stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Erkki Hartikainen
Yksityiselämä

Hartikainen valmistui filosofian maisteriksi Helsingin yliopistossa vuonna 1967 pääaineinaan matematiikka, teoreettinen filosofia ja tietojenkäsittelytiede. Hartikainen toimi matematiikan, fysiikan ja kemian opettajana kouluissa sekä 1989–2005 tietotekniikan opettajana Vantaan aikuisopistossa. Vuosina 1994–1998 hän oli tilastosuunnittelijana Vantaan kaupungin Tilastossa ja tutkimuksessa. Erkki Hartikainen oli naimisissa ja hänellä oli yksi tytär. Hartikainen oli Suomen sosialidemokraattisen puolueen jäsen vuodesta 1973.
Julkaisuja

Raportti uskonnonvapaudesta.  Helsinki:  Vapaa-ajattelijain liitto, 1974.
Raportti uskonnonvapaudesta 2.  Helsinki:  Vapaa-ajattelijain liitto, 1980.
Tieteellinen maailmankatsomus.  (2. täydennetty painos (1. painos 1978))  Helsinki:  Vapaa-ajattelijain liitto, 1980.  Teoksen verkkoversio. (Arkistoitu – Internet Archive)
Islam.  Helsinki:  Vapaa-ajattelijain liitto, 1981.  Teoksen verkkoversio. (Arkistoitu – Internet Archive)
(vastaava toim.): Yläasteen etiikka: Peruskoulun uskontojen historian ja etiikan oppikirja 1–3.  ((Kouluhallituksen hyväksymä kokeilumoniste lukuvuosiksi 1982–83, 1983–84, 1984–85.) Lisäpainos 1985)  Helsinki:  Vapaa ajatus, 1982.  Teoksen verkkoversio.
Hartikainen, Erkki ym. (toim.): Suomalaisen filosofian ’enfant terrible’: Kriittinen ajattelija ja tiedepoliittinen keskustelija: Juhlakirja tohtori Pertti Lindforsin 75-vuotispäivänä: Monitieteinen antologia.  Helsinki:  Luonnonfilosofian seura, 2005.  ISBN 951-98191-1-8
Julkaisuja > Suomennoksia

Ateisti kertoo lapselleen jumalista.  (Kansainvälisen humanistisen ja eettisen liikkeen lähteitä mukaellen toimittanut Erkki Hartikainen)  Helsinki:  Vapaa-ajattelijain liitto, 1978.
Shibles, Warren: Etiikkaa lapsille ja nuorille.  ((Ethics, 1978.) Suomeksi toimittanut Erkki Hartikainen)  Helsinki:  Vapaa-ajattelijain liitto, 1979.  Teoksen verkkoversio. (Arkistoitu – Internet Archive)
Shibles, Warren: Emootiot: Lisää etiikkaa lapsille ja nuorille.  ((Emotion, 1978.) Suomeksi toimittanut Erkki Hartikainen)  Helsinki:  Vapaa-ajattelijain liitto, 1979.  Teoksen verkkoversio. (Arkistoitu – Internet Archive)
Baggini, Julian: Ateismi: Lyhyt johdanto.  ((Atheism: A very short introduction, 2003.) Suomentaneet Erkki Hartikainen, Suvi Laukkanen ja Paula Vasama)  Helsinki:  Kustannus Oy Vapaa Ajattelija, 2005.  ISBN 951-98702-1-0
Aiheesta muualla

Wikisitaateissa on kokoelma sitaatteja aiheesta .
Suomen ateistiyhdistyksen kotisivut ja elämänkatsomustiedon oppikirjat (arkistoitu versio)
Aiheesta muualla > Artikkeleita

Ateismi ja aatteet. Vapaa ajattelija 2/2000.
Vapaa-ajattelijat ja etiikka. Vapaa ajattelija 4–5/2000.
Ateismin määrittelemisestä. Vapaa ajattelija 1/2001.
Hallituksen ehdotukset katsomusopetuksesta. Vapaa ajattelija 5/2002.
Totuus. Vapaa ajattelija 6/2003.
Esitelmä ateismista Luonnonfilosofian seurassa (Arkistoitu – Internet Archive). 30.10.2003.
Posthumanismi (Arkistoitu – Internet Archive). Vapaa ajattelija 1/2004.
Aineellinen todellisuuskäsitys. Vapaa ajattelija 4/2005.
| Auktoriteettitunnisteet  |
| --- | --- |
Kansainväliset:  ISNI  VIAF  WorldCat 
Kansalliset:  Suomi (KANTO)  Yhdysvallat
Belgian ja Pohjois-Ranskan valtakunnankomissariaatti

