen, joka näkyy mm. kouristuksina, syljenerityksen lisääntymisenä ja monina keskushermoston ja autonomisen hermoston oireina. Suuret annokset aiheuttavat kuoleman hengityksen lamaantumisen, limanerityksen ja keuhkoputkien supistuksen aiheuttaman tukehtumisen seurauksena. Aineet imeytyvät helposti iholta ja myös hyönteisten kitiinikuoren läpi ja ne ovat siksi tehokkaita hyönteismyrkkyjä.
Organofosfaatit ovat tällä hetkellä Suomessa lähinnä ammattikäytössä. Eniten käytetään dimetoaattia, malationia ja organofosfaattien kanssa samoin vaikuttavaa karbamaattia metiokarbia.
Klooratut hyönteismyrkyt

DDT:n aiheuttaman suuren innostuksen vallitessa syntetisoitiin 1940-luvulta alkaen useita kloorattuja hyönteismyrkkyjä kuten metoksikloori, lindaani, klordaani, endriini, aldriini, dieldriini ja heptakloori. Lindaania lukuun ottamatta ne eivät koskaan yleistyneet Suomessa. Metoksikloori ja DDT ovat nisäkkäille varsin myrkyttömiä, mutta muut klooratut hyönteismyrkyt ovat varsin tai hyvin myrkyllisiä. Lisäksi ne kaikki ovat rasvaliukoisa ja hyvin pysyviä, minkä takia ne kertyvät ympäristön eliöissä ns. ravintopyramidin mukana. Ravinnon rasvojen mukana ne imeytyvät myös ihmiseen. Siksi niistä on 1970-luvulta alkaen pyritty eroon ja useimmat on kielletty (ks. jäljempänä). DDT on käytössä malarian torjunnassa eräissä trooppisissa maissa ja lindaani on rajoitetussa käytössä. Suomessa pitoisuudet ympäristössä ja ihmisissä ovat nykyään erittäin pieniä.
Pyretriinit ja pyretroidit

Pyretriinit ovat seos krysanteemisuvun kasveissa esiintyviä luonnon omia myrkkyjä. Niitä on käytetty vuosisatoja kasveista uutettuina hyönteismyrkkyinä, mutta niillä on kaksi ongelmaa. Pyretriinit ovat varsin herkistäviä aineita, ja siksi ne aiheuttavat allergisia reaktioita, ihottumia ja astmaa. Toiseksi ne hajoavat hyvin nopeasti auringonvalon vaikutuksesta. Siksi on pyritty kehittämään vähemmän allergisoivia ja luonnossa kestävämpiä aineita, joita ovat mm. permetriini, sypermetriini, deltametriini ja fenvaleraatti. Ihmisen ihon läpi aineet imeytyvät huonosti ja ne hajoavat elimistössä nopeasti, joten myrkyllisyys on vähäinen eivätkä ne ole kertyviä. Ne ovat varsin kalliita, jonka takia ammattikäyttö on vähäisempää ja niitä käytetään yleisemmin kotien ja harrastuspuutarhojen hyönteismyrkkyinä. Niitä käytetään myös loisten kuten täiden torjuntaan. Pyretriiniseos on sallittu myös luomuviljelyssä.
Nikotiini ja neonikotinoidit

Nikotiinia on aikaisemmin käytetty lähinnä kasvihuoneissa hyönteismyrkkynä, mutta se on erittäin hankala ja myrkyllinen käytössä suuren haihtuvuutensa ja lyhyen vaikutuksensa takia, ja se aiheuttaa helposti työntekijöiden myrkytyksiä. Siksi käyttö on teollisuusmaissa jokseenkin loppunut. Kemiallisesti syntetisoituja johdoksia on pyritty kehittämään 1970-luvulta alkaen tavoitteena vähäisempi myrkyllisyys ihmisille ja pidempi vaikutusaika. Näitä neonikotinoideja ovat mm. imidaklopridi, nitenpyraami ja asetamipridi. Niitä käytetään mm. rypsin siemenien peittaamiseen, niin että hyönteiset eivät syö kasveja heti niiden taimien noustua maan pinnalle. Niiden myrkyllisyyttä ihmiselle pidetään vähäisenä, ja esim. itsemurhayritysten kuolleisuus on vähäinen. Viime aikoina niiden on väitetty aiheuttaneen mehiläiskuolemia, ja joissakin olosuhteissa haittoja on osoitettu mm. kimalaisilla. Mehiläisten viime vuosien huonon menestyksen osalta neonikotinoidien osuutta ei ole toistaiseksi pystytty näyttämään toteen. Laajempi kysymys on kuitenkin se, tehdäänkö sama virhe kuin DDT:n kohdalla, eli aineita käytetään holtittomasti, jolloin haitat tulevat suuremmiksi kuin hyödyt.
Rotenoidit

