stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Nikolai Kondratjev

Nikolai Dmitrijevitš Kondratjev (ven. Николай Дмитриевич Кондратьев; 4. maaliskuuta 1892 – 17. syyskuuta 1938) oli neuvostovenäläinen taloustieteilijä, joka kannatti Leninin vuonna 1921 aloittamaa uutta talouspolitiikkaa (NEP), jolla edistettiin pienten yksityisten yritysten toimintaa Neuvostoliitossa. Kondratjev tunnetaan parhaiten hänen esittämästään teoriasta, jonka mukaan länsimaiset kapitalistiset taloudet noudattavat sykliä jossa tietyin pitkin aikavälein (50–60 vuotta) lama- ja nousukaudet vuorottelevat. Näitä pitkäaikaisia suhdannevaihteluita kutsutaan Kondratjevin aalloiksi eli sykleiksi.
Nikolai Kondratjev syntyi Kostroman läänissä Moskovan pohjoispuolella talonpoikaiseen perheeseen. Hän opiskeli Pietarin yliopistossa ennen vallankumousta. Hänen ensimmäiset tieteelliset työnsä olivat maatalouden sekä tilastotieteen ja elintarviketuotannon alalla. Kondratjev oli Sosialistivallankumouksellisen puolueen merkittävä jäsen. Lokakuun 5. päivänä 1917, 25 vuoden iässä, hänet nimitettiin varaministeriksi Aleksandr Kerenskin viimeiseen hallitukseen, joka kesti vain muutaman päivän.
Kondratjev oli perustamassa Moskovaan suhdannetalouden tutkimuskeskusta, Konjunktuuri-instituuttia vuonna 1920, ja hänestä tuli sen johtaja. Vuonna 1922 hän julkaisi teoksen Maailmantalous ja suhdanteet sodan aikana ja jälkeen. Hän oli mukana suunnittelemassa Neuvostoliiton viisivuotissuunnitelmaa maatalouden osalta vuosina 1923–1925. Julkaistuaan ensimmäisen ​​version pitkän-ajan talousaaltoteoriastaan Kondratjev matkusti vuonna 1924 Isoon-Britanniaan, Saksaan, Kanadaan ja Yhdysvaltoihin, missä hän vieraili useissa yliopistoissa ennen paluutaan Venäjälle. Vuonna 1928  hän julkaisi teoksen Bolšije tsikly konjunktury ("Suuret suhdannesyklit"), joka käännettiin pian myös saksaksi. Teoksen lyhyempi versio julkaistiin vuonna 1935 englanniksi Review of Economic Statistics -julkaisusarjassa, ja hänen ajatuksensa saivat suosiota lännessä, kunnes jäivät John Maynard Keynesin taloustieteellisen ajattelun varjoon.
Leninin kuoltua 1924 ja Stalinin tultua valtaan Kondratjevin ajatukset joutuivat epäsuosioon Neuvostoliitossa. Kondratjev erotettiin Konjunktuuri-instituutin johtajan virasta vuonna 1928 ja pidätettiin heinäkuussa 1930 syytettynä "Talonpoikaisen työväenpuolueen" jäsenyydestä (tämän ilmeisesti olemattoman puolueen keksi NKVD). Hänet tuomittiin "kulakki-professorina" kahdeksaksi vuodeksi vankeuteen, ja hän suoritti tuomiotaan helmikuusta 1932 lähtien Suzdalissa Moskovan lähistöllä. Heikkenevästä terveydestään huolimatta Kondratjev jatkoi tutkimuksiaan ja suunnitteli useita uusia kirjoja niiden pohjalta. Jotkut näistä teksteistä myös valmistuivat ja julkaistiin myöhemmin. Kondratjev teloitettiin työleirillä Moskovan lähellä 17. syyskuuta 1938. Hänet rehabilitoitiin Neuvostoliitossa vuonna 1987.
Käännös suomeksi
Nikolai Krestinski

