stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Laurent Muhlethaler

| Laurent Muhlethaler |
| --- | --- |

Henkilötiedot
Syntynyt: 27. syyskuuta 1997 (ikä 27)
Uran tiedot
Laji:  yhdistetty 
Maailmancup
Kaudet:  2015–
Paras sijoitus:  3.
Voitot:  0
Palkintokorokkeella:  1
 Tietolaatikko päivitetty 12. helmikuuta 2023 
Laurent Muhlethaler (s. 27. syyskuuta 1997) on ranskalainen yhdistetyn hiihtäjä.
Muhlethaler kilpaili ensimmäisen kerran arvokilpailuissa Lahden MM-kilpailuissa 2017, missä hän sijoittui suurmäen kilpailussa 38:nneksi ja joukkuekilpailussa seitsemänneksi. Seefeldin MM-kilpailuissa 2019 hän sijoittui suurmäen kilpailussa 28:nneksi, normaalimäen kilpailussa 42:nneksi ja joukkuekilpailussa kuudenneksi. Oberstdorfin MM-kilpailuissa 2021 hän sijoittui normaalimäessä 12:nneksi ja suurmäessä yhdeksänneksi. Joukkuekilpailussa sekä parisprintissä hän kilpaili Ranskan kuudenneksi sijoittuneissa joukkueissa. Pekingin olympialaisissa 2022 Muhlethaler sijoittui normaalimäessä 28:nneksi, suurmäessä 26:nneksi ja joukkuekilpailussa viidenneksi.  Planican MM-kilpailuissa 2023 hän oli normaalimäen Gundersen-kilpailussa 12:s ja suurmäen vastaavassa kilpailussa 13:s. Trondheimin MM-kilpailuissa 2025 hän oli normaalimäen ja 7,5 kilometrin hiihto-osuuden Individual Compact -kilpailussa kymmenes.
Yhdistetyn maailmancupissa Muhlethaler kilpaili ensimmäisen kerran Lillehammerissa joulukuussa 2015. Ensimmäisen kerran maailmancupin pisteille hän pääsi oltuaan 28:s Rukalla marraskuussa 2016. Ensimmäisen kerran kymmenen parhaan joukkoon hän sijoittui oltuaan seitsemäs Klingenthalissa helmikuussa 2021. Ensimmäisen palkintokorokesijoituksensa hän saavutti helmikuussa 2023 Schonachin toisessa kilpailussa oltuaan kolmas. Maailmancupin kokonaiskilpailussa hän oli samalla kaudella kahdeksas.
Nuorten MM-kilpailuissa Muhlethaler on saavuttanut kaksi mitalia Soldier Hollowin kilpailuissa 2017. Normaalimäen ja 5 kilometrin kilpailussa hän saavutti pronssia ja joukkuekilpailussa hopeaa.
Kekkosen II hallitus

