stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Zapad
Harjoitukset > Zapad 2013

Zapad 2013 -harjoitus järjestettiin 20.–26. syyskuuta 2013. Venäjä ilmoitti siihen osallistuvien sotilaiden määräksi 50 000, mutta asiantuntijoiden mukaan määrä oli huomattavasti suurempi. Zapad 2013 -sotaharjoituksen oli ilmoitettu sijoittuvan vain Kaliningradiin ja Valko-Venäjään, mutta myös Kaliningradin rannikkovesillä, Kuolan niemimaalla ja Pietarin lähialueilla havaittiin lisääntynyttä sotilasliikennettä. Venäjä ilmoitti Zapad 2013 -harjoituksessa harjoittelevansa Valko-Venäjän suojaamista terroriuhalta etnis-uskonnollisen kriisin jälkeen. On kuitenkin arvioitu, että harjoituksessa vastustajana olisi ollut terroristien sijaan puolustusliitto Nato.
Harjoitukset > Zapad 2017

Zapad 2017 -harjoitus järjestettiin 14.–20. syyskuuta 2017.
Harjoitukset > Zapad 2021

Venäjän ja Valko-Venäjän yhteinen Zapad 2021 -harjoitus järjestettiin syyskuussa 2021. Venäjän mukaan harjoituksessa oli mukana 200 000 sotilasta.
Neuvostoliiton aikaiset Zapad-harjoitukset

Neuvostoliiton aikana järjestetyistä Zapad-harjoituksista vastasi Neuvostoliiton puolustusministeriö.
Neuvostoliiton aikaiset Zapad-harjoitukset > Zapad 1977

Zapad 1977 -harjoitus järjestettiin toukokuussa 1977 Neuvostoliiton, Puolan, Tšekkoslovakian ja Itä-Saksan alueella.
Neuvostoliiton aikaiset Zapad-harjoitukset > Zapad 1981

Zapad 1981 -harjoitus järjestettiin syyskuussa 1981 Neuvostoliitossa. Siihen osallistuivat Neuvostoliiton Itämeren laivasto, Neuvostoliiton strategiset ohjusjoukot ja Neuvostoliiton asevoimat, joista harjoitukseen osallistui pääosin valkovenäläisiä ja baltialaisia joukkoja. Yhdysvaltain keskustiedustelupalvelu CIA arveli Zapad 1981:n osallistujamääräksi 100 000–150 000 sotilasta.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Zapad Wikimedia Commonsissa
Aiheesta muualla > Linkkejä

http://time.com/4941045/russia-zapad-drills-nato/
http://time.com/4931067/russias-rehearsal-for-world-war-zapad/
https://www.nytimes.com/2017/07/31/world/europe/russia-military-exercise-zapad-west.html
http://cepa.org/EuropesEdge/The-dangerous-tool-of-Russian-military-exercises (Arkistoitu – Internet Archive)
https://www.americansecurityproject.org/zapad-putin-lukashenko-rift/
https://suomenkuvalehti.fi/jutut/ulkomaat/eurooppa/sotapelia-itamerella-katso-kartat-venaja-aloittaa-massiiviset-harjoitukset-ruotsi-hakee-turvaa-yhdysvalloista/
Projekt 1232.2 -luokan MDK-94-ilmatyynyalus Kaliningradissa.
Panssarivaunuja Hrodnan lähellä Zapad 2013 -harjoituksen loppuvaiheessa.
Valko-Venäjän länsiosissa sijaitseva kuvitteellinen Veišnorija-alue.
Öljyntorjunta-alus Halli

Halli kesällä 2006 Pansiossa.
Öljyntorjunta-alus Halli (kylkinumero 899) on Suomen ympäristöministeriön öljyntorjunta-alus, jonka miehittää operoinnista vastaava Rannikkolaivasto. Alusta käytetään öljyntorjuntatehtävien lisäksi huolto- ja kuljetustehtäviin.
Suunnittelu

