stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Saniye İffet
Elämäkerta

Saniye İffet (Saniyä Ğiffät) syntyi kauppiasperheeseen Tšistopolissa vuonna 1899. Vanhempiensa menehdyttyä hänen ollessaan vielä lapsi otti Tomskissa asuva Saniyen äidin Aliyen (Ğaliyä) serkku Fatıma (Fatıyma) hänen huostaansa. Sanomalehdessä Sibiriya työskennellyt ja kirjallisesti sivistynyt Fatıma vaikutti vahvasti Saniyen kiinnostukseen kirjoittaa. İffetin ensimmäinen runo julkaistiin kyseisessä sanomalehdessä vuonna 1912.
İffet päätyi "tataarilaisen älymystön" piireihin miehensä Zakirin kautta, jonka kanssa hän meni naimisiin nuorena. İffetin runoja julkaistiin Zakirin lehdessä nimeltään Tormış. Runojen aiheet keskittyivät paljolti tataarien nationalismiin ja kysymyksiin heidän tulevaisuudestaan itsenäisenä kansana.
Saniye ja Zakir olivat muuttaneet Ufasta Petropavliin ja lopulta Kiinaan 1918-1920 aikoihin. Siellä Zakir perusti lastentarhan ja koulun tataareille. Saniye toimi koulussa opettajana. Tuona aikana Saniye kirjoitti runon (turkiksi: 'Tanrı Dağı’na Bakarken'), joka käsitteli "muinaisten turkkilaisten mahtavuutta".
Seuraavaksi pariskunta muutti Mantšuriaan. Saniye jatkoi opetustöitään, ja pian Zakir jatkoikin matkaansa Turkkiin ja asetuttuaan maahan toi myös vaimonsa ja lapsensa perässä. Turkissa Saniye kirjoitti enimmäkseen runoja ja näytelmäkirjallisuutta. Niitä ja hänen artikkeleitaan julkaistiin muun muassa Ayaz İshakin sanomalehdissä Milli Yul sekä Yaña Milli Yul. Hänen miehensä Zakir tunnettiin maassa antropologina ja historioitsijana, joka käänsi teoksia turkin kielelle, kuten esimerkiksi Ibn Khaldunin Muqaddimah.
Suomeen İffet muutti paikallisen tataariyhteisön kutsusta perheensä kanssa vuonna 1937. Saniye ja Zakir ottivat aktiivisesti osaa yhteisön toimintaan. Saniye kirjoitti näytelmäkirjallisuutta ja toimi myös opettajana kuten miehensä. Suomessa esitettyjä hänen teoksiaan on Yaña köy, Han bülegi ja Tormış közgızı, joista jälkimmäisen yhteisö esitti myös Virossa.
Perhe palasi seuraavaksi takaisin Turkkiin, jossa he viettivät lopun elämästään. Saniye İffet kuoli sydänsairauteen vuonna 1957. Zakir kuoli kotona Ankarassa vuonna 1945. Turkissa Saniye ja hänen miehensä tunnettiin sukunimellä "Ugan".
Turkkilaisen arkeologin Hamit Zübeyir Koşayn mukaan İffet ei saanut koskaan merkittävää huomiota Turkissa, mutta siitä huolimatta İffetin "jäljet näkyvät aina Turkista Kaukoitään ja Suomeen; hänen Kazanin murteella kirjoitettuja runoja lausutaan pienessä piirissä edelleen ja myös rukouksia".
Teoksia

