stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Bagdat Ämirejev
Ura

Ämirejev toimi kääntäjänä Jemenissä 1980–1981, työskenteli Neuvostoliiton Damaskoksen-suurlähetystössä vuosina 1982–1985 ja oli Kazakstanin valtionyliopistossa luennoitsijana 1985–1988. Hän työskenteli Neuvostoliiton Bagdadin-suurlähetystössä vuosina 1988–1991. Ämirejev oli Kazakstanin ulkoministeriön Lähi-idän osaston päällikkönä 1992–1994 sekä Lähi-idän ja Afrikan osaston päällikkönä vuosina 1995–1996. Vuosina 1996–2002 Ämirejev nimitettiin suurlähettilääksi ja hän oli Kazakstanin suurlähettiläs Saudi-Arabiassa ja samanaikaisesti akkreditoituna Bahrainiin, Kuwaitiin, Omaniin ja Yhdistyneisiin arabiemiirikuntiin. Tässä suurlähettilään tehtävässä hän oli myös Kazakstanin pysyvä edustaja Islamilaisessa yhteistyöjärjestössä. Vuosina 2002–2008 Ämirejev oli Kazakstanin suurlähettiläänä Egyptissä ja samanaikaisesti akkreditoituna useaan alueen maahan, kuten Jordaniaan, Libanoniin, Libyaan ja Marokkoon. Tässä suurlähettilään tehtävässä hän oli myös koordinoiva suurlähettiläs Afrikan valtioihin ja Kazakstanin pysyvä edustaja Islamilaisessa koulutus-, tiede- ja kulttuurijärjestössä (ISESCO). Vuosina 2008–2011 Ämirejev oli Kazakstanin suurlähettiläs Turkissa ja samanaikaisesti akkreditoituna Albaniaan. Vuosina 2011–2017 hän oli Kazakstanin suurlähettiläänä Iranissa. Ämirejev on ollut Kazakstanin erikoislähettiläs Lähi-itään ja Afrikkaan vuodesta 2015 lähtien.
Ämirejev on ollut Kazakstanin pääministerin neuvonantaja vuodesta 2014 lähtien. Turkkilaisten maiden neuvoston kuudenessa huippukokouksessa 3. syyskuuta 2018 Ämirejev nimitettiin neuvoston pääsihteeriksi.
Koulutus ja kirjallinen tuotanto

Ämirejev on valmistunut Tadžikistanin valtionyliopistosta pääaineenaan itämainen kulttuuri. Hän osaa kazakkia, venäjää, arabiaa, englantia, turkkia ja persiaa. Ämirejev on kirjoittanut useita kirjoja ja artikkeleita Kazakstanin ulkosuhteista, alueellisista ja kansainvälisistä kysymyksistä ja diplomatiikasta yleisesti.
Yksityiselämä

Ämirejev on naimisissa ja hänellä on kolme lasta.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Bagdat Ämirejev Wikimedia Commonsissa
Audnedal

Audnedal oli Norjan kunta entisessä Länsi-Agderin läänissä sisämaassa. Audnedalilla oli kunnan asema vuodesta 1964 vuoteen 2020 saakka, kunnes se liitettiin läntiseen naapuriinsa Lyngdalin kuntaan. Tammikuussa 2013 tehdyn väestönlaskennan mukaan Audnedalin kunnassa oli 1 728 asukasta.
Historia

