stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Intiantapiiri

| Intiantapiiri |
| --- | --- |

Uhanalaisuusluokitus
 Erittäin uhanalainen  
  
Tieteellinen luokittelu
Domeeni::  Aitotumaiset Eucarya
Kunta::  Eläinkunta Animalia
Pääjakso::  Selkäjänteiset Chordata
Alajakso::  Selkärankaiset Vertebrata
Luokka::  Nisäkkäät Mammalia
Lahko::  Kavioeläimet Perissodactyla
Heimo::  Tapiirit Tapiridae
Suku::  Tapiirit Tapirus
Laji::  indicus
Kaksiosainen nimi
 Tapirus indicus  Desmarest, 1819 
 Intiantapiirin levinneisyys
Alalajit 
 T. i. indicus  T. i. brevetianus 
Katso myös
   Intiantapiiri Wikispeciesissä   Intiantapiiri Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OKIUCN-testi OK: 
Intiantapiiri (Tapirus indicus) on tapiirien (Tapiridae) heimoon kuuluva kavioeläin, jota tavataan Kaakkois-Aasiassa.
Ulkonäkö ja koko

Intiantapiirit ovat yleensä noin 180-250 senttimetrin mittaisia ja painavat 150-320 kilogrammaa. Niiden säkäkorkeus vaihtelee 70:n ja 120:n senttimetrin välillä.
Poikaset ovat raidallisia, mutta seitsemän kuukauden ikään tultuaan ne muuttuvat aikuisen värisiksi, eli lähes mustiksi lukuun ottamatta selässä olevaa suurehkoa harmaata laikkua. Niiden karva on karkeaa ja iho paksu. Kuono ja ylähuuli ovat pidentyneet ja ne sopivat hyvin ruoan tutkiskeluun.
Intiantapiirilla on neljä ketterää varvasta, kolme kookasta ja yksi pieni. Pikkuvarvasta ei juurikaan käytetä. Tapiireilla on tarkka kuulo, mutta melko huono näkö, sillä niiden silmät ovat pienet. Niiden ruumis on virtaviivainen, jotta ne voisivat liikkua nopeasti sademetsien tiheässä aluskasvillisuudessa.
Esiintyminen

Intiantapiiri on uhanalainen eläin, jota esiintyy sademetsissä Myanmarissa, Thaimaassa, Sumatralla ja Malakan niemimaalla. Intiantapiireja on tapettu jo vuosisatojen ajan ravinnoksi. Aikoinaan kanta oli runsas, mutta nykyään suunnattomat alat elinkelpoista metsää on tuhottu ja metsien pirstoutuessa tapiiripopulaatiot eivät enää pääse lisääntymään keskenään, mikä saattaa johtaa intiantapiirin lopulliseen sukupuuttoon. Lajin tulevaisuus näyttääkin synkältä.
Ravinto

Intiantapiiri syö lähinnä metsäkasvien meheviä versoja, lehtiä, kukkia ja hedelmiä. Tapiirit ovat valikoivia ruokansa suhteen, ja kullakin tapiirilla on oma ruokailualeensa, joita ne puolustavat. Intiantapiiri ruokailee yleensä vasta pimeän tullen. Sen erityistä herkkua ovat vesikasvit.
Käyttäytyminen

Intiantapiirit ovat erakkoja eli ne elävät yksin. Ne asustavat mielellään tulvivissa metsissä. Intiantapiirit ovat erittäin arkoja ja välttelevät naapureitaan. Mikäli tapiiri tuntee olonsa uhatuksi, se syöksyy veteen ja ui turvaan.
Lisääntyminen ja jälkeläiset

