stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Kari Kyrönseppä
Aiheesta muualla

Kari Kyrönseppä Internet Movie Databasessa. (englanniksi)
| n k Kari Kyrönseppä |
| --- | --- |
Pitkät elokuvat (ohjaus):  V. Y. Vihdoinkin yhdessä (1986) 
Dokumenttielokuvat (ohjaus):  Punainen Helsinki (1971)  Kunnanelätit - eli miten käenpoika syöttäjänsä syö (1973)  Musta Liitto eli asukkaita myytävänä (1975) 
TV-elokuvat ja -sarjat (ohjaus):  Henkka on hiekkaa -show (1979)  Hepskukkuu (1979–1981)  Enkeli lenteli (1983)  Tämä on ensimmäinen päivä (1983)  Velipuolikuu (1983–1984)  Mutapainin ystävät (1984–1985)  Eskimoiden elämästä (1986)  Nimettömät (1986)  Salaisen agentin äiti (1987)  Hymyhuulet (1987–1988) 
| --- | --- |
Auktoriteettitunnisteet :  VIAF
Erkki Kiskola

| Erkki Jaakko Kiskola> Henkilötiedot |
| --- | --- |
Syntynyt: 5. toukokuuta 1932 Kurikka
Kuollut: 24. joulukuuta 2001 (69 vuotta) Ilmajoki
Kansalaisuus:  Suomi
Ammatti:  kunnanjohtaja
Vanhemmat:  Juho ja Lauha Matilda Kiskola
Siviilisääty:  naimisissa
Erkki Jaakko Kiskola (5. toukokuuta 1932 Kurikka – 24. joulukuuta 2001 Ilmajoki) oli Ilmajoen pitkäaikainen kunnanjohtaja.
Kiskola syntyi Kurikkaan Juho Kiskolan perheen kuopukseksi. Koulunkäyntinsä hän aloitti Kurikan yhteiskoulussa, jonka jälkeen opinnot jatkuivat Helsingissä Yhteiskunnallisessa korkeakoulussa. Helsingistä Kiskola valmistui vuonna 1954. Hänen aikanaan kunnallistutkintoon sisältyi monia kuntaharjoittelujaksoja ja niistä osan Kiskola suoritti Kurikan ja Ilmajoen kunnissa. 10. elokuuta 1954 eli pian hänen valmistumisensa jälkeen Kiskola pääsi Ilmajoen kunnansihteeriksi.
Vuonna 1962 Kiskola valittiin Ilmajoen kunnanjohtajaksi. Hän oli virassa aina vuoteen 1992 saakka ja oli uransa alussa pitkään Suomen nuorin kunnanjohtaja. Kiskolan kunnanjohtajakaudella Ilmajoella kansakoululaitos muuttui peruskouluksi, ammatillinen koulutus uudistui, terveys- ja sosiaalipalvelut kehittyivät huomattavasti, kunnan alueelle saatiin vesihuolto, vapaa-aika- ja kulttuuritoimintoja monipuolistettiin sekä toteutettiin yleiskaavauudistus. Esimerkiksi Ilmajoelle saatiin vanhainkoti, uimahalli, terveyskeskus sekä alettiin järjestää musiikkijuhlia. Kiskola oli ilmajokelaisten keskuudessa arvostettu ja pidetty johtaja. Vuonna 1990 Kiskolalle myönnettiin kunnallisneuvoksen arvonimi.
Erkki Kiskola osallistui muun muassa Ilmajoen reserviupseerien ja rotarien toimintaan. Hän harrasti myös kuorolaulua. Kiskolan sotilasarvo oli kapteeni.
Aristide Maillol

Aristide Maillol: La nuit, Stuttgart
Aristide Maillol (ransk. [mɑjɔl], 8. joulukuuta 1861 – 27. syyskuuta 1944) oli ranskalainen kuvanveistäjä, taidemaalari ja graafikko.
Aristide Maillol oli syntyperältään katalaani. Hän toimi aluksi kuvakudosten tekijänä ja taidemaalarina, kunnes 40-vuotiaana keskittyi kuvanveistoon. Hänen työnsä keskeinen aihe oli naisvartalo, jota hän kuvasi klassiseen henkeen. Maillol'n naisveistoksille tyypillistä ovat vankat raajat ja paksut nilkat.Auguste Rodin tuki Maillol'ta hänen uransa alussa. Maillol'n figuratiivinen kuvakieli oli kansainvälisen kuvanveiston esikuvana toisen maailmansodan loppuun asti, kun kuvanveistotaiteessa siirryttiin kohti klassismia.
Maillol kuoli liikenneonnettomuudessa 82-vuotiaana.
Pakolaisleiri

