stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Western Sydney Wanderers FC

Western Sydney Wanderers FC on vuonna 2012 perustettu jalkapalloseura Sydneyn kaupungista Australiasta. Se pelaa maansa korkeimmalla sarjatasolla A-Leaguessa. Western Sydney Wanderers FC voitti A-Leaguen runkosarjan seurahistoriansa ensimmäisellä kaudella 2012–13, mutta hävisi lopulta loppuottelussa Central Coast Marinersille 2-0. Runkosarjamestaruutensa ansiosta se ansaitsi paikan kauden 2014 AFC Champions Leaguessa. Seuran kotikenttänä toimii 21 500-paikkainen Parramatta Stadium Sydneyssä. Seuraa on valmentanut alusta asti australialainen Tony Popovic. Western Sydney Wanderersilla on myös joukkueet Australian naisten liigassa, eli W-Leaguessa sekä nuorten joukkue, joka pelaa Australian National Youth Leaguessa.
Kannattajat

Seuran nuoresta iästä huolimatta Western Sydney Wanderers on saanut paljon kannattajia. Sillä oli ensimmäisellä kaudellaan 7 500 rekisteröitynyttä kannattajaa ja kaudella 2014 jo 16 000. Wanderersin kannattajayhdistys Red and Black Bloc (RBB) on ollut olemassa seuran syntymästä saakka. Keskimäärin Wanderersin kotiotteluissa käy 12 000 katsojaa, mikä on Australiassa keskitasoa. Kannattajat kantavat seuran virallisia värejä (musta, punainen, valkoinen), ja kannattajat ovat tunnettuja "Who do we sing for" -tunnussävelmästään, jota he laulavat seuran otteluissa.
Paikallisvastustaja

Western Sydney Wanderersin pahin vihollinen on paikallisvastustaja Sydney FC, joka pelaa Wanderersin tavoin Australian A-Leaguessa. Seurat ovat toistensa vastakohtia; Sydney FC:n tunnusvärit ovat sininen ja valkoinen, Wanderersin punainen ja musta sekä Sydney FC on Sydneyn itäisten lähiöiden seura, kun taas Wanderers enemmän läntisten. Seurojen ensimmäinen kohtaaminen oli 20. lokakuuta 2012, jolloin Sydney FC oli vahvempi 1–0. Joukkueet kohtasivat toisensa kolme kertaa ensimmäisellä yhteisellä kaudellaan. Molemmat voittivat kerran ja kerran pelattiin tasan.
Ennätykset

Pelaajien ennätykset:
Eniten otteluita seurassa: Ante Covic, Nikolai Topor-Stanley 29
Eniten tehtyjä maaleja: Mark Bridge 11
Eniten tehtyjä maaleja yhdessä ottelussa: Mark Bridge 3
Joukkue-ennätykset:
Suurin voitto: 6–1 vs. Adelaide United, 21. joulukuuta 2012
Suurin tappio: 0–2 vs. Melbourne Victory, 24. marraskuuta 2012
Pisin tappioton putki: 13 ottelua (13. tammikuuta 2013 – 12. huhtikuuta 2013)
Pisin voittoputki: 10 ottelua (13. tammikuuta 2013 – 16. maaliskuuta 2013)
Pisin tappioputki: 2 ottelua (12. lokakuuta 2012 – 20. lokakuuta 2012 ja 24. marraskuuta 2012 – 2. joulukuuta 2012
Saavutukset

Aasian Mestarien liiga
Mestari (1): 2014
A-League:
Runkosarjan mestari (1): 2012–13
A-League-pudotuspelit:
Hopeaa (3): 2012–13, 2013-14, 2015-2016
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Western Sydney Wanderers FC Wikimedia Commonsissa
A-Leaguen joukkueet
Adelaide United FC • Brisbane Roar FC • Central Coast Mariners FC • Melbourne City FC • Melbourne Victory FC • Newcastle United Jets • Perth Glory FC • Sydney FC • Wellington Phoenix FC • Western Sydney Wanderers FC
Aasian Mestarien liigan voittajat
| --- | --- |
2000-vuosikymmen:  2003  Al-Ain Club ● 2004  Al-Ittihad ● 2005  Al-Ittihad ● 2006  Jeonbuk Hyundai Motors ● 2007  Urawa Red Diamonds ● 2008  Gamba Osaka ● 2009  Pohang Steelers
2010-luku:  2010  Ilhwa Chunma ● 2011  Al-Sadd ● 2012  Ulsan Hyundai ● 2013  Guangzhou Evergrande ● 2014  Western Sydney Wanderers ● 2015  Guangzhou Evergrande ● 2016  Jeonbuk Hyundai Motors
Molhøgtinden

