stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Pasi Toivonen

| Pasi Toivonen> Henkilötiedot |
| --- | --- |
Syntynyt: 1960 (ikä 63–64)
Kansalaisuus:  Suomi
Ammatti:  toimittaja, juontaja ja tuottaja
Aiheesta muualla
IMDb 
Elonet
Pasi Tapani Toivonen (s. 1960) on Yleisradion toimittaja ja Afrikka-kirjeenvaihtaja, jonka asemapaikka on Kenian pääkaupungissa Nairobissa. Hän aloitti toimessa 1. huhtikuuta 2022. Aiemmin Toivonen on työskennellyt Perjantai-televisio-ohjelman ja Perjantai-dokkarien tuottajana sekä eri tehtävissä tv-uutisissa, A-studiossa ja Ajankohtaisessa kakkosessa. Toivosen työ Nairobissa päättyi 2024 ja hän palasi Suomeen työskentelemään toimittajana Yle uutisten nuorisotoimituksessa.
Toivonen on toiminut vuodesta 1995 alkaen Yle TV2:n ajankohtaisohjelman Ajankohtainen kakkonen toimittajana ja juontajana. Hän on toiminut myös ohjelman toimitussihteerinä ja tuottajana. Ajankohtaisen kakkosen ja sen teemailtojen ohella hän on juontanut myös TV2:n Nenäpäivä-lähetyksiä.
Toivonen on koulutukseltaan yhteiskuntatieteiden maisteri Tampereen yliopistolta pääaineenaan tiedotusoppi. Hänen pro gradu -työnsä otsikkona oli Daniel ja minä – kaksi näkökulmaa kehitysviestintään ja kapitalismiin.
Toivosen puoliso on toimittaja Merja Määttänen ja hänellä on kaksi lasta jotka eivät asu enää heidän kanssaan.
Pasi Tuominen (virkamies)

Pasi Olavi Tuominen (s. 29. heinäkuuta 1965 Tampere) on suomalainen diplomaatti ja juristi. Hän on työskennellyt vuodesta 1997 ulkoministeriön palveluksessa. Syyskuusta 2022 alkaen Tuominen on toiminut Suomen Tšekin-suurlähettiläänä Prahassa.
Tuominen valmistui ylioppilaaksi Messukylän lukiosta vuonna 1984 ja oikeustieteen maisteriksi Helsingin yliopistosta 1991 sekä yhteiskuntatieteiden maisteriksi Tampereen yliopistosta 1991. Hän sai varatuomarin arvon vuonna 1992. Tuominen työskenteli muun muassa UNIFILin sotilaslakimiehenä 1995–1996. Hän toimi ulkoasiainsihteerinä 1998–2007, lähetystöneuvoksena 2007–2012 ja ulkoasiainneuvoksena vuodesta 2012. Tuominen oli Suomen Unkarin-suurlähettiläs vuodesta 2012, ja vuonna 2015 hän palasi Suomeen ulkoministeriön konsulipäälliköksi.
Helmikuussa 2020 ulkoministeri Pekka Haaviston toimista käynnistettiin esitutkinta, kun ilmeni, että hän oli koettanut siirtää Tuomisen pois virastaan, koska Al-Holin pakolaisleirillä olevien suomalaisten kotiuttamisesta oli syntynyt erimielisyyttä syksyllä 2019.
Pelkoinen

