stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Envision Racing
Historia > Kausi 2017−2018

Kaudella 2017−2018 tallin kuljettajina ajoivat brittiläiset Sam Bird ja Alex Lynn.
Talli keräsi kauden aikana 160 pistettä ja oli sarjan kolmas. Santiagossa Bird ajoi tallin kauden ainoan nopeimman kierroksen. Bird voitti kauden avauskilpailun Hongkongissa ja toisen kerran Roomassa. Bird ajoi kolmanneksi Marokossa, Uruguayssa ja Ranskassa. Sveitsissä Bird ajoi toiseksi. Lynnin paras sijoitus oli Uruguayn kuudes sija.
Historia > Kausi 2018−2019

Kaudella 2018−2019 tallin kuljettajina ajoivat brittiläinen Sam Bird ja alankomaalainen Robin Frijns.
Talli keräsi kauden aikana 191 pistettä ja oli sarjan kolmas. Kyseessä oli tallin historian paras pistesaldo. Kauden aikana talli voitti kolme osakilpailua: Santiagossa voitti Bird ja Frijns voitti Ranskassa ja New Yorkissa. Frijns oli Hongkongin kilpailussa kolmas. Marokossa Bird ajoi tallin kauden ainoan paalupaikan. Samassa kilpailussa Frijins oli toinen ja Bird kolmas. Marokosta saadut 36 pistettä olivat uusi yhden kilpailun piste-ennätys tallille.
Historia > Kausi 2019−2020

Kaudella 2019−2020 tallin kuljettajina jatkoivat brittiläinen Sam Bird ja alankomaalainen Robin Frijns.
Kauden aikana talli keräsi 121 pistettä ja oli sarjassa neljäs. Kauden ainoa voitto tuli Saudi-Arabian avauskilpailusta.
Historia > Kausi 2020−2021

Kaudella 2020−2021 tallin kuljettajina ajoivat alankomaalainen Robin Frijns ja uusiseelantilainen Nick Cassidy.
Kauden aikana talli keräsi 165 pistettä ja oli sarjassa viides, mikä oli huonoin sijoitus sitten sarjan ensimmäisen kauden. Virgin Racing jäi ensimmäistä kertaa kauden aikana ilman voittoa. Parhaat sijoitukset olivat neljä kahdetta sijaa.
Historia > Kausi 2021−2022

Kaudella 2021−2022 tallin kuljettajina jatkoivat alankomaalainen Robin Frijns ja uusiseelantilainen Nick Cassidy.
Historia > Kausi 2022−2023

Kaudella 2022−2023 tallin kuljettajina ajoivat uusiseelantilainen Nick Cassidy ja sveitsiläinen Sébastien Buemi.
Kauden päätteeksi Envision voitti tallin ensimmäisen tallien maailmanmestaruuden.
Historia > Kausi 2023−2024

Kaudella 2023−2024 tallin kuljettajina ajavat alankomaalainen Robin Frijns ja sveitsiläinen Sébastien Buemi.
Huomiot

↑  Kaikki tallit käyttivät samaa, vakioitua voimansiirtoa.
Aiheesta muualla

http://www.fiaformulae.com/en/teams/virgin-racing.aspx (Arkistoitu – Internet Archive)
http://www.virginracing.com/ (Arkistoitu – Internet Archive)
Formula E -luokan tallien maailmanmestarit
HMS Highlander (H44)

| HMS Highlander |
| --- | --- |
 HMS Highlander

Aluksen vaiheet
Rakentaja:  John I. Thornycroft and Company, Woolston
Kölinlasku:  28. syyskuuta 1938
Laskettu vesille:  19. lokakuuta 1939
Palveluskäyttöön:  18. maaliskuuta 1940
Loppuvaihe:  myyty romutettavaksi 27. toukokuuta 1946
Tekniset tiedot
Uppouma:  1 340 t (standardi) 1 859 t (max)
Pituus:  98,45 m (kokonaispituus) 97,5 m (vesiraja)
Leveys:  10,05 m
Syväys:  3,78 m
Koneteho:  38 000 hv
Nopeus:  36 solmua
Miehistöä:  145
Aseistus
Aseistus:  3 × 4,7" tykkiä 2 × nelipiippuista Vickers .50" Mk III -ilmatorjuntakonekivääriä 8 × 21" (533 mm) torpedoputkea
HMS Highlander (viirinumero H44) oli Britannian kuninkaallisen laivaston H-luokan hävittäjä toisessa maailmansodassa.
Valmistus

