stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Jean-François Champollion
Ura

Champollion sai vapautuksen asepalveluksesta ja palasi 19-vuotiaana Grenobleen opettamaan historiaa. Hän julkaisi vuonna 1814 muinaisesta Egyptistä kaksiosaisen teoksen L'Égypte sous les Pharaons.
Grenoblen tiedekunnan lakkautuksen 1815 jälkeen Champollion jatkoi työskentelyä egyptiläisten tekstien parissa. Niitä ei aiemmin ollut pystytty tulkitsemaan, mutta Champollion alkoi havaita yhteyksiä hieroglyfien ja muiden tekstien välillä. Hän kirjoitti havainnoistaan kirjeen Lettre à M. Dacier vuonna 1822 ja kaksi vuotta myöhemmin pitemmän tutkielman muinaisen Egyptin kirjoitusjärjestelmistä. Tutkielma herätti heti suurta huomiota, sillä se tarjosi jo pitkään etsityn avaimen Egyptin hieroglyfien tulkitsemiseen.
Champollionin tutkimusten jälkeen egyptologia lähti todelliseen nousuun. Aikaisemmin käsittämättömiä tekstejä pystyttiin nyt tulkitsemaan. Tämä mahdollisti entistä paremman muinaisten egyptiläisten yhteiskunnan ja kulttuurin tutkimisen. Champollionia pidetäänkin nykyään modernin egyptologian isänä. Laajasta tutkimuksestaan huolimatta Champollion ei kyennyt yksin selvittämään kaikkia muinaisen egyptin kielen sanoja ja kielioppisääntöjä. Hän loi silti perustan kielen tutkimukselle, jota käytetään yhä tänäkin päivänä.
Champollion käytti tutkimuksensa pohjana vuonna 1799 löydettyä Rosettan kiveä. Kiveen oli kaiverrettu teksti kolmella eri kirjoituksella, hieroglyfeillä, demoottisella kirjoituksella sekä kreikkalaisella kirjoituksella ja kahdella kielellä, muinaisegyptiksi ja kreikaksi. Champollion tutki tekstien rakennetta yhdistääkseen eri kielten sanat ja rakenteet toisiinsa. Champollionin sujuva koptin kielen taito auttoi häntä suuresti tulkitsemaan tekstejä. Oleellinen hieroglyfien arvoituksen ratkaisemiseen johtanut oivallus oli se, että Champollion totesi ensimmäisenä hieroglyfien olevan foneettisia merkkejä eikä symbolista kuvakirjoitusta, kuten perimätieto ja harvat hieroglyfejä käsittelevät vanhat kirjalliset lähteet virheellisesti kertoivat.
Champollion onnistui pitkällisen tutkimuksen jälkeen translitteroimaan egyptinkielisiä tekstejä. Hän muunsi hieroglyfit ensin koptin kielen aakkosille ja siitä edelleen nykyaikaisille aakkosille. Champollion tunsi 864 eri hieroglyfimerkkiä, mutta nykyään niitä tiedetään olleen hiukan enemmän.
Champollionista tuli vuonna 1826 Louvren egyptiläisen museon kuraattori. Hän kävi Egyptissä vuosien 1828–1830 aikana. Palattuaan hän otti vastaan häntä varta vasten perustetun egyptologian professorinviran.
Kuolema

Champollion kuoli vuonna 1832 ollessaan kirjoittamassa egyptin kielen kielioppia ja sanakirjaa. Teos julkaistiin hänen kuolemansa jälkeen.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Jean-François Champollion Wikimedia Commonsissa
Hirvelä (täsmennyssivu)

Hirvelä voi tarkoittaa seuraavia:
Paikannimi

Hirvelä, kylä Kiikalassa Salossa
Hirvelän kansakoulu, vuoteen 1966 toiminnassa ollut kansakoulu Kiikalassa Varsinais-Suomessa
Hirvelä, kylä ja asuinalue Kuusankoskella Kouvolassa
Hirvelän koulu, yläkoulu Voikkaan kaupunginosassa Kouvolassa
Hirvelä, kylä Sippolassa Kouvolassa
Sukunimi

