stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Sisu Auto
Mallisto > Sotilasmallisto > Pasi

Sisu XA-180/185 -mallit, kutsumanimeltään Pasi eli Panssari-Sisu, ovat kolmiakselisia panssaroituja miehistönkuljetusvaunuja.
Huolimatta hyvin samanlaisesta tyyppimerkinnästä, XA-203 ei ole Sisun valmistama. Sen valmistajana toimi Patria.
Mallisto > Sotilasmallisto > Nasu

Sisu NA-110 kutsumanimeltään Nasu eli "Nauha-Sisu" on ruotsalaisen Bandvagnin tyyppinen tela-ajoneuvo.
Mallisto > Sotilasmallisto > Raisu

Miinanraivaaja, tyyppimerkintä RA-140.
"Raisu" on rakennettu modifioidulle Pasi-alustalle. Siinä on rungon päällä ohjaamokoppi, keskimmäinen akseli on poistettu, ja laitteen peräosassa on järeä raivausroottori. Laitteesta on tehty erilaiset versiot maavoimien ja ilmavoimien käyttöön.
Mallisto > Sotilasmallisto > ET-sarja (Eemeli), 1. sukupolvi

Vuodesta 1999 lähtien Sisu on valmistanut Sisu ET -mallisarjaa, jokapyörävetoista erityisesti maasto-olosuhteisiin tarkoitettua kuorma-autoa. Aiemmista Sisu-maastokuorma-autoista poiketen tässä mallissa käytetään Renault'n ohjaamoa ja lähes normaalia maantiekuorma-auton runkoa, jossa ei ole aiempien mallien hyvää maastoliikkuvuutta taannutta kiertyvää runkoa. Kohtuullisen maastoliikkuvuuden takaa kuitenkin pyörien suuret, toisistaan riippumattomat joustovarat. Tätä mallia tehdään sekä jatkuvalla 6x6-että 8x8-vetotavoilla varustettuna. Suurin osa puolustusvoimien käytössä olevista ET-malleista on varustettu 11-litraisella Cummins-moottorilla ja joko 6- tai 7-vaihteisella Allison-automaattivaihteistolla. Tämä malli tunnetaan myös nimillä Sisu HMTV ja Sisu Defence.
Mallisto:
Sisu E11T 6x6
Sisu E11T 8x8
Mallisto > Sotilasmallisto > ETP-sarja (Eemeli), 2. sukupolvi

Sisu ETP on Sisu Defence kesällä 2006 esittelemä mallisarja. 2. Sukupolven ETP-sarjassa on suomalaisvalmisteinen kahden hengen matalaprofiilinen ohjaamo, joka on sijoitettu normaalia alemmaksi mahdollistaen ajoneuvon lentokuljetuskelpoisuuden. Panssaroitu ohjaamo on miinasuojattu ja siihen on saatavissa myös ballististen aseiden suojaus. Autossa on Caterpillarin valmistama moottori, joissa on tehoa 275-550 hv (mallista riippuen). Auto on varustettu 7-portaisella Allison automaattivaihteistolla. 10×10-vetoisessa E15TP-versiossa ensimmäinen, toinen ja viides akseli ovat ohjaavia.
Mallisarja perustuu kuorma-autojen vakiokomponenttien käyttöön. Kaikki kriittiset komponentit on hyvin suojattu. Esimerkiksi jäähdytysjärjestelmä on sijoitettu rungon väliin panssaroidun ohjaamon taakse.
Mallisto:
Sisu E 7 T 4x4
Sisu E 13 T 6x6
Sisu E 13 T 8x8 (Kuskien kutsumana kameleontti tai pelkästään 8x8)
Sisu E 15 T 10x10 (Kuskien kutsumana leguaani)
Mallisto > Sotilasmallisto > Sisu A2045 (Aasi)

Sisu A2045 on keskiraskas maastokuorma-auto, joka esiteltiin syksyllä 2008. Puolustusvoimat on tilannut näitä 240 kappaletta. A2045 on pienin Sisun sotilaskäyttöön tarkoitetuista ajoneuvoista. Se perustuu osin MAN:lta ostettuun tekniikkaan, mm. moottorin ja akselistojen osalta.
Mallisto > Sotilasmallisto > Sisu GTP 4x4

