stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Atrakuriumbesilaatti
Valmistus

Atrakuriumbesilaatin valmistuksen ensimmäisessä vaiheessa 1,5-pentaanidioli esteröidään akryylihappokloridin kanssa akrylaattiesteriksi. Tämä akrylaattiesteri reagoi Michael-additiolla tetrahydropapaveriinin kanssa. Viimeisessä vaiheessa tetrahydrokinoliinirenkaan typpiatomi metyloidaan metyylibentseenisulfonaatin avulla.
Maryn maakunta

| Maryn maakunta |
| --- | --- |
 Kameleja laiduntamassa Mervin raunioiden edustalla.
 Maakunnan sijainti Turkmenistanin kartalla.
Valtio:  Turkmenistan
Hallinto:  
 – hallinnollinen keskus:  Mary
Pinta-ala:  87 140 km²
Väkiluku (2022):  1 613 386
 
Maakunnan sivusto
Maryn maakunta (turkmeeniksi Mary welaýaty) on hallintoalue Keski-Aasiassa sijaitsevan Turkmenistanin kaakkoisosassa. Sen keskus on Maryn kaupunki. Alueen pinta-ala on 87 140 neliökilometriä. Vuoden 2022 väestönlaskennan mukaan siellä oli 1 613 386 asukasta.
Maantiede, ilmasto ja luonto

Maryn maakunta rajoittuu lännessä Ahalin ja pohjoisessa ja koillisessa Lebapin maakuntiin sekä kaakossa ja etelässä Afganistaniin. Pääosin Turanin alangon kaakkoisosassa sijaitseva maakunta on kumpuilevaa, pohjoiseen päin loivasti laskeutuvaa tasankoa.
Maakunnan pohjois- ja keskiosat ovat Karakumin hiekka-aavikkoa. Etelässä sijaitsevat Paropamisusvuorten reuna-alueen muodostavat Bathyzin ja Garabilin ylängöt. Hyötykaivannaisiin kuuluvat maakaasu, ruokasuola ja rakennusaineet.
Seudulla vallitsee kuiva mannerilmasto. Talvi on leuto ja vähäluminen ja kesä pitkä, kuuma ja kuiva. Tammikuun keskilämpötila on –2 ja heinäkuun 28–32,2 astetta. Vuotuinen sademäärä on pohjoisessa 115–140 ja etelässä 240–265 millimetriä. Sateita saadaan etupäässä talvella ja keväällä.
Tärkein vesilähde on Amudarjasta alkunsa saava Karakumin kanava, joka ulottui Murgabin keidasalueelle vuonna 1959. Paropamisukselta virtaavat Murgab ja sen sivujoet Kashan ja Kushk, joiden vesi käytetään kokonaan maatalouden keinokasteluun. Aavikolla hyödynnetään myös pohjavettä.
Aavikon kasvillisuus koostuu heinäkasveista, pensaista ja saksaulpuista. Murgabin varrella on rantametsiä. Bathyzin ylängöllä ja Kushkin seudulla kasvaa paikoin pistaasipuita. Aavikon eläinlajeihin kuuluvat kuhertajagaselli, saiga-antilooppi, susi, korsakki ja kultasakaali. Bathyzin luonnonpuistossa elävät argaali, leopardi, tiikerihilleri ja juovahyeena sekä jokien varsilla villisika ja piikkisika.
Hallinnollinen jako ja asutus

Vuonna 1939 perustettu, 1963 lakkautettu ja 1970 uudelleen perustettu maakunta jakautuu hallinnollisesti Maryn ja Baýramalyn piirikuntatasoisiin kaupunkeihin sekä 11 piirikuntaan, jotka ovat Baýramaly, Garagum, Mary, Murgap, Oguzhan, Sakarçäge, Serhetabat, Tagtabazar, Türkmengala, Wekilbazar ja Ýolöten.
Noin kolme neljäsosaa väestöstä asuu maaseudulla. Vuoden 1995 väestönlaskennan mukaan maakunnan asukkaista 85,9 prosenttia oli turkmeeneja, 4,3 prosenttia venäläisiä ja 3,6 prosenttia belutšeja. Vuonna 2020 turkmeenien osuudeksi arvioitiin 91,2, belutšien 4,1 ja venäläisten 1,2 prosenttia.
Talous ja liikenne

