stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Mauri Pietikäinen

Mauri Olavi Pietikäinen (16. helmikuuta 1944 Riihimäki – 9. maaliskuuta 2014 Sipoo) oli suomalainen alttoviulisti ja Helsingin kaupunginorkesterin äänenjohtaja.
Pietikäinen opiskeli Sibelius-Akatemiassa 1953–1966 ensin viulua Leena Siukosen ja sitten alttoviulua Aarno Salmelan johdolla. Hän kirjoitti ylioppilaaksi vuonna 1962 Helsingin Tehtaanpuiston yhteiskoulusta. Vuosina 1962–64 hän opiskeli musiikkitiedettä Helsingin yliopistossa. Jatko-opintoja hän teki muun muassa Ruotsissa 1960-luvulla.
Pietikäinen soitti vastaperustetussa Suomen Kansallisoopperan orkesterissa 1963–1965 ja Radion sinfoniaorkesterissa 1966–1973. Pisimmän uran hän teki Helsingin kaupunginorkesterissa vuosina 1973–2007, 1970-luvun puolestavälistä 1990-luvun puoleenväliin alttoviulun äänenjohtajana. Hän oli mukana myös Savonlinnan oopperajuhlaorkesterissa, World Philharmonic Orchestrassa sekä Vantaan viihdeorkesterissa sen perustamisesta alkaen.
Pietikäinen oli myös ahkera kamarimuusikko. Hän oli mukana Tulindberg-kvartetissa, Espoo-kvartetissa, Voces Intimaessa, Finlandia-kvartetissa, Segerstam-kvartetissa ja Sputnik-kvartetissa. Pietikäisen isompia kamarikokoonpanoja olivat Sibelius-Akatemian kamariorkesteri, Helsingin kamariorkesteri, Radion kamariorkesteri, Radion nykymusiikkiorkesteri ja Finlandia Sinfonietta.
Klassisen musiikin ohella Pietikäinen oli mukana soittamassa jousitaustoja yli 2 000 kevyen musiikin äänitteellä.
Pietikäinen on haudattu Pyhän Laurin kirkon hautausmaalle Vantaalle.
Aiheesta muualla

Mauri Pietikäinen Elonetissä.
Muistokirjoitus Helsingin Sanomissa (maksumuuri)
Magnes (komediakirjailija)

| Magnes> Μάγνης.Henkilötiedot |
| --- | --- |
Syntynyt: 400-luvun eaa. alkupuoli Ikarion, Attika
Kuollut: ennen 424 eaa.
Ammatti:  näytelmäkirjailija
Kirjailija
Tuotannon kieli: muinaiskreikka (klassinen)
Aikakausi:  antiikki
Tyylilajit:  komedia
Aiheesta muualla
Löydä lisää kirjailijoitaKirjallisuuden teemasivulta
Magnes (m.kreik. Μάγνης, Magnēs; 400-luku eaa.) oli antiikin kreikkalainen komediakirjailija, joka edusti niin kutsuttua vanhaa komediaa ja oli sen merkittävimpiä varhaisia edustajia.
Elämä

Magnes oli kotoisin Ateenan kaupunkivaltioon kuuluneesta Attikan Ikarionin demoksesta. Aristoteles antaa ymmärtää hänen olleen Khionideen aikalainen. Anonyymi komediasta kirjoittanut kirjailija sijoittaa hänet Epikharmoksen ja Kratinoksen väliseen aikaan. Sudan mukaan Magnes oli nuorukainen Epikharmoksen ollessa vanha. Aristofanes antaa Ritareissa (424 eaa.) ymmärtää hänen kuolleen hieman aiemmin suhteellisen vanhassa iässä. Kaikista näistä todistuksista voidaan päätellä, että hän toimi noin 80. olympiadin aikaan vuonna 460 eaa. ja siitä eteenpäin.
Magnes on varhaisin komediakirjailija, jonka nimiin on kirjattu voittoja näytelmäkilpailuissa. Eri lähteiden mukaan voittoja olisi ollut kaksi tai yksitoista. Aristoteleen mukaan runoilijoiden nimiä alettiin muistaa vasta siinä vaiheessa, kun komedia oli saanut jonkinlaiset kiinteät muodot, mikä ajoittuu hänen aikaansa. Aristofanes antaa ymmärtää, että Magnes oli aiemmin urallaan suuressa suosiossa, mutta hänen näytelmänsä menivät myöhemmässä vaiheessa pois muodista.
Näytelmät

