Persoonallisuus
Viisi suurta persoonallisuuden piirrettä

Persoonallisuuspiirteiden tutkimuksen tuloksena on hahmottunut käsitys viidestä suuresta persoonallisuuden piirteestä, ja se on persoonallisuuspsykologian alalla laajimmin hyväksytty näkemys. Piirteet ovat käsitteellisesti itsenäisiä ulottuvuuksia. Jokaisen piirteen esiintymisen taso voi eri yksilöissä vaihdella korkeasta matalaan.
Neuroottisuus eli tunne-elämän epätasapainoisuus on temperamenttiin pohjautuva taipumus kokea kielteisiä tunnetiloja ja pitää ympäröivää maailmaa ja ihmissuhteita uhkaavina. Alapiirteitä ovat ahdistuneisuus, vihamielisyys, masentuneisuus, alemmuudentuntoisuus, impulsiivisuus ja haavoittuvuus. Matala neuroottisuus on tunne-elämän tasapainoisuutta ja sitä, että henkilö ei huolestu eikä masennu helposti.
Ekstroversio eli ulospäin suuntautuneisuus on aktiivisuutta, taipumusta kokea myönteisiä tunnetiloja ja hakeutua ympäristöihin, jotka tarjoavat elämyksiä. Alapiirteitä ovat lämminhenkisyys, seurallisuus, itsevarmuus, aktiivisuus, jännityshakuisuus ja iloisuus. Matala ekstroversio on introversiota, jollainen henkilö on varautunut ja viihtyy mieluummin muutaman läheisen ystävän kanssa kuin suurissa ihmisjoukoissa.
Avoimuus uusille kokemuksille on syvällistä tunnetason tietoisuutta ja älyllistä tarvetta laajentaa omia kokemuksia. Alapiirteitä ovat haaveellisuus, taiteellisuus, tunteellisuus, joustavuus, älyllinen uteliaisuus ja suvaitsevaisuus. Matala avoimuus tarkoittaa perinteisiin sitoutumista, sovinnaisuutta ja pitäytymistä tutuissa tavoissa ja ympäristöissä.
Sovinnollisuus on luottamusta ja halua uskoa hyvää toisista ihmisistä. Alapiirteitä ovat luottamus, mutkattomuus, altruismi, mukautuvuus, vaatimattomuus ja herkkätunteisuus. Matala sovinnollisuus tarkoittaa vihamielisyyttä ja vastaan hangoittelemista sekä vaikeutta eläytyä muiden ihmisten tilanteeseen.
Tunnollisuus on järkevyyttä, pätevyyttä ja asioista hyvin perillä olemista, joiden taustalla on henkilön järjestelmällisyys ja organisointikyky. Alapiirteitä ovat kyvykkyys, järjestelmällisyys, velvollisuudentuntoisuus, päämääräsuuntautuneisuus, itsekuri ja harkitsevuus. Epätunnollisen ihmisen on vaikea noudattaa aikatauluja, ja hän on epäjärjestelmällinen ja epäluotettava.
Persoonallisuuden piirteitä mitataan tavallisesti itsearviointilomakkeella, jossa tutkittavat arvioivat väitelauseiden tai adjektiivien sopivuutta itseensä. Viisi suurta persoonallisuuden piirrettä ovat hierarkkiselta rakenteeltaan yleismaailmallisia. Ne ja niiden alapiirteet on todettu eri-ikäisillä ihmisillä ja erilaisilla tutkimusmenetelmillä useassa maassa. Ekstraversio ja sovinnollisuus ovat hiukan muita piirteitä herkempiä kulttuuriselle kontekstille. Perinnöllisyyden osuus kaikissa viidessä piirteessä on noin 50 prosenttia. Piirteiden suhteellinen pysyvyys nousee korkeimmalle tasolleen 50 ikävuoden jälkeen, mutta niiden keskiarvot vaihtelevat iän myötä, etenkin nuoruudessa ja varhaisaikuisuudessa. Esimerkiksi jännityshakuisuus vähenee iän myötä.
Viiden suuren persoonallisuuspiirteen mallia on myös arvosteltu eri syistä. Eräs yleinen kritiikki on se, että piirteet ovat liian laajoja, ja ilman tarkempia piirteitä mallia ei voida käyttää ennustamiseen. Jotkut psykologit ovat sitä mieltä, että kokonaisen persoonallisuuden kuvaamiseen tarvitaan enemmän kuin vain viisi piirrettä. Mallin on myös havaittu tutkimuksissa saattavan joskus toimia huonosti populaatioissa, jotka eivät ole kaupungistuneita ja lukutaitoisia. Lähinnä kuvailevana pidetyn mallin on lisäksi epäilty olevan riittämätön selittämään täysin yksilöiden välisiä eroja tai käyttäytymistä. Viiden suuren persoonallisuuspiirteen mallin lisäksi onkin julkaistu useita vaihtoehtoisia malleja, joissa piirteiden määrä vaihtelee yhdestä seitsemään.
Tyytyväisyys elämään korreloi positiivisesti ei-neuroottisuuden, ekstroversion, tunnollisuuden, sovinnollisuuden ja avoimuuden kanssa, siinä järjestyksessä. Sama koskee positiivista affektia sekä negatiivisen affektin puutetta, pienin järjestyseroin.