Belgian ja Pohjois-Ranskan valtakunnankomissariaatti oli toisen maailmansodan aikainen Saksan valloitettujen alueiden siviilihallintoon kuuluva osa, joka sai Alankomaiden tapaisen hallinnollisen aseman vasta Normandian maihinnousun jälkeen. Tätä ennen – päinvastoin kuin Alankomaat – oli Belgia ja Pohjois-Ranska ollut Wehrmachtin sotilashallintoon kuuluvaa aluetta.
Belgian ja Pohjois-Ranskan saksalaiseksi valtakunnankomissaariksi tuli Kölnin Gauleiter Josef Grohé. Kansalliseksi hallinnoksi Belgian ja Pohjois-Ranskan valtakunnankomissariaattiin nimitettiin flaamilais-vallonialainen valtuuskunta (saks. Flämisch-Wallonischer Ausschuss) 18. heinäkuuta 1944. Sen johdossa olivat Jef van de Wiele ja Léon Degrelle.
Euroopan Grand Prix 2000

Euroopan Grand Prix 2000 oli Formula 1 -sarjan osakilpailu, joka ajettiin 21. toukokuuta 2000 Nürburgringin radalla Saksassa. Kilpailun voitti Michael Schumacher, jolle voitto oli jo kauden viides. Schumacher ajoi myös kilpailun nopeimman kierroksen ajalla 1,22.269.
Nick Heidfeld sijoittui aika-ajoissa kolmanneksitoista, mutta auto havaittiin alipainoiseksi, eikä hän sen takia päässyt osallistumaan kilpailuun. Kyseessä olisi ollut hänen ensimmäinen kotikisansa.
Tulokset

| Sija | Nro | Kuljettaja | Talli | Kierrokset | Aika/keskeytys | Lähtöruutu | Pisteet |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 1 | 3 |  Michael Schumacher | Ferrari | 67 | 1'42:00.307 | 2 | 10 |
| 2 | 1 |  Mika Häkkinen | McLaren-Mercedes | 67 | 13.822 | 3 | 6 |
| 3 | 2 |  David Coulthard | McLaren-Mercedes | 66 | +1 krs. | 1 | 4 |
| 4 | 4 |  Rubens Barrichello | Ferrari | 66 | +1 krs. | 4 | 3 |
| 5 | 11 |  Giancarlo Fisichella | Benetton-Playlife | 66 | +1 krs. | 7 | 2 |
| 6 | 18 |  Pedro de la Rosa | Arrows-Supertec | 66 | +1 krs. | 12 | 1 |
| 7 | 16 |  Pedro Diniz | Sauber-Petronas | 65 | +2 krs. | 15 |   |
| 8 | 21 |  Gaston Mazzacane | Minardi-Fondmetal | 65 | +2 krs. | 21 |   |
| 9 | 14 |  Jean Alesi | Prost-Peugeot | 65 | +2 krs. | 17 |   |
| 10 | 10 |  Jenson Button | Williams-BMW | 62 | Sähköt | 11 |   |
| 11 | 8 |  Johnny Herbert | Jaguar-Cosworth | 61 | Kolari | 16 |   |
| 12 | 12 |  Alexander Wurz | Benetton-Playlife | 61 | Kolari | 14 |   |
| Kesk. | 23 |  Ricardo Zonta | BAR-Honda | 51 | Ulosajo | 18 |   |
| Kesk. | 20 |  Marc Gené | Minardi-Fondmetal | 47 | Kaasu | 20 |   |
| Kesk. | 22 |  Jacques Villeneuve | BAR-Honda | 46 | Moottori | 9 |   |
| Kesk. | 7 |  Eddie Irvine | Jaguar-Cosworth | 29 | Kolari | 8 |   |
| Kesk. | 19 |  Jos Verstappen | Arrows-Supertec | 29 | Ulosajo | 13 |   |
| Kesk. | 9 |  Ralf Schumacher | Williams-BMW | 29 | Kolari | 5 |   |
| Kesk. | 17 |  Mika Salo | Sauber-Petronas | 27 | Vetoakseli | 19 |   |
| Kesk. | 5 |  Heinz-Harald Frentzen | Jordan-Mugen-Honda | 2 | Moottori | 10 |   |
| Kesk. | 6 |  Jarno Trulli | Jordan-Mugen-Honda | 0 | Kolari | 6 |   |
Muuta

