stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Valtteri Kemiläinen
Ura > Maajoukkueura

| Mitalit> Maa:   Suomi.Miesten jääkiekko. Olympialaiset  | Mitalit> Maa:   Suomi.Miesten jääkiekko. Olympialaiset  | Mitalit> Maa:   Suomi.Miesten jääkiekko. Olympialaiset  | Maa:   Suomi> Miesten jääkiekko. |
| --- | --- | --- | --- |
|  Kultaa | Peking 2022 | jääkiekko |  |
Kemiläinen nimettiin A-maajoukkueeseen ensimmäisen kerran vuoden 2016 Channel One Cupiin, mutta joutui kuitenkin jättämään turnauksen väliin loukkaannuttuaan Tapparan viimeisessä ottelussa ennen turnausta. Hän teki A-maajoukkuedebyyttinsä vuoden 2019 Channel One Cupin avausottelussa 12. joulukuuta Plzeňissä pelatussa avausottelussa Tšekkiä vastaan. Kemiläinen merkittiin Suomen kakkospuolustajapariin Ilari Melartin viereen. Hän sai ottelussa myös syöttöpisteen Veli-Matti Savinaisen tekemään 3–3-tasoitusmaaliin ajassa 59.12, kun Suomi haki tasoitusta ilman maalivahtia. Joukkue hävisi ottelun kuitenkin jatkoajalla lukemin 4–3. Kemiläinen nimettiin Suomen varakapteeniksi vuoden 2020 Karjala-turnaukseen. Hän teki turnauksen päätösottelussa 8. marraskuuta 2020 Ruotsia vastaan ensimmäisen A-maajoukkuemaalinsa ylivoimalla. Kemiläisen osuma ratkaisi Suomelle 3–2-voiton ajassa 57.33.
Kemiläinen valittiin edustamaan Suomea Pekingin olympialaisissa 2022, joissa Suomi voitti kultaa. Hän pelasi turnauksen kaikissa kuudessa ottelussa ja teki yhden maalin. Kemiläinen valittiin myös Suomen MM-leiriryhmään vuoden 2023 turnaukseen, mutta hän putosi kuitenkin lopullisesta kisajoukkueesta. Yhteensä Kemiläinen on pelannut 28 A-maaottelua tehopistein 2+6=8.
Muuta

Pitkän päävalmentajauran tehnyt Risto Dufva on Kemiläisen kummisetä.
Pedro’s Heavy Gentlemen

Pedro’s Heavy Gentlemen oli 1970-luvun lopulla perustettu suomalainen yhtye, jonka tuotanto oli usein huumoripitoista. Yhtyeen keulahahmona toimi kosketinsoittaja-haitaristi ja ainoa alkuperäisjäsen Pedro Hietanen. Yhtye oli niin kutsuttu studioyhtye, joka ei useinkaan keikkaillut. Yhtyeen kokoonpanot vaihtuivat useaan otteeseen ja yhtyeen levyillä on vieraillut useita muusikoita, kuten muun muassa Tuomari Nurmio, Pepe Willberg, Harri Marstio, Pave Maijanen, Jukka Tolonen, Jim Pembroke ja Ismo Alanko.
Tyyli

