stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Oleksandr Usyk
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Oleksandr Usyk Wikimedia Commonsissa
| --- | --- |
Edeltäjä: Krzysztof Glowacki: WBO-liiton alemman raskaansarjan maailmanmestari 17. syyskuuta 2016 –   
| --- | --- |
Auktoriteettitunnisteet: Kansalliset :  Latvia
Juraj Druska

| Juraj Druska |
| --- | --- |
 Juraj Druska lokakuussa 2021.
Henkilötiedot
Syntynyt: 31. elokuuta 1994 (ikä 30)
Kansalaisuus:   Slovakia
Shakinpelaaja
Titteli:  kansainvälinen mestari (2015)
Elo-luku:  2472 (marraskuu 2023) 
Korkein Elo:  2530 (elokuu 2022) 
Juraj Druska (s. 31. elokuuta 1994) on slovakialainen shakinpelaaja, jolla on kansainvälisen mestarin arvonimi. Marraskuussa 2023 Druskan vahvuusluku on 2472, jolla hän on Slovakian viidenneksi vahvin aktiivipelaaja. Parhaimmillaan Druska on ollut elokuussa 2022 vahvuusluvulla 2530.
Druska pelasi shakin maailmancupissa 2021. Hän voitti ensimmäisellä kierroksella Mircea-Emilian Pârligrasin, mutta hävisi toisella kierroksella Jorden van Foreestille.
Aiheesta muualla

Juraj Druska ChessGames.com-sivustolla (englanniksi)
Terhi (nimi)

| Terhi |
| --- | --- |
Nimipäivä:   
– suomenkielinen:  6. helmikuuta
– ruotsinkielinen:  –
– ortodoksinen:  6. helmikuuta
Muunnelmia:  Terhikki
Vastineita eri kielissä:  –
Nimen alkuperä:  Kalevala
Infobox OKNimi-testi OK: 
Terhi on suomalainen naisen etunimi, joskin se esiintyy myös hyvin harvinaisena sukunimenä. Etunimi otettiin nimipäiväkalenteriin vuonna 1950 helmikuun 6. päivälle. Pidempi muoto Terhikki on ollut kalenterissa jo vuodesta 1929 lähtien. Ensimmäisen kerran Terhiä ehdotettiin nimivaihtoehdoksi vuonna 1879 yhdessä muodon Terhe kanssa.
Nimen taustalla on Kalevalassa mainittu utua seulova Terhenetär eli Terhenneiti. Sanana terhen tarkoittaa utua tai auerta. Terhi on myös lemmikkikasveihin kuuluva kasvilaji. Lounaismurteissa terhi voi tarkoittaa yleisemminkin karkealehtisiin kuuluvia kasveja.
Helmikuuhun 2025 mennessä nimi Terhi on annettu noin 8 280 naiselle ja muutamalle miehelle. Heistä yli puolet on 1960- ja 1970-luvuilla syntyneitä. Nimi Terhikki on annettu hieman yli 1 560 naiselle ja ainakin seitsemälle miehelle.  Sukunimenä Terhi on alle kymmenellä henkilöllä.
Tunnettuja Terhejä > Etunimenä

