stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Lemmy Kilmister

| Lemmy Kilmister |
| --- | --- |
 Lemmy vuonna 2005.
Henkilötiedot
Syntynyt: 24. joulukuuta 1945 Stoke-on-Trent, Englanti
Kuollut: 28. joulukuuta 2015 (70 vuotta) Los Angeles, Yhdysvallat
Ammatti:  muusikko, lauluntekijä, näyttelijä
Muusikko
Taiteilijanimi:  Lemmy 
Laulukielet:  englanti
Aktiivisena:  1965–2015
Tyylilajit:  heavy metal, speed metal, hard rock, rock and roll, psykedeelinen rock, space rock
Soittimet:  bassokitara, laulu, kitara, huuliharppu
Yhtyeet:  Motörhead, Hawkwind, Girlschool, The Rockin' Vickers, Opal Butterfly, The Head Cat
  [ Muokkaa Wikidatassa ] [ ohje ]  
Ian Fraser ”Lemmy” Kilmister (24. joulukuuta 1945 Stoke-on-Trent, Englanti – 28. joulukuuta 2015 Los Angeles, Yhdysvallat) oli brittiläinen rockmuusikko ja Motörhead-yhtyeen laulaja-basisti.
Ura > Varhaiset vuodet

Lemmy aloitti muusikonuransa 1960-luvulla yhtyeissä Opal Butterfly, Sect ja Reverend Black & Rockin' Vicars (myöh. The Rockin' Vickers), joista viimeksi mainittu kävi esiintymässä myös Suomessa, muun muassa Rovaniemen Valistustalolla (nyk. Tivoli) ja Oulun Pyrinnöllä. Hän toimi vuonna 1967 puoli vuotta Jimi Hendrixin ja myöhemmin myös The Nicen roudarina. Vuonna 1971 Lemmy liittyi ”avaruusrock”-yhtye Hawkwindiin, jossa hän soitti bassoa. Aiemmin hän oli soittanut vain kitaraa. Lemmyn soittotyyli oli eräs Hawkwindin helposti tunnistettavan soundin perusaineksista. Hän lauloi useita kappaleita yhtyeen levyillä, myös Britannian singlelistalla 1972 kolmanneksi nousseella Silver Machinella. Vielä Space Ritual -levyn kannessa Lemmy esiintyy taiteilijanimellä Lemmy the Lurch. Hän soitti Rickenbacker-merkkisellä bassolla.
Ura > Motörhead

Vuonna 1975 Lemmyn voimakas persoona ja hänen amfetamiininkäyttönsä aiheuttivat vakavia erimielisyyksiä Hawkwind yhtyeen muiden jäsenten kanssa. Ristiriidat kärjistyivät Lemmyn erottamiseen, kun hänet oli pidätetty huumausaineiden hallussapidosta yhtyeen kiertueella Kanadassa. Lemmy perusti kitaristi Larry Wallisin ja rumpali Lucas Foxin kanssa uuden yhtyeen. Yhtyeen nimeksi suunniteltiin ensin Bastardia, mutta manageri Doug Smithin huomautettua, että tämä estäisi televisio- ja radioesiintymiset, nimeksi otettiin Motörhead. Nimi tuli Lemmyn viimeisestä Hawkwindille kirjoittamasta kappaleesta. Se tarkoittaa jenkkislangilla myös amfetamiinia käyttävää spiidifriikkiä, ”höyrypäätä”. Nimeen lisättiin vielä umlaut o:n päälle takavuosien hard rock -suosikin Blue Öyster Cultin innoittamana.
Sekä Wallis että Fox jättivät yhtyeen varsin pian. Heidän tilalleen tulivat kitaristi ”Fast” Eddie Clarke ja rumpali Phil ”Philthy Animal” Taylor. Lemmyn kanssa he muodostivat kokoonpanon, jota pidetään Motörheadin aidoimpana ja parhaana. Yhtyeestä tuli suosittu vuosina 1980–1981, kun klassikoksi muodostunut albumi Ace of Spades julkaistiin.
Motörhead esiintyi Suomessa 33 kertaa, viimeisen kerran Helsingin Hartwall Arenalla itsenäisyyspäivänä 6. joulukuuta 2015. Studioalbumi Bad Magic ilmestyi 28. elokuuta 2015.
Ura > Elokuvat, sooloalbumi ja televisio

