stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Herrenchiemsee
Puisto

Linnaa ympäröivät ranskalaiset puutarhat suunnitteli vuosina 1874-1876 hoviylipuutarhuri Carl Joseph von Effner (1831-1884) ja ne valmistuivat vuonna 1880.
Barokkityylisessä ranskalaisessa muotopuutarhassa ja romanttisessa englantilaistyylisessä puistossa on runsaasti patsaita ja suihkulähteitä Versailles'n palatsin puiston tyyliin.
Puutarhojen neito-, lohikäärme-, lisko- ja siivekkäät taistelijapatsaat sekä muut eriskummalliset patsaat ovat saaneet inspiraationsa säveltäjä Richard Wagnerin oopperoista, jonka musiikkia Ludvig II jumaloi. Carl von Effnerin suunnitteleman puiston oli tarkoitus kattaa suuri osa saaresta. Kun Ludvig II kuoli vuonna 1886, vain 900 metriä pitkä pääakseli suihkulähteineen ja vesiaiheineen olivat ehtineet valmistua.
Kuvagalleria

Kartta Herreninselin saaresta, jonka poikki ulottuvat kanava ja puutarhan keskiakseli linnan länsi- ja itäpuolella. Ylhäällä näkyy Altes Palais.
Ilmakuva Neues Palaisista lännestä nähtynä
Ranskalainen muotopuutarha ja suihkulähteet linnan länsipuolella
Näkymä linnasta länteen
Vestibyyli eli eteishalli
Sisääntulopiha eli kunnniapiha, cour d'honneur
Keskiakseli Latona suihkulähteeltä Chiemsee-järvelle jäljittelee Versailles'n puiston näkymää Grand Canalille
Näkymä Chiemseeltä Neues Palaisille
Ludvig II:n käyttämätön Arbeitzimmer heijastelee Ludvig XV:n Cabinet de travail'ia eli työhuonetta
Fama suihkulähde
Aiheesta muualla

Herrenchiemseen linnan virallinen kotisivu (englanniksi)
http://www.herrenchiemsee.net/ (Arkistoitu – Internet Archive)
http://www.herren-chiemsee.de/
Virallinen edustusmakuuhuone
Herrenchiemseen linnan pohjapiirustus, Georg von Dollmann 1878
Rakugo

Rakugo-esitys vuonna 2009.
Rakugo (jap. 落語) on japanilaista kerronnallista komiikkaa. Se on eräänlainen sekoitus stand up -komiikkaa ja teatteria. Esiintyjät istuvat yleisön edessä tyynyllä ja kertovat ja näyttelevät istualtaan humoristisia tarinoita. Apunaan esiintyjät käyttävät japanilaista viuhkaa ja kangaspalaa, joiden avulla pyritään havainnollistamaan tarinaan liittyviä elementtejä. Esimerkiksi viuhka saattaa muuttua esityksen aikana syömäpuikoiksi ja kangaspala kulholliseksi nuudeleita.
Ennen rakugo-sanan vakiintumista laji tunnettiin Edossa (nyk. Tokio) nimellä otoshibanashi (落し噺). Tämä tarkoittaa tarinaa, jossa on ochi (落ち, '(koominen) huipentuma', kirjaimellisesti 'pudotus'). Rakugo-sanan kirjoitusasu koostuu otoshibanashi-sanan ensimmäisestä merkistä 落 ja kerrontaa tai kieltä tarkoittavasta 語-merkistä; ääntämys puolestaan vastaa näiden merkkien kiinalaisperäistä lukutapaa. Tokiossa Shitayan pyhäkössä 1798 rakugoa esitettiin ensimmäisen kerran tavalliselle kansalle maksua vastaan.
Kansaissa otoshibanashista käytettiin nimeä karukuchibanashi (軽口噺, 'kevyt tarina').
Aiheesta muualla

