stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Matti Viinamaa
Tuotanto

Viina-Matti oli tunnettu pilkkarunoistaan, joita hän teki myös tilauksesta maksua vastaan. Matilla oli musta pitkä parta ja tukka, joka valui harteille asti. Hän kiersi esiintymässä markkinoilla, käräjäpaikoilla ja muissa yleisötilaisuuksissa käyttäen esiintymisasunaan pitkää maahan asti ulottuvaa leninkiä ja päähineenä hänellä oli pannumyssy. Mattia myös pelättiin, koska hän saattoi tehdä pistävän pilkkarunon sellaisesta henkilöstä, joka oli jollakin tavoin loukannut häntä.
Pilkkarunojen ohella Viinamaa kirjoitti runoja myös ajankohtaisista tapahtumista (Nivalan konikapina, Lapuan liike) sekä muun muassa uskontoon ja politiikkaan liittyneistä aiheista. Viinamaa voitti Suomen Kuvalehden järjestämän kansanrunoilijoiden kilpailun runollaan Laulun into. Hän oli myös keksijä ja hän rakenteli erilaisia kulkuvälineitä ja soittimia.
Viinamaa ei kirjoittanut runojaan muistiin paperille vaan säilytti ne muistissaan. Hän tunsi tarkoin Raamatun ja Kalevalan ja hän käytti runoissaan enimmäkseen  heksametri-mittaa. Viinamaa esiintyi usein runoineen Haapaveden nuorisoseuran järjestämissä lausuntakilpailuissa. Juhannusyöksi Viinamaa saapui tavallisesti Kalajoen hiekkasärkille, jossa hän keräsi ympärilleen suuren joukon innostuneita kuulijoita.
Viina-Matin runoja on julkaistu Hilkka Merikallion toimittamassa kirjassa Viina-Matin veisuja vuonna 1968. Kaikkiaan Viina-Matti kirjoitti elämänsä aikana noin 150 runoa, mutta merkittävä osa niistä hävisi vuonna 1927, kun tulipalo tuhosi Matin kotimökin Viinalassa. Matti Viinamaa kuoli 77-vuotiaana Haapaveden kunnalliskodissa. Viinamaa oli toista viikkoa aikaisemmin sairastunut keuhkokuumeeseen ja lähtenyt sitten kotoaan kävelemään maantielle. Hän kaatui voimien pettäessä tielle ja kun hänellä ei ollut kotona ketään hoitajaa vietiin hänet Haapaveden kunnalliskotiin.
Matti Viinamaa testamenttasi Humalojan kylässä sijainneen torppansa Haapaveden osuuskaupalle. Runoilija J. H. Erkko poikkesi aikoinaan matkoillaan Haapavedelle ja tutustuttuaan Matti Viinamaahan hän totesi että Matti Viinamaa oli kuin rikkakasalla kasvanut kukkanen. Kaikki muodinmukaisuus sekä vaatetuksessa että sanoissa oli Matin mielestä raamatunvastaista ja pelkästään pahasta.
Aiheesta muualla

Runo Oulun vanhalle piialle
Pälvi Rantala: Ammattina pilkkarunoilija, Suomen Kansantietouden Tutkijain Seura ry. (ISSN 1456-3010), vol. 13 – 2/2006
Samuli Paulaharju : Viina-Matti – Haapaveteläinen kansanrunoilija, ilmestynyt Nuori Voima-lehdessä vuonna 1919 (Kirjastovirma) (Arkistoitu – Internet Archive)
Viina-Matti. Aineksia Haapaveden historiaan, Kaiku, 06.08.1925, nro 177, s. 5, Kansalliskirjaston digitaaliset aineistot
Matti Wiinamaa - omalaatuinen älyniekka ja runoseppä Haapavedellä, Suomen Kuvalehti, 16.08.1930, nro 33, s. 14, Kansalliskirjaston digitaaliset aineistot
"Ruuttusen tamman takia..." (Matti Viinamaan Nivalan konikapinasta tekemä runo), Kansan Sana, 30.12.1932, nro 10, s. 4, Kansalliskirjaston digitaaliset aineistot
Liejutaskurapu

