stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Al Thornton

| Al Thornton |
| --- | --- |
 Thornton vuonna 2011.
Henkilötiedot
Koko nimi:  Al Thornton
Syntynyt: 7. joulukuuta 1983 (ikä 40) Perry, Georgia, Yhdysvallat
Kansalaisuus:   Yhdysvallat
Koripalloilija
Pelipaikka:  Pieni laitahyökkääjä / Iso laitahyökkääjä
Pituus:  203 cm
Paino:  107 kg
NBA-varaus:  14. varaus 2007 (Los Angeles Clippers)
Pelaajaura
Yliopistojoukkueet
2003–2007:   Floridan osavaltionyliopisto
Seurajoukkueet
2007–2010 2010–2011 2011 2012 2012 2014 2015:   Los Angeles Clippers  Washington Wizards  Golden State Warriors  Guayama Wizards  Zhejiang Lions  Guayama Wizards  NLEX Road Warriors
Al Thornton (s. 7. joulukuuta 1983 Perry, Georgia) on yhdysvaltalainen koripalloilija.
Pienenä tai isona laitahyökkääjänä pelaavan Thorntonin varasi vuoden 2007 varaustilaisuudessa 14. vuorolla Los Angeles Clippers, jota Thornton edusti kolmen kauden ajan. Tulokaskaudellaan 2007–2008 hänet valittiin tulokkaiden ykköstähdistöjoukkueeseen. Clippersin jälkeen hän pelasi NBA:ssa vielä Washington Wizardsin ja Golden State Warriorsin joukkueissa. Vuodesta 2012 lähtien Thornton on pelannut ympäri maailmaa. Thorntonin serkku Marcus Thornton on myös ammattilaiskoripalloilija.
Afganistanin kielet

Kunkin piirin puhutuin kieli (1985)
Afganistan on monikielinen maa, jonka kaksi virallista kieltä – dari ja paštu – ovat myös maan puhutuimpia.
Dari, jota kutsutaan myös afganistanin persiaksi, on Afganistanissa puhuttu persian kielen vartiantti. Afganistanin hallinto muutti kielen viralliseksi nimeksi dari vuonna 1964, vaikka se edelleen tunnetaan äidinkielisten puhujien keskuudessa laajalti nimellä persia ( persia : فارسی; "persia").
CIA:n vuoden 2017 virallisen verkkosivuston mukaan 27 miljoonaa ihmistä (77 % maan koko väestöstä) puhui daria (ensimmäisenä ja toisena kielenä, dari toimii maassa lingua francana) ja 16,8 miljoonaa (48 %) puhui paštua. Väestöstä 11 % puhui uzbekkia, 6 % englantia, 3 % turkmeenia, 3 % urdua, 1 % pašaita, 1 % nuristanilaisia kieliä 1%, 1 % arabiaa ja 1 % belutšia 1% (arvio 2017). Edellä on listattu maan eniten puhutut kielet ja niiden yhteen laskettu osuus on yli 100%, koska maassa on paljon kaksikielisyyttä ja koska vastaajat saivat valita useamman kuin yhden kielen. Kahdella maassa puhutulla turkkilaisella kielellä, uzbekilla ja turkmeenilla, sekä belušilla, pašailla, nuristanilaiskielillä ja pamirilaiskielillä on virallisen kielen asema alueilla, joilla enemmistö alueen asukkaista puhuu niitä.
Sekä paštu että dari (persia) ovat indoeurooppalaisia kieliä ja kuuluvat iranilaisten kielten alaryhmään. Muita alueellisia kieli ovat uzbekki, turkmeeni, belutši, pašai ja nuristanilaiset kielet, joita puhuvat vähemmistöryhmät eri puolilla maata.
Afganistanissa puhuttuja, puhujamääriltään edellä mainittuja pienempiä, kieliä ovat pandžabi, aškun, kati, prasun, tregami ja waigali, pamirilaiset kielet (šugan, mundžani, iškašim ja vahan), brahui, arabia, qizilbash, aimaq ja pašai ja kirgiisi. Lingvisti Harald Haarmann uskoo, että Afganistanissa puhutaan yli 40 pientä kieltä,  joilla on yhteensä noin 200 erilaista murretta.
Yleiskatsaus

