stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Kaarina Kaikkonen
Taiteellinen ura ja tuotanto > Puvuntakeista ja muista vaatteista tehdyt installaatiot > Tunnetuimmat teokset

Kaikkosen tunnetuimmat, usein meren mieleen tuovat pikkutakkiteokset syntyivät 2000-luvun alkupuolella. Yksi niistä oli Tampereelle Satakunnankadun ylle rakennettu Varjo, joka oli Finlaysonin ja Frenckellin välissä vuonna 1999. Teoksessa oli satoja miesten pikkutakkeja. Varjo oli hyvin pidetty teos. Sen ostamista kaupungille harkittiin, ja teosta on kaivattu takaisin jälkeenpäinkin. Väliaikaisista materiaaleista tehtynä se ei kuitenkaan kestäisi pysyvänä taideteoksena. Varjo oli esillä myös Nervanderinkadulla Helsingissä kesällä 2005.
Toinen, ehkä Kaikkosen tunnetuin teos oli Tie, joka oli Helsingin tuomiokirkon portailla kesällä 2000. Portaille levitetyistä yli 3000 miesten puvuntakista koostunut teos tuli koko maassa tutuksi televisiouutisten kautta. Helsingissä se tuon kesän yleisenä puheenaiheena herätti myös arvostelua. Taidepiireissä Kaikkosen tuotantoon oli kiinnitetty huomiota jo pitkään, mutta suuren yleisön keskuudessa Tiestä tuli Kaikkosen tunnetuin teos.
Moniväristen tummahkojen takkien massa vaaleni portaita ylöspäin mentäessä. Tie näkyi kauas Kauppatorille ja etelärantaan asti. Jo sijoituspaikalla Senaatintorilla on vahvoja poliittisia merkityksiä, eikä paikan valinta tullut sattumalta. Kaikkonen oli pohtinut takkiteoksen toteuttamista Tuomiokirkon portaille jo useita vuosia.
Kolmas, sadasta erivärisestä takista lattialta seinälle nouseva Ja tyhjyys lepäsi herätti huomiota Suomen Kuvanveistäjäliiton näyttelyssä Malmössä vuonna 2000. Dagens Nyheterin kriitikko oli kokenut teoksen suorastaan jumalallisena näkynä, joka toi mieleen horisonttiin katoavan meren. Teos muistutti monia ihmisen pienuudesta luonnon edessä. Sama takkimaisema Helsingin Taidehallissa 2005 toi yleisön mieleen myös tsunamin.
Suomen valtio tilasi Kaikkoselta  muistomerkin Hanasaaren ruotsalais-suomalaisen kulttuurikeskuksen edustalle v 2009, jolloin oli kulunut 200 vuotta Suomen sodasta. Tilallisessa teoksessa "Eteneminen" metalliin valetut pikkutakit nousevat merestä kivipaasille ja  kurkottavat kohti korkeuksia.
Helsingin kaupungin taidemuseo HAM tilasi Kaarina Kaikkoselta taideteoksen Käpylän peruskouluun vuonna 2012. Kaksiosainen teos "Omille siiville" asettuu koulun katolle sekä Mäkelänkadun että pihan puolella. Värikäs teos kuvaa emolintua ja lentoon lähteviä poikasia.
Vuonna 2020 Kaikkonen voitti mäkihyppääjä Matti Nykäsen muistopatsaskilpailun teoksellaan Höyhen, joka sijoitettiin Köyhälammen rantaan Jyväskylässä. Muistomerkki maksoi 140 000 euroa ja se paljastettiin vuonna 2022.
Taiteellinen ura ja tuotanto > Puvuntakeista ja muista vaatteista tehdyt installaatiot > Venemuodot ja miesten paidat

