stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Ranskan Intia
Maantiede ja asutus

Ranskan Intiaan kuului viisi entistä kauppa-asemaa: Chandernagor Bengalissa, Pondichéry, Karikal ja Yanaon itärannikolla ja Mahé läntisellä Malabarrannikolla. Se käsitti lisäksi joukon pieniä markkinapaikkoja ja varastoalueita, joista käytettiin nimityksiä loge, factorie tai terrain. Niiden yhteispinta-ala oli arviolta neljä neliökilometriä ja asukasluku 2 000–3 000 henkeä (vuonna 1947).
Suurin osa väestöstä asui Pondichéryssa, joka oli myös pinta-alaltaan laajin alue, noin 300 neliökilometriä. Alueiden etäisyys toistaan oli 150–1 905 kilometriä, mikä vaikeutti niiden hallintoa ja pakotti käyttämään Brittiläisen Intian infrastruktuuria. Pondichéry koostui kahdestatoista ja Mahé ja Yanaon kahdesta erillisestä maapalasta, joita brittien ja myöhemmin Intian hallitsemat alueet erottivat toisistaan.
Ranskan Intia oli myös väestöltään hajanainen. Pondichéryn ja Karikalin asukkaat olivat tamileja, Chandernagorin bengaleja, Mahén malajalamin ja Yanaonin telugun puhujia. Eurooppalaisia oli vuonna 1948 vain 781 henkeä. Hindulaisia oli 86 %, katolisia 7,6 % ja muslimeja 6 % vuonna 1926.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Ranskan Intia Wikimedia Commonsissa
Luis Vanderlei

| Henkilötiedot |
| --- | --- | --- |
Koko nimi: Luis Vanderlei Cagnoto
Syntymäaika: 7. elokuuta 1978 (ikä 46)
Syntymäpaikka:  São Paulo, Brasilia
Pelipaikka: Keskikenttä
Pituus: 183 cm
Lempinimi: Deco
Seurat
| Vuodet | Seura | O (M) |
| 1995-1999 1998-2002  2003-2004 2004-2005  2007-2008 2009-2011 2012 |  Junior Bragantino   Bragantino Proffessional    Ferroviária    Flamengo de Guarulhosia   TP-47   OPS   FC Hämeenlinna |        43 (9) 69 (30) 25 (6) |
 Seurajoukkueuran tilastot kattavat vain kansalliset sarjat, päivitetty 7. huhtikuuta 2013.
Luis Vanderlei Cagnoto (s. 7. elokuuta 1978, São Paulo, Brasilia), tunnetumpi nimellä Luis Vanderlei tai lempinimellä Deco, on brasilialainen jalkapalloilija, pelipaikaltaan keskikenttämies. Kauden 2012  Luis Vanderlei pelasi Ykkösen FC Hämeenlinnassa.
Luis Vanderlei tuli Brasilian São Paulon osavaltion Guarulhosiasta Suomeen torniolaiseen ykkösen joukkueeseen Tornion Pallo-47 kaudeksi 2007. Torniolaisjoukkueen valmentajana toimi silloin pitkään Suomessa asunut brasiliainen, entinen pelimies Luiz Antonio. Vasenjalkaisen taiturin pelipaikaksi tuli ns. kymppipaikka. Hän pelasi TP-47:ssä kaksi ykkösen kautta ja 43 ottelua tehden niissä yhdeksän maalia.
Kaudeksi 2009 Luis Vanderlei siirtyi silloin vielä Kakkosessa pelaavaan Oulun Palloseuraan, joka nousi kyseisellä kaudella Ykköseen. Luis Vanderlei itse teki kaudella 2009 16 maalia. Kaikkiaan Luis Vanderlei pelasi OPS:ssä kolme kautta, joista kaksi viimeistä Ykkösessä. Kaksivuotinen sopimus päättyi syksyllä 2011.
Pian sen jälkeen Luis Vanderlei solmi sopimuksen Ykkösessä pelaavan FC Hämeenlinnan kanssa, jossa hän aloitti keväällä 2012.
Luis Vanderlei on pelannut Ykkösessä kaikkiaan viisi kautta, 112 ottelua tehden niissä 29 maalia.
Aiheesta muualla