Suomessa vähän tunnettu luonnosta saatava myrkkyryhmä on rotenoidit, joita saadaan derrisjuuri (Derris elliptica) -kasvista ja sen sukulaiskasveista. Rotenoideja on käytetty paitsi hyönteismyrkkyinä, myös mm. kalastukseen pienissä lammissa, koska ne ovat kaloille hyvin myrkyllisiä ja halvaantuneet kalat voidaan poimia veden pinnalta.
Suomessa kiellettyjä hyönteistorjunta-aineita

Toksafeeni (1969)
Endriini (1969)
Aldriini ja dieldriini (1972)
Klordaani (1972, puunsuojakemikaalina 1994)
DDT (1976)
Heptakloori (1996)
Mireksi (2002, ei koskaan käytetty Suomessa)
Klordekoni (2007, ei koskaan käytetty Suomessa)
Lindaani (2007, rajoituksia alkaen 1971)
Useat aineet olivat Suomessa poistuneet tai poistumassa käytössä jo ennen kieltämistä.
Aiheesta muualla

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
THL - Torjunta-aineet
Allergia-, Iho- ja Astmaliitto ry: Hyönteiskarkotteet
Borkou

Borkou on yksi Tšadin 22 hallinnollisesta alueesta. Sen pinta-ala on 260 000 neliökilometriä eli suurin Tšadin hallinnollisista alueista. Se sijaitsee maan pohjoisosassa, Saharan kaakkoisreunalla, Tibestivuoristosta etelään ja Ennedin ylängöstä länteen. Alue on enimmäkseen hiekka-aavikkoa ja sen vesistöt laskevat maanalaisesti Tšadjärveen.
Borkoussa oli vuonna 2009 noin 94 000 asukasta. Sen pääkaupunki on Faya-Largeau. Valtaosa väestöstä on nomadisia ja puolinomadisia tedoja, arabeja ja berberejä. He saavat elantonsa viljelemällä keitaissa taateleita, ohraa ja vihanneksia ja kasvattamalla kameleita, aaseja ja vuohia.
Historiallisesti Borkou oli islaminuskoisen Wadain sulttaanikunnan vasallivaltio. Ranska julisti alueen siirtomaakseen 1899 yhteisymmärryksessä englantilaisten kanssa, mutta alisti sen hallintaansa vasta vuosina 1913–1914. Tšad itsenäistyi 1960, mutta ranskalaiset lähtivät Borkousta ja sen naapurialueilta vasta 1965, sillä alueella oli vaikea pitää järjestystä. Vuoden 2008 hallintouudistuksessa Borkou irrotettiin entisestä Borkou-Ennedi-Tibestin alueesta itsenäiseksi hallinnolliseksi yksiköksi.
Maljojen ritari

Rider-Waite-Smith tarot-pakan Maljojen ritari
Maljojen ritari on tarot-pakan pienen arkanan kortti.
Rider-Waite-Smith-pakan kortissa ritari ratsastaa valkoisella hevosella pitäen samalla kuppia kädessään. Hän on pukeutunut haarniskaan, jonka yllä on kaloilla ja aalloilla koristeltu viitta. Hän on pukeutunut haarniskaan, jonka yllä viitta, joka on koristeltu kalakuvilla, veden, tietoisuuden ja luovuuden symbolilla. Kypärä ja saappaat ovat siivekkäät, mikä symboloi aktiivista ja luovaa mielikuvitusta ja arvostusta kauniita asioita kohtaan.
Granaattiomenamehu

