stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Alasjärvi (Tampere)
Vedenlaatu

Alasjärven vedenlaatua on tutkittu vuodesta 1980 asti. Sitä tarkkaillaan nykyään vuosittain. Vedenväri on lievästi ruskea, koska siinä on humusta. Vesi on humuksesta huolimatta neutraalia ja järven puskurikyky happamoitumista vastaan on hyvä. Vedenlaatu vaihtelee voimakkaasti hulevesin, ravinnevalumien, maantiesuolauksen ja lähialueiden maanmuokkausten mukaan. Järven lämpötilakerrostuminen on kesäisin ja talvisin voimakasta. Järven syvänteeseen syntyy neljämetrinen alusvesikerros, jonka tila poikkeaa selvästi päällysveden tilasta. Alusvedessä on kesäisin todettu happikato. Hapettomassa vedessä pohjan sedimenteihin laskeutuneet ravinteet liukenevat takaisin veteen ja alusveden ravinnepitoisuudet ovat silloin selvästi koholla. Tutkittuja arvoja ovat fosfori-, typpi-, kloridi-, rauta- ja mangaanipitoisuudet. Nämä seurattavat ravinteet aiheuttavat pääasiallisen sisäisen kuormituksen. Sisäisen kuormituksen ravinteet ruokkivat leviä ja bakteereja, jotka samentavat veden, ja ne ruokkivat rehevien vesien kasvilajeja, jotka ruohottavat järven rantoja. Järvellä esiintyy joinakin vuosina sinileväkukintoja. Järvi on siirtynyt lievästi rehevöityneeseen tilaan, mutta kokonaisuudessaan vedenlaatu on tyydyttävä.
Historiaa

Vuonna 1855 julkaistussa Kalmbergin kartastossa järven nimi oli sama ”Alasjärvi” kuin nykyäänkin. Sen rantaviivan muodossa on joitakin eroavaisuuksia nykyiseen rantaviivaan. Esimerkiksi Lahnakallion niemeä ei aiemmin ollut, ja itäranta on piirretty pohjoisen suuntaisena. Tämä voi merkitä lähimenneisyydessä tehtyä järvenlaskua. Viereisen ”Kuljujärven” kohtalo oli kuivattaminen kokonaan.
Vuoden 1953 peruskartan mukaan järven keskellä ollut Selkäsaari oli yksi saari, mutta se on jakaantunut kahdeksi saareksi vuoden 1974 peruskartassa. Järven länsi ja itäpuolella oli suuria peltoja, mutta muualla metsämaata. Järven laskuoja lähti järven länsirannasta ja juoksi länteen ja kääntyi loivasti kohti etelää yhtyen Vuohenojaan silloisen Uudenkylän, mutta nykyisen Huikkaan, kohdalla. Järvellä olis tuolloin toinenkin laskuoja, joka lähti järven lounaiskulmasta ja yhtyi Vuohenojaan vanhan kunnalliskodin eli nykyisen Takahuhdin kohdalla. Kartasta on vaikea päätellä, kumpi oja vetää vesiä Vuohiojaan. Ranta-asutus oli jo vuoden 1974 kartassa voimakasta.
Aiheesta muualla

Palomäki, Risto: Tampereen kaupungin alueella sijaitsevien järvien kehitys ja niiden vedenlaatu 1990-2005, Ympäristöpalvelujen julkaisuja 1/2007
(35.2)
Antonio Tajani