Alus on 61,5 metriä pitkä. Sen leveys on 12,8 ja syväys 4 metriä. Aluksen uppouma on 2 100 tonnia. Aluksen voimanlähteenä on kaksi 975 kilowatin moottoria, joiden avulla se saavuttaa 11 solmun maksiminopeuden. Alus on luokiteltu jääkulkuluokkaan 1A. Aluksella on neljäntoista hengen miehistö.
Alus kykenee keräämään öljyä 40 metrin leveydeltä ja sen tankkeihin mahtuu 1 400 kuutiota kerättyä materiaalia.
Palvelus

Syksyllä 2010 alus peruskorjattiin STX Finlandin Helsingin telakalla, jossa uudistettiin aluksen sähköjärjestelmä, apukoneet, hätägeneraattori, koneistovalvonta, öljynkeräys- ja merenkulkujärjestelmät sekä majoitustilat. Alus palasi valmiuteen kesäksi 2011.
Tietoja

Valmistunut vuonna 1987, Hollmingin Rauman telakalla.
Pituus 61,5 metriä
Leveys 12,4 m
Syväys 4,0 m
Uppoama 1 400 tonnia
Maksiminopeus 12 solmua
Jäissäajokyky 60 cm / 4 kn
DP-paikallaanpitojärjestelmä
Miehistö 11+12
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Öljyntorjunta-alus Halli Wikimedia Commonsissa
Öljyntorjunta-alus Hallin sisätiloja Finnan sivuilla
Halli harjoittelee öljyntorjuntaa Virossa (Merivoimat 21.5.2018)
Ilmatorjunta

Intialaisen maasta ilmaan - Akash-ilmatorjuntaohjuksen laukaisu.
Ilmatorjunta on aselaji, jonka tehtävänä on suojata kohteita vihollisen ilmahyökkäyksiltä estämällä tai häiritsemällä vihollisten ilma-alusten toimintaa. Laajemmin käsitettynä ilmatorjunta on toimintaa, jolla pyritään ylläpitämään jonkun tietyn alueen ilmaherruutta, tai toimintaa jolla pyritään vaikeuttamaan vastustajan ilma-aseen tehokasta käyttöä ja minimoimaan ilma-aseen käytön vaikutuksia.
Toiminnallisesti ilmatorjunta voidaan jakaa lyhyen kantaman lähi-ilmatorjuntaan, keskikantaman ilmatorjuntaan, pitkän kantaman alueilmatorjuntaan sekä ilmasuojeluun.
Jaottelua > Lyhyen kantaman ilmatorjunta

Suomessa lyhyen kantaman ilmatorjunta jaetaan vielä lyhyen ja erittäin lyhyen kantaman ilmatorjuntaan.
Jaottelua > Lyhyen kantaman ilmatorjunta > Erittäin lyhyen kantaman ilmatorjunta

Erittäin lyhyen kantaman ilmatorjunnassa torjuntaetäisyys on alle viisi kilometriä ja torjuntakorkeus alle kolme kilometriä.
Ilma-ammunta
Lähi-ilmatorjuntaa voidaan suorittaa rynnäkkökiväärin ilma-ammunnalla, mikä Suomessa opetetaan asepalveluksessa peruskoulutuskaudella, kevytkonekiväärin ilma-ammunnalla tai ilmatorjuntakonekiväärin ammunnalla. Ilma-ammuntaa voidaan kuitenkin harjoittaa periaatteessa millä tahansa suorasuuntausaseella.
Suomessa 12,7 mm:n ilmatorjuntakonekiväärejä on jalkaväen panssaroiduissa miehistönkuljetusvaunuissa, panssarijoukkojen taistelupanssarivaunuissa, laivoissa ja veneissä sekä muissa ajoneuvoissa ja niitä voidaan käyttää myös maataisteluun jalkaväen rynnäkkökiväärien ja kevyiden 7,62 mm:n konekiväärien tukena.
IT-konekiväärit ovat jalkaväen tukiaseita. Varsinainen ilmatorjunta-aselaji käyttää järeämpiä ilmatorjuntakanuunoita, tai -ohjuksia.
Ohjukset
Erittäin lyhyen kantomatkan ilmatorjunnan piiriin kuuluvat olkapäältä laukaistavat ohjukset, jollaisia ovat Suomessa yhdysvaltalaiset kunnostetut Stinger RMP Block 1 -ohjukset, jotka päätettiin hakkkia vuonna 2014. Palveluskäytössä se tunnetaan nimellä Ilmatorjuntaohjus 15 (ITO15).  Merivoimilla on aluksillaan vastaavia ranskalaisia Matra Mistral-ohjuksia. Laivoilla ohjuslaukaisin on kiinteässä telineessä.
Kevyt ilmatorjuntakanuuna
Prikaatien ilmatorjuntapattereissa käytetään esim. 23 mm putkilla varustettuja kanuunoita. Suomessa on käytössä venäläisvalmisteisia kaksiputkisia ZU-23-2-ilmatorjuntatykkejä kalustona (23 Itk 61, puhekielessä ”Sergei”) Kanuunan tulinopeus on 2×17 laukausta sekunnissa, ja ammuksen lähtönopeus on yli 970 m/s. 23 ItK 61:iä on modernisoitu Suomessa muun muassa tähtäyslaitteiden osalta, minkä vuoksi uudistetuista kevyistä ilmatorjuntakanuunoista käytetään merkintää 23 ItK 95 uudistamisvuoden 1995 mukaan. 23 ItK 61 on todella tehokas osaavissa käsissä.
Jaottelua > Lyhyen kantaman ilmatorjunta > Lyhyen kantaman ilmatorjunta