Molhøgtinden
Keväisen lumen peittämä Molhøgtinden pohjoisesta nähtynä kuvassa oikealla.
| --- | --- |
Sijainti:  Nordland,  Norja
Vuoristo:  Skandit
Korkeus merenpinnasta:  739 m
| --- | --- |
Koordinaatit:  fi 
muokkaa - muokkaa wikitekstiä - muokkaa Wikidataa
Molhøgtinden on vuorenhuippu Moskenesin ja Flakstadin kuntien rajalla, Norjan Lofooteilla. Sen korkeus merenpinnan tasosta on 739 metriä.
Mireya Luis

| Mitalit> Maa:  Kuuba.Naisten lentopallo. Olympialaiset  | Mitalit> Maa:  Kuuba.Naisten lentopallo. Olympialaiset  | Mitalit> Maa:  Kuuba.Naisten lentopallo. Olympialaiset  | Maa:  Kuuba> Naisten lentopallo. |
| --- | --- | --- | --- |
|  Kultaa | Barcelona 1992 | lentopallo |  |
|  Kultaa | Atlanta 1996 | lentopallo |  |
|  Kultaa | Sydney 2000 | lentopallo |  |
| MM-kilpailut  | MM-kilpailut  | MM-kilpailut  |  |
|  Kultaa | São Paulo 1994 | lentopallo |  |
|  Kultaa | Tokio 1998 | lentopallo |  |
|  Hopeaa | Praha 1986 | lentopallo |  |
Mireya Luis Hernández (s. 25. helmikuuta 1967) on kuubalainen, hakkurina pelannut lentopalloilija, jota jotkut pitävät kaikkien aikojen naislentopalloilijana. Suuresta ponnistusvoimastaan tunnettu Luis johti Kuuban joukkueen useisiin arvokisavoittoihin. Hän saavutti MM-hopeaa vuonna 1986 pian lapsensa syntymän jälkeen ja voitti sittemmin kolme olympiakultaa, Barcelonassa 1992, Atlantassa 1996 ja Sydneyssä 2000, sekä kaksi maailmanmestaruutta, São Paulossa 1994 ja Tokiossa 1998.
Luis julkaisi elämäkertakirjansa vuonna 2016.
Miryanginkoira

| Miryanginkoira> Avaintiedot |
| --- | --- |
Alkuperämaa:   Etelä-Korea
Määrä:  Suomessa ei yhtään
Alkuperäinen käyttö:  paariakoira, metsästys
Nykyinen käyttö:  metsästys-, vahti- ja seurakoira
Elinikä:  10–14 vuotta
Muita nimityksiä:  Miryanghund
FCI-luokitus:  ei
Ulkonäkö
Paino:  14–25 kg
Säkäkorkeus:  43–55 cm
Väritys:  valkoinen tai kerma
Miryanginkoira on eteläkorealainen koirarotu.
Ulkonäkö

Rotu on keskikokoinen pystykorvaa muistuttava puolivilli paariakoira. Sallitut väritykset ovat puhtaan- ja kermanvalkoinen. Säkäkorkeus on 43–55 cm.
Alkuperä

