stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Lensk
Historia

Lensk perustettiin vuonna 1663 ja kaupunki siitä tuli vuonna 1963.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Lensk Wikimedia Commonsissa
Google maps – Lensk
Kuvia Lenskistä
Pääkaupunki: Jakutsk (Djokuuskaj)


Aldan |
Lensk (Lenskej) |
Mirnyi (Mirnej) |
Nerjungri |
Njurba |
Oljokminsk (Ölüöxüme) |
Pokrovsk (Pokrovskaj) |
Srednekolymsk (Orto Xalyma) |
Tommot |
Udatšnyi (Udatšnaj) |         
Verhojansk (Verxojanskaj) |
Viljuisk (Bülüü)
Sahan lippu
Lionel Audet

Lionel Audet (22. toukokuuta 1908 – 10. elokuuta 1989) oli kanadalainen roomalaiskatolinen piispa. Hänet vihittiin papiksi Québecin arkkihiippakuntaan 8. heinäkuuta 1934 ja nimitettiin sen vihkipiispaksi sekä Thibariksen titulaaripiispaksi 28. helmikuuta 1952. Piispaksi vihkiminen seurasi 1. toukokuuta. Audet osallistui Vatikaanin toiseen kirkolliskokoukseen. Hän jäi eläkkeelle 26. maaliskuuta 1983.
Leo Kari

Olli Leo Kari  (8. toukokuuta 1922 Viipuri – 6. marraskuuta 2016 Orivesi) oli suomalainen metsänhoitaja ja yritysjohtaja, joka sai metsäneuvoksen arvonimen.
Henkilöhistoria

Leo Karin vanhemmat olivat  Elias Kari ja ravintolijoitsija Ellen Ollberg ja puoliso vuodesta 1948 on Hely Inkeri Heikkilä. Kari tuli ylioppilaaksi Tampereen klassisesta lyseosta 1942 ja valmistui metsänhoitajaksi Helsingin yliopistosta  1948, metsätaloudellisen virkatutkinnon hän suoritti 1948. Kari oli Tampereen Pellava- ja Rautateollisuus Oy:n apulaismetsänhoitaja 1949–1954, W. Rosenlew & Co. Ab:n apulaismetsänhoitaja Keuruulla 1955–1962 ja isännöitsijä Vanajalla 1962–1965 ja G. A. Serlachius Oy:n metsäpäällikkö, vuodesta 1972 metsäjohtaja, Mäntässä 1965–1985. Vanajan kunnanvaltuuston jäsen Kari oli 1964–1965 ja hänellä oli myös useita muita luottamus- ja asiantuntijatehtäviä. Metsäneuvoksen arvonimen Kari sai 1982.
Julkaisuja

Mäntän Rotaryklubi 1961–1991, 1991
Mäntän ratsastajat 20 vuotta, 1993.
Lawrence Durrell

| Lawrence Durrell |
| --- | --- |

Henkilötiedot
Syntynyt: 27. helmikuuta 1912 Darjeeling, Intia
Kuollut: 7. marraskuuta 1990 Sommières, Ranska
Kansalaisuus:  Britannia
Ammatti:  kirjailija, runoilija, diplomaatti
Aiheesta muualla
Kotisivut
Löydä lisää kirjailijoitaKirjallisuuden teemasivulta
Lawrence George Durrell (27. helmikuuta 1912 Darjeeling, Intia – 7. marraskuuta 1990 Sommières, Ranska) oli englantilainen runoilija ja näytelmäkirjailija. Myös hänen nuorempi veljensä Gerald Durrell oli kirjailija.
Durrellin tunnetuin teos on neliosainen Romaani kiehtovasta Aleksandrian kaupungista ja rakkauden ongelmasta, jossa nuoren kirjailijan rakkaustarinaa peilataan muiden ihmisten näkemyksiin samoista tapahtumista. Sarjan pohjalta hänelle ennustettiin Nobelin kirjallisuuspalkintoa, mutta sitä Durrell ei koskaan saanut.
Durrell syntyi Intiassa intianbrittiläisille vanhemmille, ja asui suuren osan elämästään Britannian ulkopuolella. Hänen veljensä Gerald Durrell on kuvannut perheen elämää Korfulla. Toisessa maailmansodassa Lawrence Durrell toimi lehdistöattaseana, ja sodan jälkeen hän jatkoi diplomaattikunnassa vuoteen 1956 asti. Silloin hän asettui loppuelämäkseen Ranskaan.
Lawrence Durrell
Teokset > Romaanit

