stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Tapiroidea
Aiheesta muualla

https://www.researchgate.net/publication/266486243_RECORDS_OF_TAPIROIDEA_GRAY_1825_MAMMALIA_PERISSODACTYLA_FROM_KAZAKHSTAN_-_AN_OVERVIEW
Tasavallassa tapahtuu
Aiheesta muualla

Näytteitä Tasavallassa tapahtuu -ohjelmista, Yle Elävä arkisto
Taikurinkukat

| Taikurinkukat |
| --- | --- |
 Taikurinkukan (Crossandra infundibuliformis) lajike 'Summer Candle'
Tieteellinen luokittelu
Kunta::  Kasvit Plantae
Alakunta::  Streptophyta
Kaari::  Versokasvit Embryophyta
Kladi::  Putkilokasvit Tracheophyta
Kladi::  Euphyllophyta
Kladi::  Siemenkasvit Spermatophyta
Kladi::  Koppisiemeniset Angiospermae
Kladi::  Aitokaksisirkkaiset
Kladi::  Asteridit
Lahko::  Lamiales
Heimo::  Akanttikasvit Acanthaceae
Suku::  Taikurinkukat Crossandra  Salisb.
Katso myös
   Taikurinkukat Wikispeciesissä   Taikurinkukat Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OK: 
Taikurinkukat (Crossandra) on akanttikasvien heimoon kuuluva trooppinen kasvisuku.
Tuntomerkit

Taikurinkukat ovat kaljuja tai karvaisia, piikittömiä pensaita tai ruohoja. Lehdet sijaitsevat vastakkaisesti tai kiehkuroissa ja ovat ehyt- tai enemmän tai vähemmän nyhälaitaisia. Kukat ovat näyttäviä, keltaisia tai punaisia, tavallisesti pitkäperäisiä ja sijaitsevat verson kärjen tuntumassa olevissa tähkissä. Tähkän suojuslehdet ovat neljässä rivissä limittäin, kookkaita, soikean keihäsmäisiä, verhiötä lyhyempiä ja karvaisia. Verhiö on viisiliuskainen, liuskat erikokoisia. Teriötorvi on kapea, laidetta pidempi, käyrä, ja laide on nieluun saakka jakautunut ja muodostaa viisiliuskaisen huulen, jonka liuskat ovat erikokoisia ja limittäisiä. Heteitä on neljä ja ne ovat kaikki toimivia ja jäävät teriön sisään; yksiteekaiset ponnet ovat palhoja pidemmät; steriili ponnenpuolisko on karvainen, tylppä, ja lokeroside on tasakärkinen. Sikiäin on kaksilokeroinen, kummassakin lokerossa on kaksi siemenaihetta. Vartalo paksuuntuu yläosastaan, ja luotti on vähän kahtia jakautunut. Hedelmä on pitkänomainen, litistynyt ja vaihtelevassa määrässä nelikulmainen kota, jossa on neljä soikiomaista ja suomu- tai karvapeitteistä siementä.
Levinneisyys

Taikurinkukat ovat kotoisin pääasiassa trooppisesta Afrikasta, Madagaskarilta sekä Arabian ja Etu-Intian niemimailta.
Luokittelu

Taikurinkukkien suvussa on noin 50 lajia. Suomeksi nimettyjä lajeja ovat taikurinkukka (Crossandra infundibuliformis), punataikurinkukka (Crossandra nilotica), keniantaikurinkukka (Crossandra subacaulis) ja tansaniantaikurinkukka (Crossandra tridentata).
Suðurnes

Suðurnes on merkitty karttaan numerolla 2.
Suðurnes on yksi Islannin kahdeksasta alueesta. Se sijaitsee Islannin lounaisosassa ja on pinta-alaltaan maan pienin alue (829 km2). Alueen väkiluku oli vuonna 2010 yhteensä noin 21 000 ja sen suurin kaupunki on noin 14 000 asukkaan Keflavík.
Alueella sijaitsee Keflavíkin kansainvälinen lentoasema, joka on maan tärkein lentoasema.
Alueen kunnat

| Kunta | Pinta-ala (km²) | Väkiluku (2021) | Väestötiheys (as/km²) |
| --- | --- | --- | --- |
| Grindavíkurbær | 424,6 | 3 539 | 8,3 |
| Reykjanesbær | 144,5 | 19 676 | 136,2 |
| Suðurnesjabær | 82,5 | 3 649 | 44,3 |
| Vogar | 164,6 | 1 331 | 8,1 |
Lähde:
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Suðurnes Wikimedia Commonsissa
Islannin alueet
Austurland
Höfuðborgarsvæðið
Norðurland eystra
Norðurland vestra
Suðurland
Suðurnes
Vestfirðir
Vesturland
Suðurland

