stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Richard Addinsell

Richard Addinsell (13. tammikuuta 1904 – 15. marraskuuta 1977) oli brittiläinen säveltäjä, joka sävelsi pääasiassa elokuvamusiikkia.
Addinsell syntyi lontoolaisen liikemiehen poikana ja kävi koulunsa kotona yksityisopetuksessa. Hän opiskeli Oxfordissa ja vuosina 1929–1932 Berliinissä ja Wienissä.
Elokuvia, joihin Addinsell sävelsi musiikin ovat muun muassa:
Kuningatar Elisabet
Hyvästi, Mr. Chips
Vaimoni kummittelee
Saiturin joulu
Tom Brownin nuoruusvuodet
Prinssi ja revyytyttö
Kaksi kaupunkia
Kuninkaan suosikki
Toreadorien valssi
Vuonna 1941 Addinsell sävelsi pianokonserton (Warsaw Concerto) elokuvaa Vaarallista kuutamoa varten. Siitä tuli hänen tunnetuin teoksensa.
Academia Sinica

| Academia Sinica |
| --- | --- |

Perustettu:  1928
Toimiala:  akatemia
Päämaja:   Taipei, Taiwan
Presidentti:  James C. Liao
Aiheesta muualla
sinica.edu.tw
Infobox OKNimi-testi OK: 
Academia Sinica (kiin.: 中央硏究院; pinyin: Zhōngyāng Yánjiùyuàn) on yksi Taiwanin johtavista akatemioista. Sen päämaja sijaitsee maan pääkaupunki Taipeissa.
Historia

Academia Sinica perustettiin Kiinan tasavallan aikana vuonna 1928 Nanjingin kaupungissa. Kansallismieliset siirtyivät Taiwaniin kommunistien ottaessa vallan Kiinan mannermaalla sisällissodan seurauksena vuonna 1949. Academia Sinica siirtyi heidän mukanaan ja aloitti toimintansa uudelleen Taipeissa. Akatemian toiminta kasvoi ensin hitaasti budjettivaikeuksien ja poliittisen epävakauden takia. Kasvu alkoi, kun akatemiaan investoitiin enemmän etenkin entisen rehtori Yuan T. Leen virkakaudella. Nykyisenä presidenttinä toimii James C. Liao. Hänet valittiin tehtävään vuonna 2016.
Toiminta

Hallinnollisesti Academia Sinica on Taiwanin presidentinkanslian alaisuudessa, mutta se on muuten pitkälti itsenäinen tutkimustyön tekemisessä. Akatemian viralliset tavoitteet ovat tehdä akateemista tutkimusta luonnontieteissä, humanistisissa tieteissä ja yhteiskuntatieteissä, sekä ohjeistaa ja tukea akateemisen tason nousua Taiwanissa.
Academia Sinicaan kuuluu 269 akateemikkoa ja 2 054 opiskelijaa, joista noin puolet suorittaa tohtorintutkintoa. Akateemikko on puolestaan myönnetty arvonimi, joka ei edellytä varsinaisia yhteyksiä akatemiaan. Academia Sinica julkaisee joitakin tieteellisiä julkaisuja, kuten Zoological Studies ja Statistica Sinica.
Aiheesta muualla

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
Academia Sinican nettisivut (Arkistoitu – Internet Archive)
| Auktoriteettitunnisteet  |
| --- | --- |
Kansainväliset:  ISNI  VIAF 
Kansalliset:  Norja  Ranska  BnF data  Saksa  Israel  Yhdysvallat  Japani  Tšekki  Australia  Kreikka  Portugali 
Taiteenala:  ULAN 
Muut:  IdRef  Te Papa (New Zealand) 
Akatemian jäseniä valokuvassa vuonna 1948.
Biodiversiteetin tutkimuskeskus.
Otto Addo

Otto Addo vuonna 2016.
Otto Addo (s. 9. kesäkuuta 1975 Hampuri, Länsi-Saksa) on ghanalais-saksalainen jalkapalloilija. 188 senttimetriä pitkän Addon pelipaikka oli keskikentällä.
Addo edusti uransa aikana Bramfelderiä (1992–1993), VfL 93 Hamburgia (1993–1996), Hannoveria (1996–1999), Borussia Dortmundia (1999–2005), Mainzia (2005–2007) ja Hamburger Sport-Vereinia (2007–2008).
Ghanan maajoukkueessa vuonna 1999 debytoinut Addo on pelannut 15 A-maaottelua ja tehnyt niissä yhden maalin. Hän oli mukana maajoukkueessa MM-kisoissa 2006 ja pelasi kahdessa alkulohko-ottelussa.
Cecilia Lindqvist