Intiantapiirit lisääntyvät ainoastaan joka toinen vuosi. Poikasia syntyy vain yksi. Parittelu ajoittuu niin, että poikanen syntyy sadekauden alussa, jolloin ravintoa on runsaasti. Emo odottaa poikasta 56 viikkoa eli 13 kuukautta. Uros ei ota osaa poikasen hoitamiseen. Poikasten valkojuovainen tummanruskea turkki auttaa niitä sulautumaan erinomaisesti aluskasvillisuuteen. Poikanen pysyy emonsa turvissa kaksi vuotta, kunnes emo valmistautuu parittelemaan uudelleen.
Job Bicknell Ellis

| Job Bicknell Ellis |
| --- | --- |
 Augustin Pyramus de Candolle.
Henkilötiedot
Syntynyt: 21. tammikuuta 1829 Potsdam, New York, Yhdysvallat
Kuollut: 30. joulukuuta 1905 Newfield, New Jersey
Kansalaisuus:  yhdysvaltalainen
Koulutus ja ura
Tutkimusalue:  sienitiede
Tunnetut työt:  Teos North American Pyrenomycetes (1892), lehti Journal of Mycology (1895)
Job Bicknell Ellis (21. tammikuuta 1829 Potsdam, New York, Yhdysvallat – 30. joulukuuta 1905 Newfield, New Jersey) oli yhdysvaltalainen sienitutkija eli mykologi, joka tunnetaan parhaiten sienien luokittelijana ja keräilijänä.
Ellis valmistui Schenectadyn Union Collegesta (New York) 1849. Hän vietti kiertelevää elämää toimien opettajana ja maanviljelijänä New Yorkissa, Pennsylvaniassa ja Etelä-Carolinassa. Hänellä ei ollut kasvi- tai sienitieteen koulutusta, ja hän keräsi itse sieniä ja omisti elämänsä sienikokoelmien ja kuivattujen sienien vaihtamiseen ja myymiseen. Hän valmisti myyntiin sadan kappaleen kokoelmia. Kuuluisimmat "sataset" ovat Fungi Nova-Caesareenses (New Jerseyn sienet, 1878) ja Pohjois-Amerikan sienet (1878–1898).
Vuonna 1856 Ellis avioitui Arvilla J. Baconin kanssa, josta tuli hänen elinikäinen työtoverinsa ja assistenttinsa. Kotoaan Newfieldistä käsin Ellis hoiti laajan kirjeenvaihtonsa amerikkalaisten ja eurooppalaisten mykologien kanssa. Vuodesta 1880 alkaen Ellis alkoi saada rahallista tukea varakkaalta kauppiaalta Benjamin Matlock Everhartilta (Westchester, Pennsylvania). Yhdessä he toimittivat teoksen North American Pyrenomycetes (1892), sekä William A. Kellermanin kanssa perustivat alan lehden Journal of Mycology (1895). Elämänsä loppupuolella (1896) Ellis myi yli 100 000 näytteen kokoelmansa The New York Botanical Gardenin Cryptogamic Herbariumille. Ellis julkaisi yli 500 tieteellistä artikkelia.
Iso Aidaslampi

| Iso Aidaslampi |
| --- | --- |
Valtiot:  Suomi
Maakunnat:  Keski-Suomi
Kunnat:  Viitasaari, Kivijärvi
Koordinaatit:  63°07′38″N, 25°21′29″E
Vesistöalue ja valuma-alueen tietoja
Päävesistöalue:  Kymijoen vesistö (14)
Valuma-alue:  Keiteleen pohjoisosan alue (14.43)
Laskuoja:  oja Pitkäpuroon 
Järvinumero:  14.436.1.003
Mittaustietoja
Pinnankorkeus:  151,5 m  
Pituus:  280 m  
Leveys:  170 m  
Rantaviiva:  0,739 km  
Pinta-ala:  2,448 ha  
Tilavuus:  0.000090 km³ 
Keskisyvyys:  3,68 m  
Suurin syvyys:  7,6 m  
Saaria:  ei saaria 
 fiIso Aidaslampi 
Iso Aidaslampi  on Keski-Suomessa Viitasaarella ja Kivijärvellä Kennään lähellä sijaitseva lampi.
Maantietoa

Lampi on 280 metriä pitkä, 170 metriä leveä, ja sen pinta-ala on 2,4 hehtaaria. Lammella ei ole kartan mukaan saaria. Lampi on luodattu ja siitä on julkaistu syvyyskartat. Lammen tilavuudeksi on saatu 90 200 kuutiometriä. Sen keskisyvyys on 3,7 metriä ja suurin syvyys on 7,6 metriä. Sen rantaviivan pituus on 750 metriä.
Vesistösuhteet

