stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Mika Vainio

| Mika Vainio |
| --- | --- |

Henkilötiedot
Syntynyt: 15. toukokuuta 1963 Helsinki
Kuollut: 12. huhtikuuta 2017 (53 vuotta) Normandia, Ranska
Muusikko
Taiteilijanimi:  Ø, Tekonivel, Kentolevi, KOCMOC
Aktiivisena:  1991–2017
Tyylilajit:  ambient, tekno, elektro, noise
Yhtyeet:  Pan Sonic, Corporate 09
Levy-yhtiöt:  Blast First, Sähkö
Aiheesta muualla
www.mikavainio.com
  [ Muokkaa Wikidatassa ] [ ohje ]  
Mika Tapio Vainio (15. toukokuuta 1963 Helsinki – 12. huhtikuuta 2017 Normandia, Ranska) oli suomalainen syntetisaattorimuusikko, joka teki omalla nimellään kokeellista elektronista musiikkia ja sen ohella hänellä oli sooloprojekti Ø. Hän teki myös yhteistyötä suomalaisten ja ulkomaisten minimalistista elektronista musiikkia tuottavien säveltäjien kanssa. Näitä projekteja olivat muun muassa Pan Sonic, Vainio / Väisänen / Vega, Tekonivel ja Corporate 09. Vainio toimi myös rave-tapahtumia järjestäneessä Hyperdelic Housers -ryhmässä.
Julkaisut nimellä Mika Vainio > Maxit ja EP:t

Titanikin Juhlakantaatti (1998)
Untitled / 20' To 2000.October (1999)
Flame On (Mika Vainio / Chicks on Speed) (2002)
Vandal (2009)
Julkaisut nimellä Mika Vainio > Albumit

Onko (1997)
Ydin (1999)
Kajo (2000)
Invisible Architecture #2 (Mika Vainio / Fennesz) (2002)
Sokeiden maassa yksisilmäinen on kuningas (2003)
GRM Experience (Mika Vainio / Christian Fennesz / Christian Zanési (2003)
Nine Suggestions (John Duncan, Mika Vainio & Ilpo Väisänen) (2003)
Revitty (2006)
Aineen Musta Puhelin / Black Telephone Of Matter (2009)
Ø

Ø oli Vainion sooloprojekti, jonka nimellä hän julkaisi useita albumeja. 
Musiikkityyli on Pan Sonicin kaltaista hyvin kokeellista elektronista äänimaisemaa, jossa on rytmejä ja erilaisia sähköisiä ääniä. Suurimman osan Ø:n tuotannosta julkaisi Vainion ja Tommi Grönlundin perustama levy-yhtiö Sähkö Recordings.
Ø > Maxit ja EP:t

Kvantti (1993)
Röntgen EP (1993)
Atomit EP (1995)
Röntgen & Kvantti (1997)
Snowcrash Soundtrack (1997)
Happi EP (2003)
Eetteri EP (2003)
Ikuinen (2007)
Syväys (2012)
Ø > Albumit

Metri (1994, 2x12" uudelleenjulkaisu 2005)
Olento (1996)
Mikro Makro (Ø + Noto) (1997)
Tulkinta (1997)
Wohltemperiert (Ø + Noto) (1998)
Kantamoinen (2005)
Aste (2006)
Oleva (2008)
Heijastuva (2011)
Konstellaatio (2014)
Vainio / Väisänen / Vega

Mika Vainion, Ilpo Väisäsen ja Suicide-ryhmän Alan Vegan (oikea nimi Alan Bermowitz) yhteisprojekti. Ryhmän yhden maxin ja kaksi albumia julkaisivat levy-yhtiöt Blast First ja Mego.
Medal (1998)
Endless (1998)
Resurrection River (2005)
Corporate 09

Mika Vainion ja Pertti Grönholmin yhteistyöprojekti 1990-luvun alusta, jolloin elektroninen tanssimusiikki oli nousemassa Suomessa pinnalle. Ryhmä julkaisi vain yhden EP:n ja yhden albumin, molemmat Dojo-labelilla.
In Joy We Trust (1991)
Mindprobe (1991)
Tekonivel

