stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Ruotsin kirkon virsikirja
Virsikirjan osastojako > Vuorokauden- ja vuodenajat

Virret 175–204, 491–518, 721–725
Aamu
Päivä
Ilta
Vuodenvaihde
Vuodenajat
Virsikirjan osastojako > Uskonelämä

Virret 205–284, 519–586, 726–735
Hiljaisuus – mietiskely
Rukous
Etsiminen – epäily
Kutsumus
Parannus – kääntyminen
Synti – anteeksisaaminen
Luottamus – turvallisuus
Ilo – kiitollisuus
Valvomien – kilvoittelu – koettelemukset
Seuraaminen – pyhitys
Virsikirjan osastojako > Elämä Jumalan maailmassa

Virret 285–296, 587–614, 736–745
Lapset ja perhe
Virsikirjan osastojako > Tulevaisuus ja toivo

Virret 297–325, 615–641, 746–749
Pyhiinvaellus
Elämän lahja ja päättyminen
Kristuksen paluu
Taivas
Virsikirjan osastojako > Virsiä muilla pohjoismaisilla kielillä

Virret 642–647
Tanska
Suomi
Norja
Virsikirjan osastojako > Psalmivirsiä ja hymnejä

Virret 652–681
Virsikirjan osastojako > Raamattuhymnejä ja kaanoneita

Virret 682–694
Virsikirjan osastojako > Liturgisia lauluja (Messusävelmistö)

Virret 695–700
Virsikirjan osastojako > Lisäys: Virsiä Suomen ev.-lut. kirkon virsikirjasta

Virret 701–749
Äänitteet

Virsikirjan virsistä on tehty muun muassa seuraavia äänitteitä:
Ruotsin radion (SR) suomenkielinen kanava Sisuradio on yhteistyössä Ruotsin kirkon kanssa äänittänyt noin 150 ja julkaisi ne cd-levytyksinä:
Soi, riemuiten soi! Ruotsin kirkon virsiä 1, 2005. Gabriel Suovanen, baritoni, Vox Cantorum -kuoro, joht. Heikki Seppänen, Kalevi Kiviniemi, urut. (SRCD 2030)
Kielin tuhansin. Ruotsin kirkon virsiä 2. 2007. Vox Cantorum-kuoro, Gabriel Suovanen, Kalevi Kiviniemi, urut; Marius Järvi, sello; Roland Johansson, patarummut. (SRCD 2039)
Nyt kaikki kielet, murteet, soikaa! Ruotsin kirkon virsiä 3. Cetus Noster -lauluyhtye,  Michael Dierks, urut; Sven Åberg, barokkiluuttu ja teorbi. (SRCD 2041)
Riemuitsee taivas ja maa. Ruotsin kirkon virsiä 4. 2008. Gabriel Suovanen, Taina-Maaria Rautasuo, Pohjois-Kymen musiikkiopiston lapsikuoro. Henrik Mossberg, piano; Heikki Seppänen, urkuharmoni. (SRCD 2048)
Suojassa enkelvartion. Ruotsin kirkon virsiä 5. 2009. Susanna Levonen, Catarina Lundgren, Taina-Maaria Rautasuo, Linda Seppänen, Kati Raittinen, sello; Sanna Räsänen, urut; Henrik Mossberg, piano (SRCD 2058)
Vapaana vaellat. Ruotsin kirkon virsiä 6. 2010 Virsikuoro, joht. Sanna Räsänen. Minna Weurlander, accordeon; Outi Ben Ammar, piano; Leila Forstén, viulu. (SRCD 2063)
Uskalla nähdä. MMV-kuoro ja muusikoita, joht. Martti Mertanen (NEMMVCD2).
Vuoden 1986 virsikirjan jälkeen ilmestyneet ruotsinkieliset lisäykset