Lampi sijaitsee Kymijoen vesistössä (vesistöaluetunnus 14) Viitasaaren reitin valuma-alueen (14.4) Keiteleen pohjoisosan alueella (14.43), jonka Pitkäpuron valuma-alueeseen (14.436) se kuuluu. Lammen vedenpinnan korkeus on 151,5 metriä mpy.
Job (täsmennyssivu)

Job voi tarkoittaa ainakin seuraavia:
Job, Vanhan testamentin henkilö
Jobin kirja (lyh. Job), yksi Raamatun kirjoista
Job, miehen etunimi
Job, kunta Ranskassa Puy-de-Dômen departementissa
Job, Kauko Röyhkän kirja
JOB ranskalainen savukepaperimerkki
| --- | --- |
: Tämä on täsmennyssivu, joka luettelee monimerkityksisen käsitteen eri merkitykset tai useita eri henkilöitä. Artikkelisivuja, joiden nimessä tai tekstissä lukee ”Job”, voi hakea sivunnimihaulla, laajalla sivunnimihaulla tai tekstihaulla.
Iso Ahvenlampi (Joutsa)

| Iso Ahvenlampi |
| --- | --- |
Valtiot:  Suomi
Maakunnat:  Keski-Suomi
Kunnat:  Joutsa
Koordinaatit:  61°57′50″N, 26°00′26″E
Vesistöalue ja valuma-alueen tietoja
Päävesistöalue:  Kymijoen vesistö (14)
Valuma-alue:  Ristiselän alue (14.23)
Laskuoja:  oja Järnätjärveen 
Järvinumero:  14.237.1.002
Mittaustietoja
Pinnankorkeus:  125 m  
Pituus:  670 m  
Leveys:  160 m  
Rantaviiva:  1,49 km  
Pinta-ala:  7,11 ha  
Saaria:  ei saaria 
 fiIso Ahvenlampi 
Iso Ahvenlampi  on Keski-Suomessa Joutsassa Humalapohjan kylän lähellä sijaitseva lampi.
Maantietoa

Lammen pinta-ala on 7,1 hehtaaria, se on 650 metriä pitkä ja 150 metriä leveä. Lammella ei ole kartan mukaan saaria.  Sen rantaviivan pituus on 1,5 kilometriä.
Vesistösuhteet

Lampi sijaitsee Kymijoen vesistössä (vesistöaluetunnus 14) Suur-Päijänteen alueen (14.2) Ristiselän alueella (14.23), jonka Haapajoen valuma-alueeseen (14.237) se kuuluu. Lammen vedenpinnan korkeus on 125 metriä mpy.
Jere Helenius

| Jere Helenius> Henkilötiedot |
| --- | --- |
Syntynyt: 3. elokuuta 1995 (ikä 29) Nokia, Suomi
Kansalaisuus:   Suomi
Jääkiekkoilija
Lempinimi:  Hele
Pelipaikka:  oikea laitahyökkääjä
Maila:  vasen
Pituus:  183 cm
Paino:  82 kg
Seura
Seura:  EV Füssen
Sarja:  Oberliga
Pelinumero:  20
Pelaajaura
Pääsarjaura:  2016–
Aik. seurat:  LeKi (Mestis) Ilves (SML) KeuPa HT (Mestis) KOOVEE (Mestis) Unia Oświęcim (Puola) Hokki (Mestis) JYP (SML)
Jere Helenius (s. 3. elokuuta 1995 Nokia) on suomalainen jääkiekkoilija, joka pelaa Saksan kolmanneksi korkeimmalla sarjatasolla Oberliga-joukkue EV Füssenissä. Hän on pelipaikaltaan oikea laitahyökkääjä.
Ura

