stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Roy Andersson
Tausta

Vuonna 1963 Göteborgin Hvitfeldtskan lukion latinankieliseltä linjalta ylioppilaaksi päästyään hän opiskeli muun muassa historiaa ja draamantutkimusta Lundin yliopistossa. Hän osallistui Lundin ylioppilasteatterissa Sittgöken-näytelmään ja vuonna 1967 hänet hyväksyttiin 1970 Tukholmaan perustettuun Dramatiska Institutet -korkeakouluun. Vuonna 1968 valmistui dokumenttielokuva Den vita sporten, joka käsitteli kritisoitua tenniksen Davis Cupin ottelua Rodoksen ja Ruotsin välillä Båstadissa, Skånen läänissä.
Roy Andersson kirjoittaa kirjassaan Vår tids rädsla för allvar että hän jo nuorena, reaalikoulun lopussa alkoi kiinnostua elokuvateollisuudesta. 17 ikävuoteen mennessä hän oli saanut julkaistua vain kaksi lyhyttä tekstiä Göteborgs-Posten -lehdessä ja oli tullut sen verran itsekriittiseksi kirjoittamista kohtaan, ettei uskaltanut enää yrittää. Sen sijaan hän teki elokuvan. Yksi tähän johtaneista syistä oli Filmkrönika-niminen ohjelma Sveriges Televisionin -kanavalla. Ohjelman erikoisosiossa näytettiin lyhytelokuvia, jotka oli tehty Puolan Łódźissa. Elokuvateattereissa näytettiin puolestaan tavallisia, John Wayne -tyylisiä elokuvia.
Filmkrönika ohjelmassa kerrottiin, että Ruotsiin avattiin uusi elokuvakoulu (Filmskolan, myöhemmin Dramatiska Institut), minne Andersson päätti yrittää pyrkiä. Kuitenkin hän oli tuolloin vasta 18–19-vuotias, ja sisäänpäästäkseen tuli olla 24-vuotias. 24-vuotissyntymäpäiväänsä odotellessaan hän opiskeli Lundin yliopistossa. Andersson nostaa esiin toisenkin elokuvakokemuksen, joka on suunnattoman tärkeänä hänen omalle elokuvauralleen. Tämä on Jättestenin nuorisotalon esittämä Vittorio de Sican elokuva Polkupyörävaras. Andersson kertoo elokuvan vaikuttaneen häneen suuresti.
Roy Anderssonin läpimurto tapahtui vuonna 1970, kun hänen ensimmäisestä täyspitkästä elokuvasta nimeltä Eräs rakkaustarina tuli menestys sekä kriitikoiden että yleisön keskuudessa. Hänen seuraava elokuvansa Giliap ei saanut niin hyvää vastaanottoa, mikä sai Anderssonin jättämään täyspitkät elokuvat. Seuraavat 25 vuotta hän omistautui mainoselokuvien ohjaamiselle. Tällä saralla hänestä tuli menestyksekäs ja huomiota herättänyt. Vuonna 1981 hän perusti Studio 24:n, joka oli riippumaton elokuvayhtiö ja studio Tukholman keskustassa.
Vuonna 2000 ilmestyi kuitenkin seuraava pitkä näytelmäelokuva Toisen kerroksen lauluja, jota Andersson oli työstänyt samaan aikaan yhdessä mainoselokuvien kanssa. Elokuvaa juhlittiin ja se sain monia palkintoja Guldbagge-gaalassa. Samana vuonna elokuva voitti Cannesin elokuvajuhlilla tuomariston palkinnon. Jopa ulkomaalaiset kriitikot kuten Roger Ebert antoivat tunnustusta, kirjoittamalla ”one of the strangest movies I have ever seen”. Elokuvan on tuottanut vuonna 1949 syntynyt Royn veli, dokumenttiohjaaja Kjell Andersson.
Vuonna 2001 Andersson sai kunniatohtorin arvon Göteborgin yliopistossa. Vuonna 2007 ilmestyi seuraava näytelmäelokuva Sinä elävä, joka sai positiivisen vastaanoton ja muun muassa saavutti palkinnon Sveitsissä fantasiaelokuvien kategoriassa. Sinä elävä sai ensi-iltansa syksyllä 2007, ja se nimettiin ehdolle Oscar-gaalaan.
Muita projekteja