Granaattiomena
Granaattiomenamehu on granaattiomenoista valmistettua mehua. Mehua käytetään ruoanlaitossa sekä tuoremehuna että tiivistettyä siirappia, erityisesti persialaiseen ruokaan.
Aziza Mustafa Zadeh

Aziza Mustafa Zadeh
Aziza Mustafa Zadeh (azer. Əzizə Mustafazadə; s. 19. joulukuuta 1969 Baku Azerbaidžan) on alun perin Azerbaidžanista kotoisin oleva, noin vuodesta 1987 Saksassa asunut jazz-pianisti ja laulaja. Hänen musiikissaan kuulee paljon azerbaidžanilaisia vaikutteita.
Historia

Mustafa Zadeh syntyi Azerbaidžanin pääkaupungissa Bakussa. Hänen isänsä, Vaqif, oli pianisti ja säveltäjä, ja tuli tunnetuksi, kun sekoitti jazzia azerbaidžanilaiseen perinteiseen musiikkityyliin muğamiin. Mustafa Zadeh’n äiti oli klassisesti koulutettu laulaja. Mustafa Zadeh soitti klassista pianoa nuorena ja nautti erityisesti Johann Sebastian Bachin ja Chopinin sävellyksistä. Hänen improvisointikykynsä huomattiin jo nuorena. Kun hänen isänsä kuoli, hänen äitinsä luopui omasta laulajanurastaan ja alkoi panostaa tyttärensä musiikillisiin lahjoihin.
Mustafa Zadeh jakoi 17-vuotiaana vuonna 1987 Thelonious Monk -pianokilpailussa kolmannen tilan amerikkalaisen Matt Cooperin kanssa. Hän soitti Monkin sävelmiä muğam-tyylisesti. Suunnilleen samoihin aikoihin hän muutti äitinsä kanssa Saksaan. Sen jälkeen hän on levyttänyt useita levyjä myös tunnettujen artistien, kuten Al Di Meola, Stanley Clarke, Omar Hakim, ja Bill Evans.
Levyjulkaisut

Aziza Mustafa Zadeh (1991)
Always (1993)
Dance of Fire (1995)
Seventh Truth (1996)
Jazziza (1997)
Inspirations – Colors & Reflections (2000)
Shamans (2002)
Contrasts (2006)
Aiheesta muualla

Aziza Mustafa Zadeh’n viralliset sivut
| Auktoriteettitunnisteet  |
| --- | --- |
Kansainväliset:  ISNI  VIAF  WorldCat 
Kansalliset:  Ranska  BnF data  Saksa  Yhdysvallat  Tšekki 
Taiteenala:  MusicBrainz 
Henkilöt:  DDB 
Muut:  Europeana
Maljojen kuningatar

Rider-Waite-Smith tarot-pakan Maljojen kuningatar
Maljojen kuningatar on tarot-pakan pienen arkanan kortti.
Rider-Waite-Smith-pakan kortissa kuningatar istuu valtaistuimella. Kädessään hänellä on kultainen malja, jota koristavat enkelien muotoiset kahvat. Valtaistuimellaan on koristeltu merenneitojen, kalojen ja simpukankuorien kuvilla. Meri ja kalat symboloivat alitajuntaa, ja vesi edustaa tunteita, henkeä ja havaintoa. Hänen ympärillään on kirkas, pilvetön taivas ja tyyni meri.
Karl Adaridi