Magneen näytelmät eivät ole säilyneet nykyaikaan. Niistä mainitaan nimeltä seuraavat; osa on kuitenkin mahdollisesti epäperäisiä:
Barbitoninsoittajat (Βαρβιτισταί, Barbitistai tai Βαρβίτιδες, Barbitides)
Dionysos (Διόνυσος) (kirjoittaja mahdollisesti kuitenkin Krates)
Kissojen ja hiirten taistelu (Γαλεωμυομαχία, Galeōmyomakhia)
Kitkijänainen (Ποάστρια, Poastria)
Linnut (Ὄρνιθες, Ornithes)
Lyydialaiset (Λυδοί, Lydoi)
Pitakis (Πιτακίς) tai Pytakides (Πυτακίδης, Pytakidēs) (nimen oikea muoto epäselvä)
Sammakot (Βάτραχοι, Batrakhoi)
Viikunapistiäiset (Ψῆνες, Psēnes)
Mauro Serio

Mauro Nicola Serio (s. 29. marraskuuta 1960 Taranto) on italialainen näyttelijä.
Geir Zahl

Geir Zahl vuonna 2005.
Geir Zahl (s. 19. toukokuuta 1975) on norjalainen muusikko. Hänet tunnetaan kitaristin roolistaan norjalaisessa rockbändi Kaizers Orchestrassa. Yhtyeen perustivat Geir Zahl ja hänen ystävänsä sekä yhtyeen keulahahmo Janove Ottesen. Zahl on säveltänyt ja laulanut useita yhtyeen kappaleita sekä livenä että levyllä.
Zahl syntyi Brynessä, Norjassa. Hän ystävystyi Ottesenin kanssa jo nuorena ja yhdessä he esiintyivät useissa yhtyeissä. Zahl ja Ottesen kirjoittivat kappaleita itsekseen, nauhoittivat ne toisen kuultavaksi ja sitten työstivät niitä yhdessä. Julkaistuaan kaksi kasettia Blod, snått & juling-yhtyeenä kaverusten inspiraatio haihtui ja heidän kolmas julkaisunsa hylättiin keskeneräisenä. Ottesen lähti armeijaan.
Hänen palattuaan hän ja Zahl muodostivat uuden yhtyeen, gnomin. He julkaisivat vain yhden albumin nimeltään Mys. Sitä myytiin todella heikosti, mutta kun heidän uusi yhtyeensä, Kaizers Orchestra, perustettiin, Geir ja Janove alkoivat tehdä taas musiikkia.
Vuonna 2007 Geir Zahl julkaisi ensimmäisen sooloalbuminsa taiteilijanimellä Zahl. Albumi on nimeltään Nice for a Change. Albumilla ja livenä hän esiintyi Christer Knutsenin, Pål Hauskenin ja Bård Halsnen kanssa.
Vuonna 2008 Zahl kirjoitti kappaleita Mannen som elsket Yngve -nimistä norjalaista elokuvaa varten John Erik Kaadan kanssa.
Vuonna 2009 hän ohjasi ja kuvasi lyhytelokuvan "Die Polizei" -kappaleen tuotantoprosessista. Kappale oli ensimmäinen single Kaizers Orchestran albumilta Våre demoner.
Vuonna 2010 Zahl kertoi uudesta sooloprojektista nimeltä Uncle Deadly. Albumi Monkey Do julkaistiin 2. helmikuuta 2010.
Filmografia

Kaizers Orchestra - Die Polizei (2009)
Kaizers Orchestra - Våre Demoner Week (2009)
Violeta Violeta - The Making of Vol. I (2011)
Veien til Spektrum (Matkalla Spektrumille) (2011)
Diskografia > Zahl

