stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Kiurut (suku)

| Kiurut (suku) |
| --- | --- |
 Kiuru (Alauda arvensis)
Tieteellinen luokittelu
Kunta::  Eläinkunta Animalia
Pääjakso::  Selkäjänteiset Chordata
Alajakso::  Selkärankaiset Vertebrata
Luokka::  Linnut Aves
Lahko::  Varpuslinnut Passeriformes
Heimo::  Kiurut Alaudidae
Suku::  Kiurut  Alauda  Linnaeus, 1758

Katso myös
   Kiurut (suku) Wikispeciesissä   Kiurut (suku) Commonsissa 
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Kiurut (Alauda) on kiurujen heimoon kuuluva lintusuku. BirdLifen mukaan kiurujen sukuun kuuluu neljä lajia, mutta joidenkin muiden lähteiden mukaan sukuun kuuluu myös viides laji, Alauda japonica.
Kiurujen (Alauda) sukuun kuuluvia lajeja

Aasiankiuru Alauda gulgula
Kiuru Alauda arvensis
Rasonkiuru Alauda razae
Valkosiipikiuru Alauda leucoptera
Aiheesta muualla

ITIS: Alauda (englanniksi)
Kolmperänen

| Kolmperänen |
| --- | --- |
Valtiot:  Suomi
Paikkakunta:  Kiikala, Salo
Koordinaatit:  60°28′57″N, 23°42′32″E
Mittaustietoja
Pinnankorkeus:  118,1 m
Rantaviiva:  0,69 km
Pinta-ala:  0,241 km²
 fiKolmperänen 
Kolmperänen on pieni järvi Kiikalan Lasikylässä Salossa lähellä Johannislundia. Järvi kuuluu Kiskonjoen–Perniönjoen vesistöön ja siellä Varesjoen valuma-alueeseen. Sen korkeus merenpinnasta on 118,1 metriä, pinta-ala 2,41 hehtaaria ja rantaviivan pituus 0,69 kilometriä.
Järvi kerää vesiä Hyyppärän harjualueen Natura 2000 -suojelualueeseen kuuluvan, 163,9 metrin korkeudelle merenpinnasta kohoavan Särämäen pohjoisrinteillä olevista suopainanteista mutta jää itse Natura-alueen ulkopuolelle. Se laskee Särämäen itäpuolitse suo- ja metsäojia pitkin etelään Särämäen eteläpäässä Salon ja Lohjan rajalla sijaitsevaan Säräjärveen, joka edelleen laskee Salon puolella olevan viereisen Ruukinjärven kautta Tampinjokea eli Huhdanojaa myöten Varesjokeen.
Kolmperänen on yksi Kiikalan Lasikylän pohjoisosan pienistä järvistä ja lammista lähellä Kiskonjoen–Perniönjoen vesistön ja Karjaanjoen vesistön vedenjakajaa. Suurin näistä on heti Kolmperäsen pohjoispuolella sijaitseva Tervakas, jolla on suo-ojista muodostuva lasku-uoma sekä etelään Säräjärveen Kiskonjoen–Perniönjoen vesistössä että itään Hossojanlähteiden suuntaan Karjaanjoen vesistössä. Sen ja Kolmperäsen laskuojat etelään yhtyvät vähän ennen Säräjärveä. Tervakkaseen laskee lännestä suo-ojia pitkin Suolammi. Tervakkaan pohjoispuolinen Härjänsilmä on suolampi, jota ympäröivä suo on ojitettu itäpuoliseen suppasuohon. Tervakkaan koillispuolinen Koivulammi on ilman lasku-uomaa oleva suppalampi. Näistä Härjänsilmä ja Koivulampi kuuluvat Hyyppärän harjualueen Natura 2000 -suojelualueeseen. Suolammi ja Tervakas, kuten myös Kolmperänen jäävät sen ulkopuolelle.
Kobolttiviuhkapyrstö

| Kobolttiviuhkapyrstö> Uhanalaisuusluokitus |
| --- | --- |
 Äärimmäisen uhanalainen  
  
