stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Jalkapallon Mestaruussarjan kausi 1947–1948
Tulokset

| 0 | 1 | 2 | 3 | 4 | 5 | 6 | 7 | 8 |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| Koti \ Vieras1 | VIFK | HIFK | HPS | TPS | HJK | VPS | KuPS | JÄN |
| VIFK  |   | 2–0  | 3–1  | 2–1  | 5–3  | 3–1  | 4–4  | 4–0 |
| HIFK  | 1–1  |   | 2–3  | 5–0  | 3–2  | 2–1  | 3–4  | 7–3 |
| HPS  | 2–2  | 7–3  |   | 2–1  | 1–3  | 2–2  | 1–1  | 4–0 |
| TPS  | 2–1  | 2–0  | 0–2  |   | 3–2  | 3–1  | 1–1  | 2–0 |
| HJK  | 3–2  | 2–3  | 0–2  | 1–1  |   | 1–1  | 4–2  | 5–0 |
| VPS  | 1–2  | 2–3  | 4–1  | 0–2  | 2–5  |   | 4–1  | 8–0 |
| KuPS  | 1–5  | 0–2  | 0–2  | 5–0  | 0–1  | 1–3  |   | 8–0 |
| Jäntevä  | 2–2  | 0–4  | 2–1  | 1–1  | 2–1  | 0–1  | 2–4  |   |
Lähde: Jalkapallokirja 1948
1 Kotijoukkue vasemmanpuoleisessa sarakkeessa.
Värit: Sininen = kotivoitto; Keltainen = tasapeli; Punainen = vierasvoitto.
Maalintekijät

|  | Pelaaja | Joukkue | M |
| --- | --- | --- | --- |
| 1 |  Börje Herrman | HIFK | 12 |
| 2 |  Stig-Göran Myntti | VIFK | 11 |
| 2 |  Jorma Saarinen | VPS | 11 |
| 4 |  Sulo Salo | HJK | 10 |
| 4 |  Sven Veijola | VIFK | 10 |
| 6 |  Anatol Hasso | HPS | 9 |
| 6 |  Keijo Keso | HJK | 9 |
| 6 |  Aulis Rytkönen | KuPS | 9 |
| 9 |  Onni Kaitokari | KuPS | 8 |
| 10 |  Armas Laitinen | HJK | 7 |
| 10 |  Åke Pettersson | Jäntevä | 7 |
Lähde: Jalkapallokirja 1948
Vasja Bajc

Vasja Bajc, 2009
Vasja Bajc (s. 19. tammikuuta 1962) on slovenialainen mäkihyppääjä, joka sittemmin on menestynyt valmentajana.
Bajcin uran parhaimmat vuodet ajoittuivat 1980-luvulle, jolloin Slovenia kuului vielä Jugoslaviaan. Hänen paras henkilökohtainen sijoituksensa maailmancupin osakilpailussa oli viides sija vuonna 1980 Planicassa käydyssä normaalimäen kilpailussa. Vuonna 1984 Bajc hyppäsi Jugoslavian viidenneksi sijoittuneessa joukkueessa joukkuemäen MM-kisoissa.
Hyppyuransa jälkeen Bajc on tehnyt pitkän valmennusuran. Vuosina 1994–2002 hän valmensi Japanin mäkimaajoukkuetta maan huippuvuosina, ja toimi sen jälkeen Alankomaiden ja Ruotsin päävalmentajana. Tšekin maajoukkuetta hän valmensi vuosina 2004–2006, jolloin Jakub Janda saavutti kaksi arvokisamitalia sekä maailmancupin kokonaiskilpailun ja mäkiviikon voiton. Tämän jälkeen hän toimi kotimaansa Slovenian joukkueen valmentajana tammikuuhun 2007. Myöhemmin samana vuonna Bajc nimettiin Turkin maajoukkueen päävalmentajaksi.
Unisono (albumi)

