stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Ranskan suuri vallankumous
Aikajana > Tausta ja alku

Valistusajattelijat kritisoivat monarkkeja ja puolustavat liberalismia ja demokratiaa.
1783 Amerikan vallankumous päättyy Pariisin rauhaan, uudistusten kannattajat saavat siitä toivoa, ja myöhempi Ranskan vallankumousten kenraali Lafayette ja muut vallankumouksen puolella taistelleet innoittuivat vapausaatteesta.
2.7.1787 Pariisin parlamentti torjuu kuninkaan uudet verolait. Kuninkaan kuitenkin julistettua lain 6.8. parlamentti julisti lain laittomaksi kansan tuella, mutta kuningas erottaa parlamentin ja sulkee Pariisin poliittiset klubit.
5.5.1789 Ranskan säätyjen yleiskokous (”États généraux”) kutsutaan koolle ensi kerran vuoden 1614 jälkeen, kun kuningas Ludvig XVI haluaa rahapulan vuoksi verottaa myös aatelia ja papistoa.
17.6.1789 kolmas sääty (joka edustaa periaatteessa 97 % kansasta, joskin varallisuudella painotetusti, ja johon osa papistosta oli jo liittynyt ja aatelia liittyi 24.6.) julistautuu kansalliskokoukseksi.
27.6.1789 kuningas tunnustaa kansalliskokouksen ja käskee 1. ja 2. säädyt liittymään siihen.
9.7.1789 Kansalliskokous ottaa nimekseen perustuslakia säätävä kansalliskokous.
14.7.1789 Bastiljin valtaus, josta tuli yksi vallankumouksen symboli, vaikka vankilassa oli enää seitsemän vankia ja ylivoimainen puolustus antautui hyökkäävän väkijoukon säästämiseksi verilöylyltä. Vastoin väkijoukon johtajan lupausta väkijoukko murhaa Bastiljista poistuvat. Mm. kuvernööri de Launay ja myöhemmin valtiovarainministeri Joseph Foullon ja Pariisin pormestari de Flesselles surmataan.
4.8.1789 ”Vallankumouksen helluntaiyö”: kansalliskokous lakkauttaa feodalismin eli aatelin ja papiston tuomio- ja verotusvallan alueensa talonpoikiin (mm. kymmenykset) ja kaikki säätyetuoikeudet.
27.8.1789 kansalliskokous hyväksyy ihmis- ja kansalaisoikeuksien julistuksen Amerikan vallankumouksen mallin mukaisesti ja Thomas Jeffersonin esitarkastamana.
5.–6.10.1789 liberaali monarkistinen perustuslaki, Pariisin väkijoukot,selvennä naisten marssi Versaillesiin.
6.10.1789 kuningas Ludvig XVI suostuu viimein ratifioimaan feodalismin lakkauttamisen. Kuningas ja kansalliskokous siirtyvät Pariisiin.
20.–25.6.1791 kuningasperhe yrittää paeta ja se tuodaan väkivalloin takaisin Pariisiin.
27.8. Itävallan keisari Leopold II ja Preussin kuningas Fredrik Vilhelm II antavat Ranskan vallankumousta vastaan suunnatun Pillnitzin julistuksen.
Aikajana > Lakiasäätävä kokous

1.10.1791 Ranskan lakiasäätävä kansalliskokous korvaa perustuslakia säätävän kansalliskokouksen. Girondisteilla ja muilla liberaaleilla nyt enemmistö.
20.4.1792 Ranska julistaa sodan Itävaltaa vastaan.
10.–13.8.1792 Tuileries’n palatsin valtaus. Kuningas pidätetään perheineen. Georges Danton oikeusministeriksi.
3.–7.9.1792 syyskuun murhat Pariisin vankiloista Vuoripuolueen yllytyksestä.
20.9.1792 kansalliskonventti korvaa lakiasäätävän kansalliskokouksen.
21.9.1792 monarkia lakkautetaan. Ensimmäinen tasavalta.
Aikajana > Vuoripuolueen valtaannousu ja terrorivalta

