stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
1946
Kuolleita > heinäkuu–syyskuu

15. heinäkuuta – Ester Ax-Tokkola, suomalainen opettaja ja tekstiilisuunnittelija (s. 1906)
11. elokuuta – Edvard Johan Horelli, suomalainen ylilääkäri ja lääkintöneuvos (s. 1871)
13. elokuuta – Herbert George Wells (”H. G. Wells”), englantilainen tieteiskirjailija (Maailmojen sota) (s. 1866)
17. elokuuta – Aleksei Sudajev, neuvostoliittolainen aseinsinööri (s. 1912)
24. elokuuta – Maria Andersson, suomalainen palvelijatar (tiettävästi pisimpään elänyt suomalainen) (s. 1828)
6. syyskuuta – Lucina Hagman, suomalainen poliitikko ja naisasialiikkeen uranuurtaja (Marttaliiton perustaja) (s. 1853)
16. syyskuuta – James Hopwood Jeans, englantilainen fyysikko, tähtitieteilijä ja mtemaatikko (s. 1877)
20. syyskuuta – Kaarle Halme, suomalainen näyttelijä, teatterinjohtaja, näytelmä- ja romaanikirjailija sekä elokuvaohjaaja (s. 1864)
28. syyskuuta – J. J. Mikkola, suomalainen kielitieteilijä ja professori (k. 1866)
Kuolleita > lokakuu–joulukuu

2. lokakuuta – J. Chr. Fabritius, suomalainen insinööri ja everstiluutnantti (s. 1890)
2. lokakuuta – Ignacy Mościcki, puolalainen kemisti ja Puolan presidentti vuosina 1926–1939 (s. 1867)
6. lokakuuta – Per Albin Hansson, nelinkertainen Ruotsin pääministeri (s. 1885)
11. lokakuuta – Rudolf Koivu, suomalainen taidemaalari, lastenkirjojen kuvittaja ja satukirjailija (Rudolf Koivun satukirja) (s. 1890)
13. lokakuuta – Yrjö Tuominen, suomalainen näyttelijä (Juhla meren rannalla) (s. 1892)
15. lokakuuta – Hermann Göring, saksalainen ilmailuministeri (Luftwaffen komentaja) (s. 1893)
16. lokakuuta – Hans Frank, saksalainen SS-upseeri (Puolan kenraalikuvernööri) (s. 1900) (teloitettiin)
16. lokakuuta – Wilhelm Frick, kansallissosialistisen Saksan sisäministeri (s. 1877) (teloitettiin)
16. lokakuuta – Alfred Jodl, saksalainen kenraalieversti (Wehrmachtin pääesikunnan operaatiopäällikkö) (s. 1890) (teloitettiin)
16. lokakuuta – Ernst Kaltenbrunner, itävaltalainen turvallisuusjohtaja (RSHA:n päällikkö) (s. 1903) (teloitettiin)
16. lokakuuta – Wilhelm Keitel, saksalainen sotamarsalkka (OKW:n komentaja) (s. 1882) (teloitettiin)
16. lokakuuta – Joachim von Ribbentrop, Saksan ulkoministeri (s. 1893) (teloitettiin)
16. lokakuuta – Alfred Rosenberg, saksalainen kansallissosialistien ideologi ja poliitikko (s. 1893) (teloitettiin)
16. lokakuuta – Ernst Friedrich Sauckel (”Fritz Sauckel”), saksalainen kansallissosialistijohtaja (työvoiman hankinnan täysivaltainen päällikkö) (s. 1894) (teloitettiin)
16. lokakuuta – Arthur Seyss-Inquart, Itävallan sisäministeri ja kuvernööri sekä Alankomaiden valtakunnankomissaari (s. 1892) (teloitettiin)
16. lokakuuta – Julius Streicher, saksalainen poliitikko (Der Stürmer -lehden päätoimittaja ja perustaja) (s. 1885) (teloitettiin)
23. lokakuuta – Ernest Thompson Seton, englantilais-yhdysvaltalainen partiojohtaja ja kirjailija (Villejä eläimiä) (s. 1860)
24. lokakuuta – Daniel Burges, brittiläinen sotilas (s. 1873)
25. lokakuuta – Rudolf Walden, suomalainen jalkaväenkenraali (Mannerheim-ristin ritari), ministeri ja teollisuusmies (Yhtyneiden Paperitehtaiden perustaja) (s. 1878)
30. lokakuuta – Mamie Smith, yhdysvaltalainen laulaja (s. 1883)
4. marraskuuta – Rüdiger von der Goltz, saksalainen kenraali, kreivi (s. 1865)
14. marraskuuta – Manuel de Falla, espanjalainen säveltäjä (s. 1876)
18. marraskuuta – Felix zu Schwarzenberg, itävaltalainen kenraalimajuri ja aatelinen (s. 1867)
24. marraskuuta – László Moholy-Nagy, unkarilainen taidemaalari, muotoilija ja valokuvaaja (s. 1895)
29. marraskuuta – Ragnar Länsivuori, suomalainen näyttelijä ja teatterinjohtaja (s. 1889)
3. joulukuuta – Toivo Ketonen, suomalainen toimittaja ja suojeluskunta-aktiivi (s. 1892)
5. joulukuuta – Martti Nisonen, suomalainen säveltäjä (s. 1891)
10. joulukuuta – Károly Sterk, unkarilainen shakinpelaaja (s. 1881)
23. joulukuuta – Thure Hellström, suomalainen arkkitehti (s. 1880)
25. joulukuuta – William Claude Dukenfield (”W. C. Fields”), yhdysvaltalainen näyttelijä ja koomikko (s. 1880)
Nobelin palkinnot