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
“Rakugo” (The Art of Storytelling) (englanniksi)
Adirondack Flames

| Adirondack Thunder |
| --- | --- |

Historia:  Utica Devils (1987–1993) Saint John Flames (1993–2003) Omaha Ak-Sar-Ben Knights (2005–2007) Quad City Flames (2007–2009) Abbotsford Heat (2009–2014)  Adirondack Flames (2014-2015)
Perustettu:  2014
Kaupunki:  Glens Falls, New York
Kotiareena:  Glens Falls Civic Center
Sarja:  AHL
Konferenssi:  Läntinen
Divisioona:  Pohjoinen
Värit:                     
Päävalmentaja:   Ryan Huska
Yhteistyöseurat:  Calgary Flames (NHL) 
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Adirondack Flames oli jääkiekkoliiga AHL:n joukkue ja toimi NHL:ssä pelaavan Calgary Flamesin farmiseurana. Kaudella 2015-2016 Seura siirrettiin ECHL:ään ja muutti Stocktoniin, vaihtaen nimekseen Stockton Heat. Adirondack Thunder pelasi kotiottelunsa Glens Fallsin Civic Centerissä, joka oli kaupungista pois muuttaneen AHL-joukkue Lehigh Valley Phantomsin kotiareena edellisellä kaudella. Seuran logo oli lähes samanlainen kuin Calgary Flamesin edeltäjällä Atlanta Flamesilla.
Braanikosmologia

Yleistä
Maailmankaikkeus
Kaikkeuden ikä
Kaikkeuden muoto
Kosmologian aikajana
Varhainen kaikkeus
Alkuräjähdys
Alkuräjähdyksen aikajana
Inflaatio
Ydinsynteesi
GWB
Neutriinotausta
Kosminen mikroaaltotausta
Laajeneva kaikkeus
Punasiirtymä
Hubblen laki
Kaikkeuden metrinen laajeneminen
Kaikkeuden kiihtyvä laajeneminen
Fridmanin yhtälöt
FLRW-metriikka
Rakenteen muodostuminen
Kaikkeuden muoto
Rakenteen muodostuminen
Galaksien muodostuminen
Galaksimuuri
Suuren mittakaavan rakenne
Kaikkeuden tulevaisuus
Lämpökuolema
Kaikkeuden lopullinen kohtalo
Osatekijät
Lambda-CDM-malli
Pimeä aine
Pimeä energia
Pimeä virtaus
Kosmologian kokeita
Havaitseva kosmologia
CoBE
BOOMERanG
Planck
WMAP
n
k
Braanikosmologia viittaa moniin hiukkasfysiikan ja kosmologian teorioihin, jotka ovat yhteydessä säieteoriaan, supersäieteoriaan ja M-teoriaan.
Braani ja bulk

Pääidea on se, että näkyvä neliulotteinen universumi rajoittuu braaniin korkeaulotteisemmassa avaruudessa, jota kutsutaan "bulkiksi" tai "hyperavaruudeksi". Jos lisäulottuvuudet ovat kompakteja, havaitussa universumissa on lisäulottuvuuksia ja silloin ei ole tarpeen puhua bulkista. Bulkkimallissa ainakin osa lisäulottuvuuksista on laajakantoisia (mahdollisesti äärettömiä) ja muut braanit voivat liikkua bulkin läpi. Vuorovaikutus bulkin ja mahdollisesti muiden braanien kanssa voi vaikuttaa omaan braaniimme luoden standardikosmologiamallien ulottumattomissa olevia ilmiöitä.
Miksi gravitaatio on heikko ja kosmologinen vakio on pieni

Jotkin suuren lisäulottuvuuden ideaan perustuvat braanikosmologian versiot voivat selittää gravitaation heikkouden verrattuna muihin luonnon perusvoimiin. Näin ollen braanikosmologiateoria ratkaisee niin kutsutun hierarkiaongelman. Braanimallissa muut kolme perusvoimaa (sähkömagnetismi, heikko vuorovaikutus ja vahva vuorovaikutus) ovat kiinnitettyinä braaniin, mutta gravitaatio ei ole sidottuna braaniin, vaan ulottuu koko aika-avaruuteen, jota kutsutaan bulkiksi. Suurin osa gravitaatiovoimasta “vuotaa” braanista bulkiin. Tämän takia gravitaatiovoiman tulisi esiintyä huomattavan suurena pienessä (subatomaarisessa tai ainakin alle millimetrin) mittakaavassa, jossa voitaisiin havaita gravitaation vuotamisilmiö. Monet nykyiset empiiriset mittauskokeet yrittävät havaita tämän ilmiön. Suurten lisädimensioiden idea yhdessä bulkin supersymmetrian kanssa näyttäisi olevan lupaava ratkaisemaan kosmologisen vakion ongelman.
Braanikosmologiamallit

