stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Simeon (Luukkaan evankeliumi)
Simeon Raamatussa

Raamatun kertomuksen mukaan Pyhä Henki oli ilmoittanut Simeonille, että hän ei kuolisi, ennen kuin oli nähnyt Messiaan. Sinä päivänä, jona Jeesus-lapsi tuotiin temppeliin, myös Simeon saapui Hengen vaikutuksesta sinne ja tunnisti Jeesuksen luvatuksi Messiaaksi. Hän otti lapsen syliinsä ja kiitti Jumalaa. Tämän jälkeen hän lausui kiitosrukouksen, joka tunnetaan Simeonin kiitosvirtenä ja joka on myös liturgisessa käytössä monissa kirkkokunnissa. Alkusanojensa mukaan siitä käytetään myös latinankielistä nimeä Nunc dimittis ("Nyt päästät"). Joosef ja Maria ihmettelivät, mitä hän sanoi, mutta Simeon siunasi heidät. Samalla hän kuitenkin lausui myös profeetallisia ennustuksia, joiden on tulkittu viittaavan Jeesuksen ristiinnaulitsemiseen. Marialle hän sanoi muun muassa: "Myös sinun sielusi lävitse on miekka käyvä."
Simeonin lisäksi Maria, Joosef ja Jeesus-lapsi tapasivat temppelissä myös naisprofeetta Hannan.
Perimätietoja ja legendoja

Toisinaan Raamatun Simeonin on väitetty olleen sama henkilö kuin Simeon ben Hillel, rabbi Hillelin poika. Häntä on myös pidetty Gamalielin isänä.. Näitä arveluja ei kuitenkaan pidetä todennäköisinä; Raamatussakaan hänen sukulaisuussuhteistaan ei kerrota mitään, vaan hänen sanotaan vain olleen hurskas jerusalemilainen mies.
Raamatussa annetaan ymmärtää, että Simeon oli hyvin vanha tavatessaan Jeesuksen. Erään perimätiedon mukaan hän olisi ollut tuolloin 112-vuotias. Ortodoksisen kirkon piirissä tunnetaan kuitenkin myös legenda, jonka mukaan hän olisi ollut yksi niistä 72 juutalaisesta oppineesta, jotka Egyptin kuningas Ptolemaios II:n toimeksiannosta laativat Vanhan testamentin kreikankielisen käännöksen, Septuagintan. Kääntäessään Jesajan kirjan 7. luvun 14. jaetta ("Katso, neitsyt tulee raskaaksi") hän epäili lukemaansa tekstiä virheelliseksi ja aikoi korjata sanan neitsyt sanalla nainen (kreik. γυνή, mutta tällöin enkeli ilmoitti hänelle, että hän itse tulisi vielä näkemään neitsyestä syntyneen Messiaan. Tämä kuitenkin edellyttäisi, että hän olisi, ilmeisesti jumalallisen ihmeen vaikutuksesta, elänyt poikkeuksellisen pitkään, yli 200-vuotiaaksi tai legendan erään version mukaan jopa 360-vuotiaaksi.
Kunnianimet ja muistopäivät

Simeonia kunnioitetaan pyhimyksenä sekä katolisessa että  ortodoksisessa kirkossa ja myös orientaaliortodoksisissa kirkoissa.
Katolisessa kirkossa Simeonia sanotaan tavallisimmin lyhyesti Pyhäksi Simeoniksi, mutta myös nimityksiä Pyhä Simeon Profeetta  ja Pyhä Simeon vanhempi käytetään joissakin yhteyksissä. Latinankielisissä teksteissä esiintyy myös nimi Simeon senex ("vanha Simeon"). Ortodoksisessa kirkossa Simeonista käytetään kunnianimeä Simeon Herranvastaanottaja (kreik. Συμεών ο Θεοδόχος, Simeon Theodochos, ven. Симеон Богоприимец, Simeon Bogo-priimets).
Simeonin muistopäivä on sekä katolisessa että ortodoksisessa kirkossa 3. helmikuuta, välittömästi Herran temppeliintuomisen juhlaa eli kynttilänpäivää seuraavana päivänä. Niissä ortodoksisissa kirkoissa, joissa juhlapäivät yhä määräytyvät vanhan juliaanisen kalenterin mukaan, tämä vastaa kuitenkin helmikuun 16. päivää nykyisen gregoriaanisen kalenterin mukaan.
Myös Armenian kirkko viettää Simeonin muistopäivää 3. helmikuuta, mutta sen lisäksi myös 15. helmikuuta ja 29. lokakuuta. Koptilaisessa kirkossa hänen muistopäivänsä on 2. helmikuuta.
Simeonin kuva esiintyy säännöllisesti Jeesuksen temppeliintuomista esittävissä ikoneissa yhdessä Jeesuksen, Marian, Joosefin ja Hannan kanssa. Ortodoksien perinteisen käsityksen mukaan Kristus kohtasi kansansa, Israelin, Simeonin ja Hannan henkilöissä.
Pyhäinjäännökset