Nobelin fysiikanpalkinto: Percy Bridgman
Nobelin kemianpalkinto: James Sumner, John Northrop ja Wendell Stanley
Nobelin lääketieteen palkinto: Hermann Joseph Muller
Nobelin kirjallisuuspalkinto: Hermann Hesse
Nobelin rauhanpalkinto: Emily Balch ja John R. Mott
Muuta

Elokuvavuosi 1946
Kirjallisuusvuosi 1946
Gdańskin teknillinen yliopisto

| Gdańskin teknillinen yliopisto> Politechnika Gdańska |
| --- | --- |
  
 Yliopiston päärakennus.
 lat. Polytechnica Gedanensis 
Motto:  Historia on viisautta – tulevaisuus on haaste
Perustettu:  1904 (uudelleen: 1945)
Tyyppi:  julkinen yliopisto
Opiskelijoita:  14 200
Sijainti:  Gdańsk,  Puola (54.3713°N, 18.6189°E)
Kampus:  Gdańsk (pääkampus)
Sivusto:  pg.edu.pl/en
Gdańskin teknillinen yliopisto (puol. Politechnika Gdańska, lyhennys: Gdańsk Tech) on Puolan Gdańskissa toimiva teknillinen yliopisto. Yliopisto perustettiin alkujaan vuonna 1904 ja se on Puolan vanhin teknillinen yliopisto.
Lukuvuonna 2024-2025 yliopistoon kuului kahdeksan tiedekuntaa. Nämä olivat: 1) arkkitehtuurin, 2) kemian, 3) sähkö- ja säätötekniikan, 4) elektroniikan, tietoliikenteen ja informatiikan, 5) soveltavan fysiikan ja matematiikan, 6) rakennus- ja ympäristötekniikan, 7) mekaniikan ja laivatekniikan sekä 8) hallinnon ja taloustieteiden tiedekunnat. Gdańsk Techin noin 40 eri tutkinto-ohjelmasta 20 opetetaan englanniksi. Yliopistossa oli noin 14 200 opiskelijaa (2024-2025). Yliopistohauissa se oli tuolloin Puolan kolmanneksi suosituin yliopisto kilpaillen hakijamäärässä kaksi kertaa suurempien Varsovan yliopiston (36 300 opiskelijaa) ja Jagellon yliopiston (33 400 opiskelijaa) kanssa.
Kansalisessa, vuoden 2024 Perspektywy-vertailussa yliopiston kansallinen sijaluku oli 5. Tunnetuista kansainvälisistä yliopistorankingeista kiinalainen ARWU luokitteli yliopiston vuoden 2024 maailmanlistallaan sijaluokkaan 801-900, brittiläinen THE sijoitti yliopiston maailmanlistansa sijaluokkaan 1001-1200 (2025) runsaasta 2 000:sta arvioimastaan yliopistosta  ja brittiläinen QS World University -ranking maailmanlistansa sijaluokkaan 801-850 (2025), kun arvioitavaksi oli otettu runsas 1 500 yliopistoa.