Suðurland on merkitty karttaan numerolla 8.
Suðurland on yksi Islannin kahdeksasta alueesta. Se sijaitsee Islannin eteläosassa ja on pinta-alaltaan maan suurin alue (24 526 km2).  Sen asukasluku oli vuonna 2010 noin 23 000, ja se on väkiluvultaan Islannin kolmanneksi suurin alue. Alueen suurin kaupunki on noin 6 400 asukkaan Selfoss.
Alueen kunnat

| Kunta | Pinta-ala (km²) | Väkiluku (2021) | Väestötiheys (as/km²) |
| --- | --- | --- | --- |
| Árborg | 157,1 | 10 452 | 66,5 |
| Ásahreppur | 2 942 | 271 | 0,09 |
| Bláskógabyggð | 3 300 | 1 144 | 0,3 |
| Flóahreppur | 289 | 690 | 2,4 |
| Grímsnes- og Grafningshreppur | 899,9 | 492 | 0,5 |
| Hrunamannahreppur | 1 375 | 822 | 0,6 |
| Hveragerði | 9,1 | 2 778 | 306,9 |
| Mýrdalshreppur | 749,1 | 758 | 1,0 |
| Ölfus | 736,5 | 2 369 | 3,2 |
| Rangárþing eystra | 1 840 | 1 924 | 1,0 |
| Rangárþing ytra | 3 187 | 1 740 | 0,5 |
| Skaftárhreppur | 6 944 | 624 | 0,09 |
| Skeiða- og Gnúpverjahreppur | 2 231 | 590 | 0,3 |
| Vestmannaeyjar | 16,1 | 4 347 | 269,4 |
Lähde:
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Suðurland Wikimedia Commonsissa
Islannin alueet
Austurland
Höfuðborgarsvæðið
Norðurland eystra
Norðurland vestra
Suðurland
Suðurnes
Vestfirðir
Vesturland
Sébastien Le Prestre de Vauban

Sébastien Le Prestre, Vaubanin markiisi ja Ranskan marsalkka. Tuntemattoman taiteilijan muotokuva 1700-luvulta.
Sébastien Le Prestre, Vaubanin markiisi (toukokuu 1633 Saint Leger – 30. maaliskuuta 1707 Pariisi) oli ranskalainen sotilasarkkitehti ja piiritystekniikan asiantuntija, joka loi Ranskan rajoille 160 linnoitusta käsittävän ”rautavyön” (ceinture de fer). Hän myös toimi näiden linnoitusten päätarkastajana. Palkkioksi hänen saavutuksistaan kuningas Ludvig XIV nimitti hänet kenraaliksi ja lopulta Ranskan marsalkaksi.
Elämäkerta