Pied Piper of Lovers (1935)
Panic Spring (1937)
The Black Book (1938)
Cefalu (1947)
White Eagles Over Serbia (1957)
The Alexandria Quartet (1962)
Justine (1957)
Balthazar (1958)
Mountolive (1958)
Clea (1960)
The Revolt of Aphrodite (1974)
Tunc (1968)
Nunquam (1970)
The Avignon Quintet (1992)
Monsieur: or, The Prince of Darkness (1974)
Livia: or, Buried Alive (1978)
Constance: or, Solitary Practices (1982)
Sebastian: or, Ruling Passions (1983)
Quinx: or, The Ripper's Tale (1985)
Teokset > Runous

Quaint Fragments (1931)
Ten Poems (1932)
Transition: Poems (1934)
A Private Country (1943)
Cities, Plains and People (1946)
On Seeming to Presume (1948)
Selected Poems: 1953–1963 (1964)
The Ikons (1966)
The Suchness of the Old Boy (1972)
Collected Poems: 1931–1974 (1980)
Selected Poems of Lawrence Durrell Edited (2006)
Teokset > Draama

Bromo Bombastes (1933)
Sappho: A Play in Verse (1950)
An Irish Faustus: A Morality in Nine Scenes (1963)
Acte (1964)
Suomennettuja teoksia

Justine: Romaani kiehtovasta Aleksandrian kaupungista ja rakkauden ongelmasta.  ((Justine, 1957.) Suom. T. A. Engström)  Taikajousi, 1959.
Balthazar: Romaani kiehtovasta Aleksandrian kaupungista ja rakkauden ongelmasta.  ((Balthazar, 1958.) Suom. T. A. Engström)  Taikajousi, 1960.
Mountolive: Romaani kiehtovasta Aleksandrian kaupungista ja rakkauden ongelmasta.  ((Mountolive, 1958.) Suom. T. A. Engström)  Taikajousi, 1962.
Clea: Romaani kiehtovasta Aleksandrian kaupungista ja rakkauden ongelmasta.  ((Clea, 1960.) Suom. T. A. Engström)  Taikajousi, 1963.
Käännös suomeksi
Leonel Power

Leonel Power (k. 5. kesäkuuta 1445 Canterbury) oli yksi Englannin johtavista 1400-luvun säveltäjistä. Hän työskenteli Christ Church -luostarissa vuodesta 1423 todennäköisesti säveltäjänä ja urkurina. Hän pääsi kirkon kuoromestarin tehtäviin viimeistään vuonna 1439. Hän oli John Dunstablen tavoin merkittävästi eurooppalaisen taidemusiikin kehitykseen vaikuttanut henkilö, mutta elämäntarinansa yksityiskohdat ovat jääneet pitkälti epäselviksi.
Powerin syntymän on yleisesti arvioitu ajoittuneen vuosien 1370–1385 väliselle ajalle. Varhaisemmassa historiankirjoituksessa on esitetty aikaisempaakin syntymävuotta ja syntymäpaikaksi Irlantia, mutta näiden väitteiden todenperäisyys on hyvin kyseenalainen. Varhaisin kirjallinen merkintä Powerin elämästä on vuodelta 1419. Hän oli Clarencen herttua Thomaksen palveluksessa, kunnes tämä sai surmansa taistelussa vuonna 1421. Myöhemmin hän toimi Bedfordin herttua Johnin kappelissa. Viimeistään hän on ollut tämän palveluksessa vuosina 1439–1444, mutta on mahdollista, että hän siirtyi tehtäviinsä kappelissa heti Tuomaksen kuoleman jälkeen.
Power oli säveltäjänä läheisesti kosketuksissa Ranskan musiikilliseen kehitykseen. Hän käytti messuissaan ja moteteissaan usein chansontyyliä, mistä esimerkki on hänen plainchant-hymniin Alma redemptoris mater pohjautuva messunsa. Merkittävässä Old Hall -käsikirjoituksessa on ehkä kolminkertainen määrä Powerin musiikkia verrattuna yhteenkään toiseen sen tiedossa olevista säveltäjistä. Power kirjoitti myös teoreettisen tutkielman.
Aiheesta muualla

