stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Huldra
Kansanperinne > Metsästys

Huldrat on kauan liitetty metsästykseen. Huldra saattoi puhaltaa metsästäjän kiväärinpiippuun, minkä seurauksena kiväärillä ei enää voinut ampua ohi. Jotkut miehet eivät olleet niin onnekkaita tai ehkäpä lahjakkaita, vaan he pakenivat huldraa menettäen järkensä.
Kansanperinne > Alkuperä

Huldrien alkuperä liitetään kristinuskoon. Tarina kertoo, että Eeva oli saanut pestyä vasta puolet lapsistaan, kun Jumala tuli hänen mökkiinsä. Häpeissään Eeva piilotti likaiseksi jääneet lapset. Jumala määräsi, että ne lapset, jotka Eeva oli piilottanut, tulisivat olemaan piilossa ihmiskunnalta. Näistä lapsista tuli huldria.
Kansanperinne > Tyypillinen Huldra-tarina

Olipa kerran naimisissa oleva mies, joka oli paimentamassa karjaansa, kun hän tapasi huldran (tai skogsrån).
Pystymättä vastustamaan kiusausta mies lähti huldran matkaan, rakasteli tämän kanssa ja sai tästä pakkomielteen.
Mies palasikin tämän jälkeen joka ilta huldran luokse ja rakasteli tämän kanssa. Eipä aikaakaan, kun suhde alkoi olla liikaa miehelle, joka alkoi kuihtua. Silti hän ei voinut vastustaa huldraa. Lopulta miesparka uupui niin paljon, että hän pystyi vain vaivoin kävelemään. Hän ei tiennyt, mitä tehdä, joten lopulta hän päätti turvautua neuvokkuuteensa.
Vieraillessaan jälleen huldran luona mies kysyi huldralta, mitä hänen pitäisi tehdä eräälle omistamalleen sonnille. Mies selitti, ettei sonni tehnyt mitään muuta kuin astui lehmiä ja että nyt sekä sonni että lehmät olivat täysin uupuneita. Lehmätkään eivät enää antaneet maitoa. Huldra kehotti miestä keräämään hieman näsiää (Daphne mezereum) ja rohtovirmajuurta (Valeriana officialis). Mies hankki yrtit ja puristi ne itseensä ennen kuin hän lähti tapaamaan huldraa sinä iltana.
Heti miehen nähdessään huldra itki: "Näsiä ja rohtovirmajuuri ovat varmoja! Hyi minua, kun kerroin parannuskeinon!" Niine hyvineen huldra kääntyi ympäri niin, että mies näki hänet takaapäin. Huldran miehen ylle loihtima taika murtui, ja huldra katosi lopullisesti.
Tarinan mies välttää täpärästi kurjan kohtalon. Huldrilla on näet on kerrottu olevan pahoja, häiritseviä aikeita, koska huldrien läsnäolo täyttää ihmisen pahoilla aavistuksilla.
Erilaiset kansantarinat, kuten tämä, tarjoavat neuvoja siitä, kuinka selvitä kohtaamisesta huldran tai skogsrån kanssa tai välttyä siltä kokonaan.
Paikannimet

Useita paikkoja Skandinaviassa on nimetty huldrien mukaan. Nämä paikat mukaan liittyvät legendojen mukaan "piilotetun väen" läsnäoloon. Alla on esitelty muutamia esimerkkejä huldriin liittyvien paikannimien levinneisyydestä Skandinavian pohjoisilla ja eteläisillä äärillä sekä termien käytöstä eri kieliryhmien paikannimissä.
Paikannimet > Tanska

Huldremose (Huldrasuo) on suo, joka sijaitsee Tanskan Djursland-niemessä. Huldremose on kuuluisa Huldremosen naisesta, joka on suosta löydetty suoruumis ajalta 55 eaa.
Paikannimet > Norja

Hulderheim sijaitsee Karlsøyan saarelta kaakkoon Tromsassa, Norjassa. Nimi tarkoittaa "Huldrien kotia".
Hulderhusan on Norjan suurimmassa saaressa, Hinnøyassa, sijaitseva alue. Hulderhusan on suomeksi "Huldrien talot".
Paikannimet > Saame

