stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
William W. Loring
Lapsuus ja nuoruus

Loring syntyi Wilmingtonissa Pohjois-Carolinassa. Hänen perheensä muutti St. Augustineen Floridaan kun hän oli 14-vuotias, jolloin hän liittyi Floridan miliisiin ja osallistui taisteluun seminole-intiaaneja vastaan. Hän karkasi taistelemaan Texasin itsenäisyyssodassa, mutta hänen isänsä haki hänet kotiin. Hän otti tämän jälkeen osaa toiseen seminolisotaan ja yleni aliluutnantiksi. 1837 Loring meni kouluun Alexandriaan Virginiaan ja Georgetownin yliopistoon 1837. 1843 hänet valittiin Floridan edustajainhuoneeseen ja 1845 Floridan senaattiin.
Loring lähti 1846 Meksikon–Yhdysvaltain sotaan Mounted Rifles -nimisessä yksikössä, ja yleni majuriksi ennen kuin osallistui yhteenkään taisteluun. Hänen rykmenttinsä oli mukana useimmissa taistelussa, ja hän haavoittui kolme kertaa. Hyökkäyksessä Mexico Cityyn luoti pirstoi hänen käsivartensa, ja se jouduttiin myöhemmin amputoimaan. Hänet ylennettiin väliaikaiseksi everstiluutnantiksi ja sitten everstiksi.
Vuonna 1849 Loring komennettiin Oregonin territorioon, jossa hän palveli kaksi vuotta. Sitten hänet siirrettiin komentajaksi rajaseudulle, jossa oli viisi vuotta ja osallistui taisteluihin intiaaneja vastaan. Hän kahakoi mm. comanchien, apassien ja kiowien kanssa. Joulukuussa 1856 hänet ylennettiin everstiksi 38-vuotiaana, nuorimpana Yhdysvaltain armeijassa. 1859 hän lähti Euroopan kiertomatkalle, ja opiskeliKrimin sodan taktiikoita.
Sisällissota

Yhdysvaltain Sisällissodan alussa Loring erosi Unionin armeijasta, ja liittyi etelävaltioiden armeijaan. Hän yleni nopeasti prikaatinkenraaliksi, ja puolusti läntistä Virginiaa George B. McClellanilta, joka toimi Ohiossa. Loring palveli Vicksburgin sotaretkellä, ja joutui eroon muusta armeijasta Champion Hillin taistelussa. Hän marssi tämän jälkeen etelään, liittyi Joseph E. Johnstonin joukkoihin ja palveli tämän ja Leonidas Polkin alaisena. Hän komensi armeijaa päivän kun Polk kaatui Pine Mountainin taistelussa, kunnes Alexander P. Stewart korvasi hänet. Hän haavoittui Ezra Churchin taistelussa, ja oli sivussa Atlantan valtaukseen saakka. Tämän jälkeen Loring osallistui taisteluihin Nashvillessä, Carolinoissa ja Franklinissa.
Egyptissä

Sisällissodan jälkeen Loring palveli noin 50 muun konfederaation ja unionin veteraanin kanssa Egyptissä. William Tecumseh Sherman oli suositellut veteraaneja Ismail paššalle. Loringista tuli Egyptin armeijan tarkastaja, ja hän auttoi modernisoimaan armeijan. Hän sai komentoonsa maan rannikkopuolustuksen, ja johti Egyptin hyökkäystä Abessiniaan Ratib paššan esikuntapäällikkönä. 1878 hän ja muut amerikkalaisupseerit erotettiin, osittain taloudellisten syiden takia. Loringista oli tullut Egyptin armeijan kenraalimajuri eli Fereek pašša.
Viimeiset vaiheet