Cecilia Lindqvist vuonna 2008.
Cecilia Lindqvist (kiin. 林西莉, Lin Xili; 4. kesäkuuta 1932 Lund – 28. syyskuuta 2021) oli ruotsalainen sinologi, kirjailija, valokuvaaja ja muusikko. Hän oli yksi Ruotsin johtavista Kiinan kulttuurin, historian, kielen ja yhteiskunnan asiantuntijoista. Lindqvistin kirjoitusten ja luentojen aiheet olivat laajoja. Niissä käsiteltiin muun muassa kiinan kielen merkkien alkuperää, maaseudun naisten asemaa ja kiinalaisia soittimia.
Elämä ja ura > Varhaiset vaiheet

Lindqvist asui lapsena perheineen ensin Lundissa ja sitten Tukholmassa. Hän sai lapsena 5-vuotiasta saakka pianonsoiton opetusta Neuvostoliitossa uransa luoneelta Baranowskilta. Hänen vanhempansa vaikuttivat lähetystyöpiireissä, ja hän kuuli jo lapsena usein Kiinasta palanneiden lähetystyöntekijöiden kertomuksia. Lindqvist jatkoi pianotunneilla käymistä Tukholmassa ja aloitti teini-ikäisenä myös luutunsoiton. Vuosina 1958–1959 hän opiskeli luutunsoittoa veljensä Johanin kanssa Saksassa ja Sienassa. Lindqvist sai Tukholman yliopistosta filosofian maisterin oppiarvon.
Elämä ja ura > Ensimmäiset kokemukset Kiinasta ja työ 1960–1970-luvuilla

Vuonna 1961 Lindqvist lähti miehensä Sven Lindqvistin kanssa Kiinaan opiskelemaan kiinan kieltä Pekingin yliopistoon. Ennen tätä hänen käsityksiään Kiinasta olivat muovanneet Bernhard Karlgrenin, Johan Gunnar Anderssonin, Osvald Sirénin, Sven Hedinin ja lähetystyöntekijöiden käsitykset. Pekingissä opiskellessaan Lindqvist asui Haidianin kaupunginosassa. Hän oli yhä kiinnostunut myös musiikista ja suunnitteli alun perin pipan soiton opettelua. Siperian radalla tapaamansa venäläisen musiikinopettajan suosituksesta Lindqvist alkoi kuitenkin opiskella guqinin soittamista. Hän sai Qinin tutkimusinstituutin kautta opettajakseen Wang Din, joka pysyi hänen läheisenä ystävänään kuolemaansa (2005) saakka.
Palattuaan Ruotsiin Lindqvist aloitti opettamisen Norra Real -lukiossa Tukholmassa. Kokemuksiaan Kiinasta vuosilta 1961–1962 hän kuvaili miehensä kanssa kirjassa Kina inifrån (1963). Lindqvist oli myös matkustanut miehensä kanssa halki Intian jatkaen Pakistaniin, Afganistaniin, Iraniin, Irakiin ja Turkkiin. Tämän matkan aikaisia kokemuksia hän kuvaili miehensä kanssa kirjassa Asiatisk erfarenhet (1964). Pariskunta sai ensimmäisen lapsensa Aronin ja oli sitten vuosina 1967–1968 Latinalaisessa Amerikassa laatimassa raportteja Dagens Nyheterille. Näitä kokemuksia Lindqvist käsitteli ensimmäisessä yksin tekemässään kirjassa Resa med Aron (1969).
Vuonna 1970 Lindqvsteille syntyi toinen lapsi Clara. Vuonna 1971 hänen johdollaan hyväksyttiin kiina c-kieleksi lukioon. Hän aloitti sen opettamisen Skanstullin lukiossa ja opetti myös Södra Latin -lukiossa. Lindqvist palasi vuonna 1973 Kiinaan, joka oli huomattavasti muuttunut kymmenessä vuodessa.
Elämä ja ura > Myöhempi työ

