stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Simo Osa

Simo Osa 1930-luvun alussa.
Simo Osa (2. syyskuuta 1873 Kaukola – 22. lokakuuta 1945 Helsinki) oli suomalainen näyttelijä.
Simo Osa aloitti näyttelijänuransa Suomalaisessa Kansanteatterissa ja Uudessa Suomalaisessa Teatterissa vuonna 1897. Vuonna 1899 Osa tuli näyttelijäksi vastaperustettuun Suomalaiseen Maaseututeatteriin ja hän työskenteli sitten tässä teatterissa ja sen toimintaa jatkaneissa Viipurin Näyttämössä ja Viipurin Kaupunginteatterissa. Osa toimi myös teatterin kirjastonhoitajana ja oli näyttelijöiden edustajana teatterin johtokunnassa. Hän näytteli pitkään Viipurin teattereissa, ja hän oli Viipurin Näyttämön johtokunnan jäsen. Osa kävi Saksassa opintomatkalla vuonna 1922.
Osan merkittäviä näyttämörooleja olivat muun muassa keuhkotautinen Pjotr Leo Tolstoin näytelmässä Pimeyden valta ja piketti Firs Anton Tšehovin näytelmässä Kirsikkapuisto. Osan elokuvaura alkoi vasta hänen ollessaan eläkkeellä, mutta silti hän ehti näytellä monissa elokuvissa. Hänen suurimpia roolejaan oli tiettävästi Jaskarin osa Nyrki Tapiovaaran elokuvassa Miehen tie (1940). Osa oli naimisissa näyttelijä Aina Osan kanssa. Heidän tyttärensä Airi Osa oli myös näyttelijä.
Simo Osa kuoli 72-vuotiaana vuonna 1945.
Kiinnitykset

Suomalainen Kansanteatteri 1897
Uusi Suomalainen Teatteri 1897–1899
Viipurin Suomalainen Maaseututeatteri 1899–1918
Viipurin Näyttämö 1918–1933
Viipurin Kansanteatteri 1933–1939
Filmografia

Oi, kallis Suomenmaa (1940)
Jumalan myrsky (1940)
Miehen tie (1940)
Poikani pääkonsuli (1940)
Anu ja Mikko (1940)
Viimeinen vieras (1941)
Morsian yllättää (1941)
Jos oisi valtaa... (1941)
Poretta eli Keisarin uudet pisteet (1941)
Kulkurin valssi (1941)
Onni pyörii (1942)
Synnin puumerkki (1942)
Rantasuon raatajat (1942)
Kirkastettu sydän (1943)
Nuoria ihmisiä (1943)
Suomisen Olli rakastuu (1944)
Miehen kunnia (1944)
Kartanon naiset (1944)
Satu Selvinen

Satu Paula Selvinen (o.s. Jääskeläinen, s. 3. maaliskuuta 1960 Paltamo) on aktiiviuransa päättänyt suomalainen viisiottelija. Hän edusti vuodesta 2008 lähtien Kunto-Pirkkoja.
Kalevan kisoista Selvinen saavutti viisiottelun kultaa vuonna 1978. Viestijuoksun SM-kilpailuissa hän oli mukana voittamassa 4 x 100 metrin viestijuoksusta pronssia vuonna 1982. Lisäksi Selvinen saavutti sisäratojen SM-kisoista viisiottelun kultaa vuonna 1978. Ennätyksikseen hän otteli ulkoradoilla pisteet 4019 (1979) ja hallissa pisteet 3761 (1980). Yleisen sarjan virallisiin kilpailuihin Selvinen ei ole osallistunut vuoden 1983 jälkeen, mutta on sittemmin kilpaillut eri lajeissa veteraanien sarjoissa.
Siadougou