Kekkosen II hallitus oli Suomen tasavallan 34. hallitus, joka toimi 247 päivän ajan 17. tammikuuta 1951 – 20. syyskuuta 1951. Hallitusneuvottelut olivat ennätyksellisen pitkät ja kestivät 79 päivää. Hallituksen muodostivat Maalaisliitto, SDP, RKP ja Edistyspuolue.
Kekkosen ensimmäisen hallituksen kesäkuussa 1950 Neuvostoliiton kanssa solmima viisivuotinen kauppasopimus liittyi pääministerin pyrkimykseen ajaa hyvin päättäväisesti ja määrätietoisesti talouden vakauttamisohjelmaa. Marraskuussa 1950 pääministeri Urho Kekkonen esitti hallitustilanteesta lausunnon, jonka mukaan vakauttamisohjelmaa ei voitu toteuttaa ilman hallituspohjan laajentamista, ja hän antoi ymmärtää myös presidentti J. K. Paasikiven olevan tätä mieltä. Pääministerin lausunto johti hänen toivomallaan tavalla hallitusneuvottelujen aloittamiseen. SKDL ilmoitti välittömästi, ettei se osallistuisi hallitukseen Kokoomuksen kanssa. SDP taas ei halunnut hallitukseen sen enempää Kokoomusta kuin kansandemokraattejakaan. Kun poliittisen kentän äärilaidat olivat eliminoineet toisensa hallituspohjasta, jäljelle jäi tavoiteltu ratkaisu, jota ei ulkopoliittisista syistä voitu suoraan esittää tavoitteeksi. Kekkosen käyttämän "symmetrisen ratkaisun" mukaan kommunistien jääminen oppositioon merkitsi myös oikeiston, ainakin Kokoomuksen, sulkemista hallituksen ulkopuolelle, ja tällä periaatteella syntyivät useimmat seuraavistakin hallituksista. Hallitusneuvotteluja mutkisti kuitenkin Kekkoseen kohdistunut vastustus, joka ylitti ideologiset raja-aidat. Kekkonen matkusti vuoden 1951 alussa lomamatkalle Italiaan, ja palattuaan Suomeen hän saattoi todeta hallitusratkaisun kypsyneen. Ministerinsalkkuja Maalaisliitto ja Sosialidemokraatit saivat kumpikin seitsemän, RKP kaksi ja Edistyspuolue yhden.
Urho Kekkonen ilmoitti hallituksensa tärkeimmäksi tehtäväksi edeltäneen hallituksen aloittamien vakauttamisneuvottelujen saattamisen päätökseen. Toukokuun alussa 1951 hallitus sai solmituksi etujärjestöjen kanssa Linnarauhan viideksi kuukaudeksi, ja tänä aikana hinnat ja palkat pysytettiin entisellään. Linnarauhan aikana pidettiin tärkeä Suomen Ammattiliittojen Keskusjärjestön edustajakokous, jossa sosialidemokraatit vakiinnuttivat valtansa ammattiyhdistysliikkeessä. Kommunistit jättäytyivät SAK:ssa oppositioon ja menettivät siten loputkin taloudellisesta vaikutusvallastaan. Linnarauhan ajalle osuivat myös heinäkuun 1951 eduskuntavaalit, joissa Maalaisliitto ja SDP kärsivät lievät tappiot. SKDL ja Edistyspuolueen seuraajaksi perustettu Suomen Kansanpuolue puolestaan voittivat kumpikin viisi paikkaa. Päähallituspuolueiden yhteistyö jatkui vaalituloksesta huolimatta, ja hallitus jätti eronpyyntönsä vasta linnarauhan päätyttyä ja taloudellisen tasapaino-ohjelman valmistuttua syyskuussa 1951.
Kokoonpano

| Salkku | Ministeri | Ministeri | Aloitti tehtävässä | Lopetti tehtävässä | Puolue |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| Pääministeri |   | Urho Kekkonen | 17.1.1951 | 20.9.1951 | Maalaisliitto |
| Ministeri valtioneuvoston kansliassa |   | Johannes Virolainen | 17.1.1951 | 20.9.1951 | Maalaisliitto |
| Ulkoasiainministeri |   | Åke Gartz | 17.1.1951 | 20.9.1951 | Ammattiministeri |
| Oikeusministeri |   | Teuvo Aura | 17.1.1951 | 20.9.1951 | Edistyspuolue |
| Sisäasiainministeri |   | V. J. Sukselainen | 17.1.1951 | 20.9.1951 | Maalaisliitto |
| Puolustusministeri |   | Emil Skog | 17.1.1951 | 20.9.1951 | Sosiaalidemokraatit |
| Valtiovarainministeri |   | Onni Hiltunen | 17.1.1951 | 20.9.1951 | Sosiaalidemokraatit |
| Ministeri valtiovarainministeriössä |   | Ralf Törngren | 17.1.1951 | 20.9.1951 | Ruotsalainen kansanpuolue |
| Opetusministeri |   | Lennart Heljas | 17.1.1951 | 20.9.1951 | Maalaisliitto |
| Maatalousministeri |   | Martti Miettunen | 17.1.1951 | 20.9.1951 | Maalaisliitto |
| Ministeri maatalousministeriössä |   | Matti Lepistö | 17.1.1951 | 20.9.1951 | Sosiaalidemokraatit |
| Kulkulaitosten ja yleisten töiden ministeri |   | Onni Peltonen | 17.1.1951 | 20.9.1951 | Sosiaalidemokraatit |
| Ministeri kulkulaitosten ja yleisten töiden ministeriössä |   | Kauno Kleemola | 17.1.1951 | 20.9.1951 | Maalaisliitto |
| Ministeri kulkulaitosten ja yleisten töiden ministeriössä |   | Rafael Paasio | 17.1.1951 | 20.9.1951 | Sosiaalidemokraatit |
| Kauppa- ja teollisuusministeri |   | Penna Tervo | 17.1.1951 | 20.9.1951 | Sosiaalidemokraatit |
| Sosiaaliministeri |   | Vihtori Vesterinen | 17.1.1951 | 20.9.1951 | Maalaisliitto |
| Ministeri sosiaaliministeriössä |   | Emil Huunonen | 17.1.1951 | 20.9.1951 | Sosiaalidemokraatit |
| Ministeri sosiaaliministeriössä |   | Rafael Paasio | 17.1.1951 | 20.9.1951 | Sosiaalidemokraatit |
Turkin hyökkäys Pohjois-Syyriaan 2019