Gdańsk Techin kirjastoa.
Gdańskin teknillisen yliopiston päärakennus.
Gdańskin teknillisen yliopiston kampusalueen rakennuksia elokuussa 2024.
Kuten edellä.
Kuten edellä.
Kuten edellä.
Kuten edellä.
Kuten edellä.
Kuten edellä.
Kuten edellä.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Gdańskin teknillinen yliopisto Wikimedia Commonsissa
| Auktoriteettitunnisteet  |
| --- | --- |
Kansainväliset:  ISNI  VIAF 2 
Kansalliset:  Saksa  Yhdysvallat 2  Latvia  Tšekki 2  Puola 
Tieteilijät:  CiNii 
Muut:  IdRef
Ankka

| Ankka |
| --- | --- |

Tieteellinen luokittelu
Domeeni::  Aitotumaiset Eucarya
Kunta::  Eläinkunta Animalia
Pääjakso::  Selkäjänteiset Chordata
Alajakso::  Selkärankaiset Vertebrata
Luokka::  Linnut Aves
Lahko::  Sorsalinnut Anseriformes
Heimo::  Sorsat Anatidae
Suku::  Sorsat Anas
Laji::  Sinisorsa platyrhynchos
Muoto::  domestica
Kolmiosainen nimi
 Anas platyrhynchos f. domestica  Linnaeus, 1758 
 Ankkojen lukumäärä neliökilometreittäin.
Katso myös
   Ankka Wikispeciesissä   Ankka Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OK: 
Ankka (Anas platyrhynchos f. domestica) on sinisorsan kesytetty, kotieläimeksi jalostettu muoto. Sinisorsasta jalostetun tavallisen ankan lisäksi ankoiksi voidaan nimittää Amerikasta peräisin olevan myskisorsan (Cairina moschata) tarhattuja ja jalostettuja muotojalähde?.
Historia

Ankkaa on todennäköisesti alettu kasvattaa Kiinassa yli 2 000 vuotta sitten, ja niitä on myös kasvatettu Rooman valtakunnassa ainakin jo 100 jaa. Kiinassa ankkoja on jo satoja vuosia laidunnettu korjatuilla riisiviljelmillä.
Koko ja ulkonäkö

Tavallinen sinisorsasta jalostettu ankka on sinisorsaa suurempi ja yleensä lentokyvytön. Ankan keskimääräinen paino on noin 1,8–2,7 kg, kun sinisorsan paino jää selvästi tämän alle. Uros on yleensä suurempi kuin naaras.
Myskisorsa on sinisorsaa huomattavasti suurempi, ja sen sukupuolten kokoero on vielä suurempi kuin sinisorsan. Ankkakoiraan ja myskisorsanaaraan jälkeläistä kutsutaan muuliaasiankaksi, ja myskisorsakoiraan ja ankkanaaraan jälkeläistä muuliankaksi (engl. hinny ja mule).lähde?
Lisääntyminen

