stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Intian ilmavoimat
Historia > Perustaminen

Britannia perusti Intian ilmavoimat vuonna 1932. Ensimmäinen laivue alkoi toimia 1. huhtikuuta 1933. Alussa ilmavoimissa oli viisi intialaista lentäjää, jotka olivat Harish Chandra Sircar, Subroto Mukerjee, Bhupendra Singh, Aizad Baksh Awan ja Amarjeet Singh sekä yksi Yhdistyneen kuningaskunnan ilmavoimien upseeri. Konekalustona oli neljä Westland Wapiti -konetta. Intialaiset lentäjät koulutettiin Crandonissa, Englannissa.
Historia > 1939–1945

Intian ilmavoimat taistelivat brittien puolella japanilaisia vastaan Burmassa. Ne osallistuivat ilmahyökkäyksiin myös Thaimaassa.
Konekanta parani tänä aikana käsittäen Vultee Vengeance -syöksypommituskoneita, Hawker Hurricane -hävittäjiä ja Westland Lysander -yhteyskoneita.
Historia > Itsenäistymisen jälkeen

Intia oli eräs niistä maista, joille Britannia myi Folland Gnat Mk.1 -hävittäjiä. Intia kuitenkin pyrki kehittämään siitä suorituskykyisemmän lentokoneen, palkkaamalla Saksan johtaviin lentokonesuunnittelijoihin kuuluneen Kurt Tankin kehittämään Intialle oman lentokoneen. HAL Ajeet valmistuikin myöhemmin. Gnatien ohella Intia osti Britanniasta Hawker Hunter-hävittäjätyypin koneita.
Historia > 1960-luku

1960-luvulla, lähinnä painottuen vuoteen 1965, Intia ja Pakistan kävivät rajasotia, joissa oli myös ilmataisteluja. Kummatkin käyttivät myös English Electric Canberra-pommikoneita.
Historia > 1970- ja 1980-luku

Intia osti Neuvostoliitosta suurempia määriä lentokalustoa, jota rakennettiin myös intialaisissa tehtaissa lisenssillä. 1980-luvulla se sai uudempaa kalustoa kuin Neuvostoliiton ilmavoimat.[lähde? ] Intian ilmavoimat saivat SEPECAT Jaguar -rynnäkkökoneita.
Historia > 1990-luku

Intia jatkoi venäläisen kaluston ostamista, mukaan luettuna lentotukialus.
Aiheesta muualla

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
Intian ilmavoimien sivusto
Intian ilmavoimista kertova sivusto
Intian ilmavoimista kertova sivusto
Intian ilmavoimista kertova sivusto India-Defence.com-sivustolla
Norjalainen rekisterikilpi

Esimerkki norjalaisesta rekisterikilvestä. EL-kirjaimet kertovat rekisterikilven kuuluvan sähköautolle.
Norjalainen rekisterikilpi koostuu tavallisesti kahdesta kirjaimesta sekä neljästä tai viidestä numerosta. Tavallisesti rekisterikilvet ovat pohjaväriltään valkoisia ja niiden merkit mustia, mutta tästä on olemassa useita poikkeuksia.
Rekisterikilpi > Kirjainyhdistelmät

Yleensä rekisterikilpien kaksi ensimmäistä kirjainta kertovat, minkä kaupungin liikenneviranomainen (trafikkstasjon) rekisteröinnin on tehnyt. Esimerkiksi kirjainyhdistelmillä HS, HT, HU, HV, HX ja FB alkavat rekisterinumerot on rekisteröity Lillehammerissa.
Tästä säännöstä on joitakin poikkeuksia:
| Merkitys | Kirjainyhdistelmä(t) |
| --- | --- |
Sähköauto: EL EK EV EB EC
Kaasukäyttöinen auto: GA
Vetyauto: HY
Diplomaattiajoneuvo: CD
Rekisterikilpi > Numeroyhdistelmät