Varsinaisessa lyhyen kantaman ilmatorjunnassa torjuntaetäisyys on 5–10 kilometriä ja korkeus 3–5 kilometriä.
Kanuunat
Suomessa käytetään sveitsiläisiä 35 mm:n kevyitä ilmatorjuntakanuunoita (35 Itk 88) sekä ilmatorjuntapanssarivaunuja Itpsv 90 Marksman ja ItPsv SU-57.
Ohjukset
Lyhyen kantaman ilmatorjuntaohjuskalustona on Suomessa Crotale NG -ohjuslavetteja, jotka on rakennettu muunnellulle Pasi Sisu XA-180 -alustalle, sekä saksalais-ruotsalainen ASRAD-R, eli Ilmatorjuntaohjusjärjestelmä 2005, (ItO 2005)
Jaottelua > Keskipitkän kantaman ilmatorjunta

Keskipitkän kantaman ilmatorjunta Suomessa perustuu norjalais-yhdysvaltalaiseen NASAMS-kalustoon. NASAMSin ohjus perustuu hävittäjissä käytettyyn AMRAAM-ohjukseen.
Ilmatorjunnan korkeatorjuntakyvyn kehittämiseksi päätettiin vuonna 2023 hankkia David´s Sling -järjestelmä Israelista. Järjestelmä on tarkoitus ottaa käyttöön 2020-luvun loppupuolella. Järjestelmän kolutus sekä henkilökunnalle että varusmiehille tullaan toteuttamaan Panssariprikaatissa toimivassa Helsingin ilmatorjuntarykmentissä.
Jaottelua > Pitkän kantaman ilmatorjunta

Pitkän kantaman ilmatorjunnan torjuntaetäisyys on vähintään viisikymmentä kilometriä yli kahdenkymmenen kilometrin korkeuteen. Tälle etäisyydelle ei Suomessa ole ilmatorjuntaohjuksia. Pitkän kantaman ilmatorjunta onkin torjuntahävittäjien vastuulla.
Aseistus

Ilmatorjunta on käyttänyt aseistuksenaan useita erilaisia tykkejä aina siitä lähtien, kun ensimmäiset lentokoneet ottivat osaa sotilastoimiin ensimmäisessä maailmansodassa. Ensimmäisten ilmatorjunta-aseiden tarkkuus ei ollut kehuttava, mutta toisaalta ilma-asekaan ei ollut vielä sotaa ratkaisevassa asemassa.
Toisen maailmansodan jälkeen kehitettiin lisäksi maasta ammuttavia ilmatorjuntaohjuksia, jotka liitettiin osaksi ilmatorjuntaa.
Nykyään sekä tykkejä että ohjuksia käytetään rinnakkain. Ilmamaalien osoittamiseen käytetään tarkkoja tutkia sekä laskimia.
Ilmatorjuntajoukot toimivat yhteistyössä hävittäjien kanssa muodostaen yhdessä ilmavalvonnan kanssa ilmapuolustuksen.
Historia

