stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Alessandro Circati
Maajoukkueura

Circati pelasi Italian alle 20-vuotiaiden maajoukkueessa yhden ottelun Norjaa vastaan maaliskuussa 2020. Hän oli myös mukana Italian alle 21-vuotiaiden joukkueen ystävyysotteluissa Englantia ja Japania vastaan, mutta niissä hän ei pelannut minuuttiakaan.
Lokakuussa 2023 Circati pelasi ensimmäisen ottelunsa Australian A-maajoukkueen paidassa, joka oli ystävyysottelu Uutta-Seelantia vastaan. Tämän lisäksi hän on pelannut joukkueessa kolmessa MM 2026 -karsintaottelussa Palestiinaa, Bahrainia ja Indonesiaa vastaan.
Saavutukset

Päivitetty 29. syyskuuta 2024.
Saavutukset > Parma FC

Serie B:n mestaruus kaudella 2023–2024
Aleksander Grajf

| Aleksander Grajf> Александар Грајф (serbokroaatiksi).Henkilötiedot |
| --- | --- |
Koko nimi:  Aleksander Grajf
Syntynyt: 25. kesäkuuta 1965 (ikä 59) Maribor, Slovenian ST, Jugoslavia
Uran tiedot
Lempinimi:  ”Sašo”
Pituus:  175 cm
Seura:   SK Pohorje
Laji:  ampumahiihto
Maailmancup
Kaudet:  1988–2002
Paras sijoitus:  47 (1997–1998)
Aleksander ”Sašo” Grajf (serbokroaatiksi Александар Грајф, s. 25. kesäkuuta 1965 Maribor, Slovenian ST, Jugoslavia) on slovenialainen, uransa lopettanut ampumahiihtäjä. Grajf edusti vuoteen 1991 asti Jugoslavia ja on kilpaillut myös maastohiihdossa.
Grajf edusti olympialaisissa Jugoslaviaa vuoden 1984 Sarajevon ja vuoden 1988 Calgaryn talviolympialaisissa, lajinaan maastohiihto. Sloveniaa hän edusti vuoden 1992 Albertvillen, vuoden 1998 Naganon ja vuoden 2002 Salt Like Cityn olympialaisissa, lajinaan ampumahiihto. Ampumahiihdon maailmanmestaruuskilpailuihin Grajf osallistui vuosina 1988, 1993, 1998, 1999 ja 2001.
Ura > Jugoslavian edustaja olympialaisissa

Vuoden 1984 Sarajevon talviolympialaisissa 18-vuotias Grajf edusti Jugoslaviaa maastohiihdossa. Grajf oli Jugoslavian maastohiihtojoukkueen nuorin mies ja koko joukkueen toiseksi nuorin heti 16-vuotiaan naishiihtäjä Andreja Smrekarin jälkeen. Grafj osallistui ainoastaan 15 kilometrin matkalle, ollen lopputuloksissa sijalla 48. Hän hävisi kilpailun voittaneelle Ruotsin Gunde Svanille neljä minuuttia ja 55, sekuntia. Ivo Čarman oli lopputuloksissa sijalla 35, Dušan Đurišič sijalla 40 ja Jože Klemenčič ei päässyt maaliin. Grajf ei kilpaillut 4 × 10 kilometrin viestijoukkueeseen, vaan hänen paikallaan oli Janež Kršinar.
Grajf edusti Jugoslaviaa maastohiihdossa myös vuoden 1988 Calgaryn olympialaisissa. Grajfin lisäksi Jugoslavian hiihtojoukkueeseen ei kuulunut kuin Janež Kršinar. Grajf osallistui 15, 30 ja 50 kilometrin kilpailuihin. Edellä mainitussa järjestyksessä Grajfin sijoitukset olivat 44, 53 ja 52. Hän hävisi jokaisella matkalla Kršinarille.
Ura > Slovenian edustaja olympialaisissa

