stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Totinen torvensoittaja
Arviot

Aikalaisarvioijat suhtautuivat elokuvaan nihkeästi, kuten Toini Aaltonen (Suomen Sosialidemokraatti): ”Suomen Filmiteollisuus on lisännyt jälleen uuden numeron kehnojen filmiensä luetteloon”. Valopuolina nähdään eräät näyttelijätyöt ja George de Godzinskyn musiikki.
Vuonna 1991 arviossaan Antti Lindqvist (Katso) ei löydä elokuvasta edes camp-huumoria, ja samalla linjalla ovat 2000-luvun televisioesitysten yhteydessä esitetyt kritiikit. Arto Pajukallio luonnehtii Totista torvensoittajaa sota-ajalle ominaiseksi eskapistiseksi ”hätäapukomeadiaksi”. Sitä on sanottu myös sietämättömäksi komediaräpellykseksi. Eräs kriitikko pitää kuitenkin elokuvan lavastusta kekseliäänä, vuoropuhelua näppäränä ja yleensä näkee siinä visuaalisia oivalluksia, mutta ne hukkuvat pitkitettyihin kohtauksiin ja elokuvan rytmittömyyteen.
Näyttelijät

| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
|  Leo Lähteenmäki  | … |  kaupungininsinööri Volmari Kerhola   |
|  Laila Rihte  | … |  neiti Raili Ilmonen   |
|  Aino Lohikoski  | … |  hammaslääkäri, neiti Elna Hiekkamaa   |
|  Wilho Ilmari  | … |  lehtori Tarkkanen   |
|  Siiri Angerkoski  | … |  Bertha, sirkuksen musta laulaja   |
|  Toppo Elonperä  | … |  vahtimestari   |
|  Jalmari Parikka  | … |  sirkuksen johtaja Suomaa   |
|  Lauri Kyöstilä  | … |  ritari-Armand   |
|  Kaija Suonio  | … |  Miina, Kerholan ja Tarkkasen taloudenhoitaja   |
|  Uno Wikström  | … |  ylikonstaapeli   |
|  Leo Sarri  | … |  sähkömies   |
|  Pentti Saares  | … |  tehtaaninsinööri Heiniö   |
|  Kyösti Käyhkö  | … |  talonmies   |
|  Vilho Auvinen  | … |  Elmeri   |
|  Holger Salin  | … |  sähkömiehen kaveri ravintolassa   |
|  Eino Hyyrynen  | … |  ulosheittäjä   |
|  Kaarlo Hiltunen  | … |  1. poliisi   |
|  Evald Terho  | … |  2. poliisi   |
|  Helen Mardi  | … |  juhlija Vikakosken kerholla   |
|  Otto Noro  | … |  juhlija Vikakosken kerholla   |
|  Assi Raine  | … |  juhlija Vikakosken kerholla   |
|  Asser Fagerström  | … |  pianonsoittaja   |
|  Anton Soini  | … |  tanssiorkesterin jäsen   |
|  Urho Westman  | … |  tanssiorkesterin jäsen   |
|  herra Kamppe  | … |  kulissimies   |
|  Paul Budsko  | … |  kvartetin jäsen   |
|  Arnold Tilgmann  | … |  kvartetin jäsen   |
Aiheesta muualla

Iltalehden artikkeli toukokuussa 2008
Turo Unho

Turo Pekka Unho (1. syyskuuta 1943 Helsinki – 29. heinäkuuta 2014 Helsinki) oli suomalainen näyttelijä, teatteriohjaaja ja käsikirjoittaja.
Ura

Turo Unho näytteli muun muassa Jyväskylän  ja Joensuun kaupunginteatterissa.   Teatterin lisäksi hän esiintyi lähinnä televisioelokuvissa ja -sarjoissa. Hänen tunnetuin roolinsa valkokankaalla oli toimittaja Reino Torpon osa Matti Kassilan elokuvassa Vodkaa, komisario Palmu. Unho oli mukana myös useissa Radioteatterin kuunnelmissa, kuten esimerkiksi vuosina 1966–1967 toteutetussa 16-tuntisessa kuunnelmassa Tuntematon sotilas.
Perhe

Turo Unhon vanhemmat olivat elokuvaohjaaja Ilmari Unho sekä näyttelijä Salli Karuna. Hänen nuorempi veljensä oli jalkapalloilijana tunnettu Matti Unho.
Elokuvia