Ulddaidvárri Naavuonossa, Tromsassa. Ulddaidvárri on pohjoissaamea, ja se tarkoittaa suomeksi "Huldrien vuorta".
Ulddašvággi on Norjan Finnmarkissa oleva laakso, joka sijaitsee Alattiosta lounaaseen. Nimi tarkoittaa suomeksi "Huldralaaksoa". Laaksossa sijaitsevalla vuodenhuipulla, joka vartioi laaksosta ylös vuorille johtavaa solaa, on samankaltainen nimi, Ruollačohkka, joka tarkoittaa "Peikkovuorta". Laakson pohjoislaitaa hallitsee puolestaan vuori nimeltä Háldi, joka terminä muistuttaa aiemmin mainittua norjalaista råta (hoitaja, vartija) eli henkeä tai jumalolentoa, joka hallitsee kyseistä aluetta.
Huldra norjalaisen Theodor Kittelsenin piirroksessa
Käännös suomeksi
Molodjožnyi

| Molodjožnyi (Молодёжный Наро-Фоминск-5) |
| --- | --- |
 lippu:  vaakuna
 Moskovan alue Venäjällä, alla taajaman sijainti alueella
 Molodjožnyi
 Koordinaatit: 55.3272°N, 36.7859°E 
Valtio:  Venäjä
Hallintoalue:  Moskovan alue
Väkiluku (2010)  ():  2 920
Postinumero:  143355
Suuntanumero(t):  +7 49634
 
 www.zato-molod.ru 
Infobox OKNimi-testi OK: 
Molodjožnyi (ven.  Молодёжный (Наро-Фоминск-5),  Molodjožnyi (Naro-Fominsk-5)) on pienialainen suljettu kaupunkimainen taajama (ZATO) Moskovan alueella Venäjällä. Se sijaitsee lähellä M3 valtatietä, linnuntietä noin 71 kilometriä Moskovan keskustasta lounaaseen.  Vuonna 2024 taajamassa asui 2 869 henkeä.
Anders Pape Møller

Anders Pape Møller on tanskalainen evoluutiobiologi.
Møller on tutkinut haarapääskyn populaatiobiologiaa, morfologiaa, loisia ja immuunivastetta Tanskassa vuodesta 1970 alkaen. Hän on Jyväskylän yliopiston vuoden 2009 kunniatohtori.
1990-luvulla Møller tutki lintujen kivesten kokoa. Hän tuli siihen tulokseen, että niiden lajien koirailla, joille on ominaista soidinpaikkakäyttäytyminen, on suhteellisesti pienemmät kivekset kuin muilla lintulajeilla. Hänen mukaansa soidinpaikkalajien koiraiden välinen siittiökilpailu on vähemmän todennäköistä, koska naaraat valitsevat koiraan, jonka kanssa ne parittelevat. Poikkeuksen tästä tekee suokukko, jonka koirailla on poikkeuksellisen suurikokoiset kivekset, jolla esiintyy siittiökilpailua ja jonka naaraat voivat paritella useiden koiraiden kanssa.
Vuonna 2003 Møllerin todettiin syyllistyneen tutkimustulosten väärentämiseen, ja Tanskan rengastustoimisto peruutti hänen rengastuslupansa.
Møller työskentelee tutkijaryhmän johtajana Pierre ja Marie Curien yliopiston (Université Pierre-et-Marie-Curie) Laboratoire d’Ecologie Evolutive Parasitairessa Pariisissa.
Molski

Molskikangasta
Molski (engl. "moleskin" myyrännahka) on paksu ja tiivis, muun muassa työvaatteisiin käytettävä sileäpintainen puuvillakangas. Tiheää ja kulutusta hyvin kestävää molskikangasta käytetään työvaatteiden lisäksi myös painimattoihin, sotilasvaatteissa sekä ratsastus- ja metsästystekstiileissä.
Tom Petty