Sen jälkeen kun Den svenska psalmboken valmistui vuonna 1986, on Ruotsissa ilmestynyt kolme virsikokoelmaa täydentämään virsikirjaa, mutta niillä ei ole virallista, Ruotsin kirkon hyväksymää asemaa. Näitä kokoelmia ovat Psalmer i 90-talet vuodelta 1994, Psalmer i 2000-talet vuodelta 2006 sekä Verbum-kustantamon julkaisema lisäys vuodelta 2003 Den svenska psalmboken med Verbums psalmbokstillägg. Tämän lisäysosan hyväksyi Evankelisen isänmaasäätiön (Evangeliska fosterlandstiftelen) herätysliikkeen hallitus. Ruotsin kirkon silloinen musiikkineuvosto oli osallinen lisäyksen valmisteluihin, mutta se ei ole Kirkolliskokouksen käsittelemä tai hyväksymä kirja, joskin sitä käytetään laajasti Ruotsin kirkon seurakunnissa. Monia näiden kokoelmien virsiä on myös käännetty suomeksi, ja niitä on ilmestynyt eri laulukirjoissa.
Aiheesta muualla

Ruotsin kirkon Virsikirjan esittely – ”samma på finska” ja kaikki mausteet (pdf) http://www.ekumenia.fi/etusivu/ajankohtaista_-_aktuellt/ruotsin_kirkon_virsikirja__samma_pa_finska_ja_kaikki_mausteet/
Ruotsin kirkon virsikirja. Seurakuntatyön toimikunnan vuonna 1993 asettaman työryhmän ehdotus. Perustelut. ISBN 91-526-4497-9. Julk. Ruotsin kirkko ja Verbum Förlag. 2001
Niin sanotun ”Luulajan virsikirjan nimisivu”.
Laatokka-sarja

Laatokka-sarja on Laila Hietamiehen (myöhemmin Hirvisaari) vuosina 1986–1991 julkaisema romaanisarja, jonka on kustantanut Otava. Romaanien tapahtuvat sijoittuvat pääasiassa Karjalaan ja Venäjälle vuosille 1890–1930.
Hietamies sai Kirjallisuuden Karjala-palkinnnon vuonna 1988 sarjaan kuuluvasta kirjasta Valamon yksinäinen.
Sarjan romaanien esittely > Pilvissä taivaanlaiva (1986)

Romaanin tapahtumat sijoittuvat vuoden 1910 paikkeille. Päähenkilöinä ovat Eeva Maria, tämän aikuistuva tytär Katri, sekä Eeva Marian murrosikäinen poika Johannes. Henkilöt asuvat Impilahdella, josta on näkymät Laatokalle ja Valamon luostarikin näkyy.
Eeva Maria on Vuokkiniemeltä kotoisin oleva leski, joka on päätynyt Impilahdelle vanhemman miehen vaimoksi.Miehen kuoltua Eeva Maria on jäänyt leskeksi varakkaaseen taloon, ja aikuistuvan Katrin avioitumiseen liittyy monta mutkaa. Valamosta vierailee Impilahdella Isä Nikolai, joka on itse asiassa Eeva Marian Petja-veli, joka on muuttanut nimensä munkiksi ryhdyttyään. Tuossa munkkiudessa on jotain salaperäistä.
Eeva Marian menneisyyteen liittyy monia ahdistavia asioita. Eeva Maria matkustaa lapsuuden maisemiin Vuokkiniemelle, mikä selkeyttää asioita.
Sarjan romaanien esittely > Maan kämmenellä (1987)

Ensimmäiseen sarjan romaaniin nähden palataan ajassa parikymmentä vuotta taaksepäin, eli tapahtumat sijoittuvan vuoden 1890 paikkeille. Eletään Vienan Karjalassa pienessä Syvänmaan kylässä.
Ensimmäisessä romaanissa tavattu Eeva Maria on tässä nimeltään Maša, joka on syvästi rakastunut Mitjaan. Mitja on Mašan veljen Petjan erittäin hyvä ystävä.
Palaka-niminen tyttö joutuu lähtemään kylältä tätinsä luokse Uhtualle sen jälkeen kun hänellä on ollut traaginen suhde Petjan kanssa.
Keskeinen henkilö kylässä on pappi ja opettaja nimeltä Kamkin, jota Mitja ja Petja halveksivat. Kamkin yrittää venäläistää kylää, mutta Mitja ja Petja opiskelevat itsenäisesti jotta he pääsisivät Sortavalaan seminaariin päätyäkseen suomalaisiksi opettajiksi.
Mitjan ja Petjan seminaarihaaveet kuitenkin kariutuvat kun myrsky-yönä tapahtuu joella onnettomuus jossa heidän ikätoverinsa kuolee.
Sarjan romaanien esittely > Valamon yksinäinen (1988)

