stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
San Pedro (1716)

| San Pedro |
| --- | --- |

Aluksen vaiheet
Rakentaja:  Barrio Vizcaya, Pasajes
Laskettu vesille:  23. kesäkuuta 1716
Palveluskäyttöön:  26. heinäkuuta 1717
Poistui palveluskäytöstä:  haaksirikkoutunut 4. tai 8. joulukuuta 1718
Tekniset tiedot
Uppouma:  832 t (arqueo)
Pituus:  36,78 m
Leveys:  11,28 m
Syväys:  5,64 m
Miehistöä:  560
Aseistus
Aseistus:  Alempi tykkikansi:26 × 18 naulan tykkiä Ylempi tykkikansi: 26 × 12 naulan tykkiä puolikansi: 8 × 6 naulan tykkiä
San Pedro oli Espanjan laivaston vuonna 1716 vesillelaskettu kaksikantinen 60-tykkinen Santa Isabel -luokan linjalaiva.
Valmistus

Alus tilattiin Pasajesista Barrio Vizcayalta, missä töistä vastasi José de Castañeda. Alus laskettiin vesille 23. kesäkuuta 1716 ja otettiin palvelukseen 26. heinäkuuta 1717.
Palvelus

Alus lähti 11. huhtikuuta 1717 Pasajesista San Luisin ja San Fernandon kanssa Cádiziin päällikkönään Gaztañeta. Kesäkuussa se lähti Cádizista Marqués de Marin laivaston mukana Barcelonan piiritykseen. Vuonna 1717 alus lähti Barcelonasta Gaztañetan laivaston mukana Sardinian sotaretkelle. Se osallistui 11. elokuuta 1718 Cape Passeron taisteluun päällikkönään Antonio Arizaga. Alus kykeni irtautumaan taistelusta ja vetäytymään Maltalle, jonne se saapui 24. elokuuta fregattien Perlan, Galeran, Conde de Tolosan, San Juan el Chicon ja San Fernando el Chicon sekä mörssärialuksen ja neljän kuljetusaluksen kanssa. Alus haaksirikkoutui joko Tarantonlahdella 4. joulukuuta 1718 tai Gallipolin edustalla neljä päivää myöhemmin.
Savilahti

Savilahti (ruots. Savolax), myöhemmin Suur-Savo, oli Savon vanhin kirkkopitäjä. Jo 1329 mainittu Savilahti käsitti alkujaan lähes koko Savon maakunnan. Myöhemmin Savonlinnan seudusta ml. Pohjois-Savo muodostettiin Pien-Savo.
Historia

Savilahden eli nykyisen Mikkelin seudun varhaisin väestö lienee hämäläistä alkuperää, johon myöhemmin on sekoittunut karjalaista väestöä. Kalmistot antavat kuvan ristiretkiajan karjalaisesta kulttuurisiirrosta. Ensi kerran suurpitäjä Savilahti mainitaan 1323 Pähkinäsaaren rauhankirjassa. Vasta 1600-luvun puolivälissä otettiin käyttöön nimi Mikkeli, kun Mäntyharju, Ristiina ja Hirvensalmi irtosivat entisestä Savilahdesta, silloisesta Suur-Savosta. Mikkelin maalaiskuntaa pidetään kunnallisessa jaotuksessa Savilahden seuraajana.
Historia > Seurakunnan historia

Savilahti oli ortodoksinen vuoteen 1323 asti, jolloin se liitettiin katoliseen Ruotsin valtioon. Virallisesti katolinen aika Savilahden seurakunnassa päättyi uskonpuhdistukseen vuonna 1527, mistä lähtien luterilaisuus on ollut Mikkelin seudun valtauskontona.
Mikael Agricola kävi tarkastuskäynnillä Savilahdella vuonna 1549.
Suur-Savon pappilasta Kenkäveronniemellä tuli vuonna 1597 Savon nuijasodan lopputapahtumiin kuuluneen Suur-Savon taistelun näyttämö.
Savilahti nykyään