Vuosina 1837–1843 Audnedal tai Undal toimi formannskapsdistriktinä Vigmostadille, Konsmolle, Spangereidille ja Vallelle. Vuonna 1844 Vigmostad ja Konsmo muodostivat Nord-Audnedalin kunnan ja Spangereid ja Valle yhdistyivät Sør-Audnedalin kunnaksi.
Vuonna 1875, jolloin väkiluku oli korkeimmillaan, nykyisen Audnedalin alueella oli 2 159 asukasta. Sen jälkeen väkiluku laski tasaisesti ja vuonna 1930 se oli 1 622. Väkiluku laski, koska maanviljely tuntureilla tuli vaikeammaksi ja ainakin 50 tunturimaatilaa autioitui 1890–1940. Monet muuttivat Amerikkaan. Vuosina 1877–1907 rekisteröitiin 1 200 siirtolaista, jotka olivat merkinneet synnyinpaikakseen Undalin. Ennen toista maailmansotaa arvellaan 2 500 audnedalilaisen matkustaneen Amerikkaan joko pysyvästi tai lyhyemmäksi ajaksi.
Vuonna 1910 Nord-Audnedal jakautui uudelleen Vigmostadin ja Konsmon kunniksi. Vuonna 1964 Konsmo, Grindheim ja osa Bjellandin kuntaa yhdistyivät Audnedalin kunnaksi. Audnedal liitettiin puolestaan osaksi Lyngdalin kuntaa 1. tammikuuta 2020.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Audnedal Wikimedia Commonsissa
Audnedal | Farsund | Flekkefjord | Hægebostad | Kristiansand | Kvinesdal | Lindesnes | Lyngdal | Mandal | Marnardal | Sirdal | Songdalen | Søgne | Vennesla | Åseral
Bajan-Ölgii

| Bajan-Ölgiin provinssi Баян-Өлгий аймаг Баян-Өлгей аймағы |
| --- | --- |
 Tolbojärvi Bajan-Ölgiin provinssissa
 Lippu:  Vaakuna
 Sijainti
Valtio:  Mongolia
Perustettu:  1940
Hallinto:  
 – hallinnollinen keskus:  Ölgii
Pinta-ala:  45 700 km²
Väkiluku (2010):  85 232
 – väestötiheys:  1,9 as./km²
Lyhenteet:  
 – ISO 3166:  MN-071
 
Provinssin internetsivut
Bajan-Ölgii (mong. Баян-Өлгий Аймаг, kaz. Баян-Өлгей аймағы) on yksi Mongolian 21 provinssista. Se sijaitsee aivan Mongolian länsiosassa ja rajautuu sekä Venäjään että Kiinaan. Provinssin pinta-ala on 45 700 neliökilometriä ja väkiluku 85 232 (vuonna 2010). Provinssin pääkaupunki on Ölgii.
Toisin kuin suuressa osassa maata, Bajan-Ölgiin provinssissa väestön enemmistö on kazakkeja, minkä vuoksi alueen kieli, uskonto ja tavat poikkeavat maan muista osista. Mongolian korkein vuori Hüyten Uul (4374 m) sijaitsee tässä provinssissa.
Aluejako

Provinssi jakaantuu 14 pienempään osaan, sumiin. Ne ovat:
| Sum | Mongoliksi | Väkiluku (2015) |
| --- | --- | --- |
| Altai | Алтай | 4 143 |
| Altantsögts | Алтанцөгц | 2 787 |
| Bajannuur | Баяннуур | 4 825 |
| Bugat | Бугат | 3 626 |
| Bujant | Буянт | 2 698 |
| Bulgan | Булган | 5 095 |
| Delüün | Дэлүүн | 7 118 |
| Nogoonnuur | Ногооннуур | 7 750 |
| Sagsai | Сагсай | 5 046 |
| Tolbo | Толбо | 4 037 |
| Tsagaannuur | Цагааннуур | 3 471 |
| Tsengel | Цэнгэл | 8 943 |
| Ulaanhus | Улаанхус | 8 299 |
| Ölgii | Өлгий | 33 420 |
Kuvia

Kazakki-haukkametsästäjiä Sagsaissa
Mongolian Altaivuorten kalliopiirrokset, maailmanperintökohde
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Bajan-Ölgii Wikimedia Commonsissa
Provinssin internetsivut (mongoliksi)
Mongolian provinssit
Provinssit: Arhangai | Bajan-Ölgii | Bajanhongor | Bulgan | Darhan-Uul | Dornod | Dornogovi | Dundgovi | Govi-Altai | Govisümber | Hentii | Hovd | Hövsgöl | Ömnögovi | Orhon | Övörhangai | Selenge | Sühbaatar | Töv | Uvs | Zavhan
Kunta: Ulan Bator
Whitstable

