stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Myötäjäiset

Myötäjäiset ovat morsiamen perheen sulhasen perheelle antama lahja (useimmiten rahaa), jonka he antavat eräänlaisena häälahjana perheelle.
Esiteollisessa Suomessa tyypillisimmin myötäjäisinä on annettu lehmä. Myötäjäisten katsottiin olevan ennakkoperintöä, jolloin naispuolisten perijöiden perintö-oikeus on tullut katetuksi myötäjäisillä.
Vielä 1950-luvun Suomessa tyypillisiä myötäjäisiä olivat liinavaatteet eli kapiot. Morsiamen piti ommella itselleen kapioita, jotka laitettiin erityiseen kapioarkkuun. Aiemmin, kun kankaatkin kudottiin kotona käsin, kapioiden valmistus aloitettiin jo tyttöjen lapsuudessa. Myöhemmin morsian valmisti kapionsa yleensä kihlausaikanaan, usein äitinsä avustuksella. Kapioiden laatu kertoi morsiamen käsityötaidosta. Kapioihin kuuluivat vuodeliinat (lakanat ja tyynynliinat), lautasliinat laukkuineen, tarvittavat pyyhkeet sekä kylpemiseen että keittiökäyttöön ja muut keittiötekstiilit, kuten pannulaput ja leipomaliinat. Arvostetuin materiaali oli pellava, jota kasvatettiin yleisesti Suomenkin maaseudulla ainakin toiseen maailmansotaan asti. Kaikki tekstiilit pyrittiin nimikoimaan morsiamen tulevilla nimikirjaimilla.
Myötäjäiset ovat yhä merkittävässä roolissa monissa maissa, esimerkiksi Intiassa. Liian pienet myötäjäiset voivat johtaa avioliiton purkamiseen. Myötäjäisten suuruudesta miniä voi kuulla pitkäänkin. Nykyaikana myötäjäisinä on rahan lisäksi kodinkoneet, autot ja muu arvotavara.
Historia

Kristillisessä kulttuurissa myötäjäiset selitettiin sillä, että aviomies elättää vaimon. Myötäjäisten keräämisen suoritti pääasiassa tytön äiti. Myöhemmin morsian itse alkoi olla mukana keräysprosessissa. Tavallinen myötäjäissetti koostui kotitaloustavaroista, pääasiassa käsintehdyistä sängyistä, tyynyistä, kudotuista tyynynpäällisistä, lakanoista, huovista, matoista, verhoista, erilaisista astiastoista, kristalliesineistä, hopeaesineistä sekä koruista, kullasta jne. Tällaista omaisuutta säilytettiin yleensä yhdessä tai useammassa arkussa ja laatikossa, joilla oli käytännöllistä ja taiteellista arvoa ja jotka morsian myös otti mukaansa. Myöhemmin niihin lisättiin merkittäviä rahasummia ja arvopapereita.
Myötäjäiset Suomen lain mukaan

Myötäjäisistä säädettiin vuoden 1734 lain naimakaaren 16. luvussa, ja laki koski sellaisia avioliittoja, jotka oli solmittu ennen 1. tammikuuta 1930, jolloin vuoden 1929 avioliittolaki tuli voimaan. Myötäjäisiksi sanottiin laissa sitä omaisuutta, joka annettiin lapsille taikka muille perillisille etenevässä polvessa heidän mennessään avioliittoon taikka erotessaan vanhempiensa kodista, nautittavaksi antajan elinaikana, mutta palautettavaksi antajan pesään tämän kuoltua. Myötäjäisten vastaanottajan tuli olla antajan perillinen, mutta vanhemmilla ei kuitenkaan ollut mitään pakkoa antaa myötäjäisiä, vaan asia riippui kokonaan heidän omasta harkinnastaan.
Omaisuuden myötäjäisiksi luovuttamisen ehtona oli se, että se oli antajan kuoleman jälkeen palautettava antajan pesään tämän perillisten kesken jaettavaksi. Myötäjäiset eivät siis olleet saajalleen  lahja, vaan ainoastaan ikään kuin ennakolta saatu perintöosuus.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Myötäjäiset Wikimedia Commonsissa
Vladimir Makovski Myötäjäisten valinta (1897—1898)
Lisa Kolb