| Antonio Tajani |
| --- | --- |

Italian ulkoministeri
 22.10.2022–  
Pääministeri:  Giorgia Meloni
Edeltäjä:  Luigi Di Maio
Italian varapääministeri
 22.10.2022– Yhdessä Matteo Salvinin kanssa  
Pääministeri:  Giorgia Meloni
Edeltäjä:  Luigi Di Maio &  Matteo Salvini (2019)
Euroopan parlamentin puhemies
 17.1.2017–9.7.2019  
Edeltäjä:  Martin Schulz
Seuraaja:  David Sassoli
Euroopan parlamentin varapuhemies
 1.7.2014–18.1.2017  
Edeltäjä:  Gianni Pittella
Seuraaja:  Mairead McGuinness
Euroopan parlamentin jäsen Italiasta
 14.7.1994–8.5.2008 1.7.2014–  
Henkilötiedot
Syntynyt: 4. elokuuta 1953 (ikä 71) Rooma
Puoliso:  Brunella Tajani (vih. 1988)
Tiedot
Puolue:  Forza Italia
 Nimikirjoitus
Aiheesta muualla
www.antoniotajani.it
Antonio Tajani ([anˌtɔːnjo taˈjaːni]; s. 4. elokuuta 1953 Rooma) on italialainen poliitikko ja entinen Euroopan parlamentin puhemies. Hän nousi Barroson I komissioon liikennekomissaariksi Jacques Barrot'n tilalle 8. toukokuuta 2008. Vuosina 2010–2014 hän oli teollisuus- ja yrittäjyysasioista vastaava komissaari Barroson II komissiossa. Hän toimi molemmilla kerroilla myös komission varapuheenjohtajana.
Tajani oli Euroopan parlamentin jäsen vuosina 1994–2008 edustaen Forza Italia -puoluetta, joka kuului Euroopan kansanpuolueeseen. Tajani valittiin Euroopan parlamentin puhemieheksi 17. tammikuuta 2017 edellisen puhemiehen Martin Schulzin erottua.
Vuonna 2019 VoteWatch Europe arvioi Tajanin olevan vaikutusvaltaisin Euroopan parlamentin jäsen.
Koulutus ja ura

oikeustieteen ylempi korkeakoulututkinto, Rooman Sapienza-yliopisto
1974–1975 Italian ilmavoimien upseeri
1983–1987 erityislähettiläs Libanonissa, Neuvostoliitossa ja Somaliassa
1987–1993 Il Giornale -sanomalehden Rooman toimituksen johtaja
1994–2008 Euroopan parlamentin jäsen
2002– Euroopan kansanpuolueen varapuheenjohtaja
2008–2010 Euroopan komission varapuheenjohtaja, vastuualueena liikenne
2010–2014 Euroopan komission varapuheenjohtaja, vastuualueena teollisuus ja yrittäjyys
2014–2017 Euroopan parlamentin varapuhemies
2017–2019 Euroopan parlamentin puhemies
2014– Forza Italia -puolueen puheenjohtajiston jäsen
Lähde
Kunnianosoituksia

Ruhtinas Jaroslav Viisaan ritarikunta (Ukraina, 2023)
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Antonio Tajani Wikimedia Commonsissa
Antonio Tajani Euroopan parlamentin jäsenet. Euroopan parlamentti.
Algis Budrys

| Algis Budrys |
| --- | --- |
 Algis Budrys vuonna 1985
Henkilötiedot
Syntynyt: 9. tammikuuta 1931 Liettua
Kuollut: 9. kesäkuuta 2008 (77 vuotta)
Kansalaisuus:  yhdysvaltalainen
Kirjailija
Tyylilajit:  tieteiskirjallisuus
Aiheesta muualla
Löydä lisää kirjailijoitaKirjallisuuden teemasivulta
Algirdas Jonas "Algis" Budrys (9. tammikuuta 1931 – 9. kesäkuuta 2008) oli syntyjään liettualainen, vuodesta 1936 Yhdysvalloissa asunut tieteiskirjailija. Hän sai useita Hugo- sekä Nebula-ehdokkuuksia ja oli kunniavieraana Worldconissa 1997.
Budrys oli myös aktiivinen toimittaja.
Tuotanto

Fiktiota:
Who? (1958)
Rogue Moon (1960)
A Scraping at the Bones (1975)
Michaelmas (1977)
The Nuptial Flight of Warbirds (1978)
Hard Landing (1992)
Aiheesta muualla

Algis Budrys Internet Speculative Fiction Database -sivustolla (englanniksi)
Amiga 4000

