stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Ozzy Osbourne
Lapsuus ja nuoruus

Ozzy Osbournen vanhemmat olivat tehdastyöläisenä työskennellyt John "Jack" Osbourne ja Lucasin autotehtaalla sähköpiirejä koonnut Lillian Osbourne. Osbourneilla oli kolme tytärtä, Gillian, Iris ja Jean, jotka syntyivät ennen Ozzya. Hänen jälkeensä syntyivät vielä pojat Paul ja Tony.
Perhe asui pienessä ja huonokuntoisessa talossa Birminghamin Astonin tehdasalueen läheisyydessä Lodge Roadilla. Isä teki yövuoroja työkaluseppänä GEC:n tehtaalla, äiti oli päivät töissä Lucasilla, mutta Ozzyn mukaan rahaa ei silti ollut koskaan. Heikon rahatilanteen vuoksi vaatteita jouduttiin käyttämään, kunnes ne kuluivat puhki. Talviöisin lapset nukkuivat yhdessä kasassa lämpiminä pysyäkseen. Päivisin lapset olivat omillaan.
Osbourne kertoo olleensa lapsena säikky ja pelänneensä kaikenlaista pahaa tapahtuvan vanhemmilleen. Ozzy kävi omenavarkaissa ja alkoi sitten näpistellä kaupoista, omien sanojensa mukaan saadakseen syödä vatsansa täyteen. Kouluruoka maistui. Hän kaipasi muiden hyväksyntää ja yritti olla muiden mukana paha poika. Näihin "jengitouhuihin" kuului kivisodan leikkiminen, kiinaripommien rakentelu ja muut raisut leikit. Häntä kiusattiin silloin tällöin matkalla koulusta kotiin. Koska hän ei ollut kova tappelemaan ja oli arkajalka, hän keksi selviytymiskeinoksi pelleillä leikkikentän "isoimmalle jätkälle", jotta sai tämän kaverikseen. Kiusaajat jättivät hänet sen jälkeen enimmäkseen rauhaan.
Ozzy tunsi itseään vuotta vanhemman Tony Iommin, tulevan yhtyekumppaninsa, jo lapsena. Tony kuitenkin kuului koulun koviksiin, eivätkä pojat olleet varsinaisesti kavereita. Tony herätti silti tietynlaista ihailua, koska oli iso ja komea kaveri, joka osasi soittaa omaa kitaraa. Ozzyn isosisko Jean toi kotiin Chuck Berryn ja Elviksen levyjä ja sisaret lauloivat yhdessä Everly Brothersia. Ozzyn ensimmäinen julkinen lauluesitys kotiväelle oli Cliff Richardin kappale Living Doll. Musiikki kolahti toden teolla, kun Ozzy ihastui The Beatlesin musiikkiin.
Osbourne lopetti koulun 15-vuotiaana. Hänellä oli luku- ja keskittymishäiriöitä, ja hänellä on todettu aikuisiällä ADHD ja lukihäiriö. Hän teki töitä muun muassa putkimiehen apulaisena, autontorven virittäjänä ja sitten teurastamolla. Hän sai 40 punnan sakot näpistettyään tavaraa vaatekaupasta. Hänen isänsä John Osbourne ei suostunut maksamaan sakkoa, joten Ozzy istui kuusi viikkoa pahamaineisessa Winson Greenin vankilassa.
Lapsuus ja nuoruus > Black Sabbath

