stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Airbus A330
Kehitys > Suunnittelu

A330:n kehitystyötä oli tehty pienen suunnittelijaryhmän voimin 1970-luvulta lähtien, ja A330:n ja A340:n alustavat tekniset tiedot julkistettiin 1982 Farnborough’n ilmailunäyttelyssä. Näistä kävi ilmi A330:n erityisen suuri rahtitila. Se kykeni kuljettamaan 30 LD3-rahtikonttia, joka oli lähes kaksinkertainen DC-10:een verrattuna ja 18 % enemmän kuin paljon suuremmassa Boeing 747 -jumbojetissä. Siiven kehitystyötä tehtiin koko 1980-luvun ajan British Aerospacella (BAe) Englannissa Hatfieldissä ja Filtonissa. Kehitetty uusimman aerodynaamisen tietämyksen mukainen ylikriittinen siipi oli paitsi aikaisempia tehokkaampi, myös paksumpi, mikä teki siivestä rakenteellisesti lujemman ja mahdollisti siten pidemmän kärkivälin ilman painon lisäystä. Kärkivälin pidentäminen oli hyödyllistä, koska siipi kuluttaa sitä vähemmän energiaa nostovoiman tuottamiseen, mitä pidempi sen kärkiväli on suhteessa leveyteen.
Uusiin moottoreihin liittyvien kehitysriskien välttämiseksi Airbus päätti käyttää A330:ssa vain olemassa olevia ja koeteltuja lentomoottoreita, ja tarjosi asiakkaille moottorivaihtoehdon kaikilta kolmelta merkittävältä lentomoottorinvalmistajalta, Rolls-Roycelta, General Electriciltä ja Pratt & Whitneyltä. Rolls-Roycen tarjoama moottori on Trent 772, General Electricin CF6-80E1 ja Pratt & Whitneyn PW4168. Kaikkien moottorimallien työntövoima asettuu välille 300-320 kN. Suosituimmaksi moottorivaihtoehdoksi on osoittautunut Rolls-Royce, jonka osuus on noin 58 %.
Koneessa otettiin käyttöön Airbusin kapearunkoiseen A320:een kehittämä digitaalinen fly-by-wire -ohjausjärjestelmä sekä A320-tyyppinen ohjaamo. Fly-by-wire on tietokoneavusteinen järjestelmä ilman suoraa mekaanista yhteyttä ohjainten ja ohjainpintojen välillä. Tämä mahdollistaa ohjauskäskyjen turvallisuuden varmistamisen ennen niiden suorittamista. Näin järjestelmä estää esimerkiksi siiven kohtauskulman kasvamisen liian suureksi, mikä johtaisi koneen sakkaamiseen. Yhtenäisen ohjaamojärjestelyn etuna on nopea ja lyhyt lentäjäkoulutus konetyypistä toiseen siirtyville lentäjille.
Ensimmäiset tilaukset A330:lle saatiin maaliskuussa 1987, jolloin Air Inter tilasi 5 konetta ja varasi 15 optiota, ja Thai Airways International tilasi 4 konetta ja 4 optiota. Laajamittainen kehitystyö ei kuitenkaan käynnistynyt ennen kuin kesäkuussa 1987, jolloin Airbusin hallitus käynnisti virallisesti projektin. Tässä vaiheessa A330:lle oli sitovia tilauksia eri lentoyhtiöiltä 41 ja sisarmalli A340:llä 89.
A330:n rungon läpimitta on sama kuin A300:n, ja runkorakenne on lähes sellaisenaan peräisin A300-600 -mallista, mutta pidennettynä. Siivet ovat kuitenkin kokonaan uudet, samoin kuin korkeus- ja sivuvakaimet.
Kehitys > Tuotanto ja käyttöönotto

