stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Mel Smith
Yksityiselämä

Mel Smithin leski Pam on entinen malli. Smith piti Rolls-Royce-autoista ja harrasti niiden keräilyä[lähde? ]. Mel Smith kuoli kotonaan sydänkohtaukseen[lähde? ].
Aiheesta muualla

Mel Smithin muistokirjoitus Helsingin Sanomissa
Millerin talo

| Millerin talo |
| --- | --- |
 Millerin talo kuvattuna Vuorikadulta.
Osoite:  Vuorikatu 27
Sijainti:  Lahti
Koordinaatit:  60°58′51.8301″N, 25°39′21.5251″E
Valmistumisvuosi:  1926
Suunnittelija:  Runar Eklund
 
Lisää rakennusartikkeleitaArkkitehtuurin teemasivulla
Infobox OKNimi-testi OK: 
Millerin talo on Runar Eklundin suunnittelema, vuonna 1926 valmistunut, Lahdessa sijaitseva rakennus. Se edustaa arkkitehtuuriltaan klassismia, mutta Vuorikadun puolisessa julkisivussa on nähtävissä myös uusbarokille tyypillisiä piirteitä.
Rakennus on saanut nimensä rakennuttajansa Lahden piirieläinlääkäri Karl Millerin mukaan. Hänellä oli talossa vastaanottotilat sekä asunto. Alun perin pihapiirissä oli myös ulkorakennus, jossa oli talli, autovajat ja talomiehen asunto.
Moritz Hornborg

Alexander Moritz (Mauritz) Karl Hornborg (21. syyskuuta 1813 Uusikirkko – 22. kesäkuuta 1856 Porvoo) oli suomalainen opettaja, runoilija ja sanomalehtimies. joka käytti nimimerkkejä -z-, zg ja -z-g.
Hornborgin vanhemmat olivat Uudenkirkon kirkkoherra Anders Bogislaus Hornborg ja Brita Sofia Nordberg. Hän kävi Pietarissa saksalaista St. Petrin koulua ja Viipurin lukiota päästen ylioppilaaksi 1832. Hornborg valmistui filosofian kandidaatiksi 1838 ja maisteriksi 1840. Hän toimi Haminan piirikoulun vt. opettajana 1839, Haminan kadettikoulun vt. venäjänopettajana 1839–1840 ja Loviisan triviaalikoulussa venäjänopettajana vuodesta 1840. Hornborg jatkoi samassa virassa koulun siirryttyä Porvooseen yläalkeiskouluksi 1841. Hänestä tuli koulun konrehtori 1845.
Moritz Hornborg oli naimisissa vuodesta 1839 Vendla Johanna Laguksen kanssa. Heidän poikansa oli senaattori ja valtioneuvos Anders Mauritz Hornborg.
Gilles Meloche

| Gilles Meloche |
| --- | --- |

Henkilötiedot
Syntynyt: 12. heinäkuuta 1950 (ikä 74) Montreal, Quebec
Kansalaisuus:   Kanada
Jääkiekkoilija
Pelipaikka:  maalivahti
Hanska:  vasen
Pituus:  173 cm
Paino:  77 kg
Pelaajaura
Pääsarjaura:  1970–1988
Seurat:  Chicago Black Hawks (NHL) Flint Generals (IHL) California Golden Seals (NHL) Cleveland Barons (NHL) Minnesota North Stars (NHL) Pittsburgh Penguins (NHL)
NHL-varaus:  70. varaus, 1970 Chicago Black Hawks
Gilles Meloche (s. 12. heinäkuuta 1950 Montreal, Quebec, Kanada) on kanadalainen jääkiekkovalmentaja ja entinen ammattilaisjääkiekkoilija. Hän pelasi maalivahtina.
Pelaajaura > Juniorivuodet

