stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Nauran ja rakastan

| Nauran ja rakastan Arja Koriseva |
| --- | --- | --- |

Studioalbumin tiedot
 Äänitetty : 2003
 Julkaistu: 2003
 Tuottaja(t): Kalevi Puonti
 Tyylilaji: Iskelmä
 Kesto: 40.30
 Levy-yhtiö: Magnum Music
Listasijoitukset
  Suomi: 9. (syyskuu 2003)
Arja Korisevan muut julkaisut
| Joulu joka päivä 2002 | Nauran ja rakastan 2003 | Tähtisarja – 30 suosikkia 2006 |
Nauran ja rakastan  on Arja Korisevan 13. albumi, joka julkaistiin 2003. Albumin on julkaissut CD-levynä Magnum Music. Albumin kappaleesta Tää tunne meille jää tehtiin musiikkivideo, joka esitettiin Levyraati -ohjelmassa.
Kesällä 2003 levyltä irrotettu tangosinkku, Voitko vain unohtaa, myi kultaa, eli yli 5000 kappaletta, Seinäjoen Tangomarkkinoilla. Lisäksi levy palkittiin elokuussa 2003 paikallisradioitten toimittajien "kuukauden levy" -kunniakirjalla.
Kappaleet

Uudet tähdet – 3.12
Kotimaamme – 3.37
Voitko vain unohtaa? – 2.50
Jos sinut kohtaisin – 3.42
Nauran ja rakastan – 2.40
Tämä yö – 3.21
Jos rakkaus puuttuu – 3.32
Mene vain – 2.59
Shamppanjataivas – 3.22
Kauan – 3.40
Syyssuukkoja – 3.08
Tää tunne meille jää – 3.57
CD-singlet

Nauran ja rakastan
Voitko vain unohtaa?
Uudet tähdet (promo)
Mene vain (promo)
Revonnenä

Revonnenä
Revonnenä (ven. Ли́сий Нос, Lisi Nos) on Pietarin kaupungin Primorjen piiriin  kuuluva taajama Siestarjoen eteläpuolella Suomenlahden rannalla. Alue on saanut nimensä nenämäisestä niemestä. Alueella on nykyisin varakkaiden venäläisten vapaa-ajan rakennuksia eli datšoja.
Retoriikka (Aristoteles)

Retoriikka (m.kreik. Ῥητορική, Rhētorikē; lat. (Ars) Rhetorica, “Retoriikan taide“) on Aristoteleen retoriikan alan pääteos. Se sijoittaa julkisen puhumisen aikansa muiden älyllisten harrasteiden joukkoon. Aristoteles kirjoittaa retoriikan puolesta ja haluaa palauttaa sen maineen, koska Platon oli kirjoituksissaan voimakkaasti hyökännyt sitä vastaan.
Historia

Retoriikka on ilmeisesti syntynyt pidemmän ajan kuluessa. Sen varhaisimmat osat saattavat olla peräisin Aristoteleen ensimmäiseltä Ateenan-kaudelta, jolloin tämä toimi Platonin Akatemiassa. Myöhemmät osat taas vaikuttavat syntyneet Aristoteleen ollessa poissa Ateenasta sekä tämän toisella Ateenan-kaudella, jolloin hän toimi Lykeionin peripateettisen koulun johdossa; teos viittaa eräisiin noihin aikoihin sijoittuviin tapahtumiin. Retoriikka on mahdollisesti sisältänyt Aristoteleen toistuvasti pidettyjen retoriikan luentojen rungon. Sisällöisesti Retoriikka vaikuttaa edeltävän Aristoteleen syllogistiikan teoriaa.
Aristoteles kirjoitti myös muita retoriikkaa käsitelleitä teoksia. Aristoteleen dialogeihin on kuulunut teos Puhetaidosta eli Grylos (Peri rhētorikēs ē Grylos), jossa tämä vaikuttaa esittävän vielä Platonin Gorgiaan tapaan, ettei retoriikka voi olla taito. Aristoteleen nimiin on laitettu myös kaksi retoriikkaa käsittelevää käsikirjaa, Käsikirjojen yhteenveto (Tekhnōn synagōgē) ja Theodekteen käsikirjan yhteenveto (Tekhnēs tēs Theodektou synagōgē). Mikään näistä kolmesta teoksesta ei ole säilynyt nykyaikaan.
Sisältö > Retoriikan määritelmä

