stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Pitäkää tunkkinne!

Pitäkää tunkkinne! (engl. Keep your damn jack!) on vanhaan koomiseen tarinaan perustuva sanonta, jolla kuvataan pessimistisen ja kielteisen asenteen aiheuttamaa luopumista tavoitellusta asiasta juuri, kun se ollaan vaikeuksien jälkeen saavuttamassa.
Yhdysvaltalaisen radiokoomikon Danny Thomasin (1912–1991) tunnetuksi tekemässä tarinassa kauppamatkustajamiehen autosta puhkeaa rengas syrjäisellä, pimeällä maaseudulla, eikä autosta löydy tunkkia renkaan vaihtamiseksi. Mies lähtee kohti asutun näköistä taloa, jonka ikkunasta häämöttää valo kaukana taivaanrannassa, kysymään löytyisikö sieltä tunkkia lainaksi. Tarinan erilaisissa versioissa miehen kengät kastuvat kun on ylitettävä ojia, vaatteet repeävät tarttuessaan piikkilanka-aitaan, talon koira ajaa miestä takaa, mies liukastuu lehmänläjään ynnä muuta sellaista. Tarpoessaan kohti taloa mies alkaa epäillä, että ehkä talon väki ei haluakaan lainata tunkkiaan syystä tai toisesta, varsinkaan juuri hänelle. Joka tapauksessa miehen mieli alkaa täyttyä yhä synkemmistä ja epäilevämmistä ajatuksista talon väkeä kohtaan. Kun mies lopulta koputtaa talon ovelle, hän on jo täynnä vihaa ja turhautumista ja varma siitä, ettei häntä kukaan auta. Niinpä oven avautuessa hän vain huutaa: ”Pitäkää tunkkinne!”
Suomessa tarina ja sanonta ovat tulleet tutuiksi muun muassa television komediasarjoista Kuten haluatte ja Kummeli.
Pavlo Tytšyna

| Pavlo Tytšyna> Павло Тичина |
| --- | --- |
 Pavlo Tytšyna, 1924.
Henkilötiedot
Syntynyt: 27. tammikuuta 1891 Pisky, Kozeletsin alue, Tšernihivin kuvernementti, Venäjän keisarikunta
Kuollut: 16. syyskuuta 1967 (76 vuotta) Kiova, Ukrainan SNT, Neuvostoliitto
Ammatti:  kirjailija, poliitikko
Kirjailija
Tuotannon kieli: ukraina
Tyylilajit:  sosialistinen realismi
 Nimikirjoitus
Aiheesta muualla
Löydä lisää kirjailijoitaKirjallisuuden teemasivulta
Pavlo Tytšyna ukr. Павло Тичина (27. tammikuuta 1891 Pisky, Kozeletsin alue, Tšernihivin kuvernementti, Venäjän keisarikunta – 16. syyskuuta 1967 Kiova, Ukrainan SNT, Neuvostoliitto) oli ukrainalainen runoilija. Hän sai korkeita neuvostoliittolaisia palkintoja ja kunniamerkkejä. Hän oli monissa Neuvosto-Ukrainan korkeissa tehtävissä vuodesta 1938 alkaen.
Tytšyna oli vuodesta 1929 Ukrainan kansallisen tiedeakatemian VUAN:in ja Ukrainan neuvostotasavallan tiedeakatemian jäsen (nyk. NANU) sekä tiedeakatemian kirjallisuusinstituutin johtaja 1936–1939 ja 1941–1943. Hän oli vuodesta 1938 Ukrainan neuvostotasavallan  korkeimman neuvoston jäsen, 1953–1959 sen puheenjohtajistossa ja vuodesta 1946 Neuvostoliiton korkeimman neuvoston jäsen. Hän oli Ukrainan neuvostotasavallan opetusministeri 1943–1948.
Kirjailijana