Takkiteoksia on ollut sekä sisä- että ulkotiloissa kesänäyttelyissä ympäri Suomea ja ulkomailla, kuten 2003 meren rannalla Havannan biennaalissa Kuubassa ja entisessä kirkossa Brightonissa. Näissä kahdessa paikassa takkiteokset muistuttivat suurta venettä tai laivaa. Suuria laivamuotoja Kaikkonen veisti myös lasikuidusta ja voimapaperista 1980-1990-luvuilla. Veneteema näkyi myös valkoisista miesten paidoista koostuvassa Saavutinko satamaa?-installaatiossa 1998.
Vene on arkkityyppinen muoto, mutta Kaikkonen on kertonut sen samoin kuin puvuntakkien muistuttavan myös hänen isästään. Kaikkonen souti lapsena venettä isän kalastaessa. Myös kalassa ja pellolla isä käytti valkoista paitaa ja tummaa miesten pukua, vaikka hän oli kotoisin köyhästä torppariperheestä. Isän merkitykseen vaikutti hänen äkillinen kuolemansa Kaikkosen ollessa 10-vuotias. Yksi puvuntakki-installaatio, joka oli esillä Karkkilassa 1993, olikin nimeltään Isä. Teos koostui sadoista kovitetuista takeista tehdystä päättömien ihmisten massasta.
Miesten paitoja oli myös teoksessa Armon kerjäläinen, jolla oli putkimaiset eteenpäin kurottavat raajat. Teoksen Like A Bridge Over Troubled Water' (2006) materiaalina oli muitakin vaatteita. Parisataametrinen silta toteutettiin Japanissa paikallisten ihmisten keräämistä vaatteista. Aiempia teoksia värikkäämpi sateenkaarimainen silta koostui vanhoista kimonoista ja se johti parkkipaikalta metsään vuoren laelle.
Taiteellinen ura ja tuotanto > Korkokenkäteokset

Reliefimäinen Yön kuningatar -installaatio Galleria Artinassa 2005 sisälsi kasveja ja hyönteisiä muistuttavia muotoja, jotka oli tehty purkamalla ja leikkelemällä käytettyjä naisten kenkiä. Kaikkosen niin korkokengistä kuin muistakin naisiin liittyvistä esineistä tekemät teokset syntyivät hänen äitinsä kuoleman jälkeen. Niin kuin muuttolintusen tie koostui Kaikkosen
äidille kuuluneista esineistä. Korkokenkien ohella muun muassa hammasharjat, huulipunat ja papiljotit olivat muuntuneet eläimellisiksi ja inhimillisiksi hahmoiksi.
Teoksissa oli mukana naisellinen kaunistautuminen, kun Kaikkonen oli yleensä noudattanut omaa makuaan, nykytaiteen avantgardesta periytyvän maskuliista askeesia. Kaikkosen äiti Aune Kaikkonen oli ollut itseoppinut taiteilija. Hän oli miehensä kuoleman jälkeen maalannut keittiön ja eteisen seinille suuria maalauksia. Lapset kuitenkin maalasivat ne peittoon, koska pelkäsivät kaverien ihmettelevän niitä. Taide jäi äidin elämästä pitkäksi aikaa, eikä hän myöskään hyväksynyt tyttärensä taideopintoja. Hän kiinnostui kuitenkin uudestaan taiteesta Kaikkosen valmistumisen jälkeen, ja alkoi muotoilla muun muassa suihkulähteitä ja joutsen-aiheisia veistoksia betonista. Hän kutoi myös mattoja ja maalasi jälleen kuvia seinille.
Kenkäteoksissa on nähty myös lintu-teemaa. Yön kuningattaressa on kuvailtu naisten tanssikenkien muuttuvan sulokkaiksi japanilaishenkisiksi kukiksi, jotka tuovat muistumia Georgia O'Keeffen maalauksista ja surrealismista.
Taiteellinen ura ja tuotanto > Suosittujen teosten meemiytyminen ja kopiointi

Kaikkosen teoksia on ollut laajalti esillä eri puolilla maailmaa, ja ne ovat saaneet paljon julkisuutta. Huomattavan samankaltaisia teoksia onkin ilmaantunut eri tekijöiden tekeminä muun muassa Lontoolaisessa kirkossa, Kiinassa ja Etelä-Amerikassa. Installaatioissa on ollut yleisöltä tai erityisryhmiltä kerättyjä vaatteita, joita on ripustettu installaatioiksi käyttäen samantyyppisiä asetelmia, sommitelmia ja paikkoja kuin Kaikkosen teoksissa. Moniin on saatu idea viraalisti levinneistä Kaikkosen teosten kuvista. On myös sattunut, että kuraattori oli pyytänyt toista taiteilijaa tekemään vaateteoksen Kaikkosen teoskuvien pohjalta, kun itse Kaikkosta ei ole saatu mukaan näyttelyyn.
Teoksia

