stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Luettelo Unkarin kansallispuistoista

Luettelo Unkarin kansallispuistoista sisältää tietoja Unkarin kymmenestä kansallispuistosta.
| Kuva | Nimi | Perustettu | Ala | Huom>  |
| --- | --- | --- | --- | --- |
|  | Hortobágyn kansallispuisto | 1973 | 7008809572000000000♠809,572 km2 (80 957,2 ha) | Unescon maailmanperintökohde |
|  | Kiskunságin kansallispuisto | 1975 | 7008506410000000000♠506,410 km2 (50 641,0 ha) | Unescon biosfäärialue |
|  | Bükkin kansallispuisto | 1977 | 7008422834000000000♠422,834 km2 (42 283,4 ha) |  |
|  | Aggtelekin kansallispuisto | 1985 | 7008201837000000000♠201,837 km2 (77,930 sq mi) | Unescon maailmanperintökohde |
|  | Fertő-Hanságin kansallispuisto | 1991 | 7008238913000000000♠238,913 km2 (23 891,3 ha) | osa maailmanperintökohdetta, yhteys Itävaltaan |
|  | Tonava-Dravan kansallispuisto | 1996 | 7008497516000000000♠497,516 km2 (49 751,6 ha) |  |
|  | Körös-Marosin kansallispuisto | 1997 | 7008512465000000000♠512,465 km2 (51 246,5 ha) | koostuu 13 pienestä alueesta |
|  | Balatonin ylängön kansallispuisto | 1997 | 7008570190000000000♠570,190 km2 (57 019,0 ha) | koostuu viidestä alueesta |
|  | Tonavan-Ipolyn kansallispuisto | 1997 | 7008606760000000000♠606,760 km2 (60 676,0 ha) |  |
|  | Őrségin kansallispuisto | 2002 | 7008440483000000000♠440,483 km2 (44 048,3 ha) |  |
Käännös suomeksi
Linnanvouti

Linnanvouti oli keskiajalla linnaläänin päällikkö. Hän vastasi linnan ja sitä ympäröivän alueen puolustuksesta ja hallinnollisista asioista kuten veronkannosta.
Linnanvouti nykyään

Nykyään Suomessa linnanvouti on tasavallan presidentin kanslian talous- ja henkilöstöjohtajan virkanimike. Linnanvoudin vastuulle kuuluvat myös tasavallan presidentin käytössä olevat kiinteistöt eli Presidentinlinna, Mäntyniemi ja Kultaranta.
J. A. Forsström (1920–1922)
August Lännenpää (1922–1929)
Leonard Takolander (1929–1948)
Anselm R. Pyy (1948–1973)
Arimo Raeste (1973–1990)
Erkki Ahokas (1990–2006)
Anne Puonti (2006–2021)
Ismo Siikaluoma (2021–)
Liu Shanshan

Liu (vas.) kesäolympialaisissa 2016
Liu Shanshan (s. 16. maaliskuuta 1992) on kiinalainen jalkapalloilija. Hän on pelipaikaltaan puolustaja. Hän on pelannut Kiinan naisten maajoukkueessa MM-kilpailujen 2019 päättyessä 113 maaottelua ja tehnyt niissä yhden maalin. Hän on pelannut vuoden 2016 kesäolympialaisissa sekä vuosien 2015 ja 2019 maailmanmestaruuskilpailuissa. MM-kisoissa 2019 hän pelasi Kiinan kaikki neljä ottelua alusta loppuun.
Liu edustaa kotimaassaan Beijing BSU:ta.
Linus Ölund

| Linus Ölund> Henkilötiedot |
| --- | --- |
Syntynyt: 5. kesäkuuta 1997 (ikä 27) Gävle, Ruotsi
Kansalaisuus:   Ruotsi
Jääkiekkoilija
Pelipaikka:  keskushyökkääjä
Maila:  vasen
Pituus:  181 cm
Paino:  83 kg
Seura
Seura:  Brynäs IF
Sarja:  SHL
Pelinumero:  36
Pelaajaura
Pääsarjaura:  2014–
Aik. seurat:  Wilkes-Barre/Scranton Penguins (AHL)
NHL-varaus:  155. varaus, 2017 Pittsburgh Penguins
Linus Ölund (s. 5. kesäkuuta 1997 Gävle, Ruotsi) on ruotsalainen jääkiekkoilija, joka pelaa SHL-joukkue Brynäs IF:ssä. Hän toimii joukkueen varakapteenina. Ölund on pelipaikaltaan keskushyökkääjä.
Ura > Maajoukkueura