Lisa Kolb (s. 2001) on itävaltalainen jalkapalloilija, pelipaikaltaan keskikenttäpelaaja. Hän on pelannut Itävallan naisten maajoukkueessa 12. huhtikuuta 2021 mennessä kaksi maaottelua. Ensimmäisen maaottelunsa hän pelasi marraskuussa 2020 EM-karsintaottelussa Ranskaa vastaan.
Kolb on heinäkuusta 2019 alkaen edustanut kotimaassaan SV Neulengbachia.
Luettelo Päijänteen kansallispuiston alueista ja saarista

Luettelo Päijänteen kansallispuiston alueista ja saarista sisältää luettelon maantieteellisesti hajanaisesta Päijänteen kansallispuiston alueista ja saarista. Natura 2000-hankkeen alainen Päijänteen alue (FI0335003) muodostuu Etelä-Päijänteellä sijaitsevasta suuresta vesialueesta, jonka pinta-ala on yhdessä sen sisältämien maa-alueidensa kanssa 10 857 hehtaaria eli 108,6 neliökilometriä.
Linus Roache

| Linus Roache> Henkilötiedot |
| --- | --- |
Syntynyt: 1. helmikuuta 1964 (ikä 60) Manchester, Englanti
Näyttelijä
Aktiivisena:  1975-
Merkittävät roolit:  Isä Greg Pilkington (Priest) Purifier (Riddickin aikakirjat) Thomas Wayne (Batman Begins) Kuningas Ecbert (Viikingit)
Palkinnot
 Evening Standard British Film Award 2002 Golden Satellite Award 2003 
Aiheesta muualla
IMDb 
Elonet
Linus Roache (s. 1. helmikuuta 1964 Manchester, Englanti) on brittiläinen elokuva- ja televisionäyttelijä. Hän aloitti esiintymisen jo 11-vuotiaana esittäessään nuorta Barlowia TV-sarjassa Coronation Street. Vuotta myöhemmin hän esitti ruttoon sairastunutta poikaa TV-sarjassa Merilinja. Tämän jälkeen hänellä oli useita pieniä sivurooleja eri TV-sarjoissa kunnes vuonna 1994 hänet valittiin pääosan esittäjäksi elokuvaan Priest. Vuosina 2008–2010 hänellä oli syyttäjä Michael Cutterin rooli TV-sarjassa Kova laki. Tämän jälkeen hän palasi Coronation Streetille Lawrence Cunninghamin roolissa neljän jakson verran.
Vuosina 2011 ja 2012 Roache esitti jälleen syyttäjä Cutterin roolia Kovan lain spinoff-sarjassa Kova laki: Erikoisyksikkö. Vuosina 2014–2017 hän esitti kuningas Echebertiä TV-sarjassa Viikingit kaikkiaan 33 jaksossa.
Yksityiselämä

Roachen vanhemmat olivat näyttelijä William Roache ja Anna Cropper. He erosivat vuonna 1974, ja William Roache avioitui uudelleen Sara McEwan Mottramin kanssa. Roache on ollut avioliitossa englantilaisen näyttelijätär Rosalind Bennettin kanssa tammikuusta 2003 lähtien.
Roache on vegaani ja Priestin kuvausten jälkeen hän oleskeli 18 kuukautta Intiassa, jossa hän tutustui muun muassa meditaatioon.
Linus Sundell

Linus Sundell (27. marraskuuta 1868 Kirkkonummi – 23. lokakuuta 1937 Kirkkonummi) oli suomalainen ruotsin kielellä kirjoittanut kirjailija.
Teoksia

