stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Kiinanlanguri

| Kiinanlanguri |
| --- | --- |

Uhanalaisuusluokitus
 Erittäin uhanalainen  
  
Tieteellinen luokittelu
Domeeni::  Aitotumaiset Eucarya
Kunta::  Eläinkunta Animalia
Pääjakso::  Selkäjänteiset Chordata
Alajakso::  Selkärankaiset Vertebrata
Luokka::  Nisäkkäät Mammalia
Lahko::  Kädelliset Primates
Alalahko::  Haplorrhini
Heimo::  Häntäapinat Cercopithecidae
Suku::  Trachypithecus
Laji::  francoisi
Kaksiosainen nimi
 Trachypithecus francoisi  (Pousargues, 1898) 
 Kiinanlangurin levinneisyysalue
Katso myös
   Kiinanlanguri Wikispeciesissä   Kiinanlanguri Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OKIUCN-testi OK: 
Kiinanlanguri (Trachypithecus francoisi) on uhanalainen häntäapina, jota tavataan vain pienellä alueella Etelä-Kiinassa ja Luoteis-Vietnamissa. Muiden langurien tapaan se syö enimmäkseen lehtiä, jonkin verran myös muita kasvien osia. Se tulee lisääntymisikään neljä- tai viisivuotiaana.
Kiinanlanguri on 40–76 cm pitkä ja painaa 4–14 kiloa. Turkki on ruskea, musta tai harmaa. Suupielestä korvaan kulkee valkoinen raita. Eturaajat ovat paljon pienemmät kuin takaraajat, ja niissä on karvattomat kädet.
Kimmo Sillanpää

| Kimmo Sillanpää> Henkilötiedot |
| --- | --- |
Syntynyt: 14. heinäkuuta 1960 (ikä 64) Pori
Kansalaisuus:   Suomi
Jääkiekkoilija
Pelipaikka:  hyökkääjä
Maila:  vasen
Pituus:  175 cm
Paino:  80 kg
Pelaajaura
Pääsarjaura:  1979–1990
Seurat:  Porin Ässät
Kimmo Sillanpää (s. 14. heinäkuuta 1960 Pori) on suomalainen entinen jääkiekkoilija. Hänen pelipaikkansa oli hyökkääjä ja hän edusti koko uransa ajan Porin Ässiä. Hän pelasi SM-liigassa yhteensä 325 ottelua, joissa hänen tehopisteensä olivat 72+88=160 ja jäähymääränsä 136 minuuttia. SM-liigan pudotuspeleissä hän pelasi 27 ottelua, joissa tehopisteitä kertyi 6+7=13 ja jäähyminuutteja 10. Sillanpään palkintokaapissa on SM-hopeamitali vuodelta 1984. Sillanpää päätti uransa kevääseen 1990 Ässien voitettua I-divisioonan ja noustua seuraavaksi kaudeksi takaisin liigaan.
Kimmo Sillanpään poika Severi on myös liigakiekkoilija ja pelasi isänsä tapaan pitkään Ässissä.
Vladimir Janko