Ölund pelasi alle 18-vuotiaiden MM-kilpailuissa vuonna 2015, jolloin hän toimi Ruotsin varakapteenina ja voitti joukkueen sisäisen syöttöpörssin viidellä syöttöpisteellään. Ölund pelasi myös alle 18-vuotiaiden Ivan Hlinkan muistoturnauksessa vuonna 2014, jolloin hän toimi Ruotsin varakapteenina. Ölund pelasi samana vuonna myös World U-17 Hockey Challengessa. Yhteensä hän on pelannut 12 nuorten ja 36 poikien maaottelua. Ölund on toiminut myös Ruotsin alle 19-vuotiaiden maajoukkueen kapteenina.
Ruotsin A-maajoukkueessa Ölund on pelannut kymmenen ottelua tehopistein 2+4=6. Hän teki A-maajoukkuedebyyttinsä Euro Hockey Challengessa 5. huhtikuuta 2018 Norrköpingissä Slovakiaa vastaan. Ensimmäisen A-maajoukkuemaalinsa Ölund teki seuraavassa ottelussa 6. huhtikuuta 2018 Oskarshamnissa Slovakiaa vastaan.
Pelityyli

Elite Prospects -sivuston mukaan Ölund on taitava kahden suunnan hyökkääjä, joka on monipuolinen ja käyttökelpoinen pelaaja molemmissa kenttäpäädyissä. Sivuston mukaan hänellä on hyvä pelikäsitys, pelinlukutaidot, kiekolliset taidot ja hyökkäyspään taidot.
Liisan lista

Liisan lista on Suomen Pörssisäätiön julkaisema lista suomalaisista pörssiyhtiöistä. Se on muodostettu vertailemalla suomalaisten pörssiyhtiöiden erilaisia tunnuslukuja, jotka liittyvät arvostukseen, kannattavuuteen ja kasvuun. Tunnusluvut tulevat Valuatumilta, joka toteuttaa ratkaisuja osakkeiden analyysiin. Tunnusluvut perustuvat analyytikoiden konsensusennusteisiin ja puolueettomien freelance-analyytikoiden ennusteisiin. Listoilla esitellään yli sadan suomalaisen pörssiyhtiön arvostuslukuja, kasvu- ja kannattavuusnäkymiä. Paremmuusjärjestys syntyy yhtiöiden tunnusluvuista, joita on painotettu eri tavoin. Liisan lista antaa hyvää 
aineistoa sijoituspäätösten tekoon, mutta se ei anna suoria vastauksia siitä, mihin kulloinkin kannattaa sijoittaa. Liisan lista korvasi suositun Sepon listan sen jälkeen, kun Seppo Saario lopetti listan toimittamisen.
Nimen muita merkityksiä

Kansanedustaja Liisa Jaakonsaari laati 1990-luvun puolivälissä SDP:n käyttöön Liisan listana tunnetun paperin eli listan kymmenestä sosiaalietuudesta, joita SDP halusi leikata vuoden 1995 eduskuntavaalien jälkeen.[vanhentunut linkki]
Aiheesta muualla

Pörssisäätiön Liisan lista verkossa
Linus Videll

| Linus Videll |
| --- | --- |

Henkilötiedot
Syntynyt: 5. toukokuuta 1985 (ikä 39) Tukholma, Ruotsi
Kansalaisuus:   Ruotsi
Jääkiekkoilija
Pelipaikka:  hyökkääjä
Maila:  vasen
Pituus:  192 cm
Paino:  99 kg
Seura
Seura:  Östersunds IK
Sarja:  HockeyAllsvenskan
Pelaajaura
Pääsarjaura:  2003–
Aik. seurat:  Södertälje SK (SEL/Allsv.) Halmstad Hammers HC (Allsv.)  AIK (SEL) Jugra Hanty-Mansijsk (KHL) Severstal Tšerepovets (KHL) Dinamo Riika (KHL) Torpedo Nižni Novgorod (KHL) Kunlun Red Star (KHL) Traktor Tšeljabinsk (KHL) Barys Nur-Sultan (KHL) Djurgårdens IF (SHL) Metallurg Magnitogorsk (KHL)
NHL-varaus:  204. varaus, 2003 Colorado Avalanche
Björn Linus Videll (s. 5. toukokuuta 1985 Tukholma, Ruotsi) on ruotsalainen jääkiekkoilija, joka edustaa HockeyAllsvenskan-joukkue Östersunds IK:ta. Isokokoinen Videll on pelityyliltään voimahyökkääjä.
Ura > Seuraura