Ur livet i det gamla Kyrkslätt. Kyrkslätt hembygdsförenings skrifter 1.       Kyrkslätt hembygdsförening, Helsingfors 1923
Då farfar var ung.           Söderström, Helsingfors 1928
I den gamla goda tiden.            Söderström, Helsingfors 1929
Bygdens vandrande söner.         Söderström, Helsingfors 1930
Roliga paschaser : en samling bygdemålsberättelser.          Tryckeri- & Tidnings A.B:s förlag, Borgå 1937
Linus Schellin

| Linus Schellin> Henkilötiedot |
| --- | --- |
Syntynyt: 22. helmikuuta 1982 (ikä 42) Jukkasjärvi
Kansalaisuus:   Ruotsi
Jääkiekkoilija
Pelipaikka:  hyökkääjä
Pituus:  180 cm
Paino:  88 kg
Seura
Seura:  KMH Budapest (U18 - valmentaja)
Pelaajaura
Pääsarjaura:  1998–2018
Aik. seurat:  AIK (J18)   Västra Frölunda (SuperElit)   Soo Indians (NAHL)   Billings Bulls (AWHL)   Tyringe SoSS (Hockeyettan)   Trångsunds IF (Hockeyettan)  Hull Stingrays (BNL)   Kingston Jets (ENL)   IF Mölndal Hockey (Hockeyettan) Dunaújváros AC (IEL)  Ferencváros TC (Erste Liga) HC Nové Zámky Extraliga)   Montpellier AHC (FFHG Division 2)  Göteborgs IK (HockeyTvåan)    Ferencváros TC (Erste Liga)   Újpesti TE (Erste Liga)   Tisza Volan (Serbian jääkiekkoliiga)   Ferencváros TC (Erste Liga)  HK Budapest (3. hokejová liga SR)
Linus Schellin (s. 22. helmikuuta 1982) on ruotsalaissyntyinen entinen jääkiekkoilija ja nykyään Unkaria edustava jääpalloilija.
Linus Schellin aloitti uransa jääkiekkoilijana Ruotsin ja Yhdysvaltain juniorisarjoissa. Göteborgilaisen Frölunda Indiansin riveissä hän voitti kaksi Ruotsin mestaruutta. Aikuisiän seurat olivat Ruotsissa, Englannissa, Unkarissa, Slovakiassa, Ranskassa ja Serbiassa. Uransa jälkeen hän on toiminut HK Budapestin U18-joukkueen valmentajana.
Vuonna 2018 Scellin siirtyi pelaamaan Unkarin jääpallomaajoukkueessa, jolloin Unkari pelasi A-sarjassa. Seuraavina vuosina maa on pelannut MM-kisojen B-sarjaa. Hän oli työskennellyt työnsä puolesta 2000-luvun alkuvuosista lähtien Budapestissä ja saanut maan kansalaisuuden.
Saavutukset

Maajoukkueessa
3 kertaa MMedustajan eli kaudet 2018, 2019 ja 2020.
Jääpallon B-sarjan maalikuningas: 2020
Mykola H’vylovyi

| Mykola H’vylovyi> Микола Хвильовий |
| --- | --- |
 Mykola H’vylovyi ennen vuotta 1933.
Henkilötiedot
Koko nimi:  Mykola Hryhorovytš Fitilov
Syntynyt: 14. joulukuuta 1893 Trostjanets, Harkovan kuvernementti, Venäjän keisarikunta
Kuollut: 13. toukokuuta 1933 (39 vuotta) Harkova, Ukrainan SNT, Neuvostoliitto
Ammatti:  kirjailija
Kirjailija
Tuotannon kieli: ukraina
 Nimikirjoitus
Aiheesta muualla
Löydä lisää kirjailijoitaKirjallisuuden teemasivulta
Mykola H’vylovyi (ukr. Микола Хвильовий, oik. Mykola Hryhorovytš Fitilov, ukr. Микола Григорович Фітільов; 14. joulukuuta 1893 Trostjanets, Harkovan kuvernementti, Venäjän keisarikunta – 13. toukokuuta 1933 Harkova, Ukrainan SNT, Neuvostoliitto) oli merkittävä 1920-luvun ukrainalainen kirjailija ja lehtikirjoittaja.
Elämäkerta > Varhainen ura

