stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Erytromysiini

| --- | --- |

Erytromysiini
Systemaattinen (IUPAC) nimi
6-(4-dimetyyliamino-3-hydroksi-6-metyyli-oksan-2-yyli)oksi-14-etyyli-7,12,13-trihydroksi- 4-(5-hydroksi-4-metoksi-4,6-dimetyyli-oksan-2-yyli)oksi-3,5,7,9,11,13-heksametyyli-1-oksasyklotetradekaani-2,10-dioni
Tunnisteet
CAS-numero: 114-07-8
ATC-koodi: J01FA01
PubChem CID: 3255
DrugBank: APRD00953
Kemialliset tiedot
Kaava: C37H67NO13 
Moolimassa: 733.93 g/mol
Farmakokineettiset tiedot
Hyötyosuus: 100 %
Proteiinisitoutuminen: 90 %
Metabolia: maksa (alle 5 % erittyy muuttumattomana)
Puoliintumisaika: 1.5 tuntia
Ekskreetio: sappi
Terapeuttiset näkökohdat
Raskauskategoria:  A(AU) B(US) 
Reseptiluokitus:  Prescription Only (S4) (AU)?-only(US) 
Antotapa: oraalinen, intravenoosinen, intramuskulaarinen
Erytromysiini on makrolideihin kuuluva bakteerien lisääntymistä estävä antibiootti, jota määrätään usein penisilliinille allergisille potilaille. Erytromysiinin kemiallinen kaava on C37H67NO13, moolimassa 733,93 g/mol ja CAS-numero 114-07-8.
Erytromysiini tuli kaupalliseen myyntiin vuonna 1952 tuotenimellä Ilosone®. Aineen käyttö raskauden alkuvaiheessa ei ole suositeltavaa, sillä sen on arveltu voivan altistaa sikiötä sydänvioille. Erytromysiinin käyttö samanaikaisesti sen hajoamista estävän lääkkeen kanssa johtaa elimistön liian korkeaan erytromysiinipitoisuuteen, josta seurauksena voi pahimmillaan olla sydämenpysähdys.
Erytromysiini metaboloituu pääasiassa maksassa. Tavallisimpia mahdollisia sivuvaikutuksia ovat ripuli, pahoinvointi, vatsakipu ja oksentelu. Lääkkeellä voidaan hoitaa mm. keuhkoputken ja poskiontelon bakteeritulehduksia.
Aiheesta muualla

KEGG: Erythromycin (englanniksi)
ChemBlink: Erythromycin (englanniksi)
Erytruloosi

| Erytruloosi |
| --- | --- |

Tunnisteet
IUPAC-nimi:  1,3,4-trihydroksibutan-2-one
PubChem CID:  162406
SMILES:  O=C(CO)[C@H](O)CO
Ominaisuudet
Molekyylikaava:  C4H8O4
Moolimassa:  120,1 g/mol
Sulamispiste:  154–156 °C
Kiehumispiste:  311,1 °C
Tiheys:  1,4 g/cm3
Liukoisuus veteen:  vesiliukoinen
Erytruloosi on tetrooseihin kuuluva, luonnossa D-erytruloosina esiintyvä monosakkaridi, jossa on neljä hiiliatomia. Se on ketotetroosi eli siinä on ketoryhmä. Erytruloosin kemiallinen kaava on C4H8O4.
Erytruloosia käytetään itseruskettavissa voiteissa, yleensä dihydroksiasetonin kanssa.tarvitaan parempi lähde
Aiheesta muualla

PubChem: D-Erythrulose (englanniksi)
PubChem: L-Erythrulose (englanniksi)
| --- | --- |
Pääjoukko:   aldoosi  ketoosi  pyranoosi  furanoosi 
Geometria:   pentoosit  heksoosit  heptoosi  sykloheksaanikonformaatio  anomeeri  mutarotaatio 
Suuri / pieni:   glyseraldehydi  dihydroksiasetoni  erytroosi  treoosi  erytruloosi  sedoheptuloosi 
Pentoosit:   riboosi  arabinoosi  ksyloosi  lyksoosi  ribuloosi  ksyluloosi 
Heksoosit:   glukoosi  galaktoosi  mannoosi  guloosi  idoosi  taloosi  alloosi  altroosi  fruktoosi  sorboosi  tagatoosi  psikoosi  fukoosi  ramnoosi 
Disakkaridit:   sakkaroosi  laktoosi  trehaloosi  maltoosi  sellobioosi 
Polysakkaridit:   glykogeeni  tärkkelys  selluloosa  kitiini  amyloosi  amylopektiini  stakyoosi  inuliini  dekstriini  pullulaani 
Glykosaminoglykaanit:   hepariini  kondroitiinisulfaatti  hyaluronaani  heparaanisulfaatti  dermataanisulfaatti  kerataanisulfaatti 
Aminoglykosidit:   kanamysiini  streptomysiini  tobramysiini  neomysiini  paromomysiini  apramysiini  gentamisiini  netilmysiini  amikasiini
Etelä-Libanonin armeija

