stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Stargate Atlantis

| Stargate Atlantis |
| --- | --- |
 Aktivoitu tähtiportti
Tyyli:  science fiction
Kestoaika:  42 minuuttia
Luoja(t):  Robert C. Cooper Brad Wright
Pääosissa:  Katso näyttelijät
Alkuperämaa:   Yhdysvallat  Kanada
Alkuperäiskieli:  englanti
Verkko:   Sci Fi Channel (ei esitetty Suomessa)
Esitetty:  16. heinäkuuta 2004 – 9. helmikuuta 2009
Jaksoja:  100
Tuotanto
Tuottaja(t):  Robert C. Cooper, Joseph Mallozzi, Paul Mullie, N. John Smith, Brad Wright, Carl Binder, Martin Gero
Ohjaaja(t):  Martin Wood, Andy Mikita, William Waring
Käsikirjoittaja(t):  Robert C. Cooper, Brad Wright, Martin Gero, Carl Binder, Joseph Mallozzi, Paul Mullie, Alan McCullough
Tuotantoyhtiö(t):  MGM Television
Palkinnot
Voitetut:  Gemini (Best Visual Effects, 2007) People's Choice Award (Favorite Sci-Fi Show, 2008)
Ehdokkuudet:  Emmy (Outstanding Special Visual Effects for a Series, 2008) Emmy (Outstanding Music Composition for a Series / Original Dramatic Score, Joel Goldsmith, 2006) Emmy (Outstanding Main Title Theme Music, Joel Goldsmith 2005)
Aiheesta muualla
Virallinen sivusto
IMDb 
Stargate Atlantis on kanadalais-yhdysvaltalaisen Tähtiportti-televisiosarjan spin-off, jonka ensiesitys Yhdysvalloissa oli 16. heinäkuuta 2004. Sarjaa ei ole esitetty Suomessa. Sarjaa kuvattiin The Bridge Studiosissa Vancouverissa sekä eri puolilla Brittiläistä Kolumbiaa.
Stargate Atlantiksen viides ja viimeiseksi jäänyt tuotantokausi esitettiin Yhdysvalloissa 11. heinäkuuta 2008 – 9. helmikuuta 2009. Sen loputtua alettiin kuvata uutta sarjaa, Stargate Universea, joka alkoi SCI FI:lla 2. lokakuuta 2009.
Alun perin Stargate Atlantiksen tarkoitus oli olla jatkoa Tähtiportille, mutta molemmat sarjat jäivät elämään rinnakkain kolmen vuoden ajaksi, kun Tähtiportin tuotantoa jatkettiin. Tähtiportin tuotanto päättyi 10. tuotantokauden jälkeen 2006. Stargate Atlantiksen tuotanto jatkui tästä vielä kaksi kautta ja päättyi vuonna 2008. Sarjan oli tarkoitus päättyä elokuvaan, mutta tuotantoyhtiö MGM peruutti elokuvan tuotannon 2011.
Juoni

Sarjan tapahtumat ovat jatkoa Tähtiportti-sarjan seitsemännen kauden päätösjaksolle Kadonnut kaupunki (Lost City), jossa Tähtiportin henkilökunta lähettää Atlantis-retkikunnan tutkimaan Atlantiksen kadonnutta kaupunkia, jonka muinaiset ovat rakentaneet.
Retkikunta saapuu Pegasus-galaksiin tietäen, että kotiinpaluu ei välttämättä ole mahdollista. Pegasuksessa he kohtaavat uuden vaarallisen vihollisen, wraithit.
Näyttelijät

| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
|  Joe Flanigan   | … |   everstiluutnantti John Sheppard   |
|  David Hewlett   | … |   tri Rodney McKay   |
|  Rachel Luttrell   | … |   Teyla Emmagan   |
|  Rainbow Sun Francks   | … |   luutnantti Aiden Ford (1-2, 5)   |
|  Torri Higginson   | … |   tri Elizabeth Weir   |
|  Paul McGillion   | … |   tri Carson Beckett   |
|  Jason Momoa   | … |   Ronon Dex (2-5)   |
|  Amanda Tapping   | … |   eversti Samantha Carter   |
|  Jewel Staite   | … |   tri Jennifer Keller (3-5)   |
|  Robert Picardo   | … |   Richard Woolsey (3-5)   |
|  Mitch Pileggi   | … |   eversti Steven Caldwell (2-5)    |
|  David Nykl   | … |   tri Radek Zelenka   |
Jaksot

