stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Loki (jumala)
Loki Edda-saagoissa

Islantilaisen Snorri Sturlusonin kokoamissa Edda-runoissa Loki on jumalien keppostelija ja viihdyttäjä, mutta hänen keppostelunsa muuttuu ajan myötä aina vain pahantahtoisemmaksi. Erään kerran Loki leikkasi Thorin vaimon Sivin hiukset, mutta huolehti kuitenkin siitä, että kääpiöt valmistavat tälle uudet kultaiset hiukset.
Lokin vaimo on Sigyn, ja heillä on poika Narfi. Proosa-Eddassa myös Vália kutsutaan Lokin pojaksi mutta vain kerran, kun taas häntä kutsutaan kaksi kertaa Odinin pojaksi. Lokin rakastajatar on jättiläisnainen Angrboda, jonka kanssa hänellä on hirviömäiset lapset Hel, Fenrir ja Jörmungandr. Loki korostaa myös itse sitä, että hänellä on Asgårdissa monia muitakin rakastajattaria. Hän on itse synnyttänyt Odinin kahdeksanjalkaisen hevosen Sleipnirin (ollessaan muuttuneena tammaksi) sekä kaikki maailman noidat.
Lokin pimeät puolet tulevat ajan myötä yhä näkyvämmiksi, ja eräänä päivänä hän huijaa sokean Höderin surmaamaan Balderin. Sen seurauksena jumalat karkottavat hänet ja sitten vangitsevat ja kahlitsevat hänet kolmeen suureen kiveen, ja asettavat tämän pään päälle käpristyneen käärmeen joka sylkee tasaisin väliajoin Lokin silmiin myrkkyä. Siellä Loki on maailmanloppuun Ragnarökiin saakka, jolloin hänestä tulee pahan sotavoimien päällikkö. Loki ja Heimdall surmaavat taistelussa toisensa.
Loki Wagnerin oopperoissa

Richard Wagner käytti Lokia hahmona Reininkulta oopperassaan nimellä Loge. Loge mainitaan nimeltä myös Wagnerin kahdessa muussa oopperassa.
Loki populaarikulttuurissa

Loki on keskeinen hahmo useassa Neil Gaimanin teoksessa, joista tunnetuin lienee tv-sarjaksikin sovitettu romaani Unohdetut jumalat.
Loki on superroisto Marvel Comicsin sarjakuvissa. Näiden pohjalta tehdyissä elokuvissa ja tv-sarjoissa häntä esittää Tom Hiddleston.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Loki (jumala) Wikimedia Commonsissa
| Auktoriteettitunnisteet  |
| --- | --- |
Kansainväliset:  FAST  VIAF 2 
Kansalliset:  Saksa  Israel  Yhdysvallat 
Henkilöt:  DDB
Tampereen yliopiston teatterityön tutkinto-ohjelma

Tampereen yliopiston teatteritaiteen tutkinto-ohjelma on Teatterikorkeakoulun ohella ylin teatterialan koulutuskeskus Suomessa. Vuoteen 1995 saakka sen nimi oli näyttelijäntyön koulutusohjelma, jonka lyhennettä Näty tutkinto-ohjelmasta edelleen käytetään. Näty sijaitsee Tampereen yliopiston keskustakampuksella informaatioteknologian ja viestinnän tiedekunnassa.
Tutkinto-ohjelma on viisivuotinen ja valmistaa näyttelijän ammattiin. Siitä voi valmistua teatterialan mukaisiin teatteritaiteen kandidaatin (180 op) ja maisterin (120 op) tutkintoihin. Ensimmäiset kolme vuotta kestävät kandidaattiopinnot ovat ilmiöpohjaisia ja niiden jälkeen kaksivuotisissa maisteriopinnoissa opiskelijat syventyvät valitsemaansa aihepiiriin näyttelijäntaiteen keinoin.
Nätylle valitaan opiskelijoita joka toinen tai kolmas vuosi, joten tutkinto-ohjelmassa opiskelee aina kaksi vuosikurssia kerrallaan. Viimeisin opiskelijavalinta tehtiin keväällä 2021.
Ames (Iowa)

