stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Norman Borlaug
Ura

Vuodet 1942–1944 Borlaug työskenteli mikrobiologina DuPontilla Wilmintonissa, Delawaressa. Japanin hyökättyä Pearl Harboriin hänen laboratorionsa joutui Yhdysvaltain asevoimien käyttöön. Hänen ensimmäinen sotilaallinen tehtävänsä oli kehittää liima, joka kestäisi Tyynenmeren lämpimässä vedessä.
Vuonna 1940 Manuel Ávila Camachon hallitus tuli valtaan Meksikossa. Hallituksen ensisijainen tavoite oli Meksikon maatalouden kehittäminen. Yhdysvaltain varapresidentti Henry Wallace näki Canchon hallituksen pyrkimyksissä mahdollisuuden Yhdysvaltain taloudelliseen ja sotilaalliseen hyötyyn ja ajoi voimakkaasti Rockefeller-säätiötä yhteistyöhön Meksikon hallituksen kanssa maatalouden kehittämisessä. Rockefeller-säätiö otti yhteyttä E. C. Stackmaniin ja kahteen muuhun johtavaan agronomiin, jotka perustivat uuden järjestön, the Office of Special Studies, joka toimisi osana Meksikon hallitusta, mutta jota johti Rockefeller-säätiö. Borlaugia oli ajateltu uudelleen perustetun vehnän kehittämis- ja tuotanto-ohjelman johtajaksi Meksikossa, mutta hän kieltäytyi ja valitsi lopulta palveluksen DuPontissa. Heinäkuussa 1944 Borlaug lähti Méxicoon johtamaan uutta perinnöllisyystieteen ja maatalouden ohjelmaa.
Vuonna 1964 hänestä tuli Kansainvälisen vehnäntutkimusohjelman johtaja El Batániin Texcocoon. Borlaug vetäytyi virallisesti tehtävistään 1979, mutta jatkoi vanhempana asiantuntijana. Tohtori Borlaug on opettanut ja luennoinut vuodesta 1984 lähtien Texas A&M -yliopistossa.
Vehnänjalostusta Meksikossa

Vehnän jalostus- ja tuotanto-ohjelman tavoitteena oli lisätä vehnäntuotantoa Meksikossa. George Harrar ja neljä muuta jäsentä, joita olivat maissintutkija Edward Wellhausen, perunantutkija John Niedenhauser, William Calwell ja Norman Borlaug, olivat kaikki Yhdysvalloista.
Laajentuminen Etelä-Aasiaan ja vihreä vallankumous

M. S. Swaminathan järjesti Borlaugin 1962 vierailulle Intiaan. Borlaugin jalostama kääpiövehnä tuotti 50 prosenttia enemmän kuin Punjabin vehnä Seuraavana vuonna Rockefeller-säätiö ja Meksikon hallitus lähettivät Borlaugin Intiaan jatkamaan työtä. Pakistanin vehnäsato melkein kaksinkertaistui sen kasvaessa 4,6 miljoonasta tonnista (1965) 7,3 miljoonaan tonniin (1970). Vuonna 2000 sato oli jo yli 21 miljoonaa tonnia. Intiassa sato kasvoi 14,3 miljoonasta tonnista (1965) 20,1 miljoonaan tonniin (1970).
Ruoantuotannon tulevaisuus

Borlaugin mukaan vihreää vallankumousta vastaava nälänhätien torjunta ja ruoantuotannon tehostaminen tulee tehdä geenimuuntelun avulla. Hänen mukaansa ei ole järkevää pelätä geenimuuntelua, koska ihmiset ovat jalostaneet kasvien ja eläinten geenejä vuosituhansien ajan.
Tuotanto Afrikassa

1980-luvun alussa Borlaug ja Sasakawa Africa Assocition toimivat hankkeessa seitsemässä maassa. Maissin ja durran sato kaksinkertaistui Afrikan maissa vuosina 1983–1985.lähde tarkemmin?
Maailman ruokapalkinto

