stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Nasta laudassa

Elokuvan suomalaisjuliste
Nasta laudassa (Vanishing Point) on yhdysvaltalainen vuonna 1971 ensi-iltansa saanut elokuva. Elokuvan ohjasi Richard C. Sarafian G. Cabrera Infanten käsikirjoituksesta. Elokuvan pääosassa on Barry Newman ja tärkeimmissä sivurooleissa ovat Cleavon Little, Dean Jagger, Gilda Texter, Paul Koslo ja Victoria Medlin.
Elokuva on road movie, joka rakentuu entisen kilpa-ajajan ja poliisin Kowalskin (Newman) tekemälle autonsiirtomatkalle. Kowalski lupaa kuljettaa viritetyn Dodge Challengerin Denverin kaupungista San Franciscoon 16 tunnissa (matkaa kaupunkien välillä noin 1 600 km tietä pitkin). Hänestä muodostuu matkan aikana kulttihahmo ja toisaalta poliisin tavoittelema kohde. Erityisesti Cleavon Littlen näyttelemä radio-dj rohkaisee häntä ja pyrkii auttamaan poliisin sulkujen välttämisessä. Elokuvan loppu on moniselitteinen ja elokuvaa on pidetty esimerkkinä eksistentialismista.
Elokuvasta on kaksi versiota. Pitemmässä versiossa Kowalski ottaa elokuvan loppupuolella kyytiin salaperäisen liftarin (Charlotte Rampling). Kowalski saa häneltä marihuanaa, vaikka on siitä aiemmissa kohtauksissa kieltäytynyt. Hän pysähtyy kun olo alkaa tuntua sekavalta. Liftari sanoo, että on odottanut Kowalskia, "kaikkialla ja aikojen alusta". Kun Kowalski herää aamulla, nainen on kadonnut jäljettömiin. Barry Newmanin haastattelujen ja ohjaajan kommentin mukaan liftari oli vertauskuvallinen kuolemaa edustava hahmo. Kohtaus poistettiin lopullisesta Yhdysvalloissa esitetystä versiosta, jolloin elokuvan pituus lyheni 105 minuutista 98 minuttiin. Newmanin mielestä kohtaus antaa elokuvalla "vertauskuvallista nostetta" mutta studio pelkäsi ettei yleisö ymmärrä. Suomessa on esitetty lyhyempää versiota.
Vuonna 1997 valmistui Charles Robert Carnerin televisiolle ohjaama  samanniminen uusintaversio, jossa Kowalskia näyttelee Viggo Mortensen.
Näyttelijät

| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
|  Barry Newman  | … |  Kowalski   |
|  Cleavon Little  | … |  Super Soul   |
|  Dean Jagger  | … |  käärmeidenkerääjä   |
|  Victoria Medlin  | … |  Vera Thornton   |
|  Karl Swenson  | … |  Sandy McKees (Argo's Car Delivery Servicen työntekijä)   |
|  Lee Weaver  | … |  Jake (huumekauppias Denverissä)   |
|  John Amos  | … |  Super Soulin apulainen   |
|  Tom Reese  | … |  sheriffi   |
|  Paul Koslo  | … |  Charlie (nuori poliisi Nevadassa)   |
|  Robert Donner  | … |  Collins (vanhempi poliisi Nevadassa)   |
|  Owen Bush  | … |  yhteysvirkailija   |
|  Bill Drake  | … |  KLZ-FM:n toimittaja   |
|  Severn Darden  | … |  pastori J. 'Jessie' Hovah   |
|  Delaney Bramlett  | … |  J. Hovah'n laulaja   |
|  Bonnie Bramlett  | … |  J. Hovah'n laulaja   |
|  Bekka Bramlett  | … |  J. Hovah'n lapsi   |
|  Rita Coolidge  | … |  J. Hovah'n laulaja   |
|  Patrice Holloway  | … |  J. Hovah'n laulaja   |
|  David Gates  | … |  J. Hovah'n pianonsoittaja   |
|  Anthony James  | … |  miesliftari 1 (etupenkki)   |
|  Arthur Malet  | … |  miesliftari 2 (takapenkki)   |
|  Timothy Scott  | … |  Angel   |
|  Gilda Texter  | … |  alaston moottoripyörällä ajava nainen   |
|  Charlotte Rampling  | … |  naisliftari   |
Aiheesta muualla

