stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Pyhän Panteleimonin kliininen sairaala

| Pyhän Panteleimonin kliininen sairaala |
| --- | --- |
 Eräs Pyhän Panteleimonin kliininen sairaalan rakennus räjähdedrooni-iskun jälkeen (28.9.2024).
Sijainti
Osoite:  vul. Marka Vovtška 2, Sumy
Koordinaatit:  50.8906°N, 34.8319°E
Organisaatio
Sairaanhoitopiiri:  Sumyn kaupunki
Alue:  Sumyn alue, Ukraina
Tyyppi:  Kaupunginsairaala
Linkki
Kotisivut:  Sairaalan kotisivu (ukrainaksi)
Pyhän Panteleimonin kliininen sairaala (ukr. Клінічна лікарня Святого Пантелеймона, Klinitšna likarnja svjatoho Panteleimona) on Ukrainan Sumyn alueen Sumyn kaupungissa toimiva kaupunginsairaala. Sairaala on nimetty Pyhän Panteleimonin eli Panteleimon Parantajan mukaan. Vuosina 1963-2021 sairaala tunnettiin Sumyn keskustapiirin kliinisenä sairaalana. Sairaala sijaitsee Sumyn eteläosan kattavassa Zaritšnyin piirissä (Зарічний район).
Venäjän asevoimat iski sairaalaan 28. syyskuuta 2024 kahdesti peräkkäin räjähdelennokilla. Näiden kansainvälisen humanitaarisen oikeuden vastaisten tekojen vuoksi ainakin kymmenen ihmistä sai surmansa ja yli kaksikymmentä ihmistä haavoittui.
Venäjän Sumyn kaupunginsairaalaan kohdistaman drooni-iskun jälkiä.
Pelastusviranomaisten video toisen räjähdelennokin iskusta sairaalaan ja seurauksista/ pelastustöistä. (Video sisältää paikoin järkyttäviä hetkiä, ei suositella lapsille.)
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Pyhän Panteleimonin kliininen sairaala, Sumy Wikimedia Commonsissa
Клінічна лікарня св.Пантелеймона - Суми (ukrainaksi) (facebook.com)
Pyhän Patrickin tuomiokirkko (New York)

| Pyhän Patrickin tuomiokirkko St>  Patrick's Cathedral |
| --- | --- |

Sijainti:  Midtown, Manhattan, Yhdysvallat
Koordinaatit:  40°45′31″N 73°58′35″W﻿ / ﻿40.7586°N 73.9764°W﻿ / 40.7586; -73.9764
Rakennustyyppi:  Roomalaiskatolilainen tuomiokirkko (d)
Rakennusmateriaali:  Tuckahoen marmori (en)
Tyylisuunta:  Uusgotiikka
Suunnittelija:  James Renwick Jr. (en)
Valmistumisvuosi:  1858
 fiPyhän Patrickin tuomiokirkko 
  
Pyhän Patrickin tuomiokirkko (engl. St. Patrick’s Cathedral) on uusgoottilaista arkkitehtuuria edustava roomalaiskatolinen katedraali, joka sijaitsee Yhdysvalloissa vastapäätä Rockefeller Centeriä Viidennellä Avenuella Manhattanilla New Yorkissa. Se on New Yorkin katolisen arkkihiippakunnan tuomiokirkko. Katedraali liitettiin National Register of Historic Places -rekisteriin Historiallisena maamerkkinä vuonna 1976.
St. Patrick’s Cathedral
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Pyhän Patrickin tuomiokirkko (New York) Wikimedia Commonsissa
Katedraalin oma sivusto
Papukaija G. Pula-ahon seikkailut

| Papukaija G>  Pula-ahon seikkailut |
| --- | --- |
Kirjailija:  Spede Pasanen
Kuvittaja:  Olli Tasanen
Kieli:  suomi
Genre:  huumori, sketsit
Kustantaja:  Tampereen keskuspaino / Lehmus
Sivumäärä:  78
Löydä lisää kirjojaKirjallisuuden teemasivulta
Papukaija G. Pula-ahon seikkailut on Spede Pasasen kirjoittama ja Tampereen keskuspainon/Lehmuksen vuonna 1964 julkaistu kirja. Teos sisältää 23 Spede Pasasen 1960-luvun radio-ohjelmissa esitettyä Papukaija G. Pula-aho-sketsiä, joista kolmesta ei ole säilynyt äänitaltiointia.
Teoksen kuvituksesta vastasi Olli Tasanen. Osaa kirjan kuvituksesta käytettiin myös EMI Finlandin vuonna 2002 ilmestyneessä CD-julkaisun Pure nenääs! - Kaikki sketsit ja seikkailut 1960–1964 kansipaperissa.
Pyhän Paraskevan luostari