Simeonin pyhäinjäännökset tuotiin keisari Justinianuksen aikana Konstantinopoliin, mutta vuonna 1243 ne siirrettiin Zaraan, nykyiseen Zadariin Kroatiaan.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Simeon (Luukkaan evankeliumi) Wikimedia Commonsissa
Herramme tapaaminen, venäläinen ikoni 1500-luvulta
Pyhän Simeonin pyhäinjäännöslipas Zadarissa, Kroatiassa, vuodelta 1380
Vantaan Sanomat

| Vantaan Sanomat |
| --- | --- |
Lyhenne:  VS
Lehtityyppi:  kaupunkilehti
Kustantaja:  Keskisuomalainen Oyj
Julkaisija:  Etelä-Suomen Media Oy
ISSN:  ISSN 0356-2352
Perustettu:  31. elokuuta 1967
Päätoimittaja:  Mia Laakso
Sitoutuneisuus:  sitoutumaton
Kotikunta:  Vantaa
Kotimaa:  Suomi
Sivukoko:  tabloidi
Ilmestymistiheys:  keskiviikko
Kieli:  suomi
Aiheesta muualla
www.vantaansanomat.fi
Vantaan Sanomien toimitus työskentelee Vantaan Jokiniemessä, Tikkurilan rautatieaseman viereisen toimistorakennuksen neljännessä kerroksessa.
Etelä-Suomen Media Oy:n aiempi toimitalo Rälssitie 7:ssä Vantaan Veromiehen kaupunginosassa. Talossa työskenteli usean kaupunkilehden (Helsingin Uutiset, Länsiväylä, Vantaan Sanomat) toimitus.
Vantaan Sanomat on kaupunkilehti, joka ilmestyy Vantaalla kerran viikossa, keskiviikkoisin.
Vantaan Sanomia julkaisee Etelä-Suomen Media Oy, joka kuuluu Keskisuomalainen-konserniin. Lehden painopaikka on SLY-Lehtipainot Oy. Muita saman julkaisijan paikallislehtiä pääkaupunkiseudulla ovat Helsingin Uutiset, Länsiväylä (jakelualueena Espoo, Kauniainen, Kirkkonummi), Keski-Uusimaa (Tuusula, Kerava, Järvenpää, Sipoo), Nurmijärven Uutiset ja Sipoon Sanomat.
Historia

