stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Borgholmin kunta
Kunnanvaltuusto

Ruotsissa valitaan joka neljäs vuosi edustajat valtiopäiville, maakäräjäkuntien valtuustoihin ja kunnanvaltuustoihin. Seuraavassa taulukossa on esitetty valtiopäivillä edustettuina olevien puolueiden saamat valtuustopaikat Borgholmin kunnanvaltuustossa vuodesta 1973 lähtien.
| Puolue | Puolue | 1973 | 1976 | 1979 | 1982 | 1985 | 1988 | 1991 | 1994 | 1998 | 2002 | 2006 | 2010 | 2014 | 2018 | 2022 |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
|   | Maltillinen kokoomus | 8 | 8 | 8 | 10 | 7 | 8 | 11 | 9 | 9 | 8 | 9 | 9 | 6 | 6 |  |
|   | Keskustapuolue | 23 | 20 | 19 | 16 | 18 | 17 | 14 | 13 | 12 | 15 | 18 | 11 | 7 | 5 |  |
|   | Liberaalit | 2 | 3 | 3 | 2 | 4 | 3 | 2 | 2 | 2 | 2 | 1 | 1 | 0 | 0 |  |
|   | Kristillisdemokraatit | 2 | 2 | 2 | 3 | 2 | 2 | 3 | 2 | 6 | 6 | 3 | 2 | 1 | 1 |  |
|   | Ympäristöpuolue vihreät | 0 | 0 | 0 | 1 | 3 | 3 | 2 | 2 | 2 | 2 | 2 | 2 | 1 | 0 |  |
|   | Ruotsin sosiaalidemokraattinen työväenpuolue | 12 | 12 | 11 | 12 | 11 | 13 | 12 | 16 | 12 | 12 | 11 | 11 | 11 | 12 |  |
|   | Vasemmistopuolue | 2 | 3 | 2 | 1 | 2 | 1 | 1 | 1 | 3 | 2 | 2 | 1 | 1 | 1 |  |
|   | Ruotsidemokraatit | 0 | 0 | 0 | 0 | 0 | 0 | 0 | 0 | 0 | 0 | 1 | 1 | 2 | 4 |  |
|   | Muut | 0 | 1 | 4 | 4 | 2 | 2 | 4 | 4 | 3 | 2 | 2 | 3 | 6 | 6 |  |
|   | Yhteensä  | 49 | 49 | 49 | 49 | 49 | 49 | 49 | 49 | 49 | 49 | 49 | 41 | 35 | 35 |  |
Piirit

Vuodesta 2016 alkaen kunta on jaettu seuraaviin piireihin:
Alböken piiri
Borgholmin piiri
Bredsättran piiri
Bödan piiri
Egbyn piiri
Föran piiri
Gärdslösan piiri
Högbyn piiri (Öölanti)
Högsrumin piiri
Källan piiri
Köpingin piiri (Öölanti)
Långlötin piiri
Lötin piiri (Öölanti)
Persnäsin piiri
Runstenin piiri
Räpplingen piiri
Seurakunnat

Vuoden 2012 aluejaon mukaan kunnassa on seuraavat Ruotsin kirkon seurakunnat:
Borgholm
Föra-Alböke-Löt
Köpingsvik
Räpplinge-Högsrum
Gärdslösa, Långlöt och Runsten
Nordöland
Seurakunnat > Historialliset seurakunnat

Seuraavassa luettelossa on mainittu kaikki nykyisen kunnan alueella sijainneet seurakunnat. Jos seurakunta on lakkautettu, niin sen perässä on asteriski (*). Mahdolliset suluissa lukevat nimet ovat seurakunnan vaihtoehtoisia tai vanhempia nimiä. Jos nimen perässä lukee kbfd, niin kyseessä "kirkonkirjapiiri" (ruots. kyrkobokföringsdistrikt), joka ei ole muodostanut omaa seurakuntaa, vaikka ne seurakuntiin rinnastetaankin.
Alböke
Borgholm (Borg)
Bredsätra
Böda
Egby
Föra
Gärdslösa
Högby
Högsrum
Källa
Köping
Långlöt
Löt
Persnäs
Runsten
Räpplinge
Seurakunnat > Kirkot