Varjo, installaatio Satakunnankadulla Tampereella kesällä 1999 Taivas kattona -taidetapahtumassa, uusinta kesällä 2015  ja 2020
Tie, installaatio Helsingin tuomiokirkon portailla 2000
Yön kuningatar, installaatio 122 x 452 cm, readymade-esineet, naisten kengät, ruokailuvälineet, 2004-2005
Virtaavien vetten tykö, miesten paidat, Jyväskylän kirkkopuisto 2006
Teoksia > Julkiset teokset

Taitettu taival, Hartolan museo 1988
Ohne Fahrkarte, Rikhardinkadun kirjasto Helsinki 1989-1993
Sanan miekka, Joensuun yliopisto, 1989
Muuri, Kivipankki Jämsä 1993
Toivo, Kirkonkulma Espoo,2000
Kohti aurinkoa, kohti kuuta, Viikin normaalikoulu, Helsinki 2004
Korkea veisu, Lapinlahden lukion piha, Lapinlahti 2004
Valon lapset, Savon Voima OY, Kuopio 2005
Kantavat siivet, Heinolan lukio, Heinola 2005
Ja tuuli käy sinun ylitsesi, Ylöjärven kaupungintalo 2006
Eteneminen, Hanasaaren ruotsalais-suomalainen kulttuurikeskus, Espoo 2009
Kohti uutta huomista. Vaateinstallaatio. Kaupungintalon aula, Hyvinkää, 2011
Omille siiville, Käpylän peruskoulu, Helsinki 2012
Askel askeleelta, Päiväkoti Simpukka, Iisalmi 2015
Iltatähti, Kivistö, Vantaa 2015
Sateenkaaren pää, Kivistö, Vantaa 2016
Sisulla noustiin, Tampereella Vuoreksessa 2015
Vasten auringon siltaa, Kirkonvarkaus, Mikkeli 2017
Kotikuusi, Kivistö, Vantaa 2017
Veden valoa, Kivistö, Vantaa 2018
Oppia ikä kaikki, Tampereella Tesomalla 2018
Höyhen, Hippoksen puisto, Jyväskylä 2022
Maininnat ja huomionosoitukset > Palkinnot ja tunnustukset

Iisalmen kaupungin taidepalkinto 1978
Kunniapalkinto Nürnbergin piirustustriennaalissa 1985
Kuvataiteen valtionpalkinto 1989
Taiteen Suomi-palkinto 2001
Ympäristötaiteen palkinto 2002
Publieksprisj, Den Haag Sculptuur, Hollanti 2004
Pro Finlandia -mitali 2022
Raimo Utriaisen Säätiön elämäntyöpalkinto 2023
Maininnat ja huomionosoitukset > Dokumenttifilmi

Tuhansien takkien tie, TV1:n dokumentti 2003
Kuvia julkisista teoksista

Korkea veisu, 2004, Lapinlahti.
Omille siiville, 2012, Helsinki.
"Eteneminen" Hanasaaren ruotsalais-suomalainen kulttuurikeskus, Espoo, 2009
Askel askeleelta, 2015, Iisalmi.
Iltatähti, 2015, Vantaa.
Sateenkaaren pää, 2016, Vantaa.
Sisulla noustiin, 2016, Tampere.
Onnen puu 2017, Vuores Tampere.
Kotikuusi 2017, Kivistö Vantaa.
Vasten auringon siltaa, 2017, Mikkeli.
Veden valoa 2018, Kivistö - Vantaa.
Oppia ikä kaikki, 2018, Tampere.
Ilon heijastuksia, 2020, Vantaa.
Höyhen, Matti Nykäsen muistomerkki, 2022, Jyväskylä.
Varjo, Tampere
Kirjallisuutta