Sodan jälkeen Loring kirjoitti kirjan "A confederate soldier in Egypt" Egyptin kokemuksistaan. Hän kuoli New Yorkissa ja hänet on haudattu Loringin puistoon Woodlawnin hautausmaalle St. Augustineen Floridaan.
Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista. 
Alkuperäinen artikkeli: en:William W. Loring
Käännös suomeksi
Yorkin yliopisto (Kanada)

| Yorkin yliopisto |
| --- | --- |
  

Motto:  Tentanda via  (The way must be tried)
Perustettu:  1959
Tyyppi:  Julkinen
Säätiön varat:  306 miljoonaa CAD
Rehtori:  Rhonda Lenton
Kansleri:  Gregory Sorbara
Henkilökunta:  7 000
Opiskelijoita:  50 635
Jatko-opiskelijoita:  3 339
Sijainti:  Toronto, Ontario  Kanada
Kampus:  236 ha.
Sivusto:  http://www.yorku.ca
Yorkin yliopisto (ransk. Université York, engl. York University) on Ontarion provinssin pääkaupungissa Torontossa toimiva vuonna 1959 perustettu Kanadan kolmanneksi suurin korkeakoulu. Yorkin yliopiston rehtorina toimii egyptiläissyntyinen Mamdouh Shoukri ja kanslerina entinen Kanadan korkeimman oikeuden jäsen (1989–1999) Peter Cory.
Yorkin yliopisto on kasvattanut useita maan eturivin lakimiehiä, poliitikoita, yritysjohtajia, avaruustutkijoita ja taiteilijoita. Yliopistossa on noin 50 000 opiskelijaa ja 7 000 työntekijää sekä maailmanlaajuisesti noin 200 000 alumnia (entistä opiskelijaa).
Yliopisto on iältään varsin nuori, mutta se on saanut viime aikoina kansainvälistä tunnustusta muun muassa oikeustieteen ja hallinnon tieteenaloilla. Forbes on arvioinut Schulich School of Businessin MBA-ohjelman kymmenenneksi parhaaksi koko maailmassa ja neljänneksi parhaaksi Yhdysvaltojen ulkopuolella. Se ohitti muun muassa Kalifornian yliopiston Berkeleyn sekä Stanfordin yliopiston ja Lontoon yliopiston Business Schoolit.
Yorkin yliopistolla on useita yhteisiä koulutusohjelmia muun muassa New Yorkin sekä Northwestern-yliopiston kanssa. Yliopiston erikoisuutena on tiivis yhteistyö Kanadan avaruusohjelman kanssa, ja lisäksi sen tekniikan tiedekunta on suunnitellut useita avaruustutkimusinstrumentteja ja sovellutuksia, joita NASA käyttää.
Organisaatio

Yorkin yliopistossa on 11 tiedekuntaa ja 24 tutkimusyksikköä.
Organisaatio > Tiedekuntia

Schulich School of Business
Osgoode Hall Law School
Faculty of Environmental Studies
Tunnettuja Yorkin yliopistossa opiskelleita > Entiset opiskelijat

Jim Flaherty, Kanadan nykyinen valtiovarainministeri
Alex Shnaider, miljardööri ja F1-vaikuttaja
Keanu Reeves, näyttelijä
Ringo Lam, ohjaaja
Rachel McAdams, näyttelijä
Karen Cockburn, trampoliinivoimistelun olympiamitalisti
Trish Stratus, malli ja entinen showpainija
Edmund Ho Hau Wah, Macaon päämies
Tunnettuja Yorkin yliopistossa opiskelleita > Henkilökunta

Michael Ondaatje, kirjailija, englanninkielisen kirjallisuuden lehtori vuosina 1977–1988
Andreas Papandreu (k. 1996), ekonomisti ja poliitikko, pääministerinä kolmessa Kreikan hallituksessa
Aiheesta muualla

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
Yorkin yliopisto (englanniksi)
Yorkin yliopiston opiskelijayhdistys (englanniksi)
Yorkin yliopiston kehitysyhtiö (YUDC) (englanniksi)
Yorkin yliopiston aikuisopiskelijoiden yhdistys (Arkistoitu – Internet Archive) (englanniksi)
Stong Pond.
Näkymä yliopistokampuksen keskellä sijaitsevasta Vari Hall -rakennuksesta.
Yorkin yliopiston logo
Sini Mäkinen

