stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Vint Cerf

| Vinton Cerf |
| --- | --- |
 Vint Cerf vuonna 2010.
Henkilötiedot
Syntynyt: 23. kesäkuuta 1943 (ikä 81) New Haven, Connecticut
Kansalaisuus:   Yhdysvallat
Koulutus ja ura
Väitöstyön ohjaaja:  Leonard Kleinrock ja Gerald Estrin
Instituutti:  IBM, UCLA, Stanfordin yliopisto, DARPA, MCI, CNRI, Google
Tutkimusalue:  tietotekniikka
Tunnetut työt:  TCP/IP Internet Society
Palkinnot:  National Medal of Technology Presidential Medal of Freedom Turing-palkinto
 Nimikirjoitus
Aiheesta muualla
research.google.com/pubs/author32412.html
Vinton Gray ”Vint” Cerf (s. 23. kesäkuuta 1943) on yhdysvaltalainen tietojenkäsittelytieteilijä, jota kutsutaan usein yhdeksi ”Internetin isistä”. Cerf on palkittu useilla arvonimillä ja palkinnoilla, joista tunnetuimmat ovat National Medal of Technology, Turing-palkinto ja Presidential Medal of Freedom. Hän on myös Yhdysvaltain kansallisen tiedeakatemian jäsen.
Cerf toimi jo nuorena projektinjohtajana Yhdysvaltain puolustusministeriön asevoimien tutkimusorganisaatiossa (DARPA), joka rahoitti TCP/IP-teknologiaa kehittäviä ryhmiä. Internetin kaupalliset mahdollisuudet huomattiin 1980-luvun loppupuolella, ja Cerf siirtyi MCI:n palvelukseen. Hänellä oli keskeinen osuus ensimmäisen kaupalliseen internetiin liitetyn sähköpostiohjelmiston (MCI Mail) kehittämisessä.
Vinton Cerf oli mukana perustamassa ja rahoittamassa Internetin osoitteiden tunnuksia hallinoivaa ICANN-organisaatiota. Cerf odotti kulisseissa vuoden ennen liittymistään ICANN:n hallitukseen. Hänet valittiiin myöhemmin organisaation puheenjohtajaksi.
Cerf on työskennellyt syyskuusta 2005 Googlessa yhtenä sen varatoimitusjohtajista. Googlessa Cerfin työtehtävä on ollut toimia ”Internetin evankelistana”. Cerf on tullut tunnetuksi tekniikan tulevaisuutta ja  yhteiskunnallisia vaikutuksia koskevista ennustuksistaan, jotka ovat käsitelleet esimerkiksi tekoälyä, IPv6-teknologiaa ja television tulevaisuutta.
Cerf kävi samaa koulua Jon Postelin ja Steve Crockerin kanssa, jotka olivat myös tärkeitä vaikuttajia internetin kehittämisen taustalla. Cerf kirjoitti Postelin muistokirjoituksen.
Palkinnot

