stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Eva Hortensia Synnerberg

Eva Hortensia Synnerberg, taiteilijanimi Hortense (9. tammikuuta 1856 Heinola – 15. helmikuuta 1920) oli suomalainen oopperalaulaja, kansainvälisesti tunnettu mezzosopraano. Hän opiskeli Pietarissa ja Milanossa, jossa hänen opettajansa oli Francesco Lamperti. Synnerberg piti ensikonserttinsa Helsingissä 1875. Hän oli sittemmin kiinnitettynä muun muassa Lontoossa Covent Gardenin oopperassa 1876 ja 1877–1879. Pidettyään jäähyväiskonsertin Helsingissä 1896 hän siirtyi 1898 opettajaksi Harkovan konservatorioon.
Hänen vanhempansa olivat eversti Albert Theodor Synnerberg ja Eva Carolina Augusta Bergenstråle.
Dylan

Dylan voi tarkoittaa ainakin seuraavaa:
Henkilöitä > Dylan sukunimenä

Bob Dylan (s. 1941), yhdysvaltalainen folk-muusikko, laulaja ja lauluntekijä, Nobelin kirjallisuuspalkinnon saaja
Jakob Dylan (s. 1969), yhdysvaltalainen muusikko, laulaja ja lauluntekijä
Henkilöitä > Dylan etunimenä

Dylan Armstrong (s. 1981), kanadalainen kuulantyöntäjä
Dylan Boersma (s. 1995), yhdysvaltalainen näyttelijä
Dylan Borlée (s. 1992), belgialainen pikajuoksija
Dylan Bruno (s. 1972), yhdysvaltalainen näyttelijä ja malli
Dylan Cozens (s. 2001), kanadalainen jääkiekkoilija
Dylan DeMelo (s. 1993), kanadalainen jääkiekkoilija
Dylan Gambrell (s. 1996), yhdysvaltalainen jääkiekkoilija
Dylan Fergus (s. 1980), yhdysvaltalainen näyttelijä
Dylan Klebold (1981–1999), yhdysvaltalainen henkirikollinen, toinen Columbinen verilöylyn toteuttajista
Dylan Larkin (s. 1996), yhdysvaltalais-kanadalainen jääkiekkoilija
Dylan LeBlanc (s. 1990), yhdysvaltalainen countrymuusikko ja lauluntekij
Dylan McDermott (s. 1961), yhdysvaltalainen näyttelijä
Dylan McIlrath (s. 1992), kanadalainen jääkiekkoilija
Dylan Minnette (s. 1996), yhdysvaltalainen näyttelijä ja muusikko
Dylan Moran (s. 1971), irlantilainen koomikko, käsikirjoittaja ja näyttelijä
Dylan Moriarity (s. 1994), kanadalainen alamäkiluistelija
Dylan Murnane (s. 1995), australialainen jalkapalloilija
Dylan O’Brien (s. 1991), yhdysvaltalainen näyttelijä
Dylan Olsen (s. 1991), kanadalainen jääkiekkoilija,
Dylan Postl (s. 1986), yhdysvaltalainen showpainija
Dylan Reese (s. 1984), yhdysvaltalainen jääkiekkoilija
Dylan Ryder (s. 1991), yhdysvaltalainen pornonäyttelijä
Dylan Sikura (s. 1995), kanadalainen jääkiekkoilija
Dylan Smith (s. 1992), yhdysvaltalainen näyttelijä
Dylan Sprouse (s. 1992), yhdysvaltalainen lapsinäyttelijä
Dylan Strome (s. 1997), kanadalainen jääkiekkoilija
Dylan Thomas (1914–1953), walesiläinen runoilija-
Dylan Vox (s. 1972), yhdysvaltalainen näyttelijä
Dylan Walsh (s. 1963), yhdysvaltalainen näyttelijä
Dylan Wells (s. 1998), kanadalainen jääkiekkomaalivahti
Albumeita

