stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
The Keeper: The Legend of Omar Khayyam
Julkaisu ja vastaanotto

The Keeper: The Legend of Omar Khayyam sai ensi-iltansa Yhdysvalloissa 10. kesäkuuta 2005, jolloin se pääsi rajoitettuun teatterilevitykseen. Elokuvaa esitettiin 14:ssä Yhdysvaltain kaupungissa yli vuoden ajan. Arrival Pictures vastasi elokuvan teatterilevityksestä Yhdysvalloissa. Houstonin,  New Yorkin ja Lontoon elokuvan voittoa tavoittelemattomissa esityksissä elokuva keräsi melkein 200 000 dollaria lasten syöpäsäätiöiden hyväksi. The Keeper: The Legend of Omar Khayyam esitettiin myös Moskovan elokuvajuhlilla 17. kesäkuuta 2005.
Rotten Tomatoes -sivuston mukaan 41% kriitikoista on antanut The Keeper: The Legend of Omar Khayyam -elokuvalle positiivisen arvosanan 5,3/10 keskiarvolla. Keräys perustuu 22 arviointiin. 153 käyttäjästä 43% on antanut elokuvalle positiivisen arvosanan 3,3/5 keskiarvolla. Metacritic-sivuston mukaan 12 arvostelun perusteella elokuva on saanut 43 pistettä sadasta mahdollisesta. Metacriticin 15 käyttäjää on antanut elokuvalle keskiarvon 7,9/10. Internet Movie Databasen 532 käyttäjää on antanut elokuvalle keskiarvon 6,9/10. Arrival Pictures julkaisi elokuvan DVD:nä 5. syyskuuta 2006.
Palkinnot ja ehdokkuudet

Elokuvan käsikirjoitus on valittu säilytettäväksi Yhdysvaltain elokuva-akatemian käsikirjoituskokoelmassa.
| Palkinnot ja ehdokkuudet> Palkinto | Palkinnot ja ehdokkuudet> Kategoria | Palkinnot ja ehdokkuudet> Ehdokas | Palkinnot ja ehdokkuudet> Tulos |
| --- | --- | --- | --- |
| The World Academy of Arts, Literature, and Media: Persian Golden Lioness -palkinto | Paras ohjaus | Kayvan Mashayekh | Voitto |
| The World Academy of Arts, Literature, and Media: Persian Golden Lioness -palkinto | Paras puvustus | Jane Robinson | Voitto |
Aiheesta muualla

The Keeper: The Legend of Omar Khayyam Internet Movie Databasessa (englanniksi)
The Keeper: The Legend of Omar Khayyam AllMoviessa. (englanniksi)
The Keeper: The Legend of Omar Khayyam Rotten Tomatoes -sivustolla (englanniksi)
The Keeper: The Legend of Omar Khayyam Box Office Mojossa (englanniksi)
The Keeper: The Legend of Omar Khayyam Metacriticissä (englanniksi)
Thomas R. Marshall

| Thomas R>  Marshall |
| --- | --- |

Yhdysvaltain 28. varapresidentti
 4. maaliskuuta 1913 – 4. maaliskuuta 1921  
Presidentti:  Woodrow Wilson
Edeltäjä:  James S. Sherman
Seuraaja:  Calvin Coolidge
Henkilötiedot
Syntynyt: 14. maaliskuuta 1854 North Manchester, Indiana
Kuollut: 1. kesäkuuta 1925 (71 vuotta) Washington (DC)
Ammatti:  Asianajaja
Puoliso:  Lois Marshall
Tiedot
Puolue:  Demokraatit
 Nimikirjoitus
Thomas Riley Marshall (14. maaliskuuta 1854 – 1. kesäkuuta 1925) oli Yhdysvaltain varapresidentti 1913–1921.
Marshall aloitti uransa lakimiehenä Columbia Cityssä, Indianassa vuonna 1875. Hän toimi Indianan kuvernöörinä 1909–1913, jona aikana hän tuli tunnetuksi pakkosterilointilakien vastustajana. Hänet valittiin Woodrow Wilsonin varapresidentiksi 1912 ja uudelleen 1916.
Marshall ja Wilson olivat hyvin erilaisia ihmisiä ja inhosivat toisiaan, mutta kykenivät silti jonkinlaiseen yhteistyöhön. Marshall halveksi avoimesti tehtäväänsä varapresidenttinä, lopetti pian osallistumisen hallituksen kokouksiin ja toivoi rauhallista toimistoa jossa voisi istua jalat pöydällä tupakoimassa. Silti Wilson pyysi hänet varapresidentikseen myös toiselle kaudelleen, ja pyysi Marshallia johtaman hallitusta sillä aikaa kun Wilson matkusteli Euroopassa ja edisti Kansainliiton asioita.
Kun Wilson menetti työkykynsä 1919, Marshall ei halunnut ottaa hänen tehtäväänsä siltä varalta, että Wilson vielä palaisi töihin ja heidän välilleen syttyisi sisällissota.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Thomas R. Marshall Wikimedia Commonsissa
Veronan konferenssi