Nice for a Change (2007)
Diskografia > Uncle Deadly

Monkey Do (2010)
Gamma Rayn diskografia

| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |

Julkaisut
| ↙Studioalbumit | 11 |  |
| ↙Livealbumit | 6 |  |
| ↙Kokoelmat | 4 |  |
| ↙EP:t | 5 |  |
| ↙Singlet | 12 |  |
| ↙Videot | 4 |  |
| ↙Musiikkivideot | 13 |  |
Gamma Ray on saksalainen power metal -yhtye, jonka perusti Helloweenistä lähtenyt Kai Hansen vuonna 1988.
Täyspitkät albumit

Heading for Tomorrow (1990)
Sigh No More (1991)
Insanity and Genius (1993)
Land of the Free (1995)
Somewhere Out in Space (1997)
Power Plant (1999)
No World Order! (2001)
Majestic (2005)
Land of the Free II (2007)
To The Metal! (2010)
Empire of the Undead (2014)
Livealbumit

Alive '95 (1996)
Skeletons in the Closet (2003)
Hell Yeah!!! The Awesome Foursome – Live in Montreal (2008)
Skeletons & Majesties Live (2012)
Heading for the East (2015)
Lust for Live (2016)
Kokoelma-albumit

The Karaoke Album (1998)
Blast from the Past (2000)
Alright! 20 Years of Universe (2010)
The Best (Of) (2015)
EP:t

Heaven Can Wait EP (1990)
Silent Miracles EP (1996)
Valley of the Kings EP (1997)
Skeletons & Majesties (2011)
Master Of Confusion (2013)
Singlet

"Heaven Can Wait/Mr. Outlaw" (1989)
"Who Do You Think You Are?" (1990)
"Future Madhouse" (1993)
"Rebellion In Dreamland" (1995)
"Silent Miracles" (1996)
"Valley of the Kings" (1997)
"Heaven Or Hell" (2001)
"Wannabees / One Life*" (2010)
"Avalon" (2014)
"Pale Rider" (2014)
"I Wil Return" (2014)
"Time For Deliverance" (2014)
Videot ja DVD:t

Heading for the East (1990 VHS, 1991 Laserdisc, 2003 DVD)
Lust for Live (1994 VHS, 1994 Laserdisc, 2003 DVD)
Hell Yeah - The Awesome Foursome (And The Finnish Keyboarder Who Didn't Want To Wear His Donald Duck Costume) Live in Montreal (2008)
Skeletons & Majesties Live (2012)
Musiikkivideot

"Space Eater" (1990)
"One With the World" (1991)
"Gamma Ray" (1993)
"Rebellion in Dreamland" (1995)
"Send Me a Sign" (1999)
"Heart of the Unicorn" (2001)
"Eagle" (2001)
"Into the Storm" (2007)
"To the Metal" (2010)
"Rise" (2010)
"Empathy" (2010)
"Master of Confusion" (2013)
"Hellbent" (2014)
Mauro Parmeggiani

Mauro Parmeggiani (s. 5. heinäkuuta 1961 Reggio Emilia) on italialainen roomalaiskatolinen piispa. Hänet vihki papiksi 18. lokakuuta 1985 Gilberto Baroni. Hän toimi Reggio Emilia-Guastallan hiippakunnassa ennen kuin hänet inkardinoitiin Rooman hiippakuntaan 25. marraskuuta 1996.
Parmeggiani sai 3. heinäkuuta 2008 nimityksen Tivolin piispaksi, ja hänet konsekroi 20. syyskuuta Camillo Ruini, jota avustivat Agostino Vallini ja Giovanni Paolo Benotto. Parmeggiani asetettiin virkaansa 5. lokakuuta.
Gibraltarinvuori

Gibraltarinvuori
Gibraltarinvuori luoteesta.
| --- | --- |
Tyyppi:  niemeke (en) 
Sijainti:  Gibraltar Yhdistynyt kuningaskunta
Vuoristo:  Beettiset vuoret (d) 
Korkeus merenpinnasta:  426 m
Ikä:  Jurakausi 
| --- | --- |
Koordinaatit:  fi 
muokkaa - muokkaa wikitekstiä - muokkaa Wikidataa
Gibraltarinvuori on 426 metriä korkea kalkkikivivuori, joka on Gibraltarin näkyvin maamerkki. Se on kuulunut Britannialle vuodesta 1713.
Luonto

