stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
FS L’Adroit (P725)
Valmistus

DCNS valmisti omarahoitteisen aluksen vuokraten sen ilman rahallista korvausta kolmeksi vuodeksi Ranskan laivastolle. Köli laskettiin 7. toukokuuta 2011. Runko valmistui 17. maaliskuuta 2011. Alus laskettiin vesille seuraavana päivänä. Valmistaja aloitti 27. heinäkuuta koeajot, joiden päätyttyä alus siirrettiin 5. syyskuuta merivoimille varustettavaksi. Ranskan laivasto vastaanotti aluksen 26. lokakuuta
Palvelus

Alus oli koeajoissa ja testeissä Ranskan laivastossa vuoteen 2014.
Fabricio Fuentes

Fabricio Fuentes (s. 13. lokakuuta 1976 Río Cuarto, Argentiina) on argentiinalainen jalkapalloilija. Hän edusti uransa aikana kotimaassaan pääasiassa Newell’s Old Boysia ja Vélez Sarsfieldia sekä ulkomailla ranskalaista Guingampia, espanjalaista Villarrealia ja meksikolaista Atlasta. Pelipaikaltaan Fuentes oli keskuspuolustaja.
Fuentes pelasi Argetntiinan A-maajoukkueessa ainoan maaottelunsa maaliskuussa 2005 ystävyysottelussa Meksikoa vastaan. Hän teki lukemiin 1–1 päättyneessä ottelussa oman maalin.Hän lopetti pelaajauransa vuonna 2011.
Etyylimorfiini

| --- | --- |

Etyylimorfiini
Systemaattinen (IUPAC) nimi
7,8-didehydro-4,5-α-epoksi- 3-etoksi-17-metyylimorfinan-6-α-oli
Tunnisteet
CAS-numero: 76-58-4
ATC-koodi: R05DA01
PubChem CID: 5359271
DrugBank: DB01466
Kemialliset tiedot
Kaava: C19H23NO3 
Moolimassa: 313,391 g/mol
Farmakokineettiset tiedot
Hyötyosuus:  ?
Metabolia: hepaattinen
Puoliintumisaika:  ?
Ekskreetio: Virtsa
Terapeuttiset näkökohdat
Raskauskategoria:  C(US) 
Reseptiluokitus:  Schedule II(US) 
Riippuvuusalttius: Kohtalainen - Korkea
Antotapa: oraalinen, intravenoosinen
Etyylimorfiinipohjaista yskänlääkettä
Suomalainen etyylimorfiinipohjainen yskänlääke
Etyylimorfiini on opioideihin kuuluva analgeetti. Se keksittiin Saksassa 1884 ja sitä käytettiin heroiinin heikompana vaihtoehtona. Se on suunnilleen kodeiinin vahvuista (1/10 morfiinista). Se muistuttaa rakenteeltaan kodeiinia (eli metyylimorfiinia). Sillä on myös hydromorfoni-vastineensa (etyylidihydromorfoni eli 3-etoksiy-7,8-dihydro-morfin-6-oni;) ja dihydromorfiini-analogi etyylidihydromorfiini (CID:5492914); niillä ei ole kaupallista käyttöä. Dioniini on etyylimorfiinihydrokloridia. Etyylimorfiinia on Suomessa Cocillana-yskänlääkevalmisteessa.
Metabolia

Etyylimorfiini muuttuu kodeiinin tavoin elimistössä morfiiniksi maksassa sytokromi P450 -entsyymi CYP2D6:n vaikutuksesta. Etanoli hidastaa etyylimorfiinin metaboliaa, jolloin niiden yhteisvaikutuksesta hengitys voi lamautua.
Käyttö

Sitä käytetään yhdistelmälääkkeissä euforisoivana kipulääkkeenä kovan kivun hoitoon. Yskänlääkkeessä etyylimorfiini vaikuttaa suoraan aivoihin hilliten siellä olevan yskänkeskuksen toimintaa, jolloin yskänärsytys lievittyy. Sen haittavaikutuksia ovat muun muassa pahoinvointi, oksentelu, ummetus, vapina, sekavuus ja väsymys.
Muiden opioidien tapaan etyylimorfiini voi aiheuttaa riippuvuutta. Siihen syntyy nopeasti toleranssi, minkä takia sitä käytetään vain tilapäistä hoitoa vaativissa lääkityksissä, kuten kuivan kivuliaan yskän hoidossa.
Aiheesta muualla

