stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
PFK Ludogorets Razgrad

PFK Ludogorets Razgrad (bulg. ПФК Лудогорец Разград) on bulgarialainen jalkapalloseura, jonka kotipaikka on koillisbulgarialainen Razgradin kaupunki. Seuran edustusjoukkue pelaa kaudella 2021-2022 Bulgarian pääsarjassa Efbet ligassa.
Ludogorets perustettiin alun perin vuonna 1945 viiden razgradilaisen seuran yhteenliittymänä, ja se on pelannut suurimman osan historiastaan Bulgarian toiseksi ja kolmanneksi korkeimmilla sarjatasoilla. Syyskuussa 2010 seuran taustalle tulleen uuden omistajan Kiril Domustšievin avulla Ludogorets teki suuria panostuksia ja nousi kaudeksi 2011–2012 ensimmäistä kertaa korkeimmalle sarjatasolle. Esikoiskausi maan huipulla päättyi poikkeuksellisesti sekä sarja- että Bulgarian cupin mestaruuteen.
Joukkue eteni Eurooppa-liigassa kaudella 2013–2014 pudotuspelien toiselle kierrokselle, eli 16 parhaan joukkoon. Seuraavalla kaudella se selvisi Mestarien liigan lohkovaiheeseen, voitettuaan viimeisellä karsintakierroksella FC Steaua Bukarestin rangaistuspotkukilpailun jälkeen. Sankariksi nousi maalivahdiksi joutunut toppari Cosmin Moti, joka torjui kaksi rankkaria.
Ludogoretsin nimi viittaa koillisbulgarialaiseen Ludogorien metsäalueeseen. Seuran kotistadion on 10 422-paikkainen Huvepharma Arena.
Aiheesta muualla

Seuran sivusto (bulgariaksi) (englanniksi)
Seura Euroopan jalkapalloliiton sivustolla (englanniksi)
Paul Hartmann

| Paul Hartmann |
| --- | --- |
 Hartmann 1940-luvun alkupuolella.
Norjan valtiovarainministeri
 Nygaardsvoldin hallitus 20. maaliskuuta 1942 – 25. kesäkuuta 1945 28. marraskuuta 1941 – 28. helmikuuta 1942  
Edeltäjä:  Oscar Torp Oscar Torp
Seuraaja:  Gunnar Jahn Oscar Torp
Henkilötiedot
Koko nimi:  Paul Ernst Wilhelm Hartmann
Syntynyt: 12. lokakuuta 1878 Kongsberg, Norja
Kuollut: 5. joulukuuta 1974 (96 vuotta) Oslo, Norja
Ammatti:  juristi
Tiedot
Kunnianosoitukset:  Dannebrogin ritarikunta Pohjantähti-ritarikunta Kunnialegioona Pyhän Olavin ritarikunta
Paul Ernst Wilhelm Hartmann (12. lokakuuta 1878 Kongsberg – 5. joulukuuta 1974 Oslo) oli norjalainen juristi ja virkamies, joka toimi maan valtiovarainministerinä Nygaardsvoldin pakolaishallituksessa vuosina 1941–1945.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Paul Hartmann Wikimedia Commonsissa
Mlapin kieli

| Mlap |
| --- | --- |
Muu nimi:  Kwansu
Tiedot
Alue:   Indonesia
Puhujia:  300
Kielitieteellinen luokitus
Kielikunta:  Nimboranilaiset kielet
ISO 639-3:  kja
 Ohje 
Mlap on Indonesiassa, Sentanijärven alueella, puhuttava nimboranilaisiin kieliin kuuluva kieli. Sen lähimpiä sukulaiskieliä ovat gresi ja kemtuik.. Kielellä on noin 300 puhujaa.
Mlapin perussanastoa:
| Mlap | Suomi |
| --- | --- |
kit: käsi
kiŋ: veri
undo: koira
kip: tuli
mab: maa
dwenti: yö
Patricia C. Wrede