Sisu julkisti 6.4.2018 lehdistötiedotteessaan uuden ajoneuvon, nimeltä Sisu GTP 4x4. Kyseessä on 10-paikkainen panssaroitu miehistönkuljetusajoneuvo, johon on mahdollista asentaa monia erilaisia ohjaamovaihtoehtoja. Ajoneuvon hyötykuorma on enintään 4500 kg.
Aiheesta muualla

Sisua-sivusto (viitattu 22.11.2008)
Blomberg, Olli: Suomalaista sisua vuodesta 1931 : monialaosaajasta kuorma-autotehtaaksi.  Karjaa:  Sisu Auto, 2006.  ISBN 952-91-4918-2
Nygrén, Helge: Sisu Suomen ja maailman maanteillä.  Helsinki:  Sisu-auto, 1981.  ISBN 951-99315-4-6
Yhtiö Pörssitiedon netissä
| n k Raasepori |
| --- | --- |
Kaupunginosat:  Pinjainen  Bromarv  Tammisaari  Fiskari  Karjaa  Pohja  Snappertuna  Mustio  Tenhola 
Entiset kunnat:  Bromarv  Tammisaari  Tammisaaren maalaiskunta  Karjaa  Karjaan maalaiskunta  Pohja  Snappertuna  Tenhola 
Saaristo:  Tammisaaren saariston kansallispuisto  Degerö  Jussaari  Padva  Skärlandet 
Liikenneyhteydet:  Rantarata  Hangon rata  Valtatie 25  Kantatie 52  Kantatie 51  Skåldön lossi 
Rakennukset:  Tammisaaren kaupungintalo  Mustion linna  Villa Skeppet 
Kirkot:  Bromarvin kirkko  Karjaan kirkko  Mustion kirkko  Pohjan kirkko  Snappertunan kirkko  Tammisaaren kirkko  Tenholan kirkko 
Nähtävyydet:  Raaseporin linna  Fiskarsin ruukki  Pinjaisen ruukki  Mustion ruukki  Tammisaaren vanhakaupunki 
Museot:  Tammisaaren museokeskus EKTA  Fiskarsin museo  Forngården, Snappartuna 
Organisaatiot:  Axxell  Yrkeshögskolan Novia  BK-46  Ekenäs IF  Uudenmaan prikaati  Fiskars (yritys)  Sisu Auto 
Historia:  Junkarsborg  Grabbacka  Raaseporin linna  Raaseporin kreivikunta  Maasillan taistelu  Tammisaaren vankileiri  Harparskog-linja 
Sisu-kuorma-autoissa käytettyjä logoja.
Ennallistettu Sisu S-15 vuodelta 1948. Auto kuului Töysän linjalle.
Paloauto Sisun valmistamalla alustalla.
Sisun panssariauto vuonna 1938
Sisu M-162
Sisu SL 190
Sisu Polar Works DK16M K-AKK-8x4/335+140+137
Sisu A-45, varustettuna Pasin vanteilla ja renkailla
Sisu SA-150 "Masi"
Sisu SA-241 "Rasi"
Maasto-SK.
Sisu XA-180 "Pasi" rauhanturvaamistehtävissä Bosnia-Hertsegovinassa maaliskuussa 1996.
Sisu NA-110 "Nasu"
Sisu E11 8x8-polttoaineauto.
Sisu E13TP 8x8
Arbogast

Flavius Arbogastes, paremmin tunnettu nimillä Arbogast tai Flavianus, (k. 394) oli frankkilainen magister militum, Länsi-Rooman korkea-arvoisin sotapäällikkö. Arbogast oli Flavius Bauton, aiemman magister militumin, poika.
Keisari Theodosius I nimitti Arbogastin vuonna 388 korkeimpaan sotilasvirkaan ja nuoren Valentinianus II:n neuvonantajaksi. Arbogast hallitsi käytännössä Rooman läntisiä osia Valentinianuksen jäädessä nukkehallitsijaksi. Arbogast kääntyi Valentinianuksen kuoltua Eugeniuksen tukijaksi, vaikka Theodosius oli nimittänyt poikansa Honoriuksen Länsi-Rooman keisariksi. Lopulta vuonna 394 Theodosius löi Arbogastin joukot Frigidusjoella. Hävittyään taistelun Arbogast teki itsemurhan.
Minna Kauppi

