stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Lämmön mekaaninen ekvivalentti
Kirjallisuutta

Léon Foucault: Equivalent mécanique de la chaleur. M. Mayer, M. Joule. Chaleur spécifique des gaz sous volume constant. M. Victor Regnault. Journal des débats politiques et littéraires, 8.6.1854.  (ranskaksi)
Background to the Joule-Mayer Controversy. Notes and Records of the Royal Society, 1970, 25. vsk, nro 2, s. 211–225.  doi:10.1098/rsnr.1970.0030  (englanniksi)
H. I. Sharlin: Lord Kelvin: The Dynamic Victorian, s. 154–5.  Pennsylvania State University Press, 1979.  ISBN 0-271-00203-4  (englanniksi)
C. Smith: The Science of Energy: A Cultural History of Energy Physics in Victorian Britain.  Chicago University Press, 1998.  ISBN 0-226-76421-4  (englanniksi)
C. Smith: ”Joule, James Prescott (1818–1889)”, Oxford Dictionary of National Biography.  Oxford University Press, 2004.  Teoksen verkkoversio. (englanniksi)
M. W. Zemansky: Heat and Thermodynamics: An Intermediate Textbook, s. 86–87.  McGraw-Hill, 1968.  (englanniksi)
Joulen laite, jolla hän mittasi lämmön mekaanisen ekvivalentin muuttamalla putoavan painon mekaanisen energian veden lämmöksi
Käännös suomeksi
Lördagen

Lehden etusivu vuodelta 1899.
Lördagen oli Helsingissä vuosina 1888–1920 ilmestynyt ruotsinkielinen viikkolehti. Vuoteen 1898 sen nimenä oli Lördagsqvällen.
Viktor Petterssonin kustantama ja toimittama Lördagsqvällen oli kaunokirjallisuutta, yleishyödyllisiä artikkeleita, ajankohtaisaineistoa ja viihdettä sisältänyt perhelehti, alaotsikoltaan Familjeläsning för alla. Lehdestä tuli heti hyvin suosittu, ja sen painos oli jo ensimmäisinä vuosina 3 000 kappaletta. Vuosina 1892–1893 Lördagsqvällenin rinnalla yritettiin julkaista myös suomenkielistä Lauantai-lehteä. Ilmestymisajan muututtua lauantain aamupäivään lehden nimeksi tuli Lördagen.
1800- ja 1900-lukujen vaihteessa Lördagen sai perustuslaillista leimaa, ja se joutui usein sensuurin hampaisiin. Myöhemmin lehti oli myös voimakkaan ruotsinmielinen. Lördagenissa kirjoitettiin paljon teatterista, urheilusta ja tekniikasta sekä julkaistiin salapoliisitarinoita ja muita viihteellisiä kertomuksia sekä vuodesta 1913 lähtien pilapiirroksia. Kuvia lehdessä oli vain rajoitetusti, ja ruotsinkieliseksi kuvalehdeksi kehittyi sen kilpailija Veckans Krönika. Viktor Pettersonin kuoltua vuonna 1919 lehteä julkaisi runsaan vuoden ajan hänen poikansa Vicke. Sen eräänlaiseksi jatkajaksi perustettiin vuonna 1921 Lördagens Krönika, joka käytännössä oli Veckans Krönikan lyhytikäiseksi jäänyt liite. Seuraavana vuonna Lördagenin yleisöä ryhtyi tavoittelemaan myös tanskalais-ruotsalaisen Allers Familj-Journalin suomalainen muunnos Allas Journal.
Aiheesta muualla

Lördagsqvällen digitoituna kansalliskirjastossa
Lauantai digitoituna kansalliskirjastossa
Lördagen digitoituna kansalliskirjastossa
Heidi Løke