Etelä-Libanonin armeija eli Vapaan Libanonin armeija (engl. South Lebanese Army, SLA, arab. جيش لبنان الجنوبي‎, Jajsh Lubnān al-Janūbi, hepr. ‏צבא דרום לבנון, צד"ל‎, Tzvá Dróm Levanón) oli Israelin rahoittama palkka-armeija tai kodinturvajoukko, jonka tehtävänä on ollut toisaalta estää šiiamuslimien Amal-taistelujärjestöä ja palestiinalaisia hyökkäämästä Israeliin ja toisaalta puolustaa paikallisia kyliä. SLA:ta ei ole koskaan tunnustettu kansainvälisesti viralliseksi armeijaksi, minkä vuoksi Yhdistyneet kansakunnatkin on käyttänyt siitä nimitystä ”de facto forces” eli tosiasiassa olevat joukot. Niiden pääpaikkana oli Marjayoun.
Etelä-Libanonin armeija nousi Suomessa uutisotsikoihin kesäkuussa 1985 sen kaapattua 25 UNIFIL-rauhanturvaoperaatioon osallistunutta suomalaissotilasta. Vangittujen joukossa oli suomalaispataljoonan komentaja eversti Venni Hakala. Kaappaus sai alkunsa suomalaisten suorittamasta valehyökkäyksestä ja vangitsemiseksi naamioidusta operaatiosta, jolla he yrittivät pelastaa 11 SLA:sta Amal-järjestön riveihin loikannutta taistelijaa. SLA vaati loikkareiden palauttamista uhaten muussa tapauksessa ampua suomalaiset panttivankinsa, joista pääosa siirrettiin SLA:n päämajaan Marjayouniin. Israel syytti suomalaisia puolueellisuudesta, mutta YK:n tutkimuskomission mukaan suomalaiset olivat toimineet täysin oikein. Suomalaiset vapautettiin lopulta tiiviiden neuvottelujen tuloksena viikon kestäneen vankeuden jälkeen. Neuvotteluihin osallistuivat Israelin pää- ja ulkoministerit sekä YK:n silloinen apulaispääsihteeri Brian Urquhart.
Ei vanhene koskaan

| Ei vanhene koskaan |
| --- | --- |

Tyyli:  rikosdokumenttisarja
Kestoaika:  n. 30 min
Luoja(t):  TV2 Palveluohjelmat / Finndirector Ky 1997
Alkuperämaa:  Suomi
Verkko:  Yle TV2
Esitetty:  12. kesäkuuta 1997 – 19. syyskuuta 1997
Jaksoja:  9
Aiheesta muualla
IMDb 
Ei vanhene koskaan on Yle TV2:lla vuonna 1997 esitetty rikosdokumenttisarja, jonka aiheena ovat vanhat, varsinkin omana aikanaan huomattavaa julkisuutta saaneet, selvittämättä jääneet murhat, kuten Kyllikki Saaren murha ja Bodominjärven murhat. Sarjassa käytettiin dramatisoituja kohtauksia rikoksista sekä haastateltiin usein tapahtumaa tutkinutta poliisiviranomaista. Sarjan kertojana toimi Åke Lindman. Sarjan käsikirjoitti myöhemmin Kadonneet-sarjan käsikirjoittanut Esa Silander. Kohtausmusiikkina on käytetty Brian Bennettin teoksia. Sarja on esitetty uusintana vuosina 2001 ja 2010.
Jaksot