Tekonivel oli Vainion sooloprojekti 1990-luvun puolivälistä. Se julkaisi kolme maxia, jotka julkaisivat PUU ja Tension Records.
Reuma EP (1994)
Sirkus (1996)
Gulab Jamoon (1999)
Muita julkaisuja

KOCMOC: KOCMOC (1996) - kokeellista ambientia
IBM: The Oval Recording (2001) - yksittäinen julkaisu Ilpo Väisäsen ja Bruce Gilbertin kanssa
Orchestra Guacamole: SAAB 96 (1993) - yksittäinen julkaisu Jaakko Salovaaran kanssa
Kentolevi: Keimola EP (1996) - yksittäinen teknokokeilu
Rude Mechanic: Rude Mechanic (1996) - kokeellisen taidemuseoinstallaation "soundtrack" useiden eri taiteilijoiden kanssa
Remixejä

Mika Vainio on omalla tai projektiensa nimellä uudelleenmiksannut eri artistien, muun muassa Björkin, musiikkia.
Björk: Headphones (Ø Remix) (1996)
RinneRadio, Ø: Pfft (1997) - RinneRadion kanssa tehty yhteisjulkaisu ARS-näyttelyn avausklubilla Helsingissä 31.3.1995. RinneRadio soitti musiikkiaan, jota Mika Vainio uudelleenmiksasi suoraan toisessa huoneessa.
People Like Us: Untitled (Remixed by Ø) (1999)
Pomassl: Long Term Pipeline Defect [1] (Mika Vainio Rmx) (2002)
Kirjallisuutta

M.T.V. 15.05.63–12.04.2017, kaksikielinen muistokirja
Aiheesta muualla

Tuomas Karemo, Mika Vainio – A Quiet Life, Yle.fi 18.12.2017
Mika Vainio, Discogs.com
Mika Vainio, FinnDiscog
Meri (albumi)

| Meri Itkevä tyttö |
| --- | --- | --- |

Studioalbumin tiedot
 Julkaistu: 25. helmikuuta 2009
 Tuottaja(t): Timo Kuismanen
 Tyylilaji: taiderock
 Kesto: 49.19
 Levy-yhtiö: Kaakao Records
Itkevän tytön muut julkaisut
| Hiljainen Berliini 2007 | Meri 2009 | Lankakerä 2009 |
Meri on musiikkiyhtyeen nimeltä Itkevä tyttö kolmas pitkäsoitto, joka julkaistiin 25. helmikuuta 2009. Albumi sisältää yhteensä 11 kappaletta. Levyn ovat äänittäneet ja miksanneet Timo Kuismanen, joka toimi myös tuottajana, ja Lauri-Matti Parppei sekä masteroinut Jaakko Viitalähde Virtalähde Analog Audiolla. Yhtyeen lisäksi kappaleilla soittavat myös tuottaja Kuismanen (slide-kitara ja syntetisaattori) ja Lauri Mäntysaari (viulu ja alttoviulu).
Albumi on ollut ladattavissa myös sähköisesti esimerkiksi iTunes-verkkokaupasta 30. maaliskuuta 2009 alkaen.
Kappaleet

Elämäni mykkäelokuvassa – 3.55
Kopioikaa kaikki kirjeenne – 4.22
Kirja jota ette koskaan lukeneet – 3.31
Yksin kaikkien kanssa – 3.19
Gogolinkadulla on helppo hymyillä – 8.09
Disco Erdős – 2.46
Lankakerä – 4.22
Tuuli joka puhalsi minuun hengen – 2.35
Maauimalan pohjalla – 4.27
Toistaiseksi elossa – 2.47
Meri – 9.06
Arvostelut

