stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Iran
Politiikka ja yhteiskunta > Oppositio

Iranin oppositioliike toimii ulkomailla.
Viimeinen šaahin aikainen pääministeri Shapour Bakhtiar perusti Pariisissa monarkistisen NAMIR-puolueen, joka pyrkii vuoden 1906  perustuslain palauttamiseen. NAMIR teki yhteistyötä myös Ali Aminin Iranin vapautusrintaman kanssa. Myös entinen hovin jäsen Manuchehr Ganji johti omaa järjestöään.
Tasavaltalainen Iranin kurdien demokraattinen puolue on taistellut Irania vastaan vuodesta 1979, vaikka sen joukot karkotettiin Iranin Kordestānista jo 1986.
Iranin kommunistinen puolue, Tudeh hajotettiin pakolla 1983, mutta perustettiin myöhemmin uudelleen Itä-Saksassa. Toisen kielletyn puolueen, Fadayanin jäsenet liittyivät pääasiassa uuden Tudehin joukkoihin puolueen osallistuttua mujahedinien kapinaan. Kurdien kommunistinen puolue Komala taisteli hallitusta vastaan vuoteen 1985 asti.
Iranin kansallinen vastarintaneuvosto perustettiin Ranskassa 1981, ja sitä pidetään Kansan mujahedin -järjestön julkisivuna.
Kansan mujahedin perustettiin 1965 taistelemaan šaahia vastaan, mutta hallitus murskasi sen pääosin 1975. Kesällä 1981 Kansan mujahedin nousi kapinaan Islamilaista tasavaltaa vastaan, mutta hävisi, ja sen johtajat pakenivat maasta. Vuonna 1986 Ranska karkotti järjestön, joka siirsi päämajansa Bagdadiin ja taisteli Saddam Husseinin tukemana Irania vastaan.
Yhdysvaltojen mukaan useat maat, ei kuitenkaan EU, pitävät sitä terroristijärjestönä.
Toinen Irania vastustava liike on Britanniassa asuvan Amir Jahanchahin johtama Vihreä aalto -niminen (Green Wave) liike. Iranilaisia diplomaatteja on eronnut palveluksesta, muun muassa Suomessa lähetystön kakkosmiehenä toiminut Hossein Alizadeh. Aiemmin tammikuussa 2010 Oslossa toiminut Iranin konsulaatin virkailija sai turvapaikan Norjasta.
Vuoden 2009 presidentinvaalien yhteydessä syntyi Green Movement -niminen liike, joka sai nimensä tunnusväristään vihreästä.
Politiikka ja yhteiskunta > Ihmisoikeudet

Iranin on tiedetty teloittaneen alaikäisiä, vaikka se on allekirjoittanut Lapsen oikeuksien sopimuksen. Vuonna 2008 Iran lupasi lopettaa käytännön. Kansainvälistä kritiikkiä herätti Atefeh Sahaalehin tapaus vuonna 2004. Hän joutui 16-vuotiaana julkisesti hirtetyksi avioliiton ulkopuolella harrastetusta seksistä. Taiteilijanakin tunnettu Delara Darabi tuomittiin kuolemaan 17-vuotiaana tehdystä murhasta. Hän tunnusti teon alun perin, mutta teki sen ilmeisesti suojatakseen 19-vuotiasta poikaystäväänsä teloitukselta, koska uskoi itse alaikäisenä välttyvänsä kuolemantuomiolta.
Iranissa voidaan tuomita ihmisiä kivitettäviksi kuoliaaksi aviorikoksesta. 2000-luvulla viranomaiset sanovat että näitä tuomioita pannaan harvoin toimeen. Amnestyn mukaan vuosina 2006–2010 kivitettyjä ihmisiä oli ainakin kuusi.
Open Doors -järjestön World Watch-listauksen mukaan kristityt kokevat Iranissa äärimmäistä vainoa. Järjestön mukaan Iranin hallitus näkee muslimien kääntymisen kristinuskoon länsimaiden yrityksenä heikentää Iranin islamilaista hallintoa. Hallinto tekee usein ratsioita salaisiin kirkkoihin ja iskut johtavat usein pidätyksiin ja pitkiin vankeusrangaistuksiin "rikoksista kansallista turvallisuutta vastaan". Kääntyneet kristityt saavat maallistuneissa muslimiperheissä usein hyväksynnän, mutta tiukempien muslimiperheiden käännynnäiset kokevat enemmän vainoa kotona.
Iranissa myös homoseksuaalinen toiminta, yleensä seksuaalinen kanssakäyminen ja rienaus voivat johtaa kuolemantuomioon.
Politiikka ja yhteiskunta > Vapauksien kehitys