Nykyään Savilahdeksi kutsutaan Mikkelin kaupungin ydinkeskustaa, joka on Saimaan Savilahden rannalla. Paikalla on Savon vanhimmaksi rakennukseksi kutsuttu Savilahden kivisakasti.
Muita Savilahti-nimisiä paikkoja on mm. Kuopiossa, alueella jolla sijaitsevat Kuopion yliopisto, Kuopion yliopistollinen sairaala ja Teknologiakeskus Teknia.
Salmijärvi (Orivesi, Lahnajärvenkulma)

| Salmijärvi |
| --- | --- |
Valtiot:  Suomi
Maakunnat:  Keski-Suomi, Pirkanmaa
Kunnat:  Jämsä, Orivesi
Koordinaatit:  61°40′32″N, 24°50′32″E
Vesistöalue ja valuma-alueen tietoja
Päävesistöalue:  Kokemäenjoen vesistö (35)
Valuma-alue:  Pääskylänjoen valuma-alue (35.76)
Laskujoki:  oja Kalliojärveen 
Järvinumero:  35.763.1.005
Mittaustietoja
Pinnankorkeus:  121 m  
Rantaviiva:  0,82 km  
Pinta-ala:  3,865 ha  
Saaria:  ei saaria 
 fiSalmijärvi 
Salmijärvi  on Pirkanmaalla Orivedenä Lahnajärvenkulmalla ja osin myös Jämsässä sijaitseva lampi.
Maantietoa

Lammen pinta-ala on 3,9 hehtaaria ja se on 350 metriä pitkä ja 150 metriä leveä. Se sijaitsee Salmivuoren länsirinteen juurella loivassa soistuneessa painaumassa. Järvellä on korkeanvedenaikana salmimainen kapeikko, joka matalanveden aikana kuivuu kapeaksi ja jakaa lammen kahdeksi lammeksi. Sillä ei ole kartan mukaan saaria ja se on autio. Sen rantaviivan pituus on 800 metriä ja sen rannat ovat suota tai avosuota. Lammelle ei tule tietä. Jämsän ja Oriveden kuntaraja viistää järven pohjoisrantaa.
Vesistösuhteet

Lampi sijaitsee Kokemäenjoen vesistössä (vesistöaluetunnus 35) Längelmäveden ja Hauhon reittien valuma-alueen (35.7) Pääskylänjoen valuma-alueella (35.76), jonka Lahnajärven valuma-alueeseen (35.763) se kuuluu. Lammen vedenpinnan korkeus on 121,0 metriä mpy. Siihen laskee valuma-alueen pääuoma, joka on juure ennen yhtynyt kahdesta metsäpurosta. Toinen saapuu yhtymäkohtaan etelästä Nuottijärvestä ja toinen koillisesta Haarajärvestä ja Peräjärvestä. Salmijärven laskuoja virtaa länteen Kalliojärveen.
Historiaa

Vuoden 1965 peruskartassa on laskuojan pohjoispuolelta raivattu pienialainen peltopalsta.
Gulmin piirikunta

| Gulmin piirikunta गुल्मी, Gulmī |
| --- | --- |

 Gulmin piirikunnan sijainti Nepalissa.
 Koordinaatit: 28.067°N, 83.248°E 
Valtio:     Nepal
Nepalin kehitysalueet:  Läntinen kehitysalue
Nepalin vyöhykkeet:  Lumbini
Hallinto:  
 – hallinnollinen keskus:  Tamghas (14 845 as., 2011)
Pinta-ala  ():  1 149 km²
Väkiluku (2011)  ():  280 160
 – väestötiheys:  244 as./km²
HDI (2011):  0,464
Lyhenteet:  
 – ISO 3166:  NP-LU
 