Amiga 4000 (A4000) oli Commodoren valmistama henkilökohtainen tietokone, Amiga 2000:n ja Amiga 3000:n seuraaja.
Toisin kuin aikaisemmissa Amiga-koneissa, varhaisissa A4000-koneissa suoritin kytkettiin emolevyyn erillisellä tytärkortilla, jolla sijaitsi suoritinkanta. Emolevyllä ei ollut suoritinta lainkaan. Myöhemmissä koneissa juotettiin suorittimet säästösyistä suoraan emolevylle.
A4000 tuli alun perin valkoisessa pöytäkotelossa, erillisellä näppäimistöllä varustettuna. Koneesta valmistettiin myös pieniä määriä tornikoteloversiota. Amiga 4000 käytti Motorolan 68040- tai 63030-suoritinta sekä AGA-grafiikkapiiriä.
Teknisiä yksityiskohtia

Teknisiä ominaisuuksia:
Suoritin: Motorola 68040 tai Motorola 68030 (A4000/030)
Keskusmuisti : 4 megatavua (68030) tai 6 megatavua (68040)
4kpl 72 pinnin SIMM-paikkoja
Käyttöjärjestelmä: AmigaOS 3.0 / 3.1
Kickstart 3.0 tai 3.1
AGA-piirisarja (Advanced Graphics Architecture)
IDE-ohjain
SCSI-ohjain (A4000T)
120 megatavun IDE-kiintolevy (030 ja 040-mallit)
HD-levykeasema
Teknisiä yksityiskohtia > Mallit

A4000/030 (1993) – Motorola 68EC030 -suoritin
A4000/040 – Motorola 68040 -suoritin
A4000T – muutoin sama kuin A4000/040, mutta tornikotelossa
Escom A4000T (1998) – Motorola 68060 -suoritin @ 50 MHz
Amiga 4000T

Amiga 4000:n torniversio oli ainoa Amiga, joka sisälsi sekä SCSI- että IDE-väylät sisäänrakennettuna. Molempien ajureiden sisällyttäminen ROMiin vaati osan käyttöjärjestelmän siirtämistä ja siten A4000T onkin ainoa kone, jolla on workbench.library-tiedosto varastoituina levyllä. Se on myös Amigoista ainoa, joka käytti PC -yhteensopivien tyylistä emolevymuotoilua[lähde? ] ja ensimmäinen (ja ainut) joka käytti litium-ioni-varmennusparistoa nikkeli-kadmiumin sijasta. Varmennusparisto on myös samalla yksi yleisimmistä ongelmista ikääntyvien A4000-koneiden parissa: sillä on tapana ajan myötä vuotaa. Vuotava aines on jossain määrin syövyttävää ja voi mahdollisesti vahingoittaa emolevyä.
Tämä oli Commodoren viimeisin isossa kotelossa myytävä kone. Vain muutamia satoja kappaleita 4000T-mallia valmistettiin ennen kuin Commodore ajautui konkurssiin. 4000T-mallin tuotanto aloitettiin uudelleen, kun Escom osti Commodoren rippeet. Escomin valmistamissa koneissa oli pieniä eroja vanhempaan malliin verrattuna, muun muassa HD-levykeaseman korvaaminen DD-mallilla.
Amiga 4000T > Tornikoteloversion ominaisuuksia

4 kpl 3½ tuuman levypaikkaa
1 kpl sisäinen 5¼ tuuman levypaikka
210 megatavun kiintolevy
5 kpl Zorro II/III-laajennuspaikkoja
2 kpl 24-bittistä näytönohjainpaikkaa
8 megatavua Fast RAM -muistia
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Amiga 4000 Wikimedia Commonsissa
www.ntrautanen.fi/computers/commodore/a4000.htm (Arkistoitu – Internet Archive)
Amiga 4000T
Wisconsinjoki

Wisconsinjoki kartalla
Wisconsinjoki (engl. Wisconsin River) on Wisconsinissa virtaava Mississippin sivujoki. Se on 692 kilometriä pitkä.
Eurooppalaiset tutkimusmatkailijat saapuivat Wisconsinjoelle viimeistään vuonna 1673, jolloin Jacques Marquette ja Louis Jolliet saavuttivat sen.
Wisconsinin osavaltio on nimetty joen mukaan.
Astley Rodén