1980-luvulla Lindqvist asui perheineen taas Pekingissä kahden vuoden ajan. Hän jatkoi matkustamista Kiinaan kerran tai useammin vuosittain loppuelämänsä ajan. 1980-luvulla hän teki Ruotsin televisiolle dokumenttisarjan. Vuonna 1989 Lindqvist sai August-palkinnon kirjastaan Tecknens rike (1989), joka käännettiin monille kielille, muun muassa kiinaksi (1999, kääntäjä Li Zhiyi). Vuonna 1989 Lindqvist sai myös Ruotsin hallitukselta professorin arvonimen. Hän opetti 1990-luvulla yliopistotasolla.
Lindqvist oli vuosina 1994–2004 Ruotsalais-kiinalaisen ystävyysseuran puheenjohtaja ja työskenteli aktiivisesti sen lehdessä, josta myöhemmin tuli FokusKina. Vuodesta 2003 Lindqvist oli kolmen vuoden ajan vierailevana professorina Pekingin kieli- ja kulttuuriyliopistossa. Hänen guqininsoiton opettajansa Wang Din kuoltua 2005 hän pysyi tämän tytärten Deng Yingin ja Deng Hongin ystävänä. Deng Hong oli myös kehittynyt taitavaksi guqinin soittajaksi. Vuosina 2007–2011 Lindqvist järjesti Ruotsissa konsertteja, joissa esiintyivät Deng Hong ja huilisti Chen Shasha. Nämä soittivat myös Caprice Recordsin julkaisemalla kaksoislevyllä, jonka yhteydessä julkaistiin Lindqvistin englanniksi ja kiinaksi laatima selitysteos.
Lindqvist sai toisen August-palkinnon vuonna 2006 musiikkikirjastaan Qin. Vuonna 2016 hänelle myönnettiin Kiinan erikoiskirjapalkinto. Lindqvistin viimeinen kirja oli En annan värld (2015), jossa hän käsitteli vuosien 1961–1962 Pekingiä. Lindqvist kuoli 89-vuotiaana sairauteen.
Kirjat

Kina inifrån (Sven Lindqvistin kanssa, 1963)
Asiatisk erfarenhet (Sven Lindqvistin kanssa, 1964)
Resa med Aron (1969)
Vad skulle Mao ha sagt (1979)
Kina nu (1980)
Tecknets rike (1989)
Qin (2006)
En annan värld (2015)
Adepti

Adepti (lat. adeptus) tarkoittaa asiantuntijaa tai oppipoikaa, aloittelijaa. Sana viittaa myös alkemistiin ja kullantekijään.
Nimitystä adepti käytetään etenkin länsimaisissa salatieteissä, jossa sillä teosofian mukaan tarkoitetaan sellaista ihmistä, joka on saavuttanut vihkimyksen asteen ja tullut salaisen, esoteerisen tiedon mestariksi.
Sanalla ”vihitty” on myös samankaltainen merkitys. Vihityksi kutsutaan teosofiassa jokaista, joka on ”vastaanotettu joko vapaamuurariuden tai okkultismin mysteereihin, ja jolle ne on selvitetty” . Usein sanoilla 'adepti' ja 'vihitty' voidaan ymmärtää samaa asiaa.
Okkulttisissa opeissa mestareiden eli vihittyjen sanotaan perustaneen henkisiä järjestöjä ja salaseuroja. Adeptiksi voi tulla initiaation eli vihkimyksen kautta, ja nämä voidaan jakaa erilaisissa järjestelmissä asteisiin eri tavoin. Esimerkiksi ruusuristiläisyydessä ja vapaamuurariudessa on useita erilaisia astejärjestelmiä.
Adjat

