stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Aholahden hiihtokeskus
Historia

Aholahden hiihtokeskus perustettiin 1960-luvulla. Alueella oli aiemmin toiminut Puolustusvoimien varikko. Aiemmin Savonlinnan hiihtokeskuksena oli toiminut Talvisalo, jonka hyppyrimäet olivat paikoillaan vielä 2000-luvun taitteeseen asti.  Tuolloin pisimmät kilpaladut olivat 10 kilometrin mittaisia. Aholahti sai isännöitäväkseen Hiihdon Suomen-mestaruuskilpailut haastavista laduistaan ja hyvistä puitteistaan huolimatta vain kerran, vuonna 1967. Tuolloin katsojia oli useita tuhansia.  SM-kilpailujen jälkeen Aholahden hiihtokeskus jäi pikku hiljaa enemmän tuuliajolle. Sen kiinteistöt on peruskorjattu viimeksi 1990-luvulla ja kilpalatuverkostoa on karsittu.
Historia > Aholahden hyppyrimäki

Aholahteen rakennettiin jo keskusta perustettaessa puinen mäkihyppytorni, sillä mäkihyppy kuului tuolloin vielä Hiihdon SM-kilpailujen ohjelmaan. Vielä 1980-luvullakin mäessä järjestettiin kansallisen tason mäkihyppykilpailuita. Yksi Aholahden suurimmista katsojamääristä saavutettiinkin vuonna 1983 kun Matti Nykänen veti Aholahden iltakilpailuihin yli 5000 katsojaa.  Hyppyrimäki jäi kuitenkin heikolle ylläpidolle. Viimeisinä vuosinaan mäki oli suljettu sen heikon kunnon vuoksi ja jopa sen alta kulkeneet kilpaladut linjattiin uudelleen kiertämään hyppytorni, sillä oli vaarana, että tornista olisi pudonnut lankkuja hiihtäjien päälle. Torni purettiin lopulta räjäyttämällä 26. elokuuta 2004.  Räjäyttäminen keräsi paikalle paljon yleisöä. Mäen K-piste oli 72 metriä ja mäkiennätyksen haltijaksi jäi Matti Hautamäki. Nykyisin hyppyrimäestä on maastossa jäljellä joitain betonisia tukirakenteita ja hyppyrimäen alastulorinne, jonka reunoilla on edelleen hyppyrimäen valotolppia. Mäkimonttuun on kuitenkin suunniteltu esimerkiksi koko perheen hiihtomaata.
Latuverkosto

Nykyisin Aholahden hiihtokeskuksen kilpalatuverkostoon kuuluvat 1,0; 2,0; 3,0; 5,0 ja 7,5 kilometrin ladut. 7,5 kilometrin latua ei tosin enää viime vuosina ole käytetty kilpailukäyttöön ja se on jopa jätetty ajamatta kokonaan muutamana vuonna. Kaikki kilpaladut kulkevat mutkitellen Säynejärvenmäen rinteillä. Niistä valaistuja ovat kaikki kolmen kilometrin latuun asti. Pienen Säynejärven toisella puolella taas kulkee 5,6 kilometrin mittainen valaistu kuntolatu, johon kuuluu myös 1,5 kilometrin valaisematon lisälenkki. Kuntoladun ja kilpaladut yhdistää valaistu 1,5 kilometrin mittainen Lammen kierto -yhdyslatu. Lisäksi hiihtokeskuksesta lähtee pidempiä latuja Pullinlahdelle ja Tervastuvalle. Kilpalatujen matalin kohta on 98 metrissä ja korkein 154 metrissä meren pinnasta.
Frisbeegolfrata

Aholahden hiihtokeskukseen perustettiin vuonna 2013 A1-luokituksen saanut 18-väyläinen frisbeegolfrata. Rataa on myöhemmin laajennettu 23-väyläiseksi. Sillä järjestetään paikallistason viikkokisoja kesäaikaan. Järjestävänä seurana toimii Linnan Mando. Rata on yksi Savonlinnan seudun kovatasoisimmista. Tyypiltään se on metsärata ja sen on suunnitellut Seppo Nieminen. Radan par-tulos on 72 ja yhteispituus 2 256 metriä. Pisin yksittäinen väylä on 160 metrinen.
Joseph Martin Sartoris

