stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Chet Baker
Nuoruus

Baker syntyi musikaaliseen perheeseen, sillä hänen isänsä Chesney Henry Baker oli kitaristi, joka joutui kuitenkin keskittymään muihin töihin 1930-luvun laman aikana. Chetin äiti Vera (Moser) Baker työskenteli hajuvesiliikkeessä. Perhe muutti Oklahomasta Kalifornian Glendaleen vuonna 1940. Lapsena Baker lauloi laulukilpailuissa ja kirkon kuorossa. Pasuuna oli Bakerin ensisoitin, mutta hän vaihtoi sen trumpettiin, sillä pasuuna oli liian suuri soitin ja vaikeasti käsiteltävä hänelle.
Vuonna 1946 vain 16-vuotias Baker lopetti koulunsa kesken ja värväytyi Yhdysvaltain armeijaan. Hänet lähetettiin palvelukseen Berliiniin, jossa hän liittyi armeijan 298th Army Band -orkesteriin. Vapautuksensa jälkeen vuonna 1948 Baker meni opiskelemaan musiikin teoriaa El Camino Collegeen Los Angelesiin. Näinä aikoina hän soitti myös jazzklubeilla. Baker värväytyi armeijaan uudelleen vuonna 1950, soitti sanfranciscolaisessa Sixth Army Bandissa ja kävi samaan aikaan myös jazzklubeilla. Baker sai toisen palveluksesta vapautuksen tullakseen ammattijazzmuusikoksi.
Ura > Läpimurto

Baker soitti alun perin Vido Musson yhtyeessä ja sen jälkeen Stan Getzin kanssa. Bakerin ura lähti varsinaisesti käyntiin, kun keväällä 1952 jazzlegenda Charlie Parker valitsi hänet osallistumaan West Coast -tyylisten kappaleiden soittoon hänen kanssaan. Baker soitti Parkerin kanssa ensimmäisen kerran 29. toukokuuta Tiffany Clubilla Los Angelesissa. Saman vuoden kesänä Baker liittyi Gerry Mulliganin kvartettiin, joka soitti polyfonista musiikkia, joka oli vastakohta 1950-luvun bebop-tyylille. Yhtye levytti Pacific Jazz Recordsin julkaisemalla albumilla myös kappaleen ”My Funny Valentine”, josta tuli Bakerin ”tunnuskappale”, jonka hän myös levytti lukuisia kertoja urallaan. Baker valittiin vuonna 1953 Metronome-lehden kyselyssä vuoden trumpetistiksi. Kvartetti menestyi todella hyvin, mutta kesäkuussa 1963 Mulligan joutui huumeiden takia vankilaan ja yhtye hajosi.
Baker perusti oman kvartettinsa, jossa alun perin Russ Freeman soitti pianoa, Red Mitchell bassoa ja Bobby White rumpuja. Baker äänitti Pacific Jazzille ensimmäistä kertaa yhtyeen johtajana 24. heinäkuuta 1953. Vuonna 1954 Chet Baker Sings -studioalbumi ilmestyi, jonka myötä hänestä tuli suosittu jazzmuusikko; perinteisen jazzin kuuntelijat eivät tosin pitäneet Bakerin musiikista. Bakerin vuoden 1954 kappale ”Let’s Get Lost” yhdistetään häneen eniten.
Baker teki elokuvadebyyttinsä elokuvassa Hell’s Horizon, jonka ensi-ilta oli vuoden 1955 syksyllä. Hän kieltäytyi studiosopimuksesta ja lähti Euroopan-kiertueelle, joka kesti syyskuusta 1955 huhtikuuhun 1956. Palattuaan Yhdysvaltoihin Baker perusti kvintetin, jossa Phil Urso soitti saksofonia ja Bobby Timmons pianoa. Baker siirtyi enemmän bop-tyyliseen musiikkiin yhtyeensä kanssa ja äänitti heinäkuussa 1956 Pacific Jazzin julkaiseman Chet Baker & Crew -albumin.
Ura > Kiertue ja muutto Eurooppaan

