stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Tomi Kontio
Elämä ja ura

Kontio opiskeli Helsingin yliopistossa kirjallisuustiedettä, filosofiaa ja estetiikkaa. Hän on toiminut myös kolumnistina ja avustanut Nuori Voima -lehdessä. Kontio toimittaa Kirjailija-lehteä yhdessä Markku Kaskelan kanssa.
Kontion runoja on käännetty useille kielille, muun muassa englanniksi, espanjaksi, puolaksi, ruotsiksi, saksaksi, tšekiksi, unkariksi ja viroksi.
Vuonna 1988 Kontio voitti J. H. Erkon kirjoituskilpailun ensimmäisen palkinnon. Hän julkaisi ensimmäiset runonsa valikoimassa Ryhmä 92. Vuonna 1993 ilmestynyt kokoelma Tanssisalitaivaan alla sai J. H. Erkon palkinnon vuoden parhaana esikoisteoksena sekä vuonna 1999 Helsingin Sanomain kirjallisuuspalkinnon viime vuosien parhaasta esikoisteoksesta. Kontio oli Runeberg-palkintoehdokkaana novellikokoelmalla Säädyttömät (1994) ja romaanilla Uumen (1995).
Kontion ensimmäinen alle kouluikäisille suunnattu teos oli Lehmä, jonka kyljessä oli luukku (2006).
Hänen isänsä oli Orvo Kontio.
Teoksia

Tanssisalitaivaan alla.  Helsinki:  Tammi, 1993.  ISBN 951-31-0170-3
Lukinkehrä.  Helsinki:  Tammi, 1996.  ISBN 951-31-0847-3
Taivaan latvassa.  Helsinki:  Tammi, 1998.  ISBN 951-31-1278-0
Vaaksan päässä taivaasta: runoja.  Helsinki:  Teos, 2004.  ISBN 951-851-000-8
Delta.  Helsinki:  Teos, 2008.  ISBN 978-951-851-129-1
Ilman nimeä olisit valoa.  Helsinki:  Teos, 2011.  ISBN 978-951-851-382-0
Kuviot tähdistä, kengät maailmasta: runot 1993-2011.  Helsinki:  Teos, 2014.  ISBN 978-951-851-527-5
Saattaa, olla.  Helsinki:  Teos, 2017.  ISBN 978-951-851-802-3
Tunturin luokse, rakkaan.  Helsinki:  Teos, 2023.  ISBN 978-952-363-419-0
Keväällä isä sai siivet.  Helsinki:  Tammi, 2000.  ISBN 951-31-1947-5
Austraasian viimeiset lapset.  Helsinki:  Tammi, 2002.  ISBN 951-31-2559-9
Maan veli.  Helsinki:  Tammi, 2005.  ISBN 951-31-3134-3
Lehmä, jonka kyljessä oli luukku.  Helsinki:  Teos, 2006.  ISBN 951-851-100-4
Viidakon kutsu.  Helsinki:  Tammi, 2009.  ISBN 978-951-31-5042-6
Lyyran harhautukset.  (Kuvitus: Pauliina Högman)  Helsinki:  Tammi, 2011.  ISBN 978-951-31-5832-3
Iskusanat.  (Kuvitus: Pauliina Högman)  Helsinki:  Tammi, 2011.  ISBN 978-951-31-5831-6
Agry Birds: Joulurysäys.  (Kuvitus ja alkuperäinen tarina: Thomas Lepeska ym.)  Helsinki:  Tammi, 2012.  ISBN 978-951-31-7014-1
Agry Birds: Lohikäärmeen vuosi.  (Alkuperäinen tarina: Lauri Konttori ym., kuvitus: Jean-Michel Boesch ym.)  Helsinki:  Tammi, 2012.  ISBN 978-951-31-7016-5
Koira nimeltään Kissa.  (Kuvitus: Elina Warsta)  Helsinki:  Teos, 2015.  ISBN 978-951-851-578-7
Koira nimeltään Kissa tapaa kissan.  (Kuvitus: Elina Warsta)  Helsinki:  Teos, 2019.  ISBN 978-951-851-981-5
Koira nimeltään Kissa kaipaa kotia.  (Kuvitus: Elina Warsta)  Helsinki:  Teos, 2020.  ISBN 978-952-363-080-2
Koira nimeltään Kissa ja joulun ihme.  (Kuvitus: Elina Warsta)  Helsinki:  Teos, 2021.  ISBN 978-952-363-185-4
Isäni on hipsteri.  (Kuvitus: Elina Warsta)  Helsinki:  Teos, 2022.  ISBN 978-952-363-226-4
Uumen.  Helsinki:  Tammi, 1995.  ISBN 951-31-0498-2
Säädyttömät: novelleja.  Helsinki:  Tammi, 1994.  ISBN 951-31-0420-6
Hermokuume.  Helsinki:  Tammi, 2002.  ISBN 951-31-2370-7
Huoneistossa on eläimiä ja muita kirjoituksia.  Helsinki:  Tammi, 2007.  ISBN 978-951-31-4030-4
Miten puhua miehelle.  Helsinki:  Kirjapaja, 2005.  ISBN 951-607-188-0
Kansallispuistojen kutsu.  Helsinki:  Avain, 2020.  ISBN 978-952-304-264-3
Erämailla: tarinoita ja tunnelmia pohjoisen Lapin kiveliöiltä.  Helsinki:  Avain, 2023.  ISBN 978-952-304-472-2
Teoksia > Käännettyjä