| Jakso | Nimi | Synopsis | Esitetty |
| --- | --- | --- | --- |
| 1. | Millainen on suomalainen murha? | Suomalainen murha ja näytteitä sarjan tulevista osista. | 12. kesäkuuta 1997 (uusittu 26. lokakuuta 2001) |
| 2. | Kyllikki Saari – musta sirkus | Sukupolvesta toiseen kiehtova Kyllikki Saaren murha. | 19. kesäkuuta 1997 (uusittu 2. marraskuuta 2001 ja 4. heinäkuuta 2010) |
| 3. | Tulilahden kaksoismurha – syyllinen vai syytön | Heinävedellä tapahtunut, ratkaisemattomaksi jäänyt Tulilahden kaksoismurha. | 26. kesäkuuta 1997 (uusittu 9. marraskuuta 2001 ja 18. heinäkuuta 2010) |
| 4. | Bodomjärvi – kansakunta hypnoosissa | Suomen yksi tutkituimpia rikoksia: Bodominjärven murhat. | 3. heinäkuuta 1997 (uusittu 16. marraskuuta 2001, 15. huhtikuuta 2004 ja 25. heinäkuuta 2010) |
| 5. | Onni Happonen – punainen vaara, musta murha, valkoinen totuus | Kyydityksen uhri Heinävedellä, Onni Happonen. | 22. elokuuta 1997 (uusittu 30. marraskuuta 2001 ja 8. elokuuta 2010) |
| 6. | Kunnon tyttö, tavalliset miehet | Inga Myllärin joukkoraiskaus ja hyinen kohtalo. | 29. elokuuta 1997 (uusittu 7. joulukuuta 2001 ja 15. elokuuta 2010) |
| 7. | Erehdys | 16-vuotias Pirkko Ryhänen murhataan Helsingin Kumpulassa. Taposta tuomitaan syytön. | 5. syyskuuta 1997 (uusittu 14. joulukuuta 2001 ja 22. elokuuta 2010) |
| 8. | Kenraalin kulta | Kaksi liikemiestä menettää henkensä natsikultakaupoissa. (Myöhemmin murhista tuomittiin Suomessa asunut japanilainen diplomi-insinööri Yoshio Tani.) | 12. syyskuuta 1997 |
| 9. | Kadonnut, kadotettu | Sarjan päätösjaksossa pohditaan kadonneiden kohtaloita. | 19. syyskuuta 1997 (uusittu 21. joulukuuta 2001 ja 29. elokuuta 2010) |
Tuotantotiimi

Kertoja
Åke Lindman
Lukija
Kari Arffman, Ola Tuominen
Ohjaaja ja tuottaja
Ari Meriläinen
Käsikirjoitus ja suunnittelu
Esa Silander
Kuvaus, kuvasuunnittelu, valaisu ja suunnittelu
Tapio Turpeinen
Äänitys
Kari Kangassalo
Miksaus
Kari Kangassalo, Juha Roos
Puvustus
Marjatta Härkönen
Aiheesta muualla

Koko dokumenttisarja katsottavissa Yle Areenassa
Murha ei vanhene vieläkään (TV2.yle.fi) (Arkistoitu – Internet Archive)
Elisabeth Harnois

| Elisabeth Harnois |
| --- | --- |
 Elisabeth Harnois vuonna 2006.
Henkilötiedot
Koko nimi:  Elisabeth Rose Harnois
Syntynyt: 26. toukokuuta 1979 (ikä 45)  Detroit, Michigan
Ammatti:  näyttelijä
Näyttelijä
Aktiivisena:  1985–
Palkinnot
 Young Artist (1993) 
Aiheesta muualla
www.elisabeth-harnois.net
IMDb 
Elonet
Elisabeth Rose Harnois (s. 26. toukokuuta 1979 Detroit, Michigan) on yhdysvaltalainen Young Artistilla palkittu näyttelijä. Harnois kasvoi eteläisessä Kaliforniassa ja aloitti näyttelijänuransa 3-vuotiaana. 5-vuotiaana hän sai kahdesta elokuvasta roolit: Joulukuun kaksi päivää ja Where Are The Children. Hänen perheeseensä kuuluu neljä veljeä.
Filmografia > Elokuvat

Joulukuun kaksi päivää (1985)
Where Are the Children? (1986)
My Date with the President's Daughter (1998)
Facade (2000)
Swimming Upstream (2002)
Pretty Persuasion (2005)
Strangers with Candy (2005)
Keith (2007)
Solstice (2008)
Riddle (2013)
Filmografia > Sarjat