Lyckad nedfrysning av herr Moro oli Tukholman aluevaltuuston tilaama projekti, jolla pyrittiin lisäämään kiinnostusta hoitotyötä kohtaan. Hoitotyön hakijamäärät pienentyivät vuosi vuodelta. Nuorien keskuudessa koulutuksesta oli syntynyt mielikuva, jonka mukaan kyseinen linja on tarkoitettu niille hakijoille, joilla on huonot kouluarvosanat. Linjaa kutsuttiinkin ”tyhmien linjaksi”. Tämä ongelma tuli niin ilmeiseksi, että siihen vaadittiin ratkaisua silloin, kun hoitohenkilökunnan tarpeen ennustettiin lisääntyvän muutamassa vuodessa. Anderssonia ja hänen työtovereitaan kysyttiin mukaan ja he suostuivat. Projektin nimi tulee eräästä kuvasta, jonka Andersson näki valokuvakirjassa. Kuvassa koreasti pukeutunut mies on jäätynyt jäälohkareen sisälle. Kuvateksti kuuluu tarkalleen ”Mr. Moro successfully frozen in a cake of ice”. Kirjassa on siis kuvia ja tekstiä, joiden tarkoitus on historian avulla liittää hoitotyö laajempaan humanistiseen kontekstiin. Tekstin lomassa on muun muassa Buberin ja Sartren teoksia. 
Teos oli monelle liikaa. Se koettiin liian vaikeaksi ja kritiikki olikin kovaa. Käsittämätöntä verorahojen tuhlausta, sanottiin. Vår tids rädsla för allvar -kirjassaan Andersson vastasi saamaansa kritiikkiin. Hänen mukaansa juuri se, että kirjaa kritisoitiin kyseisellä tavalla, paljastaa projektin perusajatuksen. Projektin oli tarkoitus kestää kolme vuotta, mutta se keskeytettiin. Vallanpitäjien vaihtuessa tälle ”verorahojen tuhlaukselle” laitettiin loppu syksyllä 1991. Kirja kuitenkin onnistuttiin julkaisemaan rajoitettuna painoksena, ja sitä jaettiin Tukholman kouluissa. Moro-projektin rinnalla oli käynnissä toinen projekti. Se käsitteli kahta sisarusta, Sophie ja Hans Schollia sekä heidän Vita Rosen -vastarintaliikettään, ja myöhemmin heidän teloitustaan natsihallinnon aikana Saksassa. Hanke koostui 12-sivuisesta lehtisestä, jossa oli teloitusilmoituksia ruotsalaisista sanomalehdistä sekä kuvia natsipuolueen kokouksista ja Kaarle XII:n kuolinpäivästä, jota ruotsalaiset uusnatsit juhlivat joka vuosi. Juuri tämä kuolinpäivän juhlinta ja juutalaisten hautojen häpäiseminen samana vuonna 1991 antoi aiheen projektiin. Dagens Nyheter -lehti halusi julkaista lehtisen maakäräjien avulla. Maakäräjät kuitenkin vetäytyivät projektista. Kaikki päättyi siihen, että lehtinen julkaistiin vuosi suunnitellun päivämäärän jälkeen. Silloin ainoana rahoittajana oli Dagens Nyheter.
Filmografia

1967 – Besöka sin son (lyhytelokuva)
1968 – Hämta en cykel (lyhytelokuva)
1969 – Lördagen den 5.10
1970 – En kärlekshistoria (Eräs rakkaustarina)
1975 – Giliap
1987 – Någonting har hänt (lyhytelokuva)
1991 – Härlig är jorden (lyhytelokuva)
2000 – Sånger från andra våningen (Toisen kerroksen lauluja)
2007 – Du levande (Sinä elävä)
2014 – En duva satt på en gren och funderade på tillvaron (Kyyhkynen oksalla istui, olevaista pohtien)
2019 - Om det oändliga (Kohti ääretöntä)
Palkintoja ja tunnustuksia

