stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Föglö
Maantiede ja luonto

Föglö koostuu useista saarista, joista suurin osa on asumattomia. Suurimmat saaret ovat Hummersölandet, Kyrklandet, Degerö, Sonnbodalandet ja Östersocknen. Näistä Östersocknen on Ahvenanmaan saarista pinta-alaltaan kuudenneksi suurin, Hummersölandet kahdeksanneksi suurin ja Degerö yhdeksänneksi suurin. Yleisilmeeltään Föglö on karua ja maisemaa leimaavat pienet peltoaukeat. Saarten väliset salmet ovat enimmäkseen varsin matalia ja kuljettavissa vain pikkuveneillä. Föglönselkä erottaa Föglön länsipuolella olevista Lemlandista ja Lumparlandista; Föglön itäpuolella on Kökarinselkä. Kaukana Itämerellä, noin 60 kilometriä kirkosta etelään, sijaitsee naapurikuntaan Kökariin kuuluva Bogskär, jolla on vuonna 1882 rakennettu majakka.
Kunnan keskuspaikka on Degerön saaressa sijaitseva Degerby. Degerbystä on noin 32 km Maarianhaminaan, mukaan lukien lauttayhteys. Överön satamasta on lauttayhteys Sottungaan, Kökariin ja Kumlingeen sekä Korppoon Galtbyhyn. Degerbyn kylään pääsee Ålandstrafikenin lautalla Lumparlandista, sekä saaren pohjoisosaan, Överöhön lautalla Korppoon Galtbystä ja Lumparlandin Långnäsistä.
Föglössä on neljä järveä: Fladan, Insjön, Självik ja Finholms strömmen.
Föglön alueella esiintyy varsin runsas linnusto, jossa silmiin pistävät etenkin pilkkasiipi ja haahka.
Maantiede ja luonto > Kylät

Kunnassa on 23 kylää: Björsboda, Bråttö, Brändö, Bänö, Degerby, Finholma, Flisö, Granboda, Hastersboda, Horsholma, Hummersö, Jyddö, Järsö, Kallsö, Nötö, Prästgården, Sanda, Skogboda, Sommarö, Sonnboda, Stentorpa, Ulversö ja Överö.
Historia

Föglön kautta on kulkenut purjehdusreitti Ruotsin ja Suomen välillä vuosisatojen ajan. Väylän molemmilta puolilta on löytynyt pronssi- ja rautakautisia hautoja, mutta niiden tekijöistä ei ole tarkempia tietoja.
Paikannimenä Föglö esiintyi ensimmäisen kerran 1200-luvulla tanskalaisessa reittikuvauksessa, niin kutsutussa tanskalaisessa itineraariossa muodossa Fyghelde. Samassa asiakirjassa on mainittu myös Lemböte (Lynæbøte) ja Kökar (Thiyckækarl).
Föglön Maria Magdalenan kirkko on yksi Ahvenanmaan vanhimpia. Se on rakennettu 1200-luvun puolessa välissä. Se on muutettu vuosina 1859–1861 ristikirkoksi ja uudistettu vuonna 1968.
Talous

Vuonna 2015 kunnassa oli 224 työpaikkaa. Niistä 8 % oli alkutuotannossa (maa-, metsä- ja kalataloudessa), 83 % palveluissa ja 5 % jalostuksessa.
Vuonna 2016 eniten yhteisöveroa maksaneet yritykset olivat kalatukkukauppaa harjoittava M.A.T-Fish Ab Oy, kirjolohta ja meritaimenta kasvattava Ålands Fiskförädling Ab ja kalanviljely-yritys Flisö Fisk Ab.
Väestö

Seuraavassa kuvaajassa on esitetty kunnan väestönkehitys viiden vuoden välein vuodesta 1980 lähtien. Käytetty aluejako on 1.1.2017 tilanteen mukainen.
| Föglön väestönkehitys 1980–2020 |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| Vuosi |  |  | Asukkaita |  |
| 1980 | 1980 |    | 608 | 608 |
| 1985 | 1985 |    | 605 | 605 |
| 1990 | 1990 |    | 606 | 606 |
| 1995 | 1995 |    | 602 | 602 |
| 2000 | 2000 |    | 595 | 595 |
| 2005 | 2005 |    | 596 | 596 |
| 2010 | 2010 |    | 580 | 580 |
| 2015 | 2015 |    | 554 | 554 |
| 2020 | 2020 |    | 530 | 530 |
Lähde: Tilastokeskus.
Vuoden 2017 taajamarajauksen mukaan Föglössä ei ole lainkaan taajamia. Vuoden 2017 lopussa Föglössä oli 532 asukasta, joista 523 asui haja-asutusalueilla ja yhdeksän asuinpaikat eivät olleet tiedossa.
Hallinto

