stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Huijarisaarnaaja
Aiheesta muualla

Huijarisaarnaaja Internet Movie Databasessa (englanniksi)
Huijarisaarnaaja Elonet.
Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista. 
Alkuperäinen artikkeli: en:Elmer Gantry (film)
Käännös suomeksi
Seppo Särkiniemi

Seppo Antero Särkiniemi (s. 11. huhtikuuta 1957 Lappajärvi) on suomalainen pappi ja poliitikko. Keskustalainen Särkiniemi on toiminut kansanedustajana vuosina 2003–2007 ja uudelleen vuosina 2010–2011. Kunnallispolitiikassa Espoossa asuva Särkiniemi on toiminut Espoon kaupunginvaltuustossa vuosina 1997–2008 ja kaupunginhallituksessa vuosina 2000–2003. Eduskunnassa Särkiniemi oli ensimmäisellä edustajakaudellaan perustuslakivaliokunnan ja sivistysvaliokunnan jäsen sekä työelämä- ja tasa-arvovaliokunnan ja Pohjoismaiden neuvoston Suomen valtuuskunnan varajäsen.
Koulutukseltaan Särkiniemi on teologian maisteri ja hänellä on kappalaisen virka Espoon Tuomiokirkkoseurakunnassa. Särkiniemi on naimisissa ja hänellä on vaimonsa Anun kanssa kahdeksan lasta. Hän on uskonnolliselta vakaumukseltaan vanhoillislestadiolainen ja toimii liikkeessä puhujana.
Särkiniemi asetettiin jälleen ehdolle Uudenmaan vaalipiiristä Keskustan listalta vuoden 2007 eduskuntavaaleihin, mutta jäi varapaikalle. Särkiniemen ohi kiri vajaalla sadalla äänellä Markku Uusipaavalniemi. Syksyllä 2010 Särkiniemi siirtyi varamiehenä kansanedustajaksi Matti Vanhasen jäätyä pois eduskunnasta. Vuoden 2011 eduskuntavaaleissa Särkiniemi jäi toiselle varasijalle. Vuoden 2015 eduskuntavaaleissa Särkiniemi sai 2 874 ääntä ja jäi ensimmäiselle varasijalle.
Vaalimenestys > Eduskuntavaalit

1999: 2 270 ääntä (Uudenmaan vaalipiiri, ei valittu)
2003: 3 104 ääntä (Uudenmaan vaalipiiri, valittiin)
2007: 2 740 ääntä (Uudenmaan vaalipiiri, ei valittu, varalla)
2011: 1 971 ääntä (Uudenmaan vaalipiiri, ei valittu)
2015: 2 874 ääntä (Uudenmaan vaalipiiri, ei valittu, varalla)
Vaalimenestys > Kunnallisvaalit

1996: 529 ääntä (Espoo, valittiin)
2000: 776 ääntä (Espoo, valittiin)
2004: 843 ääntä (Espoo, valittiin)
Aiheesta muualla

