stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Anders Bureus
Bureuksen kartan kopiointi ja parannusyritykset

Bureuksen kartasta tuli heti maailmalla laajan kopioinnin kohde. Ensimmäiset kopiot olivat yhdelle lehdelle mahdutettuja pienennöksiä, joihin parhaimmillaan oli puristettu kaikki Bureuksen suuren kartan tieto. Ensimmäiset kopiot julkaistiin Alankomaissa. Varhaisimman kopion julkaisivat N. Piscator (eli Fischer) vuonna 1630 ja W. & J. Blaeu muutamaa vuotta myöhemmin. Nämä kaksi karttaa olivat tarkkoja Bureuksen kartan toisintoja.
Vuonna 1635 Amsterdamilainen Henrik Hondiuksen karttakustantamo julkaisi Bureuksen alkuperäiskarttaa kooltaan ja muodoltaan muistuttavan (6 osalehteä ja tekstiliuskat reunoilla) muunnelman Bureuksen kartasta. Kartan olivat toimittaneet Isak Massa ja Hessel Gerritsz. He olivat tehneet moniin paikkoihin muutoksia ja väittivät näin parantaneensa karttaa. Paikoin näin olikin, muun muassa Tanskan salmien osalta kartta oli todella alkuperäiskarttaa parempi. Pohjoisten alueiden, muun muassa Suomen ja Lapin osalta, se oli kuitenkin Bureuksen alkuperäistä huonompi.
1650–1660-luvuilla Blaeun karttakustantamo julkaisi merkittävän sarjan Bureuksen työlle perustuvia karttoja. Ne sisältyivät moniosaiseen jättiläisatlakseen Atlas Maior. Kartat kuvasivat Ruotsin valtakunnan eri osia ja olivat yleensä samassa mittakaavassa kuin Bureuksen alkuperäiskartta. Sarjaan kuului muun muassa Lapin kartta ja kaikkien aikojen ensimmäinen erillinen Suomen kartta.
Vuosien ja vuosikymmenten kuluessa Bureuksen karttaan perustuvat kartat loittonivat esikuvastaan. Vain harvassa tapauksessa tämä merkitsi karttojen paranemista, sillä samaan aikaan kun karttoihin tehtiin yhtäälle parannuksia, niin niihin toisaalle tehtiin huononnuksia.
Anders Bureus ja Suomi

Erityisen suuri Bureuksen kartan vaikutus oli Suomen karttakuvaan. Vanhempien karttojen porkkananmallisen Suomen muuttuminen tunnistettavasti oikean Suomen näköiseksi oli ehkä merkittävin yksittäinen parannus Bureuksen kartalla.
Suomessa Bureus kävi useaan otteeseen. Tiedetään, että vuonna 1614 hän sai hallinto- tai tuomaritehtävän ”Karjalassa” ja vuonna 1617 ”Viipurissa”. Hän matkusti diplomaattitehtävissä Venäjälle vuosina 1605 ja 1634 ja on tuolloin mahdollisesti kulkenut Suomen kautta. Pisimpään hän oleskeli Suomessa vuosina 1619–1621 osallistuessaan Stolbovan rauhan rajankäyntiin rajakomission jäsenenä. Hänen tukikohtansa olivat tuolloin valtakunnan itäisimmät linnat Viipuri, Savonlinna ja Käkisalmi. Noina vuosina hänellä oli hyvä mahdollisuus kartoittaa Itä-Suomea. Sen hän tekikin, mistä kertoo se, että hänen kartallaan Laatokan ja Viipurin lahden rannat sekä Savonlinnaa ympäröivät Saimaan mutkikkaat vedet ovat varsin oikein piirretyt. Suomenlahden pohjoisrannalla erityisen hyvin on kuvattu rantaa seuraava purjehdusreitti, mikä kertoo kartoittajan kulkeneen Viipurin laivalla. Pohjanlahden itäranta on niin ikään kartalla hyvin kuvattu. Siellä kartoittaja näyttäisi kulkeneen maanteitse Pohjanlahden rantatietä. Turku, Vaasa, Oulu ja Tornio ovat kartalle sijoitetut lähes oikeille leveyspiireilleen, mistä voi päätellä, että niiden napakorkeudet on määritetty tähtitieteellisesti. Mahdollista on, että kartoittaja olisi noussut Kokemäenjokea ylös Tampereen seudulle, sillä tuokin seutu on kartalla varsin oikein. Päijänteen vesistö ja Kymijoki ovat sen sijaan huonosti piirretyt, joten siellä ei mittauksia ole tehty ja Bureus tuskin on siellä käynyt.
Pieni suomalaisittain kiinnostava tieto Bureuksen kartalla on muinaisen Suomen peninkulman pituus. Kartan ilmestymisaikoina Ruotsin valtakunnassa oltiin siirtymässä yhtenäiseen mittajärjestelmään, jossa peninkulman (ruotsiksi mil) pituudeksi kaikkialla tuli 10,688 kilometriä. Bureuksen kartan mittakaavajanastossa on kuitenkin vielä mainittu väistyvät vanhat maakunnalliset peninkulmat. Niiden joukossa on Miliaria Fennica, Cajanica et Livonica, suomennettuna Suomen, Pohjanmaan ja Liivinmaan peninkulma. Sen pituus kartalta mitattuna on noin 6,95 kilometriä. Helsinglannin, Länsipohjan ja Lapin peninkulman pituus on vastaavasti noin 5,66 km.
Politikointia kartoilla – valtakunnan rajat Lapissa

