stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Love at First Sight

| ”Love at First Sight” Kylie Minogue |
| --- | --- | --- |

Singlen tiedot
 Albumilta: Fever
 Julkaistu: 10. kesäkuuta 2002
 Formaatti: CD single
 Tekijä(t): Kylie Minogue Richard Stannard Julian Gallagher Ash Howes Martin Harrington
 Tuottaja(t): Richard Stannard Julian Gallagher
 Tyylilaji: dancepop
 Kesto: 03.57
 Levy-yhtiö: Parlophone
Kylie Minoguen muut singlet
| ”In Your Eyes” 2002 | ”Love at First Sight” 2002 | ”Come Into My World” 2002 |
"Love at First Sight" on dancepopkappale Kylie Minoguen albumilta Fever (2001). Se julkaistiin singlenä 10. kesäkuuta 2002, ja sen kirjoittivat Kylie Minogue, Richard Stannard, Julian Gallagher, Ash Howes ja Martin Harrington.
Kappalelista

"Love at First Sight" – 3:59
"Can't Get Blue Monday Out of My Head" – 4:03
"Baby" – 3:48
"Love at First Sight" (Video)
"Love at First Sight" – 3:59
"Love at First Sight" (Ruff and Jam Club Mix) – 9:31
"Love at First Sight" (The Scumfrog's Vocal Edit) – 4:26
"Love at First Sight" – 3:59
"Can't Get Blue Monday out of My Head" – 4:03
"Baby" – 3:48
"Love at First Sight" (Ruff and Jam Club Mix) – 9:31
"Love at First Sight" (Twin Masterplan Mix) – 5:55
"Love at First Sight" (The Scumfrog's Vocal Edit) – 4:26
Esitykset > Esitykset konsertissa

KylieFever2002 Tour
Showgirl Tour
Showgirl Homecoming Tour
KYLIEX2008
For You, For Me Tour
Esitykset > Muut esitykset

Money Can't Buy (2003) (TV-konsertti)
Listasijoitukset

| Lista (2002) | Korkein sijoitus |
| --- | --- |
Australia (ARIA Charts): 3
Itävalta (Ö3 Austria Top 40): 29
Belgia (Ultratop 50 Flanderi): 25
Belgia (Ultratop 50 Vallonia): 28
Kanada (Canadian Singles Chart): 5
Tanska (Tracklisten): 6
Suomi (Suomen virallinen lista): 18
Ranska (SNEP): 33
Saksa (Media Control Charts): 16
Irlanti (Irish Singles Chart): 7
Italia (FIMI): 8
Alankomaat (MegaCharts): 25
Uusi-Seelanti (RIANZ): 9
Ruotsi (Sverigetopplistan): 36
Espanja (PROMUSICAE): 7
Sveitsi (Schweizer Hitparade): 22
Britannia (UK Singles Chart): 2
Yhdysvallat (Billboard Hot 100): 23
Yhdysvallat (Mainstream Top 40): 10
Yhdysvallat (Hot Dance Club Songs): 1
Aiheesta muualla

Kylie Minoguen virallinen sivusto (englanniksi)
Lutetiumfluoridi

| Lutetiumfluoridi |
| --- | --- |

Tunnisteet
CAS-numero:  13760-81-1
PubChem CID:  83712 ja 46175862
Ominaisuudet
Molekyylikaava:  LuF3
Moolimassa:  231,97 g/mol
Ulkomuoto:  valkoisia kiteitä
Sulamispiste:  1 182 °C (1 455 K)
Kiehumispiste:  2 200 °C (2 473 K)
Tiheys:  8,29 g/cm3
Liukoisuus veteen:  ei liukene
  
