stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Britannian Grand Prix 1972
Kilpailu

Sekä paalupaikalta lähtenyt Jacky Ickx että toisesta ruudusta lähtenyt Emerson Fittipaldi saivat molemmat erinomaisen lähdön, kun taas kolmannesta ruudusta lähtenyt Peter Revsonin lähtö ei ollut mitenkään erityisen hyvä. Jean-Pierre Beltoise onnistui nousemaan lähdössä kolmanneksi, kun taas Revson ja Jackie Stewart putosivat molemmat yhden sijan eli sijoille neljä ja viisi. Pian Stewart kuitenkin onnistui nousemaan Revsonin ohi neljänneksi. Kärjessä ajaneet Ickx ja Fittipaldi kasvattivat koko ajan eroa muihin kuljettajiin.
Heti kilpailun alussa saatiin keskeyttäneitä, kun Andrea de Adamich joutui keskeyttämään ajettuaan ulos. Pian tämän jälkeen Lotuksen David Walker ajoi todella hitaasti varikolle. Hän kuitenkin pääsi jatkamaan kilpailua oltuaan varikolla todella kauan.
Kun seitsemän kierrosta oli ajettu, meni Henri Pescarolon moottori rikki, ja auto jäi vaarallisesti keskelle tietä. Ratavirkailija tuli suorastaan repimään Pescarolon turvaan. Moottoria jäähdytettiin vaahtosammuttimilla, minkä takia näkyvyys oli huono. Auto jäi pitkäksi aikaa keskelle rataa, koska muita autoja tuli koko aika tapahtumapaikalle, eikä sitä sen takia päästy työntämään nurmikolle.
Jo kolmanneksi noussut Stewart saavutti koko ajan kärjessä ajaneita Ickxiä ja Fittipaldia. Päästyään lähelle Fittipaldia, Fittipaldi ajoi eräässä mutkassa leveäksi, ja Stewart pääsi ohittamaan hänet. Näin hän nousi toiseksi aivan Ickxin perään. Stewart pysyi hyvin Ickxin perässä, mutta kierroksella ohitettavien takia ero pääsi vähän väliä kasvamaan. Kierroksella ohitettavien hidastellessa Fittipaldi onnistui ohittamaan Stewartin nousten näin kilpailussa toiseksi.
Ajettuaan 49 kierrosta Ickx tuli melko hitaasti varikolle, ja joutui keskeyttämään öljynpaineiden vuoksi. Samalla Fittipaldi otti kärkipaikan ja Stewart nousi toiseksi.
Fittipaldi ajoi voittajana maaliin ja Stewart oli toinen noin neljän sekunnin päässä Fittipaldista.
Tulokset

| Sija | Nro | Kuljettaja | Talli | Kierrokset | Aika/keskeytys | Lähtöruutu | Pisteet |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 1 | 8 |  Emerson Fittipaldi | Lotus-Ford | 76 | 1:47:50.2 | 2 | 9 |
| 2 | 1 |  Jackie Stewart | Tyrrell-Ford | 76 | 4.1 | 4 | 6 |
| 3 | 19 |  Peter Revson | McLaren-Ford | 76 | + 1:12.5 | 3 | 4 |
| 4 | 17 |  Chris Amon | Matra | 75 | + 1 krs. | 17 | 3 |
| 5 | 18 |  Denny Hulme | McLaren-Ford | 75 | + 1 krs. | 11 | 2 |
| 6 | 6 |  Arturo Merzario | Ferrari | 75 | + 1 krs. | 9 | 1 |
| 7 | 3 |  Ronnie Peterson | March-Ford | 74 | Ulosajo | 8 |   |
| 8 | 27 |  Carlos Reutemann | Brabham-Ford | 73 | + 3 krs. | 10 |   |
| 9 | 4 |  Niki Lauda | March-Ford | 73 | + 3 krs. | 19 |   |
| 10 | 33 |  Rolf Stommelen | March-Ford | 71 | + 5 krs. | 25 |   |
| 11 | 11 |  Jean-Pierre Beltoise | BRM | 70 | + 6 krs. | 6 |   |
| 12 | 28 |  Wilson Fittipaldi | Brabham-Ford | 69 | Ripustukset | 22 |   |
| 13 | 31 |  Mike Beuttler | March-Ford | 69 | + 7 krs. | 23 |   |
| Kesk. | 22 |  Tim Schenken | Surtees-Ford | 64 | Ripustukset | 5 |   |
| Kesk. | 2 |  François Cevert | Tyrrell-Ford | 60 | Ulosajo | 12 |   |
| Kesk. | 9 |  David Walker | Lotus-Ford | 59 | Ripustukset | 15 |   |
| Kesk. | 5 |  Jacky Ickx | Ferrari | 49 | Öljynpaine | 1 |   |
| Kesk. | 26 |  Graham Hill | Brabham-Ford | 47 | Ulosajo | 21 |   |
| Kesk. | 25 |  Carlos Pace | March-Ford | 39 | Tasauspyörästö | 13 |   |
| Kesk. | 14 |  Jackie Oliver | BRM | 36 | Ripustukset | 14 |   |
| Kesk. | 21 |  Mike Hailwood | Surtees-Ford | 31 | Vaihdelaatikko | 7 |   |
| Kesk. | 29 |  Dave Charlton | Lotus-Ford | 21 | Vaihdelaatikko | 24 |   |
| Kesk. | 30 |  Nanni Galli | Tecno | 9 | Ulosajo | 18 |   |
| Kesk. | 24 |  Henri Pescarolo | Politoys-Ford | 7 | Onnettomuus | 26 |   |
| Kesk. | 12 |  Peter Gethin | BRM | 5 | Moottori | 16 |   |
| Kesk. | 23 |  Andrea de Adamich | Surtees-Ford | 3 | Onnettomuus | 20 |   |
Muuta

