stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Gnosjön kunta
Kunnanvaltuusto

Ruotsissa valitaan joka neljäs vuosi edustajat valtiopäiville, maakäräjäkuntien valtuustoihin ja kunnanvaltuustoihin. Seuraavassa taulukossa on esitetty valtiopäivillä edustettuina olevien puolueiden saamat valtuustopaikat Gnosjön kunnanvaltuustossa vuodesta 1973 lähtien.
| Puolue | Puolue | 1973 | 1976 | 1979 | 1982 | 1985 | 1988 | 1991 | 1994 | 1998 | 2002 | 2006 | 2010 | 2014 | 2018 | 2022 |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
|   | Maltillinen kokoomus | 8 | 8 | 8 | 9 | 10 | 10 | 12 | 10 | 8 | 7 | 8 | 8 | 7 | 8 | {{{m2022}}} |
|   | Keskustapuolue | 12 | 11 | 9 | 8 | 7 | 6 | 6 | 6 | 4 | 5 | 5 | 4 | 3 | 4 | {{{c2022}}} |
|   | Liberaalit | 5 | 5 | 6 | 5 | 7 | 5 | 4 | 4 | 3 | 3 | 2 | 2 | 1 | 0 | {{{fp2022}}} |
|   | Kristillisdemokraatit | 4 | 4 | 5 | 5 | 4 | 5 | 6 | 5 | 12 | 12 | 8 | 7 | 6 | 5 | {{{kd2022}}} |
|   | Ympäristöpuolue vihreät | 0 | 0 | 0 | 0 | 0 | 1 | 0 | 0 | 1 | 1 | 0 | 0 | 1 | 0 | {{{mp2022}}} |
|   | Ruotsin sosiaalidemokraattinen työväenpuolue | 12 | 12 | 12 | 13 | 12 | 13 | 11 | 13 | 11 | 13 | 10 | 11 | 12 | 11 | {{{s2022}}} |
|   | Vasemmistopuolue | 0 | 1 | 1 | 1 | 1 | 1 | 1 | 0 | 0 | 0 | 0 | 0 | 0 | 1 | {{{v2022}}} |
|   | Ruotsidemokraatit | 0 | 0 | 0 | 0 | 0 | 0 | 0 | 0 | 0 | 0 | 1 | 3 | 5 | 6 | {{{sd2022}}} |
|   | Muut | 0 | 0 | 0 | 0 | 0 | 0 | 1 | 3 | 2 | 0 | 1 | 0 | 0 | 0 | {{{övr2022}}} |
|   | Yhteensä | 41 | 41 | 41 | 41 | 41 | 41 | 41 | 41 | 41 | 41 | 35 | 35 | 35 | 35 | Virhe lausekkeessa: tunnistamaton välimerkki ”{”. |
Piirit

Vuodesta 2016 alkaen kunta on jaettu seuraaviin piireihin:
Gnosjön piiri
Kulltorpin piiri (vain pohjoisosa, eteläosa kuuluu Värnamon kuntaan)
Källerydin piiri
Kävsjön piiri
Åsenhögan piiri
Seurakunnat

Vuoden 2012 aluejaon mukaan kunnassa on seuraavat Ruotsin kirkon seurakunnat:
Källeryd
Åsenhöga
Kävsjö
Kulltorp*
Gnosjö
Asteriskilla (*) merkitty Kulltorpin seurakunta kuuluu osittain Gnosjön kuntaan ja osittain Värnamon kuntaan.
Seurakunnat > Historialliset seurakunnat

Seuraavassa luettelossa on mainittu kaikki nykyisen kunnan alueella sijainneet seurakunnat. Jos seurakunta on lakkautettu, niin sen perässä on asteriski (*). Mahdolliset suluissa lukevat nimet ovat seurakunnan vaihtoehtoisia tai vanhempia nimiä. Jos nimen perässä lukee kbfd, niin kyseessä "kirkonkirjapiiri" (ruots. kyrkobokföringsdistrikt), joka ei ole muodostanut omaa seurakuntaa, vaikka ne seurakuntiin rinnastetaankin.
Gnosjö
Kulltorp
Källeryd
Kävsjö
Åsenhöga
Seurakunnat > Kirkot