Pitkän kantaman ilmatorjuntatykkeinä käytettiin yleisesti tavallisten tykistöjärjestelmien mukaelmia. Aluksi standardiosille tehtiin vain uudet jalustat, mutta ennen toista maailmansotaa ilmatorjuntatykit kehittyivät omaksi tyypikseen, jolla oli paljon parempi suorituskyky.
Tykkien ammuksissa käytetään yleensä ilmanpaineeseen, aikasytytykseen tai kosketukseen perustuvia sytyttimiä. Ajatuksena on luoda räjähtelevä sulku tietylle alueelle. Klassinen esimerkki suuresta pitkän kantaman ilmatorjuntatykistä on saksalainen 88 millimetrin tykki. Sen kaltaiset järjestelmät korvautuivat ohjuksilla 1950-luvulla.
Historia > Suomen ilmatorjunta-aselaji > Osana kenttätykistöä

Suomessa ilmatorjunta-aselajin katsotaan syntyneen 1. heinäkuuta 1925 aselajin koulutusyksikön aloittaessa Suomenlinnassa. Ilma-ammuntoja alettiin suorittaa 16. syyskuuta 1927.
Ilmatorjuntatoiminnan aloittivat Suomen suuriruhtinaskunnan alueella venäläiset jo 1915, kun ensimmäiset ilmatorjuntatykit tuotiin Suomenlinnaan. Saksalaisten puolella ensimmäistä maailmansotaa ensimmäiset ilmatorjuntatykkien käyttäjät olivat jääkärit. Myös Saksan Itämeren divisioona loppukeväästä 1918 käytti kenttätykkejä ilmatorjuntavalmiudessa.
Suomessa ilmatorjuntatykistön kehitykseen vaikuttivat rannikkotykistön upseerit kapteeni Åke Törnroos ja jääkärieverstiluutnantti Väinö Valve. Ilmatorjunta oli erityisen tärkeää kiinteisiin asemiin sijoitetuille kenttätykistölle, jolla oli järeitä tykkejä ja jonka sijainti oli tunnettu. Ilmatorjuntavastuu kuului aluksi rannikkotykistölle, mutta myös kenttätykistössä aloitettiin ilmatorjuntakoulutus 1926.
Historia > Suomen ilmatorjunta-aselaji > Osana ilmavoimia

Ilmatorjunta erkani aselajina kenttätykistöstä 1. tammikuuta 1939, jolloin se siirtyi samalla maavoimien puolustushaarasta ilmavoimille. Eversti Frans Helmisestä tuli Suomen ensimmäinen ilmatorjuntatarkastaja.
Talvisodassa ilmavoimien osalta Neuvostoliitolla oli aluksi 7-kertainen ilmaylivoima, mikä kasvoi kolmen kuukauden aikana sodan loppuun mennessä 20-kertaiseksi. 700 paikkakuntaa pommitettiin. Ilmavoimien puolustushaaraan aselajina kuuluvat Suomen ilmatorjuntajoukot ampuivat alas vähintään 404 neuvostoliittolaista lentokonetta, vaurioittivat 376 konetta. 404:stä pudotuksesta 280 tapahtui sotatoimialueella kenttäarmeijan toimialueella. Ilmavoimien lentojoukot pudottivat 190 neuvostoliittolaiskonetta.
Tilastollisesti jokaista ilmatorjuntajoukkojen asetta kohden pudotettiin yksi neuvostoliittolaiskone ja vaurioitettiin toista konetta. Ammuksia kului raskailla tykeillä keskimäärin 163, 40 mm:n tykeillä 391 ja 20 mm:n tykeillä 474, mitä on pidettävä vähäisenä.
Jatkosotaan mennessä ilmatorjuntaa vahvistettiin moninkertaiseksi hankkimalla saatavissa olevia aseita. Ilmatorjunta-asetyyppien määrä kasvoi yli 50:een, mikä vaikeutti huoltoa ja koulutusta.
Kova paine Suomen ilmatilaan kohdistui helmikuussa 1944, kun Neuvostoliitto yritti suostutella Suomea rauhaan lisäämällä painetta ilmatilassa. Neuvostoliiton kaukotoimintailmavoimat (ADD) hyökkäsivät raskain voimin Helsinkiin, Kotkaan, Turkuun, Ouluun ja Rovaniemellä yöllä.
Koska Suomella – toisin kuin esimerkiksi Saksalla – ei ollut yötorjuntahävittäjiä, oli puolustus ilmatorjunnan varassa. Kaupunkien tappioista ei tullut niin suuria kuin mitä Neuvostoliitto oli asettanut tavoitteekseen Suomen irrottamiseksi sodasta.
Helmikuun 1944 strategisten pommitusten jälkeen seuraava merkittävä koetus oli Kannaksen suurhyökkäys 1944, missä kohteena oli kaupunkien sijasta kenttäarmeija. Koko ilmatorjunta-aseistuksesta kenttäarmeijan käytössä oli vain 1/3, joten sitä olisi voinut siirtää osaksi asutuskeskuksista ja sisämaan kohteista (2/3) osaksi kenttäarmeijan tueksi. Taistelujen kiivaudesta kertoo se, että 95 % (1 031) ilmatorjunnan pudotuksista tapahtui kenttäarmeijan sotatoimialueella. Ilmatorjunnan osuus jatkosodan aikana pudotetuista koneista oli 36,9 %, mutta vuonna 1944 50 %.
Kenttäarmeijalle kohdistettujen ilmatorjuntatykkien pudotusmäärä oli keskimäärin kaksi konetta tykkiä kohden ja ammuskulutus 468 ammusta pudotusta kohden. 169 ilmatorjuntasotilasta kaatui ja 397 haavoittui.
Ilmatorjuntapatterien historia