Nikolai Krestinski vuonna 1929.
Nikolai Nikolajevitš Krestinski (ven. Николай Николаевич Крестинский; 25. lokakuuta (J: 13. lokakuuta) 1883 Mogiljov, Venäjän keisarikunta – 15. maaliskuuta 1938 Moskova, Neuvostoliitto) oli venäläinen bolševikki ja neuvostoliittolainen poliitikko. Hän sai surmansa Stalinin vainoissa.
Krestinskin isä oli kymnaasin opettaja. Krestinski liittyi Venäjän sosiaalidemokraattiseen työväenpuolueeseen vuonna 1903 ja puolueen sisäisessä jaossa bolševikkeihin. Hän opiskeli Pietarin yliopiston lainopillisessa tiedekunnassa ja valmistui juristiksi vuonna 1907. Sen jälkeen hän työskenteli asianajajana. Krestinski oli bolševikkien edustajana kolmannessa ja neljännessä valtakunnanduumassa vuosina 1907–1914. Ensimmäisen maailmansodan aikana hänet karkotettiin Jekaterinburgiin. Karkotus päättyi armahdukseen helmikuun vallankumouksen jälkeen, ja Krestinski valittiin Jekaterinburgissa bolševikkien Uralin aluekomitean johtoon. Hänet valittiin heinäkuussa 1917 myös puolueen keskuskomiteaan. Hän edusti bolševikkeja syyskuun 1917 demokraattisessa neuvottelukokouksessa sekä perustuslakia säätävässä kansalliskokouksessa. Lokakuun vallankumouksen aikana hän johti Jekaterinburgissa paikallista sotilaallista vallankumouskomiteaa.
Krestinski työskenteli Neuvosto-Venäjän alkuaikoina maan taloushallinnossa. Hän toimi valtiovarainasiain kansankomissaarina elokuusta 1918 vuoteen 1922. Hän oli yksi maaliskuussa 1919 perustetun puolueen politbyroon alkuperäisistä jäsenistä. Marraskuusta 1919 maaliskuuhun 1921 hän oli myös keskuskomitean siheeri. Krestinski asettui jo varhain puolueen sisäisissä kiistoissa Lev Trotskin tukijaksi, joten hänet päätettiin syrjäyttää johtoasemista. Hänet pudotettiin maaliskuussa 1921 politbyroosta ja keskuskomiteasta. Saman vuoden lokakuussa hänet nimitettiin Neuvosto-Venäjän Berliinin-lähettilääksi, missä tehtävässä hän oli vuoteen 1930. Hän myös edusti Neuvosto-Venäjää vuoden 1922 Genovan konferenssissa. Krestinski tuki 1920-luvun lopulla trotskilaista vasemmisto-oppositiota, mutta irtisanoutui siitä vuonna 1928. Palattuaan kotimaahan hän toimi vuodesta 1930 Neuvostoliiton ulkoasiain apulaiskansankomissaarina ja maaliskuusta toukokuuhun 1937 oikeusasiain apulaiskansankomissaarina.
Krestinski erotettiin kommunistisesta puolueesta ja hänet vangittiin toukokuussa 1937. Hän oli yksi syytetyistä maaliskuussa 1938 järjestetyssä niin sanotussa Moskovan kolmannessa oikeudenkäynnissä yhdessä Nikolai Buharinin ja Aleksei Rykovin kanssa. Heitä syytettiin vastavallankumouksellisen ”oikeistolais-trotskilaisen blokin” jäsenyydestä ja Saksan agentteina toimimisesta. Ensimmäisessä kuulemisessaan 2. maaliskuuta Krestinski kiisti kaikki syytteet ja julisti olevansa syytön, mutta seuraavana päivänä hän antoi uuden lausunnon, jossa tunnusti kaikki syytteet. Hänet tuomittiin kuolemaan ja teloitettiin. Hänet rehabilitoitiin vuonna 1963.
Nils Lundkvist

