stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Jämijärvi
Kunnallishallinto

Vuodesta 1995 kunnanjohtajana ollut Esa Ala-Karvia kuoli äkillisesti 14. heinäkuuta 2015. 5. lokakuuta 2015 kunnanjohtajaksi valittiin Kirsi Virtanen. Virtasen siirryttyä Sodankylän kunnanjohtajaksi hänen tilalleen valittiin 5. elokuuta 2019 Markus Ojakoski. Ojakoski irtisanotui tehtävästään 24. marraskuuta 2022. Ojakosken lähdön jälkeen Jämijärven vt. kunnanjohtajaksi valittiin Aku Autio.
Kunnanvaltuustossa on 17 paikkaa, joista kymmenen on keskustan, neljä SDP:n, kaksi Perussuomalaisten ja yksi Kristillisdemokraattien hallussa kaudella 2021–2025.
Vuosien 2015 ja 2016 konsernitilinpäätösten perusteella Jämijärvi täytti kuntalain mukaiset kriisikuntakriteerit. Vuoden 2016 tilinpäätös oli liki 800 000 euroa tappiollinen. Kunnanjohtajan mukaan alijäämä johtui pääasiassa odotettua suuremmista sosiaali- ja terveydenhuoltomenoista ja verotulojen romahtamisesta. Sote-uudistuksesta odotettiin pelastusta.
Syksyllä 2021 Jämijärven talouden arvioitiin olevan pitkällä aikavälillä tasapainossa.
Liikenne

Jämijärven poikki kulkee Porin ja Haapamäen välinen rautatie, jolla on vielä lähinnä sotaharjoitusaikoihin sijoittuvaa satunnaista liikennettä Parkanon ja Niinisalon Tykistöprikaatin välillä. Entinen Jämijärven seisake on lähellä Tykköön kylää noin viiden kilometrin päässä kirkonkylästä. Rata avattiin liikenteelle Porin ja Parkanon välillä vuonna 1935, mutta Jämijärven laiturivaihde avattiin vasta vuonna 1937. Henkilöliikenne Porin ja Haapamäen välillä lopetettiin vuonna 1981 ja Jämijärven asemarakennus purettiin myöhemmin.
Kunnan pohjoisosan halki kulkee valtatie 23, mutta kunnalle tärkeämpi on kirkonkylän kautta menevä Kankaanpään ja Ikaalisten välinen seututie 261. Jämijärven kirkonkylästä on matkaa Kankaanpäähän 20 kilometriä, Poriin 75 kilometriä, Parkanoon 32 kilometriä, Ikaalisiin 22 kilometriä ja Tampereelle 70 kilometriä. Jämijärven eteläosassa kulkee historiallinen Hämeen ja Pohjanmaan välinen Kyrönkankaantie Hämeenkangasta pitkin.
Urheilu

Vuonna 1958 perustettu Jämin Jänne on Jämijärven tunnetuin urheiluseura. Se voitti ensimmäisen hiihdon SM-viestikultansa alkuvuodesta 2019. Ensimmäinen pariviestikulta tuli SM-kisoissa vuotta aiemmin.
Jämin Jänteen tunnetuin hiihtäjä on maajoukkuehiihtäjä Ristomatti Hakola. Jämin Jänne on järjestänyt useita Suomen Cupin osakilpailuja ja SM-hiihtoja Jämillä.
Jämijärvellä oli vuonna 2004 Jämi-Jukola-suunnistustapahtuma.
Jämi

