stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Pekhys
Muuntotaulukko

Muuntotaulukko, kun perusyksikkönä käytetään vanhaa attikalaista jalkaa (29,57 cm):
| Mittayksikkö (y) | Muuntokerroin (x)> 1 pēkhys = x × y | Muuntokerroin (x)> 1y = x × pēkhys |
| --- | --- | --- |
Kreikkalaiset
| – daktylos | 24 daktylosta | 1⁄24 pekhystä |
| – kondylos | 12 kondylosta | 1⁄12 pekhystä |
| – palaistē | 6 palaistea | 1⁄6 pekhystä |
| – dikhas | 3 dikhasta | 1⁄3 pekhystä |
| – likhas | 2+2⁄5 likhasta | 5⁄12 pekhystä |
| – orthodōron | 2+2⁄11 orthodoronia | 11⁄24 pekhystä |
| – spithamē | 2 spithamea | 1⁄2 pekhystä |
| – pūs (jalka) | 1+1⁄2 pusta | 2⁄3 pekhystä |
| – pygmē | 1+1⁄3 pygmeä | 3⁄4 pekhystä |
| – pygōn | 1+1⁄5 pygonia | 5⁄6 pekhystä |
| – bēma | 3⁄5 bemaa | 1+2⁄3 pekhystä |
| – orgyia | 1⁄4 orgyiaa | 4 pekhystä |
| – akaina | 3⁄20 akainaa | 6+2⁄3 pekhystä |
| – hamma | 1⁄40 hammaa | 40 pekhystä |
| – plethron | 3⁄200 plethronia | 66+2⁄3 pekhystä |
| – stadion | 1⁄400 stadionia | 400 pekhystä |
| – hippikon | 1⁄1600 hippikonia | 1 600 pekhystä |
| – dolikhos | 1⁄4800 dolikhosta | 4 800 pekhystä |
| – parasangēs | 1⁄12000 parasangia | 12 000 pekhystä |
| – skhoinos | 1⁄16000 skhoinosta | 16 000 pekhystä |
Kansainväliset (SI)
| – senttimetri | 44,36 cm | 0,02 pekhystä |
| – metri | 0,44 m | 2,25 pekhystä |
Brittiläiset
| – tuuma | 17,47 in | 0,06 pekhystä |
| – jalka | 1,46 ft | 0,68 pekhystä |
| – jaardi | 0,49 yd | 2,04 pekhystä |
Peleiatai

| Peleiatai> Πελειάται |
| --- | --- |
Valtio:  Turkki
Paikkakunta:  ?
Historia
Tyyppi:  kaupunki
Kulttuuri:  antiikki
Alue:  Kaaria
Peleiatai (m.kreik. Πελειάται) oli antiikin aikainen kaupunki ja kaupunkivaltio (polis) Kaariassa Vähässä-Aasiassa nykyisen Turkin alueella. Sen tarkkaa sijaintia ei tunneta.
Myöskään Peleiatain historiasta ei tiedetä juuri mitään. Vaikka kaupunki on luetteloitu polikseksi eli itsenäiseksi kaupunkivaltioksi, sen todellinen asema tunnetaan kuitenkin huonosti. Tulkinta perustuu lähinnä siihen, että Peleiatai kuului klassisella kaudella 400-luvulla eaa. Ateenan johtamaan Deloksen meriliittoon. Se esiintyy liiton verotusluetteloissa vuosina 453/452–432/431 eaa.
Kaupungin kansalaisesta käytettiin etnonyymiä Peleiatēs (Πελειάτης).
La paura degli aeromobili nemici

| La paura degli aeromobili nemici |
| --- | --- |
 Elokuvan lopussa poliisit vievät Cretinettin tynnyrissä pois.
Ohjaaja:  André Deed
Käsikirjoittaja:  André Deed
Kuvaaja:  Segundo de Chomón
Pääosat:  André Deed
Valmistustiedot
Valmistusmaa:  Italia
Tuotantoyhtiö:  Itala Film
Ensi-ilta:  20. helmikuuta 1916 (Rooma)
Kesto:  321 metriä
Alkuperäiskieli:  mykkäelokuva italiankielisin välitekstein
Aiheesta muualla
IMDb 
Infobox OKNimi-testi OK: 
La paura degli aeromobili nemici (”Vihollisen ilmalaivojen pelko”) on vuonna 1915 valmistunut italialainen mykkäelokuva. Lyhyen komedian pääosaa Cretinettiä esittää André Deed, joka on myös elokuvan ohjaaja.
Juoni