| Ames |
| --- | --- |
 Storyn piirikunta Iowassa, jossa korostettuna Ames
 Ames
 Koordinaatit: 42°2′5″N, 93°37′12″W 
Valtio:   Yhdysvallat
Osavaltio:   Iowa
Piirikunta:  Storyn piirikunta
Pinta-ala:  
 – Kokonaispinta-ala:  62,7 km²
Väkiluku:  66 424
 – Väestötiheys:  1059 as./km²
Postinumero:  50010, 50011, 50013, 50014
 
 www.cityofames.org 
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Ames on kaupunki Yhdysvaltain Iowan osavaltiossa Storyn piirikunnassa. Siellä asui vuonna 2021 66 424 asukasta. Asukkaiden mediaani-ikä on 25 vuotta, joka on paljon pienempi kuin koko osavaltion asukkaiden mediaani-ikä (38,5 vuotta). Kaupungin pinta-ala on noin 62,7 neliökilometriä. Kaupungissa sijaitsee Iowan osavaltionyliopisto.
Kaupungin kirkon pysäköintipaikalla tapahtui vuonna 2022 ampuminen, jossa kuoli kaksi ampujan uhria ja ampuja itse.
Väestö

Kaupungin väestöryhmät ovat seuraavat:
valkoisia 80,4 %
aasialaisia 11,4 %
latinoja 3,9 %
mustia tai afroamerikkalaisia 3 %
intiaaneja 0,2 %
montaa eri rotua 3,8 %
Asukkaista 12,8 % on syntynyt ulkomailla ja 90 % on Yhdysvaltojen kansalaisia.
Stokkan kirkko

| Stokkan kirkko Stokka kirke |
| --- | --- |
 Kirkko vuonna 2007.
Sijainti:  Stavanger, Norja
Kirkkokunta:  Norjan kirkko
Hiippakunta:  Stavangerin hiippakunta
Rakentamisvuosi:  1974
Materiaali:  tiili
Istumapaikkoja:  500
Lisää rakennusartikkeleitaArkkitehtuurin teemasivulla
Stokkan kirkko (norj. Stokka kirke) on Stavangerin kunnassa Norjassa sijaitseva tiilikirkko vuodelta 1974.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Stokkan kirkko Wikimedia Commonsissa
Naakka

| Naakka |
| --- | --- |

Uhanalaisuusluokitus
 Elinvoimainen  
  
Tieteellinen luokittelu
Domeeni::  Aitotumaiset Eucarya
Kunta::  Eläinkunta Animalia
Pääjakso::  Selkäjänteiset Chordata
Alajakso::  Selkärankaiset Vertebrata
Luokka::  Linnut Aves
Lahko::  Varpuslinnut Passeriformes
Heimo::  Varikset Corvidae
Suku::  Varikset Corvus
Laji::  monedula
Kaksiosainen nimi
 Corvus monedula  Linnaeus, 1758 
 Naakan levinneisyysalue (punaisella)
Alalajit 
 Corvus monedula monedula  Corvus monedula cirtensis  Corvus monedula soemmerringii  Corvus monedula spermologus 
Katso myös
   Naakka Wikispeciesissä   Naakka Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OK: 
Naakka (Corvus monedula) on pienehkö tumma varislintu. Kooltaan naakka on 34–37 senttimetriä pitkä ja väritykseltään tummanharmaa, poikkeuksena silmien hyvin erottuvat valkoiset iirikset. Naakka viihtyy asutuksen lähellä kulttuuriympäristöissä, mutta myös sellaisissa lehti- ja sekametsissä, joissa on pesimiseen sopivia koloja. Laji on kaikkiruokainen ja hyödyntää muun muassa kasveja, hyönteisiä ja ruoanjätteitä. Naakan esiintymisalue kattaa suuren osan läntisestä Euraasiasta ja pienen alueen Pohjois-Afrikasta. Naakka on luonteeltaan hyvin sosiaalinen.
Koko ja ulkonäkö

