stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Anatoli Antonov
Toiminta suurlähettiläänä

Kuusi kuukautta Yhdysvaltoihin saapumisensa jälkeen Antonov kuvaili saamaansa vastaanottoa kylmäksi ja syytti Yhdysvaltain kongressia russofobiasta. Vuonna 2021 Antonov kutsuttiin noin kolmeksi kuukaudeksi takaisin Moskovaan, sillä Joe Biden oli kutsunut Putinia "tappajaksi". Vastavuoroisesti Yhdysvaltain suurlähettiläs John J. Sullivan kutsuttiin tilapäisesti takaisin Moskovasta.
Antonov kertoi vuonna 2022, ettei ollut ollut yhteydessä Putiniin suurlähettilääksi lähtemisensä jälkeen. Hän kuitenkin väitti CBS Newsin Face the Nation -ohjelmassa joitain päiviä ennen Venäjän suurhyökkäystä Ukrainaan, ettei Venäjällä ollut suunnitelmaa maahan hyökkäämisestä. Antonovin mukaan Venäjän joukot olivat syyttömiä Butšan verilöylyyn. Yhdysvaltain asettamia sanktioita Venäjää vastaan hän on pitänyt varkautena. Antonov kuitenkin tunnusti huhtikuussa 2022 Ukrainan aseman Venäjästä erillisenä valtiona Putinin asetettua sen kyseenalaiseksi.
HMS Dainty (D108)

| HMS Dainty |
| --- | --- |
 HMS Dainty

Aluksen vaiheet
Rakentaja:  J. Samuel White and Company, Cowes
Kölinlasku:  17. joulukuuta 1945
Laskettu vesille:  16. elokuuta 1950
Palveluskäyttöön:  26. helmikuuta 1953
Loppuvaihe:  myyty romutettavaksi 1972
Tekniset tiedot
Uppouma:  2 830 t (standardi) 3 820 t (kuormattu)
Pituus:  120 m
Leveys:  16 m
Syväys:  4,1 m
Koneteho:  54 000 hv (40 MW)
Nopeus:  30 solmua
Miehistöä:  noin 300
Aseistus
Aseistus:  6 x QF 4,5" Mk V kaksiputkisina UD Mk VI -asennuksina 4 x Bofors 40 mm/L60 kaksiputkisina STAAG Mk II -asennuksina 2 x Bofors 40 mm/L60 kaksiputkisena Mk V asennuksena 10 x 21" torpedoputkea 1 x Squid-sukellusveneentorjuntaheitin
HMS Dainty (viirinumero D108) oli Britannian kuninkaallisen laivaston Daring-luokan hävittäjä.
Valmistus

Alus tilattiin 24. tammikuuta 1945 J. Samuel White and Companylta Cowesista, missä köli laskettiin 17. joulukuuta 1945. Alus laskettiin vesille 16. elokuuta 1950 ja valmistui 26. helmikuuta 1953.
Palvelus