Cerf on vastaanottanut useita eri kunnianosoituksia, kuten kunniatohtorin arvot, mm. seuraavista yliopistoista: Baleaarien yliopisto, ETH Sveitsissä, Capitol College, Gettysburg College, George Mason yliopisto, Marymountin yliopisto, Pisan yliopisto, Universitat Rovira i Virgili (Tarragona, Espanja), Rensselaerin polytekninen instituutti, Luulajan teknillinen yliopisto (Ruotsi), Twenten yliopisto (Alankomaat), BUPT, New Yorkin yliopiston Polytekninen Instituutti, UPCT (Cartagenan yliopisto, Espanja), Royal Roads yliopisto (Kanada) ja Madridin teknillinen yliopisto.
Muita Cerfin saamia palkintoja:
Asturian ruhtinaan tiede- ja teknologiapalkinto
Association for Computing Machineryn jäsen
Yuri Rubinskyn muistopalkinto
SIGCOMMin palkinto "ansioista internetin kehityksessä yli 25 vuoden ajalta, alkaen internetin kannalta välttämättömistä TCP/IP-protokollista".
Ansiotodistus Franklin instituutilta 1996
National Medal of Technology-mitali presidentti Bill Clintonilta 1997, perusteena "Ansiot internetin protokollien luonnissa ja jatkuvassa kehityksessä."
Living Legend Medal -mitali Kongressin kirjastolta 2000
Valinta Association for Women in Science (AWIS) -kumppaniksi 2000
Cerf ja Kahn voittivat Turing-palkinnon 2004, perusteena "pioneerityö internetin parissa, mukaan lukien ... internetin reititysprotokolla ... ja inspiroiva johtaminen verkkojen kehityksen parissa."
Marraskuussa 2005 Cerf ja Kahn vastaanottivat Presidential Medal of Freedom mitalin presidentti George W. Bushilta perusteena heidän ansionsa internetin luomisessa.
Cerf ja Kahn valittiin National Inventors Hall of Famen jäseniksi toukokuussa 2006
Cerf ja Kahn saivat Japani-palkinnon tammikuussa 2008.
Cerf valittiin jäseneksi Worshipful Company of Information Technologistsiin ja vastaanotti Lontoon kaupungilta Freedom of the City-palkinnon huhtikuussa 2008.
Cerf vastaanotti kunniajäsenyyden Yale Political Unionissa 2009.
YouTuben viisivuotisjuhlallisuuksissa Cerf valittiin sivuston vierailevaksi kuraattoriksi ja hän sai valita kuusi mielestään ikimuistoisinta videota sivustolta.
Osittainen bibliografia > Kirjailija

Zero Text Length EOF Message (RFC 13, elokuu 1969)
IMP-IMP and HOST-HOST Control Links (RFC 18, syyskuu 1969)
ASCII format for network interchange (RFC 20, lokakuu 1969)
Host-host control message formats (RFC 22, lokakuu 1969)
Data transfer protocols (RFC 163, toukokuu 1971)
PARRY encounters the DOCTOR (RFC 439, tammikuu 1973)
'Twas the night before start-up (RFC 968, joulukuu 1985)
Report of the second Ad Hoc Network Management Review Group, RFC 1109, elokuu 1989
Internet Activities Board, RFC 1120, syyskuu 1989
Thoughts on the National Research and Education Network, RFC 1167, heinäkuu 1990
Networks, Scientific American Special Issue on Communications, Computers, and Networks, syyskuu 1991
Guidelines for Internet Measurement Activities, lokakuu 1991
A VIEW FROM THE 21ST CENTURY, RFC 1607, huhtikuu 1, 1994
An Agreement between the Internet Society and Sun Microsystems, Inc. in the Matter of ONC RPC and XDR Protocols, RFC 1790, huhtikuu 1995
I REMEMBER IANA, RFC 2468, lokakuu 1998
Memo from the Consortium for Slow Commotion Research (CSCR, RFC 1217, huhtikuu 1 1999
The Internet is for Everyone, RFC 3271, huhtikuu 2002
Osittainen bibliografia > Mukana kirjoittamassa

Vinton Cerf, Robert Kahn, A Protocol for Packet Network Intercommunication (IEEE Transactions on Communications, toukokuu 1974)
Vinton Cerf, Y. Dalal, C. Sunshine, Specification of Internet Transmission Control Program (RFC 675, joulukuu 1974)
Vinton Cerf, Jon Postel, Mail transition plan (RFC 771, syyskuu 1980)
Vinton Cerf, K.L. Mills Explaining the role of GOSIP, RFC 1169, elokuu 1990
Clark, Chapin, Cerf, Braden, Hobby, Towards the Future Internet Architecture, RFC 1287, joulukuu 1991
Vinton Cerf et al., A Strategic Plan for Deploying an Internet X.500 Directory Service, RFC 1430, helmikuu 1993
Vinton Cerf & Bob Kahn, Al Gore and the Internet,  2000-09-28
Vinton Cerf et al., Delay-Tolerant Networking Architecture (Informational Status), RFC 4838, huhtikuu 2007
Lähteet ja huomautukset

