stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Karsten Alnæs
Suomennetut teokset

Euroopan historia. Herääminen: 1300–1600.  (Historien om Europa: Oppvåkning, 2003.)  Suomentanut Heikki Eskelinen. Helsinki:  Otava, 2004.  ISBN 951-1-19405-4.
Euroopan historia. Kiihkon aika: 1600-1800.  (Historien om Europa 1600-1800: Besettelse, 2004.)  Suomentanut Heikki Eskelinen. Helsinki:  Otava, 2005.  ISBN 951-1-20161-1.
Euroopan historia. Ihanteiden nousu: 1800-1900.  (Historien om Europa 1800–1900: Oppbrud, 2005.)  Suomentanut Heikki Eskelinen. Helsinki:  Otava, 2006.  ISBN 951-1-20162-X.
Euroopan historia. Pimeyden aika: 1900–1945.  (Historien om Europa 1900–1945: Mørkets tid, 2006.)  Suomentanut Heikki Eskelinen. Helsinki:  Otava, 2007.  ISBN 978-951-1-22186-9.
Kalliojärvi (Jämsä, Partala)

| Kalliojärvi |
| --- | --- |
Valtiot:  Suomi
Maakunnat:  Keski-Suomi
Kunnat:  Jämsä
Koordinaatit:  61°51′40″N, 25°00′47″E
Vesistöalue ja valuma-alueen tietoja
Päävesistöalue:  Kymijoen vesistö (14)
Valuma-alue:  Päijänteen alue (14.22)
Laskuoja:  oja Aittojärveen 
Järvinumero:  14.226.1.023
Mittaustietoja
Pinnankorkeus:  148 m  
Pituus:  240 m  
Leveys:  200 m  
Rantaviiva:  0,639 km  
Pinta-ala:  2,026 ha  
Saaria:  ei saaria 
 fiKalliojärvi 
Kalliojärvi  on Keski-Suomessa Jämsässä Partalan kylän lähellä sijaitseva järvi.
Maantietoa

Järven pinta-ala on 2,0 hehtaaria, se on 250 metriä pitkä ja 200 metriä leveä. Järvellä ei ole kartan mukaan saaria.  Sen rantaviivan pituus on 650 metriä.
Vesistösuhteet

Järvi sijaitsee Kymijoen vesistössä (vesistöaluetunnus 14) Suur-Päijänteen alueen (14.2) Päijänteen alueella (14.22), jonka Kurujoen–Nytkymenjoen valuma-alueeseen (14.226) se kuuluu. Järven vedenpinnan korkeus on 148 metriä mpy.
Karl Frei

| Mitalit> Maa:   Sveitsi.Miesten telinevoimistelu. Olympialaiset  | Mitalit> Maa:   Sveitsi.Miesten telinevoimistelu. Olympialaiset  | Mitalit> Maa:   Sveitsi.Miesten telinevoimistelu. Olympialaiset  | Maa:   Sveitsi> Miesten telinevoimistelu. |
| --- | --- | --- | --- |
|  Kultaa | Lontoo 1948 | renkaat |  |
|  Hopeaa | Lontoo 1948 | joukkuekilpailu |  |
Karl Frei (8. maaliskuuta 1917 Regensdorf, Zürichin kantoni – 18. kesäkuuta 2011, Schlieren, Zürichin kantoni) oli sveitsiläinen telinevoimistelija ja olympiavoittaja. Hän osallistui voimisteluun Lontoon olympialaisissa 1948 ja sai kultamitalin renkailla sekä hopeamitalin joukkuekilpailussa.
Aktiiviuran jälkeen Frei työskenteli valmentajana ja koulun talonmiehenä.
Kalliojärvi (Jyväskylä, Synsiä)

| Kalliojärvi |
| --- | --- |
Valtiot:  Suomi
Maakunnat:  Keski-Suomi
Kunnat:  Jyväskylä
Koordinaatit:  61°55′31″N, 25°51′27″E
Vesistöalue ja valuma-alueen tietoja
Päävesistöalue:  Kymijoen vesistö (14)
Valuma-alue:  Ristiselän alue (14.23)
Laskujoki:  ei laskuojaa 
Järvinumero:  14.239.1.006
Mittaustietoja
Pinnankorkeus:  145,2 m  
Pituus:  470 m  
Leveys:  230 m  
Rantaviiva:  1,405 km  
Pinta-ala:  3,513 ha  
Saaria:  ei saaria 
 fiKalliojärvi 
Kalliojärvi Kalliolampi on Keski-Suomessa Jyväskylässä Synsiän kylän lähellä sijaitseva järvi.
Maantietoa

