stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Marino Lejarreta

| Marino Lejarreta |
| --- | --- |
 Marino Lejarreta
Henkilötiedot
Koko nimi:  Marino Lejarreta Arrizabalaga
Syntynyt: 14. toukokuuta 1957 (ikä 67)
Kansalaisuus:   Espanja
Pyöräilijä
Joukkue:  lopettanut
Laji:  maantie
Rooli:  ajaja
Ura
Ammattilaisjoukkue(et)
1979 1980–1982 1983–1984 1985 1986 1987–1989 1990–1992:  Novostil Teka Alfa Lum Alpilatte Seat Caja Rural ONCE
Suurimmat voitot
 Espanjan ympäriajo 1982, 5 etappia Italian ympäriajo, 2 etappia Ranskan ympäriajo, 1 etappi Clásica de San Sebastián 1981, 1982, 1987 Katalonian ympäriajo 1980, 1989 
 Tiedot päivitetty: 3. elokuuta 2007 
Marino Lejarreta Arrizabalaga (s. 14. toukokuuta 1957 Bérriz, Vizcaya) on entinen espanjalainen maantiepyöräilijä. Hän voitti Espanjan ympäriajon vuonna 1982, Clásica de San Sebastiánin ennätykselliset kolme kertaa sekä Katalonian ympäriajon kahdesti. Yhteensä hän voitti ammattilaisurallaan 64 kilpailua.
Lejarreta on ainoa pyöräilijä, joka on ajanut kaikki kolme suurta ympäriajoa neljänä vuonna (1987, 1989, 1990 ja 1991).
Saavutuksia

Espanjan ympäriajo
1980: kokonaiskilpailun viides
1982: kokonaiskilpailun ja etapin 17 voitto
1983: kokonaiskilpailun toinen, pistekilpailun sekä etappien 6, 8 ja 13 voitto
1986: kokonaiskilpailun viides ja etapin 8 voitto
1989: kokonaiskilpailun 19.
1991: kokonaiskilpailun kolmas
Italian ympäriajo:
1983: kokonaiskilpailun kuudes
1984: kokonaiskilpailun neljäs ja etapin 19 voitto
1985: kokonaiskilpailun viides
1987: kokonaiskilpailun neljäs
1989: kokonaiskilpailun kymmenes
1990: kokonaiskilpailun seitsemäs
1991: kokonaiskilpailun viides ja etapin 5 voitto
Ranskan ympäriajo:
1986: kokonaiskilpailun 18.
1987: kokonaiskilpailun kymmenes
1988: kokonaiskilpailun 16.
1989: kokonaiskilpailun viides
1990: kokonaiskilpailun viides ja etapin 14 voitto
Katalonian ympäriajo:
1980: kokonais- ja mäkikilpailun voitto
1981: kokonaiskilpailun kolmas
1986: kokonaiskilpailun viides
1988: kokonaiskilpailun kolmas
1989: kokonaiskilpailun voitto
1990: kokonaiskilpailun toinen ja pistekilpailun voitto
Baskimaan ympäriajo:
1980: kokonaiskilpailun kolmas
1981: kokonaiskilpailun kolmas
1983: kokonaiskilpailun kolmas
1984: kokonaiskilpailun kolmas
1985: kokonaiskilpailun kolmas
1988: kokonaiskilpailun viides
1991: kokonaiskilpailun viides
Dauphiné Libéré:
1980: kokonaiskilpailun viides
Burgosin ympäriajo:
1986: kokonaiskilpailun voitto
1987: kokonaiskilpailun sekä prologin ja etapin 4 voitto
1988: kokonais- ja pistekilpailun sekä prologin voitto
1990: kokonaiskilpailun ja etapin 2 voitto
MM-kilpailut: 1981 15., 1982 viides, 1984 13., 1989: 11.
Clásica de San Sebastián: 1981 voitto, 1982 voitto, 1986 toinen, 1987 voitto, 1988 neljäs
Giro di Lombardia: 1988 kolmas, 1990 kahdeksas
Züri-Metzgete: 1990 neljäs
Liège-Bastogne-Liège: 1991 seitsemäs
Escalada ciclista a Montjuic: 1980 voitto, 1983 voitto, 1988 voitto, 1990 voitto
Subida al Naranco: 1981 voitto, 1986 voitto
Vuelta a la Rioja: 1982 voitto
Giro dell'Appenino: 1983 voitto
Subida a Arrate: 1987 voitto
Subida a Urkiola: 1987 voitto, 1988 voitto
GP Primavera: 1989 voitto
Luigi Capello