Anders Bureus oli Ruotsin kuninkaan palveluksessa tehden karttansa kuninkaalleen. Vuoden 1626 kartalla Jäämeren rannikko koko Ruijan matkalta on merkitty Ruotsiin kuuluvaksi, mikä vastasi ehkä Ruotsin kuninkaan toiveita ja tavoitteita, mutta ei silloista todellisuutta. Yhtään paremmin eivät rajat ole Massa-Gerritszin-editiossa. Siihen rajat on piirretty Tanskan kuninkaan toiveiden mukaisesti, niin että Kautokeino, Inari, Utsjoki ja osa Enontekiötä oli liitetty Norjaan. Edition toimittajan Hessel Gerritzin tiedetään ollen yhteydessä Tanskan hoviin. Oikein rajat on piirretty Bureuksen vuoden 1611 Lapin kartalle ja Blaeun Lapin kartalle.
Aiheesta muualla

Pekkanen, Tuomo: Anders Bureus. Pohjoismaiden kuvaus v. 1626.  Helsinki:  SKS, 2014.
/ Bure, Anders (1571–1646) Kansallisbiografia-verkkojulkaisu (maksullinen). Helsinki:  Suomalaisen Kirjallisuuden Seura.
Mirkka Lappalainen: Pohjolan Leijona, s. 47.  Helsinki:  Siltala, 2014.  ISBN 978-952-234-242-3.
Yusuf Nehme

| Yusuf Nehme |
| --- | --- |

Henkilötiedot
Syntynyt: 8. maaliskuuta 1889 Lehfed, Jabal Lubnan, Libanon
Kuollut: 30. elokuuta 1938 Kfifane, Batrun, Ash Shamal, Libanon
Kansalaisuus:  libanonilainen
Ammatti:  munkki
Vanhemmat:  Estephan Bou Haykal Nehme ja Christina Badawi Hanna Khaled  
Yusuf Nehme (myös Estfan Nehme, Joseph Nehme tai Stephen Nehme; arab. يوسف ﻨﻌﻣﺔ‎; 8. maaliskuuta 1889 Lehfed, Jabal Lubnan, Libanon – 30. elokuuta 1938 Kfifane, Batrun, Ash Shamal, Libanon)  O.L.M., autuas, oli libanonilainen maroniitti ja munkki. Hän syntyi 8. maaliskuuta 1889 seitsemän lapsen perheeseen. Hänet kastoi 15. maaliskuuta 1889 isä Gerges Fadel Lehfedissä. Hän opiskeli libanonilaisten maroniittien koulussa, jossa hän oppi lukemaan ja kirjoittamaan. Kaksi vuotta isänsä kuoleman 1903 jälkeen astui libanonilaisten maroniittien noviaattiin, antoi luostarivalan ja otti nimen Estefan 23. elokuuta 1907. Hän kuoli 30. elokuuta 1938 ja hänet haudattiin Kfifan luostariin, jossa hänen ruumistaan säilytetään.
Nehme vietti 31 vuotta luostarielämää: 12 vuotta Mayfoukissa, kymmenen vuotta Jbeilissä, kolme vuotta Houbissa, noin seitsemän kuukautta Kfifanessa sekä jonkin aikaa Kettarassa ja Annayassa. Yusuf eli seuraavien neljän paavin hallintokausien aikana: Leo XIII (1878–1903), pyhä Pius X (1903–1914), Benedictus XV (1914–1922) ja Pius XI (1922–1939). Paavi Benedictus XVI julisti hänet kunnia-arvoiseksi 17. joulukuuta 2007 ja autuaaksi 27. kesäkuuta 2010. Hänen kerrotaan parantaneen sisar Cyprian Nehmen eli veljensä siskon osteosarkoomasta eli luusyövästä.
Waldemar Hansteen

