stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
East Riding of Yorkshire
Väestö

Vuonna 2020 East Riding of Yorkshiren muodollisessa kreivikunnassa oli noin 602 000 asukasta ja seuraavat yli kymmenentuhannen asukkaan asutuskeskukset:
| Asutuskeskus | Hallinnollinen alue | Väkiluku (2020) | Lähde |
| --- | --- | --- | --- |
| Kingston upon Hull | Kingston upon Hull | 288 000 |  |
| Bridlington | East Riding of Yorkshire | 35 000 |  |
| Beverley | East Riding of Yorkshire | 31 000 |  |
| Goole | East Riding of Yorkshire | 23 000 |  |
| Cottingham | East Riding of Yorkshire | 15 000 |  |
| Hessle | East Riding of Yorkshire | 15 000 |  |
| Brough | East Riding of Yorkshire | 14 000 |  |
| Driffield | East Riding of Yorkshire | 13 000 |  |
Tunnukset > Lippu

East Riding of Yorkshiren lipussa on siniseen ja vihreään halkoisella pohjalla valkoinen Yorkin ruusu. Sininen symboloi kreivikunnan sijaintia meren läheisyydessä ja vihreä sen hedelmällisiä viljelysmaita. Lippu valittiin seikkailija Andy Strangewayn Flag Instituten kanssa vuonna 2013 järjestämässä kilpailussa, ja sen suunnitteli kirkburnilainen Trevor Appleton poikansa Thomaksen kanssa. Lippu otettiin viralliseen käyttöön 18. huhtikuuta 2013.
Tunnukset > Kreivikuntapäivä

East Ridingin kreivikuntapäivää vietetään elokuun 24. päivänä orjakauppaa kiihkeästi vastustaneen parlamentaarikko William Wilberforcen muistoksi.
Tunnukset > Nimikkokukka

East Ridingilla ei ole omaa nimikkokukkaa; sen sijaan koko historiallisen Yorkshiren nimikkokukaksi valittiin vuonna 2004 kissankello Plantlife International -järjestön pitämässä yleisöäänestyksessä.
Tunnukset > Perinneruoat

East Ridingissa syödään samoja perinneruokia kuin muualla Yorkshiressä, esimerkiksi:
Yorkshire pudding – suolainen vanukas, joka tarjoillaan Yorkshiressä yleensä alkuruokana ruskean kastikkeen kera;
Stand pie – hyytelöidyllä porsaanjauhelihalla täytetty piirakka;
Yorkshire curd tart – juustomassalla ja korinteilla täytetty murotaikinapiirakka;
Yorkshire slab cake – soodalla kohotettu ja siirapilla ja hedelmillä maustettu kakku.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta East Riding of Yorkshire Wikimedia Commonsissa
East Riding of Yorkshire Council (yhtenäishallintopiiri)
Visit Hull & East Yorkshire (Arkistoitu – Internet Archive) (matkalusivusto)
Flamborough Headin rantakallioita.
Toripäivä Beverleyssä.
Humberin silta on Ison-Britannian pisin riippusilta, jonka pisin jänneväli on 1 410 metriä.
Yorkshire puddingeja ruskean kastikkeen kera.
Airaksela