Videll on Djurgårdens IF:n kasvatti. Hän siirtyi jo juniorina AIK IF:ään jossa Videll voitti U16 SM:n mestaruuden sekä piste- ja maalipörssin kaudella 2000–2001. Kauden 2002–2003 hän aloitti Brynäs IF:n J20-joukkueessa, mutta siirtyi sieltä kesken kauden Södertälje SK:hon. Kaudella 2003–2004 Videll teki Södertäljessä Elitserien-debyyttinsä ja pelasi 23 runkosarjaottelua tehden kaksi syöttöpistettä. Suurimman osan kaudestaan hän pelasi kuitenkin vielä Södertäljen J20-joukkueessa. Videll oli tehoilla 20+15=35 joukkueen paras pistemies ja maalintekijä. Hän sijoittui J20 SuperElitin runkosarjan piste- ja maalipörssissä kolmanneksi.
Kaudella 2004–2005 Videll pelasi vain viisi Elitserien-ottelua. Hän pelasi suurimman osan kaudestaan sarjatasoa alempana HockeyAllsvenskan-joukkue Halmstad Hammers HC:ssa sekä kevään 2005 Södertäljen J20-joukkueessa. Kaudella 2005–2006 Videll pelasi 20 HockeyAllsvenskan-ottelua lainalla AIK IF:ssä. Hän pelasi Södertäljessä 31 Elitserienin runkosarjaottelua tehoin 1+3=4. Joukkue putosi keväällä 2006 HockeyAllsvenskaniin. Videll oli kaudella 2006–2007 tehoilla 16+23=39 Södertäljen kolmanneksi paras pistemies Robert Carlssonin ja Calle Steenin jälkeen. Hän voitti tehoilla 7+8=15 kevään 2007 Elitserien-karsintojen pistepörssin ja oli nostamassa Södertäljeä takaisin liigaan.
Videll oli kaudella 2007–2008 tehoilla 13+13=26 Södertäljen neljänneksi paras pistemies sekä kolmanneksi paras maalintekijä Quinn Hancockin jälkeen. Hänen maaleistaan neljä syntyivät alivoimalla ja hän voitti Elitserienin alivoimamaalipörssin. Kauden 2008–2009 päätteeksi Södertälje joutui taas Elitserienin karsintoihin. Videll jakoi seitsemällä osumallaan karsintasarjan maalipörssin voiton joukkuetoverinsa Dragan Umičevićin kanssa ja joukkue onnistui säilyttämään sarjapaikkansa. Kaudella 2009–2010 hän jakoi Södertäljen sisäisen piste- ja maalipörssin toisen sijan Petri Pakaslahden kanssa. Joukkue joutui jälleen Elitserienin karsintoihin keväällä 2010, mutta säilytti myös sarjapaikkansa. Videll voitti tehoilla 4+7=11 Södertäljen sisäisen pistepörssin. Toukokuussa 2010 hän teki jatkosopimuksen joukkueen kanssa.
Kaudella 2010–2011 Södertäljen varakapteenina toiminut Videll teki Elitserienin yhden kauden piste-ennätyksensä tehoilla 20+23=43. Hän voitti joukkueen sisäisen pistepörssin. Videll sijoittui Elitserienin pistepörssissä seitsemänneksi ja maalipörssissä kahdeksanneksi. Södertälje joutui kuitenkin taas keväällä 2011 Elitserienin karsintoihin ja tällä kertaa putosi HockeyAllsvenskaniin. Videllin Elitserien-ura jatkuu kuitenkin kaudella 2011–2012 AIK IF:ssä, jonka kanssa hän teki sopimuksen huhtikuussa 2011. Hän teki kauden alussa 14 ottelussa 12 pistettä, mutta AIK joutui kauppaamaan hänet lokakuussa KHL:n Jugra Hanty-Mansijskin seuran talouden tasapainoittamiseen. Seura kertoi tarvitsevansa rahaa poliisin palvelujen maksamiseen, koska joukkue joutuu maksamaan korkeasta häiriöriskistä poliisille korvauksia.
Ura > Maajoukkueura