| Whitstable Whitstable |
| --- | --- |
 Katu Whitstablen satama-alueella.
 fiWhitstable 
 51°21′40″N, 1°01′34″E 
Valtio:  Yhdistynyt kuningaskunta
Osa:  Englanti
Alue:  Kaakkois-Englanti
Kreivikunta:  Kent
Hallintopiiri:  Canterbury
Maantiede
Kokonaispinta-ala:  10 km²
Metropolialue:  44 km²
Väestö
Väkiluku (2021):  32 000
Väestötiheys:  3 113 as./km²
Metropolialue:  72 000
Metropolialueen väestötiheys:  1 631 as./km²
 www.canterbury.gov.uk 
Whitstable on noin 32 000 asukkaan merenrantakaupunki Kentin pohjoisrannikolla Kaakkois-Englannissa. Se muodostaa naapurikaupunkinsa Herne Bayn kanssa noin 72 000 asukkaan yhtenäisen kaupunkialueen, joka kuuluu Canterburyn hallintopiiriin. Whitstable on suoraan hallintopiirin alaisuudessa eikä sillä ole kunnallista itsehallintoa (unparished area)
Kaupunki on tunnettu erityisesti ostereistaan, joita sen asukkaat juhlistavat joka heinäkuussa järjestettävillä festivaaleilla. Kerrotaan, että jo antiikin roomalaiset tunsivat Whitstablen osterit ja arvostivat niiden makua niin paljon, että rahtasivat niitä elävinä valtakuntansa pääkaupunkiin asti.
Watoosh!

| Watoosh! Pezz (Billy Talent) |
| --- | --- | --- |

Studioalbumin tiedot
 Julkaistu: 23. heinäkuuta 1998 2005 (uudelleenjulkaisu)
 Tuottaja(t): Brad "Merlin" Nelson
 Tyylilaji: indie rock, ska punk, alternative rock, rap rock
 Kesto: 36.55
 Levy-yhtiö: omakustanne Atlantic Records
Pezzin (Billy Talent) muut julkaisut
| Dudebox 1995 | Watoosh! 1998 | Try Honesty EP 2001 |
Watoosh! on kanadalaisen rockyhtyeen Billy Talentin vuonna 1998 itsenäisesti julkaistu debyyttialbumi. Levyn julkaisun aikaan yhtyeen nimi oli vielä Pezz. Atlantic Records uudelleenjulkaisi albumin vuonna 2005. Watoosh!in musiikki on indie rockia ja pop-punkia.
Kappaleet

M & M – 4.16
Fairytale – 4.21
Nita – 4.51
Mother's Native Instrument – 4.56
Bird in the Basement – 3.44
Recap – 3.40
When I Was a Little Girl – 2.05
Warmth of Windows – 3.03
Square Root of Me – 3.57
Absorbed – 5.22
Silence – 0.33 (instrumentaali)
New Orleans Is Sinking – 1.15 (The Tragically Hip -cover)
Avner Dorman

Avner Dorman (s. 1975) on israelilainen säveltäjä. Hän on innovatiivinen lyömäsoitinten käyttäjä, ja hänen lyömäsoitinkonserttonsa ovat olleet vakiintumassa ohjelmistoon. Hänen teoksiaan ovat esittäneet maailman johtavat kapellimestarit, kuten Zubin Mehta, Asher Fisch, Simone Young ja Michael Stern. Avi Avitalin levytys Dormanin mandoliinikonsertosta Naxokselle oli Grammy-ehdokkaana. Säveltäjän muuhun tuotantoon lukeutuvat Variations Without a Theme (orkesterille), sonaatti viululle ja pianolle, Spices, Perfumes, Toxins! (lyömäsoittimille ja orkesterille), Frozen in Time (lyömäsoittimille ja orkesterille), Lost Souls (pianolle ja orkesterille), Uriah (orkesterille) ja (not) The Shadow (not after Hans Christian Andersen) (orkesterille). Joshua Redman kantaesitti hänen saksofonikonserttonsa vuonna 2010. Hän on säveltänyt myös muun muassa elokuvamusiikkia.
Whittlesea

| Whittlesea |
| --- | --- |
Valtio:  Etelä-Afrikka
Provinssi:  Itä-Kap
Perustettu:  1847
Pinta-ala:  
 – Kokonaispinta-ala:  19,9 km²
Korkeus:  1 062 m
Väkiluku (2011):  28 248
 – Väestötiheys:  1 417 as./km²
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Whittlesea on kaupunki Etelä-Afrikassa Itä-Kapin provinssissa. Kaupungissa oli noin 28 200 asukasta vuoden 2011 väestönlaskennassa.
Ardennien taistelu

