stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Mercedes-Benz Sprinter
Mercedes-Benz Sprinter II (2006–2018, W906) > Moottorit 2006–2009

| Malli 2006–2009 | Moottori | Moottori | Iskutilavuus | Teho | Vääntö |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 209 CDI 309 CDI 509 CDI | R4 DOHC 16V Turbo Bosch | OM646 DE22LA | 2 148 cm3 | 65 kW (88 hv) @ 3 800 r/min | 220 Nm @ 1 600–2 600 r/min |
| 211 CDI 311 CDI 411 CDI 511 CDI | R4 DOHC 16V Turbo Bosch | OM646 DE22LA | 2 148 cm3 | 80 kW (109 hv) @ 3 800 r/min | 280 Nm @ 1 600–2 400 r/min |
| 213 CDI 313 CDI | R4 DOHC 16V Turbo Bosch | OM646 DE22LA | 2 148 cm3 | 95 kW (129 hv) @ 3 800 r/min | 305 Nm @ 1 200–2 400 r/min |
| 215 CDI 315 CDI 415 CDI 515 CDI | R4 DOHC 16V Bi-Turbo Bosch | OM646 DE22LA | 2 148 cm3 | 110 kW (150 hv) @ 3 800 r/min | 330 Nm @ 1 200–2 400 r/min |
| 218 CDI 318 CDI 418 CDI 518 CDI | V6 DOHC 24V Turbo Bosch | OM642 DE30LA | 2 987 cm3 | 135 kW (184 hv) @ 3 800 r/min | 400 Nm @ 1 600–2 600 r/min |
| 224 324 424 524 | V6 DOHC 24V | M272 E35 | 3 498 cm3 | 190 kW (258 hv) @ 5 900 r/min | 340 Nm @ 2 500–5 000 r/min |
| 316 NGT | R4 DOHC 16V | Maakaasumoottori | 1 796 cm3 | 115 kW (156 hv) @ 5 000 r/min | 240 Nm @ 3 000–4 000 r/min |
Mercedes-Benz Sprinter II (2006–2018, W906) > Moottorit 2009–2013

| Malli 2009–2013 | Moottori | Moottori | Iskutilavuus | Teho | Vääntö |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 210 CDI 310 CDI 510 CDI | R4 DOHC 16V Turbo Delphi | OM 651 DE22LA | 2 143 cm3 | 70 kW (95 hv) @ 3 800 r/min | 250 Nm @ 1 400–2 400 r/min |
| 213 CDI 313 CDI | R4 DOHC 16V Turbo Delphi | OM 651 DE22LA | 2 143 cm3 | 95 kW (129 hv) @ 3 800 r/min | 305 Nm @ 1 200–2 400 r/min |
| 216 CDI 316 CDI 416 CDI 516 CDI | R4 DOHC 16V Bi-Turbo Delphi | OM 651 DE22LA | 2 143 cm3 | 120 kW (163 hv) @ 3 800 r/min | 360 Nm @ 1 400–2 400 r/min |
| 219 CDI 319 CDI 419 CDI 519 CDI | V6 DOHC 24V Turbo Bosch | OM642 DE30LA | 2 987 cm3 | 140 kW (190 hv) @ 3 800 r/min | 400 Nm @ 1 600–2 600 r/min |
| 224 324 424 524 | V6 DOHC 24V | M272 E35 | 3 498 cm3 | 190 kW (258 hv) @ 5 900 r/min | 340 Nm @ 2 500–5 000 r/min |
| 316 NGT | R4 DOHC 16V | Maakaasumoottori | 1 796 cm3 | 115 kW (156 hv) @ 5 000 r/min | 240 Nm @ 3 000–4 000 r/min |
Mercedes-Benz Sprinter III (2018–, W907/W910)