Aristoteleen määritelmän mukaan “retoriikka on kyky havaita kunkin asian yhteydessä vakuuttava“. Tällä määritelmällä hän asettaa retorisen yrityksen keskipisteeksi vakuuttavien argumenttien keksimisen. Näin hän asettaa retoriikkansa erilliseksi Platonin pilkkaamista sofisteista, joille tärkeää oli vain lopputulos. Aristoteleelle retoriikka oli siis enemmän arkkitehtoninen (prosessiin keskittyvä) kuin tuottava (lopputulokseen keskittyvä) taito.
Aristoteleen tutkielmat retoriikasta pyrkivät systemaattisesti esittämään retoriikan tällaisena inhimillisenä taitona. Hän erotti kolme syytä, jotka saavat aikaan puheen vakuuttavuuden: itse puhe (logos), puhujan luonne (ethos), ja puhujan mielentila tai tunteiden ilmaisu (pathos). Logos sisältää kielenkäytön ja sananvalinnat argumenttia muodostettaessa. Ethos keskittyy siihen, missä määrin puhujan persoona kykenee saamaan yleisön vakuuttuneeksi siitä, että hän on uskottava. Pathos sisältää sen, missä määrin puhuja laittaa omia tunteitaan peliin ja yrittää vedota kuulijoiden tunteisiin saadakseen heidät puolelleen.
Aristoteles kirjoitti, että retoriikkaa tarvitaan, jotta totuus voittaisi aina. Hänen mielestään “totuus ja oikeus ovat aina luonnostaan vahvempia kuin niiden vastakohdat, joten jos päätökset eivät ole sellaisia kuin pitäisi, syy tappioon on välttämättä puhujissa itsessään, mikä on moitittavaa“. Vaikka Aristoteles suosikin puhuttaessa logosta, järkeen perustuvia loogisia argumentaatioita, hän myönsi myös sen, että kaikki ihmiset eivät jaksa aina seurata tällaisia todisteluketjuja. Tämän vuoksi tarvitaan myös retoriikan taitoja.
Aristoteles myös jakaa retoriikan kolmeen osaan: poliittiseen, oikeudelliseen ja esittävään (epideiktiseen). Poliittiset puheet käsittelevät sitä, mitkä toimenpiteet tulisi tehdä tai jättää tekemättä tulevaisuudessa. Oikeudelliset puheet pyrkivät selvittämään totuuden toimenpiteistä, jotka on tehty menneisyydessä. Esittävät puheet keskittyvät jonkun henkilön tai asian ylistämiseen tai syyttämiseen nykyisyydessä.
Jako tarkoitti sitä, että käytännön elämässä oli myös useita puhetilanteita, joissa ei edes tarvittu varsinaisesti filosofiseen totuuteen perustuvaa argumentaatiota. Tämä oli toinen syy, miksi Aristoteleen mukaan tarvitaan retoriikkaa: siitä oli hyötyä kuulijoihin vetoavassa puhumisessa myös muissa tilanteissa.
Sisältö > Lainauksia

"Ei pidä harhauttaa tuomaria saattamalla hänet tuntemaan vihaa, kateutta tai sääliä. Tämä olisi samaa kuin väärentäisi mitan, jota aikoo käyttää."
Kirjallisuutta > Suomennos

Aristoteles: Retoriikka.  ((Rhetorica) Teokset IX. Classica-sarja. Suomentaneet Paavo Hohti ja Päivi Myllykoski. Selitykset laatinut Juha Sihvola. 3. painos 2005)  Helsinki:  Gaudeamus, 1997.  ISBN 951-662-702-1
Kirjallisuutta > Muita käännöksiä ja tekstilaitoksia