Sini Mäkinen (s. 2002) on suomalainen jalkapalloilija, pelipaikaltaan keskikenttäpelaaja. Hän edustaa Kansallisessa Liigassa kaudella 2022 Nurmijärven Jalkapalloseuraa. Kaudella 2021 hän pelasi Ykköstä Vantaan Jalkapalloseuran joukkueessa.
Sini Niinikoski

Sini Niinikoski (s. 15. elokuuta 2001) on suomalainen salibandyn pelaaja, pelipaikaltaan hyökkääjä. Hän on edustanut Naisten Salibandyliigassa eli nykyisessä F-liigassa turkulaista FBC Loistoa kausina 2019–2021 ja Turun Palloseuraa kaudella 2021–2022. Hän on pelannut liigassa kauden 2021–2022 loppuun mennessä 48 runkosarjaottelua, joissa hän on tehnyt 30 maalia ja antanut 15 maalisyöttöä, sekä viisi pudotuspeliä, joissa hän on tehnyt yhden maalin.
Sisäpolitiikka

Sisäpolitiikka on valtion omalla alueellaan harjoittamaa politiikkaa. Sisäpolitiikaksi voidaan lukea kaikki valtion ja sen alaisten yksikköjen harjoittama toiminta valtion rajojen sisäpuolella. Merkittäviä sisäpoliittisia asioita ovat mm. verotus ja sosiaaliturva.
Sisäpaisti

Sisäpaisti on teurastetun naudan tai vasikan ruhosta takajalan reiden sisäpuolelta leikattu lihapala. Väriltään se on vähän ulkopaistia vaaleampaa, mutta pehmeää ja mureaa paistilihaa. Kokonaisena kypsentämällä siitä voidaan valmistaa hapanpaisti, paahtopaisti,  patapaisti tai suolalihaa ja sitä voi käyttää leikkeisiin, pihveihin ja vartaisiin. Sisäpaistista voi valmistaa myös erilaisia kääryleitä ja rullia.
Scary Kids Scaring Kids

Scary Kids Scaring Kids esiintymässä marraskuussa 2005.
Scary Kids Scaring Kids tai lyhenteenä SKSK on post-hardcoreyhtye, joka perustettiin Arizonassa 2002. Sen musiikkityyleiksi luokiteltiin myös emo, screamo, metalli ja punk.
Diskografia

After Dark (EP, 2003)
The City Sleeps in Flames (2005)
Scary Kids Scaring Kids (2007)
Out of Light (2022)
Kokoonpano

Tyson Stevens – laulu
Pouyan Afkary – kosketinsoittimet
Steve Kirby – kitara
Chad Crawford – kitara
DJ Wilson – basso
James Ethridge – rummut
Aiheesta muualla

Yhtyeen viralliset sivut (englanniksi)
Sapol Mani

| Henkilötiedot |
| --- | --- | --- |
Syntymäaika: 5. kesäkuuta 1991 (ikä 33)
Syntymäpaikka: Bassar, Togo
Pelipaikka: keskikenttäpelaaja
Pituus: 170 senttimetriä
Seura
Seura:  Al-Ittihad
Pelinumero: 28
Junioriseurat
2004–2006:  Maranatha FC
Seurat
| Vuodet | Seura | O (M) |
| 2006–2007 2007–2011 |  Maranatha FC  Al-Ittihad |  12 (0) |
Maajoukkue
| 2006–2007 2008– |  Togo U-17  Togo | 6 (1) 8 (2) |
 Seurajoukkueuran tilastot kattavat vain kansalliset sarjat, päivitetty 20. marraskuuta 2011.  Maajoukkueuran tilastot päivitetty 20. marraskuuta 2011.
Sapol Mani (s. 5. kesäkuuta 1991 Bassar, Togo) on togolainen jalkapalloilija, joka edustaa Libyan valioliigassa Al-Ittihadia. Pelipaikaltaan Mani on keskikenttäpelaaja.
Seurajoukkueura