Lutetium(III)fluoridi (tai lutetiumfluoridi) LuF3 on harvinaisen maametallin lutetiumin epäorgaaninen yhdiste fluorin kanssa. Se on valkeaa kiinteää ainetta, joka muodostaa kiderakenteeltaan ortorombisia kiteitä. Yhdiste ei liukene veteen, mutta liukenee vahvoihin happoihin. Lutetiumfluoridi on hieman hygroskooppista. Ihmiselle aine on myrkyllistä.
Lutetiumfluoridia voidaan valmistaa lutetiumoksidista tai lutetiumkloridista vetyfluoridin avulla:
Lutetiumfluoridia käytetään laserkiteiden valmistukseen, etenkin litiumlutetiumfluoridista (LiLuF4) tehtyjen LLF-kiteiden raaka-aineena, ja sillä on joitain sovelluksia keramiikassa, erikoislasien valmistuksessa ja valoaineissa. Sitä on käytetty optiikan ohutkalvosuodattimissa.
Lutetiumfluoridi ärsyttää ihoa ja on myrkyllistä hengitettynä.
Aiheesta muualla

PubChem: Lutetium fluoride (englanniksi)
Voltti (täsmennyssivu)

Voltti voi tarkoittaa ainakin seuraavia asioita:
voltti, SI-järjestelmän mukainen jännitteen yksikkö
voltti, akrobaattinen liike
Voltti, kylä Kauhavalla, entisessä Alahärmän kunnassa
Voltti, entinen suomalainen aikakauslehti
Voltin rautatieasema, liikennepaikkalyhenne Vt,  rautatieliikennepaikka Suomessa
| --- | --- |
: Tämä on täsmennyssivu, joka luettelee monimerkityksisen käsitteen eri merkitykset tai useita eri henkilöitä. Artikkelisivuja, joiden nimessä tai tekstissä lukee ”Voltti”, voi hakea sivunnimihaulla, laajalla sivunnimihaulla tai tekstihaulla.
Luettelo Lucky Luke -albumeista
Uudet seikkailut

Kaunis Quebec (2004 – alkuperäinen 2004)
Köysi kaulalla (2006 – alkuperäinen 2006)
Mies Washingtonista (2009 – alkuperäinen 2008)
Lucky Luke kohtaa Pinkertonit (2011 – alkuperäinen 2010)
Cowboyn oppipoika (2012 – alkuperäinen 2011)
Yksinäinen ratsastaja (2013 – alkuperäinen 2012)
Lännen nopein lasso (2015 – alkuperäinen 2013)
Daltonin sedät (2015 – alkuperäinen 2014)
Status Squaw (2016 - alkuperäinen 2015)
Mies joka ampui Lucky Luken (2016 - alkuperäinen 2016)
Luvattu maa (2017 - alkuperäinen 2016)
Seuraa nuolta (2018 - alkuperäinen 2017)
Cowboy Pariisissa (2019 - alkuperäinen )
Merta päin! (2020 - alkuperäinen )
Louisianan lainvalvojat (2021 - alkuperäinen )
Wanted Lucky Luke (2022 - alkuperäinen 2021)
Rantanplanin arkki (2023 – alkuperäinen 2022)
Kurittomat (2024 – alkuperäinen 2023)
Love for the Streets

| Love for the Streets Brightboy |
| --- | --- | --- |

Studioalbumin tiedot
 Äänitetty : 2006
 Julkaistu: 7. kesäkuuta 2006
 Tuottaja(t): Pekka Laine
 Tyylilaji: pop
 Kesto: 37.46
 Levy-yhtiö: Helsinki Music Company
Listasijoitukset
  Suomen virallinen lista: 33.
Brightboyn muut julkaisut
|   | Love for the Streets 2006 | In the Shadow of Trance Formers 2007 |
Love for the Streets on suomalaisen Brightboy-yhtyeen debyyttialbumi. Albumi julkaistiin 7. kesäkuuta 2006. Kappaleet "1989" ja "Vanity Fair" julkaistiin singlenä, ja jälkimmäisestä kuvattiin myös musiikkivideo.
Albumi nousi Suomen virallisen listan sijalle 33.
Kappaleet

Wear Out the Soles (Of My Dancing Shoes) – 2.57
Dead City Jam – 3.27
Vanity Fair – 3.22
My Curfew – 3.52
Heart So Cold – 3.53
Leave – 3.11
Yeah Yeah No No – 2.58
Landmarks – 3.18
This Town (Is Getting Small for Me) – 3.43
1989 – 3.08
Signs – 3.51
Kokoonpano

Antti Westman – laulu, kitara
Ville Moilanen – kitara
Henri Bertel Lidsle – basso
Eero Alasuutari – rummut
Sami Suova – kosketinsoittimet
Singlet > 1989

