stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
D.I.C.E. Awards
D.I.C.E. Awards > Konsolipalkinnot > Toimintaurheilu konsoleilla

| --- | --- |
+ Toimintaurheilu konsoleilla: 
Vuosi: Voittaja
2004: SSX 3
2005: Tony Hawk's Underground 2
D.I.C.E. Awards > Tietokonepalkinnot > Vuoden tietokonepeli

| --- | --- |
+ Vuoden tietokonepeli: 
Vuosi: Voittaja
1997: StarCraft
1998: Half-Life
1999: Age of Empires II: The Age of Kings
2000: Diablo II
2001: Black & White
2002: Battlefield 1942
2003: Call of Duty
2004: Half-Life 2
2005: Age of Empires III
2006: The Elder Scrolls IV: Oblivion
2007: The Orange Box
2008: Left 4 Dead
D.I.C.E. Awards > Tietokonepalkinnot > Innovaation tietokoneille

| --- | --- |
+ Luovuus/innovaatio tietokonepelaamisessa: 
Vuosi: Voittaja
1997: Orly's Draw-A-Story
1998: Barbie Photo Designer Digital Camera & CD-ROM and 3-D Castle Creator
1999: Disney's Magic Artist Studio
2000: Deus Ex
2001: Black & White
2002: Battlefield 1942
2003: Prince of Persia: The Sands of Time
2004: Half-Life 2
D.I.C.E. Awards > Tietokonepalkinnot > Opetus-/taitopelit tietokoneilla

| --- | --- |
+ Opetus-/taitopelit tietokoneilla: 
Vuosi: Voittaja
1997: Orly's Draw-A-Story
1998: Carmen Sandiego Word Detective (skills) and Where in Time is Carmen Sandiego? (educational)
1999: Jump Start Preschool (under 8) and Thinkin' Science ZAP! (age 9-16)
2000: Jump Start Phonics Learning System
2002: Where in the World is Carmen Sandiego? Treasures of Knowledge
D.I.C.E. Awards > Tietokonepalkinnot > Perhe-/lastenpelit tietokoneilla

| --- | --- |
+ 'Perhe-/lastenpelit tietokoneilla: 
Vuosi: Voittaja
1998: Lego Island
1999: National Geographic Maps' (perhe) ja Disney/Pixar's A Bug's Life Action Game (lapset
2000: 3D Ultra Lionel Traintown (perhe) ja Disney's Villains' Revenge (lapset)
2001: Return of the Incredible Machine: Contraptions
2002: Backyard Basketball
2004: Zoo Tycoon: Complete Collection
2005: Zoo Tycoon 2 (perhe) ja Backyard Skateboarding (lapset)
D.I.C.E. Awards > Tietokonepalkinnot > Ensimmäisen persoonan toimintapeli tietokoneilla

| --- | --- |
+ Ensimmäisen persoonan toimintapeli tietokoneilla: 
Vuosi: Voittaja
2002: Medal of Honor: Allied Assault
2003: Call of Duty
2004: Half-Life 2
2005: Battlefield 2
2006: Tom Clancy's Rainbow Six: Vegas
D.I.C.E. Awards > D.I.C.E. Sprite Award

The D.I.C.E. Sprite Award was added for the 2015 awards ceremony to honor "a game having disproportionate resources for development and exposure (as compared to AAA titles), represent a higher degree of risk tolerance and advances our industry with innovative gameplay and experiences".
| --- | --- |
+ D.I.C.E. Sprite Award: 
Year: Winner
2014: Transistor
2015: Rocket League
2016: Inside
D.I.C.E. Awards > Teknisen vaikutuksen palkinto

Teknisen vaikutuksen palkinto lisättiin vuoden 2015 palkintoseremoniassa tunnustamaan "ainutlaatuisia innovaatioita jotka vaikuttavat interaktiivisen median edistykseen".
| --- | --- |
+ Teknisen vaikutuksen palkinto: 
Vuosi: Voittaja
2014: Apple App Store
2015: Visual Basic
Hall of Fame