| Liejutaskurapu |
| --- | --- |

Tieteellinen luokittelu
Kunta::  Eläinkunta Animalia
Pääjakso::  Niveljalkaiset Arthropoda
Alajakso::  Äyriäiset Crustacea
Luokka::  Kuoriäyriäiset Malacostraca
Alaluokka::  Eumalacostraca
Lahko::  Kymmenjalkaiset Decapoda
Alalahko::  Pleocyemata
Osalahko::  Taskuravut Brachyura
Heimo::  Panopeidae
Suku::  Rhithropanopeus
Laji::  harrisii
Kaksiosainen nimi
 Rhithropanopeus harrisii  (Gould, 1841) 
Infobox OKNimi-testi OK: 
Liejutaskurapu (Rhithropanopeus harrisii) on alkujaan pohjoisamerikkalainen, pienikokoinen taskurapulaji, joka on 2000-luvulla kotiutunut myös Suomen rannikkovesiin.
Koko ja ulkonäkö

Liejutaskuravun kuoren halkaisija on enintään noin 25 mm. Väri vaihtelee ruskeasta oliivinvihreään. Saksien kärjet ovat vaaleat, ja oikea saksi on yleensä vasenta pidempi. Silmät ovat varsien päissä. Varsien molemmin puolin on neljä pientä okaa. Kävelyjalat ovat pitkät ja hoikat, ja niissä on harvakseltaan karvoja. Toukat ovat mikroskooppisen pieniä.
Varhaisvaiheet

Urosten etummaiset kävelyjalat kuljettavat siittiöitä. Vaikka munat hedelmöityvät sisäisesti naaraan siemensäiliöissä, naaras hautoo niitä vatsan päällä. Rykelmässä on 1200–5000 munaa, ja naaras voi tuottaa jopa 4 rykelmää parittelukauden aikana. Munista kuoriutuu noin millimetrin mittaisia planktonissa ajelehtivia zoea-toukkia, joilla on pitkä piikki. Useiden zoea-vaiheiden jälkeen toukasta kuoriutuu noin 2 mm pitkä megalopa-toukka, jolla on suhteellisen suuret silmät ja puolivalmiit jalat, joita se käyttää uimiseen ja asuinpaikan etsimiseen.  Lopulta toukasta kuoriutuu pieni rapu, joka pystyy ryömimään asuinpaikallaan pohjalla. Koko metamorfoosi munasta aikuisen näköiseksi kestää 15–32 päivää.
Levinneisyys

Liejutaskuravun luonnollinen levinneisyysalue kattaa murtovesialueet Pohjois-Amerikan Atlantin puoleisella rannikolla. Euroopassa ensimmäiset havainnot kirjattiin vuonna 1874 Hollannissa. Laji on levinnyt moniin jokisuistoihin ympäri maailmaa, esimerkiksi laivojen painolastivesien, runkoon kiinnittymisten, virtausten, syöttiämpäreiden ja kalojen istutusten mukana. Yhdysvalloissa se on asuttanut sisämaassa vain muutamia makean veden altaita Teksasissa ja Oklahomassa, joissa korkea mineraalipitoisuus voi edistää selviytymistä.
Suomen vesiltä lajia tavattiin ensimmäisen kerran vuonna 2009 Naantalin ja Rymättylän alueelta. Löytöjä tehtiin samalla alueella myös vuonna 2010.
Elinympäristö ja elintavat

Liejutaskurapu elää murtovesissä ja suosii varsinkin mereen laskevien jokien suita. Laji sietää vähähappisia merenpohjia, monia ympäristömyrkkyjä ja laajaa vaihtelua veden suolaisuudessa. Kuolleen Veikselin (Veikselin sivu-uoma Martwa Wisla) ja Gdanskin lahden tutkimuksissa todettiin, että liejutaskurapu saalistaa pääasiassa monisukasmatoja ja simpukoita, mutta se syö myös viherleviä ja kuollutta eläinperäistä ainesta. Se itse on ankeriaiden, kampeloiden ja merimetsojen ruokalistalla.
Aiheesta muualla