Saniyä Ğiffät şiğerläre, Сания Гыйффәт шигырьләре (Ufa, 1918)
Tormış közgeze, Тормыш көзгесе (Helsinki, 1937)
Xan büläge, Хан бүләге
Yaña köy, Яңа көй
Uqu kitabı, Уку китабы (Helsinki, 1938 - opetusmateriaalia)
Lukuisia artikkeleita
Silvano Bertini

| Mitalit | Mitalit | Mitalit |  |
| --- | --- | --- | --- |
|  Bertini vuonna 1970 tai aikaisemmin. |  Bertini vuonna 1970 tai aikaisemmin. |  Bertini vuonna 1970 tai aikaisemmin. |  |
Maa:   Italia
Miesten nyrkkeily
|  Olympialaiset  |  Olympialaiset  |  Olympialaiset  |  |
|  Pronssia | Tokio 1964 | 67 kg |  |
| EM-kilpailut  | EM-kilpailut  | EM-kilpailut  |  |
|  Hopeaa | Moskova 1963 | 67 kg |  |
Silvano Bertini (27. maaliskuuta 1940 Lastra a Signa – 27. kesäkuuta 2021 Lastra a Signa) oli italialainen nyrkkeilijä ja olympiamitalisti.
Bertini voitti 67 kilogramman painoluokassa olympiapronssia Tokiossa 1964 ja EM-hopeaa Moskovassa 1963. Hän kilpaili myös ammattinyrkkeilijänä. Bertini kuoli 81-vuotiaana 27. kesäkuuta 2021.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Silvano Bertini Wikimedia Commonsissa
Silvano Bertini Kansainvälinen olympiakomitea. (englanniksi)
Shadow of the Moon

| Shadow of the Moon Blackmore’s Night |
| --- | --- | --- |

Studioalbumin tiedot
 Julkaistu: 2. kesäkuuta 1997
 Tuottaja(t): Ritchie Blackmore
 Tyylilaji: folk rock
 Kesto: 65.24
 Levy-yhtiö: Steamhammer US
Blackmore’s Nightin muut julkaisut
|   | Shadow of the Moon 1997 | Under a Violet Moon 1999 |
Shadow of the Moon on renessanssiyhtye Blackmore’s Nightin ensimmäinen albumi, joka julkaistiin vuonna 1997.
Kappaleet

Kaikki kappaleet on säveltänyt ja sovittanut Ritchie Blackmore ja Candice Night, ellei toisin mainita.
Shadow of the Moon – 5.06
The Clock Ticks On – 5.15 (alkuperäinen Tielman Susato)
Be Mine Tonight – 2.51
Play, Minstrel, Play – 3.59 (alkuperäinen Pierre Attaingnant)
Ocean Gypsy – 6.06 (säv. Michael Dunford, Betty Thatcher)
Minstrel Hall – 2.36 (säv. Blackmore)
Magical World – 4.02 (alkuperäinen Pierre Attaingnant)
Writing on the Wall – 4.35 (alkuperäinen Pjotr Tšaikovski)
Renaissance Faire – 4.16 (traditionaalinen Susato)
Memmingen – 1.05 (säv. Blackmore)
No Second Chance – 5.39
Mond Tanz – 3.33 (säv. Blackmore)
Spirit of the Sea – 4.50
Greensleeves – 3.47 (säv. trad.)
Wish You Were Here – 5.02 (säv. L. Teijo)
Possum's Last Dance – 2.42 (säv. Blackmore)
Kokoonpano

Ritchie Blackmore – sähkökitara, akustinen kitara, bassokitara, mandoliini, rumpu, tamburiini
Candice Night – päävokalisti, taustalaulu
Pat Regan – kosketinsoittimet
Gerald Flashman – nokkahuilut, trumpetti, käyrätorvi
Tom Brown – sello
Lady Green – alttoviulu, viulut
Kokoonpano > Vierailevat artistit

Ian Anderson – huilu kappaleessa "Play, Minstrel, Play"
Scott Hazell – laulu kappaleessa "Play, Minstrel, Play".
Arvostelut

