stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Apostolien teot
Historia > Ajoitus

Apostolien teot on kirjana tunnettu viimeistään toisen vuosisadan alussa. Vastaavasti Luukkaan evankeliumi on ollut olemassa viimeistään Markionin aikana, vuosina 120–140. Kirjasta on merkkejä Polykarpoksen (luku 6) ja Ignatioksen (luku 7) kirjeissä. On myös katsottu, että Apostolien tekojen jakeen 13:22 yhtäläisyydet Ensimmäisen Klemensin kirjeen jakeeseen 18:1, niiltä osin missä ne eivät vain lainaa Psalmien kirjan jaetta 89:20, ei voi olla pelkkä yhteensattuma. Siten Apostolien teot tunnettiin Roomassa ehkä jo vuonna 96, ja Antiokiassa ja Smyrnassa viimeistään vuonna 115. Mikään antiikin lähde ei kuitenkaan mainitse Apostolien tekoja nimeltä ennen Muratorin kaanonia.
Kirjan sisäinen todistusaineisto vahvistaa ajoitukset. Konservatiivisen näkemyksen mukaan Apostolien teot on kirjoitettu ennen Jerusalemin hävitystä vuonna 70 ja ennen Paavalin teloitusta noin vuonna 65, sillä se lopettaa historiallisen kerronnan ennen näitä tapahtumia. Kriittisen näkemyksen mukaan kirja on kirjoitettu vuosien 75 ja 80 välillä, tai aikaisintaan vuonna 70. Luukkaan evankeliumin johdanto ilmaisee, että silminnäkijöiden sukupolvi oli enimmäkseen kuollut. Tübingenin koulukunta esitti aiemmin, että kirja olisi kirjoitettu vasta toisen vuosisadan puolella. Todisteena pidettiin merkkejä toisen vuosisadan gnostilaisuudesta ja kirkon hierarkkisesta organisaatiosta sekä erityisesti kirkon suhteesta Rooman valtakuntaan.
Ramsay kuitenkin käänsi jälkimmäisen todisteen toisin päin ja sanoi merkkien kirkon ja Rooman valtakunnan suhteesta viittaavan pikemminkin siihen, että kirja on kirjoitettu ennen kuin Plinius nuorempi kävi asiasta kirjeenvaihtoa Trajanuksen kanssa. Toisena todisteena toista vuosisataa vastaan on pidetty sitä, että kirjoittaja ei mainitse eikä hyödynnä apostoli Paavalin kirjeitä lainkaan, koska on halunnut vaalia tämän muistoa. Sen sijaan hän kertoo samoista asioista eri tavalla.
Jotkut tutkijat ovat esittäneet, että Apostolien teot olisi hyödyntänyt joitakin Josephuksen myöhäisempiä teoksia. Tällöin kirja olisi voitu kirjoittaa vasta noin vuonna 100. Tutkijat ovat kiinnittäneet huomiota kolmeen kohtaan, joissa Apostolien tekojen kertomusta voidaan ainakin verrata Josephuksen kirjoituksiin, eivätkä ne puhu yhteyksien puolesta. (1) Agrippa I:n kuolemaan vuonna 44 liittyvissä seikoissa kertomus (Ap.t. 12:21–23 ) on yhtenevä Josephuksen teoksen Juutalaisten muinaisajat (Antiquitates Judaicae) 19.8.2 kanssa. Josephus lisää kuitenkin ennustuksen tulevasta tuomiosta, kun taas Apostolien teot antaa ainoana kuvauksen Agrippan julkisesta esiintymisestä. Näin kertomus ei ole riippuva Josephuksesta. (2) Egyptiläisen väärän profeetan tapauksessa Ap.t. 21:37  ja Josephuksen Juutalaissodan historia 2.13.5 ja Juutalaisten muinaisajat 20.8.6 mainitsevat kaikki eri määrän seuraajia profeetalle. Ainoastaan Apostolien teot käyttää heistä nimitystä sikarios, "murhamies". (3) Teudas ja Juudas Galilealainen on mainittu väärässä historiallisessa järjestyksessä sekä Apostolien teoissa (Ap. t. 5:36–37 ) että Juutalaisten muinaisajoissa 20.5.1. Ottaen huomioon aiemmat erot kyseessä voi hyvinkin olla sattuma.
Historia > Kirjoituspaikka