(Jakson numero ja nimi)
| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
|  Kausi 1 Rising (Part 1)  Rising (Part 2)  Hide and Seek  Thirty-Eight Minutes  Suspicion  Childhood’s End  Poisoning the Well  Underground  Home  The Storm (Part 1)  The Eye (Part 2)  The Defiant One  Hot Zone  Sanctuary  Before I Sleep  The Brotherhood  Letters from Pegasus  The Gift  The Siege (Part 1)  The Siege (Part 2)    Kausi 2 The Siege (Part 3)  The Intruder  Runner  Duet  Condemned  Trinity  Instinct (Part 1)  Conversion (Part 2)  Aurora  The Lost Boys (Part 1)  The Hive (Part 2)  Epiphany  Critical Mass  Grace Under Pressure  The Tower  The Long Goodbye  Coup D’etat  Michael  Inferno  Allies (Part 1) |  Kausi 3 No Man’s Land (Part 2)  Misbegotten (Part 3)  Irresistible  Sateda  Progeny (Part 1)  The Real World (Part 2)  Common Ground  MacKay and Mrs. Miller  Phantoms  The Return (Part 1)  The Return (Part 2)  Echoes  Irresponsible  The Tao of Rodney  The Game  The Ark  Sunday  Submersion  Vengeance  First Strike (Part 1)    Kausi 4 Adrift (Part 2)  Lifeline (Part 3)  Reunion  Doppelganger  Travelers  Tabula Rasa  Missing  The Seer  Miller’s Crossing  This Mortal Coil (Part 1)  Be All My Sins Remember'd (Part 2)  Spoils of War (Part 3)  Quarantine  Harmony  Outcast  Trio  Midway  The Kindred (Part 1)  The Kindred (Part 2)  The Last Man (Part 1) |  Kausi 5 Search and Rescue (Part 2)  The Seed  Broken Ties  The Daedalus Variations  Ghost in the Machine  The Shrine  Whispers  The Queen  Tracker  First Contact (Part 1)  The Lost Tribe (Part 2)  Outsiders  Inquisition  The Prodigal  Remnants  Brain Storm  Infection  Identity  Vegas  Enemy at the Gate |
Aiheesta muualla

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
Stargate Atlantis -sarjan kotisivu (englanniksi)
Gateworld - laaja Stargate Atlantis -opas ja -uutissivusto (englanniksi)
SCI FI -kanavan Stargate Atlantis -sivu (Arkistoitu – Internet Archive) (englanniksi)
Roman Horák

Roman Horák voi tarkoittaa seuraavia henkilöitä:
Roman Horák (s. 1969), tšekkiläinen jääkiekkoilija, pelipaikaltaan hyökkääjä
Roman Horák (s. 1991), tšekkiläinen jääkiekkoilija, pelipaikaltaan keskushyökkääjä.
| --- | --- |
: Tämä on täsmennyssivu, joka luettelee monimerkityksisen käsitteen eri merkitykset tai useita eri henkilöitä. Artikkelisivuja, joiden nimessä tai tekstissä lukee ”Roman Horák”, voi hakea sivunnimihaulla, laajalla sivunnimihaulla tai tekstihaulla.
Roman Hontjuk

| Mitalit> Maa:   Ukraina.Miesten judo. Olympialaiset  | Mitalit> Maa:   Ukraina.Miesten judo. Olympialaiset  | Mitalit> Maa:   Ukraina.Miesten judo. Olympialaiset  | Maa:   Ukraina> Miesten judo. |
| --- | --- | --- | --- |
|  Hopeaa | Peking 2004 | 81 kg |  |
|  Pronssia | Peking 2008 | 81 kg |  |
| MM-kilpailut  | MM-kilpailut  | MM-kilpailut  |  |
|  Pronssia | Kairo 2005 | 81 kg |  |
Roman Volodymyrovytš Hontjuk (ukr. Роман Володимирович Гонтюк, s. 2. helmikuuta 1984 Nadvirna, Ivano-Frankivskin alue, Ukraina) on ukrainalainen judon olympia- ja MM-mitalisti.
Hontjuk saavutti Ateenan olympialaisissa 2004 hopeaa 81 kg:n painoluokassa hävittyään loppuottelussa Kreikan Ilías Iliádisille. Hän saavutti samassa sarjassa pronssia Pekingin olympialaisissa 2008 ja Kairon MM-kilpailuissa 2005. Euroopan joukkuemestaruuskilpailussa hän saavutti kultaa 2011 sekä pronssia 2003 ja 2012.
Hontjuk saavutti nuorten MM-hopeaa 81 kg:n painoluokassa 2002 sekä voitti Euroopan-mestaruuden samassa sarjassa 2001 ja 2002. Hän saavutti kadettien (eli 17-vuotiaiden) EM-pronssia 81-kiloisissa 2000.
Hontjuk voitti kolme maailmancup / Continental Open -kilpailua, sijoittui kolme kertaa toiseksi ja kolme kertaa kolmanneksi. Hän oli kerran toinen IJF World Tourin kilpailussa.
Hontjuk kantoi Ukrainan lippua Lontoon olympialaisten 2012 avajaisissa.
Rigorismi

