stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Surinamen juutalaiset
Historia

Ensimmäinen pysyvä juutalaisasutus nykyisessä Surinamessa perustettiin Barbadosin englantilaisen kuvernööri Francis Willoughbyn luvalla vuonna 1652. Sen asuttivat juutalaiset ja englantilaiset siirtolaiset, joihin liittyi kaksi muuta joukkoa juutalaisia nykyisin Ranskan Guyanassa sijaitsevasta Remirestä vuonna 1663 ja 1667. 17. elokuuta 1665 seudun juutalaiset olivat saaneet tiettyjä erioikeuksia, joihin lukeutui esimerkiksi juutalaisten uskonnollisten tapojen vapaa harjoittaminen. Alankomaiden vallattua nykyisen Surinamen vuonna 1667 juutalaisten erityisoikeudet vahvistettiin vielä uudestaan. Vuonna 1669 alankomaalaiset perustivat myös juutalaisista koostuneen sotilasosaston.
Ensimmäiset juutalaiset olivat asettuneet Cassipoerajoen varrelle, mutta he siirtyivät vähitellen tautien vähemmän vaivaamalle alueelle Surinamejoen varrella. Alue tunnettiin nimellä juutalaissavanni eli Jodensavanne. Juutalaiset perustivat plantaaseja joilla kasvatettiin sokeriruokoa ja valmistettiin sokeria. Vuonna 1694 alueella oli 570 juutalaista ja heidän 40:llä plantaasillaan työskenteli 9 000 työläistä. Seuraavan vuosisadan puolivälissä juutalaisia oli jo noin 2 000 ja he muodostivat Surinamen valkoihoisen väestön tuolloisen valtaosan. Alueelle oli saapunut sefardijuutalaisia Amsterdamista ja aškenasijuutalaisia Rotterdamista. Yhteisöön sekoittui ajan kanssa myös vapautettuja orjia, sekä juutalaisten ja entisten orjien seka-avioliittojen jälkeläisiä.
Juutalaisten plantaasien talous kärsi huomattavasti 1700-luvulla toistuvien orjakapinoiden takia, sokerin hinnan romahduksesta ja esimerkiksi Ranskan laivaston hyökkäyksistä alueella. Plantaasien juutalaiset alkoivat siirtyä alueen pääkaupunki Paramariboon. 1800-luvulla niin sanottua juutalaissavannia asutti enää vain noin sata juutalaista. Paramaribossa juutalaiset omistivat tyypillisesti pienimuotoisia kauppoja. Yleisen juutalaisvastaisuuden kasvaessa Surinamen juutalaiset menettivät heille myönnetyt erityisoikeudet vuonna 1925. Saman vuosisadan alussa juutalaisten määrä Surinamessa oli noin 1 500 ja vuonna 1923 1 818. Surinamen itsenäistyessä vuonna 1975 juutalaisia oli vain 500. Kuten huomattava osa maan muustakin väestöstä, suuri joukko juutalaisia muutti taloudellisen romahduksen pelossa ulkomaille. Muuttajia lähti maasta myös 1980-luvun sisällissodan takia. Maan nykyisen juutalaisyhteisön koko on alle 200 henkilöä. Yhteisö käyttää 1800-luvulla rakennettua puista Neve Shalomin synagogaa Paramaribossa.
Niin sanotun Jodensavannen maisemaa maalauksessa 1830-luvulta.
Neve Shalomin synagoga.
Syvänoja

Syvänoja voi tarkoittaa seuraavia:
Paikkoja

Syvänoja, kylä Hausjärvellä
Syvänoja, kylä Pukkilassa
Syvänoja, kylä Somerolla
Syvänoja, kylä Vanajassa
Henkilöitä