Maailman ruokapalkinto  on kansainvälinen palkinto, jonka Borlaug perusti 1986. Palkinto myönnetään henkilöille saavutuksista maailman ravinnontuotannossa.
Kunnianosoituksia

Vuonna 1968 Borlaug sai Yhdysvaltain kansallisen tiedeakatemian jäsenyyden. Kaksi vuotta myöhemmin hänelle myönnettiin Nobelin rauhanpalkinto ansioistaan maailman elintarvikehuollon kehittämisessä.
Vuonna 2006 Yhdysvaltain kongressi hyväksyi yksimielisesti aloitteen korkeimman mahdollisen siviilitunnustuksen, kongressin kultamitalin, myöntämisestä Borlaugille. Asetuksen mukaan ”tohtori Borlaug on pelastanut enemmän ihmishenkiä kuin kukaan toinen ihminen, joka on koskaan elänyt, ja pelastanut enemmän ihmishenkiä islamilaisessa maailmassa kuin kukaan toinen ihmiskunnan historiassa”. Mitali luovutettiin hänelle heinäkuussa 2007.
Julkaisut

Haldane Hansen, Norman Borlaug ja R. Glean Anderson, Wheat in the Third World, Bauldun, Colorado: West view Press, 1982. ISBN 0-86531-357-1
Norman Borlaug, Land use, Food, Energy and Reaction, Aspen Institute for Humanistic Studies, 1983 ISBN 0-940222-07-8
Christian Camargo

| Christian Camargo |
| --- | --- |
 Christian Camargo vuonna 2008.
Henkilötiedot
Koko nimi:  Christian Minnick
Syntynyt: 7. heinäkuuta 1971 (ikä 53) New York, New York, Yhdysvallat
Näyttelijä
Merkittävät roolit:  Rudy Cooper (Dexter)
Aiheesta muualla
IMDb 
Elonet
Christian Camargo (s. 7. heinäkuuta 1971) on yhdysvaltalainen näyttelijä, joka tunnetaan ehkä parhaiten Brian Moserin roolista televisiosarjassa Dexter. Hänen äitinsä on näyttelijä Victoria Wyndham, ja myös hänen isoisänsä Ralph Camargo oli näyttelijä.
Filmografia

| --- | --- |
 Guiding Light (The Guiding Light, 1998)  Picture This (1999)  Plunkett & MacLeane – rahat ja henki (Plunkett & Macleane, 1999)  Harlem Aria (1999)  Story of a Bad Boy (1999)  Lip Service (2001)  Double Bang (2001)  K-19 – The Widowmaker (K-19: The Widowmaker, 2002)  Presidio Med (2002)  For the people (2002)  Boomtown (2003)  Ilman johtolankaa (Without a Trace, 2003)  C.S.I. (CSI: Crime Scene Investigation, 2003) :  Karen Sisco (2004)  Welcome to California (2005)  Aavekuiskaaja (Ghost Whisperer, 2005)  Wanted (2005)  Find Love (2006)  The Picture of Dorian Gray (2006)  The Cry (2007)  Dexter (2006–2007, 2011)  National Treasure: Salaisuuksien kirja (National Treasure: Book of Secrets, 2007)  Henry May Long (2008)  The Hurt Locker (2008)  Happy Tears (2009)  Twilight – Aamunkoi, osa 1 (2011)  Twilight – Aamunkoi, osa 2 (2012)
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Christian Camargo Wikimedia Commonsissa
| Auktoriteettitunnisteet  |
| --- | --- |
Kansainväliset:  ISNI  VIAF  WorldCat 
Kansalliset:  Ranska  BnF data  Saksa  Yhdysvallat  Alankomaat  Puola 
Henkilöt:  Elonet 
Muut:  IdRef
Kiina