| Mitalit | Mitalit | Mitalit |  |
| --- | --- | --- | --- |
|  Heidi Løke |  Heidi Løke |  Heidi Løke |  |
Maa:   Norja
Naisten käsipallo
|  Olympialaiset  |  Olympialaiset  |  Olympialaiset  |  |
|  Kultaa | Lontoo 2012 |  |  |
|  Pronssia | Rio 2016 |  |  |
| MM-kilpailut  | MM-kilpailut  | MM-kilpailut  |  |
|  Kultaa | Brasilia 2011 |  |  |
|  Kultaa | Tanska 2015 |  |  |
|  Hopeaa | Saksa 2017 |  |  |
|  Pronssia | Kiina 2009 |  |  |
| EM-kilpailut  | EM-kilpailut  | EM-kilpailut  |  |
|  Kultaa | Makedonia 2008 |  |  |
|  Kultaa | Tanska/Norja 2010 |  |  |
|  Kultaa | Unkari/Kroatia 2014 |  |  |
|  Kultaa | Tanska 2020 |  |  |
|  Hopeaa | Serbia 2012 |  |  |
Heidi Løke (s. 12. joulukuuta 1982 Tønsberg) on norjalainen käsipalloilija. Hän pelasi Norjan maajoukkueessa 2006-2020 226 maaottelua ja teki niissä 801 maalia. Hän voitti olympiakultaa Lontoossa 2012 ja saavutti olympiapronssia Rio de Janeirossa 2016. Hän voitti maailmanmestaruuden Brasiliassa 2011 ja Tanskassa 2015 sekä Euroopan-mestaruuden Makedoniassa 2008, Tanskan ja Norjan yhdessä järjestämissä kisoissa 2010, Unkarin ja Kroatian kisoissa 2014 sekä Tanskan kisoissa 2020. Seuratasolla hän edustaa Larvik HK:ta.
Kansainvälinen käsipalloliitto valitsi Løken vuoden 2011 maailman parhaaksi naispelaajaksi.
Heidi Løken veli Frank Løke ja sisar Lise Løke ovat myös käsipalloilijoita.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Heidi Løke Wikimedia Commonsissa
| Auktoriteettitunnisteet  |
| --- | --- |
Kansainväliset:  VIAF 
Kansalliset:  Norja
Löyhkäsilokka

| Löyhkäsilokka |
| --- | --- |

Tieteellinen luokittelu
Domeeni::  Aitotumalliset Eucarya
Kunta::  Sienet Fungi
Kaari::  Kantasienet Basidiomycota
Alakaari::  Avokantaiset Agaricomycotina
Luokka::  Varsinaiset avokantaiset Agaricomycetes
Lahko::  Thelephorales
Heimo::  Thelephoraceae
Suku::  Silokat Thelephora
Laji::  palmata
Kaksiosainen nimi
 Thelephora palmata  (Scop.:Fr.) 
Katso myös
   Löyhkäsilokka Wikispeciesissä   Löyhkäsilokka Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OK: 
Löyhkäsilokka (Thelephora palmata) on pensasmainen, haarakkaita muistuttava sieni, joka kuuluu silokoiden (Thelephora) sukuun. Itiöemä on 2–6 cm korkea, purppuran- taikka ruskeanharmaa. Kärjet ovat lähes valkoiset ja litteät. Malto on harmaata, sitkeää. Sienessä on voimakas ja erittäin vastenmielinen haju. Siinä voidaan tuntea valkosipulin, pilaantuvan kaalin ja jalkahien lemua.

Sieni kasvaa syys–lokakuun aikana havumetsissä. 

Todella pahasta hajustansa huolimatta sientä voidaan käyttää värjäykseen. Siitä saadaan sinertäviä sävyjä.
Aiheesta muualla

Laji.fi: Löyhkäsilokka (Thelephora palmata)
| Taksonitunnisteet |
| --- | --- |
Thelephora palmata:  Wikidata: Q276267  Wikispecies: Thelephora palmata  AusFungi: 60030450  BioLib: 60630  CoL: 567YV  EoL: 1005564  EPPO: THELPA  Fungorum: 245584  GBIF: 2522907  iNaturalist: 118100  IRMNG: 11096284  MycoBank: 245584  NatureServe: 2.946892  NBN: NHMSYS0001499599  NCBI: 128762  NZOR: 48a8aae7-8634-48b8-b6ab-ccaf4c27d3a2  Observation.org: 14896  Open Tree of Life: 373920  Laji.fi: MX.206223 
Clavaria palmata:  Wikidata: Q105050796  AusFungi: 60030451  CoL: 5YXN2  Fungorum: 242315  Open Tree of Life: 5686956
Lättäahvenet

