stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Lakselvbuktin kirkko

| Lakselvbuktin kirkko Lakselvbukt kirke |
| --- | --- |
 Kirkko vuonna 2014.
Sijainti:  Tromssa, Norja
Kirkkokunta:  Norjan kirkko
Hiippakunta:  Nord-Hålogalandin hiippakunta
Rakentamisvuosi:  1983
Suunnittelija:  Harry Gangvik
Materiaali:  puu
Istumapaikkoja:  250
Lisää rakennusartikkeleitaArkkitehtuurin teemasivulla
Infobox OKNimi-testi OK: 
Lakselvbuktin kirkko (norj. Lakselvbukt kirke) on Tromssan kunnassa Tromssan läänissä Norjassa sijaitseva puinen pitkäkirkko vuodelta 1983.
Kuvia

Alttari
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Lakselvbuktin kirkko Wikimedia Commonsissa
Koripallon Mestarien liiga 2016–2017

Koripallon Mestarien liigan kausi 2016–2017 oli sarjan historian ensimmäinen. Sarjaan osallistui karsinta mukaan lukien 52 joukkuetta 31 maasta.
Sarja perustettiin urheilullisiin saavutuksiin pohjautuvaksi ja vastaiskuksi yksityisomisteisille Euroliigalle ja Eurocupille.
Sarjajärjestelmä

Karsintavaiheeseen kuului kaksi kaksiosaista kierrosta, joiden häviäjät jatkoivat euro-otteluitaan FIBA Europe Cupin lohkovaiheessa. Karsinnan läpäisseet kahdeksan joukkuetta pelasivat Mestareiden liigan alkulohkovaiheessa muiden 32 joukkueen kanssa. Alkulohkovaihe pelattiin viidessä kahdeksan joukkueen lohkossa. Alkulohkoissa kuudensiksi ja seitsemänsiksi sijoittuneet joukkueet jatkoivat euro-otteluitaan FIBA Europe Cupin pudotuspelivaiheesta. Alkulohkojen kaksi parasta joukkuetta etenivät suoraan pudotuspelien toiselle kierrokselle, kun taas lohkojensa kolmansiksi, neljänsiksi ja osa viidensiksi sijoittuneista etenivät pudotuspelien ensimmäiselle kierrokselle. Puolivälierät pelattiin maaliskuussa 2017 kaksiosaisina. Välierät ja loppuottelu pelattiin ns. final four -turnauksena huhtikuussa 2017.
Osallistujat

Sarjaan osallistujat varmistuivat lopullisessa muodossaan elokuussa 2016. Suoria lohkovaiheen paikkoja myönnettiin Ranskalle neljä ja Italialle, Saksalle, Kreikalle ja Turkille kolme kappaletta. Myös Belgian, Tšekin ja Israelin mestarit pääsivät suoraan lohkovaiheeseen.
| Runkosarja |
| --- | --- | --- | --- |
|  ASVEL |  Reyer Venezia Mestre |  KK Partizan |  Cibona Zagreb |
|  Strasbourg IG |  Dinamo Basket Sassari |  KK Mega Basket |  KK Domžale |
| * AS Monaco Basket |  Skyliners Frankfurt |  BC Oostende |  Maccabi Rishon LeZion |
|  Le Mans Sarthe |  EWE Baskets Oldenburg |  Spirou Charleroi |  KK Neptūnas |
|  Banvit BK |  MHP Riesen Ludwigsburg |  Basket Zielona Góra |  H’imik Južne |
|  Karşıyaka Basket |  AEK Ateena BC |  Rosa Radom |  ČEZ Nymburk |
|  Beşiktaş JK |  Aris |  CB 1939 Canarias |  BK Ventspils |
|  S.S. Felice Scandone |  PAOK |  BK Avtodor Saratov |  Szolnoki Olaj KK |
Toinen karsintakierros
|  FC Porto |  Uşak Sportif |  KK Juventus |  Joensuun Kataja |
|  SL Benfica |  Ironi Nahariya |  KK Mornar Bar |  Södertälje Kings |
|  Pallacanestro Varese |  PBC Lukoil Academic |  KK Igokea |  Bakken Bears |
Ensimmäinen karsintakierros
|  CSM Oradea |  BK Rilski Sportist |  Donar Groningen |  BC Prievidza |
|  Cluj-Napoca |  Tartu Ülikool/Rock |  AEK Larnaca |  Tsmoki-Minsk |
Seura oli Monacosta mutta osallistui sarjaan Ranskan kiintiöstä
Karsinta