Terhi Ainiala (s. 1967), kielitieteilijä ja nimistöntutkija
Terhi Airas-Järventaus (s. 1961), koripalloilija
Terhi Arola, käsikirjoittaja
Terhi Dostal, o.s. Jääskeläinen (s. 1978), pianisti
Terhi Ekebom (s. 1971), sarjakuvataiteilija, graafinen suunnittelija ja kuvittaja
Terhi Hakala (s. 1962), diplomaatti
Terhi Heinilä (s. 1962), Naisjärjestöjen keskusliiton pääsihteeri
Terhi Holster(s. 1971), hiihtosuunnistaja ja suunnistaja
Terhi Häyrinen, o.s. Markkanen (s. 1973), ampumahiihtäjä
Terhi Ikonen (s. 1988), uimari ja räpyläuinnin maailmanmestari
Terhi Juurinen (1945–2015), keraamikko
Terhi Kiemunki (s. 1966), suomalainen Sinimustan Liikkeen poliitikko
Terhi Kokkonen (s. 1974), laulaja
Terhi Koulumies (s. 1971), poliitikko, kaupunginvaltuutettu, Kokoomuksen kansanedustaja ja kirjailija
Terhi Laakkonen (s. 1979), pesäpalloilija
Terhi Lehtonen, EU:n virkamies ja poliittinen taustavaikuttaja
Terhi Maczulskij, taloustieteilijä
Terhi Majasalmi (s. 1978), varallisuusvalmentaja, kiinteistösijoittaja, sarjayrittäjä ja tietokirjailija
Terhi Matikainen (s. 1982), laulaja ja lauluntekijä
Terhi Mertanen (s. 1981), jääkiekkoilija
Terhi Nieminen-Mäkynen (s. 1946), poliitikko
Terhi Panula (s. 1953), näyttelijä
Terhi Peltokorpi (s. 1975), poliitikko
Terhi Pirilä-Porvali (s. 1981), Yleisradion toimittaja
Terhi Rannela (s. 1980), kirjailija
Terhi Rönkä (s. 1975), pesäpalloilija
Terhi Suominen (s. 1975), valtiotieteilijä, tietokirjailija, Suomen Atlantti-Seuran pääsihteeri
Terhi Suorlahti, näyttelijä ja teatterintekijä
Terhi Tarkiainen (s. 1962), pikajuoksija
Terhi Tarkiainen (s. 1977), kirjailija
Terhi Tukio, ent. Tervashonka (s. 1981), yksi Hyvinkään paloittelusurman tekijöistä
Terhi Törmälehto (s. 1977), kirjailija, lehtori ja opettajankouluttaja
Terhi Utriainen (s. 1962), kirjailija
Terhi Uusi-Luomalahti (s. 1974), jalkapalloilija
Terhi Vedenkivi (s. 1956), runoilija ja kirjailija
Terhi Viianen (s. 1980), tv-kuuluttaja
Terhi Värri (s. 1999), pesäpalloilija
Terhi-Anna Wilska (s. 1967), sosiologian professori
Tunnettuja Terhejä > Sukunimenä

Kaarlo Terhi (1872–1921), kuoronjohtaja, laulunopettaja, runoilija ja kirjailija
Kuvitteellisia Terhejä

Terhi Sillanpää (ent. Tuominen), televisiosarjassa Uusi päivä
Muita Terhejä

Terhi-perämoottori
Terhi Oy, veneitä valmistava yritys
Juri Oganesjan

| Juri Oganesjan |
| --- | --- |

Henkilötiedot
Syntynyt: 14. huhtikuuta 1933 Rostov-na-Donu, Neuvostoliitto
Kansalaisuus:   venäläinen
Koulutus ja ura
Tutkinnot:  Moskovan insinööritieteen ja fysiikan instituutti
Väitöstyön ohjaaja:  Georgi Fljorov
Instituutti:  Fljorovin ydinreaktiolaboratorio, Dubnan ydintutkimuskeskus (OIJaI)
Tutkimusalue:  ydinfysiikka
Tunnetut työt:  useiden raskaiden alkuaineiden löytäminen, oganesson
Palkinnot:  Lise Meitnerin palkinto 2000, Venäjän valtionpalkinto 2010
Juri Tsolakovitš Oganesjan (ven. Юрий Цолакович Оганесян, s. 14. huhtikuuta 1933 Donin Rostov), on eräs huomattavimmista nykyajan venäläisistä ydinfyysikoista. Hänen tutkimusryhmänsä löysi ja syntetisoi useita eräistä raskaimmista tunnetuista alkuaineista. IUPAC:in mukaan Oganesjanin tutkimusryhmä löysi ensimmäisenä alkuaineet 114–118 (flerovium, moskovium, livermorium, tennessiini ja oganesson). Lisäksi hänen panoksensa järjestysluvun Z=100–108 aktinoidien, transaktinoidien ja superraskaiden alkuaineiden stabiilisuuden saaren tutkimuksessa on ollut pitkäaikaista ja merkittävää.
Oganesjan on Fljorovin ydinreaktiolaboratorio -tutkimuskeskuksen tieteellinen johtaja Dubnassa. Alkuaine dubnium on nimetty tämän laboratorion sijaintipaikan mukaan.
Vuonna 2009 amerikkalaiset tutkijat varmensivat Oganesjanin ryhmän jo kymmenen vuotta aikaisemmin löytäneen fleroviumin olemassaolon.
Kesäkuussa 2016 IUPAC esitti virallisesti järjestysluvun 118 alkuaineen (väliaikaiselta nimeltään ununoktium) nimeämistä oganessoniksi Oganesjanin mukaan. Tämä esitys hyväksyttiin marraskuussa 2016.
Aiheesta muualla

