stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Ley-linja

Käsityksen arvostelijoiden mukaan satunnaisten pisteiden välille on helppo vetää kuvitteellisia linjoja.
Ley-linjoiksi kutsutaan väitettyjä kilometrien mittaisia suoria linjojaselvennä lähinnä Keski- ja Länsi-Euroopan maastossa erilaisten muinaisjäännösten välillä. Linjoihin liitetyistä muinaisjäännöksistä suuri osa on megaliittikulttuurin aikaisia, mutta joukossa on myös paljon nuorempia kohteita, kuten keskiaikaisia kirkkoja ja maatiloja. Usein kirkot kuitenkin tehtiin tarkoituksella aikaisempien pakanallisten palvontapaikkojen päälle.lähde?
Englannin ley-linjat

Britanniassa linjoja kutsutaan nimellä ley. Ley-linjat "keksi" Alfred Watkins ratsastusretkellä. Hän kirjoitti vuonna 1921 kirjan The Old Straight Track. Hän liitti muun muassa Stonehengen 30 kilometrin mittaiseen ley-linjaan yhdessä muiden megaliittisten ja uudempien kohteiden kanssaselvennä.lähde?
Heilige linien

Saksassa ”pyhät linjat” (saksaksi heilige linien) "löydettiin" 1920-luvullaselvennä, samoihin aikoihin kuin Britannian ley-linjat. Muun muassa Externin kivet on liitetty pyhiin linjoihinselvennä.lähde?
Vähemmän tunnettuja linjoja

Muuallakin megaliittisten kohteiden välillä väitetään olevan ley-linjoja, esimerkiksi Tanskassa. Myös Suomessa on tehty amatööritutkimuksia, joiden mukaan Länsi-Suomen kirkot muodostaisivat ley-linjoja.
Jyväskylän yliopiston tietotekniikan tutkija Jorma Kyppö on esittänyt, että Laukaassa sijaitsevat neljä kivikautista kalliomaalausta muodostaisivat yli 20 km:n pituisen itä-länsisuuntaisen linjan., Ley-linjoihin hän suhtautuu kuitenkin skeptisesti . Ideaa vastaan on esitetty, että maalauksia on muitakin.
Mielikuvituksellisia näkemyksiä

Linjoista on kehitelty paljon näennäistieteellisiä oppeja. Joidenkin mukaan linjat ovat yliluonnollisten voimien kanavia, jotka muinaisihminen merkitsi rakennelmin. Jotkut väittävät ley-linjoja voitavan havaita taikavarvulla tai heilurilla. Linjojen väitetään risteilevän kaikkialla maapallon pinnalla, ja on jopa väitetty, että ne olisivat Atlantiksen asukkaiden aikaansaannosta. Tällaiset käsitykset ley-linjoista muistuttavat käsityksiä vesisuonista ja eräitä New Age-liikkeen tunnetuksi tuomia käsityksiä energiavirroista, jotka pohjautuvat vanhaan kiinalaiseen ympäristöoppiin fengshuihin.lähde?
Aiheesta muualla

Skeptic's Dictionary: Ley Lines (englanniksi)
Ley Lines Research. (englanniksi)
Ley lines, dead and buried, Danny Sullivan (englanniksi)
Libertus

Vapautetun Gaius Messulenuksen hautakivi.
Libertus tai libertinus oli nimitys vapautetusta orjasta antiikin Roomassa. Antiikin Kreikassa vapautettuja orjia kutsuttiin nimellä apeleutheros (ἀπελεύθερος).
Manumissio

Vapauttamista, jonka isäntä (patronus) suoritti jo eläessään tai kuoltuaan testamentissaan, kutsuttiin manumissioksi. Isännällä oli oikeus vapauttaa talouteensa kuuluva orja melko vapaasti. Augustuksen aikana kuitenkin asetettiin tiettyjä rajoituksia testamentin kautta vapautettujen määrälle. Orja saatettiin vapauttaa suullisesti, hänet voitiin siirtää kuvaannollisesti jonkin jumalan omaisuudeksi (kuten Delfoissa) tai jollakin muulla tavalla, josta jäi vapautetulle laillinen asiakirja tapahtuneesta. Vapautettu sai manumissiossa uuden nimen, jossa praenomen ja nomen gentile tuli patronukselta, ja cognomen oli kantajansa alkuperäinen nimi.
Asema