Nopein kierros: Jackie Stewart - 1:24.0
Arturo Merzarion ensimmäinen pistesija
Boyhood

| Boyhood |
| --- | --- |

Ohjaaja:  Richard Linklater
Käsikirjoittaja:  Richard Linklater
Tuottaja:  Richard Linklater Cathleen Sutherland  Jonathan Sehring John Sloss
Säveltäjä:  Rupert Gregson-Williams
Kuvaaja:  Lee Daniel Shane Kelly
Leikkaaja:  Sandra Adairr
Pääosat:  Patricia Arquette Ellar Coltrane Lorelei Linklater Ethan Hawke
Valmistustiedot
Valmistusmaa:  Yhdysvallat
Tuotantoyhtiö:  IFC Films
Levittäjä:  Universal Studios UIP-Dunafilm Netflix Fandango at Home
Ensi-ilta:  19. tammikuuta 2014 (Sundance)  11. heinäkuuta 2014  10. lokakuuta 2014
Kesto:  166 minuuttia
Alkuperäiskieli:  englanti
Budjetti:  4 000 000 dollaria
Tuotto:  43 363 200 dollaria
Aiheesta muualla
Virallinen sivusto
IMDb 
Elonet
AllMovie
Infobox OKNimi-testi OK: 
Boyhood on vuonna 2014 ensi-iltansa saanut Richard Linklaterin ohjaama ja käsikirjoittama draamaelokuva. Elokuvan pääosissa ovat Patricia Arquette, Ellar Coltrane, Lorelei Linklater ja Ethan Hawke. Elokuvaa kuvattiin ajoittain 12 vuoden ajan. Kuvaukset alkoivat kesällä 2002 Houstonissa Texasissa ja päättyivät lokakuussa 2013. Elokuva kertoo nuoren pojan kasvusta aikuisuuteen.
Boyhood sai ensi-iltansa Sundancen elokuvajuhlilla tammikuussa 2014.
Elokuva on saanut kriitikoilta ylistävän vastaanoton. Boyhood palkittiin parhaan draamaelokuvan, ohjauksen ja naissivuosan (Patricia Arquette) Golden Globe -palkinnoilla. Boyhood sai kuusi Oscar-ehdokkuutta parhaasta elokuvasta, ohjauksesta, miessivuosasta, naissivuosasta, alkuperäisestä käsikirjoituksesta ja leikkauksesta.
Vuonna 2016 Boyhood äänestettiin BBC:n kyselyssä tämän vuosisadan viidenneksi parhaaksi elokuvaksi. Äänestäjinä oli 177 elokuva-asiantuntijaa eri puolilta maailmaa. Seuraavana vuonna The New York Timesin elokuvakriitikot arvioivat Boyhoodin vuosisadan kahdeksanneksi parhaaksi.
Näyttelijät

| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
|  Patricia Arquette  | … |  Olivia Evans   |
|  Ellar Coltrane  | … |  Mason Evans, Jr.   |
|  Lorelei Linklater  | … |  Samantha Evans   |
|  Ethan Hawke  | … |  Mason Evans, Sr.   |
|  Libby Villari  | … |  Masonin isoäiti   |
|  Marco Perella  | … |  Bill Welbrock   |
|  Brad Hawkins  | … |  Jim   |
|  Jenni Tooley  | … |  Annie   |
|  Zoe Graham  | … |  Sheena   |
|  Charlie Sexton  | … |  Jimmy   |
|  Jamie Howard  | … |  Mindy Welbrock   |
|  Andrew Villarreal  | … |  Randy Welbrock   |
|  Elijah Smith  | … |  Tommy   |
|  Nick Krause  | … |  Charlie   |
|  Tom McTigue  | … |  Mr. Turlington   |
|  Steven Chester Prince  | … |  Ted   |
|  Evie Thompson  | … |  Jill   |
|  Jennifer Griffin  | … |  Mrs. Darby   |
|  Tamara Jolaine  | … |  Tammy   |
|  Taylor Weaver  | … |  Barb   |
|  Ryan Power  | … |  Paul   |
Tuotanto

Toukokuussa 2002 Richard Linklater ilmoitti aloittavansa saman vuoden kesänä kuvaamaan kotikaupungissaan Houstonissa elokuvaa, johon on tarkoitus kuvata joka vuosi muutaman viikon ajan materiaalia seuraavien 12 vuoden aikana.
Masonin rooliin Linklater valitsi 6-vuotiaan Ellar Coltranen, joka kasvoi elokuvan kuvausten aikana 18-vuotiaaksi.
Elokuvan alkuperäinen nimi oli 12 Years, mutta Linklater vaihtoi elokuvan nimeksi Boyhood, jotta ihmiset eivät sekoittaisi sitä elokuvaan 12 Years a Slave (2013).
Julkaisu

Elokuva sai ensi-iltansa Sundancen elokuvajuhlilla tammikuussa 2014.
Suomessa elokuva sai ensi-iltansa Rakkautta ja anarkiaa -elokuvajuhlilla 28. syyskuuta 2014. Elokuvan pääosan näyttelijä Ellar Coltrane saapui elokuvajuhlien päävieraaksi loppuunmyytyyn näytökseen. Elokuvateattereihin elokuva saapui Suomessa 10. lokakuuta 2014.
Vastaanotto > Arvostelut

| Vastaanotto> Yhteispisteet.Julkaisu | Vastaanotto> Yhteispisteet.Pisteet |
| --- | --- |
Metacritic: 100%
Arvostelupisteet
Julkaisu: Pisteet
Dome: 
Episodi: 
Filmgoer: 
Film-O-Holic: 
Filmitähti: 
Helsingin Sanomat: 
Iltalehti: 
Ilta-Sanomat: 
MTV: 
Elokuva on saanut erittäin hyvän vastaanoton kriitikoilta. Rotten Tomatoes -sivuston mukaan 261 arvostelun perusteella laskettuna kriitikoiden arvosteluista 98 prosenttia oli positiivisia. Metacritic-sivuston mukaan elokuva on saanut 50 arvostelun perusteella täydet 100 pistettä.
Vuoden 2014 puolivälissä Rolling Stone -lehden Peter Travers kutsui elokuvaa vuoden toistaiseksi parhaaksi elokuvaksi ja antoi elokuvalle täydet neljä tähteä. The Guardian -lehden Peter Bradshaw antoi elokuvalle täydet viisi tähteä ja kutsui sitä yhdeksi vuosikymmenen parhaista elokuvista. The Washington Postin Ann Hornaday sanoi elokuvan uskaltavan kunnioittaa elämän pieniä hetkiä ja että elokuva ei ole ainoastaan mestariteos vaan ihme.
Filmgoerin Jussi Toivola sanoi elokuvan olevan katsojakokemuksena sielua riipaiseva, ja että mykistävän kaunis elokuva lukeutuu 2000-luvun upeimpiin elokuvasaavutuksiin. Episodin Niina Holm sanoi, että ”elokuva on erittäin onnistunut, nautittava ja jopa taianomainen. Tapa, jolla se vangitsee aikaa, osuu elokuvataiteen ytimeen.” Filmitähti-sivuston Päivi Laajalahti kirjoitti arvostelussaan: ”Elokuva kattaa suuren määrän ihmiselämän kriisejä ja esteitä kasvun tiellä. Mutta samalla se ilahduttaa onnen hetkillä ja sympaattisilla ahaa-elämyksillä. Se koskettaa lämminhenkisyydellään, liikuttaa, naurattaa ja saa katsojansa tuntemaan hahmojen mukana erittäin syvästi. Kaikin puolin nautinnollinen elokuvaelämys.” Ilta-Sanomien Tarmo Poussu kirjoittaa arvostelussaan: ”Linklaterin kerronta on ilmavaa, eloisaa ja pakottoman luontevasti soljuvaa. Boyhood kasvaa lopulta kauniiksi ja koskettavaksi ylistykseksi elämälle.” Iltalehden Tuomas Riskala kirjoittaa arvostelussaan: ”Eeppisestä rakenteestaan ja lähes kolmetuntisesta kestostaan huolimatta Boyhood on herkkä ja intiimi, suorastaan maaginen elokuva, jonka realismi on täynnä arkista runoutta ja puhtautta.”
Vastaanotto > Palkinnot ja ehdokkuudet