| Nils Lundkvist> Henkilötiedot |
| --- | --- |
Syntynyt: 27. heinäkuuta 2000 (ikä 24) Piitime, Ruotsi
Kansalaisuus:   Ruotsi
Jääkiekkoilija
Lempinimi:  Nisse
Pelipaikka:  puolustaja
Maila:  oikea
Pituus:  180 cm
Paino:  85 kg
Seura
Seura:  Dallas Stars
Sarja:  NHL
Pelaajaura
Pääsarjaura:  2017–
Aik. seurat:  Luleå HF (SHL)   New York Rangers (NHL)
NHL-varaus:  28. varaus, 2018 New York Rangers
Ulf Nils Lundkvist (s. 27. heinäkuuta 2000 Piitime, Ruotsi) on ruotsalainen jääkiekkopuolustaja, joka edustaa NHL-joukkue Dallas Starsin organisaatiota. New York Rangers varasi hänet ensimmäisellä kierroksella 28. pelaajana NHL:n varaustilaisuudessa 2018. Lundkvist laukoo oikealta.
Ura > Seuraura

Lundkvist on Piteå IF:n kasvatti. Hän siirtyi juniorina sittemmin Luleå HF:ään, jonka U16-junioreiden kapteenina Lundkvist toimi kaudella 2015–2016. Kaudella 2016–2017 hän toimi seuran J18-junioreiden kapteenina. Lundkvist oli Luulajan tehokkain puolustaja sekä J18 Elitissä tehoilla 4+15=19 että J18 Allsvenskanissa tehoilla 5+3=8. Hän voitti jälkimmäisessä sarjassa myös joukkueen sisäisen tehotilaston lukemalla +7.
Kaudella 2017–2018 Lundkvist oli tehoilla 3+11=14 Luulajan J20-junioreiden tehokkain puolustaja Anton Anderssonin kanssa. Hänet valittiin kauden päätteeksi koko J20 SuperElitin parhaaksi puolustajaksi. Lundkvist debytoi kauden aikana myös Luulajan SHL-joukkueessa, jossa hän pelasi 28 runkosarja- ja kaksi playoff-ottelua tehopistein 2+3=5. Lundkvist teki SHL-debyyttinsä vain 17-vuotiaana 26. lokakuuta 2017 Malmö Redhawksia vastaan. Hän sai ottelussa jääaikaa 13.13 minuuttia. Ensimmäisen SHL-maalinsa Lundkvist teki seitsemännessä ottelussaan 30. joulukuuta 2017 vieraissa Skellefteå AIK:ta vastaan. Tammikuussa 2018 hän teki Luulajan kanssa kevääseen 2020 asti ulottuvan SHL-sopimuksen.
New York Rangers varasi Lundkvistin ensimmäisellä kierroksella 28. pelaajana NHL:n varaustilaisuudessa 2018. Kaudella 2018–2019 hän teki Luulajan paidassa SHL:ssä 41 runkosarjaottelussa tehot 3+7=10 ja seitsemässä playoff-ottelussa yhden maalin. Kaudella 2019–2020 Lundkvist oli tehoilla 11+20=31 joukkueen paras syöttäjä Erik Gustafssonin kanssa ja toiseksi paras pistemies hänen jälkeensä. Lundkvist sijoittui koko SHL:n puolustajien pistepörssissä kahdeksanneksi.  Hän voitti myös liigan juniori-ikäisten pelaajien piste- ja syöttöpörssin. Lundkvist palkittiin SHL:n vuoden juniorina EliteProspects.com Awardilla. Mestarien liigassa hän oli Luulajan paras syöttäjä yhdeksällä syöttöpisteellään. Eurooppalaisten jääkiekkojoukkueiden liitto palkitsi Lundkvistin vuoden nuorena pelaajana. Kesäkuussa 2020 hän teki Luulajan kanssa vuoden mittaisen jatkosopimuksen.
Syyskuussa 2022 Rangers kauppasi Lundkvistin Dallas Starsiin vaihdossa ehdolliseen ensimmäisen kierroksen varausvuoroon vuoden 2023 varaustilaisuudessa ja ehdolliseen neljännen kierroksen varausvuoroon vuoden 2025 varaustilaisuudessa.
Ura > Maajoukkueura

