stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Neljä suurta
Julkaisuhistoria > Novellien ensijulkaisut Britanniassa ja Yhdysvalloissa

Kaikki Neljän suuren tarinat ilmestyivät alun perin  The Sketch -lehdessä 1924. Alaotsikkona oli The Man who was No. 4 (Mies joka oli numero 4). Novellien julkaisutiedot ja vastaavat luvut romaanissa:
The Unexpected Guest: The Sketch numero 1614, 2.1.1924. Romaanissa luvut 1 ja 2: The Unexpected Guest (Odottamaton vieras) ja The Man from the Asylum (Mies mielisairaalasta).
The Adventure of the Dartmoor Bungalow: The Sketch numero 1615, 9.1.1924. Romaanissa luvut 3 ja 4: We Hear More about Li Chang Yen (Me kuulemme lisää Li Chang Yenistä) ja The Importance of a Leg of Mutton (Lampaanreiden merkitys).
The Lady on the Stairs: The Sketch numero 1616, 16.1.1924. Romaanissa luvut 5 ja 6: Disappearance of a Scientist (Tiedemiehen katoaminen) ja The Woman on the Stairs (Nainen portaissa).
The Radium Thieves: julkaistu: The Sketch numero 1617, 23.1.1924. Romaanissa luku 7: The Radium Thieves (Radiumvarkaat)
In the House of the Enemy: The Sketch numero 1618, 30.1.1924. Romaanissa luku 8: In the House of the Enemy(Vihollisen talossa).
The Yellow Jasmine Mystery: The Sketch numero 1619, 6.2.1924. Romaanissa luvut 9 ja 10: The Yellow Jasmine Mystery (Keltajasmiinin arvoitus) ja We Investigate at Croftlands (Me suoritamme tutkimuksia Croftlandsissa).
The Chess Problem: The Sketch numero 1620, 13.2.1924. Romaanissa luku 11: A Chess Problem (Sakkitehtävä).
The Baited Trap: The Sketch numero 1621, 20.2.1924. Romaanissa luvut 12 ja 13: The Baited Trap (Ansa) ja A Mouse Walks In (Hiiri astuu sisään).
The Adventure of the Peroxide Blond: julkaistu: The Sketch numero 1622, 27.2.1924. Romaanissa luku 14: The Peroxide Blond (Valkaistu vaaleaverikkö).
The Terrible Catastrophe: The Sketch numero 1623, 5.3.1924. Romaanissa luku 15: The Terrible Catastrophe (Kauhea katastrofi).
The Dying Chinaman: The Sketch numero 1624, 12.3.1924. Romaanissa luku 16: The Dying Chinaman (Kuoleva kiinalainen).
The Crag in the Dolomites: The Sketch numero 1625, 19.3.1924. Romaanissa luvut 17 ja 18: Number Four Wins the Trick (Numero Neljä saa tikin) ja In the Felsenlabyrinth (Felsenlabyrinthissa). Tämä oli myös viimeinen Poirot-novelli, jonka Christie kirjoitti The Sketchille.
Julkaisujärjestys:
The Unexpected Guest: maaliskuu 1927 (vuosikerta 44, numero 5), kirjan luvut 1 ja 2.
The Dartmoor Adventure: huhtikuu 1927 (vuosikerta 44, numero 6), kirjan luvut 3 ja 4.
The Lady on the Stairs: toukokuu 1927 (vuosikerta 45, numero 1), kirjan luvut 5 ja 6.
The Radium Thieves: kesäkuu 1927 (vuosikerta 45, numero 2), kirjan luku 7.
In the House of the Enemy: heinäkuu 1927 (vuosikerta 45, numero 3), kirjan luku 8.
The Yellow Jasmine Mystery: elokuu 1927 (vuosikerta 45, numero 4), kirjan luvut 9 ja 10.
The Chess Problem: syyskuu 1927 (vuosikerta 45, numero 5), kirjan luku 11.
The Baited Trap: lokakuu 1927 (vuosikerta 45, numero 6), kirjan luvut 12 ja 13.
The Peroxide Blond: marraskuu 1927 (vuosikerta 46, numero 1), kirjan luku 14.
The Enemy Strikes: joulukuu 1927 (vuosikerta 46, numero 2), kirjan luvut 15 ja 16.
The Crag in the Dolomites: tammikuu 1928 (vuosikerta 46, numero 3), kirjan luvut 17 ja 18.
Julkaisuhistoria > Romaanijulkaisut Englannissa ja Yhdysvalloissa

