stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Kilpukkakasvit
Suvut

Suvut ja suomalaiset nimet:
Apalanthe Planch.
Appertiella C.D.K.Cook & Triest
Blyxa Noronha ex Thouars
Egeria Planch. – tiuhavesirutot
Elodea Michx. – vesirutot
Enhalus Rich.
Enhydrias Ridl.
Halophila Thouars – melakit
Hydrilla Rich. – vesipuuhkat eli kiehkuravesirutot, laji vesipuuhka eli kiehkuravesirutto (H. verticillata)
Hydrocharis L. – kilpukat
Lagarosiphon Harv. – vesihännät
Limnobium Rich.
Maidenia Rendle
Najas L. – näkinruohot
Nechamandra Planch.
Oligolobos Gagnep.
Ottelia Pers.
Stratiotes L. – sahalehdet, laji sahalehti (S. aloides)
Thalassia Banks ex C.Koenig – liehut
Vallisneria L. – vallisneriat
Aiheesta muualla

Suomen Lajitietokeskus: Kilpukkakasvit – Hydrocharitaceae
| --- | --- |
Taksonitunnisteet:  Wikidata: Q156029  Wikispecies: Hydrocharitaceae  AlgaeBase: 5089  APNI: 54438  BioLib: 3363  BOLD: 121687  CoL: B8D  EoL: 4182  EPPO: 1HYDF  FloraBase: 22750  FNA: 10426  FoAO2: Hydrocharitaceae  FoC: 10426  GBIF: 3721  GRIN: 561  iNaturalist: 50361  IPNI: 30013086-2  IRMNG: 115118  ITIS: 38935  NBN: NBNSYS0000160188  NCBI: 26319  NZOR: 9fec3129-0f3b-490d-9496-96ef2a349c42  Open Tree of Life: 84269  Paleobiology Database: 214067  Plazi: 96EB67C2-C475-59C1-8B7D-0F85E5EB6216  POWO: urn:lsid:ipni.org:names:30013086-2  Tropicos: 42000326  VASCAN: 143  VicFlora: 9ebfe013-9ef0-42a6-8442-530ad6d885ed  Watson & Dallwitz: hydrocha  WFO: wfo-7000000286  WoRMS: 143751
Kirjallisuustiede

Kirjallisuustiede on humanistinen tiede, joka tutkii kirjallisuutta, sen tutkimusta ja kritiikkiä hyödyntäen teoreettista ja historiallista tietoa. Kirjallisuustieteen pyrkimyksenä on ymmärtää ja tulkita kirjallisuuden ominaispiirteitä sekä sen yhteiskunnallisia edellytyksiä ja merkityksiä.
Kirjallisuustiede on luonteeltaan vertailevaa. Tämä näkyy muun muassa tieteenalan englanninkielisessä nimessä comparative literature, joka Suomessa käännetään yleiseksi kirjallisuustieteeksi.
Historia

Kirjallisuustieteen lähtökohtana pidetään Aristoteleen Runousoppia. Ennen 1800-lukua kirjallisuudentutkimus painottui pitkälti poetiikkaan ja retoriikkaan. Moderni kirjallisuustiede syntyi 1800-luvulla positivismin myötä ja kehittyi 1900-luvulla formalismin vaikutuksesta. Tieteenalana kirjallisuustiede on saanut vaikutteita muun muassa filosofiasta, kielitieteestä, psykologiasta ja yhteiskuntatieteistä.
Kirjallisuustiede Suomessa