3.12.1792 syrjäytetty kuningas (Ludvig XVI eli Louis Capet) oikeuteen. Girondistitkin vaativat tuomitsemista mutta moni vuoripuoluelainen vaatii kuolemantuomiota.
21.1.1793 kuningas Ludvig XVI teloitetaan.
11.3.1793 vallankumoustuomioistuin perustetaan Pariisiin.
6.4. Yhteishyvän valiokunta perustetaan.
2.6.1793 Girondistien johtajat erotetaan kansalliskonventista.
10.6.1793 jakobiinit saavat vallan Yhteishyvän valiokunnassa.
13.7.1793 girondisti Charlotte Corday puukottaa tappolistaa kylvyssä kirjoittavan Vuoripuolueen keskushahmon Jean-Paul Marat’n.
23.8.1793 asevelvollisuus (pakko) otetaan käyttöön.
5.9.1793 terrorin aika alkaa (toisen tulkinnan mukaan 27.6.1793)
22.9.1793 vallankumouskalenteri käyttöön. Ajanlaskun aluksi 22.9.1792.
29.9.1793 maksimihintalaki määrää monien tavaroiden ja palveluiden hinnat.
21.10.1793 papistonvastaiset lait: papit kannattajineen saa tappaa.
3.11.1793 naisten oikeuksien puolustaja Olympe de Gouges teloitetaan girondistisympatioittensa vuoksi.
4.12.1793 valta keskitetään Yhteishyvän valiokunnalle.
23.12.1793 Vendéessä voitetaan viimein tasavallan vastainen kapinointi ja 6 000 vankia teloitetaan. Helmikuussa lisää joukkomurhia.
19.3.1794 Robespierre ja Danton pidätyttävät Jacques Hébertin kannattajineen. Heidät teloitetaan 24.3.
30.3.1794 Danton ja Camille Desmoulins kannattajineen pidätetään. Heidät teloitetaan 5.4. Robespierren kilpailijat on nyt raivattu.
7.5.1794 Robespierren deistinen Korkeimman olennon palvonta korvaa Hébertin ateistisen Järjen palvonnan.
10.6.1794 vallankumoustribunaali saa laillisen oikeuden tuomita kuolemaan kuulematta todistajia.
26.6.1794 Ranska voittaa Itävallan joukot Fleurusin taistelussa.
27.–28.7.1794 Robespierre kannattajineen huudetaan hiljaiseksi konventissa: ”Alas tyranni!”, ja heidät pidätetään. Terrorikausi päättyy. Heidät teloitetaan.
Aikajana > Terrorikauden jälkeen: direktoraatti ja Napoleon

Vuoden 1794 loppupuoli: vastaukseksi jakobiineja vainotaan.
11.11.1794 Jakobiiniklubi suljetaan.
22.8.1795 Ranskan vuoden 1795 perustuslaki ratifioidaan: kaksikamarinen parlamentti, toimeenpaneva viiden direktoraatti (valtaan 2.11.1795).
5.10.1795 Napoleon Bonaparte tukahduttaa Pariisin kansannousun ja nousee armeijassa keskeiseksi.
4.9.1797 Fructidorkuun 18. päivän vallankaappaus: Kolme direktoreista kaappaa vallan Napoleonin tuella. Terrorikauden toimia palautetaan käyttöön, mm. sananvapaus lakkautetaan ja pappeja vainotaan.
1798: lisää Napoleonin sotamenestystä: helmikuussa Rooman ja huhtikuussa Sveitsin tasavalta perustetaan Ranskan suojeluksessa. Sodat jatkuvat.
9.11.1799 Napoleon kaappaa vallan direktoraatilta (”18 Brumaire”).
24.11.1799 vuoden VIII perustuslaki: Napoleon hallitsijaksi konsulina. Ranskan suuri vallankumous on päättynyt.
Napoleon kruunaa itsensä keisariksi vuonna 1804, häviää sodan, Bourbonien kuningasvalta palaa vuonna 1815.
Puolueet