Romaanin tapahtumat sijoittuvat vuoden 1913 aikoihin. Valamon yksinäinen on viitankantaja Dimitri, entiseltä nimeltään Mitja. Huolimatta 23 vuodesta luostarisaarella, Dimitri ei ole tehnyt munkin lupausta. Dimitri on elänyt erakon elämää sen jälkeen kun on joutunut jättämään rakkaansa Mašan.
Mitja ja Petja ovat Valamossa nimiltään Dimitri ja Nikolai. Dimitrin terveys on kärsinyt erakon elämästä ja rankasta paastoamisesta.
Dimitri matkustaa Krasnostokin nunnaluostariin Puolan rajalle. Nunnaluostarissa toimii parantajana ja hoitajana sisar Anna, joka paljastuu aikoinaan Vuokkiniemeltä pois lähteneeksi Palakaksi. Krasnostokissa on myös Annan tytär Katja, joka opiskelee opettajaksi ja jonka isä on Petja, nykyinen Isä Nikolai.
Anna saa Dimitrin terveyden kohentumaan ja monet salaisuudet paljastuvat. Mitjan ja Petjan joutuminen Valamon luostariin on itse asiassa pappi Kamkinin vehkeilyn tulos.
Anna on solminut avioliiton venäläisen Timofein kanssa. Timofei on vallankumouksellinen joka joutuu välttelemään tsaarin poliiseja. Dimitri ja Annakin osallistuvat Timofein kanssa aseiden kuljetukseen
puolalaisille. Nunnaluostarin johtaja Äiti Jelena ei tästä tiedä, mutta hän joutuu asiasta kärsimään seuraavassa romaanissa.
Sarjan romaanien esittely > Jäiden soitto (1989)

Eletään tsaarien vallan ajan viimeisiä vuosia 1916 ja 1917. Sisar Anna on sairaanhoitajana Valamossa. Hänen tyttärensä Katja sekä Katjan ystävä Marppa toimivat opettajina Vienan karjalassa, jossa
venäläistämispyrkimykset edelleen ovat voimissaan.
Timofei on Venäjällä ja osallistuu bolševikkien salaisiin tapamisiin mm. moskovalaisen opettajan Maria Petrovnan luona. Timofei joutuu kuitenkin tsaarin salaisen poliisin pidättämäksi ja hänet pahoinpidellään vankeudessa. Timofei päästetään kuitenkin vapaaksi ja Maria Petrovna kuljettaa hänet Valamoon Annan hoidettavaksi. Maria on joutunut myös pidätetyksi ja vielä raiskatuksi.
Dimitri on tehnyt päätöksen lähteä Valamosta. Hänellä on hoidossaan kirjakauppa Sortavalassa. Dimitriä kuitenkin pienessä kaupungissa pidetään 'ryssänä' ja hänet pahoinpidellään, ja hänen kauppaansa tunkeudutaan. Kirurgi Viktor Falck hoitaa Dimitrin kuntoon. Viktor avioituu myöhemmin Katjan kanssa.
Timofei on bolševikkina komennettu hoitamaan asioita Lontoossa. Vähissä rahoissa ja ruuissa hän ajautuu rikkaan ruhtinas Mihail Rjabuškinin luokse. Mihail on rikas Englannissa asuva venäläinen. Hänen luonaan on myös sisarensa Irina, entinen Äiti Jelena joka on joutunut lähtemään luostaristaan maanpakoon.
Timofei, Mihail ja Irina päätyvät lähtemään Suomen kautta Venäjälle. Matkalla heidän laivansa tuhoutuu saksalaisten miinoihin, mutta kaikki kuitenkin pelastuvat ja pääsevät Suomeen Tornion kautta.
Sarjan romaanien esittely > Valkeat yöt (1990)

