stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Langenskiöld
Historia

Suvun nimi oli alun perin Lang. Sen varhaisin tunnettu kantaisä, Tönnes Påvelinpoika, on mainittu ratsumiehenä Porvoon Kråkössä vuonna 1560. Hänen pojanpojan poikansa Henrik Lang sai avioliiton kautta haltuunsa Molnbyn perintösäterin Porvoon pitäjässä ja Henrikin pojanpoika Carl Henrik Lang (1694–1766) samalla tavalla myöhemmin Terriniemen perintösäterin Orimattilassa. Kuningas Kustaa III aateloi tämän pojat, majuri Johan Henrik Langin (1724–1782) sekä everstiluutnantti Lars Adam Langin (1731–1807) vuonna 1772 nimellä Langenskiöld, kiitokseksi uskollisuudesta, jota nämä olivat osoittaneet Kustaan vallankappauksen aikana. Heidän sukunsa introdusoitiin Ruotsin ritarihuoneelle vuonna 1776 aatelisena sukuna numero 2081. Johan Henrikin sukuhaara sammui mieslinjalta jo 1783 hänen poikansa kuollessa, joten suvun myöhemmät polvet ovat Adam Langenskiöldin jälkeläisiä. Suvun jäseniä ei jäänyt Ruotsiin vuoden 1809 jälkeen.
Suomen ritarihuoneen järjestäytyessä vuonna 1818 suku sai Suomessa numeron 152. Senaattori Fabian Langenskiöld korotettiin vapaaherraksi vuonna 1860 ja introdusoitiin samana vuonna vapaaherrallisena sukuna 45. Hän otti vapaaherralliselle sukuhaaralle tunnuslauseen Ruhtinaalle ja isänmaalle. Hänen toinen poikansa muutti vuonna 1892 Ruotsiin ja suku sai uudelleen edustusoikeuden Ruotsin ritarihuoneella vuonna 1898. Suomessa pelkästään aatelinen sukuhaara alkoi jossain vaiheessa käyttää nimestä muotoa Langenskjöld. Tämä haara kuitenkin sammui mieslinjalta vuonna 1919. Vapaaherrallinen sukuhaara elää yhä sekä Suomessa että Ruotsissa.
Suvun jäseniä

Anders Gustaf Langenskiöld (1771–1853), everstiluutnantti, maaherra, Lars Adam Langenskiöldin poika
Adam Teodor Langenskiöld (1783–1827), luutnantti, valtiopäivämies, Lars Adam Langenskiöldin poika
Lars Henrik Gustaf Langenskjöld (1805–1879), valtioneuvos, Suomen Pankin johtokunnan jäsen, Gustaf Langenskiöldin poika
Nikolai Teodor Albrekt Langenskjöld (1855–1907), kenraalimajuri, Odert Teodor Gustaf Langenskiöldin poika
Agnes Langenskjöld (1887–1965), tietokirjailija, yliopiston kirjaston hoitaja, Nikolai Teodor Albrekt Langenskiöldin tytär
Greta Langenskjöld (1889–1975), rehtori, lähetystyön ja rauhanliikkeen aktiivi, Nikolai Teodor Albrekt Langenskiöldin tytär
Suvun jäseniä > Vapaaherralliseen sukuhaaran kuuluvat