1991 Kivirinta, Marja-Terttu; Pohjola, Ilppo; Rossi, Leena-Maija: Koko hajanainen kuva: Suomalaisen taiteen 80-luku.  WSOY, 1991.  ISBN 951-0-16570-0
1994 Näköaloja, Retretti
FACTA 2001 tietosanakirja
2005 Äidin tanssikengät — Kaarina Kaikkosen taide, Maahenki
2014 Marina Dacci, Marja-Terttu Kivirinta & Julia P. Herzberg: Kaarina Kaikkonen. Parvs. ISBN 978-952-5654-61-5
Aiheesta muualla

Kaarina Kaikkosen kotisivu
Kaarina Kaikkonen taiteilijamatrikkelissa
Kaarina Kaikkosen teoksia Suomen kuvanveistäjäliiton sivuilla (Arkistoitu – Internet Archive)
Kuvia Kaarina Kaikkosen teoksista Environmentalart.net-sivuilla (Arkistoitu – Internet Archive)
Yön kuningatar, Taidesampo.net (Arkistoitu – Internet Archive)
Tuhansien takkien tie Dokumenttielokuva Yle Areenassa
Kaarina Kaikkonen Kansallisgallerian kokoelmissa
Kaarina Kaikkonen instagramissa
| Auktoriteettitunnisteet  |
| --- | --- |
Kansainväliset:  FAST  ISNI  VIAF  WorldCat 
Kansalliset:  Saksa  Suomi (KANTO)  Yhdysvallat 
Henkilöt:  Uppslagsverket Finland 
Muut:  IdRef 
Hanging on to Each Other, Liverpool Biennial 2010.
Paatsamakirva

| Paatsamakirva> Uhanalaisuusluokitus |
| --- | --- |
 
 
Suomessa:
 Elinvoimainen  
Tieteellinen luokittelu
Domeeni::  Aitotumaiset Eucarya
Kunta::  Eläinkunta Animalia
Pääjakso::  Niveljalkaiset Arthropoda
Alajakso::  Kuusijalkaiset Hexapoda
Luokka::  Hyönteiset Insecta
Lahko::  Nivelkärsäiset Hemiptera
Alalahko::  Kirvansukuiset Sternorrhyncha
Yläheimo::  Aphidoidea
Heimo::  Kirvat Aphididae
Alaheimo::  Putkikirvat Aphidinae
Tribus::  Aphidini
Suku::  Aphis
Alasuku::  Aphis
Laji::  frangulae
Kaksiosainen nimi
 Aphis frangulae  Kaltenbach, 1855 
Infobox OKNimi-testi OK: 
Paatsamakirva, joissakin lähteissä paatsaman perunakirva, (Aphis frangulae) on kirvoihin kuuluva pieni hyönteislaji. Sillä on jonkin verran merkitystä etenkin perunan tuholaisena.
Laji on taksonomisesti hankala, sillä se eroaa monista lähilajeista ainoastaan elintapojensa sekä ravintokasvien osalta. Erityisesti kurkkukirva (Aphis gossypii) on monissa eurooppalaisissa lähteissä katsottu paatsamakirvan alalajiksi Aphis frangulae gossypii, ja joissakin lähteissä lajit yhdistetään Aphis frangulae/gossypii -lajikompleksiksi.
Koko ja ulkonäkö

Paatsamakirvaa ei ole mahdollista erottaa ulkonäön perusteella eräistä lähilajeista. Myös kirvojen ulkoasu vaihtelee jonkin verran ravintokasvin mukaan. Primääri-isännällä siivettömät yksilöt ovat yleensä likaisen vihreitä tai ruskeita, sekundääri-isännällä värivalikoima liukuu kellertävästä vihreän kautta sinertävään tai ruskeaan ja pää on tumma. Joissakin yksilöissä on vihreitä laikkuja, etenkin kantaemoissa. Tuntosarvet ovat 5- tai 6-jaokkeiset ja pituudeltaan 0,6–0,8 kertaa ruumiin pituiset. Takaruumiin kärjen cauda on tumma, joskus tyvestään vaaleampi, mutta aina vaharauhasputkia vaaleampi. Vaharauhasputket ovat tummat, hieman alle kaksi kertaa caudan pituiset. Raajoissa reisien kärkiosat ovat tummahkot ja säärten kärkiosat ja nilkat ovat tummat. Siivekkäillä yksilöillä tuntosarvet ovat tummat, takaruumiissa on poikkijuovia (koirailla enemmän kuin naarailla) ja suvullisesti lisääntyvillä naarailla takimmaisen raajaparin sääret ovat selvästi paksuuntuneet. Koiraat ovat yleensä siivellisiä, eivät kuitenkaan aina. Ruumiin pituus vaihtelee 0,9–2,1 mm.
Heie (1986) esittää huomattavan yksityskohtaiset tuntomerkit eri kirvasukupolvista sekä suuntaa antavan kaavan myös eri alalajien määrittämiseksi. Kromosomiluku 2n=8.
Levinneisyys

