stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Ustjužna

| Ustjužna Устюжна |
| --- | --- |
 vaakuna
 Vologdan alue Venäjällä, alla kaupungin sijainti alueella
 Ustjužna
 Koordinaatit: 58°50′N, 36°26′E 
Valtio:  Venäjä
Alue:  Vologdan alue
Piiri:  Ustjužnan piiri
Väkiluku (2023):  7 653
Aikavyöhyke:  UTC+3 (MSK)
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Ustjužna (ven. У́стюжна) on kaupunki Vologdan alueella Venäjällä. Se sijaitsee Rybinskin tekojärveen laskevan Mologajoen rannalla 250 kilometriä Vologdasta länteen. Kaupunki on Ustjužnan piirin keskus. Asukkaita on 7 653 henkeä (vuonna 2023).
Ustjužnan vaakuna vuodelta 1781.
Paikkakunta mainitaan ensimmäisen kerran vuonna 1252 Železnyi Ustjug -nimisenä kaupunkina. Tuolloin se kuului Uglitšin ruhtinaskuntaan. 1200–1700-luvuilla nimenä oli myös Ustjužna-Želesnopolskaja Ižinajoen ja Železnoje Polen raudantuotantoalueen mukaan. Vuonna 1568 paikka mainitaan linnoittamattomana kauppias- ja käsityöläisasutuksena. Vuonna 1609 sitä piirittivät Vale-Dimitri II:n joukot.
1500–1600-luvuilla Ustjužna oli Tulan jälkeen Venäjän toiseksi suurin aseteollisuuden keskus. Vuosina 1614–1623 kaupungista lähetettiin Moskovaan 2700 kivääriä ja vuosina 1629–1632 yli miljoona tykinkuulaa. 1700-luvun alussa perustettiin amiraliteetin rautatehdas, jonka sulkemisen jälkeen (1714) kaupungin teollinen merkitys väheni huomattavasti. Vuonna 1738 Ustjužnasta tuli samannimisen Novgorodin lääniin kuuluneen kihlakunnan keskus.
Nykyään Ustjužna on maatalousalueen keskus, jossa toimii lähinnä elintarviketeollisuutta. Kaupungin keskusta sijaitsee Mologaan laskevan Vorožajoen molemmin puolin. Vorožan vasemmalla rannalla sijaitsevalla Sobornaja-aukiolla on vuosina 1685–1690 ja 1721–1730 rakennettu Jumalansynnyttäjän syntymän katedraali. Siihen liittyvässä talvikirkossa on viisikerroksinen puuleikkauksin koristeltu 1600-luvun ikonostaasi. Katedraalin vieressä on entisen kaupunginduuman rakennus. Sobornaja-aukiolta kaakkoon lähtevän pääkadun toisessa päässä sijaitsee barokkityylinen Kazanin kirkko vuodelta 1694. Vorožajoen sillan lähellä on puinen Marian ilmestyspäivän kirkko (1762). Joen oikealla rannalla sijaitsevan kauppatorin vieressä on Ylösnousemuksen kirkko. Mologan toisella puolella keskustaa vastapäätä sijaitsevat Pokrovan (1780) ja Jumalansynnyttäjän kuolonuneen nukkumisen (1781) kirkot. Vuonna 1781 laaditun säännöllisen asemakaavan mukaan rakennetussa keskustassa on 1800-luvun ja 1900-luvun alun kaksikerroksisia kauppiastaloja sekä koristeellisia puutaloja. Kotiseutumuseon kokoelmissa on 1400–1600-lukujen ikoneja, paikallista käsityötaidetta sekä venäläisten taidemaalarien (mm. Ivan Aivazovski ja Boris Kustodijev) teoksia.
Aiheesta muualla