Pilakuva Veronan konferenssista. Hahmot vasemmalta oikealle: Aleksanteri I, Angoulêmen herttua, Wellington, Frans I, Metternich. Pöydän alla kehdossa Fredrik Vilhelm III.
Veronan konferenssi oli Veronassa Italiassa 20. lokakuuta – 14. joulukuuta 1822 järjestetty kansainvälinen konferenssi, jossa Euroopan suurvallat päättivät antaa Ranskalle valtuudet kukistaa vallankumous ja palauttaa absoluuttinen monarkia Espanjassa. Se oli viimeinen Wienin kongressia seuranneista neljästä suurvaltakonferenssista. Itävallan, Preussin ja Venäjän ohella myös aiemmista Troppaun ja Laibachin konferensseista pois jääneet Ranska ja Englanti osallistuivat Veronan konfenerenssiin.
Espanjassa kapinalliset upseerit olivat vuonna 1820 pakottaneet kuningas Ferdinand VII:n luopumaan absoluuttisesta vallasta. Monarkistien vastavallankumousyritys kaksi vuotta myöhemmin onnistui vain osassa maata, mutta Madrid jäi edelleen liberaalien haltuun. Varsinkin Ranskan kuningas Ludvig XVIII halusi puuttua tilanteeseen ja nostaa samalla Ranskan ulkopoliittista profiilia. Hänen toiveidensa mukaisesti Veronan konferenssi valtuutti Ranskan hyökkäämään Espanjaan absolutistisen monarkian palauttamiseksi. Muut suurvallat lupautuivat myös tukemaan Ranskaa, mikäli Espanja hyökkäisi ensin. Päätös noudatteli aiempien Troppaun ja Laibachin konferenssien päätöksiä, joilla myös oli annettu kollektiivinen valtuutus vastavallankumouksellisille interventioille, mikä sopi varsinkin Pyhän Allianssin politiikkaan.
Englanti ei kuitenkaan hyväksynyt sotilaallisten interventioiden käyttöä vallankumousten kukistamiseen ja Veronan konferenssin myötä syntynyt eripura käytännössä johti kongressijärjestelmän päättymiseen ja neliliiton hajoamiseen. Veronan konferenssi jäi myös Pyhän Allianssin viimeiseksi merkitykselliseksi esiintymiseksi.
Veronassa käsiteltiin myös Espanjan Amerikan-siirtomaiden tilannetta, joista monet olivat nousseet kapinaan ja julistautuneet itsenäisiksi. Venäjän keisari Aleksanteri I olisi halunnut Pyhän Allianssin hengen mukaisesti puuttua myös Amerikan tilanteeseen Espanjan kuninkaan hyväksi, mutta Ranska, Itävalta ja Preussi eivät olleet innokaita tukemaan ajatusta ja Englanti vastusti sitä avoimesti. Englannin ulkoministeri George Canning asettui pikemminkin tukemaan Etelä-Amerikan vallankumouksia. Veronassa käsiteltiin lisäksi Kreikan vapaussodan ja itsenäisyysjulistuksen synnyttämää tilannetta.
Veden taika

| Veden taika |
| --- | --- |

Nimi:  Veden taika
Toinen nimi:  The Magic of Water
Tekijä:  Jackie Brookner
Valmistumisvuosi:  2009
Taiteenlaji:  bioveistos
Nykyinen omistaja:  Salon kaupunki
Sijainti:  Satamakatu, Viurilanlahti
Paikkakunta:  Salo
Koordinaatit:  60.368532096°N, 23.087768395°E
Veden taika (The Magic of Water) on yhdysvaltalaisen ympäristötaiteilijan Jackie Brooknerin suunnittelema ympäristötaideteos Salon vanhan jätevedenpuhdistamon altaassa Viurilanlahdessa. Se koostuu kahdesta puhdistuselementistä ja lintusaaresta. Teos valmistui 2009.

