stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Ámfissa
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Ámfissa Wikimedia Commonsissa
Keskiaikaista Amfissan linnaa antiikin aikaisen akropoliin paikalla.
Ámfissan kaupunkia.
Wolverine

| Wolverine |
| --- | --- |
 Wolverine
Luoja(t):  Len Wein, John Romita, Herb Trimpe
Kustantamo:  Marvel
Ensiesiintyminen:  Incredible Hulk nro 181 (1974)
Henkilötiedot
Oikea nimi:  James Howlett
Status:  aktiivinen
Pituus:  160 cm
Paino:  88kg (ilman adamantiumluurankoa) 136kg (adamantiumluurangon kanssa)
Ryhmäsidokset:  Ryhmä-X
Edelliset ryhmäsidokset:  Kostajat YPKVV Tuhon ratsumiehet Alfa-lentue Ase-X X-Tiimi  Hydra Käsi
Henkilöllisyydet:  Logan, Ase 10, Kuolema, Jim Logan, Patch, Kanukkipää, Emilio Garra, Ase X,  Peter Richards ja monia muita
Voimat:  Regeneraatio  Hidastunut ikääntyminen  Sisäänvedettävät kynnet  Adamantium-päällysteinen luuranko ja kynnet  Yli-inhimillisen tarkat aistit  Yli-inhimillinen kestävyys  Notkeus ja refleksit  Suuri resistanssi telepatiaa vastaan  täydellinen fysiikka  Ylimääräisen empatian ja pelon puute
Suhteet
Sukulaiset:  Isoisä (kuollut) John Howlett Sr. (isä, kuollut) Elizabeth Howlett (äiti, kuollut) John Howlett Jr. (veli, kuollut) Kyy (ex-vaimo) Amiko Kobayashi (ottotytär) Erista (poika) Laura Kinney (X-23, klooni)
Wolverine, oikealta nimeltään James Howlett, tunnettu usein nimellä Logan, on Marvel-kustantamon luoma supersankari, joka kuuluu Ryhmä-X:ään. Wolverinen ensiesiintyminen tapahtui Incredible Hulk -lehden numerossa 181 vuonna 1974. Wolverinen loivat alun perin Len Wein, Herb Trimpe ja John Romita, mutta Chris Claremont ja John Byrne kehittivät hahmoa huomattavasti enemmän Ryhmä-X:n sivuilla.
Suomessa Wolverinen ensiesiintyminen tapahtui vuonna 1984 Ryhmä-X-lehden numerossa 1.
Esiintyminen sarjakuvissa

Sarjakuvakirjoittaja Roy Thomas mainitsi kollegalleen Len Weinille, että halusi luoda nimenomaan Wolverine-nimisen supersankarihahmon, jolla olisi tulinen temperamentti. Wein innostui ehdotuksesta ja alkoi kehittää hahmoa eteenpäin Thomasin ideoiman konseptin pohjalta. Piirtäjä Herb Trimpen taiteilemassa ja Weinin käsikirjoittamassa seikkailussa Wolverine teki virallisesti ensiesiintymisensä The Incredible Hulkin numerossa 181 marraskuussa 1974, vaikka oli ehtinyt jo vilahtaa muissa Marvel Comicsin julkaisuissa aiemmin vuoden 1974 syksyllä. Ensiesiintymisessään Wolverinen menneisyydestä ei juurikaan paljastettu yksityiskohtia, eikä hahmo alkuaikoinaan kyennyt vielä vetämään rystystensä adamantium-valmisteisia kynsiä takaisin käsiensä sisälle.
Seuraavan kerran Wolverine nähtiin sarjakuvissa vasta vuoden 1975 puolella Hämähäkkimiehen erikoisnumerossa, jossa hahmo oli kokenut pienoisia muutoksia verrattaessa edelliseen esiintymiseen; lehden kannen piirtänyt Gil Kane taiteili Wolverinen maskiin vahingossa pidemmät ”korvat”, mutta itse tarinan piirtänyt Dave Cockrum piti erheessä syntyneestä uudistuksesta niin paljon että päätti käyttää samaa muotoseikkaa myös itse. Cockrum oli myös ensimmäinen piirtäjä, joka esitti Wolverinen ilman naamiota minkä johdosta hänen sekaisesta, tummanmustasta hiuspehkostaan jäi hahmolle eräänlainen tavaramerkki.
Ensimmäisen kerran Wolverine esiintyi Ryhmä-X:n kanssa elokuussa 1975 lehden numerossa 94 Cockrumin piirtämässä ja Chris Claremontin käsikirjoittamassa tarinassa. Ensimmäisten esiintymistensä aikana Wolverine jäi kuitenkin paljolti muiden hahmojen, kuten Kykloopin varjoon mikä sai Cockrumia ja Claremontia jopa harkitsemaan hahmon surmaamista ja poistamista sarjakuvista. Cockrumia piirtäjänä seurannut John Byrne ei halunnut kanadalaisena poistaa sarjakuvista kanadalaista syntyperää olevaa hahmoa, ja tarinoissaan hän toi esille enemmän Wolverinen taustaa ja onnistui nostamaan hahmon suosiota aiempaa suuremmaksi. Byrnen johdolla muun muassa Frank Miller päätyi Wolverinen piirtäjäksi 1980-luvulla, ja hahmon menestyksen kasvaessa Wolverine sai jopa oman sarjakuvalehtensä.
Voimat ja varusteet