Suomen Kuvalehden Jorma Tuominen piti yhtyeen samannimistä esikoisalbumia (1980) liiankin leikkimielisenä, mutta kirjoitti otteen parantuneen toisella albumilla Doing (1981). Sillä julkaistiin yksi yhtyeen tunnetuimmista levytyksistä, ruotsalaisen Peps Perssonin suomeksi kieltä yhtään osaamatta laulama reggae-versio venäläisestä kansanlaulusta ”Huopikkaat”. Kolmatta albumia Tango Moderato (1982) Tuominen kuvasi joviaaliksi ja hyväntuuliseksi ”80-luvun tangolevyksi”, joka ylitti tasossa jopa kaksi ensimmäistä kehuttua albumia. Hän kehui myös albumilla esiteltyä uutta vokalistikykyä, Harri Marstiota.
Albumi Where’s Boris? (1983) oli Jorma Tuomisen mielestä kumma keitos, ”hajanainen kooste hersyvää huumoria, pieteetillä tavoiteltua slaavilaistunnelmaa ja ontuvaa parodiaa”.  Siltä julkaistiin singlenä Jim Pembroken laulama ”Matuška-Mother”, kääntöpuolella ”Sputnick”. Yhtye julkaisi vuonna 1983 myös joululevyn, jota Jorma Tuominen luonnehti ”hillityn uudistusmieliseksi” päänavaukseksi modernin joulumusiikin suuntaan. Pedro Hietasen lisäksi levyllä laulavat Pepe Willberg, Virve Rosti, Harri Marstio, Jim Pembroke ja bluesveteraani Eddie Boyd. Vuoden 1984 albumia Naivismia kuvasi Helsingin Sanomien Markku Fagerlund paitsi entisiäkin erikoisemmaksi, mutta myös muutakin kuin hauskanpitoa tarjoavaksi: ”Sanoitukset ovat paikoin naivistisia, paikoin täyttä anarkiaa. Musiikki puolestaan vaihtelee kevyestä lattarirytmistä egyptiläisen reggaen kautta beduiinitunnelmiin.” Albumin myötä Pedro’s Heavy Gentlemen lähti myös kaikkien aikojen ensimmäiselle esiintymiskiertueelleen ympäri Suomen, esiinnyttyään siihen saakka vain televisiossa ja satunnaisesti Helsingissä.
1980-luvun loppupuoli oli Pedro’s Heavy Gentlemenille hiljaiseloa Hietasen toimiessa äänilevytuottajana, mutta yhtye palasi studioon 1991. Albumi Eucalypso tarjosi karibialaisen musiikin vuosikymmenten takaisia helmiä suomeksi tulkittuina. Enimmät suomennokset kirjoitti Jukka Itkonen, mutta mukana on myös yksi Juha Vainion teksti ja kaksi Jim Pembroken englanniksi laulamaa raitaa. Mukana on jälleen myös ruotsalainen Peps Persson laulamassa suomeksi raidan ”Vanha tulennielijä”. Albumin soitetuimmiksi kappaleiksi ovat nousseet Pedron laulama ”Tarzan Saimaalla” ja Marjo Leinosen tulkinta ”Miljoonan markan pakarat”, jotka julkaistiin myös singlenä.
Seuraavaa albumia Tango Pedro Hietanen luonnehti vaihteeksi täysin vakavissaan tehdyksi. Taitavat tangotulkinnat ja Jaakko Salon sovitukset nostivat levyn Helsingin Sanomien Vuoden levyjen finalistiksi ja kansainväliselle maailmanmusiikin listalle. Albumin Reggae (1997) jälkeen Pedro’s Heavy Gentlemen julkaisi kolmannen tangoalbumin Mi tango triste, jälleen Jaakko Salon sovituksin, joita Helsingin Sanomien Pirkko Kotirinta kutsui epäsovinnaisiksi ja ”asianmukaisen ryöpsähteleviksi”. Vuonna 2000 ilmestynyt Mi tango triste on jäänyt yhtyeen viimeiseksi levyksi. Yhtye teki tämän jälkeen vielä Haarautuvan rakkauden talo -elokuvan tunnuskappaleen "Palvova varjosi" vuonna 2009.
Jäsenet

