stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Lanainrastuli

| Lanainrastuli |
| --- | --- |

Uhanalaisuusluokitus
 Äärimmäisen uhanalainen  
  
Tieteellinen luokittelu
Domeeni::  Aitotumaiset Eucarya
Kunta::  Eläinkunta Animalia
Pääjakso::  Selkäjänteiset Chordata
Alajakso::  Selkärankaiset Vertebrata
Luokka::  Linnut Aves
Lahko::  Varpuslinnut Passeriformes
Heimo::  Rastaat Turdidae
Suku::  Rastulit Myadestes
Laji::  lanaiensis
Kaksiosainen nimi
 Myadestes lanaiensis  (Wilson, 1891) 
Alalajit
 M. l. lanaiensis  M. l. rutha 
Katso myös
   Lanainrastuli Wikispeciesissä   Lanainrastuli Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OKIUCN-testi OK: 
Lanainrastuli (Myadestes lanaiensis) on äärimmäisen uhanalainen, mahdollisesti jo hävinnyt, Havaijilla Lanain,  Mauin ja Molokain saarella elävä varpuslintu. Lajista ei ole varmistettuja havaintoja vuoden 1980 jälkeen .
Kooltaan lanainrastuli on noin 18 cm. Lajin alapuoli on vaalea, selkä, pää ja siivet ovat väriltään harmaat. Lanainrastulia muistuttavat saarille levinneet naurutimali (Garrulax canorus), joka on väritykseltään ruskeampi, sekä huomattavasti pienempi idänsilkkikerttunen (Cettia diphone). Lanainrastulin laulu on rastasmainen katkonainen melodia. Kutsuääni muistuttaa kissan naukaisua .
Lanainrastuli elää metsien latvuskerroksissa. Ravintonaan linnut käyttävät pääasiassa hedelmiä. Lanainrastulikannan kooksi arvioidaan alle 50 yksilöä. Suurimmat uhat ovat metsien tuhoutuminen sekä malarialoista levittävien hyttysten leviäminen alangoilta korkeammille alueille. Lisäksi metsien kasvisto muuttuu saarille tuotujen sikojen takia. Myös saarelle tuotuja aksishirviä pidetään yhtenä syynä lanainrastulien vähentymiseen.
Aiheesta muualla

Naturalis (sisältää kolmiulotteisen valokuvan täytetystä yksilöstä (Arkistoitu – Internet Archive) (englanniksi)
Lana Wood

| Lana Wood |
| --- | --- |
 Lana Wood vuonna 1966.
Henkilötiedot
Koko nimi:  Lana Wood oik. Svetlana Nikolaevna Gurdin
Syntynyt: 1. maaliskuuta 1946 (ikä 78) Santa Monica, Kalifornia
Kansalaisuus:  Yhdysvallat
Ammatti:  näyttelijä ja valokuvamalli
Aiheesta muualla
IMDb 
Elonet
Lana Wood (oik. Svetlana Nikolaevna Gurdin, s. 1. maaliskuuta 1946 Santa Monica, Kalifornia) on yhdysvaltalainen näyttelijä ja valokuvamalli.
Wood aloitti uransa kymmenvuotiaana lapsinäyttelijänä. Hän on esiintynyt Playboy-lehdessä sekä televisiosarjoissa, kuten Peyton Place sekä noin 20 elokuvassa, muun muassa James Bond -filmatisoinnissa Timantit ovat ikuisia. Lana Wood on Natalie Woodin sisar. Hänen sisarensa hukkui Santa Catalina Islandin rannikolla 29. marraskuuta 1981 epäselvissä olosuhteissa, mutta lopulta se katsottiin tapaturmaiseksi hukkumiseksi. Vuonna 1982, joitakin kuukausia hänen sisarensa kuoleman jälkeen Wood palasi näyttelemään televisiosarjassa Capitol (1982–1987), ja näytteli elokuvassa Satan’s Mistress (1982) joka jäi hänen viimeiseksi elokuvakseen pitkäksi aikaa. Hän alkoi sen jälkeen kirjoittamaan kirjaa A Memoir by Her Sister, joka julkaistiin vuonna 1984. Hän oli myös tuottajana minisarjassa The Mystery of Natalie Wood joka julkaistiin vuonna 2004.
Filmografia