Eero Syvänoja (1926–2022), suomalainen graafinen suunnittelija
Janna Syvänoja (s. 1960), suomalainen kuvataiteilija ja muotoilija.
Säkylän kirkonkylä

| Säkylän kirkonkylä |
| --- | --- |
 Säkylän kirkonkylä
 Koordinaatit: 61.0484°N, 22.3368°E 
Valtio:  Suomi
Maakunta:  Satakunta
Kunta:  Säkylä
Kirjallinen maininta:  1392
Hallinto:  
 – Asutustyyppi:  kirkonkylä, taajama
Pinta-ala:  
 – Kokonaispinta-ala:  10,67 km²
Väkiluku:  2 853
 – Väestötiheys:  267,4 as./km²
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Säkylän kirkonkylä on Säkylän kunnan kuntakeskus Satakunnan maakunnan eteläosassa, maanteitse 61 kilometriä maakuntakeskus Porista kaakkoon. Säkylän kirkonkylä sijaitsee Säkylän Pyhäjärven koillisrannalla.
Säkylän kirkko (1776).
Isosäkylän koulu.
Tilastokeskuksen taajama-aluerajauksen mukaan vuoden 2022 lopussa Säkylän kirkonkylän pinta-ala oli 10,67 neliökilometriä ja väkiluku 2 853. Tilastollinen taajamarajaus voi poiketa virallisesta kunnanosien rajauksesta.
Rautakautisten löytöjen perusteella Säkylän asutus on vanhaa. Vakinainen asutus on todennäköisesti muodostunut jo ennen piispa-Henrikin aikaa eli 1150-lukua. Paikannimi Säkylä mainitaan kirjallisissa lähteissä vuonna 1392 kylän ja pitäjän nimenä (Sækylæ, kylä; Sækilæ sokn, pitäjä). Säkylä oli oma seurakuntansa jo vuonna 1392. Ensimmäinen kirkko pystytettiin 1445. Vuonna 1481 siitä tehtiin Euraan kuuluva kappeli. Seurakunta itsenäistyi uudelleen 1639.
Kylännimi on toiminut pohjana kunnannimelle. Kylä on nimetty ehkä talon mukaan. Varmuutta nimen alkuperästä ei ole. Se voi olla suomalaistettu muoto jostain saksan- tai ruotsinkielisestä nimestä (kuten Segga tms.). Vaihtoehtoisesti, asutusnimi voi olla peräisin jostakin kadonneesta luontonimestä. Yhtenä mahdollisuutena voisi olla Säkylänharjun aiempi nimi, johon on saattanut sisältyä sana säkä, säki ’eläimen niska, selän korkein kohta, selkäruoto’.
Syvänoja (Pukkila)

Syvänoja on kylä Pukkilassa Itä-Uudellamaalla Askolan ja Pukkilan rajalla. Syvänojan läpi kulkee Porvoonjoki ja kylä on maatalousvaltainen. Syvänojan naapurikyliä Pukkilassa ovat Naarkoski, Torpinkylä ja Pukkilan kirkonkylä sekä Askolan puolella Korttia.
Maatilat

Syvänojalla on ollut 1761 Suomen asutuksen yleisluettelon mukaan kestikievari ja talot Roippo, Hannula, Vähätalo, Penttilä sekä Pekkala.
| Kiinteistötunnus | paikannimi  | karkea nykysijainti |
| --- | --- | --- |
| 405- | Hannula | Hannula-nimiset paikat ovat Torpissa ja Kanteleen Letkunkulmalla, eivät Syvänojalla |
| 405-3-10 | Penttilä | Laurinahontie 3 |
| 405-73-5 | Pekkala | Syvänojantie 26 |
| 405-2-35 | Roippo | Syvänojantie 37 |
| 405-1-10 | Vähätalo | Syvänojantie 96 |
Neljä viidestä talosta, maatilasta, sijoittuu Syvänojan kummallekin puolelle Porvoonjokea ympäröiviä rinteitä.
Syvänojan kosket

Syvänojalla on kaksi Mallusjärvestä Porvoonjoen varrella olevaa koskea, Syvänojan ylikoski ja Syvänojan alikoski. Molempien valuma-alue on 920 km2, järvisyys 2%. Syvänojan ylikoski otettiin voimalaitoskäyttöön 1873 ja siellä on ollut mylly ja saha.
S-nitrosylaatio

S-nitrosylaatio on soluissa tapahtuva biokemiallinen reaktio, jossa tiettyjen kysteiinien tioliryhmiin liitetään typpioksidiryhmä. S-nitrosylaation häiriöitä on epäilty osallisiksi moniin sairauksiin.
Typpioksidi ja typpioksidisyntaasit