Pelkoinen eli Pelkonen tai Pelkoi (ven. Pelgusij) oli Sofian ensimmäisen kronikan mukaan Inkerinmaan vanhin. Hänen kristitty nimensä oli Filip. Pelkoinen auttoi kronikan kertomuksen mukaan Aleksanteri Nevskiä voittoon Nevan taistelussa 15. heinäkuuta 1240.
Sofian ensimmäinen kronikka kertoo Pelkoisesta seuraavasti:
"Oli eräs mies, Inkerinmaan vanhin, nimeltään Pelkoinen (Pelgusij). Hänelle oli uskottu merenrannan varitiointi. Hän oli ottanut vastaan pyhän kasteen ja eli pakanallisten sukunsa keskuudessa. Pyhässä kasteessa hänelle oli annettu nimi Filip. Hän eli Jumalalle otollisesti, paastosi keskiviikkoisin ja perjantaisin. Näin ollen Jumala katsoi hänet arvolliseksi näkemään kauhean näyn. Kerromme lyykäisyydessään: Nähtyään sotajoukon voiman Pelkoinen meni suuriruhtinas Aleksanteri Jaroslavinpoikaa vastaan kerotakseen hänelle varjagien voiman ja heidän asemansa, sillä hän oli saanut ne selville. Seistessään meren rannalla ja vartioidessaan molempia teitä ja valvottuaan koko yön hän auringon alkaessa nousta kuuli voimakasta ääntä mereltä ja näki aluksen purjehtivan merellä. Aluksen keskellä seisoivat pyhät marttyyrit Boris ja Glĕb! punaisissa vaatteissa pitäen käsiä toistensa olkapäillä. Soutajat taas istuivat aluksessa kuin sumun verhoamina. Ja Boris sanoi: "Veljeni Galĕb! Käske soutaa, jotta autamme sukulaistamme Aleksanteri Jaroslavin poikaa". Ja nähtyään tällaisen näyn ja kuultuaan tällaisen äänen pyhiltä marttuureilta Borisilta ja Glĕbiltä Pelkoinen seisoi väristen kauhusta, kunne alus katosi hänen silmistään. Sitten hän nousi nopeasti ratsaille, ja suuriruhtinas Aleksanteri Jaroslavinpoika tapasi hänet. Pelkoinen näki hänet iloisin silmin ja kertoi vain hänelle kaiken, mitä oli nähnyt ja kuullut. Ja suuriruhtinas vastasi hänelle: "Ystävä, tätä älä sano kenellekkään". Sieltä Aleksanteri kiiruhti hyökkäämään vihollisten kimppuun klo 6 päivällä, ja siitä tuli suuri teurastus roomalaisten keskuudessa."
Paul Joseph Swain

Paul Joseph Swain (12. syyskuuta 1943 Newark, New York – 26. marraskuuta 2022) oli yhdysvaltalainen roomalaiskatolinen piispa. Hänestä tuli katolilainen 31. maaliskuuta 1983, ja hänet vihki papiksi Madisonin hiippakuntaan Cletus Francis O'Donnell 27. toukokuuta 1988. Hänet nimitettiin Sioux Fallsin piispaksi 31. elokuuta 2006. Hänet konsekroi 26. lokakuuta Harry Joseph Flynn, jota avustivat Robert James Carlson ja William Henry Bullock. Hän jäi eläkkeelle joulukuussa 2019.
Ennen kääntymystään Swain oli metodisti. Hän sai Vietnamin sodasta Bronze Starin.
Playing God

| ”Playing God” Paramore |
| --- | --- | --- |

Singlen tiedot
 Albumilta: Brand New Eyes
 Julkaistu: 15. marraskuuta 2010
 Tekijä(t): Josh Farro Hayley Williams Taylor York
 Tuottaja(t): Rob Cavallo Paramore
 Kesto: 03.03
 Levy-yhtiö: Fueled by Ramen
Playing God on yhdysvaltalaisen rockyhtye Paramoren kappale, joka julkaistiin 15. marraskuuta 2010 viimeisenä singlenä heidän kolmannelta studioalbumiltaan Brand New Eyes. Kappaleen kirjoittivat yhtyeen laulaja Hayley Williams sekä kitaristit Josh Farro ja Taylor York. Rob Cavallo tuotti sen yhdessä yhtyeen kanssa. Kappaleen musiikkivideo ensiesitettiin singlen julkaisua seuranneena päivänä.
Musiikkivideo

Musiikkivideo ”Playing God” kappaleelle julkaistiin Paramoren kotisivuilla 16. marraskuuta 2010. Video on kuvattu Williamsin kotona Franklinissä, Tennesseessä. Sen ensimmäisessä kohtauksessa Williams istuu autossa kotitalonsa edessä. Hän nousee autosta ja menee kellariinsa, jossa muut yhtyeen jäsenet ovat kiinni sidottuina. Hän kiertelee heidän ympärillään ja laulaa. Toisessa kohtauksessa Williams on ruokasalissaan ja tarjoilee myrkytettyä teetä yhtyeen muille jäsenille, jotka lopulta kuolevat. Loppuvideon ajan tilanteita esitetään vuorotellen.
Aiheesta muualla