Ardennien taistelu (saks. Unternehmen: Wacht am Rhein) oli viimeinen merkittävä Saksan asevoimien hyökkäys länsirintamalla toisessa maailmansodassa. Hyökkäys alkoi 16. joulukuuta 1944 ja päättyi 25. tammikuuta 1945. Se yllätti liittoutuneet, jotka odottivat saksalaisten hyökkäävän pohjoisemmasta Belgian läpi Ranskaan, kuten he olivat tehneet Liègen taistelussa ensimmäisessä maailmansodassa. Saksalaiset kuitenkin hyökkäsivät etelämpää läpi Ardennien, joka on metsäinen vuoristoalue Belgian ja Luxemburgin alueella, ulottuen myös Ranskan puolelle. Heidän ajatuksenaan oli erottaa brittien ja yhdysvaltalaisten puolustuslinja kahtia, ja pakottaa liittoutuneet rauhansopimukseen, jotta Adolf Hitler voisi keskittyä itärintamaan. Tavoite ei kuitenkaan toteutunut.
Taistelut olivat kumminkin USA:lle verisin heidän tappioidensa vuoksi, mitä heidän armeijansa taisteli toisen maailmansodan aikana.
Taustaa > Tilanne syksyllä 1944

Syksyllä 1944 Saksan tilanne oli vaikea: sotaa käytiin sekä itä- että länsirintamalla, ja monivuotinen sota oli kuluttanut taloudelliset resurssit vähiin. Saksalaisten öljyvarat olivat lähes lopussa. Niinpä vaikka kalustoa, kuten lentokoneita ja panssarivaunuja oli reservissä, niitä ei voitu käyttää tehokkaasti. Lännessä liittoutuneet etenivät nopeasti läpi Ranskan lähestyen Reiniä. Idässä Neuvostoliitto oli aikaisemmista raskaista tappioistaan huolimatta koonnut voimansa, ja puna-armeija eteni kohti Saksaa.
Saksan sodanjohdon oli pakko pyrkiä toisen rintaman neutralisointiin. Onnistunut vastahyökkäys länsirintamalla näytti parhaalta mahdollisuudelta pyrkiä erillisrauhaan, jonka jälkeen Saksa voisi keskittää voimat itärintamalle ja välttää täydellisen tappion. Hitler määräsi operaation nimeksi Wacht am Rein (Reinin vartija).
Huolelliset valmistelut aloitettiin. Saksa oli tointunut vuoden 1944 lopussa takaiskuistaan, ja suuria määriä sekä miehiä että kalustoa koottiin yhteen. Hitler valitsi neljä SS-divisioonaa hyökkäyksen kärjeksi: 1. SS-panssaridivisioona Leibstandarte Adolf Hitler, SS-divisioona Das Reich, SS-divisioona Hohenstaufen ja SS-divisioona Hitlerjugend. Nämä divisioonat oli juuri uudelleenvarustettu ja niistä muodostettiin 6. SS-panssariarmeija.
Taustaa > Ardennien maantieteelliset muodot

Ardennit on pinta-alaltaan noin 11 200 neliökilometriä, ja on maastonmuodoltaan vuoristoista aluetta, jota peittävät tuuheat metsät. Vuorien korkeus on keskimäärin 350–500 metriä, mutta esimerkiksi alueen koillisosassa Hautes Fagnesin soisilla nummilla korkeus nousee yli 650 metriin. Alueelle on tyypillistä nopeasti virtaavien jokien muodostamat jokilaaksot. Tunnetuin joista on Maas.
Taustaa > Saksalaisten suunnitelma

