stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
NHL-kausi 1978–1979
Runkosarja > Runkosarjan pistepörssi

Lyhenteiden selitys: O = pelatut ottelut, M = maalit, S = syötöt, Pist. = pisteet, RM = rangaistusminuutit
| Pelaaja | Joukkue | O | M | S | Pist>  | RM |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| Bryan Trottier | New York Islanders | 76 | 47 | 87 | 134 | 50 |
| Marcel Dionne | Los Angeles Kings | 80 | 59 | 71 | 130 | 30 |
| Guy Lafleur | Montreal Canadiens | 80 | 52 | 77 | 129 | 28 |
| Mike Bossy | New York Islanders | 80 | 69 | 57 | 126 | 25 |
| Bob MacMillan | Atlanta Flames | 79 | 37 | 71 | 108 | 14 |
| Guy Chouinard | Atlanta Flames | 80 | 50 | 57 | 107 | 14 |
| Denis Potvin | New York Islanders | 73 | 31 | 70 | 101 | 58 |
| Bernard Federko | St. Louis Blues | 74 | 31 | 64 | 95 | 14 |
| Dave Taylor | Los Angeles Kings | 78 | 43 | 48 | 91 | 124 |
| Clark Gillies | New York Islanders | 75 | 35 | 56 | 91 | 68 |
Pudotuspelit > Pudotuspelien pistepörssi

Lyhenteiden selitys: O = pelatut ottelut, M = maalit, S = syötöt, Pist. = pisteet, RM = rangaistusminuutit
| Pelaaja | Joukkue | O | M | S | Pist>  | RM |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| Jacques Lemaire | Montreal Canadiens | 16 | 11 | 12 | 23 | 6 |
| Guy Lafleur | Montreal Canadiens | 16 | 10 | 13 | 23 | 0 |
| Phil Esposito | New York Rangers | 18 | 8 | 12 | 20 | 20 |
| Don Maloney | New York Rangers | 18 | 7 | 13 | 20 | 19 |
| Bob Gainey | Montreal Canadiens | 16 | 6 | 10 | 16 | 10 |
| Larry Robinson | Montreal Canadiens | 16 | 6 | 9 | 15 | 8 |
| Jean Ratelle | Boston Bruins | 11 | 7 | 6 | 13 | 2 |
| Mike McEwen | New York Rangers | 18 | 2 | 11 | 13 | 8 |
| Don Murdoch | New York Rangers | 18 | 7 | 5 | 12 | 12 |
| Ron Greschner | New York Rangers | 18 | 7 | 5 | 12 | 16 |
NHL-palkinnot

| --- | --- |
Prince of Wales Trophy:: Montreal Canadiens 
Clarence S. Campbell Bowl:: New York Islanders 
Art Ross Trophy:: Bryan Trottier, New York Islanders 
Bill Masterton Memorial Trophy:: Serge Savard, Montreal Canadiens 
Calder Memorial Trophy:: Bobby Smith, Minnesota North Stars 
Conn Smythe Trophy:: Bob Gainey, Montreal Canadiens 
Frank J. Selke Trophy:: Bob Gainey, Montreal Canadiens 
Hart Memorial Trophy:: Bryan Trottier, New York Islanders 
Jack Adams Award:: Al Arbour, New York Islanders 
James Norris Memorial Trophy:: Denis Potvin, New York Islanders 
Lady Byng Memorial Trophy:: Bob MacMillan, Atlanta Flames 
Lester B. Pearson Award:: Marcel Dionne, Los Angeles Kings 
Vezina Trophy:: Ken Dryden ja Michel Larocque, Montreal Canadiens 
Lester Patrick Trophy:: Bobby Orr
NHL-palkinnot > Tähdistökentälliset

| Ykköstähtikenttä |   Pelipaikka   | Kakkostähtikenttä |
| --- | --- | --- |
| Ken Dryden, Montreal Canadiens | maalivahti | Glenn Resch, New York Islanders |
| Denis Potvin, New York Islanders | puolustaja | Börje Salming, Toronto Maple Leafs |
| Larry Robinson, Montreal Canadiens | puolustaja | Serge Savard, Montreal Canadiens |
| Bryan Trottier, New York Islanders | keskushyökkääjä | Marcel Dionne, Los Angeles Kings |
| Clark Gillies, New York Islanders | vasen laitahyökkääjä | Bill Barber, Philadelphia Flyers |
| Guy Lafleur, Montreal Canadiens | oikea laitahyökkääjä | Mike Bossy, New York Islanders |
Olavi Aarnio