Videll on pelannut Ruotsin A-maajoukkueessa yhteensä 14 ottelua tehden kolme syöttöpistettä. Hän teki siellä debyyttinsä kaudella 2007–2008. Videll on pelannut myös alle 20-vuotiaiden MM-kilpailuissa vuonna 2005, jolloin hän voitti Ruotsin sisäisen syöttöpörssin neljällä syötöllään. Hän pelasi myös alle 18-vuotiaiden MM-kilpailuissa vuonna 2003.
Muuta

Videll pelasi 15-vuotiaaksi asti jalkapalloa.
Ludwig Wüllner

Ludwig Wüllner, 1921. Valokuva: Minya Diez-Dührkoop.
Ludwig Wüllner (1858–1938) oli saksalainen lausuja ja konserttilaulaja. Hän opiskeli germaanista kieli- ja kirjallisuustiedettä ja toimi 1884–1887 dosenttina Münsterin akatemiassa. Vuodesta 1895 hän toimi musiikin ja näyttämötaiteen alalla ja esiintyi muun muassa Helsingissä. Vähäiset äänivarat korvasi panostus tulkintaan ja taitavaan esittämiseen. Hänen isänsä oli säveltäjä Franz Wüllner.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Ludwig Wüllner Wikimedia Commonsissa
Liu Weiwei

| Mitalit> Maa:   Kiina.Tyttöjen ammunta.MM-kilpailut  | Mitalit> Maa:   Kiina.Tyttöjen ammunta.MM-kilpailut  | Mitalit> Maa:   Kiina.Tyttöjen ammunta.MM-kilpailut  | Maa:   Kiina> Tyttöjen ammunta. |
| --- | --- | --- | --- |
|  Kultaa | Zagreb 2006 | 10 m ilmapistooli, joukkue |  |
|  Hopeaa | Zagreb 2006 | 10 m ilmapistooli |  |
Liu Weiwei (s. 17. elokuuta 1989) on kiinalainen pistooliampuja.
Liu Weiwei saavutti MM-kilpailuista Zagrebista 2006 nuorten sarjassa joukkue-maailmanmestaruuden ja henkilökohtaisen hopean 10 m ilmapistoolissa. Henkilökohtaisessa kilpailussa Liu oli tasatuloksessa 584 Brankica Zaricin kanssa, mutta hävisi maailmanmestaruuden viimeisen sarjansa, joka oli pisteen heikompi, johdosta.
Liu Shoubin

| Mitalit> Maa:   Kiina.Miesten painonnosto. Olympialaiset  | Mitalit> Maa:   Kiina.Miesten painonnosto. Olympialaiset  | Mitalit> Maa:   Kiina.Miesten painonnosto. Olympialaiset  | Maa:   Kiina> Miesten painonnosto. |
| --- | --- | --- | --- |
|  Hopeaa | Barcelona 1992 | 56 kg |  |
|  Pronssia | Soul 1988 | 56 kg |  |
| Aasian kisat  | Aasian kisat  | Aasian kisat  |  |
|  Hopeaa | Peking 1990 | 56 kg |  |
Liu Shoubin (kiin. 劉 壽斌, s. 3. maaliskuuta 1968 Jiangyou, Sichuan) on kiinalainen painonnostaja.
Liu saavutti kääpiösarjassa kaksi olympiamitalia. Soulin kesäolympialaisissa 1988 hän voitti pronssia jättäen neljänneksi indonesialaisen Dirdja Wihardjan. Barcelonan kesäolympialaisissa 1992 Liu sai hopeamitalin, kun kultaa voitti eteläkorealainen Jeon Byeong-Gwan. Aasian kisoissa Liu saavutti yhden hopeamitalin Pekingissä 1990.
Liu on pituudeltaan 162-senttimetrinen ja painaa 58 kilogrammaa.
Luettelo tunnetuista mikkeliläisistä

| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
|  Carla Bosco, entinen pikajuoksija  Manuela Bosco, kirjailija ja näyttelijä  Risto Dufva, jääkiekkovalmentaja  Tamás Gruborovics, jalkapalloilija  Tibor Gruborovics, entinen jalkapalloilija ja valmentaja  Johannes Haapasalo, kuvanveistäjä  K. F. Haapasalo, kansanedustaja (SDP), ministeri ja päätoimittaja  Antti Hackzell, Suomen pääministeri, maaherra ja kansanedustaja (Kokoomus)  August Hillbom, piirilääkäri  Kalle Holmberg, teatteri- ja oopperaohjaaja  Helka Hynninen, laulaja ja sanoittaja  Hannes Hynönen, toisen maailmansodan veteraani  Karo Hämäläinen, kirjailija  Johan Henrik Hästesko, eversti, teloitettu upseerikapinallinen  Raimo Häyrinen, urheiluselostaja  Jouko Innanen, pilapiirtäjä Jouko  Jussi Jääskeläinen, jalkapalloilija  Terhi Jääskeläinen, pianisti  |  Aake Kalliala, näyttelijä  Marko Kauppinen, jääkiekkoilija  Jokke Kangaskorpi, entinen jalkapalloilija  Juuso Kangaskorpi, entinen jalkapalloilija  Sylvi Kekkonen, kirjailija ja presidentti Urho Kekkosen puoliso  Jari Ketomaa, ralliautoilija  Heikki Kinnunen, näyttelijä  Harri Kirvesniemi, hiihtäjä  Mikko Kolehmainen, meloja, olympiavoittaja  Joanna Kuvaja, televisiojuontaja  Albert Kuqi, jalkapalloilija  Njazi Kuqi, jalkapalloilija  Shefki Kuqi, jalkapalloilija  Eero Lehtonen, yleisurheilija  Rakel Liekki, kuvataiteilija ja toimittaja, entinen pornonäyttelijä  Raakel Lignell, tuottaja, juontaja  Erkki Liikanen, Suomen Pankin pääjohtaja  Voitto Liukkonen, urheiluselostaja  |  Otto Manninen, kirjailija, runoilija ja suomentaja  Olli Nepponen, kansanedustaja (Kokoomus), prikaatikenraali  Mari Mörö, kirjailija  Anna Paavilainen, näyttelijä  Aukusti Pasanen, kansanedustaja (Suomen Kansanpuolue), varatuomari  Kari Piippo, graafikko  Carl Fredrik Pöndinen, tukkukauppias, laivanvarustaja ja kauppaneuvos  Hannu Raittila, kirjailija  Olli Rehn, kansanedustaja (Keskusta), ministeri, Euroopan komission jäsen  Antti Ronkainen, entinen jalkapalloilija  Pirjo Rusanen, kansanedustaja (Kokoomus), ministeri ja europarlamentaarikko  Arja Saijonmaa, laulaja  Juhani Salonius, valtakunnansovittelija  Arto Seppälä, kansanedustaja (SDP), kunnallisneuvos  Matti ”Fredi” Siitonen, muusikko  Lenita Toivakka, kansanedustaja (Kokoomus) ja ministeri  Janne Viitamies, kansanedustaja (SDP)  Pauliina Viitamies, kansanedustaja (SDP)  Timo Väänänen, kanteleensoittaja  |
Ljapunovin epäyhtälö

Tilastotieteessä Liapounovin epäyhtälö on erikoistapaus Hölderin epäyhtälöstä. Sen mukaan reaaliluvuille  1<r<s<\infty  ja satunnaismuuttujan X odotusarvolle on voimassa  \{E|X|^{r}\}^{1/r}\leq \{E|X|^{s}\}^{1/s}.
Euroopan turvallisuus- ja yhteistyöjärjestö

| Euroopan turvallisuus- ja yhteistyöjärjestö> Organization for Security and Co-operation in Europe |
| --- | --- |

