stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Fabrice Herzog
Ura > Maajoukkueura

Herzog edusti Sveitsiä Pyeongchangin olympiakisoissa 2018. Hän pelasi myös MM-kilpailuissa vuonna 2017. Yhteensä Herzog on pelannut 31 A-maaottelua tehopistein 7+6=13. Hän teki A-maajoukkuedebyyttinsä Euro Hockey Challengessa 1. huhtikuuta 2015 Klotenissa Suomea vastaan. Hän teki ottelussa myös ensimmäisen A-maajoukkuemaalinsa, joka jäi Sveitsin 4–1-voittoon päättyneen ottelun ratkaisumaaliksi.
Herzog pelasi myös alle 20-vuotiaiden MM-kilpailuissa vuonna 2014, jolloin hän oli Sveitsin paras maalintekijä kolmella osumallaan. Herzog pelasi myös alle 18-vuotiaiden MM-kilpailuissa vuonna 2012. Yhteensä hän on pelannut 13 nuorten ja 20 poikien maaottelua.
Muuta

Herzogin lanko Gianluca Hauser pelaa maalivahtina Sveitsin 1. Ligan EHC Bülachissa. Hän on aiemmin torjunut myös seitsemän NLA-ottelua EV Zugissa.
Videoeditointi

Videostudio lineaariseen editointiin.
Videoeditointi on videoiden leikkaamista eli otosten järjestämistä esityskelpoiseen muotoon.
Varhainen editointi oli filminauhan fyysistä leikkaamista ja yhdistämistä.
Perinteisessä lineaarisessa editoinnissa kuvia kopioitiin valikoivasti nauhalta toiselle. Lineaarisessa editoinnissa on kaksi laitetta (lähde ja tallennin) ja perusperiaate on toistaa lähdemateriaalia ja tallettaa se toiselle. Menetelmää kutsutaan lineaariseksi, koska kuvamateriaali on tallennettava halutussa järjestyksessä ja virheen tapahtuessa tai mielen muuttuessa voi olla tarpeen palata alkuun.
Epälineaarinen editointi (engl. non-linear edit, NLE) on syrjäyttänyt lineaarisen editoinnin, jolloin leikattavia kohtia ei erikseen tarvitse hakea kuvanauhalta, vaan kaikki videomateriaali sijaitsee tietokoneen kiintolevyllä ja on sieltä suoraan editoitavissa aikajanalle (engl. Timeline). Epälineaarinen menetelmä on hyvin joustava, koska mitä tahansa muutoksia voi tehdä mihin tahansa kohtaan milloin vain. Menetelmää kutsutaan epälineaariseksi koska editoinnin ei tarvitse edetä tietyssä järjestyksessä.
Live-editointi on reaaliaikaisesti tapahtuvaa editointia useista kuvalähteistä, jotka kulkevat keskitetyn miksauskonsolin kautta. Televisiolähetys on esimerkki live-editoinnista.
Editoinnissa tavoitteina on poistaa epätoivottua materiaalia, valita paras materiaali, lisätä efektejä ja tehosteita sekä yhdistää grafiikkaa ja musiikkia. Materiaali myös järjestetään tarinalliseen muotoon, videolle voidaan antaa tietty tyyli tai tahti ja video voi kertoa tietystä näkökulmasta jollakin viestillä tai agendalla. Editoinnilla voidaan kuvata kaikkea jälkituotantoon liittyvää toimintaa etenkin ei-ammattimaisissa tilanteissa.
Näkymämiksaus (engl. vision mixer, video switcher) (verrattavissa äänen miksaukseen) tarkoittaa eri videokuvalähteiden valintaa lopulliseen kuvaan ja sillä voidaan tehdä myös visuaalisia tehosteita ja kompositointia.
Ohjelmat

