stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Lassi Kämäri
Lehdissä

Höylättyä lautaa/Lassi Kämäri, Parnasso 50 (2000) : 3, s. 323 - 324
Omistus Erno Paasilinnalle:myöhästyneitä lauseita/Lassi Kämäri, Parnasso 51 (2001) : 3, s. 327-329
Loistava puhallus:Lauseita/Lassi Kämäri, Parnasso 52 (2002) : 4, s. 465-473
Seppelenauhoja aforistikon haudalle/Lassi Kämäri, Parnasso 2012 : 3, s. 26
Kritiikkejä

Umpisolmuja ja keskustelun avauksia/Hilja Mörsäri/Hämeen Sanomat 1.5.2005
Aforismin ytimessä/Joni Pyysalo/Suomen Kuvalehti 3.6.2005
Oivallusten ja kliseiden ristivedossa/Jukka Petäjä/HS 7.9.2005
Käännä maailma ylösalaisin/Matti Saurama/Parnasso 4/2005
Kaikki, aina, vain/Jouni Tossavainen/Kiiltomato 3.5.2005
On köyhälläkin kahisevaa/Aleksi Ahtola/Kansan Uutiset 4.5.2005
Aiheesta muualla

Lassi Kämäri - Lauseita
Alustus Rikhardinkadun kirjastossa 26.5.2005
Lassi Kämärin vanha blogi
Pykälönlammi

| Pykälönlammi |
| --- | --- |
Valtiot:  Suomi
Maakunnat:  Pirkanmaa
Kunnat:  Urjala
Koordinaatit:  61°03′10″N, 23°31′30″E
Vesistöalue ja valuma-alueen tietoja
Päävesistöalue:  Kokemäenjoen vesistö (35)
Valuma-alue:  Tarpianjoen valuma-alue (35.28)
Laskujoki:  oja Rutajärveen 
Järvinumero:  35.286.1.006
Mittaustietoja
Pinnankorkeus:  101,6  m tai 102  m 
Rantaviiva:  0,788 km 
Pinta-ala:  1,413  ha 
 fiPykälönlammi 
Pykälönlammi  on Pirkanmaalla Urjalan Kolkassa sijaitseva järvi.
Maantietoa

Se sijaitsee Kokemäenjoen vesistössä Vanajaveden–Pyhäjärven alueen Tarpianjoen valuma-alueella. Valuma-alue jaettiin neljännessä jakovaiheessa Kortejärven–Rutajärven alueeseen, johon järvi kuuluu. Lammen vedenpinnan korkeus on 101,6 metriä meren pinnan yläpuolella ja se sijaitsee yli 40 metriä korkeammalle kohoavan Pykälönvuoren juurella. Sen kaakkoisrantaan laskee vuoren rinne, mutta luoteispuolella aukeaa laaja peltoaukea, joka jatkuu 1,5 kilometriä Rutajärvelle asti. Lampeen laskee vain yksi oja, joka tuo peltojen kuivatusvesiä idästä. Sen oma laskuoja lähtee lammen lounaisrannasta ja se laskee pellonreunassa Rutajärven Heinoonlahteen. Lampi on 350 metriä pitkä, 100 metriä leveä ja sen pinta-ala on 1,4 hehtaaria. Sen rantaviivan pituus on 800 metriä, mutta rantaan on rakennettu vain viereisen maatalon rantasauna.
Proteahemppo

| Proteahemppo |
| --- | --- |

Uhanalaisuusluokitus
 Silmälläpidettävä  
  
Tieteellinen luokittelu
Domeeni::  Aitotumaiset Eucarya
Kunta::  Eläinkunta Animalia
Pääjakso::  Selkäjänteiset Chordata
Alajakso::  Selkärankaiset Vertebrata
Luokka::  Linnut Aves
Lahko::  Varpuslinnut Passeriformes
Heimo::  Peipot Fringillidae
Suku::  Afrikanhempot Crithagra
Laji::  leucoptera
Kaksiosainen nimi
 Crithagra leucoptera  (Sharpe, 1871) 
Synonyymit
 Serinus leucopterus 
Katso myös
   Proteahemppo Wikispeciesissä   Proteahemppo Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OKIUCN-testi OK: 
Proteahemppo (Crithagra leucoptera) on peippojen heimoon kuuluva varpuslintu.
Taksonomia