| Lättäahvenet |
| --- | --- |
 Ruskolättäahven (Bembrops filifera)
Tieteellinen luokittelu
Domeeni::  Aitotumaiset Eucarya
Kunta::  Eläinkunta Animalia
Pääjakso::  Selkäjänteiset Chordata
Alajakso::  Selkärankaiset Vertebrata
Luokka::  Viuhkaeväiset Actinopterygii
Lahko::  Ahvenkalat Perciformes
Alalahko::  Jääahvenkalat Notothenioidei
Heimo::  Lättäahvenet Percophidae  Swainson, 1839
Alaheimot ja suvut
 Bempropinae Bemprops  Chrionema  Hemerocoetinae Acanthaphritis  Dactylopsaron  Enigmapercis  Hemerocoetes  Matsubaraea  Osopsaron  Pteropsaron  Squamicreedia  Percophinae Percophis 
Katso myös
   Lättäahvenet Wikispeciesissä   Lättäahvenet Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OK: 
Lättäahvenet (Percophidae) on ahvenkaloihin kuuluva heimo. Heimon lajeja tavataan Atlantista ja Tyynestämerestä.
Lajit ja anatomia

Lättäahventen heimoon kuuluu lähteestä riippuen 11–13 sukua ja noin 40 lajia. Kooltaan lättäahvenet ovat pienehköjä ja kasvavat korkeintaan noin 10–30 cm pitkiksi. Kalat ovat ruumiinrakenteeltaan pitkulaisia ja erityisesti päästään ja kuonostaan litteitä. Lajien silmät ovat hyvin suuret ja myös suu on kookas. Lättäahvenilla voi olla yksi tai kaksi selkäevää. Jos selkäeviä on kaksi, etumainen on piikikäs ja taaempi hyvin pitkä. Rintaevät ovat pitkät ja leveät, ja lättäahventen vatsaevät ovat kaukana toisistaan. Väritykseltään lajit ovat yleensä harmaita ja ruumiissa on erivärisiä laikkuja.
Levinneisyys ja elintavat

Lättaahvenlajeja tavataan Atlantista sekä indopasifisen merialueen länsiosista ja Tyynenmeren kaakkoisosista. Ne elävät lähellä pohjaa tyypillisesti 80–900 metrin syvyydessä. Kalat ovat petoja, jotka syövät pienempiä kaloja ja äyriäisiä kuten katkarapuja.
Kuningas Lear (vuoden 1910 elokuva)

| Kuningas Lear> Re Lear |
| --- | --- |
 Elokuvan yksityiskohdat on käsin väritetty.
Ohjaaja:  Gerolamo Lo Savio
Käsikirjoittaja:  Ermete Novelli Gerolamo Lo Savio
Perustuu:  William Shakespearen samannimiseen näytelmään
Pääosat:  Ermete Novelli, Francesca Bertini, Giannina Chiantoni
Valmistustiedot
Valmistusmaa:  Italia
Tuotantoyhtiö:  Film d’Arte Italiana
Levittäjä:  Pathé
Ensi-ilta:  joulukuu 1910 (Italia) 9. tammikuuta 1911 (Suomi)
Kesto:  325 metriä
Alkuperäiskieli:  mykkäelokuva
Aiheesta muualla
IMDb 
Infobox OKNimi-testi OK: 
Re Lear
Kuningas Lear (ital. Re Lear) on vuonna 1910 valmistunut italialainen mykkäelokuva. William Shakespearen samannimiseen näytelmään perustuvan lyhyen draaman on ohjannut Gerolamo Lo Savio.
Juoni

Vanha kuningas Lear jakaa valtakuntansa kahden tyttärensä, Gonerilin ja Reganin kesken. Kolmas tytär Cordelia jätetään perinnöttömäksi ja hän menee naimisiin Ranskan kuninkaan kanssa. Lear menee asumaan Gonerilin luokse, joka pian karkottaa hänen palatsistaan. Myös toinen tytär Regan kieltäytyy majoittamasta vanhusta. Tytärten julmuus saa Learin menettämään järkensä. Lopulta Cordelia pelastaa isänsä, mutta sisaret heittävät molemmat vankilaan. Goneril määrää Cordealian myrkytettäväksi ja hetkeksi järkiinsä tullut isä kuolee hänen jälkeensä.
Näyttelijät

| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
|  Ermete Novelli  | … |  kuningas Lear   |
|  Francesca Bertini  | … |  Cordelia   |
|  Giannina Chiantoni  | … |  Cordelian sisar   |
Tuotanto ja vastaanotto

