stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Ike & Tina Turner

Ike ja Tina Turner Hampurissa vuonna 1972.
Ike & Tina Turner oli yhdysvaltalainen rock and roll- ja soul-duo, jonka perustivat 1950–60-lukujen taitteessa Ike Turner ja Tina Turner. Heidän tunnetuimpia kappaleitaan olivat esimerkiksi "A Fool in Love" ja "River Deep, Mountain High". He saivat Grammy-palkinnon versiostaan kappaleesta "Proud Mary". Heidät nimettiin Rock and Roll Hall of Fameen vuonna 1991.
Duo hajosi vuonna 1978, kun Ike ja Tina erosivat. Myöhemmin Ike kärsi vankilatuomion huumausainerikoksista. Tinan menestyksellinen sooloura jatkui 2010-luvulle saakka.
Ike kuoli vuonna 2007 ja Tina vuonna 2023.
Maija Porma

| Maija Porma> Henkilötiedot |
| --- | --- |
Kansalaisuus:  Suomi
Kirjailija
Tyylilajit:  Rikoskirjallisuus
Esikoisteos:  Tanssi, pankkineiti -tanssi, 2000
Muuta tietoa
 omakustannekirjailija 
Aiheesta muualla
Löydä lisää kirjailijoitaKirjallisuuden teemasivulta
Maija Porma on suomalainen omakustanteita julkaissut kirjailija, joka kirjoittaa rikostarinoita. Hän on koulutukseltaan yo-merkonomi ja päätyönsä ohessa kirjoittanut useita romaaneja.
Neljän ensimmäisen romaanin ilmestyttyä Pilotin omakustanteina Porma perusti oman pienkustantamon, Averssi Kustannus Oy:n, joka on julkaissut kolme hänen tuoreinta kirjaansa.
Helsingin Sanomat paljasti helmikuussa 2008 lukijavihjeen perusteella, että Porman ensimmäinen dekkari Pohjalainen pankkiryöstö vuodelta 2004 sisältää ainakin kuusi kohtaa, jotka on kopioitu miltei sanasta sanaan kirjailija Outi Pakkasen vuonna 2001 ilmestyneestä romaanista Pelistä pois.  Ensin Porma kiisti kopioinnin eikä tunnustanut edes lukeneensa Pakkasen kirjoja. Hänen kustantajansa totesi kuitenkin, että plagiointi on selvää. Pohjalaisen pankkiryöstön painos vedettiin pois myynnistä. Huhtikuussa Porma pyysi Pakkasen kustantajan Otavan julkaiseman tiedotteen mukaan tältä anteeksi tekijänoikeuden loukkaamista ja aiheuttamaansa mielipahaa.
Ilta-Sanomat kertoi heinäkuussa 2008 myös lukijalta tulleen palautteen perusteella, että Porman kirja Murhamuistio sisältää runsaasti yhtäläisyyksiä Sue Graftonin teokseen P niin kuin petos. Murhamuistio ja muut Averssi Kustannuksen julkaisemat Porman teokset oli vedetty myynnistä jo alkuperäisen kohun myötä helmikuussa.
Teokset

Tanssi, pankkineiti -tanssi!.  Tampere:  MC-Pilot, 2000.  ISBN 952-5452-13-1
Pilven varjo.  Tampere:  MC-Pilot, 2001.  ISBN 952-5452-64-6
Onnen avaimet.  Tampere:  MC-Pilot, 2002.  ISBN 952-464-042-2
Pohjalainen pankkiryöstö.  Tampere:  Pilot-kustannus, 2004.  ISBN 952-464-129-1
Viimeinen kosto.  Kangasala:  Averssi kustannus, 2005.  ISBN 952-99658-0-X
Murha alttarilla.  Kangasala:  Averssi, 2006.  ISBN 952-99658-1-8
Murhamuistio.  Kangasala:  Averssi, 2007.  ISBN 978-952-99658-2-3
Kuolema kesäyössä.  Kangasala:  Averssi kustannus, 2010.  ISBN 978-952-99658-3-0
Hannele Huovi