Ustjužnan piiri Vologdan alueen sivustolla (Arkistoitu – Internet Archive) (venäjäksi)
Kihniön helluntaiseurakunta

| Kihniön helluntaiseurakunta |
| --- | --- |
 Kihniön helluntaiseurakunta marraskuussa 2024.
Suuntautuminen:  helluntaiherätys
Kirkkokunta:  Suomen Helluntaikirkko
Perustettu:  1958
Pastori:  Jesse Koivukoski
Pääkirkko:  Kihniö
Aiheesta muualla
Sivusto
Infobox OKNimi-testi OK: 
Kihniön helluntaiseurakunta on vuonna 1958 perustettu helluntaiseurakunta Kihniöllä. Seurakunnan pastorina toimii Jesse Koivukoski. Seurakunnan Saalem-kokoontumistila sijaitsee Kihniön keskustassa. Kokoussalin yhteydessä on ruokailutila sekä nuorisotilat. Seurakunnan toiminta-alueeseen on kuulunut myös Jalasjärvi sekä Kurun pohjoisosat. Kihniön seurakunta vastasi Jalasjärvestä aina vuoteen 1973, jolloin sinne perustettiin oma seurakunta.
Historia > Helluntaiherätys Kihniöllä

Vapaakirkollista toimintaa Kihniöllä on ollut varmuudella jo 1920-luvulla, jolloin toiminnan keskus oli Niskosken kylässä. Muun muassa Antti Ammunet toimi matkapuhujana Kihniössä vuosina 1926–1928. Merkittäviä vaikuttajia Kihniöllä ovat olleet myös Kurjenkylän "Rajalan pappa" ja Valde Koivula. Alkusysäys Kihniön helluntaiseurakunnalle tuli Martti ja Aarne Lepistön työstä. Lepistön veljekset liittyivät vapaakirkkoon ja kävivät Santalan opiston lyhyen evankelistakurssin. Myöhemmin uskoon tuli Risto Annala, jonka panos helluntaiseurakunnan syntyyn on ollut merkittävä.
Lepistöt julistivat evankeliumia Mäntässä, jossa he tulivat helluntaiherätyksen yhteyteen. Lepistöt siunattiin Kihniölle Tampereen Saalem-seurakunnan alaisuudessa ja Kihniölle muodostettiin Saalemin alainen rukouspiiri vuonna 1952. Samoihin aikoihin Kihniöllä pitivät kokouksia myös Oiva Veijanen ja Eino Walden. Monet tekivät uskonratkaisun näissä kokouksissa.
Historia > Seurakunnan perustaminen

Seurakunnan perustamiskokous pidettiin Risto Annalan kodissa ja seurakuntaan liittyi 90 jäsentä. Opettaja Martta Ertamaa lahjoitti alkupääoman rukoushuonerahastoon ja sen turvin voitiin ostaa Iitinniemen tila. Rukoushuoneelle löytyi kuitenkin sopivampi paikka vuonna 1966. Vuonna 1974 seurakunta lähetti Lahja ja Jouko Kosken lähetystyöhön Keniaan. Aluksi taloudellista vastuuta kantoi Satakunnan Lähetysrahasto. Vuonna 1988 seurakunnan jäsenmäärä oli 112. Vuonna 2023 seurakunnan jäsenmäärä on noin 70.
Saarnaajat

Seuraavat henkilöt ovat toimineet Kihniön helluntaiseurakunnan saarnaajina:
1960–1964: Tauno Nieminen
1967–1971: Osmo Valli
1972–1973: Jarmo Makkonen
1974: Jouko Koski
1975–1978: Aulis Huotari
1980–1981: Leo Mäkinen
1984–1985: Hannu Nuutinen
1986–19??: Juhani Leskinen
19??–1993: Paavo Riikonen
1995–2000: Leevi Mäntynen
2000–2003: Sauli Takala
2007–2012: Riku Kaatrasalo
2012–2016: Harri Nurmi
2017– Jesse Koivukoski
Ilmari Melander

Kustantaja Jalmari Jäntti (istumassa) sekä Y. A. Jäntti ja Ilmari Melander.
Gustaf Henrik Ilmari Melander (6. syyskuuta 1904 Helsinki – 5. toukokuuta 1987 Helsinki) oli suomalainen oikeustieteilijä, joka toimi Helsingin yliopiston maa- ja vesioikeuden professorina vuosina 1952–1968. Hän oli myös WSOY:n merkittävä osakkeenomistaja ja hallitusneuvoston puheenjohtaja vuosina 1951–1972.
Elämä > Koulutus

