stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Wasted Years
Kokoonpano

Bruce Dickinson – laulu
Adrian Smith – kitara, taustalaulu
Dave Murray – kitara
Steve Harris – basso
Nicko McBrain – rummut
Warszawa-luokka

| Warszawa-luokka |
| --- | --- |

Tekniset tiedot
Uppouma:  110 t (standardi) 126,5 t (kuormattu)
Pituus:  34,5 m
Leveys:  5,1 m
Syväys:  0,8 m
Koneteho:  180 hv
Nopeus:  10 solmua
Miehistöä:  34
Aseistus
Meritorjunta:  2 x 105 mm tykkiä 5 x konekivääriä
Warszawa-luokka oli Puolan merivoimien neljän jokimonitorin muodostama alusluokka.
Valmistus

Alukset tilattiin tammikuussa 1920 Danziger Werftiltä ja ne nimettiin kaupunkien mukaan. Ne palvelivat Veikselillä ja vuosina 1925–1926 Pinajoella.
Alukset

| Nimi | Telakka | Kölinlasku | Vesille | Valmis | Kohtalo |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| ORP Warszava | Danziger Werft, Gdansk | 1920 | 30. huhtikuuta 1920 | 13. elokuuta 1920 | miehistönsä upottama 18. syyskuuta 1939 Neuvostoliittolaisten nostama liitetty 1941 Neuvostoliiton laivastoon nimellä Vinnica tuhottu räjäyttämällä 1941 |
| ORP Horodyszcze | Danziger Werft, Gdansk | 1920 | 30. huhtikuuta 1920 | 20. elokuuta 1920 | miehistönsä upottama 18. syyskuuta 1939 Neuvostoliittolaisten nostama liitetty 1941 Neuvostoliiton laivastoon nimellä Smolensk tuhottu räjäyttämällä 1941 |
| ORP Pińsk | Danziger Werft, Gdansk | 1920 | 20. lokakuuta 1920 | - | miehistönsä upottama 18. syyskuuta 1939 Neuvostoliittolaisten nostama liitetty 1941 Neuvostoliiton laivastoon nimellä Zhitomir tuhottu räjäyttämällä 1941 |
| ORP Mozyrz | Danziger Werft, Gdansk | 1920 | 10. joulukuuta 1920 | - | nimetty kesäkuussa 1925 ORP Toruńiksi miehistönsä upottama 18. syyskuuta 1939 Neuvostoliittolaisten nostama liitetty 1941 Neuvostoliiton laivastoon nimellä Vitebsk tuhottu räjäyttämällä 1941 |
YPR-765

YPR-765 on hollantilainen yhdysvaltalaisen M113A1-kuljetuspanssarivaunun pohjalta kehitetty ajoneuvoselvennä.
FMC Corporation kehitti XM765-vaunun oman M113-vaununsa pohjalta Yhdysvaltain MICV-65-ohjelman (Mechanized Infantry Combat Vehicle, 1965) tarjouskilpailuun. Yhdysvaltain asevoimat ei ollut kuitenkaan kiinnostunut vaunusta ja valitsi käyttöönsä M2 Bradleyn.
FMC jatkoi kehitystä yksityisenä projektina nimillä Product Improved M113A1 ja AIFV (armored infantry fighting vehicle).
Alankomaat tilasi kaikkiaan 2 079 vaunua. Ensimmäiset  1264 FMC:ltä ja 815 valmistettavaksi kotimaassa. Toisessa sarjassa on mukana 119 ITOW-panssarintorjuntaohjuksella varustettua vaunua.
Filippiinit tilasi 45 vaunua AIFV-nimellä.
Vuonna 1979 Belgia tilasi 514 AIFV-vaunua ja 525 M113A2-vaunua lisenssillä valmistettavaksi korvaamaan M75 ja AMX VCI -vaunut. Ensimmäiset valmistuivat 1982 ja valmistus päättyi toukokuussa 1988. 
Turkki tilasi 1698 vaunua järjestämänsä kansainvälisen tarjouskilpailun jälkeen.
Vielä 2000 Turkin asevoimat tilasi 551 vaunua lisää.
Vuonna 1998 Arabiemiraatit tilasi  133 vaunua kolmena mallina, huoltojoukkojen, pioneerijoukkojen ja tulenjohtajien käyttöön.
Vuonna 2001 Malesia tilasi 233 vaunua 10 eri versiona.
Alakomaissa YPR-765 poistettiin käytöstä 2012 ja korvattiin ruotsalaisella CV9035-vaunulla, Fennek-tiedusteluvaunulla ja Boxer-vaunulla. Egyptin armeija osti 431 YPR-765-vaunua Hollannista.
Perusmallin YPR-765 pri (pantser-rups-infanterie) aseistettiin 25 mm Oerlikon KBA-B02 -kanuunalla FN MAG -konekiväärillä.
Y10K

