stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
David Marshall (singaporelainen poliitikko)

| David Saul Marshall |
| --- | --- |
 David Marshallin rintakuva
Singaporen pääministeri
 1955–1956  
Henkilötiedot
Syntynyt: 12. maaliskuuta 1908 Salmisiirtokunnat
Kuollut: 12. joulukuuta 1995 (87 vuotta) Singapore
Ammatti:  lakimies, diplomaatti
David Saul Marshall (vuoteen 1920 Mashal, 12. maaliskuuta 1908 Salmisiirtokunnat – 12. joulukuuta 1995 Singapore) oli singaporelainen poliitikko, diplomaatti ja lakimies. Marshall oli Singaporen ensimmäinen vaaleilla valittu pääministeri 1955–1956. Vuosina 1978–1993 hän toimi Singaporen suurlähettiläänä monessa Euroopan maassa.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta David Marshall (singaporelainen poliitikko) Wikimedia Commonsissa
Sharleen Spiteri

Sharleen Spiteri (2011)
Sharleen Eugene Spiteri (s. 7. marraskuuta 1967 Glasgow) on skotlantilainen poplaulaja. Hän on ollut vuodesta 1986 alkaen laulajana Texas-yhtyeessä. Vuonna 2005 Spiteri oli mukana Rammstein-yhtyeen kappaleessa ”Stirb nicht vor mir” (albumilta Rosenrot).
Spiteri on alkuperäiseltä ammatiltaan parturi-kampaaja. Hänen isällään on maltalaiset (Spiteri on siellä yleinen sukunimi) ja äidillä irlantilais-saksalaiset juuret.
Spiterillä on vuonna 2002 syntynyt tytär Misty Kyd Heath. Lapsen isä on toimittaja-kustantaja Ashley Heath. Pariskunta erosi vuonna 2004.
Aiheesta muualla

Sharleen Spiteri Internet Movie Databasessa. (englanniksi)
Sharlto Copley

| Sharlto Copley |
| --- | --- |
 Sharlto Copley vuonna 2009.
Henkilötiedot
Syntynyt: 27. marraskuuta 1973 (ikä 50) Pretoria, Etelä-Afrikka
Ammatti:  näyttelijä, tuottaja, ohjaaja
Näyttelijä
Aktiivisena:  2006–
Merkittävät roolit:  District 9 The A-Team Elysium Maleficent – Pahatar
Aiheesta muualla
www.sharltocopley.com
IMDb 
Elonet
Sharlto Copley (s. 27. marraskuuta 1973 Pretoria, Etelä-Afrikka) eteläafrikkalainen näyttelijä, tuottaja ja ohjaaja. Hänet tunnetaan muun muassa rooleistaan Neill Blomkampin elokuvissa District 9 (2009), Elysium (2013) ja Chappie (2015). Hän on myös esiintynyt elokuvissa The A-Team (2010) ja Maleficent – Pahatar (2014).
Aiheesta muualla

Sharlto Copley Internet Movie Databasessa. (englanniksi)
Sharlto Copley Elonetissä.
Dolors Bassa