| Vladimir Janko |
| --- | --- |
 Vladimir Janko vuonna 2017
Henkilötiedot
Koko nimi:  Vladimir Vladimirovitš Janko
Syntynyt: 18. tammikuuta 1949
Kuollut: 16. toukokuuta 2022 (73 vuotta) Moskova, Venäjä
Jääpallon pelaaja
Pelipaikka:  hyökkääjä
| Urheilijan ura> Seurat |
| --- | --- | --- | --- |
| Vuodet | Seura | O | (M) |
| 1965–1968 |  Moskovan Dynamo | - | (-) |
| 1968-1971 |  Zorki, Krasnogorsk | - | (-) |
| 1971-1980 |  Moskovan Dynamo | - | (-) |
| Yhteensä | Yhteensä | 275 | (50) |
Maajoukkue
| 2000- |  Venäjä | 36 | (4) |
Valmennusura
1981-1987:  Stroitel, Syktyvkar
1987-1991:  Jenisei, Krasnojarsk
1987–1991:  Neuvostoliiton jääpallomaajoukkue
1991–1995:  Veiterä, Lappeenranta
1992–1993:  Suomen jääpallomaajoukkue
1995–2001:  Vodnik, Arkangeli
1999–2002:  Venäjän jääpallomaajoukkue
2003-2005:  Vodnik, Arkangeli
2005-2007:  Moskovan Dynamo
2004-2006:  Venäjän jääpallomaajoukkue
2007-2009:  Venäjän jääpallomaajoukkue
2008-2009:  Kuzbass, Kemerovo
2010-2013:  Dynamo Kazan
 Seurajoukkueuran tilastot kattavat vain kansalliset sarjat, päivitetty 17. joulukuuta 2014.  Maajoukkueuran tilastot päivitetty 17. joulukuuta 2014.
Vladimir Vladimirovitš Janko (ven. Владимир Владимирович Янко) (18. tammikuuta 1949 – 16. toukokuuta 2022 Moskova, Venäjä) oli venäläinen hyökkääjänä pelannut jääpalloilija, joka edusti Moskovan Dynamoa ja Krasnogorskin Zorkia. Pelaajauransa jälkeen hän kouluttautui valmentajaksi ja valmensi Venäjällä Syktyvkarin Stroitelia, Krasnojarskin Jeniseitä, välillä Suomessa Lappeenrannan Veiterää  ja sen jälkeen edelleen Venäjällä Arkangelin Vodnikia, Moskovan Dynamoa, Kemerovon Kuzbassia ja Dynamo Kazania. Kazanin valmentajana hän saavutti jo 10. Venäjän mestaruutensa.
Neuvostoliiton jääpallomaajoukkueen valmentajana hän oli Neuvostoliiton vallan loppuvaiheessa 1987-1991. Venäjän jääpallomaajoukkueen valmentajana hän oli kolmeen otteeseen vuosina 1999-2002, 2004-2006, 2007-2009. Suomessa olleessaan Veiterän valmentajana hän toimi myös yhden kauden Suomen jääpallomaajoukkueen valmentajana 1992-1994.
Saavutukset pelaajana

Seurajoukkueissa
5 Neuvostoliiton mestaruutta vuosina 1972, 1973, 1975, 1976 ja 1978 Moskovan Dynamon riveissä,
3 Jääpallon Euroopan cup voittoa: 1976, 1977 ja 1979 Moskovan Dynamon riveissä.
Maajoukkueessa
4 maailmanmestaruutta vuosina 1973, 1975, 1997, 1979,
Saavutukset valmentajana

2 Neuvostoliiton mestaruutta: vuosina 1988 ja 1989 Krasnojarskin Jenisein valmentajana,
Suomen mestaruushopeaa vuonna 1994 Veiterän valmentajana,
10 Venäjän mestaruutta: 1996, 1997, 1998, 1999, 2000, 2004 ja 2005 Vodnikin valmentajana sekä 2006, 2007 Moskovan Dynamon valmentajana ja 2011 Dynamon Kazanin valmentajana,
2 Venäjän mestaruushopeaa: 2009 Kemerovon Kuzbassin ja 2012 Dynamon Kazanin valmentajana,
2 Jääpallon Euroopan cup voittoa: 2002, 2003, 2004, 2006 Vodnikin ja Dynamon valmentajana,
4 Jääpallon maailmancupin voittoa: 2003, 2004, 2006, 2010 Moskovan ja Kazanin Dynamon valmentajana
6 MM-valmentajana: 1989, 1991, 1999, 2001, 2006 ja 2008,
2 MM-hopeaa valmentajana: 2005 ja 2009.
Kevät (Tavaramarkkinoiden kappale)

| ”Kevät” Tavaramarkkinat |
| --- | --- | --- |

Singlen tiedot
 B-puoli: ”Kaduttaa, Mikko?”
 Julkaistu: 1986
 Formaatti: 7" vinyyli
 Tyylilaji: suomirock
 Levy-yhtiö: Euros
Tavaramarkkinoiden muut singlet
| ”Keskiyöllä asemalla” 1985 | ”Kevät” 1986 |   |
Kevät on Tavaramarkkinat-yhtyeen musiikkikappale vuodelta 1986. Sen on säveltänyt ja sanoittanut Liisa Akimof. Laulu on julkaistu yhtyeen viimeiseksi jääneellä singlellä, jonka B-puoli on ”Kaduttaa, Mikko?”.
Laulu alkaa sanoilla ”On siis kevät / kuljen Hakaniemenrantaa”. Sanoituksessa kertoja kulkee pitkin sateista Hakaniemenrantaa ja suree tultuaan petetyksi rakkaudessa. Laulun kirjoittaja Liisa Akimofin mukaan laulu syntyi Hakaniemenrannassa ja se perustuu osittain tositapahtumiin.
Suurin osa Tavaramarkkinoiden kappaleista on Liisa Akimofin laulamia. ”Kevään” lauloi kuitenkin Elisa Korjus, joka oli liittynyt Tavaramarkkinoihin samana vuonna.
Vastaanotto

