stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Mathilde Krzesinska
Balettiura

Hänen roolejaan uran alussa olivat muun muassa Marietta/Draginiatzan kaksoisrooli baletissa Kalkabrino vuonna 1892, Makeishaltijattaren roolin Pähkinänsärkijässä vuonna 1893, Odette-Odilen kaksoisrooli Joutsenlammessa, Paquita-baletin päärooli, Auroran rooli Prinsessa Ruususessa vuonna 1893 ja päärooli Petipan Le Réveil de Flore -baletissa, joka luotiin häntä varten vuonna 1894 sekä Columbinen roolin baletissa Harlequinade vuonna 1900. Petipa uudelleensovitti Krzesinskalle balettinsa Mlada vuonna 1896, kuningatar Nisian roolin baletissa Le Roi Candaule vuonna 1897, jumalatar Thetiksen roolin baletissa Les Aventures de Pélée vuonna 1897, Lisen roolin baletissa La Fille mal Gardée, prinsessa Aspician roolin baletissa Faaraon Tytär vuonna 1898, sekä pääroolin baletissa Esmeralda vuonna 1899 ja Nikijan roolin baletissa La Bayadère vuonna 1900.
Hän esiintyi Monte Carlossa vuonna 1895 sekä Varsovassa isänsä Feliks Krzesińskin kanssa.
Vuodesta 1896 lähtien hän oli Keisarillisten teattereiden prima ballerina assoluta eli ensimmäinen ensitanssijatar nähtävästi suhteittensa ansiosta, koska balettimestari Marius Petipa piti prima ballerina assoluta Pierina Legnania parempana tanssijattarena. Krzesinska erosi balettiseurueesta vuonna 1904.
Huolimatta lukuisista jäähyväisesityksistään hän esiintyi aina vuoteen 1917 asti. Hän tanssi Joutsenlammen pääosan sekä pas de deux'n Prinsessa Ruususesta Sergei Djagilevin Saisons Russes kiertueella Lontoossa vuonna 1911 sekä Le Spectre de la Rosen Vastlav Nižinskin kanssa. Krzesinska tanssi Gisellen pääroolin ensimmäistä kertaa vielä vuonna 1916 ollessaan 44-vuotias.
Krzesinska oli ensimmäinen venäläinen tanssijatar, joka teki 32 fouettéta, mitä pidettiin tuohon aikaan balettitekniikan äärimmäisenä taidonnäytteenä. Aikaisemmin samaan olivat pystyneet vain italialaiset ballerinat kuten Pierina Legnani. Hän oli tunnettu loistavasta tekniikastaan ja draamallisista sekä näyttelijänkyvyistään.
Balettiura > Vallankumouksen jälkeen

Helmikuun vallankumouksen jälkeen Krzesinska menetti merenranta datšansa Strelnassa lähellä Pietarhovia ja kaupunkitalonsa Pietarissa Angliski prospekt 18:ssa ja joutui asumaan ystävien luona, kunnes muutti kesällä 1917 maanpakoon Kislovodskiin Kaukasukselle poikansa Vladimirin ja rakastajansa suuriruhtinas Andrei Vladimirovitšin kanssa. Myös Andrein äiti suuriruhtinatar Maria Pavlova asui samassa kaupungissa, mutta eri huvilassa. Loppuvuodesta 1919 he matkustivat junalla Mustanmeren rannikolle, Maria Pavlovna 1. luokassa ja Mathilde poikansa kanssa 3. luokassa Novorossijskiin, josta he maaliskuussa 1920 lähtivät Andrein äidin kanssa vuorolaivalla Italiaan. Sieltä he matkustivat Ranskan Rivieralle Mathilden huvilaan ja vuonna 1929 pysyvästi Pariisiin. Huvila oli ollut pakko myydä vuonna 1929 Mathilden pelivelkojen vuoksi.
Vuonna 1929 Krzesinska avasi Pariisissa balettikoulun, jossa hän antoi yksityistunteja. Hänen oppilaisiinsa kuuluivat muun muassa Margot Fonteyn, Maurice Béjart, Alicia Markova, André Eglevsky, Tatiana Riabouchinska ja Tamara Toumanova.
Krzesinska esiintyi viimeisen kerran 64-vuotiaana Lontoon Covent Gardenissa. Vuonna 1960 hän julkaisi muistelmansa Souvenirs de la Krzesinska.
Yksityiselämä

