stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Tone policing

Tone policing (ehdotettuja suomennoksia muun muassa sävykyttäys ja äänensävyn valvominen) on ad hominem -tyyppinen argumentaatiovirhe, jossa huomio kiinnitetään väitteen sisällön sijaan siihen, miten asia ilmaistaan. Tone policing viittaa tilanteeseen, jossa toisen argumenttia väitetään vääräksi tunteellisen ilmaisun vuoksi.
Englanninkielinen käsite tone policing levisi Everyday Feminism -sivuston sarjakuvasta vuonna 2015. Sivuston mukaan tone policing on keino säilyttää etuoikeutettuja asemia kontrolloimalla ja hiljentämällä puhuja sen sijaan, että huomio kiinnitettäisiin itse ongelmaan.
 Tone policingin katsotaan kohdistuvan ennen kaikkea vähemmistöjen edustajiin.
Vesa Heinonen

| Vesa Heinonen> Henkilötiedot |
| --- | --- |
Koko nimi:  Vesa Heinonen
Syntynyt: 21. toukokuuta 1991 (ikä 33) Heinola, Suomi
Kansalaisuus:   Suomi
Koripalloilija
Pelipaikka:  Pieni laitahyökkääjä/Heittävä takamies
Pituus:  194 cm
Paino:  90 kg
Nyk. joukkue:   Korihait
Sarja:  Korisliiga
Pelaajaura
Seurajoukkueet
2009−2011 2009−2011 2011−2012 2012−2015 2015−2016 2016−2018 2018−2019 2019−2020:   Namika Lahti → Lahden NMKY  KTP-Basket  Namika Lahti  Oulun NMKY  BG Aschersleben Tigers  Dresden Titans  Korihait
Vesa Heinonen (s. 21. toukokuuta 1991 Heinola) on suomalainen koripalloilija. Hän on edustanut Korisliigassa kasvattajaseuransa Namika Lahden lisäksi KTP-Basketia ja Korihaita. Keväällä 2013 hänet valittiin kauden kehittyneimmäksi pelaajaksi.
Heinosen synnyinpaikaksi mainitaan joko Heinola tai Lahti.
Saavutukset

Korisliigan vuoden kehittynein pelaaja 2013
Tilastot > Runkosarja

| Kausi | Joukkue | Sarja | O | MIN | 2P % | 3P % | 1P % | HL | PL | LEV | S | M | R | T | PTS | PTS YHT |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 2009–2010 | Namika Lahti | Korisliiga | 13 | 07:21 | 36,4 % | 30,8 % | 0,0 % | – | 0,6 | 0,6 | 0,4 | 0,5 | – | – | 1,5 | 20 |
| 2009–2010 | LaNMKY | I-divisioona A | 19 | 21:04 | 38,1 % | 37,0 % | 59,6 % | 0,9 | 2,4 | 3,3 | 0,9 | 1,8 | 1,2 | 0,1 | 8,3 | 157 |
| 2010–2011 | Namika Lahti | Korisliiga | 36 | 10:33 | 51,9 % | 29,2 % | 73,1 % | 0,4 | 0,8 | 1,2 | 0,3 | 1,0 | 0,2 | 0,0 | 3,2 | 115 |
| 2010–2011 | LaNMKY | I-divisioona A | 20 | 30:11 | 41,0 % | 23,9 % | 56,3 % | 0,7 | 2,2 | 2,9 | 1,1 | 4,3 | 1,6 | 0,1 | 9,8 | 196 |
| 2011–2012 | KTP-Basket | Korisliiga | 32 | 04:11 | 35,7 % | 17,7 % | 33,3 % | 0,1 | 0,2 | 0,3 | 0,1 | 0,4 | 0,0 | – | 0,7 | 21 |
| 2012–2013 | KTP-Basket | Korisliiga | 7 | 03:38 | 0,0 % | 40,0 % | 50,0 % | – | 0,3 | 0,3 | – | 0,4 | – | – | 1,0 | 7 |
| 2012–2013 | Namika Lahti | Korisliiga | 34 | 24:16 | 44,6 % | 35,9 % | 75,3 % | 0,6 | 2,1 | 2,7 | 1,6 | 2,3 | 1,0 | – | 7,8 | 264 |
| 2013–2014 | Namika Lahti | Korisliiga | 43 | 21:32 | 33,3 % | 29,3 % | 72,9 % | 0,3 | 2,0 | 2,3 | 1,5 | 2,2 | 0,4 | 0,1 | 4,6 | 197 |
| 2014–2015 | Namika Lahti | Korisliiga | 40 | 13:49 | 44,8 % | 13,5 % | 63,6 % | 0,3 | 1,4 | 1,7 | 0,7 | 1,4 | 0,3 | 0,0 | 2,9 | 116 |
| 2015–2016 | ONMKY | I-divisioona A | 26 | 36:07 | 45,6 % | 28,9 % | 60,9 % | 0,4 | 3,4 | 3,8 | 3,2 | 4,0 | 1,6 | 0,1 | 13,4 | 349 |
| 2019–2020 | Korihait | Korisliiga | 36 | 21:23 | 49,3 % | 28,1 % | 85,0 % | 0,5 | 1,6 | 2,1 | 2,0 | 2,2 | 0,7 | 0,1 | 5,7 | 204 |
| Yhteensä | Yhteensä | Korisliiga | 241 | 15:23 | 43,8 % | 27,6 % | 72,4 % | 0,3 | 1,3 | 1,6 | 1,0 | 1,5 | 0,4 | 0,0 | 3,9 | 944 |
| Yhteensä | Yhteensä | I-divisioona A | 65 | 29:53 | 42,6 % | 29,0 % | 58,9 % | 0,6 | 2,7 | 3,4 | 1,9 | 3,4 | 1,5 | 0,1 | 10,8 | 702 |
Tilastot > Pudotuspelit