Proteahempun aikaisempi luokittelu keltahemppojen sukuun perustui vanhaan näkemykseen, mutta uudempi fylogeneettinen analyysi paljasti, että suku oli monimuotoinen eli polyfyleettinen. Tämän perusteella suku jaettiin uudelleen, ja useita lajeja, mukaan lukien proteahemppo, sijoitettiin uuteen afrikanhemppujen sukuun.
Levinneisyys

Proteahemppoa tavataan Etelä-Afrikassa. Lajin kanta on vähenemässä, ja se on luokiteltu silmälläpidettäväksi.
Project Eden

| Project Eden |
| --- | --- |

Kehittäjä:  Core Design
Julkaisija:  Eidos Interactive
Jakelija:  GOG.com
Suunnittelija:  Heather Gibson Neal Boyd
Taiteilija:  Stuart Atkinson Joss Charmet
Ohjelmoija:  Gavin Rummery
Julkaistu:  Microsoft WindowsNA 8. lokakuuta 2001EU 26. lokakuuta 2001 PlayStation 2NA 22. lokakuuta 2001EU 2. marraskuuta 2001
Lajityyppi:  toimintaseikkailu
Pelimuoto:  yksinpeli, moninpeli
Ikäluokitus:  ELSPA: 11+ ESRB: T  Virheellinen ESRB-arvo
Alusta:  PlayStation 2, Microsoft Windows
Jakelumuoto:  optinen levy
Lisää peliartikkeleitaVideopelien teemasivulla
Infobox OK     : 
Project Eden on Core Designin kehittämä ja Eidos Interactiven julkaisema toimintaseikkailupeli, joka on julkaistu vuonna 2001 PlayStation 2:lle ja Windowsille. Pelissä voi pelata ensimmäisestä- tai kolmannesta persoonasta. Pelaaja pelaa neljällä eri UPA:n (Urban Protection Agency) jäsenellä, jotka valvovat suurkaupunkia, jonka syövereissä piileksii monta vaarallista rikollista. Pelissä on 10 tasoa, kaikki pitkiä, täynnä vihollisia.
Pelin kulku

Peli alkaa siitä, kun kaupungin ainoan kuitulihan tuottajatehtaan Real Meatin teknikot yöllä salaperäisesti katoavat. UPA:n Carterin joukko lähtee tutkimaan tapausta ja haastattelee ensin paikallista yövartijaa, joka väittää kuulleensa ensin hirveää ääntä ja sitten ei mitään. Hän kertoo jengistä nimeltä Dead Head Gang. He ovat luurankonaamioihin pukeutuvia rikollisia, jotka tuhoavat yöllä läheistä Century Plaza-ravintolaa. Carterin joukko alkaa tutkia tapausta. He saavat selville, että tämän takana onkin jotain muuta kuin Dead Head Gang. He löytävät Real Meat-tehtaan konehuoneesta outoja ötököitä, joita he kutsuvat "viruksiksi". He löytävät Dead Head Gangin päämajan, mutta löytävätkin samalla outojen hirviöiden piilopaikan. Joku luo hirviöitä jossain, mutta kuka?
UPA:n jäsenet

Carter on 36-vuotias tummaihoinen mies. Hän on joukon ryhmänjohtaja ja erittäis kokenut UPA:n asemassaan. Hän ottaa asemansa erittäin vakavasti ja on rauhallinen ja harkitseva tyyppi.
Minoko on 20-vuotias nainen, joka on hyvä tietokoneiden kanssa. Minoko jäi orvoksi pienenä ja hän on nuorin, joka on otettu UPA:han. Jo 9 vuoden iässä Minoko otettiin UPA:n nuorisokoulutusryhmään. Minoko on nuori ja iloinen.
Andre on 32 vuotta ja haka korjaamaan esineitä ja olikin ennen korjausmekaanikkona hissejä korjaamassa. Hän etsi jännitystä elämäänsä ja liittyi UPA:han 25-vuotiaana. Andredta on tuleva Carterin seuraaja tämän lähtiessä.
Amber on 27-vuotias nainen UPA:n kyborgiosastolta. Amber vammautui pahasti 19-vuotiaana Skyway-onnettomuudessa ja ryhtyi UPA:n "metalliheikiksi". Amber puhuu harvoin ja silloinkin hiljaa ja etäisesti. Hän sietää vaarallisiakin olosuhteita.
Control on 48-vuotias "eläkkeelle" jäänyt UPA-valvoja ja ohjailee Carterin ryhmää päämajasta käsin. Control on Carterin tulevaisuudenkuva.
Aiheesta muualla