Punatukka (1969)
Vodkaa, komisario Palmu (1969)
Televisiosarjoja ja -elokuvia

Tyttö ja nauru (1964) (lyhyt fiktio)
Kohtaaminen (1965)
Juorupiiri (1965)
Laakson varjo (1965)
Poikkeus ja sääntö (1965) kantaja (pitkä televisiotuotanto)
Egyptiläinen kuvapatsas (1966)
Mies, joka oli syntynyt hirtettäväksi (1966)
Marik-parkani (1967)
Jeanne (1967)
Teatterituokio (televisiosarja, 1967–1972)
Itätuuli (1968) Vitek (tv-tuotanto, fiktio)
Perimmäisten ammattien äärellä (1968) nuorukainen (pitkä fiktio, televisiotuotanto)
Oikeamieliset (1969), Stepan Fedorov (televisiotuotanto, fiktio)
Veijo Meren tarinoita (televisiosarja 1970)
Mummoni ja Mannerheim (televisiosarja 1971)
Arkkienkeli Oulussa (1978)
Elämäsi parhain aika (1978)
Tosimiehiä (televisiosarja, 1980)
Kaikki tulevat päivät (1982) Leo Whale (pitkä fiktio, televisiotuotanto)
Televisio-ohjauksia

Karuselli (1973) ohjaus, tv-sovitus (pitkä fiktio)
Naruska (1993) ohjaus (lyhyt fiktio)
Aiheesta muualla

Turo Unhon muistokirjoitus Helsingin Sanomissa (Arkistoitu – Internet Archive)
USS Atlanta (1884)

| USS Atlanta |
| --- | --- |


Aluksen vaiheet
Rakentaja:  John Roach and Sons, Chester
Kölinlasku:  8. marraskuuta 1883
Laskettu vesille:  9. lokakuuta 1884
Palveluskäyttöön:  19. heinäkuuta 1886
Poistui palveluskäytöstä:  23. maaliskuuta 1912
Loppuvaihe:  myyty romutettavaksi 1912
Tekniset tiedot
Uppouma:  3 240 t
Pituus:  86,26 m
Leveys:  12,85 m
Syväys:  5,18 m
Koneteho:  3 500 ihp
Nopeus:  16,3 solmua
Miehistöä:  284
Aseistus
Aseistus:  2 × 8"/30 Mark 1 -tykkiä 6 × 6"/30 Mark 2 -tykkiä 2 × 6 naulan tykkiä 2 × 3 naulan tykkiä 2 × 1 naulan tykkiä 2 × .45" Gatling-konekivääriä
USS Atlanta oli Yhdysvaltain laivaston vuonna 1884 vesille laskettu panssarikansiristeilijä.
Valmistus

Alus tilattiin osana niin kutsuttuja ABCD-aluksia John Roach and Sonsilta Chesteristä Pennsylvaniasta, missä köli laskettiin 8. marraskuuta 1883. Alus laskettiin vesille 9. lokakuuta 1884 kumminaan Yhdysvaltain presidentti Abraham Lincolnin pojantytär ja sotaministeri Robert Todd Lincolnin tytär neiti Jessie Lincoln ja otettiin palvelukseen 19. heinäkuuta 1886 päällikkönään Francis M. Bunce.
Palvelus

Alus oli New Yorkissa varustettavana, jolloin sille tehtiin muutostöitä heinäkuuhun 1887. Vapauduttuaan telakalta alus liitettiin Pohjois-Atlantin laivueeseen, jossa se partioi Atlantin rannikolla, Meksikonlahdella ja Länsi-Intian saaristossa. Alus liitettiin 30. syyskuuta 1889 kehitysyksikköön (engl. Squadron of Evolution), jonka mukana se kävi Euroopassa ja Välimerellä. Paluumatkalla alus vieraili Brasiliassa ennen paluutaan heinäkuun lopulla 1890 New Yorkiin.
Marraskuussa 1905 alus siirrettiin Norfolkiin, missä se oli torpedolaivueen miehistöjen majoitusaluksena vuoteen 1909. Tuona aikan se siirrettiin Charlestoniin Etelä-Carolinaan, missä se oli edelleen majoitusaluksena. Alus poistettiin 23. maaliskuuta 1912 tehtävästä ja alusluettelosta 24. huhtikuuta. Alus myytiin 10. kesäkuuta Charlestonissa Frank Rijsdyk's Scheepslooperille romutettavaksi.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta USS Atlanta (1884) Wikimedia Commonsissa
| 0 | 1 | 2 | 3 |
| --- | --- | --- | --- |
|  | Edeltäjä: EI | Yhdysvaltain laivaston risteilijäluokat | Seuraaja: USS Boston |
Vuorikipuaja

