stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Järvenpää (Lahti)

| Järvenpää |
| --- | --- |
 Asuintaloja Kariston asuinalueen Kankaanpäänkadulla (entinen Hallakorventie).
Kaupunki:  Lahti
Koordinaatit:  60.9744°N, 25.7444°E
Kaupunginosa nro:  17
Lähialueet:  Kolava, Kujala, Möysä ja Myllypohja.
Kariston koulu Järvenpäässä.
Järvenpää on entinen Hollolan kylä ja nykyinen Lahden kaupunginosa Kymijärven länsi- ja etelärannalla. Järvenpään naapurikaupunginosia ovat Kolava idässä ja etelässä, Kujala lounaassa, Möysä lännessä ja Myllypohja pohjoisessa.
Järvenpään alue ollaan 2000-luvun alussa liitetty osaksi Karistoa. Pääosa Kariston alueen palveluista sijoittuu Järvenpään kaupunginosan puolelle. Järvenpäässä sijaitsee muun muassa Kariston palvelukeskus, jossa toimivat Kariston päiväkoti ja Kariston koulu. Lisäksi alueella on yksityinen päiväkoti Touhula Karisto. Järvenpään kaupunginosan luoteisosassa sijaitsee kauppakeskus Karisma, jonka ytimenä on K-Citymarket Karisto.
Lounaassa ja lännessä kaupunginosan raja seuraa rautatietä, jolloin laaja valtatie 4:n ja valtatien 12 risteysalue lukeutuu Järvenpään kaupunginosaan. Järvenpään kaupunginosa on saanut alun perin nimensä sijainnistaan Kymijärven päässä, mutta myöhemmin Järvenpään kaupunginosa on laajentunut Kolavan kaupunginosan puolelle pois Kymijärven päästä, koska Kolavan kaupunginosaa ei olla haluttu käyttää Kariston pientalotonttien markkinoinnissa. Nelostien kohdalla, harjun päällä Möysästä itään on rajattu radanrakentajien hautausmaa, jonne on haudattu monia Pietarin radan rakentajia (60.9714°N, 25.7146°E). Hautausmaa oli tarkoitus hävittää 
yhdyskuntasuunnittelussa, valtatie 4:n ja valtatien 12 välisen eritasoliittymän rakentamisen yhteydessä, mutta lopulta hautausmaan käsittävä osa harjua säästettiin. Hautausmaalla on seurakuntien pystyttämä muistomerkki radanrakentajille sekä yksi erillinen hautakivi takaosassa. Hautausmaa on aidattu ratakiskoista tehdyllä aidalla ja sinne johtaa veden valumaurallinen hiekkatie, joka on ajettavuudeltaan heikossa kunnossa keväisin ja syksyisin. Hautausmaan itäpuolelta harjua pitkin kulkee sähkölinja, jonka ympäristössä olevaa metsää on harvennushakattu ja hoidettu.[lähde? ]
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Järvenpää (Lahti) Wikimedia Commonsissa
Lahti
| --- | --- |
Kaupunginosat:  Ahtiala · Asemantausta · Hennala · Jalkaranta · Jokimaa · Järvenpää · Kartano · Kerinkallio · Keski-Lahti · Kilpiäinen · Kiveriö · Kivimaa · Koiskala · Kolava · Kujala · Kunnas · Kytölä · Kärpänen · Laune · Metsäkangas · Mukkula · Myllypohja · Möysä · Niemi · Nikkilä · Okeroinen · Paavola · Pesäkallio · Pirttiharju · Renkomäki · Salpausselkä · Sopenkorpi · Viuha · Ämmälä
Asuinalueet:  Anttilanmäki · Harjunalusta · Hiekkanummi · Kariniemi · Karisto · Liipola · Lotila · Metsäkangas · Petsamo · Riihelä · Saksala · Soltti · Venetsia
Järvet:  Alasenjärvi · Joutjärvi · Kymijärvi · Merrasjärvi · Pikku-Vesijärvi · Vesijärvi
Saaret:  Enonsaari
Museot:  Lahden kaupunginmuseon yksiköt: Hiihtomuseo · Historiallinen museo · Kuvakokoelma · Lahden visuaalisten taiteiden museo Malva · Radio- ja tv-museo · Sotilaslääketieteen museo  Muut: Askon museo · Ravintolamuseo · Sairaalamuseo · Suomen sotilasmusiikkimuseo
Rakennukset ja alueet:  Jokimaan ravikeskus · Lahden kaupungintalo · Lahden rautatieasema · Lahden teatteritalo · Lahden kaupunginkirjasto-maakuntakirjasto · Lahden kisapuisto · Lahden stadion · Radiomäki · Ristinkirkko · Salpausselän hyppyrimäet · Sibeliustalo
Puistot:  Fellmaninpuisto · Erkonpuisto · Kariniemen puisto · Lanu-puisto · Pikku-Vesijärven puisto
Luonnonsuojelualueet:  Häränsilmä-lampi · Linnaistensuo · Pesäkallio
Patsaat, muistomerkit ja -laatat:  Hakkapeliittain kotiinpaluu · Hirvi-patsas · Lahden taistelussa kaatuneiden saksalaisten muistomerkki · Launeen neidot · Lumisota · Mannerheimin ratsastajapatsas · Mikael Agricolan muistomerkki · Punavankien muistomerkki · Vapauden Hengetär
Tapahtumat:  F1 Powerboat Racing · Lahden julistebiennale · Lahden kansainvälinen kirjailijakokous · Lahden markkinat · Lahden runomaraton · Salpausselän Kisat · Summer Up
Kaikkien nimet