Slovenia itsenäistyi Jugoslavian sosialistisesta liittotasavallasta vuonna 1991. Uusi tasavalta osallistui ensimmäistä kertaa itsenäisenä valtiona olympialaisiin vuoden 1992 Albertvillen talviolympialaisissa. Grajf oli vaihtanut lajikseen ampumahiihdon. Olympialaisissa Grajf osallistui jokaiselle matkalla, eli 10 kilometrin sprinttiin, 20 kilometrin kilpailuun sekä 4 × 7,5 kilometrin viestiin. Sprintissä Grajf oli paras sloveeni oltuaan lopputuloksissa sijalla 33. 20 kilometrin kilpailussa hän nosti sijoitustaan 24:ksi, mutta Boštjan Lekan oli häntä parempi oltuaan lopputuloksissa sijalla 21. Viestissä Slovenian joukkue Grajf, Uroš Velepec, Jure Velepec ja Janez Ožbolt sijoittui sijalle 20. Heikommin menestyi ainoastaan Etelä-Korean viestijoukkue.
Grajf ei ollut mukana vuoden 1994 Lillehammerin talviolympialaisissa, mutta kuuluin Slovenian joukkueeseen taas vuoden 1998 Naganon talviolympialaisissa. Grajf oli 32-vuotiaana ampumahiihtojoukkueen vanhin kilpailija. Grajf osallistui jokaiselle matkalla, eli 10 kilometrin sprinttiin, 20 kilometrin kilpailuun sekä 4 × 7,5 kilometrin viestiin. Sprintissä Grajf oli lopputuloksissa sijalla 40, parhaan sloveenin ollessa Jože Poklukar sijalla 16. 20 kilometrin kilpailussa hän nosti sijoitustaan 25:ksi, parhaan sloveenin ollessa Tomaž Globočnik sijalla 11. Viestissä Slovenian joukkue Grajf, Poklukar, Ožbolt ja Globočnik sijoittui sijalle 12.
Grajfin viimeisiksi olympialaisiksi jäi vuoden 2002 Salt Like Cityn olympialaiset. Grajf oli 36-vuotiaana koko Slovenian olympiajoukkueen vanhin kilpailija. Grajf osallistui kolmelle matkalla, eli 10 kilometrin sprinttiin, 12,5 kilometrin takaa-ajoon sekä 4 × 7,5 kilometrin viestiin. Hän oli molemmilla henkilökohtaisilla matkoilla Slovenian heikoin edustaja (10 kilometrin kilpailussa 59 ja takaa-ajossa 46). Viestissä joukkue Grajf, Globočnik, Janez Marič ja Marko Dolenc olivat sijalla 10.
Grajf kilpaili yhteensä viisissä olympialaisissa, parhaan henkilökohtaisen sijoituksen olleessa sija 24 Albertvillen olympialaisista vuodelta 1992.
Ura > Ampumahiihdon maailmanmestaruuskilpailuissa

Ampumahiihdon maailmanmestaruuskilpailuihin Grajf osallistui viidesti vuosina 1988, 1993, 1998, 1999 ja 2001. Hänen paras henkilökohtainen sijoitus tuli 10 kilometrin sprintissä vuonna 2001, jolloin hän oli lopputuloksissa sijalla 14. Vuosina 1999 ja 2001 hän oli Slovenian seitsemänneksi sijoittuneessa viestijoukkueessa.
Grajf kärsi urallaan kaksi vakavaa loukkaantumista, kun hän loukkasi vuonna 1986 vasemman polvensa ja vuonna 1993 oikean kyynärpäänsä.
Yksityiselämä

Grajf on naimaton, ja hän työskentelee Slovenian puolustusvoimissa kouluttajana. Hän asuu synnyinkaupungissaan Mariborissa.
All the World’s a Stage

| All the World's a Stage Rush |
| --- | --- | --- |

Livealbumin tiedot
 Äänitetty : 11–13. kesäkuuta 1976
 Julkaistu: 29. syyskuuta 1976
 Tuottaja(t): Rush & Terry Brown
 Tyylilaji: heavy metal, hard rock, progressiivinen rock
 Kesto: 79.32
 Levy-yhtiö: Anthem Records  Mercury Records
Rushin muut julkaisut
| 2112 1976 | All the World's a Stage 1976 | A Farewell to Kings 1977 |
All the World's a Stage on kanadalaisen progressiivisen rockyhtyeen Rushin ensimmäinen livealbumi vuodelta 1976. Se on äänitetty 2112-kiertueen aikana Massey Hall -teatterissa Torontossa.
Kappaleet

