Venäjän väliaikainen hallitus
Levottomuudet Venäjällä lisääntyvät

| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |

| Ministeri | Tehtävissä | Puolue |
| Pääministeri Aleksandr Kerenski |  21. heinäkuuta – 7. marraskuuta 1917 |  sosialistivallankumouksellinen |
| Ulkoasiainministeri Mihail Tereštšenko |  21. heinäkuuta – 7. marraskuuta 1917 |  sitoutumaton   |
| Sota- ja laivastoministeri Aleksandr Kerenski Aleksander Verhovski (sotaministeri) Dmitri Verderevski (laivastoministeri) |  21. heinäkuuta – 12. syyskuuta 1917 12. syyskuuta – 7. marraskuuta 1917 12. syyskuuta – 7. marraskuuta 1917 |  sosialistivallankumouksellinen ? ? |
| Sisäministeri Nikolai Avksentjev Aleksei Nikitin |  6. elokuuta – 14. syyskuuta 1917 8. lokakuuta – 7. marraskuuta 1917 |  sosialistivallankumouksellinen  menševikki |
| Oikeusministeri Aleksandr Zarudni Pavel Maljantovitš |  6. elokuuta – 14. syyskuuta 1917 8. lokakuuta – 7. marraskuuta 1917 |  maltillinen vasemmistolainen menševikki |
| Talousministeri N.V. Nekrasov Mihail Bernatski |  6. elokuuta – 17. syyskuuta 1917 8. lokakuuta – 7. marraskuuta 1917 |  ent. perustuslaillinen demokraatti ? |
| Kulkulaitosministeri Pjotr Jurenev Aleksander Liverovski |  6. elokuuta – 14. syyskuuta 1917 8. lokakuuta – 7. marraskuuta 1917 |  perustuslaillinen demokraatti sitoutumaton |
| Kauppa- ja teollisuusministeri Sergei Prokopovitš Aleksander Konovalov  . |  6. elokuuta – 14. syyskuuta 1917  8. lokakuuta – 7. marraskuuta 1917  . |  menševikki perustuslaillinen demokraatti,  ent. progressisti   |
| Opetusministeri Sergei Oldenburg Sergei Salazkin |  6. elokuuta – 14. syyskuuta 1917 8. lokakuuta – 7. marraskuuta 1917 |  perustuslaillinen demokraatti sitoutumaton |
| Maatalousministeri Viktor Tšernov Semen Maslov |  21. heinäkuuta – 14. syyskuuta 1917 8. lokakuuta – 7. marraskuuta 1917 |   sosialistivallankumouksellinen  sosialistivallankumouksellinen |
| Elintarvikeministeri Aleksei Pešehonov Sergei Prokopovitš |  21. heinäkuuta – 14. syyskuuta 1917 8. lokakuuta – 7. marraskuuta 1917 |  maltillinen vasemmistolainen menševikki |
| Työministeri Matvei Skobelev Guzma Gvozdev |  21. heinäkuuta – 14. syyskuuta 1917 8. lokakuuta – 7. marraskuuta 1917 |  menševikki menševikki |
| Posti- ja lennätinministeri Aleksei Nikitin |  6. elokuuta – 7.11.1917 |  menševikki |
| Terveysministeri I. N. Efremov Nikolai Kiškin |  6. elokuuta – 14. syyskuuta 1917 8. lokakuuta – 7. marraskuuta 1917 |  radikaalidemokraatti perustuslaillinen demokraatti |
| Pyhän synodin yliprokuraattori, 5.8. alkaen Uskontoministeri Anton Kartašov |  25. heinäkuuta – 14. syyskuuta 1917 8. lokakuuta – 7. marraskuuta 1917 |  perustuslaillinen demokraatti |
Bolševikit saattoivat toimia laillisesti väliaikaisen hallituksen johtaessa maata. He joutuivat alussa hyväksymään väliaikaisen hallituksen, koska olivat heikkoja. Pian bolševikit jakautuivat hallituksen sotapolitiikan suosijoihin ja vastustajiin. Vasta Vladimir Leninin saapuminen 3. huhtikuuta 1917 Pietariin ajoi bolševikit samalle linjalle ja Lenin vaati heti huhtikuussa Venäjälle saapuessaan kaiken vallan siirtämistä neuvostoille.
Maanjaon viivästyessä maaseudun talonpojat alkoivat omasta aloitteestaan kaapata maata itselleen väkivalloin. Väliaikaisessa hallituksessa istuva eserräpuolue ei kannattanut tätä anarkiaa maaseudulla. Vaikka puoluetta edustanut maatalousministeri Tšernov kehotti lopettamaan maanvaltaukset, tästä ei maaseudulla välitetty. Maaseudun elintarviketoimituksia häirittiin tarkoituksella, jotta aiheutettaisiin nälkää ja tyytymättömyyttä kaupungeissa ja niiden kansa nousemaan kapinaan. Bolševikit perustivat Pietariin tehdaskomiteoita, jotka erottivat tehtaanjohtajia ja omistajia.
Pietarissa syntyi 16.–17. heinäkuuta spontaani lähinnä bolševikkien kannattajien kansannousu (ns. heinäkuun päivät), mutta se kukistettiin muutamassa päivässä. Puoluejohto oli vastustanut kumousyritystä näin varhain, sillä bolševikit olivat vielä heikkoja. Hallituskoalitio oli ajautunut kriisiin ja ruhtinas Lvov erosi. Kerenskistä tuli pääministeri 21. heinäkuuta (hän jatkoi toistaiseksi myös sotaministerinä) ja hän sai elokuun alussa koottua uuden vasemmistovetoisen hallituksen, johon palasi vielä muutamia kadetteja.
Suomessa oli heinäkuussa hyväksytty (osittain yleisvenäläisen neuvostokongressin bolševikkien innostamana) eduskunnassa valtalaki, joka olisi siirtänyt ylimmän valtiovallan maassa Venäjän hallitukselta Suomen eduskunnalle. Suomen porvarillisten poliitikkojen ja ministerivaltiosihteerin suosituksesta väliaikainen hallitus hajotti Suomen eduskunnan 31. heinäkuuta.