Ilmakuva Zaatarin pakolaisleiristä Jordaniassa. Zaatarin leiri on tarkoitettu Syyrian sisällissotaa pakeneville. Kuva vuodelta 2013.
Pakolaisleiri on väliaikaiseksi tarkoitettu leirialue pakolaisille. Leirit sijaitsevat yleensä pakolaisten kotimaan rajojen ulkopuolella. Niitä ylläpitävät valtiot, YK tai järjestöt kuten Punainen Risti. Maailmassa on arviolta 10,5 miljoonaa pakolaista (2012), joista kolme miljoonaa on suunnitellulla tai järjestetyllä pakolaisleirillä ja puoli miljoonaa itsejärjestetyillä leireillä. Yhdellä leirillä on keskimäärin 11 400 henkilöä, mediaanikoko on alle 6 000:n (vuonna 2012).
Pakolaisleirit on tarkoitettu väliaikaiseksi, mutta niillä on taipumus muodostua pidempiaikaisiksi. Pakistanissa, Sudanissa ja Thaimaassa pakolaisia on asunut leireillä 10–15 vuotta ennen kuin he ovat voineet palata koteihinsa. Leirien asukkaat tulevat useimmiten toimeen ruoka- ja lääkeavun turvin. Aliravitsemus ja huonosta hygieniasta johtuvat sairaudet ovat kuitenkin yleisiä useilla leireillä.
Ulkopuoliset maat voivat humanitaarisista syistä vastaanottaa leireiltä pakolaisia. Kaudella 2013–2014 kiintiöpakolaisia pakolaisleireiltä otti vastaan 21 maata: 17 Euroopan maata sekä Australia, Kanada, Uusi-Seelanti ja Yhdysvallat.
Suomen sisällissodan jälkeen suomalaisia pakolaisia sijoitettiin Neuvosto-Venäjällä toimineeseen Buin siirtokuntaan.
Käännös suomeksi
Norbert Rózsa

| Mitalit> Maa:   Unkari.Miesten uinti. Olympialaiset  | Mitalit> Maa:   Unkari.Miesten uinti. Olympialaiset  | Mitalit> Maa:   Unkari.Miesten uinti. Olympialaiset  | Maa:   Unkari> Miesten uinti. |
| --- | --- | --- | --- |
|  Kultaa | Atlanta 1996 | 200 metrin rintauinti |  |
|  Hopeaa | Barcelona 1992 | 200 metrin rintauinti |  |
|  Hopeaa | Barcelona 1992 | 100 metrin rintauinti |  |
Norbert Rózsa (s. 9. helmikuuta 1972 Dombóvár) on unkarilainen rintauimari. Hän voitti urallaan useita mitaleja olympialaisissa, sekä MM- ja EM-kisoissa.
Rózsa saavutti olympiahopeaa 100 ja 200 metrin rintauinnissa Barcelonassa 1992. Neljä vuotta myöhemmin Atlantan olympialaisissa hän voitti kultaa 200 metrin rintauinnissa. Pitkän radan maailmanmestaruuden hän voitti 100 metrillä vuosina 1991 ja 1994 sekä 200 metrillä vuonna 1994. Ainoat EM-mitalinsa hän voitti Ateenassa 1991 – kilpailut käytiin pitkällä radalla ja hän saavutti kultaa 100 metrillä, hopeaa 200 metrillä ja pronssia 4 × 100 metrin vapaauintiviestissä.
Puuhamaa