Telakalta alus luovutettiin 20. tammikuuta 1953 vastaanottotesteihin, jolloin se oli Portsmouthin tukikohdan komentajan alaisuudessa. Testien päätyttyä alus sijoitettiin reserviin Cowesiin, josta se siirrettiin edelleen Välimeren laivaston Daring-luokan aluksista koottuun numeroimattomaan laivueeseen. Alus määrättiin 7. joulukuuta 1955 reserviin varaosiksi siirrettäväksi. Alus palautettiin hetkeksi palvelukseen 8. helmikuuta 1956 Sleeping Beauty -harjoituksen ajaksi. Alus palautettiin reserviin 18. huhtikuuta. Vuoden lopulla alus palautettiin Välimeren laivastoon muodostettuun Daring-luokan aluksista muodostettuun osastoon ja luokiteltiin 2. lokakuuta 1957 hävittäjäksi.
Alus kolaroi 2. huhtikuuta 1958 HMS Solebayn kanssa vaurioituen lievästi. Alus siirrettiin 16. huhtikuuta Plymouthin komentajan alaisuuteen ja luovutettiin telakalle korjattavaksi. Aluksen taaemmat torpedoputket poistettiin ja niiden tilalle rakennettiin majoitustiloja. Alus palasi palvelukseen 20. tammikuuta 1959 ja siirrettiin 10. toukokuuta Välimeren laivaston 2. hävittäjälaivueeseen. Alus siirrettiin 21. marraskuuta 1960 Devonportin alaisuuteen telakointia varten. Sen modernisointi oli peruutettu 18. marraskuuta ja alus huollettiin Portsmouthissa 3. syyskuuta 1962 - 29. toukokuuta 1964.
Palvelukseen palattuaan ja läpäistyään koeajot alus siirrettiin 20. lokakuuta 1964 Portsmouthissa reserviin. Indonesian kriisin alettua Amiraliteetti päätti korvata HMS Cavendishin 23. saattajalaivueessa Daintyllä, joten alus palautettiin  17. maaliskuuta 1965 Portsmoouthissa palvelukseen. Alus oli Välimerellä lukuun ottamatta neljän kuukauden jaksoa Länsi-Intiassa talvella 1965-1966 ennen siirtoaan Kaukoitään. Alus otettiin huhtikuussa 1967 palvelukseen Kotilaivastossa ja Länsi-Intiassa sekä lopulta yhdeksän kuukautta Kaukoidässä ennen paluuta Britteinsaarille 31. heinäkuuta 1969. Alus oli päätetty sijoittaa poistolistalle ja sen ilmoitettiin olevan huonossa kunnossa. Alus myytiin 1. helmikuuta 1971 Shipbreaking (Queensborough) Limitedille romutettavaksi ja saapui Cairn Ryaniin romuttamista varten vielä helmikuun aikana.
HMS Dainty (H53)

| HMS Dainty |
| --- | --- |
 HMS Dainty

Aluksen vaiheet
Rakentaja:  Fairfield Shipbuilding and Engineering Company, Govan, Skotlanti
Kölinlasku:  20. huhtikuuta 1931
Laskettu vesille:  7. heinäkuuta 1932
Palveluskäyttöön:  3. tammikuuta 1933
Poistui palveluskäytöstä:  uponnut 24. helmikuuta 1941
Tekniset tiedot
Uppouma:  1 397 t (standardi)
Pituus:  100 m
Leveys:  10 m
Syväys:  3,8 m
Koneteho:  36 000 hv
Nopeus:  36 solmua
Miehistöä:  145
Aseistus
Aseistus:  4 x QF 4,7" Mk IX -tykkiä yksiputkisina CP Mk XIV -asennuksina 1 x QF 12 naulan 20 cwt -tykki 2 x QF 2 naulan Mk II -tykkiä yksiputkisina Mk II -asennuksina 2 x nelipiippuista Vickers .50" -ilmatorjuntakonekivääriä 8 x 21" torpedoputkea
HMS Dainty (viirinumero H53) oli Britannian kuninkaallisen laivaston D-luokan hävittäjä maailmansotien välillä ja toisessa maailmansodassa.
Valmistus

Alus tilattiin 2. helmikuuta 1931 vuoden 1930 laivasto-ohjelmassa Fairfield Shipbuilding and Engineering Companyltä, missä köli laskettiin 20. huhtikuuta 1931. Alus laskettiin vesille 7. heinäkuuta 1932 ja valmistui vielä samana vuonna 22. joulukuuta. Se otettiin palvelukseen 3. tammikuuta 1933. Tarjoukseen perustuneet valmistuskustannukset olivat 229 378 puntaa ilman Amiraliteetin toimittamia ase- ja viestijärjestelmiä.
Palvelus