Satakunnan Lapiksikin kutsuttu Jämi on luontoalue täynnä harjuja, suppia ja kirkasvetisiä lähteitä. Tunnetuimmat lähteet ovat Uhrilähde ja Kylmämyllynlähde.
Jämin alue kuuluu harjujensuojeluohjelmaan ja osa alueesta on luonnonsuojelualuetta harvinaisine kasveineen. Jämin luonto on monimuotoisuudessaan harvinainen. Jämin korkein kohta on 185 metriin yltävä Soininharju Jämin lentokentän tuntumassa. Se on myös Satakunnan korkein maastokohta.
Jämi sijaitsee noin tunnin ajomatkan etäisyydellä Tampereelta ja Porista (noin 75 km). Pääkaupunkiseudulta Jämille ajaa noin kolmessa tunnissa. Jämiltä on matkaa Ikaalisiin ja Kankaanpäähän noin 25 km. Seinäjoelta Jämille ajaa noin puolessatoista tunnissa, matka noin 130 kilometriä.
Jämillä harrastetaan muun muassa retkeilyä, hiihtoa ja maastopyöräilyä. Retkeilyreittien varrella on useita taukopaikkoja, kotia ja laavuja.
Jämin alueelle on noussut kattava aktiviteettien ja lomamökkien keskus. Keskusaukion ympäriltä löytyvät muun muassa Jämi-Areena, Lomahotelli Jämi, Reima Country Center ja Huoneistohotelli Lumihovi. Jämillä toimii useita elämysmatkailuyrityksiä.
Jämillä sijaitsee hiihtotunneli, jossa latua on yhteensä 1,25 kilometriä. Kesällä Jämillä toimii seikkailupuisto, josta löytyy 400 metriä pitkä köysiliukurata.
Jämin erikoisuus on sen pitkä historia ilmailun parissa. Jämin lentokentällä vierailee vuosittain lukuisia eri pienkoneita. Jämijärven lentokenttä oli 1930-luvulta 1960-luvun alkuun Suomen merkittävin purjelennon keskus ja se on edelleen neljän Suomen suosituimman purjelentokeskuksen joukossa. Vuosittain siellä järjestetään myös niin kutsuttujen experimental-lentokoneiden Fly-In. Jämijärvellä tapahtui 20. huhtikuuta 2014 vakava lento-onnettomuus, jossa kuoli kahdeksan henkilöä.
Lauhanvuori-Hämeenkangas Geopark

Jämijärven läpäisevä Hämeenkangas on osa Lauhanvuori-Hämeenkangas Geopark-hanketta.
Geopark on kansainvälinen ainutlaatuisten geologisten kohteiden yhteisbrändi. Geoparkit pyrkivät edistämään geomatkailua, geologisen perinnön säilyttämistä, luonnontieteiden opetusta ja kestävän kehityksen mukaista liiketoimintaa. Lauhanvuoren–Hämeenkankaan Geopark-alueelle haetaan UNESCON Global Geopark -statusta.
Geoparkin kohteita ovat Jämijärvellä muun muassa Soininharjun alue (Jämin keskuksen ja lentokentän alue) ja Uhrilähde. Lähdettä on pidetty pyhänä, ja sille on entisaikaan osoitettu myös uhreja, kuten ruokaa tai arvoesineitä. Soininharjulla on georastirata, joka yhdistää Mobo-kiintorastiradalla ja QR-koodeilla Soininharjun maastomuodoista kertovat infosisällöt suunnistukseen.
Väestönkehitys

Seuraavassa kuvaajassa on esitetty kunnan väestönkehitys viiden vuoden välein vuodesta 1980 lähtien. Käytetty aluejako on 1.1.2017 tilanteen mukainen.
| Jämijärven väestönkehitys 1980–2020 |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| Vuosi |  |  | Asukkaita |  |
| 1980 | 1980 |    | 2 506 | 2 506 |
| 1985 | 1985 |    | 2 430 | 2 430 |
| 1990 | 1990 |    | 2 421 | 2 421 |
| 1995 | 1995 |    | 2 399 | 2 399 |
| 2000 | 2000 |    | 2 308 | 2 308 |
| 2005 | 2005 |    | 2 183 | 2 183 |
| 2010 | 2010 |    | 2 041 | 2 041 |
| 2015 | 2015 |    | 1 948 | 1 948 |
| 2020 | 2020 |    | 1 734 | 1 734 |
Lähde: Tilastokeskus.
Väestönkehitys > Taajamat

Vuoden 2017 lopussa Jämijärvellä oli 1 867 asukasta, joista 646 asui taajamassa, 1 193 haja-asutusalueilla ja 28:n asuinpaikat eivät olleet tiedossa. Jämijärven taajama-aste on 35,1 %. Kunnassa on vain yksi taajama, Jämijärven kirkonkylä.
Kylät

Jämijärven kyliä ovat Palokoski, Suurimaa, Tykköö, Korvenkylä, Vihu, Ruupanperä, Kontti, Pitkäniemi, Kierikankylä, Kauppila, Polja, Kuusijoenkylä, Jämi ja Ojanperä.
Seurakunnat