Weihnachten in Kontula (kertomus), antologiassa Haefs - Hildebrandt - Missfeldt (toim.): Skandinavische Weihnachtsmärchen, Goldmann Verlag 2005
Palkintoja

Lasten LukuVarkaus -palkinto 2001 ja 2012
Finlandia Junior -palkinto 2000
Helsingin Sanomien kirjallisuuspalkinto viime vuosien parhaasta esikoisesta (1999)
Kalevi Jäntin palkinto (1996)
J. H. Erkon palkinto parhaasta esikoisesta (1993)
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Tomi Kontio Wikimedia Commonsissa
Tomi Kontion runoja Electric Verses -verkkoantologiassa
Ahvenjärvi, Kaisa: Sanan Soturi. Ylioppilaslehti 27.4.2001.
Tomi Kontio haastattelussa, Kirjastokaista-video
Sydney

| Sydney |
| --- | --- |

 lippu:  vaakuna
 Sydney
 Koordinaatit: 33°52′02″S, 151°12′26″E 
Valtio:   Australia
Osavaltio:  Uusi Etelä-Wales
Kreivikunta:  Cumberland
Perustettu:  26. tammikuuta 1788
Pinta-ala:  
 – Kokonaispinta-ala:  4 197 km²
Korkeus:  55 m
Väkiluku (2021)  (arvio):  4 856 693
 – Väestötiheys:  1 157 as./km²
Aikavyöhyke:  UTC+10
 – Kesäaika:  UTC+11
 
 City of Sydney 
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Sydney on Australian väkirikkain kaupunki. Se on myös Uuden Etelä-Walesin osavaltion pääkaupunki.
Sydney sijaitsee Australian kaakkoisrannikolla Tasmaninmeren rannikolla. Se on rakennettu Port Jacksonin luonnonsataman ympärille, minkä vuoksi kaupunkia on joskus kutsuttu Harbour Cityksi. Se on Australian suurin taloudellinen keskus ja merkittävä turistikohde, joka tunnetaan erityisesti kaksoismaamerkistään: Sydneyn oopperatalosta ja Harbour Bridgestä. Sydneyssä on järjestetty kesäolympialaiset vuonna 2000.
Maantiede ja ilmasto