Cretinetti ja Dulcinea valmistautuvat juhlimaan häitään. Matkalla kotiin he näkevät julisteen, jossa varoitetaan vihollisen ilmapommituksista. Hätääntynyt Cretinetti ryhtyy varautumaan pommitukseen tilaamalla hiekkasäkkejä ja täyttämällä vesiastioita. Onnettomuudet ja väärinkäsitykset pilaavat juhlapäivällisen ja hääyön. Lopulta poliisi vie Cretinettin pois ja pakottaa tämän liittymään ilmatorjuntajoukkoihin.
Näyttelijät

| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
|  André Deed  | … |  Cretinetti   |
|  Léonie Laporte  | … |  Dulcinea   |
|  Felice Minotti  | … |  autonkuljettaja, ovivahdin sulhanen   |
|  Domenico Gambino  | … |     |
Tuotanto

La paura degli aeromobili nemici on toteutettu André Deedin toisella Torinon-kaudella jolloin ranskalaisvaikutteinen italialaiskomedia oli lajityyppinä jo katoamassa. Parodian kohteena on tavanomaiseen tapaan pikkuporvarillinen nousukas, jonka yritykset sopeutua nykyaikaiseen yhteiskuntaan päättyvät katastrofiin. Aikanaan vaille huomiota jääneen elokuvan myöhempi maine perustuu siihen, että se on yksi harvoista säilyneistä Cretinetti-komedioista.
Restaurointi

Elokuva on restauroitu Torinon elokuvamuseon ja Bolognan elokuva-arkiston yhteistyönä vuonna 2005. Se on nähtävissä museon Vimeo-sivustolla.
Aiheesta muualla

Vimeo: La paura degli aeromobili nemici (italiaksi)
La paura degli aeromobili nemici Internet Movie Databasessa (englanniksi)
Peikonlehdet

| Peikonlehdet |
| --- | --- |
 Jättipeikonlehti (Monstera deliciosa)
Tieteellinen luokittelu
Domeeni::  Aitotumaiset Eucarya
Kunta::  Kasvit Plantae
Alakunta::  Putkilokasvit Tracheobionta
Kaari::  Siemenkasvit Spermatophyta
Alakaari::  Koppisiemeniset Magnoliophytina
Luokka::  Yksisirkkaiset Liliopsida
Lahko::  Alismatales
Heimo::  Vehkakasvit Araceae
Suku::  Peikonlehdet Monstera  Adans.
Katso myös
   Peikonlehdet Wikispeciesissä   Peikonlehdet Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OK: 
Peikonlehdet (Monstera) ovat köynnöstäviä, suurilehtisiä kasveja, joita yleisesti kasvatetaan huonekasveina. Ne on helppo tunnistaa suurista, liuskoittuineista ja reikäisistä lehdistään. Peikonlehdet ovat kotoisin Keski- ja Etelä-Amerikasta. Luonnonvaraisena ne voivat kasvaa kymmenien metrien mittaiseksi, huonekasvina parin–kolmen metrin pituiseksi.
Yleisin huonekasvina käytetty peikonlehtilaji on jättipeikonlehti (Monstera deliciosa), joka tunnettiin aiemmin tieteellisellä nimellä Philodendron pertusum. Huonekasviksi soveltuu myös  aarnipeikonlehti (Monstera adansonii), jolla on soikeammat lehdet kuin jättipeikonlehdellä.
Lajeja

Monstera adansonii – aarnipeikonlehti
Monstera deliciosa – jättipeikonlehti
Monstera obliqua – menninkäisenlehti
Aiheesta muualla