Miryanginkoira on kotoisin Miryangista Etelä-Gyeongsangista. Se on läheistä sukua naapurimaan Pohjois-Korean pungsanille ja osittain myös koreanjindonkoiralle, muttei yhtä paljon kuin ensin mainitulle.
Jotkut väittävät, että koirat, joita amerikkalaiset kasvattajat veivät kotimaahansa 1990-luvulla aitoina pungsaneina, olisivat olleet oikeasti tämän rodun edustajia. Sitä ei ole kuitenkaan voitu todistaa. Yksikään suuri kansainvälinen kennelyhdistys ei ole tunnustanut rotua.
Käännös suomeksi
Watain

| Watain |
| --- | --- |
 Watain esiintymässä Jaxxissa 16. toukokuuta 2007.
Tiedot
Toiminnassa:  1998–
Tyylilaji:  black metal
Kotipaikka:  Uppsala, Ruotsi
Laulukieli:  englanti
Jäsenet:  Erik Danielsson, laulu, basso   Håkan Jonsson, rummut   Pelle Forsberg, kitara   Davide Totaro, kitara   Alvaro Lillo, basso  
Levy-yhtiö:  Season of Mist  
Aiheesta muualla
templeofwatain.com
Infobox OKNimi-testi OK: 
Watain on Ruotsin Uppsalassa vuonna 1998 perustettu black metal -yhtye. Yhtyeen musiikki on lähellä Dissectionia tai Mayhemin levyä De Mysteriis Dom Sathanas. Yhtye on saanut nimensä yhdysvaltalaisen black metal -yhtyeen Vonin kappaleen mukaan.
Jäsenet

E (Erik Danielsson) - laulu, basso
H (Håkan Jonsson) - rummut
P (Pelle Forsberg) - kitara
Set Teitan (Davide Totaro) - kitara (live)
A (Alvaro Lillo) - basso (live)
Diskografia > EP:t

The Essence of Black Purity (1999)
Diskografia > Albumit

Rabid Death's Curse (2000)
Casus Luciferi (2003)
Sworn to the Dark (2007)
Lawless Darkness (2010)
The Wild Hunt (2013)
Trident Wolf Eclipse (2018)
The Agony & Ecstasy of Watain (2022)
Diskografia > Livet

Black Metal Sacrifice (1999)
The Ritual Macabre (2001)
Tonight We Raise Our Cups and Toast in Angels Blood: A Tribute to Bathory (2015)
Die in Fire – Live in Hell (2023)
Diskografia > Splitit

The Misanthropic Ceremonies Diabolicumin kanssa (2001)
Sathanas / Luciferi Tour EP Mayhemin kanssa (2016)
Diskografia > Demot

Go Fuck Your Jewish "God" (1998)
Rabid Death's Curse (2000)
Promo 2002 (2002)
Puzzlez ov Flesh (2002)
Aiheesta muualta

Watain Encyclopaedia Metallumissa (englanniksi)
Watain
| --- | --- |
Studioalbumit:   Rabid Death's Curse  Casus Luciferi’’  Sworn to the Dark  Lawless Darkness  The Wild Hunt  Trident Wolf Eclipse  The Agony & Ecstasy of Watain 
EP:t:  The Essence of Black Purity
Livet:   Black Metal Sacrifice  The Ritual Macabre  Tonight We Raise Our Cups and Toast in Angels Blood: A Tribute to Bathory  Die in Fire – Live in Hell 
Splitit:   The Misanthropic Ceremonies Diabolicumin kanssa  Sathanas / Luciferi Tour EP Mayhemin kanssa 
Demot:   Go Fuck Your Jewish "God"  Rabid Death's Curse  Promo 2002  Puzzlez ov Flesh
Moottoripyöräilyn Tyynenmeren Grand Prix

Moottoripyöräilyn Tyynenmeren Grand Prix oli ratamoottoripyöräilyn MM-sarjan osakilpailu vuosina 2000-2003. Japanin GP-nimi oli varattu Suzukassa ajetulle kilpailulle, joten tämä toinen Japanissa Twin Ring Motegilla ajettu kilpailu sai nimen Tyynenmeren Grand Prix.
Voittajat