Baker teki Yhdysvaltain-kiertueen helmikuussa 1957 The Birdland All-Starsin kanssa ja Euroopan-kiertueen myöhemmin samana vuonna. Hän muutti Eurooppaan vuonna 1959 ja asettui Italiaan, jossa hän näytteli elokuvassa Urlatori alla sbarrra. Vuonna 1960 julkaistiin elokuva Rakkaudennälkäiset, joka on fiktiivinen omaelämäkerta Bakerin elämästä. Elokuvassa näyttelee Robert Wagner Chad Bixbyn roolissa.
Ura > Huumeongelmat

Baker oli addiktoitunut heroiiniin 1950-luvulla ja joutui useita kertoja vangituksi lyhyeksi aikaa, mutta huumeet alkoivat vaikuttaa hänen uraansa merkittävästi 1960-luvulla. Baker pidätettiin Italiassa kesällä 1960 ja oli vankilassa miltei puolitoista vuotta. Hän juhli vapauteen pääsyä helmikuussa 1962 Chet Is Back! -albumilla, jonka RCA Records julkaisi. Myöhemmin samana vuonna hänet pidätettiin Länsi-Saksassa ja karkotettiin Sveitsiin ja sen jälkeen Ranskaan. Englantiin hän muutti elokuussa 1962 näytelläkseen itseään elokuvassa Kohtalon leikkiä, joka julkaistiin vuonna 1963. Huumerikoksen takia hänet karkotettiin Englannista Ranskaan maaliskuussa 1963. Baker asui Pariisissa ja esiintyi siellä sekä Espanjassa vuonna 1964. Jouduttuaan jälleen pidätetyksi Länsi-Saksassa hänet karkotettiin takaisin Yhdysvaltoihin. Baker palasi Yhdysvaltoihin 5. maaliskuuta 1964 viisi vuotta Euroopassa asumisen jälkeen. Hän soitti 1960-luvun puolivälissä pääasiassa New Yorkissa ja Los Angelesissa. Hän oli tuolloin vaihtanut trumpetin flyygelitorveen.
Kesällä 1966 Baker joutui huumediilerien pahoinpitelyn kohteeksi San Franciscossa. Hänen hampaansa olivat jo ennen tätä olleet huonossa kunnossa, ja pahoinpitelytapauksen jälkeen ne jouduttiin lopulta kaikki poistamaan. Hän alkoi käyttää hammasproteeseja, joiden kanssa ei osannut aluksi soittaa trumpettia. 1960-luvun loppuun mennessä hän soitti vain harvoin, ja 1970-luvun alkupuoleen mennessä hän oli lopettanut soittamisen kokonaan.
Ura > Paluu julkisuuteen

Baker sai elämänsä jotenkuten kuntoon ottamalla seitsemän vuoden ajan heroiiniaddiktioonsa metadonia. Hän myös opetteli soittamaan trumpettia hammasproteesinsa kanssa. Hän palasi julkisuuteen marraskuussa 1973, esiintyi merkittävällä klubilla New Yorkissa ja konsertoi jälleen marraskuussa 1974 yhdessä Gerry Mulliganin kanssa Carnegie Hallilla. Epic Records äänitti ja julkaisi konserttitallenteen. 1970-luvun puoliväliin mennessä Baker pystyi palaamaan takaisin Eurooppaan, jossa hän pääasiassa esiintyi ja vietti loppuelämänsä. Monien kriitikoiden mielestä hänen trumpetinsoittotaitonsa oli loppuvuosina parhaimmillaan, ja vuosina 1977–1988 hän teki myös levytyksiä enemmän kuin koskaan.
Baker esiintyi ajoittain Japanissa ja Yhdysvalloissa, vaikkei hänellä ollutkaan synnyinmaassaan vakituista asuinpaikkaa. Hän esiintyi rockmuusikoiden kanssa ja soitti vuonna 1983 muun muassa trumpettia Elvis Costellon Falklandin sodan vastaisella kappaleella ”Shipbuilding”. Vuonna 1987 valokuvaaja ja elokuvantekijä Bruce Weber teki Bakerista dokumenttielokuvan.
Kuolema

