stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Minsk-Matšulištšy

Minsk-Matšulištšy (valkoven. Мінск-Мачулішчы, Minsk-Matšulištšy; ven.  Минск-Мачулищи,  Minsk-Matšulištši) on 15 kilometriä Minskin keskustan eteläpuolella, Valko-Venäjän Minskin alueen Minskin piirissä,  Matšulištšyn kaupunkimaisen taajaman  länsipuolella sijaitseva valkovenäläinen lentotukikohta.
Minsk-Matšulištšyn sijainti Minskin piirissä
Matšulištšyyn sijoitetun 50. yhteislentotukikohdan hihamerkki
Matšulištšyn lentotukikohdan käytössä on helikoptereita ja kuljetuskoneita, kuten kuvan Il-76MD -kuljetuskone.
Matšulištšyyn nykyään sijoitettu joukko-osasto muodostettiin alun perin Afganistanin sotaa varten vuoden 1989 alkupuolella. Se toimi maaliskuusta 1980 helmikuuhun 1989 Kabulin lentokentältä käsin 50. erillisenä yhdistettynä lentorykmenttinä (kirjaimellisesti "sekalentorykmenttinä"). Pääkalustona joukko-osastolla oli Antonov An-12-, An-26 ja An-26RT -sotilaskuljetuskoneita sekä Mi-24V/D ja Mi-8MT -helikoptereita.
Toukokuusta 1989 lähtien rauhanolohin palannut 50. erillinen yhdistetty lentorykmentti harjoitteli aluksi Minskin varuskunnan Lipkin lentokentällä (аэродром Липки, 53.9121°N, 27.7080°E, paikka ollut viime aikoina ainakin sisäministeriön joukkojen käytössä). Vuodesta 1994 lähtien 50. yhdistetyksi lentotukikohdaksi edelleennimetty joukko-osasto on toiminut Matšulištšyn kentältä käsin.
Esimerkiksi Voitonpäivän ja maan itsenäisyyspäivän sotilasparaateihin Minskissä osallistuvat lentojoukot harjoittelevat tyypillisesti yhteistoimintaa Matšulištšyn lentotukikohdasta käsin. Paraatiin osallistui esimerkiksi kesällä 2012 maan ilmavoimien taitolentoryhmä Belaja Rus (Белая Русь) L-39-harjoituskoneilla, sekä Mi-8- ja Mi-24 -koptereita, sekä Su-25, Su-27 ja MiG-29 -sotilaslentokoneita.
Aiheesta muualla

Minsk-Matšulištšy kartalla (selitykset pääosin (puolaksi) ja (venäjäksi)) (wikimapia.org)
Vojennoje obozrednije 10.9.2013. Aviabaza v Matšulištšah (video) (venäjäksi) (youtube.com)
50-ja smešannaja aviationnaja baza formirovals spetsialno dlja Afganistana (sis. linkki 8 minuutin videoon) (Arkistoitu – Internet Archive) (venäjäksi) (ctv.by)
Airport Codes Database - Belarus airportcodesdatabase.net. Viitattu 21.2.2014. (englanniksi)
Mirwais Amir Khan

Mirwais Khan Hotak (1673–1715), oli ghelzai-paštujen heimopäällikkö ja Hutak-dynastian perustaja. Hutak-dynastian synty ajoittuu 1700-luvun alkuun, jolloin Persiaa hallinneen safavidi-dynastian ote valtakunnan itäosista alkoi heikentyä. Mirwais surmasi taistelussa safavidivaltaa Kandaharissa pitäneen kuvernöörin ja nykyisen Afganistanin alueelle syntyi riippumaton Hutak-dynastia, joka kuitenkin muodollisesti tunnusti Intian mogulivallan yliherruuden alueella. Safavidit eivät enää onnistuneet syrjäyttämään Mirwaisia vallasta ja valtaamaan valtakunnan itäosia takaisin. Mirwaisin jälkeen häntä seurasi vallassa hänen poikansa Mir Mahmud.
Liian iso keikka

