stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Katni

| Katni (कटनी) Murwara  Mudwara |
| --- | --- |
 Katnin rautatieasema
 Katni
 Koordinaatit: 23.48°N, 80.40°E 
Valtio:  Intia
Osavaltio:  Madhya Pradesh
Piirikunta:  Katnin piirikunta
Hallinto:  
 – Pormestari:  Shashank Shrivastava
Väkiluku (2011):  221 883
 
 Kotisivu 
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Katni (hindiksi कटनी Katni) on kaupunki Madhya Pradeshin osavaltiossa Intiassa. Katnin lempinimiä ovat Murwara ja Mudwara, joiden alkuperästä on epäselvyyttä. Kaupunki tunnetaan erityisesti pyhiinvaelluskohde Rupnathista (myös Roopnath), jossa on 200-luvulla eaa. eläneen hallitsija Ašokan nimissä kaiverrettuja julistuksia. Vaikka julistuksia on löydetty muualtakin, arvellaan paikan olevan ainoa, jossa Ašokan nimi on kaiverrettu niiden yhteyteen.
Corbanin yliopisto

| Corbanin yliopisto> Corban University |
| --- | --- |

Motto:  Character. Competence. Christ.
Perustettu:  1935
Sijainti:  Salem, Oregon  Yhdysvallat
Sivusto:  https://www.corban.edu/
Corbanin yliopisto (engl. Corban University, lyh. CU) on Yhdysvaltain Oregonissa sijaitseva yksityinen yliopisto. Yliopisto on perustettu vuonna 1935 ja se sijaitsee Salemin kaupungissa. Yliopisto on taustaltaan yleiskristillinen ja se toimii tunnustuskunnista riippumattomana oppilaitoksena.
Aiheesta muualla

Yliopiston verkkosivusto (englanniksi)
Pointin yliopisto

| Pointin yliopisto> Point University |
| --- | --- |
Motto:  Preach the Word
Perustettu:  1937
Sijainti:  West Point, Georgia  Yhdysvallat
Sivusto:  https://point.edu/
Pointin yliopisto (engl. Point University, lyh. Point U) on Yhdysvaltain Georgiassa sijaitseva yksityinen yliopisto. Yliopisto on perustettu vuonna 1937, ja se sijaitsee West Pointin kaupungissa. Yliopisto on taustaltaan yleiskristillinen ja se toimii tunnustuskunnista riippumattomana oppilaitoksena.
Aiheesta muualla

Yliopiston verkkosivusto (englanniksi)
Jessupin yliopisto

| Jessupin yliopisto |
| --- | --- |
 engl. Jessup University 
Motto:  Christ-centered higher education
Perustettu:  1939
Sijainti:  Rocklin, Kalifornia  Yhdysvallat
Sivusto:  https://jessup.edu/
Jessupin yliopisto (engl. Jessup University, lyh. JU) on Yhdysvaltain Kaliforniassa sijaitseva yksityinen yliopisto. Yliopisto on perustettu vuonna 1939, ja se sijaitsee Rocklinin kaupungissa. Yliopisto on taustaltaan yleiskristillinen ja se toimii tunnustuskunnista riippumattomana oppilaitoksena.
Aiheesta muualla

Yliopiston verkkosivusto (englanniksi)
San Diego Christian College

| San Diego Christian College |
| --- | --- |

Perustettu:  1970
Sijainti:  Santee, Kalifornia  Yhdysvallat
Sivusto:  https://sdcc.edu/
San Diego Christian College (lyh. SDCC) on Yhdysvaltain Kaliforniassa sijaitseva yksityinen korkeakoulu. San Diego Christian College on perustettu vuonna 1970, ja se sijaitsee Santeen kaupungissa. Korkeakoulu on taustaltaan yleiskristillinen ja se toimii tunnustuskunnista riippumattomana oppilaitoksena.
Aiheesta muualla