ddcgulmi.gov.np
 Gulmin piirikunnan kartta. Piirikunnan keskus on merkitty pienellä sinisellä symbolilla. 
Gulmin piirikunta (nepaliksi गुल्मी, Gulmī) on yksi Nepalin 75 piirikunnasta. Se sijaitsee Nepalin Läntisen kehitysalueen Lumbinin vyöhykkeellä.
Gulmin piirikunnan naapureina ovat Nepalin piirikunnista etelässä Palpa ja Arghakhanchi, lännessä Pyuthan, pohjoisessa Baglung ja Parbati sekä idässä Syangjan piirikunta.
Vuonna 2011 Gulmin piirikunnan väkiluku oli 280 160 (296 654 as. vuonna 2001). Piirikunta on Nepalin väkirikkaimpia. Piirikunnan pinta-ala on 1 149 neliökilometriä ja väestötiheys 244 as./km2. Vuonna 2011 piirikunnassa ei ollut kaupunkeja. Hallinnollinen keskuksena toimi tuolloin Tamghasin kyläkehityskomitea (14 845 as. 2011). Toukokuussa 2014 piirikuntaan muodostettiin sen ensimmäinen kaupunki, nimeltään Resunga.
Luonnonmaantieteellisesti piirikunta ryhmitellään yleensä osaksi Nepalin Läntistä kumpuvyöhykettä. Tarkemmassa jaottelussa piirikunnasta 23,5 % voidaan luokitella ylempään trooppiseen, 71,9 % subtrooppiseen ja 4,6 % lauhkeaan kasvillisuusvyöhykkeeseen sekä 0,0 % (hieman, muttei yhtä kymmenesosaprosenttia) vesistöön kuuluvaksi.
Piirikuntakeskus Tamghas.
Näköalatorni.
Maisemaa.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Gulmin piirikunta Wikimedia Commonsissa
Salmijärvi (Mikkeli, Harjumaa)

| Salmijärvi |
| --- | --- |
Valtiot:  Suomi
Maakunnat:  Etelä-Savo
Kunnat:  Mikkeli
Koordinaatit:  61°49′01″N, 27°01′23″E
Vesistöalue ja valuma-alueen tietoja
Päävesistöalue:  Kymijoen vesistö (14)
Valuma-alue:  Puulaveden alue (14.92)
Laskujoki:  suo-oja Isoon Mustilampeen 
Järvinumero:  14.929.1.035
Mittaustietoja
Pinnankorkeus:  128,4 m  
Pituus:  730 m  
Leveys:  230 m  
Rantaviiva:  2 km  
Pinta-ala:  6,571 ha  
Saaria:  ei saaria 
 fiSalmijärvi 
Salmijärvi  on Etelä-Savossa Mikkelissä  Harjumaan lähellä sijaitseva järvi.
Maantietoa

Järvi on 730 metriä pitkä, 230 metriä leveä, ja sen pinta-ala on 6,6 hehtaaria. Järvellä ei ole kartan mukaan saaria.  Sen rantaviivan pituus on 2,0 kilometriä.
Vesistösuhteet

Järvi sijaitsee Kymijoen vesistössä (vesistöaluetunnus 14) Mäntyharjun reitin valuma-alueen (14.9) Puulaveden alueella (14.92), jonka Korpijoen valuma-alueeseen (14.929) se kuuluu. Järven vedenpinnan korkeus on 128,4 metriä mpy.
Hannes Löhr

| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |

Henkilötiedot
Koko nimi: Johannes Löhr
Syntymäaika: 5. heinäkuuta 1942
Syntymäpaikka: Eitorf, Nordrhein-Westfalen, Saksa
Kuolinaika: 29. helmikuuta 2016 (73 vuotta)
Kuolinpaikka: Köln, Nordrhein-Westfalen, Saksa
Seurat
| Vuodet | Seura | O (M) |
| 1960–1962 1962–1964 1964–1978 |  SV 09 Eitorf  SF Saarbücken  1. FC Köln |   60 (53) 381 (166) |
Maajoukkue
| 1967–1970 |  Saksa | 20 (5) |
Valmennusura
1979–1980 1983–1986 1990–2002:  1. FC Köln (apuv.)  1. FC Köln  Saksa U21
 Seurajoukkueuran tilastot kattavat vain kansalliset sarjat.
| Mitalit | Mitalit | Mitalit |  |
| --- | --- | --- | --- |
|  Löhr maalinteossa vuonna 1968. |  Löhr maalinteossa vuonna 1968. |  Löhr maalinteossa vuonna 1968. |  |
Maa:   Länsi-Saksa
Miesten jalkapallo (pelaajana)
| MM-kilpailut  | MM-kilpailut  | MM-kilpailut  |  |
|  Pronssia | Meksiko 1970 |  |  |
| Mitalit> Maa:   Länsi-Saksa.Miesten jalkapallo (valmentajana). Olympialaiset  | Mitalit> Maa:   Länsi-Saksa.Miesten jalkapallo (valmentajana). Olympialaiset  | Mitalit> Maa:   Länsi-Saksa.Miesten jalkapallo (valmentajana). Olympialaiset  | Maa:   Länsi-Saksa> Miesten jalkapallo (valmentajana). |
| --- | --- | --- | --- |
|  Pronssia | Soul 1988 |  |  |
Johannes ”Hannes” Löhr (5. heinäkuuta 1942 – 29. helmikuuta 2016 Köln) oli saksalainen jalkapalloilija ja jalkapallovalmentaja.
Pelaajaurallaan pitkään 1. FC Kölniä edustanut Löhr voitti kaudella 1967–1968 Bundesliigan maalikuninkuuden. Hän edusti myös Saksan miesten maajoukkuetta, joka voitti MM-pronssia Meksikossa 1970. Vuoden 1972 EM-kultajoukkueessa hän oli mukana mutta ei saanut peliaikaa. Valmentajana Löhr johdatti Saksan alle 21-vuotiaiden maajoukkueen olympiapronssille Soulissa 1988. Löhr kuoli 73-vuotiaana Kölnissä 29. helmikuuta 2016.
Salmijärvi (Orivesi, Siikaneva)

| Salmijärvi |
| --- | --- |
Valtiot:  Suomi
Maakunnat:  Pirkanmaa
Kunnat:  Orivesi
Koordinaatit:  61°47′44″N, 24°12′45″E
Vesistöalue ja valuma-alueen tietoja
Päävesistöalue:  Kokemäenjoen vesistö (35)
Valuma-alue:  Venehjoen valuma-alue (35.74)
Laskujoki:  oja Isoon Petäjäjärveen 
Järvinumero:  35.745.1.010
Mittaustietoja
Pinnankorkeus:  172,7 m  
Rantaviiva:  1,732 km  
Pinta-ala:  6,133 ha  
Saaria:  ei saaria 
 fiSalmijärvi 
Salmijärvi  on Pirkanmaalla Oriveden Yröskulman lähellä sijaitseva järvi.
Maantietoa

Järven pinta-ala on 6,1 hehtaaria ja se on 700 metriä pitkä ja 150 metriä leveä. Se sijaitsee Siikanevan kaakkoispuolella kohoavalla mäkisellä järvialueella. Järvi on kaksialtainen ja altaita yhdistää keskellä vain muutaman metrin levyinen salmi, jonka yli on rakennettu silta. Järvialtaat ovat alle 100 metriä leveät, mutta eteläinen allas on 400 metriä pitkä ja pohjoinen allas 300 metriä pitkä. Järvellä ei ole kartan mukaan saaria ja sen rantaviivan pituus on 1,7 kilometriä. Järven rannat ovat autiota metsämaata. Metsäautotie, joka lähtee kantatieltä 66, kulkee aivan itärannan vierestä.
Luontoarvoja

Järvi kuuluu osana Oriveden kaupungin Iso-Vuorijärven ja Siikajärven kävelyreitteihin, jotka ohittavat järvet: Iso Vuorijärvi, Kirvesjärvet, Salmijärvi, Iso Petäjäjärvi, Siikajärvi, Siikajärvenlakkari ja Saarijärvi. Kannas, joka erottaa järven Isosta Petäjäjärvestä, on luonnonsuojelualuetta.
Vesistösuhteet

