stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Luettelo MGMT:n kappaleista
N

Nothing Changes (Loss of Life)
Nothing to Declare (Loss of Life)
O

Of Moons, Birds & Monsters (Oracular Spectacular)
One Thing Left to Try (Little Dark Age)
An Orphan of Fortune (MGMT)
P

Phradie's Song (Loss of Life)
Pieces of What (Oracular Spectacular)
People in the Street (Loss of Life)
Plenty of Girls in the Sea (MGMT)
S

She Works Out Too Much (Little Dark Age)
Siberian Breaks (Congratulations)
Someone’s Missing (Congratulations)
Song for Dan Treacy (Congratulations)
T

Time to Pretend (Oracular Spectacular)
TSLAMP (Little Dark Age)
W

Weekend Wars (Oracular Spectacular)
When You Die (Little Dark Age)
When You’re Small (Little Dark Age)
Y

Your Life Is a Lie (MGMT)
The Youth (Oracular Spectacular)
Johannes de Cleve

Johannes de Cleve (1528/9 – 15. heinäkuuta 1582) oli flaamilainen säveltäjä.
Cleven synnyin- ja opiskelupaikoista ei ole varmuutta. Hänen sävellyksiään julkaistiin painettuina ensimmäisen kerran Antwerpenissä vuonna 1553. Samana vuonna hän sai nimityksen tenoriksi Ferdinand I Habsburgin kapelliin Wienissä. Vuosina 1559–1560 hän matkusti Alankomaiden alueelle rekrytoidakseen lisää laulajia keisarilliseen kapelliin. Vuonna 1559 Cleve omisti kaksi motettikokoelmaa Ferdinandille. Keisarin kuoltua vuonna 1564 hän sai paikan tämän nuorimman pojan, Sisä-Itävallan arkkiherttua Kaarle II:n kapellista Grazissa. Vuonna 1570 Cleve pyysi vapautusta tehtävistään fyysisen kunnon heikennettyä työkykyä. Hän sai eläkkeen sillä ehdolla, että jatkaisi säveltämistä kapellia varten. Cleve muutti ensin Wieniin ja asettui sitten Augsburgiin, jossa hänen kokoelmansa Cantiones seu harmoniae sacrae painettiin vuonna 1579. Hän lisäsi teokseen omistuskirjoituksen arkkiherttua Kaarle II:lle.
M/S Sirena Seaways

| M/S Sirena Seaways |
| --- | --- |
 Dana Sirena Harwichissa vuonna 2010.
Tyyppi:  matkustaja-autolautta
Lippuvaltio:   Tanska
Kotipaikka:  Esbjerg
IMO-numero:  9212163
Aiemmat nimet:  2001-2003 Golfo dei Delfini 2003-2010 Dana Sirena
Omistaja:  DFDS Seaways
Aiemmat omistajat:  Lloyd Sardegna Compangia Di Navigazione
Rakennustelakka:  Stocznia Szczecinska, Szczecin, Puola
Rakennusnumero:  59112
Tilattu:  31. maaliskuuta 1999
Vesillelasku:  21. huhtikuuta 2001
Tekniset tiedot
Kansien määrä:  10
Pituus:  199,4 m m
Leveys:  25,0 m m
Koneisto:  2 x Wärtsilä 9L46C -dieselmoottoria
Koneteho:  1 8900 kW
Nopeus:  23,0 kn
Hyttipaikkoja:  600
Hyttejä:  196
Matkustajia:  600
Lastikapasiteetti:  2 060 m
Autokapasiteetti:  435 henkilöautoa
Sisaralukset:  M/S Lisco Gloria
Lähteet:  http://www.faktaomfartyg.se/golfo_dei_delfini_2002.htm
M/S Sirena Seaways on DFDS Seawaysin omistama matkustaja-autolautta. Aiemmin reitillä Harwich–Esbjerg liikennöinyt alus liikennöi väliaikaisesti reitillä Paldiski–Kapellskär. DFDS Seaways on kuitenkin tehnyt sopimuksen aluksen vuokraamisesta Brittany Ferriesin kanssa, ja alus aloittaa liikenteen reiteillä Portsmouth–Le Havre ja Portsmouth–Bilbao toukokuussa 2015.
Rakentaminen

