stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Alberto Mazzucato

Alberto Mazzucato
Alberto Mazzucato (28. heinäkuuta 1813 Udine – 31. joulukuuta 1877 Milano) oli italialainen säveltäjä, kapellimestari ja musiikkipedagogi.
Mazzucato syntyi kasvitieteilijä Giovanni Mazzucaton ja Elisabetta Rinoldin pojaksi. Hän aloitti pianonsoiton opettelun noin 11-vuotiaana. Perheensä vaatimuksesta hän suoritti matematiikan opintoja Padovan yliopistossa. Samalla Mazzucato sai sävellysopetusta P. Brescianilta. Maaliskuussa 1834 esitettiin Padovassa hänen kolminäytöksinen oopperansa La fidanzata di Lammermoor (libretto: Pietro Beltrame), joka edelsi vuodella Gaetano Donizettin teosta Lucia di Lammermoor. Mazzucato sävelsi urallaan suuren määrän oopperoita. Häneen vaikuttivat huomattavasti Pariisissa vietetyt jaksot 1836–1837 ja 1855. Esimerkiksi ooppera I due sergenti (1841) oli huomattava menestys. Giuseppe Verdi haukkui teoksen kirjeessään Giuseppe Demaldèlle, mutta hänellä ja Mazzucatolla oli myöhemmin läheiset välit. Mazzucaton tuotantoon kuuluu oopperoiden ohella muun muassa lauluja ja hengellisiä teoksia.
Mazzucato asui 1830-luvun jälkipuoliskolta pysyvästi Milanossa. Hän opetti Milanon konservatoriossa ensin laulua, sitten vuodesta 1850 filosofiaa ja musiikkihistoriaa sekä vuodesta 1851 sävellystä, harmoniaa ja soitinnusta. Vuodesta 1872 kuolemaansa hän toimi Milanon konservatorion johtajana. Hänen oppilaidensa joukossa olivat Arrigo Boito, Franco Faccio, Amintore Galli, Giulio Ricordi, Jacopo Foroni, Antônio Carlos Gomes, Adolfo Fumagalli, Carlotta Ferrari, Marietta Gazzaniga ja Teresa De Giuli Borsi. Mazzucato oli La Scalassa maestro al cembalo (1854–1867), sitten kapellimestari (1867–1868). Hän oli La Scalan ensimmäinen nykyaikainen kapellimestari. Hän johti La Scalassa Verdin Don Carloksen vuonna 1868. Verdi lähetti Mazzucatolle tärkeitä kirjeitä teoksen tulkinnasta.
Mazzucato työskenteli myös musiikkikriitikkona. Hän käänsi italiaksi tärkeitä laulun, harmonian ja soitinnuksen tutkielmia. Lisäksi hän toimitti teoksen Atlante della musica antica. Mazzucaton poika Giannandrea Mazzucato oli musiikkipedagogi ja -kriitikko. Hänen tyttärensä Eliza Mazzucato Young muutti Yhdysvaltoihin ja työskenteli säveltäjänä.
Maurizio Pollini

Maurizio Pollini
Maurizio Pollini (5. tammikuuta 1942 Milano – 23. maaliskuuta 2024) oli italialainen pianisti. Hän opiskeli Carlo Lonatin ja Carlo Vidusson johdolla. Vuonna 1960 Pollini voitti kansainvälisen Frédéric Chopin -pianokilpailun. 1960-luvun puolivälistä lähtien hän esiintyi Euroopassa, Amerikassa ja Kaukoidässä.
Pollinin äänitys Chopinin Nocturnesta voitti vuonna 2006 Grammy-palkinnon. Hän voitti vuonna 2001 Diapason d’Or -palkinnon. Vuonna 2012 hänet valittiin Gramophone-lehden "Hall of Fame" -listalle. Pollini sai Ernst von Siemens -palkinnon vuonna 1996, Praemium Imperiale -palkinnon vuonna 2010 ja Royal Philharmonic Society’s Instrumentalist Award -palkinnon vuonna 2011.
Alberto Medina