Tavalliset ankat lisääntyvät hyvin keskenään, ja niiden jälkeläiset ovat normaalisti lisääntymiskykyisiä. Sinisorsasta ja myskisorsasta jalostetut ankat voivat risteytyä keskenään, mutta hedelmällisyys on pieni ja jälkeläiset steriilejä. Tavallisen ankan haudonta-aika on 4 viikkoa, myskisorsa hautoo muniaan 5 viikkoa.lähde?
Käyttö

Yleensä ankka syödään 1,5–3 kuukauden ikäisenä, mutta nuoremmat ankanpojat painavat tavallisesti noin 1,6–1,8 kg, ja ne valmistetaan yleensä paistamalla kokonaisena. 7-viikkoiset Pekingin ankat voivat painaa 3,2 kg. 13-viikkoisen myskisorsakoiraan rintalihas voi painaa 700 g. Tavallisen ankan rintalihas eli lentolihas on vaatimaton, koska se ei lennä. Pekingin ankan liha on runsasrasvaista. Myskisorsan liha on huomattavasti vähärasvaisempaa.
Ankanrasvaa on käytetty perinteisesti ruoanvalmistuksessa. Siinä on silkkinen rakenne ja hienostunut maku. Ankanrasva kestää lisäksi hyvin kuumennusta.
Munat ovat hiukan kananmunaa suuremmat ja ne soveltuvat hyvin leivontaan. Eräät munintaan jalostetut rodut (khaki campbell, tsaiya, intialainen juoksuankka) voivat munia 200, jopa 300 munaa vuodessa. Nämä munijarodut ovat tavallisesti pienikokoisempia kuin liharodut, poikkeuksena Pekingin ankka, joka on hyvä munija, vaikka onkin liha-ankaksi jalostettu.
Pekinginankka.
Niklas Widjeskog

| Henkilötiedot |
| --- | --- | --- | --- |
Syntymäaika: 24. helmikuuta 1969 (ikä 55)
Syntymäpaikka: Kruunupyy, Suomi
Pelipaikka: keskikenttäpelaaja
Pituus: 178 cm
Seura
Seura: Jaro
Tehtävä: päävalmentaja
Junioriseurat
: TUS
Seurat
| Vuodet | Seura | O | (M) |
| 1988−1989 | TUS | 44 | (23) |
| 1990–1992 | KPV | 55 | (10) |
| 1993–2000 | Jaro | 187 | (28) |
| 2001 | Östersunds FK | 18 | (12) |
| 2002–2005 | TUS | 71 | (32) |
| 2008–2009 | TUS | 11 | (3) |
| Yhteensä | Yhteensä | 386 | (108) |
Valmennusura
2002–2005: TUS
2006: Jaro (apuv.)
2006: Jaro
2007: Jaro (apuv.)
2014–2015: Jaro (B-jun.)
2016: Jaro
2016: Jaro (apuv.)
2017–2020: Jaro (B-jun.)
2021: KPV (apuv.)
2021: KPV
2024–: Jaro
 Seurajoukkueuran tilastot kattavat vain kansalliset sarjat.
Niklas Widjeskog (myös Vidjeskog, s. 24. helmikuuta 1969 Kruunupyy) on suomalainen jalkapallovalmentaja ja entinen jalkapalloilija. Hän oli pelipaikaltaan keskikenttäpelaaja.
Widjeskog tuli FF Jaroon apuvalmentajaksi kaudeksi 2006, mutta hänet nostettiin päävalmentajaksi kesken kauden, kun Keijo Paananen erotettiin toimestaan. Pelaajana hän edusti pääsarjatasolla Kokkolan Pallo-Veikkoja ja FF Jaroa. Hän pelasi urallaan 149 Veikkausliiga-ottelua, joissa teki 10 maalia. Hän on myös toiminut TUS:ssa pelaaja-valmentajana.
Widjeskog nimitettiin jälleen FF Jaron tilapäiseksi päävalmentajaksi kesäkuussa 2016, kun Alexei Eremenko Sr. erotettiin tehtävästään. Heinäkuussa hän siirtyi apuvalmentajan rooliin Kristian Heamesin solmittua sopimuksen Jaron valmentamisesta.
Johan David Cneiff