Alböken kirkko
Borgholmin kirkko
Bredsättran kirkko
Bödan kirkko
Egbyn kirkko
Föran kirkko
Gärdslösan kirkko
Högbyn kirkko
Högsrumin kirkko
Källan vanhan kirkko
Källan uusi kirkko
Köpingin kirkko
Långlötin kirkko
Lötin kirkko
Persnäsin kirkko
Runstenin kirkko
Räpplingen kirkko
Sankt Elavin kappeli
Sankt Olofin kappeli
Aiheesta muualla

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
Borgholmin kunnan kotisivut
Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista. 
Alkuperäinen artikkeli: sv:Borgholms kommun – Kuntajaon kehitys on käännöstä.
Kalmarin läänin kunnat
Kartta Borgholmin kunnan piireistä.
Käännös suomeksi
Punainen planeetta (albumi)

| Punainen planeetta Tuomari Nurmio |
| --- | --- | --- |

Studioalbumin tiedot
 Julkaistu: 1982
 Tyylilaji: suomirock
 Kesto: 34.37
 Levy-yhtiö: A.A.B. Tuotanto
 Levymerkki: Johanna
Tuomari Nurmion muut julkaisut
| Lasten mehuhetki 1981 | Punainen planeetta 1982 | Meet the Meatballs 1984 |
Punainen planeetta on Tuomari Nurmion vuonna 1982 julkaistu albumi. Albumi on julkaistu CD:nä vuonna 1988 ja uudelleenmiksattuna monikanava-CD:nä vuonna 2005. Albumilta on julkaistu singlet "Herttua puhuu" / "On aika soittaa sinfonia" sekä "Punainen planeetta" / "Pikku julmuri". Kappaleet 1–4 sekä 7 ovat säveltäneet Tuomari Nurmio ja Ahti Marja-aho, muut kappaleet ovat Nurmion yksin säveltämiä. Kaikki sanoitukset on tehnyt Nurmio. Sovitukset ovat Tuomari Nurmion, Ahti Marja-ahon sekä Antero Jakoilan.
Helsingin Sanomien Markku Fagerlund piti albumia yhtenä vuoden 1982 pakollisista levyhankinnoista: ”Etsiskelevän Mehuhetken jälkeen Punainen planeetta on terävä sivallus mestarin kynästä. Se on samanaikaisesti summa Nurmion aikaisemmista levyistä ja pelinavaus kokonaan uuteen suuntaan.” Fagerlund kiinnitti huomiota erityisesti Ahti Marja-ahon merkittävään rooliin albumin teossa. Suomen Kuvalehden kevyen musiikin vuosikatsauksessa 1982 Jorma Tuominen piti albumia vuoden parhaana kotimaisena rockalbumina yhdessä Dave Lindholmin albumin Aino kanssa: ”Autiolle saarelle en enää lähtisi ilman Nurmion nerokasta vuolautta ja Daven sydämeenkäyvää naivismia.” Jake Nyman otti albumin mukaan kirjan 1001 albumia jotka jokaisen on kuultava edes kerran eläessään suomenkieliseen laitokseen (2010). Vuonna 2022 Helsingin Sanomien yli 70 suomalaiselle musiikkialan vaikuttajalle kohdistamassa kyselyssä sadasta maailman parhaasta laulusta albumin nimikappale ylsi sijalle 90.
Kappaleet

Punainen planeetta – 2.31
Levoton lapsi – 3.15
Ota minut mukaan – 2.31
Laaksossa – 6.24
Herttua puhuu – 3.36
On aika soittaa sinfonia – 3.16
Rakkauden talossa – 3.25
Pikku julmuri – 2.00
Vielä yksi opetus – 3.21
Siionin tyttäret – 4.16
Kokoonpano

Tuomari Nurmio – laulu, kitara
Antero Jakoila – kitara
Ahti Marja-aho – bassokitara, kosketinsoittimet; laulu ("Levoton lapsi")
Upi Sorvali – rummut
Kokoonpano > Vierailevat muusikot