Luigi Capello (14. huhtikuuta 1859 Intra, Novaran maakunta – 25. kesäkuuta 1941 Rooma) oli italialainen kenraali, joka palveli komentajana ensimmäisessä maailmansodassa.
Capello osallistui kenraalimajurina Italian–Turkin sotaan ja johti italialaista kolonnaa Kyrenaikassa lokakuussa 1912 käydyissä taisteluissa. Hänet nimitettiin 1913 divisioonankomentajaksi ja ylennettiin myöhemmin kenraaliluutnantiksi. Italian liityttyä ensimmäiseen maailmansotaan toukokuussa 1915 Capello komensi ensin jalkaväkidivisioonaa ja syyskuusta 1915 alkaen II armeijakuntaa Isonzon rintamalla. Hän osallistui Isonzon taisteluihin ja johti elokuussa 1916 menestyksekästä hyökkäystä Goriziaa vastaan. Hän ei tullut toimeen pääesikunnan päällikön, kenraali Luigi Cadornan kanssa, joten hänet siirrettiin seuraavana talvena toissijaisena pidetylle Trentinon rintamalle. Kesäkuussa 1917 Capello palasi Isonzon rintamalle Italian 2. armeijan komentajaksi. Yhdennessätoista Isonzon taistelussa elokuussa 1917 hän onnistui valtaamaan Bainsizzan ylängön. Tämä vähäinen eteneminen valui kuitenkin hukkaan italialaisten kärsittyä katastrofaalisen tappion Caporetton taistelussa saman vuoden lokakuussa. Capello oli sairastunut juuri ennen keskusvaltojen hyökkäystä, ja palasi tehtäviinsä hyökkäyksen käynnistyttyä 24. lokakuuta. Kun asemien puolustaminen ei näyttänyt enää mahdolliselta eikä Cadorna antanut hänelle lupaa vetäytymiseen, Capello luovutti 26. lokakuuta armeijan komennon kenraali Luca Montuorille. Kesken taistelun suoritettu komentajanvaihdos luultavasti edisti italialaisten tappiota.
Caporetton taistelun jälkeen Capello siirrettiin pois komentajantehtävistä ja hän auttoi muun muassa Italian 5. armeijan perustamisessa. Caporetton katastrofia koskenut parlamentin tilaama virallinen selvitys sisälsi monia syytöksiä häntä kohtaan: Hän oli jättänyt huomiotta saamansa varoitukset lähestyvästä vihollisen hyökkäyksestä sekä kenraali Cadornan määräykset tykistön vetämisestä turvallisempiin asemiin Isonzon taakse. Myös Cadorna osoitettiin raportissa syylliseksi. Capelloa vastaan ei ryhdytty mihinkään toimenpiteisiin ja hän erosi palveluksesta lokakuussa 1918. Hänen maineensa kuitenkin kärsi, kun kiusallinen selvitys julkaistiin seuraavana vuonna. Capello liittyi myöhemmin fasistipuolueeseen, mutta hänet erotettiin vuonna 1923 vapaamuurareihin kuulumisen vuoksi. Kaksi vuotta myöhemmin häntä syytettiin salaliitosta diktaattori Benito Mussolinin salamurhaamiseksi ja hänet tuomittiin vankeuteen. Capello oli vankilassa vuoteen 1936, jolloin hän vapautui.
Luigi Cambiaso

| Mitalit> Maa:   Italia. Olympialaiset .Miesten voimistelu | Mitalit> Maa:   Italia. Olympialaiset .Miesten voimistelu | Mitalit> Maa:   Italia. Olympialaiset .Miesten voimistelu | Maa:   Italia> .Miesten voimistelu |
| --- | --- | --- | --- |
|  Kultaa | Antwerpen 1920 | joukkuekilpailu |  |
|  Kultaa | Pariisi 1924 | joukkuekilpailu |  |
Luigi Cambiaso (29. tammikuuta 1895 Rivarolo – 25. maaliskuuta 1975 Bolzaneto) oli italialainen voimistelija. Hän kilpaili vuoden 1920 kesäolympialaisissa Antwerpenissä sekä vuoden 1924 kesäolympialaisissa Pariisissa ja oli molemmilla kerroilla mukana voittamassa kultaa joukkuekilpailussa.
Mark Stent