Finto: Kassu – Kasvien suomenkieliset nimet: Monstera
ITIS: Monstera (englanniksi)
| --- | --- |
Taksonitunnisteet:  Wikidata: Q159216  Wikispecies: Monstera  APDB: 192759  APNI: 99790  BOLD: 148512  CoL: 8VZGZ  EPPO: 1MOSG  FNA: 121130  GBIF: 2868125  GRIN: 7782  iNaturalist: 122522  IPNI: 2850-1  IRMNG: 1298930  ITIS: 500426  NCBI: 174216  NZOR: ff0981ea-a137-4ea9-9868-9791e65613d9  Open Tree of Life: 247724  PLANTS: MONST  POWO: urn:lsid:ipni.org:names:330206-2  Tropicos: 40022459  WFO: wfo-4000024781
Pelagius I

| Pelagius I |
| --- | --- |

Henkilötiedot
Syntynyt: n. 500 Rooma
Kuollut: 4. maaliskuuta 561 Rooma
Paavi
Paavius alkoi:  16. huhtikuuta 556
Paavius päättyi:  4. maaliskuuta 561
Edeltäjä:  Vigilius
Seuraaja:  Johannes III
Pelagius I (n. 500–4. maaliskuuta 561) oli paavina 16. huhtikuuta 556 – 4. maaliskuuta 561. Hän oli korkea-arvoisesta roomalaisperheestä. Kun edellinen paavi Vigilius lähti Konstantinopoliin keisari Justinianuksen asioille, Pelagius toimi hänen edustajanaan Roomassa. Gootit piirittivät Roomaa ja nälänhätä uhkasi asukkaita. Pelagius käytti perheensä omaisuuden vähävaraisten hädän lievittämiseen. Myöhemmin Pelagius lähti Konstantinopoliin neuvottelemaan rauhasta Bysantin ja goottien välillä.
Pelagiuksen valintaan vaikutti keisarin myönteinen asenne. Ennen paaviuttaan Pelagius oli ollut eri mieltä harhaoppisten kohtelusta, mutta omaksui keisarin mielipiteet. Tämä vahingoitti paavin mainetta ylimpänä auktoriteettina läntisen Euroopan silmissä vuosikymmeniksi.
Peippola (Muolaa)

Peippola oli kylä Muolaan kunnan pohjoisosassa Viipurin läänissä Suomen Neuvostoliitolle luovuttamalla alueella. Kylä sijaitsi Kannilanjoen itäpuolella noin seitsemän kilometriä Muolaan kirkonkylästä Kirkkorannasta pohjoiseen. Sen naapurikyliä olivat lännessä Kannilanjoen toisella puolella Ala-Kuusaa, pohjoisessa Ylä-Kuusaa, idässä Punnus ja etelässä Peikola, Kannila ja Koirala.
Kyläkuva

Peippolan ja Ylä-Kuusaan rajalla kulki maantie Ylä-Kuusaasta Kantatie 62. Maantieltä erkani kylätie etelään Kannilanjoen itärannalle, jonne Peippolan kylän asutus ja pellot olivat keskittyneet. Kylän itäosan käsitti metsäinen Peippolankangas. Kylässä oli noin 10 taloa. Vuonna 1936 Peippolan pinta-ala oli 3,97 neliökilometriä, josta oli peltoa 79 hehtaaria, niittyä kolme hehtaaria ja metsää 314 hehtaaria.
Historia

Peippolan asukkaat evakuoitiin läntisempään Suomeen heti talvisodan alettua vuonna 1939. Moskovan rauhassa 1940 alue luovutettiin Neuvostoliitolle, mutta Suomi valtasi alueen takaisin jatkosodan alussa 1941 ja kylän asukkaat pääsivät palaamaan raunioituneeseen kotikyläänsä. Jälleenrakennus keskeytyi vuonna 1944 Neuvostoliiton suurhyökkäyksen alettua ja kylän asukkaat evakuoitiin uudelleen. Rauhanteossa kylä jäi taas Neuvostoliiton puolelle. Sodan jälkeen Muolaan siirtoväki asutettiin Lounais-Hämeeseen ja Etelä-Pirkanmaalle.
Pattijoki