Särkiniemen henkilökohtaiset kotisivut (arkistoitu)
.aspx Seppo Särkiniemi Suomen kansanedustajat. Eduskunta.
Suomen Keskustan kansanedustajat
| n k Suomen Keskustan kansanedustajat 2003–2007 |
| --- | --- |
Eduskuntaryhmä (55):  Ahonen  Alatalo  Ala-Nissilä (2003–2006)  Anttila  Haapoja  Hautala  Hoskonen  Hyssälä  Hänninen  Juhantalo  Jäätteenmäki (2003–2004)  Kaikkonen  Kalli  Karjula  Karpela  Karvonen (2004–2007)  Kerola  Kettunen  Kiviniemi  Kiviranta  Komi  Korkeaoja  Markku Koski  Kääriäinen  Lankia  Laukkanen  Lehtomäki  Leppä  Lindqvist  Lintilä  Lämsä  Manninen  Riikka Moilanen-Savolainen  Neittaanmäki  Nousiainen  Oinonen  Paloniemi  Pekkarinen  Peltokorpi (2004–2007)  Pentti  Ranta-Muotio  Rantakangas  Rehula  Reijonen  Rossi  Rundgren  Salo (2006–2007)  Salovaara  Särkiniemi  Takkula (2003–2004)  Tiilikainen  Tölli  Vanhanen  Vihriälä  Vilkuna  Väistö  Ylä-Mononen 
| n k Suomen Keskustan kansanedustajat 2007–2011 |
| --- | --- |
Eduskuntaryhmä (51):  Ahonen  Alatalo  Anttila  Autio  Haapoja (2007–2009†)  Hautala (2009–2011)  Heikkinen  Hoskonen  Hyssälä  Hänninen  Kaikkonen  Kalli  Kalmari  Kaltiokumpu  Karjula  Karpela  Katainen  Kaunisto  Kerola  Kiviniemi  Kiviranta  Komi  Korhonen  Korkeaoja  Kääriäinen  Laukkanen  Lehtomäki  Leppä  Lintilä  Manninen  Mieto  Oinonen  Pakkanen  Paloniemi  Pekkarinen  Pentti  Puumala  Rantakangas  Rehula  Reijonen  Rossi  Salovaara  Seurujärvi  Sihto  Särkiniemi (2010–2011)  Tiilikainen  Tölli  Markku Uusipaavalniemi (2007–2010)  Vanhanen (2007–2010)  Vehkaperä  Vehviläinen  Vilkuna  Väyrynen 
1Susanna Haapoja kuoli 30. toukokuuta 2009, hänen tilalleen eduskuntaan nousi Lasse Hautala. 2Matti Vanhanen luopui kansanedustajuudesta ja siirtyi Perheyritysten liiton toimitusjohtajaksi 2010. Hänen tilalleen eduskuntaan nousi Seppo Särkiniemi. 2Markku Uusipaavalniemi erosi keskustan eduskuntaryhmästä 2010 ja liittyi perussuomalaisiin.
| n k Uudenmaan vaalipiirin kansanedustajat 2007–2011 |
| --- | --- |
Kansanedustajat (34):  Akaan-Penttilä  Blomqvist  Feldt-Ranta  Forsius  Gestrin  Guzenina-Richardon  Harkimo  Hautala  Hemming  Pietari Jääskeläinen (2009–2011)  Kaikkonen  Kalliomäki  Karimäki  Karpela  Kasvi  Kiljunen  Kuusisto  Laakso  Lauslahti  Lehti  Matikainen-Kallström  J. Mäkelä (2007-2010)  O. Mäkelä  Mäkinen  Niinistö  Nylander  Ruohonen-Lerner  Saarinen  Soini (2007–2009)  Tabermann  Tallqvist  Uusipaavalniemi  Vahasalo  Vanhanen  Virén (2010–2011) 
| --- | --- |
Auktoriteettitunnisteet: Henkilöt :  Eduskunta
Ydinturvallisuus

Ydinturvallisuus tarkoittaa toimenpiteitä, joilla pyritään estämään ydinonnettomuudet ja, jos estäminen ei onnistu, lieventämään onnettomuuden seurauksia. Ydinenergian käytön yhteydessä syntyy suuria määriä radioaktiivisia aineita, joiden pääsy ympäristöön pitää estää luotettavasti. Jos ydinreaktori vaurioituu niin, että radioaktiivisia aineita pääsee leviämään ympäristöön, niiden lähettämä säteily voi aiheuttaa vahinkoa ihmisille. Ydinenergian käyttöön liittyvää riskiä ei pystytä täysin poistamaan, mutta huolellisella suunnittelulla ja käytöllä riski saadaan hyvin pieneksi.
Tämä artikkeli käsittelee ydinturvallisuuden periaatteita. Onnettomuuksien syistä ja seurauksista kerrotaan tarkemmin artikkeleissa Ydinonnettomuus ja Sydämen sulamisonnettomuus. Säteilyltä suojautumista käsitellään artikkelissa Säteilyturvallisuus.
Ydinturvallisuuden perustoiminnot

