Manosfääri
Manosfääriin kuuluvia toimijoita

Manosfääriin kuuluu miesten oikeuksiin, itsensä kehittämiseen ja kehonrakennukseen keskittyneitä blogeja, mutta myös naisiin kohdistuvaan väkivaltaan, valkoiseen ylivaltaan ja seksuaaliseen häirintään kannustavia ryhmiä. Miesasialiike on muodostanut usein nettiyhteisöjä ja tukenut perinteisiä käsityksiä maskuliinisuudesta sekä vastustanut feminismin periaatteita. Nykyaikaista miesasialiikettä on pidetty toisen aallon feminismiä vastustaneen miesten vapautusliikkeen toiminnan jatkajana.
Men Going Their Own Way -liike (MGTOW) kehottaa miehiä hylkäämään avioliiton tai jopa naiset kokonaan ja keskittymään itsensä kehittämiseen. Tämä naimattomuuteen kannustava liike on esimerkki ideologisesta avioliiton vastustuksesta. Uusmaskuliinisuus (uusmaskulismi) puolestaan viittaa ajatteluun, jossa maskuliinisuutta määrittävinä tekijöinä nähdään kielteisyys naisia, seksuaalivähemmistöjä ja maahanmuuttajia kohtaan. Uusmaskuliinisille liikkeille tyypillistä on shokkiarvoa tavoitteleva retoriikka, jota käytetään marginaalisten näkökulmien nostamiseen esiin. Miesten ylivalta tarkoittaa ajatustapaa, jossa naisten, transsukupuolisten sekä muunsukupuolisten oikeuksiin suhtaudutaan torjuvasti ja maskuliinisuus määritellään tiukasti rajatusti.
Punaisen pillerin teoria viittaa manosfäärissä esiintyvään uskomukseen länsimaisissa yhteiskunnissa valtaa pitävistä feministeistä, jotka syrjivät miehiä. Näkökulman kannattajat näkevät yhteiskunnan tukevan salaliittoa, jota syytetään muun muassa seksin puutteesta. Punaisen pillerin teorian kannattajat ajavat herätystä, jossa miehet havahtuvat näkemään sukupuolidynamiikan ja yhteiskunnalliset rakenteet feminismille vastakkaisella tavalla perinteisiä sukupuolirooleja painottaen. Tutkija Joshua Thorburnin mukaan punaisen pillerin teorian kannattajista osa on päätynyt ajatusmaailmaansa vaikean eron tai pettämistä koettuaan. Manosfääriä on laajemmin kritisoitu haitallisten stereotypioiden levittämisestä sekä miehistä että naisista ja toksisen maskuliinisuuden edistämisestä. Thorburn on pitänyt manosfäärissä esiintyviä narratiiveja mahdollisesti siinä toimivien miesten negatiivisia käsityksiä itsestään voimistavina.
Pickup artist viittaa "pelimieheen", joka jakaa ja myy miehille vinkkejä deittailua ja naisten viettelemistä varten. Tällaisten henkilöiden ympärille on muodostunut nettiyhteisöjä. Usein ehdotetut viettelystrategiat ovat olleet kritiikkiä herättäneitä. Näistä esimerkkejä ovat "neggaus" (negging) eli itsetuntoa alentava haukkuminen tai jopa suostumuksen sivuuttaminen. Neil Strauss kuvasi vuonna 2005 viettelystrategioita kirjassaan Pelimies – alaston totuus pokaajien veljeskunnasta (The Game). Myöhemmin hän uskoi kirjansa muuttaneen ihmisiä huonompaan suuntaan. Hän totesi "pokaajien valtakuntaan" kuuluvan myös "pahoja miehiä". Roosh V ja Andrew Tate ovat esimerkkejä pickup artisteiksi kuvatuista henkilöistä. Roosh V ehdotti raiskauksen laillistamista, ja myös Andrew Tate on kyseenalaistanut seksuaalisen itsemääräämisoikeuden.
Incel-kulttuuri koostuu romanttisesti tai seksuaalisesti menestymättömiksi itsensä kokevista miehistä, jotka tuovat keskusteluissa esiin naisiin kohdistuvia turhautumisen ja kostonhalun tunteita. Incel-kulttuuriin on yhdistetty monia vakavia väkivaltatapauksia. Isla Vistan joukkomurhan tekijä määritteli itsensä inceliksi ja halusi kostaa naisille. Toronton yliajon tekijä julisti ennen tekoaan incel-kapinan alkaneen ja ihannoi Isla Vistan joukkomurhan tekijää.