| Mitalit | Mitalit | Mitalit |  |
| --- | --- | --- | --- |
|  Minna Kauppi vuoden 2010 suunnistuksen maailmanmestaruuskilpailuissa Norjan Trondheimissa. |  Minna Kauppi vuoden 2010 suunnistuksen maailmanmestaruuskilpailuissa Norjan Trondheimissa. |  Minna Kauppi vuoden 2010 suunnistuksen maailmanmestaruuskilpailuissa Norjan Trondheimissa. |  |
Maa:   Suomi
Naisten suunnistus
| MM-kilpailut  | MM-kilpailut  | MM-kilpailut  |  |
|  Kultaa | Århus 2006 | viesti |  |
|  Kultaa | Kiova 2007 | pitkä matka |  |
|  Kultaa | Kiova 2007 | viesti |  |
|  Kultaa | Olomouc 2008 | keskimatka |  |
|  Kultaa | Olomouc 2008 | viesti |  |
|  Kultaa | Trondheim 2010 | keskimatka |  |
|  Kultaa | Trondheim 2010 | viesti |  |
|  Kultaa | Savoie 2011 | viesti |  |
|  Kultaa | Lausanne 2012 | keskimatka |  |
|  Hopeaa | Västerås 2004 | viesti |  |
|  Hopeaa | Kiova 2007 | sprintti |  |
|  Hopeaa | Olomouc 2008 | sprintti |  |
|  Hopeaa | Lausanne 2012 | pitkä matka |  |
|  Hopeaa | Sotkamo 2013 | viesti |  |
|  Pronssia | Aichi 2005 | keskimatka |  |
|  Pronssia | Miskolc 2009 | pitkä matka |  |
|  Pronssia | Miskolc 2009 | viesti |  |
| EM-kilpailut  | EM-kilpailut  | EM-kilpailut  |  |
|  Kultaa | Otepää 2006 | keskimatka |  |
|  Kultaa | Otepää 2006 | viesti |  |
|  Hopeaa | Primorsko 2010 | viesti |  |
|  Hopeaa | Falun 2012 | keskimatka |  |
|  Hopeaa | Falun 2012 | viesti |  |
|  Pronssia | Otepää 2006 | sprintti |  |
|  Pronssia | Otepää 2006 | pitkä matka |  |
|  Pronssia | Ventspils 2008 | keskimatka |  |
|  Pronssia | Ventspils 2008 | viesti |  |
|  Pronssia | Falun 2012 | pitkä matka |  |
Minna Kauppi eCross-maastojuoksussa 2005.
Kauppi vuoden 2010 suunnistuksen maailmanmestaruuskilpailuissa Norjan Trondheimissa.
Minna-Mari Kauppi (s. 25. marraskuuta 1982 Asikkala) on suomalainen suunnistaja. Hän on yhdeksänkertainen maailmanmestari vuosilta 2006–2012 ja yksi menestyneimmistä suomalaisista suunnistajista. Hän on myös kaksinkertainen Euroopan-mestari, moninkertainen Suomen-mestari sekä kaksinkertainen nuorten maailmanmestari. Kaupilla on lisäksi kolme SM-pronssia maastojuoksusta, vuosilta 2005, 2007 ja 2009. Urheilutoimittajain Liitto valitsi hänet Suomen vuoden urheilijaksi 2010.
Ura

Kauppi aloitti urheilemisen kuusivuotiaana harrastaen ensin hiihtoa ja juoksua. Suunnistus tuli lajivalikoimaan kahdeksan vuoden ikäisenä suunnistuskoulun myötä. Hiihto ja juoksu olivat ajatuksissa päällimmäisinä aina 16-vuotiaaksi asti, jolloin suunnistus nousi päälajiksi SM-menestyksen myötä.
Kauppi aloitti uransa Asikkalan Raikkaan riveissä 1982, jota hän edusti kauden 2014 loppuun. Kaudesta 2015 Kaupin seura on ollut Lahden Suunnistajat -37. Kauden 2015 jälkeen Kauppi ilmoitti päättävänsä maajoukkueuransa.
Ensimmäisen Suomen mestaruuden Kauppi suunnisti 1999.  Vuonna 2006 hän voitti Euroopan mestaruuden keskimatkalla ja ankkuroi Suomen naiset viestivoittoihin sekä EM- että MM-kisoissa. Vuonna 2007 Kauppi jakoi pitkän matkan maailmanmestaruuden Heli Jukkolan kanssa sekä suunnisti ankkuriosuuden niin MM-kultaa voittaneessa viestijoukkueessa kuin Venlojen viestin voittaneessa Asikkalan Raikkaan joukkueessakin. Kauppi voitti vuonna 2008 ja vuonna 2010 maailman mestaruudet sekä keskimatkalla että viestissä. Vuonna 2011 Kauppi ankkuroi Suomen naiset viestin maailman mestaruuteen. Vuonna 2012 Kauppi saavutti keskimatkan maailman mestaruuden.
Saavutukset > MM-kilpailut

