stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Kärkjärvi (Lahti)

| Kärkjärvi |
| --- | --- |
Valtiot:  Suomi
Maakunnat:  Päijät-Häme
Kunnat:  Nastola
Koordinaatit:  60°59′06″N, 25°51′09″E
Vesistöalue ja valuma-alueen tietoja
Päävesistöalue:  Kymijoen vesistö (14)
Valuma-alue:  Arrajoen valuma-alue (14.16)
Tulojoki:  joki Kymijärvestä
Laskujoki:  Härhönjoki 
Taajamat:  Nastola
Järvinumero:  14.163.1.013
Mittaustietoja
Pinnankorkeus:  92,1 m  
Rantaviiva:  11,97 km  
Pinta-ala:  1,98563 km²  
Tilavuus:  0,0067561 km³  
Keskisyvyys:  3,4 m  
Suurin syvyys:  10,91 m  
Valuma-alue:  64,45 km²  
Saaria:  4 
 fiKärkjärvi 
Kärkjärvi  on Päijät-Hämeessä Lahdessa Nastolan kirkonkylän pohjoispuolella sijaitseva järvi, joka kuuluu Kymijoen vesistöön.
Maantietoa

Järven pinta-ala on 199 hehtaaria eli 2,0 neliökilometriä. Se on 3,6 kilometriä pitkä ja 1,5 kilometriä leveä. Se on pitkulainen ja pohjois-etelä-suuntainen järvi, jonka lounaispuolen rannat ovat alavaa maastoa ja muut rannat ovat paikoin jyrkkärinteisten mäkien ympäröimä. Tällaisia mäkiä ovat esimerkiksi pohjoispäässä Holonsuonmäki, itärannoilla Ristikangas, Kuohunkallio, ja eteläpuolella Möhönkallio. Järvelle näkyvät selvästi Ristikankaan ja Kuohunkallion mäet, jotka kohoavat 30–40 metrin korkeuteen.
Järvessä on ilmoitettu olevan neljä saarta. Niiden yhteispinta-ala on noin yksi hehtaari, mikä on noin 0,5 % järven kokonaispinta-alasta. Suurin saari Kärkjärvensaari, joka sijaitsee keskellä eteläosan järvenselkää, on 120 metriä pitkä, 90 metriä leveä ja pinta-alaltaan noin 0,6 hehtaaria. Saaren eteläpuolella on pienempi saari, joka on Kärkjärvensaaren tapaan matala. Kaksi muuta saarta sijaitsevat järven länsirannan edustalla Mustankorvenkärjen kohdalla.
Järvi on luodattu ja siitä on julkaistu syvyyskartat. Sen tilavuus on 6,8 miljoonaa kuutiometriä eli 0,0068 kuutiokilometriä. Järven keskisyvyys on 3,4 metriä ja suurin syvyys on 10,9 metriä. Järven syvänne sijaitsee Mustankorvenkärjen ja Kuohunkallion välillä, missä sijaitsee myös järven syvin kohta.
Järven rantaviivan pituus on 12,0 kilometriä, josta saarten rantaviivan yhteispituus on 670 metriä. Sen rannat ovat pääosin metsämaata tai asuinaluetta, vaikka peltomaat tulevat kahdessa kohdassa rannan läheisyyteen. Alueen haja-asutus muodostuu etelärannan Herneniemessä kehittyvästä asuinalueesta, kymmenestä muusta taloudesta sekä rannoille rakennetusta 80 vapaa-ajan asunnosta. Niille tulee tiet yhdystieltä 14087 sekä Lahden kaupunkitaajaman alueelta Ahtialasta ja Kunnaksesta.
Luontoarvoja > Vedenlaatu