| Kausi | Joukkue | Sarja | O | MIN | 2P % | 3P % | 1P % | HL | PL | LEV | S | M | R | T | PTS | PTS YHT |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 2011–2012 | KTP-Basket | Korisliiga | 1 | 00:25 | – | – | – | – | – | – | – | – | – | – | – | 0 |
| 2013–2014 | Namika Lahti | Korisliiga | 4 | 21:00 | 0,0 % | 30,8 % | – | – | 1,8 | 1,8 | 1,8 | 1,5 | – | – | 3,0 | 12 |
| 2014–2015 | Namika Lahti | Korisliiga | 5 | 14:51 | 40,0 % | 15,4 % | 66,7 % | 0,2 | 1,4 | 1,6 | 0,4 | 1,2 | 1,0 | 0,2 | 3,6 | 18 |
| Yhteensä | Yhteensä | Korisliiga | 10 | 15:52 | 25,0 % | 23,1 % | 66,7 % | 0,1 | 1,4 | 1,5 | 0,9 | 1,2 | 0,5 | 0,1 | 3,0 | 30 |
O = ottelut, MIN = peliminuutit, 2p % = kahden pisteen heittojen onnistumisprosentti, 3p % = kolmen pisteen heittojen onnistumisprosentti, 1p % = vapaaheittojen onnistumisprosentti, HL = hyökkäyslevypallot, PL = puolustuslevypallot, LEV = levypallot yhteensä, S = syötöt, M = menetykset, R = riistot, T = torjunnat, PTS = pistekeskiarvo, PTS YHT = pisteet yhteensä
Valkyrja

| Valkyrja Týr |
| --- | --- | --- |

Studioalbumin tiedot
 Äänitetty : Jacob Hansen Studio
 Julkaistu: 13. syyskuuta 2013
 Tuottaja(t): Jacob Hansen
 Tyylilaji: viikinkimetalli, folk metal
 Kesto: 59.35
 Levy-yhtiö: Metal Blade
Týrin muut julkaisut
| The Lay of Thrym 2011 | Valkyrja 2013 | Hel 2019 |
Valkyrja on progressiivista viikinkimetallia esittävän färsaarelaisen Týr -yhtyeen seitsemäs studioalbumi, joka julkaistiin 13. syyskuuta 2013.
Kappaleet

Blood of Heroes – 3.41
Mare of My Night – 3.55
Hel Hath No Fury – 3.26
The Lay of Our Love – 3.47
Nation – 4.04
Another Fallen Brother – 4.04
Grindavísan – 4.10
Into the Sky – 2.56
Fánar burtur brandaljóð – 3.38
Lady of the Slain – 4.32
Valkyrja – 7.31
Where Eagles Dare – 6.26 (Iron Maiden -cover)
Cemetery Gates – 7.25 (Pantera -cover)
Kokoonpano