Esko Heikkinen – trumpetti
Esa Lehtola – sello
Heikki Halme – saksofoni
Juha Takanen – rummut (kappale ”On aika soittaa sinfonia”)
Kokoonpano > Tuotanto

Risto Hemmi – äänittäjä
Måns Groundstroem – äänittäjä
Kirjallisuutta

Dimery, Robert (toim.): 1001 albumia jotka jokaisen on kuultava edes kerran eläessään.  ((1001 Albums You Must Hear Before You Die, 2006.) Suomalaisen laitoksen päätoimittaja Jake Nyman. Kääntäjät: Esa Kuloniemi ym)  Helsinki:  WSOY, 2010.  ISBN 978-951-0-36217-4
| n k Tuomari Nurmio |
| --- | --- |
Studioalbumit:  Kohdusta hautaan  Maailmanpyörä palaa  Lasten mehuhetki  Punainen planeetta  Meet the Meatballs  Käytettyä rakkautta  Kuu  Tuomari Nurmio & Hugry Tribal Marching Band  Hullu puutarhuri  Hillbilly Spacecraft  Karaokekuningas  Tanssipalatsi  Luuta ja nahkaa  1999  Tuomari Nurmio & Korkein Oikeus  Kinaporin kalifaatti  Tangomanifesti  Big Bear’s Gate  Paratiisin puutarha  Dumari ja Spuget  Dumari ja Spuget bailaa!  Tales of Judge Bone  Ihmemaassa  Dumarillumarei  Usvaa putkeen  Maailman onnellisin kansa  Believe It Or Not  Rajaseudun laki 
Kokoelmat:  Valitut Palat  Valitut  Lasten mehuhetki + Kohdusta hautaan  Extra  24 karaattia  Lauluja rakastamisen vaikeudesta  Lemmenloruja  Suomi huiput – 20 hittiä  Tuhannen kapakan lauluja  Dumari – raskauttavaa todistusaineistoa 1979–2009 
Mukana levyillä:  Eri esittäjiä – Metropolis  Pedro's Heavy Gentlemen  Hasse Walli  Eri esittäjiä – Paljaat uneksijat  Eri esittäjiä – Sunnuntaina sataa aina  Eri Esittäjiä – 1990  Pedro's Heavy Gentlemen – Reggae  Olli Haavisto – Pysäkkimusiikkia  Eri esittäjiä – Cash Only A Tribute To Johnny Cash  Eri esittäjiä – Takorautaa  Eri esittäjiä – Mielenrauhaa – Aki Sirkesalon musiikkia  Eri esittäjiä – Synkkien laulujen maa  Breadmachine – Under the Greenwood Tree  Eri esittäjiä – Miehen työ – Soundtrack  Eri esittäjiä – Sanat Jukka Virtanen  Ajattara – Joululevy  Eri esittäjiä – Ipanapa Talvilaulut  Korpiklaani – Ukon Wacka  Stadin kadonneet – On rookis kalsa hima  Knucklebone Oscar – Judge Meets the King 
DVD:t:  Heinola Sinfonietta – Rock 2005  Vastavirta-klubi  Dumari – Elää, potkii ja puree!  Stadilaista tangoa etsimässä  Hotelli Voodoo  Toivon tuolla puolen 
Muuta:  Luettelo Tuomari Nurmion kappaleista
Hiidenkirnu

