stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Islamilainen verotus
Verotulojen käyttö

Arabivaltakuntien hallinto käytti verotuottonsa lähinnä hovin ja sen suppean virkamieskunnan ylläpitoon, armeijaan ja julkiseen rakentamiseen. Toisena tulolähteenä sillä oli sotasaaliit ja mahdolliset vasallimaksut toisilta hallitsijoilta. Paikallisiin tarpeisiin rahaa ei käytetty, sitä varten oli zakat -vero.
Abbasidit ottivat ainakin Egyptissä käyttöön myös iqta -läänitysjärjestelmän, missä korkeille upseereille tai virkamiehille myytiin oikeus koota maavero annetulta alueelta itselleen. Korvauksena  he maksoivat valtion kassaan tietyn summan tai varustivat armeijaan sovitun määrän sotilaita. Näin kalifi itse vapautui verojen keruun kuluista ja varmisti säännöllisen tulovirran tai armeijan vähimmäiskoon. Järjestelmä oli usein erittäin edullinen sopimuskumppaneille, jotka tavallisesti onnistuivat keräämään valtavia omaisuuksia. Vastauksena tähän kalifi saattoi ryhtyä takavarikoimaan liian rikkaiksi paisuneiden lääninherrojen omaisuuksia. Sitä peläten rikkaat alkoivat suojata omaisuuttaan siirtämällä sitä niin sanottuihin waqf-säätiöihin. Säätiöt olivat hyväntekeväisyyslaitoksia, joita kalifi ei voinut verottaa. Ne saattoivat ylläpitää esimerkiksi moskeijaa tai vesikaivoa. 1000-luvulla perustetut islamilaiset oppilaitokset eli madrasat tulivat toimeen juuri tällaisin lahjoitusvaroin, joista maksettiin rakennusten ylläpito, opettajien palkat ja opiskelijoiden majoitus ja toimeentulo.
Irlannin laivasto

| Irlannin laivasto Irish Naval Service An tSeirbhís Chabhlaigh |
| --- | --- |
 Irlannin laivaston tunnus
Toiminnassa:  syyskuusta 1946–
Valtio:   Irlanti
Puolustushaarat:  merivoimat
Aselajit:  laivasto
Osa joukkoa:  Irlannin asevoimia
Koko:  2008: 1 444 henkeä, joista 189 upseereita 8 alusta
Komentajat
Nykyinen komentaja:  Hugh Tully
Irlannin laivasto (iiriksi an tSeirbhís Chabhlaigh, engl. Irish Naval Service) on yksi kolmesta Irlannin asevoimien puolustushaarasta. Sen päätukikohtana on Haulbowline Corkin kreivikunnassa. Laivaston alukset on nimetty perinteisin naisen nimin, jotka on poimittu historiasta ja kelttiläisestä mytologiasta. Alusten etuliitteenä on LÉ, joka tulee iirin kielen sanoista Long Éireannach ('Irlannin alus'). Laivaston juuret juontuvat Irlannin sisällissodan jälkeisiin levottomiin aikoihin, vuoteen 1923. Nykyaikaisessa mielessä laivasto syntyi, kun parlamentti syyskuussa 1946 teki päätöksen Marine Servicen liittämisestä puolustusvoimien osaksi.
Irlannin laivaston matruuseja.
Tehtävät ja organisaatio

Laivaston tehtävänä on turvata maan merialue, estää häiritsevä tai uhkaava toiminta, suorittaa merivalvontaa, ylläpitää aseellista läsnäoloa alueella, varmistaa kulkuoikeudet, suojata merenkulkua ja estää se tarvittaessa. Näiden sotilaallisten tehtävien lisäksi laivaston tehtävänä on tukea maavoimia kuljetuksin sekä muin tarvittavin tavoin.
Laivaston organisaation muodostavat esikunta, operaatioyksikkö (engl. Naval Operations Command), tukiosasto (engl. Naval Support Command) sekä merisotakoulu (engl. Naval College). Merisotakoulun ei-sotilaallista koulutusta lukuun ottamatta organisaatio on sijoitettu Haulbowlinen laivastotukikohtaan. Kommodorin arvoisen laivastonkomentajan johtamisen tukena on esikunta. Operaatioyksikkö vastaa kaikesta maalla ja merellä tapahtuvasta toiminnasta mukaan lukien laivaston alukset. Tukiyksikkö mahdollistaa laivaston operaatioyksikön toiminnan henkilöstöä kouluttamalla, huoltamalla kalustoa ja teknisesti tukemalla. Merisotakoulu vastaa kaikkien henkilöstöryhmien koulutuksen toteuttamisesta.
Historia > Coastal and Marine Service 1923–1924