(H.) Pedro Hietanen - hanuri/haitari/harmonikka, urut, piano, klavinetti, laulu, syntetisaattorit, Rhodes-piano (1980-2000)
Jim Pembroke - laulu, piano, taustalaulu (1980-83, 1991, 1997)
Paavo "Pave" Maijanen - basso ja taustalaulu (1980-84, 1997)
Markku Johansson - trumpetti ja flyygelitorvi (1981-kevät 1983, 1984, 1991, 1997)
Hannu Lemola - rummut ja lyömäsoittimet (1981-84, 1991, 1997)
Seppo Rannikko - tenori -, altto -ja baritonisaksofonit (1980-84)
M. A. Numminen - laulu (1980-kevät 1983)
Kojo - laulu ja taustalaulu (1980-82, 1997)
Tom Bildo - vetopasuuna (1982-kevät 1983, 1984, 1997)
Jukka Orma - kitarat, bouzouki, saz, pipa ja balafon (1980-81, 1991)
Heikki "Häkä" Virtanen - sähkö -ja kontrabasso (1980, 1993, 2000)
Antero Jakoila - mandoliini, tres-kitara, akustinen kitara, sähkökitara ja dobro (1980-83)
Peps Persson - laulu (1981, 1991, 1997)
Harri Marstio - laulu (1982, joulu 1983, 1997)
Tapani "Nappi" Ikonen - rummut ja perkussiot (1982, joulu 1983-84)
Jari Lappalainen - viulu, mandoliini ja banjo (1991, 1993, 2000)
Tuomari Nurmio - laulu (1980, 1997)
Dave Lindholm - laulu ja huuliharppu (1980, joulu 1983)
Jani Uhlenius - piano ja symbaali (1980, kevät 1983)
Kalevi Viitamäki - alttosaxofoni ja viulu (1980, 1982)
Reino Laine - rummut (1980, 1993)
Jukka Wasama - Pelastusarmeijan rumpu ja lyömäsoittimet (1980-81)
Virve "Vicky" Rosti - laulu (1981, joulu 1983)
Olli Haavisto - steel-kitara (1981-82)
Otto Donner - piano ja trumpetti (1982, 1997)
Luumu Kaikkonen - kitara ja laulu (1983-84)
Jukka Tolonen - kitarat (kevät 1983, 1997)
Pekka Pohjola - basso (1984, 1991)
Pepa Päivinen - huilu, tenori-, altto -ja baritonisaxofonit (1984, 1991)
Seppo Kantonen - piano (1991, 2000)
Mongo Aaltonen - marimba, lyömäsoittimet ja Wave drum/Korg (1991, 1997)
Peter Lerche - kitarat (1993, 2000)
Petri Ikkelä - bandoneón (1993, 2000)
Jaakko Salo - piano ja kapellimestari (1993, 2000)
Kiertuekokoonpano

Pedro Hietanen - haitari, kosketinsoittimet ja laulu
Jim Pembroke - laulu ja kosketinsoittimet
Luumu Kaikkonen - kitarat
Pekka Pohjola - basso
Seppo Rannikko - saksofonit
Hannu Lemola - rummut ja lyömäsoittimet
Albumeilla vierailleet muusikot

Tomi Nordström - kitara (1980)
Ronnie Österberg - rummut (1980)
Juha Metsäpelto - oboe (1980)
Tuuba-Jussi - tuuba (1981)
Markku Blomqvist - laulu (1982)
Marketta Saarinen - laulu (1982)
T. T. Oksala - kitara (1982)
Elektra Kurtis-Martin - mandoliini ja viulu (kevät 1983)
Jouni Heinonen - mandoliini ja viulu (kevät 1983)
Veli-Pekka Bister - sello (kevät 1983)
Veikko Lavi - laulu (kevät 1983)
Eddie Boyd - laulu (joulu 1983)
Pepe Willberg - laulu (joulu 1983)
Karviaiset - laulu (joulu 1983)
Janne Louhivuori - kitara (1984)
Hasse Walli - kitara (1984)
Hassan Bah - lyömäsoittimet (1984)
Marjo Leinonen (The Balls) - laulu (1991)
Veeti and the Velvets - taustalaulu (1991)
Karoly Garam - sello (1993)
Ismo Alanko - laulu (1997)
Harri Merilahti - basso (1997)
Pekka Rechardt - kitara (1997)
Heikki Keskinen - tenorisaksofoni (1997)
Pirjo Bergström - taustalaulu (1997)
Irina Milan - taustalaulu (1997)
Lea Pekkala - sello (2000)
Diskografia > Studio-albumit

Pedro’s Heavy Gentlemen (1980) *
Doing (1981) *
Tango Moderato (1982)
Where’s Boris? (1983)
Pedro’s Christmas (1983)
Naivismia (1984)
Eucalypso (1991)
Tango (1993)
Reggae (1997)
Mi tango triste (2000)
(*) Uudelleenjulkaistu yhteiskokoelmalla vuonna 1992.
Diskografia > Kokoelma-albumit

20 suosikkia – Kangastusta (1997)
20 suosikkia – Friends (1999)
Diskografia > Singlet