| Hannele Huovi |
| --- | --- |
 Hannele Huovi Helsingin kirjamessuilla 2011.
Henkilötiedot
Syntynyt: 19. maaliskuuta 1949 (ikä 75) Kotka
Kansalaisuus:  suomalainen
Ammatti:  toimittaja, kirjailija
Kirjailija
Esikoisteos:  Jos olet yksin ja salaa (1979)
Palkinnot
 Valtion kirjallisuuspalkinto (1985) 
Aiheesta muualla
hannelehuovi.fi
Löydä lisää kirjailijoitaKirjallisuuden teemasivulta
Päivi Marja Hannele Huovi (vuodesta 1973 Eskola; s. 19. maaliskuuta 1949 Kotka) on suomalainen kirjailija. Huovi suoritti humanististen tieteiden kandidaatin tutkinnon Helsingin yliopistossa 1973.lähde? Hän aloitti uransa toimittajana ja teki 1968–1983 yli 400 radio-ohjelmaa Yleisradiolle ja lisäksi televisiotöitä.lähde? Vuodesta 1983 Huovi on toiminut vapaana kirjailijana ja kirjoittanut mittavan tuotannon, johon kuuluu kirjoja lapsille, nuorille ja aikuisille sekä aapisia, runoja, satuja, novelleja ja näytelmiä.
Ura

Huovin ensimmäinen oma kirja oli vuonna 1979 julkaistu Jos olet yksin ja salaa, jonka kuvitti Outi Markkanen. Sittemmin Huovin lastenkirjoja ovat kuvittaneet etenkin Kristiina Louhi (mm. Vauvan vaaka, Maailman paras napa, Seitsemän unta) ja Jukka Lemmetty (Urpo ja Turpo -kirjat).
Huovi tunnetaan parhaiten lasten- ja nuortenkirjailijana. Hänen ensimmäinen nuortenkirjansa, Madonna, julkaistiin vuonna 1986. Teoksessa Huovi tarttui 1980-luvulla vielä huonosti tunnettuun ilmiöön: lapsen syömishäiriöön. Palkituin Huovin teoksista on saturomaani Vladimirin kirja, joka on käännetty useille kielille. Siitä on tehty teatterisovitus, samoin kuin useista muistakin Huovin teoksista.
Huovi on ollut myös oppikirjatekijänä, esimerkiksi Iloinen Aapinen -teoksen ja Salainen maa -maailman tekstit ovat hänen kirjoittamiaan. Huovi on kääntänyt myös lastenkirjoja suomeksi ja kirjoittanut aikuisille kaksi runokokoelmaa, novelleja ja romaanin.
Huovin teoksia on julkaistu Suomen lisäksi muun muassa Saksassa, Japanissa ja Virossa. Hän on saanut useita palkintoja ja tunnustuksia, muun muassa Pro Finlandia -mitalin. Hannele Huovi asuu ja työskentelee Keuruulla Keski-Suomessa.lähde? Vuonna 2014 hänelle myönnettiin taiteilijaeläke.
Hannele Huovin poika on musiikkitoimittaja Kare Eskola.
Tuotanto