Ydinturvallisuuden kolme perustoimintoa ovat ketjureaktion hallinta, polttoaineen jäähdyttäminen ja radioaktiivisten aineiden leviämisen estäminen. Jos nämä perustoiminnot pystytään hoitamaan, ydinvoima on turvallista.
Ydinturvallisuuden perustoiminnot > Ketjureaktion hallinta

Ketjureaktion hallinnan menettäminen voi johtaa niin sanottuun reaktiivisuusonnettomuuteen, jossa ydinreaktorin teho kasvaa äkillisesti. Tällöin reaktorin polttoaine kuumenee nopeasti, mikä voi johtaa sen vaurioitumiseen tai sulamiseen ja radioaktiivisten aineiden vapautumiseen. Näin tapahtui Tšernobylin onnettomuudessa.
Ydinreaktorit pyritään suunnittelemaan siten, että lämpötilan nousu tai veden kiehuminen hidastaa ketjureaktiota. Tämä estää reaktorin tehon hallitsemattoman kasvun. Ketjureaktion nopeaa pysäyttämistä varten reaktoreissa on pikasulkujärjestelmä ja sitä varmentava boorausjärjestelmä. Painevesireaktoreissa pikasulku saadaan aikaan pudottamalla säätösauvat reaktorin sydämeen ylhäältä päin. Pudotus tapahtuu katkaisemalla sauvoja kannattelevien sähkömagneettien virta. Kiehutusvesireaktoreissa säätösauvat taas laukaistaan reaktoriin alhaalta päin hydraulisen pikasulkujärjestelmän avulla. Säätösauvojen juuttumisen varalta ketjureaktio voidaan pysäyttää myös pumppaamalla reaktoriin booriliuosta, joka absorboi neutroneja.
Ydinturvallisuuden perustoiminnot > Polttoaineen jäähdyttäminen

Jos ydinreaktorin polttoainetta ei pystytä jäähdyttämään, sen lämpötila nousee. Tämä voi johtaa polttoaineen vaurioitumiseen tai sulamiseen ja radioaktiivisten aineiden vapautumiseen. Näin tapahtui Three Mile Islandin ja Fukushiman onnettomuuksissa. Ydinreaktorin toimiessa sen polttoaineeseen kertyy fissiotuotteita, joiden radioaktiivisessa hajoamisessa syntyy lämpöä, jota kutsutaan jälkilämmöksi, koska sen tuotto jatkuu vielä ketjureaktion pysäyttämisen jälkeen. Suuren reaktorin jälkilämpöteho on niin suuri, että se voi sulattaa polttoainesauvat. Sen takia polttoainetta täytyy jäähdyttää vielä ketjureaktion pysäyttämisen jälkeen.
Ydinreaktorit varustetaan hätäjäähdytysjärjestelmillä, joilla reaktoriin voidaan pumpata lisää jäähdytysvettä. Jos primääripiirissä on suuri vuoto, lisävettä on pystyttävä toimittamaan paljon ja nopeasti. Pienissä vuodoissa on puolestaan kyettävä lisäämään jäähdytysvettä primääripiiriin silloin, kun sen paine on vielä korkea. Tämän vuoksi reaktoreissa on normaalisti kaksi erilaista hätäjäähdytysjärjestelmää, korkeapaineinen ja matalapaineinen. Painevesireaktoreissa käytetään lisäksi passiivista hätäjäähdytysjärjestelmää, jossa vettä on varastoitu typellä paineistettuihin säiliöihin, joita kutsutaan myös hätäjäähdytysakuiksi. Vesi purkautuu näistä säiliöistä automaattisesti reaktoriin, kun reaktorin paine alittaa säiliöiden paineen. Hätäjäähdytysjärjestelmien pumppujen ja venttiilien sähkönsyöttö on varmistettu dieselgeneraattoreilla. Hätäjäähdytysjärjestelmät on tavallisesti mitoitettu riittäväksi kaikkiin muihin tilanteisiin paitsi reaktoripainesäiliön suureen murtumaan.
Ydinturvallisuuden perustoiminnot > Radioaktiivisten aineiden leviämisen estäminen