| Vuosi | Rata | 125 cc> Ajaja | 125 cc> Pyörä | 250 cc> Ajaja | 250 cc> Pyörä | MotoGP> Ajaja | MotoGP> Pyörä | Raportti |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 2003 | Motegi |  Hector Barbera | Aprilia |  Toni Elías | Aprilia |  Max Biaggi | Honda | Raportti |
| 2002 | Motegi |  Dani Pedrosa | Honda |  Toni Elías | Aprilia |  Alex Barros | Honda | Raportti |
| Vuosi | Rata | 125 cc | 125 cc | 250 cc | 250 cc | 500 cc | 500 cc | Raportti |
| 2001 | Motegi |  Youichi Ui | Derbi |  Tetsuya Harada | Aprilia |  Valentino Rossi | Honda | Raportti |
| 2000 | Motegi |  Roberto Locatelli | Aprilia |  Daijiro Kato | Honda |  Kenny Roberts, Jr. | Suzuki | Raportti |
Minotaure

| ”Minotaure” Jess and the Ancient Ones |
| --- | --- | --- |

Singlen tiedot
 Albumilta: The Horse and Other Weird Tales
 B-puoli: ”Moon Is Rising”
 Julkaistu: 18. lokakuuta 2017 (digitaalinen) 3. marraskuuta 2017
 Formaatti: 7″ vinyyli
 Tyylilaji: psykedeelinen rock
 Levy-yhtiö: Svart
Jess and the Ancient Onesin muut singlet
| ”In Levitating Secret Dreams” 2015 | ”Minotaure” 2017 |   |
Minotaure on Jess and the Ancient Onesin kappale single, joka julkaistiin 3. marraskuuta 2017 levymerkillä Svart Records. Kappale julkaistiin digitaalisessa formaatissa musiikkivideon kera 18. lokakuuta 2017. Kappale julkaistiinn myöhemmin myös 1. joulukuuta 2017 ilmestyneellä studioalbumilla The Horse and Other Weird Tales.
Singlestä julkaistiin rajoitettu 500:n kappaleen 7″ vinyylipainos. Sen B-puolella on cover-versio Hurriganesin kappaleesta ”Moon Is Rising”.
Kappaleet > A-puoli

Minotaure
Kappaleet > B-puoli

Moon Is Rising (Hurriganes -cover)
Molindoni

| --- | --- |

Molindoni
Systemaattinen (IUPAC) nimi
3-etyyli-2-metyyli-5-(morfolin-4-yylimetyyl)-1,5,6,7-tetrahydroindol-4-oni
Tunnisteet
CAS-numero: 7416-34-4
ATC-koodi: N05AE02
PubChem CID: 23897
DrugBank: DB01618
Kemialliset tiedot
Kaava: C16H24N2O2 
Moolimassa: 276,374
SMILES: Etsi tietokannasta: eMolecules, PubChem
Farmakokineettiset tiedot
Hyötyosuus:  ?
Metabolia: Hepaattinen
Puoliintumisaika: 1,5 h
Ekskreetio: Renaalinen
Terapeuttiset näkökohdat
Raskauskategoria:  ?
Reseptiluokitus:    
Antotapa: Oraalinen
Molindoni (Moban) on antipsykoottinen lääke eli neurolepti. Se ei ole ollut Suomessa juurikaan lääkityskäytössä, sillä kotimaiset lähteet (kirjalliset tai Internet) eivät sitä tunne. Verkkolähdeviitteen mukaan sen käyttö on päättynyt myös Yhdysvalloissa.
Käännös suomeksi
Mikko Pukkinen

| Mikko Pukkinen |
| --- | --- |
 Mikko Pukkinen vuonna 2012.
Seinäjoen kaupunginvaltuuston puheenjohtaja
 1997–1999  
Edeltäjä:  Eino Rajamäki
Seuraaja:  Rauha Maijala
Seinäjoen kaupunginjohtaja
 1999–2005  
Edeltäjä:  Raimo Yli-Uotila
Seuraaja:  Jorma Rasinmäki
Turun kaupunginjohtaja
 2006–2010  
Edeltäjä:  Armas Lahoniitty
Seuraaja:  Aleksi Randell
Elinkeinoelämän keskusliiton toimitusjohtaja
 9/2010–11/2012  
Edeltäjä:  Leif Fagernäs
Seuraaja:  Jyri Häkämies
Henkilötiedot
Syntynyt: 27. marraskuuta 1954 (ikä 69) Isokyrö
Arvonimi: kunniatohtori (Turun yliopisto)
Puoliso:  Elina Pukkinen
Tiedot
Puolue:  Kokoomus
Koulutus:  varatuomari
Sotilaspalvelus
Sotilasarvo:  kapteeni
Mikko Pukkinen (s. 27. marraskuuta 1954 Isokyrö) on suomalainen elinkeinoelämän vaikuttaja, juristi ja yrittäjä. Pukkinen on toiminut urallaan yrittäjänä ja asianajajana, Elinkeinoelämän keskusliiton (EK) toimitusjohtajana (2010–2012), Turun ja Seinäjoen kaupunginjohtajana sekä useissa kansainvälisissä ja kansallisissa luottamustoimissa.
Pukkisen johtamistyyliä on luonnehdittu määrätietoiseksi, mutta sitä on myös kritisoitu.
Ura