Desibeli.net:
Rumba: positiivinen
Soundi:
Agricola

Agricola tarkoittaa seuraavia:
Alexander Agricola (1445/1446–1506), alankomaalainen säveltäjä
Georgius Agricola (1494–1555), saksalainen luonnontutkija
Gnaeus Julius Agricola (40–93), roomalainen sotapäällikkö
Johan Georg Agricola (1792–1872), suomalainen juristi ja virka- ja valtiopäivämies
Johannes Agricola (1494–1566), saksalainen uskonpuhdistaja
Kristian Agricola (1550–1586), Tallinnan piispa, Mikael Agricolan poika
Martin Agricola (1486–1556), saksalainen säveltäjä ja musiikkiteoreetikko
Mikael Agricola (1510–1557), Turun piispa ja uskonpuhdistaja, suomen kirjakielen kehittäjä
Rudolf Agricola (n. 1443–1485), hollantilainen humanisti
Zélé Agricola (1838–1925), suomalainen taidemaalari
3212 Agricola, asteroidi
Agricola, lautapeli
Agricola (internetportaali), humanistisia tieteitä yleistajuistava verkkojulkaisukokonaisuus.
Agricola, Tacituksen kirja
| --- | --- |
: Tämä on täsmennyssivu, joka luettelee monimerkityksisen käsitteen eri merkitykset tai useita eri henkilöitä. Artikkelisivuja, joiden nimessä tai tekstissä lukee ”Agricola”, voi hakea sivunnimihaulla, laajalla sivunnimihaulla tai tekstihaulla.
Agrico Holland

| Agrico Holland |
| --- | --- |
Yritysmuoto:  osuuskunta
Kotipaikka:  Alankomaat
Toiminta-alue:  maailmanlaajunen
Toimiala:  siemenperunoiden jalostus
Kotisivu:  http://www.agrico.nl/
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Agrico Holland on alankomaalainen siemenperunan jalostaja ja -tuottaja. Sen jäseninä ovat 1 200 alankomaalaista erikoistunutta perunanviljelijää, ja sen piirissä tuotetaan vuosittain miljardi kiloa perunoita.[lähde? ] Tutkimusta suorittaa yritysryhmässä Agrico Research Bantissa. Yritysryhmällä on koeviljelmiä Alankomaissa ja ulkomailla. Pakkaamona yritysryhmässä toimii Leo de Kock BV Purmerendissa.[lähde? ]
Yrityksellä on omia myyntiyhtiöitä Italiassa, Kanadassa, Ranskassa, Unkarissa, Tšekissä, Yhdistyneessä kuningaskunnassa. Lisäksi se harjoittaa edustajien välityksellä vienti myös moniin muihin maihin, mm. Ukrainaan.[lähde? ]
Suomessa Agrico Hollandin siemenperunoita edustaa Ravintoraisio (Kardal- ja Saturna-lajikkeet) ja Maatalouskesko (Fontane-lajike).[lähde? ]
Mont Orohena

Mont Orohena
| --- | --- |
Sijainti:  Tahiti, Ranskan Polynesia
Korkeus merenpinnasta:  2 241 m
Prominenssi:  2 241  m 
| --- | --- |
Koordinaatit:  fi 
muokkaa - muokkaa wikitekstiä - muokkaa Wikidataa
Mont Orohena on 2 241 metriä korkea vuori Tahitin keskiosissa Ranskan Polynesiassa eteläisellä Tyynellämerellä. Se on Ranskan Polynesian korkein kohta.
Mont Orohenan sijainti Tahitin keskiosissa.
Mohamed Chikh

| Mohamed Chikh> Henkilötiedot |
| --- | --- |
Syntynyt: 1993
Kansalaisuus:   Kanada
Kyokushin-ottelija
Aktiivisena:  2011–
Pituus:  184 cm
Paino:  85 kg
Painoluokka:  Raskassarja keskisarja (2011)
Vyöarvo:  2. dan
| Mitalit> Maa:   Kanada.Miesten kyokushin karate.Pohjois-Amerikan mestaruuskilpailut  | Mitalit> Maa:   Kanada.Miesten kyokushin karate.Pohjois-Amerikan mestaruuskilpailut  | Mitalit> Maa:   Kanada.Miesten kyokushin karate.Pohjois-Amerikan mestaruuskilpailut  | Maa:   Kanada> Miesten kyokushin karate. |
| --- | --- | --- | --- |
|  Kultaa | Montreal 2011 | -80 kg |  |
| Yhdysvaltain mestaruuskilpailut  | Yhdysvaltain mestaruuskilpailut  | Yhdysvaltain mestaruuskilpailut  |  |
|  Kultaa | Los Angeles 2013 | -90 kg |  |
|  Kultaa | Los Angeles 2015 | -90 kg |  |
Mohamed Chikh (s. 1993) on kanadalainen karateka. Hän on kaksinkertainen Kyokushinin Yhdysvaltain mestari.
Kilpaura

