stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Siiri Rantanen
Ura > MM-kilpailut 1962 ja välirikko Lahden Hiihtoseuraan

Alkutalvesta 1962 hiihtäjillä oli panoksena valinnat Zakopanen MM-kilpailuihin. Rantanen ja vasta 19-vuotias Mirja Lehtonen hallitsivat kotimaan kisoja. MM-kilpailuissa hiihdettiin ensimmäistä kertaa myös naisten 5 kilometrin hiihto, joten SM-kilpailut olivat merkittävä näytönpaikka urheilijoille. Lehtonen voitti yllättäen 10 kilometrin matkan ja sillä matkalla toiseksi tullut Rantanen 5 kilometrin hiihdon. Rantanen ei edustanut SM-viestissä Lahden Hiihtoseuraa, sillä hän ja seuran muut naishiihtäjät päättivät yhdessä, että Rantanen voi keskittyä henkilökohtaisille matkoille. Lahden Hiihtoseura oli viestissä ylivoimainen, mutta seuran johtohenkilöt olivat vihaisia Rantaselle, koska tämä ei ollut suostunut heidän vaatimuksiinsa osallistua viestiin.
Rantasen ensimmäinen matka MM-kilpailuissa oli 5 kilometriä, jolla neuvostoliittolaiset kuitenkin ottivat kolmoisvoiton. Rantanen oli neljäs ja hävisi pronssin 18 sekunnin erolla Marija Gusakovaan. Neuvostoliitto oli omaa luokkaansa myös 10 kilometrillä, ja Alevtina Koltšina voitti senkin 5 kilometrin tavoin. Rantanen jäi seitsemänneksi. Hänet laitettiin viestimatkalla ensimmäiselle osuudelle, mutta hänen voitelunsa epäonnistui ja suksenpohjat jäätyivät matkan aikana. Vaihtoon Suomi tuli vasta kuudentena 2 minuuttia 22 sekuntia Neuvostoliittoa perässä. Suomen toisen osuuden hiihtäjän Eeva Ruopan sukset ehdittiin voidella uudestaan, ja hän pystyi nostamaan Suomen mitalitaisteluun. Mirja Lehtonen toi ankkuriosuudella Suomen pronssille. Rantanen sai siis viimeisistä arvokisoistaankin mitalin.
Rantanen hiihti MM-kilpailujen jälkeen kotimaassa vielä Lahdessa Salpausselän kisat ja Kokkolan hiihdon. Salpausselällä hän sijoittui neljänneksi.
Lahden Hiihtoseura asetti Rantasen maaliskuussa 1962 lopputalven mittaiseen kilpailukieltoon. Tämä oli seurausta SM-hiihtojen viestistä, jonka Rantanen oli jättänyt väliin. Tämän seurauksena Lahden Hiihtoseuran kakkosjoukkue ei ollut voinut osallistua kilpailuun. Rantanen ilmoitti ennen johtokunnan kokousta eroavansa itse seurasta, mutta johtokunta langetti silti Rantaselle kilpailukiellon. Lahden Hiihtoseura ei olisi pystynyt antamaan kilpailukieltoa ilman Hiihtoliiton hyväksyntää. Liitto oli myös asiassa aktiivinen ja pudotti Rantasen olympiavalmennettavien ryhmästä, vaikka tämä oli vielä MM-kilpailuissa sijoittunut aivan kärjen tuntumaan.
»Puheenjohtaja tuli luokseni ja ilmoitti, että saan rangaistuksen, kun en hiihtänyt viestiä SM-kisoissa. Selvitin hänelle, että olimme päätyneet siihen yhdessä tyttöjen kanssa, mutta hän sanoi, että sillä ei ole merkitystä. Koska en hiihtänyt, minua rangaistaisiin. Tuumin siihen, että vai niin. Jos niin tapahtuu, sitten tiemme erkanevat ja eroan seurasta.» 
(Siiri Rantanen)
Yksityiselämä > Henkilökuva