| Tom Petty |
| --- | --- |
 Petty esiintymässä vuonna 2012.
Henkilötiedot
Koko nimi:  Thomas Earl Petty
Syntynyt: 20. lokakuuta 1950 Gainesville, Florida, Yhdysvallat
Kuollut: 2. lokakuuta 2017 (66 vuotta) Santa Monica, Kalifornia, Yhdysvallat
Ammatti:  muusikko, laulaja-lauluntekijä, tuottaja, näyttelijä
Puoliso:  Jane Benyo (1974–1996) Dana York (2001–2017)
Lapset:  Adria Petty, AnnaKim Violette
Muusikko
Taiteilijanimi:  Charlie T. Wilbury Jr. Muddy Wilbury
Laulukielet:  englanti
Aktiivisena:  1970–2017
Tyylilajit:  rock
Soittimet:  laulu, kitara
Yhtyeet:  Mudcrutch Tom Petty and the Heartbreakers Traveling Wilburys The Sundowners The Epics
Levy-yhtiöt:  Shelter Records 
 Nimikirjoitus
Aiheesta muualla
Kotisivut
  [ Muokkaa Wikidatassa ] [ ohje ]  
Thomas Earl Tom Petty (20. lokakuuta 1950 Gainesville, Florida – 2. lokakuuta 2017 Santa Monica, Kalifornia) oli yhdysvaltalainen muusikko, laulaja-lauluntekijä, tuottaja ja näyttelijä. Hän oli johtamansa Tom Petty and the Heartbreakers -yhtyeen laulaja ja kitaristi.
Petty levytti uransa aikana lukuisia hittikappaleita niin sooloartistina kuin Heartbreakersin keulahahmona. Tunnetuimpia Pettyn kappaleita ovat muun muassa ”American Girl”, ”Refugee”, ”Running Down a Dream”, ”Free Fallin’”, ”Into the Great Wide Open” ja ”Learning to Fly”. Hänen tuotantoaan on myyty maailmanlaajuisesti yli 80 miljoonaa kappaletta, mikä tekee hänestä yhden kaikkien aikojen kaupallisesti menestyneimmistä artisteista. Petty voitti urallaan kaksi Grammy-palkintoa, ja vuonna 2002 hänet sekä muu Heartbreakers-yhtye aateloitiin Rock and Roll Hall of Fameen.
Elämä ja ura

Petty syntyi Gainesvillessä ja opiskeli Gainesville High Schoolissa. Hän lopetti koulun 17-vuotiaana ja liittyi Mudcrutch-nimiseen yhtyeeseen. Yhtye siirtyi 1970-luvun alussa Los Angelesiin mutta hajosi. Vuonna 1975 Petty perusti uuden yhtyeen nimeltä Heartbreakers, jonka laulajaksi ja kitaristiksi hän ryhtyi. Yhtye julkaisi esikoisalbuminsa Tom Petty & the Heartbreakers 1976. Albumi menestyi hyvin etenkin Britanniassa, missä Heartbrakers teki kiertueen. Vuonna 1978 ilmestynyt You're Gonna Get It! oli yhtyeen ensimmäinen kultalevylähde?.
Vuonna 1979 Petty haki konkurssia taistellessaan uudesta levytyssopimuksesta. Hän onnistui lopulta vaihtamaan ABC:ltä Backstreet Recordsille ja julkaisi ensimmäisen menestysalbuminsa Damn the Torpedoes, joka nousi listakakkoseksi.
1980-luvun alkupuolella Petty teki yhteistyötä muiden artistien kuten Stevie Nicksin ja Dave Stewartin kanssa, ja 1986 hän soitti yhtyeineen Bob Dylanin maailmankiertueella. Southern Accents -albumin (1985) teon aikana Petty mursi vasemman kätensä lyötyään sen seinään. Hänen talonsa paloi epäillyssä murhapoltossa 1986, ja suurin osa hänen omaisuudestaan tuhoutui. Jeff Lynnen tuottama Full Moon Fever (1989) on Pettyn suurimpia menestyslevyjä. Vuosina 1988 ja 1990 Petty levytti myös Traveling Wilburys -superyhtyeen riveissä.
Petty allekirjoitti vuonna 1992 kuuden albumin sopimuksen Warner Brosin kanssa. Hän erosi pitkäaikaisesta avioliitostaan 1996.
Pettyllä oli pieniä rooleja elokuvissa ja televisiossa, kuten Lucky-hahmon ääni Kukkulan kuningas -animaatiosarjassa.
Vuonna 2014 julkaistu Hypnotic Eye oli Pettyn ensimmäinen listaykkösalbumi Yhdysvalloissa.
Petty kuoli sydämenpysähdykseen, jonka sanotaan johtuneen vahingossa tapahtuneesta lääkkeiden yliannostuksesta.
Petty on esiintynyt Suomessa kerran, Helsingin jäähallissa 23.9.1987, kun hän toimi Heartbreakers-yhtyeensä kanssa Bob Dylanin taustayhtyeenä tämän vuoden 1987 Euroopan kiertueella.
Tunnustukset