Allmusic:
Sinun kanssasi kahden

| Sinun kanssasi kahden> Easter Parade |
| --- | --- |

Ohjaaja:  Charles Walters
Käsikirjoittaja:   Sidney Sheldon  Frances Goodrich  Albert Hackett 
Tuottaja:  Arthur Freed
Säveltäjä:   Johnny Green  Roger Edens 
Kuvaaja:  Harry Stradling
Leikkaaja:  Albert Akst
Tuotantosuunnittelija:  Cedric Gibbons
Pukusuunnittelija:  Irene Lentz
Lavastaja:  Edwin B. Willis
Erikoistehosteet:  Warren Newcombe
Pääosat:   Judy Garland  Fred Astaire  Peter Lawford 
Valmistustiedot
Valmistusmaa:  Yhdysvallat
Tuotantoyhtiö:   Loew's Incorporated  Metro-Goldwyn-Mayer 
Levittäjä:  Loews Cineplex Entertainment Netflix
Kesto:  104 min
Alkuperäiskieli:  englanti
Aiheesta muualla
IMDb 
Elonet
AllMovie
Infobox OKNimi-testi OK: 
Sinun kanssasi kahden (engl. Easter Parade) on Charles Waltersin ohjaama ja Arthur Freedin tuottama yhdysvaltalainen musikaalielokuva vuodelta 1948. Sen pääosia esittävät Judy Garland ja Fred Astaire. Gene Kellyn oli alun perin tarkoitus esittää miespääosaa, mutta hän loukkasi nilkkansa elokuvan kuvausten aikana ja joutui jäämään pois tuotannosta.
Elokuvan musiikkiraita on kokonaisuudessaan Irving Berlinin säveltämä. Berlin teki elokuvaa varten seitsemän alkuperäiskappaletta, ja lisäksi musiikkiraidalle otettiin kymmenen hänen aikaisemmin julkaisemaansa sävellystä.
Irving Berlin oli alun perin sopinut elokuvan rahoittamisesta ystävänsä Joseph M. Schenckin kanssa, joka työskenteli 20th Century Foxilla. Yhtiön johto ei kuitenkaan suostunut antamaan Berlinille prosenttiosuutta elokuvan tuotosta, ja elokuvan tekeminen siirtyi Metro-Goldwyn-Mayerille säveltäjän saatua paremman rahallisen tarjouksen Louis B. Mayerilta. Tuottajaksi tuli Arthur Freed, joka oli jo vastuussa Berlinin säveltämään teatterimusikaaliin perustuvan Annie mestariampuja -elokuvan tuottamisesta.
Johnny Green ja Roger Edens palkittiin elokuvan musiikkiraidasta parhaan musiikin Oscarilla.
Roolit

| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
|  Judy Garland  | … |  Hannah Brown   |
|  Fred Astaire  | … |  Don Hewes   |
|  Peter Lawford  | … |  Jonathan Harrow III   |
|  Ann Miller  | … |  Nadine Hale   |
|  Jules Munshin  | … |  päätarjoilija François   |
Lähde:
Sievikit

| Sievikit |
| --- | --- |
 Täpläsievikki (Nemophila maculata)
Tieteellinen luokittelu
Kunta::  Kasvit Plantae
Kladi::  Putkilokasvit
Kladi::  Siemenkasvit
Kladi::  Koppisiemeniset
Kladi::  Aitokaksisirkkaiset
Lahko::  Boraginales
Heimo::  Lemmikkikasvit Boraginaceae
Alaheimo::  Hydrophylloideae
Suku::  Sievikit Nemophila  Nutt. ex W.P.C.Barton
Katso myös
   Sievikit Commonsissa 
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Sievikit (Nemophila) on lemmikkikasvien heimoon (tai sievikkikasveihin) kuuluva kasvisuku. Suvussa on 13 lajia, joita kasvaa alkuperäisenä Pohjois-Amerikassa, pääosin Yhdysvalloissa. Sievikkien koristekasvilajeja ovat täpläsievikki (Nemophila maculata) ja sinisievikki (Nemophila menziesii).
Aiheesta muualla