Joseph Martin Sartoris (s. 1. heinäkuuta 1927 Los Angeles) on yhdysvaltalainen roomalaiskatolinen piispa. Hänet vihki papiksi Los Angelesin arkkihiippakuntaan James Francis Aloysius McIntyre 30. toukokuuta 1953. Hänet nimitettiin Los Angelesin vihkipiispaksi sekä Olivan titulaaripiispaksi 8. helmikuuta 1994, ja piispaksi vihkiminen seurasi 19. maaliskuuta. Pääkonsekraattorina toimi Roger Michael Mahony, jota avustivat John James Ward ja Armando Xavier Ochoa.
Sartoris jäi eläkkeelle 31. joulukuuta 2002.
Joe Chappelle

Joe Chappelle on yhdysvaltalainen elokuvaohjaaja. Hän on ohjannut muun muassa elokuvat Aaveet (1998), Operaatio Takedown (2000) ja Pimeyden ruhtinas: Tositarina Draculasta (2000). Viime vuosinä Chappelle on ohjannut jaksoja useisiin televisiosarjoihin kuten Agentit, CSI: New York, Langalla ja CSI: Miami.
Aiheesta muualla

Joe Chappelle Internet Movie Databasessa. (englanniksi)
Joe Chappelle Elonetissä.
Chappellen esittely Langalla-sarjan kotisivuilla
Jean Dorst

Jean Dorst vuonna 1989.
Jean Dorst (7. elokuuta 1924 Mulhouse - 8. elokuuta 2001 Pariisi) oli ranskalainen lintutieteilijä.
Dorst opiskeli biologiaa ja paleontologiaa Pariisin yliopistossa. 1947 hän liittyi Ranskan kansallismuseon (Muséum national d'histoire naturelle) henkilökuntaan. 1964 hänet valittiin Jacques Berliozin seuraajaksi museon nisäkäs- ja lintuosaston johtajaksi. 1975 hänet nimitettiin museon johtajaksi. 1985 hän erosi virasta protestina hallituksen uudistustoimille museossa.
Dorst oli Ranskan Tiedeakatemian jäsen ja yksi Charles Darwin Foundationin perustajista. Hän oli Ranskan lintutieteellisen yhdistyksen puheenjohtaja 1966-1967, toimi Australian Canberrassa vuonna 1974 järjestetyn 16. kansainvälisen lintutieteen kongressin puheenjohtajana, ja oli Kansainvälisen luonnonsuojeluliiton (IUCN) varapuheenjohtajana.
Dorst nimesi yhdessä Christian Jouaninin kanssa somalianmetsäfrankoliinin (Francolinus ochropectus).
Käännös suomeksi
Jarred Tinordi

| Jarred Tinordi |
| --- | --- |
 Jarred Tinordi vuonna 2012 nuorten MM-kilpailussa.
Henkilötiedot
Syntynyt: 20. helmikuuta 1992 (ikä 32) Burnsville, Minnesota, Yhdysvallat
Kansalaisuus:   Yhdysvallat
Jääkiekkoilija
Pelipaikka:  puolustaja
Maila:  vasen
Pituus:  198 cm
Paino:  104 kg
Seura
Seura:  Calgary Flames
Sarja:  NHL
Pelinumero:  26
Pelaajaura
Pääsarjaura:  2012–
Aik. seurat:  London Knights (OHL)   Hamilton Bulldogs (AHL)   Montreal Canadiens (NHL)   St. John's IceCaps (AHL)   Arizona Coyotes (NHL)   Tucson Roadrunners (AHL)   Wilkes-Barre/Scranton Penguins (AHL)   Milwaukee Admirals (AHL)   Nashville Predators (NHL)   Boston Bruins (NHL)   Hartford Wolf Pack (AHL)   New York Rangers (NHL)   Chicago Blackhawks (NHL)
NHL-varaus:  22. varaus, 2010 Montreal Canadiens
KHL-varaus:  184. varaus, 2010 Metallurg Magnitogorsk
| Mitalit> Maa:   Yhdysvallat.Miesten jääkiekko.U18 MM-kisat  | Mitalit> Maa:   Yhdysvallat.Miesten jääkiekko.U18 MM-kisat  | Mitalit> Maa:   Yhdysvallat.Miesten jääkiekko.U18 MM-kisat  | Maa:   Yhdysvallat> Miesten jääkiekko. |
| --- | --- | --- | --- |
|  Kultaa | Valko-Venäjä 2010 | jääkiekko |  |
Jarred Tinordi (s. 20. helmikuuta 1992 Burnsville, Minnesota) on yhdysvaltalainen jääkiekkoilija, pelipaikaltaan puolustaja. Hän edustaa NHL-seura Calgary Flamesiä. Tinordi on edustanut urallaan seitsemää NHL-seuraa, pelaten valtaosan urastaan seurojen farmijoukkueissa.
Ura