Vallankumouksessa syntyivät käsitteet oikeisto ja vasemmisto, vaikka etenkään alussa ei ollut tarkkarajaisia puolueita.
Oikeimmalla istuivat feuillantit, vähiten muutoksia kannattaneet konservatiivit, joista moni kannatti Britannian tapaista tai tasavaltalaista perustuslaillista monarkiaa.
”Maltillisessa vasemmistossa” istuivat girondistit ja muut liberaalit, kuten naisten äänioikeuden ja orjuuden lakkauttamisen puolesta kampanjoinut Markiisi de Condorcet, joilla oli valta vallankumouksen alkuvuosina.
Korkealla äärivasemmalla oli suurimpia muutoksia vaatinut Vuori-puolue, jonka johtajia olivat Marat, Danton ja Robespierre ja joka nousi valtaan vähitellen vuosina 1791–1793. Näistä Robespierreä on usein pidetty Rousseau-mielisenä sosialistina tai esisosialistina mutta Vuori-puolue ei edustanut mitään yhtenäistä ideologiaa. Danton nousi vallankumouksessa johtavaan asemaan jo vuonna 1792.
Puolueet > Jakobiinit

Jakobiiniklubi oli alussa laaja uudistusmielisten (maltillisen ja jyrkän vasemmiston) kerho. Myöhemmin Vuori-puolue sai klubissa yliotteen girondisteista, ja sen jälkeen jakobiineilla usein tarkoitettiinkin Vuori-puolueen väkeä, kun alussa termillä oli laajempi merkitys.
Kirjallisuutta

Aubry, Octave: Ranskan suuri vallankumous. 1, Kuningasvallan tuho.  ((La révolution française: Destruction De La Royauté, 1942.) Suomenkielisen laitoksen toimittaneet Osmo Mäkeläinen & Heikki Eskelinen)  Helsinki:  WSOY, 1962.
Aubry, Octave: Ranskan suuri vallankumous. 2, Tasavallan aika.  ((La révolution française: La République, 1945.) Suomenkielisen laitoksen toimittaneet Osmo Mäkeläinen & Heikki Eskelinen)  Helsinki:  WSOY, 1962.
Haikala, Sisko & Tiainen, Jorma (toim.): Ranskan suuri vallankumous 200 vuotta: Näkökulmia valistukseen ja vallankumoukseen.  (Jyväskylän yliopisto, historian laitos, Yleisen historian tutkimuksia 9)  Jyväskylä:  Jyväskylän yliopisto, 1990.  ISBN 951-680-297-4
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Ranskan suuri vallankumous Wikimedia Commonsissa
Francois-Auguste Mignet: History of the French Revolution from 1789 to 1814. 1824. E-kirja Gutenberg-projektissa. (englanniksi)
Vallankumouksessa syrjäytetty ja giljotiinilla teloitettu kuningas Ludvig XVI.
Jean-Pierre Houëlin maalaus Bastiljin valtauksesta.
Laulaja Chenard sanskulotin asussa Savoijissa järjestetyillä Vapauden festivaaleilla lokakuussa 1792. Louis Léopold Boillyn maalaus vuodelta 1792.
Tuileries’n palatsin valtaus 10. elokuuta 1792. Jean Duplessis-Bertaux’n maalaus vuodelta 1793.
Maximilien Robespierren teloitus vuonna 1794.
Nanine Vallain, Vapaus, 1794. Ranskan suuren vallankumouksen allegoria.
Lahden kaupunginvaltuusto

| Kaupunginvaltuusto |
| --- | --- |

Kunta:  Lahti
Valtuutettuja:  59
Johto:  Hannu Rahkonen (pj.)  Mika Kari (1. vpj.)  Antti Holopainen (2. vpj.)
Lahden kaupunginvaltuusto on hallintoelin, joka käyttää ylintä päätösvaltaa Lahdessa.
Lahden kaupungin ja Nastolan kunnan yhdistyttyä vuonna 2016 yhdistyneessä kunnanvaltuustossa oli puolentoista vuoden ajan 101 kaupunginvaltuutettua. Vuoden 2017 vaalien jälkeen palattiin takaisin 59 valtuutettuun.
Luottamushenkilöt toimielimiin

Valtuusto nimittää luottamushenkilöitä muun muassa seuraaviin toimielimiin:
Kaupunginhallitus 12
Kv:n vaalilautakunta 5
Keskusvaalilautakunta 5
Tarkastuslautakunta 11
Sosiaali- ja terveyslautakunta 11
Tekninen lautakunta 11
Sivistyslautakunta 11
Kulttuurilautakunta 11
Liikuntalautakunta 9
Lahden seudun ympäristölautakunta 6
Leikkialuelautakunta 6
Nimistölautakunta 7
Työllisyyslautakunta 8
Mitalitoimikunta 4
Tulevaisuustoimikunta 8
Työsuojelutoimikunta 3
Maahanmuutajien kotiuttamistoimikunta 3
Luottamushenkilöt toimielimiin > Kunnalliset yhtiöt ynnä muut