Gaston Mazzacanen paras sijoitus
Groznyi

| Groznyi, Sölƶa-Ġala (Гро́зный, Соьлжа-ГӀала) |
| --- | --- |
 lippu:  vaakuna
 Tšetšenian sijainti, alla kaupungin sijainti Tšetšeniassa
 Groznyi, Sölƶa-Ġala
 Koordinaatit: 43°19′54″N, 45°38′41″E 
Valtio:   Venäjä
Tasavalta:   Tšetšenia
Kaupunkipiiri:  Groznyin kaupunkipiiri
Linnoitus perustettu:  1818
Kaupungiksi:  1870
Väkiluku (2010)  ():  271 573
Aikavyöhyke:  UTC+3 (MSK)
 
 http://www.groz-mer.ru/ 
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Groznyi (ven. Гро́зный, tšetšeeniksi Соьлжа-ГӀала, Sölƶa-Ġala) on Pohjois-Kaukasiassa sijaitsevan, Venäjän federaatioon kuuluvan Tšetšenian tasavallan pääkaupunki. Vuoden 2010 väestönlaskennan mukaan kaupungissa asui 271 573 ihmistä.
Historia

Kaupunki perustettiin Kaukasian sodan alussa vuonna 1818 sotilaalliseksi tukikohdaksi (Groznaja krepost, hirmuinen linnoitus). Vuonna 1870 linnoituksesta tehtiin kaupunki Groznyin nimellä. Tšetšeeniksi se tunnettiin nimellä Sölƶ-Ġala (Соьлж-ГІала).
Kaupungissa oli elokuussa 1958 viikon mittainen etnisten levottomuuksien aalto. Se sai alkunsa Tšetšeno-Ingušetija ASNT:n uudelleenperustamisesta ja tšetšeenien paluusta kotiseuduilleen karkotuksesta, jonka jälkeen monet paluumuuttajat jäivät työttömiksi ja asunnottomiksi. Yhden venäläisen murhan jälkeen väkijoukko lynkkasi tšetšeenin ja valtasi hallintorakennukset ja vaati Groznyin oblastin palauttamista ja tšetšeenimuuton säätelyä.
1990-luvulla kaupunki kärsi pahoin kahdesta sodasta, jotka juontuivat Tšetšenian itsenäistymispyrkimyksiin Venäjästä. Vuoden 1994 taistelut raunioittivat kaupungin jo lähes täysin. Vuonna 1999 Venäjän joukot saartoivat kaupungin. 6. joulukuuta 1999 he pudottivat kaupunkiin lentolehtisiä, jotka sisälsivät dramaattisen uhkavaatimuksen: kaupungissa vielä olevien oli poistuttava lauantaihin 11. joulukuuta mennessä tai heidät tuhottaisiin. Läntisten lähteiden mukaan Groznyissa oli tuolloin 50 000 ihmistä. Huolimatta länsimaiden ja ihmisoikeusjärjestöjen vetoomuksista Venäjä hyökkäsi kaupunkiin.
Separatistisen Itškerian tšetšeenitasavallan (1991–2007) antama nimi kaupungille, Dƶoxar-Ġala (Джохар-Гӏала), oli kunnianosoitus separatistisen ensimmäiselle presidentille Džohar Dudajeville.
Venäjän Tšetšenian tasavallan hallitus puolestaan ehdotti vuonna 2005 kaupungin uudeksi nimeksi Ahmat-Galaa Ahmat Kadyrovin mukaan.
Historia > Asukasluvun kehitys

Oheinen taulukko kuvaa Groznyin väkiluvun kehitystä.
| Vuosi | 1959 | 1970 | 1979 | 1989 | 2002 | 2010 |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| Väkiluku | &&&&&&&&&0242068.&&&&00242 068 | &&&&&&&&&0341259.&&&&00341 259 | &&&&&&&&&0375326.&&&&00375 326 | &&&&&&&&&0399688.&&&&00399 688 | &&&&&&&&&0210720.&&&&00210 720 | &&&&&&&&&0271573.&&&&00271 573 |
Uuden kaupungin rakentaminen