Heri Joensen – laulu, kitara
Terji Skibenæs – kitara
Gunnar H. Thomsen – basso
George Kollias – rummut
Arvostelut

About.com:
Exclaim!: 7/10
Imperiumi: 6½/10
Revolver: 4/5
PopMatters:
Soundi:
Aiheesta muualla

Valkyrja Discogsissa. (englanniksi)
Albumi Valkyrja Encyclopaedia Metallum -sivustolla (englanniksi)
Týr
| --- | --- |
Diskografia:   How Far to Asgaard  Eric the Red  Ragnarok  Land  By the Light of the Northern Star  The Lay of Thrym  Valkyrja  Hel  Battle Ballads
Viestikoulu (2009)

Viestikoulu on Maasotakoulun Koulutuskeskukseen hallinnollisesti kuuluva Riihimäen varuskunnassa toimiva puolustusvoimien viestialan aselajikoulu, joka järjestää kadettien kolmannen vuosikurssin noin kymmenen kuukautta kestävän viestialan aselajiteknisen kurssin, sotilasammattihenkilöiden viiden ja puolen kuukauden mittaiset viestialan kurssit, reserviupseerien kertausharjoituskurssin tai -kurssit tilauksesta joukkotuotannon periaatteiden mukaisesti sekä lukuisia lyhyitä luentoja ja kursseja.
Tehtäviä

Nykyisen Viestikoulun toiminta sisältää entisen Viestikoulun ja Sähköteknillisen Koulun tehtävät niiden varusmieskoulutusta lukuun ottamatta. Viestikoulun aikaisempi nimi oli Viesti- ja Sähkötekninen Koulu 1. kesäkuuta 2009 saakka, jolloin sotilasopetuslaitos nimettiin Viestikouluksi. Varusmiehiin liittyvät koulutustehtävät kuuluivat vuoden 2014 loppuun asti Viestirykmentin joukkoyksiköille, mihin Riihimäellä sisältyi alueellisten viestiverkkojen toiminta. Viestikoulu liitettiin vuoden 2015 alusta Maasotakouluun.
Johto

Viestikoulun johtajina Riihimäen aikana ovat toimineet seuraavat upseerit:
everstiluutnantti Harry Kantola 1.12.2019 alkaen
everstiluutnantti Juha Peltomäki 1.8.2018 – 30.11.2019
everstiluutnantti Esko Liimatta 1.1.–31.7.2018
everstiluutnantti Jarkko Karsikas 1.2.2016 – 31.12.2017
majuri Pekka Susi 1.11.2015 – 31.1.2016
everstiluutnantti Mika Huttunen (s.1967) 1.8.2012 – 31.10.2015
everstiluutnantti Eero Valkola 1.3.2011 – 31.7.2012
majuri Timo Kauranen ma. 1.11.2010 – 28.2.2011
everstiluutnantti Jari Rantapelkonen 1.4.2007 – 31.10.2010
majuri Harri Reini ma 1.1.–31.3.2007
everstiluutnantti Ari Salo 1.1.2003 – 31.12.2006
everstiluutnantti Harri Virtanen 1.10.2000 – 31.12.2002
everstiluutnantti Heikki Liimatainen 1998–2000
everstiluutnantti Veli-Pekka Kuparinen 1997–1998
everstiluutnantti Olavi Tonteri 1994–1997
everstiluutnantti Seppo Uro 1990–1993
everstiluutnantti Jarmo Myyrä 1987–1990
Thorvald Ekholm

Thorvald Aleksis Ekholm (22. maaliskuuta 1913 Turku – 9. huhtikuuta 1990 Helsinki) oli Suomen korkeimman oikeuden jäsen ja oikeusneuvos.
Ekholm valmistui ylioppilaaksi vuonna 1932 Turussa ja suoritti ylemmän oikeustutkinnon vuonna 1937. Hän työskenteli aluksi muun muassa notaarina, mutta tuli korkeimpaan oikeuteen jo vuonna 1942, ensin ylimääräiseksi virkamieheksi, sitten notaariksi, nuoremmaksi oikeussihteeriksi ja vuonna 1952 vanhemmaksi oikeussihteeriksi. Vuosina 1945–1946 hän oli mukana sotasyyllisyysoikeudenkäynnissä sihteerinä.
Ekholmille myönnettiin vuonna 1971 Suomen Leijonan ritarikunnan suurristi. Hän jäi eläkkeelle vuonna 1978. Ekholm menehtyi keuhkosyöpään vuonna 1990.[lähde? ]
Aiheesta muualla