Vauban syntyi Saint Legerissä (sittemmin Saint-Léger-de-Fourcheret, nykyisin Saint-Léger-Vauban), Morvanin alueella Burgundissa ja hänet kastettiin 15. toukokuuta 1633. Vaubanin setä järjesti hänet kouluun vuonna 1643. Seuraavat seitsemän vuotta hän opiskeli muun muassa matematiikkaa ja geometriaa, kunnes eräs mahtava aatelismies tarjosi hänelle mahdollisuutta liittyä armeijaansa. Armeija, jonka puolella Vauban nyt taisteli oli kuninkaan vastainen. Vuonna 1653 hän jäi kuninkaan joukkojen vangiksi. Vaubanin rohkeus ja kyvykkyys oli kuitenkin pantu merkille ja hänelle tarjottiin mahdollisuutta siirtyä Fronden kapinan kannattajien leiristä kuninkaan palvelukseen. Parin vuoden päästä vasta 22-vuotias nuorukainen nimitettiin ”linnoituksista vastaavaksi sotilasinsinööriksi.” Vuosien 1653 ja 1659 välisenä aikana Vauban osallistui 14 piiritykseen ja haavoittui useita kertoja. Hän paransi tietojaan kaupunkien puolustuksesta ja johti itse useita piirityksiä. Vuonna 1667 hän piiritti Tourennen, Douain ja Lillen kaupunkeja ja ne kestivät vain yhdeksän päivän piirityksen. Tämän jälkeen kuningas uskoi hänelle Lillen kaupungin linnakkeen rakentamisen ja tätä työtä on myöhemmin kutsuttu ”Linnoitusten kuningattareksi”. Hän johti myös Maastrichtin piiritystä vuonna 1673, Philippsburgin piiritystä vuonna 1688, Monsin piiritystä vuonna 1691 ja Namuron piiritystä vuonna 1692. Vuonna 1694 hän organisoi menestyksekkään puolustautumisen englantilaisten maihinnousua vastaan Bretagnessa.
Maastrichtin voitto sai kuninkaan korvaamaan Vaubanin vaivat kohtuullisen suurella taloudellisella korvauksella, jonka avulla hän saattoi ostaa itselleen Bazochesin linnan vuonna 1675. Hänen nimitettiin ”linnoituskomisaariksi” vuonna 1678, kenraaliluutnantiksi vuonna 1688 ja sitten Ranskan marsalkaksi vuonna 1703. Hän tuli ajan myötä niin kuuluisaksi, että hänestä sanottiin: ”Vaubanin rakentama kaupunki on pelastunut kaupunki, mutta kaupunki, joka on saanut vastaansa Vaubanin, on tuhoon tuomittu”.
Vauban kuoli Pariisissa 30. maaliskuuta 1707 keuhkokuumeeseen. Hänet on haudattu Saint-Hilairen kirkkoon Bazochessa, mutta hänen sydämensä on sijainnut vuodesta 1808 lähtien Hôtel des Invalidesissa Pariisissa.
Työmaat

Kaikkiaan Vauban rakensi tai laajensi yli 160 linnoitusta ja antoi näin nimensä eräälle linnoitusarkkitehtuurin mallille. Tämä Vaubanin järjestelmä on laajalta käytetty myös Ranskan alueen ulkopuolella. Suomessa tästä ovat esimerkkeinä muun muassa Hämeen vanhan linnan ulkoisimmat varustukset sekä Suomenlinna.
Vaubanin linnoitukset on lisätty Unescon maailmanperintöluetteloon kesällä 2008.
Vaubanin töitä ovat muun muassa:
1667–1670 Lillen linnoitus
1668, Perthusin solan Bellegarde linnake
1673, Sierck-les-Bainsin linnoituksen kehämuurien linnoittaminen
1674–1687, Besançonin linnoitus
1679, Longwyn linnoitus
1679, Mont-Louisin linnoitus
1679, Miradoux de Colliouren linnake
1679, Balaguierin linnake, Toulonissa
1680, Saint-Elme de Colliouren linnake
1680, Mahonin linnake Ambleteusessa
1680, Heurtin linnake Le Portelissa
1681, Liberian linnake Villefranche-de-Conflent’ssa
1681–1685, Huninguen rajakaupungin linnoittaminen
1681–1690, Île de Ren saarella sijaitsevan Saint-Martin-de-Rén rakentaminen
1683, Bains linnaka Amélie-les-Bains-Palaldassa
1686, Lagarde linnake Prats-de-Mollóssa
1687, Belfortin linnoitus
1689, Blayen linnoitus
1689–1705, Conchée linnoitus Saint-Malon lahdella
1693, Mont-Dauphinin linnake Hautes-Alpesin departementissa
Brestin linnan rakentaminen
1699–1702, Neuf-Brisachin linnoittaminen
1701, Québecin linnoituksen rakentaminen
Linnoituslaitteiden parantaminen johti töihin muun muassa seuraavilla paikkakunnilla: Arras, Auxonne, Bayonne, Bergues, Bouillon, Calais, Cambrai, Colmars-les-Alpes, Entrevaux, Gravelines, Joux, Kehl, Landau, Le Quesnoy, Lusignan (Fort de Bellegarde), Luxembourg, Maastricht, Maubeuge, Mont-Dauphin, Montmédy, Citadelle de Namur, Perpignan, Rocroi, Saarlouis, Saint-Jean-Pied-de-Port, Saint-Omer, Sedan ja Ypres.
Linnoitukset ja linnoitetut satamat, jotka Vauban rakensi; Dunkerque, Rochefort, Saint-Jean-de-Luz (Socoa linnake) ja Toulon.
Siviilitoimet