Gibraltarinvuori on kalkkikiveä, joka muodostui jurakaudella noin 200 miljoonaa vuotta sitten. Silloin Afrikan mannerlaatta oli tiiviisti kiinni Euroopassa, ja Välimeri oli makeavetinen, hiljalleen kuivuva järvi. Kalkkikivikerros on kaikkiaan noin 600 metriä paksu. Sen päällimmäinen, noin 400 metriä paksu kerros on varsinaista kalkkikiveä eli kalsiumkarbonaattia, sen alla on dolomiittia eli kalsium-magnesiumkarbonaattia. Kalkkikivikerroksessa on runsaasti fossiileita, joista voidaan päätellä sen muodostuneen merenpohjassa. Runsaat levien jäänteet kertovat lisäksi sen muodostuneen varsin matalassa vedessä. Fossiileista voidaan tunnistaa kotiloita ja lonkerojalkaisia sekä simpukoita.
Vuoren huippu on luonnonsuojelualue, jossa elää kuuluisia magotti-apinoita. Apinoiden lisäksi alueen nisäkkäisiin kuuluvat kettu, jänis ja lepakot. Se on myös tärkeä muuttolintujen levähdyspaikka, jossa on havaittu kaikkiaan 311 lintulajia. Birdlife International on nimennyt sen merkittäväksi lintualueeksi. Tärkeimpiä lajeja ovat vuorella pesivät kalliopyy ja pikkutuulihaukka sekä erilaiset muuttolinnut. Vuorella lepää muuttomatkansa varrella noin 250 000 petolintua. Sen garigue-pensaikkoon sisältyy monia varpuja, joiden marjat tarjoavat ravintoa sekä muuttolinnuille että talvehtiville lajeille. Myös alueen kasvisto on nähtävyys. Siihen kuuluvat jasmiini, kuusama ja laventeli.
Luolat ja niiden asukkaat

Luonnonpuiston alueella ovat St Michaelin luolat, joissa näkee hienoja tippukiviä. Toinen tunnettu luolakohde on Apinoiden luola (Apes’ Den), jossa monet vuoren apinoista elävät. Luolat ovat syntyneet kun happamahko sadevesi on syövyttänyt kalkkikiveä tuhansien vuosien ajan. Kaikkiaan vuorella on yli 150 luolaa. Myös Gibraltarin viimeinen kalkkiuuni on luonnonpuiston alueella.
Gorhamin luolasta on löytynyt jäänteitä neandertalinihmisten asutuksesta vielä 28 000 vuotta sitten, mahdollisesti jopa 24 000 vuotta sitten. Nämä ovat myöhäisempiä kuin mistään muualta löytyneet neandertalilaisten jäänteet, ja saattavat osoittaa, että Gibraltarilla eli neandertalilaisia pitempään kuin muualla. Jääkauden aikana meri oli alempana kuin nykyisin, joten vuorta ympäröi tasanko. Itse vuori oli hyvä tähystyspaikka ja sieltä sai vuorikauriita, kun taas tasangolta sai toisenlaista riistaa ja rantaeläimiä kuten kilpikonnia ja simpukoita.
Kulttuuri

Kreikkalaisten mytologiassa Gibraltarinvuori oli toinen Herakleen pylväistä, jotka merkitsivät Välimeren (ja maailman) loppua, jonka toisella puolella merenkulkijat olivat vaarassa tipahtaa maailman reunan yli tai tulla lohikäärmeiden syömiksi.
Vuodesta 1966 alkaen vuoren rinnettä on päässyt ylös köysirataa pitkin. Vaunu vie matkustajansa 412 metrin korkeuteen. Aivan huipulle ei pääse muilla ajoneuvoilla kuin virallisilla turistitoimiston takseilla.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Gibraltarinvuori Wikimedia Commonsissa
Mauro Racca