A330:n runko valmistetaan Saksassa Bremenissä, siivet ja laskutelineet Englannissa Broughtonissa ja korkeusvakain Espanjassa Getafessa. Loppukokoonpano tapahtuu Ranskan Toulousessa. Tuotantoa varten kaikki Airbusin osakkaat rakensivat uusia suuria tuotantolaitoksia niin Englannissa, Saksassa kuin Ranskassakin. Tuotantoteknologia muutettiin aikaisempaa automaattisemmaksi käyttäen poraus- ja niittausrobotteja. Osat kuljetettiin Touloseen alun perin suuritilavuuksisilla Super Guppy 201 -rahtikoneilla, joihin mahtuivat sekä siivet että rungon osat kokonaisina. Vuodesta 1996 lähtien kuljetukset on hoidettu Airbusin itse valmistamilla vieläkin suuremmilla Airbus Beluga -rahtikoneilla.
A330:n ensilento tapahtui 2. elokuuta 1992. Se oli ilmaan noustessaan painavin koskaan lentänyt kaksimoottorinen lentokone. Kone sai koelento-ohjelman päätyttyä Euroopan ja USA:n ilmailuviranomaisten hyväksynnän 21. lokakuuta 1993. Ensimmäinen käyttäjä oli Air Inter, jonka ensimmäinen kaupallinen lento tapahtui 17. tammikuuta 1994 Pariisista Marseilleen. Useimmat uudet lentokoneet ovat valmistuessaan painavampia kuin on suunniteltu ja tilaajille luvattu, mutta A330 on harvinainen poikkeus: se oli 500 kg kevyempi kuin oli luvattu.
ETOPS on kaksimoottorikoneita koskeva lähimmän varalaskukentän aikaetäisyyttä koskeva normi. Vuonna 2009 A330 oli ensimmäinen lentokone, joka sai 240 minuutin ETOPS-hyväksynnän.
Rakenne ja tekniikka

A330 on keskikokoinen laajarunkokone, jonka kaksi moottoria on ripustettu siipien alapuolelle. Siivet ovat hyvin kapeat ja pitkät, ja niissä on tehokas ja taloudellinen ylikriittinen siipiprofiili. Siipien kärkiväli on 60,3 m, mikä on pidempi kuin paljon suuremmassa Boeing 747-300:ssa. Siipien päissä on kulmaan asetetut 2,74 m korkeat siivekkeet (wingletit), jotka vähentävät siiven aiheuttamaa vastusta. A330neo:ssa wingletit muotoillaan uudelleen muodoiltaan pyöreämmiksi ja kärkiväli kasvatetaan 64 metriin. A330:n peräsin ja sivuvakain ovat komposiittirakenteisia. Messier-Dowtyn valmistamat päälaskutelineet ovat nelipyöräiset ja nokkapyörä kaksipyöräinen.
Ohjaamossa on kuusi suurikokoista näyttöä, joissa on koneen navigointiin ja lentotilaan liittyvät näytöt (Electronic Flight Instrument System, EFIS), sekä koneen eri teknisten järjestelmien tilasta kertovat näytöt (Electronic Centralised Aircraft Monitor, ECAM). Lentäjän edessä sijaitsevan, mekaanis-hydraulisen ohjauspyöräohjaimen asemesta konetta ohjataan lentäjän vasemmalla puolella sijaitsevalla pienikokoisella sidestick-ohjaimella, jonka komennot välittyvät fly-by-wire -järjestelmään sähköisesti.
A330neo