Laji on levinneisyydeltään kosmopoliittinen. Suomessa sitä on tavattu Ahvenanmaalta ja etelärannikolta suunnilleen Oulun korkeudelle saakka.
Elinympäristö ja elintavat

Paatsamakirvalla tapahtuu monille kirvalajeille ominainen isäntäkasvin vaihto. Primääri-isäntänä toimii keväällä ja alkukesällä korpipaatsama, jolla kirvat lisääntyvät neitseellisesti muutaman sukupolven ajan, kunnes alkaa syntyä siivekkäitä yksilöitä, jotka siirtyvät uusille isäntäkasveille. Näitä sekundääri-isäntiä ovat alalajilla A. frangulae frangulae (sensu stricto) etenkin maitohorsma, mutta myös lutukka ja ranta-alpi. Tarkka sekundääri-isäntien valikoima riippuu alalajista ja tässä suhteessa erityisen merkittävä on alalaji A. frangulae beccabungae, joka kelpuuttaa sekundääri-isännäkseen muun muassa perunan ja muodostuu näin viljelytuholaiseksi. Sen sijaan ainoastaan Saksasta tunnettu alalaji A. frangulae testacea elää ilmeisesti koko ajan korpipaatsamalla ilman isäntävaihtoa. Tärkeän sekundääri-isäntien ryhmän muodostavat huulikukkaiskasvit. Syksyllä kirvat palaavat korpipaatsamalle, jolloin syntyy koiraita ja suvullisesti lisääntyviä naaraita. Hedelmöittyneet naaraat munivat ja munat talvehtivat.
Vaikuttaa siltä että paatsamakirvalla esiintyy Euroopassa useita erillisiä populaatioita, joista kuhunkin kuuluvat kirvat ovat pääsääntöisesti toistensa klooneja, mutta ajoittain populaatioiden välillä tapahtuu sekoittumista. Maantieteelliset erot ja eri populaatioihin kuuluvien kirvojen suvullisten sukupolvien risteytyminen saattavat monimutkaistaa ravintokasvin valintaa ja tekevät yhdessä ulkoisten tuntomerkkien olemattomien erojen kanssa lajien ja alalajien välisten rajojen määrittelemisen varsin vaikeaksi.
Ravintokasvit

Paatsamakirvan primääri-isäntä on korpipaatsama (Rhamnus frangula), sekundääri-isäntien suhteen laji on polyfagi ja tavattu jopa kihokeilta (Drosera).
Muita lajikompleksiin kuuluvia lajeja

Aphis frangulae -lajikompleksiin kuuluvia tai ainakin hyvin lähellä olevia lajeja ovat Aphis ballotae, Aphis ecballii, Aphis eupatorii, Aphis gossypii, Aphis lamiorum, Aphis mamonthovae, Aphis narzikulovi, Aphis nepetae, Aphis periplocophila, Aphis rhoicola, Aphis symphyti sekä Aphis utilis.
Aiheesta muualla