Karsintakierrosten alkuperäiset otteluparit arvottiin 21. heinäkuuta 2016. Ensimmäinen osaottelu pelattiin ensin mainitun joukkueen kotona.
Karsinta > Ensimmäinen karsintakierros

| 1>  joukkue | Yhteistulos | 2>  joukkue | 1>  osaottelu | 2>  osaottelu |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| Donar Groningen  | 133–141 |  Tartu Ülikool/Rock | 76–76 | 57–65 |
| BK Rilski Sportist  | 122–146 |  Tsmoki-Minsk | 58–72 | 64–74 |
| CSM Oradea  | 144–131 |  BC Prievidza | 71–64 | 73–67 |
| AEK Larnaca  | 106–145 |  Cluj-Napoca | 50–78 | 58–67 |
Karsinta > Toinen karsintakierros

Ensimmäinen osaottelu pelattiin ensin mainitun joukkueen kotona.
| 1>  joukkue | Yhteistulos | 2>  joukkue | 1>  osaottelu | 2>  osaottelu |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| Tartu Ülikool/Rock  | 137–158 |  Bakken Bears | 67–75 | 70–83 |
| Tsmoki-Minsk  | 133–141 |  Ironi Nahariya | 66–70 | 67–71 |
| PBC Lukoil Academic  | 123–142 |  CSM Oradea | 75–72 | 58–70 |
| Uşak Sportif  | 178–156 |  Cluj-Napoca | 93–90 | 85–66 |
| Joensuun Kataja  | 156–124 |  Södertälje Kings | 97–58 | 59–66 |
| SL Benfica  | 144–145 |  Pallacanestro Varese | 72–75 | 72–70 |
| FC Porto  | 140–160 |  KK Juventus | 81–83 | 59–77 |
| KK Igokea  | 131–152 |  KK Mornar Bar | 71–69 | 60–83 |
Alkulohkot > A-lohko

|  Joukkue  |  O |  V  |  H |  K+ |  K- |  KE |  P |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
 AS Monaco Basket : 0
 Banvit BK : 0
 Aris : 0
 ČEZ Nymburk : 0
 Skyliners Frankfurt : 0
 Ironi Nahariya : 0
 KK Domžale : 0
 Bakken Bears : 0
Alkulohkot > B-lohko

|  Joukkue  |  O |  V  |  H |  K+ |  K- |  KE |  P |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
 Le Mans Sarthe : 0
 Reyer Venezia Mestre : 0
 Karşıyaka Basket : 0
 Joensuun Kataja : 0
 CSM Oradea : 0
 BK Avtodor Saratov : 0
 Maccabi Rishon LeZion : 0
 H’imik Južne : 0
Alkulohkot > C-lohko

|  Joukkue  |  O |  V  |  H |  K+ |  K- |  KE |  P |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
 KK Neptūnas : 0
 ASVEL : 0
 EWE Baskets Oldenburg : 0
 BK Ventspils : 0
 PAOK : 0
 Uşak Sportif : 0
 Rosa Radom : 0
 Pallacanestro Varese : 0
Alkulohkot > D-lohko

|  Joukkue  |  O |  V  |  H |  K+ |  K- |  KE |  P |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
 CB 1939 Canarias : 0
 Strasbourg IG : 0
 S.S. Felice Scandone : 0
 KK Juventus : 0
 BC Oostende : 0
 KK Mega Basket : 0
 Cibona Zagreb : 0
 KK Mornar Bar : 0
Alkulohkot > E-lohko

