stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Alattionjoki

| Alattionjoki |
| --- | --- |
 Alattionjoen kanjoni
Alkulähde:  Virdnejávri
Laskupaikka:  Alattionvuono
Maat:  Norja
Pituus:  240 km
Valuma-alue:  8 963 km²
Alattionjoki eli Altajoki (norj. Altaelva, pohjoissaameksi Álttáeatnu, kveeniksi Alattionjoki) on Ruijassa, Pohjois-Norjassa sijaitseva joki, jonka pituus on 240 km. Se alkaa Koutokeinosta Suomen ja Norjan rajalta samalta tunturiseudulta, josta lähtee päinvastaiseen suuntaan myös Ounasjoki. Alattionjoki kulkee Euroopan suurimpiin kuuluvassa kanjonissa ja laskee Alattionvuonoon.
Alattionjoki tuli kuuluisaksi vuonna 1981, jolloin sinne rakennettiin vesivoimalaitosta. Rakennushanketta vastustivat suuresti niin paikalliset asukkaat kuin luonnonsuojelijatkin.
Alattionjoen ylempi osa, joka sijaitsee Koutokeinon kunnassa, tunnetaan nimellä Koutokeinojoki (pohjoissaameksi Guovdageaineatnu, norj. Kautokeinoelva). Alattio-Koutokeinojoen vesistön valuma-alue on laajuudeltaan 8 963 km²,lähde? mikä tekee siitä yhden Pohjois-Norjan suurimmista vesistöistä.
Alaskvarkki

| alaskvarkki |
| --- | --- |

Symboli:  d
Rakenne:  Alkeishiukkanen
Perhe:  Fermioni
Sukupolvi:  Ensimmäinen
Vuorovaikutus:  Painovoima Sähkömagneettinen Vahva vuorovaikutus Heikko vuorovaikutus
Antihiukkanen:  alas-antikvarkki
Löydetty teoreettisesti:  Murray Gell-Mann ja George Zweig (1964)
Löydetty:  SLAC (1968)
Hajoaa hiukkaseksi:  Vakaa
Sähkövaraus:  −⅓ e 
Värivaraus:  on
Spin:  ½
Alaskvarkki (engl. down-quark) eli d-kvarkki on alkeishiukkanen ja yksi kuudesta kvarkkityypistä. Muut tyypit ovat (suluissa vaihtoehtoisia nimiä):
ylöskvarkki (u-kvarkki, up-kvarkki)
lumokvarkki (c-kvarkki, charm-kvarkki)
outokvarkki (s-kvarkki, strange-kvarkki)
huippukvarkki (t-kvarkki, truth- tai top-kvarkki, tosikvarkki)
pohjakvarkki (b-kvarkki, beauty- tai bottom-kvarkki, kaunis-kvarkki)
Alaskvarkin massa on kaikista kvarkeista toiseksi pienin. Alaskvarkin antihiukkanen on alas-antikvarkki.
Kuten kaikkien kvarkkien, alaskvarkkien spin on 1/2 ja baryoniluku 1/3. Erityisesti alaskvarkin isospin I3 on –1/2 ja sähkövaraus –1/3e. Alaskvarkki kuuluu samaan kvarkkiduplettiin ylöskvarkin kanssa.
Alaskvarkit muodostavat yhdessä ylöskvarkkien kanssa protonit, joissa on kaksi ylöskvarkkia ja yksi alaskvarkki sekä neutronit, jotka rakentuvat kahdesta alaskvarkista ja yhdestä ylöskvarkista. Alaskvarkki kuuluu rakennusosasena myös useisiin lyhytikäisiin hadroneihin. Se on yksi kolmesta alkuperäisen kvarkkimallin vuonna 1964 ennustamasta kvarkista.
Alaskvarkkien massa on toiseksi pienin kaikista kvarkeista (4,1–5,8 MeV). Niitä pienempiä ovat vain ylöskvarkit (1,7–3,3 MeV). Muut kvarkkityypit ovat kymmeniä tai jopa tuhansia kertoja näitä kvarkkeja massiivisempia.
Alankomaalainen keittiö