| Pyhän Paraskevan luostari Μονή Αγίας Παρασκευής |
| --- | --- |
 Pyhän Paraskevan luostari.
Sijainti:  Zagóri, Ioánnina, Epeiros, Kreikka
Koordinaatit:  39°53′12″N, 20°45′15″E
Kirkkokunta:  ortodoksinen kirkko
Perustettu:  1412
Tyylisuunta:  jälkibysanttilainen
Lisää rakennusartikkeleitaArkkitehtuurin teemasivulla
Pyhän Paraskevan luostari (kreik. Μονή Αγίας Παρασκευής, Moní Agías Paraskevís) on ortodoksinen luostari Epeiroksessa Kreikassa. Se sijaitsee Víkoksen rotkon laidalla Zagórin kunnassa lähellä Monodéndrin kylää. Luostari on nykyisin asumaton.
Luostarin kirkkoa sisältä.
Luostari on perustettu vuonna 1412 ja omistettu Pyhälle Paraskevalle. Osmanivallan aikana luostari toimi paikallisten turvapaikkana. Luostari ja sen pieni kirkko tai kappeli on tehty kivestä ja sijaitsevat noin 800 metriä Monodéndristä koilliseen. Luostarilta on hyvä näköala Víkoksen rotkoon.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Pyhän Paraskevan luostari Wikimedia Commonsissa
Qix

| Qix |
| --- | --- |
 Qix peliautomaatissa.
Kehittäjä:  Taito
Julkaisija:  Taito
Julkaistu:  1981
Lajityyppi:  toimintapeli
Pelimuoto:  yksinpeli ja moninpeli
Ikäluokitus:  ESRB: Kaikenikäisille  PEGI 3 
Alusta:  kolikkopeli, Amiga, Apple II, Atari Lynx, Commodore 64, Commodore 128, FM-7, Game Boy, NES
Lisää peliartikkeleitaVideopelien teemasivulla
Qix (lausutaan [kiks]) on japanilaisen Taito-yhtiön kehittämä vuonna 1981 julkaistu kolikkopeli. Peli on käännetty useille alustoille 1980-luvun aikana ja 1990-luvun alussa. Kotitietokoneille on pelistä saatavilla monia ilmaiseksi levitettäviä versioita. Nykyäänkin on pelejä, jotka ovat saaneet vaikutteita Qix:stä kuten esimerkiksi Cubixx HD.
Pelaaminen

Pelissä pelaaja ohjaa viivoja pitkin kulkevaa kursoria ja ideana on piirtää viivoja ja yhdistää ne jo olemassa oleviin pintoihin luoden kiinteitä alueita. Ideana on täyttää tietty prosenttiluku ruudusta, jotta pelaaja pääsee uuteen kenttään.
Qix on joukko sivuttain liikkuvia säteitä, jotka liikkuvat päättömästi edestakaisin ja joiden osuessa kursoriin tai keskeneräiseen viivaan pelaaja menettää elämän. Tämän lisäksi pelaajaa kiusaavat säpinäotukset Sparxit, jotka kulkevat reunoja pitkin ja osuessaan tuhoavat pelaajan. Sparxien lukumäärä kasvaa sitä suuremmaksi, mitä kauemmin pelaajalla menee selvittää kenttä.
Pelaaja ei myöskään saa aikailla tai muuten keskeneräistä viivaa pitkin voi lähteä kulkemaan kipinä, joka räjäyttää kursorin. Myös tietyn ajan päästä hitaat Sparxit muuttuvat hyökkääviksi Super Sparxeiksi.
Pelin vaikeutuessa tietyissä tasoissa kohtaa useamman Qixin. Pelaaja voi tehdä nopeaa työtä yhden tapaisella pinnalla, jolloin hän ansaitsee vähemmän pisteitä. Toisen tyyppistä pintaa luodessa pelaaja kerää helpommin enemmän pisteitä, mutta kursori liikkuu hitaammin.
Vastaanotto

Mikrobitin Jukka Tapanimäki antoi pelin Game Boy -versiolle 77 pistettä sadasta.
Aiheesta muualla