Altaan keskellä olevan bioveistoksen pituus on noin 30 metriä. Teoksen on rahoittanut Salon kaupunki yhdessä Ykkösakselin ja Maj ja Tor Nesslingin säätiön kanssa. Rakentamisen toteutti Aurinkoinen tulevaisuus ry.
Lintujen pesimäalueeksi tehty suurin saari on kooltaan 7,45 m × 28 m. Pienempien mitat ovat 11,45 m × 6 m. Kesäkuukausina saarten ylle kohoaa sumupilvi. Saarten kasvillisuus on suunniteltu erityisesti poistamaan lahden sedimentissä olevaa saastepitoista ainesta. Alue on suojeltu EU-direktiivillä.
Aiheesta muualla

Lenore Malen ja Mira Schor: In Memoriam: Jackie Brookner (1945–2015) newsgrist.typepad.com.  20.5.2015. (englanniksi)
Veden taika -sivu
Tuula Nikulainen, Veden taika -kirja
Jackie Brooknerin haastattelu, Ecoartspace, Youtube (englanniksi)
Veni Vidi Vici (albumi)

| Veni Vidi Vici Imperio |
| --- | --- | --- |

Studioalbumin tiedot
 Julkaistu: 1995
 Formaatti: CD, c-kasetti
 Tyylilaji: eurodance
 Levy-yhtiö: K-Tel
Imperion muut julkaisut
|   | Veni Vidi Vici 1995 | Return to Paradise 1996 |
Veni Vidi Vici on Imperion debyyttialbumi, joka on julkaistu vuonna 1995. Albumilta löytyvät muun muassa kappaleet "Nostra Culpa" ja "Amor Infinitus".
Kappaleet

"Introductio" – 1:30
"Nostra Culpa" – 4:07
"Veni Vidi Vici" – 4:42
"Exodus" – 4:00
"Agnus Dei (Conquest of Space)" – 1:02
"Amor Infinitus (Don't Fade Away)" – 4:53
"Phantasia (Fantasy Beats Reality)" – 3:50
"Octopus" – 4:40
"Luna Noctis (A Promise of Eternity)" – 4:15
"Manuela & Michael ID" – 0:20
"Quo Vadis" – 5:40
"Finis" – 1:00
"Samples of Imperio" – 2:00
Tiirat (suku)

| Tiirat (suku) |
| --- | --- |
 Kalatiira (Sterna hirundo)
Tieteellinen luokittelu
Domeeni::  Eukaryootit Eucarya
Kunta::  Eläinkunta Animalia
Pääjakso::  Selkäjänteiset Chordata
Alajakso::  Selkärankaiset Vertebrata
Luokka::  Linnut Aves
Lahko::  Rantalinnut Charadriiformes
Heimo::  Lokit Laridea
Alaheimo::  Tiirat Sterninae
Suku::  Tiirat Sterna  Linnaeus, 1758
Katso myös
   Tiirat (suku) Wikispeciesissä   Tiirat (suku) Commonsissa 
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Tiirat (Sterna) on lokkien heimoon kuuluva rantalintusuku. Tiirojen sukuun kuuluu BirdLife Suomen mukaan kolmetoista lajia. Lajimäärä vaihtelee eri lähteissä.
Aiemmin tiirojen sukuun kuului huomattavasti enemmän lajeja, mutta lajeja on sittemmin sijoitettu uusin sukuihin, nokitiiroihin, pikkutiiroihin, mustatiiroihin ja isotiiroihin.
Tiiroihin kuuluvia lajeja