Källerydin kirkko
Kävsjön kirkko
Aiheesta muualla

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
Gnosjön kunnan kotisivut (Arkistoitu – Internet Archive)
Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista. 
Alkuperäinen artikkeli: sv:Gnosjö kommun – Kuntajaon kehitys on käännöstä.
Jönköpingin läänin kunnat
Kartta Gnosjön kunnan piireistä.
Käännös suomeksi
H. Jon Benjamin

H. Jon Benjamin
Henry Jon Benjamin (s. 23. toukokuuta 1966 Worcester, Massachusetts) on yhdysvaltalainen näyttelijä, koomikko ja ääninäyttelijä. Hänet tunnetaan parhaiten äänenä erilaisissa piirrossarjoissa, kuten Archer, Bob's Burgers, Dr. Katz, Professional Therapist ja Family Guy.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta H. Jon Benjamin Wikimedia Commonsissa
H. Jon Benjamin Internet Movie Databasessa. (englanniksi)
Giuliano Montaldo

Giuliano Montaldo (2012)
Giuliano Montaldo (22. helmikuuta 1930 – 2023 Rooma) oli italialainen elokuvaohjaaja.
Montaldo oli vielä Torinon yliopiston opiskelija, kun ohjaaja Carlo Lizzani antoi hänelle roolin elokuvassa Achtung! Banditi! (1951). Tämän jälkeen hän toimi apulaisohjaajana muun muassa elokuvissa La lunga strada azzurra (1957) ja Kapo – keskitysleirin vartija.
Montaldon esikoisohjaus oli Viimeinen vastarinta, joka esitettiin vuoden 1961 Venetsian elokuvajuhlien kilpasarjassa. Cineteca Nazionalen restauroima versio elokuvasta näytettiin Venetsiassa 2019. Montaldon toinen elokuva oli Häikäilemätön (1965), joka kertoo pyrkyristä toisen maailmansodan jälkeen syntyneen Italian talousihmeen aikana. Montaldo sai siitä Berliinin elokuvajuhlien juryn erikoispalkinnon. Mondalto oli vuonna 1965 mukana myös tekemässä Gillo Pontecorvon klassikkoelokuvaa Taistelu Algeriasta. Hän toimi elokuvassa second unitin ohjaajana.
Montaldo teki 1970-luvun alussa niin sanotun ”valtatrilogian”. Ensimmäinen osa oli Teloitusryhmä (1970) ja toinen Julma kierre. Jälkimmäisestä Riccardo Cucciolla sai Cannesin elokuvajuhlien parhaan miesnäyttelijän palkinnon. Musiikin elokuvaan sävelsi Ennio Morricone, jonka kanssa Montaldo teki yhteistyötä 16 elokuvassa. Valtatriologian kolmas osa oli 1973 ilmestynyt Giordano Bruno.
Montaldo ohjasi 1980-luvulla kansainvälisesti tuotetun minisarjan Marco Polo (1982), joka palkittiin myös kahdella Emmy-palkinnolla. Sarjaa esitettiin kaikkiaan 46 maassa, ja sitä kuvattiin Venetsiassa, Marokossa, Kiinassa ja Mongoliassa.
Marco Polon jälkeen Montaldo ohjasi vielä muun muassa Venetsian elokuvajuhlilla esitetyt Kultasankaiset silmälasit (1987) ja Tempo di uccidere (1989). Montaldon viimeinen ohjaus oli L’industriale (2011), joka sai muun muassa neljä Globo d’oro -palkintoa.
Montaldo voitti David di Donatello -palkinnon elämäntyöstä. Hän oli kahdesti ehdolla Berliinin elokuvajuhlien Kultaisen karhun ja niin ikään kahdesti Cannesin elokuvajuhlien Kultaisen palmun saajaksi.[lähde? ]
Aiheesta muualla

