stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Peter Karlsson (pöytätennispelaaja)

| Mitalit> Maa:   Ruotsi.Miesten pöytätennis.MM-kilpailut  | Mitalit> Maa:   Ruotsi.Miesten pöytätennis.MM-kilpailut  | Mitalit> Maa:   Ruotsi.Miesten pöytätennis.MM-kilpailut  | Maa:   Ruotsi> Miesten pöytätennis. |
| --- | --- | --- | --- |
|  Kultaa | Chiba 1991 | nelinpeli |  |
|  Kultaa | Dortmund 1989 | joukkuekilpailu |  |
|  Kultaa | Chiba 1991 | joukkuekilpailu |  |
|  Kultaa | Göteborg 1993 | joukkuekilpailu |  |
|  Kultaa | Kuala Lumpur 2000 | joukkuekilpailu |  |
|  Hopeaa | Tianjin 1995 | joukkuekilpailu |  |
|  Pronssia | Osaka 2001 | joukkuekilpailu |  |
| EM-kilpailut  | EM-kilpailut  | EM-kilpailut  |  |
|  Kultaa | Göteborg 1990 | joukkuekilpailu |  |
|  Kultaa | Stuttgart 1992 | joukkuekilpailu |  |
|  Kultaa | Bratislava 1996 | joukkuekilpailu |  |
|  Kultaa | Bremen 2000 | kaksinpeli |  |
|  Kultaa | Bremen 2000 | joukkuekilpailu |  |
|  Kultaa | Zagreb 2002 | joukkuekilpailu |  |
|  Hopeaa | Birmingham 1994 | joukkuekilpailu |  |
|  Pronssia | Göteborg 1990 | nelinpeli |  |
|  Pronssia | Stuttgart 1992 | nelinpeli |  |
|  Pronssia | Bratislava 1996 | kaksinpeli |  |
|  Pronssia | Eindhoven 1998 | joukkuekilpailu |  |
|  Pronssia | Courmayeur 2003 | joukkuekilpailu |  |
Karl Peter Karlsson (s. 29. toukokuuta 1969 Stenstorp) on ruotsalainen pöytätennispelaaja. Hän voitti Thomas von Scheelen parina miesten nelinpelin maailmanmestaruuden vuonna 1991. Loppuottelussa he voittivat kiinalaisparin Lu Lin – Wang Tao. Karlsson voitti joukkuekilpailun maailmanmestaruuden vuosina 1989, 1991, 1993 ja 2000 sekä saavutti joukkuekilpailussa MM-hopeaa vuonna 1995 ja MM-pronssia vuonna 2001.
Euroopan-mestaruuskilpailuissa Karlsson voitti kultaa kaksinpelissä kukistamalla loppuottelussa kroatialaisen Zoran Primoracin vuonna 2000 sekä joukkuekilpailussa vuosina 1990, 1992, 1996, 2000 ja 2002. Lisäksi hän saavutti yhden EM-hopean ja viisi EM-pronssia. Olympialaisissa hän kilpaili kaksin- ja nelinpelissä Atlantassa 1996 ja Sydneyssä 2000 sekä kaksinpelissä Ateenassa 2004 mutta ei yltänyt pistesijoille.
Peter Kauzer