Y10K (< engl. "year 10 kilo") on joukko Y2K-ongelmien kaltaisia tietoteknisiä ongelmia, jotka koskevat viisinumeroisia vuosilukuja. Vuoteen 9999 saakka vuosiluku voidaan ilmoittaa neljällä numerolla. Vuosi 10000 vaatii kuitenkin jo viisi numeroa, ja jos tuolloin tietokoneissa (tai muissa vastaavissa järjestelmissä) vuosiluku esitetään yhä neljällä luvulla, kalenteri siirtyy esittämään vuotta 0.
On erittäin epätodennäköistä, että nykyaikana käytössä olevia järjestelmiä käytettäisiin vuonna 10000, eikä silloin välttämättä ole edes käytössä gregoriaanista kalenteria. Y10K aiheuttaa kuitenkin jo nykyisinkin pieniä ongelmia tietyissä ohjelmistoissa[lähde? ].
Vähä-Kokkanen

| Vähä-Kokkanen |
| --- | --- |
Valtiot:  Suomi
Maakunnat:  Etelä-Pohjanmaa
Kunnat:  Soini
Koordinaatit:  62°49′39″N, 24°11′25″E
Vesistöalue ja valuma-alueen tietoja
Päävesistöalue:  Kokemäenjoen vesistö (35)
Valuma-alue:  Kolunjoen valuma-alue (35.46)
Laskuoja:  oja Iso-Kokkaseen 
Järvinumero:  35.463.1.020
Mittaustietoja
Pinnankorkeus:  187 m  
Rantaviiva:  1,57 km  
Pinta-ala:  11,679 ha  
Saaria:  ei saaria 
 fiVähä-Kokkanen 
Vähä-Kokkanen on Etelä-Pohjanmaalla Soinissa Mäkelänkylän lähellä sijaitseva järvi.
Maantietoa

Järven pinta-ala on 11,7 hehtaaria, se on 600 metriä pitkä ja 250 metriä leveä. Järvellä ei ole kartan mukaan saaria. Järvi on luodattu ja siitä on julkaistu syvyyskartat. Sen rantaviivan pituus on 1,6 kilometriä.
Vesistösuhteet

Järvi sijaitsee Kokemäenjoen vesistössä (vesistöaluetunnus 35) Ähtärin ja Pihlajaveden reittien valuma-alueen (35.4) Kolunjoen valuma-alueella (35.46), jonka Syväjoen alueeseen (35.463) se kuuluu. Järven vedenpinnan korkeus on 187 metriä mpy.
YA naturae

YA naturae on sertifioitu luonnonkosmetiikkasarja, johon kuuluu ihonhoitotuotteita kasvoille ja vartalolle. Tuotteet sisältävät kotimaisia raaka-aineita, kuten ihoa uudistavaa koivunmahlaa sekä mustaherukka- ja puolukansiemenöljyä. Kaikilla tuotteilla on Ecocert Organic- tai Ecocert Cosmos Organic -sertifikaatti. YA naturae -tuotesarja valmistetaan Suomessa, ja sen tuotteita on saatavilla yksinoikeudella Yliopiston Apteekeista.
Vähä-Laiha

| Vähä-Laiha |
| --- | --- |
Valtiot:  Suomi
Maakunnat:  Päijät-Häme
Kunnat:  Padasjoki
Koordinaatit:  61°19′53″N, 25°05′47″E
Vesistöalue ja valuma-alueen tietoja
Päävesistöalue:  Kokemäenjoen vesistö (35)
Valuma-alue:  Kukkian reitin valuma-alue (35.78)
Laskujoki:  oja Lehmijärveen 
Järvinumero:  35.786.1.027
Mittaustietoja
Pinnankorkeus:  136,5 m  
Rantaviiva:  0,54 km  
Pinta-ala:  1,839 ha  
Saaria:  ei saaria 
 fiVähä-Laiha 
Vähä-Laiha  on Päijät-Hämeessä Padasjoella  sijaitseva järvi.
Maantietoa