Typpioksidi on kaasumainen yhdiste ja tärkeä signaali- ja säätelymolekyyli. Sillä on lukuisia tehtäviä normaalissa fysiologiassa sekä luultavasti monissa patofysiologisissa tiloissa. Typpioksidi diffundoituu sangen vapaasti ja läpäisee hyvin biologisia kalvoja, joskin sen lyhyt elinikä rajoittaa sen vaikutuslaajuutta. Biologisesti vaikuttavat pitoisuudet ovat pieniä, mikromoolien luokkaa.
Endogeenista typpioksidia muodostavat typpioksidisyntaasit (NOS), joita nisäkkäillä on ainakin kolmea eri isoentsyymiä. NOS1 eli neuronaalinen NOS sekä NOS3 eli endoteliaalinen NOS ovat konstitutiivisia eli jatkuvasti ilmentyviä entsyymejä. Niitä esiintyy vaihtelevia määriä hermostossa ja endoteelisoluissa, joskin myös muualla. NOS2 eli indusoituva NOS on muun muassa makrofageissa ilmenevä isoentsyymi, joka aktivoituu esimerkiksi sytokiinien vaikutuksesta. Isoentsyymit eroavat toisistaan jossain määrin, mutta merkittävimmin ero konstitutiivisten ja indusoitavien entsyymien välillä, vaikka toisinaan myös NOS2 voi olla jatkuvasti ilmentyvä. Kaikki isoentsyymit valmistavat typpioksidia L-arginiinista. Reaktio vaatii myös molekulaarista happea ja NADPH:ta.
Yleistä S-nitrosylaatiosta

Proteiinien tiettyjen kysteiinitähteiden tioliryhmään kovalenttisesti liitetyn typpioksidiryhmän on ymmärretty olevan tärkeä, tarkkaan säädelty translaationjälkeinen hapetus-pelkistystyyppinen proteiinimuokkaus, jolla on muun muassa merkittäviä säätelyyn liittyviä tehtäviä.
Proteiinien kysteiiniaminohappojen S-nitrosylaatiossa muodostuneilla S-nitrosotioleilla (RSNO) arvellaan olevan monia vaikutuksia esimerkiksi signaalinsiirrossa, DNA:n korjauksessa, immuunipuolustuksessa, verenpaineen säätelyssä, ionikanavien säätelyssä ja hermosignaalien välityksessä. Erilaisten S-nitrosotiolien arvellaan myös toimivan jonkinlaisena typpioksidivarantona solunsisäisille ja -ulkoisille tiloille. RSNO:t ovat typpioksidia pysyvämpiä yhdisteitä ja S-nitrosylaation arvellaan nykyisin välittävän suuren osan typpioksidin vaikutuksista. Proteiinin S-nitrosylaatio voi myös lisätä tai vähentää disulfidisiltojen muodostusta. Lisääntynyt NOS-aktiivisuus lisää S-nitrosylaatiota. Endogeeninen S-nitrosylaatio näyttää siis olevan vahvasti kytketty NOS-signalointiin.
Nitrosyloivat molekyylit ja nitrosylaatioon vaikuttavat tekijät

