stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Radiohäirintä

Radiohäirintä
Radiohäirintä
Radiohäirintä on toimintaa, jolla pyritään estämään tai vaikeuttamaan radiotaajuuksien käyttöä.
Radiohäirintää käytetään muun muassa sodankäynnissä estämään vastustajaa käyttämästä radioviestintää joukkojen johtamisen välineenä. Rauhan aikana radiohäirinnällä voidaan esimerkiksi pyrkiä säilyttämään oma poliittinen uskottavuus estämällä häirinnän avulla oman maan kuuntelijoita vastaanottamasta opposition tai toisen valtion radiolähetyksiä.
Häirintälähettimiä voi olla kenttäoloissa sijoitettuna ajoneuvoihin, kun taas jatkuvaa häirintää varten on saatettu perustaa pysyviä kiinteitä radioasemia. Häirintä voi ilmetä esimerkiksi tietyllä taajuudella esiintyvän radiolähetyksen päälle soitettavalla musiikilla, moottorin jyrinällä, kantoaallolla tai muulla häiritsevällä äänellä. Välttääkseen häirintää käyttävät radioasemat varataajuuksia tai vaihtelevia taajuuksia.
Euroopassa laajimmin tunnetuksi on tullut kylmän sodan aikainen radiohäirintä, missä vuodesta 1949 vuoteen 1989 Neuvostoliitto häiritsi läntisten radioyhtiöiden Varsovan liiton maihin suuntaamia radiolähetyksiä. Yleensä häirittäviä radioasemia olivat BBC World Service, Voice of America (VOA), Radio Free Europe (RFE) ja Radio Liberty, joista kolme jälkimmäistä oli perustettu nimenomaan vaihtoehtoisen eli läntisen näkökulman tuottamiseksi Itä-Euroopan kuuntelijoille. Myös Israel on käyttänyt häirintää ja joutunut myös itse häirityksi.
Jatkosodassa Suomen armeija soitti Säkkijärven polkkaa tietyillä radiotaajuuksilla häiritäkseen Neuvostoliiton asettamien radiomiinojen taajuuksia.
Aiheesta muualla

V. K. Lehtoranta: Jamming or deliberate interference against radio broadcasting stations (Arkistoitu – Internet Archive) (PDF)
Gunilla Nyroos

Gunilla Nyroos
Gunilla Birgitta Nyroos (s. 7. lokakuuta 1945 Vaasa) on suomalaissyntyinen ruotsalainen näyttelijä. Hän on näytellyt yli 30 elokuvassa, näihin lukeutuvat muun muassa Vuori kuun takana (Berget på månens baksida, 1983), Moa (1986, kirjailija Moa Martinsonista), Mio, poikani Mio (Mio in the Land of Faraway, 1987) ja Hyvä tahto (Den goda viljan, 1992).
Ruotsalaisen äidin ja suomalaisen isän tytär muutti jo varhain perheineen Vaasasta Tukholmaan, jossa kansakoulunopettaja sai tytön kiinnostumaan teatterista. Koulun jälkeen Nyroos työskenteli vaateliikkeessä ja postipankissa ja otti yksityistunteja Sif Ruudilta muttei päässyt Dramatenin näyttelijäkouluun, avustajaksi näytäntöihin kyllä. Koulutuksensa hän sai Göteborgin Scenskolanissa vuosina 1966–1969. Hän työskenteli pitkään Folkteaternissa, kunnes vuonna 1986 muutti takaisin Tukholmaan ja pääsi lopulta vuonna 1994 Dramatenin näyttelijäksi.
Nyroos on saanut parhaan naispääosan Guldbagge-palkinnon 1985.
Hilja Lahti

Hilja Eliina Lahti (10. helmikuuta 1906 Jaala - 1988) oli suomalainen kotitalouskonsulentti. Orimattilan kotitalousopiston emäntäkoulun käytyään Lahti aloitti työuransa Pienviljelijäin Keskusliiton kotitalousneuvojana. Vuosina 1939-1979 hän työskenteli SOK:n kotitalousjaoston johtajana ja osastopäällikkönä. Lahti toimi myös Pellervo-lehden vakituisena avustajana ja kirjoitti Marttaliiton julkaisemaan Emäntälehteen pakinoita nimimerkillä ”Eliina Oravakorpi” vuosina 1938-1988.
Teoksia