Palvelukseen otettaessa alus liitettiin Välimeren laivastoon. Aluksen vietettyä jonkin aikaa palveluksessa se siirrettiin telakalle huollettavaksi. Sen palatessa palvelukseen 1934 se siirrettiin Kiinan laivastoasemalle, missä se oli aina vuoteen 1939 lukuun ottamatta yhdeksää kuukautta 1935–1936, jolloin se partioi Punaisella merellä Italian hyökättyä Etiopiaan.
Sodan uhan kasvaessa alus siirrettiin Välimeren laivastoon ja se saapui 30. syyskuuta 1939 Aleksandriaan. Alus etsi akselivaltojen aluksia Välimereltä, kunnes se siirrettiin vuoden lopulla telakalle Maltalle.
Palvelukseen palatessa alus siirrettiin Freetowniin 2. hävittäjäviirikköön, jonka mukana se etsi saksalaisia saarronmurtajia Etelä-Atlantilta. Alus palasi maaliskuussa Välimeren laivastoon. Se siirrettiin 21. huhtikuuta Maltalla telakalle, mistä lus palasi palvelukseen kesäkuussa 10. hävittäjälaivueeseen. Aluksen miehistö pelasti 12. kesäkuuta Kreetan taisteluissa uponneen risteilijä HMS Calypson eloonjääneitä. Alus suojasi yhdessä HMS Decoyn, HMS Hastyn ja HMAS Stuartin kanssa taistelulaiva Lorrainea ja 2. risteilijäviirikköä Bardian pommitukseen.
Alus upotti 29. kesäkuuta Italian laivaston sukellusvene R. Smg. Uebi Scebellin ja se otti osaa 9. heinäkuuta Calabrian taisteluun.
Dainty ja Hasty joutuivat 24. helmikuuta 1941 matalalla lentäneen Saksan ilmavoimien Heinkel He 111 -pommikoneen yllättämäksi, jolloin alukseen osui 450 kilon pommi. Pommi räjähti kapteenin hytissä, mikä aiheutti ammusvaraston räjähdykseen johtaneen tulipalon. Aluksen upotessa sai surmansa 16 ja haavoittui 18 miehistönjäsentä.
Anu Liivak

Anu Liivak (14. lokakuuta 1953 Tallinna – 10. maaliskuuta 2016) oli virolainen museonjohtaja.
Liivak opiskeli Tallinnassa ja Leningradissa 1970-luvulla. Vuonna 1991 hän aloitti Tallinnan taidehallin johdossa. Vuosina 2002–2008 Liivak toimi Suomessa Taidekeskus Retretin toimitusjohtajana. Vuonna 2006 Liivak valittiin Viron taidemuseon päärakennuksen eli KUMUn johtoon. Hän kehitti museon kansainvälisiä verkostoja ja toi virolaistaiteen rinnalla esiin Viron taiteen yhteyksiä ja eroja maan lähialueiden taiteeseen.
HMS Exmouth (1854)

| HMS Exmouth |
| --- | --- |


Aluksen vaiheet
Rakentaja:  Devonportin telakka
Kölinlasku:  13. syyskuuta 1841
Laskettu vesille:  12. heinäkuuta 1854
Palveluskäyttöön:  15. maaliskuuta 1855
Loppuvaihe:  romutettu 1905
Tekniset tiedot
Uppouma:  3 099 70/94 bm
Pituus:  74 m (kokonaispituus)
Leveys:  18,35 m
Syväys:  7,21 m
Koneteho:  400 nhp
Miehistöä:  830
Aseistus
Aseistus:  91 tykkiä
HMS Exmouth oli Britannian kuninkaallisen laivaston  vuonna 1855 valmistunut Albion-luokan 91-tykkinen toisen luokan linjalaiva.
Valmistus

Alus tilattiin 12. maaliskuuta 1840 Plymouthin telakalta, missä köli laskettiin 13. syyskuuta 1841. Työt aluksella keskeytettiin. Alus tilattiin uudelleen Devonportin telakalta muuttuneiden suunnitelmien mukaisena 30. lokakuuta 1852. Muutostyöt potkurifregatiksi aloitettiin 20. kesäkuuta 1853. Se laskettiin vesille 12. heinäkuuta 1854 ja varustettiin Devonportissa. Alus liitettiin laivastoon 15. maaliskuuta 1855. Valmistuskustannukset olivat 146 067 puntaa, joista 76 379 puntaa kului purjealuksen rungon valmistukseen. Maudslay, Sons and Fieldin toimittamaan höyrykoneeseen kattiloineen ja tarvittavine asennuksineen kului 24 620 puntaa.
Palvelus

Vuonna 1855 alus oli Välimerellä ja myöhemmin Itämerellä Sir Michael Seymourin lippulaivana. Alus oli vuonna 1859 Devonportissa vartioaluksena  päällikkönään Robert Spencer Robinson.
Alus myytiin 4. huhtikuuta 1905 romutettavaksi George Cohenille ja romutettiin Penarthissa.
Arja Toivonen