Academy of Interactive Arts & Sciences on vuosittain lisännyt "Hall of Fameen" videopelikehittäjiä jotka ovat tehneet mullistavia ja innovatiivisia saavutuksia videopeli- ja tietokonepeliteollisuudessa.
| Vuosi | Henkilö | Yritys/Toiminta | Huomattavia pelejä |
| --- | --- | --- | --- |
| 1998 | Shigeru Miyamoto | Nintendo | Donkey Kong, Mario, The Legend of Zelda, F-Zero, Star Fox, Pikmin and Wii series. |
| 1999 | Sid Meier | Founder of Firaxis Games and MicroProse | Pirates!, Railroad Tycoon, Civilization, and Alpha Centauri. |
| 2000 | Hironobu Sakaguchi | Originally at Square (renamed Square Enix), Founder of Mistwalker | Final Fantasy, Chrono Trigger, Parasite Eve, Lost Odyssey, and The Last Story. |
| 2001 | John Carmack | Founder of id Software | Commander Keen, Doom, Quake, and Rage. |
| 2002 | Will Wright | Founder of Maxis | SimCity, Spore and The Sims. |
| 2003 | Yu Suzuki | SEGA (head of Sega AM2 division) | Arcade games such as Hang-On, Space Harrier, Out Run, After Burner, Power Drift and Virtua Racing as well as the Virtua Fighter, Daytona USA, Virtua Cop and Shenmue series. |
| 2004 | Peter Molyneux | Founder of Lionhead Studios and Bullfrog Productions | Black & White, Populous, Magic Carpet, Syndicate, Dungeon Keeper, and Fable. |
| 2005 | Trip Hawkins | Founder of Electronic Arts and Digital Chocolate | Madden Football. |
| 2006 | Richard Garriott | Founder of Origin Systems | Ultima series and Tabula Rasa. |
| 2007 | Dani Bunten (1949–1998) | Founder of Ozark Softscape | M.U.L.E.. |
| 2008 | Michael Morhaime | President & Co-Founder of Blizzard Entertainment | Warcraft, Starcraft, and Diablo. |
| 2009 | Bruce Shelley | Ensemble Studios | Age of Empires. |
| 2010 | Mark Cerny | Cerny Games | Marble Madness, Ratchet & Clank, and Jak & Daxter. |
| 2011 | Ray Muzyka & Greg Zeschuk | Co-Founders of BioWare | Knights of the Old Republic, Mass Effect, and Dragon Age. |
| 2012 | Tim Sweeney | Founder and CEO of Epic Games | Unreal and Gears of War. |
| 2013 | Gabe Newell | Co-Founder and CEO of Valve Corporation | Portal, Half-Life, and Left 4 Dead. |
| 2014 | Sam Houser, Dan Houser and Leslie Benzies | Co-Founders of Rockstar Games | Grand Theft Auto and Bully. |
| 2016 | Hideo Kojima | Founder of Kojima Productions | Metal Gear Solid. |
| 2017 | Todd Howard | Director and Executive Producer at Bethesda Game Studios | The Elder Scrolls and Fallout series |
Lifetime Achievement Awards

Elinaikaisen saavutuksen palkinto myönnettään "henkilöille, joiden saavutukset kattavat laajan alueen pitkällä aikavälillä".
| Vuosi | Henkilö | Yritys/Tehtävä |
| --- | --- | --- |
| 2007 | Minoru Arakawa ja Howard Lincoln | Nintendo of American entisiä johtajia |
| 2008 | Ken Kutaragi | Sony Computer Entertainmentin entinen toimitusjohtaja ja "PlayStationin isä". |
| 2010 | Doug Lowenstein | Perusti ja toimi Interactive Digital Software Associationin johtajana, josta tuli Entertainment Software Association |
| 2011 | Bing Gordon | Entinen Electronic Artsin luova johtaja |
| 2016 | Satoru Iwata | Nintendon entinen johtaja |
Pioneer Awards