Naakan pituus on 34–37 senttimetriä, siipiväli 64–73 cm ja paino 182–265 grammaa. Koiras painaa keskimäärin 233 g ja naaras 219 g. Puku on tummanharmaa ja kauempaa se voi näyttää kokotummalta. Kaulansivut sekä pää ovat vaaleamman harmaat. Silmät eroavat useimpien muiden lintujen silmistä, sillä tummaa pupillia ympäröi hopeanvalkoinen iiris. Nokka on selvästi pienempi kuin variksella. Kaula näyttää paksulta ja lyhyeltä sekä nokka pieneltä, mikä saa pään näyttämään typäkältä.
Sukupuolet ja ikäluokat ovat samannäköisiä, mutta nuoren naakan voi erottaa aikuisesta vähemmän kuluneiden siipi- ja pyrstösulkien perusteella. Aikuisten lintujen sulkasato ajoittuu pesinnän jälkeen heinä-elokuulle, jolloin ne vaihtavat koko höyhenpukunsa uuteen. Saman kesän poikaset vaihtavat pääosan poikaspuvustaan aikuispukuun loppukesän ja alkusyksyn aikana. Nuoren linnun iiris on ensin sinertävä ja muuttuu myöhemmin ruskeaksi, kunnes se seuraavana keväänä on vaaleanruskea tai harmaanvalkoinen, joskus ruskeatäplikäs, harvoin samanvärinen kuin aikuisen iiris.
Koko ja ulkonäkö > Muuntelu

Etelä- ja Länsi-Euroopassa alalajin spermologus naakat ovat tummempia kuin nimialalajin. Koillis-Euroopan alalajin soemmerringii kaulansivu on vaaleampi, etenkin syyspuvussa. Pohjoisafrikkalaisen alalajin cirtensis puku on himmeämmän ja tasaisemman harmaa, ja kaulan vaalea kuvio on huomaamattomampi. Alalajien määrittäminen on hankalaa, koska esimerkiksi muuttavat linnut sekoittuvat Fennoskandiassa nimialalajiin.
Äänet

Naakan havaitsee helposti, sillä se on äänekäs. Normaali keskustelu- ja kutsuääni on melko lyhyt, napakka ja joskus karhea. Linnun perusääniin kuuluu töksähtävä ”kja”, kuten myös sarja kovempia usein toistettuja ”kjak”-ääniä, sekä venytetty ”kjaar” ja särisevämpi ”tshräär”. Varoitusääni on kiukkuinen, venytetty, käheä ”tsäähr”. Äänien voimakkuus ja yksityiskohdat vaihtelevat mielialan mukaan. Pariskunnat juttelevat usein hiljakseen keskenään kuherrellessaan savupiipun päällä. Suurista yöpymisparvista kuuluu kova ääni ennen kuin ne rauhoittuvat.
Levinneisyys

Naakka on levittäytynyt laajalle, noin 15 600 000 km²:n alueelle, josta yli puolet on Euroopassa. Myös sen populaatio on suuri: Euroopan kannaksi on arvioitu 5,2–15 miljoonaa yksilöä ja koko maailman kannaksi 20–100 miljoonaa. Vaikka naakan globaalista kannankehityksestä ei ole tarkkoja tietoja, on todisteita, että sen yksilömäärät olisivat vielä kasvussa.
Naakkaa tavataan koko Euroopassa Islantia, Maltaa, Fennoskandian pohjoisosia sekä korkeimpia vuoristoja lukuun ottamatta. Pesimäalueidensa pohjoisimmista osista naakka poistuu talveksi, ja joillakin alueilla, kuten Portugalin rannikolla ja Lähi-idän pohjoisosissa, sitä tavataan vain talvehtivana. Aasiassa naakkaa esiintyy Kiinassa, Mongoliassa, Kazakstanissa, Venäjällä, Afganistanissa, Irakissa, Iranissa ja Israelissa, sekä valtioissa, jotka ovat näiden ja Euroopan välillä. Afrikassa naakkaa tavataan Marokon ja Algerian pohjoisimmissa osissa. Yhdysvalloissa pieniä ryhmiä on esiintynyt useammassa osavaltiossa ja provinssissa 1980-luvulla.
Ilmastonmuutoksen seurauksena naakan uskotaan leviävän huomattavasti pohjoisemmaksi ja sisämaahan.
Levinneisyys > Levinneisyys Suomessa