Kirjallisuustiede jaetaan Suomessa yleensä kotimaiseen tai Suomen kirjallisuuteen ja yleiseen kirjallisuuteen eli yleiseen kirjallisuustieteeseen. Kotimainen kirjallisuus eli Suomen kirjallisuus tutkii suomalaista kirjallisuutta ja yleinen kirjallisuustiede muuta kirjallisuutta. Jako näihin oppiaineisiin on käytössä Helsingin ja Turun yliopistoissa. Helsingissä on lisäksi kolmas kirjallisuusaine, pohjoismainen kirjallisuus. Tampereen yliopistossa kirjallisuustiede on edustettuna kirjallisuustieteen tutkinto-ohjelmassa, jossa suoritetaan ensin kirjallisuustieteen kandidaattiohjelma ja sen jälkeen joko Suomen kirjallisuuden tai kertomus- ja tekstiteorian maisteriopinnot. Yhdistettyä kirjallisuus-oppiainetta voi opiskella Itä-Suomen, Jyväskylän ja Oulun yliopistoissa sekä Åbo Akademissa (litteraturvetenskap eli kirjallisuustiede). Kirjallisuustiedettä opiskelleet voivat työskennellä useissa ammateissa ja tehtävissä, esimerkiksi opettajana, tuottajana, kirjastovirkailijana, kustannustoimittajana tai kulttuurituottajana.
Kirjallisuustieteen suuntauksia

Ekokritiikki
Elämäkerrallinen kirjallisuudentutkimus
Formalismi
Narratologia
Stilistiikka
Strukturalismi
Uushistorismi
Uuskritiikki
Kirjallisuutta

Alanko-Kahiluoto, Outi & Käkelä-Puumala, Tiina (toim.): Kirjallisuudentutkimuksen peruskäsitteitä.  (3. tarkistettu painos)  Helsinki:  Suomalaisen Kirjallisuuden Seura, 2008.  ISBN 978-952-222-003-5
Eagleton, Terry: Kirjallisuusteoria. Johdatus (Literary Theory. An Introduction). Tampere: Vastapaino 1997 ISBN 9789517680158
Aiheesta muualla

Lisää luettavaa aiheesta Kirjallisuudentutkimuksen bibliografia on Wikiaineistossa
Taiteiden tutkimus (Opintoluotsi)
Taiteiden tutkimus (Koulutusnetti)
Kissan heisimato

| Kissan heisimato |
| --- | --- |

Tieteellinen luokittelu
Kunta::  Eläinkunta Animalia
Pääjakso::  Laakamadot Platyhelminthes
Luokka::  Heisimadot Cestoda
Alaluokka::  Eucestoda
Lahko::  Cyclophyllidea
Heimo::  Taeniidae
Suku::  Taenia
Laji::  taeniaeformis
Kaksiosainen nimi
 Taenia taeniaeformis  Batsch, 1786 
Infobox OKNimi-testi OK: 
Kissan heisimato (Taenia taeniaeformis, Hydatigera taeniaeformis, Taenia crassicollis, Cysticercus fasciolaris, Strobilocercus fasciolaris) on heisimatoihin kuuluva sisäloinen, jonka pääisäntänä toimivat pieniä jyrsijöitä syövät eläimet, kuten kissa, kettu, kärppä ja ilves. Pääisäntä saa tartunnan syömällä infektoituneen väli-isännän, jona toimivat pienet jyrsijät kuten hiiri, rotta, jänis ja orava. Kissan heisimadot elävät väli-isännän maksassa, pääisännässä ne ovat tarttuneina suoliston, etenkin ohutsuolen, limakalvoon. Kissan heisimatotartunta voidaan hoitaa muun muassa pratsikvantelia tai fenbendatsolia sisältävillä sisäloislääkkeillä.
Aiheesta muualla

Taenia taeniaeformis
UniProt, taxonomy: Taenia taeniaeformis (Feline tapeworm) (englanniksi)
| Taksonitunnisteet |
| --- | --- |
Hydatigera taeniaeformis:  Wikidata: Q632792  Wikispecies: Taenia taeniaeformis  AFD: Hydatigera_taeniaeformis  BOLD: 751402  EoL: 16843165  EPPO: TAEITA  GBIF: 2506022  IRMNG: 11390097  NCBI: 6205  NZOR: f2abaa71-ff41-422d-acb7-19bb38e60a96  Open Tree of Life: 635249  Laji.fi: MX.291089 
Hydatigena taeniaeformis:  Wikidata: Q96210229  GBIF: 8762556
Kiovan alue