Järven pinta-ala on 1,8 hehtaaria ja se on 250 metriä pitkä ja 100 metriä leveä. Järvellä ei ole kartan mukaan saaria. Sen rantaviivan pituus on 550 metriä.
Vesistösuhteet

Järvi sijaitsee Kokemäenjoen vesistössä (vesistöaluetunnus 35) Längelmäveden ja Hauhon reittien valuma-alueen (35.7) Kukkian reitin valuma-alueella (35.78), jonka Heinäjoen valuma-alueeseen (35.786) se kuuluu. Järven vedenpinnan korkeus on 136,5 metriä mpy.
William McFarlan

| William McFarlan> Henkilötiedot |
| --- | --- |
Koko nimi:  William McFarlan
Syntynyt: 26. kesäkuuta 1976 (ikä 48)
Kansalaisuus:   Yhdysvallat
Koripalloilija
Lempinimi:  BJ, The Beast
Pituus:  196 cm
Paino:  102 kg
Pelaajaura
Yliopistojoukkueet
–2000:   St. Thomas Aquinas
Seurajoukkueet
2000–2002 2001–2002 2002–2003 2003 2003–2004    :   Brooklyn Kings  Limerick  Pyrbasket  Astoria Bydgoszcz  Korihait   Unión de Sunchales   Unión de Sunchales
William McFarlan (s. 26. kesäkuuta 1976) on yhdysvaltalainen aktiiviuransa lopettanut koripalloilija. Hän voitti SM-Koriksen korikuninkuuden kaudella 2002–2003.
Pelaajaura

McFarlan pelasi yliopistouransa jälkeen Yhdysvaltain ammattilaissarjoissa ja Irlannissa, kunnes saapui Suomeen ja Pyrbasketiin syksyllä 2002. 19. helmikuuta 2003 McFarlan teki BC Jyväskylää vastaan Suomen pääsarjan piste-ennätyksensä, 44 pistettä. McFarlan voitti kauden lopuksi SM-Koriksen korikuninkuuden 25,3 pisteen keskiarvolla, sijoittui levypallo- ja torjuntatilastoissa toiseksi sekä oli sarjan tehoindeksillä mitattuna paras pelaaja. Kahden pisteen heitot McFarlanilla onnistuivat kauden aikana 62,4-prosenttisesti. Kauden 2003–2004 McFarlan aloitti Puolassa. Joulukuussa 2003 hän siirtyi Korihaihin. Hänen johdollaan Korihait paransivat peliään, ja McFarlan nimettiin SM-Koriksen kuukauden pelaajaksi tammikuussa 2004. McFarlan pelasi Korihaissa 22 ottelua 24,5 pisteen ja 14,3 levypallon keskiarvoilla. Myöhemmin McFarlan pelasi pääosin Argentiinassa.
McFarlan tuli tunnetuksi myös katukoripalloilijana: hän pelasi yhdysvaltalaisissa kaupungeissa muun muassa NBA-pelaajia vastaan.
Vuoden kaupunkilainen