Brasilian hallitus tilasi Jaguariben John I. Thornycroft and Companylta Woolstonista, missä köli laskettiin 28. syyskuuta 1938. Britannian hallitus lunasti 4. syyskuuta 1939 aluksen. Alus laskettiin vesille 17. lokakuuta 1939 nimettynä HMS Highlanderiksi. Alukselle tehtiin muutostöitä laivaston tarpeiden mukaiseksi sukellusveneidentorjunta-alukseksi, joiden jälkeen se valmistui 18. maaliskuuta 1940.
Päälliköt

Aluksen päälliköinä olivat:
William Alexander Dallmeyer DSO 1. tammikuuta 1940 – 14. tammikuuta 1941
Sidney Boucher 14. tammikuuta 1941 – 31. heinäkuuta 1942
Edward Campbell Lacy Day 31. heinäkuuta 1942 – 26. elokuuta 1943
Colin William McMullen DSC 26. elokuuta – joulukuu 1943
Humphrey Edward Gregory Atkins 13. maaliskuuta 1944 – 7. helmikuuta 1945
Martyn Butt Sherwood DSO 7. helmikuuta – 20. huhtikuuta 1945
Humphrey Edward Gregory Atkins 20. huhtikuuta – 28. elokuuta 1945
Richard Edward Roe 28. elokuuta 1945 –
Heikki Pakari

Heikki Juhani Pakari (s. 15. lokakuuta 1939 Ähtäri) on suomalainen eläköitynyt yritysjohtaja ja yrittäjä, joka on saanut kauppaneuvoksen arvonimen.
Pakari syntyi kauppias Ahti Pakarin ja Katri Hankolan perheeseen ja avioitui 1961 Leena Koskisen kanssa. Hän kävi kauppakoulun 1957–1959 ja suoritti Keskon esimiestutkinnon 1967. Pakari oli Keskon Porin varaston tuoretavaraosaston hoitaja ja kuljetusten järjestäjä 1960–1961 ja varastopäällikkö Lappeenrannassa 1961–1962 ja Rakennustoimisto K. N. Koskinen Oy:n prokuristi Seinäjoella 1962–1964. Keskon liikkeenhoidon neuvoja, kauppapaikka-asioiden hoitaja ja luottopäällikkö Myllymäellä, Seinäjoella Pakari oli 1964–1971 ja Uudenmaan konttorin apulaisosastopäällikkö 1971–1972. Pohjanmaan Sato Oy:n toimitusjohtajaksi hän siirtyi 1972. Pakari oli myös useiden liikeyritysten perustaja ja osakas, kuten Air Botnia, Seinäjoen Talokeskus Oy, Pakarin Autotalo Oy, VM-Kone Oy ja Finnish Commuter Airlines Oy. Hänellä on lisäksi ollut monia liike-elämän ja muita luottamustehtäviä. Kauppaneuvoksen arvonimen Pakari sai 1990.
Hankajärvi (Soini)

| Hankajärvi |
| --- | --- |

Valtiot:  Suomi
Maakunnat:  Etelä-Pohjanmaa, Keski-Suomi
Kunnat:  Soini, Karstula
Koordinaatit:  62°53′03″N, 24°21′19″E
Vesistöalue ja valuma-alueen tietoja
Päävesistöalue:  Kymijoen vesistö (14)
Valuma-alue:  Vahankajoen va (14.67)
Laskujoki:  Hankakoski Iso-Punsaan 
Järvinumero:  14.674.1.016
Mittaustietoja
Pinnankorkeus:  183,1 m  
Pituus:  2,6 km  
Leveys:  2,3 km  
Rantaviiva:  21,072 km  
Pinta-ala:  2,81432 km²   
Tilavuus:  0,00354919 km³ 
Keskisyvyys:  1,26 m  
Suurin syvyys:  4,9 m  
Saaria:  41 
 fiHankajärvi 
Hankajärvi on Etelä-Pohjanmaalla Soinissa Limaperän lähellä sijaitseva järvi. Sen eteläisin osa Tynnyrilahti kuuluu Keski-Suomessa sijaitsevaan Karstulan kuntaan. Hankajärvi on pinta-alaltaan Soinin suurin järvi.
Maantietoa

