stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Paatio
Historia ja elämä talvi- ja jatkosotaan asti > Muistot sota-ajoilta

Vuosisatojen aikana saaren asukkaat ovat kokeneet monia vaikeita ja raskaita aikoja. Vallanpitäjinä ovat olleet sekä ruotsalaiset että venäläiset. Vainon ajoilta on kertomuksia julmuuksista, kasakat surmasivat naisia ja lapsia. Isovihan aika oli historian synkimpiä aikoja. Sodan kärsimyksen lisäksi rutto ja katovuodet harvensivat asutusta ja tavat raaistuivat.
Elinkeinot, kalastus ja maanviljelys sekä kaupankäynti olivat kokonaan lamassa. Ryöstelyt ja hävitysretket lisäsivät ihmisten tuskaa ja kärsimystä. Julmuuksista kerrotaan tapauksessa missä venäläiset taas kerran olivat hyökänneet kylään. Naiset ja lapset olivat mennet pieneen Papinsaareen vihollista pakoon, mutta eivät tällä kerralla olleet turvassa. Kylästä tuli kaksi kasakkaa ratsain, löysivät pakolaiset ja surmasivat siellä kaikki. Paikka sai nimeksi Kuolonkallio.
Toisen tarinan mukaan viholliset hyökkäsivät kylään, erääseen taloon jäi vanha ukko kotiin ja pieni lapsi kehtoon. Kasakka tuli sisään tupaan, veti miekan tupesta aikoen surmata lapsen. Lapsi näki kiiltävän miekan ja alkoi tavoitella sitä käsillään. Kehdon ääressä kasakan sydän heltyi ja eloon jäivät lapsi sekä ukko. Myös Vainoluodossa venäläiset surmasivat saarelaisia ja siitä luoto sai nimensäkin.
Historia ja elämä talvi- ja jatkosotaan asti > 1800-luku ja 1900-luvun alku

Kylän kuvaus 1800-luvulta tunnetaan jo paremmin, samoin elämä saarella siihen aikaan. Pitkä rauhankausi teki mahdolliseksi voimakkaan taloudellisen nousun. Olot vakiintuivat, kaupankäynti varsinkin Viroon vilkastui. Peltoja kunnostettiin ja kansan henkinen kunto kohosi. Uuden vuosisadan alkaessa asukkaita ja perheitä saaressa oli paljon.
Saaristokylä oli kooltaan iso, noin 53 taloa käsittävä. Paatiossa pienillä tiloilla harjoitettiin voimaperäistä peltoviljelystä. Lisätuloja saatiin ammattikalastuksesta sekä meriliikenteestä omilla aluksilla. Kalasaaliin runsaudesta saari oli kuuluisa. Kalastajien yhdyssiteenä oli kalastajainseura. Nimi oli Paation ympäristön kalastajainseura. Vielä viime vuosinakin seuran nimi oli sama vaikka parhaat kalavedet jäivät rajan taakse.
Kylässä toimi kansakoulu jo vuodesta 1903 alkaen. Naapurikylät Laitsalmi ja Pajusaari kuuluivat samaan kansakoulupiiriin, lapset kävivät koulua Paatiossa. Koko saaren pinta-ala oli noin 800 ha, siitä viljeltyä maata noin 100 ha. Vesialue 1200 ha. Asuin rakennuksia oli vuonna 1939 talvisodan alkaessa 56 ja asukkaita 270.
Kansakoulun lisäksi saaressa oli VPK:n talo. Itse Paation kylä sijaitsi saaren pohjoisrannalla meren tuntumassa. Talot seurailivat rantaviivaa, meri, Paationlahti näkyi talojen ikkunoista. Kylän halki kierteli yhteinen kylätie, se päättyi Pitkäpaaden puoleiselle rannalle ns. Saarenpäähän, matkaa oli noin viisi kilometriä. Kylä itse oli noin kilometrin pituinen, luode-kaakko ilmansuuntaan.
Historia ja elämä talvi- ja jatkosotaan asti > Luonnonolot ja elinkeinot