Luis Vanderlein tilastoja Playerhistory.comissa
Rakkaudella, Anna Puu

| Rakkaudella, Anna Puu Anna Puu |
| --- | --- | --- |

Studioalbumin tiedot
 Julkaistu: 9. lokakuuta 2015
 Formaatti: CD, LP, digitaalinen lataus
 Tuottaja(t): Jukka Immonen
 Tyylilaji: pop
 Kesto: 31.03
 Levy-yhtiö: Fried Music
Listasijoitukset
  Suomen virallinen albumilista: 10.
Anna Puun muut julkaisut
| Antaudun 2012 | Rakkaudella, Anna Puu 2015 | Melankolian riemut – Parhaat 2009–2015 2016 |
Rakkaudella, Anna Puu on suomalaislaulaja Anna Puun neljäs studioalbumi, joka julkaistiin CD:nä ja digitaalisesti ladattavana 9. lokakuuta 2015. Noin kuukautta myöhemmin, 13. marraskuuta 2015, albumi julkaistiin myös vinyylinä. Albumin on tuottanut Jukka Immonen.
Albumi nousi ensimmäisellä listaviikollaan Suomen virallisen albumilistan kymmenenneksi, joka on myös sen paras sijoitus. Albumi on ollut julkaisunsa jälkeen albumilistan 50:n myydyimmän albumin joukossa 14 viikkoa.
Albumi on Puun ensimmäinen Fried Music -levy-yhtiön alaisuudessa julkaisemansa albumi.
Tekeminen

Albumin kappaleiden pohjia äänitettiin loppuvuodesta 2014 kahden viikon ajan Yhdysvalloissa Alabamassa Fame-studiossa. Matkalla olivat Puun lisäksi tuottaja Jukka Immonen sekä artistin nelihenkinen yhtye. Viimeistely ja lauluäänitykset tehtiin Helsingissä Fried Musicin omalla studiolla.
Albumi on ensimmäinen, jolla kaikkien kappaleiden sanoitukset on tehnyt Anna Puu itse. Tuotannollisesti albumilla on enemmän koneella ohjelmoituja kappaleita, kuin Puun aiemmilla albumiella. Vahvimmin uudenlainen tuotanto on havaittavissa kappaleessa ”Jos nää seinät osais puhua”. Puu on myös kertonut albumin olevan kolmeen aiempaan julkaisuunsa verrattuna enemmän ”popimpi”.
Kappaleet

|  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| Nro | Nimi | Säv&san | Kesto |  |  |  |  |  |  |
| 1. | Ota minut tällaisena kuin oon | Anna Puu, Knipi, Lasse Kurki, Jukka Immonen | 3.43 |  |  |  |  |  |  |
| 2. | Aika | Puu, Knipi, Kurki, Immonen, Teemu Brunila | 3.20 |  |  |  |  |  |  |
| 3. | Kohta vapaita | Puu, Knipi, Kurki, Immonen | 3.21 |  |  |  |  |  |  |
| 4. | Jos nää seinät osais puhua | Puu, Knipi, Kurki, Immonen | 3.27 |  |  |  |  |  |  |
| 5. | Superkuu | Puu, Knipi, Kurki, Immonen | 3.18 |  |  |  |  |  |  |
| 6. | Venus ja Mars | Puu, Knipi, Kurki, Immonen | 3.15 |  |  |  |  |  |  |
| 7. | Matkalla | Puu, Knipi, Kurki, Immonen | 3.29 |  |  |  |  |  |  |
| 8. | Sudet | Puu, Knipi, Kurki, Immonen | 3.35 |  |  |  |  |  |  |
| 9. | Ei sinusta | Puu, Knipi, Kurki, Immonen | 4.28 |  |  |  |  |  |  |
Singlet

Albumin ensimmäinen single ”Ota minut tällaisena kuin oon” julkaistiin 8. toukokuuta 2015. Kappale oli Napapiirin sankarit 2 -elokuvan tunnuskappale. Kappaleen musiikkivideossa nähtävät kohtaukset, joissa Puu itse esiintyy, on kuvattu Yhdysvalloissa albumin äänitysmatkalla. Kappale nousi heinä–elokuussa 2015 suomalaisten radiokanavien 18:nneksi soitetuimmaksi kappaleeksi.
Toinen single ”Kohta vapaita” julkaistiin albumin kanssa samanaikaisesti 9. lokakuuta 2015. Kappaleen musiikkivideo on kuvattu Inkoossa Fagervikin kartanon ympäristössä. Video on ohjannut albumin tuottajanakin toiminut Jukka Immonen. Kappale nousi vuoden 2015 viimeisellä viikolla suomalaisten radiokanavien 15:nneksi soitetuimmaksi kappaleeksi.
Myös ”Venus ja Mars” -kappale sai syksyllä 2015 jonkin verran radiosoittoa ja nousi radiolistan 43:nneksi.
Arvostelut