Aphid Species File
bladmineeders.nl (Arkistoitu – Internet Archive) (hollanniksi)(englanniksi)
| --- | --- |
Taksonitunnisteet:  Wikidata: Q10414926  Wikispecies: Aphis frangulae  EPPO: APHIFG  Fauna Europaea: 54521  Fauna Europaea (new): ef4c0f58-976d-4ca6-bb24-7ead9126bc90  GBIF: 2072388  iNaturalist: 768478  NBN: NHMSYS0020736268  NCBI: 345553  Observation.org: 159522  Open Tree of Life: 263605  PPE: aphis-frangulae  Laji.fi: MX.228254
Gianni Vernetti

| Gianni Vernetti |
| --- | --- |

Henkilötiedot
Syntynyt: 2. marraskuuta 1960 Torino
Tiedot
Puolue:  Demokraattinen puolue (2007–2024)
Aiheesta muualla
giannivernetti.it
Gianni Vernetti (Torino, 27. marraskuuta 1960) on italialainen toimittaja ja poliitikko. Hänet valittiin varajäseneksi 2001 ja 2008 ja senaattoriksi2006.
Vuosina 2006-2008 hän oli osa Romano Prodin toista hallitusta varaulkoministerinä.
Hän on naimisissa toimittaja Laura De Donaton kanssa. Heillä on neljä lasta.
Happosade

Happosateiden aiheuttamia metsätuhoja Jizeravuorilla Tšekissä vuonna 2006.
Hiilivoimalat ovat merkittäviä happosateiden aiheuttajia.
Happosade on sadetta, joka sisältää merkittävästi rikkihappoa tai typpihappoa.
Ihmisen vaikutuksesta happoja syntyy esimerkiksi kun teollisuuden päästöjen rikkioksidit ja typpioksidit reagoivat ilmassa olevan vesihöyryn kanssa. Happoja syntyy myös luonnollisia teitä, kuten tulivuorten päästöistä ja mätänevistä kasveista.
Happosateet lisäävät vesistöjen happamuutta. Happosateet vaikuttavat haitallisesti muun muassa järviin, jokiin, metsiin, maaperään, kaloihin ja muihin eläimiin sekä rakennuksiin.
Hapot voivat sataa maahan satojen kilometrien päässä lähtöpaikastaan. Esimerkiksi Norjan happosateet ovat lähtöisin Englannista ja Skotlannista, Itä-Kanadan happosateista puolet tulee Yhdysvalloista, ja Japaniin happosateet tulevat Koreasta ja Kiinasta.
Rahoituslaskelma

Rahoituslaskelma on maksu- tai suoriteperusteella laadittu rahavirtalaskelma, joka kertoo rahan liikkeet tilikauden aikana. Rahoituslaskelma kertoo havainnollisesti, mihin saakka yrityksen tulorahoitus riittää. Rahoituslaskelmia ovat maksuperusteinen kassavirtalaskelma ja suoriteperusteinen käyttöpääomavirtalaskelma eli liikepääomavirtalaskelma. Rahoituslaskelma voidaan laatia myös konsernille. Rahoituslaskelma sisältyy tilinpäätökseen.
Velvollisuus laatia rahoituslaskelma koskee ainoastaan suuryrityksiä ja PIE-yhteisöjä joihin lukeutuvat listayhtiöt, luottolaitokset sekä vakuutusyhtiöt. Suurina pidetään yrityksiä, joilla sekä päättyneellä että sitä edeltävällä tilikaudella on ylittynyt vähintään kaksi Kirjanpitolain 1:4c §:ssä tarkoitetuista rajoista.
Kirjanpitolaissa tarkoitetut rajat ovat:
1) taseen loppusumma 20 000 000 euroa; 2) liikevaihto 40 000 000 euroa;  3) tilikauden aikana palveluksessa keskimäärin 250 henkilöä.
Kassavirtalaskelma voidaan laatia kahdella tavalla. Perinteinen tapa on muokata tuloslaskelmasta ja taseesta kassavirtalaskelma. Toinen on pitää kassavirtakirjanpitoa ja laatia sen perusteella kassavirtatilinpäätös. Periaatteessa kassavirtalaskelmassa korjataan tuloslaskelman lukuja siten, että niistä eliminoidaan laadintaperiaatteista johtuvien jaksotuserien vaikutus. Kirjapitolautakunnalla (KILA) on yleisohje rahoituslaskelman laadinnasta. International Accounting Standards Committeen (IASC) IAS 7 Cash Flow Statements -standardi on merkittävä. Yritystutkimusneuvottelukunnalla (YTN) on suositukset kassavirtalaskelman laatimisesta.
Rahoituslaskelmalla ei ole yleisesti vakiintunutta muotoa. Käytännössä esiintyy sekä Suomessa että ulkomailla useita eri muotoja. Kassavirtalaskelman loppusumma voi olla positiivinen tai negatiivinen. Kassavirtalaskelman loppusumma osoittaa kasvoivatko vai vähenivätkö kassavarat ja kuinka paljon. Suomessa kassavirtalaskelma kuitenkin laaditaan merkitsemällä loppusumma nollaksi, ja laskelmassa osoitetaan täten liiketoiminnan, investointien ja rahoituksen kassavirtojen sekä kassavarojen muutoksen summan menevän tasan. Kassavirtalaskelmassa keskeisiä kassavirtaan vaikuttavia eriä ovat poistojen ja arvonalennuskirjausten lisäksi liikepääomaerien (myyntisaamisten, ostovelkojen ja varaston) muutokset.
Sisältö