Saksalaiset käyttivät samaa taktiikkaa, jolla he vuonna 1940 kukistivat Ranskan. Suunnitelmana oli hyökätä Ardennien metsien halki, edetä Antwerpeniin ja katkaista liittoutuneiden joukot kahtia. Näin britit joutuisivat eroon yhdysvaltalaisista liittolaisistaan ja huoltolähteistään. Kolmesta panssariarmeijasta Sepp Dietrichin johtama 6. SS-panssariarmeija oli vahvin. Sen piti edetä hyökkäyksen oikealla sivustalla lyhintä tietä Antwerpeniin. Kuvassa 1 näkyvät kenraalit Model, Rundstedt ja Krebs suunnittelemassa Ardennien offensiivia.
Taistelun kulku > Saksalaisten yllätyshyökkäys

Yhdysvaltojen armeijassa ajateltiin, että Hitler oli jo hävinnyt länsirintaman sodan. Rivimiehet toivoivat selviävänsä hengissä sodan viimeiset kuukaudet. Joukot odottivat kylmää mutta rauhallista joulua 1944, mutta saksalaiset aloittivatkin suurhyökkäyksen. Saksan panssari­divisioonat murtautuivat 15. joulukuuta 1944 helposti läpi Yhdysvaltojen liian harvaan miehitetyn rintamalinjan.
Saksalaisten ei odotettu enää tekevän massiivista hyökkäystä lännessä, joten hyökkäys yllätti Yhdysvaltain alueella olleet joukot täydellisesti. Yhdysvaltojen 12. Armeijaryhmän komentaja Omar Bradley, joihin hyökkäys kohdistui, kieltäytyi jopa uskomasta, että saksalaisten hyökkäys olisi alkanut. Brittijoukkojen komentaja sotasankari Sir Bernard Montgomery aliarvioi vihollisensa taistelukykyä, mikä maksoi verta ja viivytti länsirintaman sotaa kuukausilla. Amerikkalaiskomentaja George S. Patton epäonnistui myös arvioissaan, mutta hänellä oli kuitenkin pelisilmää ja maanläheistä käytännöllisyyttä.
Saksalaisten edetessä liittoutuneet tuhosivat vetäytyessään sillat sekä muut kulkuyhteydet vaikeuttaen saksalaisten etenemistä. Vetäytyvien joukkojen kuorma-autot upposivat huonokuntoisiin teihin, ja lumisateen sakeuttama sää vaikeutti entisestään joukkojen uudelleenryhmittelyjä. Yhdysvaltain armeijan puolustusrintaman 106. ja 28. divisioonien asemat pettivät 60 kilometrin osuudelta. Pohjoisessa ollut V armeijakunta samoin kuin 4. divisioona etelämpänä pitivät asemansa.
Kuvassa 2 on esitetty rintamatilanne kymmenen päivää kestäneiden taisteluiden jälkeen. Joulukuun 16. päivä 1944 Saksan 6., 5. ja 7. panssariarmeijat aloittivat hyökkäyksen yhteensä 24 divisioonan voimin. Liittoutuneiden Ardennien alueen toimintaa hoitaneiden yhdysvaltalaisjoukkojen puolustuksen etulinja murtui kahdessa tunnissa noin 100 kilometrin matkalta. Saksalaiset loivat rintamaan ”pullistuman” (engl. bulge), josta taistelu on saanut englanninkielisen nimensä Battle of the Bulge eli ”pullistuman taistelu”.
Saksalaisarmeijalla oli hyökkäyksessä käytössään uusin versio Tiger-panssarivaunusta, jonka 88 millimetrin tykki kykeni tuhoamaan minkä tahansa liittoutuneiden panssarivaunun. Kenraalimajuri Wilhelm Mohnken johtamasta 1. SS-panssaridivisioonasta muodostettu komentajansa Jochen Peiperin mukaan nimetty taisteluosasto Peiper johti saksalaisten hyökkäystä. Peiperin yksiköt lähtivät liikkeelle 16. joulukuuta yöllä kello kaksi Blankenheimista pitkin pieniä metsäteitä. Eteneminen oli nopeaa, jäljelle jääneet vastarintapesäkkeet ohitettiin ja jätettiin perässä tulevan jalkaväen hoidettavaksi. Sää suosi hyökkääjiä; sumu rajoitti näkyvyyttä, ja pilvinen taivas esti ilmaylivoiman saaneiden liittoutuneiden lentotoiminnan. Saksalaisten joukkojen kärjessä eteni yhdysvaltalaisunivormuihin pukeutuneita, englantia puhuvia erikoisyksikköjä.
Taistelun kulku > Malmedyn verilöyly