Rigorismilla (<lat. rigor = jäykkä, jyrkkä, varsinkin moraalisessa mielessä) ymmärretään yleensä jonkin kristinuskoon kuuluvan lain, ohjeen tai tavan jyrkkää ja ehdotonta noudattamista. Erityisesti termillä on tarkoitettu eettisten käyttäytymistapojen ankaraa tulkintaa.
Suomen Diakonialaitosten Liitto

Suomen Diakonialaitosten Liitto r.y. on vuosina 1952 - 2013 toiminut yhdistys, joka edisti ja koordinoi Suomessa toimivien diakonialaitosten yhteistyötä. Järjestön yhtenä keskeisenä tehtävänä oli diakoniakoulutuksen kehittämisen koordinointi ja seuranta. Lisäksi järjestön tehtäviin kuuluivat kirkon ja yhteiskunnan yhteistoiminnan edistäminen sekä diakonia-, sosiaali- ja terveysalan kehityksen seuranta ja ennakointi.
Diakonialaitosten liittoon kuului kuusi diakonialaitosta, joiden palveluksessa työskentelee noin 4.000 työntekijää. Diakonialaitokset tuottavat erilaisia diakonia-, kasvatus-, koulutus-, sosiaali- ja terveyspalveluita, joiden avulla vastataan sekä yksityishenkilöiden että yhteisöjen palvelutarpeisiin.
Diakonialaitosten liitto oli yhteistyö- ja edunvalvontaorganisaatio, joka oli jäsenenä diakonialaitosten toiminnan kannalta keskeisissä diakonia-, sosiaali- ja terveysalan yhteistyöorganisaatioissa sekä Suomen evankelis-luterilaisen kirkon eri verkostoissa. Lisäksi Diakonialaitosten liitto koordinoi kansainvälistä yhteistyötä pohjoismaisten diakonialaitosten ja eurooppalaisten diakonia-alan toimijoiden kanssa.
Diakonialaitosten liiton hallituksen muodostivat jäsenorganisaatioiden nimeämät edustajat, käytännössä diakonialaitoksia ylläpitävien säätiöiden ja järjestöjen johtajat.
Yhdistyksen virallinen nimi oli Suomen Diakonialaitosten Liitto - Diakonianstalternas i Finland Förbund r.y., josta kuitenkin käytettiin usein nimitystä Diakonialaitosten liitto. Kansainvälisissä yhteyksissä yhdistystä kutsuttiin englanniksi Association of Deaconess Institutes in Finland (lyhenne: ADIF).
Diakonialaitosten liitto vastasi aikaisemmin diakonissojen virkamerkkien kustantamisesta ja myynnistä, mutta luovutti sen vuoden 2008 alusta Suomen Diakoniatyöntekijöiden Liitolle. Suomen Diakonialaitosten Liitto oli myötävaikuttamassa vuonna 1996 toimintansa aloittaneen Diakonia-ammattikorkeakoulun perustamiseen ja myöhemmin muodostetun Diakoniaopistot –verkoston käynnistymiseen. Lisäksi Suomen Diakonialaitosten Liitto on ollut mukana perustamassa Takuu-Säätiötä.
Suomen Diakonialaitosten Liitto ry purettiin vuonna 2013. Silloin Suomessa toimivien diakonialaitosten johtajat totesivat että laitosten väliseen yhteistyöhön ei enää tarvita erillistä yhdistystä vaan yhteistyötä voidaan tehdä muiden organisaatioiden puitteissa. Useiden kotimaisten ja kansainvälisten yhteistyöjärjestöjen (kuten esimerkiksi Eurodiaconian, Diakonia ry:n sekä sosiaali- ja terveysalan yhteistyöjärjestöjen) sääntöjä oli muutettu niin että diakonialaitokset saattoivat liittyä niiden jäseneksi suoraan, ilman valtakunnallista yhteistyöjärjestöä, jollainen Suomen Diakonialaitosten Liitto oli. Lisäksi todettiin että kaikki Suomessa toimivat diakonialaitokset olivat Kirkkopalvelut ry:n jäseniä ja sovittiin että Kirkkopalvelut koordinoivat jatkossa diakonialaitosten keskinäistä yhteistyötä.
Suomen Diakonialaitosten Liiton jäsenorganisaatiot