| Liian iso keikka |
| --- | --- |
 Elokuvan juliste.
Ohjaaja:  Ere Kokkonen
Käsikirjoittaja:  Ere Kokkonen
Tuottaja:  Pertti Pasanen
Säveltäjä:  Aarno Raninen
Kuvaaja:  Juha Jalasti   Timo Jalasti   Eero Jaakkola
Leikkaaja:  Eva Jaakontalo
Lavastaja:  Tapio Rantanen
Pääosat:  Vesa-Matti Loiri  Ritva Valkama   Pentti Siimes
Valmistustiedot
Valmistusmaa:   Suomi
Tuotantoyhtiö:  Funny-Films Oy
Ensi-ilta:  14. marraskuuta 1986
Kesto:  102 min
Alkuperäiskieli:  suomi
Katsojat:  126 798
Edeltäjä:  Hei kliffaa hei
Seuraaja:  Pikkupojat
Aiheesta muualla
IMDb 
Elonet
Infobox OKNimi-testi OK: 
Liian iso keikka on vuonna 1986 ensi-iltansa saanut Ere Kokkosen ja Spede Pasasen elokuva.
Juoni

Elokuva kertoo rikollispomo Nigolai Savtsenkosta (Ville-Veikko Salminen) joka yhdessä sisarensa Mandin (Hannele Lauri) ja kahden apurinsa Hikan (Vesa-Matti Loiri) ja Peten (Aake Kalliala) kanssa tekee rikoksia tilaustyönä. Huolimatta siitä, että Savtsenko kumppaneineen tekee yleensä rötöksensä ihmisten keskellä ja kirkkaassa päivänvalossa, heitä jäljittävillä komisario Koistisella (Pentti Siimes) ja etsivä Raitakarilla (Ritva Valkama) tuntuu olevan suuria vaikeuksia saada kopla kiinni.
Rooleissa

| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
|  Vesa-Matti Loiri  | … |  Hikka   |
|  Ritva Valkama  | … |  nuorempi etsivä Eevariitta Raitakari    |
|  Pentti Siimes  | … |  komisario Koistinen   |
|  Hannele Lauri  | … |  Mandi, Nigin pikkusisko   |
|  Ville-Veikko Salminen  | … |  Nigolai Savtsenko, "Nig"   |
|  Aake Kalliala  | … |  Petteri Lipsonen, "Pete"   |
|  Tarja Siimes  | … |  Lotta, komisarion sihteeri   |
|  Hannu Huuska  | … |  osastopäälikkö Vijo Ilmari Tirkkonen   |
|  Simo Salminen  | … |  eläkeläinen   |
|  Aimo Tepponen  | … |  poliisipäälikkö   |
|  Aarno Sulkanen  | … |  televisiotehtaan varastonhoitaja   |
|  Matti Dahlberg  | … |  faktori Dahlström   |
|  Leena Rousek  | … |  uutistenlukija   |
|  Markku Huhtamo  | … |  tv-ohjaaja   |
|  Jarkko Rantanen  | … |  Jallu   |
|  Svante Korkiakoski  | … |  rahalähetyksen valvoja   |
|  Timo T. A. Mikkonen  | … |  haastattelija televisiossa   |
|  Paavo Hukkinen  | … |  muuttomies   |
|  Jere Heinonen  | … |  Peter von Hartov   |
|  Jyrki Kovaleff  | … |  konstaapeli   |
|  Juhani Kumpulainen  | … |  pastori   |
|  Elina Pohjanpää  | … |  Koistisen vaimo   |
|  Seppo Laine  | … |  konstaapeli   |
|  Esa Saario  | … |  HKL:n varikon vahtimestari   |
|  Pertti Palo  | … |  kiristyksen uhri   |
|  Juha Muje  | … |  ilotalon isäntä   |
|  Titta Jokinen  | … |  VR:n keskusneiti   |
|  Rauha Rentola  | … |  koiraa ulkoiluttava nainen   |
|  Mirjam Himberg  | … |  3. nainen konttorissa   |
|  Tauno Lahtinen  | … |  rahankuljetusauton kuljettaja   |
|  Eero Saarinen  | … |  autovarkauden uhri   |
|  Taneli Mäkelä  | … |  konstaapeli   |
|  Ere Kokkonen  | … |  taikuriohjelman juontaja   |
|  Jyrki Lahtinen  | … |  mies toimistossa   |
|  Irja-Liisa Ailio  | … |  1. nainen konttorissa   |
|  Irma Aaltonen  | … |  2. nainen konttorissa   |
|  Kari Luotonen  | … |  liikennepoliisi   |
|  Elias Snell  | … |  Keränen ässäarpaosastolla   |
|  Seija Honkanen  | … |  nainen kahviossa   |
|  Eija Anttonen  | … |  Tirkkosen sihteeri   |
|  Saara Laakso  | … |  muuttoliikkeen virkailija   |
|  Vieno Karvinen  | … |  nainen ovenraossa   |
|  Taisto Holttinen  | … |  studio-ohjaaja   |
|  Keijo Pennanen  | … |  ekonomi Kairema   |
|  Seppo Solkinen  | … |  vahtimestari   |
|  Saija Hakola  | … |  Irma, tv-kuuluttaja   |
|  Kaarina Huovinen  | … |  lottoarvonnan 1. valvojan vaimo   |
|  Jyri-Hannu Erviälä  | … |  tv-kuvaaja   |
|  Matti Fadjukov  | … |  poliisi   |
|  Pirjo Martikainen  | … |  nainen suihkussa   |
|  Merja Kuisma  | … |  1. ilotyttö   |
|  Heikki T. Partanen  | … |  ilotalon 1. asiakas   |
|  Eija Leminen  | … |  2. ilotyttö   |
|  Carl-Eric Sundell  | … |  vartija rahankuljetusautossa   |
|  Kimmo Hartonen  | … |  talonmies   |
|  Jyrki Nousiainen  | … |  taikuri David Davidson   |
Rooleissa > Tekijät

| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
|   Ohjaus  | … |   Ere Kokkonen   |
|   Käsikirjoitus  | … |   Ere Kokkonen   |
|   Kuvaus  | … |   Juha Jalasti, Timo Jalasti & Eero Jaakkola   |
|   Leikkaus  | … |   Eva Jaakontalo   |
|   Äänitys  | … |   Pekka Lampela & Heikki T. Partanen   |
|   Musiikki  | … |   Aarno Raninen   |
|   Lavastus  | … |   Taapio Rantanen   |
|   Puvut  | … |   Irma Aaltonen   |
|   Maskeeraus  | … |   Saija Hakola   |
|   Kuvaussihteeri  | … |   Reija Virolainen   |
|   Järjestäjä  | … |   Tauno Lahtinen   |
|   Miksaus  | … |   Tom Forsström   |
|   Värimääritys  | … |   Timo Nousiainen (MTV-elokuvalaboratorio)   |
|   Tuottaja  | … |   Pertti Pasanen   |
|   Lavastemies  | … |   Kimmo Hartonen   |
Muusikot:
| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
|  Vesa Aaltonen  | … |  rummut   |
|  Pentti Lahti  | … |  saksofoni   |
|  Janne Louhivuori  | … |  kitara   |
|  Aarno Raninen  | … |  koskettimet   |
|  Heikki Virtanen  | … |  basso   |
Negatiivinleikkaus: Leena Palmu (MTV-elokuvalaboratorio)
Stillkuvat ja juliste: Ere Kokkonen
Tuotantoyhtiö: Funny-Films Oy, 1986
Vastaanotto

Liian iso keikka sai ensi-iltavuonnaan 1986 yli 120 000 teatterikatsojaa ja nousi vuoden neljänneksi katsotuimmaksi kotimaiseksi elokuvaksi. Paremmin myivät vain Kokkosen Uuno Turhapuro muuttaa maalle ja Pikkupojat sekä Mikko Niskasen Elämän vonkamies.
Ensi-iltakriitikot pitivät elokuvaa vähemmän huonona kuin useimpia Spede-tuotannon halpiselokuvia. Myös Elokuvauutisten 2008 nimettömäksi jäävä arvostelija pitää Liian isoa keikkaa erittäin viihdyttävänä ja huvittavana komediana, joka on hänen mukaansa tehty muita sen ajan Spede-elokuvia huolellisemmin. Video-oppaassa vuodelta 1994 Roope Lehtinen kutsui elokuvaa tyypillisen halvaksi Spede-moskaksi ja antoi elokuvalle tähtien sijasta pommin, mikä vastaa sanallista arviota ”täysin epäonnistunut tekele”.
Liian iso keikka on julkaistu dvd:nä osana Spede-tuotannon parhaat 5 -kokoelmaa.
Televisioesitykset

| Päivämäärä | Kanava | Katsojamäärä |
| --- | --- | --- |
| 5.12.1988 | MTV-1 | 1 256 000 |
| 1.8.2015 | MTV3 |  |
| 4.8.2019 | Sub | 103 000 |
| 25.9.2019 | MTV3 |  |
| 19.8.2020 | Sub |  |
| 7.1.2021 | Sub |  |
Aiheesta muualla