Helsingin Sanomat:
Keskisuomalainen:
Man Made Lifestyle:
Rumba:
Soundi:
Rakkauden ihmeelliset tiet

| Rakkauden ihmeelliset tiet> Tramp, Tramp, Tramp |
| --- | --- |
 DVD-julkaisun kansi
Ohjaaja:  Harry Edwards Frank Capra
Käsikirjoittaja:  Frank Capra Hal Conklin Gerald C. Duffy J. Frank Holliday Arthur Ripley Murray Roth Tim Whelan Harry Langdon
Tuottaja:  Harry Langdon
Kuvaaja:  Elgin Lessley
Pääosat:  Harry Langdon Joan Crawford
Valmistustiedot
Valmistusmaa:   Yhdysvallat
Tuotantoyhtiö:  Harry Langdon Corporation
Levittäjä:  First National
Ensi-ilta:   21. maaliskuuta 1926  6. kesäkuuta 1927
Kesto:  62 minuuttia
Alkuperäiskieli:  mykkä (välitekstit englanniksi)
Aiheesta muualla
IMDb 
Elonet
AllMovie
Infobox OKNimi-testi OK: 
Rakkauden ihmeelliset tiet (myös Kulkijan kultateillä; engl. Tramp, Tramp, Tramp) on vuonna 1926 ensi-iltansa saanut Harry Edwardsin ja Frank Capran ohjaama yhdysvaltalainen mykkä komediaelokuva, joka on tyyliltään eräänlaista slapstick-huumoria. Elokuvan pääosissa ovat Harry Langdon ja Joan Crawford, jota lainattiin Metro-Goldwyn-Mayerilta. Langdonin tuotantoyhtiö Harry Langdon Corporation toimi elokuvan tuottajana ja First National Pictures jakelijana.
Rakkauden ihmeelliset tiet sai ensi-iltansa Yhdysvalloissa 21. maaliskuuta vuonna 1926. Suomessa elokuva sai ensi-illan 6. kesäkuuta vuonna 1927. Ilmestyessään Rakkauden ihmeelliset tiet oli taloudellinen menestys. Rakkauden ihmeelliset tiet julkaistiin VHS:lle 25. maaliskuuta vuonna 1997 ja DVD:lle 2. syyskuuta vuonna 2003.
Juoni

Rakkauden ihmeelliset tiet kertoo hulttiosta nimeltä Harry Logan (Harry Langdon), joka on rakastunut kenkämogulin tyttäreen Betty Burtoniin (Joan Crawford). Harry osallistuu maastojuoksuun kahdesta syystä: voittaakseen 25 000 dollarin suuruisen rahapalkinnon, jotta voisi pelastaa isän liikeyrityksen ja tehdä vaikutus Bettyyn, jotta voisi mennä hänen kanssaan naimisiin.
Näyttelijät

| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
|  Harry Langdon  | … |  Harry Logan   |
|  Joan Crawford  | … |  Betty Burton   |
|  Edwards Davis  | … |  John Burton   |
|  Tom Murray  | … |  Nick Kargas   |
|  Alec B. Francis  | … |  Amos Logan   |
|  Brooks Benedict  | … |  Taksikuski   |
|  Carlton Griffin  | … |  Roger Caldwell   |
Aiheesta muualla

Rakkauden ihmeelliset tiet Internet Movie Databasessa (englanniksi)
Rakkauden ihmeelliset tiet Elonet.
Rakkauden ihmeelliset tiet AllMoviessa. (englanniksi)
Rakkauden ihmeelliset tiet TCM Movie Databasessa (englanniksi)
Marc Degryse