Yksi ensimmäisistä yrityksistä soveltaa braanikosmologiaa osaksi fysiikan teorioita oli vuonna 1983.
Kirjoittajat käsittelevät mahdollisuutta, että universumi koostuisi  (3+N)+1 ulottuvuudesta, mutta tavalliset hiukkaset olisivat rajoitettuja potentiaalikuoppaan, joka olisi kapea  N:ssä suunnassa ja tasainen kolmessa ulottuvuudessa.  Kirjoittajat ehdottivat viisiulotteista mallia.
Vuosina 1998-99 Merab Gogberashvili julkaisi arXiv:ssä monia artikkeleita, joissa hän osoitti, että jos universumin koostumuksen voidaan ajatella olevan viisiulotteiseen avaruuteen ulottuva ohut kuori (matemaattinen synonyymi "braanille"), on mahdollista muotoilla hiukkasfysiikan teoria, joka vastaa viisiulotteista kosmologista vakiota ja universumin paksuutta, täten antaen vastauksen hierarkiaongelmaan. Samoissa artikkeleissa todistettiin, että universumin neljäs ulottuvuus johtuu matemaattisesta stabiliteetin vaatimuksesta, koska Einsteinin kenttäyhtälöiden lisäkomponentti määrittää rajoitetun ratkaisun materiakentille, mikä on ristiriidassa yhtä stabiilisuusehtoa vastaan.
Vuonna 1999 ehdotettiin samankaltaista Randall–Sundrum mallia (RS1 ja RS2). Nämä braanikosmologian mallit ovat herättäneet huomattavaa kiinnostusta.
Myöhemmin myös kosmogonia, ekpyroottisen ja syklisen universumin teoriat luotiin. Ekpyroottisen teorian mukaan havaittava maailmankaikkeus syntyi, kun kaksi samansuuntaista braania törmäsivät.
Kokeelliset mittaukset

Toistaiseksi ei ole havaittu todisteita Randall–Sundrum -mallien edellyttämistä suurista lisäulottuvuuksista. Joulukuussa 2010 suoritetut mittaukset Large Hadron Colliderilla (“suom. suuri hadronitörmäytin”) ja tulosten analyysi eivät antaneet viitteitä sellaisten olemassaolosta.
Aiheesta muualla

Brane cosmology on arxiv.org
Dimensional Shortcuts - evidence for sterile neutrino; (August 2007; Scientific American)
Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista. 
Alkuperäinen artikkeli: en:Brane cosmology
Käännös suomeksi
Näin kulutan aikaa

| ”Näin kulutan aikaa” Eppu Normaali |
| --- | --- | --- |

Singlen tiedot
 Albumilta: Imperiumin vastaisku
 B-puoli: ”Niksulan väkeä”
 Julkaistu: 6. lokakuuta 1988
 Tuottaja(t): Mikko Syrjä
 Tyylilaji: suomirock
 Kesto: 04.41
 Levy-yhtiö: Poko Rekords
Listasijoitukset
  Suomen virallinen lista: 10.
Eppu Normaalin muut singlet
| ”Afrikka, sarvikuonojen maa” 1988 | ”Näin kulutan aikaa” 1988 | ”Rakkaus on KuuMaa” 1989 |
Näin kulutan aikaa on suomirockyhtye Eppu Normaalin single ja kappale vuodelta 1988. Kappale julkaistiin alun perin kesäkuussa 1988 Imperiumin vastaisku-studioalbumilla ja 7-tuumaisena singlenä myöhemmin saman vuoden lokakuussa, jolloin se nousi Suomen virallisen listan sijalle 10. Singlen b-puolella on aiemmin julkaisematon kappale "Niksulan väkeä".
Kappaleen on säveltänyt yhtyeen kitaristi Mikko "Pantse" Syrjä, joka myös tuotti singlen. Kappaleen sanat kirjoitti yhtyeen laulaja Martti Syrjä, ja ne kertovat pitkästä ja yksinäisestä perjantaista. Kappale sai Soundi-lehden kriitikolta kiitosta levollisuudestaan sekä sanoitusten ja musiikin esimerkillisestä yhteydestä.
Kappaleet