Suomen Lajitietokeskus: Sievikit (Nemophila)
Finto: Kassu – Kasvien suomenkieliset nimet: Nemophila
Skinés

| Skinés Σκινές |
| --- | --- |
 Skinés
 Koordinaatit: 35°25′53″N, 23°54′43″E 
Valtio:  Kreikka
Hajautetun hallinnon alue:  Kreeta
Alue:  Kreeta
Alueyksikkö:  Chaniá
Kunta:  Plataniás
Hallinto:  
 – Asutustyyppi:  kylä
 – Kallikrates-koodi:  7406041001
Väkiluku (2011):  599
Aikavyöhyke:  UTC+2
 – Kesäaika:  UTC+3
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Skinés (kreik. Σκινές) on Kreikan kylä, joka sijaitsee Kreetan saarella. Se kuuluu hallinnollisesti Plataniáksen kuntaan, Chanián alueyksikköön ja Kreetan alueeseen. Kylän väkiluku on 599 (vuonna 2011).
Skinésin kylä sijaitsee noin 16 kilometriä lounaaseen Chaniásta. Saksalaiset tuhosivat kylän toisen maailmansodan miehityksen aikana ja surmasivat sen asukkaat. Kylän tärkein kirkko on omistettu Kristuksen kirkastumiselle (Metamórfosi tou Sotíros).
Skinés muodostaa myös laajemman kyläyhdyskunnan (Τοπική Κοινότητα Σκινέ, Topikí Koinótita Skiné), johon kuuluu varsinaisen Skinésin kylän lisäksi kylä Chliaró. Koko yhdyskunnan väkiluku on 621. Aiemmin Skinés kuului Mousoúroin kuntaan ja vuodesta 2011 lähtien Plataniáksen kunnan Mousoúroin kunnallisyksikköön.
Seal the Deal & Let’s Boogie

| Seal the Deal & Let’s Boogie Volbeat |
| --- | --- | --- |

Studioalbumin tiedot
 Julkaistu: 3. kesäkuuta 2016
 Formaatti: CD, 2CD, 2LP
 Tuottaja(t): Jacob Hansen, Michael Poulsen, Rob Caggiano
 Tyylilaji: hard rock, rockabilly, heavy metal
 Kesto: 53.01
 Levy-yhtiö: Republic
Listasijoitukset
  1.  4.
Volbeatin muut julkaisut
| Outlaw Gentlemen & Shady Ladies 2013 | Seal the Deal & Let’s Boogie 2016 | Rewind, Replay, Rebound 2019 |
Singlet albumilta Seal the Deal & Let’s Boogie
 ”The Devil’s Bleeding Crown” Julkaistu: 7. huhtikuuta 2016  ”For Evigt” Julkaistu: 29. huhtikuuta 2016  ”Seal the Deal” Julkaistu: 20. toukokuuta 2016  ”Black Rose” Julkaistu: 7. maaliskuuta 2017
Seal the Deal & Let’s Boogie on tanskalaisen heavy metal -yhtye Volbeatin albumi, joka julkaistiin 3. kesäkuuta 2016. Albumilta julkaistiin ensimmäinen single "The Devil’s Bleeding Crown" lyriikkavideon muodossa 7. huhtikuuta 2016. Kappaletta on kuitenkin soitettu aikaisemmin konserteissa. 29. huhtikuuta 2016 yhtye julkaisi kaksi versiota albumin toisesta singlestä. Pohjois-Amerikan versiossa kappale on nimeltään "The Bliss" ja toisessa versiossa kappaleen nimi on "For Evigt". "For Evigt" - kappaleessa on mukana vierailevana laulajana Johan Olsen, ja kappale on osittain tanskankielinen.
Albumi ylsi Yhdysvalloissa Billboard 200 -listan neljännelle sijalle. Suomessa se debytoi virallisen albumilistan ensimmäisellä sijalla, jolla se vietti kaksi ensimmäistä listaviikkoaan.
Kappaleet