Adjat (myös adžat) ovat eweille sukua oleva etninen ryhmä Beninin ja Togon eteläosassa. He ovat alun perin joruboja, jotka muuttivat Nigeriasta nykyisen Togon alueelle Tadoon (Adja-Tadoon). Sittemmin adjat muuttivat takaisin itään, jossa he perustivat Ardran (Alladan) kuningaskunnan. Siitä saivat alkunsa Dahomey ja Hogbonou.
Adjojen pääelinkeino on maanviljely. Heitä lienee yli puoli miljoonaa henkeä.
Abyss – syvyys

| Abyss – syvyys> The Abyss |
| --- | --- |
 DVD-erikoisjulkaisun kansikuva
Ohjaaja:  James Cameron
Käsikirjoittaja:  James Cameron
Tuottaja:  Gale Anne Hurd  Van Ling
Säveltäjä:  Alan Silvestri
Kuvaaja:  Mikael Salomon
Leikkaaja:  Conrad Buff IV Howard E. Smith
Pääosat:  Ed Harris  Mary Elizabeth Mastrantonio  Michael Biehn  Leo Burmester
Valmistustiedot
Valmistusmaa:   Yhdysvallat
Tuotantoyhtiö:  20th Century Fox
Levittäjä:  20th Century Studios Netflix
Ensi-ilta:  1989
Kesto:  138 minuuttia
Alkuperäiskieli:  englanti
Budjetti:  69 500 000 $
Aiheesta muualla
IMDb 
Elonet
AllMovie
Infobox OKNimi-testi OK: 
Abyss – syvyys (The Abyss) on vuonna 1989 ensi-iltansa saanut sci-fi/seikkailuelokuva. Elokuvan ohjasi James Cameron ja pääosassa on Ed Harris. Elokuva palkittiin parhaiden erikoistehosteiden Oscar-palkinnolla.
Elokuvan sukelluskohtaukset kuvattiin kesken jääneen ydinvoimalaitoksen reaktorirakennuksessa ja turbiinisaarekkeessa.
Näyttelijät

| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
|  Ed Harris   | … |   Virgil "Bud" Brigman, Deep Core lautan päällikkö, Lindseyn asumuserossa oleva aviomies   |
|  Mary Elizabeth Mastrantonio   | … |   Dr. Lindsey Brigman, Deep Core lautan suunnittelija, Budin asumuserossa oleva aviovaimo   |
|  Michael Biehn   | … |   Hiram Coffey, Navy SEAL luutnantti, ryhmän komentaja   |
|  Leo Burmester   | … |   Catfish De Vries, lautan työntekijä, merijalkaväen Vietnam-veteraani   |
|  Todd Graff   | … |   Alan "Hippy" Carnes, uskoo salaliittoteorioihin    |
|  John Bedford Lloyd   | … |   Jammer Willis   |
|  J.C. Quinn   | … |   Arliss "Sonny" Dawson   |
|  Kimberly Scott   | … |   Lisa "One Night" Standing   |
|  Captain "Kidd" Brewer Jr.   | … |   Lew Finler   |
|  George Robert Klek   | … |   Wilhite, Navy SEAL   |
|  Adam Nelson   | … |   Monk, Navy SEAL   |
|  Christopher Murphy   | … |   Schoenick, Navy SEAL   |
Arvosteluja

Video-oppaassa vuodelta 1994 Ilkka Jauhiainen kehuu elokuvaa teknisesti uskomattoman taitavaksi mutta moittii sitä tarinaltaan lapselliseksi. Hänestä lopun tietokonegrafiikkajaksot pilaavat kokonaisuutta. Hän antoi elokuvalle kolme tähteä viidestä, mikä vastaa sanallista arviota ”hyvä”.
Deborah Adair

Deborah Adair (s. 23. toukokuuta 1952 Lynchburg, Virginia) on yhdysvaltalainen näyttelijä, joka on esiintynyt useissa saippuasarjoissa.
Adair sai vuonna 1980 roolin sarjasta Tunteita ja tuoksuja. Hän näytteli siinä kolme vuotta ja siirtyi sen jälkeen Dynastiaan. 1990-luvun alussa hän oli pari vuotta mukana Päivien viemää -sarjassa.
Adairilla on ollut rooleja myös esimerkiksi televisio-ohjelmissa Lemmenlaiva ja Melrose Place sekä elokuvassa Uhka syvyyksistä (The Rift).
Aiheesta muualla