Hollolan-Lahden vesilaitos ky:n valtuusto 4
Hämeen päihdehuollon ky:n valtuusto 1
Kiinteistötoimitusten uskotut miehet 6
Kuntapäivät 6
Käräjäoikeuden lautamiehet 51
Lahden kihlakunnan poliisin neuvottelukunta 5
Rudolf Steiner-koulun johtokunta 1
Rudolf Steiner-koulun kannatusyhdistys ry:n tilintarkastaja 4
Lahden Urheilutalo Säätiön hallitus 9
Musiikkiopiston Omakotisäätiön hallitus 5
Päijät-Hämeen sosiaali- ja terveysyhtymä 7
Wellamo-opiston johtokunta 3
Päijät-Hämeen Koulutuskonserni kuntayhtymäkokous edustaja 1
Päijät-Hämeen Lentokenttäsäätiön hallitusneuvosto 1
Pääjärven ky:n edustaja 1
Radio- ja tv-museosäätiön valtuuskunta 5
Taiteilijasäätiön hallitus 3
Veteraaniasian neuvottelukunta 12
Vammaisneuvosto 4
Vanhusneuvosto 7
Vanhusten asuntosäätiön hallitus 3
Hämäläisten ylioppilassäätiö 1
Irja Karvosen syöpäsäätiön hallitus 1
Kutsuntalautakunta 2
Koulutus- ja kehittämiskeskus Paimenia johtokunta 1
Päijät-Hämeen pelastuslaitoksen johtokunta 3
Reumasäätiön valtuuskunta 1
Päijät-Hämeen vesijärvisäätiön hallitus 1
Päijät-Hämeen vesijärvisäätiön valtuuskunta 4
Sisä-Suomen veroviraston verotuksen oikaisulautakunta 1
Kiinteistö Oy Niemenkatu 73 4
Kiinteistö Oy Sammonkatu 8 4
Lahden Aikuiskoulutuskeskus Oy 5
Lahden Jäähalli Oy 5
Lahden Musiikkiopisto Oy 5
Lahden Pysäköinti Oy 7
Kiinteistö. Oy Hansaparkki 4
Kiinteistö Oy Lahden Siltavouti 1
Lahden Talot Oy 5
Lahden Tennis- ja Squashkeskus Oy 2
Lahden Terveystalo Oy 3
Lahden Yrityskiinteistöt Oy 6
Lahti Energia Oy 8
LK Kiinteist6palvelut Oy 6
LV Lahti Aqua Oy 7
Oppilastalo Oy 5
Päijät-Hämeen Ajoharjoittelurata 3
Päijät-Hämeen Jätehuolto Oy hallintoneuvosto 2
Päijät-Hämeen Jätehuolto Oy hallitus 1
Päijät-Hämeen Tekstiilihuolto Oy 2
PHP Holding Oy 1
Riihelän Palvelukeskus Oy 3+1
Lahden Sibeliustalo Oy 7
Lahden tiede- ja yrityspuisto Oy 3
Kiinteistö Oy Ala-Okeroistentie 23 2
Kiinteistö Oy Teemuntalo 1
LAKES Oy 3
Lahden Aterian yhteistyökomitea 2/3
Lahden kansainvälinen kirjailijakokous Ry 2
Lahden kansainvälinen Urkuviikko ry 5
Lahden Keskustaeheytys ry 2
Lahden kesäteatterin kannatusyhdistys ry 5
Lahden kiinteistöhallinta Oy 5
Lahden Siivouspalvelun yhteistyökomitea 2/3
Lahden Urheiluhalliyhdistys ry 1
Paikkajako ja äänestysaktiivisuus vaaleittain > 1920–1947

| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
vaalit: paikat
| vaalit | Porvarilliset ryhmät (Kok. Ed. IKL ym.) | Sosialistiset ryhmät (SDP SSTP SKDL) |
| 1920 | 21 | 3 |
| 1922 | 16 | 8 |
| 1925 | 19 | 11 |
| 1928 | 17 | 12 |
| 1931 | 22a | 13 |
| 1934 | 17b | 18 |
| 1945 | 19 | 22 |
| 1947 | 19 | 22 |
a IKL & Kok. (16), Ed. (6) b IKL (6), Ed. (6), Kok. (4), varuskunta (1)
Paikkajako ja äänestysaktiivisuus vaaleittain > 1953–2021

| 0 | 1 | 2 | 3 | 4 | 5 | 6 | 7 | 8 | 9 | 10 | 11 | 12 | 13 | 14 | 15 | 16 |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| Vaalit | Paikat | Paikat | Paikat | Paikat | Paikat | Paikat | Paikat | Paikat | Paikat | Paikat | Paikat | Paikat | Paikat | Paikat | Äänestys- aktiivisuus |  |
| Vaalit | SDP | Kok. | SKDL Vas. | KP LKP | TPSL | SMP PS | SKL KD | Kesk. | Vihr. | Pien- kiinteistö- väki | Deva | VEV | SSP | Pro Lahti | Äänestys- aktiivisuus |  |
| 1953 | 13 | 11 | 11 | 6 |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| 1956 | 15 | 15 | 13 | 3 |  |  |  |  |  | 1 |  |  |  |  |  |  |
| 1960 | 14 | 15 | 12 | 4 | 2 |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| 1964 | 15 | 16 | 12 | 3 | 1 |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| 1968 | 15 | 17 | 10 | 3 |  | 2 |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| 1972 | 17 | 16 | 9 | 2 |  | 1 | 2 |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| 1976 | 18 | 18 | 11 | 4 |  | 1 | 5 | 2 |  |  |  |  |  |  | 76,0 % |  |
| 1980 | 18 | 22 | 10 | 2 |  | 1 | 5 | 1 |  |  |  |  |  |  | 75,9 % |  |
| 1984 | 18 | 18 | 8 |  |  | 5 | 6 | 2 | 2 |  |  |  |  |  | 70,5 % |  |
| 1988 | 20 | 21 | 5 | -- |  | 2 | 4 | 3 | 2 |  | 2 |  |  |  | 64,3 % |  |
| 1992 | 22 | 16 | 8 | -- |  | 1 | 4 | 2 | 6 |  |  |  |  |  | 66,4 % |  |
| 1996 | 21 | 21 | 7 | -- |  | -- | 3 | 3 | 4 |  |  |  |  |  | 55,0 % |  |
| 2000 | 20 | 17 | 6 |  |  | -- | 5 | 6 | 5 |  |  |  |  |  | 49,4 % |  |
| 2004 | 20 | 18 | 6 |  |  | -- | 5 | 5 | 4 |  |  | 1 |  |  | 53,0 % |  |
| 2008 | 19 | 20 | 5 |  |  | 3 | 4 | 3 | 4 |  |  | -- | 1 |  | 55,3 % |  |
| 2012 | 18 | 18 | 5 |  |  | 9 | 4 | 2 | 3 |  |  |  |  |  | 53,0 % |  |
| 2017 | 19 | 14 | 4 |  |  | 5 | 4 | 4 | 7 |  |  |  |  | 2 | 55,4 % |  |
| 2021 | 16 | 13 | 3 |  |  | 10 | 3 | 4 | 5 |  |  |  |  | 5 | 51,1 % |  |
Lähteet: Tilastokeskus (vuodet 1976–2021), Oikeusministeriö (vuodet 2004–2021)
Historia > 1918

Joulukuussa 1918 pidettiin ensimmäiseen yleiseen ja yhtäläiseen kunnallisäänioikeuteen perustuneet kunnallisvaalit. Valtuustoon tulivat ensimmäisinä naisina valituiksi Elli von Hertzen, Hanna Jaakkola, Elina Kanervio, Anni Manninen sekä Anni Savola. Valtuuston täytevaalit, missä olisi valittu 1/3 kaupunginvaltuustosta uudelleen, olisi pitänyt pitää joulukuussa 1919, mutta ne siirtyivät vuoteen 1920.
Historia > Puoluehajaannuksia