Pukkinen on koulutukseltaan juristi ja on toiminut asianajajana. Pukkinen oli Seinäjoen kaupunginvaltuuston puheenjohtaja 1997–1999 ja toimi Seinäjoen kaupunginjohtajana vuosina 1999–2005. Vuosina 2006–2010 hän työskenteli Turun kaupunginjohtajana.
Pukkinen valittiin EK:n johtoon vuonna 2010. Hän siirtyi tehtävään Turun kaupunginjohtajan paikalta. Pukkisen valintaa pidettiin yllätyksenä, mutta aikaisempien rekrytointien valossa vähemmän niin, kirjoitti Kainuun Sanomat. Pääkirjoituksen mukaan Elinkeinoelämän keskusliitto on tyypillisesti valinnut johtajansa talouselämän ulkopuolelta, kuten politiikan, ministeriöiden ja median palveluksesta. EK:n johdossa Pukkinen sai työnantajaliitoilta arvostelua tulopoliittisesta raamisopimuksesta. Marraskuussa 2012 hänet irtisanottiin EK:n toimitusjohtajan tehtävästä. Pukkinen kommentoi irtisanomistaan lyhyesti, "Joskus vaihdetaan pelitaktiikkaa, joskus valmentajaa". Vuonna 2014 Pukkinen toimi hallinto- ja kuntaministeri Henna Virkkusen nimittämänä metropoliselvityksen vetäjänä. Syksyllä 2014 hän haki Kevan johtoon.
Pukkinen oli Suomen Kuntaliiton hallituksen varapuheenjohtaja 2001–2009 ja United Cities and Local Governments (UCLG) hallituksen jäsen 2004–2007, World Council jäsen 2007–2009 sekä Council of European Municipalities and Regions (CEMR) hallituksen jäsen 2001–2009 ja varapuheenjohtaja 2007–2009. Vuonna 2009 hän haki Kuntaliiton toimitusjohtajaksi. Hän on ollut Kuntarahoitus Oyj:n hallituksen jäsen vuosina 2007–2011 ja neuvonantaja elokuusta 2013. Vuonna 2011 Turun yliopiston kauppakorkeakoulu vihki Pukkisen kunniatohtoriksi.
Yksityiselämä

Pukkisen isä Unto Pukkinen oli Ilkka-lehden toimitusjohtaja.
Pukkinen on naimisissa Elina Pukkisen kanssa, ja heillä on kaksi lasta. Pukkinen on sotilasarvoltaan reservin kapteeni. Hän harrastaa golfia ja metsästystä. Pukkinen on osallistunut aktiivisesti muun muassa Etelä-Pohjanmaan Golf Ry:n ja Ruuhikosken golfkentän perustamiseen.
Move On Up

| ”Move On Up” Curtis Mayfield |
| --- | --- | --- |

Kappaleen tiedot
 Albumilta: Curtis
 Äänitetty : 1970
 Julkaistu: 25. kesäkuuta 1971
 Tekijä(t): Curtis Mayfield
 Tuottaja(t): Curtis Mayfield
 Tyylilaji: progressiivinen soul, funk-soul
 Kesto: 8:49 (albumiversio) 2:53 (singleversio). ⠀ 
 Levy-yhtiö: Curtom
Curtis muut kappaleet
| ”We the People Who Are Darker Than Blue” 4. | ”Move On Up” 5. | ”Miss Black America” 6. |
Move On Up on Curtis Mayfieldin kappale, joka julkaistiin vuonna 1970 hänen debyyttialbumillaan Curtis.
Kappaleen muokattu versio vietti 10 viikkoa Britannian singlelistan johdossa, ja se on saavuttanut soulklassikon aseman.
Populaarikulttuurissa

