stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Anthems for the Rejected

| Anthems for the Rejected April |
| --- | --- | --- |

Studioalbumin tiedot
 Julkaistu: 27. syyskuuta 2008
 Tyylilaji: alternative metal
 Kesto: 39.55
 Levy-yhtiö: Spinefarm
Aprilin muut julkaisut
| Tidelines 2007 | Anthems for the Rejected 2008 |   |
Anthems for the Rejected on suomalaisen alternative metal -yhtye Aprilin toinen studioalbumi. Se julkaistiin syyskuussa 2008 levymerkillä Spinefarm Records.
Kappaleet

The War – 3.33
Blades of Steel – 3.16
The Skies Came Alive – 3.32
Scream – 3.28
Trenched and Buried – 4.09
Interlude – 1.52
Redemption – 3.42
Homecoming – 3.46
The Wait – 3.31
Death Machine – 2.28
While the City Sleeps – 3.23
The Rejected – 3.15
Kokoonpano

Hakim Hietikko – kitara, laulu
Janne Aulavuori – kitara, laulu
Mikko Merilinna – kitara, laulu
Maarik Leppä – basso
Kimmo Enroth – rummut
Arvostelut

Desibeli.net:
Imperiumi: 7-/10
Nyt.fi:
Soundi:
Aiheesta muualla

Albumi Anthems for the Rejected Encyclopaedia Metallum -sivustolla (englanniksi)
Anthems for the Rejected discogs.com -sivustolla
Austrotritia finlandica

| Austrotritia finlandica> Tieteellinen luokittelu |
| --- | --- |
Domeeni::  Eukaryootit Eucarya
Kunta::  Eläinkunta Animalia
Pääjakso::  Niveljalkaiset Arthropoda
Alajakso::  Leukakoukulliset Chelicerata
Luokka::  Hämähäkkieläimet Arachnida
Alaluokka::  Punkit Acari
Ylälahko::  Aitopunkit Acariformes
Lahko::  Sammalpunkit Oribatida
Heimo::  Oribotritiidae
Suku::  Austrotritia
Laji::  finlandica
Kaksiosainen nimi
 Austrotritia finlandica  Niedbała & Penttinen, 2006 
Katso myös
   Austrotritia finlandica Wikispeciesissä  
Infobox OKNimi-testi OK: 
Austrotritia finlandica on sammalpunkkeihin kuuluva punkkilaji. Se on nykyisen käsityksen mukaan endeeminen Suomessa.
Koko ja ulkonäkö

A. finlandica on melko kookas, ruskea, kupera ja sileäpintainen punkki, jonka prodorsumin (eturuumis) pituus on 500 μm, leveys 350 μm ja korkeus 330 μm sekä notogasterin (takaruumis) pituus 970 μm, leveys ja korkeus 690 μm.
Levinneisyys

Laji kuvattiin tieteelle vuonna 2006 näytteistä, jotka oli kerätty Korppoon saaristosta vuosina 1983–1985. Edelleenkin kaikki löydetyt A. finlandica -yksilöt on löydetty lounaissaaristosta. Houtskarin Näsbyn ja Turun Ruissalon esiintymiä lukuun ottamatta saaret, joilta punkkeja on löytynyt ovat pinta-alaltaan alle yhden neliökilometrin suuruisia.
A. finlandica on lähinnä maapallon trooppisille alueille keskittyneen Austrotritia-suvun ainoa Euroopasta tavattu laji.
Elinympäristö ja elintavat

Austrotritia-suvun punkkien elintavoista tiedetään maailmanlaajuisestikin hyvin vähän. A. finlandicaa on löydetty lehtipuiden karikkeen joukosta ja lahoista kannoista, jotka sijaitsevat lähellä rantaviivaa. Ruissalossa neljä punkkia löytyi rantaviivan tuntumassa kasvaneen pihlajan onkalossa olleen lahoavan puuaineksen joukosta. Yksilömäärät ovat olleet kullakin löytöpaikalla pieniä.
Suomen lajiston uhanalaisarvioinnissa 2010 A. finlandican arveltiin olevan mahdollisesti silmälläpidettävä laji (NT).
Adam Dutkiewicz