2011 Chikh saavutti Pohjois-Amerikan keskisarjan mestaruuden.
Chikh saavutti ensimmäisen Yhdysvaltain mestaruutensa 2013, jolloin hän voitti loppuottelussa Evgenii Savinin. Hän pääsi voiton myötä ottelemaan painoluokallisissa MM-kilpailuissa huhtikuussa 2013.
Chikh uusi Yhdysvaltain mestaruutensa kaksi vuotta myöhemmin, jolloin hän voitti loppuottelussa maamiehensä Pasha Mykhaylovin.
A-Darter

| A-Darter |
| --- | --- |
 Etelä-afrikkalainen A-Darter -ilmataisteluohjus.
Tyyppi:  ilmataisteluohjus
Ohjus
Massa:  90 kg
Maalinhaku:  lämpöhakuinen
Mitat
Pituus:  2,98 m
Halkaisija:  0,16 m
A-Darter (myös nimellä V3E Agile Darter) on Denelin kehittämä ilmataisteluohjus. Ohjuksen kehitys alkoi vuonna 1995 ja Brasilia on osallistunut sen kehitykseen. Yhteinen kehitys alkoi vuonna 2007.
Ohjus on lämpöhakuinen kaksivärisellä infrapunalla ja laser-sytyttimellä. Ohjus on lyhyelle kantamalle.
Käyttäjät

Ohjuksen käyttäjiä ovat Etelä-Afrikan ilmavoimat (SAAF) ja Brasilian ilmavoimat (FAB). SAAF käyttää ohjusta Saab JAS 39 Gripen -hävittäjissään. FAB:n odotetaan käyttävän ohjusta F-5-hävittäjissä ja tulevissa hävittäjissä.
Aiheesta muualla

http://www.deneldynamics.co.za/products/missiles/air-to-air-missiles/a-darter
http://www.defenseindustrydaily.com/south-africa-brazil-to-develop-adarter-sraam-03286/
Meri (elokuva)

| Meri> Hafið |
| --- | --- |

Ohjaaja:  Baltasar Kormákur
Käsikirjoittaja:  Baltasar Kormákur
Perustuu:  Olafur Haukur Símonarsonin näytelmään
Tuottaja:  Baltasar Kormákur Jean-François Fonlupt
Säveltäjä:  Jón Ásgeirsson
Kuvaaja:  Jean-Louis Vialard
Leikkaaja:  Valdís Óskarsdóttir
Tuotantosuunnittelija:  Tonie Zetterström
Pukusuunnittelija:  Þórunn Elísabet Sveinsdóttir
Pääosat:   Gunnar Eyjólfsson  Hilmir Snær Gudnason  Hélène de Fougerolles  Elva Ósk Ólafsdóttir 
Valmistustiedot
Valmistusmaa:  Islanti, Ranska, Norja
Tuotantoyhtiö:  Blueeyes Productions Emotion Pictures
Ensi-ilta:  2002
Kesto:  110 min
Alkuperäiskieli:  norja islanti englanti
Aiheesta muualla
IMDb 
Elonet
AllMovie
Infobox OKNimi-testi OK: 
Meri (Hafið) on vuonna 2002 ensi-iltansa saanut islantilaisen Baltasar Kormákurin ohjaama draamaelokuva.
Juoni

Meri käsittelee Islannin kalateollisuuden kuihtumista Shakespearen Kuningas Learin mukaelman kautta. Pikkukaupungin kalapakastamon iäkäs patruuna kutsuu koolle sukukokouksen luovuttaakseen firman johtajuuden seuraavalle. Tehdasta luotsannut vanhempi poika on syyllistynyt rikkeisiin perintörahojen toivossa, joten patruuna on päättänyt antaa tehtaansa nuoremman poikansa hoitoon. Tämä on kuitenkin ehtinyt vaihtaa kaupalliset opintonsa Pariisissa sävellysopintoihin ja löytänyt ranskalaisen tyttöystävän, eikä enää kiinnostu paluusta kotikulmille.
Arvioita