Meloche pelasi ennen ammattilaisuraansa kauden 1969–1970 Quebecin QJHL-juniorisarjassa, joukkueenaan Verdun Jr. Maple Leafs. Hänet nimettiin vuonna 1970 liigan ensimmäiseen tähdistökentälliseen. Chicago Black Hawks varasi hänet NHL:ään numerolla 70 varaustilaisuuden 1970 viidennellä kierroksella.
Pelaajaura > Ammattilaisura

Meloche aloitti ammattilaisuransa kaudella 1970–1971, jolla hän edusti Black Hawksia kahdessa NHL:n runkosarjaottelussa. Suurin osa kaudesta kului kuitenkin IHL:n Flint Generalsissa. Lokakuussa 1971 hän siirtyi California Golden Sealsiin pelaajakaupassa, jossa Golden Seals sai hänen lisäkseen puolustaja Paul Shmyrin, ja jossa Black Hawks sai vaihdossa maalivahti Gerry Desjardinsin. Siirron jälkeen Meloche vakiinnutti paikkansa NHL:ssä. Hän edusti Golden Sealsiä viisi kautta vuosina 1971–1976 ja jatkoi seurassa myös sen muutettua Ohioon ja pelattua vuosina 1976–1978 nimellä Cleveland Barons. Hän pelasi jokaisena noista kausista yli puolet joukkueensa otteluista, eniten kaudella 1972–1973, jolla 59 ottelua pelannut Meloche oli NHL:n eniten otteluja ja minuutteja pelannut maalivahti.
Vuonna 1978 Cleveland Barons yhdistyi Minnesota North Starsin kanssa, jonka maalivahtina Meloche pelasi seitsemän kautta. Joukkueen toisena paljon pelanneena maalivahtina oli useimpina noista kausista Don Beaupre. Meloche pelasi uransa tuloksellisesti parhaat kaudet 1980-luvun alkupuolella, jolloin North Stars eteni kuutena vuonna peräkkäin NHL:n pudotuspeleihin, pisimmälle kaudella 1980–1981, jolla joukkue pelasi Stanley Cup -loppuotteluissa. Meloche pelasi tuon kauden pudotuspeleissä 13 ottelua ja Beaupre kuusi. Hän pelasi North Stars -vuosinaan kahdesti NHL:n tähdistöottelussa, vuosina 1980 ja 1982. Toukokuussa 1985 North Stars myi Melochen Edmonton Oilersiin vaihdossa hyökkääjä Paul Houckiin, mutta hän ei pelannut Oilersissa otteluakaan siirryttyään jo saman vuoden syyskuussa, ennen kauden 1985–1986 alkua, Pittsburgh Penguinsiin. Oilers sai vaihdossa puolustaja Marty McSorleyn ja hyökkääjä Tim Hrynewichin sekä vuonna 1986 puolustaja Craig Muniin. Meloche pelasi Penguinsin maalivahtina kolme kautta vuosina 1985–1988.
Meloche lopetti pelaajauransa vuoteen 1988. Hänen NHL-uransa kesti 18 kautta, joiden aikana hän pelasi yhteensä 788:ssa runkosarjaottelussa ja 45:ssä pudotuspeliottelussa. Nollapelejä hänelle kertyi runkosarjassa 20 ja pudotuspeleissä kaksi.
Pelaajaura > Maajoukkue

| Mitalit> Maa:   Kanada.Miesten jääkiekko.MM-kilpailut  | Mitalit> Maa:   Kanada.Miesten jääkiekko.MM-kilpailut  | Mitalit> Maa:   Kanada.Miesten jääkiekko.MM-kilpailut  | Maa:   Kanada> Miesten jääkiekko. |
| --- | --- | --- | --- |
|  Pronssia | Suomi 1982 | jääkiekko |  |
Meloche edusti Kanadan jääkiekkomaajoukkuetta yksissä arvokilpailuissa, jääkiekon maailmanmestaruuskilpailuissa 1982, joissa Kanada voitti pronssia. Meloche pelasi tuossa turnauksessa viisi ottelua, joista voitto-otteluja kolme ja tappioita kaksi.
Pelaajauran jälkeen