Kiinan kansantasavalta (yksink.: 中华人民共和国; perint.: 中華人民共和國; pinyin: Zhōnghuá Rénmín Gònghéguó), josta yleensä käytetään nimitystä Kiina (yksink.: 中国; perint.: 中國; pinyin: Zhōngguó), on maa Itä-Aasiassa. Kiina on noin 1,4 miljardilla asukkaallaan väkiluvultaan maailman toiseksi  suurin maa ja pinta-alaltaan kolmanneksi suurin Venäjän ja Kanadan jälkeen. Suurin osa Kiinan pinta-alasta on varsinaiseen Kiinaan kuulumattomia, harvaan asuttuja alueita (Xinjiang, Sisä-Mongolia, Qinghai, Tiibet ja Mantšuria), ja suurin osa maan väestöstä asuu varsinaisen Kiinan alueella. Kiinan naapurimaita ovat Intia, Nepal, Bhutan, Myanmar, Laos, Vietnam, Venäjä, Korean demokraattinen kansantasavalta (Pohjois-Korea), Pakistan, Mongolia, Kirgisia, Tadžikistan, Afganistan ja Kazakstan.
Kiina on hallitusmuodoltaan kansantasavalta, jota hallitsee yksinvaltaisesti Kiinan kommunistinen puolue (KKP). Talousjärjestelmältään se on sosialistinen markkinatalous, joka on eräänlainen yhdistelmä suunnitelmataloutta ja markkinataloutta. Ihmisoikeudet ovat Kiinassa heikolla tolalla, ja esimerkiksi lehdistönvapauden suoja on olematon. Ainakin satojatuhansia uiguureja on viety uudelleenkoulutusleireille, joilla uiguureja uudelleenkoulutetaan seuraamaan puolueen oppeja.
Kiinan kansantasavalta on nykyään Taiwanin saarta hallitsevan Kiinan tasavallan seuraaja. Kansantasavalta syntyi, kun Mao Zedongin johtamat kommunistit voittivat Kiinan sisällissodan ja tasavaltalaiset joukot pakenivat Taiwaninsaarelle. Kansantasavalta julistettiin perustetuksi 1949. Yhteensä 12 valtiota, esimerkiksi Vatikaani, pitää edelleen Kiinan tasavaltaa maan ainoana laillisena hallituksena. Valtaosa maista on kuitenkin hyväksynyt kansantasavallan olemassaolon.
Kansantasavallan alkuaikoina Kiinassa nähtiin poliittisia vainoja ja nälänhätiä, mutta vuodesta 1978 vähitellen tehdyn talouden liberalisoinnin seurauksena Kiina on noussut ostovoimalla mitattuna maailman suurimmaksi taloudeksi. Kiina on ollut jo 35 vuoden ajan yksi maailman nopeimmin kasvavista talouksista. Länsimaissa Kiina on tullut tunnetuksi halvan työvoiman maana, jonka seurauksena on alettu puhua niin sanotusta Kiina-ilmiöstä. Tosin Kiinan palkkatason kohoamisen myötä Kiina-ilmiö on jakautunut koskemaan laajemmin Itä-Aasian maita.
Nykyään Kiina lasketaan poliittiseksi, taloudelliseksi ja sotilaalliseksi suurvallaksi. Kiinan kansanarmeijan miesvahvuus on maailman suurin yli 2,8 miljoonalla sotilaalla. Kiina on myös ydinasevaltio.
Historia > Esihistoria