Wolverinen mutanttivoimiin kuuluvat yliluonnollisen tehokas paranemiskyky, jonka voimakkuus vaihtelee lähteistä riippuen. Joskus hän on muun muassa kyennyt regeneroimaan itsensä vain muutamista soluista sekä selvinnyt atomipommin räjähdyksestä. Lisäksi hänellä on erittäin herkät aistit, pysyvästi täydellinen fysiikkaselvennä, yli-inhimillinen voima (2000 kg nostovoima), nopeus sekä niin sanottu berserkkitila, jossa hän ei tunne kipua ja hänen voimansa moninkertaistuvat. Muita ominaisuuksia ovat miltei tuhoutumattomalla adamantium-metallilla päällystetty luusto ja noin 30 senttimetriä pitkät kynnet, jotka hän voi työntää esiin rystystensä välistä. Wolverine on myös kaikkien maailman ase- ja taistelulajien mestari. Tiedettävästi ainoa tapa tuhota Wolverine on leikata hänen päänsä irti ja viedä se kauas muusta ruumiista.
Hän on kokenut elämänsä aikana monia traumaattisia tapahtumia mitkä ovat luoneet hänelle puolustuksen psyykkisiä hyökkäyksiä vastaan. Hänen mielensä lukeminen psyykkisillä kyvyillä altistaa lukijan näille traumoille. Wolverine viittaa tähän puolustukseen nimellä mentaalinen arpikudos (eng. mental scar tissue).
Wolverine on oletettavasti jo lähes 200 vuotta vanha, mutta hänen paranemiskykynsä hidastaa ikääntymisen vaikutuksia suunnattomasti ja hän on oletettavasti noin 30–40-vuotiaan miehen tasolla.
Vastustajat

Pitkän elämänsä aikana Wolverine on kerännyt lukuisia murhanhimoisia vihamiehiä.
Lady Kuolemanisku
Ogun, muinainen kamppailulajien mestari ja Wolverinen opettaja
Punaomega
Sapelihammas
Verihuuto
Karju
Mauvais
Wendigo
Hopeasamurai
Magneto
Wolverine muissa medioissa > Elokuvat