selvennä
1927, William Collins and Sons (London), 27.1.1927
1927, Dodd Mead and Company (New York), 1927, sid., 276 s.
1957, Penguin Books, (Penguin numero 1196), nid., 159 s.
1961, Pan Books, (Great Pan G427), nid., 155 s.
1964, Avon Books (New York), nid.
1965, Fontana Books (Imprint of HarperCollins), nid., 159 s.
1965, Dell Books (New York), nid., 173 s.
1974, Ulverscroft Large-print Edition, sid., 414 s., ISBN 0-85-456283-4
2006, Poirot Facsimile Edition (näköispainos 1. englantilaisesta painoksesta), HarperCollins, 6.11.2006, sid., ISBN 0-00-723451-1
Julkaisuhistoria > Suomennokset

1. painos 1978, 223 s., nid., suomentanut Anna-Liisa Laine, WSOY Porvoo-Helsinki-Juva. SAPO-sarja 216. ISBN 951-0-08440-9
2. painos 1994
3. painos 2007, kustantajana Loisto, ISBN 978-952-459-740-1
4. painos 2007
5. painos 2007
Julkaisuhistoria > Romaaniversion tausta

1926 oli vaikea vuosi Christielle: hänen äitinsä oli juuri kuollut ja hänen avioliittonsa Archibald Christien kanssa oli päättymäisillään. Christie oli rahan tarpeessa ja hänen lankonsa Campbell Christie ehdotti Sketch-novellien muokkaamista romaanimuotoon ja myös auttoi häntä tässä. Näin Christien ei tarvinnut kirjoittaa aivan uutta romaania. Campbell Christien osuutena oli lähinnä vain novellien alkujen ja loppujen muokkaaminen siten, että niistä muodostuisi yhtenäinen kokonaisuus. Itse tarinat ovat samanlaisia sekä novelli- että romaanijulkaisuissa. Toisin kuin vastaavanlaisessa romaanissa Rikos yhdistää (1929), novellien järjestys romaanissa vastaa niiden alkuperäistä julkaisujärjestystä.
1942 Christie kirjoitti agentilleen Edmund Corkille ja pyysi häntä säilyttämään erästä käsikirjoitusta (erittäin todennäköisesti Neiti Marplen viimeinen juttu) ja totesi samalla: "Olen kerran ollut tilanteessa, jossa "halusin" kirjoittaa vain rahan takia, mutta tunsin että "en pysty siihen" – se on hermoja raastava tilanne. Jos minulla olisi ollut käsikirjoitus takataskussani, se olisi helpottanut asemaani huomattavasti. Jouduin silloin tuottamaan Neljän suuren ja pakotin itseni kirjoittamaan Sinisen junan.
Julkaisuhistoria > Omistuskirjoitus

Tämä oli Christien toinen kirja, jossa ei ollut omistuskirjoitusta. Ensimmäinen oli Poirotin varhaiset jutut.selvennä
Aiheesta muualla

Agatha Christie: Stories - The Big Four us.agathachristie.com. Viitattu 25.8.2009. (englanniksi) Neljä suurta Agatha Christien virallisella sivustolla.
Brexit