Bastille Day – 4.59
Anthem – 4.57
Fly by Night/In the Mood – 5.05
Something for Nothing – 4.04
Lakeside Park – 5.06
2112 – 15.45
I: Overture – 4.17
II: Temples of Syrinx – 2.13
III: Presentation – 4.29
IV: Soliloquy – 2.25
V: Grand Finale – 2.27
By-Tor & the Snow Dog – 12.01
In the End – 7.15
Working Man/Finding My Way – 14.20
What You're Doing – 5.39
Kokoonpano

Geddy Lee – basso, laulu
Alex Lifeson – kitara
Neil Peart – rummut
Alla Bajanova

Alla Bajanova (ven. Алла Николаевна Баянова; 18. toukokuuta 1914 – 30. elokuuta 2011) oli venäläinen laulaja jota on toisinaan verrattu Édith Piafiin hänen yksinkertaisen, mutta dramaattisen esiintymisensä vuoksi. Hän syntyi oopperalaulajan perheeseen. Perhe muutti Pariisiin 1918. Hän esiintyi ensi kerran julkisuudessa yhdeksänvuotiaana. [lähde? ]
Gallery

Alla Bayanova, 2007
Aiheesta muualla

Comprehensive information on Bayanova's life and career (venäjäksi)
Alla Bayanova photographs and discography (Arkistoitu – Internet Archive)
Bayanova profile
Dee Wallace

| Dee Wallace |
| --- | --- |
 Dee Wallace vuonna 2023.
Henkilötiedot
Koko nimi:  Deanna Bowers
Syntynyt: 14. joulukuuta 1948 (ikä 75) Kansas City, Kansas, Yhdysvallat
Ammatti:  näyttelijä
Puoliso:   Barry Wallace (eronnut)  Christopher Stone (vih. 1980; k. 1995) 
Lapset:  1
Näyttelijä
Aktiivisena:  1974–
Merkittävät roolit:   E.T.  Yön silmät  Ulvonta  Cujo – kauhun silmät  Critters – keskiyön nakertajat 
Aiheesta muualla
iamdeewallace.com
IMDb 
Elonet
AllMovie
Deanna ”Dee” Wallace (os. Bowers; s. 14. joulukuuta 1948 Kansas City, Kansas) on yhdysvaltalainen näyttelijä. Hänet tunnetaan parhaiten roolistaan tieteiselokuvassa E.T. (1982) sekä rooleistaan lukuisissa kauhuelokuvissa, joihin lukeutuu muun muassa Yön silmät (1977), Ulvonta (1981), Cujo – kauhun silmät (1983) ja Critters – keskiyön nakertajat (1986).
Wallace on esiintynyt myös muun muassa elokuvissa 10 – nainen kuin unelma (1979), Salainen ihailija (1985), Kummituskupla (1996) ja The House of the Devil (2009) sekä televisiosarjoissa Starsky ja Hutch (1977), The Twilight Zone (1985), Murhasta tuli totta (1989, 1991), Enkelin kosketus (1997), Greyn anatomia (2007), Kovan onnen kundi (2007) ja Konttori (2011).
Wallace on myös julkinen puhuja sekä self help -kirjailija, ja hän on kirjoittanut kolme kirjaa, jonka lisäksi hänellä on oma radioshow, jossa hän puhuu itsensä kehittämisestä.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Dee Wallace Wikimedia Commonsissa
Dee Wallace Internet Movie Databasessa. (englanniksi)
Dee Wallace Elonetissä.
Dee Wallace Allmoviessa (englanniksi)
Alfatokoferyyliasetaatti