 Euroopan turvallisuus- ja yhteistyöjärjestön jäsenvaltiot.
Perustettu:  3. heinäkuuta 1973 Helsinki, Suomi
Päämaja:  Wien, Itävalta
Jäsenet:  57 jäsenvaltiota
Viralliset kielet:  englanti, espanja, italia, ranska, saksa, venäjä
Puheenjohtaja:  Ian Borg
Aiheesta muualla
Sivusto
Infobox OKNimi-testi OK: 
Euroopan turvallisuus- ja yhteistyöjärjestö (Etyj, ETYJ) (engl. OSCE – Organization for Security and Cooperation in Europe) on järjestö, jossa on jäseninä 57 valtiota Euroopassa, Pohjois-Amerikassa, Etelä-Kaukasiassa ja Keski-Aasiassa. Se perustuu vuonna 1975 Helsingissä järjestetylle Euroopan turvallisuus- ja yhteistyökonferenssille (ETYK), josta muodostui vuonna 1994 pysyvä kansainvälinen järjestö vuoden 1992 seurantakonferenssin pohjalta.
ETYJin päämaja sijaitsee Wienissä, Itävallassa.
ETYJ käsittelee laajasti kolmeen eri pääryhmään liittyviä turvallisuuskysymyksiä:
poliittis-sotilaalliset kysymykset
talous- ja ympäristökysymykset
niin kutsutun inhimillisen ulottuvuuden (ihmisoikeus-) kysymykset.
Näitä ulottuvuuksia kutsuttiin Euroopan turvallisuus- ja yhteistyökokouksen aikana koreiksi, koska ajatuksia koottiin ikään kuin (paperi)koreihin. Kolmas kori, joka koski ihmisoikeuksia, oli tai sen katsottiin olleen Neuvostoliitolle epäedullinen, koska se tarjosi perusteen ihmisoikeusryhmien työskentelylle Neuvostoliitossa ja muissa Varsovan liiton maissa. Sen sijaan vuoden 1975 kokoukseen liittyvä toisen maailmansodan jälkeisten rajojen yleinen tunnustaminen katsottiin Neuvostoliitolle edulliseksi.
ETYJillä on toimintaa lähinnä Itä-Euroopassa, missä kansainvälisen läsnäolon katsotaan vahvistavan turvallisuutta. Esimerkkejä tästä ovat Kosovo, Bosnia ja Hertsegovina, Moldova ja Georgia. Näissä hankkeissa isäntävaltioita pyritään opastamaan lähinnä maan demokratisointiin ja ihmisoikeuksiin liittyvissä kysymyksissä.
ETYJ harjoittaa siviilikriisinhallintaa, muun muassa vaalitarkkailua vaikuttaen siirtymätapauksien demokratisoitumisprosesseihin.
ETYJin toiminnan suuntalinjat päätetään kahden vuoden välein järjestettävässä huippukokouksessa. Huippukokoukset julkaisevat loppuasiakirjan, jossa määritetään Euroopan turvallisuuden ja yhteistyön kehittämisen suuntaa.
ETYJin luottamusta ja turvallisuutta lisäävä toiminta

ETYJin tärkein asiakirja on säännöllisesti uusittu Wienin asiakirja. Se on sotilaallista turvallisuutta käsittelevä, osanottajavaltioiden luottamusta ja turvallisuutta kehittävä säännöstö. Asiakirjaa täydennetään aika ajoin järjestön elimien päätöksellä. Wienin asiakirjan tärkeimmät tekijät ovat:
vuotuinen tiedonvaihto koskien osanottajavaltioiden asevoimia, puolustussuunnittelua ja budjetointia
edellä mainitun tiedon verifiointi tarkastuksin tai arviointikäynnein
sotaharjoitusten ja joukkojen siirron ennaltailmoitusvelvoite
vierailujen ja uuden kaluston esittelyn järjestämisvelvoite
asevoimien demokraattinen käyttäytymissäännöstö ja sen koulutusvelvoite
vaarallisten, luonteeltaan sotilaallisten tapahtumien ennaltailmoitusvelvoite sekä mahdollisuus selvitysten pyyntöön em. tapauksissa
Avoin taivas -sopimus

ETYJin yhteydessä on vuonna 1992 solmittu Avoin taivas -sopimus, jonka on allekirjoittanut 28 maata. Sopimus tuli voimaan 1. tammikuuta 2002, kun 20 sopimusvaltiota oli ratifioinut sen. Sopimuksen allekirjoittaneet valtiot sallivat tarkkailu- ja ilmakuvauslentojen suorittamisen toistensa ilmatilassa vastavuoroisuusperiaatteella.
Osanottajavaltiot