Qix Killer List of Videogamesissä (englanniksi)
Qix MobyGamesissa (englanniksi)
Pipsa Saarilahti

Pipsa Saarilahti (s. 7. elokuuta 1999) on suomalainen jalkapalloilija, pelipaikaltaan keskikenttäpelaaja tai hyökkääjä. Hän on edustanut Liigassa Tampereen Ilvestä kaudesta 2017 alkaen. Hän on ennen kauden 2022 alkua pelannut Liigassa kaikkiaan 63 ottelua ja tehnyt niissä viisi maalia.
Psilocybe pelliculosa

| Psilocybe pelliculosa |
| --- | --- |

Uhanalaisuusluokitus
 
Suomessa::  Puutteellisesti tunnettu 
 
Tieteellinen luokittelu
Domeeni::  Aitotumaiset Eucarya
Kunta::  Sienet Fungi
Kaari::  Kantasienet Basidiomycota
Luokka::  Varsinaiset avokantaiset Agaricomycetes
Alaluokka::  Agaricomycetidae
Lahko::  Agaricales
Heimo::  Hymenogastraceae
Suku::  Madonlakit Psilocybe
Laji::  pelliculosa
Kaksiosainen nimi
 Psilocybe pelliculosa  (A.H. Sm.) Singer & A.H. Sm. 
Synonyymit
 Psathyra pelliculosa A.H. Sm. 
Katso myös
   Psilocybe pelliculosa Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OK: 
Psilocybe pelliculosa on madonlakkeihin (Psilocybe) kuuluva sienilaji, jota tavataan Pohjois-Amerikassa ja mahdollisesti Euroopassa. Se on psilosybiinisieni.
Kuvaus

Lakin leveys on 0,5–3 senttimetriä. Nuori lakki on tylppäkärkisen kartiomainen, mutta ajan myötä se muuttuu enemmän kellomaiseksi. Lakin reunat eivät yleensä ole sisäänpäin kääntyneet. Heltat kuultavat lakin reunojen läpi, ja lakin reunaa kiertää usein haalea raita. Sieni on kosteusmuuntuva: kostea lakki on kastanjanruskea, mutta kuivuessa se vaalenee keltaiseksi. Heltat vaihtelevat tasatyvisestä miltei irtotyviseen. Helttojen väri on himmeän kanelinruskea ja tummuu vanhemmiten itiöiden takia. Jalka on 40–80 millimetriä pitkä ja 1–2,5 millimetriä leveä. Jalan väritys vaihtelee valkeahkosta harmahtavaan ja ruskehtavaan. Vanhemmiten ja koskettaessa sieni saattaa sinertyä hieman. Itiölaskeuma on violettimainen.
Psilocybe pelliculosan voi sekoittaa muun muassa myrkkynääpikkään (Galerina marginata), jolla kuitenkin on yleensä rengas jalassa. Toinen samankaltainen sieni on Hypholoma dispersum. Madonlakeista Psilocybe pelliculosa -lajia muistuttavat ainakin Psilocybe silvatica ja suippumadonlakki (Psilocybe semilanceata). Psilocybe pelliculosa ja Psilocybe silvatica ovat ulkonäöltään lähes identtiset, mutta ne erottaa toisistaan itiöiden pituuden perusteella.
Levinneisyys ja elinympäristö

Psilocybe pelliculosaa tavataan Yhdysvalloissa (Kalifornian pohjoisosissa, Oregonissa, Washingtonissa ja Idahossa) ja Kanadassa (Brittiläisessä Kolumbiassa), mutta havaintoja on myös Euroopasta. Pitkäkosken alueelta Helsingistä on kirjattu havainto, ja vuonna 2019 lajia löydettiin Bærumin kunnasta Norjasta.
Psilocybe pelliculosa kasvaa pitkälle lahonneella havupuulla, karikkeessa ja ligniinipitoisessa mullassa. Sitä tavataan muun muassa polkujen ja umpeen kasvavien metsäteiden varsilla. Psilocybe pelliculosa kasvaa Pohjois-Amerikan luoteisosien ikimetsissä, mutta se on samalla hyvin yleinen avohakkuiden laji. Se voi muodostaa kymmenien tuhansien itiöemien esiintymiä muutaman vuoden ikäisille hakkuualueille.
Taksonomia