Järveä on tutkittu ensimmäisen kerran vuonna 1966, jonka jälkeen sitä tutkittiin epäsäännöllisesti muutaman vuoden välein. Nykyään vesinäytteitä on otettu joka toinen vuosi. Järven luontaiseksi järvityypiksi on ilmoitettu pienet humusjärvet (Ph). Sen valuma-alueen maaperä muodostuu kalliomaasta ja hiekkamoreenista, mutta siellä täällä on mukana savikoita. Valuma-alueella on vain vähän peltomaita ja rantojen läheisyydessä on vähän asutusta ja runsaasti vapaa-ajan asutusta.
Järven näkösyvyys on vaihdellut 2000-luvulla välillä 1,2–3,8 metriä, mutta 2010-luvulla kesäaikojen keskiarvo on ollut 1,7 metriä ja talviaikaan 2,6 metriä. Suurimmat näkösyvyydet on mitattu 1990-luvulla. Vedenväriä on mitattu 1960-luvulla ja nyt taas 2007 alkaen säännöllisesti. Aiemmat väriarvot olivat 20–40 mgPt/l, mikä merkitsee vähäistä humuspitoisuutta, mutta 2010-luvulla sen on ollut keskimäärin 50 mgPt/l kesäajalta ja 60 mgPt/l talviajalta. Sen mukaan Kärkjärvi on keskihumuksellinen järvi. Alusvedessä väriluvut ovat olleet suurempia johtuen raudan liukenemisesta takaisin veteen.
Järven fysikaalis-kemiallinen tila sekä ekologinen tila on määritetty mittaamalla ravinteiden määriä ja levien klorofyllin määrää vedessä. Järven pintavedessä ovat kokonaisfosforipitoisuudet vaihdelleet 19–33 mikrogrammaa litrassa vettä (μg/l). Kesäajalta sen keskiarvo on ollut 22 μg/l, mikä vastaa rehevää tasoa. Talvella pitoisuudet ovat olleet alempia kuin kesällä. Kokonaistyppipitoisuudet ovat vaihdelleet 2000-luvulla 460–680 μg/l välillä, kun arvojen keskiarvo 2010-luvulla on ollut 560 μg/l. Typen talviarvot ja pohjanläheiset arvot ovat olleet tätä suurempia. Vaikka kokonaisuutena ravinteiden pitoisuudet ovat pysyneet ennallaan, ovat ne pohjan lähellä kohonneet. Klorofyllipitoisuudet ovat 2000-luvulla olleet 8,5–29 μg/l ja 2010-luvulla on niiden keskiarvo ollut 19 μg/l. Humusjärville 11 μg/l antaisi järvelle hyvän arvosanan, mutta nykytila riittää tyydyttävälle tasolle.
Veden happipitoisuudet ovat humusjärville vain osittain tyypillisiä. Lämpötilakerrostuneisuuden vallitessa, alkaa alusveden happipitoisuudet laskea. Tämä vapauttaa hieman ravinteita ja rautaa sedimenteistä takaisin veteen. Veden happamuustaso on lähellä neutraalia ja kesällä levien yhteyttäessä nousevat happamuustasot lähelle pH 8. Veden puskurikyky happamoitumista vastaan on yli 0,3 mmol/l eli hyvä. Happamoitumisesta ei siten ole vaaraa.
Luontoarvoja > Kasvillisuus

Järven vesikasvillisuus muodostuu karun ja rehevän ympäristön lajeista ja sitä on humusjärville tyypillinen määrä. Kun järven kunnostusta on pohdittu, on järviruokojen määrä todettu lisääntyneen. Eri kasvilajeja on löytynyt 45. Niistä runsaimmin esiintyviä kelluslehtisiä kasveja ovat ulpukka ja uistinvita. Uposkasveja on myös runsaasti. Niitä ovat esimerkiksi nuottaruohot ja lahnaruohot ja reheviä järviä suosivat pikkulimaska, karvalehti ja isovesiherne. Harvinaisempia lajeja ovat hentonäkinruoho, isolumme ja pitkälehtivita.
Luontoarvoja > Kalasto

Järven kalasto on särkivaltaista. Koekalastuksessa ja kotitarvekalastuksessa havaittuja yleisiä lajeja ovat särki, ahven, salakka, lahna, kiiski ja vähäisessä määrin muikku, hauki, siika sekä särkilahna. Järveä on hoitokalastettu nuotalla muutamia kertoja, jolloin nuotasta on kerrallaan saatu 3000–3500 kilogrammaa kalaa.
Vesistösuhteet