Bob Dylan
The Freewheelin' Bob Dylan
Another Side of Bob Dylan
Dylan
| --- | --- |
: Tämä on täsmennyssivu, joka luettelee monimerkityksisen käsitteen eri merkitykset tai useita eri henkilöitä. Artikkelisivuja, joiden nimessä tai tekstissä lukee ”Dylan”, voi hakea sivunnimihaulla, laajalla sivunnimihaulla tai tekstihaulla.
Erika Haavisto

| Erika Haavisto |
| --- | --- |

Henkilötiedot
Kansalaisuus:  Suomi
Ammatti:  elokuvaohjaaja ja kuvaaja
Aiheesta muualla
IMDb
Elonet
Erika Haavisto (s. 1990) on suomalainen dokumentaaristen elokuvien ja sarjojen tekijä.
Ura

Haavisto valmistui Lundin yliopiston elokuvatuotannon maisteriohjelmasta vuonna 2015. Haaviston lopputyö käsitteli sitä, kuinka totuudenmukainen dokumenttielokuvan esittämä todellisuus on .
Erika Haaviston kiinnostus dokumenttielokuvia kohtaan alkoi vuoden 2005 Dokkinon kehittelypajassa , missä hän leikkasi ja kuvasi lyhytelokuvan Mä tykkään muusta luokkatovereidensa kanssa. Elokuva etsi syitä sille, miksi naisia haukutaan lehmiksi.
Vuonna 2016 Erika Haavisto kuvasi ensimmäisen lyhytdokumenttielokuvansa Coffee First. Projektin rahoitti Yle FOLK ja elokuva esitettiin Ylellä televisiossa ja Yle Areenassa. Lyhytelokuvassa nuori yrittäjä lähtee Piilaaksoon perustamaan pikakahviyritystä.
Lyhytelokuvan julkaisun jälkeen Haavisto sai rahoituksen ensiohjaukselleen Silicon Valley, Baby:lle, joka on laajempi autobiografinen kuvaus nuoren miehen ja tämän puolison matkasta Piilaaksoon valmistamaan maailman parasta pikakahvia . Startup-yrittämisen ala- ja ylämäet kiinnostivat yleisöä, sillä Silicon Valley, Baby oli vuoden 2020 Docpoint-elokuvafestivaalin neljänneksi katsotuin elokuva myyden loppuun kaikki neljä näytöstä . Elokuva esitettiin myös Uudessa-Seelannissa Doc Edge -elokuvafestivaalilla .
Haavisto työskenteli pääkuvaajana ja tuottajana Dangerous Play -elokuvassa, jossa ohjaaja seuraa pikkusiskonsa elämää. Haaviston vuodesta 2019 asti kehitteillä ollut toinen pitkä dokumenttielokuvahanke Like a Virgin on saanut neljän säätiön rahoituksen . Dokumenttielokuvien lisäksi hän on kuvannut kaksi kautta rekkailusta kertovaa sarjaa Ylelle .
Tuotantojen ohella Erika Haavisto kirjoittaa toisinaan juttuja Lehtiset-elokuvakulttuurilehteen  .
Filmografia

Coffee First. 2016. Dokumentaarinen lyhytelokuva.
Silicon Valley, Baby. 2020. Pitkä dokumenttielokuva.
Rahdinmetsästäjät, kausi 1. 2022. Reality-tv-sarja.
Made in Finland. 2023. Draamasarjan making of -videot.
Rahdinmetsästäjät, kausi 2. 2024. Reality-tv-sarja.
Dangerous Play. 2025. Dokumentaarinen tv-sarja.
Palkinnot ja tunnustukset

Kunniamainita dokumenttielokuvasta Silicon Valley, Baby. 2020. Nordic International Film Festival.
Rahdinmetsästäjät, kausi 1. 2022 . Yleisösuosikkiehdokas Venla-gaalassa.
Aiheesta muualla