Freedom Housen vuoden 2022 raportin mukaan Iran ei ole vapaa maa. Iranin islamilaisessa tasavallassa järjestetään säännöllisesti vaaleja, mutta ne eivät täytä demokratian vaatimuksia, mikä johtuu osittain kovan linjan Valvojien neuvoston vaikutuksesta. Se on elin jota ei ole valittu, ja joka hylkää kaikki ehdokkaat, joita se ei pidä tarpeeksi uskollisina papistolle. Lopullinen valta on maan korkeimmalla johtajalla, ajatollah Ali Khameneilla ja hänen valvonnassaan olevien instituutioiden käsissä. Näillä instituutioilla, kuten turvallisuusjoukoilla ja oikeuslaitoksella on tärkeä rooli erimielisyyksien ja muiden kansalaisvapauksien rajoitusten tukahduttamisessa.
Politiikka ja yhteiskunta > Iranin huivikapina

Mielenosoitusten sarja alkoi Teheranissa 16. syyskuuta 2022. Protestit alkoivat reaktiona 22-vuotiaan Mahsa Aminin kuolemaan. Amini kuoli ollessaan poliisin pidättämänä. Häntä syytettiin hijab-ohjeen rikkomisesta eli islamilaisen huivin käyttämisestä väärin.
Ulkosuhteet ja armeija

Iranin ulkosuhteet perustuvat kahteen tukijalkaan: alueen ulkopuolisen vaikuttamisen minimointiin sekä kattaviin diplomaattisiin suhteisiin kehittyviin ja sitoutumattomiin maihin. Iranilla on diplomaattisuhteet lähes kaikkiin YK:n jäsenmaihin, pois lukien Israel  ja Yhdysvallat (johon suhteet katkesivat Iranin vallankumouksen yhteydessä). Saudi-Arabia katkaisi diplomaattiset suhteensa Iranin kanssa tammikuussa 2016 ja tämän jälkeen diplomaattisuhteensa Iraniin katkaisi Bahrain.
Iranilla on kahdenlaiset asevoimat: tavanomainen armeija, johon kuuluu Iranin maavoimat, ilmavoimat ja merivoimat sekä Iranin Vallankumouskaarti. Asevelvollisuus kestää 18 kuukautta. 
Iranin vallankumouksen jälkeisten kauppasaartojen myötä maa on kehittänyt laajalti omaa puolustusteollisuutta. Iran valmistaa itse tankkeja, panssaroituja miehistönkuljetusvaunuja, ohjuksia ja ohjusjärjestelmiä, sukellusveneitä, sotilasaluksia, sotilashelikoptereita ja hävittäjiä.
Ulkosuhteet ja armeija > Iranin ja Saudi-Arabian vastakkainasettelu