Kappaleen virallinen musiikkivideo YouTubessa
Paramore
| --- | --- |
Studioalbumit::   All We Know Is Falling  Riot!  Brand New Eyes  Paramore  After Laughter  This Is Why 
Livealbumit::   Live in the UK 2008  The Final Riot! 
EP:t::   The Summer Tic EP  2010 Summer Tour EP  The Only Exception EP  Singles Club  The Holiday Sessions 
Singlet::   ”Pressure”  ”Emergency”  ”All We Know”  ”Misery Business”  ”Hallelujah”  ”Crushcrushcrush”  ”That’s What You Get”  ”Decode”  ”Ignorance”  ”Brick by Boring Brick”  ”The Only Exception”  ”Careful”  ”Playing God”  ”Monster”  ”Now”  ”Still Into You”  ”Daydreaming”  ”Ain’t It Fun”  ”Hard Times”  ”Told You So”  ”Fake Happy”  ”Rose-Colored Boy”  ”Caught in the Middle”  ”This Is Why”  ”The News”  ”C’est Comme Ça” 
Muuta::  Paramoren diskografia
Rabbi Ishmael

Ishmael ben Elisha, yleisesti Rabbi Ishmael (90–135) oli juutalainen tanna eli rabbi, jonka näkemykset on kirjattu Mišnaan. Hänellä on ollut vaikutusta mm. hermeneutiikan kehitykseen. Hän tulkitsi Tooran lakeja käyttäen kolmeatoista hermeneuttista periaatetta, joiden avulla Halakha voitiin johtaa Toorasta. Hän käytti termiä ’hermeneutiikka’ ensimmäisten joukossa.
Ishmael oli aluksi rabbi Joshua ben Hananiahin ja myöhemmin Nehunya ben ha-Kanahin oppilas. Hän oli kotoisin Ylä-Galileasta, mutta siirtyi myöhemmin Juudeaan. Ishmael oli yksi Sanhedrinin merkittävimpiä jäseniä Yavnessa. Sanhedrinin muutettua Ushaan hän seurasi mukana.
Erään teorian mukaan rabbi Ishmael olisi ollut sama henkilö kuin Elisha ben Abbuyah, jota pidettiin luopiona. Tällä tavalla monet tämän kirjoittamat hyödylliset tekstit olisi kuitenkin saatu käyttöön toisella nimellä. Teoria on kuitenkin kiistanalainen.
Aiheesta muualla

Ishmael B. Elisha, Jewish Encyclopedia (englanniksi)
Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista. 
Alkuperäinen artikkeli: en:Ishmael ben Elisha
Käännös suomeksi
Rabbids Go Home

| Rabbids Go Home |
| --- | --- |

Kehittäjä:  Ubisoft Montpellier (Nindendo DS ja Wii) Ubisoft Sofia (Windows)
Julkaisija:  Ubisoft
Jakelija:  Nintendo eShop
Ohjaaja:  Jacques Exertier Jean-Philippe Caro
Suunnittelija:  Christophe Pic
Säveltäjä:  Fanfare Vagabontu
Pelisarja:  Raving Rabbids
Pelimoottori:  LyN
Julkaistu:  Nintendo DS / WiiNA 1. marraskuuta 2009AUS 5. tammikuuta 2009EU 6. tammikuuta 2009JP 26. tammikuuta 2006 Microsoft WindowsRU 26. elokuuta 2010PL 30. maaliskuuta 2011
Lajityyppi:  komedia, seikkailu
Pelimuoto:  yksinpeli moninpeli
Ikäluokitus:  PEGI 7 
Alusta:  Nintendo DS, Wii ja Windows
Jakelumuoto:  Nintendon optinen levy ja digitaalinen lataus
Lisää peliartikkeleitaVideopelien teemasivulla
Infobox OK     : 
Rabbids Go Home (ransk. Les Lapins Crétins : La Grosse Aventure) on Ubisoft Montpellier’n kehittämä humoristinen seikkailupeli, jonka julkaisi Ubisoft vuonna 2009 Nintendo DS- ja Wii-alustoille ja myöhemmin Windowsille.
Rabbids Go Home on neljäs Raving Rabbids-pelisarjan osa.
Aiheesta muualla