Hiidenkirnu Rovaniemellä.
Hiidenkirnuja Kruununpuistossa Imatrankosken rannalla
Keijo Parkkusen tyhjentämä Mietoisten Mannuistenvuoren hiidenkirnu, jossa näkyy myös Parkkusen tekemä maalimerkki.
Hiidenkirnu Kivinokassa Helsingissä
Helsingin Roihupellon seudulla, Viilarintien eteläpuolella ollut hiidenkouru.
Hiidenkirnu on kalliossa oleva lieriönmuotoinen kuoppa. Hiidenkirnut ovat syntyneet jääkauden jäätikköjen sulamisveden pyörittäessä isoa kiveä tai kiviä, jauhinkiviä eli pyörrekiviä, paikallaan, jolloin ne ovat kaivertaneet kallioon melko symmetrisiä ja sileäreunaisia koloja. Virran on täytynyt olla riittävän voimakas pitääkseen pienemmät kivet poissa, ja tarpeeksi korkea, jotta muut painavat kivet ohittaisivat syntyvän kirnun muualta virran syvemmistä kohdista eivätkä tukkisi syntyvää kirnua. Hiidenkirnujen syvyys voi olla useita metrejä. Monissa hiidenkirnuissa on edelleen jauhinkivi pohjalla.
Hiidenkirnuista ei ole tehty paljonkaan tutkimuksia Suomessa tai muualla maailmassa, joten maailman tai edes Suomen suurimmista hiidenkirnujen tarkkaa määrää ei ole tiedossa. Samoin hiidenkirnun käsite voi joskus olla hämärä. Esimerkiksi Jalasjärven Pirunpesää nimitetään usein hiidenkirnuksi, vaikka se on todellisuudessa rapauma.
Sanaa hiidenkouru on esitetty erityisesti Helsingin Vartiokylän Viilarintien eteläpuolella sijaitsevalle pitkänomaiselle, sulavalinjaiselle kourumaiselle graniittimuodostelmalle. Geologiassa se määritellään jäätikön sulamisvesien uurtamaksi vesikouruksi. Nimitys hiidenkouru tai hiiden kouru ei kuitenkaan ole vakiintunut termi ja jää nähtäväksi vakiintuuko termi, vai jääkö se elämään erisnimenä, jolla tarkoitetaan nimenomaan Viilarintien kulutusmuodostumaa.
Hiidenkirnun synnystä

Nykyinen käsitys on, että jään päällä ollut sulamisvesi putosi jääkaudellakin jäätikkökaivoon niin kuin nykyäänkin jäätiköissä. Putoavan veden virtaus alkoi pyöriä ja irrotti jään pohjalla ollutta kiveä, soraa jne. Nämä irrottivat kivestä uutta ainesta. Hyvin voimakkaan vesivirtauksen mukanaan kuljettama sora ja kivet toimivat hiomalaikan tavoin.
Perinteisen käsityksen mukaan hiidenkirnujen synnyttänyt vesivirtaus olisi ollut jäänalainen tunnelissa virtaava joki tai jäätiköstä lähtenyt sulamisvesijoki. Hiidenkirnun syntypaikka olisi ollut tässäkin vesiputous jyrkänteen alla tai voimakas pyörre lohkareen takana.
Rantakirnut

Rantakirnut ovat hiidenkirnuja matalampia muodostumia, jotka esiintyvät monesti ryhminä. Niitä väitetään rannan voimakkaiden tyrskyjen synnyttämiksi. Niitä esiintyy Itämeren ja muutaman suuren järven rannoilla, myös Suomessa.
Rapautumiskuopat

Rapautumiskuopat muistuttavat ulkoisesti jossain määrin hiidenkirnuja. Nekin ovat kalliossa olevia "reikiä". Mutta niiden reunat ovat epätasaiset ja niiden seinämistä voi irrottaa joskus soraa jopa paljain käsin. Ne ovat syntyneet kalliossa olevaan kiviainekseltaan helpommin rapautuvan kohdan alkaessa rapautua. Rapautumiskuoppia on tavallisesti rapakivigraniiteissa ja muissa helposti rapautuvissa graniiteissa. Rapautumiskuoppia on Suomessa hieman alle 50.
Suomen hiidenkirnuja > Etelä-Suomi