Koska A330:n tilauskanta oli säilynyt hyvänä huolimatta 17 vuotta uudemman Boeing 787:n aiheuttamasta kilpailutilanteesta, eikä polttoaineenkulutuksen ero matkustajapaikkaa kohden modernimpaan 787:ään ollut kuin 10-12 prosenttia A330:n tappioksi, Airbus päätti modernisoida koneen uusimman teknologian mukaisilla moottoreilla. Lisäksi siipien kärkiväliä päätettiin kasvattaa 64 metriin ja wingletit (siivenkärkievät) suunnitella uudelleen. Näillä toimenpiteillä saavutetaan Airbusin mukaan 14 prosentin säästö polttoaineenkulutuksessa matkustajapaikkaa kohden, mikä toisi koneen tasoihin Boeing 787:n kanssa, onnistuneessa tapauksessa jopa ohikin. Koska A330 on kuitenkin täysin vakiintuneessa tuotannossa oleva kone, jonka tuotantoinvestoinnit on jo kauan sitten kuoletettu, Airbus kykenisi tarjoamaan kilpailutilanteen niin vaatiessa konetta 787:ää edullisemmin, mutta silti hyvällä katteella.
Airbus neuvotteli eri moottorivalmistajien kanssa uudesta moottorista, ja neuvottelujen jälkeen teki Rolls-Roycen kanssa yksinoikeussopimuksen, jolloin uuden koneversion ainoaksi moottorintoimittajaksi tuli Rolls-Royce uudella Trent 7000 -moottorilla. Yksinoikeussopimus kattaa varmemmin moottorintoimittajan riskin kehityskulujen takaisin saamisesta tulevien kauppojen myötä. Trent 7000 -moottorissa on 50:1 painesuhde, 2,8 metrin läpimittainen puhallin ja 10:1 ohivirtaussuhde. Nykyisessä Trent 700 -moottorissa on 36:1 painesuhde, 2,47 metrin läpimittainen puhallin ja 5:1 ohivirtaussuhde.
Airbus käynnisti projektin heinäkuussa 2014 Farnborough’n ilmailunäyttelyssä. A330-200 mallin korvaa A330-800neo ja A330-300 mallin A330-900neo. Molempien konemallien rungon mitat säilyvät ennallaan. Uusien 800- ja 900-mallien toimitukset alkoivat 2018 ja 2020. 200- ja 300-mallien valmistus jatkuu vielä jonkin aikaa rinnalla.
Versiot > A330-300

A330-300 on ensimmäisenä valmistunut versio, joka otettiin käyttöön tammikuussa 1994. Sen pituus on 63,7 m ja kantomatka nykyisin 11 300 km. Suurin lentoonlähtöpaino on 242 t. Reittilentoyhtiöt sisustavat koneen tyypillisesti 250–300 matkustajalle. Tilaus- ja halpalentoyhtiöiden koneissa matkustajamäärä vaihtelee 350:stä jopa 436:een.
Versiot > A330-200

A330-200 on vuonna 1998 käyttöön otettu, rungoltaan lyhennetty pitkän matkan versio. Sen pituus on 58,8 m ja kantomatka 13 400 km. Viimeisimmän version suurin lentoonlähtöpaino on 242 t. Reittilentoyhtiöt sisustavat koneen tyypillisesti 210–260 matkustajalle, tilauslentokäytössä 300–322 matkustajalle.
Versiot > A330-200F

A330-200F on rahtiversio, joka pystyy kantamaan 65 tonnin kuormaa 7 400 km tai 70 tonnin kuormaa 5 900 km. Se otettiin käyttöön vuonna 2010. Etummainen laskuteline on laskettu matkustajamalleja alemmas, jotta rahtitilan lattia saataisiin täysin vaakasuoraksi lastauksen ja purkamisen helpottamiseksi. Etulaskutelineen ulostyöntyvä kotelo muodostaa koneen alle helposti tunnistettavan "kuplan". Matkustajamallien lattia on koneen maassa ollessa hieman eteenpäin kallellaan.
Versiot > A330-800

A330-800 on Rolls-Roycen uusilla Trent 7000 -moottoreilla varustettu versio A330-200 -mallista. Konemalli sai EASA:n tyyppihyväksynnän 13 helmikuuta 2020. Ensimmäisen toimituksen on luvattu tapahtuvan vuoden 2020 alkupuoliskolla Kuwait Airwaysille.
Versiot > A330-900

A330-900 on Rolls-Roycen uusilla Trent 7000 -moottoreilla varustettu versio A330-300 -mallista. Konemalli sai EASA:n tyyppihyväksynnän 26 syyskuuta 2018. Ensimmäinen toimitus tapahtui marraskuussa 2018 TAP Air Portugalille.
Versiot > A330 MRTT

