stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
David Simon

| David Simon |
| --- | --- |
 Simon vuonna 2007.
Henkilötiedot
Syntynyt: 1960 (ikä 63–64)  Washington D.C., Yhdysvallat
Ammatti:  kirjailija, journalisti, käsikirjoittaja, tuottaja
Aiheesta muualla
Kotisivu
David Simon (s. 1960 Washington D.C.) on yhdysvaltalainen kirjailija, journalisti, televisiokäsikirjoittaja ja -tuottaja. Hän työskenteli Baltimore Sun -lehdessä 12 vuotta ja kirjoitti romaanit Homicide: A Year on the Killing Streets (1991) ja The Corner: A Year in the Life of an Inner-City Neighborhood (1997). Molemmista on tehty televisiosarjat: Homicide: Life on the Street (1993–1999) ja The Corner (2000). Simon tunnetaan kuitenkin parhaiten televisiosarjan Langalla (2002–2008) tekijänä. Simon on myös tehnyt televisiosarjat Treme (2010–2013), The Deuce (2017–), sekä minisarjan Show Me a Hero (2015).
Daiwa House

| Daiwa House |
| --- | --- |
ISIN:  JP3505000004
Perustettu:  1955
Toimitusjohtaja:  Takeo Higuchi
Kotipaikka:  Osaka
Toimiala:  rakennusala
Liikevaihto:  19 733 milj. USD (2011)
Liikevoitto:  318 milj. USD
Henkilöstö:  26 310
Kotisivu:  daiwahouse.co.jp
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Daiwa House on japanilainen rakennusalan yritys, jonka pääkonttori on Osakassa. Vuonna 2011 se työllisti 26 000 henkeä ja oli tuolloin CNN:n mukaan maailman 495. suurin yritys.
Yritys on Japanin suurin asuntojen rakennuttaja. Vuonna 2013 se ilmoitti laajentavansa toimintaansa yli miljardin euron osakeannin avulla. Laajennus liittyi maan pääministerin Shinzō Aben harjoittamaan elvytyspolitiikkaan.
Daiwa House perustettiin vuonna 1955 ja listautui Osakan pörssiin vuonna 1961.
Nykyisin se on Tokion pörssissä.
Daiwa Huse on perustanut useita tytäryrityksiä eri maihin. Muun muassa vuonna 2010 sellaiset avattiin Yhdysvaltoihin, Australiaan ja Guamiin.  Yhtiö toimii kaikkiaan 83 paikkakunnalla.
Paro-terapiarobotti.
Yhtiön päätuotteita ovat elementeistä koottavat rakennukset. Se tuottaa omakotitaloja, liiketiloja ja päiväkoteja. Se toimii tarvittaessa sekä rakentajana että rakennuttajana, ja hoitaa myös isännöintiä ja asunnonvuokrausta. Se toimii asuntotuotannon lisäksi myös joillakin muilla aloilla, kuten maataloudessa ja  robottiteknologiassa. Yritys on kehittänyt pienikokoisen robotin, joka tekee asuntojen kuntotarkistuksia.  Vuonna 2010 se toi markkinoille hylkeenmuotoisen Paro-terapiarobotin.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Daiwa House Wikimedia Commonsissa
Daniele Scarpa