|  Joukkue  |  O |  V  |  H |  K+ |  K- |  KE |  P |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
 Beşiktaş JK : 0
 MHP Riesen Ludwigsburg : 0
 AEK Ateena BC : 0
 KK Partizan : 0
 Dinamo Basket Sassari : 0
 Basket Zielona Góra : 0
 Spirou Charleroi : 0
 Szolnoki Olaj KK : 0
Pudotuspelit > Tasauskierros

| 1>  joukkue | Yhteistulos | 2>  joukkue | 1>  osaottelu | 2>  osaottelu |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| Avtodor Saratov  | 176–182 |  Oldenburg |  |  |
| Maccabi Rishon LeZion  | 148–167 |  Ludwigsburg |  |  |
| KK Juventus  | 131–153 |  AEK Ateena |  |  |
| Dinamo Sassari  | 157–156 |  ČEZ Nymburk |  |  |
| Aris  | 141–133 |  Strasbourg IG |  |  |
| PAOK  | 156–154 |  KK Partizan |  |  |
| Skyliners Frankfurt  | 142–152 |  Karşıyaka Basket |  |  |
| BK Ventspils  | 135–137 |  Reyer Venezia Mestre |  |  |
Aiheesta muualla

Virallinen kotisivu (englanniksi)
Willie Dixon

| Willie Dixon |
| --- | --- |

Henkilötiedot
Koko nimi:  William James Dixon
Syntynyt: 1. heinäkuuta 1915
Kuollut: 29. tammikuuta 1992 (76 vuotta)
Muusikko
Tyylilajit:  blues, rhythm and blues ja Chicago-blues 
Soittimet:  kontrabasso, bassokitara ja basso 
Levy-yhtiöt:  Chess Records, Checker (käännä suomeksi), Columbia Records, Legacy Recordings ja Music Corporation of America 
Aiheesta muualla
www.willie-dixon.com
  [ Muokkaa Wikidatassa ] [ ohje ]  
Willie Dixon (oikealta nimeltään William James Dixon, 1. heinäkuuta 1915 – 29. tammikuuta 1992) oli yhdysvaltalainen blues-musiikin parissa työskennellyt basisti, laulaja, lauluntekijä ja tuottaja. Hän on yksi blues-musiikin keskeisistä hahmoista ja on työskennellyt lukuisten suurten bluesmuusikoiden kanssa. Myös rock-artistit ovat tehneet suuren määrän levytyksiä hänen kappaleistaan.
Elämä ja ura > Varhaiset vaiheet

Willie Dixon syntyi Mississippin Vicksburgissa. Jo teini-ikäisenä Dixon kirjoitti lauluja ja myi niitä paikallisille yhtyeille. Hän opiskeli musiikkia matontekijä Teh Phelpsin johdolla. Dixon myös lauloi Phelpsin Union Jubilee Singers -nimisessä lauluryhmässä, joka teki radio-esiintymisiä. Vallaton Dixon joutui teini-iässä usein ongelmiin poliisin kanssa. Hän matkusti lopulta kotiseudultaan Chicagoon liftaamalla. Suurikokoinen Dixon päätti kokeilla nyrkkeilyä, ja voitti sillä alalla Illinoisin alueen amatöörien Golden Gloves -tittelin vuonna 1936.
Lupaavasti alkaneen nyrkkeilijän uran sijasta Dixon päätti kuitenkin keskittyä musiikkiin. Tämä voi johtua hänen kuntosalilla tapaamastaan kitaristi Leonard "Baby Doo" Castonista, jonka kanssa Dixon ystävystyi ja esitti musiikkia. Vasta tässä vaiheessa Dixon otti basson soittimekseen. Oppia soittamiseen hän sai Castonilta. Dixon ja Caston laajensivat duonsa viiden hengen Five Breezes -nimiseksi yhtyeeksi ja levyttivät tällä nimellä Bluebird-merkille.
Toisen maailmansodan syttyessä Dixon kieltäytyi asevelvollisuudesta ja joutui kymmeneksi kuukaudeksi vankilaan. Vapauduttuaan Dixon muodosti Four Jumps of Jive -nimisen ryhmän. Vuonna 1945 hän perusti Castonin kanssa Big Three Trio -nimisessä yhtyeen, jonka riveissä hän pääsi levyttämään Columbia Recordsille. Dixonin ja Castonin lisäksi yhtyeessä soitti kitaristi Bernardo Dennis, jonka myöhemmin korvasi Ollie Crawford.
Elämä ja ura > Chess-yhtiön leivissä