Meet Erika Haavisto | Non-fiction filmmaker Shoutout HTX.  10.4.2024.
CV - Erika Filmmaker Cargocollective.com.
Elonet Erika Haavisto
Erkki Antila

| Mitalit> Maa:   Suomi.Miesten ampumahiihto.MM-kilpailut  | Mitalit> Maa:   Suomi.Miesten ampumahiihto.MM-kilpailut  | Mitalit> Maa:   Suomi.Miesten ampumahiihto.MM-kilpailut  | Maa:   Suomi> Miesten ampumahiihto. |
| --- | --- | --- | --- |
|  Hopeaa | Lillehammer 1977 | 4 x 7,5 km |  |
|  Hopeaa | Ruhpolding 1979 | 4 x 7,5 km |  |
|  Hopeaa | Lahti 1981 | 10 km |  |
|  Pronssia | Lahti 1981 | 20 km |  |
Erkki Antila (14. heinäkuuta 1954 Jurva – 28. lokakuuta 2023) oli suomalainen ampumahiihtäjä ja moninkertainen MM-mitalisti.
Antila hiihti avausosuuden Suomen viestijoukkueessa, joka saavutti hopeaa Lillehammerin MM-kilpailuissa 1977 Neuvostoliiton jälkeen. Ruhpoldingin MM-kisoissa 1979 hän hiihti kolmannen osuuden Suomen ollessa jälleen toinen – voiton vei tällä kertaa Itä-Saksa. Molempiin hopeajoukkueisiin kuuluivat hänen lisäkseen Raimo Seppänen, Simo Halonen ja Heikki Ikola.
Lake Placidin olympialaisissa 1980 Antila sijoittui 20 kilometrin kilpailussa viidenneksi ja Suomen viestijoukkueen mukana seitsemänneksi. Lahden MM-kilpailuissa 1981 hän saavutti 10 kilometrin kilpailussa hopeaa Frank Ullrichin jälkeen sekä 20 kilometrillä pronssia Ikolan ja Ullrichin viedessä kirkkaammat mitalit.
Antila voitti kahdeksan Suomen mestaruutta vuosina 1976–1980. Aktiiviuransa jälkeen hän toimi poikansa Timo Antilan valmentajana. Lisäksi Antila oli menestynyt aseen tukin valmistaja ja viimeisin arvokisamenestys hänen valmistalla tukilla on saavutettu 2020-luvulla.
Erkki Antila kuoli 69-vuotiaana sairaskohtaukseen ollessaan hirvimetsällä.
Absolutely Live

| Absolutely Live The Doors |
| --- | --- | --- |

Livealbumin tiedot
 Äänitetty : heinäkuu 1969– heinäkuu 1970
 Julkaistu: heinäkuu 1970
 Formaatti: LP, C-kasetti, CD
 Tuottaja(t): Paul A. Rothchild
 Tyylilaji: psykedeelinen rock, acid rock, blues rock
 Kesto: 77.00
 Levy-yhtiö: Elektra Records
Muut kannet

Listasijoitukset
  8. (1970)
The Doorsin muut julkaisut
| Morrison Hotel 1970 | Absolutely Live 1970 | L.A. Woman 1971 |
Absolutely Live on The Doorsin heinäkuussa 1970 julkaistu livealbumi.
Albumia miksattiin ahkerasti ja yksi kappale saattaa sisältää kohtia useasta konsertista. Esimerkiksi yhden kappaleen intro saattoi olla äänitetty Detroitin konsertissa ja kertosäe puolestaan Bostonissa.
Kappaleet > LP 1

A-puoli
House Announcer – 2.40
Medley:
Alabama Song (Whiskey Bar) – 1.51 (säv. Brecht, Weill)
Back Door Man – 2.22 (säv. Willie Dixon)
Love Hides – 1.48 (säv. Jim Morrison)
Five to One – 4.34 (säv. The Doors)
B-puoli
Build Me a Woman – 3.33 (säv. Morrison)
When the Music's Over – 16.16 (säv. The Doors)
Kappaleet > LP 2