Alus tilattiin 31. maaliskuuta 1999 Stocznia Szczecinska im. A. Warskiegolta Stettinista Puolasta. Sen köli laskettiin 8. tammikuuta 2001 telakkanumerolla 59112 ja  alus laskettiin vesille 21. huhtikuuta nimellä Golfo Dei Delfini. Työt aluksella keskeytyivät maaliskuussa 2002. Tilaaja ei suostunut lunastamaan alusta, joten Pekao SA takavarikoi aluksen velkojen takauksena. Telakka ajautui konkurssiin 29. heinäkuuta, mutta alus oli myyty 17. heinäkuuta Kööpenhaminaan rekisteröidylle DFDS Tor Line A/S:lle, joka lunasti aluksen 3. marraskuuta. Alus aloitti seuraavana päivänä koeajot, jotka kestivät aina kuudenteen päivään. Se kastettiin 27. marraskuuta Dana Sirenaksi ja seuraavana päivänä se saapui Rönnen satamaan. Se saapui 29. marraskuuta Remontowa Shiprepair Yardille Gdanskiin, jossa se muutettiin uuteen tehtävään.
Liikennöinti

Alus saapui 11. kesäkuuta 2003 uuteen kotisatamaansa Esbjergiin ja se aloitti 17. kesäkuuta liikennöinnin Esbjergistä Harwichiin. Alus kastettiin 11. maaliskuuta 2013 Sirena Seawaysiksi.
Alus kolaroi 22. kesäkuuta laituriin Harwichissa ja se poistettiin liikenteestä vaurioiden tutkimisen ajaksi. Alus lähti 24. kesäkuuta Harwichista Bremerhaveniin, jonne se saapui seuraavana päivänä. Aluksen korjaukset telakalla valmistuivat ja se palasi liikenteeseen 5. heinäkuuta.
Alus lopetti liikennöinnin Esbjerg–Harwich-reitillä 29. syyskuuta 2014 DFDS:n lakkautettua reitin kiristyvistä rikkipäästömääräyksistä aiheutuvien lisäkustannusten vuoksi. 6. lokakuuta 2014 alkaen alus on liikennöinyt Viron ja Ruotsin välillä Paldisk–Kapellskär-reitillä, mutta alkuvuodesta 2015 ilmoitettiin, että se vuokrataan Brittany Ferries -yhtiön liikenteeseen reiteille Portmouth–Le Havre ja Portsmouth–Bilbao. Liikenne uudella reitillä alkaa toukokuussa 2015.
Hytit ja palvelut

Sirena Seawaysin ravintolatarjonta koostuu itsepalveluravintolasta (7 Seas), à la carte -ravintolasta (Blue Riband), pihviravintolasta (Explorer's Steakhouse) sekä kahvilasta (Café Lighthouse). Laivalla on kaksi baaria, Columbus Lounge ja Sky Bar, joissa on myös ohjelmaa. Lisäksi laivalla on leikkihuone, verovapaa myymälä ja elokuvateatteri.
DFDS Seawaysin liikenteessä hyttiluokkia ovat Commodore de Luxe, Sirena ja Seaways (ikkunallinen tai ikkunaton). Commodore de Luxe -hyteissä matkustavien käytössä on erillinen Commodore de Luxe Lounge.
Aiheesta muualla

DFDS
John Grimsley

John Grimsley (25. helmikuuta 1962 – 6. helmikuuta 2008) oli yhdysvaltalainen amerikkalaisen jalkapallon pelaaja. Hän syntyi Cantonissa, Ohiossa, ja pelasi yliopistotasolla Kentuckyssä.
Grimsley aloitti NFL-uransa vuonna 1984 pelaajana Houston Oilersissa, jossa hän pysyi 1990-luvun alkuun ennen siirtymistään Miami Dolphinsissa.
Grimsley kuoli ampumatapaturmassa kotonaan Missouri Cityssä 45-vuotiaana.
Maan kätkemät