| Kaikkien nimet> Todos os nomes |
| --- | --- |

Alkuperäisteos
Kirjailija:  José Saramago
Kieli:  portugali
Genre:  satiiri
Julkaistu:  1997
Suomennos
Suomentaja:  Erkki Kirjalainen
Kustantaja:  Tammi
Julkaistu:  2000
Ulkoasu:  sidottu
Sivumäärä:  315
ISBN:  951-31-1333-7
Löydä lisää kirjojaKirjallisuuden teemasivulta
Kaikkien nimet (alkuteos: Todos os nomes) on Nobel-palkitun portugalilaisen kirjailija José Saramagon (1922–2010) romaani. Se julkaistiin alun perin portugalin kielellä vuonna 1997, ja Erkki Kirjalaisen suomennoksen on kustantanut Tammi vuonna 2000.
Juoni

Kaikkien nimet -teoksen päähenkilönä on viisikymppinen "José-herra", joka työskentelee paikallisen Väestörekisterikeskuksen toimistoapulaisena nimeämättömässä kaupungissa. Hänen asuntonsa on suorassa yhteydessä rekisterikeskukseen, ja hän harrastaa salaisesti monien asioiden, kuten merkittävien henkilöiden henkilötietojen, keräilyä.
Eräänä yönä José-herra hakee elävien arkistosta lisää tietoja tunnetuista henkilöistä, kun hän sattumalta tulee ottaneeksi mukaan myös tavallisen 36-vuotiaan naisen tiedot. Naisesta tulee José-herralle ankara pakkomielle, ja kirjan pääaiheena on juuri José-herran suorittamat  epätoivoiset yritykset jäljittää 36-vuotiasta naista. Hän joutuu etsintöjensä yhteydessä rikkomaan sekä työpaikkansa sääntöjä että lakia mm. murtautuessaan naisen entiseen oppilaitokseen penkoakseen vanhoja oppilaskortteja arkistosta.
José-herran etsinnöt eivät pääty sittenkään, kun hän saa tietää etsimänsä naisen kuolleen äskettäin – pian hänelle selviää naisen, matematiikanopettajan tehneen selittämättömän itsemurhan unilääkkeillä. Lopulta Väestörekisterikeskuksen johtaja, "yliregistraattori", paljastaa José-herran salaiset toimet, mutta suhtautuu niihin yllättävän suopeasti eikä esimerkiksi salli hänen jättää eroanomusta. Kirjan keskeinen viesti lukijalle on maailman merkityksettömyys.
Jussi Eskola (urheilukirjailija)