| Mitalit> Maa:   Italia.Miesten ratamelonta. Olympialaiset  | Mitalit> Maa:   Italia.Miesten ratamelonta. Olympialaiset  | Mitalit> Maa:   Italia.Miesten ratamelonta. Olympialaiset  | Maa:   Italia> Miesten ratamelonta. |
| --- | --- | --- | --- |
|  Kultaa | Atlanta 1996 | K-2, 1 000 m |  |
|  Hopeaa | Atlanta 1996 | K-2, 500 m |  |
| MM-kilpailut  | MM-kilpailut  | MM-kilpailut  |  |
|  Kultaa | Duisburg 1995 | K-2, 500 m |  |
|  Kultaa | Duisburg 1995 | K-2, 1 000 m |  |
|  Hopeaa | Kööpenhamina 1993 | K-2, 1 000 m |  |
|  Hopeaa | México 1994 | K-2, 1 000 m |  |
|  Pronssia | Mechelen 1985 | K-2, 10 000 m |  |
| Välimeren kilpailut  | Välimeren kilpailut  | Välimeren kilpailut  |  |
|  Kultaa | Languedoc-Roussillon 1993 | K-1, 500 m |  |
|  Kultaa | Languedoc-Roussillon 1993 | K-2, 1 000 m |  |
Daniele Scarpa (s. 3. tammikuuta 1964 Venetsia) on italialainen ratameloja, olympiavoittaja ja kaksinkertainen maailmanmestari.
Scarpa edusti Italiaa neljissä kesäolympialaisissa. Los Angelesissa 1984 hän sijoittui 500 metrin kajakkiyksikössä kuudenneksi ja kilpaili kajakkikaksikon 500 metrin sekä 1 000 metrin kilpailuissa yhdessä Francesco Ubertin kanssa. 500 metrillä pari oli lähellä saada pronssia, mutta Kanadan kaksikko jätti heidät neljännelle sijalle 0,09 sekunnin erolla. Soulin olympialaisissa 1988 Scarpa oli kajakkikaksikon 500 metrillä yhdeksäs parinaan Beniamino Bonomi. Samoissa olympialaisissa hän kuului Italian seitsemänneksi sijoittuneeseen joukkueeseen 1 000 metrin kajakkinelosessa. Barcelonan olympialaisissa 1992 Scarpa meloi 500 metrin kajakkiyksikössä seitsemänneksi ja 1 000 metrin kajakkikaksikossa viidenneksi parinaan Paolo Luschi. Neljä vuotta myöhemmin Scarpa saavutti Atlantassa 1996 olympiakultaa yhdessä Antonio Rossin kanssa kajakkikaksikon 1 000 metrillä. Hän voitti samoissa olympialaisissa myös hopeaa kajakkikaksikon 500 metrillä Beniamino Bonomin kanssa.
Scarpa saavutti kaksi maailmanmestaruutta kajakkikaksikon 500 metrin ja 1 000 metrin kilpailuissa Duisburgissa 1995. Hänellä on lisäksi kaksi MM-hopeaa Kööpenhaminasta 1993 ja Méxicosta 1994 sekä yksi MM-pronssi Mechelenistä 1985. Välimeren kilpailuissa Scarpa saavutti kaksi kultamitalia Languedoc-Roussillonissa 1993.
Scarpa edusti Gruppo Sportivo Fiamme Oro -seuraa. Hän on pituudeltaan 191-senttimetrinen ja painaa 94 kilogrammaa.
Pauli Levokari

| Pauli Levokari |
| --- | --- |

Henkilötiedot
Syntynyt: 7. huhtikuuta 1978 (ikä 46) Luvia, Suomi
Kansalaisuus:   Suomi
Jääkiekkoilija
Lempinimi:  Pauke, Luvian jätti
Pelipaikka:  puolustaja
Maila:  vasen
Pituus:  199 cm
Paino:  106 kg
Seura
Seura:  Ketterä
Sarja:  Mestis
Tehtävä:  apuvalmentaja
Pelaajaura
Pääsarjaura:  1996–2013
Seurat:  Ässät (SML) Jokerit (SML) Kiekko-Vantaa (Mestis) HIFK (SML) Chicago Wolves (AHL) Syracuse Crunch (AHL) Greenville Grrrowl (ECHL) Wilkes-Barre/Scranton (AHL) Lukko (SML) SaiPa (SML) KalPa (SML) Aristan Temirtau (Kazakstan) SønderjyskE Ishockey (Tanska) KooKoo (Mestis) Ketterä (S-S)
NHL-varaus:  257. varaus, 2002 Atlanta Thrashers
Pauli Levokari (s. 7. huhtikuuta 1978 Luvia) on suomalainen entinen jääkiekkopuolustaja. Hän pelasi urallaan SM-liigassa yhteensä 497 runkosarja- ja kolme playoff-ottelua tehopistein 27+47=74. Levokari on keräsi runkosarjassa yhteensä 1 101 jäähyminuuttia, joilla hän sijoittuu SM-liigan kaikkien aikojen jäähypörssissä neljänneksi. Levokari ei koskaan voittanut mitaleita SM-liigassa, mutta hän saavutti kuitenkin muun muassa Mestiksen mestaruuden KooKoossa vuonna 2014. Levokari pelasi urallaan myös Pohjois-Amerikassa, Tanskassa ja Kazakstanissa. Hän oli peräti 199 cm pitkä ja 106 kilogrammaa painava. Levokari oli pelityyliltään peruspuolustaja, joka tunnettiin varsin aggressiivisesta pelityylistään.
Nykyään Levokari toimii Mestis-joukkue Imatran Ketterän apuvalmentajana.
Ura > Seuraura > Ammattilaisuran alku