| Mitalit | Mitalit | Mitalit |  |
| --- | --- | --- | --- |
|  Peter Kauzer (2024). |  Peter Kauzer (2024). |  Peter Kauzer (2024). |  |
Maa:   Slovenia
Miesten koskimelonta
|  Olympialaiset  |  Olympialaiset  |  Olympialaiset  |  |
|  Hopeaa | Rio de Janeiro 2016 |  K-1 |  |
| MM-kilpailut  | MM-kilpailut  | MM-kilpailut  |  |
|  Kultaa | La Seu d'Urgell 2009 | K-1 |  |
|  Kultaa | Bratislava 2011 | K-1 |  |
|  Pronssia | Penrith 2005 | K-1 joukkue |  |
|  Pronssia | Pau 2017 | K-1 |  |
|  Pronssia | Pau 2017 | K-1 joukkue |  |
|  Pronssia | Bratislava 2021 | K-1 joukkue |  |
| EM-kilpailut  | EM-kilpailut  | EM-kilpailut  |  |
|  Kultaa | Tacen 2005 | K-1 joukkue |  |
|  Kultaa | L'Argentière-la-Bessée  2006 | K-1 joukkue |  |
|  Kultaa | Liptovský Mikuláš 2007 | K-1 joukkue |  |
|  Kultaa | Bratislava 2010 | K-1 |  |
|  Kultaa | La Seu d'Urgell 2011 | K-1 joukkue |  |
|  Kultaa | Praha 2018 | K-1 |  |
|  Hopeaa | Tacen 2005 | K-1 |  |
|  Hopeaa | Liptovský Mikuláš 2007 | K-1 |  |
|  Hopeaa | Pau 2019 | K-1 joukkue |  |
|  Hopeaa | Praha 2020 | K-1 |  |
|  Pronssia | Bratislava 2010 | K-1 joukkue |  |
|  Pronssia | Praha 2018 | K-1 joukkue |  |
|  Pronssia | Ivrea 2021 | K-1 |  |
Peter Kauzer (s. 8. syyskuuta 1983 Trbovlje) on slovenialainen koskimeloja, joka kilpailee kajakkiyksikössä.
Kauzer saavutti olympiahopaa Rio de Janeirossa 2016. Pekingin olympialaisissa 2008 hän sijoittui 13:nneksi, Lontoossa 2012 kuudenneksi ja vuodelle 2021 siirretyissä Tokion olympialaisissa 12:nneksi. Hän toimi Slovenian lipunkantajana Lontoon olympialaisten avajaisissa.
Kauzer on voittanut kajakkiyksikön maailmanmestaruuden La Seu d'Urgellissa 2009 ja Bratislavassa 2011 sekä saanut MM-pronssia Paussa 2017. Kajakkiyksikön joukkuekilpailussa hän kuului Slovenian MM-pronssijoukkueeseen Penrithissa 2005, Paussa 2017 ja Bratislavassa 2021.
Kajakkiyksikön Euroopan-mestaruuden Kauzer voitti Bratislavassa 2010 ja Prahassa 2018. Hopeaa hän on saanut Tacenissa 2005, Liptovský Mikulášissa 2007 ja Prahassa 2020 sekä pronssia Ivreassa 2021. Kajakkiyksikön joukkuekilpailussa hän on saanut EM-kultaa Tacenissa 2005, L'Argentière-la-Besséessa 2006, Liptovský Mikulášissa 2007 ja La Seu d'Urgellissa 2011, hopeaa Paussa 2019 sekä EM-pronssia Bratislavassa 2010 ja Prahassa 2018.
Piispanmäki

Piispanmäki on Kokkolan pohjoisosassa sijaitseva kylä. Piispanmäen katkaisee Valtatie 8.
Piispanmäki sijaitsee noin 2,1 km kaupungin keskustasta. Sinne valmistuu vuonna 2025 monitoimitalo, johin tulee koulu ja päiväkoti. Samaan aikaan alueen liikenneyhteyksiä parannetaan kiertoliittymän avulla.
Piltene

| Piltene |
| --- | --- |
 Piltenen linnan rauniot. Niiden takana on Piltenen kirkko.
 lippu:  vaakuna
 Piltene
 Koordinaatit: 57°13′N, 21°40′E 
Valtio:   Latvia
Tasavallan tason kaupunki:  
Perustettu:  1557
Aikavyöhyke:  UTC+2
 – Kesäaika:  UTC+3
Postinumero:  LV-3620
Suuntanumero(t):  +371 636
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Piltene (puol. Piltyń, saks. Pilten) on latvialainen kaupunki Ventspilsin kunnassa, Kuurinmaalla luoteis-Latviassa. Se on Venta-joen oikealla rannalla, noin 22 km Ventspilsistä. Siellä oli 1300–1600-luvuilla piispanlinna.
Piltenessä sijaitsee entinen piispanlinna.
Lady lady!!