| Patricia C>  Wrede |
| --- | --- |

Henkilötiedot
Syntynyt: 27. maaliskuuta 1953 (ikä 71)
Kansalaisuus:   Yhdysvallat
Aiheesta muualla
www.pcwrede.com
Löydä lisää kirjailijoitaKirjallisuuden teemasivulta
Patricia Collins Wrede (s. 27. maaliskuuta 1953) on yhdysvaltalainen kirjailija. Hän on kotoisin Chicagosta ja on vanhin perheen viidestä lapsesta. Vuonna 1976 hän meni naimisiin James Wreden kanssa, mutta liitto päättyi eroon 1991. Patrcia Wrede asuu Minneapolisissa. Hänen ensimmäinen teoksensa julkaistiin 1982. Kolme vuotta myöhemmin hän jätti muut työt ja on sen jälkeen toiminut vapaana kirjailijana.
Teokset

Lyra-sarja. Tarinan kronologinen järjestys poikkeaa julkaisujärjestyksestä.
Caught in Crystal (1987)
The Raven Ring (1994)
Shadow Magic (1982)
Daughter of Witches (1984)
The Harp of Imach Thyssel (1985)
Lumotun metsän kronikat
Lohikäärmeen prinsessa (Dealing with Dragons, 1990, suom. 2001)
Lohikäärmeen etsintä (Searching for Dragons, 1991, suom. 2001)
Lohikäärmeen retkikunta (Calling on Dragons, 1993, suom. 2002)
Lohikäärmeen kummilapsi (Talking To Dragons, 1995, suom. 2002)
Cecelia and Kate (Caroline Stevermerin kanssa)
Sorcery and Cecelia (1988)
The Grand Tour (2004)
Magic and Malice
Mairelon the Magician (1991)
The Magician's Ward (1997)
The Seven Towers (1984)
Snow White and Rose Red (1989)
Book of Enchantments (1996)
Aiheesta muualla

Mari Viertola: Lohikäärmeen retkikunta[vanhentunut linkki]. Turun sanomat 12.5.2002.
Parañaque

| Parañaque City of Parañaque ja Lungsod ng Parañaque |
| --- | --- |
 Parañaque ilmasta
 fiParañaque 
 14°30′04″N, 120°59′31″E 
Valtio:  Filippiinit
Hallintoalue:  Pääkaupunkialue
Maantiede
Kokonaispinta-ala:  46,57 km²
Väestö
Väkiluku (2015):  665 822
Muuta
Postinumero:  1700–1720
 www.paranaque.gov.ph 
Parañaque on yksi Filippiinien pääkaupungin Metro Manilan muodostavista kaupungeista. Kaupungin asukasluku on 665 822 asukasta (2015). Kaupunki on jaettu 16 alueeseen (barangay).
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Parañaque Wikimedia Commonsissa
Kaupungin verkkosivusto (Arkistoitu – Internet Archive)
Oskarshamnin ydinvoimalaitos

Oskarshamnin ydinvoimala.
Oskarshamnin ydinvoimala on yksi Ruotsin kolmesta toiminnassa olevasta ydinvoimalaitoksesta. Se sijaitsee Itämeren rannikolla Öölannin pohjoiskärjen tasalla. Voimala sijaitsee Simpevarp-nimisessä paikassa, joka kuuluu Oskarshamnin kuntaan. Kunnan keskustaajamaan Oskarshamniin on matkaa noin 25 kilometriä.
Ydinvoimalassa on yksi toimiva reaktori, Oskarshamn 3, jonka kokonaisteho on 1 400 MW. Oskarhamn 3 on samaa mallia kuin Forsmark 3. Vuonna 1985 käynnistynyt 1 200 MW:n Oskarshamn 3 on myös Ruotsin uusin. 1972 käynnistynyt Oskarshamn 1 oli Ruotsin ensimmäinen kaupallinen reaktori. Oskarhamn 2 oli samaa mallia kuin Barsebäckin molemmat reaktorit. Kaikki reaktorit olivat myös tyypiltään kiehutusvesireaktoreita.
Laitosta hallinnoi Oskarshamnsverkets Kraftgrupp AB. Sen omistajat ovat Uniper (2016 saakka E.ON; 54,5 %) ja Fortum (45,5 %).
Reaktorit > Oskarshamn 1