A-puoli
Close to You – 4.04 (säv. Dixon)
Universal Mind – 4.54 (säv. The Doors)
Break on Thru, #2 – 4.42 (säv. The Doors)
B-puoli
The Celebration of the Lizard – 14.48 (säv. Morrison)
Soul Kitchen – 7.15 (säv. The Doors)
Kokoonpano

Jim Morrison – laulu
Ray Manzarek – laulu kappaleessa "Close to You", taustalaulu, urut, syntetisaattoribasso
Robby Krieger – kitara
John Densmore – rummut
Arvostelut

Allmusic () linkki
Esko Haapa

Esko Haapa vuonna 1945
Esko Johannes Haapa (21. lokakuuta 1914 Tampere – 26. huhtikuuta 1991 Helsinki) oli suomalainen teologi ja professori. Hän oli Helsingin yliopiston Raamatun alkukielten apulaisprofessori 1950–1981.
Henkilöhistoria

Esko Haavan vanhemmat olivat toimittaja Lauri Johannes Haapa ja Aura Emilia Nyholm ja puoliso vuodesta 1944 Hanni Tuulikki Kivikuru (Koskinen). Ylioppilaaksi Haapa tuli 1934 ja hänet vihittiin papiksi 1940. Teologian kandidaatin tutkinnon hän suoritti 1944 ja filosofian kandidaatin tutkinnon 1947. Hän toimi ylimääräisenä pappina Tampereen hiippakunnassa 1940–1947 ja Helsingin yliopistossa vt. apulaisprofessorina vuodesta 1948.
Haapa osallistui kahden raamatunkäännöskomitean työhön edustaen Suomen Kirkon Sisälähetysseuraa.
Julkaisuja

Lapset ja vieraat. Ensimmäisten kristittyjen suhtautumisesta ympäristöönsä, 1947
Ihmisen Pojan kuolema, 1949
Markuksen evankeliumi, 1952
Matteuksen evankeliumi, 1958
Espanjan Grand Prix 1978

|  Espanjan Grand Prix 1978  |
| --- | --- |
 7 osakilpailu 16 osakilpailusta kaudella 1978. 
Päivämäärä:  4. kesäkuuta 1978
Sijainti:  Circuito Permanente del Jarama, Espanja
Ratatyyppi:  Moottorirata
Radan pituus:  3,404 km
Kilpailun pituus:  75 kierrosta, 255,323 km
Paalupaikka
Kuljettaja:   Mario Andretti   (Lotus)
Paaluaika:  1.16,39
Palkintokoroke
Voittaja:   Mario Andretti   (Lotus)
Toinen:   Ronnie Peterson   (Lotus)
Kolmas:   Jacques Laffite   (Ligier)
Nopein kierros
Kuljettaja:   Mario Andretti   (Lotus)
Kierrosaika:  1.20,06 (kierroksella 5)
Espanjan Grand Prix 1978 oli Formula 1 -sarjan osakilpailu, joka ajettiin 4. kesäkuuta 1978 Circuito Permanente del Jaraman radalla. Kilpailun voitti Mario Andretti.
Tulokset