Lynn
Lady Lady!! on Toei Animation -yhtiön tekemä japanilainen anime-sarja. Se perustuu Lady!!-nimiseen mangaan, joka kertoo äitinsä menettäneestä Lynn-tytöstä. Sen pohjalta tehtiin myös tämän animen jatko-osa Hello! Lady Lynn. Jaksoja julkaistiin myös suomeksi jälkiäänitettynä kahdella VHS-kaseteilla. Jälkiäänityksestä vastasi Golden Voice Oy.
Juoni

Lady Lady!! kertoo Lynn-nimisestä tytöstä, joka alussa matkustaa äitinsä kanssa Englantiin tapaamaan isäänsä varakreivi George Marbelliä. Matkalla he joutuvat autokolariin, jossa Lynnin äiti kuolee. Isä hakee Lynnin sairaalasta kartanoonsa asumaan. Myöhemmin isä lähtee liikematkalle ulkomaille ja sen vuoksi Lynn jää yksin kartanoon.
Marbellin kartanossa Lynn tapaa sisarpuolensa Sarahin, joka on hänen isänsä ja tämän edesmenneen vaimon tytär. Sarah ei aluksi hyväksy Lynniä sisarpuolekseen, vaan laiminlyö ja halveksuu häntä. Lynn tapaa uudessa kodissaan myös naapurissa asuvan Brightonin kreivin pojat, Arthurin ja Edwardin, jotka ihastuvat heti uuteen naapuriinsa. Myöhemmin Sarahin ja Lynnin sisarussuhde tiivistyy ja he alkavat pitämään toisistaan. Onnellisten sisarusten harmiksi paronitar Wavebury saapuu Marbellin kartanoon herttua Warbawnin eli Lynnin isoisän pyynnöstä hoitamaan tyttöjä Georgen ollessa matkoilla.
Vierailun aikana Lynnin ja paronittaren lasten Thomasin ja Maryn välillä syntyy riita, koska Thomasin ja Maryn kiusaavat Lynniä. Vihainen paronitar paljastaa tahallaan Lynnille, että hänen äitinsä on kuollut. Murehtiva Lynn karkaa Brightoneiden kartanolle, missä Arthur lohduttaa Lynniä viemällä hänet katsomaan äitinsä hautaa.
Myöhemmin Sarah saa puhelun isältään New Yorkista ja paljastaa isälleen paronittaren teon. Tämän jälkeen George pyytää tytärtään hakemaan toimistostaan jalokivillä koristellun avaimen muistoksi Lynnille äidistään. Sarah tunnustaa todella välittävänsä Lynnistä ja lupaa huolehtia hänestä kuin oikeasta sisarestaan.
Vakavasti sairas Sarah joutuu kuitenkin olemaan usein poissa kotoa, minkä ansiosta paronitar, Thomas ja Mary saavat hallita Marbellin kartanoa mielensä mukaan aiheuttaen Lynnille yhä enemmän surua. Herttua Warbawn yrittää kiristää poikaansa menemään naimisiin paronittaren kanssa, jotta voisi pelastaa sukunsa konkurssilta.
Loppujen lopuksi Lynn aikoo palata takaisin Japaniin, mutta Brightonin veljekset ja Sarah estävät sen. George kieltäytyy menemästä naimisiin paronittaren kanssa. Lynn muuttaa asumaan tätinsä kreivitär Isabel Montgomeryn hoiviin, ja Sarah isoisänsä linnaan.
Tästä alkaa sarjan jatko-osa Hello! Lady Lynn.
Aiheesta muualla

Anime News Network: Lady Lady!! (englanniksi)
Toei Animation: Lady Lady!! (japaniksi)
Ladykillers

| Ladykillers> The Ladykillers |
| --- | --- |

Ohjaaja:  Joel ja Ethan Coen
Käsikirjoittaja:  Joel ja Ethan Coen
Tuottaja:  Joel ja Ethan Coen
Säveltäjä:   T-Bone Burnett  Carter Burwell 
Kuvaaja:  Roger Deakins
Leikkaaja:  Roderick Jaynes
Tuotantosuunnittelija:  Dennis Gassner
Pukusuunnittelija:  Mary Zophres
Pääosat:   Tom Hanks  Irma P. Hall  Marlon Wayans  J. K. Simmons  Tzi Ma  Ryan Hurst 
Valmistustiedot
Valmistusmaa:  Yhdysvallat
Tuotantoyhtiö:  Touchstone Pictures
Levittäjä:  InterCom Netflix Fandango at Home (käännä suomeksi) Disney+
Ensi-ilta:  2004
Kesto:  106 min
Alkuperäiskieli:  englanti
Aiheesta muualla
IMDb 
Elonet
AllMovie
Infobox OKNimi-testi OK: 
Ladykillers (The Ladykillers) on vuonna 2004 ensi-iltansa saanut Joel ja Ethan Coenin ohjaama yhdysvaltalainen komediaelokuva. Se on uusintaversio Alexander Mackendrickin vuonna 1955 ohjaamasta brittiläisestä Ealing-komediasta Naisentappajat. Pääosaa esittää Tom Hanks.
Juoni