IMSLP: Leonel Power: nuotteja
Leonel Suárez

| Mitalit | Mitalit | Mitalit |  |
| --- | --- | --- | --- |
|  Leonel Suárez |  Leonel Suárez |  Leonel Suárez |  |
Maa:   Kuuba
Miesten yleisurheilu
|  Olympialaiset  |  Olympialaiset  |  Olympialaiset  |  |
|  Pronssia | Peking 2008 | kymmenottelu |  |
|  Pronssia | Lontoo 2012 | kymmenottelu |  |
| MM-kilpailut  | MM-kilpailut  | MM-kilpailut  |  |
|  Hopeaa | Berliini 2009 | kymmenottelu |  |
|  Pronssia | Daegu 2011 | kymmenottelu |  |
| Pan-Amerikan kisat  | Pan-Amerikan kisat  | Pan-Amerikan kisat  |  |
|  Kultaa | Guadalajara 2011 | kymmenottelu |  |
Leonel Suárez (s. 1. syyskuuta 1987) on kuubalainen kymmenottelija.
Suárez sijoittui Pan-Amerikan kisoissa Rio de Janeirossa 2007 neljänneksi tuloksella 7936 pistettä. Pekingin olympialaisissa 2008 hän sai pronssia tuloksella 8527 pistettä. Seuraavana vuonna Suárez voitti Keski-Amerikan- ja Karibian-mestaruuden ennätyksellään 8654 pistettä ja ylsi hopealle Berliinin MM-kisoissa pistein 8640. Dohan sisäratojen MM-kilpailuissa 2010 hän oli seitsenottelun seitsemäs 5764 pisteellä.
Suárez sai Daegun MM-kilpailuissa 2011 pronssia kymmenottelussa pistein 8501. Saman vuoden Pan-Amerikan kisoissa Guadalajarassa hän voitti kultaa pistein 8373. Lontoon olympialaisissa 2012 hän sai jälleen pronssia tuloksella 8523 pistettä. Moskovan MM-kilpailuissa 2013 hän sijoittui kymmenenneksi ja Rio de Janeiron olympialaisissa 2016 kuudenneksi. Hän keskeytti kymmenottelun Lontoon MM-kilpailuissa 2017.
Suárezin otteluennätys keihäänheitossa 78,29 m on kautta aikain paras yli 8000 pisteen ottelusarjassa tehty keihästulos. Hän on myös heittänyt olympialaisten kymmenottelun kaikkien aikojen pisimmän keihästuloksen 76,94 metriä.
Henkilökohtaiset ennätykset

AR = maanosan ennätys
NR = maan ennätys
Lionel (pyöreän pöydän ritari)

Sir Lionel. Howard Pylen kuvitusta kirjaan The Story of the Champions of the Round Table.
Lionel tai Sir Lionel on yksi pyöreän pöydän ritareista. Vulgata-syklissä ja Thomas Maloryn Le Morte d'Arthur -teoksessa Lionel on kuningas Bors of Gaunesin vanhin poika sekä Bors nuoremman veli ja Lancelotin serkku. Lionel on saanut nimensä leijonan muotoisesta syntymämerkistään. Lionel kuolee Arthurin ja Mordredin joukkojen välisessä Camlannin taistelussa.
Lezíria do Tejo

Lezíria do Tejo Portugalin kartalla
Lezíria do Tejo on yksi Alentejon ala-alueista Portugalissa. Sen pinta-ala on 4 007 km² ja väkiluku 247 453 (2011).
Lezíria do Tejo kuului aiemmin Lisboa e Vale do Tejoon, josta sittemmin tuli Lissabonin alue.
Kunnat

Almeirim
Alpiarça
Azambuja
Benavente
Cartaxo
Chamusca
Coruche
Golegã
Rio Maior
Salvaterra de Magos
Santarém (Portugali)
Lakhdar Brahimi