Järven pinta-ala on 3,5 hehtaaria, se on 450 metriä pitkä ja 250 metriä leveä. Järvellä ei ole kartan mukaan saaria.  Sen rantaviivan pituus on 1,4 kilometriä.
Vesistösuhteet

Järvi sijaitsee Kymijoen vesistössä (vesistöaluetunnus 14) Suur-Päijänteen alueen (14.2) Ristiselän alueella (14.23), jonka Tyystijoen valuma-alueeseen (14.239) se kuuluu. Järven vedenpinnan korkeus on 145,2 metriä mpy.
Kasvifysiologia

Kasvifysiologia tutkii kasvien elintoimintoja: aineenvaihduntaa, kasvua, kehitystä, lisääntymistä ja liikkeitä.
Esimerkiksi yhteyttämisessä kasvit tuottavat hiilidioksidista ja vedestä happea käyttöönsä auringon säteilyenergian avulla. Yhteyttämistä ja kemiallisten aineiden kuljetusta varten kasvit saavat vettä transpiraation avulla. Veden kulkeutumisessa kasvin juurista lehtiin saakka ovat välittäjinä putkisoluista koostuvat putkisolut ja veden otto tapahtuu osmoottisesti. Kasvi ottaa juurten avulla myös ravinteita, mutta niiden otto tapahtuu ravinteiden ollessa ionisessa muodossa. Yhteyttäminen puolestaan tapahtuu viherhiukkasissa ja siihen osallisena oleva fysiologinen tekijä on valo. Toinen yhteyttämiseen vaikuttava tekijä on lämpötila. Valo ja lämpötila vaikuttavat myös kasvuun. Kukinnan ajoittumiseen ja virittymiseen vaikuttaa kasvilajin päivärytmi.
Aiheesta muualla

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
Plant Physiology Online (englanniksi)
Jääkiekon nuorten maailmanmestaruuskilpailut 1983

Jääkiekon nuorten maailmanmestaruuskilpailut 1983 pelattiin Neuvostoliitossa ja maailmanmestaruuden voitti isäntämaa Neuvostoliitto. Mukana oli myös ensimmäistä kertaa C-sarjan turnaus.
Pistepörssi

| Sija | Pelaaja | M | S | P |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| 1 |  Vladimír Růžička | 12 | 8 | 20 |
| 2 |  Herman Volgin | 11 | 3 | 14 |
| 3 |  Tomas Sandström | 9 | 3 | 12 |
| 4 |  Oleg Starkov | 6 | 6 | 12 |
| 5 |  Dave Andreychuk | 6 | 5 | 11 |
| 6 |  Mario Lemieux | 5 | 5 | 10 |
Palkinnot > IIHF:n valitsemat turnauksen parhaat pelaajat

Paras maalivahti:  Dominik Hašek
Paras puolustaja:  Ilja Bjakin
Paras hyökkääjä  Tomas Sandström
Palkinnot > Turnauksen tähdistökentällinen

Maalivahti:  Matti Rautiainen
Puolustajat:  Ilja Bjakin,  Simo Saarinen
Hyökkääjät:  Vladimír Růžička,  Tomas Sandström,  Herman Volgin
Kgalemang Motsete

Kgalemang Motsete
Kgalemang Tumedisco Motsete (24. syyskuuta 1899 Serowe–1974 Mahalapye) oli botswanalainen kirjailija, säveltäjä ja poliitikko.
Hän on sanoittanut ja säveltänyt Botswanan kansallislaulun.
Hänen kuvansa on 20 pulan setelissä.
Kangasajuruoho