Lain edessä oli kolme vakiintunutta tapaa vapauttaa orja: vindicta, census ja testamentum. Asianmukaisesti vapautetusta entisestä orjasta tuli libertus cives, jolla oli kansalaisoikeudet, mutta hän pysyi edelleen sidoksissa patronukseensa kuin lapsi suhteessa isäänsä. Libertuksen vapaudessa syntyneitä lapsia kutsuttiin nimellä ingenuus. Nämä eivät enää olleet alamaissuhteessa patronukseen, eikä heiltä odotettu tottelevaisuutta (obsequium) tai kunnioitusta (reverentia).
Useimmat vapautetut kuuluivat alaluokkaan, mutta keisariajan Roomasta on esimerkkejä korkeaan asemaan päässeistä, erityisesti Claudiuksen hallituskaudella. Kuuluja vapautettuja tai heidän jälkeläisiään olivat Pallas, Narcissus ja Nymphidius.
Cicerolla oli sihteerinään vapautettu Marcus Tullius Tiro, joka pikakirjoitti valtiomiehen puheita ja hoiti tämän kirjastoa. Petroniuksen hajanaisesti säilyneessä Satyriconissa on osio Trimalkion pidot, jonka nimihenkilönä esiintyy nousukasmainen, rikastunut vapautettu.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Libertus Wikimedia Commonsissa
Jañaözen

| Jañaözen (Жаңаөзен) Žanaozen |
| --- | --- |

 vaakuna
 Jañaözen
 Koordinaatit: 43.339°N, 52.855°E 
Valtio:  Kazakstan
Alue:  Mañğıstawin alue
Hallinto:  
 – Hallinnon tyyppi:  kaupunki
Väkiluku (2013):  103 600
Aikavyöhyke:  UTC+5
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Jañaözen (kaz. Жаңаөзен) eli Žanaozen (ven. Жанаозе́н) on kaupunki Mañğıstawin alueella Kazakstanissa. Se sijaitsee 150 kilometriä alueen pääkaupungista Aqtawista kaakkoon. Kaupungissa on 103 600 asukasta (vuonna 2013).
Paikkakunta on perustettu vuonna 1968 suuren öljyesiintymän hyödyntämisen yhteydessä. Siellä toimii öljy- ja maakaasuteollisuutta. Kaupungista on rautatieyhteys Aqtawiin.
LÉ James Joyce

| LÉ James Joyce |
| --- | --- |


Aluksen vaiheet
Rakentaja:  Babcock International Group Plc, Appledoren telakka, Bideford
Kölinlasku:  marraskuu 2013
Laskettu vesille:  syksy 2014
Palveluskäyttöön:  2015
Tekniset tiedot
Uppouma:  2 250 t (kuormattu)
Pituus:  89,5 m
Leveys:  14,0 m
Syväys:  3,8 m
Koneteho:  2 x Wärtsilä 16V26 -dieselmoottoria, á 5,4 MW
Nopeus:  23 solmua
Miehistöä:  44
Aseistus
Aseistus:  1 x OTO Melara 76 mm Compact 2 x Rheinmetall Rh202 2 x 12,7 mm konekivääriä 4 x 7,62 mm konekivääriä
LÉ James Joyce (viirinumero P62) on Irlannin laivaston Samuel Beckett -luokan ulkovartiolaiva.
Valmistus

Irlannin hallitus allekirjoitti lokakuussa 2010 Babcock Marinen kanssa 99 miljoonan euron tilauksen kahdesta aluksesta ilman aseita. Alusten aseistamiseen erillisen sopimuksen puitteissa varattiin budjettiin lisäksi 7,8 miljoonaa euroa. Aluksen köli laskettiin marraskuussa 2013. Alus lasketaan vesille syksyllä 2014. Suunniteltu palvelukseen otto oli toukokuussa 2015.
Jasmina Janković

