Ronald Reaganin elämäkerta
Ura ennen politiikkaa > Elokuvanäyttelijänä

Reagan sai radioaseman lähettämään hänet keväällä 1937 Kaliforniaan Chicago Cubsin harjoitteluleirille. Kaliforniassa hän tutustui elokuva-agenttiin ja pääsi Warner Brosille koekuvaukseen. Yhtiö teki hänen kanssaan seitsemän vuoden näyttelijäsopimuksen aluksi 200 dollarin viikkopalkalla. Reagan saapui Hollywoodiin toukokuussa 1937, ja viikon kuluttua alkoivat hänen ensimmäisen elokuvansa kuvaukset. Love Is on the Air oli tyypillinen viihteellinen B-elokuva. Reagan näytteli siinä pääosassa radiotoimittajaa, joka taistelee korruptiota vastaan. Reagan sai hyvät arvostelut ensimmäisistä rooleistaan, joten Warner Bros. uusi hänen sopimuksensa ja antoi hänelle palkankorotuksen.
Reagan tapasi ensimmäisen vaimonsa Jane Wymanin, kun he näyttelivät pääosia elokuvassa Brother Rat (1939). Suhde eteni nopeasti avioliitoksi.
Reaganin läpimurtorooli oli jalkapalloilija George Gippinä elokuvassa Hänen viimeinen ottelunsa (1940), jonka myötä hänestä tuli A-filmien näyttelijä ja yksi studion tähtinäyttelijöistä. Tästä roolista Reagan sai myös lempinimensä "The Gipper". Vuoteen 1942 mennessä Reagan oli esiintynyt jo 30 elokuvassa. Hänen arvioitiin ansaitsevan jo 50 000 dollaria elokuvalta, ja hän oli Hollywoodin sadan tuottavimman elokuvanäyttelijän joukossa. Toinen maailmansota kuitenkin katkaisi hänen nousunsa elokuvataivaalla.
Reagan palveli maailmansodassa luutnanttina. Huonon näkönsä vuoksi hän ei ollut taistelutehtävissä vaan teki koulutuselokuvia. Hänet kotiutettiin armeijasta kapteenina vuonna 1945. Reagan pysytteli Kaliforniassa koko sodan ajan, vaikka elokuvayhtiö ylläpitikin julkisuudessa kuvaa siitä, että hän olisi ollut poissa maasta.
Reagan jatkoi elokuvauraansa sodan jälkeen ja teki vielä 22 elokuvaa. Hän olisi halunnut vaikuttaa enemmän elokuvarooleihinsa. Hän toivoi Warner Brothersilta keskeistä roolia suuren budjetin lännenelokuvassa. Hänelle kuitenkin tarjottiin osa elokuvassa Stallion Road (1947), jossa hän näytteli lännensankarin sijaan eläinlääkäriä. Myöhemmin Reagan jätti Warner Brothers -yhtiön. Hänen ensimmäinen Warnerin jälkeinen elokuvansa oli lännenfilmi The Last Outpost (1951). Reaganin viimeiseksi Warner-elokuvaksi jäi Voittoisa joukkue (1952), yksi hänen omista suosikeistaan. Hän siirtyi sen jälkeen Universalille ja näytteli vielä useissa elokuvissa. Hänen näyttelijänuransa oli kuitenkin jo hiipumassa, ja hän siirtyi vähitellen kokonaan politiikkaan. Hänen viimeinen elokuvaroolinsa oli elokuvassa Tappajat (1964). Reagan juonsi vuosina 1962–1965 myös televisiosarjaa Death Valley Days. Presidenttiytensä jälkeen häntä harkittiin vielä cameorooliin vuoden 1990 elokuvassa Paluu tulevaisuuteen III, jossa hän olisi esittänyt kuvitteellisen Hill Valleyn kaupungin pormestaria vuonna 1885. Reagan piti elokuvasarjan ensimmäisestä osasta ja tiettävästi harkitsi asiaa, mutta kieltäytyi lopulta.
Koko uransa aikana Reagan näytteli yhteensä 53:ssa kokoillan elokuvassa. Hän näytteli useissa elokuvissaan idealistisia sankareita tai naapurinpoikahahmoja. Michael Paul Roginin tulkinnan mukaan Reaganin tähtikuvaan kuului tyypillinen piirre: Hänen näyttelemänsä hahmo saattoi onnistua romanttisessa suhteessa, mutta hintana oli, että hahmosta tuli riippuvainen. Hahmo joutui siis uhraamaan itsestään jotakin. Joskus hahmo myös kuoli. Reaganin ohjaajat muistelivat häntä hyvämuistisena ja yhteistyökykyisenä näyttelijänä. Reagan sai vuonna 1960 oman tähtensä Hollywood Walk of Fame -kadulle osoitteeseen 6374 Hollywood Boulevard.
Näyttelijänuransa aikana Reagan meni kahdesti naimisiin, kummallakin kerralla kollegansa kanssa. Reaganin ensimmäinen vaimo oli näyttelijä Jane Wyman (1940–1949). Liitto alkoi rakoilla ja päättyi eroon, kun Wyman keskittyi nousevaan elokuvatähtiuraansa ja Reagan näyttelijäliiton johtamiseen ja politiikkaan. Reaganin toinen vaimo oli näyttelijä Nancy Davis, jonka kanssa hän oli aviossa vuodesta 1952 kuolemaansa asti. Nancysta tuli Ronaldille tärkeä tuki koko tämän uran ajaksi.