stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Selkokieli
Selkokieltä tarvitsevat ihmiset

Selkokieltä voivat tarvita ihmiset, joilla on vaikeuksia lukea tai ymmärtää yleiskieltä. Nämä vaikeudet vaikuttavat laajasti heidän arjessaan, opinnoissaan ja työelämässä sekä osallistumismahdollisuuksiinsa yhteiskunnassa.
Selkokieltä tarvitsevat ihmiset on tapana jakaa selkokielen tarpeen perusteella kolmeen ryhmään:
henkilöt, joilla on pysyvä ja synnynnäinen kielellisen tuen tarve (esim. kehitysvammaiset ja autismikirjon henkilöt, henkilöt, joilla on vaikeatasoinen lukivaikeus)
henkilöt, joiden selkokielen tarve on syntynyt elämän aikana vamman tai sairauden vuoksi (esim. henkilöt, joilla on muistisairaus tai afasia)
henkilöt, joiden selkokielen tarve on todennäköisesti väliaikainen ja jotka voivat hyödyntää jotakin muuta kieltä viestinnässään (esim. henkilöt, jotka opettelevat suomea).
Suomessa selkokieltä tarvitsee Selkokeskuksen arvion mukaan 650 000–750 000 henkilöä eli noin 11–14 prosenttia väestöstä. Selkokielen tarve on kasvanut mm. siksi, että maahanmuuttajien ja ikäihmisten määrä kasvaa ja nuorten lukutaito on heikentynyt.
Selkokielen periaatteet

Selkokielen periaatteet liittyvät tekstin sisältöjen muotoiluun, kokonaisrakenteeseen, sanoihin, kielen rakenteisiin ja visuaaliseen ilmeeseen. Selkotekstiä voi kirjoittaa kahdella tavalla: mukauttamalla olemassa olevaa yleiskielistä tekstiä tai kirjoittamalla suoraan selkokielellä.
Selkokielinen teksti on kokonaisuutena lukijan kannalta kiinnostava, sisällöllisesti johdonmukainen ja helposti ymmärrettävä. Sanasto on yleisesti tunnettua ja konkreettista. Vaikeat sanat ja abstraktit käsitteet selitetään. Selkokielessä käytetään tavallisimpia kielen rakenteita. Yhdessä lauseessa ilmaistaan vain yksi tärkeä asia. Selkojulkaisujen ulkoasu on selkeä ja ilmava.
Selkokieltä on useilla vaikeustasoilla. Useimmat selkojulkaisut ovat perusselkokieltä, mutta osa materiaaleista on hyvin yksinkertaista ja helppoa selkokieltä ja osa vaativampaa, helppoa yleiskieltä lähestyvää.
Selkosuomen ohjeistuksia on lähdetty kehittämään kahden kansainvälisen ohjeistuksen pohjalta: IFLA-ohjeistuksen (YK:n alainen kansainvälinen kirjastojärjestö) ja European Association of Inclusion Internationalin (kehitysvammaisten henkilöiden kattojärjestö) ohjeistuksen. 2000-luvulla selkosuomea on kehitetty suomen kielen lähtökohdista, ja Suomessa on käytössä oma ohjeistuksensa.
Selkokielen periaatteet > Esimerkki selkotekstistä

Yleiskielinen teksti joukkoliikenteestä:
»Joukkoliikenne
Helsingin seudun liikenne -kuntayhtymä (HSL) vastaa joukkoliikenteen järjestämisestä alueella, johon kuuluvat Helsingin ja muiden pääkaupunkiseudun kuntien lisäksi Kerava ja Kirkkonummi. HSL suunnittelee joukkoliikenteen, tilaa joukkoliikenteen palvelut ja päättää esimerkiksi lippujen hinnoista.
HSL ylläpitää julkisen liikenteen reittiopasta. HSL:n sivuilta löytyy ohjeita ja tietoja julkisesta liikenteestä.»
Sama teksti selkokielellä:
»Joukkoliikenne
Helsingin seudun liikenne eli HSL huolehtii joukkoliikenteestä seuraavien yhdeksän kunnan alueella:
Helsinki
Espoo
Vantaa
Kauniainen
Kerava
Kirkkonummi
Sipoo
Tuusula
Siuntio.
Joukkoliikennevälineitä ovat bussit, lähijunat, metro, raitiovaunut ja Suomenlinnan lautta.
HSL
suunnittelee joukkoliikenteen aikataulut ja reitit
päättää matkalipuista ja lippujen hinnoista
tiedottaa joukkoliikenteestä.»
Selkokieli puheessa ja vuorovaikutuksessa