Arja Aulikki Toivonen (s. 28. huhtikuuta 1946 Juupajoki) on suomalainen taidemaalari. 
Toivonen opiskeli Vapaassa taidekoulussa 1965-1966, Münchenin taideakatemiassa 1967-69 ja Düsseldorfin taideakatemiassa 1969-74, Saksassa. Toivonen sai Düsseldorfin opintoajoiltaan vahvoja vaikutteita ja kiinnostuksen alkuperäiskansoihin opettajaltaan Joseph Beuysilta. Hänellä on ollut lukuisia yksityisnäyttelyitä muun muassa Oulun taidemuseossa vuonna 1992 ja Tarton taidemuseossa Virossa vuonna 2002. Nykyään hän pitää näyttelyitä lähinnä Etelä-Amerikassa, joista viimeisimmät Casa de la Cultura Benjamin Carrionissa,  Quitossa, Ecuadorissa  vuonna 2013  ja Perun ulkoministeriön tiloissa, Centro Cultural Inga Garcilasossa, Limassa vuonna 2015. Hänen työskentelytapoihinsa kuuluvat öljy ja guassi.
Toivonen on asunut ja työskennellyt Etelä-Amerikassa (Ecuadorissa, Perussa, Kolumbiassa ja Boliviassa) vuodesta 1974. Tutustuminen alkuperäiskulttuuriin, muun muassa Macchu Picchuun, Valle Sagradoon, Tiwanakuun ja arkeologisiin kaivauksiin synnyttivät hänen esi-kolumbiaaniset mytologiset  teoksensa. Viime vuosina aihemaailma on laajentunut eri heimojen uskomuksista vanhoihin rituaaleihin sekä shamanismiin.
Toimittaja Pekka Koli teki Yle TV2:lle Arja Toivosesta kulttuuriohjelman "Paccha Mama" vuonna 1989. Antroposofi ja tutkija Erika Plattner julkaisi vuonna 2017 Toivosesta teoksen "Arja Aulikki Toivonen: Ein Leben in der mythologischen und symbolischen Kunst in Lateinamerika".
Annakantorni

Annakantorni tai Annakkatorni on entisen Vanajan kunnan Rastilan kylässä sijaitseva harjunpää, joka on saanut nimensä Anna-nimen diminutiivista. Alue kuuluu nykyisin Janakkalan kuntaan. Kyseessä on osa Salpausselän harjumuodostuman pohjoiseen  menevästä jatkeesta. Annakantorni ja Kiianlinna ovat kaksi Vanajaveden läntisen harjumuodostuman huippua, jotka kohoavat muuta harjumaisemaa korkeammalle.
Annakantornin alueelta ei ole tavattu muinaislöytöjä eikä rakenteiden jäänteitä, kuten naapurissa olevasta Kiianlinnasta.
Arjadi

| Arjadi |
| --- | --- |
 Arjadi
 Koordinaatit: 58°30′27″N, 25°23′51″E 
Valtio:   Viro
Maakunta:  Viljandimaa
Kunta:  Põhja-Sakalan kunta
Hallinto:  
 – Asutustyyppi:  Kylä
Väkiluku (2006):  39
Postinumero:  71505
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Arjadi (myös Arjandi, saks. Aroaid) on kylä Põhja-Sakalan kunnassa, Viljandimaalla. Arjadin lähiympäristössä sijaitsevat Arjadin suo ja oja. Asukkaita kylässä on 39 (2006).
HMS Exe (1903)

| HMS Exe |
| --- | --- |
 HMS Exe

Aluksen vaiheet
Rakentaja:  Palmers Shipbuilding and Iron Company, Yarrow
Kölinlasku:  14. heinäkuuta 1902
Laskettu vesille:  27. huhtikuuta 1903
Palveluskäyttöön:  maaliskuu 1904
Loppuvaihe:  myyty romutettavaksi 1920
Tekniset tiedot
Uppouma:  550 t 620 t (max)
Pituus:  71,17 m (kokonaispituus)
Leveys:  7,16 m
Syväys:  2,97 m
Koneteho:  7 000 ihp
Nopeus:  25,5 solmua
Miehistöä:  70
Aseistus
Aseistus:  4 × QF 12 naulan 12 cwt -laivatykki 2 × 18" torpedoputkea
HMS Exe oli Britannian kuninkaallisen laivaston River-luokan torpedovenehävittäjä.
Valmistus