Lemmy esiintyi musiikin ohella myös elokuvissa ja televisiossa, kuten komediassa Eat the Rich (1987), johon Motörhead teki myös soundtrackin. Toinen esiintyminen oli scifi-komediassa Hardware (1990) sekä myös elokuvassa Airheads (1994), jossa Lemmyllä on cameo.
Motörheadin sekä eräiden pienempien hankkeiden ohessa Lemmy oli vuodesta 2004 alkaen äänittänyt materiaalia suunnitteilla olevalle sooloalbumille. Levyllä olisi ollut alustavien tietojen mukaan soittamassa paljon vierailijoita.
Vuonna 2024 levy on vielä julkaisematon. 
Lemmy on myös kirjoittanut lukemattomia määriä materiaalia muille artisteille, muun muassa Ozzy Osbournelle.
Viimeiseksi jääneen Suomen vierailunsa yhteydessä joulukuussa 2015 Kilmister ja Valio tekivät mainoksen ”En ole koskaan juonut maitoa”. Kilmisterin kuoleman jälkeen Valio, harkinnan jälkeen, julkaisi mainoksen maitofilminä. Filmin näki 33 maassa 87 miljoonaa ihmistä.
Yksityiselämä

Lemmy on kirjoittanut omaelämäkerran White Line Fever, joka on ilmestynyt suomeksi nimellä Lemmy. Hän muutti vuonna 1990 Los Angelesiin. Lemmyn suosikkibaari Los Angelesissa oli Rainbow Bar & Grill.
Lemmy keräili natsi-Saksaan liittyvää esineistöä, jonka vuoksi häntä on usein syytetty äärioikeistolaiseksi. Hän on kuitenkin kertonut olevansa kiinnostunut niistä vain esteettisistä syistä ja piti itseään anarkistina ja libertaarina, joka on antikommunisti ja antifasisti. Haastattelussa vuonna 2011 hän piti natsismia ja stalinismia uskontoina, joissa Jumalan olivat korvanneet Hitler ja Stalin. Samassa yhteydessä hän arvosteli uskontoa ja kertoi olevansa agnostikko.
Lemmy oli myös hyvin tunnettu elämänaikaisesta alkoholinkäytöstään. Hän oli juonut pullon Jack Daniel’s-viskiä päivittäin 30-vuotiaasta lähtien, ja lopetti sen vuonna 2013 siirtyen lääkärin suosituksesta vodkatuoremehuun. Lemmy jäi 1970-luvulla kiinni huumausainerikoksesta, ja hän käytti tuolloin LSD:tä sekä erityisesti amfetamiinia.
Lemmy ei ollut koskaan naimisissa. Dokumentissa Lemmy The Movie (2010) hän kertoi, että hänellä on kaksi poikaa: Paul Inder ja toinen, jota hän ei ole koskaan tavannut. Vuonna 2004 hän kertoi Telegraph-lehdessä, että jälkeläisiä voi olla vielä yksi lisää.
Kuolema