Suomessa selkokielen periaatteita on sovellettu myös puhuttuun kieleen. Koska kieltä käytetään puheessa eri tavalla kuin kirjoituksessa, puhutun selkokielen ohjeet ovat erilaisia kuin selkokirjoitusohjeet.
Selkopuheen periaatteiden tarkoitus on auttaa keskustelijoita ymmärtämään toisiaan vuorovaikutuksessa, jossa osallistujien kielelliset kyvyt ovat hyvin eritasoiset. Selkopuheen avulla heikommin kieltä osaava saa tilaisuuksia osallistua keskusteluun. Paremmin kieltä osaava taas saa selkopuheen periaatteista keinoja lisätä oman puheensa ja toimintansa ymmärrettävyyttä.
Selkopuheen periaatteet tarjoavat tukea muun muassa turvallisen keskusteluilmapiirin luomiseen, vuorottelun tukemiseen ja ymmärrysvaikeuksien käsittelyyn. Ohjeissa on myös neuvoja, jotka koskevat helpon sanaston valintaa ja käyttöä puheessa, puhutun kielen yksinkertaisia rakenteita sekä selkeää äänenkäyttöä.
Selkokieli informoivissa teksteissä

Suurin osa informoivista selkoteksteistä julkaistaan verkossa. Esimerkiksi Helsingin seudun palveluista voi lukea verkossa myös selkokielellä. Suurin selkokielinen verkkosivukokonaisuus on Satasairaalalla, jonka potilaille suunnatut tekstit ovat selkokielisiä.
Eri tahot (mm. järjestöt ja viranomaiset) julkaisevat myös erilaisia selkokielisiä oppaita ja esitteitä. Aiheita ovat muun muassa terveys, työelämä ja vaalit. Esimerkiksi Kela julkaisee esitteensä vain selkokielellä, ja oikeusministeriö julkaisee aina vaaleista selko-oppaan suomeksi ja ruotsiksi. Äänestämisestä kerrotaan myös selkokielisillä videoilla.
Mitä selkokielisen tietotekstin kirjoittajan on hyvä ottaa huomioon?
Määrittele tekstin lukija.
Määrittele tekstin päätavoite ja rajaa aihe sen mukaan.
Etene aiheen käsittelyssä tekstityypille sopivalla tavalla, esim. kronologisessa järjestyksessä (ohjetekstit) tai tutusta asiasta uuteen.
Pilko asia sopivan kokoisiin osiin ja käytä tarvittaessa väliotsikoita.
Varmista, että lukija saa olennaisen tiedon eikä tekstissä ole aukkoja. Varmista toisaalta myös, että tietoa ei ole liikaa.
Puhuttele lukijaa suoraan, jos se sopii tekstiin.
Jos käytät kuvia tai infografiikkaa, korosta niillä tekstin ydinkohtia.
Selkokieli mediassa