Erkki Hirvelä (1937–2020), taidemaalari
Inger Hirvelä López (o.s. Sandholm, s. 1940), poliitikko ja diplomaatti
Jaakko Hirvelä (1838–1918), poliisi, maanviljelijä ja valtiopäivämies
Juho Hirvelä (1861–1939), urkuharmonitehtailija
Markku Hirvelä (s. 1956), kuvanveistäjä
Päivi Hirvelä (s. 1954), oikeusneuvos
Reijo Hirvelä (s. 1943), iskelmä- ja jazzlaulaja
Sara Ramsay (o.s. Hirvelä, s. 1969), malli, hammaslääkäri ja valtiotieteilijä
Ville-Veikko Hirvelä (s. 1962), kansalaisaktivisti.
| --- | --- |
: Tämä on täsmennyssivu, joka luettelee monimerkityksisen käsitteen eri merkitykset tai useita eri henkilöitä. Artikkelisivuja, joiden nimessä tai tekstissä lukee ”Hirvelä”, voi hakea sivunnimihaulla, laajalla sivunnimihaulla tai tekstihaulla.
Hrodnan tupakkatehdas

| Hrodnan tupakkatehdas Hrodnan Neman-tupakkatehdas |
| --- | --- |
Yritysmuoto:  osakeyhtiö OAO
Perustettu:  1861
Kotipaikka:  Ulitsa Ordžonikidze 18, Hrodna 230771, Hrodnan alue,  Valko-Venäjä
Toimiala:  tupakkateollisuus
Tuotteet:  savukkeet ja muuta tupakkatuotteet
Liikevaihto:  2 111  miljardia BYR eli  186,2 milj. EUR (2012)
Nettotulos:  480,9 miljardia BYR eli    42,4 milj. EUR (2012)
Henkilöstö:  1 265  (2012 keskimäärin)
Omistaja:  Valko-Venäjän valtio
Kotisivu:  www.tabak.by/en/
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Hrodnan tupakkatehdas eli Hrodnan Neman-tupakkatehdas (ven. Гродненская табачная фабрика "Неман" ОАО, Grodnenskaja tabatšnaja fabrika "Neman") on Valko-Venäjän luoteisosassa, Hrodnan kaupungissa toimiva tupakkateollisuusyritys. Yhtiö on perustettu alun perin vuonna 1861. Se on valtion omistama osakeyhtiö (OAO), joka tekee yhteistyötä kansainvälisen British American Tobacco-tupakkakonsernin kanssa. Hrodnan tupakkatehtaalla oli vuonna 2012 palveluksessaan keskimäärin 1 265 työntekijää.
Hrodnan valtiollinen tupakkatehdas 1930-luvulla.
Hrodnan tupakkatehtaan liikevaihto oli vuonna 2012 yhteensä 2 111 miljardia ja nettotulos 481 miljardia Valko-Venäjän ruplaa. Euroiksi muunnettuna liikevaihto oli 186,2 miljoonaa ja nettotulos 42,4 miljoonaa (valuuttamuunnos Valko-Venäjän virallisin vuoden 2012 lopun kurssein). Yhtiö kuului vuonna 2012 kymmenen ruplamääräisesti tuottavimman valkovenäläisen valtiollisen osakeyhtiön (OAO) joukkoon.
Vuonna 2013 yhtiö oli ilmeisesti lisäämässä kannattavuuttaan jonkin verran, sillä jo tammi-syyskuun voitoksi raportoitiin 44,67 miljoonaa dollaria, mikä oli 20,3 prosenttia edellisvuoden vastaavaa jaksoa korkeampi lukema. Määräisesti vuoden 2013 tuotannon kasvuksi raportoitiin runsas 3 %.
Hrodnan tupakkatehtaan kilpailija on Valko-Venäjän toinen tupakkatehdas, 1998 aloittanut, Minskiin sijoittunut OOO Tabak-Invest. Se edustaa esimerkiksi maailman 3. suurimman tupakkavalmistajan, japanilaisen Japan Tobacco Inc:in savukkeita ja on lisännyt myyntiään esimerkiksi perustamansa Korona-hypermarketketjun avulla. Japanilaisten tupakkamerkkien osuus oli vuonna 2012 noin 30 % Valko-Venäjän markkinoista.
Ihmissusi (Arda)