Levokari on Luvian Kiekko -82:n kasvatti. Hän pelasi myöhemmät juniorivuotensa kuitenkin Porin Ässissä, jossa Levokari voitti A-nuorten SM-pronssia vuonna 1997. Hän debytoi kaudella 1996–1997 myös Ässien SM-liigajoukkueessa, jossa Levokari sai tililleen yhden runkosarjaottelun. Kaudella 1997–1998 hän pelasi SM-liigassa 16 runkosarja- ja yhden playoff-ottelun jääden ilman tehopisteitä ja kaudella 1998–1999 27 runkosarjaottelua tehden kaksi syöttöpistettä. Kausi 1999–2000 oli Levokarin ensimmäinen täysi SM-liigassa ja hän teki 51 runkosarjaottelussa tehot 3+2=5.
Kesken syyskauden 2000–2001 Levokari siirtyi Ässistä Jokereihin vaihdossa Éric Perriniin. Suurin osan hänen loppukaudestaan kului kuitenkin lainalla Mestis-joukkue Kiekko-Vantaassa, jota Levokari edusti kauden loppuun. Kaudella 2001–2002 hän jatkoi uraansa vuoden mittaisella sopimuksella Helsingin IFK:ssa. Hänen kautensa jäi loukkaantumisten ja pelikieltojen takia vain 29 runkosarjaottelun mittaiseksi. 29. marraskuuta 2001 Levokari taklasi selästä HPK:n Harri Suutarista, joka oli tehnyt maalin juuri ennen hänen taklaustaan. Suutarinen löi leukansa maalin yläkehikkoon ja hänen murtumansa hoidettiin samana iltana. Levokarin temppu herätti myös mediakohua ja hän sai teostaan kahdeksan ottelun pelikiellon. Maaliskuussa 2002 Levokari teki vuoden mittaisen jatkosopimuksen HIFK:n kanssa. Atlanta Thrashers varasi hänet hieman yllättäenkin yli-ikäisenä (24 vuotta) kahdeksannella kierroksella 257. pelaajana NHL:n varaustilaisuudessa 2002.
Ura > Seuraura > Pohjois-Amerikan vuodet

Levokari ei jatkanut HIFK:ssa enää toista kautta, vaan hän teki jo varauksensa jälkeen saman kesän heinäkuussa vuoden mittaisen tulokassopimuksen Atlanta Thrashersin kanssa. Levokari aloitti kauden 2002–2003 farmijoukkue Chicago Wolvesissa, AHL:ssä ja hän pelasi syyskaudella sittemmin myös ECHL-joukkue Greenville Grrrowlin paidassa. Joulukuussa 2002 Levokari kaupattiin maanmiehensä Tomi Kallion kanssa Columbus Blue Jacketsiin vaihdossa Chris Nielseniin ja kaupan kolmanteen suomalaiseen Petteri Nummeliniin. Hän vietti loppukautensa AHL-joukkue Syracuse Crunchissa. Kesäkuussa 2003 Levokari teki 1+1-vuotisen jatkosopimuksen Blue Jacketsin kanssa.
Alkukauden 2003–2004 Levokari vietti Crunchissa. Hänen piti palata tammikuussa 2004 kasvattajaseuraansa Ässiin, mutta siirto kuitenkin kariutui, koska Blue Jackets ei päässyt joukkueen kanssa yhteisymmärrykseen. Helmikuussa Blue Jackets kauppasi Levokarin Pittsburgh Penguinsiin vaihdossa Brendan Buckleyyn. Hän vietti loppukautensa seuran farmijoukkue Wilkes-Barre/Scranton Penguinsissa. Joukkue eteni aina Calder Cup -finaaleihin, saakka mutta Levokari mahtui Penguinsin kokoonpanoon vain kolmessa playoff-ottelussa ja hän seurasi finaalit katsomosta.
Ura > Seuraura > Paluu Suomeen