| Waldemar Hansteen |
| --- | --- |

Henkilötiedot
Syntynyt: 25. toukokuuta 1857 Kristiania, Norja
Kuollut: 4. toukokuuta 1921 (63 vuotta) Kristiania, Norja
Ammatti:  arkkitehti
Arkkitehti
Koulutus:  Hannoverin Gottfried Wilhelm Leibniz -yliopisto
Merkittävät työt:  mm. Skienin paloasema ja Centralbanken for Norgen päätoimisto Oslossa
Albert Waldemar Hansteen (25. toukokuuta 1857 Kristiania – 4. toukokuuta 1921 Kristiania) oli norjalainen arkkitehti. Hänen tunnetuimpiin töihinsä lukeutuvat Skienin paloasema ja Centralbanken for Norgen uusbarokkinen pankkipalatsi Oslon Kirkegatalla. Hän myös suunnitteli Norjan paviljongin Chicagon maailmannäyttelyyn.
Hansteenin poika Valdemar Scheel Hansteen oli myös arkkitehti.
Töitä

Centralbanken for Norge, Kirkegata 14–18 (yhdessä Henrik Bullin kanssa, 1922)
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Waldemar Hansteen Wikimedia Commonsissa
Yrjö Wigren

Yrjö David Wigren (24. huhtikuuta 1889 Hämeenkyrö – 29. marraskuuta 1955) oli suomalainen Tampereella vaikuttanut makkaratehtailija ja lihanjalostusyritys Yrjö Wigren Oy:n perustaja.
Yrjö Wigren muutti jo lapsena Tampereelle ja vartuttuaan hän siirtyi lihakaupan alalle toimien aluksi juoksupoikana Tampereen kauppahallissa sijainneessa Granbergin liha- ja leikkelemyymälässä. Hän oli sittemmin useita vuosia lihakauppiaana. Vuonna 1917 Wigren osti Tammelan kaupunginosassa sijainneen K. A. Silanderin makkaraliikkeen ja perusti Yrjö Wigren Oy:n joka kasvoi yhdeksi kaupungin merkittävimmistä yrityksistä alallaan. Wigren osti sittemmin Läntinenkatu 32:ssa (nykyinen Näsilinnankatu) sijainneen entisen Kivennäisvesitehtaan talon ja muutti tehdasrakennuksen makkaratehtaaksi. Uudenaikainen höyryä makkarankeitossa käyttänyt tehdas avattiin muutostöiden jälkeen toukokuun alussa 1922. Wigren oli mukana perustamassa Luukeskusta ja Tampereen Ravintola Oy:tä ja kuului molempien yhtiöiden johtokuntiin.
Wigren toimi myös maanviljelijänä. Hän omisti Kangasalan Tiihalan kylässä Häkälän tilan ja sittemmin hän osti Kangasalan Herttualasta Lauvalan kartanon. Wigrenin harrastuksiin kuului urheilukalastus, metsästys ja suojeluskuntatyö.
Yrjö Wigren oli naimisissa Anna Aurora Tulokkaan (s. 1898) kanssa. Wigrenin perhe omisti Yrjö Wigren Oy:n vuoteen 1987 saakka. Sen jälkeen yrityksen omisti Salosen perhe vuoteen 2011 saakka ja nykyisin sen omistaja on Inter­avanti Oyj. Wigrenin tehdas toimi Tampereen keskustassa 1960-luvun alkuun saakka, jolloin tehdas siirrettiin Nekalaan Vihiojantie 2:een. Vuonna 1989 tehdas muutti Sarankulmaan Patamäenkatu 2:een, jossa se nykyisin toimii.
Wulf von Grewendorp