| Pattijoki> Entinen kunta – nykyiset kunnat: Raahe |
| --- | --- |

 vaakuna :  sijainti 
Sijainti:  64°41′35″N, 024°34′30″E
Lääni:  Oulun lääni
Maakunta:  Pohjois-Pohjanmaan maakunta
Seutukunta:  Raahen seutukunta
Kuntanumero:  582
Hallinnollinen keskus:  Pattijoen kirkonkylä
Perustettu:  1909
– emäpitäjä:  Saloinen eli Salo
Liitetty:  2003
– liitoskunnat:  Raahe Pattijoki
– syntynyt kunta:  Raahe
Pinta-ala:   km²   (1.1.2002)
– maa:  260,2 km²
Väkiluku:  6 253   (31.12.2002)
– väestötiheys:  23,42 as./km²
Pattijoki (vuoteen 1920 asti Salo Ol.) on Pohjois-Pohjanmaalla sijainnut entinen Suomen kunta. Asukkaita kunnassa oli lakkautushetkellä hieman yli 6 000. Asutus on keskittynyt Olkijoen ja Pattijoen varsille sekä kirkonkylään. Nykyään Pattijoki kuuluu Raahen kaupunkiin.
Pattijoen naapurikunnat olivat ennen kunnan lakkauttamista Pyhäjoki, Raahe, Ruukki, Siikajoki ja Vihanti. Vuoteen 1973 saakka naapurikuntiin kuuluivat Raaheen liitetty Saloinen sekä Ruukin kunnaksi yhdistetyt Paavola ja Revonlahti.
Kyliä

Ylipää (Lasikangas), Kopsa, Jokela, Olkijoki, Pattijoki
Nähtävyyksiä

Betonivalukirkko (Josef Stenbäck, 1912), Olkijoen rauhanpirtti, leirikeskus Lohenpyrstö, Veteraanimaja, Konemuseo, Kastellin linnanrauniot, Pattijoen kiviholvisilta
Historia

Keskiajalla Pattijoki oli karjalaisten ja satakuntalaisten eräaluetta, jonka pysyvä asutus on 1400–1500-luvulta. Pattijoki oli tärkeässä osassa Suomen sodassa 1808–09. 1800-luvun lopulta lähtien pitäjän henkiseen elämään on vaikuttanut suuresti herännäisyys. Raahen läheisyys ja teollisuus on nopeuttanut kunnan kehitystä. Pattijoesta tuli kunta vuonna 1867, jolloin se erotettiin vanhasta Salon pitäjästä. Uusi kunta tunnettiin aluksi nimellä Salon emäseurakunta, myöhemmin kuntaa alettiin kutsua sen suurimman kylän mukaan Pattijoeksi. Vuoden 2003 alussa Pattijoki liitettiin Raaheen. Pattijoen taajamasta Raahen keskustaan on matkaa noin 4 kilometriä.
Urheiluseuroja

Pattijoen Urheilijat (PattU).
Pattijoen Tempaus  (Pate).
Ruokakulttuuri

Pattijoen pitäjäruoiksi nimettiin 1980-luvulla limppisoppa, rieska ja tyrnimarjakiisseli.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Pattijoki Wikimedia Commonsissa
| n k Pohjois-Pohjanmaan maakunnan kunnat |
| --- | --- |
Nykyiset kunnat:  Alavieska  Haapajärvi  Haapavesi  Hailuoto  Ii  Kalajoki  Kempele  Kuusamo  Kärsämäki  Liminka  Lumijoki  Merijärvi  Muhos  Nivala  Oulainen  Oulu  Pudasjärvi  Pyhäjoki  Pyhäjärvi  Pyhäntä  Raahe  Reisjärvi  Sievi  Siikajoki  Siikalatva  Taivalkoski  Tyrnävä  Utajärvi  Vaala  Ylivieska 
Entiset kunnat:  Haukipudas  Himanka  Kestilä  Kiiminki  Kuivaniemi  Oulujoki  Oulunsalo  Paavola  Pattijoki  Piippola  Pulkkila  Rantsila  Rautio  Revonlahti  Ruukki  Saloinen  Temmes  Vihanti  Yli-Ii  Ylikiiminki 
| Auktoriteettitunnisteet  |
| --- | --- |
Kansalliset:  Suomi (KANTO) 
Henkilöt:  Yle 
Pattijoen kirkko
Pattijoen kunnan rajat vuoden 1960 tilastokartassa.
Pelagius II