Etsijät (The Searchers, 1956), Debbie Edwards (lapsena)
Marjorie tai Marjorie Morning Star (Marjorie Morningstar, 1958)
Viidenlaista rakkautta (Five Finger Exercise, 1962), Mary
Typykät rannalla (The Girls on the Beach, 1965), Bonnie
For Singles Only (1968), Helen Todd
Free Grass (1969), Karen
The Over-the-hill Gang Rides Again (1970), Katie
O’Hara, United States Treasury: Operation Cobra (1971), Fran Harper
Timantit ovat ikuisia (Diamonds Are Forever, 1971), Plenty O'Toole
A Place Called Today (1972), Carolyn Schneider
Who Is the Black Dahlia? (1975), Boarder
Painajaisuni (Nightmare tai Nightmare in Badham County, 1976), Smitty
Corey: For the People (1977), Janet Hanley
Yön perhoset (Little Ladies of the Night, 1977), Maureen
Vauhtiloukku (Speedtrap, 1977), Blossom
Harmaa kotka (Grayeagle, 1978), Beth Colter
Tuomittu (A Question Of Guilt, 1978), Elizabeth Carson
Captain America II (1979), Yolanda
Satan’s Mistress (1982), Lisa
Deadly Renovations (2012)
Lähde:
Lautakkojärvi (Jämsä)

| Lautakkojärvi |
| --- | --- |
Valtiot:  Suomi
Maakunnat:  Keski-Suomi
Kunnat:  Jämsä
Koordinaatit:  61°53′53″N, 24°52′41″E
Vesistöalue ja valuma-alueen tietoja
Päävesistöalue:  Kokemäenjoen vesistö (35)
Valuma-alue:  Kertejoen valuma-alue (35.69)
Laskujoki:  oja Peltoinlammiin 
Järvinumero:  35.696.1.011
Mittaustietoja
Pinnankorkeus:  154,2 m  
Rantaviiva:  1,144 km  
Pinta-ala:  3,116 ha  
Saaria:  ei saaria 
 fiLautakkojärvi 
Lautakkojärvi  on Keski-Suomessa Jämsässä Hallinmäen kylän lähellä sijaitseva järvi, joka kuuluu Kokemäenjoen vesistöön.
Maantietoa

Järven pinta-ala on 3,1 hehtaaria ja se on 450 metriä pitkä ja 200 metriä leveä. Järvellä ei ole kartan mukaan saaria. Sen rantaviivan pituus on 1,1 kilometriä..
Vesistösuhteet

Järvi sijaitsee Kokemäenjoen vesistössä (vesistöaluetunnus 35) Keuruun reitin valuma-alueen (35.6) Kertejoen valuma-alueella (35.69), jonka Kuorikkaojan valuma-alueeseen (35.696) se kuuluu.
Lake View Plantation

| Lake View Plantation |
| --- | --- |

Valtio:  Yhdysvallat
Osavaltio:  Maine
Piirikunta:  Piscataquis
Pinta-ala:  
 – Kokonaispinta-ala:  137,7 km²
 – Josta vettä:  30,3 km² 
Väkiluku (2020):  150
 – Väestötiheys:  1,1 as./km²
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Lake View Plantation on kunta (plantation) Mainen osavaltiossa, Yhdysvalloissa. Kunta kuuluu Piscataquisin piirikuntaan. Sen väkiluku oli 150 vuonna 2020. Kunta sijaitsee osavaltion keskiosassa.
Väestö

Vuonna 2020 Lake View Plantationissa asui 150 asukasta ja 94 kotitaloutta. Asukkaiden mediaani-ikä oli 58,0 vuotta. 6,2 % asukkaista oli syntynyt ulkomailla.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Lake View Plantation Wikimedia Commonsissa
Lake of the Ozarks