| Mercedes-Benz Sprinter III |
| --- | --- |

Valmistustiedot
Valmistaja:  Mercedes-Benz
Konserni:  Mercedes-Benz Group
Valmistusvuodet:  2018–
Korimalli:  pakettiauto pikkubussi lava-auto
Edeltäjä:  Mercedes-Benz Sprinter II
Tekniset tiedot
Moottori:  R4 V6
Iskutilavuus:  2,0–3,0 l
Teho:  114–190 hv
Polttoaine:  diesel
Vetotapa:  takaveto neliveto etuveto
Kolmannen sukupolven Sprinter esiteltiin vuoden 2018 alussa. Taka- ja nelivetoisten versioiden lisäksi saatavana on nyt ensimmäistä kertaa myös etuvetoinen malli.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Mercedes-Benz Sprinter Wikimedia Commonsissa
Mercedes-Benzin automallit
| --- | --- |
Henkilöautot:  A-sarja  B-sarja  C-sarja  CLA-sarja  CLS-sarja  E-sarja  EQA  EQB  EQC  EQE  EQS  EQS SUV  G-sarja  GLA-sarja  GLB-sarja  GLC-sarja  GLE-sarja  GLK-sarja  GLS-sarja  S-sarja  SL-sarja  SLC-sarja 
Yksittäis- ja erikoismallit:  AMG One  AMG GT  AMG X290  Maybach S 600 
Historialliset mallit:  600  630  770  190 
Pakettiautot, tila-autot ja lava-autot:  Citan  EQV  R-sarja  Sprinter  T-sarja  Vaneo  Vito  V-sarja  X-sarja 
Linja-autot:  CapaCity  Citaro  Tourino  Tourismo  Travego  Integro  Vario 
Kuorma-autot:  Actros  Axor  Atego  Econic  Zetros  Unimog (U20, U300/U400/U500, U4000/U5000) 
Ensimmäisen sukupolven facelift-malli.
Toisen sukupolven facelift-malli.
Iskelmäelokuva

Iskelmäelokuva on eräs musiikkielokuvan alalaji. Tyypillisesti iskelmäelokuvassa on iskelmäesitysten oheen limitetty löyhä romanttisväritteinen juoni. Pääosien esittäjät ovat iskelmätaiteilijoita, jotka faktisesti esiintyvät omana itsenään.
Historia

Iskelmäelokuvia on tehty etenkin Saksassa, ja myös Suomessa, missä ne olivat suosittuja 1950-luvun lopussa ja 1960-luvun alussa. Suomalaisia iskelmäelokuvia on kotimaassaan pidetty varhaisimpina kokeiluina nuorisokulttuurin kaupallisen arvon määrittämiseksi. Nuorisokapinallisuuden sijasta tyylilaji on melko konservatiivinen, eikä se kyseenalaista vallitsevaa aikuiskulttuuria. Saksankielisen iskelmäelokuvan tähtiä ovat olleet muun muassa Freddy Quinn ja Caterina Valente, suomenkielisen puolestaan Laila Kinnunen, Lasse Liemola ja Pirkko Mannola.
Suomalainen iskelmäelokuvatuotanto

Suomessa iskelmäelokuvien taiteelliseen laatuun ei juuri panostettu. Poikkeuksena olivat tanssikohtaukset, joissa esiintyi muun muassa Suomen Kansallisoopperan tanssijoita, kuten Heikki Värtsi; koreografioista vastasi muun muassa Airi Säili. Henkilöohjaus oli minimaalista, iskelmälaulajat saivat esittää numeronsa vuorotellen ja juonet olivat kioskikirjallisuuden tasoa. Käsikirjoittajat eivät kiinnittäneet huomiotaan juonen kehittelyyn ja dramaturgiaan - iskelmäelokuvista muotoutui filmattua estradiviihdettä, jossa katsojat pääsivät seuraamaan aikansa suosittuja iskelmätähtiä valkokankaalla. Iskelmäelokuvien tärkein tehtävä oli tuottaa mahdollisimman paljon rahaa elokuvayhtiöille. Kriitikot teilasivat iskelmäelokuvat yksi toisensa jälkeen, mutta sillä ei ollut vaikutusta elokuvien kaupalliseen suosioon.
Suomen kansallisfilmografian mukaan suomalaisia iskelmäelokuvia tehtiin seitsemän kappaletta 1950- ja 1960-luvuilla.
Saksankielisiä iskelmäelokuvia