Melander valmistui ylioppilaaksi Helsingin suomalaisesta yhteiskoulusta vuonna 1924. Hän suoritti Helsingin yliopistossa yleisen oikeustutkinnon vuonna 1929 ja lakitieteen kandidaatin tutkinnon vuonna 1931. Hän sai varatuomarin arvon vuonna 1931. Melander väitteli lakitieteen tohtoriksi talvisodan aikaan vuonna 1940. Hänen väitöskirjaansa Lapsen huollosta on pidetty ensimmäisenä tutkimuksena lapsioikeuden alalta Suomessa.
Elämä > Työura

Melander työskenteli aluksi virkamiehenä korkeimmassa oikeudessa vuosina 1930–1941, mutta siirtyi työskentelemään tutkijaksi Helsingin yliopistoon. Akateemisen uransa alussa hän toimi yleisen lainopin ja siviilioikeuden apulaisena vuosina 1941–1952 ja tutki lapsi- ja avioliitto-oikeutta. Vuonna 1951 hänet nimitettiin talousoikeuden professoriksi ja vuonna 1952 hänen professorin virkansa muutettiin maa- ja vesioikeuden professuuriksi. Lisäksi Melander toimi oikeustieteellisen tiedekunnan varadekaanina 1960–1961 ja dekaanina 1962–1965, yliopiston tiedekuntajärjestöjen keskustoimikunnan puheenjohtajana 1955–1961 sekä yliopiston apteekkitoimikunnan puheenjohtajana 1957–1968. Melander tunnettiin yliopistossa professuurinsa nimikkeestä johdetulla lempinimellä "Kura-Immu". Melanderin jäädessä eläkkeelle hän teki valituksen siitä, ettei hänen saamiaan tenttipalkkioita ollut laskettu mukaan eläkettä määrättäessä, minkä johdosta yliopisto joutui jälkikäteen maksamaan kaikille opettajille tenttimaksuista perittävät sellaiset sosiaaliturva- ja muut vastaavat maksut, jotka eivät olleet vanhentuneet.
Melander vaikutti aktiivisesti osakkeenomistajana WSOY:ssä, jossa hän toimi myös johtokunnan jäsenenä 1941–1946 sekä hallintoneuvoston jäsenenä 1946–1972 ja puheenjohtajana 1951–1972. Melander oli johtavassa asemassa yhtiön osakkeenomistajien etua ajavassa "rahasiivessä", jonka vastapuolena toimi Y. A. Jäntin edustama kansallista kulttuuritehtävää korostava "kulttuurisiipi". Melander menetti paikkansa yhtiön hallintoneuvostossa hänen ryhmittymänsä hävittyä pääjohtajan Hannu Tarmion erottamista koskevan kiistan vuonna 1972 ja myi pian tämän jälkeen suurimman osan osakkeistaan. Melander toimi myös Yhtyneiden Kuvalehtien hallituksen jäsenenä 1951–1972 ja puheenjohtajana 1963–1970.
Elämä > Yksityiselämä

Melanderin isä oli meteorologi Gustaf Melander ja äiti Elsa Melander. Melander oli naimisissa vuodesta 1935 alkaen Elina Tuulion kanssa, joka kuoli vuonna 1973, ja vuodesta 1976 alkaen Lilja Kaipian kanssa. Hänellä oli neljä lasta, joihin kuuluu Helsingin hovioikeuden entinen presidentti Lauri Melander.
Melander omisti Karmalan tilan Hausjärvellä. Hän harrasti ratsastusta ja toimi Helsingin ratsastajien hallituksen jäsenenä 1962 ja puheenjohtajana 1964–1969 sekä Suomen Ratsastajain Liiton hallituksen jäsenenä 1965–1970 ja varapuheenjohtajana 1969–1970.
Kunnianosoitukset

Suomen Leijonan komentaja (1953)
Suomen Valkoisen Ruusun komentaja (1964)
Teoksia

Lapsen huollosta, 1939
Avioeron ja puolisoiden välien rikkoutumisesta johtuneen erillään asumisen vaikutukseta lapsen huoltoon, 1940
Asumusero, 1949
Asutusmaan pakkolunastuksen yleiset perusteet I, 1950
Uudenkaarlepyyn rata

