stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Antiikin kreikkalaisen tekniikan museo

| Antiikin kreikkalaisen tekniikan museo Μουσείο Αρχαίας Ελληνικής Τεχνολογίας Κώστα Κοτσανά |
| --- | --- |
 Antiikin kreikkalaisen tekniikan museo.
Tyyppi:  tekniikan museo
Sijainti:  Katákolo, Pýrgos, Elis, Länsi-Kreikka, Kreikka
Kotisivut:  kotsanas.com
Koordinaatit:  37°38′56″N, 21°18′59″E
 fiAntiikin kreikkalaisen tekniikan museo 
   
Antiikin kreikkalaisen tekniikan museo (kreik. Μουσείο Αρχαίας Ελληνικής Τεχνολογίας Κώστα Κοτσανά, Mouseío Archaías Ellinikís Technologías Kósta Kotsaná) on museo Katákolon kylässä Pýrgoksen kunnassa Kreikassa. Se esittelee nimensä mukaisesti antiikin Kreikan tekniikkaa.
Museon on perustanut Kóstas Kotsanás. Nykyisin sitä ylläpitää Pýrgoksen kunta.
Museon mainoskyltti.
Kokoelmat

Museon kokoelmiin kuuluu noin 200 toimivaa mallia antiikin kreikkalaisista teknisistä keksinnöistä. Mallit ovat Kostanáksen itse tekemiä ja perustuvat hänen tutkimuksiinsa ja kokeiluihinsa. Mallien yhteydessä on audiovisuaalista aineistoa.
Näyttely on järjestetty aiheittain, ja sen aiheita ovat muun muassa: Arkhimedeen tekemät keksinnöt; automaatit ja varhaiset ”robotit”, kuten ihmisenkokoinen juomia kaatava ”automaattinen palvelijatar”; teatterilaitteistot, kuten mekhane-nosturit ja pyörivistä prismoista tehdyt lavasteseinät; automatisoidut nukketeatterit; viestintä- ja kuuntelulaitteet, kuten ”akustinen tutka”; maanviljelyskoneet; kudontakoneet; urheilulaitteistot, kuten hyspleks-lähetyskoneisto juoksijoita varten; kellokoneistot, kuten vesikellot ja herätyskellokoneisto; raha-automaatit, kuten ensimmäinen rahalla toimiva vesiautomaatti; mittauslaitteet, kuten ensimmäinen matkan pituutta mittaava laite hodometer; rakennusnosturit; hydrauliikkakoneet ja vesipumput; sota- ja piirityskoneet, kuten helepolis ja katapultit; sekä laivatekniikan kehitys.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Antiikin kreikkalaisen tekniikan museo Wikimedia Commonsissa
Μουσείο Αρχαίας Ελληνικής Τεχνολογίας – Museum of Ancient Greek Technology. Museon verkkosivut. (kreikaksi) (englanniksi)
Antisyntetaasioireyhtymä

Antisyntetaasioireyhtymä on harvinainen tulehduksellinen lihassairaus. Se aiheuttaa lihas-, keuhko- ja niveltulehduksia, joiden yhteydessä esiintyy antisyntetaasivasta-aineita. Sairauden esiintyvyydeksi on arvioitu 1/25 000 – 1/33 000, mutta siihen on arvioitu liittyvän alidiagnosointia. Esiintyvyys on naisilla kaksinkertainen miehiin verrattuna. Keskimäärin antisyntetaasioireyhtymä puhkeaa 50 vuoden iässä, mutta alkamisiässä esiintyy huomattavaa vaihtelua. Antisyntetaasioireyhtymä kuvattiin ensimmäisen kerran 1980-luvulla. Sen on arvioitu kattavan 20–40 % tuntemattoman tekijän aiheuttamista tulehduksellisista lihassairauksista.
Oireet