Alberto Medina vuonna 2011.
Alberto Medina (s. 29. toukokuuta 1983 Culiacán, Meksiko) on meksikolainen ammattilaisuransa päättänyt jalkapalloilija, pelipaikaltaan oikea laitahyökkääjä.
Medina edusti uransa alussa 11 vuoden ajan Deportivo Guadalajaraa ja voitti joukkueen kanssa Meksikon Primera Divisiónin Aperturan alueella kaudella 2006–2007. Lisäksi hän edusti muiden muassa Pueblaa, Chiapasia ja Corasia.
Medina debytoi Meksikon maajoukkueessa huhtikuussa 2003 ja pelasi yhteensä 55 ottelua, joissa teki 6 maalia. Hän oli mukana voittamassa vuoden 2009 CONCACAF Gold Cupia tehden maalin.
Aasian esihistoria

Aasian esihistoria kuvaa Aasian kivikaudella, pronssikaudella ja rautakaudella esiintynyttä ihmisen toimintaa.
Varhaisimmat vaiheet

Varhaisimmat merkit ihmisestä Intian alueella ovat löydetty ajalta 400 000-200 000 eaa. Tuolta ajalta on löydetty monilta alueilta eteläisestä Aasiasta kivisiä työkaluja ja luolamaalauksia.
Laosista on 2020-luvulla löytynyt jäänteitä, jotka osoittavat nykyihmisen (Homo sapiens) asuneen Kaakkois-Aasiassa joskus 86 000–68 000 vuotta sitten.
Neoliittinen kausi

Varhaisimmat tunnetut neoliittiset ihmisasutuskeskittymät olivat 8000 eaa. Noin 5000-3000 vuotta sitten Kiinassa Keltaisenjoen keskijuoksulla vaikutti Yabgshao-kulttuuri, jonka aikana valmistettiin ruukkuja, joihin maalattiin kuvioita.
Lähi-Idän ja Välimeren itärannikon alueella ilmasto lämpeni Pleistoseenikauden lopulla ja tämä antoi edellytykset pysyvien ihmisyhteisöjen muodostumiselle, mikä taas loi edellytykset pysyvän asutuksen syntymiselle. Pysyvän asutuksen synnyttyä alettiin viljellä kasveja ja kesyttää eläimiä. Nykymuotoinen maatalous alkoi Mesopotamian vuoristossa noin 10 000 vuotta sitten. Välimeren itärannikolta, muinaisen Levantin alueelta muinaisen Mesopotamian vuoristoseudulle ulottuvalla alueella on kolme kasvillisuusvyöhykettä, joiden sijaiti loi kivikaudella ihmisille hyvät mahdollisuudet matkustamiseen ja kaupankäyntiin. Kivikaudella Levantin alueella oli Natufin kulttuuri 12 500-10 300 vuotta sitten. Tuon kulttuurin aikana alettiin siirtyä pysyväluonteiseen asutukseen siten, että jotkut asuinpaikat olivat useampana vuotena käytössä osan aikaa vuodesta. Çatal Hüyükin kylän alueelta on löydetty merkkejä siitä, että rakentamistaito ja sosiaalinen elämä alkoi kehittyä merkittävästi Mesopotamian alueella 8000-7000 vuotta sitten. Sumerissa vaikutti Ubaid-kulttuuri 7000-5750 vuotta sitten. Tuon kulttuurin varhaisin vaihe vaikutti Eridun alueella. Varhaista asutusta oli myös Jordanian alueella Ain Ghazalissa, mistä merkkejä pysyvästä asutuksesta on löydetty 9250 vuoden takaa.
Kauko-Idässä Jangtsejoen laaksossa monet ihmisyhteisöt alkoivat viljellä riisiä 8000 vuotta sitten ja Keltaisenjoen laaksossa alettiin samoihin aikoihin viljellä hirssiä. Riisin ja hirssin viljely alueilla oli sopivaa Kiinan maaperän ja sademäärän vuoksi. Näiden tekijöiden ja lisäksi viljelytekniikan tuolloisen kehittymättömyyden vuoksi riisin ja hirssin viljely ei eriytynyt kahdeksi kulttuuriksi, vaan maanviljelykulttuuri pysyi yhtenäisenä. Suurin piirtein samoihin aikoihin Indonesiassa syntyi viljelykulttuuri, joka oppi veden pinnan tason säätelemisen ja alkoi hyödyntää sitä viljelyssä. Noin 5000 vuotta sitten nautakarjan hoito levisi merkittävästi Intiassa, etenkin Rajahstanista Deccaniin ulottuvalla alueella. Kiinassa vaikutti  ajalla 5400-4000 vuotta sitten Liangzhun kulttuuri, jolloin valmistettiin jade-esineitä.
Pronssikausi ja rautakausi

