stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
De Havilland D.H.98 Mosquito
Koneen eri käyttötarkoitukset ja mallit > Pathfinder – Polunlöytäjä

Osaa tämän tyypin koneista käytettiin etsimään liittoutuneiden pommituslennostolle pommituskohteita akselivaltojen alueelta. Nämä Polunlöytäjiksi kutsutut koneet etsivät kohteensa Oboe-tarkkuussuuntimien avulla, sekä merkitsivät kohteensa sitten havainnointisoihtuja eli merkkivaloja käyttäen. Muita suunnistukseen käytettyjä apulaitteita olivat briteillä, sekä H2S että GEE.
Koneen eri käyttötarkoitukset ja mallit > Käyttö Pohjoismaissa

Pohjoismaista Norja ja Ruotsi käyttivät tätä konetyyppiä. Ruotsi osti vuonna 1948 60 kappaletta N.F. Mark XIX -yöhävittäjiä. Ruotsin ilmavoimien mallitunnus konetyypille oli J30.
Tekniset tiedot (Mosquito B. Mk.IV)

Lähde: lähde?
Yleiset ominaisuudet
Miehistö: 2
Pituus: &&&&&&&&&&&&&012.043000012,43 m
Kärkiväli: &&&&&&&&&&&&&016.051000016,51 m
Korkeus: &&&&&&&&&&&&&&04.06500004,65 m
Siipipinta-ala: &&&&&&&&&&&&&042.018000042,18 m²
Tyhjäpaino: &&&&&&&&&&&05942.&&&&005 942 kg
Lentopaino: &&&&&&&&&&010150.&&&&0010 150 kg
Voimalaite: &&&&&&&&&&&&&&02.&&&&002 × Rolls-Royce Merlin 21 -V12-moottoria; &&&&&&&&&&&&0932.&&&&00932 kW (&&&&&&&&&&&01250.&&&&001 250 hv) per moottori
Suoritusarvot
Suurin nopeus: &&&&&&&&&&&&0612.&&&&00612 km/h
Lentomatka: &&&&&&&&&&&02400.&&&&002 400 km täydellä aselastilla (DH.98 Mosquito B Mk XVI)
Lakikorkeus: &&&&&&&&&&&09450.&&&&009 450 m
Aseistus
4 × 227 kg pommia
Aiheesta muualla

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
Royal Air Force History: de Havilland Mosquito – 60th Anniversary
AIR VECTORS: The De Havilland Mosquito & Hornet
Flugzeuginfo – saksalainen, mutta englanninkielinen verkkosivusto
DH Mosquito | D.H.98 de Havilland Mosquito (Arkistoitu – Internet Archive)
Mosquiton prototyyppi
Mosquito B.IV
Mosquite FB.XVIII, nokan alla näkyy 57mm tykin putki
Mosquite NF.XIII, Foggia, 1944
Mohammed Shahabuddin

| Mohammed Shahabuddin |
| --- | --- |
 Mohammed Shahabuddin vuonna 2023.
 Bangladeshin presidentti
 24. huhtikuuta 2023 alkaen  
Edeltäjä:  Abdul Hamid
Henkilötiedot
Syntynyt: 10. joulukuuta 1949 (ikä 75)
Ammatti:  tuomari
Puoliso:  Rebeka Sultana
Tiedot
Puolue:  Awamiliitto
Tutkinnot:  Rajshahin yliopisto
Mohammed Shahabuddin (bengaliksi মোহাম্মদ সাহাবুদ্দিন, Mohammôd Sahabuddin; s. 10. joulukuuta 1949) on bangladeshilainen juristi ja poliitikko, joka on toiminut Bangladeshin presidenttinä huhtikuusta 2023 alkaen.
Shahabuddin valmistui Rajshahin yliopistosta vuonna 1975. Hän oli poliittisesti aktiivinen jo opiskeluaikoinaan. Hän osallistui Bangladeshin itsenäisyyssotaan ja osallistui politiikkaan myös itsenäisessä Bangladeshissa. Hän protestoi Mujibur Rahmanin murhan jälkeen valtaan noussutta hallitusta vastaan ja joutui kolmeksi vuodeksi vankilaan.  Hän teki 25-vuotisen uran tuomarina, jäi eläkkeelle 2006 ja palasi aktiivisemmin poliittiseen toimintaan Awamiliiton riveissä.  Vuosina 2011–2016 hän oli korruption vastaisen komission jäsen.
Vuonna 2023 hänet valittiin presidentiksi vaalien ainoana ehdokkaana. Awamiliitto, jolla oli suora enemmistö parlamentissa asetti hänet ehdokkaakseen. Edeltäjä Abdul Hamid oli ollut vallassa jo perustuslain säätämän enimmäisajan, eli kaksi kautta.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Mohammed Shahabuddin Wikimedia Commonsissa
De Havilland Vampire

