stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Ermesinde (Carcassonne)

Yksityiskohta hautamuistomerkistä.
Ermesinde (noin 975−1058) oli aatelinen ranskalainen, josta tuli Barcelonan kreivi Ramon Borrellin puoliso noin vuonna 993. Ermesinde oli syntyjään Carcassonnen kreivin Roger I:n ja Adelaïden tytär. Hän oli miehensä tukena valtiollisissa asioissa ja oli mukana tämän käymissä sodissa Ebressä ja Segressä.
Ermesinde sai kolme lasta, joista Berenguer Ramon peri isänsä arvonimet, toinen poika Borrell kuoli nuorena ja tyttärestä Estefania Ramonista tuli  Navarran kuningatar hänen mentyään naimisiin Garcia III:n kanssa.
Ermesindellä oli läheiset suhteet Katalonian kirkkoon, ja hän lahjoitti sata unssia kultaa Gironan katedraalin kunnostustöihin.
Jäätyään leskeksi vuonna 1017 Ermesinde oli alaikäisen poikansa Berenguer Ramon I:n holhooja vuoteen 1023 asti. Berenguer kuoli vuonna 1035 ja Ermesindestä tuli jälleen hallitsijan holhooja, tällä kertaa pojanpojalleen Ramon Berenguerille. Vuonna 1041 pojanpoika kapinoi isoäitiään vastaan ja halusi eroon holhouksesta. Ermesinde vetäytyi Gironaan veljensä, piispa Peren kanssa. Välit huononivat uudelleen vuonna 1052, kun kreivi solmi avioliiton joka oli isoäidin mielestä sopimaton. Hän sai paavi Victor II:n erottamaan kreivin kirkosta. Sovinto solmittiin vuonna 1057.
Ermesinde on haudattu Kataloniaan, Gironan katedraaliin. Hautakammion päällä on patsas 1300-luvulta.
Domenico Ciampoli

| Domenico Ciampoli |
| --- | --- |
 Domenico Ciampoli
Henkilötiedot
Syntynyt: 23. elokuuta 1852 Atessa, Chietin maakunta, Italia
Kuollut: 21. maaliskuuta 1929 (76 vuotta) Rooma, Italia
Ammatti:  kirjailija
Kirjailija
Äidinkieli: italia
Tuotannon kieli: italia
Esikoisteos:  Fiori de monte
Aiheesta muualla
Löydä lisää kirjailijoitaKirjallisuuden teemasivulta
Domenico Ciampoli (23. elokuuta 1852 Atessa, Chietin maakunta, Italia – 21. maaliskuuta 1929 Rooma, Italia) oli italialainen kirjailija. Hänen ensimmäinen novellikokoelmansa oli Fiori de monte (1876). Sitä seurasivat Fiabe abruzzesi (1880), Racconti abruzzesi (1880), Trecce nere (1882) ja Cicuta (1884), jotka osaksi sisältävät hienoja vuoristolaiselämän kuvauksia. Ciampoli on lisäksi julkaissut romaanit L’ignoto (1884), Roccamarina (1890), L’invinsibile (1896), Il barone di San Giorgio (1897). Ciampoli on harrastanut slaavilaista kirjallisuutta ja julkaissut Melodie russe (1881) sekä Studi slavi ja Letterature slave (1889–1890). Hän on kääntänyt italiaksi Kalevalaa, mutta julkaissut näitä käännöksiään vain runoista 8. ja 50. (1890).
Julkaisut

Il Kalevala: epopea finnica. Canto ottavo, tradotta sul testo di Elia Lönnrot con prefazione e note da Domenico Ciàmpoli, Catania: Niccolò Giannotta 1890.
Il Kalevala, epopea finnica. Canto L, tradotta sul testo di E. Lönnrot, Giannotta, Catania 1890
Kalevala: poema finnico. 1 versione italiana di Igino Cocchi; con prefazione di Domenico Ciampoli, Città di Castello: Società tipografica editrice cooperativa con sede in Firenze 1909. − Firenze: [kustantaja tuntematon] 1913.
Kalevala: poema finnico. 2, versione italiana di Igino Cocchi; con prefazione de Domenico Ciampoli, Città di Castello: Società tipografica editrice cooperativa con sede in Firenze 1909. − Firenze: [kustantaja tuntematon] 1913.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Domenico Ciampoli Wikimedia Commonsissa
Entwicklungsring Süd