| Vuorikipuaja |
| --- | --- |

Uhanalaisuusluokitus
 Elinvoimainen  
  
Tieteellinen luokittelu
Domeeni::  Eukaryootit Eucarya
Kunta::  Eläinkunta Animalia
Pääjakso::  Selkäjänteiset Chordata
Alajakso::  Selkärankaiset Vertebrata
Luokka::  Linnut Aves
Lahko::  Varpuslinnut Passeriformes
Heimo::  Kipuajat Dendrocolaptidae
Suku::  Kaitanokkakipuajat Lepidocolaptes
Laji::  lacrymiger
Kaksiosainen nimi
 Lepidocolaptes lacrymiger  (Des Murs, 1849) 
Katso myös
   Vuorikipuaja Wikispeciesissä   Vuorikipuaja Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OKIUCN-testi OK: 
Vuorikipuaja (Lepidocolaptes lacrymiger) on kipuajien heimoon kuuluva varpuslintu.
Levinneisyys

Vuorikipuajaa tavataan Venezuelasta Andien kautta Peruun ja Boliviaan. Lajin populaation uskotaan olevan suuri, ja sen kannankehitys on vakaa. Se on luokiteltu elinvoimaiseksi.
USS Arleigh Burke (DDG-51)

| USS Arleigh Burke |
| --- | --- |


Aluksen vaiheet
Rakentaja:  Bath Iron Works, Bath, Maine
Kölinlasku:  6. joulukuuta 1988
Laskettu vesille:  16. syyskuuta 1989
Palveluskäyttöön:  4. heinäkuuta 1991
Tekniset tiedot
Uppouma:  6 900 t (standardi) 9 000 t
Pituus:  154 m
Leveys:  20 m
Syväys:  9,3 m
Koneteho:  4 x General Electric LM2500 -kaasuturbiinia, 100 000 hv
Nopeus:  30+ solmua
Miehistöä:  23 upseeria ja 24 aliupseeria ja 291 miehistönjäsentä
Aseistus
Aseistus:  2 x Mk 41 VLS, joihin 90 RIM-156 SM2-, BGM-109 Tomahawk- tai RUM-139 VL-Asroc 1 x Mk 45 5"/54 2 x 25 mm Mk 38 Mod 2 MGS 2 x 20 mm Mk 15 Phalanx CIWS 2 x Mk 32 SVTT 1 x Sikorsky SH-60 Seahawk
USS Arleigh Burke (runkonumero DDG-51) on Yhdysvaltain laivaston Arleigh Burke -luokan ohjushävittäjä.
Valmistus

Alus tilattiin Bath Iron Worksiltä Bathista Mainesta, missä köli laskettiin 6. joulukuuta 1988. Alus kastettiin 16. syyskuuta 1989 kumminaan amiraali Burken puoliso rouva Roberta Burke ja laskettiin vesille vielä samana päivänä. Alus otettiin 4. heinäkuuta 1991 palvelukseen Nauticus pierillä Norfolkissa Virginiassa ensimmäisenä päällikkönään John G. Morgan Jr..
Palvelus

