stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Graz
Palvelut > Liikenne

Grazissa toimii Grazin liikennelaitoksen (Grazer Verkehrsbetriebe) suunnittelema kattava julkinen liikenne. Sisäisen liikenteen merkittävä solmukohta on keskusaukion eteläpuolella sijaitseva Jakominiplatz. Tunnin voimassa oleva kertalippu maksaa Grazissa 2,20 euroa. Grazissa liikennöi kuusi raitiovaunulinjaa ja kaksikymmentäneljä bussilinjaa. Lisäksi öisin liikennöi seitsemän yöbussilinjaa ja kaksi raitiovaunulinjaa. Liikennelaitos vastaa myös Schlossbergille vievästä köysiradasta. Joukkoliikennematkoja tehdään vuodessa noin 99 miljoonaa, joista yli puolet on raitiovaunumatkoja. Koko joukkoliikenneverkoston pituus on 337 kilometriä.
Grazin päärautatieasema (Graz Hauptbahnhof) sijaitsee Mur-joen länsipuolella, Itävallan eteläradan varrella. Asema on myös Steiermarkin itäradan päätepiste. Grazista lähtee junia säännöllisin väliajoin muun muassa Wieniin (kesto n. 2,5 tuntia, suora yhteys joka toinen tunti), Zagrebiin  (n. 4 tuntia, kaksi suoraa yhteyttä päivässä) ja Ljubljanaan (n. 3,5 tuntia, kaksi suoraa yhteyttä päivässä). Lisäksi Grazista on hyvät yhteydet Italiaan (vaihto Bruck an der Murissa).
Graz sijaitsee eurooppateiden E57, E59 ja E66 varrella.
Grazin lentoasema sijaitsee kaupungin keskustan eteläpuolella. Muun muassa lentoyhtiöt Austrian Airlines ja Lufthansa.
Kaupunkikuva ja nähtävyydet

Graz levittäytyy Mur-joen itäpuolella sijaitsevan Schlossbergin ympärille. Vanhakaupunki, pääostoskadut ja kaikki yliopistot sijaitsevat joen itäpuolella.
Kaupunkikuva ja nähtävyydet > Schlossberg

Schlossberg eli linnavuori on 123 metriä kaupungin keskusaukion yläpuolelle  kohoava vehreä kukkula keskellä Grazin vanhaakaupunkia. Kaupunki on saanut nimensä linnavuoresta: alkuperäinen slaavilainen sana gradec tarkoittaa pientä linnaa. Schönbrunnin rauhansopimuksen jälkeen 1809 Napoleon I valloitti Schlossbergin, mutta ennen sitä kaupunkilaiset ostivat kellotornin omakseen, ja ranskalaiset säästivät sen. Schlossbergin huipulle vie useita metsäpolkuja, maanalainen hissi sekä köysirata (valmistunut 1894). Huipulle pääsee myös Schlossbergplatzilta lähteviä, 1914–1918 rakennettuja portaita pitkin. Schlossbergiltä näkee koko kaupungin sekä ympäröivää maisemaa.
Kukkulan tärkein nähtävyys on Grazin symboliksi muodostunut kellotorni, jonka erikoisuutena on minuuttiviisaria pidempi tuntiviisari.
Kaupunkikuva ja nähtävyydet > Vanhakaupunki

Grazin vanhakaupunki lisättiin vuonna 1999 UNESCOn maailmanperintöluetteloon . Punaiset katot ovat tunnusomainen osa vanhaakaupunkia. Sen tärkeimmät nähtävyydet ovat
Grazin tuomiokirkko, joka rakennettiin vuonna 1438. Se edustaa gotiikan tyylisuuntaa.
Keisari Ferdinand II on haudattu tuomiokirkon vieressä sijaitsevaan mausoleumiin. Keisari antoi italialaiselle hoviarkkitehdilleen vuonna 1614 tehtävän rakentaa mausoleumi. Ferdinand haudattiin mausoleumiin 1637 ja grazilainen Johann Bernhard Fischer von Erlach suunnitteli sisätilat. Mausoleumi ja sen yhteyteen rakennettu Pyhän Katariinan kirkko ovat olennainen osa vanhankaupungin näkymää.
Vuonna 1899 avattu Grazin oopperatalo on Itävallan toiseksi suurin oopperatalo.
Kaupungin keskuspiste on Hauptplatz eli keskusaukio. Aukiolla on lukuisia pikaruokakojuja ja 1878 pystytetty Arkkiherttua Johannin patsas. Hauptplatzilla sijaitsee myös 1893 valmistunut Grazin raatihuone.
Herrengassella sijaitseva Stadtpfarrkirche edustaa barokin tyylisuuntaa.
Kaupunkikuva ja nähtävyydet > Muu kaupunki