Askola
Askolan hiidenkirnut (Suomen tiettävästi laajin hiidenkirnuesiintymä, joka kattaa yli 20 eri kokoista ja -muotoista hiidenkirnua)
Espoo
Getholmin hiidenkirnu
Haraholmenin hiidenkirnut
Kaupunginkallion hiidenkirnut
Keskuspuiston hiidenkirnut
Kurttilan hiidenkirnut
Leppävaaran hiidenkirnut
Nupurin hiidenkirnut
Nuuksion hiidenkirnut
Perusmäen hiidenkirnut
Sorlammen hiidenkirnut
Hanko
Kappelisataman hiidenkirnu
Puistovuoren hiidenkirnu
Täktomin hiidenkirnut
Helsinki
Jollaksen hiidenkirnut
Karhusaaren hiidenkirnut
Kivikon hiidenkirnut
Kivinokan hiidenkirnut
Käpylän hiidenkirnu
Lauttasaaren hiidenkirnu
Pihlajamäen hiidenkirnut (Suomen vanhimmat tunnetut hiidenkirnut, todettu ainakin 50 000 vuotta vanhoiksi)
Roihuvuoren hiidenkirnut
Seurasaaren hiidenkirnu
Suomenlinnan hiidenkirnu
Vartiosaaren hiidenkirnu
Vuosaaren hiidenkirnu
Imatra
Imatrankosken reunojen hiidenkirnut
Kemiönsaari
Jungfruholmenin hiidenkirnu
Kirkkonummi
Vesitorninmäen hiidenkirnu
Lohja
Talvian hiidenkirnu
Mynämäki
Mannuistenvuoren hiidenkirnu
Naantali
Kattilanvuoren hiidenkirnu
Luikkionvuoren hiidenkirnu
Nurmijärvi
Nurmijärven hiidenkirnut seitsemän veljeksen reitin varrella
Rauma
Hiidenkirnu Haappusten kirkon alueella
Uotilan hiidenkirnu
Rusko
Kullavuoren hiidenkirnu
Salo
Pirunvuoren hiidenkirnu
Sipoo
Sipoonkorven hiidenkirnut
Vantaa
Korson hiidenkirnut
Seutulan hiidenkirnut
Vihti
Höytiönnummen hiidenkirnu
Kattilan hiidenkirnu
Konianvuoren hiidenkirnu
Kuuselan hiidenkirnut
Pääkslahden hiidenkirnu
Suomen hiidenkirnuja > Keski-Suomi

Mikkeli
Pursialan hiidenkirnu
Puumala
Kynäsaaren hiidenkirnu
Lintusalon hiidenkirnu
Pataluodon hiidenkirnu
Tollonvuoren hiidenkirnu, Hurissalo
Rautavaara
Pumpulikirkon hiidenkirnu
Vaasa
Öjbergetin hiidenkirnu
Suomen hiidenkirnuja > Pohjois-Suomi

Pudasjärvi
Jumalanhauta
Rovaniemi
Rautiosaaren hiidenkirnut (tunnetaan myös Sukulanrakan hiidenkirnuina)
Salla
Aholanvaaran hiidenkirnut (ryhmään kuuluu Suomen suurin hiidenkirnu Juomapata, jonka halkaisija on enimmillään 15,5 m ja syvyys 13 m)
Hiidenkirnuja muualla

Hiidenkirnun tyyppisiä muodostelmia esiintyy sopivanlaisessa, esimerkiksi graniittiin pohjautuvassa, kallioperässä virtaavissa koskissa ja joissa joka puolella maailmaa, esimerkiksi Etelä-Afrikassa Blyde River Canyonissa.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Hiidenkirnut Wikimedia Commonsissa
Gabro ja hiidenkirnut entisen Kehä I:sen vieressä (gtk.fi)
Suomen hiidenkirnuja Retkipaikka.fi
Rautiosaaren Sukulanrakan hiidenkirnut
Sulamisvettä syöksyy jäätikön pinnalta alas jäässä olevaan kuiluun. Eräs hiidenkirnujen syntyteoria esittää jäätikön pinnalta pudonneen veden poraavan hiidenkirnuja.
Tavallisin näkemys hiidenkirnujen synnystä on se, että jäänalainen veden virtaus synnytti ne.
Hiidenkirnuja Etelä-Afrikassa.
Hilja Byström

Hilja Byström, syntyjään Hilja Kallioniemi (18. huhtikuuta 1908 Matojärvi, Ruotsi – 1993) oli ruotsalainen kirjailija. Häntä pidetään ensimmäisenä länsipohjalaisena kirjailijana ja hänen syntymäpäivänään 18. huhtikuuta vietetään meänkielisen kirjallisuuden päivää. Byström oli äidinkieleltään meänkielinen, mutta kirjoitti ruotsiksi.  Byströmin kirjojen teema on lestadiolaisuus ja elämä Länsipohjan suomalaisseudulla.  Kirjoja on käännetty tanskaksi, norjaksi ja suomeksi ja tarinoita julkaistiin sanomalehdissä.
Elämä ja ura

