stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Sunila
Aiheesta muualla

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
momoneco.kotka.fi
Aallon Sunila
Kotka
| --- | --- |
Kaupunginosat:  Aittakorpi  Eskola  Etukylä  Halla  Helilä  Hirssaari  Hovila  Hovinsaari (6–8)  Itäranta  Jumalniemi  Jylppy  Kaarniemi  Kalliokoski  Karhula  Karhuvuori  Katariina  Kaukola  Kierikkala  Koivula  Korela  Korkeakoski  Kotkansaari (1–4)  Kyminlinna  Lankila  Metsola  Mussalo  Otsola  Popinniemi  Rauhala  Ristinkallio  Ruonala  Saksala  Sunila  Sutela  Suulisniemi  Takakylä  Tiutinen 
Kyliä:  Haapasaari  Huruksela  Juurikorpi  Jäppilä  Kurittula  Kuutsalo  Laajakoski  Marinkylä  Peippola  Pernoo  Pihkoo  Rantahaka  Tavastila  Ylänummi 
Muita alueita:  Hietanen  Hovinsaari (saari)  Kirkonmaa  Kolkansaari  Kuusinen  Rankki 
Alvar Aallon tuotanto
| Luettelo Alvar Aallon suunnittelemista rakennuksista |
| --- | --- |
1919–1929: Alajärven suojeluskuntatalo | Villa Väinölä | Jyväskylän työväentalo | Seinäjoen suojeluskuntatalo | Lounais-Suomen Maalaistentalo | Läntinen Pitkäkatu 20 | Jyväskylän suojeluskuntatalo | Muuramen kirkko
1930–1945: Paimion parantola | Turun Sanomien toimitalo | Villa Tammekann | Oulun sulfiittiselluloosatehdas | Viipurin kaupunginkirjasto | Alvar Aallon kotitalo | Savoy-maljakko | Sunilan asuinalue | Sunilan sellutehdas | Tehtaanmäen asuinalue | Terassitalo | Villa Mairea | Stora Enson Anjalankosken tehtaat
1946–1959: Strömbergin tehtaan asuinalue | Rautatalo | Insinööritalo | Otahalli | Säynätsalon kunnantalo | Oulun lannoitetehdas | Aerola | Muuratsalon koetalo | Pamilon vesivoimalaitos | Summan paperitehdas | Alvar Aallon ateljee | Jyväskylän uimahalli | Jyväskylän yliopiston päärakennus | Kansaneläkelaitoksen päätoimitalo | Hansaviertel | Aalto-paviljonki | Korkalovaaran asuinalue | Kolmen Ristin kirkko | Aalto-keskus | Kulttuuritalo | Maison Louis Carré
1960–1969: Lieksankosken voimalaitos | Lakeuden Risti | Keski-Suomen museo | Lappia-talo | Aaltohuset | Alvar-Aalto-Kulturhaus | Aalto-Hochhaus | Pyhän Hengen kirkko ja seurakuntakeskus | Enso-Gutzeitin pääkonttori | Seinäjoen kaupungintalo | Viitatorni | Ilokivi | Pylkönmäen kirkko | Teknillisen korkeakoulun päärakennus | Seinäjoen kaupunginkirjasto | Seinäjoen seurakuntakeskus | Rovaniemen kaupunginkirjasto | Pyhän Stefanoksen kirkko | Valtion virastotalo (Seinäjoki) | Kirjatalo | Villa Kokkonen
1970–1991: Alajärven hallintokeskus | Villa Skeppet | Pohjolan talo | Otaniemen vesitorni | Finlandia-talo | Kunsten | Alvar Aalto -museo | Sähkötalo | Ristinkirkko | Riolan kirkko | Jyväskylän kaupunginteatteri | Seinäjoen kaupunginteatteri | Essenin oopperatalo | Alajärven kaupunginkirjasto
Metsäkylä (Hamina)