Arabiantiira (Sterna repressa)
Eteläamerikantiira (Sterna hirundinacea)
Eteläntiira (Sterna vittata)
Hopeatiira (Sterna forsteri)
Jokitiira (Sterna aurantia)
Kalatiira (Sterna hirundo)
Kerguelenintiira (Sterna virgata)
Lapintiira (Sterna paradisaea)
Mustaniskatiira (Sterna sumatrana)
Mustanokkatiira (Sterna striata)
Mustavatsatiira (Sterna acuticauda)
Rengasnokkatiira (Sterna trudeaui)
Ruusutiira (Sterna dougallii)
Aiheesta muualla

ITIS: Sterna (englanniksi)
Euroopan harvinaisuuskomiteoiden liiton (AERC) suositus, heinäkuu 2010
Veden viemää

| Veden viemää> Fallvatten |
| --- | --- |
 Suomenkielisen painoksen kansikuva
Alkuperäisteos
Kirjailija:  Mikael Niemi
Kieli:  ruotsi
Genre:  dystopia, toiminta
Julkaistu:  2012
ISBN:  978-916-42-3287-8
Suomennos
Suomentaja:  Jaana Nikula
Kustantaja:  Like
Julkaistu:  2013
Sivumäärä:  320
ISBN:  978-952-01-0869-4
Löydä lisää kirjojaKirjallisuuden teemasivulta
Veden viemää (alkuperäinen nimi Fallvatten) on ruotsalaisen kirjailijan Mikael Niemen seitsemäs kirja, joka julkaistiin Ruotsissa vuonna 2012, Suomessa vuonna 2013. Kirjan suomennoksen on kustantanut Like, ja kirjan on suomentanut Jaana Nikula.
Kirja on dystopia, joka sisältää monta tarinaa luvuittain, niin että yksi luku kertoo aina yhdestä tarinasta ja seuraava toisesta. Tarinoita yhdistää Vattenfall-yrityksen omistaman padon murtuminen Pohjois-Ruotsissa ja siitä aiheutuva suuri tulva. Lähialueen kaupunkeja joudutaan evakuoimaan, ja tarinoiden henkilöt yrittävät selviytyä tulvasta.
Tarinat kuvaavat muun muassa helikopterilentäjän perhettä, voimalaitostyöntekijöitä, taiteilijoita joen varrella ja kahvilantyöntekijää.
Aiheesta muualla

Mikael Niemi: Veden viemää. Like
Vedenalainen valokuvaus

Norjalainen sukelluksen edelläkävijä Odd Henrik Johnsen vedenalaisen kameran kanssa 1960
Valon absorptio eri syvyyksissä
Vedenalainen valokuvaus on tavallisesti sukeltamisen, pintasukeltamisen tai uinnin yhteydessä tapahtuvaa valokuvaamista siten, että kamera tai vähintäänkin objektiivin etulinssi on veden alla. Etulinssi voi olla myös osittain veden alla ja osittain pinnan yläpuolella, jolloin kuvaan saadaan vedenalaisia ja -päällisiä kohteita yhtä aikaa.
Vedenalaisen valokuvauksen välineet ja kuvaustekniikka poikkeavat normaalista kuvauksesta. Kamera voi olla vedenpitävä tai se on suljettu vedenpitävään, läpinäkyvään suojaan. Syvälle mentäessä auringonvalon pitkät aallonpituudet (kuten punainen ja oranssi) suodattuvat aiheuttaen värien ja kontrastin vähenemisen sini-vihreisiin aallonpituuksiin. Värien vaimeneminen tapahtuu myös vaakasuorassa suunnassa veden alla. Tämän vuoksi kamera pyritään saamaan lähelle kohdetta. Laajakulma- ja makro-objektiivit ovat sopivia vedenalaiseen kuvaukseen. Salamalaitetta käytetään usein lähellä olevien vedenalaisten kohteiden värien esiintuomiseen.
Vedenalainen maisema on vaativa maisemavalokuvauksen kohde.
Aiheesta muualla

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
Esimerkki värien muuntumisesta ja värikorjauksista vedenalaisessa kuvauksessa
Utula

Utula on kylä Ruokolahdella Etelä-Karjalassa. Utulan talousalue käsittää kylät Utula, Junnikkala, Tuomala ja Kekäleenmäki. Vakituisia asuttuja asuntoja on talvisin noin 70, asukkaita noin 160. Kesällä luku on hieman suurempi. Kesämökkejä alueella on yli 300.
Aiheesta muualla