Järvi sijaitsee Kymijoen vesistössä (vesistöaluetunnus 14) Kymijoen alueen (14.1) Arrajoen valuma-alueella (14.16), jonka Iso-Kukkasen–Kärkjärven alueeseen (14.163) järvi kuuluu. Järven vedenpinnan korkeus on 92,1 metriä mpy.
Järvi saa pääosan vedestään Kymijärvestä, joka laskee Kyynärän kohdalla olevan kannaksen yli. Kymijärven laskujoki on alle 300 metriä pitkä ja siinä on pudotusta noin 0,1 metriä. Järven länsirantaan laskee myös Lehmuksenviepä, jonka valuma-alue ulottuu Lahden kaupungin taaja-alueelle asti. valuma-alueella sijaitsee suppajärvi Sietikka (2 ha). Toinen huomattava oja on Myllyoja, jonka valuma-alueella sijaitsevat Pitkäjärvi (37 ha), Lapakisto (7 ha), Sammalisto (12 ha), Ahvenlammi (11 ha), Iso Mustalammi (4 ha) ja Vähä Mustalammi (3 ha).
Järven laskujoki on Härhönjoki, joka laskee ensin Alvojärven läpi ja sitten Kukkasjokea pitkin Iso-Kukkaseen. Vesireitti jatkuu Salajärven, Ruuhijärven, Sylvöjärven kautta Arrajärveen, jossa vedet sekoittuvat Kymijokeen.
Comoronlentäväkoira

| Comoronlentäväkoira |
| --- | --- |

Uhanalaisuusluokitus
 Äärimmäisen uhanalainen  
  
Tieteellinen luokittelu
Domeeni::  Aitotumaiset Eucarya
Kunta::  Eläinkunta Animalia
Pääjakso::  Selkäjänteiset Chordata
Alajakso::  Selkärankaiset Vertebrata
Luokka::  Nisäkkäät Mammalia
Lahko::  Lepakot Chiroptera
Heimo::  Hedelmälepakot Pteropodidae
Suku::  Lentävätkoirat Pteropus
Laji::  livingstonii
Kaksiosainen nimi
 Pteropus livingstonii  Gray, 1866 
Synonyymit
 Pteropus livingstonei 
 Comoronlentävänkoiran levinneisyys
Katso myös
   Comoronlentäväkoira Wikispeciesissä   Comoronlentäväkoira Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OKIUCN-testi OK: 
Comoronlentäväkoira eli comorosaartenlenkko (Pteropus livingstonii) on ainoastaan Anjouanin ja Mohélin saarilla Komoreilla elävä äärimmäisen uhanalainen lepakkolaji.
Comoronlentävätkoirat kasvavat noin 700-grammaisiksi ja niiden siipien kärkiväli on noin 1,4 metriä. Lepakot käyttävät ravintonaan hedelmiä.
Comoronlentävätkoirat elävät vuoristoisilla metsämailla 850–1 100 metrin korkeudessa. Suurin lepakoihin kohdistuva uhka on niiden asuinympäristön tuhoutuminen. Comoronlentäväkoiranaaras synnyttää yhden poikasen joka vuosi kuivan kauden aikana heinäkuusta syyskuuhun. Poikanen itsenäistyy 3–6 kuukauden ikäisenä . Vuosina 2011–2012 comoronlentäväkoirakannan kooksi arvioitiin noin 1 300 lisääntymiskykyistä yksilöä.
Le Castellet’n 6 tunnin ajo 2011

Paul Ricardin rata.
Le Castellet’n 6 tunnin ajo 2011 oli Le Mans Series -kauden 2011 ensimmäinen osakilpailu, joka ajettiin 3. huhtikuuta Circuit Paul Ricardin moottoriradalla Le Castellet’ssa Ranskassa.
Kilpailun voitti Pescarololla ajaneet Emmanuel Collard, Christophe Tinseau ja Julien Jousse.
Copypasta

Copypasta (usein suomennettu nimellä kopiopasta) on tekstinpätkä, jota yksityishenkilöt kopioivat ja liittävät Internetiin verkkofoorumeilla ja sosiaalisissa verkostoissa. Copypastojen sanotaan muistuttavan roskapostia, sillä niitä käytetään usein ärsyttämään muita käyttäjiä ja häiritsemään verkossa käytävää keskustelua. Termiä ”copypasta” käytettiin ensimmäisen kerran Internetin Usenet-ryhmissä vuonna 2006.
Coquelin