Irlannin sisällissodan päätyttyä toukokuussa 1923 oli edelleen olemassa riski, että väkivaltaisuudet jatkuisivat tai ulkovallat puuttuisivat maan sisäisiin asioihin. Tällöin maan hallitus perusti Irlannin vapaavaltion rannikko- ja meriosaston (engl. Coastal and Marine Service, CMS), jonka tehtävänä oli estää aseiden salakuljetus sekä valvoa maan kalavesiä. Vaikka vuoden 1921 vapaavaltiosopimus esti sotalaivaston luomisen, tulli- ja kalastuksenvalvontalaivaston ylläpito oli mahdollista.
Luodun osaston johtoon määrättiin kenraalimajuri Joseph Vize, ja sen esikunta sijoitettiin Portobellon kasarmille Rathminesiin Dubliniin. Osastoon kuului kolme haaraa: rannikonvalvontajoukot (engl. Coastal Patrol Service), merivalvontajoukot (engl. Marine Investigation Department) sekä rannikkojalkaväki (engl. Coastal Infantry). Viimeisenä mainittu koostui maavoimien yksiköistä, jotka palvelivat merivalvontajoukkojen aluksilla. Joukot sijoitettiin neljään tukikohtaan, Haulbowlinen saarelle Corkin satamaan, Dun Laoghaireen Kingstowniin, Galwayhin ja Killybegsiin Donegaliin. Henkilöstö oli pääosin peräisin kauppalaivastosta, ja siihen kuului kaikkiaan 124 meriupseeria, 13 kadettia ja 219 miehistönjäsentä.
Rannikkojalkaväki lakkautettiin jo 1. syyskuuta 1923, ja sen tehtävät siirrettiin rannikolle sijoitetuille maavoimien yksiköille. Merivalvontajoukot lakkautettiin 1. joulukuuta. Joukkoon kuuluneiden 200 upseerin ja miehen vastuulla oli ollut rannikkovesien valvonta Carlingford Loughista Movilleen. Lakkauttamisen syynä oli lähinnä sisällissodasta toipuvan maan heikko talous.
Rannikko- ja meriosastolla oli kuitenkin käytössään runsaasti aluksia:
aseistettu hinaaja 469-tonninen SS Dainty
partioalus Muirchú
aseistettuja troolareita
Mersey-luokka: John Dunn, John Dutton, William Honnor, Christopher Dixon, Robert Murray, Thomas Thresher
Castle-luokka: TR24, TR25, TR27, TR29, TR30 ja TR31
purret Inisherer ja John S. Somers
5 vuokrattua jokipartioalusta, joista kaksi Shannonissa, yksi Waterfordissa, yksi Lee joella ja yksi reservissä
80 jalan moottoriveneet ML 1, ML 2 ja ML 3
puiset höyrypurret 190 ja 199
Kaikki partioalukset oli aseistettu yhdellä 12 naulan tykillä ja pienemmät etukannelle sijoitetuilla konekivääreillä.
Maan heikon talouden takia Rannikko- ja meriosasto jouduttiin lakkauttamaan 31. maaliskuuta 1924. Kaikki palveluksessa olleet joko kotiutettiin tai siirrettiin maavoimiin. Muirchú siirrettiin maatalous- ja kalastusministeriölle, ja kaikki loput alukset menivät joko myytäväksi tai romutettavaksi.
Historia > Ennen toista maailmansotaa