Etyylimorfiini Webarchive (suomeksi)
Journal of Analytical Toxicology article on ethylmorphine metabolism (englanniksi)
Kyoto Encyclopedia of Genes and Genomes (KEGG): Ethylmorphine (englanniksi)
Kipulääkkeet eli analgeetit
| --- | --- |
Tulehduskipulääkkeet:  asetyylisalisyylihappo |  deksibuprofeeni | diflunisaali |  diklofenaakki | etorikoksibi | flurbiprofeeni |  ibuprofeeni |  indometasiini |  ketoprofeeni | ketorolaakki | mefenaamihappo | meloksikaami |  naprokseeni | parekoksibi | piroksikaami | propyfenatsoni |  rofekoksibi |  selekoksibi | sulindaakki | tolfenaamihappo | valdekoksibi
Opioidit:  alfentaniili |  buprenorfiini |  dekstropropoksifeeni |  dihydrokodeiini |  endorfiini | etyylimorfiini |  fentanyyli |  heroiini |  hydrokodoni | hydromorfoni | karfentaniili |  kodeiini |  metadoni |  morfiini |  nalbufiini |  oksikodoni |  oksimorfoni | pentatsosiini |  petidiini | propoksifeeni |  remifentaniili |  sufentaniili |  tebaiini | tilidiini |  tramadoli
Muut:  parasetamoli |  kannabinoidit (lääkekannabis)
Etablissements Fouga et Cie

| Air Fouga |
| --- | --- |
Perustaja:  Robert Castello, Pierre Mauboussin
Toimiala:  lentokoneteollisuus
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Etablissements Fouga et Cie (lyhyesti Fouga) oli ranskalainen lentokonevalmistaja, jonka perustivat Robert Castello ja Pierre Mauboussin 1930-luvulla. Yhtiö tunnettiin vuodesta 1956 lähtien nimellä Air Fouga.
Ranskalainen Potez-yhtiö osti Fougan vuonna 1958 ja muodosti Potez Air Fouga -yhtiön. Myöhemmin yhtiöstä tuli osa Aérospatiale -yhtiötä.
Kaaviokuva Fouga CM-170 Magister -lentokoneesta.
Lentokoneet

Fouga CM.8
Fouga CM.10
Fouga CM.88 Gemeaux
Fouga CM.100
Fouga CM.170 Magister
Fouga CM.170M Esquif
Fouga CM.171 Makalu
Fouga CM.173 Super Magister
Fouga CM.175 Zéphyr
Potez-Heinkel CM.191
FS Maillé-Brézé (D627)

| Maillé-Brézé |
| --- | --- |


Aluksen vaiheet
Rakentaja:  Arsenal de Lorient
Kölinlasku:  lokakuu 1953
Laskettu vesille:  2. heinäkuuta 1955
Palveluskäyttöön:  4. toukokuuta 1957
Poistui palveluskäytöstä:  1988
Loppuvaihe:  museolaiva
Tekniset tiedot
Uppouma:  2 750 t (standardi) 3 740 t (kuormattu)
Pituus:  128,6 m
Leveys:  12,7 m
Syväys:  5,4 m
Koneteho:  63 000 shp (47 000 kW
Nopeus:  34 solmua
Miehistöä:  347
Aseistus
Aseistus:  6 x 127 mm Mle 1948 -tykkiä 6 x 57 mm/60 Modèle 1951 4 x 20 mm tykkiä 12 x 550 mm torpedoputkea
Maillé-Brézé (runkonumero D627) oli Ranskan laivaston vuonna 1957 palvelukseen otettu Surcouf-luokan hävittäjä.
Valmistus

Alus tilattiin Lorientin laivastontelakalta, missä köli laskettiin lokakuussa 1953. Alus laskettiin vesille 2. heinäkuuta 1955 ja otettiin palvelukseen 4. toukokuuta 1957.
Palvelus