Lemmy Kilmister oli jo pidemmän aikaa taistellut vakavien terveysongelmien kanssa. Kilmister valitteli huonoa oloa ja hakeutui sairaalaan pari päivää 13. joulukuuta ennenaikaisesti järjestettyjen syntymäpäiväjuhliensa jälkeen. Hänet ehdittiin jo päästää sairaalasta mutta hänen aivonsa päätettiin kuitenkin kuvata, koska puhe kuulosti erikoiselta. Ensin epäiltiin pientä halvausta, mutta tutkimuksissa huomattiin että Kilmisterillä oli aivoihin ja kaulaan levinnyt syöpä. Hänelle annettiin elinaikaa kahdesta kuukaudesta kuuteen kuukauteen. Kilmister oli ehtinyt juuri täyttää 70 vuotta, ja hän kuoli kotonaan Los Angelesissa  vain kaksi päivää diagnoosista, 28. joulukuuta 2015. Lopullisena kuolinsyynä oli eturauhassyöpä ja sydämen vajaatoiminta. Lemmyn muistotilaisuus pidettiin Los Angelesissa 9. tammikuuta 2016 ja se näytettiin suorana internetissä, Motörheadin YouTube-kanavalla. Bändi kehotti fanejaan eri puolilla maailmaa osallistumaan virtuaalisesti muistotilaisuuteen ja nostamaan maljan Lemmyn elämälle. Hänet haudattiin Hollywoodin lähistöllä sijaitsevalle Forest Lawn Memorial Park -hautausmaalle.
Ozzy Osbournen mukaan Lemmy oli älykäs, sivistynyt ja uskollinen ystävä.
Kirjallisuutta

Kilmister, Lemmy & Garza, Janiss: Lemmy: Omaelämäkerta.  ((White line fever: The autobiography, 2002.) Suomentanut Inka Parpola)  Helsinki:  Like, 2003.  ISBN 952-471-206-7
Dokumenttielokuvia

Lemmy’s Shades (2005)
Lemmy (2010)
Santa Cruz de Bezana

| Santa Cruz de Bezana |
| --- | --- |
 Plaza Margarita (Bezana)
 lippu:  vaakuna
 Santa Cruz de Bezana
 Koordinaatit: 43°26′39″N, 3°54′11″W 
Valtio:  Espanja
Itsehallintoalue:   Cantabria
Maakunta:   Cantabria
Hallinto:  
 – Hallinnon tyyppi:  kunta
Väkiluku (2018):  12 964
 
 Ayuntamiento de Santa Cruz de Bezana 
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Santa Cruz de Bezana on kunta Cantabriassa Espanjassa. Se sijaitsee Biskajanlahden rannalla. Santa Cruz de Bezana koostuu seitsemästä asutuskeskuksesta. Bezana on keskustaajama. Väkiluku on 12 964 (2018).
Taajamat

Azoños
Maoño
Mompía
Prezanes
Sancibrián
Bezana (hallinnollinen keskus)
Soto de la Marina
Playa de Los Covachos
Soto de la Marina
Käännös suomeksi
Zala Kub

| Zala Kub |
| --- | --- |
 Zala Kub (KUB-BLA).
Tyyppi:  räjähdelennokki/ viipyilevä (lennokki)ammus (engl. loitering munition)
Alkuperämaa:   Venäjä
Valmistaja:  Zala Aero (Zala)/ Kalašnikov-konserni
Esitelty:  2019
Tila:  operatiivisessa käytössä
Pääkäyttäjät:  Venäjän asevoimat
Valmistusmäärä:  luokkaa 500 
Valmistusvuodet:  2019-
Zala KUB tai Zala KUB tai KUB-BLA (ven. Куб-БЛА) on venäläisen, Kalašnikov-konserniin kuuluvan Zala Aeron suunnittelema miehittämätön, sähkömoottorin avulla etenevä, verraten pienikokoinen deltasiipinen lennokki, joka voidaan varustaa operaattorille kuvaa välittävällä kamera- ja videolaitteistolla sekä kohteeseen osuessaan tuhoa tuottavalla räjähdelatauksella (engl. loitering munition).
Lennokkimalli pohjautuu Venäjän asevoimien kokemuksiin Syyriasta vuosina 2015-2018. Zala Kub esiteltiin helmikuussa 2019 Abu Dhabissa pidetyssä IDEX-puolustustarvikenäyttelyssä. Lennokki läpäisi Venäjän valtiolliset testit marraskuussa 2021 ja sarjatuotantoa Venäjän asevoimille suunniteltiin vuodeksi 2022.
Lennokista on tammikuussa 2022 kaupallisen myyntiluvan saanut vientimalli Zala Kub-E. Toukokuussa 2022 uutisoitiin Eritreaan toimitettavasta kahdeksasta Zala Kub -lennokkia. Suunnitteilla on Zala Kub lennokkiparven laukaisuun soveltuvan, merikonttiin sijoitettavan laukaisutelineen rakentaminen.
Lennokki sotilaallisessa käytössä