Toistaiseksi on vielä hieman epäselvää, muodostuvatko RSNO:t suoraan NOS:ien tuottamasta typpioksidista vai muodostavatko typpioksidisyntaasit muita(kin) nitrosyloivia molekyylejä. Sekin on epäselvää, liitetäänkö typpioksidi suoraan kysteiinin tioliryhmään entsymaattisesti vai vastaavatko muut nitrosyloivat molekyylit S-nitrosotiolien muodostumisesta. Molempien voisi olettaa tapahtuvan ympäröivistä olosuhteista riippuen. Luultavaa kuitenkin on, että NOS:ien syntetisoima typpioksidi muodostaa tehokkaampia nitrosyloivia molekyylejä, kuten typen muut korkeammat oksidit (NO2, N2O3), peroksinitriitti ja siirtymämetalli-typpioksidiadduktit. Myös S-nitrosoglutationi (GSNO) voi siirtää NO-ryhmän proteiinin kysteiinitähteelle. GSNO on vallitseva ei-proteiinien S-nitrosotioli soluissa ja solujen ulkoisessa nesteessä ja se toimii tasapainossa proteiini SNO:iden kanssa. Eri nitrosyloivien molekyylien muodostus riippuu typpioksidin ja muiden rekursorimolekyylien konsentraatioista, sijainnista sekä muista ympäröivistä olosuhteista.
Nitrosylaatiolle ei ole yhtä yleistä reaktiomekanismia, vaan molekyylitasolla nitrosylaatioon vaikuttaa paljon se, minkälainen peptidi tai proteiini ollaan nitrosyloimassa. Nitrosylaatiomekanismi voi myös muuttua reagenssien pitoisuuksien tai systeemin hapetus-pelkistystilan mukaan. Proteiinin nitrosylaatioon vaikuttavat ennen kaikkea neljä tekijää: Biologisesti merkittävien nitrosyloivien reagenssien muodostus, niiden etäisyys sopivasta nitrosyloitavasta kysteiinin tiolista, tämän tioliryhmän saavutettavuus ja taipumus tulla nitrosyloiduksi sekä tietenkin denitrosylaation teho.
Hydrofobisen ympäristön on arveltu suosivan nitrosylaatiota. Oletusta tukee se, että sekä typpioksidi että molekulaarinen happi (ja NO + O2 → N2O3 ) viihtyvät paremmin lipofiilisessä ympäristössä.
Monissa S-nitrosyloitavissa proteiineissa on havaittu happaman ja emäksisen aminohapon sijaitsevan kohdekysteiinin läheisyydessä. Ne voivat osaltaan vaikuttaa tioliryhmän mikroympäristöön ja pKa:han.
Myös NO-ryhmän donorin ja akseptorin oikea orientaatio toisiinsa nähden on tärkeä S-nitrosylaation
spesifisyyttä määrittävä tekijä. Kohdeproteiinin allosteerinen säätely voi vaikuttaa kohdekysteiinin saavutettavuuteen tai mikroympäristöön ja näin se yllä mainittujen tekijöiden lisänä tarjoaa keinoja säädellä proteiinin S-nitrosylaatiota, typpioksidiryhmän siirtoa toisille tioliryhmille sekä denitrosylaatiota.
Denitrosylaation arvellaan tapahtuvan pääasiassa pelkistävillä mekanismeilla ja ryhmän siirrolla. GSH tai muut solunsisäiset tioliryhmät ja tietysti muiden proteiinien kysteiinitähteet voivat toimia NO-ryhmän akseptoreina transnitrosylaatiossa. Myös valo, askorbaatti ja metalli-ionit, varsinkin Cu(I), voivat vaikuttaa S-NO proteiinien hajotukseen.
Esimerkkejä S-nitrosylaation vaikutuksista

Typpioksidi tunnetaan vasodilatoivana signaalimolekyylinä. Hemoglobiini sitoo happea sitoessaan typpioksidia kysteiini 93:een, jonka se vapauttaa vähähappisemmissa oloissa. Tämä NO-välitteinen vasodilataatio edesauttaa kudosten hapensaantia.
Konstitutiivisesti ilmenevän NOS:in apoptoottiset estävät vaikutukset välittyvät mahdollisesti kaspaasi(e)n S-nitrosylaatiovälitteisellä inhibitiolla. Kun aktiivisen kohdan kysteiini on jatkuvasti S-nitrosyloitu, on kaspaasi inhiboitu. Denitrosylaation seurauksena entsyymi aktivoituu.
NMDA-glutamaattireseptori päästää avautuessaan kalsiumioneja virtaamaan soluun. Sisään virtaava kalsium taas on neuronaalisen NOS:in pääasiallinen säätelijä. NMDA-reseptori puolestaan on S-nitrosylaation kohde. S-nitrosylaatio inhiboi NMDA-reseptoria eli vähentää sisään virtaavan kalsiumin määrää. S-nitrosylaation on arveltu myös vaikuttavan reseptorin desensitaatioon lisäämällä sen herkkyyttä Zn2+:n välittämälle inhibitiolle.
S-nitrosylaation häiriöitä on epäilty myös osallisiksi moniin sairauksiin. Tiettyjen kysteiinitähteiden muokkauksen arvellaan olevan mahdollisesti merkittäviä joissain autoimmuuni- ja infektiosairauksissa. Tähän viittaa S-nitrosokysteiiniä vastaan muodostettujen vasta-aineiden havaitseminen esimerkiksi joillain multippeliskleroosia sairastavilla potilailla. Muita sairauksia, joihin on liitetty mahdollisia S-nitrosylaation häiriöitä, ovat mm. Parkinsonin tauti, sirppisoluanemia, kystinen fibroosi, astma, artriitti, diabetes ja hyperkolesterolemia.
Kysteiinin rakennekaava
Syklopentadienyylinitrosyylinikkeli