Kiinan vanhimpia hominidilöytöjä on Pekingin läheltä luolasta tavattu pekinginihminen, jonka luut ovat noin 300 000–400 000 vuotta vanhoja. Lantianin läheltä löydettiin myöhemmin 700 000 vuotta vanhoja hominidien luita.
Myös Kiinaan saapui nykyihmisen metsästykseen, kalastuksen ja villikasvien keräilyyn perustuva kivikautinen myöhäispaleoliittinen kulttuuri.
Kiistellyn Liujangin luulöydön mukaan nykyihminen olisi tullut jo 67 000 vuotta sitten, eli paljon ennen kuin Eurooppaan. Työkalulöydöistä päätellen Kaakkois-Aasiassa ja Australiassa oli ihmisiä jo noin 50 000–40 000 vuotta sitten, mikä vihjaa ihmisen asuttaneen viimeistään silloin myös Kiinan. Zhoukoudianin ylemmässä luolassa olevat ihmisen jäänteet lienevät 40 000 vuotta vanhoja, ehkä jopa hieman yli 10 000 vuotta nuorempia.
Kiinaan lienee saapunut tai kehittynyt maanviljely ja karjanhoito melko varhain, n. 9 000–8 000 eaa.
Historia > Kiina keisarikuntana

Kiina kuuluu maailman vanhimpiin sivilisaatioihin, joissa on katkeamaton historia. Sen kirjalliset lähteet ulottuvat yli 3 500 vuotta ajassa taaksepäin. Riisinviljelyä Kiinassa on harjoitettu jo tuhansia vuosia. Varsinainen kiinalainen sivilisaatio arvioidaan kuitenkin tavallisesti vain noin 5 000 vuotta vanhaksi ja useimmiten historiankertomus aloitetaan ensimmäisestä dynastiasta, eli ajasta jolloin hallitsijavalta siirtyi suvussa tavallisesti isältä pojalle. Kiinan ensimmäinen dynastia, Xia-dynastia, alkoi noin vuonna 2100 eaa.
Kiinan kiistelty ensimmäinen dynastia, Xia-dynastia, alkoi noin vuonna 2100 eaa., mutta se ei hallinnut läheskään koko nykyisen Kiinan aluetta. Myöhemmin Kiina jakautui moneksi pieneksi valtioksi, ja alkoi taistelevien valtioiden kausi, jolloin ne kävivät alinomaa sotia keskenään. Kiinan yhdisti 200-luvulla eaa. Qin-dynastian keisari Shi Huang Ti. Hän perusti tiettävästi ensimmäisen koko Kiinaa hallinneen dynastian, Qin-dynastian, jonka nimestä myös nimi Kiina johtuu. Tästä lähtien Kiina on eräitä lyhyiksi jääneitä välivaiheita lukuun ottamatta ollut valtiollisesti yhtenäinen. Keisarien on katsottu hallitsevan maata taivaan mandaatilla. Hallitseva dynastia kuitenkin on vaihtunut useita kertoja. Qin-dynastiakin jäi lyhytikäiseksi ja sen syrjäytti pian Han-dynastia, jonka valtakausi kesti useita vuosisatoja.
Kiinalaiset ovat keksineet muun muassa kirjanpainotaidon (Tang-dynastia), paperin valmistuksen (Han-dynastia), ruudin ja ilotulitteet (Eteläiset ja pohjoiset dynastiat) (raketit kuitenkin keksittiin Koreassa), kompassin, leijat, paperirahan (Song-dynastia) ja pankkiluotot (Song-dynastia).
Mongolit valloittivat Kiinan vähitellen 1200-luvulla. Vuodesta 1271 Kiinaa hallitsi mongolien perustama Yuan-dynastia, jonka pääkaupunki oli Dadu eli nykyinen Peking. Sen valtakaudella kaikkia tärkeimpiä virkoja hoitivat mongolit. Kiinan mongolihallitsijoista kuuluisin oli Kublai-kaani, jonka valtakaudella myös Marco Polo teki tutkimusretkensä Kiinaan.
Mongolit kuitenkin karkotettiin maasta vuonna 1368, jolloin valtaan tuli viimeinen kotimainen, keisari Hongwun perustama Ming-dynastia. Se pysyi vallassa, kunnes maan valloittivat mantšut. Mantšujen perustama Qing-dynastia hallitsi Kiinaa vuosina 1644–1912.
Kiinan bruttokansantuote henkeä kohti oli tuhannen vuoden ajan Länsi-Eurooppaa korkeampi. Ming-dynastian aikana kehitys pysähtyi ja BKT henkeä kohti ei noussut käytännössä lainkaan 300 vuoteen. 1800–1900 Kiina eristäytyi kunnes länsimaat pakottivat sen avautumaan kansainväliselle kanssakäymiselle Hongkongissa ja muissa satamissa.
Historia > Kiinan tasavalta