| Maan kätkemät |
| --- | --- |

Kirjailija:  Reeta Aarnio
Kansitaiteilija:  Jussi Kaakinen
Kieli:  suomi
Genre:  fantasia
Kustantaja:  Otava
Julkaistu:  2008
Ulkoasu:  sidottu
Sivumäärä:  207
ISBN:  978-951-1-22904-9
Sarja: Maan, veden ja tulen väki
Seuraava:  Veden vanki
Löydä lisää kirjojaKirjallisuuden teemasivulta
Maan kätkemät on vuonna 2008 julkaistu Reeta Aarnion lasten ja nuorten fantasiaromaani.
Aarnio on kertonut saaneensa ajatuksen Maan kätkemiin, kun hän alkoi kuvitella, minkälaisia fantasiaolentoja voisi olla juuri Suomessa. Muinaiset suomalaiset ajattelivat, että kaikilla asioilla oli henkiä ja haltijoita. Tämä ilmeni taikavoimana, väkenä. Kirjan loitsut on kirjoitettu suomalaista runomittaa väljästi mukaillen.
Vastaanotto

Maan kätkemät sai kiitosta toimivasta seikkailukertomuksen yhdistämisestä suomalaiseen kansanperinteeseen. Kainuun sanomien arvostelijan Mikko Niinisen mukaan viimeinen silaus jää kuitenkin puuttumaan: juoni tuntuu turhan yksinkertaiselta.
Aiheesta muualla

Mervi Heikkilä: Saako lastenkirjassa olla pelottavia kuvia? Ilkka 7.11.2008.
Mari Viertola: Kansanperinne herää eloon nuortenromaaneissa. Turun sanomat 6.1.2009.
Maria Loikkanen: Tarina maasta ja sen väestä. Onnimanni 2009.
Jesse Fryckman

Jesse Fryckman (s. 1978) on suomalainen elokuvatuottaja ja yrittäjä. Fryckman aloitti elokuvatuottajaopinnot Taideteollisen korkeakoulun elokuva- ja lavastustaiteen laitoksella 2002.
Vuonna 2002 Fryckman perusti tuotantoyhtiön nimeltä Butt, Rhino and Horns yhdessä Jaajo Linnonmaan ja Jukkis Peltolan kanssa. Butt, Rhino and Horns tuotti Sub-tv:lle Yllätysvieras-sarjaa. Vuonna 2007 Fryckman perustin yhdessä Tero Kaukomaan kanssa Bronson club -tuotantoyhtiön.
Fryckmanin ensimmäinen pitkä elokuva oli yhdessä Kaukomaan kanssa tuotettu AJ Annilan ohjaama Sauna (2008). Seuraava Bronsonin pitkän elokuvan tuotanto oli Oskari Hutun kanssa tuotettu dokumenttielokuva Reindeerspotting – pako Joulumaasta (2010). Joonas Neuvosen ohjaamasta elokuvasta tuli dokumenttielokuvaksi ja K18-ikärajasta huolimatta poikkeuksellisen katsottu elokuvateattereissa. Se sai teatterilevityksessä yli 63 000 katsojaa.
Bronsonin talousvaikeuksista johtuen Solar Films osti enemmistön Bronsonin osakkeista 2009 ja Bronson sulautettiin kokonaan Solariin 2012.
Fryckmanin toistaiseksi suurimmat menestykset tulivat Solar Filmsillä tanskalaisten Klassefesten-elokuvien uusintafilmatisoinneilla. Yhdessä Oskari Hutun kanssa tuotettu Luokkakokous (2015) sekä Luokkakokous 2 – Polttarit (2016) saivat yhteensä yli 800 000 katsojaa. Luokkakokous on edelleen Suomen 13. katsotuin kotimainen elokuva.
Fryckman tuotti Elisa Viihteelle ja Neloselle The Office -kulttisarjaan perustuvan kolmen tuotantokauden tv-sarjan Konttori (2017-2019).
Fryckman lähti Solarilta ja perusti Bronson clubin uudelleen. Fryckman jatkoi Bronsonin nimissä uusintafilmatisointeja: tanskalaiseen Swinger-elokuvaan (2016) perustuvan Swingersin (2018) ohjasi Pamela Tola ja ruotsalaiseen Joulupukki vieraissa -elokuvaan (1999) perustuvan Täydellisen joulun (2019) ohjasi Taru Mäkelä. Täydellinen joulu menestyi elokuvateattereissa hyvin ja sai lähes 130 000 katsojaa.
Fryckmanin isä on Peter Fryckman. Fryckmanin puoliso on Netflixillä työskentelevä tuottaja ja entinen Helsinki-filmin toimitusjohtaja ja sen omistajiin kuulunut Annika Sucksdorff. Sucksdorff kuuluu Victor Ek -logistiikkayhtiön omistajien viidenteen polveen ja on yhtiön hallituksen jäsen.
Fryckman kuuluu Ruokaboxi-palvelun perustajiin. Hän sai syytteen rattijuoppoudesta 2019.
Valikoitu filmografia