| Kangasajuruoho |
| --- | --- |

Tieteellinen luokittelu
Domeeni::  Aitotumaiset Eucarya
Kunta::  Kasvit Plantae
Alakunta::  Putkilokasvit Tracheobionta
Kaari::  Siemenkasvit Spermatophyta
Alakaari::  Koppisiemeniset Magnoliophytina
Luokka::  Kaksisirkkaiset Magnoliopsida
Lahko::  Lamiales
Heimo::  Huulikukkaiskasvit Lamiaceae
Suku::  Ajuruohot Thymus
Laji::  serpyllum
Kaksiosainen nimi
 Thymus serpyllum  L. 
Katso myös
   Kangasajuruoho Wikispeciesissä   Kangasajuruoho Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OK: 
Kangasajuruoho (Thymus serpyllum) on huulikukkaiskasvien heimoon ja ajuruohojen sukuun kuuluva kasvilaji ja timjamin läheinen sukulainen. Sen tieteellinen lajinimi (serpens → serpyllum) viittaa kasvin suikertavaan kasvutapaan.
Ulkonäkö ja koko

Kangasajuruoho on monivuotinen, puutuvavartinen ja voimakastuoksuinen puolivarpu tai varpu, joka muodostaa mattomaisia kasvustoja. Kasvukorkeus on 5–15 senttimetriä. Pääjuuri on vahva ja puutunut; varret ovat rentoja, haarovia, pitkiä, hoikkia, nivelistä juurehtivia, kauttaaltaan karvaisia, nelisärmäisiä. Rentoja kukinnottomia haaroja on. Kukinnolliset pystyhaarat ovat tavallisesti alle kymmensenttisiä, kauttaaltaan karvaisia, latvasta lähes liereitä. Vastakkaiset, ikivihreät lehdet ovat kooltaan 3–10 x 2–3 millimetriä, lähes ruodittomia ja melkein samankokoisia, ehytlaitaisia, tasasoukkia–soikeita, öljypisteisiä; lehtilaita on tyvipuolelta karvainen. Kangasajuruoho muistuttaa koristekasvina kasvatettavaa nurmiajuruohoa, mutta on varsiltaan karvaisempi.
Kangasajuruoho kukkii heinä-elokuussa lukuisin vaaleanpunaisin kukin. Kukinto on tiheä ja sykerömäinen; kaikki valekiehkurat ovat tavallisesti tiiviisti yhdessä. Verhiö on 3–4 millimetriä pitkä, 2-huulinen, sisäpuolelta karvainen; ylähuulen liuskojen pituus jää tavallisesti 0,5–0,8 millimetriin. Punavioletti teriö on pituudeltaan 6–7 millimetriä; neljä hedettä ovat teriötä pidempiä. Hedelmä on nelilohkoinen lohkohedelmä.
Levinneisyys ja elinympäristö

Kangasajuruohoa tavataan Pohjois-Euroopassa ja Keski-Euroopan pohjoispuolella. Levinneisyysalue rajoittuu Itämeren rannikkovaltioihin, vaikka jatkuukin Venäjällä pitkälle sisämaahan.
Suomessa kangasajuruohoa esiintyy monin paikoin Etelä- ja Itä-Suomessa, harvinaisena Länsi- ja Keski-Suomessa sekä Inarin Lapissa. Missään päin maata se ei ole kovin yleinen. Se kasvaa luonnonvaraisena muun muassa hiekkaisilla kangasmailla ja jokivarsilla; toisinaan sitä tapaa myös koristekasvina. Kangasajuruohon alalaji harjuajuruoho (Thymus serpyllum subsp. serpyllum) on luokiteltu Suomessa silmälläpidettäväksi lajiksi.
Ekologia

Kangasajuruoho on erittäin tärkeä harjusinisiiven ja muurahaissinisiiven toukkien ravinnonlähde, sillä kyseiset perhoset munivat ainoastaan kangasajuruohon kukkiin ja toukat syövät vain ajuruohoa. Kasvia käyttävät ravinnokseen myös ketosinisiiven ja kangassinisiiven toukat, ja se on hyvä hunajakasvi.
Kangasajuruohosta tunnetaan Suomessa kaksi alalajia, joista toinen, leveälehtinen ja suurikukkainen tenonajuruoho (subsp. tanaënsis) kasvaa ainoastaan Inarin Lapissa ja Koillismaalla hiekkaisilla jokitörmillä ja särkillä. Etelä-Suomen esiintymät sen sijaan edustavat toista alalajia, harjuajuruohoa (subsp. serpyllum).
Käyttö