| Metsäkylä |
| --- | --- |
 Metsäkylä
 60°39′14″N, 27°04′26″E 
Valtio:   Suomi
Maakunta:  Kymenlaakso
Seutukunta:  Kotka-Haminan seutukunta
Kunta:  Hamina
Maantiede
Maa-ala:  3,01 km²
Väestö
Väkiluku:  262
Väestötiheys:  87,2 as./km²
 Tilastotiedot koskevat taajamaa ja niiden lähteenä on Tilastokeskus. Väkiluku ja maapinta-ala ovat ajankohdan 31.12.2017 mukaiset.  
Summanjoki Metsäkylässä.
Metsäkylä (ruots. Skogby) on maalaiskylä ja taajama Haminan kaupungin länsireunalla. Kylä kuului vuoteen 2003 asti Vehkalahden kuntaan. Metsäkylän taajamassa on n. 200 asukasta. Metsäkylän taajama ulottui vielä vuoden 2000 taajamarajauksessa myös silloisen, nykyisin Kouvolaan kuuluvan Anjalankosken kaupungin alueelle. Metsäkylä on viereisen Reitkallin ohella Haminan suurimpia maaseutukyliä.
Historia

Metsäkylä on osa entistä Vehkalahden kuntaa, nykyistä Haminan kaupunkia. Kylää halkoo Summanjoki, jonka reunoille maanviljelys on alkujaan kehittynyt. 
Keväisin alueelle muodostuu laaja tulvajärvi, kun joen sulamisvedet purkautuvat usein alaville pelloille.
Linnusto

Metsäkylän peltoalueilla pesii tyypillinen peltolinnusto, johon lukeutuvat muiden muassa tuulihaukka, ruisrääkkä, töyhtöhyyppä, isokuovi, uuttukyyhky, kiuru, pensastasku, kivitasku, naakka, keltasirkku ja peltosirkku. Keväisin pelloille ja sen tulvajärville kerääntyy satoja muutolla levähtäviä sorsia, kahlaajia, lokkeja, kyyhkyjä ja varpuslintuja. Alkukeväällä ja loppusyksyllä Suurijärvelle kerääntyy jopa satoja laulujoutsenia.
Aiheesta muualla

Unelmatulevaisuus Metsäkylässä hankkeen nettisivut (Arkistoitu – Internet Archive)
Facebook
Haminan kaupunginosat ja kylät
Alakaupunki
Hevoshaka
Hietakylä
Hillo
Husula
Ihamaa
Kannusjärvi
Kitula
Kolsila
Kuorsalo
Linnoitus
Metsäkylä
Myllykylä
Mäntlahti
Neuvoton
Onkamaa
Paijärvi
Pampyöli
Pappilansaaret
Petkele
Pitäjänsaari
Poitsila
Pyhältö
Pyötsaari
Rakila
Reitkalli
Ruissalo
Ruotsinkylä
Ruukki
Salmenkylä
Saviniemi
Sivatti
Summa
Syväsatama
Tallinmäki
Tammio
Tervasaari
Uusi-Summa
Vehkajärvi
Vilniemi
Kasvissyönti

Kasvikunnan tuotteita
Kasvissyönti eli vegetarismi tarkoittaa joko pelkkien kasvikunnan tuotteiden syömistä tai sitä, että osa eläinkunnan tuotteista rajataan ruokavaliosta pois.
Kaikkien eläinkunnan tuotteiden rajaaminen pois ruokavaliosta mahdollistui vasta 1940-luvulla eristetyn synteettisen B12-vitamiinin tultua markkinoille, jota ilman eläinkunnan tuotteista luopuminen saattaa aiheuttaa  terveysongelmia ja jopa ennenaikaisen kuoleman.
Kasvissyönti tarkoitti siksi aiemmin  ruokavaliota, joka ei sisällä lihaa tai kalaa.
Intiassa kasvisruokavaliolla on tarkoitettu perinteisesti kasviperäisen ruoan ja maitotaloustuotteiden yhdistelmää.
Intian kasvisruokaperinne on  elinvoimainen, ja nykyisin noin 30–40 % intialaisista noudattaa kasvisruokavaliota, vaikka osuus vaihtelee alueittain ja yhteiskuntaluokittain.
Maailmassa on arvioitu olevan noin 630 miljoonaa kasvissyöjää, joista suurin osa asuu Intiassa. Kasvissyönnin suosio on kasvanut länsimaissa, joissa kasvissyöjien määrä vaihtelee maasta ja määritelmästä riippuen muutamasta promillesta jopa kymmeniin prosentteihin.
Suomalaisista keskimäärin noin 2–5 % noudattaa jotakin kasvisruokavaliota. Kasvisruokavalio on yleisintä etenkin nuorten naisten keskuudessa, joista tutkimuksien mukaan jopa 8-10 % olisi kasvissyöjiä (vegaaneja, laktovegetaristeja tai lakto-ovovegetaristeja). 
Enemmistö kasvisruokailijoista on laktovegetaristeja, jotka sisällyttävät ruokavalioonsa maitotuotteita tai lakto-ovovegetaristeja, jotka syövät myös kananmunaa.
Syyt kasvissyöntiin voivat olla esimerkiksi ekologisia, eettisiä, poliittisia, uskonnollisia tai terveydellisiä.
Erilaisia kasvisruokavalioita