Project Eden MobyGamesissa (englanniksi)
Laila Järvinen

Laila Emilia Järvinen (o.s. Pesonen, 17. helmikuuta 1895 Viipuri – 28. joulukuuta 1969 Helsinki) oli kääntäjä ja kuvataiteilija, joka muistetaan etenkin Tove Janssonin ja Astrid Lindgrenin kirjojen suomentajana.
Järvisen vanhemmat olivat viipurilainen tukkukauppias Pekka Pesonen ja Emilia Pesonen (o.s. Mölsä). Hän kirjoitti ylioppilaaksi 1915 ja opiskeli sen jälkeen Taideteollisessa Keskuskoulussa 1915–1918 sekä Suomen Taideyhdistyksen piirustuskoulussa 1919. Hän oli koulutukseltaan piirustuksenopettaja, muttei koskaan harjoittanut tätä ammattia. Järvisen aviomies oli varatuomari Kauno Järvinen, ja pariskunnalla oli kolme lasta.
Järvisen ensimmäinen suomennos oli saksalaisen Artur W. Justin matkakirja Siperiaan – vapaaehtoisesti vuonna 1932. Just oli tutustunut Järviseen Moskovassa, jossa tämä asui perheineen jonkin aikaa miehensä työn vuoksi, ja ehdottanut, että tämä kääntäisi kirjan ja etsisi sille suomalaisen kustantajan. Kustantajaksi valikoitui WSOY, joka alkoi nopeasti tilata Järviseltä lisää käännöksiä. Järvisen suomentajan ura kesti 36 vuoden ja 77 käännöksen ajan. Tunnetuimmaksi hän tuli Tove Janssonin ja Astrid Lindgrenin teosten suomentajana: Janssonilta hän suomensi kahta lukuun ottamatta kaikki muumikirjat, Lindgreniltä muun muassa Peppi Pitkätossu -sarjan ja Melukylän lapset -sarjan. Lisäksi hän suomensi englantilaisia lasten- ja nuortenkirjallisuuden klassikkoja, kuten Enid Blytonin Seikkailu-sarjan sekä Eve Garnettin Kulmakujan perheen. Hänen viimeiseksi käännöstyökseen jäi osallistuminen Tuhannen ja yhden yön tarinat -teossarjan suomentamiseen 1968.
Suomentajan työnsä ohessa Järvinen loi uraa taidemaalarina. Hän osallistui ensimmäiseen taidenäyttelyynsä 1928 ja osallistui viipurilaisten taiteilijoiden yhteisnäyttelyyn Tukholmassa 1948. Hän myös täydensi taideopintojaan kahdella opintomatkalla Pariisiin vuosina 1928 ja 1951. Järvisen huomattavimmat taideteokset ovat kolme alttaritaulua, jotka hän maalasi Äyräpään, Saaren ja Paavolan kirkkoihin. Näistä jäljellä ovat vain kaksi jälkimmäistä, sillä Äyräpään kirkko tuhoutui talvisodassa.
Putkimies Pietarista