| Unisono Unisono |
| --- | --- | --- |

Studioalbumin tiedot
 Äänitetty : toukokuu 1975 Marcus Music, Tukholma
 Julkaistu: 1975 26. toukokuuta 2010 (uusintapainos)
 Formaatti: LP, CD (2010)
 Tuottaja(t): Olli Ahvenlahti Paroni Paakkunainen
 Tyylilaji: jazz
 Kesto: 42.23
 Levymerkki: Hi-Hat
Unisono on suomalainen yhtyeen Unisonon albumi, joka julkaistiin vuonna 1975. Ensimmäisen CD-painoksen levystä julkaisi Rocket Records 26. toukokuuta 2010.
Kappale ”Chorea Urbana” on omistettu kesällä 1975 tapaturmaisesti kuolleelle kitaristi Matti Kurkiselle.
Helsingin Sanomien Julius Heikkilä piti albumia tuoreeltaan punnittuna, jäsenneltynä ja harmonisena: ”Loppusilausta myöten häärätään korkeimman kotimaisen ammattiosaamisen ja ambitioitten herpaantumattomassa otteessa, ja horjahduksia, rikkeistä puhumattakaan, ei pääse osoittamaan.” Etenkin avauskappale ”TVL” toi Heikkilälle mieleen Weather Reportin. Albumin vähistä instrumenttisooloista hän nosti esiin ”Chorea Urbanan” vuorottelut Paroni Paakkunaisen saksofonin ja Pekka Pohjolan wah-wah-basson välillä. Saman lehden Lauri Karvonen ei pitänyt albumista yhtä paljon, mutta kehui kuitenkin mielestään monotonisten rumpu- ja bassostemmojen päälle luotuja sointivärejä. Kokonaisuutena hän luonnehti albumia viileän pessimistiseksi ja ehkä liiankin vähäeleiseksi.
Kappaleet

TVL – 6.15 (säv. ja san. Reino Laine)
Chorea Urbana – 8.30 (säv. ja san. Paroni Paakkunainen)
Boulevard Blues – 6.45 (säv. ja san. Olli Ahvenlahti)
Jedi and Rekku (Redi Jekku, Pennut) – 11.22 (säv. Paakkunainen)
Iltatähti – 9.31 (säv. Paakkunainen)
Kokoonpano

Paroni Paakkunainen – huilu, saksofonit, lyömäsoittimet
Olli Ahvenlahti – sähköpiano, flyygeli, syntetisaattori, urut
Nono Söderberg – kitara
Pekka Pohjola – basso
Reino Laine – rummut, lyömäsoittimet
Kokoonpano > Tuotanto

Olli Ahvenlahti – tuottaja
Paroni Paakkunainen – tuottaja
Leif Mases – äänittäjä
Aiheesta muualla

Albumi Suomen Äänitearkiston tietokannassa (Arkistoitu – Internet Archive)
Unisono discogs.com -sivustolla
Vihreä kulta (täsmennyssivu)

Vihreä kulta voi viitata paitsi puuhun Suomen metsätaloudessa, myös muun muassa seuraaviin:
Vihreä kulta, Valentin Vaalan ohjaama elokuva vuodelta 1937
Vihreän kullan maa, draamasarja MTV3-kanavalla
Vihreä kulta, metsää käsittelevä tv-sarja MTV3-kanavalla
| --- | --- |
: Tämä on täsmennyssivu, joka luettelee monimerkityksisen käsitteen eri merkitykset tai useita eri henkilöitä. Artikkelisivuja, joiden nimessä tai tekstissä lukee ”Vihreä kulta”, voi hakea sivunnimihaulla, laajalla sivunnimihaulla tai tekstihaulla.
Vihreä kukkavaasi

Vihreä kukkavaasi on ranskalaisen taiteilijan Jean Jules Louis Cavaillèsin öljyvärimaalaus kankaalle vuodelta 1955. Kooltaan maalaus on 77×55 cm ja se kuuluu Ateneumin taidemuseon Ester ja Jalo Sihtolan lahjoituskokoelmiin.
Vihreä kukkavaasi on tyypillistä Cavaillèsia sikäli, että Cavaillès maalasi usein niin sanottua naisten maailmaa: kotielämää, näyttäviä kukkavaaseja ja puutarhoja. Hän käytti lämpimiä, voimakkaita värejä näitä näkymiä kuvatessaan. Vihreä kukkavaasi -teoksessa korostuu vihreä väri eri sävyissään.
Sihtoloiden lahjoituskokoelmaan kuuluu Cavaillèsilta myös samantyylisinä pöytäasetelmina iloisen keltavioletti Sitruunoita, 1954, punavoittoinen Kukkakori (La corbeille de fleurs), 1959 ja Kristallimaljakko, 1960. Näistä kahdessa viimeisessä on selkeitä muistumia Henri Matissen rehevän koristeellisista maalauksista. Cavaillès onkin kertonut saaneensa varhaiset maalaukselliset herätteensä juuri Matisselta ja André Derainilta, näiltä 1900-luvun alkuvuosien ranskalaisilta fauvisteilta.
Vihreä liberalismi