Helenius on Nokian Pyryn kasvatti. Hän siirtyi juniorina sittemmin HC Nokiaan, josta Helenius siirtyi C-juniori-ikäisenä yhden ottelun try-outin kautta Tampereen Ilvekseen kaudeksi 2010–2011. Hän oli C-nuorten SM-sarjan runkosarjassa joukkueensa paras pistemies ja maalintekijä tehoilla 20+15=35. Kauden 2011–2012 Helenius pelasi suurimmaksi osaksi Ilveksen B-nuorissa, mutta hän vahvisti myös seuran B2-nuoria. Helenius voitti pudotuspeleissä joukkueensa sisäisen maalipörssin ja jakoi sisäisen pistepörssin voiton Lauri Huhdanpään kanssa. Hän voitti kauden päätteeksi B2-nuorten SM-hopeaa.
Kausi 2014–2015 Heleniuksella jäi A-nuorissa vain seitsemän ottelun mittaiseksi polvivamman vuoksi. Kaudella 2015–2016 hän nousi Ilveksen kapteeniksi. Helenius johdatti joukkueen kauden päätteeksi A-nuorten Suomenmestaruuteen.
Huhtikuussa 2016 Helenius teki vuoden mittaisen SM-liigasopimuksen Ilveksen kanssa. Kauden 2016–2017 kynnyksellä seura lainasi hänet toistaiseksi voimassa olevalla sopimuksella Mestis-joukkue Lempäälän Kisaan. Hän teki liigadebyyttinsä Ilveksessä 1. lokakuuta 2016 vieraissa Mikkelin Jukureita vastaan. Helenius merkittiin joukkueen nelosketjun vasempaan laitaan Mitch Wahlin ja Markus Jokisen viereen. Hän sai ottelussa jääaikaa 13.11 minuuttia. Helenius toimi myös Ilveksen alivoiman ajan sijaiskärsijänä Arto Laatikaisen saatua 2+10-minuutin rangaistuksen pään tai niskan alueelle kohdistuneesta taklauksesta. Liigauransa avausmaalin hän teki kolmannessa ottelussaan 13. lokakuuta 2016 vieraissa Porin Ässiä vastaan. Helenius teki tulokaskautensa aikana kaikkiaan 27 runkosarjaottelussa tehot 2+3=5, mutta kevätkaudella hän palasi LeKin vahvuuteen ja siirtotakarajalla helmikuun 2017 puolessä välissä Heleniuksen ilmoitettiin pelaavan siellä kauden loppuun. Hänen kautensa LeKissä toi 21 runkosarjaottelussa tehot 3+4=7.
Kaudeksi 2017–2018 Helenius siirtyi vuoden mittaisella sopimuksella KeuPa HT:n Mestis-joukkueeseen. Hän voitti kauden päätteeksi Mestiksen mestaruuden. Kauden 2018–2019 päätteeksi Helenius voitti Mestis-hopeaa. Kaudeksi 2019–2020 hän siirtyi jatkamaan Mestis-uraansa vuoden mittaisella sopimuksella KOOVEE:hen. Helenius nimettiin joukkueen varakapteeniksi.
Helenius siirtyi kaudeksi 2020–2021 vuoden mittaisella sopimuksella Puolan Polska Hokej Ligan Unia Oświęcimiin. Marraskuussa 2020 hänen sopimuksensa kuitenkin purettiin Heleniuksen omasta aloitteesta, kun hän halusi palata Suomeen perheensä luo. Helmikuussa 2021 Helenius siirtyi loppukauden kattavalla sopimuksella Mestis-joukkue Kajaanin Hokkiin.
Kaudeksi 2021–2022 Helenius palasi vuoden mittaisella sopimuksella KeuPa HT:hen. Hän oli tehoilla 18+17=35 joukkueen paras maalintekijä ja kolmanneksi paras pistemies. Puolivälierissä Helenius oli KeuPan paras pistemies tehoilla 3+3=6. Seura lainasi Heleniuksen JYPin SM-liigajoukkueeseen 10. helmikuuta 2022 Rauman Lukkoa vastaan pelatun ottelun ajaksi, kun joukkueesta oli sivussa useita pelaajia koronavirustartuntojen ja muiden syiden vuoksi.
Helenius siirtyi kaudeksi 2022–2023 vuoden mittaisella sopimuksella Saksan kolmanneksi korkeimmalle sarjatasolle Oberliga-joukkue EV Füsseniin.
Johannes Bayer

Tähdistö Orion Bayerin Uranometriassa
Johannes (tai Johann Bayer (1572–1625) oli saksalainen tähtitieteilijä. Vuonna 1603 Bayer julkaisi 51-lehtisen tähtikartan Uranometria. Nimet, jotka hän antoi latinalaisin ja kreikkalaisin kirjaimin tähdille, ovat vieläkin pääosin käytössä.
Kirjallisuutta