Keväällä 2004 Levokari katsoi vielä mahdollisuuksiaan jatkaa uraansa Pohjois-Amerikassa, mutta NHL:n työsulku kuitenkin vaikeutti hänen mahdollisuuksiaan tavoitella pelipaikkaa. Lopulta Levokari palasi Ässiin vuoden mittaisella sopimuksella elokuussa. Hänen kautensa 2004–2005 alkoi hieman vaikeasti, mutta Levokari paransi kuitenkin otteitaan kauden edetessä ja hän kuului kevätkaudella Ässien puolustuspään onnistujiin. Levokari keräsi myös SM-liigan yhden kauden jäähyennätyksensä 181 minuutillaan, joilla hän sijoittui jäähypörssissä toiseksi edellään vain HIFK:n Jarkko Ruutu.
Elokuussa 2005 Levokari siirtyi viikon mittaiselle try-outille Rauman Lukkoon. Hänen koejaksonsa kuitenkin keskeytyi harjoituskaudella Viking Cupin finaalissa, kun TPS:n Kai Nurmisen laukaus osui Levokaria nenän ja otsan seudulle. Hän sai lopulta jo ennen kuntoutumistaan 1+1-vuotisen jatkosopimuksen Lukkoon lokakuussa, kun Lukko oli menettänyt runkopuolustajistaan pitkäksi aikaa sairastuvalle Toni Porkan ja Tuukka Mäkelän. Levokari palasi kaukaloihin samassa kuussa ja kuului heikon kauden pelanneen Lukon yllättäjiin. Vuodenvaihteessa hänen esityksensä olivat kuitenkin heikompia ja Levokari oli lähellä siirtoa Ruotsiin. Hän kuitenkin jatkoi Lukossa loppukauden ja palasi lähemmäs alkukauden tasoaan.
Ura > Seuraura > Uran nousu SaiPassa

Kaudeksi 2006–2007 Levokari siirtyi 1+1-vuotisella sopimuksella Saimaan Palloon. Hän pelasi olkapäävamman takia vain 29 runkosarjaottelua ja täytti kunnossa ollessaan paikkansa peruspuolustajana. Ottelumäärästään huolimatta Levokari keräsi runsaat 115 jäähyminuuttia. Hän haki kauden aikana myös yhden ottelun verran pelituntumaa Mestis-joukkue KooKoosta tammikuussa 2007. Samassa kuussa SaiPa käytti Levokarin sopimuksessa olleen option ja teki vuoden mittaisen jatkosopimuksen hänen kanssaan.
Levokari aloitti kauden 2007–2008 hieman epävarmasti, mutta kauden edetessä oman pään varmuus lisääntyi kuitenkin runsaasti ja hän nousi loppukaudella aina SaiPan ykköspuolustajaksi asti. Levokari keräsi kahdeksan tehopisteen ohella myös 137 jäähyminuuttia, joilla hän sijoittui SM-liigan jäähypörssissä seitsemänneksi. Tammikuussa 2008 Levokari teki kaksivuotisen jatkosopimuksen SaiPan kanssa. Kaudella 2008–2009 hän jatkoi varmoja otteitaan omassa päässä, mutta loukkaantumiset kuitenkin haittasivat Levokarin kevätkautta. Kaudella 2009–2010 hän otti urallaan askeleita myös kiekollisessa pelissä ja Levokari teki SM-liigan yhden kauden piste-ennätyksensä tehoilla 7+10=17. Hän rikkoi myös yhden kauden maaliennätyksensä jo syyskaudella. Marraskuussa 2009 Levokari teki taas kaksivuotisen jatkosopimuksen SaiPan kanssa.
Kausi 2010–2011 alkoi Levokarilta koko SaiPan vanavedessä vaisusti, eikä hän noussut missään vaiheessa edellisen kautensa tasolle. Levokarin kausi päättyi polven sivusidevammaan tammikuussa 2011. Kaudella 2011–2012 hän nousi taas tutulle perustasolleen, vaikkakin Levokarin kautta leimasi myös turhat jäähyt. Levokari sijoittui 105 minuutillaan SM-liigan jäähypörssissä kahdeksanneksi.
Ura > Seuraura > KalPan ja ulkomaiden kautta KooKoohon