Kirjan kirjoituspaikka on edelleen avoin. Aiemmin tutkijat ovat esittäneet muun muassa Roomaa ja Antiokiaa. Friedrich Blass ehdotti kumpaakin esittäessään, että kirjasta olisi ollut kaksi versiota. Tekstinsisäinen todistusaineisto viittaa kuitenkin enemmän roomalaiseen Aasian provinssiin, erityisesti Efesoksen lähettyville. Tämä perustuu paikallisiin viittauksiin, muun muassa "Tyrannoksen kouluun" (Ap.t. 19:9 ) ja "Aleksandrokseen" (Ap.t. 19:33 ), sekä täsmälliseen maantieteelliseen kuvaukseen (esim. Ap.t. 20:13–15 ).
Tuolla alueella tapahtuneet asiat, kuten Efesoksen kirkon tulevaisuus (Ap.t. 20:28–30 ),   vaikuttavat sellaisilta, että erityisesti ne kiinnostaisivat "Theofilosta" ja hänen lähipiiriään. Varhaisen perimätiedon mukaan Luukas myös kuoli lähellä sijainneessa Bithyniassa.
Historia > Alkutekstit

Muiden Uuden testamentin kirjojen tapaan myös Apostolien teoista on useita tekstiversioita. Päinvastoin kuin muissa kirjoissa, ero aleksandrialaisen tekstityypin ja läntisen tekstityypin välillä on hyvin suuri. Läntinen teksti, jota edustaa muun muassa Codex Bezae, on noin 10 prosenttia pidempi kuin aleksandrialainen, jota edustaa muun muassa Codex Sinaiticus.
Vaikka tämä seikka havaittiin jo 1600-luvulla, selitykset ovat olleet näihin päiviin saakka lähinnä arvauksia. Eroja ei voida selittää pelkästään sillä, että läntistä tekstiä kopioineet kirjurit olisivat olleet huolimattomia eivätkä olisi piitanneet tarkkuudesta tekstiä kopioidessaan. Tämä selitys jättää huomioimatta sen, että läntiseen tekstiin tehdyt muutokset ovat luonteeltaan samanlaisia kuin aleksandrialaiseen tekstiin tehdyt muutokset, ja että tekstin lukutavat ovat peräisin varhaisilta latinankielisiltä kirjoittajilta, kuten Tertullianukselta, Cyprianukselta ja Augustinukselta.
Varhaisin teoria, jonka esitti Leclerc vuonna 1684, myöhemmin Blass vuonna 1895 ja heidän jälkeensä monet muut, kuten Boismard ja Lamouille, selittää läntisen tekstin olevan alkuperäisen kirjoittajan ensimmäinen Roomassa kirjoitettu luonnos kirjasta, ja aleksandrialaisen tekstin olevan viimeistellympi versio, jonka hän lopulta julkaisi.
Vuonna 1914 A. C. Clark käytti periaatetta lectio longior potior (vastakohta tekstikritiikissä normaalisti käytetylle periaatteelle, jonka mukaan lyhin tekstiversio on todennäköisimmin lähinnä alkuperäistä) ja esitti samalla tavoin kuin edellä mainitut, että lyhyempi aleksandrialainen teksti on alkuperäisestä tehty muokkaus. G. Salmon esitti vuonna 1897 vastakkaisen teorian, jonka mukaan läntinen teksti on alkuperäisestä tehty laajennos. E. Delebecque käytti samaa teoriaa ja sanoi, että laajennoksen teki Luukas Efesoksessa Paavalin kuoleman jälkeen.
Yhä jatkuvassa keskustelussa suurin osa tutkijoista uskoo nykyään, että aleksandrialainen teksti on lähimpänä alkuperäistä, vaikkakin he hyväksyvät usein yksittäisiä läntisestä tekstityypistä poimittuja lukutapoja joillekin kohdille. Tätä noudatetaan muun muassa Nestle-Alandin uusimmassa Novum Testamentum graece -versiossa (1993).
Sisältö