H’vylovyi liittyi 1919 Ukrainan kommunistiseen puolueeseen. Muutettuaan Harkovaan hän liittyi Vasyl Blakytnyin ympärille kerääntyneeseen kirjailijaryhmään. Hän allekirjoitti 1921 Volodymyr Sosjuran ja Maik Johansenin kanssa ukrainalaisille työläisille ja proletaaritaiteilijoille osoitetun manifestin. Samana vuonna hän julkaisi esikoisrunokokoelmansa Molodist. Toisen runokokoelman jälkeen hän siirtyi proosaan ja kirjoitti novelleja, jotka saivat heti kriitikkojen kehut. Hänen niissä edustamaansa koristeellista impressionistista ja myöhempien kertomusten lyyris-romanttista tyyliä noudattivat monet noihin aikoihin aloittaneet nuoret neuvosto-Ukrainan kirjailijat. Hänen luomiskauttaan kesti vain viitisen vuotta, mutta hän ehti kuvata sinä aikana mestarillisesti Ukrainan vallankumousta ja pettymystään siihen.
H’vylovyi oli keskeinen hahmo myös kirjallisuusjärjestöissä. Hän oli 1923 perustamassa kirjallista Hart-ryhmää ja siihen petyttyään perusti muutamien muiden siitä eronneiden kanssa ryhmän Urbino. Hän pani alkuun ja innosti lyhytikäistä Vaplite-ryhmää, jonka piirissä oli aiempien ryhmien lahjakkaimpia kirjailijoita. Hän kokeili myös pitkää proosaa, mutta ei saanut julkaistuksi kuin yhden katkelman, jossa hänen tyylinsä oli muuttunut realistisemmaksi. Hän aloitti toisenkin romaanin, josta alkuosa julkaistiin Vapliten lehdessä, mutta sen jatkon viranomaiset takavarikoivat ja tuhosivat.
Elämäkerta > Pamfletisti ja ukrainalaisen kulttuurin puolustaja

H’vylovyin poleemiset pamfletit synnyttivät 1925–1928 käydyn kirjallisuuskeskustelun. Hän puolusti ukrainalaisten oikeutta omaan kansalliseen olemassaoloon ja korosti riippumattomuutta Moskovasta, sillä hän uskoi, ”että kansa voi ilmaista itseään kulttuurisesti vain, jos se löytää oman ainutlaatuisen kehityspolkunsa”. Kolmannessa pamflettisarjassa hän kehitteli edelleen ajatusta itsenäisestä ukrainalaisesta kirjallisuudesta, joka olisi riippumatonta venäläisestä. Hänen viimeisen ja myös poleemisimman teoksensa Ukrajina tšy Malorosija? (”Ukraina vai Vähä-Venäjä?”) julkaisemisen viranomaiset kielsivät, ja siitä tunnetaan muutamia lainauksia virallisista kritiikeistä.
Vaikutusvaltainen puoluevirkailija ja virallisen kirjailijaliiton VUSPP:n perustajiin kuulunut Andri H’vylja luonnehti hänen proosatuotantoaan, etenkin teosta Valdšnepy, puoluevastaiseksi, vastavallankumoukselliseksi ja jopa fasistiseksi. Ukrainan virallisen puolueen vastainen kansalliskommunistinen liike tuki H’vylovyitä jopa avoimesti. Hänen vastapuolellaan olivat kirjalliset vastustajat ja puoluejohto. Stalin varoitti puoluetta omaksumasta H’vylovyin näkemyksiä, jotka hänen mukaansa olivat ”porvarillista nationalismia”. H’vylovyi joutui 1926 painostettuna myöntämään erehtyneensä.
Elämäkerta > Myöhempi ura ja kuolema

H’vylovyi asui jonkin aikaa ulkomailla ennen paluutaan Ukrainaan ja lähetti Komunist-sanomalehdelle avoimen kirjeen, jossa hän toisti aiempia näkemyksiään. Vielä 1930 hän perusti kirjallisen järjestön Prolitfrontin, joka julkaisi saman nimistä lehteä. Järjestö kiellettiin, ja kun hänellä ei ollut enää mitään keinoa julkaista kirjoituksia ja hän oli menettänyt kaikki mahdollisuudet puolustaa ajatuksiaan ja ilmaista vastalausettaan Ukrainaa tuolloin koetelleelle nälänhädälle, hän teki itsemurhan.
Perintö