Persia eli darin kieli toimii maan lingua francana ja se on useiden Afganistanin etnisten ryhmien, kuten tadžikkien, hazarien ja aimaqien äidinkieli. Paštu on paštujen, Afganistanin suurimman yksittäisen etnisen ryhmän, äidinkieli. Afganistanin monietnisen luonteen vuoksi monikielisyys on yleinen ilmiö.
Eri etnolingvististen ryhmien kokoa ja koostumusta koskevia tarkkoja lukuja ei ole saatavilla, koska Afganistanissa ei ole pidetty järjestelmällistä väestönlaskentaa vuosikymmeniin. Seuraavassa taulukossa esitetään tärkeimmät Afganistanissa puhutut kielet otantatilastojen mukaan:
| Kieli | 2006 (ensimmäisenä kielenä)   (6 226:sta haastatellusta)  | 2006 (toisena kielenä)   (6 226:sta haastatellusta) | 2013   (9 260:sta haastatellusta)  | 2018   (13 943:sta haastatellusta)  |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| paštu | 38% | 6% | 35% | 41% |
| dari | 52% | 26% | 48% | 51% |
| uzbekki | 7% | 2% | 9% | 8% |
| turkmeeni | 2% | 3% | 3% | 3% |
| belutši | 0% | 0% | 1% | 1% |
| pašai | 0% | 1% | 1% | 1% |
| nuristanilaiset kielet | N / A | N / A | 1% | 1% |
| arabia | 0% | 2% | 1% | 1% |
| englanti | 0% | 8% | 5% | 6% |
| urdu | 0% | 7% | 2% | 3% |
Iso osa Afganistanin väestöstä, etenkin Kabulin asukkaista, puhuu ja ymmärtää myös hindustania, koska Bollywood-elokuvat ja kappaleet ovat suosittuja alueella.
Kielipolitiikka

Maan viralliset kielet ovat dari ja paštu, ja ne on vahvistettu virallisiksi kieliksi Afganistanin vuoden 1964 perustuslailla. Dari on Afganistanin virallisista kielistä puhutuin ja se myös toimii yleiskielenä, jota eri väestöryhmät puhuvat keskenään. Vuonna 1980 maan muille alueellisille kielille myönnettiin virallinen asema alueilla, joilla ne ovat enemmistön kieli. Tämä politiikka kodifioitiin Afganistanin vuoden 2004 perustuslaissa, jossa asetettiin uzbekki, turkmeeni, belutši, pašai, nuristanilaiset kielet ja pamirilaiset kielet kolmansiksi virallisiksi kieliksi alueilla, joilla väestön enemmistö puhuu niitä.
Kirjallisuus

Kielipolitiikka ja kielikonfliktit Afganistanissa ja sen naapureissa: Kielivalinnan muuttuva politiikka (englanniksi)
Aiheesta muualla

Kielijakauma Columbian yliopistosta (englanniksi)
Kielellinen kartta Afganistanista (englanniksi)
Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista. 
Alkuperäinen artikkeli: en:Languages of Afghanistan
Käännös suomeksi
Pedro Vitor

| Henkilötiedot |
| --- | --- | --- | --- |
Koko nimi: Pedro Vitor Ferreira da Silva
Syntymäaika: 20. maaliskuuta 1998 (ikä 26)
Syntymäpaikka: Recife, Brasilia
Pelipaikka: keskikenttä
Pituus: 177 cm
Paino: 69 kg
Seura
Seura: KuPS
Junioriseurat
2017-2018: Sport Recife
Seurat
| Vuodet | Seura | O | (M) |
| 2017–2018 | Sport Recife | 1 | (0) |
| 2018 | AEK Ateena FC | 0 | (0) |
| 2018-2019 | Aris FC | 0 | (0) |
| 2019 | FK Lviv | 26 | (3) |
| 2016 | → KuPS (laina) | 4 | (0) |
 Seurajoukkueuran tilastot kattavat vain kansalliset sarjat, päivitetty 11. marraskuuta 2020.
Pedro Vitor Ferreira da Silva (s. 20. maaliskuuta 1998 Recife, Brasilia), pelaajanimeltä Pedro Vitor on brasilialainen jalkapalloilija, joka edustaa Veikkausliigassa pelaavaa Kuopion Palloseuraa. Hänen pelikkansa on keskikentällä.
Pedro Vitor aloitti jalkapallouransa kotimaassaan Brasiliassa, jossa ensimmäinen aikuisten joukkue oli Pernambuco-osavaltion pääkaupungin Sport Recife. Nuori brasilialainen siirtyi Eurooppaan vuonna 2018, kun hän siirtyi kreikkalaisen AEK Ateena FC:n riveihin. Ura vei kuitenkin nopeasti Ukrainaan FK Lvivin riveihin, jossa hän on pelannut nyt kaksi sarjakautta. Pedro Vitorille on kertynyt Ukrainan pääsarjassa yhteensä 26 ottelua, joissa on syntynyt 3 maalia. Hän siirtyi lainasopimuksella helmikuussa 2020 Suomeen Veikkausliigaan Kuopion Palloseuran (KuPS) riveihin. Pedro Vitor ehti pelata heinäkuussa 2020 käynnistyneessä Veikkausliigassa vain neljä ottelua ennen loukkaantumistaan, joka esti hänen loppukauden pelaamisensa. Kyseisellä kaudella KuPS saavutti pronssia.
Saavutukset