| de Havilland Vampire |
| --- | --- |
 Entisöity Vampire T.11 Cotswoldin ilmailunäytöksessä
Tyyppi:  Hävittäjä
Alkuperämaa:   Yhdistynyt kuningaskunta
Valmistaja:  de Havilland English Electric
Ensilento:  20. syyskuuta 1943
Esitelty:  1945
Poistettu käytöstä:  1979 (Rhodesian ilmavoimat)
Pääkäyttäjät:  RAF FAA
Valmistusmäärä:  3 268 
Muunnelmat:  de Havilland Venom
De Havilland Vampire oli brittiläinen yksimoottorinen suihkuhävittäjä, josta tuli toinen Britannian kuninkaallisten ilmavoimien (RAF) käyttöön ottama suihkulentokone. Vampiren koelennot alkoivat toisen maailmansodan aikana, mutta tyyppi ei ehtinyt taistelukäyttöön. RAF käytti koneita hävittäjinä, vuodesta 1946 vuoteen 1955 asti ja koulukoneena vuoteen 1966 asti. Koneita valmistettiin 3 268 kappaletta. Suuri osa koneista oli muiden maiden ilmavoimien käytössä, neljännes koneista valmistettiin lisenssillä muualla kuin Englannissa.
Tekniset erittelyt > De Havilland D.H.100 Vampire MK.52 suihkuhävittäjä

Kärkiväli 11,58 m
Pituus 9,37 m
Korkeus 1,88 m
Massa 3 297 kg (tyhjä) 5 618 kg (suurin lentoonlähtömassa)
Moottori de Havilland Goblin 2, 1 420 naulan (6,3 kN) työntövoima
Miehistö 1
Suomeen hankittua de Havilland D.H.100 Vampire MK.52:a, mikä oli vientiversio, käyttivät Suomen ilmavoimien lisäksi myös Egyptin, Intian, Irakin ja Venezuelan ilmavoimat, minkä lisäksi 36 de Havilland D.H.100 Vampire MK.52:a ostettiin Norjan ilmavoimille.
Tekniset erittelyt > De Havilland D.H.115 Vampire Trainer Mk.55 suihkuharjoituskone

Kärkiväli 11,58 m
Pituus 10,49 m
Korkeus 2 m
Massa noin 3 297 kg (tyhjä) 6 113 kg (suurin lentoonlähtöpaino)
Moottori de Havilland Goblin 35, 1 588 kilopondin eli 15 kN työntövoima
Miehistö 2 (heittoistuimet)
Suoritusarvot

Hävittäjä
Huippunopeus 825 km/h 7 500 m:n korkeudessa
Lakikorkeus 12 200 m
Lentomatka 1 755 km
Koulukone
Huippunopeus 825 km/h
Lakikorkeus 12 000 m
Lentomatka 1 880 km
Aseistus