2003 sprintissä 8., keskimatkalla 11.
2004 keskimatkalla 5., normaalimatkalla 6., viestissä hopeaa
2005 keskimatkalla pronssia, viestissä 4.
2006 sprintissä 5., keskimatkalla 4., viestissä kultaa
2007 sprintissä hopeaa, keskimatkalla 4., pitkällä matkalla kultaa yhdessä Heli Jukkolan kanssa, viestissä kultaa
2008 keskimatkalla kultaa, sprintissä hopeaa, viestissä kultaa
2009 keskimatkalla 4., sprintissä 13., viestissä pronssia
2010 sprintissä 4., pitkällä matkalla 5., keskimatkalla kultaa, viestissä kultaa
2011 pitkällä matkalla keskeytys, viestissä kultaa
2012 keskimatkalla kultaa, pitkällä matkalla hopeaa, viestissä 5.
2013 keskimatkalla ja pitkällä matkalla 4., viestissä hopeaa
2014 viestissä 5., keskimatkalla 24.
2015 sprintissä 6., pitkällä matkalla 13., keskimatkalla 16., viestissä 4.
Saavutukset > EM-kilpailut

2004 sprintissä 13., keskimatkalla 4., normaalimatkalla 5., viestissä 5.
2006 sprintissä pronssia, keskimatkalla kultaa, pitkällä matkalla pronssia, viestissä kultaa
2008 sprintissä 4., keskimatkalla ja viestissä pronssia
2010 sprintissä 12., keskimatkalla 5., viestissä hopeaa
2012 keskimatkalla hopeaa, pitkällä matkalla pronssia, viestissä hopeaa
Saavutukset > Maailmancup

2006 kokonaiskilpailun kolmas (yksi voitto, kaksi kakkos- ja kolmostilaa)
2007 kokonaiskilpailun kolmas (yksi voitto ja kolme kakkostilaa)
2007 Ruotsissa toinen
2008 kokonaiskilpailun toinen
2008 Norjassa voitto
2008 Sveitsissä keskimatkalla voitto  ja sprintissä toinen
2009 kokonaiskilpailussa neljäs
2010 kokonaiskilpailussa neljäs
2011 kokonaiskilpailussa toinen
2012 kokonaiskilpailussa toinen
Saavutukset > World Games

2009 keskimatkalla hopeaa, sprintissä kultaa, viestissä hopeaa
2013 keskimatkalla kultaa, sprintissä 7.
Saavutukset > PM-kilpailut

2003 sprintissä 9., pikamatkalla 6., viestissä 7.
2005 keskimatkalla kultaa, normaalimatkalla 10., viestissä kultaa
2007 sprintissä hopeaa, keskimatkalla hopeaa, pitkällä matkalla hopeaa, viestissä pronssia
Saavutukset > SM-kilpailut

2003 sprintissä hopeaa, normaalimatkalla hopeaa, yösuunnistuksessa kultaa
2004 pikamatkalla kultaa, pitkällä matkalla hopeaa, viestissä pronssia
2005 sprintissä kultaa, pikamatkalla kultaa, viestissä pronssia
2006 sprintissä pronssia, keskimatkalla, erikoispitkällä matkalla, yösuunnistuksessa ja viestissä kultaa
2007 pitkällä matkalla kultaa, yösuunnistuksessa kultaa
2008 keskimatkalla kultaa, viestissä hopeaa
2009 sprintissä ja erikoispitkällä matkalla kultaa
2010 sprintissä, keskimatkalla ja pitkällä matkalla kultaa
2011 keskimatkalla kultaa, pitkällä matkalla hopeaa
2012 keskimatkalla ja pitkällä matkalla kultaa, viestissä hopeaa
2013 sprintissä ja keskimatkalla kultaa
2015 pitkällä matkalla kultaa
2019 sprinttiviestissä hopeaa
2023 viestissä kultaa
Saavutukset > Nuorten MM-kilpailut