Dolors Bassa
Dolors Bassa i Coll (s. 1959 Torroella de Montgrí) on katalonialainen poliitikko. Hän toimi Katalonian aluehallinnon työ-, sosiaali- ja perheministerinä Carles Puigdemontin johtamassa hallituksessa, joka järjesti 1. lokakuuta 2017 kansanäänestyksen Katalonian itsenäistymisestä. Espanja nosti kansanäänestyksen järjestämisen takia kaikkia Katalonian hallituksen ministereitä vastaan syytteet "kapinasta", josta voidaan tuomita Espanjan lain mukaan jopa 30 vuodeksi vankilaan. Syytteitten seurauksena viisi ministeriä (Carles Puigdemont, Antoni Comín, Lluís Puig, Meritxell Serret ja Clara Ponsatí) lähtivät maanpakoon Belgiaan. Myös Bassa, Meritxell Borràs ja Joaquim Forn lähtivät aluksi Belgiaan, mutta palasivat myöhemmin Espanjaan oikeuden kuultaviksi. Lopulta yhteensä kahdeksan Espanjassa oikeuden kuultaviksi mennyttä ministeriä (Bassan, Borràsin ja Fornin lisäksi Oriol Junqueras, Jordi Turull, Raül Romeva, Josep Rull ja Carles Mundó) määrättiin tutkintavankeuteen 2. marraskuuta 2017. Jo aiemmin tutkintavankeuteen oli määrätty kahden kansanäänestystä ajaneen kansalaisjärjestön puheenjohtajat Jordi Sànchez ja Jordi Cuixart.
Bassa vapautettiin tutkintavankeudesta 4. joulukuuta 2017, mutta hän joutui maksamaan 100 000 euron takuut. Samassa yhteydessä vapautettiin osa muistakin vangituista ministereistä takuita vastaan, mutta Puigdemontin hallituksen varapääministeri Junqueras ja sisäministeri Forn sekä kansalaisjärjestöjen puheenjohtajat Sànchez ja Cuixart joutuivat yhä jäämään vankilaan.
Uusissa Katalonian parlamenttivaaleissa 21. joulukuuta 2017 Bassa valittiin Katalonian parlamenttiin Katalonian tasavaltalaisen vasemmiston listalta, mutta hän ilmoitti 22. maaliskuuta 2018 yhdessä Marta Roviran ja Carme Forcadellin kanssa luopuvansa kansanedustajan paikastaan, jottei heidän mahdollinen uusi vangitsemisensa heikentäisi parlamentin toimintakykyä. Seuraavana päivänä eli 23. maaliskuuta 2018 Bassa vangittiinkiin siis jo toistamiseen samaan aikaan Forcadellin, Turullin, Romevan ja Rullin kanssa heidän tehdessä näin vankilassa seuraa Junquerasille, Fornille, Sànchezille ja Cuixartille, jotka olivat olleet koko ajan yhtäjaksoisesti vangittuna. Rovira, joka oli niin ikään kutsuttu samana päivänä oikeuden kuultavaksi, ei puolestaan ilmestynyt oikeuteen, vaan ilmoitti lähteneensä maanpakoon Sveitsiin.
Sergei Salnikov

| Mitalit | Mitalit | Mitalit |  |
| --- | --- | --- | --- |
|  Salnikov vuonna 1958. |  Salnikov vuonna 1958. |  Salnikov vuonna 1958. |  |
Maa:   Neuvostoliitto
Miesten jalkapallo
|  Olympialaiset  |  Olympialaiset  |  Olympialaiset  |  |
|  Kultaa | Melbourne 1956 |  |  |
Sergei Sergejevitš Salnikov (ven. Сергей Сергеевич Сальников, 13. syyskuuta 1925 Krasnodar, Venäjän SFNT – 9. toukokuuta 1984 Moskova, Venäjän SFNT) oli Neuvostoliittoa edustanut jalkapalloilija, jalkapallovalmentaja ja olympiavoittaja.
Salnikov kuului Neuvostoliiton miesten maajoukkueen kokoonpanoon Melbournen kesäolympialaisissa 1956, missä maa voitti kultaa. Hän teki olympiaturnauksessa Indonesiaa vastaan kaksi maalia. Salnikov edusti Neuvostoliittoa myös Ruotsin MM-kilpailuissa 1958. Seuratasolla hän voitti Neuvostoliiton mestaruuksia ja cup-mestaruuksia.
Salnikovin tyttärenpoika, kreikkalainen Stéfanos Tsitsipás, on menestynyt tenniksenpelaaja.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Sergei Salnikov Wikimedia Commonsissa
Profiili national-football-teams.com (englanniksi)
Neuvostoliiton joukkue – Jalkapallon MM-kilpailut 1958
1 Jašin
2 Kesarev
3 Križevski
4 Kuznetsov
5 Voynov
6 Netto
7 Apuhtin
8 V. Ivanov
9 Simonyan
10 Salnikov
11 Iljin
12 Maslatšenko
13 Belyayev
14 Ostrovskiy
15 Masljonkin
16 Tsaryov
17 A. Ivanov
18 Bubukin
19 Gusarov
20 Falin
21 Fedosov
22 Jerohin
Valmentaja Kachalin
Samochód pancerny wz. 34