Marc Degryse (s. 4. syyskuuta 1965 Roeselare, Länsi-Flanderi, Belgia) on ammattilaisuransa päättänyt belgialainen jalkapalloilija, pelipaikaltaan keskushyökkääjä. Hänet valittiin vuonna 1991 Belgian parhaaksi pelaajaksi.
Degryse debytoi Bruggessa vuosina 1983–1989. Hän voitti joukkueen kanssa neljä kertaa Belgian Super Cupin kausina 1985–1986, 1986–1987, 1987–1988 ja 1988–1989, Jupiler Pro Leaguen 1987–1988 sekä Belgian cupin 1986. Seuraavaksi hän liittyi 2,25 miljoonan euron siirtosummalla Anderlechtiin heinäkuussa 1989. He voittivat kahdesti Belgian Super Cupin kausina 1992–1993 ja 1994–1995, neljä kertaa Jupiler Pro Leaguen kausina 1990–1991, 1992–1993, 1993–1994 ja 1994–1995 sekä Belgian cupin 1994. Lisäksi Degryse voitti Eredivisien Eindhovenin kanssa kautena 1996–1997. Yhteensä hän pelasi 681 liigaottelua, joissa hän teki 253 maalia ja syötti 45 kertaa.
Degryse pelasi Belgian maajoukkueessa yhteensä 63 ottelua ja teki niissä 23 maalia. Hän kuului joukkueen kokoonpanoon vuoden 1990 maailmanmestaruuskilpailuissa ja teki 2 maalia pelattuaan 7 ottelua.
Marc Delafontaine

| Marc Abraham Delafontaine |
| --- | --- |

Henkilötiedot
Syntynyt: 1837/1838 Céligny, Sveitsi
Kuollut: 1911
Kansalaisuus:  sveitsiläinen, myöh. Yhdysvaltain kansalaisuus
Koulutus ja ura
Tutkinnot:  Geneven yliopisto
Instituutti:  Chicagon yliopisto
Tutkimusalue:  harvinaiset maametallit
Tunnetut työt:  holmiumin löytäminen
Marc Abraham Delafontaine (31. maaliskuuta 1837/1838 Céligny – 1911) oli sveitsiläinen kemisti, joka havaitsi vuonna 1878 yhdessä Jacques-Louis Soretin kanssa ensimmäisenä alkuaine holmiumin spektroskooppisesti. Holmiumin toisena löytäjänä pidetty Per Teodor Cleve eristi sen kemiallisesti muista lantanoideista vuonna 1879. Delafontaine opiskeli Jean Charles Galissard de Marignacin johdolla ja myöhemmin opetti Geneven yliopistossa mineralogian ja orgaanisen kemian professorina. Hän muutti vuonna 1870 Yhdysvaltoihin, jossa hän toimi toksikologisen kemian professorina Chicagossa ja myös avusti paikallista poliisia kemian tietoja vaativissa rikospaikkatutkinnoissa.
Delafontaine myös vahvisti yttriumin, terbiumin ja erbiumin löytämisen spektroskooppisesti vuonna 1864.
Delafontaine väitti löytäneensä uuden alkuaineen decipiumin tutkittuaan samarskiitti-mineraalia, mutta myöhemmin Paul-Émile Lecoq de Boisbaudran osoitti tämän olleen epäpuhdasta samariumia.
Luoti (mittayksikkö)

Luoti (ruots. lod) on vanha vaihtelevan suuruinen Pohjois-Euroopassa käytössä ollut painomitta. Esimerkiksi yksi luoti apteekkipainona on 1/2 unssia eli 14,84 g ja kultapainona 13,9 g. Elintarvikepainona luoti on 13,283 6 grammaa. Vanhana venäläisenä mittana luoti on 12,79 grammaa.
Ruotsissa ja Suomessa 1 luoti oli elintarvikepainona 1/32 naulaa = 4 kvintiiniä = 13,3 grammaa ja apteekkipainona 1 luoti oli ½ unssia = 14,84 grammaa ja kultapainona 1 luoti = 13,93 grammaa. Hopeapitoisuuden mittana hopeaseoksissa 1 luoti tarkoitti seoksen 1/16 osaa. Täysluotiseksi eli 12 luodin hopeaksi nimitettiin seosta, jossa oli 12/16 eli 750/1000 hopeaa.
16 luotia hopeaa teki yhden markan; hopeaesineiden valmistukseen käytetyn seoksen pienimmäksi sallituksi hopeapitoisuudeksi määrättiin Ruotsissa jo Kustaa Vaasan aikana 13/16 osaa, tästä nimitys kolmetoistaluotinen hopea, promilleina siis 813. Vuonna 1968 tämän rinnalle päätettiin Suomessa ottaa käyttöön 830-pitoinen seos (vuodesta 1969 alkaen) ja vuodesta 1974 hopeaesineiden alimmaksi pitoisuudeksi määrättiin 830/1000.
Protoni-protoni-ketju