| Pelagius II |
| --- | --- |

Henkilötiedot
Syntynyt: n. 520 Rooma
Kuollut: 7. helmikuuta 590 Rooma
Paavi
Paavius alkoi:  26. marraskuuta 579
Paavius päättyi:  7. helmikuuta 590
Edeltäjä:  Benedictus I
Seuraaja:  Gregorius I
Pelagius II (n. 520–7. helmikuuta 590) oli paavina 26. marraskuuta 579 – 7. helmikuuta 590. Hän oli nähtävästi syntyperäinen roomalainen, mutta hänellä oli goottilaista sukujuurta. Hänen isänsä nimi oli Winigild.
Pelagius II pyysi keisari Maurikiokselta apua langobardeja vastaan, mutta Bysantista ei ollut apua, joten Pelagius II kääntyi frankkien puoleen. Frankit hyökkäsivätkin Pohjois-Italiaan, mutta kääntyivät pian pois langobardien lahjottua heidät.
Pelagius II asetti uudet selibaattia koskevat määräykset, jotka olivat niin tiukkoja, että hänen seuraajansa Pyhä Gregorius I totesi niiden olevan liian ankaria ja lievensi niitä hiukan.
Pelagius II aloitti San Lorenzo fuori le Muran basilikan rakentamisen sen paikan päälle, missä pyhä Laurentius oli kärsinyt marttyyrikuoleman.
Pelagius II kuoli ruttoon, joka riehui Roomassa vuoden 589 lopulla.
Sombat

Perinteinen somba-asumus 1900-luvun alusta.
Sombat ovat gurilaista kieltä puhuva kansa Beninissä, Togossa ja Ghanassa. He asuvat Pendjari- ja Ouéméjokien yläjuoksuilla ja lähialueilla. Sukukansat mukaan lukien sombia on Beninissä 120 000, Togossa 20 000 ja Ghanassa yli 10 000.
Kansan pääelinkeino on maanviljely. Tärkeimmät viljelykasvit ovat fonio, hirssi, riisi, maissi, pavut, maapähkinä ja vihannekset. Lisäksi harjoitetaan karjanhoitoa ja käydään muualla ansiotöissä.
Hajanaisia kyliä muodostavat suurperheet asuvat tornimaisissa savitaloissa, joiden alaosassa on eläinsuoja ja keittiö ja yläosassa asuinhuone ja usein viljavarasto. Miehet pukeutuvat paitaan ja lyhyisiin housuihin, naiset värikkäisiin leninkeihin, hameisiin ja valkoisiin puseroihin. Ruokavalio koostuu hirssikakkaroista, hirssi-, riisi- ja maissipuuroista, hirssioluesta, voimakkaista kasvis- ja hedelmäkastikkeista ja maidosta. Yhteiskuntajärjestys perustuu suurperheiden muodostamiin yhteisöihin.
Suurin osa sombista harjoittaa perinteistä uskontoa, johon kuuluu taikuutta ja esi-isien palvontaa. Osa on sunnimuslimeja, metodisteja tai helluntailaisia.
Seppo Pelkonen

Seppo Pelkonen vuonna 1951.
Seppo Sakari Pelkonen (13. huhtikuuta 1930 Sortavala – 11. syyskuuta 2008) oli suomalainen jalkapalloilija.
Pelkonen edusti Suomen jalkapallomaajoukkuetta 16 A-maaottelussa ja 4 B-maaottelussa. Hän oli varamiehenä Suomen olympiajoukkueessa Helsingissä 1952. Hän voitti Kuopion Palloseuran riveissä Suomen mestaruuden vuonna 1956. Lisäksi hän saavutti SM-hopeaa vuosina 1953 ja 1959 sekä SM-pronssia vuonna 1954. Hän edusti urallaan KuPS:in lisäksi Sortavalan Palloseuraa, Joensuun Palloseuraa ja Rosenlewin Urheilijat-38:aa.
Pelkonen sai Suomen Palloliiton kultaisen ansiomerkin, ja hänet palkittiin sanomalehti Karjalaisen mitalilla Pohjois-Karjalan parhaana urheilijana. Hän toimi JoPS:n ja RU-38:n valmentajana, kuului JoPS:n ja KuPS:n johtokuntiin ja RU-38:n palloilujaostoon. Pelkonen harrasti metsästystä.
Työurallaan Seppo Pelkonen toimi 1960-luvulla Rosenlewin R-pakin säkkitehtaan johtajana Porissa.
Hänen veljiään ovat JoPS:ssä pelanneet jalkapalloilijat Erkki (JoPSissa 1949–1952) ja Martti Pelkonen.
Patrai