1989
1989 (Samisu Remix)
Singlet > Vanity Fair

Vanity Fair
Yeah Yeah No No
Ilmestyi 24. toukokuuta 2006.
Arvostelut

Helsingin Sanomat:
PopMatters:
Soundi:
Stara.fi:
Lutetiumjodidi

| Lutetiumjodidi |
| --- | --- |

Tunnisteet
CAS-numero:  13813-45-1
PubChem CID:  83752 ja 25212331
Ominaisuudet
Molekyylikaava:  LuI3
Moolimassa:  555,68 g/mol
Ulkomuoto:  ruskea kiinteä aine
Sulamispiste:  1 050 °C (1 323 K)
Kiehumispiste:  1 200 °C (1 473 K)
Tiheys:  5,6 g/cm3
  
Lutetium(III)jodidi (tai lutetiumjodidi) LuI3 on harvinaisen maametallin lutetiumin epäorgaaninen yhdiste jodin kanssa. Se on ruskeaa kiinteää ainetta, joka muodostaa kiderakenteeltaan samankaltaisia kiteitä kuin vismuttijodidi. Lutetiumjodidi on voimakkaasti hygroskooppista ja imee ilmasta kosteutta muodostaen hydraatteja.
Lutetiumjodidia voidaan valmistaa alkuaineistaan:
tai elohopeajodidin avulla tyhjiössä 500 °C lämpötilassa:
Ceriumilla doupattua lutetiumjodidia on suunniteltu käytettäväksi PET-skannereissa. Lutetiumjodidia voidaan käyttää yhdessä yttriumtrijodidin ja gadoliniumtrijodidin kanssa LuI3-YI3-GdI3 skintillaattoreissa neutroni- ja gammasäteilyn ilmaisemiseen.
Aiheesta muualla

PubChem: Lutetium(3+) triiodide (englanniksi)
Väinö B. Wahlgrén

Väinö Bertil Wahlgrén (3. joulukuuta 1922 Sortavala – 17. tammikuuta 1994 Jyväskylä) oli suomalainen vaatetusalan yrittäjä ja yritysjohtaja, joka sai teollisuusneuvoksen arvonimen.
Wahlgrénin vanhemmat olivat liikemies Kaarlo Väinö Wahlgrén ja Märtha Hilfrid Grönberg. Wahlgrén oli Karjalan Puku -yhtiön toimitusjohtaja vuodesta 1942, isänsä kuoleman jälkeen, joskin hän osallistui myös sekä talvisotaan että jatkosotaan. Wahlgrén toimi myös useiden muiden yritysten toimitusjohtajana sotavuosista aina 1960-luvulle asti. Sotien jälkeen Karjalan Puku -yritykselle rakennettiin Viipuriin jääneen tilalle uusi tehdas Jyväskylään. Yrityksestä kehittyi alallaan merkittävä, myös vientiä harjoittanut yhtiö, sekä talousalueellaan huomattava työllistäjä. Wahlgrénin johdolla perheyritys keskittyi miesten pukujen suunnitteluun ja valmistukseen. Wahlgrénilla oli useita alansa luottamustehtäviä, hän oli muun muassa Vatevan perustajia.  Jyväskylän seudulla hän vaikutti monissa eri järjestöissä, tukien niiden toimintaa myös lahjoituksilla. Perheyhtiön johdossa yli viisikymmentä vuotta toiminut Wahlgrén sai teollisuusneuvoksen arvonimen vuonna 1973. Sotilasarvoltaan hän oli reservin luutnantti.
Luettelo Lumijoen julkisista taideteoksista ja muistomerkeistä

Luettelo Lumijoen julkisista taideteoksista ja muistomerkeistä sisältää Lumijoen kunnassa olevat pysyvät patsaat, muistomerkit ja muistolaatat.
Luettelo

