stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Cryptolocker
Maksetut lunnaat

Joulukuussa 2013 ZDNet jäljitti neljää Cryptolockerin uhrien ilmoittamaa bitcoin-osoitetta päästäkseen selville haittaohjelman tuotoista. Lokakuun 15. ja joulukuun 18. päivän välisenä aikana osoitteiden kautta kulki yhteensä 41 928 BTC, minkä arvo tuolloin oli yhteensä 27 miljoonaa Yhdysvaltain dollaria.
Kentin yliopiston tutkijoiden mukaan 41 % brittiläisistä Cryptolocker-uhreista väitti maksaneensa lunnaat. Se olisi huomattavasti enemmän kuin Symantecin arvioima 3 % ja varsinkin Dell SecureWorksin arvioima 0,4 %.
Jäljittelijöitä

Cryptolockerin menestyksen myötä sille on syntynyt paljon jäljittelijöitä. Cryptolocker 2.0 havaittiin joulukuussa 2013, ja sitä pidettiin alkujaan Cryptolockerin muunnelmana. Se näyttää alkuperäiseltä, mutta siinä on myös selviä eroja: se on luotu C#:lla eikä Visual C++:lla, sen vertaisverkkosivustolle ladattu haittakuorma on naamioitu keygeniksi, siinä käytetään 1024-bittistä avainta, 3DES-algoritmia, lunnasvaatimus on yksinomaan bitcoineja, se salaa useampia eri tiedostotyyppejä ja kykenee leviämään irrotettavien asemien välityksellä. Näiden rakenteellisten ja toiminnallisten erojen takia tietoturva-analyytikot uskovat, ettei Cryptolocker 2.0 ole välttämättä kytköksissä alkuperäisen Cryptolockerin tekijöihin.
Cryptodefense-niminen klooni ilmestyi helmikuussa 2014. Cryptolockerin tavoin sekin salaa tietyt tiedostotyypit 2048-bittisellä avaimella, mutta Cryptodefense käyttää Windowsin sisäänrakennettua salausrajapintaa. Cryptodefense vaatii käyttäjältä 500 dollarin edestä bitcoineja Tor-verkon piilopalvelussa, ja vaatimus kaksinkertaistuu, mikäli sitä ei makseta neljän päivän sisällä. Symantec löysi Cryptodefensestä heikkouden: Windowsin salausrajapinta toimii siten, että salainen avain löytyy saastuneelta koneelta. Puutteesta huolimatta Cryptodefense tuotti tekijöilleen noin 38 000 kuussa.
Käännös suomeksi
Dmitri Vasiljev

Dmitri Vasiljev on seuraavien henkilöiden nimi:
Dmitri Vasiljev (1900–1984), neuvostoliittolainen elokuvaohjaaja
Dmitri Vasiljev (s. 1979), venäläinen mäkihyppääjä
Dmitri Vasiljev (s. 1962), neuvostoliittolainen ampumahiihtäjä
Dmitri Vasiljev (s. 1977), venäläinen jalkapalloilija
Dmitri Vasiljev (s. 1985), venäläinen jalkapalloilija.
| --- | --- |
: Tämä on täsmennyssivu, joka luettelee monimerkityksisen käsitteen eri merkitykset tai useita eri henkilöitä. Artikkelisivuja, joiden nimessä tai tekstissä lukee ”Dmitri Vasiljev”, voi hakea sivunnimihaulla, laajalla sivunnimihaulla tai tekstihaulla.
Edward Hargitt

Edward Hargittin maalaus kultatikasta (Colaptes auratus, tieteellinen nimi maalauksen valmistumisaikaan vuonna 1889 oli Colaptes mexicanus).
Edward Hargitt (3. toukokuuta 1835 Edinburgh – 19. maaliskuuta 1895) oli skotlantilainen lintutieteilijä.
Hargitt opiskeli taiteita ja biologiaa Royal Scottish Academyssa ja kehittyi kohtalaisen hyväksi maisemamaalariksi. Nykyisin hänen maalauksensa ovat arvokkaita.
Hargitt perehtyi tikkoihin, ja kirjoitti tikkojen heimoa käsittelevän osan British Museumin lintuluettelossa (Catalogue of the Birds in the British Museum), jonka Richard Bowdler Sharpe julkaisi vuonna 1890. Myöhemmin hän piirsi 1 300 tikkapiirrosta valmistelemaansa erikoistutkielmaan, mutta tutkielman kohtalo on hämärän peitossa.
Hargitt kuvaili tikoista kongontikkasen (Dendropicos xantholophus) ja sierramadrentikan (Picoides arizonae), sekä useita tikkojen alalajeja.
Käännös suomeksi
Dynaset