ETYJillä on 57 osanottajavaltiota Euroopassa, Keski-Aasiassa ja Pohjois-Amerikassa.
| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
|   Alankomaat   Albania   Andorra   Armenia   Azerbaidžan   Belgia   Bosnia ja Hertsegovina   Bulgaria   Espanja   Georgia   Irlanti   Islanti   Italia   Itävalta   Kanada   Kazakstan   Kirgisia   Kreikka   Kroatia  |   Kyproksen tasavalta   Latvia   Liechtenstein   Liettua   Luxemburg   Malta   Moldova   Monaco   Mongolia   Montenegro   Norja   Pohjois-Makedonia   Portugali   Puola   Ranska   Romania   Ruotsi   Saksa   San Marino  |   Serbia   Slovakia   Slovenia   Suomi   Sveitsi   Tadžikistan   Tanska   Tšekki   Turkki   Turkmenistan   Ukraina   Unkari   Uzbekistan   Valko-Venäjä   Vatikaanivaltio   Venäjä   Viro   Yhdistynyt kuningaskunta   Yhdysvallat  |
Huippukokoukset

| Isäntämaa | Kaupunki | Päivämäärä  |
| --- | --- | --- |
|  Kazakstan | Astana | 1-2. joukukuuta 2010 |
|  Turkki | Istanbul | 18-19, marraskuuta 1999 |
|  Portugali | Lissabon | 2-3. joukukuuta 1996 |
|  Unkari | Budapest | 5-6.joukukuuta 1994 |
|  Suomi | Helsinki | 9-10. heinäkuuta 1992 |
|  Ranska | Pariisi | 19-21. marraskuuta 1990 |
|  Suomi | Helsinki | 30. heinäkuuta- 1.elokuuta 1975 |
Huippukokoukset > Seurantakokoukset

| Isäntämaa | Kaupunki  | Päivämäärä  |
| --- | --- | --- |
|  Jugoslavia | Belgrad | 4. lokakuuta 1977 - 9. maaliskuuta 1978 |
|  Espanja | Madrid | 11. marraskuuta 1980 - 9. syyskuuta 1983 |
|  Itävalta | Wien | 4. marraskuuta 1986 - 19. tammikuuta 1989 |
|  Suomi | Helsinki | 24. maaliskuuta - 8. heinäkuuta 1992 |
|  Unkari | Budapest | 10. lokakuuta - 2. joulukuuta 1994 |
|  Itävalta | Wien | 4. - 22. marraskuuta 1996 |
|  Portugali | Lissabon | 4. - 22. marraskuuta 1996 |
|  Itävalta | Wien | 1. lokakuuta - 20. syyskuuta 1999 |
|  Turkki | Istanbul | 10 .marraskuuta 1999 |
|  Puola | Varsova | 30.syyskuuta-8.lokakuuta 2010 |
|  Itävalta | Wien | 18.–26. lokakuuta 2010 |
|  Kazakstan | Astana | 26.–28. marraskuuta 2010 |
Huippukokoukset > Ministerineuvoston kokoukset

| Sija | Päiväys | Kaupunki  | Isäntämaa |
| --- | --- | --- | --- |
| 30. | 30. marraskuuta - 1. joulukuuta 2023 | Skopje |  Pohjois-Makedonia |
| 29. | 1-2 .joulukuuta 2022 | Łódź |  Puola |
| 28. | 2-3 .joulukuuta 2021 | Tukholma |  Ruotsi |
| 27. | 3-4 .joulukuuta 2020 | Tirana |  Albania |
| 26. | 5-6 .joulukuuta 2019 | Bratislava |  Slovakia |
| 25. | 6-7 .joulukuuta 2018 | Milano |  Italia |
| 24. | 7-8 .joulukuuta 2017 | Wien |  Itävalta |
| 23. | 8-9 .joulukuuta 2016 | Hampuri |  Saksa |
| 22. | 3-4 .joulukuuta 2015 | Belgrad |  Jugoslavia |
| 21. | 4-5 .joulukuuta 2014 | Basel |  Sveitsi |
| 20. | 5-6 .joulukuuta 2013 | Kiova |  Ukraina |
| 19. | 6-7 .joulukuuta 2012 | Dublin |  Irlanti |
| 18. | 6-7 .joulukuuta 2011 | Vilna |  Liettua |
| 17. | 1-2 .joulukuuta 2009 | Ateena |  Kreikka |
| 16. | 4-5 .joulukuuta 2008 | Helsinki |  Suomi |
| 15. | 29-30 .marraskuuta 2007 | Madrid |  Espanja |
| 14. | 4-5 .joulukuuta 2006 | Bryssel |  Belgia |
| 13. | 5-6 .joulukuuta 2005 | Ljubljana |  Slovenia |
| 12. | 6-7 .joulukuuta 2004 | Sofia |  Bulgaria |
| 11. | 1-2 .joulukuuta 2003 |  Maastricht |  Alankomaat |
| 10. | 6-7 .joulukuuta 2002 | Porto |  Portugali |
| 9. | 3-4 .joulukuuta 2001 | Bukarest |  Romania |
| 8. | 27-28 .marraskuuta 2000 | Wien |  Itävalta |
| 7. | 2-3 .joulukuuta 1998 | Oslo |  Norja |
| 6. | 18-19 .joulukuuta 1997 | Kööpenhamina |  Tanska |
| 5. | 7-8 .joulukuuta 1995 | Budapest |  Unkari |
| 4. | 30 .marraskuuta - 1 .joulukuuta 1993 | Rooma |  Italia |
| 3. | 14-15 .joulukuuta 1992 | Tukholma |  Ruotsi |
| Ylimääräinen ministerikokous | 24, maaliskuuta 1992 |  Helsinki |  Suomi |
| 2. | 30-31. tammikuuta 1992 | Praha |  Tšekki |
| Ylimääräinen ministerikokous | 10. syyskuuta 1991 | Moskova |  Venäjä |
| 1. | 19-20. kesäkuuta 1991 | Berliini |  Saksa |
| Ulkoministerien kokous | 1-2. lokakuuta 1990 | New York |  Yhdysvallat |
| Konsultaatiokokous | 3-7. heinäkuuta 1973 | Helsinki |  Suomi |
Puheenjohtajat