Wulf von Grewendorp oli tanskalainen, joka toimi Turun linnan linnapäällikkönä vuosina 1520–1521.
Waldemar Hammenhög

Waldemar Hammenhög vuonna 1935
Per Waldemar Hammenhög, sukunimi aik. Anderson (18. huhtikuuta 1902 Tukholma – 1. marraskuuta 1972 Tukholma) oli ruotsalainen kirjailija.
Waldemar Hammenhögin vanhemmat olivat työnjohtaja Per Anderson ja Lydia Charlotta Källgren. Hän suoritti reaalikoulututkinnon Tukholmassa ja oli sitten työssä juoksupoikana ja myöhemmin konttoristina muun muassa eräässä vakuutusyhtiössä ja ASEA:lla vuosina 1919–1930. Näitä kokemuksia hän hyödynsi sittemmin romaaneissaan. Hammenhög alkoi vuodesta 1925 alkaen julkaista novelleja ja jatkokertomuksia lehdissä. Ensimmäisen romaaninsa Esther och Albert Hammenhög julkaisi 1930 ja vuonna 1936 ilmestyi siihen jatko-osana romaani Esthers och Alberts äktenskap.
Eniten suosiota Hammenhög sai vuonna 1931 ilmestyneellä veijariromaanillaan Pettersson & Bendel, johon hän kirjoitti 1944 jatko-osan Pettersson & Bendels nya affärer ja 1951 jatko-osan Pettersson & Bendels på Sicilien. Romaanien ja poikakirjojen lisäksi Hammenhög julkaisi muun muassa vuonna 1941 natsismista vaikutteita saaneen pamfletin Medelklassens trångmål. Hän oli 1941 jäsenenä fasistisessa Svensk Opposition-järjestössä ja 1942–1943 jäsenenä saksalaismielisessä Riksföreningen Sverige–Tyskland-kulttuuriyhdistyksessä. Hammenhög oli 1930-luvulla yksi Ruotsin suosituimpia nuoria kirjailijoita, jonka arkirealistiset, reportaasityyliin kirjoitetut romaanit kuvasivat todenmukaisesti Tukholman konttoristi- ja käsityöläismaailmaa.
Hammenhögin varhainen menestys kirjailijana johti hänet tuhlailevaan elämäntyyliin ja vakavaan alkoholismiin. Alkoholiongelma heijastui myös hänen kirjalliseen tuotantoonsa joka oli usein pinnallista ja kiireellä tehtyä. Myöhemmin hänestä tuli raitistunut alkoholisti ja hän kuvasi alkoholiongelmaa muun muassa 1951 ilmestyneessä romaanissaan Torken. Vuotta myöhemmin 1951 Hammenhög julkaisi romaanin Omne animal, jossa hän näytti olevan kallistumassa katoliseen uskoon. Hammenhögin myöhemmät romaanit käsittelivät usein uskonnollisia ja moraalisia kysymyksiä.
Elokuvia Hammenhögin romaaneista

1933 Pettersson & Bendel, ohjaaja Per-Axel Branner
1945 Pettersson & Bendels nya affärer, ohjaaja Erik Bergstrand
1954 Ung man söker sällskap, ohjaaja Gunnar Skoglund, pohjana romaani Esther och Albert
1983 P & B, ohjaaja Hans Alfredson, pohjana romaani Pettersson & Bendel
Hammenhög teki myös käsikirjoituksen elokuvaan Bergslagsfolk (1937), ohjaajana Gunnar Olsson
Suomennettua tuotantoa