| Mitalit> Maa:   Ruotsi.Miesten jääkiekko.Alle 20-v. MM-kilpailut  | Mitalit> Maa:   Ruotsi.Miesten jääkiekko.Alle 20-v. MM-kilpailut  | Mitalit> Maa:   Ruotsi.Miesten jääkiekko.Alle 20-v. MM-kilpailut  | Maa:   Ruotsi> Miesten jääkiekko. |
| --- | --- | --- | --- |
|  Pronssia | Tšekki 2020 | jääkiekko |  |
| Alle 18-v. MM-kilpailut  | Alle 18-v. MM-kilpailut  | Alle 18-v. MM-kilpailut  |  |
|  Pronssia | Venäjä 2018 | jääkiekko |  |
Lundkvist pelasi alle 20-vuotiaiden MM-kilpailuissa vuosina 2019 ja 2020, joista jälkimmäinen turnaus päättyi pronssiin. Hän jakoi seitsemällä syöttöpisteellään Ruotsin sisäisen syöttöpörssin voiton Rasmus Sandinin kanssa. Lundkvist pelasi myös alle 18-vuotiaiden MM-kilpailuissa vuonna 2018, jolloin hän voitti pronssia. Yhteensä Lundkvist on pelannut 28 nuorten ja 16 poikien maaottelua.
Ruotsin A-maajoukkueessa Lundkvist on pelannut kolme ottelua tehden yhden syöttöpisteen. Hän teki A-maajoukkuedebyyttinsä Beijer Hockey Gamesissa 6. helmikuuta 2020 Tukholman Globenissa Tšekkiä vastaan. Lundkvist merkittiin Ruotsin kakkospuolustajapariin Klas Dahlbeckin viereen.
Pelityyli

Draftin Europe -sivuston mukaan Lundkvist on hyvin liikkuva kiekollinen puolustaja, joka tekee nopeita ratkaisuja ja menee ennakkoluulottomasti tilanteisiin.
Muuta

Lundkvistin eno on entinen Ruotsin maajoukkuepuolustaja Jan Sandström, joka on myös kaikkien aikojen eniten runkosarjaotteluita (952) Ruotsin pääsarjatasolla pelannut pelaaja. He pelasivat samaan aikaan Luleå HF:n SHL-joukkueessa Lundkvistin debyyttikaudella 2017–2018, joka jäi myös Sandströmin uran viimeiseksi.
Níki Xánthou

| Mitalit> Maa:   Kreikka.Naisten yleisurheilu.MM-kilpailut  | Mitalit> Maa:   Kreikka.Naisten yleisurheilu.MM-kilpailut  | Mitalit> Maa:   Kreikka.Naisten yleisurheilu.MM-kilpailut  | Maa:   Kreikka> Naisten yleisurheilu. |
| --- | --- | --- | --- |
|  Hopeaa | Ateena 1997 | pituushyppy |  |
| Sisäratojen EM-kilpailut  | Sisäratojen EM-kilpailut  | Sisäratojen EM-kilpailut  |  |
|  Kultaa | Wien 2002 | pituushyppy |  |
Níki Xánthou (kreik. Νίκη Ξάνθου, s. 11. lokakuuta 1973 Ródos, Kreikka) on entinen kreikkalainen pituushyppääjä.
Xánthou sijoittui kahdeksanneksi junioreiden MM-kilpailuissa Soulissa 1992 ja voitti alle 23-vuotiaiden Euroopan cupin 1994. Helsingin EM-kilpailuissa 1994 hän sijoittui kymmenenneksi. Barcelonan sisäratojen MM-kilpailuissa 1995 hän oli yhdeksäs. Saman vuoden Göteborgin MM-kilpailuissa hän karsiutui loppukilpailusta.
Xánthou sijoittui Atlantan olympialaisissa 1996 neljänneksi tuloksella 697 cm. Hän jäi pronssista kolmen ja hopeasta viiden sentin päähän – kultaa voittanut Chioma Ajunwa hyppäsi 712. Pariisin sisäratojen MM-kilpailuissa 1997 Xánthou oli viides. Myöhemmin samana vuonna hän voitti kultaa Välimeren kisoissa.
Xánthou sai hopeaa Ateenan MM-kilpailuissa 1997 tuloksella 694 cm. Seuraavana vuonna hän oli viides Valencian halli-EM-kilpailuissa. Hän sijoittui neljänneksi Maebashin sisäratojen MM-kilpailuissa 1999 tuloksella 665, mutta karsiutui loppukilpailusta Sevillan ulkoratojen MM-kilpailuissa. Hän putosi loppukilpailusta myös Sydneyn olympialaisissa 2000.
Xánthou sijoittui kuudenneksi Edmontonin MM-kilpailuissa 2001 tuloksella 676 cm. Seuraavana vuonna hän voitti sisäratojen Euroopan-mestaruuden Wienissä tuloksella 674, mutta karsiutui loppukilpailusta Münchenin ulkoratojen EM-kilpailuissa. Seuraavana vuonna hän oli viides Birminghamin MM-hallikisoissa, mutta putosi loppukilpailusta Pariisin ulkoratojen MM-kilpailuissa. Vuonna 2004 hän jäi karsintaan sekä Budapestin MM-hallikisoissa että Ateenan olympialaisissa.
Xánthou paransi Kreikan ennätystä kaikkiaan yhdeksän kertaa. Hän hyppäsi ennätyksensä 703 cm Bellinzonassa 18. elokuuta 1997. Sisäradoilla hän hyppäsi parhaimmillaan 691 Liévinissä 16. helmikuuta 1997. Nämä ovat edelleen voimassa olevat Kreikan ennätykset.
Norok – Moldavian suosikkeja