Jussi Eskola (s. 1973) on suomalainen vapaa urheilutoimittaja, valokuvaaja ja kirjailija. Jalkapalloon sekä kirjoittamisessa että valokuvauksessa erikoistunut Eskola on kirjoittanut sekä yksin että yhdessä muiden asiantuntijoiden kanssa useita jalkapalloa käsitteleviä teoksia. Hän on toiminut myös kääntäjänä, hän on kääntänyt Alex Bellosin kirjoittaman kirjan Futebol - Brasilialainen elämantapa englannista suomeksi (alkuteos Futebol – The Brasilian Way of Life).
Teoksia > Yksin kirjoitetut

Pyöreän pallon eri kulmat (Koala-Kustannus, 1998)
Elämää suuremmat jalkapalloilijat (Koala-Kustannus, 2004)
Teoksia > Yhteistyönä kirjoitetut

Jussi Eskola, Mauri Forsblom, Juha Tamminen: Jalkapallon EM-kisat 2004 (Intereuropean Publications, 2004)
Jussi Eskola, Mauri Forsblom: Helsinki Cup 1976-2005 (2005)
Jussi Eskola, Mauri Forsblom, Pekka Franck: Saksa 2006 - Jalkapallon MM-kisat (Koala-kustannus, 2006)
Jussi Eskola, Pekka Mäntylä: Me mennään kisoihin (Tammi, 2020)
Aiheesta muualla

Eskolan kotisivu
Juha Mieskonen

Juha Mieskonen on suomalainen laulaja-lauluntekijä joka tunnetaan Mieskone-yhtyeen laulaja-kitaristina ja lauluntekijänä. Lisäksi Juha Mieskonen on ollut aikaisemmin yhtyeissä White label, Bablers ja Baysix ja levyttänyt soolotuotantoa. Soolotuotannosta tunnettuja kappaleita ovat  ”Elämänmittainen oppikoulu” ja "Perhonen".
Koulutukseltaan Mieskonen on kauppatieteiden maisteri ja hän työskentelee taloushallintoalan yrityksessä Greenstep.
Mieskonen on esittänyt keikoilla oman tuotantonsa lisäksi myös suomen- ja englanninkielisiä pop- ja rockbiisejä.
Juha Mieskonen on tehnyt suuremmaksi osaksi itse kappaleita niin Mieskone-yhtyeelle kuin omalle soolotuotannolleen. Lisäksi hän on tehnyt joitakin kappaleita myös muille artisteille, esimerkiksi Pekka Tillikaiselle hän on tehnyt kappaleen ”Kaislarantaan”.
Soolotuotanto

Taskut täynnä toivoo (2010,  Texicalli Records)
Silkkiniityn laidalta (2012,  Turenki Records)
Aiheesta muualla

Juha Mieskosen kotisivut (Arkistoitu – Internet Archive)
Juha-Pekka Liikola

Juha-Pekka Liikola (s. 7. lokakuuta 1954 Lahti) on suomalainen upseeri ja kenraalimajuri evp.
Henkilöhistoria

Juha-Pekka Liikola syntyi Henry Liikolan ja Sinikka Koskimäen perheeseen. Hänen puolisonsa vuodesta 1980 on Merja Vuorinen. Ylioppilaaksi Liikola tuli 1977, Kadettikoulun jalkaväkilinjalta hän valmistui 1977 ja suoritti Sotakorkeakoulun 1987.
Sotilasura > Palvelustehtävät

Maavoimien esikunnan esikuntapäällikkö (1.2.2011−2014)
Etelä-Suomen sotilasläänin komentaja 2008-2011
Maanpuolustuskorkeakoulun vararehtori 2008
Läntisen Maanpuolustusalueen esikunnan esikuntapäällikkö 2006-2007
Maasotakoulun johtaja 2003–2006
Kaartin Jääkärirykmentin komentaja 2000-2002
Maanpuolustuskorkeakoulun perustutkinto-osaston johtaja 1997–1999
Hämeen Rykmentin esikuntapäällikkö 1995–1997
Hämeen sotilasläänin esikunnassa osastoesiupseerina 1993–1994
Hämeenlinnan sotilaspiirin esikunnassa erityistehtävissä
Lahden sotilaspiirin esikunnassa toimistopäällikkönä ja toimistoupseerina 1989–1992
Sisä-Suomen sotilasläänin esikunnassa toimistoupseerina 1987–1989
Sotakorkeakoulussa oppilasupseerina
Hämeen Ratsujääkäripataljoonassa yksikön päällikkönä, yksikön päällikön sijaisena ja opetusupseerina 1977–1985
Sotilasura > Ylennykset