Videonmuokkausohjelmia on sekä ammattikäyttöön että kuluttajille suunnattuja. Ohjelmia on sekä kaupallisia että avoimena lähdekoodina jaettavia.
Videoeditoinnin kuluttajakäytössä on kaksi hallitsevaa formaattia: Digital Video eli DV ja teräväpiirtovideoformaatti HDV. Oikealla kuvauskalustolla näillä formaateilla voidaan tuottaa kuvamateriaalia, jonka laadun myös yleisradioyhtiöt kelpuuttavat. DV- ja HDV-formaatteja tukevat lähes kaikki nykyiset videoeditointiohjelmat. Ammattilaisten käyttämiä ohjelmistoja ovat Adobe Premiere Pro (Adobe), Avid Media Composer (Avid) tai Final Cut Pro (Apple) ohjelmia leikkauksessa.
Kirjallisuutta

Rubin, Michael: Nonlinear : a guide to digital film and video editing.  (third edition)  Triad Publishing Company, 1995.  Teoksen verkkoversio. (englanniksi)
Faust (vuoden 2011 elokuva)

| Faust> Фауст |
| --- | --- |

Ohjaaja:  Aleksandr Sokurov
Käsikirjoittaja:  Aleksandr Sokurov
Perustuu:  Faustin legendaan
Tuottaja:  Andrei Sigle
Säveltäjä:  Andrey Sigle (käännä suomeksi)
Kuvaaja:  Bruno Delbonnel
Leikkaaja:  Jörg Hauschild
Tuotantosuunnittelija:  Yelena Zhukova (käännä suomeksi)
Pääosat:   Johannes Zeiler  Anton Adasinski  Isolda Dihauk  Hanna Schygulla 
Valmistustiedot
Valmistusmaa:  Venäjä
Tuotantoyhtiö:  Proline Film
Ensi-ilta:  8. syyskuuta 2011
Kesto:  134 min.
Alkuperäiskieli:  saksa
Budjetti:  8 miljoonaa euroa
Aiheesta muualla
IMDb
Elonet
AllMovie
Infobox OKNimi-testi OK: 
Faust (ven. Фауст) on venäläisen Aleksandr Sokurovin ohjaama elokuva, joka on vapaasti sovitettu Faustin legendasta ja siitä kirjoittaneiden Johann Wolfgang von Goethen ja Thomas Mannin kirjoista. Se palkittiin vuonna 2011 Venetsian elokuvajuhlien pääpalkinnolla, Kultaisella leijonalla.
Faust on viimeinen osa Sokurovin tetralogiasta, joka käsittelee vallan olemusta, ja ensimmäinen, jonka pääosassa on fiktiivinen henkilö. Aiemmat osat käsittelivät Adolf Hitleriä (Moolok, 1999), Vladimir Leniniä (Telets, 2000) ja Hirohitoa (Solntse, 2005).
Elokuva maksoi kahdeksan miljoonaa euroa, ja sen tuotanto sai yksityistä pääomaa, kun Vladimir Putin asettui tukemaan elokuvaa ja Venäjän elokuvatuotantoa. Faustin tuotantoyhtiönä oli pietarilainen Proline Film. Elokuvaa kuvattiin pääasiassa Tšekissä, mutta muutama kuvauspäivä oli myös Islannissa.
Aiheesta muualla

Faust (vuoden 2011 elokuva) Internet Movie Databasessa (englanniksi)
Aiheesta muualla > Arvostelut

Aleksi Salonen: Faust  27.11.2012. Filmgoer.fi. Arkistoitu 5.3.2016. Viitattu 16.1.2013.
Viitapöllö

| Viitapöllö |
| --- | --- |

Uhanalaisuusluokitus
 Elinvoimainen  
  
Tieteellinen luokittelu
Domeeni::  Aitotumaiset Eucarya
Kunta::  Eläinkunta Animalia
Pääjakso::  Selkäjänteiset Chordata
Alajakso::  Selkärankaiset Vertebrata
Luokka::  Linnut Aves
Lahko::  Pöllölinnut Strigiformes
Heimo::  Tornipöllöt Tytonidae
Suku::  Viitapöllöt Phodilus
Laji::  badius
Kaksiosainen nimi
 Phodilus badius  (Horsfield, 1821) 
Katso myös
   Viitapöllö Wikispeciesissä   Viitapöllö Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OKIUCN-testi OK: 
Viitapöllö eli naamiopöllö (Phodilus badius) on Aasiassa elävä pöllölintu.
Koko ja ulkonäkö