| --- | --- |
 Lasten- ja nuortenkirjat Jos olet yksin ja salaa (satuja ja runoja, 1979)  Suo hellii lapsiaan (kuvakirja, 1980)  Norsu joka osasi ihmetellä (kuvakirja, 1982)  Taikaruukku (satuja, 1984)  Salaperäinen rasia (runoja, 1985)  Tonttuja – mitä ihmettä (kuvakirja, 1986, myös englanniksi: What in the world – elves!)  Madonna (nuortenromaani, 1986)  Sinisen ketun aamuvoimistelu (faabeleita, 1987)  Urpo ja Turpo (lastenkirja, 1987)  Taivaanpojan verkko (satuja, 1988)  Vladimirin kirja (historiallinen saturomaani, 1988)  Missä on kesän pesä (lastenkirja, 1989)  Urpo, Turpo ja Ihanaa (lastenkirja, 1991)  Seitsemän unta (satuja, 1992)  Tuliraja (romaani, 1994)  Vauvan vaaka (leikkiloruja ja runoja vauvoille, 1995)  Atte ja Nysä-Putte (lastenromaani, 1995)  Urpon ja Turpon laulukirja (1996)  Lasiaurinko (romaani, 1996)  Urpo, Turpo ja Hirmuinen ÄM (lastenkirja, 1997)  Atte ja Kaamea kerhotäti (lastenromaani, 1999)  Mänty joka selvitti salaisuuksia (1999)  Suurkontio Tahmapää (lastenkirja, 2000)  Matka joulun taloon (lastenkirja, 2001)  Höyhenketju (saturomaani, 2002)  Urpo ja Turpo Villissä lännessä (lastenkirja, 2003)  Gepardi katsoo peiliin (faabeleita, 2003)  Urpon ja Turpon joulu (lastenkirja, 2006)  Tammen kultainen laulukirja (toim. Hannele Huovi, 2006)  Maailman paras napa – satuja sinusta (satuja, 2005)  Karvakorvan runopurkki (runoja, 2008)  Miinalan Veikon nyrkkeilykoulu (lastenkirja, 2008)  Suurkontio Tahmapää rakentaa (lastenkirja, 2008)  Ahaa! sanoi Pikkuruu (lastenkirja, 2009)  Kauhea yö (lastenkirja, 2010)  Jättityttö ja Pirhonen (kuvakirja, 2011)  Huhuu – kuka siellä? (kuvakirja, 2011)  Urpo ja Turpo avaruudessa (lastenkirja 2011) :  Kirjoja aikuisille Hiilellä piirretyt puut.  Espoo:  Weilin+Göös, 1987.  ISBN 951-35-4231-9   Matka Grönlannin halki (novelleja, 1992)  Paratiisipuku ja muita naisten unia.  (Kuvat: Kirsi Neuvonen. Teksti: Hannele Huovi)  Helsinki:  Tammi, 1994.  ISBN 951-31-0440-0   Kivikausi (runoja, valokuvat Ullamaija Hänninen, 1996)  Kiven vaitiolo (runoja, 1999)  Pesula (romaani, 2006)  Spa – Kylpyjä (runoja, 2011) Oppikirjoja Iloinen Aapinen (1990)  Iloinen matka (satuja, 1991)  Iloinen lukukirja (1992)  Salainen maa (satuja, 1998)  Salainen Aapinen – sadut (2001)  Salainen lukukirja (2002)
Palkintoja

| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
|  1981 Gummeruksen Kaarlenpäivän palkinto kirjasta Suo hellii lapsiaan  1985 Valtion kirjallisuuspalkinto kirjasta Taikaruukku  1985 Keuruun kunnan kulttuuripalkinto  1986 Arvid Lydecken -palkinto kirjasta Salaperäinen rasia  1987 Topelius-palkintoehdokkuus, Urpo ja Turpo  1987 Keski-Suomen läänin taidepalkinto kirjasta Madonna  1987 Amerin kulttuuripalkinto kirjasta Madonna  1988 Topelius-palkintoehdokkuus, Vladimirin kirja  1988 FinRA:n Aapiskukko-palkinto, koko tuotanto  1989 Anni Swan -mitali, Vladimirin kirja  1989 Valtion kirjallisuuspalkinto, Vladimirin kirja  1989 Kunniamaininta Vladimirin kirjalle ”Pier Paolo Vergerio” -nuortenkirjakilpailussa Padovassa, Italiassa  1989 Arvid Lydecken -palkinto, Vladimirin kirja  1989 Sanomalehti Keskisuomalaisen kulttuuripalkinto  |  1991 Topelius-palkintoehdokkuus, Urpo, Turpo ja Ihanaa  1992 Finlandia-palkinto-ehdokkuus, Matka Grönlannin halki  1992 Paikallislehtien liiton Antti-palkinto  1994 Topelius-palkinto ehdokkuus, Tuliraja  1995 Uudet kirjat -kerhon palkinto  1996 Topelius-palkintoehdokkuus, Lasiaurinko  1996 Arvid Lydecken -palkinto, Lasiaurinko  1996 Rattenfänger-Literaturpreis, Wladimirs Buch kunnialistalla, Stadt Hameln  1996 IBBYn H. C. Andersen -mitalin ehdokkuus, Tuliraja ja koko tuotanto  1996 IBBYn kunnialistalla, Tuliraja  1998 IBBYn H. C. Andersen -mitalin ehdokkuus, Lasiaurinko ja koko tuotanto  1999 Einari Vuorela -mitali, Keuruun kotiseutuyhdistys  1999 Jugendbuchpreis Die Silberne Feder, Die Empfelungsliste 1999 Deutscher Ärztinnenbund (Hannele Huovi: Die Feuergrenze)  2002 Topelius-palkinto, Höyhenketju  |  2002 IBBYn H. C. Andersen -mitalin ehdokkuus  2003 Suomen Kulttuurirahaston tunnustuspalkinto, koko tuotanto  2003 Finlandia Junior -palkinto -ehdokkuus, Gepardi katsoo peiliin  Vuoden 2003 kirjavalio (Gepardi katsoo peiliin), kirjan graafinen suunnittelu Tuija Kuusela  2004 Suomen Leijonan Pro Finlandia -mitali  2009 Eino Leinon palkinto  2009 Lastenkulttuurin valtionpalkinto loruperinteen uudistamisesta  2012 Tirlittan-palkinto  2014 WSOY:n kirjallisuussäätiön tunnustuspalkinto  2015 Laivakello-palkinto  |
Aiheesta muualla