Kenraalimajuri 2010, prikaatikenraali 2006, eversti 1999, everstiluutnantti 1994, majuri 1989, kapteeni 1984, yliluutnantti 1979, luutnantti 1977
Juha-Pekka Loikas

Juha-Pekka Loikas 2014
Juha-Pekka Loikas (s. 7. maaliskuuta 1980 Hyvinkää) on suomalainen jääkiekkoilija, joka pelaa Norjassa Stavanger Oilersin riveissä.
Loikas on Hyvinkään Ahmojen kasvatti ja pelannut myös Hyvinkään Ahmoissa Mestistä,  on myös voittanut A-junioreiden SM-kultaa Jokereissa. HPK:hon hän siirtyi kaudella 2003–2004. Loikas tunnetaan HPK:sta parhaiten hyvänä kahden suunnan pelaajana, sillä "Juhis" pelaa sekä hyökkäys- että puolustussuuntaan tunnollisesti.
Seurat

Hyvinkään Ahmat (Mestis)
FPS (Mestis)
HPK (SM-liiga)
Saavutuksia

Voitti Suomen mestaruuden HPK:n paidassa keväällä 2006.
Norjan mestaruus (Stavanger Oilers) keväällä 2010 ja 2013
Aiheesta muualla

Juha-Pekka Loikas Jatkoaika-sivustolla (Arkistoitu – Internet Archive)
Kaarlo Nieminen (teollisuusneuvos)

Kaarlo Olavi Nieminen (31. lokakuuta 1915 Kärkölä – 15. huhtikuuta 1997 Nastola) oli suomalainen yrittäjä ja yritysjohtaja, joka sai teollisuusneuvoksen arvonimen.
Niemisen vanhemmat olivat ratavartija Rikhard Nieminen ja Amanda Nieminen ja puoliso Aune Virtanen. Nieminen kävi Lahden kotiteollisuuskoulun ja toimi valmistuttuaan ensin koulunsa puusepäntyön valvojana 1935–1936 ja sitten työnjohtajana huonekalutehdas Häklissä 1937–1939, kunnes perusti oman puusepänverstaan vuonna 1939.
Osallistuttuaan sekä talvisotaan että jatkosotaan Nieminen perusti kahden yhtiökumppanin kanssa Villähteen Kalusto -yhtiön vuonna 1945. Se sai nimensä Nastolan Villähteen kylään rakennetusta kalustetehtaasta. Nieminen opiskeli huonekalualaa ja perehtyi siihen opintomatkoilla useisiin eri maihin. Yritys laajensi toimintaansa, uusi tehdas rakennettiin 1961 Nastolan kirkonkylälle. Samalla se muutti nimensä Vilkaksi. Yrityksen toimitusjohtajana Nieminen osallistui huonekalualan vientiyhteistyöhön ja laajemmin alan järjestötoimintaan. Hänellä oli myös useita alueellisia luottamustoimia. Teollisuusneuvoksen arvonimen Nieminen sai vuonna 1967.
Kaarlo Mäkinen