Kirja kertoo apostolien tekemistä matkoista ja lähetystyöstä. Apostoleilla tarkoitettiin alun perin niitä, jotka olivat henkilökohtaisesti tunteneet Jeesuksen ja eläneet hänen kanssaan ja jotka Jeesus lähetti kaikkialle maailmaan lähetystyöhön. Apostolien tekojen kuvaamiin aikoihin apostoleihin alettiin lukea myös muita henkilöitä. Apostolien teot kuvaa apostolien tekemiä ihmeitä, jotka olivat Jumalan antamia merkkejä ja joiden oli tarkoitus toimia apostolien opetusten vahvistajana. Ne tapahtuivat Pyhän Hengen vaikutuksesta sen toimiessa apostolien kautta. Näihin lukeutui ihmeparantamisia, pahojen henkien poisajamista ja kuolleiden herättämistä. Apostolien teot kuvaa myös historiallisesti jokapäiväistä elämää Rooman valtakunnassa ja Jerusalemissa.
Apostolien teot voidaan jakaa kahteen osaan. Ensimmäinen osa (luvut 1–12) käsittelee kirkon kasvua Jerusalemissa ja Juudeassa. Kirja kuvaa, kuinka juutalais-kristillinen alkuseurakunta syntyi helluntaipäivänä ja kuinka kirkko alkoi kasvaa ja levitä vainoista huolimatta, ehkä myös niiden ansiosta. Tämän osan keskeisin henkilö, erityisesti ensimmäisessä viidessä luvussa, on galilealainen Simon Pietari, joka oli Jeesuksen opetuslapsena oletettavasti noin kolme vuotta. Seuraavassa seitsemässä luvussa, luvuissa 6–12, käsitellään lähetystyön siirtymistä Palestiinasta pakanoiden keskuuteen. Kirja selvittää, kuinka juutalaisten lisäksi myös monet kreikkalaiset, roomalaiset ja Lähi-idän eri kansoihin kuuluneet liittyivät alkukristillisiin seurakuntiin.
Toinen osa, luvut 13–28, käsittelee evankeliumin leviämistä Vähän-Aasian ja Kreikan läpi Roomaan saakka. Tällöin keskeisin henkilö on Paavali, joka oli alun perin Saul Tarsolainen -niminen fariseus ja kristittyjen vainoaja, mutta josta tuli kristitty käännynnäinen.
Sisältö > Yhteenveto

Johdanto (Ap.t. 1:1–5)
Jeesus otetaan taivaaseen (ensimmäinen helatorstai) (Ap.t. 1:6–11)
Juudas Iskariotin seuraaja Mattias, uusi kahdestoista opetuslapsi, valitaan (1:12–26)
Ensimmäinen helluntai, Pyhä Henki vuodatetaan seurakunnan ylle (2)
Pietari pitää puheita ja tekee ihmeitä (2–5)
Kuvauksia alkukristittyjen yhteydestä (2–5)
Seitsemän avustajaa (Stefanos, Filippos, Prokoros, Nikanor, Timon, Parmenas ja Nikolaos) valitaan  alkuperäisten opetuslasten lisäksi (6)
Stefanos todistajana, kivitys (6–7)
Saul (Saulos) vainoaa seurakuntaa (8)
Saul kääntyy ja ottaa nimen Paavali (Paulos) (9)
Pietari kastaa Corneliuksen, ensimmäisen pakanakäännynnäisen (10)
Jaakob mestataan (12)
Herodeksen (Agrippa I) kuolema (12)
Paavalin matkat Vähässä-Aasiassa, Kreikassa, ja Jerusalemissa (13–20)
Apostolien kokous Jerusalemissa (21)
Paavalin vangitseminen ja oikeudenkäynnit (21–26)
Paavalin merimatka Roomaan vangittuna (27–28)
Paavali Roomassa (28)
Sisältö > Rakenne