Antisyntetaasioireyhtymä aiheuttaa melkein kaikilla sairastuneilla lihastulehduksen, jonka tyypillinen oire on lihasheikkous. Usein lihasheikkouteen yhdistyvät lihasten arkuus, kipu ja jäykkyys. Oireita ilmenee hartioiden, olkavarsien, reisien, lantion ja selän suurissa lihasryhmissä. Oireet voivat olla äkillisesti puhkeavia tai vähitellen kehittyviä. Lihasten surkastuminen saattaa johtaa antisyntetaasioireyhtymässä pysyvään lihasheikkouteen. Vaikeassa tautimuodossa saattaa esiintyä lisäksi nielemisvaikeuksia (dysfagia). Antisyntetaasioireyhtymään liittyy useimmissa tapauksissa myös keuhkotulehdus, joka voi olla taudin hallitseva piirre. Keuhkotulehdus aiheuttaa hengenahdistusta rasituksessa ja taudin edetessä mahdollisesti levossa. Joskus keuhkosairauden oireena voi ilmetä pitkään kestävä kuiva yskä. Keuhkot saattavat sairaudessa arpeutua, ja pahenevan hengitysvajauksen kehittyminen on mahdollista.
Noin puolissa tapauksista antisyntetaasioireyhtymä aiheuttaa nivelkipuja ja -tulehdusta. Tällöin tyypillistä on käsien ja jalkaterien pikkunivelten symmetrinen tulehtuminen. Yleisoireena voi antisyntetaasioireyhtymässä ilmetä kuumetta noin joka viidennellä sairastuneella ja joskus ruokahaluttomuutta sekä tahatonta laihtumista. Noin 40 %:lla antisyntetaasioireyhtymää sairastavista esiintyy Raynaud'n ilmiö eli valkosormisuus. Osalla potilaista iho saattaa paksuuntua ja halkeilla kämmenissä, käsien sivuilla ja sormissa.
Diagnostiikka ja hoito

Antisyntetaasioireyhtymä on todettavissa oirekuvan ja antisyntetaasivasta-aineiden määrityksen pohjalta. Sairautta hoidetaan yleensä vuosia kestävällä kortisonivalmisteiden käytöllä. Kortisonihoidon yhteydessä käytetään useimmiten syklofosfamidia, mikäli taudinkuvaan kuuluu vaikea keuhkosairaus. Immuunivasteen vähentämiseksi antisyntetaasioireyhtymän hoidossa käytetään usein metotreksaattia tai atsatiopriinia.
Jos muut hoitomuodot eivät tuota riittävää vastetta, antisyntetaasioireyhtymää voidaan pyrkiä hoitamaan rituksimabilla. Lääkkeiden lisäksi hoitomuoihin voi kuulua fysioterapia ja muu kuntoutus. Antisyntetaasioireyhtymän pitkäaikaisennustetta määrittää ensisijaisesti keuhkosairauden laatu ja vaikeusaste.
Barmantsak

| Barmantsak |
| --- | --- |
Valtiot:  Venäjä (Kalmukia ja Volgogradin alue)
Paikkakunta:  Bağ Dörvdin piiri
Koordinaatit:  48°03′37″N, 44°39′49″E
Mittaustietoja
Pinta-ala:  25,8 km²
 fiBarmantsak 
Barmantsak (ven. озеро Барманцак) on suolajärvi Kalmukian tasavallan ja Volgogradin alueen rajalla Venäjällä. Suurin osa järvestä sijaitsee Kalmukian pohjoisosassa Bağ Dörvdin piirissä. Barmantsak kuulu Sarpajärvien ketjuun.
Athanase Bala

Athanase Bala (2. maaliskuuta 1927 Nlong – 3. syyskuuta 2019 Yaoundé) oli kamerunilainen roomalaiskatolinen piispa. Hänet vihittiin spiritaanien papiksi 3. heinäkuuta 1955 ja nimitettiin Bafian hiippakunnan koadjuuttoripiispaksi sekä Gegin titulaaripiispaksi 31. toukokuuta 1976. Piispaksi konsekroinnin suoritti 26. syyskuuta Jean Zoa, jota avustivat Paul Etoga ja Gilles-Henri-Alexis Barthe.
Balasta tuli 21. joulukuuta 1977 Bafian piispa, jona hän toimi, kunnes jäi eläkkeelle 3. toukokuuta 2003.
Athamas