Baker kuoli Amsterdamissa 13. toukokuuta 1988 pudotessaan hotellin ikkunasta heroiinin ja kokaiinin vaikutuksen alaisena. Weberin elokuvan Let’s Get Lost ensiesitys oli syyskuussa 1988 ja se oli ehdolla Oscar-palkinnon saajaksi. Vuonna 1997 Bakerin keskeneräiseksi jäänyt omaelämäkerta julkaistiin nimellä As Though I Had Wings: The Lost Memoir. Miramax osti kirjan tekijänoikeudet elokuvasovituksen tekoa varten.
Yksityiselämä

Baker oli naimisissa kolmesti; Charlaine Souderin, Halema Allin ja Carol Jacksonin kanssa. Hänellä oli neljä lasta; Chesney III Haleman kanssa sekä Dean, Paul ja Melissa Carolin kanssa. Baker puhui sujuvasti italiaa.
Tyyli

Bakeria kutsutaan yhdeksi 1950-luvun West Coast -jazzin ikonisimmista artisteista, lempinimeltään ”The Prince of Cool”. Trumpetinsoitossa hän sai vaikutteita etenkin kornetisti Bix Beiderbeckeltä ja sitten Miles Davisiltä, ja hänen oma feminiinisen herkäksi luonnehdittu fraseerauksensa kiteytyi Gerry Mulliganin kvartetin vuoden 1952 levytyksessä ”My Funny Valentine”. Tuon jälkeen Baker nousi trumpetistien kärkeen monissa muusikkoäänestyksissä. Myöhemmin 1960-luvulla soittoon tuli enemmän särmää. Hänen laulunsa edusti herkän pehmeää crooner-tyyliä, joka kehittyi Bing Crosbyn innoittamana mutta jätti pois ”epäcooleja” tyylikeinoja kuten vibratot ja glissandot. ”Epämiehekästä” laulutapaa kritisoivat aluksi niin kanssamuusikot kuin kriitikotkin, mutta Baker pysyi tyylissään. Aluksi hänen epävarmuutensa laulajana vaati kuitenkin kymmeniä uusintaottoja studiossa.
Baker tunnettiin nuoruudessaan muusikkotaitojensa lisäksi myös hyvästä ulkonäöstään. Jazzhistorioitsija ja -kriitikko Dave Kelly kuvailee Bakeria James Deanin, Frank Sinatran ja Bix Beiderbecken yhdistelmäksi.
Merkitys

Chet Bakerin elämästä on tehty paljon elämäkertoja, musikaaleja sekä näytelmiä. Oklahoman kuvernööri Brad Henry julisti 2. heinäkuuta 2005 ”Chet Baker -päiväksi”. Vuonna 2015 ilmestyi Bakerin elämästä kertova draamaelokuva Born to Be Blue. Bakeria esittää elokuvassa Ethan Hawke.
Valikoitu diskografia

Lähteet:
Valikoitu diskografia > Studioalbumit

Chet Baker Sings (Pacific Jazz, 1954)
Chet Baker Sextet (Pacific Jazz, 1954)
Chet Baker & Crew (Pacific Jazz, 1957)
(Chet Baker Sings) It Could Happen to You (Riverside, 1958)
Stan Meets Chet (Stan Getzin kanssa, Verve, 1958)
Chet Baker in New York (Riverside, 1958)
Chet (Riverside, 1959)
Chet Baker Plays the Best of Lerner and Loewe (Riverside, 1959)
Chet Is Back! (RCA, 1962)
Once Upon a Summertime (Artists House, 1977)
Ballads for Two (Wolfgang Lackerschmidin kanssa, Sandra Music, 1979)
Valikoitu diskografia > Kappaleet

”My Funny Valentine” (Chet Baker Sings, 1954)
”Let’s Get Lost” (Chet Baker Sings, 1954)
Filmografia