Alankomaalainen keittiö eli hollantilainen keittiö perustuu yksinkertaisiin ruokiin, joita ovat muun muassa erilaiset pataruoat, ohukaiset, meren antimet ja meijerituotteet.
Ruokia

Yksi Alankomaiden tärkeimmistä peruselintarvikkeista on hollantilainen juusto. Maan tunnetuin juusto on gouda, joka tulee Goudan kaupungista. Keskiajalla edam-juusto oli maan tärkeimpiä vientituotteita, kun Edamin kaupungilla vielä oli meriyhteys. Kolmas tunnettu hollantilainen juusto on Leerdammer.
Alankomaalainen pataruoka stamppot on tyypillinen paikallinen arkiruoka, jonka pääraaka-aine on peruna. Vanhin ja suosituin pataruoka on hutspot, joka tehdään naudanlihasta, sipulista, porkkanasta ja perunasta. Patoihin käytetään Alankomaissa muitakin kasviksia, kuten kaalia, sekä lisäksi sianlihaa ja makkaraa. Myös papuja ja herneitä käytetään maan keittiössä paljon; suosituin sentyyppinen ruokalaji on herneistä ja sianlihasta valmistettu keitto snert.
Kalastuksella on Alankomaille ollut aina suuri merkitys. Maan suosituimpiin kalaruokiin kuuluu matjessilli, vielä kutematon nuori silli, joka syödään perinteisesti kokonaisena ilman lisukkeita. Myös sinisimpukoita viljellään runsaasti, vaikka suurin osa sadosta viedäänkin naapurimaihin. Simpukankasvatuksen keskus on Yerseke Schelde -joen suulla.
Suosittu alankomaalainen kakku on rusinakakku poffert, jota syödään kahvin kanssa, jälkiruokana tai välipalana. Alankomaalaiset tarjoavat poffertin yleensä voin, sokerin ja siirapin kanssa. Suurikokoiset alankomaalaiset ohukkaat (pannekoeken) ovat tunnettu herkku, ja maassa on jopa niihin kokonaan erikoistuneita ravintoloita. Limburgin erikoisuus on vlaai, litteä pyöreä leipäkakku, joka on päällystetty hedelmillä tai riisipuurolla. Twentessä valmistetaan krenteweggeä, joka on litteä ja pitkulainen rusinapulla.
Alankomaalaiset ovat maailman ahkerimpia lakritsinsyöjiä. Jouluisin maassa nautitaan etenkin piparkakkua muistuttavaa speculaas-leivonnaista, joka on maustettu kanelilla, muskotilla, kardemummalla, mausteneilikalla ja inkiväärillä. Speculaas valetaan puisiin muotteihin, joiden kuviot esittävät yleensä perinteisiä hahmoja ja aiheita. Muita alankomaalaisia jouluherkkuja ovat hunajakakku ontbijtkoek ja mausteinen mantelipikkuleipä janhagel.
Alankomaiden kansallisjuoma on alun perin ohrasta, rukiista, maissista ja katajanmarjasta tehty genever-viina. Siihen voidaan käyttää nykyisin myös muita marjoja ja hedelmiä. Myös liköörit ovat Alankomaissa suosittuja.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Alankomaalainen keittiö Wikimedia Commonsissa
Goudajuustoa näytteillä Goudassa.
Hutspotia sianlihan kera.
Limburgin provinssin erikoisuus vlaai on litteä pyöreä leipäkakku.
Al-Rum

Herakleios taistelee persialaisia vastaan.
Al-Rum (arab. الروم, ar-rūm) eli Bysanttilaisten suura on Koraanin 30. suura ja sisältää 60 jaetta. Nöldeken ikäluokituksessa suura on "mekkalainen", paitsi jae 17, joka on muita myöhäisempi, ja sitä on pidetty "medinalaisena". Suuran nimi tulee sen toisesta jakeesta, jossa puhutaan "bysanttilaisista".
Sisältö > Bysanttilaisten tuleva voitto