Rabbids Go Home MobyGamesissa (englanniksi)
Virallinen traileri YouTubessa (englanniksi)
Prospektiteoria

Prospektiteoria (engl. Prospect Theory) on psykologiaa sekä taloustieteitä yhdistävä käyttäytymistaloustieteellinen malli inhimillisestä päätöksenteosta epävarmuuden vallitessa. Prospektiteorian ovat kehittäneet psykologi Daniel Kahneman ja kognitiotieteilijä Amos Tversky vuonna 1979 julkaistussa tieteellisessä artikkelissa nimeltä Prospect Theory: An Analysis of Decision under Risk. Tutkijoiden Kahneman & Tversky (1979) kehittämä prospektiteoria on heidän mukaansa "sopivampi" deskriptiivinen vaihtoehto kuvaamaan taloudellisten toimijoiden päätöksentekoa, kuin taloustieteen normatiivinen valtavirtanäkemys odotetun hyödyn teoriasta. Tutkijoiden mukaan sijoittajat tekevät ennemminkin päätöksiä perustuen voittojen ja tappioiden mahdolliseen arvoon, kuin itse lopputulokseen. Kahneman & Tversky (1979) perustelevat myös, että näihin sijoituspäätöksiin päädytään odotetun hyödyn teorian aksioomien orjallisen noudattamisen sijaan heuristisia prosesseja hyödyntämällä. Toisin kuin normatiiviset teoreettiset mallit, jotka pyrkivät määrittelemään sitä miten asioiden tulisi olla, deskriptiivinen prospektiteoria yrittää havainnollistaa sitä miten taloudelliset toimijat oikeasti tekevät päätöksiä rahoitusmaailmassa. Teoria on ollut keskeisessä roolissa niin sanotun behavioristisen rahoituksen koulukunnan synnyssä, ja sitä on myös kuvailtu "mullistavaksi" tai "uraauurtavaksi". Psykologi Kahneman palkittiin työstään taloustieteiden Nobel-palkinnolla vuonna 2002 yhdessä laboratorio-oloissa tehtäviin kokeisiin erikoistuneen Vernon Smithin kanssa.
Teoreettinen viitekehys > Arvotusfunktio