Astley Waldemar Rodén (30. elokuuta 1887 Kokkola – 17. toukokuuta 1948) oli suomalainen Kokkolassa vaikuttanut konsuli, huolinta-alan liikemies ja suojeluskuntajohtaja.
Astley Rodénin isä oli konttoristi Otto Waldemar Rodén joka perusti 1884 Kokkolaan nykyisin Oy M. Rauanheimo Ab:n nimellä toimivan laivanselvittelyä, puutavaran välitystä, huolintaa ja rahtausta harjoittaneen Ab Otto Rodén Oy:n.  Astley Rodén otti Ykspihlajan satamassa toimineen liikkeen haltuunsa isänsä kuoleman jälkeen vuonna 1908.
Rodén oli perustamassa Kokkolaan suojeluskuntaa syksyllä 1917 ja toimi sen päällikkönä. Marraskuussa 1917 hän oli järjestämässä S/S Equityn Saksasta tuomien aseiden vastaanottoa Kokkolassa yhdessä tehtailija Juho Piiraisen ja Gunnar Staudingerin kanssa.
Suomen sisällissodan alkaessa Rodén oli mukana Kokkolan valtauksessa tammikuun lopulla 1918 ja osallistui venäläisten upseerien kanssa Kruunupyyssä käytyihin neuvotteluihin joiden päätteeksi sovittiin venäläisten antautumisesta. Kokkolan eteläpuolella sijaitsevassa Norrmossenissa teloitettiin 29. huhtikuuta Kokkolan suojeluskunnan päällikön Astley Rodénin johdolla 47 punavankia, jotka haudattiin paikalle kaivettuun joukkohautaan. Vuonna 1967 vainajat siirrettiin kirkkoherra Johannes Sillanpään aloitteesta Marian hautausmaalle.
Rodén oli mukana perustamassa helmikuussa 1929 Ab Yxpila Stevedoring Co. Props Ltd nimistä huolinta-alan yhtiötä raakapuun ja sahatavaran huolintaa ja ahtausta varten. Yhtiö hallitsi puutavarankäsittelyä Ykspihlajan satamassa toiseen maailmansotaan asti ja Rodén omisti 30% yhtiöstä. Jatkosodan aikana 1941–1943 Ykspihlajan satama oli tärkeä Suomessa olevien saksalaisten joukkojen tarvikkeiden purkusatama ja Ab Otto Rodén Oy ja Ab Yxpila Stevedoring Co hoitivat yksin tuottoisan alusten huolinnan ja lastien purkamisen.
Sotien jälkeen 1945 loviisalaisen Nordström-konsernin omistamat Oy M. Rauanheimo Ab ja Oy Liinahamari Stevedoring Co Ab siirsivät toimintansa Petsamosta Kokkolaan. Vuonna 1954 Oy M. Rauanheimo osti Oy Otto Rodén Ab:n ja Yxpila Stevedoring Co:n osakkeet jonka jälkeen yhtiöiden toiminta jatkui satamassa Oy M. Rauanheimo Ab:n nimellä. Oy M. Rauanheimon omistus siirtyi 1983 Auto-Harolle, 1988 Botnia Shippingille ja 2001 KWH-konsernille joka nykyisin omistaa sen.
Rodén toimi Ruotsin, Tanskan ja Alankomaiden varakonsulina Kokkolassa. Hänellä oli kaupunkiasunto Vesitorninkatu 2:ssa ja huvila Soldatskärillä.
Vuonna 1945 Rodén perusti vielä Oy Yxpila Ab:n jatkamaan vuonna 1939 aloittaneen Ykspihlajan sahan toimintaa. Saha tuhoutui tulipalossa vuonna 1966.
Amiga 500