Patruuna Sehlingin salaisuus: salapoliisiromaani, suom. Kalevi Airas. Palkittu pohjoismaisessa salapoliisiromaanikilpailussa. Otava 1939 (alkuteos Fallet Sehling)
Hiihtäjä-Heikki, mukaillen suom. Martti Jukola. WSOY 1947 (alkuteos Sven skidlöparen)
Pettersson & Bendel, suom. Jorma Nortimo. Pellervo-seura, Helsinki 1948
Samoilija-Erkki: kertomus nuorisolle suunnistamisurheilusta, mukaillen suom. Martti Jukola. WSOY 1949 (alkuteos Erik skogsluffaren)
Painija-Olli, mukaillen suom. Martti Jukola. WSOY 1950 (alkuteos Olle brottaren)
Koululaismestari Niilo: kertomus urheilusta nuorisolle, mukaillen suom. Martti Jukola. WSOY 1953 (alkuteos Nils skolungdomsmästaren: idrottsberättelse för ungdom)
Käännös suomeksi
Willi Baumeister

Emil Stumppin piirros Baumeisterista.
Willi Baumeister oli saksalainen taidemaalari, joka kuului Saksan abstraktin taiteen johtohahmoihin ja tuli tunnetuksi taktiileista maalauksistaan. Hän opiskeli aluksi tunnetun väriteoreetikon Adolf Hölzelin johtamana. Baumeisterin töihin kuuluu sekä orgaanisia että geometris-konstruktiivisia sommitelmia Reliefimäisiksi pohjustettuja värimaalauksia maalattuaan Baumeister siirtyi puhtaaseen abstraktismiin. Ennen pitkää hän päätyi synteesiin. Siihen ovat vaikuttaneet voimakkaasti primitiivinen taide ja surrealismi. Hän oli professorina Frankfurtissa 1928–1933 ja Stuttgartissa vuodesta 1946. Hän liittyi 1930 Cercle de Carré -ryhmään ja vuonna 1932 Abstraction-Création-ryhmään. Baumeister maalasi myös kone- ja urheiluaiheisia töitä, ennen kuin vuonna 1936 alkoi soveltaa täysin nonfiguratiivista tyyliä. 1940-luvulla Baumeister pyrki primitiivisen taiteen vaikutuksesta yhdistämään konstruktiivisia ja surrealistisia aineksia. Hän julkaisi julkaisun Das Unbekannte in der Kunst.
Walhalla

| Walhalla |
| --- | --- |

Sijainti:  Donaustauf, Saksa
Koordinaatit:  49°01′53″N 12°13′27″E﻿ / ﻿49.031486111111°N 12.224088888889°E﻿ / 49.031486111111; 12.224088888889
Rakennustyyppi:  Kunniagalleria ja muistomerkki
Tyylisuunta:  Uusklassismi
Suunnittelija:  Leo von Klenze
Valmistumisvuosi:  1841
 fiWalhalla 
  
Walhalla on saksalaisten merkkihenkilöiden rintakuvia ja muistolaattoja sisältävä marmoritemppeli lähellä Regensburgin kaupunkia, Tonavan varrella, Saksan Baijerissa. Sen rakennutti Baijerin kuningas Ludvig I vuosina 1830–1842. Temppelin suunnittelusta vastasi saksalainen arkkitehti Leo von Klenze, ja sen esikuvana toimi Ateenan Parthenonin temppeli. Nimensä se sai skandinaavisen mytologian Valhallan mukaan.
Nykyisin kuninkaan sijaan Baijerin hallitus päättää Walhallaan lisättävistä henkilöistä. Ehdotuksia voi tehdä kuka tahansa, mutta päästäkseen ikuistettavaksi temppeliin merkkihenkilön täytyy olla ollut kuolleena vähintään 20 vuoden ajan.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Walhalla Wikimedia Commonsissa
Viralliset sivut (saksaksi)
Walhalla
Walhallaa sisältä.
Yhdenvertaiset mahdollisuudet Euroopassa