| Putkimies Pietarista |
| --- | --- |

Kirjailija:  Kalle Isokallio
Kansitaiteilija:  Matti Pikkujämsä
Genre:  veijariromaani
Kustantaja:  Tammi
Julkaistu:  2009
Sivumäärä:  283 s.
ISBN:  978-951-31-5022-8
Löydä lisää kirjojaKirjallisuuden teemasivulta
Putkimies Pietarista on Kalle Isokallion kirjoittama veijariromaani politiikasta ja bisneksestä. Se on Isokallion 13. romaani. Teos ilmestyi 2009 Tammen kustantamana.
Romaani on satiiri kansalaistottelemattomuudesta, jonka ansiosta vihreä energia nousee arvoon. Pienyrittäjästä teollisuusneuvokseksi noussut varpaisjärveläinen Vilho Koistinen päättää ostaa jostakin Etelä-Suomesta sen verran maata, vajaat 500 hehtaaria, etteivät virkamiehet tule sanomaan mitä saa tehdä.
Moskovassa on kuitenkin käynyt jo vuosikymmeniä sitten niin, että  Kekkoselle sanotaan jotakin, jonka avulla hän taivuttelee Paasikiven YYA-sopimuksen jatkamiseen 20 vuodella. Koistisen ansiosta tuo salaisuus tulee julki.
Henkilögalleriassa ovat mukana myös asianajaja Pekka Kappa ja venäläinen oligarkki Vasili Vissarov.
Diplomi-insinöörin koulutus tuo kirjailija Isokalliolle ymmärryksen yrityksen teknisestä puolesta: hän tietää miten porakaivo porataan. Ja suuryrityksen entisenä johtajana kirjoittaja tuntee kaupan kiemurat ja yhdistää kirjassaan talouden ja politiikan. Kolumnissaan hän pyytää veronmaksajilta anteeksi, että kirjoitti kirjan, jonka ministeri Mauri Pekkarinen otti tosissaan ja liitti sen ehdotukset valtion energiapoliittiseen ohjelmaan.
Jyrki Aro kirjoittaa Isokallion aiemman teoksen arviossa, että tämän tavaramerkki on ”humoristinen ristiretki poliitikkojen, elinkeinoelämän ja muiden valtaapitävien loputonta tyhmyyttä vastaan”. Aron mukaan Isokallio esittää romaaneissaan ajoittain tiukkaa yhteiskuntakritiikkiä kieli poskessa kirjoitetun irvailun lomassa. Kirjoittajana Isokallion tuottaa helppolukuista tekstiä, jossa monipolvisen tarinan langat solmiutuvat lopussa yhteen.
Aiheesta muualla

Putkimies Pietarista Tammen sivustolla (Arkistoitu – Internet Archive)
Päätalo

Päätalo voi viitata seuraaviin:
Arvid Päätalo (1904–1969), Iijoki-sarjassa mainittu kirjailija Kalle Päätalon setä
Kalle Päätalo (1919–2000), kirjailija
Kalle Päätalo, yhtye
Lauri Herman Päätalo (1889–1964), Iijoki-sarjassa mainittu kirjailija Kalle Päätalon isä
Raimo Päätalo (s. 1947), harrasteilmailija
Riitta-Stiina Päätalo (1896–1974), kirjailija Kalle Päätalon äiti
Päätalo, elokuva
| --- | --- |
: Tällä täsmennyssivulla luetellaan henkilöitä, joilla on sama sukunimi.
Poukanlampi

| Poukanlampi |
| --- | --- |
Valtiot:  Suomi
Maakunnat:  Keski-Suomi
Kunnat:  Karstula
Koordinaatit:  62°51′12″N, 24°51′27″E
Vesistöalue ja valuma-alueen tietoja
Päävesistöalue:  Kymijoen vesistö (14)
Valuma-alue:  Pääjärven alue (14.63)
Laskupuro:  Lipityspuro Pääjärveen 
Järvinumero:  14.631.1.006
Mittaustietoja
Pinnankorkeus:  170 m  
Pituus:  790 m  
Leveys:  390 m  
Rantaviiva:  2,596 km  
Pinta-ala:  15,077 ha  
Tilavuus:  0,0004093 km³ 
Keskisyvyys:  2,71 m  
Suurin syvyys:  6 m  
Saaria:  1 
 fiPoukanlampi 
Poukanlampi  on Keski-Suomessa Karstulassa  Sydänmaankylän lähellä sijaitseva lampi.
Maantietoa

Lampi on 790 metriä pitkä, 390 metriä leveä, ja sen pinta-ala on 15,1 hehtaaria. Lammella on kartan mukaan yksi saari. Lampi on luodattu ja siitä on julkaistu syvyyskartat. Lammen tilavuudeksi on saatu 409 300 kuutiometriä. Sen keskisyvyys on 2,7 metriä ja suurin syvyys on 6,0 metriä. Sen rantaviivan pituus on 2,6 kilometriä.
Vesistösuhteet