1 2 3 4 5 6 7 8 9  Cerf'n curriculum vitae helmikuulta 2001, ICANN
1 2  Gore Deserves Internet Credit, Some Say, Washington Post, maaliskuu 1999
1 2  Cerf'n alustus Googlessa, Google Press Center
↑  Making Televised Emergency Information Accessible, Gallaudetin yliopiston verkkosivusto
↑  Vaikka hän lähtökohtaisesti vastustaakin arvonimiä (katso Vinton Cerfin haastattelu (Arkistoitu – Internet Archive), helmikuun 2006 artikkelissa Government Computer News) Cerf on halukas kutsumaan itseään yhdeksi internetin isistä viitaten Bob Kahn|Bob Kahniin ja Leonard Kleinrockiin erityisesti arvioidessaan keiden muiden kanssa hänen tulisi jakaa tämä titteli.
1 2  Cerf voittaa Turing-palkinnon maaliskuu 16, 2005 NYTimes
1 2  2005 Presidential Medal of Freedom vastaanottajat Valkoisen talon www-sivuilla
↑  The World Internet Provider std.com. Viitattu 28.5.2009.
↑  The Daily Telegraph, heinäkuu, 2007
↑  UCLA School of Engineering Alumnus Chosen for Prestigious Turing Award  Spring 2005. UCLA Henry Samueli School of Engineering and Applied Science. Arkistoitu 5.3.2006. Viitattu 31.7.2010.
↑  Internetin edeltäjä täyttää 30 vuotta  2.9.1999. CNN.
1 2 3  Internet Pioneers Cerf And Kahn To Receive Acm Turing Award  16.2.2005. Association for Computing Machinery]. Arkistoitu 25.1.2010. Viitattu 31.7.2010.
↑  Say Bonjour to the Internet’s Long-Lost French Uncle  7.1.2013. Internet Hall of Fame. Viitattu 17.6.2018.
↑  Dr. Vinton G. Cerf hyväksytty Gallaudetin yliopiston neuvoa antavaan neuvostoon (Arkistoitu – Internet Archive), yliopiston verkkosivuston mukaan Cerf itsekin on huonokuuloinen.
↑  Vinton Cerf - Internetin isä, Vinton Cerf (Arkistoitu – Internet Archive)
↑  ICANN:n hallistus - Vinton G. Cerf
↑  Tietoteknisestä neuvoa antava neuvosto (PITAC) viralliselta sivustolta Bulgarian presidentit|Bulgarian presidentti
↑  Eurasia Group (Arkistoitu – Internet Archive)
↑  The InterPlaNetary Internet Project IPN Special Interest Group
↑  Todistus Yhdysvaltain senaatin kaupan komitealle (Arkistoitu – Internet Archive)
↑  Travis, Hannibal: Wi-Fi Everywhere: Universal Broadband Access as Antitrust and telecommunications Policy. American University Law Review, vol. 55, s. 1720, 2006.  President and Trustees of American University in Washington, DC. Artikkelin verkkoversio. Viitattu 4.6.2010.
↑  Sama, s. 1701
↑  Sama, s. 1770
↑  Wifi.google.com (Arkistoitu – Internet Archive)
↑  Sefora.org (Arkistoitu – Internet Archive)
↑  Stopadware.org
↑  Stopadware.org
↑  Hyperwords.net (Arkistoitu – Internet Archive)
↑  IDNAbis WG
↑  Politico.com
↑  SIGCOMM Palkinnot  (Arkistoitu – Internet Archive)
↑  Ostp.gov
↑  ACM: Fellows Award / Vinton G. Cerf (Arkistoitu – Internet Archive)
↑  2008 (24th) Japani-palkinnon saaja[vanhentunut linkki]
↑  Yale.edu (Arkistoitu – Internet Archive)
↑  Vint Cerf's Top YouTube Videos
↑  IP: Al Goren tuki Internetille, tekijöinä V.Cerf ja B.Kahn [I second
Sardiniankerttu

| Sardiniankerttu |
| --- | --- |
 Sardiniankerttukoiras.
Uhanalaisuusluokitus
 Elinvoimainen  
  