Mark Stent on englantilainen musiikkituottaja ja teknikko, joka on työskennellyt sellaisten artistien kuten The KLF, Björk, Muse, Radiohead, Keane, Depeche Mode, Erasure, Hard-Fi, Massive Attack, Janet Jackson, Madonna, Marilyn Manson, Dave Matthews, No Doubt, Beth Orton, Oasis, Gwen Stefani, Spice Girls, Take That, Linkin Park, Craig David, S Club 7, Wheatus, U2, Britney Spears, Goldfrapp ja Maroon 5 kanssa. "Spike" toimii pääosin miksaajana.
Stent työskentelee Olympic-studioilla Barnesissa Lontoossa. EMI maksoi rakennuksen ja Stent sen välineet.
Aiheesta muualla

Spike Stent / The Work Of A Top-flight Mixer
Mark Spoon

Mark Spoon
Markus Löffel (27. marraskuuta 1966 Frankfurt am Main, Länsi-Saksa – 11. tammikuuta 2006 Berliini, Saksa), joka tunnetaan myös taiteilijanimellä Mark Spoon, oli saksalainen muusikko ja DJ. Yhdessä Rolf Ellmerin (eli Jam El Marin) kanssa hän levytti useilla nimillä kuten Jam & Spoon, Tokyo Ghetto Pussy ja Storm. Ennen musiikkiuraansa hän toimi kokkina.
Levy-yhtiönsä Universal Musicin mukaan hänet löydettiin asunnostaan Berliinistä 11. tammikuuta 2006 sydänkohtaukseen kuolleena.
Aiheesta muualla

Virallinen kotisivu (Arkistoitu – Internet Archive)
Marlon Roudette

Marlon Roudette vuonna 2012
Marlon McVey-Roudette (s. 5. tammikuuta 1983 Lontoo, Englanti) on brittiläinen muusikko. Hän tuli alun perin tunnetuksi Mattafix-duosta, jonka Roudette muodosti yhdessä Preetesh Hirjin kanssa. Duo lopetti vuonna 2010, Roudetten siirryttyä soolouralle.
Roudetten soolouran tunnetuin kappale on vuonna 2014 julkaistu When the Beat Drops Out.
Muuta

Roudetten isä Cameron McVey on myös muusikko, ja lisäksi menestynyt tuottaja.
Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista.
Käännös suomeksi
Marie Steiner

Marie Steiner-von Sivers 1903.
Marie Steiner (o.s. von Sivers, 14. maaliskuuta 1867 Włocławek – 27. joulukuuta 1948 Beatenberg, Sveitsi) oli Rudolf Steinerin toinen puoliso ja tämän teosten julkaisija sekä toimittaja.
Tausta

Marie von Sivers syntyi Venäjän keisarikuntaan kuuluneessa puolalaisessa Włocławekin kaupungissa ja varttui lähinnä Pietarissa. Perhetaustaltaan hän oli saksalais-balttilaista aatelissukua. Nuoruudessaan hän opiskeli muun muassa Pariisissa näyttelemistä ja lausumista.
Suhde Rudolf Steineriin

Marie von Sivers tutustui teosofiaan toimiessaan Eduard Schuren teosten saksantajana. Hän osallistui vuodesta 1900 alkaen Rudolf Steinerin luennoille. Seuraavana vuonna hän ehdotti tälle läntiseen okkultismiin pohjautuvan liikkeen perustamista.
Marie von Sivers kustansi Steinerin teoksia ja järjesti tämän luentomatkoja. Steinerin ensimmäinen puoliso kuoli vuonna 1911; Marie ja Rudolf Steiner vihittiin jouluaattona vuonna 1914. Marie Steiner kehitti steinerilaisen puheenmuodostuksen sekä eurytmiaksi kutsumansa liikekielen, joka on nykyään keskeinen osa antroposofiaa ja steinerpedagogiikkaa.
Rudolf Steinerin kuoltua vuonna 1924 Marie Steiner peri tämän kirjallisen jäämistön ja julkaisi seuraavan kahdenkymmenen vuoden aikana yli viisisataa julkaisua lähinnä pikakirjoituksella tallennetuista luennoista. Marie Steinerin ja antroposofisen lääkinnän kehittäjän Ita Wegmanin ristiriitojen vuoksi lääkintä ja iso osa englantilaisista sekä hollantilaisista liikkeen jäsenistä irtautuivat Antroposofisen seuran ohjauksesta.
Marie Steiner kuoli 27. joulukuuta 1948 Beatenbergissa Sveitsissä.
Luettelo vuoden 1964 miehittämättömistä avaruuslennoista
Epäonnistuneet laukaisut