Petty oli vuodesta 1981 lähtien ollut kuusitoista kertaa ehdolla Grammy-palkinnon saajaksi, ja palkinto on myönnetty hänelle kahdesti. Pettylle myönnettiin vuonna 1999 tähti Hollywood Walk of Famelle, ja vuonna 2002 Tom Petty & the Heartbreakers pääsi Rock and Roll Hall of Fameen.
Esikoisalbumi Tom Petty & the Heartbreakers (1976) valittiin vuonna 2005 hakuteokseen 1001 albumia jotka jokaisen on kuultava edes kerran eläessään.
Tom Petty & the Heartbreakers > The Heartbreakersin kokoonpano

Mike Campbell – kitara
Benmont Tench – koskettimet
Ron Blair – basso
Steve Ferrone – rummut
Scott Thurston – kitara, koskettimet, huuliharppu, basso
Tom Petty & the Heartbreakers > Entiset jäsenet

Howie Epstein – basso
Stan Lynch – rummut
Dave Grohl – rummut
Diskografia > Albumit

| Vuosi | Albumi | Sijoitus Yhdysvalloissa | Sijoitus Britanniassa | Lisätietoa |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| 1976 | Tom Petty & the Heartbreakers | 55 | 24 | debyyttialbumi |
| 1978 | You're Gonna Get It! | 23 | 34 | - |
| 1979 | Damn the Torpedoes | 2 | - | - |
| 1981 | Hard Promises | 5 | 32 | - |
| 1982 | Long After Dark | 9 | - | - |
| 1985 | Southern Accents | 7 | 23 | - |
| 1986 | Pack up the Plantation: Live! | 22 | - | livelevy |
| 1987 | Let Me Up (I've Had Enough) | 20 | - | - |
| 1989 | Full Moon Fever | 3 | 8 | Sooloalbumi |
| 1991 | Into the Great Wide Open | 13 | 3 | - |
| 1993 | Greatest Hits | 5 | 10 | kokoelma yhtyeen tunnetuimpia kappaleita |
| 1994 | Wildflowers | 8 | 36 | sooloalbumi |
| 1995 | Playback | - | - | - |
| 1996 | Songs and Music from "She's the One" | 15 | 37 | soundtrack |
| 1999 | Echo | 10 | - | - |
| 2002 | Anthology: Through The Years | 132 | 14 | kokoelmalevy |
| 2002 | The Last DJ | 9 | - | - |
| 2003 | Live at the Olympic: The Last DJ | - | - | livelevy |
| 2006 | Highway Companion | TBD | TBD |  |
| 2010 | Mojo |  |  |  |
| 2014 | Hypnotic Eye | 1 |  |  |

Tom Petty & The Heartbreakers: Live at the Fillmore, 1997 (2022)
Diskografia > Albumit Traveling Wilburysin kanssa

Traveling Wilburys Vol. 1 (25. lokakuuta 1988) (#3 U.S., #16 UK)
Traveling Wilburys Vol. 3 (19. lokakuuta 1990) (#11 U.S., #14 UK)
Kirjallisuutta