Vuonna 1911 Kiinassa alkoi Xinhai-vallankumous, jonka tuloksena seuraavana vuonna maasta tuli tasavalta. Yuan Shikai kaappasi vallan 1913 ja hallitsi maata diktaattorina kolme vuotta. Hänen kuolemansa synnytti maahan valtatyhjiön ja keskushallinto hajosi. Keskenään kilpailevat sotaherrat hallitsivat Kiinaa, vasta vuonna 1928 Sun Yat-senin ja Tšiang Kai-šekin johtama Guomindang-puolue tunnustettiin tasavallan lailliseksi hallinnoksi.
1920-luvun levottomuudet ja ulkomaalaisten väliintulo sytytti kiinalaisen kansallistunteen. Kansallismieliset liikkeet käynnistivät yhteiskunnan modernisaation. Guomindang ja kommunistinen puolue aloittivat keskenään sisällissodan vuonna 1927, joka taukosi toisen maailmansodan ajaksi.
Vuonna 1932 Japani miehitti Mantšurian ja perusti sinne nukkevaltionsa Mantšukuon. Vuonna 1937 niin sanotun Marco Polon sillan välikohtauksen jälkeen Japani aloitti täysimittaisen sodan miehittäen Kiinan rannikon. Miehitys jatkui siihen asti kun Japani antautui toisen maailmansodan lopussa liittoutuneille.
Sisällissota jatkui vuosina 1945–1949, jonka jälkeen Mao Zedongin johtamat kommunistit nousivat valtaan ja tasavaltalaiset vetäytyivät Taiwaninsaarelle.
Historia > Kiinan kansantasavalta > Mao Zedongin jälkeinen aika

Kommunistipuolueen johtaja Mao Zedong kuoli sairauskohtaukseen syyskuussa 1976. Pääministeri Zhou Enlain oli kuollut puoli vuotta aikaisemmin. Mao johti Kiinan kommunistipuoluetta yli 40 vuotta ja hänen ympärilleen oli 1960-luvun kulttuurivallankumouksen aikana rakennettu valtaisa henkilöpalvonnan kultti. Kulttuurivallankumouksen aikana vaikutusvaltaa saanut äärivasemmistolainen ns. neljän kopla, johon kuului myös Maon leski Jiang Qing, jäi Maon kuoleman jälkeisessä valtataistelussa tappiolle ja tuomittiin rangaistuksiin. Uudeksi johtajaksi nimitettiin Hua Guofeng, joka kuitenkin joutui sittemmin väistymään Deng Xiaopingin tieltä. Dengin johdolla Kiina alkoi avautua länteen.
Historia > Kiinan kansantasavalta > Mao Zedongin jälkeinen aika > Deng Xiaopingin uudistukset