Tieteellinen luokittelu
Domeeni::  Aitotumaiset Eucarya
Kunta::  Eläinkunta Animalia
Pääjakso::  Selkäjänteiset Chordata
Alajakso::  Selkärankaiset Vertebrata
Yläluokka::  Luukalat Osteichthyes
Luokka::  Viuhkaeväiset Actinopterygii
Alaluokka::  Kehittyneet luukalat Neopterygii
Lahko::  Hammaskarppikalat Cyprinodontiformes
Alalahko::  Aplocheiloidei
Heimo::  Vanhanmaailmankillit Nothobranchiidae
Suku::  Nothobranchius
Laji::  fuscotaeniatus
Kaksiosainen nimi
 Nothobranchius fuscotaeniatus  Seegers, 1997 
Infobox OKNimi-testi OKIUCN-testi OK: 
Kobolttiviuhkapyrstö (Nothobranchius fuscotaeniatus) on hammaskarppikaloihin kuuluva äärimmäisen uhanalainen afrikkalainen kalalaji. Se on kotoperäinen Tansanian rannikon makeissa vesissä, ja sitä on tavattu vain yhdestä lammesta Rufijijoen vesistössä.
Kobolttiviuhkapyrstö kasvaa 3,3 cm pitkäksi.
Aiheesta muualla

Nothobranchius fuscotaeniatus Killifish (myös valokuvia)
Koodaus

Koodaus voi viitata termeihin:
algoritmi
koodaus- ja dekoodausjärjestelmä
ohjelmointi puhekielessä
| --- | --- |
: Tämä on täsmennyssivu, joka luettelee monimerkityksisen käsitteen eri merkitykset tai useita eri henkilöitä. Artikkelisivuja, joiden nimessä tai tekstissä lukee ”Koodaus”, voi hakea sivunnimihaulla, laajalla sivunnimihaulla tai tekstihaulla.
Joseph Heller

| Joseph Heller |
| --- | --- |
 Joseph Heller Miamin kirjamessuilla vuonna 1986.
Henkilötiedot
Syntynyt: 1. toukokuuta 1923 New York, Yhdysvallat
Kuollut: 12. joulukuuta 1999 (76 vuotta) New York
Ammatti:  kirjailija
Kirjailija
Äidinkieli: englanti
Pääteokset:  Me sotasankarit
 Nimikirjoitus
Aiheesta muualla
Löydä lisää kirjailijoitaKirjallisuuden teemasivulta
Joseph Heller (1. toukokuuta 1923 New York – 12. joulukuuta 1999 New York) oli yhdysvaltalainen kirjailija. Hänen tunnetuimpia teoksiaan on satiirinen mustan huumorin sävyttämä romaani Me sotasankarit (Catch-22), joka kertoo amerikkalaisista taistelulentäjistä toisessa maailmansodassa.
Elämänvaiheet

Heller syntyi juutalaisperheeseen, joka oli muuttanut Venäjältä Yhdysvaltoihin. Hän palveli Yhdysvaltain ilmavoimissa toisen maailmansodan aikana. Hän teki Korsikalta 60 pommituslentoa vihollisen kohteisiin Ranskassa ja Italiassa. Sodan jälkeen hän suoritti yliopisto-opintoja Columbia-yliopistossa ja Oxfordissa, toimi opettajana ja vuoteen 1961 asti mainosalalla.
Tuotanto