Carl Fabian Langenskiöld (1810–1863), senaattori, Anders Gustaf Langenskiöldin poika
Gustaf Adolf Langenskiöld (1852–1931), oikeusosaston senaattori, Fabian Langenskiöldin poika
Karl Langenskiöld (1857–1925), Ruotsin valtionpankin pääjohtaja, Fabian Langenskiöldin poika
Karin Herlitz o.s. Langenskiöld (1884–1969), Lotta Svärd -järjestön vaikuttaja, Gustaf Adolf Langenskiöldin tytär (puoliso vuorineuvos Carl-Gustaf Herlitz)
Fabian Wilhelm Gustaf Langenskiöld (1886–1957), kirurgi, Helsingin yliopiston professori, Gustaf Adolf Langenskiöldin poika
Lars Langenskiöld (1913–1989), Suomen Höyrylaiva Oy:n johtaja, professori Fabian Langenskiöldin poika
Anders Langenskiöld (1916–2000), ortopedian ja traumatologian professori, professori Fabian Langenskiöldin poika
Karl Langenskiöld (1922–1982), Stockmannin johtaja, järjestövaikuttaja, professori Fabian Langenskiöldin poika
Robin Langenskiöld (s. 1946), Sanoman omistajia, Lars Langenskiöldin poika
Sebastian Langenskiöld (s. 1982), Sanoman hallituksen jäsen, Robin Langenskiöldin poika
Adam Teodor Langenskiöld (1783–1827), luutnantti, valtiopäivämies
Agnes Langenskjöld (1887–1965), tietokirjailija, yliopiston kirjaston hoitaja
Anders Langenskiöld (1916–2000), ortopedian ja traumatologian professori
Anders Gustaf Langenskiöld (1771–1853), everstiluutnantti, maaherra
Fabian Langenskiöld (1810–1863), senaattori
Fabian Wilhelm Gustaf Langenskiöld (1886–1957), kirurgi, Helsingin yliopiston professori
Greta Langenskjöld (1889–1975), rehtori, lähetystyön ja rauhanliikkeen aktiivi
Gustaf Adolf Langenskiöld (1852–1931), oikeusosaston senaattori
Karin Herlitz o.s. Langenskiöld (1884–1969), Lotta Svärd -järjestön vaikuttaja
Karl Langenskiöld (1857–1925), Ruotsin valtionpankin pääjohtaja
Karl Langenskiöld (1922–1982), Stockmannin johtaja, järjestövaikuttaja
Lars Langenskiöld (1913–1989), Suomen Höyrylaiva Oy:n johtaja
Lars Henrik Gustaf Langenskjöld (1805–1879), valtioneuvos, Suomen Pankin johtokunnan jäsen
Nikolai Teodor Albrekt Langenskjöld (1855–1907), kenraalimajuri
Robin Langenskiöld (s. 1946), Sanoman omistajia
Sebastian Langenskiöld (s. 1982), Sanoman hallituksen jäsen
LINCL-tauti

| LINCL-tauti> Luokitus |
| --- | --- |
ICD-10:  E75.4
Huom!:  Tämä artikkeli tarjoaa vain yleistä tietoa aiheesta. Wikipedia ei anna lääketieteellistä neuvontaa.
LINCL eli Jansky-Bielshowskyn oireyhtymä on myöhäinen lapsuusiän neuronaalinen seroidilipofuskinoosi (NCL). Se on keskushermostotauti ja periytyy peittyvästi. Tautia on kahta muotoa, klassinen ja muunnelma. Tautiin sairastuva lapsi syntyy terveenä. Suomessa LINCL-sairaita lapsia on noin 50.
Klassinen muoto tunnistetaan yleensä varhain. Sen oireita ovat näkövamma, epilepsia, puheen häiriintyminen, kehitysvammaisuus, ataksia sekä pakkoliikkeet. Se johtaa kuolemaan yleensä viimeistään vähän ennen aikuisikää, noin 16–18 vuoden iässä.
Toinen muoto on erityisesti suomalaisissa esiintyvä muunnelma. Sen oireet ilmenevät myöhemmin kuin klassisessa muodossa, niin että kömpelyys ja henkinen taantuminen näkyvät noin 4–5 vuoden iässä ja muut oireet, kuten näkökyvyn heikentyminen ja epilepsia, myöhemmin. Kuolema seuraa kuitenkin yleensä viimeistään 30-vuotiaana. Tämän muodon yleisyys on 1:59 000 tapausta kohden.
Minna Savukoski totesi väitöskirjassaan, että tauti tuhoaa keskushermostoa ja soluihin kertyy haitallista materiaalia, jollaista löytyy yleensä ikääntyvistä soluista.  Kun aivojen kuorikerros surkastuu, seurauksena on ennenaikainen kuolema. Sairauteen ei ole parannuskeinoa eikä lääkitystä, vaikka sen biokemiallinen tutkimus on jatkunut 30 vuotta. Taudin suomalaista muotoa esiintyy erityisesti Pohjanmaalla, muualla maailmassa ei tapauksia juuri ole ollut. Potilaita on diagnosoitu 30. Väitöskirjatyön ansiosta diagnostiikka on kehittynyt, ja INC-tautien tutkimukselle on saatu edellytykset. Tauti voi johtua virheestä kolmessa eri geenissä, jotka kaikki ovat eri kromosomeissa.
Aiheesta muualla