Elokuva palkittiin Berliinin elokuvajuhlilla parhaan ohjauksen palkinnolla.
| Palkinnot ja ehdokkuudet> Palkinto | Palkinnot ja ehdokkuudet> Kategoria | Palkinnot ja ehdokkuudet> Kenelle | Palkinnot ja ehdokkuudet> Voitto / Ehdokkuus |
| --- | --- | --- | --- |
| Oscar | Paras elokuva | Richard Linklater, Cathleen Sutherland | Ehdokkuus |
| Oscar | Paras ohjaus | Richard Linklater | Ehdokkuus |
| Oscar | Paras miessivuosa | Ethan Hawke | Ehdokkuus |
| Oscar | Paras naissivuosa | Patricia Arquette | Voitto |
| Oscar | Paras alkuperäinen käsikirjoitus | Richard Linklater | Ehdokkuus |
| Oscar | Paras leikkaus | Sandra Adairr | Ehdokkuus |
| British Academy Film Awards | Paras elokuva | Richard Linklater, Cathleen Sutherland | Voitto |
| British Academy Film Awards | Paras ohjaus | Richard Linklater | Voitto |
| British Academy Film Awards | Paras miessivuosa | Ethan Hawke | Ehdokkuus |
| British Academy Film Awards | Paras naissivuosa | Patricia Arquette | Voitto |
| British Academy Film Awards | Paras alkuperäinen käsikirjoitus | Richard Linklater | Ehdokkuus |
| Golden Globe | Paras draamaelokuva | — | Voitto |
| Golden Globe | Paras ohjaus | Richard Linklater | Voitto |
| Golden Globe | Paras miessivuosa | Ethan Hawke | Ehdokkuus |
| Golden Globe | Paras naissivuosa | Patricia Arquette | Voitto |
| Golden Globe | Paras käsikirjoitus | Richard Linklater | Ehdokkuus |
| Screen Actors Guild Awards | Paras näyttelijäkokoonpano | Patricia Arquette, Ellar Coltrane, Ethan Hawke ja Lorelei Linklater | Ehdokkuus |
| Screen Actors Guild Awards | Paras miessivuosa | Ethan Hawke | Ehdokkuus |
| Screen Actors Guild Awards | Paras naissivuosa | Patricia Arquette | Voitto |
| Writers Guild of America -palkinto | Paras alkuperäinen käsikirjoitus | Richard Linklater | Ehdokkuus |
Epalinges

| Epalinges |
| --- | --- |
 lippu:  vaakuna
 Epalinges
 Koordinaatit: 46°32′56″N, 6°40′26″E 
Valtio:  Sveitsi
Kantoni:  Vaud
Alue:  Lausanne
Pinta-ala:  
 – Kokonaispinta-ala:  4,57 km²
Väkiluku (5.6.2024):  9 919
Epalinges on Sveitsin kunta, joka sijaitsee Lausannen alueella Vaud’n kantonissa Lounais-Sveitsissä. Vuoden 2024 kesäkuussa kunnassa asui 9 919 asukasta.
1739