Libyan sisällissodassa on vuonna 2020 mahdollisesti käytetty tekoälyllä varustettua turkkilaista Kargu-2 -räjähdelennokkia.
Venäjä on testannut Zala Kub -räjähdelennokkia sotatoimissaan Syyriassa mahdollisesti esimerkiksi vuonna 2019. Venäjä on käyttänyt Zala Kub -räjähdelennokkia hyökkäyssodassaan Ukrainassa viimeistään maaliskuussa 2022 Kiovaan tekemistään lennokki-iskuista lähtien.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Zala Kub Wikimedia Commonsissa
Valmistajakonserni Kalašnikovin esittelyvideo Zala-Kub räjähdelennokista. (Hieman kummallisella videolla räjähdelennokki ei edes osu pellolla olevaan rakennelmaan (torniin), vaan osuu "sinnepäin", räjähtää sen takana. Dramaattinen teatterimusiikki ei muuta tätä tilannetta.) (youtube.com)
Maaliskuun 23. päivänä 2022 Kiovassa alasammuttu Zala Kub -lennokki.
Video lennokin käytöstä erityisesti tykistöasemien tiedusteluun toukokuussa 2022. Videossa yksi Zala Kubilta vaikuttava pieni räjähdelennokki syöksyy noin 10 metrin etäisyydelle M777-hapuitsista, muttei kuitenkaan osu siihen eikä muuhunkaan kalustoon.
Luettelo Mänttä-Vilppulan julkisista taideteoksista ja muistomerkeistä

Patsaita Mäntän keskustassa. Etualalla Viktor Janssonin Poika ja kala (1934) ja taustalla Jussi Mäntysen veistospari Äidin ylpeys, (1935).
Luettelo Mänttä-Vilppulan julkisista taideteoksista ja muistomerkeistä sisältää pysyvästi julkisilla paikoilla Mänttä-Vilppulan kaupungissa olevat taideteokset. Luettelon teokset voivat kuulua joko kaupungin kokoelmiin tai ne voivat olla julkisilla paikoilla olevia liikelaitosten, yritysten, valtion ja yksityisten tonteilla sijaitsevia ja näiden omistamia teoksia. Luettelossa on pysyvästi paikoilleen asennettuja, mutta ei väliaikaisesti, esimerkiksi näyttelyä varten asennettuja teoksia.  Mänttä-Vilppula muodostettiin aiempien Mäntän kaupungin ja Vilppulan kunnan yhdistyessä, sitä aiemmin Vilppulaan oli liitetty Pohjaslahden kunnan pääosa.
Mänttä-Vilppulan julkisista taideteoksista ja muistomerkeistä

Vuonna 1933 perustetun Gösta Serlachiuksen taidesäätiön yhdeksi tehtäväksi määriteltiin Mäntän koristaminen julkisilla veistoksilla. Kaksoiskaupungissa ja sen hautausmailla on yli 30 patsasta tai muistomerkkiä (2014).
Kaupungin vanhin julkinen veistos on Joenniemen kartanon terassilla oleva Emil Wikströmin pronssiveistos Poika ja ahven (1888). Kartanon puistossa on myös Wikströmin Kuokkamies (1908). Emil Wikström oli Serlachiusten luottotaiteilija. Hänen julkisia teoksiaan Mänttä-Vilppulassa on yhteensä kuusi. Niistä näkyvimpiä ovat G. A. Serlachiuksen muistomerkki (1921) Patruunanpuistossa ja Serlachius-suvun hautamuistomerkki (1937) Mäntän hautausmaalla. Myös mahtipontinen Arvi Tynyksen Vilppulan 1918 taistelujen muistopatsas vuodelta 1938 sijaitsee Vilppulassa rantatörmän lähellä.
Mäntän torilla on Wäinö Aaltosen tekemän Aleksis Kiven muistopatsaan varhaisen kubistisen ehdotuksen (1930) pienempään kokoon 1950-luvulla valettu veistos. Amer-yhtymä osti sen vuonna 1970 ja sijoitti Tuusulan Riihikallioon tupakkatehtaan portin viereen. Veistos ehti olla tällä paikalla lähes 40 vuotta, kunnes Gösta Serlachiuksen taidesäätiö osti sen ja teos siirrettiin Mäntän keskustorille vuonna 2009. Näkyvälle paikalle on sijoitettu  Serlachius-museo Gustafin sisäänkäynnin molemmilla puolilla oleva veistospari Jussi Mäntysen harmaaseen dioriittiin veistämä Äidin ylpeys (1935).
Mänttä-Vilppulan julkisista taideteoksista ja muistomerkeistä > Serlachius Kartanon puiston veistokset