| Siadougou |
| --- | --- |
 Siadougou
 Koordinaatit: 13°33′37″N, 5°8′5″W 
Valtio:  Mali
Alue:  Ségoun alue
Piiri:  Sanin piiri
Hallinto:  
 – Hallinnon tyyppi:  maalaiskunta
Väkiluku (2009):  17 700
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Siadougou on maalaiskunta Ségoun alueen Sanin piirissä Malissa. Sen keskuskylä Siella sijaitsee Banijoen ja Nigerin välisellä tasangolla 45 kilometriä Sanista luoteeseen. Kunnassa on 17 700 ja kylässä 2 100 asukasta (vuonna 2009).
Siadougoun kunta rajoittuu idässä Sanin piirin Syn, etelässä Niasson ja N’Goan, lännessä Ségoun piirin Fatinén ja pohjoisessa Macinan piirin Tonguén ja Folomanan kuntiin. Alue on hiekkaista tasankoa. Etelärajalla virtaa Banijoki. Seutu kuuluu Sudanin vyöhykkeeseen.
Kuntaan kuuluu 20 kylää. Asukkaat ovat etupäässä markoja ja bambaroita. Vähemmistöinä on fulbeja, boboja, bozoja ja miniankoja. Vallitseva uskonto on islam. Lisäksi on pieni joukko animisteja.
Liikenneyhteydet ovat heikot varsinkin sadekautena. Paikallisia elinkeinoja ovat maanviljely, karjanhoito, kalastus, keräily, käsityöammatit ja pienimuotoinen kaupankäynti. Tärkein viljelykasvi on hirssi. Siellassa ja Djéguénassa pidetään viikoittaiset markkinat. Ansiotöihin hakeudutaan Djennén ja Office du Nigerin riisinviljelyalueille sekä kaupunkeihin.
Kunnassa toimii kolme julkista alakoulua, kuusi kyläkoulua sekä koulutus- ja kehittämiskeskus (CED). N’Djébalassa ja Siellassa on terveyskeskukset. Vesihuollon taso on riittämätön.
Seututie 136

Seututie 136 oli vuoteen 1996 asti Hyvinkäältä Kytäjän kautta Läyliäisiin kulkenut tie. Vuoden 1996 tienumerointiuudistuksessa tie uudelleennumeroitiin Yhdystieksi 1361 sen liikenteellisen merkityksen vähennyttyä.
Salkuton ministeri

Salkuton ministeri on hallituksen ministeri, jolla ei ole vastuualuetta, etenkään ministeriötä, johdettavanaan.
Suomi

Suomessa salkuttomia ministereitä käytettiin vuodesta 1919 alkaen hallituksen poliittisen tasapainon saavuttamiseksi. Varsinaisia salkuttomia ministereitä tällä virkanimikkeellä ei ole kuulunut hallituskokoonpanoihin 1940-luvun jälkeen, eikä heitä voi enää nykyisen perustuslain mukaan nimittää.
Salkutonta ministeriä ei tule sekoittaa ministeriin valtioneuvoston kansliassa. Kyseiset ministerit toimivat ministeriötä vastaavassa valtioneuvoston kansliassa, ja heille on nimettynä jokin kanslian tehtäviin kuuluva osa-alue, esimerkiksi Suomen EU-politiikka tai valtion omistajaohjaus. Tosin esimerkiksi Ilkka Kanervalle (kokoomus), joka toimi Holkerin hallituksessa (1987–1991), ei ollut määritelty tarkasti rajattua tehtäväaluetta hänen toimiessaan valtioneuvoston kansliaan nimitettynä ministerinä, mikä tavallaan vertautui salkuttomiin ministereihin.
Suomi > Salkuttomia ministereitä