Nyman, Jake: ”Tom Petty and The Heartbreakers”, Rocktieto. Osa 3 N–Z, s. 58–62.  (Soundi-kirja 16)  Pirkkala:  Fanzine Oy, 1982.  ISBN 951-99372-4-2
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Tom Petty Wikimedia Commonsissa
Tom Pettyn kotisivut
| Auktoriteettitunnisteet  |
| --- | --- |
Kansainväliset:  FAST  ISNI  VIAF  WorldCat 
Kansalliset:  Norja  Espanja  Ranska  BnF data  Saksa  Italia  Israel  Suomi (KANTO)  Yhdysvallat  Ruotsi  Tšekki  Alankomaat  Puola 
Taiteenala:  Grammy Awards  MusicBrainz 
Henkilöt:  DDB 
Muut:  Europeana  SNAC  IdRef 
Tom Petty & The Heartbreakersin tähti Walk Of Famella, Hollywoodissa.
Minä syytän (vuoden 1948 elokuva)

| Minä syytän> All My Sons |
| --- | --- |

Ohjaaja:  Irving Reis
Käsikirjoittaja:  Chester Erskine
Perustuu:  Arthur Millerin näytelmään Kaikki minun poikani
Tuottaja:  Chester Erskine
Säveltäjä:  Leith Stevens
Kuvaaja:  Russell Metty
Leikkaaja:  Ralph Dawson
Lavastaja:   Al Fields  Russell A. Gausman 
Pääosat:   Edward G. Robinson  Burt Lancaster 
Valmistustiedot
Valmistusmaa:  Yhdysvallat
Tuotantoyhtiö:  Universal Pictures
Ensi-ilta:  1948
Kesto:  94 min
Alkuperäiskieli:  englanti
Aiheesta muualla
IMDb 
Elonet
AllMovie
Infobox OKNimi-testi OK: 
Horton, Robinson, Erskine ja Lancaster elokuvan kuvaustauolla.
Minä syytän (All My Sons) on yhdysvaltalaisen Arthur Millerin näytelmään Kaikki minun poikani perustuva draamaelokuva vuodelta 1947. Sen on ohjannut Irving Reis ja sen pääosissa näyttelevät Edward G. Robinson ja Burt Lancaster.
Taustaa

Elokuvan pohjana oleva Arthur Millerin näytelmä sai alkunsa lehtiuutisesta, jossa kerrottiin  Curtiss-lentokoneyhtiön lahjoneen ilmavoimien tarkastajat hyväksymään sotilaskoneisiin viallisia moottoreita. Kolme ilmavoimien upseeria tuomittiin virkavelvollisuuksien laiminlyönnistä.
Juoni

Joe Keller, lentokoneenosia valmistavan tehtaan toinen omistaja, on pettynyt kun hänen toisesta maailmansodasta palannut poikansa Chris ei aio ryhtyä yrityksen jatkajaksi vaan on menossa naimisiin isän entisen yhtiökumppanin Herbin tyttären kanssa ja muuttamassa Chicagoon.
Joe ja Herb joutuivat sodan loppuvaiheissa syytteeseen viallisten osien tahallisesta myymisestä ilmavoimille, mutta vain Herb sai vankilatuomion Joen vieritettyä syyn hänen niskoilleen.
Toinen Kellerin perheen pojista, taistelulentäjä Larry, on ollut kadonneena jo vuosia ja oletettu kuolleeksi. Chrisin morsian Ann seurusteli aiemmin Larryn kanssa, joten avioaikeet Chrisin kanssa huolestuttavat Kellerin perheen äitiä, joka yhä haluaa uskoa Larryn löytyvän.
Annin lakimiesveli yrittää myös estää avioliiton epärehellisen Kellerin perheen kanssa, ja kaupungissa monet kuiskailevat Joe Kellerin olleen vastuussa lentäjien kuolemista. Ravintolassa muuan sotaleski kutsuu Joeta suoraan tappajaksi.
Ollessaan vankilassa Annin isää tapaamassa Chris kuulee, miten Joe oli ilmoittautunut sairaaksi sinä päivänä, kun ilmavoimien edustajat tulivat hakemaan osia. Isä Joe myöntää nyt pojalle tienneensä vioista, mutta puolustautuu sillä että osien korjaus olisi vienyt yrityksen konkurssiin. Chris suuttuu ja lyö isäänsä.
Annin saama kirje Larryltä paljastaa, että poika tiesi isänsä syylliseksi ja aikoi surmata itsensä hävittäjäkoneensa avulla, kun ei voisi kestää perheen häpeää. Tämän kuultuaan Joe Keller murtuu ja tappaa itsensä.
Näyttelijät

| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
|  Edward G. Robinson  | … |  Joe Keller   |
|  Burt Lancaster  | … |  Chris   |
|  Louisa Horton  | … |  Ann Deever   |
|  Mady Christians  | … |  Kate   |
|  Frank Conroy  | … |  Herb Deever   |
|  Howard Duff  | … |  George   |
|  Lloyd Gough  | … |  Jim Bayliss   |
|  Arlene Francis  | … |  Sue Bayliss   |
|  Harry Morgan  | … |  Frank Lubey   |
|  Elisabeth Fraser  | … |  Lydia Lubey   |
Aiheesta muualla

Minä syytän Internet Movie Databasessa (englanniksi)
Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista. 
Alkuperäinen artikkeli: en:All my sons (film)
Käännös suomeksi
Mobile

Alexander Calderin tyylinen Flowing Rhythm (red) -niminen mobile, joka on tanskalaisen Flensted Mobiles -firman tuotantoa. Heidän mallistoonsa kuuluu myös Bauhaus-mobile.
Alexander Calderin Punainen mobile.
Mobile on epävakaaseen ja herkästi muuttuvaan tasapainotilaan perustuva veistoksellinen rakennelma, jossa liike on keskeinen osatekijä. Mobile on kineettisen veistoksen tyyppi, jossa tasapainotetut liikkuvat osat on ripustettu yhdeksi kokonaisuudeksi.
Tavallisesti mobile riippuu ja liikahtelee vapaasti, mutta se voi toimia myös sähkön avulla. Mobilen varjoilla on usein merkitystä, koska ne kertaavat liikettä. Mobilesta ei kuvissa saa oikeaa käsitystä, koska niistä puuttuu liike.
Calder ja muut mobiletaiteilijat

Useimmiten mobilella tarkoitetaan erityisesti sen tyyppisiä kineettisiä veistoksia, kuin Alexander Calder teki 1930-luvun alusta lähtien. Saman suuntaisia teoksia oli tehty Venäjän konstruktivismin piirissä, mutta Calder varsinaisesti antoi mobileille niiden nykyisen muodon ja teki ne tunnetuiksi. Ne myös saivat nimensä Calderin yhteydessä. Marcel Duchamp käytti mobile-sanaa Calderin kineettisistä veistoksista vuonna 1931. Sana tulee ranskan ja italian kautta latinasta.
Calderin taustainnoittajina toimivat Piet Mondrianin ja Joan Mirón teokset. Hänen mobilensa ovat teräslangasta ja peltilevyistä tehtyjä rakennelmia, joiden osat riippuvat vapaasti ja ovat ilmavirran liikuteltavissa. Ne koostuivat kirkasvärisistä abstrakteista metallilevymuodoista, jotka oli yhdistetty metallilangalla. Värien suhteen Calder suosi päävärejä, etenkin punaista, ja lisäksi mustaa sekä valkoista. Osaset on kiinnitetty peräkkäin niin, että ne voivat liikkua vapaasti kukin omaan tahtiinsa ja pyörähdellä. Calder teki mobileitaan 1930-luvulta kuolemaansa (1976) asti.
Calderin ja venäläisen Aleksandr Rodtsenkon ohella myös Man Ray ja Kari Huhtamo ovat tehneet mobileita.
Mobilen sovelluksia

Mobilet ovat suosittu virike pienten lasten sängyn yläpuolella. Periaatteessa myös tuuliviirejä ja tuulikelloja voisi sanoa mobileiksi. Mobilet ovat lisäksi inspiroineet säveltäjiä mobilemaisesti liikahteleviin sävellyksiin. Muun muassa Frank Zappa on sanonut Calderin mobileiden toimineen joidenkin hänen sävellystensä mallina.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Mobile Wikimedia Commonsissa
Elias Hydén