Sauna, 2008
Reindeerspotting - Pako joulumaasta, 2010
Veijarit, 2010
Elokuu, 2011
Ella & Aleksi - Yllätyssynttärit, 2011
Hulluna Saraan, 2012
Kulman pojat, 2012
Kesäkaverit, 2014
Luokkakokous, 2015
Luokkakokous 2 - Polttarit, 2016
Swingers, 2018
Täydellinen joulu, 2019
Jusu Karvonen

| 0 | 1 | 2 | 3 |
| --- | --- | --- | --- |

Henkilötiedot
Syntymäaika: 17. tammikuuta 1993 (ikä 31)
Syntymäpaikka: Lahti, Suomi
Pelipaikka: keskikenttäpelaaja
Pituus: 176 cm
Seura
Seura: TPV
Pelinumero: 20
Junioriseurat
2005–2010: Ilves
Seurat
| Vuodet | Seura | O | (M) |
| 2008–2009 | Ilves | 2 | (0) |
| 2009–2010 | TamU | 20 | (0) |
| 2010–2012 | Taranto | 0 | (0) |
| 2011 | → Cesena (laina) | 0 | (0) |
| 2012 | Haka | 4 | (0) |
| 2012 | Ilves | 4 | (0) |
| 2013–2015 | TPV | 56 | (8) |
| Yhteensä | Yhteensä | 86 | (8) |
Maajoukkue
| 2007–2008 | Suomi U15 | 3 | (1) |
| 2008–2009 | Suomi U16 | 22 | (2) |
| 2009–2010 | Suomi U17 | 13 | (1) |
| 2011 | Suomi U18 | 8 | (0) |
 Seurajoukkueuran tilastot kattavat vain kansalliset sarjat, päivitetty 4. marraskuuta 2015.
Jusu Karvonen (s. 17. tammikuuta 1993 Lahti) on suomalainen jalkapalloilija. Hän on pelipaikaltaan keskikenttäpelaaja.
Karvonen aloitti uransa Tampereen Ilveksessä, josta hän siirtyi Tampere Unitediin heinäkuussa 2009 vuoden 2011 loppuun asti kestävällä sopimuksella. Hän oli kuitenkin pelannut pääsarjaotteluita sekä Suomen Cupia Unitedissa jo ennen sopimuksen tekoa TamU:n ja Ilveksen yhteistyösopimuksen nojalla. Lisäksi hän on pelannut Tampere Unitedin akatemiajoukkueessa. Karvonen debytoi miesten sarjassa 23. heinäkuuta 2008 pelatussa PP-70–Ilves -ottelussa ollessaan vasta 15-vuotias.
Karvonen on vieraillut eurooppalaisten suurseurojen, kuten Manchester Unitedin, RCD Espanyolin ja Internazionalen leireillä. Heinäkuussa 2010 Karvonen ilmoitti tehneensä 5 vuoden sopimuksen Italian kolmannella sarjatasolla pelaavan AS Taranto Calcion kanssa. Hän palasi Suomeen kesällä 2012 pelaten ensin Veikkausliigaa Valkeakosken Hakassa ja kasvattajaseurassaan Ilveksessä Kakkosta. Kaudelle 2013 hän teki sopimuksen Kakkosen Tampereen Pallo-Veikkojen kanssa.
Majd al-Kurum