Baugnezin risteyksessä lähellä Malmedya nopeasti edenneet saksalaisjoukot kohtasivat Yhdysvaltain tykistön kolonnan. Lyhyen taistelun jälkeen yhdysvaltalaiset antautuivat ja saksalaiset saivat vangiksi noin 140 sotilasta. Peiper ja hänen panssarinsa jatkoivat matkaansa, mutta sotavangit kerättiin läheiselle pellolle. Vankeja vartioimaan jäi muutaman kymmenen miehen vahvuinen osasto sotilaita ja muutama puolitelavaunu, joiden konekiväärit osoittivat yhdysvaltalaisia.
Syystä, jota ei varmuudella tiedetä, saksalaiset avasivat tulen kohti sotavankeja. Tulitukselta ehti paeta noin 60 yhdysvaltalaista, joista osa ammuttiin heidän törmättyään toisiin saksalaisosastoihin. Baugnezin risteyksen viereiselle pellolle jäi makaamaan noin 90 vankia. SS-miehet kävelivät heidän seassaan varmistuen, ettei kukaan ollut jäänyt henkiin.
Baugnezin risteyksessä tapahtunut joukkomurha ei ollut ainoa lajissaan. Joachim Peiperin SS-miehet teloittivat sadoittain amerikkalaisia sotavankeja ja belgialaisia siviilejä edetessään Ardenneilla.
Taistelun kulku > Peiper motitetaan

Saksalaiset hyökkäysjoukot etenivät 2 000 miehen ja 200 ajoneuvon voimin Stavelotiin asti, jossa yhdysvaltalaiset motittivat heidät. Jouluaattona Peiperin käskettiin tuhota jäljelle jääneet ajoneuvot ja murtautua motista marssittamalla miehensä jalkaisin takaisin omille linjoille.
Taistelun kulku > Käännekohta

Liittoutuneiden ylipäällikkö kenraali Dwight D. Eisenhower lähetti taisteluun reservinsä pysäyttääkseen saksalaisten hyökkäyksen. Yhdysvaltain 101. maahanlaskudivisioona saapui Bastognen kaupunkiin lyödäkseen saksalaisten 5. panssariarmeijan. 18 000 amerikkalaista saarrettiin kaupunkiin. Adolf Hitler määräsi, että belgialainen kaupunki on vallattava mihin hintaan hyvänsä, sillä se hidasti saksalaisten hyökkäystä pahasti. 22. joulukuuta saksalaiset lähettivät viestin Bastognen puolustuksen komentajalle kenraali Anthony McAuliffelle vaatien tämän antautumista. Kenraalin vastauksena lähettämässä lapussa luki ”NUTS!”. Jouluaattona saksalaiset aloittivat panssarihyökkäyksensä kaupungin länsiosiin. Taistelu oli verinen, mutta amerikkalaiset pitivät asemansa.
Lopulta joulun jälkeen taivas selkeni ja liittoutuneet saivat jälleen pommitetuksi saksalaisia joukkoja, joiden hyökkäys tyrehtyi. Lisäksi alueelle saatiin pudotettua huoltopaketteja, jossa oli sotatarvikkeita ja ruokaa. Samalla amerikkalaiset aloittivat vastahyökkäyksensä kahdella armeijalla. Saksalaisten väsyneet ja tappioita kärsineet joukot joutuivat vetäytymään. Kenraali Pattonin johtama 3. armeija vapautti saarretun Bastognen 2. tammikuuta 1945, ja viimeiset saksalaiset ajettiin ”pullistumasta” 16. tammikuuta 1945. Hitlerin viimeinen uhkayritys lännessä oli epäonnistunut.
Taistelun kulku > Operaatio Nordwind