Reaktorin normaalin toiminnan aikana lähes kaikki ydinvoimalan radioaktiiviset aineet ovat polttoainesauvojen sisällä. Onnettomuustilanteessa polttoainesauvat voivat rikkoutua, jolloin radioaktiiviset aineet pääsevät vapautumaan. Viimeinen este radioaktiivisuuden leviämiselle ympäristöön on suojarakennus. Tšernobylin ydinvoimalassa ei ollut varsinaista suojarakennusta ollenkaan. Fukushimassa taas suojarakennukset eivät kestäneet onnettomuuden aiheuttamia kuormituksia. Sen sijaan Three Mile Islandin onnettomuudessa suojarakennus pysyi ehjänä ja esti suuret päästöt ympäristöön.
Syvyyspuolustusperiaate

Ydinturvallisuuden perustoiminnot pyritään hoitamaan usealla peräkkäisellä, toisiaan varmentavalla tasolla. Tätä toimintatapaa sanotaan syvyyspuolustusperiaatteeksi tai syvyyssuuntaiseksi turvallisuusajatteluksi (defence in depth).
Eri maissa on hieman erilaisia tapoja luokitella syvyyspuolustuksen puolustustasoja. Suomessa on käytössä seuraavat viisi puolustustasoa:
Häiriöiden ehkäiseminen niin, että vältetään poikkeamat laitoksen normaalista käytöstä
Häiriötilanteiden hallinta niin, että ne eivät kehity onnettomuuksiksi
Onnettomuustilanteiden hallinta niin, että estetään polttoaineen vaurioituminen
Päästöjen rajoittaminen vakavissa onnettomuuksissa niin, että suojarakennus säilyy ehjänä
Päästöjen seurausten lieventäminen väestönsuojelutoimenpitein (evakuointi, sisätiloihin suojautuminen, joditabletit).
Olennaista syvyyspuolustuksessa on se, että eri puolustustasojen täytyy olla toisistaan riippumattomia. Esimerkiksi onnettomuustilanteiden hallintaan ei voi varautua samoilla laitteilla, joita tarvitaan häiriötilanteissa. Näin yksittäisen järjestelmän vikaantumisen seurauksena voidaan menettää vain yksi viidestä puolustustasosta. Oikein toteutettu syvyyspuolustus varmistaa, että mikään yksittäinen laitevika tai ihmisen tekemä virhe ei voi aiheuttaa säteilyvaaraa, ja että sellaiset useiden vikojen ja virheiden yhdistelmät, jotka voisivat aiheuttaa vaaraa, ovat hyvin harvinaisia.
Radioaktiivisten aineiden leviämisesteet

Kolmatta ydinturvallisuuden perustoimintoa eli radioaktiivisten aineiden leviämisen estämistä varten ydinvoimalassa on useita peräkkäisiä leviämisesteitä. Ensimmäisen esteen muodostavat fissiotuotteita pidättävä polttoaineen keraaminen rakenne sekä zirkoniumista tehty polttoaineen suojakuori. Polttoaine on toisen leviämisesteen eli reaktoripainesäiliön sisällä. Kolmantena esteenä on reaktoria ympäröivä paineenkestävä ja kaasutiivis suojarakennus. Varsinainen suojarakennus ympäröidään usein toisella rakennuksella niin, että rakennusten väliin jäävä tila voidaan pitää alipaineisena. Välitilasta poistettava ilma ohjataan suodattimen kautta ilmastointipiippuun. Ulompi suojarakennus myös suojaa varsinaista suojarakennusta ulkoisilta uhilta, kuten lentokoneiden törmäyksiltä.
Redundanssi, diversiteetti ja fyysinen erottelu