Kappaletta on soitettu useissa englantilaisen jalkapallojoukkueen Arsenal FC:n peleissä.
Move On Up esiintyy elokuvien Parempi kuin Beckham (2002) ja Trolls: Maailmankiertue (2020) ääniraidoilla.
Yhdysvaltain entisen presidenttiehdokkaan ja nykyisen presidentti Joe Bidenin vuoden 2020 vaalikampanjan puheiden lopussa on soitettu kappaletta.
Mirga Gražinytė-Tyla

Mirga Gražinytė-Tyla
Mirga Gražinytė-Tyla (s. 2. huhtikuuta 1986 Vilna) on liettualainen kapellimestari.
Gražinytė-Tyla varttui musikaalisessa ympäristössä. Hän oli perheen kolmesta lapsesta vanhin. Isä oli kuoronjohtaja, äiti pianisti, isoäiti viulisti, isotäti säveltäjä ja isosetä urkuri. Gražinytė-Tyla opiskeli Kansallisessa M. K. Čiurlionis -taidekoulussa ja Grazin musiikin ja esittävien taiteiden yliopistosta (valmistuminen vuonna 2007). Hän täydensi opintojaan Leipzigin konservatoriossa ja Zürichin taidekorkeakoulussa. Vuonna 2012 hän sai Salzburger Festspielen nuorten kapellimestarien palkinnon. Gražinytė-Tyla työskenteli orkesterinjohtotehtävissä Heidelbergin teatterissa ja orkesterissa vuosina 2011–2012 sekä Bernin teatterissa 2013–2014. Vuonna 2015 hänestä tuli Salzburger Landestheaterin musiikillinen johtaja. Hän pääsi myös johtamaan Los Angelesin filharmonikkoja ennen nimitystään Birminghamin kaupungin sinfoniaorkesterin seuraavaksi musiikilliseksi johtajaksi helmikuussa 2016. Ensimmäisen kerran Gražinytė-Tyla johti kyseistä orkesteria konsertissa elokuussa 2016. Hän oli ensimmäinen orkesterin johtajan tehtäviin valittu nainen. Hänen edeltäjänään oli toiminut Andris Nelsons.
Gražinytė-Tyla johti sellisti Sheku Kanneh-Masonin esiintymistä konsertissa ja tämän debyyttialbumilla. Hänen muihin yhteistyökumppaneihinsa ovat kuuluneet Yuja Wang ja Gidon Kremer. Gražinytė-Tyla solmi ensimmäisenä naiskapellimestarina pitkäaikaisen eksklusiivisen sopimuksen Deutsche Grammophonin kanssa helmikuussa 2019. Ensimmäisenä levynään hän julkaisi johtamansa esitykset kahdesta Mieczysław Weinbergin sinfoniasta. Levy sai Grammy-ehdokkuuden vuonna 2019.
Maaliskuussa 2020 Gražinytė-Tyla todettiin SARS-CoV-2-positiiviseksi. Hän oli ollut kiertämässä Birminghamin kaupungin sinfoniaorkesterin kanssa Eurooppaa, kun konsertit jouduttiin peruuttamaan esiintymispaikkojen sulkiessa oviaan reaktiona koronaviruspandemiaan. Gražinytė-Tyla oli diagnoosin saadessaan odottamassa toista lastaan ja jäi omaehtoiseen eristykseen. Hänen ensimmäisenä lapsenaan oli syntynyt poika syksyllä 2018.
Aiheesta muualla

