Pyhän Olavin katolinen seurakunta
Historia > Seurakunta perustetaan

Luovutetussa Karjalassa toimineet Viipurin ja Terijoen katoliset seurakunnat yhdistettiin lakkautettiin 1. huhtikuuta 1946 ja ne liitettiin sodan aikana perustettuun Lahden seurakuntaan. Se käsitti alueeltaan koko Itä- ja Keski-Suomen, yltäen aina Kuusamoon asti. 1949 seurakunnan keskus kuitenkin päätettiin siirtää Jyväskylään, jossa asui useita katolilaisia ja josta oli lyhyemmät matkat seurakuntalaisten luo Pohjois- ja Itä-Suomeen. Virallisesti Jyväskylän Pyhän Olavin seurakunta perustettiin 1. lokakuuta 1949, mutta kirkkoherra Reinier Brügemann muutti sinne jo 30. toukokuuta 1949, mistä lähtien Jyväskylän kappelissa vietettiin säännöllisesti jumalanpalvelusta. Seurakunnan alue oli valtava, sillä siihen kuului koko Suomi Helsingin ympäristöä ja Lounais-Suomea lukuun ottamatta.
Seurakunnan ydinalueella Jyväskylässä lähiympäristöineen asui 1950-luvulla vain 40-50 katolilaista, mutta nämä harjoittivat aktiivista seurakuntaelämää ja messuissa kokoontui 20-30 henkeä. Valtaosa seurakuntalaisista asui kuitenkin kaueampana ja kaikkien seurakuntalaisten luona pyrittiin käymään ainakin muutamia kertoja vuodessa. Käsitystä seurakunnan toimikentän laajuudesta antaa osaltaan luettelo paikkakunnista, joilla pidettiin 1950 jumalanpalveluksia: helmikuussa niitä pidettiin Heinävedellä, Mikkelissä, Kiuruvedellä, Sukevalla, Ämmänsaaressa, Puolangalla, Kemissä, Torniossa, Rovaniemellä, Oulussa, Kokkolassa, Vaasassa, Heinolassa ja Lahdessa. Huhti-toukokuussa kirkkoherra teki uuden matkan, jossa käytiin Lahdessa, Heinolassa, Loviisassa, Kotkassa, Haminassa, Inkeroisissa, Voikkaalla, Vuoksenniskassa, Lappeenrannassa, Savonlinnassa, Mikkelissä, Vaasassa, Kokkolassa, Varkaudessa, Kuopiossa, Iisalmessa, Ämmänsaaressa, Kemissä, Ylitorniolla, Rovaniemellä, Oulussa ja Ruovedellä. Väki toisaalta oli liikkuvaa, mikä saattoi muuttaa tilanteita nopeastikin. Esimerkiksi Varkaudessa asui yhteen aikaan yhteensä 30-40 seurakunnan jäsentä, jotka työskentelivät paikallisissa teollisuuslaitoksissa. Tämän vuoksi sinne aiottiin hankkia kappeli, mutta asia raukesi valtaosan muutettu sieltä pois.
Ottaen huomioon seurakunnan valtavan koon ei ole ihme, että sitä alettiin pian pienentää. 1954 perustettiin Pyhän Marian katolinen seurakunta, johon liitettiin Tampere ja Lahti ympäristöineen. Samalla Kotkan ja Haminan alueet liitettiin Pyhän Henrikin katoliseen katedraaliseurakuntaan. Vuonna 1957 perustettiin Tampereen Pyhän Ristin katolinen seurakunta, johon Pyhän Olavin seurakunnasta irroitettiin vielä Vaasan, Pietarsaaren ja Ruoveden seudut näiden itä- ja pohjoispuolisten alueiden jäädessä yhä osaksi Pyhän Olavin seurakuntaa.
Kappelin käytyä pieneksi seurakuntalaisten määrän kasvaessa hankittiin uusi tontti Yrjönkadulta, jonne rakennettu Pyhän Olavin kirkko vihittiin käyttöön 26. elokuuta 1962. Seurakuntaan kuului vuonna 1990 runsas 100 henkeä.
Seurakunta oli hyvin laaja, kattaen Keski-Suomen, Etelä-Savon, Pohjois-Savon ja Pohjois-Karjalan alueet. Sen alue kuitenkin supistui huomattavasti 19. maaliskuuta 2016, kun Kuopiosta käsin toimiva Pyhän Joosefin katolinen seurakunta perustettiin. Siihen liitettiin Etelä- ja Pohjois-Savo sekä Pohjois-Karjala, jolloin Pyhän Olavin seurakunnan toimialueeksi jäi Keski-Suomi. Vuoden 2016 lopussa Pyhän Olavin seurakunnan jäsenmäärä oli 431.