Saudi-Arabian ja Iran ovat vuosikymmeniä kilpailleet keskenään alueellisesta vaikutusvallasta. Maat ovat olleet toistensa arkkiviholliset ja viime aikoina vastakkainasettelu on entuudestaan kärjistynyt. Lähtökohtaisesti maat edustavat islamin kahta eri päähaaraa. Saudi-Arabia on sunnalainen ja pitää itseään alueen johtavana sunnalaisena maana. Iran puolestaan on suurin šiialainen valtio. Poliittiset tapahtumat alueella ovat kärjistäneet maiden vastakkainasettelua. Saddam Husseinin syrjäyttäminen Irakissa vuonna 2003 kaatoi samalla Iranin merkittävän sunnalaisen vastavoiman ja Iranin asema vahvistui siitä huolimatta, että Irakin uusi šiialainen johto on ollut läheisissä väleissä myös Iranin toisen arkkivihollisen Yhdysvaltojen kanssa. Arabikevään 2011 levottomuudet ja epävakauden lisääntyminen saivat sekä Iranin että Saudi-Arabian toimimaan aktiivisesti oman vaikutusvaltansa lisäämiseksi. Saudi-Arabian liittolaisia ovat Persianlahden arabimaista Yhdistyneet arabiemiraatit ja Bahrain sekä myös Egypti ja Jordania. Iranin liittolaisia ovat Bašar al-Assadin hallinnon johtama Syyria ja Libanonin šiialainen Hizbollah-liike. Syyrian sisällissodassa Iran on tukenut al-Assadin hallintoa ja Saudi-Arabia kapinallisia. Jemenin sisällissodassa Saudi-Arabian johtama liittouma on taistellut Iranin tukemia šiialaisia huthi-kapinallisia vastaan. Saudi-Arabia ja Iran eivät ole sotineet suoraan keskenään, mutta ne ovat harjoittaneet ns. sijaissotaa (proxy-sodankäyntiä) tukemalla alueen aseellisissa konflikteissa toisiaan vastaan taistelevia toimijoita. Erityisesti Iranin tukemien Jemenin huthi-kapinallisten hyökkäykset Saudi-Arabian infrastruktuuria vastaan ovat kärjistäneet tilannetta. Yhdysvaltain Trumpin hallinto on tukenut voimakkaasti Saudi-Arabiaa. Myös Saudi-Arabian ja Iranin perinteinen "virallinen" vihollinen Israel pitää Irania suurimpana alueellisena turvallisuusriskinään, joten myös se on välillisesti tukenut Saudi-Arabiaa.
Aluejako

Alborz
Ardabil
Bušehr
Chahar Mahalja Bakhtiari
Esfahan
Fars
Gilan
Golestan
Hamadan
Hormozgan
Ilam
Kerman
Kermanshah
Khuzestan
Kohgiluye ja Buyer-Ahmad
Kordestan
Lorestan
Markazi
Mazandaran
Qazvin
Qom
RazaviKhorasan
Semnan
Sistan ja Balutšistan
Yazd
Zanjan
Pohjois-Khorasan
Etelä-Khorasan
Länsi-Azerbaidžan
Itä-Azerbaidžan
Kaspianmeri
Persianlahti
Turkmenistan
Afghanistan
Pakistan
Azerbaidžan
Armenia
Turkki
Irak
Kuwait
Saudi-Arabia
Iran koostuu 31 provinssista (ostan-haa, yksikkö ostan). Vuonna 2010 Teheranin provinssista erotettiin Ālborz omaksi provinssikseen.
Alborz
Ardabil
Bušehr
Chahar Mahal ja Bakhtiari
Esfahan
Etelä-Khorasan
Fars
Gilan
Golestan
Hamadān
Hormozgan
Ilam
Itä-Azerbaidžan
Kerman
Kermanšah
Khuzestan
Kohgiluye ja Buyer-Ahmad
Kordestan
Lorestan
Länsi-Azerbaidžan
Markazi
Mazandaran
Pohjois-Khorasan
Qazvin
Qom
Razavi Khorasan
Semnan
Sistan ja Balutšistan
Teheran
Zanjan
Yazd
Iranin saaret kuuluvat pääosin Hormozgānin provinssiin.
Talous