| --- | --- |
Vuosisadat: 1500-luku · 1600-luku · 1700-luku · 1800-luku · 1900-luku
Vuosikymmenet: 1690-luku · 1700-luku · 1710-luku · 1720-luku · 1730-luku · 1740-luku 1750-luku · 1760-luku · 1770-luku · 1780-luku · 1790-luku · 1800-luku
Vuodet: 1690 · 1691 · 1692 · 1693 · 1694 · 1695 · 1696 · 1697 · 1698 · 1699 1700 · 1701 · 1702 · 1703 · 1704 · 1705 · 1706 · 1707 · 1708 · 1709 1710 · 1711 · 1712 · 1713 · 1714 · 1715 · 1716 · 1717 · 1718 · 1719 1720 · 1721 · 1722 · 1723 · 1724 · 1725 · 1726 · 1727 · 1728 · 1729 1730 · 1731 · 1732 · 1733 · 1734 · 1735 · 1736 · 1737 · 1738 · 1739 1740 · 1741 · 1742 · 1743 · 1744 · 1745 · 1746 · 1747 · 1748 · 1749 1750 · 1751 · 1752 · 1753 · 1754 · 1755 · 1756 · 1757 · 1758 · 1759 1760 · 1761 · 1762 · 1763 · 1764 · 1765 · 1766 · 1767 · 1768 · 1769 1770 · 1771 · 1772 · 1773 · 1774 · 1775 · 1776 · 1777 · 1778 · 1779 1780 · 1781 · 1782 · 1783 · 1784 · 1785 · 1786 · 1787 · 1788 · 1789 1790 · 1791 · 1792 · 1793 · 1794 · 1795 · 1796 · 1797 · 1798 · 1799 1800 · 1801 · 1802 · 1803 · 1804 · 1805 · 1806 · 1807 · 1808 · 1809
Tapahtumia

22. heinäkuuta – Osmanien valtakunta voitti Habsburgien Itävallan keisarillisen armeijan Grockan taistelussa.
21. elokuuta – Belgradin rauha allekirjoitettiin. Itävalta palautti Osmanien valtakunnalle alueet, jotka se oli saanut edellisen sodan päättäneessä Passarowitzin rauhassa.
3. lokakuuta – Nissan rauha allekirjoitettiin. Sopimus päätti vuonna 1735 alkaneen Venäjän–Turkin sodan.
23. lokakuuta – Iso-Britannia julisti Espanjalle sodan, joka myöhemmin sai nimen "Sota Jenkinsin korvasta".
Kuolleita

12. helmikuuta – Olof Soilander, suomalainen kappalainen ja rusthollari (s. 1690)
26. helmikuuta – Göran Josuæ Adelcrantz, ruotsalainen arkkitehti (s. 1668)
21. maaliskuuta – Ernest Gestrinius, suomalainen rovasti ja runoilija (s. 1663)
27. maaliskuuta – Hieronymus Florentinus Quehl, saksalainen urkuri ja säveltäjä (s. 1696)
21. toukokuuta – Israel Nesselius, ruotsalainen kielitieteilijä (s. 1667)
25. toukokuuta – James Anderson, skotlantilainen pappi, kirjailija ja vapaamuurarien perussäännöstö laatija (s. 1680)
31. toukokuuta – Qi, yksi Kiinan Yongzheng-keisarin puolisoista (s. 1676)
17. kesäkuuta – Malcolm Sinclair, ruotsalainen aatelismies, majuri ja diplomaatti (murhattiin) (s. 1690)
18. kesäkuuta – Kaarle Fredrik, Ruotsin kuninkaaksi vuonna 1718 ehdotettu saksalainen Holstein-Gottorpin herttua (s. 1700)
16. heinäkuuta – Charles François Dufay, ranskalainen fyysikko (s. 1698)
4. syyskuuta – George Lillo, englantilainen näytelmäkirjailija (s. 1691)
12. syyskuuta – Reinhard Keiser, saksalainen oopperasäveltäjä (s. 1674)
19. marraskuuta – Vassili Dolgorukov, venäläinen diplomaatti (s. 1670)
26. joulukuuta – Jacob Ritz, suomalainen kirkkoherra, Turun väliaikaisen konsistorin esimies isonvihan aikana (s. 1656)
Isa Rahunen