Hyökkäyksen alku kartalla.
Turkin joukot tukivat myös syyrialaisia islamisteja.
Turkkilaiset pommittavat Tell Abaydia.
Turkin hyökkäys Pohjois-Syyriaan 2019 (koodinimi "Operaatio rauhanlähde") oli Turkin sotilasoperaatio Syyriassa lokakuussa 2019. Operaatio tähtäsi kurdikapinallisia vastaan suunnatun turvavyöhykkeen perustamiseen Pohjois-Syyriaan.
Tarkoitus oli myös perustaa Syyriasta Turkkiin tulleille pakolaisille oleskelualue. Kurdit ovat kapinoineet Turkissa maan hallintoa vastaan. Turkin mukaan Syyrian kurdit tukevat Turkin kurdeja. Turkki aloitti hyökkäyksen, kun Yhdysvallat veti joukkonsa pois Pohjois-Syyriasta. Raskaiden aseiden tukema maajoukkojen hyökkäys eteni hyvin. Se ajoi yli 100 000 kurdia pakoon. Sen pelättiin luovan edellytyksiä Isisin terrorismille, koska hyökkäyksen takia vangittuja Isis-taistelijoita pakeni. Presidentti Trumpin määräämää Yhdysvaltain vetäytymistä ja Turkin hyökkäystä kritisoitiin maailmalla hyvin laajalti. Kurdit katsoivat Yhdysvaltain pettäneen heidät. Yhdysvallat ja muut ulkomaat sopivat Turkin kanssa 5 päivän tulitauosta ja aseistettujen kurdijoukkojen vetäytymisestä yli 30 km päähän rajasta.
Kun kurdijoukot olivat vetäytyneet Turkin vaatimalta alueelta, Turkki ilmoitti tulitauon päätyttyä 23. lokakuuta 2019, ettei sillä ole tarvetta aloittaa hyökkäystä uudelleen. Turkki jatkoi silti operaatiotaan pyrkien puhdistamaan suojavyöhykkeeksi aikomaansa aluetta kurditaistelijoista. Marraskuun 2019 alussa Turkki ja Venäjä aloittivat yhteisen partioinnin Pohjois-Syyriassa Turkin valtaaman alueen molemmin puolin. Syyrian ja Turkin joukkojen välille puhkesi paikoin yhteenottoja. Kurdien SDF vetäytyi noin 30 kilometrin päähän rajalta.
Tausta

Syyriassa oli käynnissä sisällissota. Turkki tuki joitain Damaskoksen hallintoa vastaan taistelleita islamistikapinallisia. Kurdit puolestaan olivat sisällissodan turvin perustaneet maan pohjoisosiin Rojavan itsehallintoalueen. Yhdysvallat oli 2010-luvulla auttanut kurdeja kukistamaan Isisiä muun muassa lähettämällä erikoisjoukkoja Syyrian kurdialueelle. Syyrian armeija vetäytyi taisteluitta kurdialueelta.
Syyrian sisällissodasta tuli kurdipakolaisia vuonna 2014–2015, kun Isis hyökkäsi muun muassa Kobaneen. Turkin armeija ei päästänyt näitä rajansa yli. Turkin kurdit protestoivat tätä ja Turkin hallitusta vastaan. Turkin väitettiin salaa tukevan Isisiä. Näin alkoi uudestaan kurdien sissi- ja terrorisota Turkissa. Turkki vastasi tähän omilla toimillaan, jotka ulottuivat myös Syyrian puolelle. Turkki hyökkäsi Syyrian puolelle ensi kertaa jo 2016, seuraavaksi 2018.
Syyt