Tinordi pelasi vuodet 2010–2012 OHL-seura London Knightsissa. Toisella kaudellaan hän toimi myös joukkueen kapteenin roolissa. Vuonna 2010 hänet varattiin KHL:n varaustilaisuudessa seitsemännellä kierroksella numerolla 184 Metallurg Magnitogorskiin ja NHL:n varaustilaisuudessa numerolla 22 Montreal Canadiensiin.
Kaudeksi 2012–2013 Tinordi siirtyi NHL-seura Montreal Canadiensin organisaatioon. Hän aloitti kauden AHL-seura Hamilton Bulldogsissa, mutta pääsi debytoimaan NHL:ssä avaten maalitilin heti ensimmäisessä ottelussa.
Vuoden 2016 tammikuussa Canadiens vaihtoi Tinordiin Arizona Coyotesiin kaupassa Victor Bartleyta ja John Scottia vastaan.
Maaliskuussa 2016 NHL ilmoitti antaneen Tinordille 20 ottelun mittaisen palkattoman pelikiellon hänen rikottuaan liigan sääntöjä (engl. NHL/NHLPA Performance Enhancing Substances Program) koskien kiellettyjen aineiden käyttöä. Lokakuussa 2016 Arizona Coyotes asetti Tinordin vapaiden pelaajien waivers-listalle, josta hän siirtyi Tucson Roadrunnerseihin seuraavana päivänä.
Kaudeksi 2017–2018 Tinordi teki yksivuotisen sopimuksen Pittsburgh Penguinsin kanssa. Hän pelasi koko kauden Penguinsin farmijoukkueessa. Seuraavaksi kaudeksi hän teki sopimuksen Nashville Predatorsin kanssa.
Helmikuussa 2021 Tinordi siirtyi waiwers-listan kautta Predatorsista Boston Bruinsiin. Kauden jälkeen hän teki sopimuksen New York Rangersin kanssa. Lokakuussa 2022 Rangers laittoi hänet vapaiden pelaajien listalle, josta Chicago Blackhawks poimi hänet.
Syyskuussa 2024 Tinordi teki vapaana agenttina Calgary Flamesin kanssa vuoden mittaisen ja 800 000 dollarin arvoisen kaksisuuntaisen sopimuksen.
Jessie Ware

| Jessie Ware |
| --- | --- |
 Ware esiintymässä tammikuussa 2012
Henkilötiedot
Syntynyt: 15. lokakuuta 1984 (ikä 39) Lontoo, Englanti
Muusikko
Aktiivisena:  2009–
Tyylilajit:  R'n'B, soul, pop
Soittimet:  laulu
Levy-yhtiöt:  Island Records
Aiheesta muualla
www.jessieware.com
  [ Muokkaa Wikidatassa ] [ ohje ]  
Jessica Lois ”Jessie” Ware (s. 15. lokakuuta 1984 Lontoo, Englanti) on brittiläinen laulaja-lauluntekijä.
Waren kansainvälisesti tunnetuin kappale on vuonna 2012 julkaistun Devotion-esikoisalbumin kolmas single ”Wildest Moments”.[lähde? ]
Hänen isosiskonsa on näyttelijä ja malli Hannah Ware. Heidän isänsä on muun muassa ajankohtaisohjelmassa Panorama työskennellyt toimittaja John Ware.
Jessie’s Girl