Sydney sijaitsee maailman suurimman luonnonsataman Port Jacksonin ympärillä, joka rajoittuu idässä Tyyneenmereen, lännessä Sinisiin vuoriin, pohjoisessa Hawkesburyjokeen ja etelässä Woronoran tasankoon. Kaupungissa on yli 70 rantaa, joista tunnetuin on Bondi Beach. Koko Sydneyn alue kattaa noin 1 687 km²:n alueen, mutta jos Suur-Sydneyyn lasketaan mukaan keskinen rannikko, Siniset vuoret, isoja osia kansallispuistosta sekä muuta asumatonta maata, pinta-ala on yli 12 000 km².
Vain noin kolmasosa tästä alueesta luokitellaan urbaaniksi ympäristöksi, mutta pääosa Suur-Sydneyn väestöstä asuu urbaanilla alueella. Vuonna 2011 urbaanin alueen väestöksi laskettiin 3,9 miljoonaa.
Maantieteellisesti Sydney levittäytyy kahdelle alueelle: Cumberlandin tasangolle etelässä ja lännessä sekä Hornsbyn hiekkakivitasangolle pohjoisessa. Kaupungin vanhimmat osat sijaitsevat laakealla alueella Port Jacksonin etelärannikolla. Pohjoisrannikko kehittyi paljon hitaammin korkeampien pinnanmuotojensa takia, ja vasta Sydneyn Harbour Bridgen avaaminen vuonna 1932 päätti alueen eristyneisyyden ja yhdisti sen muuhun kaupunkiin.
Sydneyssä vallitsee subtrooppinen ilmasto, jolle ovat tyypillisiä lämpimät kesät ja leudot talvet. Lämpimin kuukausi on tammikuu, jolloin päivän ylin lämpötila on keskimäärin 26 °C, ja kylmin kuukausi on heinäkuu, jolloin yön alin lämpötila on keskimäärin 8 °C.
Historia

Sydneyn alue on ollut asuttuna ainakin 50 000 vuotta. Tämän rannikkoalueen aboriginaaleja kutsutaan Eora-kansaksi. Siihen kuuluu 29 klaania, joista Sydneyn alueella on asunut Gadigal-klaani.
Kapteeni James Cook oli pannut merkille Botany Bayn luonnonsataman vuonna 1770. Amiraali Arthur Phillip saapui sinne vuonna 1788, mutta löysi asutukselle sopivamman paikan Port Jacksonista muutaman mailin päästä. Siellä oli sopiva ankkuripaikka ja puro, josta saatiin makeaa vettä. Paikka nimettiin Sydney Coveksi Pittin ensimmäisen ministeristön sisäministerin Thomas Townshendin mukaan. Townshendin aatelisnimi oli Sydney. Nykyisin Sydney Coven paikalla on Circular Quay.
Ensimmäisinä vuosikymmeninä Sydney oli rangaistussiirtola. Olot olivat kovat kunnes uudisasukkaat löysivät reitin Sinisten vuorten toiselle puolelle, mistä saatiin helpommin riistaa. Ensimmäiset huomattavat rakennukset Sydneyyn suunnitteli Francis Greenway, vankikuljetuksella maahan tuotu arkkitehti, jonka luomuksiin lukeutuvat mm. Macquarien majakka, Hyde Parkin kasarmit, St James’ King Street -katu ja Government House.
Kaupungin kasvu oli nopeinta vuosina 1850–1890.
Sydney ohitti Melbournen talouskeskuksena 1970-luvulla.
Talous

Sydneyn satama Port Jackson on yksi eteläisen Tyynenmeren tärkeimmistä satamista. Kaupungin eteläpuolelle on rakennettu toinen satama, Port Botany, öljytuotteita, kemikaaleja ja bulkkirahtia varten Tilivuonna 2012–2013 sataman kautta kulki konttitavaraa 172 600 TEU:ta. Satamassa on kaksi matkustajaterminaalia. Risteilyalusten määrä on kasvanut vuosi vuodelta, tilivuonna 2012–2013 kirjattiin 265 risteilijän vierailua.
Sydneyssä työskentelee kolme neljäsosaa osavaltion työvoimasta ja neljäsosa koko Australian työvoimasta. Suurin osa heistä työskentelee palvelualalla. Itse kaupungissa ei ole merkittävää teollisuutta, mutta öljynjalostus on alueella merkittävää toimintaa. Suurin työllistäjä on kaupan ala, sitä seuraavat terveydenhuolto, sosiaalipalvelut ja teollisuustuotanto. Rahoitus- ja vakuutusala tuottavat yli viidenneksen Sydneyn alueen kansantuotteesta. Tuotantoteollisuuden osuus on vajaa 10 prosenttia, samoin kuin ammatillisten, tieteellisten ja teknisten palveluiden osuus. Logistiikka (liikenne ja varastointi) tuottaa 6,5 prosenttia kansantuotteesta.
Talous > Peruspalvelut