Suomen JNCL-perheiden tukiyhdistys ry
Kyrkstadin kartano

| Kyrkstadin kartano> Kyrkstad gård |
| --- | --- |
 Tienviitta kartanolle.
Sijainti:  Lohja, Uusimaa
Rakennustyyppi:  Kartano
Perustettu:  1420
Valmistumisvuosi:  1876
Rakennuttaja:  Kyrkstad Ångsåg Ab
Tyylisuunta:  Empire
Runkorakenne:  Hirsi
Julkisivumateriaali:  Laudoitus
Kerrosluku:  1
 
Lisää rakennusartikkeleitaArkkitehtuurin teemasivulla
Infobox OKNimi-testi OK: 
Kyrkstadin kartano (ruots. Kyrkstad gård) on Lohjalla, Uudellamaalla sijaitseva entinen ratsutila. Kartanon nykyinen empiretyyliä edustava puinen päärakennus on valmistunut vuonna 1876. Nykyisin kartano on yksityisomistuksessa.
Kartano sijaitsee Lohjanjärven rannalla Lohjanharjua pitkin kulkevan maantien varrella. Kyrkstadin kartano ja sitä ympäröivä puisto ovat suojeltuja asemakaavalla.
Historia ja arkkitehtuuri

Kyrkstadin kylä mainitaan kirjallisissa lähteissä ensimmäisen kerran vuonna 1420, jolloin kylän osti Tomas Tomasson. Keskiajan lopulla Kyrkstadissa oli kaksi taloa, jotka yhdistettiin vuonna 1643 yhdeksi tilaksi Martin Pavalssonin toimesta. Pavalssonin suku omisti Kyrkstadin vuoteen 1874. 1700-luvulla Kyrkstadista tuli ratsutila, johon liitettiin vielä Kittfallin kylän Lassin ja Markun perintötilat vuonna 1894. Kyrkstad toimi myös kestikievarina 1830-luvulta kievarilaitoksen lakkauttamiseen asti 1900-luvun alkupuolelle. Kyrkstadin kievarirakennus sijaitsi kartanon alkuperäisessä tilakeskuksessa nykyisten Tynniharjuntien ja Jermunkujan kulmassa.
Vuosina 1875-1898 Kyrkstadin kartanon mailla toimi oma höyrysahayhtiö nimeltään Kyrkstad Ångsåg Ab. Yhtiö toimi myös kartanon omistajana ostettuaan sen vuonna 1875 maisteri Hornborgilta. Vuonna 1917 Kyrkstadin kartanon osti Lohjan kalkkitehdas ja lähes kaikki kalkkitehtaan rakennukset on rakennettu pääosin Kyrkstadin kartanon entisille maille. Myös esimerkiksi Virkkalan kirkko on rakennettu Kyrkstadin kartanon entisille maille. 1930-luvun lopulla Kyrkstadin kartanon maiden pinta-ala käsitti noin 250 hehtaaria. Kyrkstadin kartano oli Dahlberg-suvun omistuksessa vuodesta 1885 vuoteen 1980, jolloin Lohjan kunta osti kartanon. Kunta antoi kartanon olla tyhjillään yli 10 vuotta ja myi sen yksityiselle taholle vuonna 1994.
Historia ja arkkitehtuuri > Arkkitehtuuri