Aristotle: The Art of Rhetoric. Teoksessa Aristotle's Works.  (Volume XXII. Loeb Classical Library 193)  Cambridge, Massachusetts:  Harvard University Press.  ISBN 0-674-99212-1  Kreikankielinen alkuteksti ja englanninkielinen käännös.
Aristotle: Ars Rhetorica.  (Toimittanut David Ross. Oxford Classical Texts)  Oxford:  Oxford University Press.  ISBN 9780198145578  Kreikankielinen alkuteksti.
Kirjallisuutta > Muuta kirjallisuutta

Cope, Edward Meredith: An Introduction to Aristotle's Rhetoric.  (Cambridge 1867)  Hildesheim:  Olms, 1970.
Erickson, Keith V. (toim.): Aristotle: The Classical Heritage of Rhetoric.  Metuchen, N.J.
Garver, Eugene: Aristotle's Rhetoric: An Art of Character.  The University of Chicago Press, 1995.
Kennedy, George A.: Aristotle, on Rhetoric: A Theory of Civic Discourse.  NY/Oxford:  Oxford University Press, 1991.
Rorty, Amelie O. (toim.): Essays on Aristotle's Rhetoric.  Berkeley & Los Angeles & London:  University of California Press, 1996.
Aiheesta muualla > Teos

Aristotle: Rhetoric. Perseus. (muinaiskreikaksi) (englanniksi)
Aristotle: Rhetoric (Arkistoitu – Internet Archive), käännös W. Rhys Roberts (englanniksi)
Aiheesta muualla > Muuta

Rapp, Christof: Aristotle's Rhetoric The Stanford Encyclopedia of Philosophy. The Metaphysics Research Lab. Stanford University. (englanniksi)
Naisten urheilu

Naisten urheilu tarkoittaa urheilukilpailuja, joihin saavat osallistua vain naispuoliset urheilijat.
Nykyajan olympialajeista yksinomaan naisten lajeja ovat taitouinti, rytminen voimistelu ja softball. Monessa muussakin lajissa naisille on omat sarjansa, koska miehillä on urheilussa fyysinen etu naisiin nähden. Joissakin lajeissa kilpaillaan sekajoukkueilla, joissa täytyy olla sekä miehiä että naisia. Tällaisia lajeja ovat esimerkiksi tennis, sulkapallo, ohjaskelkkailu ja taitoluistelu. Miehet ja naiset kilpailevat samoissa kilpailuissa toisiaan vastaan esimerkiksi esteratsastuksessa ja purjehduksen Nacra 17 -luokassa. Monessa lajissa naiset saavat omien sarjojensa lisäksi kilpailla myös miesten kilpailuissa.
Erottelun perusta

Tytöt ovat aina kymmenenteen ikävuoteen asti urheilussa yhtä hyviä kuin samanikäiset pojat. Sen jälkeen murrosiän aiheuttamat fyysiset muutokset saavat tytöt jäämään pojista jälkeen, ja jo 14. ikävuoteen mennessä poikien ja tyttöjen erot ovat revenneet ratkaisevan suuriksi. Aikuiset naiset ovat maailmanennätyksissä miehiä jäljessä kaikilla juoksumatkoilla noin 11 prosenttia, ja heittolajeissa ero on vielä paljon suurempi. Sukupuoliero on geneettinen ja perustuu murrosiässä alkavaan miesten voimakkaaseen testosteronituotantoon.
Naiset saavuttivat miehiä tulostasossa 1970-luvulla ja 1980-luvulla selvästi. Myöhemmin tämän havaittiin johtuneen laajamittaisesta dopingin käytöstä. Sukupuolierot tulostasossa ovatkin kääntyneet dopingvalvonnan tehostumisen myötä jälleen kasvuun.
Murrosiän vaikutukset