Ensimmäinen lehti ilmestyi Helsingin Seutu -nimisenä tabloidkokoisena lehtenä 31. elokuuta 1967, ja sen painos oli 27 000 kappaletta. Sitä jaettiin Itä-Vantaalle, kun taas 1970 perustettua Etelä-Vantaata jaettiin Länsi-Vantaalle. Lehti ilmestyi aluksi kerran viikossa. Perustaja ja ensimmäinen päätoimittaja oli Tom Järnefelt. Vuonna 1968 lehti alkoi ilmestyä kaksi kertaa viikossa. Vuonna 1972 lehden omistajaksi tuli Keski-Uusimaa Oy. Vuonna 1979 lehden koko muuttui normaaliin sanomalehtikokoon, ja se alkoi ilmestyä kolme kertaa viikossa. Vuonna 1980 lehden nimi muuttui Vantaan Seuduksi. Vantaan Sanomat syntyi 1992 kahden paikallislehden, Vantaan Seudun ja Etelä-Vantaan, yhdistyessä.lähde?
Heinäkuusta 2019 lähtien lehden päätoimittajana on toiminut Mia Lindström. Keväästä 2020 lähtien lehden toimitus on työskennellyt Jokiniemen Tikkurilan rautatieaseman vieressä osoitteessa Väritehtaankatu 8. Vantaan Sanomat alkoi julkaista Selkovantaalainen-nimistä selkokielistä kuukausiliitettä lokakuussa 2022, joka laajeni koko pääkaupunkiseudun kattavaksi Selkomedia-lehdeksi lokakuussa 2024. Ennen Tikkurilan aseman naapuriin muuttoaan toimitus sijaitsi Vantaan Veromiehessä osoitteessa Rälssitie 7a. Lehden verkkosisällöt muuttuivat maksullisiksi 8. tammikuuta 2025 alkaen. Samalla toimituksen henkilöstömäärä nousi kuudesta yhdeksään.
Kirjallisuutta

Ahtiainen, Pekka ja Jukka Tervonen: ”7. Kunnallisen demokratian uudet haasteet”, Vantaan historia 1946–1977. Kasvua, yhteistyötä, hyvinvointia, s. 191–197.  (väliotsikot "Virallinen lehti" kaupunkilaisille, Paikallista uutisvälitystä ja Räväkkäpaikallislehti)  Vantaa:  Vantaan kaupunki, 2002.  ISBN 952-443-067-3
Aiheesta muualla

Vantaan Sanomien kotisivu
Vertigine

| Vertigine |
| --- | --- |
Paikkakunta::  Cortina d’Ampezzo, Italia
Talviurheilukeskus:: Ski resort Cortina
Vuori:: Tofana di Mezzo
Rinneluokitus:: Musta
Yläasema:: 2 400 m
Ala-asema:: 1 560 m
Korkeusero:: 840 m
Hissi
Hissi:: Tofana Express, Rumerlo–Duca D’Aosta, Duca D’Aosta–Pomedes
Tyyppi:: 6-hengen tuolihissi, 4-hengen tuolihissi, 3-hengen tuolihissi
Kapasiteetti:: 2 200 henkilöä/h, 2 400 henkilöä/h, 1 800 henkilöä/h
Ala-asema:: 1 475 m
Väliasema 1:: 1 753 m–1 665 m
Väliasema 2:: 2 092 m–2 093 m
Yläasema:: 2 305 m
Miehet
Syöksylasku
Lähtö:: 2 400 m
Maali:: 1 560 m
Korkeusero:: 840 m
Pituus:: 2 610 m
Maksimijyrkkyys:: 61 %
Minimijyrkkyys:: 7 %
Keskijyrkkyys:: 32,2 %
MM-kilpailu:: 14.2.2021
Super-G
Lähtö:: 2 190 m
Maali:: 1 560 m
Korkeusero:: 630 m
Pituus:: 2 075 m
Maksimijyrkkyys:: 61 %
Minimijyrkkyys:: 7 %
Keskijyrkkyys:: 30,4 %
MM-kilpailu:: 11.2.2021
Naiset
Syöksylasku
Lähtö:: 2 114 m
Maali:: 1 612 m
Korkeusero:: 502 m
Pituus:: 1 552 m
Keskijyrkkyys:: 32,3 %
Olympiakilpailu:: 1.2.1956
Suurpujottelu
Lähtö:: 2 020 m
Maali:: 1 612 m
Korkeusero:: 408 m
Pituus:: 1 366 m
Keskijyrkkyys:: 29,9 %
Olympiakilpailu:: 27.1.1956
Vertigine (suom. Huimaus) on laskettelurinne Cortina d’Ampezzossa Italiassa.
Vertigine tunnetaan vuoden 2021 alppihiihdon MM-kilpailuiden miesten vauhtilajikilpailurinteenä. 2021 MM-kilpailujen miesten alppiyhdistetyn super-g-osuus laskettiin viereisessä vanhassa vuoden 1956 talviolympialaisten Olimpia delle Tofane -rinteessä. Talviolympialaisissa 1956 naisten syöksylasku- ja suurpujottelukilpailut laskettiin samalla rinnealueella, osin samassa, Canalone (Canalone della Tofana) -rinteessä.
Reitti