Pioneeripalkin myönnetään "henkilöille, joiden uran kattava työ on auttanut muokkaamaan ja määrittelemään interaktiividen viihdeteollisuuden".
| Vuosi | Henkilö | Yritys/Tehtävä |
| --- | --- | --- |
| 2010 | David Crane | Activisionin perustaja |
| 2011 | Bill Budge | Raster Blasterin ja Pinball Construction Setin kehittäjä |
| 2012 | Ed Logg | Kehittäjänä useissa kolikkopeleissä mukaanlukien Asteroids, Centipede ja Gauntlet |
| 2013 | Dave Lebling & Marc Blank | Infocomin perustajia |
| 2014 | Eugene Jarvis | Defenderin ja Robotron: 2084:n kehittäjä |
| 2015 | Allan Alcorn | Pongin kehittäjä ja ollut kehittämässä useita Atarin pelikonsoleita |
| 2015 | Ralph H. Baer | Ensimmäisen pelikonsolin Magnavox Odysseyn kehittäjä |
Palkintotapahtumien isännät

Vuodesta 2000 lähtien vuosittaisessa ohjelmassa on ollut isäntinä tunnettuja henkilöitä viihdemaailmasta.
Friedrich Ebert nuorempi

Friedrich Ebert nuorempi vuonna 1961.
Friedrich Ebert nuorempi (12. syyskuuta 1894 Bremen – 4. joulukuuta 1979 Berliini) oli saksalainen vasemmistopoliitikko ja Saksan ensimmäisenä presidenttinä toimineen Friedrich Ebertin poika. Hän oli alkujaan isänsä tavoin sosiaalidemokraatti, mutta toisen maailmansodan jälkeen hän toimi Itä-Saksaa hallinneessa Sosialistisessa yhtenäisyyspuolueessa (SED). Hän oli Itä-Berliinin ylipormestarina 1948–1967.
Ebert kävi ala- ja keskikoulun Berliinissä ja kouluttautui 1909–1913 kirjanpainajaksi, missä ammatissa hän työskenteli seuraavat kaksi vuotta. Hän liittyi 1910 sosiaalidemokraattisen nuorisoliittoon ja 1913 Saksan sosiaalidemokraattiseen puolueeseen (SPD). Vuosina 1915–1918 hän osallistui ensimmäiseen maailmansotaan jalkaväen sotilaana. Weimarin tasavallan aikana Ebert toimi sosiaalidemokraattisten lehtien toimittajana. Vuosina 1918–1923 hän oli Vorwärtsin toimittajana, sen jälkeen kaksi vuotta sosiaalidemokraattisen lehdistöpalvelun työntekijänä ja vuosina 1925–1933 Brandenburger Zeitungin sekä Potsdamer Volksblattin päätoimittajana. Toukokuusta 1928 kesäkuuhun 1933 hän oli edustajana Saksan valtiopäivillä. Vuonna 1933 hän oli lyhyen aikaa myös Brandenburgin maapäivien edustajana Preussin osavaltion valtioneuvostossa. Ebert menetti työnsä, kun uusi kansallissosialistinen hallinto takavarikoi Brandenburger Zeitungin lehtipainon toukokuussa 1933, ja heinäkuusta joulukuuhun hän oli poliittisista syistä vangittuna Oranienburgin, Börgermoorin ja Lichtenbergin keskitysleireissä. Seuraavina vuosina hän oli pääasiassa työttömänä. Toisen maailmansodan alussa hänet kutsuttiin uudelleen asepalvelukseen ja hän palveli elokuusta 1939 toukokuuhun 1940 Wehrmachtissa osallistuen Puolan-sotaretkeen yleten ylikorpraaliksi. Sen jälkeen hänet määrättiin työskentelemään valtion kustannuslaitos Reichsverlagsamtiin.
Sodan jälkeen Ebert toimi 1945–1946 SPD:n Brandenburgin piirin puheenjohtajana. Hän kannatti sosiaalidemokraattisen ja kommunistisen puolueen yhdistämistä, ja SED:n perustamisen jälkeen hän jatkoi huhtikuusta 1946 alkaen toisena Brandenburgin piirijohtajista. Hänet valittiin SED:n keskuskomiteaan, 1947 keskussihteeristöön ja 1949 politbyroohon eli ylimpään puoluejohtoon. Hän toimi vuodesta 1946 myös Brandenburgin maapäivien puhemiehenä. Vuonna 1948 Ebert valittiin Itä-Berliinin ylipormestariksi, missä tehtävässä hän toimi melkein kaksikymmentä vuotta. Samanaikaisesti hän oli jäsenenä 1948–1949 toimineessa Saksan kansanneuvostossa, 1949–1950 väliaikaisessa kansankamarissa ja vuodesta 1950 kuolemaansa asti DDR:n valtaa vailla olleessa parlamentissa, kansankamarissa. Hän oli 1950–1963 ja 1971–1979 kansankamarin varapuhemies sekä vuodesta 1971 SED:n parlamenttiryhmän puheenjohtaja. Vuodesta 1960 Ebert kuului myös Itä-Saksan valtioneuvostoon. Hänellä oli lisäksi muita tärkeitä luottamustehtäviä DDR:ssä. Vuosina 1950–1958 hän oli saksalais-neuvostoliittolaisen ystävyysseuran puheenjohtaja ja 1957–1964 DDR:n kaupunki- ja maapäivien puheenjohtaja. Hän sai monia korkeita itäsaksalaisia kunniamerkkejä.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Friedrich Ebert nuorempi Wikimedia Commonsissa
Ebert, Friedrich junior (Arkistoitu – Internet Archive) (saksaksi) Die politischen Häftlinge des Konzentrationslagers Oranienburg.
Fylkesvei 2 (Finnmark)