Suomessa ilmestyy selkokielinen sanomalehti Selkosanomat ja sen ruotsinkielinen sisarlehti Lätta bladet (syyskuuhun 2021 saakka nimellä LL-Bladet). Selkosanomat ja Lätta bladet julkaisevat juttuja kotimaan ja ulkomaiden tapahtumista, urheilusta, viihteestä, kulttuurista ja arkipäivän asioista. Selkolehdet ilmestyvät painettuna kahdeksan kertaa vuodessa. Neljä lehteä julkaistaan syksyllä ja neljä keväällä. Lehdet julkaisevat myös kuvilla ilmaistuja uutisia. Selkolehdillä on verkkolehdet, joissa julkaistaan uutisia ja juttuja viikoittain. Selkosanomat (aluksi nimellä Selkouutiset) on ilmestynyt vuodesta 1990.
Kehitysvammaisten Tukiliitto julkaisee aikakauslehti Leijaa. Lehdessä on uutisia, viihdettä ja kehitysvammaisten lukijoiden kirjoituksia sekä kuvia. Leija ilmestyy kuusi kertaa vuodessa. Lehteen voi tutustua Issuu-palvelussa.
Ilmaisjakelulehti Selkovantaalainen alkoi ilmestyä lokakuussa 2022. Tämä Vantaan Sanomien kustantama julkaisu ilmestyy kerran kuukaudessa ja se sisältää selkokielisiä paikallisia uutisia.
Ylen selkokielisiä uutisia voi katsoa televisiosta, kuunnella radiosta ja seurata Ylen verkkosivuilla. Verkossa julkaistuissa uutisissa keskeisiin käsitteisiin (esim. kirkollisvero) on liitetty erillinen selitysikkuna.
Selkokielisinä mediateksteinä julkaistaan erityyppisiä uutisia, ilmiöjuttuja, henkilökuvia ja mielipidetekstejä (kuten pääkirjoituksia, kolumneja ja blogitekstejä), eli samojen tekstilajien tekstejä kuin yleiskielisessäkin mediassa.
Mitä selkokielisen mediatekstin kirjoittajan on otettava huomioon?
Juttu edustaa tunnistettavasti median tekstilajia.
Tekstin otsikko ja väliotsikot ovat informatiivisia ja kutsuvat lukemaan tekstiä.
Tekstissä on vastaanottajaa kiinnostava aihe ja selkeästi rajattu näkökulma.
Teksti tarjoaa eri osissaan sopivasti informaatiota.
Uutismaisissa teksteissä tärkeimpiä näkökohtia käsitellään alussa.
Teksti on sidosteista ja sisällöltään johdonmukaista.
Tekstissä käytetään selkeitä rakenteita ja selitetään vaikeat, uudet käsitteet.
Teksteissä noudatetaan luontevasti ja luovasti selkokielen periaatteita.
Selkokielisiä sanomalehtiä ilmestyy myös muissa maissa, kuten Ruotsissa 8 sidor, Norjassa Klar Tale ja Saksassa Nachrichtenleicht.
Selkokielisiä radio- ja verkkolähetyksiä ovat esimerkiksi Ruotsissa Radio Sweden på lätt svenska ja Saksassa MDR-yhtiön Nachrichten in Leichter Sprache.
Selkokielisiä tv-uutisia lähetetään vain Suomessa.
Selkokirjallisuus