Maakunta on Turkmenistanin tärkeimpiä maakaasun, sähkön ja lannoitteiden tuottajia. Siellä on myös elintarvike-, tekstiili-, metalli- ja rakennustarviketeollisuutta. Maryn lähellä sijaitsee suuri maakaasua käyttävä sähkövoimala ja lannoitetehdas. Maatalous tuottaa puuvillaa, viljaa, vihanneksia, hedelmiä, lihaa, maitoa, villaa ja nahkaa.
Maryn kautta kulkee Aşgabatin ja Türkmenabatin välinen maantie ja rautatie, joista haarautuvat yhteydet Afganistaniin. Kaupungissa on myös kansainvälinen lentoasema. Karakumin kanavalla on tavaraliikennettä.
Kulttuuri

Maryssa toimii Turkmenistanin energiakorkeakoulu ja joukko eri alojen ammattioppilaitoksia. Kulttuurilaitoksia ovat alueen kotiseutumuseo ja kulttuuripalatsi. Maakunnan ja koko Turkmenistanin tärkein nähtävyys ovat Unescon maailmanperintöluetteloon kuuluvat muinaisen Mervin kaupungin rauniot. Muita kohteita ovat Goňur Depen pronssikautinen asutus Maryn keitaan pohjoisreunalla ja Ýekedeşikin asuinluolat lähellä Afganistanin rajaa.
Aiheesta muualla

Maakunnan sivusto
Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Maryn maakunta Wikimedia Commonsissa
Turkmenistanin maakunnat
Ahal
Balkan
Daşoguz
Lebap
Mary
Fenoprofeeni

| --- | --- |


Fenoprofeeni
Systemaattinen (IUPAC) nimi
2-(3-fenoksifenyyli)propaanihappo
Tunnisteet
CAS-numero: 29679-58-1
ATC-koodi: M01AE04
PubChem CID: 3342
DrugBank: DB00573
Kemialliset tiedot
Kaava: C15H14O3 
Moolimassa: 242,262
SMILES: Etsi tietokannasta: eMolecules, PubChem
Fysikaaliset tiedot
Kiehumispiste: 168–171 °C 0,11 mmHg
Liukoisuus veteen: 0,25 g/l
Farmakokineettiset tiedot
Hyötyosuus: 85 %
Proteiinisitoutuminen: 99 %
Metabolia: Hepaattinen
Puoliintumisaika: 2,5 h
Ekskreetio:  ?
Terapeuttiset näkökohdat
Raskauskategoria:  ?
Reseptiluokitus:    
Antotapa: Oraalinen
Fenoprofeeni (C15H14O3) on fenyylipropaanihappojohdannaisiin kuuluva orgaaninen yhdiste. Yhdistettä voidaan käyttää lääketieteessä tulehduskipulääkkeenä nivelkipujen hoitoon.
Ominaisuudet ja käyttö

Huoneenlämpötilassa fenoprofeeni on väritöntä öljymäistä nestettä. Yhdiste liukenee vähäisessä määrin veteen ja hieman paremmin alkoholeihin. Fenoprofeeni on heikko happo ja sen pKa-arvo on 4,5. Monien muiden tulehduskipulääkkeiden tavoin fenoprofeenin vaikutusmekanismi perustuu syklo-oksigenaasientsyymin toiminnan estoon. Tämän seurauksena tulehduksen välittäjäaineina toimivien prostaglandiinien synteesi estyy. Teholtaan aine on verrattavissa ibuprofeeniin. Fenoprofeenia käytetään useimmiten kalsiumsuolana   nivelreuman ja nivelrikon aiheuttaman kivun lievittämiseen. Fenoprofeenin haittavaikutukset ovat tyypillisiä tulehduskipulääkkeille ja tyypillisten haittavaikutusten lisäksi esiintyy myös allergista ihottumaa ja munuaistoksisuutta.
Valmistus