| Samochód pancerny wz>  34 |
| --- | --- |

Alkuperämaa:   Puola
Palvelushistoria
Sodissa:  Toinen maailmansota
Tekniset tiedot
Malli:  wz. 34 wz. 34-II
Paino:  2 100–2 400 kg
Pituus:  3,62 m 3,75 m
Leveys:  1,91 1,95 m
Korkeus:  2,2 m 2,23 mm
Miehistö:  2
Panssarointi:  tornin sivut 8 mm rungon edestä, sivuilta ja takaa 8 mm päältä ja pohjasta 6 mm
Pääaseistus:  37 mm Puteaux-tykki tai 7,92 mm Hotchkiss-konekivääri
Teho:  20–25 hv
Samochód pancerny wz. 34 oli Puolassa ennen toista maailmansotaa valmistettu ja sen aikana käytetty panssariauto. Sen pääase oli joko 37 mm Puteaux-tykki tai 7,92 mm Hotchkiss-konekivääri. Käyttöön auto tuli vuonna 1935 ja sitä valmistettiin vuoteen 1938 saakka.
Suunnittelu

Puolalla oli 1920-luvulla käytössään useita eri panssariautomalleja, joiden modernisoinnin yhteydessä päädyttiin rakentamaan uusia Samochód pancerny wz. 28-panssariautoja. Puolitelallinen ajoneuvo oli kuitenkin hidas, kallis ja hankalahuoltoinen. Samochód pancerny wz. 34 oli kaksiakselinen rankailla kulkeva versio aikaisemmasta wz. 28-panssariautosta. Ensimmäinen auto muunnettiin rengasmalliseksi vuonna 1934 ja sitä koekäytettiin pulitelamallia vastaan. Saman vuoden aikana muutettiin vielä 11 muuta autoa ja wz. 34 hyväksyttiin virallisesti asevoimien käyttöön seuraavana vuonna. Wz. 34 oli tarkoitettu tiedustelukäyttöön teillä, kun taas mastoossa käytettiin tanketteja.
Autolla oli panssarilevyin suojattu runko ja pieni kahdeksankulmainen tykkitorni. Tykkitonin päällä oli pieni kupoli komentajaa/ampujaa varten. Auton takaosassa ja rungon vasemmalal puolella oli panssariovet miehistöä varten. lattia oli tehty puulankuista, mikä ei tarjonnut erityistä suojaa miehistölle. Myös esimerksi vesi pääsi suoraan miehistön tilaan lattian kautta. Radiota autossa ei ollut ja sen sijaan käytettiin merkkilippuja. Aseistuksena auton tykkitornissa oli joko 37 mm Puteaux-tykki tai 7,92 mm Hotchkiss-konekivääri. Ilmeisesti tykki asennettiin noin kolmannekseen autoista. Tykilliset autot osoitettiin joukkueiden ja ryhmien komentajien käyttöön. Autoa valmistettiin vuoteen 1938 saakka. Joinekin käytön aikana tehtyjen mekaanisten muutosten takia käytöössä oli kolme mallia, wz. 34, wz. 34-I ja wz. 34-II. Jälkimmäinen oli yleisin ja sen eroja muihin olivat 25 hevosvoiman FIAT 108-III-moottori, paranneltu voimansiirto, sekä hyrdaaliset jarrut.
Käyttö