Karttunen, Hannu: Vanhin tiede – Tähtitiedettä kivikaudesta kuulentoihin, s. 397.  (”Johannes Bayer (1572–1625)”)  Helsinki:  Ursa, 2003.  ISBN 978-952-5329-26-1.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Johannes Bayer Wikimedia Commonsissa
José Marín

| Mitalit> Maa:   Espanja.Miesten kävely.MM-kilpailut  | Mitalit> Maa:   Espanja.Miesten kävely.MM-kilpailut  | Mitalit> Maa:   Espanja.Miesten kävely.MM-kilpailut  | Maa:   Espanja> Miesten kävely. |
| --- | --- | --- | --- |
|  Hopeaa | Helsinki 1983 | 50 km |  |
|  Pronssia | Rooma 1987 | 20 km |  |
| EM-kilpailut  | EM-kilpailut  | EM-kilpailut  |  |
|  Kultaa | Ateena 1982 | 20 km |  |
|  Hopeaa | Ateena 1982 | 50 km |  |
José Marín Sospedra (kat. Josep Marín i Sospedra; s. 21. tammikuuta 1950 El Prat de Llobregat) on espanjalainen entinen yleisurheilija, joka kilpaili kävelyssä. Hän voitti urallaan kaksi mitalia sekä MM- että EM-kisoista. Marín voitti kävelyn maailmancupin vuonna 1985 ja teki maailman kauden kärkituloksen 50 kilometrin kävelyssä vuosina 1980 ja 1983. Hän osallistui olympialaisiin vuosina 1980 – 1992 sijoittuen parhaimmillaan neljänneksi. Marín ylsi tähän Soulin olympialaisissa 1988 20 kilometrin matkalla.
Ennätykset

20 km: 1.20.00 (1983)
50 km: 3.40.46 (1983)
50 000 m (radalla): 3.51.54,5 (1990)
Jeep

| Jeep |
| --- | --- |

Perustettu:  1941
Toimitusjohtaja:  Christian Meunier 
Kotipaikka:  Toledo, Ohio, Yhdysvallat
Toimiala:  autoteollisuus
Tuotteet:  henkilöautot
Emoyhtiö:  Stellantis
Kotisivu:  www.jeep.com
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Jeep on yhdysvaltalainen autonvalmistaja, jonka omistaa Stellantis. Jeep-merkin historia omana merkkinään juontaa toisen maailmansodan vuodesta 1941, Willys-Overland yhtiöstä, joka teki ensimmäisen ns. siviilijeepin, Civilian Jeepin (CJ). Willys myytiin Kaiserille vuonna 1953,, josta tuli Kaiser-Jeep vuonna 1963. American Motors (AMC) osti Kaiser-yhtiön tappiollisen Jeep-tuotannon vuonna 1970. Chrysler-yhtiö puolestaan osti AMC American Motorsin vuonna 1988, jolloin Jeep-merkki siirtyi Chryslerin omistukseen. Chryslerin AMC-hankinnan keskeinen syy oli juuri Jeep.
Termiä "Jeep" käytettiin ensimmäistä kertaa armeijan kulkuneuvon Bantam BRC:n versioista, joita Willys-Overland ja Ford Motor Company tuottivat liittoutuneille toisen maailmansodan aikana (mallin nimi oli oikeastaan GP, lyhenne sanoista General Purpose tai Government Purposes, josta sitten vääntyi nimi Jeep). Termiä on käytetty virheellisesti kaikenlaisista maastoautojen kaltaisista ajoneuvoista, olivatpa ne varsinaisesti Jeep-merkkisiä tai eivät. Nykyisiä Jeep-malleja ovat: Jeep Wrangler, Wrangler Unlimited, Compass, Patriot, Cherokee, Grand Cherokee ja Liberty.
Historiaa