Vallankumoukset ovat tapahtuneet ja eletään vuotta 1922. Timofei ja vaimonsa Anna asuvat Pietarissa. Timofei on nyt yksi uusista vallanpitäjistä. Timofei uskoo uuden yhteiskuntajärjestelmän alkavan vielä toimia, vaikka kaikesta on pulaa, ja tavalliset ihmiset jonottelevat tavaroita. Timofeilla on autonkuljettajana Kostja.
Anna on suorittanut Venäjällä lääkärin tutkinnon ja hänen omatekoiset lääkkeet ovat kuuluisia. Työssään hän onnistuu pelastamaan Solovetskin leiriltä sinne joutuneen ruhtinas Mihail Rjabuškinin. Ruhtinas ja hänen sisarensa Irina onnistuvat pakenemaan Neuvosto-Venäjältä Ukrainan kautta, kun sopiva virkailija on lahjottu.
Itsenäistyneen Suomen ja Neuvosto-Venäjän välillä ei juuri ole virallisia toimivia yhteyksiä. Venäjältä ei pääse matkustamaan Suomeen. Anna kuitenkin onnistuu Kostjan kanssa salaa käymään sukuloimassa Viipurissa Suomessa.
Neuvosto-Venäjällä pitää olla suhteita että asiat luistavat. Annalla ja Timofeilla on suhteet Trotskiin. Trotski määrää Annan vierailemaan Ufan alueella, jossa on nälänhätä. Annalla on tuolla järkyttävällä matkalla seuranaan Eric Blake, joka on englantilainen sanomalehtimies.
Romaanin lopussa on Annalla ja Timofeilla edessä siirtyminen Moskovaan.
Sarjan romaanien esittely > Valoa kohti (1991)

Romaanin tapahtumat liittyvät 1920- ja 1930-lukujen taitteeseen, jolloin Trotski on hävinnyt valtataistelun Stalinille ja näin ollen karkotettu maasta. Trotskin kannattajille ja ystäville ovat koittaneet vaikeat ajat Neuvosto-Venäjällä. Näin Anna ja Timofei joutuvat pidätetyksi ja heidät viedään Lubjankan vankilaan Moskovassa.
Koska Anna ja Timofei tiesivät odottaa pidätystään, Anna on valmistanut yrteistään molemmille korvan taakse piilotettavat myrkkypillerit. Timofei onnistuu käyttämään pilleriään, ja hän kuolee salaperäisesti matkalla teloitettavaksi.
Annaa ei teloiteta vaan hän joutuu pakkotyöleireille, ensin entiseen luostariin Solovetskiin, ja sieltä myöhemmin Vienan Karjalaan Vonkajärven leirille. Elämä pakkotyöleireillä on nälkää, työtä, kuolemaa ja vartijoiden mielivaltaa. Vangittujen henki ei ole arvokas. Anna pääsee kuitenkin hyödyntämään lääkärin taitojaan leireillä.
Vonkajärven leirillä Anna tapaa ranskalaisen Elisabet Bernsteinin, johon on aiemmin tutustunut Lubjankan vankilassa. Elisabetin 'rikos' on se että hän on tullut Ranskasta Venäjälle väärään aikaan tapaamaan venäläistä äitiään. Lubjankassa Elisabet on raiskattu ja pahoinpidelty varoitukseksi Annalle.
Vonkajärven leirille ilmestyy myös Eric Blake, englantilainen johon Anna on aiemmin tutustunut. Lisäksi siellä on virolainen Arvo Korpela, jolla on halu karata leiriltä. Käy niin että tämä nelikko, Anna, Elisabet, Eric ja Arvo, onnistuvat kesän alussa karkaamaan Vonkajärven leiriltä.
Leiriltä ulospääsyn jälkeen nelikolla on pitkä matka Vienan Karjalan korpien ja järvien läpi Suomea kohti. Karkureiden kiinnisaamisesta on luvattu palkkio, joten nelikon tulee välttää kyliä ja ihmisille näyttäytymistä. Kalaa saadaan kuitenkin jonkin verran pyydystettyä syötäväksi.
Anna pääsee matkalla vierailemaan lapsuusmaisemissaan Vuokkiniemellä, mutta siellä he joutuvat myös paikallisten puoluepamppujen löytämäksi. Käy niin että naiset lähtevät keskenään karkuun kun Anna tietää kotikylän vanhat reitit. Arvo jää puoluepamppujen käsiin, mutta onnistuu kuitenkin vapautumaan. Ericin kohtalo jää epäselväksi.
Anna ja Elisabet rämpivät metsissä Suomea kohti ja ovat epävarmoja oikeasta suunnasta. Eräänä päivänä he tajuavat olevansa Suomen puolella kun näkevät naisen pesevän saippualla pyykkiä rannassa. Tuo nainen, Jenny, vaatettaa ja syöttää rajan takaa tulleet.
Anna ja Elisabet pääsevät Valamoon. Anna tapaa Dimitrin ja Nikolain, ja saa rakkaan kirjeen kansanedustajana toimivalta tyttäreltään Katjalta. Elisabetin mies sähköttää Pariisista tulevansa vaimoaan tapaamaan. Arvolta on tullut kortti, joka kertoo hänen selvinneen Suomen Kemiin ja jatkavan sieltä Kanadaa kohti.
Ali Saadetdin (jääkiekkoilija)