Näin kulutan aikaa – 4.41 (säv. Mikko ”Pantse” Syrjä, san. Martti Syrjä)
Niksulan väkeä – 3.20 (säv. Juha Torvinen, Martti Syrjä, san. Martti Syrjä)
Kokoonpano

Martti Syrjä – laulu
Mikko ”Pantse” Syrjä – kitara
Juha Torvinen – kitara
Mikko Nevalainen – bassokitara
Aku Syrjä – rummut
Luettelo Japanin puolueista

Tämä artikkeli on luettelo Japanin puolueista.
Nykyiset parlamenttipuolueet

| Puolue> Nimi | Puolue> Nimi | Puolue> Perustettu | Politiikka> Puheenjohtaja | Politiikka> Asemointi | Politiikka> Ideologia | Jäsenet> Japanin alahuone | Jäsenet> Japanin ylähuone | Jäsenet>  | Jäsenet>  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
|  | Japanin liberaalidemokraattinen puolue | 1955 | Fumio Kishida | oikeisto | kansalliskonservatismi, nationalismi | 278 / 465  | 113 / 245  |  |  |
|  | Japanin perustuslaillinen demokraattinen puolue | 2017 | Kenta Izumi | keskusta-vasemmisto | sosiaaliliberalismi, konstitutionalismi | 110 / 465  | 43 / 245  |  |  |
|  | Kōmeitō | 1998 | Natsuo Yamaguchi | keskusta-oikeisto | konservatismi, arvokonservatismi | 29 / 465  | 28 / 245  |  |  |
|  | Japanin kommunistinen puolue | 1922 | Kazuo Shii | äärivasemmisto | kommunismi, tieteellinen sosialismi | 12 / 465  | 13 / 245  |  |  |
|  | Nippon Ishin no Kai | 2015 | Ichirō Matsui | keskusta-oikeisto, oikeisto | konservatismi, talousliberalismi | 10 / 465  | 16 / 245  |  |  |
|  | Demokraattinen puolue kansalle | 2018 | Yuichiro Tamaki | keskusta, keskusta-oikeisto | liberaalikonservatismi, kansansuvereniteettiperiaate | 7 / 465  | 12 / 245  |  |  |
|  | NHK-puolue | 2013 | Takashi Tachibana | keskusta | populismi, suora demokratia | 1 / 465  | 1 / 245  |  |  |
|  | Sosiaalidemokraattinen puolue | 1996 | Mizuho Fukushima | keskusta-vasemmisto, vasemmisto | sosiaalidemokratia, demokraattinen sosialismi | 1 / 465  | 1 / 245  |  |  |
|  | Reiwa Shinsengumi | 2019 | Tarō Yamamoto | vasemmisto | progressivismi, vasemmistopopulismi | 0 / 465  | 2 / 245  |  |  |
Sergei Vjazmitinov

Sergei Vjazmitinov
Sergei Kuzmitš (Kozmitš) Vjazmitinov (ven. Сергей Кузьмич (Козьмич) Вязмитинов; 7. lokakuuta 1744 – 15. lokakuuta 1819) oli venäläinen kreivi ja jalkaväenkenraali, joka toimi Venäjän keisarikunnan ensimmäisenä sotaministerinä, poliisiministerinä, ministerineuvoston puheenjohtajana ja Pietarin kenraalikuvernöörinä.
Perhe