Elokuvassa alkuperäinen tarina on siirretty Englannista Yhdysvaltojen Etelävaltioihin. Sivistyneen oloinen ”professori” (Hanks) vuokraa vanhalta tummaihoiselta, uskovaiselta naiselta talon kellarikerroksen muka renessanssimusiikkia soittavan kvartettinsa harjoitustilaksi. Todellisuudessa nelikko on rosvojoukko, joka alkaa kaivaa kellarista maanalaista käytävää läheisen kasinon kellarissa sijaitsevaan pankkiholviin. Kertyvä savi kuljetetaan säännöllisesti ulos talosta ja pudotetaan Mississippi-joen ylittävältä sillalta sen ali lipuvaan jäteproomuun. Mieskvartetille alkaa kuitenkin tulla mutkia matkaan, ja vanha rouva pääsee vähitellen selville heidän arveluttavista puuhistaan. Naisesta on siis päästävä eroon, mikä ei ole hentomielisille herrasmiesvarkaille aivan ongelmatonta. He riitaantuvat ja alkavat eliminoida toinen toisiaan, ja jäteproomu saa uudenlaista täytettä. Lopulta rouva löytää rahasaaliin tyhjentyneestä kellaristaan ja yrittää palauttaa sen poliisille. He eivät usko vanhan naisen tarinaa, ja tämä päättää lahjoittaa rahat uskonnolliselle Bob Jonesin yliopistolle ja jatkaa rauhallista elämäänsä.
Arvioita

Turun Sanomien Tapani Maskula kirjoitti Coenin veljesten ottaneen Mackendrickin Naisentappajat täysin uuteen käsittelyyn ja siirtäneen painotuksia selvemmin farssin suuntaan. Tapahtumapaikka on vaihtunut veljesten suosikkimiljööseen, uneliaaseen Yhdysvaltojen Etelävaltioiden pikkukaupunkiin, jossa kumma kyllä toimii vilkas peliluola, jonka rahoja muusikoiksi tekeytynyt miesryhmä havittelee. Maskula harmittelee, että Tom Hanksin esittämää ”professoria” lukuun ottamatta muut hahmot jäävät kovin ohuiksi, eivätkä isompiin puitteisiin tottuneet Coenit hänen mielestään onnistu kovin hyvin pelkkiin sisätiloihin rajatussa ”kamarielokuvassa”.
Käännös suomeksi
Lammi (järvi Orivedellä)

| Lammi |
| --- | --- |
Valtiot:  Suomi
Maakunnat:  Pirkanmaa
Kunnat:  Orivesi
Koordinaatit:  61°43′39″N, 24°30′38″E
Vesistöalue ja valuma-alueen tietoja
Päävesistöalue:  Kokemäenjoen vesistö (35)
Valuma-alue:  Leppähampaanjoen valuma-alue (35.75)
Laskujoki:  oja Aakkojärveen 
Järvinumero:  35.751.1.011
Mittaustietoja
Pinnankorkeus:  98,3 m  
Rantaviiva:  0,675 km  
Pinta-ala:  1,92 ha  
Saaria:  ei saaria 
 fiLammi 
Lammi  on Pirkanmaalla Oriveden Aakkolassa sijaitseva lampi.
Maantietoa

Lammen pinta-ala on 1,9 hehtaaria ja se on 300 metriä pitkä ja 100 metriä leveä. Se sijaitsee peltoaukean reunalla metsärajassa olevassa painaumassa. Lammellä ei ole kartan mukaan saaria ja sen eteläpuolella sijaitsee maatila. Sen rantaviivan pituus on 700 metriä ja sen rannat ovat soistunutta metsää tai pellon suojavyöhykettä. Sen pohjoispuolelta ohittaa valtatieltä 9 alkanut tie.
Vesistösuhteet