Amiga 500 (A500) on Commodoren julkaisema kotitietokone, joka oli Amiga-tietokoneiden kuluttajamalli, toisin kuin ammattilaiskäyttöön suunnattu Amiga 2000. Koneet julkaistiin vuonna 1987 ja A500 kilpailikin Atarin 520ST:n kanssa markkinoiden johtopaikasta.
Teknisesti Amiga 500 on lähes sama kuin ensimmäinen malli, Amiga 1000. Mukana tulevan RAM-muistin määrä on nostettu 512 kilotavuun ja käyttöjärjestelmän "kickstart"-osio on siirretty erilliseltä levykkeeltä ROMiin. Koska laajennusportin paikkaa on muutettu radikaalisti, koneissa ei yleensä toimi samat laajennusosat.
A500 edusti "kaikki yhdessä" -kotelosuunnittelua, jota oli käytetty myös Commodore 64- ja 128-malleissa. Muisti oli laajennettavissa sisäisesti megatavuun (A501) ja ulkoisesti jopa yhdeksään.
Mallin pääkehittäjät olivat George Robbins ja Bob Welland, joiden kehityksen tavoitteena oli laskea hintaa. Virtalähteestä ja TV-modulaattorista tehtiin ulkoiset komponentit.
Tekniset tiedot

Tekniset ominaisuudet:
suoritin: Motorola 68000 7,09379 MHz (NTSC) / 7,15909 MHz (PAL)
RAM-muisti: 512 kilotavua, laajennettavissa 1 megatavuun
tallennus: 3,5" kaksipuolinen kaksoistiheyksinen levyke 880 kilotavun formatoidulla kapasiteetilla
hiiri: mekaaninen, 0,013 mm/laskenta (200 laskentaa tuumalle)
liitännät:
RS-232-sarjaportti
Centronics-yhteensopiva rinnakkaisportti
ulkoinen levyasema (Amigan oma ketjutusta tukeva liitäntä)
kaksi hiiri-/peliohjainporttia
stereoäänen ulostulo (kaksi RCA-liitintä)
lisämuistipaikka (pohjassa olevassa luukussa)
laajennusliitäntä (kyljessä)
tuetut näyttölaitteet:
analoginen RGB
digitaalinen RGB
komposiittivideo (värillisenä vain ulkoisella modulaattorilla)
standardi televisio-RF (vain ulkoisella modulaattorilla)
Tekniset tiedot > Emolevyn piirit

ROM: ROM sisältää kernelin ja DOS-rutiineja; sen koko on 128 K * 16.
sarja-I/O: kaksi monitarkoitus 8520 I/O -piiriä
kellotaajuusgeneraattori:
Koko järjestelmä toimii synkronissa 3,579545 MHz värikelloon.
Alikellotaajuuksia 28,37516 MHz PAL (tai 28,63636 MHz NTSC) kideoskillaattorilta.
Agnus/Fat Agnus:
animaatio
blitter
copper
DMA
Denise:
grafiikka
Paula:
ääni- ja lisälaitepiiri
neljä toisistaan riippumatonta 8-bittistä PCM-äänikanavaa
kullakin kanavalla 6-bittinen äänenvoimakkuuden säätö ja näytteenottotaajuus 20 Hz:stä 29 kHz:iin
Käsittelee myös keskeytykset ja I/O-toimintoja kuten levykeasemat ja sarjaportin.
Gary:
väyläpiiri
CIA:
monimutkaisten rajapintojen adapteri
ajoitustoiminnot/ohjelmoitavat keskeytykset
Tekniset tiedot > Lisälaitteet

Yleisimpiä lisälaitteita laajennusportteihin:
peliohjaimet
suosituimpia esimerkiksi TAC-2
A501-lisämuisti (sisäinen)
A520-TV-modulaattori
A590-kiintolevy (XT-IDE / SCSI)
Action Replay -huijauslaite
sampleri (joystick-porttiin)
MIDI-liitännät
ulkoinen lisämuisti
ulkoiset lisälevykeasemat
printteri
Käyttöjärjestelmä