Levokari siirtyi kaudeksi 2012–2013 kaksivuotisella sopimuksella Kalevan Palloon. Hänen kautensa osoittautui kuitenkin flopiksi, kun Levokari ei päässyt missään vaiheessa joukkueen sisään heikkojen esitystensä ja loukkaantumistensa takia. Hän pelasi kauden aikana vain kymmenen runkosarjaottelua. Huhtikuussa 2013 Levokarin sopimus KalPan kanssa purettiin.
Syyskuussa 2013 Levokari siirtyi Kazakstanin mestaruussarjassa pelaavan Aristan Temirtaun joukkueeseen. Marraskuussa hänen sopimuksensa kuitenkin purettiin yhteisymmärryksessä seuran kanssa. Vain päivää myöhemmin Levokari siirtyi Tanskan Metal Ligaen -joukkue SønderjyskE Ishockeyn riveihin. Hän pelasi siellä vain yhden runkosarjaottelun, mutta oli joukkueen mukana myös Continental Cupin ajan. Levokarin tehot 1+1=2 kolmessa ottelussa riitti SønderjyskE:n sisäisen pistepörssin voittoon. Marraskuun loppupuolella hän palasi Suomeen ja siirtyi 1+1-vuotisella sopimuksella Mestis-joukkue KooKoohon. Levokarin siirron taustalla oli myös perhesyyt. Hän voitti kauden päätteeksi Mestiksen-mestaruuden. Kausi 2014–2015 päättyi Mestis-hopeaan.
Kaudeksi 2015–2016 Levokari siirtyi vuoden mittaisella sopimuksella Suomi-sarjajoukkue Imatran Ketterään. Hän nousi joukkueen kapteeniksi. Levokari voitti kauden päätteeksi Suomi-sarjan hopeaa. Kauden jälkeen, maaliskuun 2016 lopulla hän ilmoitti lopettaneensa pelaajauransa ja siirtyvänsä kaudeksi 2016–2017 Ketterän apuvalmentajaksi Jarno Mensosen johtamaan valmennustiimiin.
Ura > Maajoukkueura

Levokari on pelannut kaksi nuorten maaottelua.
Yksityiselämä

Levokari on naimisissa Riina-Maria Metson kanssa ja uusperhe asuu Mikkeliin kuuluvassa Ristiinassa. Levokarilla on edellisestä liitostaan vuonna 2003 syntynyt poika ja Metsolla kaksi teini-ikäistä lasta. Vuonna 2021 Levokarilla diagnosoitiin aivovamma. Hän kärsii kallonsisäisen vamman myöhäisvaikutuksista, jotka ovat suurella todennäköisyydellä syntyneet jo vuonna 2005, kun hän sai kiekon päähänsä. Hän kärsii esimerkiksi lähimuistin menetyksistä. Vaimo toimii miehensä omaishoitajana.
Douglas Robinson (kriketinpelaaja)

| Mitalit> Maa:   Yhdistynyt kuningaskunta.Miesten kriketti. Olympialaiset  | Mitalit> Maa:   Yhdistynyt kuningaskunta.Miesten kriketti. Olympialaiset  | Mitalit> Maa:   Yhdistynyt kuningaskunta.Miesten kriketti. Olympialaiset  | Maa:   Yhdistynyt kuningaskunta> Miesten kriketti. |
| --- | --- | --- | --- |
|  Hopeaa | Pariisi 1900 | joukkuekilpailu |  |
Douglas Francis Robinson (12. elokuuta 1864 Plymouth, Montserrat – 19. tammikuuta 1937 Dalston) oli brittiläinen kriketinpelaaja ja olympiamitalisti. Hän kilpaili vuoden 1900 kesäolympialaisissa Pariisissa ja kuului siellä lajissa hopeaa saaneeseen ranskalaiseen joukkueeseen.
Diteknetiumheptoksidi