Sitaatteja aiheesta Hannele Huovi Wikisitaateissa
Hannele Huovi Tammen sivulla
Helsingin kaupunginkirjaston Huovi-esittely[vanhentunut linkki]
Hannele Huovi Sanojen ajassa (Arkistoitu – Internet Archive)
Kirsi Lindroos

| Kirsi Lindroos> Opetushallituksen pääjohtaja |
| --- | --- |
 1.3.2003–31.12.2007  
Edeltäjä:  Heli Kuusi
Seuraaja:  Timo Lankinen
Henkilötiedot
Koko nimi:  Kirsi Marianne Lindroos
Syntynyt: 9. elokuuta 1958 (ikä 66) Lohjan maalaiskunta
Kansalaisuus:  suomalainen
Tiedot
Puolue:  SDP
Kirsi Marianne Lindroos (vuoteen 1998 Lindroos-Himberg, s. 9. elokuuta 1958 Lohjan maalaiskunta) on suomalainen opetushallinnon virkamies ja poliitikko. Lindroos on aiemmin edustanut Suomen Sosialidemokraattista Puoluetta, mutta vuoden 2011 alusta lähtien hän on ollut puolueisiin sitoutumaton.
Lindroos on syntyjään Lohjan Virkkalasta. Hänen isänsä oli ammatiltaan hitsaaja ja äiti kotiavustaja. Lindroos valmistui kasvatustieteiden maisteriksi vuonna 1983 ja toimi 1980-luvulla peruskoulun rehtorina Lohjalla. Hän oli Suomen Kunnallisliiton yleissivistävän koulutuksen päällikkönä vuosina 1991–1993 ja Suomen Kuntaliiton erityisasiantuntijana vuosina 1993–1999 sekä kehityspäällikkönä 1999–2000. Lindroos oli opetusministeriössä johtajana vuosina 2000–2003 ja Opetushallituksen pääjohtajana vuosina 2003–2007. SDP:n jäätyä oppositioon Lindroosia ei nimitetty toiselle kaudelle Opetushallituksen johdossa. Vuoden 2008 alussa hän palasi opetusministeriöön kansainvälisyys- ja kehitysjohtajaksi.
Limndroos siirtyi 1. syyskuuta 2009 Suomen pysyvään OECD- ja Unesco-edustustoon Pariisiin vastaamaan koulutusasioista ynnä muusta, missä tehtävässä hän oli vuoteen 2014. Sen jälkeen hän toimi suuren EU Twinning -hankkeen RTA:na (Resident Twinning Adviser) Kosovossa. Support Implementation of Kosovo Education Strategic Plan 2011–2016 -hanke päättyi vuoden 2017 alussa, johon saakka Lindroos oli virkavapaalla opetus- ja kulttuuriministeriön johtajan tehtävistä.lähde? Hän haki vuonna 2016 uudelleen Opetushallituksen pääjohtajan tehtävää, mutta ei saanut sitä.
Lindroosille myönnettiin vuonna 2017 uudelleen virkavapaata johtajan virastaan opetus- ja kulttuuriministeriössä hänen siirtyessään Euroopan komission naapuruus- ja laajentumispääosaston Ukraina-tukiryhmän koulutuksen, tieteen ja sosiaalipolitiikan tiiminvetäjäksi Suomen hallituksen nimittämänä kansallisena asiantuntijana. Virkavapaata jatkettiin vuonna 2019.
Lindroos valittiin ensi kerran Lohjan kunnanvaltuustoon SDP:n edustajana vuoden 1988 vaaleissa. Myöhemmin hän oli Tammisaaren ja Raaseporin valtuustoissa ja Raaseporin kaupunginhallituksessa. Lindroos oli myös SDP:n ehdokkaana vuoden 2009 europarlamenttivaaleissa, joissa hän sai 1 505 ääntä eikä tullut valituksi.
Mårten Westö