Ulkomaille Utulaan (Arkistoitu – Internet Archive)
Tiipperlampi

| Tiipperlampi |
| --- | --- |
Valtiot:  Suomi
Maakunnat:  Keski-Suomi
Kunnat:  Petäjävesi
Koordinaatit:  62°15′06″N, 25°05′17″E
Vesistöalue ja valuma-alueen tietoja
Päävesistöalue:  Kymijoen vesistö (14)
Valuma-alue:  Petäjäveden alue (14.53)
Laskujoki:  oja Heinälampeen 
Järvinumero:  14.533.1.001
Mittaustietoja
Pinnankorkeus:  176,9 m  
Pituus:  270 m  
Leveys:  110 m  
Rantaviiva:  0,628 km  
Pinta-ala:  2,25 ha  
Saaria:  ei saaria 
 fiTiipperlampi 
Tiipperlampi  on Keski-Suomessa Petäjävedellä kirkonkylän lähellä sijaitseva lampi.
Maantietoa

Lampi on 270 metriä pitkä, 110 metriä leveä, ja sen pinta-ala on 2,3 hehtaaria. Lammella ei ole kartan mukaan saaria. Lampi on luodattu ja siitä on julkaistu syvyyskartat. Sen rantaviivan pituus on 650 metriä.
Vesistösuhteet

Lampi sijaitsee Kymijoen vesistössä (vesistöaluetunnus 14) Jämsän reitin valuma-alueen (14.5) Petäjäveden alueella (14.53), jonka Haapapuron valuma-alueeseen (14.533) se kuuluu. Lammen vedenpinnan korkeus on 176,9 metriä mpy.
Vito

Vito voi tarkoittaa ainakin seuraavia:
Mercedes-Benz Vito, automalli
Vito, italiankielinen miehen etunimi. On muun muassa seuraavilla henkilöillä:
Vito Angiuli (s. 1952), italialainen piispa
Vito Bonsignore (s. 1943), italialainen poliitikko
Vito Bratta (s. 1961), yhdysvaltalainen muusikko
Vito Dumas (1900–1965), argentiinalainen purjehtija
Vito Mannone (s. 1988), italialainen jalkapallomaalivahti
Vito Positano (1833–1886), italialainen diplomaatti
Vito Russo (1946–1990), yhdysvaltalainen kirjailija
Vito Schlickmann (1928–2023), brasilialainen piispa
Vincent Margera alias Don Vito (s. 1956), yhdysvaltalainen tv-persoona
Kuvitteellisia henkilöitä:
Vito Corleone, hahmo Kummisetä-kirjoissa ja -elokuvissa
Vito, suomalaisen Game Over -peliohjelman käsinukkejuontaja
| --- | --- |
: Tämä on täsmennyssivu, joka luettelee monimerkityksisen käsitteen eri merkitykset tai useita eri henkilöitä. Artikkelisivuja, joiden nimessä tai tekstissä lukee ”Vito”, voi hakea sivunnimihaulla, laajalla sivunnimihaulla tai tekstihaulla.
Uturölli

| Uturölli |
| --- | --- |

Tieteellinen luokittelu
Domeeni::  Aitotumaiset Eucarya
Kunta::  Kasvit Plantae
Yläkaari::  Putkilokasvit Tracheobionta
Kaari::  Siemenkasvit Spermatophyta
Alakaari::  Koppisiemeniset Magnoliophytina
Luokka::  Yksisirkkaiset Liliopsida
Lahko::  Poales
Heimo::  Heinäkasvit Poaceae
Alaheimo::  Poöideae
Suku::  Röllit Agrostis
Laji::  nebulosa
Kaksiosainen nimi
 Agrostis nebulosa  Boiss. & Reut. 
Katso myös
   Uturölli Wikispeciesissä   Uturölli Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OK: 
Uturölli (Agrostis nebulosa) on heinäkasvien (Poaceae) heimoon, röllien (Agrostis) sukuun kuuluva yksivuotinen kasvilaji.
Uturöllin varret kasvavat 25–50 cm korkeiksi, ja ne ovat kasvutavaltaan pystyjä tai polveilevasti kohenevia. Varsissa on kaksi tai kolme solmua. Lehtilavat ovat 3–10 cm pitkiä ja 1–3,5 mm leveitä. Kieleke on 1,5–3,5 mm pitkä. Uturöllin kukinto on munanmuotoinen ja runsashaarainen röyhy, joka on 12–20 cm pitkä ja 6–10 cm leveä. Röyhyn tähkylät sijaitsevat yksittäin röyhyn haaroissa. Tähkylät ovat soikeita, 1,3–1,7 mm pitkiä ja yksikukkaisia. Tähkylöiden kaleet ovat tähkylänpituisia ja keskenään samankokoisia. Helpeet ovat noin 0,4 mm pitkiä. Sisähelve on ulkohelpeen pituinen tai hieman sitä lyhyempi. Hedelmä on jyvä.
Uturölliä tavataan Euroopan etelä- ja lounaisosissa, Afrikan pohjoisosissa sekä eteläisessä Etelä-Amerikassa.
Aiheesta muualla