| Patrai> Πάτραι |
| --- | --- |
 Patrain roomalaisen odeionin rauniot.
Sijainti
 Patrai
Koordinaatit:  38°14′42″N, 21°44′30″E
Valtio:  Kreikka
Paikkakunta:  Patras, Akhaia, Länsi-Kreikka
Historia
Tyyppi:  kaupunki
Kulttuuri:  antiikki
Alue:  Akhaia
Aiheesta muualla
  Patrai Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OK: 
Patrai (m.kreik. Πάτραι, myös Πατρέες, Patrees, lat. Patrae) oli antiikin aikainen kaupunki ja kaupunkivaltio (polis) Akhaiassa Kreikassa. Se kukoisti erityisesti roomalaisella kaudella. Kaupunki on kehittynyt nykyiseksi Patraksen kaupungiksi ja sijaitsi sen paikalla.
Maantiede

Patrai sijaitsi, samoin kuin nykyinen Patraksen kaupunki, Peloponnesoksen niemimaan luoteisrannikolla hieman länteen Rhionin (nyk. Río) niemestä. Se oli rakennettu Patrainlahden rannikolle lähelle Korintinlahden suuta. Patrain akropolis eli yläkaupunki oli rakennettu kaupungin taustalla kohoavasta Panakhaikos-vuoresta (nyk. Panachaïkó) kaupungin suuntaan ulottuvalle harjanteelle, jonka pituus on noin 1,5 kilometriä. Kaupungin ympäristö oli hedelmällistä tasankoa.
Historia > Esihistoria ja mytologia

Kreikkalaisessa mytologiassa seutua asuttivat alun perin ”autoktooneiksi” tai ”rannikon kansaksi” kutsuttu kansa. Näiden kuninkaana toimi Eumelos, jolle Triptolemos opetti maanviljelyn taidon. Tästä alueen vanhin kaupunki sai nimen Aroe (Ἀρόη). Eumeloksen poika oli nimeltään Antheias, ja tästä sai nimen alueen toinen kaupunki Antheia (Ἄνθεια). Kolmas kaupunki oli nimeltään Mesatis (Μεσάτις), koska se sijaitsi kahden ensin mainitun välillä.
Myöhemmin, historiallisesti ajatellen mykeneläisellä kaudella, seutua asuttivat joonialaiset. Patrain kaupunkivaltio syntyi joskus Kreikan niin kutsuttujen pimeiden vuosisatojen aikana Peloponnesoksen doorilaisvalloituksen jälkeen. Tuolloin alueelle tuli Spartasta Lakoniasta lähteneitä akhaijeja tai akhaialaisia, jotka doorilaiset olivat ajaneet pois. Näiden johtaja heeros Patreus keskitti (synoikismos) seudun vanhat asukkaat Antheiasta ja Mesatiksesta Aroeen, ja teki siitä kaupungin, jonka nimesi itsensä mukaan. Strabonin mukaan tässä synoikismoksessa olisi ollut mukana kolmen sijasta seitsemän kaupunkia. Joka tapauksessa kaupungin nimi oli monikkomuodossa (Patrai tai Patrees), koska siihen oli yhdistetty useita asutuksia. Patraita hallitsi alun perin kuningas, mutta myöhemmin valtiomuoto kehittyi demokraattiseksi.
Historia > Arkaaiselta hellenistiselle kaudelle

