stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Ratchet & Clank 2: Going Commando
Äänirooleissa

| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
|  James Arnold Taylor  | … |  Ratchet, Mystikko, sivuäänet    |
|  David Kaye  | … |  Clank, Megacorpin työntekijä, areenan kuuluttaja, sivuäänet    |
|  Jim Ward  | … |  Abercrombie Fizzwidget, Kapteeni Copernicus Qwark, sivuäänet    |
|  Kath Soucie  | … |  Angela Cross   |
|  Rodger Bumpass  | … |  Angela Cross (naamioituneena), keksijä, herra Fullbladder   |
|  Sylvia Amerito  | … |  Darla Gratch   |
|  Michael Bell  | … |  Mutanttirapu, sivuäänet   |
|  Steve Blum  | … |  Thugs-4-lessin johtaja, sivuäänet   |
|  Benjamin Diskin  | … |  Stuart Zurgo   |
|  Chad Michael Einbinder  | … |  RYNO-kauppias, Billy   |
|  Neil Flynn  | … |  Putkimies   |
|  James Horan  | … |  Slim Cognito, sivuäänet    |
|  Julianne Buescher  | … |  HelpDesk-ääni   |
|  Carolyn Lawrence  | … |  sivuäänet   |
|  Mona Marshall  | … |  Gadgetronin vastaanottovirkailija    |
Vastaanotto

| Vastaanotto> Yhteispisteet.Kerääjä | Vastaanotto> Yhteispisteet.Pisteet |
| --- | --- |
GameRankings: 90.54 %
Metacritic: 90/100
Arvostelupisteet
Julkaisu: Pisteet
1UP.com: A
Eurogamer: 9/10
Game Informer: 9.5/10
GamePro: 4.5/5
GameSpot: 8.8/10
GameSpy: 4/5
GameZone: 9.4/10
IGN: 9.4/10
Vastaanotto > Palkinnot

Sony luokitteli Ratchet & Clank: Going Commandon heidän Greatest Hits -sarjaan peleistä, jotka on kehitetty Playstation 2:lle. Peli sai Platinum-merkinnän 13. elokuuta 2004. Japanissa peli luokiteltiin The Best Games -pelilistaan 8. heinäkuuta 2004.
Nadežda Luhmanova

Nadežda Luhmanova.
Nadežda Aleksandrovna Luhmanova (ven. Наде́жда Алекса́ндровна Лухма́нова, os. Baikova; 14. joulukuuta 1844 Pietari – 7. huhtikuuta 1907 Jalta) oli venäläinen kirjailija.
Nadežda Luhmanova syntyi aatelisperheeseen. Hän jäi varhain orvoksi, kävi Pavlovskin tyttökoulun ja valmistui opettajaksi.
Luhmanovan ensimmäiset lastenkertomukset ilmestyivät vuonna 1874. Kolmannen avioliiton jälkeen hän muutti takaisin Pietariin ja omistautui kokonaan kirjalliselle työlle. Vuonna 1893 ilmestyivät koulumuistelmat Dvadtsat let nazad (”Kaksikymmentä vuotta sitten”) ja vuonna 1899 omaelämäkerrallinen romaani Institutka (”Sisäoppilaitoksen tyttö”). Luhmanovan merkittävin teos on Tjumenin vanhauskoisista kertova Siperian takamailta (Otšerki iz žizni v Sibiri, 1895). Hän kirjoitti myös tyypillistä naisproosaa, sovitti näytelmiä ja esitti konservatiivisia näkemyksiä aikansa ”naiskysymyksestä”. Luhmanova oli sairaanhoitajana ja kirjeenvaihtajana Venäjän–Japanin sodassa, jossa hän menetti terveytensä.
Suomennettu teos

Siperian takamailta. Kertomuksia erämaiden elämästä (Otšerki iz žizni v Sibiri). Suom. Gustaf Stenvik. Oulu: Gustaf Stenvik, 1901.
Aiheesta muualla