Airaksela on maaseutukylä Kuopion Karttulassa, noin 35 kilometriä Kuopion keskustasta  lounaaseen. Kylän asutus on sijoittunut pääosin kylän läpi kulkevan Airakselantien läheisyyteen. Kylän nimi perustuu sukunimeen Airaksinen. Airaksisia on asunut seudulla jo 1550-luvulla (Per Aijraxen 1557). Vuonna 1660 kylän nimi esiintyi muodossa Airaxelaby.
Kylällä toimii vuonna 1912 perustettu urheiluseura Airakselan yritys, joka hoitaa urheilukenttää ja ylläpitää kyläläisten kokoontumispaikkana käytettyä ja juhlapaikaksi vuokrattavissa olevaa seuraintaloa. Aiemmin Airakselan asukkaita ovat palvelleet muun muassa Savon radan Airakselan asema, Airakselan koulu ja kyläkauppa. Savon radan tasoristeys Airakselasta poistui vuonna 2007. Radan ylittävä Airakselantien ylikulkusilta vihittiin käyttöön 24. lokakuuta 2007. Autoja romuttavalta Kuusakosken Airakselan toimipisteeltä (Romulantie 75) johtaa pistoraide Savon radalle hieman ylikulkusillan eteläpuolella.
Iso-Laukaan järven länsipuolella sijaitsevalla Laukaanvuoren huipulla (Pirunvuorella) on näköalatorni ja sen lähistöllä Pirunpesäksi kutsuttu luola. Pirunvuorella on ollut myös hyppyrimäki. Airakselan hyppyrimäki tunnettiin aikanaan eräänä Suomen suurimmista. 1950-luvulla mäestä hypättiin 70 metriä. Mäkiennätys oli Lauri Pietikäisen nimissä.
Airakselantien varrella (Airakselantie 714) on vuonna 1948 pystytetty sukumuistomerkki ja samaan aikaan istutettu muistokuusi. Airaksisten suku on lähtöisin Airakselan kylältä.
Airakselan seurantalo (Airakselantie 591) kokoaa kylän väkeä tapahtumiinsa.
Airakselan tien varressa sijaitseva aiempi Airakselan koulu on nykyään yksityisomistuksessa.
Airakselan seisake, jonka ohi henkilöjunat nykyisin porhaltavat, taustalla Airakselantien Savon radan ylikulkusilta.
Airakselantien varrella sijaitseva sukumuistomerkki ja muistokuusi.
Aiheesta muualla

Airaksela (facebook.com)
Karttulan alueen palveluopas (pdf, 2017) (Arkistoitu – Internet Archive) (kuopio.fi)
Airakselan rautatieliikennepaikalla (Arkistoitu – Internet Archive)
Jalkaväkirykmentti 40 (talvisota)

| Jalkaväkirykmentti 40 |
| --- | --- |
 Pelkosenniemen taistelun jälkeen suomalaiset saivat sotasaaliksi mm. puna-armeijan vuoristojalkaväkirykmentin orkesterin soittimia. Kuvattu 4.1.1940. SA-kuva.
Toiminnassa:  1939 - 1940
Valtio:   Suomi
Puolustushaarat:  Maavoimat
Aselajit:  Jalkaväki
Sodat ja taistelut:  Pelkosenniemi, Viipurinlahti
Jalkaväkirykmentti 40 (JR 40) perustettiin Oulussa  joulukuun 1939 alussa.
Varustaminen

Alun perin oli perustettu Ylimääräisten kertausharjoitusten aikaan täydennysjoukoksi Täydennysjalkaväkirykmentti 7. Sen nimi muuttui loka-marraskuun vaihteessa Täydennysjalkaväkirykmentti 8:ksi ja sitten osasto Perksaloksi joukko-osaston komentajan majuri Armas Perksalon mukaan.
Joukko-osaston miehistö kotiutettiin marraskuun alussa, ja vajaalukuinen alipäällystö ja päällystö siirrettiin Rovaniemelle. Joulukuun alussa alipäällystö ja päällystö siirrettiin ensin Raaheen ja sitten Ouluun, missä joukko-osastosta muodostettiin Jalkaväkirykmentti 40.
Rykmentin miehistö koostui ympäri Suomea kotoisin olleista vanhempien ikäluokkien miehistä kaikkiaan viiden sotilaspiirin alueelta. Rykmentin ensimmäinen pataljoona koottiin pääasiassa Oulun seudun miehistä, mutta siihen kuului miehiä myös Ylivieskan sotilaspiirin alueelta sekä Keski-Suomesta. Rykmentissä päällystö ei tuntenut juurikaan alaisiaan eivätkä alaiset johtajiaan. Lisäksi varustus oli rykmentillä kehno.
Yksiköt