Heller julkaisi 1950-luvulla muutamia novelleja. Hänen läpimurtoteoksensa oli vuonna 1961 julkaistu Catch-22 (suom. Me sotasankarit). Myöhemmin hän kuvasi panneensa siihen “kaiken mitä silloin tiesi kirjallisuudesta”. Yksi romaanin teemoista on yksilön epätoivoinen taistelu henkisen tasapainonsa puolesta mielettömäksi muuttuneessa maailmassa. Päähenkilö tekee kaikkensa päästäkseen pois pommituslennoista, mutta yritykset kilpistyvät “ohjesäännön pykälään 22”. Teksti vilisee parodiaa ja farssia, mutta näkökulma vaihtuu välillä tragediaksikin. Romaanissa on runsaasti kirjallisia viittauksia esimerkiksi T. S. Eliotin teoksiin. Teoksen pohjalta filmattiin Mike Nicholsin elokuva Me sotasankarit. Vuonna 2019 julkaistiin minisarja Catch-22.
Myös kahdessa seuraavassa kirjassaan Heller tarkasteli esikoiskirjasta tuttua tilannetta, että yksilö joutuu järjestelmän kouriin. Samalla Heller piirää viiltävän, armottoman ja satiirisen kuvan sekä yhdysvaltalaisesta yhteiskunnasta kuin liikemaailman valtapeleistä. Vielä kovemman valtapelin yksilö kohtaa romaanissa Good as Gold (1979, suom. Mikä mies). Siinä juutalainen kirjallisuuden professori miltei pääsee huippuvirkaan Washingtonissa. Virkaan päästäkseen hän aikoo uhrata perheensä, ihmisyytensä ja juutalaiset perinteensä. Heller irvailee tekstissä sekä yliopisto-opetukselle, intellektuelleille kuin perhe-elämän kummallisuuksille. Kaikkein kovimpaan riepotteluun joutuvat kuitenkin Washingtonin valtaeliitti, Valkoinen talo ja erityisesti maan silloinen ulkoministeri Henry Kissinger.
Hellerin viimeisiä teoksia leimaa hänen sairastumisensa vakavaan Guillain-Barrén sydroomaan. Tällöin päättyi kitkerissä tunnelmissa myös hänen pitkä avioliittonsa.
Teokset > Romaanit

Me sotasankarit (Catch-22), 1961
Jotakin on tapahtunut (Something Happened), 1974
Mikä mies (Good As Gold), 1979
Herra tietää (God Knows), 1984
Ei mikään naurun asia (No Laughing Matter), yhdessä Speed Vogelin kanssa, 1986
Katso kuvaa (Picture This), 1988
Lopun ajat (Closing Time), 1994
Portrait of an Artist, as an Old Man, 2000
Hagar & Ishmael (keskeneräinen romaani)
Teokset > Novellikokoelmat

Catch As Catch Can: The Collected Stories and Other Writings, 2003
Three Short Stories Of Utter Annoyance
Teokset > Näytelmät

Me pommittajat (We Bombed in New Haven), 1967
Catch 22 -näytelmä, 1971
Clevinger's Trial, 1973
Teokset > Omaelämäkerta

Now and Then: From Coney Island to Here,  1998
Aiheesta muualla

Petri Liukkonen: Joseph Heller, Books and Writers, Author Calendar
Kim Graham

| Kim Graham> Henkilötiedot |
| --- | --- |
Koko nimi:  Kimberly Elaine Graham-Miller
Syntynyt: 26. maaliskuuta 1971 (ikä 53) Durham, Pohjois-Carolina, Yhdysvallat
Yleisurheilija
Pituus:  163 cm
Paino:  58 kg
Laji:  pikajuoksu
Ennätykset:  400 metrin juoksu: 50,53 (1996)
| Mitalit> Maa:   Yhdysvallat.Naisten yleisurheilu. Olympialaiset  | Mitalit> Maa:   Yhdysvallat.Naisten yleisurheilu. Olympialaiset  | Mitalit> Maa:   Yhdysvallat.Naisten yleisurheilu. Olympialaiset  | Maa:   Yhdysvallat> Naisten yleisurheilu. |
| --- | --- | --- | --- |
|  Kultaa | Atlanta 1996 | 4 × 400 metrin viesti |  |
Kimberly Elaine ”Kim” Graham-Miller (s. 26. maaliskuuta 1971 Durham, Pohjois-Carolina) on aktiiviuransa päättänyt yhdysvaltalainen pikajuoksija ja olympiavoittaja.
Graham edusti Yhdysvaltoja vuoden 1996 olympialaisissa Atlantassa. 400 metrin juoksussa hän selviytyi välieriin, mutta ei päässyt finaaliin. Lisäksi Graham oli mukana olympiakultaa voittaneessa Yhdysvaltojen pitkän viestin joukkueessa.
400 metrin juoksun ennätyksensä 50,53 Graham juoksi vuonna 1996.
Japaninalbatrossi