Yhteisyrityksen kehittelemä hävittäjä EWR VJ101.
Entwicklungsring Süd GmbH (EWR, suomeksi "kehityspiiri etelä") oli saksalainen yhteisyritys, jonka osapuolet olivat Heinkel, Messerschmitt ja Bölkow. Se perustettiin vuonna 1959. Sen pääkonttori oli Münchenissä.
Yhteisyrityksen tavoite oli kehittää VTOL-hävittäjä, EWR VJ 101. Kyseessä oli merkittävä teknologiaponnitus, mutta teknisesti niin epävarma suoritusarvojen saavuttamisessa, että hanke on voinut myös olla alalle tyypillistä yritystukea.
Heinkel erosi yhteisyrityksestä vuonna 1965. Loppu EWR:stä liittyi Messerschmitt-Bölkow-Blohmiin.
Etelän EWR ja pohjoisen ERNO (NO=Nord) yhtiöt olivat nimensä perusteella samankaltaisia kuin Ranskan hieman aikaisempi pyrkimys muodostaa Sud Aviation. Kyseessä oli 1950-luvun ilmailun ja sotilasilmailun hypekauden jälkeinen pyrkimys koota heikentyviä yhtiöitä alueellisiksi kokonaisuuksiksi.
Elgin (Skotlanti)

| Elgin Eilginn |
| --- | --- |
 Elgin
 Koordinaatit: 57°39′N, 3°19′W 
Valtio:  Yhdistynyt kuningaskunta
Osa:  Skotlanti
Hallintoalue:  Moray
Väkiluku (2011):  23 128
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Elgin (gaeliksi Eilginn, skotiksi Ailgin) on kaupunki Skotlannissa, jonkin verran etelään Lossiemouthista. Pääteollisuus alueella on villa.[lähde? ]
Vuonna 2011 kaupungissa oli runsaat 23 000 asukasta.
Katedraali.
Kaupungissa oli  1200-luvulla rakennettu linna, joka tuhoutui vuoden 1314 taisteluissa, ja vuonna 1224 rakennettu katedraali, joka on nykyisin raunioina.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Elgin (Skotlanti) Wikimedia Commonsissa
Emilie Mayer

Emilie Mayer
Emilie Mayer (14. toukokuuta 1812 Friedland – 10. huhtikuuta 1883 Berliini) oli saksalainen säveltäjä ja kuvanveistäjä.
Mayerin isä oli varakas farmaseutti. Hänen äitinsä kuoli tytön ollessa 2-vuotias. Mayer sai nuorena pianon- ja urkujensoitonopetusta. Hän toimi leskeksi jääneen isänsä kodinhoitajana, kunnes tämä teki itsemurhan vuonna 1840. Vuonna 1841 Mayer muutti Stettiniin, jossa hän sai vuoteen 1847 asti sävellysopetusta Carl Loewelta. Tänä aikana hän sävelsi muun muassa Singspielin ja kaksi ensimmäistä kahdeksasta sinfoniastaan. Mayer siirtyi vuonna 1847 Berliiniin, jossa jatkoi opintojaan Adolf Bernhard Marxin ja Wilhelm Friedrich Wieprechtin johdolla. Mayer alkoi julkaista teoksiaan ja järjestää niiden yksityiskonsertteja. Vuonna 1850 Wieprecht johti Euterpe-orkesteria konsertissa, joka omistettiin yksin Mayerin teoksille.
Vuodesta 1862 Mayer asui Stettinissä ja vuodesta 1875 kuolemaansa Berliinissä. Hänen musiikkiaan esitettiin aikanaan eri puolilla Eurooppaa, ja hän saavutti eläessään arvostusta lukuisilla orkesteri- ja kamarimusiikkiteoksillaan. Hän sävelsi myös lauluja. Kamarimusiikkiteosten joukossa oli muun muassa jousikvartettoja ja orkesteriteosten joukossa sinfonioiden lisäksi pianokonsertto (1850). Mayer sävelsi myös lauluja ja soolopianoteoksia. Hänen viimeiseksi sävellyksekseen jäi Notturno (op. 48), jonka hän omisti viulisti Joseph Joachimille. Mayer jäi vähitellen unohduksiin kuolemansa jälkeen, mutta kiinnostus hänen työtään kohtaan elpyi 1980-luvulla, ja useita levytyksiä hänen musiikistaan on julkaistu 2000-luvulla. Mayerin musiikista suuri osa on kuitenkin levyttämättä. Täyden katalogin hänen teoksistaan julkaisi Almut Runge-Woll vuonna 2003. Mayerin eräitä kuvanveistäjänä luomia teoksia on edelleen kokoelmissa.
Aiheesta muualla