| Sija | Nro | Kuljettaja | Talli | Kierrokset | Aika/keskeytys | Lähtöruutu | Pisteet |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 1 | 5 |  Mario Andretti | Lotus-Ford | 75 | 1.41.47,06 | 1 | 9 |
| 2 | 6 |  Ronnie Peterson | Lotus-Ford | 75 | + 19,56 | 2 | 6 |
| 3 | 26 |  Jacques Laffite | Ligier-Matra | 75 | + 37,24 | 10 | 4 |
| 4 | 20 |  Jody Scheckter | Wolf-Ford | 75 | + 1.00,06 | 9 | 3 |
| 5 | 2 |  John Watson | Brabham-Alfa Romeo | 75 | + 1.05,93 | 7 | 2 |
| 6 | 7 |  James Hunt | McLaren-Ford | 74 | + 1 krs. | 4 | 1 |
| 7 | 19 |  Vittorio Brambilla | Surtees-Ford | 74 | + 1 krs. | 16 |  |
| 8 | 27 |  Alan Jones | Williams-Ford | 74 | + 1 krs. | 18 |  |
| 9 | 9 |  Jochen Mass | ATS-Ford | 74 | + 1 krs. | 17 |  |
| 10 | 12 |  Gilles Villeneuve | Ferrari | 74 | + 1 krs. | 5 |  |
| 11 | 18 |  Rupert Keegan | Surtees-Ford | 73 | + 2 krs. | 23 |  |
| 12 | 3 |  Didier Pironi | Tyrrell-Ford | 71 | + 4 krs. | 13 |  |
| 13 | 15 |  Jean-Pierre Jabouille | Renault | 71 | + 4 krs. | 11 |  |
| 14 | 36 |  Rolf Stommelen | Arrows-Ford | 71 | + 4 krs. | 19 |  |
| 15 | 17 |  Clay Regazzoni | Shadow-Ford | 67 | Polttoaineletku | 22 |  |
| Kesk. | 22 |  Jacky Ickx | Ensign-Ford | 64 | Moottori | 21 |  |
| Kesk. | 14 |  Emerson Fittipaldi | Fittipaldi-Ford | 62 | Kaasutin | 15 |  |
| Kesk. | 11 |  Carlos Reutemann | Ferrari | 57 | Ulosajo | 3 |  |
| Kesk. | 1 |  Niki Lauda | Brabham-Alfa Romeo | 56 | Moottori | 6 |  |
| Kesk. | 4 |  Patrick Depailler | Tyrrell-Ford | 51 | Moottori | 12 |  |
| Kesk. | 16 |  Hans Joachim Stuck | Shadow-Ford | 45 | Ripustukset | 24 |  |
| Kesk. | 35 |  Riccardo Patrese | Arrows-Ford | 21 | Moottori | 8 |  |
| Kesk. | 25 |  Hector Rebaque | Lotus-Ford | 21 | Pakoputki | 20 |  |
| Kesk. | 8 |  Patrick Tambay | McLaren-Ford | 16 | Ulosajo | 14 |  |
| DNQ | 37 |  Arturo Merzario | Merzario-Ford |  |  |  |  |
| DNQ | 30 |  Brett Lunger | McLaren-Ford |  |  |  |  |
| DNQ | 28 |  Emilio de Villota | McLaren-Ford |  |  |  |  |
| DNQ | 10 |  Alberto Colombo | ATS-Ford |  |  |  |  |
| DNPQ | 32 |  Keke Rosberg | Theodore-Ford |  |  |  |  |
Albert Mellin

Mellinin suunnittelema Pohjoisranta 18 Helsingissä.
Albert Mellin (30. tammikuuta 1843 Helsinki – 7. lokakuuta 1886) oli suomalainen arkkitehti, joka työskenteli pääosan urastaan Pietarissa.
Mellinin isä oli Ruotsista Suomeen muuttanut kultaseppä Roland Mellin ja äiti pietarilaissyntyinen Sofie Könika. Mellin suoritti arkkitehdin ammattitutkinnon Helsingin teknillisessä reaalikoulussa vuonna 1866 ja muutti samana vuonna Pietariin, jossa hän suoritti arkkitehdin diplomin Pietarin taideakatemiassa vuonna 1870. Hän asui 16 vuotta Pietarissa ja työskenteli muun muassa Aleksandr Rezanovin, Victor Schröterin, Hieronymus Küttnerin ja Andreas Huhnin arkkitehtitoimistoissa. Hän osallistui tänä aikana suunnittelukilpailuihin, mutta ei toteuttanut itsenäisiä suunnittelutöitä.
Mellin palasi Suomeen vuonna 1882 ja työskenteli itsenäisenä arkkitehtina. Hän suunnitteli Helsinkiin useita asuinkerrostaloja, Suomen pankin setelipainon (purettu 1957) sekä Villa Tallbon ja Villa Granvikin huvilat Meilahteen. Hän rakennutti vuosina 1884–1885 Helsingin Pohjoisranta 18:een itse suunnittelemansa niin sanotun Mellinin talon, joka edustaa Pietarissa yleistä mutta Suomessa harvinaista ”tiilityyliä” (kirpitšnyi stil). Mellin myös asui tässä talossa. Mellinin tunnetuin suunnittelutyö lienee vuonna 1885 piirretty Lahden puukirkko, joka valmistui hänen kuoltuaan vuonna 1890. Se purettiin 1977 nykyisen Ristinkirkon tieltä. Mellin kuoli äkillisesti 43-vuotiaana.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Albert Mellin Wikimedia Commonsissa
Mellinin suunnittelemat rakennukset Helsingin keskustassa Korttelit.fi (Internet Archive)
Albert Mol