Vuoden 2018 aluejaon mukaan Jämijärvellä on seuraavat Suomen evankelis-luterilaisen kirkon seurakunnat:
Jämijärven seurakunta (liitettiin Kankaanpään seurakuntaan 2019)
Muita kirkkokuntia edustaa helluntaiherätykseen lukeutuva Jämijärven Helluntaiseurakunta. Suomen ortodoksisen kirkon seurakunnista Jämijärven alueella toimii Tampereen ortodoksinen seurakunta.
Kuuluisia jämijärveläisiä

Altti Alarotu (1945–2005), seiväshyppääjä
Kirsi Antila (s. 1978), maastohiihtäjä
Esko Heikkilä (1914–2008), kauppaneuvos
Arvi Leponiemi (1926–2002), taloustieteilijä
Lauri Leppihalme (1907–1979), kansanedustaja
Sakari Levänen (1841–1898), matemaatikko
E. O. Mansukoski (1928–2008), pääjohtaja, vuorineuvos
Lasse Pihlajamaa (1916–2007), harmonikkataiteilija
Seppo Välisalo (s. 1937), Lahden kaupunginjohtaja
Juha Raitinpää (s. 1984), Lemmenklaanin solisti
Etäisyyksiä kaupungeista

Helsinki 253 km
Ikaalinen 22 km
Ivalo 941 km
Kankaanpää 20 km
Lahti 226 km
Oulu 448 km
Pori 71 km
Tampere 74 km
Turku 154 km
Kulttuuri > Tapahtumat

Vanhoillislestadiolaisten suviseurat on järjestetty Jämijärvellä vuonna 1991.
Kulttuuri > Murre

Jämijärven alueella puhutun kielen perustana on yläsatakuntalainen murre, joka kuuluu hämäläismurteisiin. Jämijärven murre kuuluu yläsatakuntalaisen murteen pohjoisryhmään, joka on lähellä eteläpohjalaisia murteita.
Kulttuuri > Ruokakulttuuri

Jämijärven pitäjäruoiksi nimettiin 1980-luvulla saunapalvi ja rasvaperunat.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Jämijärvi Wikimedia Commonsissa
Jämijärven kunnan kotisivut
Lisätietoa Jämin palveluista
Tilastokeskus – Jämijärven avainluvut
Lauhanvuori-Hämeenkangas Geoparkin kotisivut (Arkistoitu – Internet Archive)
| n k Satakunnan maakunnan kunnat |
| --- | --- |
Nykyiset kunnat:  Eura  Eurajoki  Harjavalta  Huittinen  Jämijärvi  Kankaanpää  Karvia  Kokemäki  Merikarvia  Nakkila  Pomarkku  Pori  Rauma  Siikainen  Säkylä  Ulvila 
Entiset kunnat:  Ahlainen  Hinnerjoki  Honkajoki  Honkilahti  Kauvatsa  Kiukainen  Kodisjoki  Kullaa  Köyliö  Lappi  Lavia  Luvia  Noormarkku  Porin maalaiskunta  Rauman maalaiskunta  Vampula 
| Auktoriteettitunnisteet  |
| --- | --- |
Kansainväliset:  ISNI 2 
Kansalliset:  Suomi (KANTO) 
Maantieteelliset:  MusicBrainz area 
Henkilöt:  Yle  Uppslagsverket Finland
Nakkila

