Nixie-putki
Historia

Pieni tyhjiöputkien valmistaja, Haydu Brothers Laboratories, valmisti ensimmäiset Nixie-putket, ja Burroughs Corporation, joka osti Haydun, toi ne markkinoille vuonna 1955.  Nixie-sana on peräisin Burroughsin NIX I:stä, joka on lyhenne sanoista "Numeric Indicator eXperimental No. 1", vaikka se saattoi olla ollut sanan merkityksen laajeneminen, jolla perusteltiin "myyttistä luomusta". Monet yritykset valmistivat putkesta satoja muunnelmia 1950-luvulta 1990-luvulle asti. Nixie-putken markkinoille tuonut Burroughs Corporation omisti Nixie-nimen tuotemerkkinä, joten muiden yritysten myymillä kylmäkatodinäytöillä oli muita tuotemerkeiksi rekisteröityjä nimiä, kuten Digitron, Inditron ja Numicator. Kojeen varsinainen yleisnimi on käännettynä kylmäkatodineonlukemanäyttö, mutta Nixie-putkea alettiin pian käyttää yleisnimenä.
Burroughsilla oli myös toinen Haydun putki, jota voitiin käyttää digitaalisena laskurina, ja jolla voitiin ohjata suoraan näyttönä käytettävää Nixie-putkea. Sitä kutsuttiin Trochotroniksi ja myöhemmässä muodossaan "Beam-X Switch" -laskuriputkeksi, jonka toinen nimi oli magnetroniristikenttäputki, koska se oli muunnos magnetronista. Trochotroneja käytettiin UNIVAC 1101 -tietokoneessa, kelloissa ja taajuuslaskimissa.
Ensimmäiset Trochotronit ympäröitiin ontoilla lieriömäisillä magneeteilla, joiden päissä oli navat. Magneetin sisäisen kentän kenttäviivat olivat yhdensuuntaisia putken akselin kanssa. Koje oli termistä emissiota käyttävä tyhjiöputki, jonka sisällä oli keskuskatodi, kymmenen anodia ja kymmenen "patakohtiota". Kun kohtiot altistettiin magneettikentälle ja jännitteelle, elektroneista muodostui paksu kerros (kuten ontelomagnetronissa), joka meni ainoastaan yhdelle anodille. Kun patakohtiot saivat ennalta määritellyn levyisen ja jännitteisen virtasykäyksen, elektronikerros siirtyi seuraavalle anodille, ja pysyi siellä seuraavaan eteenpäin siirtävään sykäykseen asti. Magneettikentän suunta määritteli laskennan suunnan eikä sitä voinut kääntää. Kojeen myöhemmässä versiossa eli "Beam-X Switch":issä iso ja raskas ulkoinen lieriömagneetti korvattiin kymmenellä pienellä metalliseoksesta valmistetulla sauvamagneetilla, jotka toimivat myös kohtioina.
Hehkua siirtävissä laskuriputkissa, jotka ovat pääosin toiminnaltaan samanlaisia kuin Trochotronit, oli hehkupurkaus yhdellä pääkatodeista, ja se näkyi lasikuoren läpi. Useimmissa käytettiin neoniin pohjautuvaa kaasuseosta ja kymmenjärjestelmää, mutta nopeimmat muunnelmat pohjautuivat argoniin, vetyyn ja muihin kaasuihin, ja ajanlaskuun oli saatavilla muutamia 12 luvun laskureita. Näyttökatodien väliset "opaskatodien" ryhmät (joissa oli yleensä kaksi, mutta joskus kolme tai yksi) liikuttivat hehkua portaittain seuraavalle pääkatodille. Tyypi, joissa on kahdesta kolmeen opaskatodia, voivat laskea molempiin suuntiin. Dekatron oli Yhdistyneessä kuningaskunnassa tunnettu hehkua siirtävien putkien tuotenimi. Tyyppien, joissa oli yhteydet jokaiseen yksittäiseen näyttökatodiin, mikä mahdollisti putken asettamisen käsin mihin tahansa arvoon, tuotenimeksi tuli Selectron-putki. Yksinkertaisemmat tyypit voitiin ainoastaan nollata tai käyttää joitakin harvoja esiasetettuja lähtöarvoja.
1930-luvulla patentoitiin laitteita, jotka toimivat samoin kuin alkuperäinen Nixie-putki, ja National Union Co. toi ensimmäiset massatuotetut näyttöputket markkinoille vuonna 1954 tuotenimellä Inditron. Niiden rakenne oli kuitenkin hiomattomampi, keskimääräinen kestoikä lyhyempi, ja niille ei löytynyt kovin montaa käyttökohdetta, mikä johtui niiden monimutkaisesta reuna-alueesta.