| --- | --- |
 Gitarren der Liebe (1954)  Liebe, Tanz und 1000 Schlager (1955)  Laß die Sonne wieder scheinen (1955)  Du bist Musik (1956)  Träume von der Südsee (1957)  Der lachende Vagabund (1958)  Der Stern von Santa Clara (1958)  Das blaue Meer und Du (1959)  Mandolinen und Mondschein (1959)  Freddy und die Melodie der Nacht (1960)  Schlager-Raketen (1960)  Schlagerparade 1960 (1960)  Ich zähle täglich meine Sorgen (1960)  Conny und Peter machen Musik (1960)  Davon träumen alle Mädchen (1961)  Am Sonntag will mein Süßer mit mir segeln gehn (1961)  … und du mein Schatz bleibst hier (1961)  Freddy und das Lied der Südsee (1962)  Tanze mit mir in den Morgen (1962) :  Ohne Krimi geht die Mimi nie ins Bett (1962)  Freddy und das Lied der Prärie (1964)  Jetzt dreht die Welt sich nur um dich (1964)  Tausend Takte Übermut (1965)  Siebzehn Jahr, blondes Haar (1966)  Heißer Sommer (1968)  Hilfe, ich liebe Zwillinge! (1969)  Heintje – Ein Herz geht auf Reisen (1969)  Hurra, die Schule brennt (1969)  Wenn du bei mir bist (1970)  Unsere Pauker gehen in die Luft (1970)  Rudi, benimm dich! (1971)  Grün ist die Heide (1972)  Schwarzwaldfahrt aus Liebeskummer (1973)  Blau blüht der Enzian (1973)  Wenn jeder Tag ein Sonntag wär (1973)  Zwei im siebten Himmel (1974)  Gib Gas – Ich will Spaß (1982)  Das Musikhotel am Wolfgangsee (2008)
Suomenkielisiä iskelmäelokuvia

Suuri sävelparaati (1959)
Iskelmäketju (1959)
Iskelmäkaruselli pyörii (1960)
Tähtisumua (1961)
Toivelauluja (1961)
Lauantaileikit (1963)
Topralli (1966)
Toisinaan myös Nuoruus vauhdissa (1961) on luettu iskelmäelokuvien joukkoon. Se eroaa kuitenkin muista genren teoksista verraten vähäisen musiikkipitoisuutensa takia: elokuvassa kuullaan seitsemäntoista musiikkikappaletta, kun muissa iskelmäelokuvissa niitä on jopa useita kymmeniä. Nuoruus vauhdissa -elokuvan juonenkehittely on huolitellumpaa kuin tyylipuhtaissa iskelmäelokuvissa. Vuonna 1991 valmistui iskelmäelokuvia nostalgisoiva Iskelmäprinssi, jonka tapahtumat ajoittuvat 1960-luvun alkuun.
Lähteet ja viitteet

Lampila, Hannu-Ilari: Pirkko Mannola, © Hannu-Ilari Lampila, Pirkko Mannola ja WSOY 2005, ISBN 951-0-30194-9
1 2  http://ethesis.helsinki.fi/julkaisut/hum/taite/vk/karja/varmuude.pdf (Arkistoitu – Internet Archive)
↑  Pirkko Mannola, s. 164 ja 165
↑  http://ethesis.helsinki.fi/julkaisut/hum/taite/vk/karja/varmuude.pdf#search=%22Rami%20Sarmasto%22 (Arkistoitu – Internet Archive)
Isovarstasammal