Ranskalaisen Pathé Frèresin tytäryhtiön Film d’Arte Italianan tuottaman Kuningas Learin on ohjannut yhtiön johtajana toiminut Gerolamo Lo Savio. Pääosaa esittävä Ermete Novelli oli Italian suurin tragedianäyttelijä ja ensimmäisessä elokuvaroolissaan esiintynyt Giannina Chiantoni hänen vastanäyttelijänsä vuodesta 1902. Nuoresta Francesca Bertinistä tuli sittemmin Italian kuuluisin elokuvadiiva. Elokuva oli yksi ensimmäisistä Kuningas Lear -filmatisoinneista. Samana vuonna näytelmän sovitti elokuvaksi myös Milano Filmsillä työskennellyt Giuseppe De Liguoro.
Kuningas Lear on esimerkki aikansa lyhyistä ”taide-elokuvista”, joiden tarkoituksena oli lisätä elokuvan arvostusta taidemuotona. Ne olivat yleensä Shakespearen kaltaisten klassikkokirjailijoiden teosten sovituksia, joita esittivät kuuluisat teatterinäyttelijät. Ranskalaisista esikuvistaan poiketen italialaiset taide-elokuvat kuvattiin usein ulkoilmassa ja autenttisilla tapahtumapaikoilla. Taiteellista vaikutelmaa korosti sapluunan ja siveltimen avulla tehty väritys.
Italialaisen aikalaiskriitikon mukaan Kuningas Lear oli ”täydellinen menestys”. Sen kuvaus oli ”ihmeellistä” ja Novellin näyttelijäntyöskentely ”yksinkertaisesti jumalaista”. Suomessa elokuvaa esitettiin alkuvuodesta 1911. Tuulispään mukaan kyseessä oli ”suurenmoinen ja jännittävä taiteellisesti väritetty kuvasarja”. Myöhemmän arvion mukaan ”vähäpätöinen” elokuva on juoneltaan sekava, lavastukseltaan mitäänsanomaton eikä Novellin melodramaattinen viittelöinti kykene välittämään suuria tunteita.
Restaurointi

Kuningas Lear on säilynyt Britannian elokuvainstituutissa. Se on nähtävissä instituutin YouTube-kanavalla.
Aiheesta muualla

Kuningas Lear Internet Movie Databasessa (englanniksi)
M4 (moottoritorpedovene)

| M4 |
| --- | --- |

Aluksen vaiheet
Rakentaja:  John I. Thornycroft and Company, Hampton-on-Thames Boatworks
Kölinlasku:  17. helmikuuta 1941
Laskettu vesille:  1940
Palveluskäyttöön:  3. joulukuuta 1942
Poistui palveluskäytöstä:  myyty 3. heinäkuuta 1950
Tekniset tiedot
Uppouma:  74 t
Pituus:  73 jalkaa 9 tuumaa (kokonaispituus)
Leveys:  16 jalkaa
Syväys:  7 jalkaa 9 tuumaa
Koneteho:  650 hv
Nopeus:  26,6 solmua
Miehistöä:  2 upseeria ja 9 miehistönjäsentä
Aseistus
Aseistus:  1 20 mm Oerlikon-ilmatorjuntatykki 2 18" torpedoputkea 4 syvyyspommia
M4 oli Irlannin laivaston moottoritorpedovene. Irlanti tilasi aluksen lokakuussa 1939 John I. Thornycroft and Companyltä. Sen köli laskettiin 17. helmikuuta 1941 Thornycroftin Hampton-on-Thamesin veneveistämöllä telakkanumerolla 2492. Sen koeajot päättyivät 5. lokakuuta 1942. Alus luovutettiin 2. joulukuuta Irlannille. Aluksen ensimmäinen päällikkö luutnantti H. Austin asetti aluksensa laivaston palvelukseen 3. joulukuuta. Se saapui 1. elokuuta Haulbowlinen laivastotukikohtaan.
Aluksessa oli kaksinkertainen mahonkirunko, ja siinä oli kylkikaaria tiheässä. Aluksen kolmas teakvuoraus oli pohjassa peittämässä kylkikaaria. Sen voimanlähteenä oli neljä Rolls-Roycen V6-moottoria Thornycroftin RY/12-asennuksina, ja ne oli kytketty pareittain kahteen akseliin.
Alus myytiin 3. heinäkuuta 1950 eversti J. Fitzmauricelle, joka muutti sen asuntoproomuksi.
Ma'nu VIII