Kappale ”Kevät” sijoittui kymmenenneksi Rumba-lehden järjestämässä rocktoimittajien Kotimaiset rockbiisit -äänestyksessä vuonna 1998.
Cover-versiot

Muista artisteista kappaleen ovat levyttäneet esim. Kotiteollisuus ja Heidi Kyrö. Märät säpikkäät on tehnyt kappaleesta saamenkielisen mukaelman "Syksy".
Kiertäjäkalvosin
Aiheesta muualla

Osmo Saarelma: Yläraajan vammat  2.11.2014. Lääkärikirja Duodecim, terveyskirjasto.fi. Viitattu 23.10.2015.
Olkapään rakenne ja kiertäjäkalvosimen vammautumiskohdat (2007) (terveyskirjasto.fi)
Päivi Repo: Moni olkapään kiertäjäkalvosimen leikkaus on turha  21.1.2014. hs.fi. Viitattu 13.11.2015.
Ville Äärimaa, Juha Kukkonen, Juho Rantakokko, Keijo Mäkelä, Kari Isotalo ja Petri Virolainen: Arkistoitu kopio (pdf)  2012. Suomen lääkärilehti. Arkistoitu 18.11.2015. Viitattu 17.11.2015.
Pirjo Helasti: Olkapääkivut lääkärin syyniin  20.5.2010. hyvaterveys.fi. Viitattu 13.11.2015.
Martti Vastamäki: Arkistoitu kopio (pdf)  2002. Suomen lääkärilehti. Arkistoitu 17.11.2015. Viitattu 13.11.2015.
Arkistoitu kopio (pdf) Etelä-Pohjanmaan sairaanhoitopiiri, epshp.fi. Arkistoitu 23.11.2015. Viitattu 13.11.2015.
Ilkka Pakkala: Suuret nivelet. Facultas toimintakyvyn arviointi (pdf) (s. 1–6 Olkapää)  2008. terveyskirjasto.fi. Viitattu 2.12.2015.
Kimmo Simberg

Kimmo Juhani Simberg (s. 16. lokakuuta 1959 Pori) on suomalainen yritysjohtaja ja osuustoimintavaikuttaja, joka on saanut kauppaneuvoksen arvonimen.
Porissa syntynyt Simberg kävi työnjohdon opintolinjan Rovaniemen hotelli- ja ravintolakoulussa 1982–1983 ja valmistui restonomiksi 1986. Hän on suorittanut myös useita liikkeenjohdon kursseja ja saanut ravintolapäällikkökoulutuksen Suomen Osuuskauppaopistossa 1987–1988. Simberg oli hotelli- ja ravintola-apulainen Tukholmassa 1981, viinuri Helsingissä 1983 ja Kemijärvellä 1984, viinuri ja baarimestari Helsingissä 1984–1986, hovimestari ja vastaava ravintolan hoitaja Naantalissa 1986, esimies ja ravintolapäällikkö Raumalla 1986–1988,  Osuuskauppa Maakunnan hotelli- ja ravintolapäällikkö Kajaanissa 1988–1990 ja linjajohtaja ja johtoryhmän jäsen 1990–1994 ja Etelä-Pohjanmaan Osuuskaupan hotelli-, ravintola- ja liikennemyymälätoimialan toimialajohtaja ja johtajiston jäsen 1994–2003 sekä pitkäaikainen toimitusjohtaja 2003–2022. Hänellä oli työuransa aikana myös useita osuustoiminnallisia, liike-elämän ja muita luottamustehtäviä. Kauppaneuvoksen arvonimen Simberg sai 2013.
Kimmo Siivonen