Tekojärven käärmemäinen muoto on antanut sille kutsumanimen The Magic Dragon, ”maaginen lohikäärme”.
Bagnell-pato tekojärven alajuoksulla.
Lake of the Ozarks on suuri tekojärvi Yhdysvaltojen Missourin osavaltion keskiosissa, Ozark-ylängön pohjoisosassa. Se saatiin aikaan 1930-luvun alussa patoamalla Missouri-joen sivujoki Osage sähköntuotantoa varten. Osaksi tekojärveä ovat muuttuneet myös Osageen virtaavat pienemmät joet Niangua River, Grandglaize Creek ja Gravois Creek. Jokien reittejä myötäilevä, mutkitteleva ja sokkeloinen allas tarjoaa suuren määrän rantaviivaa, joten siitä on tullut suosittu vapaa-ajankohde. Sen rannoilla on yli 70 000 loma-asuntoa.
Valmistumisensa aikaan vuonna 1931 Lake of the Ozarks oli Yhdysvaltojen suurin ja koko maailman suurimpia tekoaltaita. Sen kokonaispinta-ala on 240 neliökilometriä, rantaviivaa on pari tuhatta kilometriä ja altaan suurin pituus on 145 kilometriä. Valuma-alueen koko on 36 000 neliökilometriä.
Samankaltaisia, myöhemmin padottuja tekojärviä Missourissa ovat Pomme de Terre Lake (1961) ja Truman Lake (1979).
Järvi populaarikulttuurissa

Netflix-suoratoistopalvelun rikossarjan Ozark (2017–) tarina sijoittuu Lake of the Ozarksin alueelle, joskin kuvaukset tehtiin pääosin Georgian osavaltion Lake Allatoonassa.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Lake of the Ozarks Wikimedia Commonsissa
Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista. 
Alkuperäinen artikkeli: en:Lake of the Ozarks
Käännös suomeksi
Lapinkylän rautatieasema

Lapinkylän rautatieasema (lyh. Lpk) on asemavaraus Kehäradan varrella Vantaan Lapinkylässä. Aseman itäpuolelle sijoitettiin kuitenkin jo Kehäradan ensimmäisessä vaiheessa Ruusumäen raiteenvaihtopaikka sekä huoltoraide.
Kääpiö (Arda)

Fanitaiteilijan tulkinta Tolkienin kääpiöstä.
Kääpiöt (engl. The Dwarves) ovat kansa J. R. R. Tolkienin Ardaan sijoittuvissa kirjoissa, kuten Hobitti, Taru sormusten herrasta ja Silmarillion. Tolkienin kääpiöt ovat jokseenkin suoraa lainaa kansanperinteen kääpiöistä, jotka esiintyvät muun muassa Lumikki-sadussa. Tolkienin kääpiöt käyttävät nimiä, jotka on lainattu skandinaavisessa mytologiassa mainituista kääpiöiden eli dvergien nimistä.
Kääpiöiden kulttuuri

Kääpiöt tulivat hyvin toimeen hobittien kanssa, mutta olivat epäileväisiä haltioiden suhteen. He olivat tyypillisiä seppiä ja kivenhakkaajia, ja jotkin heidän työnsä ovat jopa kauniimpia kuin haltioiden.
Haltioista ja ihmisistä poiketen kääpiöitä ei laskettu ”Ilúvatarin lapsiksi”, koska heidät loi Aulë. He nukkuivat niin kauan, että haltiat ehdittiin luoda. Aulën työ oli kuitenkin turhaa, koska hänellä ei ollut voimaa antaa omaa elämää luomuksilleen – se voima kuului vain Ilúvatarille. Myöhemmin kun Aulë oli saanut kääpiöt valmiiksi, Ilúvatarin ääni puhui hänelle, ja lupasi antaa kääpiöille elämän, ja lisätä kääpiöt omaan suunnitelmaansa Ardan varalle. Ilúvatar antoi kääpiöille elämän ja siitä lähtien heidät on tunnettu Ilúvatarin adoptoituina lapsina.
He kaivoivat ja työstivät arvokkaita metalleja Keski-Maan vuorissa. Monella tapaa he olivat ihmisten ja haltioiden välissä. He olivat pitkäikäisiä, vaikka eivät kuolemattomia, ja saattoivat elää 250-vuotiaiksi tai jopa vanhemmiksi. Kääpiönaiset olivat harvinainen näky, eikä heistä ole merkintöjä kääpiöiden historiassa. Heitä on vaikea erottaa mieskääpiöistä ja tämä on herättänyt muiden rotujen keskuudessa uskon siitä, ettei kääpiönaisia olekaan ja että kääpiöt syntyvät kivestä.
Kääpiöiden kielen kehitti Aulë, ja se tunnettiin nimellä khuzdul, jota kirjoitettiin cirthillä. Se haluttiin pitää salassa ja vain muutamat ”ei-kääpiöt” oppivat sen. Yksi lause tunnettiin kuitenkin hyvin, nimittäin vanha taistelulaulu Ensimmäiseltä Ajalta: Baruk Khazâd! Khazâd ai-mênu! mikä tarkoittaa ”Kääpiöiden kirveet! Kääpiöt ovat kimpussanne!”.
Kääpiöiden kulttuuri > Jakautuminen