Morgan luovutti 18. joulukuuta 1992 aluksen päällikkyyden Lyal B. Davidsonille. Alus lähti 11. maaliskuuta 1993 Norfolkista ensimmäiselle partiomatkalleen lentotukialus USS Theodore Rooseveltin taisteluosastossa. Alus palasi osaston mukana Norfolkiin 8. syyskuuta osallistuttuaan Adrianmerellä operaatioihin Deny Flight ja Provide Promise sekä Persianlahdella operaatio Southern Watchiin.
Alus lähti 9. tammikuuta 2018 kotisatamastaan Naval Weapons Station Yorktowniin, jonne se saapui vielä samana päivänä. Alus oli 12. tammikuuta Yorktownissa, jossa sen ampumatarvikkeet siirrettiin maihin. Alus kiinnittyi 13. tammikuuta  laituriin 4 huollon ajaksi. Alus kiinnittyi 1. maaliskuuta Norfolkin laivastoaseman laituriin 12 paikalle 6 oltuaan 28-vuorokautta COMPTUEX- ja JTFEX-harjoituksissa. Alus siirtyi 5. maaliskuuta laiturin 5 paikalle 5. Jason T. Stepp vastaanotti 9. maaliskuuta aluksen päällikkyyden Errol A. Robinsonilta aluksella järjestetyssä tilaisuudessa.
Alus lähti 11. huhtikuuta Norfolkista  partiomatkalle ja se saapui 21. huhtikuuta Välimerelle läpäistyään Gibraltarinsalmen. Alus laski ankkurinsa 23. huhtikuuta La Gouletten sataman edustalla Tunisiassa, missä se oli pari päivää. Alus kiinnittyi 26. huhtikuuta laituriin Vallettassa Maltalla kahden vuorokauden vierailulle.
Toukokuussa alus läpäisi Suezinkanavan matkallaan etelään. Aluksen tehtävänä oli saattaa USS Iwo Jimaa Punaisenmeren pohjoisosissa. Alus osallistui 6. toukokuuta PASSEX-harjoitukseen Egyptin laivaston ENS Najm al Zaferin (F951) kanssa. Kesäkuussa alus läpäisi Hormuzinsalmen matkallaan pohjoiseen.
Arabianlahdella USNS Alan Shepard (T-AKE 3) toimitti alukselle täydennyksiä 7. kesäkuuta  Alus palasi Hormuzinsalmesta etelään ja läpäisi 1. heinäkuuta Bab el-Mandebin matkallaan pohjoiseen suojaten Iwo Jimaa. Alus läpäisi 5. heinäkuuta  Suezin kanavan matkallaan pohjoiseen. Alus läpäisi varhain maanantaina 9. heinäkuuta Gibraltarinsalmen matkallaan länteen ja kiinnittyi 9. heinäkuuta Rotan laivastoaseman laiturin 1 paikkaan 3, mistä se jatkoi matkaansa 11. heinäkuuta.
Alus kiinnittyi 21. heinäkuuta Norfolkin laivastoaseman laiturin 1 paikkaan 1 oltuaan merellä kolme kuukautta Yhdysvaltain 5. ja 6. laivaston toiminta-alueilla.
Alus lähti 28. elokuuta partiomatkalle osana lentotukialus USS Harry S. Trumanin laivasto-osastossa. Alus kiinnittyi 7. syyskuuta Kanadan laivaston Halifaxin laivastoaseman telakan laituriin kolmen vuorokauden laivastovierailua varten. Alus osallistui 11. syyskuuta PHOTOEX-harjoitukseen.
Alus kiinnittyi 20. syyskuuta Rotan laivastoaseman laituriin 1 paikalle 3, mistä se palasi merelle jo seuraavana päivänä. Alus läpäisi 21. syyskuuta Gibraltarinsalmen matkallaan Välimerelle. Alus kiinnittyi 11. lokakuuta Kreetalla Sudan lahden Naton polttoainevaraston läntiseen laituriin paikalle K14 viiden vuorokauden vierailua varten.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta USS Arleigh Burke (DDG-51) Wikimedia Commonsissa
Vuorikorupitta

| Vuorikorupitta |
| --- | --- |

Uhanalaisuusluokitus
 Elinvoimainen  
  
Tieteellinen luokittelu
Domeeni::  Aitotumaiset Eucarya
Kunta::  Eläinkunta Animalia
Pääjakso::  Selkäjänteiset Chordata
Alajakso::  Selkärankaiset Vertebrata
Luokka::  Linnut Aves
Lahko::  Varpuslinnut Passeriformes
Heimo::  Pitat Pittidae
Suku::  Pitat Pitta
Laji::  venusta
Kaksiosainen nimi
 Pitta venusta  Müller, 1835  
Synonyymit
 Erythropitta venusta 
Katso myös
   Vuorikorupitta Wikispeciesissä   Vuorikorupitta Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OKIUCN-testi OK: 
Vuorikorupitta (Pitta venusta) on pittojen heimoon kuuluva varpuslintu.
Levinneisyys