Jakeet 1-6 sisältävät mystisiä kirjaimia sekä ennustuksen bysanttilaisten tulevasta voitosta. Zinetullah Ahsen Bören julkaiseman suomennoksen mukaan suura alkaa seuraavasti:
ALM
Roomalaiset on voitettu
lähellä olevassa maassa, mutta lähitulevaisuudessa he tappionsa jälkeen pääsevät voittajiksi
muutaman vuoden kuluttua. Jumalalle kuuluu käskyvalta alussa ja lopussa, ja tuona päivänä uskovaiset ovat onnellisia
Jumalan avulla. Hän auttaa ketä tahtoo, sillä Hän on kaikkivaltias, kaikkein armollisin.
Sisältö > Jumalan tunnusmerkit

Jakeet 6-11, 17-28  ja 46-54 esittelevät Jumalan tunnusmerkkejä maailmassa. Koraani luettelee usein esimerkkejä eri ilmiöistä todisteina, jotka ymmärtäville paljastavat Jumalan suuruuden. Hänen merkkejään ovat esimerkiksi se, että ihmiset on luotu tomusta, ja he ovat levinneet kautta maan, hän on luonut ihmisille puolisot, hän on luonut taivaat ja maat sekä kielten ja ihonvärin moninaisuuden, unennäön, ihmisten pyrkimyksen toimeentuloon, salaman ja sateen taivaasta.
Jae 28 kuvaa ihmisen suhdetta Jumalaan käyttäen vertausta orjista:
Hän esittää teille vertauksen teistä itsestänne: »Onko teillä ja omistamillanne orjilla yhtäläinen osuus omaisuuteen, minkä Me olemme teille suonut? Varotteko heitä samassa määrin kuin toinen toistanne?» Tällä tavoin Me tuomme julki merkkimme niille, joilla on ymmärrystä.
Sisältö > Kuvaus tuomion päivästä

Jakeet 12-16 kertovat ihmisten jakautumisesta niihin, jotka pääsevät puutarhaan ja niihin, joita kohtaa kuritus. Jakeet 55-59 palaavat aiheeseen ja kertovat uskottomia odottavasta rangaistuksesta.
Sisältö > Varoituksia ja kehotuksia

Jakeet 29-45 jakavat varoituksia väärin tekemisestä ja kehotuksia pysyä uskossa.
Sisältö > Kehotus kärsivällisyyteen ja lujuuteen

Viimeinen jae 60 kehottaa:
Sentähden (sic!) pysy sinä lujana; totisesti, Jumalan lupaus on tosi, äläkä anna niiden, joilla ei ole varmuutta, saattaa sinua horjuvaksi.
Jaakko Hämeen-Anttilan mukaan Jumala puhuu tässä Muhammedille. Kyse on islaminuskon mukaisesta  tulkinnasta, sillä suura ei  mainitse profeetta Muhammedia.
Ennustus Bysantin voitosta

Koraani sisältää vain vähän viittauksia maailmantapahtumiin, mutta ennustus bysanttilaisten voitosta on sellainen. Ennustus liittyy Bysantin ja sassanidien valtakunnan väliseen sotaan vuosina 603-628. Keisari Herakleioksen sihteeri ja historioitsija Theofylaktos Simokattes (585?–641 jälkeen) esitti tarinan, jossa Bysantin suojelua aikaisemmin saanut ja tuleva Persian kuningas Khusrau II oli edellisen sodan aikana ennustanut Bysantin voittoa seuraavin sanoin:
Babylonialainen heimo hallitsee Bysantin valtiota kolmen hebdoman-syklin ajan. Neljännellä syklillä roomalaiset kuitenkin voittavat persialaiset.
Hebdoman-sykli tarkoitti vuosi-viikkoa eli raamatullista seitsemän vuoden sarjaa, jollainen tunnetaan esimerkiksi Mooseksen kirjoista. Vuosien 603-628 sota sujui Bysantin kannalta aluksi erittäin huonosti. Kun ennustus esitettiin Persian kuninkaan suulla, sen odotettiin toimivan propagandana Bysantin puolesta etenkin Persian kristillisen väestön keskuudessa. Volker Poppin mukaan ennustuksen taustalla oli Paavalin eskatologinen näkemys, jossa esteen oli ensin poistuttava, jotta "vääryyden ihminen" tulisi esille ja joutuisi Kristuksen kukistamaksi (2. Tess. 2:6-7). Bysantin heikko sotamenestys oli tällainen eskatologinen ilmiö, joka edelsi lopullista voittoa.
Ennustuksen päätyminen Koraaniin oli Poppin mukaan seurausta siitä, että Koraanin varhaiset tekstit olivat peräisin kristillisen vanhauskoisen liikkeen piiristä Persian valtakunnassa.  Myös Jaakko Hämeen-Anttilan mukaan ennustuksen esiintyminen Koraanissa kertoo, että syntyvä islam suhtautui kristinuskoon hyvin positiivisesti.
Alakansakouluseminaari