Kasvissyönti on kattokäsite, jonka alle mahtuu monenlaisia ruokavalioita.
Kasvissyöjä’ ja ‘vegetaristi’ tarkoitetaan yleensä henkilöitä, jotka eivät syö lihaa, mutta voivat syödä maitotuotteita, munia ja hunajaa.
Kasvissyöjät voivat jättää ruokavaliostaan pois eläinperäiset tuotteet joko kokonaan tai osittain.
Kasvisruoka saattaa siis sisältää munia ja/ tai maitoa.
Laktovegetaristi täydentää kasviperäistä ruokaa maitotuotteilla, lakto-ovo-vegetaristi syö edellä mainittujen lisäksi myös kananmunia,
lakto – käyttää maitoa
ovo – munia
Vegaaniruokavaliota noudattava  pidättäytyy kaikesta eläinperäisen ruoan nauttimisesta, mukaan lukien hunaja ja eläinperäiset lisäaineet. Yleensä myökään nahka, turkis ja villavaatteet eivät ole vegaanin valintoja.
Vegaaniruoka ei sisällä koskaan muita kuin kasvikunnan tuotteita
Raakaruokailija syö vain kypsentämätöntä kasvisruokaa.
Fruitarismi on ruokavalio, joka sisältää vain hedelmiä laajasti käsitettynä, muun muassa myös siemeniä ja pähkinöitä.
Fennovegaani on  ruokavalio jossa ateriat kootaan kotimaisista ja mieluiten  lähiruokana kasvaneista vegaanituotteista. Varsinaisesti ruokavalio on vegaaniruokavalio, fennovegaani vai välttää ulkomailla tuotettua ravintoa.
Muita ruokavalioita

Nykyään on myös yleistä pyrkiä pääosin kasvisruokavalioon, mutta syödä kuitenkin silloin tällöin myös lihaa. Tällaista ruokavaliota noudattavia kutsutaan semivegetaristeiksi tai fleksaajiksi.
Seuraavien etuliitteiden syntyyn on vaikuttanut se, että joissakin kulttuureissa ja kielen käyttötavoissa sanalla eläin on tarkoitettu vain nisäkkäitä ja muita biologisesti ihmistä lähempänä olevia eläinkunnan (animalia) edustajia eikä esimerkiksi lintuja, kaloja, hyönteisiä tai äyriäisiä.
Kasvissyöjiksi ei kutsuta henkilöitä joiden ruokavalioon kuuluu liha tai kala mutta termien käyttö on suhteellisennyleisyä näissä yhteyksissä;
pesco (suom. kalastus) – mereneläviä, kuten kalaa, äyriäisiä ja simpukoita
pollo – siipikarjaa, kuten kanaa
demi (suom. puolittainen) – ei syö nisäkkäiden lihaa
semi (suom. lähes) – syö pääasiassa kasvisruokaa, mutta joskus kanaa tai kalaa.
Fleksaajan ruokavalio on kasvispainotteinen, samoin kuin makrobioottista ruokavaliota noudattavan.
Muita ruokavalioita > Vertailutaulukko