IMSLP: nuotteja
Entä tähtein tällä puolen

| Entä tähtein tällä puolen? |
| --- | --- |

Kirjailija:  Juhani Suomi
Kieli:  suomi
Genre:  muistelmateos
Kustantaja:  Siltala
Julkaistu:  2011
Ulkoasu:  sidottu
Sivumäärä:  192
ISBN:  978-952-234-085-6
Löydä lisää kirjojaKirjallisuuden teemasivulta
Entä tähtein tällä puolen? on vuonna 2011 ilmestynyt Juhani Suomen kirjoittama muistelmateos. Kirjassa Suomi kuvaa lapsuutensa Helsinkiä, nuoruusaikaansa ja virkamiesvuosiaan Suomen ulkoministeriössä. Entä tähtein tällä puolen? sisältää kriittisiä arvioita muun muassa Mauno Koivistosta, Martti Ahtisaaresta ja Tarja Halosesta.
Entuziastov

| Энтузиастов |
| --- | --- |
Valtio:  Venäjän federaatio
Tasavalta:  Sahan tasavalta
Ulus:  Ust-Janskin ulus
Nasleg:  Omoloi
Hallinto:  
 – Asutustyyppi:  kylä
Väkiluku:  0
Aikavyöhyke:  UTC+10 (MSK+7)
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Entuziastov (jak.  ja ven. Энтузиастов) on asumaton kylä Omoloiin kansallisen naslegin (maalaiskunnan) alueella Ust-Janskin ulusin (piirin) länsiosassa Sahan tasavallassa. Se sijaitsee naslegin itäosassa Omoloiin sivujoen Bamar-Jurjahin latva-alueella naslegin keskuskylästä Haiyristä itään. Matkaa ulusin hallintokeskukseen Deputatskiin on 464 kilometriä.  Kylästä on ollut maantieyhteys Janajoen varrella olleeseen, nyttmmin lakkautettuun Severnyin taajamaan.
Entuziastov on nykyisin asumaton. Vielä vuonna  1989  kylässä oli noin 1 700 asukasta. Kylässä oli tuolloin peruskoulu, kauppa, terveyskeskus ja klubi. Kylän tärkein työnantaja oli kaivosteollisuus.
Entuziastovin kylä liitettiin Omoloin kyläalueeseen Sahan tasavallan korkeimman neuvoston 10. heinäkuuta 1998 annetulla päätöksellä n:ro 322.
Doïráni (kunnallisyksikkö)