Lakhdar Brahimi
Lakhdar Brahimi (arab. الأخضر الإبراهيمي‎, al-Akhḍar al-Ibrāhīmī; s. 1. tammikuuta 1934) on algerialainen diplomaatti, joka on työskennellyt muun muassa Yhdistyneille kansakunnille. Brahimi on Algerian entinen ulkoministeri ja kokenut rauhanvälittäjä. Elokuussa 2012 hänen uutisoitiin suostuneen Kofi Annanin seuraajaksi Syyrian rauhanvälittäjäksi. Kesäkuussa 2014 hänet korvasi virassaan Staffan de Mistura.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Lakhdar Brahimi Wikimedia Commonsissa
Leone-luokka

| Leone-luokka |
| --- | --- |


Tekniset tiedot
Uppouma:  1 771 t (standardi) 2 690 t (kuormattu)
Pituus:  113,4 m (kokonaispituus)
Leveys:  10,36 m
Syväys:  3,1 m
Koneteho:  42 000 hv
Nopeus:  34 solmua (63 km/h)
Miehistöä:  206
Aseistus
Meritorjunta:  8 x 120 mm tykkiä kaksiputkisina asennuksina 4 x 533 mm torpedoputkea 60 x miinaa
Ilmatorjunta:  2 x 40 mm ilmatorjuntatykkiä 4 x 20 mm ilmatorjuntatykkiä
Leone-luokka oli Italian kuninkaallisen laivaston viiden hävittäjän muodostama alusluokka toisessa maailmansodassa. Aluksista kaksi peruutettiin ennen valmistumista. Ne oli alun perin luokiteltu kevyiksi tiedusteluristeilijöiksi ja luokiteltiin hävittäjiksi vasta 5. syyskuuta 1938.
Alukset

Luokan alukset suunnitteli genovalainen Society Gio Ansaldo et Company Mirabello-luokan paranneltuna versiona. Suunnitelmien pohjalta tilattiin Ansaldon telakalta viisi alusta 18. tammikuuta 1917, mutta teräksen puute esti valmistuksen. Luokan kolmesta aluksesta  tehtiin uusi tilaus 30. lokakuuta 1920, jolloin kaksi peruutettiin.
| Nimi | Telakka | Kölinlasku | Vesille | Valmis | Kohtalo |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| Leone | Ansaldo, Genova | 23. marraskuuta 1921 | 1. lokakuuta 1923 | 1. heinäkuuta 1924 | uponnut törmättyään kartoittamattomaan kariin 1. huhtikuuta 1941 |
| Pantera | Ansaldo | 19. joulukuuta 1921 | 18. lokakuuta 1923 | 28. lokakuuta 1924 | miehistönsä upottama 3.-4. huhtikuuta 1941 |
| Tigre | Ansaldo | 23. tammikuuta 1922 | 7. tammikuuta 1924 | 10. lokakuuta 1924 | miehistönsä upottama 3.-4. huhtikuuta 1941 |
| Lince | Ansaldo | - | - | - | tilaus peruutettu |
| Leopardo | Ansaldo | - | - | - | tilaus peruutettu |
Leó Weiner