Itsemurhan jälkeen H’vylovyin tuotantoa ja jopa hänen nimeään kiellettiin mainitsemasta, eikä hänen mainettaan palautettu edes Stalinin jälkeisenä aikana, jolloin monet muuta rehabilitoitiin. Hänen historiallis-filosofista ajatteluaan on sittemmin nimitetty h’vylovyismiksi ja hänen kannattajiaan h’vylovyisteiksi. Heidät tuhottiin Stalinin vainoissa, paitsi ne jotka mukautuivat sosialistiseen realismiin. Osa muutti toisen maailmansodan aikana länteen ja tutki H’vylovyin tuotantoa ja teki sitä tunnetuksi.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Mykola H’vylovyi Wikimedia Commonsissa
Leo (elokuva)

| Leo |
| --- | --- |

Ohjaaja:  Lokesh Kanagaraj
Käsikirjoittaja:  Lokesh Kanagaraj, Rathna Kumar, Deeraj Vaidy
Tuottaja:  S. S. Lalit Kumar, Jagadish Palanisamy
Säveltäjä:  Anirudh Ravichander
Kuvaaja:  Manoj Paramahamsa
Leikkaaja:  Philomin Raj
Pääosat:   Vijay  Trisha Krishnan  Sanjay Dutt  Arjun Sarja 
Valmistustiedot
Valmistusmaa:  Intia
Tuotantoyhtiö:  Seven Screen Studio
Ensi-ilta:  19. lokakuuta 2023
Kesto:  164 min
Alkuperäiskieli:  tamili
Aiheesta muualla
IMDb
Infobox OKNimi-testi OK: 
Leo (tamiliksi லியோ, Liyō) on vuoden 2023 intialainen tamilinkielinen toimintaelokuva, jonka on ohjannut Lokesh Kanagaraj. Sen pääosissa esiintyvät Vijay ja Trisha Krishnan. Elokuvan ensi-ilta oli 19. lokakuuta 2023.
Näyttelijät

| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
|  Vijay  | … |  Leo Das / Parthiban ”Parthi”   |
|  Sanjay Dutt  | … |  Antony Das   |
|  Trisha Krishnan  | … |  Sathya   |
|  Arjun Sarja  | … |  Harold Das   |
|  Madonna Sebastian  | … |  Elisa Das   |
|  Gautham Vasudev Menon  | … |  Joshy Andrews   |
|  Priya Anand  | … |  Deepa Andrews   |
|  Mathew Thomas  | … |  Siddharth ”Siddhu”   |
|  Anurag Kashyap  | … |  Daniel   |
|  Kamal Haasan  | … |  agentti Vikram (ääni)   |
Aiheesta muualla

Leo Internet Movie Databasessa (englanniksi)
Nain (Israel)

| Nain |
| --- | --- |
 Näkymä kylään.
 Nain
 Koordinaatit: 32°38′N, 35°21′E 
Valtio:  Israel
Hallintoalue:  Pohjoinen
Väkiluku (2018):  1 845
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Nain tai Nein (arab. نين‎, Nayn, hepr. ‏נין‎) on lähinnä arabien asuttama kylä Israelin Pohjoisella hallintoalueella. Nain mainitaan Uudessa testamentissa paikkana, jossa Jeesus herätti kuolleista paikallisen leskinaisen pojan. Kylän asukasluku oli vuoden 2018 lopussa 1 845.
Maantiede

Nain sijaitsee Israelin Jisreelin tasangolla Taborinvuoresta muutamia kilometrejä etelään. Nasaret sijaitsee Nainista noin kahdeksan kilometriä luoteeseen. Kylä on rakennettu kukkulan rinteelle.
Historia

Nainin nimi on johdettu mahdollisesti heprean vapaasti käännettynä miellyttävää tarkoittavasta sanasta na’im. Paikka mainitaan historiallisissa lähteissä muinaisen Egyptin ajalta noin 3 500 vuotta sitten. Vanhimmat arkeologiset löydöt paikalta on ajoitettu 2 300 vuotta vanhoiksi. Kylästä on löytynyt raunioita hellenistiseltä kaudelta ja Rooman valtakunnan ajalta. Nain kuului aikanaan Sepforiksen piirikuntaan ja sitä pidettiin suhteellisen suurena kylänä. Myöhemmin Nainista tehtiin oma itsenäinen piirikuntansa, jollaisena se säilyi aina alueen arabivalloitukseen saakka. Uuden testamentin Luukkaan evankeliumissa (7:11) Nain mainitaan paikkana, jossa Jeesus herätti kuolleista paikallisen leskinaisen pojan. Luukkaan evankeliumissa Nainilla mainitaan olleen myös muuri ja portti. Vuonna 1101 Nain mainitaan Taborinvuoren luostarin omistamana paikkana.
Väestö