Athamas
Athamas (m.kreik. Ἀθάμας) oli kreikkalaisessa mytologiassa Orkhomenoksen kuningas. Ensimmäisestä avioliitostaan Nefele-jumalattaren kanssa hänellä oli kaksoset Friksos ja Helle. Myöhemmin tästä erottuaan hän nai Inon, Kadmoksen tyttären. Inon kanssa hänellä oli kaksi lasta, Learkhos ja Melikertes. Athamaksella oli myös veli Salmoneus, joka puolestaan oli Tyron isä.
Ino vihasi lapsipuoliaan Friksosta ja Helleä, minkä vuoksi hän kehitti kavalan suunnitelman päästäkseen heistä eroon. Hän paahtoi kaupungin siemenviljan, jotta se ei itäisi. Paikalliset maanviljelijät päättivät nälänhätää peläten kysyä neuvoa läheiseltä oraakkelilta. Ino kuitenkin lahjoi oraakkelin luo lähetetyt miehet kertomaan, että oraakkeli vaatisi Friksoksen uhraamista. Tähän neuvoon Athamas vastentahtoisesti suostui. Ennen kuin Friksos ehdittiin uhrata, hänet ja Hellen pelasti heidän äitinsä Nefelen paikalle lähettämä lentävä kultainen oinas. Helle kuitenkin putosi oinaan selästä Hellespontoksen kohdalla ja kuoli, antaen salmelle nimensä. Friksos selvisi kuitenkin lentomatkasta aina Kolkhikseen saakka , missä Aietes otti hänet vastaan ja kohteli häntä ystävällisesti, antaen tyttärensä Khalkiopen hänelle vaimoksi. Kiitollisena Friksos antoi Aietekselle oinaan kultaisen taljan, jonka kuningas ripusti temppeliin.
Myöhemmin Ino kasvatti Dionysoksen, sisarensa Semelen pojan. Tämä sai Heran syvän mustasukkaisuuden valtaan. Kostoksi Hera kirosi Athamaksen hulluudella. Hulluudenpuuskassaan Athamas löi kuoliaaksi yhden pojistaan, Learkhoksen. Ino, paeten miehensä raivoa, heittäytyi mereen poikansa Melikerteksen kanssa. Molempia palvottiin myöhemmin meren jumaluuksina – Inoa Leukotheana ja Melikertesta Palaimonina.
Athamas joutui pakenemaan Boiotiasta poikansa murhan aiheuttaman syyllisyyden vuoksi. Oraakkeli käski hänen asettua paikkaan, jossa hän voisi nauttia villipetojen vieraanvaraisuudesta. Tämän paikan hän löysi Fthiotiista Thessaliasta, jossa hän yllätti joukon susia syömästä lammasta. Hänen lähestyessään pedot pakenivat jättäen luut jälkeensä. Athamas tulkitsi ennustuksen täyttyneen ja asettui tänne asumaan, naiden kolmannen vaimonsa Themiston. Paikkaa kutsuttiin myöhemmin Athamaksen tasangoksi. Athamaksesta ovat saaneet nimensä myös Athamaniká-vuoret, joita pidettiin Athamaksen pakopaikkana.
Kun Athamas palasi toisen vaimonsa Inon luo, Themisto haki kostoa pukemalla omat lapsensa valkoisiin ja Inon mustiin vaatteisiin, käskien murhamiehen tappamaan mustiin pukeutuneet. Ino kuitenkin vaihtoi vaatteet Themiston tietämättä, jolloin tämä tuli murhauttaneeksi omat lapsensa.
Arvostelma

Arvostelma tarkoittaa filosofiassa mielen aktia, jossa jostakin väitetään jotakin, tai tällaisen aktin sisältöä.
Aristoteleen logiikassa arvostelma oli subjektin (se josta väitetään) ja predikaatin (se mitä väitetään) yhdistelmä, joka kuvasi, että jokin on tai ei ole ominaista jollekin. Arvostelma sijoittui syllogismissa joko premissiksi tai johtopäätökseksi.
Viimeistään Immanuel Kantista lähtien arvostelmat on voitu jakaa toisaalta analyyttisiin ja synteettisiin arvostelmiin, ja toisaalta apriorisiin ja aposteriorisiin arvostelmiin. Arvostelma on apriorinen silloin, kun sen totuus voidaan tietää pelkästään kokemuksesta riippumatta, ja muutoin aposteriorinen. Arvostelma on analyyttinen silloin, kun sen totuus tai epätotuus määräytyy pelkästään siinä olevien käsitteiden välisten suhteiden perusteella, ja synteettinen silloin, kun tämän lisäksi tarvitaan viittausta havaintokokemukseen.
Aiheesta muualla