Adam Dutkiewicz esiintymässä vuonna 2016.
Adam Jonathan Dutkiewicz (s. 4. huhtikuuta 1977) on yhdysvaltalainen muusikko ja tuottaja, joka tunnetaan parhaiten Killswitch Engagen kitaristina ja taustalaulajana.
Dutkiewicz tunnetaan myös esiintymistavastaan, jossa hän pukeutuu omituisesti (joko viittaan tai tutuun), juoksentelee paljon lavalla ja huutelee yleisölle, joko haukkumalla tai kehumalla yleisöä omituisesti tai huudellen hävyttömiä. Esiintymistapansa vuoksi häntä on kutsuttu ”kitaristien Jim Carreyksi”.
Dutkiewicz vietti lapsuutensa ja nuoruutensa Westhamptonissa Massachusettsissa. Hän opiskeli Berklee College of Musicissa Bostonissa musiikkituottamista, äänittämistä ja bassokitaran soittoa.
Ura > Aftershock

Dutkiewicz aloitti uransa vuonna 1992 rumpalina Aftershock-nimisessä yhtyeessä veljensä Tobias Dutkiewiczin ja Joel Stroetzelin kanssa. Yhtye hajosi vuonna 1999, palasi yhteen vuonna 2001 ja lopetti kokonaan vuonna 2004.
Ura > Killswitch Engage

Dutkiewicz perusti vuonna 1999 Killswitch Engage -nimisen yhtyeen Joel Stroetzelin, Mike D’Antonion ja Jesse Leachin kanssa. Dutkiewicz aloitti yhtyeessä rumpalina, mutta siirtyi kitaraan ja taustalauluun vuonna 2002. Yhtye on saanut suurta mainetta, ja sitä pidetään yleisesti yhtenä metalcoren aloittajayhtyeistä.
Ura > Times of Grace

Dutkiewicz perusti Times of Grace -yhtyeen Jesse Leachin kanssa vuonna 2007.
Ura > Serpentine Dominion

Vuonna 2016 Dutkiewicz perusti Serpentine Dominion -nimisen superprojektin, jossa on mukana laulajana Cannibal Corpsen George Fisher ja rumpalina Shannon Lucas. Dutkiewicz soitti kitarat ja bassot albumia varten. Hän sanoi haastattelussa, että yhtyeen kappaleet on nimenomaan kirjoitettu George Fisheriä varten.
Tuottajana

Dutkiewicz on tuottanut monien metalcore-yhtyeiden levyjä, kuten All That Remainsin, Unearthin ja As I Lay Dyingin. Dutkiewicz on myös tuottanut kaikki Killswitch Engage -albumit, paitsi yhtyeen viidennen albumin Killswitch Engage hän tuotti levyn Brendan O’Brienin kanssa. Dutkiewicz on yleensä tuottanut myös omien yhtyeprojektiensa albumit.
Diskografia > Aftershock

Letters (1997)
Through the Looking Glass (2000)
Diskografia > Burn Your Wishes

Split EP w/ The Awards (2003)
Diskografia > Killswitch Engage

Killswitch Engage (2000)
Alive or Just Breathing (2002)
The End of Heartache (2004)
As Daylight Dies (2006)
Killswitch Engage (2009)
Disarm the Descent (2013)
Incarnate (2016)
Atonement (2019)
Diskografia > Times of Grace