Tieteellinen luokittelu
Domeeni::  Eukaryootit Eucarya
Kunta::  Eläinkunta Animalia
Pääjakso::  Selkäjänteiset Chordata
Luokka::  Linnut Aves
Lahko::  Varpuslinnut Passeriformes
Heimo::  Kertut Sylviidae
Suku::  Pensaskertut Curruca
Laji::  sarda
Kaksiosainen nimi
 Curruca sarda  (Temminck, 1820) 
Synonyymit
 Sylvia sarda 
Katso myös
   Sardiniankerttu Wikispeciesissä   Sardiniankerttu Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OKIUCN-testi OK: 
Cuculus canorus canorus + Sylvia sarda
Sardiniankerttu (Curruca sarda) on kerttujen sukuun kuuluva varpuslintu.
Koko ja ulkonäkö

Linnun pituus on noin 12 cm, siipien kärkiväli 13-17,5 cm ja paino keskimäärin 10,5 g. Pienikokoinen kerttu, jolla on pitkähkö pyrstö ja oranssit koivet. Höyhenpuku on harmaa, koiraalla siniharmaa, vain siipi- ja pyrstösulat ovat tummanharmaat. Nokan tyviosa on punainen ja kärki tumma. Koiraan iiris on punainen. Nuoren linnun selässä on ruskehtava sävy ja nokan punainen alue on kellahtava.
Vanhoilla linnuilla on kesällä täydellinen sulkasato. Talvella kaikilla sardiniankertuilla on osittainen ruumiinhöyhenten sulkasato.
Esiintyminen

Sardiniankerttu esiintyy Sardiniassa ja Korsikassa. Baleaareilla esiintyvä baleaarienkerttu luokiteltiin aikaisemmin sardiniankertun alalajiksi. Laji on osittaismuuttaja, jonka kannasta osa muuttaa talveksi Pohjois-Afrikkaan, lähinnä Tunisiaan. Lajia ei ole tavattu Suomessa.
Lajin esiintymisalueen laajuus on 50 000–100 000 neliökilometriä. Euroopassa elää 98 000–310 000 yksilöä ja lajin kanta on elinvoimainen.
Elinympäristö

Laji elää vuorenrinteiden ja kallioalueiden pensaikoissa.
Lisääntyminen

Pesintä tapahtuu maaliskuun lopulta toukokuun alkupuolelle. Pesä on matalalla (90-120 cm) pensaassa ja molemmat puolisot osallistuvat rakentamiseen. Se on kuivista ruohoista, lehdistä ja korsista hyvin rakennettu kuppi. Naaras munii tavallisesti 3 tai 4 munaa. Muna painaa 1,52 g. Naaras hautoo 12-15 päivää. Emot huolehtivat poikasista yhdessä ja ne lähtevät pesästä noin 12 päivän ikäisinä.
Ravinto

Pääravintoa ovat hyönteiset, hämähäkit ja muut pienet selkärangattomat.
Břeclav

| Břeclav |
| --- | --- |
 Břeclavin linna
 lippu:  vaakuna
 Břeclav
 Koordinaatit: 48°45′32″N, 16°52′55″E 
Valtio:  Tšekki
Lääni:  Etelä-Määri
Piiri:  Břeclav
Kaupunginoikeudet:  1872
Hallinto:  
 – Pormestari:  Svatopluk Pěček
Pinta-ala:  
 – Kokonaispinta-ala:  77,19 km²
Korkeus:  158 m
Väkiluku (2021):  24 554
 – Väestötiheys:  320 as./km²
Aikavyöhyke:  UTC+1
 – Kesäaika:  UTC+2
 
 Kaupungin verkkosivut 
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Břeclav on kaupunki Tšekissä Etelä-Määrin läänissä lähellä Itävallan ja Slovakian rajoja. Kaupungin väkiluku oli 24 554 vuonna 2021. Sen pinta-ala on 77,19 neliökilometriä.
Ystävyyskaupungit

Lähde:
Andrychów, Puola
Brezová pod Bradlom, Slovakia
Lysá nad Labem, Tšekki
Nový Bor, Tšekki
Šentjernej, Slovenia
Trnava, Slovakia
Zwentendorf, Itävalta
Priverno, Italia
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Břeclav Wikimedia Commonsissa
John Seppänen