| Japaninalbatrossi |
| --- | --- |

Uhanalaisuusluokitus
 Vaarantunut  
  
Tieteellinen luokittelu
Kunta::  Eläinkunta Animalia
Pääjakso::  Selkäjänteiset Chordata
Luokka::  Linnut Aves
Lahko::  Ulappalinnut Procellariiformes
Heimo::  Albatrossit Diomedeidae
Suku::  Tyynenmerenalbatrossit Phoebastria
Laji::  albatrus
Kaksiosainen nimi
 Phoebastria albatrus  (Pallas, 1769) 
Katso myös
   Japaninalbatrossi Wikispeciesissä   Japaninalbatrossi Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OKIUCN-testi OK: 
Japaninalbatrossi (Phoebastria albatrus) on keskikokoinen pohjoisten vesien ulappalintu.
Koko ja ulkonäkö

Linnun vartalon pituus on noin 89 cm, siipien kärkiväli keskimäärin 2,37 m ja paino keskimäärin 4,3 kg. Vanhan linnun puku on kokonaan valkoinen, pää on kuitenkin kellertävä ja siivet päältä mustat. Nokka on vaaleanpunainen ja sen kärki on sinertävä. Nuoret linnut ovat kokonaan ruskeita. Sukupuolet ovat saman näköiset.
Lajin kuvaili ja nimesi Georg Wilhelm Stellerin keräämien nahkojen perusteella Peter Simon Pallas 1769. Lajin toinen englanninkielinen nimi onkin Steller's Albatross.
Esiintyminen

Japaninalbatrossi vaeltelee hyvin suurella merialueella Kiinan itärannikolta Japanin kautta Aleuteille, Alaskaan ja sieltä Kanadan ja Yhdysvaltojen länsirannikkoa aina Meksikon rajoille saakka. Koko pohjoinen Tyyni valtameri on sen esiintymisaluetta.
Lisääntyminen tapahtuu vain kahdella saarella Japanissa, Torishimalla kaukana Tokion eteläpuolella, ja Minami-Kojimalla Senkakusaarilla, koilliseen Taiwanista. Torishimalla asuu noin 1 540 yksilöä ja Minami-Kojimalla noin 300 yksilöä.
Japaninalbatrossi on uhanalainen laji. 1949 sen katsottiin kuolleen sukupuuttoon, mutta sittemmin löydettiin pieniä määriä vaeltelevia, pääasiassa nuoria lintuja. Laji oli erittäin yleinen Stellerin aikoihin 1700-luvulla ja vielä 1800-luvulla. Arvioidaan, että noin 5 miljoonaa japaninalbatrossia tapettiin Torishimalla sen höyhenpuvun takia 1885–1903. Kaikkiaan arvioidaan tapetun noin 10 miljoonaa yksilöä. Tappaminen jatkui aina 1930-luvulle. Höyhenet ja sulat käytettiin tyynyjen ja patjojen täytteiksi sekä huopiin ja sulkakyniksi, ruumiista tehtiin lannoitteita ja rasvaa ja munia syötiin. Kaikki vähintään 15 pesimäyhdyskuntaa oli vuoteen 1949 mennessä kokonaan tuhottu.
Lajin elpyminen on ollut hidasta. 1954 Torishimalla asui 25 lintua, joista ainakin 6 paria pesi. Japani rauhoitti lajin 1958, ja suojelua lisättiin 1962 ja 1972. Suojelun tuloksena laji on elpynyt. Luonnonolosuhteiltaan Torishima on vaikea, sillä saarella toimii aktiivinen tulivuori ja rankat monsuunisateet aiheuttavat mutavyöryjä.
Elinympäristö