Välkevirta, Leila: Oikeusneuvos Thorvald Ekholm (Muistokirjoitus.) Helsingin Sanomat.  23.4.1990.
Tone Norum

Tone Monika Norum (s. 18. syyskuuta 1965) on ruotsalainen laulaja, joka 1980- ja 1990-luvulla lauloi poppia ja rockia. Hänen veljensä John Norum on tullut tunnetuksi Europen kitaristina.
Tone Norumin tunnetuimpia menestyskappaleita ovat olleet "Stranded", "Can't You Stay", "Don't Turn Around" ja duettona Tommy Nilssonin kanssa "Allt som jag känner".
Valkyyria (ooppera)

Valkyyria (Die Walküre) on toinen kaikkiaan neliosaisesta Richard Wagnerin Nibelungin sormus -oopperasarjasta. Se sai ensiesityksensä 26. kesäkuuta 1870 Münchenissä.
Oopperan tunnetuin osa on kolmannen näytöksen johdanto-osuus ”Valkyyrioiden ratsastus”, jota esitetään usein erillisenä orkesterikappaleena ja jota on käytetty myös monissa elokuvissa taistelukuvausten taustamusiikkina, kuten Francis Ford Coppolan elokuvassa Ilmestyskirja. Nyt helikopterikohtauksessa.
Henkilöt

Wotan, ylijumala, Frickan puoliso (bassobaritoni)
Fricka, jumalatar, Wotanin puoliso (mezzosopraano)
Siegmund, ihminen, Wotanin poika ja Sieglinden veli (tenori)
Sieglinde, ihminen, Hundingin puoliso ja Siegmundin sisar (sopraano)
Hunding, ihminen, Sieglinden puoliso (basso)
Brünnhilde, valkyyria, Wotanin ja Erdan tytär (sopraano)
Gerhilde, valkyyria (sopraano)
Ortlinde, valkyyria  (sopraano)
Waltraute, valkyyria (mezzosopraano)
Schwertleite, valkyyria (mezzosopraano)
Helmvige, valkyyria (sopraano)
Roßweisse, valkyyria (mezzosopraano)
Synopsis

Jumala Wotan koettaa saada sormuksen puhdistettua kirouksesta ja kasvattaa kaksoset Sieglinden ja Siegmundin metsän kätköissä. Myöhemmin heidän äitinsä kuitenkin surmataan ja Sieglinde siepataan ja pakotetaan naimaan Hunding-niminen mies. Heidän häihinsä ilmestyy Wotan valepuvussa ja iskee taikavoimaisen Nothung-miekan yhden saarnen runkoon, jota kukaan ei onnistu irrottamaan puusta. Myöhemmin Siegmund pakenee vihollisiaan Hundingin taloon. Hän tapaa siellä Sieglinden, muttei tunnista siskoaan. Hunding huomaa, että Siegmund on hänen verivihollisensa Wälsenpoika, ”Sudenpentu”, ja haastaa hänet aamulla kaksintaisteluun.
Lopulta Siegmund tunnistaa siskonsa Sieglinden ja heidän välilleen puhkeaa rakkaus, ja Siegmundin onnistuu irrottaa Nothung-miekka saarnesta. Wotan lähettää tyttärensä, Brünnhilde-nimisen valkyyrian suojelemaan Siegmundia. Fricka-jumalatar kuitenkin kääntää Wotanin pään ja sanoo, että hänen ei lakien jumalana pitäisi tukea sisarusten välistä liittoa ja lopulta Wotan lähettääkin Brünnhilden auttamaan Siegmundin sijasta Hundingia.
Seuraava näytös alkaa valkyyrien ratsastuksella Valkyyriakalliolle, johon he kokoavat kaatuneiden sankareiden ruumiita. Juhla alkaa olla lähes valmis, vain Brünnhilde puuttuu, koska ”Wälsenpoika (= Siegmund) viivyttää häntä”. Yksi valkyyrioista toteaa huolisaan, että ”Taistontaatto (= Wotan) vimmastuu, jos ei Brünnhilde, suosikkitytär, ole paikalla”.
Sillä välin Brünnhilde julistaa kuolemaa Siegmundille:
»Ei elää voi kukaan ken on valkyyrian polttavan katseen nähnyt!»
- mutta liikuttuu kuitenkin Siegmundin uskollisuudesta Sieglindelle ja toimii Wotanin tahtoa vastaan sekä lupaa auttaa tätä voittamaan.
Wotan suuttuu tyttärelleen lähtien mukaan kaksintaisteluun ja taistelussa Siegmundin Nothung-miekka murtuu Wotanin keihääseen. Sigmund kuolee ja Wotan tappaa Hundingin. Brünnhilde pakenee Wotania ja ottaa Nothung-miekan palaset ja Sieglinden mukaansa. Brünnhilde eroaa Sieglindestä kertoen samalla, että hän kantaa kohdussaan maailman ihmeellisintä sankaria, Siegfriediä. Brünnhilde palaa Valhallaan ja rangaistukseksi Wotan vaivuttaa Brünnhilden uneen Valkyyriakalliolle sekä ympäröi tämän tulirenkaalla, joka suojelee häntä ja vain urhein sankari voi läpäistä sen.
Diskografia

