stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
2-klooripyridiini
Valmistus ja käyttö

2-klooripyridiiniä voidaan valmistaa klooraamalla pyridiini-N-oksidia fosforyylikloridin avulla. Myös pyridiinin suoraa kloorausta 270 °C:n lämpötilassa voidaan käyttää, mutta se antaa tyypillisesti 2-klooripyridiinin ja 2,6-diklooripyridiinin seoksen. Yhdistettä voidaan syntetisoida myös fosforyylikloridin ja 2-pyridonin välisellä reaktiolla.
2-klooripyridiiniä käytetään lääkeaineiden, kuten antihistamiinina käytettävän kloorifeniramiinin ja rytmihäiriöiden hoidossa käytettävän disopyramidin, fungisidien kuten pyritionin, hyönteismyrkkyjen kuten pyriproksifeenin ja maatalouskemikaalien synteeseissä.
Aiheesta muualla

ChemBlink: 2-Chloropyridine (englanniksi)
2001 Einstein

| 2001 Einstein |
| --- | --- |
 1973 EB 

Löytäminen
Löytäjät:  Paul Wild
Löytöaika:  5. maaliskuuta 1973
Kiertoradan ominaisuudet
Keskietäisyys Auringosta:  1,93 AU
Pienin etäisyys Auringosta:  1,74 AU
Suurin etäisyys Auringosta:  2,12 AU
Eksentrisyys:  0,099
Kiertoaika Auringon ympäri:  982 päivää 2,69 vuotta
Inklinaatio:  22,69°
Fyysiset ominaisuudet
Läpimitta:  7–15 km
Pyörähdysaika:  5,49 h
Absoluuttinen kirkkaus:  12,85
Asteroidiluokka:  Xe
2001 Einstein on Marsin ja Jupiterin välisen päävyöhykkeen sisäreunalla kiertävä asteroidi, jonka löysi Paul Wild 5. maaliskuuta 1973. Asteroidi on nimetty fyysikko Albert Einsteinin mukaan. Ennen nimeämistään asteroidi tunnettiin tunnuksella 1973 EB. Koska tämän asteroidin absoluuttinen magnitudi (H) on 12,85, sen läpimitta on todennäköisesti 7–15 kilometriä. Einstein on X-tyypin asteroidi.
Kirjailija Arthur C. Clarke puolivakavissaan esitti romaaninsa 3001: Viimeinen avaruusseikkailu jälkikirjoituksessa, että asteroidi 2001 olisi tullut nimetä hänen mukaansa, ja oli hieman suutahtanut että Einstein ohitti hänet.
2,5-furaanidikarboksyylihappo

| 2,5-Furaanidikarboksyylihappo |
| --- | --- |

Tunnisteet
IUPAC-nimi:  Furaani-2,5-dikarboksyylihappo
CAS-numero:  3238-40-2
PubChem CID:  76720
SMILES:  C1=C(OC(=C1)C(=O)O)C(=O)O
Ominaisuudet
Molekyylikaava:  C6H4O5
Moolimassa:  156,092 g/mol
Sulamispiste:  342 °C
Tiheys:  1,74 g/cm3
Liukoisuus veteen:  Veteen 1000 mg/l (18 °C)
2,5-Furaanidikarboksyylihappo (C6H4O5) on heterosyklisiin ja aromaattisiin dikarboksyylihappoihin kuuluva orgaaninen yhdiste. Yhdistettä voidaan käyttää muun muassa polymeerien ja muiden orgaanisten kemikaalien tuotannon lähtöaineena ja se on herättänyt kiinnostusta erityisesti siksi, että sitä voidaan valmistaa uusiutuvista raaka-aineista.
Ominaisuudet

Huoneenlämpötilassa 2,5-furaanidikarboksyylihappo on väritöntä kiteistä ainetta. Yhdiste liukenee hyvin veteen ja muun muassa etanoliin. 2,5-Furaanidikarboksyylihappo on keskivahva diproottinen happo ja sen pKa-arvot ovat pKa1 2,6 ja pKa2 3,55.
Valmistus ja käyttö