Järvi sijaitsee Kokemäenjoen vesistössä (vesistöaluetunnus 35) Längelmäveden ja Hauhon reittien valuma-alueen (35.7) Venehjoen valuma-alueella (35.74), jonka Kooninjoen valuma-alueeseen (35.745) se kuuluu. Järven vedenpinnan korkeus on 172,7 metriä mpy. Siihen on johdettu seitsemän metsäojaa. Ojien kautta järveen laskevat Saarijärvi, Ahvenlammi ja Kirveslammien kautta Iso Vuorijärvi. Järven oma laskuoja laskee Isoon Petäjäjärveen.
Haapajärvi (Nurmes)

| Haapajärvi (04> 462.1.001) |
| --- | --- |
Valtiot:  Suomi 
Paikkakunta:  Nurmes
Koordinaatit:  63°39′00″N, 28°48′50″E
Vesistöalue ja valuma-alueen tietoja
Laskujoki:  Karhujoki
Järvinumero:  04.462.1.001 
Mittaustietoja
Pinnankorkeus:  103,8 m
Rantaviiva:  32,97 km
Pinta-ala:  6,011 km²
Tilavuus:  0,021 km³
Keskisyvyys:  3,49 m
Suurin syvyys:  24,5 m
 fiHaapajärvi 
Haapajärvi on iso järvi Nurmeksessa, entisessä Valtimon kunnassa Pohjois-Karjalassa. Se kuuluu Vuoksen päävesistöön. Se on Pieliseen laskevan Valtimojoen vesistön keskusjärvi ja suurin reitin järvistä. Pinta-ala on 6,0 km². Järvi on moniulokkeinen ja sen suurin pituus sekä leveys on noin viisi kilometriä. Järven korkeus merenpinnasta on 103,8 metriä. Valtimon kirkonkylä sijaitsee sen pohjoisen Kylänlahden rannalla. Ennen oli Valtimon nimi myös Haapajärvi ja kirkonkylän nimi Haapakylä.
Järvi jakaantuu neljään isompaan osaan: Varsinaiseen Haapajärveen, Kylänlahteen sekä kahteen salmien erottamaan järveen: Mustajärveen ja Pieneen Haapajärveen. Järveen laskevat Valtimon reitin kolme päähaaraa: Itäinen haara Pieneen Haapajärveen, pohjoinen haara Matkusjokea pitkin varsinaiseen Haapajärveen ja läntinen Hiirenjoen haara Mustajärveen. Keskusjärven vedet laskevat Pienestä Haapajärvestä etelään, Karhujokeen.  Suurin saari on Ruotinsaari, jossa on useita lomamökkejä.
Järvi on rehevöitynyt ja sen veden laatu on selvityksien mukaan vain välttävä. Ennen laskettiin kirkonkylän jätevedet lammikkopuhdistamon kautta Kylänlahteen. 1990-luvulla valmistui kirkonkylän jätevesien siirtoviemäri Nurmekseen, jolloin järven kuormitus väheni.
SW (taajuusalue)

2 300 kHz–26 100 kHzMalline:SHORTDESC:2 300 kHz–26 100 kHz
Äänisignaalin tie studiosta radiovastaanottimeen. Kohdat - 'AM - Amplitude Modulation' - 'FM - Frequency Modulation' - ovat vaihtoehtoiset; joko/tai. SW-alueen lähetykset ovat amplitudimoduloituja (AM).
SW-taajuusalue (engl. short wave, SW) , eli lyhytaaltotaajuusalue tai lyhytaaltoalue tai lyhyet aallot on yleisradiotoiminnan taajuusalue, jonka lähetystaajuusalue on 2 300 kHz– 26 100 kHz:ä. Aluetta ei pidä sekoittaa muuhun lyhytaaltolähetystoimintaan, kuten LA-radiopuhelinliikenteesen.
SW-aaltoalue oli lyhyitä aaltoja vielä  60-luvullakin, ja niiden käyttämiseksi pitkien (LW) ja keskipitkien aaltojen (MW) ohella tehtiin paljon kehitystyötä. Nykymittapuulla SW-alueen taajuudetkin ovat pitkiä, sillä suuri osa tietoliikenteestä (radio, televisio, mobiilidata...) liikkuu nykyään vielä lyhyempien aaltojen kuljettamina; UHF, ULA, matkapuhelimet, mikroaaltolinkit jne. Mahdollinen radion digitalisointi voi tuoda nykyistä (ULA-aluetta) lyhyemmät radioaallot takaisin yleisradiotoiminnan keskiöön, sillä digitaalilähetys (DRM) ei edellytä yhtä korkeita lähetystaajuuksia kuin ULA-alueen taajuusmoduloidut (FM) lähetykset.
Porin SW-lähetysasema 50-luvulla. Lähetysantenni kulkee kahden korkean maston huippujen välillä.
Yleisradiolähetysten keskipitkät aallot (MW) ja lyhyet aallot (SW) alkoivat osaksi korvautua kotimaanyhteyksissä monissa maissa vain noin 50 km kantavilla ultralyhyillä aalloilla (ULA), jolloin modulaationa ei käytetty enää häiriöherkkää amplitudimodulaatiota (AM), vaan taajuusmodulaatiota (FM, frekvenssimodulaatio, engl. frequency modulation).
Ali-alueet