Mani aloitti kotimaassaan Maranatha FC:n riveissä kaudella 2006–2007. Samaisella kaudella hän saavutti Togon mestaruuden. Kauden jälkeen hän siirtyi Libyaan Al-Ittihadiin vuonna 2007. Mani oli voittamassa myös ensimmäisellä kaudellaan Libyan mestaruutta. Kaudella 2007–2008 hänet valittiin vuoden nuoreksi pelaajaksi Libyan pääsarjassa.
Maajoukkueura

Mani edusti nuorten tasolla Togon alle 17-vuotiaiden maajoukkuetta MM-kisoissa vuonna 2007.
Sittemmin Mani on pelannut Togon maajoukkueessa vuodesta 2008 alkaen. Hänen oli määrä pelata vuoden 2010 Afrikan kisoissa, mutta Togo vetäytyi turnauksesta ennen turnausta sattuneessa ampumaväijytyksessä, jossa joukkueen apuvalmentaja, tiedottaja ja linja-auton kuljettaja kuolivat sekä yhdeksän muuta joukkueeseen kuulunutta henkilöä loukkaantui.
Aiheesta muualla

National Football Teams (englanniksi)
Togon joukkue – Jalkapallon AM-kilpailut 2013
1 Atsou |
2 Nibombé |
3 Wome |
4 Adebayor |
5 Akakpo |
6 Mamah |
7 Salifou |
8 Amewou |
9 Bossou |
10 Ayité |
11 Ayité |
12 Mani |
13 Ouro-Akoriko |
14 Segbefia |
15 Romao |
16 Agassa |
17 Gakpé |
18 Fessou |
19 Amétépé |
20 Donou |
21 Djene |
22 Damessi |
23 Tchagouni |
Valmentaja Six
Sinkkioksidi

| Sinkkioksidi |
| --- | --- |

Tunnisteet
CAS-numero:  1314-13-2
PubChem CID:  14806
Ominaisuudet
Molekyylikaava:  ZnO
Moolimassa:  81,41
Ulkomuoto:  Valkoinen jauhe
Sulamispiste:  1 975 °C
Kiehumispiste:  2 360 °C
Tiheys:  5,606 g/cm3
Liukoisuus veteen:  Ei liukene veteen
  
Sinkkioksidi (toisilta nimiltään sinkkimonoksidi, sinkkivalkoinen, C.I. pigmentti valkoinen 4 tai C.I. 77947) on sinkin ja hapen muodostama yhdiste, jota käytetään muun muassa valkoisena väriaineena sekä tietokoneen prosessorin ja jäähdytyssiilin väliin levitettävän niin kutsutun lämpötahnan pääainesosana[lähde? ]. Se on valkoinen tai kellertävä sekä hajuton jauhe. Se ei liukene veteen, vaan sitä voidaan liuottaa muun muassa etikkahapolla, mineraalihapoilla sekä ammoniakilla.
Terveyshaitat

Sinkkioksidihuuru saattaa hengitettynä läpäistä keuhkorakkulan, minkä seurauksena se pääsee verenkiertoon. Sinkkioksidihuuruille altistuneilla henkilöillä on havaittu hieman kohonneita virtsan sekä veren seerumin sinkkipitoisuuksia. Sinkkioksidihuurut saattavat aiheuttaa myös metallikuumeen, jonka oireita ovat kuume, vilutus, oksentelu, yskä, mahavaivat, ohimenevä hengenahdistus, näköhäiriöt sekä lihaskivut.
Aiheesta muualla