2,5-Furaanidikarboksyylihappoa voidaan valmistaa lähtemällä glukoosista, josta muodostetaan hydroksimetyylifurfuraalia. Hydroksimetyylifurfuraali voidaan hapettaa vesiliuoksessa 2,5-furaanidikarboksyylihapoksi. Hapettumisen välivaiheena muodostuu muun muassa hydroksi- ja aldehydihappoja. Vaikeutena on löytää riittävän selektiivisiä hapetuskatalyyttejä. On myös tutkittu biokemiallisia menetelmiä hydroksifurfuraalin hapettamiseksi miedoissa olosuhteissa 2,5-furaanidikarboksyylihapoksi. Yhdistettä voidaan myös valmistaa käsittelemällä limahappoa vetybromidilla, mutta tämä vaatii korkean lämpötilan.
2,5-Furaanidikarboksyylihappoa voidaan käyttää muun muassa polyamidien, polyesterien ja polyuretaanien valmistamiseen. Siitä saatavilla polymeereilla voidaan mahdollisesti korvata petrokemiantuotteisiin tereftaalihappoon ja adipiinihappoon perustuvia polyesteri- ja polyamidimuoveja. Lisäksi yhdisteestä voidaan valmistaa muovien pehmentimiä ja hyödyllisiä kemikaaleja kuten levuliinihappoa ja meripihkahappoa.
208 Lacrimosa

| 208 Lacrimosa |
| --- | --- |

Löytäminen
Löytäjät:  J. Palisa
Löytöaika:  21. lokakuuta 1879
Kiertoradan ominaisuudet
Keskietäisyys Auringosta:  2,89 AU
Pienin etäisyys Auringosta:  2,85 AU
Suurin etäisyys Auringosta:  2,94 AU
Eksentrisyys:  0,015
Kiertoaika Auringon ympäri:  1 796 päivää  4,92 vuotta
Inklinaatio:  1,75°
Fyysiset ominaisuudet
Läpimitta:  41 km
Pyörähdysaika:  14,09 h
Albedo:  0,270
Asteroidiluokka:  S
208 Lacrimosa on Marsin ja Jupiterin välisellä pääasteroidivyöhykkeellä Aurinkoa kiertävä pikkuplaneetta eli päävyöhykkeen asteroidi, jonka löysi J. Palisa vuonna 1879. Pikkuplaneetan nimi tarkoittaa valitusta. Nimi tulee luultavasti koteen uudelleen löytämiseen liittyneistä vaikeuksista. Lacrimosan läpimitta on noin 41 kilometriä ja pyörähdysaika noin 14,09 tuntia. Kohde kuuluu Koronis-ryhmän asteroideihin ja on ryhmän jäsenistä suurin.
2. luokan armeijankomentaja

2. luokan armeijankomentaja (ven. Команда́рм 2-го ра́нга) oli sotilasarvo puna-armeijassa vielä talvisodassa 1940. Talvisodan jälkeen puna-armeija otti käyttöönsä Kenraalinarvot. Talvisodassa 2. luokan armeijankomentaja vastasi Suomen sotilasarvoissa täyden kenraalin arvoa. 2. luokan armeijankomentajan ylempi arvo 1. luokan armeijankomentaja ja alempi arvo armeijakunnankomentaja.
Kuuluisia Neuvostoliiton 2. luokan armeijankomentajia talvisodassa