Chaplin-palkinto, 1970 (Eräs rakkaustarina)
Kurt Linder -apuraha, 1970 (Eräs rakkaustarina)
Stig Dagerman -palkinto, 2000
Cannesin elokuvajuhlat, juryn palkinto, 2000 (Toisen kerroksen lauluja)
Svenska Filmkritikerförbundetin palkinto (vuoden elokuva), 2000 (Toisen kerroksen lauluja)
Göteborgin yliopiston kunniatohtori, 2000
Guldbagge-palkinnot, 2001 (Toisen kerroksen lauluja)
Nordiska rådetin elokuvapalkinto, 2008 (Sinä elävä)
Chicago Internation Film Festival, hopeaplaketti (Sinä elävä)
Venetsian elokuvajuhlat 2014, Kultainen leijona (Kyyhkynen oksalla istui, olevaista pohtien)
Kirjallisuutta

Andersson, Roy: ”Sääli ei riitä”, Elävän kuvan vuosikirja 1996, s. 64–65.  Suomen elokuvasäätiö, Edita.  ISBN 951-37-1581-7.
Rantanen, Silja: ”Jag såg… Roy Anderssonin elokuva Om det oändliga”. Filmihullu 1/2021.
Suutari, Virpi: ”Roy Andersson: Lohduttavia kuvia kunniallisten ihmisten häpeästä”, Elävän kuvan vuosikirja 1996, s. 54–63.  Suomen elokuvasäätiö – Edita.  ISBN 951-37-1581-7.
Aiheesta muualla

Roy Andersson Internet Movie Databasessa. (englanniksi)
Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Roy Andersson Wikimedia Commonsissa
Studio 24 och Roy Anderson Production
Roy Andersson. (Arkistoitu – Internet Archive) Svensk Filmdatabas. (ruotsiksi)
Roy Andersson (intervjuer, repotage m.m.). Öppet arkiv (SVT).
Suomen Kuvalehden artikkeli.[vanhentunut linkki]
Ylioppilaslehden artikkeli.
Turun Sanomien artikkeli.[vanhentunut linkki]
Rouslain

Rouslain eli Roosa Liina on Kari Levolan nuortenkirjasarjan päähenkilö. Rouslain-kirjat kuuluvat Kirjava kukko -sarjaan. Roosa Liinalla on poikaystävä nimeltä Joonatan ja paras kaveri Anni. Hänen perheeseensä kuuluu äiti, isä, isoveli Eemeli ja pikkuveli Reima, jota ei neljän ensimmäisen kirjan aikana ole.
Rouslainista kertovat kirjat

Enkelikuponki
Pussauskoppi
Elämä jatkuu, Rouslain
Sysimusta sukkapyykki
Pyrstötähdestä ei päivääkään
Äksy syysyskä
Tähtiin ja takaisin
Rouslainin ilmapuntari
Väinö Valorinta

Väinö Valorinta (vuoteen 1906 Olander, 4. syyskuuta 1885 Hausjärvi – 13. heinäkuuta 1966) oli suomalainen kansakouluntarkastaja ja toimittaja.
Valorinnan vanhemmat olivat rakennusmestari Vihtori Olander ja Maria Gustaava Tilander. Hän valmistui kansakoulunopettajaksi 1909 ja toimi opettajana  Janakkalassa, Hausjärvellä ja Hyvinkäällä 1909–1925 sekä oli Jyväskylän opettajaseminaarin piirustuksen ja käsitöiden vt. lehtorina 1911–1912. Valorinta oli sitten Kainuun piirin kansakouluntarkastajana 1926–1930 ja Jyväskylän piirin kansakouluntarkastajana vuodesta 1930 alkaen. Valorinta sai 1954 ylitarkastajan arvonimen.
Valorinta oli Työkoulu-lehden toimittajana 1914–1917, Riihimäen Sanomain toimittajana 1919, Hyvinkään Sanomain toimittajana 1925–1926 ja Sisä-Suomi-lehden vastaavana toimittajana 1931–1932. Hän toimi Jyväskylän sotilaspiirin esikunnan valistustoimiston päällikkönä sotavuosina ja oli Hyvinkään kauppalan valtuuston jäsenenä 1924–1926.
Valorinta oli naimisissa vuodesta 1913 Niini Marjatta Oksasen kanssa. Heidän poikansa oli tekniikan tohtori Veikko Valorinta (1918–2017) joka toimi Tampereen teknillisen opiston rehtorina 1966–1981.
Teoksia