Keskimääräinen 14-vuotias tyttö on saavuttanut juoksunopeudessa jo lähes maksimitasonsa. Murrosikä aiheuttaa tytön kehoon joitain sellaisia muutoksia, jotka ovat joissain lajeissa urheilullisen suorituskyvyn kannalta haitallisia. Lantion leventyminen ja kehon rasvapitoisuuden kasvu heikentää esimerkiksi voimistelijan suoritustasoa ratkaisevasti, minkä vuoksi parhaat naisvoimistelijat ovatkin teini-ikäisiä. Moni urheileva tyttö lopettaa urheilun murrosiässä, kun hänelle kasvaa rinnat. Suurin osa teini-ikäisistä tytöistä sanoo rintojensa haittaavan urheilemista. Yleisin vaiva on rintojen pomppiminen juostessa, mikä johtuu siitä, että rinnoissa ei ole sisäistä tukirakennetta. Pomppimisen estämiseksi jotkut naiset käyttävät urheillessaan urheiluliivejä.
Naiseuden määrittely

Naiseus määritellään kilpaurheilussa sukupuolitestillä. Urheilijoiden sukupuolitestauksen tarkoitus on varmistaa olympialaisen peruskirjan mukainen "reilu peli" samaan sarjaan osallistuvien kohdalla ja estää epäoikeudenmukaiset edut. Testaus aloitettiin kansainvälisissä kilpailuissa virallisesti vuonna 1966, ja menetelmät ovat muuttuneet vuosikymmenien saatossa. Alussa testattiin sukupuolikromosomeja, ja nykyisin testaus perustuu testosteronihormonitasoihin. Naisten kilpailuihin saavat osallistua myös transnaiset, kunhan he ovat alentaneet testosteronitasoaan riittävästi.
Historia > Antiikin aikana

Antiikin Kreikan olympialaisiin ei naisilla ollut osallistumisoikeutta, mutta niiden yhteydessä järjestettiin jumalatar Heran kunniaksi Heraian kisat, joissa naimattomat naiset kilpailivat juoksulajeissa.
Historia > 1800-luvulla

Naisten urheileminen aina 1870-luvulle saakka oli epäkilpailullista ja epämuodollista. Naiset harrastivat esimerkiksi ratsastusta ja uintia, kunhan se ei ollut liian rasittavaa. Naisille alettiin perustaa urheiluluonteisia kerhoja 1800-luvun lopulla ja 1900-luvun alussa. Yhdysvalloissa suosittuja lajeja olivat aluksi etenkin tennis, kroketti, keilailu ja jousiammunta. Yliopistojen naisjoukkueet pelasivat koripallossa toisiaan vastaan ensimmäisen kerran vuonna 1896.
Historia > Nykyaikaiset olympialaiset

Nykyaikaisiin olympialaisiin naiset osallistuivat ensimmäisen kerran Pariisin kesäkisoissa 1900, jolloin kaikkiaan 22 naista kilpaili tenniksessä, golfissa, purjehduksessa, kroketissa ja esteratsastuksessa. Näistä tenniksessä ja golfissa naisilla oli omat sarjansa; muissa lajeissa he kilpailivat sekajoukkueissa.
Jousiammunnassa naiset ovat kilpailleet vuodesta 1904, luistelussa vuodesta 1908, vesilajeissa 1912 alkaen, miekkailussa 1924 alkaen sekä yleisurheilussa ja voimistelussa vuodesta 1928  alkaen. Senkin jälkeen naisten lajeja on lisätty kisa kisalta, ja vuodesta 1991 alkaen olympialaisten säännöt ovat edellyttäneet, että kaikissa uusissa olympialajeissa on oltava myös naisten sarja.
Vuoden 2016 kesäolympialaisissa naiset eivät kilpailleet esimerkiksi 50 kilometrin kävelyssä ja kanoottimelonnassa. Yksinomaan naisten lajeja olivat taitouinti ja rytminen voimistelu. Myös softball on ainoastaan naisille tarkoitettu olympialaji.
Naisten osuus olympialaisten kilpailijoista on noussut tasaisesti. Lontoossa 1948 naisia oli 9,5 prosenttia kilpailijoista, Los Angelesissa 1984 naisia oli 23 prosenttia, ja Riossa 2016 jo 45,2 prosenttia. Talviolympialaisissa naisten osuus on noussut vuoden 1952 kisojen 15,7 prosentista vuoden 2018 kisojen 41 prosenttiin. Tokion olympialaisissa vuonna 2021 naisten kilpailuihin osallistuu myös kolme transnaista, ensi kertaa kisojen historiassa.
Historia > Muut naisten kilpailut