Föglön kunnanvaltuusto koostuu 11 kunnanvaltuutetusta. Vuoden 2023 kuntavaaleissa valitun valtuuston kaikki kunnanvaltuutetut valittiin Föglölistan-listalta.
Palvelut

Föglön peruskoulu toimii Degerbyn laitamilla vuonna 1956 valmistuneessa rakennuksessa. Opetusta annetaan luokka-asteilla 1–9. Vuonna 2018 koulussa oli 39 oppilasta, joista kaksi Sottungan yläkoululaista kävi Degerbyssä kolmena päivänä viikossa.
Joukkoliikenne on ilmaista, ja kuljetusten lähtöajat on sovitettu lautan lähtö- ja tuloaikoihin Degerbyssä.
Kunnassa toimii kaksi terveydenhoitajaa, jotka hoitavat neuvola- ja kotisairaanhoitopalveluita. Lääkäri käy kaksi kertaa kuukaudessa. Maarianhaminan uusi apteekki ylläpitää lääkekaappia Föglössä. Sieltä saa käsikauppalääkkeitä.
Seurakunnat

Vuoden 2018 aluejaon mukaan Föglössä on seuraavat Suomen evankelis-luterilaisen kirkon seurakunnat:
Ahvenanmaan eteläinen saaristoseurakunta (ruots. Ålands södra skärgårdsförsamling)
Seurakunta toimii myös Kökarin ja Sottungan kuntien alueilla.
Suomen ortodoksisen kirkon seurakunnista Föglön alueella toimii Turun ortodoksinen seurakunta.
Seurakunnat > Entiset seurakunnat

Seuraavassa luettelossa on mainittu historiallisella ajalla lakkautetut seurakunnat Föglön kunnan nykyisellä alueella.
Föglö församling (liitetty Ahvenanmaan eteläiseen saaristoseurakuntaan 2006)
Föglön seurakunta on perustettu tiettävästi jo paljon ennen vuotta 1540. Siitä erosivat Kökar vuonna 1908 ja Sottunga vuonna 1914. Nykyisin Föglö, Sottunga ja Kökar muodostavat jälleen yhteisen seurakunnan (Ahvenanmaan eteläinen saaristoseurakunta), joka kuuluu Porvoon hiippakuntaan. Föglön kirkko sijaitsee Kyrklandetin pohjoisrannalla ja Östersocknenin saarella olevassa Sandan kylässä on rukoushuone.
Nähtävyyksiä

Föglön Maria Magdalenan kirkko
Föglön museo
Enigheten, kestikievaritila 1500-luvulta
Keisarinkivi
Kulttuuri > Murre

Föglön alue on historiallisesti ruotsinkielistä aluetta. Föglön ruotsinkielinen murre luetaan ahvenanmaanruotsin Itä-Ahvenanmaan murteisiin. Ahvenanmaa muodostaa linkin Suomen ruotsalaismurteista Uplannin ja Sörmlannin murteisiin. Ahvenanmaan saaristossa puhuttava Itä-Ahvenanmaan murre on muuta Ahvenanmaata lähempänä muita suomenruotsin variantteja.
Kulttuuri > Ruokakulttuuri

Föglön pitäjäruoaksi äänestettiin 1980-luvulla siikakeitto.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Föglö Wikimedia Commonsissa
Tilastokeskus - Föglön avainluvut
Kultaselkäkutoja

| Kultaselkäkutoja |
| --- | --- |

Uhanalaisuusluokitus
 Elinvoimainen  
  
Tieteellinen luokittelu
Domeeni::  Eukaryootit Eucarya
Kunta::  Eläinkunta Animalia
Pääjakso::  Selkäjänteiset Chordata
Alajakso::  Selkärankaiset Vertebrata
Luokka::  Linnut Aves
Lahko::  Varpuslinnut Passeriformes
Heimo::  Kutojat Ploceidae
Suku::  Kutojat Ploceus
Laji::  jacksoni
Kaksiosainen nimi
 Ploceus jacksoni  Shelley, 1888 
Katso myös
   Kultaselkäkutoja Wikispeciesissä   Kultaselkäkutoja Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OKIUCN-testi OK: 
Kultaselkäkutoja (Ploceus jacksoni) on kutojien heimoon kuuluva varpuslintu.
Levinneisyys