Nadežda Luhmanovan teoksia Lib.ru -sivustolla
| Auktoriteettitunnisteet  |
| --- | --- |
Kansainväliset:  FAST  ISNI  VIAF  WorldCat 
Kansalliset:  Saksa  Yhdysvallat
Moratuwa

| Moratuwa |
| --- | --- |

 Moratuwa
 Koordinaatit: 6.788°N, 79.893°E 
Valtio:  Sri Lanka
Provinssi:  Läntinen provinssi
Piirikunta:  Colombo
Väkiluku (2012):  168 280
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Moratuwa on kaupunki Sri Lankan lounaisrannikolla, lähellä maan pääkaupunkia Colomboa, pääkaupunkialueen kaupunkirakenteeseen kaupunginosan tavoin kiinnikasvaneena. Vuonna 2012 sen väkiluku oli 168 280 asukasta  ja se oli Sri-Lankan viidenneksi (toisen tulkinnan mukaan kolmanneksi) suurin kaupunki (2001: 177 563 as.) Asukkaista valtaosa (95 % vuonna 2001) on singaleesejä.
Kaupungissa on yliopisto, joka on toiminut vuodesta 1978 alkaen. Se jatkaa jo 1800-luvulla perustetun Sri Lankan ensimmäisen teknisen oppilaitoksen työtä. Moratuwa hyötyi 1970-luvulla alkaneesta Sri Lankan teollistumisaallosta. Kaupungin länsiosa on perinteisesti kalastajien aluetta.
Aiheesta muualla

Profile: Moratuwa Municipal Council (pdf) (Arkistoitu – Internet Archive) (englanniksi) (unhabitat.lk)
Skoklefallin kirkko

| Skoklefallin kirkko Skoklefall kirke |
| --- | --- |
 Kirkko vuonna 2012.
Sijainti:  Nesodden, Norja
Kirkkokunta:  Norjan kirkko
Hiippakunta:  Borgin hiippakunta
Rakentamisvuosi:  1936
Suunnittelija:  Carl Michaelsen
Materiaali:  puu
Istumapaikkoja:  130
Lisää rakennusartikkeleitaArkkitehtuurin teemasivulla
Skoklefallin kirkko (norj. Skoklefall kirke) on Nesoddenin kunnassa Norjassa sijaitseva puinen pitkäkirkko vuodelta 1936.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Skoklefallin kirkko Wikimedia Commonsissa
Hemminki Maskulainen

| Hemminki Maskulainen |
| --- | --- |
 Hemminki Maskulainen Aarno Karimon historiamaalauksessa 1900-luvulta.
Henkilötiedot
Syntynyt: n. 1550
Kuollut: 1619
Kansalaisuus:  suomalainen
Ammatti:  pappi, virsirunoilija, suomentaja
Muut tiedot
Uskonto:  kristinusko
 Nimikirjoitus
Hemminki Maskulaisen puumerkki.
Hemminki Maskulainen (Hemming Henrikinpoika Hollo, Hemmingius Henrici, myös Maskun Hemminki; noin 1550–1619) oli suomalainen pappi, virsirunoilija ja suomentaja. Toimiessaan Maskun kirkkoherrana hän laati varhaisen suomenkielisen virsikirjan Yxi Wähä Suomenkielinen Wirsikiria ja vaikutti työllään vahvasti myöhempään suomenkieliseen virsirunouteen.
Elämä