Ihmissudet ovat fiktiivisiä olentoja J. R. R. Tolkienin Keski-Maassa.
Ihmissudet ovat Mustan Ruhtinaan Morgothin palvelijoita. Ensimmäisellä ajalla Sauron toimi isäntänsä Morgothin ihmissusien päällikkönä. Ihmissudet olivat susia, joihin Sauron vangitsi pahoja henkiä. Keski-Maan Kolmannella Ajalla niitä ei enää näkynyt.
On ehdotettu, että kolmannella ajalla vaikuttaneet älykkäät ja suurikokoiset sudet, Hukat, olisivat sukua muinaisille ihmissusille.
Hirvenjuoksu

Hirvenjuoksu on urheilumuoto, joka koostuu kolmesta osalajista; juoksu, etäisyyden arviointi ja ammunta.
Kilpailun kulku

Hirvenjuoksuissa juostava juoksumatka vaihtelee 4–7 kilometrin välillä. Alkuvaiheessa taipaletta on arviointipiste, jossa arvioidaan kuinka kaukana hirvenpäät ovat. Matka vaihtelee 50–200 metrin välillä. Kun noin kolme neljäsosaa matkasta on juostu, on ammunnan vuoro. Siellä ammutaan sadan metrin päähän kymmenen laukausta metsästyskiväärillä. Sen jälkeen juostaan vielä lyhyt matka.
Aiheesta muualla

http://www.metsastajaliitto.fi/node/25 (Arkistoitu – Internet Archive)
I-1 (1924)

| I-1 |
| --- | --- |
 I-1

Aluksen vaiheet
Rakentaja:  Kawasaki, Kōbe
Kölinlasku:  12. maaliskuuta 1923
Laskettu vesille:  15. lokakuuta 1924
Palveluskäyttöön:  10. maaliskuuta 1926
Poistui palveluskäytöstä:  1. huhtikuuta 1943
Loppuvaihe:  upotettu 29. tammikuuta 1943
Tekniset tiedot
Uppouma:  2 135 t (pinnalla) 2 791 t (sukellus)
Pituus:  93,9 m (vesiraja) 97,5 m (kokonaispituus)
Leveys:  9,2 m
Syväys:  5,0 m
Koneteho:  6 000 bhp (pinnalla) 2 600 shp (sukellus)
Nopeus:  18 solmua (pinnalla) 8 solmua (sukellus)
Miehistöä:  92
Aseistus
Aseistus:  2 × 14 cm/40 ilmatorjuntatykkiä 6 × 53 cm torpedoputkea
I-1 oli keisarillisen Japanin laivaston vuonna 1926 valmistunut I-1-luokan sukellusvene.
Valmistus

Alus tilattiin vuoden 1923 hankinnoissa Kawasakin Kōben telakalta, missä köli laskettiin 12. maaliskuuta 1923. Alus laskettiin vesille 15. lokakuuta 1924 ja otettiin palvelukseen 10. maaliskuuta 1926.
Palvelus

Alus upposi 29. tammikuuta 1943 Guadalcanalilla ja poistettiin alusluettelosta 1. huhtikuuta.
Il pomo d’oro