Alus tilattiin osana vuosien 1901-1902 laivasto-ohjelmaa Palmers Shipbuilding and Iron Companyltä Yarrowista, missä köli laskettiin 14. heinäkuuta 1902. Alus laskettiin vesille 27. huhtikuuta 1903 ja valmistui maaliskuussa 1904.
Palvelus

Alus myytiin romutettavaksi 1920.
Annikki Kari

| Annikki Kari> Henkilötiedot |
| --- | --- |
Koko nimi:  Anna Kari
Syntynyt: 11. helmikuuta 1891 Anjala
Kuollut: 17. marraskuuta 1951 (60 vuotta) Lahti
Kansalaisuus:  Suomi
Ammatti:  näytelmäkirjailija
Kirjailija
Salanimi: Annikki Kari
Aiheesta muualla
Löydä lisää kirjailijoitaKirjallisuuden teemasivulta
Anna Kari, kirjailijanimi Annikki Kari (11. helmikuuta 1891 Anjala – 17. marraskuuta 1951 Lahti) oli suomalainen näytelmäkirjailija.
Teoksia

Instituutissa : yksinäytöksinen pila.   Tekijä, Terijoki 1932, 2. painos 1933
Arjan Beqaj

Arjan Beqaj (s. 25. elokuuta 1975 Prizren) on kosovolainen jalkapallomaalivahti. Hän on edustanut kansainvälisissä otteluissa Albaniaa. Hänen ammattilaisseuroinaan ovat olleet KF Partizani Tirana, OFI Kreeta, Ionikos FC ja Anorthosis Famagusta FC.
Annikki Komsi

Annikki Kaarina Komsi (o.s. Kaurala, 12. marraskuuta 1919 Salo – 4. maaliskuuta 2009 Seinäjoki) oli suomalainen kirjailija.
Komsi suoritti keskikoulun ja ammattikoulun. Hän toimi kirjallisen työnsä ohessa muun muassa kukkakauppiaana ja asui Etelä-Pohjanmaalla. Hän kirjoitti ensimmäisen runonsa noin kuuden vuoden ikäisenä.
Komsi oli lapseton ja jäi leskeksi Parkinsonin taudista kärsineen miehensä kuoltua vuonna 1996.
Romaanit

Kuin veteen piirretty viiva (1980)
Siipeni hennot, uupuneet (1987)
Laula lapseni tämä laulu (1990)
Anatoli Aleksin

Anatoli Georgijevitš Aleksin (ven. Анато́лий Гео́ргиевич Але́ксин, oikea sukunimi Goberman, Гоберман; 3. elokuuta 1924 Moskova – 1. toukokuuta 2017 Luxemburg) oli Israelissa asunut venäläinen kirjailija.
Anatoli Aleksin syntyi Stalinin vainoissa vangitun puoluevirkailijan perheeseen. Hän valmistui Moskovan orientalistiikan instituutista vuonna 1950 ja julkaisi samana vuonna ensimmäisen lastenkirjansa Kolmekymmentä yksi päivää: pioneeripojan päiväkirja (Tridtsat odin den: dnevnik pionera Saši Vasilkova). Vuoteen 1966 saakka Aleksin kirjoitti lastenkirjoja ja sen jälkeen nuorisolle tarkoitettuja moraalikysymyksiin keskittyneitä psykologisia kertomuksia. Osa niistä julkaistiin Junost-kirjallisuuslehdessä, jonka toimituskuntaan Aleksin kuului vuodesta 1969. Myöhemmin hän alkoi laatia kertomuksiensa pohjalta näytelmiä. Vuodesta 1970 lähtien Aleksin toimi Venäjän kirjailijaliiton sihteeristön jäsenenä. Vuonna 1978 hän sai Neuvostoliiton valtionpalkinnon, minkä jälkeen hänen kootut teoksensa ilmestyivät kolmensadan tuhannen kappaleen painoksena.
Aleksin muutti 1993 Israeliin, jossa hän kirjoitti aikuisille tarkoitettuja romaaneja sekä muistelmia.
Suomennettuja teoksia