Vankilasta päästyään Osbourne ryhtyi tavoittelemaan laulajan uraa. Isältään lainaamillaan rahoilla hän hankki äänentoistolaitteet ja kaksi mikrofonia. Hän lauloi erilaisissa yhtyeissä ja tapasi Geezer Butlerin. Myöhemmin Butler ja Osbourne aikoivat perustaa oman yhtyeen.
Osbourne vei birminghamilaisen musiikkikaupan ikkunaan ilmoituksen, jossa ilmoitti etsivänsä yhtyettä. Ilmoituksessa luki: ”Ozzy Zig needs a gig”, suom. ”Ozzy Zig tarvitsee keikan”. Butler tunsi kitaristi Tony Iommin ja rumpali Bill Wardin. Nämä olivat soittaneet silloin jo hajonneessa Mythology-nimisessä yhtyeessä. Osbournen ilmoituksen nähtyään Butler vei Iommin ja Wardin tapaamaan Osbournea. Tapaamisessa Iommi tajusi, että Osbourne oli sama poika, jota hän oli kiusannut porukkansa kanssa heidän ollessaan samassa koulussa. Alkujärkytyksen jälkeen Osbourne ja Iommi sopivat riitansa.
Nelikko perusti ensin yhtyeen nimeltä Polka Tulk Blues Band, joka myöhemmin vaihtoi nimekseen Earth. Vuonna 1968 yhtyeen basisti Butler näki Boris Karloffin tähdittämän elokuvan nimeltä Black Sabbath, ja sen innoittamana myös yhtyeen nimi muutettiin lopulliseen muotoonsa Black Sabbath. Yhtye muutti sanoituksiaan ja soittoaan synkemmäksi. Geezer Butlerin väitetään harrastaneen noituutta noihin aikoihin.
Tony Iommi työskenteli niihin aikoihin levyseppä-hitsaajana ja joutui viimeisenä työpäivänään onnettomuuteen työpaikallaan. Iommi joutui käyttämään suurta metallilevyleikkuria, koska henkilö, jonka vastuulle kone kuului, ei saapunut työpaikalleen. Tuntemattomiksi jääneistä syistä Iommin oikean käden nimettömästä ja keskisormesta leikkautuivat sormenpäät irti.
Koska Iommi soittaa vasenkätisesti, hän ei useilla spesialisteilla käytyäänkään saanut kättään soittokuntoon. Hän yritti myös soittaa oikeakätisesti siinä onnistumatta. Lopulta hän keksi valaa sulatetusta Fairy-pullosta implantit sormiinsa, liimasi niiden päihin nahkapäälliset ja laski kitaransa virettä sekä kielten korkeutta helpottaakseen kitaransa soitettavuutta. Tämän johdosta myös Butler joutui madaltamaan bassonsa virettä. Matalat vireet toimivat yhtyeen mielestä heidän musiikissaan erinomaisesti.
Yhtye nousi maineeseen albumien Black Sabbath (1970) ja Paranoid (1970) sekä hittien Paranoid ja Iron Man myötä. Päihteiden käyttö yhtyeen keskuudessa oli rankkaa. Osbourne jätti Black Sabbathin vuonna 1976, koska oli kyllästynyt Tony Iommin määräilyihin. Hän kuitenkin palasi pian takaisin yhtyeeseen. Ozzyn tilannetta ei helpottanut hänen isänsä kuolema syöpään vuoden 1978 alussa. Vuonna 1979 Ozzy erotettiin Black Sabbathista alkoholin ja huumeiden liiallisen käytön takia ja tilalle pestattiin Ronnie James Dio.
Sooloura

Osbournen yhtyekokoonpanot ovat tunnettuja siitä, että niissä ovat vaikuttaneet monet sellaiset kitaristit, jotka ovat tulleet kuuluisiksi teknisten soolotaitojensa ansiosta. Näitä ovat muun muassa Randy Rhoads, Zakk Wylde, Jake E. Lee ja Gus G.
Sooloura > Soolouran alkuajat Randy Rhoadsin kanssa (1980–1982)

Osbournen kaksi ensimmäistä studioalbumia menestyivät hyvin sekä Euroopassa että Yhdysvalloissa, missä Blizzard Of Ozz -levy myi platinaa ja sisälsi hitit Mr. Crowley, Crazy Train ja Suicide Solution. Osbournen musiikkia pidettiin onnistuneena, mutta konserteissa se jäi hänen rohkean esiintymisensä varjoon.
Diary Of A Madman -kiertueen konsertti Iowassa 20. tammikuuta 1982 on rock-historian kuuluisimpia. Osbourne puri elävältä lepakolta pään irti luullen sitä kumiseksi lelulepakoksi. Eläinsuojeluyhdistykset ympäri Yhdysvaltoja reagoivat tapaukseen voimakkaasti ja Osbournen konsertteja alettiin seurata tarkoin. Yhdysvaltalaisten lasten vanhemmat ilmaisivat paheksuntansa Osbournea kohtaan.
Sooloura > Ystävän kuolema