Koneen eturungossa on neljä (koulukoneessa kaksi tai neljä) 20 mm Hispano-Suiza Mk.5 -tykkejä. Siipien alle voitiin ripustaa kaksi 455 kg pommia tai kaseteissa kahdeksan kolmen tuuman Hispano HSS-R 80 -rakettia.
Museokappaleet Suomessa

Suomen ilmailumuseossa ovat esillä sekä Vampiren hävittäjä- että koulutusversio (VA-2 ja VT-9). Keski-Suomen ilmailumuseossa on esillä Vampire-koulukone (VT-8). Siellä on myös varastoituna on Vampire -hävittäjä (VA-6). Päijät-Hämeen ilmailumuseossa Vesivehmaalla on nähtävillä ulkona rikkinäisen Vampire-hävittäjän runko (VA-3) ja hallissa kaksipaikkaisen koulutuskoneen (VT-6) ohjaamo.
Jalasjärvellä on pylvään nokassa, aikanaan Koskuella kansakoulun urheilukentällä ollut, sittemmin entisen Esson huoltoaseman ja leirintäalueen lähellä oleva palveluksensa loppuaikoinaan Ilmavoimien käytössä varaosina käytetty Vampire-hävittäjä, de Havilland D.H.100 Vampire FB Mk.50, alkujaan ruotsalainen J28B, ("VA-7"), Suomen ainut. Se ei koskaan lentänyt Suomessa, vaan oli lentosotakoulun sotilasopetuksen havaintoväline.
Vampire aloitti suihkulentokauden Suomessa – muistomerkki Porin lentoasemalla

Suomen Ilmavoimien kolmen ensimmäisen Vampire –suihkuhävittäjän laskeutuminen Porin lentokentälle 22. tammikuuta 1953 aloitti suihkulentokauden Suomessa. Satakunnan Lennoston kilta on pystyttänyt Porin lentoasemarakennuksen edessä olevalle viheralueelle taiteilija Marko Tienhaaran suunnitteleman muistomerkin. Porin kaupunginjohtaja Aino-Maija Luukkonen paljasti muistomerkin 22. tammikuuta 2013, jolloin suomalaisen suihkulentokauden alkamisesta tuli kuluneeksi 60 vuotta. Paljastuspuheen piti eversti Jukka Uhari, ja muistomerkin vihki kenttärovasti Sauli Keskinen. Juhlallisen tilaisuuden musiikista vastasi Ilmavoimien soittokunta. Kurun harmaasta graniitista veistetty lähes kolmemetrinen muistomerkki muistuttaa etäältä katsottuna suihkumoottorin ahtimen siipeä. Muistomerkissä on Vampiren siluetti ja päivämäärä Poriin 22. tammikuuta 1953. Paljastushetkellä Eskilstuna Flygmuseumin Vampire Trainer SE-DXT ja Suomen Ilmavoimien Hornet suorittivat suihkuhävittäjien kehityskaarta symboloivat ylilennot. Hornet näyttäytyi vielä esittelylennolla, ja sitten molemmat koneet olivat tilaisuutta seuranneen runsaan yleisön tarkasteltavina asematasolla.
Aiheesta muualla

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
Air Vectors: The De Havilland Vampire, Venom, & Sea Vixen
Vampire preservation
Vampire T11, rakennettu 1952, RAF:lle 1953, vuonna 2004 siviilikäytössä.
Vampire Trainer VT-8 Luonetjärvellä
D.H.100 Vampire Mk.52
de Havilland D.H.100 Vampire FB Mk.50  "VA-7":n nokka Koskue
de Havilland Goblin 35
Vampire Trainer Keski-Suomen ilmailumuseossa
Suomen suihkulentokauden alkamisen muistomerkki Porin lentoasemalla. Ensimmäiset Vampire-suihkuhävittäjät laskeutuivat Poriin 22. tammikuuta 1953.
Pierre Brésolles