Lampi sijaitsee Kymijoen vesistössä (vesistöaluetunnus 14) Saarijärven reitin valuma-alueen (14.6) Pääjärven alueella (14.63), jonka Pääjärven lähialueeseen (14.631) se kuuluu. Lammen vedenpinnan korkeus on 170 metriä mpy.
Shahab (ohjus)

Shahab 3.
Shahab "tähdenlento" on nimitys joillekin Iranin strategisille ohjuksille. Niillä Iran pystyy uhkaamaan myös Israelia. Maalla ei ole toistaiseksi (vuoden 2009 toukokuussa) ydinaseita. Shahab-ohjuksista pisimmälle kantavat vuonna 2009 Shahab-3 ja sen muunnelma Ghadr-110. Shahab 3 kantaa 1300-2100 km, ja Ghadr-110 jopa 2500-3000 km.[lähde? ]
Shahabit 1 ja 2

Shahab 1 on 300 km kantava Scud-B:n pienempi versio.
Shahab-2 on Scud-C:n muunnelma, joka kantaa 750 km ja on tarkkudeltaan 50 m.
Zelzal

Joidenkin tietojen mukaan nimeä Zelzal käytettäisiin Shahab-ohjuksistakin. Mutta Iranilla on myös toisentyyppisiä lyhyen kantaman Zelzal-ohjuksia, jotka lienevät venäläisen FROG-raketin muunnelmia. Eri muunnelmat kantavat 150, 210 ja 400 km.
Shahab-3

Esimerkiksi 2003 käyttöönotettu Shahab-3 kantaa noin 1300-2100 kilometriä. Kantomatka ulottuu Israeliin asti. Shahab-3 perustuu Pohjois-Korean Nodong 1-ohjukseen.
Shahab-3 käyttää nestemäistä polttoainetta ja on siten melko hidas laukaista. Ohjus osuu kohteeseensa 90-4000 metrin tarkkuudella, varmoja tietoja tästä ei ole. Ohjuksessa saattaa olla tarkkuutta huomattavasti lisäävä GPS-ohjaus.
Sen taistelukärki on painoltaan 760-1000 kg. Ohjus pystyy kuljettamaan ydinkärjen. Toki ohjus soveltuu tavanomaisen räjähteen ja kemiallisen aseen kuljettamiseen. Aikaisemmat Shahabit olivat lyhyen kantaman Scud-ohjuksia. Iran aikoo luultavasti hankkia uusia, pidemmän kantaman ohjuksia.[lähde? ]
Ghadr 110

Ghadr 110 on Shahab 3A:sta eli Ghadr 101:stä kehitetty ohjus, jonka ylemmän vaiheen polttoaine on luultavasti kiinteä. Ghadr 110 kantaa noin 1800 km ja on nopeampi laukaista kuin Shahab-3:n ensimmäinen versio.
Koussar

Projekti Koussar tai Kowar lienee Iranin hallituksen suunnitelma 4000-5000 km kantaman IRBM tai jopa mannertenvälisen ohjuksen kehittämiseksi. Ohjus saattaa perustua jo vanhentuneeseen R-14 Tšusovajassa käytettyyn RD-126-moottoriin. Kehitteillä oleva ohjus saattaa olla tuleva Shahab-5 tai 6.[lähde? ]
Aiheesta muualla

Shahab-3: an Advanced IRBM acig 2003
Encyclopedia Astronautica
Iranian Missiles, from Sarbaz.org, website of former Iranian Imperial Army loyalists (Arkistoitu – Internet Archive)
Ballistic Missiles of the World (Arkistoitu – Internet Archive)
Russia and the Development of the Iranian Missile Program
Poseidonin temppeli (Isthmia)

| Poseidonin temppeli |
| --- | --- |
 Rekonstruktiopiirros Isthmian arkaaisesta temppelistä.
Sijainti:  Isthmía, Loutráki-Perachóra-Ágioi Theódoroi, Korinthia, Peloponnesos, Kreikka
Koordinaatit:  37°54′57″N, 22°59′35″E
Rakennustyyppi:  kreikkalainen temppeli
Valmistumisvuosi:  700 / 450 / 390 eaa.
Tyylisuunta:  doorilainen
 