Sinkkioksidin kansainvälinen kemikaalikortti
PubChem: Zinc Oxide (englanniksi)
Kyoto Encyclopedia of Genes and Genomes (KEGG): Zinc oxide (englanniksi)
ChemBlink: Zinc oxide (englanniksi)
↑  Copper oxide PubChem. Viitattu 8.9.2024. (englanniksi)
Wizzard (albumi)

| Wizzard Wizzard |
| --- | --- | --- |

Studioalbumin tiedot
 Äänitetty : lokakuu 1996, Studio Perkele
 Julkaistu: joulukuu 1999
 Tuottaja(t): Hexenmeister
 Tyylilaji: black metal, heavy metal
 Kesto: 49.28
 Levy-yhtiö: Nazgul's Eyrie Productions
Wizzardin muut julkaisut
| Devilmusick 1998 | Wizzard 1999 | Songs of Sins and Decadence 2000 |
Wizzard on saman nimisen metalliyhtyeen toinen studioalbumi. Se on julkaistu vuonna 1999 levymerkillä Nazgul's Eyrie Productions.
Albumista olisi alun perin pitänyt tulla yhtyeen esikoisalbumi. Se nauhoitettiin jo lokakuussa 1996, mutta levy-yhtiön finanssiongelmien takia levyn julkaisua siirrettiin joulukuuhun 1999.
Kappaleet

Black Leather & Cold Metal – 3.37
Fenris Is Loose! – 3.42
Demon's Blood – 3.39
The Lord of Shadows – 3.45
I am the King – 2.29
Get Your Kicks On Route 666 – 2.15
Possessed by Inferno – 3.52
Thou Daughter of Fire – 3.29
War, Pestilence, Hate – 2.54
Saviour of Metal – 2.52
When the Sun Goes Down – 4.06
My Unholy Witch – 2.35
Leather, Booze and Rock & Roll – 3.20
Hot Lead – 3.44
Sabbath – 3.09
Kokoonpano

Hexenmeister – laulu, basso, kosketinsoitin, konerummut
V. W. Hellboozer – kitara
Kokoonpano > Sessiomuusikot

Analperversor – kosketinsoitin, kitarasoolo
Aiheesta muualla

Albumi Wizzard (albumi) Encyclopaedia Metallum -sivustolla (englanniksi)
Wizzard discogs.com -sivustolla
Sinkkiglukonaatti

| Sinkkiglukonaatti |
| --- | --- |

Tunnisteet
CAS-numero:  4468-02-4
PubChem CID:  443445 ja 452949
Ominaisuudet
Molekyylikaava:  (C6H11O7)2Zn
Moolimassa:  455,685
Ulkomuoto:  Valkea kiinteä aine
Liukoisuus veteen:  100 g/l
Sinkkiglukonaatti ((C6H11O7)2Zn) on sinkki- ja glukonaatti-ionien muodostama ioniyhdiste. Yhdistettä käytetään lisäravinteissa ja eläinten rehuissa sinkin lähteenä.
Ominaisuudet, valmistus ja käyttö

Huoneenlämpötilassa sinkkiglukonaatti on valkeaa tai lähes valkeaa kiteistä ainetta. Yhdiste liukenee hyvin veteen ja hyvin vähän etanoliin, mutta ei muihin orgaanisiin liuottimiin. Se voi esiintyä kidevedellisenä aina trihydraattiin saakka riippuen valmistustavasta. Yhdistettä valmistetaan neutraloimalla muita sinkkiyhdisteitä glukonihapolla. Sinkkiglukonaattia käytetään ravintolisissä ja eläinten rehussa sinkin lähteenä, koska tässä muodossa sinkki on helposti imeytyvää.
Käyttöturvallisuus

Sinkkiglukonaatin LD50-arvo on >5 g/kg (rotille suun kautta annosteltuna). Sitä pidetään yleisesti turvallisena lisäravinteena ihmisille, tosin yhdessä tapauksessa kaksi vuotta jatkuneen käytön jälkeen nauttijalle kehittyi anemia ja neutropenia. Myös anosmiaa on raportoitu käytön seurauksena.
Sergei Orlov

