stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Elam
Aiheesta muualla

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
Elam article (Arkistoitu – Internet Archive) of the Encyclopædia Iranica (Arkistoitu – Internet Archive)
History of the Elamite Empire
Elamite Art
All Empires – The Elamite Empire (Arkistoitu – Internet Archive)
Elam in Ancient Southwest Iran
Persepolis Fortification Archive Project
Scholars see Telugu, Mesopotamia link
Iran Before Iranians (Arkistoitu – Internet Archive)
Encyclopedia Iranica: Elam (Arkistoitu – Internet Archive)
The sixteen grandsons of Noah
Time Line of The Ancient Near East
Elamilainen kultainen pienoisveistos keskielamilaiselta kaudelta Susasta.
Suomen oikeusministeriö

| Oikeusministeriö Justitieministeriet |
| --- | --- |

 Oikeusministeriön vanha rakennus osoitteessa Eteläesplanadi 10, Helsinki.
Lyhenne:  OM
Ministeri(t):  
– Oikeusministeri:  Leena Meri
– Kunta- ja alueministeri (Ahvenanmaata koskevat asiat):  Anna-Kaisa Ikonen
Kansliapäällikkö:  Antti Leinonen
Budjetti:  1,2 mrd. € (2024)
Työntekijöitä:  1 690 (2023)
Osoite:  Oikeusministeriö Meritullinkatu 10 Helsinki
Aiheesta muualla
Sivusto
Oikeusministeriö (ruots. Justitieministeriet) (OM) on yksi Suomen kahdestatoista valtioneuvoston alaisuudessa toimivasta ministeriöstä. Se kehittää säädöspolitiikkaa ja ohjaa hallinnonalaa. Oikeusministeriö vastaa Suomessa myös vaalien järjestämisestä.
Oikeusministeriön tehtävänä on ylläpitää ja kehittää oikeusjärjestystä ja oikeusturvaa sekä huolehtia demokratian rakenteista ja kansalaisten perusoikeuksista. Ministeriö vastaa keskeisimpien lakien valmistelusta, oikeuslaitoksen toimintakyvystä ja tuomioiden täytäntöönpanosta. Rikosseuraamuslaitos, joka vastaa vankilatuomioiden täytäntöönpanosta, toimii oikeusministeriön ohjauksessa. Tuomiovalta kuuluu riippumattomille tuomioistuimille ja niiden keskushallintotehtävät on eriytetty oikeusministeriöstä vuonna 2020 toimintansa aloittaneeseen Tuomioistuinvirastoon.
Oikeusministeriön ja sen hallinnonalan toimintaa johtaa oikeusministeri. Ministeriä avustavat kansliapäällikkö sekä ministeriön johtoryhmä, johon kuuluvat ministeriön osastojen ja erillisyksiköiden johtajat. Nykyinen oikeusministeri on Perussuomalaisten kansanedustaja Leena Meri.
Oikeusministeriön osastot ovat hallinto- ja ohjausosasto (HOO), demokratia- ja julkisoikeusosasto (DJO), kriminaalipolitiikka- ja rikosoikeusosasto (KRO) sekä yksityisoikeus- ja oikeudenhoito-osasto (YOO) sekä osastoihin kuulumaton esikunta. Oikeusministeriön kansliapäällikkönä toimii Antti Leinonen.
Oikeusministeriön toimitilat sijaitsivat Helsingissä Eteläesplanadi 10:ssä elokuuhun 2024 asti, jolloin oikeisministeriö muutti opetus- ja kulttuuriministeriön kanssa samoihin tiloihin Meritullinkatu 10;een. Ministeriön koulutusyksikkö ja koulutustilat ovat osoitteessa Snellmaninkatu 5 (Pihapaviljonki).
Oikeusministeriön historiaa