Ma'nu VIII bar Ma'nu oli syyrialaisen Osroenen kuningaskunnan hallitsija vuosina 139–163 ja 165–177. Hänen hallituskautensa on useiden muiden Osroenen kuninkaiden tavoin erittäin epäselvä. Ma'nu hallitsi Rooman keisarien Antoninus Piuksen, Marcus Aureliuksen ja Lucius Veruksen aikana ja pysyi ystävällisissä väleissä Rooman kanssa.
Historia Augustan mukaan Antoninus Pius nuhteli Osroenen kuningas Abgarusta, koska tämä oli käyttäytynyt aggressiivisesti parthialaisia kohtaan. Michael Grantin mukaan tämä kuningas oli Abgarus VIII mutta on esitetty, että hän oli Abgarus VII, joka kuoli tai joutui pakenemaan Edessasta Trajanuksen Parthian sodan aikana. Luultavammin kyseessä on kuitenkin Ma'nu VIII.
Vuonna 163 parthialaiset syrjäyttivät Ma'nun ja asettivat Osroenen nukkehallitsijaksi erään Wa'el bar Sahrun, joka lyötti kolikoita Parthian kuninkaan Vologases IV:n kuvalla. Parthialaiset ylittivät Eufratin ja hyökkäsivät Rooman Syyrian provinssiin. Ma'nu pakeni roomalaisten luokse ja vuonna 165 Avidius Cassiuksen johtama Rooman armeija valloitti Osroenen kuningaskunnan pääkaupungin Edessan. Seuraavana vuonna solmitussa rauhansopimuksessa Ma'nu palautettiin Osroenen valtaistuimelle, mutta kuningaskunnasta tuli Rooman vassallivaltio.
M5 (moottoritorpedovene)

| M5 |
| --- | --- |

Aluksen vaiheet
Rakentaja:  John I. Thornycroft and Company, Hampton-on-Thames Boatworks
Kölinlasku:  2. lokakuuta 1940
Laskettu vesille:  12. kesäkuuta 1941
Palveluskäyttöön:  23. joulukuuta 1942
Poistui palveluskäytöstä:  myyty 3. heinäkuuta 1950
Tekniset tiedot
Uppouma:  74 t
Pituus:  73 jalkaa 9 tuumaa (kokonaispituus)
Leveys:  16 jalkaa
Syväys:  7 jalkaa 9 tuumaa
Koneteho:  650 hv
Nopeus:  27 solmua
Miehistöä:  2 upseeria ja 9 miehistönjäsentä
Aseistus
Aseistus:  1 20 mm Oerlikon-ilmatorjuntatykki 2 18" torpedoputkea 4 syvyyspommia
M4 oli Irlannin laivaston moottoritorpedovene. Irlanti tilasi aluksen lokakuussa 1939 John I. Thornycroft and Companyltä. Sen köli laskettiin 2. toukokuuta 1940 Thornycroftin Hampton-on-Thamesin veneveistämöllä telakkanumerolla 2493. Alus laskettiin vesille 12. kesäkuuta 1941. Sen koeajot päättyivät 23. joulukuuta 1942 ja se luovutettiin aluksen ensimmäiselle päällikölle aliluutnantti McKenna, joka asetti aluksensa laivaston palvelukseen Tilburyssä. Se saapui 4. tammikuuta 1943 Cobhiin.
Aluksessa oli kaksinkertainen mahonkirunko, ja siinä oli kylkikaaria tiheässä. Aluksen kolmas teakvuoraus oli pohjassa peittämässä kylkikaaria. Sen voimanlähteenä oli neljä Rolls-Roycen V6-moottoria Thornycroftin RY/12-asennuksina, ja ne oli kytketty pareittain kahteen akseliin.
Alus myytiin 3. heinäkuuta 1950 eversti J. Fitzmauricelle, joka muutti sen asuntoproomuksi. Aluksessa todettiin kuitenkin lahoa, mikä esti muutostyöt.
M1 (moottoritorpedovene)