Olavi Erik Tuomas Aarnio (21. joulukuuta 1918 Heinola – 9. kesäkuuta 1988) oli suomalainen ammattiyhdistysmies ja sosiaalineuvos. Hän toimi Auto- ja Kuljetusalan Työntekijäliiton puheenjohtajana ja SAJ:n varapuheenjohtajana.
Aarnion vanhemmat olivat hopeaseppä Atte Jalo Aarnio ja Hilda Elisabet Nymalm. Ammattiuransa Aarnio aloitti metallityöläisenä ja hän liittyi Jalometallityöntekijäin Liiton jäseneksi vuonna 1936. Hän oli Suomen Autoalantyöntekijäin Liiton (SAL) matkatoimitsijana vuosina 1952–1955 ja sihteerinä 1955–1960. Kun SAL:n puheenjohtaja Siivo Koutio kuoli vuonna 1960, Aarniosta tuli hänen seuraajansa. Kun Suomen Satamamiehet liittyi samana vuonna SAL:iin niin järjestö muutti nimensä Suomen Auto- ja Kuljetusalan Työntekijäliitoksi (SAKT). Aarnio oli myös perustamassa Suomen Ammattijärjestöä (SAJ) syksyllä 1960 ja hänet valittiin sen varapuheenjohtajaksi.
Aarnio tunnettiin vakaumuksellisena antikommunistina ja kovana ammattiyhdistysjohtajana. Hän saavutti lakkoilijan maineen johtuen Nesteen öljynjalostamojen lakosta touko–kesäkuussa 1967, Pohjolan Liikenteen lakosta helmikuussa 1968 sekä satamalakosta helmi–maaliskuussa 1968. Vuonna 1968 Aarnio oli mukana ammattiyhdistysliikkeen eheytysneuvotteluissa. Aarnion SAKT ja SAJ hylkäsivät vuoden 1968 laajan eheytysmallin, koska liittotason eheytysmalli olisi vienyt sen piiristä useita työntekijäryhmiä. SAKT erosi SAJ:stä kesäkuussa 1969 ja se osallistui SAK:n edustajakokoukseen 17. kesäkuuta. Aarnio valittiin eheytyneen Suomen Ammattiliittojen Keskusjärjestön hallitukseen. Seuraavana vuonna Satamatyöntekijäin Liiton ja Auto- ja Kuljetustyöväen Liiton ammattiosastot ja työntekijät liittyivät SAKT:hon, joka muutti nimekseen Auto- ja Kuljetusalan Työntekijäliitto (AKT). Aarnio oli mukana näissä neuvotteluissa.
Aarniosta tuli 1. huhtikuuta 1970 uuden Työturvallisuuskeskuksen apulaisjohtaja. Sosiaalineuvoksen arvonimen Aarnio sai vuonna 1983. Samana vuonna hän jäi eläkkeelle. Vuonna 1986 hän sai SAK:n kultaisen ansiomerkin.
Odin Finell

| Odin Finell> Henkilötiedot |
| --- | --- |
Syntynyt: 1896
Kuollut: 1960 (63–64 vuotta)
Kansalaisuus:  suomalainen
Ammatti:  lähetyssaarnaaja
Muut tiedot
Järjestö:  Helluntaiherätys
Odin Finell (1896–1960) oli suomalainen poliisi ja helluntailainen lähetystyöntekijä. Finell toimi Suomen Vapaan Ulkolähetyksen ensimmäisenä lähetyssihteerinä vuosina 1950–1960.
Ura ja elämä