Vertiginen yläasema on 2 400 metriä merenpinnan yläpuolella Tofana di Mezzo -vuoren huipun juurella.
Vertigine alkaa jyrkästi Valón di Tofana -osuudella, jossa on S-mutkia ja sen loppupuolella on super-g:n lähtö. Osuus päättyy Vertigine Jump -hyppyyn, jossa on rinteen jyrkin kohta 61 %. Hyppy menee kapeasta kahden kallion välisestä aukosta, kuten Olimpia delle Tofanen Schuss Tofana -jyrkänne. Hyppyä seuraa Canalone Schuss ja ulospäin kalteva oikealle kääntyvä Canalone Travese -mutka.
Canalone Travesen jälkeen tulee Ghedina Jump -hyppy. Sen jälkeen tulee Marmotte Jump sekä Baldi Jump, jonka jälkeen rinne yhtyy Olimpia delle Tofane -rinteeseen, jossa on Pale di Rumerlo ja Final Jump (Salto Finale).
Vertiginen vauhtilajien maali on 1 560 metriä merenpinnan yläpuolella.
I Let My Heart Break

| ”I Let My Heart Break” Tika |
| --- | --- | --- |

Singlen tiedot
 Julkaistu: 24. tammikuuta 2020
 Tekijä(t): säv./san. Neea Jokinen, Timo Oiva, Oliver@i-One Music ja Lotus Wang, sov. Jokinen, Oiva, Oliver@i-One Music, Wang ja Petri Somer
 Tuottaja(t): Kalle Mäkipelto ja Sami Tamminen
 Kesto: 03.01
 Levy-yhtiö: Sony Music Entertainment Finland
Tikan muut singlet
| ”Live and You Learn” 2019 | ”I Let My Heart Break” 2020 |   |
I Let My Heart Break on Tika Sevón Liljegrenin esittämä musiikkikappale, joka sijoittui kolmanneksi vuoden 2020 Uuden Musiikin Kilpailussa. Musiikillisesti ”I Let My Heart Break” on balladi, jonka sanoitus käsittelee murtumista ja yli pääsemistä. Kappaleen ovat säveltäneet ja sanoittaneet Neea Jokinen, Timo Oiva, Oliver@i-One Music ja Lotus Wang. Sovittamiseen on heidän lisäkseen osallistunut Petri Somer.
Kappaleen synty

”I Let My Heart Break” kirjoitettiin biisileirillä Taiwanin Taipeissa. Siellä Neea Jokinen ja Timo Oiva kirjoittivat kappaleen Taiwanissa asuvien Oliver@i-One Musicin ja Lotus Wangin kanssa. He kaikki osallistuivat myös sovittamiseen, jossa oli lisäksi mukana Petri Somer. Kappaleen tuottivat Sami Tamminen ja Kalle Mäkipelto.
Tyyli

”I Let My Heart Break” on balladi murtumisesta ja yli pääsemisestä. Tekemiseen osallistuneiden Oivan ja Jokisen mukaan ”I Let My Heart Break” kertoo siitä, ”kuinka päästäkseen sydänsurusta yli täytyy päästää tuska itsestä kunnolla ulos”. Tikan mukaan kappaleeseen voi samaistua, jos läheinen on kuollut tai jos on menettänyt rakkaansa. Tikan mielestä kappaleen vahvuuksia ovat sen voimakkuus ja dramaattisuus.
Tikan lauluääni on kappaleessa esillä. Tuottajat Mäkipelto ja Tamminen pitivätkin suurimpana haasteena sitä, että tuotanto ei veisi laululta liikaa tilaa. Haluttu soundi löytyi, kun kappaleeseen lisättiin jousisovitus.
Julkaisu