Albert Mol vuonna 1962.
Albert Mol (1. tammikuuta 1917 Amsterdam – 9. maaliskuuta 2004 Laren) oli alankomaalainen kirjailija, näyttelijä ja televisiokasvo, joka esiintyi elokuvissa ja televisio-ohjelmissa 60 vuotta kestäneen uransa aikana. Hän kuoli aneurysmaan.
Aiheesta muualla

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
Albert Mol Internet Movie Databasessa. (englanniksi)
Afrikansarvinokat

| Afrikansarvinokat |
| --- | --- |
 Trumpettisarvinokka (B. bucinator)
Tieteellinen luokittelu
Domeeni::  Aitotumaiset Eucarya
Kunta::  Eläinkunta Animalia
Pääjakso::  Selkäjänteiset Chordata
Alajakso::  Selkärankaiset Vertebrata
Luokka::  Linnut Aves
Lahko::  Sarvinokkalinnut Bucerotiformes
Heimo::  Sarvinokat Bucerotidae
Suku::  Afrikansarvinokat Bycanistes  Cabanis & Heine, 1860
Lajit
 Katso teksti 
Katso myös
   Afrikansarvinokat Wikispeciesissä   Afrikansarvinokat Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OK: 
Afrikansarvinokat (Bycanistes) on sarvinokkien heimoon kuuluva lintusuku.
Lajit

Kimittäjäsarvinokka (Bycanistes fistulator)
Trumpettisarvinokka (Bycanistes bucinator)
Putkisarvinokka (Bycanistes cylindricus)
Kongonsarvinokka (Bycanistes albotibialis)
Suomusarvinokka (Bycanistes subcylindricus)
Hopeasarvinokka (Bycanistes brevis)
Aiheesta muualla

BirdLife, Maailman lintujen suomenkieliset nimet: Afrikansarvinokat (Bycanistes)
ITIS: Bycanistes (englanniksi)
AGM-158 JASSM

| AGM-158 JASSM |
| --- | --- |
 AGM-158 Joint Air-to-Surface Standoff Missile
Aseen tyyppi:  ilmasta maahan -risteilyohjus
Alkuperämaa:  Yhdysvallat
Palvelushistoria
Palvelusvuodet:  2008–
Valtion käytössä:  Australia, Puola, Suomi ja Yhdysvallat
Valmistushistoria
Valmistajat:  Lockheed Martin
Hinta:  830 000 dollaria (JASSM) 1 510 000 dollaria (JASSM-ER)
Valmistusvuodet:  1998–
Valmistusmäärä:  1 500 kpl 
Eri versiot:  JASSM, JASSM-ER
Tekniset tiedot
Paino:  1 021 kg
Pituus:  4,27 m
Lähtönopeus:  0,8 Mach 
Maksimikantama:  370 km (JASSM) 930 km (JASSM-ER)
Räjähdeaine:  WDU-42/B
Räjähteiden määrä:  450 kg
Moottori:  Teledyne CAE J402-CA-100
Teho:  3,0 kN
Siipiväli:  2,4 m
Navigointi:  GPS, INS, IIR 
Osumatarkkuus:  3 m (IIR), 13 m (GPS) 
Laukaisualusta:  B-1B Lancer B-2 Spirit B-52 Stratofortress F-15E Strike Eagle F-16 Fighting Falcon F/A-18 Hornet  F-35 Lightning II (suunnitteilla)
AGM-158 JASSM (engl. Joint Air-to-Surface Standoff Missile) on yhdysvaltalainen vaikeasti havaittava (engl. semi-stealth) pitkän kantaman ilmasta maahan -risteilyohjus. Järjestelmä on käytössä Australian ja Yhdysvaltain, Puolan ja Suomen ilmavoimissa. Järjestelmää kerrotaan käytetyn ensimmäisen kerran taistelussa 13. huhtikuuta 2018 Syyriassa. Osana iskuja B-1-pommittaja laukaisi 19 JASSM-ohjusta.
Kehitys