Naakkakanta on vahvimmillaan Etelä- ja Länsi-Suomessa, Itä-Suomessa ja Oulun läänissä harvempi ja Lapin läänissä vain sen etelä- ja lounaisosissa. Suomessa pohjoisimpia pesimäpaikkoja ovat muun muassa Rovaniemi ja Kemijärvi. Suomen pesimäkanta on keskimäärin 220 000 paria (180 000–270 000). Naakka on pesimäkannaltaan Suomen runsaslukuisin varislintu. Se on osittaismuuttaja: enemmistö naakoista muuttaa loka-marraskuussa Etelä-Itämeren alueelle, osa Alankomaihin ja Belgiaan saakka, ja palaa maalis-huhtikuussa. Varsinais-Suomessa kevään päämuutto tapahtuu maaliskuun lopussa ja syksyn päämuutto lokakuun puolimaissa, jolloin Vakka-Suomen rannikolla tavataan jopa 7 000 Ahvenanmaan suuntaan muuttavaa yksilöä päivän aikana. Varsinais-Suomessa talvehtii runsaasti naakkoja, Turussa ainakin pari tuhatta. Suomen talvikanta on kaatopaikkojen ansiosta kasvanut viime vuosikymmeninä. Kaatopaikkojen vähenemisen takia muuttavan kannan osuus luultavasti kasvaa tulevaisuudessa.
Elinympäristö

Naakka viihtyy lähellä ihmistä, ja se on kulttuuriympäristöjen lintu, mutta sitä tavataan myös lehti- ja sekametsissä, joissa on pesimiseen sopivia koloja. Varsinais-Suomen tihein kanta pesii Ruissalossa, jossa 1980–1990-luvuilla pesi luonnonkoloissa noin 50 paria. Se elää paikallisesti myös vuoristossa. Muita alueita ovat metsät ja ruohomaat subtrooppisilla, kuivilla trooppisilla ja lauhkeilla alueilla. Sitä tavataan myös merenrannikoiden kallioseinämillä ja kivikkoisilla saarilla.
Lisääntyminen

Naakka on pariuskollinen, ja pari on tiivisti yhdessä koko elämänsä ajan. Naakkapari kihlautuu jo noin kahdeksan kuukauden ikäisenä mutta on sukukypsä tavallisesti vasta kaksivuotiaana. Parin kihlautuminen valikoituu siten, että naaras on aina koirasta alempiarvoinen. Se pesii useimmiten yhdyskunnissa ja tekee pesän rakennuksien ja puiden onkaloihin, piippuihin, ilmanvaihtoventtiileihin, palokärjen koloihin ja uuttuihin sekä suurireikäisiin pönttöihin. Luonnonpesät ovat vanhojen puistojen ja lehtimetsien puiden koloissa, mutta myös luolissa ja kallionhalkeamissa. Ennen ihmisen rakennelmia naakka asuikin kalliojyrkänteillä, palokärjen koloissa ja maakoloissa. Itse pesä on rakennettu heinänkorsista ja oksista ja se on vuorattu höyhenillä, karvoilla, villalangan pätkillä, paperin- ja muovinpalasilla sekä mudalla. Sekä koiras että naaras osallistuvat rakentamiseen niin, että koiras tekee pääosan rungosta ja naaras vuorauksesta.
Naaras munii neljästä seitsemään, keskimäärin viisi ja harvoin kahdeksan, vaaleansinivihreää, tummatäpläistä munaa  huhtikuun lopulla tai toukokuussa, ja hautoo niitä 17–20 vuorokautta. Munan keskikoko on 34,0*24,7 mm. Muninta tapahtuu yleensä päivittäin, mutta joskus naaras voi pitää jopa kolmen päivän tauon. Haudonta alkaa jo heti ensimmäisen munan ilmestyttyä, joten poikaset kuoriutuvat eriaikaisesti. Usein nuorin poikanen on paljon muita pienempi, mikä johtuu myös siitä, että naaras poistuu pesästä pitkiksi ajoiksi varhaisimpien poikasten jo kuoriuduttua. Koiras tuo hautovalle naaraalle ruokaa ja voi itsekin joskus hautoa lyhyitä aikoja. Emot ruokkivat poikasia pesässä 28–32 vuorokautta ennen kuin viimeiset poikaset lähtevät pesästä, usein heinäkuun alussa. Ne oppivat kunnolla lentämään 35 päivän ikäisinä. Naakka saavuttaa sukukypsyyden kaksivuotiaana, joskus jo yksivuotiaana.
Lisääntyminen > Pönttö