Selkokielellä julkaistaan kauno- ja tietokirjallisuutta eri-ikäisille lukijoille. Suomessa selkokirjoja on julkaistu 1980-luvulta lähtien, vuosittain julkaistaan noin 30 selkokirjaa. Selkokirjoja kustantavat pääasiassa pienkustantajat, kuten Avain, Opike ja Reuna. Ruotsinkielisiä selkokirjoja kustantavat esimerkiksi Bokpil ja Lärum.
Selkotietokirjoissa aiheiden kirjo on moninainen. Suomalaisissa selkotietokirjoissa käsitellään muun muassa ilmastonmuutosta, taidetta ja taiteilijoita, Suomen ja maailman historiaa, ihmisen kehoa, Suomea, uskontoja, koiria ja erilaisia luonnontieteellisiä aiheita. Selkokieliset tietokirjat ovat pääasiassa suoraan selkokielelle kirjoitettuja, mukautuksia on tehty vähän.
Selkokaunokirjallisuudessa on sekä yleiskielisistä teoksista mukautettuja teoksia että suoraan selkokielelle kirjoitettuja kirjoja. Suomessa selkokielellä on julkaistu muun muassa aikuisille suunnattuja romaaneja, lasten- ja nuortenkirjallisuutta, dekkareita, fantasiakirjoja, novelleja, satuja ja runoja.
Selkokielisen kaunokirjallisuuden pääperiaatteita
Kirjassa keskitytään pääjuoneen ja päähenkilöihin. Jos teos on mukautus, sivujuonia ja -henkilöitä karsitaan. Tarvittaessa kirjan alkuun voi koota lyhyen esittelyn henkilöistä.
Kirjan aikarakenne hahmottuu lukijalle helposti.
Siirtymät ajassa, paikassa sekä unen ja valveen tai kuvitellun ja toden välillä ovat selkeät.
Jos tekstiin täytyy lisätä tarkennuksia tai selityksiä, jotka tukevat lukijaa juonen seuraamisessa, niiden täytyy sopia osaksi kaunokirjallista tekstiä.
Myös selkokielinen kaunokirja on taideteos, joka tarjoaa lukijalle lukuelämyksiä.
Selkokirjallisuuden taustalla on ajatus, että jokaisella on oikeus nauttia lukuharrastuksesta sekä hankkia tietoa lukemalla. Selkokirjallisuus voi olla myös apuna kielen opiskelussa. Selkokeskus jakaa selkokielisen kauno- ja tietokirjallisuuden julkaisemisen tukemiseksi apurahoja ja avustuksia. Niitä myönnetään sekä suomen- että ruotsinkielisen kirjallisuuden tekijöille. Selkokirjallisuuden kirjallisuuspalkinto on nimeltään Seesam-palkinto.
Selkokeskus julkaisee vuosittain selkokirjaesitteen ja ylläpitää selkokirjatietokantaa.
Myös pienillä kielillä on julkaistu selkokirjallisuutta. Esimerkiksi ruotsalaisen Ann-Helén Laestadiuksen selkokielinen nuortenkirja Bara dra on käännetty pohjois-, etelä- ja luulajansaameksi.
Selkokielen tutkimus Suomessa

Selkokielen tutkijat ja selkokielestä kiinnostuneet ovat perustaneet yhteistyöelimekseen Klaara-verkoston. Klaaraa koordinoi vuosina 2020–2022 Helsingin yliopiston Selkokielen ytimessä -hanke, jota rahoittaa Koneen Säätiö.
Selkokielistä viestintää on tutkittu korkeakoulujen opinnäytetöissä esimerkiksi suomen kielen, viestinnän, kirjallisuustieteen, erityispedagogiikan ja tietotekniikan aloilla. Klaara-verkosto ylläpitää listaa eri yliopistoissa tehdyistä tutkielmista, joiden tutkimuskysymykset liittyvät selkokieleen. Selkokielistä viestintää koskeva tutkimus on lisääntynyt huomattavasti viime vuosina.
Tähän mennessä Suomessa selkoviestinnästä on julkaistu kaksi väitöskirjaa: vuonna 1998 Irja Vinnin tutkimus Tekstistä selkoa. Kehitysvammaisten aikuisten selkokielisten ja yleiskielisten tekstien ymmärtäminen ja vuonna 2010 Auli Kulkki-Niemisen tutkimus Selkoistettu uutinen. Lingvistinen analyysi selkotekstin erityispiirteistä.
Tällä hetkellä alan väitöstutkimuksia on tekeillä ainakin Helsingin, Tampereen ja Vaasan yliopistoissa.
Syyskuussa 2019 järjestettiin Helsingin yliopistossa ensimmäinen kansainvälinen Klaara-konferenssi, jossa esiteltiin selkokielen tutkimusta eri maissa.
Selkokieli muissa maissa