| Doïráni Δοϊράνη |
| --- | --- |
 Doïránin ensimmäisen maailmansodan muistomerkki, 1926.
 Kunnallisyksikön sijainti
 Doïráni
 Koordinaatit: 41°10′37″N, 22°45′36″E 
Valtio:  Kreikka
Hajautetun hallinnon alue:  Makedonia jaTraakia
Alue:  Keski-Makedonia
Alueyksikkö:  Kilkís
Kunta:  Kilkís
Hallinto:  
 – Asutustyyppi:  kunnallisyksikkö, entinen kunta, kylä
 – Kallikrates-koodi:  090103
Väkiluku (2011):  1 404
 – Kylä:  83
Aikavyöhyke:  UTC+2
 – Kesäaika:  UTC+3
Rekisterikilpi:  KI
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Doïráni (kreik. Δοϊράνη) on Kreikan kylä sekä samanniminen Kilkíksen kunnan kunnallisyksikkö (Δημοτική Ενότητα Δοϊράνης, Dimotikí Enótita Doïránis) ja entinen itsenäinen kunta. Se sijaitsee Kilkíksen alueyksikössä Keski-Makedonian alueella. Koko kunnallisyksikön väkiluku on 1 404 ja varsinaisen Doïránin kylän väkiluku 83 (vuonna 2011).
Doïránin kylä sijaitsee sille nimen antaneen Doïráni- eli Dojran-järven kaakkoisrannalla lähellä Pohjois-Makedonian rajaa. Doïránin kunnallisyksikkö käsittää alueen Kilkíksen kunnan pohjoisosassa. Doïráni oli itsenäinen kunta vuoden 2010 loppuun saakka. Vuoden 2011 alussa se yhdistettiin Kallikrates-suunnitelmana tunnetun aluehallintouudistuksen myötä Kilkíksen kuntaan yhdessä Chérson, Gallikóksen, Kroússan, Mouriéen ja Pikrolímnin kanssa, jolloin se muuttui uuden kunnan kunnallisyksiköksi.
Kunnallisyksikön osat

Doïránin kunnallisyksikkö muodostuu seuraavista kyläyhdyskunnista ja asutuksista:
| Kylä­yhdys­kunta | Kylä tai muu asutus | Väkiluku (2011) |
| --- | --- | --- |
| Akrítas | Akrítas | 149 |
| Amáranta | Ágios Charálampos | 97 |
| Amáranta | Amáranta | 256 |
| Drosáto | Doïráni | 83 |
| Drosáto | Drosáto | 713 |
| Drosáto | Koryfí | 106 |
Yhteensä: 1 404
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Doïráni Wikimedia Commonsissa
Esk

Esk voi tarkoittaa seuraavia asioita:
Mungo ESK panssariajoneuvo
HMS Esk (1813), 20-tykkinen kuudennen luokan alus
HMS Esk (1854), Highflyer-luokan korvetti
HMS Esk (1877), tykkivene
HMS Esk (1905), proomu
HMS Esk (H15), E-luokan hävittäjä
| --- | --- |
: Tämä on täsmennyssivu, joka luettelee monimerkityksisen käsitteen eri merkitykset tai useita eri henkilöitä. Artikkelisivuja, joiden nimessä tai tekstissä lukee ”Esk”, voi hakea sivunnimihaulla, laajalla sivunnimihaulla tai tekstihaulla.
ECAM LaSalle

ECAM LaSalle, entinen École catholique d'arts et métiers, on vuonna 1900 perustettu insinöörikoulu, joka kuuluu Ranskan "Grandes écoles" -luokkiin. Se perustettiin Reimsissä ja siirrettiin Lyoniin Fourvièren kukkuloille vuonna 1946.
ECAMin opetussuunnitelmaan kuuluu tieteellisiä ja teknisiä kursseja sekä käytännön harjoittelua seuraavilla viidellä osastolla: konetekniikka, materiaalitiede, sähkö- ja elektroniikkatekniikka, automaatio, tietotekniikka ja tuotantotekniikka tai projektin toteuttaminen.
Kuuluisia valmistuneita

Pierre Dupasquier, ranskalainen entinen rengasvalmistaja Michelinin moottoriurheilujohtaja
Aiheesta muualla

ECAM LaSalle kotisivut
Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
Elintarviketiede