Hanna, Robert: Kant's Theory of Judgment The Stanford Encyclopedia of Philosophy. The Metaphysics Research Lab. Stanford University. (englanniksi)
Arvostelusivusto

Arvostelusivusto kerää yhteen arvosteluja erilaisista aihepiireistä, arvostelut voivat olla sivuston käyttäjien jättämiä tai kerätty ulkopuolisista lähteistä. Suosittuja arvostelun kohteita arvostelusivustoilla on erilaiset populaarikulttuurin aiheet kuten elokuvat, musiikki ja tv-sarjat.[lähde? ]
Kuuluisimpia arvostelusivustoja on Epinions.com ja parhaiten verkkokauppana tunnettu Amazon.com, jolla on suuri tietokanta myymiensä tuotteiden käyttäjäarvosteluista.[lähde? ]
Esimerkkejä arvostelusivustoista

Epinions Epinion
Rotten Tomatoes
RockPolice.net
GuitarStuff.net
Engadget
Antonín Reicha

Antonín Reicha vuonna 1815.
Antonín Reicha (saks. Anton Reicha, ransk. Antoine-Joseph Reicha; 26. helmikuuta 1770 Praha – 28. toukokuuta 1836 Pariisi) oli böömiläissyntyinen säveltäjä, huilisti ja musiikkiteoreetikko. Hänestä tuli myöhemmin Ranskan kansalainen.
Antonín Reicha syntyi Prahassa vuonna 1770. Hän aloitti musiikinopintonsa setänsä, sellisti Josef Reichan johdolla. Vuonna 1785 Reicha muutti perheineen Bonniin. Myöhemmin hän asui Hampurissa, Pariisissa ja Wienissä, ja vuonna 1808 hän asettui pysyvästi Pariisiin.
Vuonna 1818 Reicha nimitettiin professoriksi Pariisin konservatorioon, jossa hänen oppilaitaan olivat muiden muassa Franz Liszt, Hector Berlioz, Charles Gounod ja César Franck.
Antonín Reichan tuotantoon kuuluu muun muassa puhallinkvintettoja, kahdeksan sinfoniaa, seitsemän oopperaa, pianomusiikkia ja kamarimusiikkia. Hän julkaisi myös musiikinteoriaan liittyviä kirjoituksia.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Antonín Reicha Wikimedia Commonsissa
Anton Reicha International Music Score Library Project (englanniksi)
Arimaspi

Arimaspi on muinaiskreikkalaisissa kirjoituksissa esiintyvä taruolento. Pohjoisessa asuvat arimaspit ovat yksisilmäisiä ja viekkaita olentoja, jotka himoitsevat ja ryöstelevät griippien kultaa.
Arild Hermstad

| Arild Hermstad |
| --- | --- |
 Hermstad vuonna 2018.
Ympäristöpuolue vihreiden puheenjohtaja
 2022–  
Edeltäjä:  Une Bastholm
 2018–2020 (toinen puolueen kahdesta puhehenkilöstä)  
Edeltäjä:  Rasmus Hansson
Seuraaja:  Une Bastholm (puheenjohtaja)
Henkilötiedot
Syntynyt: 15. lokakuuta 1966 (ikä 57) Bergen, Norja
Tiedot
Puolue:  Ympäristöpuolue vihreät
Koulutus:  Norjan kauppakorkeakoulu Bergenin yliopisto
Arild Hermstad (s. 15. lokakuuta 1966 Bergen) on norjalainen vihreä poliitikko ja puolueensa puheenjohtaja vuodesta 2022. Tätä ennen hän oli varapuheenjohtaja 2020–2022 ja toinen puolueen kahdesta puhehenkilöstä 2018–2020. Hermstad on opiskellut taloutta Norjan kauppakorkeakoulussa sekä maantiedettä Bergenin yliopistossa.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Arild Hermstad Wikimedia Commonsissa
| 0 | 1 | 2 | 3 |
| --- | --- | --- | --- |
|  | Edeltäjä: Une Bastholm | Ympäristöpuolue vihreiden puheenjohtaja 2022– | Seuraaja: nykyinen |
Ann-Elise Hannikainen