| Seal the Deal & Let’s Boogie – Standard version |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| Nro | Nimi | Sanat | Sävel | Kesto |  |  |  |  |  |
| 1. | The Devil’s Bleeding Crown | Michael Poulsen | Poulsen | 3.56 |  |  |  |  |  |
| 2. | Marie Laveau | Poulsen | Poulsen | 3.13 |  |  |  |  |  |
| 3. | For Evigt (feat. Johan Olsen)  | Poulsen | Poulsen | 4.44 |  |  |  |  |  |
| 4. | The Gates of Babylon | Poulsen | Poulsen Rob Caggiano Jon Larsen | 4.34 |  |  |  |  |  |
| 5. | Let It Burn | Poulsen | Poulsen | 3.39 |  |  |  |  |  |
| 6. | Black Rose (feat. Danko Jones)  | Poulsen | Poulsen | 3.55 |  |  |  |  |  |
| 7. | Rebound | Ray Carlisle | Carlisle | 2.29 |  |  |  |  |  |
| 8. | Mary Jane Kelly | Poulsen | Poulsen | 5.39 |  |  |  |  |  |
| 9. | Goodbye Forever | Poulsen | Poulsen | 4.30 |  |  |  |  |  |
| 10. | Seal the Deal | Poulsen | Poulsen Larsen | 4.09 |  |  |  |  |  |
| 11. | Battleship Chains | Terry Anderson | Anderson | 3.21 |  |  |  |  |  |
| 12. | You Will Know | Poulsen | Poulsen Caggiano Larsen | 4.31 |  |  |  |  |  |
| 13. | The Loa’s Crossroad | Poulsen | Poulsen Caggiano Larsen | 4.21 |  |  |  |  |  |
| Seal the Deal & Let’s Boogie – Deluxe version |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| Nro | Nimi | Sanat | Sävel | Kesto |  |  |  |  |  |
| 14. | Slaytan | Poulsen | Poulsen | 0.58 |  |  |  |  |  |
| 15. | The Bliss | Poulsen | Poulsen | 4.42 |  |  |  |  |  |
| 16. | Black Rose | Poulsen | Poulsen | 3.57 |  |  |  |  |  |
| 17. | The Devil’s Bleeding Crown (Live at Tusindårsskoven, Odense 2015)  | Poulsen | Poulsen | 4.04 |  |  |  |  |  |
Kokoonpano

Michael Poulsen – laulu, kitara
Rob Caggiano – kitara, basso
Jon Larsen – rummut, lyömäsoittimet
Arvostelut

Allmusic:
Gaffa:
Imperiumi.net:
Kaaoszine: 8+/10
Metalliluola: 8+/10
Soundi:
Aiheesta muualla

Seal the Deal & Let’s Boogie Discogsissa. (englanniksi)
Albumi Seal the Deal & Let’s Boogie Encyclopaedia Metallum -sivustolla (englanniksi)
Volbeat
| --- | --- |
Studioalbumit:   The Strength / The Sound / The Songs  Rock the Rebel / Metal the Devil  Guitar Gangsters & Cadillac Blood  Beyond Hell / Above Heaven  Outlaw Gentlemen & Shady Ladies  Seal the Deal & Let’s Boogie  Rewind, Replay, Rebound  Servant of the Mind 
Livealbumit:   Live from Beyond Hell/Above Heaven  Let's Boogie!  Rewind, Replay, Rebound: Live in Deutschland 
Videoalbumit:   Live in a Pool of Booze  Live: Sold Out!  Live from Beyond Hell/Above Heaven  Let’s Boogie! 
Singlet:   I Only Wanna Be with You  Sad Man’s Tongue  The Garden’s Tale  Radio Girl  Maybellene i Hofteholder  Mary Ann’s Place  We  Fallen  Heaven nor Hell  7 Shots  16 Dollars  A Warrior’s Call  Still Counting  Cape of Our Hero  The Hangman’s Body Count  Lola Montez  The Nameless One  Lonesome Rider  Dead but Rising  Doc Holliday  The Devil’s Bleeding Crown  For Evigt  Seal the Deal  Black Rose  Leviathan  Last Day Under the Sun  Cheapside Sloggers  Pelvis on Fire  Die to Live  Wait a Minute My Girl  Dagen Før  Shotgun Blues  Becoming  The Sacred Stones  Temple Of Ekur
Shadow of the Colossus