Joenniemen kartanon ympäristössä olevassa Göstan puistossa on kymmenen Gösta Serlachiuksen taidesäätiön vuonna 2012 lahjoituksena saamaa Harry Kivijärven veistosta vuosilta 1974-1987. Lisäksi puistossa on veistokset muun muassa Urho Heinäseltä, Wäinö Aaltoselta ja Jussi Mäntyseltä. Kartanossa ja sen lähellä olevassa Autereen tuvassa on Hannes Autereen puuveistoksia.
Julkisilta paikoilta poistetut ja tuhoutuneet teokset

| Teos | Aiempi sijainti | Nykyinen sijainti | Tekijä | Paljastettu | Poistettu/ Tuhoutunut | Syy | Kuva | WD |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| Kahlehdittu lähde? | Sairaalantie, ent. sairaalan piha |  | Rahikainen, TaistoTaisto Rahikainen | 1955 |  | Myyty ja poistettu kesäkuussa 2024  |  |  |
Ihmiskunnan viholliset

| Ihmiskunnan viholliset |
| --- | --- |
 14. painoksen kansi vuodelta 2005.
Kirjailija:  Mika Waltari
Kustantaja:  WSOY
Julkaistu:  1964
Löydä lisää kirjojaKirjallisuuden teemasivulta
Ihmiskunnan viholliset on Mika Waltarin kirjoittama historiallinen romaani. Se ilmestyi WSOY:n kustantamana vuonna 1964 ja oli viimeinen Waltarin teos, joka julkaistiin hänen elinaikanaan. Se on jatkoa romaanille Valtakunnan salaisuus, jonka päähenkilö Marcus palaa kotikaupunkiinsa Roomaan. Kirjan kertojaminä on Marcuksen poika Minutus.
Kirjassa kuvataan kristinuskon syntyvaiheita länsimaisen ajanlaskun ensimmäiseltä vuosisadalta. Päähenkilö Minutus on aluksi ateisti, jonka mielestä Rooman ja Kreikan jumalat ovat satuolentoja ja juutalaisten levittämä uusi kristinusko vain alkukantaista taikauskoa. Hän kohtaa toistuvasti Pietarin (Keefaan), Paavalin (Pauluksen) ja useita muitakin Raamatun henkilöitä ja joutuu myös monien Apostolien teoissa kuvattujen tapahtumien silminnäkijäksi. Monet Minutuksen läheisistä kääntyvät kristityiksi, mutta Minutus pysyy epäilijänä, vaikka hänen käsityksensä kristinuskosta muuttuukin vähitellen myönteisemmäksi. Uskon ja epäuskon välisen kamppailun on arveltu heijastelevan Waltarin omaa ongelmallista suhdetta uskontoon.
Kirjassa kuvataan paljon Rooman valtakunnan poliittisia juonitteluja. Päähenkilö Minutus myös seikkailee Rooman eri provinsseissa, kuten Britanniassa ja Korintissa (joka kuului Achaean provinssiin). Waltarin historiallisten romaanien tapaan monet kirjan hahmot ovat todellisia historian henkilöitä. Merkittävissä osassa on keisari Nero, jonka kanssa Minutus ystävystyy. Kirjassa kuvataan muun muassa Agrippinan murha ja Rooman palo.
Kirjan alaotsikko on Rooman senaattori Minutus Lausus Manilianuksen muistelmat ajalta 46–79 jKr. Kirja jakautuu kahteen osaan, joista ensimmäisen osan nimi on Minutus Roomalainen ja jälkimmäisen Poikani Julius.
Lindum Colonia -plagiaatti