Naisten maailmankisat järjestettiin neljä kertaa vuosien 1922 ja 1934 välillä.
Edistäminen KOK:ssa

Kansainvälinen olympiakomitea (KOK) pyrkii edistämään naisurheilua naisurheilun lajikirjoa laajentamalla sekä erilaisin kehitysohjelmin ja stipendein. KOK pyrkii myös kasvattamaan naisten osuutta urheilujohtajista. Ensimmäinen KOK:n naispuolinen varapresidentti oli Anita L. DeFrantz, joka valittiin vuonna 1997.
Maittain ja kulttuureittain > Yhdysvalloissa

Yhdysvalloissa tuli vuonna 1972 voimaan laki nimeltä Title IX, joka määrää koulujen ja collegejen tarjoamaan samat urheilumahdollisuudet naisille kuin miehillekin koulujen saaman rahoituksen ehtona. Sen jälkeen lukiourheiluun osallistuvien naisten määrä on yli kymmenkertaistunut. Vuonna 2013–2014 naisia on Yhdysvaltain lukio- ja collegeurheilijoista 42 prosenttia.
Urheilutarvikkeista kuten urheiluvaatteista naiset ostavat Yhdysvalloissa vajaan kolmasosan. Yhdysvalloissa naisten ammattiurheilu kattaa noin 4 prosenttia median urheilulähetyksistä.
Naisten ammattilaisurheilusarjoja on selvästi vähemmän kuin miesten sarjoja. Naisten amerikkalaisen jalkapallon ammattilaissarja perustettiin Yhdysvalloissa vuonna 1974, koripallosarja 1978, naisten WNBA-koripalloliiga 1996, rugbyliiga 2009 ja kansallinen jalkapalloliiga 2012. Ensimmäinen naisille palkkaa pelaamisesta maksava ammattilaissarja oli kansallinen jääkiekkoliiga NWHL vuonna 2015.
Maittain ja kulttuureittain > Kanadassa

Naisille oli Kanadassa jääkiekon ammattilaissliiga CWHL, kunnes se lopetettiin vuonna 2019. Liigan tilalle suunnitellaan uutta ammattilaisliigaa.
Maittain ja kulttuureittain > Suomessa

Suomessa on vuonna 2019 ammatikseen jalkapalloa pelaavia naisia 43. Palkkojen pienuuden vuoksi monella heistä on toinen työ pelaamisen ohessa. Kuopion Palloseura on ainoa suomalainen jalkapalloseura, jossa naisten joukkue kuuluu samaan osakeyhtiöön kuin miesten joukkue. Naisten jalkapallomaajoukkueen pelaajat saavat pienemmät korvaukset kuin miehet. Tämän syynä on Palloliiton mukaan se, että naisten maajoukkueen toiminta on taloudellisesti tappiollista kun taas miesten maajoukkueen toiminta on voitollista.
Naisille on Suomessa omat sarjansa, mutta naiset saavat pelata myös miesten joukkueissa esimerkiksi pesäpallossa ja jalkapallossa. Koska naisjääkiekossa ei Suomessa voi ansaita elantoaan, Noora Räty ja Hayley Wickenheiser ovat pelanneet myös miesten Mestiksessä.
Maittain ja kulttuureittain > Muslimeilla

Muslimiyhteisöissä naisurheilijoita on suhteellisen vähän. Naisten urheilua rajoittavat muslimien kulttuuriset tavat, kuten säädyllisen pukeutumisen säännöt.
Naisten paraurheilu