Yhdistyneen kuningaskunnan lippu
Euroopan unionin lippu
Yhdistynyt kuningaskunta  Euroopan unioni
Brexit (yhdistelmä engl. sanoista British exit, ’Britannian lähtö’) oli prosessi, joka johti Britannian eroamiseen Euroopan unionista (EU). Brexit sai alkunsa Britannian neuvoa-antavasta EU-kansanäänestyksestä vuonna 2016, jonka äänestystulos osoitti Euroopan unionista eroamisen kannatusta. Syitä kannatukseen olivat muiden muassa Britannian itsemääräämisoikeus, Euroopan unionin peruspilareihin kuuluva työvoiman vapaa liikkuvuus sekä Euroopan pakolaiskriisi vuonna 2015.
Brexitin aikajana > 2016

23. kesäkuuta: Britanniassa järjestettiin kansanäänestys eroamisesta Euroopan unionista. 52 prosenttia äänestäneistä äänesti eron puolesta.
24. kesäkuuta: David Cameron ilmoitti eroavansa pääministerin tehtävästä.
25. kesäkuuta: Brittiläinen EU-komisaari Jonathan Hill ilmoitti aikovansa erota EU:n komissaarin tehtävästä.
13. heinäkuuta: David Cameron erosi virallisesti ja Theresa May hyväksyi kuningattaren kutsun muodostaa uusi hallitus. David Davis nimitettiin juuri perustetun Euroopan unionista eroamisasioiden ulkoministerin virkaan valvomaan eroneuvotteluja.
27. heinäkuuta: Euroopan komissio nimitti ranskalaisen poliitikon Michel Barnierin Euroopan unionin pääneuvottelijaksi Britannian EU-eroon liittyviin neuvotteluihin.
3. marraskuuta: Britannian hovioikeus määräsi, että Yhdistyneen kuningaskunnan hallitus ei voi aloittaa Lissabonin sopimuksen artiklan 50 mukaisia neuvotteluita Euroopan unionista eroamisesta ilman parlamentin hyväksyntää.
7. joulukuuta: Alahuone äänesti 461–89 Theresa Mayn suunnitelman puolesta käynnistämään artikla 50 maaliskuun 2017 loppuun mennessä
Brexitin aikajana > 2017

24. tammikuuta: Britannian korkein oikeus päätti, että parlamentin on hyväksyttävä 50 artiklan lainsäädännön käynnistäminen.
26. tammikuuta: Britannian hallitus esitteli parlamentissa 137 sanan pituisen lain, jolla valtuutettiin Theresa May käynnistämään 50 artikla. Työväenpuolueen johtaja Jeremy Corbyn kehotti kansanedustajiaan tukemaan lakia.
16. maaliskuuta: Laki saa kuninkaallisen hyväksynnän.
29. maaliskuuta: Theresa Mayn kirjeessä Eurooppa-neuvoston puheenjohtajalle Donald Tuskille ilmoitettiin, että artiklan 50 prosessi käynnistyy ja kaksivuotinen prosessi Britannian erosta EU:sta kestäisi 29. maaliskuuta 2019 asti.
18. huhtikuuta: Theresa May ilmoitti, että uudet parlamenttivaalit järjestetään 8. kesäkuuta.
8. kesäkuuta: Britanniassa järjestettiin parlamenttivaalit. Vaalien seurauksena parlamentin tulos hung parlamentti, konservatiivit olivat edelleen suurin yksittäinen puolue alahuoneessa, mutta menettivät parlamentaarisen enemmistön, minkä seurauksena muodostettiin uusi vähemmistöhallitus, jolla on luottamusjärjestely pohjoisirlantilaisen Demokraattisen unionistipuolueen (DUP) kanssa.
19. kesäkuuta: Brexit-neuvottelut alkoivat.
Brexitin aikajana > 2018

6. heinäkuuta: Britanniassa julkaistaan Britannian ja EU:n tulevasta suhteesta ns. valkoinen paperi, joka tunnettiin nimellä Chequersin sopimus
8. heinäkuuta: Davis erosi Euroopan unionista eroamisasioiden ulkoministerin tehtävistä. Dominic Raab nimitettiin hänen seuraajakseen seuraavana päivänä.
9. heinäkuuta: Boris Johnson erosi ulkoministerin tehtävistä .
21. syyskuuta: EU hylkäsi Britannian valkoisen paperin (Checkersin sopimuksen )
14. marraskuuta: Brexit-erosopimus julkaistiin
15. marraskuuta: Raab erosi Euroopan unionista eroamisasioiden ulkoministerin tehtävistä. Steve Barclay nimitettiin hänen seuraajakseen seuraavana päivänä.
25. marraskuuta: 27 muuta EU:n jäsenvaltiota hyväksyi erosopimuksen.
Historia