Selkokieltä edistetään ja kehitetään monissa Euroopan maissa. Selkokielen lähtökohdat, tavoitteet ja määritelmä vaihtelevat kuitenkin melko paljon eri maissa. Myös käsitys siitä, ketkä tarvitsevat selkokieltä, vaihtelee.
Ruotsia voi kutsua selkokielen lähtömaaksi, sillä siellä ensimmäiset selkokieliset materiaalit julkaistiin jo 1960-luvulla. Ruotsissa selkotoiminta on saavutettavuusviranomaisen (Myndigheten för tillgängliga medier, MTM) vastuulla.
Norjassa selkokieltä edistää selkokirjallisuuskeskus Leser söker bok ja selkokielinen uutislehti Klar Tale.
Saksassa selkokielen tutkimus on viime vuosina edennyt nopeasti. Selkokieleen liittyvää tutkimusta on tehty muun muassa Hildesheimin yliopistossa, Mainzin yliopistossa ja Leipzigin yliopistossa.
Itävallassa toimii Capito-verkosto, joka tarjoaa maksullisia selkokielipalveluita sekä julkaisee selkomateriaaleja.
Sveitsiin on hiljattain perustettu saavutettavan kommunikaation keskus Schweizer Zentrum für Barrierefreie Kommunikation.
Espanjan selkokirjallisuuskeskus Asociación Lectura Fácil julkaisee selkokirjoja espanjaksi ja katalaaniksi.
Kirjallisuutta

Kartio, Johanna (toim.): Selkokieli ja vuorovaikutus. Helsinki: Kehitysvammaliitto, Opike, 2009. ISBN 978-951-580-484-6.
Leskelä, Leealaura & Kulkki-Nieminen, Auli: Selkokirjoittajan tekstilajit. Helsinki: Kehitysvammaliitto, Opike, 2015. ISBN 978-951-580-637-6.
Leskelä, Leealaura & Lindholm, Camilla: Haavoittuva keskustelu. Keskustelunanalyyttisia tutkimuksia kielellisesti epäsymmetrisestä vuorovaikutuksesta. Helsinki: Kehitysvammaliitto, 2012. ISBN 978-951-580-522-5.
Leskelä, Leealaura: Selkokieli. Saavutettavan kielen opas.  Helsinki:  Kehitysvammaliitto, Opike, 2019.  ISBN 978-951-580-700-7
Sainio, Ari et al.: Avaimet selkokieleen.  Espoo:  Opike, 2022.  ISBN 978-951-580-777-9
Sainio, Ari (toim.): Teksti, joka rakastaa lukijaansa. Kirjoituksia selkokielestä.  Helsinki:  BTJ Kirjastopalvelu, 2000.  ISBN 951-692-473-5
Virtanen, Hannu (toim.): Selkokielen käsikirja.  Helsinki:  Kehitysvammaliitto, Opike, 2014.  ISBN 978-951-580-527-0
Aiheesta muualla

Selkokeskuksen verkkosivut
Selkomedia Vantaan alueen aiheisiin keskittyvä selkokielinen verkkomedia, jota julkaisee Keskisuomalainen
Selkosanomat
Yle Uutiset selkosuomeksi
Selkolehti Leija
Klaara-verkosto
Puhe ja kieli -lehden selkokieli-teemanumero
Papunetin verkkokirjat
LL-Center
LL-Bladet
Yle Nyheter på lätt svenska
8 sidor
Radio Sweden på lätt svenska
Klar Tale
Leser söker bok
Barrierefreiheit im MDR (LS)
Nachrichtenleicht
Schweizer Zentrum für Barrierefreie Kommunikation (Arkistoitu – Internet Archive)
Capito
Asociación Lectura Fácil
Setiläisyys