Oikeusministeriö perustettiin vuonna 1918 heti Suomen itsenäistyttyä. Sen edeltäjänä toimi vuodesta 1892 senaatin talousosaston oikeustoimituskunta. Vuonna 1919 oikeusministeriöön yhdistettiin painoasiain ylihallitus ja vuonna 1922 vankeinhoitohallitus sekä lainvalmistelukunta.
Suomen oikeudellisella elämällä on vuosisataiset perinteet. Lainkäyttö- ja tuomioistuinjärjestelmä sai alkunsa Ruotsin vallan aikana (1100-luvulta vuoteen 1809) ja kehittyi edelleen Suomen ollessa Venäjään liitetty autonominen suuriruhtinaskunta (1809–1917).
Osastot ja yksiköt

Oikeusministeriön osastot ovat hallinto- ja ohjausosasto, demokratia- ja julkisoikeusosasto, kriminaalipolitiikka- ja rikosoikeusosasto sekä yksityisoikeus- ja oikeudenhoito-osasto sekä osastoihin kuulumaton esikunta.
Osastot ja yksiköt > Esikunta

Esikunnassa on neljä yksikköä: johdon tuki, viestintä, EU- ja kansainväliset asiat sekä lainsäädännön kehittäminen ja laintarkastus. Tämän lisäksi esikuntaan kuuluvat kehitysjohtaja ja tarkastusjohtaja.
Esikunta vastaa ministeriön ylimmän johdon strategisen valmistelun kehittämisestä sekä valtioneuvoston lainvalmistelun kehittämisestä.  Se koordinoi ministeriön kansainvälisiä ja EU-asioita, tutkimustoimintaa sekä ministeriön ja hallinnonalan viestintää. Esikunnalle kuuluvat myös laintarkastus sekä sisäisen tarkastuksen tehtävät.
Osastot ja yksiköt > Hallinto- ja ohjausosasto

Hallinto- ja ohjausosaston kolme yksikköä ovat: henkilöstö, ohjaus, tieto sekä erillisenä toimintona assistenttipalvelut.
Hallinto- ja ohjausosasto vastaa hallinnonalan toiminnan ja talouden suunnittelusta ja raportoinnista, yhtenäisestä tulosohjauksesta ja tietohallinnon kehittämisestä. Osasto vastaa myös ministeriön henkilöstöasioista ja ministeriölle kuuluvista hallinnonalan työnantajavelvoitteista. Lisäksi hallinnonalan tiedonhallintaa, tietoturvallisuutta ja tietosuojaa koskevat ministeriövastuut kuuluvat osastolle.
Osastot ja yksiköt > Demokratia- ja julkisoikeusosasto

Demokratia- ja julkisoikeusosastoon kuuluu neljä yksikköä: demokratia ja vaalit, EU-oikeus ja tietosuoja, itsehallinto ja yhdenvertaisuus sekä julkisoikeus.
Demokratia- ja julkisoikeusosasto vastaa perusoikeuspolitiikkaan liittyvistä tehtävistä, julkisoikeuden alan lainsäädännöstä sekä vaali- ja muiden osallistumisoikeuksien toteutumisesta. Osasto edistää yhdenvertaisuutta, hyviä etnisiä suhteita ja kielellisten oikeuksien toteutumista sekä koordinoi saamelaisasioita.
Osasto vastaa valtiosääntöoikeuteen, hallinto-oikeuteen, hallintolainkäyttöön, tietosuojaan ja julkisuuteen liittyvistä lainvalmistelutehtävistä. Osastolle kuuluvat Ahvenanmaan asiat sekä eurooppaoikeudelliset asiantuntijatehtävät.
Osastolle kuuluu tietosuojavaltuutetun toimiston, lapsiasiavaltuutetun toimiston, tasa-arvovaltuutetun toimiston ja yhdenvertaisuusvaltuutetun toimiston tulosohjaus.
Osastot ja yksiköt > Kriminaalipolitiikka- ja rikosoikeusosasto

Kriminaalipolitiikka- ja rikosoikeusosaston kolme yksikköä ovat: rikoksentorjunta ja seuraamukset, rikosoikeus sekä rikosprosessi.
Kriminaalipolitiikka- ja rikosoikeusosasto vastaa kriminaalipolitiikan, rikosseuraamusjärjestelmän ja rikoksentorjunnan suunnittelusta ja kehittämisestä. Osaston tehtävänä on rikosoikeuden ja rikosprosessioikeuden lainvalmistelu. Sille kuuluvat rikoksen uhrin asemaa ja korruption vastaista toimintaa koskevat asiat.
Osastolle kuuluu Rikosseuraamuslaitoksen, syyttäjälaitoksen sekä Yhdistyneiden kansakuntien yhteydessä toimivan Euroopan kriminaalipolitiikan instituutin tulosohjaustehtäviä. Myös armahduksia koskevat anomukset ovat osaston asioita.
Osastot ja yksiköt > Yksityisoikeus- ja oikeudenhoito-osasto