Saksan hyökättyä Puolaan vuonna 1939 käytöössä oli 80 wz. 34-panssariautoa. Autot olivat osoitettu ratsuväenprikaateille ja ne toimivat kahdeksan auton joukkueina partointi- ja viivytyskäytössä, sekä paikallisten vastaiskujen kärjessä. Usein ongelma nä'issä tehtävissä oli huono liikkuvuus maastossa. 1. syyskuuta 21. panssaroidun ratsuväkirykmentti Wolyńskan autot iskivät yhteen saksalaisten panssarivaunujen kanssa lähellä Mokran kylää. Syntynyt sekaannus aiheutti saksalaisten vetäytymisen, mutta neljä autoa menetettiin. Ratsuväkirykmentti Krakowska väijytti yöllä 2.–3. syyskuuta 2. saksalaisen kevyen divisioonan joukkoja tuhoten kolme saksalaista panssariautoa. 8. syyskiita aiheutettiin raskaita tappioita 3. kevyen divisioonan kolonnalle. Monissa muissa yksiköissä autoja menetettiin niiden jäätyä jumiin maastossa puolalaisten joukkojen vetäytyessä pitkillä marsseilla. Viimeiset autot olivat ratsuväkiprikaati Nowogródzkan mukana vetäytymässä kohti Unkarin rajaa Przemyślin ja Lvivin välillä 26. syyskuuta, kun ne ottivat saman päivän aikana yhteen saksalaisten ja neuvostoliiton joukkojen kanssa. Toinen kahdesta autosta tuhoutui ja viimeinen jäi jumiin hieman myöhemmin. Miehistö tuhosi jumiutuneen auton.
Prototyypin koekäyttöä.
Saska Kępassa Varsovassa tuhoutunut auto vuonna 1939.
Jälleenrakennettu auto.
Dolphin

Dolphin voi tarkoittaa seuraavia:
Delfiini (engl. dolphin), valaslaji
Dolphin, emulaattoriohjelma
Dolphin, tiedostohallintaohjelma
Dolphin, Stradivarius-viulu
Dolphin Browser, verkkoselain
Dolphin-luokka, sukellusveneluokka
Miami Dolphins, amerikkalaisen jalkapallon seura
| --- | --- |
: Tämä on täsmennyssivu, joka luettelee monimerkityksisen käsitteen eri merkitykset tai useita eri henkilöitä. Artikkelisivuja, joiden nimessä tai tekstissä lukee ”Dolphin”, voi hakea sivunnimihaulla, laajalla sivunnimihaulla tai tekstihaulla.
Semin tapaus

Semin tapaus viittaa vuoden 2008 tapahtumasarjaan, jossa huumepoliisin valeostotoimiin liittyneiden virkarikosepäilyiden tutkinnanjohtaja Marianna Semi kertoi tutkinnan kohteena olleen poliisilaitoksen virkamiesten uhkailleen häntä ja kieltäytyneen yhteistyöstä.
Lokakuussa 2008 Kaakkois-Suomen syyttäjävirasto antoi asiasta päätöksen, jonka mukaan poliisien ei ollut tarkoitus uhkailla Semiä eikä asiasta nostettu esitutkintaa.
Tausta

Keskusrikospoliisin toimien laillisuutta alettiin epäillä keväällä 2007. Poliisi ei käynnistänyt asiasta esitutkintaa vaan sitä ryhtyi selvittämään sisäministeriön kolmihenkinen selvitystyöryhmä alkukesästä 2007. Kerätty aineisto toimitettiin valtionsyyttäjä Ari-Pekka Koivistolle, joka päätti joulukuussa 2007 esitutkinnan aloittamisesta. Tapauksessa Helsingin poliisin huumerikosyksikön päällikköä, neljää tutkinnanjohtajaa ja kahta tutkijaa epäiltiin tahallisista virkarikoksista.
Myöhemmin kävi ilmi, että kerättyyn aineistoon kuuluneet haastattelunauhoitukset tuhottiin ennen heinäkuuta 2008 ja jäljelle jäivät vain niistä tehdyt muistiot.
Tapahtumien kulku