Kartanon alueella on sijainnut kolme eri rakennusta, jotka ovat kukin vuorollaan olleet päärakennuksina. Rakennuksista vanhin oli rakennettu heti isonvihan jälkeen ja myöhemmin sitä käytettiin kouluhuoneistona. Toinen rakennuksista toimi myöhemmin työväenasuntona.
Kyrkstadin kartanon nykyinen päärakennus edustaa empiretyyliä ja se on valmistunut vuonna 1876. Rakennus on yksikerroksinen satulakattoinen hirsirakennus, jonka ulkoseinät on vuorattu keltaiseksi maalatulla vaakasuuntaisella puoliponttilaudoituksella. Vesikate on saumapeltiä. Arkkitehti Bauffin laati 1900-luvun alussa suunnitelmat Kyrkstadin kartanon korottamisesta kaksikerroksiseksi, mutta nämä suunnitelmat eivät koskaan toteutuneet. Päärakennuksen ikkunat ovat T-mallia ja sitä on korjattu ja uudistettu vuosina 1900 ja 1932. Viimeisimpiä muutoksia on tehty vuonna 1995 jolloin päärakennus uudistettiin kauttaaltaan. Tuolloin päärakennuksen pihan puoleiselle lappelle lisättiin frontoni ja kattoikkunoita, joissa kaikissa on satulakatto. Vastaavanlaiset ikkunat näkyvät vanhan maatilakirjan valokuvissa vuodelta 1931. Päärakennuksen pihan puoleisella sivulla on vuonna 1890 rakennettu tiilirunkoinen lasiveranta, jossa on kolmelappeinen katto. Verannan yhteydessä toimi kartanon konttori ja talvipuutarha. Talon koillispäädyssä on päätykuisti. Kyrkstadin kartanon päärakennus käsittää 10 huonetta.
Kyrkstadin kartanoon johtaa pitkä puukuja ja sitä ympäröi 1880-luvulla perustettu laaja englantilaistyyppinen puisto, johon kuuluu muun muassa kaksi lampea.
Talouskeskuksen rakennuksista on jäljellä vain tiilinen viljamakasiini. Kartanon muut vanhat rakennukset mm. mansardikattoinen harmaakivinavetta vuodelta 1893, renkitupa, muonamiesten mökit ja portinvartijan tupa purettiin 1980-luvulla.
Historia ja arkkitehtuuri > Omistajat

Luettelo Kyrkstadin kartanon omistajista:
| Nimi | Vuodet | Huomioitavaa |
| --- | --- | --- |
| Tomas Tomasson | 1420 |  |
| Olof | 1466 |  |
| Olof | 1540-1545 |  |
| Mariett | 1546-1554 | Olofin leski |
| Olof Augustsson | 1555-1588 |  |
| Mickel Olofsson | 1589-1630 |  |
| Mårten Påhlsson | 1638-1680 |  |
| Sofia Tomasdotter | 1689 | Mårtenin leski |
| Hans Mårtensson | 1688-1731 | valtiopäivämies |
| Hans Hansson | 1731-1763 |  |
| Hans Hansson | 1764-1789 | jahtivouti |
| Margareta | 1789-1799 | Hansin leski |
| Karl Gustav Loberg | 1800-1832 |  |
| Anders Mårten Loberg | 1833-1842 |  |
| Ulrika Loberg | 1842-1865 |  |
| Karl Anders Loberg | 1865-1868 |  |
| Henrik Viktor Malin | 1868-1874 | Karlin lanko |
| Axel Gustav Hornborg | 1874-1875 | kamreeri |
| Kyrkstad Ångsåg Ab | 1875-1885 |  |
| Karl August Steffan Dahlberg | 1885-1905 | sahanomistaja |
| Berta Heitmann | 1905-1920 | Karlin sisar, kunnallisneuvoksetar |
| Anna Dahlberg | 1920-1980 |  |
| Lohjan kunta | 1980-1994 |  |
Leninski prospektin metroasema (Moskovan metro)

| Leninski prospekt (Ленинский проспект) |
| --- | --- |

 Moskovan metro 
Perustiedot
Metrolinjat:  Kalužsko-Rižskaja
Sijainti:  55.7077°N, 37.5861°E
Paikkakunta:  Moskova, Venäjä
Avattu:  13. lokakuuta 1962
Rakenne
Tyyppi:  tunneliasema
Leninski prospekt (ven. Ленинский проспект) on yksi Moskovan metron asemista. Se avattiin 13. lokakuuta 1962.
Lauri Haarla (vuorineuvos)

Vuorineuvos Lauri Haarla vuonna 1953 Laukon kartanolla.
Lauri Rafael Haarla (vuoteen 1906 Harberg; 19. elokuuta 1897 – 27. tammikuuta 1966 Helsinki) oli suomalainen vuorineuvos, koulutukseltaan diplomi-insinööri. Hän oli Raf. Haarla Oy:n toimitusjohtaja vuodesta 1925 ja oli sen ja sisaryhtiöiden johtokunnan puheenjohtaja vuodesta 1938. Hän toimi Suomen Paperin- ja Kartonginjalostajien Yhdistyksen johtokunnan puheenjohtana. Hänen isänsä oli kauppaneuvos Rafael Haarla.
Aiheesta muualla