Harris mud crab (Rhithropanopeus harrisii) catching a shrimp (Palaemon elegans): "Katkaravun nappaus"; 20.9.2020; Youtube - Katriina Könönen; 0min 35s.
Crab zoea of Rhithropanopeus harrisii: "Toukkavaihe"; 1.7.2020; Youtube - Lodewijk van Walraven; 0min 56s.
Krabik amerykanski (Rhithropanopeus harrisii) (4K). Harris mud crab: "Kaikkiruokainen"; 5.9.2020; Youtube - Nantai TV Pawel Vogelsinger; 2min 45s.
Mies ja nainen (elokuva)

| Mies ja nainen> Un homme et une femme |
| --- | --- |

Ohjaaja:  Claude Lelouch
Käsikirjoittaja:  Claude Lelouch Pierre Uytterhoeven
Tuottaja:  Claude Lelouch
Säveltäjä:  Francis Lai
Kuvaaja:  Claude Lelouch
Leikkaaja:  Claude Barrois
Pääosat:  Jean-Louis Trintignant Anouk Aimée
Valmistustiedot
Valmistusmaa:  Ranska
Tuotantoyhtiö:  Les Films 13
Levittäjä:  United Artists Netflix
Ensi-ilta:  1966
Kesto:  104 min
Alkuperäiskieli:  ranska
Aiheesta muualla
IMDb 
Elonet
AllMovie
Infobox OKNimi-testi OK: 
Mies ja nainen (Un homme et une femme) on ranskalainen elokuva vuodelta 1966. Sen ohjasi Claude Lelouch ja pääosia esittävät Jean-Louis Trintignant ja Anouk Aimée. Elokuvan käsikirjoituksen laativat Lelouch ja Pierre Uytterhoeven.
Lelouch toimi itse myös elokuvan tuottajana ja kuvaajana. Elokuva tunnetaan näyttävästä kuvauksestaan, jossa muun muassa vaihdellaan väri- ja mustavalkokuvan välillä. Francis Lain elokuvaa varten säveltämästä musiikista ovat jääneet elämään muun muassa Silja Linen mainonnassa vuosikymmeniä käytetty elokuvan tunnuskappale ”Un homme et une femme” sekä Ajankohtaisen kakkosen ja BBC:n Panorama-ajankohtaisohjelman tunnusmusiikkina käytetty ”Aujourd’hui c’est toi”.
Juoni

Noin 35-vuotiaat leskeksi jääneet pariisilaiset mies ja nainen – kilpa-autoilija ja elokuvien kuvaussihteeri – tapaavat sattumalta lastensa sisäoppilaitoksessa Deauvillessä. He aloittavat suhteen, jota kuitenkin varjostavat kummankin muistot entisistä puolisoista.
Vastaanotto

Mies ja nainen keräsi Ranskassa 4,2 miljoonaa teatterikatsojaa ja oli vuoden kuudenneksi katsotuin elokuva. Yhdysvalloissa elokuvan lipputulot olivat 14 miljoonaa dollaria.
Elokuva voitti Kultainen palmu -palkinnon vuoden 1966 Cannesin festivaaleilla sekä voitti seuraavana vuonna parhaan ulkomaisen elokuvan ja parhaan alkuperäiskäsikirjoituksen Oscarin. Lelouch oli ehdolla parhaan ohjaajan ja Anouk Aimée parhaan naispääosan Oscar-palkintoon. Golden Globe -kilpailussa Mies ja nainen palkittiin parhaana vieraskielisenä elokuvana ja Aimée parhaasta naispääosasta.
Vuonna 1986 Lelouch ohjasi elokuvalle jatko-osan Mies ja nainen: 20 vuotta myöhemmin.
Käännös suomeksi
Mike Joyce