The Hymn of a Broken Man (2011)
Diskografia > Serpentine Dominion

Serpentine Dominion (2016)
Diskografia albumien tuottajana

The Acacia Strain - ...And Life Is Very Long, 3750, The Dead Walk,
All That Remains - Behind Silence and Solitude, This Darkened Heart, The Fall of Ideals, For We Are Many, A War You Cannot Win
Arma Angelus - Where Sleeplessness Is Rest from Nightmares
As I Lay Dying - An Ocean Between Us, The Powerless Rise
August Burns Red - Thrill Seeker
Cannae - Horror
From Autumn To Ashes - Too Bad You're Beautiful
He Is Legend - I Am Hollywood
Johnny Truant - In the Library of Horrific Events
Norma Jean - Bless the Martyr and Kiss the Child
Parkway Drive - Killing with a Smile, Horizons
Shadows Fall - Somber Eyes to the Sky, Fire from the Sky
Underoath - Define the Great Line, Lost in the Sound of Separation
Unearth - The Stings of Conscience, Endless, The Oncoming Storm, The March, Darkness in the Light
The Agony Scene - The Agony Scene
The Devil Wears Prada - Dead Throne, 8:18
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Adam Dutkiewicz Wikimedia Commonsissa
Adam Dutkiewicz esiintymässä tutuun pukeutuneena.
Vetyastatidi

| Vetyastatidi |
| --- | --- |


PubChem CID:  23996
Ominaisuudet
Molekyylikaava:  HAt
Moolimassa:  211,01 g/mol
Vetyastatidi (tunnetaan myös nimillä astatiinihydridi, astataani ja astidovety) on vedyn ja astatiinin muodostama kemiallinen yhdiste, jossa astatiiniatomi on kovalenttisesti sidoksissa vetyatomiin. Sen kemiallinen kaava on AtH.
Yhdiste voi liueta veteen ja muodostaa vetyastatidihappoa, joka on vahva happo. Vetyastatidia on kuitenkin hankala käsitellä, johtuen sen taipumuksesta hajota vedyksi ja astatiiniksi, kuten myös sen voimakkaan radioaktiivisuuden vuoksi, ja astatiinin kaikkien isotooppien ollessa hyvin lyhytikäisiä. Pitkäikäisimmänkin isotoopin puoliintumisaika on vain 8,1 tuntia.
Vetyastatidin kemiallisista ominaisuuksista tiedetään hyvin vähän muun muassa astatiinin vaikean saatavuuden ja sen lyhyen puoliintumisajan vuoksi.
Käännös suomeksi
Arpin Lusène

Arpin Lusène on tullut Ankkalinnaan kertomaan, että hänen ”ystävänsä” Musta Ritari on kaupungissa ja valmiina ryöstämään Roope Ankan rahasäiliön.
Musta Ritari Roope-sedän rahasäiliössä valepuvussa mutta ilman haarniskaa.
Arpin Lusène alias Musta Ritari on kuvitteellinen hahmo, joka seikkailee sarjakuvataiteilija Don Rosan tekemissä Aku Ankka -sarjakuvissa.
Lusène esiintyi ensimmäistä kertaa vuonna 1998 Don Rosan tarinassa ”Musta Ritari”. Luséne nähtiin seuraavaksi sivuhahmona Rosan tarinassa ”Hakkaa päälle!” (2000). Kolmannen ja toistaiseksi viimeisen kerran hahmo on esiintynyt Rosan tarinassa ”Musta Ritari slurppaa jälleen” (2003). Hahmoa on käyttänyt vain Rosa; Lusène on ainoa hänen itsensä keksimä hahmo.
Hahmon henkilökuva

Arpin Lusène on ovela herrasmiesvaras, joka asuu Ranskan Rivieralla huvilassa, jossa hänellä on kokoelma muun muassa jalokiviä, kolikoita, postimerkkejä, antiikkia sekä Vahva Jussi -sarjakuvia muovikääreisiin pakattuna täydellisenä versiona. Hän on maailman paras varas, joka on 
muun muassa tyhjentänyt pankin Monte Carlossa ja taulut eräässä galleria-ravintolassa. Kaikki tietävät Lusènen syylliseksi, mutta häntä ei voida syyttää, koska todisteita ei löydy.
Rosan tarinassa Lusène tulee Ankkalinnaan tehdäkseen kaikkien aikojen ryöstön eli tyhjentääkseen Roope Ankan rahasäiliön. Hän käyttää apunaan rahasäiliöstä varastamaansa, Pelle Pelottoman kehittämää Kertalaaki™-erikoisliuotinainetta, joka liuottaa mitä tahansa paitsi timantin. Kun Lusène sitten pukeutuu haarniskaansa, hän muuttuu toiseksi minäkseen eli Mustaksi Ritariksi (Le Chevalier Noir), millä nimellä hänet tunnetaan tässä asussa esiintyessään.
Lusène miltei onnistuu Mustana Ritarina tuhoamaan Roope-sedän rahasäiliön sisällön. Musta Ritari ei halua Roopen omaisuutta itselleen aineellisista syistä vaan ylpeydestä: näyttääkseen, että pystyy tunkeutumaan rahasäiliöön ja tuhoamaan Roopen omaisuuden.
Hahmon kulttuuriset juuret