Mårten Westö Helsingin kirjamessuilla 2013.
Mårten Westö (s. 15. toukokuuta 1967) on ruotsiksi kirjoittava suomalainen kirjailija. Hän on opiskellut Helsingin yliopistossa ja Svenska social- och kommunalhögskolanissa ja alun perin kouluttautunut toimittajaksi, mutta ryhtyi myöhemmin kääntäjäksi ja kirjailijaksi.
Westön poika on jalkapalloilija Johannes Westö ja veli kirjailija Kjell Westö.
Teokset

Vid tröskeln.  Helsingfors:  Söderström, 1990.  ISBN 951-52-1289-8
Som om det fanns.  Helsingfors:  Söderström, 1992.  ISBN 951-52-1436-X
Nio dagar utan namn.  Helsingfors:  Söderström, 1998.  ISBN 951-52-1726-1
EREMENKO – Berättelsen om en fotbollsfamilj.  Helsingfors:  Schildts&Söderströms, 2016.  ISBN 978-951-523-966-2
Teokset > Suomennetut teokset

Westö, Mårten & Kihlman, Christer: Epätoivon toivo.  (Om hopplöshetens möjligheter, 2000)  Suomentanut Pentti Saaritsa. Helsinki:  Tammi, 2000.  ISBN 951-31-1929-7
Eräänlaista lämpöä.  (En sorts värme, 2005)  Suomentanut Markku Mannila. Helsinki:  Otava, 2007.  ISBN 978-951-1-22018-3
Westö, Kjell & Westö, Mårten: Vuodet : veljekset kertovat.  (Åren)  Suomentanut Laura Beck & Jyrki Kiiskinen. Helsinki:  Otava, 2022.  ISBN 978-951-1-40788-1
Teokset > Antologioissa

Roinila, Tanja (toim.): Etupainoinen pyrstötähti. Suomenruotsalaista nykyrunoutta.  Helsinki:  WSOY, 2000.  ISBN 951-0-24595-X
Palkinnot ja tunnustukset

Tanssiva karhu -palkinto (Yle) 1999
Svenska Litteratursällskapets pris 1999
Aiheesta muualla

Yle.fi
Sanojen aika[vanhentunut linkki]
Willibald Schmaus

Willibald Schmaus (16. kesäkuuta 1912 Wien, Itävalta – 27. huhtikuuta 1979) oli itävaltalainen jalkapalloilija, pelipaikaltaan keskuspuolustaja.
Schmausin ammattilaisuran ainoa joukkue oli First Vienna FC vuodet 1930–1949. Hän voitti joukkueen kanssa kerran Mitropa Cupin kaudella 1930–1931, kahdesti Itävallan cupin kausilla 1929–1930 ja 1936–1937 sekä kolmesti Itävallan Bundesliigan kausilla 1930–1931, 1932–1933 ja 1941–1942. Hän pelasi urallaan yhteensä 265 liigaottelua ja teki niissä seitsemän maalia.
Schmaus edusti sekä Italiaa että Saksaa. Itävallalle hän pelasi yhteensä 15 ottelua ja Saksalle kymmenen. Hän edusti Itävaltaa vuoden 1934 maailmanmestaruuskilpailuissa ja Saksaa puolestaan seuraavissa MM-kilpailuissa.
Sven Willner