Vihreä liberalismi on liberalismin suuntaus, joka korostaa vihreän liikkeen arvoja. Ideana on, että liberalismin puolustamat vapaat markkinat ja yksilöt, jotka kaikki tekevät osansa, pystyvät yhdessä pelastamaan maailman. Bill Clinton on myös sanonut 1992 puheessaan, että ”Adam Smithin näkymättömällä kädelläkin voi olla vihreä peukalo”.
Nimen ”vihreä liberalismi” teki tunnetuksi hollantilainen Mercel Wissenburg kirjassaan Green Liberalism: The Free and The Green Society (1998). Wissenburgin mukaan liberaalit voivat ottaa kantaa ympäristöasioissa ja tehdä vihreää politiikkaa uhraamatta periaatteitaan kuten vapautta. Valtiovalta voidaan joissain tilanteissa nähdä tärkeänä toiminnan mahdollistajana.
Jaffa (Tähtiportti)

| --- | --- |
 
Jaffa
Rotu: Jaffa (hieman ihmisestä eroava humanoidi)
Kotimaailma: Useat planeetat kuten Chulak
Hallinto: Jaffojen korkein neuvosto
Liittolaiset: Tau'rit, tok'rat
Entiset liittolaiset: Ei ole, palvelivat goa'uldeja
Ensiesiintyminen: Tähtiportti-elokuva
Jaffat on kuvitteellinen rotu televisiosarjassa Tähtiportti (engl. Stargate SG-1). Biologisesti he ovat ihmisiä ja polveutuvat suoraan maan ihmisistä, joita goa'uldit kidnappasivat isänniksi ja orjiksi käyttäen Tähtiporttia antiikin aikana.
Historia

Jaffoja elää useilla eri planeetoilla riippuen siitä, ketä goa'uldia he palvelevat, joten heillä ei ole yhtä tiettyä "kotimaailmaa" (koska he alun perin olivat ihmisorjia Maasta). Suurimpia jaffojen kansoittamia planeettoja ovat Chulak, Dakara ja Delmak.
Historia > Goa'uld-symbioosi

Jaffojen päätehtävä on palvella jumaliaan goa'uldeja sotureina ja hautomoina nuorille goa'uld-toukille. Nuori goa'uld istutetaan pussieläinten pusseja muistuttavaan koloon, joka kaivetaan jaffan keskivartaloon. Siellä se saa kasvaa täysikasvuiseksi ennen varsinaista ihmisisäntään siirtoa.
Goa'uld-toukan läsnäolo korvaa jaffan immuunijärjestelmän, eikä jaffa toukan istutuksen jälkeen kykene elämään kuin muutaman tunnin ilman toukkaa. Goa'uld-toukasta on tosin jaffalle omat hyvät puolensa: toukkaa kantava jaffa on vahvempi, terveempi ja elää pidempään (120-150 vuotta) kuin jaffa, joka ei kanna toukkaa. Egerian löydön yhteydessä kehitettiin tretoniini-niminen lääke, joka auttaa entisiä goa'uld-toukasta luopuneita jaffoja selviämään hengissä.
Jokainen täysi-ikäinen jaffa kantaa palvelemansa goa'uldin symbolia otsassaan. Yleensä se on pelkkä musta tatuointi, mutta jokaisen Järjestelmäherran oikeana kätenä (englanniksi First Prime) eli soturien johtajana ja komentajana toimineella jaffalla se on kohokuvio, joka on tehty erikoisveitsellä kaivertamalla ja täyttämällä sulalla kullalla.  Teal'cin mukaan se on erittäin kivulias toimenpide.
Ryhmä jaffoja, joka pitää goa'uldeja epäjumalina, piiloutui tuhansia vuosia sitten ja tuli tunnetuksi legendaarisena Sodanina. Nämä jaffat eivät kanna symboleja.
Avioituneiden jaffamiesten täytyy ajaa päänsä kaljuksi pian häiden jälkeen. Vastustuksena vanhoille tavoille Teal'c kasvattaa myöhemmin lyhyet hiukset.
Sarjan tapahtumia