Kirjainyhdistelmää seuraa neljä- tai viisinumeroinen sarjanumero. Kaikilla autoilla ja kuorma-autoilla sarjanumero on viisinumeroinen luku väliltä 10000–99999. Muilla ajoneuvoilla sarjanumero on neljänumeroinen ja väliltä 1000–9999.
Rekisterikilpi > Väriyhdistelmät

| Pohjaväri | Kirjainten väri | Merkitys | Esimerkki |
| --- | --- | --- | --- |
| Valkoinen | Musta | Kaikki tavalliset ajoneuvot | DA 12345 |
| Vihreä | Musta | Tietyt kriteerit täyttävät pakettiautot | AA 12345 |
| Musta | Keltainen | Ajoneuvot, joilla ei saa ajaa julkisilla teillä | DJ 457653 |
| Sininen | Keltainen | Diplomaattiajoneuvot | CD 12345 |
| Oranssi | Musta | Sotilasajoneuvot | 12345 |
Erikoistunnukset

Norjassa on nykyään myös mahdollista ostaa itselleen vapaavalintainen rekisteritunnus, johon tavalliset säännöt eivät päde. Vapaavalintaisen rekisteritunnuksen on oltava kahdesta seitsemään merkkiä pitkä. Vapaavalintaisen rekisteritunnuksen hinta on 9 000 Norjan kruunua. Rekisteritunnus on voimassa kymmenen vuoden ajan, jonka jälkeen sitä on haettava uudelleen.
Diplomaattiajoneuvojen rekisterikilvissä on Norjassa sininen pohja ja keltaiset merkit.
Olaus Petrin kirkko

| Olaus Petrin kirkko |
| --- | --- |

Sijainti:  Etu-Töölö, Helsinki
Koordinaatit:  60°10′33.5″N, 24°55′26.9″E
Seurakunta:  Olaus Petrin seurakunta
Rakentamisvuosi:  1932
Suunnittelija:  Ture Ryberg
Lisää rakennusartikkeleitaArkkitehtuurin teemasivulla
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Olaus Petrin kirkko on Helsingin Etu-Töölössä Minervankadun varrella sijaitseva ruotsinkielisen Olaus Petrin seurakunnan kirkko. Seurakunta on perustettu 1922. Seurakunta ja kirkko kuuluivat Ruotsin kirkkoon vuoteen 2007, jolloin seurakunta siirtyi Suomen evankelis-luterilaisen kirkon yhteyteen. Seurakunta palvelee kuitenkin edelleen Suomessa oleskelevia Ruotsin kansalaisia.
Kirkko on valmistunut 1932. Sen on suunnitellut arkkitehti Ture Ryberg, ja se on tyyliltään funktionalistinen.
Urut on rakentanut 1967 Olof Hammarbergin urkutehdas Göteborgista. Niissä on 26 äänikertaa. Kirkon hyvän akustiikan vuoksi siellä järjestetään konsertteja ja se on myös Sibelius-Akatemian käytössä.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Olaus Petrin kirkko Wikimedia Commonsissa
Olav Akselsen

| Olav Akselsen |
| --- | --- |
 Akselsen vuonna 2009.
Norjan öljy- ja energiaministeri
 Stoltenbergin I hallitus 17. maaliskuuta 2000 – 19. lokakuuta 2001  
Edeltäjä:  Marit Arnstad
Seuraaja:  Einar Steensnæs
Suurkäräjäedustaja
 Hordalandin vaalipiiri 1989–2009  
Henkilötiedot
Syntynyt: 28. elokuuta 1965 Stord, Norja
Kuollut: 17. elokuuta 2021 (55 vuotta) Stord, Norja
Tiedot
Puolue:  Työväenpuolue
Koulutus:  Bergenin yliopisto
Olav Akselsen (28. elokuuta 1965 Stord – 17. elokuuta 2021 Stord) oli norjalainen työväenpuolueen poliitikko. Hän istui suurkäräjillä 1989–2009 ja toimi Norjan öljy- ja energiaministerinä 2000–2001.
Akselsen kuoli syöpään 55-vuotiaana elokuussa 2021. Hän oli naimisissa ja hänellä oli kolme lasta.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Olav Akselsen Wikimedia Commonsissa
Olav Akselsen Norjan suurkäräjien verkkosivuilla (norjaksi)
Nitistäjä