Uola, Mikko: Vuorineuvos Lauri Haarla (1897–1966). Suomen talouselämän vaikuttajat -verkkojulkaisu (maksullinen). 5.9.2008. Suomalaisen Kirjallisuuden Seura.
Laitilan Sanomat

Laitilan Sanomat on Laitilassa Varsinais-Suomessa ilmestyvä paikallislehti. Lehti ilmestyy kaksi kertaa viikossa tiistaisin ja perjantaisin.
Aiheesta muualla

Laitilan Sanomat (Arkistoitu – Internet Archive)
Nokia N97

| Nokia N97 |
| --- | --- |

Julkaistu:  2009
Käyttöverkot:  GSM 850/900/1800/1900 WCDMA 900/1900/2100
Mitat:  117,2 × 55,3 × 15,9 mm
Paino:  150 g
Näytön kuvatarkkuus:  360 × 640 pikseliä
Värien lukumäärä:  16,7 miljoonaa
Muisti:  128 Mt
Kamera:  5 megapikseliä automaattitarkennuksella, ja Carl Zeiss -optiikalla
Radio:  kyllä
Musiikkisoitin:  kyllä
Valmiusaika:  400 h
Puheaika:  5,3 h
Käyttöjärjestelmä:  Symbian / S60 5th Edition
Liitännät:  Micro-USB, 3,5 mm:n AV-liitäntä ja TV-lähtöliitäntä
Infobox OKNimi-testi OK: 
Nokia N97 on Nokian valmistama ja kesäkuussa 2009 myyntiin ilmestynyt puhelinmalli.
Puhelimessa on 3,5 tuuman kosketusnäyttö ja fyysinen qwerty-näppäimistö. N97 perustuu S60-ohjelmistoalustan 5th Edition -versioon. Nokian mukaan puhelin on tarkoitettu erityisesti internetin selailuun ja sosiaaliseen kanssakäymiseen. Puhelimessa on myös GPS-paikannus elektronisella kompassilla, 5 megapikselin kamera Carl Zeiss -linssillä, musiikkisoitin, FM-lähetin ja 3G-, HSDPA- ja WLAN-yhteydet. Sisäänrakennettua muistia N97:ssa on 32 gigatavua.
Nokia N97 mini

Puhelimesta julkaistiin Suomessa marraskuussa 2009 pienempi N97 mini -versio, joka sisältää Ovi Musiikki Unlimited palvelun. Laitteen paino putosi 138 grammaan, kosketusnäytön koko pieneni 3,2 tuumaan sekä samaten vähennettiin akun kapasiteettia ja sisäistä muistia.
Kritiikki

Nokia N97 on kritisoitu liiallisista ohjelmistovioista. Brittiläisen Mobile Todayn mukaan vähittäismyyjät ovat suositteleet jättämään täysversion väliin. Talvella 2010 Nokian markkinointijohtaja Anssi Vanjoki myönsi että yhtiön laadunhallintaprosessi petti N97:n kohdalla ja itse laite oli valtava pettymys. Myös karsitumpaa N97 miniä palautettiin runsaasti myymälöihin ja teleoperaattori Orange poisti sen myyntivalikoimastaan.
Aiheesta muualla

Käyttöohjeet (Arkistoitu – Internet Archive)
Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Nokia N97 Wikimedia Commonsissa
Nokia N97 - Tuki
MobiiliBlogi
Nokia: N97 kauppoihin kesäkuussa (arvopaperi.fi)
Leninski prospektin metroasema

Leninski prospektin metroasema tarkoittaa seuraavia asioita:
Leninski prospektin metroasema (Moskovan metro), Kalužsko-Rižskaja-linjan asema (Moskova).
Leninski prospektin metroasema (Pietarin metro)‎, Kirovin–Viipurin-linjan asema (Pietari).
| --- | --- |
: Tämä on täsmennyssivu, joka luettelee monimerkityksisen käsitteen eri merkitykset tai useita eri henkilöitä. Artikkelisivuja, joiden nimessä tai tekstissä lukee ”Leninski prospektin metroasema”, voi hakea sivunnimihaulla, laajalla sivunnimihaulla tai tekstihaulla.
Lapin nolla