Sydneyn vesilaitos tuottaa päivittäin 1,4 miljardia litraa puhdistettua vettä. Suurin osa tulee Warragamban tekoaltaasta. Kurnellissa sijaitseva suolanpoistolaitos palvelee 1,5 miljoonaa ihmistä. Kaikkiaan vesilaitoksella on 251 tekoallasta. Yli puolet verkostosta on yli 70 vuoden ikäistä. Suunnitelmissa on muuttaa vesihuolto hajautetuksi järjestelmäksi.
Jätehuolto on perinteisesti tarkoittanut jätteen kasaamista maantäyttöaineeksi. Tavoitteena on saada 66 % kotitalousjätteestä muualle kuin kaatopaikoille vuoteen 2014 mennessä.
Kaupungin suunnitelmissa on vähentää kasvihuonekaasujen päästöjä 70 %:lla vuoden 2006 tasosta vuoteen 2030 mennessä. Siihen sisältyy lupaus kattaa 30 % sähkökulutuksesta uusiutuvilla energianlähteillä. Kaupungin keskeisten rakennusten katoille asennetaan aurinkopaneeleita. Aurinkoenergiaa käytetään myös kuuman veden tuottamiseen. Toinen uusiutuvien lähteiden käyttöstrategia liittyy jätteiden hyödyntämiseen.
Liikenne

Sydneyn kansainvälinen lentoasema on avattu vuonna 1920, joten se on yksi maailman vanhimmista edelleen toimivista lentoasemista. Se sijaitsee vain 8 km suurkaupungin keskustasta. Toista lentoasemaa on suunniteltu pitkään, ja tavoitteena on avata se vuonna 2027.
Suur-Sydneyn julkista liikennettä hoitaa laaja paikallisjunaverkko. Keskustan rengaslinjalta, jossa on seitsemän asemaa, lähtee junia eri puolilla oleviin lähiöihin. Junat kulkevat aamuviidestä keskiyöhön. Junaliikennettä täydentävät linja-autot.
Sydneyn metron ensimmäinen linja avattiin toukokuussa 2019. Vuoteen 2030 mennessä Sydneyssä on tarkoitus olla neljä metrolinjaa, joiden varrella olisi yhteensä 46 uutta metroasemaa ja 113 kilometriä rautatietä.
Väestö

Sydneyn metropolialueen väestö kasvoi lähes kymmenen prosenttia vuosien 2001 ja 2011 väestönlaskentojen välillä.
Suurin osa sydneyläisistä on sukujuuriltaan brittejä ja irlantilaisia. Monilla kadunnimillä onkin vastineet Englannissa. Myöhemmin siirtolaisia on saapunut myös Italiasta, Kreikasta, Libanonista ja Aasiasta. Vuonna 2006 Sydneyn asukkaista 31,7 % oli syntynyt ulkomailla. Sydneyssä on kiinalaisten asuttama Chinatown, jonka katukuvassa aasialaisia näkyy huomattavasti enemmän kuin eurooppalaisia.
Väestö > Asukasmäärän kehitys

1800: 2 540 asukasta
1820: 12 000
1851: 39 000
1871: 205 800 (Kultaryntäys)
1901: 500 000
1925: 1 039 000
1962: 2 000 000
2001: 3 336 542
2006: 4 119 190
2008: 4 399 722
2011: 4 391 674
2016: 4 446 807
Väestö > Koulutus