Kultaselkäkutojaa tavataan Itä-Afrikassa. Lajin on kuvattu olevan paikallisesti yleinen ja sen kannankehitys on vakaa. Se on luokiteltu elinvoimaiseksi.
Lasse Lintala

Lasse Lintala Kiuruvedellä 18.7.2008 Iskelmän juhlaa 10 vuotta musiikkitapahtumassa
Lauri Jaakko Lintala (15. lokakuuta 1935 Kauhajoki – 4. tammikuuta 2009 Seinäjoki) oli suomalainen musiikkineuvos, kuoronjohtaja ja musiikkivaikuttaja.
Musiikkivaikuttaja

Lasse Lintala oli muusikkona itseoppinut. Hän perusti ja johti monia suomalaisia musiikkitapahtumia, kuten Ilmajoen Musiikkijuhlia, Seinäjoen tangomarkkinoita sekä Kiuruveden Vihreät Niityt -iskelmätapahtumaa.
Lintala toimi Marit ja Mikot -viihdekuoron johtajana sen perustamisesta lähtien 1965.  Ahonkylän flikat -lauluyhtyettä hän ohjasi parikymmentä vuotta vuodesta 1973.
Muu ura ja perhe

Lasse Lintala pääsi ylioppilaaksi 1955 ja suoritti opintoja Helsingin kauppakorkeakoulussa. Hän toimi lainaosaston hoitajana Ilmajoen Säästöpankissa 1959–1962 ja sitten Roosin Kirjakaupan toimitusjohtajana vuoteen 1980 saakka, jolloin hänet valittiin Ilmajoen musiikkijuhlien toimitusjohtajaksi ja taiteelliseksi johtajaksi. Lintala toimi Radio Seinäjoen musiikkipäällikkönä sen aloittamisesta lähtien vuonna 1990.
Lintala oli nuoruudessaan mukana voittamassa Ilmajoen Kisailijoille pesäpallon SM-hopeaa ja kaksi kertaa pronssia.
Lasse Lintalalla on ensimmäisestä avioliitosta neljä lasta. Toisesta avioliitosta laulaja Helena Porkka-Lintalan kanssa hänellä on 1987 syntynyt tytär Natalil Lintala, joka on näyttelijä.
Aiheesta muualla

Lasse Lintalan sävellystuotanto Suomen äänitearkistossa (1901–1999)
Lasse Lintalan sanoitustuotanto Suomen äänitearkistossa (1901–1999)
Lintala Pohjalaiset musiikintekijät -sivustolla
Elisabeth Holm

| Elisabeth Holm> Ruotsin terveydenhoitoministeri |
| --- | --- |
 Thorbjörn Fälldinin II hallitus 1979–1981  
Henkilötiedot
Syntynyt: 21. marraskuuta 1917 Karlstad, Ruotsi
Kuollut: 26. kesäkuuta 1997 (79 vuotta) Karlskoga, Ruotsi
Kansalaisuus:  ruotsalainen
Ammatti:  sairaanhoitaja, poliitikko
Tiedot
Puolue:  Maltillinen kokoomus
Elisabeth Holm (o.s. Larsson; 21. marraskuuta 1917 Karlstad – 26. kesäkuuta 1997 Karlskoga) oli ruotsalainen maltillisen kokoomuksen poliitikko. Hän toimi Ruotsin terveydenhoitoministerinä Thorbjörn Fälldinin II hallituksessa vuosina 1979–1981. Koulutukseltaan hän oli sairaanhoitaja.
Elisabeth Ingvaldsen