Naakat pesivät myös ihmisen rakentamissa linnunpöntöissä. Usein pöntöt ripustetaan puistojen puihin tai rakennuksiin, esimerkiksi kirkkoihin. Naakan pöntön lentoaukon halkaisija on 8,5 cm, pöntön sisähalkaisija 18–20 cm, pöntön ulkoseinän korkeus 50 cm ja lentoaukon keskipisteen etäisyys katosta 10 cm. Naakan pönttö tulee ripustaa 4–6 metrin korkeuteen. Samanlaisissa pöntöissä pesii myös helmipöllö ja uuttukyyhky.
Käyttäytyminen

Naakat ovat sosiaalisia lintuja. Ne etsivät ruokaa parvissa ja kerääntyvät etenkin syksyisin suuriin yöpymisparviin metsiköihin ja puistoihin. Parvia esiintyy ympäri vuoden. Parvissa on tarkka arvojärjestys, jonka mukaan ne sekä ruokailevat että valitsevat yöpymis- ja pesimäpaikan. Laji suhtautuu ihmiseen luottavaisesti etenkin alueilla, jossa sitä ei ole vainottu. Koska naakka on pariuskollinen, ne liikkuvat usein pareittain parvissakin. Naakka kävelee reippaasti ja melko suoraviivaisesti pystyhkössä asennossa.
Naakkojen on todettu osaavan käyttää ja tehdä työkaluja simpanssien ja uudenkaledonianvaristen tavoin. Cambridgen ja Queen Maryn yliopistojen tutkijat ovat tutkineet naakan päättelykykyä laboratorio-olosuhteissa. Naakat oppivat pudottamaan kiven alustalle, josta niille putosi ravintoa. Jos naakoilla ei ollut saatavilla kiveä, ne käyttivät tikkua, jota ne jopa työstivät tarkoitukseen sopivaksi. Toisessa kokeessa naakat noukkivat ruokaa putkesta koukkutikulla ja jopa taivuttivat suoran tikun koukuksi saadakseen ruokaa. Linnut eivät olleet nähneet aikaisemmin mallia työkalujen käytöstä, ja ne olivat syntyneet ja kasvaneet tarkoin säädellyssä laboratorioympäristössä. Luonnossa naakkojen ei ole havaittu käyttävän työkaluja.
Naakat oppivat ja muistavat variksen tavoin asioita ja voivat opettaa niitä parven muille jäsenille, jolloin hyödyllistä tietoa voi siirtyä jopa sukupolvelta toiselle. Konrad Lorenz sai Nobelin lääketieteen palkinnon yksilöiden järjestäytymistä ja esille tulosta sekä eläinten sosiaalisen käyttäytymisen malleja koskevista tutkimuksistaan vuonna 1973. Hän kuvaa kirjoissaan muun muassa seuraavaa: Hänen kantaessaan kerran kädessään mustia uimahousuja hänen kimppuunsa hyökkäsi kotitalon naakkaparvi. Naakat luulivat Lorenzin kantaneen kuollutta naakkaa. Vuosia tapahtuman jälkeen, kun yksikään tapauksen nähnyt naakka ei ollut enää elossa, naakkaparvi varoi yhä kyseistä puutarhan nurkkausta. Lorenz havaitsi erään tapauksen, jossa vanha naaras pariutui nuoremman koiraan kanssa, koska yhdyskunnassa ei sillä hetkellä ollut sitä vanhempia koiraita. Tämä naaras käyttäytyi maskuliinisesti, eivätkä parin munat olleet hedelmällisiä. Kolmantena vuonna yhdyskuntaan asettui vanha koiras, jonka kanssa naaras pariutui, ja sen käytös muuttui naaraalle tyypilliseksi. Nuori koiras jäi kuitenkin mukaan kuvioihin, ja ne elivät sitten kolmisin.
Britanniassa tehdyssä tutkimuksessa todettiin kesyjen naakkojen käyttäytyvän eri lailla, kun paikalla oleva ihminen katsoo niitä, verrattuna tilanteeseen, jossa paikalla oleva ihminen ei katso niitä. Muilla eläimillä vastaavaa ei ole todettu ennen tätä. Käyttäytymisen muuttuminen johtui nimenomaan paikalla olleen ihmisen silmien asennosta, ei pään asennosta. Naakat ovat sosiaalisia lintuja ja todennäköisesti käyttävät silmiään kommunikoidessaan, samaan tapaan kuin ihmiset.
Euroopan vanhin rengastettu naakka oli 19 vuotta ja 11 kuukautta vanha, ja se löydettiin Tanskasta kuolleena.
Ravinto

