Jean de Brienne
Suku

Jean oli toiseksi nuorin varakkaan champagnelaisen Briennen kreivi Érard II:n (n. 1161–n. 1191) ja Agnès de Montfauconin (k. 1186 jälkeen) neljästä pojasta: Gaultier III de Brienne (n. 1166–1205) seurasi isäänsä Briennen kreivinä ja oli puolisonsa Sisilian prinsessa Elviran (kuningas Tankredin ja Sibilla di Acerran tyttären) perinnön perusteella Sisilian valtaistuimen vaatija sekä Guillaume de Brienne (n. 1168–1199) oli Pacy-sur-Armançonin herra, avioitui Eustachie de Courtenayn kanssa, joka oli kuningas Ludvig VI:n pojantytär. Hänellä oli myös kaksi nuorempaa sisarta: Ida de Brienne, avioitui Ernoul de Reynelin, Pierrefitten herran kanssa sekä Ide de Brienne, avioitui Anseau III de Traînelin kanssa.
Vuonna 1231 hän vaikutti "äärimmäisen vanhalta ...  noin 80-vuotiaalta" 14-vuotiaan Georgios Akropoliteksen mukaan. Jos Akropoliteksen arvio oli oikea, Jean syntyi noin vuonna 1150. Kukaan muu 1200-luvun kirjoittaja ei kuitenkaan kuvaillut Jeania vanhaksi mieheksi. Hänen isänsä viittasi Jeanin veljiin "lapsina" vuonna 1177 ja mainitsee Jeanin vanhimman veljen Gaultier III:n opettajan vuonna 1184. Tämä viittaisi siihen, että Jeanin veljet syntyivät 1160-luvun lopulla. Nykyhistorioitsijat ovat yhtä mieltä siitä, että Jean syntyi vuoden 1168 jälkeen, luultavasti 1170-luvulla. Jean oli alun perin tarkoitettu kirkolliselle uralle. Hänet lyötiin kuitenkin ritariksi ja hän omisti pieniä maakartanoita Champagnessa noin vuonna 1200. Veljensä Gaultier III:n kuoleman jälkeen hän hallitsi Briennen maakuntaa alaikäisen, Etelä-Italiassa asuvan veljenpoikansa Gaultier IV:n puolesta.
Vaikka isä määräsi Jeanin papin uralle, 1200-luvun lopulla julkaistun kronikan Récits d'un ménestrel de Reims au XIIIe sièclen mukaan hän "ei ollut halukas". Sen sijaan Jean pakeni äidin puoleisen setänsä luo Clairvaux'n luostariin. Tovereittensa rohkaisemana hänestä tuli ritari ja hän ansaitsi mainetta turnajaisissa ja taisteluissa. Vaikka osia kronikasta Récits d'un ménestrel de Reims au XIIIe siècle on ilmeisesti keksitty, Jeanilla ei ollut äidinpuoleista setää Clairvaux'ssa, kronikka saattaa sisältää yksityiskohtia Jeanin elämästä. Kirkollinen ura ei ollut epätavallista 1100-luvun aateliston nuorimmille pojille Ranskassa. Kuitenkin, jos isä lähetti Jeanin luostariin, hän lähti sieltä pois ennen kuin saavutti luostarilupauksen antamisen alaikärajan. Jean "selvästi kehitti nuoruudessaan taistelemiseen tarvittavan sotilaan ruumiinkunnon", koska 1200-luvun lähteet Akropolites ja italialainen fransiskaaniveli Salimbene di Adam (1221– n. 1290) korostavat hänen fyysistä vahvuuttaan.
Isä Érard II lähti kolmannelle ristiretkelle ja kuoli Pyhässä maassa vuonna 1191. Vanhin poika Gaultier III seurasi häntä Briennen kreivinä. Jean mainittiin ensimmäisen kerran veljensä vuonna 1192 tai 1194 antamassa käskykirjeessä, mikä osoittaa, että hän oli merkittävä henkilö Gaultierin hovissa. Vaikka Récits d'un ménestrel de Reims au XIIIe siècle kronikassa väitetään, että häntä kutsuttiin "Jean Maattomaksi", aikalaisdokumenttien mukaan Jean omisti Jessainsin, Onjonin, Trannesin ja kaksi muuta kylää Champagnen kreivikunnassa noin vuonna 1200.  Vuonna 1201 Champagnen kreivi Thibaut III myönsi hänelle lisää maaomaisuutta Mâconissa, Longsolsissa sekä muualla.
Jean otti Briennen kreivin arvonimen ja aloitti maakunnan hallitsemisen alaikäisen veljenpoikansa Gaultier IV:n puolesta vuonna 1205 tai 1206. Champagnen kreivin johtavana vasallina Jean kävi usein Navarran prinsessa Blanchen hovissa, joka hallitsi Champagnea poikansa Thibaut IV:n alaikäisyyden aikana. Ernoulin kronikan erään version mukaan hän rakasti Jeania "enemmän kuin ketään miestä maailmassa", mikä ärsytti Ranskan kuningas Filip II:ta.
Ernoulin kronikan (La Chronique d'Ernoul et de Bernard le trésorier 1100–1228, Ernoul oli Balian d'Ibelinin alainen maanomistaja, joka vuonna 1187 muistiinmerkitsi Jerusalemin piirityksen) kaksi versiota kertovat erilaisia tarinoita Jeanin noususta Jerusalemin valtaistuimelle. Erään version mukaan Jerusalemin johtavat aateliset laittoivat matkaan Ranskaan lähettiläitä vuonna 1208 pyytäen Filip II:ta valitsemaan ranskalaisen aatelisen puolisoksi kuningatar Marialle.  Filip II ehdotti Jeania päästäkseen tästä eroon. Toisessa versiossa nimeämätön ritari yllytti jerusalemilaisia valtaherroja valitsemaan Jeanin, jotka hyväksyivät  tarjouksen Filipin suostumuksella. Jean vieraili paavi Innocentius III:n luona Roomassa. Paavi antoi 40 000 hopeamarkkaa Pyhän maan puolustamiseen ja määräsi, että Jean sai käyttää rahat vain Jerusalemin latinalaisen patriarkan sekä Temppeliherrojen ja Johanniittojen suurmestarien suostumuksella. Hyvin karkeasti tämä valtava summa voidaan yrittää käsittää, jos lähtökohdaksi otetaan 1200-luvulla yleisesti käytetty Kölnin markka eli Kölner Mark, joka sisälsi noin 230 grammaa hopeaa. Nykyisessä arvometallien kaupassa marraskuussa 2024 hopean hinta oli hieman yli 29 euroa / 31,1 grammaa eli nykyrahassa 40 000 hopeamarkkaa (noin 9 200 kiloa hopeaa) on noin 8,6 miljoonan euron arvoinen.