Kirjanpitoasetuksen 2. luvun 1 §:n mukaan rahoituslaskelmasta on ilmettävä:
liiketoiminnan rahavirta
investointien rahavirrat
rahoituksen rahavirrat
Aiheesta muualla

Kirjanpitolautakunnan yleisohje rahoituslaskelman laadinnasta (Arkistoitu – Internet Archive)
IAS 7 — Statement of Cash Flows (englanniksi)
Juha Kinnunen ja Markku Koskela: Täsmäävätkö kassavirrat? - Yritysten julkaisemien ja tilinpäätöksistä laskettujen kassavirtojen vertailu. Tilintarkastus -Revision 2/2000.
Sisä-Suomen sairaala

Sisä-Suomen sairaala oli Suolahdessa vuosina 1953-2008 toiminut psykiatrinen sairaala. Suomen ensimmäinen B-mielisairaala. Se avattiin 20. maaliskuuta 1953.
Vuonna 1953 valmistuneen osan on suunnitellut arkkitehti Martti Paalanen ja vuonna 1957 valmistuneen osan arkkitehti Eino Pitkänen. Sairaalan toimiessa B-mielisairaalana siinä oli yhteensä 277 sairaansijaa.
Toiminta psykiatrisena sairaalana päättyi vuonna 2008, jonka jälkeen tiloissa oli Mehiläisen hoitoyksiköitä.
Keski-Suomen sairaanhoitopiiri on valmistellut isoa kiinteistökauppaa liittyen Jyväskylässä sijaitsevan vanhan Keski-Suomen keskussairaalan kiinteistöjen myymiseen. Samassa yhteydessä on tarkoitus myydä myös Sisä-Suomen sairaalan kiinteistöt.   Kiinteistökauppa solmittiin 11.10.2021 Keski-Suomen sairaanhoitopiirin sekä Investors House Oyj:n, Royal House Oy:n ja Ovaro Kiinteistösijoitus Oy:n välillä.  Helmikussa 2025 julkaistiin tieto, että kiinteistö on myyty Betoniteam Oy:lle syksyllä 2024. Samalla rakennusten kerrottiin kärsineen niin paljon ilkivallasta, että niistä on katkaistu sähkö ja vesi. Jatkossa ne on järkevä purkaa, muta lähiaikoina siellä ei tapahdu vielä mitään.
Aiheesta muualla

Ahola Teija. Terveyttä kaikille. B-mielisairaalat 1950-luvulta 70-luvulle. Museovirasto 2015.
Ala-Haavisto, Raili. Sisä-Suomen sairaala : Suomen ensimmäinen B-mielisairaala 1953-2003; Gummerus 2003.
Vilén

Vilén (myös Vilen, Wilén ja Wilen) on ruotsalainen ja suomalainen sukunimi.
Vilen

Albert Vilén (1861–1941), konsuli ja tehtailija (Vilénin tehtaat)
Elias Vilén (s. 2001), jääkiekkoilija
Erkki Vilén (s. 1956), pikajuoksija
Jari Vilén (s. 1956), pikajuoksija
Jari Vilén (s. 1964), kokoomuslainen poliitikko ja diplomaatti
Jaska Vilén (s. 1976), jääkiekkoilija
Jorma Vilen (s. 1946), jääkiekkoilija
Markus Vilén (s. 1983), pika-aitajuoksija
Oona Vilén (s. 1989), pikajuoksija
Paula Vilén (s. noin 1976), toimittaja
Pirjo Vilén (s. 1957), yleisurheilija
Raimo Vilén (s. 1945), pikajuoksija
Riina Vilén (s. 1983), kestävyys- ja keskimatkojen juoksija
Teemu Vilén (s. 1986), pikajuoksija
Teuvo Vilen, (s. 1953), jalkapalloilija
Topias Vilén (s. 2003), jääkiekkoilija
Ville Vilén (s. 1963), Yleisradion toimittaja
Wilén