Jon Vickers, Gré Brouwenstijn, George London, Birgit Nilsson, Lontoon sinfoniaorkesteri, Erich Leinsdorf
James King, Régine Crespin, Hans Hotter, Birgit Nilsson, Wienin filharmonikot, Georg Solti (1965)
James King( Siegmund ), Leonie Rysanek ( Sieglinde ), Gerd Nienstedt ( Hunding ), Birgit Nilsson ( Brünnhilde ), Theo Adam ( Wotan ), Annelies Burmeister ( Fricka ), Bayreuthin musiikkijuhlien orkesteri, Karl Böhm (äänitetty festivaaliesityksestä 1967)
Jon Vickers, Gundula Janowitz, Thomas Stewart, Régine Crespin, Orchestre philharmonique de Berlin, Herbert von Karajan (1967)
Reiner Goldberg, Cheryl Studer, James Morris, Eva Marton, Baijerin radion sinfoniaorkesteri, Bernard Haitink
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Valkyyria (ooppera) Wikimedia Commonsissa
Die Walküre, verkkosivu, jossa useita äänitenäytteitä. (Arkistoitu – Internet Archive)
Ride of the Valkyries (Full) Täydellinen versio Wagnerin Valkuýrioiden ratsastuksesta, American Symphony Orchestra, 1921. (Collection of Open Source Audio-arkistosta)
Nibelungin sormus
Reininkulta
Valkyyria
Siegfried
Jumalten tuho
Via Popillia (Pohjois-Italia)

| Via Popillia |
| --- | --- |
 Via Popillian sijainti Italiassa.
Maa:  Rooman valtakunta
Pituus:  n. 179 km
Alkupiste:  Ariminum
Reitti:  Ravenna – Adria
Päätepiste:  lähellä Ad portumia (n. 179 km)
Muodostettu:  132–131 eaa.
Via Popillia (joskus Via Popilia) oli roomalainen tie, joka kulki Callia cisalpinassa Italian pohjoisosassa ja johti Ariminumista ainakin Ravennaan ja Adriaan. Pohjois-Italian Via Popil(l)iaa ei tule sekoittaa Etelä-Italiassa kulkeneeseen Via Popiliaan, joka oli Via Appian jatke.
Historia

Via Popillia rakennettiin noin 132–131 eaa. samoihin aikoihin kuin sitä jatkanut Via Annia. Joskus tiet on luettu yhdeksi ja niistä on käytetty nimitystä Via Popillia Annia.
Reitti