Liian iso keikka Internet Movie Databasessa (englanniksi)
Liian iso keikka Elonet.
Minkowskin avaruus

Minkowskin avaruus on erityisesti suhteellisuusteorian matemaattisessa formulaatiossa käytettävä epäeuklidinen vektoriavaruus. Minkowskin avaruuden vektoreita ovat nelivektorit. Yksittäistä pistettä Minkowskin avaruudessa kutsutaan tapahtumaksi. Tapahtumaa kuvastava nelivektori koostuu kolmesta paikkakomponentista ja yhdestä aikakomponentista, jolloin se voidaan merkitä (x, y, z, ict), missä x, y ja z ovat paikkakoordinaatteja, i imaginääriyksikkö, c valonnopeus ja t aika.
Minkowskin avaruus on saanut nimensä saksalaisen matemaatikon Hermann Minkowskin (1864 – 1909) mukaan.
Minkowskin avaruuden ominaisuuksia

Minkowskin neliulotteisessa avaruusajassa voidaan muuntaa inertiaalikoordinaatisto toiseksi Lorentzin muunnoksen avulla. Jos tiedetään jonkin tapahtuman nelivektori jossain inertiaalikoordinaatistossa, Lorentzin muunnoksen avulla on mahdollista laskea saman tapahtuman nelivektori toisessa inertiaalikoordinaatistossa. Lorentzin muunnokselle Minkowskin avaruudessa on ominaista, että kahden eri tapahtuman välinen neliulotteinen etäisyyden neliö on vakio, siten se ei riipu siitä, missä inertiaalikoordinaatistossa etäisyys lasketaan.
Matemaattisesti Minkowskin avaruuden karakteristisin piirre on sen metriikka, jota esittää metrinen perustensori g=diag(-1,1,1,1). Pistetulossa siis summataan yhteen paikkakomponenttien tulot ja tästä vähennetään aikakomponenttien tulo kertaa valon nopeuden neliö. Yhdessä Lorentzin muunnosten kanssa muodostuu yhtenäinen kokonaisuus, jossa laskenta on helpompaa ja suoraviivaisempaa kuin muunnoksilla suoraan laskemalla. Erityisesti tällä metriikalla ja muunnoksilla nelivektorin neliö on invariantti, joten neliöt voidaan laskea helposti esimerkiksi lepokoordinaatistossa.
Aiheesta muualla

Minkowskin avaruus[vanhentunut linkki]
Paikka suhteellisuusteoriassa ja kosmologiassa (Arkistoitu – Internet Archive)
Minotaur-luokka (risteilijä, 1906)

| Minotaur |
| --- | --- |
 Piirros luokan aseistuksesta ja suojasta

Tekniset tiedot
Uppouma:  14 800 t
Pituus:  158,2 m (kokonaispituus)
Leveys:  22,7 m
Syväys:  7,9 m
Koneteho:  27 000 ihp
Nopeus:  23 solmua
Miehistöä:  802
Aseistus
Meritorjunta:  4 × BL 9,2 tuuman Mk XI -laivatykkiä 10 × BL 7,5 tuuman Mk V -laivatykkiä 16 × QF 12 naulan 18 cwt -laivatykkiä 5 × 18" torpedoputkea
Minotaur-luokka oli Britannian kuninkaallisen laivaston kolmen aluksen muodostama panssariristeilijäluokka. Luokan alukset valmistettiin 1905-1909. Ne palvelivat ensimmäisessä maailmansodassa kaikkien osallistuessa Skagerrakin taisteluun, jossa HMS Defence upposi. Jäljelle jääneet alukset romutettiin pian sodan päätyttyä.
Luokka oli viimeinen kuninkaalliselle laivastolle valmistettu ensiluokan panssariristeilijäluokka. Niiden aseistuksena oli vähemmän 9,2 tuuman tykkejä kuin edeltäneen Warrior-luokan aluksissa, mutta ne oli asennettu kahteen keskelle laivaa asennettuun torniin pareittain. Tämä mahdollisti yhtä suuren täyslaidallisen kuin aiemmin. Apuaseina olleet 7,5 tuuman tykit olivat raskaampia kuin aiemmin ja ne oli asennettu viiteen yksiputkiseen torniin kummallekin laidalle.
Panssarointia oli kevennetty aiempaan luokkaan verrattuna. Kannen panssarointia oli kevennetty tuumalla sen ollessa vain 0,75 tuumaa. Ylempi vyö oli poistettu tarpeettomana.
Alukset