Oma ilmatorjuntapatteristo on Suomessa toiminut Turussa Turun Ilmatorjuntapatteristo (TurItPsto), Oulussa Oulun Ilmatorjuntapatteristo (OulItPsto) sekä Lahdessa Salpausselän Ilmatorjuntapatteristo (SalpItPsto) Näistä viimeksi mainittu toimi myöhemmin Kouvolassa. TurItPsto:n patterien sijoituspaikat olivat Pääskyvuori ja Uittamo.
Nykyään

Ilmatorjuntatykit tekevät voimakasta paluuta, vaikka ohjuskaluston kantama ja osumatarkkuus onkin niihin verrattuna moninkertainen. Ohjusten hinta on korkea ja niillä on tietyissä olosuhteissa käyttörajoituksia.
Nykyään puolustusvoimissa käytetään joukkojen lähitorjuntaan kevyitä maastokelpoisia tykkejä kuten 23 ItK 61-2 (ZU-23-2) sekä tärkeiden kohteiden suojaamiseen raskaampia tutkaohjattuja tykkejä kuten 35 ItK 88 (35 mm:n sveitsiläinen Oerlikon).
Laivoilla jo pidempään käytössä olleet ohjustentorjuntajärjestelmät kuten yhdysvaltalainen Phalanx ovat tulossa maakäyttöön matalalla ohjuskatveessa lentävien risteilyohjusten sekä jopa raketinheittimien rakettien torjuntaan. Tällaisten ammusasejärjestelmien teho perustuu tutkaohjaukseen, suureen tulinopeuteen ja herätesytyttimelliseen ammukseen.
Ilmatorjuntajoukkojen ja ilmavoimien yhteistoimintaa varten on jokaisessa kolmessa lennostossa nimettynä ilmatorjuntaupseeri.
Vapaaehtoinen maanpuolustuskoulutus

Ilmapuolustukseen yleensä ja ilmatorjuntaan erityisesti voivat tutustua Maanpuolustuskoulutusyhdistyksen ilmapuolustuspiirin kursseilla 18 vuotta täyttäneet sekä muut reserviläiset.
Kirjallisuutta

Biaudet, Bob: Ohiampujat – ilmatorjuntamiesten kokemuksia jatkosodan ratkaisutaisteluista.  WSOY, 2002.
Haupt, Dirk Roland: Ballistiskt missilförsvar i Europa och folkrätten. Jus ad bellum, jus in bello och staters folkrättsliga ansvar ex delicto; i: Kungliga Krigsvetenskapsakademiens Handlingar och Tidskrift, 218:e årgången (2014), fjärde häftet, sid 53-83 (ruotsiksi)
Lappi, Ahti: Ilmatorjunta ilmasodassa 1794–1945.  Ilmatorjuntasäätiö, 2000.
Lappi, Ahti: Ilmatorjunta kylmässä sodassa.  Ilmatorjuntasäätiö, 2003.
Aiheesta muualla

