Andy Warhol
Ura > 1970-ja 1980-luvut

Pasadenassa Kaliforniassa avattiin 1970 Warholin retrospektiivinen näyttely, joka kasvatti Warholin taideteosten menekkiä maailmalla. Lehdistö kutsui Warholia ensimmäiseksi todella kuuluisaksi kuvataiteilijaksi sitten Pablo Picasson ja Salvador Dalín – taiteilijaksi, joka oli osunut muodissa ja kaupallisessa taiteessa ajan hermoon. Kun hänen maalaustensa arvo nousi, Warhol palasi maalaustaiteen pariin. Retrospektiivinen näyttely vieraili Pariisissa ja Lontoossa, missä se oli suurmenestys. Myös Saksassa Warholilla oli supertähden asema, ja hänen elokuvansakin menestyivät siellä. Lontoolainen The Times ylisti Warholia ”sodan jälkeen ilmaantuneista taiteilijoista vakavimmin otettavaksi” ja ”tärkeimmäksi amerikkalaiseksi taiteilijaksi”. Warholin vanhimmista töistä maksettiin jo 1970-luvun alussa keskimäärin 30 000 dollaria.
Warholin äiti Julia asui poikansa kanssa vuoteen 1971, mutta sitten hän sairastui ja joutui muuttamaan takaisin Pittsburghiin. Hän kuoli siellä 1972.
Warhol oli 1970-luvun alussa läheisesti tekemisissä monen rocktähden kanssa, kuten The Rolling Stonesin Mick Jaggerin ja tämän naisystävien mutta myös tyylitietoisten glam rock -artistien kanssa. Etenkin David Bowie sai vaikutteita Warholilta. Hän kirjoitti jopa laulun ”Andy Warhol”, josta Warhol ei kuitenkaan pitänyt, sillä häntä sanottiin siinä ”hassunnäköiseksi”. 1970-luvun lopulla Warholin Factoryssa ja Interview’ssa kävi paljon myös uuden aallon yhtyeitä, kuten Talking Heads, Blondie ja The Clash.
Vuonna 1972 Warhol alkoi maalata muotokuvia. Ensimmäiseksi hän teki yli kaksituhatta puhemies Mao Zedongin kasvokuvaa, joiden koko vaihteli 15×15 senttimetristä 5×4 metriin. Hän alkoi tehdä myös tilaustöitä ja jatkoi samalla koko ajan elokuvien tekemistä.
Factory-studio siirtyi vuonna 1974 isompiin tiloihin Broadwayn varrelle. Warholin asioita hoiti Andy Warhol Enterprises -yhtiö, jonka toiminta muuttui ammattimaisemmaksi, ja Warholin alaiset alkoivat kutsua häntä ”pomoksi”. Factoryssa alkoi käydä paljon kuuluisuuksia, joilta Warhol toivoi haastattelua Interview'hun tai muotokuvatilausta. Warholin asiakkaisiin kuuluivat kaikki tuon ajan kuuluisuudet jalkapallotähti Peléstä Ruotsin kuninkaaseen. Haastateltavia hän hankki myös julkkisten suosimasta Studio 54 -yökerhosta, jonka hän oli valinnut kantapaikakseen.
Warhol julkaisi vuonna 1975 kirjan The Philosophy of Andy Warhol, jossa hän esitti kepeitä huomioita rakkaudesta, kuuluisuudesta, kauneudesta ja rahasta. Vuonna 1978 hän alkoi tuottaa omaa kaapelitelevisio-ohjelmaa Andy Warhol’s TV. Visuaalisesti uraauurtavassa ohjelmassa oli haastatteluja, muotiesittelyjä ja vierailuja nousevien rocktähtien kotona. Show’ta tehtiin yhdeksän vuotta. Vuonna 1980 Warhol julkaisi muistelmansa kuusikymmenluvusta nimellä Popism.
Warholin 1970-luvun tuotantoa on pidetty epätasaisena, sillä hänen nähtiin usein vain toistavan vanhoja ideoitaan ilman mitään sanottavaa. Taiteellisesti merkittävimpinä tuon aikakauden töinä on pidetty Mao-sarjaa sekä ihmiskalloja kuvaavaa sarjaa.
1980-luvulla Warhol teki yhteistyötä nuorten uusekspressionistien Jean-Michel Basquiatin ja Francesco Clementen kanssa. Hän ohjasi yhden musiikkivideon, The Cars -yhtyeen ”Hello Again” vuonna 1984, ja kokeili myös tietokonetaidetta. Warholin viimeinen merkittävä sarja vuodelta 1987 kuvasi Pyhää ehtoollista.