Hell’s Horizon (1955)
Urlatori alla sbarra (1960)
Tromba Fredda (1963)
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Chet Baker Wikimedia Commonsissa
Chet Baker -säätiö (englanniksi)
| Auktoriteettitunnisteet  |
| --- | --- |
Kansainväliset:  FAST  ISNI 2  VIAF  WorldCat 
Kansalliset:  Norja  Espanja  Ranska  BnF data  Katalonia  Saksa  Italia  Israel  Suomi (KANTO)  Belgia  Yhdysvallat  Ruotsi  Latvia  Japani  Tšekki  Australia  Korea  Kroatia  Alankomaat  Puola  Portugali 
Tieteilijät:  CiNii 
Taiteenala:  Discography of American Historical Recordings  FID  MusicBrainz 
Henkilöt:  BMLO  Deutsche Biographie  DDB  Trove 
Muut:  Europeana  SNAC  IdRef 
Baker vuonna 1955.
Baker ranskalaisen laulajattaren Dalidan kanssa Italiassa vuonna 1962.
Bakerin muistolaatta Prins Hendrik -hotellin julkisivussa Amsterdamissa.
Ođđasat

Ohjelman nimiplanssi.
Ođđasat (pohjoissaameksi  [ˈoððasat], suom. Uutiset) on pohjoissaameksi esitettävä uutislähetys, joka on Suomen, Norjan ja Ruotsin yleisradioyhtiöiden Yleisradion, Norsk Rikskringkastingin ja Sveriges Televisionin yhteistuotantoa. Lähetyksessä kerrotaan suurimmaksi osaksi saamelaisia ja heidän elinaluettaan käsitteleviä uutisia. Ođđasatin studio sijaitsee Norjan yleisradion NRK:n saamelaistoimituksessa Kaarasjoella.
Lähetysajat

Suomessa Ođđasat lähetetään arki-iltaisin Yle TV1 -kanavalla, ja ohjelmaan on saatavilla suomen- ja ruotsinkielinen tekstitys. Uusintana Ođđasat esitetään seuraavana aamupäivänä Yle TV1:ssä Yle Uutisten aluelähetysten uusintojen jälkeen. Ruotsissa Ođđasat näkyy SVT2:lla ja Norjassa NRK1:llä.
Aiheesta muualla

Ođđasat - Ylen saamenkieliset tv-uutiset, tekstitys suomeksi (areena.yle.fi)
Davviriikalaš sámi tv-ođđasat. Pohjoismaiset saamenkieliset tv-uutiset Yle Areena (pohjoissaameksi)
Sápmi. Saamenkieliset uutiset. Yle.
Aiolinen

A:sta alkava aiolinen asteikko
Äänitiedostojen kuunteluohjeet
Aiolinen on musikaalinen moodi ja kirkkosävellaji, tai termin nykyisen käytännön mukaisesti diatoninen asteikko, joka tunnetaan myös luonnollisena molli­asteikkona.
Franz Fredrik Wathén
Aiheesta muualla

Kenth Sjöblom: / Wathén, Fredrik (1878–1914) Kansallisbiografia-verkkojulkaisu (maksullinen).  4.5.2001. Helsinki:  Suomalaisen Kirjallisuuden Seura.
Wathénin saavutukset maailman- ja Euroopan-mestaruuskilpailuissa
| --- | --- |
Auktoriteettitunnisteet: Henkilöt :  Kansallisbiografia  Biografiasampo
Luettelo Rauman julkisista taideteoksista ja muistomerkeistä

Luettelo Rauman julkisista taideteoksista ja muistomerkeistä sisältää Rauman kaupungissa julkisissa paikoissa olevia pysyviä patsaita, veistoksia, muistomerkkejä- ja laattoja sekä muita taideteoksia. Rauman kaupunkiin on liitetty Rauman maalaiskunta sekä Kodisjoen ja Lapin kunnat.
Partola

Partolan liikkeitä.
Pirkkalan kylät: 1-Partola, 2-Nuoliala, 3-Haikka, 4-Naistenmatka, 5-Sankila, 6-Kataisto, 7-Tanila, 8-Sionkylä, 9-Pappila, 10-Pirkkalankylä, 11-Toppari, 12-Ania, 13-Sorkkala. Vaaleankeltaiset kunnan ulkopuolisten kylien alueita.
Partola on Pirkkalan 17. kunnanosa ja kylä. Tämä noin 400 henkilön asuinalue sijaitsee Pyhäjärven rannalta Lempäälän rajalle aivan Tampereen rajalla. Partolan ja Härmälän rajalla virtaa Pyhäjärveen laskeva Härmälänoja, joka rajaa Pirkkalan ja Tampereen.
Historia