| Mitalit> Maa:   Ranska.Naisten yleisurheilu.EM-kilpailut  | Mitalit> Maa:   Ranska.Naisten yleisurheilu.EM-kilpailut  | Mitalit> Maa:   Ranska.Naisten yleisurheilu.EM-kilpailut  | Maa:   Ranska> Naisten yleisurheilu. |
| --- | --- | --- | --- |
|  Hopeaa | Oslo 1946 | 4×100 metriä |  |
|  Pronssia | Oslo 1946 | 100 metriä |  |
Pierre Brésolles (ent. Claire Brésolles, 10. marraskuuta 1929 – 13. tammikuuta 2018) oli ranskalainen pikajuoksija. Hän muutti kilpauransa jälkeen sukupuolensa mieheksi.
Claire Brésolles saavutti Oslon EM-kilpailuissa 1946 naisten 100 metrin juoksussa pronssia ajalla 12,2 s sekä 4 × 100 metrin viestijuoksussa hopeaa ajalla 48,5 s. Hän muutti myöhemmin sukupuolensa mieheksi ja otti uudeksi etunimekseen Pierre. Oslon viestijoukkueen jäsenistä myös Léa Caurla vaihtoi sukupuolta.
Claire Brésolles voitti Ranskan mestaruuden 100 metrin juoksussa vuonna 1946. Hän juoksi Ranskan ennätyksen 100 metrillä kolmasti: ensin elokuussa 1946 Strasbourgissa ajan 12,3 s ja sitten Oslon EM-kilpailuissa kahdesti ajan 12,2 s. Lisäksi hän juoksi 4 × 100 metrin viestissä kahdesti Ranskan ennätyksen, joista edellinen oli Strasbourgissa juostu 49,7 s ja jälkimmäinen Oslon EM-kilpailujen hopeamitaliaika 48,5 s.
Seija Simonen

| Seija Simonen |
| --- | --- |
 Seija Simonen 1960-luvun alussa puolisonsa Jorma Svanströmin kanssa.
Henkilötiedot
Syntynyt: 7. syyskuuta 1935 (ikä 89)
Kansalaisuus:  Suomi
Ammatti:  balettitanssija
Näyttelijä
Palkinnot
  Pro Finlandia -mitali (1972)  Balettineuvos (2001)  
Aiheesta muualla
IMDb 
Elonet
Seija Simonen (myös  Simonen-Svanström, s. 7. syyskuuta 1935) on suomalainen balettitanssija. Hän on ollut kiinnitettynä Suomen Kansallisbalettiin ja toimi Helsingin kaupunginteatterin tanssiryhmän ensimmäisenä tanssimestarina 1973–1977. Hänellä on ollut myös oma balettikoulu.
Palkinnot ja tunnustukset

Uudenmaan läänin taidetoimikunnan taidepalkinto 1976
Pro Finlandia -mitali 1972
Taiteilijaeläke 1985
balettineuvoksen arvonimi 2001
Beslan

| Beslan (Беслан Беслӕн) |
| --- | --- |
 Beslanin rautatieasema, alempana kaupungin sijainti Pohjois-Ossetia-Alanian kartalla
 vaakuna
 Beslan
 Koordinaatit: 43.1873°N, 44.5389°E 
Valtio:  Venäjän federaatio
Tasavalta:  Pohjois-Ossetia-Alanian tasavalta
Piiri:  Pravoberežjen piiri
Perustettu:  1847
Kaupungiksi:  1950
Hallinto:  
 – Hallinnon tyyppi:  Kaupunki
Pinta-ala  ():  
 – Kokonaispinta-ala:  24 km²
Väkiluku (2010)  ():  36 728
Aikavyöhyke:  UTC+3 (MSK)
Postinumero:  363020 - 363029 
Suuntanumero(t):  +7 86737 
 