| Isovarstasammal |
| --- | --- |

Uhanalaisuusluokitus
 Elinvoimainen 
Suomessa::  Elinvoimainen
   
Tieteellinen luokittelu
Kunta::  Kasvit Plantae
Ryhmä::  Sammalet Bryobionta
Kaari::  Lehtisammalet Bryophyta
Luokka::  Aitosammalet Bryopsida
Lahko::  Hiirensammalet Bryales
Heimo::  Lehväsammalet Mniaceae
Suku::  Varstasammalet Pohlia
Laji::  longicolla
Kaksiosainen nimi
 Pohlia longicolla  (Hedw.) Lindb. 
Synonyymit
 Pohlia longicollis (Hedw.) Lindb. nom reject.  Webera longicolla Hedw. 
Katso myös
   Isovarstasammal Wikispeciesissä   Isovarstasammal Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OK: 
Isovarstasammal (Pohlia longicolla) on lehtisammallaji lehväsammalten heimossa (Mniaceae). Sitä esiintyy Maan pohjoispuoliskolla ja Keski-Afrikassa, etenkin vuoristoissa.
Suomen alueella isovarstasammalen levinneisyys on pohjoinen, lajia esiintyy Kainuun ja Oulun Pohjanmaan korkeudelta pohjoisimpaan Lappiin. Se on melko yleinen ja uhanalaisluokituksessa elinvoimainen (LC). Isovarstasammal kasvaa keskiravinteisilla kallioseinämillä, louhikoissa ja pahdoilla, tuntureilla alapaljakan korkeudelle asti.
Ionisoiva säteily

Kansainvälinen radioaktiivisuudesta varoittava kyltti
Ionisoiva säteily on suurienergistä säteilyä, joka kykenee muuttamaan atomien sähkövarauksia eli ionisoimaan niitä.  Ionisoiva säteily jakautuu neljään ryhmään: sähkömagneettiseen röntgen- ja gamma-säteilyyn sekä elektroneja luovuttavaan alfa- ja beta-hiukkassäteilyyn. Joskus tapahtuu alfa- ja betasäteilyä muistuttavaa deltasäteilyä.
Ionisointi tarkoittaa sitä, että säteily irrottaa kohteensa atomien elektronikuorelta elektroneja. Tällöin atomien kemiallinen reaktiivisuus muuttuu ja niistä koostuvat yhdisteet voivat hajota.
Termi ”radioaktiivinen säteily” on epätarkka, mutta sillä tarkoitetaan yleensä ionisoivaa säteilyä – "radioaktiivisuuteen liittyvää säteilyä". Radioaktiivisuus tarkoittaa tiettyjen atomien taipumusta lähettää säteilyä. Koska säteily ei koostu atomeista, se ei ole, eikä edes voi olla radioaktiivista. Lisäksi läheskään kaikki ionisoiva säteily ei ole seurausta radioaktiivisuudesta (esimerkiksi kosminen säteily, röntgensäteily).
Säteilylajit

Tyypillisiä ionisoivan säteilyn tyyppejä ovat muun muassa röntgensäteily, kosminen säteily ja erilaisten radioaktiivisten aineiden säteily, joka jaetaan edelleen kolmeen merkittävimpään säteilylajiin: alfa- beeta- ja gammasäteilyyn.
Radioaktiivisen atomin hajotessa atomi säteilee osan energiastaan suurienergiaisena säteilynä ympäristöön. Tapahtuneen ydinreaktion tyypistä riippuen syntyvä säteily koostuu helium-atomin ytimistä eli alfasäteilystä, elektroneista eli beetasäteilystä tai sähkömagneettisesta säteilystä eli gammasäteilystä. On olemassa myös muita, harvinaisempia hiukkassäteilyn tyyppejä, kuten neutronisäteilyä.
Matalaenergiaiseen sähkömagneettiseen säteilyyn, esimerkiksi radioaaltoihin, verrattuna ionisoivan säteilyn kyky läpäistä ainetta on vähäinen, koska ionisoiva säteily suuren energiansa takia herkästi absorboituu aineeseen. Hiukkasten tapauksessa läpäisevyys on vieläkin heikompi: alfasäteily pysähtyy jo paperiarkkiin tai kankaaseen ja beetasäteilyn pysäyttämiseen riittää alumiinifolio tai lasilevy. Sähkömagneettisena säteilynä gammasäteily ei samalla lailla pysähdy kokonaan ainekerrokseen törmätessään, vaan se vaimenee vähitellen. Gammasäteilyn tapauksessa käytetään yleensä termiä puoliintumispaksuus, joka on säteilytehon puolittamisen riittävä ainemäärä, esimerkiksi betonin tapauksessa muutama sentti. Puoliintumispaksuus riippuu gammasäteilyn energiasta ja väliaineen alkuainekoostumuksesta sekä tiheydestä. Koska vaimennusvaikutus kasvaa eksponentiaalisesti – kaksi kertaa puoliintumispaksuus vaimentaa säteilyn neljäsosaan alkuperäisestä – metri betonia riittää vaimentamaan voimakkaankin gammasäteilyn käytännössä kokonaan.
Säteilyn havaitseminen