Vuoden kaupunkilainen on Suomen pääkaupunkiseudulla toimivan Kaupunkitoimittajien yhdistyksen vuosittain tekemä valinta.
1997 Jorma Marttinen
1998 Brita Heikkilä
1999 Ilkka Taipale
2000 Juhani Merimaa
2001 Ari Ahleskog
2002 Saara E.Tolonen
2003 Klara Morelius
2004 Timo Purjo
2005 Liisa Aalto
2006 Ville Turkka
2007 Bubi (huuhkaja)
2008 Mirja Riihimaa
2009 Martti Lappalainen
2010 Sanna Lehtonen, Vailla vakituista asuntoa -yhdistys
2011 Olli Sirén, ravintolapäivän nokkamies
2012 Sara Ikävalko, tutkija.
2013 Mervi Savo
2014 Mikko Särelä
2015 Saadia Radouai
2016 Jaakko Blomberg
2017 Jussi Laine
2018 Vilma Vähämaa, Osallisuuden aika -yhdistyksen puheenjohtaja
2019 Anneli Virtanen, vantaalainen asukasaktiivi
2020 Orvokki Hyytinen
2021 Jaakko Visuri, Ursan tulipallotyöryhmän jäsen
2022 Tatyana Pitchulina
William Goldman

William Goldman (vas.) ja näyttelijä James Caan Yksi silta liikaa -elokuvan kuvauksissa Hollannissa vuonna 1976.
William Goldman Screenwriting Expo -tapahtumassa vuonna 2008.
William Goldman (12. elokuuta 1931 – 16. marraskuuta 2018) oli yhdysvaltalainen romaanikirjailija ja elokuvakäsikirjoittaja. Hänet palkittiin kahdella Oscarilla, yhdellä Bafta-palkinnolla ja kahdella Edgarilla.
Goldman kasvoi juutalaisessa perheessä Illinoisin Highland Parkissa. Hän valmistui Oberlin Collegesta vuonna 1952 ja Columbian yliopistosta 1956. Elokuvia, joihin Goldman on antanut panoksensa, ovat muun muassa Maratoonari (1976), Presidentin miehet (1976), Yksi silta liikaa (1977), Piina (1990), Näkymättömän miehen muistelmat (1992) ja Pedon sydän (2001).
Goldman oli naimisissa Ilene Jonesin kanssa, kunnes he erosivat vuonna 1991; parille syntyi kaksi tytärtä. Myös Williamin veli James Goldman (1927–1998) oli käsikirjoittaja.
Goldman kuoli 87-vuotiaana keuhkokuumeen ja paksusuolen syövän aiheuttamiin komplikaatioihin.
Aiheesta muualla

William Goldman Internet Movie Databasessa. (englanniksi)
William Hinde

| Mitalit> Maa:   Yhdistynyt kuningaskunta.Miesten poolo. Olympialaiset  | Mitalit> Maa:   Yhdistynyt kuningaskunta.Miesten poolo. Olympialaiset  | Mitalit> Maa:   Yhdistynyt kuningaskunta.Miesten poolo. Olympialaiset  | Maa:   Yhdistynyt kuningaskunta> Miesten poolo. |
| --- | --- | --- | --- |
|  Hopeaa | Berliini 1936 | Poolo |  |
William Robert Norris Hinde (25. kesäkuuta 1900 Cupar – 13. heinäkuuta 1981) oli brittiläinen entinen poolonpelaaja ja olympiamitalisti. Hinde oli voittamassa hopeaa Berliinin olympialaisissa 1936, joissa hän pelasi kaksi ottelua.
Viirikala

| Viirikala |
| --- | --- |

Uhanalaisuusluokitus
 Elinvoimainen  
  
Tieteellinen luokittelu
Domeeni::  Aitotumaiset Eucarya
Kunta::  Eläinkunta Animalia
Pääjakso::  Selkäjänteiset Chordata
Alajakso::  Selkärankaiset Vertebrata
Yläluokka::  Luukalat Osteichthyes
Luokka::  Viuhkaeväiset Actinopterygii
Alaluokka::  Neopterygii
Lahko::  Ahvenkalat Perciformes
Alalahko::  Percoidei
Heimo::  Perhokalat Chaetodontidae
Suku::  Heniochus
Laji::  acuminatus
Kaksiosainen nimi
 Heniochus acuminatus  (Linnaeus, 1768) 
Katso myös
   Viirikala Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OKIUCN-testi OK: 
Viirikala (Heniochus acuminatus) on perhokaloihin kuuluva kala.
Koko ja ulkonäkö