Turvallisuusjärjestelmien luotettavuutta pyritään parantamaan redundanssin, diversiteetin ja fyysisen erottelun avulla.
Redundanssi eli moninkertaisuusperiaate tarkoittaa, että jokainen turvallisuusjärjestelmä koostuu monesta samanlaisesta rinnakkaisesta osajärjestelmästä. Tärkeimmät järjestelmät suunnitellaan niin, että turvallisuuden perustoiminnot pystytään suorittamaan, vaikka mikä tahansa yksittäinen laite vikaantuisi ja mikä tahansa toinen laite olisi poissa käytöstä huollon vuoksi. Tämä on niin sanottu N+2-vikakriteeri. Se toteutetaan usein neljällä rinnakkaisella osajärjestelmällä, joista kahden kapasiteetti riittää turvallisuustoiminnon suorittamiseen. Redundanssin heikkous on, että se on altis yhteisvioille. Yhteisvika tarkoittaa, että monta samanlaista laitetta vikaantuu yhtä aikaa samasta syystä, esimerkiksi suunnittelu- tai valmistusvirheen tai virheellisen huoltotyön takia.
Yhteisvikoja voidaan välttää diversiteetin eli erilaisuusperiaatteen avulla. Se tarkoittaa, että sama turvallisuustoiminto voidaan toteuttaa kahdella erilaisella järjestelmällä. Esimerkiksi ketjureaktion pysäyttämiseen on kaksi erilaista järjestelmää, joista toinen käyttää säätösauvoja ja toinen syöttää booriliuosta reaktoriin.
Fyysinen erottelu tarkoittaa, että turvallisuusjärjestelmän rinnakkaiset osajärjestelmät sijoitetaan eri tiloihin. Silloin esimerkiksi tulva tai tulipalo yhdessä tilassa voi rikkoa vain yhden osajärjestelmän, mutta sen rinnakkaiset redundanssit pysyvät toimintakuntoisina. Fukushiman laitoksella fyysinen erottelu oli laiminlyöty, kun kaikki sähköä tuottavat dieselgeneraattorit oli sijoitettu samaan tilaan. Sen takia tsunami pystyi hukuttamaan kaikki generaattorit ja katkaisemaan sähköt koko laitokselta.
Passiiviset ja aktiiviset turvallisuusjärjestelmät

Ydinvoimalaitosten turvallisuusjärjestelmät perustuvat yleensä aktiivisiin laitteisiin kuten pumppuihin, jotka toimivat sähköllä. Aktiiviset järjestelmät eivät toimi sähkökatkoksen aikana. Luotettavuuden parantamiseksi on kehitetty myös passiivisia turvallisuusjärjestelmiä, jotka toimivat ilman sähköä tai muuta ulkoista käyttövoimaa.
Passiiviset järjestelmät voidaan jakaa puolipassiivisiin ja täysin passiivisiin. Puolipassiiviset tarvitsevat aktiivisen käynnistyksen, kuten venttiilin avaamisen, mutta sen jälkeen ne toimivat itsestään. Täysin passiiviset järjestelmät taas eivät tarvitse aktiivisia komponentteja edes käynnistykseen. Esimerkki puolipassiivisesta järjestelmästä on Hanhikiven reaktoriin suunniteltu höyrystimien kautta toimiva passiivinen jäähdytysjärjestelmä. Se käynnistyy avaamalla venttiilit, mutta sen jälkeen jäähdytysvesi kiertää höyrystimen ja lämmönvaihtimen välillä luonnonkierrolla, joka perustuu siihen, että kuuma vesi on kevyempää kuin kylmä vesi. Hanhikivelle on tulossa myös täysin passiivinen suojarakennuksen jäähdytysjärjestelmä. Se toimii myös luonnonkierrolla, mutta sen käynnistyminen ei vaadi mitään toimenpiteitä, vaan jäähdytysvesi alkaa virrata, jos lämpötila suojarakennuksessa nousee. Molemmat järjestelmät pystyvät Fennovoiman mukaan poistamaan reaktorin jälkilämmön kolmen vuorokauden ajan.
Syvyyspuolustusperiaatteen mukainen neljäs puolustustaso eli suojarakennuksen pitäminen ehjänä vakavassa onnettomuudessa pyritään hoitamaan mahdollisimman pitkälle passiivisilla järjestelmillä, koska sähkökatkos voi olla onnettomuuden aiheuttaja. Sen takia onnettomuuden seurausten lieventämisessä ei voida luottaa siihen, että sähkövirtaa olisi saatavilla. Vetyrekombinaattori on tavallinen esimerkki täysin passiivisesta laitteesta. Se poistaa vetyä ydinvoimalan suojarakennuksesta vakavan onnettomuuden aikana. Sen tarkoituksena on estää vetyräjähdykset, ja se käynnistyy itsestään ja toimii passiivisesti. Rekombinaattoreita on Loviisan ydinvoimalan suojarakennuksissa ja Olkiluoto 3:ssa, ja sellaisia tulee myös Hanhikivelle.
Aktiiviset, pumppuihin perustuvat turvallisuusjärjestelmät ovat usein tehokkaampia kuin passiiviset. Sen takia passiivisia turvallisuusjärjestelmiä on helpompi suunnitella pieniin ydinreaktoreihin, jotka tarvitsevat vähemmän jäähdytystehoa. Passiivisia järjestelmiä pidetään usein luotettavampina kuin aktiivisia, koska ne eivät ole riippuvaisia sähkövirrasta ja niissä on muutenkin vähemmän liikkuvia osia, jotka voisivat vikaantua. Toisaalta passiivisilla järjestelmillä voi olla muita vikaantumistapoja, joista kaikkia ei ehkä vielä tunneta, koska niistä on vähemmän käyttökokemuksia kuin perinteisistä aktiivisista järjestelmistä.
Järjestelmien turvallisuusluokittelu