Viitapöllö on pienehkö tai keskikokoinen pöllölintu, jonka pituus on 23-33 senttiä ja paino 255-308 grammaa. Sen kumikkaassa naamassa on musta V:n muotoinen kuvio, joka kulkee silmien välissä. Naaman yleisväri on vaalean kastanjanruskea. Pää on leveä, eikä kaula kapene mistään kohtaa. Korvat ovat hieman tupsuiset. Viitapöllön pitkät jalat ovat kokonaan höyhenten peitossa. Vatsa- ja selkäpuolta täplittävät tummat pilkut. Kastanjanruskeat siivet ovat pyöreät ja lyhyet. Siipiä kirjovat mustat ja keltaiset täplät. Alalajeja tunnetaan kuusi.
Levinneisyys ja elinympäristö

Viitapöllö elää Etelä- ja Kaakkois-Aasiassa Intian, Sri Lankan, Bangladeshin, Kiinan, Myanmarin, Laosin, Thaimaan, Kambodžan, Vietnamin, Malesian, Brunein ja Indonesian alueella. Laji on hävinnyt Singaporesta ja mahdollisesti myös Filippiineiltä. Nepalissa se on vain vierailija. Viitapöllö on suurimmassa osassa levinneisyysaluettaan harvinainen, mutta sitä ei pidetä mitenkään uhanalaisena. Se kuuluu CITES-sopimuksen liitteeseen II.
Lajin elinympäristöä ovat metsämaat, plantaasit ja mangrovesuot jopa 2200 metrin korkeuteen asti.
Elintavat

Viitapöllön ravinto koostuu pienistä nisäkkäistä ja linnuista, matelijoista, sammakkoeläimistä ja hyönteisistä. Se paikantaa saaliinsa erittäin tarkan kuulonsa avulla. Äänivalikoimaan kuuluu muun muassa vihellyksiä, huhuilua, huutoja ja vaikerrusta. Pesimäkausi vaihtelee alueittain. Viitapöllö pesii ontossa puussa tai puunkannossa, johon naaras munii 3-5 munaa.
Sillä on kuusi alalajia:
Phodilus badius arixuthus Oberholser, 1932
Phodilus badius assimilis Hume, 1877
Phodilus badius badius (Horsfield, 1821)
Phodilus badius parvus Chasen, 1937
Phodilus badius ripleyi Hussain & Reza Khan, 1978
Phodilus badius saturatus Robinson, 1927
Veikkausliigan olosuhdeohjelma

Veikkausliigan olosuhdeohjelma on osa Veikkausliigan liigalisenssi -menettelyä. Veikkausliigaan osallistuvien joukkueiden stadionien tulee täyttää tietyt vaatimukset.
Veikkausliigajoukkueiden stadionit kaudella 2024

Bolt Arena (HJK)
Mustapekka Areena (IF Gnistan)
Lemonsoft Stadion (VPS)
Kuopion keskuskenttä (KuPS)
Tammisaaren Säästöpankki Areena (EIF)
Raatin stadion (AC Oulu)
OmaSp Stadion (SJK)
Tehtaan kenttä (Haka)
Veritas Stadion (FC Inter)
Wiklöf Holding Arena (IFK Mariehamn)
Lahden Stadion (FC Lahti)
Tammelan stadion (Ilves)
Veikkausliigajoukkueiden stadionit kaudella 2023

Arto Tolsa Areena (KTP)
Lemonsoft Stadion (VPS)
Kuopion keskuskenttä (KuPS)
Lahden Stadion (FC Lahti)
OmaSp Stadion (SJK)
Ratinan stadion (Ilves)
Tehtaan kenttä (FC Haka)
Bolt Arena (HJK)
Tapiolan urheilupuisto (FC Honka)
Veritas Stadion (FC Inter)
Wiklöf Holding Arena (IFK Mariehamn)
Raatin stadion (AC Oulu)
Aiheesta muualla