| Mitalit> Maa:   Norja.Naisten suunnistus.MM-kilpailut  | Mitalit> Maa:   Norja.Naisten suunnistus.MM-kilpailut  | Mitalit> Maa:   Norja.Naisten suunnistus.MM-kilpailut  | Maa:   Norja> Naisten suunnistus. |
| --- | --- | --- | --- |
|  Kultaa | Inverness 1999 | viesti |  |
|  Hopeaa | Grimstad 1997 | viesti |  |
|  Pronssia | Tampere 2001 | viesti |  |
|  Pronssia | Rapperswil-Jona 2003 | viesti |  |
|  Pronssia | Västerås 2004 | sprintti |  |
|  Pronssia | Västerås 2004 | viesti |  |
| EM-kilpailut  | EM-kilpailut  | EM-kilpailut  |  |
|  Kultaa | Truskavets 2000 | viesti |  |
|  Kultaa | Sümeg 2002 | viesti |  |
|  Hopeaa | Sümeg 2002 | sprintti |  |
|  Hopeaa | Roskilde 2004 | viesti |  |
Elisabeth Ingvaldsen (s. 22. heinäkuuta 1973) on norjalainen suunnistaja. Seuratasolla hän edustaa norjalaista Nydalens SK:ta.
Nuorten MM-kilpailuissa Ingvaldsen voitti pronssia keskimatkalta ja viestistä Jyväskylässä 1992 sekä pronssia viestistä Castelrottossa 1993.
Aikuisten MM-kilpailuissa Grimstadissa 1997 Ingvaldsen voitti viestihopeaa. Kaksi vuotta myöhemmin Invernessissä hän voitti MM-kultaa viestistä joukkuetovereinaan Birgitte Husebye, Hanne Sandstad ja Hanne Staff. Tampereella 2001, Rapperswil-Jonassa 2003 ja Västeråsissa 2004 hän voitti MM-viestipronssia. Västeråsissa hän voitti myös ainoan henkilökohtaisen MM-mitalinsa voittaessaan pronssia sprintissä.
EM-kilpailuissa Ingvaldsen voitti viestikultaa Truskavetsissa 2000 ja Sümegissä 2002. EM-hopeaa hän voitti sprintistä Sümegissä 2002 ja viestistä Roskildessa 2004.
Elisabeth Höfling

Elisabeth Höfling on brasilialainen lintutieteilijä.
Höfling opiskeli luonnonhistoriaa Universidade Estadual Paulista Júlio de Mesquita Filhossa 1964–1973. Hän valmisteli Rhinodrilus alatus-kastematoa käsittelevää väitöskirjaansa São Paulon yliopistossa vuodesta 1974 alkaen ja väitteli tohtoriksi 1979. Hänen ohjaajanaan toimi Gilberto Righi. Vuosina 1980–1981 Höfling työskenteli Pariisin luonnonhistoriallisessa museossa. Tämän jälkeen hän on työskennellyt Säo Paulon yliopiston elöintieteen laitoksen professorina ja dosenttina. Hän on julkaissut kymmeniä tieteellisiä artikkeleita.
Höfling toimii puheenjohtajana 25. kansainvälisessä lintutieteen kongressissa Brasiliassa elokuussa 2010.
Höfling on ollut nimeämässä kahta uutta papukaijalajia, Pionopsitta aurantiocephala vuonna 2002 ja Aratinga pintoi vuonna 2005.
Elisabeth Hilmo

| Mitalit> Maa:   Norja.Naisten käsipallo. Olympialaiset  | Mitalit> Maa:   Norja.Naisten käsipallo. Olympialaiset  | Mitalit> Maa:   Norja.Naisten käsipallo. Olympialaiset  | Maa:   Norja> Naisten käsipallo. |
| --- | --- | --- | --- |
|  Pronssia | Sydney 2000 | käsipallo |  |
Elisabeth Hilmo (s. 29. marraskuuta 1976 Trondheim) on norjalainen käsipalloilija. Hän on saavuttanut olympiapronssia ja voittanut maailmanmestaruuden. Hän on pelannut Norjan maajoukkueessa 180 maaottelua heinäkuusta 1998 marraskuuhun 2006 ja tehnyt niissä 282 maalia.
Hilmo saavutti olympiapronssia Sydneyn olympialaisissa 2000. Hän voitti maailmanmestaruuden vuonna 1999, jolloin Norja voitti loppuottelussa Ranskan jatkoajalla maalein 25–24.
Kuala Lumpurin kansainvälinen lentoasema