Partolan nimi juontuu alueella asuneelta Partoi-suvulta. Noin 1500-luvulla Partolan kylässä tiedetään olleen neljä taloa: vielä nykyisinkin pihapiiriltään ehjänä säilynyt Eerola, ja Partolan kartanoksi myöhemmin yhdistyneet Kauppi, Patala ja Rotjala.
Nykytilanne

Partolan alue koostuu nykyisin Pikku-Venetsiasta, Nuolialanlaaksosta, Ranta-Partolasta, Iso- ja Vähämäestä, Partolan kauppa-alueesta, Pakkalankulmasta, Toiviosta sekä Kaitalankulmasta. Partolan Naistenmatkantien pohjoispuolen alueet sekoitetaan useasti Pereeksi. Todellisuudessa Pereen ja Partolan raja sijaitsee Sahatiessä sekä jatkuu sahatiestä suoraan pyhäjärveen. Sahatien itäpuolelle on Partola ja sahatien länsipuolella Nuolialaan kuuluva alue nimeltä Pere. Alueen teiden nimet viittaavat alueella toimineeseen Pyhäjärven Sahaan (Partolan Ångsåg och Kvarn).
Nykytilanne > Partolan kauppa-alue

Partolan kauppakeskittymässä sijaitsee muun muassa ostoskeskus nimeltä Veska, jossa on muun muassa Dressmann, Hennes&Mauritz, Jack&Jones, KappAhl, Lindex, Vero Moda, Verkkokauppa.com, Subway, kuntosali Vocatum ja Jysk. Alueella sijaitsee myös K-citymarket, Partola-keskus, Lidl, McDonald's, Bauhaus, Tokmanni, Prisma, GOGO-kuntokeskus ja monia muita liikkeitä.
Partolassa on enemmän liikkeitä kuin itse Pirkkalan keskustassa, vaikka tämä sijaitsee aivan kunnan rajalla. Liikkeet palvelevat myös Tampereen, muun muassa naapurikaupunginosa Härmälän asukkaita.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Partola Wikimedia Commonsissa
Partola, Pirkkala.fi (Arkistoitu – Internet Archive)
Pieni luutatyttö

| Pieni luutatyttö |
| --- | --- |
 Elokuvan juliste.
Ohjaaja:  Toivo Särkkä
Käsikirjoittaja:  Reino Helismaa Olavi Karu
Tuottaja:  Toivo Särkkä
Säveltäjä:  Harry Bergström
Kuvaaja:  Esko Töyri
Leikkaaja:  Nils Holm
Tuotantosuunnittelija:  Aarre Koivisto
Pääosat:  Riitta Hämäläinen Leo Lähteenmäki
Valmistustiedot
Valmistusmaa:  Suomi
Tuotantoyhtiö:  Suomen Filmiteollisuus
Levittäjä:  Suomen Filmiteollisuus Yleisradio Suomi-Filmi VLMedia
Ensi-ilta:  17. lokakuuta 1958
Kesto:  90 min
Alkuperäiskieli:  Suomi
Aiheesta muualla
IMDb
Elonet
Infobox OKNimi-testi OK: 
Pieni luutatyttö on suomalainen elokuva vuodelta 1958. Sen on ohjannut ja tuottanut Toivo Särkkä. Käsikirjoituksesta vastasivat Reino Helismaa ja Olavi Karu.
Juoni

Liisan isäpuoli lähettää tytön yksin kaupunkiin myymään luutia. Kaupungissa Liisa kohta ihmisiä, joiden elämä hetken sivuaa hänen kohtaloaan, kuten torimyyjän, kulkukauppiaan ja ilotytön. Elokuvaan saadaan jännitystä uhkaavan namusedän muodossa. Elokuvassa on kuitenkin onnellinen loppu, kun Liisa saa turvallisen kodin.
Näyttelijät

| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
|  Riitta Hämäläinen  | … |  Liisa Kaarina Salminen   |
|  Nelly Lovén  | … |  Anita   |
|  Leo Lähteenmäki  | … |  Petteri Laaksonen, ”Maailman-Petteri”   |
|  Matti Lehtelä  | … |  Antti, Liisan isäpuoli   |
|  Oiva Sala  | … |  Julius   |
|  Kauko Kokkonen  | … |  konstaapeli Rinne   |
|  Helge Herala  | … |  komisario   |
|  Uljas Kandolin  | … |  Jalmari Koskinen, kirvesmies   |
|  Hannes Veivo  | … |  Joonas, puutarhuri   |
|  Mai-Brit Heljo  | … |  opettajatar   |
|  Siiri Angerkoski  | … |  Emma, torikauppias   |
|  Helena Vinkka  | … |  vuorineuvoksetar   |
|  Aino Lehtimäki  | … |  Koskiska   |
|  Mirja Karisto  | … |  nuori rouva   |
|  Kaarlo Wilska  | … |  kiitolinja-auton apumies   |
|  Kullervo Kalske  | … |  junanlähettäjä   |
|  Usko Kantola  | … |  Johansson, junailija   |
|  Börje Lampenius  | … |  autoilija   |
|  Lennart Lauramaa  | … |  taksinkuljettaja   |
|  Pentti Viljanen  | … |  Itara-Iivari   |
|  Alice Lyly  | … |  kukkien ostaja   |
|  Kalle Rouni  | … |  Kalle, torikauppias   |
|  Marjaana Wilska  | … |  Inkeri   |
|  Ossi Elstelä  | … |  Nestori, pölynimurikauppias   |
|  Heimo Lepistö  | … |  Konttinen, lakaisija   |
|  Sointu Kouvo  | … |  Marjatta Rinne   |
|  Leo Jokela  | … |  Julle   |
|  Ilmari Tähtelä	  | … |  Arska   |
|  Yrjö Tähtelä  | … |  Tane   |
|  Paavo Hukkinen  | … |  rikosetsivä   |
|  Annikki Linnoila  | … |  rouva kadulla   |
|  Hannu Halonen  | … |  nakinmyyjä   |
|  Pertti Roisko  | … |  pärinäpoika   |
|  Kale Teuronen  | … |  päivystävä upseeri   |
|  Irja Rannikko  | … |  säilytystavaran hoitaja   |
Tuotanto ja ensi-ilta

Käsikirjoitusta tehtiin kovalla kiireellä, sillä kuvaukset käynnistettiin jo ennen sen valmistumista Idea käsikirjoitukseen saatiin sanomalehdessä kerrotusta tositapauksesta.
Elokuvassa nähtävä Musti-koira oli Särkän omistama saksanpaimenkoira Lida. Elokuvan ensi-ilta oli Helsingissä 7. marraskuuta 1958 Bio Rexissä ja Tuulensuussa.
Arviot

Tv-maailma 27/2012 luonnehtii elokuvaa moraliteetiksi, joka onnistuu karttamaan imelyyksiä. Liisan kerätessä vastaantulijoita elokuva ikään kuin esittelee Raamatun kymmenen käskyä.
Aiheesta muualla

Pieni luutatyttö Elonet.
Paula

| Paula |
| --- | --- |
Nimipäivä:   
– suomenkielinen:  22. kesäkuuta
– ruotsinkielinen:  22. kesäkuuta
– ortodoksinen:  3. kesäkuuta
Muunnelmia:  Pauliina
Vastineita eri kielissä:  Paule, Paulette
Nimen alkuperä:  Paulus
Infobox OKNimi-testi OK: 
Paula on naisen etunimi.
Paula on roomalaisperäisen Paulus-nimen sisarnimi.  Nimen alkuperä on latinan sana paulus eli pieni.  Rinnakkaisnimiä ovat muun muassa Pauliina, Pauline ja Paulette.
Suomessa nimi Paula oli vuoden 2019 loppuun mennessä annettu 24 039 naiselle ja alle 15 miehelle.
Kuvitteellisia Pauloja

Paula Drew, päähahmo Carolyn Keenen Neiti Etsivä -nuortenromaaneissa
Paula, hahmo Enid Blytonin nuorisokirjasarjassa Viisikko; poikatyttö, joka käyttää nimeä Pauli
Paula, Heikki Turusen romaanin Joensuun Elli (1974) naispäähenkilö
Paula, hahmo elokuvassa Paul ja Paula
Paula Sievinen (o.s. Lepistö), hahmo televisiosarjassa Salatut elämät
Paula-tyttö, Paulig-kahvipaahtimon mainoshahmo
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Paula Wikimedia Commonsissa
Jokamiehenluokka