Helpottaakseen Ardennien tilannetta Hitler määräsi uuden hyökkäyksen Elsassin alueella olevia ranskalaisia ja yhdysvaltalaisia joukkoja vastaan. Tämän operaation nimeksi tuli Nordwind. Alkumenestyksestään huolimatta operaatio ei tuottanut tulosta ja se kuihtui tammikuun lopulla.
Jälkiseuraukset

Taistelussa liittouneiden kaatuneet olivat valtaosin yhdysvaltalaisia. Ardennien taistelun jälkeen liittoutuneet jatkoivat Reinille. Taistelussa saksalaiset menettivät melkein kaikki arvokkaat panssarireservinsä. Liittoutuneita tappiot hidastivat muutaman viikon, mutta saksalaisille menetykset olivat korvaamattomat.
Aiheesta muualla

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
L. T. Vilkko : Saksalaisten hyökkäys Ardenneille joulukuussa v1944. Tiede ja ase 16/1958
Kuva 1. Kuvassa vasemmalla jalkaväenkenraali Hans Krebs, keskellä sotamarsalkka Gerd von Rundstedt ja oikealla sotamarsalkka Walter Model.
Kuva 2. Rintamatilanne Ardenneilla 15. joulukuuta 1944
Krenatöörejä hyökkäämässä Luxemburgin alueella.
Afroamerikkalaisia sotavankeja.
Antti Miettinen

| Antti Miettinen |
| --- | --- |

Henkilötiedot
Syntynyt: 3. heinäkuuta 1980 (ikä 44) Hattula, Suomi
Kansalaisuus:   Suomi
Jääkiekkoilija
Pelipaikka:  oikea laitahyökkääjä
Maila:  oikea
Pituus:  183 cm
Paino:  86 kg
Pelinumero:  20
Pelaajaura
Pääsarjaura:  1999–2016
Seurat:  HPK (SML) FPS (I-div.) Utah Grizzlies (AHL) Dallas Stars (NHL) Hamilton Bulldogs (AHL) Minnesota Wild (NHL)   Ak Bars Kazan (KHL)   Winnipeg Jets (NHL)   Fribourg-Gottéron (NLA)   Eisbären Berlin (DEL)
NHL-varaus:  224. varaus, 2000 Dallas Stars
Antti Markus Miettinen (s. 3. heinäkuuta 1980 Hattula, Suomi) on suomalainen uransa lopettanut jääkiekkohyökkääjä ja nykyinen valmentaja.
Miettisen ammattilaisura käynnistyi SM-liigan Hämeenlinnan Pallokerhossa, jossa hän voitti neljä SM-pronssia. Lisäksi hänet valittiin viimeisen Suomessa viettämänsä kauden aikana SM-liigan tähdistökentälliseen ja hän voitti myös Lasse Oksanen- ja Kultainen kypärä -palkinnot. Dallas Stars varasi Miettisen NHL:ään vuoden 2000 varaustilaisuudessa seitsemännellä kierroksella varausnumerolla 224. Hän edusti Dallasia vajaat neljä kautta, joiden jälkeen hän siirtyi Minnesota Wildiin. Syksyllä 2011 hän aloitti kauden Venäjän KHL-liigassa Ak Bars Kazanissa, mutta siirtyi jo saman vuoden joulukuussa kaksivuotisella sopimuksella Tampa Bay Lightningiin. NHL:n sääntöjen mukaisesti seuran oli kuitenkin asetettava Miettinen aluksi vapaiden pelaajien listalle, josta Winnipeg Jets nappasi hänet joukkueeseensa.
Suomen jääkiekkomaajoukkueetta Miettinen on edustanut kuusi kertaa MM-kilpailuissa saavuttaen MM-hopean ja -pronssin sekä kerran olympialaisissa voittaen olympiapronssia.
Ura > Ura SM-liigassa ja Hämeenlinnan Pallokerhossa