Kolmekymmentä yksi päivää: pioneeripojan päiväkirja. Suom. Inkeri Letonmäki. Petroskoi: Karjalan ASNT:n valtion kustannusliike, 1957.
Myöhäinen lapsi. Suom. Ulla-Liisa Heino. Moskova: Raduga, 1985 (Maailma ja me -lehden novelliliite).
Aiheesta muualla

Anatoli Aleksinin sivusto (Arkistoitu – Internet Archive) (venäjäksi)
Anatoli Aleksinin teoksia Lib.ru-sivustolla (venäjäksi)
Haaveet, haaveet

| ”Haaveet, haaveet” Pariisin Kevät |
| --- | --- | --- |

Singlen tiedot
 Albumilta: Sun yö on pian täällä
 Julkaistu: 17. marraskuuta 2023
 Formaatti: digitaalinen
 Tekijä(t):  Arto Tuunela  Artturi Taira 
 Tuottaja(t):  Arto Tuunela  Artturi Taira  Miikka Koivisto 
 Tyylilaji: pop
 Kesto: 03.01
 Levy-yhtiö: Fullsteam Records
Pariisin Kevään muut singlet
| ”Onks se rakkautta” 2019 | ”Haaveet, haaveet” 2023 | ”Fantasiaa” 2024 |
Haaveet, haaveet on Pariisin Kevät -yhtyeen kappale, joka julkaistiin 17. marraskuuta 2023. Se oli ensimmäinen single yhtyeen kahdeksannelta albumilta Sun yö on pian täällä, joka julkaistiin 24. toukokuuta 2024. Kappale oli samalla yhtyeen ensimmäinen julkaisu 
yli neljä vuotta kestäneen tauon jälkeen; edellinen albumi Reuna julkaistiin elokuussa 2019.
Kappaleen on sanoittanut Arto Tuunela sekä säveltänyt Tuunelan lisäksi Artturi Taira. Tuunela on sanonut kappaleen olevan ”hyvä esittely ja johdanto” Sun yö on pian täällä -albumille ja kuvaillut sitä muun muassa ”lauluksi tutun ja turvallisen hylkäämisestä” sekä ”halusta mennä kohti tuntematonta”.
Sun yö on pian täällä -albumin toinen single ”Fantasiaa” julkaistiin helmikuussa 2024.
HMS Mode (P154)

| HMS Mode |
| --- | --- |
 HMS Mode ja HMS Magne

Aluksen vaiheet
Rakentaja:  Westermoen Hydrofoil, Mandal
Laskettu vesille:  8. elokuuta 1978
Palveluskäyttöön:  12. tammikuuta 1979
Poistui palveluskäytöstä:  21. huhtikuuta 2001
Tekniset tiedot
Uppouma:  180 t
Pituus:  36,6 m
Leveys:  6,3 m
Syväys:  1,7 m
Koneteho:  2 x MTU MB20V -dieselmoottoria, 5 400kW
Nopeus:  30 solmua
Miehistöä:  23
Aseistus
Aseistus:  1 x 57 mm allmkan 7102 6 x RBS 12 tai 24 x miinaa 2 x 7,62 mm ksp M/58 2 x 57 mm lysraketställ syvyyspommeja
HMS Mode (runkonumero P154) oli Ruotsin laivaston Hugin-luokan partioalus.
Valmistus

Alus tilattiin 15. toukokuuta 1975 Mandalista Westermoen Hydrofoil A/S:ltä. Se laskettiin vesille  8. elokuuta 1978 ja liitettiin laivastoon 12. tammikuuta 1979.
Palvelus

Alus poistettiin palveluksesta 21. huhtikuuta 2001.
Anu Kuusenoksa

Kirjailija Anu Kuusenoksa.
Anu Kuusenoksa (s. 1979 Kuusankoski) on suomalainen kirjailija.
Kuusenoksan vampyyreista kertovan kirjasarjan ensimmäinen osa Prinssi jolla ei ollut sydäntä ilmestyi vuonna 2017 Scarabe Kustannuksen kautta. Vuoden 2018 alussa Kuusenoksa perusti oman fantasiakirjallisuuteen erikoistuneen Varjo Kustannuksen. Sen kautta julkaistiin uusintapainos esikoisteoksesta vuonna 2019. Kirjasarjan toinen osa Seireenit julkaistiin Varjo Kustannuksen kautta huhtikuussa 2018.
Kuusenoksa on naimisissa ja hänellä on kaksi lasta.
Teokset