A330 MRTT (Multi Role Tanker Transport) on sotilaskäyttöön tarkoitettu ilmatankkaukseen kehitetty kone, joka soveltuu myös joukkojen ja rahdin kuljetukseen. Se on käytössä Australian, Britannian, Ranskan, Korean, Arabiemiraattien, Saudi-Arabian ja Singaporen ilmavoimilla  Tankkerikäytössä siihen mahtuu 111 tonnia polttoainetta ja lisäksi samanaikaisesti 45 tonnia rahtia. Joukkojenkuljetuksessa siihen mahtuu 380 henkeä. Ensimmäinen kone toimitettiin Australiaan 2011.
Versiot > KC-45A

EADS/Northrop Grumman KC-45A oli A330-tankkerin Yhdysvaltain ilmavoimille kehitetty versio, joka voitti vuonna 2008 ilmavoimien 179 koneen, 35 miljardin dollarin kaupan uusista tankkereista. Boeing kuitenkin protestoi kauppaa Government Accountability Officelle (GAO), joka hyväksyi protestin. Yhdysvaltain ilmavoimat käynnisti siksi uuden tarjouskilpailun, ja valitsi vuonna 2011 voittajaksi yhdysvaltalaisen Boeingin 767:ään perustuvan koneen.
Versiot > Airbus Beluga XL

Airbus aloitti uuden Beluga-jättirahtikoneen suunnittelun 2014. Uusi Beluga XL perustuu A330-200:aan. Se on 30 % tilavampi kuin tällä hetkellä käytössä olevat Belugat, mikä mahdollistaa muun muassa kahden A350-1000 siiven kuljetuksen. Rahtitilan halkaisija on 8,8 m. Kone otettiin käyttöön tammikuussa 2020 ja sitä käytetään Airbus-lentokoneiden osien kuljetukseen eri tehtaiden välillä. Myös vanhat Belugat jäävät edelleen käyttöön.
Tilaukset ja toimitukset

Vuoden 2019 loppuun mennessä A330:sta on tehty 1 823 sitovaa tilausta, joista 1 493 on toimitettu. Airbus A330 on maailman toiseksi eniten tilattu laajarunkokone. Eniten tilauksia laajarunkokoneista on Boeing 777:llä, jota on tilattu 2 010 kappaletta vuoden 2019 loppuun mennessä.
Onnettomuudet ja vaaratilanteet

Airbus A330 on yksi maailman turvallisimmista matkustajalentokoneista. Käyttöönotostaan saakka sille ei tapahtunut kaupallisessa liikenteessä yhtään ihmishenkiä vaatinutta onnettomuutta 15 vuoteen. Sen jälkeen matkustajaliikenteessä on sattunut kaksi vakavaa onnettomuutta:
1. kesäkuuta 2009 Rio de Janeirosta Pariisin matkalla ollut Air Francen lento 447 syöksyi mereen. Koneen nopeusanturien lyhytaikaisen häiriön vuoksi kone siirtyi automaattisesti käsiohjaukseen, jolloin fly-by-wire -järjestelmän lentotilan suojaukset kytkeytyivät pois päältä. Pian tämän jälkeen kone joutui sakkaustilaan konetta lentäneen perämiehen vakavien ohjausvirheiden vuoksi. Sakkausvaroittimen hälytyksestä huolimatta kumpikaan läsnä olleista lentäjistä ei tajunnut koneen sakkaavan eikä oikaissut konetta, vaan kone iskeytyi pohja edellä noin 200 km/h putoamisnopeudella Atlanttiin. Kaikki koneessa olleet 228 ihmistä saivat surmansa.
12. toukokuuta 2010 Afriqiyah Airwaysin lento 771 Johannesburgista Lontooseen törmäsi maahan noin 900 metriä ennen kiitotien alkua välilaskussa Tripolin kansainväliselle lentokentälle Libyassa. Onnettomuuden syyksi selvitettiin lentäjän käsiohjauksessa tekemä ohjausvirhe, joka saattoi johtua auringon suoran vastavalon häikäisystä hiekkasumuisessa ilmassa. Lentokoneen 104 matkustajasta ja henkilökunnan jäsenestä 103 sai surmansa.
Lokakuussa 2008 Qantasin lento 72 koki vaaratilanteen, jossa ADIRU 1 (Air Data Inertial Reference Unit) toimi virheellisesti, joka ohjasi koneen pudottamaan korkeutta. Tutkinnassa todettiin syyksi kohtauskulman arvon äkillinen piikki, joka johtui yhden tietoarvon sekoittamisesta toiseen.
Tekniset tiedot