Arkaaisella ja klassisella kaudella Patrai oli suhteellisen syrjässä kreikkalaisen maailman ytimestä ja monista suurista tapahtumista, joten se ei näyttele tuon ajan historiassa kovin suurta osaa. Patrai ja koko Akhaia eivät ottaneet osa 400-luvun eaa. alkupuolen persialaissotiin. Vuosisadan loppupuolen peloponnesolaissodassa Patrai oli Akhaian ainoa kaupunki, joka oli Ateenan puolella. Alussa Ateenan satamana Korintinlahden suunnassa toimi Naupaktos, kun taas Patraita piti hallusaan Korintti. Ateena ja Korintti kävivät meritaistelun Patrainlahdella kaupungin edustalla vuonna 429 eaa.
Makedonian vallan aikana kaupunkia pitivät hallussaan Aleksanterin joukot. Tämän kuoleman jälkeen Patrai päätyi Kassandroksen vallan alle. Vuonna 314 eaa. Antigonoksen kenraali Aristodemoksen joukot ajoivat kuitenkin Kassandroksen joukot pois. Vuosina 307–303 eaa. kaupunki oli puolestaan Demeterios Poliorketeen vallan alla. Vuonna 280 eaa. Patrai oli yhdessä Dymen kanssa ensimmäinen Akhaian kaupungeista, joka irtautui Makedonian vallasta. Esimerkkiä seurasivat Farai ja Tritaia. Seurauksena nämä neljä kaupunkia perustivat Akhaian liiton uudelleen. Vuonna 279 eaa. Patrai auttoi aitolialaisia, joiden alueen gallit olivat vallanneet.
Historia > Roomalainen kausi

Myöhemmin Patrai ja Akhaian liitto liittoutuivat Rooman kanssa. Se johti kuitenkin kaupungin tuhoon Korintin tuhon vuonna 146 eaa. jälkeen, ja suurin osa asukkaista hylkäsi sen ja muutti läheisiin kyliin, Antheiaan, Mesatikseen, Bolinaan, Argyraan ja Arbaan. Kaupunki säilyi kuitenkin olemassa jossain muodossa, lähinnä satamapaikkana, sillä sen sijainti oli hyödyllinen roomalaisten merenkulun kannalta. Farsaloksen taistelun jälkeen Patrain otti haltuunsa Cato nuorempi, mutta myöhemmin se tuli Caesarin joukkojen haltuun. Marcus Antonius valmistautui kaupungissa talvella 32–31 eaa. kohtaamaan Octavianus Augustuksen. Aktionin taistelun alla sen valtasi Agrippa.
Augustus rakennutti lopulta kaupungin uudelleen, sillä hän halusi perustaa Kreikan länsirannikolle kaksi roomalaista coloniaa eli sotilassiirtokuntaa. Toinen Augustuksen colonia oli Nikopolis pohjoisempana Aktionin taistelun paikalla. Patraista tuli roomalainen colonia nimellä Colonia Aroe Augusta Patrensis, ja se sai vapaakaupungin (civitas libera) oikeudet. Kaupunkiin siirrettiin jälleen asukkaat alueen kylistä ja kaupungeista, nyt myös Rhypesistä, ja sinne perustettiin suuri varuskunta. Akhaian alueen lisäksi Patrai hallitsi myös muun muassa Ozolian Lokrista. Augustuksen jälkeen Patraita tukivat keisarit Nero, Hadrianus, Antoninus Pius ja Diocletianus.
Patraista olivat kotoisin muun muassa kirjailija Lukios ja filosofi Theagenes. Kaupungin kansalaisista käytettiin etnonyymejä Patreus (Πατρεύς) ja Patraieus (Πατραιεύς), latinaksi Patrensis. Patrai tunnettiin muun muassa Eliin alueella kasvatetun pellavan kudonnasta ja vaatteiden valmistuksesta. Tämän vuoksi kaupungin naispuolisen väestön sanotaan olleen huomattavan suuri miespuoliseen väestöön nähden.
Patrai tuhoutui maanjäristyksessä 500-luvulla jaa. Myöhemmin asutus paikalla on kehittynyt nykyiseksi Patraksen kaupungiksi, joka on edelleen Kreikan länsirannikon merkittävin satama.
Rakennukset ja löydökset