Jalkaväkirykmentti koostui seuraavista yksiköistä:
Kranaatinheitinkomppania
I pataljoona (I/JR 40) komentajanaan kapteeni Hugo Suoranta,
II pataljoona (II/JR 40) komentajanaan kapteeni Fredrik Saarela,
III pataljoona (III/JR 40) komentajanaan kapteeni Frans Lindberg
Komentaja(t)

majuri Armas Perksalo
Keskittäminen

JR 40 oli perustettu 9. Divisioonan reserviksi, mutta kun pohjoisen sotatoimia varten erotettiin Pohjois-Suomen Ryhmästä 12. joulukuuta suoraan päämajan alainen Lapin Ryhmä, JR 40 ohjattiin sen käyttöön. 16. joulukuuta tehtiin päätös rykmentin käyttämisestä Pelkosenniemellä, jonne puna-armeija oli edennyt Sallasta.,
Talvisodan taisteluista

Rykmentti saapui joulukuun 16. päivänä Kemijärvelle, jossa se purettiin junasta. Välittömästi purkamisen jälkeen rykmentti siirtyi Pelkosenniemelle. Taistelusta Pelkosenniemellä 18. 12. muodostui kohtaamishyökkäys, jossa kummallakin osapuolella oli aktiivinen tehtävä. Neuvostoliittolaisilla oli aluksi aloite. Suomalaisten kärkipataljoonan III/JR 40:n suunnistusvirhe koitui JR 40:n eduksi. Kylässä päivän aikana käydyissä taisteluissa kyettiin neuvostojoukkojen rynnistys torjumaan II/JR 40 ja III/JR 40:n voimin, kun käytettävissä oli yksi pataljoona suunniteltua enemmän. Siitä huolimatta tilanne illalla oli jo niin kriittinen, että kylästä valmistauduttiin luopumaan. Taistelun ratkaisi parempi taistelutahto ja sotaonni. Heikkojen yhteyksien takia ei saarrostavaa pataljoonaa I/JR 40 saatu käsketyksi takaisin. Pimeässä yössä taistelun melu  neuvostoliittolaisten selustassa aiheutti pakokauhun heidän keskuudessaan. Myös suomalainen pataljoona hajosi taisteluun tottumattomana. Kuitenkin uhka Pelkosenniemen suunnalla oli saatu poistetuksi puutteellisen koulutuksen takia tosin kohtuuttoman suurin tappioin.,
Suomalaisten vastahyökkäyksen ansiosta neuvostoliittolaiset perääntyivät useita kymmeniä kilometrejä aina Saijan kylään asti, lähellä Sallan kirkonkylää. Puna-armeijalaiset jättivät jälkeensä mm. 3 panssarivaunua, 1 tykin, 27 autoa, kone- ja pikakiväärejä sekä runsaasti ampumatarvikkeita.
Joulukuun 26. 1939 saapuivat JR 40:n pääosat eli II/JR 40 ja III/JR 40 Saijasta Joutsijärvelle tukemaan neuvostoliittolaisten Kemijärveen tapahtuneen hyökkäyksen torjuntaa. Tammikuun aikana osasto Suoranta, johon I/JR 40 kuului, torjui vihollisen hyökkäysyrityksiä. Helmikuussa tilanne Saijan alueella rauhoittui. Ruotsalaisista vapaaehtoisista koottu joukko Svenska Frivilligkåren otti rintamavastuun JR 40:ltä Märkäjärvellä 28. helmikuuta 1940 mennessä.
JR 40 siirtyi kahden vuorokauden junakuljetuksella Kemijärveltä Viipurinlahdelle, jossa se alistettiin JR 10:lle, ja se ehti osallistua sodan loppuvaiheessa maaliskuussa 1940 Säkkijärven Häränpäänniemen taisteluihin.
Rauha 13. maaliskuuta 1940