Juri Oganesjanin biografia (Arkistoitu – Internet Archive) (englanniksi)
Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista. 
Alkuperäinen artikkeli: ru:Оганесян, Юрий Цолакович
| Auktoriteettitunnisteet  |
| --- | --- |
Kansainväliset:  ISNI  VIAF  WorldCat 
Kansalliset:  Norja  Saksa  Israel  Yhdysvallat  Puola 
Tieteilijät:  ORCID  Scopus 
Muut:  IdRef 
Käännös suomeksi
Pelastakaa sotamies Ryan

| Pelastakaa sotamies Ryan> Saving Private Ryan |
| --- | --- |

Ohjaaja:  Steven Spielberg
Käsikirjoittaja:  Robert Rodat
Tuottaja:   Ian Bryce  Bonnie Curtis  Mark Gordon  Mark Huffam  Gary Levinsohn  Kevin De La Noy  Allison Lyon Segal  Steven Spielberg 
Säveltäjä:  John Williams
Kuvaaja:  Janusz Kamiński
Leikkaaja:  Michael Kahn
Pukusuunnittelija:  Joanna Johnston
Pääosat:   Tom Hanks  Tom Sizemore  Jeremy Davies  Edward Burns  Barry Pepper  Adam Goldberg  Vin Diesel  Giovanni Ribisi  Matt Damon 
Valmistustiedot
Valmistusmaa:   Yhdysvallat
Tuotantoyhtiö:  Amblin Entertainment DreamWorks SKG Paramount Pictures
Levittäjä:  UIP-Dunafilm Paramount Pictures DreamWorks
Ensi-ilta:   24. heinäkuuta 1998  25. syyskuuta 1998
Kesto:  170 min
Alkuperäiskieli:  englanti
Budjetti:  70 000 000 $
Tuotto:  481 840 909 $
Aiheesta muualla
Virallinen sivusto
IMDb 
Elonet
AllMovie
Infobox OKNimi-testi OK: 
Pelastakaa sotamies Ryan (engl. Saving Private Ryan) on vuonna 1998 ensi-iltansa saanut yhdysvaltalainen sotaelokuva, joka sijoittuu toiseen maailmansotaan ja perustuu löyhästi sodassa palvelleiden Nilandin veljesten tarinaan. Elokuvan on ohjannut Steven Spielberg, ja sen pääosissa näyttelevät Tom Hanks, Tom Sizemore, Edward Burns, Barry Pepper, Adam Goldberg, Jeremy Davies, Vin Diesel, Giovanni Ribisi ja Matt Damon. Elokuva kuvattiin pääosin Irlannissa ja Yhdistyneessä kuningaskunnassa.
American Film Institute valitsi elokuvan vuonna 2007 sadan parhaan amerikkalaiselokuvan listalla sijalle 71. Vuonna 2014 se arkistoitiin Yhdys­valtojen kongressin kirjaston National Film Registryyn, johon kootaan esteetti­sesti, historialli­sesti tai kulttuuri­sesti merkittäviä amerikkalais­elokuvia. The New York Timesin kriitikot valitsivat sen vuonna 2004 yhdeksi kaikkien aikojen tuhannesta parhaasta elokuvasta maailmassa.
Näyttelijät

| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
|   Tom Hanks   | … |   kapteeni John H. Miller   |
|   Tom Sizemore   | … |   vääpeli Mike Horvath   |
|   Jeremy Davies   | … |   T/5, Timothy E. Upham   |
|   Edward Burns   | … |   korpraali Richard Reiben   |
|   Barry Pepper   | … |   sotamies Daniel Jackson   |
|   Adam Goldberg   | … |   sotamies Stanley Mellish   |
|   Vin Diesel   | … |   sotamies Adrian Caparzo   |
|   Giovanni Ribisi   | … |   T/4 (lääkintämies) Irwin Wade   |
|   Matt Damon   | … |   korpraali James Francis Ryan   |
|   Dennis Farina   | … |   everstiluutnantti Walter Anderson   |
|   Markus Napier   | … |   majuri Hoess   |
|   Ted Danson   | … |   kapteeni Fred Hamill   |
|   Leland Orser   | … |   luutnantti William Dewindt    |
|   Julian Spencer   | … |   sotamies David Garrity    |
|   Paul Giamatti   | … |   ylikersantti William Hill   |
|   Max Marini   | … |   alikersantti Henderson   |
|   Loclann Aiken   | … |   alikersantti William Sampson   |
|   Nigel Whitmey   | … |   sotamies Jerry Boyd    |
|   Nick Brooks   | … |   sotamies Joe D’Amato    |
|   Aiden Condron   | … |   sotamies Maxwell Davis    |
|   Shane Hagan   | … |   sotamies Stan Debernardo    |
|   Raffaello Degruttola   | … |   sotamies Goldman    |
|   Marc Cass   | … |   sotamies Bill Fallon    |
|   Sam Ellis   | … |   sotamies Hastings    |
|   Shane Johnson   | … |   sotamies Brad Lewis    |
|   William Marsh   | … |   sotamies Bud Lyle    |
|   Brian Maynard   | … |   sotamies Robert McDonald    |
|   Ryan Hurst   | … |   sotamies Roger Michaelson    |
|   Demetri Goritsas   | … |   sotamies Ron Parker    |
|   Gary Sefton   | … |   sotamies Ray Rice    |
|   Dylan Bruno   | … |   sotamies Alan Toynbe   |
|   Ian Porter   | … |   sotamies Bill Trask    |
|   Daniel Cerqueira   | … |   sotamies Steve Weller    |
|   Steve Griffin   | … |   sotamies Don Wilson    |
|   Maclean Burke   | … |   sotamies Thomas Young   |
|   Harrison Young   | … |   sotamies James Francis Ryan vanhuksena   |
|   Robert George Freeman   | … |   sotamies James Francis Ryanin poika   |
|   Thomas Gizbert   | … |   sotamies James Francis Ryanin pojanpoika   |
|   Nina Muschallik   | … |   sotamies James Francis Ryanin pojantytär   |
Tuotanto > Alkuperäinen tarina

Elokuvan tarina perustuu toisessa maailmansodassa palvelleiden neljän Nilandin veljesten, Edwardin, Prestonin, Robertin ja Frederickin tarinaan. Veljeksistä kaksi sai surmansa. Edwardin uskottiin kuolleen hänen lentokoneensa pudottua Burmassa 16. toukokuuta 1944, vaikkakin hän oli oikeasti oli jäänyt japanilaisten vangiksi. Robert kuoli Normandian maihinnousun D-Daynä ja Preston seuraavana päivänä. Vielä hengissä ollut Frederick päätettiin kutsua takaisin Normandiasta jatkamaan palvelustaan kotimaassaan perheen tragedian takia.
Tuotanto > Elokuvan käsikirjoitus

Vuosikymmeniä myöhemmin käsikirjoittaja Robert Rodat kiinnostui tarinasta nähtyään alkujaan sisällissodassa kuolleiden Agnes Allisonin poikien muistomerkin. Hän alkoi etsiä vastaavaa tarinaa toisesta maailmansodasta ja törmäsi Nilandin veljesten tarinaan. Rodat laati tarinaan osittain perustuneen käsikirjoituksen joinekin muutoksin. Kuolleita veljiä oli hänen tarinassaan kolme eikä alkuperäinen tarina sisällä eloon jääneen veljen pelastustehtävää. Rodat esitteli käsikirjoituksen tuottaja Mark Gordonille vuonna 1995 ja pari yritti saada elokuvayhtiöitä kiinnostumaan tarinasta. Yleinen mielipide alalla kuitenkin oli, että toiseen maailmansotaan keskittyvien elokuvien aika oli ohi.
Tuotanto > Kuvaaminen