|  | A330-200 | A330-200F | A330-300 | A330-800 | A330-900 |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |
Ohjaamohenkilöstö: kaksi
| Istuimia,  tyypillisesti | 200–260  406 (maksimi) | 12 | 250–300   440 (maksimi) | 200–260  406 (maksimi) | 250–300   460 (maksimi) |
| Pituus | 58,82 m | 58,82 m | 63,66 m | 58,82 m | 63,66 m |
| Siipien kärkiväli | 60,3 m | 60,3 m | 60,3 m | 64 m | 64 m |
| Siipien pinta-ala | 361,6 m² | 361,6 m² | 361,6 m² | 465 m² |  |
| Siiven nuolikulma | 30° | 30° | 30° |  |  |
| Korkeus | 17,39 m | 16,88 m | 16,79 m | 17,39 m | 16,79 m |
Matkustamon leveys: 5,28 m
Rungon leveys: 5,64 m
| Rahtikapasiteetti | 136 m³ | 475 m³   70 t | 162,8 m³ | 136 m³ | 162,8 m³ |
| Suurin lentoonlähtöpaino (MTOW) | 242 000 kg | 233 000 kg | 242 000 kg | 251 000 kg | 251 000 kg |
| Paino tyhjänä (OEW)   | 119 600 kg | 109 000 kg | 124 500 kg | 124 500 kg | 127 000 kg |
Matkalentonopeus: Mach 0,82 (871 km/h 11 km:n matkalentokorkeudessa)
Maksiminopeus: Mach 0,86 (913 km/h)
| Kantama | 13 450 km | 65 t rahtia = 7 400 km   70 t rahtia = 5 950 km | 11 750 km | 15 100 km | 13 400 km |
| Kiitotien minimipituus  (Rolls-Royce Trent 772B -moottoreilla) | 2 770 m | 2 580 m | 2 770 m |  |  |
Suurin lentokorkeus: 12 600 m
| Moottorit (×2)  | Rolls-Royce Trent 700 General Electric CF6-80E1 Pratt & Whitney PW4000 | Rolls-Royce Trent 700 Pratt & Whitney PW4000 | Rolls-Royce Trent 700 General Electric CF6-80E1 Pratt & Whitney PW4000 | Rolls-Royce Trent 7000 | Rolls-Royce Trent 7000 |
| Työntövoima (×2) | RR: 316 kN  (71 100 lbf)  GE: 320 kN (72 000 lbf)  PW: 311 kN (70 000 lbf) | RR: 316 kN (71 100 lbf)  PW: 311 kN (70 000 lbf) | RR: 316 kN (71 100 lbf) GE: 320 kN (72 000 lbf)  PW: 311 kN (70 000 lbf) | 324 kN | 324 kN |
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Airbus A330 Wikimedia Commonsissa
Finnairin Airbus A330-300.
Hawaiian Airlinesin Airbus A330-200.
DHL:n Airbus A330-200F.
Kuwait Airwaysin Airbus A330-800.
TAP Air Portugalin Airbus A330-900.
Ranskan ilmavoimien Airbus A330 MRTT.
Airbusin Airbus Beluga XL.
Wishbone Ash