Turkki piti kurdeja vihollisinaan, ja halusi häätää nämä myös Syyrian puolelta rajansa läheisyydestä. Samalla se pystyi luomaan sinne maassa oleskelevien syyrialaispakolaisten säilytysalueen. Turkki ei kyennyt toteuttamaan operaatiotaan silloin, kun Yhdysvaltain joukot oleskelivat kurdialueella. Ulkomaisia sotilasoperaatioita yleisesti vastustanut Yhdysvaltain presidentti Donald Trump päätti vastoin puolustusministeriön ajatusta vetää joukkonsa pois tukemasta kurdeja. Hän katsoi, että Isis oli lyöty, ja Venäjä ja Iran eliminoisvat Isisin rippeet. Yhdysvaltain joukkoja siirtyi ja dekativoitui Turkin armeijan tieltä. Trump piti Turkin Erdoğania läheisenä liittolaisenaan.
Tapahtumat

Turkin joukoilla oli selvä ylivoima, koska Rojavan kurdeilla oli lähinnä vain keveitä aseita. Turkin joukot menettivät muutaman ensimmäisen hyökkäyspäivän aikana vain yhden sotilaan, mutta kurdit yli 100 kaatuneina, haavoittuneina ja vankeina. Siiviiliuhreja tuli noin 50 viiden ensimmäisen päivän aikana. Turkin puolella oli myös syyrialaisia islamistitaistelijoita. Kurdit syyttivät näitä siviilien tappamisesta, vaikka itse asettivat siviilit vaaraan jättämällä nämä keskelle sotatoimialuetta. Turkin tukemat Ahrar al-Sharqiyan islamistitaistelijat teloittivat kurdien puoluejohtaja Hevrin Khalafin. Washington Postin mukaan Turkin armeija ampui pelotustarkoituksessa tykistöllä myös amerikkalaisjoukkojen lähelle tarkoituksella. Syyrian hallitus päätti 13. lokakuuta lähettää armeijansa Turkin armeijaa vastaan. Kurdien SDF pyrki neuvottelemaan edes jonkinlaisen sopimuksen Syyrian hallinnon kanssa.
Yhdysvallat veti käytännössä kaikki joukkonsa pois 14. lokakuuta. Yhdysvallat vaati Turkkia lopettamaan hyökkäyksensä. Erdoğan sanoi, ettei maa lopeta hyökkäystään, ennen kuin turvavyöhyke on perustettu. 16. päivään mennessä 30 000 kurdisiviiliä oli paennut, ja 70 siviiliä kuollut. Yhdysvallat ja muut ulkovallat neuvottelivat 17. lokakuuta viiden päivän tulitauon, jonka tarkoitus oli Turkin mukaan antaa "terroristijärjestölle aikaa poistua turva-alueelta". Tulitaukoa rikottiin. Turkki jatkoi sotatoimia, eivätkä kurdijoukot vetäytyneet sovitusti. Syyrian armeijan yksiköitä saapui lisää kurdialueelle. Venäjän ja Turkin välillä sovittiin yhteisistä partioista, jotka varmistavat kurditaistelijoiden vetäytymisen. Kurdijoukot vetäytyivät pois 30 km rajavyöhykkeeltä. Syyrian presidentti Assad näyttäytyi pitkästä aikaa julkisuudessa ja lupasi tukea kurdeille. Syyrian ja Turkin joukot kävivät lokakuun lopussa Ras al-Ainin lähellä taisteluja.
Seuraukset