Deng Xiaoping nousi Kiinan johtoon voitettuaan puolueen sisäisessä valtataistelussa Hua Guofengin. Kiinassa aloitettiin syvälliset taloudelliset uudistukset. Deng oli Kiinan ehdoton johtaja, vaikka hän ei ottanut mitään muodollisesti kovin korkeata virkaa säilyttäen varapääministerin tittelinsä.
Zhou Enlai aikoinaan luonnosteli ja Deng Xiaoping aloitti suuret uudistukset, jotka olivat saaneet nimen ”Neljä modernisaatiota”. Puolueen edustajat mm. vierailivat kapitalistisessa Japanissa, mutta sosialismi säilytettiin virallisena ideologiana. Kiinan talousuudistukset vuonna 1978 sallivat kapitalismin ensiksi viidessä kommunistisen puolueen tarkkailemassa koekaupungissa: Shenzhen, Zhuhai, Shantou, Xiamen ja Hainan. Vuonna 1984 näiden lisäksi 14 rannikkokaupunkia avattiin ulkomaisille investoinneille.
Kiina aloittaessa uudistukset vuonna 1978 sen taloustilanne oli surkea. Käytössä ollut suunnitelmatalousmalli ylläpiti resurssien tehotonta käyttöä ja esti maan kehityksen. Kiina oli maailman köyhimpien maiden joukossa. Deng Xiaopingin aloittamien uudistusten  tavoitteena oli parantaa maan tuottavuutta vapauttamalla ihmisten ja yritysten toimintamahdollisuuksia sekä pyrkimällä avautumaan muulle maailmalle. Maanviljelijöille annettiin mahdollisuus viljellä omia palstojaan, jonka sadosta vain tietty kiintiö piti myydä kollektiiville ja ylimenevän osan sai pitää. Tämä johti nopeasti maatalouden tuotannon kasvuun.  Talouselämässä annettiin pienille yksityisille toimijoille lisää toimintavapauksia ja erityistalousalueita alettiin perustaa. Avautuminen muulle maailmalle alkoi 1980-luvulla, ja ulkomaisia suoria sijoituksia alettiin sallia joillekin alueille.  Vuosina 1981–2001 jääkaappien, pesukoneiden ja sähkötuulettimien yleisyys kasvoi nollasta lähes yhteen jokaista kaupunkilaista kohti ja puolet vähempään maaseudulla. Kiinalaiset saivat esimerkiksi avioitua ilman kommunistien lupaa, muuttaa toiseen kaupunkiin, omistaa asunnon ja ostaa monia uusia asioita. Akateemiset, tieteilijät, taiteilijat ja yrittäjät saavat toimia joutumatta epäillyiksi oikeistolaisiksi,
Historia > Kiinan kansantasavalta > Mao Zedongin jälkeinen aika > Tiananmenin tapahtumien jälkeen