Kirill Meretskov
Mihail Kovaljov
Vladimir Kurdjumov
Grigori Kulik
2101 Adonis

| 2101 Adonis |
| --- | --- |
 1936 CA 
Löytäminen
Löytäjät:  E. Delporte
Löytöaika:  12. helmikuuta 1936
Kiertoradan ominaisuudet
Keskietäisyys Auringosta:  1,87 AU
Pienin etäisyys Auringosta:  0,44 AU
Suurin etäisyys Auringosta:  3,31 AU
Eksentrisyys:  0,764
Kiertoaika Auringon ympäri:  938 päivää 2,57 vuotta
Inklinaatio:  1,33°
Fyysiset ominaisuudet
Läpimitta:  0,6 km
Pyörähdysaika:  ? h
Absoluuttinen kirkkaus:  18,7
2101 Adonis on Maan lähelle tuleva pikkuplaneetta, joka kuuluu Apollo-asteroideihin. Adoniksen löysi E. Delporte vuonna 1936. Pikkuplaneetta sai nimensä kreikkalaisen mytologian Adoniksen mukaan. Ennen nimeämistään asteroidi tunnettiin tunnuksella 1936 CA. Pikkuplaneetta kuitenkin katosi pian löytymisensä jälkeen. Charles Kowal löysi Adoniksen uudestaan 14. helmikuuta vuonna 1977, jolloin asteroidi oli ollut hävinneenä jo 41 vuotta. Adonis oli vasta toinen löydetty Apollo-asteroidi (vain 1862 Apollo itse oli löydetty ennen sitä). Adonikseen on havaittu todennäköisesti liittyvän meteoriparvia, mikä viittaisi siihen että pikkuplaneetta olisi loppuun palanut komeetta. Pikkuplaneetta Adonis esiintyy myös Tintin seikkailut Tintti kuun kamaralla sarjakuvakirjassa.
2064 Thomsen

| 2064 Thomsen |
| --- | --- |

Löytäminen
Löytäjä:  Liisi Oterma
Löytöpäivä:  8. syyskuuta 1942
Muut nimet:  1942 RQ, 1958 RO, 1974 OK, 1977 FE3, 1977 KA ja A913 QB
Fyysiset ominaisuudet
Halkaisija:  13,61  km
Pyörähdysaika:  4,233 h
Albedo:  0,0549
Absoluuttinen magnitudi:  12,6  ja 12,71
Asteroidiluokka:  S-tyypin asteroidi
Kiertorata
Kiertokohde:  Aurinko
Eksentrisyys:  0,33 , 0,3298749  tai 0,33004195651931
Inklinaatio:  5,69520 astetta tai 5,695234338087748 astetta
Keskianomalia:  203,63105 astetta tai 96,56148576587329 astetta
Kiertoaika:  3,21 vuotta ja 1 174,392016135016 vuorokautta
Periapsis:  1,4596212 au ja 1,459455019129855 au
Apoapsis:  2,897 au ja 2,897399961585791 au
Radan isoakselin puolikas:  2,1781326 au ja 2,178427491673268 au
Aiheesta muualla
Minor Planet Center
JPL Small-Body Database
2064 Thomsen on tähtitieteilijä Liisi Oterman vuonna 1942 löytämä asteroidi eli pikkuplaneetta. Se on nimetty uusiseelantilaisen tähtitieteilijän Ivan Leslie Thomsenin mukaan.
Thomsenin likimääräinen läpimitta on 11 kilometriä. Kohde sijaitsee Auringosta suunnilleen 2,18 kertaa niin kaukana kuin Maa, ja sen kierros Auringon ympäri kestää noin 3 vuotta ja 3 kuukautta.
2,6-lutidiini

| 2,6-lutidiini |
| --- | --- |

Tunnisteet
IUPAC-nimi:  2,6-dimetyylipyridiini
CAS-numero:  108-48-5
PubChem CID:  7937
SMILES:  CC1=NC(=CC=C1)C
Ominaisuudet
Molekyylikaava:  C7H9N
Moolimassa:  107,152 g/mol
Sulamispiste:  -6,1 °C
Kiehumispiste:  147,3 °C
Tiheys:  0,9252 g/cm3
Liukoisuus veteen:  230,8 g/l (34 °C)
2,6-lutidiini (C7H9N) eli 2,6-dimetyylipyridiini on pyridiinijohdannaisiin kuuluva aromaattinen orgaaninen yhdiste. Yhdistettä voidaan käyttää orgaanisen kemian synteeseissä lähtöaineena tai katalyyttinä.
Ominaisuudet, valmistus ja käyttö