Integrated Taxonomic Information System (ITIS): Agrostis nebulosa (englanniksi)
Global Biodiversity Information Facility (GBIF): Agrostis nebulosa (englanniksi)
100000 Astronautica

| 100000 Astronautica |
| --- | --- |
 1982 SH1 
 Astronautican rata (sinisellä) verrattuna Jupiterin ja Kiviplaneettojen ratoihin (harmaalla ja valkoisella).
Löytäminen
Löytäjät:  J. Gibson
Löytöaika:  28. syyskuuta 1982
Kiertoradan ominaisuudet
Keskietäisyys Auringosta:  1,90 AU
Pienin etäisyys Auringosta:  1,74 AU
Suurin etäisyys Auringosta:  2,07 AU
Eksentrisyys:  0,087
Kiertoaika Auringon ympäri:  960 päivää  2,63 vuotta
Inklinaatio:  21,19°
Fyysiset ominaisuudet
Läpimitta:  1–2 km
Pyörähdysaika:  ? h
Absoluuttinen kirkkaus:  16,9
100000 Astronautica on Marsin ja Jupiterin välisellä pääasteroidivyöhykkeellä Aurinkoa kiertävä pikkuplaneetta eli päävyöhykkeen asteroidi. Sen löysi J. Gibson vuonna 1982. Pikkuplaneetta on nimetty avaruusajan alun viisikymmentävuotispäivän tunnustukseksi. Nimi viittaa myös tämän pikkuplaneetan numeroon, sillä avaruuden on määritelty alkavan noin 100 000 metrin korkeudella Maan pinnasta. Ennen nimeämistään pikkuplaneetta tunnettiin tunnuksella 1982 SH1. Astronautica kiertää päävyöhykkeen sisäosassa ja sen kiertoaika on 2,63 vuotta. Koska Astronautican absoluuttinen magnitudi (H) on 16,9, sen läpimitta on todennäköisesti yhden ja kahden kilometrin välillä.
Veden vanki

| Veden vanki |
| --- | --- |

Kirjailija:  Reeta Aarnio
Kansitaiteilija:  Jussi Kaakinen
Kieli:  suomi
Genre:  fantasia
Kustantaja:  Otava
Julkaistu:  2009
Ulkoasu:  sidottu
Sivumäärä:  239
ISBN:  978-951-1-23244-5
Sarja: Maan, veden ja tulen väki
Edeltävä:  Maan kätkemät
Seuraava:  Virvatulen vartijat
Löydä lisää kirjojaKirjallisuuden teemasivulta
Veden vanki on Reeta Aarnion vuonna 2009 julkaistu lasten ja nuorten fantasiaromaani.
Vastaanotto

Lastenkirjakriitikko Päivi Heikkilä-Halttusen mukaan Veden vanki on edeltäjäänsä Maan kätkemiin verrattuna rakenteeltaan jäntevämpi ja juonellisesti kiehtovampi kokonaisuus.
Aiheesta muualla