Yhdenvertaiset mahdollisuudet Euroopassa  oli Euroopan unionin teemavuosi 2007 syrjintää vastaan ja yhdenvertaisuuden puolesta. Teemavuoden tarkoituksena oli parantaa Euroopan unionin kansalaisten tietoisuutta oikeuksistaan tasavertaiseen kohteluun kohteluun ja elämään ilman syrjintää. Tarkoitus oli avata laaja keskustelu  monikulttuurisuuden eduista niin eurooppalaisille yhteiskunnille kuin yksittäisille kansalaisillekin sillä syrjintä on edelleen yleistä kaikkialla Euroopassa.
Teemavuoden aikana oli tavoitteena puuttua myös syrjintään, josta monet  kärsivät sukupuolensa, rotunsa tai etnisen alkuperänsä, uskontonsa tai vakaumuksensa, vammaisuutensa, ikänsä tai seksuaalisen suuntautumisensa takia.
Teemavuoden aiheet

2007  Euroopan teemavuoden aiheet olivat:
Oikeudet – syrjinnän ehkäisy ja oikeus tasa-arvoon
Edustuksellisuus – omien asioiden käsittelyyn osallistumisen edistäminen
Lähimmäisen huomioiminen – moninaisuuden kunnioittaminen
Kunnioitus ja suvaitsevaisuus – yhteisöllisemmän yhteiskunnan edistäminen
Aiheesta muualla

http://ec.europa.eu/employment_social/eyeq/index.cfm?page_id=341
Official Site
EU - Action against Discrimination
Press Release announcing year
Ananda Marga

Ananda Marga eli koko nimeltään Ananda Marga Pracaraka Samgha (AMPS) on Prabhat Ranjan Sarkarin Jamalpurissa vuonna 1955 perustama tantra-joogaan perustuva henkinen ja yhteiskunnallinen liike, jonka taustalla vaikuttava uskonto on hindulaisuus. Suomessa Ananda Marga on toiminut vuodesta 1972.
Liikkeen toiminta Suomessa

Ananda Marga järjestää Suomessa viikoittaisia joogatunteja, yleisöluentoja ja viikonloppukursseja. Ananda Margan opettajat eli acaryat antavat henkilökohtaista meditaatio-opetusta. Suomessa toimipisteet sijaitsevat Espoossa, Helsingissä ja Tampereella. Opetukseen kuuluu asanoita, hengitysharjoituksia ja meditaatiota. Liikkeelle on 
luonteenomaista voimakas painotus sosiaalisiin ja poliittisiin päämääriin meditaation ja henkisyyden ohella. Suomessa Ananda Marga ylläpitää kahta päiväkotia ja kerää säännöllisesti rahaa katastrofiaputyöhön. Yhdistyksessä oli 22 jäsentä vuonna 2007.
Historiaa

Ananda Margan perusti 1955 intialainen Prabhat Ranjan Sarkar toiselta nimeltään Shrii Shrii Anandamurti (1921-1990), jolla nimellä hänet paremmin tunnetaan. Liike levisi 1970-luvulla Intian ulkopuolelle ja toimii nykyisin 175 maassa.
Oppi

Yhteisöön liittyvältä edellytetään yhteisön opin, eettisen normiston ja käytännön ohjeiden omaksumista ja noudattamista. Tähän liittyvät tietynlainen ruoka, henkiset harjoitukset ja säännöllinen paastoaminen. Jokaisen yhteisön jäsenen tulisi osallistua ryhmämietiskelyyn eli Dharmacakraan vähintään kerran viikossa, koska yhteisön opetuksen mukaan henkisten värähtelyjen kokonaisuus on suurempi kuin osiensa summa. Mieli, keho ja ympäristö on pidettävä puhtaana, koska puhtaus on henkisen edistymisen edellytys. Jäsenien tulisi täyttää päivittäistä itseanalyysia varten ”16 kohdan listaa”, jossa on eri elämänalueisiin ja käytännön toimintaan liittyviä ohjeita ja suosituksia. Näitä ovat veden käyttö, ruumiin karvoitus, peseytyminen ja pukeutuminen, paasto, henkiset harjoitukset jne. Listaan tulee merkitä päivän aikana noudatetut ja rikotut käyttäytymissäännöt, ja se tulee palauttaa kuukausittain paikalliselle acaryalle eli opettajalle.
Yhteisö antaa yksityiskohtaisia ohjeita myös lasten kasvatukseen odotusajasta lähtien.  Ananda Margan opin mukaan perhe on osa yhteisöä eikä itseriittoinen yksikkö, joten sen ei sallita eristäytyvän omaksi yksikökseen vaan jokaisen on toimittava sekä oman perheensä että suuren perheen, Ananda Margan hyväksi.
Pukeutuminen