Kuala Lumpurin kansainvälinen lentoasema on Malesian päälentoasema, joka sijaitsee Sepangissa, Selangorin osavaltion eteläpuolella. Lentoaseman rakentaminen maksoi 3,5 miljardia Yhdysvaltain dollaria. Se avattiin 27. kesäkuuta 1998.
Lentoasema on Malesian vilkkain. Vuonna 2018 sen kautta kulki 59 988 409 matkustajaa.
Lentoasema on tukikohta Malaysia Airlinesille ja AirAsialle.
Lentoyhtiöt > Pääterminaalirakennus

Lion Air (Jakarta, Surabaya)
Malaysia Airlines (Alor Star, Bintulu, Johor Bahru, Kota Bharu, Kota Kinabalu, Kuantan, Kuala Terengganu, Kuching, Labuan, Langkawi, Miri, Penang, Sandakan, Sibu, Tawau, Phuket)
Lentoyhtiöt > Satelliittirakennus

Kaikki Kuala Lumpurin kansainvälisen lentoaseman kansainväliset lennot saapuvat ja lähtevät tästä terminaalista.
Air China (Peking)
Air India (Delhi, Chennai, Mumbai)
Air Mauritius (Mauritius, Singapore)
Air Nepal International (Katmandu)
Austrian Airlines (Sydney, Wien) [lopetetaan maaliskuussa 2007]
Biman Bangladesh Airlines (Dhaka, Singapore)
Cathay Pacific (Hongkong, Penang)
China Airlines (Hongkong, Kaohsiung, Taipei-Taoyuan)
China Southern Airlines (Chongqing, Kanton)
China Southwest Airlines (Chengdu)
China Eastern Airlines (Kunming, Shanghai-Pudong)
Emirates (Dubai, Jakarta, Singapore)
Etihad Airways (Abu Dhabi) [alkaa 15. tammikuuta 2007]
EVA Air (Taipei-Taoyuan)
Finnair (Bangkok, Helsinki) [peruutettu]
Garuda Indonesia (Jakarta)
Gulf Air (Bahrain, Masqat)
Hainan Airlines (Haikou)
Iran Air (Teheran-Mehrabad)
Japan Airlines (Osaka-Kansai, Singapore, Tokio-Narita)
KLM Royal Dutch Airlines (Amsterdam, Jakarta)
Korean Air (Soul-Incheon)
Kuwait Airways (Bangkok, Kuwait)
Lufthansa (Bangkok, Frankfurt)
Malaysia Airlines (Adelaide, Amsterdam, Auckland, Bandar Seri Begawan, Bangalore, Bangkok, Beirut, Brisbane, Buenos Aires-Ezeiza, Kapkaupunki, Cebu, Chennai, Colombo, Delhi, Denpasar/Bali, Dhaka, Dubai, Frankfurt, Kanton, Hanoi, Hồ Chí Minhin kaupunki, Hongkong, Hyderabad, Istanbul-Atatürk, Jakarta, Jedda, Johannesburg, Kaohsiung, Karachi, Kuwait, Lontoo-Heathrow, Los Angeles, Manila, Male, Medan, Melbourne, Mumbai, Nagoya, Newark, Osaka-Kansai, Pariisi-Charles de Gaulle, Peking, Perth, Phnom Penh, Rooma-Fiumicino,  Soul-Incheon, Shanghai-Pudong, Siem Reap, Singapore, Tukholma-Arlanda, Surabaya, Sydney, Taipei-Taoyuan, Tokio-Narita, Xiamen, Yangon, Zürich)
Merpati Nusantara Airlines (Jakarta, Surabaya, Mataram)
Myanmar Airways (Yangon)
Pakistan International Airlines (Islamabad, Karachi, Lahore, Singapore)
Qatar Airways (Doha, Jakarta)
Royal Brunei (Bandar Seri Begawan)
Royal Khmer Airlines (Phomn Penh)
Royal Nepal (Katmandu, Singapore)
Saudi Arabian Airlines (Jakarta, Jedda, Riad)
Shenzhen Airlines (Nanning, Shenzhen)
Singapore Airlines (Singapore)
SriLankan Airlines (Colombo, Singapore)
Thai Airways International (Bangkok)
Thai Sky Airlines (Bangkok)
Uzbekistan Airways (Tashkent)
Vietnam Airlines (Hanoi, Hồ Chí Minhin kaupunki)
Xiamen Airlines (Fuzhou, Xiamen)
Yemenia (Dubai, Jakarta, Sanaa)
Lentoyhtiöt > Halpalentoyhtiöiden terminaali