Mari Viertola: Vedenväen salaisuudet[vanhentunut linkki]. Turun Sanomat 30.8.2009.
Marika Laijärvi: Veden vanki (Arkistoitu – Internet Archive). Savon Sanomat 7.11.2009.
Vesa Sisättö: Veden väkeä, meriä ja mystiikkaa. Helsingin Sanomat 23.11.2009.
Timo Lahtinen

| Timo Lahtinen> Henkilötiedot |
| --- | --- |
Syntynyt: 24. toukokuuta 1947 Tampere
Kansalaisuus:   Suomi
Jääkiekkoilija
Pelipaikka:  hyökkääjä
Pituus:  183 cm
Paino:  85 kg
Pelaajaura
Pääsarjaura:  1964–1978
Seurat:  Tampereen Ilves (SM-sarja  HJK (SM-sarja) HC Gherdëina (Serie A)  Cortina d'Ampezzo (Serie A)  Tingsryd (Division 1)
Timo Lahtinen (s. 24. toukokuuta 1947 Tampere) on suomalainen entinen jääkiekkoilija ja jääkiekkovalmentaja. Lahtisen virallinen kasvattajaseura oli Tampereen Ilves.
Ura

Lahtinen aloitti pääsarjatasolla kasvattajaseurassaan Ilveksessä kaudella 1964–1965 ja pelasi sen riveissä kuusi kautta ennen siirtymistään Helsinkiin HJK:n riveihin. HJK:ssa Lahtinen pelasi kaksi kautta ennen siirtymistään Italiaan, Gherdëinan joukkueeseen. Kaudella 1974–1975 Lahtinen pelasi jääkiekkoa myös Etelä-Afrikassa, Johannesburgissa joukkueessa nimeltään Jungle Jets. Etelä-Afrikasta Lahtinen palasi vielä kaudeksi 1975–76 Italiaan, Cortina d'Ampezzon joukkueeseen. Tämän jälkeen hän jatkoi vielä kaksi kautta Ruotsin 1.divisioonassa Tingsrydin joukkueessa pelaaja-valmentajana.
Kaudesta 1978–79 alkaen pelaaminen sai jäädä nuoremmille ja Lahtinen siirtyi täysipäiväisesti penkin taa. Seuraavat kaksi kautta hän toimi Ruotsin 1.divisioonassa Karlskronan päävalmentajana ennen kuin siirtyi Jönköpingiin HV71:n päävalmentajaksi. Jönköpingissä kului kolme kautta ja sen jälkeen Lahtinen jatkoi valmennusuraansa Elitserienin Södertäljessä. Kahden Södertäljen vuoden jälkeen oli aika katsella muitakin maisemia ja Lahtinen siirtyi valmentamaan Sveitsin A-liigaan, ensin vuodeksi Arosaan ja sen jälkeen kahdeksi vuodeksi SC Bernin joukkueeseen. Bernistä hän siirtyi B-liigassa pelanneen ZSC Lions Zürichin peräsimeen kaudeksi 1988–1989. Lionsin johto ei kuitenkaan ollut tyytyväinen Lahtisen suorituksiin ja niinpä hänet korvattiin kesken kauden kanadalaisella Neil Nicholsonilla.
Kaudeksi 1989–90 Lahtinen palasi Ruotsiin, Malmö IF:n päävalmentajaksi. Malmö pelasi tuolloin toiseksi korkeimmalla sarjatasolla Allsvenskanissa mutta tavoitteli nousua pääsarjaan. Lahtisen johdolla nousu toteutuikin ja Lahtinen jatkoi joukkueen päävalmentajana neljä seuraavaakin kautta. Lahtisen valmennuksessa Malmö voitti kaksi Ruotsin mestaruutta, vuosina 1992 ja 1994. Kaudelle 1994–1995 Lahtinen vaihtoi jälleen Sveitsiin, HC Luganon joukkueen valmentajaksi. Luganon vuoden jälkeen Lahtinen piti välivuoden valmentamisesta.
Kauden 1996–1997 alusta Lahtinen aloitti jälleen päävalmentajana Ruotsin Elitserienissä, tällä kertaa AIK:n joukkueessa. Solnassa Lahtinen valmensi kaksi kautta, kunnes siirtyi Saksaan EC Kölnin joukkueen valmentajaksi. Kölnistä Lahtinen lähti helmikuussa kesken kauden Helsinkiin, Jokereiden päävalmentajaksi Hjallis Harkimon erottaman Hannu Kapasen korvaajaksi.
Jokeri-pestin jälkeen Lahtinen oli vailla valmennustöitä liki neljä kautta kunnes sai kesken kauden 2002–2003 tarjouksen Elitserienistä Södertäljen joukkueesta. Södertäljen valmentajana Lahtinen ehti olemaan reilut kaksi kautta. Kesken kauden 2004–2005 seurajohto korvasi hänet ruotsalaisella Mats Hallinilla.
Tämä jälkeen Lahtinen piti jälleen muutaman välivuoden kunnes kauden 2008–2009 alusta hän aloitti päävalmentajana unkarilais-romanialaisessa MOL Liigassa HSC Csíkszeredan joukkueessa, jossa voitti liigan mestaruuden heti ensi yrittämällä.
Aiheesta muualla