Britannian pääministeri David Cameron lupasi tammikuussa 2013, että hän järjestäisi kansanäänestyksen Britannian EU-jäsenyydestä puoluetovereidensa painostuksen alla ja estääkseen Ukipin nousevan kannatuksen. Cameron uskoi myös, että hän pystyisi eroamisella uhkaamalla neuvottelemaan Britannialle paremman aseman Euroopan unionissa. Voitettuaan parlamenttivaalit 2015 Cameron toteutti lupauksensa ja sopi kansanäänestyksen järjestämisestä. Samalla hän neuvotteli Britannialle tiettyjä erityisoikeuksia, joiden toivottiin pitävän maan edelleen EU:n jäsenenä.
Alun perin kansanäänestys oli tarkoitus järjestää 2017, mutta konservatiivien yllättäen voitettua parlamenttivaalit, Cameron päätti aikaistaa äänestystä.
Syitä

Brexitiin liittyivät neuvottelut kauppasopimuksesta Euroopan unionin kanssa. Neuvottelut viivästyivät ja syksyllä 2020 neuvottelujen arvioitiin yleisesti kariutuvan, minkä seurauksena olisi niin kutsuttu kova eli sopimukseton Brexit. Britanniassa on uskottu, että heidän neuvotteluasemansa kauppaneuvotteluissa olisi vahva, sillä Britannia tuo enemmän tavaraa Euroopan unionista kuin vie sinne, mikä Britannian arvion mukaan tarkoittaa, että Euroopan unionin jäsenmaille oli tärkeämpää varmistaa pääsy Britannian markkinalle kuin Britannialla varmistaa pääsy Euroopan unionin jäsenmaiden markkinoille. Euroopan unionin osuus Britannian viennistä on ollut vain 43 prosenttia (2019). Brexitin kannattajat ovat usein maininneet tukeutuvansa kaupankäyntiin Kanadan, Uuden-Seelannin ja Australian kanssa.
Britannia onnistui solmimaan vapaakauppasopimukset Etelä-Korean ja Japanin kanssa ennen EU-siirtymäajan päättymistä.
Syitä kansanäänestyksen tulokseen on arvioitu oikeistolaisuuden ja maahanmuuttajien tuoman uhan kautta ja löydetty korrelaatiota eri ryhmienkin kesken. British Social Attitudes (BSA) -kyselytutkimuksen, johon vastasi lähes 3 000 kansalaista, mukaan kansa äänesti Brexitin puolesta, koska kansalaiset pelkäsivät maahanmuuttoa. Brexitin taustalla oli siis laaja maahanmuuttovastainen tunne. Kansa oli huomannut, että maahan oli tullut miljoonia maahanmuuttajia Euroopan unionin vapaan liikkuvuuden turvin. Tulijoiden määrä aiheutti laajaa huolestuneisuutta.
Lord Ashcroft Pollsin 2016 tuottaman kyselytutkimuksen mukaan Britannian eron puolesta äänestäneiden tärkein äänestyskäyttäytymiseen vaikuttanut syy oli periaate Britannian itsemääräämisoikeudesta, eli se, että Britanniaa koskevat päätökset tulee tehdä Britannian itse. Tunteen siitä, että Euroopan unionin toimielimet, etenkin Euroopan komissio, vievät päätöksentekoprosessin yhä kauemmas kansalaisista on arvioitu vaikuttaneen merkittävänä motivaattorina eron puolesta äänestäneiden keskuudessa.
Britannian työväenpuolueen Jeremy Corbynin mukaan Euroopan unioni on liian uusliberalistinen, ja hänen mukaansa Euroopan unionin epäonnistuneet uusliberalistiset poliittiset toimet vaikuttivat Brexitin ilmenemiseen. Corbyn on puhunut ihmisten vapaasta liikkuvuudesta.
Seurauksia