Daytonin apinajuttu / That’s a Plenty (1980)
Doing / Huopikkaat (1981)
Romany Violin / Ne t’en va pas (1982)
Matuska-Mother / Sputnick (1983)
Palmu ja tähti / Kylkiluut sojotti (1984)
Tarzan Saimaalla / Miljoonan markan pakarat (1991)
Hiljainen kylätie / Syyspihlajan alla / Tähdet meren yllä (1993)
Tahdon rakastella sinua / In the Summertime (1997)
Reppurin laulu / Siboney / Lily Blossom (Liljankukka) (1997)
Haarautuvan rakkauden talo / Palvova varjosi (2009)
Puhas

| Puhas Oy |
| --- | --- |

Yritysmuoto:  Kuntaomisteinen osakeyhtiö
Perustettu:  1996 
Toimitusjohtaja:  Jarmo Junttanen 
Kotipaikka:  Joensuu
Toiminta-alue:  Joensuu, Ilomantsi, Kontiolahti, Liperi ja Polvijärvi
Toimiala:  Jätehuolto
Liikevaihto:  12,2M € (2023)
Liikevoitto:  802k € (2023)
Henkilöstö:  21 (2023)
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Puhas Oy on kunnallinen jätehuoltoyhtiö, jonka omistavat Joensuu, Ilomantsi, Kontiolahti, Liperi ja Polvijärvi. Toiminta-alueella on noin 110 000 asukasta. Yhtiö aloitti tällä nimellä vuonna 2012; aikaisempi nimi oli Joensuun Seudun Jätehuolto Oy.
Puhas hoitaa keskitetysti kilpailutetut seka- ja biojätteen kuljetuspalvelut. Yhtiö omistaa Joensuussa sijaitsevan Kontiosuon jätekeskuksen. Lisäksi sillä on kotitalousjätteiden ekopisteitä, vaarallisten jätteiden ja käytöstä poistettujen sähkölaitteiden vastaanottopisteitä ja jätehuollon palveluneuvontaa.
Mauri Salo (toimittaja)

| Mauri Salo |
| --- | --- |
 Mauri Salo 1960-luvulla
Henkilötiedot
Syntynyt: 22. syyskuuta 1936 Helsinki
Kuollut: 12. elokuuta 2021 (84 vuotta) Espoo
Ammatti:  toimittaja
Kirjailija
Palkinnot
 Valtion journalistipalkinto 2000 
Aiheesta muualla
Löydä lisää kirjailijoitaKirjallisuuden teemasivulta
Mauri ”Muri” Salo (22. syyskuuta 1936 Helsinki – 12. elokuuta 2021 Espoo) oli suomalainen toimittaja ja Tekniikan Maailma -lehden pää­toimittaja.
Elämä ja ura

Helsingissä syntynyt Salo menetti isänsä kolmevuotiaana ja lähetettiin sotalapseksi Ruotsiin. Hän asui lapsena myös Espanjassa ja omaksui näin kansainvälisen elämäntyylin, jota hyödynsi myös työssään. Hän osasi puhua ruotsin ja englannin lisäksi saksaa, espanjaa, italiaa ja jonkin verran jopa japania.
Salo tuli Tekniikan Maailmaan toimitus­harjoittelijaksi vuonna 1959 ja oli lehden palveluksessa 40 vuotta toimien viimeksi pää­toimittajana 1990–1999. Hän sai Valtion lehti­mies­palkinnon vuonna 2000.
Mauri Salo oli 1960-luvun puolivälistä aina 1990-luvulle Vuoden auto Euroopassa -tuomariston ainoa suomalaisjäsen. Hän osallistui tuomarityöskentelyyn kaikkiaan 34 kertaa ja toimi organisaation pääsihteerinä vuosina 1995–1999.
Teoksia

Tarmo Mäki-Kuutti & Mauri Salo & Jokke Karske: Purje­lautailua oppimaan.  (opetus­kuvat Kari Mäki-Kuutti)  WSOY, 1981.
Toimitustöitä