Itse saari oli suurelta osin karua, vain pohjoispuoli tasaista, viljelykelpoista maata. Rantaviiva meren pirstomaa, luonnon muotoilemaa niemien ja lahtien pohjia, meren hiomia kallioita ja kauniita hiekkarantoja. Väliin luonto oli järjestänyt vihreitä nurmikoita lahtien pohjukoihin. Meren puoleiset rannatkin olivat kauniita asukkaiden iloksi. Juuri kauniit rannat houkuttelivat keisari vierailut saarelle ja rannikolle.
Kylän pohjoisrannalla suojelivat kalliot ja metsä, ranta oli tuulilta suojattu. Paation lahti niemineen ja poukamineen tarjosi kalarannoille hyvän suojan.
Historia ja elämä talvi- ja jatkosotaan asti > Luonnonolot ja elinkeinot > Kalastus ja hylkeenpyynti

Saarelaisten elinkeinot olivat tyypillisiä rannikon ja saariston elinkeinoja, tärkeimpänä kalastus. Kalastettiin verkoilla ja nuotalla, kesällä sekä talvella. Kaikki verkot ja nuotat tehtiin kotona. Naiset aloittivat heti syystöiden jälkeen verkkojen parsimisen ja uusien kutomisen. Sisään tuotiin puinen verkkoharkki mihin työ laitettiin ja ahkerat kädet aloittivat työnteon. Kudontakäpyjä oli montaa kokoa riippuen langan paksuudesta.
Nuotan tekoon tarvittiin monenlaista puuhaa sekä miehiltä että naisilta, jopa lapsetkin olivat työssä mukana. Talvi-iltoina kuului taloista rukin hyrinä kun naiset päreen ja myöhemmin öljylampun valossa kehräsivät hamppua nuotan tekoa varten. Alkukesällä kalastettiin suurilla nuotilla ulkoapajilla. Matkanteko apajille oli rattoisaa, matkalla oli mukana palkkaväkeäkin, eväät, tynnyrit, suola ja muut tarvikkeet saalista varten oli veneessä.
Joskus kalansaaliit olivat niin suuria että piti lähteä kotikylään kalat perkaamaan ja suolaamaan. Kalat (hailit) suolattiin isoihin astioihin ja myöhemmin siirrettiin pienempiin. Kalalastin tuojat lepäilivät vähän aikaa ja taas soudettiin apajille. Usein soutajat olivat naisia. Pienempi saalis suolattiin kalastuspaikalla ja tuotiin kotirantaan vasta kalastuskauden päätyttyä, juhannuksen seudulla.
Vaarat ja myrskyt väijyivät ulkoluodoilla ja kokonainen nuottakunta hukkui 1800-luvun lopulla. Talvinuottaus oli raskasta ja joskus merestä oli vaikea löytää sellaista paikkaa missä nuottaa voitiin vetää. Nuotanveto talvella oli tuottoisaa, kala meni hyvin kaupaksi Viipurissa ja Pietarissa.
Talvinen verkkokalastus lopetti raskaan nuotalla kalastamisen ja paatiolaiset lopettivat nuotan vedon.Piennuotilla kalastettiin vielä myöhemminkin. Ammattikalastajat käyttivät kaikkia silloisia kalastusvälineitä kesä-sekä talvikalastukseen.
Alkuaikojen purje- ja soutuveneet vaihtuivat vähitellen moottoriveneisiin. Ensimmäiset kalastusmoottorit hankittiin vuonna 1919 ja Paatioon ostettiin 5 konevoimaista moottorivenettä. Vuodet -25 ja -26 olivat hyviä kalavuosia ja kalastajat hankkivat veneisiinsä moottorit.
Myös hylkeenpyyntiä harjoitettiin jonkin verran kevättalvella. Syötäväksi kelpasi emähylkeen ja kuutin liha, uroksen liha ei syötäväksi kelvannut. Sumppualuksilla vietiin elävää kalaa Viipuriin ja Pietariin. Vuodelta 1904 on säilynyt lasku missä lueteltiin kalalajit ja hinnat. Kiisken hinta vaihteli 15–30 ruplaan 1000 kpl. Keitto tai liemi kiiskestä oli herkkua jopa tsaarin hovissa.
Historia ja elämä talvi- ja jatkosotaan asti > Luonnonolot ja elinkeinot > Maaliskuun 1932 jäälautat