 www.beslan.ru 
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Beslan (ven. Бесла́н, oss. Беслӕн, Beslæn) on  Pravoberežjen piirin keskuskaupunki Pohjois-Ossetia-Alaniassa Venäjän federaatiossa. Kaupunki sijaitsee Terekjoen pohjoispuolella noin 22 kilometriä tasavallan pääkaupungista Vladikavkazista luoteeseen. Venäjän Pohjois-Kaukasian halki kulkeva valtatie M29 ja samansuuntainen Venäjän rautateiden ratayhteys kulkee kaupungin kautta.
Beslan on tullut tunnetuksi vuonna 2004 tapahtuneesta, satoja kuolonuhreja vaatineesta koulukaappauksesta.
Vuonna 2010 Beslanin asukasluku oli 36 728. Vuonna 2002 kaupungin asukkaista 81,8 % oli osseetteja ja 13,5 % venäläisiä.
Muualta Ossetiasta tulleet asukkaat perustivat Beslanin vuonna 1847 paikallishallinnolliseksi kyläksi nimellä Beslankau, Beslanin kylä. Virallisesti kylän nimeksi tuli kuitenkin Tulatovo tai Tulatovskoje, paikallisen aatelisen Beslan Tulatovin  mukaan. Vuonna 1941 kylän nimi muutettiin Iristoniksi eli Ossetilaiseksi (kyläksi). Iristonista tuli kaupunki 1950 ja se nimettiin Beslaniksi.
Kaupungissa on elintarviketeollisuutta, muun muassa AO "Beslan-kombinat", joka jalostaa maissitärkkelystä, maissiöljyä, melassia, glukoosia ja dekstriiniä sekä konepajateollisuutta, jonka suurin yritys on Avtospetsoborudovanija, sähköteknistä teollisuutta, tekstiiliteollisuutta sekä rakennustarviketuotantoa. Pravoberežjen piirissä kasvatetaan vehnää, maissia, ohraa, perunoita ja vihanneksia.
Muistoristi voimistelusalissa, jossa koulukaappauksen uhreja pidettiin.
Aiheesta muualla

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
Beslan (Arkistoitu – Internet Archive) Severo-Osetinski informatsionnyi portal (venäjäksi)
Pääkaupunki: Vladikavkaz  - Dzæudžyqæu

Alagir |
Ardon - Ærydon |
Beslan - Beslæn |
Digora - Digoræ |
Mozdok - Mæzdæg
Pohjois-Ossetia-Alanian lippu
Timo Mustakallio -laulukilpailu

Timo Mustakallio -laulukilpailu on Savonlinnan Oopperajuhlien Timo Mustakallion säätiön ja Suomen kulttuurirahaston Eero Rantalan rahaston järjestämä laulukilpailu suomalaisille oopperalaulajille. Kilpailu on järjestetty vuodesta 1974. Alkuun kilpailtiin joka vuosi, mutta 1990-luvun alusta lähtien kilpailu on pidetty kahden tai kolmen vuoden välein. Kilpailussa etsitään lupaavaa ja kehityskykyistä laulajaa, ei niinkään teknisesti taitavinta esittäjää.
Oopperalaulaja Timo Mustakallio perusti 1973 nimeään kantavan säätiön rohkaisemaan nuoria laulajia ja edistämään suomalaista laulutaidetta. Säätiön ja oopperajuhlien järjestämä kilpailu on avoin korkeintaan 30-vuotiaille Suomen kansalaisille. Vuodesta 2013 lähtien ikäraja on 28 vuotta. Ennen varsinaista kilpailua tehdään nauhoitusten perusteella esikarsinta. Vuonna 2015 voittajan palkinto oli 15 000 euroa, lisäksi Suomen kulttuurirahaston Eero Rantalan rahasto jakoi 10 000 euron stipendin. Vuonna 2021 palkinnot olivat samansuuruiset.
Voittajat