| Mitalit> Maa:   Italia.Miesten miekkailu. Olympialaiset  | Mitalit> Maa:   Italia.Miesten miekkailu. Olympialaiset  | Mitalit> Maa:   Italia.Miesten miekkailu. Olympialaiset  | Maa:   Italia> Miesten miekkailu. |
| --- | --- | --- | --- |
|  Hopeaa | Lontoo 1948 | säilä, joukkuek. |  |
|  Hopeaa | Helsinki 1952 | säilä, joukkuek. |  |
Mauro Racca (3. huhtikuuta 1912 Torino – 27. huhtikuuta 1977 Padova) oli italialainen miekkailija, olympiamitalisti ja maailmanmestari.
Racca saavutti säilän joukkuekilpailussa olympiahopeaa Lontoossa 1948 ja Helsingissä 1952. MM-kilpailuista Racca voitti useita mitaleja.
Mauri Pohto

Mauri Pohto.
Mauri Rafael Pohto (18. syyskuuta 1905 Tampere – 29. joulukuuta 1989 Helsinki) oli Helsingin yliopiston ensimmäinen hammaslääketieteen professori.
Pohdon vanhemmat olivat kirjanpitäjä Samuel Adiel Pohto ja Anna Sofia Pirilä. Vaikka hammaslääketieteen opetus oli alkanut Helsingin yliopistossa jo 1892, sen ensimmäinen varsinainen professuuri perustettiin vasta 1957. Pohdosta tuli hampaantäyttöopin, vuodesta 1966 kariesopin, professori. Hän oli perehtynyt alaan jo 1930-luvulta tutkijana ja opettajana. Opetusta Pohto kehitti muun muassa opetuselokuvien avulla, mistä hän sai professorin uransa alkuvuosina kansainvälisiä palkintoja. Tutkijana häntä kiinnostivat esimerkiksi vitamiinien vaikutus karieksen ennaltaehkäisyssä, penisilliinin ja muidenkin antibioottien käyttö hammashoidossa sekä hammasytimen mikroskooppiset löydökset. Viimeksi mainitusta varsinkin hänen hammasytimen verenkiertoa koskevat tutkimuksensa saivat huomiota. Yliopiston hammaslääketieteen laitoksen johtaja hän oli 1963–1972, alan koulutusta pohtineen komitean puheenjohtajana hän toimi 1963–1965. Merkittävää oli myös Pohdon osallistuminen hammaslääketieteen laitoksen uusien tilojen rakentamiseen, hän oli rakennustoimikunnan puheenjohtaja. Ruskeasuon klinikka valmistui kuitenkin vasta 1979, kun Pohto oli jo siirtynyt eläkkeelle.
Pohdon puoliso vuodesta 1937 oli Pulmu Annikki Alanko (s. 1908). Molemmista perheen lapsista tuli hammaslääkäreitä ja pojasta Pentti Pohdosta (s. 1938) myös pitkäaikainen yliopisto-opettaja.
Aiheesta muualla

Nimen takana: Pohto, Mauri Rafael. Suomen Hammaslääkärilehti 7/2012, s. 47. (Viitattu 11.1.2015.)
Mauri Rauanheimo