Yliopiston verkkosivusto (englanniksi)
Paaskiviikko

Paaskiviikko eli kveenin kulttuuripäivät Pohjois-Tromssassa on Norjassa vuosittain järjestettävä ja viikon kestävä kveeniläisen kulttuurin festivaali, joka koostuu erilaisista tapahtumista Yykeän, Omasvuonon, Kaivuonon, Kieruan, Raisin ja Naavuonon kunnissa.
Festivaalin ohjelma keskittyy kveenin kieleen, kulttuuriin ja historiaan. Tapahtuma on suunnattu kaikenikäisille ja koostuu muun muassa kulttuuri-illoista, konserteista, esityksistä, näyttelyistä, luennoista sekä kveenin ja norjan kielillä toimitetusta jumalanpalveluksesta.
Festivaali järjestettiin ensi kertaa nimellä Baaskifestivalen kesäkuussa 2007. Nimi tulee pienestä ja kevyestä venetyypistä, jotaon käytetty vuonoilla ja joissa. Norjaksi sen nimi on bask, Raisin alueella puhutussa norjassa baaski ja kveeniksi paaski.
Helsingin kuninkaankartano

Helsingin kuninkaankartano oli kuninkaankartano, jonka Ruotsin kuningas Kustaa Vaasa perusti Vantaanjoen suulla olevien koskien väliselle saarelle, jota nykyään kutsutaan Kuninkaankartanonsaareksi. Kuninkaankartanon rakentaminen alkoi vuonna 1550, samana vuonna kuin Helsingin kaupungin. Kartano oli kruunun hallinto- ja talouskeskus, sotilaallinen huoltokeskus ja maatalouden mallitila. Kuninkaankartano oli välimuoto Helsingin kaupungin tueksi suunnitellusta keskiaikaisesta linnasta ja vuosina 1556–1557 perustetuista varsinaisista kuninkaankartanoista. Helsingin kaupungin ensimmäisinä vuosina itse kaupungin asema oli varsin syrjäinen kuninkaankartanon rinnalla. Kuninkaankartano kukoisti kuitenkin vain noin toistakymmentä vuotta.
Perustaminen

Erik Spåre määrättiin Helsingin kuninkaankartanon ensimmäiseksi voudiksi ja hän sai palkaksi oikeuden Tuuloksen pitäjän Kouvolan neljänneksen verotuloihin. Spåren asema oli keskeinen Helsingin kaupungin perustamishankkeissa.
Kuninkaankartano oli vahvasti aseistettu ja luonnollisten esteiden, kuten koskien ja sokkeloisen saariston suojaama. Ensimmäinen päärakennus valmistui vuonna 1551. Ensimmäisinä vuosina rakennettiin keittotupa, kaksi saunaa, laituri, laivurin tupa, ruoka-aitta, talli, kolme navettaa, sikala, karjasuoja, lohipato sekä silta saarelta mannermaalle. Vuosina 1553–1555 rakennettiin jauho- ja vanutusmyllyt sekä Suomen ensimmäisiin kuulunut vesisaha ilmeisesti länsikoskeen. Vanhoja kuninkaankartanoita kaksi kertaa suurempi päärakennus valmistui vuonna 1558.
Kuninkaankartanonsaarta asutti noin 200 ihmistä ja iso määrä eläimiä. Kuninkaankartanon alaisuuteen erotettiin Helsingin pitäjän, Västervikin, Östervikin ja Koskelan kylien maita. Talonpojille kuulunut Helsingin kosken kalastusoikeus siirrettiin kartanolle. Kalastuksesta tuli kuninkaankartanon tärkein tuotantohaara.
Itäisen sodanuhkan myötä kartanolle siirrettiin myös tärkeitä sotilaallisia tehtäviä. Itään marssitettavien joukkojen vakinaisena levähdyspaikkana Helsingin kuninkaankartano tuli vilkkaaksi etapiksi. Helsingin kuninkaankartano poikkesi muista Suomen kuninkaankartanoista, koska taloudenpito, hallinto ja rakennuksia suojanneet maavalli ja puupalisadit olivat linnojen kaltaisia. Kartanoon oli sijoitettu 12 tykkiä ja 10 hakapyssyä. Kuninkaankartanon tykistön tulivoima oli suurempi kuin Gripsholman kuninkaanlinnan.
Kuninkaankartanojärjestelmän purku