| Wishbone Ash |
| --- | --- |
 Wishbone Ash vuonna 2015.
Tiedot
Toiminnassa:  1969–
Tyylilaji:  hard rock, progressiivinen rock, blues rock
Kotipaikka:   Torquay, Englanti
Laulukieli:  englanti
Jäsenet:  Andy Powell, laulu, kitara (1969-)  Bob Skeat, basso (1998-)  Mark Abrahams, kitara (2017-)  Mike Truscott, rummut (2022-) 
Entiset jäsenet:  Steve Upton, rummut (1969-1990)  Martin Turner, basso, laulu (1969-1980, 1988-1991, +)  David "Ted" Turner, kitara, laulu (1969-1974, 1988-1994)  Laurie Wisefield, kitara, laulu (1974-1985)  Claire Hamill, laulu (1981)  John Wetton, basso, laulu (1980-1981)  Trevor Bolder, basso, laulu (1981-1983)  Mervyn "Spam" Spence, basso, laulu (1983-1986)  Jamie Crompton, kitara (1986-1988)  Andy Pyle, basso (1986-1987, 1991-1994)  Robbie France, rummut (1990-1991)  Ray Weston, rummut (1991-1994, 1998-2007)  Roger Filgate, kitara (1994-1997)  Tony Kishman, basso, laulu (1994-1997)  Mike Sturgis, rummut (1994-1997)  Mark Birch, kitara, laulu (1998-2001)  Ben Granfelt, kitara (2001-2004)  Muddy Manninen, kitara (2004-2017)  Joe Crabtree, rummut (2007-2022) 
Levy-yhtiö:  MCA, AVM, Neat, IRS, Permanent, Talking Elephant, ZYX
Aiheesta muualla
www.wishboneash.com
Infobox OKNimi-testi OK: 
Wishbone Ash on Torquaysta Englannista kotoisin oleva rock-yhtye, joka saavutti suosionsa 1970-luvun albumeilla Wishbone Ash (1970), Argus (1972), There's the Rub (1974) ja New England (1976).
Wishbone Ash -yhtyeen historiaa

Wishbone Ash perustettiin vuonna 1969. Yhtyeen perustajajäsenistä vain rumpali Steve Upton oli toiminut ammattimuusikkona. Hän ja basisti Martin Turner olivat soittaneet yhtyeessä nimeltä The Empty Vessels, mutta muuttivat 1969 Lontooseen jossa tapasivat kitaraa soittavan jäätelönmyyjän Andy Powellin ja puoliammattilaisen kitaristin Ted Turnerin ja päättivät perustaa Wishbone Ash -nimisen yhtyeen. Muutaman kuukauden harjoittelun jälkeen Wishbone Ash teki ensiesiintymisensä marraskuussa 1969.
Wishbone Ash -yhtyeen historiaa > Levytyssopimus ja esikoislevy

1970 Wishbone Ash toimi Deep Purplen lämmittelijänä. Jonka kitaristi  Blackmore tutustutti yhtyeen Derek Lawrenceen josta tuli Wishbone Ashin tuottaja. Blackmore myös vakuutti MCA-levyhtiön, joka tekikin hänen suosittelunsa johdosta levytyssopimuksen Wishbone Ashin kanssa.
Wishbone Ash -yhtyeen historiaa > Esikoisalbumin kiertue ja nouseva suosio

Joulukuussa 1970 ilmestyi esikoisalbumi, joka nousi myyntitilastojen alemmille lukemille. Kesällä 1971 yhtye teki ensimmäisen maanlaajuisen kiertueensa ympäri Britanniaa, mikä nosti yhtyeen suosiota niin, että se äänestettiin Melody Maker- ja Sounds-lehdissä vuoden lupaavimmaksi tulokkaaksi. Seuraavana vuonna se tuli Melody Makerin lukijaäänestyksessä viidenneksi vuoden parhaan yhtyeen sarjassa, edellään Emerson Lake & Palmer, Pink Floyd, Lindisfarne ja The Rolling Stones. Yhtyeen kolmas albumi Argus valittiin vuoden parhaaksi englantilaiseksi LP-levyksi.
2000-luvulla yhtyeen kitaristeina ovat toimineet suomalaiset Ben Granfelt ja hänen jälkeensä Muddy Manninen.
Albumit