| Mike Joyce |
| --- | --- |

Henkilötiedot
Syntynyt: 1. kesäkuuta 1963 Manchester, Englanti
Muusikko
Aktiivisena:  1979-
Tyylilajit:  Punk Vaihtoehtorock
Soittimet:  Rummut
Yhtyeet:  The Smiths Moondog One Vinny Peculiar
Aiheesta muualla
www.mikejoyce.com
  [ Muokkaa Wikidatassa ] [ ohje ]  
Mike Joyce (oikealta nimeltään Michael Joyce, 1. kesäkuuta 1963, Manchester, Englanti) on englantilainen rumpali, joka tuli tunnetuksi The Smiths -yhtyeestä.
Joyce aloitti rumpalina manchesterilaisessa punkyhtyeessä The Hoax vuonna 1979 ja yhtyeen julkaistua kaksi singleä, hän siirtyi seuraavana vuonna irlantilaiseen Victimiin. Hän oli The Smithsin rumpali yhtyeen koko uran ajan.
The Smithsin lopettamisen jälkeen Joyce soitti Sinéad O'Connorin ja Smiths-basisti Andy Rourken kanssa. Hän jatkoi yhteistyötään Morrisseyn kanssa tämän soolouralla ja soitti kahdella hänen singlellään, "The Last Of The Famous International Playboys" ja "Interesting Drug".
1990-luvulla hän teki yhteistyötä myös omien idoliensa parissa. Hän oli kiertueella yhtyeen Buzzcocks kanssa ja he myös äänittivät yhdessä singlen. Joyce teki yhteistyötä myös Julian Copen, Public Image Limitedin, John Lydonin, John McGeochin, P.P. Arnoldin ja Pete Wylien kanssa.
Vuonna 1998 hän jatkoi jälleen yhteistyötä Andy Rourken kanssa Aziz Ibrahimin kutsuttua heidät esiintymään levylleen. Joyce soittaa edelleen Azizin kanssa. Vuonna 2000 Joyce ja Rourke perustivat yhdessä Paul "Bonehead" Arthursin kanssa Moondog One -yhtyeen. Näiden lisäksi hän soittaa yhtyeessä Vinny Peculiar.
Aiheesta muualla

Virallinen kotisivu (englanniksi)
Mike Joyce Myspacessa (englanniksi)
Lucas García

| 0 | 1 | 2 | 3 |
| --- | --- | --- | --- |

Henkilötiedot
Koko nimi: Lucas Gabriel López García
Syntymäaika: 13. tammikuuta 1988 (ikä 36)
Syntymäpaikka: 25 de Mayo, Argentiina
Pelipaikka: hyökkäävä keskikenttäpelaaja
Pituus: 168 cm
Paino: 70 kg
Seura
Seura: Inter
Junioriseurat
1998–2003: San Martín (25 de Mayo)
2003–2008: Guaraní Antonio Franco
Seurat
| Vuodet | Seura | O | (M) |
| 2008–2011 | Guaraní Antonio Franco | 70 | (8) |
| 2011–2014 | Ceahlăul Piatra Neamț | 31 | (1) |
| 2014 | Honka | 3 | (0) |
| 2015–2016 | PK-35 | 21 | (4) |
| 2016– | Inter |  |  |
| Yhteensä | Yhteensä | 125 | (13) |
 Seurajoukkueuran tilastot kattavat vain kansalliset sarjat, päivitetty 21. marraskuuta 2015.
Lucas Gabriel López García (s. 13. tammikuuta 1988 25 de Mayo, Argentiina) on argentiinalainen jalkapalloilija, joka edustaa Veikkausliigassa  Interiä. Hän on pelipaikaltaan hyökkäävä keskikenttäpelaaja.
García siirtyi syyskuussa 2014 Honkaan Romanian pääsarjan Liga I:n Ceahlăul Piatra Neamțista. Hän debytoi Veikkausliigassa syyskuussa 2014 MYPAa vastaan. Hän pelasi kaudella 2014 Veikkausliigassa kolme ottelua. Kaudeksi 2015 Hongan mentyä konkurssiin García siirtyi Ykkösen PK-35 Vantaahan. Hän pelasi kauden aikana 21 ottelua tehden neljä maalia, kun PK-35 nousi kaudeksi 2016 Veikkausliigaan voitettuaan Ykkösen mestaruuden.
Seuraavalla kaudella García siirtyy Veikkausliigan Interiin.
Saavutukset

Ykkönen 2015
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Lucas García Wikimedia Commonsissa
Luise Krüger

| Mitalit | Mitalit | Mitalit |  |
| --- | --- | --- | --- |
|  Luise Krüger (oikealla) Berliinin olympialaisissa vuonna 1936. |  Luise Krüger (oikealla) Berliinin olympialaisissa vuonna 1936. |  Luise Krüger (oikealla) Berliinin olympialaisissa vuonna 1936. |  |
Maa:   Saksa
Naisten yleisurheilu
|  Olympialaiset  |  Olympialaiset  |  Olympialaiset  |  |
|  Hopeaa | Berliini 1936 | Keihäänheitto |  |
| EM-kilpailut  | EM-kilpailut  | EM-kilpailut  |  |
|  Pronssia | Wien 1938 | Keihäänheitto |  |
Luise Martha "Lies" Krüger (11. tammikuuta 1915 Dresden – 13. kesäkuuta 2001 Dresden) oli saksalainen yleisurheilija ja olympiamitalisti, joka kilpaili keihäänheitossa. Krüger voitti hopeaa Berliinin olympialaisissa 1936 ja pronssia Wienin EM-kisoissa 1938.
Ennätykset