Alakansakouluseminaari oli aiemmin Suomessa oppilaitos, joka valmisti opettajia alakansakouluihin. Suomessa toimi kaksi alakansakouluseminaaria, jotka sijaitsivat Hämeenlinnassa ja Torniossa.
Säännökset

Alakansakouluseminaareista vuonna 1926 annetun asetuksen mukaan valtio ylläpiti opettajien valmistamiseksi alakansakouluihin tarpeellisen määrän naisseminaareja, joiden oppiaika oli kaksivuotinen. Näitä seminaareja kutsuttiin alakansakouluseminaareiksi.
Säännökset > Opetuksen sisällöstä

Alakansakouluseminaarit antoivat oppilailleen voimistelussa sekä laulussa ja soitossa sellaisen koulutuksen, että seminaarista valmistuneet olivat päteviä opettamaan laulua ja voimistelua myös yläkansakoulussa. Niille oppilaille, joilla oli käsitöissä suurempi harjaantuneisuus kuin mitä yläkansakoulun oppimäärän suorittaminen edellytti, piti antaa tilaisuus sellaisen opetuksen saamiseen käsitöissä, että he olivat päteviä opettamaan sitä myös yläkansakoulussa.
Säännökset > Oppilaitokseen pääsystä

Alakansakouluseminaariin olivat voimassa seuraavat pääsyvaatimukset:
pyrkijän piti olla täyttänyt tai hänen oli täytettävä seitsemäntoista vuotta ennen sen kalenterivuoden loppua, jona hän pyrki seminaariin;
hänen piti olla hyvämaineinen;
hänen piti olla rokotettu;
hänen piti olla käynyt yläkansakoulu tai omata vastaavat tiedot ja taidot;
hänellä piti olla soitannollisia taipumuksia; sekä
hänellä piti olla lääkärin todistama terve ja virheetön ruumiinrakenne.
Säännökset > Oppilaitoksesta

Alakansakouluseminaarit olivat joko yhdenkertaisia, joissa oli yksi ensimmäinen ja yksi toinen luokka, tai yhdistettyjä, joissa oli kaksi rinnakkaista ensimmäistä ja samoin kaksi rinnakkaista toista luokkaa.
Alakansakouluseminaareihin oli yhdistetty harjoituskoulu, johon kuului yhdenkertaisessa seminaarissa kaksi ja yhdistetyssä seminaarissa neljä alakansakoulun luokkaa, joissa kussakin oli kaksi vuosiosastoa. Sen lisäksi järjestettiin voimistelun ja laulun sekä tarpeen mukaan käsitöiden opetuksen harjoittelua jossain paikkakunnan ylemmässä kansakoulussa.
Eckerön vaakuna