Dixon soitteli näihin aikoihin bassoa bluesklubilla, jonka puolalaiset Chess-veljekset omistivat. Kun Chessin veljekset Leonard ja Phil perustivat oman levy-yhtiön, pääsi Dixon vuonna 1948 heidän basistikseen Robert Nighthawkin taustamuusikoksi. Vuoteen 1951 mennessä Dixonista oli tullut Chessin täyspäiväinen työntekijä. Chessin veljekset olivat vakuuttuneet Dixonin taidoista muusikkona, lauluntekijänä ja sovittajana. Dixonin suhde Chessiin ei ollut aina ongelmaton, mutta yhteistyö kesti vuodesta 1948 aina 1960-luvun alkuvuosiin asti.
Dixon alkoi saada mainetta säveltäjänä Muddy Watersille tekemänsä kappaleen "Hoochie Coochie Man" johdosta. Muita varhaisia onnistumisia olivat Howlin' Wolfille tehty kappale "Evil" sekä Little Walterin esittämä "My Babe". Dixonin tuotteliaisuus ja vaikutusvalta rhythm and blues -musiikissa oli Chess-vuosien aikaan valtava. Hän sävelsi runsaasti eri artisteille, esiintyi keikoilla basistina, levytti studiossa monien artistien taustayhtyeissä ja toimi samalla tuottajana. Dixonin yhteistyökumppaneita olivat esimerkiksi Chuck Berry, Muddy Waters, Howlin' Wolf, Otis Rush, Bo Diddley, Little Walter, Sonny Boy Williamson, Koko Taylor, Little Milton, Eddie Boyd, Jimmy Witherspoon, Lowell Fulson, Willie Mabon, Memphis Slim, Washboard Sam ja Jimmy Rogers.
Kaikesta työstään huolimatta Dixon sai hyvin pienen korvauksen työstään. Hän tuskin pystyi elättämään perhettään sadan dollarin viikkopalkallaan. 1950-luvun lopussa hän teki töitä myös kilpailevalle Cobra-merkille, mutta tästä ei ollut juuri apua rahatilanteeseen.
Dixonin kontrabasson soittoa on pidetty taidokkaana, ja hän soittaa esimerkiksi Chuck Berryn monilla tunnetuimmista levytyksistä. Dixon oli siis tekemisissä myös rock and roll -musiikin kanssa, vaikka loistavana lauluntekijänä tunnetulle Berrylle hänen ei tarvinnutkaan säveltää mitään. Lauluntekijänä Dixon ammensi usein etelän vanhan bluesmusiikin sävelaiheista luoden niiden pohjalta uusia, moderneja sävellyksiä. Näin ollen hänen laulunsa perustuivat vahvasti bluesiin, vaikkakin suuntautuivat perinteisestä bluesista usein populaarimpaan suuntaan.
Elämä ja ura > 1960-luku

1960-luvun alkupuolella Dixonin bassonsoittoa alettiin kuulla yhä vähemmän Chessin levyillä, kun sähköbasso korvasi kontrabasson. Dixon alkoi 1960-luvulla järjestää kuuluisten bluesmuusikoiden tähdittämiä konsertteja kuten American Folk-Blues Festival -nimisiä tapahtumia. Hän toimi usein Horst Lippman -nimisen miehen leivissä ja sai tältä parempaa palkkaa kuin koskaan Chess-yhtiöltä. 1960-luvulla brittiläiset yhtyeet, kuten Rolling Stones ja Yardbirds, levyttivät uusia versioita Dixonin 1950-luvun kappaleista. Jotkut Chess-artistit, kuten Howlin' Wolf ja Koko Taylor, levyttivät yhä Dixonin tuoreempaa materiaalia.
1960-luvun puolivälissä Leonard Chessin kuoleman myötä Dixonin ja Chess-yhtiön tiet erkanivat lopullisesti. 1960-luvun jälkipuoliskolla Dixon alkoi levyttää kappaleitaan omissa nimissään Columbia Recordsille. Hän myös järjesti Euroopan-kiertueita, joissa monet tunnetuimmista bluesmuusikoista esiintyivät.
Elämä ja ura > Tekijänoikeustaistelut