Via Popillia sai alkunsa Ariminumista, josta se jatkoi Roomasta tullutta Via Flaminiaa. Ariminum oli myös luoteeseen päin kulkeneen Via Aemilian alkupiste. Via Popillia puolestaan kulki Ariminumista pohjoiseen Adrianmeren rannikkoa pitkin. Suunnilleen Padus (nyk. Po) -joen kohdalla tiessä oli kaksi haaraa, joista läntisempi kulki Adrian kautta ja itäisempi tieasemien Septem Maria ja Fossis kautta. Barrington Atlas of the Greek and Roman World -kartastossa tie päättyy suunnilleen Ad portumiin itään Pataviumista. Via Annia jatkoi Via Popilliaa sekä Adriasta että Ad portumista ja päättyi Aquileiaan.
Tabula Peutingerianassa kyseisen osuuden asemapaikat (itäisemmällä reitillä) ja niiden väliset etäisyydet ovat:
| Kaupunki tai muu asema | Nykyinen paikka | Etäisyys edellisestä> mailia | Etäisyys edellisestä> km (n.) |
| --- | --- | --- | --- |
| Ariminum | Rimini |  |  |
| Ad Rubiconem |  | 12 | 17,7 |
| Ad novas |  | 3 | 4,4 |
| Sabis |  | 11 | 16,3 |
| Ravenna | Ravenna | 11 | 16,3 |
| Butrium |  | 6 | 8,9 |
| Augusta |  | 6 | 8,9 |
| Sacis ad Padum |  | 12 | 17,7 |
| Neronia |  | 4 | 5,9 |
| Corniculani |  |  ? |  ? |
| Hadriani |  | 6 | 8,9 |
| Septem Maria (VII Maria) |  | 6 | 8,9 |
| Fossis |  | 6 | 8,9 |
| Portus Edronis |  | 17 | 25,1 |
| Meduacus minor |  | 6 | 8,9 |
| Meduacus major |  | 6 | 8,9 |
| Ad portum |  | 3 | 4,4 |
Neronia–Corniculani-välin pituus puuttuu Tabula Peutingerianasta, mutta kartaston perusteella se olisi ollut noin 4–6 roomalaista mailia. Joskus on tulkittu, että ”Corniculani” tulisikin lukea ”Cornicula III”, eli paikan nimi olisikin ollut Cornicula ja etäisyys Neroniasta kolme mailia. Näin tien kokonaispituus olisi ollut noin 118–121 mailia eli noin 175–179 kilometriä.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Via Popillia Wikimedia Commonsissa
Roomalaiset tiet
| --- | --- |
Italiassa:  Via Aemilia · Via Aemilia Scauri · Via Amerina · Via Annia · Via Antiatina · Via Appia · Via Ardeatina · Via Augusta Sallentina · Via Aurelia · Via Aurelia (Venetia) · Via Aurelia Aeclanensis · Via Caecilia · Via Campana · Via Cassia · Via Ciminia · Via Claudia Augusta · Via Claudia nova · Via Claudia Valeria · Via Clodia · Via Collatina · Via Cornelia · Via Domitiana · Via Flaminia · Via Flaminia militare · Via Fulvia · Via Gemina · Via Herculia · Via Julia Augusta · Via Labicana · Via Latina · Via Laurentina · Via Minucia · Via Nomentana · Via Ostiensis · Via Pompeia · Via Popil(l)ia · Via Popil(l)ia · Via Portuensis · Via Postumia · Via Praenestina · Via Quinctia · Via Salaria · Via Selinuntina · Via Setina · Via Severiana · Via Sublacensis · Via Tiberina · Via Tiburtina · Via Trajana · Via Valeria · Via Valeria (Sisilia)
Britanniassa:  Akeman Street · Ermine Street · Fosse Way · Icknield Street · King Street · Watling Street
Muualla:  (Via Agrippa) · Via Aquitania · Via Augusta · (Via Belgica) · Via Domitia · Via Egnatia · Via Flavia · Via Julia Augusta · Via maris · Via militaris · Via Nerva · Via nova · Via Pontica · (Via Raetia) · Via Trajana nova
Via Popillian reitti.
Video

Video
Video tarkoittaa teknologiaa, jossa sähköisiä signaaleja käsitellään niin, että niistä saadaan liikkuvaa kuvaa. Videoteknologia on kehitetty pääasiassa televisiota varten. Videokuvaa käytetään myös teollisuudessa, tieteellisissä kohteissa, tehtaissa ja turvallisuuskäytössä (valvontakamerat). Muut videon käyttömuodot pohjautuvat yleensä television videoformaattiin.
Sana video tulee latinasta, jossa se tarkoittaa ’(minä) näen’.
Termiä video on käytetty myös synonyyminä videokasetille, ja vastaavasti videot videonauhurille.
Analogisia videonkoodausmuotoja