Syyrialais-egyptiläinen gnostilaisuus
Setiläisyys
Tuomaskristityt
Valentinolaisuus
Basilidelaisuus
Persialainen gnostilaisuus
Mandealaisuus
Manikealaisuus
Kristillisen gnostilaisuuden isät
Simon Magus
Kerinthos
Markion
Valentinos
Muita ryhmiä
Ofiitit
Barbelo-gnostikot
Kainiitit
Karpokratiaanit
Paulikiaanit
Bogomiilit
Kataarit
Gnostilaisuuden lähteet
Nag Hammadin kirjasto
Codex Tchacos
Muuta
Gnosis
näytä
keskustele
Osa artikkelisarjaa
Setiläisyys eli setiläinen gnostilaisuus oli yksi gnostilaisuuden pääsuuntauksista. Sitä on kutsuttu "klassiseksi gnostilaisuudeksi", ja sen oletetaan olleen muiden gnostilaisten suuntausten lähtökohta. Setiläisyys vaikutti erityisesti toisella vuosisadalla ja levisi koko Välimeren alueelle. Se vaikutti basilidelaisiin, valentinolaisiin ja apostoli Tuomaan perintöä vaalineisiin tuomaskristityihin.
Setiläisyys perustuu pohjimmiltaan juutalaisuuteen, mutta siihen on vaikuttanut selvästi platonilaisuus hyvin voimakkaasti. Setiläisyys on saanut nimensä siitä, että setiläiset kunnioittivat Setiä, Aadamin ja Eevan kolmatta poikaa. Setiläisessä mytologiassa hänen katsotaan olevan luotuna jumalallinen inkarnaatio, ja hänen katsottiin myös välittäneen Aadamilla olleen tiedon todellisesta Jumalasta ihmiskunnalle. Tämän vuoksi "Setin jälkeläiset" katsoivat olevansa joukko ylempiä valittuja ihmiskunnan joukossa.
Setiläinen tai "klassinen" gnostilainen myytti

Setiläinen luomismyytti kuvaa tyypillisesti, mitä tapahtui ennen Ensimmäisen Mooseksen kirjan kuvaamia luomistapahtumia ja muuta Pentateukkia. Se antaa korjauksillaan radikaalin uudelleentulkinnan ortodoksiselle käsitykselle luomisesta ja jumaluuden suhteesta materiaaliseen todellisuuteen. Lähes kaikki setiläiset kirjoitukset perustuvat tähän myyttiin. Parhaiten myytti tunnetaan Johanneksen salaisesta kirjasta.
Myytti kuvaa Jumalan hyvin toisella tavalla kuin juutalaisuuden ja kristinuskon perinteinen käsitys. Näissä uskonnoissa Jumala kuvataan aina miespuolisena ja käyttäen positiivisia ja superlatiivisia termejä, kuten kaikkitietävä, kaikkivaltias ja kaikkihyvä. Setiläinen näkemys Jumalasta kuvataan enemmän negatiiveilla: Jumala on liikkumaton, näkymätön, käsittämätön, kuvaamaton; yleisesti häntä pidetään hermafrodiittisena, kaiken olevan symbolina, kaiken käsittävänä. Tämä näkemys on yleinen kaikelle gnostilaisuudelle ja voidaan nähdä juutalaisuuden vaikutuksena. Setiläiset katsoivat Jumalan siis olevan sellainen, jota ei voi kuvata missään järjellisessä merkityksessä, sen sijaan on vain mahdollista sanoa, mitä Jumala ei ole. Tätä kutsutaan negatiiviseksi tai apofaattiseksi teologiaksi, ja sitä käytetään usein myös gnostilaisen ajattelun ulkopuolella juutalaisuudessa, kristinuskossa (etenkin ortodoksisuudessa), islamissa ja muissa uskonnoissa.
Setiläinen tai "klassinen" gnostilainen myytti > Henkisen maailman emanaatio