Viime valtuustokausina Lahdessa ovat jakautuneet muun muassa Vihreiden, Kokoomuksen ja Keskustan valtuustoryhmät. Vihreiden jakautuminen johtui yhden valtuutetun ryhtymisestä suoraan kansalaistoimintaan Karjusaaren kaavoituksen estämiseksi. Tehdyistä toimista valtuutettu joutui syytteeseen ja tuomittiin sakkorangaistuksiin. Kokoomuksen jakautuminen liittyi siihen, miten korkeaa kunnallisveroa on kannatettava, jotta yhteistyö sosialidemokraattien kanssa ei kärsisi. Osittain Lahden Kokoomukseen liittyvistä syistä ja kaupunginhallituksen jäsenyyden jakamisesta kahtia vaalikaudella seurasi Keskustan jakautuminen. Vihreät, Keskusta ja Kokoomus ovat jälleen yhtenäiset.
Pentti E. Rantanen valittiin 2004 sosiaalidemokraattien vaalilistalta, mutta hän erosi valtuustoryhmästä ja perusti oman valtuustoryhmänsä. Myöhemmin hän siirtyi Kokoomuksen valtuustoryhmään. Punavihreä ryhmä oli itsenäinen vaaleissa, ja sen kaupunginvaltuutettu Nea Kontio edusti aikaisemmin Lahden vihreitä. Nea Kontiota ei valitty enää kaupunginvaltuutetuksi 2008 kunnallisvaaleissa.
Vuoden 2004 kunnallisvaalien jälkeen sosialidemokraattisesta valtuustoryhmästä muodostui lisäksi yksi sitoutumaton valtuustoryhmä (PER), jonka perustaja liittyy 2005 kokoomuksen valtuustoryhmään.
Syynä tähän oli ehdotus Lahden kaupungissa käytössä olevien liikuntakiinteistöjen siirtämisestä yhdistyksiltä ja mahdollisesti säätiöiltä kaupungin suoraan hallintaan. Sosialidemokraatit ovat myös vaatineet, että Lahti Energia ja Lahti Vesi pitäisi siirtää lähemmäksi kaupungin hallintoa autonomisesta asemastaan.
Puheenjohtajat

| --- | --- |
 Hannu Rahkonen (2019–  Milla Bruneau (2017–2019)  Mika Kari (2013–2017)  Ilkka Viljanen (2005–2012)  Tapio Luttinen (1997–2004)  Matti Kataja (1993–1996)  Matti Luttinen (1989–1992)  Väinö Saario (1981–1988)  Oiva Linnavirta (1977–1980)  Tenho Iikkanen (1969–1976)  Hans-Olof Walamies (1966–1968)  Ensio Partanen (1961–1965)  Pauli Mustakallio (1959–1960) :  Ensio Partanen (1958)  Pauli Mustakallio (1957)  Kalle T. Numminen (1937–1957)  Sulo J. Teittinen (1934–1936)  Anselm Pitkäsilta (1934)  Sulo J. Teittinen (1933–1934)  Henrik Schwartzberg (1919–1932)  Oskar Nordqvist (1914–1918)  Johan Vitali (1912–1913)  Hjalmar Fellman (1909–1912)  Johan Vitali (1906–1908)
Tallinnan historia

Tallinnan vanhaakaupunkia talvisessa maisemassa.
Tallinna on syntynyt keskeisen Itämeren reitin varrelle. Kaupungin edustalla Naissaaren ja Porkkalan välissä on ainoa paikka, jossa Suomenlahti on mahdollista ylittää niin, että maata on koko matkan ajan näkyvissä. Reitti Tanskasta Tallinnaan on kuvattu 1200-luvulta säilyneessä tanskalaisessa itineraariossa.
Toompeanmäellä on alun perin ollut virolaisten linnake, jolla ei kuitenkaan todennäköisesti ollut pysyvää asutusta tai varuskuntaa. Toompeanmäen pakolinnan lisäksi alueella on mahdollisesti sijainnut satamapaikka, joka oli mahdollisesti Rävälän ja Harjumaan ylimystön valvoma.
Tanskan valta