Vasta 1960- ja 1970-luvun vaihteessa Dixon alkoi ymmärtää, miten vähän rahaa hän oli saanut kappaleistaan. Tähän vaikutti osaltaan Chess-musiikin alaisuudessa toimineen julkaisuyhtiön, Arc Musicin, tekijänoikeustaistelut Led Zeppeliniä vastaan. Led Zeppelin oli julkaissut Dixonin musiikkia omissa nimissään joutunut sopimaan korvauksista Arc Musicin kanssa.[lähde? ] Dixonin manageri otti selvää näistä sopimuksista, joista Dixonille itselleen ei olisi muuten kerrottu mitään.
Dixon ja toinen huijatuksi joutunut bluesmies, Muddy Waters, haastoivat myöhemmin Arc Musicin oikeuteen saadakseen takaisin rojalttinsa sekä omistajuuden kappaleidensa tekijänoikeuksiin. Vuosia myöhemmin Dixon haastoi vielä Led Zeppelinin oikeuteen "Whole Lotta Love" -kappaleen takia, koska se muistutti läheisesti Dixonin kappaletta "You Need Love". Sekä Arc Musicin että Led Zeppelinin kanssa tehtiin Dixonin kannalta suosiolliset sopimukset oikeussalin ulkopuolella.
1980-luvulla Dixon työskenteli myös muiden rahansa menettäneiden, menneiden vuosikymmenten bluesartistien puolesta, jotta he saisivat kappaleidensa tekijänoikeudet omiin nimiinsä. Vuonna 1989 Dixon julkaisi omaelämäkertansa, jolle hän antoi nimeksi ytimekkäästi I am the Blues. Elämänsä loppupuolella Dixon tuotti myös muutamien elokuvien soundtrackeja sekä vanhan ystävänsä Bo Diddleyn uutta musiikkia.
Elämä ja ura > Kuolema

Dixonin terveys heikkeni 1970- ja 1980-luvuilla pitkäaikaisen diabeteksen vuoksi, ja lopulta hänen toinen jalkansa amputoitiin. Dixon kuoli vuonna 1992 Kalifornian Burbankissa sydämen petettyä hänen nukkuessaan. Dixon haudattiin Illinoisiin. Dixonin sävellykset jäivät kuitenkin eloon, ja uusia cover-versioita hänen kappaleistaan on tehty vielä viime vuosikymmeninäkin myös tämän päivän rock-artistien toimesta.
Dixonin säveltämiä kappaleita