Kuninkaankartanojärjestelmää alettiin purkaa 1560-luvulla. Vantaanjoen saari kävi ahtaaksi ja talousrakennuksia siirrettiin mantereelle Itä-Viikkiin perustettuun Viikin latokartanoon vuonna 1555. Venäläiset tuhosivat kuninkaankartanon, ja vuonna 1572 kartanon hallinto siirrettiin Espooseen. Alueella ei ollut enää rakennuksia vuonna 1631 tai ne olivat käyttökelvottomia.
Saari nimettiin Kuninkaankartanonsaareksi vuonna 1969.
Vuonna 1908 saarelta löytyi rakennustöiden yhteydessä joitakin esineitä. Osa kuninkaankartanon rakennuksen suuresta muuratusta kellarista löytyi vuonna 1913 vesilaitoksen pohjoisimman suodatinrakennuksen koillispään laajennustöiden yhteydessä. Vuonna 1971 löytyi katkelma muurista.
Sterling College

| Sterling College |
| --- | --- |
Perustettu:  1887
Sijainti:  Sterling, Kansas  Yhdysvallat
Sivusto:  https://www.sterling.edu/
Sterling College (lyh. SC) on Yhdysvaltain Kansasissa sijaitseva yksityinen korkeakoulu. Sterling College on perustettu vuonna 1887, ja se sijaitsee Sterlingin kaupungissa. Korkeakoulu on taustaltaan yleiskristillinen ja se toimii tunnustuskunnista riippumattomana oppilaitoksena.
Aiheesta muualla

Yliopiston verkkosivusto (englanniksi)
Väinö Lähteinen

Väinö Kustaa Lähteinen (25. heinäkuuta 1886 Teisko - 5. syyskuuta 1957 Helsinki) oli suomalainen urheiluvaikuttaja ja urheilutoimittaja, joka kuului Työväen Urheiluliiton perustajiin ja toimi sen varapuheenjohtajana.
Länsi-Teiskossa syntyntyt Lähteinen muutti vuonna 1905 Helsinkiin, jossa hän meni verhoilijan oppiin ja perusti myöhemmin oman liikkeen. Nuoruudessaan Lähteinen harrasti aktiivisesti hiihtoa ja painia. Hän oli perustamassa Helsingin Visaa ja Helsingin Työväen Hiihtäjiä. Lähteinen toimi myös eri tehtävissä Helsingin Jyryssä muun muassa yhdentoista vuoden ajan seuran sihteerinä. Vuonna 1912 Lähteinen esitti Työväen Urheiluliiton perustamista, mutta järjestö syntyi vasta sisällissodan jälkeen 1919. Lähteinen oli TUL:n hallituksen jäsen 1919 ja 1924-1931 ja toimi järjestön varapuheenjohtajana 1929-1931. Vuoden 1925 työläisolympialaisissa Lähteinen oli TUL:n joukkueenjohtaja.
Vuodesta 1910 lähtien Lähteinen oli Työmiehen urheiluavustaja nimimerkillä ”-ö-n” ja vastasi myöhemmin Suomen Sosialidemokraatin urheiluosastosta vuoteen 1927 saakka. Hän kuului myös vuonna 1917 ilmestymisensä aloittaneen Työväen Urheilulehden perustajiin ja sen ensimmäiseen toimituskuntaan. Lisäksi Lähteinen oli muun muassa Helsingin kaupungin urheilulautakunnan sekä Töölön pallokentän johtokunnan jäsen.
Väinö Lähteisen isä oli voimailijana tunnettu urheilumies K. A. Lähteinen (1858-1936). Hänen veljiään olivat Teiskon punakaartin päällikkö Onni Lähteinen ja Työläisurheilun Yhtenäisyyskomitean puheenjohtajana toiminut Urho Lähteinen.
Hänelle myönnettiin Suomen urheilun kultainen ansioristi vuonna 1949.
Teokset

Kertomus ”Jyryn” vaiheista vuosina 1902–1912.  Helsinki:  Voim. ja urheiluseura ”Jyry”, 1912.
Joogamatto

Joogamattoja.
Joogamatto on joogassa käytetty harjoitusalusta. Sen tarkoituksena on estää liukuminen sekä toimia pehmikkeenä ja suojana joogaharjoituksen aikana. Nykyiset joogamatot ovat yleensä 200-250 cm pitkiä ja 60-80 cm leveitä. Niiden paksuus vaihtelee 2,5-7 mm välillä. Modernin pitävän joogamaton kehitti ensimmäisenä joogaopettaja Angela Farmer.
Historia