| --- | --- |
Oskarshamn 1
Käyttöönotto: 6. helmikuuta 1972
Sulkeminen: 17. kesäkuuta 2017 (45 vuotta)
Tyyppi: kiehutusvesireaktori
Lämpöteho: 1 375 MW
Nettoteho: 473 MW
Oskarshamn 1 oli Ruotsin ensimmäinen kaupallinen voimantuotantoreaktori. EON ilmoitti lokakuussa 2015 päättäneensä sulkea reaktorin kaudella 2017–2019, joka myöhemmin tarkentui 30.6.2017.
Reaktorit > Oskarshamn 2

| --- | --- |
Oskarshamn 2
Käyttöönotto: 1. tammikuuta 1975
Sulkeminen: 14. lokakuuta 2015 (40 vuotta)
Tyyppi: kiehutusvesireaktori
Lämpöteho: 1 800 MW
Nettoteho: 638 MW
Jo vuonna 1967, eli ennen O1:n valmistumista, alkoi toisen reaktorin suunnittelu Oskarshamniin, Oskarshamn 2 (O2). Laitos valmistui viisi vuotta rakentamisen aloittamisen jälkeen 1974 vuoden joulukuussa. O2 on samaa mallia kuin Barsebäckin kaksi reaktoria, ja niitä kutsuttiinkin alalla usein "kolmosiksi". Reaktori suljettiin loppuvuodesta 2015.
Reaktorit > Oskarshamn 3

| --- | --- |
Oskarshamn 3
Käyttöönotto: 14. elokuuta 1985
Tyyppi: kiehutusvesireaktori
Lämpöteho: 3 000 MW (1985-1989) 3 300 MW (1989-2009) 3 900 MW (2009-)
Nettoteho: 1 055 MW (1985-1989) 1 160 MW (1990-1995) 1 153 MW (1996) 1 155 MW (1997-2003) 1 149 MW (2004-2006) 1 150 MW (2007) 1 152 MW (2008-2009) 1 400 MW (2009-)
Oskarshamn 3 (O3) on Oskarshamnin suurin reaktori ja se oli myös jonkin aikaa maailman suurin, tehonkorotushankkeen jälkeen 1 400 MW:n nettotehollaan. Suunnitelmat kolmannen reaktorin rakentamisesta Oskarshamniin alkoivat jo vuonna 1973, mutta niitä lykättiin vuoden 1980 kansanäänestyksen vuoksi. Nykyinen O3 oli alun perin tarkoitus sijoittaa Forsmarkiin (ja siten Forsmark 4:ksi) sisarreaktori Forsmark 3:n viereen. Se päätettiin kuitenkin sijoittaa Oskarshamniin, jotta sähköverkko jakautuu tasaisemmin. Rakentaminen alkoi toukokuussa 1980 ja reaktori otettiin käyttöön 3.3.1985.
Käyttöhäiriöitä

13. toukokuuta 2005 ydinvoimalan ykkösyksikön turbiinissa esiintyi poikkeuksellista värinää. Sitä yritettiin vaimentaa laskemalla reaktorin tehoja asteittain seuraavana päivänä, mutta värinä jatkui. Koska värinä ei poistunut, ykkösyksikkö ajettiin alas.
2. elokuuta 2006 kaksi Oskarshamnin laitoksen reaktoreista (1 ja 2) jouduttiin pysäyttämään Forsmarkin ydinvoimalassa aiemmin sattuneiden tapausten vuoksi. Kolmosreaktorin katsottiin selviävän Forsmarkissa tapahtuneen sähkökatkoksen tyyppisistä häiriöistä. (Vuosina 2006 ja 2007 sattui muissa Ruotsin ydinvoimaloissa lukuisia häiriöitä.)
Toukokuussa 2008 yksi Oskarshamnin reaktoreista suljettiin kolmeksi päiväksi, kun huoltotyössä olleen miehen partavaahtopurkin epäiltiin sisältäneen räjähdettä. Tunnistelaitteen hälytys osoittautui virheelliseksi, mutta seisaus aiheutti 11 miljoonan euron tappiot.
23. lokakuuta 2011 Oskarshamnin ydinvoimalan kakkosreaktori jouduttiin ajamaan alas, kun voimalan turbiinihalli täyttyi savusta.
17. kesäkuuta 2017 Oskarshamnin reaktori 1 ajettiin alas käyttöhäiriön takia. Reaktori oli tarkoitus sulkea lopullisesti 29. kesäkuuta mutta se päätettiin sulkea edellä aikataulusta uudelleenkäynnistyksen sijaan.
Reaktorit O1, O2 ja O3.
Paul Harvey