Mauri Kaukovalta Rauanheimo, sukunimi vuoteen 1906 Järnefelt (7. maaliskuuta 1902 Viipuri – 25. kesäkuuta 1938 Kauliranta) oli suomalainen Petsamossa vaikuttanut konsuli ja satama-alan yrityksen M. Rauanheimo Oy:n perustaja.
Mauri Rauanheimon vanhemmat olivat sanomalehtimies, konsuli, kansanedustaja ja kirjailija Akseli Rauanheimo, vuoteen 1906 Järnefelt ja tämän ensimmäinen puoliso Johanna (Hanna) Mariana Nylund (1872–1918). Hänen veljiään olivat eversti Uljas Rauanheimo ja toimittaja, kirjailija Yrjö Rauanheimo.
Rauanheimo kävi koulunsa Viipurissa ja Helsingissä Helsingin Suomalaisessa normaalilyseossa. Hän osallistui Suomen sisällissotaan valkoisten puolella ja sodan jälkeen hän teki opintomatkan Yhdysvaltoihin 1919–1920.
Rauanheimo oli Petsamossa Liinahamarin sataman vt. satamakapteenina ja Petsamon merenkulkupiirin hoitajana. Vuonna 1932 hänet nimitettiin Petsamon ensimmäiseksi satamakapteeniksi ja luotsipäälliköksi. Rauanheimo perusti ahtausalan yrityksen M. Rauanheimo Oy:n Petsamoon. Hän oli myös Norjan varakonsulina Petsamossa. Rauanheimo oli jäsenenä Petsamon kunnanvaltuustossa ja kunnallislautakunnassa ja toimi niiden varapuheenjohtajana. Hän oli mukana perustamssa Petsamon suojeluskuntaa ja rintamamiesyhdistystä ja oli jäsenenä suojeluskunnan esikunnassa.
Rauanheimo kuoli 36-vuotiaana kesäkuussa 1938 Tornionjokilaakson Kaulirannassa sydänkohtaukseen. Hän oli tällöin matkalla Petsamosta etelään saadakseen hankkiakseen kylpylaitoksista parannusta sairastamaansa sydäntautiin. Rauanheimon kuoltua hänen leskensä Liisa Rauanheimo myi M. Rauanheimo Oy:n loviisalaiselle laivanvarustajalle Ragnar Nordströmille. Suomen menetettyä Petsamon M. Rauanheimo Oy:n toiminta siirrettiin Kokkolaan 1945. Yritys toimi Kokkolan satamassa Nordströmin omistuksessa  satamaoperaattorina ja 1960-luvulla myös varustamona. Kun Nordströmin varustamotoiminta päättyi 1970 Kokkolassa toiminut M. Rauanheimo Oy jäi edelleen Nordströmin perheen omistukseen. Yritys myytiin 1983 Auto-Haro Oy:lle. Vuonna 1988 Oy M. Rauanheimo Ab siirtyi Ab Bs Financen omistamalle Botnia Shippingille ja vuonna 2001 Oy M. Rauanheimo Ab siirtyi KWH-konsernin omistukseen. Vuonna 2020 M. Rauanheimo Oy toimi Kokkolan lisäksi kuudessa muussa satamassa Suomessa (Oulu, Tahkoluoto, Koverhar, Vuosaari, Kotka ja Hamina). Yhtiö oli tällöin Suomen suurin transitoliikenteen toimija ja kuivabulkin satamaoperaattori. Se tarjosi laivanselvityspalveluja Kokkolan, Vuosaaren, Hamina-Kotkan, Porin, Koverharin, Oulun ja Kalajoen satamissa.
Aiheesta muualla

M. Rauanheimo Oy:n sivut
Mats Wahl

Mats Wahl (s. 1945) on ruotsalainen nuortenkirjailija. Hän on julkaissut yli 40 kirjaa ja kirjoittanut monia novelleja sekä käsikirjoituksia niin televisioon ja elokuviin, kuin myös teatteriin. Wahlin esikoisteos ilmestyi vuonna 1978. Hänen teoksiaan ovat muun muassa Veden tuolla puolen (Vinterviken, 1993), Näkymätön (Den osynlige, 2000), Lumi peittää jäljet (Tjafs, 2002), Ruotsia idiooteille (Svenska för idioter, 2003) sekä Emma ja Daniel -sarja. Wahl on palkittu useilla nuortenkirjallisuuspalkinnoilla (muun muassa August-palkinto).
Aiheesta muualla

Författarförmedlingen: Mats Wahl
Savon Sanomien arviointi kirjasta Lumi peittää jäljet[vanhentunut linkki]
Malediivien kansalliskirjasto

| Malediivien kansalliskirjasto> Qaumee Kuthubuhaanaa National Library of Maldives |
| --- | --- |
Sijainti:  Museum Building A, Medhuziyaaraiymagu, Malé 20158, Malediivit; Malé 20131, Malediivit
Koordinaatit:  4.1777°N, 73.5113°E
Tyyppi:  kansalliskirjasto
Perustettu:  1945
Johtaja:  Ms. Fathmath Shiham
Kotisivut
Malediivien kansalliskirjasto (divehiksi Qaumee Kuthubuhaanaa; engl. National Library (of Maldives)) on Malediivien tasavallan pääkaupungissa Maléssa toimiva kansalliskirjasto. Kansalliskirjaston päärakennuksen rinnalla uudempi, toisessa osoitteessa toimiva Lasten multimediakirjasto on osa Malediivien kansalliskirjstoa. Kirjasto toimii Malediivien nuoriso- ja urheiluministeriön alaisuudessa. Kirjastoa johtaa pääkirjastonhoitaja Ms. Fathmath Shiham (2017).
Historia