| Vuosi | Nimi | Billboard album 200 | UK Top 100 | RIAA | BPI |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 1970 | Wishbone Ash | - | 29 | - | - |
| 1971 | Pilgrimage | 174 | 14 | - | - |
| 1972 | Argus | 82 | 3 | - | - |
| 1973 | Wishbone Four | 44 | 12 | - | - |
| 1974 | There's the Rub | 88 | 16 | - | Silver |
| 1976 | Locked In | 136 | 36 | - | - |
| 1976 | New England | 154 | 22 | - | - |
| 1977 | Front Page News | - | 31 | - | - |
| 1978 | No Smoke Without Fire | - | 43 | - | - |
| 1980 | Just Testing | 179 | 41 | - | - |
| 1981 | Number the Brave | - | 61 | - | - |
| 1982 | Twin Barrels Burning | - | 22 | - | - |
| 1985 | Raw to the Bone | - | - | - | - |
| 1987 | Nouveau Calls | - | - | - | - |
| 1989 | Here to Hear | - | - | - | - |
| 1991 | Strange Affair | - | - | - | - |
| 1996 | Illuminations | - | - | - | - |
| 1997 | Trance Visionary | - | - | - | - |
| 1998 | Psychic Terrorism | - | - | - | - |
| 1999 | Bare Bones | - | - | - | - |
| 2002 | Bona Fide | - | - | - | - |
| 2006 | Clan Destiny | - | - | - | - |
| 2007 | Power of Eternity | - | - | - | - |
| 2007 | First Light | - | - | - | - |
| 2011 | Elegant Stealth | - | - | - | - |
| 2014 | Blue Horizon | - | - | - | - |
| 2020 | Coat of Arms | - | - | - | - |
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Wishbone Ash Wikimedia Commonsissa
Wishbone Ash, virallinen sivusto
Martin Turner plays the music of Wishbone Ash. Alkuperäisbasistin rinnakkaisyhtye
| n k Wishbone Ash |
| --- | --- |
 Andy Powell  Bob Skeat  Mark Abrahams  Mike Truscott   Steve Upton  Martin Turner  David "Ted" Turner  Laurie Wisefield  Claire Hamill  John Wetton  Trevor Bolder  Mervyn "Spam" Spence  Jamie Crompton  Andy Pyle  Robbie France  Ray Weston  Roger Filgate  Tony Kishman  Mike Sturgis  Mark Birch  Ben Granfelt  Muddy Manninen  Joe Crabtree 
Albumit:  Wishbone Ash  Pilgrimage  Argus  Wishbone Four  There's the Rub  Locked In  New England  Front Page News  No Smoke Without Fire  Just Testing  Number the Brave  Twin Barrels Burning  Raw to the Bone  Nouveau Calls  Here to Hear  Strange Affair  Illuminations  Trance Visionary  Psychic Terrorism  Bare Bones  Bona Fide  Clan Destiny  Power of Eternity  First Light  Elegant Stealth  Blue Horizon  Coat of Arms
Illuminations

| Illuminations Wishbone Ash |
| --- | --- | --- |

Studioalbumin tiedot
 Julkaistu: lokakuu 1996
 Formaatti: CD
 Tuottaja(t): Andy Powell, Roger Filgate, Paul Avgerinos
 Tyylilaji: rock
 Levy-yhtiö: HTD Records (HTDCD67)
Wishbone Ashin muut julkaisut
| Strange Affair 1991 | Illuminations 1996 | Trance Visionary 1997 |
Illuminations on englantilaisen Wishbone Ash -yhtyeen albumi vuodelta 1996.
Kappaleet

Kaikki kappaleet säv. Andy Powell ja Roger Filgate ellei toisin mainita.
Mountainside – 6.02
On Your Own – 5.32 (säv. Powell, Filgate, Ted Turner)
Top of the World – 6.38 (säv. Powell, Filgate, Tony Kishman)
No Joke – 6.48
Tales of the Wise – 10.03
Another Time – 5.25 (säv. Powell, Filgate, Kishman)
A Thousand Years – 4.07 (säv. Filgate, Kishman)
The Ring – 4.36
Comfort Zone – 4.27
Mystery Man – 4.30
Wait Out the Storm – 3.46 (säv. Powell, Filgate, Andy Pyle)
Crack of Dawn – 3.19
Muusikot