Eckerön vaakuna
Eckerön vaakuna on Eckerön kunnan tunnus. Vaakunan aihe viittaa historiaan, jolloin eckeröläiset vastasivat postin kuljettamisesta valtakunnan pääkaupunkiin Tukholmaan Ahvenanmeren yli; vaakunassa esiintyvää venemallia käytettiin kuljetuksiin talvisaikaan.
Vaakunan selitys kuuluu ”hopeakentässä punainen rahtivene, jonka raakapurjekin on punainen.” Vaakunan on suunnitellut Matts Dreijer, ja Eckerön kunnanvaltuusto hyväksyi vaakunan kokouksessaan 31. tammikuuta 1952. Ahvenanmaan maakuntahallitus vahvisti vaakunan käyttöön 27. helmikuuta samana vuonna.
Alattionvuono

| Alattionvuono Altavuono> norj. Altafjorden, pohjoissaameksi Álaheaivuotna, kveeniksi Alattionvuono |
| --- | --- |
 Näköala Alattionvuonolle
Sijainti:  Finnmarkin lääni, Norja
Merialue:  Norjanmeri, Atlantin valtameri
Alattionvuono eli Altavuono (norj. Altafjorden, pohjoissaameksi Álaheaivuotna, kveeniksi Alattionvuono) on monihaarainen vuono Ruijassa, Pohjois-Norjassa, pääosin Alattion kunnassa. Vuonon leveys vaihtelee 7 ja 15 kilometrin välillä. Pituus vuonon suulta sen pohjukkaan on 38 kilometriä. Vuonon perukassa on Alattion taajama.
Toisen maailmansodan aikana Alattionvuonossa oli yksi Saksan suurimmista laivastotukikohdista.
Alaluostari

Alaluostari oli kylä Suomen Neuvostoliitolle vuonna 1944 luovuttaman Petsamon kunnan pohjoisosassa. Kylä sijaitsi Petsamonjoen länsirannalla Petsamonjoen ja Näsykkäjoen yhtymäkohdan eteläpuolella. Alaluostarin pohjoispuolella Petsamonjoen rannalla sijaitsi yhden kilometrin päässä Näsykän kylä ja noin kolmen kilometrin päässä joen suulla Parkkina. Alaluostaria vastapäätä Petsamonjoen itärannalla kohosi Ristitunturi. Valtioneuvoston vuonna 1930 vahvistaman Petsamon uuden kyläjaon mukaan Alaluostari kuului Jokikylän kyläkuntaan.
Nykyisin Alaluostari muodostaa yhdessä entisten Näsykän ja Parkkinan kylien kanssa Petsamon kaupunkityyppisen taajaman, joka on Petsamon kaupunkikunnan keskus.
Kyläkuva

Jäämerentie kulki Alaluostarin läpi. Alaluostari liittyi läheisesti Näsykän ja Parkkinan muodostamaan Petsamon kunnan keskustaajamaan. Alaluostarilla sijaitsivat postitoimisto, puhelinkeskus, lennätinkonttori ja rajavartioston kasarmi. Kylässä oli myös Alaluostarin kirkko, joka oli alkujaan ollut Petsamon luostarin omaisuutta, mutta otettu Petsamon luterilaisen seurakunnan käyttöön Petsamon Suomeen liittämisen jälkeen. Alaluostari kuului Petsamon ensimmäisestä koulupiirijaosta vuodelta 1921 lähtien kirkonkylän eli Parkkinan koulupiiriin.
Vuonna 1938 suomalaiset pystyttivät Alaluostarille monoliitin Petsamon Suomeen liittämisen muistoksi. Syyskuussa 1944 Suomen suorittaman Petsamon luovutuksen jälkeen obeliski on siirretty Petsamon kuntapiirin hallintokeskuksen Nikkelin (aik. Kolosjoki) keskusaukiolle, jossa se on muistomerkkinä lokakuussa 1944 tapahtuneelle saksalaisjoukkojen ajamiselle pois Petsamon alueelta.
Väestö

Vuoden 1929 henkikirjoituksen mukaan kylän 113 asukkaasta oli suomalaisia 97 ja luterilaisia saamelaisia 16.
Asukasluvun kehitys:
54 (1925)
113 (1929)
109 (1930)
162 (1935)
186 (1939)
Historia