Lampi sijaitsee Kokemäenjoen vesistössä (vesistöaluetunnus 35) Längelmäveden ja Hauhon reittien valuma-alueen (35.7) Leppähampaanjoen valuma-alueella (35.75), jonka Laasojärven alueeseen (35.751) se kuuluu. Lammen vedenpinnan korkeus on 98,3 metriä mpy. Siihen tulee metsäoja, joka tuo Kytökorven suon kuivatusvesiä. Lammelta laskee 650 metrin päähän Aakkojärveen lyhyt oja, jonka pudotus on 9,8 metriä.
Lammi (täsmennyssivu)

Lammi voi tarkoittaa seuraavia:
lammi, lampi-sanan murteellinen muoto
Paikannimi

Lammi, entinen kunta Suomessa, vuodesta 2009 osa Hämeenlinnaa
Lammi, lampi Jämsän Hassissa
Lammi, lampi Jämsän Rasissa
Lammi, lampi Kirkkonummella
Lammi, järvi Orivedellä
Lammi, kylä Somerolla Suomessa
Sukunimi

Anneli Airikka-Lammi (s. 1944), suomalainen tekstiilitaiteilija
Emmanuel Lammi (1882–1957), suomalainen sosialidemokraattien kunnallispoliitikko ja työväenopiston opettaja
Ilkka Lammi (1976–2000), suomalainen taidemaalari
Jaana Lammi (oik. Lammi-Uusitalo, s. 1962), suomalainen iskelmälaulaja, vuoden 1990 tangokuningatar
Janiina Lammi, suomalainen vuorikiipeilijä ja bloginpitäjä
Juha-Pekka Lammi (1953–2020), suomalainen urheilutoimittaja
Miika Lammi (s. 2003), suomalainen snowcross- ja motocross-kuljettaja
Raimo Lammi (1935–2005), suomalainen koripalloilija ja koripallovalmentaja
Reino Lammi (s. 1935), suomalainen kiekonheittäjä
Risto Lammi (s. 1961), Suomen sisäministeriön poliisiosaston ylijohtaja
Unto Lammi (s. 1936), suomalainen pesäpalloilija
Sukunimi > Kuvitteellisia henkilöitä

Henrik Lammi, tv-sarjassa Salatut elämät esiintynyt hahmo
Samuel Galton

Samuel Galton
Samuel Galton (1753–1832) oli englantilainen tehtailija. Hän oli isänsä tavoin kveekari ja asetehtailija.
Hän oli yksi Birminghamin Lunar Societyn keskeisiä henkilöitä ja myös Royal Societyn jäsen. Lunar Society kokoontui toisinaan myös Galtonin kotona. Hän oli seuran jäsenistä menestynein liikemies. Hän oli kiinnostunut myös luonnontieteistä, etenkin optiikasta.
Seikan-tunneli

| Seikan Tunnel 青函トンネル  Seikan tonneru  青函隧道  Seikan zuidō Seikan-tunneli |
| --- | --- |

Alittaa:  Tsugarunsalmi
Alkupiste:  Honshu
Loppupiste:  Hokkaido
Maa:  Japani
Koordinaatit:  41.3157°N, 140.3351°E
Avattu:  13. maaliskuuta 1988
Pituus:  53,85 km (23,3 km merenalla)
Ajokaistoja:  kaksi rautatielinjaa
Raiteita:  2
Ylläpitäjä:  Japan Railway Construction, Transport and Technology Agency
Seikan-tunneli (jap. 青函トンネル, Seikan tonneru tai jap. 青函隧道, Seikan zuidō) on 53,85 kilometriä pitkä rautatietunneli Japanissa, josta 23,3 kilometrin mittainen osuus on merenalainen. Tunneli kulkee Tsugarunsalmen alitse ja yhdistää Aomorin prefektuurin Honshūn saarella Hokkaidōn saareen muodostaen osan Japanin rautateitten Kaikyō-linjaa. Tunneli oli maailman pisin rautatietunneli ennen Gotthardin pohjatunnelin valmistumista Sveitsiin vuonna 2016. Tunneli on jäänyt melko vähälle käytölle halvan ja nopean lentoliikenteen takia.
Nimi 青函 (Seikan) on supistus tunnelin läpi kulkevan linjan suurimmista kaupungeista. Ensimmäinen kanji on 青森 (Aomorista) ja toinen 函館 (Hakodatesta).
Historia