| Nakkila |
| --- | --- |

 vaakuna :  sijainti 
Sijainti:  61°21′55″N, 022°00′15″E
Maakunta:  Satakunnan maakunta
Seutukunta:  Porin seutukunta
Kuntanumero:  531
Hallinnollinen keskus:  Nakkilan kirkonkylä
Perustettu:  1861
Kokonaispinta-ala:  184,88 km² 287:nneksi suurin 2022 
– maa:  182,93 km²
– sisävesi:  1,95 km²
Väkiluku:  4 936 168:nneksi suurin 31.12.2024 
– väestötiheys:  26,98 as./km² (31.12.2024)
Ikäjakauma:  2020 
– 0–14-v.:  14,8 %
– 15–64-v.:  56,5 %
– yli 64-v.:  28,7 %
Äidinkieli:  2023 
– suomenkielisiä:  97,5 %
– ruotsinkielisiä:  0,6 %
– muut:  1,9 %
Kunnallisvero:  9,1 % 127:nneksi suurin 2025 
Työttömyysaste:  7,7 % (2018) 
Kunnanjohtaja:  Markus Ojakoski
Kunnanvaltuusto:  29 paikkaa
  2021–2025   • Kesk.   • SDP   • Kok.   • Vas.   • PS   • KD:   7 6 5 5 5 1
nakkila.fi
Infobox OKNimi-testi OK: 
Nakkila on Satakunnan maakunnassa sijaitseva kunta. Nakkilan kirkonkylä sijaitsee Kokemäenjoen varrella, noin 20 kilometrin päässä Porista. Kunnassa asuu 4 936 ihmistä, ja sen pinta-ala on 184,88 km2, josta 1,95 km2 on vesistöjä. Väestötiheys on 26,98 asukasta/km2.
Nakkila on ollut itsenäinen kunta vuodesta 1861 lähtien, jolloin se erosi Ulvilasta. 1960-luvulla osa Nakkilasta (Lattomeri) liitettiin Poriin. Nakkilan naapurikunnat ovat Eura, Eurajoki, Harjavalta, Pori ja Ulvila. Entisiä  naapurikuntia ovat Kiukainen, Kullaa ja Luvia.
Nakkilan vaakunan on suunnitellut Gustaf von Numers ja se on vahvistettu vuonna 1951.
Historia

Lammaisten kosket nousivat maankohoamisen seurauksena merestä 1500 eaa. alkaen ja Kokemäenjoen suisto syntyi koskena alapuolelle alavalle peltotasangolle 500 eaa. lähtien. Nakkilan keskustan seutu oli kuivaa maata jo ajanlaskun alussa, jolloin joenranta-asutus kävi mahdolliseksi.
Nykyisen Nakkilan vaiheilla Kokemäenjoen varrella asuttiin varmasti jo 1300-luvulla. Talon nimi Nakkla, josta kuntakin on nimensä saanut, esiintyy asiakirjoissa 1400-luvulla jo muodossa Nakkila eli ruotsiksi Nackeby. Nimen alkujuurta ei tiedetä varmuudella. Ruotsiin perustuva selitys nojaa nimiin Nacke tai Nackböle, joita esiintyy ruotsalaisilla alueilla. Jos nimen taustalla on suomalainen sana, voidaan käyttää selityksenä sanaa nakka, jolla on tekemistä sepäntöiden kanssa. Nakka tarkoitti vasaraa tai pulttia. 1400-luvuilla esiintyy Vehmaalla ja Paimiossa nimi Nakka, jossa Paimiossa sepäntöitä teki seppä Olli. Satakunnassa talon nimi kirjoitettiin myös muodossa Nakkala.
Historia > Toinen maailmansota

Jatkosodan alkuaikoina Järvikylä joutui oudon pommituksen kohteeksi, kun Neuvostoliiton pommikoneet toteuttivat täällä ainoan Satakunnan alueelle kohdistuneen ilmapommituksen. Pommituksen syyksi epäiltiin erehdystä.
Kulttuuri > Murre

Nakkilan alueella puhutun kielen perustana on Porin murre, joka kuuluu lounaisten välimurteiden ryhmään. Nakkilan murre kuuluu Porin ryhmän alasatakuntalaiseen eteläpuoliskoon. Nakkilan murteelle tyypillistä on yleisgeminaation ja k:n heikon asteen edustus.
Kulttuuri > Nähtävyyksiä

Nakkilan nähtävyyksiin kuuluvat muun muassa vuonna 1937 valmistunut Suomen ensimmäinen funktionalistinen kirkko, sekä Villilän elokuvastudio, josta käytetään joskus lempinimeä ”Suomen Hollywood”. Villilässä on kuvattu osia muun muassa elokuvista Kaksipäisen kotkan varjossa, Sibelius ja FC Venus. Tämän lisäksi Nakkila on tunnettu myös nahkiaispitäjänä. Nakkilan kirkonkylään viitataan joskus puhekielessä sanonnalla ”siin Nakkila kirko vaiheil”. Nakkilan alueella on myös runsaasti arkeologisia muinaismuistoja, joista tärkeimpiä ovat Kiukaisten kulttuurin alue Uotinmäessä, pronssikautiset Selkäkankaan hautaröykkiöt Viikkalassa sekä Rieskaronmäen pronssikautinen asuinpaikka Kivialhossa. Muita nähtävyyksiä ovat muun muassa
Kotiseutumuseo
Juustomeijerimuseo
Pyssykankaan koulumuseo.
Teollisuus