Ávžžiluodda eli Fylkesvei 2 Finnmarkin läänissä on Koutokeinon keskustaajamasta Ávžin kylään johtava tie. Ávžžiluodda alkaa Koutokeinon keskustasta irtautuessaan Suomaluodda-tiestä.
Fylkesvei 5 (Finnmark)

Bredbuktnesveien (pohjoissaameksi Govdavuohppenjárggaluodda) eli Fylkesvei 5 Finnmarkin läänissä on tie Norjan Koutokeinossa. Tien varrella sijaitsevat mm. Koutokeinon ala- ja yläaste.
Friedrich Ferdinand von Beust

Friedrich Ferdinand von Beust noin vuonna 1860.
Friedrich Ferdinand von Beust (13. tammikuuta 1809 Dresden, Saksin kuningaskunta – 24. lokakuuta 1886 Altenberg, Itävalta-Unkari) oli saksalais-itävaltalainen kreivi, diplomaatti ja valtiomies, joka toimi vuosina 1849–1866 Saksin sekä 1867–1871 Itävallan ulkoministerinä.
Beust kuului ikivanhaan saksilaiseen aatelissukuun. Hän opiskeli lakitiedettä, valtiotieteitä, filosofiaa sekä historiaa Göttingenissä ja Leipzigissa. Hän toimi vuodesta 1830 alkaen diplomaattina Saksin palveluksessa eri puolilla Eurooppaa. Kuningas Fredrik August II nimitti hänet vuonna 1849 Saksin ulkoministeriksi ja hänestä tuli maan hallituksen vahva mies. Beust pyysi Preussia lähettämään joukkoja kukistamaan Dresdenissä toukokuussa 1849 syntynyttä kansannousua ja solmi sen jälkeen liiton Saksin, Preussin ja Hannoverin välillä. Myöhemmin hän pyrki luomaan Saksan pikkuvaltioista vastapainoa Preussin ja Itävallan vaikutusvallalle, mikä ajoi hänet vastakkain varsinkin Preussin kansleri Otto von Bismarckin kanssa. Vuodesta 1853 hän toimi myös sisäministerinä ja pyrki toteuttamaan maltillisia uudistuksia talouden kehittämiseksi.
Preussin ja Itävallan sodassa vuonna 1866 Saksi asettui Itävallan puolelle ja Itävallan tappion jälkeen Bismarck painosti Beustin eroamaan Saksin hallituksesta. Yllättäen Itävallan keisari Frans Joosef I kutsui hänet palvelukseensa ja Beust nimitettiin lokakuussa 1866 Itävallan ulkoministeriksi sekä helmikuussa 1867 kansleriksi (heinäkuusta 1867 alkaen ministeripresidentti). Ensi töikseen hän palautti perustuslaillisen hallinnon ja hyväksyi Ausgleichin eli Itävalta-Unkarin kompromissin, jolla luotiin pohja kaksoismonarkialle. Itsehallinnon myöntäminen Unkarille ratkaisi toistaiseksi Habsburgien valtakunnan kiperimmän sisäisen ongelman. Keisari korotti Beustin vuonna 1868 paronista kreiviksi.