Odin Finell kävi ruotsalaisen yhteiskoulun ja valmistui ylioppilaaksi Tampereella vuonna 1917. Finell opiskeli Helsingin yliopiston lainopillisessa tiedekunnassa ja jatkoi myöhemmin poliisilaitoksen palveluksessa ensin Turussa ja vuodesta 1935 rikososaston komisariona Kuopiossa. Sotien aikaan Finell palveli Kuopion virkaatekevänä poliisimestarina. Finell tuli uskoon Tampereella vuonna 1928 ja osallistui tämän jälkeen aktiivisesti hengelliseen työhön oman toimensa ohessa.
Ruotsin kielen taitoisena Finell käänsi kirjoituksia suomeksi ja toimi tulkkina kokouksissa. Finell toimi Pakanain Huuto -lehden päätoimittajana ja hänelle kertyi monia helluntaiherätyksen luottamustoimia.
Ossi Saarinen

| Ossi Saarinen |
| --- | --- |

Henkilötiedot
Syntynyt: 9. joulukuuta 1986 (ikä 37) Helsinki, Suomi
Kansalaisuus:   Suomi
Jääkiekkoilija
Lempinimi:  Ode
Pelipaikka:  oikea laitahyökkääjä
Maila:  vasen
Pituus:  183 cm
Paino:  83 kg
Seura
Seura:  ei joukkuetta
Pelaajaura
Pääsarjaura:  2006–
Aik. seurat:  Jokerit (SML) HPK (SML) KalPa (SML) Gentofte Stars (Tanska) Rungsted Seier Capital (Tanska) HC Nové Zámky (SloEL) Eispiraten Crimmitschau (DEL2) ESV Kaufbeuren (DEL2)
Ossi Saarinen (s. 9. joulukuuta 1986 Helsinki) on suomalainen jääkiekkoilija. Hän on pelipaikaltaan oikea laitahyökkääjä, mutta Saarinen osaa pelata tarvittaessa myös keskellä.
Office

Office voi tarkoittaa seuraavia:
Konttori (engl. The Office), brittiläinen tv-sarja
Microsoft Office, toimisto-ohjelmapaketti
| --- | --- |
: Tämä on täsmennyssivu, joka luettelee monimerkityksisen käsitteen eri merkitykset tai useita eri henkilöitä. Artikkelisivuja, joiden nimessä tai tekstissä lukee ”Office”, voi hakea sivunnimihaulla, laajalla sivunnimihaulla tai tekstihaulla.
OF-40

| OF-40 |
| --- | --- |

Valmistushistoria
Valmistusmaa:   Italia
Tekniset tiedot
Pituus:  
– putki edessä:  9,222 m
– pelkkä runko:  6,893 m
Leveys:  3,35 m
Korkeus:  2,45 m 2,68 m (johtajan periskooppi)
Taistelupaino:  45,5 t
Maksiminopeus:  
– tiellä:  60 km/h eteen 25 km/t taakse
Toimintasäde:  600 km tiellä
Pääase:  105 mm rihlattu panssarivaunukanuuna
Muu aseistus:  1x 7,62 mm konekivääri (koaksiaali) 1x 7,62 mm tai 1x 12,7 mm itkk
Moottori:  MTU 10-sylinterinen monipolttoainemoottori
– hevosvoimat:  830 hv
Miehistö:  4
OF-40 on italialaisten OTO Melaran ja Fiatin yksinomaan vientimarkkinoille suuntaama 1970-luvulla suunniteltu taistelupanssarivaunu. Vaunu on käytössä Yhdistyneissä arabiemiirikunnissa.
Suunnittelu