Hilja Kallioniemi syntyi 1908 ja kasvoi Matojärven kylässä. Hänen vanhempansa olivat maanviljelijä ja virkamies Helmer Kallioniemi ja hänen vaimonsa Erika Vilhelmina Kangas. Heillä oli kahdeksan lasta joista Hilja oli vanhin. Matojärven kylässä ihmiset olivat pääosin suomenkielisiä.  Vuonna 1928 Hilja Kallioniemi valmistui Haaparannan seminaarista opettajaksi ja sai opettajanpaikan Karungista läheltä Matojärveä. Vuonna 1932 hän julkaisi ensimmäisen kirjansa Ett år i Järvi joka kertoi lähiseudun ihmisille tyypillisistä asoista.
Kesällä 1934 Hilja Kallioniemi meni naimisiin leskeksi jääneen  Raunan kirkkoherran Engelbert Byströmin kanssa. Engelbert Byströmillä oli aiemmasta avioliitosta 5 poikaa joista vanhin oli 9 vuotta. Hänen vaimonsa Hedvig Margareta Nordkvistin oli kuollut 1932 viikko nuorimman lapsen syntymän jälkeen. Vuonna 1936 Hilja ja Engelbert saivat  vielä yhden pojan.
Vuonna 1940 hän julkaisi toisen kirjansa, trilogian ensimmäisen osan, Byn:n. Kaksi muuta osaa ovat nimeltään Ungfolk (1941) ja Bondfolk (1943). Tämän jälkeen 1945 julkaistiin Prästgårdsfönster – berättelser och skisser ja  vuonna 1949 Bära eller brista, jonka jälkeen tuli tauko ja  viimeiset kaksi kirjaa Varandras bördor: några bilder ja Såsom du sagt julkaistiin vasta 1960-luvulla.
100-vuotisjuhla

Vuonna 2008 vietettiin Byströmin syntymän 100-vuotisjuhlavuotta. Tällöin paljastettiin Hilja Byströmin muotokuva sekä Raunan kylätrilogian ensimmäinen osa Byn julkaistiin uudelleen. Bengt Pohjanen ja Kaj Chydenius tekivät myös musikaalin Sånger från Matojärvi (suom. "Matojärven laulut"), jossa oli päärooleissa olivat sopraano Carina Henriksson ja tenori Ulric Björklund.
Teokset

Ett år i Järvi: berättelser från Tornedalens skogsbygd.  1932.
Byn: berättelse från Tornedalen.  1940.
Ungfolk.1941.
Bondfolk: en berättelse från Tornedalen. 1943.
Prästgårdsfönstret: berättelser och skisser.  1945.
Bära eller brista: roman.  1949.
Polvesta polveen. 1950
Varandras bördor: några bilder. 1962.
Såsom du har sagt. 1964.
Kirjallisuutta

Den tornedalsfinska litteraturen 2: Från Kalkkimaa till Hilja Byström.  Överkalix:  Barents Publ, 2009.  ISBN 978-91-89144-60-6
Aiheesta muualla

Hilja Byströmin päivä/Hilja Byströmdagen 2023 (youtube)
Sånger från Matojärvi/Matojärven laulut (youtube)
| Auktoriteettitunnisteet  |
| --- | --- |
Kansainväliset:  ISNI  VIAF 
Kansalliset:  Suomi (KANTO)  Ruotsi
Hiljaiset sillat