Vuonna 1932 maaliskuun 8. päivänä koettiin suuri jäänliikehtiminen, jollaista ei talvikalastuksen aikana vielä ollut sattunut. Kalastajat olivat kaukana ulkomerellä, ja jää oli melko paksua, mutta lumetonta. Kalastajat luottivat jään kestävyyteen, mutta tuuli kääntyi ja samanaikaisesti oli voimakas pakovesi. Jää alkoi repeillä ja ajautua pitkin Suomenlahtea länteen. Tuuli kiihtyi, jäälautat menivät myötätuuleen. 10. päivä maaliskuuta lautat olivat noin 10 km Suursaaren länsipuolella.
Sieltä jäänmurtajat Tarmo ja Jääkarhu korjasivat kalastajat jäälautoilta. Tässä jäänliikehtimisessä tuhoutui paljon pyydyksiä ja muita tarvikkeita, verkkoja, asuinmajoja eli kalaputkia 29 kpl. Tuho koski koko Suomenlahden itäosan kalastajia. Lautan mukana ajelehti kaksi Paation naista veljineen. Kalastajia pelastettiin usealta repeytyneeltä lautalta.
Historia ja elämä talvi- ja jatkosotaan asti > Luonnonolot ja elinkeinot > Maatalous

Maanviljelystä ja karjanhoitoa harjoitettiin isommissa taloissa, lehmä tai kaksikin oli melkein joka talossa, samoin hevonen. Kaikki maatyöt tehtiin hevos- ja miesvoimin, koneita saaressa ei ollut. Peltoja viljeltiin ja kaikki viljelykelpoinen maa otettiin tarkasti käyttöön. Kylän suurin tila oli Evert Tommolan tila, peltoa oli 10 ha ja metsää 70 ha. Vauraita taloja oli myös Niemenpäässä Heikkilän talo sekä vähän matkan päässä Simolan talo. Niemen ukko ja Simon ukko olivat kyläkeisareita, joiden ääni painoi ja ratkaisi, kun kylän asioita järjestettiin.
Historia ja elämä talvi- ja jatkosotaan asti > Koulu- ja yhdistystoiminta

Ennen omaa koulua lapset kävivät koulua mantereella ja Pitkäpaadessa, pojat ja tytöt eri koulussa. Oman koulun tulon jälkeen kaikki kävivät Paation koulussa. Koulunkäyntiä nuoret jatkoivat Pyterlahden kansanopistossa, tytöt opiston puolella ja pojat opiston yhteydessä olevassa kalastajakoulussa.
Koululla kokoontui laulukuoro, näytelmäkerho, voimisteluseura ja monta muuta piiriä. Koulusta tuli keskeinen paikka kylään, siellä pidettiin hartaushetkiä, sinne keskittyi raittiustoiminta. Iltamat ja monet muut iloiset tapahtumat pidettiin koulun tiloissa. Varsinkin opettaja Santeri Tulkin aikana seuratoiminta kylässä oli vilkasta. Paatiossa koulunsa käynyt ja kesäisin siellä asunut oli myös taiteilija Toivo Vuorela. Koululla oli erikoinen keisari Nikolai II lahjoittama 100 markan suuruinen rahasto.
Kalastajaseuralla oli ulkosaaressa, Kiuskerissa laaja konevoimainen pelastusasema, sieltä käsin hoidettiin talvisin pelastustoimintaa. Halssissa oli seuralla juhlakenttä ja tanssilava. Kylässä toimi Meri-Suojeluskunta ja merimiesseura sekä vapaaehtoinen palokunta. Palokunnantalo rakennettiin v. 1923 suurelta osin talkootyönä. Melkein kaikki puutavara saatiin lahjoituksina metsänomistajilta. Talo otti suojiinsa nuoret ja vanhat, kylän riennot, iltamat ja tanssit siirtyivät sinne. Kansakoulu ja kylän talot vapautuivat kuin taakasta kun oma kylätalo valmistui. Talo paloi jatkosodan alussa perustuksiaan myöten, tuli sai alkunsa oman tykistön tulesta.
Niemenpään kauppa lakkasi vuosisadan alussa ja monta vuotta Paatio oli ilman kauppaa. Osuuskaupan myymälä saarelle tuli 1911, ensin kylän taloon ja myöhemmin 1927 omaan taloon. Puhelin (telehvooni) saatiin kylään 1912–13. Ensin se oli Taneli Seppälällä, sieltä se siirtyi toiseen taloon missä pysyikin koko ajan. Puhelin oli kylän yhteinen, perustamiskustannukset maksettiin kylän yhteisillä vesirahoilla.
Historia ja elämä talvi- ja jatkosotaan asti > Keisarilliset vierailut