Enkeli maantiellä (1987)
Kunnes jälleen tapaamme (1989)
Bel Airin prinssi (1993)
Rakkaat viholliset (1995)
Isojen poikien leikit (1995)
Kaksi kaveria, tyttö ja pizzapaikka (1999)
Siskoni on noita (2000)
Pahan tytär (2005–2006)
CSI: Miami (2006)
Tunteet pelissä (2006–2007)
Todistettavasti syyllinen (2007)
Ilman johtolankaa (2008)
90210 (2008–2009)
Miami Medical (2010)
CSI (2011–)
Amurinsopuli

| Amurinsopuli> Uhanalaisuusluokitus |
| --- | --- |
 Elinvoimainen  
  
Tieteellinen luokittelu
Domeeni::  Aitotumaiset Eucarya
Kunta::  Eläinkunta Animalia
Pääjakso::  Selkäjänteiset Chordata
Alajakso::  Selkärankaiset Vertebrata
Luokka::  Nisäkkäät Mammalia
Lahko::  Jyrsijät Rodentia
Heimo::  Myyrät Cricetidae
Suku::  Sopulit Lemmus
Laji::  amurensis
Kaksiosainen nimi
 Lemmus amurensis  Vinogradov, 1924 
 Amurinsopulin levinneisyys
Katso myös
   Amurinsopuli Wikispeciesissä  
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvoIUCN-testi OK: 
Amurinsopuli (Lemmus amurensis) on sopuleihin kuuluva myyrälaji. Se elää Venäjällä erittäin harvinaisena.
Ulkonäkö ja koko

Amurinsopulin tärkein tuntomerkki on muista sopuleista poikkeava väritys. Selkä on lähes yksivärisen tummanruskea, ja niskassa voi olla musta juova. Posket ja kyljet ovat punertavat, ja vatsa on kellanruskea. Amurinsopuli on sukunsa muita lajeja pienempi, mutta koko ei ole luotettava tuntomerkki, koska se vaihtelee sopuleilla suuresti.
Levinneisyys ja elinympäristö

Vuonna 2017 julkaistu tutkimus on osoittanut, että amurinsopulin levinneisyysalue on paljon aiemmin oletettua suppeampi. Amurinsopulia tavataan nykytiedon mukaan vain Taka-Baikaliassa, Etelä-Jakutiassa ja Amurissa. Esimerkiksi Kamtšatkan niemimaan sopulit, joita aiemmin pidettiin amurinsopuleina, ovat osoittautuneet kahden muun lajin edustajiksi. Amurinsopulin elinympäristöä ovat lehtikuusimetsät.
Elintavat

Amurinsopulin ravintoa ovat pääasiassa lehtisammalet. Kesäisin laji syö myös kanervaa, suovillaa ja hyönteisiä. Vuodessa syntyy 2–4 poikuetta. Nuoret naaraat synnyttävät kerralla 3–6 poikasta; talvehtineiden naaraiden poikuekoko on 5–9. Amurinsopulilla ei ole samanlaista voimakasta kannanvaihtelua kuin muilla sopuleilla.
Uhat ja suojelu

Kansainvälinen luonnonsuojeluliitto (IUCN) on arvioinut amurinsopulin elinvoimaiseksi muun muassa sen laajan levinneisyysalueen ansiosta. Koska myöhemmin on todettu, että amurinsopuli ei olekaan laajalle levinnyt laji, on uhanalaisuusarvio kyseenalaistettu. Tutkijaryhmä on ehdottanut lajin uhanalaisuusarvioksi vaarantunutta tai silmälläpidettävää. Amurinsopuli on erittäin harvinainen ja kanta on laskussa. Amurinsopuli on rauhoitettu laji, joka on mukana Venäjän Kaukoidän punaisessa kirjassa.
Etelä-Libanon