Kesällä 2008 paljastui, että englantilais-amerikkalainen tv-tuottaja Colin Slater oli vuonna 2003 julkaissut teoksen Lindum Colonia, joka on lähestulkoon sanasta sanaan plagiaatti Ihmiskunnan vihollisten englanninkielisestä käännöksestä The Roman. Teoksen julkaisi teksasilainen palvelukustantamo Virtualbookworm, jonka mukaan Slaterin teosta on myyty korkeintaan joitakin kymmeniä kappaleita. Teosta on voinut tilata muun muassa Amazon-kirjakaupasta ja Suomalaisesta kirjakaupasta.
Uppslagsverket Finland

Hakuteoksen painettuja laitoksia.
Uppslagsverket Finland on ruotsinkielinen tietosanakirja, jonka pääpainopiste on Suomi ja erityisesti suomenruotsalaisuus. Painetun laitoksen viimeinen osa julkaistiin vuonna 2007.
Tietosanakirjaa julkaisi Föreningen finlandssvenska uppslagsverk. Aloite sen julkaisemiseksi tehtiin 1969. Ensimmäinen laitos ilmestyi kolmiosaisena vuosina 1982–1985, ja siinä oli noin 9 000 hakusana-artikkelia.
Toisen painetun laitoksen julkaisija oli Schildts, ja se ilmestyi viisiosaisena 2003–2007, artikkeleita runsaat 12 000. Laitoksen myynti oli yleismaailmalliseen tapaan hidasta.
Tietosanakirja siirtyi 2009 verkkoon, ja sen käyttö on maksutonta. Verkkoversion kustantaja on Svenska folkskolans vänner.
Painettujen laitosten päätoimittaja oli Henrik Ekberg. Verkkoversion päätoimittaja oli vuodesta 2009 syksyyn 2010 Sigbritt Backman ja hänen jälkeensä Johan Lindberg.
Aiheesta muualla

Uppslagsverket Finlandin verkkoversio.
| --- | --- |
Auktoriteettitunnisteet: Henkilöt :  Uppslagsverket Finland
Lisa Hauser

| Lisa Hauser |
| --- | --- |

Henkilötiedot
Koko nimi:  Lisa Theresa Hauser
Syntynyt: 16. joulukuuta 1993 (ikä 31) Kitzbühel, Itävalta
Uran tiedot
Pituus:  174 cm
Seura:  Kitzbüheler Ski Club
Laji:  ampumahiihto
Maailmancup
Kaudet:  2013–
Voitot:  5
Palkintokorokkeella:  12
 Tietolaatikko päivitetty 18. joulukuuta 2022 
| Mitalit> Maa:   Itävalta.Ampumahiihto.MM-kilpailut  | Mitalit> Maa:   Itävalta.Ampumahiihto.MM-kilpailut  | Mitalit> Maa:   Itävalta.Ampumahiihto.MM-kilpailut  | Maa:   Itävalta> Ampumahiihto. |
| --- | --- | --- | --- |
|  Kultaa | Pokljuka 2021 | yhteislähtö |  |
|  Hopeaa | Pokljuka 2021 | takaa-ajo |  |
|  Hopeaa | Pokljuka 2021 | sekaviesti |  |
|  Hopeaa | Oberhof 2023 | sekapariviesti |  |
Lisa Theresa Hauser (s. 16. joulukuuta 1993 Kitzbühel) on itävaltalainen ampumahiihtäjä ja maailmanmestari. Hän edustaa Kitzbüheler Ski Clubia.
Maailmancup