Luukkaan evankeliumin rakenne on yhteyksissä Apostolien tekojen rakenteeseen. Luukkaan evankeliumi alkaa globaalista näkökulmasta, ja ajoittaa Jeesuksen syntymän Rooman keisarien kautta (luvut 2–3). Jeesuksen toiminta siirtyy Galileaan (luvut 4–9), sitten Samariaan ja Juudeaan (luvut 10–19), ja lopulta Jerusalemiin, jossa hänet ristiinnaulitaan ja hän nousee taivaisiin (luvut 19–24). Apostolien teot etenee päinvastaisessa järjestyksessä. Se aloittaa Jerusalemista (luvut 1–5), etenee Juudeaan ja Samariaan (luvut 6–9), etenee Syyriaan, Vähään-Aasiaan ja Eurooppaan, ensin Kreikkaan ja edelleen kohti Roomaa (luvut 9–28). Tämä khiastinen rakenne korostaa ylösnousemuksen ja taivaaseen astumisen merkitystä sijoittamalla ne tapahtumien keskipisteeseen ja korostaa niiden universaalia luonnetta.
Tämä rakenne ilmenee myös Jeesuksen sanoissa, jotka on kirjattu Apostolien tekojen alkuun (Ap.t. 1:8 ): "Te olette minun todistajani Jerusalemissa, koko Juudeassa ja Samariassa ja maan ääriin saakka". Alkuosa, luvut 1–9,  tapahtuu apostolien todistaessa juutalaisten parissa, ja loppuosa, luvut 10–28, apostolien todistaessa pakanoiden parissa.
Kirja voidaan jakaa kahteen osaan myös päähenkilöidensä osalta. Vaikka kirjan nimenä on Apostolien teot, se keskittyy todellisuudessa lähinnä kahteen apostoliin: Pietariin (luvut 1–12) ja Paavaliin (13–28).
Tämän rakenteen sisälle kirjaan on kirjattu eräänlaisia virstanpylväitä, jotka tekevät yhteenvedon evankeliumin levittämisen tuloksellisuudesta. Aina ennen kuin kertomus etenee uudelle seudulle, kirjoittaja tekee yhteenvedon siitä, kuinka evankeliumi otettiin vastaan paikkakunnalla:
6:7 Evankeliumin vaikutus Jerusalemissa
9:31 Evankeliumin vaikutus Juudeassa ja Samariassa
12:24 Evankeliumin vaikutus Syyriassa
16:5 Evankeliumin vaikutus Vähässä-Aasiassa
19:20 Evankeliumin vaikutus Kreikassa
28:31 Evankeliumin vaikutus Roomassa
Historiallinen arvo

Koska Paavali on keskeisin henkilö suuressa osaa Apostolien tekoja, kirjan tapahtumia voidaan verrata Paavalin kirjeisiin. Apostolien teot ja Paavalin kirjeet ovat yleisesti harmoniassa, eikä Apostolien teot näytä perustuvan kirjeiden antamaan selontekoon, vaan on tekstiltään itsenäinen. Tutkijat ovat kuitenkin kiinnittäneet huomiota kahteen poikkeukseen: Paavalin Galatalaiskirjeessä antamaan selontekoon käynnistään Jerusalemissa verrattuna Apostolien tekojen kuvaukseen, sekä Paavalin lähetysmatkojen luonteesta toisaalta kirjeissä ja toisaalta Apostolien teoissa syntyvään kuvaan.
Historiallinen arvo > Puheet