Petsamon luostari perustettiin Alaluostariin 1532. Suomalainen sissijoukko Pekka Vesaisen johdolla hävitti luostarin maan tasalle vuonna 1589 ja luostarin toiminta päättyi. Alaluostarille oli asettunut venäläisiä uudisasukkaita 1870-luvulla, mutta uudelleen toimintansa aloittanut Petsamon luostari otti Alaluostarin omaan käyttöönsä ja siirsi kylän venäläiset Kaakkurin kylään vuoden 1890 jälkeen. Tämän jälkeen kylää asuttivat lähinnä luostarin venäläiset työläiset. Petsamon siirtyessä Suomelle, otettiin Petsamon luostarin Alaluostarilla sijainneet rakennukset Suomen hallinnon ja Petsamon luterilaisen seurakunnan käyttöön. Tämän jälkeen Alaluostarin asukkaat olivat pääasiassa suomalaisia.
Al-Quraiš

Taistelu kuningas Khusrau II:n liittolaisarmeijan ja kapinakenraali Bahramin välillä vuonna 591. Miniatyyri vuodelta 1580.
Suura 106 arabialaisena resitaationa
Sūrat Quraiš (arab. سورة قريش‎, "Quraiš") eli Quraišin suura on Koraanin 106. suura ja sisältää 4 jaetta. Suuran nimi tulee ensimmäisessä jakeessa olevasta sanasta. Jaakko Hämeen-Anttilan suomentamana suura kuuluu seuraavasti:
»1. Quraishin yhteenliittymisen tähden,
2. talvi- ja kesäkaravaaninsa tähden
3. palvokoot ihmiset tämän temppelin Herraa,
4. joka ruokkii heidät, kun he olivat nälkäisiä, ja suojasi heitä, kun he pelkäsivät. »
Nöldeken ajoituksessa suura 106 kuuluu mekkalaisten suurien joukkoon ja niissä Koraanin kaikkein varhaisimpaan kerrostumaan.
Islamilainen tulkinta

800-luvulla alkoi ilmestyä Koraania selittävää eksegeettistä kirjallisuutta (tafsir), jonka tehtävä oli kytkeä Koraanin tekstit profeetta Muhammedin elämäkertaan. Tätä kirjallisuutta seuraten Jaakko Hämeen-Anttila kertoo, että suura liittyy Mekkaan. Quraiš oli Mekan pääheimo, johon myös profeetta Muhammed kuului. Islamilaisen tulkinnan mukaan suura annettiin ilmestyksenä Muhammedille hänen asuessaan vielä Mekassa. Jumala kehottaa ilmestyksessä palvelemaan Jumalaa, joka on suojellut omiaan muun muassa kauppamatkoilla.
Muita tulkintoja

Hämeen-Anttilan mukaan Koraanin kääntäminen on vaikeaa arabian kielen erikoisen syntaksin takia, mikä hankaloittaa tekstin tulkintaa. Toiset orientalistit ovat huomauttaneet myös vaikeudesta tulkita yksittäisiä sanoja. Kielitieteellisten ongelmien ohella tieteellinen Koraanin tutkimus on kiinnittänyt huomiota islamilaisen tulkinnan kehämäisyyteen: Koraanin tekstejä selitetään Muhammedin elämäkerran pohjalta, joka kuitenkin on ensin luotu Koraanin avulla.
Muita tulkintoja > Kaaba ja Mekka