Johan David Cneiff (13. syyskuuta 1722 Tukholma – 30. lokakuuta 1791 Kaskinen) oli Pohjanmaalla lääninlampurina. Hän kirjoitti talouskysymyksistä teoksen jossa hän suositteli talouden sääntelyä.
Elämä

Cneiffin vanhemmat olivat vaasalainen kauppias, raatimies ja valtiopäivämies David Benedikt Cneiff ja Maria Werander. Hän kävi Vaasan triviaalikoulua 1734–1739 ja pääsi ylioppilaaksi Turussa 1740. Cneiff opiskeli Turun akatemiassa saamatta kuitenkaan opintojaan loppuun ennen kuin hän isänsä toivomuksesta lähti oppiin Höjentorpin lampurikouluun jossa hän opiskeli 1741–1743.
Cneiff toimi Pohjanmaan lääninlampurina vuodesta 1743 ja jäi tästä virasta lakkautuspalkalle 1766. Hän sai taloustirehtöörin arvonimen 1759. Cneiff asui Kaskisissa Hermansin kruununtilalla, jonka hän vuokrasi 1743. Kun Kaskisten kaupunki perustettiin 1785, Herrmansin tila siirtyi uudelle kaupungille. Cneiff sai kuitenkin pitää tilan pihatontin asuinrakennuksineen. Lisäksi hän sai puoli tynnyrinalaa peltoa, jolla hän saattoi viljellä korvausta vastaan humalaa.
Cneiff oli naimisissa vuodesta 1749 Beata Junianderin (k. 1796) kanssa.
Kaskisissa on muistomerkki, Cneiffin kivi, johon Cneiff kaiversi latinan kielellä elämäkertansa.
Teoksia

Tanckar, huru en tilbörlig landt-hushållning skyndsammast synes kunna uphjelpas i Österbottn, wälment yppade af Johan David Cneiff, provincial-schäffer, och til trycket befordrade af riksens högloflige ständers manufactur-contoir. Linköping, tryckt hos sal. Biörckegrens änka, år 1757
Kirjallisuutta

A. R. Cederberg, Johan David Cneiff: suomalainen virkamies ja taloudellinen kirjailija 17:llä sataluvulla, Historiallinen seura, 1916
Aiheesta muualla

Cneiffin elämäkerta Kansallisbiografiassa
| --- | --- |
Auktoriteettitunnisteet: Henkilöt :  Kansallisbiografia  Biografiskt Lexikon  Biografiasampo  Ylioppilasmatrikkeli 1640–1852
Sideshow

Tulennielijä. Maalaus sideshow kiertueen auton kyljessä
Sideshow on esittävän taiteen muoto, jonka juuret ovat amerikkalaisessa sirkus- ja karnevaaliperinteessä. Suomen kielessä sideshow'n käsitteelle ei ole vastaavaa sanaa, jolloin esimerkiksi mediassa sideshow'sta saatetaan puhua friikkisirkuksena.
Vapaasti suomennettuna se on väliohjelma. Sirkusväen kielenkäytössä se on voinut alkuaan olla mikä tahansa pääohjelman väliaikoina tapahtuva esitys. Nykyään se vertautuu ten-in-one-esitystyyppiin, joka sisältää usein tavallisesta esitystaiteesta poikkeavia elementtejä: tulennielemistä, piikkimatolla makaamista tai miekan nielemistä. Sideshowtaiteilijoiden esitykset ovat joskus niin vaativia, että niiden tekeminen ilman perusteellista harjoittelua voi olla hengenvaarallista.
Kautta aikojen on pidetty maksusta näytteillä erilaisia luonnon harvinaisia erikoisuuksia, joita ihmisten odotetaan tulevan katsomaan.
Usein sideshow on koottu pysyvän tai liikkuvan gallerian- tai näyttelynomaiseksi omituisuuksien esittelyksi, joita voivat olla muun muassa merenneidot, kääpiöt tai jättiläiset. Toisinaan näyttelykohteet ovat keinotekoisia. Asiaan liittyy yleensä myös materiaalin myyntiä.
Sideshow'ta ei pidä sekoittaa elokuviin ja teatteriin, jotka kertovat todellisista tai kuvitteellisista, joskus kummallisistakin hahmoista.
Perinteinen sideshow