Moldavialainen laulaja Nadeshda Tsepraga ja Dor-yhtye. Gosteleradion tv-studio Kišinevissä.
Naamiotaiteilija Gleb Saintšuk Kišinevin tv-studiossa.
Norok – Moldavian suosikkeja on suomalainen televisio-ohjelma, joka esittelee moldavialaisia kevyen musiikin artisteja ja heidän musiikkiaan. Ohjelman tuottivat yhteistyössä Yle TV1 Viihdetoimitus ja Neuvostoliiton Gosteleradion Moldavian toimitus 1984. Ohjelman moldavialaisena yhteystoimittajana oli Anton Unkutse, joka kutsui Erkki Pohjanheimon tuottamaan ja ohjaamaan Norok’in Kišinevin televisiostudioon. Unkutse innostui suomalaisesta tavasta tehdä musiikkiohjelmia, kun hän katseli niitä ollessaan Helsingissä seuraamassa Pohjanheimon Moldaviassa kuvaaman Pikku varsan tanssi -ohjelman jälkitöitä.
Norok on moldavialainen tervehdys ja tarkoittaa suunnilleen terve! tai morjens!.
Erkki Pohjanheimo otti Suomesta mukaansa Moldaviaan kuvaaja Pentti Jurvasen, musiikkitarkkailija Kari Hakalan, kuvanauhoittaja Boris Krügerin ja kuvaussihteeri Tuula Luotolan. Lavastajaksi Kišinevistä saatiin Igor Lodzeiskij. Ohjelman esiintyjät Pohjanheimo valitsi Anton Unkutsen tarjoamista ehdokkaista. Norok-ohjelmassa ei ole varsinaista juontajaa vaan visuaalisena johdattelijana toimii tunnettu moldavialainen naamiotaiteilija Gleb Saintšuk. Hän on tehnyt hauskoja naamioita ja karikatyyrejä tunnetuista moldavialaisista taiteilijoista.
Norok – Moldavian suosikkeja -ohjelman ensiesitys oli Yle TV1:ssä 27.11.1984. Sitä voitiin samanaikaisesti kuunnella stereofonisena radion rinnakkaisohjemassa. Televisiolla ei tuohon aikaan ollut vielä stereolähetyksiä. Norok uusittiin TV1:ssä 16.11.1985.
Esiintyjät

Esiintyjät olivat Moldavian suosituimpia laulajia: Nadeshda Tsepraga, Olga Tsolaku, Jurij Sadovnik, Stefan Petrake, Anastasija Lazarjuk , Nina Krulikovskaja, Aleksandru Lozantsuk, Ion Surutsanu sekä Lidia ja Aurora Rotaru. Nai-huilistina esiintyi Vasili Iovu . Solisteja säestivät Moldavian radio- ja tv-orkesteri sekä Dor-yhtye ja Plai-yhtye. Naamiotaiteilija Gleb Saintšuk johdatteli teemasta toiseen.
Triviaa