Vjazmitinov syntyi puolalaistaustaiseen aatelisperheeseen, jonka juuret tunnetaan 1500-luvun lopulta lähtien. Suku siirtyi Venäjälle 1600-luvulla.
Vjazmitinov vanhemmat olivat köyhiä maatilan omistajia, jotka asuivat Kurskin provinssissa.
Ura

Vjazmitinov astui armeijan palvelukseen vuonna 1759. Hän osallistui Venäjän ja Turkin väliseen sotaan vuosina 1768–1774. Vjazmitinov toimi sotakollegion varapuheenjohtaja Zahar Grigorjevitš Tšernyševin adjutanttina. Hänet ylennettiin everstiluutnantiksi vuonna 1771, jonka jälkeen hän toimi sotamarsalkka Pjotr Rumjantsevin alaisena.
Vjazmitinov ylennettiin everstiksi ja Astrahanin jalkaväkirykmentin komentajaksi vuonna 1777. Hänet ylennettiin kenraalimajuriksi vuonna 1786.
Hän osallistui Venäjän ja Turkin väliseen sotaan vuosina 1787–1791. Hän komensi joukkoja menestyksekkäästi ja hänet nimimettiin Mahiljoun kuvernööriksi vuonna 1790 ja Valko-Venäjän jääkärijoukkojen komentajaksi. Hänet ylennettiin kenraaliluutnantiksi vuonna 1793.
Vjazmitinov toimi Siperian ja Ufan kenraalikuvernöörinä, Kamjanets-Podilskyin sotilaskuvernöörinä ja Vähä-Venäjän kenraalikuvernöörinä. Hänet nimitettiin Pietarin komendantiksi vuonna 1797. Vjazmitinov ylennettiin jalkaväenkenraaliksi vuonna 1798.
Vjazmitinov ajautui keisari Paavali I:n epäsuosioon, jonka takia hän jätti tehtävänsä vuonna 1799.
Aleksanteri I nousi Venäjän keisariksi vuonna 1802 ja nimitti Vjazmitinovin sotakollegion varapuheenjohtajaksi, senaattoriksi, sotaministeriksi ja keisarin pysyvän neuvoston jäseneksi. Vjazmitinov jäi eläkkeelle vuonna 1808.
Vjazmitinov palasi eläkkeeltä vuonna 1811 ja hänet nimettiin Venäjän valtakunnanneuvoston jäseneksi. Hänet nimitettiin ministerineuvoston jäseneksi ja myöhemmin puheenjohtajaksi. Hän toimi Venäjän poliisiministerinä ja Pietarin ylipäällikkönä.
Vuosina 1816–1818 hän toimi Pietarin kenraalikuvernöörinä, jonka aikana Amiraaliteetti jälleenrakennettiin, Smolnan instituutti  ja kaivostieteen akatemia rakennettin, Vasilinsaaren graniittinen pengerrys rakennettiin ja Iisakinkirkon perustukset valettiin. Vjazmitinov rakennutti useita siltoja, jotka kulkivat kanaalien ja jokien yli.
Vjazmitinov kehui Viipurin rykmentin toimintaa sotamarsalkka Mihail Kutuzovin hautajaisten aikana Pietarissa vuonna 1813. Viipurin rykmentti muodostui suomalaisista, ja rykmentin yhtenä komentajana toimi suomalainen majuri Berndt Jonas Aminoff.
Vjazmitinov sai kreivin arvonimen vuonna 1818.
Hän menehtyi vuonna 1819, ja hänet haudattiin Aleksanteri Nevskin luostarin hautausmaalle.
Ritarikunnat