Etelä-Libanon on alue, jolla yleensä käsitetään Litani-joen länteen päin kääntyneen osan eteläpuolelle ja Libanonin Israelin vastaisen rajan välistä aluetta, minne PLO pakeni Jordaniasta 1970 ja minkä Israel valtasi operaatio Litanissa 1978. Libanonin asevoimat eivät ole pitäneet Etelä-Libanonia hallussaan ennen 1970-2006 välisenä aikana, koska siellä on ollut PLO, Israelin puolustusvoimat, Etelä-Libanonin armeija, Amal ja Hizbollah. Lisäksi siellä on toimii Yhdistyneiden kansakuntien UNIFIL-rauhanturvaoperaatio.
Etelä-Libanon on šiiojen ja Hizbollahin vahvaa kannatusaluetta samoin kuin Bekaan laakso.
Ernest Bai Koroma

| Ernest Bai Koroma |
| --- | --- |
 Ernest Bai Koroma vuonna 2015.
Sierra Leonen 4. presidentti
 17. syyskuuta 2007 – 4. huhtikuuta 2018  
Edeltäjä:  Ahmad Tejan Kabbah
Seuraaja:  Julius Maada Bio
Henkilötiedot
Syntynyt: 2. lokakuuta 1953 (ikä 71) Makeni, Brittiläinen Sierra Leone
Kansalaisuus:  Sierra Leone
Puoliso:  Sia Koroma
Lapset:  Alice Dankay
Tiedot
Puolue:  All People’s Congress
Tutkinnot:  Fourah Bay College
Uskonto:  kristinusko (Wesleyanilainen kirkko)
Etnisyys:  temne
Ernest Bai Koroma (s. 2. lokakuuta 1953 Makeni, Brittiläinen Sierra Leone) oli Sierra Leonen neljäs presidentti vuodesta 2007 vuoteen 2018. Koroma sai vuoden 2007 presidentinvaalien toisella kierroksella 54,6 % äänistä.
Koroma liittyi All People’s Congress -puolueeseen 2000-luvun alussa lähes 50-vuotiaana. Puolue oli ollut yli viisi vuotta oppositiossa vuodesta 1992. Kannattajat pitävät Koromaa puolueen uudistajana; vastustajien mielestä hän on heikko, mielikuvitukseton ja jatkaa edeltäjiensä politiikkaa 15 vuoden takaa.
Koromaa syytetään maanpetoksesta johtuen hänen osuudestaan marraskuun 2023 vallankaappausyrityksessä. Oikeus päästi kuitenkin Koroman lähtemään Nigeriaan tammikuussa 2024 terveyssyistä.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Ernest Bai Koroma Wikimedia Commonsissa
Elisabeth Granneman

| Elisabeth Granneman |
| --- | --- |
 Granneman vuonna 1963.
Henkilötiedot
Koko nimi:  Inger Elisabeth Granneman (o.s. Fauk)
Syntynyt: 11. toukokuuta 1930 Bergen, Norja
Kuollut: 28. maaliskuuta 1992 (61 vuotta) Bærum, Norja
Ammatti:  näyttelijä, laulaja, säveltäjä
Puoliso:  Jan Granneman
Aiheesta muualla
IMDb
Inger Elisabeth Granneman (o.s. Fauk; 11. toukokuuta 1930 Bergen – 28. maaliskuuta 1992 Bærum) oli norjalainen revyyartisti, joka näytteli, lauloi ja sävelsi. Hän varttui Lørenskogissa. Granneman teki läpimurtonsa Chat Noir -teatterissa Oslossa 1960-luvun alussa ja esiintyi urallaan myös radiossa, televisiossa ja elokuvissa. Hän osallistui Norjan euroviisukarsintoihin vuosina 1960, 1964 ja 1969.
Diskografia

Elisabeth Granneman (1972)
Omatt og omatt (1976)
De gamle gode med Arne Bendiksen og Elisabeth Granneman (1979)
Lykkehjulet (1980)
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Elisabeth Granneman Wikimedia Commonsissa
Erne Aaltonen

Erne Tuure Aaltonen (23. helmikuuta 1915 Hausjärvi – 29. joulukuuta 2008) oli suomalainen pesäpalloilija.
Aaltonen pelasi Pesäpallon SM-sarjassa neljä kautta Riihimäen Pallonlyöjäin joukkueessa saavuttaen Suomen-mestaruuden 1933. Vielä 1950-luvulla Aaltonen pelasi Suomensarjassa.
Saavutukset > Pelaajana