Beustin ja Frans Joosefin ulkopolitiikka tähtäsi kostoon Preussille ja Itävallan aseman palauttamiseen vuoden 1866 tappion jälkeen. Beust yritti ensin estää eteläisen Saksan pikkuvaltioita yhtymästä Preussin johdolla (Pohjois-Saksan liitto). Sen jälkeen hän pyrki liittoutumaan Ranskan ja Italian kanssa Preussin saartamiseksi. Hänen politiikkansa ajoi Itävallan uuden sodan partaalle Ranskan–Saksan sodan aikana, mutta lopulta hän kuitenkin ymmärsi sotaan liittymisen epäviisaaksi. Saksan yhdistyminen Preussin johdolla vuonna 1871 merkitsi Beustin suunnitelmien valumista hiekkaan. Frans Joosef vapautti hänet tehtävistään saman vuoden lokakuussa. Hän palveli sen jälkeen Itävalta-Unkarin lähettiläänä Lontoossa 1871–1878 ja Pariisissa 1878–1882. Beust kuoli vuonna 1886 Schloss Altenbergissä lähellä Wieniä.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Friedrich Ferdinand von Beust Wikimedia Commonsissa
Fylkesvei 655

| Fv655 |
| --- | --- |

Maa:  Norja
Tieluokka:  Fylkesvei / Fylkesveg
Pituus:  51 km
Alkupiste:  Ørsta
Päätepiste:  Tryggestad (51 km)
Päällyste:  asfaltti
Kaistaluku:  2
Fylkesvei 655 tai Fylkesveg 655 (lyhennettynä Fv655) on Møren ja Romsdalin läänissä Länsi-Norjassa sijaitseva seututie. Tie kulkee Ørstan ja Strandan kunnan Tryggestadin välillä. Tien pituus lauttamatkaa lukuun ottamatta on 51 kilometriä.
Frida Sjöblom

Frida Karolina Sjöblom (24. marraskuuta 1853 Hamina – 7. kesäkuuta 1937 Helsinki) oli suomalainen opettaja ja siveellisyystyön tekijä.
Sjöblomin vanhemmat olivat merikapteeni Henrik Sjöblom ja Anna Sofia Gestrin. Hän valmistui opettajaksi Helsingin suomalaisesta jatko-opistosta ja opiskeli ulkomailla Ranskassa, Saksassa ja Sveitsissä kieliä ja pedagogiikkaa 1878–1885 ja 1897, osittain valtion stipendiaattina. Vuosina 1872–1876 hän toimi Haminan yhteiskoulun johtajana ja 1876–1891 Haminan tyttökoulun johtajana. Hän oli Turun ruotsalaisen yhteiskoulun johtajana 1892 ja Helsinkiin muutettuaan 1892–1918 Helsingin ruotsalaisen tyttökoulun opettajana. Vuosina 1915–1917 hän oli Helsingin ruotsalaisen tyttökoulun ja sen jatko-opiston johtajana. Sjöblom valittiin 1905 Suomen Valkonauhaliiton ja Helsingin Valkonauhayhdistyksen puheenjohtajaksi. Edellisessä tehtävässä hän toimi vuoteen 1918 ja jälkimmäisessä vuoteen 1926 saakka. Sjöblom toimitti liiton ruotsinkielistä aikakauslehteä Hvita Bandet, samoin kuin lähetyslehtiä Erämaan lähde ja Kallan i öknen. Vuonna 1912 hän julkaisi teoksen Kylvöä: kokemuksia Helsingin Valkonauhan kuusivuotisena työkautena, jo 1907 oli ilmestynyt 24-sivuinen vihkonen Ohjesääntöisen ammattihaureuden eli prostitutsionin kumoaminen.
Aiheesta muualla