AirAsia (Alor Star, Angeles City, Bandar Seri Begawan, Bandung, Bangkok, Bintulu, Chiang Mai, Denpasar/Bali, Hanoi, Jakarta, Johor Bahru, Kota Bharu, Kota Kinabalu, Kuala Terengganu, Kuching, Labuan, Langkawi, Macau, Medan, Miri, Padang, Palembang, Pekan Baru, Penang, Phnom Penh, Phuket, Sandakan, Sibu, Siem Reap, Solo, Surabaya, Tawau)
Indonesia AirAsia (Jakarta)
Thai AirAsia (Bangkok)
Cebu Pacific (Manila)
Lentoyhtiöt > Rahtilentoyhtiöt

Air Atlanta Icelandic
Asiana Airlines
Cargolux
China Airlines Cargo
DHL
EVA Air Cargo
FedEx
JAL Cargo
KLM Cargo
Korean Air Cargo
Lufthansa Cargo
MASkargo
Nippon Cargo Airlines
Republic Express
Transmile
United Parcel Service
Lentoyhtiöt > Edelliset lentoyhtiöt

Air Kazakhstan
All Nippon Airways
British Airways
Canadian Airlines
EgyptAir
First Cambodia Airlines
Jatayu Airlines
Kyrgyzstan Airlines
Lauda Air (aloitettiin uudestaan Austrian Airlinesilla, joka lakkautti lennot Kuala Lumpuriin maaliskuussa 2007)
Middle East Airlines
Northwest Airlines
Philippine Airlines
Royal Jordanian
Star Air
Turkish Airlines
Aiheesta muualla

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
Kuala Lumpurin kansainvälisen lentoaseman kotisivut
Lalli (sanomalehti)

| Lalli |
| --- | --- |

Lehtityyppi:  sanomalehti
Levikki:  n. 3 000 (2009)
Perustettu:  1917
Lakkautettu:  2009
Sitoutuneisuus:  Suomen Keskusta
Kotikunta:  Rauma, Kokemäki, Pori
Kotimaa:  Suomi
Kieli:  suomi
Lalli oli vuosina 1917–2009 ilmestynyt sanomalehti, joka oli Suomen Keskustan äänenkannattaja. Lehti aloitti ilmestymisensä Raumalla, josta se siirtyi Kokemäelle vuonna 1920 ja lopulta Poriin 1995. Lallin pääasiallinen levikkialue oli Kokemäenjokilaakso ja Satakunnan maakunnan eteläosa. Viimeisinä vuosikymmeninään se oli ainoa eteläisessä Suomessa ilmestynyt keskustalainen sanomalehti. Lalli oli myös vuosikymmenten ajan ainoa maasetupaikkakunnalla ilmestynyt sanomalehti.
Historia > Perustaminen ja varhaiset vuodet