Vammaisurheilusarjoissa sekajoukkueet ovat yleistyneet nopeammin verrattuna vammattomien urheilusarjoihin. Esimerkiksi pyörätuolirugbyn sekajoukkueet nähtiin 2012. Paraolympialaisissa sekajoukkueet ovat olleet pyörätuolirygbyn lisäksi sallittuina mm. jousiammunnassa, ammunnassa, pöytätenniksessä, soudussa ja curlingissa. Paraolympialaiset ovat edelleen tehneet tietä sekajoukkueiden yleistymiselle 2020-luvun taitteessa Olympialaisten joukkuesarjoissa yleisesti.
Suomalaisia menestyneitä naisparaurheilijoita ovat Tanja Kari,joka  voitti aktiiviurallaan 15 paralympiamitalia. Katja Saarinen voitti Eurooppa cupin pujottelun hopeasijan 2008. Muita tunnettuja ovat mm. pituushyppääjä Ronja Oja, ratakelauksen maailmanmestari Amanda Kotaja, pyörätuolitanssija Birgitta Starast ja pararatsastaja Lilli Vehmas.
Ansiot ja tasa-arvonäkökulma

Pohjoismaissa vuonna 2017 tehdyn tutkimuksen mukaan naisurheilijoiden saamat korvaukset ovat Suomessa vain kolme prosenttia miesurheilijoiden saamista korvauksista 12 tutkitussa lajissa. Ero korostuu joukkuelajeissa kuten jääkiekossa, joissa urheilijoiden tulot määräytyvät katsojatulojen ja sponsoritulojen mukaan.
Suomessa naisurheilijoiden palkinnoista ja naisten urheilun näkyvyydestä mediassa on keskusteltu sukupuolten tasa-arvon näkökulmasta. Tasa-arvovaltuutettua on pyydetty selvittämään esimerkiksi ovatko naisten sarjojen joskus miesten sarjoja pienemmät palkintosummat ja naisurheilun heikko näkyvyys Yleisradion kanavilla tasa-arvolain vastaisia. Tasa-arvovaltuutetun lausunnoissa on todettu esimerkiksi se, että osallistumismaksujen eroihin perustuvat erot miesten ja naisten sarjojen palkinnoissa eivät ole tasa-arvolain vastaisia. Naisten urheilun suhteellisen vähäistä näkyvyyttä mediassa on perusteltu naisten urheilun vähäisemmällä kiinnostavuudella ja heikommalla tasolla miesten urheiluun nähden. Tasa-arvovaltuutetun mukaan tämä perustuu siihen virheelliseen olettamukseen, että naisten suorituksia ja tuloksia pitäisi verrata miehiin. Tasa-arvovaltuutetun mukaan naisten ja miesten urheilusta tulisi tiedottaa tasapuolisesti. Tasa-arvovaltuutettu on myös esimerkiksi huomioinut, että naisten urheilulajeille on jaettu vähemmän hallivuoroja kuin miesten lajeille.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Naisten urheilu Wikimedia Commonsissa
| n k Urheilu |
| --- | --- |
Muodot:  Ammattiurheilu  Yksilöurheilu Kestävyys  Joukkueurheilu  Naisten urheilu  Puoliammattilasurheilu  Sotilasurheilu  Vammaisurheilu  Veteraaniurheilu  Harrasteurheilu  Kokemusurheilu  e-Urheilu 
Tiede:  Liikunta Kuntoilu  Harjoittelu Lihasvoimaharjoittelu  Lääketiede Doping  Psykologia  Urheiluvammat  Pedagogiikka Koululiikunta  Fyysinen aktiivisuus  Ravitsemus Juomat  Ravinteet 
Liiketoiminta:  Urheiluagentti Pelaaja-agentti  Johtaminen  Journalismi  Markkinointi  Seura  Sponsorointi  Taloustiede  Oikeus  Pelaajakauppa 
Kulttuuri:  Derby-ottelu  Elokuva  Fani  Maskotti  Urheiluhenki  Vedonlyönti 
Muuta:  Kansallisurheilu  Urheilulajit
Nauruhaukka