| M1 |
| --- | --- |

Aluksen vaiheet
Rakentaja:  John I. Thornycroft and Company, Hampton-on-Thames Boatworks
Kölinlasku:  7. marraskuuta 1938
Laskettu vesille:  1939
Palveluskäyttöön:  15. tammikuuta 1940
Poistui palveluskäytöstä:  myyty 17. syyskuuta 1948
Tekniset tiedot
Uppouma:  40 t
Pituus:  71 jalkaa 9 tuumaa (kokonaispituus)
Leveys:  16 jalkaa
Syväys:  7 jalkaa 9 tuumaa
Koneteho:  650 hv
Nopeus:  36 solmua
Miehistöä:  2 upseeria ja 9 miehistönjäsentä
Aseistus
Aseistus:  1 .303" Hotchkiss-konekivääri 2 18" torpedoputkea 4 syvyyspommia
M1 oli Irlannin laivaston moottoritorpedovene. Aluksen tilasi alun perin Viron laivasto 12. toukokuuta 1938 John I. Thornycroft and Companyltä kokeellisena aluksena. Sen köli laskettiin 7. marraskuuta Thornycroftin Hampton-on-Thamesin veneveistämöllä telakkanumerolla 2422. Aluksen haltijaksi ilmoitettiin 24. tammikuuta 1939 Viro, mutta 16. toukokuuta aluksen tilaajaksi ilmoitettiin Irlannin valtio. Syynä tähän oli Viron valtion joutuminen Neuvostoliiton miehittämäksi.
Aluksessa oli kaksinkertainen mahonkirunko, ja siinä oli kylkikaaria tiheässä. Aluksen kolmas teakvuoraus oli pohjassa peittämässä kylkikaaria. Sen voimanlähteenä oli neljä Rolls-Roycen V6-moottoria Thornycroftin RY/12-asennuksina, ja ne oli kytketty pareittain kahteen akseliin.
Aluksen koeajot aloitettiin 1. joulukuuta, ja se valmistui 15. tammikuuta 1940. Alus luovutettiin 18. tammikuuta Irlannille, jonka laivastoon se liitettiin 29. tammikuuta. Aluksen ensimmäisenä päällikkönä oli luutnantti Carey. Alus lähti merelle 31. tammikuuta, ja se saapui Irlantiin 8. maaliskuuta.
Alus yritti pysäyttää 19. huhtikuuta Irlannin aluevesillä kohtaamansa Hullissa rekisteröidyn troolarin SS Julietin, joka avasi kuitenkin tulen. Kaksi moottoritorpedoveneen miehistönjäsentä haavoittui välikohtauksessa. Nousemassa olevan myrskyn vuoksi moottoritorpedovene joutui palaamaan satamaan eikä troolaria voitu vallata.
Kesäkuussa 1941 M1 partioi yhdessä Muirchun kanssa Irlannin etelärannikolla, kun se poikkesi Falcarraghinlahteen. Lahdessa oli ankkurissa Toryn saaren edustalla miinaan ajossa vaurioitunut brittiläinen rahtialus Erros, jonka lastina oli aseita ja ammuksia. Rahtialuksen saattajana oli hävittäjä, jonka vapautti myöhemmin sluuppi HMS Glena M1:n piti ottaa vastuu rahtialuksen suojaamisesta 10. kesäkuuta. Britit toimittivat rahtialukselle hinaajan ja korjausmiehistön, joita M1 valvoi tukenaan maissa valvova jalkaväkiosasto. Marraskuussa alus osallistui vastaavaan tapahtumaan San Demitrion vaurioiduttua Saksan laivaston Admiral Scheerin iskettyä saattueeseen. Tulipalossa pahoin vaurioitunut alus hakeutui suojaan Clewinlahteen. M1 suojasi tankkeria, kunnes Britannian kuninkaallisen laivaston hävittäjä HMS Arrow saapui suojatakseen tankkerin Britanniaan.
Alus myytiin 15. syyskuuta 1948 eversti J. Fitzmauricelle, joka muutti sen asuntoproomuksi.
M-Klooriperbentsoehappo

| m-Klooriperbentsoehappo |
| --- | --- |


Tunnisteet
IUPAC-nimi:  3-klooriperoksibentsoehappo
CAS-numero:  937-14-4
PubChem CID:  70297
SMILES:  C1=CC(=CC(=C1)Cl)C(=O)OO
Ominaisuudet
Molekyylikaava:  C7H5ClO3
Moolimassa:  172,56 g/mol
Sulamispiste:  88 °C
Tiheys:  0,56 g/cm3
m-Klooriperbentsoehappo eli m-CPBA (C7H5ClO3) on yksi perkarboksyylihapoista ja perbentsoehapon kloorattu johdannainen. m-Klooriperbentsoehappoa käytetään laajasti erittäin voimakkaana hapettimena orgaanisen kemian synteeseissä.
Valmistus ja käyttö