| Nitistäjä> Crazy Joe |
| --- | --- |

Ohjaaja:  Carlo Lizzani
Käsikirjoittaja:  Lewis John Carlino
Tuottaja:   Dino De Laurentiis  Nino E. Krisman 
Säveltäjä:  Giancarlo Chiaramello
Kuvaaja:   Aldo Tonti  Sol Negrin 
Leikkaaja:  Peter Zinner
Pääosat:   Peter Boyle  Paula Prentiss  Fred Williamson 
Valmistustiedot
Valmistusmaa:  Italia Yhdysvallat
Tuotantoyhtiö:   Produzioni Cinematografiche Inter. Ma. Co.  Bright-Persky Associates  Columbia Pictures Corporation 
Levittäjä:  Columbia Pictures
Ensi-ilta:  1974
Kesto:  102 min
Alkuperäiskieli:  englanti
Aiheesta muualla
IMDb 
Elonet
AllMovie
Infobox OKNimi-testi OK: 
Nitistäjä (engl. Crazy Joe) on vuonna 1974 valmistunut rikoselokuva, jonka ohjasi Carlo Lizzani ja tuotti Dino De Laurentiis. Italialais-amerikkalainen yhteistuotanto on kuvitteellinen uudelleenkertomus mafioso Joseph ”Crazy Joe” Gallosta, joka murhattiin ampumalla 7. huhtikuuta 1972 New Yorkin Little Italyssa sijaitsevassa ravintolassa. Lewis John Carlinon käsikirjoitus perustuu toimittaja Nicholas Gagen artikkelisarjaan. Elokuvan pääosissa nähdään Peter Boyle, Paula Prentiss, Fred Williamson, Rip Torn, Luther Adler, Henry Winkler ja Eli Wallach.
Tuotanto

Varietyn mukaan Nitistäjän käsikirjoitus perustui The New York Timesin toimittajan, Nicholas Gagen, artikkelisarjaan mafiasodista.
Martin Scorsese oli alun perin ohjaaja Lizzanin assistentti elokuvassa. Lizzanin alkuperäinen valinta Gallon rooliin oli Robert De Niro nähtyään hänet Verinen Mamma Barker -elokuvassa. Kuvaukset alkoivat 25. kesäkuuta 1973 ja ne toteutettiin kokonaan New Yorkissa.
Julkaisu

Elokuvan ensi-ilta oli Italiassa 8. helmikuuta 1974. Se tuotti kotimaassaan yhteensä 628 266 000 Italian liiraa. Italialainen elokuvahistorioitsija ja kriitikko Roberto Curti kuvaili elokuvaa ”kaupallisesti epäonnistuneeksi” ja totesi, että se tuotti vähemmän kuin ”keskinkertaiset genretuotteet” vahvasta näyttelijäsuorituksesta huolimatta. Hänen mukaansa elokuvan italialaisen version käsikirjoitus on suurelta osin epätäydellinen ja eroaa yhdysvaltalaisesta versiosta. Italian version käsikirjoituksesta vastasivat Dino Maiuri, Massimo De Rita ja Lizzani, kun taas yhdysvaltalaisen version ainoa käsikirjoittaja oli Lewis John Carlino. Italialaisessa versiossa ei myöskään mainita editoija Peter Zinneriä.
Elokuva sai Yhdysvaltojen ensi-iltansa New Yorkissa 15. helmikuuta 1974. Variety raportoi, että samana päivänä mafian jäsenen Joseph Colombon asianajaja Barry Slotnick aikoi jättää kieltomääräyksen elokuvaa vastaan. Kieltomääräys sisälsi väitteen, että Coletin hahmo perustui Colomboon, mikä loukkasi hänen yksityisoikeuksiaan. Colombo oli koomassa sen jälkeen, kun häntä oli ammuttu päähän kesäkuussa 1971. Daily Variety raportoi 26. helmikuuta 1974, että New Yorkin korkeimman oikeuden tuomari hylkäsi kieltomääräyksen, koska elokuva ei loukannut Colombon yksityisyyttä.
Aiheesta muualla