Nainin asukasluku oli vuoden 2018 lopussa 1 845. Kylässä on kirkko ja moskeija.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Nain (Israel) Wikimedia Commonsissa
Paikallinen kirkko.
Jeesus herättää henkiin leskinaisen pojan Hans von Aachenin maalauksessa vuoden 1600 paikkeilta.
Lotakko (Kouvola)

| Lotakko |
| --- | --- |
Valtiot:  Suomi
Maakunnat:  Kymenlaakso
Kunnat:  Kouvola
Koordinaatit:  61°15′55″N, 26°48′45″E
Vesistöalue ja valuma-alueen tietoja
Päävesistöalue:  Kymijoen vesistö (14)
Valuma-alue:  Vuohijärven alue (14.91)
Laskujoki:  suo-oja Vuohijärveen 
Järvinumero:  14.913.1.004
Mittaustietoja
Pinnankorkeus:  104,5 m  
Pituus:  220 m  
Leveys:  100 m  
Rantaviiva:  0,504 km  
Pinta-ala:  1,025 ha  
Saaria:  ei saaria 
 fiLotakko 
Lotakko eli Lätäkönlampi on Kymenlaaksossa Kouvolassa  Voikosken lähellä sijaitseva lampi.
Maantietoa

Lampi on 220 metriä pitkä, 100 metriä leveä, ja sen pinta-ala on 1,0 hehtaaria. Lammella ei ole kartan mukaan saaria.  Sen rantaviivan pituus on 500 metriä.
Vesistösuhteet

Lampi sijaitsee Kymijoen vesistössä (vesistöaluetunnus 14) Mäntyharjun reitin valuma-alueen (14.9) Vuohijärven alueella (14.91), jonka Juolasveden–Lahnaveden alueeseen (14.913) se kuuluu. Lammen vedenpinnan korkeus on 104,5 metriä mpy.
Loivaa voimaa

| Loivaa voimaa Harri Marstio |
| --- | --- | --- |

Studioalbumin tiedot
 Äänitetty : 2001
 Julkaistu: 2001
 Tyylilaji: iskelmä
 Kesto: 52.56
 Levy-yhtiö: Motley
Harri Marstion muut julkaisut
| Elämä vie 1999 | Loivaa voimaa 2001 | Elämän viemää – 32 Marstion parasta 2002 |
Loivaa voimaa on suomalaisen laulajan Harri Marstion 9. studioalbumi. Se julkaistiin vuonna 2001.
Kappaleet

Kuutanssi – 4.46
Helmi – 3.36
Loivaa voimaa – 4.26
Johdit mua harhaan – 5.02
Shangri-la – 3.54
Sydänystävien yö – 4.27
Kehtolaulu – 3.55
Syksy – 3.40
Sininen Mersu – 3.37
Susirajan baari – 4.27
Lentotaidoton – 3.45
Pitkät illat – 3.47
Roskisdyykkarin balladi – 3.34
Aiheesta muualla

Loivaa voimaa discogs.com -sivustolla
Linnavuori (Buda)

Linnavuori Nürnbergin kronikassa 1493.
Linnavuori (Várhegy) on ylätasanko ja alue Unkarin pääkaupungissa Budapestissa. Vuoren laella on linnoituksia ja valtava palatsi, ja sen rinteillä on Budan alue.
Liikenne

Vuoren ulkonäkö on vuosisatojen kuluessa muuttunut, mutta kadut noudattavat osin yhä keskiaikaisia reittejä. Alueelle voi maksutta ajaa henkilöautolla vain puoleksi tunniksi, pitemmistä oleskeluista joutuu pois lähtiessä maksamaan.
Historia