Silmarillionin mukaan kääpiöt jakautuivat seitsemään heimoon. Tolkienin kirjoissa esiintyneet kääpiöt kuuluvat seuraaviin heimoihin:
Pitkäparrat (Durinin heimo), jotka perustivat Khazad-dûmin kaupungin Sumuvuorten uumeniin.
Tuliparrat, jotka perustivat Nogrodin kaupungin Sinivuorille.
Väkivarret, jotka perustivat Belegostin kaupungin Sinivuorille.
Neljä muuta heimoa:
Rautanyrkit
Kankiparrat
Mustakutrit
Kivijalat
Kääpiöiden kulttuuri > Vähäkääpiöt

Vähäkääpiöt olivat kääpiösuku, joista kerrotaan Silmarillionissa. Heidät oli ajettu pois idän suurista kääpiökaupungeista ja he olivat vaeltaneet länteen Beleriandiin. Nämä kääpiöt kävivät kooltaan pienemmiksi ja kadottivat takojantaitonsa ja alkoivat elää hiiviskellen. Ennen Nogrodin ja Belegostin kääpiöiden tuloa Beleriandin haltiat eivät tienneet mitä nämä toiset olivat ja metsästivät näitä kuin eläimiä. Haltiat kuitenkin jättivät nämä rauhaan ja alkoivat kutsua heitä sindarinkielisellä nimellä noegyth nibin, vähäkääpiöt. Vähäkääpiöt vihasivat ja pelkäsivät örkkejä, mutta myös eldaria, erityisesti noldoria. Heidän asuntonsa oli Amon Rûdh, Kalju Vaara, jonka alla he kärsivällisesti kaivoivat ja porasivat luolia syvemmiksi. Vähäkääpiöt olivat kuitenkin jo hävinneet ennen Ensimmäisen Ajan päättymistä, ja heistä viimeisen, Mîmin, tappoi Húrin Nargothrondin saleissa.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Kääpiö (Arda) Wikimedia Commonsissa
Lea (albumi)

| Lea Lea Laven |
| --- | --- | --- |

Lea
Studioalbumin tiedot
 Julkaistu: 1975
 Formaatti: LP
 Levy-yhtiö: Emi
muut julkaisut
| Niin 1974 | Lea 1975 | Näin se käy 1976 |
Lea on Lea Lavenin neljäs albumi vuodelta 1975.
Kappaleet

On päivä tai yö
Rakkaus kaunistaa
Kanna sänkyyn
Jos ne tietäis
Kerro terveisiä vaan
On niin kuuma
Avaan sinulle
Viittiks tulla takas
En rakasta sua enää
Hävytön mies
Minne jäi
Broughin linna

| Broughin linna> Brough Castle |
| --- | --- |

Sijainti:  Brough, Englanti
Rakennustyyppi:  raunio
Valmistumisvuosi:  1090-luku
Omistaja:  English Heritage
 
Lisää rakennusartikkeleitaArkkitehtuurin teemasivulla
Infobox OKNimi-testi OK: 
Broughin linna on raunioitunut kivilinna Broughin kylässä Cumbriassa. Paikalla oli roomalaisaikana castra-linnake, joka käsitti huomattavasti laajemman alueen kuin nykyinen linna. Vilhelm Punainen rakennutti paikalle 1090-luvulla mäkilinnan ja paaluvarustuksen.
Ensimmäisen kerran linna joutui vakavan hyökkäyksen kohteeksi vuonna 1174, jolloin Skotlannin kuningas Vilhelm Leijona poltti sen. Linna rakennettiin uudelleen 1180-luvulla. Juhana Maaton antoi sen vuonna 1203 Robert de Vieuxpontille, joka teki laajennustöitä.
Linnan omistaa nykyään English Heritage.
Käännös suomeksi
Bruno Mathsson