Yksityisoikeus- ja oikeudenhoito-osastolla on viisi yksikköä: kansainvälinen oikeusapu, oikeusturvapalvelut, siviilioikeus, tuomioistuinasiat sekä yksityisoikeus ja maksukyvyttömyys.
Yksityisoikeus- ja oikeudenhoito-osasto vastaa yksityisoikeutta, riita- ja hakemusasioiden oikeudenkäyntimenettelyä sekä maksukyvyttömyysoikeutta koskevasta lainvalmistelusta.
Osastolle kuuluu tuomioistuinten, Ulosottolaitoksen, oikeusapu- ja edunvalvontapiirien, konkurssiasiamiehen toimiston ja kuluttajariitalautakunnan tulosohjaus sekä kansainvälisen oikeusavun viranomaistehtäviä. Lisäksi osasto käsittelee muun muassa tuomarinimityksiä ja nimilautakuntaan liittyviä asioita.
Kansliapäälliköt

Seuraavat henkilöt ovat toimineet oikeusministeriön kansliapäällikköinä:
1918–1927: Albin Pulkkinen
1927–1931: A. E. Rautavaara
1937–1945: Kaarle Laitinen
1945: Reino Kuuskoski
1946–1960: Teini Ahava
1960–1963: Olavi Merimaa
1963–1964: vt. Kai Korte
1964–1970: Olavi Merimaa
1971: Reino Lindroos
1971–1982: Kai Korte
1982–1990: Raimo Pekkanen
1990–1994: Teuvo Kallio
1995–2007: Kirsti Rissanen
2007–2016: Tiina Astola
2016–2018: Asko Välimaa
2018–2024: Pekka Timonen
2025–: Antti Leinonen
Aiheesta muualla

Oikeuslaitoksen kotisivut.
Oikeusministeriön julkaisut.
Finlex. (Arkistoitu – Internet Archive)
Demokratia.fi. (Arkistoitu – Internet Archive)
| n k  Suomen ministeriöt |
| --- | --- |
 Liikenne- ja viestintäministeriö  Maa- ja metsätalousministeriö  Oikeusministeriö  Opetus- ja kulttuuriministeriö  Puolustusministeriö  Sisäministeriö  Sosiaali- ja terveysministeriö  Työ- ja elinkeinoministeriö  Ulkoministeriö  Ympäristöministeriö  Valtioneuvoston kanslia  Valtiovarainministeriö 
| Auktoriteettitunnisteet  |
| --- | --- |
Kansainväliset:  ISNI 
Henkilöt:  Uppslagsverket Finland
Ystävät hämärän jälkeen

| Ystävät hämärän jälkeen> Låt den rätte komma in |
| --- | --- |

Alkuperäisteos
Kirjailija:  John Ajvide Lindqvist
Kieli:  ruotsi
Kustantaja:  Ordfront
Julkaistu:  2004
Sivumäärä:  414
ISBN:  91-7037-125-3
Suomennos
Suomentaja:  Jaana Nikula
Kansitaiteilija:  suunnittelu Jens Magnusson, kuva Malou Bergman
Kustantaja:  Gummerus
Julkaistu:  2008
Ulkoasu:  sidottu
Sivumäärä:  607
ISBN:  978-951-20-7607-9