Kangasajuruohoa voidaan käyttää maanpeitekasvina ja mausteena timjamin asemesta monissa ruoissa. Platina väittää, että kun kasvia keittää viinietikassa ja voitelee sillä ohimoita, se parantaa päänsäryn.[lähde? ] Kangasajuruohoa käytettiin ennen vanhaan myös irrottamaan limaa ja laukaisemaan lihaskouristuksia. Sen uskottiin vaikuttavan keuhkoihin antibakteerisesti, sillä hoidettiin yskää ja astmaa ja käytettiin höyryhengityksessä.
Aiheesta muualla

Kasviatlas: Kangasajuruohon (Thymus serpyllum) levinneisyys Suomessa.
Pohjolan kasvien pauloissa: Thymus serpyllum subsp. serpyllum – kangasajuruoho subsp. harjuajuruoho
Pohjolan kasvien pauloissa: Thymus serpyllum subsp. tanaensis – kangasajuruoho subsp. tenonajuruoho
Pinkka, Lajintuntemuksen oppimisympäristö: Kangasajuruoho (Thymus serpyllum)
Centre for Agriculture and Biosciences International (CABI): Thymus serpyllum (englanniksi)
Kelirikkoalus Aallokas

| Jäänmurtaja Aallokas (myöh>  tykkivene Šeksna) |
| --- | --- | --- |



| Alustyyppi | Yhteys-ja kelirikkoalus (myöh. tykkivene) |  |
| Miehistö | 56 |  |
| Telakka | Sortavalan Telakka ja Konepaja Oy, Sortavala |  |
| Vesillelasku | 1936 |  |
| Käyttöönotto | - |  |
| Käytöstä poistuminen | Romutettiin 26. kesäkuuta 1961 |  |
Mitat
| Uppouma | 400 t |  |
| Pituus | 34,15 m |  |
| Leveys | 7,5 m |  |
| Syväys | 3,35 m |  |
| Nopeus | 11 solmua |  |
| Toimintasäde | 1 000 mailia 8 solmun nopeudella |  |
Voimanlähde
| Koneisto | Höyrykone |  |
| Teho | 520 hevosvoimaa |  |
Aseistus
| Aseistus | 2 × 75 mm 2 × 40 mm ilmatorjuntatykkiä myöhemmin 2 × 76,2 mm 1 × 20 mm ilmatorjuntatykki 2 × 12,7 mm konekivääriä 4 × 7,62 mm konekivääriä |  |
| Miinat | - |  |

Yhteys- ja kelirikkoalus Aallokas oli Laatokan rannikkojoukkojen käyttöön valmistettu alus. Talvisodan alkaessa alus aseistettiin 75 millimetrin tykeillä ja se muutettiin tykkiveneeksi Suomen Laatokan-laivastoon, jonka suurin alus se oli. Aallokas siirtyi Moskovan rauhan jälkeen Neuvostoliitolle ja se nimettiin Šeksnaksi (ven. Шексна). Alus romutettiin 26. kesäkuuta 1961.
Suomen merivoimissa

Aallokas rakennettiin 1936 Sortavalan Telakka ja Konepaja Oy:n telakalla. Sillä oli talvisodassa aseistuksenaan kaksi 75 mm:n tykkiä ja kaksi 40 mm:n ilmatorjuntatykkiä. Se oli Suomen Laatokan-laivaston suurin ja uusin alus sekä tykkiveneiden laivasto-osaston lippulaiva. Tähän osastoon kuuluivat myös tykkiveneet Aunus, Tarmo ja Vulcan. Osaston johtaja oli kapteeniluutnantti Asikainen.
14. joulukuuta 1939 ja 12. tammikuuta 1940 välillä Aallokas, Tarmo ja Vulcan tekivät Laatokalla 11 partiomatkaa, joiden tarkoituksena oli tulittaa neuvostoliittolaisten maa-asemia. Aallokasta tulitettiin ensimmäisen kerran maalta sen ollessa Tarmon kanssa retkellä, mutta laukaukset jäivät lyhyiksi eivätkä saaneet aikaan tuhoa. Näillä retkillä neuvostojoukkoja kohti ammuttiin yhteensä 150 kappaletta 75 mm:n kranaatteja. Tammikuun lopulla ei Laatokalla voitu käyttää kuin Aallokasta, sillä järven jääpeite oli liian vahva. Aallokas sai 2. helmikuuta vähäisiä vaurioita ilmahyökkäyksessä ja muutama miehistön jäsen haavoittui.
Moskovan rauhansopimuksen mukaisesti Aallokas ja muut Laatokan-laivaston alukset jätettiin Laatokalle. Aallokas liitettiin Neuvostoliiton laivaston koulutusalusten osastoon 24. elokuuta 1940.
Neuvostoliiton laivastossa