| Majd al-Kurum |
| --- | --- |
 Näkymä kylään.
 Majd al-Kurum
 Koordinaatit: 32°55′17″N, 35°15′25″E 
Valtio:  Israel
Hallintoalue:  Pohjoinen
Väkiluku (2018):  15 292
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Majd al-Kurum (arab. مجد الكروم‎, Majd ak-Kurūm, hepr. ‏מג'ד אל-כרום‎) on kylä Israelissa Pohjoisella hallintoalueella. Sen asukkaiden enemmistö on islaminuskoisia arabeja. Vuoden 2018 lopussa kylän asukasluku oli 15 292.
Maantiede

Majd al-Kurum sijaitsee Israelin pohjoisosassa noin 16 kilometriä Akkon kaupungista itään.
Historia

Nykyinen Majd al-Kurum on joskus yhdistetty Talmudin paikannimeen Bet Kerem, joka viittaa viinitarhoihin. Alueen on sanottu olleen tunnettu hedelmällisestä maastaan ja runsaista veden lähteistään.
Israelilaiset joukot valtasivat Majd al-Kurumin kylän Israelin itsenäisyyssodan aikana 30. lokakuuta 1948. Oma kuntansa kylästä tuli vuonna 1964.
Talous

Paikalliset harjoittavat esimerkiksi maanviljelyä hedelmiä, oliiveja ja vihanneksia kasvattaen. Kylässä on myös esimerkiksi pienimuotoista elintarviketeollisuutta.
Väestö

Majd al-Kurumin asukasluku oli vuoden 2018 lopussa 15 292. Vuonna 2002 vastaava luku oli 11 400 ja vuonna 1969 3 690. Kylän asukaat ovat pääasiassa sunnalaisia arabeja.
Valokuva vuodelta 1948.
José Maria Sanchez-Silva

José María Sánchez-Silva (11. marraskuuta 1911 Madrid – 15. tammikuuta 2002) oli espanjalainen lastenkirjailija ja lehtitoimittaja. Hän on saanut H. C. Andersenin palkinnon vuonna 1968. Hänen kirjoittamia romaaneja ovat muun muassa Marcelino Pan y Vino (1952), josta Ladislao Vajda ohjasi Cannesin elokuvajuhlilla palkitun samannimisen elokuvan, ja Adiós, Josefina (1962, suomennettu nimellä Poika ja Valas, WSOY).
Aiheesta muualla

José Maria Sanchez-Silva Internet Movie Databasessa. (englanniksi)
John Sebastian Little

John Sebastian Little
John Sebastian Little (14. maaliskuuta 1851 – 29. lokakuuta 1916) oli yhdysvaltalainen demokraattisen puolueen poliitikko.
Little opiskeli lakia ja istui Yhdysvaltain edustajainhuoneessa vuosina 1894–1907. Hän toimi vuonna 1907 Arkansas'n kuvernöörinä. Häntä edelsi Jefferson Davis ja seurasi John Isaac Moore.
Littlen väitetään olleen ensimmäinen Sebastianin piirikunnassa syntynyt poika. Hän meni 4. tammikuuta 1877 naimisiin Elizabeth Jane Irwinin kanssa ja sai viisi lasta. Hän kuoli Little Rockissa.
Jusup Abdusalomov