Seuraava:  Kuinka kuolleita käsitellään
Löydä lisää kirjojaKirjallisuuden teemasivulta
Ystävät hämärän jälkeen (ruots. Låt den rätte komma in) on vuonna 2004 ilmestynyt John Ajvide Lindqvistin esikoisromaani. Se keskittyy vakaviin aiheisiin, kuten koulukiusaamiseen, hermostuneisuuteen ja murhiin. Romaanin suomenkielinen versio julkaistiin vuonna 2008 Gummeruksen kustantamana ja Jaana Nikulan kääntämänä.
Ystävät hämärän jälkeen oli Ruotsissa bestseller, ja siitä on tehty kaksi elokuvasovitusta: Lindqvist laati itse käsikirjoituksen vuoden 2008 ruotsalaiseen elokuvaan. Siihen ja romaaniin perustuva yhdysvaltalainen versio sai ensi-iltansa 2010.
Romaanin ruotsinkielinen nimi perustuu kirjailijan mukaan Morrisseyn kappaleeseen ”Let the Right One Slip In” ja kansantarinoihin, joiden mukaan vampyyri ei voi luvatta ylittää talon kynnystä.
Tarina > Henkilöt

Oskar: 12-vuotias koulukiusattu poika.
Eli: Yli 200 vuotta vanha vampyyri.
Håkan: Mies, joka asuu Elin kanssa. Håkan on entinen opettaja mutta erotettiin virastaan, koska hyväksikäytti lasta seksuaalisesti.
Tommy: Oskarin ystävä
Lacke: Paikallinen alkoholisti.
Virginia: Eronnut nainen, jolla on ongelmallinen suhde Lackeen. Hän muuttuu vampyyriksi Elin puraisusta.
Tarina > Juoni

Kirjan päähenkilönä on 12-vuotias Oskar. Häntä kiusataan koulussa. Koska Oskaria kiusataan jatkuvasti, hän on kehittänyt itselleen harrastuksen: hän leikkaa lehdistä murha-artikkeleja.
Pian Oskar ystävystyy Eli-nimisen naapurinsa kanssa. Eli asuu vanhemman miehen, Håkanin kanssa. Håkan esiintyy Elin isänä, jotta he eivät herättäisi huomiota. Oskarille selviää, että Eli ei ole aivan tavallinen ihminen, vaan vampyyri. Oskarista ja Elistä tulee hyviä ystäviä.
Håkan palvelee Eliä, jota hän rakastaa, hankkimalla hänelle verta murhaamalla ihmisiä. Eli maksaa hänelle verestä. Håkanin viimeisin yritys hankkia verta Elille kuitenkin epäonnistuu, ja hän jää kiinni. Kun Eli vierailee Håkanin luona sairaalassa, tämä tarjoaa hänelle vertaan. Eli kuitenkin epäonnistuu Håkanin imemisessä kuiviin. Håkan ei halua muuttua vampyyriksi, joten hän hyppää ikkunasta. Itsemurhayritys ei kuitenkaan onnistu.
Samaan aikaan paikallinen juoppo Lacke alkaa epäillä, että murhasarjan takana on lapsi ja yllättää Elin Virginian kimpusta.
Äitiyskuolleisuus

Äitiyskuolleisuus tarkoittaa kuolemia, jotka ilmenevät raskauden aikana tai 42 vuorokauden kuluessa raskauden päättymisestä riippumatta raskauden kestosta tai raskauden sijainnista. Käsite huomioi kaikki raskaana olleet, jotka ovat kuolleet mistä tahansa raskauteen liittyvästä tai raskauden pahentamasta syystä, mutta eivät tapaturmaisesti tai väkivaltaisesti. Äitiyskuolleisuus esitetään lukuarvona, joka saadaan jakamalla äitiyskuolemat 100 000 elävänä syntynyttä lasta kohden.
Äidin kuolinsyy valitaan kansainvälisestä tautiluokittelusta (ICD-10 jonkin ICD-tautiluokittelun luvun XV; O00–O99 Raskaus, synnytys ja lapsivuoteus) mukaisista tautiluokista, ja ellei täsmällisempää syytä käy ilmi, syy  voi olla O95 (Määrittämättömän syyn aiheuttama synnytykseen liittyvä äidin kuolema). Yli 42 vuorokautta synnytyksen jälkeen tapahtuvaa äidin menehtymistä synnytyksen jälkiseurauksiin ei kansainvälisen määritelmän (WHO) mukaan lueta äitiyskuolleisuuteen (tautiluokka on O96 mikäli kuolema alle vuoden kuluessa, tai O97 mikäli kyseessä on synnytykseen liittyvä äidin myöhäiskuolema).
Vuonna 2015 äitiyskuolleisuus sisällytettiin osaksi inhimillisen pääoman indeksiä (HAI). Tämä on Yhdistyneiden kansakuntien käyttämä, valtioiden kansanterveyden ja koulutustason arvioinnissa käyttämä mittari. HAI-indeksin arvoa käytetään yhtenä kolmesta ehdosta päätettäessä valtioiden kuulumisesta YK:n vähiten kehittyneiden maiden (LDC, least developed countries) listalle. LDC-maalista on puolestaan yleisesti tunnustettu kehitysavun kohdentamiskriteeri. Äitiyskuolleisuus on myös eräs valtion sukupuolten tasa-arvon indeksiin (GII) vaikuttavista osatekijöistä.
Äitiyskuolleisuuden nykytilanne ja viimeaikainen kehitys