Giuliano Montaldo Internet Movie Databasessa. (englanniksi)
Giuliano Pisapia

| Giuliano Pisapia |
| --- | --- |
 Giuliano Pisapia vuonna 2012.
Euroopan parlamentin jäsen
 2.7.2019–  
Ryhmä:  S&D-ryhmä
Henkilötiedot
Syntynyt: 20. toukokuuta 1949 (ikä 75) Milano, Italia
Kansalaisuus:  italialainen
Tiedot
Puolue:  sitoutumaton
Muut puolueet:  Demokraattinen puolue (2019)
Aiheesta muualla
www.pisapiaxmilano.com
Giuliano Pisapia (s. 20. toukokuuta 1949 Milano, Italia) on italialainen poliitikko. Pisapia on puoluekannaltaan sitoutumaton ja hän on aiemmin edustanut demokraattista puoluetta. Pisapia on toiminut Euroopan parlamentin jäsenenä heinäkuusta 2019 lähtien. Hän edustaa Euroopan parlamentissa sosialistien ja demokraattien ryhmää.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Giuliano Pisapia Wikimedia Commonsissa
Giuliano Pisapia Euroopan parlamentin jäsenet. Euroopan parlamentti.
Haribomo

| Haribomo |
| --- | --- |
 Haribomo
 Koordinaatit: 16°1′54″N, 2°41′17″W 
Valtio:  Mali
Alue:  Timbuktun alue
Piiri:  Gourma-Rharousin piiri
Hallinto:  
 – Asutustyyppi:  maalaiskunta
Pinta-ala:  
 – Kokonaispinta-ala:  3 500 km²
Väkiluku (2009):  7 400
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Haribomo on maalaiskunta Timbuktun alueen Gourma-Rharousin piirissä Malissa. Sen keskuskylä Daka Fifo sijaitsee Garoujärven etelärannalla 175 kilometriä Rharousista lounaaseen. Kunnassa on 7 400 ja keskuskylässä 800 asukasta (vuonna 2009, väestönlaskenta).
Haribomon kunnan pinta-ala on 3 500 neliökilometriä. Se rajoittuu idässä Gourma-Rharousin piirin Hamzakoman ja Inadiatafanen, etelässä Bambara Maoundén, lännessä Dirén piirin Sareyamoun, Haïbongon, Danghan ja Garbakoïran ja pohjoisessa Timbuktun piirin Alafian, Bourem-Inalyn ja Lafian kuntiin. Seutu kuuluu kuivuudesta kärsivään Sahelin vyöhykkeeseen. Siellä sijaitsevat Nigerin tulvajärvet Garou, Haribongo ja Kabongo, jotka ovat 1970-luvun alun jälkeen kuivuneet käytännössä kokonaan. Nigerjoki virtaa kunnan pohjoisrajalla.
Kuntaan kuuluu 30 kylää ja paimentolaisryhmää. Asukkaat ovat tuaregeja, belloja, songhaita ja bozoja. Vallitseva uskonto on islam.
Seudun pääelinkeinot ovat maanviljely ja karjanhoito. Tärkeimmät viljelykasvit ovat hirssi, durra, maissi, okra ja vesimeloni. Kotieläimiä ovat naudat, lampaat, vuohet, kamelit, aasit ja siipikarja. Lisäksi harjoitetaan kaupankäyntiä ja käsityöammatteja. Kalastus on loppunut järvien kuivumisen takia. Osa väestöstä hakeutuu ansiotöihin Moptin alueelle, Bamakon seudulle tai Norsunluurannikolle.
Haribomo on kokonaan vailla maantieyhteyksiä. Keskuskylässä on alakoulu, terveyskeskus ja kuuden vesipostin vesijohtoverkko.
H. J. Blackham