Iranin talousjärjestelmä on sekoitus keskussuunnittelua, valtion omistusta öljystä ja suuryrityksistä, kylien maataloutta ja pienimuotoista yksityistä vaihtotaloutta ja palveluyrityksiä. Nykyinen hallinto on jatkanut edellisen hallinnon markkinareformia ja osoittanut pyrkimystä monipuolistaa Iranin öljystä riippuvaa taloutta. Monipuolistamiseen kuuluu autonvalmistus, ilmailuteollisuus, kuluttajaelektroniikka, aseteollisuus, petrokemia ja ydinteknologia. Autovalmistajat Iran Khodro ja SAIPA valmistavat omia ja ulkomaisia merkkejä lisenssillä.
Iran toivoo myös houkuttelevansa miljardien arvosta ulkomaisia investointeja luomalla suosiollisen sijoitusilmaston, johon kuuluvat vähennetyt rajoitteet ja tullit sekä vapaakauppa-alueet kuten Tšabahar ja Kiš-saari. Modernissa Iranissa on vahva keskiluokka ja kasvava talous, mutta korkea inflaatio ja työttömyys ovat ongelmia. Työttömyyden takia monet koulutetut nuoret lähtevät maasta, ja Iran kärsii aivovuodosta.
Iranin vienti suuntautuu Aasiaan: Kiinaan, Japaniin, Intiaan, Etelä-Koreaan ja Turkkiin. Tuontia on Arabiemiraateista, Kiinasta, Saksasta, Etelä-Koreasta, Italiasta, Venäjältä ja Intiasta. Maan merkittävimmät luonnonvarat ovat öljy, maakaasu, kivihiili, kromi, rautamalmi, kupari, lyijy, mangaani ja rikki. Merkittävin vientituote on öljy, joka vastaa 80 prosenttia viennin arvosta. Muita vientituotteita ovat muut petrokemian ja kemian tuotteet, hedelmät ja pähkinät sekä matot.
Iranin ulkomaanvelka on noin 2,4 prosenttia bruttokansantuotteesta.
Yhdysvaltain presidentti Donald Trump ilmoitti toukokuussa 2018, että Yhdysvallat vetäytyy Iranin ydinsopimuksesta ja palauttaa pakotteet Irania vastaan. Pakotteet ovat iskeneet Iranin valuutan arvoon, nostaneet inflaatiota ja haitanneet maan öljynvientiä. Iran on vaatinut EU-mailta toimia pakotteiden aiheuttamien talousvaikeuksien lievittämiseksi.
Talous > Energia

Öljyn tuotanto ja jalostus on Iranin tärkein talouden ala, vaikka maakaasun tuotanto on yhä tärkeämpää.
Iran on OPECin perustajajäsen. Vuonna 2012 Iran oli OPECin toiseksi suurin ja maailman viidenneksi suurin öljyntuottaja (Venäjä, Kiina, Yhdysvallat eivät kuulu OPECiin), ja sen tunnetut öljyvarat olivat kolmanneksi suurimmat Saudi-Arabian ja Venezuelan jälkeen. Sillä on hallussaan yli 10 prosenttia maailman näytetyistä öljyvarannoista. Iranilla on hallussa myös Venäjän jälkeen maailman toiseksi suurimmat maakaasuvarannot.
Iranin ydinohjelma on ollut pitkään kansainvälisen mielenkiinnon kohteena. Bušehrin ydinvoimalaitos valmistui vuonna 2011.
Liikenne

Iran Air on Iranin kansallinen lentoyhtiö. Iranissa on 319 lentopaikkaa, joista 133:n kiitotie on päällystetty ja 42:lla on yli kolmekilometrinen kiitotie. Teheranissa on kaksi lentoasemaa, joista vanhalle Mehrabadin kentälle suuntautuvat lennot naapurimaista ja kotimaasta ja vuonna 2004 valmistunut Imaami Khomeinin kansainvälinen lentoasema on maan kansainvälisen liikenteen keskus. Širazin lentoasema on myös suosittu ulkomaalaisten matkailijoiden käytössä, samoin kuin Esfahan, Bandar Abbas ja Kiš.
Iranissa on ollut hyvät maantieyhteydet Silkkitien ajoista asti. Nykyisin maassa on päällystettyjä maanteitä 125 908 kilometriä, mihin kuuluu noin 1 400 kilometriä moottoritietä. Rautateitä on 8 442 kilometriä. Turkin Istanbulista Teheraniin kulkevan viikoittaisen junayhteyden nimi on Trans-Asia Express. Junayhteyden avaamista Azerbaidžaniin suunnitellaan. Satamakaupunkeja ovat Assaluyeh, Bandar Abbas ja Bandar-e-Eman Khomeyni.
Väestö