Pelaajauransa jälkeen Meloche on työskennellyt vuosina 1989–2006 Pittsburgh Penguinsin pelaajatarkkailijana ja maalivahtivalmentajana/konsulttina ja vuodesta 2006 alkaen kokoaikaisena maalivahtivalmentajana. Penguins on voittanut näinä vuosina kolmesti Stanley Cupin, vuosina 1991, 1992 ja 2009. Melochen valmentamiin maalivahteihin on kuulunut muun muassa vuoden 2009 Stanley Cup -voittaja Marc-André Fleury.
Perhe

Jääkiekkohyökkääjä, NHL:ssäkin pelannut Éric Meloche on Gilles Melochen poika. Myös Gillesin veli Denis Meloche on pelannut jääkiekkoa ammattilaisena. Gilles Meloche on naimisissa ja asuu vaimonsa Sophien kanssa Pittsburghissa, Pennsylvaniassa.
Aiheesta muualla

Gilles Meloche The Internet Hockey Databasessa (englanniksi)
Mela

Mela on yksi- tai kaksilapainen, vesikulkuneuvon liikuttamiseen ja ohjaamiseen käytettävä airon kaltainen esine. Mela eroaa airosta siten, että melaa ei tueta hankaimeen airon lailla, vaan melojan omat kädet toimivat tukipisteinä.
Kajakkimelassa on lapa melan molemmissa päissä, kanadalais- eli avokanootin ja useimmiten myös haapion, honkion ja ruuhen melassa vain toisessa päässä. Veneen ohjausmela t. perämela on sapso ja kapea, usein kuusennäreestä veistetty tilapäismela on sesta ( tästä verbi sestoa, esim. liikuttaa kopukkaa eli kapeaa tukkilauttaa sestomalla ).
Kajakin mela. a) ylhäältä, b) varren suuntaisesti.
Kajakkimela

Kajakkimela on kaksilapainen, pituudeltaan kahden metrin molemmin puolin. Perustyypit ovat:
Kapea yhdestä puusta veistetty grönlantilaismela eli eskimomela, jonka lapojen leveys on vain 10–15 cm ja lavat ovat keskenään samansuuntaiset. Lavan toisella puolella on keskiharja, toisen puolen ollessa sileä.
Eurooppalainen mela, jossa lavat ovat leveämmät, usein 25 cm leveät ja selvästi eroavat varresta. Lavat ovat keskenään erisuuntaiset, ollen 45–90 asteen kulmassa toisiinsa nähden. Nykyään suositaan pienempää lapakulmaa. Lapa on loivasti kovera taaksepäin (melojan puolelta). Toisinaan lavassa on toisella puolella harjanne, keskiharja, joka jatkuu varren jatkeena pitkin lapaa sitä jäykistäen ja vahvistaen.
Mutka- eli ergomela on mela, jossa varren otekohdissa on pienet mutkat, jotka auttavat pitämään ranteen suorassa.
Kilpailijoiden ja runsaasti melovien melojien suosima kuppi- eli lusikkamela, jossa lavan kuppi on hyvin syvä, useita senttimetrejä, ja joka siirtää maksimaalisen tehon melojasta veteen, mutta soveltuu heikosti muuhun, kuten ohjausliikkeisiin.
Jos kajakkimelan lavat ovat erisuuntaiset, melontatekniikka edellyttää että toinen (yleensä oikea) käsi pitää kiinni melasta ja varren sallitaan pyöriä toisessa kädessä. Tällaiset melat voivat olla oikea- tai vasenkätisiä.
Melan lavan koko vaikuttaa paitsi vedessä myös ilmassa, ja kovassa tuulessa suositaan pitkää ja kapeaa melaa.
Melat voidaan jakaa käyttötarkoituksen mukaan kilpa-, retki-, koski- ja varameloihin. Kilpamelat tarjoavat parhaan pidon eteenpäin, kun taas retkimelojen litteämpi lapa sallii melan käyttämisen erilaisiin ohjausliikkeisiin. Koskimelat ovat yleensä lyhyempiä ja lapa on hyvin litteä, koska lyhyellä melalla saavutetaan suurempi pyöritysnopeus, joka sopii nopeisiin koskiliikkeisiin. Koskessa mela on erityisen tärkeä ohjausväline, jonka on toimittava molempiin suuntiin. Varamelojen olennaisin ominaisuus on katkovarsi. Uusissa katkomeloissa voidaan katkoksen kohdalta säätää myös melan pituutta muutamia senttimetrejä sekä lapakulmaa.
Materiaaleista suosituimpia ovat puu ja komposiitit, joissa kuituna käytetään lasia tai hiilikuitua. Puumelaa arvostetaan sen mukavan käsituntuman ja puun joustavuuden vuoksi. Puumelat tarvitsevat huoltoa, sillä ne on kuivattava käytön jälkeen ja tarvittaessa lakattava. Kevyimmät melat ovat hiilikuidusta, mutta hiilikuitu kestää heikommin kosketuksia kiviin ja melan käyttöä rantautumistukena. Lasikuituvarsi muovilavalla tarjoaa jonkinasteisen kompromissin. Halvimmissa meloissa varsi on usein alumiinia ja lapa muovia. Tämän ratkaisun etuna on halpuus ja kestävyys, haittana suuri paino ja alumiinin kylmyys viileissä lämpötiloissa.
Kanadalaiskanootin mela