Arpin Lusènen esikuva on ranskalaisen Maurice Leblancin vuonna 1905 luoma herrasmiesvaras Arsène Lupin. Hän on perinyt monet luonteenpiirteensä suoraan esikuvaltaan. Lusène on saanut myös nimensä Leblancin hahmolta: kyseessä on sanaleikin kautta syntynyt nimiväännös (Ar|sène Lu|pin > Ar|pin Lu|sène).
Mustalla Ritarilla puolestaan on juurensa Euroopan historiassa. Musta ritari oli muinaisissa taisteluissa tunnukseton, sitoutumaton ritari, joka ei välttämättä aina noudattanut ritarin kunniatapoja, minkä vuoksi musta ritari on kulttuurisesti saanut kielteisen leiman.
Alun perin Musta ritari pukeutuu mustaan kokohaalariin ja naamioon. Rosa on lainannut asun Fantomasilta, Marcel Allainin ja Pierre Souvestren luomalta murhaajavarkaalta, joka esiintyi ensimmäisen kerran romaaneissa 1911.
Arpin Luséne puhuu vinksahtaneella ranskalaiskorostuksella, joka on Don Rosan mukaan peräisin näyttelijä Peter Sellersiltä, kun tämä esitti Vaaleanpunainen pantteri -elokuvissa tarkastaja Jacques Clouseauta. Täten hänen puheessaan jotkut täysin normaalit sanat kuulostavat hyvinkin oudoilta, ja monet vokaalit muuttuvat, esimerkiksi u-kirjain muuttuu y:ksi.
Vaikka Mustan ritarin haarniska on vaarallinen, Arpin Lusène ei pyri vahingoittamaan ketään varastaessaan. Sarjakuvassa ”Musta Ritari slurppaa jälleen” Lusène toteaa hävittävänsä Akun, mutta tarkka suomennoksen sanamuoto on, että Aku ”häviää”. Kyse on siis lähinnä vetoomus Roopen tunteisiin. Vaikka Lusènen ja Akun yhteenotot ovat koomisia, uhmatessaan Mustaa ritaria ja suojellessaan Roopen muistoesineitä Aku osoittautuu olevan sarjakuvan toiminnallinen sankari.
Valkkisten linnamäki