Vaunun suunnittelu alkoi vuonna 1977. Oto Malera oli vastuussa vaunun yleispiirteistä, kun taas Fiat suunnitteli sen voimanlähteen. OF-40 tuleekin näiden kahden yhtiön alkukirjaimista, kun taas 40 viittaa sen painoon tonneissa. Ulkonäöltään OF-40 muistuttaa saksalaista Leopard 1A4 -vaunua ja siinä käytetäänkin joitakin samoja osia Leopardin kanssa. Vaunun ensimmäinen prototyyppi valmistui vuonna 1980. Yhdistyneet arabiemiirikunnat tilasi 18 OF-40-vaunua mallia Mk 1 vuonna 1981. Sittemmin maa osti vielä toiset 18 vaunua mallia Mk 2 ja kolme hinausvaunua. Maa myös päivitti vanhemmat Mk 1 -vaununsa Mk 2 -versioiksi. Vaunua testattiin Thaimaassa ja Egyptissä, ja sitä myös tarjottiin tuotettavaksi Espanjalle ja Kreikalle. Yhdistyneet arabiemiirikunnat jäi kuitenkin lopulta vaunun ainoaksi ostajaksi ja vaunun markkinointi on loppunut.
Piirteet

Rakenteellisesti vaunu on jaettu kolmeen osaan. Ajaja on vaunun etuosassa, komentaja, ampuja ja lataaja keskellä ja moottori takana. Vaunun pääaseena toimii Oto Maleran suunnittelema 105 mm:n rihlattu panssarivaunukanuuna. Vaunuun mahtuu 57 ammusta, joista 15 on tykkitornissa valmiina käytettäviksi ja 42 ajajan vasemmalla puolella. Vaunussa on myös 7,62 mm:n tai 12,7 mm:n koaksiaalinen konekivääri, sekä toinen samanlainen tykkitornin katolla ilmatojuntaa varten. Tornin ulkopuolella on neljä savunheitintä. Vaunun voimanlähteenä toimii 10-sylinterinen MTU-monipolttoainemoottori, joka tuottaa 830 hevosvoimaa. Kaksi tuhannen litran polttoainesäiliötä on sijoitettu moottoritilan molemmille puolille.
Versiot

OF-40 Mk 2, olennaisena erona Galileo Avionica OG14L2A tulenhallintajärjestelmä.
Hinauspanssarivaunu.
Ilmatorjuntapanssarivaunu, varustettu 35 mm ilmatorjuntatykeillä, samankaltainen kuin Flakpanzer Gepard.
Palmaria, 155 mm telatykki, perustuu OF-40:n alustalle.
Käyttäjämaat

Yhdistyneet arabiemiraatit, 36 OF-40 Mk 2 vaunua.
OCO

Orbiting Carbon Observatory kiertoradalla. Taiteilijan näkemys.
Orbiting Carbon Observatory (OCO) oli NASAn rakennuttama ilmakehää tutkiva kaukokartoitussatelliitti, jonka lähtö epäonnistui 24. helmikuuta 2009 Taurus-kantoraketin teknisen vian vuoksi . Satelliitista on rakennettu toinen versio, jonka suunniteltu lähettäminen kiertoradalle tapahtuu heinäkuussa 2014.
Missio

OCOn mittaa aikanaan hiilidioksidilähteiden maantieteellistä asemaa eri puolilla maapalloa. Se etsii samalla merkittäviä hiilinieluja.  .
OCOn rahoitti NASAn Earth System Science -osaston Pathfinder-ohjelma. NASAn Jet Propulsion Laboratory hallinnoi OCO-satelliittiprojektia.
Satelliitti

OCO-satelliitin rakensi Orbital Sciences Corporation -yhtiö. Se laukaistiin Vandenberg Air Force Base -tukikohdasta Kaliforniasta Taurus-kantoraketilla.
OCOn pääinstrumentin kehittivät yhdessä Hamilton Sundstrand Sensor Systems ja NASAn Jet Propulsion Laboratory.
Toisen OCO-satelliitin tekijä ja laukaisija on Orbital Sciences. Se pääsee laskuttamaan epäonnistuneen laukaisunsa jälkeen toisesta laukaisusta Taurus-kantoraketilla 70 miljoonaa dollaria ja tietenkin saa maksun myös satelliitin rakentamisesta.  Tämä on avaruusteollisuusalalle tyypillinen piirre: se on niin oligopolistinen markkina ostajapuolella ja teollisuuden kilpailu on niin rajoittunutta tarjoajapuolella, että epäonnistumisestakin palkitaan.
Muita vastaavia satelliitteja