Huoneenlämpötilassa 2,6-lutidiini on väritöntä nestettä, jolla on pistävä tai piparmintunkaltainen haju. Yhdiste liukenee veteen ja liukenee myös etanoliin, asetoniin, dietyylieetteriin ja dimetyyliformamidiin. Aine on heikko emäs ja sen pKa-arvo on 6,72. Pyridiiniin verrattuna 2,6-lutidiini on vähemmän nukleofiilinen.
2,6-lutidiinia esiintyy kivihiilitervassa, josta sitä eristetään tislaamalla. Synteettisesti 2,6-lutidiinia voidaan valmistaa etyyliasetoasetaatin, formaldehydin ja ammoniakin tai asetonin, formaldehydin ja ammoniakin reaktiolla.
2,6-lutidiinia käytetään muiden orgaanisten yhdisteiden kuten dinikotiinihapon, lääkkeiden, maatalouskemikaalien ja hartsien valmistamiseen. Synteeseissä sitä käytetään emäksenä muun muassa Rosenmund-pelkistyksessä.
Erik Killmonger

| Erik Killmonger |
| --- | --- |
Luoja(t):  Don McGregor Rich Buckler
Kustantamo:  Marvel Comics
Ensiesiintyminen:  Jungle Action nro 6 (syyskuu 1973)
Henkilötiedot
Oikea nimi:  N’Jadaka
Voimat:  Itsepuolustuslajit Huipputason fyysinen voima Huippuälykkyys
Erik Killmonger (syntymänimeltään N’Jadaka) on fiktiivinen superroisto Marvel Comicsin sarjakuvissa, jossa hänet tunnetaan yhtenä Mustan Pantterin vihollisista.
Hahmon fiktiivinen historia

N’Jadaka oli alun perin Wakandan asukas, jonka isän Ulysses Klaw alun perin pakotti palvelukseensa. Klaw'n suunnitelmat kuitenkin epäonnistuivat ja N’Jadakan isä sai surmansa, minkä jälkeen muu perhe karkotettiin maasta. N’Jadaka muutti nimensä Erik Killmongeriksi ja vietti vuodet opiskellen MIT:ssä ja odottaen tilaisuutta kostaa isänsä kuolema. Kun kuningas T’Challa lopulta antoi Killmongerin palata kotimaahansa, tämä asettui kylään joka nimettiin myöhemmin hänen mukaansa N’Jadakan kyläksi. Hän alkoi kuitenkin tavoitella vallankumousta, vastustaen ”valkoisen kolonialismin” mukanaan tuomia vaikutteita Wakandan kulttuuriin ja pyrki palauttamaan maahan sen muinaiset perinteet. Killmonger yritti useita vallankappauksia Venommin sekä myöhemmin Sombren ja K’Ruelin avustuksella. Hän sai kuitenkin surmansa, kunnes Mandariini sai hänen ruumiinsa käsiinsä ja elvytti hänet.
Muissa medioissa > Videopelit

Erik Killmonger esiintyy pelattavan hahmona pelin Lego Marvel’s Avengers ladattavassa lisäsisällössä.
Aiheesta muualla

Erik Killmonger Marvelin virallisilla sivuilla (englanniksi)
2,5-tolueenidiamiini

| 2,5-Tolueenidiamiini |
| --- | --- |

Tunnisteet
IUPAC-nimi:  2-metyylibentseeni-1,4-diamiini
CAS-numero:  95-70-5
PubChem CID:  7252
SMILES:  CC1=C(C=CC(=C1)N)N
Ominaisuudet
Molekyylikaava:  C7H10N2
Moolimassa:  122,17 g/mol
Sulamispiste:  64 °C
Kiehumispiste:  273–274 °C
2,5-Tolueenidiamiini eli 2,5-diaminotolueeni (C7H10N2) on aromaattisiin amiineihin kuuluva orgaaninen yhdiste. Yhdistettä voidaan käyttää väriaineiden ja hiusvärien valmistukseen. 2,5-Tolueenidiamiinin kanssa isomeerisia yhdisteitä ovat 2,3-, 2,4-, 2,6-, 3,4- ja 3,5-tolueenidiamiinit.
Ominaisuudet