Pyhän Vladimirin ritarikunta toisen luokan risti (1792)
Pyhän Annan ritarikunta ensimmäisen luokan risti (1797)
Pyhän Aleksanteri Nevskin ritarikunta hopeinen rintatähti (1798)
Pyhän Jerusalemin ritarikunta suurkomentaja ristillä (1799)
Pyhän Aleksanteri Nevskin ritarikunta hopeinen rintatähti briljantein (1805)
Pyhän Andreaksen ritarikunta risti (1814)
Taki Inoue

| Taki Inoue> 井上 隆智穂 |
| --- | --- |
 Inoue Britannian GP:ssä 1995.
Henkilötiedot
Kansalaisuus:   Japani
Formula 1 -ura
Aktiivivuodet:  1994–1995
Talli(t):  Simtek (1994) Footwork (1995)
Kilpailuja:  18
Maailman­mestaruuksia:  0
Voittoja:  0
Palkintosijoja:  0
Paalupaikkoja:  0
Nopeimpia kierroksia:  0
MM-pisteitä:  0
Ensimmäinen kilpailu:  Japanin GP 1994
Viimeinen kilpailu:  Australian GP 1995
Inoue romutti autonsa Monacon GP:n harjoituksissa 1995.
Takachiho ”Taki” Inoue (jap. 井上 隆智穂, Inoue Takachiho, s. 5. syyskuuta 1963 Kōbe) on japanilainen kilpa-autoilija. Inoue osallistui urallaan 18 Formula 1 -luokan osakilpailuun Simtekin ja Footworkin ajokeilla, joilla hän pääsi viisi kertaa maaliin. Hänen paras kilpailusijoituksensa oli vuoden 1995 Italian GP:n kahdeksas sija. Pisteitä Inoue ei saavuttanut. Inouen paras lähtöruutu on 18.
Inouella oli alun perin tallipaikka Minardilla kaudeksi 1996, mutta sponsorit lähtivät viime hetkellä pois kelkasta ja Inouen paikan sai italialainen Giancarlo Fisichella. Inoue ajoi vielä kolme vuotta muissa luokissa, ennen kuin hän lopetti ajamisen vuonna 1999. Tämän jälkeen hän on toiminut managerina. 2004 Inoue teki comebackin Japanin All-Japan GT-sarjan pienemmässä GT300-luokassa, jossa hän kilpaili Hitotsuyama Racingin Porschella saavuttamatta kuitenkaan pistesijoja ajamissaan kuudessa kilpailussa. GT-ura jatkui vuoteen 2008 asti, jonka jälkeen hän lopetti uudelleen kilpa-autoilijan uransa.
Inoue valittiin vuonna 2013 Autosportin lukijaäänestyksessä 20 viime vuoden huonoimmaksi kuljettajaksi. Inoue itse otti valinnan huumorilla ja kiitti kaikkia äänestäjiään.
Formula 1 -tulokset

Lihavointi tarkoittaa paalupaikkaa, kursivointi kilpailun nopeinta kierrosta. Muut selitteet löytyvät täältä.
| Kausi | Talli | 1 | 2 | 3 | 4 | 5 | 6 | 7 | 8 | 9 | 10 | 11 | 12 | 13 | 14 | 15 | 16 | 17 | Pisteet | Sijoitus |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 1994 | Simtek | BRA   | PAC   | SMR   | MON   | ESP   | CAN   | FRA   | GBR   | GER   | HUN   | BEL   | ITA   | POR   | EUR   | JPN Kesk. | AUS   |  | 0 | 45. |
| 1995 | Footwork | BRA Kesk. | ARG Kesk. | SMR Kesk. | ESP Kesk. | MON Kesk. | CAN 9 | FRA Kesk. | GBR Kesk. | GER Kesk. | HUN Kesk. | BEL 12 | ITA 8 | POR 15 | EUR Kesk. | PAC Kesk. | JPN 12 | AUS Kesk. | 0 | 24. |
Aiheesta muualla

Virallinen Twitter
Virallinen Facebook
Takashi Inoue Racing Career Profile (englanniksi)
Keskustelubotti