Uudenkaarlepyyn rata oli Suomen rataverkkoon kuulunut sivurata, joka haarautui Pohjanmaan radalta Kovjoen rautatieasemalla Kokkolan eteläpuolella ja päättyi Uuteenkaarlepyyhyn. Kahdeksan kilometrin mittainen rataosuus rakennettiin vuosina 1948–1949 korvaamaan vuonna 1916 purettua kapearaiteista Uudenkaarlepyyn rautatietä.
Henkilöliikenne välillä Kovjoki–Uusikaarlepyy lakkautettiin 1956 ja tavaraliikenne 1982, jonka jälkeen seurasi radan purkaminen syksyllä 1983.
Vanhalle ratapenkereelle on rakennettu noin kahden kilometrin mittainen Kovjoen museorautatien rataosuus, joka alkaa Kovjoen asemalta ja päättyy valtatien 8 alikulun länsipuolelle. Museorautatiellä liikennöidään höyryjunilla muutamia kertoja kesässä.
Qajar-dynastia

Agha Mohammad Šah.
Iranin kartta 1800-luvun alussa.
Qajar-dynastia (tai qadzar-dynastia) tarkoittaa Iranissa vuosina 1794–1925 hallinnutta šiialaista dynastiaa, jonka hallitsemaa aluetta on kutsuttu Qajar-valtioksi. Dynastian taustavoimana olivat  kajarit, turkkilaissukuinen heimo, jonka jäsenet olivat yleensä paimentolaisia.
Dynastian synty

Vuonna 1779, kun Moḥammad Karim Khan Zand, Zand-dynastian viimeinen hallitsija oli kuollut, kajarien heimon päällikkö Agha Moḥammad Khan (vallassa 1779–1797) pyrki yhdistämään Iranin valtansa alle. Vuoteen 1794 mennessä hän oli vakiinnuttanut asemansa Georgiassa ja Kaukasuksella, ja vuonna 1796 hänet kruunattiin šaahiksi.
Agha Moḥammad salamurhattiin vuonna 1797, minkä jälkeen valtaistuimelle nousi hänen serkkunsa Fatḥ Alī Šah (1797–1834). Tämä hävisi kaksi sotaa Venäjälle (1804–1813 ja 1826–1828) ja menetti sille Georgian, Armenian ja pohjoisen Azerbaidzanin.
Šaahit

Dynastiaan kuuluvia hallitsijoita olivat:
Agha Mohammad Khan Qajar, 1794–1797
Fath Ali Shah, 1797–1834
Ali Mirza Qajar,  1834
Mohammad Shah Qajar, 1834–1848
Nasser-al-Din Shah, 1848–1896
Mozzafar-al-Din Shah, 1896–1907
Mohammad Ali Shah, 1907–1909
Ahmad Shah Qajar 1909–1925
Dynastian tuho

Dynastian viimeinen hallitsija Ahmad Shah Qajar, joka nousi valtaistuimelle, ei kyennyt pitämään valtakunnan ohjia käsissään. Ensimmäisessä maailmansodassa (1914–18) Iran joutui Venäjän, Britannian ja Osmanien valtakunnan miehittämäksi. Helmikuussa vuonna 1921 Reza Shah Pahlavi, (hallitsijana 1925–1941) kaappasi vallan itselleen. Ahmad Shah Qajar syrjäytettiin lopullisesti lokakuussa 1925, kun hän oli matkalla Euroopassa. Tämän jälkeen vallassa oli Pahlavien hallitsijasuku.
Qajar-valtion luonne

Qajar-valtio oli tyypillinen heimovaltio siinä, että sen byrokratia oli ohut instituutio, joka liittoutui paikallisten heimojen kanssa ja ohjasi niitä löyhästi edustajiensa välityksellä. Byrokratia keskittyi hovin ympärille. Väestöstä kolmannes tai jopa puolet oli paimentolaisia tai puolipaimentolaisia, jotka karjankasvatuksen ohella viljelivät myös maata. Maakuntien kuvernööreiksi nimettiin heimojohtajia, jotka lähettivät valtiolle tietyn osan kokoamistaan veroista.
Samuli Kankaanperä