Fenoprofeenin synteesin ensimmäisessä vaiheessa m-hydroksiasetofenoni reagoi emäksisissä olosuhteissa kuparin katalysoimana bromibentseenin kanssa muodostaen m-fenoksiasetofenonia. Tämän yhdisteen karbonyyliryhmä pelkistetään hydroksyyliryhmäksi natriumboorihydridillä. Seuraavalla vaiheessa tuote bromataan fosforitribromidin avulla ja tämän jälkeen bromiatomi korvataan syanoryhmällä nukleofiilisella substituutioreaktiolla natriumsyanidin kanssa. Viimeisessä vaiheessa syanoryhmä hydrolysoidaan ja tuotteena muodostuu fenoprofeenia.
Fenyylipropanoliamiini

| --- | --- |


Fenyylipropanoliamiini
Systemaattinen (IUPAC) nimi
(1R,2S)-2-amino-1-fenyylipropan-1-oli
Tunnisteet
CAS-numero: 14838-15-4
ATC-koodi: R01BA01
PubChem CID: 10297
DrugBank: DB00397
Kemialliset tiedot
Kaava: C9H13NO 
Moolimassa: 151,204
SMILES: Etsi tietokannasta: eMolecules, PubChem
Fysikaaliset tiedot
Sulamispiste: 101–101.5 °C 
Farmakokineettiset tiedot
Hyötyosuus:  ?
Metabolia: Kuten muutkin fenyylisopropanoliamiinit, pienet määrät lääkettä metaboloituvat hitaasti maksassa aktiiviseksi hydroksyloiduksi metaboliitiksi.
Puoliintumisaika: 2,1-3,4 h
Ekskreetio: Noin 80-90% fenyylipropanolamiinin annoksesta erittyy muuttumattomana virtsaan 24 tunnin kuluessa.
Terapeuttiset näkökohdat
Raskauskategoria:  ?
Reseptiluokitus:    
Antotapa: Oraalinen
Fenyylipropanoliamiini eli norefedriini (C9H13NO) on aromaattisiin alkanoliamiineihin eli aminoalkoholeihin kuuluva orgaaninen yhdiste. Yhdistettä voidaan käyttää muun muassa allergisen nuhan hoitoon ja laihdutuslääkkeenä, mutta se on haittavaikutuksien vuoksi vedetty markkinoilta eräissä maissa. Suomessa sitä myydään valmistenimellä Rinexin.
Ominaisuudet, valmistus ja käyttö

Huoneenlämpötilassa fenyylipropanoliamiini on kiteistä ainetta. Yhdiste on emäs, ja sen pKa-arvo on 9,44. Fenyylipropanoliamiini on sympatomimeettinen yhdiste ja sitoutuu adrenergisiin α- ja β-reseptoreihin. Se aktivoi keskushermostoa ja supistaa verisuonia. Vaikutukset ovat hieman vähäisempiä kuin efedriinillä. Fenyylipropanoliamiinia voidaan käyttää vähentämään nenän tukkoisuutta, koska se supistaa nenän limakalvoja ja vähentää siten turvotusta.
Fenyylipropanoliamiinilla on myös ruokahalua vähentävä ominaisuus, minkä vuoksi sitä on käytetty laihdutuslääkkeenä. Tyypillisiä fenyylipropanoliamiinin aiheuttamia haittavaikutuksia ovat hermostuneisuus, unettomuus, huimaus ja pääkipu. Yhdisteen on havaittu kasvattavan aivoverenvuodon riskiä nuorilla naisilla, minkä vuoksi se vedettiin Yhdysvalloissa markkinoilta vuonna 2000 ja Kanadassa vuonna 2001. Huomiota on myös herättänyt fenyylipropanolin mahdollinen käyttö amfetamiinin valmistukseen.
Fenyylipropanoliamiinia valmistetaan lähtien propiofenonista. Ensimmäisessä vaiheessa propiofenonista muodostetaan oksimiinojohdannainen, joka pelkistetään vedyttämällä jalometallikatalyyttien läsnä ollessa fenyylipropanoliamiiniksi.
Aiheesta muualla

Human Metabolome Database (HMDB): Phenylpropanolamine (englanniksi)
Kyoto Encyclopedia of Genes and Genomes (KEGG): Phenylpropanolamine (englanniksi)
ChemBlink: Norpseudoephedrine (englanniksi)
Uimaharju (reunamoreeni)

Uimaharju  on viime jääkauden loppuvaiheeseen ajoitettu reunamoreeni, joka sijaitsee Joensuun Uimaharjussa Pohjois-Karjalassa. Se on näkyvä osa Pielisjärven reunamuodostumasta, joka ylittää Pielisen sen kaakkoisosassa erottaen Rukaveden ja Pahkeenveden järvenosat toisistaan. Uimaharjun näkyvä osa on noin 7 kilometriä pitkä. Selänteen ympärille on Pielisen koillisrantaan kohonnut Uimaharjun taajama.
Maantietoa