Helsingin Diakonissalaitos
Kirkkopalvelut
Lahden Diakonialaitos
Länsi-Suomen Diakonialaitos
Oulun Diakonissalaitos
Seurakuntaopisto
Suomen Diakonialaitosten Liiton jäsenten www-sivut

Helsingin Diakonissalaitos
Kirkkopalvelut/ Pieksämäen diakonialaitos
Lahden Diakonialaitos
Länsi-Suomen Diakonialaitos
Oulun Diakonissalaitos
Seurakuntaopisto
Rigoberto Domenech y Valls

Rigoberto Domenech y Valls (15. marraskuuta 1870 Alcoy – 30. toukokuuta 1955) oli espanjalainen roomalaiskatolinen arkkipiispa. Hänet vihittiin papiksi 19. toukokuuta 1894 ja nimitettiin Mallorcan hiippakunnan johtoon 5. toukokuuta 1916. Piispaksi vihkiminen seurasi 1. lokakuuta. Pääkonsekraattorina toimi Victoriano Guisasola y Menéndez, jota avustivat Jaime Cardona y Tur ja Luis José María Amigó y Ferrer.
Domenech y Valls sai 16. joulukuuta 1924 nimityksen Zaragozan arkkipiispaksi, jona hän toimi, kunnes kuoli 84-vuotiaana virassa.
Roman II

Roman II Danilovits (ukrainaksi Роман Данилович, k. 1258) oli Kiovan Rusin ruhtinas. Hän oli Daniel Romanovitšin poika. Hän oli naimisissa Itävallan herttua Fredrik II:n tyttären Gertruden  kanssa, ja asui jonkun aikaa Wienin lähellä. Vuonna 1258 mongolien päällikkö Burundai pakottti Romanin, hänen veljensä ja muita ruhtinaita hyökkäämään Liettuaan, ja Roman kuoli taisteluissa.
Roman I

Roman I Mstislavitš  (ukrainaksi Роман Мстиславич;, k. 1205) oli Vladimirin ruhtinas vuodesta 1170 ja  Kiovan Rusin suuriruhtinas vuodesta 1204. Hänen isänsä oli Mstislav II ja äitinsä Piast-sukuun kuulunut puolalainen prinsessa Agnes. Hän peri Vladimirin isältään ja laajensi valtaansa Volyniassa. Vuonna 1199 hän sai valtaansa myös Galitsian, ja yhdisti alueet Galitsian ja Volynian ruhtinaskunnaksi. Hän kävi kaksi voitokasta sotaretkeä kumaaneja vastaan 1201–1202 ja 1203–1204, ja valloitti myös Kiovan vuonna 1204.
Roman oli taitava poliittinen ja sotilaallinen johtaja, joka pani pajarit järjestykseen ja antoi porvareille lisää vapauksia. Hänestä tuli Romanovitšien dynastiaksi kutsutun sukuhaaran kantaisä. Dynastia hallitsi Galitsian ja Volynian ruhtinaskunta 1200–1340.
State Route 13

State Route 13 voi viitata ainakin seuraaviin teihin:
Yhdysvallat

U.S. Route 13
New England Route 13
Alabama State Route 13
Kalifornia State Route 13
Florida State Road 13
Georgia State Route 13
Illinois Route 13
Indiana State Road 13
Kentucky Route 13
Massachusetts Route 13
Missouri Route 13
Nevada State Route 13
New Hampshire Route 13
New Jersey Route 13
New Mexico State Road 13
New York State Route 13
Ohio State Route 13
Tennessee State Route 13
Utah State Route 13
Virginia State Route 13
Muut