Coquelin on ranskalainen sukunimi ja ainakin seuraavien ranskalaisten henkilöiden sukunimi:
Ranskalainen näyttelijäperhe:
Benoît Constant Coquelin eli Coquelin vanhempi, Coquelin aîné (1841–1909), ranskalainen näyttelijä
Ernest Coquelin eli Coquelin nuorempi, Coquelin cadet (1848–1909), ranskalainen näyttelijä, Coquelin vanhemman veli
Jean Coquelin (1865–1944), ranskalainen näyttelijä, Coquelin vanhemman poika
Charles Coquelin (1802–1852), ranskalainen taloustieteilijä
Francis Coquelin (s. 1991), ranskalainen jalkapalloilija
Gabriel Coquelin (1907–1996), ranskalainen kuvataiteilija
Charles Manring

| Mitalit> Maa:   Yhdysvallat.Miesten soutu. Olympialaiset  | Mitalit> Maa:   Yhdysvallat.Miesten soutu. Olympialaiset  | Mitalit> Maa:   Yhdysvallat.Miesten soutu. Olympialaiset  | Maa:   Yhdysvallat> Miesten soutu. |
| --- | --- | --- | --- |
|  Kultaa | Helsinki 1952 | kahdeksikko |  |
Charles David Manring (18. elokuuta 1929 Cleveland, Ohio – 7. elokuuta 1991 Bethesda, Maryland) oli yhdysvaltalainen soutaja ja olympiavoittaja.
Manring voitti kahdeksikossa olympiakultaa Helsingissä 1952.
Charles Maerschalck

| Mitalit> Maa:   Belgia. Olympialaiset .Miesten voimistelu | Mitalit> Maa:   Belgia. Olympialaiset .Miesten voimistelu | Mitalit> Maa:   Belgia. Olympialaiset .Miesten voimistelu | Maa:   Belgia> .Miesten voimistelu |
| --- | --- | --- | --- |
|  Pronssia | Antwerpen 1920 | joukkuekilpailu, ruotsalaissysteemi |  |
Charles Maerschalck (1887 – 6. maaliskuuta 1954) oli belgialainen voimistelija ja olympiamitalisti. Hän kilpaili vuoden 1920 kesäolympialaisissa Antwerpenissä ja oli siellä mukana saamassa pronssia ruotsalaisen järjestelmän joukkuekilpailussa.
Kuolanrikko

| Kuolanrikko |
| --- | --- |

Tieteellinen luokittelu
Domeeni::  Aitotumaiset Eucarya
Kunta::  Kasvit Plantae
Alakunta::  Putkilokasvit Tracheobionta
Kaari::  Siemenkasvit Spermatophyta
Alakaari::  Koppisiemeniset Magnoliophytina
Luokka::  Kaksisirkkaiset Magnoliopsida
Lahko::  Saxifragales
Heimo::  Rikkokasvit Saxifragaceae
Suku::  Lehtirikot Saxifraga
Laji::  hieraciifolia
Kaksiosainen nimi
 Saxifraga hieraciifolia  Waldst. & Kit. ex Willd. 
Synonyymit
 Micranthes hieraciifolia (Waldst. & Kit. ex Willd.) Haw.  Saxifraga hieraciifolia var. hieraciifolia  Saxifraga nivalis var. racemosa R.Townson  Saxifraga racemosa (R.Townson) Simonk. 
Katso myös
   Kuolanrikko Wikispeciesissä   Kuolanrikko Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OK: 
Kuolanrikko (Saxifraga hieraciifolia, syn. Micranthes hieraciifolia) on monivuotinen rikkokasvi. Sitä jota tavataan tundra- ja alpiinisilta vyöhykkeitä sirkumpolaarisesti pohjoisella pallonpuoliskolla.
Varsi ja lehdet