Deborah Adair Internet Movie Databasessa. (englanniksi)
Deborah Adair Elonetissä.
| Auktoriteettitunnisteet  |
| --- | --- |
Kansainväliset:  ISNI  VIAF  WorldCat 
Kansalliset:  Ranska  BnF data  Yhdysvallat 
Henkilöt:  Deutsche Synchronkartei  Elonet
HMS Achilles (1863)

| Achilles |
| --- | --- |
 Achilles

Aluksen vaiheet
Rakentaja:  Chathamin telakka
Kölinlasku:  1. elokuuta 1861
Laskettu vesille:  23. joulukuuta 1863
Palveluskäyttöön:  26. marraskuuta 1864
Loppuvaihe:  romutettu 1925
Tekniset tiedot
Uppouma:  9 829 t
Pituus:  120 m
Leveys:  17,75 m
Syväys:  8,31 m
Koneteho:  1-akselinen Penn-moottori 5 720 ihp
Nopeus:  14,32 solmua
Miehistöä:  709
Aseistus
Aseistus:  20 × 100 naulan Somerset -kanuunaa
HMS Achilles oli panssaroitu täystakiloitu höyryfregatti. Alus tilattiin vuoden 1861 laivasto-ohjelman kolmantena aluksena ja se luokiteltiin panssarifregatiksi. Sen piti alun perin olla parannettu versio HMS Warriorista.
Valmistus

Ollen paranneltu Warrior perussuunnitelman ja koneiston ollessa sama täydennettynä paremmalle suojalla. Aluksella oli kolmetoista jalkaa korkea vedenpinnan alta alkava panssarivyö, joka kulki perästä keulaan. Sen paksuus tulipattereiden kohdalla oli 2,5 tuumaa. Patterikannen panssari oli 212 jalkaa pitkä ja se oli tuettu 4,5 tuuman vedenpitäviin seiniin. Ruorijärjestelmä oli täysin suojattu aluksen pyöreän perän soveltuessa tarkoitukseen. Aluksen keula oli muotoiltu törmäyksen mahdollistavaksi ja alus pidettiinkin yhtenä parhaista omana aikanaan. Aluksen runko muodosti 106 vesitiivistä tilaa, joista 66 oli laidoilla. Lisäksi aluksessa oli kaksoispohja.
Aluksen höyrykone tuotti 25 psitä, mikä oli kaksikymmentä prosenttia aiempia aluksia enemmän. Se oli kuitenkin varustettu neljällä täysin takiloidulla mastolla, joihin oli mahdollista ripustaa 44 000 neliöjalan purjeet. Siten aluksen purjepinta-ala oli Britannian kuninkaallisen laivaston suurin ja se oli myös ainoa nelimastoinen palveluksessa ollut alus. Purjehdusominaisuuksien parantamiseksi keulamasto poistettiin vuonna 1865. Vuotta myöhemmin päämastoa siirrettiin 25 jalkaa eteenpäin. Näin muutettuna purjepinta-ala oli laskenut 30 133 neliöjalkaan. Takila supistettiin vuonna 1877 parkkitakilaksi.
Aseistuksena oli yläkannella neljä 110 naulan takaaladattavaa kartussilaukauksia ampuvaa tykkiä ja kuusitoista 100 naulan Somerset SB-tykkiä tykkikannen keskimmäisissä porteissa. Taaempiin tykkikannen porteihin asennettiin vuonna 1865 kuusi 68 naulan SB-tykkiä. Aluksen aseistus uudistettiin vuonna 1868, jolloin pääkannelle asennettiin neljä 7 tuuman tykkiä ja loput kahdeksantoista tykkikannelle. Alus aseistettiin uudelleen vuonna 1874 kahdellatoista 9 tuuman MLR tykillä, joita täydensivät yläkannen kaksi 7 tuuman ja kaksi 9 tuuman MLR tykkiä.
Alus oli modernisoitavana vuonna 1889, jolloin aseistusta täydennettiin kahdella 6 tuuman BL-tykillä, kahdeksalla QF 3 naulan Hotchkiss -tykillä ja 16 konekiväärillä. Samalla 7 tuuman MLR-tykit poistettiin.
Palvelus