Tallinnan nimen uskotaan tulevaan sanoista Taani linn, joka tarkoittaa tanskalaisten kaupunkia tai linnaa. Tanskalaiset hallitsivat Tallinnaa Lyndanisen taistelusta 1219 alkaen. Vuonna 1285 kaupunki liittyi hansaliittoon. Tallinnalla oli Riian ohella tärkeä rooli Venäjälle suuntautuvan kaupan välittäjänä.
Saksalaisen ritarikunnan aika

Vuonna 1346 Tanska myi Tallinnan saksalaiselle ritarikunnalle. Tallinna jakautui Toompean linnaan, jossa hallitsivat feodaaliruhtinaat, sekä käsityöläisten ja porvareiden alakaupunkiin, jossa vallitsi kaupungin laki, ja jossa valtaa piti kaupungin raati.
Ruotsin ja Venäjän keisarikunnan aika

Tallinna siirtyi vuonna 1561 Ruotsille ja edelleen Venäjän keisarikunnalle 1721. Tallinna oli Venäjän vallan aikana Viron kuvernementin keskus, ja kuten muukin Viro, säilytti saksalaisen hallinnon ja instituutiot Venäjän vallan loppupuolelle asti.lähde?
Itsenäisyysjulistus ja pääkaupunki

Vuonna 1918 Viro julistautui itsenäiseksi saksalaisten hyökättyä Latviasta Viron kautta kohti Pietaria Brest-Litovskin rauhanneuvotteluiden juututtua Neuvosto-Venäjän passiiviseen vastarintaan. 24. helmikuuta 1918 annetun itsenäisyysjulistuksen jälkeen Viron itsenäisyyshallitus joutui painumaan maan alle, koska saksalaiset eivät hyväksyneet itsenäisyyttä. Kun Saksa hävisi ensimmäisen maailmansodan, virolaishallitus kykeni toimimaan ja Tallinnasta tuli maan pääkaupunki. Vuodenvaihteessa 1918–1919 neuvostovenäläiset joukot hyökkäsivät kuitenkin idästä, ja rintama siirtyi kymmenien kilometrien päähän Tallinnasta. Suomalaisia, ruotsalaisia ja tanskalaisia vapaaehtoisia tuli Viroon puolustuksen tueksi.lähde?
Neuvostoliiton aika

Viro teki sopimuksen painostettuna Neuvostoliiton kanssa vuonna 1939, ja vältti talvisodan kaltaisen tapahtuman. Seuraavana vuonna 1940 Neuvostoliitto jatkoi painostusta ja lopulta otti vallan Virossa samana vuonna. Viro muuttui neuvostotasavallaksi ja elokuussa 1940 Neuvostoliiton jäseneksi, Viron sosialistiseksi neuvostotasavallaksi. Natsi-Saksan hyökättyä liittolaistensa ja kanssasotijoidensa kanssa Neuvostoliittoon Viron alueesta tuli Viron päähallintopiiri, joka kuului Ostlandin valtakunnankomissariaattiin vuoteen 1944 saakka, jolloin Viron sosialistinen neuvostotasavalta palautui.
Neuvostoliiton kaukotoimintailmavoimat (ADD) pommittivat kaupunkia raskaasti 9.–10. maaliskuuta 1944, jolloin 53 prosenttia siitä tuhoutui ja 1 400 ihmistä sai surmansa. Saksalaisten vetäydyttyä puna-armeija hyökkäsi Tallinnaan 22. syyskuuta 1944 ja Viro siirtyi taas Neuvostoliiton miehittämäksi, Viron sosialistiseksi neuvostotasavallaksi, jonka pääkaupunki Tallinna oli.
Tallinnassa järjestettiin Moskovan vuoden 1980 kesäolympialaisten purjehduskilpailut. Olympialaisten aikana kaupungin ilmettä kohottamaan rakennettiin muun muassa konserttiareena Linnahall, Olympia-hotelli ja pääpostitalo. Piritalle pystytettiin myös 314 metriä korkea televisiotorni.
Vuonna 1989 Tallinnassa oli jo runsaat 482 000 asukasta, mutta Viron uudelleenitsenäistymisen jälkeen runsaasti venäläisasukkaita on lähtenyt kaupungista. Tallinnasta tuli jälleen itsenäisen Viron pääkaupunki vuonna 1991.
Tallinna Kadriorgin rannalta noin vuonna 1890.
Neuvostoliiton aikana Tallinnan laitamille nousi laajoja kerrostalolähiöitä, kuten kuvassa oleva Lasnamäe.
Raitioliikennettä Pärnu maanteen varrella Tallinnassa kesäkuussa 1983.
Kaupungin pieni vaakuna.
Aadam islaminuskossa