Elintarviketiede on useita luonnontieteitä soveltava tieteenala, joka tutkii elintarvikkeiden tuotantoa, valmistusta, turvallisuutta ja käyttöä. Elintarviketieteissä sovelletaan laajasti muun muassa fysiikan, kemian, biologian ja mikrobiologian teorioita ja metodeja. Tutkimus voi keskittyä esimerkiksi elintarvikkeiden terveysvaikutuksiin, tuotekehitykseen, sivuvirtojen hyväksikäyttöön (kiertotalous) tai ruoan kemialliseen ja mikrobiologiseen turvallisuuteen.
Elintarviketieteiden osa-alueita

Elintarviketeknologia: kehittää menetelmiä ja prosesseja, joilla raaka-aineet saadaan saadaan muokattua turvallisiksi elintarvikkeiksi.
Elintarvikekemia: tutkii ravinnossa esiintyvien aineiden ja kemiallisten yhdisteiden rakenteita, ominaisuuksia, reaktioita ja tutkimusmenetelmiä sekä niiden merkitystä elintarvikkeiden laadun ja turvallisuuden kannalta
Aistinvarainen tutkimus: elintarvikkeiden ominaisuuksien tai miellyttävyyden arvioimista aistien (näkö-, tunto-, haju-, maku- ja/tai kuuloaistin) avulla. Kiinnostuksen kohteena ovat joko tuotteen ominaisuudet tai koehenkilön suhtautuminen tuotteeseen.
Elintarviketieteiden opiskelu Suomessa

Suomessa elintarviketieteiden kandi- ja maisteritutkinto on mahdollista suorittaa Helsingin yliopistossa. Opinnoissa voi suuntautua elintarvikekemiaan, -teknologiaan tai -mikrobiologiaan. Lisäksi Turun yliopiston biokemian laitoksella voi suorittaa maisterintutkinnon pääaineena elintarvikekemia.
Elintarviketieteitä opiskelleet voivat toimia monenlaisissa tehtävissä. Yleisiä ammattinimikkeitä ovat muun muassa tuotekehittäjä, tuotepäällikkö, laatuasiantuntija, tutkija, tuotelaatupäällikkö ja ylitarkastaja. Opintojen jälkeen voi työllistyä yritysten lisäksi yliopistoon, tutkimuslaitoksiin tai hallintovirastoihin.
Tunnettuja elintarviketieteilijöitä

Leena Saarinen
Reetta Andolin
Annikka Hurme
Hely Tuorila
Pirjo Mattila
Marina Heinonen
Aiheesta muualla

Agronomiliitto: Tietoa opinnoista - Elintarviketieteet
Eskadroona

Eskadroona (lyh. Esk) on ratsuväen perusyksikkö, jonka päällikkönä on ollut yleensä kapteenia vastaava ratsumestari.
Ratsumieskilta ylläpitää ratsuväen perinnettä. Siihen on liittynyt seitsemän ratsuväen perinnettä vaalivaa perinne-eskadroonaa: Joensuun Eskadroona, Keski-Suomen Eskadroona, Lahden Eskadroona, Lappeenrannan Eskadroona, Lempäälän Seudun Eskadroona, Tampereen Seudun Ratsuväenkilta ry, Uudenmaan Eskadroona.
Emsin sähke