Suosionsa huipulla olevaa Osbournea kohtasi tragedia, kun hänen kahdella ensimmäisellä albumillaan kitaraa soittanut 25-vuotias Randy Rhoads sai surmansa 19. maaliskuuta 1982 Floridassa pienkoneen maahansyöksyssä. Konetta ohjasi Osbournen kiertuebussinkuljettaja Andrew Aycock (36), joka oli nauttinut kokaiinia ja houkutellut Rhoadsin sekä kiertueella kampaajana ja meikkaajana toimineen Rachel Youngbloodin (58) mukaansa huvilennolle. Kaikki kolme kuolivat onnettomuudessa. Osbourne halusi keskeyttää kiertueen, mutta Osbournen kumppani Sharon Arden (myöh. Sharon Osbourne) rohkaisi miestään jatkamaan. Yhtye kitaristinaan Brad Gillis äänitti kiertueen yhteydessä live-albumin Speak of the Devil. Heinäkuussa 1982 Ozzy Osbourne ja Sharon Arden vihittiin Havaijilla ennen Osbournen Japanin-kiertuetta. Myöhemmin heille syntyi kolme lasta, Aimee, Kelly ja Jack Osbourne.
Black Sabbathin paluu

Vuoden 1996 joulukuussa Black Sabbath soitti jälleen yhteiskonsertin kotikaupungissaan Birminghamissa. Pian yhtyeen ilmoitettiin olevan Ozzfestin pääesiintyjä vuonna 1998. Vuonna 1998 yhtye julkaisi Reunion-tupla-albumin, jossa oli Birminghamin konserttitaltioinnin lisäksi kaksi uutta studioraitaa. Yhtye esiintyi myös Suomessa Provinssirockissa 1998 ja Helsingin Jäähallissa 1999.
Vuonna 1999 Ozzfestin päätapahtuma oli Black Sabbathin The Last Supper -kiertue, jonka oli määrä olla yhtyeen alkuperäiskokoonpanon viimeinen. Yhtye kuitenkin jatkoi esiintymisiään. Vuonna 2000 se vieraili David Lettermanin televisio-ohjelmassa ja kiersi maailmaa. Seuraavan kerran Black Sabbath soitti yhdessä syksyllä 2004 Ozzfestissa.
5. heinäkuuta 2005 yhtye vieraili Euroopan-kiertueellaan Suomessa, Helsingin Hartwall Areenalla.
Black Sabbathin oli tarkoitus aloittaa vuonna 2012 uusi kiertue, mutta yhtye ilmoitti peruuttavansa sen kitaristi Tony Iommin syövän takia. Yksi kiertueen konserteista olisi pidetty Helsingissä. Ozzy Osbourne ilmoitti toteuttavansa korvaavan kiertueen Ozzy & Friends -nimellä omien ystäviensä kanssa, joihin kuuluvat Geezer Butler, Slash, Gus G. ja Zakk Wylde. Kiertueesta saatavia rahoja käytetään Tony Iommin syövän parantamiseen. Ozzy & Friends -kokoonpanon ensimmäinen konsertti oli Helsingissä Hartwall Areenalla 23. toukokuuta 2012.
Myöhemmin Black Sabbath esiintyi Suomessa Osbournen kanssa vielä kaksi kertaa: Helsingissä Hartwall Areenalla 20. marraskuuta 2013 ja Helsingissä Monsters of Rock -tapahtumassa 7. heinäkuuta 2016.
Ozzyn paluu