Vuorikorupittaa tavataan Indonesiassa Sumatran saarella, ja sen levinneisyysalueen pinta-ala on noin 71 500 km2. Lajia uhkaa elinympäristöjen tuhoutuminen.
Töyhtökääpiöahven

| Töyhtökääpiöahven |
| --- | --- |

Tieteellinen luokittelu
Domeeni::  Aitotumaiset Eucarya
Kunta::  Eläinkunta Animalia
Pääjakso::  Selkäjänteiset Chordata
Alajakso::  Selkärankaiset Vertebrata
Yläluokka::  Luukalat Osteichthyes
Luokka::  Viuhkaeväiset Actinopterygii
Alaluokka::  Neopterygii
Lahko::  Ahvenkalat Perciformes
Alalahko::  Labroidei
Heimo::  Kirjoahvenet Cichlidae
Suku::  Apistogramma
Laji::  cacatuoides
Kaksiosainen nimi
 Apistogramma cacatuoides  Hoedeman ,1951 
Katso myös
   Töyhtökääpiöahven Wikispeciesissä   Töyhtökääpiöahven Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OK: 
Töyhtökääpiöahven (Apistogramma cacatuoides) on yksi suosituimmista Apistogramma-suvun kääpiökirjoahvenista.
Koko ja ulkonäkö

Töyhtökääpiöahvenkoiras on naarasta suurempi ja värikkäämpi. Koiraat voivat olla jopa 9 cm pitkiä. Naarat ovat pari senttimetriä lyhyempiä, yleensä noin 5-senttisiä.
Lajista on olemassa erivärisiä kantoja, joilla erityisesti pyrstökuviot vaihtelevat.
Alkuperä

Töyhtökääpiöahventa tavataan Perussa Amazonin ja Ucayali-joen alueella.
Käyttäytyminen

Töyhtökääpiöahven on aika kiltti kirjoahven, joka kuitenkin muiden kirjoahventen tavoin tarvittaessa puolustaa reviiriään. Lajin vaatima reviiri on kuitenkin aika pieni, joten tarpeeksi isossa akvaariossa töyhtökääpiöitä voi yhdistää muiden pienten kirjoahventen kanssa.
Vesiolot ja ravinto

Veden lämpötilan tulisi olla 24–27 °C, pH-arvon noin 6–7 ja kovuus pehmeä, 2–10 °dH. Akvaarion minimikoko on 80 litraa, mutta isommassa vesiolot on luonnollisesti helpompi pitää vakaina. Töyhtökääpiöt eivät ole kovin nirsoja ravinnon suhteen, mutta niille maistuvat muiden kalojen poikaset ja kaikki ravinteet akvaariossa.
Aiheesta muualla

Harrastajan sivu (Arkistoitu – Internet Archive)
Töyhtölintuhaukka

| Töyhtölintuhaukka |
| --- | --- |

Uhanalaisuusluokitus
 Elinvoimainen  
  
Tieteellinen luokittelu
Domeeni::  Aitotumaiset Eucarya
Kunta::  Eläinkunta Animalia
Pääjakso::  Selkäjänteiset Chordata
Alajakso::  Selkärankaiset Vertebrata
Luokka::  Linnut Aves
Lahko::  Päiväpetolinnut Accipitriformes
Heimo::  Haukat Accipitridae
Suku::  Lintuhaukat Accipiter
Laji::  trivirgatus
Kaksiosainen nimi
 Accipiter trivirgatus  (Temminck, 1824) 
Katso myös
   Töyhtölintuhaukka Wikispeciesissä   Töyhtölintuhaukka Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OKIUCN-testi OK: 
Töyhtölintuhaukka (Accipiter trivirgatus) on haukkojen heimoon kuuluva lintulaji. Sitä tavataan Bhutanissa, Bruneissa, Kambodžassa, Kiinassa, Intiassa, Indonesiassa, Laosissa, Malesiassa, Myanmarissa, Nepalissa, Filippiineillä, Singaporessa, Sri Lankassa, Taiwanissa, Thaimaassa ja Vietnamissa.
Aikuiset ovat päältä tumman harmaanruskeita. Huomaa töyhtö.
Lajin elinpiiriä ovat subtrooppiset ja trooppiset alavat ja vuoristometsät sekä maaseudun puutarhat.
Kuvaus