Kurdit, monet amerikkalaiset virkamiehet ja ihmiset muualla maailmassa syyttivät Trumpia kurdien hylkäämisestä ja jättämisestä Turkin armeijan armoille. Saksa ja Ranska jäädyttivät asevientinsä Turkkiin. EU tuomitsi Turkin hyökkäyksen.
Turkki uhkasi päästää maassa olevat syyrialaispakolaiset Eurooppaan, jos EU arvostelee näkyvästi Turkin toimia Syyriassa. Yhdysvalloissa ja maailmalla arvosteltiin sitä, että Yhdysvaltain presidentti Donald Trump vetäytymispäätöksellään hylkäsi kurdit.lähde?
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Turkin hyökkäys Pohjois-Syyriaan 2019 Wikimedia Commonsissa
Rauhanyhdistys

Helsingin rauhanyhdistys on Suomen toiseksi suurin rauhanyhdistys.
Rauhanyhdistykset ovat vanhoillislestadiolaisen herätysliikkeen paikallisorganisaatioita. Myös rauhansanalaisilla on Suomessa yksi suomenkielinen ja useita ruotsinkielisiä paikallisyhdistyksiä, joiden nimessä esiintyy sana "rauhanyhdistys". Useimpien rauhansanalaisten yhdistysten nimessä on kuitenkin "Rauhan Sana". Vanhoillislestadiolaiset rauhanyhdistykset kuuluvat jäseninä Suomen Rauhanyhdistysten Keskusyhdistykseen eli SRK:hon.
SRK:n mukaan rauhanyhdistykset on perustettu ja vieläkin perustetaan, jotta "Jumalan valtakunnan" työtä voitaisiin tehdä lain suomin mahdollisuuksin.
Rauhanyhdistys

Ensimmäiset rauhanyhdistykset perustettiin vuonna 1888 Helsinkiin, Turkuun ja Tornioon. Niitä on siis perustettu herätysliikkeen alkuajoista alkaen. Useimmat suomalaiset rauhanyhdistykset kuuluvat Suomen Rauhanyhdistysten Keskusyhdistykseen eli SRK:hon, mutta jotkut rauhansanalaisen liikkeen paikallisyhdistykset toimivat myös rauhanyhdistyksen nimellä.
Rauhanyhdistyksiksi kutsutaan myös yleisesti vanhoillislestadiolaisten kokoontumistiloja. Tämä artikkeli käsittelee rauhanyhdistyksiä yhdistyksinä.
Suomessa toimii noin 200 rauhanyhdistystä ja muualla maailmassa 15. USA:ssa, Kanadassa, Ecuadorissa, Togossa ja Keniassa vanhoillislestadiolaisten toimitiloista ja organisaatioista käytetään nimeä Laestadian Lutheran Church. Jäsenmäärältään suurimpia rauhanyhdistyksiä ovat Oulun (1 700 jäsentä), Helsingin (1 300), Jyväskylän (950) ja Tampereen (720) rauhanyhdistykset.
Nimi viittaa Jeesuksen omilleen antamaan tunnonrauhaan: "Kristus on meidän rauhamme" (Ef. 2:14).
Toiminnan päämääränä on sääntöjen mukaan "herättää ja elvyttää kristillistä uskonelämää sekä edistää kristillissiveellisten elämäntapojen, kansanraittiuden ja isänmaallisen mielen vakiinnuttamista kansamme keskuudessa". Tärkein toimintamuoto ovat seurat, joita järjestetään "Pyhän Raamatun ja evankelisluterilaisen uskon, tunnustuksen ja opin pohjalta". Lisäksi järjestetään muun muassa diakonia-, päiväkerho-, pyhäkoulu- ja raamattuluokkatoimintaa sekä erilaisissa elämäntilanteissa eläville suunnattuja kerhoja, kursseja ja retkiä. Yli 13-vuotiaille sekä nuorille aikuisille järjestetään monenlaisia keskusteluiltoja ja muita tapahtumia. Seurojen ohella kaikille yhteistä toimintaa ovat talkoot ja myyjäiset sekä joulu-, pääsiäis-, itsenäisyyspäivä-, äitienpäivä- ja muut juhlat.
Useimmilla rauhanyhdistyksillä on omat kokoontumistilat. Pienimmät yhdistykset kokoontuvat kirkoissa, seurakuntakeskuksissa ja kodeissa. Kaikki rauhanyhdistykset tekevät yhteistyötä evankelis-luterilaisten seurakuntien kanssa. Kirkoissa järjestetään muun muassa seuroja ja kirkkopyhiä.
Rauhanyhdistykset tukevat vanhoillislestadiolaistaustaisten kansanopistojen toimintaa ja tekevät lähetystyötä Suomen Rauhanyhdistysten Keskusyhdistyksen kautta. Myös suurin osa vanhoillislestadiolaisten julkaisutyöstä hoidetaan SRK:n kautta, vaikka paikallisrauhanyhdistykset julkaisevatkin esimerkiksi omia musiikkiäänitteitä.
Jäseneksi voivat liittyä kaikki 15 vuotta täyttäneet. Tilaisuudet ovat avoimia kaikille.
Hallinto