Alus poistettiin 1988 palveluksesta. Se on sijoitettu museolaivaksi Nantesiin. Ranskan kulttuuriministeriö on listannut  lokakuussa 1991 aluksen historialliseksi monumentiksi (ransk. monument historique).
Esa Terävä

| 0 | 1 | 2 | 3 |
| --- | --- | --- | --- |

Henkilötiedot
Syntymäaika: 8. marraskuuta 1987 (ikä 36)
Syntymäpaikka: Helsinki, Suomi
Pelipaikka: keskikenttäpelaaja
Pituus: 182 cm
Seura
Seura: PK-35
Pelinumero: 13
Junioriseurat
1998–2006: PK-35
Seurat
| Vuodet | Seura | O | (M) |
| 2004–2007 | PK-35 | 5 | (0) |
| 2008 | HIFK | 26 | (9) |
| 2009 | Atlantis | 8 | (0) |
| 2009–2012 | PK-35 Vantaa | 75 | (15) |
| 2013–2019 | HIFK | 65 | (23) |
| 2015 | → Gnistan (laina) | 2 | (0) |
| 2019– | PK-35 | 1 | (0) |
| Yhteensä | Yhteensä | 181 | (47) |
 Seurajoukkueuran tilastot kattavat vain kansalliset sarjat, päivitetty 17. huhtikuuta 2016.
Esa Terävä (s. 8. marraskuuta 1987 Helsinki) on suomalainen jalkapalloilija, joka edustaa Kakkosessa pelaavaa PK-35:ä. Pelipaikaltaan hän on keskikenttäpelaaja.
Terävä on Pallokerho-35:n kasvatti. Hän debytoi seuran edustusjoukkueessa jo kaudella 2004, mutta esiintyi vain harvakseltaan seuraavien kolmen kauden aikana. Vuonna 2008 Terävä edusti HIFK:ta Kakkosessa. Tammikuussa 2009 hän siirtyi Ykkösessä tuolloin pelanneeseen Atlantis FC:hen. Terävä ehti pelata Atlantiksessa vain kahdeksan ottelua ennen siirtymistään samassa sarjassa pelanneeseen PK-35 Vantaaseen heinäkuussa 2009. Terävä pelasi PK-35:n paidassa neljä kautta Ykkösessä. Otteluita vantaalaisseurassa kertyi 75, joissa syntyi 15 maalia.
Tammikuussa 2013 Terävä palasi tuolloin Kakkosessa pelanneen HIFK:n riveihin. Ensimmäisellä kaudellaan hän oli mukana nostamassa joukkuetta sarjaporrasta ylemmäs Ykköseen. Kaudella 2014 Terävä oli avainroolissa, kun HIFK voitti sarjan viimeisellä kierroksella ja nousi sensaatiomaisesti Veikkausliigaan. Vuoden lopussa hän solmi HIFK:n kanssa yksivuotisen jatkosopimuksen. Terävä debytoi Veikkausliigassa huhtikuussa 2015 IFK Mariehamnia vastaan. Hän teki ottelussa uransa ensimmäisen ja samalla myös HIFK Fotbollin ensimmäisen veikkausliigamaalin. Vuonna 2019 Terävä palasi kasvattajaseuraansa PK-35:een työ- ja pelaajasopimuksella.
Jalkapallon lisäksi Terävä toimii luokanopettajana.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Esa Terävä Wikimedia Commonsissa
Esa Terävä Transfermarkt-sivustolla (englanniksi)
Fabricius Luscinus

Gaius Fabricius Luscinus oli roomalainen sotapäällikkö ja vuosien 282 ja 278 eaa. konsuli. Tarinan mukaan vuonna 279 eaa. Fabriciuksen ollessa lähettiläänä Epeiroksen kuninkaan Pyrrhoksen luona eräs kuninkaan hovimiehistä tarjoutui myrkyttämään kuninkaansa. Fabricius kieltäytyi. Tämän johdosta muun muassa Cicero ja Boëthius viittaavat Fabriciukseen oikeamielisyyden perikuvana.
FS Maillé Brézé (1931)