Jatkosodan alettua aluksen aseistuksena oli kaksi 76,2 mm:n tykkiä, yksi 20 mm:n ilmatorjuntatykki, kaksi 12,7 mm:n konekivääriä ja yksi nelinkertainen 7,62 mm:n konekivääri, joten aluksesta tuli tykkivene ja se liitettiin 3. elokuuta 1941 Neuvostoliiton Laatokan-laivastoon nimellä Šeksna. Elokuussa alus oli muiden Laatokan-laivaston tykkiveneiden kanssa suojaamassa Hiitolan seudulla saarroksissa olevia Neuvostoliiton 142. tarkka-ampujadivisioonaa ja 198. moottoroitua jalkaväkidivisioonaa ja muiden joukkojen evakointia. Šeksna kuljetti vuoden 1941 lopulla muiden Laatokan-laivaston alusten tavoin rahtia piiritettyyn Leningradiin, mutta aluksen polttoaineen puute jarrutti pian kuljetuksia.
Vuonna 1942 Šeksna oli kuljetusaluksena ja muiden kuljetusalusten suojana. 28. elokuuta 1942 kuljetuslaivasto, johon alus kuului joutui kahden italialaisen torpedoveneen hyökkäyksen kohteeksi, mutta hyökkäys torjuttiin Šeksnan avulla. Laiva kuului marraskuussa 1942 perustettuun erikoisosastoon, jonka ansiosta purjehduskausi kesti pidempään kuin edellisenä vuonna.
Šeksna poistettiin Laatokan-laivaston sota-alusten listalta 13. huhtikuuta 1943 ja luokiteltiin kuljetusalukseksi.
Alus luokiteltiin yhteysveneeksi 29. marraskuuta 1947 ja se poistettiin käytöstä 27. joulukuuta 1956, jolloin siitä tuli lämmitysvene OT-33. Alus poistettiin 26. kesäkuuta 1961 laivaston luetteloista ja romutettiin.
Kasviestrogeenit

Kasviestrogeenit eli fytoestrogeenit ovat vakaita, kasveissa luontaisesti esiintyviä molekyylimassaltaan keveitä yhdisteitä, jotka ovat kemialliselta rakenteeltaan tai toiminnaltaan samatyyppisiä kuin nisäkkään oman hormonijärjestelmän erittämät estrogeenit, erityisesti estradioli. Kasviestrogeenit toimivat ksenoestrogeeninä eli ne voivat matkia estrogeenien toimintaa, koska ne pääsevät kulkemaan solukalvon läpi ja olemaan vuorovaikutuksessa entsyymien ja hormonireseptoreiden kanssa. Fenolirengasrakenne mahdollistaa kasviestrogeenien kiinnittymisen estrogeenireseptoreihin ja sitä kautta vaikuttamaan mm. nisäkkään kiimaan. Kasviestogeenit ovat siis aktiivisia yhdisteitä, joilla on homeita torjuvia (antimykoottisia), antibakteerisia, viruksia torjuvia (antiviraalisia) sekä antioksidanttisia ominaisuuksia. Kasviestrogeeneillä on myös syöpää ehkäiseviä ominaisuuksia. Toisaalta kasviestrogeenit ovat kuitenkin tunnettuja niiden estrogeenivaikutuksesta sekä genotoksisesta eli perimää vahingoittavasta vaikutuksesta, mikä voi johtaa solutasolla mutaatioihin ja jopa syöpään.  Toistaiseksi kasviestrogeenejä on löydetty mm. palkokasveista eli esimerkiksi apiloista, sinimailasesta, soijapavusta, pähkinöistä, yrteistä, viljoista, pellavasta, seesamista ja humaloista.
Kasviestrogeenit ja tuotantoeläimet