Ozzy Osbourne teki paluun sooloartistiksi marraskuussa 2001 kuuden vuoden tauon jälkeen. Hänen uusi sooloalbuminsa oli nimeltään Down to Earth. Dreamer-singlestä tuli suosittu radiohitti, ja samana syksynä alkanut The Osbournes -tosi-tv-sarja nosti Osbournen uudelleen suosioon. Ohjelma rikkoi jo ensimmäisellä tuotantokaudellaan katsojaennätyksiä. Se oli Music Televisionin katsotuin sarja, mutta kuvaukset lopetettiin vuonna 2004. Kuvauksiin osallistui koko Osbournen perhe vanhinta tytärtä Aimeeta lukuun ottamatta, ja sarja nosti Ozzyn lapset Jackin ja Kellyn kuuluisiksi.
Vuonna 2002 Osbourne teki ensimmäisen soolokiertueensa seitsemään vuoteen. 15. helmikuuta tokiolaisella Budokanin urheiluareenalla soitettu konsertti taltioitiin livealbumiksi sekä DVD:ksi. Joulukuussa 2003 Osbourne oli kuolla Buckinghamshiren maatilallaan sattuneessa mönkijäonnettomuudessa, mutta hän selvisi siitä luunmurtumilla. Vuonna 2005 Ozzy Osbournella todettiin Parkinin syndrooma, Parkinsonin taudin lievempi muoto, mutta se hoidettiin lääkkeillä.
Vuoden 2005 alussa Sharon Osbourne ilmoitti, että hänen miehensä säveltää uusia lauluja. Uusi studiolevy Black Rain julkaistiin 23. toukokuuta 2007. Ozzy Osbourne teki levyn markkinoimiseksi myös Euroopan-kiertueen, joka saapui Suomeen 6. kesäkuuta 2007 Hartwall Areenalle. Helsingin Sanomien arvion mukaan Ozzy lauloi ensimmäisessä kappaleessa ”heti täysin metsään” ja vain viimeisen kappaleen hän lauloi oikein. Lisäksi Ozzy esitti lehden mukaan liikaa kappaleita ”uudelta, musiikillisesti aika tyhjänpäiväiseltä levyltään”. Todellisuudessa Ozzy esitti vain kaksi hiteiksi noussutta kappalettaan kyseiseltä albumilta. Edellisen kerran Ozzy oli esiintynyt sooloartistina Suomessa lähes 20 vuotta aiemmin 1980-luvun loppupuolella.
Vuonna 2009 Ozzy Osbourne esiintyi mm. BlizzCon 2009 -tapahtumassa Anaheimissa Kalifornian osavaltiossa Anaheim Convention Centerillä.
Kesäkuussa 2010 julkaistiin Osbournen studioalbumi Scream. Seuraava studioalbumi Ordinary Man julkaistiin vasta lähes kymmenen vuotta myöhemmin, vuoden 2020 helmikuussa. Kyseessä on Osbournen soolouran pisin julkaisutauko kahden studiolevyn välissä.
Osbournesta ollaan työstämässä elämäkertaelokuvaa.
Maaliskuussa 2022 lanseerattiin Osbournen nimikkogini.
9. syyskuuta 2022 julkaistiin Osbournen studioalbumi Patient Number 9.
Osbournen vierailut Suomessa

Ozzy Osbourne on esiintynyt Suomessa sooloyhtyeensä kanssa seuraavasti:
12. tammikuuta 1983 – Helsinki
29. maaliskuuta 1989 – Helsinki, Helsingin jäähalli
6. kesäkuuta 2007 – Helsinki, Hartwall Areena
9. heinäkuuta 2010 – Turku, Ruisrock
9. syyskuuta 2010 – Helsinki, Hartwall Areena
9. kesäkuuta 2011 – Tampere, Sauna Open Air
23. toukokuuta 2012 – Helsinki, Hartwall Areena (Ozzy & Friends -kokoonpano)
6. kesäkuuta 2018 – Hyvinkää, Rockfest
Yksityiselämä