Veikkausliiga
Townsend Coleman

| Townsend Coleman |
| --- | --- |

Henkilötiedot
Syntynyt: 28. toukokuuta 1954 (ikä 70)  New York, New York
Näyttelijä
Aktiivisena:  1985–
Merkittävät roolit:  Michelangelo (Turtles – mutanttikilpikonnat) The Tick (The Tick)
Aiheesta muualla
IMDb 
Townsend Coleman (s. 28. toukokuuta 1954 New York, New York) on yhdysvaltalainen ääninäyttelijä, joka tunnetaan parhaiten Michelangelon ääniroolista 1980-luvun Turtles – mutanttikilpikonnat -animaatiosta.
Biografia

Coleman syntyi New Yorkissa, mutta vietti nuoruutensa Coloradossa ja Ohiossa. Opiskeltuaan Coloradon yliopistossa arkkitehtuuria ja teatteria, Coleman palasi takaisin Ohioon pyrkiäkseen radion pariin. Lopulta hän työskenteli 1970-luvun lopulla Clevelandin radioaseman WGCL DJ:nä ennen siirtymistään ääninäyttelijäksi.
Biografia > Ääninäyttelijänä

Täytettyään 30 vuotta Coleman kertoi saaneensa tarpeeksi radiossa työskentelystä ja pyrki näyttelijäksi. Hän muutti perheineen Hollywoodiin vuonna 1984 ja käytti hyväksi kokemustaan radion parissa ja sai noin viikon sisällä agentin joka oli erikoistunut ääninäyttelemiseen mainoksissa ja animaatioissa. Sittemmin Coleman koe-esiintyi 1980-luvun suosituun animaatiosarjaan Tarkastaja Gadgetiin, jossa hän ääninäytteli sarjan toisella tuotantokaudella. Vuotta myöhemmin Coleman sai kuitenkin pidempi aikaisen ääniroolinsa Turtles – mutanttikilpikonnat -animaatiosta, jossa hän oli yhdeksän vuoden ajan. Sarjaan Coleman päätyi näyttelemässään Fragglit animaatiosarjassa, jossa sarjan ääniohjaajan oli saanut tehtäväkseen olla mukana tulevassa Turtles-sarjassa. Hän suostutteli Colemania koe-esiintymään sarjaan. Coleman koe-esiintyi Raphaelin, Leonardon ja Michelangelon rooleihin. Pian sen jälkeen Coleman kutsuttiin takaisin saatuaan roolin sarjasta, mutta vasta viime hetkillä he päättivät Colemanin äänittävän Michelangeloa Leonardon sijasta, joka puolestaan meni Cam Clarkelle. Aluksi animaatiosarjat olivat vain väliaikaisia Colemanille, joka etsi samaan aikaan teatteriagenttia ja esiintyi muun muassa televisiomainoksissa. Ääninäytteleminen kuitenkin vei voiton huomattuaan ihmisten olleen koe-esiintymistilaisuuksissa huomattavasti ystävällisempiä, kuin teatterin parissa.
Samaan aikaan 1990-luvun alusta lähtien Coleman teki myös kuulutuksia The Tonight Show with Jay Leno, Saturday Night Live ja Late Night with Conan O'Brien ohjelmiin ja mainosjuontoja NBC:lle.
1990-luvulla hän sai Annie-ehdokkuuden The Tick -animaatiosarjasta, jonka jälkeen Coleman on toiminut enemmän vierailevissa äänirooleissa animaatiosarjoissa, kuten Hämähäkkimies, Animaaniset, Äly ja Väläys, Teräsmies, Batman of the Future ja Transformers: Animated.
Filmografia