Kanadalaiskanootin, ns intiaanikanootin tai yleisnimeltään kanootin mela voi olla monen mallinen ja kokoinen. Pituus on tyypillisesti 1–2 metriä, josta lavan osuus on 20–80 cm. Avokanootin melan pituuden nyrkkisääntö on, että sen tulisi ulottua maasta seisovan melojan kainaloon, mutta tämä on myös maku- ja tottumiskysymys ja riippuu myös käytettävästä kanootista. Lavan leveys on yleensä 10–20 cm.
Jokaisella mallilla on omat erityisominaisuutensa. Myös käytetyt materiaalit vaihtelevat. Useimmiten mela valmistetaan kokonaan puusta tai liimapuusta, mutta varsi voi olla myös esimerkiksi alumiinia, lasi- tai hiilikuitukomposiittia tai muovia. Lapamateriaaleja liimapuun lisäksi ovat vaneri, muovi ja kevyet komposiittimateriaalit.
Melontaote on noin hartian levyinen. Toisella kädellä otetaan kiinni melan päässä olevasta ponnesta eli kahvasta, joka mahdollistaa myös melan lavan kääntämisen rannetta kääntämällä ja alemmalla kädellä otetaan kiinni melan varresta. Otetta leventämällä melomiseen saadaan enemmän voimaa.
Melottaessa lapa upotetaan veteen, jonka jälkeen melaa liikutetaan voimakkaasti kanootin perää kohti sellaisessa asennossa, että lavan ja veden välinen vastus on mahdollisimman suuri. Lavan kulmaa muuttamalla kanoottia voi myös hieman ohjata. Uutta melontaliikettä varten mela joko nostetaan ilmaan tai kuljetetaan lapa käännettynä takaisin eteen. Usein kanootti alkaa kaartaa, jolloin melojan tulee joko muuttaa lapakulmaa, käyttää melaa peräsimenä tai vaihtaa melontapuolta.
Kanoottimela soveltuu myös soutuveneessä käytettäväksi. Tällöin meloja istuu yleensä veneen perässä. Meloja voi joko auttaa soutajaa melomalla veneelle lisää vauhtia, ohjata venettä käyttämällä melaa peräsimenä tai meloa yksin, jolloin soutaja voi levätä tai vaikka kokea katiskan tai kalaverkon.
Pitkää melaa voi käyttää matalassa vedessä myös sauvomiseen.
Minurcat