Hindujen pyhän kirjoituksen Bhagavad Gitan 11. kappaleessa jumala Krishna kertoo, että joogaan ja meditaatioon sopivia alustoja ovat pyhä kusha-ruoho, hirven tai tiikerin talja ja kangas. Pyhiin Kulamārgan kirjoituksiin kuuluvassa Kulārṇava-tantrassa suositeltuja alustoja ovat puuvillaiset, villaiset ja kankaiset alustat sekä hirven, tiikerin ja leijonan taljat. Kirjoituksessa kehotetaan välttämään bambusta, kivestä, maasta, puusta, ruohosta ja versoista koostuvia alustoja.
Venäjän jääkiekkomaajoukkue

| Venäjä |
| --- | --- |

Lempinimi:  Punakone
Liitto:  Федерация хоккея России (Federatsija hokkeja Rossii)
Valmentaja:   Aleksei Žamnov
Eniten otteluita:  Aleksander Maltsev (321) Maksim Sušinski (100)
Eniten pisteitä:  Valeri Harlamov (349) Maksim Sušinski (80)
IIHF-ranking:  2. (27.5.2024)

Ensimmäinen ottelu
  Venäjä 2–2 Ruotsi  (Pietari, Venäjä; 12. huhtikuuta 1992) 
Suurin voitto
  Venäjä 10–0 Italia  (Bratislava, Slovakia; 15. toukokuuta 2019)  
Suurin tappio
  Suomi 7–1 Venäjä  (Helsinki, Suomi; 22. huhtikuuta 1997)  Venäjä 1–7 Tšekki  (Moskova, Venäjä; 20. joulukuuta 1997) 
MM-kilpailut
 Kultaa:  5
 Hopeaa:  3
 Pronssia:  5
Olympialaiset
 Kultaa:  2  (1992 IVY, 2018 OAR)
 Hopeaa:  2 (1998, 2022 ROC)
 Pronssia:  1 (2002)
| Mitalit | Mitalit | Mitalit |  |
| --- | --- | --- | --- |
|  Venäjän joukkue talviolympialaisissa vuonna 2002. |  Venäjän joukkue talviolympialaisissa vuonna 2002. |  Venäjän joukkue talviolympialaisissa vuonna 2002. |  |
Miesten jääkiekko
Maa:   Yhdistynyt joukkue
|  Olympialaiset  |  Olympialaiset  |  Olympialaiset  |  |
|  Kultaa | Albertville 1992 |  |  |
Maa:   Venäläiset olympiaurheilijat
|  Olympialaiset  |  Olympialaiset  |  Olympialaiset  |  |
|  Kultaa | Pyeongchang 2018 |  |  |
|  Hopeaa | Peking 2022 |  |  |
Maa:   Venäjä
|  Olympialaiset  |  Olympialaiset  |  Olympialaiset  |  |
|  Hopeaa | Nagano 1998 |  |  |
|  Pronssia | Salt Lake City 2002 |  |  |
| Maailmanmestaruuskilpailut  | Maailmanmestaruuskilpailut  | Maailmanmestaruuskilpailut  |  |
|  Kultaa | Saksa 1993 |  |  |
|  Kultaa | Kanada 2008 |  |  |
|  Kultaa | Sveitsi 2009 |  |  |
|  Kultaa | Suomi/Ruotsi 2012 |  |  |
|  Kultaa | Valko-Venäjä 2014 |  |  |
|  Hopeaa | Ruotsi 2002 |  |  |
|  Hopeaa | Saksa 2010 |  |  |
|  Hopeaa | Tšekki 2015 |  |  |
|  Pronssia | Itävalta 2005 |  |  |
|  Pronssia | Venäjä 2007 |  |  |
|  Pronssia | Venäjä 2016 |  |  |
|  Pronssia | Saksa/Ranska 2017 |  |  |
|  Pronssia | Slovakia 2019 |  |  |
Venäläispelaaja talviolympialaisissa vuonna 2006.
Venäjän jääkiekkomaajoukkue edustaa Venäjää miesten jääkiekon kansainvälisissä otteluissa ja turnauksissa. Venäjä kuuluu niin sanottuihin jääkiekon suurmaihin. Se on voittanut viisi maailmanmestaruutta ja kaksi olympiakultaa. Venäjän maajoukkue on Kansainvälisen jääkiekkoliiton IIHF:n hallinnoimalla rankinglistalla toinen. Vuonna 2021 Venäjällä oli liki 18 000 rekisteröitynyttä miesjääkiekkoilijaa ja lähes 800 jäähallia. Vuonna 2023 pelaajia oli yli 18 600.
Historiaa