Kirjastotoiminta sai alkunsa 1940-luvulla. 1940-luvun alkupuolella Malediivien päätuomari sheikki Hussayn Salahuddin kokosi islamilaisen lain tulkintaa (fiqh) käsitteleviä kirjoituksia oikeustalolla sijainneiseen kokoelmaan; näitä teoksia hän sai aiemmalta oppilaaltaan Felidhoon sheikki Hussainilta. Vuosikymmenen puolivälissä aikakauden johtaviin poliitikkoihin kuulunut Muhammad Amin Didi käynnisti Naadhee Thamadhdhun -klubin (suom. Sivistysklubi), johon kuului pieni kirjasto. Tästä kuultuaan päätuomari Salahuddin päätti lahjoittaa oikeustalolle keräämänsä tekstit ja joitain henkilökohtaisen kirjakokoelmansa teoksia uudelle kirjastolle. Nimen Dhaulathuge Kuthubukhaanaa (suom. valtionkirjasto) saaneen kirjaston avajaiset pidettiin 12. heinäkuuta 1945.
Vuonna 1948 valtionkirjasto sai uuden nimen Majeedhee Kuthubukhaanaa, joka viittasi tunnettuun malediivilaiseen poliittiseen ajattelijaan Abdul Majeed Rannabandeyri Kilegefaanuun. Kirjastotoiminta jatkui paikallisen sisäministeriön (Vuzaarathudhdhaakhiliyyaa) alaisuudessa.
Vuonna 1982 presidentti Maumoon 'Abdul Qayyoom nimesi kirjaston kansalliskirjastoksi (Qaumee Kuthubukhaanaa). Kirjasto alkoi toimia selvemmin sekä kansalliskirjastona että yleisenä kirjastona. Kirjastosta vastaava taho (ministeriö tms). on vaihdellut useasti vuoden 1982 jälkeen.
Lukutaito

Malediivien aikuisväestöstä (yli 15-vuotiaat) oli YK:n kehitysohjelma UNDP:n mukaan lukutaitoisia 98,6 prosenttia (vuonna 2014).
Mallikarjun Mansur

Mallikarjun Mansur postimerkissä vuodelta 2014
Mallikarjun Mansur  (31. joulukuuta 1910 Dharwadin piirikunta, Karnataka – 12. syyskuuta 1992) oli intialainen laulaja. Hän edusti Jaipur-Atraulin gharanaa eli koulukuntaa.
Mansur aloitti teatteriharrastuksen lapsena ja sai esiintymisellään Neelkanthbua Jangamin huomion. Hänet vietiin Mirajiin, jossa hän oli gurukulaoppilaana 18-vuotiaaksi saakka. Hän teki gramofonilevytyksiä HMV:lle jo 1930-luvun alussa. Samalla vuosikymmenellä hän jatkoi opiskeluaan Manji Khanin ja tämän veljen, Bhurji Khanin johdolla. Mansur esiintyi säännöllisesti radiossa sekä televisiossa ja osallistui lukuisiin musiikkikonferensseihin. Hän toimi vuosien ajan johtoasemassa HMV:llä ja liittyi myöhemmin musiikkijohtajana Dharwadin radioaseman palvelukseen. Mansur sai useita tunnustuksia, kuten Kalidas Sammanin, Sangeet Natak Akademin palkinnon, Padma Shrin ja Padma Bhushanin.
Mansur kuoli sairastettuaan keuhkosyöpään. Hänen poikansa Rajshekhar Mansur (s. 1942) on itsekin luonut musiikkiuran. Karnatakassa toimii Mansurin muistolle omistettu museo.
From the Cradle to the Brave

| From the Cradle to the Brave Highland Glory |
| --- | --- | --- |

Studioalbumin tiedot
 Äänitetty : 2002
 Julkaistu: 2003
 Tuottaja(t): Highland Glory, Marius Olaussen
 Tyylilaji: Power metal
 Kesto: 53.49
 Levy-yhtiö: Massacre Records
Highland Gloryn muut julkaisut
|   | From the Cradle to the Brave 2003 | Forever Endeavour 2005 |
From the Cradle to the Brave on norjalaisen power metal -yhtye Highland Gloryn debyyttialbumi. Albumi julkaistiin vuonna 2003.
Kappaleet