1974 Leena Kiilunen
1975 Walton Grönroos
1976 Raili Viljakainen
1977 Kalevi Olli
1978 Anitta Ranta
1979 Annukka Mäenpää
1980 Leena Kosola
1981 Raimo Sirkiä
1982 Jorma Silvasti
1983 Satu Sippola-Nurminen
1984 Ulla Sippola
1985 Margit Westerlund
1986 Airi Tokola
1987 Kirsi Tiihonen
1988 Ari Grönthal
1989 Päivi Nisula
1991 Pia Freund
1993 Sami Luttinen
1995 Johanna Rusanen
1998 Gabriel Suovanen
2000 Helena Juntunen
2002 Laura Pyrrö
2004 Petrus Schroderus
2006 Mika Nisula
2008 Marjukka Tepponen
2011 Miina-Liisa Värelä
2013 Tuuli Takala
2015 Markus Suihkonen
2017 Aurora Marthens
2019 Iris Candelaria
2021 Johan Krogius
2023 Iirisilona Segerstam
Dedun

Dedun (myös Dewden tai Dedwen) oli alun perin nuubialainen, muinaisessa Egyptissä palvottu jumala. Hän oli suitsukkeen herra ja antaja, ja toi hallitsijalle etelän kansat ja rikkaudet. Dedun esitettiin yleensä ihmishahmoisena, mutta Arensnuphisin tavoin hän saattoi myös omaksua leijonan hahmon.
Jebusilaiset

Jebusilaiset (tai jebusiitit) olivat Raamatun mukaan muinainen kanaanilaisten heimo, joka asutti Jerusalemin ympäristöä ennen juutalaisten alueen valtausta. Raamatun mukaan Israelin kuningas Daavid valloitti Jerusalemin jebusilaisilta.
Kuuluisin jebusilainen oli Zadok Kananiitti, joka voiteli Salomon kuninkaaksi todennäköisesti argamanipurppuralla värjätyllä öljyllä. Kuningas Salomon temppeli rakennettiin jebusilaisten temppelin tilalle.
Historioitsija Rachel Eliorin mukaan jebusiitit liittoutuivat juutalaisten keskuudessa vallassa olleen Daavidin suvun kanssa ja muodostivat myöhemmin Babylonin vankeuden jälkeen essealaiset yhteisöt niin Kuolleenmeren rannoilla kuin Eufratin laaksoissakin.
Jasser Arafatin käsityksen mukaan nykyiset palestiinalaiset polveutuvat muinaisista jebusilaisista.
Claude Bouix

Claude Bouix (s. 5. elokuuta 1946 Tronchet, Sarthe, Ranska) on entinen ranskalainen yleisurheilija.
Bouix voitti Ranskan mestaruuden 100 metrin juoksussa vuonna 1963 ja pituushypyssä vuonna 1964. Heinäkuussa 1963 hän ylitti pituushypyssä Marthe Djianin lähes viisi vuotta vanhan Ranskan ennätyksen tuloksellaan 626 cm. Hän menetti ennätyksen viisi vuotta myöhemmin Odette Ducasille. Bouix edusti AC Annecy -seuraa.
Henkilökohtaiset ennätykset

100 metrin juoksu: 11,8 s (1963)
Pituushyppy: 626 cm (1963)
Debet ja kredit

Debet ja kredit ovat kahdenkertaiseen kirjanpitoon liittyviä termejä. Debet merkitsee veloitusta ja kredit hyvitystä.
Jokaiseen tiliin liittyy debet- ja kredit-puolet, ja jokainen tilitapahtuma kirjataan jonkin tilin debet-puolelle ja jonkin toisen tilin kredit-puolelle. Tulot kirjataan jonkin tulotilin kredit-puolelle ja kassatilin tai muun siihen verrattavan tilin debet-puolelle, menot taas kassatilin tai muun vastaavan tilin kredit-puolelle ja jonkin menotilin debet-puolelle.
Sana debet on latinalainen verbimuoto, joka tarkoittaa on velkaa. Se on debere-verbin aktiivin indikatiivin preesensin yksikön kolmas persoona. Sana kredit tulee latinan credere-verbin vastaavasta muodosta credit, joka tarkoittaa uskoo, luottaa. Suomessa ja muissa pohjoismaisissa kielissä se on muuntunut muotoon kredit. Englannissa sana credit on käytössä alkuperäisessä latinalaisessa muodossaan, mutta sana debet on muuntunut muotoon debit.
Termit debit ja credit näissä englantilaisissa muodoissaan  esiintyvät myös pankki- ja luottokorteissa. Näissä debit tarkoittaa pankkikorttia ja credit luottokorttia. Termien yleistymisen taustalla on SEPA, jonka myötä korteissa siirryttiin Suomessakin kansainvälisiin nimityksiin.
Dedovitši