Brexitillä on myös suoria vaikutuksia Euroopan unionin 7-vuotiseen talousarvioon, sillä Britannia on ollut merkittävä nettomaksaja ja Britannia on kyennyt hillitsemään Euroopan unionin rahoitustarpeita. Siksi pidettiin todennäköisenä, että Euroopan unionille aiheutuisi rahoitusvaje ja rahoitustarpeet tulisivat kasvamaan, kun Britannia ei ole enää hillitsemässä rahoitusvajetta. Brexitin myötä EU:n 7-vuotisesta talousarviosta poistuva rahoitus on yhteensä 75 miljardia euroa seitsemän vuoden ajalta. Helmikuussa 2020 EU:n seitsenvuotisen talousarvion neuvottelut olivatkin vaikeat.
PricewaterhouseCoopersin raportti arvioi, että brexitin seurauksena maasta voisi lähteä jopa 100 000 rahoitusalan työpaikkaa.
Brexitin seurauksena Euroopan unionin väestö pieneni 13 %.
Brexitin jälkeen Britannialla on itsenäinen maahanmuuttopolitiikka, josta on äänestettyselvennä tammikuussa 2019. Jo vuonna 2016 on puhuttu vaatimuksesta, että maahanmuuttajan täytyy puhua hyvää englantia. Corbyn on sanonut, että Brexitin jälkeen Britannialla on hallittu maahanmuutto, joka on reilu.
Irlannin on arvioitu hyötyvän Britannian EU-erosta: Britanniassa aikaisemmin sijainneet yritykset uudelleensijoittuvat Irlantiin. Näihin kuuluu rahoituspalvelualan yrityksiä. Dublinin satamaa laajennetaan Brexitiä silmällä pitäen. David McWilliamsin mukaan Irlanti näytti naapurimaahansa verrattuna ihmisten silmissä vakaalta ja siten houkuttelevalta maalta.
Ranskalaisten kalansaaliista lähes 30 prosenttia on tullut Britannian kalastusalueilta. Brexitin myötä ranskalaisten kalastajien elinkeino on vaarassa.
Kirjallisuutta

Uschanov, Tommi: Onko Brexit totuus Suomesta? Helsinki: Kustannusosakeyhtiö Teos, 2022. ISBN 978-952-363-307-0
Aiheesta muualla

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
Kirjeenvaihtajalta: Britannian erosopimus ja minä. Tiivistelmä aiheesta. Yle
Sitaatteja aiheesta Brexit Wikisitaateissa
| Auktoriteettitunnisteet  |
| --- | --- |
Kansalliset:  Ranska  BnF data  Saksa  Israel  Yhdysvallat  Latvia  Tšekki 
Henkilöt:  Yle 
Muut:  IdRef
Sirpa Jalkanen