Uimaharju on lounas-koillis-suuntainen moreeniselänteen osuus, jonka maanpäälliset merkit katoavat lyhyeksi matkaa sen kummassakin päässä. Muodostuman lounaispäässä sijaitsee kangasmetsäalue, jonka eteläsivulle on muodostunut Rahkeen kylä. Selänne jatkuu 1,5 kilometriä leveän Pielisjärven eteläosan yli muodostaen sen kummallekin rannalle niemet. Lounaisrannasta työntyy esille 700 metriä pitkä Laiskanniemi ja koillisrannasta yli 800 metrinen niemi. Niemien välinen Uimasalmi on levennetty 80 metrin levyiseksi. Salmeen on merkitty laivaväylä, jolla on 2,4 metrin syväys. Koillisrannan niemen juureen laskevat pohjoisessa Honkajoki ja etelässä Alajoki.
Salmen ylittää kaksi siltaa. Maantiesillalle tulee Joensuusta kantatie 73, joka kääntyy Uimaharjun selänteellä liikenneympyrässä kohti pohjoista. Selänteen suuntaan noin kolme kilometriä koilliseen jatkaa yhdystie 5160. Uimaharjun taajama on levittäytynyt kummallekin puolelle moreeniselännettä. Uimaharjun ylityspaikalla on myös rautatiesilta, jonka ylittää Joensuu–Kontiomäki-rata.
Uimaharjun reunamoreenin lounaispuolella ja kallioylängön takana sijaitsee Kuusojan laaksontäytesuisto ja hieman kauempana lounaassa Pielisjärven reunamuodostuman alkuosa Jaamankangas.
Maantiesilta Uimasalmessa
Rautatiesilta Uimasalmessa
Luonnonhistoriaa > Muodostumisteoria

Uimaharju muodostui noin 11 400–11 300 vuotta sitten Skandinavian mannerjäätikön Pohjois-Karjalan virtauskielekkeen eteen. Se on luonteeltaan pääasiassa reunamoreeni, joissa on yleensä puskumoreenin muodossa sekä pohjamoreenia että pintamoreenia. Virtauskieleke päättyi veteen, joka oli Baltian jääjärven lahti. Kun maankohoaminen nosti ympäristön maanpintaa ylemmäksi, kuroutui Pielisjärven puoleinen lahdenosa omaksi järvekseen, jolla oli yhtenä rantana mannerjäätikön reuna. Tätä järvivaihetta kutsutaan Pielisen jääjärveksi. Kuroutuminen tapahtui Uimaharjulla, joka jäi silloin suureksi osaksi vedenpinnan yläpuolelle, mutta toimi samalla Pielisen jääjärven lasku-uomana.
Luonnonhistoriaa > Pielisen lasku-uomat ja Pielisjoen synty

Jääjärvelle avautui 100 vuotta myöhemmin uusi lasku-uoma Koposenvaaran alueella, jolloin Uimaharjun laskukynnys jäi kuivilleen. Kun mannerjäätikön reuna hiljalleen perääntyi, kasvoi samalla jääjärven pinta-ala. Se oli laajimmillaan noin 11 000 vuotta sitten. Maankohoaminen oli kuitenkin epätasaista, jolloin jääjärven luoteispää kohosi nopeammin kuin sen kaakkoispää. Järvialtaan kallistuminen kaakkoon päin nosti jääjärven vedenpintaa ylös Uimaharjun rinteelle ja noin 10 200 vuotta sitten vesi ylitti taas Uimaharjun kynnyksen. Kallistumisen jatkuessa Uimaharjun merkitys lasku-uomana korostui ja lopuksi se muodosti jääjärvelle sen ainoan lasku-uoman. Kun jäätikön reuna perääntyi luoteessa ja paljasti samalla siellä alavampia alueita, puhkesi jääjärvelle uusi lasku-uoma noin 10 500 vuotta sitten. Pielisestä muodostui nyt itsenäinen järvi, joka on nykyisen Pielisjärven suora edeltäjä. Uimaharju tosin kuivui taas, mutta kallistumisen jatkuessa, Uimaharjulle muodostui lasku-uoma noin 10 000 vuotta sitten. Uimaharjun takana oli hiekkapohjaisia maa-alueita, jonne vesi virtasi muodostaen aluksi lyhyen joen. Tämä vaihe ajoitetaan 9 600 vuoden ikäiseksi . Se piteni myöhemmin asteittain ja se muodostaa nykyään Pielisjoen, joka laskee Saimaaseen Joensuussa.
Oulunkylä