”I Let My Heart Break” julkaistiin vuoden 2020 Uuden Musiikin Kilpailun kappaleista ensimmäisenä, 24. tammikuuta.
Uuden Musiikin Kilpailussa 7. maaliskuuta 2020 kappale sijoittui 127 pisteellään kolmanneksi. Se sai 50 pistettä kansainvälisiltä raadeilta ja 77 pistettä yleisöltä. Tika esitti kappaleen viimeisenä. Esityksen aikana Tikan pää kahdesti katosi tv-ruudusta, ja kamera kuvasi vain tämän alavartaloa. Uuden Musiikin Kilpailun mukaan virheen aiheutti se, että yksi kameroista hajosi juuri ennen Tikan esitystä. Koska virhe ei ollut Tikan, Uuden Musiikin Kilpailu lisäsi YouTube-kanavalleen kappaleen live-esityksen finaalin sijaan harjoituksista.
Aiheesta muualla

YouTube: Kappaleen video
YouTube: Live-esitys UMK:n harjoituksissa
Yle Areena: Tika – biisin tarina
Stéphane Guivarc’h

Stéphane Guivarc'h (s. 6. syyskuuta 1970 Concarneau) on ranskalainen jalkapalloilija, joka oli voittamassa Ranskan maajoukkueen mukana maailmanmestaruutta vuoden 1998 MM-kisoissa. Hän pelasi MM-kisoissa kuudessa Ranskan seitsemästä ottelusta mutta ei onnistunut kertaakaan maalinteossa vaikka oli kisoihin tullessaan kaksinkertainen Ranskan liigan maalikuningas.
Vuonna 1989 alkaneella ammattilaisurallaan Guivarc'h edusti Stade Brestoisia, Auxerrea, Rennesia, Newcastlea, Rangersia ja En Avant Guingampia.
Rainbow 2

| Rainbow 2 |
| --- | --- |
Paikkakunta::  Pyeongchang, Gangwon, Etelä-Korea
Talviurheilukeskus:: Yongpyong Resort
Vuori:: Dragon Peak
Rinneluokitus:: Musta
Yläasema:: 1 458 m
Ala-asema:: 958 m
Korkeusero:: 500 m
Pituus:: 1 280 m
Maksimijyrkkyys:: 56 %
Minimijyrkkyys:: 15 %
Keskijyrkkyys:: 39,1 %
Hissi
Hissi:: Rainbow
Tyyppi:: 4-hengen tuolihissi
Kapasiteetti:: 2 400 henkilöä/h
Ala-asema:: 958 m
Yläasema:: 1 458 m
Joukkueparipujottelu
Lähtö:: 1 041 m
Maali:: 961 m
Korkeusero:: 80 m
Pituus:: 265 m
Keskijyrkkyys:: 30,2 %
Olympiakilpailu:: 24.2.2018
Katsojakapasiteetti
Yhteensä:: 6 000
Istumapaikat:: 2 500
Seisomapaikat:: 3 500
Rainbow 2 on laskettelurinne Yongpyong Resortissa Daegwalnyeong-myeonissa Pyeongchangin piirikunnassa Gangwonin maakunnassa Etelä-Koreassa.
Rainbow 2:ssa järjestettiin Pyeongchangin 2018 talviolympialaisten joukkuekilpailu.
Reitti

Rainbow 2:n yläasema sijaitsee 1 458 metriä merenpinnan yläpuolella Dragon Peak -vuoren huipulla.
Rinteen yläosuus on yhteistä Rainbow 1 ja -3 -rinteiden kanssa ja se on melko jyrkkää ja kumpuilevaa. Yläosan jälkeen rinne kääntyy loivasti oikealla, josta alkaa varsinainen Rainbow 2 -osuus.
Rinne päättyy 958 metriä merenpinnan yläpuolelle Rainbow-tuolihissin ala-asemalle.
Bidee