Päivittäin maailmassa menehtyy noin 830 naista ehkäistävissä oleviin, raskauteen tai synnytykseen liittyviin syihin. Pääsääntöisesti äitiyskuolleisuus on saatu vähenemään, ja kansainvälisesti äitikuolleisuus laski 44 prosenttia vuosien 1990 ja 2015 välillä. Vuonna 2015 maailmanlaajuisesti menehtyi keskimäärin 216 naista 100 000 syntynyttä lasta kohden. 25 vuotta aiemmin luku oli 385 äitiä sataa tuhatta syntynyttä lasta kohden.
Syrjäseuduilla ja köyhemmissä yhteisöissä on suurempi äitien menehtymisen todennäköisyys. Nuorilla aikuisilla on suurempi komplikaatioiden ja kuoleman riski raskauden johdosta. Maailmanlaajuisesti äitiyskuolleisuus onkin itsemurhan jälkeen teini-ikäisten (15–19-vuotiaat) nuorten naisten suurin kuolinsyy. Osaava hoito raskausaikana, synnytyksessä ja synnytyksen jälkeen voi pelastaa naisten ja lasten hengen.
Osana Kestävän kehityksen tavoitteita maailmanlaajuisesti tavoitellaan äitiyskuolleisuuden laskua alle tason 70 kuollutta 100 000 elossa syntynyttä lasta kohden vuoteen 2030 mennessä.
Osa äitiyskuolleisuuteen vaikuttavista tekijöistä on tunnettu jo pitkään. Esimerkiksi unkarilainen lääkäri Ignaz Semmelweis osoitti jo vuonna 1847, että puhtaus ja infektioilta suojautuminen on keskeistä. Hän havaitsi, että koulutettujen kätilöiden ja kätilöharjoittelijoiden avustamia synnytyksiä seuranneiden viikkojen äitiyskuolemien (lapsivuodekuolleisuus) riski oli oleellisesti vähäisempi verrattuna synnytyksiin, joissa avustajina olivat käsiä pesemättömät, usein synnytystä ennen ruumiinavauksiin osallistuneet lääketieteen ylioppilaat ja lääkärit.  Vastaavasti esimerkiksi vuonna 2018 Maailman terveysjärjestö (WHO) raportoi tutkimustuloksesta, että synnytyksen jälkeiseen verenvuotoon kuoli vuosittain  noin 70 000 naista, joista tuhansia voitaisiin pelastaa verenvuotoa hillitsevällä ja pitkään trooppisissakin oloissa käyttökelpoisena säilyvällä lääkityksellä (karbetosiini).
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Äitiyskuolleisuus Wikimedia Commonsissa
Nicola Davis: Maternal deaths worldwide drop by half, yet shocking disparities remain The Guardian. 15.9.2016. Viitattu 12.1.2017. (englanniksi)
Pregnancy-Related Deaths (englanniksi) (cdc.gov)
A. E. Yamin, V. M. Boulanger, K. L. Falb, J. Shuma, J. Leaning (2013) Costs of Inaction on Maternal Mortality: Qualitative Evidence of the Impacts of Maternal Deaths on Living Children in Tanzania (englanniksi) (plos.org)
Maternal mortality (englanniksi) (who.int)
Maternal Mortality Ratio: India, EAG& Assam, Southern States and Other States (per 100000 live births; Esimerkki maan sisäisistä eroista äitiyskuolleisuudessa: Intian osavaltioista toiseen ero voi olla jopa 5-kertainen) (englanniksi) (niti.gov.in)
Äitiyskuolleisuus maittain (WHO, 2015).
Äitiyskuolleisuudeltaan synkässä Sierra Leonessa julistettiin vuonna 2010 julkinen terveydenhoito ilmaiseksi raskaana oleville ja imettäville naisille. Terveydenhoidon taso ja saavutettavuus ovat silti vielä heikkoja.
Karl Wilkman (rakennusmestari)