Kuolanrikko kasvaa 10–30 senttimetriä korkeaksi. Lehdet kasvavat tyviruusukkeena. Varsi on lehdetön, pystykasvuinen, tiheään nystykarvainen ja usein punertava. Tyviruusukkeen lehdet ovat 3–7 senttimetriä  muodoltaan pitkät, puikeat, paksut, alta karvaiset ja laidoilta ehyet tai harvaan hampaiset. Lehtien ruoti on lyhyt ja leveä.
Kukat ja hedelmä

Kuolanrikon kukat ovat lähes perättömät ja kukinto lähes tähkämäinen. Verholehdet ovat kaksi millimetriä pitkät. Terälehdet ovat samanpituiset mutta kapeammat, väriltään vihreät tai purppuranpunaiset. Hedelmä on pysty, tummanruskea ja monisiemeninen kota.
Kasvupaikat ja levinneisyys

Kuolanrikko on kalkinsuosija, jota tavataan kosteilla paikoilla sammalikoissa. Usein purojen varsilla ja painanteissa, jotka peittyvät talvella lumen alle.
Kuolanrikko on arktis-alpiininen laji, jota tavataan sirkumpolaarisesti pohjoisella pallonpuoliskolla. Euroopan ja Aasian pohjoisosien lisäksi Huippuvuorilla ja Itä-Grönlannissa, Pohjois-Amerikassa Alaskassa, Yukonissa, Nunavutin saarilla, Kanadan Arktisessa saaristossa melko harvinaisena. Pohjoisin havainto lajista on Ellesmerensaarelta 80°53'N.
Kuvia

Kuolanrikko sivusta, Huippuvuoret (2012).
Kuolanrikon kukinto ja lehtiä, Huippuvuoret (2012).
Kuolanrikko sivusta, Huippuvuoret (2012).
Aiheesta muualla

Integrated Taxonomic Information System (ITIS): Saxifraga hieraciifolia (TSN 505021) itis.gov. Viitattu 16.10.2019. (englanniksi)
Kuolanrikko – Saxifraga hieraciifolia Suomen Lajitietokeskus. Viitattu 16.10.2019.
Copán (departementti)

Departementti Hondurasin kartalla.
Copán on departementti Hondurasin luoteisosassa. Sen  pääkaupunki on Santa Rosa de Copán, pinta-ala 3 203 km2 ja  vuoden 2010 asukasluku 362 200 asukasta.  Departementti on perustettu vuonna 1893. Sen maatalouden tärkeitä tuotteita  ovat banaanit, sokeriruoko, maissi, appelsiinit, riisi, kahvi ja karjataloustuotteet.
Chef Wotkins

| Lihatukku Veijo Votkin Oy |
| --- | --- |

Yritysmuoto:  osakeyhtiö
Perustettu:  1978
Toimitusjohtaja:  Asmo Juhani Votkin
Kotipaikka:  Helsinki
Toimiala:  elintarvikeala
Tuotteet:  liha ja lihavalmisteet
Liikevaihto:  19,4 milj. euroa (2013)
Henkilöstö:  80 (2014)
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Lihatukku Veijo Votkin Oy on helsinkiläinen vuonna 1978 perustettu lihatukkukauppaa, lihanleikkaustoimintaa sekä lihavalmisteiden valmistusta harjoittava yritys. Yritys toimi vuoteen 1995 Helsingin Kaupunginteurastamon lihatukkuhallissa, jonka jälkeen yritys osti Pouttu Oy:n terminaalitilat samalta Helsingin tukkutorialueelta ja sai näin omat tilat. Vuosina 2000, 2003 ja 2006 tapahtuneet tuotantotilojen laajennukset nostivat kokonaispinta-alan 2 450 neliömetriin. [lähde? ]
Yrityksen asiakkaana ovat Suur-Helsingin alueen ravintolat, suurkeittiöt sekä yksityiset kuluttajat. [lähde? ]
Yrityksen perustaja Veijo Votkin kuoli pitkäaikaisten sairauksien uuvuttamana 19. lokakuuta 2021.
Aiheesta muualla