Vauban oli kiinnostunut myös väestötieteestä ja taloudellisista ennusteista. Hän suunnitteli lomakkeen väestölaskentaa varten ja julkaisi kirjan nimeltä: ”La cochonnerie ou calcul estimatif pour connaître jusqu'où peut aller la production d'une truie pendant dix années de temps”.
Vuonna 1689 hän kirjoitti muistion ”Hugenottien takaisin kutsuminen”, jossa hän kehotti Ludvig XIV:tä palaamaan Nantesin ediktien periaatteisiin omantunnon vapauden tähden.
Vauban oli myös erittäin kiinnostunut verouudistuksista. Hän julkaisikin kirjan La Dime royale (”Kuninkaalliset kymmenykset”) vuonna 1707. Tässä kirjassa hän ehdotti, että kaikki silloiset verot korvattaisiin yhdellä, yhteisellä verolla, joka olisi ollut 10 prosenttia kaikista tuloista. Mikään yhteiskuntaryhmä tai sääty ei olisi etuoikeutetussa asemassa. Nämä aktiviteetit olivat Vaubanin epäsuosion perimmäinen syy.
Pienoismallit

Ludvig XIV:n ajoista alkaen pienoismallit Vaubanin suunnittelemista rakenteista ovat olleet nähtävillä Pariisin Hôtel des Invalidesissa, jossa 28 niistä on jatkuvasti esillä. Pieni osa, kaikkiaan 16 pienoismallia, on näytteillä Lillen taideakatemian rakennuksessa. Niiden saanti oli pitkällisen työn tulosta. Pienoismallit antavat mielenkiintoisen ja hyvän kuvan Vaubanin taidoista.
Aiheesta muualla

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
Vauban-yhdistys. (ranskaksi)
Vaubanin biografia Taureaussa. (ranskaksi)
Linnoittaminen. Bastion-järjestelmästä monikulmiojärjestelmään. (ranskaksi)
Vaubanin linnoitustyöt Saint-Martin-de-Réssä, Île de Rén saarella. (ranskaksi)
Vauban ja hänen roolinsa Canal du Midin toteuttamisessa. (ranskaksi)
Sébastien Le Prestre, Vaubanin markiisi. Yksityiskohta Hyacinthe Rigaud’n teoksesta.
Vaubanin linnoitus Besançonissa.
Vaubanin torni Camaret-sur-Merissä.
Vaubanin tähti (Lillen linnoitus).
Tarhasalkoruusu

| Tarhasalkoruusu |
| --- | --- |

Tieteellinen luokittelu
Kunta::  Kasvit Plantae
Alakunta::  Putkilokasvit Tracheophyta
Kaari::  Siemenkasvit Spermatophyta
Alakaari::  Koppisiemeniset Magnoliophytina
Luokka::  Kaksisirkkaiset Magnoliopsida
Lahko::  Malvales
Heimo::  Malvakasvit Malvaceae
Suku::  Loistosalkoruusut Alcea
Laji::  rosea
Kaksiosainen nimi
 Alcea rosea  L. 
Katso myös
   Tarhasalkoruusu Wikispeciesissä   Tarhasalkoruusu Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OK: 
Tarhosalkoruusun kuvaus.
Tarhasalkoruusu eli salkoruusu (Alcea rosea) on malvakasveihin kuuluva koristekasvina viljelty, alun perin Kiinasta kotoisin oleva ruohokasvi.
Ulkonäkö