Alexander Hanchett Smith kuvasi Psathyra pelliculosa -lajin vuonna 1937, ja yhdessä Rolf Singerin kanssa hän siirsi sen madonlakkeihin (Psilocybe) vuonna 1958. Psilocybe pelliculosa on hyvin samannäköinen kuin Psilocybe silvatica, ja niitä on pidetty toistensa lähimpinä sukulaisina tai jopa synonyymeinä. DNA-tutkimusten perusteella Psilocybe pelliculosa on kuitenkin läheisempää sukua suippumadonlakille kuin Psilocybe silvaticalle.
Psykoaktiivisuus

Psilocybe pelliculosa on psilosybiinisieni, joka sisältää psilosybiiniä ja baeokystiiniä. Paul Stametsin mukaan sieni on psykoaktiivisuudeltaan heikko tai keskinkertainen. Sienen psilosybiinipitoisuus vaihtelee: analysoitujen sienien kuivapainosta ainetta on ollut 0,08–0,71 prosenttia. Kuivatun sienen baeokystiinipitoisuudeksi on mitattu korkeintaan 0,05 prosenttia. Psilosiinia sienestä on havaittu vain pieniä määriä. Psilocybe pelliculosalla on suippumadonlakin tapaan havaittavissa vain hienoista sinertymisreaktiota. Tämä johtuu siitä, että myös suippumadonlakki sisältää vain vähän psilosiinia, joka hapettuessaan aiheuttaa sienien sinertymistä.
Philip Massinger

| Philip Massinger |
| --- | --- |
 Philip Massinger
Henkilötiedot
Syntynyt: 1583
Kuollut: 1640 (56–57 vuotta)
Kansalaisuus:  Englanti
Ammatti:  näytelmäkirjailija
Kirjailija
Äidinkieli: englanti
Tuotannon kieli: englanti
Aiheesta muualla
Löydä lisää kirjailijoitaKirjallisuuden teemasivulta
Philip Massinger (1583–1640) oli englantilainen näytelmäkirjailija, huomattavimpia Shakespearen nuorempia aikalaisia. Hän opiskeli Oxfordin yliopistossa ja vaikutti sitten Lontoossa näyttelijänä ja näytelmien kirjoittajana tukalissa oloissa.
Massinger kirjoitti enemmän Ben Jonsonia kuin Shakespearea seuraten runsaasti näytelmiä, joista useimmat yhteistyössä muiden kanssa. Niistä merkittävimpiä ovat marttyyridraama The virgin martyr (painettu 1622), historiallinen näytelmä The great duke of Florence (1627), The city madam (1632) ja porvarillinen huvinäytelmä A new way to pay old debts (1633). Massingerin näytelmien luonteet ovat yksipuolisia, mutta taiteellisen vakavasti hahmoteltuja. Hän ei edusta Shakespearen jälkeisessä draamatuotannossa vallitsevaa ammattimaisuutta.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Philip Massinger Wikimedia Commonsissa
Pyhän Katariinan luostari

Pyhän Katariinan luostari, Siinai, Egypti
Vanhin tunnettu Kristus Kaikkivaltias (Pantokrator) ikoni, 500-luvulta sijaitsee luostarissa
Pyhän Katariinan luostarille annettu Muhammadin suojeluskirja eli Ahtiname, on taannut luostarille 1400 vuoden rauhan ja on ollut tärkeä apuväline luostarin suojelemisessa sekä kristinuskoisten ja muslimien rauhanomaisen yhteistyön edistämisessä.
Syyriankielinen käsikirjoitus Pyhän Katariinan luostarista, n. 1000-luku
Pyhän Katariinan ortodoksinen luostari eli Siinain luostari sijaitsee Siinailla luoksepääsemättömän rotkon suulla, Siinainvuoren juurella. Munkit ovat kilvoitelleet paikalla jo 1 700 vuotta, joten luostaria pidetään vanhimpana, jatkuvasti asuttuna olleena kristillisenä luostarina. Luostari on Siinain autonomisen ortodoksisen kirkon keskuspaikka ja luostarin igumeni on Siinain kirkon päämies. Luostari on UNESCOn maailmanperintöluettelossa.
Historia