Herz-Jesu-Kirche on Grazin suurin kirkko. Kirkossa on maan kolmanneksi korkein kellotorni.
Eggenbergin linna on barokkipalatsi, jota ympäröi suuri puutarha.
Steiermarkin tärkeimpiin pyhiinvaelluskohteisiin kuuluu Grazin keskustan ulkopuolella sijaitseva Mariatrostin basilika.
Kaupunkikuva ja nähtävyydet > Museoita

Grazin Kunsthaus on 2003 avattu modernin taiteen museo. Grazilaiset kutsuvat sitä lempinimellä "Friendly Alien"[lähde? ] (ystävällinen avaruusolio).
Neue Galerie ja Alte Galerie
Landeszeughaus eli haarniskamuseo
Arnold Schwarzenegger museo sijaitsee Thalissa, Grazin vieressä
Kaupunkikuva ja nähtävyydet > Puistoja ja ulkoilualueita

Grazin pinta-alasta 40 prosenttia on vihermaata, ja kaupungissa on hyvin paljon ulkoilumahdollisuuksia keskeisistä puistoista ympäröiviin metsiin.
Grazilaisten keskuspuisto eli Stadtpark levittäytyy vyömäisesti vanhankaupungin itäpuolelle.
Hilmteich on keskustan itäpuolella sijaitseva paikallisten suosima lampi, jota ympäröivät lukuisat kävely- ja lenkkeilypolut.
Mur-joen länsipuolella sijaitsee Plabutschin ulkoilualue, joka käsittää myös kaupungin korkeimman pisteen sekä 122 kilometriä vaelluspolkuja.
Kaupunkikuva ja nähtävyydet > Toreja

Kaiser-Josef-Platz on keskustan merkittävin torialue. Siellä on käyty kauppaa vuodesta 1928. Kauppatorin pinta-ala on melkein 5 000 neliömetriä.
Lendplatz, Mur-joen länsipuolella, on myös tärkeä kauppatori.
Kulttuuri

Graz oli vuonna 2003 Euroopan ainoa kulttuuripääkaupunki. Itävallan toiseksi suurimman oopperatalon lisäksi kaupungissa toimii kaupunginteatteri eli Schauspielhaus. Kesäisin paikalla järjestetään suuri musiikkifestivaali Styriarte.
Tunnettuja grazilaisia

Carl von Bardolff (1865–1953), kenraali ja kirjailija
Wolgang Bauer (1941–2005), näytelmäkirjailija
Bernd Brückler (s. 1981), jääkiekkomaalivahti
Karl Böhm (1894–1941), kapellimestari
Johann Bernhard Fischer von Erlach (1656–1723), arkkitehti
Heinz Fischer, Itävallan liittopresidentti 2004–2016
Alexander Girardi (1850–1918), näyttelijä
Nikolaus Harnoncourt (1929–2016), kapellimestari (syntyi Berliinissä mutta vietti lapsuutensa Grazissa)
Richard Heuberger (1850–1914), säveltäjä
Inge Morath (1923–2002), valokuvaaja
Jochen Rindt (1942–1970), kilpa-ajaja (vietti lapsuutensa ja nuoruutensa Grazissa)
Arnold Schwarzenegger (s. 1947), näyttelijä, kehonrakentaja ja Kalifornian kuvernööri (syntyi Thalin kylässä aivan Grazin ulkopuolella)
Robert Stolz (1880–1975), säveltäjä ja kapellimestari
Wilhelm Thöny (1888–1949), taidemaalari ja graafikko
Ystävyyskaupungit