Venäjän jää­kiekko­maa­joukkueen edeltäjä Neuvostoliiton jääkiekkomaajoukkue hallitsi kansainvälisiä arvokisoja 1970- ja 1980-luvulla. Joukkuetta kutsuttiin nimellä Punakone. Neuvostoliiton jääkiekkomaajoukkue voitti monta kultamitalia maailmanmestaruus- ja olympiakisoista. Neuvostoliiton jääkiekkomaajoukkue ja Venäjän jääkiekkomaajoukkue ovat voittaneet yhteensä 27 maailmanmestaruutta. Venäjän jääkiekkomaajoukkue on voittanut viisi maailmanmestaruutta, vuosina 1993, 2008, 2009, 2012 ja 2014. Edellisen kerran Venäjällä on järjestetty maailmanmestaruuskilpailut vuonna 2016.
Venäjän eri maajoukkueet jättivät väliin vuonna 2022 pelatut miesten maailmanmestaruuskisat, kesällä järjestetyt tyttöjen alle 18-vuotiaiden maailmanmestaruuskisat sekä elokuulle siirretyt alle 20-vuotiaiden maailmanmestaruuskisat. Samalla Kansainvälinen jääkiekkoliitto IIHF tiedotti hyllyttäneensä Venäjän ja Valko-Venäjän ulos kansainvälisistä jääkiekkotapahtumista, koska Venäjä  hyökkäsi Ukrainaan. Hyllytys jatkui myös vuonna 2023. Joukkueet on suljettu toiminnasta myös vuodeksi 2024.
Kuitenkin vuoden 2024 maailmanmestaruuskilpailujen jälkeen jääkiekon maailmanlista muuttui erikoisesti, sillä Venäjän maajoukkue nuosi listalla, Suomen ohi toiseksi. Kansianvälinen jääkiekkoiitto oli tätä ennen antanut vuosittain ja noidenkin kisojen jälkeen Venäjälle pistemäärän, jonka saavuttaa joukkue, joka yltää maailmanmestaruuskilpailuissa pronssille. Liiton puheenjohtaja Luc Tardif totesi tilanteen jälkeen, että rankingin sääntöjä muutetaan, sillä: "Nykyisessä systeemissä ei ole järkeä vallitsevan tilanteen takia." ja "Meidän ei pidä rangaista MM-kisoihin osallistuvia maita."
Sijoitukset > Maailmanmestaruuskilpailuissa

| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
|  1992 – 5.  1993 – kultaa  1994 – 5.  1995 – 5.  1996 – 4.  1997 – 4.  1998 – 5.  1999 – 5.  2000 – 11.  2001 – 6.  2002 – hopeaa |  2003 – 6.  2004 – 10.  2005 – pronssia  2006 – 5.  2007 – pronssia  2008 – kultaa  2009 – kultaa  2010 – hopeaa  2011 – 4.  2012 – kultaa  2013 – 6. |  2014 – kultaa  2015 – hopeaa  2016 – pronssia  2017 – pronssia  2018 – 6.  2019 – pronssia  2021 – 5.  2020 – Turnaus peruttiin koronaviruspandemian takia.  2022 − Joukkue suljettiin kilpailuista, koska Venäjä hyökkäsi Ukrainaan.  2023 − Joukkue suljettiin kilpailuista, koska Venäjä hyökkäsi Ukrainaan.  2024 − Joukkue suljettiin kilpailuista, koska Venäjä hyökkäsi Ukrainaan. |
Sijoitukset > Olympialaisissa