Taivaallisen rauhan aukion mielenosoitukset ja niiden kukistaminen (Tiananmenin aukion tapahtumat) Pekingissä  kesäkuussa 1989 oli käännekohta, joka osoitti selvästi, ettei taloudellisen vapauden lisääntyminen tarkoittanut sitä, että kommunistinen puolue olisi ollut yhtään valmis luopumaan absoluuttisesta poliittisesta vallastaan. Tiananmenin tapahtumat lähtivät liikkeelle huhtikuussa 1989 uudistajana tunnetun Kiinan kommunistisen puolueen entisen johtajan Hu Yaobang kuoltua ja tuhansien opiskelijoiden marssittua Tiananmenin aukiolle vaatimaan demokratiaa. Aukiolla syömälakkolaisten määrä nousi tuhansiin ja mielenosoittajien määrä nousi yli miljoonaan. Toukokuussa 1989  Kiinan johtaja Deng Xiaoping erotti kommunistipuolueen pääsihteeri Zhao Ziyangin virastaan. Pääministeri Li Peng julisti poikkeustilan ja lähetti Pekingiä kohti sotilaita. Kiinan armeijan sotilaat saapuvat aukiolle ja ampuivat opiskelijoiden lisäksi muita siviileitä 4. kesäkuuta 1989, jolloin vastarinta päättyi.  Deng Xiaoping syytti mielenosoittajia vallankaappausyrityksestä.
Tiananmenin tapahtumien jälkeen vuonna 1989 Deng Xiaoping valitsi Kiinan  kommunistisen puolueen uudeksi pääsihteeriksi Jiang Zeminin,  joka nousi Dengin tilalle myös vaikutusvaltaisen sotilaskomitean puheenjohtajaksi. Deng oli kuitenkin Kiinan todellinen johtaja ilman muodollista asemaa aina kuolemaansa helmikuussa 1997 saakka.
Britannian hallitsema Hongkong siirtyi Kiinan erityishallintoalueeksi heinäkuussa 1997.  "Yksi maa, kaksi järjestelmää" -periaatteesta oli sovittu Britannian ja Kiinan välillä.Portugalin hallitsema Macao siirtyi Kiinan kansantasavallan hallintaan vuonna 1999. 2000-luvulla Kiinan taloudellisesta noususta tuli yleinen puheenaihe. Kiina hyväksyttiin Maailman kauppajärjestön jäseneksi vuonna 2001.
Jiang Zeminin seuraajaksi tuli Hu Jintao, joka nousi Jiangin tilalle vuonna 2002 Kiinan kommunistisen puolueen uudeksi pääsihteeriksi. Vuonna 2003 hän nousi Jiangin seuraajaksi myös Kiinan presidenttinä ja vuonna 2004 lopulta myös vaikutusvaltaisen keskussotilasneuvoston puheenjohtajana.  Hu oli ollut aiemmin mm. puolueen Tiibetin-osaston johtaja ja mukana tukahduttamassa Tiibetin  itsenäisyysmielenosoituksia kovin ottein vuonna 1989. Hu nousi samana vuonna kovaa linjaa edustavan tuolloisen pääministerin Li Pengin suosioon oltuaan ensimmäinen puolueen aluejohtaja, joka asettui tukemaan Tiananmenin aukion demokratiamielenosoitusten tukahduttamista voimakeinoin. Koko Hun valtakauden pääministerinä oli Wen Jiabao ja tuolloin puhuttiin Hu-Wen tandem -johdosta.
Politiikka > Ulkopolitiikka > Aluekiistat

Kiinalla on ollut aluekiistoja lähes kaikkien naapuriensa kanssa, ja 1960- ja 1970-luvulla monet niistä kehkeytyivät aseellisiksi selkkauksiksi. Etelä-Kiinan meren aluekiistassa Kiina vaatii 90 prosenttia Etelä-Kiinan merestä. Haagin kansainvälisen tuomioistuimen päätöksen mukaan Kiinan aluevaatimukset rikkovat merirajat määrittelevää YK-sopimusta ja Kiina on rikkonut Filippiinien alueellista koskemattomuutta.
Politiikka > Ulkopolitiikka > Propaganda ja vaikuttaminen ulkomailla

Kiinan ulkopoliittinen vaikuttaminen on voimistunut 2000-luvulla. Kiinalla on ulkomailla ainakin 200 erilaista vaikuttamisyhdistystä 90 maassa. Yhdistysten kattojärjestö toimii Yhteisrintaman työosasto -nimisen viraston alaisuudessa, joka taas kytkeytyy Kiinan kommunistiseen puolueeseen.
Kiinalla on maailmalla satoja Konfutse-instituutteja. Kymmenet yliopistot ovat lakkauttaneet Kiinan rahoittamien Konfutse-instituuttiensa toiminnan, koska ne on katsottu akateemista vapautta rajoittaneiksi Kiinan propagandakoneiston osiksi. Myös Helsingin yliopiston yhteydessä toiminut Konfutse-instituutti lakkautettiin vuonna 2022, vaikka Kiina olisi halunnut jatkaa yhteistyötä.
Tutkijoiden mukaan Kiinan kommunistipuolueeseen liittyvät yhdistykset naamioidaan kansalaisjärjestöiksi. Vaikuttamista tapahtuu myös yritysten, poliitikkojen viranomaisten ja yksittäisten ihmisten kautta.
Politiikka > Asevoimat