Töyhtölintuhaukalla on lyhyet leveät siivet ja pitkä pyrstö, jotka molemmat ovat sopeutumia liikkumiseen puiden välissä. Sen pituus on 30–46 cm, ja naaras on paljon suurempi kuin koiras. Suurempi koko ja lyhyt töyhtö, joka näkyy sivusta selvästi, ovat parhaita keinoja tunnista se sukulaisestaan ruostevarpushaukasta (A. virgatus).
Koiraalla on tummanruskea kruunu, harmaat posket ja mustat viiksi- ja kaularaidat. Vaaleaa alapuolta kuvioittavat ruosteenruskeat juovat rinnassa ja raidat vatsassa. Suuremman naaraan pää on ruskeampi, ja alapuolessa on ruskeita raitoja ja juovia. Nuorella linnulla on pääsulissa vaaleat reunukset, ja alapuolella sen perusväri on pikemminkin vaaleanruskea kuin valkoinen.
Sen lento on luonteenomaisesti ”hidasta räpyttelyä, suoraa liukumista”, kuten muillakin Accipiter-suvun lajeilla, esimerkiksi kanahaukalla.
Esiintymisalue ja ekologia

Töyhtölintuhaukka pesii Etelä-Aasiassa. Se on etupäässä alavien seutujen lintu eikä se ole muuttolintu, edes talvisin ylävillä alueilla Bhutanissa Himalajan esivuoristossa ja Intian Dehradunin piirin Sal-metsissä (Shorea robusta). Näissä maissa esiintymisalueensa pohjoisrajoilla se on kuitenkin hyvin harvinainen. Sitä tavataan lähinnä subtrooppisilla ja lämpimillä trooppisilla alueilla.
Sukulaistensa tavoin tämä salamyhkäinen metsälintu saalistaa metsän lintuja, nisäkkäitä ja matelijoita turvautuen yllätykseen, kun se lentää oksalta huomaamatta saaliinsa kimppuun. Sen rakentaa puuhun risupesän ja munii kaksi tai kolme munaa.
Töyhtölintuhaukan loisena esiintyy ischnoceran alalahkoon kuuluva täilaji Degeeriella storeri; ja toistaiseksi se on kyseisen täin ainoa tunnettu isäntälaji. Toisaalta Kurodaia fulvofasciataa, töyhtölintuhaukassa loisivaa amblycera-alaheimoon kuuluvaa täitä, tavataan yleisesti petolinnuissa kaikkialla holarktisella alueella.
Töyhtölintuhaukka on Hongkongissa suojelun piiriin kuuluva laji. Sitä tavataan siellä Kam Shan Country Parkissa.
Alalajit

Se jakautuu yhteentoista alalajiin:
Accipiter trivirgatus castroi Manuel & Gilliard, 1952
Accipiter trivirgatus extimus Mayr, 1945
Accipiter trivirgatus formosae Mayr, 1949
Accipiter trivirgatus indicus (Hodgson, 1836)
Accipiter trivirgatus javanicus Mayr, 1949
Accipiter trivirgatus layardi (Whistler, 1936)
Accipiter trivirgatus microstictus Mayr, 1949
Accipiter trivirgatus niasensis Mayr, 1949
Accipiter trivirgatus palawanus Mayr, 1949
Accipiter trivirgatus peninsulae Koelz, 1949
Accipiter trivirgatus trivirgatus (Temminck, 1824)
Aiheesta muualla

Töyhtölintuhaukka (Accipiter trivirgatus) BirdLife International Data Zone. (englanniksi)
Ville Kyrönen

William Kyronen
Wilhelm ”Ville” Kyrönen (14. tammikuuta 1891 Nilsiä – 24. toukokuuta 1959 New York, Yhdysvallat) oli suomalainen kestävyysjuoksija. Hän kilpaili vuoden 1912 kesäolympialaisissa maastojuoksukilpailussa. Henkilökohtaisessa kilpailussa hän sijoittui seitsemänneksi. Suomen joukkue voitti juoksussa joukkueolympiahopeaa, mutta koska Kyrönen oli neljänneksi nopein suomalainen, häntä ei laskettu kuuluvaksi Suomen joukkueeseen. Kilpailussa vain maan kolmen nopeimman pisteet vaikuttivat joukkueen sijoitukseen. Lisäksi hän kilpaili maratonjuoksussa vuosien 1924 ja 1932 kesäolympialaisissa.
Kyrösellä oli oma leipurinliike New Yorkin Finntown_(Brooklyn)issa.
Uinti kesäolympialaisissa 1992