30.1.64  Ranger 6-kuuluotain, NASA, Atlas-LV3 Agena-B, Cape Canaveral
19.2.64 Zond (1a)-venusluotain, Molnija-M-raketti, Baikonur
19.3.64 Explorer (20) (BE A) Delta-B Cape Canaveral
21.3.64 Luna (5a) (E-6 #4) Molnija-M-raketti, Baikonur
24.3.64 KH-4A 4 (OPS 3467) Thor-SLV2A Agena-D Vandenber
20.4.64 Luna (5b) (E-6 #5) Molnija-M-raketti, Baikonur
21.6.64 Transit 5BN-3 ja Transit 5E-3 Thor-DSV2A Able-Star Vandenberg
4.6.64 Molniya-1 (1a) Molnija Baikonur
30.6.64 Centaur AC-3 Atlas-LV3C Centaur-C Cape Canaveral
1.9.64 Transtage 1 Titan-3A Cape Canaveral
8.10.64 KH-7 12 (OPS 4036) Atlas-SLV3 Agena-D Vandenberg
23.10.64 Kosmos (49) (Strela-1 #6), Kosmos (50) (Strela-1 #7) ja Kosmos (51) (Strela-1 #8)  Kosmos-1 Baikonur
1.12.64 Kosmos (51) (DS-2 #2)  Kosmos Kapustin Jar
Aiheesta muualla

Güntherin avaruussivun Chronology-kohdasta laukaisujen historia (päälähde)
Kanadalainen avaruushistoriasivusto (toinen päälähde)
Russian Space Web
Jonathan McDowellin avaruussivusto
NASA Jet Propulsion Laboratoryn avaruuslennot
Miehittämättömien lentojen englanninkielinen keskustelusivu
| 0 | 1 | 2 | 3 |
| --- | --- | --- | --- |
|  | Edeltäjä: Vuosi 1963 | Miehittämätön avaruustoiminta | Seuraaja: Vuosi 1965 |
Mark Steven Johnson

Mark Steven Johnson (s. 30. lokakuuta 1964 Hastings, Minnesota, Yhdysvallat) on Hollywoodissa työskentelevä elokuvakäsikirjoittaja, -ohjaaja ja -tuottaja.
Johnson tunnetaan parhaiten käsikirjoittamastaan ja ohjaamastaan Daredevil-toimintaelokuvastaan, joka oli avausviikonloppunsa katsotuin vuonna 2003 yli 40 miljoonan dollarin tuloksellaan. Ben Affleckin tähdittämä elokuva maksoi peräti 78 miljoonaa dollaria, ja lipputuloja kertyi 179 miljoonaa dollaria. Elokuva perustui Marvel Comicsin sarjakuviin. Ohjaajaa valittaessa ehdolla olivat olleet myös Chris Columbus ja Carlo Carlei ennen kuin Johnson valittiin. Taloudellisesta menestyksestään johtuen elokuva sai Rob Bowmanin ohjaaman spin-off-tyylisen jatko-osan Elektra (2005), joka kertoi Daredevilin naispäähenkilöstä Elektrasta.
Johnsonin ura alkoi kuitenkin jo vuonna 1993 valmistuneen Äksyt vanhat herrat -komedian myötä. Donald Petrien ohjaaman elokuvan käsikirjoitus oli Johnsonin tekemä, ja hän sai korkean 300 000 dollarin palkkion jo esikoistyöstään. Kaksi vuotta myöhemmin elokuva sai jatko-osan, jonka Johnson myös kirjoitti. Molemmat keräsivät yli 70 miljoonaa dollaria lipputuloja. Johnsonin kolmas käsikirjoitus floppasi. Koulun kauhu (1998) keräsi vain muutaman miljoonan dollarin lipputulot, ja elokuvan pääosassa nähty Tom Arnold voitti huonoimman näyttelijän palkinnon.
Johnsonin ensimmäinen ohjaustyö oli hänen kirjoittamansa Ystäväni Simon Birch (1998). Elokuva perustui John Irvingin romaaniin, ja jäi pari miljoonaa dollaria tappiolle. Siitä huolimatta Johnsonin käsikirjoitukset tekivät yhä kauppansa, ja Troy Millerin ohjauksessa valmistui samaisena vuonna kolmas Johnsonin elokuva. Elokuvan budjetti oli 85 miljoonaa dollaria, mutta tuloja kertyi vain 34 miljoonaa dollaria.
Vuonna 2007 Johnson oli ajankohtainen kirjoittamansa ja ohjaamansa Ghost Rider – aaveajaja -elokuvan myötä. Trillerin pääosissa nähdään Nicolas Cage ja Eva Mendes, ja elokuvan budjetti oli noin 120 miljoonaa dollariia.
Aiheesta muualla