Sergei Orlov voi viitata muun muassa seuraaviin henkilöihin:
Sergei Orlov (s. 1989), venäläinen jalkapalloilija
Sergei Orlov (1911–1971), venäläinen kuvanveistäjä
Sergei Orlov (1921–1977), venäläinen runoilija ja sotilas.
| --- | --- |
: Tämä on täsmennyssivu, joka luettelee monimerkityksisen käsitteen eri merkitykset tai useita eri henkilöitä. Artikkelisivuja, joiden nimessä tai tekstissä lukee ”Sergei Orlov”, voi hakea sivunnimihaulla, laajalla sivunnimihaulla tai tekstihaulla.
Águila Roja: la película

| Águila Roja: la Película |
| --- | --- |

Ohjaaja:  José Ramón Ayerra Díaz
Käsikirjoittaja:   Pilar Nadal  Juan Manuel Córdoba  Guillermo Cisneros 
Tuottaja:  Daniel Écija
Kuvaaja:  Adolfo Henández
Pääosat:   Javier Gutiérrez  David Janer  Francis Lorenzo  Guillermo Campra  Stany Coppet  Joan Crosas  Inma Cuesta  José Ángel Egido  Xabier Elorriaga  Martina Klein  William Miller  Antonio Molero  Santiago Molero  Pepa Aniorte  Miryam Gallego  Roberto Álamo 
Valmistustiedot
Valmistusmaa:  Espanja
Tuotantoyhtiö:   Globomedia  TVE  Versátil Cinema 
Ensi-ilta:  Espanja 20. huhtikuuta 2011
Kesto:  122 min
Alkuperäiskieli:  espanja
Aiheesta muualla
IMDb 
AllMovie
Infobox OKNimi-testi OK: 
Águila Roja: la Película (suom. punainen kotka: elokuva) on espanjalainen elokuva, joka perustuu espanjalaiseen televisiosarjaan Águila roja ja molemmat sijoittuvat 1600-luvun Espanjaan. Elokuvan on ohjannut José Ramón Ayerra Díaz ja se sai ensi-iltansa 20. huhtikuuta 2011. Sen budjetti oli noin 7 miljoonaa euroa. Samoin kuin televisiosarjassa on elokuvassa toimintaa, tunteita, rakkautta ja runsaasti huumoria.
Elokuvan näyttelijät ovat pääasiassa samoja kuin sarjassa, mutta heidän lisäkseen on muutamia uusia henkilöhahmoja, joita näyttelevät muun muassa Martina Klein, Antonio Molero, Marian Peña ja William Miller.
Juoni

Kylässä järjestetään suuri tapaaminen, johon osallistuvat tuon ajan suurimmat mahtimaat: Ranska, Englanti, Portugali ja Paavi. Tämä tapaamisen koolle kutsumiseen on käytetty tekosyytä, joka on saada rauhan Espanjan Portugalin välille. Todellinen motiivi tapaamiselle on salajuoni Espanjan kuningasta vastaan. Osana tätä salajuonta kuningas Felipe IV kaapataan ja salaliiton on tarkoitus murhata hänet, jonka Aquila Roja kuitenkin estää. Englantilaisten, ranskalaisten ja portugalilaisten sotilaiden yhteinen valtausyritys täytyy myös estää.
Kaunis nainen, Beatriz (Martina Kelin) pyytää Aguila Rojan apua pelastaakseen isänsä, Lope de Villamedianan, joka on vankina eräässä linnassa. Samaan linnaan kuljetaan myös kaapattu kuningas. Tämä linna on La Muela de Consuegra (Toledo)
Salajuonen onnistumisessa tärkeä osuus on myös Marquesa de Santillanalla (Miryam Gallego). Hänen poikansa kaapataan ja näin Marquesa saadaan toimimaan kuningasta vastaan. Aquila Rojaa vastaan palkataan myös verenhimoinen kasakka ja Aguilan häntä vastaan taistellessaan Aquilan poika, Alonso, loukkaantuu ja sokeutuu. Tämä johdosta Aquila Rojana toimiva opettaja päättää luopua Aquila Rojan roolista heittää miekkansakin erääseen lampeen. Myöhemmin hän kuitenkin peruu päätöksensä ja auttaa Beatrizia ja pelastaa samalla kuninkaan.
Näyttelijät

| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
|  Javier Gutiérrez  | … |  Sátur   |
|  David Janer  | … |  Gonzalo de Montalvo / Águila Roja   |
|  Francis Lorenzo  | … |  El Comisario   |
|  Guillermo Campra  | … |  Alonso de Montalvo   |
|  Stany Coppet  | … |  Claude Acheron El Mosquetero   |
|  Joan Crosas  | … |  Lope   |
|  Inma Cuesta  | … |  Margarita   |
|  José Ángel Egido  | … |  Cardenal Mendoza   |
|  Xabier Elorriaga  | … |  El Rey   |
|  Martina Klein  | … |  Beatriz   |
|  William Miller  | … |  Capitán inglés   |
|  Antonio Molero  | … |  Padre Mateo   |
|  Santiago Molero  | … |  Cipri   |
|  Pepa Aniorte  | … |  Catalina   |
|  Miryam Gallego  | … |  Marquesa   |
|  Roberto Álamo  | … |  Juan de Calatrava   |
Lukuja elokuvan tuotosta

Elokuvan ensi-ilta oli keskiviikkona ja ensimmäisenä viitenä päivänä sitä kävi katsomassa 269 790 katsojaa ja se tuotti näin yli 1 700 000 euroa. Ensimmäisenä viikonloppuna katsojia oli 184 368 ja tuottoa tuosta viikonlopusta tuli yli 1 200 000 euroa.
Aiheesta muualla

Águila Roja – Web Oficial RTVE.es. Viitattu 3.10.2011. (englanniksi)
Brunet, Pau: La Semana Santa da grandes segundas oportunidades. Boxoffice.es. Arkistoitu 14.9.2011. Viitattu 3.10.2011. (espanjaksi)
Vladimir Voronin

| Vladimir Voronin |
| --- | --- |
 Vladimir Voronin vuonna 2014
 Moldovan 3. presidentti
 11. syyskuuta 2001 − 11. syyskuuta 2009  
Pääministeri:  Dumitru Braghiș Vasile Tarlev Zinaida Greceanîi
Edeltäjä:  Petru Lucinschi
Seuraaja:  Mihai Ghimpu (vt.)
Parlamentin puhemies
 12. toukokuuta 2009 − 28. elokuuta 2009  
Edeltäjä:  Ivan Călin (vt.)
Seuraaja:  Mihai Ghimpu
Henkilötiedot
Syntynyt: 25. toukokuuta 1941 (ikä 83)  Corjova, Moldovan SNT, Neuvostoliitto (nykyään Moldova)
Kansalaisuus:   moldovalainen  venäläinen (kiistanalainen)
Ammatti:  insinööri ekonomisti
Arvonimi: kenraalimajuri
Puoliso:  Taisija Mihailovna
Tiedot
Puolue:  PCM (ennen 1991) PCRM (1993−)
Uskonto:  itäortodoksi
Vladimir Nicolae Voronin (s. 25. toukokuuta 1941) on moldovalainen poliitikko. Hän oli Moldovan presidentti huhtikuusta 2001 toukokuuhun 2009 ja toimi vuonna 2009 parlamentin puhemiehenä. Hän johtaa Moldovan kommunistipuoluetta.
Tausta

Voronin on kotoisin Corjovan kylästä Dubăsarin kunnasta läheltä Chișinăuta. Hän opiskeli tekniikkaa ja taloutta Chișinăun teknillisessä koulussa ja metallurgisessa instituutissa (1961) ja elintarviketeollisuuden liiton instituutissa (1971) ja johti leipätehdasta. Voronin toimi Dubăsarin ja Unghenin kaupunkineuvostoissa ja Unghenin piirin toimeenpanevassa komiteassa. Vuodesta 1983 hän oli Moldavian kommunistisen puolueen organisaation varajohtaja.
Varhainen poliittinen ura