| Nauruhaukka |
| --- | --- |

Uhanalaisuusluokitus
 Elinvoimainen  
  
Tieteellinen luokittelu
Domeeni::  Aitotumaiset Eucarya
Kunta::  Eläinkunta Animalia
Pääjakso::  Selkäjänteiset Chordata
Alajakso::  Selkärankaiset Vertebrata
Luokka::  Linnut Aves
Lahko::  Jalohaukkalinnut Falconiformes
Heimo::  Jalohaukat Falconidae
Suku::  Herpetotheres
Laji::  cachinnans
Kaksiosainen nimi
 Herpetotheres cachinnans  (Linnaeus, 1758) 
Alalajit
 H. c. cachinnans  H. c. fulvescens 
Katso myös
   Nauruhaukka Wikispeciesissä   Nauruhaukka Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OKIUCN-testi OK: 
Nauruhaukka (Herpetotheres cachinnans) on jalohaukkoihin kuuluva lintulaji. Lajia tavataan Keski- ja Etelä-Amerikassa.
Koko ja ulkonäkö

Nauruhaukka voi kasvaa 43–56 cm pitkäksi. Laji on ruumiinrakenteeltaan tukevahko ja suuripäinen. Siivet ovat lyhyet ja pyrstö pitkä. Nauruhaukan pää, rinta ja vatsa ovat valkoiset tai kellertävät. Linnun silmien ympärillä on musta naamio. Selkä ja siivet ovat väriltään tummanruskeat. Mustassa pyrstössä on kaksi tai kolme valkoista raitaa.
Levinneisyys ja elintavat

Nauruhaukan levinneisyysalue on laaja ja ulottuu Meksikosta Argentiinan pohjoisosiin. Lajin elinympäristöä ovat suhteellisen avoimet metsät ja savannit. Linnun ravintoa ovat erityisesti käärmeet, ja nauruhaukka on osittain immuuni käärmeiden myrkyille. Nauruhaukka on kolopesijä.
Gail Neall

| Mitalit> Maa:   Australia.Naisten uinti. Olympialaiset  | Mitalit> Maa:   Australia.Naisten uinti. Olympialaiset  | Mitalit> Maa:   Australia.Naisten uinti. Olympialaiset  | Maa:   Australia> Naisten uinti. |
| --- | --- | --- | --- |
|  Kultaa | München 1972 | 400 m sekauinti |  |
Gail Neall (s. 2. elokuuta 1955) on entinen australialainen uimari ja olympiavoittaja.
Neall voitti Münchenin 1972 olympialaisissa kultaa 400 metrin sekauinnissa ajalla 5.02,97 rikkoen Claudia Kolbin neljä vuotta vanhan maailmanennätyksen noin 1,7 sekunnilla. Hän osallistui myös 200 metrin perhosuintiin sijoittuen seitsemänneksi ajalla 2.21,88.
Aiheesta muualla

International Swimming Hall of Fame: Gail Neall (Arkistoitu – Internet Archive)
Naisten 400 metrin sekauinnin olympiavoittajat
| --- | --- |
Auktoriteettitunnisteet: Henkilöt :  Australian Women's Register  Trove
NBA:n varaustilaisuus

NBA:n varaustilaisuus vuonna 2006.
NBA:n varaustilaisuus on vuosittainen kesäisin järjestettävä tilaisuus, jossa NBA-seurat varaavat itselleen oikeuden liigaan tuleviin pelaajiin. Varaustilaisuus on järjestetty vuodesta 1947, jolloin se oli vielä BAA:n alainen.
Varaustilaisuuden kärkivaraukset saavat joukkueet, jotka ovat edellisellä kaudella menestyneet heikoimmin. Varausten järjestys määräytyy arvonnalla, johon osallistuvat pudotuspelien ulkopuolelle jääneet joukkueet.
Varaustilaisuuteen kuuluvat automaattisesti pelaajat, jotka ovat pelanneet neljä vuotta collegessa. Myös 22 vuotta täyttäneet tai täyttävät pelaajat ovat automaattisesti varauskelpoisia. Sen sijaan nuorempien pelaajien on ilmoittauduttava kirjallisesti viimeistään 45 päivää ennen varaustilaisuuden alkua.
Kaikki ensimmäisellä kierroksella varatut pelaajat saavat sopimuksen NBA:han, kun taas toisen kierroksen varauksille sopimusta ei tule automaattisesti.
Aiheesta muualla