Chef Wotkin's
Charles Mackay

Charles Mackay
Charles Mackay (1814 Perth, Skotlanti – 1889) oli brittiläinen journalisti, kirjailija ja runoilija, jonka tunnetuin teos on vuonna 1841 julkaistu Extraordinary Popular Delusions and the Madness of Crowds.
Mackay työskenteli toimittajana lontoolaisissa The Morning Chroniclessa ja Illustrated London Newsissa, Glasgow Arguksessa ja raportoi vuosina 1862–1865 The Timesin kirjeenvaihtajana Yhdysvaltain sisällissodan tapahtumista. Kirjailijana hän nousi kuuluisuuteen vuonna 1846 julkaisemallaan runokokoelmalla Voices from the Crowd. Hänen tunnetuinta teostaan Extraordinary Popular Delusions and the Madness of Crowds pidetään markkinapsykologian klassikkona.
Mackay parhaat runoteokset ovat runomittainen kertomus Salamandrine, or love and immortality (1842), lyyrisen hienot Legends of the isles (1845) ja oivalliset runot Voices from the crowd (1846). Hänen myöhempiä kaunokirjallisia julkaisujaan on romaani Luck and what came of it (1881).
Mackayn tytär oli kirjailija Marie Corelli.
Käärmeimuri

| Käärmeimuri> Змеесос, (Zmejesos).Alkuperäisteos |
| --- | --- |
Kirjailija:  Jegor Radov
Kieli:  venäjä
Suomennos
Suomentaja:  Jukka Mallinen
Kustantaja:  Taifuuni
Julkaistu:  1993
Sivumäärä:  368
ISBN:  951-581-013-2
Löydä lisää kirjojaKirjallisuuden teemasivulta
Käärmeimuri (ven. Змеесос, Zmejesos) on venäläiskirjailija Jegor Radovin (1962–2009) kokeellinen postmoderni romaani . Alkuperäisteos valmistui vuonna 1989 ja julkaistiin Venäjällä vuonna 1992. Suomessa Käärmeimuri julkaistiin vuonna 1993 Jukka Mallisen suomentamana. Jegor Radov kuuluu venäläisiin postmodernisteihin, joskaan Käärmeimurin Radov ei omien sanojensa mukaan katsonut edustavan perinteistä postmodernismia. .
Juoni

Käärmeimuri on kielellisesti runsas, absurdi ja mystinen kertomus maailmasta, jossa ihmiset ja jumalat vaihtavat jatkuvasti muotoaan: he kuolevat ja syntyvät, murhaavat toisiaan tai heittäytyvät itse kuolemaan vain ruumiillistuakseen uudestaan eri henkilöksi eri tilanteisiin. Kuoleman lisäksi läsnä ovat huumeet, sadismi, masokismi, jumalat ja olemassaolon filosofinen pohdinta maailmassa, jossa väkivaltaan, sukupuolitoimintoihin ja tappamiseen on niin turruttu, että asiat tapahtuvat usein kuin ohimennen.
Käärmeimuri koostuu fragmentaarisista kohtauksista maailmassa, jossa ihmisten elämänkulkua kontrolloidaan tarkkaan vartioidusta Kaiken Keskuksesta käsin. Teoksen maailmassa ihmisillä on ollut syntymästään saakka vasemmassa ohimossaan pieni punainen tähti, jonka kautta heille jaetaan uudelleensyntymässä aina uusia ”minä”-tuntemuksia tai personaalioita. Keskeisin henkilö on jumalista ja heidän ruumiillistumistaan syntynyt Miša Se, joka kulkee uudelleensyntymästä toiseen tehtävänään hävittää jumalallisesta järjestelmästä poispudonnut maailma ja täten pelastaa sen asukkaat ikuiselle olemassaololle. Teoksen edetessä Miša alkaa vähitellen kyseenalaistaa ajatuksen jälleensyntymisestä ja ampuu lopulta itseään keskelle punaista tähteä.
Aiheesta muualla