Lapin nolla (lyh. LN) on Suomen toisen valtakunnallisen tarkkavaaituksen aikana perustettu korkeusjärjestelmä, joka tarkoitettiin väliaikaiseksi.
LN:aa on luotu linjan Aavasaksa-Rovaniemi-Kemijärvi pohjoispuolelle, jossa sitä käytetään edelleen tietyissä yhteyksissä. Em. linjalla LN yhtyy N60:een. Lähtötaso on siten sama kuin N60:n. maannousua em. linjan pohjoispuolella tehtyjen vaaitusten aikana ei ole otettu huomioon. LN keskivuoksijärjestelmässä ja LN:ssa korkeudet ovat ortometrisiä korkeuksia.
Lapin musiikkiopisto

Lapin musiikkiopisto on Rovaniemellä sijaitseva taiteen perusopetusta musiikissa ja tanssissa antava oppilaitos. Oppilaitos on perustettu vuonna 1970. Päätoimipiste sijaitsee Rovaniemellä, ja sivutoimipisteet ovat Posiolla, Pellossa sekä Sodankylässä.
Laura Adams Armer

| Laura Adams Armer |
| --- | --- |
 Laura Adams Armer piirustuskoulussa n. 1895
Henkilötiedot
Syntynyt: 12. tammikuuta 1874 Sacramento, Kalifornia, Yhdysvallat
Kuollut: 16. maaliskuuta 1963 (89 vuotta)
Taiteilija
Ala:  maalaustaide, valokuvaus, kirjallisuus
Palkinnot
 Newbery-mitali 
Laura Adams Armer (12. tammikuuta 1874 Sacramento, Kalifornia, Yhdysvallat – 16. maaliskuuta 1963 Vacaville, Kalifornia, Yhdysvallat) oli yhdysvaltalainen taidemaalari, valokuvaaja ja kirjailija. Hän opiskeli taidekoulussa ja aloitti uransa studiovalokuvaajana. Perheen perustamisen jälkeen hän harrasti taidetta vain satunnaisesti, mutta innostui vuonna 1923 kuvaamaan navajoiden ja hopien elämää. Hän valokuvasi resrevaattien asukkaita ja jäljensi navajoiden hiekkamaalauksia. Armer kirjoitti myös useita kirjoja, joista ensimmäinen julkaistiin 1929. Waterless Mountain sai lastenkirjallisuuden Newbery-mitalin.
Nuoruus ja opiskelu

Laura Adams Armer syntyi Sacramentossa 1874. Hänen vanhempansa olivat Kaliforniaan muutaneita uudisasukkaita. Laura oli kolmilapsisen perheen nuorimmainen. Hän kävi koulua San Franciscossa mutta oli myös huonon terveytensä takia kotiopetuksessa. Laura oli introvertti tyttö, joka nautti asuinpaikkaansa ympäröivien kukkuloiden luonnonkauneudesta.
Armer opiskeli 1893–1896 Kalifornian piirustuskoulussa, jonka opettajista Arthur Mathews ohjasi häntä noudattamaan tavanomaisesta poikkeavaa tyyliä. Armer innostui vuosisadan lopulla myös valokuvaamisesta. Hän keskeytti opintonsa ja perusti vuonna 1899 valokuvastudion.
Ura