Keisari Nikolai II lahjoitti hänelle vuonna 1906 valmistuneen jugend-tyylisen yksityistalon Pietarista. Tämän rakennuksen parvekkeelta Lenin puhutteli kansaa palattuaan maanpaosta Suomen kautta vuonna 1917.
Krzesinskalla oli vuodesta 1900 suhde myös kahteen muuhun Venäjän hallitsijasuvun jäseneen, Nikolai II:n serkkuihin Sergei Mihailovitšiin ja Andrei Vladimirovitšiin. Suuriruhtinas Andrein kanssa hän matkusti vuonna 1901 Venetsiaan ja Provenceen, josta suuriruhtinas osti hänelle talon Cap-d'Ailista, jolle annettin nimi Villa Alam eli hänen lempinimensä 'Mala' väärinpäin. Hänellä oli myös suhde Premier Danseur Pierre Vladimiroviin, jonka suuriruhtinas Andrei haastoi kaksintaisteluun. Vladimirov haavoittui luodista nenäänsä ja suhde Krzesinskaan päättyi.
Krzesinska avioitui Cannesissa Arkkienkeli Mihailin kirkossa tammikuussa 1921 suuriruhtinas Andrei Vladimirovitš Romanovin (1879–1956) kanssa, joka oli suuriruhtinas Vladimir Aleksandrovitš Romanovin ja suuriruhtinatar Maria Pavlovnan nuorin poika sekä keisari Aleksanteri II:n pojanpoika. Andrei tunnusti Krzesinskan pojan ruhtinas Vladimir 'Vova' Romanovski-Krasinskin (30. kesäkuuta 1902 – 23. huhtikuuta 1974) omakseen. Syntymätodistuksessa isäksi oli merkitty Sergei Mihailovitš. Huhujen mukaan isä olisi voinut olla myös suuriruhtinas Sergei Mihailovitš, tai jopa keisari Nikolai II itse. Vuonna 1925 hän kääntyi katolisesta ortodoksiksi. Vuonna 1926 Romanov-suvun päämies suuriruhtinas Kirill Vladimirovitš myönsi hänelle ja puolisolle ruhtinas ja ruhtinatar Romanovski-Krasinskin titteli.
Mathilde Maria Krzesinska kuoli vuonna 1971 Pariisissa 98-vuotiaana, ja hänet on haudattu Pariisin Sainte-Geneviève-des-Bois'n ortodoksiselle hautausmaalle.
Mathilde Krzesinska elokuvataiteessa

Venäläinen elokuvaohjaaja Aleksei Utšitel on ohjannut Nikolai II:n ja Mathilde Krzesinskan suhteesta elokuvan Matilda (2017), joka on herättänyt pahennusta Venäjän vanhoillisissa ortodoksipiireissä, koska Nikolai II on nykyisin ortodoksikirkon pyhimys.
Aiheesta muualla

Mathilda Kšesinskaja - Venäjän baletin häikäisevä tähti ja "hovitanssijatar", josta myöhemmin tuli suuriruhtinas Andrein puoliso, Kuva, 26.10.1938, nro 22, s. 23, Kansalliskirjaston digitaaliset aineistot
Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
| Auktoriteettitunnisteet  |
| --- | --- |
Kansainväliset:  FAST  ISNI  VIAF  WorldCat 
Kansalliset:  Ranska  BnF data  Saksa  Israel  Belgia  Yhdysvallat  Latvia  Japani  Tšekki  Australia  Alankomaat  Puola  Vatikaani 
Tieteilijät:  CiNii 
Taiteenala:  FID 
Henkilöt:  Deutsche Biographie  Trove 
Muut:  SNAC  IdRef 
Mathilde Krzesinska prinsessa Aspician roolissa vedenalaisessa kohtauksessa baletissa Faaraon tytär, n. 1898-1900
Mathilde Krzesinska pas de fleche, Faaraon tytär baletissa 1898
Mathilde ja isä Feliks Krzesiński masurkka-tanssijoiden asuissa hyväntekeväisyysesityksessä, joka juhlisti tämän 60-vuotista balettiuraa helmikuussa 1898.
Mathilde poikansa Vovan kanssa 1910
Mathilde Krzesinskan ja puoliso Andrei Vladimirovitš Romanovin sekä poika Vladimir Romanovski-Krasinskin hauta Sainte-Geneviève-des-Bois'n venäläisellä hautausmaalla
Intian dominio