Suomen mestaruuspronssia:2020
Alexandrine Armfelt

Alexandrine Armfelt vuoden 1900 paikkeilla.
Alexandrine Armfelt (vuodesta 1895 Aleksandra Vladimirovna Železnova, ven. Александра Владимировна Железнова; 16. syyskuuta 1866 Turku – 6. maaliskuuta 1933 Leningrad) oli suomalais-venäläinen säveltäjä, aatelisarvoltaan kreivitär. Hän oli Gustav Mauritz Armfeltin pojanpojantytär.
Alexandrine Armfelt syntyi Turussa mutta vietti nuoruutensa Pietarissa, jossa hänen isänsä Mauritz Wladimir Armfelt (1827–1888) työskenteli hovissa. Alexandrine Armfelt opiskeli musiikkia Pietarin konservatoriossa sekä sävellystä Anton Rubinšteinin johdolla. Hänen ensimmäinen sävellyksensä julkaistiin vuonna 1894.
Alexandrine Armfelt avioitui vuonna 1895 uralilaistaustaisen kasakan Vladimir Železnovin kanssa. Vaimo matkusti miehensä mukana komennukselle Uralskin oblastiin vuosiksi 1896–1897 ja kiinnostui kansamusiikista. Puolisot kokosivat kansanmusiikkia ja julkaisivat vuonna 1899 kokoelman Пѣсни уральских казаков.
Armfeltin tuotteliain kausi sijoittui vuosiin 1903–1914, jolloin hän sävelsi romansseja sellolle, viululle ja pianolle. Koska hän oli naissäveltäjä, häneltä ei tilattu suurimuotoisia teoksia, ja hänen tuotantonsa edustaa salonkimusiikkia. Osa hänen sävellyksistään on kadonnut.
Alexandrine Armfeltin avioliitto päättyi eroon vuonna 1912. Ensimmäisen maailmansodan ja Venäjän vallankumouksen aikana hän menetti entisen aviomiehensä ja poikansa. Vuoden 1917 jälkeen hän säesti elokuvia ja antoi pianonsoitonopetusta Leningradissa.
Aiheesta muualla

Rukopolev, Vsevolod & Öhrström, Eva: Alexandra Zheleznova-Armfelt: Rysk tonsättarinna med rötter i Sverige. STM 1993:1, s. 63–82.
Alexandrio Melathron

| Alexandrio Melathron> Palais des Sports |
| --- | --- |

Rakennuksen tiedot
Sijainti:  Grigoriou Lambraki 2, 54636 Thessaloniki,  Kreikka
Koordinaatit:  40°37′36.83″N, 22°57′25.99″E
Avattu:  1966
Remontoitu:  2004, 2015
Omistaja:  Kreikan valtio
Kenttä:  parketti
Käyttäjät
 Aris Thessaloniki BC Aris Thessaloniki VC 
Katsojakapasiteetti
 5 138 
Lisää rakennusartikkeleitaArkkitehtuurin teemasivulla
Alexandrio Melathron on Thessalonikissa Kreikassa sijaitseva urheiluhalli. Halli on nimetty Aleksanteri Suuren mukaan, kuten moni muukin asia Arisissa. Areena oli aina vuoteen 1985 saakka Kreikan suurin urheiluhalli, kunnes Peace and Friendship Stadium valmistui. Myös PAOK Thessaloniki BC käytti hallia kotiareenanaan, mutta muutti vuonna 2000 pois kun PAOK Sports Arena valmistui.
Aiheesta muualla