Hankajärvi on 2,6 kilometriä pitkä, 2,3 kilometriä leveä, ja sen pinta-ala on 281 hehtaaria eli 2,8 neliökilometriä. Järvellä on kartan mukaan 41 saarta. Järvi on luodattu ja siitä on julkaistu syvyyskartat. Järven tilavuudeksi on saatu 3,55 miljoonaa kuutiometriä eli 0,00355 kuutiokilometriä. Sen keskisyvyys on 1,3 metriä ja suurin syvyys on 4,9 metriä. Sen rantaviivan pituus on 21,1 kilometriä.
Vesistösuhteet

Hankajärvi sijaitsee Kymijoen vesistössä (vesistöaluetunnus 14) Saarijärven reitin valuma-alueen (14.6) Vahankajoen valuma-alueella (14.67), jonka Mustapuron valuma-alueeseen (14.674) se kuuluu. Järven vedenpinnan korkeus on 183,1 metriä mpy.
HMS Hastings (L27)

| HMS Hastings |
| --- | --- |
 HMS Hastings

Aluksen vaiheet
Rakentaja:  Devonportin telakka
Kölinlasku:  29. heinäkuuta 1929
Laskettu vesille:  10. huhtikuuta 1930
Palveluskäyttöön:  26. marraskuuta 1930
Loppuvaihe:  myyty romutettavaksi huhtikuussa 1946
Tekniset tiedot
Uppouma:  1 045 t
Pituus:  76 m
Leveys:  10 m
Syväys:  3,43 m
Koneteho:  2 000 shp
Nopeus:  16,5 solmua
Miehistöä:  100
Aseistus
Aseistus:  2 × BL 4" (102 mm) Mk IX -tykkiä 4 x 4,5" ilmatorjuntatykkiä 2 × syvyyspomminheitintä, 4 syvyyspommia
HMS Hastings (viirinumerot L27 ja U27) oli Britannian kuninkaallisen laivaston Hastings-luokan sluuppi toisessa maailmansodassa.
Valmistus

Alus tilattiin 4. huhtikuuta 1929 vuoden 1929 laivasto-ohjelmassa Devonportin telakalta, missä köli laskettiin 29. heinäkuuta 1929. Alus laskettiin vesille 10. huhtikuuta 1930 kumminaan Alice Brand ja valmistui vielä samana vuonna 26. marraskuuta.
Palvelus