Ydinvoimalaitoksen järjestelmät ja laitteet luokitellaan turvallisuusluokkiin niiden turvallisuusmerkityksen mukaan. Turvallisuusluokittelun tarkoitus on, että laitteiden suunnittelussa ja valmistuksessa osataan asettaa tiukimmat laatuvaatimukset turvallisuuden kannalta tärkeimmille laitteille ja toisaalta ei käytetä liikaa resursseja vähemmän tärkeisiin laitteisiin. Turvallisuusluokittelu otetaan huomioon myös laitteiden tarkastuksessa ja testauksessa: korkeampien turvallisuusluokkien laitteita tarkastetaan useammin ja tarkemmin kuin matalampien.
Suomessa on käytössä kolme turvallisuusluokkaa (1, 2 ja 3) sekä luokka EYT (ei ydinteknisesti turvallisuusluokiteltu). Turvallisuusluokkaan 1 kuuluvat kaikkein tärkeimmät järjestelmät eli ne, joiden vaurioituminen voi aiheuttaa onnettomuuden, esimerkiksi reaktorin polttoaine, painesäiliö ja primääripiiri. Turvallisuusluokkaan 2 kuuluvat mm. ne järjestelmät, joita tarvitaan onnettomuustilanteissa estämään polttoaineen vaurioituminen, esimerkiksi reaktorin hätäjäähdytysjärjestelmät. Turvallisuusluokkaan 3 kuuluvat mm. ne järjestelmät, joita tarvitaan suojarakennuksen pitämiseen ehjänä vakavassa onnettomuudessa, esimerkiksi vetyrekombinaattorit. Luokkaan EYT kuuluvat ne järjestelmät, jotka eivät ole tärkeitä ydinturvallisuudelle.
Käyttökokemustoiminta