| Vuosi | Televisiosarja | Rooli |
| --- | --- | --- |
| 1985–1986 | Tarkastaja Gadget | alikersantti Viittamies |
| 1986–1988 | Teen Wolf | Scott Howard/Teen Wolf |
| 1986 | The Transformers | Rewind |
| 1986 | Wildfire | sivuäänet |
| 1986 | ABC Weekend Specials | Eliab, sivuäänet |
| 1987 | Fragglit | Gobo, Wrench, arkkitehti |
| 1987–1988 | Sapeliratsastaja | Colt |
| 1987–1996 | Turtles – mutanttikilpikonnat | Michelangelo |
| 1988 | Jem | Riot, Rory Llewellyn, Cisco |
| 1988 | Denver | sivuäänet |
| 1988 | Dino-Riders | sivuäänet |
| 1989 | Ring Raiders | Yasu Yakamura |
| 1990 | Kapteeni Planeetta | sivuäänet |
| 1990 | Pilipalipilotit | uutisten kuuluttaja |
| 1991 | ProStars | Wayne Gretzky |
| 1991–1992 | Where's Waldo? | Waldo |
| 1992 | Batman | Chick |
1994–1996: The Tick
| 1995–1997 | Hämähäkkimies | keski-ikäinen ja nuori Silvermane |
| 1996–1998 | Teräsmies | ohjelmoija, kapteeni, Death Fist Ninja |
| 1997–1998 | Äly ja Väläys | Bobby Bob Yokel |
| 1997–1998 | The New Batman Adventures | Mugsy, Rocco |
| 1998 | Animaaniset | Katzeneisnerman |
| 1999–2000 | Batman of the Future | Falceface, luutnantti |
| 2002 | Spy TV | kuuluttaja |
| 2005 | Duck Dodgers | Superego Dodgers |
| 2007 | The Batman | vartija |
| 2007–2009 | Transformers: Animated | Sentinel Prime |
Filmografia > Elokuvat

| Vuosi | Elokuva | Rooli |
| --- | --- | --- |
| 1987 | Liisan seikkailut Peilimaassa | Tom Fool |
| 1992 | FernGully - viimeinen sademetsä | Knotty |
| 1997 | Mighty Ducks the Movie: The First Face-Off | sivuäänet |
| 1998 | Batman ja Pakkasherra | sivuäänet |
| 1998 | Buster & Chauncey's Silent Night | sivuäänet |
| 1999 | Inspector Gadget: Gadget's Greatest Gadgets | alikersantti Viittamies |
| 2007 | Superman: Doomsday | Drill Operator |
| 2008 | Oikeuden Puolustajat: Uusi rintama | Dr. Magnus |
| 2012 | Batman: The Dark Knight Returns, Part 1 | Morrie, siviili |
| 2013 | Batman: The Dark Knight Returns, Part 2 | Morrie |
Fantasia 2000

| Fantasia 2000 |
| --- | --- |
 Suomenkielisen juhlajulkaisun kansi (Video / DVD)
Ohjaaja:  James Algar Gaëtan Brizzi Paul Brizzi Hendel Butoy Francis Glebas Eric Goldberg Don Hahn Pixote Hunt
Käsikirjoittaja:  Don Hahn Irene Mecchi David Reynolds Eric Goldberg
Tuottaja:  Donald W. Ernst
Säveltäjä:  Igor Stravinsky Ludwig van Beethoven Ottorino Respighi George Gershwin Dmitri Šostakovitš Camille Saint-Saëns Paul Dukas Edward Elgar
Kuvaaja:  Tim Suhrstedt
Leikkaaja:  Jessica Ambinder-Rojas Lois Freeman-Fox
Tuotantosuunnittelija:  Pixote Hunt
Valmistustiedot
Valmistusmaa:  Yhdysvallat
Tuotantoyhtiö:  Walt Disney Productions
Levittäjä:  Walt Disney Studios Motion Pictures Disney+
Ensi-ilta:  1999
Kesto:  74 min
Alkuperäiskieli:  englanti
Budjetti:  80 miljoonaa USD
Tuotto:  90 874 570 USD
Edeltäjä:  Fantasia
Aiheesta muualla
IMDb 
Elonet
AllMovie
Infobox OKNimi-testi OK: 
Fantasia 2000 on Disney-yhtiön vuonna 1999 valmistunut piirroselokuva, joka on jatko-osa vuonna 1940 valmistuneelle elokuvalle Fantasia. Elokuvan tuottajana oli Walt Disneyn veljenpoika Roy E. Disney. Elokuvaa valmisteltiin yhdeksän vuotta. Ohjaajina toimivat Hendel Butoy ja Francis Glebas. Elokuvassa soittaa Chicagon sinfoniaorkesteri johtajanaan James Levine.
Walt Disneyllä oli alun perin ollut ajatus musiikkiin perustuvasta episodielokuvasta, joka muuttuisi vuosien mittaan, kun sitä täydennettäisiin uusilla osioilla. Koska Fantasia ei menestynyt ensimmäisellä esityskierroksellaan, ajatuksesta luovuttiin. Tämä idea herätettiin henkiin Fantasia 2000 -elokuvassa.
Elokuvan jaksot