Ethnologue: Languages of the World -teoksessa vuodelta 2013 listataan 75 Iranissa käytettyä elävää kieltä. Tiedot eri kielten puhujamääristä ovat eri vuosilta.
| nimi | puhujia | vuosi | muuta |
| --- | --- | --- | --- |
| Azeri | 15,5 milj. | 2010 |  |
| Bakhtiari | 1 milj. | 2001 | lounaisosa |
| Belutši | 856 000 | 1986 | jakaantuu etelä- ja länsibelutšiin |
| Domari | 1,34 milj. | 2000 | romanikieli |
| Farsi | 45 milj | 2011 |  |
| Gilaki | 3,27 milj. | 1993 | Gilan alueella |
| Kaškai | 1,5 milj. | 1993 | Farsin ja Kohkiluyehin ja Buyer Ahmadin provinsseissa |
| Kurdi | 6,6 milj. | 2000 | kolme murretta yhteensä |
| Laki | 1 milj. | 2000 | länsiosassa |
| Luri | 2,4 milj. | 2001 | länsiosassa |
| Mazandarani | 3,27 milj. | 1993 | Kaspianmeren rannalla |
| Turkmeeni | 2 milj. | 1997 | Turkmenistanin lähialueella |
Iranin väestöstä yli kaksi kolmasosaa puhuu jotain iranilaista kieltä. Suurimmat iranilaiset ryhmät ovat persialaiset (50–60 prosenttia väestöstä), kurdit (noin 10 prosenttia), gilakit ja mazandaranit (10 prosenttia), lurit (2 prosenttia) ja belutšit (2 prosenttia). Turkkilaissukuisia vähemmistöjä ovat azerit (n. 20 prosenttia) ja turkmeenit (2 prosenttia). Muita etnisiä vähemmistöjä ovat muun muassa arabit (1 prosenttia), armenialaiset, assyrialaiset, tališit ja juutalaiset.
Vain persia arabialaisilla kirjaimilla kirjoitettuna on virallinen kieli.
Islam on virallinen valtionuskonto – sen suositumpi haara on šiialaisuus johon kuuluu 90–95 prosenttia iranilaisista (2011). 5–10 prosenttia kuluu sunnimuslimeihin,  jotka ovat enemmistönä useimmissa muissa islaminuskoisissa maissa. Virallisesti tunnustettuja vähemmistöuskontoja ovat juutalaisuus, kristinusko ja zarathustralaisuus. Lisäksi on muiden uskontokuntien, kuten Iranista lähtöisin olevan baha’ilaisuuden, kannattajia.
Iranissa uskonnonvapaus taataan perustuslaissa, mutta vähemmistöuskontoja rajoitetaan ankarasti ja niiden jäsenet joutuvat vainon, vangitsemisten ja jopa kidutuksen uhreiksi. Open Doors -niminen järjestö listaa joka vuosi maat sen mukaan, miten huonosti kristittyjen uskonnonvapaus niissä toteutuu ja miten paljon niissä esiintyy kristittyjen vainoa. Siinä tutkitaan myös, onko kristittyjä vangittu, pidätetty tai tapettu uskonsa vuoksi. Vuoden 2014 luettelossa Iran oli yhdeksänneksi pahiten kristittyjä vainoava maa. Myös Bahai-uskon harjoittajia vainotaan.
Iranissa on vain vähän ihmisiä, joilta on diagnostisoitu HIV tai AIDS. Vuonna 2012 HIV-positiivisia aikuisia arvioitiin olevan 70 800, eli 0,2 % aikuisista. Antiretroviraalilääkitystä saa vain pieni osa tarvitsijoista.
Kulttuuri > Kirjallisuus ja elokuva