Tytšyna valmistui Tšernihivin teologisesta seminaarista 1913. Hänen ensimmäisissä runoissaan on vaikutteita Oleksandr Olesilta, Mykola Voronyiltä ja Myh’ailo Kotsjubynskyltä. Hänen ensimmäinen säilynyt runonsa on päivätty 1906, ja ensimmäinen julkaistu runo on vuodelta 1912. Hän aloitti 1913 opiskelun Kiovan kauppaoppilaitoksessa ja työskenteli opiskeluaikana kiovalaisissa Rada- ja Svitlo-sanomalehdissä ja myöhemmin Tšernihivin hallinnon palveluksessa.
Tytšynan esikoisrunokokoelma Sonjašni kljarnety (1918; uusintap. 1990) on ohjelmallinen teos. Hän loi siinä ukrainalaisen symbolismin muodon ja oman runotyylin, kliarnetyzmin (klarinetismi). Bolsevikkivallan alkuaikojen kauhujen keskellä Tytšyna säilytti asemansa riippumattomana runoilijana ja oli johtava ukrainalainen runoilija. Muutettuaan Harkovaan hän liittyi 1923 kirjailijoiden  Hart-järjestöön ja 1927 Vapliteen, jonka jäsenyys ja runo ”Tšystyla maty kartoplju” (”Äiti kuori perunoita”) saivat osakseen ankaraa virallista arvostelua, ja häntä syytettiin ”porvarillisesta nationalismista”.
Pian Tytšyna kuitenkin sopeutui hallinnon vaatimuksiin ja omaksui sosialistisen realismin, ja kokoelmat oli nimeä myöten kirjoitettu stalinilaisessa hengessä. Toisen maailmansodan aikana Tytšynan runoissa vahvistuivat isänmaallisuus ja taisteluhenki, ja sodanjälkeisten kokoelmien nimet kertovat niiden sisällöstä: ”Mahtavalle isänmaalle” ja ”Kommunismi on horisontissa”.
Tytšyna pysytteli syrjässä 1950-luvun ja 1960-luvun alun ukrainalaisesta kulttuurirenessanssista ja jopa vastusti ”60-lukulaisia” (”šistdesjatnyky”). Viimeisissä runoissaan hän ylisti puoluetta ja uutta johtajaa Nikita Hruštšovia, työn sankareita, kollektiivitiloja ja niin edelleen. Leonid Brežnevin pysähtyneisyyden aikana Tytšynan tuotanto kuulosti anakronistiselta ja itseään parodioivalta, joskin joukossa saattoi olla välähdyksiä aiemmasta kyvykkyydestä. Nuoruudenrunot edustavat Ukrainan 1920-luvun huippukauden runoutta.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Pavlo Tytšyna Wikimedia Commonsissa
Pohjois-Illinois’n yliopiston joukkoampuminen

Pohjois-Illinois'n yliopiston Cole Hallin sisäänkäynti ammuskelun jälkeisenä aamuna.
Pohjois-Illinois’n yliopiston joukkoampuminen tapahtui torstaina 14. helmikuuta 2008, kun mies ampui useita ihmisiä Pohjois-Illinois’n yliopistossa DeKalbissa, Yhdysvaltojen Illinois’n osavaltiossa. Tapaus sattui noin kello kolme iltapäivällä paikallista aikaa. Teon suoritti 27-vuotias Stephen Phillip Kazmierczak, joka tappoi viisi ihmistä ja haavoitti lisäksi viittätoista. Tekijä ampui tämän jälkeen itsensä ennen poliisien tuloa.
Philadelphia Fury

Philadelphia Fury oli yhdysvaltalainen jalkapalloseura, jonka joukkue pelasi North American Soccer Leaguessa vuosina 1978–1980.
Fury toi ammattilaisjalkapalloilun takaisin Philadelphiaan vuoden tauon jälkeen, kun se otti vuonna 1976 lakkautetun Philadelphia Atomsin paikan NASL:ssä. Seuran omistajiin kuuluivat muun muassa muusikot Rick Wakeman, Peter Frampton ja Paul Simon.
Fury pääsi lyhyen historiansa kahtena ensimmäisenä kautena NASL:n pudotuspeleihin. Parhaimmillaan se ylsi konferenssinsa välieriin kaudella 1979, jossa se hävisi tulevalle loppuottelijalle Tampa Bay Rowdiesille. Kohtuullisesta menestyksestä huolimatta seuran yleisömäärät olivat liigan heikoimpia, ja kauden 1980 päätyttyä pettymykseen myös pelikentällä seura myytiin ja siirrettiin Montrealiin, jossa siitä tuli Montreal Manic.
Furyn tunnetuimpia pelaajia oli vuonna 1966 maailmanmestaruuden Englannin kanssa voittanut Alan Ball, joka pelasi joukkueessa kausina 1978–1979. Seuran kotistadionina toimi Veterans Stadium.
Pihakrassi