| Diteknetiumheptoksidi |
| --- | --- |


PubChem CID:  22227441 ja 139046079
Ominaisuudet
Molekyylikaava:  Tc2O7
Sulamispiste:  392,7 K
Kiehumispiste:  n. 596 K
Diteknetiumheptoksidi (Tc2O7) on teknetiumin ja hapen muodostama yhdiste. Se on kellertävää ainetta, jota voidaan valmistaa suoraan teknetiummetallista käsittelemällä sitä happikaasulla (O2). Reaktiossa syntyy tosin samalla myös jonkin verran muita teknetiumin oksideja, minkä vuoksi tuote on vielä puhdistettava puhtaan diteknetiumheptoksidin saamiseksi. Diteknetiumheptoksidi on melko hygroskooppista ainetta.
Diteknetiumheptoksidi on kidejärjestelmältään ortorombista. Sen sulamispiste on 392,7 K ja kiehumispiste noin 596 K. Yhdisteen muodostumisentalpiaksi on eri mittauksissa saatu −(1113,4±10,9) kJ·mol−1 ja −(1127,6±7,9) kJ·mol−1.
Aiheesta muualla

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
Christian Michelsen

| Christian Michelsen |
| --- | --- |

Norjan pääministeri
 11. maaliskuuta 1905 – 23. lokakuuta 1907  
Monarkki:  Haakon VII
Seuraaja:  Jørgen Løvland
Henkilötiedot
Syntynyt: 15. maaliskuuta 1857 Bergen, Norja
Kuollut: 29. kesäkuuta 1925 (68 vuotta) Fana, Norja
Tiedot
Puolue:  Liberaalipuolue
Peter Christian Hersleb Kjerschow Michelsen (15. maaliskuuta 1857 - 29. kesäkuuta 1925) oli Norjan ensimmäinen pääministeri. Hän on tunnettu roolistaan Ruotsin ja Norjan liiton hajoamisessa 1905, ja oli aikanaan Norjan vaikutusvaltaisimpia poliitikkoja.
Nuoruus

Christian syntyi Bergenissä, ja hänet nimettiin isoisänsä Peder Christian Hersleb Kjerschow mukaan. Hän oli vanhin viidestä lapsesta. Hän herätti nuorena huomiota puhelahjoillaan, kiinnostuksellaan teatteriin ja innokkuudellaan ryhtyä väittelyihin.
Ura

Michelsen oli lakimies ja laivanomistaja. Hänestä tuli Norjan parlamentin jäsen vuonna 1891, edustaen Norjan Liberaalipuoluetta. Hänet nimitettiin parlamentin komiteaan joka tutki Norjan itsehallinnon perusteita. Hän keskittyi välillä Bergenin kunnallispolitiikkaan, ja vuonna 1903 hän oli perustamassa Liberaalipuolueesta eronnutta Kokoomuspuoluetta. Vuonna 1904 Michelsen nimitettiin hallitukseen talousministeriksi ja maaliskuussa 1905 uuden hallituksen pääministeriksi.
Hallitus jätti eronpyyntönsä, mutta kuningas Oskar II ei hyväksynyt sitä. Michelson ratkaisi pattitilanteen siten että parlamentti hyväksyi hallituksen eronpyynnön ja pyysi kuningasta nimittämään Norjalle uuden kuninkaan. Samaan aikaan Michelsen lähetti vaivihkaisia tiedusteluja Tanskan prinssi Carlille kysyäkseen, olisiko tämä käytettävissä Norjan kuninkaaksi.
Ennen kuin valtiliiton hajoaminen oli selvä, tarvittiin vielä lisää neuvotteluja, joissa Michelsen kunnostautui reaalipoliitikkona, ja kansanäänestys jossa Norja valitsi prinssi Carlin uudeksi kuninkaaksi nimellä Haakon VII.
Liberaalit menestyivät parlamenttivaaleissa vuonna 1906, ja  Jørgen Løvlandista tuli uusi pääministeri. Michelsen palasi riemusaatossa Bergeniin, ja kansalaiskeräyksellä kerätty suuri rahasumma sijoitettiin Michelsenin nimeä kantavaan säätiöön.
Kunnianosoitukset