Mark Steven Johnson Elonetissä.
Mark Steven Johnson Internet Movie Databasessa. (englanniksi)
Lukas Ammann

Lukas Ammann (29. syyskuuta 1912 Basel – 3. toukokuuta 2017 München) oli sveitsiläinen näyttelijä. Suomessa esitetyistä elokuvista hänellä oli rooli elokuvassa Nuorten tyttöjen hieromalaitos (Massagesalon der jungen Mädchen, 1972).
Ammann asui Münchenissä.
Lauri Kuusanmäki

Lauri Johannes Kuusanmäki (7. kesäkuuta 1894 Korpilahti – 8. huhtikuuta 1967 Oulu) oli suomalainen historian lehtori, paikallishistorioiden kirjoittaja ja kansatieteilijä.
Kuusanmäki valmistui ylioppilaaksi vuonna 1913 ja filosofian kandidaatiksi vuonna 1916. Hän toimi sijais- ja tuntiopettajana Helsingin oppikouluissa vuosina 1920–1922 ja 1925–1927 sekä historian ja yhteiskuntaopin vanhempana lehtorina Tampereen lyseossa vuosina 1927–1958.
Kuusanmäki toimi opettajantyön ohella Yleisradion ohjelmapäällikkönä Tampereella vuosina 1929–1961. Hänestä tuli Helsingin yliopiston filosofisen tiedekunnan kunniatohtori vuonna 1957.
Teoksia

Häme kuvina. 1, Vanha Korpilahti. Hämeen heimoliiton julkaisuja 3. WSOY 1928
Jämsän ja sen kappeliseurakuntien kansanopetuksen vaiheita ennen kansakoulujen perustamista teoksessa Keski-Suomi 1, Jyväskylä ; toim. Lauri Kuusanmäki, Toivo Ojala, Ohto Oksala. Keski-Suomen museoyhdistys, Jyväskylä 1935
Vanhemmasta kunnallisesta köyhäinhoidosta. 1939
Vanhojen karttojen ääressä : Suur-Jämsän asutus noin v. 1750. Jyväskylän Sanomat, Jyväskylä 1952
Elämänmenoa entisaikaan ; kirjoittanut ja valokuvannut Lauri Kuusanmäki. WSOY 1954
Suur-Jämsän historia 2 ; kirj. Y. S. Koskimies, Lauri Kuusanmäki ; kansi ja päällys Erkki Tanttu. Jämsän, Korpilahden, Petäjäveden, Muuramen, Säynätsalon, Jämsänkosken ja Koskenpään kunnat, Hämeenlinna 1962
Toimitustöitä