| Mitalit | Mitalit | Mitalit |  |
| --- | --- | --- | --- |
|  Jasmina Janković |  Jasmina Janković |  Jasmina Janković |  |
Maa:   Alankomaat
Naisten käsipallo
| MM-kilpailut  | MM-kilpailut  | MM-kilpailut  |  |
|  Pronssia | Saksa 2017 |  |  |
| EM-kilpailut  | EM-kilpailut  | EM-kilpailut  |  |
|  Hopeaa | Ruotsi 2016 |  |  |
Jasmina Janković (s. 6. joulukuuta 1986 Doboj, Bosnia ja Hertsegovinan ST, Jugoslavia) on alankomaalainen käsipalloilija, pelipaikaltaan maalivahti. Hän on pelannut Alankomaiden maajoukkueessa lähes sata maaottelua. Hän on saavuttanut MM-kilpailuissa pronssia vuonna 2017 ja EM-kilpailuissa hopeaa vuonna 2016. Hän pelasi Rion olympialaisissa 2016 Alankomaiden joukkueen sijoittuessa neljänneksi.
Janković on seuratasolla pelannut kotimaansa lisäksi Tanskassa GOG Svendborg TGI:ssä vuosina 2004–2005 ja Odense HF:ssä 2008–2009, Saksassa SVG Cellessä 2009–2010, Buxtehuder SV:ssä 2010–2011, Frisch auf Göppingenissä 2011–2014 ja uudelleen vuodesta 2019 ja TuS Metzingenissä 2014–2018 sekä Ranskassa Toulon Saint Cyr Var Handballissa 2018–2019.
Liekkikurkkukolibri

| Liekkikurkkukolibri |
| --- | --- |

Uhanalaisuusluokitus
 Erittäin uhanalainen  
  
Tieteellinen luokittelu
Domeeni::  Aitotumaiset  Eucarya
Kunta::  Eläinkunta  Animalia
Pääjakso::  Selkäjänteiset  Chordata
Alajakso::  Selkärankaiset  Vertebrata
Luokka::  Linnut  Aves
Lahko::  Kiitäjälinnut  Apodiformes
Heimo::  Kolibrit  Trohiliidae
Suku::  Kettukolibrit  Selasphorus
Laji::  ardens
Kaksiosainen nimi
 Selasphorus ardens  Salvin, 1870 
Katso myös
   Liekkikurkkukolibri Wikispeciesissä   Liekkikurkkukolibri Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OKIUCN-testi OK: 
Liekkikurkkukolibri (Selasphorus ardens) on kolibreihin kuuluva lintulaji. Laji luokitellaan erittäin uhanalaiseksi ja se kuuluu Panaman endeemiseen lajistoon.
Koko ja ulkonäkö

Liekkikurkkukolibri on pienikokoinen kolibrilaji ja kasvaa korkeintaan noin 7 cm pitkäksi. Liekkikurkkukolibrikoiras on päälaeltaan, selästään ja siivistään kiiltävän tummanvihreä. Kurkussa on suurikokoienn kaulaan asti ulottuva punainen laikku. Koiraan rinta on valkoinen ja vatsa on väritykseltään vaalean ruskea. Pyrstön väri on punaruskea. Liekkikurkkukolibrinaaras on päästään selästään ja siivistään koiraan tavoin vihreä. Kurkku on vaalean ruskea ja harmaapilkullinen ja vatsa on vaalea.
Levinneisyys ja elinympäristö

Liekkikurkkukolibria tavataan Panaman länsi- ja keskiosista. Lajin elinympäristöä ovat vuorten juurilla ja rinteillä sijaitsevat pensaikot ja metsien reunamaa. Sitä tavataan tyypillisesti 750–1 800 metrin korkeudessa merenpinnasta. Liekkikurkkukolibrin elintavat ovat huonosti tunnettuja. Liekkikurkkukolibrikannan kooksi arvioidaan 350–1 500 yksilöä. Vaikka se tulee toimeen myös osittain hakatuissa metsissä, on elinympäristön häviäminen laiduntamisen ja metsien hakkuiden vuoksi uhka lajille.
Libya (nomos)