Sydneyssä toimii viisi yliopistoa. Sydneyn yliopisto on Australian vanhin ja noin 48 000 opiskelijallaan maan toiseksi suurin. Kensingtonin kaupunginosassa toimivassa Uuden Etelä-Walesin yliopistossa on 46 000 opiskelijaa. Western Sydney Universityssä (WSU, ent. University of Western Sydney) on noin 45 000 opiskelijaa ja kuusi kampusta läntisen Sydneyn eri osissa. Macquarien yliopistossa opiskelijoita on 24 000. Se painottaa myös etäopetusta. Sydneyn teknillinen yliopisto (University of Technology Sydney, UTS) kuuluu Australian parhaisiin. Kansainvälisessä yliopistovertailussa, ns. Shanghai-listalla, Sydneyn yliopisto on näistä ainoana sadan parhaan joukossa, ja sen edellä on neljä yliopistoa muualta Australiasta.
Hallinto ja aluejako

Sydneyn kaupunkialue on jaettu yli 650 postinumeroalueeseen ("suburbs"), ja sitä hallitaan 40 paikallishallintoalueena (LGA). Yhteen paikallishallintoalueesen saattaa kuulua jopa 44 postinumeroaluetta. Samaan tapaan kuin Lontoossa on Lontoon City, myös Sydneyssä Sydneyn City ("City of Sydney") kattaa vain suurkaupungin keskeisimmät osat. Sen pinta-ala on 26 neliökilometriä.
Nähtävyydet

Sydneyn oopperatalo ja Harbour Bridge sijaitsevat kaupungin keskustan laidalla. Niiden tuntumassa on Rocksin kaupunginosa, Sydneyn vanhakaupunki.
Keskellä kaupunkia on Hyde Parkin puisto, jonka laidalla on Australian kansallismuseo. Museossa voi tutustua Australian historiaan.
Darling Harbour on satama-aluetta, jonka laidalla on runsaasti ravintoloita ja matkamuistomyymälöitä. Satamassa sijaitsee suuri Sydney Aquarium, jossa voi tutustua mm. haihin, vesinokkaeläimiin ja koralliriutoilla eläviin kaloihin.
Bondi Beach on kuuluisin kaupungin rannoista. Se on linja-automatkan päässä Sydneyn keskustasta. Uimareiden kannattaa varoa voimakkaita aaltoja ja virtauksia – parhaiten ranta sopiikin surffaajille. Bondi Beachin vieressä on myös muutama pienempi aurinkoranta, kuten Tamarama Beach. Pohjois-Sydneyssä sijaitsee Manly Beach. Bondi Beachi:n hengenpelastajista on myös tehty oma ohjelma, Bondi Rescue.
Koala Parkissa on näytteillä Australian omia eläinlajeja, kuten koala, kenguru, vompatti, Australian pingviini, kookaburra eli isonauraja, dingo ja kasuaari. Eläintarha sijaitsee kohtalaisen juna- tai bussimatkan päässä Sydneystä.
Kulttuuri

Sydneyssä järjestetään vuosittain useita festivaaleja, joista suurin on Sydneyn juhlaviikot tammikuussa.
Kaupungissa ilmestyy kaksi suurta päivälehteä, The Sydney Morning Herald ja The Daily Telegraph. Molempien kansallisten televisioyhtiöiden (ABC ja SBS) pääkonttorit ovat Sydneyssä, Kaupungissa toimii myös kolme kaupallista televisiokanavaa.
Urheilu

Rugby on Sydneyn suosituimpia urheilulajeja. Kaupungista tulee yhdeksän Australian pääsarjan 16 joukkueesta. Jalkapallojoukkueista Sydney Swans pelaa maan pääsarjassa ja Sydney FC A-sarjassa.
Sydneyssä järjestettiin kesäolympialaiset vuonna 2000. Niitä varten rakennettiin monia urheilupaikkoja kuten Stadium Australia, johon mahtuu 110 000 katsojaa.
Kriketin maailmanmestaruuskilpailuissa 2015 (Cricket World Cup) semifinaalit pelattiin Sydneyssä.
Koripallon kansallisissa sarjoissa pelaavat miesten Sydney Kings ja naisten Sydney Uni Flames. Kaupungissa toimivat myös verkkopallojoukkue (Swifts), ABL-tason baseballjoukkue (Sydney Blue Sox), maahockeyjoukkue (Waratahs) ja kaksi jääkiekkojoukkuetta (Penrith Bears ja Sydney Ice Dogs).
Ystävyyskaupungit