Suomen kulttuurihistoria I, Heimoyhteiskunnan ja katolisen kulttuurin aika ; toimituskunta Gunnar Suolahti, Esko Aaltonen, Pentti Renvall, Lauri Kuusanmäki, Heikki Waris, Eino Jutikkala. Gummerus 1933
Suomen kulttuurihistoria II, Sääty-yhteiskunnan aika 1 ; toimituskunta Gunnar Suolahti, Väinö Voionmaa, Esko Aaltonen, Pentti Renvall, Lauri Kuusanmäki, Heikki Waris, Eino Jutikkala. Gummerus 1934
Suomen kulttuurihistoria III, Sääty-yhteiskunnan aika 2 ; toimituskunta Gunnar Suolahti, Väinö Voionmaa, Esko Aaltonen, Pentti Renvall, Lauri Kuusanmäki, Heikki Waris, Eino Jutikkala. Gummerus 1935
Suomen kulttuurihistoria IV, Industrialismin ja kansallisen nousun aika ;  toimituskunta Gunnar Suolahti, Väinö Voionmaa, Esko Aaltonen, Pentti Renvall, Lauri Kuusanmäki, Heikki Waris, Eino Jutikkala. Gummerus 1936
Palkinnot

Tampereen kaupungin kirjallisuuspalkinto 1954
Aiheesta muualla

Lauri Kuusanmäki : Kansan elämää Hämeessä, Suomen Kuvalehti 18.05.1929, nro 20, s. 23, Kansalliskirjaston digitaaliset aineistot
Lännensarja

Lännensarja oli suomalainen kioskikirjallisuuteen lukeutuva lännenlukemisto, jota julkaistiin vuosina 1954–1991. Lännensarja oli ainakin julkaisumäärässä mitattuna suosituin kioskilänkkäri. Lehteä ilmestyi kaikkiaan 450 numeroa. Vuonna 1954 Lännensarjaa ilmestyi kuusi numeroa, ja siitä eteenpäin lehti ilmestyi kerran kuukaudessa.
Lännensarjan tarinoista vastasivat monet kirjailijat, ja tarinoiden taso vaihteli. Lehdessä julkaistiin englantilaisessa Western Libraryssa ilmestyneiden amerikkalaisten pulp-länkkärien käännöksiä. Mukana oli esim. sellaisia kirjailijoita kuin Max Brand (salanimellä George Owen Baxter), Stone Cody, Clarence E. Mulford ja Norman A. Fox. Joukkoon mahtui myös monia brittikirjailijoita, kuten James Marshal ja John Hunter. 1960-luvun alusta lähtien Lännensarjassa alkoi ilmestyä yhä enemmän australialaisten kirjoittajien tekstejä. Heistä tuotteliaimpia olivat Desmond Robert Dunn (salanimillä Shad Denver, Gunn Halliday, Matt Cregan, Walt Renwick, Brett Iverson ja Adam Brady) ja Paul Wheelahan (salanimillä Emerson Dodge, Ben Jefferson ja Brett McKinley).
Lännensuitset

Lännensuitset otsahihnalla
Lännensuitset (myös western-suitset) ovat Pohjois-Amerikasta kotoisin olevassa lännenratsastuksessa käytettävät suitset, joissa ei ole turpahihnaa.
Lännensuitsia on kahdenlaisia:
Ensimmäinen on malli, josta puuttuvat kokonaan perinteisiin suitsiin kuuluvat turpa- ja leukahihna. Suitsien paikalla pysymisen takuuksi on pantu korvalenkki, joka kulkee hevosen vasemman korvan ympäri. Toisessa lännensuitsien mallissa käytetään otsahihnaa, eikä korvalenkkiä tarvita. Lännensuitset voivat olla perinteisesti raakavuodasta tehdyt tai nailoniset. Lännensuitset ovat yleensä koristeelliset ja niihin voi kuulua tupsuja, hapsuja tai nahkasta valmistettuja koristeita. Lännensuitsien kanssa käytetään tietynlaisia nahkaohjia, joita on kahta eri päämallia: Päistään auki olevat ja yhtenäiset, nk. kalifornialaiset ohjat.

On myös olemassa kuolaimettomat bosal hackamore -suitset, joita lännenratsastuksessa saatetaan käyttää kuolaimellisten lännensuitsien sijaan.Bosal hackamore näyttää kotitehdyltä riimulta jossa on ohjat(kuten kuvassa näkyy). Kuten tavallista hackamorea, myöskään bosal hackamorea ei saisi käyttää kuin kokenut ratsastaja.
Bosal hackamore
Marcus Sörensen