| Dynaset Oy |
| --- | --- |

Yritysmuoto:  osakeyhtiö
Perustettu:  1986
Toimitusjohtaja:  Reijo Karppinen
Kotipaikka:  Ylöjärvi, Suomi
Toimiala:  hydrauliset laitteet ja tarvikkeet
Liikevaihto:  16,7 milj. € (2017)
Liikevoitto:  1,9 milj. € (2017)
Henkilöstö:  70 (2016)
Omistaja:  Reijo Karppinen
Kotisivu:  dynaset.com
Huomioitavaa:  
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Dynaset Oy on 1986 perustettu Ylöjärvellä toimiva hydrauliikka-alan yritys. Tilikaudella 2011–2012 yrityksellä oli 55 työntekijää ja sen liikevaihto oli 13,1 miljoonaa euroa. Liikevaihto kasvoi edellisestä tilikaudesta miltei 31 prosenttia.
Dynaset Oy oli 2000-luvun lopulla maailman suurinkenen mukaan? hydrauligeneraattorien, -korkeapainepumppujen ja -kompressorien valmistaja. Hydrauligeneraattorilla työkoneen hydraulienergiasta voidaan kehittää sähköä. Hydraulinen korkeapainevesipumppu soveltuu esimerkiksi katujen ja putkistojen korkeapainepesuun, pölynsidontaan ja korkeapainesammutukseen. Kompaktit hydraulikompressorit tuottavat käyttövoimaa pneumaattisille työkaluille.
Dynasetin perustaja ja toimitusjohtaja Reijo Karppinen korjasi jo koululaisena autoja ja suunnitteli autohuoltoyrittäjän uraa. Sitten Karppinen innostuikin hydrauliikasta ja Dynaset Oy sai alkunsa.
Dynasetin tuotteiden valmistus tapahtuu Ylöjärvellä. Myyntiverkostona toimii useita jälleenmyyjiä kautta maailman, sekä oma vuonna 2006 avattu myyntitoimisto Hangzhoussa, Kiinassa. Yhtiöllä on 230 vientiasiakasta 43 maassa.
Dynaset Oy oli yksi vuoden 2011 Valtakunnallisen Yrittäjäpalkinnon saajista.
Aiheesta muualla

Dynaset Oy:n verkkosivut
Dynaset Oy:n Facebook-sivut
Dynaset Oy:n YouTube-sivut
Dynaset OFF-Road Areenan verkkosivut
Dynaset OFF-Road Areenan Facebook-sivut
Edward H. Griffith

| Edward H>  Griffith |
| --- | --- |
 Edward H. Griffith vuonna 1920.
Henkilötiedot
Syntynyt: 23. elokuuta 1894 Lynchburg, Virginia, Yhdysvallat
Kuollut: 3. maaliskuuta 1975 (80 vuotta) South Laguna, Kalifornia, Yhdysvallat
Ammatti:  elokuvaohjaaja
Aiheesta muualla
IMDb 
Elonet
Edward ”Ned” H. Griffith (23. elokuuta 1894 Lynchburg, Virginia, Yhdysvallat – 3. maaliskuuta 1975 South Laguna, Kalifornia, Yhdysvallat) oli yhdysvaltalainen elokuvaohjaaja.
Griffith opiskeli Britanniassa ja manner-Euroopassa. Lyhyen toimittajanuran jälkeen hän siirtyi 1915 näyttelijäksi ja käsikirjoittajaksi Edison Studiosille. Edisonin lopetettua toimintansa 1917 Griffith työskenteli koko mykkäelokuvan ajan kaikille merkittäville yhdysvaltalaisille studioille, mutta kiinnostavampina pidetään hänen äänielokuvakauden töitään. Hän ohjasi elokuvia useista Philip Barryn näytelmistä, kuten Holiday (1930), ja toimi sekä tuottajana että ohjaajana useissa Paramountin tuotannoissa 1940-luvun alkupuolella, kuten elokuvassa The Sky's the Limit (1943, esitetty Suomessa televisiossa nimellä Vain taivas rajana), jonka pääaosassa näytteli Fred Astaire. Ylväs brittiläinen kaunotar Madeleine Carroll näytteli useissa hänen elokuvissaan.
Cryptopsy (albumi)