Nykyaikainen bidee
Toinen bideemalli
Bidee (ransk. bidet) on alapesuun tarkoitettu pesuallas, jossa vaakasuoraan tuleva vesisuihku helpottaa sukuelinten ja peräaukon pesemistä ja muita istumahuuhteluja. Pohjoismaissa yleistyvä, wc-istuimella käytettävä käsisuihku on vähentänyt varsinaisten bideealtaiden suosiota entisestään; muualla Euroopassa ja Yhdysvalloissa altaat ovat yleisempiä. Allasmallinen bidee toimii myös alueilla, joissa hanaveden vaihteleva paine estää veden lämpötilan tarkan säätämisen. Tarvittaessa lämmintä vettä voi tuoda vaikka erillisellä astialla. Bideen kehityshistoria alkaakin matalalle telineelle nostetusta pesuvadista. Viemäriverkkoon liitettävä bidee on ranskalainen keksintö 1600- tai 1700-luvulta.
Nykyään bidee on integroitu japanilaiseen wc-istuimeen, washlettiin.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Bidee Wikimedia Commonsissa
Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
Sonni Michael Angelo

| Sonni Michael Angelo> Henkilötiedot |
| --- | --- |
Syntynyt: 5. toukokuuta 1985 Sydney
Kansalaisuus:  Australia
Nyrkkeilijä
Lempinimi:  "The Junglelord" , "Jungleboy"
Painoluokka:  ylempi keskisarja
Kätisyys:  oikeakätinen
Ammattilaistilastot
Ottelut:  27
Voitot:  16
– tyrmäysvoitot:  5
Tappiot:  9
Ratkaisemattomat:  2
Sonni Michael Angelo Ngesala (s. 5. toukokuuta 1985) on Kongossa syntynyt australialainen ammattilaisnyrkkeilijä.
Taustaa

Sonni kohtasi nuoruudessaan suuren traumaattisen kokemuksen, kun valta vaihtui Kongossa. Kapinallisryhmä halusi Sonnin liittyvän heihin, mutta hän kieltäytyi. Seurauksena kapinallisryhmä saapui hänen kotinsa ovelle ja ampuivat oven läpi. Sonnin isä kuoli heti. Kapinalliset puukottivat hänen veljensä hengiltä ja tappoivat Sonnin äidin.
Nyrkkeilyura

Ennen haastajaa Sonni on kohdannut myöhemmin tulevat Haastaja-toverinsa Les Piperin ja Israel Kanin, jotka molemmat hän voitti.
Sonni on uransa aikana otellut kymmenestä eri tittelistä, mutta on voittanut vain neljä kertaa.
Australian Haastaja

Haastajan aikana Sonni hankkiutui aika monen henkilön kanssa riitoihin, koska ei suostunut tekemään kunnollista tiimityötä (Esim. Les Piper, Junior Talipeua ja Pradeep Singh).
Ensimmäisen kierroksen viimeisellä viikolla Sonni kohtasi sinisen joukkueen Pradeep Singhin. Aiemmin kyseisellä viikolla nämä kaksi olivat ystävystyneet kun Sonni lohdutti Pradeepia siitä että siniset haukkuivat ja liittoutuivat Pradeepia vastaan. Ottelu päättyi yksimielisesti Sonnin voittoon.
Toisella kierroksella Sonni kohtasi Victor Oganovin, turnauksen kovimman iskijän. Sonni näytti todellista sydäntä, mutta Victor sai käytettyä tätä kanveesissa. Victor voitti ottelun yksimielisesti ja Sonni poistui talosta seitsemäntenä.
Haastajan jälkeen

Joulukuussa 2009 Sonni pidätettiin syytettynä raiskauksesta. Oikeus päästi hänet ehdonalaiseen, mutta Sonni joutuu pysyttelemään kotonaan ja ilmoittautumaan päivittäin paikalliselle poliisille.
Kallax

| Kallax |
| --- | --- |
 Luulajan lentoasema
 Kallax
 Koordinaatit: 65°30′39″N, 22°03′48″E 
Valtio:   Ruotsi
Lääni:  Norrbottenin lääni
Maakunta:  Norrbotten
Kunta:  Luulaja
Väkiluku (31.12.2023):  634
Kallax on taajama Luulajan kunnassa Norrbottenin läänissä samannimisessä historiallisessa maakunnassa Ruotsissa. Taajamassa oli 634 asukasta vuoden 2023 lopussa.
Camille Guérin