Ann-Elise Hannikainen 1960-luvulla.
Ann-Elise Hannikainen (14. tammikuuta 1946 Hanko – 19. marraskuuta 2012 Helsinki) oli suomalainen säveltäjä ja pianisti.
Hannikainen syntyi diplomaattiperheeseen Heikki ja Marianne Hannikaisen tyttäreksi. Hän opiskeli pianonsoittoa Tapani Valstan johdolla Sibelius-Akatemiassa 1967–1972 ja säveltämistä Manuel de Fallan oppilaan Ernesto Halffterin johdolla Madridissa 1972 alkaen. Halffter ja Hannikainen elivät yhdessä Espanjassa Halffterin kuolemaan vuonna 1989 asti. Tämän jälkeen Hannikainen muutti takaisin Suomeen. Viimeiset vuotensa hän vietti vanhainkodissa Helsingin Pitäjänmäessä.
Hannikaisen Espanjan-debyytissä vuonna 1973 Valencian kaupunginorkesteri esitti orkesteriteoksen Anerfálicas, joka on saanut vaikutteita perulaisesta kansanmusiikista; Hannikainen oli asunut Perussa nelisen vuotta 1960-luvun puolivälissä. Vuonna 1976 kantaesitettiin Helsingin juhlaviikoilla hänen pianokonserttonsa, joka oli sävelletty Manuel de Fallan satavuotisjuhlan kunniaksi.
Vuonna 2015 Metropolia-Ammattikorkeakoulussa kantaesitettiin hänen elämästään kertova ooppera Säveltäjä Ann-Elise Hannikainen, jonka on säveltänyt Markus Virtanen.
Teoksia

Theme and four variations (1966) pianolle
Tema con XI Variazioni (1968) pianolle
Anerfálicas (1973) orkesterille
Pensamientos 1974 (1974) pianolle
Toccata-Fantasia (1975) pianolle
Pianokonsertto (1976)
Cosmos (1977) orkesterille
Cháchara (1980) huilulle ja pianolle
Sekstetto (1981) pianolle ja puhallinkvintetille
Solemne (1982) pianolle
Duo (1984/85) viululle ja pianolle
Zafra (1986) viululle ja pianolle
Hannikaisten laulu (1995) lauluäänelle ja pianolle
Kirjallisuutta

Virtanen, Markus: Säveltäjä Ann-Elise Hannikainen: Säveltäjäntyön ja reseption tarkastelua.  (Pro gradu -tutkielma. Helsingin yliopisto)  Helsinki:  Books on Demand, 2017.  ISBN 978-951-568-106-5.
Virtanen, Markus: Nukkekodin varpusen moraaliton konsertto: Arvoja, ihanteita ja uuden musiikin kuvia Ann-Elise Hannikaisen pianokonserton lehdistöreseptiossa vuonna 1976. Musiikki, 2021, 51. vsk, nro 3, s. 46–73.  doi:10.51816/musiikki.111758.  ISSN 0355-1059.  Artikkelin verkkoversio.
Aiheesta muualla

Virtanen, Markus: / Hannikainen, Ann-Elise (1946–2012). Kansallisbiografia-verkkojulkaisu.  30.3.2021. Helsinki:  Suomalaisen Kirjallisuuden Seura.
Ariman oireyhtymä