| Kiovan alue Київська область |
| --- | --- |
 Lippu:  Vaakuna
 Kiovan alueen sijainti Ukrainan kartalla
 Koordinaatit: 50.45°N, 30.523°E 
Valtio:   Ukraina
Perustettu:  27. helmikuuta 1932
Hallinto:  
 – hallinnollinen keskus:  Kiova (ei kuulu alueeseen)
 – suurin kaupunki:  Bila Tserkva (208 737 as.)
Pinta-ala  ():  28 121 km² (8.)
Väkiluku (2021)  ():  1 788 530 (10.)
Kielet:  ukraina
BKT (2011):  59 154 milj. UAH (eli 5,7442 mrd. EUR tai 4,5 % Ukrainan BKT:stä)
 – asukasta kohti:  34 420 UAH, noin 3 342 EUR (eli 121 % Ukrainan keskiarvotasosta)
Aikavyöhyke:  UTC+2
– kesäaika:  UTC+3
Kansainvälinensuuntanumero:  +380-45
Symbolit:  
 – lippu:  Kiovan alueen lippu
 – vaakuna:  Kiovan alueen vaakuna
Lyhenteet:  
 – postitunnus:  07xxx, 08xxx, 09xxx
 – rekisterikilven tunnus:   AI, KI
 – ISO 3166:  UA-32
 
koda.gov.ua
Kiovan alue (ukr. Київська область, Kyjivska oblast) on hallinnollinen alue Ukrainan pohjoisosassa pääkaupunki Kiovan ympärillä.
Kiovan alue rajoittuu pohjoisessa Valko-Venäjän Homelin ja Ukrainan Tšernihivin alueeseen, idässä Pultavan, etelässä Tšerkasyn, lounaassa Vinnytsjan ja lännessä Žytomyrin alueeseen. Alueen pinta-ala edustaa 4,7 % osuutta koko Ukrainan pinta-alasta.
Kiovan alueen väkiluvuksi arvioitiin vuoden 2021 alussa 1,79 miljoonaa.
Aluehallinto ja kaupungit

Alueen hallintokeskus on Kiova ja siellä sijaitsee Kiovan alueen rada. Kiova on kuitenkin hallinnollisesti erillinen valtiollinen subjekti.
Kiovan alueen kartta. Kartalla on esitetty mm. kaikki yli 30000 asukkaan kaupungit. Nykyiset piirikeskukset vahvennettuna.
Kuntatasolla alue oli vuoden 2021 alussa jaettu 7 piiriin. Kaupunkeja oli 26 ja kaupunkityyppisiä taajamia (смт = селище міського типу) 30 ja kyliä 1 126. Kiovan alueen suurimmat, vuonna 2021 yli 30 000 asukkaan kaupungit ovat: Bila Tserkva (208 737 as.), Brovary (109 473 as.), Boryspil (63 674 as.), Irpin (62 456 as.), Fastiv (44 841 as.), Vyšneve (42 480 as.), Vasylkiv (37 310 as.), Butša (36 971 as.), Bojarka (35 312 as.), Obuh’iv (33 443 as.) ja Vyšhorod (32 396 as.).
Suoraan Kiovan aluehallinnolle alisteisiin kaupunkeihin kuuluvat Tšernobylin ydinvoimalaonnettomuuden läheisyyden takia tyhjennetyt Tšernobyl (Tšornobyl) ja Pripjat (Prypjat) maakunnan pohjoisosassa.
Aluehallinto ja kaupungit > Piirit