Armer jätti hyvin alkaneen uransa 1902 mentyään naimisiin Sidney Armerin kanssa. Hän keskittyi usean vuoden ajan hoitamaan perheen kotia, ja vuonna 1903 syntyttä Austinia. Armer jatkoi myös valokuvaamista ja kuvataiteita, mutta epäsäännöllisesti.
Armer oli melkein 50-vuotias, kun hän kiinnostui alkuperäisasukkaiden kansanperinteestä. Hän vietti vuoden 1923 jälkeen useita kuukausia vuodessa navajojen ja hopien parissa, missä hän maalasi näkemyksiään paikallisten hengellisestä elämästä, valokuvasi reservaattien asukkaita ja talletti myyttejä ja legendoja.
Armer oli ensimmäinen valkoinen, joka sai valokuvata navajojen hiekkamaalaajia. Hänelle myös tehtiin hiekkamaalaus, ja hän sai kopioida niitä öljymaalauksiin. Hän tuotti yli sata kopioita paikallisten hiekkamaalauksista.
Armer tuotti ensimmäisen Amerikan alkuperäiskielellä tehdyn elokuvan, joka on nykyään merkittävä alkuperäisasukkaiden elämää ja kulttuuria kuvaavana dokumenttina. The Mountain Chant sai ensi-iltansa 1928 American Museum of Natural Historyssä. Seuraavana vuonna Armer julkaisi ensimmäisen kirjansa. Waterless Mountain palkittiin Yhdysvalloissa Newbery-mitalilla.
Armer eläköityi miehensä kanssa 1938, ja he muuttivat Kalifornian Fortunaan. Hän julkaisi kuitenkin vielä useita kirjoja, kuten lastenkirjan Farthest West sekä monia esseitä navajoista ja Pohjois-Amerikan aavikoista.
Armerin ottama Elsie Whitakerin muotokuva (n. 1907)
Langenwaldschanze

| Langenwaldschanze |
| --- | --- |

Sijainti
Paikkakunta:   Schonach im Schwarzwald, Saksa
Katsomopaikat:  8 000
Koordinaatit:  48°08′08″N, 8°12′11″E
Avattu:  1924
Remontoitu:  1931, 1937, 1955, 1963, 1967, 1972, 1979, 1994, 2001, 2010
Seura:  SC Schonach
Rakenne
K-piste:  90 metriä
Mäkikoko:  100 metriä
Mäkiennätys:  111,0 metriä  Ryōta Yamamoto (13.3.2022)
Naisten mäkiennätys:  98,0 metriä  Anette Sagen (6.1.2013)
Muovitus:  Ei
Tornin korkeus:  38 m
Vauhtimäen pituus:  99,12 m
Vauhtimäen kulma:  35°
Keulan pituus:  6,54 m
Keulan korkeus:  2,38 m
Keulan kulma:  11°
Alastulorinteen kulma:  34,5°
Langenwaldschanze on hyppyrimäki Schonach im Schwarzwaldissa Saksassa. Siinä järjestetään enimmäkseen yhdistetyn maailmancupin osakilpailuja, jotka tunnetaan nimellä Schwarzwaldpokal.
Historia

Lokakuussa 1924 päätettiin rakentaa hyppyrimäki Schonach im Schwarzwaldiin. Seuraavana talvena uusi hyppyrimäki valmistui Langenwaldiin ja avajaisissa hypättiin mäkiennätykseksi 27 metriä. Ensimmäinen remontointi tehtiin vuosina 1931–1932. Seuraava remontointi tehtiin vuonna 1937.
Toisen maailmansodan jälkeen Langenwaldschanze rakennettiin kokonaan uudelleen vuonna 1955, ja sitä remontoitiin vuosina 1963, 1967 ja 1972. Ensimmäinen yhdistetyn Schwarzwaldpokal-kilpailu järjestettiin vuonna 1967.
Langenwaldschanzessa on järjestetty hiihdon nuorten MM-kilpailut vuosina 1981 ja 2002, molemmilla kerroilla mäkeä remontoitiin ennen MM-kilpailuja. Vuoden 1981 MM-kilpailuissa mäen K-piste sijaitsi 89 metrissä ja vuoden 2002 MM-kilpailuissa K-piste sijaitsi 90 metrissä ja HS-piste 96 metrissä. Vuoden 1981 nuorten maailmanmestaruuden voitti Matti Nykänen ja vuoden 2002 nuorten maailmanmestaruuden voitti Janne Happonen ja joukkuekilpailun voitti Suomi joukkueella Janne Happonen, Harri Olli, Arttu Lappi ja Akseli Kokkonen.
Turvatakseen yhdistetyn maailmancuposakilpailut syksyllä 2009 tehtiin päätös Langenwaldschanzen suurentamiseksi K95 HS106 kokoiseksi. Keväällä 2010 aloitettiin uuden mäen rakennustyöt, jossa hyppyrin keulaa siirrettiin 7 metriä taaksepäin ja alastulorinteen profiilia suurennettiin. Vain yhdeksän kuukautta rakentamistöiden aloittamisesta uudistuneen Langenwaldschanzen avajaisia vietettiin 5. tammikuuta 2011. Kesän 2020 mäkisertifionnissa se kuitenkin sertifioitiin takaisin K90 HS100 kokoiseksi.
Mäkiennätyksen kehittyminen (miehet)