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
Puolustusvoimien ilmatorjuntakalustoa (Arkistoitu – Internet Archive)
Ilmatorjuntamuseo (Arkistoitu – Internet Archive)
Ilmatorjuntaupseeriyhdistys
Ilmatorjuntajoukkojen käyttämät Latil-tykinvetäjät
Sota
| 0 | 1 | 2 | 3 | 4 | 5 | 6 | 7 |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| Aikakaudet | Sotatoimialueet | Aseet | Sodankäynnin tasot | Taistelevat aselajit | Tukevat aselajit | Luetteloita | Yleistä |
|  Esihistoria  Antiikki  Keskiaika  Uusi aika  Teollistunut aika  Nykyaika |  Avaruus  Ilmasota  Informaatio  Maasota  Merisota  Kotirintama |  ABC  Elektroninen  Ilmavoimat  Maavoimat  Merivoimat  Psykologinen |  Strategia  Operaatiotaito  Taktiikka  Taistelutekniikka |  Ilmavoimat  Jalkaväki  Laivasto  Merijalkaväki  Panssarijoukot  Ratsuväki |  Huolto  Ilmatorjunta  Pioneeri  Tykistö  Viesti |  Kenraalit  Piiritykset  Operaatiot  Sisällissodat  Sodat  Sotarikokset  Taistelut  Vapaus-itsenäisyyssodat |  Sodankäynti  Sotahistoria  Taistelu  Piiritys  Propaganda  Rauha  Pasifismi |
ZU-23-2 ilmatorjuntatykki.
Sveitsiläisen Oerlikonin valmistama 35 mm:n ilmatorjuntakanuuna, 35 Itk 88.
Yhdysvaltain armeijan ilmatorjuntajoukkoja Algeriassa.
390-luku

| --- | --- |
Vuosisadat: 100-luku · 200-luku · 300-luku · 400-luku · 500-luku
Vuosikymmenet: 290-luku · 300-luku · 310-luku · 320-luku · 330-luku · 340-luku 350-luku · 360-luku · 370-luku · 380-luku · 390-luku · 400-luku
Vuodet: 290 · 291 · 292 · 293 · 294 · 295 · 296 · 297 · 298 · 299 300 · 301 · 302 · 303 · 304 · 305 · 306 · 307 · 308 · 309 310 · 311 · 312 · 313 · 314 · 315 · 316 · 317 · 318 · 319 320 · 321 · 322 · 323 · 324 · 325 · 326 · 327 · 328 · 329 330 · 331 · 332 · 333 · 334 · 335 · 336 · 337 · 338 · 339 340 · 341 · 342 · 343 · 344 · 345 · 346 · 347 · 348 · 349 350 · 351 · 352 · 353 · 354 · 355 · 356 · 357 · 358 · 359 360 · 361 · 362 · 363 · 364 · 365 · 366 · 367 · 368 · 369 370 · 371 · 372 · 373 · 374 · 375 · 376 · 377 · 378 · 379 380 · 381 · 382 · 383 · 384 · 385 · 386 · 387 · 388 · 389 390 · 391 · 392 · 393 · 394 · 395 · 396 · 397 · 398 · 399 400 · 401 · 402 · 403 · 404 · 405 · 406 · 407 · 408 · 409
005

| 005 |
| --- | --- |
Kehittäjä:  Sega
Julkaisija:  Sega
Julkaistu:  JP 1981
Lajityyppi:  sokkelopeli, hiiviskelypeli
Pelimuoto:  yksinpeli ja moninpeli
Alusta:  kolikkopeli
Lisää peliartikkeleitaVideopelien teemasivulla
005 on Segan kehittämä ja julkaisema kolikkopeli, jota pidetään yhtenä ensimmäisistä hiiviskelypeleistä. Peli on julkaistu vuonna 1981
Pelaaminen