Keihäänheitto: 46,27 m (1939)
Luettelo Tukholman hiippakunnan piispoista

Tämä on luettelo Ruotsin kirkon Tukholman hiippakunnan piispoista.  Hiippakunta muodostettiin vuonna 1942.
| Nimi | Virkakausi | Elinvuodet |
| --- | --- | --- |
| Manfred Björkquist | 1942–1954 | 1884–1985 |
| Helge Ljungberg | 1954–1971 | 1904–1983 |
| Ingmar Ström | 1971–1979 | 1912–2003 |
| Lars Carlzon | 1979–1984 | 1918–2004 |
| Krister Stendahl | 1984–1988 | 1921–2008 |
| Henrik Svenungsson | 1988–1998 | 1933–2017 |
| Caroline Krook | 1998–2009 | s. 1944 |
| Eva Brunne | 2009–2019 | s. 1954 |
| Andreas Holmberg | 2019– | s. 1966 |
Mikko Lahtinen (pesäpalloilija)

Mikko Lahtinen (s. 11. kesäkuuta 1979 Siilinjärvi) on suomalainen pesäpalloilija. Joka edustaa kaudella 2015 Ykköspesiksessä pelaavaa Puijon Pesistä
Pääsarjaurallaan hän pelasi viimeiseksi Sotkamon Jymyssä. Aiemmin Lahtinen on edustanut kuopiolaista Puijon Pesistä. Ulkokentällä Lahtinen pelasi lukkarina, entisen lukkarin Jani Komulaisen siirryttyä polttolinjaan. Hän  saavutti urallaan kolme SM-mitalia, pronssin (2006) Puijon Pesiksessä ja kullan (2009) sekä pronssin (2010) Sotkamon Jymyssä. Lahtinen on myös pelannut kahdessa Itä–Länsi-ottelussa.
Vuonna 2007 Lahtisella todettiin kilpirauhassyöpä, jonka vuoksi loppukauden PuPessa lukkaroi Kouvolan Pallonlyöjien Stefan Sburatura. Hän toipui pelikuntoon sairaudesta.
Syksyllä 2010 Lahtinen uutisoi lopettavan peliuransa saavutettuaan pitkään tavoittelemansa mestaruuden ja muutettuaan Etelä-Suomeen. Kauden 2014 jälkeen hän kuitenkin ilmoitti palaavansa kaudeksi 2015 Puijon Pesiksen riveihin.
Saavutukset > Pelaajana

1 SM-kulta: 2009
2 SM-pronssia: 2006, 2010
2 Itä-Länsi-ottelua: 2004, 2009
Superpesiksen kuukauden pelaaja: elokuu 2009
Aiheesta muualla