Gebhard, Maiju; Lahti, Hilja: Pienviljelijäemännän keittokirja.  Kotilieden kirjasto 38. Porvoo:  WSOY, 1932.
Lahti, Hilja; Aro, Armo: Marja- ja sienikirja.  SOK:n ohjekirjanen n:o 7. Helsinki:  Suomen Osuuskauppojen Keskuskunta, 1942.
Maalaisemännän kirja.  Helsinki:  Pellervo, 1949.
Virta, Erkki; Lehtonen, V. R.; Lahti, Hilja (toim.): Maalaisnuorison ammatinvalinta.  Helsinki:  Pellervo, 1949.
110 miesten mieliruokaa.  Helsinki:  Suomen Osuuskauppojen Keskuskunta, 1970.
Kolme askelta eteenpäin : kotitalouskonsulentin näkemyksiä ja kokemuksia.  Helsinki:  Kirjayhtymä, 1974.  ISBN 951-26-0889-8
Airikkala, Pentti; Malmberg, Raili; Lahti, Hilja: Syö terveydeksesi, paastoa parhaaksesi.  Saarijärvi:  Ari-kustannus, 1975.  ISBN 951-786-020-X
Lahti, Hilja; Ruokosalmi, Toimi: Kylvöä ja satoa : Pienviljelijäin Keskusliitto 1922–1969.  Helsinki:  Kirjayhtymä, 1977.  ISBN 951-26-1381-6
Helsingin kielilukio

| Helsingin kielilukio> Itäkeskuksen lukio |
| --- | --- |
 Helsingin kielilukion vuonna 2023 valmistunut rakennus Myllypurossa kuvattuna elokuussa 2024.
Sijainti:  Kiviparintie 1, 00920 Helsinki
Koordinaatit:  60°13.49′N, 25°04.48′E
Tyyppi:  lukio
Rehtori:  Sanna Manner Apulaisrehtorit Minna Ankkuri ja Satu Skogster 
Opiskelijoita:  n. 781 (2023)
Verkkosivut
Helsingin kielilukio (vuoteen 2014 asti Itäkeskuksen lukio) on lukio Helsingissä Myllypurossa. Se sijaitsee Myllypuron metroaseman länsipuolella. Lukion rehtorina toimii Sanna Manner, ja opiskelijoita oli noin 780 vuonna 2023. Lukiossa voi opiskella joko yleislinjalla, kielilinjalla tai englannin- ja suomenkielisellä linjalla. Vuonna 2023 yleislinjalla oli 152 aloituspaikkaa, kielilinjalla 60 paikkaa ja englannin- ja suomenkielisellä linjalla 60 paikkaa. Helsingin kielilukio muutti nykyiselle paikalleen kesällä 2023. Ennen sitä se sijaitsi Kajaaninlinnantiellä.
Itäkeskuksen lukiolla on valtakunnallinen kielten erityistehtävä. Koulun painotuksia ovat kielet ja kansainvälisyys, kulttuurien tuntemus, taiteet, kestävä kehitys ja tulevaisuuden taidot.
Samassa rakennuksessa lukion kanssa toimii Helsingin aikuislukion Myllypuron toimipiste.
Historia

| Vuosi | Yleislinja KA-raja | Kielilinja KA-raja | Englannin- ja suomen- kielinen linja, pisteraja, max>  15 p. |
| --- | --- | --- | --- |
| 2000–2001 |  8,00 |  8,09 |  |
| 2001–2002 |  7,2 |  7,27 |  |
| 2002–2003 |  7,36 |  7,36 |  |
| 2003–2004 |  7,50 |  7,27 |  |
| 2004–2005 |  7,82 |  7,73 |  |
| 2005–2006 |  7,80 |  7,60 |  |
| 2006–2007 |  7,65 |  7,91 |  |
| 2007–2008 |  7,69 |  7,5 |  |
| 2008–2009 |  7,62 |  7,67 |  |
| 2009–2010 |  7,58 |  7,46 |  |
| 2010–2011 |  7,50 |  7,42 |  |
| 2011–2012 |  7,50 |  7,77 |  |
| 2012–2013 |  7,50 |  7,50 |  |
| 2013–2014 |  7,62 |  7,83 |  |
| 2014–2015 |  7,50 |  7,54 |  |
| 2015–2016 |  7,58 |  7,58 |  |
| 2016–2017 |  7,64 |  7,83 |  |
| 2017–2018 |  7,54 |  8,00 |  |
| 2018–2019 |  7,54 |  7,75 |  |
| 2019–2020 |  7,62 |  7,83 |  |
| 2020–2021 |  7,67 |  7,31 |  10,87 |
| 2021–2022 |  7,27 |  8,08 |  10,51 |
| 2022–2023 |  7,38 |  8 |  9,1 |
| 2023–2024 |  7,58 |  7,92 |  7,64 |
| 2024–2025 |  7,92 |  8,15 |  8,00 |
Lukion nimi oli alkujaan Itäkeskusksen lukio, ja se sijaitsi osoitteessa Kajaaninlinnantie 10. Helsingin opetuslautakunta päätti 29. lokakuuta 2013 lukion uudeksi nimeksi Helsingin kielilukio. Uusi nimi otettiin käyttöön 1. elokuuta 2014. Entisestä nimestään huolimatta lukio sijaitsi Myllypuron osa-alueella eikä Itäkeskuksen osa-alueella.
Vuonna 2020 Helsingin kielilukiolle alettiin suunnittelemaan uutta rakennusta Myllypuroon Kiviparintielle. Uuden rakennuksen rakennustyöt aloitettiin 2021, ja se suunniteltiin 900 opiskelijalle. Rakennus valmistui loppukesästä 2023, ja se otettiin käyttöön syyslukukauden 2023 alkaessa.
Vuonna 2021 Helsingin kielilukiossa sattui joukkotappelu. Tapauksesta tehtyyn rikosilmoitukseen kirjattiin kuusi pahoinpitelyä ja yksi pahoinpitelyn yritys. Lisäksi toinen ilmoitus tehtiin henkilökuntaan kuuluvan henkilön pahoinpitelystä. Uhreja oli tiedossa seitsemän ja epäiltyjä kaksi. Osalliset olivat henkilökuntaan kuuluvaa lukuun ottamatta koulun opiskelijoita. Tappelussa oli paikalla useita kymmeniä ihmisiä.
Aiheesta muualla