| RRR-α-Tokoferyyliasetaatti |
| --- | --- |


Tunnisteet
IUPAC-nimi:  [(2R)-2,5,7,8-Tetrametyyli-2-[(4R,8R)-4,8,12-trimetyylitridekyyli]kroman-6-ylli]asetaatti
CAS-numero:  58-95-7Rasemaatti: 7695-91-2 RRR: 58-95-7 Rasemaatti: 7695-91-2
PubChem CID:  86472
SMILES:  CC1=C(C(=C(C2=C1O[C@](CC2)(C)CCC[C@H](C)CCC[C@H](C)CCCC(C)C)C)OC(=O)C)C
Ominaisuudet
Molekyylikaava:  C31H52O3
Moolimassa:  472.7 g/mol
Ulkomuoto:  vaaleankeltainen viskoosi neste
Sulamispiste:  –27.5 °C
Kiehumispiste:  240 °C, hajoaa sulamatta
Liukoisuus veteen:  liukoinen asetoniin, kloroformiin, dietyylieetteriin, vähäliukoinen etanoliin, ei-vesiliukoinen
Alfa- eli α-tokoferyyliasetaatti on keinotekoinen E-vitamiini. Se on kiraalinen ja ilmenee luonnon α-tokoferolista tuotettuna lähinnä 2R,4R,8R-stereoisomeerinä eli RRR-α-tokoferyyliasetaattina. Se tunnetaan myös E-vitamiiniasetaattina.
α-Tokoferyyliasetaattia käytetään monissa eri maissa hapettumisenestoaineena muun muassa ruuissa, muoveissa, ihovoiteissa ja muussakin kosmetiikassa. Voiteista se imeytyy ihon läpi soluihin ja hajoaa α-tokoferoliksi, joka toimii paikallisesti E-vitamiinina. USA:ssa joihinkin tetrahydrokannabinolia sisältäviin sähkösavukenesteisiin on lisätty tokoferyyliasetaattia. Nesteiden vaporisointi on tiettävästi tokoferyyliasetaatin takia aiheuttanut keuhkovaurioita ja kuolintapauksia USA:ssa muun muassa vuonna 2019.
Kemia

α-Tokoferyyliasetaatti on rasvaliukoinen ja huoneenlämmössä neste. Se on kiraalinen. Sillä on 8 stereoisomeeriä. 2R,4R,8R- eli RRR-α-tokoferyyliasetaatti on yleisin isomeeri, sillä α-tokoferyyliasetaattia tuotetaan useimmin esteröimällä luonnossa yleiseen RRR-α-tokoferoliin etikkahappo. Asetaatti on kiinni tokoferolissa esterisidoksella.
Normaali-ilmakehän paineessa α-tokoferyyliasetaatti on vakaa 240 °C asti, jolloin se alkaa hajota kiehumatta. Se kiehuu alipaineessa: kiehumispiste on 184 °C paineessa 0.01 mmHg, 194 °C (0.025 mmHg) ja 224 °C (0.3 mmHg). Toisin kuin monet muut E-vitamiinit, α-tokoferyyliasetaatti ei hapetu/hajoa kovinkaan helposti ilmassa, valossa tai UV-säteilyssä. α-Tokoferyyliasetaatin taitekerroin 20 °C:ssa on 1.4950–14972.
α-Tokoferyyliasetaatti hydrolysoituu sopivissa oloissa tai nieltynä ihmiskehossa α-tokoferoliksi ja etikkahapoksi.
Asetaatin lisäksi tunnetaan monia muita α-tokoferolin estereitä.
Sähkösavukenesteet ja hengityselinvauriot

Lokakuussa 2019 USA:n FDA esitti varoituksen, ettei yhdysvaltalaisten kannata käyttää tetrahydrokannabinolia (THC) sisältäviä sähkösavukenesteitä niihin liittyneiden keuhkovaurio- ja kuolintapauksien takia. Marraskuussa 2019 selvisi, että todennäköinen syy vaurioihin ja kuolintapauksiin on tokoferyyliasetaatti, jota on löydetty eritoten THC:tä sisältävistä nesteistä, joissa se toimii liuottimena. Tällaisten tokoferyyliasetaattia sisältävien nesteiden käyttö vaporisaattorilla sisään hengitettynä höyrynä aiheuttaa – mahdollisesti tokoferyyliasetaatin takia – keuhkovaurioita, joiden oireina ovat muun muassa hengitysvaikeudet, hengästyminen tai rintakivut. Lisäksi on ilmennyt oksentelua, ripulia, väsymystä tai kuumeisuutta. 2019 USA:ssa ilmeni noin 2000 sähkösavukkeiden käyttöön liittyvää hengityselinvauriotapausta. 39 henkilöä kuoli näihin vaurioihin.
Aiheesta muualla