Konstantinus Suuren äiti pyhä Helena vieraili Siinailla katsomassa Mooseksen palavaa pensasta vuonna 327 etsiessään Raamatun kertomusten paikkoja. Hän kohtasi luolissa, kojuissa ja taivasalla asuvia yksittäisiä erakkoja ja rakennutti heille vuonna 330 Pyhän Neitsyt Marian kappelin sekä puolustustornin pakopaikaksi rosvoilta.
Vihamieliset paimentolaisheimot vainosivat kuitenkin erakkoja ja pyhiinvaeltajia ja tästä syystä Keisari Justinianus I:sen käskystä rakennettiin vuosien 527 ja 565 välisenä aikana muurit sekä suuri kolmilaivainen basilika, Kristuksen kirkastumisen kirkko (40 × 19.2 m). Muurit sulkivat sisäänsä Pyhä Helenan rakennuttaman kappelin, joka jäi kryptaksi itäpäädyssä sijaitsevan apsiksen alle. Mooseksen palava pensas kasvaa edelleen apsiksen itäisen päätyseinän takana. Luostari on kolmen maailmanuskonnon pyhä paikka – juutalaisuuden, kristinuskon ja islamin.
Luostarin nykyinen nimi tuli käyttöön noin 900–1000-luvulla ja vakiintui käyttöön noin 1400-luvulla. Aikaisemmin luostari tunnettiin Kristuksen kirkastuksen luostarina sekä Pyhän Neitsyen luostarina tai Mooseksen palavan pensaan luostarina sekä Mooseksen laintaulujen vuoren luostarina.
Alue yhdistetään Pyhään Katariinaan, jonka maallisten jäännösten kerrotaan perimätiedon mukaan löytyneen läheisen vuoren huipulta sen jälkeen, kun eräs munkki oli unessa saanut tiedon, että enkelit olivat kuljettaneet luut vuorelle Aleksandriasta. Tämä tapahtui 800-luvulla, viisisataa vuotta Katariinan kuoleman jälkeen. Pyhimyksen marttyyrikertomus tuli niin laajalti tunnetuksi, että Siinain munkit päättivät tuoda pyhäinjäännökset vuoren huipulta luostariin. Luostarin nimi muutettiin Pyhän Neitsyen luostarista Pyhän Katariinan luostariksi. Luostarin Jeesuksen kirkastumisen kirkossa ovat Pyhän Katariinan reliikit, pääkallo ja vasen käsi, joilla uskotaan olevan parantava voima. Maineen vuoksi luostarista tuli pyhiinvaeltajien suosikkipaikka.
Luostarin hallussa olevan dokumentin, jonka väitetään olevan henkilökohtaisesti Muhammadin allekirjoittama, mukaan Muhammad antoi suojelunsa luostarille, kun se myönsi hänelle poliittisen turvapaikan. Muslimeille Siinain vuori on pyhä paikka, sillä heidän uskomuksensa mukaan Muhammadin ratsu Boraq nousi taivaaseen juuri saman vuoren rinnettä pitkin. Vuonna 1381 rakennettiin ortodoksiluostarin muurien sisälle valkominareettinen moskeija, joka on tänäkin päivänä ympärillä asuvien beduiinien sekä luostarin muslimityöntekijöiden käytössä. Beduiineilla on luostarissa omat tehtävänsä, he toimivat luostarin vartijoina sekä apulaisina eri tehtävissä.
Monet yksittäiset eristäytyneet kristilliset saarekkeet tuhottiin 600-luvulla ja vain linnoitettu Pyhän Katariinan luostari säilyi. Luostaria ympäröi edelleen massiivinen muuri. Aina 1900-lukuun saakka luostariin pääsi vain ovesta, joka sijaitsi korkealla ulkomuurissa. Ristiretkien aikana 1099–1270 ristiretkiläisten läsnäolo Siinailla lisäsi eurooppalaisten kristittyjen kiinnostusta tehdä pyhiinvaellusmatka Siinaille.
Luostarin erikoispiirteitä