Persialainen kirjallisuus alkaa zarahustralaisuuden pyhistä teksteistä ja parthialaisten sekä sassanidien valtakausien aikaisista kirjoituksista, jotka tunnetaan vain toissijaisten lähteiden kautta. Arabivalloituksen jälkeen 600-luvulla arabiasta tuli kirjallisuuden vallitseva kieli. Persian kieli palasi kirjallisuuteen 800-luvulla, ja sitä seuraavilla vuosisadoilla klassinen persialainen kirjallisuus kukoisti.
Länsimaissa tunnetuin tuon ajan persialainen runoilija on epäilemättä Omar Khaijam (1050–1123). Persiassa hänet tunnettiin ennen kaikkea luonnontieteilijänä. 1900-luvulla itsenäisyystaistelu ja länsimaiset vaikutteet muuttivat runoutta suoraviivaisemmaksi, ja poliittiset ja yhteiskunnalliset teemat yleistyivät. 1900-luvun tunnustettuja kirjailijoita ovat Ali-Mohammad Afghani ja Jamal Mir-Saadeghi.
Iranilaiset elokuvat ovat tunnettuja, Iran on saanut 300 kansainvälistä elokuvapalkintoa viimeisen kahdenkymmenenviiden vuoden aikana. Nykypäivän iranilainen elokuva tunnetaan ulkomailla erityisesti "uudesta aallosta" ("Iranian New Wave"), jonka tunnetuimpia edustajia on muun muassa Jafar Panahi. Iranilaisessa uudessa aallossa yhdistetään käsikirjoitettua ja näyteltyä fiktioelokuvaa dokumenttimaiseen toteutukseen, jossa tapahtumapaikat ja sivuhenkilöt ovat aitoja ja näyttelijät ovat usein tekemisissä tavallisten iranilaisten kanssa. Yksi tunnetuimmista esimerkeistä on vuonna 2006 ilmestynyt elokuva Naiset paitsiossa, joka kuvattiin kokonaisuudessaan Iranin ja Bahrainin välisen MM-karsintaottelun aikana. Useimmat uuden aallon elokuvat käsittelevät kriittisesti iranilaisen yhteiskunnan oloja, kuten naisten asemaa, minkä vuoksi monen niistä esittäminen on kielletty Iranin sisällä. Brittiläinen koomikko Sacha Baron Cohen on toistuvasti hyödyntänyt iranilaisen uuden aallon metodeja töissään, tunnetuimpana esimerkkinä elokuva Borat.
Kansainvälisesti menestynein iranilainen elokuvaohjaaja lienee Abbas Kiarostami.
Kulttuuri > Tiedotusvälineet

Lehdistönvapaus on Iranissa ollut suhteellisen suurta Khatamin hallintokaudelta alkaen. Konservatiivit pyrkivät kuitenkin kiristämään lehdistön valvontaa. Maassa ilmestyy noin 20 valtakunnallista sanomalehteä päivittäin, mutta harvat iranilaiset lukevat lehteä joka päivä. Sen sijaan televisiota katsoo päivittäin 80 prosenttia iranilaisista. Valtion televisioyhtiö IRIB lähettää ohjelmaa 12 valtakunnallisella kanavalla ja 30 paikalliskanavalla. Ulkomaankanavien seuraaminen omalla satelliittilautasella on periaatteessa kiellettyä, mutta käytännössä varsin suosittua, ja viranomaiset ummistavat siltä usein silmänsä.
Iranin islamilainen hallintokoneisto päätti lokakuussa 2006 taistella länsimaisia vaikutuksia vastaan kieltämällä nopeat nettiyhteydet. Palveluntarjoajia on käsketty rajoittamaan tiedonsiirtonopeudet maksimissaan nopeuteen 128 kbps. Iranilaiset kansanedustajat, akateemikot ja palveluntarjoajat tuomitsevat hallituksen määräyksen.
Kulttuuri > Urheilu

Iran on osallistunut olympialaisiin ensimmäisen kerran vuonna 1900 ja vuodesta 1948 alkaen varsin säännöllisesti. Sillä on ollut talviolympialaisissa tyypillisesti muutaman hengen ja kesäolympialaisissa 20–50 hengen joukkue.
Helmikuussa 2016 Iranin jalkapallomaajoukkue oli FIFA-rankingissa sijalla 44. Maan koripallomaajoukkue voitti Aasian-mestaruuskilpailut vuosina 2007 ja 2009. Aasian-mestaruuden myötä maa selviytyi ensimmäistä kertaa lajin maailmanmestaruuskilpailuihin vuonna 2010.
Kirjallisuutta