Hemminki Henrikinpoika syntyi noin 1550 Turussa porvarisperheeseen. Hän opiskeli Turun katedraalikoulussa, jossa häntä opettivat muun muassa ulkomailla opiskelleet Eerik Härkäpää ja Jacobus Finno (Jaakko Suomalainen). Hemminki saattoi itsekin opiskella jonkin aikaa ulkomailla, kuten yleisenä tapana oli, mutta varmuutta asiasta ei ole.
Valmistuttuaan papiksi Hemminki sai Maskun kirkkoherran viran vuonna 1586. Työnsä ohessa hän laati aikaisempaa Jacobus Finnon virsikirjaa laajemman suomenkielisen virsikirjan. Hemminki Maskulaisen virsikirja ilmestyi luultavasti vuonna 1605 nimellä Yxi Wähä Suomenkielinen Wirsikiria, mutta alkuperäisestä painoksesta ei tiettävästi ole säilynyt yhtään kappaletta.
Yxi Wähä Suomenkielinen Wirsikirja sisälsi kaikki Jacobus Finnon virsikirjan 101 virttä. Niiden lisäksi kirjaan sisältyi 141 uutta virttä. Suurin osa oli varsin vapaita ja suomen kielelle mukautettuja käännöksiä ruotsista, saksasta, latinasta ja tanskasta. Hemmingin mahdollisesti itse kirjoittamia virsiä oli 26. Lisäksi kirjaan sisältyi viisi tuomiorovasti Petrus Melartopaeuksen virsirunoa. Kaikkiaan virsiä oli 242.
Hemminki Maskulaisen virsikirja muodosti rungon myös vuoden 1701 niin sanottuun Vanhaan virsikirjaan, jota käytettiin yleisesti aina 1800-luvun lopulle asti ja Lounais-Suomen rukoilevaisten keskuudessa osittain edelleenkin. Vuoden 1986 virsikirjassa on 17 Hemmingin omiin virsiin ja 28 hänen käännöksiinsä pohjautuvaa virttä.
Hemminki Maskulainen laati myös latinankielisen Piae Cantiones -laulukokoelman suomennoksen, joka ilmestyi 1616 nimellä Vanhain Suomen maan pijspain ja Kircon Esimiesten Latinan kielised laulud. Kokoelmassa on myös seitsemän laulua, jotka eivät sisälly vuosien 1582 ja 1625 latinankielisiin laitoksiin.
Henrik on haudattu Maskun kirkon alttarin alle. Kirkon luona on hänen muistomerkkinsä.
Kirjallisuutta

Carlsson, Sune. Hemminki Maskulainen. – Mikael Agricolasta E.W. Pakkalaan. Suomen kirkon paimenien elämäkerrasto. Porvoo 1947.
Haavio, Jaakko. Virsikinkerit. Joensuu 1970.
Laasonen, Pentti. Hemminki Maskulainen (n. 1550–1619) Virsirunoilija ja suomentaja. – Kansallisgalleria: Suuret suomalaiset. Sääty-yhteiskunnan Suomi (1150–1850). Porvoo 1995.
Tuppurainen, Erkki. Maskun Hemminki ja urut. - Soikaa urut, laulakaa klaveerit. Juhlakirja Pentti Pellon 60-vuotispäivänä 26.8.1998. Kuopio 1998. 45–48.
Tuppurainen, Erkki. Henkilökuva: Maskun Hemminki. – Kristinuskon historia 2000, Kristinusko Suomessa. Porvoo 2000.
Utrio, Kaari. A.D. 1616: kirjailija Suomessa. Maskun Hemminki ja virsikirja. – Suomalaisia kirjailijoita: Kirjailijat kirjailijoista. Helsinki 1982.
Aiheesta muualla

Pentti Lempiäinen: / Hemminki Henrikinpoika Maskulainen (noin 1550 - 1619) Kansallisbiografia-verkkojulkaisu (maksullinen).  18.7.2000. Helsinki:  Suomalaisen Kirjallisuuden Seura.
Viinamäki, Anna & Miikkulainen, Raija: Hemminki Maskulainen – virsirunoilija. Kotimaisten kielten tutkimuskeskus, 2005.
| Auktoriteettitunnisteet  |
| --- | --- |
Kansainväliset:  VIAF 2 
Kansalliset:  Suomi (KANTO)  Ruotsi  Vatikaani 
Taiteenala:  MusicBrainz 
Henkilöt:  Kansallisbiografia  Biografiasampo 
Hemmingin laatima virsikirja.
Rotnesin kirkko

| Rotnesin kirkko Rotnes kirke |
| --- | --- |
 Kirkko vuonna 2016.
Sijainti:  Nittedal, Norja
Kirkkokunta:  Norjan kirkko
Hiippakunta:  Borgin hiippakunta
Rakentamisvuosi:  2016
Materiaali:  puu
Istumapaikkoja:  500
Lisää rakennusartikkeleitaArkkitehtuurin teemasivulla
Rotnesin kirkko (norj. Rotnes kirke) on Nittedalin kunnassa Norjassa sijaitseva puukirkko vuodelta 2016.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Rotnesin kirkko Wikimedia Commonsissa
Moottoritie on kuuma