"29 Ways" – Marc Cohn
"Back Door Man" – Howlin' Wolf, The Doors, Grateful Dead, Shadows of Knight, Bob Weir
"Bring It On Home" – Sonny Boy Williamson (Rice Miller), Led Zeppelin
"Built for Comfort" – Howlin' Wolf, Canned Heat, UFO
"Crazy For My Baby" – Willie Dixon
"Dead Presidents" – Little Walter
"Diddy Wah Diddy" – Bo Diddley
"Everything But You" – Jimmy Witherspoon
"Evil" – Howlin' Wolf, Canned Heat, Captain Beefheart & His Magic Band
"Hidden Charms" – Howlin' Wolf
"Hoochie Coochie Man" – Muddy Waters, Shadows of Knight, Nashville Teens, Allman Brothers, Steppenwolf, Motörhead, Eric Clapton, Royals, Bull's Eye, J.J. Nybergh & the Milkcow Bluesband, Dave Lindholm
"I Ain't Superstitious" – Howlin' Wolf, Jeff Beck Group, Grateful Dead, Megadeth
"I Can't Quit You Baby" – Little Milton, Otis Rush, Led Zeppelin
"It Don't Make Sense (You Can't Make Peace) – Styx
"I Just Want To Make Love To You" – Muddy Waters, Etta James, The Kinks, Yardbirds, Shadows of Knight, Grateful Dead, Foghat, Rolling Stones, Van Morrison, Sensational Alex Harvey Band
"I'm Ready" – Muddy Waters, Humble Pie, Buddy Guy
"Insane Asylum" – Koko Taylor, Kathy McDonald & Sly Stone
"Little Red Rooster" – Howlin' Wolf, Sam Cooke, Rolling Stones, Grateful Dead, The Doors, Luther Allison, The Jesus and Mary Chain
"Mellow Down Easy" – Little Walter, Paul Butterfield Blues Band, Black Crowes, Carey Bell, ZZ Top, Bluesers, Wentus Blues Band,
"My Babe" – Little Walter, Spencer Davis Group, John Hammond, Bo Diddley, Muddy Waters, Agents
"Pain In My Heart" – Rolling Stones, Otis Redding
"Pretty Thing" – Bo Diddley, Pretty Things, Canned Heat
"Seventh Son" – Willie Mabon, Mose Allison, Bill Haley, Johnny Rivers, Sting, Climax Blues Band, Pave Maijanen, Oiling Boiling, Roots
"Spoonful" – Howlin' Wolf, Muddy Waters, Bo Diddley, Shadows of Knight, Paul Butterfield Blues Band, Cream, Canned Heat, Grateful Dead
"Third Degree" (Eddie Boydin kanssa) – Eddie Boyd, Eric Clapton
"Three Hundred Pounds of Joy" – Howlin' Wolf
"Tollin' Bells" – Lowell Fulson, Savoy Brown Blues Band
"Too Late" – Little Milton
"Walkin' The Blues" – Willie Dixon, Muddy Waters, Eric Clapton
"Wang Dang Doodle" – Koko Taylor, Howlin' Wolf, Grateful Dead, Savoy Brown, Living Blues, PJ Harvey
"Week Brain, Narrow Mind" – Willie Dixon
"You Can't Judge A Book By Looking At Its Cover" – Bo Diddley, Shadows of Knight, Cactus, Vox, Tuomari Nurmio, Tortilla Flat
"You'll Be Mine" – Howlin' Wolf, Stevie Ray Vaughan
"You Need Love" – Led Zeppelinin "Whole Lotta Love"  kopioitiin tästä Dixonin kappaleesta. Asiasta nousi oikeusjuttu, joka kuitenkin sovittiin tuomioistuimen ulkopuolella. Dixon ja hänen julkaisijansa saivat korvauksen ja osuudet rojalteista.
"(You Need Meat) Don't Go No Further", – The Doors
"You Shook Me" – Muddy Waters, The Jeff Beck Group, Led Zeppelin
Lakritsikasvit

| Lakritsikasvit |
| --- | --- |
 Lakritsikasvi (Glycyrrhiza glabra)
Tieteellinen luokittelu
Kunta::  Kasvit Plantae
Kaari::  Streptophyta
Luokka::  Embryopsida
Kladi::  Putkilokasvit Tracheophyta
Kladi::  Siemenkasvit Spermatophyta
Kladi::  Koppisiemeniset Angiospermae
Kladi::  Aitokaksisirkkaiset
Kladi::  Aitokaksisirkkaisten ydinryhmä
Kladi::  Rosidit Rosidae
Kladi::  Fabidit Fabidae
Lahko::  Fabales
Heimo::  Hernekasvit Fabaceae
Suku::  Lakritsikasvit Glycyrrhiza  Tourn. ex L.
Katso myös
   Lakritsikasvit Wikispeciesissä   Lakritsikasvit Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OK: 
Lakritsikasvit (Glycyrrhiza) on hernekasvien heimoon kuuluva kasvisuku, johon kuuluu noin 20 lajia. Lakritsikasvien suku on levinnyt subkosmopoliittisesti Aasiassa, Australiassa, Euroopassa ja Amerikassa.
Lakritsikasvit tunnetaan parhaiten lakritsikasvista (Glycyrrhiza glabra), joka on Euraasiasta ja Pohjois-Afrikasta kotoisin oleva laji ja josta valmistetaan suurin osa makeislakritsista. Monia suvun lajeja käytetään ravinnoksi ja lääkkeenä eri puolilla maailmaa.
Lajit