Ionisoivaa säteilyä ei voi havaita aistein. Sen havaitsemiseen käytetään instrumentteja, joista tavallisimpia ovat Geiger-ilmaisimet, verrannollisuuslaskurit ja erilaiset puolijohdeilmaisimet.
Säteilyltä suojautuminen

Ionisoivalta säteilyltä suojautuminen tapahtuu yleensä varsin yksinkertaisin toimin. Koska säteilyn biologiset vaikutukset riippuvat säteilyannoksesta, suojelutoimien tavoitteena on rajoittaa sitä. Pääasialliset keinot säteilyltä suojautumiseen ovat:
Aika Säteilyannos riippuu ajasta joten säteilylle altistumisaikaa tulee rajoittaa
Suoja Säteilylähteen ja ihmisen välissä oleva väliaine suojaa säteilyltä
Etäisyys Säteilylähteen ja ihmisen välisen etäisyyden kasvattaminen vaimentaa säteilyä
Ionisoiva säteily kulkee suoraviivaisesti kuten esimerkiksi valo, eikä säteily leviä tuuletuksen kautta ja saastuta huonetta. Säteilylähteen voi peittää varjostimella, jota säteily ei läpäise. Esimerkiksi röntgenkuvauksessa ne ruumiinosat, joita ei kuvata, peitetään usein huonosti säteilyä läpäisevillä, esimerkiksi lyijystä valmistetuilla, varjostinmatoilla. Toisaalta jos säteilylähteen voi sammuttaa, säteily katoaa heti. Säteilyä saanut kappale ei itse muutu säteileväksi. Esimerkiksi röntgenkuvauksessa käytettyyn huoneeseen ei jää mitään "jälkihehkua", vaan säteily katoaa välittömästi kun röntgenputki sammutetaan.
Vaikka säteily ei voikaan levitä tai jäädä ympäristöön, radioaktiiviset aineet voivat levitä ympäristöön siinä missä muutkin aineet. Tästä syystä hienojakoinen jauhemainen radioaktiivinen aine on erityisen vaarallista. Jauhe voi kulkeutua helposti elimistöön esimerkiksi keuhkojen tai ruuansulatuselimistön kautta. Tässä tapauksessa myös esimerkiksi alfa-säteilijä voi olla terveydelle vaarallinen.
Osa radioaktiivisista aineista, kuten monet metallit, ovat myös kemiallisesti myrkyllisiä. Kemiallinen myrkyllisyys ei liity radioaktiivisuuteen.
Säteilyyn liittyvät ilmiöt