Pakistanin ja Intian alueella syntyi 4500 vuotta sitten Indus-kulttuuri eli Harappan kulttuuri, jonka alue ulottui Indusjoen tasangolta Gujaratiin, Rajasthaniin ja Haryanaan. Gangesin tasangolla tehtiin keramiikkaa, johon oltiin saatu vaikutteita Indus-kulttuurista. Tämä keramiikka oli käsitelty ensin punaisella värillä ja sen päälle oli maalattu mustia kuvioita.
Japanissa oli kivikaudelta rautakaudelle Jômon-kausi. Tuon kauden alkuvaiheessa 12 000-1700 vuotta sitten Japanissa vaikutti kulttuuri, jolla oli yhteyksiä Koreassa vaikuttaneeseen Chulmunin kulttuuriin. Molempien kulttuurien alueella rakennettiin osittain maanalaisia laajoja asuinrakennuksia. Riisin kasteluviljelyä kehitettiin Japanissa 2300-1700 vuotta sitten.
Arjalaiset saapuivat Intiaan noin 1800 eaa. Afganistanin suunnalta. Heillä oli hymniperinne, jonka perusteella syntyi Veda-kirjallisuus. Buddhalaisella aikakaudella noin 600-320 eaa. Intiassa eli monia heimoyhteisöjä, joista jotkut perustivat kuningaskuntia.
Marja-Liisa Kiljunen

Marja-Liisa Kiljunen on suomalainen diplomaatti. Hän on ollut 2008–2012 Suomen Liettuan-suurlähettiläs Vilnassa sekä samalla Valko-Venäjällä. Sitä ennen hän toimi vuodesta 2004 Helsingistä käsin kiertävänä suurlähettiläänä Keski-Aasian tasavalloissa Kazakstanissa, Kirgisiassa, Tadžikistanissa, Turkmenistanissa ja Uzbekistanissa sekä vuosina 2004–2005 myös Mongoliassa. Hän aloitti ulkoministeriön palveluksessa vuonna 1983.
Kiljunen on työskennellyt kotimaassa ulkoministeriön kehitysyhteistyöosastolla ja itäosastolla sekä palvellut Suomen Nairobin-suurlähetystössä. Kiljunen on työskennellyt myös Helsingin yliopistossa, YK-yliopiston Wider-instituutissa, Unicefin päämajassa New Yorkissa sekä toiminut Suomen YK-liiton ja Sosialidemokraattisten Naisten pääsihteerinä.
Marja-Liisan Kiljusen puoliso oli vuosina 1972–2009 SDP:n kansanedustaja Kimmo Kiljunen. Heillä on neljä täysi-ikäistä lasta.
Matti Ylöstalo -palkinto

Matti Ylöstalo -palkinto on Suomen Asianajajaliiton säätiön myöntämä arvostettu palkinto ansioituneelle asianajajalle. Palkinto on nimetty Helsingin yliopiston siviilioikeuden professorin Matti Ylöstalon mukaan.
Palkinnon saaneet