Prinssi jolla ei ollut sydäntä.  Scarabe Kustannus, 2017.  ISBN 978-952-7133-11-8.
Seireenit.  Varjo Kustannus, 2018.  ISBN 978-952-68953-0-7.
Kymmenentuhannen kuningatar.  Varjo Kustannus, 2019.  ISBN 978-952-68953-5-2.
Olemattomien jumala (2020) Varjo kustannus
Aurinko itsessään (2021) Varjo kustannus
Nekromantikko (2022) Varjo kustannus
Kuolleet jumalat (2024) Varjo kustannus
Grosses vollständiges Universal-Lexicon aller Wissenschafften und Künste

Grosses vollständiges Universal-Lexicon aller Wissenschafften und Künste (suom. Suuri Täydellinen Ensyklopedia kaikista Tieteistä ja Taiteista, tunnetaan myös nimellä Zedlerin Universal Lexicon) on 68-osainen saksankielinen tietosanakirja, jonka julkaisi Johann Heinrich Zedler vuosina 1731–1754. Se on eräs suurimmasta koskaan paperille painetuista ensyklopedioista ja ensimmäinen joka sisälsi biografioita elossa olevista henkilöistä systemaattisella tavalla. Tietosanakirja sisältää 68 kirjan lisäksi neljä lisäosaa. Näissä on yhteensä 284 000 artikkelia painettuna 63 000:lle sivulle.
Tietosanakirjan toimittajia Zedlerin lisäksi olivat Jacob August Franckenstein (osat 1–2), Paul Daniel Longolius (osat 3–18) ja Carl Günther Ludovici (osat 19–64 ja lisäosat). Jokaisella oli hieman erilainen tyyli tehdä ensyklopediaa. Osasta 18 eteenpäin tietosanakirja sisältää huomattavan määrän biografioita silloin eläneistä ihmisistä, arvatenkin seurauksena Ludovicin nimittämisestä toimittajaksi.
Universal Lexiconia painettiin vain noin 1 500 kappaletta, johtuen valtavasta sivumäärästä. Sitä pidetään ensimmäisenä modernina ensyklopediana saksan kielellä. Julkaisuaikanaan se oli laajin painettu tietosanakirja länsimaissa, ja on edelleenkin eräs suurimmista.
Aiheesta muualla

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
zedler-lexikon.de: Digitoitu versio (saksaksi)
Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista. 
Alkuperäinen artikkeli: en:Grosses vollständiges Universal-Lexicon
Käännös suomeksi
HMS Arrogant (1896)

| HMS Arrogant |
| --- | --- |

Aluksen vaiheet
Rakentaja:  Devonportin telakka
Kölinlasku:  10. kesäkuuta 1895
Laskettu vesille:  26. toukokuuta 1896
Palveluskäyttöön:  1898
Loppuvaihe:  myyty romutettavaksi 1923
Tekniset tiedot
Uppouma:  5 840 t
Pituus:  104,2 m (kokonaispituus)
Leveys:  17,5 m
Syväys:  6,1 m
Koneteho:  10 000 ihp
Nopeus:  19 solmua
Miehistöä:  480
Aseistus
Aseistus:  4 × QF 6 tuuman tykkiä 6 × QF 4,7 tuuman tykkiä 8 × QF 12 naulan 12 cwt laivatykkiä 3 × QF 3 naulan Hotchkiss -tykkiä 3 × 18" torpedoputkea
HMS Arrogant oli Britannian kuninkaallisen laivaston Arrogant-luokan toisen luokan risteilijä (panssarikansiristeilijä).
Valmistus

Alus tilattiin Devonportin telakalta, missä köli laskettiin 10. kesäkuuta 1895. Alus laskettiin vesille 26. toukokuuta 1896 ja valmistui 1898.
Palvelus