Grazilla on seuraavat ystävyyskaupungit:
Coventry, Iso-Britannia, vuodesta 1948 (sopimus vuodesta 1957)
Montclair, New Jersey, Yhdysvallat, vuodesta 1950
Groningen, Alankomaat, vuodesta 1965
Darmstadt, Saksa, vuodesta 1968
Trondheim, Norja, vuodesta 1968
Pula, Kroatia, vuodesta 1972
Trieste, Italia, vuodesta 1973
Maribor, Slovenia, vuodesta 1987
Pécs, Unkari, vuodesta 1989
Dubrovnik, Kroatia, vuodesta 1994
Aiheesta muualla

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
Kaupungin viralliset kotisivut
Grazer Verkehrsbetriebe
Unescon maailmanperintökohteet Itävallassa
Salzburgin historiallinen keskusta, Schönbrunnin linna ja puutarhat
Hallstatt–Dachsteinin ja Salzkammergutin kulttuurimaisema
Semmeringin rautatie
Grazin historiallinen keskusta ja Eggenbergin linna
Wachaun kulttuurimaisema
Neusiedlerjärven kulttuurimaisema
Wienin historiallinen keskusta
Alppien paalutalot
Itävallan alueen pyökkimetsät
Euroopan kulttuuripääkaupunki
| --- | --- |
1980-luku:   1985: Ateena  1986: Firenze  1987: Amsterdam  1988: Länsi-Berliini  1989: Pariisi 
1990-luku:   1990: Glasgow  1991: Dublin  1992: Madrid  1993: Antwerpen  1994: Lissabon  1995: Luxemburg  1996: Kööpenhamina  1997: Thessaloniki  1998: Tukholma  1999: Weimar 
2000-luku:   2000: Avignon · Bergen · Bologna · Bryssel · Helsinki · Krakova · Praha · Reykjavík · Santiago de Compostela  2001: Rotterdam · Porto  2002: Brugge · Salamanca  2003: Graz  2004: Genova · Lille  2005: Cork  2006: Patras  2007: Sibiu · Luxemburg  2008: Liverpool · Stavanger  2009: Vilna · Linz 
2010-luku:   2010: Essen · Istanbul · Pécs  2011: Turku · Tallinna  2012: Guimarães · Maribor  2013: Marseille · Košice  2014: Riika · Uumaja  2015: Mons · Plzeň  2016: San Sebastián · Wrocław  2017: Aarhus · Páfos  2018: Leeuwarden · Valletta  2019: Matera · Plovdiv 
2020-luku:   2020: Rijeka · Galway  2021: Timișoara · Elefsína  2022: Kaunas · Esch-sur-Alzette  2023: Veszprém  2026: Oulu 
Grazin raatihuone.
Näkymä Schlossbergistä.
Grazin kaupunginosat.
Näkymä Grazin vanhastakaupungista.
Ferdinand II:n mausoleumi.
Hofgassen katu Grazin vanhassakaupungissa.
Grazin taideyliopiston päärakennus.
Raitiovaunu Grazissa.
Schloßberg.
Näkymä Schlossbergiltä, mukana modernin taiteen museo.
Mariatrostin basilika.
Kunsthaus yöllä.
Stadtpark, taustalla kellotorni.
Herrengasse, kaupungin tärkein ostoskatu.
2003 rakennettu keinotekoinen saari Murinsel.
Head Music

| Head Music Suede |
| --- | --- | --- |

Studioalbumin tiedot
 Julkaistu: 3. toukukuuta 1999
 Tuottaja(t): Steve Osborne
 Tyylilaji: vaihtoehtorock, Alternative dance
 Levy-yhtiö: Nude Records
Listasijoitukset
  3.
Sueden muut julkaisut
| Sci-Fi Lullabies 1999 | Head Music 1997 | A New Morning 2002 |
Singlet albumilta Head Music
 ”Electricity” Julkaistu: 12. huhtikuuta 1999  ”She's in Fashion” Julkaistu: 21. kesäkuuta 1999  ”Everything Will Flow” Julkaistu: 6. syyskuuta 1999  ”Gan't Get Enough” Julkaistu: 8. marraskuuta 1999
Head Music on brittiläisen Suede-nimisen yhtyeen neljäs levy. Se julkaistiin 3. toukokuuta 1999. Levy-yhtiö oli Nude Records ja levyn tuottajina olivat Steve Osborne ja Bruce Lampcov.
Kappaleluettelo