Teal'c (jota esittää Christopher Judge) on jaffa, joka päättää liittyä TP-1:een ja taistella vapauden puolesta. Hän aloittaa yksinäisenä petturina mutta osittain entisen jaffaopettajansa mestari Bra'tacin avustuksella taistelee ja värvää lisää jaffoja taistelemaan vapauden puolesta.
Sarjan tapahtumia > Jaffojen vastarintaliike

Jaffojen vastarintaliike on kapinallisjoukko, joka taistelee goa'uldeja vastaan. Heidän kuuluisa johtajansa on Teal'c. Vastarintaliike perustettiin kuudennen tuotantokauden aikana.
Kahdeksannen tuotantokauden lopussa Teal'c saavuttaa tavoitteensa ja auttaa jaffat vapauteen goa'uldien orjuudesta. Goa'uldit olivat heikoilla ensimmäisen Järjelmäherrojen välisen sisällissodan takia, jonka aiheuttivat Baal ja Anubiksen yllättävä paluu sekä replikaattorien hyökkäys galaksiin. Hieman sen jälkeen tau'rien joukot onnistuivat voittamaan replikaattorit ja jaffat näkivät goa'uldien kyvyttömyyden puolustautua replikaattoreita vastaan todisteena siitä, että he ovat valejumalia. Varsinkin Järjestelmäherra Baalin pelkurimainen pako vastarintaliikkeeltä aiheutti sen, että jaffat kääntyivät yhtenä suurena joukkona goa'uldeja vastaan.
Sarjan tapahtumia > Vapaa Jaffavaltio

Yhdeksännellä tuotantokaudella perustetaan Vapaa Jaffavaltio. Valtion johdossa on Korkein neuvosto, joka kuitenkin aluksi riitelee keskenään eikä aina kykene tekemään päätöksiä. Ilmeisesti korkeimman neuvoston edustajien valta perustuu sotilasvaltaisiin yhteenliittymiin Teal'cin tahdon vastaisesti. Teal'c itse kannattaa "uusia tapoja", jotka hän on ilmeisesti oppinut tau'reilta; hän mm. mainitsee kenraali Hank Landrylle, että hän tahtoisi Jaffavaltion olevan edustuksellinen demokratia.
Gerakista tulee jaffojen korkeimman neuvoston johtaja huolimatta Teal'cin ja tau'rien yrityksestä.
Hän jopa vahvistaa asemaansa kaappaamalla järjestelmäherra Baalin ja teloittamalla tämän neuvoston silmien edessä. Hän näyttää kiinnostusta Orien uskontoon. Nähtyään Orin saarnaajan pitämän esityksen hän on entistä kiinnostuneempi, vaikka on voittanut neuvoston mielen taakseen.
Sisällissodan uhka syntyy, kun Gerak päättää, että kaikkien jaffojen tulisi palvoa Oria. Gerak jopa tekee lain asiasta, kun saarnaajat ehdottavat, että kaikki vääräuskoiset pitäisi tappaa. Hän on liian pelokas, joten hänet viedään jumalten kaupunkiin Celestiaan ja muutetaan Orin saarnaajaksi. Kun Teal'c saa neuvoston ymmärtämään, ettei kannata seurata Oria, Gerak tulee ja ilmoittaa että "on kaikkien jaffojen kohtalo palvella alkuperää!". Teal´c yrittää pakottaa Gerakin valitsemaan Jaffojen ja Orien välillä uhkaamalla Jaffa-sisällissodalla ja vie hänet isänsä haudalle, jossa hän saa käännettyä tämän puolelleen. Gerak käyttää saarnaajan voimiaan ja parantaa Tähtiportti-tukikohdan Orien lähettämästä rutosta mutta kuolee itse prosessissa.
Gerakin jälkeen Jaffavaltio pyrkii siirtymään kohti demokratiaa mutta Goa úld Baal häiritsee kehitystä ja alkaa aivopestä Jaffojen korkeimman neuvoston jäseniä itselleen uskolliseksi tarkoituksenaan luoda yhtenäinen, hänen komennossaan oleva Jaffa-armeija taistelemaan Oreja vastaan. SG1 ja Bra´tac kuitenkin pilaavat Baalin suunnitelmat ja Jaffavaltio aloittaa siirtymisen kohti demokratiaa.
Orien hyökättyä galaksiin ja saavutettua ylivoiman, Jaffat alkoivat tulla vähitellen epätoivoisiksi ja päättivät käyttää Dakaran superasetta tuhotakseen kaikki Orien saarnaajat sekä koko Orien armeijan vaikka samalla tuhoutuisi valtava määrä ihmishenkiä. Jaffat käyttivät Dakaran superasetta eräällä planeetalla tappaakseen Adrian sekä kaikki alkuperään kääntyneet Orien seuraajat mutta Adria selviytyi aseesta kaulakorunsa turvin ja sai tietää sen olinpaikan Dakaralla. Adria hyökkäsi Dakaralle ja tuhosi sekä superaseen että Dakaran planeetan. Koska Dakara oli symbolisen merkityksensä vuoksi ( siellä tapahtui ensimmäisen Goa úldin istuttaminen Jaffa-isäntään ja siten voidaan katsoa ensimmäisen Jaffan syntyneen siellä) ainoa planeetta, joka piti Jaffavaltion yhtenäisenä, sen tuho sai aikaan Jaffavaltion hajoamisen erilaisiin hajanaisiin ryhmittymiin.
Lista tunnetuista Jaffoista