Rannikko- ja meriosaston lakkauttamisesta seurasi, että Irlannin vapaavaltio menetti mahdollisuutensa valvoa aluevesiään. Ainoaksi alukseksi jäänyt Muirchú ei kyennyt valvomaan kalastusalueita. Rannikkojoukkojen lakkauttamiseen päättyi Yhdistyneen kuningaskunnan maahan luoman 109 rannikkovartioaseman valvontatehtävät. Tilalle luotiin vapaaehtoisuuteen perustuva pelastuspalvelu (engl. Coast Life Saving Service), mutta meripelastus jäi kuitenkin kuninkaallisen meripelastuspalvelun (engl. Royal National Lifeboat Institution) vastuulle.
Vuonna 1926 perustettiin satamakomissio valvomaan ja raportoimaan maan satamien tilaa. Raportti vuodelta 1930 kuvaa satamien toimintaa apaattiseksi ja henkilöstön kiinnostusta satamien ylläpitoon vähäiseksi. Raportissa korostettiin lisäksi tutkimusaluksen puutetta, mikä esti rannikon merikarttojen ajantasaistamisen.
1. heinäkuuta 1937 hyväksyttiin uusi perustuslaki, joka astui voimaan 29. joulukuuta. Laki muutti maan itsenäiseksi Irlannin tasavallaksi, jolloin sopimus vuodelta 1921 lakkasi olemasta voimassa. Kolmivärisestä lipusta tuli kansallislippu, iiristä virallinen kieli ja valtion päämieheksi presidentti. Vuoden 1921 sopimuksen 6. ja 7. artiklojen mukaisesti Britannian hallinnassa ja suojeluksessa oli ollut strategisesti merkittävät Queenstownin, Berehavenin ja Lough Swillyn satamat linnoituksineen. Nyt sen katsottiin loukkaavan maan itsemääräämisoikeutta. Maat pääsivät 25. huhtikuuta 1938 sopimukseen satamien siirrosta Éiren hallintaan 31. joulukuuta mennessä.
Brittijoukkojen poistuttua Irlanti vastasi itse satamiensa suojaamisesta. Luovutettujen satamien suojaksi sijoitettiin kuusi vasta perustettua rannikkotykistöpatteria, joista kaksi oli Lough Swillyssä, kolme Corkissa ja yksi Berehavenissa.
Corkin luonnonsataman suojana olivat Camdenin, Carlislen ja Templebreedyn linnakkeet, joiden aseistuksena oli runsaasti tykkejä ja konekivääreitä. Camdenissa oli yksi 9,2 tuuman, yksi 6 tuuman ja kaksi 18 naulan tykkiä sekä Vickers-konekivääreitä ja Lewis-pikakivääreitä. Carlislessa oli kaksi 6 tuuman tykkiä. Kummallakin linnakkeella oli lisäksi kaksi torpedoputkea. Templebreedyssä oli kaksi 9,2 tuuman vuosimallia 1896 olevaa tykkiä, jotka kumpikin vaativat viidentoista miehen miehistön. Lisäksi satamassa oli Westmorelandin linnake. Kaikkiaan Corkin sataman miehistönä oli 2 377 upseeria ja miehistönjäsentä. Nämä joukot eivät kuuluneet laivastoon vaan palvelivat osana maavoimia.
Historia > Irish Naval Service