PubChem: alpha-Tocopherol acetate
KEGG: Tocopherol acetate
DrugBank: alpha-Tocopherol acetate
Desecration Smile

| ”Desecration Smile” Red Hot Chili Peppers |
| --- | --- | --- |

Singlen tiedot
 Albumilta: Stadium Arcadium
 Äänitetty : maaliskuu–joulukuu 2005
 Julkaistu: 12. helmikuuta 2007
 Formaatti: CD, vinyyli
 Tuottaja(t): Rick Rubin
 Tyylilaji: vaihtoehtorock
 Kesto: 04.15
 Levy-yhtiö: Warner Bros.
Red Hot Chili Peppersin muut singlet
| ”Snow ((Hey Oh))” 2006 | ”Desecration Smile” 2007 | ”Hump de Bump” 2007 |
Desecration Smile on Red Hot Chili Peppersin kappale, joka löytyy yhtyeen vuoden 2006 albumilta Stadium Arcadium. Kappale julkaistiin albumin neljäntenä singlenä maailmanlaajuisesti, Yhdysvaltoja lukuun ottamatta.
Kappale kertoo yhtyeen laulaja Anthony Kiediksestä ja siitä, miten onnellinen hän oli entisen tyttöystävänsä, Heatherin kanssa.
Listasijoitukset

| Lista | Paras sijoitus | Listaviikot |
| --- | --- | --- |
| Alankomaiden singlelista | 24 | 14 |
| Britannian singlelista | 27 | 2 |
| Saksan singlelista | 67 | 6 |
| Uuden-Seelannin singlelista | 33 | 3 |
Dan Blackburn

| Dan Blackburn |
| --- | --- |

Henkilötiedot
Syntynyt: 20. toukokuuta 1983 (ikä 41) Montreal, QC
Kansalaisuus:   Kanada
Jääkiekkoilija
Pelipaikka:  maalivahti
Hanska:  vasen
Pituus:  183 cm
Paino:  83 kg
Pelaajaura
Pääsarjaura:  2001–2005
Aik. seurat:  New York Rangers (NHL) Hartford Wolf Pack (AHL)
NHL-varaus:  10. varaus, 2001 New York Rangers
Daniel "Dan" Blackburn (s. 20. toukokuuta 1983, Montreal, Quebec) on kanadalainen entinen jääkiekkoilija, pelipaikaltaan maalivahti. NHL-urallaan hän edusti New York Rangersia 63 ottelussa.
Blackburn joutui lopettamaan uransa vasempaan olkapäähän tulleen hermovaurion takia.
Anne Vasko

Anne Vasko, (ent. Peltola s. 1969 Kalajoki) on suomalainen kuvittaja ja lastenkirjailija. Vasko valmistui Taideteollisesta korkeakoulusta taiteen maisteriksi 1998.

Hän on toiminut sekä kuvataiteilijana että kuvittanut kirjoja ja julkaissut itse useita teoksia. Ensimmäiset kirjansa 2000-luvun vaihteessa.  Vasko on kuvittanut muun muassa Tuula Korolaisen, Tittamari Marttisen, Johanna Venhon, Anna-Mari Kaskisen ja Riina Katajavuoren teoksia sekä Kirsi Kunnaksen runoja ja runokäännöksiä. Kirjojen kuvittamisen ohella Vasko suunnitellut lastenkankaita ja hän työskenteli Marja Kurki -yhtiön suunnittelijana vuosina 1999–2005.
Vuonna 2011 Vasko sai Rudolf Koivu - palkinnon teoksellaan Jellona Suuri. Hän oli myös vuoden 2010 Finlandia Junior -palkintoehdokkaana teoksellaan Jellona Suuri, jota raati luonnehti nostalgia- ja kierrätyshenkisyydessään taiteelliseksi täysosumaksi. Hänen kuvituksiaan on ollut esillä useissa näyttelyissä Suomessa ja ulkomailla, muun muassa lasten- ja nuortenkirjakuvituksiin keskittyvässä Bratislavan biennaalissa.
Vuonna 2016 Vasko julkaisi yhdessä Kaisa Happosen kanssa lastenkirjan Mur, eli Karhu, joka on käännetty yli kymmenelle kielelle. Tanskalainen Step in the books teki kirjasta interaktiivisen sähköisen version, joka sai toisen sijan 2017 Digital Ehon Awards -kilpailussa ja valittiin parhaaksi laajennetun todellisuuden sovellukseksi Bolognan kirjamessuilla.
Teokset > Omat teokset