Emsin sähke tai Emsin pikasanoma (ransk. Dépêche d'Ems) oli Preussin kanslerin Otto von Bismarckin 13. heinäkuuta 1870 vastaanottama diplomaattinen sähke, jonka julkaisu viime kädessä aiheutti Ranskan–Saksan sodan syttymisen. Sähkeessä kuvailtiin kuningas Vilhelm I:n ja Ranskan suurlähettilään välistä keskustelua. Bismarck julkaisi muunnellun version sähkeestä provosoidakseen Ranskaa, joka julistikin sodan Preussille muutamaa päivää myöhemmin.
Tapahtumien taustalla oli Espanjan valtaistuimesta käyty kiista, jossa Preussi tuki kuningas Vilhelmin sukulaista, Hohenzollern-Sigmaringenin ruhtinasta Leopoldia. Ranska vastusti ajatusta, koska Espanjan joutuminen Preussin vaikutuspiiriin jättäisi Ranskan kahdelta suunnalta uhatuksi. Leopold vetäytyi ehdokkuudestaan Espanjan kuninkaaksi 12. heinäkuuta 1870. Seuraavana päivänä Ranskan lähettiläänä Preussin hovissa toiminut kreivi Vincent Benedetti saapui tapaamaan Vilhelm I:tä, joka oleskeli Bad Emsissä Reininmaalla, ja pyysi tältä vakuutusta, ettei Espanjan kuninkaaksi tarjottaisi enää muita Hohenzollernin suvun edustajia. Kuningas kieltäytyi, ja keskustelu päättyi siihen. Samana päivänä Bismarckille lähetettiin sähkeitse pikasanoma, jossa kuvailtiin kuninkaan tapaamista Benedettin kanssa.
Seuraavana päivänä lehdissä julkaistiin Bismarckin sähkeestä muokkaama versio, joka kohteliaisuuksien pois jättämisen vuoksi sai kuninkaan ja lähettilään välisen keskustelun vaikuttamaan loukkaavalta puolin ja toisin. Tämän seurauksena Ranska julisti sodan Preussille 19. heinäkuuta. Sekä Ranskan että Preussin johdossa oli jo hyvän aikaa valmistauduttu keskinäiseen sotaan, mutta muokatun sähkeen julkaisemisella Bismarck sai provosoitua Ranskan julistamaan sodan ensin. Preussin näennäinen viattomuus auttoi Bismarckia saamaan eteläisen Saksan valtiot liittymään sotaan Preussin rinnalle, minkä ansiosta sota johti myöhemmin Saksan yhdistymiseen.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Emsin sähke Wikimedia Commonsissa
"Emser Depesche" (sähkeen molempien versioiden sisältö saksaksi) Documentarchiv.de
Entä jos?

| Entä jos? |
| --- | --- |
Tyyli:  Keskusteluohjelma
Pääosissa:  Jari Tervo Jani Halme Sakari Pesola Tuija Siltamäki Pekka Seppänen Mari K. Niemi Markus Leikola
Alkuperämaa:   Suomi
Alkuperäiskieli:  suomi
Verkko:  YLE TV1 Yle Areena
Esitetty:  13. kesäkuuta 2020 – 1. elokuuta 2020
Tuotantokausia:  1
Jaksoja:  8
Aiheesta muualla
IMDb
Entä jos? on suomalainen keskusteluohjelma, jossa puidaan historiallisia sekä ajankohtaisia tapahtumia ja ns. "jossitellaan" niistä. Ohjelma alkoi kesäkuussa 2020 YLE TV1 -kanavalla ja Yle Areenassa, ja sitä juontaa Jari Tervo. Ohjelmassa joka kerta vaihtuvina vakiopanelisteina toimivat Jani Halme, Sakari Pesola, Tuija Siltamäki, Pekka Seppänen, Mari K. Niemi ja Markus Leikola.
Ohjelman ensimmäinen kausi kuvattiin suoraan toimittajien kodeista toukokuussa 2020 koronavirustaudin rajoitteiden vuoksi.
Emrullah Güvenç

| Henkilötiedot |
| --- | --- | --- |
Syntymäaika: 27. tammikuuta 1987
Syntymäpaikka: Genk, Belgia
Pelipaikka: keskikenttäpelaaja
Lempinimi: Emmo
Seura
Seura: Fortuna Sittard
Seurat
| Vuodet | Seura | O (M) |
| 2004– | Fortuna Sittard | 52 (4) |
 Seurajoukkueuran tilastot kattavat vain kansalliset sarjat, päivitetty 28. lokakuuta 2007.
Emrullah Güvenç (s. 27. tammikuuta 1987 Genk, Belgia on turkkilainen jalkapalloilija. Hänen seuransa on Fortuna Sittard Hollannin Eerste Divisiessä. Hän on pelannut myös Turkin alle 19-vuotiaiden jalkapallomaajoukkueessa. Myös hänen veljensä Serdal Güvenç. Molemmat veljeksistä on huhuissa yhdistetty myös vahvasti Galatasarayhin.
Aiheesta muualla