Uinti
Vuoden 1992 kesäolympialaisissa, Espanjan Barcelonassa, uitiin yhteensä 31 uintimatkaa.
Mitalistit > Miehet

| Laji: | Kultaa: | Kultaa: | Hopeaa: | Hopeaa: | Pronssia: | Pronssia: |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 50 m vapaauinti | Aleksandr Popov  EUN | 21,91 | Matt Biondi  USA | 22,09 | Tom Jager  USA | 22,30 |
| 100 m vapaauinti | Aleksandr Popov  EUN | 49,02 | Gustavo Borges  BRA | 49,43 | Stéphan Caron  FRA | 49,50 |
| 200 m vapaauinti | Jevgeni Sadovyi  EUN | 1.46,70 | Anders Holmertz  SWE | 1.46,86 | Antti Kasvio  FIN | 1.47,63 |
| 400 m vapaauinti | Jevgeni Sadovyi  EUN | 3.45,00 | Kieren Perkins  AUS | 3.45,16 | Anders Holmertz  SWE | 3.46,77 |
| 1500 m vapaauinti | Kieren Perkins  AUS | 14.43,48 | Glen Housman  AUS | 14.55,29 | Kieren Perkins  GER | 15.02,29 |
| 100 m selkäuinti | Mark Tewksbury  CAN | 53,98 | Jeff Rouse  USA | 54,04 | David Berkoff  USA | 54,78 |
| 200 m selkäuinti | Martin López-Zubero  ESP | 1.58,47 | Vladimir Selkov  EUN | 1.58,87 | Stefano Battistelli  ITA | 1.59,40 |
| 100 m rintauinti | Nelson Diebel  USA | 1.01,50 | Norbert Rózsa  HUN | 1.01,68 | Phil Rogers  AUS | 1.01,76 |
| 200 m rintauinti | Mike Barrowman  USA | 2.10,16 | Norbert Rózsa  HUN | 2.11,23 | Nick Gillingham  GBR | 2.11,29 |
| 100 m perhosuinti | Pablo Morales  USA | 53,32 | Rafał Szukała  POL | 53,35 | Anthony Nesty  SUR | 53,41 |
| 200 m perhosuinti | Melvin Stewart  USA | 1.56,26 | Danyon Loader  NZL | 1.57,93 | Franck Esposito  FRA | 1.58,51 |
| 200 m sekauinti | Tamás Darnyi  HUN | 2.00,76 | Greg Burgess  USA | 2.00,97 | Attila Czene  HUN | 2.01,00 |
| 400 m sekauinti | Tamás Darnyi  HUN | 4.14,23 | Eric Namesnik  USA | 4.15,57 | Luca Sacchi  ITA | 4.16,34 |
| 4 × 100 m vapaauintiviesti | Yhdysvallat   Joe Hudepohl,  Matt Biondi,  Tom Jager,  Jon Olsen | 3.16,74 |  EUN  Pavlo Hnikin,  Gennadi Prigoda,  Iurie Başcatov,  Aleksandr Popov | 3.17,56 | Saksa   Dirk Richter,  Christian Tröger,  Steffen Zesner,  Mark Pinger | 3.17,90 |
| 4 × 200 m vapaauintiviesti | Yhdistynyt joukkue   Dimitri Lepikov,  Vladimir Pyshnenko,  Veniamin Taianovitš,  Jevgeni Sadovyi | 7.11,95 | Ruotsi   Christer Wallin,  Anders Holmertz,  Tommy Werner,  Lars Frölander | 7.15,51 | Yhdysvallat   Joe Hudepohl,  Melvin Stewart,  Jon Olsen,  Doug Gjertsen | 7.16,23 |
| 4 × 100 m sekauintiviesti | Yhdysvallat   Jeff Rouse,  Nelson Diebel,  Pablo Morales,  Jon Olsen | 3.36,93 | Yhdistynyt joukkue   Vladimir Selkov,  Vassili Ivanov,  Pavlo Hnikin,  Aleksandr Popov | 3.38,56 | Kanada   Matt Tewksbury,  Jonathan Cleveland,  Marcel Gery,  Stephen Clarke | 3.39,66 |
Mitalistit > Naiset