| Syklopentadienyylinitrosyylinikkeli |
| --- | --- |

Tunnisteet
CAS-numero:  12071-73-7
PubChem CID:  42621475 ja 74822736
Ominaisuudet
Molekyylikaava:  (C5H5)NiNO
Moolimassa:  153.7927 g/mol g/mol
Ulkomuoto:  verenpunainen neste
Kiehumispiste:  41,5 °C
Syklopentadienyylinitrosyylinikkeli on äärimmäisen myrkyllinen verenpunainen neste. Sen kehitti The International Nickel Company, ja sitä voidaan valmistaa typpihapon ja nikkeloseenin välisellä reaktiolla.
Käännös suomeksi
Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista. 
Alkuperäinen artikkeli: en:Cyclopentadienyl nickel nitrosyl
Stunts

| Stunts |
| --- | --- |
Kehittäjä:  Distinctive Software, Inc.
Julkaisija:  Brøderbund Mindscape
Suunnittelija:  Don Mattrick Kevin Pickell Brad Gour Rob Martyn Stan Chow
Säveltäjä:  Jeff van Dyck
Pelisarja:  4D Sports series
Julkaistu:  lokakuu 1990
Lajityyppi:  ajopeli
Pelimuoto:  yksinpeli
Alusta:  MS-DOS, Amiga, FM Towns, NEC PC-9801
Lisää peliartikkeleitaVideopelien teemasivulla
Infobox OK : 
Stunts (tunnettu myös nimellä 4D Sports Driving) on Distinctive Softwaren kehittämä vuonna 1990 julkaistu kolmiulotteista grafiikkaa käyttävä ajopeli, jossa ajetaan stunttiradoilla. Pelissä on myös rataeditori.
Stuntsin on kehittänyt Distinctive Software, Inc. ja julkaissut Brøderbund. Peli tehtiin ensin PC:lle, ja myöhemmin myös Amigalle (nimellä 4D Sports Driving) , FM Townsille ja NEC PC-9801-koneelle.
Moderneja pelejä, jotka muistuttavat Stuntsia, ovat muun muassa Trackmania, Crashday sekä Gripshift.
Pelaaminen

Stuntsissa on tavoitteena kiertää rata mahdollisimman nopeasti autoa hajottamatta. Radoille on ripoteltu sinne tänne kuitenkin erikoisuuksia kuten hyppyreitä, korkkiruuveja, puita ja taloja. Nämä tuovat peliin haastetta ja alussa saakin harjoitella vähän aikaa, ennen kuin osaa ajaa oikeaa vauhtia esimerkiksi korkkiruuviin niin, että saa auton pysymään ehjänä vastustajan hiillostaessa.
Stuntsissa voi valita kilpakumppaniksi yhden kuudesta eritasoisesta tietokone­vastustajasta. Kaveria vastaan ei voi pelata. Pelissä on 11 eri ajettavaa autoa, maastoautosta kilpa-autoihin, ja vaihteistoksi voi valita joko manuaalin tai automaatin. Omia ajosuorituksiaan voi tallentaa ja katsoa uudelleen. Kamerakulmia on neljä erilaista, ja niiden välillä voidaan vaihtaa myös ajaessa.
Pelissä on neljä erilaista pintaa, jotka vaikuttavat auton pitoon: asfaltti, sora, jää ja ruoho. Pelissä on suhteellisen hyvin mallinnettu fysiikkamoottori, joka simuloi yli- ja aliohjautuvuutta, ja auton pidon ja sen menettämisen tuntua. Grafiikka on yhdistelmä 3D-polygoneja ja spritejä. Resoluutio pelissä on 320 × 200 ja värejä on käytössä 256.
Vastaanotto

Mikrobitin Petri Teittinen antoi pelin Amiga-versiolle 86 pistettä sadasta.
Aiheesta muualla