|  |  | Kasvit | Maitotuotteet | Kananmunat | Kala- ja äyriäisruoat | Siipikarja | Muut eläintuotteet |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| Kasvisruokavaliot | Lakto-ovo-vegetarismi | Kyllä | Kyllä | Kyllä | Ei | Ei | Ei |
| Kasvisruokavaliot | Ovovegetarismi | Kyllä | Ei | Kyllä | Ei | Ei | Ei |
| Kasvisruokavaliot | Laktovegetarismi | Kyllä | Kyllä | Ei | Ei | Ei | Ei |
| Kasvisruokavaliot | Veganismi | Kyllä | Ei | Ei | Ei | Ei | Ei |
| Osittaiset kasvisruokavaliot | Fleksitarianismi | Kyllä | Kyllä | Kyllä | Joskus | Joskus | Joskus |
| Osittaiset kasvisruokavaliot | Pollotarianismi | Kyllä | Ehkä | Kyllä | Ei | Kyllä | Ei |
| Osittaiset kasvisruokavaliot | Pescovegetarismi | Kyllä | Ehkä | Ehkä | Kyllä | Ei | Ei |
Muita ruokavalioita > Ateriaesimerkkejä

Intialaisessa laktovegetaarisessa kasvisateriassa on maitotuotteita.
Ovovegetaarisessa ateriassa on kananmunaa.
Sushi on pescovegetaarinen ruokalaji, jossa on kalaa, äyriäisiä ja joskus myös kananmunaa.
Ravintoaineiden saanti

Kasvikunnan tuotteisiin perustuvassa ruokavaliossa täytyy kiinnittää huomiota etenkin sellaisten ravintoaineiden saantiin, joita ihminen saa pääasiassa eläinperäisestä ravinnosta. Niin sanottu elävä ravinto ja makrobioottinen ruokavalio eivät ole ravitsemuksellisesti riittäviä missään elämänvaiheessa, etenkään raskaana oleville, imettäville, lapsille ja nuorille. Vegaanisen ruokavalion koostaminen vaatii tietoa, taitoa ja huolellisuutta. Vegaanien on käytettävä ravintolisänä B12-vitamiinia, D-vitamiinia ja jodia, sillä niitä ei saa riittävästi pelkistä kasveista. Kaikkien muidenkin kasvissyöjien on varmistettava riittävä kalsiumin, raudan, sinkin, riboflaviinin, seleenin, proteiinin ja välttämättömien rasvahappojen saanti.
Suomalaisilla vegaaneilla on sekaruokaa syöviä merkitsevästi huonompi B12-vitamiini-, D-vitamiini- ja seleenitasapaino. Vegaaneille syntyy B12-vitamiinin ja foolihapon puutostila ilman korvaavien ravintolisien nauttimista. Ihminen on kehityshistoriansa aikana ollut sekaruokainen niin pitkään (1–2 miljoonaa vuotta), että ihmisen fysiologia on tottunut saamaan eläinkunnan tuotteista B12-vitamiinia eikä kykene tuottamaan sitä itse. B12-vitamiinia eli kobalamiinia tuottavat vain bakteerit, joita löytyy eläinten suolistosta ja maaperästä. Ihmisen paksusuolessa muodostuu B12-vitamiinia, mutta koska B12-vitamiini imeytyy ihmisen elimistöön ohutsuolessa, sitä on saatava ravinnosta.
Puolet suomalaisista vegaaneista kärsii myös vaikeasta jodinpuutoksesta. Vegaaneilla on todettu myös alhaisia veren eikosapentaeenihappo-(EPA) ja dokosaheksaeenihappopitoisuuksia (DHA).
Laktovegetaarien kohdalla on havaittu, että heidän verensä sinkkipitoisuus laskee kolmen ensimmäisen kuukauden aikana, koska heidän sinkinsaantinsa vähenee kun he lopettavat lihan ja kalan nauttimisen. Tämän jälkeen veren sinkkipitoisuus palaa kuitenkin  ennalleen, koska elimistö oppii ilmeisesti poistamaan sitä aiempaa vähemmän.
Yleisyys