Linnavuoren ensimmäisen asutuksen tuhosivat mongolit vuonna 1241. Sen jälkeen Béla IV vahvisti kaupungin puolustusta, rakensi linnan, ja asukkaat rakensivat sen ympärille uudet asumukset. 1500-luvun alkupuolella Buda oli kautta Euroopan tunnettu renessanssioppineisuuden keskuksena. Turkkilaiset valtasivat kuitenkin linnan 1541, ja miehitys jatkui vuoteen 1686. Tuo aika oli Budan rappion aikaa. Linna hylättiin ja asukkaat pakenivat. Kirkoista vietiin omaisuus, ja ne muutettiin moskeijoiksi. Turkkilaiset kuitenkin rakensivat kylpylöitä, jotka ovat edelleen matkailijoiden suosimia nähtävyyksiä. Kun turkkilaiset karkotettiin, alkoi Budan hidas toipuminen. Itävaltalaiset hallitsijat rakensivat alueen kokonaan barokkityyliin, mihin sen nykyinen viehätys perustuu. Koko alue tuhoutui lähes täysin 1945, kun saksalaiset ja venäläiset taistelivat vuorella.
Lisa Kay

Lisa Kay (2004)
Lisa Kay (s. 1977)[lähde? ] on englantilainen näyttelijä. Hänet tunnetaan parhaiten sarjasta Sydämen asialla, jossa hän näytteli sairaanhoitaja Carol Cassidya vuosina 2006–2010.
Hänen vanhempansa ovat Jane Hazel Kay ja Peter Kay. Hän on kasvanut Levishamissa, joka on lähellä Goathlandia, missä Sydämen asialla kuvattiin. Perheeseen kuuluu myös hänen kolme siskoaan Caroline, Samantha ja Sara. Kay on myös tanssija. Hän teki debyyttinsä vuonna 2004 sarjassa Sydämen asialla, eri roolissa kuin vuosina 2006–2010.
Aiheesta muualla

Lisa Kay Internet Movie Databasessa. (englanniksi)
Linnateatteri

Kivipainon talo, jossa Linnateatteri toimii kesään 2019 saakka.
Linnateatteri on vuonna 2003 perustettu turkulainen ammattiteatteri.
Linnateatteri kotinäyttämö on Turussa osoitteessa Humalistonkatu 7. Linnateatteri toimi vuoteen 2019 asti Vanhassa Kivipainossa Linnakadulla.
Linnateatterin kesänäyttämö on Ruissalon Telakalla osoitteessa Hevoskarintie 23.
Aiemmin Linnateatterin kesänäyttämöinä toimi Aboa Vetus & Ars Nova -museon, sekä Vanhan  Kivipainon piha.
Kesällä 2019 Linnateatteri jätti Kivipainon talon kokonaan ja keskitti toimintansa entiseen elokuvateatteri Dominoon sekä Alvar Aallon suunnittelemaan Lounais-Suomen Maalaistentalon tiloihin, joissa myös Turun kaupunginteatteri toimi vuoteen 1954 saakka.
Kesäteatteritoiminta jatkuu Ruissalon telakan yhteydessä.
Teatterin taiteellisena johtajaksi tuli vuonna 2012 Kari-Pekka Toivonen ja 2014 Petteri Summanen. Elokuussa 2016 taiteellisena johtajana ja teatterinjohtajana aloitti Kalle Lamberg. Keväällä 2019 teatterin johtoon nousevat toimitusjohtajaksi Mikko Granström ja taiteelliseksi johtajaksi kapellimestari-säveltäjä Jussi Vahvaselkä. Syksyllä 2021 Linnateataterin uutena toimitusjohtajana aloitti Markko Heinonen. Vuoden 2023 alusta lähtien Linnateatteri hallituksen puheenjohtajana on ollut Satu Alanen.
Vuonna 2012 Linnateatteri teki yhteistyönä suurproduktion Kakola – Rockmusikaali Turusta Turun kaupunginteatterin kanssa. Sen pääosia esittivät Veeti Kallio sekä Reeta Vestman.
Teatterinjohtajia

Mikko Kouki 2003–2012
Kari-Pekka Toivonen 2012-2014
Petteri Summanen 2014-2016
Kalle Lamberg 2016–2019
Jussi Vahvaselkä 2019-
Aiheesta muualla