"Electricity" (Anderson/Codling/Oakes) – 4:39
"Savoir Faire" (Anderson) – 4:37
"Can't Get Enough" (Anderson/Codling) – 3:58
"Everything Will Flow" (Anderson/Oakes) – 4:41
"Down" (Anderson/Oakes) – 6:12
"She's in Fashion" (Anderson/Codling) – 4:53
"Asbestos" (Anderson/Codling) – 5:17
"Head Music" (Anderson) – 3:23
"Elephant Man" (Codling) – 3:06
"Hi-Fi" (Anderson) – 5:09
"Indian Strings" (Anderson) – 4:21
"He's Gone" (Anderson/Codling) – 5:35
"Crack in the Union Jack" (Anderson) – 1:56
Kokoonpano

Brett Anderson – laulu
Richard Oakes – kitara
Simon Gilbert – rummut
Mat Osma – elektroninen basso
Neil Codling – kosketinsoitin, syntetisaattori
Herajärvi (Ruovesi)

| Herajärvi |
| --- | --- |
Valtiot:  Suomi
Maakunnat:  Pirkanmaa
Kunnat:  Ruovesi
Koordinaatit:  62°04′15″N, 24°00′56″E
Vesistöalue ja valuma-alueen tietoja
Päävesistöalue:  Kokemäenjoen vesistö (35)
Valuma-alue:  Tarjanneveden alue (35.41)
Laskuoja:  oja Tarjanteeseen 
Järvinumero:  35.411.1.003
Mittaustietoja
Pinnankorkeus:  123 m  
Rantaviiva:  9,301 km  
Pinta-ala:  1,18034 km²  
Tilavuus:  0,0021231 km³  
Keskisyvyys:  1,8 m  
Suurin syvyys:  8 m  
Saaria:  13 
 fiHerajärvi 
Herajärvi  eli Yläinen Herajärvi on Pirkanmaalla Ruoveden Pajuskylän Kulmalanperällä sijaitseva järvi, joka kuuluu Kokemäenjoen vesistöön.
Maantietoa

Järven pinta-ala on 118 hehtaaria eli 1,2 neliökilometriä. Se on 1,6 kilometriä pitkä ja 1,2 kilometriä leveä. Järvi on melko pyöreä, mutta lounaaseen työntyy 400 metriä pitkä lahti ja kaakkoisrannassa jää Särkänniemen suojaan 700 metriä pitkä Kasevanlahti. Kasevanlahden pohjukassa sijaitsee luusua, josta lähtee järven laskuoja. Sen lähiympäristö on alavaa metsämaata, joka tosin kohoaa loivasti kohti länttä ylös Köykänvuorelle ja Kivimäelle. Järvessä on kartan mukaan 13 saarta. Suurin saari on Lellerinsaari, joka sijaitsee etelärannan tuntumassa Särkänniemen edustalla. Saari on 200 metriä pitkä ja 180 metriä leveä. Sen pinta-ala on yli 2 hehtaaria. Muuta saaret ovat rantojen tuntumassa tai Särkänniemen ympärillä sijaitsevia luotoja. Järvi on luodattu ja siitä on julkaistu syvyyskartat. Sen tilavuus on 2,1 miljoonaa kuutiometriä eli 0,0021 kuutiokilometriä. Järven keskisyvyys on 1,8 metriä ja suurin syvyys on 8 metriä. Syvin kohta sijaitsee järven pohjoisosan keskellä. Sen rannat ovat matalia ja paikoin kivisiä.
Järven rantaviivan pituus on 9,3 kilometriä ja sen rannat ovat pääasiassa metsämaata. Vain Särkänniemellä ja järven länsirannoilla peltomaat ulottuvat rantaan asti. Järven lähiympäristön haja-asutus muodostuu noin kymmenestä taloudesta, joista kuusi on maatiloja. Rannoille on rakennettu alle 20 vapaa-ajan asuntoa. Niille tulee tiet kantatieltä 66 ja yhdystieltä 3481.
Vesistösuhteet