Markkinatutkimusyhtiö Euromonitorin arvion mukaan maailmassa on noin 630 miljoonaa kasvissyöjää, joista suurin osa asuu Intiassa. Joka viides intialainen onkin laktovegetaari. Intialaisten lihan ja kananmunien syönnistä pidättäytyminen ei liity köyhyyteen, vaan intialaiset laktovegetaarit ovat päinvastoin tavallista parempituloisia.
Ruotsissa kasvissyöjiä oli puoli prosenttia Ruotsin elintarvikeviraston vuonna 2001 tekemän tutkimuksen mukaan. Ruotsin eläinoikeusjärjestön vuonna 2014 teettämän tutkimuksen mukaan lihaa syömättömien ruotsalaisten määrä oli kasvanut jo yhteensä kymmeneen prosenttiin, joista neljä prosenttia oli vegaaneja.
Venäjällä kasvissyöjiä oli 3−4 prosenttia vuosina 2013−2014.
Yhdysvalloissa on havaittu, että 84 prosenttia kasvissyöntiä kokeilevista palaa ei-kasvissyöjäksi.
Yleisyys > Suomessa

Vähän yli kolme prosenttia vuonna 2008 julkaistun aiempien vuosien tutkimuksia yhdistelevän suomalaisen metatutkimuksen vastaajista määritteli itsensä kasvissyöjäksi, mutta 42 prosenttia heistä söi kuitenkin kalaa eli he olivat pescovegetaareja. Meijerituotteita käyttävien laktovegetaristien ja vegaanien yhteenlaskettu osuus oli 0,18 prosenttia, ja loput käyttivät meijerituotteiden lisäksi myös kananmunia.
Lihantuottajien Lihatiedotusyhdistyksen kyselyn mukaan 7 % suomalaisista (eli 384 000 ihmistä) ei syönyt lihaa vuonna 2016. Lihaa syömättömiä oli eniten 15−24-vuotiaissa, joista 16 % ei syönyt lihaa. 3 % väestöstä söi lihaa harvoin. Kysely ei kuitenkaan kartoittanut kalan syöntiä. Vuonna 2015 lihaa ei syönyt 6 % väestöstä (329 000 ihmistä). Vuonna 2014 osuus oli 5 % ja korkein 25−34-vuotiaiden keskuudessa, jossa se oli 10 %.
Kasvissyöjät ovat tyypillisesti hyvin koulutettuja eteläsuomalaisia nuoria naisia. Valtakunnalliseen Nuorten terveystapatutkimukseen vuonna 2001 osallistuneista 12–18-vuotiaista suomalaisista lapsista ja nuorista viisi prosenttia ilmoitti olevansa vegaaneja. Kuitenkin vain noin 0,3 prosenttia perusopetuksessa olevista ja 0,8 prosenttia toisen asteen koulutuksessa opiskelevista tamperelaisista valitsi itselleen vegaanisen kouluruoan vuonna 2018.
Kasviproteiinien kulutus on lisääntynyt Suomessa.
Historia

Antiikin Kreikassa elänyt filosofi Pythagoras ja hänen seuraajansa eivät syöneet lihaa, koska uskoivat, että eläimilläkin on sielu. Lisäksi Pythagoras uskoi, että jos ihminen luopuisi eläinten tappamisesta ravinnon vuoksi, tappamisen taito katoaisi ja samalla sodat loppuisivat. Pythagoras eli raakaravinnolla, eikä hän ilmeisesti käyttänyt hunajaa lukuun ottamatta muitakaan eläinkunnan tuotteita. Kaikkia vegetaristeja kutsuttiinkin pythagoralaisiksi, kunnes 1800-luvun puolivälissä perustettiin ensimmäiset vegetaristiyhdistykset ensin Englantiin ja sitten Yhdysvaltoihin.lähde?
Intiassa kasvissyönnin historia ulottuu vähintään yhtä varhaisiin aikoihin kuin länsimaissa. Bramiinipapit ovat olleet laktovegetaristeja, sillä lihan (mukaan lukien munat) syömistä pidettiin saastuttavana. Papiston lisäksi tapa on levinnyt muihinkin väestönosiin, ja joissakin osissa Intiaa suurin osa väestöstä on laktovegetaristeja.lähde?
Historia > Suomessa