August Kore (Karl) Mihajlovič Adaridi (29. elokuuta 1859 Pietari – 1940 Pariisi) oli venäläinen kenraaliluutnantti.
Adaridi kuului Käkisalmen seudulle kotiutuneeseen sukuun. Hän kävi Nikolajeffin sotainsinööriakatemian ja tuli upseeriksi Semjonoffin kaartiin. Käytyään yleisesikunta-akatemian hänet komennettiin yleisesikuntaan, jossa hän eteni urallaan nopeasti. Venäjän—Japanin sodan aikana hän toimi rykmentin komentajana ja ansioidensa johdosta hänet ylennettiin tällöin kenraalimajuriksi. Ensimmäisen maailmansodan aikana hän oli divisioonan komentajana. Adaridi omasi Suomen kansalaisoikeudet ja hän vietti useita kesiä Suomessa.
Adaridi jäi eläkkeelle Venäjän armeijasta vuonna 1915 ja Venäjän vallankumouksen jälkeen hän muutti asumaan Suomeen vuonna 1919. Suomessa Adaridi oli kymmenen vuotta Pohjoismaiden Yhdyspankissa ranskankielen ja saksankielen kirjeenvaihtajana. Adaridi käsitteli 1920-luvulla julkaistuissa kirjoituksissaan erilaisia sodankäyntimuotoja ja sotataidon historiaa. Hänen venäjän, saksan ja ruotsin kielillä julkaistuja teoksiaan käännettiin myös suomen kielelle.
1930-luvun lopulla Adaridi muutti Ranskaan ja asui sitten Pariisissa. jossa hän kuoli 82-vuotiaana vuonna 1940.
Suomennetut teokset

Nimellä K. Adaridi:
Sotataidon historia 1, Vanha ja keskiaika. Otava 1920
Sotataidon historia 2, Kustaa Aadolfin, Ludvig XIV:n ja Fredrik Suuren aika. Otava 1920
Strategian pääpiirteet: 38 asemaluonnosta. Otava 1920
Taktillisten tehtäväin ratkaiseminen kartoilla ja maastossa : sotaleikki : kenttäkävelyt ja kenttäratsastukset;  käsikirjoituksesta suomentanut J. Koivistoinen. Upseerin käsikirjasto 7. Otava 1920
Sotataidon historia 3, Ranskan vallankumouksen ja Napoleonin aikakausi. Otava 1921
Taktillisia tehtäviä; kirj. K. Adaridi ja Paul von Gerich; käsikirjoituksesta suom. Nils Hernberg. Upseerin käsikirjasto 10. Otava 1921
Maailmansodan opetukset. Otava 1922
Sotataidon historia 4, Viime aikojen huomattavimmat sodat. Otava 1922
53 esimerkkiä sotahistoriasta. Upseerin käsikirjasto 21. Otava 1923
Suomi sotanäyttämönä: sotilasmaantieteellinen yleiskatsaus. Otava 1923
Konekiväärien taktillinen käyttö; suom. Oiva Linturi. Upseerin käsikirjasto 23. Otava 1925
Sissitoiminta; suom. Oiva Linturi. Upseerin käsikirjasto 31. Otava 1925
Kirjallisuutta

Viacheslav Nikitin : Suomen armeijan venäläinen perintö: tsaarin upseerit ja itänaapurin kalusto Suomen puolustusvoimissa 1918-1948; suomentanut Mirko Harjula.  Minerva Kustannus Oy, Helsinki 2018. ISBN 9789523127067
Aiheesta muualla