Lasten kuvakirjojen ohella Vasko on julkaissut kolme aikuisten värityskirjaa.
Hattu, Etanaeditions, 2023
Poninhäntä, Etanaeditions, 2021
Lentopusu, Etanaeditions, 2019
Jellona Toinen, Wsoy, 2012
Jellona Suuri, Wsoy, 2010
Aikuisten värityskirja, Wsoy 2007 (osa 2, 2008 ja osa 3, 2009)
POM POM, Wsoy, 2005 (Anne Peltola)
Hikka hukassa, Tammi, 2004 (Anne Peltola)
Antero ja lumiukko, Tammi, 2004 (Anne Peltola)
Antero leikkii, Tammi, 2000 (Anne Peltola)
Antero retkellä, Tammi, 1999 (Anne Peltola)
Teokset > Kirjankuvitukset

Tuutikki Tolonen & Anne Vasko: Salaiset. Wsoy, 2024
Kaisa Happonen & Anne Vasko: Mur, pieni lintukirja. Tammi, 2023
Reetta Niemelä & Anne Vasko: Mummojen kirja!. S&S, 2022
Kaisa Happonen & Anne Vasko: Mur ja mitä tuuli toi. Tammi, 2022
Sanna Sofia Vuori & Anne Vasko: Är det jag? / Onko se minä?. Förlaget, Tammi, 2020
Kaisa Happonen & Anne Vasko: Mur ja metsän ilta. Tammi, 2021
A.H. Benjamin & Anne Vasko: On the way home. Nubeocho, 2020
Saija Saarni & Anne Vasko: Kaiken maailman kuopat. Tammi, 2020
Miikka Pörsti & Anne Vasko: Gorilla. S&S, 2020
Kaisa Happonen & Anne Vasko: Pisara kuonolla, Mur. Tammi, 2020
Kaisa Happonen & Anne Vasko: Mur ja tähti. Tammi, 2019
Heli Laaksonen: Ykköne. Kuvitus Anne Vasko. Wsoy, 2018
Kaisa Happonen & Anne Vasko: Mur ja mustikka. Tammi, 2018
Kaisa Happonen & Anne Vasko: Mur, eli karhu. Tammi, 2016
Katariina Heilala (toim.): Jukolan seitsemän poikaa. Kuvitus Anne Vasko. Tammi, 2016
Katariina Heilala (toim.) : Oma maa mansikka. Kuvitus Anne Vasko. Tammi, 2016
Kaisa Järnefelt, Meiju Niskala & Anne Vasko. Leikki vieköön! Tammi, 2014
Kirsi Kunnas: Hei Hikkori Tikkori. Kuvitus Anne Vasko. Wsoy, 2013
Niina Bell: Sirkusparaati. Kuvitus Anne Vasko. Tammi, 2013
Riina Katajavuori: Onerva kokkaa. Kuvitus Anne Vasko ja Erika Kallasmaa. Tammi, 2012
Kirsi Kunnas: Kuka on nähnyt tuulen? Kuvitus Riikka Jäntti, Pia Westerholm ja Anne Vasko. Wsoy, 2011
Niina Bell: Pikku juttu. Kuvitus Anne Vasko. Tammi, 2011
Tuula Korolainen (toim.): Haamuhetki kullan kallis. Kuvitus Anne Vasko. Tammi, 2010
Niina Bell: Kas metsämökin ikkuna. Kuvitus Anne Vasko. Tammi, 2010
Tittamari Marttinen: Pikku poron päivä. Kuvitus Anne Vasko. Pieni karhu, 2009
Tittamari Marttinen: Paavo ja Venla, Huiman hauskat syntymäpäivät. Kuvitus Anne Vasko. Kirjapaja, 2008
Niina Bell: Pienet sammakot ja muita eläinlauluja. Kuvitus Anne Vasko. Tammi, 2008
Tittamari Marttinen: Iloinen lorutoukka. Kuvitus Anne Vasko. Pieni Karhu, 2008
Anna-Mari Kaskinen: Kengurun matkassa maailman ympäri. Kuvitus Anne Vasko. Kirjapaja, 2007
Niina Bell: Ystäväni, tuttavani. Kuvitus Anne Vasko. Tammi, 2006
Johanna Venho: Puolukkavarvas. Kuvitus Anne Vasko. Wsoy, 2006
Tittamari Marttinen: Eelis mökillä. Kuvitus Anne Vasko. Tammi, 2006
Tittamari Marttinen: Kaupungin paras villihevonen. Kuvitus Anne Vasko. Tammi, 2005
Liisa Saarenmaa: Anselmi ja Tiitus sankareina. Kuvitus Anne Vasko. Metsälehtikustannus, 2003
Petri Nummi: Tuuli ja Taikametsä yö. Kuvitus Anne Vasko. Metsälehtikustannus, 2002
Palkinnot