Tutkijoiden Daniel Kahneman & Amos Tversky (1979) prospektiteorian (ks. kuvio 1) mukaan inhimilliset taloudelliset toimijat suhtautuvat epävarmuuden vallitessa riskiä kaihtavasti voittoihin ja riskihakuisesti tappioihin. Tämän johdosta Kahnemanin & Tverskyn (1979) prospektiteorian arvotusfunktio (ks. kuvio 1) onkin kaikkea muuta kuin täysin lineaarinen ja symmetrinen viiva, sillä tutkijoiden mukaan taloudellisten toimijoiden suhtautuminen voittojen sisältämään riskiin eroaa heidän suhtautumisestaan tappioiden riskiin. "Täysin rationaalisen" sijoittajan riskiin suhtautumisen ei pitäisi vaihdella, sillä korkeampaa tuottoa on mahdollista saavuttaa vain sietämällä samanaikaisesti suurempaa epävarmuutta, emmekä voi varmuudella tietää lopputulosta etukäteen. Näin ollen, rationaalisen sijoittajan kantaman riskitason tulisi johdonmukaisesti ja lineaarisesti seurata esimerkiksi CAP-mallin tuotto-riski -profiilia ja hyödyn odotusarvon laskukaavoja. Prospektiteoria havainnollistaakin hyvin ihmisten taloudelliselle päätöksenteolle tyypillisiä kognitiivisia vinoumia ja argumentaatiovirheitä, kuten pettymisen pelon ja toiveajattelun vaikutusta. Behavioristisen rahoitusteorian mukaan taloudellisten toimijoiden järkevistä pyrkimyksistä huolimatta heidän rationaalisuutensa on parhaimmillaankin rajallista. Kuviossa 1 vaakasuuntaisella X-akselilla mitataan objektiivisen lopputuloksen suuruutta (voitto tai tappio), kun taas pystysuuntaisella Y-akselilla mitataan sijoittajien subjektiivisesti kokemaa hyödyn tai haitan määrää. Eli matkustettaessa origon oikealle puolelle voitot kasvavat (positiivinen lopputulos), kun taas X-akselin vasemmalle puolelle mentäessä tappioiden määrä kasvaa (negatiivinen lopputulos). Pystysuuntaisella Y-akselilla mitataan sijoittajan subjektiivisesti kokemaa hyötyä. Origon yläpuolella hyöty kasvaa, kun taas origon alapuolella hyödyn määrä vähenee (ks kuvio 1).
Kuten kuviosta 1 näemme, epäsymmetrisen arvotusfunktion oikea puoli on konkaavi ja vasen puoli on konveksi. Epäsymmetrisyydestä johtuen sijoittajien suhtautuminen tappioiden riskiin eroaa heidän suhtautumisestaan voittojen sisältämään riskiin. Prospektiteorian mukaan sijoittajien negatiivinen reaktio 50 euron tappioon onkin voimakkaampi kuin heidän positiivinen reaktionsa 50 euron voittoon (ks. kuvio 1).  Tappioiden sanotaankin "siintävän" sijoittajien mielessä pidempään kuin voittojen. Johdonmukaisen ja rationaalisen riskeihin suhtautumisen sijaan inhimillisten taloudellisten toimijoiden sijoituskäyttäytyminen muistuttaa tutkijoiden Kahneman & Tversky (1979) mukaan ennemminkin tappioiden välttelyä (engl. Loss aversion). Prospektiteorian mukaan taloudelliset toimijat etsivätkin ylimääräistä riskiä yrittäessään välttää jopa todennäköisiäkin tappioita. Nämä tutkijoiden Kahneman & Tversky (1979) havainnot ovat ristiriidassa perinteisen rahoitusteorian koulukunnan oletuksesta markkinoilla toimivien sijoittajien järjestelmällisestä rationaalisesta ajattelusta, kokonaisvaltaisesta markkinoiden tehokkuudesta ja taloudellista hyötyä maksimoivasta päätöksenteosta.
Kuvio 1. Prospektiteorian arvotusfunktion visualisointi
Pyhän Ursulan katolinen seurakunta

| Pyhän Ursulan katolinen seurakunta |
| --- | --- |
Suuntautuminen:  Katolinen kirkko
Kirkkokunta:  Katolinen kirkko Suomessa
Hiippakunta:  Helsingin katolinen hiippakunta
Perustettu:  29. toukokuuta 1991
Kirkkoherra:  Tuomas Nyyssölä
Pääkirkko:  Pyhän Ursulan kirkko Kouvolassa
Jäseniä:  668 (1.1.2018)
Aiheesta muualla
Pyhän Ursulan katolinen seurakunta
Infobox OKNimi-testi OK: 
Pyhän Ursulan seurakunta on katolisen kirkon seurakunta Suomessa, jonka toiminta-alueena on Kaakkois-Suomesta Kymenlaakso ja Etelä-Karjala sekä Päijät-Häme että Itä-Uudeltamaalta Lapinjärvi, Loviisa ja Myrskylä. Seurakunnan keskuspaikka on Kouvola, jossa seurakunnalla on Pyhän Ursulan kirkko. Lisäksi seurakunnalla on säännöllistä toimintaa Kotkassa, Lahdessa ja Lappeenrannassa.
Historia

Ensimmäinen suomenkielinen reformaation jälkeinen pappi, Adolf Carling (1882-1966), toimi seurakunnan alueella 1900-luvun alkupuolella.
Vuonna 1985 perustettiin Kaakkois-Suomeen katolinen kappeliseurakunta, jonka toimintakeskukseksi tuli Kouvola. Seurakunta itsenäistyi 29.5.1991. Joulukuussa 1993 vihittiin käyttöön seurakunnan kirkko, jonka oli suunnitellut Benito Casagrande.
Vuoteen 2003 asti seurakunnan nimi oli Autuaan Ursulan seurakunta, sillä se oli nimetty vuonna 1983 autuaaksi julistetun Urszula Ledóchowskan mukaan. Tämä oli toiminut vuosina 1909-1914 Karjalankannaksella perustamassaan tyttöjen sisäoppilaitoksessa nimeltä Meren tähti. Hänet kanonisoitiin 18. toukokuuta 2003, jolloin seurakunta vaihtoi nimensä muotoon Pyhän Ursulan seurakunta. Vuoden 2016 lopussa seurakunnalla oli 625 jäsentä.
Aiheesta muualla