Nitistäjä Internet Movie Databasessa (englanniksi)
Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista. 
Alkuperäinen artikkeli: en:Crazy_Joe_(film)
Käännös suomeksi
Oona Havana

| Oona Havana> Henkilötiedot |
| --- | --- |
Syntynyt: 20. elokuuta 2004 (ikä 20) Turku
Kansalaisuus:   Suomi
Jääkiekkoilija
Pelipaikka:  Hyökkääjä
Maila:  Vasen
Pituus:  171 cm
Paino:  65 kg
Seura
Seura:  Oulun Kärpät
Pelaajaura
Pääsarjaura:  2019–
Oona Havana (20. elokuuta 2004 Turku) on suomalainen jääkiekkoilija. Hänen pelipaikkansa on hyökkääjä. Havana on pelannut koko pääsarjauransa Oulun Kärpissä, jonka väreissä hän teki pääsarjadebyyttinsä kaudella 2019–2020. Hän saavutti SM-pronssia kaudella 2021–2022, ja seuraavalla kaudella hänet valittiin liigan kakkostähdistökentälliseen. Havana saavutti vuonna 2022 alle 18-vuotiaiden MM-kilpailuissa pronssia. Hän debytoi Suomen maajoukkueessa marraskuussa 2021, ja maaliskuun 2024 loppuun mennessä hän on pelannut maajoukkueessa 21 ottelua, joissa hän on tehnyt kaksi maalia ja saanut yhden syöttöpisteen. Hän edusti Suomea naisten MM-kilpailuissa 2023.
Nuuskaus

Nuuskaamista varten hienonnettua kokaiinia ja setelirulla, jolla annos vedetään nenään.
Nuuskaaminen tarkoittaa jauhemaisen huumausaineen vetämistä nenään hengityksen mukana. Nuuskattavia huumeita ovat esimerkiksi amfetamiinit, kokaiini ja opiaatit.
Nuuskaus ei ole sama asia kuin imppaus.
Niemijärvi (Orivesi)

| Niemijärvi |
| --- | --- |
Valtiot:  Suomi
Maakunnat:  Pirkanmaa
Kunnat:  Orivesi
Koordinaatit:  61°45′49″N, 24°36′53″E
Vesistöalue ja valuma-alueen tietoja
Päävesistöalue:  Kokemäenjoen vesistö (35)
Valuma-alue:  Leppähampaanjoen valuma-alue (35.75)
Laskujoki:  oja Isoon Heinäjärveen 
Järvinumero:  35.756.1.018
Mittaustietoja
Pinnankorkeus:  149 m  
Rantaviiva:  5,125 km  
Pinta-ala:  21,353 ha  
Tilavuus:  0,000984 km³  
Suurin syvyys:  13,8 m  
Valuma-alue:  1,3 km²  
Saaria:  2 
 fiNiemijärvi 
Niemijärvi  on Pirkanmaalla Oriveden Längelmäen Maunuksen lähellä sijaitseva järvi.
Maantietoa

Järven pinta-ala on 21 hehtaaria ja se on 1,2 kilometriä pitkä ja 700 metriä leveä. Se sijaitsee Juupajoen itäpuolella ja Längelmäen pohjoispuolella olevalla mäkisellä ylänköalueella mäkien välisessä painaumassa. Mäet muodostavat järvelle paljon niemiä ja lahtia, mutta järvenselän rikkoo lopuksi kaksi suurehkoa saarta. Järvellä on kartan mukaan kaksi saarta. Suurin saari on 200 metriä pitkä ja 70 metriä leveä. Saaressa on vuokramökki. Pisin lahti työntyy pohjoiseen ja se on 600 metriä pitkä, vaikka sen suurin leveys on vain 100 metriä. Sen rantaviivan pituus on 5,1 kilometriä ja sen rannat ovat metsämaata. Järvelle tulee metsäteitä usealla haaralla ja tie alkaa Maunuksesta. Järvi on autio, mutta sen rannoilla on kuusi vuokrattavaa mökkiä.
Vesistösuhteet