| Maillé Brézé |
| --- | --- |


Aluksen vaiheet
Rakentaja:  Chantiers de St. Nazaire-Pënhoet
Kölinlasku:  9. lokakuuta 1930
Laskettu vesille:  9. marraskuuta 1931
Palveluskäyttöön:  6. huhtikuuta 1933
Poistui palveluskäytöstä:  tuhoutunut räjähdysonnettomuudessa 30. huhtikuuta 1940 Greenockissa Skotlannissa
Loppuvaihe:  romutettu 1956
Tekniset tiedot
Uppouma:  2 400 t
Pituus:  129 m
Leveys:  11,84 m
Syväys:  4,97 m
Koneteho:  64 000 shp
Nopeus:  36 solmua
Miehistöä:  220
Aseistus
Aseistus:  5 × 138 mm Mle 1927 -tykkiä 4 × 37 mm ilmatorjuntatykkiä 4 × 13 mm ilmatorjuntakonekivääriä 7 × 550 mm torpedoputkea
Maillé Brézé oli Ranskan laivaston vuonna 1933 valmistunut Vauquelin-luokan hävittäjä toisessa maailmansodassa.
Valmistus

Alus tilattiin Chantiers de St. Nazaire-Pënhoetilta, missä köli laskettiin 9. lokakuuta 1930. Alus laskettiin vesille 9. marraskuuta 1931 ja otettiin palvelukseen 6. huhtikuuta 1933.
Palvelus

Alus muodosti Tartun ja Chevalier Paulin kanssa 5. viirikön, joka osallistui Norjan taisteluihin, joiden aikana sen kotisatamana oli Greenock.
Iltapäivällä 30. huhtikuuta 1940 aluksen ollessa ankkurissa Greenockissa aluksen torpedoputki laukaisi torpedon kannelle, mikä sytytti polttoaineen ja etummaisen ammusvaraston, joka ei kuitenkaan räjähtänyt. Tuntia myöhemmin miehistön käskettiin jättää alus lukuun ottamatta messiin lukkojen taakse jääneitä. Reilua tuntia myöhemmin muutama merisotilas palasi alukselle täyttääkseen taaemman ammusvaraston vedellä, ja illalla Greenockin palomiehet saivat palon hallintaan.
Alus oli kuitenkin jo vajonnut niin syvälle, että se upposi ennen hinauksen aloittamista ja vei mukanaan vangeiksi jääneet. Onnettomuudessa sai surmansa 25 ja loukkaantui 48 henkeä. Hylky nostettiin 1954 ja romutettiin 1956.
Esa Tutti

Esa Tutti (s. 1. syyskuuta 1961, Turku) on suomalainen entinen jääkiekkohyökkääjä- ja valmentaja.
Tutti edusti TPS:n riveissä liigakaudet 1980–1982, kunnes siirtyi I-divisioonaan, missä pelasi vuoteen 1992. Tuona aikana Tutti edusti Turun Tovereita, Joensuun Kiekko-Poikia ja Forssan Palloseuraa. Hän kuului I-divisioonan aikaan joukkueidensa kärkipelaajiin tehden 274 pistettä pelaamissaan 280:ssä ottelussa.
Valmennustehtäviin kuuluu muun muassa TuTo:n apulaisvalmentajana 1992–93 ja 1998–1999.
Myös Esa Tutin nuorempi veli Keijo pelasi jääkiekkoa I-divisioonassa.
Pelaajatilastot

| Kausi | Sarja | Seura | O | M | S | P | R |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 1980-1981 | SM-liiga | TPS | 4 | 0 | 1 | 1 | 0 |
| 1981-1982 | SM-liiga | TPS | 23 | 1 | 0 | 1 | 0 |
| 1982‑1983 | I-divisioona | FoPS | 24 | 16 | 9 | 25 | 25 |
| 1983‑1984 | I-divisioona | TuTo | 36 | 17 | 16 | 33 | 40 |
| 1984‑1985 | I-divisioona | TuTo | 44 | 29 | 19 | 48 | 26 |
| 1985-1986 | I-divisioona | TuTo | 41 | 15 | 15 | 30 | 37 |
| 1986-1987 | I-divisioona | JoKP | 44 | 28 | 28 | 56 | 47 |
| 1987-1988 | I-divisioona | JoKP | 44 | 25 | 16 | 41 | 14 |
| 1988-1989 | I-divisioona | TuTo | 44 | 20 | 21 | 41 | 39 |
| 1991-1992 | I-divisioona | TuTo | 3 | 0 | 0 | 0 | 6 |
| Yhteensä | I-divisioona |  | 280 | 150 | 124 | 274 | 234 |
Elokuvavuosi 1985