Ariman oireyhtymä on harvinainen oireyhtymä, johon liittyvät keskeisimmin poikkeavuudet silmissä ja aivoissa. Tyypillisimmät oireet ovat refleksien puute, pikkuaivojen kehittymättömyys ja pieni, taaksevetäytynyt leuka. Oireistossa saattaa esiintyä myös esimerkiksi kehitysvammaisuutta, silmävärvettä ja lyhytkasvuisuutta. Sen yhteydessä esiintyy erilaisia maksa- ja munuaisvaurioita. Maksan osalta on kuvattu rasvoittumista, laajentumista ja fibroosia.
Ariman oireyhtymän on katsottu periytyvän peittyvästi. Tila kuvattiin ensi kertaa vuonna 1971. Vuonna 1980 kuvattiin potilas, jonka oireet muistuttivat Joubertin oireyhtymää ja sen lisäksi suoni- ja verkkokalvon halkeamaa, jota kyseiseen oireistoon ei ennen ollut yhdistetty. Vuonna 1992 kirjoittaneet Saraiva ja Baraitser katsoivat potilaan oireiden kuuluvan Ariman oireyhtymään.
Ari-Pekka Pajuluoma

| Ari-Pekka Pajuluoma> Henkilötiedot |
| --- | --- |
Syntynyt: 3. heinäkuuta 1976 (ikä 48) Vaasa, Suomi
Kansalaisuus:   Suomi
Jääkiekkoilija
Lempinimi:  Maukka, A-P
Pelipaikka:  keskushyökkääjä/puolustaja
Maila:  oikea
Pituus:  178 cm
Paino:  85 kg
Seura
Seura:  Ei seuraa
Pelaajaura
Pääsarjaura:  (–)
Seurat:  Sport (II-div./Mestis) Jeppis (II-div.) Kalix HF (Ruotsi II) Kalmar HC (Ruotsi II) Kiekko-Vantaa (Mestis) KoMu HT (II-div.)
Ari-Pekka Pajuluoma (s. 3. heinäkuuta 1976 Vaasa) on suomalainen jääkiekkovalmentaja, joka toimii KHL-seura Jokereiden apuvalmentajana. Hänellä on pelaajataustaa parhaimmillaan Mestis-tasolta, jolla Pajuluoma pelasi kuusi kautta ja toimi Sportin kapteenina kaudella 2003–2004. Hänen pelaajauransa päättyi kuitenkin olkapäävammaan joulukuussa 2005. Pajuluoma oli pelipaikaltaan keskushyökkääjä, mutta hän pelasi ajoittain myös puolustajana. Pajuluoma laukoi oikealta.
Pelaajaura

Pajuluoma on Vaasan Sportin oma kasvatti. Hän debytoi seuran miesten joukkueessa II-divisioonassa kaudella 1995–1996. Kaudeksi 1997–1998 Pajuluoma siirtyi pelaamaan samaa sarjaa Jeppis Hockeyn riveihin. Hän oli joukkueen paras pistemies ja maalintekijä tehoilla 20+31=51. Kaksi seuraavaa kautta Pajuluoma pelasi Ruotsin neljänneksi korkeimmalla sarjatasolla maan II-divisioonassa; kauden 1998–1999 Kalix HF:ssä ja kauden 1999–2000 Kalmer HC:ssä.
Kaudeksi 2000–2001 Pajuluoma palasi kasvattajaseuraansa Vaasan Sportiin pelaamaan Mestistä. Kaudella 2001–2002 hän oli joukkueen paras syöttäjä ja jakoi sisäisen pistepörssin voiton Vesa Myllyahon kanssa tehoilla 12+21=33. Kaudeksi 2002–2003 Pajuluoma siirtyi opintojensakin perässä Kiekko-Vantaan riveihin. Kaudeksi 2003–2004 hän palasi sieltä takaisin Sportiin, jonka kapteeniksi Pajuluoma nousi. Hänen kautensa päättyi kuitenkin ennen runkosarjan päättymistä olkapäävammaan. Kauden 2004–2005 päätteeksi Pajuluoma voitti Mestis-hopeaa.
Pajuluoma loukkasi olkapäänsä syyskauden 2005–2006 viimeisessä ottelussa, mikä myös lopetti hänen koko pelaajauransa. Pajuluoma saavutti pelaajana kauden päätteeksi Mestis-hopeaa. Hän palasi kaukaloihin vielä kaudella 2006–2007, jolloin Pajuluoma vahvisti II-divisioonajoukkue KoMu HT:tä, jota hän oli nostamassa kauden päätteeksi Suomi-sarjaan.
Bengaluru FC