Hämeen-Anttilan mukaan kolmannen jakeen  ilmaisu "tämä temppeli" tarkoittaa Mekassa sijaitsevaa Kaaban temppeliä.  Näkemys perustuu islamilaiseen tulkintaan. Jakeessa käytetty sana on bayt (talo), joten sananmukaisesti  puhutaan vain "tämän talon Herrasta" mainitsematta tarkemmin, mitä tarkoitetaan.
Jakeessa kaksi puhutaan talvi- ja kesäkaravaanista, mikä viittaa kaupankäyntiin. Ibn Ishaq kuvaa Muhammed-elämäkerrassaan Muhammedin kotikaupunkia Mekkaa kauppakeskukseksi, missä myös Muhammed aluksi toimi kauppiaana. Patricia Crone toteaa klassisessa tutkimuksessa "Meccan Trade and the Rise of Islam" (1987), että historialliset lähteet eivät tunne Mekkaa, sen pyhäkköä tai Quraiš-heimoa ennen 700-luvun puoliväliä. Mekka ei liioin esiinny Arabian niemimaan vanhojen pyhiinvaelluskohteiden joukossa, vaikka lähteet luettelevat 16 muuta pyhiinvaelluskohdetta.  Karttoihin Mekka ilmestyy vasta 900-luvulla. Crone päättelee, että kaikki väitteet Mekasta kauppapaikkana palautuvat suuraan 106 tai oikeammin sille tarjottuun eksegeettiseen selitykseen.
Muita tulkintoja > Yhteenliittymä ja Quraiš -heimo

Ensimmäisen jakeen sana ilaf on tuottanut orientalisteille vaikeuksia, sillä se esiintyy Koraanissa vain tässä kohtaa, eikä sanaa tunneta modernissa arabiassa. Ilmaisun tulkinta on perustunut samankaltaisuuteen arabian ystävää tarkoittavan sanan ilf kanssa. Eri käännöksissä puhutaan mm. Quraišin "ystävyydestä" (Kramer), "turvallisuudesta"  (Sahih International), "kesyttämisestä" (Pickthall)  tai "suosiosta" (suom.).
Myös sana "quraiš" on Koraanissa niin sanottu hapax eli se esiintyy vain kerran. Tämän takia myös vakiintunut käsitys siitä, että quraiš -heimo hallitsi Mekassa palautuu suuran 106 islamilaiseen tulkintaan. Christoph Luxenberg on kuitenkin tarjonnut sanalle uutta tulkintaa. Hän katsoo, että sana  قريش on lausuttu virheellisesti, kun se äännetään muodossa Quraiš. Sana vastaa morfologisesti syyro-aramean kielessä passiivin partisiipin monikon maskuliinia qarishe > qrishe (= kokoontuneet yhteen), jolloin se tarkoittaa liittolaisia (lat. foederati).  Oikea arabialainen ääntämys olisi sen takia Qarish.
Liittolaisjoukkoja (lat. foederati) oli Rooman sotajoukkojen apuvoimina. Arabiheimoja palkattiin sekä Bysantin että sassanidien armeijoiden apuvoimiksi näiden keskinäisissä sodissa. Luxenbergin tulkinnan mukaan ensimmäisessä jakeessa puhuttaisiin näin ollen armeijaa täydentävistä liittolaisjoukoista. Islamilainen tulkinta siitä, että Quraiš tarkoittaisi arabiheimoa, olisi siten syntynyt suuran 106 väärinluennan pohjalta. Vaikka Luxenbergin tulkinta olisi virheellinen, sanan tulkitseminen heimon nimeksi on luonnollisesti vielä oma kysymyksensä.
Muita tulkintoja > Yhteys Norsun suuraan 105

Hämeen-Anttilan mukaan suura tulisi kielellisesti selvemmäksi, jos se liitettäisiin edelliseen suuraan 105 (al-Fil eli Norsun suura). Suura 106 vaikuttaakin useimpien orientalistien mielestä Norsun suuran loppuosalta. Islamilaisen tulkinnan mukaan Norsun suura kertoo Mekan lähellä vuonna 570 käydystä taistelusta Jemenin varakuningas Abrahaa vastaan. Abraha halusi hävittää Kaaban temppelin, mutta Jumalan avulla koki tappion.
Orientalisti Mohammed Lamsiah on ehdottanut, että Norsun suura todellisuudessa kertoisi Ganzakin eli Blarathonin taistelusta vuonna 591, jossa vastakkain olivat kuningas Khusrau II roomalaisine liittolaisineen sekä kapinakenraali  Bahram. Voittanut osapuoli oli persialais-roomalainen liittolaisarmeija. Ilmaisu قريش  (quraiš) voisi tällöin viitata tähän liittosuhteeseen. Suurien  105 ja 106 muodostama kokonaisuus olisi siten uskonnollinen mieteruno, joka käsittelisi Ganzakin taistelua. Ilman erillistä tulkintaa suurasta ei löydy varsinaisesti islamilaista sisältöä.
Aiheesta muualla