| Oulunkylä> Åggelby |
| --- | --- |
 Kaupungin kartta, jossa Oulunkylä korostettuna.  Helsingin kaupunginosat
Kaupunki:  Helsinki
Suurpiiri:  Pohjoinen suurpiiri
Kaupunginosa nro:  28
Pinta-ala:  8,61 km² 
Väkiluku:  23 854
Väestötiheys:  2770 as./km²
Osa-alueet:  Maunula, Maunulanpuisto, Metsälä, Patola, Pirkkola, Veräjälaakso, Veräjämäki
Postinumero(t):  00620 (Metsälä), 00630 (Maunula, Maunulanpuisto ja Pirkkola), 00640 (Patola), 00650 (Veräjälaakso ja Veräjämäki)
Lähialueet:  Pasila, Käpylä, Koskela, Haaga, Kaarela, Pakila, Viikki, Pukinmäki, Malmi
| Oulunkylä Åggelby> Entinen kunta – nykyiset kunnat: Helsinki |
| --- | --- |

 sijainti 
Lääni:  Uudenmaan lääni
Kihlakunta:  Helsingin kihlakunta
Kuntanumero:  566
Hallinnollinen keskus:  Patola
Perustettu:  1921
– emäpitäjä:  Helsingin mlk
Liitetty:  1946
– kuntaan:  Helsinki
Pinta-ala:   km²   (1.1.1945)
– maa:  5,82 km²
Väkiluku:  
Tapani Talarin Kuntaliitolle suunnittelema Oulunkylän kunnan epävirallinen perinnevaakuna.
Oulunkylä (ruots. Åggelby) on kaupunginosa Pohjois-Helsingissä. Oulunkylä sijaitsee Helsingin kantakaupungin rajalla pääradan varressa noin kuusi kilometriä keskustasta pohjoiseen.
Oulunkylä on Helsingin 28. kaupunginosa, joka käsittää Oulunkylän ja Maunulan peruspiirit. Kaupunginosa muodostuu Maunulan, Maunulanpuiston, Metsälän, Patolan, Pirkkolan, Veräjälaakson ja Veräjämäen osa-alueista.
Historiaa > Asutus

Oulunkylässä on ollut asutusta ainakin 1200-luvulta lähtien. Keskiaikaisissa asiakirjoissa Oulunkylä on Helsingin pitäjään (sittemmin Helsingin maalaiskunta, nykyään Vantaan kaupunki) kuuluva kylä. Isossajaossa 1700-luvun lopulla kylään merkittiin viisi verotaloa: Landboas, Månsas, Britas, Petas ja Nybondas. Näistä kolme ensiksi mainittua olivat 1800-luvun lopulla yhdysviljelyksessä Oulunkylän kartanona. Helsingin kaupunki osti kartanon vuonna 1908 ja lunasti hallintaoikeuden myös Nybondasin taloon vuonna 1910.
Esikaupunkiasutusta alkoi Oulunkylään muodostua sen jälkeen, kun alueelle vuonna 1881 oli perustettu rautatieasema. Vuonna 1907 Oulunkylästä muodostettiin taajaväkinen yhdyskunta. Tuolloin määriteltiin myös yhdyskunnan rajat. Alueen muodosti Oulunkylän kylä ja Kottbyn yksinäistalon alue N:o 1. Kottby oli aikaisemmin jaettu kahteen kokonaisuuteen, Lands-Kottby ja Käpylä, joista jälkimmäinen oli Kumpulan liittämisen yhteydessä sulautettu Helsinkiin.
Oulunkylä erotettiin Helsingin maalaiskunnasta itsenäiseksi Åggelbyn kunnaksi vuonna 1921. Suomenkielisen nimen Oulunkylän kunta sai 1922. Helsinkiin Oulunkylä liitettiin suuressa alueliitoksessa 1946. Vuonna 1959 Oulunkylän kaupunginosa jaettiin Maunulan, Metsälän, Patolan, Pirkkolan ja Veräjämäen osa-alueisiin.
Historiaa > Oulunkylä kirjallisuudessa

Oulunkylä oli kirjailija Joel Lehtosen kahden romaanin Rakastunut rampa eli Sakris Kukkelman, köyhä polseviikki (1922) ja Henkien taistelu, Kertomus tunnetuista kansalaisistamme (1933) fiktiivinen Krokelby-niminen tapahtumapaikka.
Historiaa > Nimistöstä