Ohjelman tekoaikaan Suomessakin oli suosiossa Sofia Rotarun laulama moldavialaisten Petre Teodorovichin  säveltämä ja Grigore Vierun sanoittama laulu ”Melancolie”. Sofian sisaria ovat Norok-ohjelmassa esiintyneet Lidia ja Aurora Rotaru. Rotarun perhe on kotoisin Moldaviasta, vaikka asuikin ohjelman tekoaikaan aivan rajan pinnassa Ukrainan puolella. Sofiaa pyydettiin mukaan ohjelmaan, mutta hän ei kiertueiltaan Kišinevin tv-studioon ehtinyt.
Gleb Saintšukin piirroksessa Norok-ohjelman työryhmä ja esiintyjät.
Nurlan Abdirov

Nurlan Abdirov
Nurlan Mäžituly Äbdirov (kaz. Нұрлан Мәжитұлы Әбдіров, Nūrlan Mäjitūly Äbdırov; s. 12. tammikuuta 1961 Aksu-Aljuly, Šetin piiri, Karakandan alue) on kazakstanilainen valtiopäiväedustaja, joka valittiin 2016 kolmannelle kaudelleen. Aikaisemmin hän on toiminut edustajana 4. ja 5. mažiliksessa.
Noah Hickey

Noah Hickey vuonna 2017.
Noah Hickey (s. 9. kesäkuuta 1978, Auckland, Uusi-Seelanti) on uusiseelantilainen entinen jalkapalloilija, jonka pelipaikka oli joko hyökkääjä tai oikea laitalinkki. Hickey pelasi Uuden-Seelannin maajoukkueessa 31 ottelua ja teki niissä 3 maalia. Hän pelasi myös vuonna 2003 Confederations Cupissa.
Hickey edusti uransa aikana muutaman uusiseelantilais-joukkueen lisäksi myös Veikkausliiga-joukkue Tampere Unitedia kolmen kauden ajan vuosina 2001-2003. Ensimmäisenä kautenaan hän tuli vahvistamaan joukkuetta syyskuussa ollen tärkeä lenkki mestarijoukkueessa kun hän teki 9 ottelussa 4 maalia. Kaudella 2002 syntyi 19 ottelussa 5 maalia ja kaudella 2003 14 ottelussa 4 maalia. Tuolloin hän kävi myös testattavana muualla Euroopassa, ainakin norjalaisessa Brynessä ja englantilaisseuroissa Watfordissa ja Northamptonissa. Hickey kuitenkin palasi takaisin vanhaan seuraansa The Football Kingziin Uuteen-Seelantiin. Toukokuussa 2007 hän yllättäen ilmoitti lopettavansa pelaajauransa.
O Primeiro de Janeiro

O Primeiro de Janeiro on portugalilainen päivittäin julkaistava sanomalehti. Sen nimi tarkoittaa portugalin kielellä tammikuun ensimmäistä. Lehden julkaisu aloitettiin Portossa vuonna 1868.
Aiheesta muualla

O Primeiro de Janeiro (portugaliksi)
Nurkkila

Nurkkila on kylä Salon kaupungin Perniössä. Nurkkila ja naapurikylä Ylönkylä muodostavat alueellisen keskuksen Perniön lounaisosassa.
Nurkkila sijaitsee Kemiöntien varrella Ylönkylän ja Merihuhdin välissä. Myllyoja erottaa Nurkkilan Ylönkylästä. Nurkkilan eteläpuolella sijaitsee Eikkula ja luoteispuolella on Kirakka. Nurkkilan kyläalue on isolta osalta viljelysmaata kylän asutuksen sijoittuessa pienten mäkien päälle. Kylän pohjoisossa alkaa Teijon ylänkö. Nurkkilassa toimi vuoteen 2012 asti Nurkkilan koulu, joka siirtyi vuonna 2015 yksityisomistukseen. Lähialueen kokoontumispaikkana toimii Nurkkilan työväentalo.
Nurkkila on viimeistään varhaiskeskiajalla syntynyt suomalaiskylä, jonka verokuntaan on kuulunut 21 lähikylää. Varhaisin maininta Nurkkilasta on vuodelta 1463. Kylässä on ollut kuninkaan läänittämiä aatelismaita. 1800-luvulla Nurkkila on ollut suuri kylä, jossa oli seitsemän tilaa ja useita torppia. 1900-luvulla kylään rakennettiin posti ja kansakoulu.
O mio babbino caro