Taulukossa on lueteltu Kiovan alueen seitsemän piiriä perustietoineen (2020 aluejaon mukaan).
| Piirin nimi | Ukrainalainen nimi, kyrillinen | Asukkaita (2021) | Kaupunki- laisia (%, 2021) | Pinta-ala (2020, km²) | Hallinto- paikka | Sijainti- kartta | Linkki  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| Bila Tserkvan piiri | Білоцерківський район | &&&&&&&&&0436115.&&&&00436 115 | &&&&&&&&&&&&&066.060000066,6 | 0Virhe lausekkeessa: tunnistamaton välimerkki ”,”..0Virhe lausekkeessa: tunnistamaton välimerkki ”,”.6 510,3 | Bila Tserkva (208 737 as.) |  | Kotisivut |
| Boryspilin piiri | Бориспільський район | &&&&&&&&&0203273.&&&&00203 273 | &&&&&&&&&&&&&053.090000053,9 | 0Virhe lausekkeessa: tunnistamaton välimerkki ”,”..0Virhe lausekkeessa: tunnistamaton välimerkki ”,”.3 873,2 | Boryspil (63 674 as.) |  | Kotisivut |
| Brovaryn piiri | Броварський район | &&&&&&&&&0242180.&&&&00242 180 | &&&&&&&&&&&&&065.070000065,7 | 0Virhe lausekkeessa: tunnistamaton välimerkki ”,”..0Virhe lausekkeessa: tunnistamaton välimerkki ”,”.2 888,2 | Brovary (109 473 as.) |  | Kotisivut |
| Butšan piiri | Бучанський район | &&&&&&&&&0362382.&&&&00362 382 | &&&&&&&&&&&&&063.040000063,4 | 0Virhe lausekkeessa: tunnistamaton välimerkki ”,”..0Virhe lausekkeessa: tunnistamaton välimerkki ”,”.2 555,5 | Butša (36 971 as.) |  | Kotisivut |
| Fastivin piiri | Фастівський район | &&&&&&&&&0183794.&&&&00183 794 | &&&&&&&&&&&&&059.&&&&0059 | 0Virhe lausekkeessa: tunnistamaton välimerkki ”,”..0Virhe lausekkeessa: tunnistamaton välimerkki ”,”.1 759,7 | Fastiv (44 841 as.) |  | Kotisivut |
| Obuh’ivin piiri | Обу́хівський райо́н | &&&&&&&&&0228829.&&&&00228 829 | &&&&&&&&&&&&&060.050000060,5 | 0Virhe lausekkeessa: tunnistamaton välimerkki ”,”..0Virhe lausekkeessa: tunnistamaton välimerkki ”,”.3 635,3 | Obuh’iv (33 443 as.) |  | Kotisivut |
| Vyšhorodin piiri | Вишгородський район | &&&&&&&&&0131957.&&&&00131 957 | &&&&&&&&&&&&&055.070000055,7 | 0Virhe lausekkeessa: tunnistamaton välimerkki ”,”..0Virhe lausekkeessa: tunnistamaton välimerkki ”,”.4 333,0 | Vyšhorod (32 396 as.) |  | Kotisivut |
Väestö

Kiovan alueen väkiluvuksi arvioitiin vuoden 2021 alussa 1 788 530. Tästä 62,0 prosenttia asui kaupungeissa tai kaupunkityyppisissä taajamissa ja 38,0 prosenttia maaseudulla. Alueen väkiluku oli 4,3 prosenttia siitä osasta Ukrainaa, joka ei ollut vuoden 2021 alussa Venäjän miehittämänä (Krimin niemimaa) tai Venäjän nukkehallinnon alaisuudessa (Ukrainan itäosia). Venäjän miehittämillä tai muuten hallitsemilla alueilla asui yli 5 prosenttia Ukrainan väestöstä vuonna 2014. Väestö on vähentynyt jonkun verran 2000-luvun kahden ensimmäisen vuosikymmenen aikana, koska alueen asukasluku oli vuoden 2001 virallisessa väestönlaskennassa vielä 1 827 894.
Etniseltä taustaltaan ukrainalaisia oli 92,5 %, venäläisiä 6 %, valkovenäläisiä 0,5 %, puolalaisia 0,2 %, armenialaisia 0,1 % ja muita kansallisuuksia 0,7% (2010).
Talous