Lalli perustettiin vuonna 1917 Raumalla Maalaisliiton länsisuomalaiseksi äänenkannattajaksi. Puuhamiehenä oli Eurassa syntynyt taiteilija ja kansallisromantikko Jalmari Karhula, joka myös keksi lehden nimen. Sanomalehden nimeäminen Piispa Henrikin murhaajana tunnetun talonpoika Lallin mukaan arvelutti kuitenkin niin paljon, että neuvoa käytiin kysymässä maalaisliiton ideologiselta isältä Santeri Alkiolta. Hänen mukaansa Lalli oli Suomen ensimmäinen itsenäisyysmies ja ensimmäinen talonpoikien oikeuksien puolustaja, joten nimi otettiin käyttöön. Lallin ensimmäinen näytenumero julkaistiin saman vuoden marraskuussa ja säännöllisesti se alkoi ilmestymään tammikuussa 1918. Sisällissodan aikana lehteä ei julkaistu helmikuun alun ja huhtikuun jälkipuoliskon välisenä aikana kansanvaltuuskunnan lakkauttaessa kaikki porvarilliset lehdet 2. helmikuuta.
Lalli ilmestyi aluksi Jalmari Karhulan kustantamana, kunnes elokuussa 1918 perustettiin Kustannus Oy Lalli. Uusi kustantaja päätti muuttaa lehden keskemmälle maakuntaa, jolloin paikaksi valittiin rautateiden risteyksessä sijaitseva Kokemäki. Muutto kuitenkin viivästyi ja vasta 1920 lehdelle ostettiin talo Kokemäen Tulkkilasta. Syyskuussa 1921 Lalli myytiin euralaisten ja harjavaltalaisten maanviljelijöiden perustamalle Satakunnan Kustannus Oy:lle. Lehteä varten päätettiin Tulkkilaan rakentaa myös kokonaan uusi toimitalo, jonka suunnittelivat Jalmari Karhula sekä rakennusmestari Einar Färd.
Pulavuosien aikana Satakunnan Kustannus Oy joutui taloudellisiin vaikeuksiin ja vuonna 1931 toimitalo ja kirjapaino myytiin konkurssihuutokaupassa uudelle yhtiölle Satakunnan Maakunta Oy:lle. Sen omistivat lehden taustalla aikaisemminkin toimineet maanviljelijät Heikki Lähteenmäki, Ilmari Pero ja Albert Lähteenoja sekä eversti K. J. M. Collan. 1930-luvun alussa Lalli suhtautui aluksi myötämielisesti äärioikeistolaiseen Lapuan liikkeeseen, mutta muutti suhtautumistaan kevään 1932 Mäntsälän kapinan jälkeen. Lehdessä työskenteli järjestön johtomiehiin kuulunut toimittaja Lauri Lohi. Lallin levikki oli vuonna 1920 noin 2 000 kappaletta. Se ilmestyi aluksi kolme kertaa viikossa ja vuodesta 1924 lähtien kuudesti viikossa.
Historia > Sotavuosien jälkeen

Vuonna 1939 levikki oli jo 9 300. Sotavuosien jälkeen se kasvoi edelleen nopeasti, kun seudulle asutettiin karjalaista siirtoväkeä. 1950-luvun alussa levikki oli yli 13 000 kappaletta ja seuraavan vuosikymmenen alussa yli 14 000. Vuonna 1955 valmistui uusi kolmikerroksinen toimitalo Kallaksenmäkeen Tulkkilantien varrelle. Päätoimittaja Erkki Järnforsin vuonna 1963 alkaneella aikakaudella lehti nousi myös valtakunnalliseksi vaikuttajaksi saaden jopa myllykirjeitä presidentti Urho Kekkoselta. Kohua aiheutti muun muassa Järnforsin kirjoitukset kokoomuslaisen valtiovarainministerin Osmo P. Karttusen kytköksistä liike-elämään. 1970-luvun alussa Lalli alkoi taloudellisten syiden vuoksi ilmestymään viisipäiväisenä, jonka seurauksena levikki lähti laskuun. Vuonna 1977 se oli 10 500 kappaletta. Vuonna 1972 lehden kustantajaksi tuli Satakunnan Maakunta Oy:stä omaksi yhtiökseen erotettu Keskustan Kustannus Oy. Kirjapaino muutti uusiin tiloihin Haanojan teollisuusalueelle vuonna 1974 ja vaihtoi nimensä 1981 Satakunnan Painotalo Oy:ksi. Keväällä 1985 Lalli lopetti lauantainumeronsa, jonka tilalla alkoi maanantaisin ilmestymään Lalli Viikonvara -niminen viihteeseen ja tulevan viikon tapahtumiin keskittyvä lehti.
Historia > Viimeiset vuodet ja lakkauttaminen