2000 pikamatkalla pronssia, viestissä pronssia
2001 pikamatkalla kultaa, viestissä pronssia
2002 pikamatkalla kultaa, normaalimatkalla pronssia, viestissä hopeaa
Saavutukset > Kunnianosoitukset

Kauppi valittiin vuoden 2010 urheilijaksi.
Tomi Kulmalan teos Kiintorasti Vääksynjoen rannassa Vanhassa Vääksyssä vuodelta 2012
Kauppi palkittiin urheilu-urastaan Suomen Urheilugaalassa 2016.
Muuta

Kauppi elää avoliitossa Apulannan rumpalin Sipe Santapukin kanssa. He saivat poikalapsen tammikuussa 2017 ja tyttölapsen elokuussa 2020. Kauppi oli aiemmin avoliitossa suunnistuksen maailmanmestarin Pasi Ikosen kanssa.
Kaupilla on diagnosoitu jo nuorena IBD-sairaus, josta on myöhemmällä iällä kehittynyt hänelle tulehduksellinen suolistosairaus, Crohnin tauti. Hän valmistui filosofian maisteriksi Jyväskylän yliopiston Kieli- ja viestintätieteiden laitokselta 2011.
Ari Väntänen on kirjoittanut Kaupista elämäkerran Minna Kauppi – Suunta/vaisto (Like, 2020).
Kirjallisuutta

Ari Väntänen, Minna Kauppi : suunta/vaisto. Helsinki: Like, 2020 ISBN 978-951-1-35546-5
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Minna Kauppi Wikimedia Commonsissa
Minna Kaupin kotisivut
Ylen Elävä arkisto: Kaupista keskimatkan maailmanmestari 2010
| n k Suomen vuoden urheilija |
| --- | --- |
Valitut:  1947: Mikko Hietanen, Lassi Parkkinen  1948: Heikki Hasu  1949: Viljo Heino  1950: Heikki Hasu  1951: Veikko Karvonen  1952: Veikko Hakulinen  1953: Veikko Hakulinen  1954: Veikko Hakulinen  1955: Voitto Hellsten  1956: Antti Hyvärinen  1957: Olavi Vuorisalo  1958: Vilho Ylönen  1959: Juhani Järvinen  1960: Veikko Hakulinen  1961: Kalevi Huuskonen  1962: Pentti Nikula  1963: Pentti Eskola  1964: Eero Mäntyranta  1965: Jouko Launonen  1966: Eero Mäntyranta  1967: Eero Tapio  1968: Kaarlo Kangasniemi  1969: Kaarlo Kangasniemi  1970: Kalevi Oikarainen  1971: Juha Väätäinen  1972: Lasse Virén  1973: Mona-Lisa Pursiainen  1974: Riitta Salin  1975: Heikki Ikola  1976: Lasse Virén  1977: Pertti Ukkola  1978: Helena Takalo  1979: Pertti Karppinen  1980: Pertti Karppinen  1981: Heikki Ikola  1982: Keke Rosberg  1983: Tiina Lillak  1984: Marja-Liisa Kirvesniemi  1985: Matti Nykänen  1986: Marjo Matikainen  1987: Marjo Matikainen  1988: Matti Nykänen  1989: Marjo Matikainen  1990: Päivi Alafrantti  1991: Kimmo Kinnunen  1992: Toni Nieminen  1993: Juha Kankkunen  1994: Jani Sievinen  1995: Jari Litmanen  1996: Heli Rantanen  1997: Mika Myllylä  1998: Mika Häkkinen  1999: Mika Myllylä  2000: Arsi Harju  2001: Sami Hyypiä  2002: Samppa Lajunen  2003: Hanna-Maria Seppälä  2004: Marko Yli-Hannuksela  2005: Janne Ahonen  2006: Jukka Keskisalo  2007: Tero Pitkämäki  2008: Satu Mäkelä-Nummela  2009: Aino-Kaisa Saarinen  2010: Minna Kauppi  2011: Kaisa Mäkäräinen  2012: Tuuli Petäjä-Sirén  2013: Tero Pitkämäki  2014: Iivo Niskanen, Sami Jauhojärvi  2015: Tero Pitkämäki  2016: Leo-Pekka Tähti  2017: Iivo Niskanen  2018: Iivo Niskanen  2019: Teemu Pukki  2020: Lukas Hradecký  2021: Matti Mattsson  2022: Iivo Niskanen  2023: Lauri Markkanen  2024: Aleksander Barkov 
| --- | --- |
Auktoriteettitunnisteet: Henkilöt :  Uppslagsverket Finland 
Kauppi suunnistuksen MM-kisoissa 2007.
Alavus