Turun Sanomien Tapani Maskulan mielestä draaman kaikki perheenjäsenet ovat suorastaan koomisen ahdistuneita, ja menneisyydestä alkaa vyöryä esiin hyytäviä traumaattisia salaisuuksia. ”Pohjoismaalaisittain tyypillisessä synkistelyssä vain viina, nyrkki ja pikapano tuovat hetkeksi helpotusta totisten päähenkilöiden ankeaan tuskailuun.”
Miika Honkanen

Miika Honkanen (s. 21. heinäkuuta 1989) on suomalainen maalipalloilija. Honkanen edustaa seuratasolla Näpäjää. Hän oli voittamassa EM-hopeaa vuonna 2015. Hän edusti Suomea Rio de Janeiron paralympialaisissa 2016.
Agrianit

Paeonian heimot ja ympäristö. Mustalla paionialaiset, violetti kreikkalaiset, keltainen traakialaiset ja punainen illyrialaiset.
Agrianien kevyt jalkaväen sotilas (peltast)
Agrianit (kreik. Αγριάνες, Agrianes) olivat antiikin paionialainen heimo, joka asutti pääasiassa Traakiaa ja Makedonian valtakuntaa. Agrianit taistelivat Aleksanteri Suuren armeijassa kevyenä jalkaväkenä (peltast), kantaen aseinaan keihäitä, mutta ei suurempia suojavarusteita. Aleksanteri käytti agrianeja usein ja he osoittautuivatkin erinomaisiksi taistelijoiksi vuoristoisissa maastoissa, missä falangin oli mahdotonta liikkua. Agrianeja sijoitettiin myös hypaspistien ja toveriratsuväen joukkoon armeijan oikealla siivellä.
Agrianit palvelivat Makedonian armeijoissa myös Aleksanteri Suuren kuoleman jälkeen. He osallituivat muun muassa kolmanteen makedonialaissotaan (171-168 eaa.), jossa heidän lukumääränsä oli noin 3 000.
Aiheesta muualla

Ancientbattles.Com - Agrianians (englanniksi)
Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista. 
Alkuperäinen artikkeli: en:Agrianes
Käännös suomeksi
Mikael Långbacka

Mikael Långbacka (s. 1959) on suomalainen bassopasunisti. Hänet tunnetaan työstään big bandeissa ja erityisesti UMO Helsinki Jazz Orchestrassa, jonka kokoonpanoon hän liittyi vuonna 1984.
Långbacka opiskeli vuosina 1979–1987 Sibelius-Akatemiassa ja suoritti pasuunansoiton diplomin vuonna 1986. Lisäksi hän suoritti 1980-luvun loppupuolella opintoja Tukholmassa ja New Yorkissa. Opiskeluaikanaan hän soitti Tapiola Big Bandissa ja Pori Big Bandissa. Vuosina 1989–1994 Långbacka kuului Norrbotten Big Bandiin. Hän on osallistunut myös klassisen musiikin esittämiseen; hän oli Suomen Kansallisoopperan orkesterissa vuonna 1996. Hän on osallistunut myös pienten kokoonpanojen toimintaan. Esimerkiksi vuosina 1995–2000 hän toimi In the Spirit of Jay and Kai -pasuunakvintetissä. Vuosina 2001–2009 hän johti omaa Mikael Långbacka Trio -yhtyettään, joka piti konsertteja sekä teki radio- ja televisionauhoituksia.
Långbacka kuului vuosina 1997–1998 Eero Koivistoisen Zone Orchestraan. Samoihin aikoihin hän toimi yhteispohjoismaisessa A Tribute to Lars Gullin -hankkeessa. Vuosina 1999–2001 Långbacka oli jäsenenä Nordic Trombone Quartetissa. 2010-luvulla hän liittyi Trio Bröder och Samiin, Ostrobothnian Jazz Sextetiin, Bothnia Rhythm Orchestraan ja Turku Jazz Orchestraan. Studiomuusikkona Långbacka on soittanut muiden muassa Anssi Tikanmäen ja Kerkko Koskisen taustalla. Vuonna 1994 hän soitti Big Bad Familyn samannimisellä albumilla. Långbacka oli mukana perustamassa Korpo Sea Jazz -tapahtumaa ja oli sen taiteellinen johtaja vuosina 1989–2009. Hän on myös johtanut Archipelago Big Bandia ja ollut mukana perustamassa Blås Åboland -yhdistystä. Hän on tehnyt opetustyötä lukuisissa suomalaisissa musiikin alan oppilaitoksissa.
83 (luku)