Seurakunnan kotisivut
Rabbids Land

| Rabbids Land |
| --- | --- |

Kehittäjä:  Ubisoft Paris
Julkaisija:  Ubisoft
Jakelija:  Nintendo eShop
Pelisarja:  Raving Rabbids
Julkaistu:  NA 18. marraskuuta 2012 EU 30. marraskuuta 2012
Lajityyppi:  Partypeli
Pelimuoto:  Yksinpeli, Moninpeli, Verkkopeli
Ikäluokitus:  ESRB: E10+  Virheellinen ESRB-arvo PEGI: 7
Alusta:  Wii U
Jakelumuoto:  Wii Optical Disc
Lisää peliartikkeleitaVideopelien teemasivulla
Infobox OK  : 
Rabbids Land on Wii U:lle marraskuussa 2012 julkaistu videopeli. Sen näytteli ensimmäistä kertaa Ubisoft E3 2012-messuilla. Se on Raving Rabbids-sarjan seitsemäs peli, jos ei lasketa "Rabbids Go Phonea" sekä käsikonsolipelejä.
Vastaanotto

Rabbids Land sai pääosin ristiriitaisen vastaanoton, sillä Metacriticin keskiarvoksi muodostui 52/100.
IGN antoi pelille arvosanaksi 5.0 kutsuen sitä "keskinkertaiseksi seurapelin minipelikokoelmaksi". IGN yllättyi sen joistakin huvittavista minipeleistä sekä hyvästä laitteiston käytöstä, mutta kritisoi hengettömiä minipelejä, väsynyttä lautapelivalikoimaa ja kauheaa moninpeliä.
Nintendo Life antoi pelille positiivisen arvion, antaen sille 7/10 pistettä. Nintendo Life yllättyi pelin hauskoista minipeleistä, mahtavista grafiikoista, mutta kritisoi muutamaa minipeliä sekä nähtävyyksien puutetta.
Gane Informer antoi pelille vain 4/10 pistettä. Game Informer kritisoi väsynyttä lautapelikonseptin infusointia sekä matalaa uudelleenpelattavuusarvoa. Arvostelija kehui pelin animaatioita mahtaviksi, mutta grafiikat kokonaisuudessaan eivät olleet vaikuttavia, väittäen että peli olisi voitu vielä julkaista Wiille.
Nintendo World Report antoi pelille 7/10 pistettä, kehuen sen hauskaa moninpeliä, Off-TV Playtä, sekä hyvin suunniteltua tyyliä, mutta kritisoi puolestaan matalaa vaikeustasoa, luovuuden puutetta sekä sitä että peliä pystyy samaan aikaan pelaamaan enimmillään vain kaksi pelaajaa.
Gamereactor antoi pelille 5/10 pistettä kehuen huvittavia minipelejä sekä avattavien Rabbids-videoiden määrää, mutta kritisoi lautapelirakenteen tylsyyttä, minipelien pientä maksimipelaajamäärää sekä köyhää sisältöä.
Paul Joseph Bradley

Paul Joseph Bradley (s. 18. lokakuuta 1945 McKeesport) on yhdysvaltalainen roomalaiskatolinen piispa. Hänet vihki papiksi Pittsburghin hiippakuntaan Vincent Martin Leonard 1. toukokuuta 1971, ja hänet nimitettiin Pittsburghin vihkipiispaksi sekä Afufenian titulaaripiispaksi 16. joulukuuta 2004. Piispaksi vihkiminen seurasi 2. helmikuuta 2005. Pääkonsekraattorina toimi Donald William Wuerl, jota avustivat Daniel Nicholas DiNardo ja David Allen Zubik.
6. huhtikuuta 2009 Bradley sai nimityksen Kalamazoon piispaksi Michiganiin, ja hänet asetettiin tähän virkaan 5. kesäkuuta.
Patagonianlokki