Kesäkuussa 1940 Yhdysvaltain asevoimat ilmoittivat autonvalmistajille etsivänsä käyttöönsä ”kevyttä tiedusteluajoneuvoa” korvatakseen sillä armeijan moottoripyörät ja käytössä olleet modifioidut Fordin T-mallit. 135 valmistajaa kutsuttiin tarjouskilpailuun, jonka säännöt oli tarkasti määritelty: tarjouspyynnössä oli määritelty muun muassa auton enimmäismitat, maksimipaino, toivottu tavarankuljetuskapasiteetti sekä eräitä teknisiä ominaisuuksia, joita ajoneuvolta toivottiin.
Aluksi tarjouspyyntöön vastasi vain kaksi yritystä: Willys-Overland ja American Bantam Car Manufacturing Company. Pian näiden jälkeen mukaan ilmoittautui myös Ford Motor Company. Näiden kolmen kesken alkoi kilpailu siitä, kuka saisi tuottoisan sopimuksen valtion kanssa.
Yhtiöt valmistivat ennätysajassa prototyypit testausta varten – muun muassa Bantamin ajoneuvon suunnittelu ja valmistus kesti yhteensä vain 49 päivää. Ford ilmoitti kisaan Pygmy-nimellä tunnetun GP (General Purpose) -mallinsa. Willys-Overlandin suunnitteluosaston varajohtaja Delmar G. Roos suunnitteli Willys Quadin. Kaikki kolme valmistajaa toimittivat oman prototyyppinsä asevoimille kesällä 1940. Asevoimat pyysivät kaikilta kolmelta valmistajalta 70 malliajoneuvoa, jotka toimitettiin asevoimille marraskuussa 1940. Seuraavalla kierroksella Bantamilta pyydettiin 1 500 kappaletta 40 BRC -ajokkeja, Fordilta 1 500 modifioitua ja parannettua Pygmiä ja Willysiltä 1 500 Quadia. Tarkempien testien ja arviointien seurauksena Willys-Overland voitti lopulta tarjouskilpailun.
Historiaa > Willys MA/MB

Paranneltu ja modifioitu versio Willys Quadista tunnettiin ensin nimellä MA ja sittemmin nimellä MB. Kuitenkin asevoimat ja myöhemmin koko maailma tulivat tuntemaan sen nimellä Jeep. Varmaa ei ole, kuinka nimeksi muodostui juuri Jeep. On väitetty, että nimi tulisi kirjainlyhenteestä GP (General Purpose, ”yleinen käyttötarkoitus” ), joka englanniksi lausutaan samalla tavalla kuin sana ”Jeepee”, josta loppuosa olisi sitten pudonnut pois. On myös väitetty, että ajoneuvo nimettiin suositussa Kippari-Kalle-sarjakuvassa esiintyneen ”Eugene the Jeep” -nimisen hahmon mukaan. Olipa nimen alkuperä mikä hyvänsä, sana Jeep päätyi amerikkalaiseen Lexicon-sanakirjaan ja toimi jonkin aikaa myös lähes synonyymina kaikille maastoajoneuvoille. Samalla Jeepistä itsestään tuli toisen maailmansodan ikoni.
Willys MA:n ominaisuuksia olivat muun muassa vaihteenvalitsin ohjauspylväässä, kaksi pyöreää mittaria kojelaudassa sekä käsijarru vasemmalla puolella.
Willys-Overland valmisti sitä yli 368 000 kappaletta ja Ford lisenssillä noin 277 000 kappaletta Yhdysvaltain asevoimien käyttöön. Vihreänruskea, rujon näköinen, mutta luotettava ajoneuvo tulisi olemaan ikuisesti tunnettu siitä, että se oli tärkeä linkki sodan voittamisessa.
Willys rekisteröi Jeep-nimen omaksi tavaramerkikseen sodan jälkeen ja suunnitteli muuntavansa sen hyötyajoneuvoksi lähinnä maanviljelyskäyttöön.
Historiaa > Jeep Wrangler (YJ)

1980-luvulle tultaessa kuluttajat kaipasivat entistä enemmän henkilöautoista tuttuja mukavuusominaisuuksia. AMC vastasi tähän tarpeeseen lakkauttamalla CJ-mallisarjan ja esittelemällä vuonna 1987 Jeep Wrangler -mallin.
Vaikka Jeep Wrangler perustuikin samaan avoimeen korimalliin kuin CJ-7, siinä ei juuri ollut muita yhteisiä osia edeltäjänsä kanssa. Mekaanisesti Jeep Wranglerilla oli enemmän yhteistä Jeep Cherokeen kuin CJ-7:n kanssa. Wranglerissa oli neliönmalliset ajovalot ensimmäistä – ja viimeistä – kertaa Jeepin historiassa. YJ-mallia valmistettiin yli 630 000 kappaletta.
Viides elokuuta 1987, vajaa vuosi Wranglerin esittelemisen jälkeen, AMC myytiin Chrysler Corporationille, jolloin siitä tuli osa Chryslerin Jeep/Eagle-osastoa.
Historiaa > Jeep Wrangler (TJ)