Perinteinen sideshow oli tavallinen varsinkin sirkuksissa muun ohjelman ohessa, mutta se voi olla myös esityksen yksinomainen muoto.
Perinteinen sideshow jaotellaan usein neljään eri päätyyppiin:lähde?
Ten-in-One (vapaa suom. Kymmenen yhden hinnalla) tarjoaa yhden pääsylipun hinnalla useampia ihmiskummajaisia samassa teltassa. Ten-in-One-teltan ulkopuolella on sisäänheittäjä, joka mainostaa esityksiä ja koettaa saada uutta yleisöä paikalle.
Single-O (engl. slangisana, vapaasti suom. yksittäinen) on sideshow-kuriositeetti, esimerkiksi auto, jossa Bonnie ja Clyde kuolivat tai yksittäinen ihminen (nk. geekshow).
Kummallisuuksien museot, joiden kuriositeetteihin kuuluvat esimerkiksi eksoottiset eläimet, formaldehydiin säilötyt luonnonoikut sekä joskus jopa muumioutuneet ihmiset.
Tyttöshow't ovat esityksiä, joiden pääosassa on nainen tai naiset. Tyttöshow't saattoivat olla revyyhenkisiä iloitteluja tai kiusoittelevia striptease-esityksiä.
Sideshow-taide

Working acts ovat sideshow-esityksiä, joissa tehdään erilaisia uskomattomia (ja usein myös hengenvaarallisia) temppuja. Tällaisia temppuja ovat esimerkiksi miekannieleminen, erilaiset fakiiritemput, joissa neuloja työnnetään kehoon, tulennieleminen ja -puhaltaminen sekä veitsenheitto.
Sideshowbannerien maalaus on oma arvostettu lajinsa. Fred G. Johnsonia pidetään yhtenä maailman parhaimmista sideshowbannerien tekijöistä.
Moderni sideshow

Moderni sideshow yhdistelee erilaisia elementtejä, ja esitykset sisältävät usein vanhojen "working acts" -temppujen lisäksi myös kokonaan uudenlaista erityisosaamista. Moderni sideshow voi olla myös taiteen rajoja ylittävää ja siihen yhdistellään ryhmästä riippuen tanssia, teatteria, musiikkia, mimiikkaa sekä sirkusta.
Aiheesta muualla

Eräs ten-in-one sarjakuvasivusto. (Arkistoitu – Internet Archive)
Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Sideshow Wikimedia Commonsissa
Kirka