AmigaOS-versiot A500-malleissa ovat:
Workbench 1.2 (1987)
Workbench 1.3 (1988)
Workbench 2.04 (1990) (Amiga 500+)
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Amiga 500 Wikimedia Commonsissa
ntrautanen.fi: Commodore a500
Atlantan roomalaiskatolinen arkkihiippakunta

Hiippakunnan vaakuna
Atlantan roomalaiskatolinen arkkihiippakunta (lat. Archidioecesis Atlantensis) on katolisen kirkon arkkihiippakunta Georgiassa Yhdysvalloissa. Siihen kuuluvat seurakunnat, jotka sijaitsevat Baldwinin, Banksin, Barrowin, Bartowin, Buttsin, Carrollin, Catoosan, Chatoogan, Cherokeen, Clarken, Claytonin, Cobbin, Cowetan, Daden, Dawsonin, DeKalbin, Douglasin, Elbertin, Fanninin, Fayetten, Floydin, Forsythin, Franklinin, Fultonin, Gilmerin, Gordonin, Greenen, Gwinnettin, Habershamin, Hallin, Hancockin, Haralsonin, Hartin, Heardin, Henryn, Jacksonin, Jasperin, Lamarin, Lincolnin, Lumpkinin, Madisonin, McDuffien, Meriwetherin, Monroen, Morganin, Murrayn, Newtonin, Oconeen, Oglethorpen, Pauldingin, Pickensin, Piken, Polkin, Putnamin, Rabunin, Rockdalen, Spaldingin, Stephensin, Taliaferron, Townsin, Troupin, Unionin, Upsonin, Walkerin, Waltonin, Warrenin, Whiten, Whitfieldin ja Wilkesin piirikunnissa.
Piispa ja arkkipiispat

Francis Edward Hyland (1956–1961)
Paul John Hallinan (1962–1968)
Thomas Andrew Donnellan (1968–1987)
Eugene Antonio Marino (1988–1990)
James Patterson Lyke (1991–1992)
John Francis Donoghue (1993–2004)
Wilton Daniel Gregory (2004– )
Atlantan taistelu

Atlantan taistelu (engl. Battle of Atlanta) oli 22. heinäkuuta 1864 käyty taistelu Pohjoisvaltioiden Mississippin sotilasosaston ja Etelävaltioiden Tennesseen armeijan välillä. Taistelu käytiin Atlantan kaupungin läheisyydessä Fultonin piirikunnassa Georgiassa. Atlanta oli sisällissodan aikaan erityisesti sitä hallineelle Konfederaatiolle tärkeä kaupunki, koska se oli merkittävä teollisuuskaupunki sekä rautatieliikenteen solmukohta. Taistelussa William T. Shermanin komentamat Unionin joukot löivät John Bell Hoodin komentaman Tennesseen armeijan ja pääsivät näin piirittämään Atlantan kaupunkia. Taistelun nimi on kuitenkin hieman harhaanjohtava, sillä itse Atlantan kaupunki antautui Unionin joukoille vasta useiden muiden taistelujen jälkeen reilut kaksi kuukautta myöhemmin.
Unionin joukot menettivät taistelussa eri lähteiden mukaan noin 3 600–3 700 miestä, joiden joukossa oli myös Tennesseen armeijan komentaja, kenraali James McPherson. Konfederaatio taas menetti taistelussa noin 5 000–8 500 miestä.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Atlantan taistelu Wikimedia Commonsissa
Arvi Hyttinen