Groznyin lentoasema avattiin uudelleen vuonna 2006  toisen Tšetšenian sodan yhä jatkuessa, kun kenttä oli ollut vuosikymmenen suljettuna. Kaupungin pääkatu nimettiin lokakuussa 2008 Vladimir Putinin mukaan Prospekt Putinaksi. Groznyissa on muutama pilvenpiirtäjä ja kaupunki on 2000-luvulla rakennettu paljolti uudelleen.
Kaupungin näkyvimpiin kohteisiin lukeutuu Ahmat Kadyrovin moskeija Tšetšenian sydän (2008), Tähän Venäjän kymmenen merkittävimmän nähtävyyden joukkoon valittuun rakennukseen sopii samanaikaisesti 10 000 henkeä. Se on yhdessä esikuvansa, Euroopan-puoleisen Istanbulin Sinisen moskeijan kanssa Euroopan suurimpia moskeijoita, joskin on pienempi kuin Rooman moskeija ja Dagestanin Mahatškalan suuri moskeija (17 000 rukoilijalle).
Mittasuhteiltaan yli kaksi kertaa isälleen omistettua moskeijaa suurempi on valtionpäämies Ramzan Kadyrovin käyttöönsä rakennuttama Tšetšenian valtionpäämiehen residenssi, käytännössä hulppea ja uusi presidentinpalatsi. Lisäksi on rakennettu esimerkiksi runsaan 30 000-istuinpaikan yleisurheilustadion Ahmat Arena. Se on Venäjän pääsarjassa pelaavan jalkapalloseura FK Terek Groznyin kotikenttä.
Tšetšeenitaistelija presidentinpalatsin lähellä Groznyissa tammikuussa 1995.
Kaupungin keskustaa (2011).
Ahmat Kadyrovin moskeija.
Hallintorakennus (vasemmalla), keskustan pilvenpiirtäjiä ja Kadyrovin moskeija.
Tšetšenian tasavallan kansalliskirjasto.
Tšetšenian valtionyliopistoa.
Groznyin teatteri- ja konserttitalo.
Arkkienkeli Mikaelin kirkkoa.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Groznyi Wikimedia Commonsissa
Groznyi (gorod) (BSE-verkkotietosanakirjan artikkeli) Suuri neuvostotietosanakirja.  1969—1978. Viitattu 21.1.2015. (venäjäksi)
Groznyi (lähdeteokset vuosilta 2001, 2006 ja 2008) Geografitšeskaja entsiklopedija- kokoelmaverkkotietosanakirjan artikkelien nettiversio. Viitattu 21.1.2015. (venäjäksi)
Propagandan ja todellisuuden etulinjat (2014, pdf) (uta.fi)
Atšhoi-Martan •
Groznyi •
Groznyi •
Gudermes •
Itum-Kale •
Kurtšaloi •
Nadteretšnoje •
Naurskaja •
Nožai-Jurt •
Orga •
Šali •
Šaroi •
Šatoi •
Sunža •
Šelkovskaja •
Urus-Martan •
Vedeno
Euroopan Grand Prix 1995

Euroopan Grand Prix 1995 oli Formula 1 -sarjan osakilpailu, joka ajettiin 1. lokakuuta 1995 Nürburgringin radalla. Kilpailu oli kauden 14:s. Radalla oli viimeksi ajettu F1-sarjan kilpailu kaudella 1985, jolloin sillä ajettiin Saksan Grand Prix.
Kilpailun voitti Michael Schumacher, jolle voitto oli kauden seitsemäs. Schumacher ajoi myös kilpailun nopeimman kierroksen aikaan 1,21.180.
Tulokset