Achilles palveli pääosan urastaan kotivesillä lukuun ottamatta Välimerellä vietettyä aikaa vuosina 1877–1880, jolloin se muun muassa purjehti Dardanellien läpi vuonna 1878. Sen palvelus päättyi vuonna 1885. Alus nimettiin 1902 HMS Hiberniaksi ja edelleen maaliskuussa 1904 HMS Egmontiksi, kesäkuussa 1916 HMS Egeremontiksi ja kesäkuussa 1919 HMS Pembrokeksi. Alus myytiin 26. tammikuuta 1923 Granton Shipbreaking Companylle ja se romutettiin vuonna 1925.
William Adams (merimies)

| William Adams |
| --- | --- |

Henkilötiedot
Syntynyt: 24. syyskuuta 1564 Gillingham, Englanti
Kuollut: 16. toukokuuta 1620 (55 vuotta) Hirado, Japani
Ammatti:  luotsi
Muut tiedot
Lempinimet:  Miura Anjin (jap. 三浦按針)
William Adams (24. syyskuuta 1564 Gillingham, Englanti – 16. toukokuuta 1620 Hirado, Japani) oli englantilainen merenkävijä. Hän astui ensimmäisenä englantilaisena Japaniin, kun hänen luotsaamansa laiva Liefde haaksirikkoutui Kyūshūun huhtikuussa 1600. Japanissa hän päätyi shōgun Tokugawa Ieyasun neuvonantajaksi, ja avusti tätä valmistamaan länsimaalaisia purjealuksia. Myöhemmin hän oli merkittävä tekijä kauppayhteyksien kehittämisessä Japanin ja Englannin sekä Alankomaiden välille. Adams myös toimi useiden alusten luotsina ja kapteenina Kaakkois-Aasiassa.
Japanissa Adamsille annettiin nimet Anjin-sama, joka tarkoittaa luotsia, sekä Miura Anjin (jap. 三浦按針, Miuran luotsi).
Adamsin elämä on toiminut innoittajana James Clavellin romaanille Shōgun.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta William Adams (merimies) Wikimedia Commonsissa
| Auktoriteettitunnisteet  |
| --- | --- |
Kansainväliset:  FAST  ISNI  VIAF  WorldCat 
Kansalliset:  Norja  Ranska  BnF data  Saksa  Israel  Yhdysvallat  Japani  Tšekki  Australia  Alankomaat  Puola 
Tieteilijät:  CiNii 
Henkilöt:  Alankomaat  Deutsche Biographie  Trove 
Muut:  SNAC  IdRef
Jääkiekon maailmanmestaruuskilpailut 2024

Jääkiekon maailman­mestaruus­kilpailut 2024 järjestettiin Tšekin Prahassa ja Ostravassa 10.–26. toukokuuta 2024.
Kansainvälisen jääkiekkoliitto IIHF päätti vuoden 2023 maailmanmestaruuskilpailujen yhteydessä pitämässään kongressissa, että Ukrainaan hyökännyt Venäjä ja Venäjää hyökkäyssodassa tukeva Valko-Venäjä eivät saa osallistua näihin kilpailuihin.
Puola ja Iso-Britannia nousivat mukaan vuoden 2024 MM-kilpailuihin. Puola pelasi MM-kilpailujen ylimmällä sarjatasolla edellisen kerran vuonna 2002.
Isäntämaa Tšekki voitti maailmanmestaruuden 14 vuoden tauon jälkeen.
Järjestäjän valinta

Alustava päätös järjestäjämaasta tehtiin Kansainvälisen jääkiekkoliiton IIHF:n kongressissa, joka järjestettiin Maltalla. Virallisesti kisapaikka ilmoitettiin toukokuussa 2019 IIHF:n vuosittaisessa kongressissa Slovakian maailmanmestaruuskilpailujen aikana.
Joukkueet

| --- | --- |
 Lohko A (Praha)  Kanada (1)   Suomi (2)   Sveitsi (7)   Tšekki (8)   Tanska (11)   Norja (12)   Itävalta (16)   Iso-Britannia (20) :  Lohko B (Ostrava)  Yhdysvallat (4)   Saksa (5)   Ruotsi (6)   Slovakia (9)   Latvia (10)   Ranska (13)   Kazakstan (15)   Puola (22)
Alkusarja > Lohko A (Praha)