| Mitalit> Maa:   Tadžikistan.Miesten vapaapaini. Olympialaiset  | Mitalit> Maa:   Tadžikistan.Miesten vapaapaini. Olympialaiset  | Mitalit> Maa:   Tadžikistan.Miesten vapaapaini. Olympialaiset  | Maa:   Tadžikistan> Miesten vapaapaini. |
| --- | --- | --- | --- |
|  Hopeaa | Peking 2008 | 84 kg |  |
| MM-kilpailut  | MM-kilpailut  | MM-kilpailut  |  |
|  Hopeaa | Baku 2007 | 84 kg |  |
| Aasian kisat  | Aasian kisat  | Aasian kisat  |  |
|  Hopeaa | Busan 2002 | 74 kg |  |
| Aasian-mestaruuskilpailut  | Aasian-mestaruuskilpailut  | Aasian-mestaruuskilpailut  |  |
|  Kultaa | New Delhi 2003 | 74 kg |  |
|  Pronssia | Jeju 2008 | 84 kg |  |
|  Pronssia | Gumi 2012 | 84 kg |  |
Jusup Abdusalomov (tadžikiksi Юсуп Абдусаломов, s. 8. marraskuuta 1977 Mahatškala, Dagestan, Venäjän SFNT, Neuvostoliitto) on tadžikistanilainen vapaapainin olympia- ja MM-mitalisti sekä Aasian-mestari. Häntä valmensivat Magomed Dibirov vuodesta 2001 ja Marcin Juretzki vuodesta 2005 lähtien.
Abdusalomov saavutti olympiahopeaa 84 kg:n sarjassa Pekingissä 2008 hävittyään loppuottelussa Georgian Revaz Mindorašvilille jaksovoitoin 1–2.. Ateenassa 2004 hän sijoittui 74-kiloisissa yhdeksänneksi ja Lontoossa 2012 84-kiloisissa 15:nneksi. Hän saavutti MM-hopeaa 84 kg:n painoluokassa Bakussa 2007 hävittyään finaalissa Venäjän Georgi Ketojeville. Hän oli samassa sarjassa viides Herningissä 2009. Hän saavutti Aasian-mestaruuskilpailuissa 74-kiloisissa kultaa 2003 sekä 84-kiloisissa pronssia 2008 ja 2012.
Abdusalomov toimi Tadžikistanin lipunkantajana Pekingin olympialaisten 2008 päättäjäisissä.
John Sentamu

John Sentamu
John Tucker Mugabi Sentamu (s. 10. kesäkuuta 1949) on entinen Yorkin arkkipiispa. Hän oli siten Englannin kirkon toiseksi ylin johtaja Canterburyn arkkipiispan jälkeen.
Sentamu syntyi Ugandassa ja valmistui lakimieheksi Makereren yliopistosta. Hän pakeni Idi Aminin diktatuuria Britanniaan vuonna 1974. Uudessa kotimaassaan hän opiskeli teologiaa Cambridgen yliopistossa ja sai pappisvihkimyksen vuonna 1979.
Sentamu toimi Birminghamin piispana vuosina 2002–2005. Hänet nimitettiin Yorkin arkkipiispan virkaan David Hopen seuraajaksi vuonna 2005.
Jussi Pelkonen

Jussi Pelkonen (s. kesäkuussa 1992), joka tunnetaan myös artistinimellä Beibi P, on suomalainen kitaristi, laulaja ja laulunkirjoittaja. Hän toimii yhtyeissä Ursus Factory, Mikko Sarvanne Hip Company ja Perna.
Aiheesta muualla

Vapaus, Teppo: Ronskilla pensselillä maalaamassa – Ursus Factory hitsautui yhteen Euroopan kaduilla Soundi.fi.  11.8.2016.
Majdanekin keskitysleiri

Majdanekin sijainti Itä-Puolassa.
Majdanek marraskuussa 2003
Majdanekin keskitysleiri (saks. Konzentrationslager Majdanek) oli Puolassa sijainnut natsi-Saksan keskitysleiri.
Perustaminen

Kun operaatio Barbarossan aloittamisesta oli kulunut kuukausi, Reichsführer-SS Heinrich Himmler käski käydessään Itä-Puolassa 21. heinäkuuta 1941 seudulle perustettavaksi 50 000 vangin keskitysleirin. Tämän seurauksena alueen johtaja, SS-Brigadeführer Odilo Globocnik määräsi leirin rakennettavaksi Lublinin lähistölle, josta varattiin 270 hehtaarin syrjäinen alue. Rakennustyö alkoi syksyllä 1941 ja sen suorittivat puolanjuutalaiset ja neuvostoliittolaiset sotavangit.
Vuoden 1942 alussa leirin suunniteltua kapasiteettia suurennettiin mahduttamaan 250 000 vankia. Vuosina 1941–1944 leiriin rakennettiin 230 eli viidennes suunnitelluista rakennuksista muun muassa kaasukammiot ja krematorio, kaksinkertaiset piikkilanka-aidat, sähköaidat ja vartiotornit. Itärintaman vastoinkäymisten ja kuljetusongelmien vuoksi rakentaminen keskeytyi.
Vartijat