Oulunkylän nimen (ruots. Åggelby) alkuperää ei tiedetä, eikä edes ole varmaa, onko se alkuperältään suomen- vai ruotsinkielinen. Nimi on esiintynyt 1500-luvulla muun muassa muodoissa Ogleby, Ogelby ja Ågelby, joskus myös Vggleby tai Ögleby. Suomalainen muoto Oulunkylä on ollut käytössä ainakin 1880-luvulta lähtien, mutta se saattaa olla paljon vanhempi.
Nimen on arveltu johtuvan suomen kielessä aikoinaan esiintyneestä, saamen kielestä lainatusta tulva­vettä tarkoittavasta sanasta oulu, joka esiintynee myös paikannimissä Oulu, Oulainen ja Oulanka. Oulunkylän nimen vanhojen kirjoitusasujen on kuitenkin katsottu osoittavan, ettei nimi voi johtua tästä sanasta. Toisaalta nimen on myös arveltu johtuvan Mäntsälän Ohkolan kylän nimestä.
Ruotsinkieliseen alkuperään viittaavia nimiteorioita on esitetty useita: Ågloby (glo 'lammikko'), Ågärdhoby (gärdho 'aidattu alue'), Ågölby (göl 'syvänne'), Åkullaby (kulla 'mäki, kukkula'), Åkällby (källa 'lähde'). Mikäli nimi todella on ruotsalaista alkuperää, sen alkuosa on mahdollisesti ruotsin sana å 'joki'. Nimen lopussa esiintyvä sana by tarkoittaisi kylää.
Oulunkylän kantatilat olivat nimiltään Mickels eli Landboas, Britas, Monsas (Månsas), Petas ja Nybondas eli Jeppars. Lisäksi Kottbyn tila sijaitsi osittain nykyisen Oulunkylän alueella. Tilojen nimistä peräti kolme on sittemmin päätynyt viereisten asutusalueiden nimiksi: Britas (Pirkkola), Monsas (Maunula) ja Kottby (Käpylä).
Oulunkylän alueet

Oulunkylän kaupunginosa jakautuu kahteen peruspiiriin ja seitsemään alueeseen seuraavan taulukon mukaisesti. Asukasluvut ovat 1.1.2012 mukaiset.
| Peruspiiri | Alue | Asukasluku 2012 | Asukasluku 2020 | Ennuste 2035 | Äänestysalue | Postinumero |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| Oulunkylän peruspiiri (404) | Patola (284) * | 9 425 | 10 592 | 11 464 | 28D, 28E, 28F | 00620, 00640 |
| Oulunkylän peruspiiri (404) | Veräjämäki (285) | 2 837 | 2 936 | 4 924 | 28G | 00650 |
| Oulunkylän peruspiiri (404) | Veräjälaakso (287) | 1 413 | 1 329 | 1 188 | 28G | 00650 |
| Oulunkylä yhteensä |  |  | 14 856 | 17 577 |  |  |
| Maunulan peruspiiri (400) | Pirkkola (281) | 472 | 472 | 518 | 28A | 00630 |
| Maunulan peruspiiri (400) | Maunula (282) | 7 102 | 7 570 | 7 500 | 28A, 28B | 00630 |
| Maunulan peruspiiri (400) | Metsälä (283) | 1 084 | 1 056 | 1 307 | 28B | 00620 |
| Maunulan peruspiiri (400) | Maunulanpuisto (286) | 3 | 180 | 4 813 | 28B | 00620, 00630 |
| Maunula yhteensä |  |  | 9 278 | 14 139 |  |  |
*) Patola käsittää Oulunkylän keskeisen alueen pääradan ja Tuusulanväylän välissä.
Postinumeroalueet eivät noudata täsmälleen muuta aluejakoa.
Oulunkylän peruspiirit ja väestö