Kuva pp-ketjun toiminnasta. Siniset ovat protoneita, vihreät neutroneita, keltaiset elektroneja (ja positroneja), punaiset fotoneita ja oranssit neutriinoja.
Protoni-protoni-ketju eli pp-ketju on tähtien energiantuotantomekanismi. Pp-ketjussa kaksi protonia fuusioituu deuteroniksi ja edelleen kaksi deuteronia tai deuteroni ja vetyatomi heliumin ytimeksi. Ketju voi toimia kaikkiaan neljällä tavalla, joista edellä mainittu on yleisin. Mekanismi on tärkein energiantuotantomekanismi Auringon kokoluokan ja sitä pienemmillä tähdillä.
Pp-ketjun reaktiot

Pp-ketju alkaa aina kahden vetyatomin fuusiolla. Tällöin muodostuu deuteriumatomi sekä positroni ja elektronin neutriino, kun yksi protoneista muuttuu neutroniksi.
_{1}H+_{1}H\rightarrow _{1}^{2}D+e^{+}+v_{e}+0,42MeV
Positroni kohtaa elektronin ja molemmat annihiloituvat ja vapautuu kaksi fotonia gammasäteilynä.
e^{+}+e^{-}\rightarrow 2\gamma +1,02MeV
Ensimmäisessä reaktiossa syntynyt deuteroni fuusioituu vetyatomin kanssa ja muodostuu helium-3-isotooppia.
_{1}^{2}D+_{1}H\rightarrow _{2}^{3}He+\gamma +5.49MeV
Tästä eteenpäin ketju voi edetä neljällä eri tavalla, jotka kaikki päättyvät helium-4-isotooppiin. Auringossa pp I-ketju on yleisin 86 % osuudella kaikista pp-ketjuista. Pp II-ketjuja on 14 %, pp III-ketjuja vain 0,11 %. Pp IV-ketju on äärimmäisen harvinainen.
Pp-ketjun reaktiot > Pp I-ketju

Kaksi helium-3-atomia fuusioituu ja syntyy helium-4-atomi ja kaksi vetyatomia.
_{2}^{3}He+_{2}^{3}He\rightarrow _{2}^{4}He+2_{1}H+12,86MeV
Pp I-ketju kokonaisuudessaan vapauttaa noin 26,7 MeV energiaa. Se on yleisin ketjuista 10-14 miljoonan kelvinin lämpötiloissa.
Pp-ketjun reaktiot > Pp II-ketju

Helium-3 ja helium-4 fuusioituvat ja syntyy beryllium-7-atomi ja gammafotoni.
_{2}^{3}He+_{2}^{4}He\rightarrow _{4}^{7}Be+\gamma
Beryllium-7 kaappaa elektronin ja syntyy litium-7-atomi ja elektronin neutriino.
_{4}^{7}Be+e^{-}\rightarrow _{3}^{7}Li+v_{e}+0,861MeV/0,383MeV
Litium-7 fuusioituu vetyatomin kanssa ja syntyy kaksi helium-4-atomia.
_{3}^{7}Li+_{1}H\rightarrow 2_{2}^{4}He
Pp II-ketju on yleinen 14-23 miljoonan kelvinin lämpötiloissa. Berylliumatomin kaapatessa elektronin syntyneistä neutriinoista 90 % on 0,861 MeV ja 10 % 0,383 MeV, riippuen siitä, onko litium-7 jännittyneessä tilassa.
Pp-ketjun reaktiot > Pp III-ketju