Tammikuussa 1931 alus määrättiin Persianlahdelle, mistä se siirrettiin tammikuussa 1932 Punaiselle merelle. Hieman ennen siirtoaan alus osallistui miinanraivaussluuppi HMS Ormonden ja Barodan pelastustöihin. Alus kävi Maltalla huollettavana helmikuussa ja elokuussa 1932 sekä maaliskuussa ja syyskuussa 1933. Alus palautettiin maaliskuussa 1934 palvelukseen Punaisella merellä, mikä keskeytyi aluksen ajaessa karille 11. kesäkuuta 1934. Alus saatiin irti karilta 6. syyskuuta, minkä jälkeen se hinattiin tilapäiskorjauksia varten Sueziin. Korjausten valmistuttua risteilijä HMS Durban hinasi aluksen Maltalle, missä se siirrettiin marraskuussa korjausta varten telakalle. Alus vapautui telakalta vasta huhtikuussa 1937, koska Abessinian kriisin vuoksi työt telakalla olivat keskeytyksissä huhtikuusta syyskuuhun 1935.
Telakalta vapauduttuaan alus palautettiin palvelukseen minimimiehistöllä, joka kuljetti aluksen Britteinsaarille. Alus palautettiin toukokuussa 1937 Devonportissa palvelukseen kalastuksenvalvontalaivueen johtoaluksena. Alukselle asennettiin Portsmouthissa miinanlaskulaitteisto elo-syyskuussa 1937, minkä jälkeen se palasi laivueeseensa. Alus oli joulukuussa huollossa Devonportissa ja uudelleen huhti-elokuussa 1938, jolloin sen aseistus päivitettiin. Alukselle asennettiin heinä-syyskuussa 1939 Devonportissa sukellusveneidentorjuntajärjestelmä kaikuluotaimineen ja miinanlaskukalusto poistettiin.
Toisen maailmansodan alettua alus liitettiin itärannikolle Rosythin saattajaosastoon, jossa ollessaan se kolaroi 1. tammikuuta 1940 Bradmanin ja 1. joulukuuta 12 Limesladen kanssa. Alus siirrettiin heinäkuussa 1941 Liverpooliin Läntisen reitin alaisuuteen (engl. Western Approaches Command). Se liitettiin joulukuussa 44. saattajaryhmään ja helmikuussa 1942 edelleen 40. saattajaryhmään Freetownin reitille. Alus oli huhtikuusta elokuuhun 1943 täydennysosastossa ennen siirtoa 39. saattajaryhmään elokuun lopulla.
Alus poistettiin palveluksesta 19. marraskuuta 1943 Belfastissa ja sijoitettiin reserviin Hartlepooliin helmikuussa 1944. Alus siirrettiin toukokuussa kunnostettavaksi telakalle, mistä se palasi syyskuussa sukellusveneiden saattajaksi liitettynä 3. sukellusvenelaivueeseen Holy Lochiin. Alus poistettiin palveluksesta 16. helmikuuta 1946 Holy Lochissa ja myytiin 2. huhtikuuta BISCOlle. Alus saapui 10. huhtikuuta Trooniin romutettavaksi.
Haflinger

| Haflinger |
| --- | --- |

Tyyppi::  yleishevonen;  joskus kylmäverinen, englantilaisessa luokittelussa raskas poni
Alkuperä ja nimet
Alkuperämaa::   Itävalta
Polveutuminen::  vuoristohevoset- ja ponit, arabianhevonen
Rodun syntyaika::  1700- ja 1800-luvut
Muita nimityksiä::  Haflinginhevonen
Esiintyminen ja käyttö
Käyttötarkoitus::  yleisratsu, valjakkohevonen
Tärkeimmät alueet::  Saksa, Sveitsi
Ominaisuudet
Korkeus::  135–150 cm
Värit::  liinaharjainen rautias
Aiheesta muualla
  Haflinger Commonsissa 
Haflinger (tarkoittaa saksaksi ”haflingilaista”), myös haflinginhevonen, on pieni hevosrotu, joka on suosittu ympäri maailmaa. Rotu polveutuu satoja vuosia sitten Etelä-Tirolissa, Itävallassa eläneistä alkuperäisistä alppi- ja vuoristohevosista ja poneista, joita risteytettiin arabianhevosten kanssa. Kaikki nykyiset haflingerit polveutuvat El Bedavi XXII -nimisestä arabianhevosoriista. El Bedavi XXII:n pojasta Foliesta tuli rodun kantaisä. Nimensä rotu on saanut Haflingin kylästä.
Ominaisuudet

Haflingerit ovat perusluonteeltaan älykkäitä, ystävällisiä ja yhteistyöhaluisia. Haflinger voi elää vanhaksi ja työskennellä iäkkäänäkin. Haflingerin säkäkorkeus on 135–150 senttimetriä eli se voi olla ponikokoinenkin, mutta haflinger katsotaan suomenhevosen tavoin yleisroduksi, ei poniksi. Haflingerin väri on aina liinakko eli rautias vaaleilla jouhilla, pään merkit ovat yleisiä. Haflingerin rakenteen piirteitä ovat pieni pää, älykäs ilme, isot silmät, pienet korvat ja hieman kyömy sivukuva, voimakas kaula, loivat lavat, vahva, syvä runko, melko pitkä selkä ja lihaksikkaat lautaset, voimakas takaosa, vahvat jalat ja erinomaiset kaviot.
Historia