Tämä luettelo on osa valtakunnallista Suomen julkisten taideteosten ja muistomerkkien luettelointia. Luettelossa on pysyvästi julkisilla paikoilla olevia taideteoksia, muistomerkkejä ja muistolaattoja sekä hautausmailla olevia yleisiä muistomerkkejä ja patsaita. Luettelossa ei mainita rakennusten sisällä ja suljetuilla sisäpihoilla olevia julkisia teoksia eikä yksittäisten hautojen veistoksia. Teokset ovat luettelossa nimensä mukaisessa aakkosjärjestyksessä. Sijaintipaikka on puiston, aukion, rakennuksen tai muun vastaavan nimi ja/tai katuosoite. Alue tarkoittaa kaupunginosaa/kunnanosaa, taajamaa, kylää, osa-aluetta tai asuinaluetta. Karttalinkki osoittaa teoksen sijaintipaikan kymmenien metrien tarkkuudella. Paljastusvuosi on teoksen julkistuksen tai paljastuksen vuosi sijaintipaikalla (suluissa on mainittu valmistumisvuosi, jos se poikkeaa huomattavasti paljastusvuodesta).
| Julkinen teos | Paikka | Alue | Kartalla | Tekijä | Paljastusvuosi | Kuva | WD |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| Muualle haudattujen muistomerkki | Uusi hautausmaa, Ukuranperäntie 30 | Keskusta | 64.8335°N, 25.1899°E | talkoolaiset | 2015 |  |  |
| Sankarihautojen muistomerkki | Lumijoen kirkon sankarihautausmaa, Ylipääntie 11 | Keskusta | 64.8371°N, 25.1826°E | Porila, EvertEvert Porila ja taiteilija Hakanen | 1945 |  |  |
| Vapaussotaan osallistuneiden muistomerkki | Lumijoen kirkon kirkkotarha, Ylipääntie 11 | Keskusta | 64.8368°N, 25.183°E |  |  |  |  |
| Veneturmassa 12.7.1921 hukkuneiden muistomerkki | Venesatama | Varjakka | 64.9207°N, 25.1026°E |  |  |  |  |
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta julkisia taideteoksia ja muistomerkkejä Lumijoella Wikimedia Commonsissa
Väinö E. Koskinen

Väinö Einari Koskinen (23. toukokuuta 1913 Ikaalinen – 30. joulukuuta 1989 Karkkila) oli suomalainen insinööri, yrittäjä ja yritysjohtaja, joka sai teollisuusneuvoksen arvonimen.
Koskinen aloitti rakennusalan työt jo 14-vuotiaana. Hän suoritti varusmiespalveluksensa jälkeen Tampereen teollisuuskoulun opinnot vuosina 1933–1936 ja tämän jälkeen insinööriopinnot Tampereen teknillisesssä opistossa, josta hän valmistui insinööriksi vuonna 1939. Koskinen osallistui talvisotaan Kollaalla pioneerikomppanian päällikkönä. Jatkosodan jälkeen hän meni Janakkalaan Turengin Sokeritehdas -yhtiön tehtaanrakennusurakan päälliköksi, ja oli sen jälkeen usean muun tehdasrakennustyön johtaja.
Amer-Tupakka -yhtiön vt. toimitusjohtajana Koskinen työskenteli 1948–1949. Hänen perustamansa yritys rakensi sokeritehdasta Säkylään vuosina 1950–1953, minkä jälkeen Insinööritoimisto Väinö E. Koskinen sai Helsingistä suuria kerrostalotyömaita. Yritys osallistui myös muun muassa VTT:n tilojen rakentamiseen Espoon Otaniemessä sekä koulujen ja teollisuuskiinteistöjen rakentamiseen pääkaupunkiseudulla.
Koskinen sai 1960-luvun alusta isoja kokonaisurakoita, muun muassa Espoon Niittykummun rakentamisessa. Asuntojen ohella sinne rakennettiin esimerkiksi alueen lämpökeskukset, huoltorakennukset ja ostoskeskus. Hän toimi myös laajemmin liike-elämässä, perustaen ja omistaen muitakin kuin rakennusalan yrityksiä.  Koskinen tunnettiin myös merkittävänä hyväntekeväisyyttä harjoittaneena lahjoittana. Hän sai teollisuusneuvoksen arvonimen vuonna 1963. Vuoden 1978 eläköitymisen jälkeen hän toimi yhä rakennusalalla neuvonantajana.
Viidakkotaru