| Kirka |
| --- | --- |
 Kirka ”Surun pyyhit silmistäni” -konsertissa 12. toukokuuta 1989 Kuusankoskitalossa.
Henkilötiedot
Koko nimi:  Kirill Babitzin
Syntynyt: 22. syyskuuta 1950 Helsinki
Kuollut: 31. tammikuuta 2007 (56 vuotta) Helsinki
Muusikko
Taiteilijanimi:  Kirka 
Laulukielet:  suomi, englanti
Aktiivisena:  1964–2007
Tyylilajit:  pop, iskelmä, rock, soul, funk, rhythm and blues, hard rock, heavy metal
Soittimet:  laulu, harmonikka, huuliharppu, kitara
Yhtyeet:  The Creatures, Mosaic, The Islanders, Mestarit
Levy-yhtiöt:  Love, Scandia, EMI, Finndisc, CBS, Flamingo, BMG
Aiheesta muualla
kirka.fi
  [ Muokkaa Wikidatassa ] [ ohje ]  
Kirka (oikealta nimeltään Kirill Babitzin, 22. syyskuuta 1950 Helsinki – 31. tammikuuta 2007 Helsinki) oli suomalainen laulaja. Hän oli Suomen suosituimpia rock- ja iskelmälaulajia, ja hänen levyjään on myyty yli miljoona kappaletta. Kirkalle myönnettiin uransa aikana viisi Emma-palkintoa.
Kirkan ura kesti miltei keskeytyksettä yli 40 vuotta. Hän aloitti laulamisen vuonna 1964 The Creatures -yhtyeessä, joka ei kuitenkaan koskaan levyttänyt. Soolouralle hän siirtyi 1967, ja hänen läpimurtonsa oli samana vuonna ilmestynyt kappale ”Hetki lyö”. Sitä seurasivat 1970-luvun puoliväliin asti lukuisat hitit, kuten ”Leijat” ja ”Varrella virran”. Kirka nousi uuteen menestykseen 1984, jolloin hän edusti Suomea Eurovision laulukilpailussa kappaleella ”Hengaillaan” ja hänen samanniminen albuminsa myi kultaa. Vuosina 1986–1987 Kirka levytti englanninkielistä hard rockia, mutta hän siirtyi pian takaisin suomenkieliseen iskelmään. Kirka voitti vuoden 1988 Syksyn sävel -kilpailun kappaleella ”Surun pyyhit silmistäni” ja samanniminen albumi myi viisinkertaista platinaa. Se aloitti hänen uransa menestyksekkäimmän kauden, jonka aikana hän levytti useita kulta- ja platinalevyjä. Vuosituhannen vaihteessa Kirka oli mukana suositussa Mestarit-kokoonpanossa. Hänen viimeinen albuminsa ilmestyi 2005.
Kirka tulkitsi uransa aikana hyvin erilaista musiikkia. Esiintyessään hän lauloi paljon mielimusiikkiaan rockia ja soulia, mutta levytti pääasiassa kevyempää materiaalia. Tämä ristiriita vaivasi häntä toisinaan, ja hän kuvasi itseään rocklaulajaksi, joka esittää poppia ja iskelmää.
Kirka oli taustaltaan suomenvenäläinen. Babitzinin sisaruksista Sammy, Muska, Ykä ja Anna ovat hekin tehneet uraa musiikin parissa. Myös Kirkan tytär Alexandra on esiintynyt laulajana.
Elämäkerta > Lapsuus ja nuoruus (1950–1966) > Tausta ja lapsuudenperhe

Kirkan isä Leo Babitzin (s. 1914 Pietari) pakeni perheensä kanssa bolševikkien marraskuussa 1917 suorittamaa lokakuun vallankaappausta Suomeen. Kirkan äiti Jelizaveta eli Elisabeth (o.s. Zarubina, s. 1917) syntyi Suomen myöhemmin luovuttamassa osassa Karjalaa ja oli juuriltaan osittain saksalainen Reininmaalta. Äidin isä oli ollut komendantti Venäjän laivastossa ja teki itsemurhan, kun bolševikit tulivat hakemaan häntä. Kirkan vanhempien suvuissa oli muitakin tsaarin armeijan upseereita.
Kirill Babitzin syntyi putkimiehenä työskennelleen Leon ja kotiäiti Elisabethin kolmanneksi pojaksi 22. syyskuuta 1950 Helsingissä. Perhe asui Huvilakadulla ahtaasti talon alakerran huoneessa. Babitzinien sisaruksiin kuuluvat Kirkan lisäksi niin ikään musiikkiuraa luoneet Aleksandr (”Sammy”, 1948–1973), Marija (”Muska”, s. 1952), Georgij (”Ykä”, s. 1955) ja Anna, s. 1961) sekä kaksivuotiaana hukkunut Leo (1946–1948). Perheen kotikieli oli pääasiassa venäjä. Lasten nimet olivat suomenkielisille leikkikavereille haastavia, joten Kirill muuntui heidän suussaan ensin Kiraksi ja sitten Kirkaksi. Babitzinit muuttivat 1961 Maunulaan, Pakilantie 20:n uusiin vuokrataloihin.
Elämäkerta > Lapsuus ja nuoruus (1950–1966) > Musiikkikiinnostuksen herääminen ja The Creatures