Järvi sijaitsee Kokemäenjoen vesistössä (vesistöaluetunnus 35) Ähtärin ja Pihlajaveden reittien valuma-alueen (35.4) Tarjanneveden alueella (35.41), jonka Tarjanneveden lähialueeseen (35.411) järvi kuuluu. Järven vedenpinnan korkeus on 123,0 metriä mpy.
Järvi saa pääosan vedestään omalta lähialueeltaan, jonka pinta-ala on pieni. Siihen on johdettu muutama lyhyt metsäoja, joista yksi on Tervajärven laskuoja. Järven laskuoja lähtee Kasevanlahdelta ja se laskee 1,8 kilometrin päässä Tarjanteen Syvinkisalmeen, joka virtaa Ruoveden Mustaselkään. Laskuojalla on pudotusta 27 metriä.
Hakunilan keskus

| Hakunilan keskus |
| --- | --- |

Sijainti:  Laukkarinne 4–6, Hakunila, Vantaa
Koordinaatit:  60.2782°N, 25.1050°E
Avattu:  1981
Arkkitehti:  Erkki Karvinen
Omistaja:  useampi kiinteistöyhtiö, myös Vantaan kaupunki
Liikkeiden määrä:  noin 25
Kerrospinta-ala:  29 710 m²
Kerrosten määrä:  3
Hakunilan keskus (alkuperäiseltä nimeltään Hakunilan ostoskeskus) on Vantaan Hakunilassa sijaitseva ostoskeskus. Sen on suunnitellut arkkitehti Erkki Karvinen, ja se valmistui kahdessa osassa vuosina 1981 ja 1986. Hakunilan keskuksessa on noin 25 liikettä kolmessa kerroksessa: luoteisosan alakerroksessa, toritasossa sekä ylemmässä 2. kerroksessa. Hakunilan ostoskeskuksen nimi lyhennettiin vuonna 2005 Hakunilan keskukseksi.
Palvelut

Hakunilan keskuksen liikkeisiin ja palveluihin kuuluvat apteekki, ruokakauppa, kioski, kuntosali, parturi-kampaamo, kukkakauppa, valokuvausliike, useat baarit ja ravintolat sekä kaksi kirpputoria. Kunnallisia toimitiloja ovat Hakunilan terveysasema ja HUSLabin toimipiste, neuvola, nuorisotila ja päivätoimintakeskus. Myös Hakunilan kirjasto sijaitsee keskuksen tuntumassa. Vuoteen 2018 asti ostoskeskuksen yhteydessä oli Kelan toimipiste.
Hakunilan keskuksen keskellä olevaa ulkotilaa vuokrataan torikäyttöön. Sisäpihalla myydään esimerkiksi kesäisin marjoja.
Rakennuksen kunto ja tulevaisuus