| Ministeri (syntynyt–kuollut)> Salkuton senaattori | Puolue> Salkuton senaattori | Virassa> Salkuton senaattori | Ministeripäivät> Salkuton senaattori | Hallitus> Salkuton senaattori |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| Samuli Sario (1874–1957) | Suom. | 27.5.1918–29.6.1918 | 34 | Paasikivi I |
Salkuton ministeri
| Mikko Luopajärvi (1871–1920) | ML | 17.4.1919–15.8.1919 | 264 | K. Castrén |
| Mikko Luopajärvi (1871–1920) | ML | 15.8.1919–5.1.1920 | 264 | Vennola I |
| Kalle Lohi (1872–1948) | ML | 31.3.1925–31.12.1925 | 276 | Tulenheimo |
| Matti Paasivuori (1866–1937) | SDP | 13.12.1926–15.11.1927 | 338 | Tanner |
| Kalle Jutila (1891–1966) | ML | 17.12.1927–16.10.1928 | 305 | Sunila I |
| Juhani Leppälä (1880–1976) | ML | 16.8.1929–27.8.1929 | 12 | Kallio III |
| Eljas Erkko (1895–1965) | Ed. | 20.10.1932–25.11.1932 | 37 | Sunila II |
| Ernst von Born (1885–1956) | RKP | 13.10.1939–1.12.1939 | 50 | Cajander III |
| Juho Kusti Paasikivi (1870–1956) | (amm.) | 1.12.1939–27.3.1940 | 118 | Ryti I |
| Mauno Pekkala (1890–1952) | SDP | 17.11.1944–24.11.1944 | 8 | Paasikivi II |
| Hertta Kuusinen (1904–1974) | SKDL | 26.5.1948–4.6.1948 | 10 | Pekkala |
| Aleksi Aaltonen (1892–1956) | SDP | 29.7.1948–30.7.1948 | 2 | Fagerholm I |
| Unto Varjonen (1916–1954) | SDP | 29.7.1949–19.8.1949 | 22 | Fagerholm I |
Sasha Ikonen

Sasha Ikonen  on suomalainen urheilutoimittaja. Hänet nimitettiin heinäkuussa 2014 Yle Urheilun toimituspäälliköksi, mitä ennen hän työskenteli vuodesta 1998 MTV3-kanavalla. Hän toimi MTV3:lla urheilu-uutisten toimittajana ja ankkurina, studiolähetysten juontajana, toimituspäällikkönä ja tuottajana. Ikonen on koulutukseltaan valtiotieteiden maisteri. Hän aloitti Yle TV2:n kanavapäällikkönä marraskuussa 2019.
Satu Suikkari-Kleven

Satu Suikkari-Kleven on suomalainen diplomaatti. Hän on Suomen suurlähettiläs Portugalissa Lissabonissa 1. syyskuuta 2020 alkaen. Suikkari-Kleven on sivuakkreditoitu Lissabonista myös Kap Verdelle. Aiemmin hän toimi suurlähettiläänä Thaimaassa Bangkokissa 1. syyskuuta 2016 lähtien. Suikkari-Kleven oli akkreditoitu Thaimaasta myös Kambodžaan.
Suikkari-Kleven aloitti ulkoministeriön palveluksessa vuonna 1998. Ennen Bangkokiin siirtymistä hän työskenteli kansainvälisen oikeuden yksikön päällikkönä ulkoministeriön oikeuspalvelussa. Aikaisemmin hän on työskennellyt muun muassa ulkoministeriön poliittisella osastolla YK:n turvallisuusneuvostotiimin vetäjänä ja ihmisoikeuspolitiikan yksikössä.
Suomen edustustoissa Suikkari-Kleven on palvellut Oslon suurlähetystössä Norjassa ja Suomen YK-edustustossa New Yorkissa. Lisäksi hän on työskennellyt muun muassa Euroopan neuvoston ihmisoikeuskomissaarin toimistossa Strasbourgissa sekä YK:n pakolaisjärjestössä UNHCR:ssä Genevessä ja Afganistanin toimistossa.
Simo Paavilainen

Käpy ja Simo Paavilaisen suunnittelema Vaasan yliopiston pääsisäänkäynti.
Simo Kari Paavilainen (s. 14. kesäkuuta 1944 Vaasa) on suomalainen arkkitehti, professori ja toimi arkkitehtuurin laitoksen johtajana Teknillisessä korkeakoulussa vuosina 2004–2009.
Paavilainen opiskeli arkkitehtuuria Teknillisessä korkeakoulussa ja valmistui arkkitehdiksi 1975. Hänet nimitettiin arkkitehtuurin professoriksi 1998 ja dekaaniksi 2004. Hänellä on ollut arkkitehtitoimisto vuodesta  1977 yhdessä vaimonsa Käpy Paavilaisen kanssa, Arkkitehtuuritoimisto Käpy ja Simo Paavilainen Oy.
Töitä