Bruno Mathsson istuu Pernilla-tuolissa kotonaan vuonna 1950.
Karl Bruno Mathsson (13. tammikuuta 1907 − 17. elokuuta 1988) oli ruotsalainen arkkitehti ja huonekalusuunnittelija. Hänen tuotannostaan maineikkaimpia ovat kevyet, taivutetusta puusta valmistetut tuolit. Hän suunnitteli myös taloja.
Mathssonin mukaan on nimetty Bruno Mathsson -palkinto.
Bruno Novo

| Mitalit> Maa:  Portugali.Miesten beachfutis.MM-kilpailut  | Mitalit> Maa:  Portugali.Miesten beachfutis.MM-kilpailut  | Mitalit> Maa:  Portugali.Miesten beachfutis.MM-kilpailut  | Maa:  Portugali> Miesten beachfutis. |
| --- | --- | --- | --- |
|  Kultaa | Espinho 2015 |  |  |
|  Pronssia | Dubai 2009 |  |  |
|  Pronssia | Ravenna 2011 |  |  |
| Euroopan kisat  | Euroopan kisat  | Euroopan kisat  |  |
|  Pronssia | Baku 2015 |  |  |
Bruno Matias Novo (s. 4. toukokuuta 1982) on portugalilainen beachfutispelaaja, joka edustaa Portugalin beachfutismaajoukkuetta ja SC Bragaa. Pelipaikaltaan 181 senttimetriä pitkä ja 70 kilogrammaa painava Novo on hyökkääjä.
Novo saavutti Portugalin kanssa kultaa vuoden 2015 MM-kotikisoista Espinhosta. Hänellä on myös kaksi pronssimitalia vuosilta 2009 ja 2011. Vuoden 2015 Euroopan kisoista Bakusta Novo saavutti niin ikään pronssia Portugalin kanssa.
Novo on edustanut nykyistä seuraansa, SC Bragaa, vuodesta 2015 asti. Hän on pelannut kotimaansa seurojen lisäksi myös argentiinalaisessa Boca Juniorsissa ja italialaisessa Sambenedettese BS:ssä.
Le roi soleil (musikaali)

Le roi soleil musikaalin esitys Pariisissa.
Le roi soleil eli Aurinkokuningas on ranskalainen musikaalikomedia, jonka tuottivat Deve Attia ja Albert Cohen, ohjaus ja koreografia oli Kamel Ouilin tekemä.
Musikaali kertoo Ranskan kuninkaan Ludvig XIV:n eli Aurinkokuninkaan rakkauselämästä. Se ensiesitys oli 22. syyskuuta 2005 Pariisin Palais des Sportissa ja viimeinen 8. heinäkuuta 2007 Palais omnisports de Paris-Bercyssä. Esityksiä oli kaksi esityskautta, ja lisäksi musikaalia esitettiin kiertueilla Ranskassa, Belgiassa ja Sveitsissä. Se on myös taltioitu livelähetyksestäselvennä.
Näyttelijät

| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
|  Emmanuel Moire  | … |  Ludvig XIV   |
|  Anne-Laure Girbal  | … |  Marie Mancini   |
|  Christophe Maé  | … |  Monsieur, kuninkaan veli   |
|  Cathialine Andria  | … |  Françoise d'Aubigné   |
|  Merwan Rim  | … |  Beufortin herttua    |
|  Lysa Ansaldi  | … |  Madame de Montespan    |
|  Victoria Petrosillo  | … |  Isabelle, kansannainen    |
Kääntöpiste