Rantasella oli hiihtämiseen kova palo, hänen itsensä mukaan ”se on piän sisällä”. Hän nautti hiihtämisestä ja halusi olla lajissa paras. Hänellä oli itseluottamusta, mutta samalla hän oli luontaisesti vaatimaton. Rantasta vei eteenpäin kova kilpailuvietti, mutta hän oli lisäksi sekä urheilijana että yksityiselämässään suunnitelmallinen, taloudellinen, tarkka ja vaativa. Asiat piti tehdä kunnolla, eikä hän hyväksynyt puolinaisia suorituksia. Rantasta vei eteenpäin myös usko Jumalaan.
Rantanen vastasi itse omasta harjoittelustaan, sillä naiset eivät aikanaan saaneet omaa valmentajaa eikä Hiihtoliitolta tullut Rantasen mukaan edes harjoitteluohjeita. Rantanen kertoi usein harjoitelleensa sen mukaan, mikä tuntui hyvältä. Väsyneenä töiden jälkeen hän ei harjoitellut ollenkaan, mutta joinakin päivänä hän saattoi juosta useamman lenkin. Harjoituspäiväkirjaa Rantanen ei pitänyt.
Naishiihtäjien asema hiihtomaajoukkueessa oli Rantasen aikaan heikko, eivätkä naiset pääosin uskaltaneet nousta maajoukkueen johtajia vastaan. Rantanen piti hiihtäjien puolta Hiihtoliiton miehiä vastaan, ja Eva Högin mukaan häntä kutsuttiin siksi ”Äiteeksi”. ”Hän piti meistä huolta ja piti meidän puoliamme.” Cortinan olympialaisissa 1956 Högin suksi oli katkennut, mutta valmentaja Veli Saarinen oli tämän jälkeen kertonut, ettei naisille ollut varasuksia. Rantanen oli suuttunut, sillä hän oli nähnyt aiemmin Saarisen majapaikassa kasan naisten suksia. Tämä oli kuitenkin piilottanut sukset ja aikonut myydä arvokkaat Järvisen sukset eteenpäin. Rantasen väliintulon ansiosta Hög sai uuden suksiparin.
Rantanen tunnettiin voimakastahtoisena naisena. Hän oli suorapuheinen ja päättäväinen ja nosti äänensä aina, kun oli tarvetta. Nuoremmat kilpahiihtäjät kutsuivat häntä topakaksi tädiksi, ja häntä kuunneltiinkin. Rantaselle oltiin myös kiitollisia, sillä hänen rohkeutensa vei naisurheilijoiden asiaa eteenpäin. Lehdet pyysivät suorapuheisen Rantasen kommentteja usein.
Yksityiselämä > Perhe

Siiri Rantanen oli naimisissa varastonhoitaja Kalervo ”Kalle” Rantasen kanssa (k. 2004). Heille syntyi kaksi lasta, Martti (s. 1946) ja Aarre (1949–2023). Perhe-elämä oli sovittelua Siiri Rantasen uran ja lastenhoidon välillä. Rantanen muisteli myöhemmin, että hänen miehensä oli luvannut kahden lapsen jälkeen mahdollisuuden päästä taas kilpahiihdon pariin. ”Yhden jälkeen se mies sanoi sitte, että jos mä toisen teen, niin sitte pääset hiihtämään. Yhestä ei pääse.” Kalle Rantanen tuki kaikesta huolimatta vaimonsa hiihtouraa, mikä ei ollut aikanaan itsestäänselvyys. Naisella oli vielä tuolloin käytännössä kaksi hyväksyttyä roolia, työssä käyvä neiti-ihminen tai naimisissa oleva kotiäiti. Työuransa Rantanen teki huonekaluverhoilijana.
Yksityiselämä > Terveys ja kuolema

Rantasen vasen jalka jouduttiin tammikuussa 2021 amputoimaan verenkiertohäiriöiden vuoksi. Hänellä oli kriittinen alaraajaiskemia, joka oli alkanut varpaiden kivuista. Hänellä oli jo syksyllä 2020 kovat kivut, ja hän oli joutunut käymään useasti sairaalassa. Rantanen oli kuitenkin saanut vain kipulääkkeitä eikä varsinaista syytä ollut löydetty.
Rantanen kuoli 98-vuotiaana Lahdessa 5. toukokuuta 2023. Hän oli kuollessaan vanhin elossa ollut suomalainen olympiaurheilija. Hän oli asunut viimeisen vuotensa palvelutalossa, jonka tehostetun palveluasumisen osastolla hän kuoli. Rantasen poika Aarre oli kuollut kaksi viikkoa aiemmin pitkäaikaiseen sairauteen.
Tunnustukset