| Patagonianlokki |
| --- | --- |

Uhanalaisuusluokitus
 Elinvoimainen  
  
Tieteellinen luokittelu
Domeeni::  Eukaryootit Eucarya
Kunta::  Eläinkunta Animalia
Pääjakso::  Selkäjänteiset Chordata
Alajakso::  Selkärankaiset Vertebrata
Luokka::  Linnut Aves
Lahko::  Rantalinnut Charadriiformes
Heimo::  Lokit Laridae
Suku::  Patagonianlokit Leucophaeus
Laji::  Patagonianlokki Leucophaeus scoresbii
Kaksiosainen nimi
 Leucophaeus scoresbii  (Traill, 1823) 
Synonyymit
 Larus scoresbii, Gabianus scoresbyi, Gabianus scoresbii 
Katso myös
   Patagonianlokki Wikispeciesissä   Patagonianlokki Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OK: 
Patagonianlokki (Leucophaeus scoresbii, aiemmin Larus scoresbii) on rantalintuihin kuuluva lintu.
Aiheesta muualla

ITIS: Leucophaeus scoresbii (englanniksi)
Poloninyn kansallispuisto

Poloninyn kansallispuiston sijainti vaaleanvihreällä
| --- | --- |
Sijainti:  Prešovin alue, Slovakia
Pinta-ala:  298,05
| --- | --- |
Tyyppi:  Kansallispuisto 
Perustettu:  1. lokakuuta 1997
Hallinto:  Správa NP Poloniny
muokkaa - muokkaa wikitekstiä - muokkaa Wikidataa
Poloninyn kansallispuisto (slovakiksi Národný park Poloniny) on kansallispuisto Slovakian itäosassa Puolan ja Ukrainan rajalla Karpaatteihin kuuluvan Bukovské vrchy -vuoriston alueella.
Kansallispuisto perustettiin vuonna 1997 ja se on kokonaispinta-alaltaan 298,05 neliökilometriä puskurivyöhyke mukaan luettuna. Se sijaitsee kokonaisuudessaan Prešovin alueeseen kuuluvassa Sninan piirissä. Puolan puolella puisto jatkuu Bieszczadyn kansallispuistona. Kansallispuistoon kuuluu kolme aarniometsäaluetta, jotka kuuluvat Unescon maailmanperintökohteeseen Karpaattien pyökkimetsät.
Luonto

Noin 80% kansallispuiston pinta-alasta on metsän peitossa. Pääasiassa metsät ovat pyökki- tai pihta-pyökki-metsiä. Alueella on Slovakian suurin aarniometsien keskittymä. Toinen kansallispuiston luonnon ominaispiirteistä ovat vuoristoniityt.
Poloninyn kansallispuisto on ainutlaatuinen Slovakiassa, sillä alueelta löytyy monia lajeja, joita ei löydy muualta Slovakiasta. Kansallispuistossa on laskettu olevan noin 3600 selkärangaton- ja 294 selkärankaislajia, joista sammakkoeläimiä on 13, matelijoita 8, lintuja 198 ja nisäkkäitä 55. Kansallispuisto muodostaa Puolan puolen Bieszczadyn kanssa yhtenäisen alueen, ja esimerkiksi visentti- ja hirviyksilöitä vierailee Poloninyssä satunnaisesti.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Poloninyn kansallispuisto Wikimedia Commonsissa
Puiston viralliset sivut (slovakiksi)
Puisto Sninan piirin sivuilla (englanniksi)
Maisema Poloninyn kansallispuistosta
Pelkonen