| Aikataulu |
| --- | --- |
24. huhtikuuta 1946: Geologiset tutkimukset aloitettiin
26. syyskuuta 1954: Tōyamaru upposi Tsugarunsalmessa
23. maaliskuuta 1964: Rakennusyhtiö Nihon tetsudō kensetsukōdan perustettiin
28. syyskuuta 1971: Päätunnelin rakennustyöt aloitettiin
27. tammikuuta 1983: Pilottitunneli läpäistiin
10. maaliskuuta 1985: Päätunneli läpäistiin
13. maaliskuuta 1988: Tunneli avattiin
Honshūn ja Hokkaidōn saarien yhdistämistä oli harkittu aina Taishō-kaudelta (1912–1925) lähtien, mutta vakava kartoitus aloitettiin vasta 1946 paluumuuttajien sijoittamista varten Japanin menetettyä merentakaiset alueensa toisen maailmansodan lopuksi. 1954 viisi lauttaa, mukaan lukien Tōyamaru, upposi Tsugarunsalmessa taifuunin aikana, jolloin 1 430 matkustajaa menehtyi. Seuraavana vuonna Japanin valtionrautatiet kiirehti tunnelitutkimuksia.
Huolta aiheutti myös saarten välisen liikenteen kasvu. Talouden kasvaessa liikennemäärät kaksinkertaistuivat JNR:n operoimalla Seikan-lautalla 4 040 000 matkustajaan vuodessa vuosien 1955 ja 1965 välisenä aikana. Rahtimäärät kasvoivat samana ajanjaksona 1,7-kertaisiksi 6 240 000 tonniin vuodessa. Vuonna 1971 liikenne-ennusteet kuvasivat liikenteen kasvavan suuremmaksi kuin lauttasataman kapasiteetti, joka oli rajoittunut maantieteellisistä syistä. Syyskuussa 1971 päätettiin aloittaa tunnelin rakennustyöt käyttäen Shinkansenille sopivaa poikkileikkausta, koska Shinkansen-verkoston laajentamista suunniteltiin.
Rakennustyö vaikeissa geologisissa olosuhteissa oli hankalaa. 24 työntekijää sai surmansa rakennustöiden kuluessa.
Tietoja liikenteestä

| Tsugarunsalmen liikennemääriä> Vuosi | Tsugarunsalmen liikennemääriä> Matkustajia (henkilöä/vuosi) | Tsugarunsalmen liikennemääriä> Rahtia (Tonnia/vuosi) | Tsugarunsalmen liikennemääriä> Tapa |
| --- | --- | --- | --- |
| 1955 | 2 020 000 | 3 700 000 | Seikan-lautta |
| 1965 | 4 040 000 | 6 240 000 | Seikan-lautta |
| 1970 | 9 360 000 | 8 470 000 | Seikan-lautta |
| 1985 | 9  000 000 †  | 17 000 000 | 1971 Ennuste |
| 1988 | ~3 100 000 | — | Seikan tunneli |
| 1999 | ~1 700 000 | — | Seikan-tunneli |
| 2001 | — | >5 000 000 | Seikan-tunneli |
† Saattaa olla painovirhe lähteessä
27. tammikuuta 1983 Japanin pääministeri Yasuhiro Nakasone painoi kytkintä joka laukaisi pilottitunnelin päättävän räjähteen. Samalla tavoin 10. maaliskuuta 1985 liikenneministeri Tokuo Yamashita avasi symbolisesti päätunnelin.
Projektin onnistuminen kuitenkin kyseenalaistettiin. Vuoden 1971 liikennemääräennusteet olivat olleet ylioptimistisia. Sen sijaan, että liikennemäärät olisivat kasvaneet vuoteen 1985 saakka, ne saavuttivat huippunsa 1978, kääntyen sen jälkeen laskuun. Laskun syynä pidettiin Japanin talouden taantumaa ensimmäisen öljykriisin jälkeen 1973 ja lentoliikenteessä tapahtuneita edistysaskeleita sekä pitemmälle kulkevia rahtialuksia.
Tunneli avattiin 13. maaliskuuta 1988, kustannusten ollessa 538,4 miljardia jeniä (3,6 miljardia USD).
Tunnelin valmistuttua kaikki junarahti Honshūn ja Hokkaidōn välillä käytti tunnelia. Sen sijaan 90 % matkustajista kulkee matkan lentäen – nopeuden ja hinnan vuoksi. Esimerkiksi matka Tokiosta Sapporoon kestää junalla yli 10 h 30 min ja vaatii useita vaihtoja. Lentäen matka kestää 3 h 30 min lentokenttämatkat mukaan lukien. Myös sääntelyn purkaminen ja kilpailu kotimaan lentoliikenteessä on laskenut hintoja Tokio–Sapporo-reitillä, tehden junamatkasta suhteessa kalliimman.
Tutkimukset, rakentaminen ja geologia