Paul Harvey vastaanottamassa  Presidential Medal of Freedomia vuonna 2005
Paul Harvey Aurandt (4. syyskuuta 1918 Tulsa, Oklahoma, Yhdysvallat – 28. helmikuuta 2009 Phoenix, Arizona, Yhdysvallat) oli yhdysvaltalainen radiojuontaja, joka tunnetaan parhaiten ohjelmastaan The Rest of the Story.
Harvey päätyi radioalalle opettajansa aloitteesta ja jo 14-vuotiaana hän työskenteli paikallisella KVOO-radioasemalla. Vuonna 1940 Harvey avioitui Lynne Cooperin kanssa. Vuodesta 1951 alkaen hän oli valtakunnallisella ABC:lla , jonka kanssa hän vuonna 2000 solmi uuden kymmenvuotisen 100 miljoonan dollarin arvoisen jatkosopimuksen.
Paul Harvey sai Presidential Medal of Freedomin ja hänet valittiin Radio Hall of Fameen vuonna 1990.
Aiheesta muualla

Paul Harveyn kotisivut
Mm

Mm tai MM tarkoittaa seuraavia:
2000, roomalaisin numeroin MM, lukusana
EuroAtlantic Airways, IATA-koodi MM, lentoyhtiö
herrat, MM, ranskan sanasta Messieurs, puhuteltaessa käytettävä titteli
maailmanmestaruus, MM, maailmanmestaruuskilpailuissa saavutettu voitto
maustemitta, tunnus mm, mittalusikka, jonka tilavuus on yksi millilitra
Media Molecule, brittiläinen videopeliyritys
megametri, tunnus Mm, pituuden yksikkö
Miekka-Miehet, M-M, suomalainen urheiluseura
millimetri, tunnus mm, pituuden yksikkö
MM-rasia (Moving magnet), levysoittimen äänirasiatyyppi
muistomitali, mm., jonkin tapahtuman muistoksi lyöty mitali
Muntra Musikanter, MM, suomalainen kuoro
musculi, mm., lihaksia, latinankielinen lyhenne
mutatis mutandis, m.m., asiakirjamerkintä
muun muassa, mm., suomenkielinen lyhenne
Myanmar, ISO 3166-1 -koodi MM, valtio tai muu maantieteellinen alue
SAM Colombia, IATA-koodi MM, lentoyhtiö
Pacius

Pacius on seuraavien henkilöiden sukunimi:
Fredrik Pacius (1809–1891), säveltäjä
Karin Pacius (s. 1956), näyttelijä
Yngve Pacius (1886–1962),  liikemies ja kilpapurjehtija
Jules Pacius, myös: Pace (1550–1635), italialainen juristi
Muita

Pacius-palkinto, Fredrik Paciuksen mukaan nimetty musiikkipalkinto
| --- | --- |
: Tällä täsmennyssivulla luetellaan henkilöitä, joilla on sama sukunimi.
Paavo Rauskanen

Paavo Rauskanen (s. 1955 Kuorevesi) on suomalainen kirjailija.
Paavo Rauskanen on koulutukseltaan peruskoulunopettaja ja on työskennellyt vuosikausia Mänttä-Vilppulassa Savosenmäen ja Länsi-Koskelan kouluissa sekä muun muassa Kenian suomalaisen koulun johtajana (1985–1987) sekä Thaimaan suomalaisen koulun rehtorina (1994–1996 ja 2002–2004).
Rauskanen on työskennellyt freelance-toimittajana vuosien mittaan seuraavissa radioissa: IBRA Radio, Yle/Pirkanmaa, Lehiradio, Radio Keurusselkä, Radio Gospel ja Radio Dei.
Paavo Rauskanen on toiminut useita kausia Mäntän kaupunginvaltuustossa.
Teokset