Apostolien teoissa esiintyvät puheet ansaitsevat erityishuomion, sillä ne muodostavat noin 20 prosenttia kirjasta. Koska tuohon aikaan ei ollut nauhoitusvälineitä, vaan kirjoittajat joutuivat luottamaan omaan muistiinsa, ja koska kirjoitusmateriaali oli kallista, historioitsijat eivät yleensä toistaneet esitettyjä puheita sanasta sanaan. Näin ei voitu välttää tiivistämistä ja kirjoittajan oman tyylin esilletuloa kirjoitetussa versiossa. Tuon ajan historioitsijoilla oli kuitenkin erilaisia käytäntöjä, missä määrin he olivat uskollisia alkuperäisille puheille.
Toisessa päässä olivat ne kirjoittajat, jotka selvästikin keksivät puheita, kuten sisilialainen historioitsija Timaios Tauromenionlainen. Toiset, kuten Dionysios Halikarnassoslainen ja Tacitus, puolestaan kirjoittivat oikeista puheista mutta huomattavalla vapaudella. Historioitsijoiden ihanteena oli kuitenkin selvästi jo tuolloin oikeiden tapahtumien ja sanottujen asioiden mahdollisimman tarkka kuvaaminen, eikä omien sanojen laittaminen henkilöiden suihin.
Esimerkkinä tästä oli Polybios, joka pilkkasi Timaiosta siitä, että tämä keksi puheita itse. Polybioksen mukaan historioitsijan tuli pysyä totuudessa ja faktoissa. Toinen historioitsija, Thukydides, myönsi ottaneensa joitakin vapauksia puheiden esittämisessä, mutta ainoastaan silloin, kun hänellä ei ollut käytettävissään kirjallisia lähteitä. Jos hänellä oli lähteitä, hän käytti niitä. C.W. Fornara on kirjoittanut: "[..] oli käytössä periaate, että puheet tuli tallettaa täsmällisesti, tosin historioitsijan omilla sanoilla, ja aina sillä varauksella, että historioitsija saattoi 'selventää' asioita" (The Nature of History in Ancient Greece and Rome, s. 145).
Mihin joukkoon Apostolien tekojen kirjoittaja sitten tulisi laskea? Apostolien tekojen puheet ovat epäilemättä jossain määrin yhteenvedonomaisia tai tiivistettyjä, sekä esitetty kirjoittajan omalla tyylillä ja sanastolla. On kuitenkin merkkejä siitä, että kirjoittajalla oli käytettävissään lähteitä tai omia muistiinpanoja puheille, eikä hän käyttänyt puheita ainoastaan omien teologisten ajatustensa esittämiseen. Kirjoittaja käytti Luukkaan evankeliumin kerronnassa lähteinä Markuksen evankeliumia ja Q-lähdettä tai Matteuksen evankeliumia, ja niissä hän oli suhteellisen uskollinen käyttämilleen lähteille.
Monet tutkijat ovat myös katsoneet, että Apostolien tekojen kuvaukset Stefanuksen puheesta, Pietarin puheista ja kaikkein selvimmin Paavalin Miletoksessa pitämästä puheesta perustuvat lähteisiin ja sisältävät ajatuksia, jotka eivät olleet tyypillisiä kirjan kirjoittajalle. Mikään ei myöskään osoita, että mikään kirjan puheista olisi kirjoittajan vapaa tuotos, joka ei perustuisi mihinkään kirjallisiin tai suullisiin lähteisiin. Kirjoittaja näyttää siis toimineen historioitsijoiden ihanteen mukaisesti jopa siinä määrin, miten se nykyisin ymmärretään.
Kirjallisuutta > Suomeksi

Peltola, Olavi: ”Apostolien teot”, Löytöretki Uuteen testamenttiin.  Kauniainen:  Perussanoma, 1992.  ISBN 951-888-362-9  Teoksen verkkoversio.
Thurén, Jukka: Luukkaan evankeliumi ja Apostolien teot.  Aurinko, 2013.  ISBN 9789522301970
Kirjallisuutta > Englanniksi