| Kääntöpiste |
| --- | --- |

Ohjaaja:  Simo Halinen
Käsikirjoittaja:  Simo Halinen
Tuottaja:   Liisa Penttilä-Asikainen  Pete Eklund 
Kuvaaja:  Hena Blomberg
Leikkaaja:  Kimmo Taavila
Lavastaja:  Otso Linnalaakso
Pääosat:   Laura Birn  Samuli Vauramo  David Nzinga  Sara Paavolainen 
Valmistustiedot
Valmistusmaa:   Suomi  Ruotsi 
Tuotantoyhtiö:  Kaiho Republic
Ensi-ilta:   2018-03-022. maaliskuuta 2018 (Suomi)  
Kesto:  104 minuuttia
Alkuperäiskieli:  suomi, englanti
Katsojat:  4720 (Suomessa)
Aiheesta muualla
IMDb 
Elonet
Infobox OKNimi-testi OK: 
Kääntöpiste on vuonna 2018 ensi-iltansa saanut draamaelokuva, jonka on ohjannut ja käsikirjoittanut Simo Halinen. Elokuvaa kuvattiin Oulussa ja Helsingissä alkuvuodesta 2017, ja se sai ensi-iltansa elokuvateattereissa 2. maaliskuuta 2018, joissa se sai yhteensä 4 720 katsojaa.
Juoni

Lapsesta asti paperittomana Eurooppaa kiertänyt angolalainen Francis astuu Helsingissä yöjunaan kohti pohjoista. Samaan hyttiin osuvat maailmaa kiertänyt ja elämän kovettama kuntosaliyrittäjä Jere, mukanaan steroidilasti, ja hoitolaitoksesta karannut ja psyykkisesti epävakaa Aleksi, salamatkustajana matkalla Ouluun tapaamaan tytärtään tämän äidin Veran vastusteluista huolimatta. Väärinkäsityksistä ja Aleksin harhoista aiheutuvan välienselvittelyjen yhteydessä Aleksi vahingossa kuolee ja Oulussa Francis ja Jere piilottavat ruumiin. Vera tutustuu miehiin osin sattumalta, tietämättä heidän yhteyttään kadonneeseen Aleksiin.
Näyttelijät

| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
|  Laura Birn  | … |  Vera   |
|  Samuli Vauramo  | … |  Jere   |
|  David Nzinga  | … |  Francis   |
|  Andreas af Enehielm  | … |  Aleksi   |
|  Sara Paavolainen  | … |  Tea   |
|  Wäinö Pylkkönen  | … |  Saku   |
|  Mazdak Nassir  | … |  Darius   |
Vastaanotto

Kääntöpiste toi tuotantoryhmälleen neljä Jussi-palkintoehdokkuutta: kuvauksesta, leikkauksesta, äänisuunnittelusta ja puvustuksesta. Film-O-Holic.com-elokuvasivustolla Juha Rosenqvist ylisti elokuvaa suomalaiselokuvaksi poikkeuksellisen hyvin käsikirjoitetuksi ja myös toteutukseltaan hiotuksi ja eheäksi. Helsingin Sanomien Tuomo Yrttiahon mielestä elokuvassa elämän arvaamattomuus sotkee hyvätkin tarkoitukset: kukaan päähenkilöistä ei ole paha, mutta silti pahoja asioita tapahtuu suurempien voimien vaikutuksesta. Hänestä itse tarina ei oikein imaise mukaansa, mutta tiheä tunnelma säilyy ja pääosakolmikko näyttelee valtaosin englannin kielellä hyvin yhteen.
Arvosteluja

| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
Episodi Jouni Vikman: 
Film-O-Holic.com Juha Rosenqvist: 
Helsingin Sanomat Anton Vanha-Majamaa: 
Helsingin Sanomat Tuomo Yrttiaho: 
Hufvudstadsbladet Krister Uggeldahl:
Lea-palkinto

Lea-palkinto on Suomen Näytelmäkirjailijat ja Käsikirjoittajat ry:n vuodesta 1985 jakama palkinto, joka myönnetään vuosittain parhaalle näytelmätekstille. Palkinto myönnetään tekstin, ei esityksen perusteella. Palkinnon arvo on 5 000 euroa.
Palkinnon ehdokkaiksi voivat asettua Suomessa kantaesitettävät kotimaiset näytelmät, joiden ensi-ilta on näytelty joko suomen, ruotsin tai saamen kielellä suomalaisessa ammattiteatterissa.
Palkinnon voittajat