| Pihakrassi |
| --- | --- |

Tieteellinen luokittelu
Domeeni::  Aitotumaiset Eucarya
Kunta::  Kasvit Plantae
Alakunta::  Putkilokasvit Tracheobionta
Kaari::  Siemenkasvit Spermatophyta
Alakaari::  Koppisiemeniset Magnoliophytina
Luokka::  Kaksisirkkaiset Magnoliopsida
Lahko::  Brassicales
Heimo::  Ristikukkaiskasvit Brassicaceae
Suku::  Krassit Lepidium
Laji::  ruderale
Kaksiosainen nimi
 Lepidium ruderale  L. 
Katso myös
   Pihakrassi Wikispeciesissä   Pihakrassi Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OK: 
Pihakrassi (Lepidium ruderale) on ristikukkaiskasvien (Brassicaceae) heimoon, krassien (Lepidium) sukuun kuuluva kasvilaji. Se on matalakasvuinen, kapealehtinen ja yleensä runsaasti haarova kasvilaji. Koko kasvi tuoksuu voimakkaasti ja tuoksua on toisinaan kuvattu epämiellyttäväksi. Pihakrassi on tavallisimmin yksivuotinen.
Pihakrassi voi kasvaa noin 20 cm korkeaksi ja sen varsi on kalju tai lyhytkarvainen. Alimmat lehdet ovat pariliuskaisia ja ne karisevat pois varhain. Ylemmät lehdet ovat kapeansuikeita ja ehytreunaisia. Pihakrassin kukissa ei ole terälehtiä ja niissä on ainoastaan kaksi hedettä. Pihakrassi kukkii kesäkuusta elokuulle. Pihakrassin hedelmät ovat pieniä, munanmuotoisia lituja, jotka ovat tavallisesti vain 2 mm pitkiä.
Pihakrassi muistuttaa jonkin verran muita krassilajeja ja se sekoitetaan usein ratakrassiin (Lepidium densiflorum). Ratakrassin kukinto on kuitenkin tiiviimpi ja ratakrassi ei tuoksu samaan tapaan kuin pihakrassi. Rikkakrassi (Lepidium neglectum) eroaa pihakrassista litujen muodon sekä tuoksun perusteella. Muilla krassilajeilla, joihin pihakrassin voisi sekoittaa, on yleensä suuremmat lidut kuin pihakrassilla.
Pihakrassi kasvaa katujen ja teiden varsilla sekä erilaisilla joutomailla. Suomessa pihakrassia tavataan siellä täällä eri puolilla maata, lähinnä eteläisen Suomen isoimpien kaupunkien alueilla. Viime aikojen havainnoista pohjoisimmat pihakrassihavainnot Suomessa ovat Oulusta.
Pihakrassin tieteellisen nimen lajinimi (ruderale) tulee latinan sanasta rudera (suom. raunio), mikä viittaa lajin kasvupaikkoihin erilaisilla ihmisvaikutteisilla paikoilla, kuten ruderaattialueilla.
Aiheesta muualla

Laji.fi: Pihakrassi (Lepidium ruderale)
Luontoportti: Pihakrassi (Lepidium ruderale)
JSTOR Global Plants: Lepidium ruderale (englanniksi)
Integrated Taxonomic Information System (ITIS): Lepidium ruderale (englanniksi)
Global Biodiversity Information Facility (GBIF): Lepidium ruderale (englanniksi)
Flora of North America: Lepidium ruderale (englanniksi)
Flora of China: Lepidium ruderale (englanniksi)
Peer Gynt (näytelmämusiikki)