Hamm, M. Dennis: The Acts of the Apostles.  (The new Collegeville Bible commentary: New Testament, 5)  Liturgical Press, 2005.  ISBN 0814628648
Hemer, Colin J.: The Book of Acts in the Setting of Hellenistic History.  J. C. B. Mohr, 1989.  ISBN 3161454510
Jervell, Jacob: The Theology of the Acts of the Apostles.  (New Testament Theology)  Cambridge University Press, 1996.  ISBN 052142447X
Johnson, Luke Timothy & Harrington, Daniel J.: The Acts of the Apostles.  (Sacra Pagina 5)  Liturgical Press, 1992.  ISBN 0814658075
Peterson, David: The Acts of the Apostles.  (The Pillar New Testament Commentary)  Wm. B. Eerdmans Publishing, 2009.  ISBN 080283731X
Witherington, Ben: The Acts of the Apostles.  (New Testament Commentary Series)  Wm. B. Eerdmans Publishing, 1998.  ISBN 0802845010
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Apostolien teot Wikimedia Commonsissa
Aiheesta muualla > Teksti

Raamattu . Suomen evankelis-luterilainen kirkko.
Apostolien teot (Arkistoitu – Internet Archive) (1992)
Apostolien teot (Arkistoitu – Internet Archive) (1938)
Apostolien teot. Suomenkieliset käännökset (1992, 1938 ja 1776), useita muita käännöksiä sekä kreikankielinen alkuteksti (mm. Westcott-Hort -laitos). Uskonkirjat.net.
Apostolien teot (1938, 1776 ja 1642). Finbible – suomalaisia raamatunkäännöksiä.
Aiheesta muualla > Muuta

Breen, A. E.: Acts of the Apostles Catholic Encyclopedia. 1911. New York:  Robert Appleton Company. (englanniksi)
Hujanen, Pasi et al.: Apostolien teot. SLEY:n raamattuluennot.
Kirby, Peter (toim.): Book of Acts of the Apostles. Early Christian Writings. (englanniksi)
| n k Uusi testamentti |
| --- | --- |
Evankeliumit ja apostolien teot:  Evankeliumi Matteuksen mukaan  Evankeliumi Markuksen mukaan  Evankeliumi Luukkaan mukaan  Evankeliumi Johanneksen mukaan  Apostolien teot 
Paavalin kirjeet:  Kirje roomalaisille  Ensimmäinen kirje korinttilaisille  Toinen kirje korinttilaisille  Kirje galatalaisille  Kirje efesolaisille  Kirje filippiläisille  Kirje kolossalaisille  Ensimmäinen kirje tessalonikalaisille  Toinen kirje tessalonikalaisille  Ensimmäinen kirje Timoteukselle  Toinen kirje Timoteukselle  Kirje Titukselle  Kirje Filemonille  Kirje heprealaisille 
Katoliset kirjeet:  Jaakobin kirje  Ensimmäinen Pietarin kirje  Toinen Pietarin kirje  Ensimmäinen Johanneksen kirje  Toinen Johanneksen kirje  Kolmas Johanneksen kirje  Juudaksen kirje 
Profetiat:  Johanneksen ilmestys 
Evankelista Luukas. Venäläinen ikoni, n. 1650–1700.
Apostolien teot 15:22–24, Codex Laudianus latinaksi ja kreikaksi.
Helluntai, Les Très Riches Heures du Duc de Berry.
Paavalin kääntyminen.
Paavali saarnaa Ateenassa. Rafael, 1515.
William T. Vollmann

William Tanner Vollmann (s. 28. heinäkuuta 1959) on yhdysvaltalainen kirjailija, journalisti, sotakirjeenvaihtaja ja esseisti. Hän voitti vuoden 2005 National Book Award-palkinnon proosakategoriassa teoksellaan Europe Central. Vollmanin kirjoitustyyliä on verrattu Jonathan Franzeniin, Richard Powersiin ja David Foster Wallaceen.
Elämä