Vuonna 1905 Michelsen sai Pyhän Olavin ritarikunnan suurristin.
Michelsen jätti testametissaan varoja säätiöllem joka tukee tuiedettä ja vapaata tutkimusta.  Christian Michelsen Institute avattiin hänen syntymäpäivänään, 15. maaliskuuta, vuonna 1930. Testamentin ehdoissa tutkimusaloiksi määriteltiin humanistiset, luonontieteet, teknologia ja lääketiede, ja tavoitteeksi "kulttuurillinen ja tieteellinen työ joka edistää suvaitsevaisuuttaa kansojen ja valtioiden välillä". Jälkimmäisen periaatteen ohjaamana säätiö on keskittynyt kehitysyhteistyöhön.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Christian Michelsen Wikimedia Commonsissa
Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista.
Käännös suomeksi
Dit Clapper

Aubrey Victor "Dit" Clapper (9. helmikuuta 1907 Newmarket, Ontario, Kanada – 21. tammikuuta 1978 Newmarket, Ontario, Kanada) oli ammattimaisen jääkiekon varhaisia suuria nimiä. Boston Bruinsin organisaatiossa hänestä tuli ensimmäinen National Hockey Leaguen pelaaja, joka sai täyteen 20 sarjakautta.  Hän menestyi niin hyökkääjänä kuin puolustajanakin; tähtiviisikoihin hän pääsi sekä oikean laitahyökkääjän että puolustajan tonteilta.
Saavutuksia

Boston Bruinsin kapteenina 1932–38 sekä 1939–46
NHL:n ykköstähdistössä puolustajana 1939, 1940, 1941
NHL:n kakkostähdistössä puolustajana 1944
NHL:n kakkostähdistössä oikeana laitahyökkääjänä 1931, 1935
lopettamisvuonna 1947 Bruins jäädytti hänen pelinumeronsa 5 ja valintakomitea otti hänet Hockey Hall of Fameen heti ilman kolmen vuoden karenssia
1998 hän oli sijalla 41 The Hockey News -lehden 100 suurimman pelaajan NHL-painotteisella listalla
Piekana

| Piekana |
| --- | --- |

Uhanalaisuusluokitus
 Elinvoimainen  
  
Suomessa:
 Erittäin uhanalainen  
Tieteellinen luokittelu
Domeeni::  Eukaryootit Eucarya
Kunta::  Eläinkunta Animalia
Pääjakso::  Selkäjänteiset Chordata
Alajakso::  Selkärankaiset Vertebrata
Luokka::  Linnut Aves
Lahko::  Päiväpetolinnut Accipitriformes
Heimo::  Haukat Accipitridae
Alaheimo::  Buteoninae
Suku::  Hiirihaukat Buteo
Laji::  lagopus
Kaksiosainen nimi
 Buteo lagopus  (Pontoppidan, 1763) 
 Piekanan levinneisyys. Vihreällä pesimä- ja sinisellä talvehtimisalue.
Katso myös
   Piekana Wikispeciesissä   Piekana Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OKIUCN-testi OK: 
Buteo lagopus
Piekana (Buteo lagopus) on haukkojen heimoon kuuluva petolintu.
Koko ja ulkonäkö