| H>  J. Blackham |
| --- | --- |
 Harold Blackham (1974)
Henkilötiedot
Syntynyt: 31. maaliskuuta 1903 Birmingham, Englanti
Kuollut: 23. tammikuuta 2009 (105 vuotta)
Kansalaisuus:  brittiläinen
Kirjailija
Esikoisteos:  Living as a Humanist (1950)
Aiheesta muualla
Löydä lisää kirjailijoitaKirjallisuuden teemasivulta
Harold John Blackham (31. maaliskuuta 1903 Birmingham, Englanti – 23. tammikuuta 2009) oli brittiläinen humanisti ja kirjailija. Hän on kirjoittanut filosofisista ja historiallisista aiheista.
Blackham oli perustamassa International Humanist and Ethical Unionia vuonna 1952. Hän toimi järjestön pääsihteerinä vuosina 1952–1966. Hänestä tuli myös British Humanist Associationin ensimmäinen toimeenpaneva johtaja vuonna 1963.
Blackhamin kirjoja ovat muun muassa Living as a Humanist (1950), Six Existentialist Thinkers (1952) ja The Humanist Tradition (1953). Barbara Smoker kokosi hänen keskeisimmistä kirjoituksistaan vuonna 1988 teoksenBlackham's Best.
Teoksia

Living as a Humanist. Essays.  London:  Chaterson, 1950.
The Humanist Tradition.  London:  Routledge, 1953.
Gwendolyn Rutten

| Gwendolyn Rutten |
| --- | --- |
 Rutten vuonna 2013
Open VLD:n puheenjohtaja
 8.12.2012–  
Edeltäjä:  Alexander De Croo
Aarschotin pormestari
 4.2.2019–  
Edeltäjä:  André Peeters
Henkilötiedot
Syntynyt: 26. kesäkuuta 1975 (ikä 49) Hasselt, Flanderi, Belgia
Puoliso:  Jimmy Geurts
Lapset:  2
Tiedot
Puolue:  Open VLD
Tutkinnot:  KU Leuven
Aiheesta muualla
Kotisivu
Gwendolyn Rutten (s. 26. kesäkuuta 1975) on belgialainen poliitikko ja Open VLD -puolueen puheenjohtaja.
Yksityiselämä ja tausta

Rutten syntyi vuonna 1975. Hän on opiskellut oikeustiedettä katolilaisessa KU Leuven -yliopistossa ja valmistui maisteriksi vuonna 1998. Hän on työskennellyt mm. puolueen puheenjohtajan avustajana..
Rutten on naimisissa kahvilayrittäjä Jimmy Geurtsin kanssa. Pari on ollut yhdessä jo Ruttenin ollessa 15. Heillä on kaksi lasta..
Poliittinen ura

Rutten valittiin Belgian edustajainhuoneeseen vuosina 2010–2014. Tämän jälkeen hän on toiminut Flanderin alueparlamentin edustajana.
Hän on toiminut puolueensa puheenjohtajana vuodesta 2012. Helmikuussa 2020 Rutten ilmoitti, ettei aio enää hakea jatkokautta.
Alkuvuodesta 2019 Rutten aloitti Aarschotin kaupungin pormestarina.
H. J. Heinz Company

| H>  J. Heinz Company |
| --- | --- |

Perustettu:  1869; Sharpsburg, Pennsylvania
Lakkautettu:  2015
Toimiala:  ruoanjalostus
Kotisivu:  heinz.com
Huomioitavaa:  Fuusioitui Kraft Foodsin kanssa Kraft Heinziksi.
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Heinzin ketsuppia.
H. J. Heinz Company (NYSE: HNZ, tunnetaan yleisesti nimellä Heinz) oli Henry John Heinzin vuonna 1869 perustama, myöhemmin New Yorkin pörssissä noteerattu yritys, jonka päätoimiala oli elintarvikkeiden valmistus. Tunnettuja Heinzin tuotteita ovat esimerkiksi ketsuppi ja HP-kastike.
Vuonna 2007 päättyneellä tilikaudella H. J. Heinz Companyn liikevaihto oli noin yhdeksän miljardia Yhdysvaltain dollaria ja liikevoitto 786 miljoonaa dollaria. Työntekijöitä oli 33 000.
Vuonna 2015 Heinz ja Kraft Foods fuusioituivat Kraft Heinz -nimiseksi yhtiöksi.
Aiheesta muualla

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
H. J. Heinz Companyn verkkosivut (englanniksi)
H. P. O. Solitander