1992 – kultaa (osa Itsenäisten valtioiden yhteisöä)
1994 – 4.
1998 – hopeaa
2002 – pronssia (joukkue)
2006 – 4. (joukkue)
2010 – 6.  (joukkue)
2014 – 5. (joukkue)
2018 – kultaa (Venäläisinä olympiaurheilijoina) (joukkue)
2022 – hopeaa (Venäjän olympiakomitea) (joukkue)
Sijoitukset > Jääkiekon maailmancup

1996 – 4.
2004 – 6.
2016 – 4.
Sijoitukset > Maailmanranking

2003 – 6.
2004 – 7.
2005 – 5.
2006 – 5.
2007 – 5.
2008 – 2.
2009 – 1.
2010, helmikuu – 2.
2010, toukokuu – 1.
2011 – 1.
2012 – 1.
2013 – 3.
2014, helmikuu – 4.
2014, toukokuu – 3.
2015 – 3.
2016 – 2.
2017 – 2.
2018, helmikuu – 2.
2018, toukokuu – 3.
2019 – 2.
2020 – 2.
2021 – 3.
2022, helmikuu – 3.
2022, toukokuu – 3.
2023 – 3.
2024 – 3.
Valmentajat

Venäjän jääkiekkomaajoukkueita ovat valmentaneet entiset Neuvostoliiton maajoukkueen huippupelaajat.
Boris Mihailov (MM-kulta 1993, MM-hopea 2002 ja MM-pronssi 2005)
Vladimir Jurzinov (olympiahopea 1998)
Vjatšeslav Fetisov (olympiapronssi 2002)
Vjatšeslav Bykov (MM-pronssi 2007, MM-kulta 2008, MM-kulta 2009, MM-hopea 2010)
Zinetula Biljaletdinov (MM-kultaa 2012)
Tunnettuja pelaajia

| --- | --- |
 Maksim Afinogenov  Ilja Bryzgalov  Sergei Bobrovski  Pavel Bure  Valeri Bure  Pavel Datsjuk  Sergei Fjodorov  Sergei Gontšar  Nikolai Habibulin  Andrei Homutov  Aleksei Jašin  Valeri Kamenski  Darius Kasparaitis  Aleksei Kovaljov  Ilja Kovaltšuk  Viktor Kozlov  Nikolai Kuljomin :  Igor Larionov  Jevgeni Malkin  Aleksandr Mogilnyi  Aleksei Morozov  Sergei Mozjakin  Jevgeni Nabokov  Aleksandr Ovetškin  Jegor Podomatski  Sergei Prjahin  Aleksandr Radulov  Aleksandr Sjomin  Maksim Sokolov  German Titov  Andrei Vasilevski  Semjon Varlamov
Kokoonpanoja

Olympialaiset 1994
Olympialaiset 1998
Olympialaiset 2002
World Cup 2004
Olympialaiset 2006
MM-kisat 2008
MM-kisat 2009
MM-kisat 2010
Olympialaiset 2010
MM-kisat 2011
MM-kisat 2012
MM-kisat 2013
Olympialaiset 2014
MM-kisat 2014
MM-kisat 2017
Huomioita

1 2 3  Venäjän jääkiekkomaajoukkueen saavuttamista olympiakultamitaleista on kiistelty. IIHF ja Venäjän jääkiekkoliitto katsovat Venäjän voittaneen kultaa kahdesti, vuonna 1992 IVY:n suorana seuraajana ja venäläisten olympiaurheilijoiden voittamana vuonna 2018. Kansainvälinen olympiakomitea kuitenkaan ei katso Venäjän voittaneen yhtäkään kultaa, sillä edellä mainitut mitalit voitettiin puolueettoman olympialipun alla eikä Venäjän delegaation asettamana joukkueena.
Aiheesta muualla