| Libya> Λίβυα𓈢 |
| --- | --- |
 Nomoksen sijainti.
Sijainti
 Libya
Koordinaatit:  30°45′0″N, 30°15′0″E
Valtio:  Egypti
Historia
Tyyppi:  nomos
Ajanjakso:  muinainen Egypti kreikkalainen ja roomalainen Egypti
Valtakunta:  muinaisen Egyptin dynastiat Ptolemaiosten valtakunta Rooman valtakunta
Alue:  Ala-Egypti
Numero:  3. (L03)
Pääkaupunki:  Momemfis, Hermopolis Mikra ja Aleksandria
Aiheesta muualla
  Libya Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OK: 
Libya (m.kreik. Λιβύας νομός, Libyas nomos), egyptiläisittäin Imentet (egypt. 𓈢, Jmntt/Jmntjt), oli muinaisen Egyptin nomos eli maakunta tai hallintopiiri. Se sijaitsi Ala-Egyptissä ja oli numeroltaan kyseisen alueen kolmas nomos.
Nomoksen alkuperäisen egyptinkielisen nimen suomennos on ”Länsi”. Nimestä esiintyy tutkimuksessa lukuisia erilaisia lukutapoja ja translitteraatioita, jo mainitun lisäksi myös muun muassa Amenetet, Amentet ja Ament. Kreikankielisinä niminä esiintyy joskus myös Gynaikopolites (Γυναικοπολίτης νομός, Gynaikopolitēs nomos), Andropolites (Ἀνδροπολίτης νομός, Andropolitēs nomos), Mareotes (Μαρεώτης νομός, Mareōtēs nomos), Momemfites (Μωμεμφίτης νομός, Mōmemfitēs nomos) ja Nitriotes (Νιτριώτης νομός, Nitriōtēs nomos). Tutkimuksessa nomokseen viitataan usein tunnuksella L03.
Maantiede

Libyan nomos oli yksi Ala-Egyptin kahdestakymmenestä nomoksesta, ja se oli numeronsa mukaisesti alueen kolmas nomos Niilin yläjuoksulta laskien, jos seurataan joen läntisintä eli Kanopoksen suuhaaraa. Nomos sijaitsi Niilin suiston länsilaidalla kyseisen suuhaaran suussa. Sen eteläpuolella eli yläjuoksulla päin sijaitsi Letopoliteen nomos (L02) ja pohjoispuolella eli alajuoksulla päin Meteliteen nomos (L07).
Nomoksen pääkaupunkina (mētropolis) esiintyvät Momemfis eli egyptiläisittäin Imau (nyk. Kom el-Hisn) vanhan valtakunnan aikana sekä Hermopolis Mikra eli egyptiläisittäin Pa-demi-Hor (nyk. Damanhur) aina hellenistisen kauden alkuun eli Ptolemaiosten aikaan saakka. Tämän jälkeen pääkaupunkina toimi Aleksandria (Raqote). Nomoksen muihin kaupunkeihin lukeutuvat muun muassa Mareia sekä kreikkalaissiirtokunta Naukratis.
Historia