Meisalmi, Esa: Vanishing Point. Elitisti, 7.2.2011.
Nautintasuoja

Nautintasuoja on kiinteistön haltijan saantoa rasittavan virheen vaikutukset poistava suoja, joka syntyy kiinteistön nautinnan jatkuttua keskeytyksettä tietyn määräajan. Se tarkoittaa myös sitä, ettei saannossa olevaan virheeseen voi vedota. Nautintasuojaa ei kuitenkaan saa, jos virhe on niin karkea, ettei sitä voi luokitella saannoksi.
Nykyinen maakaari säätää nautintasuojasta 13 luvun 10 pykälässä. Se, joka on saanut lainhuudon kiinteistöön ja sen jälkeen on kymmenen vuoden ajan omistajana hallinnut kiinteistöä, saa pitää kiinteistön, jos hän saantonsa tapahtuessa ei tiennyt eikä hänen pitänyt tietää kiinteistön joutuneen pois oikealta omistajalta. Jollei kannetta paremmasta oikeudesta kiinteistöön panna tänä aikana vireille, oikea omistaja menettää oikeutensa vaatia kiinteistö palautetuksi.
Vuoden 1734 laki ei sisältänyt säännöksiä nautintasuojasta, vaikka sitä edeltävät maakuntalait ja maanlait siitä säätivät. Epäselvyydet mahdollisuudessa vedota saantovirheisiin pyrittiin poistamaan kuninkaallisella lainselityksellä 14. toukokuuta 1805, joka kumottiin Suomessa lainhuudatuslailla 86/1930. Selitys määritteli vuoden ja 20 vuotta jatkuneen nautinnan vaikutukset. Vuoden 1930 lainhuudatuslaki (20 §) antoi mahdollisuuden vedota muotovirheeseen vuoden ajan lainhuudosta lähtien. Aika muiden kuin muotovirheiden korjaamiseen oli 10 vuotta lainhuudosta, jos lainhuudon saaja tai tämän seuraaja oli toiminut vilpittömässä mielessä.
Narsissikasvit

| Narsissikasvit |
| --- | --- |
 Keltanarsissi 'King Alfred'
Tieteellinen luokittelu
Kunta::  Kasvit Plantae
Alakunta::  Putkilokasvit Tracheobionta
Kaari::  Siemenkasvit Spermatophyta
Alakaari::  Koppisiemeniset Angiospermae (Magnoliophytina)
Luokka::  Yksisirkkaiset Monocotyledoneae (Liliopsida)
Lahko::  Asparagales
Heimo::  Narsissikasvit Amaryllidaceae  J.St-Hil.
Synonyymit
 Agapanthaceae F.Voigt  laukkakasvit (Alliaceae Borkh., nom. cons.)  Brunsvigiaceae Horan.  Cepaceae Salisb.  Crinaceae Vest  Cyrtanthaceae Salisb.  Galanthaceae G.Meyer  Gethyllidaceae Raf.  Gilliesiaceae Lindl.  Haemanthaceae Salisb.  Leucojaceae Borkh.  Milulaceae Traub  Narcissaceae Juss.  Oporanthaceae Salisb.  Pancratiaceae Horan.  Strumariaceae Salisb.  Tulbaghiaceae Salisb.  Zephyranthaceae Salisb. 
Katso myös
   Narsissikasvit Wikispeciesissä   Narsissikasvit Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OK: 
Valkonarsissi Narcissus poëticus
Narsissikasvit (Amaryllidaceae) on Asparagales-lahkoon kuuluva kasviheimo, joka on aiemmin luettu Liliales-lahkoon.
Tuntomerkit