Stadia.gr
Pelon tunne

| Pelon tunne> Taste of Fear |
| --- | --- |

Ohjaaja:  Seth Holt
Käsikirjoittaja:  Jimmy Sangster
Tuottaja:  Jimmy Sangster
Säveltäjä:  Clifton Parker
Kuvaaja:  Douglas Slocombe
Leikkaaja:  Eric Boyd-Perkins
Lavastaja:  Thomas Goswell
Erikoistehosteet:  Les Bowie
Pääosat:  Susan Strasberg Ronald Lewis Ann Todd
Valmistustiedot
Valmistusmaa:  Yhdistynyt kuningaskunta
Tuotantoyhtiö:  Hammer Film Productions
Levittäjä:  Columbia Pictures
Ensi-ilta:  4. huhtikuuta 1961 Suomi: 4. elokuuta 1961
Kesto:  80 min.
Alkuperäiskieli:  englanti
Aiheesta muualla
IMDb 
Elonet
AllMovie
Infobox OKNimi-testi OK: 
Pelon tunne (Taste of Fear, Yhdysvalloissa  Scream of Fear) on Seth Holtin ohjaama brittiläinen kauhuelokuva vuodelta 1961. Sen tuotti Hammer Film Productions.
Tarina

Elokuva alkaa Genevessä kun Penny Applebyn (Susan Strasberg) hukkunut ruumis nostetaan järvestä viranomaisten toimesta.  Seuraavaksi leikataan kohtaukseen Rivieralla jossa Penny onkin pyörätuoliin sidottuna äitipuolensa (Ann Todd) luona käymässä.
Tytön isä (Fred Johnson) on poissa, mutta yhtäkkiä tyttö näkeekin hänet eri paikoissa mutta kukaan muu ei näekään.  Hän alkaa tuntea hyytävää pelkoa: onko hänen järkensä katoamassa?
Äitipuolesta ei ole apua ja paikalla oleva lääkärikin (Christopher Lee) käyttäytyy salamyhkäisesti...
Lopuksi paljastuu että kysymyksessä on perintöön liittyvä rikos: tyttö ja hänen isänsä ovat joutuneet äitipuolen murhaamiksi ja tytön ystävä esiintyy tämän hahmossa selvittääkseen rikoksen.
Rooleissa

| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
|  Susan Strasberg  | … |  Penny Appleby   |
|  Ronald Lewis  | … |  Bob   |
|  Ann Todd  | … |  Jane Appleby   |
|  Christopher Lee  | … |  tohtori Gerrard   |
|  Anne Blake  | … |  Marie   |
|  John Serret  | … |  tarkastaja Legrand   |
|  Leonard Sachs  | … |  Spratt   |
|  Fred Johnson  | … |   Pennyn isä   |
Actors-studion perustajan, metodinäyttelemisen kantaviin voimiin kuuluneen Lee Strasbergin tytär Susan Strasberg tekee tässä ensiroolissaan vakuuttavaa työtä, mitä vain vahvistaa Seth Holtin osaava ohjaajanote.
Elokuvassa nähdään harvinaisesti myös Christopher Lee hyvän miehen osassa.
Elokuva onkin vakuuttava näyttö kahden vasta-alkajan - ohjaajan ja naispääosan esittäjän - taidoista ja lupaus loistavasta tulevaisuudesta, joskin Holtin uralla tämä jäi tähdenlennoksi hänen kuoltuaan vain hiukan myöhemmin.
Aiheesta muualla

Elokuvan arvostelu Elitistissä
Paula Riemann

Paula Riemann
Paula Riemann (s. 3. elokuuta 1993) on saksalainen näyttelijä.
Molemmat Riemannin vanhemmat, Katja Riemann ja Peter Sattmann ovat tunnettuja näyttelijöitä. Hän itse on esiintynyt Cornelia Funken kirjallisuuteen pohjautuvassa elokuvassa Die Wilden Hühner (2006) sekä sen jatko-osassa Die wilden Hühner und die Liebe (2007).
Riemannilla oli takanaan jo aiempi rooli Joseph Vilsmaierin elokuvassa Bergkristall (2004), jossa hän esiintyi yhdessä äitinsä kanssa. Hän on vuoden 2006 Undine-palkittu.
Aiheesta muualla