Palkinto on myönnetty seuraaville henkilöille:
| Nimi | Ammatti tai arvo | Vuosi | Lähteet |
| --- | --- | --- | --- |
| Jukka Peltonen | asianajaja | 2007 |  |
| Markku Fredman | asianajaja | 2009 |   |
| Riitta Leppiniemi | asianajaja | 2013 |   |
| Erkki-Juhani Taipale  | asianajaja, oikeusneuvos | 2015 |  |
| Matti Kunnas | asianajaja | 2017 |   |
| Robert Mattson | asianajaja, laamanni   | 2019 |  |
| Carita Wallgren-Lindholm | asianajaja | 2022 |  |
Matthew Briggs

| 0 | 1 | 2 | 3 |
| --- | --- | --- | --- |

Henkilötiedot
Koko nimi: Matthew Anthony Briggs
Syntymäaika: 6. maaliskuuta 1991 (ikä 33)
Syntymäpaikka: Wandsworth, Englanti
Pelipaikka: vasen laitapuolustaja
Pituus: 188 senttimetriä
Seura
Seura: Colchester United (lainalla Millwallista)
Pelinumero: 15
Junioriseurat
1999–2006: Fulham
Seurat
| Vuodet | Seura | O | (M) |
| 2006–2014 | Fulham | 13 | (0) |
| →2010 | Leyton Orient (laina) | 1 | (0) |
| →2012 | Peterborough (laina) | 5 | (0) |
| →2012 | Bristol City (laina) | 4 | (0) |
| →2013 | Watford (laina) | 7 | (1) |
| 2014– | Millwall | 8 | (0) |
| →2015– | Colchester United (laina) | 7 | (0) |
Maajoukkue
| 2006 | Englanti U16 | 1 | (0) |
| 2007–2008 | Englanti U17 | 13 | (0) |
| 2008–2010 | Englanti U19 | 12 | (1) |
| 2009 | Englanti U20 | 2 | (0) |
| 2011 | Englanti U21 | 2 | (0) |
 Seurajoukkueuran tilastot kattavat vain kansalliset sarjat, päivitetty 22. helmikuuta 2015.  Maajoukkueuran tilastot päivitetty 26. helmikuuta 2015.
Matthew Anthony Briggs (s. 6. maaliskuuta 1991 Wandsworth) on englantilainen jalkapalloilija, pelipaikaltaan vasen laitapuolustaja. Hän pelaa Colchester Unitedissa lainalla Englannin mestaruussarjan Millwallista.
Ammattilaisura

Briggsistä tuli toukokuussa 2007 Valioliiga-historian nuorin pelaaja, kun hän debytoi kasvattajaseuransa Fulhamin paidassa vaihtomiehenä Middlesbroughia vastaan, 16 vuoden ja 65 päivän ikäisenä.
Aikaisesta debyytistään huolimatta Briggs ei ikinä onnistunut vakiinnuttamaan paikkaa Fulhamissa, ja siirtyi kesällä 2014 Millwalliin.
Ammattilaisura > Maajoukkueura

Briggs on edustanut Englantia useissa ikäkausimaajoukkueissa. A-maajoukkuetasolla hän voi halutessaan edustaa Englannin sijaan myös Guyanaa.
Mani Matter

Mani Matter 1970
Mani Matter (4. elokuuta 1936 Herzogenbuchsee, Bernin kantoni – 24. marraskuuta 1972 Kilchberg, Zürichin kantoni, oikealta nimeltään Hans Peter Matter) oli sveitsiläinen chanson-laulaja ja juristi. Hän kuoli auto-onnettomuudessa konsertista palatessaan.
Aiheesta muualla

Official website
Adan piirikunta

Adan sijainti Idahossa.
Adan piirikunta (engl. Ada County) on Idahossa Yhdysvalloissa oleva piirikunta. Yhdysvaltojen vuoden 1900 väestönlaskennassa asukasmäärä oli 11 559, jonka jälkeen asukasluku on tasaisesti kasvanut. 2000 asukkaita oli jo 300 904. Vuoden 2010 väestönlaskennassa piirikunnan asukasluku oli 392 365. Piirikunnan hallintokeskus on osavaltion pääkaupunki Boise. Piirikunnan pinta-ala on 2 745 km².
Historia

Piirikunnan perusti Idahon Territorion lainsäädäntöelin 22. joulukuuta 1864. Alue nimettiin ensimmäisen siellä syntyneen udisasukkaan, Ada Riggsin mukaan.
Lundin taistelu

Lundin taistelu käytiin 4. joulukuuta 1676 Lundin kaupungin pohjoisen portin ulkopuolella Skånessa, eteläisessä Ruotsissa. Taistelu oli osa Ruotsin ja Tanskan välistä Skoonen sotaa.
Tausta