1 SM-kulta: 1933
Elitserien (dam)

| Elitserien |
| --- | --- |
Laji:  Jääpallo
Maa(t):  Ruotsi
Perustettu:  1991
Joukkueita:  9
Hallitseva mestari:  Villa Lidköping BK
Sivusto:  www.elitserien.se
Elitserien (dam) on naisten jääpallon pääsarja Ruotsissa. Sen järjestää Ruotsin jääpalloliitto. Sarjan voittaja on jääpallon naisten Ruotsin mestari. Jääpallon Damallsvenskan käynnistyi kaudella 1991–1992. Damallsvenskanista käytetään myös pelkästään nimeä Allsvenskan.
Kaudella 2022–2023 Elitserienissä pelasi yhdeksän joukkuetta.
Historia

Jääpallon naisten Ruotsin mestaruudesta pelattiin ensimmäisen kerran vuonna 1973. 1. divisioona (ruots. division 1) oli naisten korkein sarjataso kauteen 1990–1991 asti. Kaudella 1991–1992 Allsvenskan korvasi 1. divisioonan korkeimpana sarjatasona. Naisten pääsarja nimettiin Elitserieniksi kaudella 1995–1996, kun nimen Allsvenskan käytöstä luovuttiin. Aiemmin naisten jääpallossa Elitserien-nimeä oli käytetty pääsarja Allsvenskanin ylemmästä jatkosarjasta.
Kaudella 2002–2003 Allsvenskan otettiin uudelleen käyttöön pääsarjan nimenä, ja nimi Elitserien siirtyi tarkoittamaan Allsvenskanin jatkosarjaa.
Jääpallon naisten Ruotsin mestarit ja loppuottelut

| Vuosi | Mestari | Loppuottelun vastustaja | Loppuottelun tulos |
| --- | --- | --- | --- |
| 1973 | IK Göta | Katrineholms SK | 9–6 |
| 1974 | Katrineholms SK | IK Göta | 8–2 |
| 1975 | Katrineholms SK | Tranås BoIS | 8–3 |
| 1976 | IK Göta | Katrineholms SK | 8–3 |
| 1977 | IK Göta | Katrineholms SK | 7–4 |
| 1978 | IK Göta | Katrineholms SK | 5–4 |
| 1979 | IK Göta | Katrineholms SK | 2–0 |
| 1980 | IK Göta | Edsbyns IF | 9–1 |
| 1981 | IK Göta | Selånger SK | 12–4 |
| 1982 | IF Boltic | IK Göta | 7–3 |
| 1983 | IK Göta | IF Boltic | 5–2 |
| 1984 | IF Boltic | IFK Kungälv | 6–1 |
| 1985 | IF Boltic | Västerstrands AIK | 4–2 |
| 1986 | IF Boltic | Stångebro BK | 5–2 |
| 1987 | IF Boltic | Stångebro BK | 14–3 |
| 1988 | AIK | IF Boltic | 7–1 |
| 1989 | IF Boltic | Sandvikens AIK | 5–4 |
| 1990 | AIK | IF Boltic | 3–1 |
| 1991 | Västerstrands AIK | Sandvikens AIK | 9–0 |
| 1992 | Västerstrands AIK | Sandvikens AIK | 7–3 |
| 1993 | Sandvikens AIK | Västerstrands AIK | 6–5 jatkoaika |
| 1994 | Västerstrands AIK | AIK | 9–4 |
| 1995 | AIK | Västerstrands AIK | 6–4 |
| 1996 | AIK | Västerstrands AIK | 5–4 |
| 1997 | Västerstrands AIK | Kareby IS | 2–1 |
| 1998 | AIK | Kareby IS | 7–4 |
| 1999 | AIK | Kareby IS | 6–3 |
| 2000 | AIK | Västerstrands AIK | 5–4 |
| 2001 | Västerstrands AIK | AIK | 4–2 |
| 2002 | Västerstrands AIK | AIK | 7–6 jatkoaika, kultainen maali |
| 2003 | AIK | Sandvikens AIK | 10–0 |
| 2004 | AIK | Västerstrands AIK | 4–1 |
| 2005 | AIK | Västerstrands AIK | 3–1 |
| 2006 | AIK | Västerstrands AIK | 4–2 |
| 2007 | Sandvikens AIK | Västerstrands AIK | 5–1 |
| 2008 | AIK | IFK Nässjö | 3–0 |
| 2009 | IFK Nässjö | AIK | 2–1 |
| 2010 | AIK | IFK Nässjö | 5–3 |
| 2011 | Kareby IS | AIK | 3–2 |
| 2012 | AIK | Sandviken | 5–4 |
| 2013 | Sandvikens AIK | AIK | 4-2 |
2014: 
2015: 
2016: 
2017: 
2018: 
| 2019 | Västerås SK | Skutskärs IF | 5–3 (rangaistuslyöntikilpailu) |
| 2020 | Västerås SK | Skutskärs IF | 4–3 |
| 2021 | Villa Lidköping BK | Västerås SK | 6–3 |
| 2022 | Villa Lidköping BK | AIK | 4–0 |
| 2023 | Villa Lidköping BK | Västerås SK | 8–1 |
Etelä-Libanonin hallintoalue

