Kitano Tenman-gū
Historia

Kitano Tenman-gū oli ensimmäisiä pyhäköitä, jossa Sugawara no Michizanen henkeä ryhdyttiin palvomaan kamina. Michizane oli Heian-kaudella elänyt lapsinero, runoilija ja oppinut, joka nousi keisarillisessa hovissa korkeaan poliittiseen virkaan 800-luvun lopulla. Vaikka Michizane oli keisari Udan suosiossa, hän joutui luultavimmin Fujiwara-klaanin poliittisen juonen kohteeksi. Vuonna 901 hänet lähetettiin kauas pääkaupungista Kyūshūn saarelle Dazaifuun, jossa hän kuoli vuonna 903. Myöhemmin 900-luvun alkupuolella Kiotoa eli silloista Heian-kyōta koettelivat erilaiset onnettomuudet, kuten kulkutaudit, tulvat ja ukkonen, ja keisarihovissakin tapahtui ennenaikaisia kuolemia. Michizanen kostonhimoisen hengen (goryō) ajateltiin olevan tuhoista vastuussa, ja hänelle myönnettiin postuumisti virkoja ja arvonimiä. Vuonna 941 buddhalainen munkki Nichizō Dōken väitti tavanneensa taivaassa kamin, joka osoittautui Michizaneksi; helvetissä vieraillessaan hän oli sen sijaan nähnyt Michizanen maanpakoon lähettäneen keisari Daigon. Myöhemmin kaksi oraakkelia vahvisti asian: ensin vuonna 942 Michizane ilmestyi unessa Tajihi no Ayako -nimiselle naiselle, myöhemmin vuonna 946 tai 947 šintolaisen papin seitsenvuotiaalle pojalle Miwa no Tarōmarulle Ōmin provinssissa. Michizanen pääteltiin ottaneen ukkosen jumalan muodon kostaakseen kaltoinkohtelunsa.
Jo ensimmäisen oraakkelin jälkeen Michizanen henki pyhitettiin pieneen pyhäkköön. Vuonna 947 se siirrettiin Kitanon alueelle, jossa sijaitsi jo aiemmin Kitano Tenjin -niminen (北野天神) ukkosen kamille omistettu pyhäkkö. Paikallisen buddhalaisen temppelin munkin avustuksella sinne rakennettiin uusi pyhäkkörakennus. Tätä voidaan pitää Kitano Tenman-gūn perustamisajankohtana. Vuonna 959 ministeri Fujiwara no Morosuke rakennutti pyhäkölle uuden, suuremman päähallin, ja sittemmin vuonna 987 sinne saapui keisari Ichijōn käskystä keisarillinen lähettiläs. Ichijō itse kävi palvomassa pyhäköllä ensimmäistä kertaa vuonna 1004. Jo näistä ajoista lähtien Michizanea pidettiin toisaalta kirjallisuuden ja oppineisuuden, toisaalta valtion ja keisarihovin suojelijana, ja keisarilliset vierailut pyhäköllä jatkuivat. Šintolaisuuden ja buddhalaisuuden synkretismin (shinbutsu shūgō) myötä pyhäkölle nimitettiin myös buddhalainen munkkivirkailija (bettō) Manshu-inin temppelistä. Heistä ensimmäinen, Zesan, oli Michizanen sukua. Kitano Tenman-gū oli siis miyadera, käytännössä buddhalainen temppeli, jossa kuitenkin palvottiin kamia. Tähän aikaan se tunnettiin nimellä Kitano Kannon-ji. Vuonna 991 se otettiin 22 tärkeän pyhäkön luetteloon.
Pyhäkkö on historiansa aikana tuhoutunut useita kertoja tulipalossa. 1500–1600-lukujen vaihteessa pyhäkköä tukivat Toyotomi Hideyoshi ja hänen poikansa Hideyori. Hideyoshi, joka uskoi pyhäkön kamiin erityisen syvästi, järjesti siellä niin kutsutun Kitanon suuren teeseremonian vuonna 1587. Seremoniaa varten pyhäkölle sanotaan rakennetun jopa 1 500 teekojua. Koska vuonna 1603 tanssija Izumo no Okuni piti kabuki-odori-esityksiään myös Kitanon pyhäköllä, sitä pidetään yhtenä kabuki-teatterin syntypaikoista. Nykyiset pyhäkkörakennukset ovat Hideyorin vuonna 1607 isänsä viimeisen tahdon mukaan rakennuttamia. Rakennustöistä huolehti daimio Katagiri Katsumoto. Edo-kaudella 1600–1800-luvulla kansan koulutustason noustessa Tenjinin kultin suosio kasvoi, ja Michizanea alettiin palvoa esimerkiksi terakoya-kouluissa.
Aiemmin pyhäkköön kuului myös buddhalaisia rakennuksia, kuten pagodi ja sutrien säilyttämiseen käytetty halli, mutta ne poistettiin Meiji-restauraation jälkeen, kun maan hallinto erotti šintolaisuuden ja buddhalaisuuden toisistaan (shinbutsu bunri). Myös pyhäkölle johtava kulkutie oli alun perin nykyistä huomattavasti pidempi.