Hallinnollisesti Majdanek oli muiden keskitysleirien tavoin SS:n, ja erityisesti valtion turvallisuusviraston RSHA:n ja talous- ja hallintoviraston WVHA:n alaisena.
Leirin ensimmäinen komendantti oli SS-Standartenführer Karl Otto Koch, joka oli toiminut samanlaisissa tehtävissä Buchenwaldissa 1937–1941. Vuotta myöhemmin hänen tilalleen tuli Ravensbrückin keskitysleirin entinen komendantti SS-Obersturmführer Max Kögel. Seuraavat olivat SS-Sturmbannführer Hermann Florstedt ja Obersturmführer Martin Weiss. Leirin viimeinen komendantti oli Auschwitzista siirron saanut SS-Obersturmbannführer Arthur Liebehenschel. Heidän alaisiaan SS-miehiä oli noin 1 200. Naisia ja lapsia varten oli olemassa erillinen leiri Majdanekin yhteydessä. Sitä johti Ravensbrückistä siirretty Oberaufseherin Else Erich.
Vangit

Ensimmäiset vangit olivat neuvostoliittolaisia sotavankeja sekä Buchenwaldista, Oranienburgista tai Auschwitzista siirrettyjä vankeja, ja Lublinin ja sen ympäristön juutalaisia. Myöhemmin sinne tuotiin yhteistyöhaluttomia puolalaisia sekä juutalaisia Tšekkoslovakiasta, Ranskasta, Belgiasta, Hollannista, Kreikasta, Saksasta ja Unkarista. Valko-Venäjältä ja Ukrainasta tuotiin Einsatzgruppen-joukkojen keräämiä naisia ja lapsia. Varsovan ja Białystokin ghettojen asujaimiston rippeet vietiin Majdanekiin. Kaikkiaan leirillä oli vankeja yli 50 kansallisuudesta, eniten puolalaisia, sitten Puolan ja muiden maiden juutalaisia, venäläisiä, valkovenäläisiä ja ukrainalaisia.
Osa leirille tuoduista murhattiin heti hiilimonoksidilla tai Zyklon B -kaasulla tai ammuttiin. Vahvimmat säästettiin orjiksi. 3. marraskuuta 1943 18 400 ihmistä ammuttiin Majdanekin krematorion läheiseen ojaan. On arvioitu, että Majdanekissä murhattiin 80 000 ihmistä nälkiinnyttämällä, kylmään, tappavaan työhön ja teloittamalla. Leiriltä pakeni onnistuneesti noin 250 vankia ja ehkä 300 onnistui pakenemaan siirrettäessä muille leireille.
Vapautus

Puna-armeija vapautti leirin 24. heinäkuuta 1944.
Leiriä yritettiin tuhota venäläisten lähestyessä. Yritys sammui omaan mahdottomuuteensa: suurin osa vangeista oli edelleen leirillä eikä edes vaate- ja hiusvarastoja onnistuttu tuhoamaan ennen antautumista. Venäläiset saivat kiinni ja teloittivat välittömästi kuusi alempaa vartijaa, mutta leirin ylin johto pääsi pakoon.
Kirjallisuudessa on polemisoitu runsaasti leirinjohdon suunnitelmista kaiken tuhoamisesta ja vankien evakuoinnista tai tuhoamisesta ennen venäläisten saapumista. Yhteenvetona voi mainita, että noiden vahvasti todellisuuteen pohjautuvien arvioiden mukaan suunnitelman toteutus olisi vaatinut vähimmillään noin 24 päivää: vankeja oli noin neljäkymmentä tuhatta, ja uuneissa pystyttiin polttamaan vain kaksituhatta vuorokaudessa. Pois kuljettaminen rautateitse ei onnistuisi, koska kuljetusupseeri ilmoitti että maksimimäärä käytettävissä vaunuja olisi neljäkymmentä – hyvä jos niinkään monta, siis nelisen tuhatta vankia maksimissaan olisi viety näin pois. Marssitusta ei enemmistö vangeista olisi kestänyt ja uudeksi ongelmaksi olisivat tulleet marsseilla kuolleet – kun perusajatus oli kaiken salaaminen.
Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
Majdanekin sisäänkäynti. Vasen tarkoitti elämää, oikea kuolemaa. Vain oikeassa rakennuksessa on kaasukammioita.
Jussi Peippo