Minurcat oli YK:n rauhanturvaoperaatio Tšadin ja Keski-Afrikan tasavallan alueella vuosina 2007-2010, ja sen tarkoituksena oli turvata Darfurin konfliktin pakolaisten asemaa ja estää konfliktin leviäminen naapurimaihin. Mukana oli noin 80 sotilasta Suomesta.
Alueella arvioidaan olevan noin 230 000 pakolaista. YK pyrkii tuomaan paikalle kansainväliset 350 hengen vahvuiset poliisi- ja sotilasjoukot. EU päätti hanketta tukevista Eufor-joukoista tammikuun lopussa 2008.[lähde? ] EU:n lopetettua maaliskuussa 2009, YK jatkoi vielä vuoden 2010 loppuun.
Mikko Luovi

| Mikko Luovi> Henkilötiedot |
| --- | --- |
Syntynyt: 5. marraskuuta 1973 Raahe
Kansalaisuus:   Suomi
Jääkiekkoilija
Pelipaikka:  laitahyökkääjä
Maila:  vasen
Pituus:  180 cm
Paino:  85 kg
Pelinumero:  20
Pelaajaura
Pääsarjaura:  1989–2007
Seurat:  Kiekko-Vesa (II-div) Ilves (SML) Lukko (SML) Brynäs IF (SEL) Raahe-Kiekko (Suomi-sarja) HC Lausanne (NLB) Herning Blue Fox (Tanska)
Mikko Luovi (s. 5. marraskuuta 1973 Raahe) on suomalainen entinen jääkiekkoilija. Hän pelasi urallaan laitahyökkääjänä yhteensä 293 SM-liigapeliä Ilveksessä ja Lukossa ja teki niissä tehot 70+63=136. Luovi pelasi myös 276 peliä Elitserien-joukkue Brynäs IF:ssä ja teki niissä tehot 57+93=150. Luovi voitti Ruotsin mestaruuden keväällä 1999. Luovi oli urallaan hyvä luistelija ja taitopelaaja.
Ura

Luovi pelasi ensimmäiset aikuisten pelinsä kasvattajaseurassaan Raahen Kiekko-Vesassa, 2. divisioonassa kaudella 1988–89. Hän pelasi seuraavat viisi kautta Tampereen Ilveksessä ja teki liigadebyyttinsä heti ensimmäisellä kaudellaan. Vuonna 1991 Luovi voitti alle 18-vuotiaiden EM-kisoissa pronssia ja pelasi myös vuosina 1992 ja 1993 Suomen alle 20-vuotiaiden MM-kisoissa. Kaudet 1994–95 ja 1995–96 Luovi pelasi Rauman Lukossa. Hän voitti Lukossa pronssia keväällä 1996. Tämän jälkeen hän pelasi seitsemän kautta Brynäs IF:ssä. Kaudeksi 2003–04 Luovi palasi Rauman Lukkoon.
Kaudella 2004–05 Luovi pelasi taas Brynäsissä, mutta loukkaantui 16 pelin jälkeen. Hän pelasi myös kaksi Suomi-sarjapeliä Raahe-Kiekossa. Hänen uransa oli jonkin aikaa katkolla, kunnes lähti try-outille Tampereen Ilvekseen kaudella 2005–06, mutta hän sai sopimustarjouksen Sveitsin Nationalliga B:stä, HC Lausannen joukkueesta. Luovi kuitenkin palasi loppuvuodesta 2005 takaisin Rauman Lukkoon, joka pelasi katastrofikauttaan. Hän lopetti uransa Tanskan AL-Bank Ligaenin Herning Blue Foxissa, jossa voitti Tanskan mestaruuden.
Aiheesta muualla

pelaajaproliili jatkoaika.comissa
Minun ystäväni

Minun ystäväni on Petri Virtasen säveltämä ja sanoittama lastenlaulu. Laulu kertoo ystävyydestä ja lapsena kasvamisesta. Laulu esiintyy useilla äänitteillä ja se löytyy myös monista lasten toivelaulukirjoista sekä koulujen musiikinkirjoista.
» Minun ystäväni on kuin villasukka,
joka talvella lämmittää. Minun ystäväni on kuin niityn kukka,
joka saa minut hymyilemään.»
Minus Verheijen