Japanin avaruusjärjestö JAXA laukaisi 23. tammikuuta 2009 kasvihuonekaasuja (hiilidioksidia ja metaania) mittaavan satelliitin, Ibukin (tunnettu myös nimellä GOSAT, Greenhouse Gases Observing Satellite). OCOn laukaisun epäonnistuttua Ibuki on lajissaan ainoa.
Muita mm.
EOS-Aura, NASA
Envisat, ESA
Sentinel 5 Precursor, ESA ja Hollanti, suunnitteilla vuonna 2010
Aiheesta muualla

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
NASA/JPL Orbiting Carbon Observatory Project Web Site (Arkistoitu – Internet Archive)
NASA's Earth Observing System
JPL Science Division OCO Project
NASA/JPL Global Climate Change web site
UStream video on OCO mission
OCOn toimii aikanaan yhteissä viiden muun ranskalaisen ja yhdysvaltalaisen kaukokartoitussatelliitin kanssa, joita yhdessä kutsutaan Yhdysvalloissa "A-junaksi".
Taurus 3110 (Taurus XL) ja OCO laukaisualustalla
NHL-kausi 1981–1982

| NHL-kausi 1981–1982 |
| --- | --- |
Järjestyksessä oleva kausi:  65.
Joukkueiden määrä:  21
Mestari:  New York Islanders
Pistepörssin voittaja:  Wayne Gretzky
Runkosarjan arvokkain pelaaja:  Wayne Gretzky
Pudotuspelien arvokkain pelaaja:  Mike Bossy
  ← 1980–1981 :  1982–1983 → 
NHL-kausi 1981–1982 oli National Hockey Leaguen historian 65. kausi. Sen aikana 21 NHL-joukkuetta  pelasi kukin 80 runkosarjaottelua. Stanley Cupin voitti New York Islanders, joka kukisti finaalisarjassa Vancouver Canucksin otteluvoitoin 4–0. 
Kyseessä oli Islandersin kolmas Stanley Cup -mestaruus.
Runkosarjan pistepörssin voittaja oli Edmonton Oilersia edustanut Wayne Gretzky, joka teki kauden aikana yhteensä 212 tehopistettä pelaamissaan 80 ottelussa. Philadelphia Flyersiä vastaan 30. joulukuuta 1981 pelatussa kamppailussa hän teki viisi maalia, joiden myötä Maurice ”Rocket” Richardin tuolloin 36 vuotta vanha ennätys 50 maalista 50 ottelussa rikkoutui. Gretzky onnistui saavuttamaan 50 maalin rajan 39 ottelussa. Myös hänen koko runkosarjan aikana tekemänsä 92 maalia ovat NHL:n ennätys. Aiemmin eniten maaleja yhdellä kaudella oli tehnyt Phil Esposito, joka oli parhaimmillaan yltänyt 76 runkosarjamaaliin. Kauden päätteeksi Gretzkylle myönnettiin hänen uransa kolmas Hart Memorial Trophy ja ensimmäinen Lester B. Pearson -palkinto.
Kaudella 1981–1982 New York Islandersin Bryan Trottier voitti pudotuspelien pistepörssin. Hän teki 19 pudotuspeliottelussa 29 tehopistettä, joista 6 oli maaleja ja 23 syöttöpisteitä. Conn Smythe Trophyn sai Trottierin tavoin Islandersia edustanut Mike Bossy.
Runkosarja

Lyhenteiden selitys: O = pelatut ottelut, V = voitot, H = häviöt, T = tasapelit, Pist. = pisteet, + = tehdyt maalit, − = päästetyt maalit. Pudotuspeleihin päässeet joukkueet on lihavoitu.
Runkosarja > Prince of Wales -konferenssi