Tarhasalkoruusu kasvaa 1–3 metriä korkeaksi. Lehdet ovat kooltaan 5–15 cm ja matalasti 5–7-liuskaiset. Ne ovat kurttuiset, tylppähampaiset ja niiden tyvi on herttamainen. Tarhasalkoruusun kukinto on tähkämäinen. Kukat ovat halkaisijaltaan viidestä kymmeneen senttimetriä ja väriltään punaiset, valkoiset tai keltaiset.
Aiheesta muualla

Kasviatlas: Tarhasalkoruusu (Alcea rosea) Suomessa.
LuontoPortti: Salkoruusu (Alcea rosea)
ITIS: Alcea rosea (englanniksi)
United States Department of Agriculture (USDA): Alcea rosea (englanniksi)
Flora of China: Alcea rosea (englanniksi)
Tarhasalkoruusuja.
Suurmestari (shakki)

Suomalainen shakin suurmestari Tomi Nybäck. Suomella on ollut kuusi suurmestaria.
Suurmestari (lyh. SM) on shakin kansainvälinen arvonimi, jonka Maailman shakkiliitto FIDE myöntää maailmanluokan shakinpelaajille. Shakin maailmanmestarin jälkeen suurmestari on korkein arvonimi, jonka shakinpelaaja voi saavuttaa. Se on elinikäinen arvonimi, jonka voi menettää ainoastaan eräiden sääntörikkomusten seurauksena.
Suurmestarin arvonimi koskee vain lähishakkia ja on sukupuolineutraali. Erillisiä arvonimiä ovat tehtäväshakin suurmestari, kirjeshakin suurmestari ja naisten suurmestari.
Kriteerit

Suurmestarin arvonimi myönnetään pelaajan turnaustulosten ja vahvuusluvun perusteella. Pelaajan on joskus urallaan täytynyt saavuttaa 2 500 elopisteen vahvuusluku. Lisäksi hänen täytyy saavuttaa kolme turnaustulosta, jotka täyttävät suurmestarikriteerit. Tämän lisäksi arvonimi voidaan myöntää suoraan tietyistä saavutuksista, kuten nuorten maailmanmestaruudesta.
Historia

FIDE myönsi ensimmäiset suurmestarin arvonimet vuonna 1950, jolloin arvonimen sai 27 pelaajaa. 1970-luvun loppupuolella suurmestarien lukumäärä oli noussut noin 100:aan.
Kesäkuussa 2024 eläviä suurmestareita oli jo 1 828. Määrän kasvu johtuu muun muassa siitä, että Elo-järjestelmä on inflatiivinen luonnostaan. On tutkittu, että suurmestarin tittelin arvo olisi laskenut yhteensä 100 pisteen verran vuosien 1985 ja 2000 välissä. Lisäksi suurmestarin tavoitetuloksen voi nykyisin saada pienemmällä pelimäärällä kuin aiemmin. Suurmestarien määrän kasvun on sanottu myös heijastavan vahvuusluvun saaneiden pelaajien määrän kasvua ja shakin tason yleistä nousua tietokoneiden aikakaudella.
Muun muassa englantilainen suurmestari Nigel Short on kritisoinut nykyistä suurmestarijärjestelmää. Hänen mukaansa on järjetöntä antaa suurmestarin titteli jollekin, jolla ei ole todellisia mahdollisuuksia haastaa maailman kärkipelaajia.
Parhaimpien pelaajien erottamiseksi muista suurmestareista jotkut kutsuvat noin neljääkymmentä 2 700:n vahvuusluvun ylittänyttä suurmestaria epävirallisesti supersuurmestareiksi.
Neuvostoliitolla ja sen seuraajalla Venäjällä on aina ollut enemmän suurmestareita kuin muilla mailla. Alkuperäisistä 27 suurmestarista neuvostoliittolaisia oli 11, ja vuonna 1972 maailman 96 suurmestarista neuvostoliittolaisia oli 33. Vuonna 2021 kaikista suurmestareista venäläisiä oli 240.
Nuorimpana suurmestarin arvonimen on huhtikuuhun 2024 mennessä saavuttanut yhdysvaltalainen Abhimanyu Mishra, josta tuli suurmestari 12 vuoden ja 4 kuukauden iässä vuonna 2021. Alle 15-vuotiaana suurmestarin arvon on huhtikuuhun 2024 mennessä saavuttanut 44 pelaajaa.
Ensimmäisenä naisena suurmestarin arvonimen sai naisten maailmanmestari Nona Gaprindašvili vuonna 1978. Helmikuussa 2021 aktiivisia naispuolisia suurmestareita oli 37.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Suurmestari (shakki) Wikimedia Commonsissa
Uusien suurmestarien määrät vuosittain vuoteen 2016 saakka.
Tammilehto