Nimellä Väinö Valorinta:
Kauneus kasvattajana kansakoulussa : muuan sana opettajille mietittäväksi kansakoulussa tapahtuvasta taiteellisesta kasvatuksesta. Tekijä, Jyväskylä 1911
Lapsuuden kirja : kokeellinen tulos kansakoululasten kynäilemisharjoituksista. Valistuksen kasvatusopillinen kirjasto, Helsinki 1913
Maalaiskansakoulun kuvaanto- ja käsityösarjat. Edellinen osa 1-5, Maalais-, leppä-, luonnon-, veisto- ja metallisarjat ; laatineet Yrjö Blomstedt, Edvin Hämäläinen, Väinö Valorinta. WSOY 1913
Maalaiskansakoulun kuvaanto- ja käsityösarjat. Jälkimäinen osa: 6-8a, 8b, Paperi- ja pahvityö-, muovailu- ja kuvaantosarjat ; laatineet Yrjö Blomstedt, Edvin Hämäläinen, Väinö Valorinta. WSOY 1913
Uuden koulun merkkejä : muutamia ääriviivoja. WSOY 1913
Nimeilyharjoituksia kansakoululle : askartelua tytöille ja pojille. WSOY 1915
Maalaiskansakoulujen oppilasasuntolat. Helsinki 1927
Opintokirja : ala- ja yläkansakoulun sekä jatko-opetuksen käytettäväksi vahvistettujen todistuskaavakkeiden mukaan uudistettu laitos. 2. painos Valistus, Helsinki 1927, 9. painos 1940, 10. ja uud. painokset nimellä Opintokirja sisältäen 18.VI.1943 vahvistetun kaavan mukaiset kansakoulun lukukausitodistukset sekä henkilöllisiä tietoja. Valistus, Helsinki 1944, 13. painos 1947
Maalaiskansakoulujen oppilasasuntolat ja koulukeittolat : neuvoja kunnanviranomaisille, kansakoulujen johtokunnille, opettajille ja asuntolanhoitajille ; alkulauseen kirj. A. J. Tarjanne. Valistus, Helsinki 1929
Kansakoulunhoidon ohjeita : opettajakokelaita ja opettajia varten. Valistus, Helsinki 1930
Oppilaskirjasto tietolähteenä : omatoimisuutta opiskelussa. WSOY 1931
Äidinkielen oppikirja : kansakouluja varten ; tekijät E. N. Setälä ja V. Valorinta. Otava 1934, 2. painos 1936
Kansakoulutyökoulu : esitelmä kansakouluntarkastajien kokouksessa 1935. Helsinki 1935
Maanpuolustusopetus kansakoulussa : suunnitelman luonnos. Otava 1937
Pieni tietäjä : kansakoulunoppilaan aakkosellinen hakuteos. Valistus, Helsinki 1938, 2. painos 1939
Pieni maanpuolustaja : kansakoulunoppilaan ohjekirja. Otava 1941, 2. tark. painos 1942, 3. painos 1943
Ajankohtaisia kasvatustavoitteita : esitelmä 19:nnessä kansakoulutarkastajain kokouksessa 1943. Helsinki 1943
Kotiseutuni : koulukirjeitä Jyväskylän maalaiskunnasta ; kokoili Väinö Valorinta. Jyväskylän maalaiskunta, Jyväskylä 1954
Kolmen vesireitin sydämessä : kaikuja Kanta-Laukaasta : (Nyky-Laukaa, Sumiainen, Suolahti, Toivakka, Äänekoski, Äänekosken mlk.). Vanhan Laukaan kotiseutuyhdistys, Jyväskylä 1956
Metsä-Mäkelän uudisasukkaan Erik Sigfridinpojan suku. Jyväskylä 1958
Nimellä Väinö Walorinta:
Tyypillinen piirustus asia- ja muoto-opetuksessa : kirja opetustyön tekijöille. WSOY 1917
Opintokirja yläkansakoulussa. Valistus, Helsinki 1923
Opintokirja alakansakoulussa : luokat 1 - 2. Valistus, Helsinki 1923
Ainekirjoitus alemmalla kouluiällä : tietopuolis-käytännöllinen ainekirjoituksen opaskirja. 1-2. Otava 1925
Yleisurheilun maailmanmestaruuskilpailut 2019 – miesten kymmenottelu