Haflingerien nimet saavat alkukirjaimensa eri sukulinjojen tunnuksista, jotka ovat A (Anselmo, s. 1926), B (Bolzano, s. 1915), M (Massimo, s. 1927), N (Nibbio, s. 1920), S (Stelvio, s. 1923), ST (Student, s. 1927) ja W (Willi). Kaikki rodun oriit saavat nimen, jonka ensimmäinen kirjain tulee isän nimestä, ja tammojen nimen alkukirjain on vastaavasti emän nimen alkukirjain. Näin tiedetään, mihin sukulinjaan kukin hevonen kuuluu.
Vuosia kestänyt sisäsiitos[lähde? ] johti varsin yhtenäiseen rotuun, jonka ominaispiirteet ovat hyvin selkeitä: pieni koko, voimakas rakenne, liinakko väri, kestävyys ja vuoristoroduille tyypillinen varmajalkaisuus. Arabialainen verenperintö näkyy energisinä ja irtonaisina liikkeinä. Hyväluontoinen haflinger on ihanteellinen yleisratsu ja ajohevonen. Ennen teollistumisen aikaa haflingerit olivat suosittuja maataloudessa ja kuormajuhtina. Entisaikaan haflingereita käytettiin raskaaseen työhön vaikeissa vuoristomaastoissa, hevonen kun oli ainoa kulkuväline Alpeilla. Nykypäivän haflingerit ovat enimmäkseen harrastehevosia. Rodun edustajia on viety moniin maihin. Erityisen suosittuja ne ovat Saksassa ja Sveitsissä. Halfinginhevoset ovat hyvin pitkäikäisiä.
Aiheesta muualla

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
Haflinger Hevosmaailma.netissä (Arkistoitu – Internet Archive)
Hamid Soryan Reihanpour

| Mitalit | Mitalit | Mitalit |  |
| --- | --- | --- | --- |
|  Hamid Soryan Reihanpour |  Hamid Soryan Reihanpour |  Hamid Soryan Reihanpour |  |
Maa:   Iran
Miesten kreikkalais-roomalainen paini
|  Olympialaiset  |  Olympialaiset  |  Olympialaiset  |  |
|  Kultaa | Lontoo 2012 | 55 kg |  |
| MM-kilpailut  | MM-kilpailut  | MM-kilpailut  |  |
|  Kultaa | Budapest 2005 | 55 kg |  |
|  Kultaa | Guangzhou 2006 | 55 kg |  |
|  Kultaa | Baku 2007 | 55 kg |  |
|  Kultaa | Herning 2009 | 55 kg |  |
|  Kultaa | Moskova 2010 | 55 kg |  |
|  Kultaa | Taškent 2014 | 59 kg |  |
| Aasian-mestaruuskilpailut  | Aasian-mestaruuskilpailut  | Aasian-mestaruuskilpailut  |  |
|  Kultaa | Biškek 2007 | 55 kg |  |
|  Kultaa | Jeju 2008 | 55 kg |  |
Hamid Soryan Reihanpour (pers. ‏حمید سوریان ریحانپور‎, s. 24. elokuuta 1985 Teheran) on iranilainen kreikkalais-roomalaisen tyylin painija olympiavoittaja, kuusinkertainen maailmanmestari sekä kaksinkertainen Aasian mestari.
Pekingin kesäolympialaisissa 2008 Soryan oli sarjansa viides. Lontoon olympialaisissa 2012 hän voitti sarjansa finaalikamppailun, jossa oli vastassa azerbaidžanilainen Rövşən Bayramov.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Hamid Soryan Reihanpour Wikimedia Commonsissa
HMS Hasty (1894)

| HMS Hasty |
| --- | --- |
 Yarrow'n piirustukset alusluokasta

Aluksen vaiheet
Rakentaja:  Yarrow and Company, Poplar
Kölinlasku:  joulukuu 1893
Laskettu vesille:  16. kesäkuuta 1894
Palveluskäyttöön:  toukokuu 1896
Poistui palveluskäytöstä:  romutettu 1912
Tekniset tiedot
Uppouma:  259 t
Pituus:  59 m
Leveys:  5,6 m
Syväys:  2,2 m
Koneteho:  3 800 ihp
Nopeus:  27 solmua
Aseistus
Aseistus:  1 x QF 12 naulan 12 cwt laivatykki 5 x QF 6 naulan Hotchkiss 2 x 18" torpedoputkea
HMS Hasty oli Britannian kuninkaallisen laivaston vuonna 1896 valmistunut Charger-luokan torpedovenehävittäjä.
Valmistettu