Kiovan alueen osuus Ukrainan bruttokansantuotteen kertymisestä oli vuonna 2011 yhteensä 59,154 miljardia UAH, eli 5,74 miljardia euroa (reaalisin hinnoin) tai 4,5 prosenttia koko Ukrainan BKT:stä vuonna 2011. Jokainen alueen asukas kerrytti kansantuotetta keskimäärin 34 420 UAH eli 3 342 euroa tuona vuonna. Alhaisesta määrästään huolimatta tämä oli 121 prosenttia Ukrainan keskiarvosta. Keskimääräinen kuukausipalkka vuonna 2013 oli 3 351 UAH eli vuoden lopun vaihtokurssia käyttäen eurooppalaisittain hyvin vaatimaton 303 euroa.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Kiovan alue Wikimedia Commonsissa
Ukrainan alueellinen jako
| --- | --- |
Alueet:  Dnipropetrovsk  Donetsk  Ivano-Frankivsk  Harkova  Herson  Hmelnytskyi  Kirovohrad  Kiova  Luhansk  Lviv  Mykolajiv  Odessa  Pultava  Rivne  Sumy  Ternopil  Tšerkasy  Tšernihiv  Tšernivtsi  Vinnytsja  Volynia  Taka-Karpatia  Zaporižžja  Žytomyr 
Autonominen tasavalta: Krim
Kaupungit:  Kiova  Sevastopol 
| Auktoriteettitunnisteet  |
| --- | --- |
Kansalliset:  Ranska  BnF data  Saksa  Tšekki 
Maantieteelliset:  MusicBrainz area
Kirjodelfiini

| Kirjodelfiini |
| --- | --- |

Uhanalaisuusluokitus
 Elinvoimainen  
  
Tieteellinen luokittelu
Domeeni::  Aitotumaiset Eucarya
Kunta::  Eläinkunta Animalia
Pääjakso::  Selkäjänteiset Chordata
Alajakso::  Selkärankaiset Vertebrata
Luokka::  Nisäkkäät Mammalia
Alaluokka::  Theria
Osaluokka::  Istukkanisäkkäät Eutheria
Lahko::  Valaat Cetacea
Alalahko::  Hammasvalaat Odontoceti
Heimo::  Delfiinit Delphinidae
Suku::  Kirjodelfiinit Cephalorhynchus
Laji::  Commersonii
Kaksiosainen nimi
 Cephalorhynchus commersonii  (Lacépède, 1804) 
Katso myös
   Kirjodelfiini Wikispeciesissä   Kirjodelfiini Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OKIUCN-testi OK: 
Kirjodelfiini (Cephalorhynchus commersonii) on yksi neljästä kirjodelfiineihin kuuluvasta delfiinistä, jota tavataan Etelä-Amerikan eteläisimmällä rannikolla ja Kerguelen-saarilla Intian valtamerellä.
Ensimmäiset havainnot kirjodelfiineistä teki ranskalainen luonnontieteilijä Philibert Commerson Magalhãesinsalmella vuonna 1767.
Rakenne

Lajilla on hyvin erottuva kuviointi. Pää, selkäevä, kylkievät, pyrstö ja vatsa ovat mustia. Kurkku, vatsa ja suurin osa torsosta ovat valkoisen peitossa. Kirjodelfiinin ruho on tanakka ja evät pieniä. Selkäevä on todella kaareva ja tylppä. Se on yksi pienimmistä valaslajeista 1,3–1,5 metrin pituudellaan ja runsaan 20 kilon painollaan. Sen voi ulkomuotonsa puolesta helposti sekoittaa pyöriäiseen.
Uroilla ja naarailla on erilainen musta läiskä vatsassa; uroilla se on kyyneleen muotoinen ja naarailla pyöreämpi.
Levinneisyys

Lajia tavataan kahdessa maailmankolkassa. Suurin populaatio löytyy Argentiinan rannikolta ja sinne johtavilta vesiltä, Magellan salmelta ja Falklandinsaarilta. Toinen paikka (löydetty 1950) on Kerguelen-saarilla. Ne suosivat matalia vesiä.
Kirjodelfiinin kannan kokoa ja siihen kohdistuvia uhkia ei tunneta täysin. Kansainvälinen luonnonsuojeluliitto luokitteli lajin kuitenkin vuonna 2017 elinvoimaiseksi, sillä Etelä-Amerikan populaatio vaikuttaa olevan yleinen lähes koko levinneisyysalueellaan. Aiemmin IUCN piti lajia puutteellisesti tunnettuna.
Elintavat ja käyttäytyminen