| --- | --- |
Luonnolliset luvut
83 ← 80 81 82 83 84 85 86 87 88 89 →
Kardinaaliluku: kahdeksankymmentäkolme, (kolmeyhdeksättä)
Järjestysluku: kahdeksaskymmeneskolmas, (kolmasyhdeksättä)
Tekijät: 1, 83
Alkutekijät:  83

Roomalainen numero: LXXXIII
Binääriluku: 1010011
Oktaaliluku: 123
Duodesimaaliluku: 6B
Heksadesimaaliluku: 53
Vigesimaaliluku: 43
83 (kahdeksankymmentäkolme) on luonnollinen luku, jota edeltää luku 82 ja seuraa luku 84.
Matematiikassa

83 on alkuluku.
83 on Sophie Germainin alkuluku, koska  2\cdot 83+1 eli 167 on myös alkuluku.
83 on turvallinen alkuluku, koska  83=2\cdot 41+1 ja 41 on myös alkuluku.
83 on 79:n alkulukuserkku.
83 on toinen alkuluku takaperin binäärijärjestelmässä:  1100101_{2}=101.
83 voidaan muodostaa kolmen tai viiden peräkkäisen alkuluvun summana:  23+29+31 tai  11+13+17+19+23.
83 on palindromi viisijärjestelmässä (3135).
83 voidaan muodostaa kolmen neliöluvun summana kahdella tavalla:  9^{2}+1^{2}+1^{2} tai  7^{2}+5^{2}+3^{2}.
Kymmenjärjestelmässä on 83 yhdeksännumeroista neliölukua, joissa ei ole samaa numeroa kahdesti. Esim.  102\ 495\ 376=10\ 124^{2}.
Kymmenjärjestelmässä on 83 alkulukua, jotka pysyvät alkulukuina, vaikka niistä poistettaisiin mikä tahansa määrä numeroita lopusta alkaen (ei kuitenkaan kaikkia).
Luvussa  2^{83} eli 9 671 406 556 917 033 397 649 408 ei esiinny numeroa 2.
Luonnontieteissä

Jaksollisessa järjestelmässä 83 on vismutin järjestysluku.
Krypton-83 on kryptonin vakaa isotooppi.
Neodyymi-143 on neodyymin vakaa isotooppi, jonka neutroniluku on 83.
Muissa yhteyksissä

Eurooppatie E83 kulkee Bulgariassa.
Kantatie 83 kulkee Rovaniemen ja Pellon välillä.
Modibo Maiga

| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |

Henkilötiedot
Syntymäaika: 3. syyskuuta 1987 (ikä 37)
Syntymäpaikka:  Bamako, Mali
Pelipaikka: laitahyökkääjä
Pituus: 185 senttimetriä
Seura
Seura:  West Ham United 
Junioriseurat
2000–2003:  Stade Malien
Seurat
| Vuodet | Seura | O (M) |
| 2004 2004–2007 2006–2007 2007–2010 2010-2012  2012- |  Stade Malien  Raja Casablanca → Le Mans (laina)  Le Mans  Sochaux  West Ham United |   0 (0) 87 (15) 48 (19) |
Maajoukkue
| 2007– |  Mali | 30 (4) |
 Seurajoukkueuran tilastot kattavat vain kansalliset sarjat, päivitetty 4. helmikuuta 2012.  Maajoukkueuran tilastot päivitetty 4. helmikuuta 2012.
| Mitalit> Maa:   Mali.Miesten jalkapallo.AM-kilpailut  | Mitalit> Maa:   Mali.Miesten jalkapallo.AM-kilpailut  | Mitalit> Maa:   Mali.Miesten jalkapallo.AM-kilpailut  | Maa:   Mali> Miesten jalkapallo. |
| --- | --- | --- | --- |
|  Pronssia | Gabon-Päiväntasaajan Guinea 2012 | Jalkapallo |  |
Modibo Maiga (s. 3. syyskuuta 1987 Bamako) on malilainen jalkapalloilija, pelipaikaltaan laitahyökkääjä. Hän edustaa Englannin pääsarjassa pelaavaa West Hamia.
Ura