Osbourne on toista kertaa naimisissa. Hänellä on yhteensä kuusi lasta, joista viisi omaa ja yksi epävirallisesti adoptoitu. Osbournen ensimmäinen vaimo oli Thelma, jonka kanssa hänellä on lapset Louis ja Jessica. Toinen vaimo on Sharon Osbourne, jonka kanssa Ozzylla on lapset Aimee, Kelly ja Jack. Ozzy Osbourne päätyi väliaikaiseen asumuseroon vaimostaan Sharonista 33 vuoden avioliiton jälkeen toukokuussa 2016. Sharonille paljastui, että Ozzylla on ollut neljä vuotta kestänyt salasuhde kampaaja Michelle Pughin kanssa. Suhde tuli ilmi, kun Ozzy lähetti toiselle naiselle tarkoitetun viestin vahingossa Sharonille. Pian kävi ilmi, että Ozzy oli pyörittänyt ainakin kuutta naista avioliiton ohella. Mies kärsi seksiriippuvuudesta, johon hän saa hoitoa. Ozzy ja Sharon palasivat yhteen loppukesällä 2016. Ozzy ja Sharon Osbourne uusivat vihkivalansa keväällä 2017 Las Vegasissa.
Tammikuussa 2020 Osbourne kertoi haastattelussa sairastavansa Parkinsonin tautia. Sairaus oli todettu jo edellisvuoden helmikuussa. Kivut hermostossa olivat saaneet alun Osbournen kaaduttua pahasti satuttaen niskansa, mikä oli johtanut leikkaukseen.
Elokuussa 2022 Osbourne ilmoitti muuttavansa Yhdysvalloista takaisin Isoon-Britanniaan.
Diskografia > Studioalbumit

Blizzard of Ozz  (1980)
Diary of a Madman  (1981)
Bark at the Moon  (1983)
The Ultimate Sin  (1986)
No Rest for the Wicked  (1988)
No More Tears  (1991)
Ozzmosis  (1995)
Down to Earth  (2001)
Under Cover  (coveralbumi, 2005)
Black Rain  (2007)
Scream  (2010)
Ordinary Man  (2020)
Patient Number 9 (2022)
Diskografia > Livealbumit

Mr. Crowley (live ep) (1980)
Speak of the Devil  (live, 1982) (Euroopassa nimellä Talk of the Devil)
Randy Rhoads Tribute  (1987)
Just Say Ozzy  (live-EP, 1990)
Live & Loud  (tuplalive, 1993)
Live at Budokan  (live, 2002)
Diskografia > Kokoelmat

Best of Ozz  (1989)
Ten Commandments (1990)
The Ozzman Cometh – The Best of Ozzy Osbourne  (1997)
The Essential Ozzy Osbourne  (kokoelma, 2003)
Prince of Darkness  (4 CD:n kokoelma, 2005)
Memoirs of a Madman  (kokoelma, 2014)
Diskografia > Videot

Speak of the Devil (video) (1982)
Bark at the Moon (video) (1984)
The Ultimate Ozzy  (1986)
Wicked Videos (1990)
Don't Blame Me (1992)
Live & Loud (video)  (1993)
Live At Budokan (DVD) (2002)
Musiikkivideot

Bark at the Moon (albumilta Bark at the Moon)
Shot in the Dark (albumilta The Ultimate Sin)
The Ultimate Sin (albumilta The Ultimate Sin)
Crazy Babies (albumilta No Rest for the Wicked)
Miracle Man (albumilta No Rest for the Wicked)
Mama I'm Coming Home (albumilta No More Tears)
No More Tears (albumilta No More Tears)
Time After Time (albumilta No More Tears)
I Just Want You (albumilta Ozzmosis)
Perry Mason (albumilta Ozzmosis)
Dreamer (albumilta Down to Earth)
Gets Me Through (albumilta Down to Earth)
I Don't Wanna Stop (albumilta Black Rain)
Let It Die (albumilta Scream)
Let Me Hear You Scream (albumilta Scream)
Life Won't Wait (albumilta Scream)
Ordinary Man (albumilta Ordinary Man)
Under the Graveyard (albumilta Ordinary Man)
Straight to Hell (albumilta Ordinary Man)
It's a Raid (albumilta Ordinary Man)
Suomennetut kirjat