JASSM-hanke aloitettiin 1995, kun AGM-137 TSSAM -ohjuksen kehittäminen lakkautettiin korkeiksi kohonneiden kustannusten vuoksi. Koska tämäntyyppiselle ohjukselle oli edelleen tarvetta, asevoimat ilmoitti aloittavansa uuden kehitysohjelman samoilla päämäärillä. JASSM-suunnittelu annettiin 1996 kahden yrityksen, McDonnell Douglasin ja Lockheed Martinin tehtäväksi. Yritysten prototyypeille annettiin tyyppimerkinnät AGM-158A ja AGM-159A, joista Lockheed Martinin AGM-158A valittiin voittajaksi ja se sai sopimuksen jatkokehityksestä 1998.
Ohjuksen testilennot aloitettiin 1999 ja tuotanto 2001, mutta ongelmien vuoksi kehitys saatiin valmiiksi vasta 2003. Yhdysvaltain liittovaltion talouden tarkastusvirasto (GAO) kritisoi ohjelmaa myöhästymisestä ja budjetin ylityksestä. Senkin jälkeen 2/11 testilaukaisusta epäonnistui. Myös useita muita ongelmia ilmeni, etenkin vuonna 2004. Ne saivat kongressin ja senaatin leikkaamaan tuotantobudjetteja. Heinäkuussa 2007 Pentagon hyväksyi 68 miljoonan dollarin ohjelman, tarkoituksena parantaa järjestelmän luotettavuutta ja uudelleensertifioida se. Päätös JASSM-hankkeen jatkosta lykättiin keväälle 2008. Lockheed ryhtyi läpikäymään valmistusprosessejaan. Vuonna 2009 suoritetut uudet testit olivat menestys kun 15/16 laukaisusta onnistui. Tavoitteena oli 12. JASSM sai luvan siirtyä operatiiviseen käyttöön.
Yhdysvaltain ilmavoimat aikoo hankkia ohjuksia kaikkiaan 4 900 kappaletta. Laivastolla oli suunnitelma 453 ohjuksen hankinnasta, mutta se vetäytyi 2005 ja päätti valita vanhan SLAM-ER:n. Laivaston kerrotaan harkinneen samanlaista siirtoa jo 1997. Kuitenkin vielä 2003 se teki 50 miljoonan sopimuksen järjestelmän integroinnista F/A-18F Super Hornetiin. Tuoreimmissa JASSM-tilauksissa pidemmän kantaman ER-versio on korostunut, minkä on arveltu johtuvan politiikan painopisteen siirtymisestä Lähi-idästä Tyynellemerelle. Järjestelmän kehityssyklin aikana myös erottelu ilmasta maahan- ja meritorjuntaohjusten välillä on yleisesti ottaen hämärtynyt.
Ohjusta käyttävät koneet