Tässä artikkelissa käsitellään vuoden 1985 aikana julkaistuja elokuvia ja elokuvamaailman merkittäviä tapahtumia.
Suomalaiset ensi-illat

25. tammikuuta – Kostaja – Final Mission
8. helmikuuta – Calamari Union
8. helmikuuta – Hei kliffaa hei
8. helmikuuta – Tulessa syntynyt
15. helmikuuta – Hei me rokataan!
15. helmikuuta – Terminator – tuhoaja
22. helmikuuta – Dyyni
22. helmikuuta – Maissilapset
1. maaliskuuta – Kuoleman kentät
1. maaliskuuta – Tilaa sydämessä
8. maaliskuuta – City Heat – tuli hännän alla
15. maaliskuuta – Beverly Hills kyttä
29. maaliskuuta – Suoraa toimintaa
5. huhtikuuta – 2010
5. huhtikuuta – Karkuri
5. huhtikuuta – Pekka & Pätkä ja tuplajättipotti
19. huhtikuuta – Supertyttö
17. toukokuuta – Peter Weirin Todistaja
31. toukokuuta – Yön selkään
5. heinäkuuta – Sudet tulevat
19. heinäkuuta – Starman
26. heinäkuuta – Rhinestone
2. elokuuta – Poliisiopisto 2: Eka komennus
9. elokuuta – 007 ja kuoleman katse
9. elokuuta – Missä olet, Susan?
16. elokuuta – Brazil – tämän hetken tuolla puolen
16. elokuuta – Breakfast Club
23. elokuuta – Rambo – taistelija 2
23. elokuuta – Tappava yhteys
30. elokuuta – Matka Intiaan
6. syyskuuta – Jäätynyt mies
13. syyskuuta – Idän lohikäärme
26. syyskuuta – Painija (televisio)
27. syyskuuta – Etunimi: Carmen
27. syyskuuta – Kalpea ratsastaja
27. syyskuuta – Uuno Epsanjassa
4. lokakuuta – Vaikenemisen laki
11. lokakuuta – Mad Max – ukkosmyrsky
11. lokakuuta – Rosso
18. lokakuuta – Tule ja katso
1. marraskuuta – Cocoon – nuoruudenlähde
1. marraskuuta – Oz – ihmeiden maailma
29. marraskuuta – Prizzin kunnia
6. joulukuuta – Tuntematon sotilas
13. joulukuuta – Hiidenpata
20. joulukuuta – Paluu tulevaisuuteen
Kansainväliset ensi-illat

American Ninja
Asterix – gallialaisten sankari
Commando
Dawandeh
Elämäni koirana
Elävien kuolleiden päivä
Elää ja kuolla L.A:ssa
Gongitsune
Hopealuoti
Häivähdys purppuraa
Hämähäkkinaisen suudelma
Ihmelapsi
Illalliskutsut
Invasion U.S.A.
Ja sitten syödään
Katujen kasvatit
Kauhun yö
Kuningas Salomonin kaivokset
Kyttä antaa kyytiä
Lihaa ja verta
Lohikäärmeen vuosi (elokuva)
Matka unelmiin
Minun Afrikkani
Mismatched Couples
Naisten kesken
Niilin jalokivi
Painajainen Elm Streetillä 2 – Freddyn kosto
Pakojuna
Pekka Töpöhäntä Amerikassa
Perjantai 13. päivä, osa 5 – uusi alku
Poikien pesula
Pumping Iron 2: The Women
Radioaktiivisia unia
Ran
Re-Animator
Red Sonja
Rocky IV
Saluunojen sulotar
Suoraa toimintaa 2 – pako helvetistä
Taylor Hackfordin Valkeat yöt
Teen Wolf, eli ihmissusi teini-iässä
Time Busters
Tokyo-ga
Toxic Avenger
Voittamaton taistelija
Väkivallan vihollinen 3
Yhtä tyhjän kanssa
Tapahtumia

Roger Moore jättää James Bondin roolin 12 vuoden jälkeen. Hänen paikalleen astuu Timothy Dalton.
Kuolleita