Sydneyllä on kuusi ystävyyskaupunkia
Nagoya, Japani
Wellington, Uusi-Seelanti
Portsmouth, Englanti
Kanton, Kiina
Firenze, Italia
San Francisco, Yhdysvallat
Sydneyn oopperatalo, liikekeskustaa ja Sydney Harbour Bridge
Aiheesta muualla

Kaupungin virallinen sivusto (englanniksi)
Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Sydney Wikimedia Commonsissa
Matkaopas aiheesta Sydney Wikivoyagessa (englanniksi)
Sydney.fi (Arkistoitu – Internet Archive) Tietoa ja uutisia Sydneystä ja Australiasta
Dundernews Australian Suomi-yhteisön verkkolehti
Satelliittikuva Sydneyn Oopperatalosta Google Maps
Webcam -kuvaa Sydneyn sataman sillalta (Sydney Harbour Bridge)
Valokuvia Sydneystä Terra Galleria
Sydneyn virtuaalikiertoajelu (englanniksi) (Arkistoitu – Internet Archive) Tietoa, valokuvia ja videopätkiä
Sydneyn säätiedotus (Arkistoitu – Internet Archive)
Bondi beach
Koala Park
Sydneyn kaupunkialue satelliittikuvassa
Sydneyn oopperatalo
Ilpo Larha

| Ilpo Tapio Larha> Henkilötiedot |
| --- | --- |
Syntynyt: 19. heinäkuuta 1968 Helsinki
Kuollut: 17. maaliskuuta 1994 (25 vuotta) Lahti
Kansalaisuus:   Suomi
Muut tiedot
Muut nimet:  Ilpo
Rikokset:  murha
Uhrit:  Wilhelm Högsten
Vangittu:  kesäkuu 1992
Syyte:  murha
Rangaistus:  elinkautinen vankeustuomio
Ilpo Tapio Larha (19. heinäkuuta 1968 Helsinki – 17. maaliskuuta 1994 Lahti) oli suomalainen rikollinen, joka tuli tunnetuksi niin sanotusta Jollaksen palkkamurhajutusta. Ammatiltaan Larha oli taksinkuljettaja.
Jollaksen palkkamurha

Larha surmasi 24. huhtikuuta 1992 Helsingin Jollaksessa Suomen Silkkikutomon omistajan, liikuntakyvyttömän 77-vuotiaan Wilhelm Högstenin.
Larha kuljetti autolla surmapaikalle helsinkiläisen 31-vuotiaan liikemiehen Hannu Sakari Ratian, joka oli mukana murhassa. Larha kiipesi tikkaita pitkin nukkumassa olleen Högstenin makuuhuoneeseen, rikkoi ikkunan ja ampui tätä kohti revolverilla neljä laukausta osuen kolmesti. Ennen ampumista Larha oli katkaissut asunnon puhelinjohdon, joten talossa asunut taloudenhoitaja ei saanut heti hälytettyä poliisia paikalle.[lähde? ]
Palkkamurhan oli tilannut Högstenin 46-vuotias poika, diplomiekonomi Fred Arnold Christian Högsten, joka oli luvannut Larhalle surmasta 500 000 markan palkkion. Motiivina oli Wilhelm Högstenin miljoonaomaisuus, jota hänen talousvaikeuksiin ajautunut poikansa havitteli. Poliisi epäili alusta alkaen Fred Högsteniä, jolla oli ollut riitaisat välit isänsä kanssa. Hänet vangittiin Helsingin raastuvanoikeudessa todennäköisin syin epäiltynä 8. toukokuuta 1992. Högsten väitti aluksi, että hän oli palkannut kaksi venäläistä miestä, 'Vikan' ja 'Diman' surmaamaan Wilhelm Högstenin 60 000 markan palkkiota vastaan. Tämän vuoksi tapauksen tutkinnassa ryhdyttiin tekemään yhteistyötä Venäjän miliisin kanssa.
Lopulta Högsten murtui ja tunnusti poliisille, että palkkamurhan olivat toteuttaneet venäläisten miesten sijasta Ilpo Larha ja Hannu Ratia. Larha vangittiin raastuvanoikeudessa 16. heinäkuuta 1992 todennäköisin syin epäiltynä ja Ratia 12. elokuuta 1992. Larha kiisti aluksi jyrkästi syyllisyytensä, mutta tunnusti lopulta kaiken raastuvanoikeuden istunnossa 27. elokuuta 1992. Kaikki kolme syytettyä lähetettiin oikeudenkäynnin aikana mielentilatutkimukseen. Sen mukaan he olivat toimineet täydessä ymmärryksessä. 29. huhtikuuta 1993 Larha ja Ratia tuomittiin Helsingin raastuvanoikeudessa murhasta ja Högsten murhaan yllyttämisestä elinkautiseen vankeusrangaistukseen. Oikeuden puheenjohtaja Henrik Rummukainen kuvaili tapausta yhdeksi rikoshistorian raukkamaisimmista teoista.
Helsingin hovioikeus määräsi tuomiot pidettäviksi samoina 24. helmikuuta 1994. Ratia sai kesäkuussa 1994 valitusluvan korkeimpaan oikeuteen. Korkein oikeus ei muuttanut tuomiota 26. kesäkuuta 1995 julkistamassaan päätöksessä. Hannu Ratia armahdettiin vuoden 2005 lopussa ja Fred Högsten vuoden 2006 toukokuussa.
Väkivaltainen pako