Naakka on kaikkiruokainen lintu: kesäisin sen ruokavalioon kuuluvat muun muassa hyönteiset, etanat ja lierot, syksyisin vilja, marjat ja hedelmät. Se käy myös kaato- ja ruokintapaikoilla. Monin paikoin sille kelpaavat myös muiden lintujen munat ja poikaset, vaikka se ei ole läheskään niin paha pesärosvo kuin varis tai närhi. Eräät naakkayksilöt ovat oppineet nokkimaan kuoliaaksi räkättirastaan vasta pesästä lähteneen poikasen ja käyttämän sen ravinnokseen.
Suojelu ja lainsäädäntö

Naakka oli rauhoitettu Suomessa 25 vuoden ajan, kunnes elokuusta 2018 alkaen sitä on jälleen saanut metsästää. Sitäkin ennen alueelliset ympäristökeskukset olivat myöntäneet poikkeuksia rauhoitusmääräyksistä viljelmille ja karjankasvatukselle aiheutuvien vahinkojen vähentämiseksi.
Naakkojen rengastuksen avulla selvitetään muun muassa populaation rakennetta, elinikää, poikastuottoa ja pariuskollisuutta.
Naakka kulttuurissa

Naakkaa on pidetty kuoleman ennelintuna. Kun Naantalin birgittalaisluostarin katolta vuonna 1628 ammuttiin naakka, panos sytytti kirkon palamaan ja kirkko paloi kokonaan. Nykyään seurakunnatkin suhtautuvat myönteisesti naakkaan ja rakentavat usein niille pesäpaikkoja kirkkoihin korjausten yhteydessä.
Naakka on Varsinais-Suomen maakuntalintu ja Muhoksen kunnan nimikkolaji. Sauvon kunnan vaakunassa on naakan kuva.
Nimi

Naakan nimiä ovat olleet naakkavares (Kuusamo), variksennaakka (Sotkamo), viron vares (Kemi), Saksan vares (Paavola), Vennäinvaris (Uusikirkko) ranskalainen vares (Oulu), sinivaris (Lopella) ja Peltovares (Kemi).  Historiallisia nimiä ovat olleet hakkinen, kirkkohakkinen, kaija ja kirkkokaija Lönnrot,1861).
Tieteellinen nimi Corvus on latinaa ja tarkoittaa korppia Cicerolla. Lajinimi monedula on Linnén antama ja tarkoittaa rahan (moneta) syömistä (edo). Naakka sai lajinimensä  Ovidiuksen kertomasta myytistä, jonka mukaan sithonialainen prinsessa Arne muutettiin naakaksi sen jälkeen, kun oli kavaltanut kotimaansa kullasta Kreetan kuningas Minokselle.
Aiheesta muualla