Oulunkylän kaupunginosa jakautuu kahteen peruspiiriin, jotka ovat Oulunkylä (numero 404) ja Maunula (numero 400). Oulunkylän peruspiirissä on kolme osaa: vanhemmat Patola ja Veräjämäki sekä uusin tulokas, 1990-luvulla rakennettu Veräjälaakso.
Oulunkylän peruspiirissä oli vuonna 2012 yhteensä 13 675 asukasta. Asukkaista oli suomenkielisiä 89 % (koko Helsingissä 83 %) ja ruotsinkielisiä 4 % (6 %). Ulkomaalaistaustaisia oli 8 % (koko Helsingissä 12 %). Peruspiirin asunnoista oli vuonna 2011 vuokra-asuntoja 38 % (Helsingin keskiarvo 45 %) ja pientaloasuntoja 21 % (13 %). Asuntojen keskikoko oli 70 m2 (63 m2).
Vuoden 2010 tilaston mukaan kaupungin vuokra-asuntoja oli Oulunkylän peruspiirissä 12 % (koko Helsingissä 14 %). Kaupungin vuokra-asuntojen osuus oli suurempi Veräjämäessä ja Veräjälaaksossa ja pienempi Patolassa pääradan pohjoispuolella.
Helsingin väestö piireittäin ja osa-alueittain 31.12.2019 ja ennuste 31.12.2020-2035 sekä muutos 2019-2035 (Lähde: hri.fi, 14.5.2021)
| 0 | 1 | 2 | 3 | 4 | 5 | 6 | 7 | 8 | 9 | 10 | 11 | 12 | 13 | 14 | 15 | 16 | 17 | 18 |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
|  | 2019 | 2020 | 2021 | 2022 | 2023 | 2024 | 2025 | 2026 | 2027 | 2028 | 2029 | 2030 | 2031 | 2032 | 2033 | 2034 | 2035 | 2019-2035 |
| 4 Pohjoinen suurpiiri | 43 340 | 43 563 | 43 989 | 44 724 | 45 812 | 46 983 | 47 560 | 48 493 | 49 195 | 49 510 | 50 066 | 49 994 | 50 097 | 49 979 | 49 834 | 49 751 | 50 023 | 6 683 |
|   404 Oulunkylä | 14 903 | 14 856 | 14 861 | 15 085 | 15 312 | 16 014 | 16 244 | 16 215 | 16 320 | 16 503 | 16 653 | 16 698 | 17 058 | 17 185 | 17 252 | 17 303 | 17 577 | 2 674 |
|     284 Patola | 10 661 | 10 592 | 10 530 | 10 630 | 10 615 | 10 993 | 10 945 | 10 913 | 11 062 | 11 291 | 11 332 | 11 243 | 11 457 | 11 392 | 11 321 | 11 249 | 11 464 | 803 |
|     285 Veräjämäki | 2 909 | 2 936 | 3 007 | 3 138 | 3 385 | 3 717 | 4 005 | 4 018 | 3 984 | 3 949 | 4 069 | 4 214 | 4 370 | 4 574 | 4 722 | 4 856 | 4 924 | 2 015 |
|     287 Veräjälaakso | 1 333 | 1 329 | 1 324 | 1 317 | 1 312 | 1 304 | 1 295 | 1 284 | 1 274 | 1 263 | 1 252 | 1 241 | 1 230 | 1 220 | 1 209 | 1 199 | 1 188 | -145 |
|   401 Maunula | 9 034 | 9 278 | 9 718 | 10 257 | 11 147 | 11 631 | 11 959 | 12 996 | 13 632 | 13 878 | 14 403 | 14 387 | 14 262 | 14 145 | 14 043 | 14 019 | 14 139 | 5 105 |
|     281 Pirkkola | 474 | 472 | 470 | 468 | 530 | 567 | 572 | 567 | 562 | 557 | 551 | 546 | 540 | 535 | 530 | 524 | 518 | 44 |
|     282 Maunula | 7 500 | 7 570 | 7 611 | 7 565 | 7 554 | 7 649 | 7 730 | 7 811 | 7 941 | 7 905 | 7 837 | 7 772 | 7 709 | 7 651 | 7 601 | 7 552 | 7 500 | 0 |
|     283 Metsälä | 1 060 | 1 056 | 1 065 | 1 063 | 1 058 | 1 053 | 1 046 | 1 039 | 1 033 | 1 027 | 1 020 | 1 015 | 1 009 | 1 004 | 1 001 | 1 079 | 1 307 | 247 |
|     286 Maunulanpuisto | 0 | 180 | 573 | 1 162 | 2 005 | 2 362 | 2 610 | 3 579 | 4 096 | 4 389 | 4 994 | 5 055 | 5 004 | 4 956 | 4 911 | 4 864 | 4 813 | 4 813 |
Rakennuskanta