| Sija | Nro | Kuljettaja | Talli | Kierrokset | Aika/keskeytys | Lähtöruutu | Pisteet |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 1 | 1 |  Michael Schumacher | Benetton-Renault | 67 | 1:39:59.044 | 3 | 10 |
| 2 | 27 |  Jean Alesi | Ferrari | 67 | +2.684 | 6 | 6 |
| 3 | 6 |  David Coulthard | Williams-Renault | 67 | +35.382 | 1 | 4 |
| 4 | 14 |  Rubens Barrichello | Jordan-Peugeot | 66 | +1 krs. | 11 | 3 |
| 5 | 2 |  Johnny Herbert | Benetton-Renault | 66 | +1 krs. | 7 | 2 |
| 6 | 15 |  Eddie Irvine | Jordan-Peugeot | 66 | +1 krs. | 5 | 1 |
| 7 | 25 |  Martin Brundle | Ligier-Mugen-Honda | 66 | +1 krs. | 12 |   |
| 8 | 8 |  Mika Häkkinen | McLaren-Mercedes | 65 | +2 krs. | 9 |   |
| 9 | 23 |  Pedro Lamy | Minardi-Ford | 64 | +3 krs. | 16 |   |
| 10 | 4 |  Mika Salo | Tyrrell-Yamaha | 64 | +3 krs. | 15 |   |
| 11 | 24 |  Luca Badoer | Minardi-Ford | 64 | +3 krs. | 18 |   |
| 12 | 9 |  Massimiliano Papis | Footwork-Hart | 64 | +3 krs. | 17 |   |
| 13 | 21 |  Pedro Diniz | Forti-Ford | 62 | +5 krs. | 22 |   |
| 14 | 3 |  Gabriele Tarquini | Tyrrell-Yamaha | 61 | +6 krs. | 19 |   |
| 15 | 16 |  Jean-Denis Deletraz | Pacific-Ilmor | 60 | +7 krs. | 24 |   |
| Kesk. | 5 |  Damon Hill | Williams-Renault | 58 | Ulosajo | 2 |   |
| Kesk. | 17 |  Andrea Montermini | Pacific-Ilmor | 45 | Polttoaine loppu | 20 |   |
| Kesk. | 29 |  Jean-Christophe Boullion | Sauber-Ford | 44 | Kolari | 13 |   |
| Kesk. | 28 |  Gerhard Berger | Ferrari | 40 | Sähköt | 4 |   |
| Kesk. | 22 |  Roberto Moreno | Forti-Ford | 22 | Vetoakseli | 23 |   |
| Kesk. | 30 |  Heinz-Harald Frentzen | Sauber-Ford | 17 | Ulosajo | 8 |   |
| Kesk. | 26 |  Olivier Panis | Ligier-Mugen-Honda | 14 | Ulosajo | 14 |   |
| Kesk. | 7 |  Mark Blundell | McLaren-Mercedes | 14 | Onnettomuus | 10 |   |
| Kesk. | 10 |  Taki Inoue | Footwork-Hart | 0 | Sähköt | 21 |   |
Muuta

Jean-Denis Deletrazin paras sijoitus
Euroopan Grand Prix 2004

|  Euroopan Grand Prix 2004  |
| --- | --- |
 7. osakilpailu 18 osakilpailusta kaudella 2004. 

Päivämäärä:  30. toukokuuta 2004
Sijainti:  Nürburgring, Adenau, Saksa
Ratatyyppi:  Moottorirata
Radan pituus:  5,148 km
Kilpailun pituus:  60 kierrosta, 308,863 km
Sää:   Puolipilvinen
Paalupaikka
Kuljettaja:   Michael Schumacher   (Ferrari)
Paaluaika:  1.28,351
Palkintokoroke
Voittaja:   Michael Schumacher   (Ferrari)
Toinen:   Rubens Barrichello   (Ferrari)
Kolmas:   Jenson Button   (BAR-Honda)
Nopein kierros
Kuljettaja:   Michael Schumacher   (Ferrari)
Kierrosaika:  1.29,468 (kierroksella 7)
Euroopan Grand Prix 2004 oli Formula 1 -sarjan osakilpailu, joka ajettiin 30. toukokuuta 2004 Nürburgringilla. Kilpailun voitti Ferrarilla ajanut Michael Schumacher, jolle voitto oli kauden kuudes.
Tulokset