Intia (engl. India) oli Yhdistyneestä kuningaskunnasta itsenäistymisensä 15. elokuuta 1947 jälkeen ja ennen tasavallan julistamista 26. tammikuuta 1950 Kansainyhteisöön kuulunut itsenäinen dominio, Yrjö VI valtionpäämiehenään. Valtio luotiin Indian Independence Act 1947:n mukaan ja muutettiin Intian tasavallaksi Intian perustuslain promulgaation jälkeen vuonna 1950.
Kuningas oli Intian dominiossa kenraalikuvernöörin edustamana. Kenraalikuvernööriä ei kuitenkaan nimitetty varakuninkaaksi kuten Brittiläisessä Intiassa. Varakuninkaan virka lakkautettiin Intian itsenäistyessä. Kaksi kenraalikuvernööriä oli virassa itsenäistymisen ja tasavallaksi siirtymisen välillä: Louis Mountbatten vuosina 1947–1948 ja Chakravarti Rajagopalachari vuosina 1948–1950. Jawaharlal Nehru toimi tänä aikakautena Intian pääministerinä.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Intian dominio Wikimedia Commonsissa
| n k Commonwealth realmit ja dominiot |
| --- | --- |
Nykyiset:  Antigua ja Barbuda  Australia  Bahama  Belize  Grenada  Jamaika  Kanada  Papua-Uusi-Guinea  Saint Kitts ja Nevis  Saint Lucia  Saint Vincent ja Grenadiinit  Salomoninsaaret  Tuvalu  Uusi-Seelanti  Yhdistynyt kuningaskunta 
Entiset:  Barbados  Ceylon  Etelä-Afrikka  Fidži  Gambia  Ghana  Guyana  Intia  Irlanti  Kenia  Malawi  Malta  Mauritius  Newfoundland  Nigeria  Pakistan  Sierra Leone  Tanganjika  Trinidad ja Tobago  Uganda
Esa Eloranta

| Esa Eloranta> Henkilötiedot |
| --- | --- |
Syntynyt: 19. huhtikuuta 1963 (ikä 61) Oulu
Ammatti:  muusikko, lauluntekijä
Muusikko
Laulukielet:  suomi, englanti
Aktiivisena:  1982-
Tyylilajit:  pop, rock, folk, country, iskelmä
Soittimet:  laulu, kitara
Yhtyeet:  Riff Raff Garbo Esa Eloranta & Ihmeidentekijät BEL Kultakurkut Heartworn Dusty Oldman Band
Levy-yhtiöt:  Mirror Records, Lighthouse, AMT, Megamania, T-Sound Oy, Humble House, AXR, Turenki
  [ Muokkaa Wikidatassa ] [ ohje ]  
Esa Sakari Eloranta (s. 19. huhtikuuta 1963 Oulu) on suomalainen laulaja, lauluntekijä ja kitaristi, joka tekee soolouraa ja on myös Garbo-yhtyeen jäsen. Hän on kuulunut myös yhtyeisiin Esa Eloranta & Ihmeidentekijät, Heartworn ja Kultakurkut sekä keikkaillut ainakin Bablon ja Aki Louhelan kanssa. Eloranta on tehnyt kappaleita noin 30 artistille, kuten Jorma Kääriäiselle, Johanna Iivanaiselle, Jani Wickholmille, Kari Tapiolle, Matti Eskolle, Vesa Haajalle ja Katri Helenalle. Hän sanoo itse kirjoittaneensa elämänsä aikana noin 1500 kappaletta.
Ura