Wolverine on esiintynyt 20th Century Foxin X-Men -elokuvasarjan elokuvissa X-Men (2000), X-Men 2 (2003), X-Men: Viimeinen kohtaaminen (2006), X-Men Origins: Wolverine (2009), Wolverine (2013), X-Men: Days of Future Past (2014) ja Logan (2017) sekä tehnyt kreditoimattomat cameo-esiintymiset elokuvissa X-Men: First Class (2011) ja X-Men: Apocalypse (2016). Näissä elokuvissa Wolverinea esitti Hugh Jackman, joka jakoi yhdessä Professori X:ää esittäneen Patrick Stewartin kanssa joulukuuhun 2021 asti Guinness World Recordsin ennätyksen ”pisimmästä urasta Marvelin näyteltyjen elokuvien supersankarina”.
Jackman näyttelee myös useita Wolverinen variantteja Marvel Cinematic Universen (MCU) elokuvassa Deadpool & Wolverine (2024). Elokuvan nimikkovariantti tunsi syyllisyyttä siitä, ettei ollut pelastamassa tovereitaan Ryhmä-X:stä ihmsitern hyökkäyksiltä, ja Ryan Reynoldsin näyttelemä Deadpool yritti saada hänestä uuden ”ankkuriolennon” X-Men-elokuvasarjan universumiin (eli Maahan-10005) Loganin lopussa kuolleen Wolverinen tilalle, kyseisen universumin pelastamiseksi. Henry Cavill tekee myös elokuvassa cameon, näytellen yhtä Wolverinen varianteista Jackmanin sijasta.
Wolverine muissa medioissa > Videopelit

Wolverine esiintyy useissa peleissä pelattavana hahmona.
Luettelo peleistä, joissa Wolverine on esiintynyt
Marvel’s X-Men (1989)
Spider-Man and the X-Men: Arcade’s Revenge (1992)
X2: Wolverine’s Revenge (2003)
Marvel: Ultimate Alliance (2006)
X-Men Origins: Wolverine (2009)
Marvel: Ultimate Alliance 2 (2009)
Hahmoa näytelleet

| Vuodet | Näyttelijät | Sarjat | Elokuvat | Videopelit |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| 1989 | Neil Ross | Pryde of the X-Men |  |  |
| 1992–1998 2000 2005 2024 | Cal Dodd | X-Men Hämähäkkimies X-Men ’97 |  | X-Men: Children of the Atom Marvel Super Heroes X-Men vs. Street Fighter Marvel Super Heroes vs. Street Fighter Marvel vs. Capcom: Clash of the Super Heroes Marvel vs. Capcom 2: New Age of Heroes X-Men: Mutant Academy Marvel Nemesis: Rise of the Imperfects |
| 2000–2003 | Scott McNeil | X-Men: Evolution |  |  |
| 2000 2003 2006 2009 2011 2013–2014 2016–2017 2024 | Hugh Jackman |  | X-Men X-Men 2 X-Men: Viimeinen kohtaaminen X-Men Origins: Wolverine X-Men: First Class Wolverine X-Men: Days of Future Past X-Men: Apocalypse Logan Deadpool & Wolverine | X-Men: The Official Game |
| 2001–2002 | Tony Daniels |  |  | X-Men: Mutant Academy 2 X-Men: Next Dimension |
| 2003 | Mark Hamill |  |  | X2: Wolverine’s Revenge |
| 2004–2014 2022 | Steve Blum | Wolverine and the X-Men The Super Hero Squad Show X-Men Ultimate Spider-Man | Hulk Vs | X-Men Legends X-Men Legends II: Rise of Apocalypse Marvel: Ultimate Alliance Spider-Man: Web of Shadows Marvel Ultimate Alliance 2 Marvel Super Hero Squad Marvel vs. Capcom 3: Fate of Two Worlds Marvel’s Midnight Suns |
| 2005 | Keith Szarabajka |  |  | Ultimate Spider-Man |
| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
| Edeltäjä: Caliban | Kuolema V Tuhon ratsumies | Seuraaja: Gambiitti |
Aiheesta muualla

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
Jarkko Sikiö: Eläimellinen Wolverine (Arkistoitu – Internet Archive). Kvaak.fi 22.3.2009.
Delta (rakettiperhe)