Paatiolaisten mielissä varmasti Romanov-suvun vierailut saaressa olivat ikimuistoisia. Keisari Nikolai II:n laivastovierailut alkoivat vuonna 1906 Kavonselälle. Keisarillisia laivoja olivat Standart ja Poljarnaja Zvezda. Miehistöalus oli harmaa Aasia, tykkiveneitä ja vartioaluksia oli monenlaisia. Laaja santarmivartiosto oli pitkin rannikkoa.
Taloissa saarella asui muutama santarmi. Joitakin kylän miehiä oli rannoilla vartiomiehinä. Keisari liikkui usein seurueineen maissa hiekkarannoilla ja myös kylässäkin. Kerran keisari käveli kylätietä rantaan, jossa lastattiin halkoja laivaan. Eräs seurueen herroista tuli pyytämään keisarille juotavaa. Lastaajilla oli kotikaljaa, joka kelpasi koko seurueelle. Kesällä 1913 keisari piti juhlia Luuvinkalliolla. Kylän asukkaat olivat tervetulleita juhlimaan. Paljon väkeä kertyi juhlaan. Keisarilla oli vähän sivummalla oma pöytä, josta hän seurasi juhlamenoa.
Naiskuoro esitti "Karjalaisten laulun". Nuoriso esitti tanssia, ja keisarin sisar Olga tanssikin kylän nuorten miesten kanssa. Kasakat esittivät hurjaa tanssia. Kylän väelle tarjottiin isosta padasta makaronivelliä, jota syötiin mustan limpun kanssa. Lapset saivat ”paakelsia” ja miestä väkevämpää oli miehille.
Keisarin vierailuihin totuttiin. Erikoismääräykset ja kiellot haittasivat kalastusta ja liikkumista, mutta muuta haittaa ei ollut. Metsästysretkellä ensimmäinen jahtisaalis oli 2 jänistä ja kolme lintua. Vuonna 1908 laivat olivat niin lähellä rantaa, että ihmiset voivat nähdä perheen elämää merellä ja laivassa. Nikolain arvoa oli loukattu: Paation koulun seinällä olevasta keisarin kuvasta oli puhkaistu toinen silmä. Koululla vieraillut hieroja kanteli keisarille ja opettaja joutui kuulusteluun. Kylän talosta saatiin tilalle uusi taulu, ja santarmi lopetti kuulustelun. Laivojen lähdöistä ja tuloista ei koskaan ilmoitettu. Keisarin laivamiehet olivat kerran polttaneet talollisen halkoja, mutta isäntä Simola sai korvauksena 144 markkaa.
Paation kalastajat saivat 1000 markan korvauksen siitä, etteivät päässeet kalaan keisariperheen vierailun vuoksi. Keisarin loman aikana merellä ei saanut liikkua. Kesällä 1911 keisariperhe kävi seuraamassa Paation nuorten piirileikkiä. Vuonna 1913 olivat kuuluisat Paation tanssiaiset. Tanssiaiset alkoivat ohjelman jälkeen, ja meno oli vauhdikasta. Rommin innoittamat nuoret miehet hakivat Nikolain tyttäriä tanssiin. Juhlat loppuivat vasta puolilta öin, ja saarella niitä muisteltiin pitkään. Hellekesänä 1914 keisari tyttärineen käveli saarella. Keisarivierailut loppuivat sodan puhjettua.
Historia ja elämä talvi- ja jatkosotaan asti > Talvi- ja jatkosota