Hyvinkään taidepalkinto, 2018
Japans Digital Ehon Awards, II. palkinto Mur, eli karhu - kirjaan perustuvalle sovellukselle. 2017
Bologna Ragazzi Digital Award. paras AR/VR. -palkinto Mur, eli karhu kirjaan perustuvalle sovellukselle. 2017
Lampun henki - palkinto Leikki vieköön! -työryhmälle. Pirkanmaan Taikalamppuverkosto, 2014
Rudolf Koivu -palkinto, 2011, teoksesta Jellona Suuri
Aiheesta muualla

Vaskon kotisivut
Anna-Lovisa Inkinen

Anna-Lovisa Inkinen, o.s. Lyytikäinen (1916 Kaarina – 23. elokuuta 2006) oli suomalaissyntyinen Ruotsissa toiminut opettaja, virkamies ja Ruotsinsuomalaisten Keskusliiton perustajajäsen, joka vaikutti merkittävästi siihen, että oli ruotsinsuomalaisille alettiin antaa opetusta suomeksi ja että heitä varten alettiin kouluttaa suomenkielisiä opettajia.
Henkilöhistoria

Kaarinassa syntynyt Anna-Lovisa Inkinen tuli ylioppilaaksi Kristiinan lukiosta ja harjoitti kieliopintoja Helsingin yliopistossa. Hän avioitui 1941 Mauno Inkisen kanssa. Perhe muutti Ruotsiin 1944, missä Anna-Lovisa Inkinen työskenteli opettajana monissa eri kouluissa, kunnes hänestä tuli englannin opettaja Engelbrektin kouluun Tukholmaan 1962. Inkinen oli puolisonsa kanssa suomalaisuusaktiivi, jo 1950-luvulla perustamassa Ruotsinsuomalaisten Keskusliittoa. Hän vaikutti myös osaltaan siihen, että liitto järjesti suomalaislapsille 1950-luvulla kesä- ja leirikouluja suomen kielen harjoittamiseksi.
Vuonna 1962 Inkinen ryhtyi antamaan suomenkielistä tukiopetusta oman koulunsa ja muidenkin koulujen oppilaille kaikissa oppiaineissa. Hän oli merkittävä edelläkävijä siirtolaislasten kieliasiassa ja toimi asiantuntijana useissa eri komiteoissa. Inkinen vaikutti myös Ruotsin suomenkieliseen opettajankoulutukseen. Hän oli vuodesta 1966 suomalaisten aineopettajien metodiikan opettaja opettajienkoulutuslaitos Lärarhögskolanissa Tukholmassa ja vuonna 1969 hänestä tuli Ruotsin kouluylihallituksen asiantuntija. Inkinen myös julkaisi suomenruotsalaisille tarkoitettuja oppikirjoja ja oli 1952 mukana perustamassa Förlaget Suomi -kustannusyhtiötä, joka julkaisi Tukholman Uutiset -sanomalehteä. Eläkkeelle hän jäi 1981.
Julkaisuja

Ruotsin ruotsia: kurs i svenska för finsktalande: ruotsinkielin kurssi, 1961 (S. Higelinin ja K. Arvidssonin kanssa)
Utbildningen av lärare i finska, 1981 (A. Ylärakkolan kanssa)
Riksförbundet Finska föreningar i Sverige: tillkomst och verksamhet, 1985
Aiheesta muualla

Anna-Lovisa Inkinen Biografiasampo.
David Ruffin

| David Ruffin |
| --- | --- |

Henkilötiedot
Syntynyt: 18. tammikuuta 1941 Whynot, Mississippi
Kuollut: 1. kesäkuuta 1991 (50 vuotta) Philadelphia
Ammatti:  laulaja-lauluntekijä, muusikko
Muusikko
Aktiivisena:  1956–1991
Tyylilajit:  rhythm & blues, soul, pop, disco, gospel
Soittimet:  laulu, rummut
Yhtyeet:  The Temptations, Eddie Kendrick, Jimmy Ruffin
Levy-yhtiöt:  Anna, Chess, Motown, Warner Bros., RCA
  [ Muokkaa Wikidatassa ] [ ohje ]  
Davis Eli "David" Ruffin (18. tammikuuta 1941 – 1. kesäkuuta 1991) oli yhdysvaltalainen soul-laulaja ja muusikko, joka tunnetaan parhaiten The Temptations -yhtyeen paasolistina vuosilta 1964–1968. Ruffin pääsi Rock and Roll Hall of Fameen vuonna 1989.
Diskografia