20. helmikuuta – Clarence Nash, näyttelijä
21. maaliskuuta – Michael Redgrave, näyttelijä
23. huhtikuuta – Kent Smith, näyttelijä
16. toukokuuta – Margaret Hamilton, näyttelijä
22. toukokuuta – Wolfgang Reitherman, ohjaaja
8. elokuuta – Louise Brooks, näyttelijä
13. elokuuta – Gale Sondergaard, näyttelijä
28. elokuuta – Ruth Gordon, näyttelijä ja käsikirjoittaja
27. syyskuuta – Lloyd Nolan, näyttelijä
2. lokakuuta – Rock Hudson, näyttelijä
10. lokakuuta – Yul Brynner, näyttelijä
10. lokakuuta – Orson Welles, näyttelijä ja ohjaaja
1. marraskuuta – Phil Silvers, näyttelijä
15. marraskuuta – Dimitar Panov, näyttelijä ja ohjaaja
12. joulukuuta – Anne Baxter, näyttelijä
26. joulukuuta – Margarete Schön, näyttelijä
Suomen katsotuimmat 1985

Suomessa ensi-iltaan vuonna 1985 tuoduista elokuvista eniten teatterikatsojia sen vuoden aikana saivat:
Uuno Epsanjassa (1985), 607 939 katsojaa
Tuntematon sotilas (1985), 589 914 katsojaa
007 ja kuoleman katse (1985), 376 687 katsojaa
Paluu tulevaisuuteen (1985), 288 928 katsojaa
Rambo – taistelija II (1985), 274 218 katsojaa
Poliisiopisto 2: Eka komennus (1985), 269 165 katsojaa
Beverly Hills kyttä (1984), 245 036 katsojaa
Hei kliffaa hei (1985), 193 130 katsojaa
Peter Weirin Todistaja (1985), 190 455 katsojaa
Prizzin kunnia (1985), 125 259 katsojaa
Aiheesta muualla

Elokuvavuosi 1985 Internet Movie Databasessa (englanniksi)
Erkki Polojärvi

Erkki Akseli Polojärvi (7. helmikuuta 1912 Oulu – 19. tammikuuta 1943 Tuusula) oli suomalainen kommunisti ja desantti, joka teloitettiin jatkosodan aikana.
Elämä > Espanjan sisällissota

Muurarina Rovaniemellä työskennellyt Polojärvi oli mukana laittoman SKP:n toiminnassa. Toukokuussa 1937 Polojärvi lähti kahden muun rovaniemeläisen kanssa vapaaehtoisena Espanjan sisällissotaan, jossa hän taisteli kansainvälisten prikaatien Mackenzie-Papineau-pataljoonassa. Polojärvi palasi Suomeen marraskuussa 1938 Aaro Amnellin kanssa.
Elämä > Talvisota ja välirauhan aika

Keväällä 1939 Polojärvi oli armeijan linnoitustöissä. Talvisodan sytyttyä Polojärvi anoi rintamalle pääsyä Espanjan sotakokemukseensa vedoten, mutta joulukuussa 1939 hänet pidätettiin ja pantiin turvasäilöön, josta Polojärvi vapautettiin rauhan tultua huhtikuussa 1940.
Välirauhan aikana Polojärvi oli mukana perustamassa Suomen-Neuvostoliiton rauhan ja ystävyyden seuraa. Hän palasi Rovaniemelle marraskuussa 1940 ja alkoi neuvostoliittolaisen tiedustelumiehen Nikolai Kulibaban toimeksiannosta värväämään tiedustelijoita, joiden tehtävänä oli raportoida Suomessa olleiden natsi-Saksan joukkojen liikkeistä. Polojärvi onnistui luomaan verkoston, jonka johtoon hän värväsi Helsingistä Olavi Åhmanin. Polojärven lähin avustaja osoittautui kuitenkin Valpon ilmiantajaksi, minkä vuoksi Polojärvi ja Åhman pidätettiin heti vuodenvaihteen jälkeen tammikuussa 1941.
Elämä > Jatkosota ja kuolema