Kirjodelfiini on erittäin aktiivinen. Sen voi nähdä usein uimassa nopeasti pinnan tuntumassa. Se osaa myös pyöriä ja tehdä nopeita äkkikäännöksiä, ja uida ylösalaisin; tämän uskotaan parantavan niiden näkyvyyttä saaliiseen. Tavallisinta ravintoa ovat pelagiset kalat ja kalmarit. Etelä-Amerikan vesillä elävät yksilöt voivat täydentää ruokavaliotaan äyriäisillä.
Niin urokset kuin naaraatkin tulevat sukukypsiksi 6–9 vuoden iässä. Parittelu tapahtuu kevät-kesällä ja tiineys kestää 11 kuukautta.
Vanhin tunnettu kirjodelfiini kuoli 18 vuoden ikäisenä.
Aiheesta muualla

Laji.fi: Kirjodelfiini (Cephalorhynchus commersonii)
Särkänniemen merinisäkäsakatemia
ITIS: Cephalorhynchus commersonii (englanniksi)
Whale-web.com (englanniksi)
University of Michigan, Animal Diversity Web (ADW): Cephalorhynchus commersonii, Commerson's dolphin (englanniksi)
Food and Agriculture Organization of the United Nations (FAO): Cephalorhynchus commersonii (englanniksi)
| Taksonitunnisteet |
| --- | --- |
Cephalorhynchus commersonii:  Wikidata: Q724354  Wikispecies: Cephalorhynchus commersonii  ADW: Cephalorhynchus_commersonii  ARKive: cephalorhynchus-commersonii  BioLib: 20814  CoL: 69J6G  CMS: cephalorhynchus-commersonii  EoL: 46559316  GBIF: 5220038  iNaturalist: 41514  IRMNG: 11427677  ITIS: 180449  IUCN: 4159  MDD: 1006407  MSW: 14300037  NBN: NHMSYS0000376511  NCBI: 103582  OBIS: 254976  Open Tree of Life: 1094144  SeaLifeBase: 69389  Species+: 7265  WoRMS: 254976 
Delphinus commersonii:  Wikidata: Q109647217  CoL: 34JWH  GBIF: 2440518  ITIS: 771035 
Kirjodelfiinin keskimääräinen koko ihmiseen verrattuna.
Kissankello

| Kissankello |
| --- | --- |

Tieteellinen luokittelu
Domeeni::  Aitotumaiset Eucarya
Kunta::  Kasvit Plantae
Alakunta::  Putkilokasvit Tracheobionta
Kaari::  Siemenkasvit Spermatophyta
Alakaari::  Koppisiemeniset Magnoliophytina
Luokka::  Kaksisirkkaiset Magnoliopsida
Lahko::  Asterales
Heimo::  Kellokasvit Campanulaceae
Suku::  Kellot Campanula
Laji::  rotundifolia
Kaksiosainen nimi
 Campanula rotundifolia  L. 
Katso myös
   Kissankello Wikispeciesissä   Kissankello Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OK: 
Kissankello (Campanula rotundifolia) on monivuotinen 10–60 senttimetriä korkea kellokasveihin kuuluva ruoho. Se on kuivien ja aurinkoisten paikkojen, kuten niittyjen, ketojen, mäenrinteiden, kallioiden ja pientareiden kasvi.
Kissankello kasvattaa ensimmäisenä vuonna pääjuuren ja matalan lehtiruusukkeen. Toisena vuonna kasvavat kukkaversot, jolloin kasvi myös kehittää uusia ruusukeversoja muodostavia maanalaisia rönsyjä. Kukkaversojen lehdet poikkeavat malliltaan huomattavasti ensimmäisen vuoden ruusukeversojen munuaismallisista lehdistä, jotka yleensä kuihtuvat kukinnan alkaessa kesäkuussa. Kukinta-aikaa kestää kesäkuusta elokuuhun. Kellomaiset kukat ovat nuokkuvia, vaaleansinisiä (harvinaisemmin valkeita) ja kooltaan 10–30 millimetriä.
Kissankellon valkoinen värimuunnos.
Kissankello esiintyy yleisenä koko Suomessa, myös pohjoisen Lapin tuntureilla metsänrajaakin korkeammalla. Suomessa kissankelloa tavataan viittä alalajia, joiden väliset erot ilmenevät muun muassa koossa, kasvupaikassa ja kukkien lukumäärässä: niittykissankello (Campanula rotundifolia subsp. rotundifolia), tunturikissankello (Campanula rotundifolia subsp. groenlandica), lapinkissankello (Campanula rotundifolia subsp. gieseckiana), metsäkissankello (Campanula rotundifolia subsp. fennica) ja pohjankissankello (Campanula rotundifolia subsp. kemensis). Tunturikissankello on silmälläpidettävä laji.
Kissankello on Keski-Pohjanmaan maakuntakukka.
Aiheesta muualla

