Uuden-Seelannin historia
Itsenäisyys

Ison-Britannian siirtomaana ollut Uusi-Seelanti sai itsehallinnollisen dominion aseman vuonna 1907. Westminsterin säädöksen perusteella se tuli Britannian kanssa tasavertaiseksi itsenäiseksi valtioksi, jolla oli kuitenkin Britannian kanssa yhteinen hallitsija ja joka edelleen kuuluu Kansainyhteisöön.
Uusi-Seelanti lähetti toisessakin maailmansodassa joukkoja Eurooppaan, mutta se joutui keskittymään vuodesta 1941 entistä enemmän oman maansa puolustamiseen, kun Japani alkoi suoraan uhata sitä. Sodan jälkeen Uusi-Seelanti alkoi tukeutua entistä enemmän Yhdysvaltoihin, ja maat sekä Australia tekivät 1951 ANZUS-sotilasliiton. Uuden-Seelannin sotilaita taisteli YK:n joukoissa Koreassa 1950–1953 ja Yhdysvaltojen puolella Vietnamissa 1960-luvulla.
Työväenpuoluetta edustanut pääministeri David Lange tuli valtaan vuoden 1984 vaalien jälkeen. Perintönä edelliseltä hallituksilta Lange sai käsiinsä Uuden-Seelannin erittäin vaikeat rakenteelliset talousongelmat. Lange toteutti radikaaleja talousuudistuksia, jotka lisäsivät markkinoiden vapautta ja vähensivät valtion menoja. Uudistukset muuttivat syvästi Uuden-Seelannin taloutta ja puhuttiin Uuden-Seelannin ihmeestä, joka herätti kansainvälisesti valtavaa kiinnostusta. Toisaalta Langen vuonna 1984 aloittamia uudistuksia mm. sosiaalietuuksien leikkauksia ja työmarkkinoiden vapauttamista on myös kritisoitu.
Vuonna 1985 Langen hallitus epäsi yhdysvaltalaisilta ydinkäyttöisiltä tai ydinaseita kuljettavilta aluksilta pääsyn satamiinsa. Tämä katkaisi Yhdysvaltain ja Uuden-Seelannin ANZUS-puolustusliiton. Vuonna 1985 sattui myös ydinaseisiin liittynyt niin sanottu Rainbow Warriorin tapaus, jossa Ranskan tiedustelupalvelu räjäytti Greenpeacen Rainbow Warrior -aluksen Aucklandin satamassa. Työväenpuolue voitti vuoden 1987 vaalit ja David Lange jatkoi pääministerinä vuoteen 1989, jolloin hän erosi terveysongelmien takia.
Kansallispuolue voitti vuoden 1990 vaalit ja James (Jim) Bolgerista tuli pääministeri. Vaalivoittojen jälkeen Bolger erosi vuonna 1997 kansallispuolueen johtajakilpailun tuloksena ja saman puolueen Jenny Shipley nousi Uuden-Seelannin ensimmäiseksi naispääministeriksi.
Maorien kuningatar Te Atairangikaahu kuoli 75-vuotiaana vuonna 2006. Englannin kuningatar Elisabet lähetti pojanpoikansa prinssi Williamin edustajakseen viralliselle vierailulle vuonna 2010.
Talouslama koetteli Uutta-Seelantia pahoin vuosina 2008–2009. Helmikuussa 2011 maanjäristys tuhosi osia Christchurchin kaupungista ja surmasi sen asukkaita.
Helen Clarkin johtama työväenpuolue voitti parlamenttivaalit 1999, 2002 ja 2005. Vuonna 2008 valtaan nousi keskustaoikeistolainen kansallispuolue, ja John Key nousi pääministeriksi. Puolue uusi voittonsa 2011. Vuoden 2014 vaaleissa kansallispuolue taas voitti ja pääministeri John Key jatkoi. Joulukuussa 2016 Bill English nousi uudeksi pääministeriksi ja kansallispuolueen johtajaksi John Keyn erottua.
Lokakuun 2017 vaalien jälkeen työväenpuolueen johtaja Jacinda Ardern muodosti koalitiohallituksen NZ First -puolueen kanssa. 37-vuotiaasta Ardernista tuli Uuden-Seelannin nuorin pääministeri 150 vuoteen. Hallituksen varapääministeriksi (deputy prime minister) ja ulkoministeriksi tuli NZ First -puolueen johtaja Winston Peters, joka oli ollut aiemmin varapääministeri vuosina 1996–98 kansallispuolueen johtamassa koalitiohallituksessa ja ulkoministeri vuosina 2005–08 työväenpuolueen Helen Clarkin johtamassa koalitiossa. Uusi hallitus otti päätavoitteekseen ilmastonmuutokseen vastaamisen, köyhyyden vähentämisen ja alueellisen kehityksen tukemisen
Maaliskuussa 2019 Christchurchin kaupungissa tehtiin terrori-isku, jossa ihmisiä ammuttiin kahdessa eri moskeijassa. Terroriteoissa kuoli 49 ihmistä.
Lokakuussa 2020 pääministeri Ardernin johtama työväenpuolue sai suuren vaalivoiton ja yksinään ehdottoman enemmistön maan parlamenttiin.
Maoripäällikkö perinteisen taiaha-aseen kanssa.
Vuoden 2011 maanjäristyksen vaurioita Christchurchissa.