| Ship | Rakentaja | Voimanlähde | Kölinlasku | Vesillelasku | Valmistunut | Kustannukset |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |

| HMS Minotaur | Devonportin telakka | Hawthorn Leslie and Company | 2. tammikuuta 1905 | 6. kesäkuuta 1906 | 1. huhtikuuta 1908 | £1 438 065 * |
| HMS Shannon | Chathamin telakka | Humphreys | 2. tammikuuta 1905 | 20. syyskuuta 1906 | 10. maaliskuuta 1908 | £1 423 410 * |
| HMS Defence | Pembroken telakka | Scotts Shipbuilding and Engineering Company | 22. helmikuuta 1905 | 24. huhtikuuta 1907 | 9. helmikuuta 1909 | £1 383 744 * |

* = arvioitu hinta aseistettuna
Mirambo

| Mirambo |
| --- | --- |
 Mirambo James William Buelin piirustuksesta teoksessa Heroes from the Dark Continent (1899).
Urambon mtemi
Valtakausi:  1860–1884

Syntynyt:  noin 1840
Kuollut:  1884
Mirambo oli nyamweziheimopäällikkö, joka laajensi alun perin pienen heimonsa vaikutusvaltaa muodostaen lopulta merkittävän voimatekijän nykyisen Tansanian alueella ja hallitsi alueen kauppareittejä. Mirambon luoma valtio ei kuitenkaan kestänyt hänen kuolemaansa syöpään vuonna 1884.
Elämäkerta

Mirambo syntyi noin vuoden 1840 paikkeilla ja hänen isänsä kuoltua joskus vuoden 1850 jälkeen hän peri pienen Urambo-nimisen nyamweziheimon johtajuuden. Mirambon nimi juontaa ruumiita tarkoittavasta sanasta, mikä puolestaan viittaa hänen myöhemmin johtamiinsa rugaruga-sotajoukkoihinsa. Heimon päällikkönä hän aloitti muiden heimojen alistamisen omaksuen zulujen käyttämiä sotilastaktiikoita, joita toivat alueelle Etelä-Afrikasta lähtöisin olleet ngunisoturit. 1860-luvulle tultaessa Mirambo johti suurinta nyamwezivaltiota. Muut nyamweziheimot pyrkivät Mirambon uhan takia liittoutumaan Sansibarin sulttaanikunnan arabikauppiaiden kanssa. Mirambon valloitushaluja ajoi etenkin tarve hallita alueen kauppareittejä. Norsunluun ja kumin tuotantoalueet muuttivat entistä syvemmälle sisämaahan sitä mukaa, kun ne kulutettiin paikallisesti loppuun. Uudeksi tulonlähteeksi muodostui näin kauppareittien hallinta ja niillä kulkevan tavaran kuljetuksesta alueiden läpi perittävät maksut.
Mirambon hallitseman alueen naapurissa asui Unyanyembe-niminen heimo, jonka alueilla sijaitsi Tabora-niminen swahilikauppiaiden asutuskeskus. 1870-luvun alkupuolella Mirambo aloitti sodan tavoitteenaan pakottaa Taboran kauppiaat asettumaan omalle alueelleen. Mirambon sota häiritsi myös alueen kauppareittejä, joiden kautta kulki etenkin norsunluuta sisämaasta Sansibarille. Sansibarin sulttaani Bargash bin Said oli riippuvainen norsunluukaupasta kerätyistä tulleista. Vuonna 1875 Bargash lähetti Tiramboon kalliiksi tulleen sotilasretkunnan tarkoituksenaan palauttaa rauha alueelle. Vuonna 1896 Mirambo ja sulttaani solmivatkin rauhan, jolla Tirambo jäi paikalleen ja sulttaani tunnusti Mirambon hallitsemat alueet sisämaassa. Sansibarin kanssa solmitun sopimuksen jälkeen Mirambo keskittyi valtaamaan alueita Unyanyemben pohjoispuolella sekä Victoriajärvestä ja Karagwesta etelään. Samalla hän suojeli alueen kauppaa, joka oli myös hänen tärkein tulonlähteensä.
Mirambon johtama valtio houkutteli eurooppalaisia matkailijoita, kuten Henry Morton Stanleyn, joka kuvaili Miramboa ”Afrikan Napoleoniksi”. Kuitenkin vuonna 1880 Mirambon hallitsemalla alueella surmattiin kaksi brittiä, mikä käänsi Sansibarissa kasvavan vaikutusvallan omanneen Yhdistyneen kuningaskunnan mielipiteen lopulta Miramboa vastaan, ja brittien takia Sansibar alkoi tukea Mirambon vihollisia. Mirambo itse kuoli kurkkusyöpään vuonna 1884, ja hänen johtamansa maa hajosi pian hänen kuolemansa jälkeen. Nyamwezien asuttamat alueet päätyivät lopulta osaksi Saksan Itä-Afrikkaa.
Itä-Afrikan kartta vuonna 1875, Mirambon hallitsema alue (Estat de Mirambo) violetilla.
Minerva

