Suomen valtiopäivät
Ylimääräiset valtiopäivät

Vuosien 1906 ja 1928 valtio­päivä­järjestysten mukaan edus­kunta voitiin tarvittaessa kutsua myös yli­määräisille valtio­päiville. Kutsun antoi Venäjän vallan aikana keisari, Suomen itsenäisyyden aikana presidentti. Yli­määräisillä valtio­päivillä voitiin ottaa käsiteltäväksi ainoastaan ne asiat, joita varten edus­kunta kutsuttiin koolle tai jotka hallitus muuten eduskunnalle esitti tai mitkä sellaisiin asioihin erottamattomasti kuuluivat. Ylimääräiset valtiopäivät mahdollistivat tärkeän asian nopean käsittelyn, etenkin kun niiden aikana ei poikkeuksellisesti ollut voimassa mahdollisuutta lykätä lakien hyväksymistä määrävähemmistöllä, ellei asia koskenut perustuslakia. Yli­määräiset valtio­päivät pidettiin vain neljä kertaa, vuosina 1910, 1918, 1932 ja 1935. Näistäkin itse asiassa vain vuoden 1932 ylimääräiset valtiopäivät saivat jotain hyödyllistä aikaan.
Vuoden 1910 ylimääräisillä valtiopäivillä eduskunnan olisi pitänyt uuden yleisvaltakunnallista lainsäädäntöä koskevan lain mukaan valita Suomen edustajat Venäjän duumaan. Eduskunta piti yksimielisesti vaatimusta laittomana ja kieltäytyi valitsemasta edustajia. Loukkaantuneena keisari Nikolai II hajotti eduskunnan.
Vuoden 1918 ylimääräisillä valtiopäivillä, jotka alkoivat 27. syyskuuta, Paasikiven senaatti esitti hyväksyttäväksi uuden monarkistisen hallitusmuodon, mutta sen tueksi ei saatu kiireellisyyteen vaadittavaa 5/6 määräenemmistöä, ja esitys jäi lepäämään vaalien yli. Sen jälkeen valtiopäivien huipennukseksi muodostui Suomen kuninkaanvaali, joka kuitenkin raukesi, sillä valittu kuningas ei koskaan saapunut Suomeen.
Vuoden 1932 ylimääräisillä valtiopäivillä, jotka alkoivat 19. tammikuuta, hyväksyttiin Sunilan hallituksen esitys kieltolain kumoamisesta ja valtion alkoholiliikkeen perustamisesta. Lisäksi säädettiin laki konkurssisäännön väliaikaisesta muuttamisesta.
Vuoden 1935 ylimääräisillä valtiopäivillä, jotka alkoivat 17. tammikuuta, oli tarkoitus ratkaista pitkään vellonut kiista Helsingin yliopiston opetuskielistä (ks. Suomen kielipolitiikan historia) Kivimäen hallituksen esittämän kiintiöjaon mukaisesti. Lisäksi eduskunnan käsiteltäväksi annettiin laki väkijuomayhtiön voittovarojen käytöstä ja verotuksesta. Ajateltiin, että juuri ylimääräisillä valtiopäivillä niin sanotun aitosuomalaisen rintaman puolueet eivät voisi määrävähemmistöllään lykätä yliopistolain muuttamista – eivät voineetkaan, mutta ne panivat toimeen yhdeksän päivää kestäneen jarrutuskeskustelun, eikä lakia ehditty saada hyväksytyksi ennen kuin ylimääräiset valtiopäivät oli lopetettava, sillä varsinaisten valtiopäivien aloituspäivä oli lähellä. Myöskään lakia väkijuomayhtiön verotuksesta ei ehditty käsitellä. Eduskunnan valiokunnat tosin puolsivat molempia hallituksen antamia lakiesityksiä, mutta katsoivat, etteivät ne olleet niin kiireellisiä, että ylimääräisten valtiopäivien koollekutsuminen olisi ollut asianmukaista.
Vuoden 1935 jälkeen ylimääräisiä valtiopäiviä ei lain suomasta mahdollisuudesta huolimatta kutsuttu koolle kertaakaan. Kun valtiopäivät olivat tulleet käytännössä lähes ympärivuotisiksi, se ei olisi ollut mahdollistakaan muulloin kuin sinä useimmiten vain runsaan kuukauden, toisinaan vain muutaman päivänkin pituisena aikana, joka jäi edellisten varsinaisten valtiopäivien päättäjäisten ja seuraavien avajaisten väliin. Kun valtiopäiväjärjestystä vuonna 1983 muutettiin niin, että valtiopäivät jatkuivat virallisesti seuraavien varsinaisten valtiopäivien alkuun saakka, paitsi eduskunnan toimikauden päättyessä, tästä seurasi, että ylimääräisten valtiopäivien koollekutsuminen olisi enää ollut mahdollista vain vaalikauden lopussa, juuri ennen seuraavia vaaleja, jolloin eduskunta oli muutoin jo päättänyt työnsä. Ylimääräisten valtiopäivien mahdollisuus päätettiin silloin kuitenkin vielä säilyttää, jotta voitiin turvata eduskunnan kokoontumisen mahdollisuus kaikissa oloissa.
Kun nykyinen Suomen perustuslaki säädettiin, ylimääräisten valtiopäivien mahdollisuutta ei enää pidetty tarpeellisena, ja niitä koskevat säännökset poistettiin laista.
Juhlakulkue ensimmäisten yksikamaristen valtiopäivien avajaisissa vuonna 1907.