Paula Riemann Internet Movie Databasessa. (englanniksi)
Paula Wagner

Paula Wagner vuonna 2012.
Paula Wagner (syntyjään 'Paula Sue Kauffman' 12. joulukuuta 1946) on yhdysvaltalainen elokuvatuottaja ja elokuvajohtaja.
Hän kuuluu Amerikan kansallisen elokuvatuottajien killan johtokuntaan.
Hän on tuottanut muun muassa Tom Cruisen tähdittämiä Vaarallinen tehtävä-elokuvia.
Pfaueninsel

Pfaueninsel
Kartta saaresta
| --- | --- |
Sijainti:  Berliini, Saksa
Vesialue:  Havel
Korkein kohta:  45  m 
muokkaa - muokkaa wikitekstiä - muokkaa Wikidataa
Pfaueninsel (kirjaimellisesti ”Riikinkukkosaari”) on pieni saari Haveljoessa Berliinin lounaisnurkassa Wannseen kaupunginosan alueella, aivan Potsdamin rajan vieressä. Saarella on entinen Hohenzollernien huvilinna Schloss Pfaueninsel. Saarelle ei johda siltaa vaan sen ja mantereen välillä liikennöi lautta.
Pfaueninselin pinta-ala on 67 hehtaaria.
Historia ja rakennukset

Preussin kuningas Fredrik Vilhelm II rakennutti saarelle linnan, koska oli nuorena käyttänyt sitä salaisena tapaamispaikkana rakastajattarensa, kreivitär Wilhelmine von Lichtenaun kanssa. Johann Gottlieb Brendelin suunnittelema linna valmistui vuosina 1794–1797 ja sitä täydennettiin vuosina 1806–1807. Valkoisen rakennuksen tunnusmerkkeinä on kaksi pittoreskia tornia, joita yhdistää pieni kävelysilta. Rakennuksesta on suora näköyhteys Potsdamin Marmoripalatsiin. Sisustus on harvinainen säilynyt esimerkki varhaisklassismin aikakauden suunnittelusta. Joukossa on paljon jäljennöksiä antiikin taiteesta ja jopa ”tahitilainen kabinetti”, jossa on bambusta tehty maja. Monet linnassa käyneet kuvailivat sitä erikoiseksi keitaaksi vieraassa ympäristössä.
Fredrik Vilhelm III rakennutti Pfaueninselille vuosina 1824–1832 useita lisärakennuksia, jotka suunnitteli Karl Friedrich Schinkel. Näiden rakennusten joukossa on muun muassa uusgoottilainen kavaljeeritalo (Kavalierhaus), johon liitettiin erään purku-uhan alla olleen danzigilaisen patriisitalon julkisivu. Saarelle syntyi muitakin erikoisia rakennuksia. Palmutalo tuhoutui vuonna 1881 tulipalossa. Puutarhan suunnitteli Peter Joseph Lenné vuosina 1816–1834.
Koko Pfaueninsel julistettiin luonnonsuojelualueeksi vuonna 1924. Nykyisin saari on suosittu turistikohde.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Pfaueninsel Wikimedia Commonsissa
Pfaueninselin linna.
Paula Ritanen-Närhi

Paula Ritanen-Närhi
Paula Eeva Katariina Ritanen-Närhi (s. 1. elokuuta 1960 Siilinjärvi) on suomalainen Vantaalla asuva puutarhatoimittaja ja tietokirjailija. Hän on TV1-kanavan Puutarhaunelmia-ohjelman pitkäaikainen päätoimittaja ja juontaja. Muita tv-töitä ovat mm. Piha ja Puutarha kuntoon (YLE1), Eläköön puutarha (MTV3), Kotona ollaan puutarhajutut (TV4) ja Kuningaskuluttajan (YLE1) puutarhajutut. Uusin TV-ohjelma on vuodesta 2020 Paratiisi takapihalla (AlfaTV), joka eteni 4. tuotantokauden kuvaamiseen, mutta työ keskeytyi syksyllä 2022 AlfaTV:n konkurssiin.
Ritanen-Närhi on julkaissut useita puutarhakirjoja, mm. Suomalainen puutarhakirja (Otava 2009), Paulan puutarha - Paratiisi takapihalla (Moreeni 2010), Nykyaikainen kaupunkipuutarha (Minerva) ja Unelmia puutarhasta (Docendo). Lisäksi hän on kirjoittanut yhdessä Sulevi Pellisen kanssa harrastuksestaan uinnista teoksen Ui kunnolla - uintitekniikkaa aikuisille (Edita 2004). Ritanen-Närhi tunnetaan myös tuotteliaana puutarha- ja aikakauslehtien puutarhatoimittajana.
Ritanen-Närhille puutarhan hoitaminen on elämäntapa, työ ja harrastus. Sekä puutarhatoimittajan työssään että omassa kotipuutarhassaan hänelle tärkeitä teemoja ovat luovuuden toteuttaminen, monenlaisten puutarhakäsitysten arvostaminen ja oman tietotaidon jakaminen.[lähde? ]
Harrastuksenaan Ritanen-Närhi pitää uintivalmennusta (Keravan Uimarit, Simmis Wanda ja Orca H:ki), jota hän on opiskellut ammattivalmentajatutkintoon saakka (Suomen urheiluopisto, Vierumäki). Meneillään on 25. vuosi lasten ja nuorten valmentajana.
Paula Ritanen-Närhi on valittu vuonna 2004 Vuoden hortonomiksi (Hortonomien yhdistys ry) ja hänet on palkittu Vihreä kaupunki -mitalilla (2000, Asuntosäätiö ja Viherympäristöliitto). Lisäksi hänet on valittu vuoden juniorivalmentajaksi 2011 (Sinettiseurat).
Aiheesta muualla