| Nimi | Järjestelmäherra | Arvo/virka | Ensiesiintyminen | Nykytila | Näyttelijä |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| Bra'tac | Apophis, Klorel | Entinen oikea käsi Jaffojen korkeimman neuvoston jäsen | Bloodlines | Elossa | Tony Amendola |

| Del'nor | Apophis |  | Ei näkynyt | Kuollut | Ei esittäjää |
: Rak'norin isä
| Drey'auc | Apophis |  | Bloodlines | Kuollut | Salli Richardson |
: Teal'cin vaimo
| Fro'tak | Apophis | Kirjuri | Family | Kuollut (Jack O'Neillin surmaama) | Peter Bryant |
: Dre'aucin toinen mies, petti SG-1:n kateudesta.
| Gar'tok | Apophis |  | Ei näkynyt |  | Ei esittäjää |

| Gerak | Montu | Entinen oikea käsi Vapaan Jaffavaltion johtaja. Orin palvelija | Origin | Kuollut | Louis Gossett Jr. |

| Hak'nor |  |  | Ei näkynyt |  | Ei esittäjää |
: Jaffojen vastarintaliikkeen jäsen.
| Herak | Anubis | Oikea käsi | The Other Guys  | Kuollut | Michael Adamthwaite |

| Ishta | Moloc |  | Birthright | Elossa | Jolene Blalock |
: Hak'tylin jaffavastarintaliikkeen johtaja,  Rya'cin anoppi.
| Kar'yn | Moloc |  | Sacrifices | Elossa | Mercedes de la Zerda |
: Rya'cin vaimo
| Ma'kar | Apophis |  | The Serpent's Venom |  | Art Kitching |

| Moac | Apophis |  | Maternal Instinct | Kuollut | Aaron Douglas |
: Bra'tacin oppilas
| M'zel | Heru'ur, Apophis |  | Death Knell |  | Mark Gibbon |
: Jaffojen vastarintaliikkeen johtaja.
| Neith | Moloc |  | Birthright | Elossa | Kathleen Duborg |
: Nesan isosisko, osa Hak'tylin vastarintaliikettä.
| Nesa | Moloc |  | Birthright | Elossa | Kirsten Prout |
: Neithin pikkusisko, osa Hak'tylin vastarintaliikettä.
| Oshu | Yu | Oikea käsi | Fallen |  | Kevan Ohtsji |