Libyan nomos oli olemassa egyptiläisellä nimellään Egyptin faaraodynastioiden kaudella. Kreikkalaisen nimensä se sai hellenistisellä kaudella eli Ptolemaiosten aikana. Nimi oli käytössä Egyptin kreikkalais-roomalaisena aikana.
Nomos on yksi Ala-Egyptin kahdeksasta vanhimmasta tunnetusta nomoksesta. Se tunnetaan Ptolemaios II Filadelfoksen aikaisesta tuloverotusta käsittelevästä papyruksesta (Papyrus Revenue Laws, Rev. pap.). Antiikin ajan kirjailijoista nomoksen mainitsevat Strabon nimellä Momemfites sekä Klaudios Ptolemaios nimellä Libya. Se tunnetaan myös nomoksen lyömistä roomalaisaikaisista rahoista.
Seudun nomoksissa tapahtui antiikin aikana paljon muutoksia, ja siksi nomoksella esiintyy useita nimiä, tai siitä erotettiin uusia nomoksia, joihin nimet viittaavat. Strabon mainitsee Nitriotiksen nomoksen, Plinius vanhempi Mareotiksen ja Naukratiteen nomokset, ja Ptolemaios Aleksandrian, Mareotiksen, Naukratiteen ja Nitrioteen nomokset. Näistä Nitriotis tunnetaan myös tuloveropapyruksesta, ja Aleksandria, Mareotis ja Naukratites roomalaisaikaisista rahoista. Tutkimuksessa nomoksesta käytetään usein tunnusta L03, jolla siihen voidaan viitata nimenmuutoksista riippumatta.
Nomoksen pääjumalia oli Imun Hathor-Sekhmet. Faarao Senusret I:n niin kutsutussa Valkoisessa kappelissa nomoksen jumalana esiintyy Hut-Ihytin Hepy.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Libya Wikimedia Commonsissa
Muinaisen Egyptin nomokset
| --- | --- |
Ala-Egypti:  1. Memfites · 2. Letopolites · 3. Libya · 4. Prosopites · 5. Saites · 6. Ksoites · 7. Metelites · 8. Heroopolites · 9. Busirites · 10. Athribites · 11. Leontopolites · 12. Sebennytes · 13. Heliopolites · 14. Sethroites · 15. Hermopolites · 16. Mendesios · 17. Diospolites Kato · 18. Bubastites · 19. Tanites · 20. Arabia
Ylä-Egypti:  1. Ombites · 2. Apollonopolites · 3. Latopolites · 4. Pathyrites · 5. Koptites · 6. Tentyrites · 7. Diospolites Mikros · 8. Thinites · 9. Panopolites · 10. Antaiopolites · 11. Hypselites · 12. Hierakonpolites · 13. Lykopolites · 14. Kussites · 15. Hermopolites · 16. Antinoites · 17. Kynopolites · 18. Ankyropolites · 19. Oksyrhynkhites · 20. Herakleopolites · 21. Arsinoites · 22. Afroditopolites
Jano

William-Adolphe Bouguereaun maalaus Jano vuodelta 1886.
Jano on tuntemus, joka ilmaisee elimistön tarvitsevan nestettä.
Jano syntyy, kun elimistön vesipitoisuudet laskevat, suolapitoisuus kasvaa ja veren tilavuus pienenee. Nämä muutokset havaitaan sydän- ja verisuonijärjestelmän painereseptoreissa sekä aivojen hypotalamuksen suolapitoisuusherkissä soluissa. Sen seurauksena aivolisäke vapauttaa antidiureettista hormonia (ADH), joka saa munuaiset estämään veden kulkua ja tuottamaan vähemmän virtsaa. Munuaiset erittävät vereen reniini-entsyymiä, ja reaktiosarjan jälkeen muodostuu angiotensiini II -hormonia. Sen havaitsee aivokaaren alainen elin, joka on yhteydessä hypotalamukseen. Janon tunne syntyy, kun hypotalamus aktivoi enemmän ADH:tä tuottavia soluja. Jano saa eliön juomaan, mikä palauttaa nestetasapainon.
Jos ihminen ei juo, vaikka janottaa, seurauksena on kuivuminen ja huono olo, heikotus tai ummetus. Ilman janoa juominen taas johtaa nesteen poistumiseen nopeasti elimistöstä ja vaaraan, että elimistön neste- ja suolatasapaino häiriintyy tai aiheutuu vesipöhö.
Janontunne heikkenee ihmisen vanhetessa, sillä aivot eivät enää käske juomaan riittävän usein. Lääkkeet voivat aiheuttaa suun kuivumista, jota voi lievittää muutenkin kuin juomalla. Lisääntynyt jano on yksi diabeteksen oireista.
Lezgin kieli

| Lezgi |
| --- | --- |
 Lezgin puhuma-alue
Oma nimi:  лезги чӀал (lezgi ç̇al)
Muu nimi:  Lesgi
Tiedot
Alue:   Azerbaidžan  Venäjä –  Dagestan
Virallinen kieli:   Dagestan
Puhujia:  451 000
Sija:  ei sadan suurimman joukossa
Kirjaimisto:  kyrillinen
Kielitieteellinen luokitus
Kielikunta:  dagestanilaiset kielet
Kieliryhmä:  lezgiläiskielet
Kielikoodit
ISO 639-1:  -
ISO 639-2:  lez
ISO 639-3:  lez
 Ohje 
Lezgin kieli (lezgiksi лезги чӀал, lezgi č’al) on lezgien puhuma dagestanilainen kieli. Sillä on virallinen asema Dagestanin tasavallassa Venäjällä.
Levinneisyys ja puhujamäärä