| ”Jessie’s Girl” Rick Springfield |
| --- | --- | --- |

Singlen tiedot
 Albumilta: Working Class Dog
 B-puoli: ”Carry Me Away”
 Julkaistu: helmikuu 1981
 Formaatti: 7″ vinyyli
 Tuottaja(t): Keith Olsen
 Tyylilaji: voimapop
 Kesto: 03.14
 Levy-yhtiö: RCA
Listasijoitukset
  The Hot 100: 1.
Rick Springfieldin muut singlet
| ”Take a Hand” 1976 | ”Jessie’s Girl” 1981 | ”I’ve Done Everything for You” 1981 |
Jessie’s Girl on australialaisen laulajan Rick Springfieldin sanoittama ja esittämä kappale vuodelta 1981. Se julkaistiin albumilla Working Class Dog. Kappale kertoo yksipuolisesta rakkaudesta, ja keskittyy nuoren miehen ympärille, joka rakastaa parhaan ystävänsä tyttöystävää.
Kappale sijoittui Billboardin The Hot 100 -listan sijalle 1.
Springfield nauhoitti akustisen version kappaleesta vuoden 1999 albumilleen Karma.
Aalborg BK

Aalborg Boldspilklub (lyhyemmin Aalborg BK) on tanskalainen urheiluseura Aalborgin kaupungista, Jyllannista. Aalborg BK:n edustusjoukkue pelaa toiseksi korkeimmalla sarjatasolla jalkapallossa, jääkiekossa, käsipallossa sekä koripallossa. Seura on perustettu vuonna 1885. Seuran perustivat englantilaiset insinöörit, jotka olivat rakentamassa rautateitä Jyllantiin. Ensisijaisena lajina oli alkuvuosina englantilaisten suosima kriketti. Seuran alkuperäinen nimi olikin Aalborg Cricketclub, joka vaihdettiin Aalborg Boldklubiin 1899 ja 1906 nykyiseen muotoon Aalborg Boldspilklub.
Jalkapallo tuli mukaan Aalborg BK:n lajivalikoimaan vuonna 1902. Seuralla on ollut edustusjoukkue Tanskan Superliigassa yhtäjaksoisesti vuodesta 1987 alkaen, mestaruuden joukkue on voittanut kolmesti. Mestarien liigaan Aalborg BK pääsi kaudella 1995–96, kun FK Dynamo Kiova menetti paikkansa sille lahjusskandaalin vuoksi. Aalborg BK oli ensimmäinen tanskalaisseura Mestarien liigassa ja sen tie päättyi lohkovaiheeseen.
AaB:n kotipeli vuonna 2018.
Joukkue > Nykyinen kokoonpano

Päivitetty 25. helmikuuta 2021
Saavutukset

Tanskan mestaruus (4): 1995, 1999, 2008, 2014
Tanskan Cupin voitto (3): 1966, 1970, 2014
Mestarien liigan lohkovaiheessa 1995–96 ja 2008–09
UEFA Intertoto Cup: 2007
Entisiä valmentajia

Martí Cifuentes (2021–2022)
Morten Wieghorst (2017–2018)
Kent Nielsen (2010–2015)
Magnus Pehrsson (2009–2010)
Allan Kuhn (2008)
Bruce Rioch (2008)
Erik Hamrén (2003–2008)
Hans Backe (1998)
Lars Søndergaard (1997, 2015–2016)
Sepp Piontek (1995)
Aiheesta muualla

AaB A/S (Arkistoitu – Internet Archive) (Virallinen sivusto)
Aalborg Boldspilklub af 1885 (Arkistoitu – Internet Archive) (Amatöörijalkapallojoukkueen sivusto)
UEFA:n joukkueprofiili
Aalborg Support Club (Arkistoitu – Internet Archive) (Virallinen fanien sivusto)
Jason Conley