| Alavus Alavo |
| --- | --- |

 vaakuna :  sijainti 
 Alavuden rautatieasema vuonna 2014.
Sijainti:  62°35′10″N, 023°37′10″E
Maakunta:  Etelä-Pohjanmaan maakunta
Seutukunta:  Kuusiokuntien seutukunta
Kuntanumero:  010
Hallinnollinen keskus:  Alavuden keskustaajama
Perustettu:  1865
– kauppalaksi:  1974
– kaupungiksi:  1977
Kuntaliitokset:  Töysä (2013)
Kokonaispinta-ala:  1 151,50 km² 102:nneksi suurin 2022 
– maa:  1 087,24 km²
– sisävesi:  64,26 km²
Väkiluku:  10 780 90:nneksi suurin 31.12.2024 
– väestötiheys:  9,92 as./km² (31.12.2024)
Ikäjakauma:  2020 
– 0–14-v.:  16,7 %
– 15–64-v.:  54,6 %
– yli 64-v.:  28,7 %
Äidinkieli:  2023 
– suomenkielisiä:  97,4 %
– ruotsinkielisiä:  0,1 %
– muut:  2,5 %
Kunnallisvero:  9,6 % 53:nneksi suurin 2025 
Työttömyysaste:  11,1 % (2015)
Kaupunginjohtaja:  Liisa Heinämäki
Kaupunginvaltuusto:  31 paikkaa
  2021–2025   • Kesk.   • PS   • Kok.   •  KD   •  SDP   • Vihr.:   13 7 4 4 2 1
www.alavus.fi
Infobox OKNimi-testi OK: 
Alavus (ruots. Alavo) on Suomen kaupunki Etelä-Pohjanmaalla Lapuanjoen yläjuoksulla. Kaupungissa asuu 10 780 ihmistä, ja sen pinta-ala on 1 151,50 km2, josta 64,26 km2 on vesistöjä. Väestötiheys on 9,92 asukasta/km2.
Alavuden alueella eteläpohjalainen lakeus vaihtuu Suomenselän mäkimaisemaksi. Alavus tunnetaan kymmenistä järvistään, jotka ovat muulla Etelä-Pohjanmaalla harvinaisia. Alavudella sijaitsee myös kansainvälisesti arvokas Kuivasjärven lintujärvi.
Järviä on 60 kappaletta ja rantaviivaa yhteensä 324 kilometriä. Seinäjoelle on matkaa Alavuden keskustasta vajaa 60 kilometriä ja Tuurin kauppakylään noin seitsemän kilometriä.
Alavuden naapurikunnat ovat Alajärvi koillisessa, Kuortane pohjoisessa, Seinäjoki lännessä, Virrat etelässä ja Ähtäri idässä. Entisiä naapurikuntia ovat Seinäjokeen liitetyt Nurmo ja Peräseinäjoki. Vuonna 2013 Alavuteen on liitetty Töysän kunta.
Historia > Asutuksen synty