Kaarlo Mäkinen -nimisiä henkilöitä ovat olleet:
Kaarlo Mäkinen (1892–1942), valokuvaaja, kirjailija ja teollisuusyrittäjä
Kaarlo Mäkinen (1892–1980), kilpapainija ja olympiavoittaja
Kaarlo Kristian Mäkinen (1864–1949), opettaja ja virka- ja valtiopäivämies
| --- | --- |
: Tämä on täsmennyssivu, joka luettelee monimerkityksisen käsitteen eri merkitykset tai useita eri henkilöitä. Artikkelisivuja, joiden nimessä tai tekstissä lukee ”Kaarlo Mäkinen”, voi hakea sivunnimihaulla, laajalla sivunnimihaulla tai tekstihaulla.
Kaikkien pyhien kirkko (Tvrdošín)

| Kaikkien pyhien kirkko |
| --- | --- |

Sijainti:  Tvrdošín, Slovakia
Koordinaatit:  49°20′10″N, 19°33′30″E
Rakentamisvuosi:  1400-luvun jälkipuolisko
Materiaali:  puu
Lisää rakennusartikkeleitaArkkitehtuurin teemasivulla
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Kaikkien pyhien kirkko on katolinen kirkkorakennus Tvrdošínissä Slovakiassa. Se on osa Unescon maailmanperintöluettelon kohdetta Slovakian Karpaattien puukirkot.
Kirkko rakennettiin 1400-luvun jälkipuoliskolla. Nykyisen renessanssityylinsä se sai 1600-luvulla. Vuosien 1986–1993 aikana kirkolle tehtiin laajamittainen peruskorjaus. Korjaustyöt palkittiin vuonna 1995 kulttuurijärjestö Europa Nostran palkinnolla.
Rakennus ja sen historia

Kirkon suorakulmainen laiva on yhdistetty neliönmuotoiseen presbyteerioon ja pohjoisseinältään pieneen sakastiin. Gotiikan vaikutukset näkyvät kirkossa läntisen ja eteläisen portaalin muodossa. Kirkon katto on tunnuspiirteinen korkea satulanmuotoinen paanukatto. Pieni kahdeksankulmainen torni on lisätty 1800-luvulla.
Protestantit muokkasivat kirkon ulkonäköä 1600-luvun puolivälissä, kun kirkko oli väliaikaisesti heidän hallussaan. Uusi holvitettu portaali siirsi rakennuksen arkkitehtonisen painopisteen läntiseltä sivulta eteläiselle sivulle. Alkuperäisiä pieniä ikkunoita suurennettiin ja alttaria valaistiin tuplaikkunalla. Samalta aikakaudelta ovat peräisin myös monet sisätilojen maalauksista. Presbyteerioon on maalattu aidonnäköinen taivas, joka laajenee esittämään neljää evankelistaa. Laivassa on maalaus, joka esittään Pyhää Yrjöä, ja renessanssiaikainen ornamentti. Sisustukseen kuuluu myös protestanttisen papin Gaspar Kodan patsas.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Kaikkien pyhien kirkko (Tvrdošín) Wikimedia Commonsissa
KNM Eskdale

| KNM Eskdale |
| --- | --- |


Aluksen vaiheet
Rakentaja:  Cammell Laird, Birkenhead
Kölinlasku:  18. tammikuuta 1941
Laskettu vesille:  16. maaliskuuta 1942
Palveluskäyttöön:  31. heinäkuuta 1942
Poistui palveluskäytöstä:  upotettu 14. huhtikuuta 1943
Tekniset tiedot
Uppouma:  1 070 t (standardi) 1 458 t (max)
Pituus:  85,3 m
Leveys:  10,16 m
Syväys:  3,51 m
Koneteho:  19 000 hv
Nopeus:  27 solmua (50 km/h)
Miehistöä:  168
Aseistus
Aseistus:  4 × QF 4" Mk XVI -tykkiä kaksiputkisina Mk XIX -asennuksina 4 × QF 2 naulan Mk VIII -ilmatorjuntatykkiä neliputkisena Mk VII -asennuksena 3 × Oerlikon 20 mm -ilmatorjuntatykkiä yksiputkisina P Mk III -asennuksina 2 × 21" (533 mm) torpedoputkea 4 × syvyyspomminheitintä ja 3 kiskoa, joihin 110 syvyyspommia
KNM Eskdale (viirinumero L36) oli Norjan laivaston Hunt-luokan tyypin III saattuehävittäjä, joka palveli toisessa maailmansodassa.
Valmistus