Pelin tavoitteena on kuljettaa salkku helikopteriin välttäen tai tainnuttaen vastustajia.
Vastustajia ei ole tarkkaan määritelty "hyviksi" tai "pahoiksi" joten peli voi olla myös yksi ensimmäisistä antisankaripeleistä.
Aiheesta muualla

005 MobyGamesissa (englanniksi)
005 Arcade History -sivustolla (englanniksi)
005 Killer List of Videogamesissä (englanniksi)
234 eaa.

| --- | --- |
Vuosisadat: 300-luku eaa. · 200-luku eaa. · 100-luku eaa.
Vuosikymmenet: 300-luku eaa. · 290-luku eaa. · 280-luku eaa. · 270-luku eaa. · 260-luku eaa. · 250-luku eaa. · 240-luku eaa. · 230-luku eaa. · 220-luku eaa. · 210-luku eaa. · 200-luku eaa. · 190-luku eaa.
Vuodet: 300 eaa. · 299 eaa. · 298 eaa. · 297 eaa. · 296 eaa. · 295 eaa. · 294 eaa. · 293 eaa. · 292 eaa. · 291 eaa. · 290 eaa. · 289 eaa. · 288 eaa. · 287 eaa. · 286 eaa. · 285 eaa. · 284 eaa. · 283 eaa. · 282 eaa. · 281 eaa. · 280 eaa. · 279 eaa. · 278 eaa. · 277 eaa. · 276 eaa. · 275 eaa. · 274 eaa. · 273 eaa. · 272 eaa. · 271 eaa. · 270 eaa. · 269 eaa. · 268 eaa. · 267 eaa. · 266 eaa. · 265 eaa. · 264 eaa. · 263 eaa. · 262 eaa. · 261 eaa. · 260 eaa. · 259 eaa. · 258 eaa. · 257 eaa. · 256 eaa. · 255 eaa. · 254 eaa. · 253 eaa. · 252 eaa. · 251 eaa. · 250 eaa. · 249 eaa. · 248 eaa. · 247 eaa. · 246 eaa. · 245 eaa. · 244 eaa. · 243 eaa. · 242 eaa. · 241 eaa. · 240 eaa. · 239 eaa. · 238 eaa. · 237 eaa. · 236 eaa. · 235 eaa. · 234 eaa. · 233 eaa. · 232 eaa. · 231 eaa. · 230 eaa. · 229 eaa. · 228 eaa. · 227 eaa. · 226 eaa. · 225 eaa. · 224 eaa. · 223 eaa. · 222 eaa. · 221 eaa. · 220 eaa. · 219 eaa. · 218 eaa. · 217 eaa. · 216 eaa. · 215 eaa. · 214 eaa. · 213 eaa. · 212 eaa. · 211 eaa. · 210 eaa. · 209 eaa. · 208 eaa. · 207 eaa. · 206 eaa. · 205 eaa. · 204 eaa. · 203 eaa. · 202 eaa. · 201 eaa. · 200 eaa. · 199 eaa.
Syntyneitä

Cato vanhempi, antiikin roomalainen valtiomies, kirjailija ja reetori (k. 149 eaa)
Žygimantas Kestutis

| Žygimantas Kestutis |
| --- | --- |
 Žygimantas Kestutis piirroksessa vuodelta 1840.
Liettuan suuriruhtinas
Valtakausi:  1432–1440
Edeltäjä:  Švitrigaila
Seuraaja:  Kasimir IV

Syntynyt:  n. 1365 Trakai, Liettua
Kuollut:  20. maaliskuuta 1440 Trakai, Liettua
Puoliso:  Tverin Anna
Suku:  Gediminid
Isä:  Kęstutis
Äiti:  Birutė
Žygimantas Kestutis (noin 1365 – 20. maaliskuuta 1440) oli Liettuan suuriruhtinas 1432–1440. Žygimantas nojautui valtakaudellaan Puolaan, vaikkakin hänen onnistui lievittää tätä suhdetta valtakautensa lopulla. Žygimantasia seurasi vallassa Kasimir IV.
Elämäkerta > Nuoruus