Ruotsi oli yksi kolmikymmenvuotisen sodan suurista voittajista ja sai Westfalenin rauhansopimuksessa 1648 uusia alueita Saksasta (Etu-Pommeri, Wismar ja Neuenkirchen, Bremen-Verden, Wildeshausen ja muutamia pienempiä alueita). Roskilden (1658) ja Kööpenhaminan (1660) rauhansopimuksissa.selvennä Kuningas Kaarle X Kustaan äkillisen kuoleman jälkeen Ruotsi lopulta sai myös Skånen läänin Tanskalta. Samalla myös Blekinge, Halland ja Bohuslän yhdistettiin Ruotsiin. Uusi kuningas Kaarle XI peri kruunun isältään Kaarle X Kustaalta vain viiden vuoden ikäisenä vuonna 1660.
Ruotsi solmi Ranskan kanssa liiton, jossa se lupautui vastineeksi suuresta vuosittaisesta Ranskan talousavusta sijoittamaan suuren, 10 000 miehen kenttäarmeijan Itämeren eteläpuolisille alueilleen. Sitä oli tarkoitus käyttää mahdollisessa Keski-Euroopan sodassa. Vuonna 1675 Ruotsi oli täyttänyt lupauksensa. Armeija oli kuitenkin paljon pienempi, heikompi ja huonommin varustettu kuin oli luvattu.
Sodan syttyminen

Tanskan kuningas Kristian V näki silloin mahdollisuutensa Ruotsille menetettyjen alueiden takaisinvaltaamiseksi. Vuonna 1675 Tanska ja Brandenburgin herttuakunta ottivat haltuunsa Ruotsin omistuksia Pommerissa. Vuoden 1676 kesäkuussa Tanskan joukot tekivät harhautushyökkäyksen Norjasta Bohusläniin. Kristian itse johti pääarmeijansa 29. kesäkuuta lähelle Helsingborgia ja otti nopeasti haltuunsa suurimman osan Skånea. Vain raskaasti linnoitettu Malmön kaupunki pystyi vastustamaan Tanskan joukkoja. Monet asukkaista, erityisesti Pohjois-Skånen metsäseudun köyhät talonpojat, liittyivät Tanskan joukkoihin ja ahdistelivat alueella olevia Ruotsin joukkoja.
Loshultin väijytyksessä Skånen ja Smålandin läänien rajojen välissä ryöstettiin ja tuhottiin heinäkuun 24. päivänä arviolta 250 vaunua käsittänyt ruotsalainen kuormasto. Siinä menetettiin 50 000 hopeakolikon sotasaalis, kuninkaan henkilökohtainen teltta ja hänen taloushopeansa. Tämä tapahtuma oli alku välittömille sotatoimille, muttei niin korvaamaton vahinko kuin vihollisen sotapropagandassa väitettiin: menetysten kokonaismääräksi kirjattiin vain kolmen viikon avustukset Ranskasta.
Tanskan harhauttamisjoukot jatkoivat tunkeutumistaan Norjasta Ruotsin länsiosiin. Vain 21-vuotias kuningas Kaarle XI otti henkilökohtaisesti komentoonsa uudelleen kootun pääarmeijansa ja marssitti sen etelään Ruotsin sydänmailta pysäyttämään Tanskan armeijan. Tanskan kuningas sijoitti armeijansa pitkin Skånea voidakseen ruokkia armeijansa ja pystyäkseen pitämään hallussaan valloittamansa alueet, ja tuhoamaan Kaarlen armeijan huoltomahdollisuudet. Tanskalaiset yrittivät myös eristää Malmön kaupungin. Kristian hallitsi myös Helsingørin kaupungin linnoitusta, Kristianstadia ja Landskronaa yhdessä Lundin ja Ystadin kaupunkien kanssa. Ruotsin tilanne oli jo huono.
Kaarle XI päätti pitää armeijansa Skånessa siitä huolimatta, että yhteydet muuhun Ruotsiin olivat huonot. Tarkoituksena oli pitää Tanskan armeijan kiireisenä niin, ettei se onnistuisi piirittämään ja näännyttämään Malmön kaupunkia nälkään. Vuoden 1676 syksy oli kova. Pellot tulvivat valtavien vesisateiden takia ja ennestäänkin huonot tiet muuttuivat mutaisiksi. Kristian päätti 20. marraskuuta siirtää armeijansa hyvin valituille talvimajoituspaikoille Lundin itäiselle alueelle. Kaarle ei löytänyt vastaavaa leiripaikkaa, mutta hän päätti antaa armeijansa majoittua noin kymmenen kilometrin päähän Lundista luoteeseen, Kävlingejoen toiselle puolelle. Tätä molempien joukkojen siirtymistä on kuvattu kilpajuoksuksi Lundiin.
Myöhään marraskuun viimeisen päivän yönä 1676 ilma yhtäkkiä muuttui kylmäksi. Pienet joet jäätyivät heti, ja Kaarle päätti ryhtyä ratkaisutaisteluun. Taistelu on Pohjolan sodista ensimmäinen, jossa molemmat armeijat käyttivät univormuja.
Taistelu > Joukot