Huoneenlämpötilassa 2,5-tolueenidiamiini on väritöntä kiteistä ainetta. Yhdiste liukenee hyvin veteen, etanoliin ja dietyylieetteriin sekä hieman kylmään ja paremmin kuumaan bentseeniin. Aine voi aiheuttaa allergisia oireita. Yhdiste on mutageeninen.
Valmistus ja käyttö

2,5-tolueenidiamiinia voidaan valmistaa pelkistämällä 2,5-dinitrotolueenia tai 4-amino-2,3'-dimetyyliatsoobentseeniä tai pelkistämällä 4-tolueenisulfono-2-toluididin ja aminobentseenisulfonihapon diatsoniumsuolan välistä reaktiotuotetta.
2,5-tolueenidiamiinia voidaan käyttää hiusväreissä, joissa se muodostaa muun muassa mustia, ruskeita, violetteja ja sinisiä värisävyjä. Yhdistettä voidaan käyttää myös paperin, nahan ja muiden tekstiilien värjäyksessä valmistettavien väriaineiden kuten Cl Basic Red 2:n ja Cl Acid Brownin valmistamiseen. 2,5-Tolueenidiamiini reagoi aniliinin ja o-toluidiinin kanssa happamassa liuoksessa safraniiniksi kaliumdikromaatin toimiessa hapettimena.
Laurence Fishburne

| Laurence Fishburne |
| --- | --- |
 Laurence Fishburne vuonna 2009.
Henkilötiedot
Syntynyt: 30. heinäkuuta 1961 (ikä 63) Augusta, Georgia, Yhdysvallat
Ammatti:  näyttelijä, elokuvaohjaaja, tuottaja, näytelmäkirjailija
Puoliso:  Hajna O. Moss (1985–1990-luku) Gina Torres (2002–)
Näyttelijä
Taiteilijanimet:  Larry Fishburne
Aktiivisena:  1972–
Merkittävät roolit:  Ilmestyskirja. Nyt Viimeinen horisontti Matrix (elokuva) Menneisyyden ote
Aiheesta muualla
Viralliset kotisivut
IMDb 
Elonet
Laurence Fishburne III (s. 30. heinäkuuta 1961 Augusta, Georgia, Yhdysvallat) on yhdysvaltalainen näyttelijä, elokuvaohjaaja, tuottaja ja näytelmäkirjailija.
Fishburne syntyi Augustassa Georgiassa afroamerikkalaiseen perheeseen. Vanhemmat erosivat hänen lapsuudessaan, ja Fishburne kasvoi Brooklynissä. Näyttelemisen hän aloitti 12-vuotiaana saippuaoopperassa One Life to Live. Ensimmäinen merkittävä elokuvarooli oli sivuosa Francis Ford Coppolan elokuvassa Ilmestyskirja. Nyt. Hänen läpimurtonaan voidaan pitää roolia elokuvassa Boyz n the Hood – kulman kundit vuodelta 1991. Oscar-ehdokkuuden hänelle toi Ike Turnerin rooli elokuvassa Tina: What’s Love Got to Do With It. Fishburnen tunnetuin elokuvarooli on kuitenkin Morpheus Matrix-elokuvasarjassa. Vuosina 2008–2011 hän esitti Raymond Langstonia televisiosarjassa C.S.I. ja vuosina 2013–2014 Jack Crawfordia Hannibal-sarjassa.
Filmografia > Tuottajana

Hoodlum (1997)
Once in the Life (2000)
Kaikki alkaa A:sta (2006)
Filmografia > Käsikirjoittajana