1990-luvun alussa Lallin levikki oli vielä noin 10 000 kappaletta. Samaan aikaan lehti yritti laajentua myös muualle Etelä-Suomeen, ja perusti vuonna 1992 aluetoimitukset Turkuun ja Tampereelle. Helsingissä aloitti samaan aikaan Lallin, Suomenmaan ja Oulussa ilmestyneen Liiton yhteinen toimitus, jonka esimiehenä oli Lallin päätoimittaja Seppo Keränen. Satakunnan Painotalo Oy ajautui konkurssiin 1993. Konkurssipesän toimintaa jatkoi vuoteen 1996 saakka Satakunnan Painotuote Oy, jonka jälkeen kirjapaino siirtyi Lalli Oy:lle. Vuonna 1995 lehti muuttui yksipäiväiseksi ja samalla sen toimitus siirtyi Poriin, jonne muuttoa oli ensimmäisen kerran suunniteltu jo 1950-luvun alussa. Tämän seurauksena useat kokemäkiläiset lopettivat tilauksensa ja Lalli menetti noin 500 lukijaa. Lehden muutettua Poriin Lallin vanhasta Kokemäen toimitalosta saneerattiin kaupungintalo, joka otettiin käyttöön syksyllä 1996. Kirjapainolta tyhjiksi jääneissä tiloissa olivat jo aikaisemmin toimineet Kokemäen vesihuolto Oy ja Kokemäen Sähkö Oy. Nykyään tiloissa on päiväkoti.
Satakunnan Painotalon konkurssin jälkeen kirjapainotoimintaa ja sanomalehden kustantamista jatkoi Lalli Oy. Lehti erotettiin siitä 2000-luvun alussa muutaman vuoden ajaksi omaksi yhtiökseen Lallin Kustannus Oy:ksi, joka yhdistettiin jälleen Lalli Oy:n kanssa vuoden 2009 alussa. Vielä vuonna 2005 Lalli oli onnistunut kasvattamaan levikkiään yli 1 400 kappaleella eli lähes 30 prosenttia. Ilmestyminen päättyi vuoden 2009 lopussa, kun lehti yhdistettiin Suomenmaahan. Lallin levikki oli tolloin noin 3 000 kappaletta. Lehden toimitus jatkoi Suomenmaan aluetoimituksena, ja lisäksi Lalli Oy kustantaa edelleen muun muassa Satakunnan Viikko -ilmaisjakelulehteä.
Päätoimittajat

| --- | --- |
 Frans Korpi, 1917–1918  Eero Hiekkala, 1918–1923  Arne Heliö, 1923–1924  K. V. Piilonen, 1924–1925  Kaarlo S. Kallio, 1925–1934  Iivari Kajanto, 1934–1962  Erkki Järnfors, 1963–1981  Eila Järnfors, 1981 (vt.) :  Alpo Rusi, 1981–1982  Seppo Niemelä, 1982–1986  Eila Järnfors, 1986–1987 (vt.)  Seppo Keränen, 1987–1995  Jari Rauhamäki 1995–1996  Seppo Huiku, 1996–2000  Kim Huovinlahti, 2001–2009
Kirjallisuutta

Kajanto, Iivari; Mattila, Vihtori: Vihreät veljekset : puoli vuosisataa Maalaisliitto-Keskustapuolueen Satakunnan piirijärjestön ja sanomalehti Lallin toimintaa.  Kokemäki:  Satakunnan Maakunta Oy, 1967.
Aiheesta muualla

Pörssitiedon esitykset Lalli-yhtiöistä: Satakunnan Painotalo Oy ja Lalli Oy/Keskustan Kustannus Oy
Lallin entinen toimitalo Kokemäen Tulkkilassa.
Kultasaksinen rapu

| Kultasaksinen rapu> Le Crabe aux pinces d'or |
| --- | --- |

Alkuperäisteos
Kirjailija:  Hergé
Genre:  Sarjakuva
Julkaistu:  1941
Suomennos
Suomentaja:  Jukka Kemppinen
Kansitaiteilija:  Hergé
Kustantaja:  Otava
Julkaistu:  1972
Sivumäärä:  62
ISBN:  951-1-16213-6
Sarja: Tintin seikkailut
Edeltävä:  Kuningas Ottokarin valtikka
Seuraava:  Salaperäinen tähti
Löydä lisää kirjojaKirjallisuuden teemasivulta
Kultasaksinen rapu (ransk. Le Crabe aux pinces d'or) on belgialaisen Hergén piirtämä ja kirjoittama Tintin yhdeksäs seikkailu. Se ilmestyi ranskaksi vuonna 1941, ja suomeksi vuonna 1972 Jukka Kemppisen suomentamana.
Piirtäessään Kultasaksista rapua lehteen Hergé joutui tekemään yhden rivin strippejä päivittäin. Hän oli ennen piirtänyt sivun viikossa, jonka hän osasi paremmin. Myöhemmin amerikkalaiset kustantajat pyysivät Hergéä sensuroimaan kahta kohtaa.
Kapteeni Haddock esiintyy Kultasaksisessa ravussa ensimmäistä kertaa.