Kasviestrogeenien vaikutusta tuotantoeläimiin alettiin tutkia ensimmäisenä Australiassa vuonna 1960 luvulla, missä maa-apila laitumilla laiduntavilla lammaslaumoilla oli isoja hedelmällisyysongelmia. Tutkimuksissa todettiin, että kasviestrogeenejä sisältävät kasvit voivat rehukäytössä aiheuttaa eläimille hedelmällisyysongelmia.  Nautaan verrattuna lammas näyttäisi olevan kuitenkin herkempi kasviestrogeeneille. Vaikka kumpikin eläinlaji on märehtijä ja kasviestrogeenit metabolisoituvat pötsissä samalla tavalla, ruuansulatuskanavan epiteelikudoksessa (eli pintakudoksessa) on ilmeisesti eroja. Tästä syystä ekvolia ei imeydy ruuansulatuskanavasta muualle elimistöön naudoilla yhtä tehokkaasti kuin lampailla. Toinen teoria selittämään lampaiden herkkyyttä kasviestrogeeneille on se, että lampaan kohdussa on kaksinkertainen määrä estrogeenireseptoreita lehmään verrattuna  Yksimahaiset ovat märehtijöitä herkempiä kasviestrogeeneille, koska niillä ei ole pötsimikrobeja hajottamassa isoflavoneita harmittomiksi yhdisteiksi. Suurin osa päivittäisestä rehuannoksesta on oltava kasviestrogeenipitoista kasvimassaa, jotta vaikutukset ovat havaittavissa. Satunnainen tai lyhytaikainen (muutama päivä) runsas kasviestrogeenien saanti ei pitäisi vaikuttaa eläinten terveyteen negatiivisesti.
Kautokeinon kapina

Kautokeinon kapina voi tarkoittaa ainakin seuraavia:
Koutokeinon kansannousu, kapina Koutokeinossa vuonna 1852
Kautokeinon kapina, samasta aiheesta tehty elokuva vuodelta 2008.
| --- | --- |
: Tämä on täsmennyssivu, joka luettelee monimerkityksisen käsitteen eri merkitykset tai useita eri henkilöitä. Artikkelisivuja, joiden nimessä tai tekstissä lukee ”Kautokeinon kapina”, voi hakea sivunnimihaulla, laajalla sivunnimihaulla tai tekstihaulla.
Kasvien lisääntyminen

Kasvien lisääntyminen on ilmiö, jossa syntyy uusia kasviyksilöitä olemassaolevista yksilöistä. Siemenkasveilla uusi sukupolvi syntyy siemenistä, jotka voivat säilyä pitkään ja levitä uusille alueille. Kukkakasveissa siementä suojaa hedelmä, joka myös auttaa niiden leviämisessä.
Ojaleinikin rönsyjä.
Karhunsammalen itiöpesäkkeitä.
Suvuton lisääntyminen tarkoittaa kasvin lisääntymistä jakautumalla tai muulla tavalla niin, että syntyvä uusi yksilö on geneettinen kopio emokasvista. Itiökasvit eli esimerkiksi sammalet ja sanikkaiset lisääntyvät suvuttomasti itiöiden avulla. Siemenkasveilla suvuton lisääntyminen voi tapahtua esimerkiksi rönsyn, mukulan, sipulin, juurivesan tai maavarren avulla.
Männyn siitepölyä tuulessa.
Ohdakkeen siitepölyä tarttuneena mehiläiseen.
Suvullinen lisääntyminen tarkoittaa lisääntymistä sukusolujen avulla, jolloin uuden yksilön genomi on yhdistelmä kahden yksilön genomeista.  Suvullisessa lisääntymisessä uusi yksilö saa alkunsa hedelmöityneestä munasolusta eli tsygootista. Hedelmöitystä edeltää pölytys, joka voi olla joko ristipölytys tai itsesiitos. Edellisessä tapauksessa sukusolut ovat peräisin eri yksilöiltä, ja jälkimmäisessä kasvin oma siitepölyhiukkanen hedelmöittää saman yksilön munasolun.
Ristipölytystä varten toisen kasvin siitepölyn pitää päästä toisen kasvin emille. Siitepöly voi siirtyä tuulen mukana (tuulipölytteiset kasvit) tai hyönteisten tai lintujen mukana (hyönteispölytteiset kasvit). Tuulipölytteiset tuottavat suuren määrän siitepölyä, ja niiden kukat ovat vaatimattoman näköisiä. Hyönteispölytteiset kasvit houkuttelevat pölyttäjiä värikkäillä tai tuoksuvilla kukilla. Niille riittää pienempi määrä siitepölyä.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Kasvien lisääntyminen Wikimedia Commonsissa
Kautonen