Oulunkylä on pääasiassa kerros- ja pientaloaluetta. Kerrostaloalueita sijaitsee eri puolilla Oulunkylää. Pientaloalueilla on sekä rivitaloja että omakotitaloja.
Asuinalueiden ja laajojen virkistysalueiden lisäksi Oulunkylässä on kaksi pienteollisuusaluetta. Toinen sijaitsee Metsälän eteläosassa ja toinen Vantaanjoen rannassa Pukinmäen rajalla. Huomattavia toimistorakennuksia on Käpylän asemalla ja Metsälän eteläosassa. Liikerakennuksia on erityisesti Oulunkylän aseman ja Vantaanjoen rannan tuntumassa sekä Oulunkylän osa-alueen Maunulan keskustassa.
Vanhaa huvila-asutusta on säilynyt Oulunkylässä jonkin verran. Vielä 1950-luvulla rakennuskanta oli enimmäkseen suuria puuhuviloita, joista osa oli siirretty sinne Terijoelta. Niitä on vielä jäljellä varsinkin Veräjämäen puolella, muutamia myös rautatien länsipuolella.
1950- ja 1960-luvuilla Oulunkylään rakennettiin kerrostaloja rautatieaseman läheisyyteen sekä Maunulan osa-alueelle. Myöhemmin kerrostaloja on rakennettu 1970-luvulta lähtien Käskynhaltijantien pohjoispuolelle sekä 1990-luvulla Veräjälaaksoon. 2020-luvulla uusia asuntoja rakentuu aseman ympäristöön ja Käskynhaltijantien varrelle.
Asuntorakentamisen ennuste Helsingissä osa-alueittain 2020-2035, valmistuvaa asuntokerrosalaa, 1 000 k-m2 (Lähde: hri.fi, 14.5.2021)
| 0 | 1 | 2 | 3 | 4 | 5 | 6 | 7 | 8 | 9 | 10 | 11 | 12 | 13 | 14 | 15 | 16 | 17 |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| Alue | 2020 | 2021 | 2022 | 2023 | 2024 | 2025 | 2026 | 2027 | 2028 | 2029 | 2030 | 2031 | 2032 | 2033 | 2034 | 2035 | Yht. |
|   404 Oulunkylä | 2,3 | 4,1 | 14,9 | 13,7 | 37,0 | 13,3 | 4,0 | 11,8 | 15,8 | 11,5 | 9,0 | 23,6 | 12,0 | 8,0 | 8,0 | 19,0 | 207,9 |
|     284 Patola | 0,0 | 0,0 | 8,7 | 1,7 | 19,9 | 0,0 | 4,0 | 11,8 | 15,8 | 3,5 | 0,0 | 15,6 | 0,0 | 0,0 | 0,0 | 15,0 | 96,0 |
|     285 Veräjämäki | 2,3 | 4,1 | 6,2 | 12,0 | 17,1 | 13,3 | 0,0 | 0,0 | 0,0 | 8,0 | 9,0 | 8,0 | 12,0 | 8,0 | 8,0 | 4,0 | 111,9 |
    287 Veräjälaakso: -
|     401 Maunula | 13,6 | 23,0 | 26,2 | 42,3 | 23,6 | 18,7 | 58,0 | 30,3 | 13,6 | 30,2 | 0,0 | 0,0 | 0,0 | 0,0 | 5,0 | 10,0 | 294,4 |
|     281 Pirkkola | 0,0 | 0,0 | 0,0 | 3,1 | 1,8 | 0,0 | 0,0 | 0,0 | 0,0 | 0,0 | 0,0 | 0,0 | 0,0 | 0,0 | 0,0 | 0,0 | 4,9 |
|     282 Maunula | 4,9 | 3,2 | 0,0 | 2,0 | 6,3 | 6,1 | 8,0 | 7,8 | 0,0 | 0,0 | 0,0 | 0,0 | 0,0 | 0,0 | 0,0 | 0,0 | 38,2 |
|     283 Metsälä | 0,0 | 0,7 | 0,0 | 0,0 | 0,0 | 0,0 | 0,0 | 0,0 | 0,0 | 0,0 | 0,0 | 0,0 | 0,0 | 0,0 | 5,0 | 10,0 | 15,7 |
|     286 Maunulanpuisto | 8,7 | 19,2 | 26,2 | 37,2 | 15,5 | 12,6 | 50,0 | 22,5 | 13,6 | 30,2 | 0,0 | 0,0 | 0,0 | 0,0 | 0,0 | 0,0 | 235,6 |