Japan National Route 13 Japanissa
National Road 13 Laosissa
| --- | --- |
: Tämä on täsmennyssivu, joka luettelee monimerkityksisen käsitteen eri merkitykset tai useita eri henkilöitä. Artikkelisivuja, joiden nimessä tai tekstissä lukee ”State Route 13”, voi hakea sivunnimihaulla, laajalla sivunnimihaulla tai tekstihaulla.
Ron Reed

Ron Reed
Ronald Lee "Ron" Reed (s. 2. marraskuuta 1942) on yhdysvaltalainen urheilija. Hänet tunnetaan parhaiten baseballista, mutta hän on myös entinen ammattikoripalloilija.
Reed pelasi Major League Baseballissa vuosina 1966–1984. Hänen joukkueitaan olivat Atlanta Braves (1966–1975), St. Louis Cardinals (1975), Philadelphia Phillies (1976–1983) ja Chicago White Sox (1984). Reed oli All-Star-pelaaja vuonna 1968.
Reed pelasi National Basketball Associationissa Detroit Pistonsille vuosina 1965–1967.
Rinteen koulu

Rinteen koulu on Nastolassa sijaitseva erityiskoulu, koulussa on noin 30 oppilasta, kouluun kuuluu sekä ylä- että ala-aste.
Ron Rifkin

Ron Rifkin vuonna 2004.
Ron Rifkin (syntyjään Saul M. Rifkin 31. lokakuuta 1939 New York, New York) on yhdysvaltalainen elokuva-, teatteri- ja televisionäyttelijä sekä ohjaaja. Parhaiten hänet tunnetaan Arvin Sloanen roolista sarjassa Alias sekä Saul Holdenin roolista sarjassa Perhesiteet. Rifkin on esiintynyt myös kolmessa elokuvassa, jotka olivat ehdolla parhaan elokuvan Oscar-palkinnon saajaksi: JFK – avoin tapaus (1991), L.A. Confidential (1997) ja A Star Is Born (2018). Kaikki kolme elokuvaa olivat Warner Bros. -yhtiön tuottamia.
Rifkinillä todettiin huhtikuussa 2010 eturauhassyöpä, joka leikattiin saman vuoden kesäkuussa.
Rifkin on ollut naimisissa näyttelijätär Iva Rifkinin kanssa vuodesta 1966 lähtien. Rifkinillä ei ole lapsia. Rifkin on tuottaja Arnold Rifkinin isoveli.
Ron Rivera

Ron Rivera
Ronald Eugene "Ron" Rivera (s. 7. tammikuuta 1962 Fort Ord, Kalifornia) on yhdysvaltalainen amerikkalaisen jalkapallon valmentaja, joka toimi NFL:n Washington Redskinsin päävalmentajana kausilla 2020-23  ja Carolina Panthersin valmentajana kausilla 2011-2019. Rivera on myös pelannut NFL:ssä ja oli voittamassa Super Bowlia Chicago Bearsin joukkueessa vuonna 1985.
Rivera valittiin NFL:n vuoden valmentajaksi kaudella 2013 johdatettuaan Panthersit pudotuspeleihin 12 voitolla ja 4 tappiolla. Kaudella 2015 Rivera johdatti Panthersin Super Bowliin, jossa tuloksena oli tappio Denver Broncosille.
Rintavyö

Rintavyö käytössä naisella.
Rintavyö tai patellavyö on naisille suunnattu vyö, jota pidetään vyötäröllä, yleensä paidan tai topin päällä. Vyö muun muassa tuo rinnat esiin.
Skalite

| Kompleks skoczni narciarskich Skalite im>  Beskidzkich Olimpijczyków |
| --- | --- |