120 metrin aaltoalue (2 300 kHz–2 495 kHz), 'tropiikkiaaltoalue' eli 'tropiikkibandi'. Puhekielessä, vapaamuotoisessa kirjallisessa esityksessä ja yleisradioasemien kaukokuunteluharrastuksessa eli DX-kuuntelussa alimpien taajuuksien aaltoalueita kutsutaan tropiikkibandeiksi. Tämä nimitys juontuu siitä, että monet tropiikin alueen yleisradioasemat toimivat usein 60-90 metrin aaltoalueilla. Ne kuuluvat myös Euroopassa radiokelien ollessa otolliset signaalin etenemiselle.
90 metrin aaltoalue (3 200 kHz–3 400 kHz), 'tropiikkibandi'
75 metrin aaltoalue (3 900 kHz–4 000 kHz), 'tropiikkibandi'
60 metrin aaltoalue (4 750 kHz–5 060 kHz), 'tropiikkibandi'
49 metrin aaltoalue (5 900 kHz–6 200 kHz)
41 metrin aaltoalue (7 200 kHz–7 450 kHz)
31 metrin aaltoalue (9 400 kHz–9 900 kHz)
25 metrin aaltoalue (11 600 kHz–12 100 kHz)
22 metrin aaltoalue (13 570 kHz–13 870 kHz)
19 metrin aaltoalue (15 100 kHz–15 800 kHz)
16 metrin aaltoalue (17 480 kHz–17 900 kHz)
15 metrin aaltoalue (18 900 kHz–19 020 kHz)
13 metrin aaltoalue (21 450 kHz–21 850 kHz)
11 metrin aaltoalue (25 600 kHz–26 100 kHz)
Hans Reichenbach

Hans Reichenbach
Hans Reichenbach (26. syyskuuta 1891, Hampuri, – 9. huhtikuuta 1953, Los Angeles) oli merkittävä tieteenfilosofi ja loogisen empirismin kannattaja. Hän perusti Berliinin piirin.
Julkaisuja

Der Begriff der Wahrscheinlichkeit für die mathematische Darstellung der Wirklichkeit (väitöskirja, 1916)
Relativitätstheorie und Erkenntnis apriori (1920)
"Der gegenwärtige Stand der Relativitätsdiskussion." (1922)
Axiomatik der relativistischen Raum-Zeit-Lehre (1924)
"Die Bewegungslehre bei Newton, Leibniz und Huyghens." (1924)
Von Kopernikus bis Einstein. Der Wandel unseres Weltbildes (1927)
Philosophie der Raum-Zeit-Lehre (1928)
Atom und Kosmos. Das physikalische Weltbild der Gegenwart (1930)
"Ziele und Wege der heutigen Naturphilosophie." (1931)
Wahrscheinlichkeitslehre : eine Untersuchung über die logischen und mathematischen Grundlagen der Wahrscheinlichkeitsrechnung (1935)
Experience and prediction: an analysis of the foundations and the structure of knowledge (1938)
From Copernicus to Einstein (1942)
Philosophic Foundations of Quantum Mechanics (1944)
Elements of Symbolic Logic (1947)
"Philosophy and physics" teoksessa Faculty research lectures, 1946 (1948)
"The philosophical significance of the theory of relativity" teoksessa Schilpp, P. A., ed., Albert Einstein: philosopher-scientist (1949)
The rise of scientific philosophy (1951)
Nomological statements and admissible operations (1954)
The direction of time.  Berkeley:  University of California Press, 1956 (uusintapainos 1991).
The philosophy of space and time.  ((Philosophie der Raum-Zeit-Lehre, 1928.) Translated by Maria Reichenbach and John Freund with introductory remarks by Rudolf Carnap)  New York:  Dover, 1958.
Modern philosophy of science: Selected essays by Hans Reichenbach (1959)
Selected writings, 1909–1953: with a selection of biographical and autobiographical sketches (1978)
Hans Reichenbach, logical empiricist (1979)
Erkenntnis Orientated: A Centennial volume for Rudolf Carnap and Hans Reichenbach (1991)
Logic, language, and the structure of scientific theories : proceedings of the Carnap-Reichenbach centennial (1991)
Aiheesta muualla