Leó Weiner
Leó Weiner (16. huhtikuuta 1885 Budapest – 13. syyskuuta 1960 Budapest) oli unkarilainen säveltäjä ja musiikkipedagogi.
Weiner oli sävellysprofessori Hans von Koesslerin oppilaana Franz Lisztin musiikkiakatemiassa kollegoidensa Béla Bartókin ja Zoltán Kodályn tavoin. Hän alkoi saada sävellystyöllään näkyvyyttä nopeasti 1900-luvun ensimmäisellä vuosikymmenellä. Romanttiset värit olivat ominaisia jo Weinerin varhaisille sinfonisille teoksille. Erityisen tunnetuksi nousi hänen näyttämömusiikkinsa Mihály Vörösmartyn teokseen Csongor és Tünde (1907). Varhaisessa kamarimusiikkituotannossaan Weiner yhdisteli Felix Mendelssohnin, Johannes Brahmsin ja Robert Schumannin edustamaa traditiota sekä 1800–1900-lukujen vaihteessa vallinnutta unkarilaista musiikkityyliä. Tämä tulee esiin kahdessa Weinerin jousikvartetoista sekä hänen sonaateissaan viululle ja pianolle. Bartókin ja Kodályn uudistavamman tyylin noustessa esiin Weiner jäi edustamaan konservatiivisempaa lähestymistapaa. Tutustuminen kansanmusiikkiin tuli esiin Weinerin teoksissa etenkin vuodesta 1931, ensisijaisesti soittimellisen kansanmusiikin lähteiden pohjalta tehtyjen persoonallisten sovitusten muodossa. Esimerkkejä tästä tyylisuuntauksesta ovat viisiosainen pianolle laadittu kokoelma Magyar parasztdalok ja divertimentot orkesterille.
Weiner loi viisi vuosikymmentä kestäneen uran professorina Franz Lisztin musiikkiakatemiassa. Hän opetti musiikin teoriaa vuodesta 1908, sävellystä vuosina 1913–1921 ja kamarimusiikkia 1923–1934. Hän myös valmensi instituution vailla vakituista kapellimestaria ollutta orkesteria vuosina 1927–1928 ja vielä elämänsä viimeisellä vuosikymmenellä jousikvartetteja. Aikalaiskriitikkojen mukaan myös Weinerin puhallinkvinteteille antama opetus nosti unkarilaisen konserttielämän puhallinsoiton tasoa. Weinerin johdolla opiskelivat muiden muassa Georg Solti, Antal Doráti, Léner-kvartetti, Bartók-kvartetti, Tibor Varga, Dénes Kovács, János Starker ja György Kurtág. Weiner myös laati oppikirjoja.
Aiheesta muualla

IMSLP: nuotteja
Laurent Cantet

| Laurent Cantet |
| --- | --- |

Henkilötiedot
Syntynyt: 15. kesäkuuta 1961 Melle, Deux-Sèvres, Ranska
Kuollut: 25. huhtikuuta 2024 (62 vuotta) Pariisi, Ranska
Ammatti:  elokuvaohjaaja
Ohjaaja
Aktiivisena:  1994–2024
Tunnetuimmat ohjaukset:  Luokka
Palkinnot
 César, European Film Award, Kultainen palmu 
Aiheesta muualla
IMDb 
Elonet
Laurent Cantet (15. kesäkuuta 1961 Melle, Deux-Sèvres, Ranska – 25. huhtikuuta 2024 Pariisi, Ranska) oli ranskalainen elokuvaohjaaja.
Ura

Cantet opiskeli elokuva-alaa Pariisissa Institut des hautes études cinématographiquesissa (IDHEC). Hänen ensimmäinen pitkä elokuvansa oli vuonna 1999 valmistunut Henkilöstöosasto, jonka päähenkilö on isänsä tehtaassa työt aloittava johtamisen harjoittelija. Se voitti Ranskassa parhaan elokuvan César-palkinnon. Cantet’n toinen elokuva L’Emploi du temps sijoittui sekin työmaailmaan, sillä se seurasi miestä, joka salasi perheeltään potkunsa.
Cantet’n Kohti etelää (2005) käsittelee Haitin seksiturismia ja Luokka pohjautuu François Bégaudeaun osittain elämäkerralliseen romaaniin kokemuksistaan opettajana Pariisin 20:ssa arrondissementissä. Bégaudeau näytteli itse pääosaa, ja elokuva sai Cannesin elokuvajuhlien Kultainen palmun. Se oli ensimmäinen Cannesin pääpalkinnon voittanut ranskalainen elokuva sitten vuoden 1987. Lisäksi Luokka oli muun muassa ehdolla parhaan vieraskielisen elokuvan Oscariin.
Cantet osallistui antologiaelokuvaan 7 días en La Habana (2012) ja ohjasi Joyce Carol Oatesin romaaniin perustuvan elokuvan Foxfire: Confessions of a Girl Gang (2012). Draamakomedia Havannan taivaan alla ilmestyi vuonna 2014 ja L’Atelier 2017. Cantet’n viimeiseksi elokuvaksi jäi Arthur Rambo (2021), joka kertoo teinistä, jonka verkkoidentiteetti paljastuu.
Cantet kuoli huhtikuussa 2024 sairauteen.
Filmografia > Ohjaajana