Kimmo Siivonen (s. 5. toukokuuta 1981) on kausina 2007-2009 Superpesistä pelannut suomalainen pesäpalloilija. Siivonen edusti Hyvinkään Tahkoa. Siivonen voitti Tahkon joukkueessa SM-kultaa kauden 2007 päätteeksi. Hän pelasi etenijäjokerina. Siivonen on pelannut urallaan 69 Superpesiksen runkosarjaottelua. Näissä hän on lyönyt kuusi kunnaria ja viisi tavallista juoksua, tuonut 35 juoksua ja kerännyt 145 kärkilyöntiä. Siivonen on pelannut urallaan kymmenen Superpesiksen ylempää pudotuspeliottelua. Näissä hän on lyönyt yhden kunnarin, tuonut kahdeksan juoksua ja kerännyt 34 kärkilyöntiä.
Kellogg Company

| Kellogg Company |
| --- | --- |

Yritysmuoto:  pörssiyhtiö
ISIN:  US4878361082
Perustettu:  1906
Avainhenkilöt:  Steven A. Cahillane (puheenjohtaja ja CEO)
Kotipaikka:   Battle Creek, Michigan
Toiminta-alue:  maailmanlaajuinen
Toimiala:  aamiaismurot
Liikevaihto:   13,578 mrd. $ (2019)
Liikevoitto:   1,401 mrd. $ (2019)
Nettotulos:   960 milj. $ (2019)
Henkilöstö:  n. 31 000 (2019)
Kotisivu:  www.kelloggs.com
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Kellogg Company (myös muotoja Kellogg ja Kellogg’s käytetään) on Yhdysvalloissa toimiva monikansallinen aamupalaruokien valmistaja. Sen pääkonttori on Battle Creekissä Michiganissa. Yrityksen perusti lääkäri John Harvey Kelloggin veli Will Keith Kellogg 19. helmikuuta 1906. Yrityksen nimi oli aluksi Battle Creek Toasted Cornflake Company; sen päätarkoitus oli valmistaa maissihiutaleita, joita John Harvey Kellogg oli alkanut tarjoilla johtamassaan parantolassa.
Tuotteita

Corn Flakes -maissihiutaleet
Coco Pops -suklaamurot
Tresor-suklaamurot
Honey Loops -hunajamurot
Rice Krispies -riisimurot
Frosties- sokerikuorrutetut maissihiutaleet
Pringles-perunalastut
Pop-Tarts-leivänpaahdinleivonnaiset
Kellog’s-mysli
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Kellogg Company Wikimedia Commonsissa
Kellogg’s
Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista. 
Alkuperäinen artikkeli: sv:Kellogg Company
Käännös suomeksi
Vilho Ryymin

Vilho Ryymin (7. huhtikuuta 1915 Suistamo – 16. joulukuuta 1972 Lohja) oli suomalainen musiikinopettaja ja itäkarjalaisten kansanlaulujen kerääjä ja sovittaja.
Ryymin suoritti Sibelius-Akatemian konservatorion kurssin ja musiikinopettajaseminaarin. Hän suoritti myös ortodoksisen kirkollishallituksen kanttorikurssin ja uskonnonopettajatutkinnon kansa- ja oppikouluja varten. Ryymin toimi Suistamon seurakunnan kanttorina, Itä-Karjalan kansanopiston uskonnonopettajana sekä Kanneljärven kansanopiston musiikin- ja harjoitusaineiden opettajana vuodesta 1959 alkaen. Hän toimi lisäksi ortodoksisena uskonnonopettajana Lohjan yhteislyseossa vuodesta 1960 alkaen.
Toimiessan jatkosodan aikana valistusupseerina Paateneessa Ryymin keräsi Pohjois-Aunuksen kansanlauluja ja sovitti niitä mies- ja sekakuorolle. Hän sävelsi ortodoksisia kirkkolauluja ja johti useita kuoroja. Ryymin levytti myös karjalaisia kansanlauluja ja esitti niitä radiossa.
Kirjallista tuotantoa