| Rak'nor | Heru-ur |  | The Serpent's Venom | Elossa | Obi Ndefo |
: Vihasi ennen vastarintaa, nykyään yksi sen johtajista. Toimii Teal'cin neuvonantajana ja sijaisena neuvoston kokouksissa.
| Ronan | Apophis, Anubis |  | Lost City, Part 2 | Kuollut (Bra'tacin surmaama) | Marc Worden |
: Anubis:ksen vakooja vastarintaliikkessä.
| Rya'c | Apophis |  | Bloodlines | Elossa | Neil Denis |
: Teal'cin poika.
| Ryk'l | Moloc |  | Birthright | Kuollut (Molocin vartijan surmaama) | Nigel Vonas |

| Shak'l | Apophis | Oikea käsi | The Nox | Kuollut (Teal'cin surmaama) | Michasha Armstrong |

| Shaq'rel | Apophis |  | Redemption Part 1 |  | Aleks Paunovic |
: Vastarintaliikkeen jäsen.
| Shau'nac | Apophis | Papitar | Crossroads | Kuollut (Tanithin surmaama) | Musetta Vander |

| Syn'ac |  |  | Birthright |  |  |
: Hak'tylin vastarintaliikkeen jäsen.
| Teal'c | Apophis | Entinen oikea käsi TP-1:n jäsen Jaffojen korkeimman neuvoston jäsen. | Children of the Gods | Elossa | Christopher Judge |

| Va'lar | Apophis |  | Threshold | Kuollut (Teal'cin surmaama) | David Lovgren |

| Yat'Yir | Montu |  |  | elossa | Gardiner Millar |
: Gerakin avustaja.
Uusnorjan lastenkirjallisuuspalkinto

Uusnorjan lastenkirjallisuuspalkinto (uusnorjaksi Nynorsk barnelitteraturpris tai Norges Mållags barnelitteraturpris) on kirjallisuuspalkinto, jonka Norges Mållag myöntää joka vuosi ansiokkaalle uusnorjankieliselle lastenkirjalle. Palkinto jaettiin ensimmäisen kerran vuonna 1968. Vuonna 2017 palkinnon suuruus oli 15 000 kruunua.
Aiheesta muualla

Uusnorjan lastenkirjallisuuspalkinto Norges Mållagissa (uusnorjaksi)
Viljavalmiste

Viljavalmiste eli viljatuote tarkoittaa viljakasvien jyvistä valmistettuja väli- ja lopputuotteita. Jyviä jauhamalla, rouhimalla tai höyryttämällä saatavia tuotteita ovat hiutaleet, jauhot, leseet, lestyjauhot, sihtijauhot ja suurimot. Viljavalmisteita ovat myös leipomotuotteet, kuten leivät ja leivonnaiset, sekä murot ja pastat.
Viljavalmisteista saatavia elimistön hyväkseen käyttämiä ravintoaineita ovat erityisesti hiilihydraatit ja ravintokuitu. Niistä saa myös vitamiineja, kivennäisaineita ja hivenaineita.
Venäjän presidentinvaali 1996

Venäjän presidentinvaali 1996 pidettiin Venäjällä 16. kesäkuuta 1996, ja toinen kierros 3. heinäkuuta. Vaalit voitti istuva sitoutumaton presidentti Boris Jeltsin. Jeltsin kukisti kommunistisen haastajan Gennadi Zjuganovin toisella äänestyskierroksella ja sai 54,4% äänistä. Hänen virkaanastujaisseremoniansa pidettiin 9. elokuuta 1996.
Vaalit järjestettiin ensimmäisen kerran Neuvostoliiton jälkeisellä Venäjällä.
Valtion liikuntaneuvosto

Valtion liikuntaneuvosto, aiemmin valtion urheilulautakunta ja valtion urheiluneuvosto, toimii Suomen opetus- ja kulttuuriministeriön asiantuntijaelimenä. Siitä on määrätty liikuntalaissa ja valtioneuvoston asetuksessa liikunnan edistämisestä. Valtioneuvosto asettaa liikuntaneuvoston eduskunnan toimikaudeksi. Liikuntaneuvosto perustettiin vuonna 1920, ja sen nimi oli vuoteen 1967 saakka valtion urheilulautakunta. Vuosina 1967–1991 sen nimenä oli valtion urheiluneuvosto. Neuvoston tehtävänä on käsitellä liikunnan kannalta laajakantoisia ja periaatteellisesti tärkeitä asioita ja arvioida valtionhallinnon toimenpiteiden vaikutuksia liikunnan alueella. Se tekee myös aloitteita ja esityksiä ja antaa lausuntoja liikuntamäärärahojen käytöstä. Neuvostossa on eri asioita valmistelevia jaoksia.
Organisaatio