Lahden kaupunginhallitus myönsi Rantaselle 1. marraskuuta 1995 Lahti-mitalin numero 35. Urheilijoista häntä ennen mitalin oli saanut vain Veikko Kankkonen vuonna 1966. Vuonna 2000 hän sai Pro Urheilu -tunnustuspalkinnon, joka jaettiin tuolloin ensimmäisen kerran. Rantanen oli yksi kymmenestä palkitusta. Vuonna 2009 Rantaselle myönnettiin Suomen liikuntakulttuurin ja urheilun suuri ansioristi. Rantanen valittiin 2012 Suomen urheilun Hall of Fameen, ja vuonna 2017 hänet palkittiin Suomen urheilugaalassa Elämänura-palkinnolla.
Rantanen sai 2015 täyden urheilijaeläkkeen ensimmäisenä Suomessa. Rantanen hiihti 92-vuotiaana kunniakierroksen Lahden MM-kisoissa 2017.
Rantasesta ilmestyi syksyllä 2020 Docendon kustantama, Jari Porttilan ja Osmo Kärkkäisen kirjoittama elämäkertakirja Äitee – Siiri Rantasen tarina.
Rantasella on kaksi patsasta, toinen on Lahden urheilukeskuksessa ja toinen Rantasen kotikylässä Kaurilassa. Lahden patsashanketta veti hollolalainen Seija Aakkala. Rantanen suostui hankkeeseen, jos tarvittavat varat saataisiin keräyksen kautta. Hän ei halunnut, että Lahden Hiihtoseura tai mitkään muut tahot käyttäisivät hankkeeseen urheilijoille tarkoitettuja varoja. Patsasta varten saatiin kokoon 500 000 markkaa. Patsaan suunnitteli Toivo Pelkonen, ja Marjo Matikainen-Kallström paljasti sen Salpausselän kisojen yhteydessä 6. maaliskuuta 1998. Kaurilassa on puolestaan Veikko Räsäsen tammesta veistämä patsas, joka paljastettiin Siirin Aukiolle 2005.
Rantasen kotipaikan Kaurilan vanhassa koulurakennuksessa, jossa Rantanen kävi peruskoulunsa, on vuodesta 1973 ollut kylätalo. Siellä on myös yhdessä luokkahuoneessa koulumuseo, johon Rantanen on lahjoittanut hiihtovälineitään ja kilpa-asujaan. Rantasen koulumatkaa myötäilevä kuntopolku tunnetaan nimellä ”Siirin polkuna”, joka alkaa Räsäsen puuveistoksen luota.
Lahtelainen Ainopuiston teatteri esitti kesällä 2019 Timo Taulon kirjoittamaa ja ohjaamaa näytelmää Äitee ja kilpasiskot, joka kertoi 1950-luvun suomalaisesta naisurheilusta. Vuonna 2021 valmistui Ylelle Jani Walleniuksen ohjaama ja Promedia Finlandin tuottama televisiodokumentti Äitee – Sisulla voittoon, joka kertoi naishiihdon historiasta ja Siiri Rantasesta. Rantasella itsellään oli pieni rooli Lahden kaupunginteatterin musiikkiteatteriteoksessa Karnevaali 2020. Teoksen suunnittelija Jemina Sillanpää halusi tuoda näyttämölle eri-ikäisiä ihmisiä. Rantasella oli näytelmässä vanhan ihmisen rooli, ja hän esitteli itsensä ja videolta näytettiin hänen lausumansa runo.
Torsten Fogelqvist

| Torsten Fogelqvist |
| --- | --- |

Henkilötiedot
Syntynyt: 25. tammikuuta 1880 Lidköping, Ruotsi
Kuollut: 23. tammikuuta 1941 (60 vuotta) Norrbärke, Ruotsi
Ammatti:  kirjailija, toimittaja
Kirjailija
Tuotannon kieli: ruotsi
Aiheesta muualla
Löydä lisää kirjailijoitaKirjallisuuden teemasivulta
Torsten Fogelqvist (25. tammikuuta 1880 Lidköping – 23. tammikuuta 1941 Norrbärke) oli ruotsalainen kirjailija ja toimittaja. Hän toimi Brunnsvikin kansanopiston rehtorina vuosina 1912–1918 ja työskenteli sen jälkeen Aftontidningenissä sekä Dagens Nyheterissä, jossa hän oli kulttuurin ja politiikan toimituksen päällikkö. Hän julkaisi muun muassa runokokoelmia ja elämäkertoja. Fogelqvist vastusti 1930-luvulla natsismin nousua. Hänet valittiin Ruotsin akatemian jäseneksi 1931.
Teoksia