Jatkosodan käynnistyessä Polojärvi istui Vaasan lääninvankilassa, josta hänet komenttiin rintamalle niin sanottuun Pärmin pataljoonaan. Polojärvi osallistui Laatokan Karjalan ja Itä-Karjalan valtauksiin, kunnes noin 50 muun Pärmin osaston miehen tavoin loikkasi vihollisen puolelle Onkamusjärvellä syyskuun puolivälissä. Lokakuussa 1941 Polojärven allekirjoitus oli Sotilaan ääni -lentolehtisen vetoomuksessa, jossa Pärmin osaston sotilaita kehotettiin siirtymään Neuvostoliiton puolelle.
Saatuaan Moskovassa desanttikoulutuksen Polojärvi lähetettiin Suomeen Arkangelista 5. joulukuuta 1942. Hänet pudotettiin Jukka Soinisen ja inkeriläisen radistin Heikki Koppalovin kanssa Hyvinkään Suolijärvelle tarkoituksenaan ilmeisesti saada yhteys vastarintamies Veikko Pöystiin. Miehet erosivat toisistaan ja Polojärvi palellutti pahoin jalkansa. Suojeluskuntaan kuulunut kuorma-autoilija poimi Polojärven kyytiinsä 8. joulukuuta ja luovutti hänet viranomaisille. Kuulusteluissa Polojärvi ilmiantoi toverinsa, jotka vangittiin 13. joulukuuta Nurmijärven Perttulasta. Sotaoikeus antoi kolmikolle kuolemanrangaistuksen 19. tammikuuta 1943 ja heidät ammuttiin samana päivänä Hyrylän varuskunnassa. Eversti Harry Kinnunen nimesi teloitusryhmään upseerikokelaita, joista yksi oli myöhemmin kansanedustajana ja ministerinä toiminut sosialidemokraatti Olavi Lindblom. Polojärvi haudattiin Malmin hautausmaalle merkitsemättömään hautaan, josta hänet sodan jälkeen vuonna 1946 siirrettiin Fasismin vastustajien yhteishautaan.
Espanjan sisällissodan suomalaisia vastaanottojuhlassa Helsingin konservatorion lavalla 30. joulukuuta 1938. Erkki Polojärvi oikealla.
Evald Terho

Evald (Ewald) Terho (ent. Valde Condu, 24. lokakuuta 1889 – 23. lokakuuta 1970) oli suomalainen näyttelijä. Hän oli alkuaan iltanäyttelijänä eri teattereissa. Terholla oli pitkäaikainen ura Helsingin Kansanteatterissa, ja hän toimi myös Helsingin Työväenteatterissa.
Terho näytteli suomalaisissa elokuvissa vuodesta 1938. Tuolloin Terholla oli roolit elokuvissa Nummisuutarit, Laivan kannella ja Vieras mies tuli taloon. Terhosta tuli pian vakiokasvo kepeissä suomalaisissa komedioissa, ja hän näytteli myöhemmin vielä 45 elokuvassa. Hänellä oli kuitenkin vain pieniä sivurooleja, joista mainittakoon Mikko Seitsemässä veljeksessä (1939) sekä konstaapeli Lehtinen elokuvassa Aatamin puvussa... ja vähän Eevankin (1940).
Terhon viimeinen elokuvarooli oli lehdenmyyjä elokuvassa Miljoonavaillinki (1961).
Euravisio

Euravisio oli 90-luvulla Eurassa järjestetty pienimuotoinen festivaalitapahtuma. Järjestäjinä toimivat Euravisio ry ja Euran kunta. Toimintaan kuului konserttien järjestäminen sekä kuvataiteilijoiden kutsunäyttelyjen ja kirjailija- ja kulttuuritutkijaseminaarien järjestäminen. Musiikkipiireissä festivaalia pidettiin pääasiassa kamarimusiikkitapahtumana vaikkakin sen tarjonta oli monipuolisempaa.
Tapahtuma järjestettiin vuosina 1991–2000. Järjestäjien mukaan periaatteena oli alun alkaen järjestää tapahtuma vain kymmenen kertaa. Siitä esimerkkinä Euravisio-yhdistyksen puheenjohtajan Erkki Saarisen lausunto Turun Sanomissa 1999: "Emme halua että tämä kuivuu vähitellen kokoon. Lopetamme täydessä vauhdissa, jolloin Euravisio jää mieliin hyvänä tapahtumana".
Joitakin Euravisiossa esiintyneitä yhtyeitä ja taiteilijoita