| --- | --- |
 Puheenjohtajat 1920–1926 Ivar Wilskman  1927–1950 Arvo Vartia  1951–1965 Kauno Kleemola  1965–1975 J.E.Niemi  1975–1977 Matti Ahde  1978      Antti Pohjonen  1978–1983 Väinö Soininen  1984–1989 Mikko Elo  1989–1991 Matti Saarinen  1991–1994 Harri Holkeri  1994–1998 Anssi Rauramo  1998–1999 Jari Koskinen  1999–2007 Matti Saarinen  2007–2011 Tapio Korjus  2011–2012 Jan Vapaavuori  2012–2015 Leena Harkimo  2015–2019     Tapio Korjus  2019–2023 Paavo Arhinmäki  2023– Timo Heinonen Lähde (1920–2011) :  Pääsihteerit 1920–1922 Anni Collan  1922–1926 V. J. Kostiainen  1927–1930 Sakari Ilmanen  1930–1948 Toivo Okkola  1948–1960 Väinö Laherma  1960–1970 Ilmari Järvinen  1970–1973 Reijo Vartia  1973–1988 Pekka Anttinen  1988–1999 Anssi Lamponen  1999–2000 Hannu Tolonen  2000–2007 Juha Heikkala  2007–2010 Kirsti Laine  2010–2011 Antti Vesala  2011–2018 Minna Paajanen  2018– Minttu Korsberg  2024- Toni Piispanen
Aiheesta muualla

Liikuntaneuvoston verkkosivut
Uusateismi

Uusateismin ”neljä ratsumiestä”: Richard Dawkins, Christopher Hitchens, Sam Harris ja Daniel Dennett.
Uusateismi on nimitys länsimaiselle 2000-luvun ateistiselle uskontokritiikille, jota ovat kirjoissaan ja muissa puheenvuoroissaan edustaneet muun muassa Richard Dawkins, Daniel Dennett, Sam Harris ja Christopher Hitchens. Muita tunnettuja uusateisteja ovat Ayaan Hirsi Ali ja Victor J. Stenger. Uusateistit ovat korostaneet luonnontieteisiin nojautumista ja yleismaailmallisia ihmisoikeuksia. Uusateistien mukaan tukeutuminen yliluonnollisiin olentoihin ei tarjoa hyviä perusteluja moraalille tai tiedonhankinnalle.
Useiden kommentoijien mukaan uusateismi ei ole ollut varsinainen liike eikä siinä ole varsinaisesti uutta. Heidän mukaansa uutta oli ennen muuta se, että uusateistisia teoksia lukivat miljoonat ihmiset ja ateismi tuli monille esille osana julkista keskustelua.
Määrittelyjä ja sisältöä

Uusateistit nojaavat luonnontieteisiin ja käyttävät tieteen tuloksia ateismin perusteluna. Uusateistit kannattavat yleismaailmallisia ihmisoikeuksia. Uusateistien mukaan uskonto eli tukeutuminen yliluonnollisiin olentoihin ei tarjoa hyviä perusteluja moraalille tai tiedonhankinnalle, vaan paremmin perusteltua on edetä sekulaarin humanismin välineillä.
Eräs liikkeen perustavista teoksista on yhdysvaltalaisen Sam Harrisin vuonna 2004 julkaisema Uskon loppu. Uskonto, terrori ja järjen tulevaisuus, jota Harris alkoi kirjoittaa välittömästi syyskuun 2001 terroristihyökkäysten jälkeen. Moni liikkeen jäsenistä onkin islam-kriitikkoja, Harrisin ohella myös Christopher Hitchens, Richard Dawkins ja Ayaan Hirsi Ali. Uusateistit näkevät islamin ongelmallisena nimenomaan silloin, kun se toimii dogmaattisesti myös yhteiskunnan tasolla.
Uskontotieteilijä Matti Kamppisen mukaan uusateismissa uutta on lähinnä se, että samaan aikaan tuli markkinoille useita uskontokriittisiä puheenvuoroja. Termiä on kritisoinut esimerkiksi Tom Flynn, jonka mukaan ”uusateismi” ei ole liike eikä siinä ole mitään uutta, vaan uutta oli se, että suuret kustantamot julkaisivat ateistista materiaalia tunnetuilta henkilöiltä, ja näitä teoksia lukivat miljoonat ihmiset. Kulttuurintutkija Teemu Tairan mukaan Dawkins ja muut kirjoittajat onnistuivat siinä, että ateismi nousi julkisen keskustelun kohteeksi 2000-luvulla. Samanaikainen internetin yleistyminen maailmassa auttoi ateismin leviämistä ja ateistien verkostoitumista.
Kirjallisuutta