John August Seppänen (26. kesäkuuta 1902 Helsinki – 24. maaliskuuta 1942 Kivelän sairaala, Helsinki) oli suomalainen toimittaja.
John Seppänen pääsi ylioppilaaksi 1923 ja valmistui filosofian maisteriksi 1929. Hän teki opintomatkoja muun muassa Englantiin, Keski-Eurooppaan ja Italiaan. Seppänen oli Helsingin Sanomien palveluksessa vuodesta 1925 alkaen toimien eduskuntatoimittajana ja vuoden ajan toimitussihteerinä. Seppänen piti radiossa myös eduskuntakatsauksia. Kesäkuusta 1941 alkaen hän oli Valtion tiedoituslaitoksen palveluksessa.
Aiheesta muualla

Juttuja juttujen tekijöistä. Neljän kokeneen lehtimiehen "elämäntarinoita", Seura, 14.06.1939, nro 24, s. 14, Kansalliskirjaston digitaaliset aineistot
Hernekerttu

| Hernekerttu |
| --- | --- |

Uhanalaisuusluokitus
 Elinvoimainen  
  
Suomessa:
 Elinvoimainen  
Tieteellinen luokittelu
Kunta::  Eläinkunta Animalia
Pääjakso::  Selkäjänteiset Chordata
Luokka::  Linnut Aves
Lahko::  Varpuslinnut Passeriformes
Heimo::  Kertut Sylviidae
Suku::  Pensaskertut Curruca
Laji::  curruca
Kaksiosainen nimi
 Curruca curruca  (Linnaeus, 1758) 
Synonyymit
 Sylvia curruca 

Katso myös
   Hernekerttu Wikispeciesissä   Hernekerttu Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OKIUCN-testi OK: 
Hernekerttu (Curruca curruca) on pieni harmahtava kerttulaji, jolla on päässään naamiota muistuttava tumma kuvio.
Koko ja ulkonäkö

Harmahtava selkä, vaaleampi vatsapuoli, valkoinen kurkku, tummanharmaa naamio. 
Pituus 12–14 cm, siipien kärkiväli 19 cm, paino 11–13 g.
Vanhoilla hernekertuilla on täydellinen sulkasato heinä-elokuussa. Keväällä vanhan ja nuoren saattaa pystyä erottamaan höyhenpuvun kulumisasteesta: nuori lintu on kuluneemmassa puvussa.
Ääni on terävä naksaus. Laulu on lyhyt, yksinkertainen säksätys, kuin ravistelisi kuivia herneitä purkissa.
Vanhin suomalainen rengastettu hernekerttu on ollut 5 vuotta 1 kuukautta 14 päivää vanha. Euroopan vanhin on ollut latvialainen, vähintään 7 vuotta 7 kuukautta vanha yksilö.
Levinneisyys

Hernekerttu pesii Euroopassa Lounais-Eurooppaa ja Lappia lukuun ottamatta, sekä Länsi- ja Keski-Aasiassa. Fennoskandiassa pohjoisraja menee tuntureita pitkin. Se muuttaa talveksi Saharan eteläpuoliseen Afrikkaan, Arabiaan tai Intiaan. Syysmuutto on elo-syyskuussa, kevätmuutto touko-kesäkuussa. Suomessa pesii 200 000 – 350 000 paria.
Elinympäristö

Aurinkoisilla kuivilla paikoilla, kuten katajikkoisilla kedoilla ja metsänreunoissa, kuusen- ja männyntaimikoissa, meren luodoilla, puutarhoissa ja pihoilla. Ei tavata sulkeutuneessa metsässä.
Lisääntyminen

Pesä on pensaassa tai kuusessa melko matalalla, ja on rakennettu tavallisesti kuivista kuusenoksista ja pehmustettu joillakin kuiduilla. Muninta alkaa toukokuun loppupuolella. Munia on 3–7 kpl, tavallisesti 5 tai 6. Molemmat emot hautovat yhteensä noin 12 vrk. Poikaset lähtevät pesästä lentokyvyttöminä runsaan 10 päivän ikäisinä. Jotkut parit saattavat pesiä kahdesti kesän aikana.
Ravinto