Il pomo d’oro (Kultainen omena) on Antonio Cestin säveltämä prologin ja viisi näytöstä käsittävä ooppera. Sen libretto on Francesco Sbarran käsialaa. Teos kantaesitettiin hovin edessä Wienissä 1668. Teoksen pituuden johdosta esitys annettiin kahtena päivänä: 12. ja 14. heinäkuuta. Se järjestettiin Espanjan Margarita Teresan 17-vuotispäivän kunniaksi.
Oopperassa on kaikkiaan 47 roolia. Sen aiheena on Pariksen tuomio.
Käännös suomeksi
Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista. 
Alkuperäinen artikkeli: en:Il pomo d'oro
Il primo giorno d’estate

| ”Il primo giorno d'estate” Violetta |
| --- | --- | --- |

Singlen tiedot
 Julkaistu: 21. kesäkuuta 2014
 Tuottaja(t): Alessandro Magnanini
 Tyylilaji: Pop
 Kesto: 03.20
 Levy-yhtiö: Sony Music Entertainment
Violettan muut singlet
| ”Dimmi che non passa” 2013 | ”Il primo giorno d'estate” 2014 |   |
Il primo giorno d'estate (Suomeksi: Kesän ensimmäinen päivä) on italialaislaulaja Violettan kappale, joka julkaistiin hänen uransa toisena singlenä 21. kesäkuuta 2014. Kappale julkaistiin vain digitaalisesti ladattavana ja nykypäivään mennessä se ei ole ollut osana mitään albumia tai EP-levyä. Kappaleelle on tehty myös musiikkivideo, joka kuvattiin Marina di Ravennassa, Italiassa kesäkuussa 2014. Violetta pyysi hänen Facebook-sivujensa kautta faneja tulemaan osaksi musiikkivideon kuvaamista, joka sijoittuu pääosin "Hana Bin" rannalle sekä muihin pienen rantakaupungin kohteisiin. Video julkaistiin virallisesti 4. heinäkuuta 2014.
Käännös suomeksi
Hautakankaan tuulivoimapuisto

| Hautakankaan tuulivoimapuisto |
| --- | --- |
Valtio:  Suomi
Sijainti:  Kinnula
Rakentaminen alkoi:  kesä 2021 
Valmistunut:  kesä 2023 
Perustaja:  Winda Energy 
Rakennuttaja:  Winda Energy
Omistaja:  BlackRock Real Asset 
Tuulivoimapuisto
Tyyppi:  maatuulivoimalaitos
Korkeus:  155–163 m 
Pinta-ala:  2,4 km² 
Tuulivoimalat:  8 × Nordex N163 (5,7 MW) 
Kapasiteetti:  45,6 MW  
Hautakankaan tuulivoimapuisto on Keski-Suomessa Kinnulan kirkonkylän ja Jääjoen itäpuolella sijaitseva tuulivoimapuisto, jossa toimii 8 tuulivoimalaitosta. Niiden kokonaiskapasiteetti on 46 megawattia. Tuulivoimapuiston on rakentanut Winda Energy ja sen omistaa BlackRock Real Asset.
Hautakankaan tuulipuistolla voidaan tarkoittaa myös suunniteltua Pyhäjärven Hautakankaan tuulivoimapuistoa  tai Rahkolan-Hautakankaan tuulivoimapuistoa, joka on vielä vuonna 2024 kehittelyvaiheessa.
Yleistä

Tuulivoimapuisto sijaitsee yli kuusi kilometriä Kinnulan kirkolta itään päin. Voimala-alue on osittain soistunutta ja asumatonta metsämaata, jonka tuulivoimaloista mitattuna lähin asutus sijaitsee puolentoista kilometrin päässä. Tuulipuiston pituus on 2,8 kilometriä, leveys 1,6 kilometriä, ja kaikki voimalaitokset sisällensä sulkevan alueen pinta-ala on 2,4 neliökilometriä. Paikannimillä ilmaistuna voimala-alue sijaitsee Takanevan, Katajanevan, Matonevan ja Ruotesuon alueilla. Voimala-alueelle tulee metsäautotiet Kinnulan ja Viitasaaren väliseltä seututieltä 775.
Tuulivoimalaitokset ovat saksalaisen Nordexin valmistamaa Delta4000-perheen N163-mallia, jonka napakorkeus on noin 160 metriä , tuuliturbiinin halkaisija 163 metriä, ja jonka kapasiteetti on 5,7 megawattia. Voimalat sijaitsevat 155–163 metrin korkeudella mpy.
Sähköverkon tietoja ei ole tässä käytettävissä. Voimaloiden tuottama sähkö johdetaan todennäköisesti maakaapeleilla alueen lounaispuolella sijaitsevalle sähköasemalle. Sieltä tuotetun sähkön jännite nostetaan puiston länsipuolella kulkevan sähkölinjan jännitteeseeseen, joka kuuluu kantaverkkoon.
Historiaa > Suunnittelu