| Marcus Sörensen> Henkilötiedot |
| --- | --- |
Syntynyt: 7. huhtikuuta 1992 (ikä 32) Södertälje, Ruotsi
Kansalaisuus:   Ruotsi
Jääkiekkoilija
Pelipaikka:  vasen laitahyökkääjä
Maila:  vasen
Pituus:  181 cm
Paino:  79 kg
Seura
Seura:  Fribourg-Gottéron
Sarja:  National League A
Pelaajaura
Pääsarjaura:  2010–
Aik. seurat:  Borås HC (Allsv.) Skellefteå AIK (SEL) HC Vita Hästen (Allsv.) San Jose Barracuda (AHL) San Jose Sharks (NHL) Djurgårdens IF (SHL)
NHL-varaus:  106. varaus, 2010 Ottawa Senators
KHL-varaus:  41. varaus, 2015 TsSKA Moskova
Marcus Tapio Sörensen (s. 7. huhtikuuta 1992 Södertälje, Ruotsi) on ruotsalainen jääkiekkoilija, joka pelaa Sveitsin pääsarja NLA-joukkue Fribourg-Gottéronissa. Sörensen on pelipaikaltaan vasen laitahyökkääjä. Elite Prospects -sivuston mukaan hän on hyökkäävä hyökkääjä, jonka vahvuuksiin kuuluu luistelu, kiekonkäsittelytaidot ja kädet. Sivusto mainitsee Sörensenin hyväksi maalintekijäksi, mutta myös hieman luovaksi pelaajaksi. Hän ei ole kovin isokokoinen, mutta pelaa kokoonsa nähden varsin röyhkeästi.
Ura > Maajoukkueura

Sörensen on pelannut Ruotsin A-maajoukkueessa 21 ottelua tehopistein 6+7=13. Hän teki A-maajoukkuedebyyttinsä Euro Hockey Tourin ensimmäisessä kaksoismaaottelussa 6. helmikuuta 2015 Västeråsissa Suomea vastaan, mutta ottelu kuitenkin keskeytyi jään pettämisen vuoksi, joten virallisen debyyttinsä Sörensen teki seuraavassa ottelussa 8. helmikuuta 2015 Tukholman Globenissa Suomea vastaan. Hän sai ottelussa syöttöpisteen oltuaan kakkossyöttäjänä Staffan Kronwallin tekemään maaliin. Seuraavassa ottelussa 17. huhtikuuta 2015 Uumajassa Tšekkiä vastaan Sörensen teki ensimmäisen A-maajoukkuemaalinsa.
Sörensen on pelannut myös yhden nuorten ja kolme poikien maaottelua.
Muuta

Sörensenin isoveli Niclas on pelannut Ruotsin alemmissa sarjoissa. Veljeksillä on isänsä kautta suomalaiset sukujuuret.
Lännenpuutamaani

| Lännenpuutamaani |
| --- | --- |

Uhanalaisuusluokitus
 Elinvoimainen  
  
Tieteellinen luokittelu
Domeeni::  Aitotumaiset Eucarya
Kunta::  Eläinkunta Animalia
Pääjakso::  Selkäjänteiset Chordata
Alajakso::  Selkärankaiset Vertebrata
Luokka::  Nisäkkäät Mammalia
Alaluokka::  Synnyttävät nisäkkäät Theria
Osaluokka::  Istukkanisäkkäät Eutheria
Lahko::  Tamaanit Hyracoidea
Heimo::  Tamaanit Procaviidae
Suku::  Puutamaanit Dendrohyrax
Laji::  dorsalis
Kaksiosainen nimi
 Dendrohyrax dorsalis  Fraser 1854 
Infobox OKNimi-testi OKIUCN-testi OK: 
Lännenpuutamaani (Dendrohyrax dorsalis) eli valkoharjatamaani on puutamaanien sukuun kuuluva laji. Sitä tavataan Keski- ja Länsi-Afrikassa. Sitä esiintyy alangoilla metsissä, savanneilla ja kivisilläkin alueilla. Turkin väri on harmaanruskea. Täysikasvuinen yksilö painaa yhdestä viiteen kiloa. Laji on yöaktiivinen. Yksilö tulee sukukypsäksi vuoden ja puolentoista vuoden iän välillä. Naaraan tiineys kestää vähän yli puoli vuotta. Lännenpuutamaani syö hedelmiä, lehtiä, puunkuorta ja oksia ja joskus myös hyönteisiä.
Marlon Wayans