Keskustelubotti (tai keskustelurobotti; palvelubotti; asiointibotti; chattibotti, engl. chatbot, jota käytetään ajoittain sitaattilainana) on tietokoneohjelma, joka on suunniteltu käymään keskustelua ihmisen kanssa. Ihminen kirjoittaa tekstiä, ja keskustelubotti vastaa tai esittää vastakysymyksiä. Ne toimivat suhteellisen omatoimisesti ja viestivät luonnollista kieltä käyttäen.
Alun perin keskustelubottien toiminta perustui suhteellisen yksinkertaisiin periaatteisiin, esimerkiksi keskustelun aiheen tunnistamiseen avainsanoista, ja vastakysymyksien muodostamiseen ihmisen edellisen vastauksen perusteella. Tietokoneiden laskenta- ja muistikapasiteettien sekä tekoäly-algoritmien nopea kehittyminen on mahdollistanut aikaisempaa kehittyneempien keskustelubottien rakentamisen. Uudemmat keskustelubotit pystyvät esimerkiksi tunnistamaan konteksteja, muuntelemaan vastauksiaan keskustelukumppanin ja -tilanteen mukaan ja jopa viestimään ihmismäisen monitulkintaisesti.
Tunnetuin varhainen keskustelubotti on vuonna 1966 julkaistu Eliza, joka matkii potilaansa kanssa keskustelevaa psykiatria. Versio siitä toimitetaan GNU Emacsin mukana (M-x doctor). Esimerkki suomenkielisestä keskustelubotista on 1980-luvulla kehitetty Kalle Kotipsykiatri. Vuoden 2022 marraskuussa julkaistiin yleiseen testikäyttöön OpenAI-yrityksen rakentama ChatGPT-keskustelubotti, joka on tehty GPT-3-kielimallien päälle.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Keskustelubotti Wikimedia Commonsissa
Kenkämuseo

| Kenkämuseo |
| --- | --- |
 1950–1960-luvun monot.
Tyyppi:  erikoismuseo
Sijainti:  Museokeskus Vapriikki Alaverstaanraitti 5 Tampella, Tampere (ei pysyvää näyttelyä)
Perustettu:  2003
Ylläpitäjä:  Tampereen kaupunki
Kotisivut:  Kenkämuseo
Koordinaatit:  61°30′10.85″N, 23°45′37.29″E
 fiKenkämuseo 
    
Kenkämuseo on tamperelainen erikoismuseo, joka on järjestänyt kenkään liittyviä näyttelyitä Museokeskus Vapriikissa vuosina 2003–2015.
Kenkämuseon pysyvä näyttely Tuhannen kengän tarina oli esillä lähes 12 vuotta. Se sulkeutui syksyllä 2015, minkä jälkeen museolla ei ole ollut näyttelyä Vapriikissa. Kenkämuseon tutkimus- ja näyttelytoimintaa ei ole kuitenkaan lopetettu.
Tausta

Ajatus kenkämuseon perustamisesta Tampereelle syntyi vuonna 1937 Kenkä- ja nahkamiesten kerhossa. Etenkin kenkätehtailija Väinö Huttunen oli asiassa aktiivinen. Kokoelman keruu alkoi jo samana vuonna, mutta se eteni hitaasti. 1960-luvulla hanke sai uutta vauhtia, kun Mikko Westerberg ja Reino Vaala keräsivät tehtailta edustavan kenkäkokoelman. Tampereen kaupunki lähti mukaan museoprojektiin, ja vuonna 1971 kenkä- ja nahkamuseo sai tilat Tampereen teknillisestä museosta. Kenkämuseo-osio oli siellä esillä vuoteen 1982 asti, jolloin se purettiin ja korvattiin kuminäyttelyllä.
Kenkäkokoelmaa täydennettiin 2000-luvun alussa, ja uusi Kenkämuseo avattiin Museokeskus Vapriikissa vuonna 2003. Museokeskus oli esitellyt kenkiä jo aiemmin näyttelyissä Koskessa ajan silta (1996) ja Kengän kutsu (1997).
Näyttelyt > Tuhannen kengän tarina