Stunts MobyGamesissa (englanniksi)
Syväoja

Syväoja voi tarkoittaa seuraavia:
Paikkoja

Syväoja, Tuomiojärveen laskeva puro Jyväskylässä
Henkilöitä

Hannu Syväoja (s. 1933), tietokirjailija
Juhani Syväoja (s. 1951), molekyyli- ja solubiologi ja professori
Niilo Syväoja (s. 1991), näyttelijä
Sakari Syväoja (s. 1963), pikajuoksija
Väiski Syväoja, näyttelijä.
Stefan Lubomirski

Stefan Lubomirski
Stefan Andrzej Lubomirski (5. toukokuuta 1862 Dubrowna – 5. kesäkuuta 1941 Krakova) oli puolalainen prinssi ja Puolan olympiakomitean ensimmäinen puheenjohtaja.
Stefan Lubomirski oli kuuluisaa puolalaista aatelissukua ja arvoltaan prinssi. Hänen isänsä oli prinssi Eugeniusz Lubomirski.
Stefan Lubomirski aloitti hevosjalostuksen vuonna 1886 ja vuonna 1895 hän perusti veljiensä Wladyslawin ja Stanislawin kanssa oman hevosjalostusyrityksen. Prinssi Stefan Lubomirski oli myös aktiivi toimija perustaessaan Varsovan rautatieyhtiön, joka kapearaiteisena hoiti matkustaja- ja rahdinkuljetusta 1920- ja 30-luvuilla.
Juuri itsenäistyneessä Puolassa perustettiin 12. joulukuuta 1919 oma kansallinen olympiakomitea. Sen ensimmäiseksi puheenjohtajaksi valittiin Stefan Lubomirski. Hän toimi Puolan kansallisen olympiakomitean ensimmäisenä puheenjohtajana vuoteen 1921 asti. Sen jälkeen vuosina 1921-1923 hän oli Kansainvälisen olympiakomitean jäsen.
Prinssi Stefan Lubomirski oli naimisissa vuodesta 1902, ja hänellä oli neljä lasta eli kolme poikaa ja tytär. Hän kuoli toisen maailmansodan aikaan 5. kesäkuuta 1941 Krakovassa.
Stefan Ishizaki

Stefan Ishizaki
Stefan Ishizaki (s. 15. toukokuuta 1982 Tukholma, Ruotsi) on ruotsalainen jalkapalloilija, joka edustaa Allsvenskanissa pelaavaa Elfsborgin joukkuetta. 180 senttimetriä pitkän Ishizakin pelipaikka on keskikenttäpelaaja.
Juniorivuosinaan Ishizaki pelasi Djurgårdenissa ja Rågsvedissä, mutta ammattilaisuransa hän aloitti AIK:n riveissä, jossa hän pelasi vuosina 1999–2004. Vuonna 2004 hän teki lyhyen visiitin Italiaan, Genoan joukkueeseen, mutta palasi pian Pohjoismaihin, tällä kertaa Norjan Vålerengaan. Ishizaki voitti seurassa Norjan-mestaruuden, mutta siirtyi silti takaisin Ruotsiin, Elfsborgiin, vuonna 2006.
Ishizaki on pelannut Ruotsin paidassa 11 A-maaottelua.
Ishizakin isä on kotoisin Japanista.
Aiheesta muualla

Ishizaki Weltfussball-tietokannassa (Arkistoitu – Internet Archive) (saksaksi)
Stefan Luitz