Rauhanyhdistykset toimivat yhdistyslain mukaisina rekisteröityinä yhdistyksinä, joten yhdistyksen hallintoon kuuluvat vähimmillään yhdistyksen kokous, hallitus tai johtokunta sekä toiminnantarkastaja. Suurissa rauhanyhdistyksissä on tavallista, että hallitus nimeää erilaisista toiminnoista vastaavia toimikuntia, joita ovat esimerkiksi seuratoimikunta, lapsi- ja nuorisotyötoimikunta tai myyjäistoimikunta. Yleensä yhdistyksen säännöt määrittävät johtokunnan apuna toimivien sihteerin ja rahastonhoitajan tehtävät.
Helsingin rauhanyhdistyksen vuonna 1888 vahvistettujen sääntöjen mukaan rauhanyhdistys valitsee keskuudestaan yhdeksänjäsenisen johtokunnan, joka hoitaa juoksevat asiat. Johtokunta valitsee keskuudestaan puheenjohtajan, varapuheenjohtajan, rahastonhoitajan, kirjurin (sihteerin) ja muut toimijat tarpeen mukaan. Sääntöjen mukaan yhdistyksen tulee muun muassa hankkia ja ylläpitää sopiva rakennus toimintaansa varten.
Aiheesta muualla

Suomen Rauhanyhdistysten Keskusyhdistys
SRK:n jäsenyhdistykset (Arkistoitu – Internet Archive)
rauhanyhdistys.fi
| n k Vanhoillislestadiolaisuus |
| --- | --- |
Järjestöt:  Suomen Rauhanyhdistysten Keskusyhdistys Rauhanyhdistys  Sveriges Fridsföreningars Centralorganisation  Laestadian Lutheran Church  Eesti Luterlik Rahuühendus 
Suurimmat rauhanyhdistykset:  Oulun rauhanyhdistys  Alajärven rauhanyhdistys  Espoon rauhanyhdistys  Helsingin rauhanyhdistys  Jyväskylän rauhanyhdistys  Kajaanin rauhanyhdistys  Kiimingin rauhanyhdistys  Kokkolan seudun rauhanyhdistys  Kuopion ja ympäristön rauhanyhdistys  Nivalan rauhanyhdistys  Rovaniemen rauhanyhdistys  Sievin rauhanyhdistys  Tampereen rauhanyhdistys  Turun rauhanyhdistys  Ylivieskan rauhanyhdistys 
Henkilöt:  Aittakumpu  Alaranta  Hautamäki  Havas  Impiö  H. Jussila  O. Jussila  Juntunen  Kaarivaara  Kinnunen  Koukkari  Leinonen  Lepistö  Mäntylä  Reinikainen  Ryselin  Saari  Savela  Taskila  Viljanen  Voittonen 
Koulutus ja media:  Jämsän kristillinen kansanopisto  Ranuan kristillinen kansanopisto  Reisjärven kristillinen opisto  Lasten polku  Päivämies  The Shepherd’s Voice  Siionin kevät  Siionin Lähetyslehti  Suviseuraradio  The Voice of Zion 
Kulttuuri ja tapahtumat:  Juhannusseurat  Maakunnalliset kesäseurat  Opistoseurat  Suviseurat  Seurakalenteri  Raamattuluokka  Siionin laulut  Sions Sånger och Psalmer  Songs and Hymns of Zion 
Kemin rauhanyhdistyksen toimitalo on Suomen vanhin.
Kemin rauhanyhdistyksen toimitalon seurasali.
Paasikiven II hallitus
Kokoonpano