Turkin jalkapalloliitto
Ella Bohlin

Ella Bohlin
Ella Elin Nikolina Bohlin (s. 17. tammikuuta 1979) on ruotsalainen kristillisdemokraattien poliitikko. Hän toimi vuosina 2005–2008 kristillisdemokraattinuorten puheenjohtajana, jona häntä edelsi Erik Slottner. Vuonna 2009 hän oli ehdolla Euroopan parlamentin jäseneksi. Hän on aiemmin ollut jäsenenä Elämän Sanassa.
Bohlin sanoi aiemmin olevansa kreationisti. Hän myös sanoi, että luomisnäkemystä tulisi opettaa kouluissa vaihtoehtona evoluution rinnalla. Myöhemmin hän on ottanut puheitaan takaisin. Hän on sanonut, ettei aiemmin tiennyt kreationisti-käsitteen merkitystä. Hän on myös sanonut, että Darwinin evoluutioteoria tulee olemaan jatkossakin biologianopetuksessa hallitsevassa asemassa ja että hänellä ei ole aikeita muuttaa asiaa.
Vuonna 2005 Bohlin sai Vetenskap och Folkbildningin huumorimielisen Årets förvillare -palkinnon "halustaan rinnastaa luomisusko ja tiede ruotsalaisissa kouluissa".
Aiheesta muualla

Viralliset sivut (Arkistoitu – Internet Archive) (ruotsiksi)
Esivahvistin

Esivahvistin on vahvistin, joka vahvistaa esimerkiksi mikrofonin heikon signaalin linjatasoiseksi päätevahvistimelle.
Käytännössä vahvistetaan yleensä jännitettä, eivätkä esivahvistimet yleensä voi syöttää suurta sähkötehoa. Päätevahvistimien otoissa on yleensä suhteellisen suuri-impedanssiset ottoliitännät, joille riittää esivahvistimen tuottama signaali.
Rakenteeltaan esivahvistimet voivat olla pienehköjä, koska ne eivät kuluta pajon tehoa, jolloin myös muuntaja, varsinkin hakkurivirtalähde voi olla pienikokoinen. Raskaita, yleensä alumiinisia jäähdytysrakenteita ei välttämättä tarvita, koska hukkalämpöä ei muodostu niin paljon kuin päätevahvistimissa.
On olemassa erillisiä, pelkästään esivahvistukseen tarkoitettuja esivahvistimia mutta sellaisia voi myös olla sisäänrakennettuina esim. miksereissä ja instrumenttivahvistimissa.
Elektronisesti esivahvistimen voi toteuttaa vaikka muutamalla transistorilla tai operaatiovahvistimella. Syynä erillisen esivahvistimen käyttöön voi olla se, että halutaan kokeilla erilaisia päätevahvistimia.  Käytettäessä impedanssiltaan matalia kaiuttimia ei tarvitse kokeiluvaiheessa aina ostaa uutta esivahvistinta koska voi hankkia päätevahvistimen joka voi syöttää enemmän sähkövirtaa. Lisäseikka voi olla se että hifiä arvostavalla alan harrastajalla on tietyt vaatimukset esivahvistimen ominaisuuksien suhteen joita tyypilliset ratkaisut eivät välttämättä toteuta.
Äänitysstudioissa käytetään usein erillisiä esivahvistimia. Esivahvistimien tärkeitä ominaisuuksia on alhainen särö.
Eeva Ahtisaari

| Eeva Ahtisaari |
| --- | --- |
 Eeva Ahtisaari vuonna 1994.
Suomen tasavallan presidentin puoliso
 1.3.1994–1.3.2000  
Edeltäjä:  Tellervo Koivisto
Seuraaja:  Pentti Arajärvi
Henkilötiedot
Syntynyt: 18. kesäkuuta 1936 (ikä 88) Varkaus, Suomi
Ammatti:  historianopettaja, historioitsija
Arvonimi: filosofian maisteri, kunniatohtori
Puoliso:  Martti Ahtisaari (vih. 1968; k. 2023)
Lapset:  Marko Ahtisaari
Eeva Irmeli Ahtisaari (o.s. Hyvärinen; s. 18. kesäkuuta 1936 Varkaus) on presidentti Martti Ahtisaaren leski ja filosofian maisteri.
Ura