Alkuperäinen pesimäpaikka oli aukea, elefanttiheinää (Miscanthus sinensis) kasvava tasanne. Pesivät linnut tekevät ruokailulentoja ”lähivesille”. Pesinnän jälkeen linnut vaeltelevat pohjoisella Tyynellämerellä, runsaimmin niitä tavataan Beringinmerellä.
Lisääntyminen

Pari saapuu pesimäyhdyskuntaan lokakuussa. Pesä rakennetaan elefanttiheinästä tai jostain muusta ruohosta. Naaras munii yhden munan, jota puolisot hautovat vuorotellen noin viikon jaksoissa. Haudonta kestää noin 65 päivää. Molemmat emot ruokkivat poikasta, joka on lentokykyinen noin 5 kuukauden ikäisenä. Nuori lintu vaeltelee merellä ainakin 4 vuotta, ennen kuin palaa kotisaarelleen. Sukukypsä se on noin 7–9-vuotiaana.
Ravinto

Kalmarit, äyriäiset ja vähemmässä määrin kalat. Toisten tietojen mukaan seurailee laivoja, toisten taas ei.
Lähteet (englanninkielisiä)

savethealbatross (Arkistoitu – Internet Archive)
Audubon
fws (Arkistoitu – Internet Archive)
Kalastus ja hyviä kuvia
Aiheesta muualla

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
Kirgisian jääpallomaajoukkue

| Kirgisia |
| --- | --- |

Liitto:  Kirgisian jääpalloliitto
Päävalmentaja:  Niyazbek Aliyev
Ensimmäinen ottelu
  Kirgisia 2–17  Mongolia (Almaty, Kazakstan; 2. helmikuuta 2011) 
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Kirgisian jääpallomaajoukkue edustaa Kirgisiaa jääpallokilpailuissa. Se toimii Kirgisian jääpalloliiton alaisuudessa.
Historia

Kirgisia pelasi ensimmäisen virallisen jääpallomaaottelunsa Mongoliaa vastaan Aasian talvikisoissa 2011 Almatyssa, Kazakstanissa. Ottelu päättyi Kirgisian tappioon lukemin 2–17. Samoissa kisoissa Kirgisia kohtasi myös Kazakstanin, jolle se hävisi 21–0. Kirgisia sijoittui kisoissa kolmanneksi eli viimeiseksi.
Saavutukset

Päivitetty 12. elokuuta 2011.
1 Aasian talvikisojen pronssi: 2011
Kim Gwong-hyong

| Mitalit> Maa:   Pohjois-Korea.Miesten vapaapaini. Olympialaiset  | Mitalit> Maa:   Pohjois-Korea.Miesten vapaapaini. Olympialaiset  | Mitalit> Maa:   Pohjois-Korea.Miesten vapaapaini. Olympialaiset  | Maa:   Pohjois-Korea> Miesten vapaapaini. |
| --- | --- | --- | --- |
|  Pronssia | München 1972 | - 52 kg |  |
Kim Gwong-hyong (s. 1. maaliskuuta 1946) on pohjoiskorealainen entinen vapaapainija. Hän voitti pronssia Münchenin olympialaisissa 1972 alle 52-kiloisten sarjassa.
Koirikuononahteen ryöstö

Koirikuononahteen opaskyltti Ikaalisissa vuonna 2015.
Koirikuononahteen ryöstö oli Ikaalisissa Suomen sodan aikana 3. syyskuuta 1808 tapahtunut venäläisen kuriirin kuolemaan johtanut rahankuljetusryöstö. Kuriiri oli kuljettamassa palkkarahoja Hämeen ja Pohjanmaan yhdistänyttä Hämeenkankaantietä Pohjanmaan venäläisille joukko-osastoille, kun ryhmä paikallisia miehiä väijytti ja surmasi hänet ja ryösti arvokuljetuksen.
Ryöstö tunnettiin pitkään vain kansanperinteestä, kunnes siihen liittyvät asiakirjat löytyivät Kansallisarkistosta vuonna 2016.
Ryöstön tausta