Dominicus "Minus" Verheijen (18. marraskuuta 1889 Horst – 6. lokakuuta 1955 Haag) oli alankomaalainen painonnostaja. Hän edusti seuratasolla haagilaista KDO:ta. Verheijen osallistui yli 82,5-kiloisten sarjaan Amsterdamin olympialaisissa 1928, joissa hän sijoittui kahdenneksitoista tuloksellaan 325 kg.
Myös Minusin veljet Hendrik ja Jan olivat painonnostajia.
Michael Olunga

Michael Olunga (s. 26. maaliskuuta 1994 Nairobi) on kenialainen jalkapalloilija. Hän on pelipaikaltaan hyökkääjä. Hän on pelannut seuratasolla kotimaansa lisäksi Ruotsissa, Kiinassa, Espanjassa ja vuodesta 2018 japanilaisseura Kashiwa Reysolissa.
Olunga on pelannut Kenian maajoukkueessa vuodesta 2015. Hän kuului Kenian joukkueeseen Afrikan-mestaruuskilpailuissa 2019.
Mesan piirikunta

Mesan piirikunta (engl. Mesa County) on Yhdysvaltojen Coloradon osavaltiossa sijaitseva piirikunta. Sen väkiluku oli 154 210 vuonna 2019. Piirikunnan hallintokeskus on Grand Junctionin kaupunki. Piirikunta on perustettu 14. helmikuuta 1883.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Mesan piirikunta Wikimedia Commonsissa
Merkuriuksen tutkimus

| --- | --- |

Merkurius Mariner 10 -luotaimen kuvaamana 1970-luvulla: Merkurius MESSENGER -luotaimen kuvaamana vuonna 2008
Tämä artikkeli käsittelee planeetta Merkuriuksen tutkimusta.
Merkurius on maankaltainen kiviplaneetta, jolla on kraattereiden täyttämä pinta. Se on Aurinkoa lähin aurinkokunnan planeetta, ja kiertää tähden 88 vuorokaudessa. Merkuriuksen pintalämpötilat vaihtelevat voimakkaasti: korkeasta 340 celsiusasteesta kylmään −140 celsiusasteeseen. Merkuriuksella on myös planeetoista pienin säde ja toiseksi suurin tiheys (Maan jälkeen).
Aurinkokunnan neljästä sisäplaneetasta Merkurius on kaikista vähiten tutkittu. Luotainten lähettäminen planeetalle on melko vaikeaa johtuen sen läheisyydestä Aurinkoon ja äärimmäisistä lämpötiloista. Kiinnostusta Merkuriuksen tutkimukseen ei kuitenkaan luo vain planeetta itse, vaan siitä saatava tieto aurinkokunnan sisäplaneettojen muodostumisesta ja kehityksestä.
Maasta tehdyt havainnot

Ennen ensimmäisten avaruusluotainten lähettämistä Merkuriukseen planeetasta tiedettiin vain vähän, sillä planeetta on niin lähellä Aurinkoa, että sen pystyy havaitsemaan vain juuri ennen auringonnousua tai juuri auringonlaskun jälkeen. Tällöin taas Merkurius on niin alhaalla horisontissa, että sieltä saapuvan valon pitää läpäistä 10 kertaa enemmän ilmakehää verrattuna suoraan ylhäältä havaitsemiseen.
Avaruusluotaimet

| Luotain | Järjestö | Laukaistu | Tehtävän kesto |
| --- | --- | --- | --- |
| Mariner 10 |  NASA | 1973 | 1974−1975 |
| MESSENGER |  NASA | 2004 | 2011− |
Merkuriusta on tutkinut tähän mennessä vain kaksi avaruusluotainta. Vuosina 1974−1975 NASAn miehittämätön Mariner 10 teki kolme Merkuriuksen ohilentoa kartoittaen planeettaa. Vuonna 2011 NASAn uudempi MESSENGER -luotain asettui planeetan kiertoradalle. Luotaimen tehtävänä on tutkia mm. planeetan pinnan koostumusta, rakennetta ja magnetosfääriä.
Avaruusluotaimet > Mariner 10