| Adams-divisioona | O | V | H | T | Pist>  | + | − |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| Montreal Canadiens | 80 | 46 | 17 | 17 | 109 | 360 | 223 |
| Boston Bruins | 80 | 43 | 27 | 10 | 96 | 323 | 285 |
| Buffalo Sabres | 80 | 39 | 26 | 15 | 93 | 307 | 273 |
| Quebec Nordiques | 80 | 33 | 31 | 16 | 82 | 356 | 345 |
| Hartford Whalers | 80 | 21 | 41 | 18 | 60 | 264 | 351 |
| Patrick-divisioona | O | V | H | T | Pist>  | + | − |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| New York Islanders | 80 | 54 | 16 | 10 | 118 | 385 | 250 |
| New York Rangers | 80 | 39 | 27 | 14 | 92 | 316 | 306 |
| Philadelphia Flyers | 80 | 38 | 31 | 11 | 87 | 325 | 313 |
| Pittsburgh Penguins | 80 | 31 | 36 | 13 | 75 | 310 | 337 |
| Washington Capitals | 80 | 26 | 41 | 13 | 65 | 319 | 338 |
Runkosarja > Clarence Campbell -konferenssi

| Norris-divisioona | O | V | H | T | Pist>  | + | − |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| Minnesota North Stars | 80 | 37 | 23 | 20 | 94 | 346 | 288 |
| Winnipeg Jets | 80 | 33 | 33 | 14 | 80 | 319 | 332 |
| St. Louis Blues | 80 | 32 | 40 | 8 | 72 | 315 | 349 |
| Chicago Black Hawks | 80 | 30 | 38 | 12 | 72 | 332 | 363 |
| Toronto Maple Leafs | 80 | 20 | 44 | 16 | 56 | 298 | 380 |
| Detroit Red Wings | 80 | 21 | 47 | 12 | 54 | 270 | 351 |
| Smythe-divisioona | O | V | H | T | Pist>  | + | − |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| Edmonton Oilers | 80 | 48 | 17 | 15 | 111 | 417 | 295 |
| Vancouver Canucks | 80 | 30 | 33 | 17 | 77 | 290 | 286 |
| Calgary Flames | 80 | 29 | 34 | 17 | 75 | 334 | 345 |
| Los Angeles Kings | 80 | 24 | 41 | 15 | 63 | 314 | 369 |
| Colorado Rockies | 80 | 18 | 49 | 13 | 49 | 241 | 362 |
Runkosarja > Runkosarjan pistepörssi

Lyhenteiden selitys: O = pelatut ottelut, M = maalit, S = syötöt, Pist. = pisteet, RM = rangaistusminuutit
| Pelaaja | Joukkue | O | M | S | Pist>  | RM |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
|  Wayne Gretzky | Edmonton Oilers | 80 | 92 | 120 | 212 | 26 |
|  Mike Bossy | New York Islanders | 80 | 64 | 83 | 147 | 22 |
|  Peter Stastny | Quebec Nordiques | 80 | 46 | 93 | 139 | 91 |
|  Dennis Maruk | Washington Capitals | 80 | 60 | 76 | 136 | 128 |
|  Bryan Trottier | New York Islanders | 80 | 50 | 79 | 129 | 88 |
|  Denis Savard | Chicago Black Hawks | 80 | 32 | 87 | 119 | 82 |
|  Marcel Dionne | Los Angeles Kings | 78 | 50 | 67 | 117 | 50 |
|  Bobby Smith | Minnesota North Stars | 80 | 43 | 71 | 114 | 82 |
|  Dino Ciccarelli | Minnesota North Stars | 76 | 55 | 51 | 106 | 138 |
|  Dave Taylor | Los Angeles Kings | 78 | 39 | 67 | 106 | 130 |
Pudotuspelit > Pudotuspelien pistepörssi

Lyhenteiden selitys: O = pelatut ottelut, M = maalit, S = syötöt, Pist. = pisteet, RM = rangaistusminuutit
| Pelaaja | Joukkue | O | M | S | Pist>  | RM |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| Bryan Trottier | New York Islanders | 19 | 6 | 23 | 29 | 40 |
| Mike Bossy | New York Islanders | 19 | 17 | 10 | 27 | 0 |
| Denis Potvin | New York Islanders | 19 | 5 | 16 | 21 | 30 |
| Thomas Gradin | Vancouver Canucks | 17 | 9 | 10 | 19 | 10 |
| Denis Savard | Chicago Black Hawks | 15 | 11 | 7 | 18 | 52 |
| Stanley Smyl | Vancouver Canucks | 17 | 9 | 9 | 18 | 25 |
| Peter Stastny | Quebec Nordiques | 12 | 7 | 11 | 18 | 10 |
| Barry Pederson | Boston Bruins | 11 | 7 | 11 | 18 | 2 |
| Joe Mullen | St. Louis Blues | 10 | 7 | 11 | 18 | 4 |
| Bernard Federko | St. Louis Blues | 10 | 3 | 15 | 18 | 10 |
NHL-palkinnot