Narsissikasvit eroavat liljakasveista siinä, että sikiäin on kehänpäällinen. Narsissikasvit ovat monivuotisia sipulikasveja. Lehdet ovat yleensä kapeita, tasasoukkia ja tylpähköjä sekä sijaitsevat kahdessa rivissä. Kukinto on vanallinen, sarjamainen tai viuhkomainen, ja siinä on kaksi tai useampi suojuslehti, suojukset ovat kalvomaisia. Kukkaperät ovat nivelettömiä. Kehälehdet muodostavat tavallisesti yhteen kasvaneen putken, heteet sen sijaan ovat tavallisesti erillisiä. Emiön vartalo on pitkä. Siemenessä on endospermi, alkiosta puuttuu alkeisvarsi (hypokotyyli).
Luokittelu > Suvut

Narsissikasveihin luokitellaan alla 69 hyväksyttyä sukua:
| --- | --- |
 Acis – lumikyyneleet  Agapanthus – sinisarjat  Allium (syn. Nectaroscordum) – laukat eli kotalaukat eli sipulit  Amaryllis  Ammocharis  Apodolirion  Boophone – surmiot  Brunsvigia – soihtuamaryllikset  Calostemma  Cearanthes  Chlidanthus – keltasarjat  Clinanthus  Clivia – punasarjat eli kliiviat  Crinum – kriinumit  Crossyne  Cryptostephanus  Cyrtanthus – kaarililjat  Eucrosia  Eustephia  Galanthus – lumikellot  Gethyllis  Gilliesia  Griffinia  Haemanthus – tupsukit  Hannonia  Hessea  Hieronymiella  Hippeastrum – ritarinkukat  Hymenocallis – lukinliljat  Ipheion – heinätähdet  Ismene  Lapiedra  Latace  Leptochiton  Leucocoryne – posliinililjat :  Leucojum – lumipisarat  Lycoris  Mathieua  Miersia  Namaquanula  Narcissus – narsissit eli kruununarsissit  Nerine – neidikit eli nerinet  Nothoscordum – laukkiot  Pamianthe  Pancratium – merinarsissit  Paposoa  Paramongaia  Phaedranassa  Phycella, synonyymi Rhodophiala  Plagiolirion  Proiphys  Pyrolirion – liekkililjat  Rauhia  Rhodolirium  Scadoxus – hehkutupsut eli tupsut  Schickendantziella  Sprekelia – jaakopinliljat  Stenomesson  Sternbergia – pikarinarsissit  Strumaria  Traubia  Trichlora  Tristagma  Tulbaghia – kuvernöörinkukat  Ungernia – suppilovanat  Urceolina, synonyymit amatsoninliljat Eucharis, Caliphruria  Vagaria  Worsleya  Zephyranthes – heinäliljat, synonyymi länsituulenkukat Habranthus
Aiheesta muualla

Suomen Lajitietokeskus: Narsissikasvit – Amaryllidaceae
| --- | --- |
Taksonitunnisteet:  Wikidata: Q155848  Wikispecies: Amaryllidaceae  APNI: 121004  ATRF: Amaryllidaceae  BioLib: 3379  BOLD: 122204  CoL: 694  EoL: 8187  EPPO: 1AMYF  FloraBase: 22779  FNA: 10032  FoAO2: Amaryllidaceae  FoC: 10032  GBIF: 7682  GRIN: 49  iNaturalist: 55849  IPNI: 30000959-2  IRMNG: 119252  ITIS: 182703  NBN: NBNSYS0000172122  NCBI: 4668  NZOR: 472c082e-e897-4929-863f-ede768d05cc4  Open Tree of Life: 17701  Paleobiology Database: 55831  Plazi: B52EA06B-6351-5967-A70E-6207EA372BF1  POWO: urn:lsid:ipni.org:names:30000959-2  Tropicos: 42000442  VASCAN: 80  VicFlora: 012b7de8-b46e-4793-8ee4-60bf3791cb4e  Watson & Dallwitz: amarylli  WFO: wfo-7000000018  WoRMS: 414755
Islamilainen taide