| Ali Saadetdin |
| --- | --- |
 Saadetdin 1960-luvulla.
Henkilötiedot
Syntynyt: 19. huhtikuuta 1947 (ikä 77) Tampere
Kansalaisuus:   Suomi
Jääkiekkoilija
Pelipaikka:  hyökkääjä
Maila:  right
Pituus:  179 cm
Paino:  70 kg
Pelinumero:  9, 21, 23
Pelaajaura
Pääsarjaura:  1966–1970
Seurat:  Ilves
Ali Saadetdin (s. 19. huhtikuuta 1947 Tampere) on tataaritaustainen suomalainen jääkiekkohyökkääjä, joka pelasi neljä kautta SM-sarjaa Ilveksessä vuosina 1966–1970 ja voitti kolmesti hopeaa ja kerran pronssia. Hopeamitali tuli myös Euroopan Cupista vuonna 1967. Samassa joukkueessa Saadetdinin kanssa edustivat muun muassa taiturit Lasse Oksanen ja Reijo Hakanen sekä myöskin tataariyhteisöön kuulunut Erkan Nasib. Alin veli Mönävär puolestaan pelasi jääkiekkoa Ilveksessä 1950-luvulla. Ali Saadetdinin veljenpoika on IT-miljonääri Ali Urhan Saadetdin.
Tilastot

| Kausi | Sarja | O | M | S | P | R |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 1966-1967 | SM-sarja | 19 | 2 | 4 | 6 | 10 |
| 1967-1968 | SM-sarja | 20 | 9 | 4 | 13 | 2 |
| 1968-1969 | SM-sarja | 20 | 6 | 6 | 12 | 8 |
| 1969-1970 | SM-sarja | 22 | 7 | 7 | 14 | 20 |
| YHT. |  | 81 | 24 | 21 | 45 | 40 |
3 SM-hopeaa (1968, 1969, 1970)
1 SM-pronssi (1967)
1 Nuorten mestaruus (1966)
Euroopan Cup -hopea (1967)
Galleria

Saadetdin ekana kautenaan Ilveksen edustusjoukkueessa. (1966-1967).
Ali Saadetdin, Markku Hakanen ja Väinö Kolkka 1960-luvulla.
Saadetdin Kooveen maalilla 1967.
Christian Rönnbacka

| Christian Rönnbacka |
| --- | --- |

Henkilötiedot
Syntynyt: 1969 Evijärvi
Kansalaisuus:   Suomi
Kirjailija
Äidinkieli: suomi
Tuotannon kieli: suomi
Tyylilajit:  trilleri, rikoskirjallisuus
Aiheesta muualla
Löydä lisää kirjailijoitaKirjallisuuden teemasivulta
Christian Rönnbacka (s. 1969 Evijärvi) on suomalainen kirjailija, joka kirjoittaa jännityskirjallisuutta. Hän on työskennellyt vakuutusetsivänä, keskusrikospoliisissa ja poliisina pääkaupunkiseudulla.
Rönnbackan esikoisteos Operaatio Troijalainen ilmestyi vuonna 2012 ja aloitti Antti Hautalehdosta kertovan dekkarisarjan. Sarjan neljännestä osasta Kylmä syli on tehty C Moren alkuperäissarja.
Äänikirjapalvelu BookBeat valitsi Rönnbackan vuoden kotimaiseksi dekkaristiksi 2020 ja 2021.
Tuotanto > Romaanit