Järvi sijaitsee Kokemäenjoen vesistössä (vesistöaluetunnus 35) Längelmäveden ja Hauhon reittien valuma-alueen (35.7) Leppähampaanjoen valuma-alueella (35.75), jonka Sahajoen valuma-alueeseen (35.756) se kuuluu. Järven vedenpinnan korkeus on 149,0 metriä mpy. Siihen on johdettu muutama metsäoja. Etelästä siihen tulee ojitetun metsäalueen oja ja ojan valuma-alueella sijaitsevat pienet Lummijärvet. Järven oma laskuoja lähtee länsirannasta ja se laskee Pienen Niemijärven läpi Ahvensuolle, missä se yhtyy pohjoisessa Isoon Heinäjärveen laskevaan suo-ojaan. Isosta Heinäjärvestä vesireitti jatkaa Heinäojan ja Valkeajoen kautta Vähään Petääjärveen, jonka kuuluu Sahajoen valuma-alueeseen.
Vedenlaatu

Järven vedenlaatua on tutkittu ainakin vuosina 1989 ja 1997. Järven pienellä valuma-alueella on metsämaata ja pieniä soita. Maaperä on karua kalliomaata, jossa on välissä moreenimaata. Koska haja-asutusta ei siellä ole ja ainoat mökit ovat vuokrakäytössä, on ravinnekuormituksen paine vähäinen. Alueen metsä- ja suovaltaisuudesta johtuu, että vedenväri on lievästi ruskeaa. Vesi on lisäksi kirkasta ja siinä on vain vähän humusta. Järven vesi on hapanta ja sen happamuustaso on selvästi alle pH 6,0, mikä haittaa esimerkiksi rapujen ja joidenkin kalojen lisääntymistä. Lisäksi puskurikyky happamoitumista vastaan on heikko, joten veden pH-arvo voi vaihdella. Ravinteiden määrät ovat alhaiset ja ne ovat karujen järvien tasolla. Kokonaisfosforipitoisuudet ovat vaihdelleet 6–8 mikrogrammaa litrassa vettä (μg/l). Kokonaistyppipitoisuudet ovat olleet 250–360 μg/l. Happipitoisuudet ovat olleet hyvät. Järven vesi on virkistyskäyttöä varten erittäin hyvä.
Historiaa

Vuoden 1958 peruskartassa järvelle oli merkitty kaksi laskuojaa. Toinen oja laski itäpäästä kohti itää. Järvi on ollut tiettömän taipaleen takainen metsäjärvi vuoden 1986 karttaan asti, jossa metsäteille on piirretty varaukset. Teiden rakentamisen jälkeen ovat seudulle ilmaantuneet vuokramökit.
Nummen seurakunta

| Nummen seurakunta> Nummis församling |
| --- | --- |
 Nummen harmaakivikirkko vuodelta 1822
Suuntautuminen:  Luterilainen
Kirkkokunta:  Suomen evankelis-luterilainen kirkko
Hiippakunta:  Turun hiippakunta, Helsingin hiippakunta
Perustettu:  1887
Lakkautettu:  2013
Liitetty:  Nummen ja Pusulan seurakuntayhtymä (1981), Lohjan seurakunta (2013)
Pääkirkko:  Nummen kirkko
Jäseniä:  n. 2700
Infobox OKNimi-testi OK: 
Nummen seurakunta (ruots. Nummis församling) on entinen suomalainen evankelis-luterilainen seurakunta Nummella, Uudellamaalla. Nummen seurakunta oli 1600-luvulta Lohjan seurakunnan kappeliseurakunta, kunnes se itsenäistyi omaksi seurakunnakseen vuonna 1887. Seurakunnan ensimmäinen kirkkoherra oli Berndt Wilhelm Sjöroos. Kappeliseurakunnan viimeinen kappalainen oli Karl Erenius, joka työskenteli seurakunnassa vuosina 1839-1861 ja 1867-1873
Nummen seurakunta ja Pusulan seurakunta muodostivat Nummen ja Pusulan seurakuntayhtymän vuonna 1981 Nummen ja Pusulan kuntien muodostaessa kuntaliitoksen. Vuonna 2013 Nummen ja Pusulan seurakuntayhtymä lakkautettiin ja seurakunnat liitettiin Lohjan seurakunnan alueseurakunniksi. Samalla myös Nummi-Pusulan kunta liitettiin Lohjan kaupunkiin.
Nummen seurakunta kuului ensin Turun hiippakuntaan ja myöhemmin Helsingin hiippakuntaan. Seurakunnan pääkirkko oli Nummen kirkko.
Historia