Eloranta kiinnostui rockmusiikista nähdessään Hurriganesin livenä vuonna 1975. Hän alkoi soittaa isänsä vanhaa akustista kitaraa ja opetella kitaransoittoa. Samalla hän alkoi tehdä uusia kappaleita sen lisäksi, että hän soitti Bob Dylanin kappaleita.
Elorannan ensimmäinen soolosingle ilmestyi vuonna 1982 Mirror Recordsin kautta, ja sen kautta piti julkaista kokopitkä albumiselvennä. Ramblers-yhtyeen kokoonpano vieraili Elorannan singlellä. Lisäksi Elorannalla on taustayhtyeenä Esa Eloranta Encore, joka kuitenkin hajosi vuonna 1984, ja Eloranta siirtyi laulajaksi Riff Raff -yhtyeeseen.
Garbo perustettiin syksyllä 1985. Garbo oli yksi viisikirjaimista nimistä, joita syntyi 1980-luvulla. Idea yhtyeen nimeen tuli eräästä kioskilla olevasta lööpistä. Garbo hajosi kaksi kertaa, vuonna 1989 jolloin yhtyeeltä ilmestyi Pitkä tie, ja vuonna 1995, jolloin yhtyeen kitaristi ja tuottaja Nixu Nikula kuoli.
Elorannan ensimmäinen sooloalbumi Kipinä ilmestyi AMT-levy-yhtiön kautta. Saman levy-yhtiön kautta ilmestyi myös Esa Eloranta ja Ihmeidentekijät-yhtyeen levy Pienet suuret teot, jonka kappaleista suurin osa oli Elorannan tekemiä.
Garbo-yhtyeen toisen hajoamisen jälkeen Eloranta ryhtyi tekemään duokeikkoja Bablon kanssa. Lisäksi 1990-luvulla syntyi yhtye BEL, ja sen nimissä Eloranta teki yhteiskeikkoja Bablon ja Aki Louhelan kanssa. Myöhemmin Harri Marstio ja Eero Raittinen halusivat liittyivät myös porukkaan, jolloin syntyi Kultakurkut-niminen levy. Eloranta julkaisi vuonna 1998 albumin Jotain pysyvää, jonka nimikappale on Elorannan ja Louhelan säveltämä. "Jotain pysyvää" -kappale julkaistiin myös Kultakurkut-levyllä.
Eloranta on myös vieraillut Bablon, Kari Riihimäen, Jussi Syrenin, Merja Laaksosen, Heli Rapakon, Pekka Tillikaisen ja Matti Eskon levyillä, Tundra-yhtyeen singlellä sekä kokoelmalevyillä, kuten Eläköön iskelmä - Vol. 1.
Garbo teki paluun vuonna 2005, jolloin tehtiin albumi Kruunaa ja klaavaa. Lisäksi Eloranta levytti englanninkielistä musiikkia vuonna 2006 Heartworn-yhtyeen nimissä. Heartwornille hän teki neljä englanninkielistä kappaletta.
Vuonna 2007 Eloranta päätti palata soolouralle, jolloin Humble Housen kautta ilmestyi kolme albumia. Viimeisin soololevy ilmestyi AXR:n kautta. Vuonna 2015 häneltä ilmestyi Turenki Recordsin kautta single "Muurinmurtajat". Lisäksi hän tekee triokeikkoja Bablon ja Edu Kettusen kanssa.
Diskografia > Albumit