| Lajit yleisurheilunMM-kilpailuissa 2019   |
| --- | --- | --- | --- |
| 100 m | miehet | naiset |  |
| 200 m | miehet | naiset |  |
| 400 m | miehet | naiset |  |
| 800 m | miehet | naiset |  |
| 1 500 m | miehet | naiset |  |
| 5 000 m | miehet | naiset |  |
| 10 000 m | miehet | naiset |  |
| 100 m aj |  | naiset |  |
| 110 m aj | miehet |  |  |
| 400 m aj | miehet | naiset |  |
| 3 000 m ej | miehet | naiset |  |
| 4 × 100 m | miehet | naiset |  |
| 4 × 400 m | miehet | naiset | seka |
| Maraton | miehet | naiset |  |
| 20 km kävely | miehet | naiset |  |
| 50 km kävely | miehet | naiset |  |
| Korkeushyppy | miehet | naiset |  |
| Seiväshyppy | miehet | naiset |  |
| Pituushyppy | miehet | naiset |  |
| Kolmiloikka | miehet | naiset |  |
| Kuulantyöntö | miehet | naiset |  |
| Kiekonheitto | miehet | naiset |  |
| Moukarinheitto | miehet | naiset |  |
| Keihäänheitto | miehet | naiset |  |
| Seitsenottelu |  | naiset |  |
| Kymmenottelu | miehet |  |  |
n · k · 
Miesten kymmenottelu yleisurheilun maailmanmestaruuskilpailuissa 2019 järjestettiin Khalifa International Stadiumilla 2.–4. lokakuuta 2019.
Saksan Niklas Kaul voitti kultaa tuloksella 8 691, hopeaa virolainen Maicel Uibo tuloksella 8 604, ja pronssia kanadalainen Damian Warner tuloksella 8 529.
Aikataulu

| Päivämäärä | Aika | Kierros |
| --- | --- | --- |
| 2. lokakuuta | 16.35 | 100 m |
| 2. lokakuuta | 17.30 | Pituushyppy |
| 2. lokakuuta | 18.50 | Kuulantyöntö |
| 2. lokakuuta | 20.40 | Korkeushyppy |
| 2. lokakuuta | 23.15 | 400 m |
| 3. lokakuuta | 16.35 | 110 m aj |
| 3. lokakuuta | 17.30 | Kiekonheitto |
| 3. lokakuuta | 19.05 | Seiväshyppy |
| 3. lokakuuta | 22.05 | Keihäänheitto |

| 4. lokakuuta | 00.25 | 1 500 m |
Roure (Ranska)

| Roure |
| --- | --- |

 vaakuna
 Roure
 Koordinaatit: 44°05′28″N, 7°05′20″E 
Valtio:  Ranska
Alue:  Provence-Alpit-Riviera
Departementti:  Alpes-Maritimes
Arrondissementti:  Grasse
Pinta-ala:  
 – Kokonaispinta-ala:  40,3 km²
Väkiluku (2019):  119
 – Väestötiheys:  3,0 as./km²
Postinumero:  06420
 
 roure.fr 
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Roure on kunta Alpes-Maritimesin departementissa Ranskassa. Siellä on 119 asukasta (vuonna 2019), ja sen pinta-ala on 40,3 neliökilometriä.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Roure (Ranska) Wikimedia Commonsissa
Webb

Webb voi tarkoittaa seuraavia:
Paikkoja

Webb, Kanada
Webb No. 138, Kanada
Webb, Yhdysvaltojen Alabama
Webb, Yhdysvaltojen Iowa
Webb, Yhdysvaltojen Mississippi
Webb, Yhdysvaltojen New York
Webb, Yhdysvaltojen Wisconsin
Webbjoki, Yhdysvaltojen Mainessa
Webb City, Yhdysvaltojen Missouri
Webbin piirikunta, Yhdysvaltojen Texas
Sukunimenä