| Cryptopsy Cryptopsy |
| --- | --- | --- |

Studioalbumin tiedot
 Äänitetty : Garage Studio, Montreal, Quebec, Kanada
 Julkaistu: 20. syyskuuta 2012
 Formaatti: CD, LP
 Tyylilaji: tekninen death metal
 Kesto: 34.53
 Levy-yhtiö: Defen Society, Galy Records, Revolution Harmony
Cryptopsyn muut julkaisut
| The Unspoken King 2008 | Cryptopsy 2012 | The Best of Us Bleed 2012 |
Cryptopsy on saman nimisen kanadalaisen teknisen death metalin yhtyeen seitsemän studioalbumi. Se julkaistiin 20. syyskuuta 2012.
Kappaleet

Two-Pound Torch – 5.04
Shag Harbour's Visitors – 4.22
Red-Skinned Scapegoat – 5.57
Damned Draft Dodgers – 3.58
Amputated Enigma – 4.03
The Golden Square Mile – 3.13
Ominous – 3.47
Cleansing the Hosts – 4.36
Kokoonpano

Matt McGachy – laulu
Jon Levasseur – kitara
Christian Donaldson – kitara
Olivier Pinard – bassokitara
Flo Mounier – rummut
Kokoonpano > Muut tekijät

Jef Fortin – masteroija
Christian Donaldson – tuottaja, äänittäjä, miksaaja
Anthony Dubois – valokuvat
Mircea Gabriel Eftemie – kansitaide, grafiikka, design
Arvostelut

Blabbermouth: 9/10
Imperiumi: 9/10
Aiheesta muualla

Albumi Cryptopsy (albumi) Encyclopaedia Metallum -sivustolla (englanniksi)
Cryptopsy discogs.com -sivustolla
Einar Hämäläinen

Einar Hämäläinen
Einar Nestor Hämäläinen (26. helmikuuta 1899 Kotka – 5. syyskuuta 1986 Helsinki) oli suomalainen kenraaliluutnantti.
Hämäläisen vanhemmat olivat ylikonduktööri Albin Hämäläinen ja Eriika Vilhelmiina Ekström. Hänen puolisonsa oli Martta Matilda Tuukkanen vuodesta 1921, heillä oli neljä lasta. Hämäläinen osallistui vapaussotaan vapaaehtoisena, hän valmistui kadettikoulusta 1924 ja kävi Sotakorkeakoulun valmistuen ye-upseeriksi 1936 sekä opiskeli Saksan sota-akatemiassa 1939 opintomatkallaan, jolloin hän myös teki tutkimusmatkan Puolaan. Sota-aikana hän toimi mm. pataljoonan komentajana, ye-upseerina ja armeijakunnan esikuntapäällikkönä. Sodan jälkeen Hämäläinen toimi Sotakorkeakoulun johtajan apulaisena vuoteen 1947 asti, JR 7:n komentajana 1947–1949 sekä 3. divisioonan esikuntapäällikkönä 1949–1952. 6. prikaatia hän komensi 1952–1953, minkä jälkeen hän toimi ainakin pääesikunnan huoltopäällikkönä.
Ylennykset: vänrikki 1918, luutnantti 1920, kapteeni 1925, majuri 1935, everstiluutnantti 1940, eversti 1943, kenraalimajuri 1953, kenraaliluutnantti 1956.
Ylipormestari Raimo Ilaskivi oli hänen veljenpoikansa.
Eila Kurkela