Euroopan turvallisuus- ja yhteistyöjärjestön puheenjohtaja johtaa järjestön toimintaa. Puheenjohtajamaa valitaan järjestön jäsenmaista vuodeksi kerrallaan. Puheenjohtajamaan ulkoministeri toimii järjestön puheenjohtajana. Suomi on ollut puheenjohtajamaana viimeksi vuonna 2008.
Luopunut puheenjohtajamaa, puheenjohtajamaa ja vastaanottava puheenjohtajamaa toimivat myös troikaksi kutsuttuna ETYJin kolmikkona jatkuvuuden turvaamiseksi.
| Vuosi | Puheenjohtaja | Valtio |
| --- | --- | --- |
| 1991 | Hans-Dietrich Genscher |  Saksa |
| 1992 | Jiří Dienstbier ja Jozef Moravčík |  Tšekkoslovakia |
| 1993 | Margare.a af Ugglas |  Ruotsi |
| 1994 | Beniamino Andreatta ja Antonio Martino |  Italia |
| 1995 | László Kovács |  Unkari |
| 1996 | Flavio Cotti |  Sveitsi |
| 1997 | Niels Helveg Petersen |  Tanska |
| 1998 | Bronisław Geremek |  Puola |
| 1999 | Knut Vollebaek |  Norja |
| 2000 | Wolfgang Schuessel ja Benita Ferrero-Waldner |  Itävalta |
| 2001 | Mircea Geoană |  Romania |
| 2002 | Jaime Gama ja Antonio Martins da Cruz |  Portugali |
| 2003 | Jaap de Hoop Scheffer ja Bernard Bot |  Alankomaat |
| 2004 | Solomon Passy |  Bulgaria |
| 2005 | Dimitrij Rupel |  Slovenia |
| 2006 | Karel De Gucht |  Belgia |
| 2007 | Miguel Ángel Moratinos |  Espanja |
| 2008 | Ilkka Kanerva ja Alexander Stubb |  Suomi |
| 2009 | Ntóra Bakogiánni ja Geórgios Papandréou |  Kreikka |
| 2010 | Kanat Saudabajev |  Kazakstan |
| 2011 | Audronius Ažubalis |  Liettua |
| 2012 | Eamon Gilmore |  Irlanti |
| 2013 | Leonid Kožara |  Ukraina |
| 2014 | Didier Burkhalter |  Sveitsi |
| 2015 | Ivica Dačić |  Serbia |
| 2016 | Frank-Walter Steinmeier |  Saksa |
| 2017 | Sebastian Kurz ja Karin Kneissl |  Itävalta |
| 2018 | Angelino Alfano ja Enzo Moavero Milanesi |  Italia |
| 2019 | Miroslav Lajčák |  Slovakia |
| 2020 | Edi Rama |  Albania |
| 2021 | Ann Linde |  Ruotsi |
| 2022 | Zbigniew Rau |  Puola |
| 2023 | Bujar Osmani |  Pohjois-Makedonia |
| 2024 | Ian Borg |  Malta |