Irlannin laivasto (engl. Irish Naval Service) perustettiin 1947 lakkautetuista toisen maailmansodan meri- ja rannikkovalvonnasta. Henkilöstön lukumäärä laski kolmesta sadasta noin puoleen, mistä se palautui nopeasti neljään sataan. Upseereita oli 23, joista kaksi Britannian kuninkaallisesta laivastosta, yksi Intian laivastosta ja loput kauppalaivastosta. Upseerien koulutus alkoi, kun ensimmäinen irlantilainen kadetti lähetettiin Dartmouthin Royal Naval Collegeen 1947.
Laivasto otti 1946–1947 palvelukseensa kolme Britannialta ostettua Flower-luokan korvettia. Viimeinen sodan aikana palvellut alus poistui palveluksesta 1952, jolloin korvetit muodostivat seuraavina vuosikymmeninä laivaston rungon. Alukset olivat 1960-luvun lopulla käyttöikänsä lopulla, ja ne poistettiin palveluksesta.
Vuoteen 1970 saakka laivasto oli lähinnä rannikon kalastusalueiden valvontaan tarkoitettu osasto. Laivaston merkitys kasvoi, kun sen valvontaan tarkoitettu alue laajeni. Tämä johtui kalastuksen siirtymisestä kauemmas avomerelle, Irlannin merialueiden laajentamisesta kahdestatoista kahteen sataan merimailiin ja rannikon luonnonvaroista.
Irlanti osti 1970 Britannialta kolme Ton-luokan miinanraivaajaa, jotka aloittivat seuraavana vuonna uuden uransa Irlannin laivaston vartiolaivoina. Vuonna 1972 ensimmäinen Irlannin laivastolle suunniteltu alus LÉ Deirdre otettiin palvelukseen ja sen jälkeen 1970-luvun loppuun mennessä vielä kolme muuta vastaavaa alusta. Alusten rahoitus tuli osittain Euroopan unionilta.
Vuonna 1984 LÉ Eithne astui palvelukseen. Alus on tähän mennessä suurin alus Irlannin laivastossa. Se on kyennyt operoimaan NAFOn (engl. North Atlantic Fishery Organisation) valvontatehtävissä Grand Banksin edustalla Newfoundlandin rannikolla. Maa hankki vuosikymmenen lopulla Britannialta vielä kaksi Peacock-luokan partioalusta.
1990-luvulla laivaston tehtävistä merkittävän osan muodosti salakuljetuksen estäminen. Lisäksi tehtäviin tuli irlantilaisten YK-joukkojen huoltotehtävät muun muassa Libanoniin, Kyprokselle ja entisen Jugoslavian alueille. LÉ Eithne teki Irlannin laivaston ensimmäisen Atlantin ylityksen 1986, kun se vieraili Yhdysvalloissa, mistä seurasi vuoden 2000 kansainvälisen laivastokatselmukseen osallistuminen.
Laivasto sai 1999 uuden aluksen LÉ Róisínin ja pari vuotta myöhemmin sen sisaraluksen LÉ Niamhin, joka teki 2002 neljän kuukauden purjehduksen Aasiaan. Alus vieraili lokakuussa 2003 Länsi-Afrikan rannikolla ja kuljetti muun muassa kalustoa irlantilaisille rauhanturvaajille Liberiaan.
Ilmavoimien merivalvonta

Irlannin ilmavoimat, joiden operoimat lentokoneet osallistuivat merivalvontaan, luopuivat 1991 Beechcraft Super King Air -koneesta. Tämän jälkeen ainoa tehtävään käytettävissä oleva lentokone oli CASA 235 -rahtikone, joka kykeni valvontaan ainoastaan lentäjien näkökyvyn rajoissa.
Vuonna 1994 Irlannin ilmavoimien merilaivue vastaanotti kaksi CASA CN-235 MP Persuader -merivalvontakonetta, jotka on varustettu FLIRillä sekä Littonin V5-tutkalla. Lentokoneiden lisäksi on pelastustehtävissä neljä siviililentäjien lentämää SA345F Dauphin 2 -helikopteria, joista päivystää ainoastaan yksi kerrallaan. Helikopterit ovat Finner Campissa Donegalissa.
Meripelastuspalvelun muodostaa viisi Irish Helicopters Ltd:n operoimaa Sikorsky S-61 -helikopteria. Ne on sijoitettu Dubliniin, Shannoniin, Waterfordiin ja Sligoon.
Kalusto