Peer Gynt op. 23 on Edvard Griegin säveltämä näytelmämusiikki Henrik Ibsenin näytelmään Peer Gynt vuodelta 1874. Grieg empi suostua Ibsenin pyyntöön mutta suostui. Musiikki valmistui vuonna 1875 ja ensiesitys oli 24. helmikuuta 1876 Kristianiassa (nykyisin Oslo), jossa Grieg johti itse orkesteria. Teos oli menestys, mutta Grieg kommentoi että ei voinut säveltää kuten halusi teatterin johdon asettamien aikarajoitusten vuoksi. Kun Peer Gynt esitettiin Kööpenhaminassa vuonna 1885 Grieg otti tilaisuuden työstää uudelleen suuren osan teoksen musiikkista ja lisäsi siihen uusia osia. Griegin kuoleman jälkeen vuonna 1908 julkaistun musiikin kesto on lähes 90 minuuttia.
Alkuperäisessä näytelmämusiikissa on 26 osaa, mukana on lauluja ja kuoro-osuuksia.
Musiikkinäytteet
Kaikki tiedostot Musopen. Esittänyt Tšekin kansallinen sinfoniaorkesteri.
Äänitiedostojen kuunteluohjeet
Grieg muodosti myöhemmin musiikista kaksi orkesterisarjaa, jotka ovat tunnetuimmat. Ensimmäinen sarja op. 46 (1888) on koottu näytelmän osista:
Aamutunnelma
Åsen kuolema
Anitran tanssi
Vuorenkuninkaan luolassa
Toinen sarja op. 55 (1891) on Griegin mukaan ”näytelmätön musiikki”:
Arabialainen tanssi
Morsiamen ryöstö
Peer Gyntin kotiinpaluu
Solveigin laulu
Aiheesta muualla

Peer Gynt, Op.23 ISMLP-projektissa (englanniksi)
Pekka Pellervo Halonen

Pekka Pellervo Halonen (27. maaliskuuta 1912 Valkeala – 30. joulukuuta 1967 Las Palmas) oli suomalainen rakennusmestari, yrittäjä ja yritysjohtaja, joka sai teollisuusneuvoksen arvonimen.
Henkilöhistoria

Halosen vanhemmat olivat kauppias Pekka Halonen ja Hilda Amanda Roitto ja puoliso vuodesta 1940 Maire Mirjam Juvonen. Halonen valmistui rakennusmestariksi 1935 Oulussa ja toimi valmistuttuaan piirtäjänä ja suunnittelijana tie- ja vesirakennushallituksen Oulun piirissä. Kouvolan kauppalan palvelukseen hän siirtyi 1937 ja sitten Kuusankoskelle Kymi-yhtiön rakennustöiden valvojaksi ja työnjohtajaksi. Talvisotaan ja jatkosotaan osallistunut Halonen yleni kapteeniksi (1943) ja toimi jatkosodassa pioneeripataljoonan komentajana.
Sodan jälkeen Halonen palasi Ouluun, jossa hän työskenteli 1945–1950 Pohjolan Tärytuote -yhtiön toimitusjohtajana. Oman yrityksen hän perusti vuonna 1948, vuodesta 1950 nimeltään Rakennustoimisto P. P. Halonen & K:nit ja vuodesta 1952 Rakennustoimisto P. P. Halonen Oy. Vuonna 1954 hän ja P. K. Juntunen muodostivat uuden yhtiön, Rakennusyhtymä Halonen & Juntusen, joka rakensi useita asuin-, liike-, teollisuus- ja julkisia kiinteistöjä etenkin Oulun seudulla. Halonen oli yrityksen toimitusjohtaja, mutta sille perustettiin myös useita sisaryrityksiä, joista erityisesti Rakennusvoima Oy kasvoi merkittäväksi valtakunnalliseksi toimijaksi.
Teollisuusneuvoksen arvonimen Halonen sai vuonna 1963. Hän oli sekä Oulun kaupunginvaltuuston että Oulun kaupunginhallituksen ja useiden lautakuntien jäsen ja osallistui aktiivisesti alansa yhteistyöhön eri järjestöissä. Musikaalinen Halonen oli vuodesta 1952 Pohjan Laulu -kuoron jäsen. Vuonna 1946 hän toimitti Oulun Rakennusmestariyhdistyksen 40-vuotishistoriikin. Hän teki vaimoineen yhdistykselle lahjoituksen käytettäväksi nuorten varattomien rakennusmestareiden opintomatkoihin. Halonen kuoli yllättäen lomamatkallaan Las Palmasissa vuoden 1967 lopussa.
Julkaisuja