Hakunilan keskus on määritelty rakennushistorialliselta arvoltaan paikallisesti merkittäväksi kohteeksi, ja sen kokonaiskunnon on pitkään katsottu säilyneen hyvin. Peruskorjaus on tehty vuonna 1995. Arvoluokituksessa ostoskeskus kuuluu luokkaan 3. Remontointi- ja uudistussuunnitelmia on kuitenkin tehty vuosien varrella paljon, ja ostoskeskuksen on jopa suunniteltu muuttavan Hakunilan keskusta kantakaupunkimaisemmaksi kahviloineen ja kivijalkakauppoineen. Vantaan kaupungin hybridikortteliehdotuksessa keskukseen kuuluisi päivittäistavarakauppa, erikoiskauppoja, asuntoja, vanhustenkeskus sekä muita julkisia ja yksityisiä palveluita. Päivittäistavarakauppoja on suunniteltu rakennettavan keskuksen alle. Torialuetta on kaavailtu siirrettäväksi näkyvämmäksi Hakunilantien ja Kyytitien risteykseen.
Kaavailtujen hankkeiden toteuttamista hankaloittaa keskuksen hajanainen omistajapohja. Kansainvälinen kiinteistösijoitusyhtiö Citycon myi omistamansa Hakunilan Keskus Oy:n rakennukset kesällä 2015 suomalaiselle kiinteistörahastolle osana laajempaa, yhteensä 76 miljoonan euron toimitilakauppaa. Ostoskeskuksen suurimmat omistajat ovat Sirius Capital Partners -sijoitusyhtiö sekä Vantaan kaupunki, joka on laajentanut osuuttaan. Asukasmäärältään voimakkaasti kasvava Kaskelan asuinalue ostoskeskuksen lähellä sekä Hakunilan läpi kulkeva suunniteltu Vantaan pikaraitiotie lisäävät painetta kehittää ostoskeskusta.
Sisäänkäynti eteläiseltä pysäköintialueelta
Luoteisosan sisäänkäynti
Näkymä 2. kerroksesta
Näkymä koillisesta Hakunilantien ja Kyytitien risteyksestä.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Hakunilan keskus Wikimedia Commonsissa
Hakunilan keskuksen kotisivut
Saarela, Katri: Lähiostari on rähjäinen mutta rakas Kirkko ja kaupunki. 25.5.2015.
Hail to the King

| Hail to the King Avenged Sevenfold |
| --- | --- | --- |

Studioalbumin tiedot
 Äänitetty : 2013
 Julkaistu: 27. elokuuta 2013
 Tuottaja(t): Mike Elizondo
 Tyylilaji: heavy metal, alternative metal, hard rock
 Kesto: 53.20
 Levy-yhtiö: Warner Bros.
Muut kannet
 Vinyylipainoksen kansikuva
Listasijoitukset
  1.
Avenged Sevenfoldin muut julkaisut
| Nightmare 2010 | Hail to the King 2013 | The Stage 2016 |
Singlet albumilta Hail to the King
 ”Hail to the King” Julkaistu: 15. heinäkuuta 2013  ”Shepherd of Fire” Julkaistu: 7. marraskuuta 2013  ”This Means War” Julkaistu: 4. heinäkuuta 2014
Hail to the King on Avenged Sevenfoldin kuudes studioalbumi, joka julkaistiin 27. elokuuta 2013. Se nousi Suomen virallisen listan sijalle 1.
Kappaleet

Shepherd of Fire – 5.25
Hail to the King – 5.06
Doing Time – 3.27
This Means War – 6.09
Requiem – 4.23
Crimson Day – 4.57
Heretic – 4.55
Coming Home – 6.26
Planets – 5.56
Acid Rain – 6.38
Kappaleet > Deluxe Edition

Hail to the King – 5.13 (musiikkivideo)
St. James – 5.01
Kokoonpano

M. Shadows – laulu
Zacky Vengeance – kitara, taustalaulu
Synyster Gates – kitara, taustalaulu, muu laulu (kappale "Planets")
Johnny Christ – basso, taustalaulu
Arin Ilejay – rummut
Arvostelut

Metacritic: 70/100
About.com:
AllMusic:
Alternative Press:
Imperiumi.net:
Kaaoszine: 7/10
Rolling Stone:
Soundi:
Aiheesta muualla