Pelkonen on suomalainen sukunimi, joka on muun muassa seuraavilla henkilöillä:
Aarne Pelkonen (1909–1984), vuorineuvos, Veitsiluoto Oy:n toimitusjohtaja
Aarne Pelkonen (1891–1959), voimistelija
Aarne Pelkonen  (s. 1986), baritoni, Lappeenrannan laulukilpailun voittaja
Ari Pelkonen (s. 1978), kuvataiteilija ja graafikko
Boni Pelkonen (1920–1976), kuvataiteilija
Eija Pelkonen (s. 1961), proviisori ja virkamies
Elna Pelkonen (1896–1969), kirjailija
Filip Pelkonen, Aleksanteri Nevskin inkeriläinen liittolainen Nevan taistelussa
Hannu Pelkonen (s. 1953), näyttelijä
Hellä Pelkonen (1884–1943), kansanopiston opettaja ja järjestövaikuttaja
Jaakko Pelkonen (1907–1993), kirjailija
Jaana Pelkonen (s. 1977), kansanedustaja ja juontaja
Jan Pelkonen (s. 1995), suomalainen pöytäjääkiekkoilija
Johanna Pelkonen (s. 1977), suomalainen jääkiekkoilija
Johannes Pelkonen (1847–1876), venäläinen narodnikki
Jorma Pelkonen (1928–2006), juristi, työtuomioistuimen presidentti
Juho Pelkonen (1851–1903), opettaja, pankinjohtaja ja virka- ja valtiopäivämies
Juho Aatami Pelkonen (1847–1914), opettaja ja virka- ja valtiopäivämies
Jukka Pelkonen, (s. 1956), suomalainen lääkäri ja Itä-Suomen yliopiston professori
Jussi Pelkonen, Beibi P (s. 1992), spoken word -artisti
Jyri Pelkonen (s. 1965), yhdistetyn hiihtäjä
Lauri Pelkonen (1894–1918), jääkäri
Lauri Pelkonen (1825–1877), maanviljelijä ja valtiopäivämies
Linda Pelkonen, radiotoimittaja ja -juontaja
Marko Pelkonen (s. 1984), pesäpalloilija
Mauno Pelkonen (1911–1969), kirjailija, päätoimittaja ja yhteiskunnallinen vaikuttaja
Miika Pelkonen (s. 1990), taikuri
Nella Pelkonen (s. 2005), taitoluistelija
Nina Pelkonen, ylikonstaapeli, Vuoden nainen 2016
Olavi Pelkonen (s. 1945), farmakologian professori
Paavali Pelkonen (k. 1715), Pelkosenniemen ensimmäinen suomalainen uudisasukas
Paavo Pelkonen (s. 1948), metsätieteilijä, Joensuun yliopiston rehtori 1990–1998
Pentti Pelkonen (s.1930), maastohiihtäjä
Rainer Pelkonen (s. 1928), aitajuoksija
Risto Pelkonen (s. 1931), arkkiatri
Seppo Pelkonen (1930–2008), jalkapalloilija
Väinö Pelkonen (1894–1974), kirjailija.
Puu-Juuka

Puu-Juukaa kesällä 2007.
Puu-Juuka on Juuan kirkonkylän vanha keskusta Juuan kunnassa Pohjois-Karjalassa. Se sijaitsee Juuanjoen ja valtatie 6:n sekä Juankoskentien välisessä kolmiossa. Puu-Juuan miljöö on arvokas kulttuurihistoriallinen kohde ja Suomessa melko harvinainen säilynyt esimerkki entisaikain kirkonkylien rakennusperinteestä. Vanhimmat alueen rakennukset ovat 1800-luvun lopulta ja 1900-luvun alusta. Osa taloista on asuintaloja, osa asuinliiketaloja ja julkisia rakennuksia. Rakennuksista löytyy mielenkiintoisia yksityiskohtia: frontoneita sekä koristeellisia ikkunanpuitteita ja räystäskonsoleja. Puu-Juuassa on 26 yksittäistä arvokasta, suojeltavaa rakennuskohdetta eri vuosikymmeniltä.
Myllymuseo

Myllymuseo sijaitsee Juuanjoen varressa, Herralankoskella. Myllytoimintaa Herralankoskella on ollut ainakin 1870-luvulta 1950-luvulle. Museon rakennuksia ovat mylly, myllärin tupa, aitta ja sauna sekä 193 metriä pitkä uittoränni, joka on ollut käytössä 1950-luvulle saakka. Juuka-Seura perusti museon 1970-luvulla.
Historia

Juuan kirkonkylän kohdalla oli asutusta jo 1500-luvulla. 1800-luvun loppupuolella kylä alkoi kasvaa maantien varteen ja sinne tuli kauppaliikkeitä.