| Valkkisten linnamäki> Sijainti |
| --- | --- |
 Valkkisten linnamäki
Koordinaatit:  61.23617109°N, 23.56993319°E
Valtio:  Suomi
Paikkakunta:  Vesilahti
Historia
Tyyppi:  Linnavuori
Merkitys:  Hälytyslinna
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Valkkisten linnamäki eli Onkemäen linnavuori on suomalainen muinaislinna joka sijaitsee Vesilahden Onkemäellä. Linna on todennäköisesti rakennettu vuoden 1100 tienoilla lähiseudun asukkaiden pakolinnaksi. Näihin aikoihin novgorodilaiset tekivät ryöstöretkiä Hämeeseen.
Linnavuori on luoteis- ja eteläsuuntaa lukuun ottamatta jyrkkien kallioseinämien suojaama. Suojattomalle eteläsivulle oli rakennettu luonnonkivivallit, ja siellä sijaitsi linnan pääportti, jossa oli porttisolan suojana ns. Zwingler-järjestelmän mukaiset pielivallit. Linnan kivivallit ovat nykyisin 50–75 cm korkeita ja 1–1,5 metriä leveitä, mutta niitä on aikojen kuluessa vieritetty pois kiviä. Linnassa on voinut olla myös hirsistä rakennettuja seiniä, mutta ne ovat jo hävinneet.
Jouko Voionmaa löysi vuonna 1951 linnavuoren alueella tekemissään kaivauksissa muun muassa nuolenkärjen, keramiikkaa ja 800-luvulta peräisin olleen arabialaisen rahan. Hän löysi myös asuntojen pohjakiveyksiä ja kiukaiden jäännöksiä, joista päätellen linnassa on aikanaan ollut asukkaita. Linnan lähiympäristöstä ei ole löytynyt muinaisesineitä. Linnavuoren länsipuolella sijaitseva Linnalammi-niminen suo oli 1800-luvulle saakka järvi, joka ulottui linnavuoren läheisyyteen.
Linnavuorelta on näköyhteys Lempäälän Pirunlinnaan. Valkkisten linnamäki on mahdollisesti saattanut olla osa muinaista linnaketjua, jonka keskuspaikkana oli Sääksmäen Rapolan linna. Muita oletetun ketjun muinaislinnoja olivat Siuron Linnavuori, Lempäälän Pirunlinna, Hattulan Tenholan, Aulangon, Vanajan Linnanpään ja Mantereenlinnan sekä Janakkalan Hakoisten ja Unikkolinnan vuoret.
Aïssa Mandi

| 0 | 1 | 2 | 3 |
| --- | --- | --- | --- |

Henkilötiedot
Koko nimi: Aïssa Mandi
Syntymäaika: 22. lokakuuta 1991 (ikä 32)
Syntymäpaikka: Châlons-en-Champagne, Ranska
Pelipaikka: keskuspuolustaja
Pituus: 184 senttimetriä
Seura
Seura: Villarreal
Pelinumero: 23
Junioriseurat
2000–2010: Reims
Seurat
| Vuodet | Seura | O | (M) |
| 2010–2016 | Reims | 160 | (14) |
| 2016–2021 | Betis | 167 | (8) |
| 2021– | Villarreal | 0 | (0) |
Maajoukkue
| 2014– | Algeria | 60 | (2) |
 Seurajoukkueuran tilastot kattavat vain kansalliset sarjat, päivitetty 19. toukokuuta 2021.  Maajoukkueuran tilastot päivitetty 19. toukokuuta 2021.
Aïssa Mandi (arab. عيسى ماندي‎, s. 22. lokakuuta 1991 Châlons-en-Champagne) on algerialainen jalkapalloilija. Puolustajana pelaava Mandi edustaa Espanjan pääsarjassa pelaavaa Villarrealia.
Seurajoukkueura

Mandi aloitti jalkapalloilun kaudella 2008–2009 Stade de Reimsin kakkosjoukkueessa. Hän nousi joukkueen edustukseen kaudella 2009–2010 pelatessaan tuolloin yhden ottelun. Sittemmin kaudella 2011–2012 Mandi nousi Reimsin vakiopuolustajiin pelatessaan tuona kautena 26 sarjaottelua Ligue 2:ssa. Kauden päätteeksi Reims nousi Ranskan pääsarjaan Ligue 1:een. Avauskaudellaan Mandi pelasi 29 ottelua Ligue 1:ssä ja teki niissä kaksi maalia. Avausmaali syntyi 27. lokakuuta 2012 Troyesia vastaan.
Maajoukkueura