Oulun Rakennusmestariyhdistys 1906–1946, 1946, P. P. Halonen (toim.)
Pedro León

| 0 | 1 | 2 | 3 |
| --- | --- | --- | --- |

Henkilötiedot
Koko nimi: Pedro León Sánchez Gil
Syntymäaika: 24. marraskuuta 1986 (ikä 37)
Syntymäpaikka: Mula, Murcia, Espanja
Pelipaikka: laitalinkki
Pituus: 183 senttimetriä
Seura
Seura: Eibar
Pelinumero: 21
Junioriseurat
2000–2002: Muleño
2003–2004: Nueva Vanguardia
2004: Murcia
Seurat
| Vuodet | Seura | O | (M) |
| 2004–2005 | Murcia B | 18 | (4) |
| 2005–2007 | Murcia | 68 | (10) |
| 2007–2008 | Levante | 24 | (3) |
| 2008–2009 | Valladolid | 33 | (3) |
| 2009–2010 | Getafe | 35 | (8) |
| 2010–2013 | Real Madrid | 6 | (0) |
| 2011–2013 | → Getafe (laina) | 42 | (5) |
| 2013–2016 | Getafe | 93 | (11) |
| 2016– | Eibar | 37 | (10) |
 Seurajoukkueuran tilastot kattavat vain kansalliset sarjat, päivitetty 3. syyskuuta 2017.
Pedro León Sánchez Gil (s. 24. marraskuuta 1986 Mula, Murcian alue, Espanja) on espanjalainen jalkapalloilija, pelipaikaltaan oikea laitalinkki. Hän edustaa Espanjan Primera Divisiónissa pelaavaa Eibaria. Hän on pelannut urallaan myös Murciassa, Levantessa ja Valladolidissa.
Pedro León tunnetaan erityisesti taitavana pelaajana sekä hyvänä syöttelijänä.
Seurajoukkueura

León pelasi uransa alkuvaiheilla paikallisissa Muleñon ja Nueva Vanguardianin juniorijoukkueissa. Vuoden 2004 alussa hän siirtyi Real Murcian junioriakatemiaan. Seuraavan kauden 2004–2005 hän pelasi Murcian reservijoukkueessa. Ensiesiintymisensä edustusjoukkueessa hän teki 15. tammikuuta 2005 ottelussa Lleidaa vastaan. León pelasi loppukauden aikana kuusi ottelua ja teki niissä yhden maalin.
Seuraavien kahden kauden aikana hän kuului joukkueensa luottopelaajiin. Kausien aikana hän teki yhteensä yhdeksän maalia. Real Murcia nousi kaudeksi 2007–2008 maan pääsarjaan kolmen vuoden tauon jälkeen.
Tammikuussa 2007 huhuttiin Leónin siirrosta suurempiin seuroihin kuten Real Madridiin ja Chelseaan, jotka maksaisivat hänestä noin 3,4 miljoonan punnan siirtokorvauksen. Huhuista huolimatta hän siirtyi lopulta kesällä 2007 2,5 miljoonan punnan siirtokorvauksella Levanteen, kun sitä ennen hän oli hylännyt Real Murcian tarjoaman jatkosopimuksen. Kausi Levantessa ei kuitenkaan sujunut ongelmitta, kun hän ajautui riitaan joukkuetoveriensa kanssa. Hän pelasi kauden aikana 24 ottelua, joista 11 hän oli avauskokoonpanossa.
1. syyskuuta 2008 León myytiin 300 000 euron siirtosummalla Real Valladolidiin. Hän nousi nopeasti hyvillä esityksillään joukkueen avauskokoonpanoon. Ensimmäisen maalinsa joukkueessa hän teki ottelussa Villarrealia vastaan.
Elokuussa 2009 León siirtyi viisivuotisella sopimuksella Getafeen. Hänestä maksettiin 4 miljoonan euron siirtokorvaus. Hän pelasi kauden aikana 35 ottelua, joissa syntyi kahdeksan maalia ja yhdeksän syöttöpistettä. Joukkue sijoittui sarjassa kuudenneksi ja pääsi näin karsimaan paikasta Eurooppa-liigaan seuraavaksi kaudeksi.
Erinomaisesti Getafessa esiintynyt León siirtyi heinäkuussa 2010 vain yhden kauden jälkeen naapurikunnan suurseuraan Real Madridiin, jonka kanssa hän teki kuusivuotisen sopimuksen. Hänestä maksettiin 10 miljoonan euron siirtokorvaus. Leónin peliaika jäi kuitenkin vähäiseksi José Mourinhon valmentamassa joukkueessa, ja hän pelasi ensimmäisellä kaudellaan vain kuudessa liigaottelussa.
Kaudeksi 2011–2012 hän palasi lainasopimuksella Getafeen.
Maajoukkueura