Vihervuori, Marita & Schreiberhuber, Hermine: Iran, maa mullahin varjossa Allahin nimeen.  Helsingissä:  Otava, 1989.  ISBN 951-1-10387-3
Alavi, Nasrin: Me olemme Iran.  (Suomennos: Sari Kumpulainen. - Suomennettu englanninkielisestä laitoksesta We are Iran: The Persian blogs, 2005.)  Helsinki:  Avain, 2007.  ISBN 978-952-5524-36-9
Liimatainen, Liisa: Iran: Huntu ja haaste: Yritys ymmärtää Iranin yhteiskuntaa.  (Pystykorvakirja)  Helsinki:  Like: Suomen rauhanpuolustajat, 2009.  ISBN 978-952-01-0231-9
Elias Koponen

| Elias Koponen> Henkilötiedot |
| --- | --- |
Syntynyt: 24. elokuuta 2002 (ikä 22) Kuopio, Suomi
Kansalaisuus:   Suomi
Jääkiekkoilija
Lempinimi:  Ellu
Pelipaikka:  vasen laitahyökkääjä
Maila:  vasen
Pituus:  179 cm
Paino:  90 kg
Seura
Seura:  Tuto
Sarja:  Mestis
Pelinumero:  22
Pelaajaura
Pääsarjaura:  2021–
Aik. seurat:  KalPa (SML) IPK (Mestis) Kiekko-Espoo (Mestis) JoKP (Mestis) TPS (SML)
Elias Artturi Koponen (s. 24. elokuuta 2002 Kuopio) on suomalainen jääkiekkoilija, joka pelaa Mestis-joukkue Tutossa. Hän on pelipaikaltaan vasen laitahyökkääjä.
Ura > Seuraura

Koponen aloitti jääkiekkoilun seitsemänvuotiaana Kalevan Pallossa. Kaudella 2017–2018 hän oli joukkueensa paras syöttäjä sekä C-nuorten SM-karsinnoissa 14 syöttöpisteellään että C-nuorten SM-sarjassa 11 syöttöpisteellään. Kaudella 2019–2020 Koponen toimi KalPan B-nuorten varakapteenina. Kaudella 2020–2021 hän oli tehoilla 15+23=38 seuran U20-joukkueen paras syöttäjä Veikka Halosen kanssa ja toiseksi paras pistemies Oliver Kapasen jälkeen.
Kaudella 2021–2022 Koponen nousi KalPan U20-joukkueen kapteenistoon. Hän oli joukkueen kolmanneksi paras maalintekijä tehtyään 17 ottelussa 16 osumaa. Koponen voitti kauden päätteeksi U20 SM-sarjan hopeaa. Hän debytoi kauden aikana myös KalPan SM-liigajoukkueessa. Koponen teki liigadebyyttinsä 9. lokakuuta 2021 vieraissa JYPiä vastaan. Hänet merkittiin joukkueensa nelosketjun vasempaan laitaan Jaakko Rissasen ja Tuomas Vartiaisen viereen. Koponen sai ottelussa jääaikaa 7.53 minuuttia. Hän teki myös liigauransa avausmaalin ja Koponen keräsi yhden kahden minuutin jäähyn estämisestä. Kauden edetessä hän vakiinnutti kauden edetessä paikkansa ja Koponen teki 38 runkosarjaottelussa tehot 10+9=19. Hän jakoi SM-liigan tulokkaiden maalipörssin kuudennen sijan Jukurien Markus Odenin kanssa ja tulokkaiden pistepörssin kuudennen sijan SaiPan Mikko Juusolan kanssa. Koponen voitti myös KalPan sisäisen tehotilaston lukemalla +12, joilla hän sijoittui myös tulokkaiden tehotilastossa toiseksi edellään vain Ilveksen Leo Lööf.
Huhtikuussa 2022 Koponen teki KalPan kanssa kaksivuotisen SM-liigasopimuksen. Kaudella 2022–2023 hänen roolinsa jäi hieman pienemmäksi ja Koponen pelasi SM-liigassa 27 runkosarjaottelua tehopistein 1+3=4. Hän pelasi miesten pelejä myös seitsemän ottelua lainalla Mestis-joukkue Iisalmen Peli-Karhuissa. Koponen ei pelannut SM-liigassa enää tammikuun 2023 jälkeen, vaan hän vietti loppukauden pääasiassa KalPan U20-joukkueessa.
Koponen aloitti kauden 2023–2024 KalPan U20-joukkueessa. Lokakuun 2023 lopulla seura vuokrasi hänet kolmen ottelun ajaksi Mestis-joukkue Kiekko-Espooseen. Joulukuussa KalPa vuokrasi Koposen toistaiseksi voimassa olevalla sopimuksella Joensuun Kiekko-Poikiin, jossa hän pelasi 13 ottelua tehopistein 1+5=6. Koponen pelasi kauden loppuun pääasiassa KalPan U20-joukkueessa. Hän ei kuitenkaan tekemään läpimurtoa SM-liigassa, jossa Koponen ei juuri mahtunut kokoonpanoon ja sai tililleen vain kahdeksan runkosarjaottelua.
Kaudeksi 2024–2025 Koponen siirtyi vuoden mittaisella sopimuksella Mestis-joukkue Tutoon. Hän oli joukkueen kolmanneksi paras pistemies tehoilla 15+24=39. Syyskuussa 2024 Tuto vuokrasi Koposen kolmen ottelun mittaisella sopimuksella SM-liigajoukkue Turun Palloseuraan paikkaamaan loukkaantumisia.
Ura > Maajoukkueura