Camille Guérin
Jean-Marie Camille Guérin (22. joulukuuta 1872 Poitiers, Ranska – 9. kesäkuuta 1961 Pariisi, Ranska) oli ranskalainen eläinlääkäri, mikrobiologi ja immunologi, joka yhdessä Albert Calmetten kanssa kehitti tuberkuloosilta suojaavan Bacillus Calmette-Guérin -rokotteen.
Guérinin isä kuoli tuberkuloosiin 1882. Hän opiskeli eläinlääketiedettä École Nationale Vétérinaire d'Alfortissa, työskennellen samalla eläinlääkäri ja mikrobiologi Edmond Nocardin (1850–1903) apulaisena. Hän valmistui Alfortista eläinlääkäriksi vuonna 1896.
Vuonna 1897 hän aloitti työt Pasteur-instituutin verkostoon kuuluvassa, vasta perusteilla olevassa Institut Pasteur de Lille:ssä, jossa työskenteli ensin teknikkona auttaen laitoksen johtajaa, ranskalaista mikrobiologia ja immunologia Albert Calmettea tämän pyrkimyksissä kehittää vastamyrkky käärmeenpuremaan ja rokote isorokkoon. Guérin onnistui merkittävästi parantamaan isorokkorokotteen valmistusmenetelmää, käyttäen väli-isäntinä kaniineja. Hän kehitti myös tavan rokotteen jäämävirulenssin mittaamiseksi, mistä hän sai Ranskan lääketieteen akatemialta tunnustukseksi kultamitalin vuonna 1905.
Guérinin nimitettiin laboratorionjohtajaksi vuonna 1900 ja vuosina 1905–1915 hän keskittyi tuberkuloosin tutkimiseen, tehden läheistä yhteistyötä Calmetten kanssa. Sotavuosina 1914–1918 Lille oli saksalaisten miehittämä, mikä haittasi tutkimustyötä. Viimeisenä sotavuonna 1918 myös Guérinin vaimo menehtyi turberkuloosin aiheuttamaan aivokalvontulehdukseen.
Sodan jälkeen Guérin ja Calmette kehittivät edelleen tapoja heikentää nautatuberkuloosibakteeria (Mycobacterium bovis) käyttäen perättäisiä viljelmän siirtoja. Sodasta ja Lillen miehityksestä huolimatta vuonna 1908 naudan tulehtuneesta utareesta otettua bakteerikanta oli kuitenkin pidetty hengissä, tutkijoiden siirrettyä sitä kolmen viikoin välein glyseroidun naudan sapen ja perunan muodostamassa elatusaineessa. Noin 30 siirron jälkeen he olivat huomanneet virulenssin alkaneen heikentyä. Noin 11 vuoden ja 230 siirron jälkeen vuonna 1919 kanta ei enää sairastuttanut marsuja, kaniineja tai hevosia. Tiettävästi Guérinin ehdotuksesta kanta nimettiin ensin "Sappibakteeri Calmette-Guériniksi" (Bacille Bilie Calmette-Guerin).
Calmetten ja Guérinin ilmoitettua vuonna 1920, että he olivat onnistuneet kesyttämään alun perin virulentin M. bovis -kantansa, ilmoitukseen suhtauduttiin epäillen. Mutta eläinkokeet todistivat tutkijoiden puolesta. Vuonna 1921 Benjamin Weill-Hallé -niminen lääkäri antoi Calmetten luvalla ensimmäisen rokotteen vastasyntyneelle lapselle, jonka äiti oli kuollut tuberkuloosiin. K
Calmetten siirryttyä Pariisiin Guérin oli noussut vuonna 1919 Lillen yksikön johtajaksi. Vuonna 1928 myös Guérin muutti Pariisiin, Pasteur-instituutin tuberkuloosiosaston johtajaksi, ja hänen yhteistyönsä Calmetten kanssa jatkui jälkimmäisen kuolemaan asti vuonna 1933. Ennen kuolemaansa 1961 hän toimi monissa merkittävissä viroissa. Hänet valittiin lääketieteen akatemian puheenjohtajaksi vuodeksi 1951 ja hän vastaanotti vuonna 1955 Ranskan tiedeakatemialta Grand Prix -palkinnon.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Camille Guérin Wikimedia Commonsissa
| Auktoriteettitunnisteet  |
| --- | --- |
Kansainväliset:  ISNI  VIAF  WorldCat 
Kansalliset:  Espanja  Ranska  BnF data  Saksa  Yhdysvallat  Tšekki  Alankomaat 
Muut:  IdRef
Betty (kappale)