Auto­urheilun opas.  Helsinki:  Tekniikan maailma, 1966.
Suomennoksia

Sjögren, Burton: Tee tämä alumiinista.  (Alku­teos Gör det själv av aluminium)  Helsinki:  Tekniikan maailma, 1962.
Carlsson, Erik & Moss, Pat: Aja taitavasti.  (Alku­teos The Art and Technique of Driving)  Tammi, 1966.
Bonnetiaceae

| Bonnetiaceae |
| --- | --- |
 Bonnetia anceps
Tieteellinen luokittelu
Kunta::  Kasvit Plantae
Alakunta::  Streptophyta
Kaari::  Versokasvit Embryophyta
Alakaari::  Putkilokasvit Tracheophyta
Luokka::  Siemenkasvit Spermatophyta
Alaluokka::  Koppisiemeniset Angiospermae
Ylälahko::  Rosanae
Lahko::  Malpighiales
Heimo::  Bonnetiaceae  Nakai
 Bonnetiaceae-heimon levinneisyys.
Suvut
 Archytaea  Bonnetia  Ploiarium 
Katso myös
   Bonnetiaceae Wikispeciesissä   Bonnetiaceae Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OK: 
Bonnetiaceae on pieni trooppinen puuvartisheimo koppisiemenisten Malpighiales-lahkossa. Läheisin sukulaisheimo on klusiakasvit (Clusiaceae).
Heimon kasvit ovat pensaita, joiden silmut ovat pitkäsuippuisia. Lehdet ovat melko lähekkäin ja kierteisesti sijaitsevia, lyhytruotisia ja pienihampaisia. Kukat ovat vaatimattomankokoisia ja sijaitsevat viuhkomaisissa kukinnoissa. Teriö on spiraalikierteinen eli kontortti, heteitä on paljon ja liiteluomainen kota sisältää paljon pieniä siemeniä.
Bonnetiaceae-kasveihin kuuluu kolme sukua ja 35 lajia, joista 30 on suvussa Bonnetia. Heimo kasvaa Kambodžassa ja Malaijien saaristossa sekä Kuubassa ja Etelä-Amerikassa.
Ikää heimolla lienee noin 53 miljoonaa vuotta. Sukujen keskinäinen sukulaisuus ilmaistaan kaavalla [Bonnetia [Archytaea + Ploiarium]].
Aiheesta muualla

Levinneisyyskartta: http://www.mobot.org/mobot/research/apweb/maps/Bonnetiaceae.gif
Nabatealaiset

| Nabatealaisten kuningaskunta > –106 |
| --- | --- |
  
Valtiomuoto:  kuningaskunta
Pääkaupunki:  Petra
Seuraaja(t):  Arabia Petraea
Petran kaupunki oli nabatealaisten pääkaupunki
Nabatealaiset olivat muinainen kansa, joka asui Arabian pohjoisosassa, nykyisen Jordanian tienoilla ja Negevin autiomaassa. Heidän pääelinkeinonsa oli kauppa ja alueen kauppareittien valvonta. Nabatealaisten kuningaskunnan merkittäviä kaupunkeja olivat Petra ja Bostra. Nabatealaisten kukoistuskausi oli kuninkaiden Oboda III:n ja Aretas IV:n hallituskausien aikana (noin vuosina 30 eaa.–40 jaa.). Vuonna 106 Rooman keisari Trajanus liitti nabatelaisten kuningaskunnan Rooman valtakuntaan Arabia Petraean provinssina.
Alue

Nabatealaisten kuningaskunta käsitti laajan alueen. Sen pääkaupunki oli Petra. Lännessä kuningaskunnan alue rajoittui Juudean kuningaskuntaan. Lännessä siihen kuuluivat muun muassa Rhinokolura (nykyinen Al-Arish) ja Gaza. Pohjoisessa siihen kuului Bostra ja Madaba, ja ajoittain jopa Damaskos. Etelässä kuningaskuntaan kuului Hegra (nykyinen Madain Saleh) sekä Al-Ulan keidas ja sen satamakaupunki Leuke Kome. Idässä alueeseen kuului useita keitaita. Nabatealaisten alueeseen kuului myös useita Dekapoliin kaupunkeja.
Historia > Roomalaiset saapuvat

