1941
Tapahtumia > Heinäkuu

2. heinäkuuta – Saksalaiset valtasivat Riian.
5. heinäkuuta – Saksan joukot saavuttivat Dneprjoen.
5.–19. heinäkuuta – Ecuadorin-Perun sota. Selvästi ylivoimaiset perulaiset pakottivat Ecuadorin vetäytymään ja Equador luopui suurista osista vaatimiaan alueita Rio de Janeirossa solmitulla rauhalla tammikuussa 1942.
7. heinäkuuta – Yhdysvaltalaisjoukot miehittivät Islannin.
8. heinäkuuta – Saksalaiset valtasivat Sallan kirkonkylän, joka oli Moskovan rauhan nojalla jäänyt Neuvostoliitolle luovutetulle alueelle.
8. heinäkuuta − Marsalkka Mannerheim antoi kuulutuksen siitä, miten Suomen valtaamilla alueilla asuvan väestön oli käyttäydyttävä. Kuulutus julkaistiin suomen, karjalan ja venäjän kielillä.
8. heinäkuuta − Neuvosto-Karjalassa muodostettiin ensimmäiset partisaaniosastot Suomen puolelle tehtäviä hyökkäyksiä varten.
10. heinäkuuta – Karjalan armeija aloitti suurhyökkäyksen Laatokan pohjoispuolelle. Marsalkka Mannerheim antoi ns. miekantuppipäiväkäskyn.
10. heinäkuuta − Jedwabnen joukkomurha;  Jedwabnen 2 500 asukkaan kylän juutalaisväestöstä murhattiin eri lähteiden mukaan 380−1600 henkeä. Osa pakotettiin latoon, joka sytytettiin palamaan, ja sisälle suljetut paloivat elävältä. Ei-juutalaisten puolalaisten osallistumista murhiin pidetään todistettuna, mutta saksalaisten osuudesta kiistellään edelleen. Vuonna 2001 Puolan presidentti Aleksander Kwaśniewski pyysi juutalaisilta julkisesti anteeksi Jedwabnen tapahtumia.
12. heinäkuuta – Saksan katolinen piispainkokous jätti valtakunnanhallitukselle muistion, jossa se vaati perustuslaissa taattua uskonnonvapautta ja oikeutta harjoittaa uskontoa julkisesti. Se vaati, että valtakunnanhallituksen tuli lopettaa kampanjansa kirkosta eroamisen edistämiseksi, protestoi nuorison järjestelmällistä antikristillistämistä ja vaati viidennen ja kuudennen käskyn kunnioittamista. Viimeksi mainittu vaatimus vastusti ennen kaikkea kansallissosialistien eutanasiaohjelmaa ja kristillisen sukupuolimoraalin halventamista yhteiskunnassa. Muistio vastusti myös pappien pidättämistä ja luostarien sulkemista sekä kirkon diakonia- ja hyväntekeväisyystyön rajoittamista.
15. heinäkuuta − Itä-Karjalan sotilashallinto perustettiin Suomen miehittämän Neuvosto-Karjalan hallintoelimeksi. Sen päälliköksi nimitettiin Enso-Gutzeit Oy:n pääjohtaja, vuorineuvos ja everstiluutnantti Väinö Kotilainen. Esikunta sijoitettiin Mikkeliin.
16. heinäkuuta – Josif Stalinin poika Jakov Džugašvili jäi saksalaisten sotavangiksi Valko-Venäjällä lähellä Vitebskiä. Hän kuoli myöhemmin Sachsenhausenin keskitysleirissä. Josif Stalin ei tehnyt mitään poikansa vapauttamiseksi.
16. heinäkuuta − Suomalaiset saavuttivat Laatokan rannan Impilahden Koirinojalla.
19. heinäkuuta − Josif Stalin otti itselleen Neuvostoliiton puolustusministerin tehtävät.
20. heinäkuuta – Vuokkiniemen kylässä pidettiin heimoaktivistien ja Itä-Karjalan sotilashallinnon järjestämä Vuokkiniemen kansalliskokous, jossa päätettiin että Viena ja Aunus eroavat Neuvostoliitosta ja liittyvät Suomeen.
Majdanekin keskitysleiri vuonna 2008.21. heinäkuuta − Heinrich Himmler käski käydessään Itä-Puolassa seudulle perustettavaksi 50 000 vangin keskitysleirin. Tämän seurauksena Majdanekin keskitysleirin rakennustyö alkoi syksyllä ja sen suorittivat puolalaiset juutalaiset ja neuvostoliittolaiset sotavangit.
22. heinäkuuta − 5. divisioonan komentaja eversti Ruben Lagus nimitettiin ensimmäiseksi Mannerheim-ristin ritariksi.
26. heinäkuuta – Japanin vallattua Ranskan Indokiinan presidentti Roosevelt määräsi kaiken japanilaisen omaisuuden takavarikoitavaksi Yhdysvalloissa.
27. heinäkuuta – Josif Stalin antoi käskyn numero 227 vastauksena saksalaisten etenemiseen. Käsky määräsi ilman lupaa vetäytyneet tai paikkansa jättäneet teloitettaviksi.
28. heinäkuuta − Ulkoministeri Rolf Witting ilmoitti Ison-Britannian Helsingin-lähettiläälle Gordon Verekerille Suomen "keskeyttävän" diplomaattisuhteensa Britanniaan sekä määräsi Suomen Lontoon-lähettilään Georg Achates Gripenbergin antamaan saman ilmoituksen ulkoministeri Anthony Edenille ja palaamaan Lontoosta kotiin.
30. heinäkuuta − Kauppa- ja teollisuusministeri Väinö Tanner vaati Tampereella pitämässään puheessa SDP:n oppositioryhmän (ns. kuutosten) ja kommunistien tuhoamista.
31. heinäkuuta – Hermann Göring määräsi SS-kenraali Reinhard Heydrichin toimittamaan suunnitelman juutalaisongelman lopulliseksi ratkaisuksi.