Jumala
Jumalan ykseys
Muhammed
profeetat
Islamin viisi peruspilaria
uskontunnustus
rukous
paasto
almuvero
pyhiinvaellus
Koraani
Aleksanteri Suuri Koraanissa
Koraanin historiallis-kriittinen tutkimus
Koraanin käännökset
Luettelo Koraanin suurista
Muhammed Koraanissa
Polta Koraani -päivä
Raamattu ja Koraani
Sanaan käsikirjoitukset
Suura
Väkivalta Koraanissa
Kirjoitukset
Koraani
sunna
hadith
fiqh
šaria
Luettelo šarialain käytöstä maantieteellisesti
kalam
sira
Luettelo profeetta Muhammedin elämäkerroista
Islamin suuntaukset
sunnalaisuus
šiialaisuus
Ibadilaisuus
suufilaisuus
Ahmadiyya
Kulttuuri ja yhteiskunta
islamilainen arkkitehtuuri
islamilainen filosofia
islamilainen kalenteri
islamilainen taide
islamilainen tiede
islamilaiset pyhäpäivät
islam ja naiset
islam ja politiikka
islamin suhtautuminen muihin uskontoihin
jihad
moskeija
luettelo muslimienemmistöisistä valtioista
Muuta aiheeseen littyvää
Allah
islamin historia
islamin kritiikki
islamofobia
Historiallis-kriittinen islamin tutkimus
islam Suomessa
Šarian historia
Islamilainen taide on islamilaisen kulttuurialueen taidetta, joka on saanut vaikutteita muslimien historiallisesta kulttuuriyhteydestä ja islamin muovaamasta taidekäsityksestä.  Islamin kulttuuripiiriin kuuluvat Etu-Aasia, Pohjois-Afrikka, Somalia, Pakistan, Indonesia, osia Balkanista sekä entisen Neuvostoliiton alueet Keski-Aasiassa. Koska islamilaisen maailman taide on aina ollut voimakkaasti sidoksissa uskontoon, se on ilmaisultaan monin osin yhtenäistä koko islamilaisessa maailmassa.
Islamin kuvataiteen erityispiirteitä

Islam suhtautuu periaatteessa kielteisesti elävien olentojen kuvaamiseen, joten esittävät kuvat puuttuvat islamilaisesta taiteesta lähes kokonaan.  Kuvakieltoa ei löydy Koraanista (kulttipatsaitten kieltoa lukuun ottamatta), mutta 800-luvulla kirjatuissa haditheissa asia tulee selväksi. Hadithien katsotaan kertovan, mitä profeetta Muhammed 200 vuotta aikaisemmin oli sanonut taiteesta. Siitä on esimerkkinä al-Bukharin hadith:
"Abu Talha kertoi Profeetan sanoneen: Enkelit eivät astu taloon, jossa on joko kuva tai koira."
Keskiajalla koottu shafi'i -koulukunnan  šariakäsikirja Umdat al-Salik toteaa, että kuvakielto on äärimmäisen ehdoton. Kuvantekijä joutuu helvettiin, jossa häntä kidutetaan jokaisesta tekemästään kuvasta.
Kuvakieltoon suhtauduttiin vapaamielisemmin Persiassa sekä turkkilais-mongolilaisen islamin piirissä, kuten Osmanien valtakunnassa ja Intiassa, joissa tehtiin persialaisten esikuvien mukaista esittävää miniatyyritaidetta 1300-luvulta aina 1800-luvulle asti. Myös Muhammedia kuvattiin, mutta usein niin, että hänen kasvonsa oli peitetty hunnulla.
Erityisesti arabimaailmassa kuvakielto on ehdoton ja kuvantekijä syyllistyy kuvainpalvontaan eli idolatriaan, mikä rikkoo Jumalalle kuuluvaa kunniaa. Niinpä islamilaisessa taiteessa turvaudutaan muihin keinoihin taiteellisen ilmaisun välineenä. Pyhässä taiteessa koristeluntarve on löytänyt kaksi tietä: ornamentiikan ja kalligrafian. Ornamentiikassa koristeaiheista tärkeimpiä on arabeski, joka on tyylitellyistä kasvikuvioista ja geometrisista muodoista sommiteltu ornamentti. Siihen lisätään usein vielä liljoja, ruusuja tai tyyliteltyjä ruusukkeita, granaattiomenoiden kuvia, pinjan käpyjä tai muita kasviaiheita. Toinen suosittu taiteen muoto on kalligrafia eli korutekstaus.
Islamilaisen kuvataiteen suosima aihe on ympyrä, joka symboloi Jumalaa. Se on usein mukana kuvioiden abstraktina perustana. Ympyrä jaetaan kuuteen tai kahdeksaan osaan, ja niin saadaan tähtikuvio. Geometrisista peruskuvioista kolmiosta ja ympyrästä saadaan viivoja jatkamalla ja väriä lisäämällä toistuvia muotoja.  Islamilainen koristeaiheiden käyttö näkyy varsinkin uskonnollisessa arkkitehtuurissa, missä mosaiikit ovat yleinen koristelutekniikka.
Islamin kuvataiteen erityispiirteitä > Islamilainen arkkitehtuuri