Lopulta vuonna 1997 Gordon lähetti käsikirjoituksen näyttelijä Tom Hanksille, joka piti ideasta. Sen sai myös Creative Artists Agencyn edustaja Karen Sage, joka esitteli sen Steven Spielbergille. Spielberg oli myös Tom Hanksin läheinen ystävä ja Spielbergin tuotantoyhtiö DreamWorks SKG osti elokuvan levitysoikeudet. Tuottajaksi hän valitsi kuitenkin yhtiön luottomiehen Ian Brycen, mikä vähensi Rodatin roolia elokuvan tuotannossa. Spielberg palkkasi näyttelijät ja pisti heidät entisen merijalkaväen sotilas Dale Dyen järjestämälle 6-päiväiselle koulutusleirille rooleja varten. Tarkoitus oli tutustua sotilaiden taktiikkaan, mutta myös arkielämän hankaluuksiin. Sotamies Ryania esittävä Matt Damon jätettiin tarkoituksella pois leiriltä, jotta muut näyttelijät kokisivat elokuvan tarinan kaltaista aitoa katkeruutta tätä kohtaan.
Lavastaja Tom Sanders sai 1 000 Irlannin armeijan reserviläistä näyttelemään avustajina. Bryce hankki puoestaan 10 maailmansodan aikaista maihinnousualusta, jotka kuljetettiin Englantiin ja kunnostettiin Cornwallissa. Kuvaaja Janusz Kamiński halusi puolestaan tehdä elokuvan tyylistä "1940-luvun uutisfilmien" kaltaisen filmin värityksen ja laadun avulla. Samasta syystä elokuvaa kuvattiin kädellä pidetyillä kameroilla, jolloin saatiin aikaan tärisevä effekti.
Kuvaukset alkoivat 27. kesäkuuta 1997 Curracloe Strandissä Irlannissa. Ensimmäiset Omaha Beachin maihinnousua esittävät kuvaukset kestivät kaksi viikkoa. Ennen kuvauksia saksalaisia bunkkereita, juoksuhautoja ja rannan "tšekkiläinen siilejä" rakennettiin satojen työläisten voimin kahden kuukauden ajan. Fiktiivinen raunioitunut ranskalainen kylä Ramelle rakennettiin British Aerospacen omistamalle maalle Hertfordshireen lähellä Lontoota. Samaa kylää käytettiin myöhemmin samoin Speilbergin tuottamassa televisiosarjassa Taistelutoverit. Sotamies Ryanin kotitila "Iowassa" oli oikeasti Wiltshiressä. Kohtaus yhteenotosta hylätyllä tutka-asemalla kuvattiin Thame Parkissa Oxfordin itäpuolella. Ainoat oikeasti Normandiassa tehdyt kuvaukset elokuvassa tehtiin Colleville-sur-Merissä Normandy American Cemetery-sotahautausmaalla.
Vastaanotto