Vuonna 1939 talvisodan alkaessa kylä oli kaikin puolin kunnossa. Asekuntoiset miehet lähtivät vuorollaan asepalvelukseen. Naiset ja lapset jäivät koteja hoitamaan. Hyökkäysvaihe alkoi ja ensimmäinen evakuointi toteutettiin. Paatio tyhjeni nopeasti.
Kun venäläiset vetäytyivät jatkosodan alettua syksyllä 1941, Paatio oli taas suomalaisilla. Viranomaiset järjestivät siivousryhmät saarelle. Elämä elpyi, jälkiä korjailtiin, sodan paine oli olemassa. Kesällä 1944 evakkotie alkoi uudestaan. Rauhan tultua tehtiin lopullinen evakuointi. Vilja korjattiin vihreänä ja tavarat siirrettiin mantereelle. Asukkaat poistuivat kylästä viimeisen kerran.
Aiheesta muualla

Paatio Paatio wikimapiassa
Kylämaisemaa Paatiosta n. 1940
Syyshailin perkausta Paatiossa
Jäänmurtaja Tarmo pelastaa kalastajia
Kylämaisemaa Paatiosta. Edessä Anttilan talo, kansakoulu kauempi valkoinen rakennus
Keisari Nikolai II:n laiva Standart
Paation kylämaisemaa talvella 2003. Kuva otettu Anttilan talon paikalta koulun suuntaan.
Mothra vs. Godzilla

| Mothra vs Godzilla> モスラ対ゴジラ Mosura tai Gojira |
| --- | --- |

Ohjaaja:  Ishirō Honda
Käsikirjoittaja:  Shinichi Sekizawa
Tuottaja:  Tomoyuki Tanaka
Säveltäjä:  Akira Ifukube
Kuvaaja:  Hajime Koizumi
Leikkaaja:  Reiko Kaneko
Pääosat:   Haruo Nakajima  Katsumi Tezuka  Akira Takarada  Yuriko Hoshi  Hiroshi Koizumi  Yu Fujiki  Emi Itō  Yumi Itō  Yoshifumi Tajima  Kenji Sahara  Jun Tazaki 
Valmistustiedot
Valmistusmaa:  Japani
Tuotantoyhtiö:  Toho
Levittäjä:  Tōhō
Ensi-ilta:  1964 (Yhdysvallat)
Kesto:  88 min
Alkuperäiskieli:  Japani
Edeltäjä:  'King Kong vs Godzilla, Mothra
Seuraaja:  'Godzilla vs. Ghidorah'
Aiheesta muualla
IMDb 
Elonet
AllMovie
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Mothra vs. Godzilla (jap. モスラ対ゴジラ, Mosura tai Gojira; Mothra kohtaa Godzillan) on vuonna 1964 valmistunut japanilainen tieteiselokuva. Sen on ohjannut Ishirō Honda. Sitä ei pidä sekoittaa vuonna 1992 valmistuneeseen elokuvaan Godzilla vs. Mothra.
Juoni

Eräänä päivänä japanilaiset huomaavat, että rannalle on ilmestynyt valtava muna, josta kuoriutuu jättiläismatoja. Rannalle tulee myös Godzilla, kuten myös valtava koiperhonen Mothra ja taistelu alkaa Mothran ja Godzillan välillä.
Aiheesta muualla