| Hiljaiset sillat> The Bridges of Madison County |
| --- | --- |
 Alkuperäinen juliste
Ohjaaja:  Clint Eastwood
Käsikirjoittaja:  Richard LaGravenese
Perustuu:  Robert James Wallerin romaaniin   The Bridges of Madison County
Tuottaja:   Clint Eastwood  Kathleen Kennedy  Michael Maurer  Tom Rooker 
Säveltäjä:  Lennie Niehaus
Kuvaaja:  Jack N. Green
Leikkaaja:  Joel Cox
Tuotantosuunnittelija:  Jeannine Oppewall
Pääosat:  Clint Eastwood   Meryl Streep
Valmistustiedot
Valmistusmaa:  Yhdysvallat
Tuotantoyhtiö:  Warner Bros.
Levittäjä:  Warner Bros. Fandango at Home
Ensi-ilta:   1995-06-022. kesäkuuta 1995 (Yhdysvallat)  1995-09-2929. syyskuuta 1995 (Suomi)  
Kesto:  135 minuuttia
Alkuperäiskieli:  englanti
Budjetti:  22 000 000 dollaria
Aiheesta muualla
Virallinen sivusto
IMDb 
Elonet
AllMovie
Svensk Filmdatabas
Infobox OKNimi-testi OK: 
Hiljaiset sillat on Clint Eastwoodin ohjaama ja tuottama draamaelokuva vuodelta 1995. Elokuva pohjautuu Robert James Wallerin romaaniin The Bridges of Madison County. Sen pääosissa näyttelevät Eastwood ja Meryl Streep. Elokuva on saanut runsaasti palkintoja ja palkintoehdokkuuksia.
Juoni

Kehyskertomuksessa Francesca Johnsonin (Meryl Streep) lapset löytävät nyt jo kuolleen äitinsä päiväkirjat, joissa palataan vuoden 1965 tapahtumiin. Francesca asuu perheensä kanssa maatilalla Iowassa. Hän saa urautuneeseen arkeensa hengähdystauon miehen ja lasten lähdettyä neljäksi päiväksi maatalousmessuille. Pian tämän jälkeen hänen luokseen tulee National Geographic -lehden valokuvaaja Robert Kincaid (Eastwood), joka tekee juttua seudun kuuluisista katetuista silloista. Hän kysyy, mistä näitä löytää ja Francesca lähtee opastamaan. Ennen pitkää he rakastuvat toisiinsa.
Vastaanotto

Filmgoer-sivuston Antti Honkala pitää kehyskertomusta elokuvassa pienenä miinuksena, sillä muut näyttelijät eivät yllä pääosanesittäjien tasolle, ja nykyaikaan sijoittuvat kohtaukset latistavat tunnelmaa. Elokuva on kuitenkin poikkeuksellisen älykäs romanttinen draama, joka todistaa Eastwoodin kyvykkyydestä sekä ohjaajana että näyttelijänä.
Palkinnot ja ehdokkuudet

ASCAP Award (Yhdysvallat)
BMI Film Music Award, musiikki: Lennie Niehaus
Blue Ribbon -palkinto (Japani), paras vieraskielinen elokuva
Fotogramas de Plata (Espanja), paras ulkomainen elokuva
Kinema Junpo Award (Japani), paras vieraskielinen elokuva
Mainichi Film Concours (Japani), lukijoiden valitsema paras vieraskielinen elokuva
Streep oli ehdolla roolistaan kymmenettä kertaa Oscar-palkintoon. Lisäksi elokuva oli ehdolla parhaan elokuvan ja Meryl Streep parhaan naispääosan Golden Globeen.
Aiheesta muualla

Roger Ebertin artikkeli elokuvasta (Arkistoitu – Internet Archive). (englanniksi)
Hiljaiset sillat Elonet.
Hiljaiset sillat Internet Movie Databasessa (englanniksi)
| n k Clint Eastwoodin ohjaamat elokuvat |
| --- | --- |
1970-luku:  Yön painajainen (1971)  Ruoska (1973)  Frank, rakastan sinua (1973)  Tehtävä Alpeilla (1975)  Lainsuojaton (1976) 
1980-luku:  Ratkaiseva isku (1983)  Kalpea ratsastaja (1985)  Bird (1988) 
1990-luku:  Valkoinen metsästäjä, musta sydän (1990)  Armoton (1992)  Täydellinen maailma (1993)  Hiljaiset sillat (1995)  Rajaton valta (1997)  Keskiyö hyvän ja pahan puutarhassa (1997)  Pahin rikos (1999) 
2000-luku:  Space Cowboys (2000)  Verivelka (2002)  Menneisyyden ote (2003)  Million Dollar Baby (2004)  Kirjeitä Iwo Jimalta (2006)  Isiemme liput (2006)  Gran Torino (2008)  Changeling – vaihdokas (2008)  Invictus – voittamaton (2009) 
2010-luku:  Hereafter (2010)  J. Edgar (2011)  Jersey Boys (2014)  American Sniper (2014)  Sully – uroteko Hudson-joella (2016)  15:17 Pariisiin (2018) 
| Auktoriteettitunnisteet  |
| --- | --- |
Kansainväliset:  VIAF 
Kansalliset:  Tšekki
Dumarillumarei