Pelastakaa sotamies Ryan sai ensi-iltansa 21. heinäkuuta 1998 ja siirtyi laajempaan levitykseen Pohjois-Amerikassa 24. heinäkuuta. Kotimaan lipputulot olivat ensimmäisen 17-viikon aikana 190,6 miljoonaa dollaria. Esityksiä tehtiin uudelleen Oscar-palkintojen jälkeen ja se keräsi vielä toiset 25,7 miljoonaa dollaria, mikä teki kotimaan tuloista yhteensä 216,3 miljoonaa dollaria. Elokuva oli näin vuoden 1998 elokuvista menestynein. Ulkomailla lipputulot olivat 268,7 miljoonaa eli elokuva keräsi kaikkiaan lipputuloina 485 miljoonaa dollaria. Sen budjetti oli ollut noin 70 miljoonaa dollaria.
Kriitikot pitivät elokuvasta. Kriitikkojen arvoita keräävä Rotten Tomatoes antoi elokuvalle arvosanan 94/100% perustuen 148 arvioon. Vastaavan kaltainen Metacritic antoi sille 38 arvioon perustuvan arvosanan 91/100. Suurin osa kriitikoista kirjoitti elokuvasta positiivisesti. Jotkut kuitenkin kritisioivat elokuvaa "tyypillisenä Hollywood-sotaelokuvana".
Elokuva on yleisesti ottaen historiallinen, mutta se sisältää myös joitakin epähistoriallisia yksityiskohtia. Esimerkiksi elokuvan kuvauksellisista syistä 23-minuuttiseksi jäävä taistelukohtaus Omahan rannasta antaa vaikutelman, jonka mukaan amerikkalaiset mursivat puolustajien linjan suhteellisen nopeasti. Todellisuudessa ranta oli vallattu kokonaan vasta seitsemän tunnin taistelujen jälkeen. Elokuvassa esiintyvä saksalainen SS-divisioona Das Reich ei myöskään saapunut alueelle elokuvan mukaisesti vain parissa päivässä.
Vastaanotto > Palkinnot

Pelastakaa sotamies Ryan voitti viisi Oscar-palkintoa: parhaasta kuvauksesta, leikkauksesta, ohjauksesta, äänityksestä ja äänitehosteista. Parhaan elokuvan Oscar-palkinnon se hävisi kuitenkin elokuvalle Rakastunut Shakespeare.
Elokuva voitti Oscarien ohella kaksi Golden Globe-palkintoa, kolme Bafta-palkintoa ja useita muita palkintoja.
Jurassic World Evolution

| Jurassic World Evolution |
| --- | --- |

Kehittäjä:  Frontier Developments
Julkaisija:  Frontier Developments
Jakelija:  Humble Store, Steam, Microsoft Store, Epic Games Store, PlayStation Store ja Nintendo eShop
Pelisarja:  Jurassic World Evolution
Pelimoottori:  Cobra Engine
Julkaistu:  12. kesäkuuta 2018
Lajityyppi:  simulaatio
Pelimuoto:  yksinpeli
Ikäluokitus:  PEGI 16
Alusta:  Microsoft Windows, PlayStation 4, Xbox One
Jakelumuoto:  Digitaalinen jakelu ja digitaalinen lataus
Virallinen sivusto
Lisää peliartikkeleitaVideopelien teemasivulla
Infobox OK : 
Jurassic World Evolution on Frontier Developmentsin kehittämä simulaatiopeli, joka julkaistiin 12. kesäkuuta 2018 Microsoft Windowsille, PlayStation 4:lle ja Xbox Onelle. Peli perustuu elokuvaan Jurassic World, ja se sijoittuu viidelle saarelle, kuten Isla Nublarille, joka on Jurassic World -elokuvan tapahtumapaikka. Jurassic World Evolutionissa rakennetaan omaa dinosauruspuistoa.
Vastaanotto

| Jurassic World Evolution> Yhteispisteet.Kerääjä | Jurassic World Evolution> Yhteispisteet.Pisteet |
| --- | --- |
Metacritic: 69/100
Arvostelupisteet
Julkaisu: Pisteet
Gamereactor: 8/10
IGN: 4,8/10
Jurassic World Evolution sai vaihtelevia arvioita kriitikoilta. Metacritic-sivustolla se sai keskimäärin 69 pistettä sadasta.. IGN:n Dan Stapletonin mukaan peli vaikuttaa mobiilipelimäiseltä, ja antoi pelille arvosanaksi 4,8/10. Suomen Gamereactorin Ossi Mykkänen puolestaan kehui pelin grafiikoita ja äänimaailmaa.
Aiheesta muualla