Selvä lentoonlähtöön (1987)
Pudonneen purjekoneen tapaus (1988)
Lunta Kilimanjarolla (1989)
Valeseinä (2009)
Pakomatka (2010)
Syyllinen (2019)
Lento Elämään (2019)
Evankelistakoti elää! (2020)
Yrittäjyys - siunaus vai kirous? (2020)
HARAMBEE (2022)
Aiheesta muualla

Paavo Rauskasen sivut
Mr. Brownstone

Mr. Brownstone on yhdysvaltalaisen hard rock -yhtye Guns N' Rosesin menestyskappale heidän debyyttialbumiltaan Appetite for Destructionilta. Kappale on myös julkaistu ”It's So Easy” -singlen B-puolena. Kappale on pysynyt yhtyeen live-ohjelmistossa tähän päivään saakka.
Parc André-Citroën

Parc André-Citroënin keskuskenttää, taustalla kasvihuoneet.
Puiston kartta.
Parc André-Citroën on puisto Pariisissa Seinen etelärannalla, 15. arrondissementin alueella. Puiston pinta-ala on 14 hehtaaria. Puisto toimii turisteja kuljettavan Ballon Generali -heliumpallon lähtöpaikkana.
Puisto rakennettiin entisen Citroënin autotehtaan paikalle vuosina 1988–1995. Tehdas toimi tällä paikalla vuosina 1915–1982. Puisto on nimetty tehtaan perustajan André Citroënin mukaan. Puisto avattiin 1992. Sen suunnitteluun osallistuivat maisema-arkkitehdit Alain Provost, Gilles Clément, Patrick Berger, Jean-Paul Viguier ja François Jodry.
Parc André-Citroenissa yhdistyy ranskalainen, englantilainen ja japanilainen puutarhasuunnittelu sekä moderni arkkitehtuuri. Puisto on jaettu kolmeen osaan. Jardin blancissa (”valkoinen puutarha”) on valkoisina kukkivia pensaita ja Jardin noirissa (”musta puutarha”) tummakukkaisia kasveja. Puiston keskellä on suuri avoin nurmikko (parterre), joka ulottuu Seinen rantaan saakka. Näiden ohella puiston yhteydessä on kuusi teemapuutarhaa (ns. Jardins Sériels), jotka liittyvät vertauskuvallisesti eri aisteihin: sininen puutarha (haju), oranssi puutarha (tunto), vihreä puutarha (kuulo), punainen puutarha (maku), hopeinen puutarha (näkö) ja kultainen puutarha (kuudes aisti). Lisäksi puiston alueella on myös kaksi graniittista näköalatornia, useita suihkulähteitä ja kaksi suurta kasvihuonetta, jotka ovat Bergerin suunnittelemia.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Parc André-Citroën Wikimedia Commonsissa
Michael Gothard

| Michael Gothard> Henkilötiedot |
| --- | --- |
Koko nimi:  Michael Alan Gothard
Syntynyt: 24. kesäkuuta 1939 Lontoo, Englanti
Kuollut: 2. joulukuuta 1992 (53 vuotta) Hampstead, Lontoo, Englanti
Ammatti:  näyttelijä
Näyttelijä
Aktiivisena:  1966–1992
Merkittävät roolit:  Emile Leopold Locque (Erittäin salainen)
Aiheesta muualla
IMDb 
Elonet
Michael Alan Gothard (24. kesäkuuta 1939 Lontoo – 2. joulukuuta 1992 Hampstead) oli englantilainen näyttelijä, joka muistetaan parhaiten roolistaan hiljaisena kätyrinä Emile Leopold Locquena James Bond -elokuvassa Erittäin salainen (1981).
Varhainen elämä