Maailmancupissa Hauser debytoi henkilökohtaisella matkalla kaudella 2013–2014 ollen Annecyn pikakilpailussa 33:s ja saavuttaen heti ensimmäiset maailmancupin pisteensä. Kymmenen parhaan joukkoon hän sijoittui ensimmäisen kerran oltuaan kahdeksas Östersundin normaalimatkalla kaudella 2015–2016.
Hauser oli viides Östersundin pikakilpailussa ja Oslon takaa-ajossa kaudella 2016–2017 sekä Oslon yhteislähtökilpailussa kaudella 2018–2019. Hän sijoittui normaalimatkan cupissa viidenneksi kaudella 2018–2019. Kaudella 2020-2021 Hauser saavutti ensimmäisen maailmancupin palkintopallisijansa sijoittumalla Oberhofin ensimmäisessä pikakilpailussa kolmanneksi. Hän oli kolmas myös seuraavan päivän takaa-ajossa. Hän oli kolmas myös Oberhofin jälkimmäisessä pikakilpailussa. Hauser saavutti ensimmäisen maailmancupin osakilpailuvoittonsa Anterselvan normaalimatkan kilpailussa. Anterselvan yhteislähdössä hän oli kolmas. Hän jakoi normaalimatkan maailmancupin voiton Dorothea Wiererin kanssa ja sijoittui maailmancupin kokonaiskilpailussa kuudenneksi. Kaudella 2021–2022 Hauser sijoittui Östersundin normaalimatkalla toiseksi. Hän voitti Östersundin toisen pikakilpailun ja oli Oslon pikakilpailussa toinen. Hän sijoittui maailmancupin kokonaiskilpailussa kolmanneksi, normaalimatkan cupissa toiseksi, pikamatkan cupissa neljänneksi ja takaa-ajocupissa viidenneksi.Kaudella 2022–2023 hän voitti Kontiolahden pikakilpailun. Hän voitti Le Grand-Bornardin yhteislähdön. Maailmancupin kokonaiskilpailussa hän oli kymmenes.
Maailmancup > Maailmancupin osakilpailuvoitot

| # | Kausi | Paikka | Matka |
| --- | --- | --- | --- |
| 1 | 2020–2021 |  Rasen-Antholz | Normaalimatka |
| 2 | 2020–2021 |  Pokljuka (MM) | Yhteislähtö |
| 3 | 2021–2022 |  Östersund | Pikakilpailu |
| 4 | 2022–2023 |  Kontiolahti | Pikakilpailu |
| 5 | 2022–2023 |  Le Grand-Bornard | Yhteislähtö |
Arvokilpailut

Hauser kilpaili nuorten MM-kilpailuissa 2012–2014. Kontiolahdella 2012 hän sai pronssia pikakilpailussa ja viestissä. Obertilliachissa 2013 Hauser saavutti hopeaa normaalimatkalla pronssia pikakilpailussa. Presque Islen kisoissa 2014 hän oli toinen normaalimatkalla ja hiihti pronssia saavuttaneessa Itävallan viestijoukkueessa. EM-kilpailuissa Hauser sai vuonna 2013 hopeaa pikakilpailussa ja takaa-ajossa sekä pronssia normaalimatkalla.
Sotšin talviolympialaisissa 2014 Hauser oli henkilökohtaisilla matkoilla parhaimmillaan pikamatkan 27:s. Kontiolahden MM-kilpailuissa 2015 hän oli parhaimmillaan 13:s yhteislähdössä. Oslossa 2016 hän sijoittui normaalimatkalla 13:nneksi. Östersundissa 2019 hän oli normaalimatkalla seitsemäs. Anterselvan MM-kilpailuissa 2020 hän sijoittui takaa-ajossa kahdeksanneksi ja yhteislähdössä yhdeksänneksi. Pokljukan MM-kilpailuissa 2021 Hauser voitti yhteislähdön maailmanmestaruuden ja oli mukana Itävallan hopeamitalin saavuttaneessa sekaviestijoukkueessa. Lisäksi hän saavutti takaa-ajossa hopeaa sekä sijoittui normaalimatkalla neljänneksi ja pikakilpailussa yhdeksänneksi. Pekingin olympialaisissa 2022 hän sijoittui pikakilpailussa neljänneksi, takaa-ajossa seitsemänneksi, yhteislähdössä 11:nneksi ja normaalimatkalla 17:nneksi. Oberhofin MM-kilpailuissa 2023 hän saavutti pariviestissä hopeaa sekä oli yhteislähdössä yhdeksäs ja pikakilpailussa kolmastoista. Nové Měston MM-kilpailuissa 2024 hän sijoittui yhteislähdössä kuudenneksi. Lenzerheiden MM-kilpailuissa 2025 hän oli yhteislähdössä kahdestoista ja takaa-ajossa viidestoista.
Lauri Laitinen (poliitikko)