| Mitalit> Maa:   Saksa.Miesten alppihiihto.MM-kilpailut  | Mitalit> Maa:   Saksa.Miesten alppihiihto.MM-kilpailut  | Mitalit> Maa:   Saksa.Miesten alppihiihto.MM-kilpailut  | Maa:   Saksa> Miesten alppihiihto. |
| --- | --- | --- | --- |
|  Pronssia | Schladming 2013 | joukkuekilpailu |  |
|  Pronssia | Cortina 2021 | joukkuekilpailu |  |
Stefan Luitz (s. 26. maaliskuuta 1992) on saksalainen alppihiihtäjä.
Hän kuului Schladmingin MM-kilpailuissa 2013 Saksan pronssijoukkueeseen joukkuekilpailussa. Sankt Moritzin MM-kilpailuissa 2017 hän oli suurpujottelussa neljästoista. Hän sai joukkuekilpailun MM-pronssia myös Cortina d'Ampezzossa 2021 sekä oli lisäksi suurpujottelussa seitsemäs ja parisuurpujottelussa yhdeksäs.
Alppihiihdon maailmancupissa Luitz kilpaili ensimmäisen kerran Adelbodenissa tammikuussa 2011. Ensimmäiset maailmancupin pisteensä hän sai helmikuussa 2012 Crans-Montanan suurpujottelusta, jossa hän sijoittui 29:nneksi. Kymmenen parhaan joukkoon – ja samalla palkintokorokkeelle – hän pääsi ensimmäisen kerran Val d'Isèren suurpujottelussa joulukuussa 2012 oltuaan toinen. Vuotta myöhemmin hän oli vastaavassa kilpailussa kolmas. Joulukuussa 2014 hän sijoittui kolmanneksi Åren suurpujottelussa. Hän oli kolmas myös Garmisch-Partenkirchenin suurpujottelussa tammikuussa 2017. Hän sijoittui joulukuussa 2017 kolmanneksi Beaver Creekin ja toiseksi Val d’Isèren suurpujottelussa. Joulukuussa 2018 hän voitti Beaver Creekin suurpujottelukilpailun, mutta menetti voittonsa myöhemmin käytettyään sääntöjen vastaisesti lisähappea ennen toisen kierroksen laskuaan. Joulukuussa 2019 hän sijoittui toiseksi Alta Badian parisuurpujottelussa.
Stéphane Mbia

| 0 | 1 | 2 | 3 |
| --- | --- | --- | --- |

Henkilötiedot
Koko nimi: Stéphane Mbia Etoundi
Syntymäaika: 20. toukokuuta 1986 (ikä 38)
Syntymäpaikka: Yaoundé, Kamerun
Pelipaikka: keskuspuolustaja tai puolustava keskikenttäpelaaja
Pituus: 189 senttimetriä
Seura
Seura: Trabzonspor
Pelinumero: –
Junioriseurat
2003–2004: Kadji Sports Academy
2004: Rennes
Seurat
| Vuodet | Seura | O | (M) |
| 2004–2009 | Rennes | 105 | (4) |
| 2009–2012 | Marseille | 69 | (5) |
| 2012–2014 | Queens Park Rangers | 29 | (0) |
| 2013–2014 | → Sevilla (laina) | 19 | (3) |
| 2014–2015 | Sevilla | 23 | (4) |
| 2015– | Trabzonspor | 0 | (0) |
Maajoukkue
| 2005- | Kamerun | 52 | (3) |
 Seurajoukkueuran tilastot kattavat vain kansalliset sarjat, päivitetty 11. kesäkuuta 2015.  Maajoukkueuran tilastot päivitetty 21. syyskuuta 2014.
| Mitalit> Maa:   Kamerun.Miesten jalkapallo.AM-kilpailut  | Mitalit> Maa:   Kamerun.Miesten jalkapallo.AM-kilpailut  | Mitalit> Maa:   Kamerun.Miesten jalkapallo.AM-kilpailut  | Maa:   Kamerun> Miesten jalkapallo. |
| --- | --- | --- | --- |
|  Hopeaa | Ghana 2008 | Jalkapallo |  |
Stéphane Mbia Etoundi (s. 20. toukokuuta 1986 Yaoundé, Kamerun) on kamerunilainen jalkapalloilija, joka edustaa turkkilaista Trabzonsporia.
Ura

Stéphane aloitti pelaajauransa tunnetussa Kadji Sports Academyssa Doualassa, Kamerunissa. Siellä pelasivat mm. Samuel Eto'o, Carlos Kameni ja Eric Djemba Djemba. Vuonna 2004 Mbia muutti Ranskaan ja liittyi Rennesiin.
Mbia nousi Rennesin ykkösjoukkueeseen vuonna 2005-2006 ja pelasi runsaasti otteluita. Hänen ensimmäinen maalinsa syntyi marraskuussa 2006 mestareita Olympique Lyonnais:ia vastaan. 14. heinäkuuta Mbia siirtyi Rennesistä Marseilleen 10,4 miljoonan siirtosummalla. 2009-2010 kaudella Mbia oli mukana voittamassa Ranskan mestaruutta: kauden keskivaiheista lähtien häntä alettiin peluuttaa keskuspuolustajana. Uudestaanasemointi oli menestys ja hän sai pelata kauden loppuun saakka keskuspuolustajana.
Mbia somi kahden vuoden sopimuksen Queens Park Rangersin kanssa 31.8.2012.
Ura > Kansainvälinen ura