| Sija | Nro | Kuljettaja | Talli | Kierrokset | Aika/keskeytys | Lähtöruutu | Pisteet |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 1 | 1 |  Michael Schumacher | Ferrari | 60 | 1.32.35,101 | 1 | 10 |
| 2 | 2 |  Rubens Barrichello | Ferrari | 60 | + 17,989 | 7 | 8 |
| 3 | 9 |  Jenson Button | BAR-Honda | 60 | + 22,533 | 5 | 6 |
| 4 | 7 |  Jarno Trulli | Renault | 60 | + 53,673 | 3 | 5 |
| 5 | 8 |  Fernando Alonso | Renault | 60 | + 1.00,987 | 6 | 4 |
| 6 | 11 |  Giancarlo Fisichella | Sauber-Petronas | 60 | + 1.13,448 | 19 | 3 |
| 7 | 14 |  Mark Webber | Jaguar-Cosworth | 60 | + 1.16,206 | 14 | 2 |
| 8 | 3 |  Juan Pablo Montoya | Williams-BMW | 59 | + 1 krs. | 8 | 1 |
| 9 | 12 |  Felipe Massa | Sauber-Petronas | 59 | + 1 krs. | 16 |   |
| 10 | 18 |  Nick Heidfeld | Jordan-Ford | 59 | + 1 krs. | 13 |   |
| 11 | 17 |  Olivier Panis | Toyota | 59 | + 1 krs. | 10 |   |
| 12 | 15 |  Christian Klien | Jaguar-Cosworth | 59 | + 1 krs. | 12 |   |
| 13 | 19 |  Giorgio Pantano | Jordan-Ford | 58 | + 2 krs. | 15 |   |
| 14 | 20 |  Gianmaria Bruni | Minardi-Cosworth | 57 | + 3 krs. | 20 |   |
| 15 | 21 |  Zsolt Baumgartner | Minardi-Cosworth | 57 | + 3 krs. | 17 |   |
| Kesk. | 10 |  Takuma Satō | BAR-Honda | 47 | Moottori | 2 |   |
| Kesk. | 5 |  David Coulthard | McLaren-Mercedes | 25 | Moottori | 18 |   |
| Kesk. | 6 |  Kimi Räikkönen | McLaren-Mercedes | 9 | Moottori | 4 |   |
| Kesk. | 4 |  Ralf Schumacher | Williams-BMW | 0 | Kolari | 9 |   |
| Kesk. | 16 |  Cristiano da Matta | Toyota | 0 | Kolari | 11 |   |
Lähde:
Muuta

Michael Schumacherin 60:s paalupaikka
Takuma Satōn ensimmäinen eturivin lähtöruutu (2.)
Hatikva

| הַתִּקְוָה Hatikva |
| --- | --- |

Valtio:   Israel
Säveltäjä:  Samuel Cohen
Sanoittaja:  Naftali Herz Imber
Suomenkielinen nimi:  "Toivo"
Hatikva (hepr. ‏הַתִּקְוָה‎, haTīqvā) on Israelin kansallislaulu.
Hatikvan sanoitus perustuu galitsianjuutalaisen runoilijan Naftali Herz Imberin 9-säkeistöiseen runoon Tikvateynu ("Meidän toivomme"). Imber kirjoitti runon ensimmäisen version Zolotšivissä vuonna 1878, ja runo julkaistiin hänen esikoiskirjassaan Barkai vuonna 1886. Runossa kirjoittaja kuvaa Petah Tikvan perustamista koskevia ajatuksiaan ja tunteitaan. Petah Tikva oli ensimmäisiä juutalaisia siirtokuntia turkkilaisten vallassa olleessa Palestiinassa.lähde?
Hovevei Zion -liike ja myöhemmin siionistit ottivat runon tekstin käyttöön ensimmäisessä siionistikongressissa vuonna 1897. Myöhemmin Rishon LeZionin kaupungin uudisasukkaat päivittivät tekstiä, jonka jälkeen teksti on käynyt läpi myös muita muutoksia. Nykyinen teksti perustuu alkuperäisen runon ensimmäiseen säkeistöön. Hallitseva teema jäljellä olevassa sanoituksessa on juutalaisten kaksi tuhatta vuotta vanha toivo itsenäisestä ja vapaasta kansasta Israelin maassa.lähde?
Shmuel (Samuel) Cohen sovitti runon sanat sävelmään vuonna 1888. Sävel perustuu todennäköisesti romanialaiseen kansanlauluun Carul cu boi ("Härän vetämät vaunut"), jonka Cohen kuuli lapsena Romaniassa.
Virallinen kansallislaulu

Kun Israelin valtio perustettiin vuonna 1948, Hatikvasta tuli maan epävirallinen kansallislaulu. Laulusta tuli maan virallinen kansallislaulu vasta marraskuussa 2004, kun Israelin parlamentti knesset hyväksyi sen aseman muuttamalla niin kutsuttua Lippu ja vaakuna -lakia.
Juutalaiset kaikkialla maailmassa käyttävät Hatikvaa omana laulunaan. Sen vuoksi Hatikva on maailman ainoa kansallislaulu, jota lauletaan useammin sen valtion ulkopuolella, jonka kansallislaulu se on, kuin kyseisen valtion sisällä.lähde?
Sanat

| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
|   כֹּל עוֹד בַּלֵּבָב פְּנִימָה  נֶפֶשׁ יְהוּדִי הוֹמִיָּה,  וּלְפַאֲתֵי מִזְרָח קָדִימָה,  עַיִן לְצִיּוֹן צוֹפִיָּה;   עוֹד לֹא אָבְדָה תִּקְוָתֵנוּ,  הַתִּקְוָה בַּת שְׁנוֹת אַלְפַּיִם,  לִהְיוֹת עַם חָפְשִׁי בְּאַרְצֵנוּ,  אֶרֶץ צִיּוֹן וִירוּשָׁלַיִם.   |  Kol od balevav penima  Nefeš jehudi homija  Ulfa’ate mizraḥ kadima  Ajin leTzijon tzofija  Od lo avda tikvatenu  Hatikva bat šnot alpajim  Lihjot am ḥofši be’artsenu  Erets Tsijon virušalajim  |  Kun Israelin lapset yössä kyynelten  aamua kohden silmät nostavat,  ja polttavina kaipuu rinnan tuskaisen,  Siionin vuoren nähdä soisivat,  ah, taas tulta syttyy sydämiin.  Kun tää toivo mielen kirkastaa,  Daavidin pyhään kotikaupunkiin  viel että riemuin saamme vaeltaa.  (suom. Yrjö A. Nummi)  |
Sanatarkempi suomennos voisi kuulua vaikkapa:

Niin kauan kuin sydämessä

juutalainen sielu vielä kaipaa,

ja kohti Idän äärtä,

silmä vielä katsoo Siionia,

meidän toivomme ei ole vielä menetetty,

kahden tuhannen vuoden toivo

olla vapaa kansakunta omassa maassa,

Siionin maassa ja Jerusalemissa.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Hatikva Wikimedia Commonsissa
Eri versioita Hatikvasta
MP3 file Yhdysvaltojen laivaston soittokunnan versio
Louis Pierre Vieillot

Rekisteröinti kasteen Louis Pierre Vieillot on 12 toukokuu 1748 Yvetot
Rekisteröinti kuoleman Louis Pierre Vieillot 24. elokuuta 1830 Sotteville-lès-Rouen
Louis Pierre Vieillot (10. toukokuuta 1748 Yvetot, Ranska – 24. elokuuta 1830 Sotteville-lès-Rouen) oli ranskalainen lintutieteilijä.
Vieillot työskenteli liikeasioissa San Domingon saarella Haitissa, kun hän Ranskan vallankumouksen pyörteissä joutui pakenemaan Yhdysvaltoihin. Amerikassa ollessaan hän alkoi järjestelmällisesti tutkia lintuja, ja julkaisi 1808 teoksen Histoire naturelle des oiseaux de l'Amérique Septentrionale. Hän kuvaili suuren määrän lintuja ensi kerran tieteelle, ja 26 hänen muodostamaansa lintusukua on yhä käytössä. Vieillot oli yksi ensimmäisistä ornitologeista, jotka tutkivat lintujen höyhenpuvun muutoksia. Hän oli myös yksi ensimmäisistä, jotka tutkivat sekä eläviä lintuja että nahkoja.
Vieillot palasi vuonna 1800 tai 1801 Ranskaan, missä hän sai paikan kirjoittajana Bulletin des Loisissa. 1802 hän julkaisi teoksen Histoire naturelle et générale des colibris, oiseaux-mouches, jacamars et promerops, jonka kuvitti hänen ystävänsä Jean-Baptiste Audebert. Tätä seurasi teos Histoire naturelle des plus beaux oiseaux chanteurs de la zone torride vuonna 1806.
1816 julkaistussa Analyse d'une nouvelle Ornithologie Elémentaire -teoksessaan Vieillot esitti oman lintujen luokittelujärjestelmänsä, jota hän jatkoi teoksessaan Nouveau Dictionaire d'Histoire Naturelle 1816–1819. Vuonna 1820 Vieillot otti hoitaakseen loppuun Pierre Joseph Bonnaterren 1790 aloittaman Tableau encyclopédique et méthodique -teoksen, johon hän kirjoitti lintuja käsittelevän osan.
Vieillotin uskotaan kuolleen kurjuuteenselvennä Sotteville-lès-Rouenissa 1830.
Vieillotin tieteelle kuvailemia lintuja ovat muun muassa myrskykeiju, amerikansirri, valkoperäsirri, palsasirri, tundravikla, amerikanvesipääsky, tunturikihu, pikkukiuru, intianvaris, keltarintavireo, sarakerttunen, kultarinta, vuoriuunilintu ja tiltaltti.
Teoksia