Delta-kantorakettiperheen kehitys
Delta-kantorakettiperhe on vuodesta 1960 Yhdysvalloissa käytössä ollut kertakäyttöinen (expendable launch vehicle, ELV) kantorakettimalli. Ensimmäistä Delta-mallia kutsutaan usein nimellä Delta I. Lukuisia muitakin nimikkeitä esiintyi, esim. Delta B. Siitä on myöhemmin kehittyneet Delta II, Delta III ja Delta IV. Näistä Delta II on kehitetty suoraan Delta I:stä. Boeing valmistaa Delta-kantoraketteja.
10.7.1962 laukaistu Delta I kuljetti mukanaan Telstar-1 satelliitin
Delta oli alun perin Thor-Delta, neljäs Thorin perusversio (Δ on kreikkalaisten aakkosten 4. kirjain). Nyttemmin Delta-raketista ja sen edeltäjistä on tehty 50 eri versiota.  NASA tilasi 1959 kaksitoista Thor-raketin siviiliversiota, jotka nimettiin Deltaksi.
Delta I -raketti alkoi toimintansa toukokuussa 1960. Se osoittautui luotettavaksi – noin 40 laukaisusta 1960–1966 vain kolme epäonnistui. Raketti kuljetti tiede- ja sääsatelliitteja, v. 1962 Ison-Britannian ensimmäisen satelliitin Ariel 1:n sekä Telstar- ja Syncom -tietoliikennesatelliitteja. 1972 Deltalla laukaistiin Euroopan avaruusjärjestön (silloin ESRO) kaksi satelliittia, toisen nimi oli TD-1A, jossa TD tulee kantoraketin nimestä – se ei ollut kovin kummoinen nimi eurooppalaisen avaruusjärjestön tuolloin suurimmalle satelliitille.
1983–1990 laukaistiin Delta-kantoraketilla 24 luotainta, joissa laukaisuissa tapahtui vain yksi epäonnistuminen (maaliskuussa 1983). Tässä vaiheessa Avaruussukkula oli jo NASAn käytössä. NASA ja puolustusministeriö olivat sopineet, että kaikki satelliitit pitäisi kuljettaa Avaruusukkulalla avaruuteen. Challenger-sukkulan tuhon jälkeen tämä päätös loi eurooppalaiselle Ariane 4-raketille loistavan kaupallisen mahdollisuuden aikana, jolloin tietoliikennesatelliitteja otettiin enenvästi käyttöön kautta maailman. Sukkulan tuhoutuminen esti myös Deltan ja muiden kertakäyttöisten kantorakettien tuotannon lopettamisen Yhdysvalloissa.
Aiheesta muualla

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
Luettelo kaikista Delta-laukaisuista (englanniksi)
Dafydd Iwan

| Dafydd Iwan |
| --- | --- |

Henkilötiedot
Syntynyt: 1943 Brynaman, Carmarthenshire, Wales
Ammatti:  laulaja-lauluntekijä, poliitikko
Muusikko
Laulukielet:  kymri
Aiheesta muualla
www.dafyddiwan.com
  [ Muokkaa Wikidatassa ] [ ohje ]  
Dafydd Iwan Jones (s. 1943 Brynaman, Carmarthenshire, Wales) on walesilainen laulaja-lauluntekijä, poliitikko ja kieliaktivisti. Kymrin kielen aseman ja ylipäänsä walesilaisen kulttuurin puolustaminen on toistuva aihe hänen musiikissaan. Vuosina 2003–2010 hän toimi Walesin itsenäistymistä ja kymrin kielen aseman parantamista ajavan puolueen Plaid Cymrun puheenjohtajana.
Aiheesta muualla

Dafydd Iwan Discogsissa. (englanniksi)
Denis Kusý

| Denis Kusý> Henkilötiedot |
| --- | --- |
Syntynyt: 8. elokuuta 1997 (ikä 27) Praha, Tšekki
Kansalaisuus:   Tšekki
Jääkiekkoilija
Pelipaikka:  laitahyökkääjä
Maila:  oikea
Pituus:  177 cm
Paino:  81 kg
Seura
Seura:  Joensuun Kiekko-Pojat
Sarja:  Mestis
Pelinumero:  96
Pelaajaura
Pääsarjaura:  2016–
Aik. seurat:   HC Dynamo Pardubice (ČEL)  HC Stadion Litoměřice (Tšekki 1)  HC Stadion Vrchlabí (Tšekki 1) 
Denis Kusý (s. 8. elokuuta 1997 Praha, Tšekki) on tšekkiläinen jääkiekkoilija, joka pelaa Mestis-joukkue Joensuun Kiekko-Pojissa. Hän on pelipaikaltaan laitahyökkääjä.
Aiheesta muualla