Ionisoiva säteily kuljettaa mukanaan suhteellisen suuria energiamääriä, joten se voi aiheuttaa absorboituessaan monia erilaisia fysikaalisia ja kemiallisia ilmiöitä. Esimerkiksi monet itsevalaisevat mittarinäytöt, kellonviisarit, kompassit ym. saavat energiansa radioaktiivisesta aineesta, jonka synnyttämä säteily ei läpäise esineen kuorta, vaan luovuttaa energiansa väliaineeseen, joka puolestaan säteilee näkyvää valoa. Ilmiötä kutsutaan fluoresenssiksi.
Ydinreaktorin reaktorisydämessä voi nähdä ilmiön nimeltä Tšerenkovin säteily, joka ilmenee kun reaktorissa liikkuvat hiukkaset ylittävät valon nopeuden väliaineessa, yleensä reaktorin hidastinaineena toimivassa vedessä. Tšerenkovin säteily sisältää kaikkia aallonpituuksia laajalta kaistalta. Pääosa siitä on ultraviolettisäteilyä, ja näkyvän valon alueella vallitsevat lyhyet aallonpituudet, siis violetti ja sininen. Tämä ilmiö näkyy paljain silmin lähes yksinomaan reaktorisydämeen katsottaessa, minkä voi turvallisesti tehdä kun välissä on tarpeeksi (yleensä jotain metrejä) vettä vaimentamaan säteilyä.
Mahdollisesti nämä ilmiöt ovat innoittaneet sarjakuvapiirtäjiä ja elokuvien lavastajia silloin kun nämä esittävät radioaktiiviset aineet tai ionisoivan säteilyn näkyvänä hehkuna. Todellisuudessa ionisoiva säteily ei koskaan ole näkyvää, ei edes silloin kun siihen liittyy yllä kuvatun kaltainen näkyvä ilmiö. Alfa- ja beetasäteilyä ei voi nähdä, koska ne ovat hiukkassäteilyä. Gammasäteily on sähkömagneettista säteilyä kuten valokin, mutta sen aallonpituus (n. 10 pm) on niin lyhyt, ettei ihmissilmä havaitse sitä. Yleensä säteilyyn ei liity mitään ihmisaistein havaittavaa välitöntä ilmiötä, vaan sen olemassaolon voi todeta vain mittarilla.
Suurilla säteilyannoksilla kiinteätkin aineet voivat kuitenkin reagoida havaittavasti ionisoivaan säteilyyn. Esimerkiksi polymeerimateriaalien kuten muovien ja puun sisäinen mikrorakenne rikkoutuu voimakkaassa gammasäteilyssä, jolloin materiaalit menettävät lujuutensa ja hajoavat helposti. Esimerkiksi puulla 6,5 MGy annos saa aikaan rakenteen hajoamisen.
Säteilyn käyttö

Ionisoivaa säteilyä hyödynnetään moninaisesti. Koska ionisoiva säteily on helppo havaita ilmaisimella, erittäin pienetkin määrät radioaktiivisia isotooppeja riittävät merkkiaineiksi. Tätä ominaisuutta hyödynnetään muun muassa veden etsinnässä kuivilla alueilla, maanviljelyssä, teollisuudessa ja tutkimuksessa. Säteilyä käytetään tuholaistorjunnassa steriloimalla hyönteisiä ja näin pienentämällä populaatioita. Säteilyä käytetään lääketieteessä niin kuvantamiseen (mm. röntgen), sädehoitoihin, kuin myös lääketieteellisten instrumenttien, siteiden ym. sterilointiin. Fysiikan tutkimuksessa ionisoivan säteilyn avulla tehtävä tutkimus on yleistä. Avaruustutkimuksessa ionisoivaa säteilyä sekä havainnoidaan, että hyödynnetään radioaktiivisissa voimanlähteissä, jotka ovat monilla kauas suuntautuvilla avaruuslennoilla ainoa käytännöllinen energianlähde.
Kodeissa esiintyviä ionisoivan säteilyn lähteitä ovat nykyään monet palovaroittimet. Ennen vanhaan myös kellojen ja kompassien valovärit (säteilemätöntä fosforenssiakin käytetään), silmälasit, kameroiden ja kiikarien linssit, hitsauspuikot ja petromaks-öljylamppujen hehkusukat. Jalokivissäkin voi olla pieniä määriä radioaktiivisia aineita värien syventämiseksi. Aikaisemmin posliinituotteissa käytettiin väreinä radioaktiivisia suoloja, mutta nyttemmin niiden käytöstä on luovuttu.
Elintarvikkeiden säilyvyyttä voidaan parantaa steriloimalla ne ionisoivalla säteilyllä. Tämä oli aiemmin tavallisempaa mausteiden säilönnässä, mutta asiasta nousseen kohun takia säteilyttämällä steriloituja mausteita ei Suomessa juurikaan myydä ja tällaisissa mausteissa pitää olla maininta säteilyttämisestä. Säteily ei voi tarttua elintarvikkeisiin steriloinnin yhteydessä, vaan mahdollisena terveysriskinä nähdään lähinnä säteilyn vaikutus ruoka-aineiden kemiallisiin aineisiin. Yleisesti tämä vaikutus arvioidaan yhtä suureksi kaikissa sterilointimenetelmissä eikä terveysriskiä pidetä oleellisena.
Altistus- ja mittayksiköt