Mandi pelasi ensimmäisen maaottelunsa Algerian paidassa 5. maaliskuuta 2014 Sloveniaa vastaan.
Mandi valittiin Algerian kisajoukkueeseen vuoden 2014 MM-kisoihin. Hän pelasi avausottelunsa alkulohkon toisessa ottelussa Etelä-Koreaa vastaan. Mandi oli myös avauksessa Algerian kolmannessa ja neljännessä ottelussa Venäjää ja Saksaa vastaan. Algerian kisat päättyivät neljännesvälieriin.
Mandi on pelannut 50 maaottelua ja tehnyt niissä yhden maalin. Hän kuului Afrikan-mestaruuden 2019 voittaneeseen joukkueeseen.
Asiana Airlinesin lento 214

| Asiana Airlinesin lento 214 |
| --- | --- |
 lentokone onnettomuuden jälkeen
Yhteenveto
Päivämäärä:  6. heinäkuuta 2013
Onnettomuustyyppi:  epäonnistunut laskeutuminen
Tapahtumapaikka:  San Franciscon kansainvälinen lentoasema
Lähtöpaikka:  Shanghai Pudongin kansainvälinen lentoasema
Välilaskupaikka:  Incheonin kansainvälinen lentoasema
Määränpää:  San Franciscon kansainvälinen lentoasema
Kuolleita:  3
Loukkaantuneita:  181
Eloonjääneitä:  304
Lentokone
Konetyyppi:  Boeing 777-200ER
Lentoyhtiö:  Asiana Airlines
Rekisteritunnus:  HL7742
Matkustajia:  291
Miehistöä:  16
Istuinpaikkakartta, jossa näkyy matkustajien sijainti lennolla ja heidän vammansa värikoodein
Asiana Airlinesin lento 214 oli Asiana Airlinesin matkustajalento Incheonista, Etelä-Koreasta San Franciscoon, Yhdysvaltoihin 6. heinäkuuta 2013. Lentokoneen laskeutuminen San Franciscon lentoasemalle epäonnistui, kun kone oli laskeutunut liian aikaisin liian matalalle ja pyrstö osui ennen kiitotietä olevaan rantakiveykseen, lentäjien yrittäessä jo vetää laskua ylös. Kone pyöri ja pomppi kiitotiellä hurjasti ja päätyi kiitotien viereen toisen moottorin palaessa.  Koneessa oli yhteensä 307 ihmistä, joista suurin osa kiinalaisia, korealaisia ja yhdysvaltalaisia. Onnettomuudessa kuoli kaksi 16-vuotiasta kiinalaista, ja yli 180 loukkaantui. Yksi henkilö kuoli vammoihinsa myöhemmin sairaalassa, jolloin uhriluku nousi kolmeen.
Onnettomuuskone oli malliltaan Boeing 777-200ER, rekisteritunnukseltaan HL7742 ja valmistenumeroltaan 29171. Kone oli valmistunut helmikuussa 2006, ja se oli toimitettu Asiana Airlinesille uutena seuraavana kuukautena. Lentokoneella oli lennetty onnettomuuspäivään mennessä 37 120 tuntia ja 5 388 lentoa. Se oli varustettu kahdella Pratt & Whitneyn PW4090-suihkuturbiinimoottorilla.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Asiana Airlinesin lento 214 Wikimedia Commonsissa
Auvergnenseisoja

| Auvergnenseisoja |
| --- | --- |

Avaintiedot
Alkuperämaa:   Ranska
Määrä:  Suomessa rekisteröity 43
Rodun syntyaika:  viimeistään 1800-luku
Alkuperäinen käyttö:  kanalintujen metsästys (seisova lintukoira)
Nykyinen käyttö:  metsästys
Muita nimityksiä:  braque d'Auvergne, Auvergne Pointer, braco de Auvernia, auvergne’i linnukoer
FCI-luokitus:  ryhmä 7 Seisovat lintukoirat alaryhmä 1.1 Mannermaiset "braque"-tyyppiset; #180
Ulkonäkö
Säkäkorkeus:  uros 57–63 cm; narttu 53–59 cm
Väritys:  harmahtava mustavalkoinen, päistärikkö
Auvergnenseisoja (ransk. braque d'Auvergne) on ranskalainen koirarotu.
Ulkonäkö