Henrik Probus Ossian (H. P. O.) Solitander (26. maaliskuuta 1890 Helsinki – 11. kesäkuuta 1968 Hattula) oli suomalainen insinööri ja vesirakennustekniikan professori.
Solitanderin vanhemmat olivat teollisuushallituksen intendentti Carl Probus Solitander (1843–1918) ja Göthilda Fredrique Elisabeth Granfelt (1849–1921). Hän pääsi ylioppilaaksi 1908 ja valmistui insinööriksi 1913.
Solitander toimi tie- ja vesirakennushallituksen insinöörinä 1913–1930, kanavaosaston toimistoinsinöörinä 1930–1938 ja Teknillisen korkeakoulun vesirakennusopin professorina vuosina 1938–1958. Tämän jälkeen hän toimi vielä Oulun yliopiston teknillisen tiedekunnan opettajana. Hän oli myös Teknillisen Aikakauslehden toimittajana vuosina 1928–1964.
Solitander suunnitteli 1910- ja 1920-luvuilla satamalaitureita, kanavia ja kanavien sulkulaitteita sekä valvoi niiden rakentamista. Hän vastasi muun muassa Saimaan kanavan uudistustöistä. 1930-luvulla hän valvoi Hietalahden sulkutelakan ja Turun telakan rakennustöitä. Solitanderin professorina ollessa hän rakennutti 1942 Teknillisen korkeakoulun virtauslaboratorioon pienoismallin Utran uittokanavan suunnitellusta uudesta rakenteesta. Tämä kanava valmistui 1948. Solitander teki suunnittelutöitä myös Mäntyluodon satamaan ja Ajoksen satamaan.
Solitander kirjoitti nimimerkeillä Nikodemus ja Nuotti-Nikodemus näytelmiä, laulelmia ja kupletteja. Tunnetuin näistä lienee Agapetukseen näytelmään perustunut musiikki-iloittelu Hei heipparallaa Helsinki! jota esitti kiertueillaan revyyteatteri Punainen Mylly.
Teoksia

Omalla nimellä:
Finnish harbours ; kirj. K. W. Hoppu, H. P. O. Solitander. Schildt, Helsingfors 1922, 2. painos ilmestyi nimellä Finnish ports. Schildt, Helsingfors 1932
Yleinen vesirakennus : oppikirja alempaa teknillistä opetusta varten. Otava 1933
Keksintöjen kirja 7, Vesirakennus, laiva- ja ilmalikenne : satamat, kanavat, vesijohdot, vesivoimalaitokset, padot, vesivoimakoneet, pumput, kalatiet, merenkulku, laivat ja ilmailu ; kirjoittajat H. P. O. Solitander ym. ; toimittaja Väinö Airas. WSOY 1937
Nimimerkillä Nuotti-Nikodemus:
Lehtorin housut : komedia. 1932
H. P. Maya

Heinz Peter Maya (21. elokuuta 1944 Villach, Kärnten – 22. helmikuuta 2012) oli itävaltalainen taiteilija.
Ingeborg-Bachmann-palkinto 2007
Lavastus: H. P. Maya.
Heinz Peter Maya opiskeli Graz Bundesgewerbeschulessa ja Rudolf Szyszkowitzin maalauksen mestariluokassa. Hän kävi opintomatkalla Roomassa ja  Münchenissä. Maya matkusteli lisäksi Euroopassa, Afrikassa (Sahara) ja Yhdysvalloissa.
Maya toimi vuosia Kärntenin taideyhdistyksessä. Vuodesta 1986 hän toimi 24 vuotta Ingeborg-Bachmann-Preisin näyttämösuunnittelijana.
Hänen teoksiaan on useissa museoissa ja taidekokoelmissa, esimerkiksi Albertina, Wolfgang-Gurlitt-Museumisa Linzissä, Kärntner Landesgaleriessa ja Museum Bochum.
Aiheesta muualla

Heinz Peter Maya Internet Movie Databasessa. (englanniksi)
Bachmannpreis: Seit 23 Jahren gestaltet der Kärntner Künstler H. P. Maya die Bühnenbilder
H. F. Soveri