Romero, Anthony: Review: Mothra vs. Godzilla (1964) Toho Kingdom.  3.2.2004. Viitattu 18.8.2021. (englanniksi)
Mothra vs. Godzilla (1964) Movie Houses Memories. Viitattu 18.8.2021. (englanniksi)
Mur Lafferty

| Mur Lafferty |
| --- | --- |
 Lafferty vuonna 2008.
Henkilötiedot
Syntynyt: 25. heinäkuuta 1973 (ikä 51)
Aiheesta muualla
www.murverse.com
Löydä lisää kirjailijoitaKirjallisuuden teemasivulta
Mur Lafferty (s. 25. heinäkuuta 1973) on yhdysvaltalainen podcast-toimittaja sekä kirjailija. Hän on toimittanut I Should Be Writing ja Escape Pod -ohjelmia ja hänen ensimmäinen kirjansa Playing for Keeps ilmestyi vuonna 2008. Hänen teoksensa Six Wakes (2017) oli ehdolla Hugo- ja Nebula-palkinnoille.
Lafferty on voittanut John W. Campbell -palkinnon parhaalle uudelle kirjailijalle vuonna 2013. Lafferty on voittanut Manly Wade Wellman -palkinnon vuonna 2014 teoksella The Shambling Guide to New York City.
Teoksia

Playing for Keeps (2008, Swarm Press; digitaalisena kirjana 2007)
Six Wakes (2017)
Solo: A Star Wars Story (2018), kirjasovitus elokuvasta Solo: A Star Wars Story
Teoksia > The Shambling Guides

The Shambling Guide to New York City (2013)
A Ghost Train to New Orleans (2014)
Aiheesta muualla

Mur Lafferty Internet Speculative Fiction Database -sivustolla (englanniksi)
Narcissu

| Narcissu |
| --- | --- |
Kehittäjä:  stage-nana
Julkaisija:  omakustanne
Jakelija:  Steam
Pelimoottori:  NScripter
Julkaistu:   2005
Lajityyppi:  visual novel
Pelimuoto:  yksinpeli
Alusta:  Windows, Linux, Mac OS X
Jakelumuoto:  DVD, digitaalinen lataus
Lisää peliartikkeleitaVideopelien teemasivulla
Infobox OK  : 
Narcissu (jap. ナルキッソス, Narukissosu) on ilmainen, vuonna 2005 ilmestynyt visual novel stage-nana-nimiseltä doujin-ryhmältä. Teos kertoo kuolemansairaiksi todetun nuoren miehen ja naisen tarinan.
Alkuperäisen version pelistä kirjoitti Tomo Kataoka, ja myöhemmin fanit ovat kääntäneet sen englanniksi, kiinaksi ja koreaksi. Narcissun käännökset eroavat useista muista vastaavien pelien fanikäännöksistä siten, että tämän kääntäjät olivat saaneet tekijänoikeuksien haltijalta luvan teoksen kääntämiseen. Sekä alkuperäinen versio että myös sen englanninkielinen käännös on julkaistu internetissä, ja molemmat ovat ladattavissa ilmaiseksi.
Pelin jatko-osa Narcissu -side 2nd- julkaistiin 15. toukokuuta 2007, ja sen englanninkielinen käännös valmistui vuonna 2010. Sarjan kolmas osa, Narcissu 3rd - Die Dritte Welt, julkaistiin 27. huhtikuuta 2009. Viimeinen osa Narcissu-sarjaan, Narcissu - if there was a tomorrow - julkaistiin 24. kesäkuuta PlayStation Portable:lle Kadokawa Shotenin kehittämänä. Se on kolmesta aiemmasta Narcissu-pelistä luotu kokoelma.
Muqaddar Ka Sikandar