Once in the Life (2000)
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Laurence Fishburne Wikimedia Commonsissa
Laurence Fishburne Internet Movie Databasessa. (englanniksi)
Kvartodesimaanit

Kvartodesimaanit olivat niitä varhaisia kristittyjä, jotka viettivät kristittyä pääsiäistä samaan aikaan kuin juutalaiset omaa pääsiäistään (14. Nisán-kuuta). Heitä oli lähinnä idässä. Heidän vastustajansa, jotka aikaa myöten voittivat, viettivät kristittyä pääsiäistä Nisán-kuun 14:ttä seuraavana sunnuntaina. Anti-kvartodesimaanien kanta vahvistettiin Nikaian ensimmäisessä kirkolliskokouksessa vuonna 325, mutta kvartodesimaaneja esiintyi vielä 300-luvun jälkipuoliskolla.
2,3-bisfosfoglyseriinihappo

| 2,3-bisfosfoglyseriinihappo |
| --- | --- |


Tunnisteet
IUPAC-nimi:  2,3-difosfono-oksipropaanihappo
CAS-numero:  138-81-8
PubChem CID:  61
SMILES:  C(C(C(=O)O)OP(=O)(O)O)OP(=O)(O)O
Ominaisuudet
Molekyylikaava:  C3H8O10P2
Moolimassa:  266,034 g/mol
2,3-Bisfosfoglyseriinihappo eli 2,3-bisfosfoglyseraatti (C3H8O10P2) on glyseriinihapon johdannainen, jossa hapon kaksi hydroksyyliryhmää ovat esteröityneet fosforihapon kanssa. Se on punasoluissa esiintyvistä orgaanisista fosfaateista yleisin ja tärkeä hemoglobiinin toiminnalle.
Metabolia

2,3-Bisfosfoglyseriinihappoa muodostuu punasoluissa glykolyysin sivureaktiona. Osa glykolyysissä muodostuneesta 1,3-bisfosfoglyseraatista muunnetaan isomeerikseen 2,3-bisfosfoglyseriinihapoksi bisfosfoglyseraattimutaasientsyymin katalysoimana. Yhdiste voidaan muokata takaisin glykolyysiin bisfosfoglyseraattifosfataasientsyymillä, joka muuttaa sen 3-fosfoglyseriinihapoksi. Tämä hajottaminen on suotuisaa erityisesti matalassa pH:ssa.
2,3-Bisfosfoglyseraattia muodostuu myös glykolyysin kahdeksannessa vaiheessa. Fosfoglyseraattimutaasientsyymi siirtää itseensä kiinnittyneen fosfaattiryhmän 3-fosfoglysiinihapolle, jolloin muodostuu 2,3-bisfosfoglyseriinihappoa. Tämän jälkeen fosfoglyseraattimutaasi hydrolysoi toisen fosfaattiesteriryhmistä ja muodostuu 2-fosfoglyseriinihappoa.
Merkitys hapensiirrossa

2,3-Bisfosfoglyseraatin konsentraatio veressä on noin 2 mM, mikä vastaa hemoglobiinin konsentraatiota. Yhdiste on allosteerinen säätelytekijä, joka sitoutuu jännittyneen T-konformaatiossa olevaan hemoglobiiniin. T-konformaatiossa hemoglobiinitetrameerissa on tasku, jossa on histidiini- ja lysiini-aminohappoja, joiden sivuketjut ovat positiivisesti varautuneita ja 2,3-bisfosfoglyseraatti sitoutuu niihin. Tämä tasapainottaa muuten epästabiilia T-konformaatiota, joka hapen sitoutuessa muuttuisi relaksoituneeksi R-muodoksi, jossa taskua ei ole. T-muodon affiniteetti hapen suhteen on heikompi kuin R-muodolla ja se siis myös luovuttaa helpommin happea tätä tarvitseville kudoksille. T-hemoglobiini, johon on sitoutunut 2,3-bisfosfoglyseriinihappo tarvitsee suuremman happikonsentraation muuttaakseen konformaatiotaan kuin T-muodossa oleva hemoglobiini, johon se ei ole sitoutunut.
Sikiöiden hemoglobiinin rakenne on erilainen kuin aikuisilla. Sikiön hemoglobiini sitoutuu 2,3-bisfosfoglyseriinihappoon heikommin kuin aikuisten hemoglobiini ja hapensitomiskyky on tällöin suurempi. Tämä mahdollistaa erittäin tehokkaan hapensiirron äidiltä sikiölle.
Veren 2,3-bisfosfoglyseriinihappokonsentraatio kasvaa tupakoinnista tai korkealla vuoristossa vähähappisissa oloista johtuvassa kroonisessa hypoksiassa. Yhdisteen pitoisuus on koholla myös kroonista anemiaa sairastavilla henkilöillä
Aiheesta muualla