Karl Arvid (Arvi) Hyttinen (11. tammikuuta 1886 Kontiolahti – 18. tammikuuta 1946) oli suomalainen toimitusjohtaja ja näytelmäkirjailija.
Hyttisen vanhemmat olivat koneenkäyttäjä Johan Henrik Hyttinen ja Iida Loviisa Hiltunen. Hyttinen kirjoitti ylioppilaaksi Viipurin reaalilyseosta vuonna 1904 ja valmistui filosofian maisteriksi vuonna 1911. Hän opiskeli pääaineenaan kansantaloustiedettä. Hyttinen työskenteli vuosina 1906–1912 SOK:n neuvontatoimiston päällikkönä ja Yhteishyvä-lehden toimittajana. Vuosina 1912–1915 hän oli osuusliike Elannon toimitusjohtajana, ja perusti sitten oman tuonti- ja vientiliikkeen Wetterstrand & Hyttisen. Vuosina 1918–1919 hän johti Suomen elintarvikkeiden tuontikonttoria Berliinissä. Vuosina 1920–1923 Hyttinen oli Kuopiossa toimineen Oy Gust. Raninin toimitusjohtajana, vuosina 1923–1926 Oy Savon ja Veljekset Peusan edustajana Helsingissä ja vuosina 1926–1929 John Barker Oy:n edustajana Turussa. Vuodesta 1929 hän oli Littoisten verkatehtaan myyntipäällikkönä ja vuosina 1931–1936 sen toimitusjohtajana. Vuodesta 1936 hän oli Lassila & Tikanojan palveluksessa. Sotavuosina Hyttinen oli lisäksi Kansanhuoltoministeriön toimistopäällikkönä. Hän kuului vuosina 1912–1915 Helsingin ja myöhemmin Kuopion kaupunginvaltuustoon.
Teoksia

Salaliitto : huvinäytelmä 1:ssä näytöksessä ; kirj. A. H. Näytelmäkirjallisuutta n:o 67. U. W. Telén ja K., Kuopio 1904.
Velkakauppa-ystävämme ; kirj. A. H. / S. O. K:n lentolehtinen n:o 1. S. O. K., Tampere 1907, 3. painos 1917, 4. painos 1919.
Littoisten tehdas ennen ja nyt. Turku 1935.
Pistejärjestelmä : mitä yksityisen kansalaisen, elinkeinonharjoittajan ja kansanhuoltolautakunnan jäsenen tulee tietää vaatetustarvikkeiden ja jalkineiden säännöstelystä : kansanhuoltoministeriön tarkastama ja hyväksymä. Otava 1941.
Suomennoksia

Englannin osuuskauppatoiminnan historia : nuorisolle kertonut Isa Nicholson ; saksankielestä suomentanut A. H. Suomen osuuskauppojen keskusosuuskunta, Tampere 1907
Hans Müller : Luokkataisteluteoria ja osuuskauppaliikkeen puolueettomuusperiaate. Suomen osuuskauppojen keskusosuuskunta, Helsinki 1911
Väylä (täsmennyssivu)

Väylä voi tarkoittaa ainakin seuraavia asioita:
väylä, tietotekniikan alijärjestelmä
vesiväylä
Väylä, Tornionjoesta käytetty nimitys
Väylä, asutuskeskus Inarissa
Väylä, rovaniemeläinen kirjankustantamo
Väylävirasto eli Väylä, Suomen valtion virasto
Väyläjoki, Inarijärveen laskeva joki Lapissa
teiden nimissä usein = moottoritie, esimerkiksi Länsiväylä ja Itäväylä (moottoritiemäinen)
| --- | --- |
: Tämä on täsmennyssivu, joka luettelee monimerkityksisen käsitteen eri merkitykset tai useita eri henkilöitä. Artikkelisivuja, joiden nimessä tai tekstissä lukee ”Väylä”, voi hakea sivunnimihaulla, laajalla sivunnimihaulla tai tekstihaulla.
Arthur Rudolf Gauffin