| Moottoritie on kuuma Pelle Miljoona Oy |
| --- | --- | --- |

Studioalbumin tiedot
 Äänitetty : Finnvox-studioilla loppukesällä 1980
 Julkaistu: syksy 1980
 Tuottaja(t): Pelle Miljoona Oy Atte Blom
 Tyylilaji: punk, uusi aalto
 Kesto: 40.19
 Levymerkki: Johanna
Listasijoitukset
  1. (lokakuu 1980)
Pelle Miljoonan muut julkaisut
| Näyttämökuvia 1980 | Moottoritie on kuuma 1980 | Meillä menee lujaa 1980 |
Moottoritie on kuuma on syksyllä 1980 julkaistu Pelle Miljoona Oy:n ensimmäinen ja Pelle Miljoonan viides albumi, joka tavataan määritellä yhdeksi suomirockin klassikoista. Se nousi nopeasti Suomen levymyyntilistan ykkössijalle ja on sittemmin ylittänyt myös kultalevyrajan. Albumista tehtiin remasteroitu painos vuonna 2000.
Andy McCoy ja Sami Takamäki (Sam Yaffa) lähtivät heti levytyksen jälkeen Tukholmaan ja vaihtoivat yhtyettä Hanoi Rocksiin, eivätkä palanneet enää Pelle Miljoona Oy:n tiedossa olleelle Suomen-kiertueelle. Pelle Miljoonan seuraava albumi Rakkaudesta elämään (1981) on tehty kokoonpanolla Pelle Miljoona & Avoimet Ovet. Tätä albumia seurasi uusitulla kokoonpanolla Pelle Miljoona Oy:n toinen albumi Matkalla tuntemattomaan sekin vuonna 1981.
Moottoritie on kuuma -kappale

"Moottoritie on kuuma" -kappale on Ari Taskisen säveltämä ja Pelle Miljoonan sanoittama. Se voitti kesäkuussa 2007 Helsingin Sanomien äänestyksen ”Rakkaimmat rockit”. Muun muassa Pelle Miljoona Oy:n tuolloinen basisti Sami Takamäki on sanonut, että kappaleen instrumentaaliriffi on lainattu Genesis-yhtyeen kappaleesta ”Dancing with the Moonlit Knight”. Taskinen on kiistänyt ottaneensa vaikutteita Genesikseltä.
Kappaleet

Moottoritie on kuuma – 5.10 (säv. Ari Taskinen, san. Pelle Miljoona)
Vapaus on suuri vankila – 3.00 (säv. Taskinen, san. Pelle Miljoona)
Meille kävi näin – 3.43 (säv. , san. Tumppi Varonen)
Koska sydän sanoi niin – 3.01 (säv. Taskinen, san. Pelle Miljoona)
Kovat kundit – 2.31 (säv. , san. Taskinen)
Olen kaunis – 2.45 (säv. , san. Pelle Miljoona)
Juokse villi lapsi – 4.32 (säv. Taskinen, san. Pelle Miljoona)
Nuoret rakastavaiset – 2.13 (säv. , san. Taskinen)
Älä äiti itke – 2.12 (säv. , san. Taskinen)
Tänä yönä vien sut pois – 3.45 (säv. , san. Pelle Miljoona)
Elämän pyörä – 2.21 (säv. , san. Taskinen)
Moottoritie – 2.11 (säv. Taskinen, Risto Hemmi)
Hyvää yötä maailma – 2.16 (säv. Taskinen, san. Pelle Miljoona)
Kokoonpano

Pelle Miljoona – laulu, rummut
Ari Taskinen – laulu, kosketinsoittimet, kitara
Andy McCoy – kitara, laulu
Sami Takamäki – bassokitara, laulu
Tumppi Varonen – rummut, lyömäsoittimet, laulu
Kirjallisuutta

Dimery, Robert (toim.): 1001 albumia jotka jokaisen on kuultava edes kerran eläessään.  ((1001 Albums You Must Hear Before You Die, 2006.) Suomalaisen laitoksen päätoimittaja Jake Nyman. Kääntäjät: Esa Kuloniemi ym)  Helsinki:  WSOY, 2010.  ISBN 978-951-0-36217-4
Aiheesta muualla