Vollman syntyi Los Angelesissa, Yhdysvalloissa. Hän kävi peruskoulun Bloomingtonissa, Indianassa. Hän on asunut myös New Hampshiressä, New Yorkissa ja San Fransiscon lahden alueella. Hänen isänsä oli Thomas E. Vollman, liiketalouden professori Indianan yliopistossa. Ollessaan yhdeksänvuotias, Vollmanin kuusivuotias sisko hukkui ollessaan Vollmanin valvonnassa. Vollman koki olleensa syyllinen siskonsa kuolemaan, ja tapahtumalla on ollut merkittävä vaikutus hänen kirjallisuuteensa.
Vollman opiskeli Deep Springsin lukiossa ja suoriti kandidaatintutkinnon vertailevassa kirjallisuustieteessä Cornellin yliopistossa. Valmistumisensa jälkeen Vollman kirjautui Berkeleyn yliopistoon vertailevan kirjallisuustieteen tohtoriohjelmaan. Vollman asuu Sacramentossa, Californiassa vaimonsa kanssa. Vuonna 2022 Vollmanin tytär Lisa kuoli alkoholismista johtuviin komplikaatioihin.
Vollmanilla on ollut värikäs elämä. Häntä on mm. epäilty yhdysvaltalaiseksi kirjepommittaja Unabomberiksi, mikä johtui FBI:n tulkinnasta, että Vollmanin teoksen Fathers and Crows alkukirjaimilla "FC" olisi jotain tekemistä Unabomberin (Theodore Kaczynski) pommeihin kirjoittamista kirjaimista "FC".
Palkinnot

Strauss Living Award from the American Academy of Arts and Letters (2007)
National Book Award for Fiction teoksesta Europe Central (2005)
Whiting Award (1988)
Julkaisut > Romaanit

You Bright and Risen Angels (1987)
Europe Central (2005)
Julkaisut > Seven Dreams-sarja

The Ice-Shirt (1990) (Osa 1)
Fathers and Crows (1992) (Osa 2)
Argall: The True Story of Pocahontas and Captain John Smith (2001) (Osa 3)
The Dying Grass (2015) (Osa 5)
The Rifles (1994) (Osa 6)
Julkaisut > The "Prostitution Trilogy"

Whores for Gloria (1991)
Butterfly Stories: A Novel (1993)
The Royal Family (2000)
Julkaisut > Novellikokoelmat

The Rainbow Stories (1989)
13 stories and 13 epitaphs (1991)
The Atlas (1996)
Last Stories and Other Stories (2014)
The Lucky Star (2020)
BAP Islay (SS-35)

| BAP Islay |
| --- | --- |


Aluksen vaiheet
Rakentaja:  Howaldtswerke-Deutsche Werft, Kiel
Kölinlasku:  15. maaliskuuta 1971
Laskettu vesille:  11. lokakuuta 1973
Palveluskäyttöön:  29. elokuuta 1974
Tekniset tiedot
Uppouma:  pinnalla: 1 180 t sukellus: 1 285 t
Pituus:  55,9 m
Leveys:  6,4 m
Syväys:  5,9 m
Koneteho:  4 × MTU type 12V493 AZ80 GA31L -dieselmoottoria 4 600 hv
Nopeus:  pinnalla: 11 solmua sukellus: 21 solmua
Miehistöä:  7 upseeria ja 29 miehistönjäsentä
BAP Islay (runkonumero SS-35) on Perun laivaston vuonna 1974 palvelukseen otettu Islay-luokan sukellusvene.
Valmistus