Osmo Katainen. Kenraali Adaridi v. 1925 : Suomi kuin luotu sissitoimintaa varten, Rajamme vartijat, 1.3.1981, nro 3, s. 14, Kansalliskirjaston digitaaliset aineistot
Karl Adaridin lehtiartikkeleita:
Napuen taistelu : Sotatieteellis-historiallinen tutkielma, Suom. K:lle kirj. kenraali K. Adaridi, Suomen Kuvalehti, 10.7.1920, nro 27, s. 4, Kansalliskirjaston digitaaliset aineistot
Sosialisointia IX:llä ja XI:llä vuosisadalla, Helsingin Sanomat, 23.6.1934, nro 166, s. 18, Kansalliskirjaston digitaaliset aineistot
Kriget och det ekonomiska livet, Kontorsvärlden : tidning för kontoret och affärsmannen, 1.3.1934, nro 3, s. 12, Kansalliskirjaston digitaaliset aineistot
Andra femårsplanen, Kontorsvärlden : tidning för kontoret och affärsmannen, 1.12.1934, nro 10, s. 14, Kansalliskirjaston digitaaliset aineistot
Sovjet-Rysslands industri och järnväger i andra femårsplanen, Kontorsvärlden : tidning för kontoret och affärsmannen, 1.1.1935, nro 2, s. 6, Kansalliskirjaston digitaaliset aineistot
Sovjet-Rysslands inrikeshandel, Köpmannen : organ för Finlands svenskspråkiga minuthandlare, 1.2.1935, nro 2, s. 16, Kansalliskirjaston digitaaliset aineistot
Abessinien som ekonomisk faktor, Kontorsvärlden : tidning för kontoret och affärsmannen, 01.01.1936, nro 2, s. 22, Kansalliskirjaston digitaaliset aineistot
Japans handel på frammarsch, Kontorsvärlden : tidning för kontoret och affärsmannen, 1.1.1936, nro 1, s. 15, Kansalliskirjaston digitaaliset aineistot
Det nuvarande ekonomiska läget i Japan, Kontorsvärlden : tidning för kontoret och affärsmannen, 1.1.1937, nro 1, s. 14, Kansalliskirjaston digitaaliset aineistot
| --- | --- |
Auktoriteettitunnisteet :  VIAF
Robert Piguet

| Robert Piguet> Henkilötiedot |
| --- | --- |
Syntynyt: 6. toukokuuta 1898 Yverdon-les-Bains, Sveitsi
Kuollut: 21. helmikuuta 1953 (54 vuotta) Lausanne, Sveitsi
Robert Piguet (6. toukokuuta 1898 Yverdon-les-Bains, Sveitsi –  21. helmikuuta 1953 Lausanne, Sveitsi) oli sveitsiläinen, Pariisissa toiminut muotisuunnittelija, joka muistetaan pääasiassa Christian Diorin ja Hubert de Givenchyn kouluttajana ja mentorina.
Piguet'n muotitalo toimi vuosina 1933–1951. Sen jälkeen Robert Piguet -brändi on liitetty yksinomaan tuoksuihin.
Suku ja koulutus

Robert Piguet syntyi varakkaaseen viisilapsiseen pankkiperheeseen, jossa hän veljineen sai jäykän protestanttisen kasvatuksen. Hänen isänsä omisti yksityispankin ja oli asemaltaan valtioneuvos. Lausannen Chailly-koulun oppilas Robert ällistytti koulutoverinsa vaatteita kohtaan tuntemansa intohimon vuoksi. 15-vuotiaana hän teki puseroita äidilleen ja tädilleen, puki tyttöserkkujensa nukkeja, maalasi huiveja tyttötuttavilleen, innostui batiikkitekniikasta ja tunsi viehtymystä naisten kaunistamiseen pukemalla heidät tyylikkäästi. Tähän kutsumukseen hänen isänsä sanoi: ”sinun iässäsi halusin mieluummin riisua naiset kuin pukea heitä”. Nuorena Robert Piguet kouluttautui isänsä tavoin pankkiiriksi, mutta piti muotisuunnittelua parempana huolimatta isänsä paheksunnasta. Luettuaan aikakauslehdestä englantilaisesta Redfernin muotihuoneesta Pariisissa, mikään ei enää pidätellyt häntä. Vuoden 1918 lopulla, juuri ensimmäisen maailmansodan päätyttyä, hän sai 20-vuotiaana isänsä luvalla ja pienellä pääomalla varustettuna lähteä Pariisiin harjoittamaan muotisuunnittelua ammattikseen.
Piguet aloitti työskentelyn Paul Poiret'lla ennen kuin Redfernin muotihuoneen Pariisin sivuliike hankki hänet palvelukseensa. Vuonna 1932 eräs amerikkalainen kirjailija, joka kirjoitti Pariisin muotista, kommentoi, että amerikkalainen sarjakuvapiirtäjä ”todennäköisesti valitsisi Robert Piguetin, Redfernin suunnittelijan, pariisilaisen couturièrin eli muotitaiteilijan ihannetyypiksi.”