Alue Libanonin kartalla.
Etelä-Libanonin hallintoalue on yksi Libanonin kahdeksasta hallintoalueesta. Se sijaitsee maan eteläosassa. Alueen pääkaupunki on Sidon. Sen pinta-ala on 943 km2 ja vuosina 2004–2005 arvioitu asukasluku oli 401 197.
Everstienkivi

Uudenkaupungin rauhan rajakivet Virolahdella.
Everstienkivi on Virolahden kirkonkylässä noin 870 metriä Virolahden kirkosta pohjoiseen sijaitseva vuoden 1721 Uudenkaupungin rauhan rajakivi.
Kivi on kooltaan 1x2x2 metriä. Sen eteläsivulla ovat venäläisten tekemät hakkausmerkinnät: kaksi ristiä, joissa on vuosiluvut 1723 ja 1727. Jälkimmäinen vuosiluku viitannee kyseisenä vuonna pidettyyn maantarkastukseen eli revisioon. Ruotsalaiset hakkausmerkinnät kruunu ja F-kirjain ovat kiven länsisivulla.
Uudenkaupungin rauhan rajankäynnistä on Virolahdella säilynyt Everstienkiven lisäksi yhdeksän muuta rajakiveä: Hurppu, Itäkivi, Heijarinkivi, Kirkkotien kivi, Alapihlajan kivi, Sahantauksen kivi, Lepkankaan kivi, Kallionpellon kivi ja Käyhkäntien kivi.
Essi Tuukkanen

Essi Tuukkanen (s. 1972) on suomalainen televisiotuottaja, linjatuottaja ja tuotantopäällikkö. Hänen tuottamiaan sarjoja ovat muun muassa Kakarat (2020), Aallonmurtaja (2017) ja Syke (2014–2017).
Tuottajana televisiosarjoissa

Aallonmurtaja
Brändärit
Ivalo (linjatuottaja)
Kakarat
Kansan mies
Syke
Aiheesta muualla

Essi Tuukkanen Internet Movie Databasessa. (englanniksi)
Empetrum rubrum

| Empetrum rubrum |
| --- | --- |
 Empetrum rubrum Falklandinsaarilla.
Tieteellinen luokittelu
Kladi::  Siemenkasvit
Kladi::  Koppisiemeniset
Kladi::  Aitokaksisirkkaiset
Lahko::  Ericales
Heimo::  Kanervakasvit Ericaceae
Suku::  Variksenmarjat Empetrum
Laji::  rubrum
Kaksiosainen nimi
 Empetrum rubrum  Vahl ex Willd. (1806) 
Infobox OKNimi-testi OK: 
Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
Empetrum rubrum on Etelä-Amerikassa esiintyvä variksenmarjalaji. Se on enintään 80 senttimetriä korkeaksi kasvava varpu, jolla on kypsinä kirkkaanpunaiset marjat. Ne ovat syötäviä ja myös koristeellisia. Empetrum rubrum esiintyy Etelä-Amerikan eteläosassa Chilessä ja Argentiinassa: Keski-Chilessä, Patagoniassa, Falklandinsaarilla, Tristan da Cunhalla ja tulokaslajina Etelä-Georgian saarella. Juan Fernándezin saarilta laji on hävinnyt.
Aiheesta muualla

JSTOR Global Plants: Empetrum rubrum (englanniksi)
Integrated Taxonomic Information System (ITIS): Empetrum rubrum (englanniksi)
Global Biodiversity Information Facility (GBIF): Empetrum rubrum (englanniksi)
Episykli