Andy Powell – sähkökitara, akustinen kitara, mandoliini laulu,
Roger Filgate – sähkökitara, akustinen kitara, havaijinkitara, basso, Moog Taurus, kosketinsoittimet, laulu
Tony Kishman – laulu
Mike Sturgis – rummut
Mark Templeton – kosketinsoittimet
Mike Mindel – kosketinsoittimet
Paul Avgerinos – taustalaulu, kosketinsoittimet, welding
Arviot

Allmusic:
Aiheesta muualla

Illuminations discogs.com -sivustolla
Suvilahti (Vaasa)

| Suvilahti> Sunnanvik |
| --- | --- |
 Kaupungin kartta, jossa Suvilahti korostettuna.  Vaasan alueellinen jako
Kaupunki:  Vaasa
Suuralue:  Suvilahden suuralue
Kaupunginosa nro:  25
Väkiluku:  2 954 (1.1.2015)
Postinumero(t):  65350
Lähialueet:  Korkeamäki, Hietalahti, Vanhasatama
Suvilahti (ruots. Sunnanvik) on Vaasan  kaupunginosa. Se sijaitsee noin kolme kilometriä kaupungin keskustasta etelään aivan meren rannassa. Asuntorakentaminen alueella alkoi syksyllä 1969. Alue oli myös vuoden 2008 asuntomessujen pitopaikka. Vuonna 2015 Suvilahdessa asui 2 954 asukasta.
Suvilahti muodostaa Vaasan 25. kaupunginosan, johon kuuluu myös Korkeamäki. Vaasan kaupunginhallinnon tilastoalueista molemmat myös kuuluvat Suvilahden suuralueeseen.
Palvelut

Liikekeskus, nykyinen Suvi Center valmistui 1975. Liikekeskuksesta löytyvät K-market Suvilahti,parturi-kampaamo Silk Line,Cash in ja Kotipizza. Koulun tiloissa toimii kirjasto. Suvilahdessa on myös nuorisotalo Suviboxi, jonka yhteydessä on opiskelija-asuntokohde. Alueelta löytyy kaupungin omistama pieneläinklinikka.
Ostoskeskus remontoitiin vuonna 2010.
Asemakaava

Alueen asemakaava on ainutlaatuinen Vaasassa. Moottoriajoneuvoliikenne on pysytetty mahdollisimman etäällä asutuksesta. Kevyttä liikennettä varten on omat ajoväylänsä.
Alkuperäinen, vuoden 1965 kaava tehtiin arkkitehtikilpailulla. Se koostuu lähinnä kaksi- ja kolmikerroksisista kerrostaloista. Messualueelle tuli omakotitaloja, kerrostaloja ja yhtiömuotoisia pientaloja.
Suvilahti-seura

Suvilahdessa toimii Suvilahti-seura, joka järjestää muun muassa talviriehoja, hiihto- sekä maastojuoksukilpailuja ja suuria siivoustalkoita.
Yhteydet

Suvilahden ja keskustan välillä kulkevat paikallisliikenteen linjat 7 ja 9.
Harrastusmahdollisuudet

Suvilahdessa on monia lenkkipolkuja sekä kauniita rantateitä lenkkeilyä varten. Talviaikaan jäälle pääsee hiihtämään ja reippailemaan. Suvilahdessa on myös aidattu koirapuisto sekä sen vieressä viherpeukaloille kasvimaa-alue, josta on mahdollista vuokrata itselleen oma kasvimaa. Aivan lähellä on myös jäähalli ja Kaarlen Kenttä yleisurheilua varten.
Suvilahdessa sijaitsi ennen seurakuntakoti, jossa oli Vaasan suomalaisen seurakunnan järjestämä tyttökerho ja pyhäkoulu.
Muuta

Vappuna 2010 Suvilahdessa oli joukkotappelu, johon osallistui sekä maahanmuuttajataustaisia että suomalaisia henkilöitä.
Suvilahden itäosassa sijaitsee entinen kaatopaikka, jonka käyttö lopetettiin 1980-luvulla. Kaatopaikka suljettiin virallisesti 2004. Kaatopaikan biokaasua käytetään voimalaitoksessa, joka rakennettiin asuntomessujen yhteydessä.