Tässä ei tunneta hankkeen alkuaikojen toimia, mutta sitä on erään toimeksiannon perusteella hoitanut Winda Invest (nykyinen Winda Energy). Se kartoitti vuonna 2015 hankeyhtiönsä Tuulipuisto Oy Kinnulan toimesta muinaismuistoja alueelta, jonne oli tuolloin suunnitteilla yhdeksän tuulivoimalaitosta.
Hankeen suunnittelussa ei käytetty YVA-menettelyä, sillä sen ehdot eivät täyttyneet. Tuulipuiston kokonaiskapasiteetti jäi 30 megawattiin, joka on YVA-menettelyn raja-arvo. Huhtikuussa 2019 uutisoitiin kuitenkin, että Winda Power (nykyään Winda Energy) haluisi käyttää tuulipuistossa tehokkaampia tuulivoimaloita, jolloin sen kapasiteetti nousisi 45 megawattiin. Yhtiö oli tiedustellut Keski-Suomen ELY-keskukselta, tarvitseeko tämän takia siirtyä YVA-menettelyyn. Kinnulan kunnanhallitus oli ilmoittanut ELY-keskukselle, ettei kunnan puolesta asiassa ollut huomautettavaa.
Historiaa > Rakentaminen

Winda Energy hankki tuulivoimapuistolle rahoittajaksi investointiyhtiön BlackRock Real Assets, jolloin rakentaminen voitiin aloittaa. Keski-Suomen Betonirakenne ilmoitti rakentavansa Winda Energylle kolmen tuulivoimapuiston voimaloiden perustukset ja asennuskentät, voimaloiden väliset kaapeloinnit ja niiden välisen tiestön, joiden tulisi olla valmiina vuoden 2022 aikana. Tuulipuiston perusrakenteiden rakentaminen aloitettiin kesäkuussa 2021. Perusrakenteet valmistuivat vuoden 2022 alkupuoliskolla ja tuulivoimaloiden asentaminen loppuvuoden aikana. Tuulivoimaloiden testijakso päättyi, jolloin sähköntuotanto alkoi täysimääräisenä kesällä 2023.
I-51 (1921)

| I-51 |
| --- | --- |
 I-51

Aluksen vaiheet
Rakentaja:  Kuren laivastoarsenaali
Kölinlasku:  6. huhtikuuta 1921
Laskettu vesille:  29. marraskuuta 1921
Palveluskäyttöön:  20. kesäkuuta 1924
Poistui palveluskäytöstä:  1. huhtikuuta 1940
Loppuvaihe:  myyty 1941
Tekniset tiedot
Uppouma:  1 500 t (pinnalla) 2 430 t (sukellus)
Pituus:  91,4 m (kokonaispituus)
Leveys:  8,8 m
Syväys:  4,60 m
Koneteho:  5 200 bhp (pinnalla) 2 000 shp (sukellus)
Nopeus:  20 solmua (pinnalla) 10 solmua (sukellus)
Toimintamatka:  20 000 merimailia@10 solmua (pinnalla) 100 merimailia@4 solmua
Miehistöä:  60
Aseistus
Aseistus:  1 × 12 cm/45 ilmatorjuntatykki 8 × 53 cm torpedoputkea 1 × 8 cm/40 ilmatorjuntatykki
I-51 (aiemmin sukellusvene No. 44) (jap. 伊号第五一潜水艦, I-gō Dai Gojū-ichi sensuikan) oli keisarillisen Japanin laivaston vuonna 1924 valmistunut kokeellinen sukellusvene.
Valmistus