Siinain Pyhän Katariinan luostari on kreikkalais-ortodoksinen luostari, toisin kuin Egyptin useimmat luostarit, jotka kuuluvat koptilais-ortodoksiseen kirkkoon. Luostari muodostaa maailman pienimmän kristillisen kirkkokunnan, joka on täysin itsenäinen eikä näin ollen ole riippuvainen muista ortodoksisista kirkkokunnista.  Sen johdossa on neljän arkkimandriitan synodin valitsema luostarin johtaja eli igumeni, joka on samalla Siinain vuoren arkkipiispa. Hän edustaa kirkkoaan idän kirkkojen kirkolliskokouksissa. Arkkipiispan nimityksen vahvistaa Jerusalemin patriarkka.
Luostarin kirjastossa säilytetään maailman toiseksi suurinta kokoelmaa varhaisia koodekseja ja käsikirjoituksia heti Vatikaanin kirjaston jälkeen. Käsikirjoituskokoelmaa on luetteloitu ja järjestelty 1880-luvulta lähtien.
Rakennuskokonaisuudessa on myös korvaamatonta taidetta: mosaiikkeja, kreikkalaisia ja venäläisiä ikoneita, vahamaalauksia, pappien koriste-esineitä ja pyhäinjäännöslippaita. Luostarin hallussa oleva ikonikokoelma on maailman tärkein yksittäinen ikonikokoelma, joukossa on yli 2 000 ikonia. Merkittävimmät näistä ovat maailman vanhimpien joukkoon kuuluvat ikonit 400- ja 500-luvulta. Luostarissa on myös vanhin ikoni, jossa on käytetty aihetta Vanhasta testamentista.
Siinain Pyhän Katariinan luostari on ollut Unescon suojelukohteiden listalla 28.6.2002 lähtien. Luostarin lisäksi alueen ilmasto ja maisema, flora ja fauna ja jopa kivet ja hiekkakin ovat ainutlaatuisia. Suojelukohteena onkin luostarin lisäksi myös sitä ympäröivä luonto, 601 neliökilometriä.
Pyhän Katariinan luostarin ikoneita

Pyhä Pietari -ikoni, 500-luku
Pyhä Neitsyt Maria ja Lapsi (Tiennäyttäjä) -ikoni, ympärillä pyhät George ja Theodore sekä enkelit, 500-luku
Kristuksen ristiinnaulitseminen -ikoni, 1200-luku
Pyhät ovet, joissa Marian ilmestys, todennäköisesti siinailainen ikoni, 1200-luku
Kristuksen Kirkastuminen, siinailainen ikoni, 1100-luku
Pyhän Johannes Klimakoksen taivaalliset tikkaat, konstantinopolilainen tai siinailainen ikoni, 1100-luvun loppupuoli
Neitsyt Maria ja Lapsi, siinailainen ikoni, 1200-luku
Pyhä Arkkienkeli Mikael, bysanttilainen ikoni, 1200-luku
Suomalaiset rauhanturvaajat alueella

Vuoden 1956 sodan jälkiselvittelyissä suomalaiset osallistuivat ensimmäisen kerran YK:n rauhanturvatehtäviin. Tässä yhteydessä suomalaiset rauhanturvaajat siirtyivät luostarin läheisyyteen keväällä 1956 osana YK:n käynnistämää UNEF-operaatiota.
Aiheesta muualla

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
Ortodoksi.net
Luostarin viralliset sivut (kreikaksi) (englanniksi) (arabiaksi)
Artikkeli luostarista OrthodoxWikissä (englanniksi)
Pyhän Katariinan luostari UNESCOn sivuilla (englanniksi) (ranskaksi)
Piki

Pikeä vuonna 1927 aloitetussa pikitippakokeessa.
Piki on tahmea neste, jota tehdään tislaamalla orgaanisista aineista kuten tervasta tai maaöljystä. Tislauksessa raaka-aineesta poistetaan nesteitä, jolloin jäljelle jää kiinteä aines.
Piki oli tervanpolton tärkein sivutuote. Sitä käytettiin muun muassa laivanrakennuksessa saumojen tiivistämiseen. Pikeä valmistettiin tervahaudasta alkuvaiheessa saatavasta paksusta ryynimäisestä tervasta. Se keitettiin kokoon suurissa kuparipannuissa. Pikeä valmistettiin Suomessa tervanpolton aikakaudella, kuten esim. Oulussa Oulun kauppaseuran omistamassa Pikiruukissa.
Maaöljystä tehtyä pikeä kutsutaan bitumiksi.
Radio Lokki

Radio Lokki oli Kotkassa vuosina 1987–1993 toiminut paikallisradio. Aseman toimilupayhtiö oli Kymenlaakson Radio Oy, jonka omistajiin kuuluivat Eteenpäin, Anjalankosken Sanomat, Kymen Sanomat sekä Etelä-Suomi. Aseman taajuus oli 87,7 MHz. Radio Lokin päätoimittaja oli Tapio Blinnikka kesäkuuhun 1990 saakka ja sen jälkeen Ulla-Maija Sievinen (myöhemmin von Hertzen).
Historia