Ryöstön päätekijänä pidetään Vehuvarpeen eli Varppeen kestikievarin isäntää Yrjö Matinpoikaa. Kievaria pitäessään hän pääsi seuraamaan läheltä venäläisten liikkeitä Hämeen ja Pohjanmaan yhdistäneellä maantiellä. Lisäksi Hämeenkankaantie oli tuolloin hyvin rauhaton ja on olemassa viitteitä, että kievari olisi poltettu ennen ryöstön tapahtumista.
Ryöstön kulku

Perimätiedon mukaan Yrjö Matinpoika suunnitteli teon ja kokosi muut tekijät. Heitä olisivat olleet ainakin läheisessä Koiviston torpassa asunut seppä Matti Jaakonpoika, Suodenniemen Isosävin talon isäntä Johan Johansson sekä Suodenniemen Kalliokosken isäntä Matti Antinpoika. Myös muita nimiä on aikojen saatossa tuotu esiin. Väijytyspaikaksi valittiin Varppeesta jonkin matkaa Kankaanpään suuntaan oleva Koirikuononahde. Se muodostaa Hämeenkyrön suunnasta tultaessa pienen ylämäen, jota vuonna 1808 edelsi suomainen notko, jonka yli kulki kapulasilta. Kuriirin ennakoitiin joutuvan hidastamaan mäessä, jolloin hänen pysäyttämiseensä olisi parhaat edellytykset. 
Perimätiedon mukaan kuriirin saapuessa tekijät olivat piiloutuneina mäen päällä olevan kiven taakse. Tapahtumien aluksi aseet parhaiten tuntenut kyläseppä ampui kuriirin hevosen, minkä jälkeen muut ryöstäjät surmasivat hänet. Kuriirin vaunujen ajomiestä vartioinut Suodenniemen Kalliokosken isäntä päästi tämän pakenemaan. Ajomiehen kerrotaan paenneen venäläisten tukikohtaan Hämeenkyrön Järvenkylään, jossa hän hälytti etsintäpartion ryöstäjien jäljille. Perimätieto tapahtumien kulusta ei kuitenkaan ole yksiselitteistä. Toisen tarinan mukaan kuriirin hevonen olisi kuljetettu Suodenniemen Sävin kylään, pidetty metsissä ja lopulta tapettu kostotoimien pelossa. Myös kuriirin vaunujen kohtalosta on useita rinnakkaisia tarinoita: ne kerrotaan upotetun joko Varppeen Vesisuohon tai Silmäkkeennevaan tai Suodenniemen ja Lavian välillä sijaitsevaan Katosjärveen.
Kostotoimet

Järvenkylästä saapui pian venäläisten etsintäpartio. Säilyneiden kertomusten mukaan sen onnistui löytää Ikaalisten Katajaluoman Nälkälä-nimisestä vainiosta saattueesta ryöstetyn viitan ja sotilaslakin. Toisen tarinan mukaan ne löydettiin Ikaalisten Nurmikosken talon uuninloukosta ja talo olisi sen vuoksi poltettu. Sävilammin ja Katajan torpat poltettiin myös. Suodenniemen puolella Mustajärven talo sytytettiin palamaan, mutta talon asukkaan onnistui sammuttaa alkamaisillaan ollut palo. Sävin kylän Isosävin talosta kerrotaan otetun sian ja vasikan, sekä suuren erän voita. Hopea- ja kuparirahoista koostunutta arvokkainta ryöstösaalista ei nähtävästi onnistuttu kuitenkaan saamaan takaisin.
Venäläisten etsintäpartio otti Ikaalisista kiinni torppari Gustaf Andersson Oxjoen sekä hänen isänsä Anders Anderssonin, talollinen Matts Mattsson Ala-Kukon ja hänen poikansa Kalle Matinpojan, talollinen Anders Andersson Hopun, Jöran Jöransson Hiuskan [Heiska?], Jöran Eriksson Käkelän sekä Yrjö Matinpojan vaimon Brita Eriksdotterin. Suodenniemen puolelta kiinni otettiin Matts Johansson Vähäsävi ja Valborg Eriksdotter Sävilammi. Näistä kymmenestä pidätetystä kahdeksan kuoli varsin pian Turun linnassa, ainakin puolet heistä erilaisiin tauteihin.
Tekijöitä etsittäessä kerrotaan tapahtuneen myös yksi sivullisen kuolemantapaus, kun Kasperi Pyydönniemi joutui Yrjö Matinpoikaa etsimässä olleiden venäläisten ratsumiesten ampumaksi Ikaalisten Uurasjärvellä 19.10.1808.
Oikeudenkäynti