| Isa Rahunen> Henkilötiedot |
| --- | --- |
Syntynyt: 16. huhtikuuta 1993 (ikä 31) Kuopio, Suomi
Kansalaisuus:   Suomi
Jääkiekkoilija
Pelipaikka:  puolustaja
Maila:  vasen
Seura
Seura:  Oulun Kärpät
Sarja:  Naisten Liiga
Pelinumero:  5
Pelaajaura
Pääsarjaura:  2010–
Aik. seurat:  Kalevan Pallo (NSML) 
| Mitalit> Maa:   Suomi.Naisten jääkiekko. Olympialaiset  | Mitalit> Maa:   Suomi.Naisten jääkiekko. Olympialaiset  | Mitalit> Maa:   Suomi.Naisten jääkiekko. Olympialaiset  | Maa:   Suomi> Naisten jääkiekko. |
| --- | --- | --- | --- |
|  Pronssia | Pyeongchang 2018 | jääkiekko |  |
| MM-kilpailut  | MM-kilpailut  | MM-kilpailut  |  |
|  Hopeaa | Suomi 2019 | jääkiekko |  |
|  Pronssia | Yhdysvallat 2017 | jääkiekko |  |
Isa Katariina Rahunen  (s. 16. huhtikuuta 1993 Kuopio) on suomalainen jääkiekkoilija. Hän on pelipaikaltaan puolustaja. Rahunen on 165 cm pitkä.
Rahunen on voittanut kaksi perättäistä Suomen mestaruutta Oulun Kärppien naisten liigajoukkueen kapteenina vuosina 2017 ja 2018. Vuonna 2019 hän saavutti pronssia. Hän on pelannut seurassa vuodesta 2013 lukien. Isa Rahusen kasvattajaseura on Kalevan Pallo Kuopiosta, jossa hän pelasi SM-sarjaa 2010–2013.
Kärppien naisjoukkueen heikohkosti sujuneen alkukauden jälkeen, kaudella 2020–2021, päätti Rahunen palata takaisin Kärppien puolustajaksi. Rahunen vietti 10 kuukauden mittaisen lepotauon pelipuuhista. Kärppäjoukkue ei selviytynyt 6 joukkueen suuruiseen ylempään jatkosarjaan tuolla pelikaudella.
Rahunen on pelannut SM-sarjassa/liigassa 264 runkosarjaottelua, joissa hän on tehnyt 54 ja syöttänyt 126 maalia. Pudotuspelien 58 ottelussa hän on viimeistellyt 12 ja alustanut 22 maalia. Hänet valittiin SM-sarjan parhaaksi pelaajaksi kaudella 2016–2017 sekä parhaaksi puolustajaksi ja ykköstähdistön pelaajaksi kausilla 2016–2017 ja 2017–2018.
Rahunen pelasi Suomen naisten jääkiekkomaajoukkueessa eli naisleijonissa ensimmäisen kerran kaudella 2011–2012. Hän kuului Suomen pronssijoukkueeseen ensimmäisissä aikuisten arvokilpailuissaan, MM-kilpailuissa 2017. Pyeongchangin talviolympialaisissa 2018 hän saavutti pronssia ja Suomen MM-kilpailuissa 2019 hopeaa. Kaikkiaan hän on 5.4.2021 mennessä pelannut 96 naisten maaottelua, joissa hän on tehnyt viisi maalia ja antanut 16 maalisyöttöä. MM-kilpailujen 13 ottelussa hän on syöttänyt yhden maalin ja olympialaisten kuudessa ottelussa kaksi maalia. Hän pelasi alle 18-vuotiaiden MM-kilpailuissa 2009, 2010 ja 2011.
Myös Rahusen äiti pelasi jääkiekkoa.
Siviilielämä

Isa Rahunen opiskeli sairaanhoitajan ammattitutkintoa varten Diakonia-ammattikorkeakoulussa Oulussa. Hän valmistui vuodenvaihteessa 2018. Tätä edeltävästi, oli Rahunen opiskellut lähihoitajaksi.
Maia Azarašvili