Seesjärven laulu : kokoelma itäkarjalaisia lauluja ; tekijät Vilho Ryymin, Kalevi Kajava. Paateneen valistustoimisto, Paatene 1943
Raja- ja itäkarjalaisia kansanlauluja ; koonnut ja sov. Vilho Ryymin ; kantelesäestykset Vilho Ryymin ja Väinö Hannikainen. 1963, 2. painos Fazer, Helsinki 1968
Nuoret laulajat : Kansanopistojen laulukirja. Musiikki Fazer, Helsinki 1968, 2. painos 1972
Opistolaisen musiikkitieto. Otava 1969
Aiheesta muualla

Kandelehel, TY:n Savo-Karjalaisen osakunnan lehdessä vuonna 1963 ollut kirjoitus karjalaisista kansanlauluista ja Vilho Ryyministä. Professori Esko Länsimiehen kotisivut[vanhentunut linkki]
Äänitearkisto : Vilho Ryymin[vanhentunut linkki]
Kelveneenlampi

| Kelveneenlampi Kelvenneenlampi |
| --- | --- |
Valtiot:  Suomi
Maakunnat:  Päijät-Häme
Kunnat:  Padasjoki
Koordinaatit:  61°20′54″N, 25°27′42″E
Vesistöalue ja valuma-alueen tietoja
Päävesistöalue:  Kymijoen vesistö (14)
Valuma-alue:  Päijänteen alue (14.22)
Laskujoki:  ei laskuojaa 
Järvinumero:  14.221.1.009
Mittaustietoja
Pinnankorkeus:  79,7 m  
Pituus:  170 m  
Leveys:  140 m  
Rantaviiva:  0,459 km  
Pinta-ala:  1,343 ha  
Saaria:  ei saaria 
 fiKelveneenlampi 
Kelveneenlampi eli Kelvenneenlampi on Päijät-Hämeessä Padasjoella Kelvenneen saaressa sijaitseva lampi.
Maantietoa

Lammen pinta-ala on 1,3 hehtaaria, se on 150 metriä pitkä ja 150 metriä leveä. Lammella ei ole kartan mukaan saaria. Sen rantaviivan pituus on 450 metriä. Lampi on Kelvenneen harjusaaren keskelle muodostunut suppa. Sen ympärillä ei ole rakennuksia, mutta sen pohjoispuolelta kulkee pieni polku. Kelveneenlampi, kuten koko Kelvennekin, kuuluu kokonaan Päijänteen kansallispuistoon.
Vesistösuhteet

Lampi sijaitsee Kymijoen vesistössä (vesistöaluetunnus 14) Suur-Päijänteen alueen (14.2) Päijänteen alueella (14.22), jonka Päijänteen lähialueeseen (14.221) se kuuluu. Lammen vedenpinnan korkeus on 79,7 metriä mpy. Lammella ei ole kartan mukaan laskuojaa.
Vladimir Nabokov (poliitikko)

Vladimir Nabokov vuonna 1914.
Vladimir Dmitrijevitš Nabokov (ven. Влади́мир Дми́триевич Набо́ков, 21. heinäkuuta (J: 8. heinäkuuta) 1869 Tsarskoje Selo – 28. maaliskuuta 1922 Berliini) oli venäläinen juristi ja poliitikko.
Vladimir Nabokov syntyi Venäjän oikeusministerin Dmitri Nabokovin perheeseen. Hän valmistui Pietarin yliopiston oikeustieteellisestä tiedekunnasta, työskenteli Venäjän valtakunnanneuvoston kansliassa ja rikosoikeuden professorina. Liberaalina tunnettu Nabokov toimi Perustuslaillisdemokraattisen puolueen eli ”kadettien” keskuskomitean jäsenenä vuodesta 1905 lähtien. Hän toimitti puolueen äänenkannattajaa Retšiä ja vuonna 1906 hänet valittiin Venäjän duuman jäseneksi.
Ensimmäisen maailmansodan aikana Nabokov työskenteli Venäjän pääesikunnan kanslianhoitajana osallistumatta politiikkaan. Helmikuun vallankumouksen aikana hän kieltäytyi Suomen kenraalikuvernöörin tehtävästä ja työskenteli väliaikaisen hallituksen asiainhoitajana. Syksyllä 1917 hän osallistui perustuslakia säätävää kokousta edeltäneen esiparlamentin toimintaan. Lokakuun vallankumouksen jälkeen Nabokov matkusti perheensä luokse Krimille. Tätä ennen hän oli tullut valituksi perustuslakia säätävän kokouksen jäseneksi.
Marraskuusta 1918 lähtien Nabokov toimi Krimin aluehallituksen oikeusministerinä. Huhtikuussa 1919 hän matkusti ulkomaille. Vuodesta 1920 hän toimi Berliinin emigranttijärjestöissä ja toimitti Rul-sanomalehteä. Nabokov menehtyi Pavel Miljukovin murhayrityksen yhteydessä.
Kirjailija Vladimir Vladimirovitš Nabokov oli Vladimir Dmitrijevitš Nabokovin poika.
Viinikka