Nakkilan merkittävimpiä teollisuusyrityksiä ovat Nakkila Worksin konepaja sekä Länsi-Suomen Voima Oy:n Harjavallan vesivoimalaitos. Pienimuotoisempaa teollista toimintaa on edustanut puusepänteollisuus, jonka tunnetuimpia tuotteita ovat olleet keinutuolit. Myös Suominen-yhtymän kuitukangastehdas (ent. Suomisen nahkatehdas) on ollut merkittävä työllistäjä, mutta suuri osa tuotannosta on ajettu alas vuoden 2012 loppuun mennessä.
Koulut

Nakkilassa toimivia kouluja ovat Kirkonseudun koulu, Nakkilan yhteiskoulu ja lukio, Tattaran koulu ja Viikkalan koulu.
Liikenne

Nakkilan tärkein liikenneväylä on Helsingin ja Porin välinen valtatie 2. Myös Tampereen–Porin-rautatie kulkee Nakkilan kautta.
Nakkilan rautatieasema kuuluu vuonna 1895 liikenteelle avatun Porin radan alkuperäisiin liikennepaikkoihin ja se perustettiin Nakkilan kirkon tuntumaan, Kokemäenjokea seuranneen maantien ja Eurajoen maantien risteykseen. Asemarakennus rakennettiin Oulun radan pysäkin piirustusten mukaan naapurinsa Harjavallan (myöhemmin Merstolan) aseman tavoin ja sitä laajennettiin myöhemmin kolmeen otteeseen. Henkilöliikenne Nakkilan asemalla lopetettiin vuonna 1983 ja tavaraliikenne vuonna 1999, jolloin myös valmistui uusi Nakkilan junakohtauspaikka kolme kilometriä asemalta Porin suuntaan.
Liikenne > Etäisyyksiä Nakkilasta

Pori 18 km
Helsinki 220 km
Rauma 45 km
Tampere 110 km
Turku 135 km
Ystävyyskaupungit

Boksitogorsk, Venäjä
Hudiksvall, Ruotsi
Urheilu ja vapaa-aika

Kokemäenjoessa on Nakkilan alueella useita suosittuja kalastuspaikkoja, mm. Arantilankoski. Salomonkallio on Kivialhon kylässä sijaitseva talviurheilu- ja golfkeskus.
Nakkilassa on monta aktiivista urheiluseuraa: Yleisurheiluun ja hiihtoon erikoistunut Nakkilan Vire, salibandyseura NTK Nakkila sekä jalkapalloseura Nakkilan Nasta. Nakkilassa on myös liikuntakeskus nimeltään "Nakkilan liikuntakeskus"
Väestönkehitys

Seuraavassa kuvaajassa on esitetty kunnan väestönkehitys viiden vuoden välein vuodesta 1980 lähtien. Käytetty aluejako on 1.1.2017 tilanteen mukainen.
| Nakkilan väestönkehitys 1980–2020 |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| Vuosi |  |  | Asukkaita |  |
| 1980 | 1980 |    | 6 248 | 6 248 |
| 1985 | 1985 |    | 6 445 | 6 445 |
| 1990 | 1990 |    | 6 396 | 6 396 |
| 1995 | 1995 |    | 6 186 | 6 186 |
| 2000 | 2000 |    | 6 094 | 6 094 |
| 2005 | 2005 |    | 5 832 | 5 832 |
| 2010 | 2010 |    | 5 788 | 5 788 |
| 2015 | 2015 |    | 5 651 | 5 651 |
| 2020 | 2020 |    | 5 321 | 5 321 |
Lähde: Tilastokeskus.
Väestönkehitys > Taajamat