Från Söderköping till Rom (1924)
I totalstatens skugga (1941)
Tredje rikets ansikte: Tyska iakttagelser 1934–36 (1944)
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Torsten Fogelqvist Wikimedia Commonsissa
| 0 | 1 | 2 | 3 |
| --- | --- | --- | --- |
|  | Edeltäjä: Erik Axel Karlfeldt | Ruotsin akatemia, tuoli 11 1931–1941 | Seuraaja: Nils Ahnlund |
| Auktoriteettitunnisteet  |
| --- | --- |
Kansainväliset:  FAST  ISNI  VIAF  WorldCat 
Kansalliset:  Saksa  Yhdysvallat  Ruotsi  Alankomaat 
Taiteenala:  Discography of American Historical Recordings  KulturNav  MusicBrainz 
Muut:  IdRef
Albania yleisurheilun Euroopan-mestaruuskilpailuissa

| Sija |        |        |        | Yhteensä |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| 40. | 0 | 1 | 0 | 1 |
Albania on saavuttanut yleisurheilun ulkoratojen Euroopan-mestaruuskilpailuissa yhden mitalin ja yhden pistesijan. Luiza Gega sijoittui 3 000 metrin estejuoksussa hopealle Amsterdamissa 2016 ja neljänneksi Berliinissä 2018. Maa on EM-kisojen kaikkien aikojen mitalitilastossa 40. sijalla.
Maa on osallistunut EM-kisoihin vuosina 1938, 1966 ja vuodesta 1990 lähtien joka kerta. Ennen vuoden 2016 kisoja sillä ei ollut yhtään pistesijaa eli sijoitusta kahdeksan parhaan joukkoon. Keihäänheiton Euroopan-mestaruuden vuonna 2002 Kreikan edustajana voittanut Mirela Maniani oli syntyjään albanialainen ja edusti Albaniaa vuoden 1994 EM-kilpailuissa.
Slovakia yleisurheilun Euroopan-mestaruuskilpailuissa

| Sija |        |        |        | Yhteensä |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| 38. | 1 | 4 | 1 | 5 |
Slovakia osallistui yleisurheilun ulkoratojen täyden ohjelman Euroopan-mestaruuskilpailuihin ensimmäisen kerran vuonna 1994. Sitä ennen maan urheilijat edustivat Tšekkoslovakiaa. Slovakia on saavuttanut EM-kilpailuissa kuusi mitalia: Libor Charfreitag voitti miesten moukarinheitossa kultaa Barcelonassa 2010, Lucia Hrivnák Klocová pronssia 800 metrin juoksussa Barcelonassa 2010, Martina Hrašnová saavutti naisten moukarinheitossa hopeaa Helsingissä 2012 ja Zürichissä 2014 ja Matej Tóth saavutti miesten 50 kilometrin kävelyssä hopeaa Zürichissä 2014 ja Berliinissä 2018. Slovakia on EM-kisojen kaikkien aikojen mitalitilastossa 38. sijalla.
Slovakian EM-mitalit kisoittain

| Kisapaikka ja -vuosi | Kulta | Hopea | Pronssi | Yhteensä | Sijoitus mitalitilastossa |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 1994 Helsinki | 0 | 0 | 0 | 0 | – |
| 1998 Budapest | 0 | 0 | 0 | 0 | – |
| 2002 München | 0 | 0 | 0 | 0 | – |
| 2006 Göteborg | 0 | 0 | 0 | 0 | – |
| 2010 Barcelona | 1 | 0 | 1 | 2 | 13. |
| 2012 Helsinki | 0 | 1 | 0 | 1 | 23. |
| 2014 Zürich | 0 | 2 | 0 | 2 | 17. |
| 2016 Amsterdam | 0 | 0 | 0 | 0 | – |
| 2018 Berliini | 0 | 1 | 0 | 1 | 21. |
| Yhteensä | 1 | 4 | 1 | 6 | 38. |
Slovakian EM-mitaliurheilijat