Suomen ja Neuvostoliiton välisen talvisodan taistelut taukosivat 12. maaliskuuta tehdyn Moskovan rauhan perusteella seuraavana päivänä 13. maaliskuuta klo 11.
Muuta

Kirjailija Pentti Haanpää palveli 6./JR 40:ssä ja kirjoitti kokemuksistaan kirjan "Korpisotaa".
Osasto Suorannan ja Osasto Roinisen asemat Sallan rintamalla. Näistä I/JR 40 taisteli pääosin osasto Suorannan alaisuudessa ja II/JR 40 ja III/JR 40 osasto Roinisen alaisuudessa.
Afrikanranska

Ranskan kielen levinneisyys Afrikassa vuonna 2018
Afrikanranska (ransk. français africain) on yleistermi kaikille Afrikan mantereella puhuttaville ranskan kielen varianteille. Vuonna 2018 ranskanpuhujia mantereella arvioitiin olevan noin 141 miljoonaa. Väkilukuun suhteutettuna eniten ranskan puhujia oli Mauritiuksella (73 % koko väestöstä) kun taas absoluuttisesti mitattuna Kongon demokraattisessa tasavallassa (42,5 miljoonaa). Afrikassa on enemmän ranskan puhujia kuin missään muualla yksittäisellä mantereella.
Afrikassa on yhteensä 21 maata, joissa ranska on virallinen kieli. Monikielisyys on yleistä. Mantereen väestönkasvun kiihtyessä ranskankielisten afrikkalaisten määrän uskotaan vain kasvavan tulevaisuudessa.
Jaottelu

Afrikanranska ei ole yksi yhtenäinen ranskan kielen variantti, vaan pelkästään maantieteellinen yleistävä termi. Afrikassa puhuttavat ranskan kielen variantit voidaan jakaa karkeasti viiteen alaryhmään maantieteellisen sijainnin perusteella:
Läntinen ja keskiafrikkalainen ranska (mm. senegalin-, kamerunin-, ja nigerinranska)
Maghribinranska (mm. tunisian- ja marokonranska)
Djiboutinranska
Intian valtameren ranska (mm. seychellien- ja mauritiuksenranska)
Ranskan kreolit
Luettelo Afrikan maista ranskan kielen taidon mukaan

Ranskan taito Afrikan maissa Organisation internationale de la Francophonien mukaan (OIF).
| Valtio | Koko väkiluku | ranskankielisen väestön osuus | ranskankielisen väestön % osuus | Vuosi |
| --- | --- | --- | --- | --- |
|  Algeria | 45 350 141 | 14 903 789 | 32,86% | 2022 |
|  Benin | 12 784 728 | 4 306 099 | 33,68% | 2022 |
|  Burkina Faso | 22 102 838 | 5 403 610 | 24,45% | 2022 |
|  Burundi | 12 624 845 | 1 073 506 | 8,50% | 2022 |
|  Kap Verde | 567 676 | 61 461 | 10,83% | 2022 |
|  Kamerun | 27 911 544 | 11 490 652 | 41,17% | 2022 |
|  Keski-Afrikan tasavalta | 5 016 678 | 1 435 061 | 28,61% | 2022 |
|  Tšad | 17 413 574 | 2 249 023 | 12,92% | 2022 |
|  Komorit | 907 411 | 237 140 | 26,13% | 2022 |
|  Kongon demokraattinen tasavalta | 95 240 782 | 48 924 702 | 51,37% | 2022 |
|  Kongon tasavalta | 5 797 801 | 3 518 464 | 60,69% | 2022 |
|  Norsunluurannikko | 27 742 301 | 9 324 605 | 33,61% | 2022 |
|  Djibouti | 1 016 098 | 508 049 | 50% | 2022 |
|  Egypti | 106 156 692 | 3 204 706 | 3,02% | 2022 |
|  Päiväntasaajan Guinea | 1 496 673 | 432 705 | 28,91% | 2022 |
|  Gabon | 2 331 532 | 1 519 474 | 65,17% | 2022 |
|  Gambia | 2 558 493 | 511 699 | 20,00% | 2022 |
|  Ghana | 32 395 454 | 273 795 | 0,85% | 2022 |
|  Guinea | 13 865 692 | 3 776 660 | 27,24% | 2022 |
|  Guinea-Bissau | 2 063 361 | 317 351 | 15,38% | 2022 |
|  Madagaskar | 29 178 075 | 7 729 277 | 26,49% | 2022 |
|  Mali | 21 473 776 | 3 702 660 | 17,24% | 2022 |
|  Mauritania | 4 901 979 | 655 948 | 13,38% | 2022 |
|  Mauritius | 1 274 720 | 926 053 | 72,65% | 2022 |
|  Marokko | 37 772 757 | 13 456 845 | 35,63% | 2022 |
|  Mosambik | 33 089 463 | 98 822 | 0,30% | 2022 |
|  Niger | 26 083 660 | 3 362 988 | 12,89% | 2022 |
|  Ruanda | 13 600 466 | 792 815 | 5,83% | 2022 |
|  São Tomé ja Príncipe | 227 679 | 45 984 | 20,20% | 2022 |
|  Senegal | 17 653 669 | 4 640 365 | 26,29% | 2022 |
|  Seychellit | 99 433 | 52 699 | 53,00% | 2022 |
|  Togo | 8 680 832 | 3 554 266 | 40,94% | 2022 |
|  Tunisia | 12 046 656 | 6 321 391 | 52,47% | 2022 |
Piirteitä