Helium-3 ja helium-4 fuusioituvat ja syntyy beryllium-7-atomi ja gammafotoni.
_{2}^{3}He+_{2}^{4}He\rightarrow _{4}^{7}Be+\gamma
Beryllium-7 fuusioituu vetyatomin kanssa ja syntyy boori-8-atomi ja gammafotoni.
_{4}^{7}Be+_{1}H\rightarrow _{5}^{8}B+\gamma
Boori-8 hajoaa beryllium-8:ksi, positroniksi, elektronin neutriinoksi ja gammafotoniksi.
_{5}^{8}B\rightarrow _{4}^{8}Be+e^{+}+v_{e}+\gamma
Beryllium-8 hajoaa kahdeksi helium-4-atomiksi.
_{4}^{8}Be\rightarrow 2_{2}^{4}He
Pp III-ketju on yleinen yli 23 miljoonan kelvinin lämpötiloissa.
Pp-ketjun reaktiot > Pp IV-ketju

Helium-3 fuusioituu suoraan vetyatomin kanssa ja muodostaa helium-4-atomin, positronin ja elektronin neutriinon.
_{2}^{3}He+_{1}H\rightarrow _{2}^{4}He+e^{+}+v_{e}+18,8MeV
Pp IV-ketju on teoriassa olemassa, mutta sitä ei ole havaittu sen harvinaisuuden vuoksi.
Pp-ketjun reaktiot > Vapautunut energia

Verrattaessa tuloksena saatua helium-4-atomia ja reaktioon käytettyjen neljän protonin massoja selviää, että 0,7 % massasta on muuttunut energiaksi, fotoneiksi ja neutriinoiksi. Yhden ketjun aikaansaama energia on siten 26,73 MeV. Vain fotonit (gammasäteily) reagoivat tähden materian kanssa, neutriinot vuorovaikuttavat hyvin heikosti materian kanssa. Ketjut eroavat energian jakautumisessa gammasäteilyn ja neutriinoiden välillä:
Pp I-ketjussa 2 % energiasta vapautuu neutriinoina
Pp II-ketjussa 4 %
Pp III-ketjussa 28,3 %
Protoni-elektroni-protoni-ketju

Protoni-elektroni-protoni-ketju on muunnos pp-ketjusta, joka on melko harvinainen Auringossa (noin yhden kerran 400 tapauksessa). Siinä deuteriumia muodostuu elektronisieppauksella.
_{1}H+e^{-}+_{1}H\rightarrow _{1}^{2}D+v_{e}
Pep-ketjun vapauttamat neutriinot ovat paljon energisempiä kuin pp I-ketjun. Pp I-ketju tuottaa 0,42 MeV neutriinoita, kun pep-ketjun neutriinot ovat 1,44 MeV.
Aiheesta muualla

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
Astro.fi Energiantuotanto
How the Sun shines? (engl.)
Rapalammi (Renko, Hiitankangas)

| Rapalammi |
| --- | --- |
Valtiot:  Suomi
Maakunnat:  Kanta-Häme
Kunnat:  Hämeenlinna
Koordinaatit:  60°55′27″N, 24°12′50″E
Vesistöalue ja valuma-alueen tietoja
Päävesistöalue:  Kokemäenjoen vesistö (35)
Valuma-alue:  Hyvikkälänjoen valuma-alue (35.88)
Laskuoja:  oja Porolammiin 
Järvinumero:  35.884.1.024
Mittaustietoja
Pinnankorkeus:  131,3 m  
Rantaviiva:  0,485 km  
Pinta-ala:  1,309 ha  
 fiRapalammi 
Rapalammi  on Kanta-Hämeessä Hämeenlinnassa Rengon kylän lähellä sijaitseva lampi.
Maantietoa

Lammen pinta-ala on 1,3 hehtaaria ja se on 200 metriä pitkä ja 100 metriä leveä. Järven ympäristö sisältyy Renkajärvestä Rengon kautta Tunturivuorelle ja siitä edelleen kaakkoon jatkuvaan harjujakson jäätikköjokimuodostumaan. Järvi on ilmeisesti syntynyt harjun sivulle kasautuneen deltamuodostuman päälle jääneeseen loivaan painaumaan . Lammen rantaviivan pituus on 500 metriä ja sen rannat ovat ojitettua suota. Lammen länsirantaan on rakennettu mökki, jolle johtaa yhdystieltä 2855 haarautuva metsäautotie.
Vesistösuhteet

Lampi sijaitsee Kokemäenjoen vesistössä Vanajan reitin valuma-alueella Hyvikkälänjoen valuma-alueeseen, johon Renkajoen keskiosan alue kuuluu. Lammen vedenpinnan korkeus on 131,3 metriä mpy. ja se on yhdistetty suon kuivatusojiin.
Luoti (merenkulku)