Arabien julkiset rakennushankkeet 600-luvulla syntyneessä jättivaltakunnassa rajoittuivat pääasiassa pyhäkköjen tekoon. Arabit eivät rakentaneet kylpylöitä, teattereita, siltoja, vesijohtoja tai areenoita, kuten roomalaiset olivat tehneet. Jerusalemin Kalliomoskeija (691) ja Damaskoksen Umaijadimoskeija (706) olivat arabikalifaatin ensimmäiset kunnianhimoiset pyhäkkörakennukset.  Ne edustivat roomalaista arkkitehtuuria, vaikka Kalliomoskeijassa oli myös zarathustralaisen tulitemppelin piirteitä. Suomalaisesta nimestään huolimatta Kalliomoskeijaa ei rakennettu moskeijaksi. Siitä puuttuu sekä rukoustila että rukoussuuntaa osoittava qibla. Minareetti ilmestyy arabipyhäkköihin 800-luvulla, jolloin myös arabipyhäkköjen identiteetti islamilaisina moskeijoina vakiintui.
Mamelukkien ajan (1258–1517) moskeijat muuttuivat korostetun sirorakenteisiksi ja koristeellisiksi. Tältä ajalta on esimerkiksi sulttaani Hasanin mausoleumi Kairossa. Vuodesta 1300 lähtien osmanien aikana Konstantinopolin valloituksen jälkeen vuonna 1453 alkoi kehittyä uusi kupolin hallitsema moskeijamuoto, jonka esikuvana oli Hagia Sofia -kirkko.
Intiassa ja Afganistanissa paikallinen perinne muokkasi islamilaista taidetta. Molemmissa maissa rakennustaide oli hyvin loisteliasta ja kasviaiheisia ornamentteja käytettiin runsaasti rakennusten koristelemiseen. Intiassa Delhissä ja Lahoressa loistelias ja kallisarvoisten materiaalien käyttö oli ominaista mogulityylisille rakennuksille kuten esimerkiksi Agran Taj Mahal.
Islamilaisessa rakennustaiteessa vallitsee yleensä jokin tietty koristelutapa. Se voi olla mosaiikki, esimerkiksi Damaskoksen Umaijadimoskeijan mosaiikki tai stukko, kuten Kairon Ibn Tulun -moskeijassa. Stukkokuvioissa käytetään muun muassa kipsiä, kalkkia ja hiekkaa, josta kuviot muotoillaan. Myös puuhun ja kiveen voidaan kaivertaa stukkoreliefejä. Koristelutapa voi myös olla värillinen kivi ja kaakeli kuten Tunisian Kairouanin suuressa moskeijassa.
Jonathan M. Bloom on korostanut Mekkaan suuntautuneen pyhiinvaelluksen merkitystä arkkitehtonisten ideoiden välittäjänä koko muslimimaailmaan silloin, kun se oli jo hajonnut useiksi erillisiksi valtakunniksi.
Islamin kuvataiteen erityispiirteitä > Tekstiilit ja matot

Koska moskeijoiden lattiat on peitetty rukousmatoilla, tuli matonkudonta tärkeäksi myös elinkeinona. Rukousmatoilla on moskeijoissa myös suuri uskonnollinen merkitys.
Islamin kuvataiteen erityispiirteitä > Kirjamaalaus, miniatyyrit ja kalligrafia