| Vuosi | Kirjailija | Teos |
| --- | --- | --- |
| 1985 | Ilpo Tuomarila | Yössä Gehennan |
| 1986 | Pirkko Saisio | Hävinneiden legenda |
| 1987 | Jussi Parviainen | Akka |
| 1988 | Bengt Ahlfors ja Johan Bargum | Finns det tigrar i Kongo? |
| 1989 | Jussi Kylätasku | Haapoja |
| 1990 | Johanna Enckell | tuotanto |
| 1991 | Juha Siltanen | Foxtrot |
| 1993 | Jussi Kylätasku | Keisari ja poika |
| 1994 | Pirkko Saisio | Voiton päivä |
| 1995 | Jouko Turkka ja Juha Turkka | Rakkaita pettymyksiä rakkaudessa |
| 1996 | Esko Salervo | Keltainen veturi, Taivaansininen tila ja Valkoinen ikoni |
| 1998 | Anne Koski | Suuri toivelaulukirja |
| 2001 | Sirkku Peltola | Mummun saappaassa soi fox |
| 2003 | Pirkko Saisio | Tunnottomuus |
| 2006 | Reko Lundán | tuotanto |
| 2008 | Laura Ruohonen | Sotaturistit |
| 2009 | Kati Kaartinen | Aina |
| 2010 | Tuomas Timonen | Meganin tarina |
| 2011 | Pirkko Saisio | HOMO! |
| 2012 | Paula Salminen | 13 uponnutta vuotta |
| 2013 | Pipsa Lonka | Lauluja harmaan meren laidalta |
| 2014 | Antti Hietala | Ihanat ihmiset |
| 2015 | Salla Viikka | AUKKO |
| 2016 | Veikko Nuutinen | Pasi Was Here |
| 2017 | Laura Ruohonen | Tippukivitapaus |
| 2018 | Pipsa Lonka | Den andra naturen (Toinen luonto, ruotsinkielinen käännös Sofia Aminoff) |
| 2019 | Saara Turunen | Medusan huone |
| 2020 | Taina Latvala | Kekkosen tytär |
| 2021 | Leea Klemola ja Rosa-Maria Perä | Minä, askartelija |
| 2022 | E. L. Karhu | Eriopis |
Britney

Britney tarkoittaa seuraavia henkilöitä ja asioita:
Britney Spears, yhdysvaltalainen laulaja
Britney Madison, yhdysvaltalainen näyttelijä
Britney, Britney Spearsin albumi.
| --- | --- |
: Tämä on täsmennyssivu, joka luettelee monimerkityksisen käsitteen eri merkitykset tai useita eri henkilöitä. Artikkelisivuja, joiden nimessä tai tekstissä lukee ”Britney”, voi hakea sivunnimihaulla, laajalla sivunnimihaulla tai tekstihaulla.
Carl Johan Grimmark

| Carl Johan Grimmark |
| --- | --- |

Henkilötiedot
Syntynyt: 14. lokakuuta 1977 Göteborg, Ruotsi
Muusikko
Aktiivisena:  1993–
Tyylilajit:  neoklassinen metalli   power metal   progressiivinen metalli
Soittimet:  sähkökitara
Yhtyeet:  Narnia (yhtye)
Levy-yhtiöt:  Massacre Records   Nuclear Blast Records   Attic Records
Aiheesta muualla
www.grimmark.com
  [ Muokkaa Wikidatassa ] [ ohje ]  
Carl Johan Grimmark (s. 14. lokakuuta 1977, Göteborg) on ruotsalainen kitaristi, joka soittaa kristillistä metallia.  Hän soittaa vakituisesti yhtyeissä Narnia, Saviour Machine, Rob Rock sekä vieraana Divinefiressä. Hän liittyi vuonna 2006 myös Beautiful Sin -yhtyeeseen. Soittoonsa Grimmark on ottanut vaikutteita esimerkiksi Yngwie Malmsteenilta. Grimmark on säveltänyt suurimman osan Narnian kappaleista ja tehnyt osaan myös sanoitukset. Grimmarkin ensimmäinen sooloalbumi julkaistiin vuonna 2007.
Soolojulkaisut

Grimmark (2007)
Carl Johan Gyllenborg

Muotokuvamaalaus Carl Johan Gyllenborgista (1741-1811) kansallispuvussaan, jossa on pieni Serafim-ritarikunnan risti, kun hän toimi kuninkaallisen Majesteetin Ordenin aliseremonian päällikkönä, Gyllenborgilla on Vaasan-ritarikunnan komentajaristi kaulassa. Gustaf Lundbergin muotokuva noin vuodelta 1785.
Carl Johan Gyllenborg (10. maaliskuuta 1741 Tukholma − 5. huhtikuuta 1811 Tukholma), oli ruotsalainen kreivi, kuvernööri, juristi ja Vaasan hovioikeuden presidentti.[lähde? ]
Elämäkerta