Human Metabolome Database: 2,3-Diphosphoglyceric acid (englanniksi)

Oksihemoglobiinin dissosiotumiskäyrä, jossa näkyy 2,3-bisfosfoglyseraatin (DPG) vaikutuksen lisäksi myös hiilidioksidin, lämpötilan ja pH:n vaikutukset (Haldanen efekti ja Bohrin efekti)
20 Massalia

| 20 Massalia |
| --- | --- |
 Valokäyrämittausten avulla luotu kolmiulotteinen malli Massaliasta.
Löytäminen
Löytäjät:  A. De Gasparis
Löytöaika:  19. syyskuuta 1852
Kiertoradan ominaisuudet
Keskietäisyys Auringosta:  2,41 AU
Pienin etäisyys Auringosta:  2,07 AU
Suurin etäisyys Auringosta:  2,75 AU
Eksentrisyys:  0,142
Kiertoaika Auringon ympäri:  1366 päivää  3,74 vuotta
Inklinaatio:  0,71°
Fyysiset ominaisuudet
Läpimitta:  146 km
Pyörähdysaika:  8,10 h
Absoluuttinen kirkkaus:  6,50
Albedo:  0,210
Asteroidiluokka:  S
20 Massalia on  päävyöhykkeen asteroidi, eli pikkuplaneetta joka kiertää Aurinkoa Marsin ja Jupiterin välisellä asteroidivyöhykkeellä. Massalian löysi A. de Gasparis vuonna 1852. Nimensä pikkuplaneetta sai Marseillen kaupungin (kreikaksi Massalia) mukaan. Massalia oli ensimmäinen pikkuplaneetta, joka sai ei-mytologisen nimen. Ensimmäisinä löydetyt asteroidit oli nimetty kreikkalaisen ja roomalaisen mytologian jumalattarien mukaan, sillä niitä oli pidetty planeettoina. Yhä uusien asteroidien löytyminen kiihtyvällä tahdilla vuodesta 1845 (Astraea löytyi kyseisenä vuonna) lähtien oli kuitenkin johtanut niiden aseman menetykseen. Massalia ei ollut de Gasparisin ensimmäinen löytö, sillä hän oli jo löytänyt monia asteroideja, esim. Hygiean vuonna 1849.
Massalian rata (sinisellä) verrattuna sisimpien planeettojen ratoihin (punaisella), uloin kuvan planeetoista on Jupiter
Aiheesta muualla

Models of Twenty Asteroids from Photometric Data (Arkistoitu – Internet Archive) (englanniksi)
| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
| Edeltäjä: 19 Fortuna | Luettelo pikkuplaneetoista | Seuraaja: 21 Lutetia |
2194 Arpola