Espoon kihlakunnansyyttäjä Marianna Semi tutki tutkinnanjohtajan tehtävässä Vantaan poliisin ja keskusrikospoliisin valeosto-operaatioissa tapahtuneita mahdollisia virkarikoksia. 4. syyskuuta 2008 hän kertoi Ylen Silminnäkijä-ohjelmassa Vantaan poliisivirkailijoiden uhkailleen häntä Vantaan poliisin tiloihin kohdistuneen tutkinnan aikana. Virkailijat olivat kieltäytyneet avaamasta tutkintaan liittyviä dokumentteja sisältäneen asiakirjasäilön ja kertoivat Semille, mitä poliisin tietolähteiden paljastumisesta voi seurata. Semi koki tiedot koston mahdollisuudesta uhkailuna. Poliisilla ei kuitenkaan ollut voimassa olevan lain mukaan velvollisuutta luovuttaa tietoja ilman oikeuden määräystä.
Apulaisvaltakunnansyyttäjä Jorma Kalske sai haastattelutietojen mukaan tiedon uhkailusta Semiltä kesäkuussa 2008. Kalskeen mukaan Semi oli kuitenkin tuolloin haluton tekemään rikosilmoitusta. Silminnäkijä-ohjelman jälkeen Kalske määräsi uhkailut tutkittavaksi. Oikeuskansleri Jaakko Jonkan mukaan uhkailut olisi pitänyt tutkia välittömästi niiden tultua ilmi riippumatta syyttäjän henkilökohtaisista mielipiteistä.
Syyskuussa 2008 Semiin kohdistuneita uhkausväitteitä ryhtyi tutkimaan Kaakkois-Suomen syyttäjänviraston apulaispäällikkö Heikki Pohjalainen. Tutkinnan myötä Semi siirrettiin puolueettomuden varmistamiseksi syrjään poliisin virkarikosepäilyiden tutkinnanjohtajan paikalta ja hänen tilalleen määrättiin Helsingin kihlakunnansyyttäjä Sakari Tiilikainen. Lokakuussa 2008 Kaakkois-Suomen syyttäjävirasto julkisti päätöksensä, jonka mukaan poliisien tarkoitus ei ollut uhkailla Semiä tai estää hänen työtään. Tapauksesta ei käynnistetty esitutkintaa.
Poliisi kritisoi esitutkintaa ja sitä hoitavia syyttäjiä. Poliisiylijohtaja Mikko Paatero väitti syyttäjiä liian kokemattomiksi ja tutkinnan kohteena olleet poliisivirkamiehet kantelivat esitutkinnan toimista oikeuskanslerille. Syyskuussa 2008 virkarikoksista epäillyt poliisit vapautettiin epäilyistä törkeään huumerikokseen yllytyksestä. Keskusrikospoliisin valeostotoimenpiteiden lainmukaisuus ja Vantaan huumepoliisin menettelytapojen lainmukaisuus jäivät yhä tutkinnan alle.
Aiheesta muualla

Huumepoliisin toimet tutkittavina. Elävä arkisto.
Semilive

| Semilive Häiriköt |
| --- | --- | --- |

EP-levyn tiedot
 Äänitetty : 28. kesäkuuta – 1. heinäkuuta 2003, Semifinal-klubi, Helsinki
 Julkaistu: joulukuu 2003
 Formaatti: 7" vinyyli
 Tyylilaji: ramopunk
 Levy-yhtiö: Woimasointu, Höhnie
Häiriköiden muut julkaisut
| Jotain johon voi luottaa 2003 | Semilive 2003 | Perjantai 13. 2004 |
Semilive on ramopunk-yhtye Häiriköiden EP-levy, joka julkaistiin joulukuussa 2003. Albumin kappaleet nauhoitettiin livenä Semifinal-klubilla kesä–heinäkuun vaihteessa 2003.
EP julkaistiin myös Saksassa levymerkillä Höhnie Records.
Kappaleet

Rokataan
Jotain vialla
Käsikranu
Honkanummen hautausmaa
Moottorisahalla
Kokoonpano

Erkko Salonen – laulu, kitara
Mikko Salonen – basso
Maukka Maunula – rummut
Aiheesta muualla