Lezgiä puhutaan Dagestanin tasavallan kaakkoisosassa Suleiman Stalskin, Kurahin, Magaramkentin, Ahtyn, Dokuzparan sekä osittain Hivin, Rutulin, Derbentin, Kiziljurtin ja Hasavjurtin piireissä. Pohjois-Azerbaidžanissa lezgin puhujat asuvat Qusarin, Quban, Xaçmazin, İsmayıllın, Qəbələn ja Oğuzin piireissä. Vuoden 1989 väestönlaskennan mukaan lezgin puhujia oli Neuvostoliitossa 434 200 henkeä, joista 204 400 asui Dagestanissa ja 156 100 Azerbaidžanissa. Vuoden 2002 väestönlaskennan mukaan lezgiä puhui Venäjällä 397 300 henkeä, joista 345 900 Dagestanissa. (lukuihin sisältyvät myös lezgiä toisena tai vieraana kielenä puhuvat).
Vuonna 1989 Venäjän lezgeistä 93,9 % puhui lezgiä äidinkielenään ja 0,7 % toisena kielenä. Vuonna 2002 lezgiä osasi 92,9 % koko Venäjän ja 99,1 % Dagestanin lezgeistä.
Venäjällä kansallisuudeltaan lezgeistä 90,3 % osaa venäjää (73,2 % vuonna 1989). Suuri osa lezgeistä puhuu myös azeria. Vuonna 2002 azeria osasi 5,1 % Venäjän lezgeistä.
Vuoden 2010 väestönlaskennan mukaan Venäjällä on 402 200 lezgin puhujaa.
Historia ja murteet

Lezgin kieli kuuluu dagestanilaisten kielten lezgiläiseen ryhmään, jossa se muodostaa tabasaranin ja agulin kanssa itäisen alaryhmän. Kieli jakautuu kolmeen päämurteeseen. Dagestanissa puhutaan Kjurin ja Samurin päämurteita, jotka jakautuvat useisiin alamurteisiin. Azeri on vaikuttanut huomattavasti Azerbaidžanissa puhuttuihin Quban murteisiin.
Kirjakieli

Lezgin kirjakieli sai alkunsa 1700-luvulla, jolloin arabialaista aakkostoa käyttäen kirjoitettiin muistiin ensimmäiset lezginkieliset runot. Kirjallisuuden kielenä käytettiin myös turkkia (azeria), persiaa ja arabiaa. 1800-luvun loppupuolella kielitieteilijä Pjotr Uslar laati kyrilliseen kirjaimistoon perustuneen kirjoitusjärjestelmän, joka ei kuitenkaan saanut laajempaa käyttöä. Dagestanin kieliin mukautettua arabialaista aakkostoa lezgit käyttivät vuoteen 1928 saakka, jolloin siirryttiin latinalaiseen kirjaimistoon. Vuonna 1938 otettiin käyttöön kyrillinen kirjaimisto, jossa venäjästä poikkeavia äänteitä merkitään Dagestanin muiden kielten tapaan erilaisten kirjainyhdistelmien ja merkin Ӏ avulla. Kirjakielen normit perustuvat Kjurin päämurteen Gjunein murteeseen.
Kirjakieltä käytetään etupäässä Dagestanissa. Koulujen alaluokilla lezgi toimii opetuskielenä ja ylemmillä luokilla sitä opiskellaan aineena. Kielellä julkaistaan oppikirjoja, kauno- ja lastenkirjallisuutta. Mahatškalassa ilmestyy sanomalehti Lezgi gazet ja maaseudulla 8 paikallislehteä. Lisäksi julkaistaan naistenlehteä Dagustandin dišegli, kirjallisuuslehteä Samur, lastenlehteä Kard, islamilaista lehteä Assalam ym. Kieltä käytetään myös radiossa ja televisiossa. Derbentissä toimii lezginkielinen ammattiteatteri. Azerbaidžanissa lezgiä opetetaan muutamissa Qusarin piirin kouluissa.
Nykytilanne