Suurimmat erot afrikanranskan ja yleiskielen välillä ovat sanastossa. Nämä sanastolliset erot jaetaan kahteen ryhmään: ei-ranskasta tulleet sanat sekä eriävän merkityksen omaavat sanat. Eroja on myös ääntämyksessä ja kieliopissa.
Englannin kielellä on ollut huomattava vaikutus afrikanranskaan etenkin sanastotasolla. Esimerkkejä:
| Afrikanranska | Yleiskieli | Suomeksi | Selitys |
| --- | --- | --- | --- |
| Je suis enjaillé(e) de toi. | Je t'aime vraiment. | Minä rakastan sinua tosi paljon. | Erityisesti Norsunluurannikolla käytetty enjailler-verbi tulee otaksuttavasti englannista (to enjoy) |
| Je wanda. | Je me pose des questions. | Minä ihmettelen. | Erityisesti Kamerunissa käytetty ilmaus; todennäköisin peräisin englannista (to wonder) |
René Pottier

René Pottier
René Pottier (5. kesäkuuta 1879 – 25. tammikuuta 1907) oli ranskalainen maantiepyöräilijä. Pottierin kuuluisin saavutus on vuoden 1906 Ranskan ympäriajon kokonaiskilpailun voitto. Hän voitti 4 637 kilometrin pituisen kilpailun keskinopeudella 24,463 km/h. Lisäksi hän oli muun muassa Bol d'Or -ajon voittaja samana vuonna.
Pottier teki itsemurhan hirttäytymällä 27-vuotiaana.
Saavutuksia

Ranskan ympäriajo:
1905 toinen etapilla 2, kolmas etapilla 1
1906 kokonaiskilpailun sekä etappien 2, 3, 4, 5 ja 13 voitto, toinen etapeilla 6, 11 ja 12, kolmas etapilla 8
Bordeaux-Pariisi: 1903 amatöörien kilpailun voitto, 1905 ammattilaisten kilpailussa toinen
Pariisi-Roubaix: 1905 toinen, 1906 kolmas
Pariisi-Provins-Pariisi: 1904 voitto
Bol d'Or -ajo, 24 tunnin kilpailu Vélodrome Buffalo'lla Pariisissa: 1906 voitto tuloksella 925,29 kilometriä
Aiheesta muualla