Heikki Ferdinand Soveri (sukunimi vuoteen 1906 Silander; 1. marraskuuta 1863 Lammi – 3. huhtikuuta 1929 Helsinki) oli suomalainen lyseon rehtori, oppikirjojen tekijä ja kirjallisuuden suomentaja.
Soverin vanhemmat olivat director cantus Henrik Silander ja Lovisa Silén. Hän pääsi ylioppilaaksi 1881 Hämeenlinnan normaalilyseosta ja opiskeli Helsingin yliopistossa valmistuen filosofian kandidaatiksi 1889 sekä lisensiaatiksi ja tohtoriksi 1912, hänen väitöskirjansa aihe oli De ludorum memoria.
Soveri toimi Helsingin suomalaisen normaalilyseon latinan ja kreikan kielen yliopettajana 1920–1929 ja oli myös koulun rehtori 1918–1929. Suomen Kirjastoseuran puheenjohtajana hän toimi 1918-1921. Vuosina 1912 ja 1918 hän oli kirkolliskouksen jäsen, 1919-1921 Helsingin suomenkielisten kansakoulujen johtokunnan puheenjohtaja.
Soveri oli naimisissa vuodesta 1893 Alfhild Irene Palmrothin (k. 1932) kanssa. Soverin nuorempi veli oli rovasti, lehtori ja kirjailija Albert Johan Soveri.
Teoksia

Sanaluettelo ja selityksiä M. Tullius Ciceron 1 ja 4 puheeseen Catilinaa vastaan. Otava 1899 (nimellä H. F. Silander).
Selityksiä ja sanaluettelo M. Tullius Ciceron puheeseen Runoilija Archiaan puolustukseksi. Otava 1903 (nimellä H. F. Silander).
Kirjastonhoito : viittauksia alotteleville koulukirjastojen hoitajille. Otava 1910.
Luettelo Suomalaisen normaalilyseen kirjaston kasvatustiedettä ja kouluja käsittelevästä kirjallisuudesta, teoksessa Helsingin Suomalainen normaalilysee. Kertomus lukuvuodesta 1910-1911. Helsinki 1911.
Kirjallisuuden luokittelija : suomalaisia kirjastoja varten. Kirja, Helsinki 1913.
Vanhan ajan historia : alkeisoppilaitoksia, tyttökouluja ja seminaareja varten, kirjoittajat Jaakko Forsman, H. F. Soveri, Artturi H. Virkkunen. Kirja, Helsinki 1915, 4. painos 1938.
Curriculum primum : capita ex Eutropi Cornelique Nepotis libris selecta ; vocabulario et appendice rerum instructa adiutore N. H. Lehmuskoski. Kirja, Helsinki 1917.
Curriculum primum : capita ex Eutropi Cornelique Nepotis libris selecta 1, Textus. Kirja, Helsinki 1925.
Curriculum primum : capita ex Eutropi Cornelique Nepotis libris selecta 2, Vocabularium. Kirja, Helsinki 1925.
Latinankielen alkeet 1 : Teksti. WSOY 1928, 8. painos 1969.
Latinankielen alkeet 2 : Sanaluettelot. WSOY 1928, 8. painos 1969.
Suomennoksia

Georg Ebers : Homo sum : romani ; saksan kielestä suomentanut Kuusikko (työryhmä E. N. Setälä, Kaarle F. Rinne, Fredrik Joel Pätiälä, K. J. Sadenius, Oskar Relander, H. F. Silander) ; suurimmaksi osaksi suom. Nestor Emil Setälä. Edlund, Helsinki 1881.
Gaius Crispus Sallustius : C. Sallusti Crispi de Coniuratione Catilinae liber ; selityksillä varustaneet ja kouluja varten julk. H. F. Silander ja A. V. Forsman. Länkinen, Jyväskylä 1899.
Carl Synnerberg : Selityksiä Q. Horatius Flaccuksen Carmina Selecta kokoelmaan sekä De Arte Poetica Liber nimiseen kirjaan ; suomeksi toimittanut H. F. Soveri. Helsinki 1908.
H. R. McMaster