| Puuhamaa |
| --- | --- |

Sijainti:   Tervakoski, Janakkala, Suomi
Koordinaatit:  60°48′27″N, 024°36′45″E
Osoite:  Vähikkäläntie 11, 12400 Tervakoski
Omistaja:  Puuharyhmä Oyj
Avattu:  1984
Toimintakausi:  kesäkuu–elokuu
Laitteet:  noin 100 (mukaan lukien vesiliukumäet, golfradat, pomppulinnat)
Aiheesta muualla
Verkkosivut
 n k 
"Victorian putoukset" Puuhamaassa
Puuhamaa on vuonna 1984 avattu Janakkalan Tervakoskella sijaitseva lasten huvittelupaikka. Puuhamaassa ei juurikaan ole täysautomaattisia huvipuistolaitteita, vaan toiminta on painottunut enemmän oman  lihasvoiman ja aktiivisuuden käyttöön. Alueella on yli sata erilaista toimintoa, muun muassa vesiliukumäet, ratagolf, Formula-autoradat ja pomppulinnoja.
Puuhamaan omistaa Puuharyhmä, jonka espanjalainen Aspro Parks osti vuonna 2007.
Puuhamaan televisiomainoksien tunnusmusiikin on tehnyt Mikko Alatalo. Puuhamaan maskotti on Puuhanalle, joka kiertelee puistossa.
Pituusrajat

Laitteiden pituusrajat on ilmoitettu laitteen luona tai Puuhamaan nettisivuilta. Kaikki pituusrajat ovat minimipituuksia, maksimipituuksia ei ole määritelty.
Formula-autoradat

Puuhamaan suosituimpia laitteita ovat Formula-autot. Niitä on kolmessa eri kokoluokassa; F3-, F2- ja F1-autot. Radat sijaitsevat eri puolilla puistoa. F1-autot ovat isoimmat ja nopeimmat, ja niissä pituusraja on 140 senttimetriä. F2-autoissa pituusraja on sama 140 senttimetriä, mutta niihin alle 140 senttimetriä pitkät saavat tulla vanhemman kanssa. F3-autot on tarkoitettu pienille lapsille, ja niissä pituusraja on 110 senttimetriä. Postimies Pate-autot käyttää nykyisin nimeä Sähköautorata, on tarkoitettu pienille lapsille.
Vesipuisto

Vesipuistossa on erilaisia vesiliukumäkiä.
Puuhajuna

Puuhajuna kulki ympäri puistoa ja sen kyydissä pystyi katsella puiston maisemia. (Poistettiin tuntemattomista syistä vuonna 202?)
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Puuhamaa Wikimedia Commonsissa
Viralliset sivut
| n k Suomen huvipuistot |
| --- | --- |
Huvipuistot:  Tykkimäki  Linnanmäki  Power Park  Särkänniemi  Nokkakiven huvipuisto  Vauhtipuisto 
Puuhapuistot:  Puuhamaa  Jukupark  Visulahti  Kesämaa  Smart Park  Zoolandia 
Tivolit:  Suomen Tivoli  Tivoli Sariola  Christer’s Tivoli 
Lakkautetut:  Wasalandia  Ålandsparken  Santerin seikkailumaa  Peukkula  Huvisatama  Tivoli Seiterä 
| n k Perustiedot Wikidatassa: Puuhamaa (Q3411066)ohje |
| --- | --- |
esiintymä kohteesta: huvipuisto
valtio: Suomi
sijaitsee hallinnollisessa alueyksikössä: Janakkala
sijainti: Tervakoski
katuosoite: Vähikkäläntie 11
koordinaatit: 60°48′34″N 24°36′46″E﻿ / ﻿60.809435°N 24.612659°E﻿ / 60.809435; 24.612659
Ville Koskimaa