Pelle Miljoonan kotisivut
Pesäpallon vuoden lukkari

Pesäpallon vuoden lukkari on valittu miesten puolella vuodesta 1947 ja naisissa vuodesta 1972 lähtien.
Miesten palkinnon ovat useimmiten voittanut Toni Kohonen (kolmetoista kertaa) ja naisten palkinnon Kaisa Salmela (kuusi kertaa).
Igreja Metodista Unida

Igreja Metodista Unida on yksi suurimmista protestanttisista kirkkokunnista Mosambikissa. Se on suuntaukseltaan metodistinen. Kirkko menetti noin 40% jäsenistään vuosina 1975-1980.
Faddei Bulgarin

Faddei Bulgarin
Faddei Venediktovitš Bulgarin (ven. Фадде́й Венеди́ктович Булга́рин, puolaksi Jan Tadeusz Krzysztof Bułharyn; 5. heinäkuuta (J: 24. kesäkuuta) 1789 Minskin lääni – 13. syyskuuta (J: 1. syyskuuta) 1859 Karlova, Tarton lähellä) oli puolalaissyntyinen venäläinen lehtimies ja kirjailija.
Suku ja koulutus

Faddei Bulgarinin isä oli puolalainen aatelinen, joka venäläisen kenraali Voronovin murhan takia karkotettiin vuonna 1794 Siperiaan. Äiti toi pojan Pietariin kadettikouluun, josta tämä valmistui vuonna 1806. Bulgarin osallistui vuosina 1806–1807 ranskalaisten ja vuosina 1808–1809 ruotsalaisten vastaisiin sotatoimiin. Vuonna 1811 hänet erotettiin armeijasta, minkä jälkeen hän liittyi Ranskan puolalaiseen legioonaan, osallistui Espanjan sotaan ja Napoleonin sotaretkeen Venäjälle.
Kirjallinen ura

Vuonna 1819 Bulgarin liittyi Vilnan puolalaiseen kirjallisuusseuraan ja saavutti mainetta puolalaisessa lehdistössä julkaisemillaan teoksilla. Samana vuonna hän muutti Pietariin, jossa julkaisi Nikolai Gretšin kanssa Severnyi arhiv (1822–1828) ja Syn otetšestva (ven. Сын оте́чества, Isänmaan poika, 1825-1839) -aikakauslehtiä sekä Venäjän ensimmäistä kirjallispoliittista sanomalehteä Severnaja ptšela (ven. Северная пчела, Pohjolan mehiläinen 1825-1859). Dekabristikapinan jälkeen vuonna 1825 Bulgarinista tuli jyrkkä tsaarinvallan kannattaja. Hän laati hallitukselle ehdotuksia vapaamielisyyden kitkemiseksi Venäjältä, teki yhteistyötä poliittisen poliisin kanssa, kirjoitti ilmiantoja kilpailijoistaan ja kävi katkeraa kamppailua Aleksandr Puškinia ja tämän lähipiiriä sekä realistisen suuntauksen edustajia vastaan. Bulgarinin huonosta maineesta huolimatta hänen lehtensä ja tapainkuvauksensa olivat aikanaan suosittuja suuren yleisön keskuudessa. Hän oli myös ensimmäisiä venäläisiä romaanikirjailijoita.
Bulgarin kertoo osallistumisestaan Suomen sotaan vuonna 1848 julkaisemassaan muistelmateoksessa Vospominanija. Vuonna 1838 hän kävi uudestaan Suomessa. Matkakertomuksessaan hän kuvaa suomalaisia uskollisiksi keisarin alamaisiksi ja ylistää maassa Venäjän vallan aikana tapahtunutta kehitystä. Vuonna 1840 Bulgarin osallistui Helsingin yliopiston 200-vuotisjuhlallisuuksiin.
Suomennettu teos

Sotilaan sydän: Suomen sodasta Engelin Helsinkiin. Toimittanut ja suomentanut Marja Itkonen-Kaila. Helsinki: Suomalaisen Kirjallisuuden Seura, 1996.
Aiheesta muualla