| --- | --- |
 Garbo: Julma maa (1986)  Garbo: Garbo (1987)  Garbo: Pitkä tie (1989)  Kipinä (1989)  Esa Eloranta ja Ihmeidentekijät: Pienet suuret teot (1991)  Garbo: Risteys (1993)  Garbo: Miehuuskoe (1994)  Jotain pysyvää (1998)  Kultakurkut: Kultakurkut (2002)  Garbo: Kruunaa ja klaavaa (2005)  Heartworn: Heartworn (2006)  Yksi pyyntö – tuhat tarinaa (2007)  Oikeita asioita (2009)  Pojasta mieheksi (2010)  Suuret odotukset (2013)  Avoimet tiet (2016)  Jotain ilmassa (2018)  Bensaa ja kahvia (2020)  Esa Eloranta & Marko Haavisto: Kymmenen miljoonaa (2022)  Garbo: Viisasten kivi (2023) Kokoelmat Garbo: 10 vuotta – parhaat 1995) :  Singlet Ainoa/Bella (1982)  Garbo: Poika julman maan/Takaisin sun luo (1985)  Garbo: Kuuma veri/Juokse taas (1986)  Garbo: Ei kenenkään maa/Kuinka kauan? (1987)  Garbo: Arvottomien yö/Tällaisina öinä (1987)  Garbo: Suomalainen unelma (1988)  Garbo: Pitkä tie/Tyytyväinen (1989)  Hyvä juttu/Kerää palaset (1990)  Aurinkokatu/Turhaa (1990)  Esa Eloranta & Ihmeidentekijät: Matkalle kaupunkiin (1991)  Esa Eloranta & Ihmeidentekijät: Marraskuun 14./Sydän paikallaan (1991)  Esa Eloranta & Ihmeidentekijät: Laiska mies/Hengitän (1992)  Garbo: Pysäkki/Kultaa (1993)  Garbo: Ikuisesti sinun/Erehdyin (1994)  Garbo: Lady huhtikuu/Sisällä ulkona (1994)  Garbo: Rihkamaa/Vielä kerran (1995)  Garbo: Se ei näy ulospäin/Tuun ja meen (1995)  Kuiskaukset/Älä huoli (1998)  Nyt mä kuuntelen (1998)  Tuo toukokuu (1999)  Kultakurkut: Viiniä ja ruusuja/Rakkaudelta näyttää hitto vie (2002)  Kai toivoa saan (2006)  Jälkikirjoitus (2007)  Kaikki tiet (2009)  Ikuisesti sinun (2010)  Isä oppi lentämään (2012)  Mies ilman naista (2012)  Vajaa (2012)  Nämä toiveet (2012)  Muurinmurtajat (2015)  Kaksi kulkijaa duetto Tommy Huovisen kanssa (2023)
Kirjat

Suomalaisia unelmia – lauluja vuosilta 1988–99, Love Kustannus, 1999 (nuotteja)
Yksi pyyntö – tuhat tarinaa, Mediapinta, 2007 (novellikokoelma)
Aiheesta muualla

Viralliset sivut (Arkistoitu – Internet Archive)
Esa Eloranta Myspacessa (englanniksi)
Esa Elorannan esitystuotanto Suomen äänitearkistossa (1901–1999)
Esa Elorannan sävellystuotanto Suomen äänitearkistossa (1901–1999)
Esa Elorannan sanoitustuotanto Suomen äänitearkistossa (1901–1999)
| --- | --- |
Auktoriteettitunnisteet: Taiteenala :  MusicBrainz
Hage Geingob

| Hage Geingob |
| --- | --- |

Namibian 3. presidentti
 21. maaliskuuta 2015 – 4. helmikuuta 2024  
Pääministeri:  Saara Kuugongelwa-Amadhila
Varapresidentti:  Nickey Iyambo  Nangolo Mbumba
Edeltäjä:  Hifikepunye Pohamba
Seuraaja:  Nangolo Mbumba
Namibian pääministeri
 21. maaliskuuta 1990 – 28. elokuuta 2002  
Presidentti:  Sam Nujoma
Seuraaja:  Theo-Ben Gurirab
 4. joulukuuta 2012 – 21. maaliskuuta 2015  
Presidentti:  Hifikepunye Pohamba
Edeltäjä:  Nahas Angula
Seuraaja:  Saara Kuugongelwa
Henkilötiedot
Syntynyt: 3. elokuuta 1941 Otjiwarongo, Lounais-Afrikka
Kuollut: 4. helmikuuta 2024 (82 vuotta)
Tiedot
Puolue:  SWAPO
Tutkinnot:  Leedsin yliopisto, Britannia
Hage Geingob (3. elokuuta 1941 – 4. helmikuuta 2024) oli namibialainen poliitikko, joka toimi Namibian presidenttinä vuodesta 2015 kuolemaansa asti. Aiemmin hän on toiminut maansa pääministerinä kahteen otteeseen. Hänet valittiin presidentiksi vuoden 2014 lopussa, ja hän aloitti virkakautensa maaliskuussa 2015.
Geingob syntyi pienessä pohjoisnamibialaisessa kylässä. Etelä-Afrikan hallitessa maata hän oli maanpaossa Botswanassa ja Yhdysvalloissa. Hän laati Britanniassa väitöskirjan demokratian edistämisestä ja hyvistä hallintokäytännöistä. Ennen politiikkaan siirtymistä hän työskenteli YK:lle. Namibian itsenäistyttyä Geingob oli sen ensimmäinen pääministeri vuosina 1990–2002.
Marraskuun 2019 vaaleissa presidentti Hage Geingob valittiin uudelleen, mutta maan parlamentissa hallitseva SWAPO-puolue menetti aiemman kahden kolmaosan enemmistönsä, vaikka sai edelleen selkeän enemmistön. Työttömyys ja korruptio-skandaalit sekä pahan kuivuuden aiheuttamat taloudelliset ongelmat olivat vähentäneet hallitsevan puolueen suosiota. Presidentti Geingob sai nyt 56 prosenttia äänistä, kun edellisissä vaaleissa hän oli saanut äänistä 87 prosenttia. SWAPO on hallinnut maata koko sen itsenäisyyden ajan vuodesta 1990 lähtien ja kaikki maan presidentit ovat olleet SWAPOn edustajia. Geingob oli maan kolmas presidentti.
Brandon Wheat Kings