Ionisoivan säteilyn vaikutusta kutsutaan altistumiseksi:
coulombi per kilogramma (C/kg) on SI-yksikkö, jolla mitataan ionisoivalle säteilylle altistumista. Yksikkö mittaa sen säteilyn määrää, joka aiheuttaa yhden coulombin varauksen yhdessä kilogrammassa materiaa.
Ionisoivan säteilyn vaikutus elävään kehoon liittyy enemmänkin siihen, kuinka suuren energiamäärän säteily on jättänyt kohdeaineeseen massayksikköä kohden. Tätä ilmaistaan absorboituneella annoksella:
Gray (Gy), ilmoittaa sen säteilyn määrän, jolla välitetään 1 joule energiaa 1 kilogrammaan mitä tahansa materiaa.
Ekvivalenttiannos kuvaa ionisoivan säteilyn aiheuttamaa säteilyannosta ja nimenomaan sen biologista vaikutusta:
Sievert (Sv), säteilyannoksen yksikkö, joka voidaan laskea absorboituneesta annoksesta säteilyn luonteesta riippuvien painotuskertoimien avulla.
Aiheesta muualla

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
Säteilyturvakeskus (STUK): Ionisoiva säteily (Arkistoitu – Internet Archive) (pdf)
Entisaikojen ja nykyajan säteileviä kuluttajatuotteita
Työterveyslaitos: Ionisoiva säteily (Arkistoitu – Internet Archive)
Argonne National Laboratory: Radiological and Chemical Fact Sheets to Support Health Risk Analyses for Contaminated Areas, Ionizing Radiation, sivut 66–67 (englanniksi) (pdf)
Ydintekniikka
| --- | --- |
Ydinfysiikka:  Atomi  Fissio  Fuusio  Säteily  Radioaktiivisuus  Ionisoiva säteily  Ydinräjähdys  Fissiili  Vaikutusala  Kriittinen massa 
Ydinvoima:  Ydinvoiman käyttökohteet  Ydinpolttoainekierto  Säteilyturvallisuus  Ydinturvallisuus  Ydinjätehuolto  Geologinen loppusijoitus  Uraani  Uraanin esiintyminen  Uraanikaivos  Uraanin väkevöinti  Plutonium  Torium  Torium-ydinpolttoainekierto 
Ydinreaktori:  Kevytvesireaktori  Kiehutusvesireaktori  Painevesireaktori  VVER-reaktori  EPR-reaktori  RBMK-reaktori  MKER-reaktori  CANDU-raskasvesireaktori  AP1000-reaktori  Pieni modulaarinen reaktori  Hyötöreaktori  Kiihdytinreaktori  SCWR-reaktori  Nestemäisellä metallilla jäähdytetty reaktori  Sulasuolareaktori  Kaksoisfluidireaktori  Fuusioreaktori 
Ydinaseet:  Ydinsota  Vetypommi  Neutronipommi  Ydinaseriisunta  Vaikutukset 
Ydinonnettomuus:  Fukushiman ydinvoimalaonnettomuus  Tšernobylin ydinvoimalaonnettomuus  Three Mile Islandin ydinvoimalaonnettomuus  Luettelo ydinonnettomuuksista  Luettelo ydinlaitostapahtumista  Ydinvoimalan sydämen sulamisonnettomuus  Ydinaseonnettomuus  INES-asteikko 
Ydinvoima Suomessa:  Olkiluodon ydinvoimalaitos  Loviisan ydinvoimalaitos  Hanhikiven ydinvoimalaitos 
Heliumytimistä koostuvan alfasäteilyn pysäyttää paperiarkki, elektroneista tai positroneista koostuvan beetasäteilyn alumiinilevy ja gammasäteily vaimenee väliaineessa.
Säteilyn eri lajit
Kaaviokuvassa neliö saa säteilyä (keltainen) säteilylähteestä (punainen)
Kaaviokuvassa pinnalla (iholla) oleva säteilevä aine (punainen) aiheuttaa paikallisen säteilyn (keltainen)
Tšerenkovin säteilyä. Reed Research Reactor, Oregon.
Irkutsk