Koponen valittiin Suomen alle 20-vuotiaiden MM-leiriryhmään elokuun 2022 turnaukseen, mutta hän putosi kuitenkin lopullisesta kisajoukkueesta. Yhteensä hän on pelannut kahdeksan nuorten maaottelua.
Muuta

Koponen kirjoitti ylioppilaaksi keväällä 2022 Kuopion klassillisesta lukiosta. Hänen pikkuveljensä Eemil pelaa hyökkääjänä KalPan U20-joukkueessa.
Kevytsavukeoikeudenkäynti

Kevytsavukeoikeudenkäynti oli oikeusjuttu, jota käytiin tupakkayhtiöiden ja neljän naisen välillä. Juttu päättyi vuonna 2010 sopimukseen, jonka tuloksena kaksi naista avustajineen ilmoittivat korkeimmalle oikeudelle vetävänsä pois valituslupahakemuksensa.
Naiset vaativat kahdelta tupakkayhtiöltä, Amer Sports ja British American Tobacco Finland (BAT),  korvauksia tupakoinnin aiheuttamista vakavista sairauksista, kuten keuhkoahtaumataudista ja keuhkosyövästä. Jutussa oli alkujaan neljä naista, mutta yksi heistä kuoli ennen kuin juttu ehti käräjäoikeuteen. Lokakuussa 2008 Helsingin käräjäoikeus hylkäsi naisten korvausvaatimukset. Kaksi naisista valitti hovioikeuteen. Helsingin hovioikeus hylkäsi toukokuussa 2010 naisten korvausvaatimukset.
Oikeudenkäynnin kannalta yksi keskeinen kysymys oli ovatko tupakkayhtiöt markkinoineet kevytsavukkeita harhaanjohtavasti. Helsingin hovioikeuden tuomion mukaan tupakointi oli aiheuttanut tai ainakin merkittävästi myötävaikuttanut naisten sairastumiseen. Tupakkayhtiöillä ei kuitenkaan ollut oikeuden mukaan velvollisuutta varoittaa kuluttajia savukkeiden vaaroista, koska vaarat olivat tupakkayhtiöiden Pertti Haapalalta tilaaman tutkimuksen mukaan  yleisesti tiedossa jo 1950-luvun lopulla.
Haapalalta tilattu tutkimus on salainen ja se sai kritiikkiä mm. Heikki Hiilamolta Tieteessä tapahtuu -lehdessä siitä, että tutkimukseen oli valikoitu haluttua johtopäätöstä tukevaa aineistoa.  Myös johtopäätöstä, jossa suomalaiset tiesivät 1950-2000 luvuilla tupakan terveyshaitoista silloin kun tupakkayhtiöt eivät ole niitä julkisesti tunnustaneet tietäneensä, on pidetty ironisesti ristiriitaisena.
Naisia edusti emeritusprofessori Erkki Aurejärvi, joka oli aikaisemmin toiminut myös  Pentti Ahon edustajana.