Vuoden 2017 lopussa Nakkilassa oli 5 521 asukasta, joista 4 080 asui taajamassa, 1 392 haja-asutusalueilla ja 49:n asuinpaikat eivät olleet tiedossa. Nakkilan taajama-aste on 74,6 %. Nakkilan taajamaväestö kuuluu vain yhteen taajamaan. Nakkilan kirkonkylä ei muodosta omaa taajamaansa, vaan se on osa Porin keskustaajamaa, joka ulottuu Nakkilan lisäksi usean Porin lähikunnan alueelle, ja josta tämän kunnan alueella asui vuoden 2017 lopussa 4 080 asukasta. Yhteensä Porin keskustaajamassa on 84 190 asukasta ja sen pinta-ala on 121,37 neliökilometriä.
Seurakunnat

Vuoden 2018 aluejaon mukaan Nakkilassa on seuraavat Suomen evankelis-luterilaisen kirkon seurakunnat:
Nakkilan seurakunta
Itsenäisenä helluntaiseurakuntana Nakkilassa toimii Nakkilan helluntaiseurakunta.
Suomen ortodoksisen kirkon seurakunnista Nakkilan alueella toimii Porin ortodoksinen seurakunta.
Kyliä

Kylän nimen perässä oleva vuosiluku tarkoittaa, milloin kylästä tai talosta tunnetaan ensimmäisen asiakirjamerkintä.
Arantila, Anola (1410, 1412), Hormisto, Järvikylä, Kivialho, Kukonharja (1354, 1412), Lammainen (1348, 1414), Leistilä (1441), Masia, Matomäki, Pakkala, Punapakka, Penttala, Pyssykangas, Ruhade, Ruskila, Soinila, Tattara (1441), Tervasmäki, Uotinmäki, Viikkala, Villiläselvennä (1451), Vuohimäki, Hohtari.
Tunnettuja nakkilalaisia

Tunnettuja Nakkilassa syntyneitä tai vaikuttaneita henkilöitä:lähde?
| --- | --- |
 Veikko Ahtola, ammattiyhdistysjohtaja  Pia Asikainen, toimittaja, dokumentaristi  Reino Bragge, näyttelijä ja teatterinjohtaja  Pasi Flodström, tangokuningas  Simo Frangén, koomikko, käsikirjoittaja ja juontaja  Edvard Hannula, tuomiorovasti, valtiopäivämies ja kansanedustaja  Frans Hannula, saarnaaja  Ape De Martinez (oik. Tapani Hämäläinen), rockmuusikko  K. R. Kares, kirkkoherra, kansanedustaja ja äärioikeistovaikuttaja  Harri Kivelä, yleisurheilija  Timo Koivusalo, elokuvaohjaaja ja viihdetaiteilija  Johanna Kokko, näyttelijä  Axel Kurck, sotapäällikkö  Kimmo Kurittu, rockmuusikko  Ilkka Kylävainio, teollisuusneuvos  Jesse Laaksonen, jääkiekkoilija  Seppo Lindroos, jääkiekkoerotuomari  Pekka Mark, kemian tohtori ja rockmuusikko (taiteilijanimellä Mark Ruffneck)  Kaisa Matomäki, matemaatikko  Tauno Matomäki, vuorineuvos  J. N. Mikkola, runoilija  Eila Mikola, yleisurheilija  Jari Myllykoski, kansanedustaja :  Kaarle Nordlund, kaupunginjohtaja  Matti Paavola, herännäisvaikuttaja  Eino Paloheimo, kirjailija  Markus Palttala, moottoriurheilija  Antti Perheentupa‎, pappi ja lähetyssaarnaaja  Häiriö Piirinen, muusikko  Kyllikki Pohjala, kansanedustaja ja sosiaaliministeri  Toivo Pohjala, painija, hevoskasvattaja ja Lapuan liikkeen aktiivi  Leena Reikko, toimittaja  Nina Rekola, Miss Suomi 1983  Pentti Rekola, yleisurheilija  Eemeli Reponen, jalkapalloilija  Aino Räsänen, kirjailija  Milla Saari, maastohiihtäjä  Allari Seppä, lääkäri  Ilkka Suominen, poliitikko, kansanedustaja ja ministeri  Kalevi Suominen, matemaatikko ja professori  J. W. Suominen, tehtailija  Leo Suominen, kauppaneuvos  Juha Tamminen, valokuvaaja ja toimittaja  Nestor Tanner, kirjailija  Juho Henrik Uoti, pappi, anarkisti ja luontaishoitojen kehittäjä  Pauliina Vilponen, lentopalloilija  Anni Vuohijoki, painonnostaja ja voimanostaja
Aiheesta muualla