Faddei Bulgarinin teoksia Lib.ru -sivustolla (venäjäksi)
| Auktoriteettitunnisteet  |
| --- | --- |
Kansainväliset:  FAST  ISNI  VIAF  WorldCat 
Kansalliset:  Norja  Ranska  BnF data  Saksa  Israel  Suomi (KANTO)  Yhdysvallat  Ruotsi  Latvia  Tšekki  Kreikka  Alankomaat  Puola  Venäjä 
Tieteilijät:  CiNii 
Henkilöt:  Deutsche Biographie  DDB 
Muut:  SNAC  IdRef
Hepatiitti C

| Hepatiitti C |
| --- | --- |

Luokitus
ICD-10:  B17.1
ICD-9:  070.70
OMIM:  609532
MedlinePlus:  000284
Huom!:  Tämä artikkeli tarjoaa vain yleistä tietoa aiheesta. Wikipedia ei anna lääketieteellistä neuvontaa.
Elektronimikroskooppikuva hepatiitti C -viruksesta.
Hepatiitti C on viruksen aiheuttama maksatulehdus, joka hoitamattomana voi johtaa maksakirroosiin ja maksasyöpään. Tauti on yleensä oireeton, kunnes maksavauriot ovat jo huomattavia. Toisin kuin A- ja B-hepatiitti, hepatiitti C:hen ei ole rokotetta. Se voidaan kuitenkin hoitaa viruslääkkeillä.
Suomessa todetaan vuosittain noin 1 200 C-hepatiittitapausta, Maailman terveysjärjestö WHO:n mukaan noin 58 miljoonalla ihmisellä on akuutti HCV-infektio, ja noin 1,5 miljoonaa uutta tartuntaa tapahtuu joka vuosi.
Suonensisäisten huumeiden käyttäjien kohdalla sairauden esiintyvyys on erittäin korkea, sillä jopa 80 % heistä kantaa virusta. Tartunnan saaneista 85 % jää kantamaan virusta pysyvästi, ja 40–70 prosentilla tartunta johtaa krooniseen aktiiviseen hepatiittiin.
Virus

Hepatiitti C -virus (HCV) on positiivissäikeinen RNA-virus, joka kuuluu flavivirusten ryhmään. Virus on muodoltaan ikosahedraalinen, ja sillä on ympärillään lipidivaippa. HCV-genomi koodaa polyproteiinin, joka prosessoidaan seuraaviksi proteiineiksi: E1, E2, p7, NS2, NS3, NS4A, NS4B, NS5A, NS5B ja Core. NS5A vaikuttaa virusgenomin replikaatiossa, Core on rakenneproteiini ja NS5B on tärkeä tekijä virus-RNA:n synteesissä, minkä vuoksi se on hyvä kohde viruslääkekehitykselle.
Viruksen aiheuttama infektio voi olla joko akuutti tai krooninen.
Virus > Krooninen infektio

HCV-infektio luokitellaan krooniseksi, jos se on jatkunut diagnosoinnin jälkeen vähintään puoli vuotta. Krooninen infektio on usein oireeton tai vähäoireinen mutta johtaa maksakirroosin kehittymiseen kolmanneksella potilaista seuraavan 20 vuoden aikana. Toinen kolmannes sairastuu maksakirroosin diagnoosin jälkeen 30 vuoden sisällä, ja yhdellä kolmanneksella tauti etenee niin hitaasti, ettei kirroosia havaita. Kirroosi on maksasyövän tärkein riskitekijä.
HCV:lle on myös tyypillistä, että se esiintyy usein yhdessä HIV:n kanssa. Immuunijärjestelmää heikentävä autoimmuunisairaus HIV rajoittaa elimistön kykyä hankkiutua taudinaiheuttajista eroon tuhoamalla elimistön valkosolut, ja riski sairastua muihinkin infektiosairauksiin on tämän vuoksi kasvanut. HIV-positiivisilla potilailla hepatiitin eteneminen on tavallista nopeampaa.
Diagnostiikka

