Oldsmobile
Suomessa

Oldsmobilen ensimmäinen maahantuoja Suomessa 1910- ja 1920-lukujen taitteessa oli Suomen Auto Oy. 1920-luvun aikana Oldsmobile-autoja toi Suomeen ja muihin pohjoismaihin General Motorsin Kööpenhaminassa toiminut markkinointiyhtiö. Loppuvuonna 1927 GM perusti Tukholmaan General Motors Nordiska Ab:n, joka toimitti GM-autot ja niiden varaosat Ruotsin ja Suomen jälleenmyyjille vuoteen 1939, toisen maailmansodan syttymiseen saakka. Vuonna 1941 perustettiin Helsinkiin General Motors Nordiska Ab:n miltei kokonaan omistama yhtiö Suomalainen Autohuolto Oy, jonka nimi muutettiin Suomen General Motors Oy:ksi vuonna 1949. Vuonna 1965 Suomen General Motors Oy:stä tuli yhdysvaltalaisen pääyhtiön itsenäinen tytäryhtiö.
Oldsmobile oli Suomessa suhteellisen yleinen automerkki ennen toista maailmansotaa, jolloin autokanta oli muutoinkin vahvasti yhdysvaltalaisvoittoinen. Esimerkiksi Suomen Automobiiliklubin jäsenistössä Oldsmobilen omistajia oli 1930-luvulla huomattavan paljon.Tilanne muuttui sotien jälkeisinä tuontisäännöstelyn vuosina, jolloin Oldsmobilen tuonti rajoittui pieneen edustusautojen joukkoon. Vuoden 1954 lopussa Suomessa oli rekisterissä 210 Oldsmobile-henkilöautoa ja 117 Oldsmobile-kuorma-autoa. Vuonna 1961 Oldsmobile F-85, jota mainostettiin "amerikkalaisena kansanautona", maksoi Suomessa 1 577 000 markkaa (vuoden 2005 rahassa 29 960 euroa).
Oldsmobile Toronado esiteltiin vuonna 1966 suomalaisissakin autolehdissä Cord 810:n seuraajana, vaikka valtaosalla lukijoista tuskin oli minkäänlaista mielikuvaa Cord-autosta. Toronado oli Yhdysvaltojen autoteollisuudessa ensimmäisen etuvetoinen automalli sitten 1930-luvun. Moottorin teho oli 385 hv (SAE). Toronadon hinta oli Suomessa yli 50 000 mk.
1960-luvun aikana Oldsmobilen myynti Suomessa jäi muutamaan kymmeneen autoon ja rekisteröintitilastossa se sijoittui "muut merkit" -osioon. Ajoneuvorekisterissä oli vuoden 1969 lopussa vain hieman yli sata Oldsmobilea ja todennäköisesti moni vuosikerta oli ilman ainoatakaan edustajaa.
Yhdysvalloissa kiristyneet pakokaasumääräykset ja öljyn hinnan nousu pakottivat autojen valmistajat kehittämään moottoritekniikkaa. Oldsmobilen moottorivaihtoehdoksi tuli 1970-luvun lopulla General Motorsin dieselmoottori, jonka ansiosta Oldsmobile-autojen määrä Suomessa kasvoi seitsenkertaiseksi 1970-luvun alun lukuihin nähden. Dieselmoottorilla varustetuista Oldsmobile Cutlass- ja Delta 88 -malleista tuli muutaman vuoden ajaksi suosittuja autoja taksikäytössä. Käytäntö osoitti kuitenkin pian, että GM:n dieselmoottori oli laskettu markkinoille liian hätäisesti eikä sen käyttövarmuus vastannut läheskään esimerkiksi saksalaista Mercedes-Benziä.
Vuonna 1981 Oldsmobile Cutlass Diesel maksoi Suomessa 126 650 markkaa (vuoden 2005 rahassa 46 605 euroa), kun Mercedes-Benzin taksikokoisen mallisarjan pienimmän mallin (200D) hinta oli 117 000 markkaa (43 055 €). Muista taksikokoisista henkilöautoista Datsun 280 Dieselin hinta oli 104 280 markkaa (38 375 €), Toyota Crown Dieselin hinta 97 500 markkaa (35 880 €), Peugeot 504 Dieselin hinta 84 300 markkaa (31 020 €) ja Volga 24 Dieselin hinta 71 900 markkaa (26 460 €). Vuoden 1999 lopussa Suomessa oli rekisterissä 1 684 Oldsmobilea.