Anja Wilen (s. 1945), suunnistaja
Broge Wilén (1939–2006), kirjailija ja dramaturgi
Erik Wilén (1898–1982), pikajuoksija ja olympiamitalisti
Fritz Wilén (1857–1899), kirjailija ja sähköalan pioneeri Suomessa
Gustaf Vilhelm Wilén (1835–1919), kirjanpainaja ja lahjoittaja
Jonas Wilén (s. 1974), kuvataiteilija
Karl Wilén (1842–1916), pappi, valtiopäivämies ja rovasti
Sirkka-Liisa Wilén (1927–2015), näyttelijä
Tage Wilén (s. 1941), kuvataiteilija
Tiina Wilén-Jäppinen (1963–2016), kunnallispoliitikko ja henkirikoksen uhri
Yrjö Wilén (1894–1951), toimittaja ja pakinoitsija.
Entisenä sukunimenä

Seija Helander (s. 1970), o.s. Vilén, kirjailija
Saara Lahtinen (s. 1934), o.s Vilén, keskimatkojen juoksija
Margareta Steinby (s. 1938), ent. Wilén, professori (emerita)
Veikko Varesmaa (1910–1996), ent. Wilén, maanviljelysneuvos
Helmi Vihne (1898–1966), ent. Wilén, toimittaja ja kirjailija
Emil Väre (1885–1974), ent. Vilén, kaksinkertainen kreikkalais-roomalaisen painin olympiavoittaja
Muita

Emilia, Sulo ja Juhana Vilén, kuvitteellisia henkilöitä televisiosarjassa Tankki täyteen
| --- | --- |
: Tällä täsmennyssivulla luetellaan henkilöitä, joilla on sama sukunimi.
Joel Haahtela

Joel Haahtela Tampereen kirjamessuilla 2010.
Joel Kauko Kallevi Haahtela (s. 10. syyskuuta 1972 Helsinki) on suomalainen kirjailija ja lääketieteen lisensiaatti. Hän on työskennellyt HUS:n sairaalalääkärinä 1999–2003, Keskussotilassairaalassa 2004–2005 ja Jorvin sairaalassa vuodesta 2006.
Haahtela valmistui lääkäriksi Tampereen yliopistosta vuonna 1998. Vuonna 2006 hän erikoistui psykiatriaan. Haahtela aloitti kirjoittamisen opiskeluaikanaan Tampereella, jossa hän julkaisi ystävineen Unicum Zwack -nimistä ilmaista novellilehteä.lähde? Hänen esikoisromaaninsa Kaksi kertaa kadonnut ilmestyi keväällä 1999. Haahtelan teoksia on käännetty saksaksi, viroksi ja venäjäksi.
Vankan uskonnollisen vakaumuksen omaava Haahtela tutustui ortodoksisuuteen aluksi vaimonsa mukana ja mieltyi kokemaansa. Elämys syveni, kun häntä pyydettiin jumalanpalvelustekstien lukijaksi. Hänet vihittiin ensin lukijaksi ja 2021 diakoniksi, joka on varsinaisen ortodoksisen pappeuden ensimmäinen porras. Haahtela käsittelee tuotannossaan kristinuskoa ja sen selittämättömiä asioita, mutta romaaneita voi lukea niin hengellisin kuin humanistisin silmin.
Haahtelan teoksille on tyypillistä keveys ja unenomainen tunnelma; tyyliltään niitä on luonnehdittu impressionistisiksi. Haahtela itse kertoo uskovansa ”selittämättömään, siihen että asioiden takana on jotain monimutkaista ja kaunista, toisin sanoen mystistä”.
Haahtela perheineen asuu Kirkkonummella.