Persia oli myös islamilaisen kirjamaalauksen kärkimaita. Tämä islamin taiteen muoto saavutti huippunsa 1300–1400-luvulla.. Intiassa islamilainen miniatyyrimaalaus kukoisti hindulaisen miniatyyrimaalauksen ohella 1500–1700-luvuilla. Muotokuvilla oli huomattava osuus.
Ornamentiikan muodoista arabialainen kalligrafia on islamilaisin. Tyypillisiä ovat myös kalligrammit, kuvan muotoon tehdyt kirjoitukset.
Islamin kuvataiteen erityispiirteitä > Kuvasymbolit

Joskus kuva-aihe on helppo tunnistaa. Se voi olla Fatiman käsi, profeetta Muhammedin tyttären pystyssä oleva käsi, joka suojaa pahalta, Kaaba, Islamin keskus, Medinan moskeija eli Muhammedin hautapaikka, myyttinen ratsu Buraq, jolla Muhammedin kerrotaan lentäneen taivaaseen, tai vaikkapa profeetan sandaali, jonka uskotaan parantavan. Viiniköynnös on myös hyvin yleinen kuvio, sekä palmu tai lehtikiehkura, jotka kaikki ovat elämän symboleja. Kruunu, jalokivi ja maljakko ovat vallan merkkejä. Turkoosi väri samoin kuin kukko suojaa pahalta, samoin silmä, käsi tai viisi pistettä.
Islamin kuvataiteen erityispiirteitä > Kaakelit

Turkin Anatoliassa kehitettiin tiilimosaiikkitekniikka 1200-luvulla, mistä se levisi muun muassa Iraniin. Lasitettu tiili on islamin taiteessa ollut käytössä rakennusten koristelussa abbasididynastian ajoista saakka (750–1258). Iranissa tiilikoristelu on kehittynyt hyvin hienoksi tekniikaksi.
Islamilainen kirjallisuus > Esi-islamilainen runous

Ghazal on lyyristä, lyhyttä arabirunoutta, jonka aiheena on tyypillisesti rakkaus. Kerrotaan, että lajityyppinä se kehittyi Arabian niemimaalla 600-luvun lopulla nasib -runoudesta.  Niin sanottu "esi-islamilainen arabialainen runous" käsittää kymmeniä tuhansia säkeitä, jotka julkaistiin antologioina. Niistä tunnetuin on Hammadin (k. 772) kokoamaksi kerrottu Mu'allaqat, joka sisältää seitsemän runoa. Antologian runoilijoista on kuitenkin eri mielipiteitä.
1900-luvun alussa tämän  "esi-islamilaisen runouden" alkuperä herätti runsaasti keskustelua. Vuonna 1925 D.S. Margoliouth katsoi, ettei koko laajan runoaineiston aitoudesta ollut riittävästi näyttöä. Hän muun muassa kysyi, miten runot olisivat pystyneet säilymään oletetut 200 vuotta vain suullisena perintönä, ja oliko niin sanottuja rawi -oppipoikia lainkaan olemassa, joiden väitettiin opetelleen runot ulkoa. John Wansbroughn mukaan tietoja näiden runojen kokoamisesta on vasta 800- ja 900-luvuilta. Tekstejä myös käsiteltiin niin, että niiden muodolliset ja sisällölliset (monoteismi) piirteet sopisivat yhteen Koraanin kanssa. Jaakko Hämeen-Anttila toteaa, että esi-islamilaiselta ajalta ei ole säilynyt kirjoitettua kirjallisuutta. Eräät tutkijat pitävät runojen varhaista ajoitusta aitona.
Islamilainen kirjallisuus > Koraani