Ananda Margan kokopäiväiset työntekijät käyttävät univormua, joista heidät voi tunnistaa. Oranssi on uhrautumisen ja valkoinen puhtauden symboli, ja näitä käytetään pukeutumisessa.
Aiheesta muualla

Ananda Marga joogayhteisö ry.
P. R. Sarkarin yhteiskuntafilosofia: Progressive Utilization theory - PROUT (Arkistoitu – Internet Archive)
Vähälampi (Sysmä)

| Vähälampi |
| --- | --- |
Valtiot:  Suomi
Maakunnat:  Päijät-Häme
Kunnat:  Sysmä, Hartola
Koordinaatit:  61°26′46″N, 26°01′08″E
Vesistöalue ja valuma-alueen tietoja
Päävesistöalue:  Kymijoen vesistö (14)
Valuma-alue:  Uurajärven valuma-alue (14.86)
Laskujoki:  Alajoki Juvanlampeen 
Järvinumero:  14.861.1.004
Mittaustietoja
Pinnankorkeus:  106,5 m  
Pituus:  770 m  
Leveys:  460 m  
Rantaviiva:  2,194 km  
Pinta-ala:  22,135 ha  
Saaria:  ei saaria 
 fiVähälampi 
Vähälampi  on Päijät-Hämeessä Sysmässä ja Hartolassa Hirvi-Kumun lähellä sijaitseva lampi.
Maantietoa

Lampi on 770 metriä pitkä, 460 metriä leveä, ja sen pinta-ala on 22 hehtaaria. Lammella ei ole kartan mukaan saaria.  Sen rantaviivan pituus on 2,2 kilometriä.
Vesistösuhteet

Lampi sijaitsee Kymijoen vesistössä (vesistöaluetunnus 14) Sysmän reitin valuma-alueen (14.8) Uurajärven valuma-alueella (14.86), jonka Kalhonjoen alueeseen (14.861) se kuuluu. Lammen vedenpinnan korkeus on 106,5 metriä mpy.
X-Tiimi

Maverick, Wolverine ja Punaomega Wolverine: Origins -sarjakuvan kannessa.
X-Tiimi on fiktiivinen ryhmä, joka esiintyy Marvel Comicsin sarjakuvissa.
Sarjakuvissa X-Tiimi oli CIA:n erikoisjoukko, joka toimi 1960-luvulla ja liittyi Ase Plus -ohjelmaan. Alkuperäiseen ryhmään kuului Logan (Wolverine), Victor Creed (Sapelihammas), John Wraith, Maverick, Mastodontti, Hopeakettu ja Deadpool. Ryhmä hajosi lopulta Punaomegaan liittyvällä tehtävällä ja sen jäsenet vangittiin koekaniineiksi Ase-X -ohjelmalle.
Muissa medioissa > Animaatiosarjat

X-Tiimi esiintyi vuoden 1992 animaatiosarjan, X-Men, jaksossa "Weapon X, Lies & Video Tape". Tässä jaksossa Wolverine ja muut alkuperäisjäsenet saavat useita takaumia menneistä ajoista ja palaavat Ase-X:n laitokseen Kanadassa. Paikalle saapuvat Wolverinen lisäksi Sapelihammas, Hopeakettu ja Maverick. He käyvät yhdessä läpi viimeistä tehtäväänsä ja taistelua Punaomegan kanssa, mutta ymmärtävät myös, että suuri osa heidän muistikuvistaan oli Ase-X:n tiedemiesten istuttamia. Nämä muistikuvat olivat saaneet heidät paikalle tuhottaviksi ja nelikko joutuu taisteluun robotti Thalosta vastaan, mutta voittavat taistelun yhdessä.
X-Tiimi oli myös esillä vuonna 2008 alkaneessa Wolverine and the X-Men -animaatiosarjassa. Tässä versiossa ryhmään kuuluivat Wolverine, Sapelihammas sekä Mystikko ja he toimivat Ase-X:n osana Dr. Corneliuksen valvonnassa. Wolverinen ja Mystikon paettua ryhmästä, Maverick aivopestiin ja pakotettiin liittymään heidän tilalleen.
Muissa medioissa > Elokuva