Rurik - Lakeuden legenda.  Elisa Kirja, 2013.  ISBN 978-952-282-679-4
Operaatio Troijalainen.  Bazar, 2012.  ISBN 978-952-5637-71-7
Julma.  Bazar, 2013.  ISBN 978-952-279-062-0
Rakennus 31.  Bazar, 2014.  ISBN 978-952-279-185-6
Kylmä syli.  Bazar, 2015.  ISBN 978-952-279-233-4
Kaikki mikä kiiltää.  Crime Time, 2016.  ISBN 978-952-289-303-1
Tuonen korppi.  Helsinki:  Crime Time, 2017.  ISBN 978-952-289-408-3
Majakka.  Helsinki:  Crime Time, 2019.  ISBN 978-952-289-562-2
Ruska.  Bazar, 2020.  ISBN 978-952-279-966-1
Tulen aika.  Bazar, 2021.  ISBN 978-952-376-215-2
Kostajan merkki.  Bazar, 2022.  ISBN 978-952-376-659-4
Mennyt mies.  Bazar, 2023.  ISBN 978-952-403-158-5
Rafael. Bazar, 2024. ISBN 978-952-403-448-7.
Henna Björk: Isku.  Helsinki:  Bazar, 2022.  ISBN 978-952-376-543-6
Henna Björk: Jahti.  Helsinki:  Bazar, 2023.  ISBN 978-952-403-003-8
Henna Björk: Koodi.  Helsinki:  Bazar, 2024.  ISBN 978-952-403-364-0
Tuotanto > Tietokirjat

Kävikö käry? Vakuutusetsivien parhaat tarinat.  Helsinki:  Bazar, 2017.  ISBN 978-952-279-343-0
Viskiretki: Suomalaisen viskin jäljillä.  Jyväskylä:  Docendo, 2018.  ISBN 978-952-291-514-6
Aiheesta muualla

/ Christian Rönnbacka Facebookissa
S. ja A. Bovalliuksen säätiö

S. ja A. Bovalliuksen säätiö on vuonna 1905 Sofia (1815–1891) ja Angelique (1817–1901) Bovalliuksen säätiöimän omaisuuden turvin toimintansa aloittanut yleishyödyllinen säätiö, jonka varallisuus muodostuu pääosin Pieksämäen alueella sijaitsevasta metsä- ja kiinteistöomaisuudesta.
Säätiö kehittää erityistä tukea tarvitsevien opiskelu- ja työllistymismahdollisuuksia ylläpitämällä ammatillista erityisoppilaitosta, aiemmin Bovallius-ammattiopistoa ja vuoden 2018 alusta Bovalliuksen ja Validia ammattiopiston fuusiosta syntynyttä Spesiaa sitä varten perustetun osakeyhtiön toisena omistajana. Koulutustoiminnan lisäksi säätiön toimintoihin kuuluvat sosiaalinen yritys Bovallius-Palvelut Oy sekä säätiön kiinteistö- ja metsäomaisuudesta huolehtiminen. Säätiö tukee tavoitteidensa mukaista toimintaa myös jakamalla avustuksia.
Säätiön hallinto

S. ja A. Bovalliuksen säätiön toimitusjohtajana toimii Mia Sarpolahti. Säätiön hallitukseen kuuluu 3–6 jäsentä. Hallituksen puheenjohtajana vuoden 2018 alusta alkaen toimii Antti Heikkilä. Säätiön viimeiseen valtuuskuntaan kuuluivat Opetushallituksen johtokunnan nimeämät seitsemän varsinaista jäsentä ja kaksi varajäsentä. Puheenjohtajana toimi pääjohtaja Aulis Pitkälä. Valtuuskunta on 8.1.2018 sääntömuutoksen jälkeen lakkautettu.
Aiheesta muualla

S. ja A. Bovalliuksen säätiön kotisivut[vanhentunut linkki]
S. ja A. Bovalliuksen säätiön vuosikertomus 2014
Kirjallisuutta

Ruuskanen, Esa: Bovalliusten perintö : S. ja A. Bovalliuksen säätiö 1905–2005. S. ja A. Bovalliuksen säätiö, 2005. ISBN 952-91-8893-5.
Aline Saarinen
Aiheesta muualla