Alus tilattiin vuonna 1919 vuoden 1918 hankinnoissa Kuren laivastontelakalta, missä köli laskettiin 6. huhtikuuta 1921. Alus laskettiin vesille 29. marraskuuta ja otettiin palvelukseen 20. kesäkuuta 1924 nimellä sukellusvene No. 44.
Se oli alkuperäisten suunnitelmien mukaan varustettu neljällä dieselmoottorilla, jotka kukin pyörittivät omaa akseliaan. Alukselle kuitenkin asennettiin vain kaksi dieselmoottoria ja kaksi akselia. Sen toimintamatka pinta-ajossa oli 20 000 merimailia 10 solmun nopeudella tai pinnan alla 100 merimailia neljän solmun nopeudella. Alus oli varustettu suunnitelmien mukaan 12 cm ja 76 millimetrin tykein, joista jälkimmäinen myöhemmin poistettiin. Aluksen torpedoaseistuksena oli kahdeksan 53 senttimetrin torpedoputkea, joihin kaikkiaan 24 torpedoa.
Palvelus

Alus nimettiin 1. marraskuuta 1924 I-51:ksi. Se poistettiin alusluettelosta 1. huhtikuuta 1940 ja myytiin vuonna 1941.
I-2 (1925)

| I-2 |
| --- | --- |


Aluksen vaiheet
Rakentaja:  Kawasaki, Kōbe
Kölinlasku:  6. elokuuta 1923
Laskettu vesille:  23. helmikuuta 1925
Palveluskäyttöön:  24. heinäkuuta 1926
Poistui palveluskäytöstä:  10. kesäkuuta 1944
Loppuvaihe:  upotettu 7. huhtikuuta 1944
Tekniset tiedot
Uppouma:  2 135 t (pinnalla) 2 791 t (sukellus)
Pituus:  93,9 m (vesiraja) 97,5 m (kokonaispituus)
Leveys:  9,2 m
Syväys:  5,0 m
Koneteho:  6 000 bhp (pinnalla) 2 600 shp (sukellus)
Nopeus:  18 solmua (pinnalla) 8 solmua (sukellus)
Miehistöä:  92
Aseistus
Aseistus:  2 × 14 cm/40 ilmatorjuntatykkiä 6 × 53 cm torpedoputkea
I-2 oli keisarillisen Japanin laivaston vuonna 1926 valmistunut I-1-luokan sukellusvene.
Valmistus

Alus tilattiin vuoden 1923 hankinnoissa Kawasakin Kōben telakalta, missä köli laskettiin 6. elokuuta 1923. Alus laskettiin vesille 23. helmikuuta 1925 ja otettiin palvelukseen 24. heinäkuuta 1926.
Palvelus

Alus upposi 7. huhtikuuta 1944 Hannoverinsaaren länsipuolella ja poistettiin alusluettelosta 10. kesäkuuta.
Il pleut de l’or

|  Il pleut de l’or> Kappaleen tiedot |
| --- | --- |
Esittäjä(t):  Michael von der Heide
Kesto:  3:01
Tyylilaji:  pop
Säveltäjä(t):  Michael von der Heide Pele Loriano
Sanoittaja(t):  Michael von der Heide Heike Kospach André Grüter
Euroviisutiedot
Vuosi:  2010
Maa:  Sveitsi
Kieli:  ranska
Sijoitus semifinaalissa:  17.
Pisteet semifinaalissa:  2
Sanat:  sanoitus
Il pleut de l’or on Michael von der Heiden esittämä kappale, jolla hän edusti Sveitsiä vuoden 2010 Eurovision laulukilpailussa Norjan Oslossa.
Kappale kilpaili Euroviisujen toisessa semifinaalissa, jossa se sijoittui seitsemänneksitoista ja täten karsiutui finaalista.
Il me donne rendez-vous