1. Sinfonia nro 5, Allegro con brio (Ludwig van Beethoven)
2. Rooman pinjat (Ottorino Respighi)
3. Sininen rapsodia (George Gershwin)
4. Pianokonsertto nro 2, Allegro (Dmitri Šostakovitš)
5. Eläinten karnevaali, Finaali (Camille Saint-Saëns)
6. Noidan oppipoika (Paul Dukas, sellaisenaan alkuperäisestä Fantasiasta)
7. Pomp and Circumstance, marssit 1, 2, 3 ja 4 (Edward Elgar)
8. Tulilintu, orkesterisarja (vuoden 1919 versio) (Igor Stravinski)
Toisin kuin alkuperäisessä Fantasiassa, elokuvassa ei ole yhtä kertojaa esittämässä jokaista osiota, vaan useita julkisuuden henkilöitä, kuten James Earl Jones ja Angela Lansbury.lähde?
Pomp and Circumstancea edeltävässä välikohtauksessa nähdään Mikki Hiiri (äänenä Wayne Allwine, suomeksi Antti Pääkkönen) ja Aku Ankka (Tony Anselmo/Jukka Rasila). Elokuvan suomenkielisessä versiossa kertojia ei ole jälkiäänitetty. Suomenkielisen version ohjasi ja käänsi Jarkko Cairenius.
Saara Markkanen

| Saara Markkanen> Henkilötiedot |
| --- | --- |
Syntynyt: 28. elokuuta 1954 (ikä 70)  Helsinki
Ammatti:  näyttelijä, teatteriohjaaja, dramaturgi
Näyttelijä
Aktiivisena:  1977–
Aiheesta muualla
IMDb
Elonet
Saara Maija Markkanen (myös Saara Kelkka) (s. 28. elokuuta 1954 Helsinki) on suomalainen näyttelijä. Hän on tehnyt suuren osan urastaan Imatran Teatterissa.
Ura

Markkanen syntyi yhteiskuntatieteiden tohtori Touko Markkasen ja filosofian maisteri Sirkka Markkasen perheeseen. Hän opiskeli Teatterikoulussa 1973–1977, lisäksi hän opiskeli draamakirjallisuutta Helsingin yliopistossa sekä jazztanssia ja laulua.
Jo ennen Teatteriopintojaan Markkanen oli näytellyt Kellariteatterissa eli "Klitsussa", missä hän yhdessä Hannele Niemisen kanssa integroitui Janne Kuusen, Jukka-Pekka Palon ja Matti Pellonpään muodostamaan ydinryhmään. Kuusta lukuun ottamatta koko ryhmä aloitti Teatterikoulun samana vuonna.
Markkanen työskenteli kiinnitettynä näyttelijänä Kuopion kaupunginteatterissa 1977–1981, Ahaa Teatterissa 1981–1983 ja Kotkan kaupunginteatterissa 1983–1985. Hänen kiinnityksensä Imatran kaupunginteatteriin alkoi 1985.
Markkasen uran varhaisvaiheen rooleja olivat muun muassa nimiosa Anne Frankin päiväkirjoissa ja Marina Poltetussa oranssissa. Oman sukupolvensa teatterintekijöille merkittävässä näytelmässä Pete Q Markkanen teki Rosalian roolin.
Sittemmin Markkanen suuntautui ohjaajan ja dramaturgin työhön. Hän ohjasi Imatran kaupunginteatterissa useita lasten- ja nuortennäytelmiä, kuten Punahilkka (1984), Saapasjalkakissa (1989) ja Prinsessa Ruusunen (1993). Markkanen ohjasi myös balladinäytelmän Elinan surma (1987), Mika Waltarin klassisen komedian Gabriel tule takaisin (1987) ja Imatran kaupunginteatterin kesäteatteriin Reino Helismaan musiikkihupailun Suutarin tyttären pihalla (1996). Komedia keräsi kesän aikana yli 7 500 katsojaa.
Teatterityönsä ohella Markkanen näytteli 1970-luvun lopulla muutamissa televisiotuotannoissa, kuten Sina Kujansuun televisionäytelmässä Valmistumisen aika (1978).
Markkanen oli aviossa näyttelijä Pertti Kelkan kanssa 1980-luvulla. Hän käytti tuolloin nimeä Saara Kelkka.
Keravan kaupunginkirjasto