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
Nakkilan kunnan kotisivut
Tilastokeskus – Nakkilan avainluvut
| n k Satakunnan maakunnan kunnat |
| --- | --- |
Nykyiset kunnat:  Eura  Eurajoki  Harjavalta  Huittinen  Jämijärvi  Kankaanpää  Karvia  Kokemäki  Merikarvia  Nakkila  Pomarkku  Pori  Rauma  Siikainen  Säkylä  Ulvila 
Entiset kunnat:  Ahlainen  Hinnerjoki  Honkajoki  Honkilahti  Kauvatsa  Kiukainen  Kodisjoki  Kullaa  Köyliö  Lappi  Lavia  Luvia  Noormarkku  Porin maalaiskunta  Rauman maalaiskunta  Vampula 
| Auktoriteettitunnisteet  |
| --- | --- |
Kansainväliset:  ISNI  VIAF 
Kansalliset:  Saksa  Suomi (KANTO) 
Maantieteelliset:  MusicBrainz area 
Henkilöt:  Yle  Uppslagsverket Finland 
Porintie Nakkilan keskustassa.
Nakkilaa ilmakuvassa.
ITE-taide

ITE-taiteilija Martti Hömppi, Trio Pönttöpäät. Jätelaudoista koostettu veistoskokonaisuus esittää karikatyyrin suomalaisista poliitikoista.
Veijo Rönkkösen Patsaspuistosta Parikkalassa. Joogaavia betoniveistoksia.
Taiteen reunoilla
Suuntaukset
Art brut | Fantastinen realismi | Graffiti | ITE-taide | Kansantaide | Naivismi | Outsider-taide | Primitivismi | Visionaarinen taide
Tekijöitä Suomesta
Aleksanteri Ahola-Valo | Andreas Alariesto | Annukka Grönlund | Martti Innanen | Einari Junttila | Arto Ali-Eskola | Edvin Hevonkoski | Enni Id | Aleksandra Ionowa | Alice Kaira | Matias Keskinen | Nikolai Lehto | Jussi Löf | Kalervo Palsa | Matti Rutanen | Veijo Rönkkönen | Ilmari Salminen | Olli Seppänen | Kaarina Staudinger-Loppukaarre | Vihtori Storck | Ilkka Juhani Takalo-Eskola | Heikki Tuomela | Ensio Tuppurainen | Sigurd Wettenhovi-Aspa
Tekijöitä ulkomailta
William Blake | Aleksanteri Ahola-Valo | Banksy | Jean-Michel Basquiat | Hieronymus Bosch | Salvador Dalí | Jean Dubuffet  | Max Ernst | H. R. Giger | Alex Grey | Keith Haring | Edward Hicks | Frida Kahlo | Theodor Kittelsen | Mati Klarwein | Paul Kondas | Séraphine Louis | Gustave Moreau | Grandma Moses | Niko Pirosmani | Maria Primatšenko | Henri Rousseau
ITE-taide (lyhenne ITE, itse tehty elämä) on Suomessa tehtyä kouluttamattomien taiteilijoiden arjen ympäristöissä syntyvää taidetta. Outsider-taide on laajempi, kansainvälinen käsite, jolla tarkoitetaan taidemaailman käytäntöjen ulkopuolisuutta. Näitä käytäntöjä ovat esimerkiksi taidekoulutus, galleriamaailma ja apurahajärjestelmä.
ITE-taiteilijat ovat itseoppineita. Heillä ei ole koulutusta taiteen tekemiseen eivätkä he myöskään pidä ammattitaiteilijoita esikuvinaan tai tarvitse ohjausta ja harrastuspiirin tukea taiteen tekemisessä.
ITE-taide on nykykansantaidetta, joka eroaa kansantaiteesta sanoutumalla irti perinteisen kansantaiteen kollektiivisesta luonteesta ja perinnesidonnaisuudesta. ITE-taide korvaa ne yksilöllisellä taiteilijuudella ja omaperäisellä luovuudella. Perinteisen kansantaiteen edustaessa esteettisesti korkeatasoista käsityötä ITE-taide on kätevyyteen ja kekseliäisyyteen perustuvaa kansanomaista kuvataidetta.
Nimitys ITE tulee Veli Granön suomalaisen outsider-taiteen kartoitushankkeelleen vuonna 1999 antamasta nimestä itse tehty elämä. Lyhennelmän ITE keksi MSL:n kulttuurituottaja Raija Kallionen.
Teosten tunnusmerkkejä