| Samuli Kankaanperä> Henkilötiedot |
| --- | --- |
Syntynyt: 30. maaliskuuta 1992 (ikä 32) Jyväskylä, Suomi
Kansalaisuus:   Suomi
Jääkiekkoilija
Pelipaikka:  puolustaja
Maila:  vasen
Pituus:  190 cm
Paino:  90 kg
Pelinumero:  25 / 29
Pelaajaura
Pääsarjaura:  2012–
Aik. seurat:  JYP (SML)   JYP-Akatemia (Mestis)
Samuli Kankaanperä (s. 30. maaliskuuta 1992 Jyväskylä) on suomalainen jääkiekkopuolustaja, joka on pelannut yhden SM-liigaottelun JYP:ssä. Isokokoinen Kankaanperä on  puolustava puolustaja, jonka vahvuudet ovat oman maalin suojeleminen ja fyysisyys. Hänen heikkouksiin kuuluu suora luistelu, kiekollinen peli ja laukaus. Kankaanperä on pelitapansa vuoksi myös melko jäähyherkkä. Hän saa vastuuta alivoimalla.
Ura > Seuraura

Kankaanperä on JYPin oma kasvatti. Hän toimi kaudella 2007–2008 joukkueen C-nuorten varakapteenina. Kaudella 2010–2011 Kankaanperä oli tehoilla 7+10=17 JYPin A-nuorten tehokkain puolustaja. Hän voitti kauden päätteeksi A-nuorten Suomenmestaruuden. Kankaanperä pelasi samalla kaudella myös ensimmäiset miesten pelinsä esiintyessään yhteensä yhdeksässä Mestis-ottelussa D Teamin ja alle 20-vuotiaiden maajoukkueen riveissä.
Toukokuussa 2011 Kankaanperä teki vuoden mittaisen sopimuksen D Teamin kanssa. Kaudeksi 2011–2012 joukkueen nimi vaihtui kuitenkin JYP-Akatemiaksi. Kankaanperä on pelannut kauden aikana myös JYPin A-nuorissa. Hänet nostettiin JYPin SM-liigajoukkueen kokoonpanoon ensimmäisen kerran 31. tammikuuta 2012 otteluun Saimaan Palloa vastaan. Kankaanperä merkittiin liigadebyytissään ykköspuolustajapariin Arto Laatikaisen viereen. Hän sai jääaikaa 13.44 minuuttia, kunnes sai toisessa erässä ajassa 45.54 viiden minuutin jäähyn ja 20 minuutin automaattisen pelirangaistuksen selästä taklaamisen vuoksi. Ottelu jäi Kankaanperän kauden ainoaksi SM-liigassa. Tuloskaskausi JYP-Akatemiassa toi hänelle 37 runkosarjaottelussa tehot 1+7=8 ja Kankaanperä keräsi myös 75 jäähyminuuttia, joilla hän sijoittui Mestiksen jäähypörssissä kahdeksanneksi.
Kaudeksi 2012–2013 Kankaanperä liittyi JYPin SM-liigarinkiin. Hänet lainattiin kauden kynnyksellä JYP-Akatemiaan, mutta Kankaanperä oli loukkaantumisten takia lähes koko kauden sivussa ja pelasi vain kuusi ottelua. Hän pelasi myös kaksi playoff-ottelua JYPin A-nuorissa.
Kauden 2013–2014 Kankaanperä vietti kokonaan JYP-Akatemian vahvuudessa, mutta hän pelasi kuitenkin yhden European Trophy -ottelun JYPissä, joka voitti lopulta koko turnauksen.
Ura > Maajoukkueura

Kankaanperä on pelannut kymmenen nuorten ja kahdeksan poikien maaottelua.
Muuta

Kankaanperän isoveljet Markus ja Mikko ovat pelanneet myös SM-liigassa. Veljesten isä Ari ja setä Risto Kankaanperä ovat myös entisiä SM-liigapelaajia. Heidän serkkunsa Tapio Sammalkangas pelasi omalla urallaan pudotuspelit mukaan lukien yli 700 SM-liigaottelua.
Uudenmaan esikaupunki