Viralliset kotisivut
Lázaro Pérez Jiménez

Lázaro Pérez Jiménez
Lázaro Pérez Jiménez (9. syyskuuta 1943 Tizimín – 25. lokakuuta 2009) oli meksikolainen roomalaiskatolinen piispa. Hänet vihittiin papiksi Yucatánin arkkihiippakuntaan 21. syyskuuta 1968 ja nimitettiin Autlánin hiippakunnan johtoon 15. toukokuuta 1991. Piispaksi vihkiminen seurasi 29. kesäkuuta. Pääkonsekraattorina toimi Girolamo Prigione, jota avustivat Manuel Castro Ruiz ja José Francisco Robles Ortega.
Pérez Jiménez sai 26. heinäkuuta 2003 nimityksen Celayan piispaksi, jona hän toimi, kunnes kuoli 66-vuotiaana virassa.
Luettelo Suomen katsotuimmista kotimaisista elokuvista

Tämä artikkeli on luettelo kaikkien aikojen katsotuimmista suomalaisista elokuvista Suomessa.
Suomen elokuvasäätiö aloitti katsojamäärien tilastoinnin kotimaisista elokuvista vuonna 1970 ja ulkomaisista vuonna 1972. Arviot katsojamääristä ennen vuotta 1970 perustuvat elokuvahistorioitsija Kari Uusitalon laskelmiin, poikkeuksina eräät yksittäiset 1930- ja 1940-luvun elokuvat, joiden tarkat katsojalukutiedot ovat säilyneet.
Katsotuimmat suomalaiset elokuvat

| Sija | Elokuvan nimi | Katsojat Suomessa | Vuosi | Ohjaaja |
| --- | --- | --- | --- | --- |

| 1 | Tuntematon sotilas | 2 800 000 | 1955 | Edvin Laine |

| 2 | Kulkurin valssi | 1 500 000 | 1941 | Toivo Särkkä |

| 3 | Tuntematon sotilas | 1 020 602 | 2017 | Aku Louhimies |
| 4 | Täällä Pohjantähden alla  | 1 020 000 | 1968 | Edvin Laine |

| 5 | Juurakon Hulda | 990 000 | 1937 | Valentin Vaala |

| 6 | Siltalan pehtoori | 950 000 | 1934 | Risto Orko |

| 7 | Rykmentin murheenkryyni | 770 014 | 1938 | Toivo Särkkä ja Yrjö Norta |

| 8 | Kaivopuiston kaunis Regina | 760 000 | 1941 | Toivo Särkkä |

| 9 | Uuno Turhapuro armeijan leivissä | 750 965 | 1984 | Ere Kokkonen |

| 10 | Kaunis Veera eli Ballaadi Saimaalta | 750 000 | 1950 | Ville Salminen |

| 11 | Jääkärin morsian | 740 000 | 1938 | Risto Orko |

| 12 | Laulu tulipunaisesta kukasta | 730 000 | 1938 | Teuvo Tulio |

| 13 | Maa on syntinen laulu | 709 664 | 1973 | Rauni Mollberg |

| 14 | Helmikuun manifesti | 706 969 | 1939 | Toivo Särkkä ja Yrjö Norta |

| 15 | Käpy selän alla | 700 000 | 1966 | Mikko Niskanen |

| 16 | Suotorpan tyttö | 693 380 | 1940 | Toivo Särkkä |

| 17 | Talvisota | 628 276 | 1989 | Pekka Parikka |

| 18 | Pahat pojat | 614 628 | 2003 | Aleksi Mäkelä |

| 19 | Uuno Turhapuro | 613 409 | 1973 | Ere Kokkonen |

| 20 | Uuno Epsanjassa | 607 939 | 1985 | Ere Kokkonen |

| 21 | Tuntematon sotilas | 590 271 | 1985 | Rauni Mollberg |

| 22 | Jumalan tuomio | 587 401 | 1939 | Toivo Särkkä ja Yrjö Norta |

| 23 | Runon kuningas ja muuttolintu | 576 473 | 1939 | Toivo Särkkä ja Yrjö Norta |

| 24 | Uuno Turhapuro menettää muistinsa | 572 488 | 1982 | Ere Kokkonen |

| 25 | Seitsemän veljestä | 565 597 | 1939 | Wilho Ilmari |

| 26 | Uuno Turhapuro muuttaa maalle | 556 519 | 1986 | Ere Kokkonen |
99: Arvioitujen katsojamäärien taustavärinä on vaaleanvihreä.