Alus tilattiin 23. elokuuta 1940 osana vuoden 1940 hätäohjelmaa Cammell Lairdilta Birkenheadista, missä köli laskettiin 18. tammikuuta 1941 telakkanumerolla 1080 ja työnumerolla J3249. Alus laskettiin vesille 16. maaliskuuta 1942 nimettynä Cumberlandissa pidetyn ketunmetsästyksen mukaan HMS Eskdaleksi. Se siirrettiin kesäkuussa Norjan laivastolle korvaamaan Yhdysvaltain laivastolta saatua palveluskelvotonta Town-luokan hävittäjää HMS Newportia. Alus valmistui 31. heinäkuuta  1942 Norjan laivaston alaisuudessa palvellen Britannian kuninkaallisen laivaston alaisuudessa.
Palvelus

Kesäkuussa palvelukseen otettaessa alus määrättiin Portsmouthiin sijoitettuun 1. hävittäjälaivueeseen. Alus siirtyi koeajojen ja varustamisen jälkeen Scapa Flowhun koulutukseen, jonka aikana se määrättiin suojaamaan Jäämeren saattueita.
Alus liittyi 2. syyskuuta Loch Ewessä saattueeseen PQ18 HMS Campbellin, HMS Malcolmin ja HMS Farndalen kanssa. Alus erkani 6. syyskuuta saattueesta palaten Portsmouthiin, jossa se liittyi paria päivää myöhemmin laivueeseensa.
Alus oli 13. lokakuuta etsimässä Saksan laivaston saarronmurtajaa Kometia yhdessä HMS Cottesmoren, HMS Quornin, HMS Albrightonin ja Norjan laivaston KNM Glaisdale kanssa. Alukset muodostivat etsintöjen aikana ryhmä A:n, joka upotti Kometin tykkitulella.
Aluksen komentosilta ja tulenjohtojärjestelmä vaurioituivat pahoin 12. marraskuuta Dieppeen tehdyssä kommandoiskussa. Alus palasi satamaan hätäohjauksen varassa. Alus siirrettiin 15. marraskuuta korjattavaksi Portsmouthissa telakalle, mistä se palasi palvelukseen 16. tammikuuta 1943.
Alus suojasi 14. huhtikuuta sisaraluksensa Glaisdalen ja viiden troolarin kanssa kanaalin saattuetta PW232. Saattueen jouduttua Saksan laivaston 3. Schnellboote -laivueen hyökkäyksen kohteeksi alukseen osui kaksi E-vene S90:n laukaisemaa torpedoa menettäen liikuntakykynsä. Alukseen osui kaksi S112:n laukaisemaa torpedoa upottaen sen.
Juho Koivistoinen (leipuri)

Juho Koivistoinen 1910-luvulla.
Johan (Juho) Koivistoinen (13. joulukuuta 1867 Laukaa – 14. huhtikuuta 1918 Helsinki)  oli suomalainen leipuri, joka toimi Suomen Leipurityöntekijäin Liiton (myöh. Suomen Ravinto- ja Nautintoainetyöväen Liitto) puheenjohtajana vuosina 1906–1913.
Elämä

Laukaassa syntynyt Koivistoinen lähti leipurinoppiin Jyväskylään vuonna 1884 ja muutti Helsinkiin 1889, jossa hän piti oma leipomoa 1897–1903. Koivistoinen oli ensimmäinen yötyöstä luopunut leipomoliikkeenharjoittaja. Vuodesta 1909 lähtien Koivistoinen työskenteli leipurina Elannon leipätehtaalla. Rutiinityön ohellä hän oli kiinnostunut leivontatekniikasta kokeillen eri raaka-aineita ja valmistusmenetelmiä.
Koivistoinen liittyi Helsingin Leipomotyöntekijäin ammattiosastoon vuonna 1890 ja toimi sen puheenjohtajana 1899–1909. Vuonna 1899 Koivistoinen teki aloitteen leipurien valtakunnallisen ammattiliiton perustamista. Samana vuonna hän toimi myös leipurien ensimmäisen lakkokokouksen puheenjohtajana. Suomen Leipurityöntekijäin Liitto perustettiin lopulta syyskuussa 1906, jolloin Koivistoinen valittiin sen ensimmäiseksi puheenjohtajaksi. Vuonna 1907 Koivistoinen valittiin myös leipurien edustajaksi vastaperustetutn Suomen Ammattijärjestön keskustoimikuntaan. Hän toimi leipurityöntekijäin liiton puheenjohtajana vuoteen 1913.
Sisällissodan käynnistyessä Koivistoinen liittyi Helsingin punakaartiin. Hän katosi Helsingin taistelun yhteydessä ja julistettiin kuolleeksi 1923. Joidenkin tietojen mukaan Koivistoinen olisi kadonnut jossakin Helsingin ja Keravan välillä.
Kaikkinaisen naisten syrjinnän poistamista koskeva yleissopimus