Ryöstöä käsiteltiin Ikaalisten välikäräjillä 24. marraskuuta 1808. Sen tuloksena juttu jo menehtyneitä vastaajia kohtaan raukesi. Myös Matts Alasen (Ala-Kukko) syyte raukesi todistajien vannottua hänen olleen ryöstön aikana kotonaan. Yrjö Matinpoikaa ei tavoitettu tuotavaksi oikeuden eteen. Asia alistettiin Turun hovioikeuden tarkastettavaksi. Sen päätöstä ei tunneta, koska asiakirjat tuhoutuivat Turun palon aikana vuonna 1827.
Aiheesta muualla

Carlsson Wilhelm: Entinen Ikalinen: historiallinen kertomus Ikalisten, Parkanon ja Kankaanpään pitäjistä. SKS:n toimituksia 47, Pitäjänkertomuksia 4. SKS, Helsinki 1871.
Koskelo Jaakko, Lammi Leo: Hämeenkankaantien varrelta. Ikaalinen-Seura, Ikaalinen 1987.
Maukonen Johannes: Muinaisjäännöksiä Tyrvään kihlakunnassa. Käsikirjoitus vuodelta 1882, s. 71-73, Museoviraston arkisto.
Suodenniemeläisen Kalle Kalliokosken (1890-1973) muistelmaäänitteet, joissa kerrotaan myös ryöstöstä. / Viitattu 18.12.2023
Koirikuononahde Hämeenkyrön suuntaan, josta kuriiri saapui. Perimätiedon mukaan kuvan keskellä näkyvä painanne oli vuonna 1808 vetinen ja sen yli kulki kapulatie.
Koirikuononahde Pohjanmaan suuntaan. Kuriirin kerrottiin nousseen kapulatieltä edessä näkyvälle mäelle, jossa ryöstö tapahtui. Oikealle kääntyvä tieura on rakennettu myöhemmin.
Korvannipukka

Lobule = Korvannipukka
Korvannipukka (lat. lobulus auriculae) tai pelkkä nipukka on korvalehden alakärki. Ihmisten korvannipukoiden koko vaihtelee paljon henkilöstä toiseen. Joskus sanotaan, ettei henkilöillä, joilla on pienet nipukat, ole nipukoita ollenkaan. Ihmiset voidaankin jakaa nipukallisiin ja nipukattomiin nipukan koon perusteella. Nipukkaan voidaan lävistää reikä korvakorua varten.
Korvannipukan periytymistapa ihmisillä tunnetaan hyvin. Korvannipukka periytyy vallitsevasti eli dominoivasti, kun taas korvannipukan puuttuminen on peittyvästi eli resessiivisesti periytyvä ominaisuus.
Kolmperä (Espoon Nuuksion järvi)