Eila Margit Kurkela (o.s. Koski; 11. marraskuuta 1920 Viipuri – 29. heinäkuuta 1996 Tampere) oli suomalainen kristillinen kirjailija.
Teoksia

Löysin onneni. Kuva ja sana, Helsinki 1944
Nelivaljakko. Kuva ja sana, Helsinki 1945
Villiruusu: Romaani. Ristin Voitto, Helsinki 1962
Sinun kanssasi. RV-kirjat, Vantaa 1980, 2. painos 1981
Ihmisen valjaissa. RV-kirjat, Vantaa 1982
Ei siruja heitetä pois. RV-kirjat, Vantaa 1984
Että jaksaisimme. RV-kirjat, Vantaa 1987
Dmitri Šakulin

| Dmitri Šakulin> Henkilötiedot |
| --- | --- |
Koko nimi:  Dmitri Viktorovitš Šakulin
Syntynyt: 11. toukokuuta 1968 (ikä 56) Kirov, Venäjän SFNT, Neuvostoliitto
Kansalaisuus:   Venäjä
Koripalloilija
Pelipaikka:  Takamies
Pituus:  195 cm
Paino:  88 kg
Pelaajaura
Seurajoukkueet
:  PBK TsSKA Moskova
Maajoukkueet
:   Venäjä
Valmennusura
:  PBK TsSKA Moskova
Aiheesta muualla
FIBA
| Mitalit> Maa:  / Venäjä.Miesten koripallo.EM-kilpailut  | Mitalit> Maa:  / Venäjä.Miesten koripallo.EM-kilpailut  | Mitalit> Maa:  / Venäjä.Miesten koripallo.EM-kilpailut  | Maa:  / Venäjä> Miesten koripallo. |
| --- | --- | --- | --- |
|  Hopeaa | Saksa 1993 |  |  |
|  Pronssia | Espanja 1997 |  |  |
Dmitri Viktorovitš Šakulin (ven. Дмитрий Викторович Шакулин, s. 11. toukokuuta 1968 Kirov, Venäjän SFNT, Neuvostoliitto) on venäläinen koripallovalmentaja ja kilpauransa päättänyt koripalloilija.
Ura

Takamiehenä pelannut Šakulin edusti pelaajaurallaan venäläisiä, israelilaisia ja saksalaisia seuroja. Hän voitti PBK TsSKA Moskovassa Venäjän mestaruuden vuosina 1997 ja 1998.
Šakulin edusti myös Venäjän miesten maajoukkuetta, jonka kokoonpanossa hän saavutti EM-hopeaa Saksassa 1993 ja EM-pronssia Espanjassa 1997.
Pelaajauransa jälkeen Šakulin on työskennellyt koripallovalmentajana muun muassa TsSKA:ssa.
Aiheesta muualla

Dmitri Shakulin Basketball Player Profile eurobasket.com (englanniksi)
Venäjän joukkue – Koripallon EM-kilpailut 1993
4 Gorin ·
5 Šakulin ·
6 Suharev ·
7 Astanin ·
8 Nosov ·
9 Bazarevitš ·
10 Babkov ·
11 Mihailov ·
12 Karasjov ·
13 Fetisov ·
14 Panov ·
15 Kondratov ·
Valmentaja Selihov
Venäjän joukkue – Koripallon EM-kilpailut 1997
4 Karasjov ·
5 Kudelin ·
6 Kurašov ·
7 Kisurin ·
8 J. Pаšutin ·
9 Šakulin ·
10 Babkov ·
11 Mihailov ·
12 Z. Pаšutin ·
13 Fetisov ·
14 Panov ·
15 Nosov ·
Valmentaja Belov
Einar Reuter III