Auvergnenseisoja on vankkaluustoinen, vahvarakenteinen ja suoralinjainen. Se on olemukseltaan tyylikäs ja liikkuu kevyesti. Pää on pitkä; nartuilla hieman uroksia kevyempi. Kallo on lähes soikeanmuotoinen, otsapenger kohtuullisen erottuva. Silmät ovat soikeat, melko suuret ja väriltään tumman pähkinänruskeat. Korvat ovat riippuvat ja kärjistään kohtalaisen pyöristyneet. Kuono on suora, kirsu melko suuri ja musta. Purenta voi olla joko leikkaava tai tasapurenta. Kaula on hieman kaareutunut ja melko pitkä. Ylälinja on suora ja vakaa. Rintakehä on syvä ja pitkä, selkä lyhyt, tasainen ja kapea. Häntä on vaakasuora ja sylinterimäinen. Ranskassa se on perinteisesti typistetty 15–20 cm pituiseksi. Karvapeite on lyhyt ja kiiltävä. Väritys on aina mustavalkoinen; joko harmahtava tai päistärikkö (täplikäs). Näistä päistärikkö on selvästi yleisempi. Urosten säkäkorkeus vaihtelee 57–63 cm (ihanne 60 cm) ja narttujen 53–59 cm (ihanne 56 cm) välillä. Molemmille sukupuolille hyväksytään 2 cm poikkeama ylöspäin ja 1 cm poikkeama alaspäin.
Luonne ja käyttäytyminen

Rotu on älykäs, lempeä ja tottelevainen. Se kiintyy omistajaansa syvästi ja pitää lapsista, joten se sopeutuu hyvin perhekoiraksi kunhan sen liikunnantarve ja metsästysvietti tyydytetään.
Alkuperä

Rotu on hyvin vanha: se tunnettiin Auvergneen kuuluvalla Cantalin alueella jo 1800-luvulla. Maltan ritarikunnan jäsenten uskotaan mahdollisesti vaikuttaneen sen varhaiseen jalostukseen.
Auvergnenseisoja maailmannäyttelyssä Genevessä.
Auvergnenseisoja vuodelta 1915.
Autódromo do Estoril

| Autódromo do Estoril |
| --- | --- |

Sijainti:  Estoril, Portugali
Radan pituus:  4,36 km
Mutkia:  13
Rataennätys:  1.13.041 (Ayrton Senna, McLaren-Honda, 1992)
Autódromo do Estoril on Portugalissa sijaitseva moottoriurheiluun suunniteltu rata. Rata sijaitsee noin kolmenkymmenen kilometrin pässä Portugalin pääkaupungista Lissabonista. Radan historia ulottuu aina vuoteen 1972. Rata oli 1990-luvulla suosittu testirata F1-tallien keskuudessa.
Radan vaikeutta lisäävät sen ailahtelevat sääolosuhteet, vaikkakin tavallisesti alueen ilmasto on kuivaa ja lämmintä. Oman lisänsä radan vaikeuteen tuo vuonna 1994 sen takaosaan rakennettu shikaani. Rata pysyi muuttumattomana vuoteen 1999 asti, jolloin radan kahta ensimmäistä mutkaa hidastettiin ja viimeinenkin mutka profiloitiin uudestaan.
Radalla nähtiin muutamia F1-historiaan jääneitä hetkiä, kuten Ayrton Sennan ensimmäinen voitto kaudella 1985 sekä Jacques Villeneuven ohitus Michael Schumacherista ulkokautta radan viimeisessä mutkassa vuonna 1996.
Formula 1 -voittajat

| Kausi | Voittaja | Talli | Raportti |
| --- | --- | --- | --- |
| 1984 |  Alain Prost | McLaren | Raportti |
| 1985 |  Ayrton Senna | Lotus | Raportti |
| 1986 |  Nigel Mansell | Williams | Raportti |
| 1987 |  Alain Prost | McLaren | Raportti |
| 1988 |  Alain Prost | McLaren | Raportti |
| 1989 |  Gerhard Berger | Ferrari | Raportti |
| 1990 |  Nigel Mansell | Ferrari | Raportti |
| 1991 |  Riccardo Patrese | Williams | Raportti |
| 1992 |  Nigel Mansell | Williams | Raportti |
| 1993 |  Michael Schumacher | Benetton | Raportti |
| 1994 |  Damon Hill | Williams | Raportti |
| 1995 |  David Coulthard | Williams | Raportti |
| 1996 |  Jacques Villeneuve | Williams | Raportti |
Aiheesta muualla