| Viinikka |
| --- | --- |
 Viinikkaa Iidesjärven takana
Kaupunki:  Tampere
Kaupunginosa nro:  23.
Lähialueet:  Hatanpää, Kalevanharju, Nekala, Vihioja
Viinikka on Tampereen kaupunginosa, joka sijaitsee 1,5 kilometriä keskustasta kaakkoon Iidesjärven länsipuolella. Viinikka on kaupunginosan nimenä epävirallinen; virallisesti kyseessä on Tampereen 23. kaupunginosa. Sen naapurikaupunginosa on Nekala. Sen rakentaminen aloitettiin 1914 Hatanpään kartanon entisille maille.
Historia

Vuoden 1540 maakirjassa mainittiin Messukylään kuuluva Otavalan kylä, jossa olivat Otavalan ja Viinikan talot. Viinikka-nimen arvellaan olevan saksalaisperäinen. Otavala siirtyi vuonna 1757 Hatanpään kartanon omistajalle, valtiopäivämies Hans Henrik Boijelle, joka perusti tilalle kehruukoulun ja pellavankutomon. ”Otavalan pinniksi” kutsutun koulun tarkoituksena oli opettaa pellavan käsittelyä siemenen kylvämisestä kankaan kutomiseen saakka. Silloisen puoluepolitiikan pelinappulaksi joutunut kehruukoulu lakkautettiin sen ehdittyä toimia vain muutamia vuosia, mutta se ehti pohjustaa maaperää Tampereelle 1800-luvulla perustetuille pellavatehtaille. Viinikan alue liitettiin Tampereen kaupunkiin Hatanpään kartanon siirryttyä kaupungin omistukseen vuonna 1913 ja se varattiin omakotiasutukseen. Viinikan ensimmäinen asemakaava hyväksyttiin vuonna 1914, jolloin aluetta rajoittivat pohjoisessa Viinikanoja, idässä Iidesjärvi ja Pahaoja, etelässä Pahalampi ja lännessä Riihimäen ja Tampereen välinen rautatie. Alueen asemakaavat vahvistettiin lopullisesti vasta vuosina 1936–1954.
Kadut

Viinikan pääkadut ovat pohjois–etelä-suuntainen Viinikankatu ja länsi–itä-suuntainen, Lempääläntieltä Nekalaan kulkeva Kuokkamaantie. Viinikankadun alkuperäinen nimi vuosina 1939–1956 oli Hervannantie, mutta nimeä pidettiin harhaanjohtavana, koska Hervanta sijaitsee melko kaukana Viinikan kaupunginosasta. Ennen Tampereella vuonna 1936 toteutettua suurta kadunnimiuudistusta Viinikankatuna tunnettiin nykyinen Tuomiokirkonkatu Tampereen keskustassa. Viinikankadun suuntainen, sen itäpuolella sijaitseva Ahlmanintie on nimetty Hatanpään kartanon 1700-luvun lopulla omistaneen asessori Gabriel Ahlmanin mukaan.
Nähtävyydet