Michael Gothard syntyi Lontoossa vuonna 1939. Hän matkusti ympäri Eurooppaa tietämättä mitä halusi tehdä elämässään. Hänellä oli useita työpaikkoja, mukaan lukien rakennustyömiehenä. Hän asui yhden vuoden Pariisissa Boulevard Saint-Michelillä Latinalaiskorttelissa. Hän oli jopa lyhyen aikaa mallina, koska hän oli pitkä, mutta hän ei tuntenut oloaan mukavaksi tässä ammatissa. Palattuaan Englantiin hän päätti ryhtyä näyttelijäksi.
Ura näyttelijänä > Varhainen ura ja alkuja

Hän esiintyi läpi uransa monissa elokuvissa, mutta hän ei näytellyt päärooleissa. Hänet tunnettiin laajalti syvän ja voimakkaan äänensä ansiosta. Se olikin luultavasti yksi hänen tärkeimmistä ominaisuuksistaan. Hän aloitti uransa näytellen pieniä rooleja useissa TV-sarjoissa ja sitten muutamassa elokuvassa. Hänen ensimmäinen roolinsa oli eräässä scifi-sarjan Out of the Unknown jaksossa. Hänellä oli myöhemmin kuuluisa rooli brittiläisessä kauhuelokuvassa Huuto yössä (1970), jossa hän näytteli vaarallista sarjamurhaajaa. Hän teki yhden kaikkien aikojen ikimuistoisimmista takaa-ajokohtauksista. Elokuvassa näyttelivät myös Vincent Price, Peter Cushing ja Christopher Lee. Tästä elokuvasta alkoi hänen maineensa kummallisten henkilöhahmojen näyttelijänä.
Ura näyttelijänä > Merkittäviä esiintymisiä

Yksi Gothardin merkittävimmistä esiintymisistä oli Ken Russellin kauhuelokuvassa Paholaiset (1971), jossa hänellä oli rooli fanaattisena noitavainoajana ja manaajana. Elokuvassa näyttelivät Vanessa Redgrave ja Oliver Reed. Hän näytteli myös tosielämän salamurhaajaa John Feltonia elokuvissa Muskettisoturien seikkailut (1973) ja Koston merkki (1974).
Hän on näytellyt historiallisissa elokuvissa ja brittiläisessä kuningas Arthurista kertovassa televisiosarjassa Arthur of the Britons (1972), jossa hänellä oli vakituinen rooli Kaina. Michael Gothard tunnetaan parhaiten roolistaan silmälaseja käyttävänä tappajana Emile Leopold Locquena James Bond -elokuvassa Erittäin salainen (1981). Hän ei sano sanaakaan koko elokuvan aikana. Eräässä kohtauksessa hän puhuu puhelimessa autossa, mutta ilman että keskustelua kuullaan. Hän tuli tunnetuksi suurelle yleisölle näytellessään salaperäistä konnaa. Muun muassa tätä roolia pidetään edelleen yhtenä hänen uransa tärkeimmistä, koska hänellä ei ollut mitään suuria rooleja sen jälkeen. Elokuvaohjaaja John Glen kuvaili häntä erittäin hyvänä ja vangitsevana näyttelijänä sekä hyvänä ystävänä.
Ura näyttelijänä > Pitkäaikainen väheneminen

Hänen esiintyi myöhemmin pienissä rooleissa TV-elokuvassa Ivanhoe (1982) ja scifi-kauhuelokuvassa Tappava yhteys (1985). Sillä välin hän esiintyi erilaisissa TV-sarjoissa mukaan lukien Hammer House of Mystery and Suspense (1984) ja Minder (1985). Hän myös näytteli George Lusk TV-elokuvassa Jack the Ripper (1988), ja tämä olikin yksi hänen viimeisimpä esiintymisiään brittiläisessä televisiossa.
Hänen uransa oli laskussa sen jälkeen, ja hän teki lähinnä vähemmän säännöllistä työtä ja epäonnistuneita tuotantoja. Hän näytteli silloin tällöin pieniä rooleja elokuvissa kuten Kolumbus – seikkailijoista suurin (1992). Hänen viimeinen esiintymisensä oli TV-elokuvassa Frankenstein (1992).
Yksityiselämä ja kuolema