Veillées d’armes – apulaisohjaaja 1994
Tous à la manif – lyhytelokuva 1994
Jeux de plage – lyhytelokuva 1995
Les Sanguinaires – televisioelokuva 1998
Henkilöstöosasto (Ressources humaines) 1999
L’Emploi du temps 2001
Kohti etelää (Vers le sud) 2005
Luokka (Entre les murs) 2008
7 días en La Habana 2012
Foxfire: Confessions of a Girl Gang 2012
Havannan taivaan alla (Retour à Ithaque) 2014
L’Atelier 2017
Arthur Rambo 2021
Filmografia > Käsikirjoittajana

Jeux de plage – lyhytelokuva 1995
Les Sanguinaires – televisioelokuva 1998
Ressources humaines 1999
L’Emploi du temps 2001
Vers le sud 2005
Entre les murs 2008
Filmografia > Kuvaajana

Cette Nuit 1998
Filmografia > Palkinnot ja tunnustukset

César-palkinto paras esikoiselokuva Henkilöstöosasto 2001
ehdokas, César-palkinto, paras käsikirjoitus, Henkilöstöosasto 2001
ehdokas, European Film Awards paras käsikirjoittaja, L’Emploi du temps 2001
ehdokas, European Film Awards paras elokuva Luokka, 2008
Kultainen palmu 2008
ehdokas Parhaan vieraskielisen elokuvan Oscar-palkinto Luokka, 2009
César-palkinto paras sovitettu käsikirjoitus Luokka 2009
ehdokas, César-palkinto, paras elokuva, Luokka 2009
ehdokas, César-palkinto, paras ohjaaja, Luokka 2009
Aiheesta muualla

Laurent Cantet Internet Movie Databasessa. (englanniksi)
Lempeä lohikäärme
Kirjallisuutta

Grahame, Kenneth: Vastahakoinen lohikäärme.  ((The Reluctant Dragon, 1898.) Suomentanut Mikko Vuorinen. Kuvitus: Matti Mitroshin)  Helsinki:  BTJ, 2007.  ISBN 978-951-692-686-8.
Lacrossen SM-sarja

| Lacrossen SM-sarja |
| --- | --- |
Laji:  haavipallo
Maa(t):   Suomi
Perustettu:  2005
Hallitseva mestari:  naiset: Chiefettes
Eniten mestaruuksia:  miehet: Chiefs & Titans (8)   naiset: Chiefettes (9)
Lacrossen SM-sarja on Suomen lacrossen eli haavipallon korkein sarjataso. Miesten SM-sarjaa pelattiin vuosina 2005–2018 ja naisten SM-sarjaa on pelattu vuodesta 2007 lähtien. Vuodesta 2020 lähtien miehet ovat pelanneet haavipallon ja sisähaavipallon hybridisarjaa.
Historia

Suomen mestaruudesta on pelattu vuodesta 2005 lähtien, jolloin miesten SM-turnaukseen osallistui 4 joukkuetta. Vuonna 2009 miesten sarjaan osallistui jo kymmenen joukkuetta. Vuonna 2010 SM-sarjan osallistujamäärät hieman laskivat kun Maanpuolustuskorkeakoulun opiskelijajoukkue sekä Turun toinen joukkue jäivät pois sarjasta. Vuonna 2011 miesten sarjaan osallistui 8 joukkuetta.
Naisten Suomen mestaruudesta kisattiin ensimmäisen kerran kesällä 2007 Lahdessa, jolloin mestaruudesta kilpaili kaksi joukkuetta: Helsinki Lacrosse Naiset ja Turku Titans Ladies.
Miesten lacrossen SM-sarjaa ei saatu pelattua kaudella 2019, jolloin miehet pelasivat sen sijaan boxlacrossen mestaruudesta. Seuraavalla kahdella kaudella miehet pelasivat haavipallon ja sisähaavipallon säännöistä muokattua hybridisarjaa. Vuonna 2022 miesten pelimuodoksi vaihtui lacrosse sixes.
Historia > Mitalistit