Kirka innostui musiikista viisivuotiaana, kun hän sai Sofia-isoäidiltään harmonikan, jonka kanssa hän esiintyi esimerkiksi vanhainkodeissa. Leo Babitzin ilmoitti Kirkan ja Muskan pianotunneille, mutta he lopettivat sen turhauduttuaan iäkkään opettajan kurinalaiseen opetustapaan. Vuonna 1959 yhdeksänvuotias Kirka aloitti Lasse Pihlajamaan harmonikkakoulun. Seuraavana vuonna hän osallistui Kulttuuritalolla järjestettyyn televisioituun harmonikkakilpailuun, jossa hän saavutti alle 12-vuotiaiden piirinmestaruushopeaa.
Kirkan kiinnostus laulamiseen heräsi noin 11–12-vuotiaana, kun Musiikki-Fazerilla lähettinä työskennellyt isoveli Sammy toi kotiin levyjä. Niiltä hän kuunteli Elvis Presleytä ja Paul Ankaa, ja myöhemmin löytyivät muun muassa Beatles ja Rolling Stones. Suurimman vaikutuksen häneen teki kuitenkin raspiääninen Little Richard, joka vaikutti pysyvästi hänen laulutyyliinsä. Kirkan kiinnostuttua rockista myös harmonikkaharrastus jäi, ja hän opetteli sen sijaan kitaransoittoa.
Kirka liittyi syksyllä 1964 laulusolistiksi The Creatures -yhtyeeseen, joka esitti suoraviivaista rock and rollia ja rhythm and bluesia. Creatures oli havitellut laulajakseen ensin Sammya, joka kuitenkin halusi jatkaa The Steelers -yhtyeessä ja suositteli tilalleen pikkuveljeään. Kirka esiintyi Creaturesin kanssa ensimmäisen kerran marraskuussa 1964 Tyttöjen ammattikoulussa Helsingissä. Yhtye soitti useita kertoja televisiossa ja 1966 elokuvissa Käpy selän alla ja Topralli, mutta levytyksiä se ei tehnyt.
Leo Babitzin piti rockmusiikkia ohimenevänä ilmiönä ja vaati Kirkaa keskittymään koulunkäyntiin, jotta tämä pääsisi yliopistoon ja valmistuisi insinööriksi, lääkäriksi tai tuomariksi. Kirka oli aloittanut koulunkäynnin venäjänkielisessä leikkikoulussa, mistä hän jatkoi vuonna 1957 Tabunovin kouluun. Koulun toiminta päättyi seuraavana vuonna, jolloin Kirka siirtyi Tehtaankadun kansakouluun. Hän läpäisi kansakoulun rimaa hipoen, minkä jälkeen hän opiskeli Mäkelänkadun kansalaiskoulussa. Kirka lopetti koulunkäynnin jouluna 1966 seitsemänneltä luokalta Hän ei viihtynyt suomalaisessa koulussa vaan kertoi myöhemmin kammoksuneensa sen autoritatiivista ja tasapäistävää johtamistapaa. Kirka jäi myös pari kertaa luokalle runsaiden poissaolojensa vuoksi. Hän sai laulustakin arvosanaksi nelosen, sillä hän laiminlöi oppitunneilla käymisen keikkailun viedessä aikaa. Lastensuojeluviranomaiset kävivät Kirkan kotona huomauttamassa oppivelvollisuudesta, ja häntä uhkailtiin jopa kasvatuslaitokseen joutumisella. Kirka pyrki isänsä painostuksesta kolmesti oppikouluun, pääsi sisään, mutta ei koskaan mennyt tunneille.