JASSM-ohjusta on mahdollista käyttää B-1 Lancer,  B-2 Spirit ja B-52H Stratofortress -pommittajissa, sekä F-15E Strike Eagle, F-16 Falcon (MLU standard ja Block 52), Australian F/A-18 AM/BM Hornet ja Suomen F/A-18C/D Hornet -hävittäjissä.
Ohjusta on harkittu sovitettavaksi myös laivaston F/A-18E/F Super Hornetiin ja vanhempiin F-16 Block 40 -koneisiin, sekä F-35:een, jossa sitä on kannettava muiden hävittäjien tavoin ulkoisesti, koska se on liian suuri koneen aseruumaan. Lopullista sopimusta ei ole toistaiseksi tehty.
Pidemmän kantomatkan AGM-158B JASSM-ER:n sovittaminen F-16C/D:hen ja B-52H:hen on työn alla. Nykyisin vain B-1-pommittaja ja F-15E hävittäjä pystyvät ohjuksen laukaisuun. B-1:n ruumaan mahtuu 24 ohjusta. B-52:n kyky on puolet tästä.
Muut kehitysprojektit

JASSM-ER risteilyohjus on valittu kehityksessä olevien CHAMP- (engl. Counter-electronics High Power Microwave Advanced Missile Project) ja LRASM/OASuW- (engl.  Long Range Anti-Ship Missile/Offensive Anti-Surface Warfare) -projektien alustaksi. Ensin mainittu on elektronisen sodankäynnin energia-asejärjestelmä, joka perustuu korkean energian mikroaaltoihin. Jälkimmäinen on DARPA:n ja Yhdysvaltain laivaston tutkimuskeskuksen ONR:n jatkokehitysprojektina alkanut moderni meritorjuntaohjus. Perus-JASSM:sta (ei -ER) poiketen sillä kerrotaan olevan kyky vastaanottaa uudet maalikoordinaatit kesken lennon. Australia oli jo vuonna 2007, ennen LRASM-ohjelman aloittamista, kiinnostunut JASSMin mahdollisista meritorjuntaominaisuuksista. Yhdysvaltain ilmavoimat ja laivasto ovat jälleen mukana. Tällä kertaa ohjelma aloitettiin Pentagonin taholta kiirehdittynä, tarkoituksena kehittää vaihtoehto ikääntyville Harpoon-meritorjuntaohjuksille.
Suomessa

Suomen puolustusvoimat oli pitkään havitellut JASSM-ohjusta F/A-18 Hornet -koneidensa modernisoinnin yhteydessä, mutta Yhdysvallat kieltäytyi myymästä. JSOW-aseistuksen hankinta eteni ongelmitta. Vuoden 2011 marraskuussa Yhdysvaltain puolustusministeriö antoi luvan myydä Suomelle enintään 70 kappaletta JASSM-ohjuksia. Hankinnan kokonaishinnaksi osineen ja koulutuksineen ilmoitettiin noin 185 miljoonaa euroa. Poliittinen päätös hankinnasta tehtiin 1. maaliskuuta 2012. Vuosina 2012–2014 tehtiin kolme hankintasopimusta, jotka johtavat Suomen Hornetien JASSM-integrointiin. Viimeinen erä, sisältäen myös hankittavat ohjukset, tilattiin yhdessä Puolan ja Yhdysvaltain ilmavoimien kanssa joulukuussa 2015. Ilmavoimat suoritti kaksi Jassm-koelaukaisua Yhdysvalloissa 5. ja 9. maaliskuuta 2018. Onnistuneet laukaisut mahdollistavat ilmavoimien mukaan aseen operatiivisen käyttöönoton.
Suomen ja Yhdysvaltojen ohella asejärjestelmä otetaan käyttöön Australian Horneteissa ja Puolan F-16:issa. Australiassa oli alkujaan tarkoitus käyttää F-111C:ta laukaisualustana. Niiden poistamisen myötä harkittiin AP-3C Orionia ja F/A-18A/B:tä. Lopulta kustannussyistä päädyttiin vain jälkimmäiseen, mahdollisesti myös koska Suomi (tuoreemmat F/A-18C/D-mallit) oli tarjolla jakamaan joitakin kehityskuluja.
JASSM-asejärjestelmä on nähty jossain määrin vaihtoehtoisena maavoimien havittelemille ATACMS-tykistöohjuksille, joiden hankinta peruutettiin 2014 kustannussyistä.