Vuonna 65 tilanne muuttui täysin kun roomalaiset saapuivat alueelle. Pompeiuksen legaatit valtasivat Syyrian ja Marcus Aemilius Scaurus saapui pian Juudeaan. Aretas oli juuri päättänyt auttaa Hyrkanoksen takaisin valtaistuimelle. Scaurus päätti tukea Aristobulosta ja määräsi Aretaan palaamaan kotiinsa. Aretas ei halunnut roomalaisia vihollisikseen ja päätti perääntyä. Roomalaisten palattua Damaskokseen Aristobulos lähti Aretaan perään ja kukisti tämän taistelussa. Tässä tilanteessa Pompeius itse saapui Syyriaan ja alkoi alueen järjestämistä Rooman provinssiksi. Pompeius antoi pian tukensa Hyrkanokselle ja valtasi Jerusalemin. Pompeius palasi Roomaan vuonna 62 eaa. ja jätti Scauruksen Syyrian maaherraksi. Tämä lähti samana vuonna sotaretkelle nabatealaisia vastaan. Tämän retken tarkkaa syytä ei tiedetä, mutta se loppui kuitenkin hyvin pian kun Aretas lupautui maksamaan roomalaisille 300 talenttia hopeaa.
Uskotaan että Aretas III kuoli joskus vuoden 62 eaa. jälkeen. Seuranneista vuosista ei ole mitään kirjallisia lähteitä, mutta uskotaan että Aretaan jälkeen hallitsi ehkä eräs Oboda II, jonka kolikkoja on löydetty. Vuonna 55 eaa. Syyrian maaherra Gabiniuksen kerrotaan hyökännen "nabatealaisten kaupunkia" (luultavasti Petra) vastaan.
Historia > Rooman provinssi

Vuonna 106 Trajanuksen ollessa Rooman keisari Nabatealaisten kuningaskunta liitettiin Rooman valtakuntaan Arabia Petraean provinssina. Trajanus halusi näin suojata Damaskoksen ja Aleksandrian välisen tien. Nabatealaiset eivät ilmeisesti tehneet vastarintaa. Nabatealaisten kaupankäynti oli romahtanut sen jälkeen kun Roomalaiset olivat vallanneet Egyptin, mikä oli johtanut siihen että kauppareitit olivat muuttuneet. Roomalaiskaudella alueen kulttuuri kukoisti jälleen. Vuosina 244–249 Roomaa hallitsi keisari Philippus Arabs, joka oli kotoisin Arabiasta. Hänen kotikaupunkinsa oli luultavasti Philippopolis (aikaisempi Shahba).
Väestö

Nabatelaisten piirtokirjoitusten perusteella luultiin aluksi että he olisivat olleet aramealainen kansa, mutta jo 1800-luvulla pääteltiin piirtokirjoituksissa esiintyvien arabialaisten piirteiden perusteella että nabatealaiset olivatkin alkuperältään arabialaisia.
Diodoros Sisilialaisen mukaan nabatealaiset olivat vain yksi monesta arabiheimosta. Vaikka heitä oli 300-luvulla eaa. vain reilut 10 000 olivat he vauraimpia kuin kaikki muut heimot. Nabatealaisten liittolaisina mainitaan useita heimoja joiden asuinalueita ei tarkasti tiedetä. Onkin todennäköistä että nabatealaisten kuningaskunta oli eri arabiheimoista koostuva liittouma, jota johti nabatealaisten kuningas. Nabatealaisten kuningaskunta sijaitsi muinaisen Edomin alueella ja on epäilty että nabatealaisten tullessa alueelle Persialaiskauden aikana edomilaiset siirtyivät lännemmäs eteläiseen Juudeaan. Toisaalta arkeologiset todisteet osoittavat että edomilaisia asui alueella vielä nabatealaisten muuttaessa sinne. Lisäksi edomilaisen jumalan Qosin palvonta jatkui vielä nabatealaiskaudella. Nabatelaisten valta ulottui myös Moabin alueelle ja myös moabilainen kulttuuri säilyi jossain määrin nabatealaisten aikana.
Kulttuuri