| Sij>  | Joukkue | O | V | JAV | JAH | H | TM | PM | ME | P | Karsinta tai putoaminen |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 1 |  Kanada | 7 | 5 | 2 | 0 | 0 | 32 | 18 | +14 | 19 | Eteni puolivälieriin |
| 2 |  Sveitsi | 7 | 5 | 1 | 0 | 1 | 29 | 12 | +17 | 17 | Eteni puolivälieriin |
| 3 |  Tšekki (I) | 7 | 4 | 1 | 2 | 0 | 26 | 14 | +12 | 16 | Eteni puolivälieriin |
| 4 |  Suomi | 7 | 3 | 0 | 1 | 3 | 21 | 14 | +7 | 10 | Eteni puolivälieriin |
| 5 |  Itävalta | 7 | 2 | 0 | 1 | 4 | 21 | 29 | −8 | 7 |  |
| 6 |  Norja | 7 | 2 | 0 | 0 | 5 | 15 | 25 | −10 | 6 |  |
| 7 |  Tanska | 7 | 2 | 0 | 0 | 5 | 15 | 29 | −14 | 6 |  |
| 8 |  Iso-Britannia | 7 | 1 | 0 | 0 | 6 | 12 | 30 | −18 | 3 | Putosi 1. divisioonaan vuodeksi 2025 |
1 2  Tanska 0–2 Norja
| 0 | 1 | 2 | 3 | 4 | 5 |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |

10. toukokuuta 2024: 
| Sveitsi  |  | 5–2 |  |  Norja |  |
| Tšekki  |  | 1–0 vl. |  |  Suomi |  |
11. toukokuuta 2024: 
| Iso-Britannia  |  | 2–4 |  |  Kanada |  |
| Itävalta  |  | 1–5 |  |  Tanska |  |
| Norja  |  | 3–6 |  |  Tšekki |  |
12. toukokuuta 2024: 
| Suomi  |  | 8–0 |  |  Iso-Britannia |  |
| Tanska  |  | 1–5 |  |  Kanada |  |
| Itävalta  |  | 5–6 |  |  Sveitsi |  |
13. toukokuuta 2024: 
| Norja  |  | 1–4 |  |  Suomi |  |
| Sveitsi  |  | 2–1 vl. |  |  Tšekki |  |
14. toukokuuta 2024: 
| Tanska  |  | 0–2 |  |  Norja |  |
| Kanada  |  | 7–6 ja. |  |  Itävalta |  |
15. toukokuuta 2024: 
| Tšekki  |  | 7–4 |  |  Tanska |  |
| Sveitsi  |  | 3–0 |  |  Iso-Britannia |  |
16. toukokuuta 2024: 
| Suomi  |  | 2–3 |  |  Itävalta |  |
| Kanada  |  | 4–1 |  |  Norja |  |
17. toukokuuta 2024: 
| Iso-Britannia  |  | 3–4 |  |  Tanska |  |
| Tšekki  |  | 4–0 |  |  Itävalta |  |
18. toukokuuta 2024: 
| Tanska  |  | 0–8 |  |  Sveitsi |  |
| Kanada  |  | 5–3 |  |  Suomi |  |
| Tšekki  |  | 4–1 |  |  Iso-Britannia |  |
19. toukokuuta 2024: 
| Norja  |  | 1–4 |  |  Itävalta |  |
| Sveitsi  |  | 2–3 |  |  Kanada |  |
20. toukokuuta 2024: 
| Iso-Britannia  |  | 2–5 |  |  Norja |  |
| Suomi  |  | 3–1 |  |  Tanska |  |
21. toukokuuta 2024: 
| Itävalta  |  | 2–4 |  |  Iso-Britannia |  |
| Kanada  |  | 4–3 ja. |  |  Tšekki |  |
| Suomi  |  | 1–3 |  |  Sveitsi |  |
Alkusarja > Lohko B (Ostrava)