Lisää rakennusartikkeleitaArkkitehtuurin teemasivulla
Infobox OKNimi-testi OK: 
Poseidonin temppeli eli Isthmian temppeli oli antiikin aikainen Poseidonille omistettu kreikkalainen temppeli Isthmiassa Korintin kannaksella Kreikassa. Sen arkeologinen kohde sijaitsee Loutráki-Perachóra-Ágioi Theódoroin kunnassa lähellä nykyisiä Kyrás Vrýsin ja Isthmían kyliä.
Historia

Temppeli oli keskeisin osa Isthmian Poseidonin pyhäkköaluetta, jolla järjestettiin muun muassa Isthmian kisat. Paikka on ollut kulttikäytössä viimeistään 1100-luvulta eaa. lähtien. Temppeli rakennettiin alun perin arkaaisella kaudella noin vuonna 700 eaa. Se tuhoutui tulipalossa noin vuonna 480–470 eaa. Uusi temppeli rakennettiin noin vuonna 465–450 eaa. Myös se vaurioitui pahoin Spartan hyökkäystä seuranneessa tulipalossa vuonna 390 eaa. Tämän jälkeen se rakennettiin jälleen uudelleen; nykyisin paikalla olevat rauniot ovat tästä rakennusvaiheesta. Koska Korintin kannas oli keskeinen kulkureitti, temppeli kärsi myöhemminkin usein sodista.
Pyhäkköalue hylättiin 300-luvulla jaa. Theodosius II:n aikana 400-luvulla suuri osa temppelin kivistä käytettiin kannaksen yli rakennetun Heksamilion-muurin rakentamiseen.
Temppelin järjestelmälliset arkeologiset kaivaukset suoritettiin vuosina 1959–1967 Oscar Broonerin johdolla. Arkeologisia tutkimuksia pyhäkköalueella oli suoritettu jo vuodesta 1883 lähtien. Kaivauksia ovat suorittaneet Chicagon yliopisto ja Ohion osavaltionyliopisto. Ne jatkuvat edelleen.
Rakennus

Temppeli edusti doorilaista tyyliä. Arkaaisessa temppelissä oli 7 × 19 puista pylvästä. Se oli poikkeuksellisen pitkä leveyteensä nähden. Myöhemmässä temppelissä oli 6 × 13 pylvästä. Temppelissä oli muun muassa Poseidonin ja Amfitriten kulttipatsaat sekä Palaimonin, jonka kunniaksi Isthmian kisat oli perustettu, patsas.
Temppelin itäpuolella oli noin 40 metriä pitkä alttari. Pyhäkköalue oli ympäröity temenosmuurilla.
Purppurakuusi

| Purppurakuusi |
| --- | --- |
 Purppurakuusi Sichuanissa Kiinassa
Uhanalaisuusluokitus
 Silmälläpidettävä  
  
Tieteellinen luokittelu
Domeeni::  Aitotumaiset Eucarya
Kunta::  Kasvit Plantae
Alakunta::  Putkilokasvit Tracheobionta
Kaari::  Siemenkasvit Spermatophyta
Alakaari::  Havupuut Pinophytina
Luokka::  Havupuut Pinopsida
Lahko::  Pinales
Heimo::  Mäntykasvit Pinaceae
Alaheimo::  Piceoideae
Suku::  Kuuset Picea
Laji::  purpurea
Kaksiosainen nimi
 Picea purpurea  Mast., 1906 
Katso myös
   Purppurakuusi Wikispeciesissä   Purppurakuusi Commonsissa 
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvoIUCN-testi OK: 
Purppurakuusi (Picea purpurea) on mäntykasvien (Pinaceae) heimoon, kuusten (Picea) sukuun kuuluva kasvilaji. Se on ainavihanta puulaji, joka voi kasvaa täysikasvuisena noin 50 metriä korkeaksi. Rungon rinnankorkeusläpimitta voi kasvaa noin metriin. Puun latvus on muodoltaan pyramidimainen ja kaarna on väriltään tummanharmaata.
Purppurakuusen neulaset ovat suoria tai hieman kaarevia. Ne ovat 7–12 mm pitkiä ja halkaisijaltaan 1,5–1,8 mm. Kussakin neulasessa on neljästä kuuteen ilmarakojuovaa.
Purppurakuusen hedekävyt ovat punaisia ja 1,5–2,5 cm pitkiä. Emikävyt ovat puolestaan aluksi punertavia mutta muuttuvat sitten tummanpurppuraisiksi. Emikävyt ovat 2,5–4 cm pitkiä ja halkaisijaltaan 1,7–3 cm. Purppurakuusen pölytys tapahtuu huhtikuussa, ja siemenet kypsyvät lokakuussa. Siemenet ovat noin 9 mm pitkiä, ja niissä on ruskea, purppuratäpläinen lenninsiipi.
Purppurakuusi kasvaa luonnossa vuoristoissa, pääasiassa pohjoisrinteillä 2 600–3 800 metrin korkeudella merenpinnasta. Lajia tavataan luontaisena Kiinassa, jossa sitä kasvaa Gansun eteläosissa, Qinghain itäosissa sekä Sichuanin luoteisosissa.
Aiheesta muualla