| 0 | 1 | 2 | 3 |
| --- | --- | --- | --- |

Henkilötiedot
Syntymäaika: 21. toukokuuta 1983 (ikä 41)
Syntymäpaikka: Vaasa, Suomi
Pelipaikka: keskuspuolustaja
Pituus: 194 cm
Seura
Seura: Kiisto
Junioriseurat
1995–2001: Kiisto
Seurat
| Vuodet | Seura | O | (M) |
| 2000–2004 | Kiisto | 61 | (11) |
| 2005–2008 | VPS | 86 | (0) |
| 2009–2010 | Honka | 30 | (3) |
| 2009 | → Pallohonka | 1 | (0) |
| 2011–2017 | VPS | 188 | (7) |
| 2012 | → Kiisto (laina) | 1 | (0) |
| 2018–2019 | KPV | 50 | (1) |
| 2020 | VPS | 19 | (1) |
| 2020 | → VPS Akatemia | 1 | (0) |
| 2021– | Kiisto | 8 | (1) |
| Yhteensä | Yhteensä | 445 | (24) |
 Seurajoukkueuran tilastot kattavat vain kansalliset sarjat, päivitetty 5. helmikuuta 2022.
Ville Koskimaa (s. 21. toukokuuta 1983 Vaasa) on suomalainen jalkapalloilija. Hän on pelipaikaltaan keskuspuolustaja.
Koskimaa aloitti uransa vaasalaisen FC Kiiston riveissä. Veikkausliigauransa Koskimaa aloitti toukokuussa 2006 liigaan nousseen Vaasan Palloseuran (VPS) joukkueessa, jossa hän pelasi seuraavat neljä kautta. Kaudet 2009–2010 hän edusti FC Honkaa, mutta palasi Vaasaan kaudeksi 2011. VPS:ssä hän pelasi seuraavat seitsemän kautta, jolloin seura oli Veikkausliigassa. Kaudella 2013 Koskimaa oli voittamassa VPS:lle pronssia. Vuosina 2013 ja 2014 hänet valittiin seuransa VPS:n parhaaksi pelaajaksi. Kaudella 2018 hän siirtyi Kokkolaan Ykkösessä pelanneen KPV:n puolustukseen.,  Koskimaa oli mukana nostamassa KPV:tä Veikkausliigaan, ja hän jatkoi uraansa kaudella 2019 KPV:ssä.
Ville Koskimaa on pelannut kaikkiaan vuodesta 2006 alkaneella 12 kauden Veikkausliigaurallaan vuoteen 2019 mennessä 309 ottelua ja tehnyt niissä 11 maalia. Seuroina ovat olleet VPS, FC Honka ja KPV. VPS on ollut Koskimaan pitkäaikaisin seura, 11 kauden ajan, ja pelejä VPS-paidassa hän on pelannut ml. sarjapelit ja cupit yhteensä yli 300 ottelua eli toiseksi eniten Raimo Ollilan jälkeen.
Aiheesta muualla

Koskimaa Veikkausliigan sivuilla
Ville Koskimaa Transfermarkt.com
Medipolar

Medipolar Oy oli oululainen lääketeollisuusyhtiö. Toimintaa Oulussa jatkaa nykyisin Orionin tytäryhtiö Fermion Oy.
Historia

Alun perin Pohjolan Lääketehdas Oy -niminen osakeyhtiö perustettiin tammikuussa 1961. Nimi muutettiin pian Medipolariksi. Virallisesti päätoiminimi vaihdettiin vuonna 1969.
 Tehtaan toiminta alkoi väliaikaisissa tiloissa Sanginsuun kansakoulussa silloisen Oulujoen kunnan alueella keväällä 1961. Tehtaan rakentamisen taustalla oli Oulun yliopistoon perustettu lääketieteellisen tiedekunta, joka loi mahdollisuuden lääketehtaan toiminnalle. Suurimman osan uuden yhtiön osakkeista merkitsivät turkulainen Farmos Oy ja sen tytäryhtiö Lääke Oy.
Vuonna 1962 yhtiö oli tuonut markkinoille jo 18 tuotetta, joista suurin osa oli verenkiertoelinten sairauksiin tarkoitettuja lääkkeitä. Tunnetuimmat lääkkeensä Medipolar kehitti 1980-luvun alussa, kun se toi markkinoille Buranan ja Antepsinin. Ibuprofeeni (alk. Brufen) tosin on kehitetty Englannissa ja Boots-yhtymän toimesta vuonna 1961, ja sen reseptin omainen markkinoille tulo tapahtui vuonna 1969. Lääkepatentin rauettua vuonna 1983 oli Medipolarillakin mahdollista tätä lääkeainetta valmistaa.
Farmos alkoi keskittää toimintaansa 1970-luvulla, ja vuonna 1979 Medipolar fuusioitiin Farmokseen. Suomalaisen lääketeollisuuden keskittyminen jatkui 1980-luvulla, kun Farmos fuusioitiin Orioniin.
Yrityksen logon teemana oli revontulet. "Sahalaitainen" revontuli eri variaatioineen oli käytössä aina 1980-luvulle saakka. 1980-luvulla logo modernisoitiin aaltomaisemmaksi revontulikuvioksi.
Tehtaan rakentaminen Oulujoella vuonna 1961.
Mikko Vuorela