Maiga aloitti uransa synnyinkaupungissaan Bamakossa, Stade Malienin joukkueessa. Hän ehti pelata yhden kauden kotimaassaan ammattilaisena ennen siirtymistään marokkoon Raja Casablancan joukkueeseen. Maiga vietti joukkueessa kaksi kautta ja saavutti muun muassa Arabian Mestarien liigan voiton. Hänet lainattiin kaudeksi 2006–2007 Ranskaan Le Mansiin, jossa Maiga ei saanut peliaikaa edustusjoukkueessa, mutta pelasi seitsemän ottelua reservijoukkueessa, joissa hän teki kaksi maalia.
Heinäkuussa 2007 Maiga allekirjoitti neljän vuoden sopimuksen Le Mansin kanssa.
28. heinäkuuta 2010 Maiga siirtyi Sochaux:n.
18. heinäkuuta 2012 Maiga siirtyi West Hamiin.
Ura > Maajoukkueura

Maiga on edustanut Malia vuodesta 2007 lähtien. Hän oli mukana vuoden 2010 Afrikan-kisoissa.
Saavutukset

Marokon cup: 2005
Arabian Mestarien liiga: 2006
Michael Raffl

| Michael Raffl |
| --- | --- |

Henkilötiedot
Syntynyt: 1. joulukuuta 1988 (ikä 35) Villach, Itävalta
Kansalaisuus:   Itävalta
Jääkiekkoilija
Pelipaikka:  vasen laitahyökkääjä
Maila:  vasen
Pituus:  184 cm
Paino:  88 kg
Seura
Seura:  Lausanne HC
Sarja:  National League
Pelinumero:  12
Pelaajaura
Pääsarjaura:  2005–
Aik. seurat:  Villacher SV (EBEL) Leksands IF (Allsv.) Philadelphia Flyers (NHL) Washington Capitals (NHL) Dallas Stars (NHL)
Michael Raffl (s. 1. joulukuuta 1988 Villach, Itävalta) on itävaltalainen jääkiekkoilija, joka pelaa National League-joukkue Lausanne HC:ssa. Hän on pelipaikaltaan laitahyökkääjä. The Hockey News -sivuston mukaan Rafflin vahvuuksiin kuuluu kahden suunnan pelaaminen, koko, sijoittuminen, maalintekotaidot ja pelirohkeus. Hänellä on kuitenkin parannettavaa voimassa ja fysiikassa.
Ura > Seuraura