Mäkiennätyksen 111,0 metriä on hypännyt Ryōta Yamamoto.
| Päivämäärä | Hyppääjä | Pituus | Kilpailu | Kommentti |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| 1924 |  | 27,0 m | Avajaiset | Ensimmäisen mäen ennätys |
| 1932 |  Artur Scherer | 37,0 m | Avajaiskilpailu |  |
| 1935 |  Eistein Raabe | 43,0 m | Harjoitushyppy | Toisen mäen ennätys |
| 6.3.1938 |  Artur Scherer | 55,5 m |  | 3:nnen mäen ennätys (K50) |
| 1962 |  | 62,5 m |  | Neljännen mäen ennätys |
| 1966 |  | 64,0 m |  | Viidennen mäen ennätys |
| 1977 |  | 75,0 m |  | 7:nnen mäen ennätys (K70) |
| 11.2.1981 |  Matti Nykänen | 92,0 m | Nuorten MM-kilpailut 1981 |  |
| 1982 |  Joachim Ernst | 93,0 m |  |  |
| 7.1.1984 |  Heiko Hunger | 93,5 m | Yhdistetyn maailmancup |  |
| 4.1.1992 |  Jens Deimel | 94,0 m | Yhdistetyn maailmancup |  |
| 4.1.1992 |  Roland Braun | 95,5 m | Yhdistetyn maailmancup | K89-mäen mäkiennätys |
| 7.1.1995 |  Kenji Ogiwara | 96,0 m | Yhdistetyn maailmancup |  |
| 8.1.2000 |  Jaakko Tallus | 97,5 m | Yhdistetyn maailmancup |  |
| 23.1.2002 |  Ilja Rosljakov | 97,5 m | Yhdistetyn nuorten MM-kilpailut 2002 | Hyppy hylättiin |
| 24.1.2002 |  Rok Benkovič | 97,5 m | Nuorten MM-kilpailut 2002 |  |
| 24.1.2002 |  Manuel Fettner | 97,5 m | Nuorten MM-kilpailut 2002 |  |
| 24.1.2002 |  Akseli Kokkonen | 97,5 m | Nuorten MM-kilpailut 2002 |  |
| 26.1.2002 |  Christian Nagiller | 97,5 m | Nuorten MM-kilpailut 2002 |  |
| 26.1.2002 |  Maximilian Mechler | 97,5 m | Nuorten MM-kilpailut 2002 |  |
| 26.1.2002 |  Daiki Itō | 98,0 m | Nuorten MM-kilpailut 2002 |  |
| 26.1.2002 |  Janne Happonen | 98,0 m | Nuorten MM-kilpailut 2002 |  |
| 5.1.2005 |  Espen Rian | 98,5 m | Yhdistetyn maailmancup |  |
| 5.1.2005 |  Todd Lodwick | 102,5 m | Yhdistetyn maailmancup | HS96-mäen mäkiennätys |
| 9.1.2011 |  Jason Lamy Chappuis | 103,5 m | Yhdistetyn maailmancup |  |
| 29.1.2011 |  Tobias Simon | 105,0 m |  |  |
| 28.1.2012 |  Sebastian Bradatsch | 106,0 m |  |  |
| 4.3.2016 |  Akito Watabe | 106,5 m | Yhdistetyn maailmancup |  |
| 4.3.2016 |  Eric Frenzel | 107,0 m | Yhdistetyn maailmancup |  |
| 6.3.2016 |  Akito Watabe | 108,0 m | Yhdistetyn maailmancup |  |
| 16.3.2019 |  Jarl Magnus Riiber | 108,5 m | Yhdistetyn maailmancup | HS106-mäen mäkiennätys |
| 13.3.2022 |  Ryōta Yamamoto | 111,0 m | Yhdistetyn maailmancup |  |