Pelin viralliset sivut (englanniksi)
Jussi Albert Haapala

Jussi Albert Haapala (2. elokuuta 1927 Oulu – 31. elokuuta 2008 Oulu) oli suomalainen postikonttorin johtaja, joka tuli tunnetuksi oman konttorinsa ryöstöstä ja vaimonsa murhasta.
Haapala toimi Tornion postipiirin esimiehenä. Vuonna 1985 hän jäi kiinni yrityksestä varastaa omasta postikonttoristaan 438 000 markkaa, jotka sinne oli tilattu Suomen Pankista. Tutkimuksissa paljastui, että hän oli syyllinen myös vuonna 1984 tapahtuneeseen törkeään petokseen Kukkolan postissa, missä 75 000 markkaa vaihdettiin paperisilppuun.
Haapalan vaimon, 50, kuolema tuli ensi kertaa julkisuuteen heti sen tapahduttua 10. marraskuuta 1977. Haapala oli lavastanut murhan onnettomuudeksi, jossa silitysraudan rispaantunut johdin olisi aiheuttanut kuolemaan johtaneen sähköiskun. Erikoinen onnettomuus uutisoitiin laajasti lehdistössä ja johti varoituksiin silitysrautojen johtimien vaarallisuudesta. Tosiasiassa Haapala johdatti sähkövirtaa nukkuvaan uhriin. Tornion raastuvanoikeus ja Rovaniemen hovioikeus tuomitsivat Haapalan murhasta, erittäin raskauttavien asiahaarojen vallitessa tehdystä petoksesta, törkeästä varkauden yrityksestä sekä pontikan keitosta elinkautiseen vankeuteen.
Vaimon murhan motiivina oli Haapalan halu päästä naimisiin rakastajattarensa kanssa. Haapala toimi kirkkovaltuutettuna.
Aiheesta muualla

Rikostarinoita Suomesta: Postiherra Ylen Elävä arkisto.
Harry Winqvist

Harry Ernst Anders Winqvist (19. helmikuuta 1876 Somero – 1. helmikuuta 1918 Tammisaari) oli suomalainen juristi ja Tammisaaren pormestari.
Harry Winqvistin vanhemmat olivat Someron Harjun kartanon omistaja, maanviljelijä Gustaf Ernst Winqvist ja Emerentia Petterson. Hän pääsi ylioppilaaksi 1895 Turun ruotsalaisesta reaalilyseosta ja suoritti oikeustutkinnon Helsingin yliopistossa vuonna 1902. Winqvist sai varatuomarin arvon 1905.
Winqvist oli Tammisaaren pormestarina vuodesta 1905 alkaen. Punaiset surmasivat hänet Suomen sisällissodan aikana.
Harry Winqvist oli naimisissa vuodesta 1913 Eva Augusta Feldtin kanssa.
Aiheesta muualla

Harry ja Eva Winqvist, Tammisaaren pormestari ja puolisonsa, Museovirasto, Historian kuvakokoelma (Finna)
Juri Repin

Juri Repin, Vasili Svarogin maalaama muotokuva vuodelta 1915.
Repinin historiamaalaus Pietari Suuresta vuoden 1709 Pultavan taistelussa (1910).
Juri Iljitš Repin (ven. Юрий Ильич Репин; 10. huhtikuuta (J: 29. maaliskuuta) 1877 Tšuhujiv, Harkovan kuvernementti, Venäjän keisarikunta – 9. elokuuta 1954 Helsinki, Suomi) oli ukrainalaissyntyinen venäläinen taidemaalari, joka asui myöhemmin emigranttina Suomessa. Hänen isänsä oli taidemaalari Ilja Repin.
Repin sai taideopetusta ensin isältään, minkä jälkeen hän opiskeli vuosina 1894–1899 yksityisessä ruhtinatar Marija Teniševan taidekoulussa ja vuosina 1899–1905 Pietarin taideakatemiassa. Hän ei maalannut koskaan akatemian diplomityötä. Repin asui vuodesta 1918 perheineen Karjalankannaksella Terijoen Kuokkalassa isänsä Penaty-huvilan pihapiirissä olleessa talossaan. Talvisodan alla Repin muutti Helsinkiin. Hän asui 1940-luvulla Mäntsälässä. Viimeiset vuotensa Repin eli köyhyydessä Helsingin Kallion kaupunginosassa sijainneessa Pelastusarmeijan yömajassa. Hän kuoli vuonna 1954 pudottuaan yömajan neljännen kerroksen ikkunasta kadulle. Hänet on haudattu Helsingin ortodoksiselle hautausmaalle.
Repinin töitä on säilynyt noin 300 kappaletta perheen Kuokkalan kotimuseosta Penatysta, mistä ne evakuoitiin sodan jaloista Pietariin. Näistä maalauksista on järjestetty näyttelyitä muun muassa Viipurin linnassa sekä Etelä-Karjalan taidemuseossa. Lisäksi Repinin töitä on tuntematon määrä suomalaisissa yksityiskokoelmissa. Hän lahjoitti Kristuksen ylösnousemus -nimisen maalauksen alttaritauluksi Pertunmaan kirkkoon. Repinin Suomen-vuosina syntynyttä taidetta hallitsee uskonnollinen aihepiiri. Koko 1930-luvun ajan hän maalasi samaa aihetta, Golgatan ristiä. Hän myös piti ”Elämän kirjaksi” kutsumaansa päiväkirjaa, johon kirjasi omat ja toisten unet ja näyt. Hän oli kiinnostunut uskonnollisesta mystiikasta.
Repin oli kasvissyöjä. Hän myös kieltäytyi käyttämästä eläinten villasta tehtyjä sukkia ja kulki talvipakkasellakin sukattomissa sandaaleissa.
Maalauksia