Vox Artis -kamarimusiikkiyhtye
Nakhit Silmillah -maailmanmusiikkiyhtye
Kari Heiskanen
Taru Valjakka, laulu
Pekka Kähkönen, laulu
Tommi Hakala, laulu
Ari Angervo, orkesterinjohtaja
Heikki Sarmanto
Pekka Sarmanto
Esa Pethman
Seppo Ruohonen, tenori
Kimmo Mattila, haitari
Risto Lauriala
Ilkka Viljanen
Pekka Vuori, kuvataiteilija
Timo Teide, kuvataiteilija
Simo Hannula, kuvataiteilija
Harro Koskinen, kuvataiteilija
Aiheesta muualla

Turun Sanomat artikkeli Euravisio-tapahtumasta vuodelta 1999[vanhentunut linkki]
Euravision ohjelmalehtinen vuodelta 1993 sivu 1
Euravision ohjelmalehtinen vuodelta 1993 sivu 2
Rauman taidemuseon sivustoilla (Arkistoitu – Internet Archive)
Luettelo Euralaisista järjestöistä (Arkistoitu – Internet Archive)
Tietoa Euran kunna kulttuurityöstä[vanhentunut linkki]
Evan Barlow

| Evan Barlow> Henkilötiedot |
| --- | --- |
Syntynyt: 8. marraskuuta 1985 (ikä 38) Strathmore
Kansalaisuus:   Kanada
Jääkiekkoilija
Pelipaikka:  laitahyökkääjä
Maila:  vasen
Pituus:  176 cm
Paino:  78 kg
Seura
Seura:  Hershey Bears
Sarja:  AHL
Pelaajaura
Pääsarjaura:  2009–
Aik. seurat:  Idaho Steelheads (ECHL) Abbotsford Heat (AHL)  Elmira Jackals (ECHL)
Evan Barlow (s. 8. marraskuuta 1985 Strathmore) on kanadalainen jääkiekkoilija, pelipaikaltaan laitahyökkääjä.
Barlow edusti vuodesta 2003 BCHL-liigassa pelaavaa Salmon Arm Silverbacks kaksi kautta. Tämän jälkeen hän siirtyi NCAA-liigan Cornellin yliopistoon, jossa hän pelasi neljä kautta. Kaudeksi 2009–2010 hän siirtyi Idaho Steelheads ECHL:ään, jossa hänet valittiin tehoilla 32+43=75 tulokkaiden tähdistökentälliseen. Hän pelasi myös kahdeksan ottelua AHL:ssä Abbotsford Heatissa, jossa hän teki neljätehopistettä.
Kesällä 2010 Barlow teki try-out sopimuksen SM-liigassa pelaavan HIFK:n kanssa. Barlow ei pelannut HIFK:ssa lopulta kuin viisi harjoitusottelua eikä saanut pidempää sopimusta. Hän siirtyi HIFK:sta Norjan pääsarjan Vålerengaan. Hän pelasi Vålerengassa lopulta 27 peliä ja teki niissä 22 pistettä, kunnes palasi kesken kauden takaisin ECHL:n Steelheadsiin.
Steelheadsissa Barlow valittiin ECHL:n tammikuun kuukauden pelaajaksi. Kaikkiaan hän teki EHCL:ssä loppukauden aikana 54 pistettä. Seuraavaksi kaudeksi Barlow siirtyi ECHL:n Elmira Jackalsiin.
Fierzan tekojärvi

Kukësin silta matalan veden aikaan
Fierzan tekojärvi (alb. Liqeni i Fierzës) on suuri tekojärvi Balkanilla, pääasiassa Albaniassa. Järvi on padottu Albanian koillisosaan Drinjoen laaksoon, sen kahden latvajoen Mustan-Drinin ja Valkoisen-Drinin yhtymäkohtaan. Järven pinta-ala on 73 km², tästä 2,16 km² on Kosovon puolella. Järvi on 70 kilometriä pitkä. Se on syvimmillään 128 metriä syvä, veden pinta on 295 m:n korkeudessa merenpinnasta.
Albanian hallinto rakensi Drinin laakson suurpadon vuosina 1971-1978 kiinalaisten avustuksella. Pato on 152 m korkea. Veden pinnan noston takia Kukësin kaupungin paikkaa piti siirtää ylärinteesesn.
Padon voimalaitoksessa on neljä turbiinia, joiden yhteisteho on noin 500 MW, mikä vastaa kolmannesta Albanian sähkönkulutuksesta. Vedenvähyys viime vuosina on kuitenkin aiheuttanut sähköntuotanto-ongelmia.