| Sirpa Jalkanen> Henkilötiedot |
| --- | --- |
Syntynyt: 28. helmikuuta 1954 (ikä 70) Jyväskylä
Kansalaisuus:  Suomi
Ammatti:  professori, tieteen akateemikko, liikenainen
Koulutus ja ura
Tutkinnot:  Turun yliopisto (LL 1979, LkT 1983)
Instituutti:  Turun yliopisto
Tutkimusalue:  immunologia
Palkinnot:  Duodecimin nuoren tutkijan palkinto (1987) Äyräpää-palkinto (2008)  Datta Medal (2011) Anders Jahren palkinto (2005) Tieteen akateemikko (2015)
Sirpa Tuulikki Jalkanen (o.s. Mehto, s. 28. helmikuuta 1954 Jyväskylä) on suomalainen immunologi ja tieteen akateemikko.
Jalkanen tuli ylioppilaaksi Jyväskylän normaalilyseosta vuonna 1973. Hän opiskeli Turun yliopistossa valmistuen lääkäriksi (LL) vuonna 1979, lääketieteen ja kirurgian tohtoriksi (LKT) 1983 ja kliinisen mikrobiologian erikoislääkäriksi 1990. Hänen immunologian alaan kuuluva englanninkielinen väitöskirjansa (1983) oli otsikoitu Functions of bursa of fabricius : studies on chickens bursectomized at 60 hours of incubation. Vuosina 1983–1986 hän teki post doc -opintoja Stanfordin yliopistossa Yhdysvalloissa.
Jalkanen on toiminut Suomen Akatemian akatemiatutkijana ja ollut akatemiaprofessorina kolme kautta vuosina 1996–2001, 2002–2006 sekä 2014–2018. Vuodesta 2007 lähtien Jalkanen on toiminut Turun yliopiston immunologian professorina. Hän oli yksi pörssiin listattujen Biotie Therapiesin ja Faron Pharmaseuticalsin perustajista ja rahoittajista. Vuonna 2016 Biotie siirtyi yhdysvaltalaisen Acorda Therapeutics -pörssiyhtiön osaksi.
Jalkanen on ihmisen immuunijärjestelmään kuuluvien lymfosyyttien liikkumismekanismien eräs johtavista tutkijoista maailmassa. Tutkimuksilla on merkitystä erityisesti vaikeiden tulehdussairauksien hoidossa ja syövän leviämisen ehkäisyssä.
Jalkanen on palkittu muun muassa lääkäriseura Duodecimin myöntämillä Matti Äyräpään palkinnolla (2008) ja nuoren tutkijan palkinnolla (1987). Hänet valittiin Suomalaisen Tiedeakatemian jäseneksi vuonna 1998, Norjan tiedeakatemian jäseneksi vuonna 2002 ja Academia Europæan jäseneksi vuonna 2013. Tieteen akateemikon arvonimen hän sai vuonna 2015.
Jalkanen on toiminut Suomalaisen Tiedeakatemian esimiehenä 2010–2012.
Jalkaselle myönnettiin maaliskuussa 2016 Euroopan naiskeksijä -kilpailussa 2. palkinto, joka oli suuruudeltaan 50 000 €. Jalkanen valittiin Vuoden Eeva 2018 -äänestyksessä Vuoden vaikuttajaksi perustellen, että hän on paneutunut tutkimusryhmänsä kanssa rintasyöpätutkimukseen.
Nekala

| Nekala |
| --- | --- |
 Nekalan alueen Vihiojan ja Jokipohjan kaupunginosia halkova Kuoppamäentie.
Kaupunki:  Tampere
Suuralue:  Eteläinen suuralue
Suunnittelualue:  Nekala
Koordinaatit:  61.4832°N, 23.7905°E
Kaupunginosa nro:  24
Väkiluku:  1 093 (2007)
Lähialueet:  Viinikka, Taatala, Koivistonkylä, Veisu, Hatanpää, Muotiala
Taloja Nekalantiellä
Nekala on Tampereen kaupunginosa ja alue, joka muodostuu Nekalan, Vihiojan ja Jokipohjan kaupunginosista. Virallisesti Nekala, Vihioja ja Jokipohja ovat Tampereen 24., 25. ja 26. kaupunginosat. Etelässä Nekalan alue rajoittuu Vihiojan puroon, lännessä Lempääläntiehen, pohjoisessa Pahalammen puistoon, Viinikan bulevardinomaiseen puistoon ja lopulta Iidesjärveen sekä idässä Lampuotinkatuun. Nekalaa ympäröivät pohjoispuolelta Viinikan kaupunginosa, eteläpuolelta Taatala, Koivistonkylä ja Veisu, länsipuolelta rautatie ja Hatanpää sekä itäpuolelta Muotialan lähiö. Vihioja – yläjuoksullaan nimeltään Houkanoja – saa alkunsa Houkanjärvestä Kangasalan puolelta ja laskee Pyhäjärven Vihilahteen.
Nekalan pääkadut ovat länsi-itä-suuntainen Kuokkamaantie, joka yhtyy itäpäässään Viinikan liikenneympyrästä kaakkoon kulkevaan Nekalantiehen, sekä pohjois-etelä-suuntainen Jokipohjantie.
Nekalan kaupunginosan asukasluku vuoden 2007 lopussa oli 1 093 henkeä ja keski-ikä 40,5 vuotta. Nekalan alueen väkiluku oli noin 3 000 asukasta.
Historia > Nekala maaseutuna