Viirikala voi kasvaa 25 cm korkeaksi. Se on litteä, pitkänokkainen kala, jonka vartalo on pystysuunnassa mustavalkoraitainen. Selkäevän ulottuu kapeana viirinä pitkälle kalan taakse. Pyrstö ja taempi selkäevä ovat keltaiset. Sen erottaa melko samannäköisistä lajeista siitä että sarvikalalla  (Zanclus cornutus) on keltaisia raitoja myös vartalossa, kun taas sysiviirikala (Heniochus diphreutes) on vähemmän pyöreä, lyhytnokkaisempi, ja taempi musta raita sijaitsee eri lailla eviin nähden.
Alkuperä

Viirikala on kotoisin Fidžiltä, Tahitilta ja Havaijilta sekä niiden väliseltä merialueelta.
Käyttäytyminen

Viirikalat elävät näyttävissä parvissa. Jos akvaariossa haluaa pitää parvea, sen jäsenet on hankittava yhtä aikaa.
Ravinto

Viirikala syö eläinplanktonia ja pieniä selkärangattomia, minkä takia se ei sovi riutta-akvaarioon. Meriakvaariossa se oppii yleensä syömään myös pakaste- ja kuivaruokaa.
Aiheesta muualla

Heniochus acuminatus (peilipalvelin) FishBase. Froese, R. & Pauly, D. (toim.). (englanniksi)
William Graham Connare

William Graham Connare (11. joulukuuta 1911 Pittsburgh – 12. kesäkuuta 1995) oli Pennsylvaniassa toiminut yhdysvaltalainen roomalaiskatolinen piispa. Hänet vihittiin papiksi Pittsburghin hiippakuntaan 14. kesäkuuta 1936 ja nimitettiin Greensburgin hiippakunnan johtoon 23. helmikuuta 1960. Piispaksi konsekroinnin suoritti 4. toukokuuta Egidio Vagnozzi, jota avustivat John Francis Dearden ja Richard Henry Ackerman.
Connare osallistui Vatikaanin toiseen kirkolliskokoukseen. Hän jäi eläkkeelle 20. tammikuuta 1987.
Aiheesta muualla

Diocese of Greensburg: Bishop William G. Connare, Second Bishop of Greensburg (1960-87) (Arkistoitu – Internet Archive) (englanniksi)
Walter Kaufmann (filosofi)

Walter Arnold Kaufmann (1. heinäkuuta 1921 Freiburg, Saksa – 4. syyskuuta 1980 Princeton, New Jersey, Yhdysvallat) oli saksalaissyntyinen yhdysvaltalainen filosofi, kääntäjä ja runoilija. Hän kirjoitti useista eri aiheista, kuten autenttisuudesta ja kuolemasta, etiikasta ja eksistentialismista, teismistä ja ateismista, kristinuskosta ja juutalaisuudesta, sekä kirjallisuudesta.
Elämä ja ura

Kaufmann muutti Yhdysvaltoihin vuonna 1939. Siellä hän opiskeli filosofiaa Williams Collegessa sekä uskonnonfilosofiaa Harvardin yliopistossa. Hän sai vaikutteita erityisesti Martin Buberilta, G. W. F. Hegeliltä ja Friedrich Nietzscheltä. Kaufmannin väitöskirja Harvardista oli nimeltään Nietzsche's Theory of Values.
Kaufmann opetti koko uransa, vuodet 1947–1980, filosofiaa Princetonin yliopistossa. Siellä hänen oppilaisiinsa kuuluivat muiden muassa Nietzsche-tutkijat Richard Schacht, Alexander Nehamas ja Ivan Soll. Vuonna 1960 Kaufmann sai Yhdysvaltojen kansalaisuuden.
Kaufmann kirjoitti paljon eksistentialismista, erityisesti Søren Kierkegaardin ja Karl Jaspersin ajattelusta, sekä teki paljon työtä Nietzschen ja Hegelin tutkimuksen arvostuksen nostamiseksi englanninkielisessä maailmassa. Kaufmann käänsi englanniksi erityisesti Nietzschen teoksia sekä muun muassa Goethen Faustin.
Teoksia > Omia teoksia