Alus tilattiin 24. kesäkuuta 1970 Saksasta Howaldtswerke-Deutsche Werft AG:lta Kielistä, missä köli laskettiin 15. maaliskuuta 1971. Se laskettiin vesille 11. lokakuuta 1973 ja liitettiin laivastoon 29. elokuuta 1974.
Palvelus

Pohjanmerellä järjestettyjen koeajojen päätyttyä alus saapui 1974 uuteen kotisatamaansa Callaoon. Oltuaan palveluksessa lähes vuosikymmenen alus modernisoitiin 1983 Kielissä.
Käännös suomeksi
Kaarina Aho

Arabian mallisuunnitteluosaston työn­tekijöitä: Kaarina Aho (vas.), Saara Hopea, Ulla Procopé ja Kaj Franck.
Kaarina Aho (28. tammikuuta 1925 – 23. syyskuuta 1990 Helsinki) oli suomalainen keraamikko ja muotoilija. Aho työskenteli 1946–1962 muotoilijana Arabialla, jossa hän suunnitteli etupäässä puhdaslinjaisia tarjoiluastioita. Vuodesta 1962 hänellä oli Helsingissä oma keramiikkapaja.
Valmistuttuaan Taideteollisuuskeskuskoulusta mallipiirtäjäksi Aho työskenteli vuodesta 1946 Kaj Franckin avustajana, mutta joutui piirtämään lähinnä koristemalleja ja siksi halusi irtisanoutua. Häntä ei kuitenkaan päästetty pois vaan hän sai tutustua Arabian eri osastoihin, ja sen jälkeen hän työskenteli Franckin työryhmässä suunnittelijana vuodesta 1949 vuoteen 1962, jolloin hän perusti oman pajan. Hän suunnitteli Arabialla neljä astiastoa, joista tunnetuin on Palapeli. Hänen suunnitelmiaan palkittiin Milanon triennaalissa hopeamitalilla kahdesti, vuosina 1954 ja 1957. Sacramenton näyttelystä Yhdysvalloista Aho sai kultamitalin 1961. Hänelle myönnettiin valtion taiteilijaeläke vuonna 1988.
Kaarina Aho oli Venny Soldan-Brofeldtin pojantytär. Hän lahjoitti Järvenpään kaupungille kokoelman isoäitinsä taidetta, ja tästä lahjoituksesta sai alkunsa Järvenpään taidemuseo. Aho oli mukana teollisuustaiteenliitto Ornamossa ja perustettaessa 1970-luvulla osuuskunta Artesaania.
Alexandre Texier

| Alexandre Texier |
| --- | --- |

Henkilötiedot
Syntynyt: 13. syyskuuta 1999 (ikä 25) Grenoble, Ranska
Kansalaisuus:   Ranska
Jääkiekkoilija
Lempinimi:  Tex, Alex
Pelipaikka:  keskushyökkääjä
Maila:  vasen
Pituus:  184 cm
Paino:  88 kg
Seura
Seura:  St. Louis Blues
Sarja:  NHL
Pelinumero:  9
Pelaajaura
Pääsarjaura:  2016–
Aik. seurat:  Brûleurs de Loups de Grenoble (Ranska) KalPa (SML)  Cleveland Monsters (AHL)   ZSC Lions (NL)  Columbus Blue Jackets (NHL)
NHL-varaus:  45. varaus, 2017 Columbus Blue Jackets
Alexandre Texier (s. 13. syyskuuta 1999 Grenoble, Ranska) on ranskalainen jääkiekkoilija, joka pelaa NHL-seura St. Louis Bluesin organisaatiossa. Hän on pelipaikaltaan keskushyökkääjä, mutta Texier osaa pelata myös laidassa. Blue Jackets varasi hänet 45. pelaajana NHL:n varaustilaisuudessa 2017, jolloin Texieristä tuli pienimmällä numerolla NHL:ään varattu ranskalaispelaaja. Texier on pelannut urallaan NHL:n lisäksi Ranskan pääsarjassa, SM-liigassa, AHL:ssa ja Sveitsin pääsarjassa.