Kasviatlas 2022: Kissankellon (Campanula rotundifolia) levinneisyys Suomessa.
Pohjolan kasvien pauloissa: Campanula rotundifolia subsp. rotundifolia - kissankello subsp. niittykissankello
Pohjolan kasvien pauloissa: Campanula rotundifolia subsp. groenlandica - kissankello subsp. tunturikissankello
ITIS: Campanula rotundifolia (englanniksi)
United States Department of Agriculture (USDA): Campanula rotundifolia (englanniksi)
| --- | --- |
Taksonitunnisteet:  Wikidata: Q27989  Wikispecies: Campanula rotundifolia  APDB: 198370  ARKive: campanula-rotundifolia  BioLib: 41214  Calflora: 1464  CoL: QBVH  EoL: 577770  EPPO: CMPRO  EUNIS: 165045  FNA: 242416226  GBIF: 5410907  GRIN: 8780  iNaturalist: 62312  IPNI: 30036649-2  IRMNG: 11166412  ISC: 112933  ITIS: 34497  MichiganFlora: 700  MoBotPF: 278849  NatureServe: 2.159272  NBN: NBNSYS0000004288  NCBI: 239422  NZOR: 5987577c-8c53-472d-a27b-7ba98f8d4049  NZPCN: 3590  Observation.org: 6518  Open Tree of Life: 667590  Panarctic Flora: 840103  Plant List: kew-365918  PLANTS: CARO2  POWO: urn:lsid:ipni.org:names:30036649-2  RHS: 2969  Tropicos: 5501631  VASCAN: 4171  WisFlora: 2860  WFO: wfo-0000828550  Laji.fi: MX.39711
Avaruusromu

Havainnepiirros avaruusromun jakaantumisesta Maan kiertoradalla, ei oikeassa mittasuhteessa.
Tammikuussa 1997 maahan syöksynyt Delta 2:n toisen vaiheen ajoainesäiliö.
Avaruusromu on Maata avaruudessa kiertävää ihmisen aikaansaamaa romua. Kookkaampia romuja ovat esimerkiksi rikkinäiset satelliitit ja kantorakettien vaiheet. Pienempiä romuja ovat esimerkiksi maalinhituset, miehitettyjen avaruusalusten jättämät roskat ja jätteet, astronauteilta kadonneet työkalut sekä törmäyksistä aiheutuneet jäänteet. Avaruusromu aiheuttaa törmäysvaaran satelliiteille ja miehitetyille avaruusaluksille. Jopa maalihiukkasen kaltaiset kappaleet voivat aiheuttaa merkittäviä vaurioita, koska kappaleiden törmäysnopeus voi olla jopa 35 000 km/h.
Vanhin avaruusromu on 1958-03-1717. maaliskuuta 1958 laukaistu National Aeronautics and Space Administrationin Vanguard 1 -satelliitti , jota varhaisemmat neuvostoliittolaiset Sputnik 1 ja Sputnik 2 sekä yhdysvaltalainen Explorer 1 ovat jo pudonneet ilmakehään niiden matalien kiertoratojen takia. Vanguard 1:n on arvioitu pysyvän kiertoradalla 240 vuotta.
National Aeronautics and Space Administration arvioi jo vuonna 2011 romun määrän kriittiseksi.
Kappaleiden lukumäärä