Histoire naturelle des plus beaux oiseaux chanteurs de la zone torride. Dufour, Pariisi 1805.
Histoire naturelle des oiseaux de l'Amérique septentrionale. Desray, Pariisi 1807-1808.
Analyse d'une nouvelle ornithologie élémentaire. d'Éterville, Pariisi 1816.
Mémoire pour servir à l'histoire des oiseaux d'Europe. Torino 1816.
Ornihtologie. Lanoe, Pariisi 1818.
Faune française ou Histoire naturelle, générale et particulière des animaux qui se trouvent en France. Le Vrault & Rapet, Pariisi, Strasbourg, Bryssel, 1820-1830.
La galerie des oiseaux du cabinet d'histoire naturelle du jardin du roi. Aillard & Constant-Chantpie, Pariisi 1822-1825.
Ornithologie française ou Histoire naturelle, générale et particulière des oiseaux de France. Pelicier, Pariiss 1830.
| Auktoriteettitunnisteet  |
| --- | --- |
Kansainväliset:  ISNI  VIAF 2  WorldCat 
Kansalliset:  Espanja  Ranska  BnF data  Saksa  Belgia  Yhdysvallat  Japani  Tšekki  Australia  Alankomaat  Portugali  Vatikaani 
Tieteilijät:  CiNii 
Henkilöt:  Deutsche Biographie  DDB  Trove 
Muut:  SNAC  IdRef
Arabiankahvi

| Arabiankahvi |
| --- | --- |

Uhanalaisuusluokitus
 Erittäin uhanalainen  
  
Tieteellinen luokittelu
Domeeni::  Aitotumaiset Eucarya
Kunta::  Kasvit Plantae
Alakunta::  Putkilokasvit Tracheobionta
Kaari::  Siemenkasvit Spermatophyta
Alakaari::  Koppisiemeniset Magnoliophytina
Luokka::  Kaksisirkkaiset Magnoliopsida
Lahko::  Gentianales
Heimo::  Matarakasvit Rubiaceae
Suku::  Kahvipensaat Coffea
Laji::  arabica
Kaksiosainen nimi
 Coffea arabica  L. 
Katso myös
   Arabiankahvi Wikispeciesissä   Arabiankahvi Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OKIUCN-testi OK: 
Arabiankahvi (Coffea arabica) eli arabica on viljelykasvi, puu, joka pidetään leikkaamalla noin kahden metrin korkuisena. Kasvin hedelmä on noin 10–15 millimetriä pitkä kypsänä punainen tai violetti marja, jonka sisällä olevia kahta siementä kutsutaan kahvipavuiksi, joka on kahvin raaka-aine. Kasvi on alun perin kotoisin Etiopian vuoristosta. Kahvipuu kasvaisi noin 6–9-metriseksi, mutta se yleensä muotoillaan pensaaksi.
Kahvipensas viljelykasvina

Arabiankahvia pidetään ensimmäisenä viljeltynä kahvilajina, sitä on viljelty reilusti yli tuhat vuotta Arabian lounaisosissa. Nykyään sitä viljellään eri puolilla tropiikkia. Arabiankahvin kasvupaikat sijaitsevat korkealla, noin 600–1 600 metriä merenpinnan yläpuolella. Kahvipensas vaatii menestyäkseen runsaasti sadetta. Suuria kahvintuottajia ovat esimerkiksi Brasilia, Kolumbia, Costa Rica ja Kenia. Jamaikalla Blue Mountain -vuoren rinteillä yli 2 000 metrin korkeudessa kasvatettu Jamaica Blue Mountain -arabiankahvi tunnetaan maailman arvostetuimpana kahvina.
Kahvilajit

Kahvilajeja on useita kymmeniä. Kaupallisesti tärkeimmät ovat Coffea arabica (eli arabica) ja kongonkahvi eli robusta (Coffea canephora). Maailman kahvintuotannosta noin 75 % on arabicaa ja 25 % robustaa. Parhaat kahvilaadut saadaan edelleen arabiankahvista, se sisältää vähemmän kofeiinia kuin muut kahvilajit. Suomessa juotuihin kahvilaatuihin käytetään arabicaa.