Ozzy Osbourne & Chris Ayres: Minä, Ozzy. Suomentanut Ilkka Salmenpohja. Like, 2010. ISBN 978-952-01-0396-5
Aiheesta muualla

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
Virallinen verkkosivusto
Tuotanto ruodinnassa: Ozzy Osbourne KaaosZine.
| n k Black Sabbath |
| --- | --- |
 Tony Iommi  Ozzy Osbourne  Geezer Butler  Bill Ward   Entiset jäsenet: Ronnie James Dio  Vinny Appice  Ian Gillan  Glenn Hughes  Tony Martin  Cozy Powell  Geoff Nicholls  Bev Bevan  Neil Murray  David Donato  Dave Spitz  Eric Singer  Ray Gillen  Bob Daisley  Jo Burt  Terry Chimes  Laurence Cottle  Dave Walker 
Studioalbumit:  Black Sabbath  Paranoid  Master of Reality  Vol. 4  Sabbath Bloody Sabbath  Sabotage  Technical Ecstasy  Never Say Die!  Heaven and Hell  Mob Rules  Born Again  Seventh Star  The Eternal Idol  Headless Cross  Tyr  Dehumanizer  Cross Purposes  Forbidden  13 
Livealbumit:  Live at Last  Live Evil  Cross Purposes Live  Reunion  Past Lives  Live at Hammersmith Odeon 
Kokoelmat:  We Sold Our Soul for Rock ’n’ Roll  The Sabbath Stones  The Best of Black Sabbath  Symptom of the Universe: The Original Black Sabbath 1970–1978  Black Box: The Complete Original Black Sabbath 1970–1978  Greatest Hits 1970–1978  The Dio Years  The Rules of Hell 
Videot:  The Black Sabbath Story, Vol 1  The Black Sabbath Story, Vol 2 
Muuta:  diskografia  Heaven and Hell (yhtye)  luettelo jäsenistä 
Ozzy Osbourne
| --- | --- |
Studioalbumit:  Blizzard of Ozz  Diary of a Madman  Bark at the Moon  The Ultimate Sin  No Rest for the Wicked  No More Tears  Ozzmosis  Down to Earth  Under Cover  Black Rain  Scream  Ordinary Man  Patient Number 9 
Livealbumit:  Mr. Crowley (live ep)  Speak of the Devil  Randy Rhoads Tribute  Just Say Ozzy  Live & Loud  Live at Budokan 
Kokoelmat:  Best of Ozz  (1989)  Ten Commandments (1990)  The Ozzman Cometh – The Best of Ozzy Osbourne  (1997)  The Essential Ozzy Osbourne  (kokoelma, 2003)  Prince of Darkness  (4 CD:n kokoelma, 2005)  Memoirs of a Madman 
Videot:  Speak of the Devil (video)  Bark at the Moon (video)  The Ultimate Ozzy  Wicked Videos  Don't Blame Me  Live & Loud (video)  Live At Budokan (DVD) 
| Auktoriteettitunnisteet  |
| --- | --- |
Kansainväliset:  FAST  ISNI 2  VIAF  WorldCat 
Kansalliset:  Norja  Espanja  Ranska  BnF data  Katalonia  Saksa  Italia  Israel  Suomi (KANTO)  Yhdysvallat  Ruotsi  Latvia  Japani  Tšekki  Kroatia  Alankomaat  Puola 
Taiteenala:  Grammy Awards  MusicBrainz 
Henkilöt:  Deutsche Synchronkartei  DDB  Elonet  Yle 
Muut:  Europeana  SNAC  IdRef  Hufvudstadsbladet 
Ozzy Osbourne ja hänen vaimonsa Sharon vuonna 2004.
Paktian maakunta

Paktian alueet.
Paktian maakunta on  yksi Afganistanin 34 maakunnasta. Se sijaitsee maan itäosassa, Pakistanin rajalla. Vuoden 2012 väestönlaskennan mukaan sen väkiluku on 523 010. Maakunnan pääkaupunki on Gardiz.
Paktia muodostaa yhdessä naapurimaakuntien Paktikan ja Khostin kanssa historiallisen ja kulttuurisen "Suur-Paktian" Loya Paktia, joka on voimakasta pataanialuetta ja jolla on pyrkimyksiä oman pataanivaltakunnan muodostamiseen.
Väestöstä 91 prosenttia on pataaneja, 9 prosenttia tadžikkeja.. Pakistanin rajan takana on perinteisiä heimoalueita, ja vuoristoseudun asukkaat liikkuvat vapaasti rajan yli.
Alueet