Keravan kirjastotalo ja edustalla oleva Veikko Leppäsen suunnittelema J. K. Paasikiven muistomerkki (1974).
Keravan kaupunginkirjasto on Keravalla toimiva yleinen kirjasto. Keravalle perustettiin kirjasto vuonna 1925, mutta toimii nykyään vuonna 2003 avatussa Keravan kirjastotalossa osoitteessa Paasikivenkatu 12. Kirjasto toimii kolmessa eri kerroksessa. Kaupunginkirjaston lisäksi rakennuksessa sijaitsevat Keravan kulttuuripalvelut, Me-säätiön Me-talo, Keravan tanssiopiston Joraamo-sali sekä Keravan kuvataidekoulun luokkatila. Keravan kaupunginkirjasto kuuluu Kirkes-kirjastot-kirjastokimppaan.
Vuonna 2018 Keravan kaupunginkirjaston kokoelmiin kuului noin 184 200 nidettä, joista noin 151 400 oli kirjoja. Lainauksia tehtiin noin 681 500 ja fyysisiä käyntejä noin 424 500. Kirjastosta voi lainata myös liikuntavälineitä.
Nälkä

Kylläinen nuori tyttö aterian jälkeen. Carl von Bergenin maalaus vuodelta 1904.
Nälkä on kehon tuntemus, jossa ihminen kokee tarvetta syödä ruokaa. Sen vastakohta on kylläisyyden tuntemus.
Nälän tunne syntyy keskushermostoon kuuluvassa hypotalamuksessa. Nälkä voi olla sen varoitusmerkki, että ihminen ei ole syönyt tarpeeksi. Syömättömyys voi johtaa aliravitsemukseen, nälkiintymiseen ja kuolemaan.
Nälkä voi myös olla jonkin sairauden oire, kuten Prader–Willin oireyhtymässä.
Terveellä ihmisellä on melko pitkä nälän sietokyky, jota käytetään hyväksi esimerkiksi paastottaessa.
Näläntunteeseen vaikuttaminen

Yleinen tarve rajoittaa energian saantia on luonut tarpeen tarkastella sitä, voidaanko nälän ilmaantumiseen vaikuttaa nautitun aterian sisältöä muokkaamalla. Myös laitosruokailussa ja muussa joukkoruokailussa, jossa joudutaan noudattamaan säännöllistä ruokailurytmiä, joudutaan seuraamaan aterioiden vaikutusta kylläisyyden tunteeseen. Runsaasti kuitua ja hiilihydraatteja sekä vähärasvaisia proteiinin lähteitä sisältävät ateriat ovat suositeltavia nälän tunteen hallinnan kannalta. Runsaasti proteiinia sisältävä ateria puolestaan pitää nälän tunteen pisimpään kurissa. Myös kuitupitoisten hiilihydraattien kuten täysjyväleivän tai puuron nauttiminen torjuu nälkää hyvin, samoin keitetty peruna.
Lisäksi syöminen ja jonkun muun asian pitkäaikainen yhdistäminen saattaa tehdä mielleyhtymän. Esimerkiksi aamulehden näkeminen saa aikaan halun kahviin, tai jollekin lähestyvä palaveri saa aikaan mielikuvat kahvista ja pullasta tai sämpylästä.
Kylläisyyden tunne

Hiilihydraattipitoinen ateria saattaa aiheuttaa voimakkaan välittömän kylläisyyden tunteen, mutta nälkä ilmaantuu ja houkuttelee syömään nopeammin uudelleen kuin yhtä paljon energiaa sisältävän proteiini- tai rasvapitoisen aterian jälkeen.lähde?
Nälkä ihmiskunnan ongelmana