René Pottier -artikkeli velofilo.fr-blogissa
| Auktoriteettitunnisteet  |
| --- | --- |
Kansainväliset:  ISNI  VIAF 
Kansalliset:  Ranska  BnF data 
Muut:  IdRef
Aino Kivenmäki

Aino Kivenmäki (s. 18. huhtikuuta 1996) on suomalainen kestävyysjuoksija. Hän edustaa Kuortaneen Kuntoa.
Kivenmäki voitti 5 000 metrin juoksun alle 23-vuotiaiden Suomen- ja Pohjoismaiden-mestaruuden 2016 sekä maastojuoksun alle 23-vuotiaiden Suomen-mestaruuden 2017. Hän on saavuttanut 17–22-vuotiaiden sarjoissa SM-mitaleja myös 1 500 ja 3 000 metrin juoksuissa ja 1 500 metrin estejuoksussa sekä voittanut 3 × 800 metrin viestin 17-vuotiaiden Suomen-mestaruuden Kuortaneen Kunnon joukkueessa 2012.
Kivenmäki on sijoittunut Kalevan kisoissa parhaimmillaan neljänneksi 5 000 metrillä 2016. Ensimmäisessä aikuisten Suomi–Ruotsi-maaottelussaan 2016 hän sijoittui 5 000 metrillä viidenneksi ennätysajallaan 17.04,02. Sisäratojen SM-kilpailuissa Jyväskylässä 2017 hän sai pronssia 3 000 metrillä ennätyksellään 9.48,00.
Aino Kivenmäki on kestävyysjuoksija Johanna Peiposen serkku.
Henkilökohtaiset ennätykset > Ulkoradat

| Matka | Aika | Paikka | Päivä |
| --- | --- | --- | --- |
| 1 500 m | 4.31,48 | Kuortane | 17. kesäkuuta 2017 |
| 3 000 m | 9.47,08 | Saarijärvi | 21. kesäkuuta 2017 |
| 5 000 m | 16.53,19 | Seinäjoki | 23. heinäkuuta 2017 |
Henkilökohtaiset ennätykset > Sisäradat

| Matka | Aika | Paikka | Päivä |
| --- | --- | --- | --- |
| 3 000 m | 9.48,00 | Jyväskylä | 19. helmikuuta 2017 |
Aki Mäki

Aki Mäki (s. 13. huhtikuuta 1976 Rauma) on suomalainen laulaja. Mäki palkittiin Iskelmä Niityt –tapahtumassa kesällä 2009 Suomi Iskelmän SM-kisojen parhaimpana mieslaulajana. Mäkeä säestää Iltatähti-orkesteri. Yritystilaisuuksissa ja ravintoloissa Mäki esittää myös suomirockia ja rautalankaa Jokerit Companyn säestyksellä.
Aiheesta muualla

http://www.extraviihde.fi (Arkistoitu – Internet Archive)
http://www.akimaki.fi
Afrikanpöllö

| Afrikanpöllö |
| --- | --- |

Uhanalaisuusluokitus
 Elinvoimainen  
  
Tieteellinen luokittelu
Domeeni::  Aitotumaiset Eucarya
Kunta::  Eläinkunta Animalia
Pääjakso::  Selkäjänteiset Chordata
Alajakso::  Selkärankaiset Vertebrata
Luokka::  Linnut Aves
Lahko::  Pöllölinnut Strigiformes
Heimo::  Pöllöt Strigidae
Suku::  Viirupöllöt Strix
Laji::  woodfordii
Kaksiosainen nimi
 Strix woodfordii  (A. Smith, 1834) 
Synonyymit
 Ciccaba woodfordii (A. Smith, 1834) 
Alalajit 
 S. w. woodfordii  S. w. nigricantior  S. w. nuchalis  S. w. umbrina 
Katso myös
   Afrikanpöllö Wikispeciesissä   Afrikanpöllö Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OKIUCN-testi OK: 
Afrikanpöllö (Strix woodfordii) on Saharan eteläpuolisessa Afrikassa elävä pöllölintu. Lajin tieteellinen nimi on annettu 1800-luvulla palvelleen ammattisotilaan, eversti E. J. A. Woodfordin mukaan.
Koko ja ulkonäkö