|  Il me donne rendez-vous> Kappaleen tiedot |
| --- | --- |
Esittäjä(t):  Nathalie Santamaria
Säveltäjä(t):  François Bernheim
Sanoittaja(t):  Didier Barbelivien
Euroviisutiedot
Vuosi:  1995
Maa:  Ranska
Kieli:  ranska
Sijoitus:  4.
Pisteet:  94
Sanat:  sanoitus
Muuta:  Kapellimestarina Michel Bernholc
Il me donne rendez-vous on Nathalie Santamarian esittämä kappale, joka edusti Ranskaa vuoden 1995 Eurovision laulukilpailussa Irlannin Dublinissa.
Kappale sijoittui Euroviisuissa neljänneksi 94 pisteellä.
Hirvenjäkälät

| Hirvenjäkälät |
| --- | --- |
 Isohirvenjäkälä eli islanninjäkälä (Cetraria islandica)
Tieteellinen luokittelu
Kunta::  Sienet Fungi
Kaari::  Kotelosienet Ascomycota
Alakaari::  Pezizomycotina
Luokka::  Lecanoromycetes
Alaluokka::  Lecanoromycetidae
Lahko::  Maljajäkälät Lecanorales
Heimo::  Karpeet Parmeliaceae
Suku::  Hirvenjäkälät Cetraria  Ach.
Katso myös
   Hirvenjäkälät Wikispeciesissä   Hirvenjäkälät Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OK: 
Hirvenjäkälät (Cetraria) on jäkäläsuku. Useita hirvenjäkäliä on käytetty ennen vanhaan villan värjäykseen. Joitain lajeja on käytetty garam masalan ainesosina. Lajeille yksi tunnusomainen piirre on karhea jäkälän laita. Hirvenjäkälät sisältävät rasvahappoja, depsidejä ja depsidoneja. Suvun fotobionttina on viherlevä.
Hirvenjäkälälajeja

Cetraria aculeata – hietaokajäkälä
Cetraria ericetorum – pikkuhirvenjäkälä
Cetraria islandica
Cetraria islandica subsp. crispiformis – sirohirvenjäkälä
Cetraria islandica subsp. islandica – isohirvenjäkälä eli islanninjäkälä
Cetraria muricata – pikkuokajäkälä
Cetraria nigricans – tunturihirvenjäkälä
Cetraria odontella – okahirvenjäkälä
Cetraria sepincola – pikkuröyhelö
Aiheesta muualla

Funet: Hirvenjäkälät (Cetraria)
Laji.fi: Hirvenjäkälät (Cetraria)
ITIS: Cetraria (englanniksi)
UniProt: Taxonomy - Cetraria (englanniksi)
Global Biodiversity Information Facility (GBIF): Cetraria (englanniksi)
Consortium of Lichen Herbaria: Cetraria (englanniksi)
Houhajärvi (kylä)

Houhajärvi on kylä Sastamalan kaupungissa Pirkanmaalla. Kylä sijaitsee Houhajärven etelärannalla ja siihen kuuluu useita kulmakuntia.
Kylä on muodostunut kahden keskiaikaisen kylän, Houhalan ja Hannulan, yhdistyessä. Kylät sijaitsivat järven eri puolilla. Houhajärvi on asutettu naapurikyliin vertattuna myöhään. Houhala ja Hannula ovat yhdistyneet 1800-luvun aikana, ja Houhalan alkuperäinen kylätontti on hylätty.
Aiheesta muualla

Houhajärvi ry (Arkistoitu – Internet Archive)
Il piccolo Marat

Il piccolo Marat on Pietro Mascagnin kolminäytöksinen ooppera (dramma lirico) Giovacchino Forzanon librettoon. Se esitettiin ensi kertaa 2. toukokuuta 1921 Rooman Teatro Costanzissa. Kapellimestarina toimi säveltäjä itse ja nimiroolin tulkitsi tenori Hipólito Lázaro.
Hrodnan valtionyliopisto

| Janka Kupalan mukaan nimetty Hrodnan valtionyliopisto> Гродзенскі дзяржаўны ўніверсітэт імя Янкі Купалы  Гродненский государственный университет имени Янки Купалы |
| --- | --- |