| Mikko Vuorela> Henkilötiedot |
| --- | --- |
Syntynyt: 8. marraskuuta 1967 (ikä 57) Lohja, Suomi
| Urheilijan ura> Tuomariura |
| --- | --- | --- | --- |
| Kaudet | Sarja | Ott    | Ott    |
| 1991 1992–1994 1994–2008 1995–2007 | II divisioona I divisioona Veikkausliiga FIFA |  |  |

Mikko Vuorela (8. marraskuuta 1967 Lohja) on uransa lopettanut suomalainen jalkapalloerotuomari.
Vuorela aloitti erotuomariuransa vuonna 1986 ja tuomitsi ensimmäisen Veikkausliigaottelunsa kaudella 1994. Hän on myös ollut yli sata kertaa kansainvälisissä erotuomaritehtävissä vuosina 1995–2007.
Vuorela piti hallussaan eniten pääsarja- ja Veikkausliigaotteluita tuominneen erotuomarin titteliä. Hän siirtyi yksin kärkeen kaudella 2007 pelatun FC Honka–TPS -ottelun myötä, jota ennen hän oli jakanut kärkisijan Martti Hirviniemen kanssa. Kaudella 2011 Jouni Hyytiä otti kärkisijan itselleen.
Kansainvälisen uransa Vuorela päätti 17. lokakuuta 2007 Dublinissa pelattuun EM-karsintaotteluun Irlanti–Kypros.
Erotuomariuransa Vuorela päätti kauden 2008 päätteeksi otteluun Haka–HJK, joka oli Vuorelan 220:s Veikkausliigan ottelu.
Vuorela palkittiin Suomessa vuoden ansioituneimpana erotuomarina vuosina 1997, 2000 ja 2001.
Jari Sara

| Henkilötiedot |
| --- | --- | --- | --- |
Syntymäaika: 25. huhtikuuta 1989 (ikä 35)
Syntymäpaikka: Pattijoki, Suomi
Pelipaikka: oikea laitapuolustaja
Pituus: 172 cm
Junioriseurat
2001–2008: Jaro
Seurat
| Vuodet | Seura | O | (M) |
| 2006–2015 | Jaro | 132 | (0) |
| 2006–2014 | → JBK | 44 | (0) |
| Yhteensä | Yhteensä | 176 | (0) |
Maajoukkue
| 2004 | Suomi U15 | 1 | (0) |
| 2006 | Suomi U17 | 5 | (0) |
| 2007 | Suomi U18 | 3 | (0) |
| 2008 | Suomi U19 | 2 | (0) |
 Seurajoukkueuran tilastot kattavat vain kansalliset sarjat.
Jari Sara (s. 25. huhtikuuta 1989 Pattijoki) on uransa lopettanut suomalainen jalkapalloilija. Hän oli pelipaikaltaan oikea laitapuolustaja.
Sara debytoi FF Jaron edustusjoukkueessa Veikkausliigassa 2006. Paikkansa Jaron avauskokoonpanossa hän vakiinnutti kaudella 2011.
Sara on pelannut 11 poikien maaottelua.
Aiheesta muualla

Sara FF Jaron sivuilla (Arkistoitu – Internet Archive)
Sara transfermarktin sivulla
Katja Riipi