Gothard asui Hampsteadissa kuolemansa hetkellä. Vaikka hänellä oli useita kauniita tyttöystäviä, hän ei ollut koskaan naimisissa.
Hän kärsi vakavasta masennuksesta elämänsä loppupuolella, mutta sairauden yksityiskohtia ei tunneta tarkemmin. Se oli luultavasti pitkällä aikavälillä vähitellen yksinäisyyteen johtanut polku. Hän teki itsemurhan hirttäytymällä kotonaan 1992.
Valikoitu filmografia > Elokuvat

| Vuosi | Suomen nimi | Alkuperäinen nimi | Rooli |
| --- | --- | --- | --- |
| 1967 |  | Herostratus | Max |
| 1968 |  | Up the Junction | Terry |
| 1970 | Huuto yössä | Scream and Scream Again | Keith |
| 1970 | Viimeinen laakso | The Last Valley | Hansen |
| 1971 |  | Whoever Slew Auntie Roo? | Albie |
| 1971 | Paholaiset | The Devils | Isä Barre |
| 1973 | Muskettisoturien seikkailut | The Three Musketeers | John Felton |
| 1974 | Koston merkki | The Four Musketeers | John Felton |
| 1978 | Vaarojen Atlantis | Warlords of Atlantis | Atmir |
| 1981 | Erittäin salainen | For Your Eyes Only | Emile Leopold Locque |
| 1985 | Tappava yhteys | Lifeforce | Dr. Bukovsky |
| 1992 | Kolumbus – seikkailijoista suurin | Christopher Columbus: The Discovery | inkvisiittorin vakooja |
| 1992 |  | Frankenstein | puosu |
Valikoitu filmografia > Televisio

| Vuosi | Nimi | Rooli | Huomioita |
| --- | --- | --- | --- |
| 1966 | Out of the Unknown | Kuno | Jakso : "The Machine Stops" |
| 1969 | Armchair Theatre | Brian | Jakso : "The Story-Teller" |
| 1969 | Department S | Weber | Jakso : "Les Fleurs du Mal" |
| 1969 | Randall and Hopkirk | Perrin | Jakso : "When the Spirit Moves You" |
| 1970 | Paul Temple | Ivan | Jakso : "Games People Play" |
| 1970 | Menace | Pip | Jakso : "Nine Bean Rows" |
| 1972–73 | Arthur of the Britons | Kai |  |
| 1975 | King Arthur, the Young Warlord | Kai | TV-elokuva |
| 1978 | Warrior Queen | Volthan |  |
| 1979 | The Professionals | Kodai | Jakso : "Stopover" |
| 1980 | A Tale of Two Cities | Gaspard |  |
| 1981 | Shoestring | Harry | Jakso : "The Mayfly Dance" |
| 1981 | ITV Playhouse | Dieter | Jakso : "The Perfect House" |
| 1982 | Ivanhoe | Athelstone | TV-elokuva |
| 1984 | Hammer House of Mystery and Suspense | Terry Marvin | Jakso : "The Sweet Scent of Death" |
| 1984 | Scarecrow and Mrs. King | Karl Portillo | Jakso : "Our Man in Tegernsee" |
| 1985 | Minder | Sergei | Jakso : "From Fulham, With Love" |
| 1988 | Jack the Ripper | George Lusk |  |
| 1989 | Capital City | Stefan | Jakso : "Twelve Degrees Capricorn" |
Aiheesta muualla

Michael Gothard Internet Movie Databasessa. (englanniksi)
Michael Gothard Elonetissä.
Michael Gothard Find a Gravessa (englanniksi)
Parc de la Villette