Alan Webb (s. 1983), yhdysvaltalainen kestävyysjuoksija ja triathlonisti
Aston Webb (1849–1930), brittiläinen arkkitehti
Beatrice Webb (1858–1943), brittiläinen sosialisti ja taloustieteilijä
Charley Webb (s. 1988), englantilainen näyttelijä
Chloe Webb (s. 1956), yhdysvaltalainen näyttelijä
Chick Webb (1905–1939), yhdysvaltalainen jazz- ja swing-rumpali ja big band-johtaja
Clifton Webb (1889–1966), yhdysvaltalainen näyttelijä, laulaja ja tanssija
Donald Eugene Webb (s. 1931), yhdysvaltalainen rikollinen
Gary Webb (1955–2004), yhdysvaltalainen tutkiva journalisti
George Webb (1911–1998), englantilainen näyttelijä
Hollie Pearne-Webb (s. 1990), brittiläinen maahockeypelaaja
Holly Webb (s. 1976), brittiläinen lastenkirjailija
Howard Webb (s. 1971), englantilainen jalkapalloerotuomari
Jack Webb (1920–1982), yhdysvaltalainen näyttelijä
James Webb (1906–1992), yhdysvaltalainen NASA:n johtaja, jonka mukaan on nimetty
James Webb -avaruusteleskooppi
Jeffrey Webb (s. 1998), malesialainen alppihiihtäjä
Jim Webb (s. 1946), yhdysvaltalainen poliitikko ja ministeri
Jimmy Webb (s. 1946), yhdysvaltalainen laulaja, lauluntekijä ja pianisti
John Webb (1611–1672), englantilainen arkkitehti
Karrie Webb (s. 1974), australialainen golfaaja
Lardarius Webb (s. 1985), yhdysvaltalainen amerikkalaisen jalkapallon pelaaja
Loretta Lynn (o.s. Webb, s. 1932), yhdysvaltalainen country-laulaja
Marc Webb (s. 1975), yhdysvaltalainen video- ja elokuvaohjaaja
Matthew Webb (1848–1883), brittiläinen ensimmäisenä Kanaalin yli uinut merikapteeni
Neil Webb (s. 1963), englantilainen jalkapalloilija ja manageri
Oliver Webb (s. 1991), brittiläinen moottoriurheilija
Philip Webb (1831–1915), englantilainen arkkitehti ja muotoilija
Philip Barker Webb (1793–1954), englantilainen kasvitieteilijä
Sam Webb (s. 1945), yhdysvaltalainen kommunistipoliitikko
Sidney Webb (1859–1947), brittiläinen yhteiskuntatieteilijä, poliitikko ja ministeri
Spider Webb (1910–1990), yhdysvaltalainen Indianapolis 500 -kuljettaja
Spud Webb (s. 1963), yhdysvaltalainen koripalloilija
Stephen Webb (s. 1963), brittiläinen fyysikko ja tietokirjailija
Steve Webb, brittiläinen jazz- ja rock-muusikko
Thomas Smith Webb (1771–1819), yhdysvaltalainen kirjanpainaja, vapaamuurari ja kirjailija.
| --- | --- |
: Tämä on täsmennyssivu, joka luettelee monimerkityksisen käsitteen eri merkitykset tai useita eri henkilöitä. Artikkelisivuja, joiden nimessä tai tekstissä lukee ”Webb”, voi hakea sivunnimihaulla, laajalla sivunnimihaulla tai tekstihaulla.
Väinö Vaara

Väinö Vaara, vuoteen 1897 Grönvall (26. huhtikuuta 1874 Jämsä  – 8. tammikuuta 1957 Jyväskylä) oli  opettaja ja paikallishistorioitsija, joka julkaisi tieto- ja oppikirjoja ja toimi myös sähköyhtiön johtajana.
Henkilöhistoria