León pelasi Espanjan alle 21-vuotiaiden maajoukkueessa vuosina 2007–2009. Hän kuului joukkueen kokoonpanoon vuoden 2009 EM-kilpailuissa, jossa hän teki maalin alkulohkon päätösottelussa Suomea vastaan.
Yksityiselämä

Leónin vanhempi veli Luis León Sánchez on maantiepyöräilijä. León ei ole veljesten sukunimi, vaan toinen etunimi, jonka he ovat perineet isoisältään.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Pedro León Wikimedia Commonsissa
Pedro Leónin tilastot BDFutbol-sivustolla (englanniksi)
Espanjan alle 21-vuotiaiden joukkue – Jalkapallon alle 21-vuotiaiden EM-kilpailut 2009
1 Jiménez |
2 Torres |
3 Monreal |
4 J. García |
5 Torrejón |
6 Martínez |
7 Sisi |
8 R. García |
9 Bojan |
10 Jurado |
11 Granero |
12 Azpilicueta |
13 Asenjo |
14 Sánchez |
15 Flores |
16 Marcano |
17 Capel |
18 Suárez |
19 Xisco |
20 Pereira |
21 López |
22 León |
23 Adán |
Valmentaja López Caro
Pekka Tuomisto Trophy

Pekka Tuomisto Trophy on Suomen Jääkiekkoliiton vuosittain rullakiekon SM-liigan runkosarjan parhaalle maalintekijälle myöntämä tunnustuspalkinto. Pekka Tuomisto oli ensimmäisen mestarijoukkueen Team Rocesin tehopelaaja ensimmäisessä SM-turnauksessa 1996.
Palkinnon saajat

| Kausi | Joukkue | Pelaaja | Kansalaisuus |
| --- | --- | --- | --- |
| 1999 | Red Devils | Ludek Broz |  |
| 2000 | 999 Cobras | Aki Tuominen |  |
| 2001 | Red Devils | Sami Markkanen |  |
| 2002 | Devils | Sami Markkanen |  |
| 2003 | Jokkerin Bulldogit | Mikko Liukkonen |  |
| 2004 | Näätä Rollers | Sami Järvenpää |  |
| 2005 | Thunder | Sami Ryhänen |  |
| 2006 | Näätä Rollers | Sami Järvenpää |  |
| 2007 | Näätä Rollers | Sami Järvenpää |  |
| 2008 | Pahalampi Vuorelan Veikot | Antti Hilden Jani Lyytinen |   |
| 2009 | Devils | Santtu Viljakainen |  |
| 2010 | Kärsämäen ZSKA | Jesse Saarinen |  |
| 2011 | Koovee Rollers | Kari Lohtander |  |
| 2012 | Pahalampi  | Timo Ruuska |  |
| 2013 | Vuorelan Veikot | Jani Lyytinen |  |
| 2014 | Grifk | Mikko Palotie |  |
| 2015 | Pahalampi | Jimi Palanto |  |
| 2016 | Tap-Team | Teemu Lepaus |  |
| 2017 | Vuorelan Veikot | Simo Mertanen |  |
2018:
Pikku-Munakas

| Pikku-Munakas |
| --- | --- |
Valtiot:  Suomi
Maakunnat:  Kanta-Häme
Kunnat:  Hämeenlinna
Koordinaatit:  60°55′38″N, 24°25′59″E
Vesistöalue ja valuma-alueen tietoja
Päävesistöalue:  Kokemäenjoen vesistö (35)
Valuma-alue:  Räikälänjoen valuma-alue (35.89)
Laskujoki:  Jokilanjoki 
Järvinumero:  35.892.1.001
Mittaustietoja
Pinnankorkeus:  98,4 m  
Rantaviiva:  2,102 km  
Pinta-ala:  10,875 ha  
 fiPikku-Munakas 
Pikku-Munakas  tai myös Vähä-Munakas  on Kanta-Hämeessä Hämeenlinnassa Katiskosken kylän lähellä sijaitseva järvi. Yläjuoksulla sijaitsevalla Iso-Munakkaalla on sama vedenpinnan korkeus kuin Pikku-Munakkaalla.
Maantietoa