Denis Kusý Elite Prospects. Everysport Media Group AB. (englanniksi)
Denis Kusý Eurohockey.com. (englanniksi)
Denis Kusý The Internet Hockey Databasessa (englanniksi)
Condition Red – hälytystila

| Condition Red - hälytystila> Condition Red |
| --- | --- |

Ohjaaja:  Mika Kaurismäki
Käsikirjoittaja:  Andre Degass
Tuottaja:  Ken Schwenker
Säveltäjä:  Mauri Sumén
Kuvaaja:  Ken Kelsch
Leikkaaja:  Mika Kaurismäki Suzanne Pillsbury
Lavastaja:  Ondine Karady Jeff Cox
Pääosat:  James Russo Cynda Williams Paul Calderon
Valmistustiedot
Valmistusmaa:  Suomi, Yhdysvallat
Tuotantoyhtiö:  Oak Island Films, Marianna Films
Ensi-ilta:   8. joulukuuta 1995  8. maaliskuuta 1996
Kesto:  83 min
Alkuperäiskieli:  englanti
Aiheesta muualla
IMDb 
Elonet
AllMovie
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Condition Red - hälytystila on Mika Kaurismäen ohjaama suomalais-yhdysvaltalaisena tuotantona tehty toimintaelokuva vuodelta 1995. Elokuva kertoo vankilassa työskentelevästä vartijasta, joka rakastuu erääseen vankiin ja päättää auttaa häntä pakenemaan.
Elokuva kuvattiin philadelphialaisessa  Holmesburgin vankilassa.
Näyttelijät

| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
|  James Russo  | … |  Dan Cappelli   |
|  Cynda Williams  | … |  Gidell Ryan   |
|  Paul Calderon  | … |  Angel Delgado   |
|  Victor Argo  | … |  Victor Klein   |
Aiheesta muualla

Condition Red – hälytystila Elonet.
Zetor

| Zetor |
| --- | --- |

Perustettu:  1946
Kotipaikka:  Brno, Tšekki
Kotisivu:  www.zetor.com
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Zetor 25 (1954).
Entisöity Zetor A 25 "Oulaisten konepäivät".
Zetor on tšekkiläinen traktorivalmistaja, joka toimii Määrissä, Brnon kaupungissa.
Metallivalimo ja lentokoneteollisuuden alihankkija

Tehdas aloitti metallivalimona 1864. Toisen maailmansodan aikana Zetor valmisti saksalaisiin lentokoneisiin moottoreita ja niiden osia osana Flugzeugwerke-lentokonetehdasta. Tuotannon luonteesta johtuen tehdas joutui liittoutuneiden pommitusten kohteeksi, mistä johtuen suuri osa tehtaan koneista ja laitteista tuhoutui.
Toisen maailmansodan päätyttyä yritys aloitti traktoreiden kehityksen suunnittelemalla Zetor 25:n prototyypin. Suunnittelijat olivat Zbrojovka Brno -autotehtaalta ja toimivat F. Musilin johdolla.
Traktoritehdas