| Dedovitši Дедовичи |
| --- | --- |
 Dedovitši
 Koordinaatit: 57°32′56″N, 29°56′26″E 
Valtio:  Venäjä
Federaatiosubjekti:  Pihkovan alue
Piiri:  Dedovitšin piiri
Väkiluku (2010)  ():  8 798
Postinumero:  182711
Suuntanumero(t):  +7 81136
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Dedovitši (ven. Де́довичи) on kaupunkityyppinen taajama Pihkovan alueen itäosissa Venäjällä. Se sijaitsee Dnosta etelään Novosokolnikiin vievän Venäjän rautateiden pääradan varrella; taajamassa on rautatieasema. Alueen pääkaupunki Pihkova sijaitsee linnuntietä  noin 100 kilometrin etäisyydellä lännessä. Taajama on 14 692 asukkaan Dedovitšin piirin keskuspaikka, jossa asui 8 798 henkeä (2010).
Pihkovan alue
Citroën

| Automobiles Citroën S> A. |
| --- | --- |

Yritysmuoto:  osakeyhtiö
Perustettu:  1919
Perustaja:  André Citroën
Toimitusjohtaja:  Thierry Koskas
Kotipaikka:  Pariisi, Ranska
Toiminta-alue:  maailmanlaajuinen
Toimiala:  autoteollisuus
Tuotteet:  henkilöautot hyötyajoneuvot
Emoyhtiö:  Stellantis
Kotisivu:  www.citroen.com
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Citroënin tunnus kautta aikain.
Citroën on ranskalainen ajoneuvovalmistaja ja automerkki, joka on osa Stellantis-konsernia.
Ranskalaisen teollisuusmies André-Gustave Citroënin (1878–1935) vuonna 1919 perustama autotehdas oli ensimmäinen tuotantolaitos Yhdysvaltain ulkopuolella, joka valmisti autoja liukuhihnaa hyödyntäen. Citroën myös loi mallin nykyaikaiselle konseptille, jossa autojen myynti ja huolto toimivat saman verkoston alla. Kahdeksassa vuodessa Citroën kasvoi Euroopan suurimmaksi, ja maailman neljänneksi suurimmaksi henkilöautojen valmistajaksi.
Vuonna 1924 Citroën toi markkinoille B10:n, Euroopan ensimmäisen sarjavalmisteisen täysteräskorisen automallin. Vuonna 1934 markkinoille tuodun Traction Avant -mallin myötä Citroën sai mainetta ennakkoluulottomana ja innovatiivisena autojen valmistajana. Malli oli ensimmäinen sarjavalmisteena tuotettu etuvetoinen auto ja lisäksi eräs ensimmäisistä itsekantavaa koria käyttäneistä autoista.
Vuonna 1954 Citroën esitteli maailman ensimmäisen, itsetasaavalla kaasunestejousituksella valmistetun auton ja vuonna 1955 vallankumouksellisen DS:n, joka oli myös ensimmäinen eurooppalainen sarjatuotantomalli, joka oli varustettu levyjarruilla. Vuonna 1967 Citroën esitteli auton ohjauksen mukaan kääntyvät ajovalot, jotka paransivat liikenneturvallisuutta etenkin mutkaisilla teillä ajettaessa. Historiansa aikana Citroënin autot on palkittu useilla teknologia- ja muotoilupalkinnoilla ja merkki on voittanut kolmeen otteeseen "Vuoden Auto Euroopassa" -tittelin.
Historia > Alkutaival