YLE Elävä arkisto: Naakan ääntelyä
LuontoPortti: Naakka (Corvus monedula)
ITIS: Corvus monedula (englanniksi)
Encyclopedia of Life: Corvus monedula (luettu 26.5.2010) (englanniksi)
ARKive: Jackdaw (Arkistoitu – Internet Archive) (englanniksi)
| Taksonitunnisteet |
| --- | --- |
Coloeus monedula:  Wikidata: Q25345384  Wikispecies: Coloeus monedula  Avibase: D4C32F8E792B65BA  BOLD: 809067  BOW: eurjac  CoL: X733  eBird: eurjac  GBIF: 6100954  iNaturalist: 336399  ITIS: 916629  NBN: NHMSYS0021178877  NCBI: 30423  Observation.org: 126  Open Tree of Life: 711848  TSA: 4642  WoRMS: 1461962  Xeno-canto: Coloeus-monedula 
Corvus monedula:  Wikidata: Q25394  ABA: eurjac  ARKive: corvus-monedula  BioLib: 8983  BirdLife: 22705929  BOW: eurjac  BTO: bob15600  CoL: YNJ8  eBird: eurjac  EPPO: COLOMO  EUNIS: 993  EURING: 15600  Fauna Europaea: 97139  Fauna Europaea (new): 7eab2171-7cce-41b2-a773-e0d907b30176  GBIF: 2482473  GNAB: eurasian-jackdaw  iNaturalist: 8000  IRMNG: 10197500  ITIS: 179746  IUCN: 22705929  NBN: NHMSYS0000530317  Observation.org: 927755  Paleobiology Database: 369319  Paleobiology Database: 369319  WoRMS: 232060  ZooBank: 53269CDB-4375-4CF4-8155-DACC7B6FC7B3  Laji.fi: MX.37142 
Naakan lento muistuttaa hieman kyyhkysen lentoa, mutta siiveniskut ovat rennompia, hitaampia ja jatkuvia. Siiveniskut ovat nopeammat ja hieman syvemmät, sekä muodoltaan suipommat kuin variksella. Naakan lento tuulessa on taiturimaista, naakka myös liitelee hyvin.
Naakan pesäkoloja Saksassa.
Nuori naakka.
Naakka Sauvon vaakunassa.
Eva Ingman

Eva Wilhelmina Ingman (22. kesäkuuta 1853 Helsinki – 18. joulukuuta 1914 Dresden, Saksa) oli suomalainen Saksassa asunut taidemaalari.
Ingmanin vanhemmat olivat professori Erik Alexander Ingman ja Eva Wilhelmina Perander. Eva Ingman ja hänen vanhempi sisarensa Anna menettivät vanhempansa jo varhain ja viettivät suuren osan lapsuudestaan Karjalohjalla Pellin tilalla tätiensä Amalia ja Sophie Louise Peranderin luona Elias Lönnrotin toimiessa sisarusten holhoojana.
Eva Ingman kävi Helsingin ruotsalaisen tyttökoulun ja opiskeli sitten Helsingissä Alexandra Frosterus-Såltinin johdolla 1865–1866 ja B. Reinholdin johdolla 1869–1871. Ingman jatkoi taideopintoja Saksassa Weimarissa ja Dresdenissä Theobald von Oerin, Zdzisław Suchodolskin ja Carl Bantzerin johdolla vuodesta 1871 ja täydensi opintojaan vielä Italiassa, Münchenissä ja Lontoossa. Hänen erikoisalakseen tuli muotokuvamaalaus.
Ingman asui 1870-luvulla jonkin aikaa Suomessa toimien muotokuvamaalarina. Hän ei saanut kuitenkaan riittävästi tilauksia ja niinpä hän muutti soitonopettajana toimineen sisarensa Anna Ingmanin ja tätinsä Amalia Peranderin kanssa pysyvästi asumaan Dresdeniin. Eva Ingman maalasi Saksassa muotokuvia ja myös jäljensi taideteoksia.
Teoksia

J. V. Snellmanin muotokuva, Suomen Hypoteekkiyhdistyksen tilaustyö, 1908.
Aiheesta muualla

Ingman, Eva, Tietosanakirja (Runeberg.org)
| Auktoriteettitunnisteet  |
| --- | --- |
Kansainväliset:  ISNI 
Kansalliset:  Suomi (KANTO) 
Henkilöt:  Kansallisbiografia  Biografiasampo
Gerard Way