Traktoritehtaalla on valmistettu traktoreita vuodesta 1946 ja niitä on vuosien varrella valmistunut 1,1 miljoonaa kappaletta. Zetoreita on viety runsaasti ulkomaille, myös Suomeen. Varhaisimmat Zetorit käyttivät 2-sylinterisiä nelitahtisia dieselmoottoreita. Niitä pidettiin luotettavina, teknisesti edistyneinä ja hinnaltaan edullisina. Zetor otti ensimmäisten joukossa käyttöön nelipyörävedon ja lämmitetyt kuljettajankopit. Zetor 25 kehitettiin vuosina 1945–1946. Seuraavat mallit Zetor 25A, Zetor 25K ja Zetor 25T kehitettiin 1948–1949. Mallien valmistus päättyi 1961.
Zetoreita, Barum-renkaita ja muita tšekkiläisiä teollisuustuotteita toi Suomeen Tšekkoslovakian valtion ainakin osin omistama Motozetor-yhtiö, joka toimi Helsingin Ormuspellossa kunnes se muutti isompiin tiloihin Vantaan Kolohonkaan 1982. Samalla Zetor-traktorien huoltotoiminta siirtyi Motozetorille ulkopuoliselta loimaalaiselta konepajalta..
Zetor 25 -traktorit ovat nykyään suosittuja traktoriharrastajien piireissä. Zetor-kerhoja on perustettu useita ympäri Suomea, esimerkiksi Isoonkyröön, Temmekselle ja Kurikkaan. Temmeksellä on vajaat 30 toimivaa vanhaa Zetor-traktoria. Temmesläinen Zetka-jengi oli Suomen ensimmäinen Zetor-kerho.
Suomessa oli 2008 rekisteröitynä liikennöitäväksi 16 417 eri ikäistä Zetoria. Eniten liikenteessä oli Valmetteja/Valtroja, 90 949 kappaletta. Kaiken kaikkiaan Suomessa oli 357 981 traktoria, jotka jakautuivat 25 eri merkkiin.
Traktoritehdas > Zetor Crystal

Zetor Crystal -sarjaan kuuluva Zetor 8011 esiteltiin 1968. Se tuli sarjatuotantoon 1971, jolloin sitä alettiin tuoda myös Suomeen. Valmistusta jatkui vuoteen 1984.
Valmet 502, joka esiteltiin 1972 oli saanut jonkin verran vaikutteita Zetor Crystalista pääsuunnittelijan Koneviesti-lehdessä antaman haastattelun mukaan.
Traktoritehdas > Zetoreita

| Merkki | Malli | Maa | Teho | Iskutilavuus | Sylinterit | Polttoainesäiliö | Vuosi | Myyjä |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| Zetor | 25 | Tšekkoslovakia | 25 | 2.0 | 2 | 45L | 1946-49 | Hankkija |
| Zetor | 25T | Tšekkoslovakia | 25 | 2.0 | 2 | 45L | 1949-54 | Hankkija |
| Zetor | 25A | Tšekkoslovakia | 25 | 2.0 | 2 | 45L | 1949-61 | Hankkija |
| Zetor | 25K | Tšekkoslovakia | 25 | 2.0 | 2 | 45L | 1949-61 | Hankkija |
| Zetor | 2511 | Tšekkoslovakia | 35 | 2.3 | 3 | 40L | 1967-72 | Hankkija |
| Zetor | 3011 | Tšekkoslovakia | 39 | 2.3 | 3 | 40L | 1960-67 | Hankkija |
| Zetor | 3511 | Tšekkoslovakia | 35 | 2.3 | 3 | 40L | 1967-72 | Hankkija |
| Zetor | 4511 | Tšekkoslovakia | 48 | 3.1 | 4 | 70L | 1966-72 | Hankkija |
| Zetor | 7045 | Tšekkoslovakia | 65 | 3.6 | 4 | 70L | 1980-84 | Hankkija |
| Zetor | Crystal 8011 | Tšekkoslovakia | 80 | 4.6 | 4 | 90L | 1971-84 | Hankkija |
| Zetor | Crystal 8045 | Tšekkoslovakia | 80 | 4.6 | 4 | 90L | 1971-84 | Hankkija |
| Zetor | Crystal 12011 | Tšekkoslovakia | 115 | 6.8 | 6 | 130L | 1974-84 |  |
| Zetor | Crystal 12045 | Tšekkoslovakia | 115 | 6.8 | 6 | 130L | 1974-84 | Hankkija |
Aiheesta muualla