Lajeihin kuuluvat:
Glycyrrhiza acanthocarpa
Glycyrrhiza aspera
Glycyrrhiza astragalina
Glycyrrhiza bucharica
neulalakritsikasvi (Glycyrrhiza echinata)
Glycyrrhiza eglandulosa
Glycyrrhiza foetida
Glycyrrhiza foetidissima
lakritsikasvi (Glycyrrhiza glabra)
Glycyrrhiza gontscharovii
Glycyrrhiza iconica
Glycyrrhiza inflata
Glycyrrhiza korshinskyi
Glycyrrhiza lepidota
piikkilakritsikasvi (Glycyrrhiza pallidiflora)
Glycyrrhiza squamulosa
Glycyrrhiza triphylla
Glycyrrhiza uralensis
Glycyrrhiza yunnanensis
Aiheesta muualla

Suomen Lajitietokeskus: Lakritsikasvit – Glycyrrhiza
Laboratoriolasi

Laboratoriolasitavaraa
Laboratoriolasi tarkoittaa kemiallisissa ja biologisissa laboratorioissa käytettäviä lasiastioita kuten koeputkia, pipettejä, mittalaseja, petrimaljoja sekä muita lasista tehtyjä välineitä, kuten nesteitä ja kaasuja johtavia putkia ja sekoitussauvoja.
Laboratoriolasi on koostumukseltaan erilaista kuin tavallisiin astioihin tai pakkauksiin käytettävä lasi. Perinteiset lasin ainesosat – kvartsihiekka (SiO2), potaska (NaO2) ja kalkki (CaO) – muodostavat noin 85 prosenttia laboratoriolasista, ja loppu 15 prosenttia sisältää boorioksidia, alumiinioksidia sekä pieniä määriä rautaoksidia, magnesiumoksidia ja klooria. Lasia kutsutaan borosilikaattilasiksi. Vielä paremmin lämpöä kestää kvartsilasi, jonka pääraaka-aine on vuorikristalli.
Laboratoriolasi valmistetaan puhaltamalla, mutta lähtökohtana ei ole vapaa lasimassa vaan borosilikaattilasista valmistetut lasiputket. Laboratoriolasin puhaltamossa ei siksi ole suuria lasiuuneja, vaan lasiputket kuumennetaan työstöä varten pienehköllä kaasulampulla.
Kirkas, kestävä ja kuumuutta sietävä lasi on vakiintunut laboratoriovälineiden materiaaliksi 1800-luvulta lähtien, jolloin sen kehitykseen vaikuttivat muun muassa koeputken keksinyt ruotsalaiskemisti Jöns Jacob Berzelius ja sähkökemian pioneeri, englantilainen Michael Faraday.
Käännös suomeksi
Zoran Lukić

| Henkilötiedot |
| --- | --- | --- |
Koko nimi: Zoran Lukić
Syntymäaika: 27. marraskuuta 1956 (ikä 67)
Syntymäpaikka: Sarajevo, Jugoslavia
Seura
Seura:  Sunbybergs IK
Tehtävä: Päävalmentaja
Seurat
| Vuodet | Seura | O (M) |
|   |  FK Sarajevo  Favoritner AC  VfB Admira Wacker  Nykvarns IF |  |
Maajoukkue
|  |  Jugoslavia | 3 (?) |
Valmennusura
1993–1998 1999–2004 2005–2006 2006–2008 2009 2010–2011 2012–2014 2015–2016 2016 2020–:  DIF Ungdomar  Djurgårdens IF  Örgryte IS  Qviding FIF  Djurgårdens IF  IFK Lidingö P97  IFK Lidingö  Syrianska U19  Ljungskile SK  Sunbybergs IK
Zoran Lukić (s. 27. marraskuuta 1956) on jugoslavialaissyntyinen ruotsalainen jalkapallovalmentaja ja entinen pelaaja. Tammikuusta 2020 lähtien hän on toiminut Sundbybergs BK:n päävalmentajana.
Ura pelaajana