Sijainti
Paikkakunta:   Szczyrk, Puola
Koordinaatit:  49°43′00″N, 19°02′12″E
Avattu:  14.2.1937
Remontoitu:  1948, 1953, 1964, 2008, 2010
Seura:  Sokół Szczyrk, COS-OPO Szczyrk, SLBZN
Skalite im. Beskidzkich Olimpijczyków
K-piste:  95 metriä
Mäkikoko:  104 metriä
Mäkiennätys:  103,5 metriä  Eetu Nousiainen  Vladimir Zografski (17.1.2024)
Naisten mäkiennätys:  105,0 metriä  Juliane Seyfarth (12.2.2023)
Kesämäkiennätys:  107,5 metriä  Francesco Cecon (6.8.2023)
Naisten kesämäkiennätys:  105,0 metriä  Sara Takanashi (19.7.2011)
Avattu:  14.2.1937
Remontoitu:  1948, 1953, 1964, 2008
Muovitus:  Kyllä
Vauhtimäen pituus:  82,5 m
Vauhtimäen kulma:  34,8°
Keulan pituus:  6 m
Keulan korkeus:  2,5 m
Keulan kulma:  11°
Alastulorinteen kulma:  33,7°
Skalite 70
K-piste:  70 metriä
Mäkikoko:  75 metriä
Mäkiennätys:  80,5 metriä  Jan Rzadkosz (7.2.2020)
Naisten mäkiennätys:  75,5 metriä  Kinga Rajda (13.3.2016)
Kesämäkiennätys:  80,5 metriä  Krzysztof Leja (10.9.2017)
Naisten kesämäkiennätys:  74,0 metriä  Anna Twardosz (27.5.2017)
Avattu:  1/2009
Muovitus:  Kyllä
Tornin korkeus:  Luonnonmäki
Vauhtimäen pituus:  70 m
Vauhtimäen kulma:  34°
Keulan pituus:  5,6 m
Keulan korkeus:  1,75 m
Keulan kulma:  10,5°
Alastulorinteen kulma:  33°
Skalite 40
K-piste:  40 metriä
Mäkikoko:  44 metriä
Mäkiennätys:  45,5 metriä  Kacper Tomasiak (7.1.2019)
Naisten mäkiennätys:  44,5 metriä  Paulina Cieślar (28.2.2015)
Kesämäkiennätys:  45,0 metriä  Mikołaj Wantulok (16.6.2018)
Naisten kesämäkiennätys:  44,0 metriä  Anna Twardosz (24.5.2014)
Avattu:  23.7.2010
Muovitus:  Kyllä
Tornin korkeus:  Luonnonmäki
Vauhtimäen pituus:  51 m
Vauhtimäen kulma:  32°
Keulan pituus:  5,07 m
Keulan korkeus:  1,03 m
Keulan kulma:  8,5°
Alastulorinteen kulma:  32,2°
Kompleks skoczni narciarskich Skalite im. Beskidzkich Olimpijczyków, lyhyemmin Skalite, on kolmen muovitetun hyppyrimäen muodostama mäkihyppystadion Szczyrkissä Puolassa.
Mäkihyppstadionin erikoispiirre on alastulorinteen notkon alla kulkeva Żylica-joki.
Historia

Ensimmäisen mäkihyppykilpailun Szczyrkissä järjesti WKS Bielsko -seura 14. helmikuuta 1937, jolloin Skaliten hyppyrimäen K-piste sijaitsi 40 metrissä. Ensimmäisen kerran se remontoitiin vuonna 1948, jolloin K-piste siirrettiin 65 metriin. Toisen kerran se remontoitiin vuonna 1953, jolloin K-piste siirrettiin 70 metriin. Seuraavan kerran se remontoitiin vuonna 1964, jolloin K-piste siirrettiin 85 metriin ja myöhemmin mäen HS-pisteeksi asetettiin 93 metriä.
Szczyrkissä oli tarkoitus järjestää Hiihdon nuorten MM-kilpailut 2008, mutta ne jouduttiin kuitenkin lumpipulan takia siirtämään Zakopaneen ja mäkikilpailut järjestettiin Średnia Krokiew im. Bronisława Czecha -hyppyrimäessä. Hyppyrimäki remontoitiin kokonaan vuonna 2008, jolloin K-piste siirrettiin 95 metriin ja HS-piste 106 metriin, keväällä 2019 HS-piste siirrettiin turvallisuussyistä 104 metriin. Tammikuussa 2009 avattiin K70 HS77 -hyppyrimäki, kesällä 2020 HS-piste siirrettiin turvallisuussyistä 75 metriin. Vuonna 2010 rakennettiin K40 HS44 -hyppyrimäki.
Historia > Arvokilpailuvoittajat