Nietzsche: Philosopher, Psychologist, Antichrist (1950)
Critique of Religion and Philosophy (1958)
From Shakespeare to Existentialism (1959)
The Faith of a Heretic (1961)
Tragedy and Philosophy (1968)
Existentialism, Religion, and Death:  Thirteen Essays (1976)
The Future of the Humanities (1977)
Hegel: A Reinterpretation
Without Guilt and Justice
Cain and Other Poems
Religions in Four Dimensions
Discovering the Mind , trilogia:
Goethe, Kant, and Hegel
Nietzsche, Heidegger, and Buber
Freud Versus Adler and Jung
Man's Lot: A Trilogy , trilogia:
Life at the Limits
Time is an Artist
What is Man?
Teoksia > Antologioita ja toimitettuja teoksia

The Portable Nietzsche
Basic Writings of Nietzsche, designed to complement the preceding.
Existentialism from Dostoevsky to Sartre
Religion from Tolstoy to Camus, a companion to the preceding.
Philosophic Classics, in two volumes
Hegel's Political Philosophy
Kirjallisuutta

Corngold, Stanley: Walter Kaufmann: Philosopher, Humanist, Heretic.  Princeton (N. J.):  Princeton University Press., 2019.  ISBN 978-0-691-16501-1.
Aiheesta muualla

Walter Kaufmann Web Project (Arkistoitu – Internet Archive) (englanniksi)
Selected works of Walter Kaufmann (Arkistoitu – Internet Archive) (englanniksi)
Philosophy Manuscripts of Walter Kaufmann, Princeton University Library (Arkistoitu – Internet Archive) (englanniksi)
Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista. 
Alkuperäinen artikkeli: en:Walter Kaufmann (philosopher)
Käännös suomeksi
Viljo Nieminen

"Avaruuskonstruktio", 1969. Akryylimaalaus levylle. Koko: 60  x 74 cm, yksityiskokoelma.
Viljo Nieminen (31. heinäkuuta 1934 Helsinki – 2022) oli suomalainen taidemaalari. Hän oli Vapaassa taidekoulussa vuosina 1959–1963.
Nieminen debytoi vuonna 1956 Savolaisen taide- ja kehysliikkeessä Helsingissä. Radiotalon näyttely Helsingissä 1959 oli läpimurto radiohaastatteluineen. Nieminen maalasi aktiivisesti kahdeksalla vuosikymmenellä. Hänen viimeinen osallistumisensa näyttelyyn oli Taidemaalariliiton teosvälitys Kaapelitehtaalla helmikuussa 2020. Nieminen siirtyi varhaisessa vaiheessa konkretismiin. ”Niemisen sekä reippaasti että tekniikaltaan huolellisesti tehdyt työt edustavat abstraktin taiteen koristeellista uutta suuntaa, jonkinmoista pop-konkretismia, joka juuri nyt on osaltaan taittumassa minimal-artin linjoille. Nieminen käyttää töissään konkretistien sommitteluperiaatteita, popin väriasteikkoa ja op-taiteen visuaalisia kikkoja”, arvioi Leo Lindsten vuonna 1969lähde tarkemmin?.
Niemiselle myönnettiin taiteilijaeläke vuonna 2017.
Näyttelyitä > Yksityisnäyttelyitä

1956–1958: Savolaisen taide- ja kehysliike, Helsinki
1958: Kulttuuritalo, Helsinki
1958–1963: Linnosen taide- ja kehysliike (vaihtuva ikkunanäyttely)
1959: Helsinki Radiotalo, Helsinki (haastattelu ja näyttely)
1959: Kansallisteatteri, Helsinki
1963: Galeria Strinberg, Helsinki
1969, 1970, 1972: Taidesalonki Bulevardi 3, Helsinki
1971, 1973: Taidesalonki Husa, Tampere
1973: Cedercreutzin museo, Harjavalta
1973: Turun taidehalli
1973: Kotkan kaupunginteatterin näyttelyhalli
Näyttelyitä > Yhteisnäyttelyitä