| Urheilija | Kulta | Hopea | Pronssi | Yhteensä | Vuodet | Lajit |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| Libor Charfreitag | 1 | 0 | 0 | 1 | 2010 | moukarinheitto |
| Martina Hrašnová | 0 | 2 | 0 | 2 | 2012, 2014 | moukarinheitto |
| Matej Tóth | 0 | 2 | 0 | 2 | 2014, 2018 | 50 kilometrin kävely |
| Lucia Hrivnák Klocová | 0 | 0 | 1 | 1 | 2010 | 800 metrin juoksu |
Otto Erich Deutsch

| Otto Erich Deutsch |
| --- | --- |
 Otto Erich Deutsch, kuva noin vuodelta 1928.
Henkilötiedot
Syntynyt: 5. syyskuuta 1883 Wien
Kuollut: 23. marraskuuta 1967 (84 vuotta) Wien
Kansalaisuus:  Itävalta
Ammatti:  musiikintutkija
Koulutus ja ura
Tutkimusalue:  musiikki
Otto Erich Deutsch (5. syyskuuta 1883 – 23. marraskuuta 1967) oli itävaltalainen musiikintutkija. Hänet muistetaan parhaiten vuonna 1951 laatimansa Franz Schubertin teosluettelon ansiosta. Lisäksi hän kirjoitti monia artikkeleita Schubertista ja Wolfgang Amadeus Mozartista. Deutsch myös keräsi elämäkertateokset Georg Friedrich Händelistä, Wolfgang Amadeus Mozartista ja Schubertista.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Otto Erich Deutsch Wikimedia Commonsissa
| Auktoriteettitunnisteet  |
| --- | --- |
Kansainväliset:  FAST  ISNI  VIAF  WorldCat 
Kansalliset:  Norja  Espanja  Ranska  BnF data  Saksa  Israel  Suomi (KANTO)  Belgia  Yhdysvallat  Ruotsi  Latvia  Japani  Tšekki  Australia  Kroatia  Alankomaat  Puola  Portugali  Vatikaani 
Tieteilijät:  CiNii 
Taiteenala:  FID  LexM  MusicBrainz 
Henkilöt:  Deutsche Biographie  DDB  Trove 
Muut:  RISM  SNAC  IdRef
Etelä-Pohjanmaan murre

Eteläpohjalaisten murteiden alue. Myös Satakunnan Karviassa puhutaan eteläpohjalaista murretta, vaikka suurin osa Satakunnan asukkaista puhuukin hämäläisiä ja lounaisia murteita.
Etelä-Pohjanmaan murre on suomen kielen länsimurteisiin kuuluva murre. Eteläpohjalainen murrealue sijoittuu pääosin Etelä-Pohjanmaan maakuntaan mutta ulottuu myös Pohjanmaan maakunnan alueelle ja Karviaan Satakunnassa. Se on varsin yhtenäinen murre, joka murretieteellisessä kirjallisuudessa ainoana mainitaan tavallisesti yksikössä. Useimmista muista murteista poiketen Etelä-Pohjanmaan murteen maantieteelliset rajat ovat melko selvät.
Piirteitä