| Laji: | Kultaa: | Kultaa: | Hopeaa: | Hopeaa: | Pronssia: | Pronssia: |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 50 m vapaauinti | Yang Wenyi  CHN | 24,79 | Zhuang Yong  CHN | 25,08 | Angel Martino  USA | 25,23 |
| 100 m vapaauinti | Zhuang Yong  CHN | 54,64 | Jenny Thompson  USA | 54,84 | Franziska van Almsick  GER | 54,94 |
| 200 m vapaauinti | Nicole Haislett  USA | 1.57,90 | Franziska van Almsick  GER | 1.58,00 | Kerstin Kielgaß  GER | 1.59,67 |
| 400 m vapaauinti | Dagmar Hase  GER | 4.07,18 | Janet Evans  USA | 4.07,37 | Hayley Lewis  AUS | 4.11,22 |
| 800 m vapaauinti | Janet Evans  USA | 8.25,52 | Hayley Lewis  AUS | 8.30,34 | Jana Hanke  GER | 8.30,99 |
| 100 m selkäuinti | Krisztina Egerszegi  HUN | 1.00,68 | Tünde Szabó  HUN | 1.01,14 | Lea Loveless  USA | 1.01,43 |
| 200 m selkäuinti | Krisztina Egerszegi  HUN | 2.07,06 | Dagmar Hase  GER | 2.09,46 | Nicole Stevenson  AUS | 2.10,20 |
| 100 m rintauinti | Jelena Rudkovskaja  EUN | 1.08,00 | Anita Nall  USA | 1.08,17 | Samantha Riley  AUS | 1.09,25 |
| 200 m rintauinti | Kyoko Iwasaki  JPN | 2.26,65 | Li Lin  CHN | 2.26,85 | Anita Nall  USA | 2.26,88 |
| 100 m perhosuinti | Qian Hong  CHN | 58,62 | Crissy Ahmann-Leighton  USA | 58,74 | Catherine Plewinski  FRA | 59,01 |
| 200 m perhosuinti | Summer Sanders  USA | 2.08,67 | Wang Xiaohong  CHN | 2.09,01 | Susie O'Neill  AUS | 2.09,03 |
| 200 m sekauinti | Lin Li  CHN | 2.11,65 | Summer Sanders  USA | 2.11,91 | Daniela Hunger  GER | 2.13,92 |
| 400 m sekauinti | Krisztina Egerszegi  HUN | 4.36,54 | Lin Li  CHN | 4.36,73 | Summer Sanders  USA | 4.37,58 |
| 4 × 100 m vapaauintiviesti | Yhdysvallat   Nicole Haislett  Angel Martino  Jenny Thompson  Dara Torres | 3.39,46 | Kiina   Le Jingyi  Lu Bin  Zhuang Yong  Yang Wenyi | 3.40,12 | Saksa   Franziska van Almsick  Daniela Hunger  Simone Osygus  Manuela Stellmach | 3.41,60 |
| 4 × 100 m sekauintiviesti | Yhdysvallat   Crissy Ahmann-Leighton  Lea Loveless  Anita Nall  Jenny Thompson | 4.02,54 | Saksa   Franziska van Almsick  Jana Dörries  Dagmar Hase  Daniela Hunger | 4.05,19 | Yhdistynyt joukkue   Nina Živanevskaja   Olga Kiritšenko  Natalia Meshtšerjakova  Jelena Rudkovskaja | 4.06,44 |
Mitalitaulukko

| Sijoitus | Maa | Kulta | Hopea | Pronssi | Mitalien määrä |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 1. |  Yhdysvallat | 11 | 9 | 7 | 27 |
| 2. |  Yhdistynyt joukkue | 6 | 3 | 1 | 10 |
| 3. |  Unkari | 5 | 3 | 1 | 9 |
| 4. |  Kiina | 4 | 5 | 0 | 9 |
| 5. |  Saksa | 1 | 3 | 7 | 11 |
| 6. |  Australia | 1 | 3 | 5 | 9 |
| 7. |  Kanada | 1 | 0 | 1 | 2 |
| 8. |  Espanja | 1 | 0 | 0 | 1 |
| 8. |  Japani | 1 | 0 | 0 | 1 |
| 10. |  Ruotsi | 0 | 2 | 1 | 3 |
| 11. |  Brasilia | 0 | 1 | 0 | 1 |
| 11. |  Uusi-Seelanti | 0 | 1 | 0 | 1 |
| 11. |  Puola | 0 | 1 | 0 | 1 |
| 14. |  Ranska | 0 | 0 | 3 | 3 |
| 15. |  Italia | 0 | 0 | 2 | 2 |
| 16. |  Suomi | 0 | 0 | 1 | 1 |
| 16. |  Iso-Britannia | 0 | 0 | 1 | 1 |
| 16. |  Suriname | 0 | 0 | 1 | 1 |