Yleisradio aloitti maakuntaradiotoiminnan Kymenlaaksossa vuonna 1989 nimellä Kymenlaakson Radio, jolloin nimestä syntyi kiistaa Kymenlaakson Radio Oy:n kanssa, joka sai kuitenkin pitää nimensä, koska lähetystoiminta tapahtui Radio Lokin nimellä. Vuonna 1990 radiossa työskenteli päätoimittajan lisäksi viisi vakituista toimittajaa sekä avustajina muun muassa Jari Nenonen ja Ari Ismälä. Vuonna 1991 Radio Lokin kuuluvuusalue laajeni Haminaan, jossa aloitettiin lähetykset taajuudella 94,4 MHz. Asema alkoi lähettää myös ympärivuorokautista ohjelmaa.
1990-luvun alun laman seurauksena radion mainostulot vähenivät ja Kymenlaakson Radio Oy ajautui konkurssiin vuonna 1993. Omistajina olivat tällöin Suomen Viestintärahoitus, Haminan Lehtimedia ja Eteenpäin. Konkurssin jälkeen Etelä-Kymenlaakson paikallisradiolupa myönnettiin Kymenlaakson Sähköiset Viestimet Oy:lle, jonka taustalla oli kotkalaisia yrittäjiä ja Radio Lokin entistä henkilökuntaa. Yhtiö aloitti lähetykset vuonna 1993 nimellä Radio Albatrossi.
Papukaijakuume

| Papukaijakuume |
| --- | --- |

Luokitus
ICD-10:  A70
Huom!:  Tämä artikkeli tarjoaa vain yleistä tietoa aiheesta. Wikipedia ei anna lääketieteellistä neuvontaa.
Papukaijakuume eli ornitoosi tai psittakoosi on gramnegatiivisen Chlamydophila psittaci (aiemmin Chlamydia psittaci) -bakteerin aiheuttama lintujen sairaus, joka voi tarttua myös ihmiseen. C. psittaci voi aiheuttaa tautia lintujen lisäksi myös muille eläinlajeille, kuten kissoille, lampaille, vuohille ja naudoille. Ne voivat myös toimia tartunnan levittäjinä. Oireina ovat muun muassa kuume ja päänsärky. Sairaus on Suomessa harvinainen, ja Suomessa siitä todetaan vuosittain muutamia tartuntoja.
Aiheesta muualla

Kyoto Encyclopedia of Genes and Genomes (KEGG): Psittacosis (englanniksi)
Veterinary Partner, Elizabeth Riley: Psittacosis in Birds, 07/07/2020 (englanniksi)
Papukaijakuume. McCoy taistelee lintujen kanssa ja aikaansaa seerumin, Seura, 12.05.1937, nro 19, s. 15, Kansalliskirjaston digitaaliset aineistot
RN Maestrale (1934)

| RN Maestrale |
| --- | --- |


Aluksen vaiheet
Rakentaja:  CNR, Ancona
Kölinlasku:  25. syyskuuta 1931
Laskettu vesille:  5. huhtikuuta 1934
Palveluskäyttöön:  2. syyskuuta 1934
Poistui palveluskäytöstä:  miehistönsä upottama 9. syyskuuta 1943
Tekniset tiedot
Uppouma:  1 440 t (standardi) 2 255 t (kuormattu)
Pituus:  106,7 m (kokonaispituus)
Leveys:  10,15 m
Syväys:  3,31 m
Koneteho:  44 000 hv
Nopeus:  38 solmua
Miehistöä:  191
Aseistus
Aseistus:  4 × 120 mm tykkiä kaksiputkisina asennuksina 4 × 40 mm ilmatorjuntatykkiä 4 × 13,2 mm ilmatorjuntakonekivääriä 6 × 533 mm torpedoputkea
RN Maestrale (ital. Regia Nave Maestrale) oli Italian kuninkaallisen laivaston Maestrale-luokan hävittäjä toisessa maailmansodassa.
Valmistus

Alus tilattiin Anconasta CNR:n telakalta, missä köli laskettiin 25. syyskuuta 1931. Alus laskettiin vesille 5. huhtikuuta 1934 ja liitettiin laivastoon vielä samana vuonna 2. syysskuuta.
Palvelus

Aluksen miehistö upotti aluksensa 9. syyskuuta 1943.