Lyijystä valmistettu luoti meren syvyyden mittaamiseksi. Reikään kaadettiin talia, jotta siihen tarttuisi merenpohjan maa-ainesta merenpohjan laadun selvittämiseksi. Kuva Madridin merimuseosta.
Luoti on merenkulussa käytetty, alkeellisimmillaan narusta ja painosta muodostuva laite, jolla on mitattu veden 
syvyyttä eli luodattu, sen purjehduskelpoisuuden selvittämiseksi tai paikanmäärityksen apuna. Nuoraan liittyy määrävälein erivärisiä kangastilkkuja, jotka ilmaisevat syvyydet; viiden metrin välein on nahkasuikale, jossa on reikiä, yksi aina kutakin syvyyden viittä metriä kohti. Kirjailija Mark Twain on omaksunut tekijänimensä siipiratasalusten väylien luotaamisessa käytetystä syvyyttä kuvaavasta ilmauksesta "mark twain", jolla on jokislangissa tarkoitettu kahden sylen eli 3,7 metrin turvallista syvyyttä.
Lyijystä valetun luodin pohjassa oli painuma, johon voitiin laittaa talia tai muuta paksua rasvaa. Osuessaan merenpohjaan rasvaan jäi pohja-ainesta, ja merikarttoihin tehtyihin pohja-ainesmerkintöjen avulla tätä tietoa voitiin käyttää apuna paikanmäärityksessä yhdessä syvyystiedon kanssa.
Purjelaivojen aikakaudella perämiehet ja luotsit pystyivät määrittelemään alusten sijainteja tarkasti luotauksen avulla; tarkka syvyys ja pohjan laatu yhdessä elämänikäisen kokemuksen kanssa tekivät näistä miehistä suorastaan velhoja tässä suhteessa. Jopa kuvitteellisessakin kirjallisuudessa monien korkeidenkin upseerien sanotaan jättäneen luotauksen avulla tapahtuvan rannikkonavigoinnin suosiolla kokeneiden pursimiesten ja luutnanttien tehtäväksi; jo tuolloin ymmärrettiin työnjaon merkitys.
Merimieskoulutuksessa käsiluodin käyttö säilyi yhtä kauan kuin purjelaivatkin; toisen maailmansodan aikana aivan uudelle tehokkuustasolle kehittynyt ja hankintakuluiltaan valtavasti edullistunut kaikuluotain syrjäytti vanhan menetelmän 1950-luvulla. Viimeisiä käsiluodin ammattimaisia käyttäjiä olivat Gustaf Eriksonin suuret lastipurjelaivat ­– kuten monen muunkin vanhan ja perinteisen navigointimenetelmän.
Nykyisin kaikuluotain on suurelta osin korvannut perinteisen luodin merenkulun apuvälineenä. Erittäin suosituksi on tullut pienikokoinen, kädessä pidettävä kaikuluotain.
Luotia käytetään edelleen navigointiapuna pienveneilyssä. Merikartoissa on edelleen säilytetty pohja-ainesmerkinnät.
Jotkut veneilyn jatkokoulutusta antavat venekerhot ja navigaatioseurat kouluttavat vieläkin käsiluodin käyttäjiä. Toinen kohtalaisen suosittu menetelmä on käyttää syvyysmitoilla varustettua kokoon taitettavaa luotausseivästä, joka saattaa olla esimerkiksi jollan avulla rantautumispaikkaa haettaessa nopeampi ja käytännöllisempi kuin kädessä pidettävä kaikuluotain.
M44

Messierin kohde 44
M44, yhdysvaltalainen 155 mm telahaupitsi
| --- | --- |
: Tämä on täsmennyssivu, joka luettelee monimerkityksisen käsitteen eri merkitykset tai useita eri henkilöitä. Artikkelisivuja, joiden nimessä tai tekstissä lukee ”M44”, voi hakea sivunnimihaulla, laajalla sivunnimihaulla tai tekstihaulla.
Puolan zloty