| Brandon Wheat Kings |
| --- | --- |

Perustettu:  1936
Entiset nimet:  Brandon Wheat Kings (1936–1938) Brandon Elks (1938–1940)
Kaupunki:   Brandon, Manitoba
Kotiareena:  Westman Communications Group Place
– kapasiteetti:  5 927
Sarjataso:  WHL
Konferenssi:  Itäinen
Divisioona:  Itäinen
Värit:                
Toimitusjohtaja:   Marty Murray
Päävalmentaja:   Marty Murray
Mestaruudet:  WHL (1979, 1996, 2016)
Hopeaa:  WHL (1995, 1998, 2005, 2015)
Infobox OKNimi-testi OK: 
Brandon Wheat Kings on Kanadassa Western Hockey Leaguessa pelaava juniorijääkiekkojoukkue. Seuran kotikaupunki on Brandon Manitobassa.
Joukkue kaudella 2024–2025

| Maalivahti |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| # |  | Pelaaja | Hanskakäsi | Syntymävuosi | Syntymäpaikka |
| 35 |  | Dylan McFadyen | L | 2008 | Winnipeg, Manitoba, Kanada |
| 50 |  | Ethan Eskit | L | 2006 | Calgary, Alberta, Kanada |
| 64 |  | Carson Bjarnason | L | 2005 | Carberry, Manitoba, Kanada |
| Puolustajat |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| # |  | Pelaaja | Kätisyys | Syntymävuosi | Syntymäpaikka |
| 3 |  | Merrek Arpin | R | 2006 | Calgary, Alberta, Kanada |
| 5 |  | Dylan Ronald | L | 2006 | Ponoka, Alberta, Kanada |
| 8 |  | Quinn Mantei (C) | L | 2005 | Weyburn, Saskatchewan, Kanada |
| 12 |  | Nigel Boehm | L | 2008 | Corman Park, Saskatchewan, Kanada |
| 14 |  | Adam Beluško | L | 2006 | Košice, Slovakia |
| 27 |  | Luke Shipley | R | 2004 | Powell River, Brittiläinen Kolumbia, Kanada |
| 55 |  | Cameron Allard | R | 2008 | Yorkton, Saskatchewan, Kanada |
| 84 |  | Giorgos Pantelas | R | 2008 | Victoria, Brittiläinen Kolumbia, Kanada |
| Hyökkääjät |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| # |  | Pelaaja | Kätisyys | Pelipaikka | Syntymävuosi | Syntymäpaikka |
| 9 |  | Jaxon Jacobson | L | KH | 2008 | Brandon, Manitoba, Kanada |
| 10 |  | Caleb Hadland | L | VLH | 2006 | Sylvan Lake, Alberta, Kanada |
| 11 |  | Jordan Gavin | L | KH | 2006 | Surrey, Brittiläinen Kolumbia, Kanada |
| 13 |  | Roger McQueen | R | KH | 2006 | Saskatoon, Saskatchewan, Kanada |
| 17 |  | Joby Baumuller | R | OLH | 2007 | Wilcox, Saskatchewan, Kanada |
| 19 |  | Carter Klippenstein | L | VLH | 2006 | Lethbridge, Alberta, Kanada |
| 20 |  | Ben Binder-Nord | L | VLH | 2007 | Calgary, Alberta, Kanada |
| 39 |  | Easton Odut | L | VLH | 2007 | Dauphin, Manitoba, Kanada |
| 56 |  | Chase Surkan | L | VLH | 2009 | Regina, Saskatchewan, Kanada |
| 62 |  | Nicholas Johnson | L | OLH | 2005 | Calgary, Alberta, Kanada |
| 71 |  | Brady Turko | R | OLH | 2007 | McCreary, Manitoba, Kanada |
| 72 |  | Marcus Nguyen | R | OLH | 2004 | Calgary, Alberta, Kanada |
| 82 |  | Dominik Petr | L | KH / VLH | 2005 | Ostrava, Tšekki |
| 88 |  | Matteo Michels | R | KH | 2005 | Colleyville, Texas, Yhdysvallat |
| 91 |  | Nolan Flamand | L | KH | 2004 | Saskatoon, Saskatchewan, Kanada |
Lähde: EliteProspects
Valmennus & Joukkueenjohto