Ehrenströmin suunnittelema Helsingin asema­kaava; lopullinen, keisarin hyväksymä versio vuodelta 1817. Uudenmaan esi­kaupunki käsitti Töölön­lahdesta Eteläsatamaan johtavan kanavan etelä- ja länsi­puolella olevan osan kaavoitetusta alueesta.
Uudenmaan esikaupunki (ruots. Nyländska Förstaden) oli 1800-luvulla käytetty nimitys siitä osasta Helsinkiä, joka Johan Albrecht Ehrenströmin vuonna 1817 laatiman asema­kaavan mukaisesti rakennettiin Viron­niemellä sijainneen vanhan kaupungin­osan eli varsinaisen kaupungin etelä- ja länsi­puolelle. Se käsitti silloiset 3., 4. ja 5. kaupungin­osat eli nykyisen Kaartin­kaupungin, etelä­osan nykyistä Kamppia sekä nykyisen Puna­vuoren pohjoisimman osan.
Ehrenströmin alkuperäisen suunnitelman mukaan täytettävän Kluuvin­lahden paikalle olisi rakennettu kanava, joka olisi yhdistänyt Töölön­lahden ja Eteläsataman ja muodostanut samalla rajan varsinaisen kaupungin ja Uuden­maan esi­kaupungin välille. Kanava­suunnitelmasta kuitenkin luovuttiin pian, ja esi­kaupungin rajana alettiin pitää Esplanadia ja Henrikin­katuja eli nykyisen Manner­heimin­tien eteläisintä osaa. Erottaja sai nimensä sijainnistaan varsinaisen kaupungin ja Uudenmaan esi­kaupungin rajalla.
Uudenmaan esi­kaupungin kaavoitetun alueen rajoina olivat etelässä Tähtitornin vuori sekä Pieni ja Iso Roobertinkatu, pohjoisessa aluksi Vladimirin­katu (nyk. Kalevankatu) myöhemmin Eerikinkatu ja Simonkatu. Kaupungin­osan keskuksena oli Esi­kaupungin­tori (ruots. För­stads­torget) eli nykyinen Kasarmitori. Sen etelä­reunalle suunniteltiin aluksi teatteria, mutta myöhemmin paikalle päätettiinkin rakentaa Kaartin kasarmi.
Suuri osa Uudenmaan esi­kaupunkia ja varsinkin Vanhankirkon seutu muodostui 1800-luvulla tyypilliseksi säätyläisten asuma-alueeksi. Sinne asettui asumaan monia korkeimpia virkamiehiä sekä, sen jälkeen kun yli­opisto vuonna 1827 oli siirretty Turusta Helsinkiin, myös yli­opiston professoreja. Monet heistä asuivat laajoille tonteille rakennuttamissaan yksikerroksisissa puutaloissa. Nykyisin alueella ei ole jäljellä enää juurikaan puutaloja, sillä 1800-luvun lopulla tai 1900-luvun alussa ne joutuivat vähitellen lähes kaikki väistymään kerrostalojen tieltä.
Nimiä Kamppi ja Punavuori käytettiin 1800-luvulla, kuten käytännössä usein vieläkin, vain niistä nykyisin tämän­nimisiin kaupungin­osiin kuuluvista alueista, jotka jäivät Ehrenströmin alkuperäisen asemakaavan ulkopuolelle ja kaavoitettiin vasta vuosisadan loppupuolella. Päinvastoin kuin alku­peräinen Uudenmaan esikaupunki, ne muodostuivat pää­asiassa köyhälistön ja työ­väestön asunto­alueeksi. Myöhemmin Uusimaa on kuitenkin jäänyt kaupungin­osien nimistöstä pois, ja niinpä Kamppiin ja Punavuoreen nykyisin luetaan virallisesti kuuluvaksi myös osia entisestä Uuden­maan esi­kaupungista. Alueen vanha nimi on kuitenkin säilynyt siellä sijaitsevan kadun nimessä Uudenmaankatu (ruots. Nylandsgatan).
Urheiluvuosi 2010

Urheiluvuosi 2010 käsittelee vuoden 2010 merkittäviä uutisia ja tapahtumia urheilussa.
Yleiskilpailut