25. helmikuuta 1994 Larha pakeni aseistautuneena Helsingin lääninvankilasta huumausainerikoksista 13 vuoden vankeustuomion saaneen 37-vuotiaan Kullervo Haikkaan kanssa. Vankilan portilla he sieppasivat vartijan panttivangikseen, ja pakenivat sivulliselta naiselta ryöstämällään autolla. Vartijan he vapauttivat myöhemmin. Larhaa ja Haikasta etsittiin ponnekkaasti, koska varsinkin Larhan vaarallisuus herätti hämmennystä ja pelkoa eri puolilla maata.
Maaliskuun ensimmäisenä päivänä 1994 Larha ryösti SYP:n Pitäjänmäen-konttorin. Ryöstön yhteydessä hän ampui pankkivirkailijaa kohti aseella; luoti lensi virkailijan päälaen ylitse hiuksia hipoen. Larha ja Haikas menivät majailemaan Lahdessa Metsäpellontiellä sijaitsevaan kerrostaloasuntoon, jossa asuivat vuokralla heidän tuntemansa mies ja nainen. Naisella oli huumetausta. Poliisi kävi tarkastamassa kymmeniä mahdollisia Larhan olinpaikkoja ja sai kuulusteluissa vihjeen eräästä Ilpo Larhan tutusta, joka oli huumetaustainen nainen. Poliisi päätti käydä tässäkin osoitteessa ja varautui siihen, että vaarallinen Larha olisi asunnossa. Poliisit asettuivat asemiin rappukäytävään aikoen ottaa asunnon haltuunsa nopealla rynnäköllä. Eräs poliisi meni yleisavaimella panssarikilven kanssa huoneistoon, jolloin Larha alkoi ampua häntä kahdella revolverilla. Larha ampui poliisin vetäydyttyä pois oven läpi. Yksi poliisi haavoittui välikohtauksessa.
Tästä alkoi piiritystilanne, jonka aikana Larha ampui lukuisia kertoja kohti poliisia ja lähialueen rakennuksia. Tapahtumaa seurattiin poikkeuksellisen paljon tiedotusvälineissä; paikalla oli toista sataa poliisia, palomiestä ja varusmiestä sekä poliisin Karhu-ryhmä ja myös useita satoja sivullisia seuraamassa tilannetta. Larha soitti piiritystilanteessa Radio 99:n suoraan lähetykseen. Hän kertoi muun muassa saaneensa varusmiespalveluksessa koulutuksen pioneeriksi ja kykenevänsä räjäyttämään talon ilmaan, jos poliisi yrittäisi tulla sisään. Larha ilmoitti myös, että talossa olisi C-4:ää, joka on dynamiittia voimakkaampi muoviräjähde. Kesken piirityksen Larha nukahti, jolloin Haikas ja vuokralaiset pakenivat parvekkeen kautta.
55 tunnin piirityksen ja neuvottelujen päätteeksi Larha ampui itsensä 17. maaliskuuta 1994. Harri Nykäsen mukaan hän teki sen kahdella revolverilla samanaikaisesti. Tämä havaittiin tapahtuneeksi vasta, kun poliisi teki rynnäkön asuntoon. Tätä ennen poliisi ampui asuntoon kaasukranaatteja ja odotteli pitkähkön aikaa ennen kuin tunkeutui sisään. Lahden piirityksen jälkeen poliisi sai selville, että Larha oli vankilassa laatinut kostolistan. Listalla oli monen Jollaksen palkkamurhaa tutkineen poliisin nimi sekä jutun alkupuolella syyttäjänä toiminut Ritva Santavuori.
Televisiosarjoissa