Deferentti ja episykli Ptolemaioksen aurinkokuntamallissa.
Episykli on ympyrä, jonka keskipiste on toisen ympyrän kehällä.
Episykli geosentrisessä aurinkokuntamallissa

Vanhalla ja keskiajalla yleisesti hyväksytyn geosentrisen aurinkokuntamallin kaikki planeetat Aurinko ja Kuu mukaan lukien kiersivät Maata, joka pysyy paikallaan. Auringon liikkeen taivaankannella tämä malli selittää kyllä yksinkertaisesti, mutta planeettojen ratoihin liittyy ongelma: osan vuodesta osa planeetoista näyttää liikkuvan taivaalla taaksepäin. Tämän ilmiön selittämiseksi geosentrisessä aurinkokuntamallissa joudutaan turvautumaan episyklien käyttöön.
Episyklimallin esitti ensimmäisenä Eudoksos noin vuonna 370 eaa. Myöhemmin sitä kehittivät muun muassa Hipparkhos ja erityisesti Klaudios Ptolemaios. Ptolemaioksen esittämässä muodossa teoria tuli tunnetuksi hänen noin 150 jaa. laatimastaan teoksesta Mathematike syntesis, joka on laaja yhteen­veto tuolloin tunnetusta tähti­tieteestä ja joka myöhemmin tuli tunnetuksi arabialais­peräisellä nimellä Almagest.
Mallin idea on, että taivaalla näkyvä planeetta ei kierrä suoraan Maata, vaan jollakin etäisyydellä Maasta on ympyränmuotoinen rata, niin sanottu deferentti. Deferentti on ympyrä, jonka reunaviivan pisteet ovat pienemmän ympyräradan, episyklin, keskipisteitä. Planeetta liikkuu tätä episykliä pitkin. Ajan kuluessa episyklin keskipiste liikkuu deferenttiä pitkin eteenpäin samalla kun planeetta liikkuu episykliä pitkin eteenpäin. Näin planeetan liike muodostaa silmukkamaisen kuvion, epitrokoidin, deferentin ympärille, ja jos episyklin keskipisteen kiertoaika valitaan sopivasti suhteessa planeetan kiertoaikaan episykliä pitkin, liike havaitaan Maassa siten, että planeetta liikkuu välillä taivaankannella eteenpäin, pysähtyy, liikkuu jonkin matkaa takaisinpäin, pysähtyy uudelleen ja jatkaa sitten alkuperäiseen suuntaan, aivan niin kuin ulkoplaneetat Maasta katsoen tekevätkin.
Näin yksinkertainen episyklimalli ei kuitenkaan riitä kaikkien planeettojen liikkeiden jo antiikin aikana tunnettujen hienouksien selittämiseen, vaan alkuperäiselle episyklille jouduttiin lisäämään pienempiä episyklejä, ja lopulta Ptolemaioksen lopullinen malli sisälsi 80 episykliä.[lähde? ]
Ptolemaioksen mallin mukaan planeetan deferentin keskipiste ei myöskään sijaitse tarkalleen Maan keski­pisteessä vaan siitä jonkin verran syrjässä. Tämän keski­pisteen vastakkaisella puolella, samalla etäisyydellä, on ekvantti, jonka suhteen planeettojen episyklin keski­piste liikkuu vakinaisella kulma­nopeudella. Auringolla ei mallissa ole episykliä, vaan se liikkuu deferenttiä pitkin vakinaisella kulma­nopeudella ekvantin suhteen.
Episyklejä esiintyy vielä Kopernikuksen kehittämässä aurinko­keskisessä aurinkokunta­mallissa, vaikka niitä ei enää tarvittukaan Maan liikkeestä johtuvien silmukoiden selittämiseksi. Sen sijaan hän käytti niitä eräiden Ptolemaioksen ajan jälkeen havaittujen ilmiöiden, muun muassa Merkuriuksen periheli­liikkeen, mutta myös eräiden sittemmin virheellisiksi osoittautuneiden havaintojen selittämiseen.. Vielä 1600-luvun alussa Johannes Kepler yritti esittää episykli­liikkeelle fysikaalisia selityksiä, mutta päätyi lopulta hylkäämään episyklit kokonaan ja selitti planeetojen kiertävän Aurinkoa ellipsin muotoista rataa pitkin.