| Bengaluru Football Club |
| --- | --- |
Perustettu:  20. heinäkuuta 2013
Kaupunki:  Bangalore,  Intia
Kenttä:  Bangalore Football Stadium
– kapasiteetti:  40 000
Sarja:   I-League
Omistaja:  JSW Group
Puheenjohtaja:  Sajjan Jindal
Infobox OKNimi-testi OK: 
Bengaluru Football Club on heinäkuussa 2013 perustettu intialainen jalkapalloseura Bangaloresta, Karnatakasta. Joukkue pelaa Intian korkeimmalla sarjatasolla I-Leaguessa. Bengaluru FC on yhteistyössä Mumbai Tiger FC:n kanssa yksi niistä seuroista, joiden ei ole tarvinnut ansaita paikkaansa pääsarjassa pelaamalla, vaan ne on perustamisensa jälkeen hyväksytty suoraan liigaan maksua vastaan. Uuden seuran perustaminen tuli ajankohtaiseksi tammikuussa 2013 Mumbai Tigersien epäonnistuttua lunastamaan paikkaa I-Leaguesta ja haluttiin luoda yhteistyöseura, jonka kanssa myös portti pääsarjaan olisi auki. Joukkueen taival pääsarjassa alkoi hyvin, sillä jo ensimmäisellä kaudella Bengaluru kruunattiin mestariksi valmentajanasa Ashley Westwoodin johdolla.
Käännös suomeksi
Viron rautatieliikenne

Viron rautatieverkosto (2015).
Pyörämatkailijoitakin oli Edelaraudteen kyyditettävänä.
Stadler Flirt -juna Keilan rautatieasemalla.
Viron rautateiden pituus on noin 2 164 kilometriä, josta 132 km on sähköistetty. Rautateiden pääomistaja on valtio, ja niiden toimintaa valvoo kuluttaja- ja teknisen alan valvontaviranomainen. Viron raideleveys on 1 520 tai 1 524 millimetriä. Pääreiteillä raideleveys on 1990-luvun jälkipuoliskolta lähtien vähitellen muutettu 1 524 millimetriin. Samaa raideleveyttä käytetään Venäjällä, Valko-Venäjällä, Latviassa, Liettuassa ja Suomessa.
Rautateitä käytetään Virossa nykyään tavaraliikenteeseen, mutta myös matkustajaliikenteeseen. Henkilöliikenne on vilkkainta Tallinnan lähellä.
Tallinnan ja Tarton välinen rautatie on tarkoitus sähköistää vuoteen 2024 mennessä, ja muun rataverkon sähköistämisen on tarkoitus saada päätökseen vuoteen 2028 mennessä. Škoda Transportationin valmistamat 16 uutta sähköjunaa otetaan käyttöön vuodesta 2024 alkaen, ja ensimmäinen niistä saapui Viroon kesäkuussa 2024.
Rataverkko

Rautatieverkon omistajia ovat valtionyhtiö AS Eesti Raudtee (noin 800 km) sekä yksityinen yritys Edelaraudtee Infrastruktuuri AS (298 km).
Rataverkko > Päälinjat