Tanskan armeijan kokoonpano oli noin 6 300 jalkamiestä, 6 000 ratsukkoa ja 56 raskasta kenttätykkiä. Miehiä ja tarvikkeita sisältävässä kuormastossa oli yhteensä noin 15 000 miestä. Ruotsalaisten armeija oli huomattavasti pienempi. Jalkaväkeä sillä oli vain noin 2 000 miestä, ratsuväkeä arviolta 6 000 ja vain kahdeksan raskasta tykkiä. Koko kenttäarmeijassa oli alle 9 000 miestä. Tanskalla oli hyvät mahdollisuudet voittoon. Suuremman armeijan ansiosta Kaarle päätti hyökätä, ja luotti nopean liikkeen ja yllätyksen suomaan etulyöntiasemaan.
Taistelun uhrit

Taistelun loputtua oli jo pimeää, ja useat haavoittuneet paleltuivat kuoliaaksi seuraavan yön aikana. Seuraavana päivänä laskettiin kaatuneiden määrä hyvin tarkasti. Ruotsalaisten virallisen raportin mukaan kaatuneita löydettiin taistelukentältä 8 993. Heistä noin 6 000 oli tanskalaista (mukaan lukien muutama Hollannin merijalkaväkeen kuulunut). Kuolleista 3 000 oli ruotsalaista. Uhrien suhteellinen lukumäärä vahvuuksiin nähden merkitsee, että Lundin taistelu oli Euroopan siihenastisen historian verisin taistelu. Joukoista enemmän kuin 40 % (Tanskan joukkojen tappiot jopa lähemmäs 50 %), tapettiin taistelukentällä. Tuon ajan armeijat useinkin menettivät kaatuneina vain 10 % joukoistaan suoraan taistelukentälle ratkaisevissakin taisteluissa. Luvut ylitettiin vasta ensimmäisen maailmansodan aikana, erityisesti länsirintamalla Belgiassa ja Ranskassa.[lähde? ] Hollantilaisten merisotilaiden kohtalona oli jäädä saarroksiin keskelle taistelukenttää. Heidän kolme matruusipataljoonaansa eivät olleet maasotaan varustautuneita, ja ruotsalaiset surmasivat helposti heistä lähes kaikki, noin 1 300 miestä.
Ruotsalaiset menettivät taistelussa surmattuina vain noin 35 % siitä, mitä Poltavan taistelussa vuonna 1709 menetettiin. Olot olivat ankarat: talven aikana 1676–1677 ruumiita ei useinkaan kyetty hautaamaan ennen kuin kuukausia myöhemmin. Ei tiedetä, mihin kaikki ruumiit on haudattu. Massahautojen sijaintia ei ole aikanaan paikallistettu. Yhden joukkohaudan sijainti löydettiin sattumalta 1995 Norra Nöbbelövin uuden kirkon sisäänkäynnin rakentamisen yhteydessä.[lähde? ]
Lopputulos