| Herbert Raymond McMaster |
| --- | --- |

Yhdysvaltain 26. kansallisen turvallisuuden neuvonantaja
 20. helmikuuta 2017 - 9. huhtikuuta 2018  
Presidentti:  Donald Trump
Edeltäjä:  Michael T. Flynn
Seuraaja:  John Bolton
Henkilötiedot
Syntynyt: 24. heinäkuuta 1962 (ikä 62) Philadelphia, Pennsylvania, Yhdysvallat
Ammatti:  Sotilas
Tiedot
Puolue:  republikaanit
Sotilaspalvelus
Lempinimi:  The Iconoclast General
Palvelusmaa(t):  Yhdysvallat
Puolustushaara:  Maavoimat
Palvelusvuodet:  1984-
Sotilasarvo:  Kenraaliluutnantti
Taistelut ja sodat:  Persianlahden sota Irakin sota Afganistanin sota
Herbert Raymond ”H. R.” McMaster (s. 24. heinäkuuta 1962) on yhdysvaltalainen pitkän uran tehnyt kenraali. Hän toimi Donald Trumpin hallinnon turvallisuuspoliittisena neuvonantajana Michael T. Flynnin jälkeen, joskin välissä oli noin viikon kenraali Keith Kellogg. McMasteria pidetään perinteisen voimannäytön kannattajana, joka antaa arvoa Yhdysvaltain liittolaissuhteille. Tämän takia häntä pidetään Trumpin hallinnossa yhdessä James Mattisin kanssa tasapainottavana voimana.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta H. R. McMaster Wikimedia Commonsissa
Harri Hintikka

Harri Juhani Hintikka (27. maaliskuuta 1937 – 5. elokuuta 2010) oli suomalainen diplomi-insinööri ja teollisuusjohtaja. Hänelle myönnettiin vuorineuvoksen arvonimi 1987. Hintikka oli Polar-rakennusyhtiön toimitusjohtaja 1983–1986 ja pääjohtaja 1986–1993.
H. V. Kaalund

| H>  V. Kaalund |
| --- | --- |
 H. V. Kaalund noin vuonna 1894.
Henkilötiedot
Koko nimi:  Hans Vilhelm Kaalund
Syntynyt: kesäkuu 1818 Kööpenhamina
Kuollut: 27. huhtikuuta 1885 (66 vuotta)
Kansalaisuus:  Tanska
Ammatti:  runoilija
Kirjailija
Tuotannon kieli: tanska
Pääteokset:  Et foraar (1858) Fulvia (1875)
Aiheesta muualla
Löydä lisää kirjailijoitaKirjallisuuden teemasivulta
Hans Vilhelm (H. V.) Kaalund (kesäkuu 1818 Kööpenhamina – 27. huhtikuuta 1885) oli tanskalainen runoilija. Hänellä oli tarkka muoto- ja väriaisti, ja hän tutki aikaisemmin kuvanveistoa ja maalausta, mikä ilmenee varsinkin hänen lyriikkansa värikkäissä luonnonkuvissa. Hänen tuotannostaan mainittavia ovat muun muassa runokokoelma Et foraar (1858) ja lyyrinen draama Fulvia (1875).
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta H. V. Kaalund Wikimedia Commonsissa
Gus Van Sant

| Gus Van Sant |
| --- | --- |
 Gus Van Sant Cannesissa vuonna 2015.
Henkilötiedot
Syntynyt: 24. heinäkuuta 1952 (ikä 72) Louisville, Kentucky
Ammatti:  elokuvaohjaaja
Ohjaaja
Aktiivisena:  1982–
Tunnetuimmat ohjaukset:  Drugstore Cowboy Will Hunting
Palkinnot
 Palme d’Or (2003) 
Aiheesta muualla
IMDb 
Elonet
Gus Green Van Sant Jr. (s. 24. heinäkuuta 1952 Louisville, Kentucky) on yhdys­valtalainen elokuva­ohjaaja, valokuvaaja, muusikko ja kirjailija. Hänet on elokuva­ohjaajana asetettu kahdesti Oscar-ehdokkaaksi. Hän on lisäksi voittanut kyseenalaisen Razzie-palkinnon huonoimmasta ohjauksesta. Hänen läpimurtoelokuvansa oli Drugstore Cowboy (1989).
Ura