| Maia Azarašvili> მაია აზარაშვილი.Henkilötiedot |
| --- | --- |
Syntynyt: 6. huhtikuuta 1964 (ikä 60) Tbilisi, Gruusian SNT, Neuvostoliitto
Yleisurheilija
Pituus:  169  cm
Paino:  57 kg
Laji:  pikajuoksu
Ennätykset:  100 m 11,08 (14.8.1988 Kiova) 200 m 22,24 (16.8.1988 Kiova) 400 m 52,13 (11.6.1988 Leningrad)
Maia Azarašvili (georg. მაია აზარაშვილი s. 6. huhtikuuta 1964 Tbilisi, Gruusian SNT, Neuvostoliitto) on pikajuoksija, joka urallaan edusti Neuvostoliittoa ja vuodesta 1992 alkaen Georgiaa.
Vuoden 1987 MM-kilpailuissa Roomassa Azarašvili karsiutui 200 metrillä välierävaiheessa. Vuoden 1988 olympiakisoissa Azarašvili selviytyi finaaliin jääden siinä seitsemänneksi. Hän sai myös pronssimitalin osana Neuvostoliiton pikaviestijoukkuetta, vaikka juoksi vain alkuerissä, mutta ei itse finaalissa.
Georgian väreissä Azarašvili juoksi 200 metrillä viidenneksi vuoden 1994 Euroopan-mestaruuskilpailuissa Helsingissä. Hän osallistui myös vuosien 1993 ja 1995 MM-kilpailuihin, mutta ei yltänyt finaaleihin.
Patrick Swayze

| Patrick Swayze |
| --- | --- |
 Patrick Swayze vuonna 1989.
Henkilötiedot
Koko nimi:  Patrick Wayne Swayze
Syntynyt: 18. elokuuta 1952  Houston, Texas
Kuollut: 14. syyskuuta 2009 (57 vuotta)  Los Angeles, Kalifornia
Näyttelijä
Aktiivisena:  1979–2009
Merkittävät roolit:  Johnny Castle (Dirty Dancing – kuuma tanssi) Sam Wheat (Ghost – näkymätön rakkaus)
Aiheesta muualla
IMDb 
Elonet
Patrick Wayne Swayze (18. elokuuta 1952 Houston, Teksas, Yhdysvallat – 14. syyskuuta 2009 Los Angeles, Kalifornia, Yhdysvallat) oli yhdysvaltalainen tanssija, laulaja ja näyttelijä. Hän nousi parrasvaloihin tanssinopettajan roolissa vuonna 1987 elokuvasta Dirty Dancing – kuuma tanssi. Vuonna 1990 hän sai pääosan romanttisesta trilleristä Ghost – näkymätön rakkaus. Swayzen elokuvaluetteloon kuuluvat myös Myrskyn ratsastajat (1991) ja Donnie Darko (2001).
Nuoruus ja perhe

Swayze syntyi elokuussa 1952 Texasin Houstonissa. Hänen isänsä Jesse Wayne Swayze oli insinööri ja rodeoratsastaja ja äiti Patsy Swayze oli tanssinopettaja ja koreografi. Patsystä tuli myöhemmin Houstonin balettiseurueen johtaja, ja hänen esimerkkinsä veti Patrickinkin tanssimaailmaan. Patrick aloitti tanssiharrastuksensa jo lapsena ja joutui sen takia myös kiusatuksi. Vastapainona hän harrasti myös ”miehisempiä” ajanvietteitä, kuten amerikkalaista jalkapalloa, taistelulajeja, sukellusta ja juoksua. Swayzen nuorempi veli Donald Swayze (s. 1958) on myös näyttelijä. Hänen vanhempi siskonsa Vickie Lynn kuoli oman käden kautta vuonna 1994. Swayzella on myös toinen pikkuveli Sean Kyle (s. 1962) sekä adoptiosisar Bambi Swayze.
Swayze tapasi 1970-luvulla tulevan vaimonsa, suomalaista syntyperää olevan Lisa Niemen. Niemi oli tuolloin hänen äitinsä oppilaana. Pariskunta meni naimisiin 1975, ja he muuttivat New Yorkiin. Heillä ei ollut lapsia.
Ura > Tanssijasta näyttelijäksi

Swayze opiskeli New Yorkissa Joffrey Ballet’ssa ja sai paikan sen jälkeen Eliot Feldin balettiseurueesta. Vanhan jalkapallovamman takia Swayze joutui kuitenkin lopettamaan balettiuransa ja se sai hänet vaihtamaan näyttelemiseen.
Swayzen ensimmäinen Broadway-näytelmä oli vuoden 1975 Goodtime Charley, jossa hän esitti tanssijaa. Vuonna 1978 Swayze sai pääroolin Grease-musikaalista. Näytelmä sai myös julkisuutta Hollywoodissa, sillä samoihin aikoihin sen elokuvaversio keräsi suosiota. Tällöin Swayze ja Niemi muuttivat Kaliforniaan. Swayze palasi Broadwaylle vasta noin kolme vuosikymmentä myöhemmin, kun hän esiintyi vuoden 2003 näytelmässä Chicago.
Ura > Elokuvatähdeksi