Näkymä puistosta, etualalla Canal de l’Ourcq ja Galerie de la Villette -ramppisilta, taustalla tiedekeskusta.
Yksi puiston alueella sijaitsevista folie-rakennelmista.
Parc de la Villette on puisto Pariisin koillisosassa, 19. arrondissementin alueella. Puiston alueella sijaitsee muun muassa tiedekeskus Cité des sciences et de l’industrie ja muita nähtävyyksiä sekä kulttuurilaitoksia. Puiston pinta-ala on 55 hehtaaria, josta 35 hehtaaria on rakentamatonta avointa tilaa.
Canal de l’Ourcq -kanava kulkee puiston läpi lounas–koillinen-suunnassa jakaen sen kahteen osaan. Sen kanssa kohtisuoraan puiston halki kulkee Galerie de la Villette -niminen pitkä ramppisilta, joka yhdistää puiston vastakkaisilla laidoilla olevat sisäänkäynnit ja samalla kaksi historiallisten kaupunginporttien paikalla toimivaa metroasemaa. Canal Saint-Denis erkanee Canal de l’Ourcqista puiston kohdalla. Puiston alueella on kymmenen suljettua teemapuutarhaa, joiden aiheina ovat muun muassa leijat, dyynit, peilit ja saaret. Niitä yhdistää Promenade des Jardins -niminen mutkitteleva polku.
Parc de la Villette rakennettiin vuosina 1982–1993 sveitsiläisen arkkitehdin Bernard Tschumin suunnitelmien pohjalta. Paikalla oli aiemmin sijainnut suuri teurastamo, joka suljettiin vuonna 1974. Ranskan presidentti François Mitterrand toimi tämän samoin kuin useiden muiden suurten rakennushankkeiden suojelijana. Yhtenä tarkoituksena oli kehittää ankeana työväenluokan asuinalueena tunnettua Pariisin 19. arrondissementtia.
Puiston alueella sijaitsee siellä täällä suorakulmaisia punaisia rakennelmia, jotka tunnetaan nimellä folies, ja joiden tarkoituksena on aktivoida puistossa kävijöitä. Niissä toimii muun muassa kahviloita ja lasten puuhapaikkoja, ja osasta voi vuokrata leikkivälineitä tai mattoja. Parc de la Villette on avoinna päivittäin klo 06.00–01.00.
Parc de la Villettessä sijaitsevat muun muassa seuraavat rakennukset ja nähtävyydet:
Cité des sciences et de l’industrie, vuonna 1987 valmistunut suuri tiedekeskus
Cité de la Musique, vuonna 1994 valmistunut konserttitalo, jonka yhteydessä toimii myös konservatorio, kirjasto ja musiikin museo
Philharmonie de Paris, edellisen yhteyteen vuonna 2015 avattu uusi konserttitalo
Grande halle de la Villette, vanhassa 1800-luvun teurastamohallissa toimiva tapahtumakeskus
La Géode, 180 asteen valkokankaalla varustettu pallomainen Imax-elokuvateatteri
Le Zénith, yli 6 000 -paikkainen sisähalli pop-konsertteja varten
Argonaute, ulos näytteille asetettu 1950-luvun ranskalainen sukellusvene
Fontaine du Château d’eau, aiemmin Place de la Républiquella sijainnut suihkulähde, siirrettiin tänne vuonna 1867
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Parc de la Villette Wikimedia Commonsissa
Ninja Storm Power Rangerit

Ninja Storm Power Rangerit ovat kuvitteellinen ryhmä supersankareita vuoden 2003 Power Rangers -sarjassa Power Rangers Ninja Storm. Ninja Storm Power Rangerit koostuivat kahdesta erillisestä ryhmästä; Wind Rangereista, jotka olivat Wind Ninja Academyn oppilaita ja Thunder Rangereista, jotka olivat Thunder Ninja Academyn oppilaita. Alun vihamielisyyksien jälkeen he alkoivat työskennellä yhdessä. Myöhemmin rangereihin liittyi vielä Vihreä Samurai Ranger.
Wind Rangerit

Wind Rangerit olivat kolme Wind Ninja Academyn oppilasta, joille sensei Kanoi Watanabe ja hänen poikansa Cam antoivat morpherit, kun paha Lothor oli kaapannut akatemian muut oppilaat.