| Marlon Wayans |
| --- | --- |

Henkilötiedot
Syntynyt: 23. heinäkuuta 1972 (ikä 52) New York, New York, Yhdysvallat
Näyttelijä
Aktiivisena:  1988–
Merkittävät roolit:  Unelmien sielunmessu Scary Movie White Chicks
Aiheesta muualla
IMDb 
Elonet
Marlon L. Wayans (s. 23. heinäkuuta 1972 New York) on yhdysvaltalainen näyttelijä, tuottaja, koomikko, käsikirjoittaja ja elokuvaohjaaja.
Wayans on valmistunut Howardin yliopistosta. Hän kuuluu tunnettuun näyttelijäperheeseen, ja Shawn Wayans, Keenen Ivory Wayans, Damon Wayans sekä Kim Wayans ovat hänen sisaruksiaan. Hän on tehnyt sisarustensa kanssa yhteistyötä muun muassa elokuvissa Scary Movie (2000), Scary Movie 2 (2001) ja White Chicks (2004).
Wayans esiintyi vuosina 1995–1999 TV-sarjassa The Wayans Bros., jonka toisena tähtenä oli hänen veljensä Shawn. Hän on afroamerikkalainen, ja hänellä on tyttöystävänsä Angelican kanssa kaksi lasta.
Filmografia

| Vuosi | Elokuva | Rooli |
| --- | --- | --- |
| 1988 | Kosto elää | Ohikulkija |
| 1991 | The Best of Robert Townsend & His Partners in Crime (TV) | Useita rooleja |
| 1992 | Lisää fyrkkaa | Seymour Stewart |
| 1993 | In Living Color (TV-sarja) | Useita rooleja |
| 1994 | Above the Rim | Bugaloo |
| 1995 | The Wayans Bros. (TV-sarja) | Marlon Williams |
| 1996 | Kulman kundit eivät ole uhka yhteiskunnalle kuumana kesäpäivänä South Centralissa | Loc Dog |
| 1996 | Mr. Show (TV-sarja) | KKK-jäsen |
| 1996 | Waynehead (TV-sarja) | Blue (ääni) |
| 1996 | The Parent 'Hood (TV-sarja) | Itsenään |
| 1997 | Kuudes kenttäpelaaja | Kenny Tyler |
| 1998 | Superaistit | Darryl Witherspoon |
| 1998 | Comics Come Home 4 (TV) | Itsenään |
| 1999 | Happily Ever After: Fairy Tales for Every Child (TV-sarja) | Itch (ääni) |
| 2000 | Unelmien sielunmessu | Tyrone C. Love |
| 2000 | Scary Movie | Shorty Meeks |
| 2000 | The Tangerine Bear | Louie Blue (ääni) |
| 2000 | Dungeons & Dragons | Snails |
| 2001 | Scary Movie 2 | Shorty Meeks |
| 2004 | Behind the Smile | Danny Styles |
| 2004 | Ladykillers | Gawain MacSam |
| 2004 | White Chicks | Marcus |
| 2006 | Mini-mies | Calvin |
| 2006 | Thugaboo: Sneaker Madness (TV) |  |
| 2006 | Six Degrees (TV-sarja) | Koditon mies |
| 2006 | Thugaboo: A Miracle on D-Roc's Street (TV) | Dirty, Money |
| 2007 | Norbit | Buster "Bust-A-Move" Perkin |
| 2009 | Dance Flick | Mr. Moody |
| 2009 | G. I. Joe: The Rise of Cobra | Wallace A. Weems/Rip Cord |
| 2010 | Marmaduke | Lightning (ääni) |
| 2013 | A Haunted House | Malcolm Johnson |
| 2013 | The Heat | Levy |
| 2013 | Second Generation Wayans (TV-sarja) | Marlon Wayans |
| 2014 | A Haunted House 2 | Malcolm Johnson |
| 2016 | Fifty Shades of Black | Christian Black |
| 2017 | Naked | Rob Anderson |
| 2019 | Sextuplets | Alan / Russell / Ethan / Baby Pete / Lynette / Dawn / Jaspar |
| 2020 | On the Rocks | Dean |
| 2021 | Respect | Ted White |
| 2021 | Back Home Again | Mr. Tortoise |
| 2022 | The Curse of the Bridge Hollow | Howard Gordon |
| 2023 | Air | George Raveling |