Eva Hagberg, When Eero Met His Match: Aline Louchheim Saarinen and the Making of an Architect, 2022, Princeton University Press.
Onni Saarelainen

Onni Oiva Saarelainen (s. 19. heinäkuuta 1900 Nurmes – 15. lokakuuta 1959) oli suomalainen sotilas, joka taisteli talvisodassa ja jatkosodassa. Hänen sotilasarvonsa oli talvisodan aikana kapteeni ja jatkosodan aikana everstiluutnantti.
Joukko-osastot

Talvisota: 07.10.1939 - 13.03.1940 Erillinen pataljoona 6 (komentaja).
Jatkosota: 10.06.1941 - 19.09.1944 III/JR 5
Tunnetuimmat taistelut

Saarelainen toimi Erp 6:n komentajana Keljan taistelussa, jossa Neuvostoliiton hyökkäyksen tavoitteena oli ylittää Suvanto ja motittaa suomalaisten 3 viikkoa sinnikkäästi taistellut Taipaleen rintama. Keljan taistelu päättyi suomalaisten voittoon, kun aseistukseltaan ja lukumäärältään vahvempi vihollinen pakotettiin luopumaan sillanpääasemastaan Keljassa.
Eeva-Liisa Saarinen

| Eeva-Liisa Saarinen> Henkilötiedot |
| --- | --- |
Koko nimi:  Eeva-Liisa Annikki Saarinen (o.s. Naumanen)
Syntynyt: 21. joulukuuta 1952 (ikä 72) Mikkeli
Kansalaisuus:  Suomi
Ammatti:  oopperalaulaja
Muusikko
Soittimet:  laulu (mezzosopraano)
  [ Muokkaa Wikidatassa ] [ ohje ]  
Eeva-Liisa Annikki Saarinen (o.s. Naumanen; s. 21. joulukuuta 1952 Mikkeli) on suomalainen oopperalaulaja (mezzosopraano).
Eeva-Liisa Saarinen opiskeli laulua Sibelius-Akatemiassa Liisa Linko-Malmion oppilaana. Lisäksi hän on opiskellut Lontoossa, Berliinissä, Roomassa ja Kööpenhaminassa. Hän sai 1981 Lappeenrannan laulukilpailussa neljännen sijan ja Yleisradion erikoispalkinnon. Saarinen oli 1984–2005 Suomen Kansallisoopperan solistikunnan vakituinen jäsen. Hän on myös vieraillut Helsingin Juhlaviikoilla ja Savonlinnan Oopperajuhlilla, Nantesin oopperassa ja Hampurin valtionoopperassa. Kotimaan ja useiden Euroopan maiden lisäksi hän on konsertoinut muun muassa Yhdysvalloissa.
Saarinen on laulanut 12 suomalaisen oopperan kantaesityksessä. Hänen tärkeimpiä levytyksiään ovat Sibeliuksen Kullervo, Rautavaaran Vincent ja Aleksis Kivi, Sallisen Kullervo ja Aarre Merikannon Juha. Vuonna 2000 hänelle myönnettiin Suomen Muusikkojen liiton tunnustuspalkinto.
Aiheesta muualla

Eeva-Liisa Saarinen – Albums Naxos. Viitattu 23.7.2021.
| Auktoriteettitunnisteet  |
| --- | --- |
Kansainväliset:  ISNI  VIAF 
Kansalliset:  Ranska  BnF data  Israel  Yhdysvallat  Latvia  Puola 
Taiteenala:  MusicBrainz
Saab 21R

Saab 21R oli Ruotsin ilmavoimien ja Saabin ensimmäinen suihkuhävittäjälentokone. Se kehitettiin Saab 21 -työntöpotkurikoneesta. Koneen ensilento tapahtui vuonna 1947 ja se oli käytössä vuoteen 1956.
Kehitys

Saab 21R:n pääsuunnittelija oli Saabin Frid Wänström. Saab J21:n mäntämoottori vaihdettiin De Havilland Goblin 3 -suihkumoottoriin. Koneen korkeusvakautin nostettiin ylös T-pyrstömäiseksi ratkaisuksi, jotta moottorin suihkuvirtaus ei häiritse korkeusperäsimen toimintaa.
Käyttö