1969, 1970: Nuorten näyttely, Taidehalli, Helsinki
1970: SKjL:n näyttely
1970, 1972, 1974: Suomen taiteilijain näyttely, Taidehalli, Helsinki
1971: STA:n 3-v. näyttely, Taidehalli, Helsinki
1973:  Konstruktivismi-näyttely, Helsingin taidehalli
1980–2003: Teoksia Amos Andersonin taidemuseon yhteisnäyttelyissä
2005, 2007, 2010, 2015, 2017, 2020: Kuvataiteilijaseniorit Ry:n näyttely
2020: Taidemaalariliiton Teosvälitys, Kaapelitehdas, Helsinki
Kokoelmia

Amos Andersonin taidemuseo
Ateneumin taidemuseo
Suomen valtion taidekokoelmat
Bäcksbackan taidekokoelmat
Yksityiset koti- sekä ulkomaiset kokoelmat
Jäsenyydet

Taidemaalariliitto
Kuvataiteilijaseniorit ry
Muu toiminta kuvataiteilijana

Nieminen kirjoitti taideaiheisia artikkeleita eri aikakauslehtiin.
Muu toiminta kuvataiteilijana > Opetustyöt

1989–1995: Helsingin kaupungin työväenopisto
2004: Toimelan vapaaopisto, Helsinki
2009: Helsingin aikuisopisto
Aiheesta muualla

Viljo Nieminen Art-Facebook
Viljo Nieminen Art-Instagram
Yellen

Yellen voi tarkoittaa:
Jack Yellen (1892–1991), yhdysvaltalainen lauluntekijä
Janet Yellen (s. 1946), yhdysvaltalainen taloustieteilijä ja Yhdysvaltain keskuspankin pääjohtaja.
| --- | --- |
: Tämä on täsmennyssivu, joka luettelee monimerkityksisen käsitteen eri merkitykset tai useita eri henkilöitä. Artikkelisivuja, joiden nimessä tai tekstissä lukee ”Yellen”, voi hakea sivunnimihaulla, laajalla sivunnimihaulla tai tekstihaulla.
Yksinkertainen monikulmio

Eräitä yksinkertaisia monikulmioita.
Yksinkertainen monikulmio on geometriassa monikulmio, joka ei leikkaa itseään. Eräs täsmällinen tapa ilmaista asia on sanoa, että ainoat yhteiset pisteet kahden sivun välillä ovat kärkipisteet. Yksinkertaisella monikulmiolla on vain yksi selkeä sisäosa, jonka erottaa ulkopuolisesta osasta suljettu murtoviiva eli monikulmion piiri. Usein etumääre yksinkertainen jätetään pois, jos jo monikulmio määritellään samoilla määreillä kuin tässä ja jos itseään leikkaavia monikulmioita ei luokitella monikulmioiksi ollenkaan.
Yksinkertainen monikulmio sulkee alueen piirinsä sisälle. Aluetta kutsutaan sisäosaksi ja sille voidaan määrittää pinta-ala. Monikulmio toteuttaa silloin Jordanin käyrälauseen.
Murtoviivan janat, joista piiri muodostuu, kohtaavat toisensa vain päätepisteessään. Näitä pisteitä kutsutaan kärjiksi tai väljemmin kulmiksi.
Jokaisessa kärjessä kohtaa tasan kaksi sivua toisensa.
Sivujen lukumäärä on sama kuin kärkien, ja sivujen, lukumäärä.
Yleensä vaaditaan, että sivujen välinen kulma on eri kuin oikokulma eli 180°. Jos ne muodostavat oikokulman, voidaan kaksi sivua pitää yhtenä pitempänä sivuna.
Yksinkertaiset monikulmiot voidaan edelleen luokitella konveksiksi- (kupera ) tai konkaaviksi (kovera ) monikulmioksi.
Yehudi Wyner

Yehudi Wyner (s. 1. kesäkuuta 1929, Calgary, Alberta, Kanada) on yhdysvaltalainen säveltäjä, pianisti, kapellimestari ja musiikinopettaja. Hän kasvoi New Yorkissa.
Wynerin tuotantoon kuuluu muun muassa kamarimusiikkia, vokaalimusiikkia ja lyyrinen baletti Intermedio (1974) sopraanolle ja jousille. Muita tunnettuja yksittäisiä töitä ovat Friday Evening Service (1963) ja On This Most Voluptuous Night (1982).
Wynerille myönnettiin vuonna 2006 arvostettu musiikin Pulitzer-palkinto pianokonsertosta Chiavi in Mano. Neljäntoista Yalen yliopistossa viettämänsä vuoden ohella hän on opettanut State University of New York at Purchasessa, Cornellin yliopistossa, Brandeisin yliopistossa ja Harvardin yliopistossa. Hänen entisiin oppilaisiinsa kuuluvat Chester Biscardi ja Craig Walsh.
Viimeinen universaali esivanhempi