| Mitalit> Maa:   Suomi.Naisten jääkiekko. Olympialaiset  | Mitalit> Maa:   Suomi.Naisten jääkiekko. Olympialaiset  | Mitalit> Maa:   Suomi.Naisten jääkiekko. Olympialaiset  | Maa:   Suomi> Naisten jääkiekko. |
| --- | --- | --- | --- |
|  Pronssia | Nagano 1998 | jääkiekko |  |
| MM-kilpailut  | MM-kilpailut  | MM-kilpailut  |  |
|  Pronssia | Kanada 1997 | jääkiekko |  |
|  Pronssia | Suomi 1999 | jääkiekko |  |
|  Pronssia | Kanada 2000 | jääkiekko |  |
|  Pronssia | Kanada 2004 | jääkiekko |  |
| EM-kilpailut  | EM-kilpailut  | EM-kilpailut  |  |
|  Pronssia | Venäjä 1996 | jääkiekko |  |
Katja Hannele Riipi (s. 26. lokakuuta 1975 Sodankylä) on suomalainen jääkiekkoilija, pelipaikaltaan hyökkääjä. Hän kuului Suomen naisten ensimmäiseen olympiamitalin saavuttaneeseen jääkiekkojoukkueeseen.
Riipi on edustanut Suomen naisten jääkiekkomaajoukkuetta arvokisoissa kymmenen kertaa ja saavuttanut kuusi pronssimitalia. Olympiapronssia hän sai Naganon 1998 olympialaisissa, MM-pronssia vuosina 1997, 1999, 2000 ja 2004 sekä EM-pronssia vuonna 1996. Kaikkiaan hän on pelannut 176 maaottelua.
Kotimaansa liigassa Riipi on edustanut vuosina 1994–2011 Oulun Kärppiä, Tampereen Ilvestä, Itä-Helsingin Kiekkoa ja Hämeenlinnan Pallokerhoa. Hän on saavuttanut kahdeksan SM-mitalia ja voittanut ainoan Suomen-mestaruutensa HPK:ssa viimeisellä pelikaudellaan 2010–2011. Hän on pelannut myös Sveitsissä, HC Luganon joukkueessa.
Katariina Kuisma

Soila Katariina Kuisma (s. 29. marraskuuta 1963 Kalvola) on suomalainen näyttelijä. Teatterityön lisäksi hän on näytellyt muun muassa suositussa Maalaiskomedia-sarjassa.
Ura

Katariina Kuisma syntyi Pertti ja Sirpa Kuisman (omaa sukua Jalovaara) perheeseen. Valmistuttuaan ylioppilaaksi vuonna 1983 Kuisma opiskeli lentoemännäksi ja Teatterikorkeakoulussa teatterikuraattoriksi. Taiteellisen uransa Kuisma aloitti 1990 näyttelijäharjoittelijana Lahden kaupunginteatterissa, josta hän siirtyi ammattilaiseksi Hämeenlinnan kaupunginteatteriin 1993.
Kuisman rooleja ovat muun muassa Lucy näytelmässä Spermasodat, Julia musikaalissa Autiotalo sekä Virpi Aia näytelmässä Yksityiset tähtitaivaat. Televisiossa Kuisma on näytellyt haitaria soittelevan, kanttori Ilmari Piiparisen (Tom Lindholm) vaimoa, Hellä Lehmuksen osassa Yle TV2:n Maalaiskomedia-sarjan tuotantokausissa Peräkamaripojat, Mooseksen perintö ja Turvetta ja timantteja. Hän on näytellyt myös televisiosarjassa Act!One.lähde? Vuonna 2005 Kuisma oli mukana Kuvataideakatemian 12-minuuttisessa oppilastyönä tehdyssä lyhytelokuvassa Heinäsirkan laulu.
Aiheesta muualla

Katariina Kuisma Internet Movie Databasessa. (englanniksi)
| --- | --- |
Auktoriteettitunnisteet: Henkilöt :  Elonet
Paavius keskiajalla

| --- | --- |
Paaviuden historia
   Rafaelin maalaus paavi Innocentius III:stä, jota pidetään yhtenä keskiajan ja koko paaviuden historian mahtavimpana paavina
Kysymys ensimmäisestä paavista: 
Varhaiskirkko ja myöhäisantiikki: (n. 30 – 600 )
Keskiaika: (600 – 1400)
Uusi aika: (1400 – )
1800-luvulta nykypäivään: (1800 – )
Paavius keskiajalla käsittää paaviuden historian karkeasti 600-luvulta eli Gregorius I:n ajasta noin 1400-luvun suureen skismaan. Keskiajan paaviuden aikana tapahtui useita paaviuden historian kannalta erittäin tärkeitä tapahtumia, muun muassa paavin hengellisen ja maallisen vallan suuri kehittyminen kristillisessä Euroopassa ja Kirkkovaltion perustaminen.
Keskiajan paaviuden ajalla tapahtui myös aiemmin Rooman valtakunnan valtiokirkon jakautuminen itäisistä paikalliskirkoista koostuvaan ortodoksiseen ja pääosin läntisistä paikalliskirkoista koostuvaan katoliseen kirkkoon. Samoin aikakaudelle sijoittuu paaviuden maallisen vallan huippukausi, jolloin paavia voitiin käytännössä pitää Euroopan mahtavimpana johtajana.
Keskiajalla hallinneet paavit