m-Klooriperbentsoehappoa valmistetaan m-klooribentsoyylikloridista ja vetyperoksidista natriumhydroksidin ja magnesiumsulfaatin läsnä ollessa. Tuote eristetään liuoksesta lisäämällä happoa, kuten rikkihappoa.
m-Klooriperbentsoehappoa käytetään hapettimena monissa reaktioissa. Se reagoi alkeenien kanssa muodostaen epoksideja, aldehydit ja ketonit reagoivat Baeyer–Villiger-reaktiolla estereiksi, amiinit reagoivat nitroalkaaneiksi tai amiinioksideiksi, sulfidit muodostavat sulfoksideja tai sulfoneja ja ketaalit muodostavat ortoestereitä. Reaktioissa yhdiste pelkistyy m-klooribentsoehapoksi.
m-Klooriperbentsoehappo on hieman kalliimpaa kuin peretikkahappo tai vetyperoksidi, joilla se voidaan korvata eräissä reaktioissa. Yhdiste on kuitenkin usein näitä selektiivisempi ja suhteellisen stabiilina kiinteänä aineena helpompi käsitellä. Muihin perkaboksyylihappoihin verrattuna se on myös paremmin saatavissa.
Maailman paras golftekniikka

| Maailman paras golftekniikka> Ultimate Golf Techniques |
| --- | --- |

Alkuperäisteos
Kirjailija:  Malcolm Campbell
Kieli:  englanti
Genre:  Urheilu
Kustantaja:  Dorling Kindersley Ltd, London
Julkaistu:  1996, ens. painos
Ulkoasu:  nidottu
Sivumäärä:  216
ISBN:  978-0789433022
Suomennos
Suomentaja:  Janne Tarmio, Timo Tarmio
Kustantaja:  Gummerus
Julkaistu:  1997, ens. painos
Sivumäärä:  216
ISBN:  978-951-20-6128-0
Löydä lisää kirjojaKirjallisuuden teemasivulta
Maailman paras golftekniikka (engl. Ultimate Golf Techniques) on vuonna 1996 ilmestynyt Malcolm Campbellin kirja golftekniikoista. Teoksessa on yli 500 ohjetta ja 1 000 kuvaa. Kirjan ovat suomentaneet Janne ja Timo Tarmio, ja se on ilmestynyt ensimmäisen kerran suomeksi Gummeruksen kustantamana vuonna 1997.
Charles Lyell

| Charles Lyell |
| --- | --- |

Henkilötiedot
Syntynyt: 14. marraskuuta 1797 Kinnordy, Angus, Skotlanti, Yhdistynyt kuningaskunta
Kuollut: 22. helmikuuta 1875 (77 vuotta) Lontoo, Englanti, Yhdistynyt kuningaskunta
Kansalaisuus:   Iso-Britannia
Arvonimi: Sir
Koulutus ja ura
Tutkinnot:  Exeter College, Oxfordin yliopisto
Tutkimusalue:  geologia
Tunnetut työt:  Principles of Geology
Palkinnot:  Copley-mitali (1858) Wollaston-mitali (1866)
Charles Lyell, ensimmäinen baronetti (14. marraskuuta 1797 – 22. helmikuuta 1875) oli brittiläinen geologi, juristi ja uniformitarianismin kansantajuistaja. Lyellin tärkein saavutus liittyy stratigrafiaan. Hänen mukaansa maanpinta kohoaa ja vajoaa erittäin hitaasti, jolloin Maan ikäkin oli aiempaa luultua suurempi. Lyell oli tärkeä henkilö Charles Darwinille ja hänen evoluutioteoriansa kehittymisen kannalta. Geologian saralta hänen tärkein julkaisunsa on moniosainen teos Principles of Geology (suom. Geologian periaatteet). Lyellin testamentin pohjalta perustettiin vuosittain geologian alalla jaettava Lyell-mitali. Hänen mukaansa on nimetty 
Kuussa ja Marsissa sijaitsevat kraatterit. Myös muutamat vuoret on nimetty Lyellin mukaan.