| Muqaddar Ka Sikandar |
| --- | --- |

Ohjaaja:  Prakash Mehra
Käsikirjoittaja:   Kader Khan  Vijay Kaul  Laxmikant Sharma 
Tuottaja:  Prakash Mehra
Säveltäjä:  Kalyanji-Anandji
Pääosat:   Amitabh Bachchan  Rakhee Gulzar  Vinod Khanna  Rekha  Amjad Khan 
Valmistustiedot
Valmistusmaa:  Intia
Tuotantoyhtiö:  Prakash Mehra Productions
Levittäjä:  Netflix
Ensi-ilta:  27. lokakuuta 1978
Kesto:  182 min
Alkuperäiskieli:  hindi
Aiheesta muualla
IMDb 
AllMovie
Infobox OKNimi-testi OK: 
Muqaddar Ka Sikandar (hindiksi मुकद्दर का सिकन्दर, Mukaddar kā Sikandar; suom. ”Kohtalon valloittaja”) on vuonna 1978 ensi-iltansa saanut intialainen hindinkielinen draamaelokuva, jonka on tuottanut ja ohjannut Prakash Mehra ja käsikirjoittanut Kader Khan, Vijay Kaul ja Laxmikant Sharma. Sen pääosissa nähdään Amitabh Bachchan viidennessä elokuvassaan Prakash Mehran kanssa, yhdessä Vinod Khannan, Rakhee Gulzarin, Rekhan ja Amjad Khanin kanssa. Elokuva kertoo tarinan Sikandarista (jota näytteli Mayur Raj Verma lapsena ja Bachchan aikuisena), Bombayn slummeissa kasvaneesta orvosta.
Muqaddar Ka Sikandar oli eniten tuottanut hindielokuva vuonna 1978 ja kaikkien aikojen menestyksekkäin diwalijulkaisu. Se oli myös 1970-luvun kolmanneksi eniten tuottanut intialainen elokuva Sholayn ja Bobbyn jälkeen.
26. Filmfare Awards -gaalassa Muqaddar Ka Sikandar oli ehdolla yhdeksään palkintoon, mukaan lukien paras elokuva, mutta se ei voittanut missään kategoriassa. Siitä tehtiin uudelleenfilmatisoinnit teluguksi nimellä Prema Tarangalu (1980) ja tamiliksi nimellä Amara Kaaviyamina (1981).
Näyttelijät

| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
|  Amitabh Bachchan  | … |  Sikandar   |
|  Mayur Raj Verma  | … |  nuori Sikandar   |
|  Vinod Khanna  | … |  Vishal Anand   |
|  Rakhee Gulzar  | … |  Kaamna   |
|  Rekha  | … |  Zohra Begum   |
|  Amjad Khan  | … |  Dilawar   |
|  Ranjeet  | … |  J. D.   |
|  Shriram Lagoo  | … |  Ramnath   |
|  Goga Kapoor  | … |  Goga   |
|  Nirupa Roy  | … |  Fatima   |
|  Ram Sethi  | … |  Pyarelal ”Awara”   |
|  Kader Khan  | … |  Darvesh Baba   |
|  Manmohan Krishna  | … |  pianonopettaja   |
|  Paidi Jairaj  | … |  tohtori Kapoor   |
|  Yusuf Khan  | … |  Seth Paul   |
|  Vikas Anand  | … |  poliisitarkastaja   |
|  Sulochana Latkar  | … |  Vishalin äiti   |
Soundtrack

Kaikki sävellykset Kalyanji-Anandji.
|  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| Nro | Nimi | Laulaja(t) | Kesto |  |  |  |  |  |  |
| 1. | ”Muqaddar Ka Sikandar” | Kishore Kumar | 5.20 |  |  |  |  |  |  |
| 2. | ”Muqaddar Ka Sikandar” (Sad)  | Mohammad Rafi | 2.39 |  |  |  |  |  |  |
| 3. | ”O Saathi Re Tere Bina” (Male)  | Kishore Kumar | 4.30 |  |  |  |  |  |  |
| 4. | ”O Saathi Re Tere Bina” (Female)  | Asha Bhosle | 5.36 |  |  |  |  |  |  |
| 5. | ”Pyar Zindagi Hai” | Lata Mangeshkar, Mahendra Kapoor, Asha Bhosle, | 7.25 |  |  |  |  |  |  |
| 6. | ”Wafa Jo Na Ki To” | Hemlata | 3.10 |  |  |  |  |  |  |
| 7. | ”Dil To Hai Dil” | Lata Mangeshkar | 4.09 |  |  |  |  |  |  |
| 8. | ”Salaam-E-Ishq Meri Jaan” | Lata Mangeshkar, Kishore Kumar | 5.49 |  |  |  |  |  |  |
|  |  |  | 38.38 |  |  |  |  |  |  |
Aiheesta muualla