NTSC
PAL
SECAM
Analogisia televisiolähetys- ja kaapelisignaalistandardeja

RF
komposiittivideo
komponenttivideo
S-Video
RGB
Digitaalisia televisiolähetys- ja kaapelisignaalistandardeja

DVB
FireWire
Digitaalisia videonkoodaustapoja

AV1
CCIR 601
MPEG-1
MPEG-2
MPEG-4
H.261
H.263
H.264
HDTV
HEVC (H.265)
VP9
Optisia tallennusmuotoja

Laserdisc
CD-levy
DVD
HD DVD
Blu-ray
Tietoisuusnauha

Punaista nauhaa käytetään AIDSin vastaisen työn symbolina
Tietoisuusnauha on lyhyt kankaasta muodostettu silmukka, jota käytetään osoittamaan jonkin asian kannatusta tai tukemista.  [lähde? ]
Useat ryhmät käyttävät nauhoja kannatussymboleinaan, ja nauhan merkitys riippuu sen väristä. Esimerkiksi punainen nauha symboloi tukea AIDSia sairastaville, roosa nauha tukea rintasyöpää sairastaville, keltainen nauha tukea endometrioosia sairastaville, violetti nauha tukea vulvodynian kanssa eläville ja turkoosi nauha tukea munasarjojen monirakkulaoireyhtymän kanssa eläville.
Punamusta nauha ilmaisee ateismia.
Nauhat kiinnitetään yleensä vaatteisiin tai ne solmitaan esimerkiksi auton antennin ympärille. Suurempia nauhoja voidaan kiinnittää myös puiden ja valaisintolppien ympärille. Nauhoja usein myyvät ja valmistavat eri potilasryhmiä edustavat järjestöt. [lähde? ]
Käännös suomeksi
Vaduz

| Vaduz |
| --- | --- |
 Vaduzin kaupunkia
 lippu:  vaakuna

 Koordinaatit: 47°08′N, 9°31′E 
Valtio:   Liechtenstein
Vaalipiiri:  Oberland
Pinta-ala:  
 – Kokonaispinta-ala:  17,3 km²
Korkeus:  455 m
Väkiluku (2013):  5 372
 – Väestötiheys:  295 as./km²
Aikavyöhyke:  UTC+1
 – Kesäaika:  UTC+2
Postinumero:  9490
Suuntanumero(t):  7001
 
 www.vaduz.li 
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Vaduz on Liechtensteinin ruhtinaskunnan pääkaupunki ja maan toiseksi suurin kaupunki Schaanin jälkeen. Se sijaitsee maan keskiosassa Reinin itärannalla lähellä Sveitsin rajaa. Vaduz on Liechtensteinin ruhtinaan asuinpaikka ja maan hallituksen ja parlamentin eli maapäivien sijaintipaikka. Vaduzissa on noin 5 400 asukasta.
Maantiede

Vaduzin täsmälliset koordinaatit ovat 47°08' pohjoista leveyttä ja 9°30' itäistä pituutta. Kaupungin pinta-ala on 17,3 km². Vaduz sijaitsee ruhtinaskunnan keskiosassa rajajoki Reinin rannalla länsinaapuri Sveitsin rajalla mahtavan Alppien vuoriston juurella. Vaduz sijaitsee 455 metrin korkeudella merenpinnasta mitattuna. Vaduzin naapurikaupunkeja ovat Schaan ja Triesenberg.
Historia

Vaduz asutettiin luultavasti 400-luvulla. Siten se on huomattavasti vanhempi kuin linna, jonka vanhimmat osat ovat 1100-luvulta. Ensimmäinen maininta Vaduzista on vasta vuodelta 1150. Kaupungista käytettiin tuolloin nimeä Faduzes tai De faduze. Vaduzin nimi on 1300-luvun alusta kirjoitettu kuten nykyään.
Vaduzin linna rakennettiin vuoden 1300 tienoilla. Linnasta käsin aluksi Vaduzin kreivit hallitsivat kreivikuntaansa, joka vastaa nykyistä Oberlandin aluetta. Myöhemmin linnaa asuttivat järjestyksessä Brandisin vapaaherrat Emmentalin laaksosta, Sulzin kreivit ja Hohenemsin kreivit Vorarlbergistä.
Keisari Rudolf II antoi vuonna 1592 Vaduzille markkinaoikeudet.
Liechtensteinin ruhtinas Johann Adam Andreas osti vuonna 1712 Vaduzin kreivikunnan, joka yhdistettiin 1719 Schellenbergin alueeseen muodostaen näin Liechtensteinin ruhtinaskunnan. Vaduzista tuli koko ruhtinaskunnan pääkaupunki. Kuitenkin vasta vuonna 1938 ruhtinas Franz Josef II muutti pysyvästi asumaan Vaduziin, kaupungin vanhaan linnaan.
Nähtävyyksiä > Vaduzin linna