| Ministeri | Tehtävissä | Puolue |
| --- | --- | --- |
| Pääministeri Juho Kusti Paasikivi |  17.11.1944 – 17.4.1945 |  amm. |
| Ministeri valitioneuvoston kansliassa Mauno Pekkala |  24.11.1944 – 17.4.1945 |  SDP |
| Ulkoasiainministeri Carl Enckell |  17.11.1944 – 17.4.1945 |  amm. |
| Ministeri ulkoasiainministeriössä Reinhold Svento |  17.11.1944 – 17.4.1945 |  SDP |
| Oikeusministeri Urho Kekkonen |  17.11.1944 – 17.4.1945 |  Maalaisliitto |
| Sisäasiainministeri Kaarlo Hillilä |  17.11.1944 – 17.4.1945 |  Maalaisliitto |
| Ministeri sisäasianministeriössä Eemil Luukka |  24.11.1944 – 17.4.1945 |  Maalaisliitto |
| Puolustusministeri Rudolf Walden  Väinö Valve |  17.11.1944 – 1.12.1944  1.12.1944 – 17.4.1945 |  amm.  amm. |
| Valtiovarainministeri Johan Helo |  17.11.1944 – 17.4.1945 |  SDP |
| Ministeri valtiovarainministeriössä Sakari Tuomioja |  17.11.1944 – 17.4.1945 |  Edistyspuolue |
| Opetusministeri Uuno Takki |  17.11.1944 – 17.4.1945 |  Maalaisliitto |
| Maatalousministeri Eemil Luukka |  17.11.1944 – 17.4.1945 |  Maalaisliitto |
| Kulkulaitosten ja yleisten töiden ministeri  Eero A. Wuori |  17.11.1944 – 17.4.1945 |  SDP |
| Ministeri Kulkulaitosten ja yleisten töiden ministeriössä Onni Hiltunen |  17.11.1944 – 17.4.1945 |  SDP |
| Kauppa- ja teollisuusministeri Åke Gartz |  17.11.1944 – 17.4.1945 |  amm. |
| Sosiaaliministeri Ralf Törngren |  17.11.1944 – 17.4.1945 |  RKP |
| Ministeri sosiaaliministeriössä Yrjö Leino  Eero A. Wuori |  17.11.1944 – 17.4.1945    16.2.1945 – 17.4.1945 |  SKDL  SDP |
| Kansanhuoltoministeri Kalle Jutila |  17.11.1944 – 17.4.1945 |  Maalaisliitto |
| Ministeri Kansanhuoltoministeriössä Jalo Aura Eero A. Wuori |  17.11.1944 – 17.4.1945  16.2.1945 – 17.4.1945 |  SDP  SDP |
| Salkuton ministeri Mauno Pekkala |   17.11.1944 – 24.11.1944 |  SDP |
Stockmann

Stockmannin logo
Helsingin Stockmann 1980-luvulta
Stockmann on Lindex Groupin tavarataloketju ja konsernin aiempi toiminimi.
Vuonna 2024 Suomessa toimi yhteensä kuusi Stockmann-tavarataloa sekä Virossa ja Latviassa kummassakin yksi Stockmann-tavaratalo. Tavaratalojen määrä on vähentynyt voimakkaasti viime vuosina.
Historia