Viinikan kirkko
Pahalampi
Viinikan urheilukenttä
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Viinikka Wikimedia Commonsissa
Viinikan ja Lapin esikaupungit 10-vuotiaat, Aamulehti, 04.06.1924, nro 128, s. 3, Kansalliskirjaston digitaaliset aineistot
Tampereen suuralueet, suunnittelualueet, tilastoalueet ja kaupunginosat
| --- | --- |
Keskustan suuralue:  Amuri: Amuri A · Amuri B · Särkänniemi Kyttälä: Jussinkylä · Kyttälä A · Kyttälä B Petsamo: Petsamo Kaleva: Kaleva · Liisankallio · Kalevanrinne · Hakametsä Kalevanharju: Kalevanharju · Järvensivu · Vuohenoja Pyynikki: Pyynikki · Pyynikinrinne · Kaakinmaa Finlayson: Finlayson · Tammerkoski Nalkala-Ratina: Nalkala · Ratina Tammela: Osmonmäki · Tammela A · Tammela B · Tulli Tampella-Lapinniemi: Lapinniemi · Lappi · Tampella Kissanmaa: Kauppi · Kissanmaa · Uusikylä Niihama: Kaupinlaakso · Niihama
Koillinen suuralue:  Messukylä : Ristinarkku · Aakkula · Messukylä Olkahinen: Kumpula · Tasanne · Olkahinen Leinola: Leinola · Holvasti Atala: Atala Pappila: Pappila Linnainmaa: Linnainmaa · Hankkio Ojala: Ojala Takahuhti: Takahuhti · Ruotula · Huikas Turtola: Turtola, Viiala Kämmenniemi: Kämmenniemi Nurmi-Sorila: Nurmi · Sorila · Aitoniemi Teisko: Polso · Terälahti · Velaatta · Viitapohja
Kaakkoinen suuralue:  Kaukajärvi: Kaukajärvi · Lukonmäki · Annala · Haihara Hervanta pohjoinen: Hervanta luode · Hervanta koillinen Hervanta etelä: Hervanta lounas · Hervanta kaakko Rusko: Rusko Hervantajärvi: Hervantajärvi Vehmainen: Vehmainen Hallila: Hallila
Eteläinen suuralue:  Härmälä: Härmälä · Rantaperkiö Koivistonkylä: Rautaharkko · Taatala · Koivistonkylä · Veisu · Korkinmäki · Nirva Peltolammi: Lakalaiva · Peltolammi · Multisilta · Sarankulma · Lahdesjärvi Hatanpää: Hatanpää Nekala: Viinikka · Nekala · Vihioja Muotiala: Jokipohja · Muotiala Vuores: Vuores
Läntinen suuralue:  Epilä: Epilä · Epilänharju · Hyhky · Kaarila Haukiluoma: Haukiluoma · Lamminpää Ikuri: Ikuri Kalkku: Kalkku Myllypuro: Myllypuro Pispala: Ylä-Pispala · Tahmela · Ala-Pispala Rahola: Villilä · Rahola Tesoma: Ristimäki · Tesomajärvi Tohloppi: Tohloppi
Luoteinen suuralue:  Lentävänniemi: Lentävänniemi Lielahti: Lielahti · Niemenranta · Hiedanranta · Santalahti Lintulampi: Niemi · Pohtola · Ryydynpohja · Lintulampi
Kaupunginosat jotka eivät ole tilastoalueita:  Taraste
Viinikan TB-huoltamo 1960-luvun alkupuolella
Alueen puutaloasutusta
Vladimir Muravjov

| Mitalit> Maa:   Neuvostoliitto.Miesten yleisurheilu. Olympialaiset  | Mitalit> Maa:   Neuvostoliitto.Miesten yleisurheilu. Olympialaiset  | Mitalit> Maa:   Neuvostoliitto.Miesten yleisurheilu. Olympialaiset  | Maa:   Neuvostoliitto> Miesten yleisurheilu. |
| --- | --- | --- | --- |
|  Kultaa | Moskova 1980 | 4×100 m viesti |  |
|  Kultaa | Soul 1988 | 4×100 m viesti |  |
| MM-kilpailut  | MM-kilpailut  | MM-kilpailut  |  |
|  Hopeaa | Rooma 1987 | 4×100 m viesti |  |
|  Pronssia | Helsinki 1983 | 4×100 m viesti |  |
| EM-kilpailut  | EM-kilpailut  | EM-kilpailut  |  |
|  Kultaa | Stuttgart 1986 | 4×100 m viesti |  |
Vladimir Pavlovitš Muravjov (ven. Владимир Павлович Муравьёв, s. 30. syyskuuta 1959) on neuvostoliittolainen pikajuoksija, joka voitti useita mitaleita 1980-luvulla Neuvostoliiton pikaviestijoukkueessa.
Moskovan olympialaisissa 1980 Muravjov juoksi avausosuuden viestin voittaneessa Neuvostoliiton joukkueessa. 100 metrillä Muravjov sijoittui kuudenneksi. Los Angelesin olympialaisia Neuvostoliitto boikotoi mutta Soulissa 1988 Neuvostoliitto oli mukana ja Muravjov oli jälleen mukana kultaa voittaneessa pikaviestijoukkueessa. Juoksun suurin suosikki Yhdysvallat hylättiin jo alkuerissä.
Maailmanmestaruuskilpailuissa Muravjov oli mukana Neuvostoliiton pikaviestijoukkueessa Helsingissä 1983, josta tuli kolmas sija, ja Roomassa 1987, josta tuli toinen sija.
Yleisurheilun maailmancupissa 1985 Muravjov juoksi kuudenneksi 200 metrillä ja pikaviestissä tuli kolmas sija. Seuraavan vuoden EM-kilpailuista Neuvostoliiton joukkue voitti kultaa.
Vladimir Morozov (uimari)