| Kolmperä |
| --- | --- |
Valtiot:  Suomi 
Paikkakunta:  Espoo
Koordinaatit:  60°17′35″N, 24°35′41″E
Mittaustietoja
Pinnankorkeus:  56,3 m 
Rantaviiva:  1,3 km 
Pinta-ala:  0,06 km² 
 fiKolmperä 
Kolmperä (ruots. Kolmpers) on pieni ja melko syvä järvi luoteisessa Espoossa. Virallisen kaupunginosajaon mukaan se sijaitsee Nuuksiossa. Kolmperä on osa Nuuksion kansallispuistoa, sen naapurijärviä ovat Urja pohjoisessa ja Valkialampi koillisessa. Nuuksion Pitkäjärvi sijaitsee Kolmperän länsipuolella.
Espoossa on myös toinen Kolmperä-niminen järvi. Se sijaitsee Kolmperän kaupunginosassa noin kuusi kilometriä Nuuksion Kolmperästä lounaaseen.
Aiheesta muualla

Mattigronroos.fi: Kolmperä
Kolnes

| Kolnes |
| --- | --- |
 Kolnes
 Koordinaatit: 58°54′07″N, 5°35′05″E 
Valtio:  Norja
Lääni:  Rogaland
Kunta:  Sola
Pinta-ala:  
 – Maa:  1 km²
Väkiluku (2023):  604
 – Väestötiheys:  604 as./km²
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Kolnes on taajama Solan kunnassa Rogalandin läänissä Norjassa. Taajaman pinta-ala on tasan yksi neliökilometri ja asukasluku 604 vuonna 2023.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Kolnes Wikimedia Commonsissa
Kotkamatto

Kotkamatto Uspenskin katedraalissa
Kotkamatto (ven. орлец, kreik. αετός) on pyöreä, koristeellinen n. 50 cm halkaisijaltaan oleva matto, jota käytetään piispan toimittamissa ortodoksisissa jumalanpalveluksissa niissä kohdissa, joissa piispa palveluksen aikana seisoo. Kotkan pää on suunnattu kohti alttaria.
Mattoon on kuvattu lentävä kotka ja sen alapuolella kaupunki. Kotka tulee Bysantin tunnuksesta, kaksipäisestä kotkasta ja maton käyttö perustuu vanhaan perinteeseen, jossa Bysantin keisari myönsi aikoinaan patriarkoille oikeuden käyttää keisarillista tunnustaan.
Liturgisesti kuva tarkoittaa sitä, että piispalla on oltava henkisesti terävä näkö toimiessaan hiippakuntansa paimenena.
Alkuseurakunnalliseen perinteeseen pohjautuvassa Jaakobin liturgiassa ei kotkamattoa käytetä, kuten ei muitakaan bysanttilaisperäisiä tapoja tai välineitä.
Jom kippur -sota

Jom Kippur -sodan tilanne 5. ja 15. lokakuuta.
Jom kippur -sota (hepr. ‏מלחמת יום הכיפורים‎, Milḥemet Yom haKipurim tai מלחמת יום כיפור, Milḥemet Yom Kipur; arab. حرب أكتوبر‎, Ḥarb ’Uktūbir tai حرب تشرين, Ḥarb Tišrīn) oli Israelin sekä Egyptin ja Syyrian välillä 6.–24. lokakuuta 1973 käyty sota. Sota alkoi Egyptin ja Syyrian hyökättyä Israeliin juutalaisen kalenterin pyhimpänä päivänä ja päättyi Israelin voittoon.
Tausta

Jom kippur -sodan syynä oli, että Egypti halusi saada neuvotteluteitse 1967 kuuden päivän sodassa menettämänsä Siinain niemimaan takaisin. Egyptin presidentti Anwar Sadat toivoi Yhdysvaltain toimivan välittäjänä neuvotteluissa Egyptin ja Israelin kanssa, mutta Israelin pääministeri Golda Meir taas edellytti suoria Egyptin ja Israelin välisiä neuvotteluja, joten neuvotteluprosessi ei jatkunut tunnusteluita pidemmälle.
Silloin Egypti päätti koota yhteenliittymän, jossa Golanin kukkulat kuuden päivän sodassa menettäneellä Syyrialla olisi erityisen suuri merkitys.