Lezgin asema kieliyhteisön keskinäisen kanssakäymisen välineenä on vahva ja kirjakielen käyttöala melko laaja. Kieltä pidetään varsin elinvoimaisena eikä se toistaiseksi ole uhanalainen.
Aiheesta muualla

Lezginkielinen Wikipedia hautomossa
Lezgi gazetin sivusto (Arkistoitu – Internet Archive) (lezgiksi)
Dagestanilaiset kielet
aguli
ahvahi
andi
artši
avaari
bagval
bežta
botlih
buduhi
dargva
dido
godoberi
hinalug
hinuhi
hunzibi
hvarši
karata
krytsi
laki
lezgi
rutuli
tabasarani
tindi
tšahuri
tšamalali
udi
Inge Janssen

| Mitalit> Maa:   Alankomaat.Naisten soutu. Olympialaiset  | Mitalit> Maa:   Alankomaat.Naisten soutu. Olympialaiset  | Mitalit> Maa:   Alankomaat.Naisten soutu. Olympialaiset  | Maa:   Alankomaat> Naisten soutu. |
| --- | --- | --- | --- |
|  Hopeaa | Rio de Janeiro 2016 | pariaironelonen |  |
| MM-kilpailut  | MM-kilpailut  | MM-kilpailut  |  |
|  Kultaa | Sarasota 2017 | pariaironelonen |  |
|  Pronssia | Aiguebelette 2015 | pariaironelonen |  |
|  Pronssia | Ottensheim 2019 | pariaironelonen |  |
| EM-kilpailut  | EM-kilpailut  | EM-kilpailut  |  |
|  Kultaa | Poznań 2020 | pariaironelonen |  |
|  Kultaa | Varese 2021 | pariaironelonen |  |
|  Hopeaa | Poznań 2015 | pariaironelonen |  |
|  Hopeaa | Račice 2017 | pariaironelonen |  |
|  Hopeaa | Luzern 2019 | pariaironelonen |  |
|  Pronssia | Sevilla 2013 | yksikkö |  |
|  Pronssia | Belgrad 2014 | pariairokaksikko |  |
Inge Janssen (s. 20. huhtikuuta 1989) on alankomaalainen soutaja. Hän saavutti pariaironelosessa olympiahopeaa Rio de Janeirossa 2016 ja sijoittui kuudenneksi vuodelle 2021 siirretyissä Tokion olympialaisissa. Hän jäi B-finaaliin pariairokaksikossa Lontoon olympialaisissa 2012. Janssen voitti pariaironelosessa maailmanmestaruuden Sarasotassa 2017. Lisäksi hänellä on kaksi MM-pronssia, kaksi Euroopan-mestaruutta, kolme EM-hopeaa ja kaksi EM-pronssia. Näistä EM-pronssit ovat yksiköstä ja pariairokaksikosta.
Monica Lewinsky

| Monica Lewinsky |
| --- | --- |
 Monica Lewinsky puhumassa TED-konferenssissa vuonna 2015.
Henkilötiedot
Syntynyt: 23. heinäkuuta 1973 (ikä 51)  San Francisco, Kalifornia, Yhdysvallat
Kansalaisuus:   yhdysvaltalainen
Monica Samille Lewinsky (s. 23. heinäkuuta 1973 San Francisco, Kalifornia, Yhdysvallat) on yhdysvaltalainen nainen, joka nousi julkisuuteen, kun tieto hänen seksuaalisesta suhteestaan Yhdysvaltain presidenttiin Bill Clintoniin paljastui vuonna 1998.
Ennen julkisuutta

Monica Lewinsky syntyi San Franciscossa, mutta vietti lapsuutensa ja nuoruutensa Beverly Hillsissä ja Bel-Airissa Los Angelesissa. Lewinskyn isän perhe tulee El Salvadorista, mutta on taustaltaan saksanjuutalainen, hänen äitinsä suku on puolestaan venäjänjuutalaisia. Lewinsky opiskeli Beverly Hills High Schoolissa ja Bel Air Prep Schoolissa, minkä jälkeen hän jatkoi opiskelujaan ensin Santa Monica Collegessa Los Angelesissa ja sitten Lewis & Clark Collegessa Portlandissa. Lewinsky valmistui psykologian kandidaatiksi vuoden 1995 keväällä, minkä jälkeen hän pääsi harjoittelijaksi Valkoiseen taloon Washingtoniin.
Skandaali