Suomen Valkonauhaliitto (Viitattu 3.12.2013)
Fylkesvei 4 (Finnmark)

Gálaniitoluodda eli Fylkesvei 4 on tie, joka johtaa Koutokeinon keskustaajamasta Ákšomuotkin kylään. Tie sijaitsee Finnmarkin läänissä ja alkaa Koutokeinon keskustasta, jossa se eroaa Hánnoluohkká-tiestä. Tien varrella sijaitsevat Koutokeinon terveyskeskus, Koutokeinon hyppyrimäki ja Juhlsin hopeapaja ja hopeagalleria. Tiestä haarautuvat Sarritluodda ja Buletjávri-järvelle johtava hiekkatie.
Francesco De Nittis

Francesco De Nittis (3. heinäkuuta 1933 Vieste – 10. maaliskuuta 2014) oli italialainen roomalaiskatolinen arkkipiispa, joka toimi kirkkonsa diplomaattisissa tehtävissä. Hänet vihittiin papiksi 15. heinäkuuta 1956. Hänet nimitettiin Tuneksen titulaariarkkipiispaksi sekä apostoliseksi pro-nuntiukseksi Papua-Uusi-Guineaan ja apostoliseksi delegaatiksi Salomonsaarille 7. maaliskuuta 1981. Piispaksi vihkiminen seurasi 2. toukokuuta. Pääkonsekraattorina toimi Agostino Casaroli, jota avustivat Duraisamy Simon Lourdusamy ja Valentino Vailati.
24. tammikuuta 1985 De Nittis sai nimityksen apostoliseksi nuntiukseksi El Salvadoriin ja 10. huhtikuuta 1986 lisäksi Hondurasiin. 25. kesäkuuta 1990 hänet nimitettiin apostoliseksi nuntiukseksi Uruguayhin, ja hän toimi tässä tehtävässä, kunnes erosi 11. marraskuuta 1999.
Frida Uhl

| Frida Strindberg-Uhl> Maria Friederike Cornelia Uhl |
| --- | --- |
 Frida Strindberg-Uhl 1935.
Henkilötiedot
Syntynyt: 4. huhtikuuta 1872 Mondsee, Itävalta
Kuollut: 28. kesäkuuta 1943 (71 vuotta) Salzburg, Itävalta
Kansalaisuus:  itävaltalainen
Ammatti:  kirjailija, kääntäjä
Lapset:  Kerstin, Friedrich
Kirjailija
Salanimi: Frida Uhl, Marie Eve
Äidinkieli: saksa
Tuotannon kieli: saksa
Pääteokset:  Lieb, Leid und Zeit: Eine unvergessliche Ehe
Aiheesta muualla
Löydä lisää kirjailijoitaKirjallisuuden teemasivulta
Frida Strindberg-Uhl, oik. Maria Friederike Cornelia Uhl (4. huhtikuuta 1872 Mondsee, Itävalta – 28. kesäkuuta 1943 Salzburg, Itävalta) oli itävaltalainen kirjailija, kriitikko ja kääntäjä.
Uhl aloitti 1892 isänsä päätoimittaman Wiener Zeitungin kirjallisuuskirjeenvaihtajana Berliinissä. Seuraavana vuonna hän tutustui August Strindbergiin. He avioituivat, ja heille syntyi tytär Kerstin. Avioero astui voimaan 1897, ja Uhl luopui samalla nimestä Strindberg.
Uhl muutti Britanniaan ja perusti Lontooseen kabareeteatteri The Cave of the Golden Calfin, jossa esitettiin muun muassa August Strindbergin näytelmiä. Ensimmäisen maailmansodan puhjettua hän joutui kansallisuutensa vuoksi poistumaan Britanniasta ja muutti New Yorkiin. Hän kirjoitti salanimellä Marie Eve elokuvakäsikirjoituksia. Hän palasi 1924 Mondseehen. Viimeisenä merkittävänä työnään hän kirjoitti muistelmat ajastaan August Strindbergin kanssa.
Teokset