Naisten oikeuksien sopimuksen ratifioineet valtiot.
Kaikkinaisen naisten syrjinnän poistamista koskeva yleissopimus (Naisten oikeuksien sopimus, CEDAW) on naisten tasa-arvoisia ihmisoikeuksia edistävä kansainvälinen sopimus, jonka Yhdistyneiden kansakuntien yleiskokous hyväksyi vuonna 1979. Se otettiin käyttöön 3. syyskuuta 1981, ja sen on ratifioinut 189 valtiota, osa tietyin varauksin. Suomi ratifioi sopimuksen vuonna 1986.
Sopimuksen englanninkielisen nimen (Convention on the Elimination of All Forms of Discrimination against Women) alkukirjaimista syntyy sopimuksesta yleisesti käytetty lyhenne CEDAW. Suomen hallitus on pyrkinyt vakiinnuttamaan sopimuksen nimeksi YK:n naisten oikeuksien yleissopimus. Hallituksen mukaan nimi heijastelee paremmin sopimuksen laaja-alaisuutta, sillä sopimus ei rajoitu vain syrjinnän kieltämiseen, vaan velvoittaa sopimusvaltioita toimimaan aktiivisesti naisten aseman edistämiseksi.
Sopimuksen sisältö

Naisten oikeuksien sopimus muodostuu kuudesta osasta ja yhteensä 30 artiklasta. Säännökset tähtäävät sekä muodollisen että tosiasiallisen sukupuolten välisen tasa-arvon saavuttamiseen.
I osassa (1–6 artikla) määritellään syrjintä ja sen kitkemiseksi tarvittavien toimenpiteiden luonne sekä sopimusvaltioiden sitoumukset.
II osassa (7–9 artikla) käsitellään naisten oikeuksia julkisella sektorilla etenkin poliittisten ja kansalaisoikeuksien kannalta.
III osassa (10–14 artikla) kuvataan naisten yhtäläisiä oikeuksia koulutukseen, työhön, sosiaaliturvaan, terveydenhoitoon, perhesuunnitteluun ja erityissuojeluun.
IV osassa (15 ja 16 artikla) määritetään naisten yhtäläinen oikeudellinen tasa-arvo sekä naisten oikeudet avioliitossa ja perhe-elämässä.
V osassa (17–22 artikla) perustetaan Naisten syrjinnän poistamista käsittelevä komitea sekä sopimusvaltioiden raportointimenettely.
VI osassa (23–30 artikla) kuvataan yleissopimuksen vaikutuksia muihin sopimuksiin, sopimusvaltioiden sitoutumista ja yleissopimuksen hallintoa.
Karkeasti jaoteltuna sopimuksen voi nähdä jakautuvan kolmeen osaan. Ensimmäinen osa koskee naisten osallistumista julkiseen elämänalueeseen, kuten yhteiskunnalliseen päätöksentekoon, työelämään ja koulutukseen. Toinen osa käsittelee yksityistä elämänaluetta, joka aiemmin on jäänyt ihmisoikeussääntelyn ulkopuolelle. Kolmannessa osassa kiinnitetään huomiota kulttuuri- ja perinnekäytäntöjen vaikutukseen naisten mahdollisuuksiin nauttia täysimääräisesti ihmisoikeuksista.
Sopimuksen merkitys