| Viidakkotaru> En djungelsaga |
| --- | --- |

Ohjaaja:  Arne Sucksdorff
Käsikirjoittaja:  Arne Sucksdorff
Säveltäjä:  Ravi Shankar
Kuvaaja:  Arne Sucksdorff
Valmistustiedot
Valmistusmaa:  Ruotsi
Tuotantoyhtiö:  Sandrew-Ateljéerna
Levittäjä:  Sandrew Film & Teater
Kesto:  75 minuuttia
Alkuperäiskieli:  ruotsi
Aiheesta muualla
IMDb
Elonet
AllMovie
SFDb
Infobox OKNimi-testi OK: 
Viidakkotaru (En djungelsaga) on ruotsalaisen Arne Sucksdorffin käsikirjoittama ja ohjaama pitkä puolidokumentaarinen draamaelokuva vuodelta 1957. Se kertoo Intian syrjäiseen alkuperäiskansaan kuuluvan teinipojan ja leopardinpennun keskinäisestä suhteesta.
Elanto-lehdessä kriitikko kehui elokuvan upeaa laajakangasmuotoista värikuvausta ja Ravi Shankarin musiikkia, mutta moitti kömpelöä ja teennäistä käsikirjoitusta joka herättää epäilyksiä tarinan ja henkilöhahmojen aitoudesta. Helsingin Sanomat taas piti juuri luontevasta ja luotettavan tuntuisesta tavasta kuvata viidakkoheimon tapoja. Myös kuvausta kehuttiin ja elokuvaa suositeltiin 10 vuotta täyttäneille lapsille.
Lublin R-XVI

| Lublin R-XVI |
| --- | --- |

Tyyppi:  kuljetuslentokone yhteyslentokone
Alkuperämaa:   Puola
Valmistaja:  Plage i Laśkiewicz
Suunnittelija:  Jerzy Rudlicki
Ensilento:  helmikuu 1932
Tila:  kaikki tuhoutuneet
Pääkäyttäjät:  Puolan ilmavoimat
Valmistusmäärä:  6 
Kehitetty mallista:  Lublin R-XI
Lublin R-XVI oli puolalaisen Plage i Laśkiewiczin kehittämä ja valmistama yksimoottorinen kevyt kuljetus- ja yhteyslentokone. Konetyyppi kehitettiin alun perin Puolan kansallisen LOT-lentoyhtiön matkustajakoneeksi, kilpaillen tilauksesta PWS-24:n kanssa. Helmikuussa 1932 ensilentonsa tehnyt R-XVI voitti koneiden välillä käydyn kilpailun, mutta PWS-24 oli jo tuotantovalmis, kun R-XVI olisi vaatinut jonkinasteisia muutoksia asetettujen vaatimusten täyttämiseksi. Lentoyhtiö päättikin lopulta tilata tuotantovalmiin PWS-24:n, sillä se ei halunnut viivästyttää hankintaansa.
Prototyyppiasteelle jääneen R-XVI:n historia ei tilauksen menettämiseen päättynyt. Konetyyppi herätti kiinnostusta lääkintäilmailupiireissä, ja siitä lähdettiin kehittämään ambulanssiversiota. R-XVIB -mallitunnuksen saanut muunneltu malli teki ensilentonsa keväällä 1933, ja osallistui saman vuoden kesäkuussa Espanjassa järjestettyyn II lääkintäilmailukongressiin. Tyyppi menestyi kongressissa tehdyissä lentokokeissa, ja tehdas saikin pian Espanjan matkan jälkeen viiden koneen tilauksen. R-XVI:tä valmistettiin lopulta kuusi kappaletta, prototyyppi mukaan lukien.
Konetyyppi palveli evakuointitehtävissä Saksan hyökätessä Puolaan syyskuussa 1939, mutta kaikki koneet tuhoutuivat toisen maailmansodan aikana.
Historia > Taustaa