1300-luvulta peräisin oleva Vaduzin vanha linna on Liechtensteinin ruhtinasperheen vakituinen asumus ja ruhtinaskunnan pääkaupungin tunnetuin maamerkki. Keskiaikaista linnoitusta on laajennettu 1500- ja 1600-luvuilla.
Linnan vanhin osa on sen itäinen torni ja muut itäpuolella sijaitsevat rakennelmat, jotka on rakennettu 1100-luvulla. Torni on 12 metriä leveä ja 13 metriä korkea. Alkuperäinen sisäänkäynti on 11 metrin korkeudessa.
Svaabilaissodassa 1499 sveitsiläiset polttivat Vaduzin linnan. Pyöreää tornia rakennettiin vuodesta 1529 vuoteen 1532. Linnan länsiosaa laajensi kreivi Kaspar von Hohenems (1613–1640).
Vuodesta 1712 Vaduzin linna on ollut Liechtensteinin ruhtinaiden omaisuutta. Ruhtinas Johann II kunnostutti linnaa vuodesta 1905 vuoteen 1912. Myöhemmin ruhtinas Franz Josef II muutti sen asunnokseen ja 1938 teki siitä Liechtensteinin ruhtinaiden vakituisen asumuksen.
Vaduzin linna ei ole yleisölle avoinna, mutta sitä voi ihailla ulkopuolelta.
Nähtävyyksiä > Regierungsgebäude

Regierungsgebäude eli Liechtensteinin hallituksen sijaintipaikka rakennettiin vuosina 1903–1905. Se edustaa barokkityyliä ja on Wienistä kotoisin olevan Liechtensteinin ruhtinaallisen arkkitehdin Gustav von Neumannin suunnittelema. Paikalliset käyttävät hallitusrakennuksesta arkikielessään nimitystä "Große Haus" ("Iso talo"). Rakennus on voiman, turvallisuuden ja itseluottamuksen symboli. Sitä restauroitiin 1984–1994 ja siitä tehtiin historiallinen suojelukohde 1992.
Nähtävyyksiä > Kansallismuseo

Liechtensteinin kansallismuseon rakennus on rakennettu vuoden 1500 tienoilla ja edustaa goottilaista arkkitehtuuria. Se toimi majatalona. Rakennuksen "kaunis huone" on tältä ajalta ja on yhä hyvin kaunis. Kreivi Kaspar von Hohenems osti 1637 majatalon ja teki siitä ruhtinaallisen tavernan, jonka työntekijät toimivat myös tullivirkailijoina. Se oli Liechtensteinin tärkein tullirakennus, ja kaikki Feldkirchin ja Churin välisellä kauppareitillä kulkeneet tavarat tarkastettiin siellä. 1.–2. heinäkuuta 1788 välisenä yönä Johann Wolfgang von Goethe nukkui majatalossa palatessaan retkeltään Italiasta.
Kun 1700-luvun alussa Liechtensteinin ruhtinas osti Vaduzin kreivikunnan, myös majatalo vaihtoi omistajaa. 1865–1905 rakennus toimi Liechtensteinin hallituksen sijaintipaikkana. Goottilaiset kellarit toimivat vankilana. Vuodesta 1972 rakennus on ollut Liechtensteinin kansallismuseona. Rakennus vaurioitui 1992 pahasti ja museo suljettiin. Marraskuun lopussa 2003 kansallismuseo avattiin jälleen 11 vuoden jälkeen.
Nähtävyyksiä > Muita nähtävyyksiä

Englantilainen rakennus (Engländerbau)
Liechtensteinin kansalliskirjasto
Liechtensteinin taidemuseo
Postimerkkimuseo
Punainen talo (Rotes Haus)
St. Florinin kirkko
Vaduzin raatihuone