Akropolis ja kaupunginmuurit
Patrain akropoliina (38°14′42″N, 21°44′30″E) eli yläkaupunkina ja linnavuorena toimi kukkula, joka oli mykeneläisaikainen Aroen paikka, ja akropolis tunnettiin tällä nimellä myös antiikin aikana. Koska antiikin aikainen akropolis oli samalla paikalla, kukkulalta ei ole tehty merkittäviä mykeneläisiä löytöjä. Mykeneläisaikaisia hautoja on sen sijaan löydetty Antheian ja Mesatiksen alueelta.
Akropoliilla oli Artemis Lafrialle omistettu temppeli, jonka kultti ja kulttipatsas oli siirretty Kalydonista Augustuksen käskyllä. Akropoliin antiikin aikaisista muureista on vain vähän jäänteitä. Nykyisin paikalla on keskiaikainen Patraksen linna, jonka vuoksi suurin osa linnoitusjäänteistä kukkulalla on keskiaikaisia. Linna rakennettiin alun perin jo 500-luvulla jaa. ja oli sitä laajennettiin ja käytettiin bysanttilaisella kaudella, frankkivallan aikana sekä vielä osmanivallan aikana.
Patraissa oli myös Ateenan ja Pireuksen yhdistäneiden Pitkien muurien tapaiset muurit, jotka yhdistivät kaupungin sen satamaan. Ne rakennettiin vuonna 419 eaa. Alkibiadeen kehotuksesta.
Odeion
Patrain roomalainen odeion eli musiikkiteatteri (38°14′36″N, 21°44′18″E) sijaitsi akropoliin länsipuolella. Se rakennettiin 100-luvun jaa. puolen välin tienoilla, ja se oli Kreikan huomattavin odeion Ateenan Herodes Atticuksen odeionin jälkeen. Odeionin katsomossa oli 23 istuinriviä ja siinä oli tilaa noin 2 300 katsojalle.
Odeion löydettiin vuonna 1889 ja sen kunnostustyöt valmistuivat vuonna 1965. Odeion on edelleen käytössä musiikkiesityksiin erityisesti vuosittaisen Patraksen kansainvälisen festivaalin aikana.
Muut rakennukset
Odeionin ja akropoliin välisellä alueella sijaitsivat kaupungin agora eli kokoontumis- ja kauppapaikka sekä Zeukselle omistettu temppeli, joka sijaitsi lähellä nykyistä Pantokrátorin kirkkoa. Patraissa oli myös teatteri sekä stadion.
Merenrannalla sijaitsi Demeterille omistettu temppeli. Siihen liittyi lähde, jonka uskottiin ennustavan sairaiden kohtalon. Veteen pantiin peili, ja heijastuksesta pääteltiin, tulisiko henkilö säilymään hengissä vai kuolemaan tautiinsa. Temppelin paikka on löydetty, ja sen lähde liitetään nykyisin Pyhän Andreaan kirkkoon.
Nykyisen kaupungin rakennustöiden yhteydessä on kaivettu esiin lukuisia yksityisten ja julkisten rakennusten, kuten kylpylöiden ja työpajojen, sekä katujen jäänteitä ja hautoja. Kaupunkiin vettä tuoneesta akveduktista on säilynyt joitakin osia.
Esinelöydöt
Patraksen kaupungin alueelta ja lähiympäristöstä tehdyt esinelöydöt ovat Patraksen arkeologisessa museossa. Sen kokoelmiin kuuluu muun muassa veistoksia ja talojen lattiamosaiikkeja. Myös odeionin yhteydessä on esillä alueelta löydettyjä mosaiikkeja, sarkofageja ja muuta esineistöä.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Patrai Wikimedia Commonsissa
Patrain roomalaisaikaista kaupunginmuuria.
Patrain keisari Claudiuksen aikana 41–54 jaa. lyömä raha.
Patraista löydetty sarkofagi, 100-luku jaa. Kansallinen arkeologinen museo, Ateena.
Roomalainen odeion.
Roomalaisen stadionin rauniot.
Akveduktin jäänteet.
Peitsipietarit

| Peitsipietarit |
| --- | --- |
 Zenion hololepis
Tieteellinen luokittelu
Domeeni::  Aitotumaiset Eucarya
Kunta::  Eläinkunta Animalia
Pääjakso::  Selkäjänteiset Chordata
Alajakso::  Selkärankaiset Vertebrata
Yläluokka::  Luukalat Osteichthyes
Luokka::  Viuhkaeväiset Actinopterygii
Alaluokka::  Neopterygii
Lahko::  Pietarinkalat Zeiformes
Heimo::  Peitsipietarit Zeniontidae  Myers, 1960
Suvut
 Capromimus  Cyttomimus  Zenion 
Katso myös
   Peitsipietarit Wikispeciesissä   Peitsipietarit Commonsissa 
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Peitsipietarit (Zeniontidae tai Zenionidae) on pietarinkaloihin kuuluva kalaheimo. Lajeja tavataan syvissä vesissä eteläisen pallonpuoliskon valtamerissä.