| Einar Reuter III |
| --- | --- |

Nimi:  Einar Reuter III
Tekijä:  Helene Schjerfbeck
Valmistumisvuosi:  1920
Taiteenlaji:  Muotokuva
Teostyyppi:  Maalaus
Materiaali:  Öljyväri ja kangas (maalauspohja)
Korkeus:  34  cm
Leveys:  28  cm
Kokoelma:  Kansallisgalleria
Sijainti:  Ateneum
Einar Reuter III on suomalaisen taiteilijan, Helene Schjerfbeckin öljyvärimaalaus vuodelta 1919–1920. Kooltaan tämä työ on 34×28 cm ja se kuuluu Ateneumin taidemuseon kokoelmiin.
Einar Reuter oli Helene Schjerfbeckin ystävä, johon hän oli tutustunut tämän tultua tapaamaan häntä vuonna 1915. Kirjailija, taiteilija, metsänhoitaja Reuter oli ihaillut Schjerfbeckiä ja hankkinut neljä hänen maalaustaan itselleen jo aiemmin. Parin vuoden kuluttua tästä tapaamisesta Reuter kirjoitti ensimmäisen Schjerfbeckin elämä­kerran. Heidän ystävyytensä ja keskusteluyhteytensä jatkui koko heidän elämänsä ajan.
Helene Schjerfbeck alkoi maalata Einar Reuter III -teosta samana vuonna 1919, kun Einar Reuter yllättäen ilmoitti Schjerfbeckille kihlautuneensa Norjan matkallaan. Tuo kihlaus oli järkytys Schjerfbeckille, jolle Reuter oli ollut tärkeä ystävä tätä ennen. Hän oli maalannut edellisenä vuonna, 1918, lämpimän Purjehtija-teoksen Reuterista heidän yhteisellä lomallaan. Tämän Einar Reuter III -teoksen Reuterin ilme suurine pupilleineen on puolestaan kuin Schjerfbeckin oman tunteen kuvaus seuraavana kesänä: pysähtynyt, yllättynyt, shokeraantunut.
Aiheesta muualla

Suomen Kansallisgalleria: Kokoelmat: Einar Reuter III.  (Arkistoitu – Internet Archive)
Eila Kelo

Eila Kelo
Eila Anneli Kelo (o.s. Aaltonen, s. 30. tammikuuta 1948 Raisio) on suomalainen entinen korkeushyppääjä ja viisiottelija. Hän edusti seuratasolla Tervakosken Patoa ja Viipurin Urheilijoita. Uransa hän lopetti kauden 1976 jälkeen.
Kelo voitti korkeushypyn Suomen mestaruuden vuonna 1970 ja piti kesäkuussa 1973 vähän aikaa hallussaan korkeushypyn Suomen ennätystä tuloksellaan 173 senttimetriä. Hän hyppäsi ennätyksekseen ulkona 174 senttiä (1975) ja hallissa 176 senttiä (1974). Kelolla on Kalevan kisoista yhteensä kaikkiaan 12 mitalia korkeushypystä ja viisiottelusta, jossa hän otteli ennätyksekseen 3607 pistettä vuonna 1973.
Kelo on yleisurheilun Suomen mestareiden Milla Kelon ja Niina Kelon äiti ja toimi myös heidän valmentajanaan. Nykyään hän toimii yleisurheilun valmennustehtävissä Keski-Uudenmaan Yleisurheilussa.
Työstään yleisurheilussa Eila Kelo palkittiin Euroopan Yleisurheiluliiton (EA) naisvaikuttajapalkinnolla vuoden 2009 saavutuksista. Hänelle on myönnetty Alfred Kordelinin säätiön lasten ja nuorten valmentajapalkinto kaksi kertaa, vuosina 1994 ja 2021.
Aikuisten ulkoratojen SM-mitalit

Korkeushyppy
kultaa 1970
hopeaa 1962, 1966, 1971, 1972, 1974, 1975
pronssia 1969
Viisiottelu
hopeaa 1973
pronssia 1969, 1974, 1975
Dmitri Utkin