Tammilehto tarkoittaa seuraavia
Antti Tammilehto (s. 1954), basisti
Duarte Tammilehto (s. 1990), jalkapalloilija
Esko Tammilehto (s. 1958), jääpalloilija ja valmentaja
Herman Tammilehto (1902–1954), Seinäjoen kauppalanjohtaja
Hjalmar Tammilehto (1884–1945), kangastavarain tukkukauppias
Jiri Tammilehto (s. 1978), iskelmälaulaja
Niilo Tammilehto (1908–1991), teknikko ja yritysjohtaja, kauppaneuvos
Olavi Tammilehto (1919–2011), insinööri ja yritysjohtaja, kauppaneuvos
Olli Tammilehto (s. 1951), vapaa kirjoittaja ja tutkija
Pekka Tammilehto eli Topi Sorsakoski (1952–2011), laulaja
Raimo Tammilehto (s. 1943), pankinjohtaja ja entinen maa- ja metsätalousministeri
Seppo Tammilehto (s. 1952), muusikko, Antti Tammilehdon ja Topi Sorsakosken serkku
Tapio Tammilehto (1929–1978), muusikko, Antti Tammilehdon ja Topi Sorsakosken isä, Seppo Tammilehdon eno
Tammilehto Oy, autokauppa.
| --- | --- |
: Tämä on täsmennyssivu, joka luettelee monimerkityksisen käsitteen eri merkitykset tai useita eri henkilöitä. Artikkelisivuja, joiden nimessä tai tekstissä lukee ”Tammilehto”, voi hakea sivunnimihaulla, laajalla sivunnimihaulla tai tekstihaulla.
Sähkölehto

| Sähkölehto Oy |
| --- | --- |

Tunnuslause:  Tuottavia ratkaisuja
Yritysmuoto:  Osakeyhtiö
Perustettu:  1954
Toimitusjohtaja:  Matti Lehto
Kotipaikka:  Helsinki
Liikevaihto:  n. 5 milj. € (2012)
Henkilöstö:  15 (2012)
Kotisivu:  https://www.sahkolehto.fi/
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Sähkölehto on suomalainen automaatioalan tukkukauppa, joka toimittaa eri teollisuudenaloille laitteita liitäntään, turvatekniikkaan, mittaukseen ja valvontaan. Sillä on 15 työntekijää ja 20 toimittajaa. Yritys on toiminut vuodesta 1954.
THQ

| THQ Inc>  |
| --- | --- |

Yritysmuoto:  pörssiyhtiö
ISIN:  US8724434035
Perustettu:  1989
Lakkautettu:  23. tammikuuta 2013
Seuraaja:  THQ Nordic
Toimitusjohtaja:  Brian J. Farrell
Avainhenkilöt:  Edward K. Zinser
Kotipaikka:  Agoura Hills, Kalifornia, Yhdysvallat
Toimiala:  Videopeliteollisuus
Tuotteet:  videopelit
Liikevaihto:  806,56 miljoonaa USD (2006)
Liikevoitto:  31,58 miljoonaa USD (2006)
Nettotulos:  32,11 miljoonaa USD (2006)
Henkilöstö:  yli 1 600
Kotisivu:  www.thq.com (Arkistoitu – Internet Archive)
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
THQ oli Yhdysvalloissa Kaliforniassa toiminut peliyhtiö. THQ julkaisi ja kehitti pelejä pelikonsoleille sekä tietokoneille. THQ-nimi tulee sanoista "Toy Headquarters". Yhtiö ei valmistanut leluja enää vuoden 1994 jälkeen, vaan keskittyi vain peleihin.
THQ omisti myös suomalaisen Universomon, jonka lakkauttamisesta ilmoitettiin vuonna 2010.
Historia