Viralliset sivut (englanniksi)
Mirggi

mIRGGI on alun perin Nokian S60-alustalle toteutettu IRC-asiakasohjelma. Sovellus oli ensimmäinen S60 3rd Edition -alustalle tehty IRC-sovellus ja on vieläkin suosituin käytössä olevista. Sovellus käännettiin myös S60 2nd Edition että S60 5th edition -alustoille ja sen on raportoitu toimivan myös uusimmalla Symbian-alustalla.
Sovellus sisältää muun muassa tuen useille palvelimille, kanaville, yksityisviestit sekä lokituksen.
Sovelluksen ensimmäinen versio julkaistiin 16.3.2007 ja uusin versio (v0.64) on julkaistu 31.8.2010.
Aiheesta muualla

mIRGGI
Waldemar Ruin

Waldemar Ruin vuonna 1893.
Waldemar Ruin (25. heinäkuuta 1857 Suzdal, Venäjä – 10. maaliskuuta 1938 Helsinki) oli suomalainen kasvatustieteilijä, professori ja Helsingin yliopiston rehtori.
Elämäkerta

Ruinin vanhemmat olivat eversti Constantin Nikolai Ruin ja Nathalia Sophia von Croninann. Hän pääsi ylioppilaaksi 1876 ja valmistui Helsingin yliopistosta filosofian kandidaatiksi 1881 sekä lisensiaatiksi ja tohtoriksi 1886. Ruin teki opintomatkat Saksan yliopistoihin (erityisesti Leipzigiin) 1882–1884 sekä Sveitsiin ja Saksaan 1886–1887.
Ruin toimi Helsingin yliopiston filosofian dosenttina 1887–1888, kasvatus- ja opetusopin professorina 1888–1926 sekä yliopiston vararehtorina 1911–1915 ja rehtorina 1915–1920. Hän hoiti myös filosofian professuuria 1899–1904.
Ruin oli ylioppilastutkintovaliokunnan puheenjohtaja 1889–1915, ns. suuren koulukomitean jäsen 1906–1910 ja puheenjohtaja 1908–1909, Kasvatusopillisen yhdistyksen keskusosaston puheenjohtaja 1902–1927 sekä Suomalais-saksalaisen yhdistyksen puheenjohtaja 1918–1933. Hän toimi myös joitakin vuosia Sällskapet för Psykisk Forskning -yhdistyksen varapuheenjohtajana sen perustamisesta lähtien.
Waldemar Ruin oli naimisissa kaksi kertaa:
1886–1933 Flora Henrika Lindholmin (1856–1933) kanssa
1935–1937 Maria Rossin (1861–1937) kanssa.
Ruinilla oli kolme lasta ensimmäisestä avioliitostaan ja lisäksi ottotytär. Tunnetuin lapsista oli Åbo Akademin professori ja kirjailija Hans Ruin (1891–1980). Ottotytär oli taidemaalari Ingrid Linnea Ruin.
Teoksia

Kunskap och ideal: Ett bidrag till frågan om vetandets begränskning. Väitöskirja. Helsingfors 1886.
Om karaktärsbildningens didaktiska hjelpmedel. Väitöskirja. Helsinki 1887.
Pestalozzi, ett menniskokärlekens snille. Helsinki 1896.
Betraktelser vid sekelskiftet: 1. En blick på XIX seklets pedagogik. 2. Pedagogiska önskningsmål inför XX seklet. Helsinki 1900.
Johan Ludvig Runeberg: Minnesblad. Helsinki 1904.
Elämän arvosta ja kaunistuksesta. Helsinki 1905.
Målet för estetisk kultur i skolorna: Föredrag vid nionde nordiska skolmötet. Helsinki 1905.
Onnellisuus ja kasvatus. Tieteen työmailta 8. Otava 1905.
Lifvets sömn: Föredrag vid VII nordiska folkhögskolemötets akad. kurser i Helsingfors, augusti 1907. Svenska Folkskolans Vänner, Helsinki 1907.
Det obekanta: Föredrag vid de svenska feriekursernas öppnande. Svenska Folkskolans Vänner, Helsingfors 1907.
Till reformationsjubileet 1917: Inbjudningsskrift till den fest, varmed Finlands universitet den 31 oktober 1917 kl. ½ 3 högtidlighåller Reformationens 400-års minne. Inbjudningsskrift utg. av Alexanders-universitetets i Finland rektor (Wald. Ruin). Helsinki 1917.
Drei Reden pro Germania. Helsinki 1918.
Die deutsche Rettungstat 1918: Von der Finnisch-deutschen Gesellschaft an ihrem ersten Jahrestage in Reden gefeiert. Reden von Wald. Ruin, Adolf v. Bonsdorff, W. Thesleff. Finnisch-deutsche Gesellschaft, Helsingfors 1919.
Kulturen och tiden. Söderström, Helsinki 1920.
Viljans religion. Helsinki 1923.
Från krönikan till Oswald Spengler: En blick på historieundervisningens vedermödor. Helsingfors 1925.
Lapsi ja ilo. Runon ”Muuan isä” on suomentanut Otto Manninen. Kenraali Mannerheimin lastensuojeluliitto, Helsinki 1925.
På Elli och Alfons Lönnroths guldbröllopsdag. 1929.
Riket i väntan. Natur och kultur, Stockholm 1935.
Aiheesta muualla