Islamin kulttuurialueen tärkein kirja on Koraani, jonka tarkka syntyhistoria on pysynyt arvoituksena. 800-luvulta alkaen alkoi syntyä islamilaistan uskonnollista kirjallisuutta, mutta kaunokirjallisuuden osuus oli vähäistä.
Kun arabivaltakunta syntyi 600-luvun alussa, paimentolaisvalloitusten vanavedessä historiallisiin lähteisiin syntyi pitkä tauko, kun uutta kirjallisuutta ei enää ilmestynyt. Iranilainen oppinut A. Zarinkoob on puhunut kahdensadan vuoden hiljaisuudesta, johon iranilainen kirjallisuus ajautui.  Muslimit ovat selittäneet asiaa Koraanin kauneudella, joka oli niin mykistävää, että kirjailijat hylkäsivät työvälineensä ja herkesivät pitkäksi aikaa kirjoittamasta.
Persian kirjallisuuden tunnetuimpia runoilijoita on Omar Khaijam (1048-1131), jonka islamilaisittain vapaamielisiä runoja on myös suomennettu.
Islamilainen kirjallisuus > Tuhat ja yksi yötä

Tuhat ja yksi yötä on tunnettu fiktiivinen teos, joka on kokoelma kansanperinteitä. Alkuperäinen konsepti on peräisin islamia edeltäneestä persialaisesta prototyypistä, joka oli luultavasti saanut vaikutteita intialaisista elementeistä. Tekstejä ovat täydentäneet arabialaiset ja egyptiläiset vaikutteet suunnilleen 1300-luvulle saakka. Tunnettuja henkilöhahmoja ovat Aladdin, Sindbad ja Ali Baba. Kirjan persiasta arabiaksi käännetty versio  900-luvulta on nimeltään Hezär afsäneh, Tuhat kertomusta.
Islamilainen kirjallisuus > Nykyaika

Romaanikirjallisuus alkoi arabiankielisissä maissa vasta 1900-luvulla. Noin 1,8 miljardin ihmisen muslimimaailman kirjailijoista on kirjallisuuden Nobelin saanut kaksi henkilöä. Toinen palkituista, turkkilainen Orhan Pamuk, ei kuitenkaan pitänyt itseään uskovaisena, ja toinen, egyptiläinen Naguib Mahfouz, yritettiin murhata profeetan pilkkaamisesta.
Islamin taiteen vaikutus

Islamin taide on vaikuttanut voimakkaasti varsinkin Espanjan rakennustaiteen koristeaiheisiin. Maurilaisen koristetyylin huippusaavutuksia ovat Córdoban ja Sevillan moskeijat sekä Granadan Alhambra. Arkkitehtuurissa ne ovat saaneet mallinsa Espanjan roomalaisajan rakennuksista.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Islamilainen taide Wikimedia Commonsissa
Muhammed saarnaa islamin profeetoille Abrahamille, Moosekselle ja Jeesukselle persialaisessa käsikirjoituksessa. Kuvakielto, edes Muhammedia koskeva, ei ole ollut islamissa ehdoton.
Nizami, persialainen, 1539–1943.
Taj Mahal.
Mosaiikkia.
Maton kuviointia.
Sivu noin vuodelta 1425 peräisin olevasta Majma' al-tawarikhista.
Maxfield Parrishin kuvitusta Ali Babaan, Cassim luolassa, 1909.
Naurissaaren lahjusjupakka