Itsenäistyttyään Lohjan seurakunnasta vuonna 1887 Nummen seurakunnasta tuli 3. luokan keisarillinen seurakunta. Nummen kappeliseurakunta oli yrittänyt itsenäistyä Lohjan seurakunnasta jo muutamia kertoja aiemminkin siinä kuitenkaan onnistumatta. 1850-luvun lopulla Nummen väkiluku oli kuitenkin kasvanut jo noin 2 500 henkeen, joka loi hyvät edellytykset oman kirkkoherran palkkaamiselle.
Keisarillisen seurakunnan asema tarkoitti sitä, että Nummilaiset eivät itse saaneet valita kirkkoherraa. Kirkkoherra valittiin vaaleilla jossa äänestäjän varallisuus vaikutti siihen, kuinka monta ääntä äänestäjä pystyi antamaan. Tämän jälkeen tuomiokapituli ehdotti vaalin voittajan nimeämistä kirkkoherraksi senaatille, joka puolestaan ehdotti asiaa Venäjän keisarikunnan keisarille.
Kappeliseurakunnassa pidettiin suomenkielisen jumalanpalveluksen lisäksi myös kuusi kertaa vuodessa ruotsinkielinen jumalanpalvelus.
Suomen senaatti teki lopullisen päätöksen Nummen seurakunnan erottamisesta Lohjan seurakunnasta plenumissa 9. maaliskuuta 1863. Ehtona kuitenkin oli, että Lohjan silloisen kirkkoherran oli joko luovuttava virastaan tai kuoltava ennen kuin seurakuntien erotus voi astua voimaan. Tämän vuoksi vasta vuonna 1887 Lohjan kirkkoherran kuoltua päästiin Nummella valitsemaan omaa kirkkoherraa.
18. joulukuuta 1921 Nummen seurakunnallekin asetettiin kirkkovaltuusto uuden kirkkolain mukaan. Nummen seurakunnan kirkkovaltuustossa oli 12 jäsentä.
Kirkkoherrat

Lista Nummen seurakunnan kirkkoherroista 1887-2012:
| Nimi | Vuodet |
| --- | --- |
Benrndt Wilhelm Sjöroos: 1887-1889
Viktor Emil Ahlstedt (virkaa sijaistava): 1887-1889
Viktor Emil Ahlstedt: 1891-1896
Johan Oskar Levänen (virkaa tekevä): 1896-1898
Johan Oskar Kättö: 1898-1899
Gustaf Alfred Nyholm: 1899-1919
Kustaa Alfred Mäkinen: 1920-1951
Lauri Halttunen: 1952-1955
Rafael Toivonen: 1956-1960
Kaarlo Kuosmanen: 1963-1967
Heikki Savola: 1968
Kosti Laitinen: 1970-1971
Pekka Vihma: 1972-1981
Alpi Saloranta: 1982-2002
Erkki Kuusanmäki: 2004-2012
Nivelraitiovaunu

| Valmetin nivelvaunu |
| --- | --- |
 Nivelraitiovaunuja Helsingissä
Perustiedot
Tyyppi:  raitiovaunu
Liikennöitsijä:  HKL-Raitioliikenne
Valmistaja:  Valmet, SAT, Strömberg
Valmistusvuodet:  NrI 1973–1975 NrII 1983–1985
Numerointi:  HKL 31–70 ja 71–112
Lempinimi:  Nivel, Välipala (MLNRV)
Tekniset tiedot
Huippunopeus:  60 km/h /70 km/h
Pyörästö:  B′2′B′ (Nrv), B′2′2′B′ (MLNRV)
Moottorin teho:  2 × 156 kW
Nivelraitiovaunu on raitiovaunu, joka on nivelrakenteella jaettu useampaan osaan. Käytännössä kaikki nykyaikaiset raitiovaunut ovat nivelraitiovaunuja. Tyypillinen nykyaikaisen raitiovaunun pituus on 30–45 metriä. Helsingin raitioliikenteessä käytetyt vaunut ovat 20–26,5-metrisiä.
Helsingissä