Timo Lahtinen Eurohockey.com. (englanniksi)
Timo Lahtinen Elite Prospects. Everysport Media Group AB. (englanniksi)
Titan A.E.

| Titan A> E. |
| --- | --- |

Ohjaaja:   Don Bluth  Gary Goldman 
Käsikirjoittaja:   Ben Edlund  John August  Joss Whedon 
Tuottaja:   Don Bluth  Gary Goldman  David Kirschner 
Säveltäjä:  Graeme Revell
Leikkaaja:   Bob Bender  Paul Martin Smith  Fiona Trayler 
Pääosat:   Matt Damon  Bill Pullman  John Leguizamo  Nathan Lane  Janeane Garofalo  Drew Barrymore 
Valmistustiedot
Valmistusmaa:  Yhdysvallat
Tuotantoyhtiö:   Fox Animation Studios  20th Century Fox Animation  David Kirschner Productions 
Levittäjä:  20th Century Fox
Ensi-ilta:   2000-6-1616. kesäkuuta 2000  
Kesto:  95 min
Alkuperäiskieli:  englanti
Aiheesta muualla
IMDb 
Elonet
AllMovie
Infobox OKNimi-testi OK: 
Titan A.E. on vuonna 2000 ensi-iltansa saanut Don Bluthin ohjaama animaatioelokuva.
Ääninäyttelijät

| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
| Englanninkielinen | Suomenkielinen | Rooli |
| Matt Damon (aikuinen) Alex D. Linz (nuori) | Paavo Kerosuo (aikuinen) ? (nuori) | Cale Tucker, romunkerääjä, jonka hallussa on kartta Titanin olinpaikkaan |
| Bill Pullman | Heikki Sankari | Joseph Korso, Valkyrien kapteeni |
| John Leguizamo | Seela Sella | Gune, grepoan-rotuun kuuluva Valkyrien päätiedemies |
| Nathan Lane | Eero Saarinen | Preed, akrennialainen ja Valkyrien perämies |
| Janeane Garofalo | Ona Kamu | Stith, sogowan-rotuun kuuluva Valkyrien asespesialisti |
| Drew Barrymore | Maija Kinnunen | Akima Kunimoto, Valkyrien lentäjä |
| Ron Perlman | Jussi Lampi | professori Sam Tucker, Calen isä ja Titan-projektin johtava tutkija |
| Tone Lōc | Tuomo Holopainen | Tek, Sam Tuckerin ystävä, joka huolehti Calesta 15 vuotta |
| Jim Breuer | Petri Hanttu | Tau 14:n kokki |
| Christopher Scarabosio | Christopher Scarabosio (ei dubattu) | drej-kuningatar |
| Jim Cummings | Eero Saarinen | Chowquin, Calen esimies Tau 14:llä |
| Charles Rocket | Markku Riikonen | Firrikash, työntekijä Tau 14:llä |
| Ken Campbell | Kari Tamminen | Po, työntekijä Tau 14:llä |
| Charles Rocket | Markku Riikonen | orjakaupan vartija |
| Tsai Chin | Maija-Liisa Peuhu | vanha nainen Uudessa Bangkokissa |
| Crystal Scales | Heljä Heikkinen | tyttö Uudessa Bangkokissa |
| David L. Linder | Ralf Öhberg | Uuden Bangkokin pormestari |

Muissa rooleissa: Petri Hanttu, Mari Vainio, Taisto Oksanen, Kari Tamminen