Hyönteisiä, jonkun verran myös marjoja.
Aiheesta muualla

Hernekerttu Lintukuva-verkkopalvelussa
LuontoPortti: Hernekerttu (Sylvia curruca)
ITIS: Sylvia curruca (englanniksi)
| --- | --- |
Taksonitunnisteet:  Wikidata: Q110257504  Wikispecies: Curruca curruca  Avibase: A99F93BCE984549A  BioLib: 8912  BirdLife: 22734992  BOW: leswhi4  eBird: leswhi4  EoL: 60783396  GBIF: 11034996  iNaturalist: 1289484  IUCN: 22734992  NBN: NHMSYS0021311347  NCBI: 43163  Observation.org: 78  Xeno-canto: Curruca-curruca  Laji.fi: MX.5083334 
Pälkäneen Luopioisissa vuonna 2011 tavattu hernekerttu. Kuva: Alpo Roikola.
Hernekertun muna.
Metsäkerrossammal

| Metsäkerrossammal |
| --- | --- |

Uhanalaisuusluokitus
 Elinvoimainen  
Suomessa::  Elinvoimainen
  
Tieteellinen luokittelu
Kunta::  Kasvit Plantae
Ryhmä::  Sammalet Bryobionta
Kaari::  Lehtisammalet Bryophyta
Luokka::  Aitosammalet Bryopsida
Alaluokka::  Hiirensammalet Bryidae
Lahko::  Palmikkosammalet Hypnales
Heimo::  Kerrossammalet Hylocomiaceae
Suku::  Metsäkerrossammalet Hylocomium
Laji::  splendens
Kaksiosainen nimi
 Hylocomium splendens  (Hedw.) Schimp. 
Katso myös
   Metsäkerrossammal Wikispeciesissä   Metsäkerrossammal Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OK: 
Metsäkerrossammal (Hylocomium splendens) on kangasmetsien yleisimpiä sammallajeja.
Elinympäristö

Runsaimmillaan metsäkerrossammal esiintyy tuoreilla kankailla, mutta sitä tavataan yleisesti myös kuivahkoilla ja lehtomaisilla kankailla. Tuoreella kankaalla metsäkerrossammal ja usein sitä yleisempi seinäsammal muodostavat tavallisesti koko metsänpohjan peittävän yhtenäisen maton. Kerrossammalta tapaa useimmiten kivillä ja kangasmetsien kosteilla alarinteillä.
Ulkonäkö

Seuraavan vuoden verso kasvaa edellisen vuoden verson päälle. Vanha mätäs on siten useampikerroksinen. Metsäkerrossammalen varren haarat muodostavat kerroksia pitkin päävartta. Maasta nostettuna se onkin hyvin helppo tunnistaa tästä kasvutavastaan. Kerroksisuus näkyy myös maassa pieninä terasseina. Kerrossammal- peitteestä syntyy ilmava, laakean kupera tyyny.
Uudet versot haarovat sulkamaisina kaksin- tai kolminkertaisesti. Vanhemmat rangat, joissa on tiheä ja myötäinen pienten lehtien peite, erottuvat punertavina.
Aiheesta muualla

Pinkka - Lajintuntemuksen oppimisympäristö: Metsäkerrossammal
Tampereen kaupunki: ympäristöverkko  Tuoreen kankaan pohjakerros
| Taksonitunnisteet |
| --- | --- |
Hylocomium splendens:  Wikidata: Q149101  Wikispecies: Hylocomium splendens  BioLib: 91111  CoL: 3NFZD  EoL: 926221  EPPO: HCMSP  EUNIS: 198272  FEIS: hylspl  FNA: 200002578  GBIF: 2679696  iNaturalist: 122555  IRMNG: 10640724  ITIS: 16375  NatureServe: 2.124451  NBN: NHMSYS0000310068  NCBI: 53007  NZOR: bd248c20-1e0b-4f56-89a0-7eab3701de50  NZPCN: 5021  Observation.org: 17437  Open Tree of Life: 734788  Plant List: tro-35164501  PLANTS: HYSP70  Tropicos: 35164501  WFO: wfo-0001184371  Laji.fi: MX.43668 
Hypnum splendens:  Wikidata: Q49612703  GBIF: 8316151  iNaturalist: 402746  ITIS: 1135544  NZOR: 2badb71d-30ea-4a7f-ad42-6c8d7e8c3701  Tropicos: 35128797  WFO: wfo-0001162332
Fredrik Lundelin