Žygimantas Kestutis syntyi suurin piirtein vuonna 1365. Žygimantas oli Kęstutisin poika, ja Jogailan vangituttaessa hänet Žygimantaskin joutui vangiksi vuonna 1382. Hän oli vankeudessa vuoteen 1384 saakka, jolloin hän pakeni veljensä Vytautas Suuren luokse. Vuosina 1389–1398 hän oli perheineen Saksalaisen ritarikunnan panttivankina. Myöhemmin hän otti osaa muun muassa Vorsklajoen taisteluun veljensä alaisuudessa.
Elämäkerta > Valtaannousu

Vytautasin kuoltua vuonna 1430 valtaan nousi aateliston tuella Švitrigaila. Švitrigaila liittoutui Saksalaisen ritarikunnan kanssa Puolaa vastaan, ja seurauksen oli Puolan hyökkäys maahan. Tällöin Žygimantas johti liettualaisten kapinaa Švitrigailaa vastaan, ja hän nousi valtaan vuonna 1432. Valtaan noustuaan hän järjesti puolalaisten kanssa Grodnossa kokouksen, jossa sovittiin Vilnan ja Radomin unionien päätösten voimaantulosta. Puolaan päin kallellaan olo herätti vastustusta, mikä taas sai Žygimantasin ryhtymään väkivaltaisiin vastatoimiin. Švitrigaila käytti hajaannusta hyväkseen ja jatkoi vastarintaa Rusin maissa nauttimansa arvostuksen ja ritarikunnan avun turvin. Vastavetona Žygimantas päätti vuonna 1434 peruskirjasta, joka antoi ortodoksisille aatelisille katolilaisten vastaavat oikeudet. Osapuolten välillä käytiin ratkaiseva taistelu Ugemergessä 1. syyskuuta 1435. Taistelussa Žygimantas voitti puolalaisten tukemana ritarikunnan ja Švitrigailan joukot. Žygimantasin onnistui myös vakauttaa suhteet Puolaan ja vaientaa puolalaisten vaatimukset Liettuan liittämisestä Puolaan. Ortodokseille annetuista oikeuksista syntyi kuitenkin sisäisiä ongelmia. Žygimantasin murhasi Švitrigailan kannattaja 20. maaliskuuta 1440.
Kirjallisuutta

Aulis Kallio: Liettuan historia.  Tampere:  Jagellonica-kulttuuriyhdistys ry, 2009.  ISBN 978-951-98665-3-6.
Žygimantasin sinetti.
1339

| --- | --- |
Vuosisadat: 1100-luku · 1200-luku · 1300-luku · 1400-luku · 1500-luku
Vuosikymmenet: 1290-luku · 1300-luku · 1310-luku · 1320-luku · 1330-luku · 1340-luku 1350-luku · 1360-luku · 1370-luku · 1380-luku · 1390-luku · 1400-luku
Vuodet: 1290 · 1291 · 1292 · 1293 · 1294 · 1295 · 1296 · 1297 · 1298 · 1299 1300 · 1301 · 1302 · 1303 · 1304 · 1305 · 1306 · 1307 · 1308 · 1309 1310 · 1311 · 1312 · 1313 · 1314 · 1315 · 1316 · 1317 · 1318 · 1319 1320 · 1321 · 1322 · 1323 · 1324 · 1325 · 1326 · 1327 · 1328 · 1329 1330 · 1331 · 1332 · 1333 · 1334 · 1335 · 1336 · 1337 · 1338 · 1339 1340 · 1341 · 1342 · 1343 · 1344 · 1345 · 1346 · 1347 · 1348 · 1349 1350 · 1351 · 1352 · 1353 · 1354 · 1355 · 1356 · 1357 · 1358 · 1359 1360 · 1361 · 1362 · 1363 · 1364 · 1365 · 1366 · 1367 · 1368 · 1369 1370 · 1371 · 1372 · 1373 · 1374 · 1375 · 1376 · 1377 · 1378 · 1379 1380 · 1381 · 1382 · 1383 · 1384 · 1385 · 1386 · 1387 · 1388 · 1389 1390 · 1391 · 1392 · 1393 · 1394 · 1395 · 1396 · 1397 · 1398 · 1399 1400 · 1401 · 1402 · 1403 · 1404 · 1405 · 1406 · 1407 · 1408 · 1409
Tapahtumia

Sveitsiläiset armeijat ottivat yhteisesti käyttöön Sveitsin lipun