Mikko Lahtisen pelaajatilastot
Leikkikalugangsteri

| Leikkikalugangsteri> Leksaksgangstern   Nurinkurin |
| --- | --- |
 Elokuvan juliste.
Ohjaaja:  Ere Kokkonen
Käsikirjoittaja:  Spede Pasanen   Ere Kokkonen
Tuottaja:  Pertti Pasanen
Säveltäjä:  Jaakko Salo
Kuvaaja:  Kari Sohlberg
Leikkaaja:  Ossi Skurnik
Pääosat:  Spede Pasanen   Tamara Lund   Vesa-Matti Loiri   Risto Aaltonen
Valmistustiedot
Valmistusmaa:   Suomi
Tuotantoyhtiö:  Filmituotanto  Spede Pasanen Oy
Ensi-ilta:   1969-8-2222. elokuuta 1969  
Kesto:  96 min (1 h 36 min)
Alkuperäiskieli:  suomi
Budjetti:  290 000 mk
Aiheesta muualla
IMDb 
Elonet
Infobox OKNimi-testi OK: 
Leikkikalugangsteri on vuonna 1969 ensi-iltansa saanut suomalainen komediaelokuva, jonka on ohjannut Ere Kokkonen. Elokuva on järjestyksessään kuudes Spede-elokuva. Elokuvan pääosissa nähdään Spede Pasanen, Tamara Lund, Vesa-Matti Loiri ja Risto Aaltonen.
Elokuva kuvattiin Vantaalla, Helsingissä ja Espoossa. Elokuva on julkaistu VHS-kasetilla sekä DVD-levynä. Elokuva on esitetty televisiossa vuosina 1972, 1974, 1977, 2004, 2006 ja 2019 kaksi kertaa. Elokuvan erikoisuus on sen vaihtuminen kesken kaiken mustavalkoisesta värilliseksi. Kyseessä on vitsi: Risto Aaltosen esittämä juoppo gangsteri Niitti lopettaa viinanjuonnin ja alkaa nähdä maailman värillisenä. Vitsin taustalla on Ere Kokkosen halu tehdä värielokuvia, mitä Spede Pasanen pitää liian kalliina, mutta myöntyy lopulta, että Kokkonen saa tehdä elokuvan lopun väreissä.
Juoni

Kekseliäs lelutehtailija Jim King (Pasanen) voittaa jatkuvasti tilauksia kilpailijansa, kauppaneuvos Krakströmin (Juhani Kumpulainen) nenän edestä. Kingin yhtiön kamreeri (Loiri) kuitenkin varoittaa, että mitä paremmin yhtiö myy, sitä suuremmat progressiiviset verot sille määrätään ja yrityksen tulevaisuus on vaakalaudalla. Kamreeri ehdottaa tekaistuja vaikeuksia, kuten lakkoja ja virheinvestointeja, jolloin yritys voisi päinvastoin saada tukea yhteiskunnalta.
King värvää viinaan menevän gangsteripäällikkö Niitin (Risto Aaltonen) ryöstämään oman firmansa kassakaapista kalliita sähkökomponentteja, mutta kamreeri onkin juuri ehtinyt vakuuttaa ne suuresta summasta eikä tappioita synny. Tästä Krakström saa idean vakuutuspetoksesta ja palkkaa Niitin varastamaan oman taulunsa, mutta sekin ajautuu pariinkin kertaan vahingossa Kingille joka palauttaa sen aina Krakströmin seinälle.
Jim King alkaa seurustella Krakströmin tyttären, pankkivirkailija Sylvin (Tamara Lund) kanssa, mikä entisestään kiristää kauppaneuvoksen hermoja. Krakström keksii laatia tekaistun lunnasvaatimuskirjeen Kingille väittäen Sylvin tulleen kidnapatuksi. Rahojen toimituksessa King jälleen vetää Krakströmiä nenästä kauko-ohjattavalla leikkisukellusveneellään.
Kömpelöltä kamreerilta alkavat pian mennä omat ja firman rahat sekaisin ja hän ihmettelee yhtäkkistä rikastumistaan. Hän menee autokouluun ja tanssikouluun tehdäkseen vaikutuksen naisiin. Kingin tyttöystävä Sylvi on joutunut vaikeuksiin pankkityössään, kassasta puuttuu puoli miljoonaa markkaa – mikä johtuu kamreerin hölmöilyistä tämän talletettua pankkiin rahojen sijasta vahingossa omat eväänsä pienissä kassalippaissa. King palkkaa Niitin viemään rahat pankkiin salaa, tietämättä että myös Krakström on palkannut Niitin ryöstämään saman pankin. Niitti lavastaa yhdistetyn ryöstön ja rahanpalautuksen elokuvanteoksi ja esiintyy kohtauksen ohjaajana. Hänen suunnitelmansa menee mönkään kun paikalle saapuu ensin kamreeri korjaamaan erehdystään ja sitten naamioitunut King palauttamaan puolen miljoonan rahaerää. Ilokaasupanos räjähtää ja kaikki alkavat nauraa hervottomasti. Paikalle tulevat poliisit puolestaan itkevät kyynelkaasupanoksen lauettua heidän autossaan. Selviää, että Niitti ehti saada saaliikseen vain kamreerin pankkiin kassalippaassa tallettamat eväät.
King ja Sylvi menevät naimisiin, ja King tekee sovinnon tuoreen appiukkonsa Krakströmin kanssa antamalla tälle puolen miljoonan markan sekin.
Näyttelijät

| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
|  Spede Pasanen  | … |  leikkikalutehtailija Jim King, "pomo"   |
|  Tamara Lund  | … |  pankkivirkailija Sylvi Krakström   |
|  Vesa-Matti Loiri  | … |  kamreeri   |
|  Risto Aaltonen  | … |  gangsteripäälikkö Niitti, "Kyyhky"   |
|  Simo Salminen  | … |  pääinsinööri Sulo Räntävaara, "Lahtari-Lösse"   |
|  Juhani Kumpulainen  | … |  leikkikalutehtailija, kauppaneuvos Krakström, Sylvin isä   |
|  Pirkko Mannola  | … |  gangsterigimma   |
|  Jukka Sipilä  | … |  Sibelius, Krakströmin autonkuljettaja-vahtimestari-konttoristi-kamreeri   |
|  Leo Jokela  | … |  etsivä Sirpaleaho   |
|  Marja Korhonen  | … |  Lisbeth Lök, kamreerin ystävätär   |
|  Marjatta Rinne  | … |  konttoristi Toivonen   |
|  Eila Pehkonen  | … |  pankkivirkailija   |
|  Kauko Kokkonen  | … |  pankinjohtaja   |
|  Aimo Tepponen  | … |  komisario   |
|  Jyrki Nousiainen  | … |  etsivä   |
|  Kalevi Kahra  | … |  humalainen   |
|  Jukka Virtanen  | … |  etsivä   |
|  Pentti Saares  | … |  pankin vahtimestari   |
|  Eija Hiltunen  | … |  neljän lapsen äiti   |
|  Paavo Pentikäinen  | … |  pastori   |
|  Tuukka Soitso  | … |  hyppykeppien tukkuostaja   |
|  Karri Kaitue  | … |  pikkupoika ravintolan WC:ssä   |
|  Eero Lounela  | … |  pikkupoika ravintolan WC:ssä   |
|  Ere Kokkonen  | … |  lelujen amerikkalainen tukkuostaja / mies ravintolan baarissa / mies vauhtiradan maalissa   |
|  Raimo Virtanen  | … |  mies vauhtisuoran maalissa / autokoulun opettaja¨   |
|  Pekka Malmberg  | … |  mies konttorissa   |
|  Rauno Teranne  | … |  mies konttorissa   |
|  Ulla Kotiranta  | … |  Niitin naispuolinen apuri   |
|  Heikki Nousiainen  | … |  poliisi   |
|  Pirre Pasanen  | … |  keinuva pikkutyttö   |
|  Erkki Siirilä  | … |  automyyjä   |
Muut tekijät

Äänitys: Erkki Seiro
Puvut: Maire Virkkunen (Tamara Lundin puvut) ja Raili Kuusisto (Pirkko Mannolan puvut)
Naamiointi: Pentti Taivainen ja Ville Haapaniemi
Kampaukset: Inkeri Harri
Tuotantosihteeri: Raimo Virtanen
Järjestäjä: Reijo Huotari
Assistentit: Jorma Aarroskari (kuvausassistentti), Risto Inkinen (kuvausassistentti), Ossi Viskari (äänitysassistentti) ja Timo Lapila (äänitysassistentti)
Kuvaussihteeri: Inkeri Pilkama
Apulaisleikkaaja: Ere Kokkonen
Musiikin äänitys: Jouko Ahera (Scandia-Studio)
Miksaus: Tuomo Kattilakoski (Finnvox)
Valokuvat: Leena Saraste
Leikkikalut: Winter
Jaakko Salon orkesteri
Kuvauspaikat > Kuvauspaikat Vantaalla (ent. Helsingin mlk.)