Saab valmisti 1950–1952 kaikkiaan 64 konetta. Kehitys ensilennosta 10.3.1947 oli hidas. Vuonna 1948 tapahtui Saab 29 Tunnanin ensilento, joten J21R oli Saabin oppimisväline suihkukoneiden maailmaan. Tunnanin nopea valmistuminen - eli suihkuhävittäjien kehittyminen maailmalla - johti J21R:n valmistussarjan puoliintumiseen. J21:t muunnettiin rynnäkkökoneiksi.
Aiheesta muualla

SAAB 21 story (Arkistoitu – Internet Archive)
Saab J 21R
De Havilland Goblin
Jakob Tengström

| Jakob Tengström |
| --- | --- |
 Jacob Tengström, Gustaf Wilhelm Finnbergin maalaus vuodelta 1826.
Turun ja Suomen arkkipiispa
 1803–1832 
Edeltäjä:  Jakob Gadolin
Seuraaja:  Erik Gabriel Melartin
Närpiön kirkkoherra
 1811–1832 
Edeltäjä:  Karl Hägg
Seuraaja:  Erik Gabriel Melartin
Paraisten kirkkoherra
 1803–1832 
Edeltäjä:  Jakob Gadolin
Seuraaja:  Erik Gabriel Melartin
Maarian kirkkoherra
 1795–1804 
Edeltäjä:  Salomon Kreander
Seuraaja:  Gustaf Gabriel Hällström
Turun suomalaisen kirkkoherra
 1790–1795 
Edeltäjä:  Jakob Gadolin
Seuraaja:  Gustaf Gadolin
Piikkiön kirkkoherra
 1785–1794 
Edeltäjä:  David Deutsch
Seuraaja:  Jakob Bonsdorff
Henkilötiedot
Koko nimi:  Jakob Tengström
Syntynyt: 4. joulukuuta 1755 Kokkola
Kuollut: 26. joulukuuta 1832 (77 vuotta) Turku
Kansalaisuus:  Suomen suuriruhtinaskunta
Ammatti:  arkkipiispa, varakansleri, teologian professori, pappissäädyn valtiopäivämies ja puhemies
Arvonimi:  Teologian kunniatohtori (1800)  Ruotsin Pohjantähden R (1805)  P. Annan R 1 (1808)  Briljanttikoristeinen piispanristi (1809) 
Titteli:  aatelinen
Vanhemmat:  Johan Tengström Maria Chydenius
Puoliso:  Anna Christina Caloander (vih. 1787)
Muut tiedot
Dynastia:  Tengström
Koulutus:  Filosofian maisteri (1775) Pappisvihkimys (1784)
Tutkinnot:  Turun akatemia
Uskonto:  kristinusko
Tunnustuskunta:  luterilaisuus
Arkkipiispa Jakob af Tengström aatelisvaakuna vuodelta 1809.
Helsingin säätytalon päätykolmio on pronssinen muistopastsas Porvoon valtiopäivistä 1809. Veistosryhmän keskiosa, Aleksanteri I ja säätyjen puhemiehet: vasemmalta oikealle porvarissäädyn puhemies Kristian Trapp, aatelissäädyn maamarsalkka Robert Wilhelm de Geer, pappissäädyn arkkipiispa Jacob Tengström ja talonpoikaissäädyn Pehr Klockars.
Jakob Tengström (4. joulukuuta 1755 Kokkola – 26. joulukuuta 1832 Turku) oli Suomen ensimmäinen arkkipiispa. Hän toimi teologian professorina Turun akatemiassa vuodesta 1790. Turun piispana hän toimi vuodesta 1803, ja sai vuonna 1817 arkkipiispan arvonimen. Hän toimi piispana kuolemaansa vuoteen 1832 saakka.
Piispan tehtävien lisäksi Tengström toimi yliopiston varakanslerina vuosina 1803–1817 ja Porvoon valtiopäivillä vuonna 1809 pappissäädyn puhemiehenä. Suomen sodan aikana hän osoitti venäläisiä kohtaan suurta myöntyväisyyttä. Tengström otti innolla osaa erilaisiin isänmaallisiin ja kirjallisiin rientoihin sekä julkaisi historiallisia tutkimuksia, muun muassa kahden aikaisemman piispan elämäkerrat.