| Dumarillumarei Tuomari Nurmio |
| --- | --- | --- |

Studioalbumin tiedot
 Julkaistu: 28. huhtikuuta 2017
 Formaatti: CD, LP
 Tyylilaji: blues, jenkka, soul, humppa, rap
 Kesto: 36.26
 Levy-yhtiö: Sony
Tuomari Nurmion muut julkaisut
| Ihmemaassa 2016 | Dumarillumarei 2017 | Usvaa putkeen 2019 |
Dumarillumarei on Tuomari Nurmion 24. studioalbumi, joka julkaistiin 28. huhtikuuta 2017 levymerkillä Sony Music. Albumin vinyylipainos julkaistiin 12. toukokuuta 2017. Levy nousi Suomen virallisella listalla parhaimmillaan sijalle 6.
Rockmusiikkilehti Soundin toimittajat valitsivat albumin vuoden 2017 neljänneksi parhaaksi kotimaiseksi albumiksi.
Sisältö ja tyylilajit

Levyn nimikappale viittaa rillumareikulttuuriin, joka 1950-luvulla aiheutti kulttuurisotia. Levyn tyylilajeina ovat mm. blues, surumarssi, humppa ja rap, joista viimeksi mainittua edustaa levyn nimiraita. Levyllä esiintyvät nistit, sotilaat, raivotautiset ja elämän nurja puoli muutenkin:
»Tuon aihepiirin käsittely on jollain tavalla mulle aika luontevaa. Mun on vaikea sanoa, onko se rappioromantiikkaa vai onko se naturalismia, mutta en mä ajattele sitä niin, että mun pitäisi tai kuuluisi käsitellä sitä. Tätä levyä tehdessä tuntui välillä siltä, että ei enää spurgukamaa, mutta se oli kuin jonkun pakon sanalemaa.»
Levy käsittelee Suomea “about kolmen sukupolven ajalta”. “Joutavia jorinoita” käsittelee netin nimettömiä vihapuheenvuoroja: “Toi on käsittämättömästi päässyt handusta toi paskanjauhanta.” Kappale “Tsaari“ käsittelee nyky-Venäjää.
Levylle on haluttu hieman leveämpää soundia, ja siksi mukana on iso bändi, mikä tarkoittaa Spuget-yhtyeen lisäksi puhallinsoittajia eli Stadin slangilla blosareita.
Vastaanotto

Muutaman sisäsiistiksi ja romanttisiksi sanotun levyn jälkeen Tuomari Nurmion sanotaan tällä levyllä kuulostavan jälleen itseltään: levy on rujo, raavas ja raateleva. “Dumarillumarei ei pidättele, se on porttikongeissa suihkuavaa rappioromantiikkaa. Kohtalot ovat koruttomia, kuolema on kuski ja Manala määränpää”, kirjoittaa Suomen Kuvalehti. “Tuomari ei todellakaan ole jäähdyttelemässä. Hänellä on paljon annettavaa.
Helsingin Sanomien arvostelu oli niin ikään positiivinen:
»Kitarat kirskuvat, rytmit muljahtelevat ja puhaltimet pauhaavat, kun hän rusikoi uuteen uskoon niin hiphopia, bluesia, rockia kuin vaikka iskelmää. […] Yhdistävää teemaa ei tällä kertaa ole edes teksteissä, vaan Nurmio suhaa rintamamiesten kauhutarinoista laitapuolen kulkijoiden rappioromantiikkaan ja paksusta stadin slangista rikkaan kirjalliseen suomeen. Sanankäyttö on niin runsaasti rönsyilevää, että se jaksaa riemastuttaa, vaikka tarina olisi epämääräistä hölynpölyä. […] Sisällöstä viis, kunhan teksti svengaa!»