Ensimmäinen Merkuriusta koskaan tutkinut avaruusluotain oli Mariner 10. Luotain laukaistiin matkaan 3. marraskuuta 1973, ja sen tehtävänä oli tutkia Merkuriuksen (ja Venuksen) mahdollista kaasukehää, pintaa ja fyysisiä ominaisuuksia ohilentojen aikana.
Mariner 10 aloitti matkansa asettumalla Aurinkoa kiertävälle radalle kiertäen sitä päinvastaiseen suuntaan kuin Maa. Luotaimen ensimmäinen määränpää oli Venus, jonka se saavutti 5. helmikuuta 1974. Luotain suoritti planeetan ohilennon lähettäen Maahan yli 4 000 valokuvaa ja paljon tieteellistä dataa. Lähimmillään se ohitti Venuksen 5 768 kilometrin etäisyydeltä. Venuksen painovoimakentän avulla luotain lähti matkalle kohti aurinkokunnan sisintä planeettaa, Merkuriusta.
Saavuttuaan Merkuriuksen läheisyyteen Mariner 10 suoritti yhteensä 3 ohilentoa, jotka tapahtuivat 29. maaliskuuta 1974, 21. syyskuuta 1974 ja 16. maaliskuuta 1975. Lähimmillään planeettaa se oli viimeisellä ohilennollaan, vain 327 kilometrin etäisyydellä. Luotain paljasti planeetasta paljon uutta tietoa: se kuvasi planeetan kraatterisen pinnan ensimmäistä kertaa, mittasi heikon magneettikentän, harvan pääasiassa heliumista koostuvan kaasukehän sekä huomasi planeetan lämpötilan suuret vaihtelut. Luotaimen onnistunut tehtävä päättyi 24. maaliskuuta 1975, kun sen korkeuden säätelyyn käytetty kaasu loppui, ja yhteys siihen katkaistiin.
Tehtävänsä päätyttyä Mariner 10 oli kuvannut ja kartoittanut yli 45 % Merkuriuksen pinnasta.
Avaruusluotaimet > MESSENGER