| --- | --- |
Prince of Wales Trophy:: New York Islanders 
Clarence S. Campbell Bowl:: Vancouver Canucks 
Art Ross Trophy:: Wayne Gretzky, Edmonton Oilers 
Bill Masterton Memorial Trophy:: Glenn Resch, Colorado Rockies 
Calder Memorial Trophy:: Dale Hawerchuk, Winnipeg Jets 
Conn Smythe Trophy:: Mike Bossy, New York Islanders 
Frank J. Selke Trophy:: Steve Kasper, Boston Bruins 
Hart Memorial Trophy:: Wayne Gretzky, Edmonton Oilers 
Jack Adams Award:: Tom Watt, Winnipeg Jets 
James Norris Memorial Trophy:: Doug Wilson, Chicago Black Hawks 
Lady Byng Memorial Trophy:: Rick Middleton, Boston Bruins 
Lester B. Pearson Award:: Wayne Gretzky, Edmonton Oilers 
William M. Jennings Trophy:: Rick Wamsley / Denis Herron, Montreal Canadiens 
Vezina Trophy:: Billy Smith, New York Islanders 
Lester Patrick Trophy:: Emile Francis
NHL-palkinnot > Tähdistökentälliset

| Ykköstähtikenttä |   Pelipaikka   | Kakkostähtikenttä |
| --- | --- | --- |
| Billy Smith, New York Islanders | maalivahti | Grant Fuhr, Edmonton Oilers |
| Ray Bourque, Boston Bruins | puolustaja | Paul Coffey, Edmonton Oilers |
| Doug Wilson, Chicago Black Hawks | puolustaja | Brian Engblom, Montreal Canadiens |
| Wayne Gretzky, Edmonton Oilers | keskushyökkääjä | Bryan Trottier, New York Islanders |
| Mark Messier, Edmonton Oilers | vasen laitahyökkääjä | John Tonelli, New York Islanders |
| Mike Bossy, New York Islanders | oikea laitahyökkääjä | Rick Middleton, Boston Bruins |
Nazi Death Camp

| Nazi Death Camp> Tiedot |
| --- | --- |
Toiminnassa:  2007–2010
Tyylilaji:  mongopunk, punk rock, hardcore punk, rock and roll
Jäsenet:  Teemu Bergman, laulu, kitara  Toni Koskinen, basso  Maukka Maunula, rummut 
Levy-yhtiö:  Red Lounge Records (2008–2009, 2015)  Psychedelica Records (2007–2009)  Airiston punk-levyt (2010)
Infobox OKNimi-testi OK: 
Nazi Death Camp oli Pää Kii -yhtyeen Teemu Bergmanin ja Damn Seagullsin Toni Koskisen luotsaama punkyhtye, joka oli toiminnassa vuosina 2007–2010. Se yhdistelee musiikissaan myös hardcore punkia sekä rock and rollia.
Yhtye julkaisi aktiivisesti musiikkia, joista koostettiin lopulta kokoelma-albumi The Complete Mongo Punk Sessions vuonna 2009. Yhtyeen viimeiseksi julkaisuksi jäi EP-levy Inside the Mind of a Mongoloid, joka julkaistiin vuonna 2010. Vuonna 2015 ilmestyi toinen kokoelma-albumi, Same Shit in a Different Package.
Jäsenet

Teemu Bergman – laulu, kitara
Töni Köskinen – basso
Maukka Maunula – rummut
Diskografia > Kokoelma-albumit