Voronin oli Moldavian sosialistisen neuvostotasavallan 10. ja 11. korkeimman neuvoston jäsen 1985 lähtien. Vuodet 1985–1989 hän oli Benderin kaupunginkomitean ensimmäinen sihteeri ja 1989–1990 Moldavian SNT:n sisäministeri, joten hänellä on Neuvostoliiton sisäministeriön kenraalimajurin sotilasarvo.
Vuonna 1993 Voroninista tuli uuden Moldovan tasavallan kommunistisen puolueen (romaniaksi Partidul Comuniștilor din Republica Moldova) organisaatiokomitean varapuheenjohtaja. Vuonna 1994 hänet valittiin puolueen pääsihteeriksi. Samana vuonna hän oli presidenttiehdokkaana. Maaliskuussa 1998 hänet valittiin jäseneksi Moldovan 14. parlamenttiin ja parlamentin pysyvän byroon jäseneksi.
Presidenttinä

Helmikuussa 2001 kommunistit saivat tyrmäävän vaalivoiton presidentti Petru Lucinschiin kohdistuvan tyytymättömyyden vuoksi, ja 71/101 parlamenttipaikasta. Vuoden 2000 lainmuutosten jälkeen presidentistä oli tehty parlamentin valitsema, ja suurimman puolueen johtajana Voronin valittiin presidentiksi 7. huhtikuuta 2001.
Voronin on sitoutunut jatkamaan edellisen presidentin suunnitelmia yksityistämisestä ja talouden vapauttamisesta, mutta on myös pyrkinyt vähentämään köyhyyttä varaamalla varoja terveydenhuoltoon, koulutukseen ja korottanut eläkkeitä ja palkkoja.
Voroninin hallitus määräsi venäjän jälleen pakolliseksi oppiaineeksi kouluissa, mikä johti protesteihin ja päätöksen pikaiseen peruuttamiseen. Hän on kuitenkin edelleen ajanut venäjän ottamista maan toiseksi viralliseksi kieleksi vaalilupauksensa mukaan. Romanian sotilasattašea karkotettiin maasta maaliskuussa 2002, jonka jälkeen Romania karkotti Moldovan diplomaatin.
Vuonna 2003 Moldova vetäytyi Venäjän neuvottelemasta liittovaltiosopimuksesta Transnistrian kanssa ja Voronin nimitti 2004 sen johtajia "rikollisjengiksi" ja määräsi alueen taloussaartoon Transnistrian viranomaisten suljettua moldovankielisiä kouluja.
Maaliskuun 2005 parlamenttivaaleissa kommunistipuolue sai 46,1 % äänistä ja 56 paikkaa, mitä riitti hallituksessa pysymiseen muttei presidentin uudelleenvalintaan, joka vaatii 61 ääntä. Voronin valittiin uudelleen Kristillisdemokraattisen kansanpuolueen ja Demokraattisen ja Sosiaaliliberaalin puolueen tuella, kun Voronin lupasi uudistusten jatkuvan ja lähestyä Euroopan unionia ja lisätä Nato-yhteistyötä.
Presidenttikauden jälkeen

Voroninin presidenttikauden jälkeen paljastuivat hänen ja hänen poikansa Olegin taloudelliset kytkökset. Poikaa epäillään veronkierrosta: hän käytti luottokorttejaan ulkomailla 8 miljoonan dollarin edestä kun samaan aikaan ilmoitetut tulot olivat paljon vähemmän. Myös Vladimir Voroninin maakaupat presidenttikauden loppuvuosina herättivät kysymyksiä.
Yksityiselämä

Moldovan kansalaisuuden lisäksi Voroninilla on epäilty olevan myös Venäjän kansalaisuus.
Kunnianosoituksia

Kuningas Tomislavin ritarikunta (Kroatia, 2009)
Ruhtinas Jaroslav Viisaan ritarikunta (Ukraina, 2006)
Vapahtajan ritarikunta (Kreikka, 2007)
Stara planinan ritarikunta (Bulgaria, 2009)
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Vladimir Voronin Wikimedia Commonsissa