Virkapukuisen miehen muotokuva (1894)
Pietari Suuri ratsastaa Pultavalta (1910)
Kristuksen ylösnousemus (alttaritaulu)
Ilmari Kiannon muotokuva (tuhoutui Turjanlinnan palossa 1939)
Kämpin juhlasali (Elias ja Eero Erkko etualalla, 1943)
Presidentti Kallio ojentaa marskille kunniamerkin
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Juri Repin Wikimedia Commonsissa
Yrjö Teppo : Syksyisenä keskiviikkoiltana Rjepinien luona, Seura, 01.12.1927, nro 11-12, s. 88, Kansalliskirjaston digitaaliset aineistot
Jurij Rjepinin kappeli, Suomen Kuvalehti, 21.08.1937, nro 34, s. 23, Kansalliskirjaston digitaaliset aineistot
Ilmari Kianto : Kumma Jyri Karjalan kannaksella, Suomen Kuvalehti, 08.07.1939, nro 27, s. 20, Kansalliskirjaston digitaaliset aineistot
Penaty-huvilan ruokasalissa. Taustalla seisoo Juri Repin, pöydän ääressä Juri Repinin vaimo Praskovja, tuntematon naishenkilö, Ilja Repin, tytär Vera Repina ja tuntematon mieshenkilö, valokuva 1920-luvulta. Kansallisgalleria
| Auktoriteettitunnisteet  |
| --- | --- |
Kansainväliset:  VIAF 
Kansalliset:  Saksa  Yhdysvallat 
Taiteenala:  Musée d'Orsay  RKD Artists
Julkaisufoorumi

Julkaisufoorumi (lyh. JUFO) on suomalainen tieteellisten julkaisukanavien luokitusjärjestelmä, jonka toteutuksesta vastaa Tieteellisten seurain valtuuskunta (TSV). Luokitusta käytetään yliopistojen tieteellisen julkaisutuotannon laadun indikaattorina opetus- ja kulttuuriministeriön (OKM) asettamassa yliopistojen rahoitusmallissa vuodesta 2015 alkaen. Luokitus kattaa kaikkein tieteenalojen keskeiset kotimaiset ja ulkomaiset tieteelliset lehdet, konferenssit, kirjakustantajat sekä kotimaiset kirjasarjat. Julkaisukanavat on arvioitu 23 tieteenalakohtaisessa paneelissa, joihin kuuluu yhteensä noin 200 henkilöjäsentä, pääosin professoreita ja dosentteja.
Luokituksessa julkaisukanavat on jaettu
1 = perustasoon
2 = johtavaan tasoon
3 = korkeimpaan tasoon.
Kaikki arviointiprosessin läpikäyneet julkaisukanavat, jotka eivät joltain osin täytä tason 1 kriteereitä, merkitään luokkaan 0.