Semilive finnmusic.net -sivustolla
Sense8

| Sense8 |
| --- | --- |

Tyyli:   science fiction  draama 
Kestoaika:  46–124 minuuttia
Luoja(t):   Wachowskit  J. Michael Straczynski 
Pääosissa:   Aml Ameen  Bae Doona  Jamie Clayton  Tina Desai  Tuppence Middleton  Max Riemelt  Miguel Ángel Silvestre  Brian J. Smith  Toby Onwumere 
Alkuperämaa:  Yhdysvallat
Alkuperäiskieli:  englanti
Verkko:  Netflix
Esitetty:  5. kesäkuuta 2015 –  5. toukokuuta 2017
Tuotantokausia:  2
Jaksoja:  24
Tuotanto
Tuottaja(t):   Marcus Loges  L. Dean Jones Jr. (1. kausi)  Alex Boden  Terry Needham (2. kausi)  Roberto Malerba (2. kausi) 
Vastaava(t) tuottaja(t):   Deepak Nayar (1. kausi)  Leon Clarance  Marc Rosen  Cindy Holland  Peter Friedlander  Tara Duncan  Lilly Wachowski (1. kausi)  Lana Wachowski  J. Michael Straczynski  Grant Hill  John Toll (2. kausi) 
Ohjaaja(t):   Lana Wachowski  Lilly Wachowski  James McTeigue  Tom Tykwer  Dan Glass 
Käsikirjoittaja(t):   Lana Wachowski  Lilly Wachowski  J. Michael Straczynski 
Säveltäjä(t):   Johnny Klimek  Tom Tykwer 
Leikkaaja(t):   Joe Hobeck  Joseph Jett Sally  Fiona Colbeck 
Kuvaaja(t):   John Toll  Danny Ruhlmann  Frank Griebe  Christian Almesberger 
Tuotantoyhtiö(t):   Anarchos Productions (1. kausi)  Javelin Productions (1. kausi)  Studio JMS  Georgeville Television  Venus Castina LLC (2. kausi)  Elizabeth Bay Productions (2. kausi)  Unpronounceable Productions 
Aiheesta muualla
Virallinen sivusto
IMDb 
Sense8 on yhdysvaltalainen science fiction-draamasarja, jonka loivat Lana ja Lilly Wachowski sekä J. Michael Straczynski. Sarjan esittäminen aloitettiin 5. kesäkuuta 2015 Netflixissä.
Kesäkuussa 2017 Netflix kertoi lopettavansa Sense8:n toisen kauden jälkeen, mutta jo saman kuukauden lopulla sarjan ilmoitettiin sittenkin jatkuvan vielä kaksituntisella päätösjaksolla vuonna 2018.
Näyttelijät

| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
|  Aml Ameen  | … |  Capheus ”Van Damn” Onyango (1. kausi)   |
|  Bae Doona  | … |  Sun Bak   |
|  Jamie Clayton  | … |  Nomi Marks   |
|  Tina Desai  | … |  Kala Dandekar   |
|  Tuppence Middleton  | … |  Riley Blue   |
|  Max Riemelt  | … |  Wolfgang Bogdanow   |
|  Miguel Ángel Silvestre  | … |  Lito Rodriguez   |
|  Brian J. Smith  | … |  Will Gorski   |
|  Freema Agyeman  | … |  Amanita ”Neets” Caplan   |
|  Terrence Mann  | … |  Milton Bailey ”Whispers” Brandt   |
|  Anupam Kher  | … |  Sanyam Dandekar   |
|  Naveen Andrews  | … |  Jonas Maliki   |
|  Daryl Hannah  | … |  Angelica ”Angel” Turing   |
|  Toby Onwumere  | … |  Capheus ”Van Damn” Onyango (2. kausi)   |
Tuotantokaudet

| Kausi | Kausi | Jaksot | Ensiesitys> Julkaisupäivä | Ensiesitys>  |
| --- | --- | --- | --- | --- |
|  | 1 | 12 | 5. kesäkuuta 2015 |  |
|  | 2 | 1 | 23. joulukuuta 2016 |  |
|  | 2 | 10 | 5. toukokuuta 2017 |  |
Tuotanto

Netflix ilmoitti maaliskuussa 2013 tilanneensa 10 jakson pituisen pilottikauden Sense8-sarjalle. Kuvausten alkamisen jälkeen ensimmäisen kauden jaksojen määrää lisättiin kahdella.
Tuotanto > Kuvauspaikat