Suura 106 Islamopas.com
| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
| Edeltävä suura: al-Fil | Koraanin suurat | Seuraava suura: al-Ma’un |
| Edeltävä suura: al-Fil | al-Quraiš | Seuraava suura: al-Ma’un |
 1 2 3 4 5 6 7 8 9 10 11 12 13 14 15 16 17 18 19 20 21 22 23 24 25 26 27 28 29 30 31 32 33 34 35 36 37 38 39 40 41 42 43 44 45 46 47 48 49 50 51 52 53 54 55 56 57 58 59 60 61 62 63 64 65 66 67 68 69 70 71 72 73 74 75 76 77 78 79 80 81 82 83 84 85 86 87 88 89 90 91 92 93 94 95 96 97 98 99 100 101 102 103 104 105 106 107 108 109 110 111 112 113 114
Richard van der Riet Woolley

| Richard van der Riet Woolley> Henkilötiedot |
| --- | --- |
Syntynyt: 24. huhtikuuta 1906 Weymouth, Dorset, Iso-Britannia
Kuollut: 24. joulukuuta 1986 (80 vuotta) Somerset West, Etelä-Afrikka
Kansalaisuus:  Iso-Britannia
Koulutus ja ura
Tutkinnot:  Kapkaupungin yliopisto, Cambridgen yliopisto
Instituutti:  Mount Wilsonin observatorio, Mount Stromlon observatorio, Etelä-Afrikan tähtitieteellinen observatorio, Greenwichin kuninkaallinen observatorio
Tutkimusalue:  tähtitiede
Palkinnot:  Royal Astronomical Societyn kultamitali
Richard van der Riet Woolley (24. huhtikuuta 1906 – 24. joulukuuta 1986) oli englantilainen tähtitieteilijä, Royal Societyn jäsen ja Astronomer Royal vuosina 1956–1971. Hänen äitinsä oli omaa sukuaan van der Riet.
Elämäkerta

Woolley syntyi Weymouthissa Dorsetissa. Hän kävi koulua Allhallows Collegessa ja sen jälkeen puolitoista vuotta Honitonissa, minkä jälkeen hän muutti vanhempiensa mukana Etelä-Afrikkaan. Woolley suoritti tutkinnon Kapkaupungin yliopistossa ja palasi sitten Britanniaan, missä hän jatkoi opintojaan Cambridgen yliopistossa. Toimittuaan välillä kaksi vuotta Mount Wilsonin observatoriosa hän palasi jälleen Britanniaan vuonna 1931.
Vuosina 1937–1939 Woolley oli vanhempi assistentti ja John Couch Adamsin seuraaja tähti­tieteilijänä Cambridgen observatoriossa.
Woolley erikoistui Auringon tutkimiseen, ja vuonna 1939 hänet nimitettiin Mount Stromlon observatorion johtajaksi Canberraan Australiaan. Sieltä hän palasi jälleen Britanniaan, kun hänet vuonna 1956 nimitettiin Astronomer Royaliksi, missä tehtävässä hän toimi vuoteen 1971 saakka. Hän oli viimeinen Astronomer Royal, joka toimi samalla Greenwichin kuninkaallisen observatorion johtajana, ennen kuin tehtävät eriytettiin.
Woolley valittiin Royal Societyn jäseneksi vuonna 1953, ja hän sai Royal Astronomical Societyn kultamitalin vuonna 1971. Vuosina 1972–1976 hän toimi uuden Etelä-Afrikan tähti­tieteellisen observatorion johtajana. Jäätyään 1970-luvun lopulla eläkkeelle hän asui suurimman osan eläke­vuosistaan Etelä-Afrikassa.