Vaaran vanhemmat olivat räätälimestari Aadolf Fredrik Grönvall ja Ruusa Erika Videnius ja puoliso vuodesta 1899 Olga Mattila. Vaara valmistui kansakoulunopettajaksi 1897 ja toimi valmistuttuaan opettajana Valkealan Selänpäässä 1897–1936. Hän oli myös Selänpään Sähkö -osakeyhtiön perustaja ja toimitusjohtaja 1914–1936. Vaaralla oli useita luottamustoimia, mukaan lukien Valkealan kunnanvaltuuston jäsenyys 1919–1924, Selänpään osuuskassan perustaminen ja hallituksen puheenjohtajuus sekä Valkealan maamiesseuran, Kouvolan ympäristön osuusliikkeen, Valkealan säästöpankin ja useiden opettajayhdistysten johtoelinten jäsenyydet.
Teoksia

Kansanopetus- ja valistustyö Valkealassa 1, Kirkollinen kansanopetus Valkealassa, 1919
Historia: oppi- ja lukukirja maalais- ja kaupunkikansakouluille, 1928, Jaakko Forsman ja Väinö Vaara
Valkealan pitäjän historia 2, Valkealan seurakunnan historia, 1931
Valkealan nimistöä, 1939, eripainos Kymenlaakson Osakunnan kotiseutujulkaisusta Ankkapurha I:stä
Valkealan säästöpankki: 25.4.1908–25.4.1938, 1938, Väinö Vaara ja Toivo Salovaara
Maakuntain rajoista ja asutuksesta Kymenlaaksossa, 1939
Valkealan kirja, 1970, Väinö Vaaran kirjoituksista ja muistiinpanoista sekä hänen keräämistään lähdeaineksista koonnut Veikko Talvi
Salomé Báncora

Salomé Báncora vuonna 2016.
Salomé Báncora (s. 28. helmikuuta 1993) on argentiinalainen alppihiihtäjä. Hänen seuransa on Club Andino Bariloche.
Báncora osallistui vuoden 2014 talviolympialaisiin. Hän sijoittui pujottelussa 25:nneksi ja suurpujottelussa 47:nneksi. Maailmanmestaruuskilpailuihin Báncora on osallistunut neljä kertaa vuosina 2011–2017. Paras sijoitus on vuoden 2015 kisojen 37:s sija pujottelussa.
Maailmancupissa Báncora esiintyi ensimmäisen kerran joulukuussa 2015 Åressa. Yhteensä hänellä on viisi starttia.
Nuorten MM-kilpailuihin Báncora on osallistunut viisi kertaa vuosina 2009–2011 ja 2013–2014. Parhaimmillaan hän on ollut 30:s vuoden 2014 kisojen pujottelussa.
Rudy Toth

Rudy Toth (16. joulukuuta 1925 Stare Karasnow, Tšekkoslovakia – 9. heinäkuuta 2009 Lisle, Ontario, Kanada) oli kanadalainen säveltäjä, sovittaja, kapellimestari, pianisti ja cimbalominsoittaja. Hänen isänsä oli Carl Toth. Hän opiskeli 1940-luvulla Toronton musiikkikonservatoriossa, jossa hänen opettajinaan olivat pianonsoitossa Boris Berlin, harmoniassa John Weinzweig ja orkesterinjohdossa Ettore Mazzoleni. Samanaikaisesti hän työskenteli torontolaisissa tanssiyhtyeissä, joita johtivat muiden muassa Stan Patton, Ellis McLintock ja Bert Niosi.
Vuonna 1950 Toth opiskeli pianonsoittoa Pariisissa Gaby Casadesuksen johdolla. Hän viimeisteli orkesterinjohdon opintonsa Leonard Bernsteinin johdolla Tanglewoodissa ja Walter Susskindin johdolla Torontossa.
Toth aloitti 1940-luvun lopussa uran CBC:llä Howard Cablen pianistina. Hänellä oli oma radio-ohjelma vuonna 1951, ja hän työskenteli vuoteen 1965 saakka musiikillisena johtajana ohjelmissa, joissa esiintyivät muiden muassa Joan Fairfax, Wally Koster ja Denny Vaughan. 1960-luvun puolessavälissä Toth erikoistui jinglejen säveltämiseen. Vuosina 1965–1970 hänen työkumppaneinaan olivat hänen veljensä Jerry Toth, Dolores Claman ja Richard Morris nimellä Quartet Productions. Vuosina 1970–1980 hän ja Jerry työskentelivät nimellä Seven-O Productions.
Toth työskenteli myöhemmin muun muassa Emmy-palkintoehdokkuuden saaneen Once Upon the Brothers Grimmin orkestroijana ja kapellimestarina. 1950-luvun lopussa hän soitti pianoa Phil Nimmonsin kokoonpanossa. Hän esitti cimbalomilla Béla Bartókin, Zoltán Kodályn ja Igor Stravinskyn teoksia. Hän esiintyi Toronton sinfoniaorkesterin, Ottawan filharmonikkojen, Buffalon sinfoniaorkesterin ja Ivan Romanoffin orkesterin kanssa. Hän jäi eläkkeelle vuonna 1989.
Salomėja Zaksaitė