Sarjaa on kuvattu muun muassa seuraavissa paikoissa: Berliini, Chicago, Lontoo, México, Mumbai, Nairobi, Reykjavík, San Francisco, Soul, Amsterdam, Argyll ja Bute, Chippenham, Los Angeles, Malta, Positano, Redwoodin kansallispuistot ja São Paulo.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Sense8 Wikimedia Commonsissa
Sense8 Netflix.comissa (englanniksi)
Sense8 Internet Movie Databasessa (englanniksi)
Sense8 Twitterissä
Saint-Gobain

| Compagnie de Saint-Gobain S>  A. |
| --- | --- |

Osake:  Euronext: SGO
ISIN:  FR0000125007
Perustettu:  1665 (Manufacture royale de glaces de miroirs)
Toimitusjohtaja:  Pierre-André de Chalendar
Kotipaikka:  Courbevoie, Ranska
Toiminta-alue:  maailma
Toimiala:  rakennustuoteteollisuus
Tuotteet:  rakennuslasi, eristeet
Liikevaihto:  42 miljardia € (2013)
Henkilöstö:  185 364 (2013)
Kotisivu:  www.saint-gobain.com
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Yhtiön paviljonki vuoden 1937 Pariisin maailmannäyttelyssä.
Saint-Gobain S.A. (['sɛ̃ ɡɔ'bɛ̃], suomalaisemmin [säänko-bään]) on ranskalainen rakennustuotteita valmistava, kansainvälisesti toimiva yritys. Vuonna 1665 Pariisissa perustetun yrityksen pääkonttori on nyt Pariisin länsipuolen La Défensessa, Courbevoien kunnassa.
Suomessa toimii Saint-Gobain Finland Oy (vuoteen 2007 asti Saint-Gobain Isover Oy), jolla on monia tehtaita: Isover-rakennuseristeitä valmistava Ahlströmin entinen lasivillatehdas sekä Kahi-, Leca- ja Vetonit-tuotteita valmistava Saint-Gobain Weber, jolla on Kahi-tiilitehdas Salon Kiikalassa, kuivatuotetehtaat Kiikalassa, Vihdin Ojakkalassa, Oulussa ja Paraisilla sekä sirotetehdas Etelä-Lapin Tervolassa.
Historiaa

Saint-Gobainin edeltäjä Manufacture royale de glaces de miroirs (”Kuninkaallinen peililasitehdas”) perustettiin 1600-luvun puolivälin uutustuotteen, peililasin valmistajaksi kilpailemaan venetsialaisten peilintekijöiden kanssa. Se palkkasi aluksi venetsialaisia peilintekijöitä tavoitteen saavuttamiseksi. Yhtiön omistaja-johtaja Nicolas du Noyer sai 20 vuodeksi yksinoikeuden peilinvalmistukseen. Yhtiö toimitti peilit muun muassa Versailles’n palatsin peilisaliin.
Vuonna 1688 kilpaileva yritys Compagnie Thévart keksi uuden peilinvalmistustekniikan, jolla päästiin Noyer’n peilitehtaan metrin pituisten peilien ohi noin puolentoista metrin mittaisilla yhtenäisillä peileillä. Pian Ranskan viranomaiset määräsivät tehtaat yhdistymään uudeksi peiliyhtiöksi Compagnie Plastier, joka kuitenkin meni konkurssiin 1702. Ranskalaiset ja sveitsiläiset rahoittajat pelastivat yrityksen, jonka nimeksi tuli nyt Compagnie Dagincourt. Se sai kuninkaalliset patentit toiminnalleen, minkä turvin se onnistui toimimaan menestyksekkäästi Ranskan vallankumoukseen 1789 saakka. Vallankumouksen seurauksena Dagincourtin erivapaudet poistettiin, mutta se onnistui vielä tuottamaan menestyksekkäästi korkeamman laatutason peilejä siitä huolimatta, että 1800-luvun alkuvuosikymmeninä markkinoille tuli monia ranskalaisia ja belgialaisia halvempien peilien tekijöitä.
Saint-Gobain-nimen saanut yhtiö alkoi kuitenkin laajentaa tuotevalikoimaansa peileistä vaativiin rakennuslaseihin ja ikkunoihin, joita se toimitti muun muassa Lontoon Crystal Palaceen, Pariisin Grand ja Petit Palais -rakennuksiin ja Milanon rautatieasemarakennukseen.
1800-luvun puolivälissä Saint-Gobain ja toinen lasinvalmistaja Saint-Quirin yhdistyivät, ja uudella suuryrityksellä oli pian 25 prosentin markkinaosuus koko Euroopassa. Yritys toimitti rakennuslasien ja peilien lisäksi muun muassa aihiot, joista hiottiin sen ajan suurimpien tähtikaukoputkien linssit.
Historiaa > 1900-luvun alkupuoli