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
Virallinen sivu.
Uusien Zetor-traktoreiden virallinen Suomen-maahantuoja.
Zetoori zäföörit - Isokyrö.
Tyrwään Seudun Zetoristit.
Raahen Seudun Zetoristit.
Oulaisten konepäivät Zetori osasto.
Cuba

| Cuba |
| --- | --- |
 Cuban kaupunkikuvaa
 lippu:  vaakuna
 Cuba Portugalin kartalla
Valtio:  Portugali
Alue:  Alentejo
Ala-alue:  Baixo Alentejo
Piiri:  Beja
Hallinto:  
 – Hallinnon tyyppi:  Kunta
 – Pormestari:  João Português
Pinta-ala:  
 – Kokonaispinta-ala:  172 km²
Väkiluku (2022):  4 429
 – Väestötiheys:  25,7 as./km²
 
 www.cm-cuba.pt 
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Cuba on Portugalin kunta Bejan piirissä Alentejon hallintoalueella. Sen pinta-ala on noin 172 neliökilometriä ja väkiluku 4 429 (vuonna 2022). Kunnan väestötiheys on siten 25,7 asukasta neliökilometrillä.
Cuban pormestari on CDU:n eli kommunistisen puolueen ja vihreän puolueen liiton João Português. Kunnan juhlapäivä on 24. huhtikuuta.
Freguesiat

Cuba
Faro do Alentejo
Vila Alva
Vila Ruiva
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Cuba Wikimedia Commonsissa
Viralliset sivut (portugaliksi)
Bejan piirin kunnat
Aljustrel
Almodôvar
Alvito
Barrancos
Beja
Castro Verde
Cuba
Ferreira do Alentejo
Mértola
Moura
Odemira
Ourique
Serpa
Vidigueira
Dafnín luostari

| Dafnín luostari Μονή Δαφνίου |
| --- | --- |
 Dafnín luostari.
Sijainti:  Dafní, Chaïdári, Länsi-Ateena, Attika, Kreikka
Koordinaatit:  38°0′47″N, 23°38′9″E
Kirkkokunta:  Kreikan ortodoksinen kirkko
Perustettu:  n. 1080
Tyylisuunta:  bysanttilainen
 Osa Unescon maailmanperintökohdetta Dafnín, Ósios Loukáksen ja Chíoksen Néa Monín luostarit 
Lisää rakennusartikkeleitaArkkitehtuurin teemasivulla
Dafnín luostari (kreik. Μονή Δαφνίου, Moní Dafníou; myös Dafnen luostari) on ortodoksinen luostari Kreikassa. Se sijaitsee Chaïdárin kunnassa lähellä Ateenaa noin puolimatkassa antiikin ajan Pyhällä tiellä Eleusiihin. Luostari on osa Unescon maailmanperintöluettelon kohdetta Dafnín, Ósios Loukáksen ja Chíoksen Néa Monín luostarit yhdessä Ósios Loukáksen ja Néa Monín luostarien kanssa.
Kristus Pantokrator -mosaiikki Dafnín luostarin kirkosta.
Ensimmäinen luostari rakennettiin Dafníin eli Dafneen 500-luvulla goottien hyökkäyksessä vuonna 396 tuhoutuneen Apollon Dafneioksen temppelin paikalle. Se käytti temppelin joonialaisia pylväitä pylväskäytävässään. Näistä on jäljellä enää yksi, sillä loput siirrettiin Lontooseen 1800-luvulla. Ensimmäinen luostari hylättiin slaavilaisvalloitusten aikaan 600- ja 700-luvuilla. Yhteys Apolloniin selittää myös paikan ja luostarin nimen, sillä laakeripuu (dafne) oli pyhitetty kyseiselle jumalalle.
Nykyinen luostari rakennettiin 1000-luvulla (noin vuonna 1080) ja se edustaa bysanttilaista arkkitehtuuria. Luostarissa on loistavasti säilyneitä mosaiikkeja Komnenosten suvun hallintoajalta. Mosaiikit esittävät kohtauksia Kristuksen ja Neitsyt Marian elämästä. Lisäksi monet yksittäiset mosaiikit kuvaavat arkkienkeleitä, profeettoja, pyhimyksiä, marttyyrejä ja piispoja.
Ateenan herttua Otto de la Roche antoi luostarin sisterssiläisille ristiretkeläisten ryöstettyä sen vuonna 1205. Ranskalaiset munkit rakensivat muurin luostarin ympärille ja suorittivat useita muita muutoksia, ennen kuin osmanisulttaani Mehmed II:sen valtauksen jälkeen se palautettiin takaisin ortodoksiseksi seurakunnaksi. Tämän jälkeen luostari köyhtyi ja ränsistyi hiljalleen.
Luostarialuetta on käytetty myös muihin tarkoituksiin: se toimi Kreikan vapaussodan aikana kasarmina sekä vuosina 1883–1885 mielisairaalana. Luostari vaurioitui pahoin vuosien 1889 ja 1897 maanjäristyksissä. Tämän jälkeen sitä on korjattu ja tuettu sekä mosaiikkeja entisöity ja puhdistettu. Luostari on avoinna vierailijoille.
Dafnín luostari on ollut maailmanperintökohde vuodesta 1990.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Dafnín luostari Wikimedia Commonsissa
Denis Kudla