Käyttökokemustoiminta tarkoittaa, että jos yhdessä ydinvoimalassa sattuu vaaratilanne, laitevika tai ihmisen tekemä virhe, niin kaikissa maailman ydinvoimaloissa pyritään estämään samanlaisen tapahtuman toistuminen. Maailmassa tuotetaan sähköä yli 400 ydinreaktorilla. Maailman kaikki ydinvoimaa tuottavat yhtiöt ovat jäseniä WANO-nimisessä järjestössä (World Association of Nuclear Operators). WANOn kautta yhtiöt jakavat toisilleen noin tuhat käyttökokemusraporttia vuosittain. Usein toistuvia tapahtumia ovat materiaaliviat ja ohjeiden väärintulkinnasta johtuva työntekijöiden virheellinen toiminta. Suurin osa tapahtumista on turvallisuusmerkitykseltään vähäisiä, mutta niiden hyödyntäminen auttaa vähentämään häiriötilanteita, jotka joissain olosuhteissa voisivat kehittyä onnettomuuksiksi. Turvallisuuden parantamisen lisäksi käyttökokemusten hyödyntäminen säästää rahaa, kun häiriöiden takia menetetään vähemmän sähköntuotantoa.
Suomessa Säteilyturvakeskus määrää, että ydinvoimaloiden käyttötapahtumat on tutkittava ja niiden perussyyt selvitettävä ja korjattava. Ydinvoimayhtiöiden täytyy seurata muiden ydinvoimalaitosten käyttökokemuksia ja toteuttaa niiden esiin tuomia mahdollisuuksia turvallisuusparannuksiin.
Turvallisuuskulttuuri

Turvallisuuskulttuurin käsitettä käytettiin ensimmäisen kerran Tšernobylin onnettomuuden tutkinnassa havainnollistamaan sitä, että onnettomuudet eivät johdu pelkästään teknisistä vioista tai yksittäisten ihmisten tekemistä virheistä. Onnettomuuksiin vaikuttavat myös johtamiseen, organisaatioon, työyhteisöön ja jopa yhteiskuntaan liittyvät tekijät. Turvallisuuskulttuuri tarkoittaa organisaation ja yksittäisten työntekijöiden arvoja ja asenteita, joiden tuloksena turvallisuus on etusijalla päätöksiä tehtäessä. Hyvässä turvallisuuskulttuurissa on kyse siitä, että henkilöstöllä on edellytykset suoriutua hyvin työstään, turvallisuutta pidetään aidosti tärkeänä asiana ja toimintaan liittyvät vaarat ymmärretään.
Hyvän turvallisuuskulttuurin piirteitä ovat esimerkiksi:
Kaikki työntekijät tekevät oman työnsä vastuullisesti ja ammattitaitoisesti.
Kaikki työntekijät ymmärtävät oman työnsä turvallisuusmerkityksen.
Jos huomataan jotain outoa tai odottamatonta, siitä kerrotaan esimiehille. Jos työtä ei voida tehdä ohjeiden mukaisesti, työ keskeytetään, kunnes ongelma on selvitetty.
Tietoa jaetaan organisaatiossa avoimesti kaikkiin suuntiin.
Johtajat antavat tarpeeksi resursseja ja aikaa tehdä työt turvallisesti.
Johtajat palkitsevat työntekijöitä, jotka huomaavat mahdollisia turvallisuusriskejä. Virheistä ei rangaista, vaan niistä pyritään oppimaan.
Turvallisuutta pyritään jatkuvasti parantamaan.
Ydinenergian käytön oikeutus

Kansainvälinen atomienergiajärjestö IAEA esittää Safety Fundamentals -julkaisussaan periaatteet ydinenergian käytölle:
Oikeutusperiaate: toiminnalla saavutettava hyöty tulee olla suurempi kuin toiminnasta aiheutuva haitta.
Optimointiperiaate: turvallisuus on pidettävä niin korkealla tasolla kuin käytännöllisin toimenpitein on mahdollista.
Yksilönsuojaperiaate: kenellekään yksittäiselle ihmiselle ei saa aiheutua liian suurta haittaa, eli kenenkään säteilyannos ei saa ylittää viranomaisten asettamien rajoja.
Suomessa nämä periaatteet on sisällytetty suoraan säteilylakiin ja ydinenergialakiin.
Lisäksi IAEA:n periaatteiden mukaan tulevia sukupolvia täytyy suojella säteilyriskeiltä ilman, että heidän täytyisi itse erityisesti suojautua niiltä. Tämä vaatimus liittyy erityisesti radioaktiivisten jätteiden käsittelyyn: niiden sukupolvien, jotka tuottavat jätettä, täytyy huolehtia sen turvallisesta loppusijoituksesta.
Vastuu ja viranomaisvalvonta