Kautonen on suomalainen sukunimi, joka on muun muassa seuraavilla henkilöillä:
Heimo Kautonen (1910–2001), arkkitehti
Silja Kautonen (s. 1956), pikajuoksija
Teemu Kautonen, metallimuusikko
Timo Kautonen (s. 1945), jalkapalloilija
Tommi Kautonen (s. 1971), jalkapalloilija ja jalkapallovalmentaja, Timo Kautosen poika
Turo Kautonen (s. 1969), jalkapalloilija, Timo Kautosen poika
Veli-Pekka Kautonen (s. 1970), jääkiekkoilija.
Kanadan Grand Prix 1988

|  Kanadan Grand Prix 1988  |
| --- | --- |
 5 osakilpailu 16 osakilpailusta kaudella 1988. 

Päivämäärä:  12. kesäkuuta 1988
Rata:  Circuit Gilles Villeneuve
Sijainti:  Montreal, Quebec, Kanada
Ratatyyppi:  Osittainen katurata
Radan pituus:  4,390 km
Kilpailun pituus:  69 kierrosta, 302,910 km
Sää:   Aurinkoinen, kuuma
Paalupaikka
Kuljettaja:   Ayrton Senna   (McLaren)
Paaluaika:  1.21,681
Palkintokoroke
Voittaja:   Ayrton Senna   (McLaren)
Toinen:   Alain Prost   (McLaren)
Kolmas:   Thierry Boutsen   (Benetton)
Nopein kierros
Kuljettaja:   Ayrton Senna   (McLaren)
Kierrosaika:  1.24,973 (kierroksella 53)
Kanadan Grand Prix 1988 oli Formula 1 -sarjan osakilpailu, joka ajettiin 12. kesäkuuta 1988 Circuit Gilles Villeneuve -radalla. Kyseessä oli kymmenes radalla ajettu F1-kilpailu, tosin sen nimi oli kausilla 1978–1981 Circuit Île Notre-Dame. Kilpailun voitti paalupaikalta lähtenyt Ayrton Senna, jolle voitto oli kauden toinen.
Tulokset

| Sija | Nro | Kuljettaja | Talli | Kierrokset | Aika/keskeytys | Lähtöruutu | Pisteet |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 1 | 12 |  Ayrton Senna | McLaren-Honda | 69 | 1:39:46.618 | 1 | 9 |
| 2 | 11 |  Alain Prost | McLaren-Honda | 69 | + 5.934 | 2 | 6 |
| 3 | 20 |  Thierry Boutsen | Benetton-Ford | 69 | + 51.409 | 7 | 4 |
| 4 | 1 |  Nelson Piquet | Lotus-Honda | 68 | + 1 krs. | 6 | 3 |
| 5 | 16 |  Ivan Capelli | March-Judd | 68 | + 1 krs. | 14 | 2 |
| 6 | 3 |  Jonathan Palmer | Tyrrell-Ford | 67 | + 2 krs. | 19 | 1 |
| 7 | 17 |  Derek Warwick | Arrows-Megatron | 67 | + 2 krs. | 16 |   |
| 8 | 31 |  Gabriele Tarquini | Coloni-Ford | 67 | + 2 krs. | 26 |   |
| 9 | 22 |  Andrea de Cesaris | Rial-Ford | 66 | Polttoaine loppu | 12 |   |
| 10 | 30 |  Philippe Alliot | Larrousse-Ford | 66 | Sähköt | 17 |   |
| 11 | 2 |  Satoru Nakajima | Lotus-Honda | 66 | + 3 krs. | 13 |   |
| 12 | 33 |  Stefano Modena | Euro Brun-Ford | 66 | + 3 krs. | 15 |   |
| 13 | 24 |  Luis Pérez Sala | Minardi-Ford | 64 | + 5 krs. | 21 |   |
| 14 | 9 |  Piercarlo Ghinzani | Zakspeed | 63 | Moottori | 22 |   |
| Kesk. | 15 |  Mauricio Gugelmin | March-Judd | 54 | Vaihdelaatikko | 18 |   |
| Kesk. | 14 |  Philippe Streiff | AGS-Ford | 41 | Ripustukset | 10 |   |
| Kesk. | 25 |  René Arnoux | Ligier-Judd | 36 | Voimansiirto | 20 |   |
| Kesk. | 27 |  Michele Alboreto | Ferrari | 33 | Moottori | 4 |   |
| Kesk. | 6 |  Riccardo Patrese | Williams-Judd | 32 | Moottori | 11 |   |
| Kesk. | 18 |  Eddie Cheever | Arrows-Megatron | 31 | Kaasu | 8 |   |
| Kesk. | 5 |  Nigel Mansell | Williams-Judd | 28 | Moottori | 9 |   |
| Kesk. | 26 |  Stefan Johansson | Ligier-Judd | 24 | Moottori | 25 |   |
| Kesk. | 28 |  Gerhard Berger | Ferrari | 22 | Sähköt | 3 |   |
| Kesk. | 19 |  Alessandro Nannini | Benetton-Ford | 15 | Sytytys | 5 |   |
| Kesk. | 32 |  Oscar Larrauri | Euro Brun-Ford | 8 | Runko | 24 |   |
| Kesk. | 4 |  Julian Bailey | Tyrrell-Ford | 0 | Kolari | 23 |   |
| DNQ | 23 |  Adrián Campos | Minardi-Ford |   |  |  |   |
| DNQ | 21 |  Nicola Larini | Osella |   |  |  |   |
| DNQ | 29 |  Yannick Dalmas | Larrousse-Ford |   |  |  |   |
| DNQ | 10 |  Bernd Schneider | Zakspeed |   |  |  |   |
Lähde:
Muuta