Talviolympialaiset 12.–28.2. Vancouverissa, Kanadassa. Kisoihin osallistui 2 535 urheilijaa 82 maasta. Kanada oli kisojen menestynein maa 14 kultamitalillaan mutta eniten mitaleja saivat Saksa (10+13+7=30) ja Yhdysvallat (9+15+13=37).
Talviparalympialaiset 12.–21.3. Vancouverissa, Kanadassa. Kisoihin osallistui 506 urheilijaa 44 maasta. Kisaohjelmaan kuuluivat maastohiihto, ampumahiihto, alppihiihto, kelkkajääkiekko ja pyörätuolicurling.
Alppihiihto

Vancouverin olympialaisissa sekä miehet että naiset kilpailivat viidessä eri alppihiihtolajissa. Saksalaiset voittivat kolme kultamitalia, joista Maria Riesch voitti kaksi. Norjalainen Aksel Lund Svindal ja yhdysvaltalainen Bode Miller saivat yhden mitalin kutakin väriä..
Maailmancupin 2009–2010 kokonaiskilpailun voittajat olivat Sveitsin Carlo Janka ja Yhdysvaltain Lindsey Vonn..
Amerikkalainen jalkapallo

44. Super Bowl 7.2. Miamissa. New Orleans Saints voitti Indianapolis Coltsin 31–17. Ottelun arvokkaimmaksi pelaajaksi valittiin New Orleansin Drew Brees.
Ampumahiihto

Vancouverin olympialaisissa sekä miehet että naiset kilpailivat viidessä lajissa. Norjalaiset voittivat kolme kultamitalia. Saksan Magdalena Neuner voitti kaksi henkilökohtaista kultamitalia ja Norjan Emil Hegle Svendsen kaksi kultaa, joista toisen viestistä.
Sekaviestin maailmanmestaruuden 28.3. Hanty-Mansijskissa, Venäjällä voitti Saksa.
Maailmancupin 2009–2010 kokonaiskilpailun voittajat olivat Norjan Emil Hegle Svendsen ja Saksan Magdalena Neuner..
Autourheilu

Rallin maailmanmestaruuden voitti seitsemännen kerran urallaan ranskalainen Citroën-kuljettaja Sébastien Loeb. Fordilla ajanut suomalainen Jari-Matti Latvala hävisi hänelle 105 pisteen ja norjalainen Citroën-kuljettaja Petter Solberg 107 pisteen erolla. Loeb nosti MM-osakilpailuvoittojensa määrän 62:een. Valmistajien mestaruuden voitti Citroën.
Formula 1:n maailmanmestaruuden voitti Red Bullilla ajanut saksalainen Sebastian Vettel neljän pisteen erolla espanjalaiseen Ferrari-kuljettajaan Fernando Alonsoon ja 14 pisteen erolla tallitoveriinsa, australialaiseen Mark Webberiin, josta McLarenilla ajanut britti Lewis Hamilton jäi kaksi pistettä. Vettelista tuli kaikkien aikojen nuorin maailmanmestari 23 vuoden ja 135 päivän ikäisenä. Tallimestaruuden voitti Red Bull.
Baseball

MLB:n mestaruuden voitti San Francisco Giants, joka oli 27.10.–1.11. pelatussa World Seriesissä Texas Rangersia parempi otteluvoitoin 4–1.
Freestylehiihto

Vancouverin olympialaisissa kumparelaskun kultamitalit voittivat kanadalainen Alexandre Bilodeau ja yhdysvaltalainen Hannah Kearney, hyppyjen kultamitalit valkovenäläinen Aljaksei Hryšyn ja australialainen Lydia Lassila sekä skicrossin kultamitalit sveitsiläinen Michael Schmid ja kanadalainen Ashleigh McIvor.
Freestylehiihdon maailmancupin kokonaiskilpailun voittivat valkovenäläinen Anton Kušnir ja kiinalainen Li Nina..
Golf