| Dmitri Utkin> Дмитрий Уткин |
| --- | --- |
 Utkinin passikuva
Henkilötiedot
Muut nimet:  ”Wagner”
Syntynyt: 11. kesäkuuta 1970 Asbest, Venäjän SFNT, Neuvostoliitto
Kuollut: 23. elokuuta 2023 (53 vuotta) Kuženkino, Venäjä
Kansalaisuus:  Neuvostoliitto (1970–1991) Venäjä (1991–2023)
Ammatti:  palkkasotilas
Sotilashenkilö
Palvelusmaa(t):   Venäjä (1993–2013) Slaavilainen armeijakunta (2013) Wagner-ryhmä (2014–2023)
Sotilasarvo:  everstiluutnantti
Dmitri Valerjevitš Utkin (ven. Дмитрий Валерьевич Уткин; 11. kesäkuuta 1970 – 23. elokuuta 2023) oli venäläinen sotilas. Häntä pidetään yksityisen palkka-armeija Wagner-ryhmän perustajana. Wagner-ryhmän nimen on esitetty tulleen Utkinin käyttämästä Wagner-taistelijanimestä, joka puolestaan on otettu säveltäjä Richard Wagnerin sukunimestä.
Utkin syntyi Asbestin kylässä Venäjän neuvostotasavallassa vuonna 1970. Hän toimi komentajana Venäjän joukoissa ennen siirtoaan reserviin everstiluutnantin sotilasarvolla. Tämän jälkeen hän työskenteli Moran-turvallisuusyhtiön palveluksessa ja osallistui Slaavilaisen armeijakunnan toimintoihin Syyriassa vuonna 2013. Venäjä pidätti Utkinin tuona vuonna, mutta Ukrainan sodan alettua 2014 hän pääsi jälleen maansa hallinnon suosioon. Vuodesta 2014 Utkin oli Syyriassa, Ukrainassa ja Afrikan maissa toimineen Wagner-ryhmän komentaja. Joulukuussa 2016 Utkin nähtiin Vladimir Putinin kanssa Kremlin sponsoroimassa tapahtumassa. Tämän jälkeen Utkinia ei nähty julkisuudessa.
Utkin joutui Yhdysvaltain asettamien pakotteiden kohteeksi kesäkuussa 2017. Hänestä tuli marraskuussa 2017 Konkord Menedžment i Konsalting -yhtiön toimitusjohtaja. Utkinilla itsellään oli natsiteemaisia tatuointeja, ja monet muut Wagner-ryhmän perustajajäsenistä ovat toimineet ultranationalistisessa, valkoista ylivaltaa edistävässä liikkeessä.
23. elokuuta 2023 muiden muassa Dmitri Utkinin ja Jevgeni Prigožinin väitettiin venäläisissä tiedotusvälineissä kuolleen lento-onnettomuudessa. Väitteen mukaan seurue oli ennen onnettomuutta osallistunut tapaamiseen Venäjän puolustusministeriön viranomaisten kanssa.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Dmitri Utkin Wikimedia Commonsissa
Donkey Kong Country

| Donkey Kong Country |
| --- | --- |

Kehittäjä:  Rareware
Julkaisija:  Nintendo
Jakelija:  Nintendo eShop
Ohjaaja:  Tim and Chris Stamper
Suunnittelija:  Gregg Mayles
Säveltäjä:  David Wise Eveline Fischer Novakovic Robin Beanland
Pelisarja:  Donkey Kong ja Donkey Kong Country
Julkaistu:  1994
Lajityyppi:  Tasohyppely
Pelimuoto:  Yksinpeli, moninpeli
Ikäluokitus:  CERO: A (kaikenikäisille)  ESRB: Lapsista aikuisille  PEGI 3  USK 0 
Alusta:  SNES
Jakelumuoto:  pelimoduuli
Lisää peliartikkeleitaVideopelien teemasivulla
Infobox OK  : 
Donkey Kong Country (lyhyesti DKC, Japanissa Super Donkey Kong) on Rarewaren kehittämä tasohyppelypeli, jonka Nintendo julkaisi SNES -konsolille vuonna 1994. Siitä tuli välittömästi yksi konsolin myydyimmistä peleistä.
Donkey Kong Country on ensimmäinen Donkey Kong -peli, jonka kehityksessä Shigeru Miyamoto ei ollut mukana.
Peli sai kaksi jatko-osaa SNES- ja Game Boy -konsoleille. Myöhemmin kaikki osat julkaistiin myös Game Boy Advancelle. Donkey Kong sai jatkoa Nintendo 64:llä paljon ennakkokohua aiheuttaneessa, mutta ristiriitaisen vastaanoton saaneessa pelissä Donkey Kong 64. Peliyhtiö Retro Studios toi Donkey Kongin jälleen julkisuuteen tekemällä Wiille pelin Donkey Kong Country Returns.
Kehitys