| Gerard Way |
| --- | --- |
 Gerard Way vuonna 2017.
Henkilötiedot
Syntynyt: 9. huhtikuuta 1977 (ikä 47) Summit, New Jersey, Yhdysvallat 
Muusikko
Laulukielet:  englanti
Aktiivisena:  2001–
Tyylilajit:  vaihtoehtorock, pop-punk, punk, post-hardcore
Yhtyeet:  My Chemical Romance
Levy-yhtiöt:  Reprise Records Warner Bros. Records Eyeball Records
Aiheesta muualla
gerardway.com
  [ Muokkaa Wikidatassa ] [ ohje ]  
Gerard Arthur Way (s. 9. huhtikuuta 1977 Summit, New Jersey, Yhdysvallat) on yhdysvaltalainen laulaja ja lauluntekijä. Hän perusti My Chemical Romance -yhtyeen, joka hajosi maaliskuussa 2013. Hän on myös The Umbrella Academy -sarjakuvan käsikirjoittaja, ja oli sarjakuvapiirtäjä jo ennen musiikkiuransa alkua. Hän on saavuttanut useita palkintoja ja kunnianosoituksia niin musiikki- kuin sarjakuvapiirtäjäuransa kautta.
Nuoruus

Gerard Arthur Way syntyi New Jerseyn Newarkissa 9. huhtikuuta 1977. My Chemical Romancen basisti Mikey Way on hänen pikkuveljensä. Wayn perhe asui New Jerseyn ”hämärällä” rikollisuuden varjostamalla alueella, eikä Gerard saanut nuorena juurikaan leikkiä kodin ulkopuolella. Niinpä hän uppoutui sarjakuvien, musiikin ja väkivaltaisten elokuvien maailmaan pikkuveljensä Mikeyn kanssa. Gerard on puoliksi italialainen (äidin, eli Donna Lee Rushin puolelta) ja puoliksi skotlantilainen (isän, eli Donald Wayn puolelta). Gerard esiintyi nuoresta asti useissa koulunsa bändeissä, sillä hän oli hyvä laulamaan ja esiintymään.
Vuonna 1999 Gerard valmistui New Yorkin School of Visual Arts -taidekoulusta.
Inspiraatiot

Gerardin ja Mikeyn isoäiti Elena Lee Rush opetti Gerardin piirtämään, laulamaan ja esiintymään. My Chemical Romancen kappale ”Helena” on nimetty Wayn veljesten isoäidin mukaan, koska nämä kutsuivat tätä usein Helenaksi. 11-vuotiaana Gerard tajusi ensimmäisen kerran, että kaikki hänen läheisensä kuolevat lopulta, ja silloin hän jää kokonaan yksin. Siitä syntyi hänen pakkomielteensä kuolemaan. Vuoden 2001 New Yorkin terrori-iskut saivat hänet tajuamaan, miten lyhyt elämä on ja miten hänen pitäisi käyttää se jotenkin merkittävästi. Niinpä Gerard perusti My Chemical Romancen yhtyeen entisen rumpalin Mattin kanssa.
My Chemical Romance ilmoitti hajoavansa 22. maaliskuuta 2013.
Way kärsi aiemmin lääke- ja alkoholiriippuvuudesta, ja hän on myös ollut vakavasti masentunut kahdesti. Way käytti musiikkia terapianaan, ja siksi useimmat yhtyeen alkuvuosien kappaleista ovat synkkiä. Suurimmiksi musiikillisiksi vaikuttajikseen Way on maininnut muun muassa Iron Maidenin, Queenin ja Misfitsin. Ulkomusiikillisia esikuvia Gerard Waylle ovat olleen esimerkiksi Alice Cooper ja David Bowie.
Gerard on ollut ehdolla myös Twilight-elokuvasarjan Edward Cullenin rooliin.lähde?
Yksityiselämä

Gerard on kärsinyt vahvasta lääke- ja alkoholiriippuvuudesta, mutta pääsi siitä eroon vuonna 2004. Vuoden 2004 lopusta lähtien Way on pysytellyt pääosin raittiina, mutta voi omien sanojensa mukaan ottaa satunnaisen drinkin tai pari.
Way meni naimisiin 3. syyskuuta 2007 Lindsey Ann Ballaton kanssa. Heidän hääseremoniansa pidettiin My Chemical Romancen backstagella keikan jälkeen.
Parin ensimmäinen lapsi syntyi Kaliforniassa 27. toukokuuta 2009. Pieni tyttövauva sai nimekseen Bandit Lee Way.