VL Kotka
Käyttö > Prototyypin koelento-ohjelma

Kotkan prototyyppi KA-144 koottiin 30. syyskuuta 1930, ja Uuno E. Mäkelä lensi sen ensilennon seuraavana päivänä Kurt Bergerin kanssa. Koelennon perusteella Kotkan uinti oli lähdössä moitteetonta, startissa se pyrki nostamaan nokan väkisin pystyyn. Kone pyrki kallistumaan voimakkaasti irtoamisen jälkeen, ja Mäkelä joutui työntämään ohjaussauvan täysin eteen ja oikealle. Koneen moottori sammui jonkin aikaa lennon alkamisen jälkeen 300 metrin korkeudessa. Pienellä ylinopeudella tehty pakkolasku onnistui, ja KA-144 hinattiin moottoriveneellä Suomenlinnaan.
Prototyypin Jupiter-moottorista ei löytynyt suoraan kiinnileikkaamisen syitä, ja kone sai ensilentoa seuranneena yönä uuden moottorin. Myös KA-144:n siipien virityskulmiin ja ohjainten välityksiin tehtiin muutoksia ensilennolla tehtyjen havaintojen pohjalta. Kotkaa esiteltiin 2. lokakuuta asiakkaiden edustajille, ja paikalla oli muun muassa yleisesikunnan päällikkö kenraalimajuri K. M. Wallenius. Esittelylento sujui ensilentoa huomattavasti paremmin, ja Mäkelä saattoi tehdä nopeita ohilentoja ja ylösvetoja katsojien edestä.
Huomattavasti parantuneista lento-ominaisuuksista huolimatta Mäkelä ei vieläkään ollut tyytyväinen koneen siivekkeisiin ja kokeili seuraavalla lennollaan niitä lisää. KA-144:n moottori leikkasi kiinni kuitenkin jo startissa, minkä seurauksena moottoriongelmien syytä ruvettiin etsimään koneen järjestelmistä. Vika onnistuttiin lopulta paikallistamaan Kotkan öljysäiliöön, jonka pohjalle oli valmistuksen aikana päässyt putoamaan sulaa tinaa. Tina saattoi liikkuessaan tukkia moottorin öljyputken suun. Suurin moottoriongelmien takana ollut syy oli tosin todennäköisesti tankin suunnitteluvirhe, sillä öljyn syöttöputki oli asennettu tankin etureunaan, mikä esti nousuasennossa öljyn virtauksen säiliöstä, jollei se ollut aivan täysi.
Korjausten jälkeen Mäkelä aloitti koneen saavutusarvojen määrittämisen. KA-144:n huippunopeudeksi mitattiin vain 170 kilometriä tunnissa lokakuussa 1930 suoritetuissa nopeuskokeissa. Nousukokeissa nousuajan arvoja ei pystytty määrittämään moottorin ylikuumenemisen takia. Mäkelä ei ollut edelleenkään tyytyväinen Kotkan lento-ominaisuuksiin, vaikka tehdas oli jo valmis luovuttamaan KA-144:n palveluskäyttöön. Eversti Väinö Snellman lensi Kotkalla Mäkelän pyynnöstä, ja hänen arvionsa koneen lento-ominaisuuksista oli lähes identtinen Mäkelän arvion kanssa. Tehdas alkoi kiireellä tehdä KA-144:ään muutoksia, ja se ilmoitti ilmavoimien esikunnalle olevansa valmis Kotkan luovutukseen vielä saman vuoden marraskuussa.
Luovutetun Kotkan siiveketehon tiedettiin olevan riittämätön ja potkurin tiedettiin antavan vain haluttuja arvoja matalammat saavutusarvot. Tehtaan kirjeenvaihdon mukaan luovutuksen tarkoituksena olikin enemmän saada asiakkaan lausuntoja koneesta ennen kelirikon alkamista. Lentokonetehdas lupautui tekemään kaikki tarpeelliset muutokset KA-144:n maakoneeksi muuttamisen yhteydessä.
Ilmavoimat koelensi Kotkaa luovutuksen jälkeen ja kokosi koneeseen liittyvät kommenttinsa 15 kohdan kirjelmään, jossa koneelle mainittiin 11 heikkoutta ja 4 vahvuutta. Epäkohtina pidettiin esimerkiksi koneen huonoa ohjattavuutta, heikkoa liitokykyä, ohjainlaitteiden sijoittelua ohjaamossa sekä pienempää huippunopeutta ja nousukykyä. Ilmavoimat tiedusteli kirjelmässä myös tehtaalta, paranisivatko konetyypin suoritusarvot Pratt & Whitney Hornet- tai Wright Cyclone -moottoriin siirtymällä. Epäkohdistaan huolimatta ilmavoimat piti Kotkaa yleisesti rooliinsa soveltuvana ja ominaisuuksiltaan tyydyttävänä.
KA-144 palautettiin koelentokäyttöön tammikuun 1931 lopulla muutostöiden jälkeen. Koneen pikaisesti suunniteltu ja rakennettu maalaskuteline ei kuitenkaan kestänyt lentotoiminnan rasitusta, ja sukset kääntyivät sivulle startissa. Tehdas korjasi ongelman asentamalla laskutelineeseen lisätuet, ja koelentoja päästiin jatkamaan helmikuun alulla. Konetta koelentänyt luutnantti Mäkelä totesi lausunnossaan lento-ominaisuudet tyydyttäviksi.