Olarin kirkko ja seurakuntakeskus, Espoo, 1976–1981
Paimion seurakuntakeskus, Paimio, 1980–1984
Mikaelinkirkko (Helsinki) 1988
Toppelundin päiväkoti, Espoo, 1991
Pirkkalan uusi kirkko, Pirkkala, rakennettu 1994
Töölön kirkon peruskorjaus, 2016
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Simo Paavilainen Wikimedia Commonsissa
Paavilaisten kotisivu
Silmu Ståhlberg

| Silmu Ståhlberg> Henkilötiedot |
| --- | --- |
Syntynyt: 2006 Kuopio
Näyttelijä
Aktiivisena:  2019-
Merkittävät roolit:  Risto Räppääjä ja Pullistelija, Risto Räppääjä ja Väärä Vincent
Aiheesta muualla
IMDb
Elonet
Silmu Ståhlberg (s. 2006 Kuopio) [lähde? ] on suomalainen lapsinäyttelijä. Hän näyttelee muun muassa elokuvissa Risto Räppääjä ja pullistelija (2019) Risto Räppääjää ja Juice (2018) nuorta Juice Leskistä.
Aiheesta muualla

Silmu Ståhlberg Elonetissä.
Silmu Ståhlberg Internet Movie Databasessa. (englanniksi)
Santos Dumontin lentoasema

Santos Dumontin lentoasema (IATA: SDU, ICAO: SBRJ) on Rio de Janeiron ydinkeskustan tuntumassa toimiva lentoasema. Lentoasema on nimetty brasilialaisen ilmailupioneerin, Alberto Santos-Dumontin mukaan. Kenttää hallinnoi Infraero.
Vuoden 2004 lopusta lähtien kentältä on lentoja ainoastaan São Paulon Congonhasin lentoasemalle sekä pienemmille alueellisille kentille.
Lentoasema tunnetaan erityisesti siitä, että sen kiitotiet kuuluvat lyhyimpien joukkoon, jolle tietyt Boeingin ja Airbusin koneet voivat laskeutua.
Lentoyhtiöt

Gol (São Paulo-Congonhas)
TAM (São Paulo-Congonhas)
Varig (São Paulo-Congonhas)
OceanAir (São José dos Campos, Macaé, Campos dos Goytacazes, Sorocaba)
Team (Macaé, Búzios)
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Santos Dumontin lentoasema Wikimedia Commonsissa
Santos-Dumont Airport (englanniksi)
Sasha Palomäki

| Sasha Palomäki |
| --- | --- |
 Oksana Klimova ja Sasha Palomäki
Henkilötiedot
Syntynyt: 4. syyskuuta 1991 (ikä 33) Espoo, Suomi
Kansalaisuus:   Suomi
Taitoluistelija
Pituus:  184 cm
Entiset parit:  Oksana Klimova Iris Westerlund
Valmentaja(t):  Ksenija Rumjantseva Jelena Tšaikovskaja
Luisteluseura:  Helsingfors Skridskoklubb
Aloittanut:  1997
Sasha Palomäki (s. 4. syyskuuta 1991 Espoo) on suomalainen taitoluistelija, joka kilpaili jäätanssissa Oksana Klimovan kanssa.
Palomäki aloitti taitoluistelun vuonna 1997 ja 2006 hän siirtyi yksinluistelusta jäätanssiin. Vuonna 2007 hänen jäätanssiparikseen tuli Oksana Klimova, jonka kanssa hän voitti kahtena vuonna, 2008 ja 2009, jäätanssin Suomen-mestaruuden. Vuonna 2007 Palomäki ja Klimova voittivat junioreiden Suomen-mestaruuden. He kilpailivat yhdessä kaksissa Euroopan-mestaruuskilpailuissa, 2009, jolloin he sijoittuivat sijalle 22, ja 2010, jolloin he sijoittuivat sijalle 24. Palomäen ja Klimovan yhteistyö päättyi vuonna 2010.
Ennen Klimovaa hänen parinsa oli Iris Westerlund, jonka kanssa hän voitti pronssia vuoden 2006 taitoluistelun Suomen-mestaruuskilpailuissa.
Palomäki muutti vuonna 2007 Moskovaan, Venäjälle, jossa hänen valmentajinaan toimivat Ksenija Rumjantseva ja Jelena Tšaikovskaja. Aikaisemmin häntä valmensi Tiiu Valgemäe. Palomäen seura on Helsingfors Skridskoklubb.
Siaka Tiéné

| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |

Henkilötiedot
Koko nimi: Siaka Chico Tiéné
Syntymäaika: 22. helmikuuta 1982 (ikä 42)
Syntymäpaikka: Abidjan, Norsunluurannikko
Pelipaikka: Keskikenttäpelaaja
Pituus: 176 cm
Seurat
| Vuodet | Seura | O (M) |
| 1999–2003   2003–2005   2005–2008   2006–2007   2008–2010   2010–2013   2013– | ASEC Mimosas   Mamelodi Sundowns FC   AS Saint-Étienne   → Stade de Reims  Valenciennes   Paris Saint-Germain   Montpellier HSC |   46 (14)   24 (0)    18 (3)    57 (2)    54 (1)    |
Maajoukkue
| 2000–2015 |  Norsunluurannikko | 100 (2) |
 Seurajoukkueuran tilastot kattavat vain kansalliset sarjat, päivitetty 20.6.2013.  Maajoukkueuran tilastot päivitetty 9.8.2018.
| Mitalit> Maa:   Norsunluurannikko.Miesten jalkapallo.AM-kilpailut  | Mitalit> Maa:   Norsunluurannikko.Miesten jalkapallo.AM-kilpailut  | Mitalit> Maa:   Norsunluurannikko.Miesten jalkapallo.AM-kilpailut  | Maa:   Norsunluurannikko> Miesten jalkapallo. |
| --- | --- | --- | --- |
|  Kultaa | Päiväntasaajan Guinea 2015 |  |  |
|  Hopeaa | Egypti 2006 |  |  |
|  Hopeaa | Gabon-Päiväntasaajan Guinea 2012 |  |  |
Siaka Chico Tiéné (s. 22. helmikuuta 1982 Abidjan) on norsunluurannikkolainen jalkapalloilija, pelipaikaltaan keskikenttäpelaaja. Hän lopetti uransa ranskalaisen Montpellierin pelaajana.
Aiemmin Tiéné pelasi muun muassa ASEC Mimosasin kuuluisassa junioriakatemiassa ja myös seuran edustusjoukkueessa. Hän siirtyi vuonna 2005 Ranskaan AS Saint-Étienneen, mutta koska hän ei saanut peliaikaa joukkueessa, hän meni seuraavana vuonna lainaan Stade de Reimsiin. Tiéné palasi myöhemmin takaisin mutta siirtyi pian Valenciennesiin.
Tiéné pelasi Norsunluurannikon maajoukkueessa sata ottelua ja teki niissä kaksi maalia. Hän on edustanut Norsunluurannikkoa Afrikan-mestaruuskilpailuissa 2006, 2008 ja 2010.
Salkolampi (Saarijärvi)

| Salkolampi |
| --- | --- |
Valtiot:  Suomi
Maakunnat:  Keski-Suomi
Kunnat:  Saarijärvi
Koordinaatit:  62°43′56″N, 25°13′08″E
Vesistöalue ja valuma-alueen tietoja
Päävesistöalue:  Kymijoen vesistö (14)
Valuma-alue:  Saarijärven alue (14.61)
Laskupuro:  Salkopuro Herajärveen 
Järvinumero:  14.614.1.007
Mittaustietoja
Pinnankorkeus:  161,2 m  
Pituus:  370 m  
Leveys:  140 m  
Rantaviiva:  0,819 km  
Pinta-ala:  3,32 ha  
Tilavuus:  0,0001038 km³ 
Keskisyvyys:  3,13 m  
Suurin syvyys:  4,9 m  
Saaria:  ei saaria 
 fiSalkolampi 
Salkolampi  on Keski-Suomessa Saarijärvellä  kirkonkylän lähellä sijaitseva lampi.
Maantietoa

Lampi on 370 metriä pitkä, 140 metriä leveä, ja sen pinta-ala on 3,3 hehtaaria. Lammella ei ole kartan mukaan saaria. Lampi on luodattu ja siitä on julkaistu syvyyskartat. Lammen tilavuudeksi on saatu 103 800 kuutiometriä. Sen keskisyvyys on 3,1 metriä ja suurin syvyys on 4,9 metriä. Sen rantaviivan pituus on 800 metriä.
Vesistösuhteet