| ”Betty” Taylor Swift |
| --- | --- | --- |

Liveversion kansikuva
Singlen tiedot
 Albumilta: Folklore
 Äänitetty : 2020
 Studio : Kitty Committee (Los Angeles, Kalifornia)   Long Pond (Hudson Valley, New York)
 Julkaistu: 24. heinäkuuta 2020 (julkaisu albumilla)   3. elokuuta 2020 (singlejulkaisu)
 Formaatti: suoratoisto, lataus
 Tekijä(t): Taylor Swift   Joe Alwyn (William Bowery)
 Tuottaja(t): Aaron Dessner   Jack Antonoff   Swift   Alwyn
 Tyylilaji: country, folkrock
 Kesto: 04.54
 Levy-yhtiö: Republic Records
Listasijoitukset
  42.    country 6.
Taylor Swiftin muut singlet
| ”Exile” 2020 | ”Betty” 2020 | ”The 1” 2020 |
Betty on yhdysvaltalaisen laulaja-lauluntekijä Taylor Swiftin kappale studioalbumilta Folklore (2020). Sen ovat säveltäneet Swift ja  hänen silloinen kumppaninsa, näyttelijä Joe Alwyn, joka käytti salanimeä William Bowery. Kappaleen tuotannossa olivat mukana lisäksi Aaron Dessner ja Jack Antonoff. Kappale julkaistiin singlenä Yhdysvaltain countrymusiikin radioon 17. elokuuta 2020.
Kappale nousi Yhdysvalloissa countrylistan sijalle 6 ja Billboard Hot 100 -listan sijalle 42. Kappale oli listoilla muun muassa Kanadassa, Australiassa ja Singaporessa.
”Betty” on osa Folklore-albumin kolmen kappaleen kokonaisuutta, joka kertoo kolmoisdraamasta eri osapuolten näkökulmasta. Muut kappaleet ovat ”Cardigan” ja ”August”.
Swift esitti kappaleen livenä vuoden 2020 Academy of Country Music Awards -gaalassa ja julkaisi äänitteen esityksestä suoratoistopalveluissa. Kappale on mukana myös Swiftin konserttielokuvissa Folklore: The Long Pond Studio Sessions (2020) ja Taylor Swift: The Eras Tour (2023).  Swift paljasti Long Pond -dokumentissa, että kappaleen toinen säveltäjä William Bowery on Alwyn.
Listasijoitukset

| Maa ja lista | Korkein sija |
| --- | --- |
 Australia (ARIA Charts): 22
 Irlanti (IRMA): 88
 Iso-Britannia (OCC, suoratoisto): 46
 Iso-Britannia (OCC, latauslista): 92
 Kanada (Canadian Hot 100): 32
 Singapore (RIAS, Top Digital): 22
 Yhdysvallat (Billboard Hot 100): 42
 Yhdysvallat (country): 6
 Yhdysvallat (countryradio): 32
Global 200 (Billboard): 45
Myyntipalkinnot

| Maa | Sertifikaatti | Myöntäjä |
| --- | --- | --- |
|  Australia | platinaa | Australian Recording Industry Association |
|  Brasilia | platinaa | Pro-Música Brasil |
|  Iso-Britannia | kultaa | British Phonographic Industry |
|  Kanada | kultaa | Music Canada |
|  Uusi-Seelanti | kultaa | Recorded Music NZ |
Aiheesta muualla

Betty-kappaleen lyrikkavideo
Betty (Live from the 2020 Academy of Country Music Awards)
Citroën C1

Citroën C1 on Citroënin vuosina 2005–2022 valmistama A-segmentin automalli, joka on kehitetty PSA-konsernin ja Toyotan välisessä yhteistyössä. Sitä valmistettiin yhdessä sisarmalliensa kanssa Tšekin Kolínissa Groupe PSA:n ja Toyotan puoliksi omistamalla tehtaalla. lähde?