Eeva Ahtisaari valmistui ylioppilaaksi vuonna 1956. Hän alkoi opiskella historiaa Helsingin yliopistossa samana vuonna ja valmistui humanististen tieteiden kandidaatiksi vuonna 1962. Hän palasi opintojen pariin vielä myöhemmin ja valmistui filosofian maisteriksi (tuolloin nimellä kandidaatti) vuonna 1989. Vuonna 2004 Joensuun yliopisto vihki Ahtisaaren kasvatustieteiden kunniatohtoriksi.
Ahtisaari työskenteli 1960-luvulla historianopettajana oppikouluissa eri puolella Suomea. Vuosina 1960–1961 hän opetti Kuopion tyttölyseossa, 1964–1966 Rovaniemen yhteislyseossa ja 1967–1968 Tapiolan yhteiskoulussa. Hän toimi myös Kuopion kesäyliopiston kansliapäällikkönä 1961–1962, Helsingin yliopiston harjoittelijana 1962–1964, Lapin kesäyliopiston sihteerinä 1964–1966 ja Espoon kaupungin kotiseutusihteerinä 1968–1975. Vuodet 1971–1974 Ahtisaari oli Suomen Kotiseutuliiton valtuuskunnan jäsen.
Martti Ahtisaaren toimiessa Namibian suurlähettiläänä ja YK-tehtävissä, myös Eeva Ahtisaari vietti pitkiä ajanjaksoja Namibiassa. Hänelle myönnettiin miehensä kanssa Namibian kunniakansalaisuus vuonna 1992.
Vuosina 1990–1993 Eeva Ahtisaari toimi historioitsijana eduskunnan rahoittamassa entisiä kansanedustajia koskeneessa tutkimuksessa.
Yksityiselämä

Eeva Hyvärinen ja Martti Ahtisaari menivät naimisiin vuonna 1968. Ahtisaarilla on poika Marko Ahtisaari (s. 1969).
Ahtisaarella todettiin maaliskuussa 2020 koronavirustartunta, jonka hän sai mahdollisesti naisten päivän konsertissa.
Tunnustuksia

Suomen Valkoisen Ruusun suurristi 1994
Ruotsin Pohjantähden ritarikunnan suurristi 1994
Tanskan Dannebrogin ritarikunnan suurristi
Pelastakaa Lapset ry:n kunniapuheenjohtaja 1996
Kuopion Luonnon Ystäväin Yhdistyksen kunniajäsen 1997
Mannerheimin Lastensuojeluliiton hopeinen Arvo Ylppö -mitali 1999
Suomen Kotiseutuliiton kunniajäsen 1999
Tapaseuran Vuoden käyttäytyjä 2000
Suomen Unifem-yhdistyksen kunniajäsen 2001
Joensuun yliopiston kasvatustieteiden kunniatohtori 2004
Tiedekeskus Heurekan kunniajäsen 2006
Kirjallisuutta

Ahtisaari, Eeva: Juuret ja siivet.  Helsinki:  WSOY, 2002.  ISBN 951-0-27296-5.
Korppi-Tommola, Aura: ”Ahtisaari, Eeva (1936–)”, Suomen kansallisbiografia, osa 1, s. 163.  Helsinki:  Suomalaisen Kirjallisuuden Seura, 2003.  ISBN 951-746-442-8.  / Teoksen verkkoversio.
Aiheesta muualla

375 humanistia : Eeva Ahtisaari  375 humanistia .  11.10.2015 . Viitattu 7.6.2020.
Salvén, Kimmo: Rouva Eeva Ahtisaari: Ihmisestä on kysymys Kantti.net.  4.12.2007. Arkistoitu 7.3.2016. Viitattu 7.6.2020.
| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
| Edeltäjä: Tellervo Koivisto | Suomen tasavallan presidentin puoliso 1994–2000 | Seuraaja: Pentti Arajärvi |