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
Venäjä IIHF:n sivuilla (englanniksi)
Venäjä nationalteamsoficehockeyssä (englanniksi)
Miesten jääkiekon maailmanmestarit
| 0 | 1 | 2 | 3 | 4 | 5 | 6 | 7 |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 1920  Kanada | 1924  Kanada | 1928  Kanada | 1930  Kanada | 1931  Kanada | 1932  Kanada | 1933  Yhdysvallat | 1934  Kanada |
| 1935  Kanada | 1936  Iso-Britannia | 1937  Kanada | 1938  Kanada | 1939  Kanada | 1947  Tšekkoslovakia | 1948  Kanada | 1949  Tšekkoslovakia |
| 1950  Kanada | 1951  Kanada | 1952  Kanada | 1953  Ruotsi | 1954  Neuvostoliitto | 1955  Kanada | 1956  Neuvostoliitto | 1957  Ruotsi |
| 1958  Kanada | 1959  Kanada | 1960  Yhdysvallat | 1961  Kanada | 1962  Ruotsi | 1963  Neuvostoliitto | 1964  Neuvostoliitto | 1965  Neuvostoliitto |
| 1966  Neuvostoliitto | 1967  Neuvostoliitto | 1968  Neuvostoliitto | 1969  Neuvostoliitto | 1970  Neuvostoliitto | 1971  Neuvostoliitto | 1972  Tšekkoslovakia | 1973  Neuvostoliitto |
| 1974  Neuvostoliitto | 1975  Neuvostoliitto | 1976  Tšekkoslovakia | 1977  Tšekkoslovakia | 1978  Neuvostoliitto | 1979  Neuvostoliitto | 1981  Neuvostoliitto | 1982  Neuvostoliitto |
| 1983  Neuvostoliitto | 1985  Tšekkoslovakia | 1986  Neuvostoliitto | 1987  Ruotsi | 1989  Neuvostoliitto | 1990  Neuvostoliitto | 1991  Ruotsi | 1992  Ruotsi |
| 1993  Venäjä | 1994  Kanada | 1995  Suomi | 1996  Tšekki | 1997  Kanada | 1998  Ruotsi | 1999  Tšekki | 2000  Tšekki |
| 2001  Tšekki | 2002  Slovakia | 2003  Kanada | 2004  Kanada | 2005  Tšekki | 2006  Ruotsi | 2007  Kanada | 2008  Venäjä |
| 2009  Venäjä | 2010  Tšekki | 2011  Suomi | 2012  Venäjä | 2013  Ruotsi | 2014  Venäjä | 2015  Kanada | 2016  Kanada |
| 2017  Ruotsi | 2018  Ruotsi | 2019  Suomi | 2021  Kanada | 2022  Suomi | 2023  Kanada | 2024  Tšekki |  |
Jarmo Littunen

| Jarmo Littunen> Henkilötiedot |
| --- | --- |
Syntynyt: 26. kesäkuuta 1956 (ikä 68) Helsinki
Ammatti:  juristi
Jarmo Matti Littunen (s. 26. kesäkuuta 1956 Helsinki) on suomalainen juristi. Hän toimi Suomen korkeimman oikeuden jäsenenä vuosina 2012–2021.
Littunen valmistui oikeustieteen kandidaatiksi vuonna 1980 ja sai varatuomarin arvon 1988. Hän työskenteli lainsäädäntöneuvoksena oikeusministeriössä vuosina 1989–2001, Helsingin käräjäoikeuden käräjätuomarina vuosina 2000–2001 sekä oikeusministeriön kriminaalipoliittisella osastolla vuosina 2001–2012 ensin hallitusneuvoksena, sitten apulaisosastopäällikkönä ja lopulta osastopäällikkönä. Littunen nimitettiin korkeimman oikeuden jäseneksi 1. elokuuta 2012 alkaen ja hän jäi eläkkeelle 1. lokakuuta 2021.
Littunen on myös toiminut muun muassa Kriminaalihuoltoyhdistyksen johtokunnan jäsenenä 1991–1996, ympäristön suojelemista rikosoikeuden keinoin käsittelevän Euroopan neuvoston asiantuntijakomitean jäsenenä 1992–1995, yhdyskuntapalvelutoimikunnan jäsenenä 1988–1989, Oikeuspoliittisen tutkimuslaitoksen johtokunnan jäsenenä 2000–2007 ja neuvottelukunnan jäsenenä 2008–2010, nuorisorikostoimikunnan jäsenenä 2001–2002 sekä yhdyskuntaseuraamuksia koskevan lainsäädännön kokonaisuudistuksen valmistelua varten asetetun toimikunnan varapuheenjohtajana ja puheenjohtajana 2010–2012.
Viri Lactis