Minervaa esittävä maalaus, Elihu Vedder, 1896.
Minerva, aiemmin Menerva oli roomalaisessa mytologiassa viisauden ja käsityötaidon jumalatar. Minervan nimi saattaa liittyä latinankieliseen sanaan mens, ajatus. Minerva kuului roomalaisten vanhimpiin jumaliin, ja samaistettiin kreikkalaisen mytologian Atheneen. Minerva muodosti yhdessä Juppiterin ja Junon kanssa Capitoliumin triadin, jota kunnioitettiin kaikissa roomalaiskaupungeissa.
Roomalaiset omaksuivat Minervan luultavasti etruskeilta, joilla oli jumalatar Menrva, joskin Varron mukaan Minerva oli sabiinilaista perua. Minerva oli käsityöläisten ja opettajien suojelusjumala, ja hänen pääjuhlaansa Quinquatriaa juhlivat pääasiassa taiteilijat ja käsityöläiset. Minerva Medican ominaisuudessa Minerva oli myös lääkärien jumalatar, jolla oli temppeli Esquilinus-kukkulalla. Rooman suojelusjumalattarena Minervalla oli päätemppeli Aventinus-kukkulalla.
Mytologia

Kuvaus Minervasta vastaa täysin Athenea siirrettynä roomalaiseen mytologiaan: hän on Juppiterin tytär, ja hänen sanottiin tulleen esiin hänen aivoistaan, aikuisena ja panssari yllään. Hänen alaansa olivat sekä hyödylliset askareet että taide, niin miehisenä pidetyt alat – kuten maanviljely ja merenkulku – kuin naisellisena pidetyt – kuten kehrääminen, kudonta ja käsityöt. Hän oli myös sotaisa jumala, mutta vain puolustussotien tapauksessa, eikä hänellä ollut myötätuntoa Marsin (Areen) julmalle rakkaudelle väkivaltaan ja verenvuodatukseen. Ateena oli hänen suosimansa paikka, hänen oma kaupunkinsa, joka myönnettiin hänelle palkinnoksi kilpailussa Neptunuksen (Poseidonin) kanssa, joka myös tavoitteli sitä. Tarina kertoi, että Kekropsin, Ateenan ensimmäisen kuninkaan, hallituskaudella nämä kaksi jumaluutta taistelivat kaupungin hallinnasta. Jumalat määräsivät, että se oli myönnettävä sille, joka tuotti kuolevaisille hyödyllisimmän lahjan. Neptunus antoi hevosen; Minerva tuotti oliivin. Jumalat arvioivat, että oliivi oli näistä kahdesta hyödyllisempi, ja myönsivät kaupungin jumalattarelle, ja se nimettiin hänen mukaansa Ateenaksi, sillä kreikassa Minervan nimi oli Athene.
Mytologia > Kilpailu Arakhnen kanssa