| Jason Conley> Henkilötiedot |
| --- | --- |
Koko nimi:  Jason Conley
Syntynyt: 21. heinäkuuta 1981 (ikä 43)
Kansalaisuus:   Yhdysvallat
Koripalloilija
Lempinimi:  Coop
Pituus:  196 cm
Paino:  100 kg
Nyk. joukkue:  Helsinki Seagulls
Sarja:  Korisliiga
Pelaajaura
Yliopistojoukkueet
2001–2003 2003–2005:  Virginia Military Institute Missourin yliopisto
Seurajoukkueet
2005–2008 2009 2009–2010 2011 2012–2013 2014–2015 2015–:   Telekom Baskets Bonn  Namika Lahti  WBC Raiffeisen Wels  Joensuun Kataja  Lappeenrannan NMKY  Kouvot  Helsinki Seagulls
Jason Conley (s. 21. heinäkuuta 1981) on yhdysvaltalainen koripalloilija. Conley on pituudeltaan 195 cm ja pelaa joukkueessaan heittävän takamiehen sekä pienen laitahyökkääjän pelipaikoilla.
Conley on pelannut urallaan Saksan, Suomen ja Itävallan pääsarjoissa. Suomessa hän on edustanut Joensuun Katajan, Namika Lahden, Lappeenrannan NMKY:n ja Kouvojen Korisliiga-joukkueita. Kahden ensimmäisen Suomessa vietetyn kautensa aikana Conley saavutti SM-kultaa, SM-hopeaa ja Suomen cupin voiton. Conleyn ammattilaisura on ollut rikkonainen lukuisten loukkaantumisten takia. Yliopistovuodet hän vietti Virginia Military Institutessa sekä Missourin yliopistossa. Virginiassa pelatessaan Conley oli historian ensimmäinen tulokaspelaaja, joka voitti NCAA I-divisioonan pistetilaston.
Conley valittiin Korisliigan kuukauden pelaajaksi marraskuussa 2014. Vuodenvaihteessa 2015–2016 hän kärsi loukkaantumisesta. Seagulls selviytyi pudostuspeleihin, joissa Conley sai jalkavamman ja joutui sivuun mitaliotteluista.
Heinäkuussa 2016 Conley teki Seagullsin kanssa yksivuotisen jatkosopimuksen.
Saavutukset > Henkilökohtaiset saavutukset

Korisliigan kuukauden pelaaja, marraskuu 2014
Korisliigan toiseksi paras pisteidentekijä 2014
Saavutukset > Joukkuesaavutukset

Suomen mestaruus 2009
SM-hopeaa 2011
Suomen cup 2010
Jean Delville

Jean Delvillen muotokuva
Jean Delville (1867 Leuven – 19. tammikuuta 1953 Bryssel) oli belgialainen taidemaalari, okkultisti ja teosofi, joka edusti eurooppalaisen symbolismin esoteerista suuntausta. Hän myös kirjoitti runoutta ja poleemisia tekstejä hengellisistä aiheista.
Delville opiskeli vuoteen 1889 saakka Brysselin kuninkaallisessa taideakatemiassa. Hän alkoi pitää ammattimaisesti näyttelyitä 20-vuotiaana. Varhaisimmissa teoksissaan Delville kuvasi muun muassa maisemia ja köyhälistön oloja. Hän etääntyi naturalistista juuristaan tutustuttuaan symbolismiin Pariisissa 1880-luvun puolessavälissä. Delville tapasi omaperäisen katolisen okkultisti Joséphin Péladanin vuonna 1887 tai 1888. Vuosina 1892–1895 hän piti näyttelyitä Péladanin Salon de la Rose + Croix'ssa. Varhaisia okkultistisia vaikutteita Delville omaksui lisäksi Éliphas Lévin ja Alexandre Saint-Yves d'Alveydren opeista. Vuonna 1895 hän voitti Belgian Prix de Romen ja lähti Italiaan. Siellä Delville maalasi teoksensa L'école de Platon, joka oli näytteillä ensimmäisen kerran Brysselissä vuonna 1898. Sittemmin teos on otettu Orsayn taidemuseoon. Delville irtautui Pariisista lähdettyään Péladanin vaikutuspiiristä ja alkoi pitää omia näyttelyitään Belgiassa. Hän yhdisteli hengellisissä kirjoituksissaan vaikutteita Édouard Schuralta ja teosofisen liikkeen ajattelijoilta, joihin kuuluivat Helena Blavatsky ja Annie Besant. Delville oli myöhemmin Belgian teosofisen seuran sihteeri. Hän kutsui ajatteluaan idealismiksi ja oli tuottelias hengellinen kirjoittaja, mutta ei juuri puhunut taiteestaan.
Delville näki taiteen tehtävänä hengellisen todellisuuden heijastamisen. Hänen tunnetuimpiin töihinsä kuuluu Mysteriosa (1892), joka on sävyltään salaperäinen meedion muotokuva. Teoksella on lisänimi "Rouva Stuart Merrillin muotokuva". Delvillen pojan Olivierin isästään kirjoittaman elämäkerran mukaan maalauksessa esiintyy symbolistisen runoilija Stuart Merrillin belgialainen vaimo. Delvillen mukaan hengellistä valaistumista estävä tekijä oli rahan, vallan ja seksuaalisen mielihyvän tavoittelu. Tätä uskomusta heijastaa hänen teoksensa Les trésors de Satan (1895). Sekä Mysteriosa että Les trésors de Satan otettiin myöhemmin Belgian kuninkaallisiin taidemuseoihin. Apoteoosia kuvaava maalaus L'Homme-Dieu on tehty aikana, jona Delvillen mielenkiinto teosofiaa kohtaan kasvoi.
Delville opetti Brysselin kuninkaallisessa taideakatemiassa ja Glasgow School of Artissa. Hän oli naimisissa ja hänellä oli kuusi lasta. Taidekriitikko Paul Caso tapasi Delvillen vuonna 1951 tämän kotona ja kuvaili hänen jääneen tuossa vaiheessa taidemaailmassa täysin yksin. Mahdollista on, että Delvillen kirjoitusten jyrkkä ja poleeminen sävy etäännytti muita hänestä. Kiinnostus Delvillen taidetta kohtaan elpyi myöhemmin muun muassa Lontoossa 1968 ja Pariisissa 1972 pidettyjen näyttelyjen myötä. Sittemmin hänen teoksiaan on usein sisällytetty symbolismia esitteleviin näyttelyihin. Niitä on otettu myös Kansainvälisen Teosofisen Seuran päämajaan Intian Adyariin.
Wienin piiri