| Sij>  | Joukkue | O | V | JAV | JAH | H | TM | PM | ME | P | Karsinta tai putoaminen |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 1 |  Ruotsi | 7 | 7 | 0 | 0 | 0 | 35 | 9 | +26 | 21 | Eteni puolivälieriin |
| 2 |  Yhdysvallat | 7 | 5 | 0 | 1 | 1 | 37 | 16 | +21 | 16 | Eteni puolivälieriin |
| 3 |  Saksa | 7 | 5 | 0 | 0 | 2 | 34 | 24 | +10 | 15 | Eteni puolivälieriin |
| 4 |  Slovakia | 7 | 3 | 1 | 1 | 2 | 26 | 23 | +3 | 12 | Eteni puolivälieriin |
| 5 |  Latvia | 7 | 1 | 3 | 0 | 3 | 19 | 29 | −10 | 9 |  |
| 6 |  Kazakstan | 7 | 2 | 0 | 0 | 5 | 12 | 31 | −19 | 6 |  |
| 7 |  Ranska | 7 | 1 | 0 | 1 | 5 | 13 | 26 | −13 | 4 |  |
| 8 |  Puola | 7 | 0 | 0 | 1 | 6 | 11 | 29 | −18 | 1 | Putosi 1. divisioonaan vuodeksi 2025 |
| 0 | 1 | 2 | 3 | 4 | 5 |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |

10. toukokuuta 2024: 
| Slovakia  |  | 4–6 |  |  Saksa |  |
| Ruotsi  |  | 5–2 |  |  Yhdysvallat |  |
11. toukokuuta 2024: 
| Ranska  |  | 1–3 |  |  Kazakstan |  |
| Puola  |  | 4–5 ja. |  |  Latvia |  |
| Yhdysvallat  |  | 6–1 |  |  Saksa |  |
12. toukokuuta 2024: 
| Slovakia  |  | 6–2 |  |  Kazakstan |  |
| Latvia  |  | 3–2 ja. |  |  Ranska |  |
| Ruotsi  |  | 5–1 |  |  Puola |  |
13. toukokuuta 2024: 
| Yhdysvallat  |  | 4–5 ja. |  |  Slovakia |  |
| Saksa  |  | 1–6 |  |  Ruotsi |  |
14. toukokuuta 2024: 
| Kazakstan  |  | 0–2 |  |  Latvia |  |
| Puola  |  | 2–4 |  |  Ranska |  |
15. toukokuuta 2024: 
| Saksa  |  | 8–1 |  |  Latvia |  |
| Slovakia  |  | 4–0 |  |  Puola |  |
16. toukokuuta 2024: 
| Kazakstan  |  | 1–3 |  |  Ruotsi |  |
| Yhdysvallat  |  | 5–0 |  |  Ranska |  |
17. toukokuuta 2024: 
| Saksa  |  | 8–2 |  |  Kazakstan |  |
| Puola  |  | 1–4 |  |  Yhdysvallat |  |
18. toukukuuta 2024: 
| Latvia  |  | 2–7 |  |  Ruotsi |  |
| Saksa  |  | 4–2 |  |  Puola |  |
| Ranska  |  | 2–4 |  |  Slovakia |  |
19. toukokuuta 2024: 
| Yhdysvallat  |  | 10–1 |  |  Kazakstan |  |
| Slovakia  |  | 2–3 vl. |  |  Latvia |  |
20. toukokuuta 2024: 
| Ruotsi  |  | 3–1 |  |  Ranska |  |
| Kazakstan  |  | 3–1 |  |  Puola |  |
21. toukokuuta 2024: 
| Ranska  |  | 3–6 |  |  Saksa |  |
| Latvia  |  | 3–6 |  |  Yhdysvallat |  |
| Ruotsi  |  | 6–1 |  |  Slovakia |  |
Pudotuspelit > Alkulohkosijoitukset

Joukkueet sijoitetaan alkulohkomenestyksensä perusteella välierien ottelupareiksi seuraavin perustein:
Lohkosijoitus
Pisteet
Maaliero
Tehdyt maalit
IIHF:n maailmanranking
| Sijoitus | Joukkue | Lohko | Sija | Pisteet | ME | TM | IIHF |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 1. |  Ruotsi | B | 1. | 21 | +26 | 35 | 6. |
| 2. |  Kanada | A | 1. | 19 | +14 | 32 | 1. |
| 3. |  Sveitsi | A | 2. | 17 | +17 | 29 | 7. |
| 4. |  Yhdysvallat | B | 2. | 16 | +21 | 27 | 4. |
| 5. |  Tšekki | A | 3. | 16 | +12 | 26 | 8. |
| 6. |  Saksa | B | 3. | 15 | +10 | 34 | 5. |
| 7. |  Slovakia | B | 4. | 12 | +3 | 26 | 9. |
| 8. |  Suomi | A | 4. | 10 | +7 | 21 | 2. |