Vuonna 1957 avaruuteen laukaistun Sputnikin jälkeen ihmiskunta on lähettänyt avaruuteen noin 7 500 satelliittia, joista noin 4 300 kiertää yhä Maapalloa. Kesäkuussa 2016 Maata kiersi 1 419 toimivaa satelliittia. Tammikuussa 2018 määrä olin noin 1 200. Loput ovat avaruusromua.
Tutkimuslaitos United States Space Surveillance Network arvioi vuonna 2015, että kiertoradalla on yli 21 000 yli kymmensenttimetristä keinotekoista kappaletta. Vastaavasti 1–10 senttimetrin kappaleita olisi melkein 500 000.
Euroopan avaruusjärjestö arvioi tammikuussa 2018, että maata kiertää vajaat 30 000 yli kymmensenttimetristä keinotekoista kappaletta. Vastaavasti 1–10 senttimetrin kappaleita on arviolta 750 000. Sitä pienempiä on 166 miljoonaa.
Tammikuussa 2007 Kiinan armeija laukaisi ballistisen ohjuksen kohti avaruutta. Vajaan 900 kilometrin korkeudessa ohjus iskeytyi valtavalla nopeudella jo aikaisemmin rikkoutuneeseen sääsatelliittiin, joka pirstoutui tuhansiksi pieniksi palasiksi. Ohjuskokeen seurauksena Maapalloa kiertävälle radalle syntynyi vajaat 3 500  havaittavissa olevaa avaruusromun palaa, ja tätä pienempiä kappaleita arviolta 150 000. Tämä ohjuskoe on eniten avaruusromua synnyttänyt yksittäinen tapahtuma ihmiskunnan historiassa. Yli 20 prosenttia kaikesta Maata kiertävästä avaruusromusta on peräisin tuosta vajaa tuhat kiloa painaneesta sääsatelliitista.
Satelliittien nopeudet

Maata kiertävien satelliitit kulkevat sitä hitaammin, mitä korkeampi kiertorata on kyseessä. Matalilla radoilla satelliittien nopeus on keskimäärin 27 000 km/h Maahan nähden. Vielä noin 1 800 kilometrin korkeudessa ratanopeus on 25 000 km/h luokkaa. Geostationaarisilla radoilla noin 36 000 kilometrin etäisyydellä ratanopeus on likimain nolla Maahan nähden. Satelliittien keskinäiset nopeudet kiertoradoilla voivat olla suurempia, kuten 11. helmikuuta 2009 tapahtuneessa Iridium 33- ja Kosmos 2251 -satelliittien törmäyksessä Siperian yläpuolella noin 700 kilometrin korkeudessa. Törmäysnopeus oli noin 35 000 km/h.
Avaruusromun törmäysuhka satelliiteille

Suurimmaksi uhkaksi koetaan 1–10 cm:n kokoiset kappaleet, jotka saattavat aiheuttaa merkittävää tuhoa osuessaan toimivaan satelliittiin. Näitä kappaleita on paljon, ja niiden tarkka seuraaminen on hankalaa. Noin 5–10 cm:n kokoisia kappaleita voidaan seurata Maasta käsin säännöllisesti. Muiden kappaleiden esiintymistodennäköisyyden määrittelyyn käytetään tietokoneohjelmia ja todennäköisyysmalleja, joilla törmäysriski arvioidaan. Avaruustomua törmää luotaimiin ja satelliitteihin kuitenkin melko harvoin. Törmäykset ovat aina merkittäviä riskejä, jotka tulee huomioida: avaruusromun kappaleet saattavat iskeytyä useiden miljoonien eurojen arvoisiin satelliitteihin tai miehitettyihin avaruusasemiin tehden nämä toimintakyvyttömiksi.
Ihmisen aiheuttaman romun lisäksi avaruusaluksiin törmää mikrometeoriitteja. Törmäysten vaarallisuus johtuu siitä, että tyypillinen törmäysnopeus on 11 km/s.
Vuonna 2010 Euroopan unioni ehdotti Yhdysvalloille toimintatapoja (code of conduct), jotta avaruusromua syntyisi jatkossa mahdollisimman vähän. Talvella 2011 yhteensä 37 Yhdysvaltain kongressin republikaanisenaattoria allekirjoitti tätä vastustavan julkilausuman pyrkien estämään Barack Obaman hallintoa liittymästä sopimukseen.