Saint-Gobain laajensi 1910-luvulla valikoimaansa talous- ja pakkauslasiin ja 1920-luvulla lasivillan ja -kuidun valmistukseen. Lasivillaa käytettiin eristeeksi, teknisiin tekstiileihin ja rakennusten vahvikekerroksiin. Vuonna 1937 perustettiin lasivillaeristeille oma tytäryhtiö Isover.
Saint-Gobain kehitti myös uusia lasinvalmistustekniikoita, joiden avulla se kykeni tarjoamaan autoteollisuuden vaatimia särkymättömiä ja kaarevia lasipintoja. Vuonna 1930 jo 28 prosenttia yhtiön myynnistä tuli autoteollisuudesta.
Historiaa > 1900-luvun loppupuoli

Sodan jälkeisenä jälleenrakennuskautena Saint-Gobainin liiketoiminta menestyi hyvin, ja henkilöstömäärä kasvoi 35 tuhannesta vuonna 1950 yli sataan tuhanteen vuonna 1969, jolloin yrityksellä oli noin 150 tytäryhtiötä ympäri maailmaa. Ranskan kotimarkkinat edustivat enää viidennestä Saint-Gobainin liikevaihdosta.
1970-luvun vaihteessa Saint-Gobain fuusioitui toisen ranskalaisen rakennustuotekonsernin Pont-à-Moussonin kanssa ja sai näin tuotevalikoimiinsa myös putket. Monien muiden yhtiöiden tavoin Saint-Gobain kärsi 1970-luvun öljykriisistä, ja 1980-luvulla Ranskan sosialistihallitus pyrki valtiollistamaan yhtiön. Se kuitenkin palasi yksityisomistukseen vuonna 1987 ja jatkoi voimakasta kansainvälistymistä.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Saint-Gobain Wikimedia Commonsissa
Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista. 
Alkuperäinen artikkeli: en:Saint-Gobain
Käännös suomeksi
Sarafaani

Nuoria venäläistyttöjä Kirilovin läheltä Sergei Prokudin-Gorskin ottamassa valokuvassa vuodelta 1909. Keskimmäisellä tytöllä vapaasti laskeutuva, kapeaolkaiminen sarafaani ja valkea paita.
Sarafaani (ven. сарафан, sarafan, pers. ‏سراپا‎, sarâpâ) on venäläinen naisten hihaton päällyshame. Se on rakenteeltaan helmaa kohti levenevä olkainhame, jonka kaavoitus, käyttötavat ja käyttäjäkunta ovat muuttuneet merkittävästi historian kuluessa. Valmistustavassa voidaan erotta kaksi päätyyppiä: etupäässä kiiloista koostuva kiilasarafaani ja lähinnä suorista kappaleista muodostuva suorasarafaani.
Alun perin muualta Euroopasta Venäjälle tullut sarafaani mielletään venäläiseen pukuperinteeseen kuuluvaksi. Se kuuluukin osana joihinkin venäläisiin naisten kansanpukuihin ja on suosittu monin paikoin Itä-Euroopan keski- ja pohjoisosissa. Suorasarafaani tunnetaan myös karjalaisissa kansanpuvuissa sekä useiden muiden suomensukuisten kansojen kansanpuvuissa. Erityyppisiä sarafaaneja käytetään myös monissa muissa Euroopan maissa.