| Denis Kudla |
| --- | --- |

Henkilötiedot
Syntynyt: 17. elokuuta 1992 (ikä 32)
Kansalaisuus:   Yhdysvallat
Tennispelaaja
Pituus:  180 cm
Paino:  75 kg
Kätisyys:  oikea
Palkintorahat:  4 409 189 USD
Kaksinpeli
Paras sijoitus:  53. (23.5.2016)
Voitot/tappiot:  71–129
Grand Slam -turnauksissa
Australian avoimet:  2. kierros (2016, 2018, 2019)
Ranskan avoimet:  1. kierros (2013, 2016, 2018)
Wimbledon:  4. kierros (2015)
Yhdysvaltain avoimet:  2. kierros (2013, 2018)
Nelinpeli
Voitot/tappiot:  17–39
Aiheesta muualla
ITF
ATP
Denis Kudla (s. 17. elokuuta 1992 Kiova, Ukraina) on yhdysvaltalainen tennispelaaja. Kiovassa syntynyt Kudla perheineen muutti pian Denisin syntymän jälkeen Yhdysvaltoihin ja Denis sai Yhdysvaltain kansalaisuuden. Parhaimmillaan hän on ollut kaksinpelissä ATP-listan sijalla 53 toukokuussa 2016. Kudla on voittanut urallaan kaksi Challenger-tason turnausta. Wimbledonissa 2015 Kudla eteni neljännelle kierrokselle saakka, jossa hävisi Marin Čilićille.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Denis Kudla Wikimedia Commonsissa
Digital8

Digital 8 -kasetti.
Digital8 on Hi8-nauhaformaatista kehitetty digitaalinen videotallenne. Sony esitteli järjestelmän vuonna 1999. Digital8 käyttää kuvan ja äänen tallentamiseen periaatteessa samaa digitaalitekniikkaa kuin DV-järjestelmä.
Dibutyyliftalaatti

Dibutyyliftalaatti
Dibutyyliftalaatti (C16H22O4), josta käytetään myös nimiä DBP, di-n-butyyliftalaatti ja 1,2-bentseeni-dikarboksyylihappodibutyyliesteri , kuuluu ftalaattien aineryhmään. Se on huoneenlämmössä olomuodoltaan väritön - keltainen viskoosinen neste, jolla tunnusomainen haju. Dibutyyliftalaatin rakennekaava on C6H4(COOC4H9)2, moolimassa 278,34 g/mol, sulamispiste −35 °C, kiehumispiste 340 °C, suhteellinen tiheys 1,05 g/cm3 (vesi = 1,0 g/cm3), liukoisuus veteen 25 °C:ssa 0,001 g/100 ml, leimahduspiste 157 °C c.c., itsesyttymislämpötila 402 °C ja CAS-numero 84-74-2.
Aiheesta muualla

Dibutyyliftalaattin kansainvälinen kemikaalikortti
Toxin, Toxin-Target Database (T3DB): Di-n-butyl phthalate (englanniksi)
Kyoto Encyclopedia of Genes and Genomes (KEGG): Dibutyl phthalate (englanniksi)