Venäläiskertojat löysivät uuden sävellajin (Arkistoitu – Internet Archive). Pekka Pesosen Helsingin Sanomissa julkaistu kirja-arvio Jevgeni Popovin teoksesta Aaton aattona sekä Jegor Radovin teoksesta Käärmeimuri.
Citizen Peter

| Citizen Peter |
| --- | --- |

Kirjailija:  Antti Alanen, toim. Olaf Möller, toim.
Kansitaiteilija:  Antti Aimo-Koivisto (kuva), Tarja Petrell
Kieli:  suomi
Genre:  elokuva, elämäkerrat
Kustantaja:  Like
Julkaistu:  2013
Ulkoasu:  sid.
Sivumäärä:  474 s.
ISBN:  978-952-01-0974-5
Löydä lisää kirjojaKirjallisuuden teemasivulta
Citizen Peter on  Antti Alasen ja saksalaisen kriitikon Olaf Möllerin toimittama teos suomalaisesta elokuvahistorioitsija ja -ohjaaja Peter von Baghista. Teos ilmestyi 2013, ja sen on kustantanut Like. Teos sisältää 50 von Baghin tuntevan elokuva-alan ja sen ulkopuolisten kirjoittajan tekstejä ja muistikuvia sekä valokuvia. Kyseessä on juhlakirja 70 vuotta täyttäneelle von Baghille ja se on tehty hänen luvallaan.
Teoksen motoksi on merkitty von Baghin sanat: "Jos sinulla on neljä projektia kesken etkä tiedä, miten selviäisit niistä, ota vielä yksi", jotka kuvaavat hänen tyyliään ja tahtiaan.
Mukana on eri kirjoittajien artikkeleiden lisäksi myös von Baghin omaa, ennen julkaisematonta materiaalia, luettelot hänen kirjoistaan, elokuvistaan ja radio- ja televisio-ohjelmistaan sekä luettelot Love Kirjat -kustantamon julkaisuista ja Sodankylän elokuvajuhlien vieraista.
Kirjan nimi tuo mieleen Orson Wellesin elokuvan Citizen Kane, kuten Antti Alanen alkusanoissa sanoo, mutta kirjan toisen toimittajan Olaf Möllerin mukaan viittaus liittyy pikemminkin von Baghin erääseen tv-dokumenttiin, Pekka ja Pätkä -ohjaaja Armand Lohikosken muotokuvaan Kansalainen Puupää, sillä "Peter välittää Lohikosken tapaisista henkilöistä ja asioista, joista muut eivät välitä".
Arviossaan Risto Löf toteaa, että kirja on onnistunut välttämään juhlakirjojen pahimman ongelman pönötyksen, joskaan turhilta ylisanoilta ei täysin ole vältytty.
Lavaux

| Lavaux’n viinialue |
| --- | --- |
 Viininviljelyä Rivaz’ssa.
Maailmanperintökohde
Sijainti:  Vaud, Sveitsi  46°30′N, 6°45′E
Tyyppi:  kulttuurikohde
Kriteerit:  III, IV, V
Tunnusnumero:  1243
Valintahistoria
Valintavuosi:  2007
 Lavaux
Lavaux [lavo] on viininviljelyalue Sveitsissä Vaud’n kantonissa Genevenjärven rannalla. Alue on Unescon maailmanperintökohde.
Historiaa

Viiniä on viljelty Lavaux’n alueella ainakin 1000-luvun ensimmäiseltä vuosisadalta alkaen, kun benediktiini- ja sisterssiläismunkit pengersivät jyrkkää rinnettä viljelykäytöön. Pengerrys ja järvestä heijastuva säteily ovat luoneet alueelle lähes Välimeren seutua muistuttavan suotuisan mikroilmaston.
Alue

Lavaux’n alue on yhdeksän neliökilometrin laajuinen. Alueesta noin kuusi neliökilometriä on viinitarhoja. Se on noin 15 kilometriä pitkä ja puolisen kilometriä leveä rantakaistale. Alue sijaitsee Montreux’n ja Lausannen välillä kaikkiaan kymmenen kunnan alueella. Idässä alue alkaa Veveyn pohjoispuolelta Corsier-sur-Veveystä. Lännessä alue päättyy Lutryyn. Muut kunnat ovat Jongny, Corseaux, Chardonne, Saint-Saphorin, Chexbres, Rivaz, Puidoux ja Bourg-en-Lavaux.
Viinialue on lähes katkeamaton ketjumainen vyöhyke, joka rajoittuu Genevenjärveen. Aluetta halkovat isot liikenneväylät: Moottoritie A9 kulkee pääosin alueen pohjoisrajalla, lounaisosassa myös alueen halki. Järven rantaa kulkevat Lausanne–Vevey-rautatie ja valtatie H9. Alueen poikki kulkee toinenkin rautatie, Lausanne–Puidoux–Vevey-rata.
Viinin tuotanto