| Irkutsk (Ирку́тск - Irkutsk) |
| --- | --- |

 lippu:  vaakuna
 Irkutskin alue Venäjällä ja kaupungin sijainti alueella Jenisein sivujoen Angaran varrella
 Irkutsk
 Koordinaatit: 52.2878°N, 104.2807°E 
Valtio:  Venäjä
Liittovaltiosubjekti:  Irkutskin alue
Perustettu:  1611
Kaupungiksi:  1686
Hallinto:  
 – Pormestari:  Viktor Kondrashov
Pinta-ala:  
 – Kokonaispinta-ala:  301 km²
Väkiluku (2010)  ():  587 891
Aikavyöhyke:  UTC+8 (MSK+5) 
Postinumero:  664000–664081
Suuntanumero(t):  +7 3952
Rekisterikilpi:  38, 85
 
 www1.irkutsk.ru 
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Irkutsk (ven. Ирку́тск) on kaupunki Etelä-Siperiassa Venäjällä Baikaljärven länsipuolella lähellä Angaran ja sen sivujoen Irkutin yhtymäkohtaa. Se on Irkutskin alueen hallinnollinen keskus, jossa asui vuonna 2010 yhteensä 587 891 henkeä.
Historia

Ivan Pohabov perusti Irkutskin kasakkalinnoitukseksi vuonna 1661. Kaupunki siitä tuli 1686. Kaupungissa oli tuhoisa tulipalo 4.–6. heinäkuuta 1879, jolloin useita merkittäviä rakennuksia tuhoutui.lähde? Trans-Siperian radan  valmistuminen vuonna 1898 lisäsi kaupungin merkitystä. Se oli Irkutskin kuvernementin pääkaupunki vuoteen 1926 asti, jolloin kuvernementti lakkautettiin. Tämän jälkeen Irkutsk oli Itä-Siperian maakunnan hallinnollinen keskus.lähde?
Historia > Asukasluvun kehitys

| Vuosi | Irkutskin  asukasluku  |
| --- | --- |
1959: 365 893
1970: 450 941
1979: 549 787
1989: 628 514
2002: 593 604
2010: 587 891
Talous

Irkutskissa on rauta-, teräs-, kone- ja kevytmetalliteollisuutta. Kaupungissa valmistetaan muun muassa panssarivaunuja ja lentokoneita. Lisäksi on öljynjalostamoita ja vesivoimaloita. Sähköntuotannosta vastaa Irkutskenergo.lähde?
Liikenne

Irkutskin rautatieasema on tärkeä Siperian rautatien asema, Krasnojarskin ja Ulan Uden välillä. Kaupungissa on myös jokisatama ja kansainvälinen lentoasema.
Oppilaitokset

Irkutskissa on useita korkeakouluja, joista vanhin on Irkutskin valtionyliopisto (per. 1918). Lisäksi siellä on Baikalin talous- ja oikeustieteellinen valtionyliopisto, Irkutskin teknillinen valtionyliopisto, valtiollinen maatalousakatemia, kielitieteellinen valtionyliopisto, lääketieteellinen valtionyliopisto, kasvatustieteellinen valtionyliopisto sekä joukko yksityisiä korkeakouluja.lähde?
Urheilu

Jääpallo on Irkutskin seuratuin urheilulaji, kaupungin jääpalloseura Baikal-Energija pelaa Venäjän pääsarjassa. Ottelut vetävät parhaimmillaan 30 000 katsojaa.lähde? Irkutskissa järjestettiin jääpallon maailmanmestaruuskilpailut 2014.
Muuta

Irkutskissa on Inkerin kirkon Siperian rovastikuntaan kuuluva seurakunta.lähde?
Aiheesta muualla

Matkaopas aiheesta Irkutsk Wikivoyagessa (englanniksi)
Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Irkutsk Wikimedia Commonsissa
Irkutskin alueen kaupungit
Irkutskin rautatieasema
Ortodoksinen kirkko