Ihminen saapui Alavuden seudulle heti mannerjään peräydyttyä. Vanhimmat seudulta löytyneet kivikauden aikaiset löydöt sijoittuvat Suomusjärven kulttuurin aikaan, noin 8000–5000 eaa. Kiviaseet, nuotion pohjat, kodan jäännökset ja palaneet luut kertovat paljon kivikautisen väestön elämästä. Rantaviivan siirtyessä lännemmäksi myös asutus Alavuden alueella väheni huomattavasti, eikä siitä ole löydetty merkkejä kivikauden lopulla. Rautakautiset esineet osoittavat edullisen liikesijainnin ja hyvien kala-apajien houkutelleen paikalle väkeä jatkuvasti, vaikka suora vesitie olikin jo katkennut maankohoamisen vuoksi.
Asutus pysyi liikkuvana pyyntikulttuurina aina 1500-luvulle. Hämäläiset käyttivät seutua reittinä erämaihinsa ja Pohjanlahdelle. Savolaista kaskenpolttajaväestöä alkoi 1500-luvun lopulla asettua seudulle. Lapuanjoen laakson yläosaa kutsuttiinkin 1600-luvulla Lapuan Savoksi. Savolaisten kulttuuri oli jonkinlainen pysyvän maatalouden ja liikkuvan pyyntikulttuurin välimuoto. Suurin osa seudun väestöstä siirtyi muualle. Lopullinen asuttaminen tapahtui lännestä, pääasiassa Kyröjoen ja Lapuanjoen keskijuoksulle, jonne asettui satakuntalaisperäistä väestöä.
Alavuden vesistönimissä on nähtävissä jälkiä alueen saamelaisasutuksesta, joka on väistynyt alueelta 1500-luvun tienoilla. Saamelaisperäisiä nimiä ovat esimerkiksi Kaidesluoma (joki), Kuorasjärvi, Kuotesjärvi, Kätkänjoki, Paatsjoki ja Sapsalampi. Kaidesluoma on muotoutunut saamen sanasta skaidi, joka tarkoittaa jokihaarojen väliin jäävää niemimäistä maa-aluetta. Kuoras-nimi puolestaan tulee saamen pikkusiikaa merkitsevästä sanasta guora, joka toisaalta liittyy myös suomen kuore-sanaan. Kuotesjärvi saa nimensä järven kannasmaisesta saaresta, jota ilmaistaan esimerkiksi nykyisessä inarinsaamessa sanalla kuotku - kapea saari, joka luoteen aikana yhdistyy mantereeseen. Kätkänjoki-nimen taustalla on saamen ahmaa merkitsevä sana geatki, paats-nimi merkitsee 'käpyä' ja Sapsalammen sapsa on muotoutunut siikaa merkitsevästä kantasaamen muodosta sapse.
Uudenkaarlepyyn kaupungin perustaminen Lapuanjoen suulle oli tärkeä tapahtuma Alavuden historiassa. Vuonna 1617 määrättiin Näsijärven pohjoispäässä sijaitseva Ruovesi Uudenkaarlepyyn kauppapiirin. Kuljetukset tapahtuivat Suomenselän yli pitkin Näsijärven muinaisen laskujoen vartta. Tämän vaiheen alkaessa Alavuden seutu oli vielä niin harvaan asuttu, että siellä oli veroluetteloiden mukaan vain kuusi taloa.
Liikennettä välitti aluksi vain Hämeestä Pohjanmaalle johtanut ratsupolku, joten kaupankäynti jäi varsin vaatimattomaksi. Alavuden kehitys olikin hidasta koko 1600-luvun ajan. Tilanne muutti kuitenkin 1600-luvun lopulla, kun Ruovedeltä Uuteenkaarlepyyhyn rakennettiin maantie. Talojen lukumäärä oli noussut sadassa vuodessa ainoastaan kahteenkymmeneen. Taloja oli 1700-luvun lopussa jo yli sata ja asukasluku nousi lähelle kahta tuhatta.
Historia > Seurakunnan synty

Alavuden seutu kuului aluksi Ilmajoen seurakuntaan. Vuonna 1674 Alavudesta muodostettiin Ilmajoen saarnahuonekunta. Alavudesta tuli 1701 kappeliseurakunta ja se sai oman papin. Alavus liitettiin vuonna 1798 kappeliseurakunnaksi vasta perustettuun Kuortaneen kirkkoherrakuntaan. Alavutelaiset olivat tyytymättömiä siihen, että kirkkoherra asui Kuortaneella, joten vuonna 1835 Alavudesta tuli emäseurakunta jonka kappeliseurakunnaksi Kuortane puolestaan liitettiin ja vuonna 1837 Kuortaneen kirkkoherra muutti Alavudelle. Koko pitäjän nimeksi tuli vielä tuolloin Kuortane. Kuortane ja Alavus erotettiin kumpikin omaksi emäseurakunnakseen 1859 ja Alavus sai takaisin vanhan nimensä. Käytännössä seurakuntien ero tapahtui kuitenkin vasta 1875. Töysä erosi omaksi kirkkoherrakunnaksi vuonna 1896.
Ensimmäinen kirkko rakennettiin Alavudelle todennäköisesti 1677, toinen kenties 1740-luvulla. Vuosina 1823–1825 rakennettu, Carl Ludvig Engelin suunnittelema kirkko tuhoutui tulipalossa 1912. Vain Carl Bassin suunnittelema kellotapuli säilyi. Kaupungin nykyinen Kauno Kallion piirtämä rapattu tiilikirkko valmistui 1914.
Historia > Alavuden taistelu