Osa
biologian
artikkelisarjaa
Keskeisiä aiheita
Yhteinen polveutuminen
Evoluution todisteet
Prosessit ja lopputulokset
Populaatiogenetiikka · Geneettinen variaatio · Mutaatio · Luonnonvalinta · Adaptaatio · Geneettinen ajautuminen · Geenivirta · Lajiutuminen · Sopeutumislevittäytyminen · Yhteistyö · Koevoluutio · Divergenssi · Konvergenssi · Paralleelinen evoluutio · Sukupuutto
Luonnonhistoria
Elämän alkuperä · Elämän historia · Evoluution aikajana · Ihmisen evoluutio · Evoluutiopuu · Biodiversiteetti · Eliömaantiede · Taksonomia · Kladistiikka · Välimuotofossiili · Joukkosukupuutto
Evoluutioteorian historia
Yleiskatsaus · Darwin · 
Lajien synty · Moderni synteesi
Tutkimushaarat ja sovellukset
Ekologinen genetiikka · Evoluutiolaskenta · Evoluutiopsykologia · Fylogenetiikka · Jalostus · Systematiikka
Yhteiskunnalliset vaikutukset
Yhteiskunnalliset vaikutukset
Vastustus
n · k ·
Viimeinen universaali esivanhempi (engl. last universal ancestor, LUA, tai last universal common ancestor, LUCA), alkusolu tai progenootti on viimeisin eliö, josta kaikki maapallolla nykyisin elävät eliöt ovat polveutuneet. Se on siten kaiken maapallolla olevan elämän viimeisin yhteinen esivanhempi (engl. most recent common ancestor, MRCA). Ei pitäisi kuitenkaan olettaa, että se olisi ollut ensimmäinen eliö. On arvioitu, että LUCA eli noin 3,5–3,8 miljardia vuotta sitten (paleoarkeeisen maailmankauden aikana). Aikaisimmat todisteet elämästä maapallolla ovat biogeeninen grafiitti, joka löytyi 3,7 miljardia vuotta vanhasta metasedimentistä Grönlannissa, ja mikrobien massaesiintymisen fossiili, joka löytyi 3,48 miljardia vuotta vanhasta hiekkakivestä Australiassa. Vuonna 2015 julkaistu tutkimus löysi potentiaalisesti biogeenistä hiiltä 4,1 miljardia vuotta vanhoista kivistä Australiassa. Tämä löytö voisi viitata siihen, että maapallolla oli sinä ajanjaksona erilaiset olosuhteet kuin on yleisesti ajateltu ja viittaisi elämän aikaisempaan ilmenemiseen. Heinäkuussa 2016 tieteilijät raportoivat tunnistaneensa 355 geeniä, jotka ovat peräisin viimeisestä universaalista esivanhemmasta.
Vuonna 2024 julkaistun tutkimuksen perusteella LUCA olisikin 4,2 miljardia vuotta vanha, vaikka maapallo on noin 4,5 miljardia vuotta vanha, mutta tästä ei ole yksimielisyyttä.
Charles Darwin ehdotti teorian evoluutioprosessin kautta tapahtuneesta universaalista yhteisestä polveutumisesta kirjassaan Lajien synty (1859), jossa hän teki analogiaan perustuvan johtopäätöksen ja kirjoitti tämän perusteella, että "kaikki elolliset oliot, mitkä milloinkaan ovat tämän maan pinnalla eläneet, ovat voineet polveutua jostakin yhteisestä kantamuodosta".
LUCA lisääntyi jakautumalla ja todennäköisesti perustui DNA:han, joskin nykyisten neljän nukleotidin muunnelmiin.