Masters-turnaus 8.–11.4. Augustassa. Yhdysvaltain Phil Mickelson voitti kolmen lyönnin erolla englantilaiseen Lee Westwoodiin. Mestaruus oli Mickelsonille uran kolmas.
Yhdysvaltain avoin turnaus 17.–20.6. Pebble Beachissa, Kaliforniassa. Pohjois-Irlannin Graeme McDowell voitti yhden lyönnin erolla ranskalaiseen Grégory Havretiin. McDowell oli turnauksen ensimmäinen eurooppalaisvoittaja 40 vuoteen.
Britannian avoin turnaus 15.–18.7. St. Andrews'ssa, Skotlannissa. Etelä-Afrikan Louis Oosthuizen voitti seitsemän lyönnin erolla Englannin Lee Westwoodiin.
PGA Championship 12.–15.8. Havenissa, Wisconsinissa. Saksalainen Martin Kaymer voitti uusinnassa yhdysvaltalaisen Bubba Watsonin.
Jalkapallo

Miesten maailmanmestaruuskilpailut 11.6.–11.7. Etelä-Afrikassa. Lopputurnaukseen osallistui 32 joukkuetta. Johannesburgissa pelatussa loppuottelussa Espanja voitti Alankomaat 1–0 Andrés Iniestan tekemällä jatkoaikamaalilla. Pronssiottelussa Saksa voitti Uruguayn 3–2. Kisojen parhaana pelaajana palkittiin Uruguayn Diego Forlán ja hänen lisäkseen Saksan Thomas Müller, Espanjan David Villa ja Alankomaiden Wesley Sneijder tekivät kisoissa viisi maalia.
Eurooppa-liigan loppuottelu 12.5. Hampurissa, Saksassa. Espanjalaisseura Atlético Madrid voitti englantilaisen Fulhamin jatkoajalla 2–1. Madridin molemmat maalit teki Diego Forlán.
Mestarien liigan loppuottelu 22.5. Madridissa, Espanjassa. Italialainen Inter voitti saksalaisen Bayern Münchenin 2–0. Molemmat maalit teki argentiinalainen Diego Milito.
Jääkiekko

Vancouverin talviolympialaisissa miesten turnaukseen osallistui 12 maata. Loppuottelussa Kanada voitti Yhdysvallat jatkoajalla 3–2 ja pronssiottelussa Suomi voitti Slovakian 5–3. Turnauksen arvokkaimmaksi pelaajaksi valittiin Yhdysvaltain maalivahti Ryan Miller. Naisten turnauksessa oli mukana kahdeksan joukkuetta. Loppuottelussa Kanada voitti Yhdysvallat 2–0 ja pronssiottelussa Suomi voitti Ruotsin jatkoajalla 3–2. Arvokkaimmaksi pelaajaksi valittiin Kanadan Meghan Agosta.
Miesten maailmanmestaruuskilpailut 7.–23.5. Saksassa. Kisoihin osallistui 16 maata. Loppuottelussa Tšekki voitti Venäjän 2–1 ja pronssiottelussa Ruotsi voitti Saksan 3–1. Turnauksen arvokkaimmaksi pelaajaksi valittiin Saksan maalivahti Dennis Endras.
NHL:n loppuotteluissa Chicago Blackhawks voitti Philadelphia Flyersin otteluvoitoin 4–2. Chicago oli edellisen kerran voittanut Stanley Cupin vuonna 1961.
Koripallo

Miesten maailmanmestaruuskilpailut 28.8.–12.9. Turkissa. Maailmanmestaruuden voitti Yhdysvallat, joka voitti loppuottelussa Turkin 81–64. Pronssia sai Liettua. Turnauksen arvokkaimmaksi pelaajaksi valittiin Yhdysvaltain Kevin Durant.
Naisten maailmanmestaruuskilpailut 23.9.–3.10. Tšekissä. Maailmanmestaruuden voitti Yhdysvallat, joka voitti loppuottelussa Tšekin 89–69. Pronssille sijoittui Espanja. Turnauksen arvokkaimmaksi pelaajaksi valittiin Tšekin Hana Horáková.
Los Angeles Lakers voitti NBA:n loppuotteluissa Boston Celticsin otteluvoitoin 4–3. Viimeinen, 17.6. pelattu ottelu päättyi lukemiin 83–79. Valmentaja Phil Jacksonille mestaruus oli yhdestoista. Runkosarjan arvokkaimmaksi pelaajaksi valittiin Cleveland Cavaliersin LeBron James ja loppuotteluiden arvokkaimmaksi pelaajaksi Lakersin Kobe Bryant.