Lewinskyllä oli seksuaalinen suhde presidentti Clintonin kanssa työskenneltyään harjoittelijana Valkoisessa talossa vuonna 1995. Suhteeseen sisältyi oraaliseksiä ja yhdessä tapauksessa myös sikariputkilon käyttöä seksivälineenä. Clinton kielsi sekä suhteen että antaneensa siitä väärää valaa, koska pelkkä oraaliseksi ei Clintonin mukaan Yhdysvaltain lain nojalla muodosta  seksisuhdetta. Suhde jatkui Lewinskyn aloitettua työt Pentagonissa, ja viimeinen tapaaminen presidentin kanssa oli vuoden 1997 loppupuolella.
Lewinsky oli uskoutunut läheisimmille ystävilleen, terapeutilleen ja työtoverilleen Linda Trippille suhteestaan presidenttiin. Tripp nauhoitti useita puhelinkeskustelujaan Lewinskyn kanssa, ja luovutti ne muun muassa erikoissyyttäjä Kenneth Starrille, joka käytti niitä hyväkseen saatuaan presidentin antamaan valheellisen valaehtoisen todistuksen suhteestaan Lewinskyyn jutussa, jonka lähtökohdat olivat alun perin liittyneet Clintoneiden epäonnistuneisiin maakauppoihin (Clintoneiden mahdollinen syyllistyminen petokseen yms.) vuosia aiemmin. Oikeudenkäyntiä varten Lewinsky luovutti todistusaineistoksi myös leningin, jonka rintapieleen oli suhteen aikana ilmestynyt spermatahra. Tahran avulla oli tarkoitus osoittaa seksisuhteen Clintoniin olleen todella olemassa.
Koko Starrin johtama tutkimus Clintoneita vastaan oli monimutkainen, ja sen lopullinen keskittymä olikin Clintonin salasuhde Lewinskyyn – millä ei ollut mitään tekemistä tutkimusten alkuperäisten syiden kanssa.
Salasuhteen tultua julki Lewinskyn, hänen ystäviensä ja perheensä yksityisasiat kaivettiin juurta jaksaen esiin ja riepoteltiin medioissa kerta toisensa jälkeen.
Skandaalin jälkeen

Vuonna 1999 julkaistiin Lewinskyn omaelämäkerta Monican tarina, jolla vastattiin valtaisaan kysyntään, ja jolla Lewinsky halusi kertoa itse tapahtumista ja elämästään – vastalauseena median juoruihin perustuviin ja skandaalihakuisiin juttuihin hänestä.
Lewinsky juonsi vuonna 2000 Monica's Postcards -ohjelmaa, jossa hän matkusti ympäri Yhdysvaltoja esittelemässä kiinnostavia paikkoja, ja vuonna 2001 Lewinsky jatkoi psykologian opintojaan New Yorkin Columbian yliopistossa.
Vuonna 2002 ilmestyi Monica in Black and White -dokumentti, jossa Lewinsky vastasi newyorkilaisen yliopiston opiskelijoiden kysymyksiin elämästään, suhteestaan Clintoniin ja tapahtumista liittyen skandaaliin. Dokumentti tehtiin sen jälkeen, kun Lewinskyn vaitiolovelvollisuus skandaaliin liittyen loppui.
Vuonna 2003 Lewinsky nähtiin Mr. Personality -deittiohjelman vetäjänä, ja hän perusti myös oman yrityksensä, The Real Monica Inc., jonka kautta hän myy edelleen suunnittelemiaan käsilaukkuja.
Lewinsky aloitti vuoden 2005 syksyllä erikoistumisopiskelunsa sosiaalipsykologiassa yhdessä maailman arvostetuimmassa opinahjossa, London School of Economicsissa, josta hän valmistui joulukuussa 2006.
Nykyään Lewinsky puolustaa nettikiusaamisen uhreja. Hän on esiintynyt useissa eri tilaisuuksissa puhumalla aiheesta ja tuomalla asian esille.
Lewinsky ei ole naimisissa eikä hänellä ole lapsia.