Suomen sodassa Alavudella käytiin tärkeä taistelu, joka tunnetaan nykyisin Alavuden taisteluna. Suomen kenttäarmeija oli saanut perääntymisvaiheen aikana 14. heinäkuuta 1808 voiton Lapualla, mutta venäläiset uhkasivat tehdä sen tyhjäksi valloittamalla Alavuden tärkeän tienristeyksen. Carl Johan Adlercreutz päätti tällöin vallata Alavuden takaisin ja hyökkäsi 17. elokuuta noin 4 000 miehen voimin lähes puolta pienemmän venäläisjoukon kimppuun. Suomalaiset ryhmittyivät hyökkäykseen Alavuden kirkon vaiheille ja etenivät hyökkäykseen Alavudenjärven länsirantaa etelään. Röyskön tilan mailla Adlercreutz itse johti hyökkäystä venäläisten vasenta sivustaa vasten. Alipäällikköinään hänellä olivat muun muassa Vänrikki Stoolin tarinoista tutut Karl Leonhard Lode ja Johan Reinhold von Törne. Kun nykyisen Harrin kesäteatterin tienoilla sijainnut Härkönen oli vallattu rynnäköllä, venäläisiä ajettiin takaa puolitoista peninkulmaa pitkin Kuortaneen-Ruoveden harjua. Alavuden voittoa Suomen armeija ei kuitenkaan osannut käyttää hyväkseen.
Autonomian aika oli Alavudella ripeän kehityksen kautta. Uutta peltoa raivattiin ja väkiluku moninkertaistui. 1900-luvun alussa ylitettiin jo kymmenentuhannen asukkaan raja.
Historia > Rautatieliikenteen vaiheet

Alavuden liikennesijainti oli parantunut entisestään Haapamäen–Seinäjoen rautatien avautuessa 1883. Rata linjattiin kuitenkin noin 3 kilometriä kirkonkylän pohjoispuolelta. Keskus jakautui kahtia, asemanseuduksi ja kirkonseuduksi. Maantieyhteyden merkityksen vähentyessä kehityksen painopiste siirtyi ainakin osittain asemanseudulle. Tämä kaksijakoisuus on ilmeisesti jossain määrin heikentänyt kaupunkimaisemman asutuksen kasvua. Toinen kasvua jarruttanut tekijä oli tiheään asutun kaupallisen vaikutusalueen puuttuminen. Naapurikunnat ovat Suomenselän tapaan pieniä ja kuntien väliset etäisyydet ovat pitkät. Alavuden liikennesijainti heikkeni 1971, jolloin Pohjanmaan rataa oikaistiin Alavuden ohi Tampereelta suoraan Seinäjoelle. Alavus oli kauppalana 1974–1976 ja kaupunginoikeudet se sai 1. tammikuuta 1977.
Vuoden 2013 alussa Töysän kunta yhdistyi Alavuden kaupunkiin kuntaliitoksen myötä. Alavuden uudeksi vaakunaksi otettiin silloinen Töysän vaakuna.
Maantiede

Alavuden kaupunki sijaitsee Pohjanmaan ja Järvi-Suomen vedenjakajan Suomenselän tuntumassa kaakkoisella Etelä-Pohjanmaalla. Se jakaantuu kahteen suunnilleen yhtä suureen osaan, itäiseen ja läntiseen, jotka ovat hyvin erilaisia. Läntinen puolisko on tasaista, aavistuksen verran luoteeseen kallistuvaa, pienten järvien ja soiden luonnehtimaa. Se on juuri sellaista, miksi Suomenselän suomaa tavallisesti kuvaillaan. Itäosa muistuttaa enemmän hämäläistä maisemaa.