Afrikanpöllö on keskikokoinen pöllölaji, joka on hieman kottaraista suurempi. Sen ruumiinpituus on 30–36 senttiä. Naaraat painavat 285–350 grammaa, koiraat 242–269 grammaa. Lajin huomiota herättävä piirre on, että sen pyöreästä päästä puuttuvat kokonaan korvatupsut. Suuria, tummanvärisiä silmiä ympäröivät valkoiset "kulmakarvat". Sukupuolet ovat samanväriset. Ruskeaa selkäpuolta kirjovat valkoiset täplät. Vatsapuoli on valkoinen, ja siinä kulkee kastanjanruskeita ja tummia raitoja. Pään höyhenys on ruskea, kurkun valkoinen. Nokka on harmaa ja jalat ruskeat. Nuoret linnut muistuttavat aikuisia lintuja, mutta ovat tummempia. Lisäksi aikuisille tyypilliset suuret ja vaaleat silmäkiehkurat ovat pienemmät. Afrikanpöllöjen höyhenyksen värisävy ja raidoitus vaihtelevat selvästi levinneisyysalueen eri osissa. Lajilla on neljä alalajia, joiden väritys ja koko poikkeavat hieman toisistaan.
Levinneisyys ja elinympäristö

Afrikanpöllöä tavataan Afrikassa Sahelin eteläpuolella. Sen levinneisyys ulottuu Senegalista Etiopiaan, ja sieltä etelään Angolaan, Namibian Capriviin, Pohjois-Botswanaan, Zimbabween, Mosambikiin, Swazimaahan sekä Etelä-Afrikan itä- ja koillisrannikolle. Lajin levinneisyys kattaa noin 3 880 000 neliökilometriä.
Afrikanpöllön elinympäristöä ovat kaikenlaiset tiheät metsät, kuten kesävihannat metsät, ikivihreät metsät, jokivarsimetsät, metsänreunat, rannikkometsät, tiheät rantapensaikot ja plantaasit. Lajia tavataan yleisenä myös esikaupunkien puistoissa ja puutarhoissa. Kannan kokoa ei tiedetä, mutta afrikanpöllö on kuitenkin Saharan eteläpuolisen Afrikan metsien yleisin pöllölaji. Metsäympäristöstä riippuvaisena lajina se on hyvin altis metsäkadolle. Kannan uskotaan kuitenkin olevan vakaa. Afrikanpöllö kuuluu CITES-sopimuksen liitteeseen II.
Elintavat