1850-luvulla Suomesta matkustettiin Keski-Euroopan vuoristoparantoloihin hakemaan apua vaikeisiin vaivoihin. Osassa parantoloista noudatettiin kasvisruokavaliota. Eräät terveysmatkailijoista noudattivat suositeltua kasvisruokavaliota vielä kotiin palattuaankin.
Historia > Suomessa > Maininnat sanomalehdissä ja ensimmäinen keittokirja

Vanhin tunnettu suomalainen kirjallinen lähde kasvissyönnistä on heinäkuussa 1865 Finlands Allmänna Tidningenissä julkaistu tuntemattoman kirjoittajan artikkeli Om vegetarianismen, joka on laaja katsaus eurooppalaisen kasvissyönnin historiaan ja taustatekijöihin. Artikkelissa esitellään aikakauden kasvissyöjien esittämiä moraalisia ja terveydellisiä perusteluja ruokavaliolle. Heistä esitellään yhdysvaltalainen fysiologi Sylvester Graham sekä Vegetarian Society -yhdistyksen Isoon-Britanniaan vuonna 1847 perustanut yhdysvaltalainen Bronson Alcott. Väitteiden tueksi vedotaan myös vanhempiin auktoriteetteihin siteeraamalla kasvissyöntiin liitettyjä tieteilijöitä ja taiteilijoita, Pythagorasta, Platonia, Ciceroa, Michelangeloa, Isaac Newtonia, John Lockea ja Voltairea. Kaikkien kohdalla yhteys kasvissyöntiin ei kuitenkaan ollut yksiselitteinen.
Kasvisruokavalio mainittiin lehdistössä seuraavan kerran vuonna 1879, kun Wiborgs Tidning kertoi Saksan kasvissyöjien yleiskokouksesta ja siellä käsitellyistä aiheista, joihin kuului aloite kasvisruokien lisäämisestä julkisten laitosten ruokatarjoiluihin sekä kysymys siitä, voiko kasvissyöjä käyttää eläinperäisiä vaatteita.
Kasvisruokailua käsittelivät harvakseltaan lähinnä ruotsinkieliset lehdet, vaikka suomen- ja ruotsinkielisiä lehtiä oli yhtä paljon. Vuonna 1883 useissa sanomalehdissä kerrottiin kasvissyönnin leviämisestä Itävallassa, Sveitsissä ja Saksassa, etenkin Berliinissä, jonka 5 000 kasvissyöjästä suurimman osan kerrottiin olevan opiskelijoita. Kaksi vuotta myöhemmin kerrottiin, että Lontoossa on jo kahdeksan kasvisravintolaa. Ensimmäinen suomenkielinen uutinen kasvisruokailusta on pieni sivumaininta Waasan lehdessä joulukuussa 1888 artikkelissa "Kuinka elämäämme pitentäisimme?", jossa se mainitaan muiden kohtuullisten elintapojen ohella yhtenä keinona elää kauemmin. Kaksi vuotta myöhemmin Uudessa Suomettaressa on kahdessa numerossa julkaistu artikkeli Wegetarismista, joka esittelee kasvissyöntiä suomenkielisille lukijoille. Kasvisruokavaliolle esitetään 24 perustelua, jotka ovat enimmäkseen terveydellisiä, mutta myös eettisiä ja uskonnollisia. Lisäksi vedotaan auktoriteetteihin ja edullisuuteen. Moraalinen perustelu oli esimerkiksi: "Kaikki tunnon ihmiset, miehet kuin naisetkin, syvästi loukkautuvat, havaitessaan teurastajan kuolettavain iskujen alla ähkyväin eläinten hirveätä mylvinää."
Toukokuussa 1894 Suomessa julkaistiin ensimmäinen kasviskeittokirja Helene Seilingin Kortfattad vegetariansk kokbok. Kirjassa on 156 reseptiä ja kuuden viikon malliruokalista. Johdannossa on Seilingin puolison Max Seilingin kirjoittama parikymmensivuinen kasvissyönnin esittely. Ruokavaliota perustellaan kirjassa terveellisyydellä, ja siinä esitellään pelkällä kasvisravinnolla toimeentulevia Aasian kansoja osoituksena siitä, että raskaitakin töitä tekevä voi pärjätä pelkällä kasvisravinnolla.
Historia > Suomessa > Ravintoloiden perustaminen ja kasvissyönnin vakiintuminen