Päävalmentaja & Toimitusjohtaja: Marty Murray
Apuvalmentaja: Mark Derlago
Apuvalmentaja: Del Pedrick
Maalivahtivalmentaja: Tyler Plante
Fysiikkavalmentaja: Tyler Sanjenko
Taitovalmentaja: Tyler Dittmer
Huoltopäällikkö: Scott Hlady
Jääkiekkotoiminnanjohtaja: Chris Moulton
Pelaajakehityksenjohtaja: Riley Dudar
Lähde: EliteProspects
Aiheesta muualla

Brandon Wheat Kingsin verkkosivut (englanniksi)
Brandon Wheat Kingsin EliteProspects-sivut
| Itäinen konferenssi | Itäinen konferenssi | Läntinen konferenssi | Läntinen konferenssi |
| --- | --- | --- | --- |
| Itäinen | Keskinen | B.C. | U.S. |
| Brandon Wheat Kings | Calgary Hitmen | Kamloops Blazers | Everett Silvertips |
| Moose Jaw Warriors | Edmonton Oil Kings | Kelowna Rockets | Portland Winterhawks |
| Prince Albert Raiders | Kootenay Ice | Prince George Cougars | Seattle Thunderbirds |
| Regina Pats | Lethbridge Hurricanes | Vancouver Giants | Spokane Chiefs |
| Saskatoon Blades | Medicine Hat Tigers | Victoria Royals | Tri-City Americans |
| Swift Current Broncos | Red Deer Rebels |  |  |
Dan Stevens

| Dan Stevens |
| --- | --- |

Henkilötiedot
Koko nimi:  Daniel Jonathan Stevens
Syntynyt: 10. lokakuuta 1982 (ikä 42) Croydon, Englanti
Ammatti:  näyttelijä
Aiheesta muualla
IMDb
Daniel Jonathan Stevens (s. 10. lokakuuta 1982 Croydon, Englanti) on brittiläinen näyttelijä.
Stevens on uransa aikana työskennellyt teatterissa sekä Isossa-Britanniassa että Yhdysvalloissa. Hän on myös esiintynyt useissa televisiosarjoissa, joista tunnetuimpia ovat Downton Abbey (2010–2012) ja Legion (2017–2019).
Stevens on opiskellut kirjallisuustiedettä Cambridgen yliopistossa.
Ura

Dan Stevens aloitti ammattilaisuransa näyttelijänä vuonna 2004, jolloin hän sai roolin William Shakespearen näytelmästä Miten haluatte. Samana vuonna Stevens teki myös televisiodebyyttinsä esiintymällä Frankenstein-minisarjassa. Seuraavina vuosina Stevens jatkoi työskentelemistä sekä televisiossa että näytelmissä.
Vuonna 2009 hän teki uuden ammatillisen aluevaltauksen siirtymällä näyttelemään myös valkokankaalla elokuvassa Hilde. Vuonna 2010 hän aloitti näyttelemisen Downton Abbey -sarjassa, joka oli menestys. Rooli toikin Stevensille julkisuutta sekä SAG-palkinnon, jonka hän voitti yhdessä muun työryhmän kanssa parhaasta näyttelijäkokoonpanosta draamasarjassa vuonna 2012. Stevens jätti sarjan vuonna 2012 ja jatkoi hyvin vaihtelevissa rooleissa niin televisiossa kuin elokuvissakin.
Elokuvien puolella hänen menestyneimpiä elokuviaan ovat olleet muun muassa Night at the Museum – Haudan salaisuus (2014) sekä Beauty and the Beast – Kaunotar ja hirviö, joka oli maailmanlaajuisesti tuottoisin elokuva vuonna 2017. Merkittävimmistä rooleista television puolella voidaan pitää pääosaa Legion-sarjassa, jossa hän näytteli vuosina 2017–2019.
Yksityiselämä