Valtio-omisteinen PLL Lot -yhtiö perustettiin 1. tammikuuta 1929, minkä jälkeen siviili-ilmailuosasto pyrki aloittamaan liikennekoneiden valmistuksen yhtiön tarpeisiin Puolassa.
Puolan liikenneministeriön siviili-ilmailuosaston ensimmäisen Junkers F13 -koneen korvaamiseksi esitettyjen vaatimusten osoittauduttua haastaviksi niiden tuloksena ei hankintakilpailussa saatu sopivia ehdokkaita, ja niin ministeriö julkaisi vuoden 1930 lopulla uuden kilpailun vaatimuksineen. Nyt ministeriö ehdotti alkuperäisen kilpailun nojalla koneet toteuttaneet Plagen ja PWS:n tekemään uudet esitykset uusien vaatimusten mukaan. Kilpailun seurauksena luotiin Lublin R-XVI, PWS-24 ja PZL.16.
Historia > Plagen esitys

R-XVI oli kevyt ylätasoinen maan sisäiseen liikenteeseen soveltuva liikelentokone, jonka suunnitteli Jerzy Rudlicki. Koneen suunnittelun perustana oli vaatimuksena määritellyn 220 hevosvoiman (164 kW) Škodan lisenssivalmistaman ilmajäähdytteisen Wright Whirlwind J5 -moottorin käyttö. Konetyyppi pohjautui jossain määrin tehtaan aiempaan R-XI-malliin. Mallien eroja olivat kuitenkin R-XVI:ssä käytetty uudelleensuunniteltu yhtenä osana valmistettu siipi, joka oli kiinnitetty koneen rungon yläosaan neljällä pultilla. Lisäksi siinä oli ohueksi valssatusta kromi-molybdeeniputkesta hitsaamalla koottu runko ja neljän hengen matkustamosta erotettu ohjaamo, joka oli myös nostettu ylös ja eteen, jotta se sijaitsisi siiven etureunassa. Kromi-molybdeeniputken käyttö laski koneen massaa noin 70 kilogrammalla.
Prototyyppi teki ensilentonsa helmikuussa 1932, jolloin sen lentäjänä oli Wladyslaw Szulczewcki. Tehdaskokeiden päätyttyä se luovutettiin Varsovaan varsinaisiin käyttökokeisiin.
Puolan lentoteknillisen tutkimuskeskuksen tekemät kestävyys- ja lentokelpoisuuskokeet olivat lupaavia. Konetta lennettiin 346 ja 501 kilogramman hyötykuormilla, jolloin saavutettiin merenpinnan tasolla 194 km/h ja 185 km/h nopeudet. Vuoden puolivälissä prototyyppi siirrettiin Puolan kansalliselle lentoyhtiölle LOT:lle, joka teki sille sadan tunnin kestokokeen posti- ja tavaraliikenteessä. R-XVI saavutti ensimmäisen sijan kesäkuussa Varsovan International Aviation Meetingin yhteydessä järjestetyssä kuljetuskoneiden kilpailussa. Kone menestyi hyvin kilpailijaansa PWS-24:ää vastaan, mutta siihen olisi pitänyt tehdä joitakin tilaajan vaatimia muutoksia halutun hyötykuorman saavuttamiseksi. Kilpailijan taas ei tarvinnut muuttaa ehdokastaan, vaan se täytti kaikki esitetyt vaatimukset. LOT ei halunnut viivästyttää konehankintaansa, vaan tilasi uutena koneenaan PWS-24:n.
Historia > Lublin R-XVIB