Swayzen ensimmäinen elokuva oli vuonna 1979 ensi-iltansa saanut Skatetown, U. S. A.. Hänen ensimmäinen merkittävä roolinsa oli nuorisojengeistä kertoneessa draamaelokuvassa Outsiders – kolmen jengi (1983), jossa esiintyi myös muita nuoria näyttelijöitä, kuten Tom Cruise ja Rob Lowe. Swayze näytteli seuraavaksi elokuvassa Punainen vaara (1984) ja minisarjassa Jaettu maa (1985).
Tähteyteen Swayze nousi vuoden 1987 elokuvasta Dirty Dancing – kuuma tanssi, jossa hän esitti Jennifer Greyn vastanäyttelijänä nuorta työväenluokkaista tanssinopettajaa. Swayzen tunnettavuutta romanttisten elokuvien pääosanesittäjänä vahvisti hänen roolinsa vuoden 1990 elokuvassa Ghost – näkymätön rakkaus. Hän näytteli siinä murhattua pankkiiria, joka yritti kuolemansa jälkeen saada yhteyden kihlattuunsa.
Ghostin jälkeen Swayze näytteli muun muassa pankkiryöstäjä-surffaria elokuvassa Myrskyn ratsastajat (1991), jaloa lääkäriä elokuvassa Ilon kaupunki (1992) ja drag queeniä elokuvassa Kiitos kaikesta Wong Foo, parhain terveisin! (1995).
Ura > Vaikeudet ja paluu

Swayzen ura lähti henkilökohtaisten ongelmien takia alamäkeen 1990-luvun puolivälissä. Hänen isänsä kuolema ja siskonsa itsemurha vuonna 1994 vaikuttivat häneen syvästi. Swayzen alkoholismi ja tapaturma vuonna 1996  kuvattaessa ratsastuskohtausta HBO-elokuvaan Kirjeitä tappajalta pysäyttivät uran.
Swayze teki paluun elokuviin Richard Kellyn kulttiklassikossa Donnie Darko (2001), joka näytti antavan Swayzen uralle uuden suunnan. Hän yllätti kaikki Lontoossa West End -teatterissa esitetyssä Guys and Dolls -musikaalissa. Vuonna 2005 Swayze esiintyi Kristin Scott Thomasin ja Rowan Atkinsonin rinnalla elokuvassa Mami hoitaa.
Vuonna 2008 Swayze oli juuri saanut kuvattua televisiosarjan The Beast pilottijakson, kun hänellä diagnosoitiin haimasyöpä. Hän oli kemoterapiassa ja lääkehoidossa kuvatessaan sarjaa, jossa hän esitti FBI-agenttia. Swayzen viimeiseksi elokuvaksi jäi Powder Blue (2009).
Syöpä ja kuolema

Yhdysvaltalainen The National Enquirer -lehti kertoi 5. maaliskuuta 2008 Swayzen sairastavan haimasyöpää. Syöpä havaittiin tammikuussa, jolloin se oli levinnyt hyvin pienelle alueelle. Ensiksi lääkärit ilmoittivat hoitojen tehonneen hyvin. Myöhemmin etäpesäkkeitä kerrottiin olevan laajasti muissa elimissä. Lääkärit antoivat tuolloin Swayzelle vain noin viisi viikkoa elinaikaa. Myöhemmin Swayze kuitenkin kertoi uudelleen hoitojen tehoavan. Vielä kevättalvella 2009 National Enquirer väitti syövän edenneen niin pitkälle, ettei mitään ollut enää tehtävissä, mutta Swayzen edustaja kumosi tämänkin väitteen. Syyskuussa 2009 Swayze kuoli.
Swayze oli ketjupolttaja ja myönsi tupakoinnin todennäköisesti liittyvän hänen haimasyöpänsä kehittymiseen. Paparazzikuvien perusteella hän ei kuitenkaan päässyt hoitonsa aikana irti tupakasta. Kuolintodistuksen mukaan Swayze kuoli sydänkohtaukseen, johon vaikutti keskeisesti pitkälle edennyt haimasyöpä.
Swayze kirjoitti sairauden aikana muistelmiaan yhdessä vaimonsa kanssa. Hän sai ne valmiiksi kuolinpäivänsä aattona.