Karl Wilkman (9. syyskuuta 1844 Loppi - 15. tammikuuta 1914 Espoo) oli suomalainen rakennusmestari, tiilitehtailija ja laestadiolainen saarnamies. Hän perusti 1886 Espooseen Åminnen tiilitehtaan.
Maanviljelijäperheeseen Jalaistuksen talossa Lopella syntynyt Wilkman lähti 16-vuotiaana Helsinkiin muurarin oppiin ja otti tässä vaiheessa sukunimekseen Wilkman erään ihailemansa Wilkman-nimisen  painijan mukaan. Muurarina hän teki sitten urakkatöitä. 1870-luvun alussa hän meni palvelukseen Suomen meriekipaasiin palvellen siellä 8 vuotta. Sotaväessä ollessaan hän meni seuroihin, joita pidettiin eversti Leopold Toppeliuksen huvilalla Kaivopuistossa. Huvilan talonmiehenä oli tuolloin uskoon tullut merisotilas Erik Glad, jonka pyynnöstä sekä runoilija Sakari Topeliuksen suosituksesta eversti Topelius antoi pitää seuroja omistamassaan huvilassa. Seuroissa oli puhujina värjäri, myöhemmin maalari Gustav Adolf Sundström Vaasasta ja merimies Gustaf Skinnari Oulusta. Wilkman sai seuroissa herätyksen ja liittyi lestadiolaisuuteen.
Wilkman toimi urakoitsijana Helsingissä ja rakennutti muun muassa Löfströmin kivimuurin, Hotelli Kämpin, Grönqvistin talon, Helsingin suomalaisen reaalilyseon talon ja Göösin kirjapainorakennukset. Hankittuaan omistukseensa Åminnen kartanon Wilkman muutti perheineen Espoon Kauklahteen vuonna 1880. Wilkman perusti 1886 Kauklahden Muulon kylän Mustalahteen Åminnen tiilitehtaan. Tehtaan valmistamat ensimmäiset tiilet toimitettiin Helsinkiin Fredrikinkadun rukoushuonetta varten. Wilkman piti Åminnessa seuroja ja hän perusti ja rahoitti ensimmäistä Åminnen kartanon sivurakennuksessa vuonna 1891 toimintansa aloittanutta kansakoulua noin 10 vuoden ajan ennenkuin kunta otti sen haltuunsa.
Wilkmanin poikia olivat jalkaväenkenraali, Suomen sotaväen päällikkö Karl Wilkama (1876–1947) ja Henkikaartin henkivartiorakuunarykmentissä ja Uudenmaan rakuunarykmentin komentajana palvellut eversti Oskar Wilkman (1880–1951).
Kirjallisuutta

K. A. Lauri : Rakennusmestari Karl Wilkmanin elämäkerta. Hämeenlinna 1916
Kauklahden ensimmäisen tiilitehtailijan Karl Wilkmanin tarina, toimittanut ja kirjoittanut Yrjö Myllylä ; Kauklahti-seura. Aluekehitys RD, Espoo 2007 ISBN 978-952-99539-1-2
Aiheesta muualla