NBA (englanniksi)
Basketball-Reference (Arkistoitu – Internet Archive) (englanniksi)
NBA:n varaustilaisuudet
| 0 | 1 | 2 | 3 | 4 | 5 | 6 | 7 | 8 | 9 | 10 |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 1940-luku |  |  |  |  |  |  |  | 1947 | 1948 | 1949 |
| 1950-luku | 1950 | 1951 | 1952 | 1953 | 1954 | 1955 | 1956 | 1957 | 1958 | 1959 |
| 1960-luku | 1960 | 1961 | 1962 | 1963 | 1964 | 1965 | 1966 | 1967 | 1968 | 1969 |
| 1970-luku | 1970 | 1971 | 1972 | 1973 | 1974 | 1975 | 1976 | 1977 | 1978 | 1979 |
| 1980-luku | 1980 | 1981 | 1982 | 1983 | 1984 | 1985 | 1986 | 1987 | 1988 | 1989 |
| 1990-luku | 1990 | 1991 | 1992 | 1993 | 1994 | 1995 | 1996 | 1997 | 1998 | 1999 |
| 2000-luku | 2000 | 2001 | 2002 | 2003 | 2004 | 2005 | 2006 | 2007 | 2008 | 2009 |
| 2010-luku | 2010 | 2011 | 2012 | 2013 | 2014 | 2015 | 2016 | 2017 | 2018 | 2019 |
| 2020-luku | 2020 | 2021 | 2022 |  |  |  |  |  |  |  |
NBA 2023–2024
| Itäinen konferenssi | Itäinen konferenssi | Itäinen konferenssi | Läntinen konferenssi | Läntinen konferenssi | Läntinen konferenssi |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| Atlantin | Keskinen | Kaakkoinen | Luoteinen | Tyynenmeren | Lounainen |
| Boston Celtics | Chicago Bulls | Atlanta Hawks | Denver Nuggets | Golden State Warriors | Dallas Mavericks |
| Brooklyn Nets | Cleveland Cavaliers | Charlotte Hornets | Minnesota Timberwolves | Los Angeles Clippers | Houston Rockets |
| New York Knicks | Detroit Pistons | Miami Heat | Oklahoma City Thunder | Los Angeles Lakers | Memphis Grizzlies |
| Philadelphia 76ers | Indiana Pacers | Orlando Magic | Portland Trail Blazers | Phoenix Suns | New Orleans Pelicans |
| Toronto Raptors | Milwaukee Bucks | Washington Wizards | Utah Jazz | Sacramento Kings | San Antonio Spurs |
Tapahtumat: Tähdistöviikonloppu (Tähdistöottelu (MVP)) ·  Rookie Challenge ·  Shooting Stars Competition ·  Skills Challenge ·  Donkkikilpailu ·  Kolmen pisteen heittokilpailu) ·  Varaustilaisuus ·  Loppuottelut (MVP) ·  Pudotuspelit ·  NBA:n kesäliiga
Muut: NBA 50 ·  Ennätykset ·  G-League ·  Europe Live Tour ·  Larry O'Brien Championship Trophy ·  NBA TV ·  NBA Salary Cap ·  WNBA
Renato Navarrini

Renato Navarrini (oikealta sukunimeltään Navarini, 18. elokuuta 1892 La Spezia – 20. tammikuuta 1972 Savona) oli italialainen näyttelijä.
Navarrini teki vuodesta 1910 lähtien pitkän uran teatterinäyttelijänä. 1930-luvun alusta lähtien Navarrini esitti luonnenäyttelijänä sivuosia lukuisissa elokuvissa, joista merkittävimpiä lienevät Alessandro Blasettin Rautakruunu (1941) ja Vittorio De Sican Milanon ihme (1950). Navarrini työskenteli toisinaan myös televisiossa.
Renato Navarrini oli 1920-luvulla joitakin vuosia naimisissa näyttelijä Fanny Marchiòn kanssa.