David Ruffin
| Vuosi | Albumi | Listasijoitus> U.S. 200 | Listasijoitus> U.S. R&B |
| --- | --- | --- | --- |
| 1969 | My Whole World Ended | 31 | 1 |
| 1969 | Feelin' Good | 148 | 9 |
| 1971 | David | — | — |
| 1973 | David Ruffin | 160 | 34 |
| 1974 | Me 'N Rock 'N Roll Are Here To Stay | — | 37 |
| 1975 | Who I Am | 31 | 5 |
| 1976 | Everything's Coming Up Love | 51 | 16 |
| 1977 | In My Stride | — | 36 |
| 1979 | So Soon We Change | — | 19 |
| 1980 | Gentleman Ruffin | — | 66 |
The Ruffin Brothers
| Vuosi | Albumi | Listasijoitus> U.S. 200 | Listasijoitus> U.S. R&B |
| --- | --- | --- | --- |
| 1970 | I Am My Brother's Keeper | 178 | 15 |
Ruffin & Kendrick
| Vuosi | Albumi | Listasijoitus> U.S. 200 | Listasijoitus> U.S. R&B |
| --- | --- | --- | --- |
| 1988 | Ruffin & Kendrick | — | 60 |
David Davis

| David Davis |
| --- | --- |

Britannian EU-erosta vastaava ministeri
 Mayn toinen hallitus 11.6.2017–8.7.2018 Mayn ensimmäinen hallitus 13.7.2016–11.6.2017  
Pääministeri:  Theresa May
Edeltäjä:  virka luotu
Seuraaja:  Dominic Raab
Eurooppaministeri
 John Majorin hallitus 20.7.1994–2.5.1997  
Pääministeri:  John Major
Edeltäjä:  David Heathcoat-Amory
Seuraaja:  Doug Henderson
Henkilötiedot
Syntynyt: 23. joulukuuta 1948 (ikä 75) York, Englanti
Arvonimi: The Right Honourable ja sir
Tiedot
Puolue:  Konservatiivipuolue
Aiheesta muualla
www.daviddavismp.com
David Davis (s. 23. joulukuuta 1948 York, Britannia) on brittiläinen konservatiivipuolueen poliitikko. Hän on ollut kansanedustaja vuodesta 1987 ja ministeri 1994–1997, jolloin hän oli John Majorin hallituksessa eurooppaministeri. Theresa Mayn ensimmäisessä ja toisessa hallituksessa hän oli Britannian EU-erosta vastaava ministeri eli brexit-ministeri, ja hän oli brexit-neuvotteluissa Britannian pääneuvottelija. Hän erosi hallituksesta heinäkuussa 2018.
Davis on tavoitellut puolueen johtajanpaikkaa, mutta puheenjohtajaksi valittiin tuolloin David Cameron.
Davisin poliittisia näkemyksiä ovat vapausoikeuksien merkityksen korostaminen ja henkilökorttien ja henkilörekisterin vastustaminen. Hän kuuluu puolueen oikeaan ja sen EU-kriittiseen laitaan.
Yksityiselämä

Davis on peräisin melko vaatimattomista oloista. Hän vietti lapsuutensa Etelä-Lontoossa kunnan vuokratalossa, eikä hän ole käynyt perinteisiä yksityiskouluja. Hän työskenteli sotilaana ennen kuin aloitti yliopisto-opinnot. Ennen poliitikon uraa hän oli 15 vuotta sokeriyhtiön johtotehtävissä.
Davis on naimisissa Doreen Davisin kanssa. Heillä on kolme lasta.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta David Davis Wikimedia Commonsissa
David Davisin virallinen sivusto
David Davisin virallinen sivusto puolueen sivulla (Arkistoitu – Internet Archive)
David Davis Parlamentin sivustolla