Kuvia Wilkmaneista Åminnessa 1900-luvun alussa (Finna)
Sykloalkeenit

Sykloalkeenit ovat hiilivetyjä, joissa on hiiliatomeista muodostunut yksi tai useampi rengasrakenne, ja rengasrakenne sisältää ainakin yhden hiiliatomien välisen kaksoissidoksen niin kuin muutkin alkeenit. Jos rengasrakenteessa on kaksi kaksoissidosta, on kyseessä dieeni, jollainen on esimerkiksi syklopentadieeni. Jos rengasrakenteen kaksoissidokset ovat kytkeytyneet toisiinsa, on kyseessä aromaattinen yhdiste, kuten esimerkiksi bentseeni.
Yksinkertaisimmat yhden rengasrakenteen ja yhden kaksoissidoksen sisältävät molekyylit taulukossa:
| Nimi | Molekyylikaava | CAS-numero | Rakenne |
| --- | --- | --- | --- |
| Syklopropeeni | C3H4 | 2781-85-3 |  |
| Syklobuteeni | C4H6 | 822-35-5 |  |
| Syklopenteeni | C5H8 | 142-29-0 |  |
| Syklohekseeni | C6H10 | 110-83-8 |  |
| Syklohepteeni | C7H12 | 628-92-2 |  |
| Syklo-okteeni | C8H14 | 931-87-3 |  |
| Syklononeeni | C9H16 | 3618-11-9 |  |
| Syklodekeeni | C10H18 | 3618-12-0 |  |
| Sykloundekeeni | C11H20 | 13151-60-5 |  |
| Syklododekeeni | C12H22 | 1501-82-2 |  |
Kumpulan kartano

| Kumpulan kartano |
| --- | --- |

Sijainti:  Kumpula, Helsinki, Suomi
Koordinaatit:  60°12′N 24°58′E﻿ / ﻿60.2°N 24.96°E﻿ / 60.2; 24.96
Rakennustyyppi:  Kartanon päärakennus ja rakennus
Käyttö:  Museo
Valmistumisvuosi:  1841
 fiKumpulan kartano 
Kumpulan kartano (ruots. Gumtäkt gård), vanhemmalta nimeltään Kumtähden kartano, on Helsingin Kumpulan kaupunginosassa sijaitseva historiallinen kartano. Sen alueella sijaitsevat Kumpulan kaupunginosan vanhimmat rakennukset. Ne ovat kaikki peräisin 1800-luvulta, paitsi maakellarit 1700-luvulta. Kartanon vuonna 1841 valmistuneessa päärakennuksessa säilytetään nykyisin Luonnontieteellisen keskusmuseon geologisia kokoelmia. Näihin meteoriitti-, mineraali- ja fossiilikokoelmiin voi tutustua kesäkaudella erityisinä yleisöpäivinä. Kartanon puisto on muokattu kasvitieteelliseksi puutarhaksi, joka on kesäisin avoinna yleisölle.
Historia