| Shadow of the Colossus |
| --- | --- |
 Pelin kansikuva kuvastaa kokoeroa kolossin ja päähenkilön välillä
Kehittäjä:  Team Ico
Julkaisija:  Sony Computer Entertainment
Jakelija:  PlayStation Store
Ohjaaja:  Fumito Ueda
Tuottaja:  Kenji Kaidō
Suunnittelija:  Fumito Ueda
Säveltäjä:  Kō Otani
Julkaistu:  PlayStation 2NA 18. lokakuuta 2005JP 27. lokakuuta 2005AUS 16. helmikuuta 2006EU 17. helmikuuta 2006 PlayStation 3JP 22. syyskuuta 2011
Lajityyppi:  toimintaseikkailu
Pelimuoto:  yksinpeli
Ikäluokitus:  CERO: B ESRB: T  Virheellinen ESRB-arvo OFLC: M PEGI: 12
Alusta:  PlayStation 2, PlayStation 3
Jakelumuoto:  DVD, Blu-ray
Lisää peliartikkeleitaVideopelien teemasivulla
Infobox OK  : 
Shadow of the Colossus (jap. ワンダと巨像, Wander to kyozō) on japanilainen, PlayStation 2 -konsolille suunniteltu ja julkaistu seikkailupeli. Pelin on kehittänyt Sonyn suunnittelutiimi Studio 1 ja Team Ico. Team Ico on tunnettu myös pelistään Ico.
Pelin pääsuunnittelijoita ovat Kenji Kaidō ja Fumito Ueda. Pelin musiikit on säveltänyt Kō Ōtani. Peli on kriitikoiden ylistämä ja on voittanut lukuisia palkintoja. Peliä pidetään yleensä erityisen ahdistavana, synkkänä, pimeänä ja pelottavana, mutta jokseekin kauniina kokemuksena. Peli kuvastaa yksinäisyyttä ja kuolemaa, ja sitä pidetäänkin usein taideteoksena.
Peli on julkaistu remasteroituna HD-versiona Playstation 3 ja Playstation 4 -pelikonsoleille.
Pelin idea

Nimetön matkaaja (Fanien antama nimi Wander) matkustaa kirotulle maalle hevosensa Agron kanssa. Hän kantaa mukanaan kuollutta tyttöä nimeltä Mono. Matkaaja saapuu temppeliin, jossa hän kohtaa Dormin-nimisen henkiolennon. Dormin lupaa herättää tytön takaisin henkiin, mikäli matkaaja tuhoaa 16 kolosseiksi kutsuttua valtavan kokoista hirviöitä. Matkaajan on löydettävä ja tuhottava kaikki kolossit, ennen kuin shamaani Emonin armeija saapuu paikalle ja löytää matkaajan. Kolosseja vastaan matkaajalla on aseinaan ainoastaan miekka, jousipyssy ja Agro-hevonen.
Shadow of the Colossuksen pelaaminen tapahtuu sykleissä. Pelaaja aloittaa pelimaailman keskeltä sijaitsevasta temppelistä (Shrine of Worship), josta pelaaja lähtee etsimään seuraavaa kolossia. Jokaisella kolossilla on oma reviiri. Löytääkseen kolossin pelaajan on nostettava taikamiekkaa, joka heijastaa auringon valoa kolossia kohti. Kun kolossi on löytynyt, se on tapettava erilaisin taktiikoin, joita ovat esimerkiksi kiipeäminen tai houkutteleminen tiettyyn suuntaan tai kohteeseen.
Jokainen kolossi tuhotaan eri tavoin. Tämä vaatii ympäristön hyväksikäyttöä ja kolossin käyttäytymisen tutkimista. Tuhotakseen kolossin on löydettävä sen heikko kohta, joka on merkitty kolossin ruumiiseen sinisellä merkillä. Kun heikko kohta on löydetty, sen luokse voi kiivetä kolossin ruumista peittävää karvaa pitkin. Kolossit voivat elää monenlaisissa paikoissa, kuten veden alla, ilmassa tai rauniokaupungissa. Kun kolossi on tuhottu, Dormin lähettää matkaajan taas temppeliin, jossa hän saa uuden kolossin tuhottavaksi. Joka kerta kun matkaaja tappaa kolossin, hän menettää osan sielustaan. Sielun osat menevät Monon, kuolleen tytön, sieluun ja hän herää henkiin kaikkien kolossien kuoltua.
Tarina