Alus tilattiin 12. lokakuuta Yarrow and Companyltä Poplarista, jolloin sen valmistusmisajankohdaksi määrättiin 12. joulukuuta 1894. Aluksen köli laskettiin joulukuussa 1893 telakkanumerolla 993. Alus laskettiin vesille 16. kesäkuuta 1894 ja valmistui toukokuussa 1896.
Palvelus

Alus oli Britteinsaarten vesillä, kunnes se myytiin 9. heinäkuuta 1912 romutettavaksi Coxille Falmouthiin.
Hankajärvi (Keuruu)

| Hankajärvi |
| --- | --- |
Valtiot:  Suomi
Maakunnat:  Keski-Suomi
Kunnat:  Keuruu
Koordinaatit:  62°18′51″N, 24°07′35″E
Vesistöalue ja valuma-alueen tietoja
Päävesistöalue:  Kokemäenjoen vesistö (35)
Valuma-alue:  Pihlajaveden reitin valuma-alue (35.48)
Laskujoki:  Reinikankoski 
Järvinumero:  35.482.1.005
Mittaustietoja
Pinnankorkeus:  127,6 m  
Rantaviiva:  17,561 km  
Pinta-ala:  1,88767 km²  
Saaria:  16 
 fiHankajärvi 
Hankajärvi, myös Lapinjärvi, on Keski-Suomessa Keuruulla sijaitseva järvi, joka kuuluu Kokemäenjoen vesistöön.
Maantietoa

Järven pinta-ala on 189 hehtaaria eli 1,9 neliökilometriä. Se on 3,0 kilometriä pitkä ja 1,4 kilometriä leveä. Järven eteläosassa sijaitsee poikkeuksellinen nelihaarainen niemi, joka ulottuu lähes järven vastarannalle. Sen eteläiset haarat ovat nimeltään Pitkäniemi, Karstaniemi ja Särkänniemi; pohjoista haaraa ei ole kartoissa nimetty. Järven kaakkoispää, joka jää niemen taakse, on nimeltään Hankapohja, ja sen pohjoinen lahdenpohjukka on nimeltään Leveälahti.
Järvessä on kartan mukaan 16 saarta. Suurin saari on pohjoispäässä sijaitseva Tynnyrisaari, joka on 450 metriä pitkä ja 200 metriä leveä. Sen pinta-ala on 4,0 hehtaaria. Läheinen Kannaksensaari sijaitsee rannassa kiinni, ja sinne menee tie. Järven keskiosissa sijaitsee Lehtiäissaari, joka on kuin Pitkäniemen niemenjatke. Muita nimettyjä saaria ovat Palosaari ja Yksipuinensaari.
Järven rantaviivan pituus on 17,6 kilometriä ja sen rannat ovat metsämaata. Vain järven pohjoispäässä ja yhdessä kohtaa Hankapohjassa pellot ulottuvat rantaan asti. Alueella on haja-asutusta, joka muodostuu kymmenestä taloudesta. Niistä neljä on maatiloja. Rannoille on rakennettu yli 20 vapaa-ajan asuntoa. Niille tulevat tiet yhdysteiltä 16504 ja 16501.
Vesistösuhteet

Järvi sijaitsee Kokemäenjoen vesistössä (vesistöaluetunnus 35) Ähtärin ja Pihlajaveden reittien valuma-alueen (35.4) Pihlajaveden reitin valuma-alueella (35.48), jonka Kitusjärven alueeseen (35.482) järvi kuuluu. Järven vedenpinnan korkeus on 127,6 metriä mpy. Se kuuluu Pihlajaveden reitillä sen pääuoman järvien ketjuun, ja kaikki yläpuolisten alueiden ja valuma-alueiden vedet virtaavat Hankajärven läpi. Vedet laskevat Kuusijärvestä Hankasalmea pitkin järven pohjoispäähän. Lisäksi järveen laskee vain yksi yli hehtaarin kokoinen järvi, Tervalampi (2 ha), joka laskee Hankapohjaan lyhyttä ojaa pitkin. Järveen on johdettu aivan järven lähellä sijaitsevien soiden ja metsäalueiden kuivatusojia.
Järven laskujoki on lyhyt Reinikankoski, joka laskee Luomukseen. Vesireitti jatkuu alas Jyrkeejärven kautta Koskelankoskeen ja seuraavaksi Kitusjärveen. Sieltä reitti jatkuu Vironjoen jälkeen Uurasjärven Korhosselkään, sekä Kauhaselän ja Hauhusselän kautta Tarjanteen Joutsenselkään.
Heksatetrakontaani