Ensimmäiset merkinnät kartanosta ovat 1460-luvulta. Säteritila siitä tuli vuonna 1481 ja rälssitila vuonna 1498. Muutaman kilometrin päähän kartanosta perustettiin Helsingin kaupunki vuonna 1550.
Tilan omistus oli 1500-luvun lopulla jakaantunut eikä yksikään omistajista asunut tilalla itse. Sen hankki 1600-luvulla itselleen varakas tullitarkastaja nimeltään Augustin Larsson (k. 1658). Hänet aateloitiin ja hän otti nimekseen Svanström. Svanströmin kuoltua tila siirtyi ensin leski Anna Grönfeltille (k. 1682) ja sitten tytär Anna Svanströmille, joka oli naimisissa majuri Gustav Johan von Schroven kanssa.
Kasvitieteilijä ja tutkimusmatkailija Peter Forsskål vietti varhaislapsuuttaan Kumpulassa. Hänen isänsä Helsingin kirkkoherra Johan Forsskåhl sai kartanon haltuunsa panttina linnoitusupseeri, eversti Johan Conrad Cedersparrelta toukokuussa 1732. Perheen nuorin poika Peter oli silloin muutaman kuukauden ikäinen. Kumpulan kartano oli osa hänen kasvuympäristöään kunnes Johan Forsskåhl perheineen siirtyi Ruotsin puolelle vuonna 1740 ja panttioikeus kartanoon myytiin luutnantti Erik Armfeltille.
Sederholmin kauppa- ja teollisuussuku omisti kartanon lähes puolivuosisadan ajan. Kauppaneuvos Johan Sederholm omisti kartanon vuosina 1777-1805 ja hänen poika kauppaneuvos Lars Sederholm toimi kartanon isäntänä vuoteen 1822. Taiteilija Albert Edelfelt ja hänen vaimonsa Ellan asuivat väliaikaisesti kartanon alueella 1800-luvun lopulla odottaessaan esikoisensa syntymää.
Kartanon omistajan, valtioneuvos ja vapaaherra Johan Gabriel von Bonsdorffin poika Hjalmar Erik Gabriel von Bonsdorff eli ”Kumpulan Paroni” (k. 1905) myi kartanon vuonna 1883 sen viimeiselle yksityiselle omistajalle Herman Standertskjöld-Nordenstamille. Tämä vuokrasi osan kartanon maista asunto­tonteiksi, joista muodostuivat Hermannin ja Toukolan kaupunginosat sekä osa Vallilaa. Kumpulan kartano solmi 1880-luvun aikana satakunta vuokrasopimusta. Vuonna 1893 hän myi kartanon Helsingin kaupungille, ja vuonna 1906 sen alueet sekä Gumtähden kylässä ollut Wikbergin allodi­säteri liitettiin Helsinkiin.
Vuosina 1905–1960 kartanoa vuokrasi lääkintöhallitus ja rakennukset toimivat sukupuolitautien sairaalana. Myöhemmin rakennukset olivat kaupungin vuokra-asuntoina lukuun ottamatta sairaalan entistä konttoria, joka toimi kansakouluna. Kansakoulu lopetti peruskoulu-uudistuksen myötä vuonna 1977, jolloin kaupunki myi kartanoalueen valtiolle. Kaksi vuotta myöhemmin rakennukset vuokrattiin yliopiston käyttöön tarkoituksena perustaa kasvitieteellinen puutarha ja kampusalue. Puutarhan rakentaminen aloitettiin vuonna 1987, mutta se muutettiin yleisölle avoimeksi vasta 2009. Helsingin yliopiston matemaattis-luonnontieteellisen tiedekunnan kanslia toimi päärakennuksessa vuosina 1996–2014.
Aiheesta muualla

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
Kartanonpuistot, Helsingin kaupungin rakennusvirasto (Arkistoitu – Internet Archive)
Prostituoituja oli Helsingissä sata vuotta sitten niin paljon, että heitä varten perustettiin pakkohoitola – Kaupunkilaisten karttamassa ”Kuppalassa” toteltiin ankaraa kuria, tapeltiin ja opetettiin ammatin saloja
| n k Perustiedot Wikidatassa: Kumpulan kartano (Q15814113)ohje |
| --- | --- |
esiintymä kohteesta: kartanon päärakennus, rakennus
valtio: Suomi
sijaitsee hallinnollisessa alueyksikössä: Helsinki
sijainti: Kumpula
katuosoite: Kumpulan kasvitieteellinen puutarha, Jyrängöntie 2
postinumero: 00560
koordinaatit: 60°12′N 24°58′E﻿ / ﻿60.2°N 24.96°E﻿ / 60.2; 24.96

Magnus von Wrightin maisemamaalaus Kumpulan kartanon ympäristöstä vuodelta 1861.
Tucson

| Tucson |
| --- | --- |
 Näkymä Tucsoniin.
 Tucson Piman piirikunnan kartalla.
 Tucson
 Koordinaatit: 32°13′N, 110°55′W 
Valtio:   Yhdysvallat
Osavaltio:  Arizona
Piirikunta:  Pima
Väkiluku (2010):  520 116
 
 www.tucsonaz.gov 
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Tucson [ˈtuːsɒn] on kaupunki Arizonan osavaltiossa Yhdysvalloissa. Kaupungin perustivat espanjalaiset siirtolaiset vuonna 1775 ja se on kuulunut Yhdysvaltoihin vuodesta 1853. Vuoden 2010 väestönlaskennan mukaan Tucsonin asukasluku oli 520 116.