Sven Willner (s. 12. huhtikuuta 1918 Purmo – 26. joulukuuta 2012 Turku) oli suomenruotsalainen kirjailija ja toimittaja.
Henkilöhistoria

Willner työskenteli Österbottningen -lehden toimittajana 1948–1956 ja Västra Nyland -lehden toimitussihteerinä 1956–1962 ja kulttuuritoimittajana 1962–1981.
Kirjallinen tuotanto

Willner julkaisi varsinkin esseekokoelmia, mutta myös useita muistelmateoksia.
Kirjallinen tuotanto > Teoksia

På flykt från världsåskådningar, 1964
Om krig, esseitä, 1966
Dikt och politik, esseitä, 1968
Möjligheter, 1970
Öppna dörrar, esseitä, 1972
Mellan hammaren och städet, esseitä, 1974
Tillbaka, muistelmateos, 1976
Tecken och spår, esseitä, 1978
Sten i glashus, muistelmateos, 1978
Söner av nederlaget, 1979
In i framtiden, esseitä, 1980
Sommarbrev, 1982
Vägar till poesin, esseitä, 1985
Det anonyma 50-talet, esseitä, 1988
Mellan tvång och frihet, esseitä,1989
Utkik från en småstad. Minnen, funderingar, muistelmateos, 1991
Vandring i labyrint, esseitä, 1994
Hur de innerst voro. Minnesfragment och funderingar över livet, kärleken, åldrandet, döden, muistelmateos, 1998
Innanför eller utanför, esseitä, 2003
Kirjallinen tuotanto > Palkinnot

Kirjallisuuden valtionpalkinto, 1971
Suomi-palkinto, 2000
Aiheesta muualla

Shildts & Söderströmsin kirjailijaesittely (Arkistoitu – Internet Archive) (Viitattu 30.9.2015)
Kimmo Miettinen

| Kimmo Miettinen |
| --- | --- |
 Kimmo Miettinen Turun kirjamessuilla 2013.
Henkilötiedot
Syntynyt: 21. toukokuuta 1958 (ikä 66) Helsinki
Kansalaisuus:  Suomi
Ammatti:  toimittaja, radio-dj, levy-yhtiö-yrittäjä, levykauppias, kirjailija
Puoliso:  Ursula Ryynänen
Muut tiedot
Lempinimet:  Tarkastaja Miettinen, Miettinen
Aiheesta muualla
Kotisivu
Kimmo Miettinen (s. 21. toukokuuta 1958 Helsinki), jota tavallisesti kutsutaan pelkällä sukunimellä Miettinen, on suomalainen vaihtoehtorockin tuottaja, musiikkimedian monitoimimies ja kirjailija. Nuorempana Miettinen käytti itsestään myös nimeä ”Tarkastaja Miettinen”.
Lehdet > Hilse

Miettinen tuli musiikkipiireissä tunnetuksi alun perin opintolainalla rahoittamallaan Hilse-lehdellä. Tätä "alakulttuurijulkaisua" julkaistiin vuosina 1977–1980, painos oli parhaimmillaan 5 000 kappaletta ja tilaajiakin oli tuhat. Hilse-lehteen kirjoittivat muiden muassa Rami Kuusinen, Leena Lehtinen ja Jyrki Lehtola. Lehden teksti oli käsin kirjoitettua, käsiala Miettisen. Hilse järjesti myös konsertteja ja julkaisi kaksi LP-levyä. Hilseen ajauduttua taloudellisiin vaikeuksiin, Miettinen myi Hilse-levyjen oikeudet vuonna 1980 Poko Rekordsille, joka sai näin myös nousevan yhtyeen Hassisen koneen talliinsa.
Lehdet > Bambi