Puolan Punaisen Ristin kanssa työskennellyt Medical Aviation Research Centre totesi R-XVI:n lääkinnälliseen käyttöön soveltuvaksi ja parhaaksi kandidaatiksi uudeksi ambulanssikoneeksi. Tehdasta pyydettiin muuttamaan yksi kone ambulanssikoneeksi testausta varten vuoden 1932 puolivälissä. Suunniteltu uusi versio sai nimen R-XVIB, ja kykeni kuljettamaan kaksi paaripotilasta, yhden hoitajan sekä täydellisen ensihoitovälineistön. Tehtaan esitys täytti esitetyt vaatimukset ja R-XVI:n prototyyppi muutettiin ministeriön luvalla R-XVIB:n prototyypiksi. Ainoa rakenteellinen muutos tehtiin koneen neljänteen kaareen, jotta se kestäisi paarien aiheuttaman lisäkuorman. R-XVIB (valmistenumero 11.1) lensi ensimmäisen kerran keväällä 1933 rekisteritunnuksenaan SP-AKP.
Muunneltu kone valmisteltiin nopeasti osallistumaan Espanjassa 1.–4. kesäkuuta 1933 järjestettyyn II lääkintäilmailukongressiin, joka järjestettiin samanaikaisesti VII sotilaslääkintäkongressin kanssa. Koneen lentäjänä oli kapteeni Zygmunt Janicki ja mekaanikkona kersantti Leon Zamiara, joiden lisäksi matkustajana oli lääkintämajuri Kazimierz Michalik. He lensivät reittiä Poznan-Leipzig-Frankfurt am-Main-Strasbourg-Lyon-Marseille-Barcelona. Puolalaiset saavuttivat menestystä onnistuneilla luennoillaan ja ensiapuväline-esittelyillään, minkä lisäksi R-XVIB oli ainoa esitellyistä lentokoneista, joka saapui Madridiin lentäen. Järjestetyissä testeissä kone osoittautui parhaaksi ehdokkaaksi, ja sai arvostetun Raphael Cup -palkinnon. Ranskalainen Potez 29 ja espanjalaisomisteinen Ford Trimotor saivat muut palkinnot.
Kongressin päätyttyä kone lennätettiin takaisin Varsovaan Burgosin, Biarritzin, Bordeaux’n, Pariisin, Strasbourgin ja Prahan kautta. 5 730 kilometrin lento oli menestys, ja kone saavutti runsaasti julkisuutta. Tehdas sai pian onnistuneen Espanjan matkan jälkeen viiden koneen tilauksen. Tilatun sarjan ensimmäinen kone valmistui keväällä 1934 ja se sai tunnuksen SP-AOH (valmistenumero 11.2).
Sarjakoneisiin oli tehty joitakin prototyypistä poikkeavia muutoksia. Niiden rungon poikkileikkaus oli muutettu yläosan osalta kulmikkaammaksi, ohjaamon tuulilasi oli suunniteltu uudelleen ja lentäjän näkyvyyttä parannettu, minkä lisäksi koneissa käytettiin prototyypistä poiketen Standard Steelin metallista säädettävälapakulmaista potkuria. Kaikki viisi tuotantokonetta (valmistenumerot 11.2–11.6) rekisteröitiin samaan sarjaan SP-AOH:sta SP-AOJ:hin sekä SP-AOM. Näistä numero 11.3 esiintyi vuonna 1939 tunnuksella SP-BNO, mikä osoitti koneen olleen jossain vaiheessa käytöstä poistettuna ja myöhemmin palautettu rekisteriin.
Kaikki kuusi konetta olivat edelleen Puolan ilmavoimien käytössä Saksan hyökätessä Puolaan syyskuussa 1939, ja ne palvelivat evakuointitehtävissä. Kaikki koneet tuhoutuivat toisen maailmansodan aikana.
Tekniset tiedot (R-XVIB)

Lähde:
Yleiset ominaisuudet
Miehistö: 3
Pituus: &&&&&&&&&&&&&010.08000010,08 m
Kärkiväli: &&&&&&&&&&&&&014.093000014,93 m
Korkeus: &&&&&&&&&&&&&&02.09600002,96 m
Siipipinta-ala: &&&&&&&&&&&&&030.050000030,5 m²
Tyhjäpaino: &&&&&&&&&&&01150.&&&&001 150 kg
Lentopaino: &&&&&&&&&&&01630.&&&&001 630 kg
Polttoainemäärä: 256
Voimalaite: &&&&&&&&&&&&&&01.&&&&001 × Škodan lisenssivalmistama yhdeksänsylinterinen Wright Whirlwind J-5 -tähtimoottori; &&&&&&&&&&&&0164.&&&&00164 kW (&&&&&&&&&&&&0220.&&&&00220 hv)
Suoritusarvot
Suurin nopeus: &&&&&&&&&&&&0190.&&&&00190 km/h
Lentomatka: &&&&&&&&&&&&0800.&&&&00800 km
Lakikorkeus: &&&&&&&&&&&04460.&&&&004 460 m
Nousuaika: 1 000 m = 6 min 30 s
Siipikuormitus: &&&&&&&&&&&&&053.040000053,4 kg/m²
Votkinsk