Strindberg och hans andra hustru, 2 Bde., Stockholm 1933–1934 (saksankielinen laitos Lieb, Leid und Zeit: Eine unvergessliche Ehe, Hamburg 1936)
"Wenn nein, nein!" August Strindberg und Frida Uhl: Briefwechsel 1893–1902, ausgew., hrsg. u. übers. von Friedrich Buchmayr, Weitra 1993
Francesco Domenico Chiarello

Francesco Domenico Chiarello (5. marraskuuta 1898 – 27. kesäkuuta 2008) oli viimeisiä elossa olleita ensimmäisen maailmansodan veteraaneja. Hän liittyi Italian armeijaan vuonna 1918 ja sai malarian matkallaan Tarantosta Albaniaan. Hän kuitenkin palveli armeijassa vielä kahden vuoden ajan.
Chiarello oli ensimmäisen maailmansodan jälkeen naimisissa ja piti omaa maatilaansa, mutta päätyi taistelemaan myös toiseen maailmansotaan Reggio Calabriaan.
Chiarello oli mukana ensimmäisen maailmansodan Vittorio Veneton taistelussa 1918. Hän oli kuollessaan 109-vuotias.
Francesco Cuccarese

Francesco Cuccarese
Francesco Cuccarese (s. 8. maaliskuuta 1930 Tursi) on italialainen roomalaiskatolinen arkkipiispa. Hänet vihittiin papiksi 19. heinäkuuta 1953 ja nimitettiin Acerenzan arkkihiippakunnan johtoon 12. helmikuuta 1979. Piispaksi vihkiminen seurasi 1. huhtikuuta. Pääkonsekraattorina toimi Sebastiano Baggio, jota avustivat Dino Tomassini ja Vincenzo Franco.
Cuccarese sai 6. kesäkuuta 1987 nimityksen Casertan hiippakunnan johtoon ja arkkipiispan henkilökohtaisen tittelin.
21. huhtikuuta 1990 Cuccarese nimitettiin Pescara-Pennen arkkipiispaksi, jona hän toimi, kunnes jäi eläkkeelle 4. marraskuuta 2005.
Ferrari 166

Ferrari 166MM Barchetta
Ferrari 166 on italialaisen autovalmistaja Ferrarin vuosina 1948–1953 valmistama automalli.
Formula 1 -tulokset

Lihavointi tarkoittaa paalupaikkaa, kursivointi kilpailun nopeinta kierrosta. Muut selitteet löytyvät täältä.
| Kausi | Talli | Moottori | Renkaat | Kuljettajat | 1 | 2 | 3 | 4 | 5 | 6 | 7 | 8 | Pisteet |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 1950 | Ferrari | Ferrari V12 | P |  | GBR | MON | 500 | SWI | BEL | FRA | ITA |  | 0 |
| 1950 | Ferrari | Ferrari V12 | P |  Raymond Sommer |  |  |  | Kesk. |  |  |  |  | 0 |
| 1951 | Ecurie Espadon | Ferrari V12 | P |  | SWI | 500 | BEL | FRA | GBR | GER | ITA | SPA | 0 |
| 1951 | Ecurie Espadon | Ferrari V12 | P |  Peter Stæchelin | DNP |  |  |  |  |  |  |  | 0 |
Frank Marshall (shakinpelaaja)