Pelin hahmot luotiin alun perin kolmiulotteisiksi tietokonemallinuksen avulla ja konvertoitiin spriteiksi eli kaksiulotteisiksi hahmomalleiksi. Tekniikka saa hahmot näyttämään kolmiulotteisilta, vaikka pelit ovat kaksiulotteisia. Raren tappelupeli Killer Instinct hyödynsi myöhemmin samaa tekniikkaa.
Juoni

Pelissä Donkey Kong Jr. on kasvanut aikuiseksi ja ottanut DK-tittelin itselleen samalla kun hänen isänsä, alkuperäinen Donkey Kong on nimetty Cranky Kongiksi. Cranky toimii uuden pelisarjan tukevana hahmona, jonka dialogit kritisoivat huumorilla videopelien nykytilaa. Uusissa peleissä Donkey ja tämän kaveri Diddy sekä koko Kongin apinasuku kamppailevat kremlingejä (kremlings) vastaan. Kremlingit ovat ahne krokotiilirotu, jota johtaa Kuningas K. Rool (King K. Rool). Kuninkaansa johdolla kremlingit yrittävät varastaa Kongien kultaiset banaanit.
Hahmot

Donkey Kong, lihaksikas, mutta yksinkertainen päähenkilö.
Diddy Kong, Donkeyn paras kaveri, joka ihailee Donkeyta ja haluaa olla suuri videopelitähti.
Cranky Kong, alkuperäinen Donkey Kong, Donkeyn isä, joka tässä pelissä jakelee vinkkejä ja kritisoi nykyisten videopelien tasoa.
Funky Kong, surffaaja-apina, joka omistaa lentopalvelun ja lennättää pelaajan aiempiin pelin kenttiin.
Candy Kong, Donkeyn tyttöystävä joka tallentaa pelin.
Aiheesta muualla

Donkey Kong Country MobyGamesissa (englanniksi)
-pelisarja
| --- | --- |
Kolikkopelit: Donkey Kong | Donkey Kong JR. | Donkey Kong 3 | Donkey Kong Jungle Fever
Kotikonsolipelit: DK Country | DK Country 2 | DK Country 3 | Donkey Kong 64 | DK Country Returns | DK Country: Tropical Freeze
Käsikonsolipelit: Donkey Kong Land | Donkey Kong Land 2 | Donkey Kong Land III | Donkey Kong
Pulmapelit: Mario vs. Donkey Kong | Mario vs. Donkey Kong 2: March of the Minis
Rytmipelit: Donkey Konga | Donkey Kong Jungle Beat | Donkey Konga 2 | Donkey Konga 3
Ajopelit: Diddy Kong Racing | Diddy Kong Racing DS | Donkey Kong Racing | Donkey Kong Jet Race
Oppimispelit: DK Jr. Math
Muut: DK: King of Swing | DK Jungle Climber
Dugny

| Dugny |
| --- | --- |
 vaakuna
 Dugnyn sijainti Pariisin kartalla
 Koordinaatit: 48°57′13″N, 2°24′59″E 
Valtio:  Ranska
Hallintoalue:  Île-de-France
Departementti:  Seine-Saint-Denis
Arrondissementti:  Le Raincy
Kantoni:  La Courneuve
Hallinto:  
 – Hallinnon tyyppi:  Kunta
 – Pormestari:  André Veyssière
Pinta-ala:  
 – Kokonaispinta-ala:  3,89 km²
Väkiluku (2015):  10 505
 – Väestötiheys:  2 700 as./km²
 
 www.ville-dugny.fr 
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Dugny [dyɲi] on Pariisin koillinen esikaupunkialue 12,4 kilometrin päässä Pariisin keskustasta. Sen asukasluku on 10 505. Le Bourget’n lentoasema, Ranskan suurin ilmailu- ja avaruusalan museo Musée de l’Air et de l’Espace sekä Charles de Gaullen kansainvälinen lentoasema sijaitsevat lähellä Dugnytä.
Dugnyssä ei ole metro- tai RER-asemaa, mutta lähin sellainen sijaitsee Le Bourget’ssa 2,8 kilometrin päässä Dugnystä.
Donkey Kong Country 2: Diddy’s Kong Quest