Palveluksessa olevat kahdeksan ulkovartioalusta soveltuvat pitkiin partiomatkoihin Pohjois-Atlantin vaativissa olosuhteissa.
| Nimi | Alkuperämaa | Tyyppi | Kaliiperi | Kuva | Huom |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| Steyr AUG |  Itävalta | Rynnäkkökivääri | 5.56x45 mm |  | The Steyr AUG  on ollut Irlannin asevoimien palvelusase vuodesta 1989 alkaen. |
| Heckler & Koch USP |  Saksa | puoliautomaattipistooli | 9x19 mm |  | Palvelusase |
| FN MAG |  Belgia | kevyt konekivääri | 7.62x51 mm |  | Asennettu laivaston aluksille lähitorjunta-aseeksi. Lisäksi se on asennettu osaan veneistä. |
| M2 Browning .5 raskas konekivääri (HMG) |  Belgia | raskas konekivääri | 12.7x99 mm (.50) |  | Asennettu laivaston aluksille lähitorjunta-aseeksi. |
| Rheinmetall Rh202 |  Saksa | pikatykki | 20x139 mm |  | Asennettu kaikille laivaston aluksille lähitorjunta-aseeksi. |
| Bofors 40mm L/70 |  Ruotsi | ilmatorjuntakanuuna | 40×364mmR |  | Pääaseena Emer-luokan vartiolaivoilla |
| OTO Melara 76 mm Compact |  Italia | automaattikanuuna | 76×900mmR |  | Pääaseena partioaluksilla LÉ Orla ja LÉ Ciara sekä Róisín- ja Samuel Beckett -luokkien ulkovartiolaivoilla. |
| Bofors 57mm L/70 |  Ruotsi | automaattikanuuna | 57×438mm |  | Pääase lippulaivalla LÉ Eithne. |
Komentajat > Meripalvelu (Marine Service)

syyskuu 1939 – tammikuu 1940 eversti J. Higgins
tammikuu 1940 – toukokuu 1941 eversti Anthony Lawlor
toukokuusta 1941 – komentaja Seamus O'Muiris
Komentajat > Laivasto (Naval Service)

joulukuu 1946 – joulukuu 1956 H. S. Jerome
joulukuu 1956 – kesäkuu 1973 Tom McKenna
kesäkuu 1973 – syyskuu 1980 P. Kavanagh
syyskuu 1980 – helmikuu 1986 Liam S. Moloney
helmikuu 1986 – tammikuu 1990 William J. Brett
tammikuu 1990 – huhtikuu 1993 J. Deasy
huhtikuu 1993 – John J. Kavanagh
– joulukuu 2010 Frank Lynch
tammikuu 2011 – joulukuu 2013 Mark Mellett
joulukuu 2013 – Hugh Tully
Aiheesta muualla

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
Irlannin laivaston viralliset sivut (englanniksi)
Kuvia (englanniksi)
Irlannin laivaston rainelippu LÉ Aoifen keulatangossa Dublinin satamassa.
Dinobutoni

| Dinobutoni |
| --- | --- |

Tunnisteet
IUPAC-nimi:  (2-butan-2-yyli-4,6-dinitrofenyyli)propan-2-yylikarbonaatti
CAS-numero:  973-21-7
PubChem CID:  13783
SMILES:  CCC(C)C1=CC(=CC(=C1OC(=O)OC(C)C)[N+](=O)[O-])[N+](=O)[O-]
Ominaisuudet
Molekyylikaava:  C14H18N2O7
Moolimassa:  326,304 g/mol
Sulamispiste:  56-57 °C
Kiehumispiste:  103,4 °C
Tiheys:  0,9 g/cm3
Liukoisuus veteen:  Ei liukene veteen
Dinobutoni (C14H18N2O7) on aromaattisiin karbonaattiestereihin kuuluva orgaaninen yhdiste. Yhdistettä käytetään maataloudessa agarisidina ja fungisidina.
Ominaisuudet

Huoneenlämpötilassa dinobutoni on kellertävää kiteistä ainetta. Yhdiste on veteen liukenematonta, mutta liukenee useisiin orgaanisiin liuottimiin kuten etanoliin, asetoniin sekä alifaattisiin ja aromaattisiin hiilivetyihin, esimerkiksi bentseeniin. Yhdiste hydrolysoituu dinosebiksi. Dinobutoni voi vaikuttaa aineenvaihduntaan sitä kiihdyttävästi, mikä aiheuttaa kuumeilua. Se voi myös olla myrkyllistä maksalle ja munuaisille ja vahingoittaa keskushermostoa.
Valmistus ja käyttö