yleiskielen d:n tilalla on sanan sisällä r
jälkitavun vokaalienvälinen h on säilynyt
yleiskielen vokaaliyhtymissä ea, eä, oa ja öä ensimmäiset vokaalit suppenevat
yleiskielen ensitavun avautuvat diftongit avautuvat vielä enemmän (ei eteläisissä pitäjissä eikä Suupohjassa)
konsonanttien välinen välivokaali, eli ns. švaa-vokaali kuten savolaismurteissa
inessiivin päätteenä -s tai omistusliitteen edellä ja eräissä pronomineissa -hna/-hnä
sanan- ja tavunloppuinen s on muuttunut h:ksi ennen soinnillista konsonanttia
sananloppuiset konsonantit
e-vartaloisten verbien yksikön 3. persoonan päätteen labiaalistuminen
 kuten savossa, kaakkoismurteissa ja karjalan kielessä
alkuperäisten jälkitavujen i-loppuisten diftongien tilalla on pitkä vokaali
monikon 1. ja 2. persoonan päätteet ovat samat kuin paikoin itämurteissa ja karjalan kielessä
Etelä-Pohjanmaalla, kuten useimmilla muillakin Suomen murrealueilla kun jokaisessa kylässäkin on oma puhetapansa. On laskettu, että maakunnassa on ainakin 25 täysin erilaista tapaa puhua ja kirjoittaa. Yllä olevat mallit soveltuvat parhaiten Seinäjoen, Ilmajoen, Kurikan, Kauhajoen ja Teuvan kuntiin. Kaksi jälkimmäistä kuntaa on asutettu Hämeen sekä Satakunnan suunnalta, ja murteestakin sen huomaa. Lisäksi on muistettava ruotsalaisasutuksen sekä Pohjanlahden rannikon läheisyyden vaikutus murteeseen. Vaasan alueella murretta puhutaan hyvin vähän, mikä johtuu ruotsalaisasutuksen lisääntymisestä.
Eteläpohjalaisen murrealueen kunnat

Etelä-Pohjanmaan murre ei laajuudeltaan täysin vastaa Etelä-Pohjanmaan nykyistä tai historiallista maakuntaa. Laurosela (1913) toteaa murteen levinneisyyden vastaavan paremmin keskiaikaisen Pohjan Kyrön pitäjän aluetta ja ehdottaakin sille rinnakkaisnimeä Kyrönmaan murre.
Suluissa olevat kunnat ovat kuuluneet myös Etelä-Pohjanmaan murrealueeseen. Ne ovat tehneet kuntaliitoksen niitä edellä mainittujen kuntien kanssa 2000- ja 2010-luvuilla.
Alavus (Töysä)
Ilmajoki
Isojoki
Isokyrö
Karijoki
Karvia
Kauhava (Alahärmä, Kortesjärvi, Ylihärmä)
Kauhajoki
Kuortane
Kurikka (Jalasjärvi, Jurva)
Laihia
Lapua
Seinäjoki (Nurmo, Peräseinäjoki, Ylistaro)
Teuva
Vähäkyrö (sittemmin liittynyt Vaasan kaupunkiin, mutta on sen eksklaavi)
Murrealueen ulkopuolelle jää maakunnan koillisosassa Järviseutu, joka muodostaa savolaismurteiden läntisimmän vyöhykkeen, sekä kaakossa hämäläismurteiden yläsatakuntalaiseen ryhmään kuuluva Ähtäri.
Kulttuurituotteita Etelä-Pohjanmaan murteella > Kirjallisuutta

Etelä-Pohjanmaan murreseura Krannit: Runua ja tarinoota kranniilta, ILMO 2001
Etelä-Pohjanmaan murreseura Krannit: Leviää syrämmestä, I-Print 2005
Etelä-Pohjanmaan murreseura Krannit: Voi tuhannen kertaa, I-Print 2009
Harri Harju (käänt.): Johanneksen evankeliumi Eteläpohojanmaan murtehella, Kirjapaja 1999
Harri Harju: Eteläpohojalaasten katekismus, Kirjapaja 2000
Harri Harju (käänt.): Raamatun parahat kohorat Etelä-Pohojanmaan murtehella, Kirjapaja 2001
Harri Harju: Etelä-Pohjanmaan lasten satukirja: parahia tarinoota kersoolle ja aikuusille, Kirjapaja 2002
Harri Harju (kääntäny ja lukenu): Johanneksen evankeliumi - äänikirja, Kirjapaja 2003
Harri Harju: Isoo asia, Eila-Media 2007
Harri Harju: Raapooksia - Etelä-Pohojanmaan vähemmän virallinen historiikki, Kustannus HD 2011
Harri Harju: Eteläpohojalaanen Tarinaloora - Omialtaasia satuja kaiken ikääsille, Kustannus HD 2012
Harri Harju: Sellaasta elämää..., Eteläpohjalaiset juuret ry 2015
Lakeus nauraa - Kaskukirja, eteläpohjalaista huumoria, Ilkka 1971
Matti Mäkelä: Syrämmen kieli, WSOY 2001
Aulis Rintala: Kullervo Pohojalaanen, Atena Kustannus, 2000
Aulis Rintala: Kalevala eteläpohjalaisella murteella, Lumo Kustannus 2006
Vaasan Jaakkoo:
Akka ku ampiaanen - eteläpohjalaisia murrepakinoita, WSOY 1940
Hellurei - eteläpohjalaisia murrepakinoita, WSOY 1943
Sekaherelmiä - eteläpohjalaisia murrejuttuja, Gummerus 1925
Sinsallaa - eteläpohjalaisia murrepakinoita, WSOY 1950
Tupenkrapinoota - eteläpohjalaisia murrejuttuja, Gummerus 1926
Kulttuurituotteita Etelä-Pohjanmaan murteella > Sarjakuvia