Lähes 30 vuotta Mariner 10:n tehtävän päättymisen jälkeen, 3. elokuuta 2004, NASAn MESSENGER -luotain laukaistiin matkaan kohti Merkuriusta. Kuten Mariner 10, myös MESSENGERin ensimmäinen määränpää oli Venus. Luotain suoritti kaksi Venuksen ohilentoa, 24. lokakuuta 2006 ja 5. heinäkuuta 2007, ja oli lähimmillään planeettaa ensimmäisellä ohilennolla 2 987 kilometrin etäisyydellä. Ohilennoilla luotain myös tarkisti havaintolaitteidensa toiminnan ja ”harjoitteli” erilaisia havainnointitekniikoita. Tämän jälkeen se suuntasi kohti tärkeintä tutkimuskohdettaan, Merkuriusta.
Lähestyessään Merkuriusta oli vuorossa kolme planeetan läheistä ohilentoa, noin 200 kilometrin etäisyydellä siitä. Jokainen ohilennoista hidasti luotaimen ratanopeutta valmistellen kiertoradalle asettumista. Luotaimen kurssia oikaistiin useasti, ja lopulta 17. maaliskuuta 2011 MESSENGER asettui elliptiselle kiertoradalle Merkuriuksen ympärille. Luotaimen tehtävänä oli kartoittaa lähes koko planeetta (erityisesti alueet, joita Mariner 10 ei ollut aiemmin tutkinut) värikuvina, mitata planeetan pinnan koostumus ja tutkia sen magnetosfääriä ja kaasukehää. Valokuvauksen tarkkuus on 250 metriä.
MESSENGER on paljastanut paljon uutta tietoa Merkuriuksen ominaisuuksista. Se paljasti todeksi vuosikymmeniä kiistellyn teorian, että planeetta oli aiemmin ollut vulkaanisesti aktiivinen. Luotain havaitsi myös, että Merkuriuksen ydin on yllättävän suuri: jopa 85 % planeetan säteestä. Lisäksi aiemmin oli luultu, että planeetan sisus olisi jäähtynyt niin viileäksi, että sen ydin olisi kiinteä. MESSENGERin mittaukset planeetan painovoima- ja magneettikentistä kuitenkin viittaavat ainakin osittain nestemäiseen ytimeen. Luotain on myös tutkinut teoriaa, jonka mukaan Merkuriuksen navoilla olisi kiinteää vesijäätä. Päteviä todisteita tästä ei kuitenkaan ole saatu.
MESSENGER suoritti alkuperäisen tehtävänsä loppuun 17. maaliskuuta 2012. Edelleen toimintakykyisen luotaimen tehtävää päätettiin jatkaa vuodella, joka päättyi 17. maaliskuuta 2013. Havaintojen tekemistä on ehdotettu jatkettavaksi uudelleen, mutta NASA ei ole vielä hyväksynyt ehdotusta. Toisen tehtävän aikana voitaisiin tutkia esimerkiksi Merkuriuksen magnetosfäärin dynamiikkaa nykyisen auringonpilkkujen aktiivisuussyklin huipulla.
Avaruusluotaimet > Suunniteltu luotain BepiColombo

BepiColombo on suunniteltu avaruusluotain, josta on tarkoitus tulla kolmas Merkuriusta tutkiva luotain. Se toteutetaan yhteistyössä Euroopan ja Japanin avaruusjärjestöjen välillä, ja se koostuu kahdesta erillisestä planeettaa kiertävästä luotaimesta: Mercury Planetary Orbiterista (eurooppalainen; tehtävänä planeetan koostumuksen tutkimus) ja Mercury Magnetospheric Orbiterista (japanilainen; tehtävänä planeetan magnetosfäärin tutkimus).
BepiColombo on tarkoitus laukaista matkaan 15. elokuuta 2015. Sen on tarkoitus tehdä yksi Maan ohilento ja kaksi Venuksen ohilentoa ennen saapumistaan Merkuriuksen luo. Luotain suorittanee neljä Merkuriuksen ohilentoa vuosina 2019−2021, ja asettunee planeetan kiertoradalle 27. tammikuuta 2022. Alustavasti luotaimen tehtävän on suunniteltu kestävän vuoden.
BepiColombon tehtäviin kuuluvat mm. tähteä lähellä kiertävien planeettojen kehityksen tutkiminen, Merkuriuksen koostumuksen, kaasukehän ja magnetosfäärin tutkiminen, Merkuriuksen magneettikentän alkuperän määrittäminen, Merkuriuksen mahdollisen vesijään ja sen alkuperän tutkiminen sekä yleisen suhteellisuusteorian kokeellinen tutkimus.
Mariner 10
MESSENGER
Miesten Superpesiksen kausi 1999

| --- | --- |
Järjestyksessä:  10
Joukkueita:  13
Runkosarja
Päiväys:  12. toukokuuta – 8. elokuuta
Voittaja:  Sotkamon Jymy
Pudotuspelit
Päiväys:  12. elokuuta – 12. syyskuuta
Mestari:  Kiteen Pallo -90
Hopeaa:  Hyvinkään Tahko
Pronssia:  Jyväskylän Kiri
Muut sarjat
Alempi sarja:  Ykköspesis
Naisten kausi:  Naisten Superpesis
   ← 1998  2000 →
Superpesiksen kausi 1999 oli Suomen pesäpallon pääsarjan Superpesiksen 10. kausi.