Lampi sijaitsee Kymijoen vesistössä (vesistöaluetunnus 14) Saarijärven reitin valuma-alueen (14.6) Saarijärven alueella (14.61), jonka Saarijärven–Lumperoisten alueeseen (14.614) se kuuluu. Lammen vedenpinnan korkeus on 161,2 metriä mpy.
Sarjarimpi

| Sarjarimpi |
| --- | --- |

Uhanalaisuusluokitus
 Elinvoimainen  
  
Tieteellinen luokittelu
Domeeni::  Aitotumaiset Eucarya
Kunta::  Kasvit Plantae
Alakunta::  Putkilokasvit Tracheobionta
Kaari::  Siemenkasvit Spermatophyta
Alakaari::  Koppisiemeniset Magnoliophytina
Luokka::  Yksisirkkaiset Liliopsida
Lahko::  Alismatales
Heimo::  Sarjarimpikasvit Butomaceae
Suku::  Sarjarimmet Butomus
Laji::  umbellatus
Kaksiosainen nimi
 Butomus umbellatus  L. 
Katso myös
   Sarjarimpi Wikispeciesissä   Sarjarimpi Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OKIUCN-testi OK: 
Sarjarimpi eli isosarjarimpi (Butomus umbellatus) on rantavesissä kasvava monivuotinen, kauniskukkainen vesikasvi. Se on heimonsa sarjarimpikasvien ainoa laji.
Ulkonäkö ja koko

Sarjarimmen juurakko on vaakasuora, noin 10 cm pitkä ja 1 cm paksu. Lehdet ovat juurakossa tiheästi, kierteisesti ja ne ovat tupellisia. Muodoltaan ne ovat kolmisärmäisiä, tasasoukkia, ehytlaitaisia ja kärkiosastaan kierteisiä. Lehdet ovat tavallisesti jäykkiä, 3–10 mm leveitä ja 40–80 cm pitkiä, mutta upoksissa tai virtaavassa vedessä lehdet ovat velttoja ja jopa 120 cm pitkiä. Pysty kukkavana on 60–120 cm korkea. Kukinto on sarjamainen ja siinä on 10–40 kukkaa. Kukinnon tyvellä on kolme kapeaa tukilehteä, ja yksittäisten kukkien kukkaperät ovat 8–12 cm pitkiä. Kukat ovat kaksineuvoisia. Sekä verho- että terälehtiä on kolme kappaletta. Selän keskeltä purppuranpunaiset verholehdet ovat 8–12 mm pitkiä. Lähes valkoiset tai vaaleanpunaiset sekä punasuoniset terälehdet ovat hieman pienempiä ja leveämpiä. Kukissa heteitä on yhdeksän ja emejä kuusi. Sarjarimpi kukkii Suomessa kesä–elokuussa. Hedelmä on tuppilo ja se sisältää lukuisia siemeniä, joista suuri osa on kuitenkin tavallisesti kehittymättömiä.
Levinneisyys

Euroopassa sarjarimpeä tavataan suurimmassa osassa maanosaa. Se kuitenkin puuttuu lähes kokonaan eteläisimmiltä alueilta: Pyreneiden niemimaalta, Italiasta ja Kreikasta. Lajia ei myöskään tavata Norjassa, Pohjois-Ruotsissa, Islannissa ja Venäjän pohjoisosista. Euroopasta levinneisyysalue jatkuu Siperiaan ja Keski-Aasiaan, Turkkiin ja Lähi-itään. Sarjarimpi on levinnyt ihmisen mukana myös Pohjois-Amerikkaan.
Suomessa sarjarimpeä kasvaa runsaimmin Etelä-Suomessa sekä sisämaassa että rannikolla. Lajia tavataan lisäksi pitkin Pohjanlahden rannikkoa, Keski- ja Pohjois-Pohjanmaalla myös paikoin sisämaassa. Sarjarimpeä kasvaa myös siellä täällä Lapissa.
Elinympäristö