Lukić pelasi urallaan FK Sarajevossa Jugoslaviassa sekä itävaltalaisseuroissa VfB Admira Wackerissa ja Favoritner AC:ssä ennen tuloaan Ruotsiin 1989. Hän pelasi pienessä ruotsalaisseurassa Nykvarns IF:ssä.
Lukić pelasi urallaan myös Jugoslavian maajoukkueessa kolme A-maaottelua.
Ura valmentajana

Lukić aloitti valmennusuransa tukholmalaisseura Djurgårdens IF:n juniorivalmentajana 1993. Vuonna 1999 hän otti yhdessä Sören Åkebyn kanssa Superettaniin pudonneen seuran edustusjoukkueen valmennusvastuun. He johdattivat seuran takaisin Allsvenskaniin kauden 2000 päätteeksi ja Ruotsin mestariksi kausilla 2002 ja 2003. Mestaruuskausien jälkeen Åkeby jätti seuran ja siirtyi valmentamaan Tanskaan. Kaudella 2004 Lukić toimi yksin joukkueen päävalmentajana, mutta menestys ei ollut aikaisempien vuosien tasoa. 12 sarjakierroksen jälkeen Lukić saikin potkut tehtävistä.
Kaudeksi 2005 Lukić siirtyi Örgryte IS:n päävalmentajaksi. Debyyttikausi oli menestyksekäs ja Örgryte säilytti sarjapaikkansa ollen Allsvenskanissa yhdeksäs. Kaudella 2006 menestys oli kuitenkin vaisumpaa ja yhdeksän sarjakierroksen jälkeen Lukić sai potkut Örgryten kerättyä vain kolme pistettä. Myöhemmin samana vuonna hän siirtyi Superettanissa pelanneen Qviding FIF:n päävalmentajaksi.  Hän ei kuitenkaan onnistunut pelastamaan seuraa putoamiselta, vaan Qviding jäi jumboksi ja putosi Superettanista. Visiitti Division 1 Södrassa jäi kuitenkin yhteen kauteen ja seura palasi jälleen kaudeksi 2008 Superettaniin.
Joulukuussa 2008 Lukić palasi takaisin Djurgårdens IF:n organisaatioon. Hän aloittaa tammikuussa 2009 seuran päävalmentajana yhdessä Andrée Jeglertzin kanssa. Lukić vastaa hyökkäyspelistä ja tekniikkavalmennuksesta, Jeglertz pelisysteemistä ja puolustuksesta.  Yhteistyö ei kuitenkaan sujunut toivotulla tavalla ja Djurgårdenin kausi Allsvenskanissa alkoi surkeasti. Lopulta Lukić jätti tehtävänsä kesäkuun alussa.
Syyskuussa 2009 Lukić palasi vanhaan seuraansa Qvidingiin konsulttitehtäviin.  Elokuussa 2010 hän siirtyi IFK Lidingön P97-poikajoukkueen päävalmentajaksi.  Marraskuussa 2011 Lukićista tuli vuoden 2012 alusta alkaen IFK Lidingön edustusjoukkueen päävalmentaja.  Lukić valmensi Ruotsin alasarjoissa pelannutta seuraa kolme kautta. Tammikuussa 2015 hän siirtyi Syrianskan U19-juniorijoukkueen valmentajaksi.
Elokuussa 2016 Lukić palasi valmentajaksi aikuisten tasolle, kun hänestä tuli Superettanin putoamiskamppailuun vajonneen Ljungskilen päävalmentaja. Kokenut Lukić ei onnistunut nostamaan seuraa pois putoamisviivan alapuolelta, vaan seura putosi kauden jälkeen Division 1:een. Lukić jätti tehtävänsä kauden jälkeen.
Tammikuussa 2020 Lukić aloitti Ruotsin 3. sarjatasolla pelaavan Sundbybergs BK:n päävalmentajana.
Ura valmentajana > Meriitit valmentajana

Ruotsin mestaruus (2): 2002, 2003
Hopeaa: 2001
Ruotsin Cup: 2003
Superettan: 2000
Division 1: 2007
Ruotsin vuoden valmentaja (2): 2002, 2003 (yhdessä Sören Åkebyn kanssa)