Euroopan nuorten talviolympiafestivaaleilla 2009 normaalimäen kilpailun voitti slovenialainen Peter Prevc ja normaalimäen joukkuekilpailun voitti Slovenia joukkueella Luka Leban, Jaka Hvala, Rok Justin ja Peter Prevc.
Mäkiennätyksen kehittyminen (miehet)

Mäkiennätyksen 103,5 metriä ovat hypänneet Eetu Nousiainen ja Vladimir Zografski, epävirallisen mäkiennätyksen 116,0 metriä on hypännyt Krzysztof Leja.
| Päivämäärä | Hyppääjä | Pituus | Kilpailu | Kommentti |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| 1.1.1938 |  Jan Schindler | 58,0 m |  | K40-mäen mäkiennätys |
| 7.2.1949 |  Stanisław Marusarz | 71,0 m | Puolan-mestaruuskilpailut 1949 | K65-mäen mäkiennätys |
| 20.1.1963 |  Dalibor Motejlek | 71,0 m | Besk-Cup |  |
| 17.2.1964 |  Józef Przybyła | 73,0 m | Besk-Cup |  |
| 17.2.1964 |  Józef Przybyła | 73,5 m | Besk-Cup | K70-mäen mäkiennätys |
| 3.1.1965 |  Antoni Łaciak | 75,0 m |  |  |
| 15.1.1967 |  Kazimierz Kubica | 76,0 m |  |  |
| 22.1.1967 |  Zbyněk Hubač | 78,5 m | Besk-Cup |  |
| 22.1.1967 |  Bernd Karwofsky | 81,5 m | Besk-Cup |  |
| 22.1.1967 |  Peter Lesser | 81,5 m | Besk-Cup |  |
| 22.1.1967 |  Manfred Queck | 82,0 m | Besk-Cup |  |
| 1969 |  Stanisław Gąsienica-Daniel | 82,5 m |  |  |
| 28.1.1972 |  Bernd Hotosch | 82,5 m | Besk-Cup |  |
| 28.1.1972 |  Kari Tuhkanen | 82,5 m | Besk-Cup |  |
|  |  Kazimierz Długopolski | 84,5 m |  |  |
| 10.2.1979 |  Axel Zitzmann | 86,5 m | Besk-Cup |  |
| 8.3.1987 |  Jan Kowal | 86,5 m | Puolan-mestaruuskilpailut 1987 |  |
| 1997 |  Adam Małysz | 89,5 m | Puolan-mestaruuskilpailut 1997 |  |
| 8.1.2000 |  Krystian Długopolski | 93,5 m | Sleesian-mestaruuskilpailut 2000 | K85-mäen mäkiennätys |
| 26.1.2005 |  Adam Małysz | 93,5 m | Puolan-mestaruuskilpailut 2005 | K85-mäen mäkiennätys |
| 15.2.2008 |  Michał Milczanowski | 102,0 m |  |  |
| 17.2.2008 |  Piotr Żyła | 104,0 m | FIS Cup |  |
| 17.2.2008 |  Łukasz Rutkowski | 104,0 m | FIS Cup |  |
| 17.2.2008 |  Michał Milczanowski | 104,5 m | FIS Cup |  |
| 17.2.2008 |  Piotr Żyła | 104,5 m | FIS Cup |  |
| 20.2.2008 |  Krzysztof Miętus | 104,5 m |  |  |
| 20.2.2008 |  Łukasz Rutkowski | 104,5 m |  |  |
| 17.2.2009 |  Adrian Schuler | 105,5 m | Euroopan nuorten talviolympiafestivaalit 2009 |  |
| 17.2.2009 |  Vladimir Zografski | 106,5 m | Euroopan nuorten talviolympiafestivaalit 2009 |  |
| 17.2.2009 |  Peter Prevc | 107,0 m | Euroopan nuorten talviolympiafestivaalit 2009 |  |
| 17.1.2010 |  Klemens Murańka | 107,0 m | FIS Cup |  |
| 12.2.2011 |  Marjan Jelenko | 109,0 m | Yhdistetyn Continental Cup |  |
| 1.3.2011 |  Krzysztof Leja | 116,0 m | Lotos Cup | HS106-mäen pisin hyppy |
| 16.1.2024 |  Danil Vassilyev | 94,0 m | Maailmancup |  |
| 16.1.2024 |  Francesco Cecon | 96,5 m | Maailmancup |  |
| 16.1.2024 |  Sindre Ulven Jørgensen | 98,0 m | Maailmancup |  |
| 16.1.2024 |  Remo Imhof | 99,0 m | Maailmancup |  |
| 16.1.2024 |  Paweł Wąsek | 99,5 m | Maailmancup |  |
| 16.1.2024 |  Vladimir Zografski | 100,0 m | Maailmancup |  |
| 16.1.2024 |  Kristoffer Eriksen Sundal | 101,0 m | Maailmancup |  |
| 17.1.2024 |  Andrea Campregher | 108,5 m | Maailmancup | Kaatunut |
| 17.1.2024 |  Eetu Nousiainen | 103,5 m | Maailmancup |  |
| 17.1.2024 |  Vladimir Zografski | 103,5 m | Maailmancup |  |
Mäkiennätyksen kehittyminen (naiset)