Arntzenius, Frank: Reichenbach's Common Cause Principle The Stanford Encyclopedia of Philosophy. The Metaphysics Research Lab. Stanford University. (englanniksi)
Glymour, Clark & Eberhardt, Frederick: Hans Reichenbach The Stanford Encyclopedia of Philosophy. The Metaphysics Research Lab. Stanford University. (englanniksi)
Murzi, Mauro: Hans Reichenbach The Internet Encyclopedia of Philosophy. (englanniksi)
1900-luvun filosofia  Looginen empirismi
Wienin piiri:
Gustav Bergmann ·
Rudolf Carnap ·
Herbert Feigl ·
Philipp Frank ·
Kurt Gödel ·
Hans Hahn ·
Victor Kraft ·
Karl Menger ·
Otto Neurath ·
Moritz Schlick ·
Friedrich Waismann


Berliinin piiri:
Kurt Grelling ·
Carl Gustav Hempel ·
David Hilbert ·
Richard von Mises ·
Hans Reichenbach


Muita edustajia:
Alfred J. Ayer ·
Eino Kaila ·
Ernest Nagel ·
Karl Popper ·
Louis Rougier ·
Alfred Tarski ·
Willard Van Orman Quine
Sami Kukka

Sami Kukka Ilosaarirockissa 2010.
Sami Kukka (oik. Esa Santonen; s. 25. lokakuuta 1960 Tuulos) on suomalainen laulaja-lauluntekijä ja äänitarkkailija.
Sami Kukka on työskennellyt muun muassa äänittäjänä ja masteroijana Henrik Otto Donnerin studiolla.
Diskografia

Sami Kukka (1988)
Vettä kuusta (2002)
Kuolema tekee tuloaan (2007)
Menen veteen (2009)
Sami Kukka Versiot (2011)
Valaise minua -live kasetti (2011)
Lintu ja kukka (2012)
Otava (2013)
Jouhkola (2015)
Meidän laulu (2016)
Aiheesta muualla

Sami Kukan Facebook-sivu
San Pablo (1771)

| San Pablo |
| --- | --- |

Aluksen vaiheet
Rakentaja:  Reales Astilleros de Esteiro, Ferrol
Kölinlasku:  27. heinäkuuta 1769
Laskettu vesille:  15. maaliskuuta 1771
Poistui palveluskäytöstä:  1854
Loppuvaihe:  hylätty 1858
Tekniset tiedot
Uppouma:  1 645 t (arqueo)
Pituus:  53,54 m
Leveys:  15,65 m
Syväys:  7,65 m
Miehistöä:  550
Aseistus
Aseistus:  alempi tykkikansi: 28 x 24 naulan tykkiä ylempi tykkikansi: 30 x 18 naulan tykkiä puolikansi: 8 x 8 naulan tykkiä etukansi: 4 x 8 naulan tykkiä
San Pablo oli Espanjan laivaston vuonna 1771 vesille laskettu San Pedro Apóstol -luokan kaksikantinen 70-tykkinen linjalaiva.
Valmistus