Jokamiesluokan auto.
Volkswagen Kuplasta rakennettu jokamiesluokan auto.
Jokamiehenluokka eli jokkis on suomalainen AKK:n alainen autourheilulaji. Autot ovat pääasiassa takamoottorisia Fiateja ja VW Kuplia, mutta etu- ja kardaanivetoiset autot (esimerkiksi, Ford, Opel ja Volvo) ovat myös näkyvästi esillä lajissa. Jokamiesluokka pyritään pitämään edullisena.
Yksi jokamiesluokan erikoistekijä on autonmyynti. Kilpailun jälkeen auto pitää myydä, jos siitä tehdään ostotarjouksia. Jokainen kuljettaja ilmoittautuessaan kilpailuun sitoutuu samalla myymään autonsa tuohon hintaan kilpailuun kuuluvan ostotarjousmenettelyn puitteissa. Ostotarjouksen saavat tehdä kilpailuun osallistuvat kilpailijat ja muutkin henkilöt, joilla on jokamiesluokkaan oikeuttava kilpailulisenssi ja JM-tutkinto. Mikäli samasta autosta on tehty useampi tarjous, ratkaistaan auton ostaja eli uusi omistaja arvalla. Autojen kilpailumyyntihinta on 2000 euroa. Hinta pitää autojen rakentelua ja virittelyä kurissa hinnan kustannuksella.
Suoritettuaan JM-tutkinnon pääsee mukaan nuorten luokkaan jo sinä vuonna kun täyttää 15 vuotta, jolloin nuorelle annetaan debytanttikortti. Nuorten luokassa sekä pojat että tytöt ajavat yhdessä. Tutkinto täytyy uusia viiden vuoden välein.
Radat ovat joko sora-asfaltti- tai kokoasfalttiratoja ja talvisin ajetaan järvien jäällä tai maalle jäädytetyillä radoilla. Osallistujamäärät vaihtelevat 100-900 osallistujan välillä. Vuodessa on kilpailuja noin sata ympäri Suomea. Suomenmestaruudesta taistellaan yleisessä sarjassa, naisten sarjassa, nuorten sarjassa ja joukkueittain.
2014 ajettiin ensimmäinen EVK-autoilla ajettava suomenmestaruus. EVK-auto = etu- tai kardaanivetoinen.
Dokumenttisarjoja

Soramonttuprinsessat, 2012
Aiheesta muualla

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
Lajin säännöt. (AKK, 2023)
Jokkis.net
Jokkiksessa ei euroja surra, Yle.fi, uutiset 5.9.2014
Albert I (Belgia)

| Albert I |
| --- | --- |
 Belgialaisten kuningas Albert I.
Belgialaisten kuningas
Valtakausi:  23. joulukuuta 1909 –17. helmikuuta 1934
Edeltäjä:  Leopold II
Seuraaja:  Leopold III

Syntynyt:  8. huhtikuuta 1875 Bryssel, Belgia
Kuollut:  17. helmikuuta 1934 (58 vuotta) Marche-les-Dames, Belgia
Puoliso:  Elisabeth
Lapset:  Leopold III Kaarle   Marie-José
Koko nimi:  Albert Léopold Clément Marie Meinrad
Suku:  Saksi-Coburg-Gotha
Isä:  Filip
Äiti:  Marie
Uskonto:  roomalaiskatolilainen
Nimikirjoitus:  
Albert I (8. huhtikuuta 1875 Bryssel, Belgia – 17. helmikuuta 1934 Marche-les-Dames, Belgia) oli järjestyksessä kolmas Belgialaisten kuningas. Hän hallitsi vuosina 1909–1934. Hän oli edeltäjänsä, kuningas Leopold II:n veljenpoika.
Suku

Albert Léopold Clément Marie Meinrad syntyi Flanderin kreivi Philipin ja ruhtinatar Marie de Hohenzollern-Sigmaringenin nuorimpana poikana ja seurasi Belgian valtaistuimelle setäänsä Leopold II:ta.
Avioliitto ja lapset