Stéphane kuului Kamerunin joukkueeseen vuoden 2003 FIFAn U-17 MM-kilpailuissa, jotka pidettiin Suomessa. Kamerun kuitenkin putosi jo lohkovaiheessa.
Maajoukkuedebyyttinsä Mbia teki vuonna 2005. Hän kuului joukkueeseen vuonna 2008 Afrikan-mestaruuskilpailuissa, kun kisat pidettiin Ghanassa. Mbia iski kaksi maalia Tunisiaa vastaan välierissä.
Mbia kuului Kamerunin kokoonpanoon 2008 olympialaisissa. Hän pelasi neljä ottelua ja teki yhden maalin.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Stéphane Mbia Wikimedia Commonsissa
Kamerunin joukkue – Jalkapallon AM-kilpailut 2008
1 Kameni |
2 Binya |
3 Tchato |
4 R. Song |
5 Atouba |
6 Angbwa |
7 M’Bami |
8 Geremi |
9 Eto’o |
10 Emana |
11 Makoun |
12 N'Kong |
13 N'Guemo |
14 Epalle |
15 A. Song |
16 Hamidou |
17 Idrissou |
18 Tomou |
19 Mbia |
20 Essola |
21 Job |
22 Mbarga  |
23 Bikey |
Valmentaja Pfister
Kamerunin joukkue – Jalkapallon MM-kilpailut 2014
1 Feudjou |
2 Assou-Ekotto |
3 N’Koulou |
4 Djeugoué |
5 Nounkeu |
6 Song |
7 N’Guémo |
8 Moukandjo |
9 Eto’o |
10 Aboubakar |
11 Makoun |
12 Bedimo |
13 Choupo-Moting |
14 Chedjou |
15 Webó |
16 Itandje |
17 Mbia |
18 Enoh |
19 Olinga |
20 Salli |
21 Matip |
22 Nyom  |
23 N’Djock |
Valmentaja Finke
Kamerunin joukkue – Jalkapallon AM-kilpailut 2015
1 Assembé |
2 Kweuke |
3 N’Koulou |
4 Loé |
5 Guihoata |
6 Oyongo |
7 N’Jie |
8 Moukandjo |
9 Bagnack |
10 Aboubakar |
11 Salli |
12 Bedimo |
13 Choupo-Moting |
14 Mandjeck |
15 Etoundi |
16 Ondoa |
17 Mbia |
18 Enoh |
19 Djeugoué |
20 Kom |
21 Chedjou |
22 Ekeng |
23 Abogo |
Valmentaja Finke
Subhash Ghai

| Subhash Ghai |
| --- | --- |
 Subhash Ghai vuonna 2007.
Henkilötiedot
Syntynyt: 24. tammikuuta 1945 (ikä 79) Nagpur, Maharashtra, Intia
Ammatti:  elokuvaohjaaja, elokuvatuottaja, elokuvakäsikirjoittaja
Puoliso:  Mukta Ghai
Lapset:  2
Ohjaaja
Aktiivisena:  1970–
Aiheesta muualla
Viralliset kotisivut
IMDb 
Allmovie
Subhash Ghai (s. 24. tammikuuta 1945 Nagpur, Maharashtra, Intia) on intialainen elokuvaohjaaja, -tuottaja ja -käsikirjoittaja. Hän on elokuvatuotantoyhtiö Mukta Artsin perustaja. Hänen merkittävimpiin elokuviinsa kuuluvat Kalicharan (1976), Karz (1980), Hero (1983), Meri Jung (1985), Karma (1986), Ram Lakhan (1989), Saudagar (1991), Khalnayak (1993), Pardes (1997) ja Taal (1999). Ghai on voittanut kolme Filmfare Awards -palkintoa, mukaan lukien elämäntyöpalkinto.