1862: Georg Franz Heinrich Stockmann perustaa sekatavarakaupan Helsingin Kauppatorille.
1880: Sekatavarakauppa laajentuu ja Stockmann avaa Senaatintorin laidalle Kiseleffin taloon ”mannermaisen tavaratalon”.
1913: Stockmann laajenee Senaatintorin laidalle.
1919: Stockmann ostaa huonekaluvalmistaja Keravan Puuseppätehtaan
1926: Tavaratalon ensimmäinen osa valmistuu Helsingin Keskuskadun ja Aleksanterinkadun kulmaan.
1930: Nykyinen Helsingin-tavaratalo avataan.
1930: Stockmann ostaa Akateeminen Kirjakaupan.
1957: Tavaratalo avataan Tampereelle.
1967 Tavaratalo avataan Pietarsaareen
1976: Tavaratalo avataan Kouvolaan.
1982: Kouvolan tavaratalo suljetaan; tilalle Citymarket. (Valtari kauppakeskus)
1985: Stockmann ostaa verkkokauppaketju Hobby Hallin.
1985: Stockmann myy huonekaluvalmistaja Keravan Puuseppätehtaan.
1988: Stockmann ostaa vaatekauppaketju Seppälän.
1989: Moskovassa avataan Stockmannin liike.
1996: Tavaratalo avataan Tallinnaan.
2001: Tavaratalo avataan Ouluun.
2003: Tavaratalo avataan Riikaan.
2007: Stockmann ostaa ruotsalaisen vaatekauppaketju Lindexin.
2010: Pietarin ydinkeskustan Nevsky Centrep-kauppakeskus ja tavaratalo valmistuvat.
2015: Stockmann myy vaatekauppaketju Seppälän.
2015: Stockmann myy Akateeminen Kirjakaupan kirjakauppaketjun.
2016: Stockmann myy verkkokauppaketju Hobby Hallin.
2016: Stockmann myy Venäjän-tavarataloliiketoiminnan 75 miljoonan euron tappiolla.
2016: Stockmann sulkee Oulun tavaratalonsa.
2017: Stockmann myy Herkku-liiketoiminnan S-ryhmälle.
2019: Venäjän Stockmannin lisenssisopimusta jatkettiin vuonna 2019 eli ennen Venäjän hyökkäystä Ukrainaan. Jatkosopimus on voimassa vuoteen 2028 saakka.
Johto > Yrityksen johdossa olleet

| --- | --- |
 kauppaneuvos G. F. Stockmann, toimitusjohtaja 1862-1902  kauppaneuvos Karl Stockmann, toimitusjohtaja 1902–1925  kauppaneuvos Arthur Söderholm, toimitusjohtaja 1925-1947  kauppaneuvos Walter Rydman, toimitusjohtaja 1947-1950  professori Gunnar Palmgren, toimitusjohtaja 1950-1953  Bengt Rydman, toimitusjohtaja 1953-1956  kauppaneuvos Herbert Wetterstrand, toimitusjohtaja 1957-1970  varatuomari Henrik Gestrin, toimitusjohtaja 1971-1986, pääjohtaja 1986-1988 :  varatuomari Ari Heiniö, toimitusjohtaja 1988-2001  Hannu Penttilä, toimitusjohtaja 2001-2014  OTK, dipl.ekon. Kaj-Gustaf Bergh, toimitusjohtaja 2014 (v.t.)  kauppat. knd. Per Thelin, toimitusjohtaja 2014-2016  LuK, MBA Lauri Veijalainen, toimitusjohtaja 2016-2019  DI Lauri Ratia, toimitusjohtaja 2019 (v.t.)  Jari Latvanen, toimitusjohtaja 2019-2023  KTM Susanne Ehnbåge, toimitusjohtaja 2023-
Johto > Yrityksen johtokunnan/hallituksen puheenjohtajana olleet

| --- | --- |
 kauppaneuvos Karl Stockmann, toimitusjohtaja 1919–1938  professori Fabian Langenskiöld1938-1957  johtaja Sten Stockmann, 1957-1970  ... :  OTK, dipl.ekon. Kaj-Gustaf Bergh -2016  KTM Jukka Hienonen 2016-2019  DI Lauri Ratia 2020-2021  Roland Neuwald 2021-
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Stockmann Wikimedia Commonsissa
Stockmannin kotisivut
Luettelo Helsingin yliopiston oikeustieteellisen tiedekunnan dekaaneista, professoreista ja yliassistenteista

Tämä on luettelo Helsingin yliopiston oikeustieteellisen tiedekunnan dekaaneista, professoreista ja yliassistenteista.