| Lauri Laitinen> Henkilötiedot |
| --- | --- |
Syntynyt: 25. marraskuuta 2003 (ikä 21) Lappeenranta
Kansalaisuus:  Suomi
Poliitikko
Puolue:  Perussuomalaiset
Kotipaikka:  Lappeenranta, Suomi
Aiheesta muualla
Virallinen sivu
Lauri Laitinen (s. 25. marraskuuta 2003 Lappeenranta) on suomalainen poliitikko. Hänet valittiin Perussuomalaisen Nuorison puheenjohtajaksi kansanedustajaksi valitun Joakim Vigeliuksen seuraajana vuonna 2023. Vuoden 2023 loppuun kestävä toimikausi alkoi 28. toukokuuta 2023. Laitinen valittiin jatkokaudelle 3. joulukuuta 2023.
Tausta

Laitinen syntyi Lappeenrannassa filippiiniläiselle äidille ja suomalaiselle isälle.
Laitinen opiskelee ensihoitoa LAB-ammattikorkeakoulussa.
Poliittinen ura

Laitinen aloitti osallistumisen perussuomalaisten toimintaan eduskuntavaalien 2019 jälkeen. Hän pääsi puolueen nuorisojärjestön hallituksen jäseneksi vuonna 2020. Vuonna 2022 Laitinen oli Perussuomalaisen Nuorison kolmas varapuheenjohtaja. Hän on toiminut myös Kaakkois-Suomen Perussuomalaisen Nuorison varapuheenjohtajana. Tullessaan valituksi valtakunnallisen nuorisojärjestön johtoon hän suoritti ensihoitajaopintoja ammattikorkeakoulussa.
Laitisen poliittiseen ajatteluun vaikuttivat vuonna 2018 paljastunut Oulun seksuaalirikosvyyhti ja muiden puolueiden suhtautuminen "filippiiniläiseen halpatyövoimaan ihmelääkkeenä hoitajapulaan". Laitinen koki vain perussuomalaisten aidosti välittävän suomalaisista ja puhuneen avoimesti haitallisen maahanmuuton vaikutuksista muiden vaietessa niistä. Elokuussa 2023 Perussuomalainen Nuoriso julkaisi videon, jossa kuvattiin mustiin säkkeihin puettuja hahmoja. Videolla ehdotettiin "alistuskulttuurin pitämistä pois Suomesta" ja todettiin naisten olevan "parhaimmillaan vapaina". Laitisen mukaan videon tarkoitus oli nostaa esiin musliminaisten kohtelu Suomessa. Hänen mukaansa julkaisuun vaikutti halu kiinnittää huomio "islamisaation" naisten oikeuksia heikentävään vaikutukseen. Suomen Muslimifoorumin pääsihteeri Pia Jardi luonnehti videon julkaisua "lapselliseksi teoksi".
Laitinen oli perussuomalaisten ehdokkaana vuoden 2024 europarlamenttivaaleissa.
Aiheesta muualla

Laitisen kotisivut
Perussuomalaisen Nuorison puheenjohtajat
Jenna Simula (2020) |
Miko Bergbom (2020–2022) |
Joakim Vigelius (2022–2023) |
Lauri Laitinen (2023–)