Viri Lactis ry on elintarviketieteiden ainejärjestö Helsingin yliopiston maatalous-metsätieteellisessä tiedekunnassa. Sen perustivat marraskuussa 1947 silloisen meijeriopin (myöhemmin maitoteknologian) opiskelijat, mutta se on aikojen myötä muuttunut kaikkien maidosta kiinnostuneiden opiskelijoiden järjestöksi. Nimi Viri Lactis on latinaa ja tarkoittaa "maitomiehiä", joka kuvastaa hyvin järjestön luonnetta perustamisvaiheessa. Viri Lactis ry järjestää pienimuotoisia tapahtumia ja ekskursioita Suomessa ja ulkomailla. Vuotuisia perinteitä ovat mm. juusto- & viini-ilta sekä pikkujoulut. Viri Lactis tekee myös yhteistyötä alumniensa kanssa. Viri Lactis ry toivoo yhdistävänsä suomenkieliset ja kansainväliset opiskelijat. Lipidi Ry, joka alun perin on keskittynyt lihatieteeseen, on toinen Helsingin yliopiston elintarviketieteiden ainejärjestö. Viri Lactis on tehnyt pitkään hyvää yhteistyötä Valion ja muiden suomalaisten maitoon keskittyneiden elintarvikeyritysten kanssa.
Vuodesta 1997 vuoteen 2013 yhdistys julkaisi Viri Lactis -lehteä.
Tiamiini

| --- | --- |


Tiamiini
Systemaattinen (IUPAC) nimi
2-[3-[(4-amino-2-metyylipyridimiin-5-yyli)metyyli]-4-metyyli-1,3-tiatsol-3-ium-5-yyli]etanoli
Tunnisteet
CAS-numero: 70-16-6
ATC-koodi: A11DA01
PubChem CID: 1130
DrugBank: DB00152
Kemialliset tiedot
Kaava: C12H17N4OS+
Moolimassa: 265,355 g/mol
Synonyymit: aneuriini
Fysikaaliset tiedot
Tiheys: HCl: 0,4–0,51 g/cm³
Sulamispiste: 248–250 °C HCl, hajoaa sulamatta
Liukoisuus veteen: HCl-suola on täysin vesiliukoinen
Farmakokineettiset tiedot
Hyötyosuus: HCl: 3,7–5,3 %
Proteiinisitoutuminen: 10 %
Metabolia: erittyy muuntumattomana tai fosforyloituna
Puoliintumisaika: 9,5–18,5 vrk
Ekskreetio: virtsa
Terapeuttiset näkökohdat
Raskauskategoria:  A(US); C(US) jos > 1,4 mg/vrk
Reseptiluokitus:  itsehoitovalmiste (FI)  
Antotapa: nieltynä; sairauksissa: lihaspistos, pistos verenkiertoon
Tiamiini eli B1-vitamiini on yksi ihmisen tarvitsemista vitamiineista. Se toimii fosfaatteja sitovissa muodoissaan välttämättömänä koentsyyminä monissa entsyymeissä. Esimerkiksi pyruvaattidehydrogenaasi vaatii toimiakseen tiamiinipyrofosfaattia. Tiamiini on siten osana muun muassa energian eli ATP:n tuottoa. Sillä on koentsyymitoimintojensa lisäksi tosin muitakin käyttökohteita kehossa.
Keho ei varastoi tiamiinia. Siksi sitä tulisi saada usein ja kylliksi ravinnosta. Sen puutos aiheuttaa muun muassa beriberiä. Sianliha, herne ja tattari sisältävät erityisen paljon tiamiinia. Tiamiinia on runsaasti myös muissa viljoissa, lihoissa, pavuissa, linsseissä ja pähkinöissä. Viljojen tiamiini on pääosin kuoriosissa, kuten leseissä.
Tiamiini on välttämätön vitamiini kaikille monisoluisille eliöille. Mitkään eläimet, ihmiset mukaan lukien, eivät tiettävästi pysty valmistamaan tiamiinia. Sen sijaan melkein kaikki kasvit pystyvät sitä valmistamaan. Myös jotkin mikrobit tuottavat tiamiinia. Suolistomikrobit valmistavat sitä vähäisiä määriä ainakin nisäkkäiden paksusuolissa, mutta sieltä tiamiinin imeytyminen on mitätöntä. Imeytyminen on tehokasta lähinnä vain ohutsuolen alkupäästä.