| Miehet> Vuosi | Miehet>  | Miehet>  | Miehet>  |
| --- | --- | --- | --- |
| 2005 | Hellax | Titans | Gepardit |
| 2006 | Hellax | Titans | Gepardit |
| 2007 | Chiefs | Titans | Penetrators |
| 2008 | Titans | Chiefs | Wishpooshs |
| 2009 | Chiefs | Titans | Wishpooshs |
| 2010 | Chiefs | Titans | Wishpooshs |
| 2011 | Chiefs | Titans U–19 | Wishpooshs |
| 2012 | Chiefs | Titans | Wishpooshs |
| 2013 | Titans | Chiefs | Predators |
| 2014 | Titans | LTU Lacrosse | Chiefs |
| 2015 | Titans | Chiefs | LTU Lacrosse |
| 2016 | Titans | Chiefs | Predators |
| 2017 | Titans | Chiefs | LTU Lacrosse |
| 2018 | Titans | Chiefs | Predators |
| Naiset> Vuosi | Naiset>  | Naiset>  | Naiset>  |
| --- | --- | --- | --- |
| 2007 | Titans Ladies | Hellax Women | – |
| 2008 | Chiefettes | Titans Ladies | – |
| 2009 | Titans Ladies | Chiefettes | Queens |
| 2010 | Titans Ladies | Chiefettes | Queens |
| 2011 | Titans Ladies | Chiefettes | Queens |
| 2012 | Titans Ladies | Chiefettes | Queens |
| 2013 | Chiefettes | Queens | Titans Ladies |
| 2014 | Queens | Titans Ladies | Chiefettes |
| 2015 | Chiefettes | Queens | Titans Ladies |
| 2016 | Chiefettes | Predators | West Side United |
| 2017 | Chiefettes | Predators | West Side United |
| 2018 | Chiefettes | Queens | Predators |
| 2019 | Chiefettes-Cherookies | Queens | Predators |
| 2020 | Chiefettes | Queens | Titans Ladies |
| 2021 | Chiefettes | Titans Ladies | Queens |
| 2022 | Chiefettes | Queens | Huskies |
| Juniorit> Vuosi | Juniorit>  | Juniorit>  | Juniorit>  |
| --- | --- | --- | --- |
| 2013 | TuTo Lacrosse | Predators | LTU Lacrosse |
Leena Saarinen

Leena Saarinen (s. 10. maaliskuuta 1960 Kouvola) on suomalainen yritysjohtaja ja hallitusammattilainen. Koulutukseltaan Saarinen on elintarviketieteiden maisteri.
Ura

Saarinen työskenteli Suomen Unileverillä vuodesta 1990 ja nousi sen toimitusjohtajaksi. Viidentoista Unilever-vuoden jälkeen hän oli pari vuotta Altian pääjohtajana, mutta tuolloisten julkisuuteen annettujen tietojen mukaan hän irtisanoutui kesällä 2007, koska suunnitelmat bioetanolitehtaan rakentamisesta ja tuotannon aloituksesta kariutuivat. Tosiasiassa hän sai potkut omistajaohjausyksikön johtajalta Pekka Timoselta, mutta potkut naamioitiin irtisanoutumiseksi.
Lokakuussa 2007 Saarinen sai nimityksen Markku Uiton seuraajaksi vaikeuksissa olevan päivittäistavaraketju Tradekan, sittemmin Suomen Lähikaupan, toimitusjohtajaksi. Suomen Lähikauppaan siirryttyään Saarinen ryhtyi synnyttämään lähikauppastrategiaa. Ketjun tulos ei kuitenkaan kohentunut vaan se pysyi tappiollisena, ja hänet erotettiin tehtävästä maaliskuun lopussa 2010.
Potkujen jälkeen Saarinen loikkasi mukaan startup-yritys Nofun toimintaan. Yrityksen perustajien Marko Parkkisen ja Patrick Borgin kanssa tavoitteena oli valmistaa proteiinipitoinen kotimaisista raaka-aineista valmistettu kasvisruoka. Saarinen osti yrityksestä osuuden syksyllä 2010 ja ryhtyi samalla hallituksen puheenjohtajaksi.
Vuonna 2014 yritys vaihtoi nimensä Verso Foodiksi ja lanseerasi ensimmäisen härkäpaputuotteensa. Vuonna 2016 syntyi Härkis-tuotemerkki. Saarinen toimi hallituksen puheenjohtajana vuonna 2019 tapahtuneeseen yrityskauppaan asti, jolloin Verso Food myytiin norjalaiselle elintarvikealan yhtiö Kavlille. Sen omistaa Kavli-säätiö, joka lahjoittaa vuosittain merkittävän osan tuotoistaan hyväntekeväisyyteen. Yrityskaupan jälkeen Saarinen jatkoi hallituksen jäsenenä ja yrityksen neuvonantajana.
Yksityiselämä