Paktian maakunnassa on yksitoista paikallishallinnollista aluetta:
Gardiz Paktya Centre
Sayyed Karam
Zarmat
Shavak
Vaze Hazran
Laje Ahmad Kheil
Jani Kheil
Dand Patan
Hamkani
Jaji
Ahmad Abae
Pekka Paikkari

Pekka Paikkari (s. 6. syyskuuta 1960 Somero) on suomalainen kuvanveistäjä. Hän on työskennellyt Arabian keramiikkatehtaassa vuodesta 1983 lähtien ja toiminut sekä suunnittelijana että kuvanveistäjänä.
Paikkarin suunnittelema Helsingin Arabianrannassa Loppukirin senioritalossa sijaitseva Cataracta on noin 350 neliömetrinen keramiikasta ja teräksestä valmistettu julkisivuveistos. Vuoden 2009 lopulla valmistui Sipoonlahden uuteen kouluun 4 × 4,5 metrin kokoinen taideteos Pienet purot, suuret joet.
Vuonna 1989 Paikkari sai kolmannen palkinnon Helsingin oikeustalon taidekilpailussa ja vuonna 1993 hänelle myönnettiin palkinto (Fondazione Cassa di Risparmio di Ravenna) Faenzan kansainvälisessä keramiikkabiennalessa Italiassa. Lisäksi hän sai vuonna 2007 kaksi palkintoa Espanjassa: Toisen palkinnon L’Alcalatén L’Alcorassa sekä pääpalkinnon (Ex-Aeguo), International Manises Ceramic Biennalessa.
Paikkari osallistui vuonna 2009 Englannissa British Ceramic Biennalen yhteydessä järjestettyyn Marl Hole -projektiin. Paikkarin installaatio Clay Words muodostui 25 × 25 metrin kokoiselle savilaatalle kirjoitetusta 8 800 kirjaimesta. Satunnaisessa järjestyksessä kirjoitetut kirjaimet oli valittu englanninkielisestä keramiikkasanastosta. Installaatio oli kunnianosoitus paikalliselle teolliselle historialle. Taiteilijan mukaan keraamisen valmistuksen merkitys ja sisältö muuttuu yhteiskunnallisen ja taloudellisen muutoksen mukana.lähde?
Vuonna 2011 valmistui Turun Puutorille Iglu-niminen taideteos osana Turku 2011 -kulttuuripääkaupunkivuotta. Teoksen materiaalna on posliini, ja sen yhtenäinen, halkeilevaa jäätä muistuttava pinta on 80 neliömetriä.
Luottamustoimet

Ornamon hallitus, 2007–2011 (varapuheenjohtaja 2010–2011)
Ornamo-säätiön hallituksen puheenjohtaja
Ornamo, Taiteilijat O ry:n hallitus 2007–2010
Kirjallisuutta

Zeitgenössisches deutsches und finnisches Kunsthandwerk, 1987 (ISBN 3 88270 034 3)
Susan Peterson, Contemporary Ceramics, 2000 (ISBN 1 85669 188 8)
Mark Del Vecchio, Postmodern Ceramics, 2001 (ISBN 0 500 23787 5)
Näyttelyluettelo , Pekka Paikkari, 2001,  Hetjens Museum, Duseldorf (ISBN 3 9804529 4 8)
Nouvel Object IV, 1999 (ISBN 89 7041 359 6)
World Famous Artists`s Studios, Volume of The Europe (3); Bai Ming, Hebei Arts Publishing House (ISBN 7 5310 2352 0)
Ceramics in the Environment, Janet Mansfield, A&C Black Publishers, UK (ISBN 9780713668513)
Kuvia julkisista teoksista