Vuonna 1997 Jeep Wrangler näytti hyvin samankaltaiselle kuin CJ-7. Sen ulkoasu oli harkiten säilytetty, mutta mekaanisesti kyse oli täysin eri autosta. Lähes 80 prosenttia autossa käytetyistä osista oli uudelleen suunniteltuja. TJ:ssä käytettiin samantapaista neljä-linkki jousitusta kuin Jeep Grand Cherokeessa. Myös matkustamo oli täysin uusi, sisältäen muun muassa kuljettajan ja etumatkustajan turvatyynyt.
Jeep Wranglerissa näkyivät edelleen monet klassiset Jeep-elementit, kuten pyöreät ajovalot, taittuva tuulilasi ja irrotettavat ovet, samoin kuin mahdollisuus valita kangaskaton ja irrotettavan kovakaton välillä. Turvakaari oli vakiona.
Jeep Wranglerien sarja on sittemmin täydentynyt 2000-luvulla esitellyillä Jeep Wrangler Rubicon -mallilla, pidemmän akselivälin omaavalla Jeep Wrangler Unlimited -mallilla ja viimeisimpänä Jeep Wrangler Unlimited Rubicon -mallilla.
Historiaa > Jeep®

Willys ehti rekisteröidä Jeep-nimen tavaramerkikseen vuonna 1950. Nimen omistusoikeus on siirtynyt Willys-Overlandilta Kaiserin ja AMC:n kautta Chrysler Corporationille. Tänään Jeep on Fiat Chrysler Automobilesin tavaramerkki. Vuosittain myydään yli 600 000 Jeep-ajoneuvoa, ja niitä valmistetaan eri puolilla maailmaa: Yhdysvaltojen lisäksi Itävallassa, Kiinassa, Malesiassa, Thaimaassa, Indonesiassa, Venezuelassa, Argentiinassa ja Egyptissä.
Jeep Suomessa

Jeepejä tuotiin Suomeen muutamia yksilöitä sotien jälkeen, ja sitä markkinoitiin maatalouden yleiskoneeksi. Suosio ei ollut kovin suurta. Myöhemmin Jeeppejä maahantoi Aro-Yhtymään kuuluva Autokeskus.
Valtio käytti 70-luvulla paljon isoja Jeep-malleja, niitä oli muun muassa VR:llä ja tele- ja lennätinhallituksella.
Vuosina 2015–2019 Jeepin maahantuoja oli Fiat Group Automobiles Finland Oy. Bergé Auto Group osti FCA Finland Oy:n vuonna 2019 ja muutti sen nimen muotoon Italmotor Finland Oy. Merkin maahantuoja oli vuoteen 2023 Astara Ital Finland Oy.
Maaliskuussa 2023 Bassadone Automotive Nordic ilmoitti ostavansa Jeep-autoja maahantuovan Astara Ital Finland Oy:n.
Jeep-mallisto kautta aikojen