Vuosi 1900 oli yksi André Citroënin elämän tärkeistä merkkipaaluista. Hän vieraili tuolloin äitinsä kotimaassa Puolassa ja tutustui siellä teollisessa käytössä olleeseen kalanruoto-hammaspyörään, jonka patenttioikeudet hän sai ostettua edullisesti.lähde?
Vuonna 1906 André Citroën palkattiin autoja valmistaneen Mors-yhtiön johtajaksi. Tässä toimessa hän työskenteli vuoteen 1914, eli Suuren sodan alkuun asti.lähde?
Vuosi 1912 tuli olemaan eräs kenties merkittävimmistä vuosiluvuista, sekä André Citroënin elämän, että hänen teollisen tuotantonsa kannalta. Citroën vieraili tuolloin Yhdysvalloissa, teollisuusmies Henry Fordin luona, tutustumassa tämän teollisuuslaitoksiin ja ajatusmaailmaan. Samana vuonna hän perusti Citroën, Hinstin et Cie. -nimisen yhtiön, joka valmisti sarjatyönä kalanruoto-hammaspyöriä teollisuuteen ja muun muassa Mors-autojen tasauspyörästöihin. Pian hän muutti yhtiönsä nimeksi Société anonyme des engrenages Citroën (Citroën-vaihteet Oy), jonka tunnukseksi otettiin kalanruoto-hammaspyörien muodon mukainen kuvio. Euroopan teollisen kasvun myötä Citroënin hammaspyöriä tuottavan yhtiön tuotanto moninkertaistui ja hänet itsensä nimitettiin ranskalsten ajoneuvojen tuotantoa ja patenttioikeuksia valvoneen syndikaatin johtoon..
Historia > Ensimmäinen maailmansota

Saksan keisarikunnan julistettua sodan Ranskalle, André Citroën ilmoittauti palvelukseen tykistöupseerina. Sodan alkuvaiheista lähtien hän pani merkille Ranskan tykistön ammusten riittämättömyyden. Tammikuussa 1915 Citroën esitti Ranskan sotaministeriölle ajatuksensa liukuhihnatuotantoon perustuvasta ammusten valmistamisesta. Citroënin suunnitelmille näytettiin vihreää valoa ja rahoituksen järjestyttyä hän pani muutamassa kuukaudessa pystyyn A-tarvikkeita tuottavan, ultramodernin tehtaan. Tehtaaseen palkattiin työvoimaa 13 000 henkeä ja liukuhihnatuotannon avulla laitos valmisti päivässä 10 000 tykin kranaattia. Tehtaan kokonaistuotantomäärä oli noin 23 miljoonaa ammusta.
André Citroën tähysi kuitenkin jo sodan jälkeiseen aikaan. Vuoden 1916 tienoilla hän palkkasi aiemmin Panhardilla työskennelleen insinööri Louis Dufresnen suunnittelemaan autoa, jonka valmistus aloitettaisiin sodan päätyttyä. Vuonna 1917 hän sai joukkoonsa lisävahvistusta insinööri Jules Salomon'sta, joka oli jo aiemmin ollut mukana pienen Le Zèbre -auton valmistuksessa.lähde?
Henry Fordin oppien mukaisesti myös Citroën näki, että pystyäkseen myymään autoja suurille massoille, tuotteen täytyi olla hinnaltaan edullinen ja käytössä riittävän yksinkertainen ja luotettava. Suurten myyntivolyymien ja yksinkertaisen rakenteen ansiosta auton valmistus olisi liukuhihnatyönä nopeaa ja sitä kautta taloudellisesti voitollista.lähde?