Heksatetrakontaani eli n-heksatetrakontaani (C46H94) on 46-hiilinen suoraketjuinen alkaani, jossa kaikki hiilet ovat sitoutuneet toisiinsa yksinkertaisella sidoksella. Se on huoneenlämmössä (20 °C) olomuodoltaan kiinteää. Heksatetrakontaanin rakennekaava on CH3(CH2)44CH3, moolimassa 647,24 g/mol, sulamispiste 86-89 °C, kiehumispiste 558,4 °C, leimahduspiste 468,1 °C, tiheys 0,821 g/cm3 (vesi = 1,0 g/cm3), taitekerroin 1,458 ja CAS-numero 7098-24-0.
| C45 | C46 | C47 |
| --- | --- | --- |
| Pentatetrakontaani | Heksatetrakontaani | Heptatetrakontaani |
Aiheesta muualla

PubChem: Hexatetracontane (englanniksi)
ChemBlink: Hexatetracontane (englanniksi)
GuideChem: Hexatetracontane (englanniksi)
Royal Society of Chemistry, ChemSpider: Hexatetracontane (englanniksi)
Haiku D’Etat

Haiku D'Etat kolmihenkinen hip hop -yhtye Los Angelesista Etelä-Kaliforniasta. Yhtyeen jäsenet ovat Aceyalone, Abstract Rude ja Mikah 9. Jäsenistä Aceyalone ja Mikah 9 ovat vaikuttaneet myös Freestyle Fellowship -yhtyeessä. Abstract Rude taas on myös Abstract Tribe Uniquen johtohahmo. Kaikki kolme kuuluvat myös Project Blowed -kollektiiviin, joka voidaan niin ikään katsoa Abstract Ruden ja Aceyalonen perustamaksi.
Haiku D'Etat'n musiikkia voi luonnehtia kokeelliseksi hip hopiksi, joka on saanut myös paljon vaikutteita jazzista. Toinen merkittävä tekijä yhtyeen musiikissa ovat monet erilaiset tyylit, tavat rapata, joita jäsenet ovat itse luoneet 1980-luvulta lähtien.
Diskografia

Haiku D'Etat (1999)
Coup De Theatre (2004)
Aiheesta muualla

http://www.projectblowed.com
Gothic Lolita

Kaksi Gothic Lolitaa Takeshita-kadulla.
Gothic lolita (ゴスロリ, myös Elegant Gothic Lolita, lyhyemmin EGL) on japanilaisen katutyylin lolitan alatyyli, joka on kehittynyt Japanissa 1990-luvulla. Tyylin lähtökohtia ja tärkeimpiä vaikutteita ovat viktoriaanisen aikakauden ja rokokoon muoti. Japanissa tyyli on lähinnä nuorten sunnuntaihuvia, sillä koulupuku rajoittaa pukeutumista arkena. Tyyli on yleistynyt myös Japanin ulkopuolella ja Suomessa 2000-luvulla.
Tyylin suosioon vaikuttivat Japanissa visual kei -yhtyeiden feminiinisimmät jäsenet. Mana, visual kei -yhtyeen Moi dix Mois kitaristi, tunnustetaan yleisesti yhdeksi suurimmista gothic lolitan suosioon vaikuttaneista henkilöistä. Hän loi termit Elegant Gothic Lolita ja Elegant Gothic Aristocrat kuvatakseen oman vaatemerkkinsä Moi-même-Moitién tyyliä. Moi-même-Moitié luokitellaan edelleen tärkeimmäksi gothic lolitan vaatemerkiksi.
Tyyli