Eesti Raudteen omistamat, julkisessa käytössä olevat linjat ovat:
Tallinna–Narva-rata, 209.6 km. Rata valmistui vuonna 1870. Se oli alun perin osa Venäjän keisarikunnan rautatieverkkoa, joka yhdisti Paldiskin ja Pietarin Tallinnan ja Narvan kautta. Henkilöjunia operoi Elron (reitit Tallinna-Aegviidu, Tallinna-Tartto, Tallinna-Rakvere ja Tallinna-Narva) ja vuoteen 2020 asti GO Rail (kansainväliset junat Moskovaan ja Pietariin, Venäjälle).
Tallinna–Keila–Paldiski, 47,7 km. Henkilöjunia liikennöi Elron (reitit Tallinna-Pääsküla, Tallinna-Keila, Tallinna-Paldiski ja Tallinna-Kloogaranna).
Keila-Turba, 24,4 km. Tämä rata on osa vuonna 1905 valmistunutta Keila-Haapsalu-rataa. Riisipere-Haapsalu-osuus hylättiin vuonna 2004, mutta se rakennettiin uudelleen Turbaan asti vuoden 2019 aikana ensiaskeleena kohti radan avaamista uudelleen Haapsaluun (ja mahdollisesti Rohukülan satamaan).
Tapa-Tartto, 112,5 km. Valmistui vuonna 1877. Henkilöjunia liikennöi Elron (reitit Tallinna-Tartto ja Tartto-Jõgeva).
Tartto-Valga, 82,5 km.  Valmistui vuonna 1887. Yhteys Viron Valgasta Latvian Valkaan. Tarton ja Valgan välisiä henkilöjunia liikennöi Elron. Valgan ja Riikan välisiä henkilöjunia liikennöi Latvian rautatiet.
Tartto–Petseri, 83,5 km. Rakennettu vuosina 1929-1931. Yhteys Viron Koidulan rautatieasemalta (Koidula) Venäjän Petseriin.
Valga–Petseri, 91,5 km. Rata on vain tavarajunien käytössä, sillä se lakkautettiin muiden ratojen kanssa vuonna 2001.
Edelaraudtee Infrastruktuurin omistamat, julkisessa käytössä olevat linjat:
Tallinna–Lelle–Pärnu, 141,4 km. Lelle-Pärnu-rataosa suljettiin pysyvästi matkustajaliikenteeltä 8. joulukuuta 2018, koska se tarvitsee noin 17 miljoonan euron peruskorjauksen. Junaliikenne Pärnun asemalle aloitetaan uudelleen Rail Baltica -radan avaamisen myötä. Mõisakülasta oli aiemmin yhteys Latviaan, mutta junaliikenne Mõisakylään lopetettiin vuonna 1996.
Lelle–Viljandi, 78,7 km. Tämä linja yhdistää Viljandin Lellen kautta Tallinna-Pärnu -linjalle. Matkustajaliikenne säilyy reitillä.
Henkilöliikenne

Virossa toimii kaksi henkilöliikennettä harjoittavaa yhtiötä. Elron, aikaisemmalta nimeltään Elektriraudtee, hoitaa kaiken kotimaan henkilöliikenteen sen jälkeen kun Edelaraudteen reitit tulivat Elronin hoidettavaksi 1.1.2014 alkaen.
GO Rail -yhtiöllä on ollut Venäjän-yhteyksiä vuodesta 1998 alkaen. Junayhteys Tallinnasta Pietariin ja Moskovaan päättyi toukokuussa 2015, mutta alkoi jälleen heinäkuussa 2015.
Tavaraliikenne

Suurimmat tavaraliikenneyhtiöt ovat AS EVR Cargo ja E.R.S. AS. Lisäksi AS Edelaraudtee harjoittaa rahdin kuljetusta. Yhtiöiden kuljetusmäärät ovat vuosittain yhteensä noin 10 milj. bruttotonnikilometriä:
|  | 2010 | 2011 | 2012 |
| --- | --- | --- | --- |
| Tavarasuorite | 12,0 | 12,0 | 9,7 |
Yhteydet ulkomaille

Ratayhteys Venäjälle on Narvasta ja Koidulasta. Valgasta on rata Latvian Valkaan ja edelleen Riikaan.
GO Railillä on ollut Narvan kautta päivittäinen yöjunayhteys Moskovaan ja parhaimmillaan 10 viikoittaista päiväjunayhteyttä Pietariin. Liikenne päättyi kannattamattomana toukokuussa 2015.
Valgassa on Latvian rautateiden kotimaan liikenteen yksikön (Pasažieru Vilciens, PV) ja Edelaraudteen junilla vaihtomahdollisuus Viron ja Latvian yhteisellä asemalla. Koidulaan on Tartosta henkilöjunayhteys, jolta ei kuitenkaan ole rajan ylitysmahdollisuutta.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Viron rautatieliikenne Wikimedia Commonsissa
Rail Baltica