Järven pinta-ala on 10,9 hehtaaria ja se on 750 metriä pitkä ja 150 metriä leveä. Järven rannat ovat alavia, vaikka ympäristössä onkin korkeita mäkiä. Sen rantaviivan pituus on 2,1 kilometriä ja ne ovat metsämaata, joka on paikoin soistunutta. Rantaan on rakennettu seitsemän vapaa-ajan asuntoa, joille johtaa tiet valtatieltä 10 haarautuvalta Munakkaan läpi kulkevalta tieltä.
Vesistösuhteet

Järvi sijaitsee Kokemäenjoen vesistössä Vanajan reitin valuma-alueella Räikälänjoen valuma-alueeseen, jonka Alajärven alueeseen järvi kuuluu. Järven vedenpinnan korkeus on 98,4 metriä mpy.Järvi on Iso-Munakkaasta tulevan Välijoen ja Jokilanjokena jatkavan joen  läpivirtausjärvi. Sen laskujoki Jokilanjoki laskee Janakkalan puolella olevaan Suojärveen.
Historiaa

Vuoden 1855−1856 Kalmbergin kartastossa Iso-Munakas oli nimeltään Iso-Munakasjärvi. Pikku-Munakkaalla on voinut olla tämä nimi, vaikkei sitä ole kirjoitettu karttaan. Vuoden 1962 peruskartassa oli järven rannalla jo viisi mökkiä.
Playing with Fire (kappale)

| Playing with Fire |
| --- | --- |
 Paula Seling & Ovi esittämässä kappaletta.
Kappaleen tiedot
Esittäjä(t):  Paula Seling & Ovi
Levy-yhtiö:  Universal Music Group
Kesto:  3:00
Tyylilaji:  pop
Julkaistu:  25. huhtikuuta 2010
Säveltäjä(t):  Ovidiu Cernăuțeanu
Sanoittaja(t):  Ovidiu Cernăuțeanu
Tuottaja(t):  Simen M. Eriksrud
Euroviisutiedot
Vuosi:  2010
Maa:  Romania
Kieli:  englanti
Sijoitus:  3.
Pisteet:  162
Sijoitus semifinaalissa:  4.
Pisteet semifinaalissa:  104
Playing with Fire oli Romanian edustuskappale vuoden 2010 Eurovision laulukilpailussa. Kappaleen esittivät Paula Seling & Ovi, ja se sijoittui viisufinaalissa hieman yllättäen kolmanneksi 162 pisteellä. Semifinaalissa kappale sai neljänneksi eniten pisteitä (104).
"Playing with Fire" valittiin Romanian edustuskappaleeksi 6. maaliskuuta 2010. Euroviisufinaalissa kappaleelle antoi täydet 12 pistettä vain Moldova.
Pieni-Kovalainen

| Pieni-Kovalainen |
| --- | --- |
Valtiot:  Suomi
Maakunnat:  Keski-Suomi
Kunnat:  Jyväskylä
Koordinaatit:  62°22′19″N, 25°25′24″E
Vesistöalue ja valuma-alueen tietoja
Päävesistöalue:  Kymijoen vesistö (14)
Valuma-alue:  Ala-Kintauksen valuma-alue (14.55)
Laskujoki:  oja Pajupuroon 
Järvinumero:  14.554.1.004
Mittaustietoja
Pinnankorkeus:  177 m  
Pituus:  240 m  
Leveys:  140 m  
Rantaviiva:  0,656 km  
Pinta-ala:  1,885 ha  
Saaria:  ei saaria 
 fiPieni-Kovalainen 
Pieni-Kovalainen  on Keski-Suomessa Jyväskylässä Mökkiperän lähellä sijaitseva lampi.
Maantietoa

Lampi on 240 metriä pitkä, 140 metriä leveä, ja sen pinta-ala on 1,9 hehtaaria. Lammella ei ole kartan mukaan saaria. Sen rantaviivan pituus on 650 metriä.
Vesistösuhteet

Lampi sijaitsee Kymijoen vesistössä (vesistöaluetunnus 14) Jämsän reitin valuma-alueen (14.5) Ala-Kintauksen valuma-alueella (14.55), jonka Pohjoisjoen valuma-alueeseen (14.554) se kuuluu. Lammen vedenpinnan korkeus on 177 metriä mpy.
Pekka Tuomi