Ryhmä esiintyy myös X-Men Origins: Wolverine -elokuvassa. Elokuvassa sitä johtaa William Stryker ja siihen kuuluu Wolverine, Sapelihammas, Deadpool, John Wraith, Agentti Zero, Blob ja Chris Bradley.
Kun ryhmä hajosi, ainoastaan Sapelihammas, Zero ja Deadpool pysyivät lojaaleina Strykerille, vaikkakin Deadpool luultavasti aivopestiin tottelemaan. Myöhemmin alkavissa taisteluissa Sapelihammas murhaa Bradleyn sekä Wraithin. Lisäksi Wolverine tappaa peräänsä lähetetyn Zeron ja Sapelihammas ja Wolverine päihittävät Deadpoolin, joka kuitenkin jää henkiin.
Vuosia myöhemmin sijoittuvassa X-Men -elokuvassa Kyklooppi ampuu Sapelihampaan säteellään alas Vapaudenpatsaalta ja Stryker hukkuu X-Men 2 elokuvassa Wolverinen jätettyä hänet kuolemaan. Täten ainoat henkiinjääneet ovat Wolverine, Blob ja Deadpool, mikäli Sapelihammas todella kuoli pudotuksesta kuten hänen poissaolonsa seuraavista elokuvasta antaa olettaa. Myös eräs Sapelihampaan kommentti antaisi ymmärtää, että hän olisi tappanut Blobin, mutta asia ei varma.
Willi Apel

Sivu yhdestä Willi Apelin kirjoista
Willi Apel (10. lokakuuta 1893 Konitz – 14. maaliskuuta 1988) oli saksalaissyntyinen, Yhdysvaltoihin muuttanut musiikkitieteilijä.
Apel opiskeli Bonnin ja Münchenin yliopistoissa. Vuonna 1936 hän väitteli tohtoriksi Berliinin yliopistossa. Apel muutti Yhdysvaltoihin, liittyi Indianan yliopiston (Bloomington) Jacobs School of Musicin henkilökuntaan ja sai vuonna 1950 nimityksen musiikin professoriksi. Apelista tuli emeritusprofessori 70 vuoden iän saavuttamisen myötä vuonna 1963, mutta hän jatkoi opetuksen antamista vielä vuoteen 1970. Vuonna 1972 hän sai Indianan yliopiston musiikin kunniatohtorin arvon. Lisäksi hänelle myönsi kunniatohtorin arvon Padovan yliopisto vuonna 1982.
Apel toimitti Harvard Dictionary of Musicin ensimmäiset painokset. Hän toimitti myös teoksen Historical Anthology of Music. Hänen kirjoittamiensa teosten joukkoon kuuluu muun muassa French Secular Music of the Late Fourteenth Century. Apel valittiin American Musicological Societyn kunniajäseneksi vuonna 1971. Indianan yliiopisto myöntää valituille opiskelijoille vanhan musiikin Willi Apel -stipendejä.
WWE Superstars

| Superstars> WWE Superstars |
| --- | --- |
 Superstarin sisääntuloportti
Tyyli:  Showpaini
Kestoaika:  1 h
Luoja(t):  Vince McMahon
Pääosissa:  Raw/SmackDown!-painijat
Alkuperämaa:  Yhdysvallat
Alkuperäiskieli:  amerikanenglanti
Verkko:  Ei näytetä Suomessa
Esitetty:  2009 – jatkuu edelleen
Jaksoja:  245 (20. joulukuuta 2013) (Yhdysvalloissa)
Aiheesta muualla
IMDb 
WWE Superstars on WWE:n esittämä ohjelma, jossa esiintyy etenkin vähemmän kuuluisia painijoita RAW'sta ja SmackDownista. Toisinaan Superstarsissa esiintyy myös Chris Jerichon ja Rey Mysterion kaltaisia suuremman luokan tähtipainijoita.