Sarjarimpi kasvaa järvien, jokien ja vähäsuolaisten murtovesilahtien rehevänpuoleisilla rannoilla matalassa vedessä. Virtaavassa vedessä laji saattaa kasvaa melko syvälläkin kukkimattomana uposkasvina.
Käyttö

Ruotsissa sarjarimmen lehdistä on kudottu muun muassa mattoja ja istuinsuojuksia.
Aiheesta muualla

Kasviatlas 2021: Sarjarimmen (Butomus umbellatus) levinneisyys Suomessa.
LuontoPortti: Sarjarimpi (Butomus umbellatus)
Pohjolan kasvien pauloissa: Butomus umbellatus – sarjarimpi
ITIS: Butomus umbellatus (englanniksi)
United States Department of Agriculture (USDA): Butomus umbellatus (englanniksi)
Flora of China: Butomus umbellatus (englanniksi)
Sarjarimmen kukkia.
Salla Luhtala

Salla Luhtala on suomalainen elokuvasäveltäjä.
Luhtala on opiskellut Sibelius-Akatemiassa sekä Malmön  musiikkikorkeakoulussa.
Luhtala on tehnyt musiikin useisiin lyhytelokuviin sekä pitkiin elokuviin. Hän oli ehdolla parhaan musiikin Jussi-palkinnon saajaksi dokumenttielokuvalla Orkesterin edessä (2020).
Valikoitu filmografia

Tyttäremme Inez, 2017. Säveltäjä.
Kesäni sudenkorentona, 2017. Säveltäjä.
Wheels of Freedom, 2018. Säveltäjä.
Baby Jane, 2019. Säveltäjä.
Nepalin morsian, 2020. Säveltäjä.
Murder Manual, 2020. Säveltäjä.
Orkesterin edessä, 2020. sävellys ja orkestrointi.
Pesänlikaajat - erään kirjakohun anatomia, 2021. Säveltäjä.
Järjettömän paska idea, 2023. Musiikki.
Kivun ja ilon työ, 2024. Säveltäjä.
Rendleshamin ufotapaus

Rendleshamin ufotapaus tarkoittaa Englannin Suffolkissa Rendleshamin metsässä joulukuun lopussa 1980 tehtyjä havaintoja selittämättömistä valoilmiöistä ja niihin liittyviä väitteitä tuntematonta alkuperää olevan aluksen tai alusten laskeutumisesta. Tapaus sattui tuolloin Yhdysvaltain ilmavoimien käytössä olleen Woodbridgen tukikohdan ulkopuolella. Tapahtumien silminnäkijöinä oli kymmeniä ilmavoimien miehistön jäseniä kahden tai kolmen päivän aikana. Eräät ufotutkijat pitävät sitä Britannian kenties merkittävimpänä ufotapauksena ja yhtenä maailmanlaajuisesti tunnetuimmista. Samoin kuin Berwynvuoren ufotapausta, sitä on vertailtu Roswellin tapaukseen Yhdysvalloissa, ja siihen on monesti viitattu "Britannian Roswellina".
Britannian puolustusministeriö (MoD) on kiistänyt, että tapahtuma on aiheuttanut uhkaa maan kansalliselle turvallisuudelle ja on näin ollen lausunut ettei tapausta ole koskaan tutkittu asevoimia koskettavana kysymyksenä. Arvovaltaisin tämän asennoitumisen jyrkästi kyseenalaistanut taho oli amiraali Peter Hill-Norton, entinen Britannian asevoimien kansliapäällikkö ja myöhempi NATOn sotilaallisen komitean päällikkö, joka lausui käsityksenään, että tämänkaltainen tapaus ydinasetukikohdan alueella on väistämättä myös kansallista turvallisuutta koskettava kysymys. Silminnäkijä ja virkaatekevä tukikohdan komentaja everstiluutnantti Charles Halt on myös esittänyt eriävän mielipiteensä ja väittää, että tapahtumaa pyrkivät pimittämään sekä Britannian että Yhdysvaltojen tiedustelupalvelut. Jälkikäteen saatu todistusaineisto viittasi siihen, että Britannian puolustusministeriöllä oli hallussaan huomattava asiakirja-aineisto aiheesta, mikä johti väitteisiin salailusta; jotkut ovat tulkinneet tämän osana laajempaa systemaattista tiedon pimittämistä liittyen ufoilmiön todelliseen luonteeseen (väitetty ufo-salailu). Kun tämä aineisto julkistettiin vuonna 2001, kävi ilmi että se koostuu enimmäkseen puolustusministeriön sisäisestä kirjeenvaihdosta ja vastauksista yleisöltä tulleisiin tiedusteluihin. Syväluotaavan tutkimuksen puute julkistetuissa dokumenteissa on yhteneväinen sen lausunnon kanssa, ettei Britannian puolustusministeriö ottanut tapausta vakavasti. Julkistetuissa asiakirjoissa on myös annettu selitys sille, miksei Britannian silloinen puolustusministeriön valtiosihteeri David Trefgarne halunnut puolustusministeriön tutkivan asiaa enempää..
Tapahtumapaikka