Salomėja Zaksaitė vuonna 2011.
Salomėja Zaksaitė (s. 1985 Kaunas) on liettualaissyntyinen shakinpelaaja, shakin kansainvälinen mestari (WIM).
Zaksaitė oikeustieteen maisteri (LLM) Vilnan yliopisto, PhD-tutkinnon (kriminologia, rikosoikeus).selvennä
Rousin sarkoomavirus

| Rousin sarkoomavirus |
| --- | --- |

Virusten luokittelu
Ryhmä::  Ryhmä IV (ssRNA-RT-virukset)
Kunta::  Virus
Heimo::  Retrovirukset Retroviridae
Suku::  Alfaretrovirus
Infobox OKNimi-testi OK: 
Rousin sarkoomavirus on kanoilla sarkoomaa aiheuttava retrovirus. Se on ensimmäinen löydetty syöpää aiheuttava virus. Sen havaitsi Peyton Rous vuonna 1911, ja syövänaiheuttamiskyky vahvistettiin vuoteen 1975 mennessä. Viruksen kyky muuttaa normaalit solut syöpäsoluiksi perustuu sen src-geeniin.
Kuten kaikki retrovirukset, se tekee käänteiskopion omasta RNA:sta cDNA:ksi ennen yhdistymistä isäntäeläimen DNA:han.
Historia

Viruksen löysi 1911 patologi Peyton Rous, ja vuonna 1966 hän sai Nobelin lääketieteen palkinnon tutkimustyöstään.
Roosa Bröijer

Roosa Bröijer (s. 28. helmikuuta 1997) on suomalainen jalkapalloilija, pelipaikaltaan keskikenttäpelaaja. Hän on edustanut Liigassa PK-35 Vantaata kausina 2014–2018 ja jälleen kaudesta 2020 alkaen. Kauden 2019 PK-35 Vantaa pelasi Ykkösessä, jossa Bröijer on pelannut myös kausina 2012–2015 Vantaan Jalkapalloseuran joukkueessa. Hän on pelannut ennen kauden 2022 alkua Liigassa kaikkiaan 114 ottelua, joissa hän on tehnyt 17 maalia.
Bröijer on pelannut Suomen nuorisomaajoukkueissa.
Robin Rahm

| Robin Rahm> Henkilötiedot |
| --- | --- |
Syntynyt: 13. syyskuuta 1986 (ikä 38) Torsby, Ruotsi
Kansalaisuus:   Ruotsi
Jääkiekkoilija
Pelipaikka:  maalivahti
Hanska:  oikea
Pituus:  186 cm
Paino:  85 kg
Seura
Seura:  KalPa
Sarja:  SM-liiga
Pelinumero:  30
Pelaajaura
Pääsarjaura:  2009–
Aik. seurat:  Sunne IK (Ruotsi I) Borås HC (Allsv.)   Färjestads BK (Elitserien) Brynäs IF (SHL) Malmö Redhawks (Allsv.) AIK IF (Allsv.) SønderjyskE Ishockey (Tanska) Odense Bulldogs (Tanska) Leksands IF (Allsv.) Graz 99ers (EBEL) GKS Katowice (Puola) HKm Zvolen (SloEL)
Lennie Arne Robin Rahm (s. 13. syyskuuta 1986 Torsby, Ruotsi) on ruotsalainen jääkiekkomaalivahti, joka pelaa SM-liigajoukkue Kalevan Pallossa.