Kiinan Kansan vapautusarmeija on mieslukumäärällä mitattuna maailman suurin armeija: varsinaiseen asepalvelukseen kelpaavia asevelvollisia miehiä vuonna 2024 oli noin 626 022 000 ja asevoimissa palvelevia 3 170 000. Vuoden 2024 Globalfirepower-vertailussa Kiina sijoittui maailman kolmanneksi vahvimmaksi valtioksi. Vaikka Kiinalla on myös ydinaseita ja ydintriadi niiden kuljettamiseen, Kiinan asevoimien rakenne on ollut puolustusvoittoinen ja sillä on suuri sotilasvoima vain sen lähialueilla eikä sitä siten tavallisesti lasketa supervallaksi. Kiina kuitenkin yrittää jatkuvasti enemmän kasvattaa sotilaallista vaikutusvaltaansa ja haastaa Yhdysvaltojen maailmanvalta-asemaa.
Kiinan puolustusbudjetti on kasvanut vuosittain yli 10 prosentilla yli 20 vuoden ajan.milloin? Vuosien 2001–2007 aikana maa kaksinkertaisti vuosittaiset asemenonsa. Kriitikot arvelivat vuonna 2008 Kiinan kuluttavan 2–3 kertaa enemmän sotilasmenoja maan omiin virallisiin tilastoihin verrattuna. Tukholman rauhantutkimusinstituutin (SIPRI) mukaan Kiinan asemenot vuonna 2011 olivat 143 miljardia dollaria, eli maailman toiseksi suurimmat Yhdysvaltain (711 miljardia dollaria) jälkeen. Vuoden 2013 budjetti on 720 miljardia juania (noin 94 miljardia euroa).
Politiikka > Ihmisoikeudet

Yhdysvaltalainen valtiorahoitteinen järjestö Freedom House luokittelee Kiinan ”ei vapaaksi” ja katsoo sen lehdistön juridisen vapauden on olemattomaksi. Kansalaisten poliittinen vapaus oli huonoin mahdollinen ja kansalaisoikeuksien taso toiseksi huonoin, sekin maailman huonoimpia (2018).
Human Rights Watchin mukaan presidentti Xi Jinpingin kaudella hallitus on mielivaltaisesti vanginnut satoja aktivisteja ja ihmisoikeusjuristeja. Monet arvostelijat ovat kadonneet hallituksen sieppaamina, ja pidätettyjä kidutetaan laajalti, myös korruptiosta syytettyjä puolueen jäseniä. Amnesty Internationalin mukaan aktivisteja ja ihmisoikeuksien puolustajia pidätettiin ja tuomittiin epämääräisin syyttein, kuten "valtion vallan horjuttaminen". Poliisi toisinaan pitää heitä pitkiä aikoja pidätystilojen ulkopuolella ilman kommunikaatiomahdollisuuksia. Uskonnonharjoittamisen tukahduttamista kiristettiin 2017–2018. Uudet turvallisuuslait antavat viranomaisten vaientaa, sensoroida ja vainota ihmisoikeuksien puolustajia ja erimielisiä.
Satojatuhansia tai yli miljoona uiguuria on kadonnut keskitysleirimäisiksi kuvatuille uudelleenkoulutusleireille vuodesta 2017 asti. Leireillä on kidutusta, nälässä pitämistä ja uskonnollista käännytystä. Uiguurit pakotetaan arvostelemaan kulttuuriaan, juomaan alkoholia ja syömään porsaanlihaa. Toiminta muistuttaa etnistä vainoa.
Kiinassa oli käytössä vuoden 2022 lopulla yli 500 miljoonaa valvontakameraa, ja niiden tekoäly voi tunnistaa kansalaiset muun muassa kasvojen tai kävelytyylin perusteella. Kiinan viestintäsovelluksissa, kuten WeChatissä, käyttäjien kaikkea viestintää seurataan, analysoidaan, sensuroidaan ja luovutetaan Kiinan kommunistinen puolueelle.