| 2194 Arpola> Löytäminen |
| --- | --- |
Löytäjä:  Yrjö Väisälä
Löytöpäivä:  3. huhtikuuta 1940
Muut nimet:  1940 GE, 1965 JC, 1973 QB1 ja 1977 VP
Fyysiset ominaisuudet
Halkaisija:  9,02  km
Albedo:  0,19
Absoluuttinen magnitudi:  12,7  ja 12,83
Asteroidiluokka:  X-tyypin asteroidi
Kiertorata
Kiertokohde:  Aurinko
Eksentrisyys:  0,04 , 0,0416428  tai 0,04204336958074135
Inklinaatio:  8,52676 astetta tai 8,523823332062957 astetta
Keskianomalia:  24,54888 astetta tai 220,9660388458511 astetta
Kiertoaika:  3,55 vuotta ja 1 297,557254550815 vuorokautta
Periapsis:  2,2307029 au ja 2,230306670081095 au
Apoapsis:  2,425 au ja 2,426076717765973 au
Radan isoakselin puolikas:  2,3276320 au ja 2,328191693923534 au
Aiheesta muualla
Minor Planet Center
JPL Small-Body Database
2194 Arpola on tähtitieteilijä Yrjö Väisälän vuonna 1940 löytämä asteroidi eli pikkuplaneetta. Se on nimetty Väisälän kesäpaikan mukaan.
Arpolan likimääräinen läpimitta on 13 kilometriä. Kohde sijaitsee Auringosta suunnilleen 2,33 kertaa niin kaukana kuin Maa, ja sen kierros Auringon ympäri kestää noin 3 vuotta ja 7 kuukautta.
Pieni merenneito II: Atlantiksen salaisuus

| Pieni merenneito II: Atlantiksen salaisuus> The Little Mermaid II: Return to the Sea |
| --- | --- |
 Elokuvan suomenkielinen juliste
Ohjaaja:   Jim Kammerud  Brian Smith 
Käsikirjoittaja:   Elizabeth Anderson  Temple Mathews  Elise D'Haene  Eddie Guzelian 
Tuottaja:   Leslie Hough  David Lovegren 
Säveltäjä:  Danny Troob
Valmistustiedot
Valmistusmaa:  Yhdysvallat
Tuotantoyhtiö:  Walt Disney Pictures
Levittäjä:  InterCom Walt Disney Studios Home Entertainment Disney+
Ensi-ilta:  Yhdysvallat 19. marraskuuta 2000
Kesto:  72 minuuttia
Alkuperäiskieli:  englanti
Edeltäjä:  Pieni merenneito
Seuraaja:  Pieni merenneito 3: Arielin tarina
Aiheesta muualla
IMDb 
Elonet
AllMovie
Svensk Filmdatabas
Infobox OKNimi-testi OK: 
Pieni merenneito II: Atlantiksen salaisuus (The Little Mermaid II: Return to the Sea) on Disneyn animaatioelokuva vuodelta 2000. Se on jatko-osa vuonna 1989 ensi-iltansa saaneelle Pieni merenneito -elokuvalle. Jatko-osan pääosassa on Arielin ja prinssi Erikin tytär Melody, joka haluaa uida meressä vanhempiensa kielloista huolimatta. Hän ei tiedä äitinsä merenneitomenneisyyttä, sillä häntä halutaan suojella meressä asuvalta noidalta.
Elokuva on Pieni merenneito -animaatioklassikon ensimmäinen jatko-osa. Sitä ei suunnattu teatterilevitykseen vaan se julkaistiin suoraan videolle. Alkuperäinen elokuva sai myös toisen, Pieni merenneito 3: Arielin tarina -nimisen jatko-osan vuonna 2008. Sen tapahtumat sijoittuvat kuitenkin ajalle ennen ensimmäisen elokuvan tapahtumia.
Tarina

Ariel ja prinssi Erik eivät ole kertoneet tyttärelleen Melodylle meren väestä tai Atlantiksesta ilkeän noidan, Morganan, vuoksi. Morgana on edellisestä elokuvasta tutun Ursulan sisko. Melody kuitenkin uhkaa vanhempiaan ja uskaltautuu mereen. Eräänä päivänä hän löytää merestä medaljongin, jossa on hänen nimensä, ja päättää selvittää mistä on kyse. Morgana aikoo käyttää Melodya kukistaakseen Tritonin ja saadakseen seitsemän meren herruuden.