Tutkimukset alkoivat 1946, rakennustyöt 1971. Elokuussa 1982 vain vajaa 700 metriä tunnelia oli tekemättä. Ensimmäinen yhteys päitten välillä saavutettiin 1983.
Ensimmäiset geologiset tutkimukset suoritettiin vuosien 1946–1963 välisenä aikana ja sisälsivät merenpohjan kairausta, akustisia tutkimuksia, merenalaisia porauksia, pienoissukellusveneen avulla suoritettuja havaintoja sekä seismisiä ja magneettisia tutkimuksia. Paremman käsityksen saamiseksi vaakasuora pilottiporaus suoritettiin sekä huolto- että pilottitunneleissa.
Tsugarunsalmessa on itäinen ja läntinen kapeikko, jotka molemmat ovat leveydeltään noin 20 kilometriä. Ensimmäisten tutkimusten mukaan itäinen kapeikko on 200 metriä syvä ja siellä kallioperä on tuliperäistä. Läntinen kapeikko on syvyydeltään 140 metriä ja muodostunut pääasiassa neogeenikauden sedimenttikivilajeista. Läntinen kapeikko todettiin tunnelin rakentamiselle paremmin soveltuvaksi.
Tunnelin merenalaisten osien geologinen koostumus on pääasiassa tuliperäistä kiveä, pyroklastista kiveä ja sedimenttikivilajeja myöhäiseltä tertiäärikaudelta.
Alue on kerrostunut lähes pystysuoriksi antikliineiksi, joissa nuorimmat kivilajit ovat salmen keskellä, joten niitä kohdattiin tunnelia rakennettaessa viimeisenä. Karkeasti kolmeen osaan jaettuna: Honshūn puoli koostuu tuliperäisistä kivistä (ansesiitti, basaltti jne.); Hokkaidōn puoli koostuu sedimentaarisista kivistä (Tertiäärikauden tuffi, savikivi jne.); keskiosa koostuu Kuromatsunai-kerrostumasta (Tertiäärikauden hiekankaltainen savikivi). Vulkaaniset häiriöt ja murtumat aiheuttivat kallion murskautumista vaikeuttaen tunnelin kaivamista.
Tunnelia kaivettiin sekä pohjoisesta että eteläisestä päästä samanaikaisesti. Kuivan maan osuudet hoidettiin perinteisillä kaivausmenetelmillä yhdellä päätunnelilla. 23,3 kilometriä pitkän merenalaisen osuuden osalta kaivettiin kolme läpimitaltaan kasvavaa tunnelia, kokojärjestyksessä; ensimmäinen pilottitunneli, huoltotunneli ja lopuksi päätunneli. Huoltotunneli on yhdistetty päätunneliin yhdystunneleilla 600–1 000 metrin välein. Pilottitunneli toimi huoltotunnelina 5 km:n mittaiselle keskiosalle.
Tsugarunsalmen alla tunnelinporauskoneen käyttö lopetettiin vajaan kahden kilometrin kuluttua kivilaatujen vaihtelevuuden takia ja kehittyneen injektoinnin vaatiman tunnelin pään pääsyn vaikeuksien takia. Jatkossa kaivumenetelminä olivat räjäytykset dynamiitilla ja mekaaninen kaivu.
Ylläpito

Mitchitsugu Iguman raportti vuodelta 2002 kertoi merenalaiselta osalta seuraavasti: "tunnelin rakenteet näyttävät säilyneen hyvässä kunnossa". Sisäänvuotavan veden määrä on pienentynyt ajan mittaan, vaikkakin se "lisääntyy suurien maanjäristysten jälkeen".
Rakenne