Dik Browne: Haaraltti Häjympi-Piremmän puukoon päällikkö - Eli Harald Hirmuinen paremmalla suomella praatattuna, käänt. Juha Kykkänen, Egemont Kustannus 2001
Walt Disney: Isoon taloon ankka - Roope-tarinoota Etelä-Pohjanmaan murteella, käänt. Jaakko "Joose" Tammelin, Helsinki Media 1998
Timo Mäkelä: Häjyt, Helsinki : Arktinen Banaani 2003 ISBN 952-9809-65-4
Milla Paloniemi:
Kiroileva siili Sammakko, 2007
Kiroileva siili II Sammakko, 2008
Kiroileva siili III Sammakko, 2009
Kiroileva siili IV Sammakko, 2010
Arttu Seppälä:
Pöyrööt - tuloo! Avot design Oy, 2012
Pöyrööt - Rakkautta kärestä pitäen. Avot design Oy, 2013
Pöyrööt - Yritystä meillä piisaa! Avot design Oy, 2013
Kulttuurituotteita Etelä-Pohjanmaan murteella > Musiikkia

Etelä-Pohjanmaan murteella tehtyä musiikkia on parin kokoonpanon verran. Rehupiikles soittaa rock'n'rollia, jazzia, bluesia, kantria ja kansanmusiikkia. Uudella vuosituhannella tutuksi monelle pohjalainen murre on tullut myös Lauri Tähkä ja Elonkerjuu -yhtyeen kautta.
Harri Harju on levyttänyt hengellistä musiikkia Etelä-Pohjanmaan murteella ja julkaissut albumit Likempänä taivasta (Eila Media 2010) ja Tällä tiällä (2011).
Aiheesta muualla

Pohjalaisia sanoja ja sanontoja
Kurikka–­­­­­suomi-sanakirja
| n k Suomen murteet |
| --- | --- |
Länsimurteet:  Lounaismurteet Nummi  Rauma  Somero  Etelä-Pohjanmaan murre  Keski- ja pohjoispohjalaiset murteet  Hämäläismurteet Tampere  Peräpohjalaiset murteet Tornio 
Itämurteet:  Savolaismurteet Kainuu  Keski-Suomi  Kaakkoismurteet 
Muut:  Amerikansuomi  Stadin slangi  Ruotsinsuomi 
Kielet tai murteet:  Meänkieli Jällivaara  Kveenin kieli
Eteläranta (Pori)

Taavi-silta ja Etelärantaa Kirjurinluodosta kuvattuna.
Eteläranta on katu sekä valtakunnallisesti arvokas kulttuurimaisema Porin keskustassa Kokemäenjoen etelärannalla. Etelärannan jokimaisema, johon yhdistyvät joen pohjoisrannalla sijaitsevat Kirjurinluoto sekä Porin puuvillatehdas on yksi kaupungin merkittävimpiä ja tunnetuimpia nähtävyyksiä.
Yleistä alueesta