Dinobutonia voidaan valmistaa dinosebin tai sen alkalimetallisuolan ja isopropyyliklooriformiaatin välisellä reaktiolla. Dinobutoni tuli markkinoille 1960-luvulla ja sitä on käytetty erityisesti Yhdysvalloissa vihannespunkkien torjuntaan sekä homeenestoaineena omena-, päärynä-, puuvilla- ja vihannesviljelmillä. Se levitetään joko kostutettavana jauheena tai emulsiona. Euroopan unionin alueella dinobutonin käyttö kiellettiin vuonna 2002.
Isojenantilliensirkku

| Isojenantilliensirkku |
| --- | --- |

Uhanalaisuusluokitus
 Elinvoimainen  
  
Tieteellinen luokittelu
Domeeni::  Aitotumaiset Eucarya
Kunta::  Eläinkunta Animalia
Pääjakso::  Selkäjänteiset Chordata
Alajakso::  Selkärankaiset Vertebrata
Luokka::  Linnut Aves
Lahko::  Varpuslinnut Passeriformes
Heimo::  Tangarat Thraupidae
Suku::  Kyömynokkasirkut Melopyrrha
Laji::  violacea
Kaksiosainen nimi
 Melopyrrha violacea  (Linnaeus, 1758) 
Synonyymit
 Loxigilla violacea  Pyrrhulagra violacea 
Alalajit
 M. v. affinis  M. v. maurella  M. v. ofella  M. v. ruficollis  M. v. violacea 
Katso myös
   Isojenantilliensirkku Wikispeciesissä   Isojenantilliensirkku Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OK: 
Isojenantilliensirkku (Melopyrrha violacea) on tangaroihin kuuluva lintulaji. Lajia tavataan Karibianmeren saarilta.
Koko ja ulkonäkö

Isojenantilliensirkku voi kasvaa 14–18 cm pitkäksi ja ruumiinrakenteeltaan se on tukevahko. Sukupuolet eroavat hieman toisistaan ulkonäöltään. Isojenantilliensirkkukoiras on väriltään musta lukuun ottamatta ruskehtavan oransseja silmäkulmajuovia, kurkkua ja alaperää. Naaras on väritykseltään hieman harmahtavampi. Linnun nokka on kookas, kartionmuotoinen ja väriltään musta.
Levinneisyys ja elinympäristö

Isojenantilliensirkkua tavataan muun muassa Jamaikalta, Hispaniolan saarelta, Bahamalta, Caymansaarilta ja Turks- ja Caicossaarilta. Lajin elinympäristöä ovat monentyyppisten metsien tiheiköt ja pensaikot erityisesti vuoristoisilla alueilla. Isojenantilliensirkut syövät hedelmiä, siemeniä ja kukkien nuppuja. Linnun pesimäkausi on huhtikuulta kesäkuulle ja se tekee pesänsä kuolleen puun koloon.
Dikaiarkhos

Dikaiarkhos (m.kreik. Δικαίαρχος, lat. Dicaearchus; n. 350–285 eaa.) oli antiikin kreikkalainen peripateettiseen koulukuntaan kuulunut filosofi, kartografi, maantieteilijä, matemaatikko ja kirjailija. Hän oli kotoisin Messenestä. Dikaiarkhoksen teoksista on säilynyt ainoastaan osia. Hän kirjoitti ennen kaikkea Kreikan historiasta ja maantieteestä, jolla alalla hänen merkittävin teoksensa oli teos nimeltä Kreikan elämä. Kartografian alalla Dikaiarkhos oli ensimmäisiä, joka käytti maantieteellisiä koordinaatteja. Hän kirjoitti myös filosofian ja politiikan alan teoksia.
Elämä

Dikaiarkhos oli Feidiaan poika, ja hän syntyi Messenessä, Suur-Kreikkaan kuuluneessa Sisiliassa. Hän vietti kuitenkin suurimman osan elämästään Kreikassa ja erityisesti Peloponnesoksella. Dikaiarkhos oli Aristoteleen oppilas Lykeionin peripateettisessa koulussa. Hän oli muun muassa Theofrastoksen ystävä, ja omisti tälle eräitä teoksistaan. Eräistä hänen teostensa säilyneistä katkelmista voidaan päätellä, että hän olisi elänyt vielä vuonna 296 eaa. ja kuollut noin vuonna 285 eaa.
Teokset