Aho, Jouko: / Ruin, Waldemar (1857–1938). Kansallisbiografia-verkkojulkaisu (maksullinen).  14.2.2008. Helsinki:  Suomalaisen Kirjallisuuden Seura.
Mistresses (yhdysvaltalainen televisiosarja)

| Mistresses |
| --- | --- |

Tyyli:  Draama Mysteeri Saippuasarja
Kestoaika:  43 minuuttia
Luoja(t):  KJ Steinberg
Pääosissa:  Alyssa Milano Yunjin Kim Rochelle Aytes Jes Macallan Jason George Brett Tucker Erik Stocklin Rob Mayes Jennifer Esposito Tabrett Bethell
Alkuperämaa:  Yhdysvallat
Alkuperäiskieli:  englanti
Verkko:   ABC  Hero
Esitetty:  3. kesäkuuta 2013 –
Tuotantokausia:  4
Jaksoja:  45
Tuotanto
Tuottaja(t):  Douglas Rae Grant Scharbo Robert M. Sertner KJ Steinberg
Säveltäjä(t):  Danny Lux
Tuotantoyhtiö(t):  Good Talk Productions Bob Sertner Productions Ecosse Films ABC Studios Tsiporah Productions
Aiheesta muualla
IMDb 
Mistresses on yhdysvaltalainen draamasarja, joka perustuu samannimiseen brittisarjaan Mistresses. Sarja alkoi yhdysvaltalaisella ABC -kanavalla 3. kesäkuuta 2013. Suomessa sarjan esittäminen alkoi Hero-kanavalla 12. kesäkuuta 2016. Sarjassa seurataan neljän ystävyksen elämää ja ihmissuhteita.
Käännös suomeksi
Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista. 
Alkuperäinen artikkeli: en:Mistresses (U.S. TV series)
Motu proprio

Motu proprio (latinaksi "omasta aloitteesta") on paavin julkaisema apostolinen kirjoitus, jota ei ole muodollisesti anottu ja jonka paavi on päättänyt henkilökohtaisesti (eikä siis joku kardinaaleista tai toisista neuvonantajista). Yleensä on kysymys kirkkolain tulkinnoista ja hallinnollisista päätöksistä, kirkkolain vähäisistä muutoksista tai täsmennyksistä tai yksityisille tai yhteisöille myönnettävistä erivapauksista. Motu proprio alkaa sen syyn kuvailemisella, miksi asiakirja on annettu. Sen jälkeen seuraa päätös mahdollisine perusteluineen. Paavi allekirjoittaa asiakirjan henkilökohtaisesti latinalaisella nimellään. Asiakirjan alla on päiväys, mutta yleensä ei paavin sinettiä eikä varmennusta. Motu proprio on pätevä, kun se on julkaistu. Se on pätevä ja sitova silloinkin, kun se ei ole kanonisen lain tai paavin aikaisempien päätösten mukainen. Ensimmäisen motu proprion antoi paavi Innocentius VIII vuonna 1484.
Viime aikojen merkittävin motu proprio on paavi Benedictus XVI:n 7. heinäkuuta 2007 antama Summorum Pontificum, jossa hän helpotti tridentiinisen messun viettämistä katolisessa kirkossa.