Helsingissä nivelraitiovaunu tai ”Nivel” viittaa Valmet–SAT–Strömberg-nivelraitiovaunuihin.selvennä Myös Valmet-nivelen esikuvia, Saksasta käytettynä ostettuja Düwag GT6- ja GT8­-vaunuja (saks. Gelenktriebwagen, nivelmoottorivaunu) on ollut Helsingin kaupungin liikenneliikelaitoksella ajossa muutamia kappaleita ruuhka- ja tilausliikennettä varten.[lähde? ]
Kaikki NrII-sarjan vaunut on pidennetty matalalattiaisella vaunuosalla, jolloin vaunuihin on lisätty myös toinen nivel ja neljäs teli. Näiden vaunujen uusi tyyppimerkintä on MLNRV. Myös kymmenen viimeisimpänä peruskorjauksesta valmistuvaa NrI-vaunua varustetaan matalalattiaisilla vaunuosilla.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Nivelraitiovaunu Wikimedia Commonsissa
Nord Noratlas

Museoitu Saksan ilmavoimien Nord Noratlas Gatowissa Berliinissä.
Nord Noratlas on ranskalainen kuljetuskone, jota käytettiin Ranskan ilmavoimissa vuoteen 1989 asti. Ensilentonsa vuonna 1949 lentäneen konetyypin massavalmistus alkoi vuonna 1950. Koneen erillinen kehtorunko oli kahden peräsinpuomin välissä, joiden etuosassa moottorit sijaitsivat. Runkoratkaisu mahdollisti sinänsä riskittömän laskuvarjohyppäämisen vailla pelkoa ruhjoutumisesta koneen osiin lennosta hypätessä. Siipirakenne on ylätasoon asennettu trapetsisiipi, ja voimalaitteina on kaksi Ranskassa lisenssillä valmistettua 2 090 hevosvoiman Bristol Hercules -tähtimoottoria. [lähde? ]
Nord Noratlas oli lentonopeutensa puolesta suhteellisen hidas (matkanopeus noin 305 km/h), mutta tyypin 820 metrin kiitoratavaatimus oli lyhyehkö, joten se soveltui hyvin tiettyihin sotilaskäyttökohteisiin. Noratlasin suurin lentoonlähtöpaino oli 21 tonnia ja kantama normaaliolosuhteissa 2 410 kilometriä. Hyötykuormaa kone kykeni kuljettamaan 4 960 kg, joka saattoi koostua esimerkiksi 45 sotilaasta, 36 laskuvarjojääkäristä tai 18 potilasta/haavoittuneesta sekä tarvittavasta hoitohenkilökunnasta. [lähde? ]
Konetyyppiä valmistettiin kaikkiaan 425 kappaletta. Tammikuun 1958 hintatasossa koneen hinta oli 448 000 dollaria. Noratlasin pääasialliset käyttäjämaat olivat Ranska ja Länsi-Saksa. Sen käyttö päättyi Ranskan ilmavoimissa vuonna 1989, ja tyypin korvasi on Transall C-160. Muita Noratlasin sotilaskäyttäjiä olivat muun muassa Israel, Kreikka ja Portugali. Käytettyjä koneyksilöitä ostettiin kuljetuskäyttöön Afrikan maiden ilmavoimiin, kuten Nigeriin, Nigeriaan, Ugandaan ja Tšadiin. [lähde? ]
Aiheesta muualla

http://www.youtube.com/watch?v=PForwgKeEmQ (Katsottu 17.3.2014)
Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista.
Käännös suomeksi
Nitra

| Nitra |
| --- | --- |
 Nitran kaupunki ilmasta kuvattuna
 lippu:  vaakuna
 Nitra
 Koordinaatit: 48°18′25″N, 18°05′11″E 
Valtio:  Slovakia
Alue (kraj):  Nitran alue
Piiri:  Nitra
Hallinto:  
 – Kaupunginjohtaja:  Jozef Dvonč
Pinta-ala:  
 – Kokonaispinta-ala:  100.48 km²
Korkeus:  138-587 (ka 190) m
Väkiluku (2006):  84 800
 – Väestötiheys:  844 as./km²
Aikavyöhyke:  UTC+1
 – Kesäaika:  UTC+2
Postinumero:  949 01
Suuntanumero(t):  +421-37
 