The Complete Mongo Punk Sessions (2009,  Psychedelica Records, Ratbite Records)
Same Shit in a Different Package (2015,  Red Lounge Records)
Diskografia > EP:t

We’re Not Special Just Retarded (2007,  Psychedelica)
Nazi Death Camp (2009,  Red Lounge)
Satan Sez ”Kill !” (2009,  Red Lounge)
Inside the Mind of a Mongoloid (2010,  Airiston punk-levyt)
Diskografia > Split-albumit

Nazi Death Camp / Sons of Saddam (2008,  Red Lounge)
Nazi Death Camp & Royal Turds: 2008–2009 Euro Tour (2008,  Red Lounge)
Diskografia > Singlet

”Mental Problems” (2007, Ratbite)
Aiheesta muualla

Nazi Death Camp Myspacessa (englanniksi)
Odin (satelliitti)

Odin on ruotsalainen piensatelliitti, joka tekee sekä astrofysiikan että kaukokartoituksen tutkimusta. Se tutkii tähtien syntyä ja maan ilmakehän otsonia.  Sen rakensi Swedish Space Corporation. Sen rahoittivat Ruotsin avaruushallinto, Ranskan CNES, Kanadan avaruusjärjestö ja Tekes. Se laukaistiin avaruuteen 20. helmikuuta 2001 START-1-kantoraketilla Svobodnystä Venäjältä.
Huhtikuussa 2007 Odin havaitsi molekulaarista happea tähtienvälisissä pilvissä.
Aiheesta muualla

Odin information at Swedish National Space Board (Arkistoitu – Internet Archive)
Odin information at Swedish Space Corporation
Nikon D60

| Nikon D60 |
| --- | --- |

Tyyppi:  järjestelmäkamera
Kenno:  CCD-kenno
Korkein resoluutio:  3 872 × 2 592 (10,2 megapikseliä)
Objektiivi:  Nikon F
Suljin:  elektronisesti ohjattu pystysuunnassa liikkuva verhosuljin
Suljinajat:  1/4000 s – 30 s
Valotuksen mittaus:  TTL-valotuksenmittausjärjestelmä
Valotustavat:  digitaalinen vaihto-ohjelma; ohjelmoitu automatiikka, jossa on joustava ohjelma; suljinajan esivalinta-automatiikka; aukon esivalinta-automatiikka; käsisäätötila
Tarkennuspisteet:  3
Tarkennustavat:  automaattinen ja manuaalinen
Sarjakuvaus:  3 kuvaa / s
Etsin:  penta-Dach-peili
ISO-arvot:  ISO 100–1 600
Salama:  sisäänrakennettu, TTL-liitin
Manuaalinen valkotasapaino:  8 tilaa, hienosäätömahdollisuus
LCD-näyttö:  2,5 tuumaa, n. 230 000 pikseliä
Tallennusmedia:  SD/SDHC-muistikortit
Akku:  Li-on EN-EL9
Paino:  495 g ilman akkua, muistikorttia ja rungon suojusta
Nikon D60 on 10 megapikselin digitaalinen järjestelmäkamera. Se julkaistiin tammikuussa 2008. D60-malli on Nikon D40x:n seuraaja. D60:ssa on Nikon EXPEED -kuvaprosessori, joka on myös kalliimmissa Nikon D3- ja D300-malleissa.
Uudet ominaisuudet

Verrattuna D40-malliin uusia ominaisuuksia Nikon D60:ssa ovat:
10,2 megapikselin kenno (kuten D40x:ssä)
Stop-motion-elokuva
EXPEED-kuvaprosessori
kuvakennon puhdistusjärjestelmä ja ilmankiertojärjestelmä
pysty- ja vaakasuoraan kääntyvä nestekidenäyttö
aktiivinen D-Lighting
kit-objektiivissa kuvanvakain
Jatkuvuus

Nikon D60 -runko on hyvin samanlainen kuin Nikon D40. Kuten D40:ssä, Nikon D60:ssakaan ei ole toissijaista näyttöä rungon päällä, mutta sen sijaan nestekidenäytössä näkyy suljinaika, aukko ja muita keskeisiä tietoja.