Vuonna 1982 Miettinen perusti yhdessä Rami Kuusisen kanssa Bambi-lehden. Kuusinen oli tullut Miettiselle tutuksi pienlehtipiirien kautta. Entinen Aivopesu-lehden päätoimittaja Kuusinen oli toiminut myös Hilseen avustajana ja tehnyt Miettisen kanssa huumorilehteä nimeltä Ohari. Kahden Bambi-numeron jälkeen Miettinen ja Kuusinen perustivat yhteisen yrityksen, Kumi Kustannus Ky:n. Samaan aikaan Miettinen myi ystävälleen Epe Heleniukselle ja tämän Poko Rekordsille idean kauniiden naisten muodostamasta Belaboris-yhtyeestä. Tyhjästä luotu yhtye levytti kolme singleä.
Lehdet > Rumba

Bambin jälkeen Miettinen kumppaneineen perusti vuonna 1983 Rumba-lehden, joka ilmestyi paperilehtenä vuoteen 2019 asti. Yksi sen ensimmäisistä päätoimittajista oli Miettinen. Vuonna 1985 julkaisijaksi tuli Perusta ry ja päätoimittajaksi Rami Kuusinen. Miettinen siirtyi lehden avustajaksi. Miettinen toi Rumbassa esille paljon ruotsalaista ja australialaista kitararockia. Suomalaisista yhtyeistä ainakin Melrose ja Hearthill hyötyivät uransa alussa Miettisen suosiosta, sillä hän ylisti molempia jo siinä vaiheessa, kun ne vasta lähettelivät demonauhoja Miettisen toimittamalle demopalstalle.
Lehdet > Muut lehdet

Miettinen julkaisi myös vuosina 1985–1986 kahta englanninkielistä fanzinea: Sisubeatia ja Ratbeatia. Hän on kirjoittanut rockista myös Soundi- ja Jungle-lehtiin. Lisäksi hänen kirjoituksiaan on joidenkin levyjen kansivihkosissa. Miettinen on myös kirjoittanut alakulttuurilehti Öskidööliin.
Vuonna 2021 Miettinen oli perustamassa Manifetsi-lehteä, jonka päätoimittajana hän toimii.
Levy-yhtiöt

Ensimmäinen Miettisen levymerkki oli Hilse-lehden rinnalle perustettu Hilse-levyt. Vuonna 1984 Miettinen perusti Kumibeat-levy-yhtiön, joka julkaisi samana vuonna neljä albumia ja neljä singleä. Kumibeatia seurasi vuonna 1986 Gaga Goodies, joka vakiinnutti asemansa yhtenä Suomen merkittävimmistä pienlevy-yhtiöistä.
Gaga Goodiesin ohella Miettisellä oli useita muitakin levymerkkejä kuten Popatak, Rubber Rabbit Rock’n’Roll Records, 60 000 Järveä sekä Jukkim.
Vuonna 1986 Miettinen aloitti myös postimyyntiyrityksen nimellä Room Service.
Aluksi Miettisen julkaisemien levyjen jakelijana toimi Poko Rekords, sitten Gaga Goodies yhdistyi Pokoon ja vuonna 2000 Miettinen myi yhtiönsä kokonaan Pokolle. Elokuussa 2011 Poko Rekords julkaisi neljän cd:n boksin Miettinen – pieni rockhistoriikki 1979–2000, johon on koottuna Miettisen julkaisemat yhtyeet.
Tunnetuimpia Miettisen esille nostamista suomalaisista yhtyeistä ovat olleet Hassisen kone, Juliet Jonesin sydän, The 69 Eyes ja Hybrid Children.
Radioura

Miettinen tunnetaan myös radiotoimittajana. Hän aloitti vuonna 1983 Ylen Rockradion Kovan päivän illassa ja siirtyi 1980-luvun lopulla Radio Cityyn. Siellä hänen ohjelmiaan olivat Kuulapään rottavartti ja Rumble. Radiomafian aloittaessa 1990 Miettinen alkoi toimittaa kanavalla maineikkaaksi indierock-ohjelmaksi noussutta Räkärodeota, jota tehtiin kaksitoista vuotta. Kanavauudistuksen myötä hän jatkoi YleX:llä vuoroviikoin Pekka Laineen kanssa ohjelmassa Kitarama, joka lopetettiin vuoden 2007 lopussa. Miettinen teki myös Kirjava Satama -ohjelmaa edesmenneellä YleQ-kanavalla.
Kirjallinen tuotanto