Vuonna 2012 yhtiö ilmoitti 239,9 miljoonan dollarin tappioista, joka oli 100 miljoonaa enemmän kuin edeltävänä vuotena. THQ joutui tekemään käänteisen osakkeiden jakamisen jotta osakkeiden arvo pysyisi Nasdaqin vaatiman yhden dollarin minimin yläpuolella. Joulukuussa 2012 yhtiö hakeutui vapaaehtoisesti konkurssiin. THQ oli edelliset yli viisi vuotta tehnyt jatkuvasti uudelleenjärjestelyjä ja irtisanomisia. Syitä talousongelmiin oli useita: aiemmin ydintoimintaan kuuluneet lisenssipelit ja elokuvista tehdyt sovitukset eivät enää kiinnostaneet ja Disney lopetti Pixar-sovituksien teon vuonna 2010. Yritys kehitti Warhammer-aiheista MMO-peliä kunnes totesi sen liian kalliiksi sille yksistään, mutta ei löytänyt yhteistyökumppania. Insane ja Devil's Third -pelien kehitys keskeytettiin vuonna 2012. Vuonna 2010 julkaistu uDraw-oheislaite Wiille oli alkuun menestyksekäs, mutta vuonna 2011 laitteen versiot muille konsoleille ei myynyt ennakoiden mukaan.
22. tammikuuta 2013 yhtiön varallisuus huutokaupattiin ja se lopetti toimintansa. THQ:n pelit ja studiot jaettiin usean yhtiön kesken. Relic Entertainment (Company of Heroes, Warhammer-pelit) päätyi Segalle, Volition (Saints Row) Koch Medialle, Homefront Crytekille sekä THQ Montreal ja South Park: The Stick of Truth -peli Ubisoftille. Vielä julkaisemattoman Evolve-pelin osti Take-Two Interactive.
THQ:n tavaramerkki päätyi Nordic Games:lle vuonna 2014, joka nimesi itsensä uudelleen THQ Nordiciksi vuonna 2016.
Yhtiön julkaisemia pelejä

Company of Heroes
Company of Heroes: Opposing Fronts
Destroy All Humans!
Evil Dead: Regeneration
The Flash
Homefront
Juiced
Holy Magic Century
Hot Wheels: Velocity X
Metro 2033
Mx vs Atv Reflex
Power Rangers: Dino Thunder
Power Rangers: SPD
Red Faction
Red Faction II
Saints Row
Saints Row 2
Sonic Advance
Sonic Advance 2
Sonic Advance 3
Spongebob Squarepants: Supersponge
Spongebob Squarepants: Revenge of the Flying Dutchman
Spongebob Squarepants: Battle for Bikini Bottom
Summoner
Stalker: Shadow of Chernobyl
The Adventures of Jimmy Neutron, Boy Genius: Attack of the Twonkies
The Spongebob Squarepants Movie
WCW vs. The World
WWF WrestleMania 2000
WWF No Mercy
WWF SmackDown!
WWE RAW
WWE RAW 2
ZanZarah: The Hidden Portal
Aiheesta muualla

Profiili MobyGamesissä (englanniksi)
THQ.com – Internet Archive
Suurmetsä

| Suurmetsä> Storskog |
| --- | --- |
 Kaupungin kartta, jossa Suurmetsä korostettuna.  Helsingin kaupunginosat
Kaupunki:  Helsinki
Suurpiiri:  Koillinen suurpiiri
Kaupunginosa nro:  41
Pinta-ala:  7,02 km² 
Väkiluku:  16 452  (2017)
Väestötiheys:  2344 as./km²
Osa-alueet:  Puistola, Heikinlaakso, Tattarisuo, Alppikylä, Jakomäki
Postinumero(t):  00730 (Puistolan lounaisin osa), 00750 (Puistolan luoteisin osa), 00760 (suurin osa Puistolaa ja Heikinlaakso), 00770 (Tattarisuo, Alppikylä ja Jakomäki)
Lähialueet:  Mellunkylä, Malmi, Suutarila, Tapaninkylä
Suurmetsä (ruots. Storskog) on 15 500 asukkaan kaupunginosa Koillis-Helsingissä. Suurmetsään kuuluvat osa-alueet Puistola, Heikinlaakso, Tattarisuo, Alppikylä ja Jakomäki.  Suurmetsän nimi vahvistettiin vuonna 1962, jolloin kaupunginosa myös jaettiin nykyisiin osa-alueisiinsa. Suurmetsän alue liitettiin Helsinkiin Helsingin maalaiskunnasta suuressa alueliitoksessa vuonna 1946. Helsingin piirijaossa Puistola, Heikinlaakso, Tattarisuo ja Alppikylä kuuluvat Puistolan peruspiiriin, ja Jakomäki muodostaa oman peruspiirinsä.
Historiaa