Hepatiitti C -diagnoosi tehdään vain harvoin akuutin infektion aikana, sillä akuutti infektio on useimmiten oireeton tai vähäoireinen. Myös kroonisten infektioiden diagnosointia vaikeuttaa oireiden vähäisyys ja/tai yleisluontoisuus, sillä henkilö voi sairastaa HCV:tä useita vuosia ennen laajamittaisten maksaoireiden ilmenemistä.
HCV-infektiota epäiltäessä huomioidaan henkilön tausta ja erityisesti HCV-riskiä kasvattaville tekijöille altistuminen, kuten suonensisäisten huumausaineiden käyttö, saadut verensiirrot tai verivalmisteiden käyttö, tatuoinnit ja lävistykset jne. Joskus HCV diagnosoidaan kuitenkin sattumanvaraisesti esimerkiksi verenluovutuksen yhteydesä.
HCV-infektiota epäiltäessä ensimmäisenä testinä suoritetaan HCV-vasta-aineiden määritys verinäytteestä. Virukselle altistunut, normaalin immuunipuolustuksen omaava henkilö kehittää infektion seurauksena vereensä virusta neutraloivia vasta-aineita, mutta niiden muodostumisessa on aina viive infektioon nähden. Noin 80 %:lla infektion saaneista vasta-aineita voidaan havaita 15 viikon kuluessa tartunnasta. Viiden kuukauden jälkeen vasta-aineita on yli 90 %:lla tartunnan saaneista ja kuuden kuukauden kuluttua 97 %:lla. Joskus vasta-aineita ei kehity lainkaan johtuen esimerkiksi henkilön kyvyttömyydestä vasta-aineiden tuotantoon. Tällaisissa tapauksissa suositellaan HCV-RNA-testin tekemistä (ks. alla), vaikka vasta-ainekoe olisikin negatiivinen, etenkin mikäli muut tulokset viittaavat maksan epänormaaliin toimintaan.
Vasta-ainetestillä saadaan ainoastaan tieto siitä, onko virus ollut elimistössä, mutta parhaillaan käynnissä olevaa infektiota niillä ei pystytä havaitsemaan. Tätä tarkoitusta varten tarvitaan HCV-RNA-määritys, jossa tutkitaan sisältääkö verinäyte viruksen perimäainesta eli RNA:ta. Mikäli vasta-ainekoe on positiivinen, RNA-testi tulisi suorittaa jatkotutkimuksena. Parhaillaan käynnissä olevan infektion toteamisen lisäksi näillä menetelmillä on mahdollista selvittää myös määrällisesti, paljonko virusta on elimistössä (ns. viral load). Viruksen määrä verenkierrossa ei suoraan kerro sairauden vakavuudesta tai maksavaurion kehittymisen todennäköisyydestä mutta kylläkin todennäköisyydestä, jolla sairaus vastaa interferonihoitoon.
Tartunta

Hepatiitti C tarttuu lähes yksinomaan verikontaktin kautta ja vain harvoin limakalvokontaktien välityksellä. Pisaratartuntoja ei tapahdu lainkaan. Useimmiten HCV-infektiotartunta tapahtuu saastuneiden veren tai verivalmisteiden käytön yhteydessä tai saastuneita injektiovälineitä käytettäessä. Lääkinnällisiin tarkoituksiin tai huumeiden käyttöön liittyvien tapausten lisäksi muun muassa epähygienisissä oloissa tehdyt tatuoinnit ja lävistykset altistavat tartunnan saamiselle. Vaikka limakalvojen kautta välittyvät tartunnat ovat harvinaisia, on viitteitä myös siitä, että HCV-tartunta voi tapahtua inhaloitavien tai nenän kautta käytettävien huumausaineiden käytön yhteydessä. Seksikontaktin kautta tapahtuva tartunta on harvinainen, ja niitä esiintyy lähinnä HIV-potilailla ja muilla immuunivajeesta kärsivillä. Riski on kuitenkin olemassa, ja siksi kondomia suositellaan käytettävän yhdynnässä sekä suuseksissä. HCV-infektio tarttuu synnytyksen aikana äidistä lapseen noin kuudessa tapauksessa sadasta silloin, kun äidin veressä on synnytyshetkellä mitattavissa GCV-RNA:ta. Muutoin äiti–lapsi-tartunnan todennäköisyys on pieni.
Hoito