Albert avioitui 2. lokakuuta 1900 Baijerin herttuatar Elisabeth Gabrielle Valérie Marien kanssa, jonka hän oli tavannut yhteisen sukulaisen hautajaisissa. Tämän vanhemmat olivat Wittelsbachin sukuun kuuluva Baijerin herttua Karl Theodor ja tämän puoliso Portugalin infanta Maria-Josepha. Heidät vihittiin morsiamen kotona Possenhofen linnassa Baijerissa.
Heille syntyi kolme lasta:
Léopold Philippe Charles Albert Meinrad Hubertus Marie Miquel (3. marraskuuta 1901 – 25. syyskuuta 1983), Brabantin herttua, Belgian prinssi ja myöhemmin neljäs belgialaisten kuningas Leopold III
Charles Théodore Henri Antoine Meinrad (10. lokakuuta 1903, Bryssel – 1. kesäkuuta 1983, Oostende) oli Flanderin kreivi, Belgian prinssi ja sijaishallitsija.
Marie-José Charlotte Sophie Amélie Henriette Gabrielle (4. elokuuta 1906, Oostende – 27. tammikuuta 2001, Geneve, Sveitsi) oli Belgian prinsessa ja avoliittonsa kautta Italian kuningatar, avioitui Roomassa 8. tammikuuta 1930 Piemonten ruhtinas Umberto Nicola Tomasso Giovanni Marian (15. syyskuuta 1904 – 18. maaliskuuta 1983) kanssa. Umberto II:sta tuli Italian kuningas 9. toukokuuta 1946.
Kuningas

Albert nousi valtaan Leopold II:n kuoleman jälkeen 23. joulukuuta 1909. Hän määräsi vuonna 1913 yleisen asevelvollisuuden.
Ensimmäisen maailmansodan alussa Albert otti armeijan johdon itselleen, ja hän sai kansalaisiltaan lisänimet Sotilaskuningas ja Ritarikuningas.  Albert taisteli armeijoineen saksalaisia vastaan, kunnes Britannia ja Ranska pääsivät mukaan sotaan. Sodan loputtua hän palasi kotimaahan ja pääkaupunkiin juhlittuna sankarina.
Ensimmäisen maailmansodan tapahtumiin liittyy myös hänen puolisonsa, saksalaissyntyisen kuningatar Elisabethin lausuma: "rautaesirippu on laskeutunut minun ja heidän (saksalaisten) väliin". Lausumaa on myöhemmin monesti siteerattu hivenen toisessa yhteydessä. Kuningatar Elisabethin nimeä kantavat musiikkikilpailut ovat yhdet maailman arvostetuimmista.
Kuningas Albert I oli paljon värittömämpi hallitsija kuin edeltäjänsä. Hän kuoli patikointiretkellä Ardennien vuoristossa, Maasjoen laaksossa lähellä Namurin kaupunkia. Belgian muiden monarkkien tavoin hänet on haudattu Laekenin Neitsyt Marian kirkon kryptaan.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Albert I (Belgia) Wikimedia Commonsissa
Alakuloinen kuningas. Kuningas Albert I, ihmisvihaaja valtaistuimella, Suomen Kuvalehti, 02.11.1935, nro 44, s. 22, Kansalliskirjaston digitaaliset aineistot
| 0 | 1 | 2 | 3 |
| --- | --- | --- | --- |
|   | Edeltäjä: Leopold II | Belgialaisten kuningas 1909–1934 | Seuraaja: Leopold III |
| Auktoriteettitunnisteet  |
| --- | --- |
Kansainväliset:  FAST  ISNI  VIAF  WorldCat 
Kansalliset:  Espanja  Ranska  BnF data  Katalonia  Saksa  Italia  Israel  Belgia  Yhdysvallat  Ruotsi  Tšekki  Australia  Kreikka  Alankomaat  Puola  Vatikaani 
Taiteenala:  MusicBrainz 
Henkilöt:  Deutsche Biographie  DDB  Trove 
Muut:  RISM  IdRef  Te Papa (New Zealand) 
Albert I:n hääkuva.