 www.nitra.sk 
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Nitra (saks. Neutra, unk. Nyitra) on Länsi-Slovakiassa sijaitseva kaupunki, joka sijaitsee Zobor-vuoren lähellä noin 80 kilometriä Bratislavasta itään. Nitra on yksi Slovakian vanhimmista kaupungeista. Ensimmäiset merkinnät kaupungista löytyvät vuoden 826 tienoilta.
Vuoden 2005 lopussa kaupungissa oli 85 172 asukasta. Vuoden 2001 väestönlaskennan mukaan asukkaista 95,4 % oli slovakialaisia. Vähemmistöryhminä olivat unkarilaiset (1,7 %), tšekit (0,9 %) ja romanit (0,4 %). Uskonnoltaan 74,2 % ilmoitti olevansa roomalaiskatolisia ja 2,8 % protestantteja. 17,2 % ei ilmoittanut mitään uskontoa.
Historia

Keskiajalla Nitra oli Nitran ruhtinaskunnan pääkaupunki. Valtakuntaa pidetään ensimmäisenä slovakialaisena valtiona.
Kulttuuri

Horkýže Slíže, yksi Slovakian suosituimmista rockbandeistä on kotoisin Nitrasta.
Ystävyyskaupungit

| 0 | 1 | 2 | 3 | 4 |
| --- | --- | --- | --- | --- |
|   Bački Petrovac   České Budějovice   Gosford |  |   Kroměříž   Naperville   Osijek |  |   Spišská Nová Ves   Zielona Góra   Zoetermeer |
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Nitra Wikimedia Commonsissa
Nitran kirkko
Northern Kings

| Northern Kings |
| --- | --- |
 Northern Kings kesällä 2022
Tiedot
Toiminnassa:  2007–
Tyylilaji:  sinfoninen metalli
Kotipaikka:   Suomi
Laulukieli:  englanti
Jäsenet:  Marko Hietala, laulu   Tony Kakko, laulu   Jarkko Ahola, laulu   JP Leppäluoto, laulu  
Levy-yhtiö:  Warner Music Finland  
Infobox OKNimi-testi OK: 
Northern Kings on suomalainen, vuonna 2007 perustettu sinfonista metallimusiikkia esittävä lauluyhtye.
Yhtyeen jäseniä ovat Marko Hietala (ex-Nightwish, Sinergy, Tarot, Sapattivuosi), Tony Kakko (Sonata Arctica), Jarkko Ahola (Teräsbetoni, AHOLA, ex-Dreamtale) ja Juha-Pekka Leppäluoto (Charon, Harmaja, Poisonblack). Ensilevyllään yhtye esittää kasarihittien heviversioita. Ensisinglenä 26. syyskuuta 2007 julkaistiin versio Tina Turnerin  kappaleesta "We don't need another hero".
Yhtyeen ensimmäinen albumi Reborn julkaistiin 31. lokakuuta 2007. Metallin eri tyylit vaihtelevat kappaleiden välillä, mutta varsinaisesti tyyli on sinfonista metallia. Projektin suunnitteluvaiheessa siitä käytettiin humoristisia nimiä Helldivo ja Killdivo (vrt. Il Divo).
Northern Kings esiintyi ensimmäisen kerran suurelle yleisölle Radio Rock Finlandia -tapahtumassa, Helsingissä 5. joulukuuta 2007 ilman Marko Hietalaa. Yhtyeelle jaettiin esiintymisen jälkeen kultalevyt Reborn -albumin myytyä kultaa Suomessa.
Myöhemmin yhtye nähtiin yhdessä elokuussa 2010 Helsingin Tavastialla sekä Kemissä Satama Open Airissa. Yhtye palasi tauolta vuonna 2022 ja nähtiin kesällä lauteilla mm.  Tuska-festivaaleilla.
Yhtye julkaisi toisen pitkäsoittonsa Rethroned 19. marraskuuta 2008.
Diskografia > Albumit

Reborn (Warner Music Finland, 31. lokakuuta 2007)
Rethroned (Warner Music Finland, 19. marraskuuta 2008)
Diskografia > Singlet

We Don't Need Another Hero (2007)
Hello (2007)
Kiss From a Rose (2008)
Lapponia (2010)