Florence Easton Laurettana Gianni Schicchin ensiesityksessä 14. joulukuuta 1918.
O mio babbino caro on sopraanoaaria Giacomo Puccinin vuoden 1918 oopperasta Gianni Schicchi, jossa sen laulaa Lauretta.
Aaria esitettiin ensimmäisen kerran Gianni Schicchin ensiesityksessä Metropolitan-oopperassa New Yorkissa 14. joulukuuta 1918 englantilaisen sopraanolaulajan Florence Eastonin laulamana.
Aariassa Lauretta uskoutuu isälleen rakkaudestaan komeaan nuorukaiseen ja uhkaa hypätä sillalta Arno-jokeen, jos isä ei hyväksy hänen suhdettaan.
Aaria soi elokuvan Hotelli Firenzessä (1985) alkutekstien aikana Kiri Te Kanawan laulamana, säestäjänä Lontoon filharmoninen orkesteri kapellimestari John Pritchardin johdolla. Aivan elokuvan lopussa melodia kuullaan instrumentaaliversiona nuorenparin lopulta saatua toisensa ja suudellessa.
Ääninäytteet
Frances Aldan tulkinta vuodelta 1919
Äänitiedostojen kuunteluohjeet
Sanat

O mio babbino caro,

mi piace, è bello, bello.

Vo’andare in Porta Rossa

a comperar l’anello!



Sì, sì, ci voglio andare!

e se l’amassi indarno,

andrei sul Ponte Vecchio,

ma per buttarmi in Arno!



Mi struggo e mi tormento!

O Dio, vorrei morir!

Babbo, pietà, pietà!

Babbo, pietà, pietà!
Nikolai Korevo

Nikolai Korevo vuonna 1916.
Nikolai Nikolajevitš Korevo (ven. Николай Николаевич Корево; 24. kesäkuuta (J: 12. kesäkuuta) 1860 – 1935 Pariisi, Ranska) oli venäläinen virkamies ja laintuntija, joka osallistui sortovuosien aikana useiden Suomen suuriruhtinaskuntaa koskeneiden päätösten valmisteluun.
Korevo valmistui vuonna 1883 Pietarin yliopistosta ja työskenteli vuodesta 1890 Venäjän valtakunnanneuvoston alaisena virkamiehenä. Hän oli valtakunnanneuvoston sihteeri (valtakunnansihteeri) vuosina 1913–1916 ja sai sen jälkeen nimityksen senaattoriksi. Hän sai 1907 todellisen valtioneuvoksen, 1909 kamariherran ja 1916 salaneuvoksen arvonimen. Vuoden 1917 lokakuun vallankumouksen jälkeen Korevo eli maanpaossa Ranskassa.
Korevo tunnettiin Suomen-asiantuntijana, ja hän julkaisi vuosina 1907–1915 useita Suomen lakia ja hallintoa käsitelleitä venäjänkielisiä teoksia. Hän myös kävi vuosina 1902–1904 kopioimassa 25 apulaisen kanssa Suomea koskevia historiallisia asiakirjoja Valtionarkistossa Helsingissä. Korevo tuli valtakunnanneuvoston yhteyteen vuonna 1899 perustetun ”Suomen lakien systematisoimiskomitean” puheenjohtajaksi professori Nikolai Sergejevskin jälkeen. Korevo kuului vuonna 1908 asetettuun komiteaan, joka laati vuoden 1910 lain yleisvaltakunnallisesta lainsäädännöstä, ja hän johti vuosina 1912–1914 toiminutta salaista komiteaa, joka valmisteli Suomea varten niin sanotun suuren venäläistämisohjelman.
Suomennettu teos

Suomen kysymys: esitelmä Venäjän keisarikunnan yhdistetyn aateliston kokouksessa 17/30 p:nä maaliskuuta v. 1910. Tukholma, 1912.
Asiakirja