Circuito do Estoril kotisivut (portugaliksi) ja (englanniksi)
Formula 1 -radat
| --- | --- |
Kaudella 2024:    Sakhir   Jedda   Melbourne   Suzuka   Shanghai   Miami   Imola   Monaco   Montréal   Barcelona   Spielberg   Silverstone   Budapest   Spa   Zandvoort   Monza   Baku   Singapore   Austin   México   Interlagos   Las Vegas   Lusail   Abu Dhabi 
Aikaisemmilla kausilla:    Adelaide   Ain-Diab   Aintree   Anderstorp   AVUS   Brands Hatch   Bremgarten   Buddh   Buenos Aires   Caesars Palace   Clermont-Ferrand   Dallas   Detroit   Dijon   Donington Park   East London   Estoril   Fuji   Hockenheim   Indianapolis   Istanbul   Jacarepaguá   Jarama   Jerez   Kyalami   Le Mans   Long Beach   Magny-Cours   Monsanto   Mont-Tremblant   Montjuïc   Mosport Park   Mugello   Nivelles-Baulers   Nürburgring   Paul Ricard   Pedralbes   Pescara   Phoenix   Portimão   Porto   Reims   Riverside   Rouen   Sebring   Sepang   Sotši   TI   Valencia   Watkins Glen   Yeongam   Zeltweg   Zolder 
Formula 1 -luokan Portugalin Grand Prix’t
| 0 | 1 | 2 | 3 | 4 | 5 | 6 | 7 | 8 | 9 | 10 |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 1950-luku | 1950 | 1951 | 1952 | 1953 | 1954 | 1955 | 1956 | 1957 | 1958 | 1959 |
| 1960-luku | 1960 | 1961 | 1962 | 1963 | 1964 | 1965 | 1966 | 1967 | 1968 | 1969 |
| 1970-luku | 1970 | 1971 | 1972 | 1973 | 1974 | 1975 | 1976 | 1977 | 1978 | 1979 |
| 1980-luku | 1980 | 1981 | 1982 | 1983 | 1984 | 1985 | 1986 | 1987 | 1988 | 1989 |
| 1990-luku | 1990 | 1991 | 1992 | 1993 | 1994 | 1995 | 1996 | 1997 | 1998 | 1999 |
| 2000-luku | 2000 | 2001 | 2002 | 2003 | 2004 | 2005 | 2006 | 2007 | 2008 | 2009 |
| 2010-luku | 2010 | 2011 | 2012 | 2013 | 2014 | 2015 | 2016 | 2017 | 2018 | 2019 |
| 2020-luku | 2020 | 2021 | 2022 | 2023 | 2024 | 2025 | 2026 | 2027 | 2028 | 2029 |
Radat: Circuito da Boavista (1958, 1960) Monsanto Park (1959) Autódromo do Estoril (1984–1996) Autódromo Internacional do Algarve (2020–2021)
American Le Mans Series -radat
| --- | --- |
Moottoriradat:   Austin  Laguna Seca  Lime Rock  Mid-Ohio  Mosport  Nürburgring  Portland  Road America  Road Atlanta  Sebring  Silverstone  Sonoma  Utah  Virginia 
Katuradat:   Adelaide  Baltimore  Belle Isle  Houston  Long Beach  Miami  St. Petersburg  Trois-Rivières  Washington, D.C. 
Ovaaliradat:   Charlotte  Las Vegas  Texas 
European Le Mans Series 2001 -sarjaan kuuluneet radat:   Sebring  Donington  Jarama  Estoril  Most  Vallelunga  Road Atlanta