Paalupaikka: Ayrton Senna – 1:21.681
Nopein kierros: Ayrton Senna – 1:24.973 kierroksella 53
Kilpailu nähtiin Kolmostelevision välittämänä suorana lähetyksenä ja kilpailua selostivat Matti Kyllönen ja Keke Rosberg. Kolmosen kisatiimin ehtojen mukaan Euroopan kilpailut selostettiin paikan päällä, mutta kaukokilpailut Kanadan ja Meksikon osakilpailun tapaan selostettiin kotimaan studiosta käsin.
Helsingin Sanomat 12.6.1988
Kansainvälinen otsonikerroksen suojelupäivä

Otsonikerroksen syyskuisen paksuuden muutoksia eteläisellä pallonpuoliskolla vuosina 1957–2001.
Kansainvälinen otsonikerroksen suojelupäivä tai kansainvälinen päivä otsonikerroksen suojaamiseksi (engl. International Day for the Preservation of the Ozone Layer) on  Yhdistyneiden kansakuntien julistama vuosipäivä, jota vietettiin ensi kerran 16. syyskuuta 1995. Päivää vietetään Montrealin pöytäkirjan allekirjoituspäivänä, ja sen tavoitteena on muistuttaa otsonikerroksen suojelemisen tärkeydestä. Ilmakehän yläosien ohut kaasumainen otsonikerros suojelee maapallon elämää kaikkein haitallisimmilta auringonsäteiltä. Otsonikerrosta tuhoavien kemikaalien käytöstä pyritään asteittain luopumaan, jotta otsonikatoa ei enää tapahtuisi ja otsonikerros palautuisi vähitellen paksuudeltaan aiempiin mittoihin.
Khabur

| Khabur |
| --- | --- |
 Khabur -joki
Laskupaikka:  Eufrat
Maat:   Turkki   Syyria
Pituus:  320 km km
Khabur-joki on Eufratin sivuhaara, joka alkaa Kaakkois-Turkissa ja virtaa Syyrian halki. Joen kokonaispituus on 320 kilometriä. Valuma-alueen ilmasto on lämmin ja vaihtelee semiaridista aridiin. Toisen maailmansodan jälkeen rakennetut uudet padot ja parannettu kanavaverkosto lisäsivät viljeltyä alaa paljon. Jokilaakso on Syyrian tärkein vehnänviljelyalue ja tärkeä viljelyalue myös riisille, puuvillalle, seesamille ja vihanneksille.
Aiheesta muualla

Catholic Encyclopedia article