| Votkinsk (Votka) Воткинск |
| --- | --- |

 lippu:  vaakuna
 Udmurtian tasavallan sijainti Venäjällä, alla kaupungin sijainti Udmurtiassa
 Votkinsk
 Koordinaatit: 57°03′N, 53°58′E 
Valtio:  Venäjä
Subjekti:  Udmurtia
Perustettu:  1759
Kaupungiksi:  1935
Pinta-ala:  
 – Kokonaispinta-ala:  112,18 km²
Korkeus:  130 m
Väkiluku (2010)  ():  99 022
Aikavyöhyke:  UTC+4 (MSK+1) 
Postinumero:  427070, 427430–427441
Suuntanumero(t):  +7 34145
Rekisterikilpi:  18
 
 votkinsk.ru 
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Votkinsk (ven. Во́ткинск, udmurtiksi Votka) on kaupunki Kaman sivujoen Votkan varrella Udmurtian itäosassa Venäjällä. Votkinsk muodostaa itsenäisen, suoraan tasavallan alaisen kaupunkipiirikunnan (gorodskoi okrug), mutta on myös sitä ympäröivän Votkinskin piirin keskus. Kaupungin asukasluku on 99 022 (2010).
Votkinsk on merkittävä teollisuuskaupunki. Kaupungin suurimpiin teollisuusyrityksiin kuuluu monialainen Votkinski Zavod -tehdas (ФГУП «Воткинский завод»), joka perustettiin jo 1759. Sen tuotantoon kuuluvat niin mannertenväliset ohjukset (Topol-M), työstökoneet kuin kodinkoneetkin. Noin 30 kilometriä Votkinskista Kamajoella sijaitsee tuhannen megawatin tehoinen Votkinskin vesivoimalaitos.
Historia

Votkinsk perustettiin vuonna 1759 rautatehtaan työntekijöiden asuinpaikaksi. Kaupunkioikeudet se sai 1935.
Säveltäjä Pjotr Tšaikovski syntyi Votkinskissa vuonna 1840 ja vietti siellä elämänsä ensimmäiset kahdeksan vuotta. Kaupungissa on Tšaikovski-museo, ja lähelle Votkinskin vesivoimalaitoksen yhteyteen syntynyt uusi kaupunki on nimetty hänen mukaansa Tšaikovskiksi.
Udmurtian lippu
Lutetium(III)

| Lutetium(III)oksidi> Tunnisteet |
| --- | --- |
CAS-numero:  12032-20-1
PubChem CID:  4323797
Ominaisuudet
Molekyylikaava:  Lu2O3
Moolimassa:  397,932 g/mol
Ulkomuoto:  Valkoinen kiinteä aine
Sulamispiste:  2 490 °C (2 760 K)
Kiehumispiste:  3 980 °C (4 250 K)
Tiheys:  9,41 g/cm3
Liukoisuus veteen:  ei liukene
  
Lutetium(III)oksidi (tai lutetiumoksidi) Lu2O3 on harvinaisen maametallin lutetiumin epäorgaaninen yhdiste hapen kanssa. Se on valkeaa kiinteää ainetta joka muodostaa kiderakenteeltaan kuutiollisia kiteitä. Yhdiste ei liukene veteen eikä juuri muihinkaan yleisiin liuottimiin, poikkeuksena vahvat mineraalihapot, mutta se absorboi hiilidioksidia. Yhdiste on vähäisissä määrin hygroskooppista.
Lutetiumoksidia syntyy metallisen lutetiumin tummuessa ilman vaikutuksesta tai sen muuten palaessa:
Sitä saadaan myös lutetiumoksalaatin hajotessa 715 °C lämpötilassa:
Käyttö

Lutetiumoksidi on tärkeä raaka-aine joidenkin laserkristallien valmistuksessa ja sitä käytetään myös jonkun verran erikoislasien ja erikoiskeramiikan materiaalina, mutta kaikki käyttö on vähäistä johtuen lutetiumin korkeasta hinnasta. Sitä voidaan käyttää myös katalyyttinä tietyissä reaktioissa kuten krakkauksessa ja polymeroinnissa.
Aiheesta muualla

PubChem: Lutetium oxide (englanniksi)