Taistelu murskasi Tanskan haaveet Skånen palauttamisesta Tanskalle, vaikka ajatuksella oli myös paikallisen väestön tuki. Fontainebleaun rauhassa 23. elokuuta 1679 Tanska myöntyi siihen, että se menettää kaikki maa-alueensa Juutinrauman pohjoispuolella.
Kirjallisuus

Kankaanpää, Matti J.: Suomalainen ratsuväki Ruotsin ajalla, s. 790.  Porvoo:  T:mi Toiset aijat, 2016.  ISBN 978-952-99106-9-4.
Kankaanpää, Matti J.: Lundin taistelu vuonna 1676 ja suomalainen ratsuväki.  Virrat:  Toiset aijat, 2016.  Artikkeli.
Maastohiihdon maailmancup 2019–2020

| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
Maastohiihdon maailmancup 2019–2020
| Laji | Miehet | Naiset |
Voittaja
| Kokonaiscup |  Aleksandr Bolšunov |  Therese Johaug |
| Sprintticup |  Johannes Høsflot Klæbo |  Linn Svahn |
| Normaalimatkojen cup |  Aleksandr Bolšunov |  Therese Johaug |
Maiden välinen cup:  Norja
Kilpailut
Kilpailupaikat: 18
Henkilökohtaiset kilpailut: 17
Viestit: 4
Perutut kilpailut: 3 (+ 1 sekaviesti)
← 2018–2019 2020–2021 →
Maastohiihdon maailmancup 2019–2020 oli historian 39. virallinen maailmancup-kausi. Kausi alkoi 29. marraskuuta 2019 Suomen Kuusamossa ja päättyi 8. maaliskuuta 2020 Norjan Holmenkollenilla.
Torstaina 12. maaliskuuta 2020 Kansainvälinen hiihtoliitto (FIS) ilmoitti Minneapolisin ja Canmoren osakilpailujen perumisesta koronaviruspandemian vuoksi. Pohjois-Amerikan kiertueen oli jättämässä väliin useita maajoukkueita jo ennen FIS:n päätöstä. Ainakin Suomen, Ruotsin, Norjan, Tšekin ja Ison-Britannian joukkueet olivat ilmoittaneet jättävänsä viimeiset osakilpailut väliin. Myös Québecin sprinttikilpailut peruttiin 13. maaliskuuta, joten kausi päättyi Holmenkollenin kilpailuihin.
Kilpailukalenteri > Viestit > Miehet

| # | Päivämäärä | Paikka | Matka | Voittaja | Toinen | Kolmas | Lähde |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 1 | 8. joulukuuta 2019 |  Lillehammer | 4 × 7,5 km (p+v) |  Venäjä II Ivan Jakimuškin Jevgeni Belov Ilja Poroškin Sergei Ustjugov |  Venäjä I Andrei Larkov Ilja Semikov Denis Spitsov Andrei Melnitšenko |  Norja I Pål Golberg Hans Christer Holund Sjur Røthe Finn Hågen Krogh | Tulokset |
| 2 | 22. joulukuuta 2019 |  Planica | Sprinttiviesti (v) |  Norja I Sindre Bjørnestad Skar Erik Valnes |  Norja II Gjøran Tefre Håvard Solås Taugbøl |  Suomi I Ristomatti Hakola Joni Mäki | Tulokset |
| 3 | 12. tammikuuta 2020 |  Dresden | Sprinttiviesti (v) |  Ranska I Renaud Jay Lucas Chanavat |  Ruotsi I Marcus Grate Johan Häggström |  Venäjä I Andrei Krasnov Gleb Retivyh | Tulokset |
| 4 | 1. maaliskuuta 2020 |  Lahti | 4 × 7,5 km (p+v) |  Norja  Pål Golberg Hans Christer Holund Sjur Røthe Johannes Høsflot Klæbo |  Sveitsi  Beda Klee Dario Cologna Jason Rüesch Roman Furger |  Venäjä I Ilja Semikov Aleksandr Bessmertnyh Denis Spitsov  Andrei Melnitšenko | Tulokset |
Kilpailukalenteri > Viestit > Naiset