Rendleshamin metsän omistaa Britannian metsäntutkimuslaitos ja sen laajuus on noin 15 neliökilometriä koostuen istutetuista havupuista, vaihtelevista lehtimetsävyöhykkeistä, kanervikosta ja kosteikoista. Se sijaitsee Suffolkin kreivikunnassa, noin 13 kilometriä itään Ipswichin kaupungista.[lähde? ]
Tapaus sattui kahden entisen sotilastukikohdan läheisyydessä, RAF Bentwatersin, joka on metsän pohjoispuolella, ja RAF Woodbridgen, joka ulottuu metsän alueelle lännestä ja on metsän ympäröimä itäiseltä ja pohjoiselta osalta. Tuohon aikaan tukikohdat olivat Yhdysvaltain ilmavoimien käytössä ja ilmavoimien everstiluutnantin Gordon E. Williamsin komennossa. Tukikohdan komentaja oli eversti Ted Conrad, ja hänen varamiehensä everstiluutnantti Charles I. Halt. Haltin puolustusministeriölle antaman muistion ja hänen henkilökohtaisen silminnäkijäkertomuksensa väitetään antaneen tapaukselle uskottavuutta.[lähde? ]
Tapauksen päätapahtumat, mukaan luettuna aluksen tai alusten väitetty laskeutuminen, sattuivat metsässä noin puoli kilometriä itään Woodbridgen tukikohdan itäiseltä portilta, jossa vartiomiehet havaitsijat oudon valon laskeutuvan metsään. Metsä ulottuu tuossa kohden noin 1,6 kilometriä tukikohdan itäiseltä portilta paikallisen maanviljelijän pellolle, missä tapahtumat saivat väitetysti jatkoa.[lähde? ]
Orford Nessin majakka, jota tapahtumaan kriittisesti suhtautuvat pitävät tapauksen yhteydessä havaitun välähtelevän valon lähteenä, sijaitsee samassa suunnassa kuin havaittu valo, mutta viisi kilometriä itään siitä, mihin Rendleshamin metsä loppuu. Alueelta on julkaistu yksityiskohtaisia karttoja tapahtumien sijainneista. ja nykyajan ilmanäkymä alueesta löytyy Google Maps -palvelusta.
Päivämäärä

Eläköitynyt korpraali John Burroughs on lausunut, että tapahtumat sattuivat kolmena peräkkäisenä yönä; 24–25, 25–26 ja 26–27. joulukuuta 1980. Yksi avaintodisteita ensi käden todistusaineistossa - "Haltin muistio", kuvaillaan alempana – viittaa siihen että ensimmäiset havainnot tapahtuivat pikemminkin 26. kuin 25. joulukuuta. Muistio on kuitenkin kirjoitettu lähes kaksi viikkoa tapahtumien jälkeen ja sen tekijä on sittemmin todennut, että hän teki todennäköisesti virheen päivämäärien ylös kirjaamisessa. Tämä sekaannut tapahtumien ajankohtaan liittyen ei ole ainoastaan hämmentänyt myöhempiä tutkijoita vaan johti myös sekaannuksiin heti tapahtuman jälkeen, esimerkiksi Britannian puolustusvoimien tutkimuksessa ja ajankohtaa koskevien tutkatallenteiden analyysissa.[lähde? ]