Wienin piiri (saks. der Wiener Kreis) oli 1920–1940-luvulla kokoontunut joukko filosofeja ja tieteentekijöitä, jotka edustivat loogista empirismiä ja muodostivat erään ajan merkittävimmistä filosofisista suuntauksista. Piirin perustajan Moritz Schlickin lisäksi piiriin kuuluivat muiden muassa Rudolf Carnap, Herbert Feigl, Philipp Frank, Kurt Gödel, Hans Hahn, Victor Kraft, Karl Menger, Otto Neurath ja Friedrich Waismann. Piirin vaikutukseen kuului muun muassa suomalainen Eino Kaila. Piiri kokoontui nimensä mukaisesti Wienissä.
Piirin jäsenillä oli enimmäkseen yhtäläinen asenne filosofiaa kohtaan: sitä luonnehtivat käsitys, että tietoa voi saada vain kokemuksen kautta, ja että paras menetelmä ratkaista filosofisia ongelmia oli symbolista logiikkaa hyödyntävä looginen analyysi. Piiri tunnetaan arvostelevasta suhtautumisestaan Immanuel Kantin filosofiaa ja vastustavasta asenteesta metafysiikkaa kohtaan.
Filosofia > Yhtenäistiede

Wienin piirin tavoitteena oli yhtenäistiede, sellaisen järjestelmän muodostaminen, jossa jokainen oikeutettu väitelause voitiin pelkistää alemman tason käsitteitä käyttäväksi väitelauseeksi niin, että jokainen jäljelle jäävä käsite viittaa suoraan kokemukseen. Tästä seurasi selkeän, eri ihmisten väliseen viestintään sopivan ja puolueettoman symbolisen kielen tavoittelu, kielen, joka poistaisi luonnollisen kielen monimerkityksellisyydestä seuraavat ongelmat. Wienin piiri julkaisi kirjoituskokoelmaa nimeltä Einheitswissenschaft (Yhtenäistiede), jota toimittivat Rudolf Carnap, Philipp Frank, Hans Hahn, Otto Neurath, Jørgen Jørgensen (Hahnin kuoltua) ja Charles W. Morris (vuodesta 1938). Sen tavoitteena oli esittää yhtenäinen näkemys tieteestä. Kokoelman julkaiseminen kuitenkin pysähtyi toisen maailmansodan aiheuttamien ongelmien vuoksi. Vuonna 1938 aloitti Yhdysvalloissa toinen julkaisusarja nimeltään International Encyclopedia of Unified Science (Kansainvälinen yhtenäistieteen ensyklopedia), mutta hanke ei koskaan valmistunut. Sarjassa julkaistiin vain ensimmäinen osa, Foundations of the Unity of Sciences (Yhtenäistieteen perusteet). Se käsitti kaksi osaa, joissa oli yhteensä kaksikymmentä tutkielmaa, jotka julkaistiin vuosien 1938 ja 1969 välillä. Rudolf Carnap ja Charles Morris muistelevat vuoden 1969 painoksen esipuheessa:
»’Encyclopedia’ oli alun perin Otto Neurathin ajatus. Se oli tarkoitettu tieteiden yhtenäisyyden liikkeen ilmentymäksi – – Alkuperäiset tavoitteet ensyklopedialle olivat kunnianhimoiset. Kahden johdanto-osan lisäksi siinä oli tarkoitus julkaista osa tieteiden menetelmäopista, toinen tieteiden yhdistämisen tämänhetkisestä tilasta, ja mahdollisesti osa tieteiden soveltamisesta. Suunnitelmissa oli, että teos kokonaisuudessaan käsittäisi noin 26 osaa (260 tutkielmaa).»