Taru Arakhnesta (lat. Arachne) liitetään usein enemmän Minervaan kuin Atheneen, sillä sen kertoo Ovidius. Arakhne väitti olevansa Minervaa taitavampi kutoja. Minerva suuttui tästä Arakhnelle ja muutti tämän maailman ensimmäiseksi hämähäkiksi.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Minerva Wikimedia Commonsissa
Jay Miner

| Jay Miner |
| --- | --- |

Henkilötiedot
Koko nimi:  Jay Glenn Miner
Syntynyt: 31. toukokuuta 1932 Prescott, Arizona, Yhdysvallat
Kuollut: 20. kesäkuuta 1994 (62 vuotta) Mountain View, Kalifornia, Yhdysvallat
Insinööri
Koulutus:  Kalifornian yliopisto
 Nimikirjoitus
Jay Glenn Miner (31. toukokuuta 1932 Prescott, Arizona, Yhdysvallat – 20. kesäkuuta 1994 Mountain View, Kalifornia, Yhdysvallat) oli yhdysvaltalainen tietokoneinsinööri. Hän oli 1970-luvun lopulla näkyvä hahmo Atarin toiminnassa ja tuli myöhemmin tunnetuksi Amigan ”isänä”. Minerin tekniset ratkaisut Atari 2600-mallin kehityksessä olivat ratkaisevia sen menestykselle. Tämä ohjelmoitava pelikonsoli toi videopelit koteihin ja muutti lapsuuden lelut peruuttamattomasti luoden videopelien sukupolvet.
Hän kärsi pitkäaikaisista munuaisvaivoista, jotka johtivat hänen ennenaikaiseen kuolemaansa 62 vuoden iässä.
Atari

Miner johti Atarilla Atari 2600 pelikonsolin ja Atari 400/800 mikrotietokoneiden kehitystä. Miner suunnitteli TIA-piirin 2600:lle sekä ANTIC, CTIA ja GTIA -piirit tietokoneisiin sekä Atari 5200 -konsoliin. Atarilla suunnitellut piirit käyttivät eräitä samoja ideoita ja konsepteja, joita myöhemmin käytettiin myös Amigan piirisarjassa.
Miner oli Doug Neubauerin ohella yksi joka oli nimetty Atarin 8-bittisissä käytetyn piirisarjan kehittäjänä.
Amigan kehitys

Miner halusi kehittää 16-bittiseen mikroprosessoriin ja levykeasemaan perustuvan pelikonsolin, jolloin pelien kehittäminen uudelle konsolille olisi helppoa ja edullista. Atarin johtajat eivät halunneet riskeerata 8-bittisten konsolien myyntiä ja kalliden kehitysjärjestelmien lisensointia ja kielsivät Mineria jatkamasta asian parissa.
Miner lähti Atarilta ja perusti vuonna 1982 Hi-Toron. Miner sai 7 miljoonan dollarin rahoituksen joukolta hammaslääkäreitä. Hi-Torolla oli kaksi osastoa: toinen valmisti oheislaitteita Atari 2600:lle ja toinen kehitti uutta konsolia koodinimellä Lorraine. Konsolia varten valittiin Motorola 68000, joka oli tuolloin yleinen työasemissa.
Hi-Torosta tuli myöhemmin Amiga. Vuoden 1983 videopelilaman myötä videopeliteollisuus oli vaikeuksissa ja myös Amigaa varten oli haettava lisärahoitusta esittelemällä sitä vuoden 1984 CES-messuilla.
Atari osoitti kiinnostusta prototyypiä kohtaan ja antoi 500 000 dollarin lainan sillä ehdolla, että laina olisi maksettava kuukaudessa takaisin tai koko projekti siirtyisi Atarille. Commodore puuttui peliin ja ostin Amigan.
Aiheesta muualla