Afrikanpöllö on täysin yöaktiivinen lintu. Päivisin se istuu oksalla 1–30 metrin korkeudessa sijaitsevan tiheän kasvillisuuden suojissa, joko yksin tai pareittain. Afrikanhuuhkajakoiraan ääntely koostuu nopeasta "HU-hu, HU-hu-hu, hu-hu"-huhuilusta. Naaras vastaa koiraan huhuiluun tavallisesti korkeataajuisemmilla, mutta verkkaisemmilla "HUU"-huudoilla.
Afrikanpöllön ravinto koostuu lähinnä hyönteisistä ja pikkulinnuista. Laji syö myös käärmeitä ja muita matelijoita sekä pieniä nisäkkäitä. Se voi napata saaliita niin maasta, ilmasta, puunoksalta kuin pensaikostakin. Useimmiten afrikanpöllö saalistaa matalalla sijaitsevalta oksalta käsin kuunnellen ääniä, jotka saattaisivat tarkoittaa saalista. Kun pöllö kuulee tai näkee saaliin, se pudottautuu maahan sieppaamaan ruokansa. Afrikanpöllö pystyy myös nappaaman ilmasta lepakoita ja hyönteisiä. Satunnaisesti se poimii myös hyönteisiä puiden oksilta ja lehdiltä. Afrikanpöllö voi itse joutua töyhtökotkan tai mustakanahaukan saaliiksi.
Afrikanpöllön lisääntymisaika on heinä-lokakuussa. Pesä on yleensä 1–30 metrin korkeudessa sijaitsevassa puunonkalossa. Tämän lajin pöllöt pesivät myös maassa olevissa, puunjuurten seassa olevissa painanteissa. Ne eivät vuoraa pesää sen koommin muulla lisämateriaalilla. Eteläisessä Afrikassa muninta tapahtuu elo-syyskuussa, satunnaisesti muinakin kuukausina. Pesäpaikka pysyy samana vuodesta toiseen, vaikka sinne olisi tulvinut vettä. Naaras munii yhteensä 1–3 munaa, mutta pyöräyttää vain yhden kerrallaan 2–4 päivän välein. Haudonta-aika kestää noin 31 päivää ja siitä vastaa yksinomaan naaras. Koiras hoitaa sillä välin saalistuksen ja ruokkii puolisoaan pesällä. Poikaset avaavat silmänsä noin 10 päivän päästä kuoriutumisesta. Ne lähtevät pesästä ja alkavat kiipeillä oksilla 23–37 päivän ikäisinä, mutta tulevat lentokykyisiksi vasta 45 päivän ikäisinä. Vanhemmat huolehtivat poikasista vielä neljä kuukautta tämän jälkeenkin ja voivat pysyä yhdessä jopa seuraavan pesintäaikaan asti.
Luokittelu

Andrew Smith kuvasi afrikanpöllön vuonna 1834 Kapmaan Knysnasta peräisin olevan tyyppiyksilön perusteella nimellä Noctua Woodfordii. Nykyään se sijoitetaan viirupöllöjen (Strix) sukuun. Se on toisinaan luokiteltu myös metsäpöllöjen (Ciccaba) sukuun, mitä on perusteltu korvan rakenteellisilla eroilla verrattuna viirupöllöihin. DNA-tutkimukset osoittavat kuitenkin, että afrikanpöllön sijoittaminen metsäpöllöihin ei ole perusteltua.
Afrikanpöllöstä on kuvattu useita alalajeja, mutta nykykäsityksen mukaan alalajeja on vain neljä. Keniassa sijaitsevan Sokoken metsän pöllöt on toisinaan sijoitettu omaan S. w. sokokensis-alalajiinsa. Aikaisemmin myös Sudanin ja Etelä-Kongo-Kinshasan välisellä alueella sekä Keski-Afrikan tasavallassa elävät pöllöt on luettu omaan S. w. bohndorffi-alalajiinsa. Nykyään afrikanpöllöstä tunnistetaan seuraavat alalajit:
S. w. woodfordii (A. Smith, 1834) Nimikkoalalajin levinneisyys ulottuu Etelä-Angolasta ja Kongon demokraattisen tasavallan eteläosista itään aina Lounais-Tansaniaan, ja sieltä etelään Pohjois-Botswanaan ja Kapmaahan.
S. w. nuchalis (Sharpe, 1870) Alalajin levinneisyys ulottuu Senegambiasta itään aina Sudaniin ja Ugandaan, ja sieltä etelään aina Pohjois-Angolaan ja Kongon demokraattiseen tasavaltaan. Elää myös Biokon sarella.
S. w. nigricantior (Sharpe, 1897) Etelä-Somalia, Kenia, Tansania, Sansibar ja Kongon demokraattisen tasavallan itäosat.
S. w. umbrina (Heuglin, 1863) Etiopia ja Kaakkois-Sudan.
Afrikanpöllö Botswanassa.
Afrikanpöllönpoikanen KwaZulu-Natalissa, Etelä-Afrikassa.
Afrikanpöllö Kobe Kachoenissa.