Hail to the King discogs.com -sivustolla
Hayley Marshall

| Hayley Marshall |
| --- | --- |
 Hayleyta esittävä Phoebe Tonkin vuonna 2012.
Näyttelijä(t):  Phoebe Tonkin
Ensi- esiintyminen:  Vampyyripäiväkirjat jakso The Rager (4x3)
Viimeinen esiintyminen:  Vampyyrien sukua jakso  Kun pyhimyksen marssivat (5x13)
Henkilötiedot
Koko nimi:  Hayley Marshall-Kenner
Status:  Hybridi
Sukupuoli:  Nainen
Ikä:  35 vuotta
Kotipaikka:  New Orleans, Louisiana
Asuinpaikka:  Mystic Falls, Virginia
Kuolinsyy:  uhrasi itsensä pelastaakseen Hopen
Suhteet
Vanhemmat:  Ei tiedossa
Lapset:  Hope Mikaelson
Tutut:  Klaus Mikaelson (ex-rakastaja)   Jackson Kenner (aviomies, kuollut)   Elijah Mikaelson (ex-rakastaja)   Tyler Lockwood (ex-rakastaja)   Rebekah Mikaelson (ystävä) Caroline Forbes (vihollinen)
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Hayley Marshall  on fiktiivinen hahmo televisiosarjoissa Vampyyrien sukua ja Vampyyripäiväkirjat. Hayley on televisiosarja Vampyyrien sukua päähenkilö.
Hayley Marshall-Kenner (syntynyt Andrea Labonairina) oli Vampyyrien sukua -sarjan päähenkilö.  Hänet esiteltiin ensimmäisen kerran Vampyyripäiväkirjat ihmissutena, josta tuli myöhemmin hybridi Vampyyrien sukua-sarjassa.  Häntä kuvailtiin "upeaksi, mutta sitkeäksi kuin kynnet ja myös erittäin suojaavaksi".
Hayley oli ensimmäisen luonnollisesti syntyneen tribridin, Hope Mikaelsonin, äiti. Hope on tytär, joka hänellä oli alkuperäisen hybridin, Niklaus Mikaelsonin.  Hän oli myös Jackson Kennerin vaimo ja Crescent Wolf Packin alfa.
Biografia > Nuoruus

Andrea Labonair syntyi New Orleansissa, Louisianassa 6. kesäkuuta 1991 Labonairien-perheeseen.  Labonairin perhe oli yksi kahdesta kuninkaallisesta perheestä, jotka hallitsivat Crescent Wolf -klaania, joka itse johti ranskalaista korttelia.  Vauvana hänet kihlattiin Jacksonin, toisen kuninkaallisperheen perillisen kanssa, yhdistääkseen kaksi verilinjaa, jotka olivat eronneet sisäisten taistelujen vuoksi.  Pian Andrean syntymän jälkeen Andrean oma lauman jäsen tappoi hänen vanhempansa, jonka myöhemmin paljastettiin Jacksonin isoisäksi.  Marcel Gerard (vampyyrien johtaja ja hänen vanhempiensa tuttava) löysi Andrean kehdosta.  Hän otti tämän suojellakseen häntä (noudattaen hänen lapsia koskevia sääntöjään).  Kun Marcel pyysi Céleste Duboisin riivaamaa noitaa Brynne Deverauxia kiroamaan Crescent Clanin pysäyttämään heidät, hän säästi Andrean antamalla hänelle paremman alun elämässä.  Sen sijaan että olisi kasvattanut Andrean itse, Marcel antoi tämän isä Kieranille, joka löysi hänelle uuden kodin.
Andrea adoptoitiin toiseen perheeseen, ja hänet nimettiin uudelleen Hayley Marshalliksi, tietämättä menneisyydestään ja ihmissusigeenistään.  Hän laukaisi ihmissusikirouksen, kun hän oli humalassa venematkalla ja tappoi vahingossa jonkun.  Hän muuttui ensimmäistä kertaa adoptiovanhempiensa olohuoneessa;  Tehtyään tuhoa heidän talossaan he potkaisivat hänet ulos, kun hän oli 13-vuotias.
Hayley oli ollut yksin siitä lähtien ja liittyi silloin tällöin susilaumoihin, mutta ei koskaan viipynyt missään liian kauan.  Hänen selässään on kuunsirpiltä näyttävä merkki, jonka hän oli luullut olevan vain syntymämerkki, eikä hän ollut ajatellut siitä sen enempää.
Biografia > Kuolema

Hope maalaa, kun Klaus valmistautuu uhraamaan itsensä.  Hayley valvoo tytärtään hymyillen rauhasta.  Hayley katoaa huomaamatta, mutta Hope näyttää hetken aistivan hänen läsnäolonsa.
Hayley Mills