Frank Marshall
Frank James Marshall (10. lokakuuta 1877 – 9. marraskuuta 1944) oli shakin Yhdysvaltain-mestari vuosina 1909–1936 ja yksi maailman vahvimmista shakinpelaajista.
Vuonna 1914 Pietarissa Marshall sai suurmestarin tittelin itseltään keisari Nikolai II:lta. Hän oli yksi viidestä alkuperäisestä tittelin saajasta. Muut olivat Emanuel Lasker, Aleksandr Alehin, Siegbert Tarrasch ja José Raúl Capablanca.
Marshallin mukaan on nimetty useita shakkiavausten muunnelmia. Marshallin gambiitti sekä toinen Marshallin gambiitti slaavilaisessa pelissä: 1.d4 d5 2.c4 c6 3.Nc3 e6 4.e4!?
Aiheesta muualla

Frank Marshall (shakinpelaaja) ChessGames.com-sivustolla (englanniksi)
Presidio of San Francisco

Presidio of San Franciscon kartta.
Presidio ilmakuvassa.
Presidio of San Francisco, alkuperäiseltä nimeltään El Presidio Real de San Francisco tai Royal Presidio of San Francisco, on puisto San Franciscossa, Kaliforniassa, Yhdysvalloissa. Puisto sijaitsee San Franciscon niemimaan pohjoiskärjessä ja kuuluu Golden Gate National Recreation Area -suojelu- ja virkistysalueeseen. Presidio perustettiin 17. syyskuuta 1776 Uuden Espanjan siirtomaavallan sotilaalliseksi keskukseksi. Tukikohdan alue siirtyi myöhemmin Meksikolle, joka puolestaan luovutti sen Yhdysvalloille vuonna 1848. Vähentääkseen maanpuolustuskuluja Yhdysvaltain kongressi päätti vuoden 1989 lopussa Presidion lakkauttamisesta. Sen alueen hallinta siirrettiin National Park Servicelle. Presidio oli ollut 219 vuotta sotilasalueena, ja sen uusi käyttö sisältäisi sekä kaupallisia että julkisia palveluita. Vuonna 1996 kongressi perusti Presidio Trust -säätion, joka valvoo ja hallitsee alueella sisämaassa olevaa 80% osaa puiston maista. National Park Service hallinnoi rannikkokaistaletta, joka käsittää 20% koko alueesta. Kyseessä oli ensimmäinen tämän kaltainen hallintorakenne. Kongressin säätiölle antamaan toimeksiantoon kuului, että Presidiosta pitäisi tulla taloudellisesti omavarainen vuoteen 2013 mennessä. Päämäärä on saavutettu 8 vuotta etuajassa.
Puistolle ovat ominaisia metsäalueet, kukkulat ja luonnonkauniit näkymät Golden Gaten sillalle, San Franciscon lahdelle ja Tyynellemerelle. Puistosta tuli National Historic Landmark vuonna 1962.
Presidion opastuskeskukset

Opastuskeskuksia hoitaa National Park Service.
Presidio Visitor Center – vaihtuvia näyttelyitä Presidiosta, tietoa alueen toiminnoista ja puiston nähtävyyksistä. Kirjoja alueesta saatavilla.
Battery Chamberlin (suom. Tykistöpatteri Chamberlin) – rannikkopuolustusmuseo ja tykistön esittely Baker Beachilla. Rakennettu vuonna 1904.
Fort Point – vuonna 1861 valmistunut tiilestä ja graniitista rakennettu linnoitus Golden Gaten sillan alla. Opastuskeskus on auki perjantaista sunnuntaihin. Tarjolla on videoesityksiä, opastettuja kierroksia, opastemateriaalia omatoimimatkailijoille ja näyttelyitä. Kirjoja myyntävänä.
Gulf of the Farallones National Marine Sanctuary Visitor Center (suom. Farallones-lahden kansallisen merensuojelualueen opastuskeskus) – tämä opastuskeskus tarjoaa näyttelyssään käytännöllistä tietoa meren elämästä. Keskus sijaitsee historiallisella rannikkovartioasemalla Crissy Fieldin länsipäässä. Rannikkovartiosto (engl. Coast Guard) toimi rakennuksesa vuodesta 1890 vuoteen 1990.