Keimolan moottoriurheilurata (autokisa / ulkokuvat)
Karl Fazerin suklaa- ja makeistehtaan pääkonttori, (nyk.) Fazerintie 6 Vaarala (leikkikaluyhtymän piha / ulkokuvat, leikkikaluyhtymän aula / sisäkuvat)
Kuvauspaikat > Kuvauspaikat Helsingissä

Fredrikinkatu - Kansakoulunkatu 10 (Krakström saapuu autossa / ulkokuvat)
Kansakoulukatu 5 (Krakströmin konttorin ulko-ovi / ulkokuvat) ja sen porraskäytävä (Sibelius portaissa / sisäkuvat)
lehtikioski Fredrikinkadulla (kamreeri ostaa lehden / ulkokuvat)
Munkkivuoren ostoskeskus, Raumantie 1 (hyppyhevoskaupat / ulkokuvat)
sisäpiha Kalevankadulla (Niitti saa tehtävän / ulkokuvat)
Mk-Tuote, Arinatie 12 (murto leikkikaluyhtymään / ulkokuvat, leikkikaluyhtymä / sisäkuvat)
Urheilukatu - Eduskuntatalon edusta - Uudenmaankadun autotunneli - Keskuspuisto Pasilan ja Ruskeasuon välillä - Hietaniemen uimaranta - Taivallahti - Sibeliuksen puisto ja sen leikkikenttä - Verkkosaari (kamreerin koeajo / ulkokuvat)
VW-Auto, Näkinkuja 5 (autokauppa / ulko- ja sisäkuvat)
Malmin lentokenttä (pienkonekenttä / ulkokuvat)
portaat Oksasenkadulta Temppelikadulle (Niitti luovuttaa taulun / ulkokuvat)
Pertti Pasasen asuintalo / asunto ja sen piha, Laukkaniementie 1 C 15 (murto Krakströmille / ulkokuvat, lelukavalkadi / ulko- ja sisäkuvat, leikkihauva / sisäkuvat, King aterioi / sisäkuvat, Krakströmien asunto / sisäkuvat, Niitti heräilee / sisäkuvat, Kingin ja Sylvin makuuhuone / sisäkuvat)
Aleksanterinkatu - Kluuvikatu (kamreeri tapaa Lisbeth Lökin / ulkokuvat)
Oksasenkatu 1 (Lisbeth Lökin asunnon ulko-ovi / ulkokuvat)
viemäri Hermannissa (Krakström laskeutuu viemäriin / ulkokuvat, viemäri / sisäkuvat)
Seurasaarenselkä (King ja Sylvi pikaveneessä / ulkokuvat)
Fredrikinkatu 61, ent. Filmituotanto Spede Pasasen toimisto (pankkiryöstäjät saapuvat / ulkokuvat, Krakströmin huone / sisäkuvat, Kingin valvontakeskus / sisäkuvat, kassaholvi / sisäkuvat, rikospoliisi / sisäkuvat)
Malminkatu - Fredrikinkatu (poliisit saapuvat / ulkokuvat)
pienoisautokerhon tilat Lauttasaaressa (sähköautokilpa / sisäkuvat)
Elannon pääkonttori, Hämeentie 11 (pater noster -hissi / sisäkuvat)
Mainos-TV:n toimitalo Ilmalassa, nyk. Ilmalantori 2 (piilopullo palopostissa / sisäkuvat)
Wihuri-Yhtymän pääkonttori, Hopeasalmenranta 48 (King matkalla työhuoneeseensa / sisäkuvat)
Squash-halli, Lönnrotinkatu 41 (squash-ottelu / sisäkuvat)
Ruskeasuon urheiluhalli (nyrkkeilyharjoitus / sisäkuvat)
Fazerin kahvila Munkkivuoren ostoskeskuksessa, Raumantie 1 (Krakström solmii kauppoja / sisäkuvat)
Kansallis-Osake-Pankin pankkisali Pohjolan talossa, Aleksanterinkatu 44 (pankkisali / sisäkuvat)
Vesa-Matti Loirin asunto, Pengerkatu 13 b A 26 (kamreeri laatii lehti-ilmoituksen / sisäkuvat)
ravintola Kalastajatorppa, Kalastajatorpantie 1 (Räntävaara saa taulun / sisäkuvat)
Olympiastadionin yleisökäymälä (Sibelius piilottelee wc:ssä / sisäkuvat)
Tanssikoulu Åke Blomqvist, Kasarmikatu 18 A 1 (kamreerin tanssitunti / sisäkuvat, hipat / sisäkuvat)
Kauppakorkeakoulun juhlasali, Runeberginkatu 14-16 (kamreeri ja Lisbeth Lök teatterissa / sisäkuvat)
ravintola Oltermanni-Kilta, Kansakoulukatu 10 A (King, Räntävaara ja gangsterigimma ravintolassa / sisäkuvat)