Vuonna 1983 ilmestyivät Miettisen muistelmat nimeltään Muistelmat – Ensimmäiset viisi vuottani Suomi-rockin sekatyöläisenä. Kirjan kustansi Jee Jee Music, jonka päätoimialana olivat Poko Rekordsin artistien kustannustoiminta. Kirjan kaupallinen menestys jäi heikoksi ja kustantamisesta vastanneen Epe Heleniuksen mukaan yrityksellä ei ollut tarpeeksi tietotaitoa kirjajulkaisutoiminnasta ja toisaalta suomalaiset eivät olleet hänen mukaansa kiinnostuneita musiikkimaailman taustavaikuttajista.
Vuonna 2010 Miettinen julkaisi ensimmäisen romaaninsa, Pitkäjanon. Toinen romaani LoveLies ilmestyi vuonna 2011 ja sen on väitetty perustuvan Dogs D'Amour -yhtyeen seikkailuihin Suomen-kiertueellaan 1984.
Muuta

Miettinen on sikarikerho The Psychedelic Stogiesin jäsen ja Suomen Roger Whittaker Fan Clubin puheenjohtaja. Hänen aviopuolisonsa on toimittaja Ursula Ryynänen.
Kirjat

Muistelmat. Ensimmäiset viisi vuottani Suomi-rockin sekatyöläisenä.  Tampere:  Jee-Jee Music, 1983.  ISBN 951-99516-1-X
(toim.): Hilse. Suomipunkin alku ja juuri.  Helsinki:  Like, 2008.  ISBN 978-952-01-0126-8
Carlstedt, Arno & Miettinen, Kimmo: AC. Takapirujen kuningas.  Helsinki:  Like, 2009.  ISBN 978-952-01-0352-1
Pitkäjano.  Helsinki:  Like, 2010.  ISBN 978-952-01-0496-2
LoveLies.  Helsinki:  Like, 2011.  ISBN 978-952-01-0663-8
Sukuviha: Imatra 1.  Helsinki:  Like, 2013.  ISBN 978-952-01-0783-3
Valuvika: Imatra 2.  Helsinki:  Like, 2014.  ISBN 978-952-01-1022-2
Räkärodeo.  Like, 2017.  ISBN 978-952-01-1556-2
Lartama, Mika & Miettinen, Kimmo: Laru #24.  Alfaner / Karisto Oy, 2017.  ISBN 978-952-472-280-3
Kurkopari.  Like, 2018.  ISBN 978-952-01-1750-4
Juankoski.  Vinopino, 2020.  ISBN 9789526934204
Suomipunk 1977–1981.  Helsinki:  Like, 2021.  ISBN 978-951-1-37044-4
Irwin Goodman - kansan taiteilija.  Karisto, 2021.  ISBN 9789511380511
Aiheesta muualla

Kotisivu
Tapio Parkkinen

| Tapio Parkkinen> Henkilötiedot |
| --- | --- |
Koko nimi:  Tapio Juhani Parkkinen
Syntynyt: 17. helmikuuta 1943 (ikä 81) Toholampi
Ammatti:  dramaturgi, käsikirjoittaja, teatteriohjaaja
Puoliso:  Maria Aro
Sukulaiset:  Tuomas Parkkinen (poika) Seppo Parkkinen (veli)
Aiheesta muualla
IMDb
Elonet
Tapio Juhani Parkkinen (s. 17. helmikuuta 1943 Toholampi) on suomalainen dramaturgi, käsikirjoittaja ja teatteriohjaaja. Hän on toiminut laaja-alaisesti puhe- ja musiikkiteatterin parissa 1960-luvulta alkaen. Lisäksi hän on ohjannut useita televisioelokuvia. Parkkinen perusti Esko Raipian kanssa Tampereen Komediateatterin 1990-luvulla.