Van Sant aloitti ohjaamisen televisiomainoksilla. Elokuvien lisäksi hänen tuotannostaan on julkaistu yksi romaani, valokuvakirja sekä kaksi musiikkialbumia.
Elokuvantutkija Christian Weber jakaa Van Santin tuotannon vuosilta 1985–2012 neljään kauteen. Ensimmäiset elokuvat Mala Noche (1985), Drugstore Cowboy (1989), Matkalla Idahoon (1991) ja Even Cowgirls Get the Blues (1993) tarkastelevat muun muassa seksuaali­vähemmistöjen ulkopuolisuutta, ja ne kuuluvat niin kutsutun uuden homoelokuvan (engl. New Queer Cinema) ensimmäiseen aaltoon. Näitä elokuvia leimaavat myös alituinen liike ja kodittomuus, ja ohjaaja hyödyntää lännenelokuvien aiheistoa ja surreaalisia unikuvia. Monissa elokuvissa kautta uransa Van Sant on ollut kiinnostunut nuorista henkilöistä, samoin kuin vaikkapa Larry Clark ja Gregg Araki.
Ensimmäisten elokuvien menestys avasi Van Santille portit Hollywoodiin, ja toisen kauden elokuvat Hinnalla millä hyvänsä (1995), Will Hunting (1997) ja Elämän edessä (2000) ovat muodoltaan perinteisempiä, mutta Weberin mukaan liikkeen ja kodittomuuden aihelma esiintyy niissä edelleen. Näissä elokuvissa nuori päähenkilö kohtaa vanhemman opettajahahmon.
Kolmanteen tuotantokauteen Weber sisällyttää elokuvat Psyko (1998), Gerry (2002), Elephant (2003), Last Days (2005) ja Paranoid Park (2007). Näitä luonnehtii päähenkilön ulkopuolisuus ja ajautuminen tuhoon. Elephant sai innoituksensa Columbinen verilöylystä. Gerry, Elephant ja Last Days muodostavat ”kuoleman trilogian”, ja ohjaaja poikkeaa lineaarisesta ja kronologisesta kerronnasta. Psyko puolestaan pyrkii toistamaan värillisenä Alfred Hitchcockin elokuvan Psyko.
Neljänteen kauteen kuuluvat elokuvat Milk (2008), Restless (2011) ja Promised Land (2012). Ohjaaja palaa näissä teoksissa paitsi perinteisiin kerrontaratkaisuihin, myös yksinäisyyden ja ulkopuolisuuden aiheistoon. Videolevitykseen Restless julkaistiin myös mykkäversiona, joka kuvattiin yhtä aikaa ääniversion kanssa.
Van Santin uusin elokuva Sea of Trees (2015) sai melko torjuvan vastaanoton: Cannesin elokuvajuhlilla sille buuattiin, ja ensimmäiset arvostelut olivat enimmäkseen kielteisiä.
Valikoitu ohjaajafilmografia

Drugstore Cowboy, 1989
Matkalla Idahoon (My Own Private Idaho, 1991)
Will Hunting (Good Will Hunting, 1997)
Psyko (1998)
Elämän edessä (Finding Forrester, 2000)
Elephant (2003)
Last Days (2005)
Pariisi, rakkaudella (Paris, je t’aime, 2006, yksi 18 episodista)
Paranoid Park (2007)
Milk (2008)
Promised Land (2012)
Sea of Trees (2015)
Aiheesta muualla

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
Paranoid Park. Future Movies (1/2008).
Haastattelu (2003). (Arkistoitu – Internet Archive) (englanniksi)
Sublime Anarchy in Gus Van Sant’s Elephant. Senses of Cinema.
Gus Van Sant: Vague Recollections. Reverse Shot.
Kirjallisuutta Gus Van Santista. (englanniksi)