Hieman ennen ajanlaskun alkua nabatealaiset rakensivat Petran kaupungin keskelle autiomaata paikkaan, jonne pääsi vain vaikeakulkuisten solien kautta. Valtakunnan eteläisellä rajalla oli toinen merkittävä kaupunki, Hegra, joka on nykyään hautautunut hiekkaan, mutta oli 2000 vuotta sitten vehreä keidas. Sekä Petran että Hegran ympäristöön oli rakennettu valtava sadeveden keruujärjestelmä.
Nabatealaisten uskonnosta tiedetään hyvin vähän. Ainakin alkuaikoina uskonto oli kuitenkin monijumalainen ja jumalille uhrattiin. Pääjumala oli Dushara. Dusharaa ja muita jumalia kuvattiin alueen muillekin kulttuureille tyypilliseen tapaan kivenlohkareina.
Nabatealaisten kirjoituksissaan käyttämä kieli oli aluksi aramean ja heprean tyyppistä voimakkain arabialaisin vaikuttein. Myöhemmin nabatealaisten kielen voi sanoa vaihtuneen arabiaksi. Nabatealaisten käyttämä kirjaimisto oli puolestaan arabialaisen kirjaimiston edeltäjä.
Luettelo nabatealaisten kuninkaista

Epätäydellinen luettelo nabatealaisten kuninkaista.
Aretas I, mainitaan vuonna 169 eaa.
Aretas II, hallitsi vuodesta 120 eaa. tai 110–96 eaa.
Oboda I, kuninkaaksi vuonna 90 eaa.
Rabbel I, hallitsi 87 eaa.
Aretas III, hallitsi  87–62 eaa.
Oboda II, hallitsi 62–60 eaa.
Malikus I, hallitsi 60–30 eaa.
Oboda III, hallitsi 30–9 eaa.
Aretas IV, hallitsi 9 eaa. – 40 jaa.
Malikus II, hallitsi 40–70
Rabbel II, hallitsi 70–105
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Nabatealaiset Wikimedia Commonsissa
Subject Index to Nabataea.net Nabatea.net. Arkistoitu 11.10.2007. Viitattu 5.2.2020. (englanniksi)
Nabatealainen piirtokirjoitus ensimmäiseltä vuosisadalta jaa.
Aretas IV:n lyöttämä kolikko.
Acrenpuumuura

| Acrenpuumuura |
| --- | --- |

Uhanalaisuusluokitus
 Elinvoimainen  
  
Tieteellinen luokittelu
Domeeni::  Aitotumaiset Eucarya
Kunta::  Eläinkunta Animalia
Pääjakso::  Selkäjänteiset Chordata
Alajakso::  Selkärankaiset Vertebrata
Luokka::  Linnut Aves
Lahko::  Varpuslinnut Passeriformes
Heimo::  Puumuurat Thamnophilidae
Suku::  Puumuurat Thamnophilus
Laji::  divisorius
Kaksiosainen nimi
 Thamnophilus divisorius  Whitney, Oren & Brumfield, 2004 

Katso myös
   Acrenpuumuura Wikispeciesissä   Acrenpuumuura Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OKIUCN-testi OK: 
Acrenpuumuura (Thamnophilus divisorius) on puumuurien heimoon kuuluva varpuslintu.
Acrenpuumuuraa tavataan Brasilian ja Perun rajan läheisyydessä, ja sen levinneisyysalueen pinta-ala on noin 4 000 km2. Lajin kanta on vakaa ja se on luokiteltu elinvoimaiseksi pienestä levinneisyysalueesta huolimatta. .
Ruteniumtetroksidi

| Ruteniumtetroksidi |
| --- | --- |

Ominaisuudet
Molekyylikaava:  RuO4
Moolimassa:  165,068 g/mol
Sulamispiste:  25,4°C
Kiehumispiste:  40°C
Ruteniumtetroksidi (RuO4) on ruteniumin ja hapen muodostama epäorgaaninen yhdiste. Se on haihtuva yhdiste ja ominaisuuksiltaan jokseenkin samankaltaista kuin osmiumtetroksidi (OsO4). Ruteniumtetroksidi on myös myrkyllistä, vaikka ei aivan niin myrkyllistä kuin osmiumtetroksidi.
Ruteniumtetroksidi on kiinteänä väriltään kullankeltaista. Se liukenee niukasti veteen, mutta hyvin hiilitetrakloridiin (CCl4), jonka kanssa se muodostaa vakaan liuoksen. Vapaana aineena ruteniumtetroksidi on hyvin reaktiivista ja voi reagoida räjähtäen useiden orgaanisten liuottimien, kuten dietyylieetterin, alkoholien, bentseenin ja pyridiinin kanssa. Ruteniumtetroksidi on hieman reaktiivisempaa kuin osmiumtetroksidi. Natriumvetysulfiitin avulla ruteniumtetroksidi voidaan pelkistää vähemmän reaktiiviseksi ruteniumdioksidiksi (RuO2).
Ruteniumtetroksidi sulaa helposti huoneenlämmössä; sen sulamispiste on 25,4°C ja kiehumispiste noin 40°C.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Ruteniumtetroksidi Wikimedia Commonsissa
Eero Takkunen