Gyllenborg syntyi vuonna 1741 Tukholmassa. Hän oli Riksrådetin kreivi Henning Adolf Gyllenborgin ja hänen ensimmäisen vaimonsa Maria Sophia Stierncronan (1716–1749) poika. Gylleborg pääsi opiskelemaan Uppsalan yliopistoon 31. toukokuuta 1748. Hänestä tuli Kansliakollegion kansleri vuonna 1755, Kauppakollegion auskultantti 1758, ja liittokansleri 5. joulukuuta 1758, kamariherra ja Ala-Burgrättenin presidentti 29. kesäkuuta 1763, hänestä tehtiin kuningattar Ulriika Eleonooran kamariherra 1764. Tukholman läänin kuvernöörinä Gyllenborg toimi vuosina 1771, 1772 ja 1778. Hän valmistui Södermanlandin lakisaagassa lakimieheksi 27. marraskuuta 1776, hänestä tehtiin Södermanlandin apulaiskuvernööri 1782 ja 1784.Gyllenbor nimettiin Vaasan hovioikeuden presidentiksi 20. toukokuuta 1789, hän erosi tehtävästään 8. lokakuuta 1791. Gyllenborgista tuli korkeimman oikeuden jäsen 19. toukokuuta 1800, ja hänet nimettiin uudelleen hovioikeuden presidentksi 12. kesäkuuta 1809.[lähde? ]
Lapsi (elokuva)

| Lapsi> L’Enfant |
| --- | --- |

Ohjaaja:   Jean-Pierre Dardenne  Luc Dardenne 
Käsikirjoittaja:   Jean-Pierre Dardenne  Luc Dardenne 
Tuottaja:   Jean-Pierre Dardenne  Luc Dardenne  Denis Freyd 
Kuvaaja:  Alain Marcoen
Leikkaaja:  Marie-Hélène Dozo
Tuotantosuunnittelija:  Igor Gabriel
Pukusuunnittelija:  Monic Parelle
Pääosat:   Jérémie Renier  Déborah François 
Valmistustiedot
Valmistusmaa:   Belgia  Ranska 
Tuotantoyhtiö:  Sony Pictures Classics
Levittäjä:  BiM Distribuzione
Ensi-ilta:  17. toukokuuta 2005, Cannesin elokuvajuhlat
Kesto:  100 min
Alkuperäiskieli:  ranska
Aiheesta muualla
Virallinen sivusto
IMDb 
Elonet
AllMovie
Infobox OKNimi-testi OK: 
Lapsi  (ransk. L’Enfant) on Jean-Pierre ja Luc Dardennen vuonna 2005 valmistunut belgialainen elokuva.
Lapsi voitti arvostetun Kultainen palmu -palkinnon vuoden 2005 Cannesin elokuvajuhlilla, ja oli myös Belgian ehdokas parhaan vieraskielisen elokuvan Oscar-palkinnon saajaksi. Vuonna 2017 The New York Timesin kriitikot arvioivat sen tämän vuosisadan 25 parhaan elokuvan joukkoon.
Juoni

Elokuva kertoo avustuksilla ja näpistyksillä elävistä Brunosta ja Soniasta. 18-vuotias Sonia on juuri synnyttänyt parille lapsen, Jimmyn, mutta holtiton Bruno ei innostu isän roolista, vaan myy lapsen.
Näyttelijät

| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
|  Jérémie Renier  | … |  Bruno   |
|  Déborah François  | … |  Sonia   |
|  Jérémie Segard  | … |  Steve   |
|  Fabrizio Rongione  | … |  nuori varas   |
|  Olivier Gourmet  | … |  siviilipukuinen poliisi   |
Lähde:
Palkinnot > Voitot

Cannesin elokuvajuhlat:
Kultainen palmu (Jean-Pierre Dardenne ja Luc Dardenne)
Palkinnot > Ehdokkuudet

Euroopan elokuvapalkinnot:
Paras elokuva
Paras miesnäyttelijä (Jérémie Renier)