Naisten mäkiennätyksen 105,0 metriä on hypännyt Juliane Seyfarth.
| Päivämäärä | Hyppääjä | Pituus | Kilpailu | Kommentti |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| 19.1.2021 |  Tetiana Pylypchuk | 68,5 m | FIS Cup |  |
| 19.1.2021 |  Klára Ulrichová | 88,0 m | FIS Cup |  |
| 19.1.2021 |  Agnes Reisch | 89,0 m | FIS Cup |  |
| 19.1.2021 |  Jerneja Repinc Zupančič | 90,5 m | FIS Cup |  |
| 19.1.2021 |  Nika Vetrih | 90,5 m | FIS Cup |  |
| 19.1.2021 |  Nika Prevc | 95,0 m | FIS Cup |  |
| 19.1.2021 |  Klára Ulrichová | 95,5 m | FIS Cup |  |
| 19.1.2021 |  Nika Vetrih | 97,5 m | FIS Cup |  |
| 19.1.2021 |  Karolína Indráčková | 98,5 m | FIS Cup |  |
| 20.1.2021 |  Karolína Indráčková | 100,0 m | FIS Cup |  |
| 20.1.2021 |  Nika Vetrih | 101,5 m | FIS Cup |  |
| 11.2.2023 |  Juliane Seyfarth | 104,0 m | FIS Cup |  |
| 12.2.2023 |  Juliane Seyfarth | 105,0 m | FIS Cup |  |
Kesämäkiennätyksen kehittyminen (miehet)

Kesämäkiennätyksen 107,5 metriä on hypännyt Francesco Cecon, epävirallisen kesämäkiennätyksen 110,5 metriä ovat hypänneet Claudio Mörth ja Maximilian Lienher.
| Päivämäärä | Hyppääjä | Pituus | Kilpailu | Kommentti |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| 24.7.2010 |  Tomasz Byrt | 109,0 m | Puolan-kesämestaruuskilpailut 2010 |  |
| 19.7.2011 |  Mitja Mežnar | 94,5 m | Kesä-GP |  |
| 19.7.2011 |  Vladimir Zografski | 100,5 m | Kesä-GP |  |
| 19.7.2011 |  Lukáš Hlava | 101,0 m | Kesä-GP |  |
| 19.7.2011 |  Maciej Kot | 104,5 m | Kesä-GP |  |
| 20.7.2011 |  Vladimir Zografski | 105,5 m | Kesä-GP |  |
| 20.7.2011 |  Maciej Kot | 106,0 m | Kesä-GP | HS106-mäen kesämäkiennätys |
| 17.7.2015 |  Dawid Kubacki | 109,0 m |  |  |
| 7.10.2016 |  Tomasz Pilch | 110,0 m | Puolan nuorten kesämestaruuskilpailut 2016 | HS106-mäen pisin kesähyppy |
| 2.9.2018 |  Damian Skupień | 110,0 m |  | Kaatunut |
| 7.7.2019 |  Claudio Mörth | 110,5 m | FIS Cup |  |
| 7.7.2019 |  Maximilian Lienher | 110,5 m | FIS Cup |  |
| 12.10.2019 |  Piotr Żyła | 111,0 m | Puolan-kesämestaruuskilpailut 2019 | Kaatunut |
| 5.8.2023 |  Vladimir Zografski | 106,5 m | Kesä-GP |  |
| 6.8.2023 |  Francesco Cecon | 107,5 m | Kesä-GP |  |