One Last Chance – 04.50 (säv. Grefstad, Olsen, san. Grefstad)
Beyond The Pharaoh's Curse – 05.15 (säv. Grefstad, Olsen, san. Grefstad)
A Warriors Path – 05.35 (säv. Grefstad, Olsen, san. Grefstad)
This Promise I Swear – 04.55 (säv. Olsen, Larsen, san. Olsen)
Land Of Forgotten Dreams (part 1) – 06.45 (säv. Larsen, Grefstad, Olsen, san. Grefstad)
Land Of Forgotten Dreams (part 2) – 05.52 (säv. Larsen, Grefstad, Olsen, san. Grefstad)
Wear Your Gun To Neverland – 08.19 (säv. Larsen, Grefstad, Olsen, san. Olsen)
Will We Be Again – 04.29 (säv. Grefstad, Larsen, san. Grefstad)
From The Cradle To The Brave – 07.46 (säv. Larsen, Grefstad, Olsen, san. Grefstad)
Kokoonpano

Jan Thore Grefstad – laulu
Jack R. Olsen – kitara
Lars Andre Larsen – kitara ja kosketinsoitin
Knut E. Tøftum – basso
Morten Færøvig – rummut
Kokoonpano > Tuotanto

Marius Olaussen – tuottaja, pääsuunnittelija
Borge Finstad – miksaaja, suunnittelija
Andre Larsen - pääsuunnittelija
Morten Andersen – masteroija
Mark Wilkinson – kansitaide
Jack Roger Olsen – kansikonsepti
Håkon Grav – yhtyeen kuvat
Arvostelut

Imperiumi: 7/10
Aiheesta muualla

From the Cradle to the Brave Discogsissa. (englanniksi)
Albumi From the Cradle to the Brave Encyclopaedia Metallum -sivustolla (englanniksi)
Highland Glory
| Trine Elise Johansen • Jack-Roger Olson • Knut Egil Tøftum • Lars André Rørvik Larsen • Morten FærøvigEntiset jäsenet: Jan Thore Grefstad |
| --- | --- |
Studioalbumit:  From the Cradle to the Brave • Forever Endeavour
Katso myös:  Saint Deamon
Mehiläinen (täsmennyssivu)

Mehiläinen voi tarkoittaa seuraavia asioita:
mehiläiset, hoikkatyvisiin kuuluva luokittelematon pistiäisryhmä
tarhamehiläinen eli kesymehiläinen (Apis mellifera), tarhattu mehiläislaji, josta saadaan hunajaa
Mehiläinen Oy, terveyspalveluja tuottava yritys
Mehiläinen, Wojciech Grajkowskin toimittama lasten tietoteos
Lehdet

Mehiläinen, Elias Lönnrotin kustantama ensimmäinen suomenkielinen aikakauslehti
Mehiläinen, Rietrikki Polénin julkaisema kirjallinen aikakauslehti
Mehiläinen, Suomen mehiläishoitajain äänenkannattaja 1916–1939
Mehiläinen, mehiläisalan ammattilehti vuodesta 1984
Mehiläinen, Elannon henkilökuntalehti 1993–2003
Elannon mehiläinen, Mehiläinen-henkilökuntalehden edeltäjä 1936–1992
| --- | --- |
: Tämä on täsmennyssivu, joka luettelee monimerkityksisen käsitteen eri merkitykset tai useita eri henkilöitä. Artikkelisivuja, joiden nimessä tai tekstissä lukee ”Mehiläinen”, voi hakea sivunnimihaulla, laajalla sivunnimihaulla tai tekstihaulla.