Alkuperäinen Jumala kävi läpi joukon emanaatioita, joissa sen olemus laajenee spontaanisti useiksi sitä seuraaviksi "sukupolviksi", pareiksi mies- ja naispuolisia olentoja, joita kutsutaan aioneiksi. Näistä ensimmäinen oli Barbelo eli Kaitselmus, kaikelle setiläisyydelle keskeinen hahmo, joka oli osallisena kaikissa sitä seuranneissa emanaatioissa. Aioneita voidaan pitää Jumalan eri ominaisuuksien edustajina tai henkilöityminä.  Tässä mielessä Barbelo ja muut emanaatiot voidaan nähdä myös runollisina välineinä, jotka mahdollistavat muuten tiedon ja käsityskyvyn tavoittamattomissa olevan Jumalan kuvaamisen merkityksellisellä tavalla mysteereihin initioiduille henkilöille. Yhdessä Jumala ja aionit muodostavat henkisen maailman kokonaisuuden, Pleroman eli Täyteyden. Muita aioneita olivat muun muassa Turmeltumattomuus, Totuus ja Viisaus.
Tässä vaiheessa maailmankaikkeus on vielä täysin materiaton. Jumalan luonteen kasvava fragmentoituminen yhä useammiksi ja useammiksi aioneiksi johti kuitenkin lopulta kasvaneeseen epätasapainoon alkumaailmankaikkeudessa. Tämä kasvanut ongelma saavutti kliimaksinsa kun aioneista alin, nimeltään Sofia eli Viisaus, syntyi. Setiläisen myytin joidenkin versioiden mukaan Sofia pyrki nousemaan jumalallisen luonnon kankean hierarkian yläpuolelle ja lähestymään Jumalaa joka oli sen kaiken keskellä. Joidenkin versioiden mukaan Sofia "imitoi" Jumalan tekoja ja luo oman emanaationsa ilman Pleroman muiden aioneiden lupaa. Kummassakin tapauksessa tästä seuraa Pleroman sisällä kriisi, joka johtaa setiläisyyden demiurgin, Jaldabaothin, "leijonapäisen käärmeen", luomiseen. Aluksi Sofia piilottelee Jaldabaothia, mutta lopulta se karkaa ja varastaa samalla osan Sofian jumalaisesta voimasta.
Setiläinen tai "klassinen" gnostilainen myytti > Materian luominen

Varastamaansa voimaa käyttäen Jaldabaoth luo materiaalisen maailman käyttämällä jumalallista Pleromaa mallinaan. Hän luo myös erilaisia henkivaltoja, joita kutsutaan arkhoneiksi, "pieniksi hallitsijoiksi" ja fyysisen maailman käsityöläisiksi. Jaldabaothin tavoin ne kuvataan usein theriomorfisesti eläinpäisinä. Tässä vaiheessa setiläisen kertomuksen tapahtumat alkavat käydä yksiin Ensimmäisen Mooseksen kirjan tapahtumien kanssa, niin että demiurgi ja hänen arkhon-joukkonsa toimivat luojan roolissa. Kuten Jahve, myös Jaldabaoth julistaa olevansa ainoa jumala ja ettei kukaan ole hänen yläpuolellaan. Lukeva yleisö tuntee kuitenkin sekä aiemmat tapahtumat että Jaldabaothin luonteen, ja tämä asettaa tapahtumat toiseen valoon. Näin lukija voi tuntea olevansa tietämättömän tai valheellisen demiurgin yläpuolella.
Jaldabaoth luo Aadamin ja siirtää samalla tietämättään osan Sofialta varastamastaan voimasta tähän ensimmäiseen fyysiseen ihmisruumiiseen. Tämän jälkeen hän luo Eevan Aadamin kylkiluusta yrityksenä eristää ja palauttaa menettämänsä voima. Hän yrittää myös raiskata Eevan, joka sisältää Sofian jumalallisen voiman. Useissa teksteissä raiskaus epäonnistuu, kun Sofian henki siirtyy Hyvän ja pahan tiedon puuhun. Tämän jälkeen käärme koettelee Aadamia ja Eevaa, jotka syövät kielletyn hedelmän ja saavat näin jälleen voiman jonka demiurgi oli varastanut.
Kuten on ilmeistä, prologin lisääminen Ensimmäisen Mooseksen kirjan tapahtumiin muuttaa Eedenin tapahtumien merkitystä radikaalisti. Sen sijaan, että lankeaminen olisi ihmisen heikkouden syytä, setiläiset katsovat, että syynä on jumalallisen luonteen oma epävakaus ja koko kosmisen draaman aikaansaaneen Sofian toiminta. Näin "syntiinlankeemuksesta" tuleekin eräänlainen lunastus, ja Eedenin puutarhan käärmeestä sankarillinen, pelastava hahmo ihmiskunnan vihollisen ja "esi-saatanan" sijaan. Hyvän ja Pahantiedon Puun hedelmän syöminen on ensimmäinen teko ihmiskunnan pelastamiseksi julmilta ja alistavilta voimilta.
Setiläisiä kirjoituksia