Pelaaja saa tietää vain hyvin vähän pelihahmojen ja pelimaailman taustoista pelin aikana. Peli sijoittuu laajaan, autioon ja mystiseen maailmaan, jossa ei asu ketään. Pelimaailmassa on kuitenkin raunioita, mikä kertoo alueella joskus olleen asutusta.
Pelin protagonisti on salaperäinen teini-ikäinen poika. Hänen nimeään ei kerrota, mutta häntä kutsutaan Wanderiksi, joka tarkoittaa matkaajaa. Häntä on myös virheellisesti kutsuttu Wandeksi. Hänen tehtävänsä on herättää kuolleista tyttö nimeltä Mono. Wanderin apuna tehtävässään on hänen ainoa kumppaninsa, hevonen nimeltä Agro. Matkaaja pyytää apua jumalalta nimeltä Dormin. Dormin lupaa pelastaa tytön, jos matkaaja tuhoaa 16 pelimaailmassa asuvaa hirviötä, colossia.
Eräässä vaiheessa peliä shamaani Emonin armeija saapuu kirotulle maalle. Emon ei suvaitse ihmisten herättämistä henkiin, joten hän jahtaa matkaajaa. Kun pelaaja lähtee viimeisen kolossin, Maluksen perään, tapahtuu onnettomuus ja Agro putoaa kielekkeeltä, mikä näyttäisi johtavan hänen kuolemaansa. Surullisena matkaaja jatkaa matkaansa yksin Maluksen luo. Kun matkaaja on viimein tappanut Maluksen, Dormin vie hänet takaisin temppeliin, jonka Emon on jo saartanut. Samalla viimeisen kolossin, Maluksen, tappamisen myötä matkaaja ei ole enää ihminen, vaan hän muuttuu demoniksi.
Emonin armeija tappaa matkaajan, mutta tämän jälkeen Dormin ottaa hänen kuolleen kehonsa haltuun ja hänestä tulee kolossi, joka hyökkää Emonin joukkojen kimppuun. Emon ja hänen joukkonsa ehtivät kuitenkin karata temppelin huipulle. Kaiken lisäksi Emon ehtii ottaa mukaansa matkaajan taikamiekan. Emon lausuu kirouksen ja paiskaa taikamiekan portaikon alla sijaitsevaan vesialtaaseen ja siitä muodostuu manauspyörre, joka imee kaiken pahuuden temppelistä pois, mukaan lukien Dorminin ja matkaajan.
Emon lähtee armeijansa kanssa pois kirotulta maalta siltaa pitkin ja Emon räjäyttää sillan taikavoimillaan. Silta on ainut tie kirotulle maalle, joten kukaan ei voi enää koskaan mennä sinne. Kun Emon poistuu, Mono herää pian henkiin. Agro saapuu hänen vierelleen, tosin vakavasti loukkaantuneena. Monon koskettaessa Agron otsaa, Agron kaikki muistot tapahtuneesta siirtyvät Monolle ja Mono ymmärtää mitä on tapahtunut.
Mono kuulee pian vauvan itkua. Hän kävelee vesialtaalle ja löytää sieltä vauvan. Vauvalla on sarvet, joka viittaa Team icon toiseen peliin, Icoon, jonka päähenkilöllä on sarvet. Matkaajan demonimuoto oli kuollut, mutta pieni osa hänen sielustaan oli vielä jäljellä, joten hän on syntynyt uudelleen vauvana. Mono ottaa matkaajan syliinsä ja kävelee temppelin katolle, salaiseen puutarhaan. Colossien ruumiista oli tullut maaperää ja kirotun maan luonto alkoi kukkia elämää.
Tarinan yksityiskohdat ovat hyvin salaperäisiä eikä kaikkea kerrota. Pelistä onkin luotu paljon mahdollisia teorioita. Kaikista yleisin teoria on se, että Mono oli matkaajan tyttöystävä, mutta hänen klaaninsa shamaani Emon uhrasi Monon jumalille tappamalla hänet.
Musiikki