Etunimeltään tuntemattomaksi jäänyt neiti Forss avasi lokakuussa 1894 Helsingin Rauhankadulle Suomen ensimmäisen kasvisruokapaikan eli "vegetaarisen päivällistarjoilun". Seuraavana vuonna "kapteenin rouva" H. Levander perusti kasvisravintolan Kasarmikadulle. Ensimmäiset ravintolat jäivät todennäköisesti lyhytikäisiksi. Syksyllä 1897 Heinolan kylpylä ilmoitti alkavansa tarjota myös kasvisruokaa. Vuonna 1903 Karin Boldt avasi Vegetaariset ruokasalit Helsinkiin. Heinäkuussa 1906 rouva Lindberg avasi ravintolan naapuriin kilpailevan kasvisravintola Reformin, joka mainosti noudattavansa tanskalaisen Skodsborgin parantolan kasvisruokaoppeja. Syksyllä 1906 Boldt sulki ravintolansa muutamaksi vuodeksi mahdollisesti kilpailun tai miehensä Jean Boldtin vangitsemisen takia. Asiakaspohjan laajentamiseksi Lindbergin ravintolan ruokalistalle lisättiin myös kala- ja lihavaihtoehtoja. Ravintolassa kokoontuivat useat uudistusliikkeet, kuten naisten asemaa parantavat Naisasialiitto Unioni ja Hemmet-naisasiayhdistys.
Kasvissyönti vakiintui Suomessa 1900-luvun alussa. Suomalaiset eivät osallistuneet Pohjoismaisten vegetaristien ensimmäiseen yhteiskongressiin, joka pidettiin Tanskan Christianiassa kesällä 1904, vaan seuraavaan, joka järjestettiin Ruotsin Helsingborgissa vuonna 1906. Mukana oli myös eläinsuojelu-, raittius- ja rauhanaatteiden kannattajia. Vuonna 1907 perustettiin Suomen ensimmäinen vegetaristiyhdistys, ruotsinkielinen Finlands vegetariska förening. Keväästä 1908 alkaen muun muassa Edith Olsson järjesti erityisiä kasvisruokakursseja. Olsson piti kursseja Fiskarsissa, Helsingissä ja Turussa. Elokuussa 1909 hän perusti Helsinkiin pysyvän kasvisruokakoulun, vegetaristisen pitopalvelun ja kasvisruokakoulun nimeltä Vegetus. Kasvisravintola Osmolan avautuessa syksyllä 1909 Helsingissä toimi yhtäaikaisesti kolme kasvisravintolaa. Kasvisravintoloita perustettiin kesällä 1910 myös Viipuriin, Turkuun, Tampereelle ja Naantaliin.
Sanomalehtikirjoittelun perusteella Helsingin ulkopuolella asuvat kasvissyöjät eivät olleet kuulleet vegetaristiyhdistyksen perustamisesta, vaan toivoivat sellaista Suomeenkin. Suomen kasvissyöjät voitiin jakaa kahteen joukkoon, joista ensimmäisen muodostivat ruotsinkieliset helsinkiläiset raittius- ja kansanvalistusliikkeen toimijat ja toisen suomenkieliset Helsingin ulkopuoliset raittius- ja luonnonparannusliiketaustaiset henkilöt.
Historia > Suomessa > Kasvisravintoloiden uusi nousu