Ensimmäiset säilyneet tiedot Nekalan alueen asukkaista ovat 1500-luvulla. Iidesjärven rantamilla oli Per Nekan isännöimä Nekalan talo, jonka mukaan tuleva kaupunginosakin sai nimensä.
Nekalan päärakennus sijaitsi Iidesjärven rannassa nykyisellä kaupungin varastoalueella. Vielä 1980-luvulla se oli pystyssä rapistuneena muistomerkkinä mahtavasta kartanoiden ajasta. Nekalasta Hatanpään kartanoon johtava tie kulki suunnilleen nykyisen Nekalantien paikalla.
Talousrakennukset – 30 lehmän navetta, talli kymmenelle hevoselle, riihi sekä muut tarpeelliset pikkurakennukset – sijaitsivat talosta länteen ja itäpuolella oli puutarha ja vainioita. Iidesjärven rannassa oli jykevistä hirsistä tehty laituri. Järven rannat olivat korkean ja monta metriä leveän kaislan vallassa. Pohja oli upottava, mutta silti uimaranta oli muonamiesten lasten vilkkaassa käytössä.
Nekalasta johti toinenkin tie kohti nykyistä Muotialantietä. Sen varrella olivat muonamiesten asunnot: Koivula, Uotila, Vinni (Finni), Heikkilä ja toinen Uotila sekä riihi konehuoneineen.
Uotilan päärakennus on edelleen pystyssä ja palvelee nykyisin Nekalan siirtolapuutarhan yhteistilana, mutta toinen asuinrakennus on purettu sen jälkeen kun kaupunki osti Hatanpään maat. Uotilan torpalta Vihiojaan päin oli kuuluisa Rautalähde.
Uotilan ja Finnin talojen kohdalta lähti toinen tienhaara, jota sanottiin Tohkantieksi. Tie kulki samaa reittiä kuin nykyinen Muotialantie, joka tosin loppuu nyt Jokipohjantiehen. Aiemmin tie jatkui aina vanhalle Lempäälän tielle saakka. Sen varrella tai lähituntumassa olivat Saviniemen, Jokipohjan ja Tohkan torpat.
Saviniemi oli Muotialantien pohjoispuolella pienen mäen päällä. Sen pihalla oli muutamia puita ja suosilmäinen lammikko, josta vesi kulki pientä ojaa myöten Vihiojaan.
Vanhasta Tohkantiestä Vihiojaan päin, nykyisen Jokipohjantien paikalla oli Severi Jokipohjan talo. Samannimisiä torppia oli lähiympäristössä ollut kaksi muutakin, joten nykyisen tien nimellä on vankat perinteensä. Torpat olivat saaneet nimensä siitä, että kaikkien kolmen talon välissä oli notko, jossa on joskus ollut oja, jota pitkin vesi on kulkenut soilta Nirvan kallion ympäri Vihiojaan. Notko oli siis joen pohjaa, mistä nimi Jokipohja. Sekä Jokipohjan että Saviniemen torpat on hävitetty joskus vuosisadan vaihteessa.
Kuoppamäentien nimi viittaa alueella sijainneeseen Kuoppamäkeen, jossa oli Hatanpään kartanon muonamiesten perunakuoppia. Kuoppamäki mainittiin vuodelta 1795 olevassa isonjaon pöytäkirjassa Nekalan tilan peltona. Viljelysnimiin pohjautuvat myös Kuokkamaantie (Kuokkamaa), Mäntyhaantie (Mäntyhaka) ja Paksunmullantie (Paksunmullanniitty).
Rautalähde oli Uotilan torpalta Vihiojaan päin sijainnut lähde. Siinä oli kirkas ja kylmä vesi ja sen pohja oli punertavan ruskeaa santaa, aivan kuin ruostetta.
Historia > Kaupunki laajenee