Jonas Elias Hydén (1. joulukuuta 1896 Tukholma – 18. tammikuuta 1986 Helsinki) oli suomalainen jääkärieversti. Hänen vanhempansa olivat saarnaaja Jonas Arvid Hydén ja Cecilia Andersson. Hänet vihittiin avioliittoon vuonna 1920 Ethel Margaretha Nykoppin kanssa.
Opinnot

Hydén kirjoitti ylioppilaaksi Helsingin ruotsalaisesta normaalilyseosta vuonna 1915 ja liittyi Nylands Nationiin.
Jääkärikausi

Hydén liittyi vapaaehtoisena Saksassa sotilaskoulutusta antavaan jääkäripataljoona 27:n 1. komppaniaan 31. tammikuuta 1916. Hän otti osaa taisteluihin ensimmäisessä maailmansodassa Saksan itärintamalla Misse-joella, Riianlahdella ja Aa-joella. Rintamakomennuksensa jälkeen hänet siirrettiin pataljoonan 1. komppaniaan 9. heinäkuuta 1917.
Suomen sisällissota

Hydén saapui Suomeen (Vaasaan) jääkäreiden pääjoukon mukana luutnantiksi ylennettynä 25. helmikuuta 1918. Hänet komennettiin Suomen sisällissotaan ensin komppanianpäälliköksi 2. Jääkärirykmentin konekiväärikomppaniaan, josta hänet siirrettiin 13. maaliskuuta 1918 alkaen adjutantiksi 1. Jääkärirykmentin 3. jääkäripataljoonaan. Hän otti osaa sisällissodan taisteluihin Tampereella, Kämärän kylässä ja asemalla sekä Viipurissa.
Sisällissodan jälkeinen aika

Määrättiin sisällissodan jälkeen Suomen valkoisen kaartin 1. jääkäripataljoonan adjutantiksi. Siirrettiin 14. elokuuta 1918 1. Divisioonan adjutantiksi, 19. joulukuuta 1918 yleisesikuntaupseeriksi saman divisioonan esikuntaan ja 5.8.1921 Kaartin jääkäripataljoonan konekiväärikomppanian päälliköksi. Komennettiin 23. huhtikuuta 1923 ja siirrettiin 12. syyskuuta 1923 toimistoupseeriksi Yleisesikuntaan. Erosi 16. tammikuuta 1924.
Toimi sen jälkeen Oy Fazerin musiikkikaupan prokuristina ja konttoripäällikkönä sekä v:sta 1932 johtokunnan jäsenenä. Astui 1. toukokuuta 1933 palvelukseen Suojeluskuntain yliesikuntaan, määrättiin aluksi sotilasohjaajan toimeen ja 16. toukokuuta 1933 viransijaisena hoitamaan intendenttiosaston päällikön tointa, 22. kesäkuuta 1933 vakinaiseen palvelukseen ja hoitamaan sotilasohjaajan tointa sekä 1. helmikuuta 1935 intendenttiosaston päälliköksi. Toimi 7. kesäkuuta 1937 lähtien Suomen teollisuusliiton puolustusasiain valiokunnan sihteerinä. Sotilashallinnollisen koulun I jakso 1934–1935 ja II jakso 1936.
Talvi- ja jatkosota

Hydén osallistui talvisotaan intendenttiosaston päällikkönä Kotijoukkojen esikunnassa, missä tehtävässä hän toimi myös välirauhan aikana. Jatkosodan puhjettua hänet komennettiin aluksi  samaan tehtävään, kunnes hänet siirrettiin intendentiksi Aunuksen Ryhmään, josta hänet siirrettiin vuonna 1944 huoltopäälliköksi Kotijoukkojen esikuntaan. Vielä samana vuonna hänet siirrettiin Puolustusvoimain Pääesikuntaan päälliköksi 1. intendenttinä. Tehtävästä hän erosi sotien jälkeen ja siirtyi Vakuutusyhtiö Fennia-Patrian apulaisjohtajaksi, kunnes siirtyi vuonna 1946 OY Sako AB:n toimitusjohtajaksi ja palveli yritystä aina vuoteen 1970 saakka.
Luottamustoimet