Miettisen ammattilaisura käynnistyi hänen kasvattajaseurassaan Hämeenlinnan Pallokerhossa Jääkiekon SM-liigassa kaudella 1998–1999, jolloin hän pelasi seuran paidassa 13 runkosarjaottelua, ja pudotuspeleissä hän saavutti joukkueineen pronssia. Samaisella kaudella hän teki myös lyhyehkön visiitin Forssan Palloseuraan I-divisioonaan. Nuori laitahyökkääjä löi itsensä lopullisesti läpi kaudella 2001–2002 päävalmentaja Jukka Jalosen opissa iskemällä 56 ottelussa tehopisteet 19+37=56 ja johdattaen joukkueensa pudotuspeleissä SM-pronssiin.
Menestys jatkui samankaltaisena myös seuraavalla kaudella. Kaudella 2002–2003, joka jäi Miettisen viimeiseksi HPK-kaudeksi, hän teki 50 tehopistettä voittaen jälleen pronssia. Pistepörssissä hän sijoittui neljänneksi vain neljän pisteen päähän voittajaksi selviytyneestä seuratoverista, Tomáš Kucharčíkista. Lisäksi hänet palkittiin runkosarjan parhaalle pelaajalle myönnettävällä Lasse Oksanen -palkinnolla, ja liigan muut pelaajat äänestivät hänet keskuudestaan parhaaksi ja Miettinen voitti näin myös Kultainen kypärä -palkinnon. Hänet valittiin myös SM-liigan tähdistökentälliseen.
Ura > NHL-ura Dallas Starsissa ja Minnesota Wildissä

Menestyksekkään Suomessa vietetyn kauden jälkeen Miettinen siirtyi Pohjois-Amerikkaan ja varaajaseuransa Dallas Starsin paitaan kaksivuotisella sopimuksella. Tulokaskaudellaan 2003–2004 Miettinen pelasi pääasiassa Starsin AHL-farmiseura Utah Grizzliesissä takoen 48 ottelussa tehopisteet 7+23=30. NHL-otteluita Miettiselle kertyi kauden mittaan 16, ja niissä syntyi myös uran ensimmäinen maali Nashville Predatorsia vastaan.
NHL:n työsulku 2004–2005 vei monet pelaajat takaisin kasvattajaseuroihinsa, ja myös lukuisia nimekkäitä suomalaispelaajia siirtyi takaisin Eurooppaan ja Jääkiekon SM-liigaan. Miettinen sen sijaan siirtyi AHL-seura Hamilton Bulldogsiin pelaten 35 ottelua tehoin 8+20=28. Hyvin sujunutta kautta varjosti kuitenkin olkapäävamma. Työsulun jälkeen Miettinen jatkoi Dallasissa vielä yhteensä kolmen kauden ajan. Kaudella 2005–2006 Miettisen vastuu Dallasissa kasvoi, ja hän pelasi 79 ottelua ja teki 31 tehopistettä. Dallasissa vietettyjen vuosien aikana Miettisen ja Starsin suurimmaksi pudotuspelisaavutukseksi jäi konferenssifinaaleihin pääsy kaudella 2007–2008, jossa se kuitenkin taipui mestaruuteen edenneelle Detroit Red Wingsille.
Miettinen siirtyi Dallasista Minnesota Wildiin vapaana agenttina heinäkuussa 2008. Mikko Koivun johtamassa joukkueessa Miettinen teki yhden NHL-kauden piste-ennätyksensä, kun joukkueensa jokaisessa 82 ottelussa pelannut Miettinen iski runkosarjassa yhteensä 44 tehopistettä. Seuraavalla kaudella hän paranteli maaliennätystään iskemällä runkosarjassa 20 osumaa ja jäi vain kahden pisteen päähän edellisen kautensa pistesaldosta viimeistelemällä 42 tehopistettä. Viimeisellä Minnesota-kaudellaan hän teki 35 tehopistettä 73 runkosarjaottelussa.
Ura > Siirto KHL:ään, Ak Bars Kazaniin

Kauden päätyttyä Wildissä Miettinen solmi kaksivuotisen pelaajasopimuksen Venäjän KHL-liigassa pelaavan Ak Bars Kazanin kanssa. Kazanissa Miettinen pelasi kuitenkin vain 20 ottelua tehoin 2+6=8, ja kokeilu osoittautui pettymykseksi. Myöhemmin Miettinen myös itse totesi tehneensä virheen lähtiessään KHL:ään.