| Donkey Kong Country 2: Diddy’s Kong Quest |
| --- | --- |


Kehittäjä:  Rareware
Julkaisija:  Nintendo
Jakelija:  Nintendo eShop
Ohjaaja:  Tim Stamper
Tuottaja:  Gregg Mayles
Säveltäjä:  David Wise
Pelisarja:  Donkey Kong ja Donkey Kong Country
Julkaistu:  20. marraskuuta 1995
Lajityyppi:  tasohyppely
Pelimuoto:  yksinpeli ja moninpeli
Ikäluokitus:  ESRB: Kaikenikäisille  PEGI 3  USK 0 
Alusta:  SNES
Jakelumuoto:  SNES-pelimoduuli
Lisää peliartikkeleitaVideopelien teemasivulla
Infobox OK   : 
Donkey Kong Country 2: Diddy’s Kong Quest (Japanissa nimellä Super Donkey Kong 2) on SNES:lle tehty tasohyppelypeli. Peli julkaistiin vuonna 1995 ja on jatkoa Donkey Kong Countrylle. Pelin kehitti 
Rare ja julkaisi Nintendo. Lisäksi peli on julkaistu Game Boy Advancelle.
Peli on tunnettu erityisesti musiikistaan ja sen soundtrackin on kehuttu olevan yksi SNES-pelikirjaston kauneimmista. [lähde? ]
Tarina

Donkey Kong on kadonnut mysteerisesti ja Diddy ja Dixie suuntaavat merirosvoalukseen. Alukseen oli jätetty viesti, joka paljasti että paha Kaptain K. Rool on kidnapannut Donkey Kongin. Diddy ja Dixie aloittavat hurjan pelastusoperaation. Saavuttuaan K. Roolin linnaan, Diddy ja Dixie löytävät Donkey Kongin. K. Rool kuitenkin katoaa paikalta omalla ilma-aluksellaan. Myöhemmin Diddy ja Dixie kohtaavat uudelleen K. Roolin, ja voittavat tämän. Tosin Donkey Kongin avustuksella. Pelin oikeassa lopetuksessa, Diddyn ja Dixien pitäisi löytää kaikki DK kolikot sekä Salaperäinen Saari, jossa sijaitsee saaren päävirtageneraattori. Diddy ja Dixie joutuvat yllättäen jälleen kohtaamaan K. Roolin, josta seuraa taistelu minkä K. Rool häviääa. Diddy, Dixie, Donkey ja Cranky katsovat kuinka krokotiilisaari tuhoutuu. K. Rool pääsee kuitenkin pakenemaan saarelta juuri ennen sortumaa.
Pelaaminen

Donkey Kong Country 2:n idea on pelastaa kapteeni K. Roolin vangitsema Donkey Kong. Pelin päähahmot ovat Diddy Kong ja hänen tyttöystävänsä Dixie Kong. Pelin teema on merirosvot, joten peli alkaa Laskuporraskaleeri-merirosvolaivalta (johon Donkey Kong Country päättyi). Osa pelin vihollisistakin on pukeutunut merirosvovaatteisiin. Muut pelialueet ovat laavamaailma Crocodile Cauldron
, suomaailma Krem Quay, huvipuisto Krazy Kremland, kummitusmetsä Gloomy Gulch ja linnamaailma K. Rool's Keep.
Uutta ensimmäiseen Donkey Kong Countryyn verrattuna on kyky muuttua eläinystäväksi pelkän eläimellä ratsastamisen sijaan. Lisäksi toisen pelihahmon voi heittää ilmaan, jolloin voi päästä käsiksi yläilmoissa piileviin salaisuuksiin. Pelissä esiteltiin ensi kertaa myös DK-kolikot (joita löysi vain tutkimalla kentät läpikotaisin), Kadonnut maailma, sekä muita uudistuksia ja hahmoja, joita esiintyi myöhemmissä Donkey Kong -pelisarjan osissa.