Raffl on Villacher SV:n kasvatti. Hän pelasi joukkueessa ensimmäiset miesten pelinsä 17-vuotiaana Itävallan pääsarja Erste Bank Eishockey Ligassa kaudella 2005–2006. Raffl sai tuolloin EBEL:ssä tililleen viisi runkosarja- ja kolme playoff-ottelua jääden niissä ilman tehopisteitä. Hän voitti kauden päätteeksi Itävallan-mestaruuden. Varsinaisella EBEL:n tulokaskaudellaan 2006–2007 Raffl teki 43 runkosarja- ja neljässä playoff-ottelussa tehot 4+2=6. Hän pelasi osan kaudestaan myös VSV:n A-nuorissa, joissa Raffl voitti myös mestaruuden, kuten myös seuraavan kauden 2007–2008 päätteeksi.
Kaudella 2008–2009 Raffl kasvatti EBEL:n yhden kauden piste-ennätystään 19 tehopisteeseen ja kaudella 2009–2010 hän oli tehoilla 25+18=43 VSV:n paras maalintekijä ja toiseksi paras pistemies Roland Kaspitzin jälkeen. Raffl sijoittui koko liigan maalipörssissä kuudenneksi. Kaudella 2010–2011 hän teki EBEL:n viimeisimmän piste-ennäyksensä tehoilla 26+29=55, joilla Raffl oli VSV:n paras maalintekijä ja toiseksi paras pistemies Derek Damonin jälkeen. Hän sijoittui liigan maalipörssissä viidenneksi ja jakoi pistepörssin kymmenennen sijan Graz 99ersin Mike Ouelletten kanssa. Myös Rafflin teholukema +25 oli VSV:n paras.
Raffl jatkoi kaudella 2011–2012 uraansa Ruotsin toiseksi korkeimmalla sarjatasolla HockeyAllsvenskanissa pelanneessa Leksands IF:ssä. Toisella kaudellaan 2012–2013 hän oli tehoilla 24+22=46 joukkueen paras pistemies ja maalintekijä. Raffl jakoi koko Allsvenskanin maalipörssin toisen sijan Tingsryds AIF:n Jordan Smothermanin kanssa ja sijoittui pistepörssissä viidenneksi. Hän eteni Leksandin kanssa molempina kausinaan Kvalserieniin ja jälkimmäinen kausi päättyi sarjanousuun SHL:ään.
31. toukokuuta 2013 NHL-varaamaton Raffl teki vuoden mittaisen tulokassopimuksen Philadelphia Flyersin kanssa. Hänet siirrettiin harjoitusleirin päätteeksi AHL-joukkue Adirondack Phantomsin vahvuuteen, mutta vain kahden siellä pelatun ottelun jälkeen Raffl kutsuttiin takaisin Flyersin NHL-miehistöön, jossa hän teki NHL-debyyttinsä 12. lokakuuta 2013 Detroit Red Wingsia vastaan. NHL-uransa avausmaalin Raffl teki 9. joulukuuta 2013 Ottawa Senatorsin Craig Andersonin taakse. Kaikkiaan hän teki tulokaskautensa 2013–2014 aikana 68 runkosarjaottelussa tehot 9+13=22 ja seitsemässä playoff-ottelussa yhden syöttöpisteen. Maaliskuussa 2014 Raffl teki kaksivuotisen ja 2,2 miljoonan dollarin arvoisen jatkosopimuksen Flyersin kanssa.
Kaudella 2015–2016 Raffl teki NHL:n yhden kauden piste-ennätyksensä tehoilla 13+18=31 ja hänen teholukemansa +9 oli Flyersin yli puolet kaudesta pelanneista pelaajista paras. Helmikuussa 2016 Raffl teki kolmivuotisen jatkosopimuksen joukkueen kanssa.
Huhtikuussa 2021 Flyers kauppasi Rafflin Washington Capitalsiin vaihdossa viidennen kierroksen varausvuoroon vuoden 2021 varaustilaisuudessa.
Heinäkuussa 2021 Raffl teki vapaana agenttina Dallas Starsin kanssa yksivuotisen ja 1,1 miljoonan dollarin arvoisen sopimuksen.
Ura > Maajoukkueura

Raffl edusti Itävaltaa Sotšin olympiakisoissa 2014 sekä MM-kilpailuissa vuosina 2009, 2011, 2013 ja 2015. Hän pelasi myös sekä Sotšin että Vancouverin olympiakisojen karsinnoissa. Raffl teki A-maajoukkuedebyyttinsä 19-vuotiaana 7. helmikuuta 2008 Puolan Sanokissa Italiaa vastaan. Yhteensä hän on pelannut 62 A-maaottelua tehopistein 15+17=32.
Raffl pelasi myös alle 20-vuotiaiden I-divisioonan MM-kilpailuissa vuosina 2007 ja 2008 voittaen lohkohopeaa. Vuoden 2008 turnauksessa hän jakoi tehoilla 5+8=13 A-lohkon pistepörssin voiton Saksan Frank Mauerin kanssa ja valittiin turnauksen parhaaksi hyökkääjäksi. Raffl pelasi myös alle 18-vuotiaiden I-divisioonan MM-kilpailuissa vuonna 2006.
Muuta

Rafflin isoveli Thomas pelaa EBEL-joukkue EC Salzburgissa. Veljesten isä Peter Raffl pelasi omalla urallaan useita miesten arvokisoja. Nykyään hän valmentaa Villacher SV:n A-nuoria. Veljesten eno Gerald Rauchenwald on myös entinen Itävallan maajoukkuepelaaja ja heidän serkkunsa Alexander Rauchenwald pelaa EC Salzburgin EBEL-joukkueessa.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Michael Raffl Wikimedia Commonsissa