Muqaddar Ka Sikandar Internet Movie Databasessa (englanniksi)
Muqaddar Ka Sikandar AllMoviessa. (englanniksi)
Naapurintyttö

Naapurintyttö on arkkityyppinen fiktiivisissä tarinoissa esiintyvä perushahmo. Naapurintyttö edustaa stereotyyppistä käsitystä tutusta ja turvallisesta, ”tavallisesta” nuoresta naisesta.
Elokuvissa ja kirjallisuudessa tyypillinen naapurintyttö on avoin, hyväsydäminen, hyväntuulinen ja mutkaton, ja hän on usein jo lapsuudesta tuttu protagonistille. Tarinoissa naapurintyttö edustaa usein ihanteellisesti kuvattua puhdasta naiseutta vastakohtana muille stereotyyppisille naishahmoille, kuten femme fatalelle. Olemukseltaan naapurintyttö on viehättävä ja sympaattinen.
Naapurintyttö on suosittu hahmo varsinkin yhdysvaltalaisissa valtavirran elokuvissa, joissa hahmo on päähenkilön romanttisten päämäärien kohde.
Naapurintyttöjä elokuvissa ja kirjallisuudessa

Mary Bailey (Ihmeellinen on elämä)
Lana Lang (Teräsmies-sarjakuvat ja Smallville-tv-sarja)
Mary Jane Watson (Hämähäkkimies)
Ginny Weasley (Harry Potter)
Elina Kivivuori (Täällä Pohjantähden alla)
Mä en pelkää

| ”Mä en pelkää” Lauri Tähkä |
| --- | --- | --- |

Singlen tiedot
 Julkaistu: 28. kesäkuuta 2018
 Formaatti: digitaalinen lataus
 Tyylilaji: suomipop, poprock
 Kesto: 03.37
 Levy-yhtiö: Warner Music Finland
Lauri Tähkän muut singlet
| ”Sinä olet minun” 2016 | ”Mä en pelkää” 2018 | ”Palavaa vettä” 2018 |
Mä en pelkää on laulaja ja lauluntekijä Lauri Tähkän 28. kesäkuuta 2018 julkaistu single. Kappale julkaistiin digitaalisena talleenteena striimauspalveluissa. Ensiesityksenä se kuultiin Provinssissa julkaisupäivänä. Kappaleen on tuottanut Jukka Immonen.  Mä en pelkää -musiikkivideo julkaistiin ensinäytössä Iltalehti viihde- sivustolla ja YouTubessa 4. heinäkuuta 2018. Videon on kuvannut ja ohjannut Ville Juurikkala.
Mollijärvi (Padasjoki)

| Mollijärvi |
| --- | --- |
Valtiot:  Suomi
Maakunnat:  Päijät-Häme
Kunnat:  Padasjoki
Koordinaatit:  61°15′00″N, 25°09′35″E
Vesistöalue ja valuma-alueen tietoja
Päävesistöalue:  Kokemäenjoen vesistö (35)
Valuma-alue:  Kukkian reitin valuma-alue (35.78)
Laskujoki:  oja Salmijärvi 
Järvinumero:  35.787.1.067
Mittaustietoja
Pinnankorkeus:  155,6 m  
Rantaviiva:  0,805 km  
Pinta-ala:  2,812 ha  
Saaria:  ei saaria 
 fiMollijärvi 
Mollijärvi  on Päijät-Hämeessä Padasjoella  sijaitseva järvi.
Maantietoa

Järven pinta-ala on 2,8 hehtaaria ja se on 250 metriä pitkä ja 200 metriä leveä. Järvellä ei ole kartan mukaan saaria. Sen rantaviivan pituus on 800 metriä.
Vesistösuhteet

Järvi sijaitsee Kokemäenjoen vesistössä (vesistöaluetunnus 35) Längelmäveden ja Hauhon reittien valuma-alueen (35.7) Kukkian reitin valuma-alueella (35.78), jonka Ekojärven valuma-alueeseen (35.787) se kuuluu. Järven vedenpinnan korkeus on 155,6 metriä mpy.