Hayley Mills vuonna 2018.
Hayley Catherine Rose Vivien Mills (18. huhtikuuta 1946 Lontoo) on englantilainen näyttelijä. Kirjailija Mary Hayley Bellin ja näyttelijä John Millsin tytär tuli tunnetuksi 1960-luvun alussa palkituista elokuvien lapsirooleista. 1960-luvun lopulla hän siirtyi teatterinäyttelijäksi, debyyttinään Peter Panin rooli Lontoon West Endissä. Sittemmin hän on tehnyt aikuisrooleja niin teatterissa, televisiossa kuin elokuvissakin. Suomessakin 2010-luvulla esitetyssä, Etelä-Afrikkaan sijoittuvassa televisiosarjassa Viidakkoperhe Hayley Mills näyttelee Caroline DuPlessis’n roolin.
Hayley Mills muistetaan erityisesti lapsirooleistaan kuudessa Disney-yhtiön elokuvassa 1960-luvun alussa. Hänen ensiesiintymisensä oli elokuvassa Kohtalokas kotiinpaluu (Tiger Bay, 1959), josta hän sai lupaavimman uuden tulokkaan Bafta-palkinnon ja erikoispalkinnon Berliinin elokuvajuhlilla. Disney-elokuvasta Pollyanna – iloinen tyttö (Pollyanna, 1960) hän sai nuoren näyttelijän Oscar-kunniapalkinnon ja Golden Globen. Erich Kästnerin kirjaan perustuvassa elokuvassa Ansa vanhemmille (The Parent Trap, 1961) Mills tekee kaksoisroolin identtisinä siskoksina. Elokuva oli suurmenestys ja sai myös jatko-osan kahta vuotta myöhemmin. Millsille kaksoispääosa toi Golden Globe -ehdokkuuden. Vuonna 1961 valmistui myös hänen äitinsä romaaniin perustuva brittielokuva Viattomat, josta nuori Mills sai Bafta-ehdokkuuden vuoden parhaan naispääosan sarjassa. Stanley Kubrick tarjosi hänelle nimiroolia elokuvassa Lolita (1962), mutta Millsin harmiksi hänen vanhempansa torjuivat tarjouksen.
Yksityiselämä

Hayley Millsin vanhempi sisar on näyttelijä Juliet Mills.
Mills oli vuosina 1971–1977 naimisissa itseään 33 vuotta vanhemman ohjaaja Roy Boultingin kanssa ja 1975–1984 avoliitossa näyttelijä Leigh Lawsonin kanssa. Molemmista suhteista hänellä on poika. Vuodesta 1997 hänen kumppaninsa on ollut 20 vuotta nuorempi näyttelijä Firdous Bamji.
Vuonna 2021 Mills julkaisi omaelämäkertansa Forever Young, jossa hän muistelee vaikeaa siirtymistään lapsirooleista aikuisrooleihin sekä siihen liittyneitä syömishäiriöitä ja rahaongelmia.
Elokuvia

Kohtalokas kotiinpaluu (Tiger Bay, 1959)
Pollyanna – iloinen tyttö (Pollyanna, 1960)
Ansa vanhemmille (The Parent Trap, 1961)
Viattomat (Whistle Down the Wind, 1961)
Kapteeni Grantia etsimässä (In Search of the Castaways, 1962)
Ansa vanhemmille II (The Parent Trap II, 1963)
Kesän taikaa (Summer Magic, 1963)
Kotiopettajattaren salaisuus (The Chalk Garden, 1963)
Vaarojen lahti (The Moon-Spinners, 1964)
Tyttö merellä (The Truth About Spring, 1964)
Mustalaistyttö (Sky West and Crooked, 1965)
Pahuksen katti (That Darn Cat!, 1965)
Harmia enkeleistä (The Trouble with Angels, 1966)
Kuherruskuukausi (The Family Way, 1966)
Pretty Polly (1967)
Twisted Nerve (1968)
Take a Girl Like You (1970)
Mr. Forbush and the Penguins (1971)
Hyytävä yö (Endless Night, 1972)
Kuolema etupenkillä (Deadly Strangers, 1974)
The Flame Trees of Thika (1981)
Viidakkoperhe (Wild at Heart, tv-sarja, 2006–2012)