Mikäli Gregorius I:n katsotaan olleen ensimmäinen keskiajalla hallinnut paavi ja suuren skisman lopettaneen Martinus V:n olleen viimeinen, hallitsi siinä tapauksessa keskiajalla 143 paavia. Merkittävimpiä paaveja olivat muun muassa Gregorius I, Nikolaus I, Gregorius VII ja Innocentius III.
Gregorius Suuri ja keskiajan paaviuden alku

Keskiajan paaviuden voidaan katsoa alkaneen Gregorius Suuren tultua valituksi paaviksi vuonna 590. Gregorius Suuri oli paaviuden historian kannalta erittäin merkittävä henkilö, ja hänen pontifikaattina aikana vuosina 590–604 voidaankin katsoa läntisen kristillisyyden kirkon siirtyneen uuteen aikakauteen.
Gregorius Suuri oli pätevä hallintomies, kokenut juristi ja taitava diplomaatti. Hänen tekoihinsa lukeutuu muun muassa paavillisen keskushallinnon järjestäminen. Hän ei ollut suinkaan pelkkä uskonnollinen johtaja vaan tämän lisäksi esimerkiksi organisoi kirkon – joka oli sen ajan suurin maanomistaja Italiassa – omistamien maatilojen hoidon ja loi toimivan järjestelmän niistä tulevien rahojen jakamiseen.
Gregorius Suuren aikana nykyisen Italian alue kuului Itä-Rooman valtakuntaan, jota hallitsi keisari. Paavi Gregorius tunnusti tämän ylivallan. Vihollisten uhatessa Rooman kaupunkia keisarista ei kuitenkaan ollut apua, joten olosuhteiden pakossa paavin oli neuvoteltava heidän kanssaan ja lahjottava heitä. Maallisen vallan heikkous siis pakotti – tai toisesta näkökulmasta katsottuna mahdollisti – hänet ottamaan vastuuta myös maallisesta hallinnosta Rooman lähiseuduilla: näillä toimillaan hän aloitti Kirkkovaltion rakentamisen Keski-Italiaan sekä verotusjärjestelyillään varmisti kirkon taloudellisen riippumattomuuden. Näin paavista tuli käytännössä Italian niemimaan maallinen hallitsija. Gregorius ymmärsi, ettei hänen kannattanut yrittääkään levittää ajatusta paavin uskonnollisesta ylimmästä vallasta itään, joten hän päätti keskittyä läntiseen Eurooppaan. Paavi Gregorius solmi tärkeitä suhteita Ranskan ja Espanjan hallitsijoihin sekä lähetti kotiluostarinsa johtajan ja neljäkymmentä munkkia Isoon-Britanniaan käännyttämään pakanoita. Gregorius esiintyikin lännessä kristittynä johtajana ja käskijänä sekä idässä keisarin uskollisena alamaisena.
Gregorius Suuri levitti kristinuskoa Eurooppaan tehokkaammin kuin yksikään häntä paavinistuimella edeltänyt paavi. Samoin Gregoriuksen toimiin paavina kuului kirkon lujittaminen sisäisesti ja sen yhtenäisyyden takaaminen. Gregorius Suuri saavuttikin pontifikaattinsa aikana selvän johtoaseman Rooman piispalle läntisessä Euroopassa.
Paavius ja frankit