Enkelit kunnioittavat Aadamia. Persialainen miniatyyri 1560-luvulta.
Aadam islaminuskossa (arab. آدم‎, ʾĀdam) oli ensimmäinen ihminen ja ensimmäinen islamin profeetoista. Koraanin mukaan maailma luotiin kuudessa päivässä, ja Jumala loi Aadamin ja hänen vaimonsa Eevan savesta ja yhdestä sielusta.  Koraanissa Aadam mainitaan 25 kertaa, kun sana Muhammed esiintyy vain neljä kertaa. Islaminuskon mukaan Aadam rakensi Kaaban temppelin, mutta Abraham ja hänen poikansa Ismael rakensivat sen vedenpaisumuksen jälkeen uudelleen.
Ibn Sa'din kertomus

Islamin varhainen historioitsija Ibn Sa'd kertoo islamilaisena perimätietona, että Aadam luotiin osissa savesta. Jumala loi ensin Aadamin pään, ja sen jälkeen Aadam pääsi silmillään seuraamaan muun kehon luomista. Alkoi tulla jo ilta, kun Aadamin jalat olivat vielä luomatta. Sen takia Aadam sanoi Jumalalle: "Oi yön Herra, pidä kiirettä, sillä yö lähestyy." Tähän Jumala lausui Koraaniin päätyneet sanat: "Hätäiseksi on ihminen luotu, mutta kyllä Minä näytän merkkini: älkää kiirehtikö Minua" (Koraani 21: 37).  Jumala loi Aadamin ensin 15 metrin pituiseksi, jolloin hänen päänsä koski taivasta. Koska se oli liikaa, Jumala lyhensi hänet nykyihmisen mittaan.
Lehmän suuran tarina Adamista

Lehmän suura (2:30–39) sisältää kertomuksen Adamista. Jumala kertoo enkeleille, että hän aikoo asettaa itselleen sijaisen maan päälle. Enkelit tyrmistyvät ja ovat vastaan. Jumala ilmoittaa, että hän tietää sellaista, mitä enkelit eivät tiedä. Tämän jälkeen hän opettaa Adamille kaikkien asioiden nimet. Jumala pyytää nyt enkeleitä nimeämään eri asioita, "jos väitätte puhuvanne totta". Enkelit eivät pysty ja vetoavat siihen, ettei heitä ole opetettu. Jumala pyytää samaa Adamilta, joka helposti nimeää kysytyt asiat. Jumala kehottaa enkeleitä kumartamaan Adamia, ja kaikki tottelivat paitsi Iblis (Saatana). Seuraavaksi Jumala  ilmoittaa, Adam saa puolisonsa kanssa asua Paratiisissa, mutta ei saa lähestyä "tätä puuta". Saatana saa heidät kuitenkin horjahtamaan, ja kaikki kolme syöstään maan päälle toistensa vihollisina. Suurassa 20 (115–123) esiintyy tarinan muunnelma, jossa Saatana houkuttelee Adamia syömään ikuisen elämän puusta, kun Raamatussa syödään tiedon puusta.
Koraanin tarinaa ei sellaisenaan löydy Raamatusta. Geiger toteaa, että Lehmän suuran tarina on saatu Mooseksen kirjojen juutalaisesta Midrash Rabbah -selitysteoksesta. Siinä Jumala kertoo enkeleille, että hän tekee ihmisen omaksi kuvakseen. Enkelit kysyvät, mikä ihmisessä on erikoista ja Jumala kertoo, että tämä on enkeleitä viisaampi. Hän tuo enkeleiden eteen erilaisia eläimiä, mutta enkelit eivät tunne niiden nimiä. Koe onnistuu kuitenkin ihmisen kohdalla.  Tarina Paratiisista ja Saatanasta löytyy 1. Mooseksen kirjasta tosin pidempänä ja osittain erilaisena.