Kirjailijaesittely Minerva kustannus
Aharon Appelfeld

| Aharon Appelfeld |
| --- | --- |
 Aharon Appelfeld vuonna 2014.
Henkilötiedot
Syntynyt: 16. helmikuuta 1932 Jadova, Romania
Kuollut: 4. tammikuuta 2018 (85 vuotta) Petah Tikva, Israel
Kansalaisuus:  Israel
Aiheesta muualla
Löydä lisää kirjailijoitaKirjallisuuden teemasivulta
Aharon Appelfeld (hepr. ‏אהרון אפלפלד‎, 16. helmikuuta 1932 Tšernivtsi – 4. tammikuuta 2018) oli israelilainen kirjailija ja kirjallisuudentutkija.
Natsit hyökkäsivät Appelfeldin kotikaupunkiin vuonna 1940. Hänen äitinsä sai surmansa, mutta isä ja poika joutuivat keskitysleirille Transnistriaan. Hänen onnistui paeta ja piileskellä kolme vuotta ennen liittymistä kokiksi puna-armeijaan. Toisen maailmansodan jälkeen hän vietti kuukausia Italian evakuointileireillä ennen siirtymistään Palestiinaan vuonna 1946. Jouduttuaan eroon isästään Appefeld ei kohdannut tätä kahteen vuosikymmeneen.[lähde? ]
Appelfeld puhui äidinkielenään saksaa. Israelissa hän kuitenkin oppi nopeasti heprean ja alkoi käyttää sitä kirjallisessa työssään. Hänen ensimmäiset teoksensa olivat novelleja, mutta hän eteni sittemmin romaaneihin, joista ensimmäiset englanniksi käännetyt olivat Badenheim 1939 ja The Age of Wonders. Hän täydensi opintonsa Jerusalemin heprealaisessa yliopistossa. Hän asui kuolemaansa saakka Mevaseret Zionissa ja opetti kirjallisuutta Negevin Ben-Gurionin yliopistossa. Hänen viimeinen romaaninsa Perplexity julkaistiin syyskuussa 2017.
Appelfeldin tuonnosta kuvastuvat kokemukset Ukrainasta keskitysleiriltä ja pakolaisuus, myöhemmin symbolisella tasolla vahvan ja heikon, vainoajan ja uhrin välillä. Huomattava osa Appelfeldin teoksista käsittelee juutalaisten elämää Euroopassa ennen toista maailmansotaa. Hänelle myönnettiin työstään vuonna 1983 Israel-palkinto. Hän sai lisäksi omaelämäkerrallaan D’histoire d’une vie Ranskan Prix Médicis’n, ja vuonna 2005 Dortmundin kaupunki myönsi hänelle Nelly Sachsin palkinnon.
Palkinnot ja tunnustukset