Kenkämuseon Tuhannen kengän tarina -näyttely avautui yleisölle 15. marraskuuta 2003, jolloin siitä tuli osa Vapriikin perusnäyttelyä. Näyttely esitteli suomalaista kenkäteollisuutta, kenkäsuunnittelua ja kenkämuotia. Museoon rakennetussa tehdassalissa kerrottiin kenkätehtaassa työskentelystä, kengäntekoon kuuluvista työvaiheista ja kenkien valmistuksessa käytetyistä koneista. Kengäntekoa oli mahdollista opetella pelaamalla ”Tee kenkä” -tietokonepeliä tai seuraamalla animaatiohahmojen työskentelyä. Näyttelyssä oli lisäksi esillä tuhat kenkää sadan vuoden ajalta. Joukossa oli arki-, juhla- ja talvikenkiä, sotilassaappaita sekä suomalaisia kansanjalkineita, kuten tuohivirsuja ja tallukoita.
Myöhemmin näyttelyyn lisättiin vielä 2000-luvun vitriini ja vuoden 2011 katukenkämuotia kuvaava video. Näyttely suljettiin 6. syyskuuta 2015.
Näyttelyt > Muita näyttelyitä

Kenkämuseo on järjestänyt vaihtuvia näyttelyitä kenkään liittyvistä erikoisteemoista.
Pinkoen huomiseen – kokeilevaa jalkinemuotoilua Wetterhoffilta (2014–2015)*
Hyvä Reino! – Ainoja ja Reinoja Kenkämuseossa (2008–2010)
Kontio – suomalainen saapaslegenda (2006–2007)
Fredrikan Shoedelma – It´s Shoetime (2005)*
(Tähdellä merkityt näyttelyt on toteutettu yhdessä Hämeen ammattikorkeakoulun jalkinemuotoilun opiskelijoiden kanssa.)
Kokoelmat

Kenkämuseon näyttelytoiminta perustuu Tampereen museoiden kansainvälisesti merkittävään teollisen kengän kokoelmaan, johon on tallennettu kotimaisia kenkiä 1800-luvun lopusta aina 2010-luvulle asti.  Museolla on lisäksi käytössään laaja kulttuurihistoriallinen kenkäkokoelma, jonka kartuttaminen aloitettiin Hämeen museossa 1900-luvun alussa.
Muun muassa seuraavat 1950-luvun kengät kuuluvat Tampereen museoiden kokoelmiin.
Naisten avokas. Urvikon kenkätehdas, Tampere.
Miesten nauhakenkä. Aaltosen kenkätehdas, Tampere.
Lasten kävelykengät. Valmistettu Tampereella.
Aiheesta muualla

Kenkämuseon perusnäyttely: Tuhannen kengän tarina (Arkistoitu – Internet Archive)
Kenkämuseon erikoisnäyttely: Pinkoen huomiseen
Tampereen museoiden Siiri-tietopalvelu
| n k Perustiedot Wikidatassa: Kenkämuseo (Q18346794)ohje |
| --- | --- |
esiintymä kohteesta: museo
valtio: Suomi
sijaitsee hallinnollisessa alueyksikössä: Tampere
sijainti: Tampella
koordinaatit: 61°30′N 23°46′E﻿ / ﻿61.5°N 23.76°E﻿ / 61.5; 23.76
Kalevi Pihlaja

Toivo Kalevi Pihlaja (13. helmikuuta 1940 Aura – 2. syyskuuta 2022 Turku) oli suomalainen kemisti ja professori. Hän oli Turun yliopiston fysikaalisen kemian professori vuodesta 1978. Hänen tutkimusalaansa olivat rakennekemia ja orgaanisen kemian spektroskooppiset menetelmät.
Pihlaja vaikutti merkittävästi siihen, että Turkuun saatiin ensimmäinen nykyaikainen NMR-spektrometri, JEOL
GX400, vuonna 1984 ja että Turun yliopisto ja Åbo Akademi perustivat yhteisen Kemian laitekeskuksen.
Tieteellisen uransa ohessa Pihlaja hoiti lukuisia luottamustehtäviä. Hän toimi matemaattis-luonnontieteellisen tiedekunnan dekaanina Turun yliopistossa (1981–1986) ja jäsenenä Suomen Akatemian luonnontieteellisessä toimikunnassa (1980–1985). Professori Pihlajalle myönnettiin hänen ansioistaan Suomen Valkoisen Ruusun ritarikunnan I luokan ritarimerkki vuonna 1995. Suomalaisen Tiedeakatemian jäseneksi hänet kutsuttiin vuonna 1982.