Dikaiarkhos oli antiikin aikana arvostettu sekä filosofina että hyvin monien eri alojen tuntijana. Hän kirjoitti lukuisia teoksia, ja muut kirjailijat viittaavat niihin usein. Teoksista on säilynyt useita katkelmia. Teoksiin kuuluu sekä maantieteen, politiikan, historian, filosofian että matematiikan alan teoksia. Niistä on kuitenkin hankala muodostaa luetteloa, koska monet, joihin viitataan erillisinä teoksina, vaikuttavat lähemmin tarkasteltuna olevan vain osia laajemmista teoksista.
Teokset > Maantiede

Dikaiarkhoksen kirjoittamiin maantieteen alan teoksiin kuuluvat:
Kreikan elämä (Βίος τῆς Ἑλλάδος) – Dikaiarkhoksen merkittävin teos sisälsi selonteon Kreikan maantieteestä, historiasta sekä moraalisista ja uskonnollisista oloista. Sen tarkoituksena oli tarjota kaikki tieto kreikkalaisista, heidän elämästään ja tavoistaan. Teos koostui kolmesta kirjasta, joista ensimmäinen sisälsi Kreikan maantieteen ja historian kuvauksen, ja muodosti johdannon koko teokselle. Toinen kirja kuvasi Kreikan eri valtioita. Kolmas kirja kuvasi kreikkalaisten yksityistä ja julkista elämää, teattereita, pelejä, uskontoa jne. Toisesta kirjasta on säilynyt pitkä katkelma, mutta sitä ei voida sen nykyisessä muodossa pitää Dikaiarkhoksen itsensä kirjoittamana, sillä on lyhennelmä.
Maan piiri (Γῆς περίοδος) – Teos oli todennäköisesti niiden karttojen selitys, jotka Dikaiarkhos oli tehnyt ja antanut Theofrastokselle. Kartat käsittivät koko tunnetun maailman.
Kreikan kuvaus (Ἀναγραφὴ τῆς Ἑλλάδος) – Tämän niminen Theofrastokselle osoitettu teos on edelleen säilynyt Dikaiarkhoksen kirjoittamana, vaikkakin sen muoto ja henki ovat hänelle epätyypillisiä. Se onkin todennäköisemmin jonkin paljon myöhemmän kirjoittajan, joka on tehnyt runomitassa kirjoitetun parafraasin teoksen Maan piiri osista, tuotos. Teos koostuu 150:stä jambisäkeestä.
Vuorten korkeuksista – Teos, joka on saattanut olla teoksen Maan piiri osa, on varhaisin tunnettu yritys soveltaa kolmiomittausta vuorten korkeuksien mittaamiseen.
Trofonioksen (luolaan) laskeutuminen (Ἡ εἰς Τροφωνίου κατάϐασις) – Useista kirjoista koostuva teos, joka sisälsi siitä lainattujen osien perusteella kuvauksen pappien rappeutuneista ja irstaista menoista Trofonioksen luolassa.
Eräitä muita teoksia, kuten Spartan perustuslaki (Πολιτεία Σπαρτιατῶν), Olympialainen dialogi (Ὀλυμπικὸς ἀγών), Panateenalainen dialogi (Παναθηναικός), jne., jotka vaikuttavat olleen vain osia teoksesta Kreikan elämä.
Strabonin mukaan Polybios arvosteli Dikaiarkhoksen maantieteen alan teoksia monesta syystä. Strabon itsekin oli tyytymätön siihen, kuinka Dikaiarkhos kuvasi läntistä ja pohjoista Eurooppaa, joilla alueilla hän ei ollut koskaan käynyt.
Teokset > Filosofia