Jollaksen palkkamurha ja Lahden piiritys ovat olleet esillä Rikostarinoita Suomesta -sarjassa (3. kausi, jaksot 5 ja 6). Myös Arman ja Suomen rikosmysteerit -ohjelmasarjassa käsiteltiin tapausta samalla tavalla kuin Rikostarinoita Suomesta -ohjelmassa aiemmin.
Petri Kotwica alkoi kesällä 2022 kuvata Larhasta kertovaa televisiosarjaa nimeltä Piiritys. Larhan roolissa näyttelee Elias Salonen. Piiritys alkoi Ruutu+-suoratoistopalvelussa perjantaina 6. tammikuuta 2023.
Kirjallisuutta

Bruun, Staffan: Kriminalhistoriens fegaste brott: Ville inte vänta på arvet, beställde mord på fadern. Hufvudstadsbladet, 27.1.2019, s. 24–26.  Artikkelin verkkoversio.
Markkula, Hannes: ”Liikemies Högstenin kolkko kohtalo”, ”Elinkautisvanki Ilpo Larhan viimeiset vaiheet”, Suomalainen murha 1991–1994. Eurooppalainen Kustannustalo Oy, 1994.
”Tilattu murha”, Pohjolan poliisi kertoo 1994.
”Vankikarkurien piiritys Lahdessa”, Pohjolan poliisi kertoo 1995.
Aiheesta muualla

Ilpo Larhan pidätyskuva
Hokusai

| Hokusai> 北斎 |
| --- | --- |
 Omakuva vanhuksena.
Henkilötiedot
Koko nimi:  Katsushika Hokusai 葛飾北斎
Syntynyt: 1760 Edo, Japani
Kuollut: 10. toukokuuta 1849 (88–89 vuotta) Edo, Japani
Kansalaisuus:  Japani
Taiteilija
Ala:  taidegraafikko
Taidesuuntaus:  ukiyo-e, surimono
Kuuluisimpia töitä:  36 näkymää Fuji-vuorelle (noin 1829–1832)
 Nimikirjoitus
Katsushika Hokusai (jap. 葛飾北斎; 1760 Edo – 10. toukokuuta 1849 Edo) oli japanilainen kuvittaja ja taidemaalari, joka tunnetaan yhtenä Edo-kauden ukiyo-e-tyylisuunnan arvostetuimmista puupiirrospainokuvien suunnittelijoista. Nykyisin erityisesti maisemakuvaajana tunnettua Hokusaita pidetään yleisesti yhtenä maailman taidehistorian suurista mestareista. Hän on todennäköisesti kansainvälisesti tunnetuin japanilainen taiteilija.
Hokusai oli erittäin tuottelias. Häneltä tunnetaan useita kymmeniä tuhansia painokuvia, piirroksia tai maalauksia. Hänen maineikkain teoksensa on ukiyo-e-kuvasarja, joka tunnetaan nimellä 36 näkymää Fuji-vuorelle (noin 1830–1832). Sarjan ensimmäinen painokuva Suuri aalto Kanagawan edustalla on Japanin taiteen tunnetuimpia teoksia. Kun japanilaista taidetta tuotiin Eurooppaan 1800-luvun lopussa Hokusain työt vaikuttivat useisiin taiteilijoihin, erityisesti ranskalaisiin impressionisteihin.