Muotti, 1997, Leppävirta.
Gekko, yhdessä Kristina Riskan ja Kati Tuomisen kanssa, 2005, Helsinki.
Turvapaikka (kohde 1), 2009, Sipoo.
Turvapaikka (kohde 2), 2009, Sipoo.
Iglu, 2011, Turku.
Kauniimpi kaupunki, yhdessä Karin Widnäsin kanssa, 2013, Helsinki.
Kukat ja perhoset, 2016, Sipoo.
Turvapaikka (kohde 3), 2019, Sipoo.
Aiheesta muualla

kotisivu
Pekka Paikkari, Arabian taideosastoyhdistys
Pekka Paikkarin esittely Arabian sivuilla (Arkistoitu – Internet Archive)
| Auktoriteettitunnisteet  |
| --- | --- |
Kansainväliset:  ISNI  VIAF  WorldCat 
Kansalliset:  Saksa  Suomi (KANTO) 
Taiteenala:  RKD Artists  ULAN 
Henkilöt:  Uppslagsverket Finland
Suomenlahden tykistösulku

Suomenlahden tykistösulku oli 1930-luvulla Suomen ja Viron salaisena yhteistyönä kehitetty strateginen meripuolustusjärjestelmä, jonka tarkoituksena oli sulkea Neuvostoliiton Itämeren laivasto Suomenlahden itäosiin ja siten turvata Suomen ja Viron länsirannikot maihinnousulta ja Itämeren laivaliikenne kauppasaarrolta sodan aikana. Sulku olisi toteutettu Suomenlahden kapeimpaan kohtaan keskitetyillä järeiden rannikkotykkien ristitulella, panssarilaivoilla, sukellusveneillä ja merimiinoitteilla.
Sulkujärjestelmän kalusto vuonna 1939

Pääkalusto olivat Suomen ja Viron linnakesaarilla sijaitsevat järeät 12-tuumaiset kaksoistykkitornit, joista suurimpien kantama oli 43 kilometriä,.
Porkkala:
Mäkiluoto:
305/52 O -kaksoistykkitorni
203/50 VC -tykki
203/45 C -tykki
Rönnskär:
kaksi 152/45 C -tykkiä
Träskö:
kaksi 152/45 C -tykkiä (rakenteilla, valmistui ennen talvisotaa)
Helsingin edusta:
Kuivasaari:
305/52 O2 -kaksoistykkitorni
Isosaari:
neljä 254/45 D -tykkiä
Katajaluoto:
neljä 254/45 D -tykkiä
Rysäkari:
neljä 254/45 D -tykkiä
Villinki:
neljä 254/45 D -tykkiä
Tallinnan seutu:
Aegna:
kaksi 305 mm:n kaksoistykkitornia
neljä 152 mm:n tykkiä
kolme 130 mm:n tykkiä
Naissaari:
305 mm:n kaksoistykkitorni (rakenteilla, valmistuva viimeistään 1945)
seitsemän 152 mm:n tykkiä
Suurupi:
kolme 234/50 Be -tykkiä
Yhteensä vuonna 1939 järjestelmässä oli 29 järeää ja 16 raskasta rannikkotykkiä. Ne olisivat teoriassa pystyneet ampumaan tuhat kranaattia 5–6 minuutissa Suomenlahden poikki pyrkivää laivaosastoa kohti.
Panssarilaivat Ilmarinen ja Väinämöinen, joilla kummallakin oli neljä 10 tuuman tykkiä, kuuluivat myös järjestelmään, sekä seitsemän sukellusvenettä. Suomalaiset sukellusveneet olivat Saukko, Vesikko, Vesihiisi, Vetehinen ja Iku-Turso, sekä virolaiset Kalev ja Lembit.
Väli Mäkiluodosta Naissaareen oli mahdollisen sodan syttyessä tarkoitus miinoittaa tuhansilla miinoilla. Lisäksi Suomenlahti oli tarkoitus sulkea Suomesta Viroon kulkevan sukellusveneverkon avulla, kuten jatkosodan aikana meneteltiinkin.