Jussi Peippo (11. kesäkuuta 1933 Sortavala – 24. kesäkuuta 1982 Helsinki) oli suomalainen sisustusarkkitehti. Hänet tunnetaan erityisesti Askolle 1960-luvulla suunnittelemistaan vientimalliston puuhuonekaluista, joita käytettiin muun muassa Unescon päämajassa Pariisissa sekä Moskovan Rossija-hotellissa ja Tallinnan Viru-hotellissa. Hänen tyyliinsä kuuluivat puhtaat ja pelkistetyt, materiaaleja korostavat muodot ja niukat värit. Hänen suunnittelemiaan tuotteita ovat Tectonia-, Alli- ja Hidalgo-kalustesarjat.
Peipon viimeiseksi merkittäväksi sisustustyöksi jäi Hotelli Presidentti Helsingin Kampissa.
Peippo valmistui sisustusarkkitehdiksi vuonna 1957 ja työskenteli sitten Askolla Olli Borgin alaisuudessa kunnes jatkoi freelancerinä. Vuosina 1969–1970 hän oli Singaporessa YK:n asiantuntijatehtävissä. Hän sai Hämeen läänin taidepalkinnon 1976. Hän kuoli 49-vuotiaana 1982.
Aiheesta muualla

Peipon huonekaluja Artnet-sivustolla
John Selden Roane

John Selden Roane
John Selden Roane (8. tammikuuta 1817 – 8. huhtikuuta 1867) oli yhdysvaltalainen demokraattisen puolueen poliitikko sekä Etelävaltioiden prikaatikenraali Yhdysvaltain sisällissodassa.
Roane syntyi Tennesseessä. Hän siirtyi Arkansas’han vuonna 1837 ja opiskeli lakia. Hän oli Arkansas’n edustajainhuoneen jäsen vuosina 1842–1844 ja toimi osavaltion kuvernöörinä vuosina 1849–1852.
Roane kuoli Pine Bluffissa, Arkansas’ssa, ja hänet haudattiin Oaklawn Cemeteryyn Little Rockiin.
Länsi-Euroopan unioni

| Länsi-Euroopan unioni> Western European Union Union de l’Europe occidentale |
| --- | --- |

Perustettu:  1954
Lakkautettu:  2011
Päämaja:  Bryssel, Belgia
Jäsenet:  10 jäsenvaltiota
Viralliset kielet:  englanti, ranska
Pääsihteeri:  Viimeinen:  Arnaud Jacomet
Aiheesta muualla
Sivusto
Infobox OKNimi-testi OK: 
Länsi-Euroopan unioni (engl. Western European Union eli WEU, ransk. Union de l’Europe Occidentale eli UEO) oli järjestö, joka valmisteli ja pani täytäntöön Euroopan unionin päätökset yhteisen puolustuspoliitikan alalla.  Siitä oli tarkoitus tehdä Euroopan unionin puolustuskomponentti ja Naton eurooppalainen pilari. Maaliskuussa 2010 se päätettiin lakkauttaa, ja sen toiminta päättyi 1. heinäkuuta 2011.
Sopimuksenmukainen tehtävä

Sopimuksessa Euroopan unionista sanotaan: ”Yhteinen ulko- ja turvallisuuspolitiikka käsittää kaikki Euroopan unionin turvallisuuteen liittyvät kysymykset, mukaan lukien pitkällä aikavälillä määriteltävä yhteinen puolustuspolitiikka, joka saattaa aikanaan johtaa yhteiseen puolustukseen”. Länsi-Euroopan unionilla (WEU) oli tässä yhteydessä merkittävä asema. Sen tehtävä on valmistella ja panna täytäntöön EU:n päätöksiä ja toimia, jotka koskevat puolustusta.