Jay Minerin muistokirjoitus (englanniksi)
Jay Miner Society (englanniksi)
"Jay+G.+Miner" Luettelo Minerille myönnetyistä patenteista (englanniksi)
| Auktoriteettitunnisteet  |
| --- | --- |
Kansainväliset:  VIAF  WorldCat 
Kansalliset:  Yhdysvallat
Misurinajärvi

| Misurinajärvi |
| --- | --- |

Valtiot:  Italia
Paikkakunta:  Veneto 
Koordinaatit:  46°34′55″N, 12°15′14″E
Laskujoki:  Ansiei (d) 
Mittaustietoja
Pinnankorkeus:  1 754  m 
Pituus:  1  km
Leveys:  0,3  km 
Pinta-ala:  15  ha 
Suurin syvyys:  5  m 
 fiMisurinajärvi 
Misurinajärvi (Lago di Misurina) on järvi Pohjois-Italian Veneton alueella olevassa Bellunon maakunnassa. Järvi on matkailijoiden suosiossa, ja sen rannoilla on useita hotelleja. Näyttävän taustan Misurinajärvelle antaa Lavaredovuoren kolme terävää huippua, Tre Cime di Lavaredo. Kesällä järvellä purjehditaan ja kalastetaan. Talvisin järven ollessa jäässä lähistöllä on hotellien asukkaille tarjolla useita laskettelu- ja hiihtokeskuksia. Misurinajärven jäällä järjestettiin Cortina d’Ampezzon vuoden 1956 talviolympialaisten pikaluistelukilpailut.
Miniahvenet

| Miniahvenet |
| --- | --- |
 Hohtominiahven (Elassoma evergladei)
Tieteellinen luokittelu
Domeeni::  Aitotumaiset Eucarya
Kunta::  Eläinkunta Animalia
Pääjakso::  Selkäjänteiset Chordata
Alajakso::  Selkärankaiset Vertebrata
Luokka::  Viuhkaeväiset Actinopterygii
Lahko::  Ahvenkalat Perciformes
Alalahko::  Elassomatoidei
Heimo::  Miniahvenet Elassomatidae  Jordan, 1877
Katso myös
   Miniahvenet Wikispeciesissä   Miniahvenet Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OK: 
Miniahvenet (Elassomatidae) on ahvenkaloihin kuuluva kalaheimo. Heimon lajeja tavataan Yhdysvaltojen kaakkoisosan makeista vesistä. Toisinaan niitä pidetään myös akvaariokaloina.
Taksonomia

Varhaisimmat miniahventen heimoon kuuluvien lajien fossiilit on ajoitettu tertiäärikauden loppupuolelle. Nykyään heimoon kuuluu yksi suku, johon luetaan kuuluvaksi kuusi lajia, ja heimoon voi kuulua vielä kuvailemattomia lajeja. Lajit ovat hohtominiahven (Elassoma evergladei), raitaminiahven (Elassoma zonatum), Elassoma alabamae, Elassoma boehlkei, Elassoma okatie ja Elassoma okefenokee. Miniahventen luokitus on osittain epävarmaa. Aikaisemmin niiden katsottiin olevan aurinkoahventen (Centrarchidae) alaheimo, joita miniahvenlajit muistuttavat ulkonäöltään. Miniahvenilla on havaittu olevan samankaltaisia piirteitä muun muassa piikkikalojen (Gasterosteiformes) kanssa, ja toisinaan heimo sijoitetaan omaan lahkoonsa Elassomatiformes. Nykyään heimon katsotaan useimmiten kuuluvaksi ahvenkalojen lahkoon omaan alalahkoonsa Elassomatoidei.
Koko ja ulkonäkö

Nimensä mukaisesti miniahvenet ovat pienikokoisia. Suurimmat lajit saavuttavat korkeintaan 4,5 cm:n pituuden ja osa lajeista jää täysikasvuisenakin alle 2 cm:n mittaisiksi. Ruumiinmuodoltaan kalat ovat pitkulaisia ja selkäevä on pitkähkö. Pyrstöevä on muodoltaan pyöreä. Miniahvenlajien silmät ovat kookkaat ja alaleuka työntyy yläleukaa pidemmälle. Kalojen suomut ovat pienikokoiset ja muuttuvat kutuaikaan koirailla kirkkaan sinisiksi. Miniahvenilla ei ole kylkiviivaa.