Suurmetsän kaupunginosaan kuuluvat vanhan Tapaninkylän koillisosa sekä vähäinen alue Ala-Tikkurilasta. Siihen saakka talonpoikaistaloille kuuluneiden maiden palstoituksen pani vuonna 1906 alulle Ab Parkstad-Vanda-Puistokylä -yhtiö. Vuodesta 1908 aina 1930-luvulle jatkuneen osittamisen tuloksena alueelle muodostui varsin huomattava esikaupunkiasutus ennen sen liittämistä Helsinkiin. Kaupunginosan nimen perustana oleva Storskog esiintyy paikannimenä jo 1760-luvun kartoissa. Suurmetsä vahvistettiin kaupunginosan nimeksi vuonna 1962 ja samalla se jaettiin Puistolan, Tattarisuon, Heikinlaakson ja Jakomäen osa-alueisiin.
Huokotien pohjoispuoli

Suppeammassa merkityksessä Suurmetsäksi kutsutaan tietyissä yhteyksissä ainoastaan Huokotien pohjoispuolella olevaa kaupunginosaa eli Pohjois-Jakomäkeä, jonka läheisyydessä sijaitsee Vantaan Vaarala. Suurin osa Suurmetsän kerrostaloasunnoista on omistusasunto-osakkeita tai yksityishenkilöiden niitä vuokraamia. Suurmetsää alettiin rakentaa 1970-luvulla, jolloin alueelle valmistui asunto-osakeyhtiöitä Mätästielle ja Kalteentielle. Alueen asukkaiden keskuudessa Suurmetsä on vakiintunut nimeksi asuinalueesta jo varhaisessa vaiheessa. Jakomäen kerrostalolähiöllä ja kaupungin vuokrataloilla oli 1970-luvulla huono maine, jonka vuoksi uudelle alueelle haluttiin etenkin asuntoilmoituksissa selkeästi Jakomäestä erottuva nimi, joka viitannee alueen metsäiseen ympäristöön tai karttojen virhetulkintaan siitä, että Suurmetsällä tarkoitettaisiin vain Huokotien pohjoispuolta.
Alueen kaavaan merkityt puistot ovat pääosin metsiä. Kalteentien päätepysäkin lähettyvillä Huokotien pohjoispuolella sijaitsee useita päiväkoteja, Suurmetsän hiekkakenttä, muutamia liikehuoneistoja ja kaksi lähiöravintolaa.
Suurmetsän viereisiä kaupunginosia ovat Heikinlaakso, Vaarala ja Puistola. Lähempänä Jakomäkeä kuin Suurmetsä tai Heikinlaakso sijaitsevat Alppikylä alikulkusillan päässä Jakomäestä ja Tattarisuo.
Aiheesta muualla

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
Suurmetsä-Jakomäki Seura ry
Suurmetsä - Helsingin kaupunki
Stenbockin talo

| Stenbockin talo |
| --- | --- |

Sijainti:  Viro, Tallinna
Koordinaatit:  59°26′17″N, 24°44′25″E
Rakennustyyppi:  Rakennus
Tyylisuunta:  Venäläinen uusklassinen arkkitehtuuri (en)
Suunnittelija:  Johan Caspar Mohr
Valmistumisvuosi:  1792
Käyttäjä:  Viron pääministeri
 fiStenbockin talo 
  
Stenbockin talo on vuonna 1792 valmistunut Viron pääministerin virka-asunto. Talon suunnitteli Johann Caspar Mohr ja se sijaitsee Viron pääkaupungissa Tallinnassa.