Naisten oikeuksien sopimus on naisten kannalta tärkein ihmisoikeussopimus ja merkittävin askel YK:n työssä edistää naisten asemaa. Aikaisemmat naisten asemaan liittyvät sopimukset kohdistuivat naisiin yhdistettyihin ongelmiin, kuten naiskauppaan, ja pyrkivät ennen kaikkea suojelemaan naisia. CEDAW pyrkii naisten oikeuksien täysimääräiseen toteutumiseen kaikilla elämänalueilla.
Sopimuksen ratifioineet valtiot ovat oikeudellisesti velvollisia:
poistamaan kaikenlaisen naisiin kohdistuvan syrjinnän kaikilla elämänalueilla;
varmistamaan naisten täysipainoisen kehityksen ja edistymisen, jotta he voivat käyttää ja nauttia ihmisoikeuksistaan ja perusvapauksistaan samalla tavalla kuin miehet; ja
antamaan CEDAW-komitealle mahdollisuuden tarkastella toimiaan sopimuksen täytäntöönpanemiseksi raportoimalla komitealle säännöllisin väliajoin.
Naisten oikeuksien sopimuksen toimeenpanoa valvoo Naisten syrjinnän poistamista käsittelevä komitea (CEDAW). Komitea koostuu 23 riippumattomasta naisten oikeuksien asiantuntijasta eri puolilta maailmaa. Komitean tämänhetkinen puheenjohtaja on Ana Peláez Narváez. Vuodesta 2000 lähtien CEDAW-komitea on voinut suorittaa omia tutkimuksiaan epäillessään, että naisten oikeuksia on loukattu systemaattisesti tai vakavasti. Komitea voi tutkia myös yksityishenkilöiltä saamiaan valituksia.
Kaarlo Neuvonen

Kaarlo (Kalle) Juhana Neuvonen (28. elokuuta 1918 Viipuri – 7. syyskuuta 2014 Turku) oli suomalainen geologi erikoisalanaan paleomagnetismi. Hän oli Helsingin yliopiston geologian ja mineralogian dosentti 1953–1964 ja Turun yliopiston geologian ja mineralogian professori 1960–1981. Hän oli Suomen Geologisen Seuran kunniajäsen.
Hänen veljensä on Turun yliopiston ylikirjastonhoitaja Eero K. Neuvonen.
Wimbledonin tennisturnaus 2021 – naisten kaksinpeli

| Wimbledonin tennisturnaus 2021 |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| Mestari : |   |  Ashleigh Barty |  Ashleigh Barty |  Ashleigh Barty |  Ashleigh Barty |  Ashleigh Barty |  Ashleigh Barty |  Ashleigh Barty |  Ashleigh Barty |  Ashleigh Barty |
| Loppuottelija: |   |  Karolína Plíšková |  Karolína Plíšková |  Karolína Plíšková |  Karolína Plíšková |  Karolína Plíšková |  Karolína Plíšková |  Karolína Plíšková |  Karolína Plíšková |  Karolína Plíšková |
| Lopputulos: |   | 6–3, 6–7(4–7), 6–3 | 6–3, 6–7(4–7), 6–3 | 6–3, 6–7(4–7), 6–3 | 6–3, 6–7(4–7), 6–3 | 6–3, 6–7(4–7), 6–3 | 6–3, 6–7(4–7), 6–3 | 6–3, 6–7(4–7), 6–3 | 6–3, 6–7(4–7), 6–3 | 6–3, 6–7(4–7), 6–3 |
Kilpailut
| Kaksinpelit |   | miehet |   | naiset |   |   |   | pojat |   | tytöt |
| Nelinpelit |   | miehet |   | naiset |   | seka |   | pojat |   | tytöt |
← 2020 Wimbledonin tennisturnaus 2022 →
Simona Halep oli turnauksen puolustava mestari, mutta vetäytyi loukkaantumisen vuoksi turnauksesta.
Turnauksen voitti Ashleigh Barty, joka päihitti loppuottelussa Karolína Plíškován.