Kongressit ja julkaisut

Wienin piiri järjesti useita filosofisia kongresseja yhdessä Berliinin piirin kanssa. Ensimmäiset alustavat kongressit järjestettiin Prahassa (1929), Königsbergissä (1930) ja Prahassa (1934). Ensimmäinen tieteellisen filosofian kongressi järjestettiin Pariisissa (1935), ja sitä seurasivat kongressit Kööpenhaminassa (1936), Pariisissa (1937), Britannian Cambridgessa (1938) ja Massachusettsin Cambridgessa (1939). Königsbergin kongressi (1930) oli hyvin tärkeä, koska Kurt Gödel ilmoitti todistaneensa ensimmäisen kertaluvun logiikan täydellisyyden ja formaalin aritmetiikan epätäydellisyyden. Toinen keskeinen kongressi oli Kööpenhaminan kongressi (1936), joka oli omistettu kvanttifysiikalle ja syysuhteelle.
Vuosien 1928 ja 1937 välillä Wienin piiri julkaisi kymmenen teosta Schlickin ja Frankin toimittamassa kokoelmassa nimeltä Schriften zur wissenschaftlichen Weltauffassung (Kirjoituksia tieteellisestä maailmankäsityksestä). Muun muassa Karl Popperin teos Logik der Forschung julkaistiin tässä kokoelmassa. Seitsemän teosta julkaistiin toisessa kokoelmassa nimeltä Einheitswissenschaft (Yhtenäistiede). Vuonna 1930 Rudolf Carnap ja Hans Reichenbach alkoivat toimittaa julkaisua Erkenntnis, jota julkaistiin vuoteen 1940 saakka. Vuodesta 1939 sitä toimittivat Otto Neurath, Rudolf Carnap ja Charles W. Morris.
Seuraavassa on luettelo Wienin piirin kahdessa kokoelmassaan julkaisemista teoksista:
Schriften zur wissenschaftlichen Weltauffassung, toimittajat Schlick ja Frank:
Richard von Mises, Wahrscheinlichkeit, Statistik und Wahrheit, 1928
Rudolf Carnap, Abriss der Logistik, 1929
Moritz Schlick, Fragen der Ethik, 1930
Otto Neurath, Empirische Soziologie, 1931
Philipp Frank, Das Kausalgesetz und seine Grenzen, 1932
Otto Kant, Zur Biologie der Ethik, 1932
Rudolf Carnap, Logische Syntax der Sprache, 1934
Karl Raimund Popper, Logik der Forschung, 1934
Josef Schächeter, Prolegomena zu einer kritischen Grammatik, 1935
Victor Kraft, Die Grundlagen einer wissenschaftliche Wertlehre, 1937
Einheitswissenschaft, toimittajat Carnap, Frank, Hahn, Neurath, Joergensen (Hahnin kuoltua), Morris (vuodesta 1938):
Hans Hahn, Logik, Mathematik und Naturerkennen, 1933
Otto Neurath, Einheitswissenschaft und Psychologie, 1933
Rudolf Carnap, Die Aufgabe der Wissenschaftlogik, 1934
Philipp Frank, Das Ende der mechanistischen Physik, 1935
Otto Neurath, Was bedeutet rationale Wirtschaftsbetrachtung, 1935
Otto Neurath, E. Brunswik, C. Hull, G. Mannoury, J. Woodger, Zur Enzyklopädie der Einheitswissenschaft. Vorträge, 1938
Richard von Mises, Ernst Mach und die empiristische Wissenschaftauffassung, 1939
Vastaanotto