Piekana on keskikokoinen petolintu, jonka pituus on 49–59 cm, siipien kärkiväli 120–150 cm ja paino 600–1 280 g. Naaras on koirasta kookkaampi. Se muistuttaa muodoltaan ja kooltaan hiirihaukkaa, mutta siivet ovat pidemmät. Harjaantunut tarkkailija erottaa jo matkan päästä nämä kaksi lajia siitä, että piekana pitää liidossa ja kaarrellessaan siipiä selvemmin V-asennossa kuin hiirihaukka.
Yläpuoli on tumman harmaanruskea. Kaikissa puvuissa pyrstö on valkea ja siinä on tumma kärkivyö - selvin vanhoilla ja epäselvin nuorilla linnuilla. Alta huomattavan vaalea - siivissä mustat karpaalilaikut ja siipisulkien kärjet tummat, mutta muuten siivet alta pääosin lähes valkeat. Vatsassa on tummaa kuviointia.
Muista hiirihaukkalajeista poiketen koiras, naaras ja nuoret linnut voi erottaa maastossa toisistaan suhteellisen vaivatta. Vanhalla koiraalla on vaalea vatsa ja tumma huppu. Muuten valkean pyrstön yläpinnalla on leveä musta kärkivyö ja 2-4 kapeaa tummaa raitaa. Vanhan naaraan pää on vaalea ja vatsa tumma. Pyrstössä vain kärkivyö. Nuorilla linnuilla siiven tumma takareuna ja pyrstön kärkivyö epäselvärajaiset. Pää on nuorilla vaalea, lähes valkea, ja vatsa tasaisen tumma.
Vanhin suomalainen rengastettu piekana on ollut vähintään 17 vuotta, 7 kuukautta ja 23 päivää vanha. Euroopan vanhin rengastettu piekana on ollut 18 vuotta ja 9 kuukautta vanha ruotsalainen lintu.
Levinneisyys

Piekana pesii pohjoisen pallonpuoliskon tundralla Euraasiassa, Kanadan pohjoisosissa ja Grönlannissa. Se on pääasiassa muuttolintu, joka talvehtii Keski-Euroopassa, keskisessä Aasiassa sekä Yhdysvalloissa ja Kanadan eteläosissa. Talvehtijoita nähdään hyvinä myyrävuosina eteläisessä Suomessakin. Keski- ja Etelä-Suomessa nähdään piekanoja etenkin muuttoaikana: Pohjois-Norjan ja -Ruotsin piekanat muuttavat yleensä tätä kautta. Päämuuttoaika Etelä-Suomessa huhtikuun lopulla ja lokakuun alussa. 1 000–4 000 paria pesii Pohjois-Suomessa ja runsaina myyräkeväinä laji voi pesiä Keski-Suomessa, joskus jopa Etelä-Suomessa, kuten vuonna 2009. Euroopan pesimäkanta vaihtelee 13 000 ja 21 000:n parin välillä. Venäjän kanta on 80 000–120 000 paria. Maailman populaation koko on 100 000–1 000 000 yksilöä ja lajin elinympäristön ala on 1–10 miljoonaa neliökilometriä.
Elinympäristö

Laji elää avoimella tundralla mutta hyvinä jyrsijävuosina myös tunturien metsissä ja pohjoisen taigalla. Viettää talven avoimella maastolla, ruohikoilla, rannikoillisilla preerioilla, marskimailla, viljelysmailla ja dyyneillä.
Lisääntyminen

Piekana rakentaa pesänsä suureen lakkalatvaiseen mäntyyn tai tunturialueilla kallionjyrkänteelle. Se voi myös käyttää kalasääsken tai ihmisen rakentamaa valmista pesäalustaa. Pesä voi olla käytössä useita vuosia ja parilla on myös vaihtopesiä. Pesä on vuorattu paksulla kerroksella sammalia, kuivia ruohoja ja myös tuoreilla kasveilla. Naaras munii 2–7 munaa, tavallisimmin kolme tai neljä. Munamäärä on suurin hyvänä jyrsijäkeväänä. Naaras hautoo 28–31 päivää, koiraskin voi joskus hautoa. Molemmat emot huolehtivat poikasista, jotka oppivat lentämään 39–43 päivän ikäisinä. Jos ravintotilanne muuttuu huonoksi poikasvaiheessa, voivat vanhemmat poikaset syödä pienemmät.
Ravinto

Piekanan pääasiallista ravintoa ovat sopulit ja myyrät. Se syö myös sammakkoeläimiä, pieniä ja keskikokoisia lintuja, matelijoita ja isokokoisia hyönteisiä. Voi syödä haaskoja talvisin.
Aiheesta muualla

Piekana Ylen luontoäänenä (Arkistoitu – Internet Archive)
Piekana Lintukuva-verkkopalvelussa
LuontoPortti: Piekana (Buteo lagopus)
ITIS: Buteo lagopus (englanniksi)