Hän toimi Helsingin pörssiklubin valtuuston jäsenenä vuodesta 1944 ja Riihimäen Musiikin Ystäväin johtokunnan jäsenenä vuodesta 1946. Metex Osuuskunnan hallituksen jäsenenä hän toimi vuonna 1949 ja Suomen Metalliteollisuusyhdistyksen johtokunnan jäsenenä vuodesta 1949 alkaen. Suomen Metalliteollisuuden Työnantajaliiton johtokunnan jäsenenä hän taasen toimi vuodesta 1949 alkaen ja Suomen Punaisen Ristin Riihimäen alaosaston johtokunnan jäsenenä vuodesta 1946 sekä Riihimäen Rotary klubin presidenttinä hän toimi vuosina 1950–1951. Riihimäen kauppalan kulttuurilautakunnan jäsenenä hän toimi vuodesta 1950 alkaen.
Ylennykset ja kunniamerkit
| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
| Ylennykset |  | Kunniamerkit |
|  Hilfsgruppenführer 31. toukokuuta1917  Gruppenführer 25. joulukuu 1917  Luutnantti 11. helmikuuta 1918  Kapteeni 16. toukokuuta 1919  Majuri 6. joulukuu 1923  Everstiluutnantti 1940  Eversti 1943 |       |  Suomen Leijonan komentajamerkki  Vapaudenristi 2. lk.  Vapaudenristi 3. lk.  Vapaudenristi 4. lk. miekkojen kera  Suomen Valkoisen Ruusun ritarikunnan 1. lk. ritarimerkki  Suojeluskuntajärjestön ansioristi  Vapaussodan muistomitali soljen kera  Talvisodan muistomitali  Jatkosodan muistomitali  Väestönsuojelun ansiomitali  Jääkärimerkki  Preussin 2. lk. Rautaristi  Saksan Kotkan ritarikunnan 2. lk. kunniamerkki  Saksan maailmansotaan osallistuneiden kunniaristi  Unkarin ensimmäisen maailmansodan muistomitali  Latvian Suojeluskuntain ansioristi  Helsingin Keskuskauppakamarin kultainen ansiomitali |
Aiheesta muualla

Kuka kukin on 1954
Jääkäripataljoona 27:n 1. komppania.
Moneta

Moneta on roomalaisten jumalattaren Junon epiteetti eli lisänimi. Roomalaiset katsoivat sen johtuvan verbistä monere, kehottaa, sillä Juno oli kehottanut heitä uhraamaan Capitoliumilla sijaitsevassa temppelissään emakon sovitusuhriksi maanjäristyksen jälkeen. Toisen tulkinnan mukaan sana moneta liittyi muistiin ja muistoihin. Kreikkalaisesta muistin jumalattaresta Mnemosynestä käytettiinkin ajoittain latinalaista nimeä Moneta. Juno Monetan temppelin lähelle rakennettiin sittemmin rahapaja. Sen vuoksi monissa kielissä rahaa merkitsevä sana juontuu temppelin nimestä.
Molkojärvi

Molkojärvi on kylä Kittilän eteläosassa Rovaniemen ja Sodankylän rajalla. Kylässä, joka sijaitsee samannimisen järven rannalla, on ollut asutusta jo kivikaudella itärannalla tehtyjen kaivausten ja löydettyjen esineiden perusteella. Järvi on kalaisa ja kylän asukkaat ovat saaneet siitä mm. siikaa ja taimenta. Kylässä sijaitsee eräkeskus ja luontopolku joka on n. 8 km pitkä.
Kirjallisuutta

Lampela, Olavi: Molkojärvi - kairojen kylä : kairojen poika - Olavi Lampela. Kittilä: Olavi Lampela, 2006. ISBN 952-92-0446-9.
Kittilän kylät
Ala-Kittilä
Alakylä
Hanhimaa
Helppi
Hormakumpu
Jeesiöjärvi
Kallo
Kaukonen
Kelontekemä
Kittilän kirkonkylä
Kiistala
Kinisjärvi
Kuivasalmi
Köngäs
Lehmilehto
Lintula
Lompolo
Maunujärvi
Molkojärvi
Pokka
Pulju
Raattama
Rauhala
Rautuskylä
Sirkka
Sätkenä
Tepsa
Tepasto
Veitservasa
Veittivuoma