Vladimir Morozov kesäkuussa 2017.
Vladimir Morozov (s. 16. kesäkuuta 1992) on venäläinen uimari. Hän on viestiuinnin olympiamitalisti Lontoosta 2012 sekä lyhyen radan moninkertainen maailman- ja Euroopan-mestari. Pitkällä radalla hän on voittanut kaksi Euroopan-mestaruutta. Hän on saavuttanut arvokisamitaleja niin vapaa-, seka-, selkä- kuin rintauinnissakin.
Kiinanlaikkuköynnös

| Kiinanlaikkuköynnös |
| --- | --- |

Tieteellinen luokittelu
Domeeni::  Aitotumaiset Eucarya
Kunta::  Kasvit Plantae
Alakunta::  Putkilokasvit Tracheobionta
Kaari::  Siemenkasvit Spermatophyta
Alakaari::  Koppisiemeniset Magnoliophytina
Luokka::  Kaksisirkkaiset Magnoliopsida
Lahko::  Ericales
Heimo::  Laikkuköynnöskasvit Actinidiaceae
Suku::  Laikkuköynnökset Actinidia
Laji::  kolomikta
Kaksiosainen nimi
 Actinidia kolomikta  Rupr. & Maxim. 
Katso myös
   Kiinanlaikkuköynnös Wikispeciesissä   Kiinanlaikkuköynnös Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OK: 
Kiinanlaikkuköynnös (Actinidia kolomikta) on laikkuköynnöksiin kuuluva köynnöskasvi. Se kasvaa noin 2–4 metriä korkeaksi. Kasvutapa on rönsyilevä. Pienet valkoiset kukat puhkeavat kesä-heinäkuussa. Kasvupaikaksi sopii aurinkoinen tai puolivarjoinen. Heteet ja emit ovat eri köynnösten kukissa. Hedekasvit saavat lehtiinsä punaista ja valkoista. Kasvi tuottaa syötäviä pienehköjä vihreitä hedelmiä, jotka maistuvat hieman kiiviltä. Siksi kasvia kutsutaankin myös nimellä minikiivi.
Suomalainen lajike annikinlaikkuköynnös (Actinidia kolomikta 'Annikki') sekä puolalainen taddeuksenlaikkuköynnös (Actinidia kolomikta 'Dr. Szymanowski') ovat itsepölytteisiä, joten ne tuottavat marjoja itsekseenkin ilman erillisiä hede- ja emikasveja.
Kiinanlaikkuköynnöksen vaatimattomat kukat sijaitsevat oksien alapuolella lehdistön peitossa.
Aiheesta muualla

Actinidia kolomikta in Flora of China (englanniksi)
Vladimir Motyl

Vladimir Jakovlevitš Motyl (ven. Владимир Яковлевич Мотыль) (26. kesäkuuta 1927 Lepel, Valko-Venäjä – 21. helmikuuta 2010) oli neuvostoliittolainen elokuvaohjaaja ja käsikirjoittaja.
Motylin elokuva Aavikon laki oli ensimmäinen siinä neuvostoelokuvan lajissa, jonka katsotaan vastaavan Hollywoodin westernejä. Elokuva on ollut kaikkien aikojen suosituimpia neuvostoliittolaisia elokuvia. Siitä huolimatta Motyl sai ensimmäisen virallisen palkinnon vasta Boris Jeltsinin aikaan.