Saarinen syntyi vuonna 1960 Kouvolassa. Hänen isänsä oli meijerinjohtaja. Perheeseen kuuluu myös sisko Tarja Ollila, joka toimi Verso Foodin toimitusjohtajana Saarisen ollessa hallituksen puheenjohtaja. Saarinen opiskeli Helsingin yliopistossa elintarviketeknologiaa vuosina 1981-1988. Asuu nykyisin Helsingin Lauttasaaressa.
Luottamustehtäviä

Saarinen toimii Elo-säätiön ja Palmia Oy:n hallituksen puheenjohtajana.
Aiheesta muualla

Vähittäiskauppapomo Leena Saarinen huomioisi sinkkuasiakkaat, Talouselämä 25.1.2009
Lindman

Lindman on muun muassa seuraavien henkiöiden sukunimi:
Adolf Lindman (1821–1874), suomalainen vankilapappi, historiantutkija ja keräilijä
Antero Lindman (s. 1964), suomalainen kilpakävelijä
Artturi Lindman (1914–1972), suomalainen moukarinheittäjä
Arvid Lindman (1862–1936), ruotsalainen poliitikko
Bo Lindman (1899–1992), ruotsalainen nykyaikainen viisiottelija
Carl Lindman (1856–1928), ruotsalainen kasvitieteilijä
Karl Lindman (1874–1952), suomalainen fyysikko ja professori
Kerstin Lindman-Strafford (s. 1939), suomalainen kirjailija
Sven Lindman (1910–1983), suomalainen valtiotieteilijä, professori, rehtori
Taavi Lindman (1891–1957), suomalainen piiriasiamies ja kansanedustaja (SDP)
Volmar Lindman (1861–1939), suomenruotsalainen toimittaja ja kirjailija
Werner Lindman (1855–1915), suomalainen lääkäri ja ornitologi
Åke Lindman (1928–2009), suomalainen näyttelijä ja ohjaaja.
| --- | --- |
: Tällä täsmennyssivulla luetellaan henkilöitä, joilla on sama sukunimi.
Lakewood (Ohio)

| Lakewood |
| --- | --- |

 Lakewood
 Koordinaatit: 41°28′51″N, 81°48′01″W 
Valtio:  Yhdysvallat
Osavaltio:  Ohio
Piirikunta:  Cuyahoga
Hallinto:  
 – Pormestari:  Michael P. Summers
Pinta-ala:  
 – Kokonaispinta-ala:  17,33 km²
 – Josta vettä:  3 km² 
Korkeus:  215 m
Väkiluku:  52 131
 – Väestötiheys:  3 008 as./km²
 
 www.onelakewood.com 
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Lakewood on kaupunki Yhdysvalloissa, Ohion osavaltiossa. Se sijaitsee Eriejärven rannalla Clevelandin länsipuolella. Sen aikaisempi nimi oli Rockport, se nimettiin uudelleen 1889 metsäisen järvenrannan mukaan. Lakewood on pääasiassa asuinaluetta, mutta siellä on vähän kevyttä teollisuutta.
Vuoden 2010 väestönlaskennassa Lakewoodin väkiluku oli 52 131. Väestöstä 88,12 % puhui englantia, 3,01 % arabiaa, 1,84 % espanjaa, 1,03 % albaniaa ja unkaria 0,74 %.