Nälkä ja aliravitsemus on yksi suurimpia ihmiskunnan ongelmia. Aliravittuja ja nälkäisiä ihmisiä elää maapallolla 2015 arvion mukaan lähes 800 miljoonaa, lähinnä kehitysmaissa Afrikassa ja Etelä-Aasiassa. Vuosittain lähes 10 miljoonaa ihmistä kuolee aliravitsemukseen. Toisaalta, International Food Policy Research Institute:n Globaalilla nälkäindeksillä mitattuna nälkää näkevien ihmisten määrä on laskenut lähes kolmanneksella vuodesta 2000 lähtien. Nälkää näkevien ihmisten määrä on vähentynyt erityisesti Saharan eteläpuolisessa Afrikassa. Kestävä talouskasvu sekä investoinnit terveydenhuoltoon, koulutukseen ja juomaveden saatavuuteen ovat olleet merkittävässä asemassa aliravitsemuksen vähenemisessä viime vuosikymmenten aikana.
Kirjallisuutta

Kaisa Karttunen, Laura Kihlström & Sanna-Liisa Taivalmaa: Nälkä ja yltäkylläisyys.  Gaudeamus, 2014.  ISBN 978-952-495-324-5
Aiheesta muualla

Sitaatteja aiheesta Nälkä Wikisitaateissa
Nälkä (Arkistoitu – Internet Archive), YK:n Maailman ruokaohjelma.
Fazerin lakritsi

Fazerin lakritsia on valmistettu vuodesta 1927, jolloin lakritsin tuotanto siirtyi Fazerille Hangon keksitehtaan oston yhteydessä. Fazerin tavaramerkiksi lakritsi tuli vuonna 1945.
Fazerin lakritsirasia 1997
Hangon lakritsirasia 1930-luvulta
Fazerin lakritsipatukan kääre
Lakritsikääreen tumma hahmo on ollut tuotteen tunnus jo Hangon keksitehtaalla, joka aloitti lakritsin valmistuksen vuonna 1921. Fazerin tavaramerkiksi Fazerin lakritsi tuli vuonna 1945.
Laku-Pekka on ollut Fazerin lakritsin käärepaperin hahmon kansanomainen nimitys, vaikka Fazer ei ole tätä makeista tällä nimellä myynyt. Nimitys juontaa tämän makeisen pitkästä eurooppalaisesta historiasta.
Historiaa

1920-luvun lopussa irtolakritsia myytiin purkeista, jonka kyljessä oli tumma tyttö. Toisen maailmansodan jälkeen lakritsia alettiin myydä kääreessä ja kuvaa muutettiin. Vuosien varrella hahmo on muuttunut entistä sukupuolettomammaksi. Yleisesti käytetty lakupekka-nimitys on ilmeisesti peräisin Chymoksen Laku Pekka -lakritsista, jonka sukupuoli on selvä. Hahmon alkuperä on kuitenkin brittiläinen nukkepeikko golliwog, sillä tämä lakritsahahmo ei suinkaan ole alkujaan suomalainen.
Golliwogin karikatyyrimainen nukkehahmo sai brittiläisen muotonsa esikuvanaan yhdysvaltalainen mustanaamainen minstrel-nukke. Minstrel-esityksissä valkoiset maalasivat kasvonsa korostetun mustiksi korostaen silmien ja suun ympärystää (ks. Blackface). Lastenkirjallisuudessa Florence Kate Upton loi tämän tunnetun golliwog-satuhahmon 1800-luvun lopulla.
Britanniassa musta golliwog-hahmo yhdistettiin markkinoinnissa mustaan makeiseen, lakritsaan. Britanniassa nämä ns. "lakupekat" poistettiin lakritsikääreiden kuvituksesta 1990-luvulla. Aniksella maustettu Black Jack -lakritsi ehti olla sielläkin markkinoilla 1920-luvulta asti. Sama hahmo poistettiin myös marmeladipurkeista, ja se korvattiin Roald Dahlin satukirjojen hahmoilla.
Suomessa lakritsin nimenä on myös ollut lähes suora käännös Black Jackista, sillä Hellas toi 1950-luvulla markkinoille lakritsan nimeltä Musta Pekka. Britanniassa myydään yhä, nyt kuvitukseltaan täysin neutraalissa pussissa, Minstrels-suklaarakeita.