C-hepatiitin hoitoon on käytettävissä useita suun kautta otettavia lääkeyhdistelmiä. Tällä hetkellä saatavat hoitomuodot eivät kuitenkaan ole kovinkaan tehokkaita, ja lääkkeillä on ei-toivottuja sivuvaikutuksia.
Interferoneihin perustuvat lääkkeet olivat yleinen käytäntö, mutta ne eivät olleet niin tehokkaita kuin toivottiin, ja haittavaikutukset olivat hyvin yleisiä. Kyseinen hoitomuoto on silti käytössä jossakin päin maailmaa, kuten Aasiassa.
Suoraan vaikuttavat mikrobilääkkeet (engl. direct acting antiviral agents, DAA:t) virusproteiineja vastaan on myös tapa hoitaa hepatiitti C -infektiota. Ensimmäiset DAA:t hyväksyttiin hoitokäyttöön vuonna 2011. Muutaman DAA:n yhdistelmä voi parantaa noin 80–90 % potilaista. DAA:t aiheuttavat kuitenkin vakavia sivuvaikutuksia, kuten fotosensitiivisyyttä. Toisen sukupolven DAA:iden farmakokinetiikka on ensimmäisen sukupolven proteiini-inhibiittoreita parempi, ja tämä mahdollistaa niiden päivittäisen käytön. Vaikka toisen sukupolven DAA:t ovatkin parempi vaihtoehto kuin ensimmäisen sukupolven DAA:t, niiden tukena täytyy käyttää myös muitaa DAA-lääkkeitä, sillä ne eivät ole kovin tehokkaita.
Hepatiitti C -virusta vastaan ei ole olemassa tehokasta rokotetta.
Suomessa Terveyden ja hyvinvoinnin laitos on julkaissut C-hepatiitin hoitopolku -ohjeistuksen C-hepatiitin hoidon toteuttamiseksi terveyskeskuksissa ja päihdehuollossa. Kattavasti toteutettu C-hepatiitin hoito johtaisi myös C-hepatiitin häviämiseen tartuntatautina. Tämä on myös lopullisena tavoitteena Suomen kansallisessa C-hepatiittistrategiassa.
Ehkäisy

Koska HCV kiertää pääasiassa suonensisäisten huumeidenkäyttäjien keskuudessa, tärkein infektion ehkäisymenetelmä on steriilien neulojen käyttö. Tatuointeja ja lävistyksiä kannattaa ottaa vain paikoissa, joissa työ tehdään puhtailla neuloilla.
Aiheesta muualla

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
Se on veressä A-klinikkasäätiön C-hepatiitti sivusto.
National Hepatitis C Program U.S. Department of Veterans Affairs
Kyoto Encyclopedia of Genes and Genomes (KEGG): Hepatitis C (englanniksi)
Mayo Clinic: Hepatitis C (englanniksi)
Centers for Disease Control and Prevention (CDC): Hepatitis C (englanniksi)
World Health Organization (WHO): Hepatitis C (englanniksi)
Hepatiitti C:n levinneisyys maailmassa.
Piirikunnanjohtaja

Piirikunnanjohtaja (ruots. distriktsföreståndare, eng. district superintendent) on metodistikirkossa johtavan pastorin nimike. Tehtävä vastaa evankelis-luterilaisen kirkon lääninrovastia.
Hyperkalvinismi

Hyperkalvinismi on yksi kristinuskon protestanttisista suuntauksista. Hyperkalvinismi syntyi kalvinistisessa traditiossa Englannissa 1700-luvun puolessavälissä. Hyperkalvinismin tunnetuimpia edustajia olivat Joseph Hussey (k. 1726), Lewis Wayman (k. 1764) ja John Brine (k. 1765). Hyperkalvinismi on protestanttisen teologian haara, joka kieltää ihmisten yleismaailmallisen velvollisuuden uskoa Kristukseen heidän sielujensa pelastukseksiselvennä. Hyperkalvinismia voidaan pitää kalvinismin suuntauksena, vaikkakin sillä on kalvinismin kanssa suuria näkemyseroja.
Aiheesta muualla

Hyper-Calvinism
A Primer on Hyper-Calvinism (Arkistoitu – Internet Archive)
soli Deo gloria - Kirjoituksia
Shawn, Ian (2013)