Fredrik Lundelin (1835– 17. toukokuuta 1918 Tampere) oli suomalainen kuoronjohtaja, joka 1800-luvun lopussa tunnettiin yhtenä Tampereen merkittävimmistä musiikkivaikuttajista.
Elämä

Tampereelle töiden perässä vuonna 1858 muuttanut Lundelin työskenteli aluksi Tampereen Verkatehtaalla vanuttajana ja yleni myöhemmin työnjohtajaksi. Lundelin innostui musiikista vasta Tampereella, jossa hänen opettajanaan toimi Pellavatehtaan Lauluseuran 1869 perustanut kansakoulunopettaja Antti Tervo. Hän opetti Lundelinille laulun lisäksi myös kuoronjohtamista. Vuonna 1879 Lundelin pääsi johtamaan Tampereen kaupungin satavuotisjuhlissa esiintynyttä kuoroa ja 1884 hän sai johdettavakseen pellavatehtaalla toimineen Kansanvalistusseuran kuoron, jonka nimeksi pian muutettiin Tampereen Työväen Lauluseura. Myöhemmin Lundelin jatkoi itse musiikinopettajana, hänen oppilaisiinsa kuului muun muassa Lundelinin tyttären kanssa avioitunut varastopäällikkö Ernst Lindroth.
Ludelin toimi aktiivisesti myös Tampereen Työväenyhdistyksessä, jota hän oli perustamassa vuonna 1866. Vuonna 1888 Lundelin ehdotti Tampereen talouskoulun perustamista, joka aloitti toimintansa neljä vuotta myöhemmin.
Perhe

Lundelinin puoliso oli Eeva Frisk. Perheen lapsista Fredrika, Vendla (1862–1949), Sikstus Bernhard (1860–1932) ja August (1871–1950) olivat myös musiikinharrastajia. Vendla toimi muun muassa Tampereen työväenyhdistyksen kuoron pitkäaikaisena johtajana, Sikstus Bernhard oli musiikinopettaja sekä Tampereen kaupungin musiikkijohtaja ja Tampellan verkatehtaan johtajaksi noussut August toimi myös Tampereen Orkesteriyhdistyksen sellistinä. Lundelinista ja hänen neljästä lapsestaan on henkilökuvat vuonna 1947 ilmestyneessä Helvi Jokisen teoksessa Renkaita suvannon pinnassa, joka esittelee tamperelaisia kulttuurivaikuttajia. Säveltäjä Ernst Linko ja kapellimestari Erkki Linko puolestaan ovat hänen tyttärensä Marian lapsia.
Fredrik Lundelin kuoli sisällissodan päättymisen jälkeen toukokuussa 1918 poikansa kotitalossa taisteluissa raunioituneessa Kyttälän kaupunginosassa. Kansan Sivistysrahaston alaisuudessa toimii nykyään Sikstus Bernhard, Fredrik ja Vendla Lundelinin rahasto.
Silokynsisammal

| Silokynsisammal> Tieteellinen luokittelu |
| --- | --- |
Kunta::  Kasvit Plantae
Alakunta::  Sammalet Bryobionta
Kaari::  Lehtisammalet Bryophyta
Luokka::  Aitosammalet Bryopsida
Lahko::  Kynsisammalet Dicranales
Heimo::  Kynsisammalet Dicranaceae
Suku::  Kynsisammalet Dicranum
Laji::  laevidens
Kaksiosainen nimi
 Dicranum laevidens  R.S.Williams 
Katso myös
   Silokynsisammal Wikispeciesissä  
Infobox OKNimi-testi OK: 
Silokynsisammal (Dicranum laevidens) on tunturisoiden ja kosteiden tunturikankaiden sammallaji. Se kuuluu Dicranaceae -heimoon ja kynsisammalten sukuun. Sitä tavataan Pohjois-Ruotsissa ja Norjassa arktisilla alueilla ja vuoristoilla harvinaisena. Suomessa se esiintyy tunturialueilla Kittilän ja Inarin Lapissa hyvin harvinaisena. Se on 2-kotinen ja itiöpesäkkeet ovat harvinaisia ja itiöt pieniä. Laji on huonosti tunnettu ja sen kanta on pieni.
Aiheesta muualla