Lesboslaiset kirjat (Λεσϐιακοί) – Kolme kirjaa, jotka olivat saaneet nimensä siitä, että filosofiset keskustelut sijoittuivat Mytileneen Lesboksen saarelle. Dikaiarkhos pyrkii todistamaan, että sielu on kuolevainen. Cicero tarkoittaa todennäköisesti tätä teosta puhuessaan teoksesta nimeltä Sielusta.
Korinttilainen dialogi (Κορινθιακοί) – Kolme kirjaa, jotka olivat eräänlainen jatko Lesboslaisille kirjoille. Teos on todennäköisesti sama, josta Cicero käyttää toisaalla nimeä Ihmisen tuhosta (de Interitu Hominum).
Teokset > Politiikka

Kolmen kaupungin dialogi (Τριπολιτικός, Tripolitikos) – Teos, josta tutkivat ovat väitelleet paljon. Se oli todennäköisesti hallintoa koskeva vertaileva tutkimus. Dikaiarkhos jakoi hallintomuodot Aristotelesta seuraten kolmeen: demokratia, aristokratia ja monarkia. Hän kannatti sekamuotoa, jossa on kaikuja spartalaisesta järjestelmästä, jossa on osia kaikista kolmesta hallintomuodosta. Tämä teos on saattanut toimia innoituksena Ciceron teokselle De republica.
Teokset > Muita teoksia

Teos Uhrauksesta Ilionissa (περὶ τῆς ἐν Ἰλίῳ ϑυσίας) vaikuttaa viitanneen uhrimenoihin, jotka Aleksanteri Suuri toimitti Ilionissa eli Troijassa.
Lisäksi tunnetaan eräitä muita teoksia, jotka ovat luonteeltaan kieliopillisia ja joiden on uskottu myös olleen Dikaiarkhoksen kirjoittamia. Näihin kuuluvat Alkaioksesta (Περὶ Ἀλκαίου) ja Yhteenvetoja Euripideen ja Sofokleen juonista (ὑποθέσεις τῶν Εὐριπίδου καὶ Σοφοκλέους μύθων), Ne ovat kuitenkin saattaneet olla toisen Dikaiarkhoksen, lakedaimonialaisen grammaatikon, kirjoittamia. Sudan mukaan tämä oli Aristarkhos Samothrakelaisen oppilas. Häneen saattaa olla viittauksia Apollonios Dyskoloksen teoksissa.
Kirjallisuutta

Fortenbaugh, W. & Schütrumpf, E.: Dicaearchus of Messana: Text, Translation, and Discussion.  Transaction Publishers, 2001.  ISBN 0-7658-0093-4
Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista. 
Alkuperäinen artikkeli: en:Dicaearchus
Antiikin filosofia  Peripateettinen koulukunta
| --- | --- |
Kreikkalainen aika:  Aristoteles · Theofrastos · Lampros · Aristoksenos · Khamaileon · Fanias Eresoslainen · Praksifanes · Herakleides Pontoslainen · Dikaiarkhos · Nikomakhos · Demetrios Faleronlainen · Straton · Eudemos Rhodoslainen · Hieronymos Rhodoslainen · Klearkhos Soloilainen · Lykon · Ariston Keoslainen · Satyros · Hermippos Smyrnalainen · Kritolaos
Roomalainen aika:  Diodoros Tyroslainen · Erymneos · Ariston Aleksandrialainen · Boethos Sidonlainen · Kratippos Pergamonlainen · Ksenarkhos Seleukeialainen · Ammonios Ateenalainen · Andronikos Rhodoslainen · Aspasios · Adrastos Afrodisiaslainen · Aristokles Messeneläinen · Aleksanteri Afrodisiaslainen · Aetios Antiokialainen · Olympiodoros
| Auktoriteettitunnisteet  |
| --- | --- |
Kansainväliset:  FAST  ISNI  VIAF 2  3  4  5  6  7  8  9  10  11  12 
Kansalliset:  Norja  Espanja  Ranska  BnF data  Katalonia  Saksa  Italia  Israel  Belgia  Yhdysvallat  Ruotsi  Alankomaat  Puola  Vatikaani 
Henkilöt:  Deutsche Biographie  DDB 
Muut:  IdRef 
Käännös suomeksi