| # | Päivämäärä | Paikka | Matka | Voittaja | Toinen | Kolmas | Lähde |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 1 | 8. joulukuuta 2019 |  Lillehammer | 4 × 5 km (p+v) |  Norja I Maiken Caspersen Falla Astrid Uhrenholdt Jacobsen Therese Johaug Heidi Weng |  Yhdysvallat I Sophie Caldwell Sadie Maubet Bjornsen Rosie Brennan Jessica Diggins |  Ruotsi Emma Ribom Elina Rönnlund Charlotte Kalla Moa Lundgren | Tulokset |
| 2 | 22. joulukuuta 2019 |  Planica | Sprinttiviesti (v) |  Ruotsi II Maja Dahlqvist Linn Svahn |  Ruotsi I Stina Nilsson Jonna Sundling |  Sveitsi Laurien van der Graaff Nadine Fähndrich | Tulokset |
| 3 | 12. tammikuuta 2020 |  Dresden | Sprinttiviesti (v) |  Ruotsi I Maja Dahlqvist Linn Svahn |  Sveitsi I Laurien van der Graaff Nadine Fähndrich |  Ruotsi II Evelina Settlin Linn Sömskar | Tulokset |
| 4 | 1. maaliskuuta 2020 |  Lahti | 4 × 5 km (p+v) |  Norja Tiril Udnes Weng Ingvild Flugstad Østberg Therese Johaug Heidi Weng |  Suomi I Johanna Matintalo Kerttu Niskanen Laura Mononen Krista Pärmäkoski |  Ruotsi Charlotte Kalla Frida Karlsson Rebecca Öhrn Maja Dahlqvist | Tulokset |
Kilpailukalenteri > Viestit > Sekajoukkue

| # | Päivämäärä | Paikka | Matka | Voittaja | Toinen | Kolmas | Lähde |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
|  | 22. maaliskuuta 2020 |  Canmore | 4 × 5 km (p+v) | Peruttiin koronaviruspandemian vuoksi | Peruttiin koronaviruspandemian vuoksi | Peruttiin koronaviruspandemian vuoksi |  |
Maailmancupin pisteet > Miehet

Lähde: FIS
Maailmancupin pisteet > Naiset

Lähde: FIS
M/S Megastar

| M/S Megastar |
| --- | --- |
 M/S Megastar lähdössä Tallinnasta helmikuussa 2017.
Tyyppi:  matkustaja-autolautta
Nykyinen reitti:  Helsinki–Tallinna
Lippuvaltio:   Viro
Kotipaikka:  Tallinna
IMO-numero:  9773064
MMSI-numero:  276829000
Tunnuskirjaimet:  ESKL
Omistaja:  Tallink
Rakennustelakka:   Meyer Turku, Suomi
Rakennusnumero:  1391
Hinta:  230 miljoonaa euroa
Tilattu:  2015
Kölinlasku:  9. helmikuuta 2016
Vesillelasku:  15. heinäkuuta 2016
Luovutettu:  24. tammikuuta 2017
Status:  liikenteessä
Tekniset tiedot
Kansien määrä:  11
Pituus:  212 m
Leveys:  31 m
Syväys:  7,1 m
Bruttovetoisuus (GT):  49 000
Koneisto:  5 kpl Wärtsilä 50 DF (joista 3 kpl V12 ja 2 kpl 6-syl.)
Nopeus:  50 km/h
Nopeus:  27 kn
Hyttipaikkoja:  152 henkilölle
Hyttejä:  47
Matkustajia:  2 800
Sisaralukset:  M/S MyStar
Lähteet:  
M/S Megastar on virolaisen Tallinkin omistama matkustaja-autolautta, joka valmistui Meyer Turun telakalta tammikuussa 2017. Alus korvasi Helsinki–Tallinna-reitillä aiemmin liikennöineen M/S Superstarin.
Megastar tekee päivässä kolme edestakaista vuoroa Helsingistä Tallinnaan, ja matka-aika on noin kaksi tuntia.
Laiva käyttää polttoaineenaan nesteytettyä maakaasua ja voimanlähteenä on viisi Wärtsilä 50DF -moottoria. Aluksella ei ole lainkaan perinteisiä pelastusveneitä, vaan ainoastaan kaasutäytteisiä pelastuslauttoja sekä muutamia MOB-veneitä.