Vuonna 719 paavi Gregorius II antoi Etelä-Britanniassa sijaitsevassa luostarissa asuvalle Winfrid-nimiselle munkille tehtäväksi germaanisten kansojen käännyttämisen kristityiksi. Winfrid otti vanhan tavan mukaan uudeksi nimekseen Bonifatiuksen edellisen päivän pyhimyksen mukaan.
Bonifatiuksen työ paavinistuimen hyväksi oli merkittävää. Bonifatius muun muassa uudisti frankkilaista kirkkoa, joka katsoi olevansa riippumaton Roomasta. Bonifatius esimerkiksi uudelleenjärjesti kirkon omaisuuden, kutsui koolle erilaisia synodeja sekä yritti erottaa liian maallismielisiä piispoja viroistaan. Bonifatiuksen onnistui lopulta myös saada frankkilaiset piispat allekirjoittamaan kirjallisen sopimuksen siitä, että he lupautuisivat Rooman kirkon alaisiksi.
Paavinistuin koki suuren arvovallan lisäyksen paavin voidellessa Pipin Pienen frankkien kuninkaaksi, vaikka monien ylimysten mielestä Pippin kuului väärään sukuun ja oli vallankaappaaja. Näin paavi antoi kuninkaanvallalle uuden perustelun siitä, ettei se ollutkaan kytkettynä syntyperään vaan Jumalan tahtoon, jota paavi välitti maan päällä. Näin paavius kytkeytyi kiinteäksi osaksi läntisen Euroopan valtarakennetta.
Ennen Pipin Pienen kruunaamista paavinistuin muodollisesti vielä tunnusti Bysantin keisarin valtaa myös läntisessä Euroopassa, mutta viimeistään Stefanus II:n ja Pipin Pienen solmivan sopimuksen jälkeen kävi selväksi, että paavinistuin asettui mieluummin frankkien keisarin suojelukseen. Siirtyessään frankkien keisarin suojelukseen paavi ja Rooman kirkko menettivät osan itsenäisyydestään, mutta Pipin Pieni sitoutui "kuulemaan kaikkia paavin kehotuksia ja määräyksiä". Pipin teki pian paaville vastapalveluksen kukistamalla langobardit ja luovuttamalla Rooman ympäristöineen paavin alaisuuteen. Kirkkovaltion voidaan katsoa saaneen alkunsa, mikä teki paavista paitsi hengellisen myös maallisen hallitsijan. Paavinistuin oli samalla saanut itselleen läntisen tukijan johon luottaa ongelmatilanteissa, eikä sen siis enää tarvinnut Konstantinopolin tai sen keisarin tukea.
Läntisessä kristikunnassa paavius edusti pysyvyyttä ja jatkuvuutta yhä enemmän myös maallisessa hallitsemisessa. Tästä osoituksena paavi Leo III kruunasi frankkien kuninkaan Kaarlen, joka myöhemmin sai lisänimen Suuri, Rooman keisariksi vuonna 800. Teolla sekä paavi että Kaarle saivat laajennettua arvovaltaansa.
Konstantinuksen lahjakirja – perustelu Kirkkovaltiolle

Paavin saatua hallintaansa ja maalliseksi valtakunnakseen osan Apenniinien niemimaasta, oli syytä hankkia myös laillinen perusta tälle tapaukselle. Kirkkovaltion olemassaolon oikeutusta perusteltiinkin niin sanotun Konstantinuksen lahjakirjan avulla. Se kuitenkin 1400-luvulla osoitettiin Kirkkovaltion syntymisen aikoihin tehdyksi väärennökseksi.
Lahjakirjassa keisari Konstantinus antaa paavi Sylvester I:lle ja hänen seuraajilleen vallan Roomaan ja Länsi-Rooman kaupunkeihin. Tämä oli niin sanottu Pyhän Pietarin perintö. Lisäksi asiakirjan mukaan paaville annettiin keisarin arvomerkit ja papeille senaattorin arvo. Konstantinukselle jäi lahjakirjan mukaan Itä-Rooma. Lahjakirjan mukaan lahjoituksen syynä oli paavin keisarille antamat kristinuskoa koskevat neuvot. Paavi oli lahjakirjan mukaan myös kastanut hänet. Katolinen kirkko myönsi lahjakirjan väärennökseksi vasta 1800-luvulla.
Konstantinuksen lahjakirjaa ei kirjoitettu yhdellä kertaa, vaan sitä paranneltiin useasti. Lahjakirjan laativat roomalaiset oppineet, joiden tarkoituksena oli saada aikaiseksi laillisesti kelpaava ja kirjallinen peruste paavien vallalle Italiassa.