Noin 700 metriä pitkä katu alkaa idässä Yrjönkadulta Keski-Porin kirkon ja Porinsillan luota ja kulkee joen rantaa myöten yhtyen lännessä Hallituskatuun. Kadusta käytetään joskus myös nimitystä Etelärantakatu. Pori Jazz -festivaalin aikana Etelärannassa on Jazzkatu.
Kokemäenjoen puolella ainoa rakennus kadun varrella on vanha puurakenteinen makasiini, joka toimii nykyään ravintolana. Kadun eteläpuolen rakennukset ovat kaikki kivirakenteisia taloja, jotka on rakennettu pääsääntöisesti välittömästi vuoden 1852 Porin palon jälkeen. Kaupunkipalon jälkeen voimaan tulleiden paloturvallisuusmääräysten mukaan rantakorttelien alueelle ei saanut rakentaa kuin kivitaloja. Näin syntyi valtakunnallisestikin ainutlaatuinen ns. Kivi-Pori, josta osan muodostavat Etelärannan korttelit. Kaikki Etelärannan 1800-luvulta peräisin olevat rakennukset on suojeltu. Tyyliltään ne edustavat lähinnä uusrenessanssia. Suuri osa taloista on 1800-luvun puolivälissä Porin kaupunginarkkitehtina vaikuttaneen C. J. von Heidekenin suunnittelemia.
Etelärannassa sijaitsi tavara- ja matkustajakuljetuksiin käytetty jokisatama aina 1950-luvulle saakka. Rantaan johti myös junarata, joka purettiin 1960-luvulla. Nykyään Etelärannassa on ravintolalaivoja sekä laitureita pienveneitä ja vesibussia varten. Kesäaikana Etelärannan yhdistää Kirjurinluotoon ponttoonisilta.
Taavi-silta

Kesäaikana Etelärannasta johtaa Kirjurinluotoon Taavi-niminen ponttoonisilta. Vuodesta 1994 lähtien paikalle tuotu silta on saanut nimensä lautturi Taavi Koskisen mukaan. Hän ajoi Kirjurinluotoon kulkevaa lauttaa 1930-luvulta 1970-luvun alkuun saakka.
Jazzkatu

Pori Jazzin aikana Eteläranta toimi Jazzkatu-nimisenä festivaalialueena. Se on yksi festivaalin keskeisistä esiintymispaikoista. Jazzkadulla on myyntitelttoja, ravintoloita sekä konserttilavoja, joilla järjestetään lukuisia ilmaistapahtumia. Vuonna 1983 ensimmäistä kertaa avattu Jazzkatu toimi muutaman ensimmäisen vuoden ajan taidemuseon takana olleella kapealla kujalla, josta se siirtyi nopeasti nykyiselle paikalleen Etelärantaan. Vuonna 2018 Jazzkatu siirtyi Etelärannasta Kirjurinluotoon.
Aiheesta muualla

Eteläranta Matkailuopas.com-sivustolla
Eteläranta 1900-luvun alussa.
Etelärantaa Kirjurinluodosta kuvattuna.
Poriginal galleria.
Porin taidemuseo.
Jazzkatua vuonna 2009.
Talviloma

Talviloma, aikaisemmin ja edelleen puhekielessä hiihtoloma, on Suomessa koulujen kevätlukukaudella helmi-maaliskuussa pidettävä vajaan viikon mittainen maanantaista perjantaihin kestävä loma. Sen ajankohta vaihtelee nykyään maakunnittain ja lomat on porrastettu kolmelle viikolle. Lisäksi talvilomaksi kutsutaan vuosilomalain piirissä olevien työntekijöiden lomaviikkoa, joka toisin kuin kesäloma myönnetään lomakauden ulkopuoliseksi ajaksi.
Loman ajankohta

Talviloma ajoittuu ajankohdiltaan kalenterivuoden 8., 9. tai 10. viikolle.
8. viikko
Etelä-Suomesta
Uusimaa
lounainen Suomi
Ahvenanmaa
Satakunta
Varsinais-Suomi
9. viikko
Etelä-Suomesta
Kanta-Häme
Päijät-Häme
Kaakkois-Suomi
Etelä-Karjala
Etelä-Savo
Kymenlaakso
Länsi-Suomi
Etelä-Pohjanmaa
Keski-Pohjanmaa
Keski-Suomi
Pirkanmaa
Rannikko-Pohjanmaa
10. viikko
Itä-Suomi
Pohjois-Karjala
Pohjois-Savo
Pohjois-Suomi
Kainuu
Lappi
Pohjois-Pohjanmaa
Porrastuksella pyritään välttämään ruuhkahuiput eritoten Lapin talviurheilukeskuksissa.