Peliin on sävelletty laaja orkesterimusiikillinen taustamusiikki, mutta musiikkia soitetaan pelissä vain vähän. Ainoastaan välianimaatioiden ja kolossien kanssa taistelun aikana soi musiikki. Pelimaailmassa liikkumisen aikana ainoat kuultavat äänet ovat protagonistin, Agro-hevosen tai pelimaailman ympäristön aiheuttamat äänet.
Shadow of the Colossuksen soundtrack on nimeltään Roar of the Earth.
Aiheesta muualla

Shadow of the Colossus MobyGamesissa (englanniksi)
Team Ico
| --- | --- |
Videopelit:   Ico  Shadow of the Colossus  The Last Guardian 
Avainhenkilöt:   Fumito Ueda  Kenji Kaido
Sievin Sisu

Sievin Sisu on Sievissä toimiva urheilun yleisseura. Seura perustettiin vuonna 1945 ja tuolloin sen toiminta painottui pääasiassa pesäpalloon. Nykyisin Sievin Sisulla on aktiivista toimintaa pesäpallon lisäksi myös jalkapallossa, hiihdossa, salibandyssä, suunnistuksessa, voimistelussa, voimanostossa ja yleisurheilussa.
Aiheesta muualla

Seuran kotisivut
Skip Bayless

Skip Bayless maaliskuussa 2014.
John Edward "Skip" Bayless II (s. 4. joulukuuta 1951 Oklahoma City, Oklahoma, Yhdysvallat) on yhdysvaltalainen näyttelijä, urheilutoimittaja ja televisiopersoona. Hän on työskennellyt ESPN-urheilukanavan toimituksessa useissa eri tehtävissä täysipainoisesti vuodesta 2004 lähtien.
Kärkkäistä mielipiteistään ja kommenteistaan tunnettu Bayless on yksi Pohjois-Amerikan urheilupiirien kiistellyimmistä henkilöistä. Hänen vastaväittelijänään toimii usein kanavan toinen kiistelty toimittaja Stephen A. Smith.
Vanderbiltin yliopistosta valmistunut Bayless on ESPN:n lisäksi työskennellyt myös muun muassa Chicago Tribunen ja Los Angeles Timesin toimituksissa.
Samuel Baroš

| Samuel Baroš> Henkilötiedot |
| --- | --- |
Syntynyt: 10. helmikuuta 1994 (ikä 30) Bratislava, Slovakia
Kansalaisuus:   Slovakia
Jääkiekkoilija
Lempinimi:  Bari
Pelipaikka:  maalivahti
Hanska:  vasen
Pituus:  182 cm
Paino:  82 kg
Seura
Seura:  Bratislava Capitals
Sarja:  ICEHL
Pelinumero:  25
Pelaajaura
Pääsarjaura:  2013–
Aik. seurat:  HC Slovan Bratislava (KHL) HKm Zvolen (SloEL) HC Nové Zámky (SloEL) HC Banska Bystrica (SloEL) Hermes (Mestis)
Samuel Baroš (s. 10. helmikuuta 1994 Bratislava, Slovakia) on slovakialainen jääkiekkomaalivahti, joka pelaa monikansallisen Bet-at-home ICE Hockey Leaguen slovakialaisjoukkue Bratislava Capitalsissa.