Lavaux’n viininviljelyalue koostuu kolmesta viinialueesta: Lavaux, Dèzaley ja Calamin. Tuotetut viinit ovat pääosin valkoviinejä (80 %), joista valtaosa (90 %) on tehty Chasselas-rypäleestä.
Kuvia

Genevenjärvi Lavaux'n alueella.
Rivaz’n kylä Lavaux’ssa.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Lavaux Wikimedia Commonsissa
Lavaux Vineyard Terraces, Unesco World Heritage Site (Perintökohteen sveitsiläissivusto) Grandvaux:  Lavaux Patrimoine mondial. Arkistoitu 20.2.2018. (saksaksi), (ranskaksi), (englanniksi)
Unescon maailmanperintökohteet Sveitsissä
Albulan ja Berninan rautatiet sekä Albula- ja Berninasolat, osittain Italiassa
Alppien paalutalot (yhteinen viiden muun maan kanssa)
Bellinzonan markkinakaupungin kolme linnaa, puolustusmuuri ja maavallit
Bernin vanhakaupunki
Jungfraun–Aletschin alppialue
kellokaupungit La Chaux-de-Fonds ja Le Locle
Lavaux'n viinipenkereet
Le Corbusierin arkkitehtoniset työt (yhteinen kuuden muun maan kanssa)
Monte San Giorgio, osittain Italiassa
St. Gallenin luostari
St. Johannin benediktiiniluostari
Sardona
Compact Video Cassette

| Compact Video Cassette |
| --- | --- |

Tyyppi:  magneettinauha
Enkoodaus:  PAL, SECAM, NTSC
Kapasiteetti:  60 minuuttia
Lukumekanismi:  helical scan
Kirjoitusmekanismi:  helical scan
Standardi:  lomitettu kuva
Kehittäjä:  Funai, Technicolor
Käyttötarkoitus:  audiovisuaalisen materiaalin toisto ja tallennus
Lyhenne:  CVC
CVC-kasetti

Compact Video Cassette (lyh. CVC) on Funain ja Technicolorin kehittämä videonauhurijärjestelmä. Se suunniteltiin erityisesti kannettavaan käyttöön. CVC käyttää analogista, kasettiin pakattua magneettinauhaa, joka on hieman C-kasettia kookkaampi. CVC esiteltiin vuonna 1980. Järjestelmä ei menestynyt ja se lopetettiin jo 1983.
CVC lienee vähiten tunnettu 1970-luvulla kuluttajamarkkinoille kehitetyistä analogisista videojärjestelmistä.
CVC esiteltiin ennen kuin Sony ja JVC olivat lanseeranneet omat kannettavat videolaitteensa, Video 8:n ja VHS-C:n. CVC oli tarkoitettu käytettäväksi erillisen videokameran kanssa ja se oli kevyt verrattuna saman aikakauden kuvanauhureihin. Technicolor 212E -laite painaa 3 250 grammaa. Sen mitat ovat 24x26x8 senttimetriä. Laitetta myytiin yhdessä Technicolor 412d -videokameran kanssa. Grundig kehitti oman laitteensa, jossa on matalampi nauhannopeus ja siten pitempi tallennusaika.
CVC-järjestelmässä on pyörivä helical scan -kuvarumpu, joka mahdollistaa matalan nauhannopeuden. Nauhan leveys on neljännestuuma ja nauhannopeus 3,21 cm/s. Enimmäistallennusaika on 60 minuuttia. Järjestelmän kuvanlaatu on jossain määrin heikompi kuin puolen tuuman nauhaa käyttävissä videojärjestelmissä. CVC-nauhurin yhteydessä myytävät videokamerat, kuten JVC:n GX-44E, perustuvat vidicon-tekniikkaan, jolla ei saanut riittävän laadukasta kuvaa normaalissa huonevalossa.
Aiheesta muualla

Youtube-video: Funai CVC video 1981 ©Ottoderuig.nl
Funai 212A