Dan Stevens adoptoitiin seitsemän päivän ikäisenä opettajaperheeseen ja hän kasvoi lapsena Walesissa ja Englannin kaakkoisosissa. Perheeseen kuuluu lisäksi nuorempi veli, joka on myös adoptoitu. Stevens ei ole myöhemmin kokenut tarvetta aktiivisesti jäljittää biologisia vanhempiaan, mutta on maininnut tehneensä hieman tutkimustyötä asian eteen. Stevens oli lapsuudessaan kapinallinen sekä hankala lapsi oppitunneilla, joten hänet lähetettiin sisäoppilaitokseen, Tonbridge Schooliin, Kentiin. Stevens on kertonut, että hänen oli vaikeaa sopeutua toisten joukkoon, sillä hän oli jo 11-vuotiaana aikuisen pituinen ja läpikäynyt äänenmurroksen eikä oikein tiennyt, mihin joukkoon hän kuului. Stevens ohjattiinkin purkamaan käytöstään teatterin pariin ja hän sai 13-vuotiaana Machbethin roolin. Muutamaa vuotta myöhemmin hän alkoi viettää kesänsä National Youth Theatressa.
Tonbridge Schoolin jälkeen Stevens pääsi opiskelemaan Emmanuel Collegeen, Cambridgeen, jossa hän opiskeli englanninkielistä kirjallisuutta.
Dan Stevens tapasi teatteritöiden kautta vuonna 2006 tulevan vaimonsa, eteläafrikkalaisen jazzlaulajan ja laulunopettajan, Susie Harietin. Pariskunta meni naimisiin 2009 ja heillä on kolme lasta  (s. 2009, 2012 ja 2016).
Valikoitu filmografia

| Elokuvat> Vuosi | Elokuvat> Nimi | Elokuvat> Rooli | Elokuvat> Muuta |
| --- | --- | --- | --- |
| 2004 | Frankenstein | Henry Clerval | yhdysvaltalainen minisarja |
| 2006 | The Line of Beauty | Nick Guest | brittiläinen televisiosarja |
| 2006 | Dracula | Lord Arthur Holmwood | brittiläinen televisioelokuva |
| 2007 | Maxwell | Basil Brookes | brittiläinen televisioelokuva |
| 2008 | Järki ja tunteet | Edward Ferrars | brittiläinen minisarja |
| 2009 | Neiti Marple: Koston jumalattarena | Michael Rafiel | ITV televisiosarja |
| 2009 | Hilde | David Cameron | saksalainen elokuva |
| 2010–2012 | Downton Abbey | Matthew Crawley | televisiosarja |
| 2014 | Night at the Museum – Haudan salaisuus | Sir Lancelot | elokuva |
| 2014 | The Guest | David | elokuva |
| 2014 | The Cobbler | Emiliano | elokuva |
| 2017 | Beauty and the Beast – Kaunotar ja hirviö | Hirviö/Prinssi | elokuva |
| 2017–2019 | Legion | David Haller | televisiosarja |
| 2020 | Eurovision Song Contest: The Story of Fire Saga | Alexander Lemtov | elokuva |
| 2020 | Blithe Spirit | Charles Condomine | elokuva |
| 2024 | Godzilla x Kong: The New Empire | Trapper | elokuva |
Aiheesta muualla

Dan Stevens Internet Movie Databasessa. (englanniksi)
| Auktoriteettitunnisteet  |
| --- | --- |
Kansainväliset:  ISNI  VIAF  WorldCat 
Kansalliset:  Norja  Espanja  Ranska  BnF data  Katalonia  Saksa  Israel  Yhdysvallat  Tšekki  Korea  Alankomaat  Puola 
Taiteenala:  MusicBrainz 
Henkilöt:  Deutsche Biographie  DDB  Yle 
Muut:  IdRef