Francisco Gautierin suunnittelema alus tilattiin 11. helmikuuta 1769 Ferrolista Reales Astilleros de Esteirolta, missä köli laskettiin 27. heinäkuuta 1769 telakkanumerolla 30. Se nimettiin 23. syyskuuta 1769. Alus laskettiin vesille 15. maaliskuuta 1771.
Georgianvuoristokoira

| Georgianvuoristokoira |
| --- | --- |

Avaintiedot
Alkuperämaa:   Georgia
Määrä:  Suomessa ei yhtään
Rodun syntyaika:  ikivanha
Alkuperäinen käyttö:  laumanvartija
Nykyinen käyttö:  laumanvartija, koiratappelut
Muita nimityksiä:  Kartuli Nagazi, Georgian Mountain Dog, Georgian Shepherd
FCI-luokitus:  ei FCG: 2 Pinserit, snautserit, molossityyppiset ja sveitsinpaimenkoirat alaryhmä 2.2 vuoristokoirat
Ulkonäkö
Paino:  uros 65-85 kg, narttu 55-70 kg
Säkäkorkeus:  uros 74-85 cm, narttu 65-76 cm
Väritys:  kaikki sallitaan
Georgianvuoristokoira (ქართული ნაგაზი Kartuli Nagazi) on georgialainen koirarotu, joka on kotimaassaan erittäin suosittu.
Ulkomuoto

Georgianvuoristokoira on tyypillinen molossityyppinen vuoristokoira ja yksi maailman kookkaimmista roduista. Se on voimakasluustoinen, lihaksikas ja atleettinen. Sen pää on kookas ja raajat voimakkaat. Urosten säkäkorkeus on 74-85 cm ja paino 65-85 kg; nartuilla vastaavat mitat ovat 65-76 cm ja 55-70 kg. Rodusta on kaksi muunnosta: lyhytkarvainen qazbegilainen muunnos nimeltä nagazi ja pitkäkarvainen muunnos.
Luonne ja käyttäytyminen

Georgianvuoristokoira on itsevarma, rohkea ja valpas. Paimenet käyttävät sitä lampaiden suojelemiseen petoeläimiltä eikä se sovellu kerrostaloon.
Alkuperä

Georgianvuoristokoira on ikivanha alkuperäisrotu, joka on hyvin läheistä sukua kaukasiankoiralle. Se on kotoisin Georgian puoleisesta Kaukasus-vuoristosta, jossa sitä on käytetty laumanvartijana jo vuosisatojen ajan. Lyhytkarvainen muunnos on kotoisin Qazbegista Mtskheta-Mtianetin alueelta maan itäosista. Se on kahdesta muunnoksesta vanhempi ja puhtaampana säilynyt.
Sen jälkeen kun suurin osa georgianvuoristokoirista siirrettiin pois Georgiasta Neuvostoliiton aikana, georgialaiset harrastajat alkoivat ympäristöministeriön tuen avulla etsiä jäljellä olleita yksilöitä, kirjoittaa niistä kuvauksia ja valokuvata niitä. Maa alkoi tehdä rotua tunnetummaksi TV-lähetysten ja lehtiartikkelien avulla jotta se elpyisi ja yleistyisi.
Neuvostoliiton hajoamisen jälkeen Georgia alkoi jälleen tukea rodun elvyttämistä. Nykyisin suurin huomio on keskitetty ikivanhaan valkoiseen georgialaiseen vuoristokoiraan, joka on hyvin harvinainen. Georgianvuoristokoiraa käytetään nykyisin myös koiratappeluihin.
Fédération Cynologique de Géorgie on kiistellyt pitkään Venäjän Kennelfederaation kanssa kaukasiankoiran alkuperästä.FCI tulee tämän johdosta päättämään vuoden 2012 aikana mikä on rodun virallinen alkuperämaa. Käytännössä georgianvuoristokoira on siis kaukasiankoiran paikallismuunnos, jota kasvatetaan erillään venäläisestä populaatiosta ennen kaikkea nationalistista syistä.
Käännös suomeksi