Nykyinen Nekala-Viinikan alue oli pitkään Hatanpään kartanon viljapeltoa, kunnes Tampereen kaupunki osti kartanon vuonna 1913 Idmanin kavallusjutun seurauksena ja palstoitti maat työväestön omakotitaloalueeksi. Nekalassa pidettiin kesäkuussa 1922 Suomen XII yleinen maatalousnäyttely ja teollisuusnäyttely. 1950-luvulle asti Nekalaan rakennettiin runsaasti myös pienkerrostaloja. Nekalan teollisuusaluetta (Vihiojan kaupunginosa) alettiin rakentaa 1940-luvulla. Ensimmäinen tehdastontti Nekalan alueelta luovutettiin 1938 Finska Aktiebolaget Gasaccumulator Oy:lle. Tehdasalueelle johdettiin myös rautatieraide ja sitä varten rakennettiin silta Lempääläntien yli. Raiteet jakautuivat sillan itäpuolella viuhkamaisesti eri teollisuustonteille.
Vuonna 1932 Nekalaan perustettiin siirtolapuutarha. 1920-luvun lopussa tila alkoi loppua Hatanpään ja Litukan siirtolapuutarhoissa. Tampereen kaupunki päätti vastata siirtolapuutarhatonttien kysyntään perustamalla uuden siirtolapuutarha-alueen Nekalaan, aivan Messukylän rajan tuntumaan, sen sijaan, että olisi laajentanut jo olemassa olevia. Paikaksi valittiin Nekala muun muassa siksi ettei siirtolapuutarhan kasvu haittaisi kaupungin kasvua. Nekalan siirtolapuutarha on Suomen toiseksi suurin ja käsittää reilut 300 mökkiä ja 16,4 hehtaarin kokoisen alueen.
Toisen maailmansodan jälkeen, vuonna 1946, Nekalan alueen itäosaan entisen Hatanpään kartanon pelloille siirtolapuutarhan viereen rakennettiin kymmenen yksinkertaisen rivitalon, niin sanottu pikatalon ryhmä. Pikatalojen tarkoituksena oli helpottaa Tampereen silloista vakavaa asuntopulaa. Kussakin talossa oli kuusi pinta-alaltaan 25 neliömetrin asuntoa, joista jokaisessa oli huone ja keittokomero. Kustannussäästöjen vuoksi asuntoihin ei asennettu vesijohtoja, vaan asukkaat hakivat käyttövetensä yhteisestä vesipisteestä. Nämä talot purettiin loppuvuonna 2009. Pirkanmaan maakuntamuseo vastusti talojen purkamista.
Nekalan koulussa toimi 1940- ja 1950-luvuilla opettaja Antti Jussilan perustama ja johtama Nekalan tyttökuoro. Kuoron tunnetuin ohjelmanumero oli vielä nykyisinkin radiossa kuultava Oskar Merikannon Kesäillan valssi, jonka Jussila sanoitti ja sovitti. Tyttökuoroa säestäneessä Nekalan poikaorkesterissa soitti muun muassa myöhemmin säveltäjänä ja muusikkona tunnetuksi tullut Rauno Lehtinen. Kuoro ja orkesteri tekivät kaksi esiintymismatkaa Ruotsiin vuosina 1947 ja 1949 sekä vuonna 1950 äänilevyn, jolla olivat Kesäillan valssi ja Kesäpäivä Kangasalla.
Liikenne

Nekalan kautta kulkee Tampereen seudun joukkoliikenteen linjoista seuraavat: Tahmelasta Kaukajärvelle linja 10 ja Lamminpäästä Turtolaan linja 14. Nekalan länsirajalla kulkee Tampere–Helsinki-moottoritie. Nekalassa on myös Pirkanmaan suurin ratapiha.lähde?