Dennett, Daniel C.: Lumous murtuu. Uskonto luonnonilmiönä.  ((Breaking the Spell. Religion as a Natural Phenomenon, 2006.) Suomentanut Kimmo Pietiläinen)  Helsinki:  Terra cognita, 2007.  ISBN 978-952-5202-96-0.
French, Peter A. & Wettstein, Howard K. (toim.): The New Atheism and Its Critics.  Boston:  Wiley Periodicals, 2013.  ISSN 0363-6550.  (englanniksi)
Harris, Sam: Uskon loppu. Uskonto, terrori ja järjen tulevaisuus.  ((The End of Faith. Religion, Terror, and the Future of Reason, 2004.) Suomentanut Kimmo Pietiläinen)  Helsinki:  Terra cognita, 2007.  ISBN 978-952-5202-991.
Hirsi Ali, Ayaan: Neitsythäkki. Islam, nainen ja fundamentalismi.  (De maagdenkooi, 2004)  Helsingissä:  Otava, 2005.  ISBN 951-1-20346-0.
Hitchens, Christopher: Jumala ei ole suuri. Kuinka uskonto myrkyttää kaiken.  ((God Is Not Great. How Religion Poisons Everything, 2007). Suomentanut Matti Kinnunen)  Helsinki:  WSOY, 2008.  ISBN 978-951-0-34140-7.
Onfray, Michel: Atheist Manifesto. The Case Against Christianity, Judaism, and Islam.  ((Traité d’athéologie. Physique de la métaphysique, 2005.) Kääntänyt Jeremy Leggatt)  New York:  Arcade Publishing, 2007.  ISBN 978-1-55970-820-3.  (englanniksi)
Paulos, John Allen: Irreligion. A Mathematician Explains Why the Arguments for God Just Don’t Add Up.  New York:  Hill and Wang, 2008.  ISBN 978-0-8090-5919-5.  (englanniksi)
Stenger, Victor J.: The New Atheism. Taking a Stand for Science and Reason.  Amherst, New York:  Prometheus Books, 2010.  ISBN 978-1-59102-751-5.  (englanniksi)
Taira, Teemu: Väärin uskottu? Ateismin uusi näkyvyys.  Turku:  Eetos, 2014.  ISBN 978-952-67966-5-9.
Aiheesta muualla

Brotherus, Robert: Uusateismi olkinukkena (Arkistoitu – Internet Archive). Vapaa ajattelija 1/2011.
Taylor, James E.: The New Atheists The Internet Encyclopedia of Philosophy. (englanniksi)
Vasja Kurolesovin seikkailut

| Vasja Kurolesovin seikkailut> Приключения Васи Куролесова |
| --- | --- |

Ohjaaja:  Vladimir Popov
Käsikirjoittaja:  Juri Koval
Kuvaaja:  Kabul Rasulov
Tuotantosuunnittelija:  Arkadi Šer
Valmistustiedot
Valmistusmaa:  Neuvostoliitto
Tuotantoyhtiö:  Sojuzmultfilm
Kesto:  27 minuuttia
Alkuperäiskieli:  venäjä
Aiheesta muualla
IMDb
Infobox OKNimi-testi OK: 
Vasja Kurolesovin seikkailut (ven. Приключения Васи Куролесова) on Sojuzmultfilmin tuottama neuvostoliittolainen animaatioelokuva, joka julkaistiin  vuonna 1981. Animaation on ohjannut Vladimir Popov. Elokuvan kesto on 27 minuuttia.