1700-luku
Maailmanpolitiikka > Vuosisadan jälkipuoli

Persia alkoi taas hajota Nadir Šahin kuoleman jälkeen. Merkittävimmiksi alueen valtioiksi muodostuivat Zand-dynastia ja afganistanilainen Dorrani-valtakunta.
Itävallan perimyssotaa seurasi Euroopassa lyhyt rauhallinen ajanjakso, joka päättyi 1756. Itävallan ja Preussin kireät välit johtivat kahden suuren liittouman muodostumiseen ja seitsenvuotisen sodan syttymiseen. Suurvalloista Ranska ja Venäjä tukivat Itävaltaa ja Iso-Britannia Preussia. Sota laajeni myös siirtokuntiin, jolloin mukaan sotaan ajautuivat myös siirtomaavallat Espanja ja Portugali.
Aluksi Preussi ja Iso-Britannia liittolaisineen jäivät seitsenvuotisessa sodassa tappiolle, mutta Preussin torjuntavoitot manner-Euroopassa ja brittien menestyminen siirtomaissa tasoitti tilannetta. Lopulta Preussi oli taipumassa ylivoiman edessä, mutta Venäjän keisarinna Elisabet kuoli 1762 ja hänen seuraaja Pietari III halusi rauhaa. Pian myös muut sodan osapuolet olivat valmiita rauhaan ja sota päättyi 1763. Sodan seurauksena Iso-Britannia sai Ranskalta Uuden Ranskan ja siirtokuntia Intiasta ja Itävalta luopui Sleesiasta.
Osmanien valtakunnassa alkoi 1730-luvulla poikkeuksellisen rauhan ja vaurastumisen aika. Valtio jäi seitsenvuotisen sodan ulkopuolelle, minkä vuoksi osmanien armeija ja sodankäyntitaidot eivät kehittyneet eurooppalaisten mukana. Vuosisadan loppupuolella osmanit hävisivät useamman sodan Venäjää ja Itävaltaa vastaan.
Seitsenvuotisen sodan vuoksi Iso-Britannia joutui nostamaan veroja. Pohjois-Amerikan siirtokunnat katsoivat, ettei kruunulla ollut oikeutta verottaa heitä, sillä siirtokunnilla ei ollut oikeutta vaikuttaa asioihinsa. Erimielisyydet johtivat siirtokuntien kapinaan ja vuonna 1775 alkoi Amerikan vapaussota. Siirtokunnat julistautuivat itsenäiseksi vuonna 1776 ja Iso-Britannia tunnusti Yhdysvaltojen itsenäisyyden 1783.
Alankomaiden merivalta romahti neljännen Englannin–Hollannin sodan seurauksena 1784 ja siirtomaayhtiö Hollannin Itä-Intian kauppakomppania ajautui konkurssiin. Seuraavalla vuosikymmennellä britit miehittivät useita Alankomaiden siirtokunnista, merkittävimpinä Ceylon ja Kapmaa.
Puola-Liettua lakkasi olemasta niin sanottujen Puolan jakojen jälkeen. Venäjä, Preussi ja Itävalta painostivat sotilaallisesti Puola-Liettuaa luopumaan alueistaan. Kolmannessa jaossa 1795 koko Puola jaettiin ulkovaltojen kesken.
Kiina oli elänyt rauhallista ja vaurasta aikaa miltei koko 1700-luvun. Kiinalainen silkki, posliini ja tee olivat kallisarvoista kauppatavaraa Eurooppaan. Maan väkiluku kasvoi nopeasti, mutta ruuantuotanto ei, mikä johti nälkään ja levottomuuksiin. Valkoisen lootuksen kapina 1795–1804 yritti kaataa koko Qing-dynastian.
Kaakkois-Aasiassa vanha Ayutthayan kuningaskuntan romahti 1767 pitkään jatkuneiden siirtomaavaltojen ja naapurimaiden vihamielisyyksien seurauksena. Thait yhdistyivät sotapäällikkö Taksinin johdolla uudeksi kuningaskunnan 1770 ja hänen valtakauttaan seurannut Chakri-dynastia alisti myös lähialueet valtansa alle. Vietnamissa oli ollut sisällissotia ja kapinoita käytännössä koko 1700-luvun, mutta maa yhdistyi 1780-luvulla yhden keisarin alle, jonka kuoltua 1792 maa ajautui jälleen sisällissotaan.
Ranskassa oli kytenyt pitkään levottomuuksia ja tyytymättömyyttä kuninkaan itsevaltiuteen. Vuonna 1789 suuri mellakka yltyi kansannousuksi ja lopulta Ranskan vallankumoukseksi, joka muutti koko Eurooppaa. Vallankumous kesti kymmenen vuotta, jonka aikana kuningas teloitettiin, säätyjen erioikeudet purettiin, feodaaliyhteiskunta lakkautettiin ja perustettiin vapauteen ja tasa-arvoon pohjautuva valtiojärjestelmä. Euroopan valtiot pelkäsivät vastaavan liikehdinnän leviävän omille alueilleen, minkä vuoksi Ranska ajautui vallankumoussotiin naapurivaltioidensa kanssa.