Alus myytiin romutettavaksi 1923.
HMS Artemis (P449)

| HMS Artemis |
| --- | --- |

Aluksen vaiheet
Rakentaja:  Scotts Shipbuilding and Engineering Company, Greenock
Kölinlasku:  28. helmikuuta 1944
Laskettu vesille:  26. elokuuta 1946
Palveluskäyttöön:  15. elokuuta 1947
Poistui palveluskäytöstä:  myyty romutettavaksi 1972
Tekniset tiedot
Uppouma:  1 360 t (pinnalla) 1 590 t (sukelluksissa)
Pituus:  89,46
Leveys:  6,81 m
Syväys:  5,51 m
Koneteho:  2 300 hv (dieselmoottori) 1 250 hv (sähkömoottori)
Nopeus:  18,5 solmua (pinnalla) 8 solmua (sukelluksissa)
Miehistöä:  61
Aseistus
Aseistus:  1 x QF 4"/L40 Mk XXII -tykki 3 x .303 konekivääriä 1 x Oerlikon 20 mm 10 x 21" (533 mm) torpedoputkea 26 x miinaa
HMS Artemis (viirinumero P449 ja S49) oli Britannian kuninkaallisen laivaston Amphion-luokan sukellusvene toisen maailmansodan jälkeen.
Valmistus

Alus tilattiin 7. huhtikuuta 1943 vuoden 1943 laivasto-ohjelmassa Scotts Shipbuilding and Engineering Companyltä Greenockista, missä köli laskettiin 28. helmikuuta 1944. Alus laskettiin vesille 26. elokuuta 1946 ja valmistui 15. elokuuta 1947, jolloin se oli varustettu snorkkelilla.
Palvelus

Alus myytiin romutettavaksi 1972.
Adel Sellimi

| Henkilötiedot |
| --- | --- | --- |
Koko nimi: Adel Sellimi
Syntymäaika: 16. marraskuuta 1972 (ikä 51)
Syntymäpaikka: Le Kram, Tunis, Tunisia
Pelipaikka: hyökkääjä
Pituus: 176 senttimetriä
Seura
Seura:  Tunisia
Tehtävä: Apuvalmentaja
Junioriseurat
1982–1990:  Club Africain
Seurat
| Vuodet | Seura | O (M) |
| 1990–1996 1996–1998 1998 1998–2002 2003–2004 |  Club Africain  FC Nantes  Real Jaén  SC Freiburg  Club Africain | 144 (61) 39 (2) 11 (3) 51 (29) |
Maajoukkue
| 1993–2002 1996 |  Tunisia  Tunisian olympiajoukkue | 71 (20) 3 (0) |
Valmennusura
2006–2007 2007–2008 2010–2011 2011 2012– 2013–:  AS Gabès  Jendouba Sport  Club Africain (apuv.)  AS Gabès  Tunisia U-20  Tunisia (apuv.)
 Seurajoukkueuran tilastot kattavat vain kansalliset sarjat.
| Mitalit> Maa:   Tunisia.Miesten jalkapallo.AM-kilpailut  | Mitalit> Maa:   Tunisia.Miesten jalkapallo.AM-kilpailut  | Mitalit> Maa:   Tunisia.Miesten jalkapallo.AM-kilpailut  | Maa:   Tunisia> Miesten jalkapallo. |
| --- | --- | --- | --- |
|  Hopeaa | Etelä-Afrikka 1996 | Jalkapallo |  |
Adel Sellimi (arab. عادل السليمي‎‎, s. 16. marraskuuta 1972 Le Kram, Tunis, Tunisia) on tunisialainen jalkapallovalmentaja ja entinen jalkapalloilija. Hän oli Tunisian jalkapallomaajoukkueen vakiopelaajia aktiiviurallaan. Pelipaikaltaan hyökkääjänä toiminut Sellimi on tehnyt Tunisialle kautta aikain kolmanneksi eniten maajoukkuemaaleja.
Ura pelaajana

Sellimi aloitti uransa vuonna 1990 kotimaansa pääsarjassa Ligue Professionnelle 1:ssä Club Africainin joukkueessa. Hän pelasi joukkueessa aina vuoteen 1996 asti yhteensä 144 ottelussa. Sellimi auttoi tuolloin joukkuettaan voittamaan Tunisian-mestaruuden kahdesti vuosina 1992 ja 1996, sekä kerran Tunisian cupin. Lisäksi Club Africain menestyi kansainvälisillä kentillä voittaen Afro-Aasian Club Cupin vuonna 1992.