Perustettu:  22. helmikuuta 1940
Tyyppi:  valtionyliopisto
Rehtori:  Andrei Korol
Sijainti:  Hrodna, Hrodnan alue  Valko-Venäjä (53.6848°N, 23.8395°E)
Osoite:  Vul. Ažeška 22, 230023 Hrodna, Valko-Venäjä
Sivusto:  www.grsu.by
Hrodnan valtionyliopiston päärakennus
Hrodnan valtionyliopiston päärakennus
Hrodnan valtionyliopisto Janka Kupalan mukaan  (valkoven.  Гродзенскі дзяржаўны ўніверсітэт імя Янкі Купалы, ГДУ,  Hrodzenski dzjaržauny universitet imja Janki Kupaly, HDU, ven.  Гродненский государственный университет имени Янки Купалы, ГрГУ,  Grodnenski gosudarstvennyi universitet imeni Janki Kupaly, GrGU) on vuonna 1940 perustettu yliopisto Valko-Venäjän länsiosassa Hrodnan alueen Hrodnassa.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Hrodnan valtionyliopisto Wikimedia Commonsissa
Ranking web of Universities: Grodno State University (englanniksi) (webometrics.info)
Hrodnan lääketieteellinen valtionyliopisto

| Hrodnan lääketieteellinen valtionyliopisto> Гродзенскі дзяржаўны медыцынскі універсітэт  Гродненский государственный медицинский университет |
| --- | --- |

Perustettu:  1958
Tyyppi:  valtionyliopisto
Sijainti:  Hrodna, Hrodnan alue  Valko-Venäjä (53.7003°N, 23.8175°E)
Osoite:  vul. Horkaha 80, 230009 Hrodna, Valko-Venäjä
Sivusto:  www.grsmu.by
Hrodnan lääketieteellisen yliopiston päärakennus
Hrodnan lääketieteellinen valtionyliopisto (valkoven.  Гродзенскі дзяржаўны медыцынскі універсітэт, ГДМУ,  Hrodzenski dzjaržauny medytsynski universitet, HDMU, ven.  Гродненский государственный медицинский университет, ГрГМУ,  Grodnenski gosudarstvennyi meditsinski universitet, GrGMU) on vuonna 1958 perustettu, lääkärien ja sairaanhoitajien koulutukseen keskittynyt yliopisto Valko-Venäjän länsiosassa Hrodnan alueen Hrodnassa.
Hrodnan lääketieteellinen valtionyliopisto on yksi Valko-Venäjän kaikkiaan neljästä lääketieteellisestä yliopistosta. Hrodnassa keskitytään kouluttamaan terveydenhoidon ammattilaisia yleislääketieteen, lääketieteellisen psykologian, lääketieteellisen diagnostiikan, hoitotieteen ja pediatrian alalla. Valkovenäläisten lääke- ja hoitotieteen opiskelijoiden ohella yliopistossa opiskelee myös muutamia satoja ulkomaalaisia opiskelijoita.
Aiheesta muualla

Ranking web of Universities: Grodna State Medical University (englanniksi) (webometrics.info)
Turun yliopiston yhteistyösopimukset, vaihto-ohjelma kattaa Hrodnan lääketieteellisen valtionyliopiston (Arkistoitu – Internet Archive) (utu.fi)
Il ragazzo della via Gluck

Il ragazzo della via Gluck on italialainen iskelmä. Laulun alkuperäinen levyttäjä oli italialainen Adriano Celentano, jonka versio menestyi Italiassa vuonna 1966. Säveltäjinä olivat Celentano ja Mariano Detto sekä sanoittajina Luciano Beretta ja Michele Del Prete.
Suomenkielisen käännöskappaleen sanat kirjoitti Kari Kuuva, joka itse levytti laulun nimellä "Asfalttia ja sementtiä" 17. tammikuuta 1968. Myöhemmin Katri Helena ja Kari Tapio tekivät omat versionsa.
Ruotsissa ja Norjassa laulu menestyi nimellä "Lyckliga gatan" Anna-Lena Löfgrenin levyttämänä ja Ranskassa laulu menestyi nimellä "La Maison où j'ai grandi" Françoise Hardyn esittämänä.