1950-luvulla Helsingin Kalevankadulla toimi ravintola nimeltä Vegeta. Sen inspiraationa oli Saksasta vuosikymmeniä aikaisemmin tullut luontaisterveysliike, jonka edistäjiin kuului muiden muassa professori Toivo Rautavaara. Hänet tunnetaan muun muassa luonnon yrttien ja kasvien hyödyntämiseksi sodan aikana tekemästään työstä. 1960-luvulla rouva Makkosen Kasvisbaari oli Helsingin ainoa kasvisravintola ja 1970-luvun alussa Oraansuojelijat ry perusti ravintola Kasviksen. 1980-luvulla kasvisruoka alkoi yleistyä, ja pelkästään kasvisruokiin erikoistuneita ravintoloita avattiin useita eri puolelle Suomea.lähde?
Terveysvaikutukset

Maailman suurimman ravintoasiantuntijoiden yhdistyksen, Academy of Nutrition and Dieteticsin mukaan oikeaoppisesti suunniteltu vegaaniruokavalio sopii kaikkiin elämänvaiheisiin ja se voi ehkäistä ja hoitaa tiettyjä tauteja, mikäli ruokavalion noudattajat saavat kasvisravinnosta puuttuvan mikrobiperäisen B12-vitamiinin vitaminoiduista elintarvikkeista tai kaupallisista ravintolisistä. Vegaanien pitäisi nauttia lisäksi myös merilevää tai jodivalmistetta riittävän jodinsaannin turvaamiseksi.
Terveysvaikutukset > Tutkimustuloksia

Kasvissyöjillä on keskimäärin 1,6 numeroa pienempi painoindeksi kuin sekasyöjillä, 10,4 mg/dl pienempi veren triglyseridipitoisuus ja 5,7 mg/dl alhaisempi verensokeri, mutta heidän keskuudessaan esiintyy silti yhtä paljon kuolemantapauksia kuin sekasyöjillä. Etenkin vegaanisen ruokavalion noudattajista tarvittaisiin lisää tutkimustietoa, koska heidän osuuteensa tutkittavista on ollut hyvin pieni.
Niillä, jotka ovat vaihtaneet makkaran, lihan ja kalan muihin eläinkunnan tuotteisiin, esiintyy 22 prosenttia vähemmän sydän- ja verisuonitauteja. Tämä saattaa selittyä osaksi makkaran ja muiden teollisesti valmistettujen lihajalosteiden sydänsairauksia lisäävästä vaikutuksesta. Kyseiseen ryhmään kuuluvat ovat myös muita hoikempia ja heillä on matalampi verenpaine ja vähemmän diabetesta. Heillä esiintyy tästä huolimatta 20 prosenttia enemmän aivohalvauksia, mikä saattaa liittyä siihen, että heillä on muita pienemmät kolesteroliarvot.
Kasvissyöjillä esiintyy Isossa-Britanniassa vuonna 2009 julkaistun väestötutkimuksen mukaan noin 40 prosenttia enemmän paksusuolen syöpää mutta 11 prosenttia vähemmän muita syöpiä kuin lihansyöjillä.
Kasvisruokavaliota noudattavilla on muita pienempi riski sairastua muun muassa sepelvaltimotautiin, kakkostyypin diabetekseen, korkeaan verenpaineeseen, tiettyihin syöpiin ja ylipainoon. Vähäinen tyydyttyneiden rasvahappojen määrä ja lisääntynyt vihannesten, hedelmien, täysjyväviljojen, palkokasvien, soijapavun, pähkinöiden ja siementen (joissa kaikissa on paljon kuitua ja phytokemikaaleja) syönti on tyypillistä kasvisruokavaliolle, ja näiden ruokien syönti alentaa sekä kokonaiskolesterolia että LDL-kolesterolia ja auttaa verensokerin hallinnassa. Kasvisruoka ei sisällä kuitenkaan ravitsemuksellisesti tärkeää B12-vitamiinia.
Vuonna 2007 julkaistussa tutkimuksessa kävi ilmi, että vegaaneilla oli muuta väestöä 30 prosenttia suurempi riski saada luunmurtumia, mikä johtui siitä, että he saivat muita vähemmän kalsiumia.
Vegaanista ruokavaliota noudattavilla lapsilla esiintyy tavallista vähemmän tulehduksen merkkiaineita, mutta heillä on muita heikompi luusto. Laktovegetaarista ruokavaliota noudattavilla lapsilla on muita korkeampi verensokeri ja korkeampi veren triglyseridipitoisuus.