Kristinuskoa edeltäneitä tekstejä
Aadamin ilmestys
Kristillisiä tekstejä
Johanneksen salainen kirja
Norean ajatus
Kolmimuotoinen Protennoia
Koptilainen egyptiläisten evankeliumi
Myöhempiä tekstejä platonilaisilla vaikutteilla
Zostrianos
Setin kolme kivitaulua
Allogenes
Marsanes
Kirjallisuutta

Dunderberg, Ismo; Marjanen, Antti: Nag Hammadin kätketty viisaus – gnostilaisia ja muita varhaiskristillisiä tekstejä, 2. täydennetty painos. WSOY, Helsinki 2005. ISBN 951-0-30859-5.
Pagels, Elaine: Gnostilaiset evankeliumit.  ((The gnostic gospels, 1979.) Suomentanut Outi Lehtipuu)  Helsinki:  Art House, 2006.  ISBN 951-884-416-X
Aiheesta muualla

The Sethians (Arkistoitu – Internet Archive) (englanniksi)
Seututie 837

Seututie 837 johtaa Utajärven keskustasta Sanginkylän, Juorkunan ja Särkijärven kylien kautta Puolangan keskustaan, jossa se risteää seututien 800 ja kantatien 78 kanssa.
Tien linjaus

1960-luvulla asvaltoitu 69 kilometrin pituinen seututie on vanha kulkureitti Utajärven kirkonkylästä ns. Pohjanperien kyliin ja Puolangalle. Sille rakennettiin aikanaan myös yhteys Ylikiiminkiin Ylivuoton ja Vepsän kylien kautta, seututieltä 836. Siltä on sen sijaan vain metsäautotieyhteys itään, Sanginkylän Yli-Utoksen kautta seututielle 800, joka johtaa Puokion kautta Vaalasta Puolangalle. Seututeiden 837 ja 800 välisellä alueella onkin yhä suuria asumattomia metsä- ja suoalueita
Käyttö

Tietä käyttävät ennen muuta Utajärven pohjoisosien kylien asukkaat reittinä kirkonkylälle ja eteenpäin, samoin kuin puolankalaiset. Erityisesti kesällä sen kautta kulkee paljon kesämökkiläisiä, talvisin se taas muodostaa myös lounaisen reitin Paljakan hiihtokeskukseen Puolangalla.  Koska tie seuraa Kiiminkijoen yläjuoksua Juorkunan, Särkijärven ja Puolangan alueilla, joen virkistyskalastuspaikat ovat sen kautta helposti saavutettavissa.  Tie on myös tärkeä kuljetusväylä Puolangan–Suomussalmen alueen Ouluun suuntautuvissa raakapuukuljetuksissa.
Kuvia tien varrelta

Tie Särkijärvellä etelään päin katsottuna.
Tietä Sanginkylässä ns. Matkalan suoralla.
Vanha tielinjaus Juorkunassa.
Tienviittoja  seututien 836 risteyksessä.
Robert Sheckley

Robert Sheckley vuonna 2005.
Robert Sheckley (16. heinäkuuta 1928 Brooklyn – 9. joulukuuta 2005 Poughkeepsie, New York) oli yhdysvaltalainen tieteiskirjailija, jonka tarinat ovat usein absurdeja ja koomisia.
Elokuva Freejack (1992) perustuu löyhästi hänen novelliinsa Immortality Inc.lähde?