Independent Foreign Fiction Prize: 2012
Nelly Sachs Prize: 2005
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Aharon Appelfeld Wikimedia Commonsissa
Paula Vilén

| Paula Vilén> Henkilötiedot |
| --- | --- |
Syntynyt: noin 1976
Kansalaisuus:  Suomi
Ammatti:  toimittaja, tuottaja
Käsikirjoittaja
Alma mater:  Tampereen yliopisto (2004)
Aiheesta muualla
IMDb
Paula Vilén (s. noin 1976) on suomalainen toimittaja.
Vilén valmistui yhteiskuntatieteiden maisteriksi vuonna 2004 Tampereen yliopistosta, jossa oli opiskellut pääaineenaan tiedotusoppia ja sivuaineenaan kansainvälistä politiikkaa. Hän suoritti myös strategian ja turvallisuuspolitiikan opinnot Maanpuolustuskorkeakoulussa sekä kansainvälisen oikeuden opintokokonaisuuden Helsingin yliopistossa. Vilén toimi Yle Uutisten ulkomaantoimittajana ennen kuin sai vuonna 2008 nimityksen ulkomaankirjeenvaihtajaksi Yhdysvaltoihin. Hän toimi Ylellä tässä asemassa ensin vuoteen 2011 ja jälleen vuosina 2017–2020. Hän on toiminut vuodesta 2021 alkaen Maailmanpolitiikan arkipäivää -radio-ohjelman tuottajana.
Pedro de Escobar

Pedro de Escobar (n. 1465 – 1535 tai myöhemmin) oli portugalilainen, mutta enimmäkseen Espanjassa toiminut renessanssisäveltäjä.
Elämä

Pedro de Escobar syntyi Portossa ja toimi vuodesta 1489 lähtien Kastilian Isabellan palveluksessa. De Escobar toimi hänen kappelissaan laulajana kymmenen vuotta, jonka jälkeen hän palasi Portugaliin. Vuonna 1507 de Escobar siirtyi kuitenkin Sevillaan. Viimeinen maininta de Escobarista on eräässä dokumentissa vuodelta 1535.
Musiikki

Escobarilta on säilynyt kaksi messua. Lisäksi hänen tuotantonsa käsittää mm. motetteja ja villancicoja.
Pentti Keinänen

Pentti Keinänen (9. marraskuuta 1927 – 24. toukokuuta 1959) oli helsinkiläinen toimitusjohtaja ja kilpa-autoilija, joka sai surmansa Vaasan raviradalla järjestetyssä kilpailussa. Pohjoismaisissa autojen nopeuskilpailuissa Midget-luokan ensimmäisessä lähdössä oli määrä ajaa kymmenen kierrosta. Kolmannella kierroksella Keinänen yritti ohittaa Carl-Otto Bremeriä ja otti liian suuren riskin. Hän ajoi liian lähelle radan sisäreunaa ja menetti Cooper-autonsa hallinnan. Auto ajautui radan sisäpuolelle ja kiepsahti kahdesti pituusakselinsa ympäri, jolloin Keinänen sinkoutui ulos autostaan. Paikalla ollut ambulanssi toimitti Keinäsen Vaasan keskussairaalaan, mutta siellä voitiin vain todeta kallonpohjavamman aiheuttaneen kuoleman. Sport-Auton toimitusjohtaja Pentti Keinänen omisti autohallin Ruskeasuolla.
Ali Shareef

Ali Shareef (s. 1. heinäkuuta 1979) on malediivilainen yleisurheilija, joka kilpailee pikajuoksussa.
Shareef osallistui MM-kisoihin ensimmäistä kertaa Helsingissä 2005, jossa hän putosi 100 metrillä ensimmäisellä kierroksellaan jäätyään eränsä seitsemänneksi. Hän juoksi matkan myös saman vuoden Aasian-mestaruuskilpailuissa, joissa hän karsiutui jälleen alkuerissä. Shareef osallistui Pekingin olympialaisiin 2008 ollen tuolloin 29-vuotias, mikä tekee hänestä maansa vanhimman olympiaurheilijan. Hän juoksi 100 metrin alkuerissä ajan 11,11 sekuntia ja putosi.
Ennätykset

Lähde: IAAF
100 m: 11,11 s (2008)
60 m: 7,27 (2010)
Pietro Paolo Tosi

Pietro Paolo Tosi (29. kesäkuuta 1714 Jesi – 31. maaliskuuta 1800) oli italialainen roomalaiskatolinen piispa. Hänet vihittiin papiksi 5. huhtikuuta 1738 ja nimitettiin Ferentinon hiippakunnan johtoon 16. syyskuuta 1754. Piispaksi vihkiminen seurasi 29. syyskuuta. Pääkonsekraattorina toimi Giuseppe Maria Feroni. Tosi kuoli 85-vuotiaana virassa.