ITE-taiteen teokset voivat olla veistoksia, maalauksia, piirroksia, käyttöesineitä, itse keksittyjä soittimia, puutarhoja, arkkitehtuuria, keksintöjä tai koristeltuja laitteita. ITE-taiteelle on tyypillistä teosympäristöjen rakentaminen. Teosympäristöt voivat koostua veistoksista, fantasia-arkkitehtuurista tai muusta ympäristön estetisoinnista. Teokset ovat yleensä paikkasidonnaisia eli ne rakennetaan ja suunnitellaan tiettyyn ympäristöön, jossa ne muodostavat teosryhmiä ja teemallisia kokonaisuuksia. Näitä pihoille tai muualle rakennettuja teoskokonaisuuksia kutsutaan myös visionääriksisi ympäristöiksi. Esimerkki kotimaisista ITE-ympäristöistä on kansainvälistäkin huomiota saanut Veijo Rönkkösen patsaspuisto Parikkalassa.
ITE-taiteen teosympäristöt saattavat olla suuria, pitkään tehtäviä hankkeita. Vuosien työ teoskokonaisuuden rakentamiseksi on osa teoksen merkitystä ja kokonaisvaikutusta. Teoksissa voi olla myös gigantismia, kuten esimerkiksi Matias Keskisen vuonna 1989 tuhoutuneessa Kekkospäässä (1984).
Teosten tunnusmerkkejä > Tekniikat ja materiaalit

Teokset ovat usein kollaaseja tai assemblaaseja, joissa yhdistellään eri materiaaleja ja tekniikoita. Muille arvoton ruosteinen metalliromu, harmaantunut laudanpätkä tai muu kierrätysmateriaali voi saada ITE-veistoksen hahmossa uuden elämän. ITE-taiteessa kukoistavat kierrätys ja niin sanottu bricolage-estetiikka. Keksitään uusia käyttötapoja sellaisille tekniikoille ja materiaaleille, joita ei ole alun perin tarkoitettu taidekäyttöön. ITE-taiteilijat käyttävät usein jäte- ja luonnonmateriaaleja sekä rautakauppa- ja kierrätysmateriaaleja, joiden käsittelyyn tarvittavien tekniikoiden perusteet on usein opittu ammatissa tai kansanomaisen mallioppimisen kautta.
ITE-taiteen yleisiä tekniikoita ja materiaaleja ovat:
piirustus, maalaus ja paperikollaasit
puunveisto
betonitekniikat
metallityöt
luonnonmuodot ja -materiaalit
kierrätys- ja jätemateriaalit
Teosten tunnusmerkkejä > Motiivit

ITE-taiteelle on tyypillistä yksilön itseilmaisun ja maailmankatsomuksen esilletuonti. ITE-teoksissa esiintyy runsaasti yhteiskunnallisia, poliittisia, uskonnollisia ja elämänkatsomuksellisia kannanottoja. Esimerkiksi Ensio Tuppurainen on arvostellut teoksissaan suomalaisia poliitikkoja asioiden huonosta hoitamisesta ja lupausten pettämisestä. Matti Rutanen sai vuonna 1937 kertomuksiensa mukaan näyn, jossa Jumala vaati häntä rakentamaan kunniakseen patsaan. Maapallopatsaan varsinainen rakentaminen alkoi vuonna 1950.
ITE-taiteen aiheet kumpuavat kansanelämästä, historiasta, päivänpolitiikasta tai saduista, tarinoista ja eksotiikasta. Luonteenomaista teoksille on esittävyys. Tyypillisiä aiheita ovat eläimet ja julkisuuden henkilöt, joko näköishahmoina tai fantasian värittäminä luomuksina. Usein teokset sisältävät kantaa ottavia viestejä, joita tekijä painokkaasti julistaa.