Arthur Rudolf Gauffin (20. heinäkuuta 1880 Turku – 20. helmikuuta 1936 Helsinki) oli suomalainen arkkitehti.
Gauffinin vanhemmat olivat puutarhuri Oskar Rudolf Gauffin ja Kristina Elisabet Appelström. Hän pääsi ylioppilaaksi 1899 Turun ruotsalaisesta yhteiskoulusta ja suoritti arkkitehtitutkinnon Polyteknillisessä opistossa 1903.
Gauffin oli aluksi kolme vuotta apulaisena eri arkkitehtitoimistoissa. Hän oli sitten Wasastjema & Lindbergin arkkitehtitoimiston johtajana ja vuosina 1906–1913 Helsingin kaupungin asuntotarkastajana. Ensimmäisen maailmansodan aikana Gauffin siirtyi liikealalle Tampereelle ja hän oli täällä myös asemakaavatoimiston johtajana. Vuodesta 1924 alkaen Gauffinilla oli Helsingissä oma arkkitehtitoimisto, joka erikoistui erilaisten huoltolaitosten, kuten kunnalliskotien, sairaaloiden yms. suunnitteluun. Gauffin oli lisäksi muutamia vuosia puolustusministeriön rakennusjaoston päällikkönä ja toimi arkkitehtuurin opettajana.
Gauffin oli naimisissa vuodesta 1903 Ellen Sofia Falckin kanssa. Heidän poikansa oli maanviljelysneuvos Gunnar Kauste (vuoteen 1933 Gauffin).
Rakennuksia

Antintalon Immanuel-kappelin muutos jugendtyyliseksi ja pihan kaksikerroksinen asuintalo, Turku 1906
Huvilakatu 19-21-23, Helsinki 1909, Richard Willmanin kanssa
Wasaborgin eli Sjöblomin talon länsisiipi, Raastuvankatu 21, Vaasa 1912
Tehtaankatu 34, Helsinki 1913, Richard Willmanin kanssa
Liisankatu 15, Helsinki
Wise

Wise tai WISE voi tarkoittaa seuraavia:
Wide-field Infrared Survey Explorer, NASAn tiedesatelliitti
Wise, japanilaisen hip hop -muusikko Seiji Kameyaman taiteilijanimi
Wise, seuraavien henkilöiden sukunimi:
Alston Wise (1904–1984), kanadalainen jääkiekkoilija
David Wise (1955–2020), yhdysvaltalainen televisiokäsikirjoittaja
David Wise (s. 1990), yhdysvaltalainen freestylehiihtäjä
Dennis Wise (s. 1966), englantilainen jalkapalloilija ja urheilutoimenjohtaja
Ernie Wise (1925–1999), brittiläinen koomikko
Evans Wise (s. 1973), trinidadtobagolainen jalkapalloilija
Greg Wise (s. 1966), englantilainen näyttelijä
Isaac Mayer Wise (1819–1900), yhdysvaltalainen juutalainen rabbi
Kurt Wise (s. 1969), yhdysvaltalainen geologi, paleontologi ja kreationisti
Joanne Wise (s. 1971), brittiläinen pituushyppääjä
Ray Wise (s. 1947), yhdysvaltalainen näyttelijä
Robert Wise (1914–2005), yhdysvaltalainen elokuvatuottaja ja -ohjaaja
| --- | --- |
: Tämä on täsmennyssivu, joka luettelee monimerkityksisen käsitteen eri merkitykset tai useita eri henkilöitä. Artikkelisivuja, joiden nimessä tai tekstissä lukee ”Wise”, voi hakea sivunnimihaulla, laajalla sivunnimihaulla tai tekstihaulla.
Väylä (Inari)

Väylän kylän rannat rajautuvat myös Ala-Sieksijärveen, joka on salmen kautta yhteydessä Väylävuonoon.
Suota Väylän luoteispuolella Sevettijärventien pohjoispuolella.
Väylä (inarinsaameksi Vävli) on kylä Inarin kunnassa entisessä Lapin läänissä. Se sijaitsee Karigasniemeltä Näätämöön johtavan kantatien 92  varrella Inarijärven Väylävuonon rannalla Väyläjoen suulla.
Kylän alueelta on löydetty asuinpaikkaan viittaavia muinaisjäännöksiä sekä esihistorialliselta että historialliselta ajalta. Inarijärveen pistävän Palttoniemen länsilaidalta on löydetty kodanpohja ja itälaidalta piikärjen katkelma.. Myös Väyläjoen suulta on löytynyt jäännöksiä muutamasta kodansijasta
Väylän alueella on jonkin verran voimassa olevan yleiskaavan mukaista loma-asutusta. Itse kylässä on vain pari vakituisesti asuttua taloa.