Picea purpurea Global Biodiversity Information Facility (GBIF) (englanniksi)
Picea purpurea Flora of China (englanniksi)
Purppuraköynnösvehka

| Purppuraköynnösvehka |
| --- | --- |

Tieteellinen luokittelu
Domeeni::  Aitotumaiset Eucarya
Kunta::  Kasvit Plantae
Alakunta::  Putkilokasvit Tracheobionta
Kaari::  Siemenkasvit Spermatophyta
Alakaari::  Koppisiemeniset Magnoliophytina
Luokka::  Yksisirkkaiset Liliopsida
Lahko::  Alismatales
Heimo::  Vehkakasvit Araceae
Suku::  Köynnösvehkat Philodendron
Laji::  erubescens
Kaksiosainen nimi
 Philodendron erubescens  K. Koch & Augustin 
Katso myös
   Purppuraköynnösvehka Wikispeciesissä   Purppuraköynnösvehka Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OK: 
Purppuraköynnösvehka (Philodendron erubescens) on kiiltävälehtinen köynnöskasvi. Se on tunnettu huonekasvina 1800-luvun puolivälistä saakka, ja on parhaiten huonekasviksi sopivia köynnöskasveja.
Tämän Kolumbiasta kotoisin olevan vehkakasvin nuolimaiset lehdet ovat noin 25 cm pitkiä ja niissä on vaaleammat suonet. Lehtiruoti on punertava ja suunnilleen lehden pituinen. On olemassa myös lajikkeita, joita kasvatetaan niiden viininpunaisten lehtien vuoksi.
Köynnösvehkaa voidaan lisätä ottamalla pistokkaita verson nivelkohdasta ja juurruttamalla pistokkaat kosteassa mullassa. Purppuraköynnösvehka on muiden köynnösvehkojen tapaan helppohoitoinen ja se pitää lämmöstä ja kosteudesta. Rentovartisena kasvina se on kiinnitettävä turvekeppiä vasten tai sille on järjestettävä muunlainen tuki. Sammaleella peitetty pitkä turvekeppi imee itseensä runsaasti kosteutta ja tämä taas lisää kasvin viihtyvyyttä. Köynnösvehka on hyvä huoneilman puhdistaja. Köynnösvehkoista juuri purppuraköynnösvehka on eräs helppohoitoisimmista huonekasveista.
Hoito

Purppuraköynnösvehka viihtyy puolivarjossa ja varjossa. Ihanteellisin lämpötila on 16–21 °C. Kasvi kestää kuitenkin 13–24 °C:n lämpötiloja. Kasvi viihtyy hyvin multaviljelyssä tavallisessa tai altakastelevassa ruukussa. Se sopii mainiosti myös hydroviljelyyn. Köynnösvehkassa voi olla satunnaisesti kirvoja, kilpikirvoja ja villakilpikirvoja. Juuret mätänevät, jos multa on liian kylmää ja märkää. Juuripaakku on pidettävä tasaisen kosteana, mutta ei liian märkänä kasvukauden aikana. Talvella kastelua tarvitaan vähemmän. Lehtiä on hyvä sumuttaa usein ja pyyhkiä niitä silloin tällöin kostealla rievulla.
Prámanta