Eero Ilmari Takkunen (s. 14. huhtikuuta 1947 Kuopiossa) oli Helsingin käräjäoikeuden laamanni vuosina 2008–2015.
Eero Takkunen on työskennellyt kaikissa kolmessa oikeusasteesta. Ennen Helsinkiä Takkunen toimi vuodesta 2002 alkaen laamannina Kemi-Tornion käräjäoikeudessa. Hän on toiminut aikaisemmin viskaalina ja hovioikeudenneuvoksena hovioikeudessa sekä esittelijänä, oikeussihteerinä ja esittelijäneuvoksena korkeimmassa oikeudessa. Hän on hoitanut korkeimmassa oikeudessa myös kansliapäällikön tehtäviä sekä ollut laintarkastuskunnan sihteerinä. Hän on toiminut jonkin aikaa myös kaupunginviskaalina.
Helsingin hovioikeus tuomitsi Eero Takkusen varoitukseen tuottamuksellisesta virkavelvollisuuden rikkomisesta vuonna 2017.
Valkopääpeukaloinen

| Valkopääpeukaloinen |
| --- | --- |

Uhanalaisuusluokitus
 Elinvoimainen  
  
Tieteellinen luokittelu
Domeeni::  Aitotumaiset Eucarya
Kunta::  Eläinkunta Animalia
Pääjakso::  Selkäjänteiset Chordata
Alajakso::  Selkärankaiset Vertebrata
Luokka::  Linnut Aves
Lahko::  Varpuslinnut Passeriformes
Heimo::  Peukaloiset Troglodytidae
Suku::  Helmipeukaloiset Campylorhynchus
Laji::  albobrunneus
Kaksiosainen nimi
 Campylorhynchus albobrunneus  (Lawrence, 1862) 

Katso myös
   Valkopääpeukaloinen Wikispeciesissä   Valkopääpeukaloinen Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OKIUCN-testi OK: 
Valkopääpeukaloinen (Campylorhynchus albobrunneus) on peukaloisten heimoon kuuluva varpuslintu.
Levinneisyys

Valkopääpeukaloista tavataan Kolumbiassa ja Panamassa, ja sen levinneisyysalueen pinta-ala on noin 96 300 neliökilometriä. Lajin kannankehitys on vakaa, ja se on luokiteltu elinvoimaiseksi.
Valkometsäpeukaloinen

| Valkometsäpeukaloinen |
| --- | --- |

Uhanalaisuusluokitus
 Elinvoimainen  
  
Tieteellinen luokittelu
Domeeni::  Aitotumaiset Eucarya
Kunta::  Eläinkunta Animalia
Pääjakso::  Selkäjänteiset Chordata
Alajakso::  Selkärankaiset Vertebrata
Luokka::  Linnut Aves
Lahko::  Varpuslinnut Passeriformes
Heimo::  Peukaloiset Troglodytidae
Suku::  Metsäpeukaloiset Henicorhina
Laji::  leucosticta
Kaksiosainen nimi
 Henicorhina leucosticta  (Cabanis, 1847) 

Katso myös
   Valkometsäpeukaloinen Wikispeciesissä   Valkometsäpeukaloinen Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OKIUCN-testi OK: 
Valkometsäpeukaloinen (Henicorhina leucosticta) on peukaloisten heimoon kuuluva varpuslintu.
Levinneisyys

Valkometsäpeukaloista tavataan laajalla alueella Meksikosta Etelä-Amerikan pohjoisosiin ulottuvalla alueella. Sen levinneisyysalueen pinta-ala on noin 2 520 000 km2. Laji kannaksi arvioidaan 500 000–4 999 999 yksilöä, ja se on luokiteltu elinvoimaiseksi.