Ydinturvallisuudesta vastaa luvanhaltija eli se yhtiö, jolle on myönnetty lupa käyttää ydinreaktoria. Yhtiö ei voi siirtää vastuuta kenellekään muulle, kuten alihankkijalle, reaktorin suunnittelijalle, omalle työntekijälleen tai viranomaiselle.
Ydinturvallisuusmääräysten noudattamista valvoo viranomainen, Suomessa Säteilyturvakeskus (STUK). Viranomainen asettaa yksityiskohtaiset turvallisuusvaatimukset, osallistuu lupahakemusten käsittelyyn sekä valvoo lupaehtojen noudattamista laitoksen rakentamisen ja käytön aikana. Jatkuvan turvallisuusarvioinnin lisäksi Suomessa ydinvoimalaitoksille tehdään noin kymmenen vuoden välein perusteellinen ja kattava määräaikainen turvallisuusarviointi. Viranomaisen tehtäviin kuuluu myös ydinturvallisuusasioista tiedottaminen kansalaisille ja tiedotusvälineille.
Aiheesta muualla

Säteilyturvakeskus
Ydinenergialaki
Säteilyturvakeskuksen määräykset
Säteilyturvakeskuksen asettamat ydinturvallisuusohjeet
Ydintekniikka
| --- | --- |
Ydinfysiikka:   Atomi  Fissio  Fuusio  Säteily  Radioaktiivisuus  Ionisoiva säteily  Ydinräjähdys  Fissiili  Vaikutusala  Kriittinen massa 
Ydinvoima:   Ydinvoiman käyttökohteet  Ydinpolttoainekierto  Säteilyturvallisuus  Ydinturvallisuus  Ydinjätehuolto  Geologinen loppusijoitus  Uraani  Uraanin esiintyminen  Uraanikaivos  Uraanin väkevöinti  Plutonium  Torium  Torium-ydinpolttoainekierto 
Ydinreaktori:   Kevytvesireaktori  Kiehutusvesireaktori  Painevesireaktori  VVER-reaktori  EPR-reaktori  RBMK-reaktori  MKER-reaktori  CANDU-raskasvesireaktori  AP1000-reaktori  Pieni modulaarinen reaktori  Hyötöreaktori  Kiihdytinreaktori  SCWR-reaktori  Nestemäisellä metallilla jäähdytetty reaktori  Sulasuolareaktori  Kaksoisfluidireaktori  Fuusioreaktori 
Ydinaseet:   Ydinsota  Vetypommi  Neutronipommi  Ydinaseriisunta  Vaikutukset 
Ydinonnettomuus:   Fukushiman ydinvoimalaonnettomuus  Tšernobylin ydinvoimalaonnettomuus  Three Mile Islandin ydinvoimalaonnettomuus  Luettelo ydinonnettomuuksista  Luettelo ydinlaitostapahtumista  Ydinvoimalan sydämen sulamisonnettomuus  Ydinaseonnettomuus  INES-asteikko 
Ydinvoima Suomessa:   Olkiluodon ydinvoimalaitos  Loviisan ydinvoimalaitos  Hanhikiven ydinvoimalaitos 
Ydinvoimalan suojarakennus (containment building) estää radioaktiivisten aineiden leviämisen ympäristöön onnettomuustilanteessa.
Syvyyspuolustusperiaate. Juustosiivut kuvaavat peräkkäisiä puolustustasoja, ja niissä olevat reiät kuvaavat virheitä tai vikoja. Onnettomuus voi tapahtua, jos uhka (hazard) pystyy läpäisemään kaikki puolustustasot.
Radioaktiivisten aineiden leviämisesteet: 1 polttoaineen kiinteä, keraaminen rakenne; 2 polttoainesauvan suojakuori; 3 reaktoripainesäiliö; 4 suojarakennus; 5 reaktorirakennus, joka toimii suojarakennusta varmentavana rakenteena.