Asiakirja on todistusvoimainen, laillisesti pätevä dokumentti.
Asiakirjan määritelmiä

Asiakirjalla tarkoitetaan vuoden 1994 arkistolaissa ”kirjallista tai kuvallista esitystä taikka sellaista sähköisesti tai muulla vastaavalla tavalla aikaansaatua esitystä, joka on luettavissa, kuunneltavissa tai muutoin ymmärrettävissä teknisin apuvälinein”.
ISO-standardin mukaan asiakirjat ovat: "organisaation tai henkilön tehtäviensä tai lakiperusteisten velvollisuuksiensa hoitamisen yhteydessä todisteeksi tai informaatioksi tuottamaa, vastaanottamaa ja ylläpitämää tietoa" [ISO RM 2001].
Asiakirjan ja dokumentin ero

Dokumentilla on sosiaalinen tarkoitus: se on tarkoitettu organisaatiossa monien henkilöiden luettavaksi ja myös aloittamaan vuorovaikutuksen näiden henkilöiden välillä.
Asiakirja eroaa muista dokumenteista neljällä sektorilla. Muihin dokumentteihin verrattuna asiakirjalla on kontekstuaalinen, evidentaalinen (todistusvoimainen), kollektiivinen ja historiallinen osa. Kontekstuaalisuus kertoo missä ja milloin asiakirja on laadittu ja kuka sen on laatinut. Kontekstuaalisuudella tarkoitetaan siis asiakirjan tuotantoympäristöä. Se ohjaa asiakirjan elinkaarta luomisesta pysyväissäilytykseen, sillä kontekstitietojen perusteella asiakirja liitetään sen tuottaneeseen toimintaan sekä arkistokokonaisuuteen. Evidentaalisuus tarkoittaa todistusvoimaisuutta: asiakirja on lainvoimainen todiste toiminnasta. Asiakirjan evidentaalisuuden korostamisesta käydään keskustelua, sillä sen korostaminen aiheuttaa asiakirjan kulttuurillis-historiallisien ominaisuuksien vähempää painotusta. Laajemman käsityksen mukaan asiakirjat ovatkin sekä todistevoimaisia jälkiä toiminnasta, että säilyttämisenarvoisia muistielementtejä. Asiakirjan tulee linkittyä muihin toiminnan aikana syntyneisiin asiakirjoihin, sillä todistusvoimaisuus syntyy kollektiivisuudesta. Kollektiivisuus tarkoittaa sitä, että asiakirja saa todistusvoimansa ja arvonsa linkitettynä toimintaprosessin tuottamiin muihin asiakirjoihin. Irrallisena asiakirja on dokumentti vailla todistusvoimaa ja kontekstia. Historiallisuudella taas tarkoitetaan kyseisen asiakirjan muutosta sen elinkaaren aikana. Asiakirjan merkitys voi ajan kuluessa muuttua useaankin otteeseen, ja niin organisaation kuin yhteiskunnan muistin kannalta muutokset tulee kirjata ylös.
Jopa tyhjät paperit ja mainokset voivat olla dokumentteja, mutta ne eivät ole asiakirjoja, koska niillä ei ole asiakirjalle ominaisia arvoja. Joidenkin asiakirja-ammattilaisten näkökulmasta asiakirjoiksi pitäisi luokitella vain sellaiset dokumentit, jotka on suunniteltu säilytykseen tai formaaliksi kirjattu asiakirjahallinnan tietokantoihin. Ne voi kuitenkin nähdä myös laajemmassa merkityksessä informaation kategoriana Muista informaation kategorioista asiakirja eroaa olemalla tyypillisesti ainutkertainen.
Asiakirjan ja dokumentin erottamista vaikeuttaa vielä se, että dokumentin määritelmästä on eriäviä mielipiteitä. Jotkut oikeusistuimet eivät hyväksy videoita tai filmejä dokumenteiksi evidentiaalisessa merkityksessä. Jos dokumentin alkuperäinen määritys on hankalaa, niin vielä hankalampaa on erotella dokumentti ja asiakirja toisistaan.