Britanniassa Alfred J. Ayer tutustutti akateemiset piirit Wienin piirin töihin. Myös Itävallasta Britanniaan siirtynyt Karl Popper oli tärkeässä asemassa Wienin piirin ajatusten vastaanoton ja arvostelun kannalta, vaikka hän ei koskaan osallistunutkaan piirin kokouksiin.
Suomalainen Eino Kaila (1890–1958) osallistui Wienin piirin kokouksiin ja toi loogisen empirismin Suomeen.
Looginen empirismi levisi Yhdysvalloissa 1920- ja 1930-luvuilla. Schlick toimi vierailevana professorina Stanfordin yliopistossa vuosina 1929 ja 1932, kun taas Feigl, joka oli muuttanut Yhdysvaltoihin vuonna 1930, toimi lehtorina (1931) ja professorina (1933) Iowan yliopistossa. Loogisen empirismin leviämiseen Yhdysvaltoihin vaikuttivat huomattavasti myös Carl Gustav Hempel, Hans Reichenbach, Rudolf Carnap ja Philipp Frank Toinen linkki Yhdysvaltoihin oli Willard Van Orman Quine joka matkusteli vuosina 1932–1933 Wienissä, Prahassa ja Varsovassa.
Kirjallisuutta > Suomeksi

Haaparanta, Leila: Millainen on filosofinen ongelma? Niin & näin, 1999, nro 4, s. 3–6.  Artikkelin verkkoversio.
Hirvonen, Ilmari: Moritz Schlickin empiirinen realismi. Ajatus, 2019, 76. vsk, s. 125–167.  Artikkelin verkkoversio.
Lammenranta, Marku: Onko Wienin piiri kuollut? Tieteessä tapahtuu, 2003, 21. vsk, nro 1, s. 53–56.  Artikkelin verkkoversio.
Lindfors, Pertti & Hartikainen, Erkki: Wienin piiri vastusti metafysiikkaa. Vapaa ajattelija, 2003, nro 1.  Artikkelin verkkoversio.
Manninen, Juha: Eino Kaila ja tie Wienin piiriin. Tieteessä tapahtuu, 2002, 20. vsk, nro 2.  Artikkelin verkkoversio.
Manninen, Juha: Realisti Wienin piirin väittelyissä. Tieteessä tapahtuu, 2002, 20. vsk, nro 7, s. 40–52.  Artikkelin verkkoversio.
Manninen, Juha: Wien, Cambridge, Königsberg: Filosofisia tapahtumia 1929–1930. Tieteessä tapahtuu, 2004, 22. vsk, nro 4, s. 17–26.  Artikkelin verkkoversio.
Manninen, Juha: Ennen Wienin piiriä: Moritz Schlick, Hans Reichenbach ja Eino Kaila Järjen todellisuus. Juhlakirja Markku Mäelle, Osa 2.
Niiniluoto, Ilkka & Koskinen, Heikki J. (toim.): Wienin piiri.  Helsinki:  Gaudeamus, 2002.  ISBN 951-662-866-4.
Raatikainen, Panu: Looginen positivismi, Wienin piiri ja Moritz Schlick. Niin & näin, 2014, nro 1, s. 31–34.  Artikkelin verkkoversio.
Sintonen, Matti: Empirismi ja positivismi. Teoksessa Niiniluoto, Ilkka & Saarinen, Esa (toim.): Nykyajan filosofia, s. 45–109.  Helsinki:  WSOY, 2002.  ISBN 951-0-26207-2.