Pekka Tuomi on Luhangassa asuva, alkujaan Oulusta lähtöisin oleva tuottaja, säveltäjä ja lauluntekijä. Hän on soittanut esimerkiksi Litku Klemetin sekä Moses Hazy, G-ODD ja Bird Cherry -yhtyeissä. Soittimista Tuomi taitaa muun muassa saksofonin ja kitaran. Tuomen aviopuoliso on muusikko Litku Klemetti.
Diskografia > Sooloalbumit

Pekka Tuomi (2016,  Luova Records)
LSD (2019,  Luova Records)
Aiheesta muualla

http://www.luovarecords.com/
http://www.facebook.com/pekkatuomimusiikki/
Pekka Tuomisto (jääkiekkoilija)

| Pekka Tuomisto> Henkilötiedot |
| --- | --- |
Syntynyt: 29. joulukuuta 1960 (ikä 63) Oulu, Suomi
Kansalaisuus:   Suomi
Jääkiekkoilija
Lempinimi:  Pexi
Pelipaikka:  hyökkääjä
Maila:  oikea
Pituus:  182 cm
Paino:  84 kg
Pelaajaura
Pääsarjaura:  1980–1996
Seurat:  Kärpät, HIFK
| Mitalit> Maa:   Suomi.Miesten jääkiekko. Olympialaiset  | Mitalit> Maa:   Suomi.Miesten jääkiekko. Olympialaiset  | Mitalit> Maa:   Suomi.Miesten jääkiekko. Olympialaiset  | Maa:   Suomi> Miesten jääkiekko. |
| --- | --- | --- | --- |
|  Hopeaa | Calgary 1988 | jääkiekko |  |
| MM-kilpailut  | MM-kilpailut  | MM-kilpailut  |  |
|  Hopeaa | Praha 1992 | jääkiekko |  |
Miesten rullakiekko
| MM-kilpailut (FIRS)  | MM-kilpailut (FIRS)  | MM-kilpailut (FIRS)  |  |
|  Pronssia | Chicago 1995 | rullakiekko |  |
| MM-kilpailut (IIHF)  | MM-kilpailut (IIHF)  | MM-kilpailut (IIHF)  |  |
|  Pronssia | Minneapolis 1996 | rullakiekko |  |
| Pekka Tuomisto (jääkiekkoilija)> Henkilötiedot.Rullakiekkoilija |
| --- | --- |
Pelipaikka:  hyökkääjä
Maajoukkue 
Ottelut:  12 11+9=20 6
MM-kisat:  1995, 1996
Mitalit:  0–0–2
SM-turnaukset
Seurat:  Team Roces
Kaudet:  1996
Runkosarja:  5 6+4=10 4
Mitalit:  1–0–0
Muut turnaukset
Seurat:  PHB
Kaudet:  1995
Pekka Juhani Tuomisto (s. 29. joulukuuta 1960 Oulu) on suomalainen jääkiekkoilija. Pelipaikaltaan hän oli hyökkääjä.
Tuomisto aloitti uransa SM-liigassa Oulun Kärpissä, jossa hän pelasi kaudet 1980–1987. Tämän jälkeen hän siirtyi HIFK:hon, jossa pelasi uransa loppuun vuoteen 1996 saakka. Kärpissä hän voitti Suomen mestaruuden. Mestaruuden lisäksi Tuomisto sai urallaan yhden hopean ja viisi pronssia.
Maajoukkueurallaan Pekka Tuomisto edusti Suomea vuoden 1988 olympialaisissa, jossa Suomi voitti ensimmäisen mitalinsa saavuttamalla olympiahopeaa. Hän oli mukana myös vuoden 1992 talviolympialaisissa. MM-kisoissa hän pelasi vuosina 1991 ja 1992. Jälkimmäisessä turnauksessa Suomi saavutti MM-hopeaa, mikä oli Suomelle ensimmäinen mitali MM-kisoissa. Tuomisto oli maajoukkueen kapteeni olympialaisissa ja MM-kisoissa vuonna 1992.
Suomen Jääkiekkomuseo aateloi Tuomiston Suomen Jääkiekkoleijonaksi numerolla 124. Rullakiekon SM-liigan parhaan maalintekijän palkinto on nimetty Pekka Tuomiston maljaksi. Tuomisto pelasi kahdet rullakiekon MM-kisat (1995, 1996) ja saavutti kaksi pronssimitalia.