Tyylin nimi on jonkin verran harhaanjohtava, sillä gothic lolitalla on hyvin vähän tekemistä länsimaisten goottien kanssa. Lolita nimessä viittaa lähinnä lapsenomaiseen ja söpöön ulkomuotoon, jota termi loli on Japanissa vakiintunut merkitsemään.
Perinteinen gothic lolitan väriyhdistelmä on musta valkoisilla yksityiskohdilla kuten pitseillä. Nykyisin painopisteenä on lähinnä elegantti tunnelma ja tyyli on toisinaan jopa classic lolitaa hillitympää. Yleisimpiä värejä tyylissä ovat musta, tummansininen, kobaltinsininen ja valkoinen, mutta muitakin värejä, kuten violettia ja tummanpunaista näkee toisinaan.
Gothic lolitan asusteisiin saattavat kuulua erilaiset päähineet, esimerkiksi hilkat (bonnet), kruunut, headdressit (old school -lolitassa), silinterit, hiusruusut ja niin edelleen. Muita asusteita ovat esimerkiksi korut ja pitsikäsineet. Meikki on hillitty, mutta hieman sweet- ja classic-tyylejä voimakkaampi. Mukanaan gothic lolita saattaa kuljettaa mukanaan esimerkiksi päivänvarjoa, käsilaukkua tai jopa nukkea.
Gothic lolita -tyyliin eivät kuulu niitit, ketjut tai vastaavat vaan niitä yhdistetään lähinnä punk lolitan kanssa.
Aiheesta muualla

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
(englanniksi)
HSLA-teräs

HSLA-teräs (High-strength low-alloy steel) eli hienoraeteräs eli luja hitsattava teräs on kehitysversio rakenneteräksestä (tai hiili-mangaani teräksestä). Teräksen lujuus on perinteistä rakenneterästä suurempi pienen raekoon vuoksi, mikä saadaan aikaa mikroseostamalla ja termomekaanisella valssauksella.
Heksatriakontaani

Heksatriakontaanin rakenne
Heksatriakontaani eli n-heksatriakontaani (C36H74) on 36-hiilinen suoraketjuinen alkaani, jossa kaikki hiilet ovat sitoutuneet toisiinsa yksinkertaisella sidoksella. Se on huoneenlämmössä (20 °C) olomuodoltaan kiinteää vahamaista ainetta. Heksatriakontaanin rakennekaava on CH3(CH2)34CH3, moolimassa 506,988 g/mol, sulamispiste 75,01 °C ja CAS-numero 630-06-8. Heksatriakontaani on käytännössä veteen liukenematonta. Yhdistettä esiintyy luonnossa eliöiden semiokemikaalina ja joissain kasveissa.
| C35 | C36 | C37 |
| --- | --- | --- |
| Pentatriakontaani | Heksatriakontaani | Heptatriakontaani |
Aiheesta muualla

PubChem: Hexatriacontane (englanniksi)
ChemBlink: Hexatriacontane (englanniksi)
Dr. Duke's Phytochemical and Ethnobotanical Databases: Hexatriacontane (englanniksi)
Pherobase: Semiochemical - 36Hy (englanniksi)
Hail Victory

| Hail Victory Skrewdriver |
| --- | --- | --- |

Studioalbumin tiedot
 Julkaistu: 1994
 Levy-yhtiö: Asgard Records
muut julkaisut
| Freedom What Freedom 1992 | Hail Victory 1994 | Undercover 2007 |
Hail Victory on Skrewdriver-yhtyeen vuonna 1994 ilmestynyt viimeinen pitkäsoitto. Yhtyeen laulaja Ian Stuart Donaldson kuoli auto-onnettomuudessa ennen levyn ilmestymistä, ja masternauhat varastanut Combat 18 -järjestö julkaisi ISD-levymerkin alla oman kopion levystä ennen virallista Rock-O-Raman julkaisua.
Kappalelista

Diamonds in the Dust / Hail Victory - 4:15
Vampire - 2:51
White Noise - 2:20
House of Treason - 3:18
Mother Europe - 2:48
Old Albion - 3:45
European Battle Song - 2:48
We March to Glory - 2:53
Renegade - 2:22
Fools no More - 3:37
Time to Die - 2:39
Night Trains - 6:47
Kokoonpano

Ian Stuart Donaldson - laulu
Stigger - kitara
Smiley Jon - basso
Mushy - rummut