Jeep-mallit kautta aikojen:
1940: Bantam Pilot – Prototyyppi
1940: Bantam BRC-60 – Prototyyppi
1940: Willys Quad – Prototyyppi
1940: Ford Pygmy – Prototyyppi
1940: Budd Ford – Prototyyppi
1941: Ford GP
1941: Willys MA
1941: Bantam BRC-40
1942: Willys MB (maski suorista tangoista)
1942–1945: Willys MB (9-raon maski)
1942–1945: Ford GPW
1942–1943: Ford GPA
1944: Willys MLW-1 – Prototyyppi
1944: Willys MLW-2 – Prototyyppi
1944: Agrijeep CJ-1 (ensimmäinen CJ eli Civilian Jeep)
1944–1945: CJ-2
1945–1949: CJ-2A
1946–1965: Willys Jeep Wagon
1947–1965: Willys Jeep Truck
1948–1950: VJ — Willys Jeepster
1949–1953: CJ-3A
1950: CJ-V35
1950–1955: M-38 (MC)
1950: X-98 – Prototyyppi
1950: CJ-4 – Prototyyppi
1950: CJ-4M – Prototyyppi
1950: CJ-4MA – Prototyyppi
1952–1971: M38A1 (MD)
1952–1971: M38A1C
1952–1971: M38A1D
1953–1968: CJ-3B
1953: BC Bobcat –Prototyyppi
1954–1983: CJ-5
1961–1963: Tuxedo Park Mark III
1969: Camper
1969: 462
1970: Renegade I
1971: Renegade II
1972–1983: Renegade
1973: Super Jeep
1977–1983: Golden Eagle
1954–1964: M170
1955: USAF DJ
1955–1975: CJ-6
1955–1964: DJ-3A
Surrey Gala Package
1955–1968: CJ-3B Long – Espanja
1956–1965: Jeep Forward Control
FC-150
FC-160 – Espanja
FC-170
M676
M677
M678
M679
1959–1962: M422 Mighty Mite
1959–1962: M422A1
1959–1978: M151 MUTT
M151A1
M151A1C
M151A2
M718 (ambulanssi)
M718A1 (ambulanssi)
M825
1960–1968: Jeep M606
1960–1977: Jeep Rural – Brasilia
1961–1975: Fleetvan
FJ-3
FJ-3A
FJ-6
FJ-6A
FJ-8
FJ-9
1963–1983: SJ Wagoneer
1963–1986: J-Series
Jeep Gladiator
Jeep Honcho
1964–1967: CJ-5A/CJ-6A Tuxedo Park
1965–1975: DJ-5
1965–1973: DJ-6
1966–1969: SJ Super Wagoneer
1966–1971: C101 – Jeepster Commando
1972–1973: C104 — Jeep Commando
1974–1983: SJ Cherokee
S
Limited
Classic
Chief
Sport
Pioneer
Laredo
1967–1975: DJ-5A
1970–1972: DJ-5B
1973–1974: DJ-5C
1975–1976: DJ-5D
1976: DJ- 5E Electruck
1976–1986: CJ-7
1982 — Jamboree Limited Edition (2500 eksemplaari)
1977–1978: DJ-5F
1979: DJ-5G
1981–1985: CJ-8 Scrambler
1981–1985: CJ-10
1982: DJ- 5L
1984–1991: SJ Jeep Grand Wagoneer
1991: Final Edition
1984–2001: XJ Cherokee
1984–2001: — Base "SE"
1984–1988: — Chief
1984–1990: — Pioneer
1985–1992: — Laredo
1987–1992/1998–2001: — Limited
1988–2001: — Sport
1991–1992: — Briarwood
1993–1997: — Country
1996–2001: — Classic
1984–1990: XJ Wagoneer
1984–1985: — Broughwood
1984–1990: — Limited
1986–1992: MJ Comanche
1986: — Custom
1986: — X
1986: — XLS
1987–1992: — Base "SE"
1987–1990: — Chief
1987–1992: — Laredo
1987–1990: — Pioneer
1987–1992: — SporTruck
1987–1992: — Eliminator
1987–1995: Wrangler YJ
1991–1993: Renegade
1988–1995: Wrangler Long – Venezuela
1993–1998: ZJ Grand Cherokee
1993–1995: – Base "SE"
1993–1998: – Laredo
1993–1998: – Limited
1995–1997: – Orvis "Limited Edition"
1997–1998: – TSi
1998 – 5.9 Limited
1993: ZJ Jeep Grand Wagoneer
1997–2006: Wrangler TJ
2002: TJ Long
2003: TJ Rubicon
2004: TJ Unlimited
2004: — Columbia Edition
1999–2004: WJ Grand Cherokee
2002–2003: — Sport
2002–2004: — Special edition
2002–2004: — Overland
2004: — Columbia Edition
Jeep-mallisto kautta aikojen > Mallisto 2021

Nykyiset markkinoilla olevat 2021 mallit:
Jeep Cherokee
Jeep Compass
Jeep Gladiator
Jeep Grand Cherokee
Jeep Grand Cherokee L
Jeep Renegade
Jeep Wrangler
Jeep-mallisto kautta aikojen > Tulevat mallit

Jeep Wagoneer