Naurissaaren lahjusjupakka oli Helsingin kaupunginvaltuustossa syksyllä 1984 tapahtunut poliittinen skandaali.
Rakennusliike Rakennus-Ruola ja venevalmistaja PR-Marin pyrkivät kaupunginvaltuutettuja lahjomalla vaikuttamaan siihen, että asuin- ja virkistyskäyttöön kaavoitetut maa-alueet Helsingin Naurissaaressa Kulosaaren kupeessa kaavoitettaisiin toimistorakennuksille. Asia paljastui juuri kunnallisvaalien alla 4. lokakuuta 1984, kun kaupunginhallituksen jäsen Ilkka Hakalehto (kesk.) kertoi joutuneensa syyskuussa lahjontayrityksen kohteeksi.
Hakalehto kertoi rakennusalan merkittävän vaikuttajan tarjonneen hänelle rahaa kaavoitukseen liittyvistä asioista. Keskusrikospoliisi oli pidättänyt epäillyn jo useita päiviä aikaisemmin.
Hakalehto oli järjestänyt tapaamisen niin, että se pystyttiin nauhoittamaan, ja luovuttanut nauhat sekä saamansa 5 000 markkaa poliisille. Jo seuraavana päivänä keskusrikospoliisi pidätti SKDL:n Helsingin kaupunginhallituksen jäsenen Pekka Saarnion lahjusten vastaanottamisesta.
Kävi ilmi, että rakennusliike Rakennus-Ruola ja venevalmistaja PR-Marin lahjoivat lahjusrahoilla kaupunginvaltuutettuja puoltamaan yhtiöiden haluamia kaavamuutoksia Naurissaaressa Kulosaaren kupeessa. Yritykset halusivat lahjusten avulla saada asuin- ja virkistyskäyttöön merkityt alueet kaavoitettavaksi liike- ja toimistorakennuksille. Pekka Saarnio sai Naurissaaren kaavan palautetuksi Helsingin kaupunkisuunnittelulautakuntaan. Lahjonnan paljastuttua kaava-asia jäädytettiin.
SKDL:n kaupunginvaltuutetut Saarnio ja Jouko Helin olivat ottaneet vastaan noin 30 000 markkaa, jotta kansandemokraatit äänestäisivät kaupunginhallituksessa Naurissaaren tonttiasiaa koskevan kaavoitusasian puolesta. He paljastivat asian 9. lokakuuta. Rakennus-Ruolan johtajat tunnustivat Saarnion ja Helinin lahjonnan, mutta kiistivät Ilkka Hakalehdolle annettujen 5 000 markan olleen peräisin Ruolalta.
Saarnio ja Helin sanoivat, että rahat menivät talousvaikeuksissa painiskelevan SKDL:n Helsingin piirille. Samalla Helin ja Saarnio erosivat kaikista kaupungin luottamustehtävistä. Heidät tuomittiin 11 kuukauden ehdolliseen vankeusrangaistukseen, minkä lisäksi tuomitut erotettiin kaupunginvaltuustosta. Rakennus-Ruolan toimitusjohtaja Klaus Himberg ja johtaja Pentti Voutilainen sekä PR-Marinin toimitusjohtaja Pekka Rantakari tuomittiin lahjoman antamisesta ehdolliseen vankeuteen.
Naurissaaren alueelle rakennettiin sittemmin A-lehtien toimitalo.
Aiheesta muualla

Ylioppilaslehti 15/2006: Paha poliitikko
Eero Taivalsaari: Lahjottu Helsinki: korruptiotapauksia sekä pohdintaa niiden syistä, seurauksista ja murtamisesta. Helsinki: Kansalaisten yhteistoimintaliike, 1988. ISBN 951-99995-3-1.
Peter Frankopan

Peter Frankopan vuonna 2018.
Peter Frankopan (s. 1971) on brittiläinen Oxfordin yliopiston Bysantin tutkimuksen keskuksen johtaja ja historian tutkija, joka on erikoistunut Bysantin, Välimeren, Balkanin, Venäjän ja Kaukasian historiaan sekä kristinuskon ja islamin välisiin suhteisiin.
Kirjassaan Silkkitiet. Uusi maailmanhistoria (engl. alkuteos The Silk Roads - A new history of the World, 2015) Frankopan kertoo olleensa jo lapsena kiinnostunut alueesta Euroopan ja Aasian välissä ja ihmetellyt, miksi muusta maailmasta kuin länsimaista opetettiin koulussa niin vähän. Lopullisen innostuksen historiaa kohtaan aiheutti antropologi Eric Wolfin kirja, joka kritisoi narratiivia, jonka mukaan "muinainen Kreikka synnytti Rooman, Rooma synnytti kristillisen Euroopan, kristillinen Euroopa synnytti renessanssin, renessanssi valistuksen, valistus poliittisen demokratian ja teollisen vallankumouksen" ja teollisuus tuotti Yhdysvallat.
Vuonna 2024 ilmestyi suomeksi Maan ja taivaan välissä. Ihmiskunnan ja ilmaston uusi historia (engl. alkuteos The Earth Transformed: An Untold History, 2023), joka käsittelee ilmaston ja sen muuttumisen vaikutuksia maailmanhistoriaan.