Tällä hetkellä kaksoistunnelin läpi on laskettu vain yksiraiteinen rata, mutta Hokkaidō Shinkansen -projektiin (rakennus aloitettiin 2005) sisältyy pariradan laskeminen ja tunnelin liittäminen Shinkansen-verkkoon, jolloin Shinkansen-junat voivat kulkea tunnelin läpi Hakodateen (vuonna 2015) ja lopulta Sapporoon. Tunnelissa on 52 km jatkuvaa hitsattua kiskoa.
Merenalaiset rautatieasemat

Tunnelissa on kaksi merenalaista rautatieasemaa: Tappi-Kaitei ja Yoshioka-Kaitei. Nämä asemat ovat hätäpoistumisteitä. Tulipalon tai muun onnettomuuden tapahtuessa asemat tarjoavat vastaavaa turvallisuutta kuin lyhyempi tunneli. Asemille sijoitettujen pakotunnelien tehokkuus perustuu poistoilmapuhaltimiin jotka vievät savun pois, televisiokameroihin joiden avulla ohjataan matkustajat turvaan, lämpöön reagoiviin paloilmaisinjärjestelmiin ja sprinklereihin.
Aiemmin kummallakin asemalla oli museo joka kertoi tunnelin historiasta ja toiminnasta ja joihin pääsi vierailemaan erikseen järjestetyillä kiertoajeluilla. Nykyisin vain Tappi-Kaitein museo on jäljellä, Yoshioka-Kaitei purettiin 16. maaliskuuta 2006 Hokkaidō-Shinkansen valmistelujen vuoksi. Nämä asemat olivat maailman ensimmäiset meren alle rakennetut asemat.
Aiheesta muualla

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
Seikan-tunneli Aomorin prefektuurin sivulla (Arkistoitu – Internet Archive) (englanniksi)
Peter Katin

Peter Roy Katin (14. marraskuuta 1930 Lontoo – 19. maaliskuuta 2015) oli brittiläinen pianisti. Hän tulkitsi monipuolisesti useiden eri aikakausien säveltäjien teoksia.
Lontoossa syntynyt Katin pääsi Royal Academy of Musiciin jo 12-vuotiaana, vaikka pääsyn virallinen ikäraja oli 16 vuotta. Pianisti debytoi Wigmore Hallissa 13. joulukuuta 1948. Hän julkaisi kymmeniä levytyksiä ja teki pedagogista työtä eri oppilaitoksissa.
Eräs säveltäjä, jonka tuotantoa Katin tulkitsi ahkerasti niin konserteissa kuin levylläkin, on Frédéric Chopin (1810–1849). Orkesterien kanssa hän toimi myös kapellimestarina.
Aiheesta muualla

Viralliset sivut (Arkistoitu – Internet Archive) (englanniksi)
Piete

| Piete |
| --- | --- |
Nimipäivä:   
– suomenkielinen:  –
– ruotsinkielinen:  –
– ortodoksinen:  –
Nimen alkuperä:  Pietari
Infobox OKNimi-testi OK: 
Piete on miehen etunimi. Suomessa nimi Piete on kesäkuun 2019 loppuun mennessä annettu alle 5 miehelle. Piete on yksi muunnelma raamatusta peräisin olevasta etunimestä nimestä Pietari.
Pieter Boddaert

Pieter Boddaert
Pieter Boddaert (1730 Zeeland – 1795 tai 1796) oli hollantilainen luonnontieteilijä, lääkäri, ornitologi ja taiteilija.
Boddaert toimi luonnonhistorian lehtorina, vuodesta 1793 dosenttina Utrechtin yliopistossa, missä hän väitteli lääketieteen tohtoriksi 1764. Vuonna 1783 hän julkaisi 50 kopiota Louis Jean-Marie Daubentoisin teoksesta Planches enluminees, antaen tauluille tieteelliset nimet, jotka ovat edelleen käytössä. 1785 hän julkaisi teoksen Elenchus Animalium, missä hän antoi nimet lukuisille nisäkkäille, muun muassa tarpaanille ja sukupuuttoon kuolleelle kvaggalle.
Boddaert kuvaili tieteelle lukuisia lintuja, muun muassa härkälinnun, haarahaukan, kirjokäen, lehtokertun, afrikantöyhtöhyypän, kenttähyypän ja pensassirkkalinnun.