| Prámanta Πράμαντα |
| --- | --- |

 Kunnallisyksikön sijainti
 Prámanta
 Koordinaatit: 39°31′22″N, 21°06′15″E 
Valtio:  Kreikka
Hajautetun hallinnon alue:  Epeiros jaLänsi-Makedonia
Alue:  Epeiros
Alueyksikkö:  Ioánnina
Kunta:  Vóreia Tzoumérka
Hallinto:  
 – Asutustyyppi:  kunnallisyksikkö, entinen kunta, kylä
 – Kallikrates-koodi:  180201
Korkeus:  900 m
Väkiluku (2011):  1 774
 – Kylä­yhdys­kunta:  1 527
 – Kylä:  1 137
Aikavyöhyke:  UTC+2
 – Kesäaika:  UTC+3
Rekisterikilpi:  ΙΝ
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Prámanta (kreik. Πράμαντα; myös Prámanda) on Kreikan kylä sekä samanniminen Vóreia Tzoumérkan kunnan kunnallisyksikkö (Δημοτική Ενότητα Πραμάντων, Dimotikí Enótita Pramánton) ja entinen itsenäinen kunta. Se sijaitsee Ioánninan alueyksikössä Epeiroksen alueella. Koko kunnallisyksikön väkiluku on 1 774 ja varsinaisen Prámantan kylän väkiluku 1 137 (vuonna 2011). Prámanta on Vóreia Tzoumérkan kunnan kuntakeskus.
Prámantan kylä sijaitsee Athamaniká- eli Tzoumérka-vuorilla noin 900 metrin korkeudessa. Prámanta oli itsenäinen kunta vuoden 2010 loppuun saakka. Vuoden 2011 alussa se yhdistettiin Kallikrates-suunnitelmana tunnetun aluehallintouudistuksen myötä Vóreia Tzoumérkan kunnaksi yhdessä Kalaríteen, Katsanochórian, Matsoúkin, Syrrákon, Tzoumérkan ja Vathýpedon kanssa, jolloin se muuttui uuden kunnan kunnallisyksiköksi.
Prámanta Strongoúla-vuoren rinteellä.
Kunnallisyksikön osat

Prámantan kunnallisyksikkö muodostuu seuraavista kylä- ja kaupunkiyhdyskunnista ja asutuksista:
| Kylä- tai kaupunki­yhdys­kunta | Kylä, kaupunki tai muu asutus | Väkiluku (2011) |
| --- | --- | --- |
| Ampelochóri | Ampelochóri | 100 |
| Prámanta | Christoí | 226 |
| Prámanta | Prámanta | 1 137 |
| Prámanta | Tsópela | 164 |
| Raftanaíoi | Fráxos | 14 |
| Raftanaíoi | Megáli Ráchi | 2 |
| Raftanaíoi | Mylokopeió | 7 |
| Raftanaíoi | Palaiomochoústi | 38 |
| Raftanaíoi | Pallikári | 3 |
| Raftanaíoi | Pláka | 17 |
| Raftanaíoi | Raftanaíoi | 47 |
| Raftanaíoi | Roúga | 2 |
| Raftanaíoi | Vounóreia | 16 |
| Raftanaíoi | Zaloúchos | 1 |
Yhteensä: 1 774
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Prámanta Wikimedia Commonsissa
Purppuraleski

| Purppuraleski |
| --- | --- |

Uhanalaisuusluokitus
 Elinvoimainen  
  
Tieteellinen luokittelu
Domeeni::  Aitotumaiset Eucarya
Kunta::  Eläinkunta Animalia
Pääjakso::  Selkäjänteiset Chordata
Alajakso::  Selkärankaiset Vertebrata
Luokka::  Linnut Aves
Lahko::  Varpuslinnut Passeriformes
Heimo::  Lesket Viduidae
Suku::  Lesket Vidua
Laji::  purpurascens
Kaksiosainen nimi
 Vidua purpurascens  (Reichenow, 1883) 
Katso myös
   Purppuraleski Wikispeciesissä   Purppuraleski Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OKIUCN-testi OK: 
Purppuraleski (Vidua purpurascens) on leskien heimoon kuuluva afrikkalainen varpuslintu.
Levinneisyys

Purppuraleskeä tavataan Angolassa, Botswanassa, Etelä-Afrikassa, Keniassa, Kongon demokraattisessa tasavallassa, Malawissa, Mosambikissa, Namibiassa, Sambiassa, Tansaniassa ja Zimbabwessa. Lajia on kuvattu melko yleiseksi, ja sen kannankehitys on vakaa. Se on luokiteltu elinvoimaiseksi.