ITIS: Dicranum laevidens (englanniksi)
| --- | --- |
Taksonitunnisteet:  Wikidata: Q11893480  Wikispecies: Dicranum laevidens  EUNIS: 197431  GBIF: 4278753  ITIS: 548559  NCBI: 1510175  Observation.org: 160880  Open Tree of Life: 5680186  Tropicos: 35123635  WFO: wfo-0001159524  Laji.fi: MX.43549
Myllyjärvi (Espoo, Röylä)

| Myllyjärvi |
| --- | --- |
 Myllyjärveä vuonna 2016.
Valtiot:  Suomi 
Paikkakunta:  Espoo
Koordinaatit:  60°16′55″N, 24°39′15″E
Vesistöalue ja valuma-alueen tietoja
Laskujoki:  Myllyoja
Järvinumero:  81.055.1.004 
Mittaustietoja
Pinnankorkeus:  58,1 m 
Rantaviiva:  1,22 km 
Pinta-ala:  0,0537 km² 
 fiMyllyjärvi 
Myllyjärvi (ruots. Kvarnträsk) on pieni järvi Espoossa Röylän kaupunginosassa, Bodominjärven pohjoispuolella.
Myllyjärven pinta-ala on 5,37 hehtaaria. Sen pituus on noin 400 metriä ja leveys noin 200 metriä. Järvellä ei ole saaria. Rantaviivan pituus on 1,2 kilometriä.
Myllyjärven rannat kuuluvat etelärantoja lukuun ottamatta luonnonsuojelualueeseen. Järvi on vanhan metsän ympäröimä, ja se sijaitsee korkean mäen päällä. Järven itärannalla on myös pieni uimaranta laitureineen. Mäen etelärinteellä kasvaa vanha kuusimetsä, jonka alikasvustona kasvaa suuria luonnonvaraisia pähkinäpensaita ja muutamia vaahteroita. Myös metsän vanhat kuuset, männyt ja vielä pystyssä suuret seisovat kelopuut ovat näyttäviä. Aluskasvillisuudesta löytyvät niin kallioimarre, sinivuokko, hiirenporras kuin mustikkakin.
Myllyjärvi kuuluu Espoojoen valuma-alueeseen (vesistöaluetunnus 81.055). Järven vedenpinnan korkeus on 58,1 metriä mpy. Myllyjärvi laskee sen kaakkoispäästä lähtevää Myllyojaa pitkin. Myllyoja yhtyy Lukbäckeniin, joka laskee Bodominjärveen.
Espoossa on kaksi muutakin Myllyjärveä. Toinen Myllyjärvi sijaitsee Lahnuksessa ja toinen Myllyjärvi Velskolassa.
Eräjärvi

| Eräjärvi> Entinen kunta – nykyiset kunnat: Orivesi |
| --- | --- |

 vaakuna :  sijainti 
 Eräjärven kirkko elokuussa 2020
Lääni:  Hämeen lääni
Maakunta:  Pirkanmaan maakunta
Kuntanumero:  048
Hallinnollinen keskus:  Eräjärvi
Perustettu:  1870
Liitetty:  1973
– liitoskunnat:  Orivesi Eräjärvi
– syntynyt kunta:  Orivesi
Pinta-ala:   km²   (1.1.1972)
– maa:  105,7 km²
Väkiluku:  1 404   (31.12.1972)
– väestötiheys:  14,35 as./km²
Eräjärvi on entinen Suomen kunta Pirkanmaalla. Eräjärvi liittyi Oriveteen vuonna 1973. Sen naapurikunnat olivat Orivesi, Kuhmalahti, Längelmäki ja Sahalahti.