| Puolan zloty |
| --- | --- |
 Edelleen käytössä oleva 20 złotyn seteli vuodelta 1995. Vasemmalla etupuoli jossa Bolesław I Urhea, oikealla kääntöpuoli jossa hänen valtansa aikainen hopeadinaari.
ISO 4217 -koodi:  PLN (N = nowo, uusi)
Keskuspankki:  Narodowy Bank Polski
Symboli:  zł
Käyttäjät:   Puola
Inflaatio:  3,7 % (2020)
Jaettava yksikkö:  grossi (gr)
Złoty (lausutaan puolaksi [ˈzwɔtɨ]  kuuntele ääntämys (ohje), ääntämys suomeksi [ˈsloti] , suom. kultaraha) on Puolan rahayksikkö, joka jakautuu sataan grossiin (puol. yks. grosz, mon. groszy, lyh. gr). Valuutta tunnetaan kansainvälisesti tunnuksella PLN ja kansallisesti lyhenteellä zł.
Złoty on ollut kutsumanimi puolalaisten kaupunkien ja valtakuntien rahayksiköille useina eri jaksoina keskiajalta saakka. Nykyinen vuoden 1995 versio syntyi maan keskuspankin leikattua neljä nollaa nimellisarvosta kommunismin loppua seuranneen inflaation madaltamiseksi. Tämä rahauudistus on myös syy valuuttatunnuksen PLN käytölle edeltäjänsä loogisemman PLZ:n sijaan.
Puola on yksi seitsemästä Euroopan unionin euroon kuulumattomasta jäsenmaasta. Donald Tuskin hallitukset tekivät 2010-luvulla valmistelleen tason toimenpiteitä euroalueeseen liittymiseksi mutta seuranneet hallitukset ovat jättäneet asian kesken. Mateusz Morawieckin vallan aikana asenteet ovat kääntyneet eurovastaisiksi. Yleistä mielipidettä mitanneet eurobarometrit eivät ole osoittaneet yli 50 prosentin puoltoa liittymiselle vuosien 2007–2009 finanssikriisin jälkeen.
Kolikot

| 1998–> Etupuoli | 1998–> Kääntöpuoli | 1998–> Arvo | 1998–> Halkaisija | 1998–> Paino | 1998–> Koostumus | 1998–> Syrjä | 1998–> Etupuoli | 1998–> Kääntöpuoli | 1998–> Liikkeellelasku |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
|  |  | 1 gr | 15,5 mm | 1,64 g | Pronssi | Sahalaita | Vaakuna | Arvo | 1990 |
|  |  | 2 gr | 17,5 mm | 2,13 g | Pronssi | Sileä | Vaakuna | Arvo | 1990 |
|  |  | 5 gr | 19,5 mm | 2,59 g | Pronssi | Sahalaita | Vaakuna | Arvo | 1990 |
|  |  | 10 gr | 16,5 mm | 2,51 g | Kuparinikkeli | Sahalaita | Vaakuna | Arvo | 1990 |
|  |  | 20 gr | 18,5 mm | 3,22 g | Kuparinikkeli | Sahalaita | Vaakuna | Arvo | 1990 |
|  |  | 50 gr | 20,5 mm | 3,94 g | Kuparinikkeli | Sahalaita | Vaakuna | Arvo | 1990 |
|  |  | 1 zł | 23 mm | 5 g | Kuparinikkeli | Sahalaita | Vaakuna | Arvo | 1990 |
|  |  | 2 zł | 21,5 mm | 5,21 g | Alumiinipronssi, kuparinikkeli | Sileä | Vaakuna | Arvo | 1994 |
|  |  | 5 zł | 24 mm | 6,54 g | Alumiinipronssi, kuparinikkeli | Hiottu | Vaakuna | Arvo | 1994 |
Setelit

| 1994–> Kuva.Etupuoli | 1994–> Kuva.Kääntöpuoli | 1994–> Arvo.Arvo | 1994–> Mitat (mm).Mitat (mm) | 1994–> Painaminen.Painaminen | 1994–> Liikkellelasku.Liikkellelasku |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |
|  |  | 10 zł | 120 × 60 | 1994 | 1995 |
|  |  | 20 zł | 126 × 63 | 1994 | 1995 |
|  |  | 50 zł | 132 × 66 | 1994 | 1995 |
|  |  | 100 zł | 138 × 69 | 1994 | 1995 |
|  |  | 200 zł | 144 × 72 | 1994 | 1995 |
|  |  | 500 zł | 150 × 75 | 2016 | 2017 |