Helsingin kielilukion verkkosivut
Helsingin kielilukion entinen rakennus Kajaaninlinnantiellä vuonna 2010.
Josefin Nilsson

Josefin Nilsson (22. maaliskuuta 1969 Alvare, När, Gotlanti – 29. helmikuuta 2016 Själsö, Gotlanti) oli ruotsalainen laulaja ja näyttelijä. Hän lauloi Ainbusk-yhtyeessä.
Nilsson kuoli 46-vuotiaana joitain viikkoja lonkkanivelleikkauksen jälkeen kotonaan morfiinitablettien yliannostuksen aiheuttamaan sydämen vajaatoimintaan. Hänen sisarensa, laulaja Marie Nilsson Lindin mukaan kuolinsyytutkimuksessa kuolinsyyksi merkittiin itsemurha, joskin Nilsson Lind itse pitää myös vahinkoa mahdollisena selityksenä.
SVT:n vuonna 2019 esittämä dokumentti Josefin Nilssonin tarina (Josefin Nilsson – Älska mig för den jag är) herätti Ruotsissa suurta huomiota. Siinä kerrotaan, että tunnettu ruotsalainen näyttelijä, jonka kanssa Nilsson seurusteli, pahoinpiteli häntä raa’asti. Dramaten-teatteri, jossa tunnettu näyttelijä tuolloin työskenteli, joutui perumaan esityksiä. Dokumentissa ei mainittu näyttelijän nimeä, mutta sosiaalisessa mediassa hänet tunnistettiin Örjan Rambergiksi. Ramberg syytti SVT:tä kunnianloukkauksesta, mutta Ruotsin oikeuskanslerin ratkaisun mukaan syytä esitutkinnan aloittamiseen ei ollut.
Aiheesta muualla

Rambergs tystnad i Stjärnorna på slottet Expressen.se
| Auktoriteettitunnisteet  |
| --- | --- |
Kansainväliset:  ISNI  VIAF 
Kansalliset:  Espanja  Saksa  Yhdysvallat 2  Tšekki  Puola 
Taiteenala:  MusicBrainz 
Henkilöt:  Elonet 
Muut:  Europeana
Johnny Forsell

John ”Johnny” Forsell (12. kesäkuuta 1939 Helsinki – 10. maaliskuuta 1988 Helsinki) oli suomalainen laulaja.
Johnny Forsell oli tunnetun laulajasuvun vesa. Isoisä John Forsell oli tunnettu ruotsalainen oopperalaulaja, joka toimi myös Jussi Björlingin laulunopettajana, isä Björn Forsell oli niin ikään tunnettu oopperalaulaja ja äiti Birgit Kronström 1930- ja 1940-lukujen Suomi-Filmin musiikkielokuvien tähti, jonka lauluista lienee tunnetuin Katupoikien laulu.
Ura

Forsellin ura musiikin parissa alkoi koululaisena koulun tanssiyhtyeen laulajana ja rumpalina. Ammattilaisura alkoi rumpalina Erkki Junkkarisen yhtyeessä. 1960 kykyjenmetsästäjä pani merkille Forsellin laulajantaidot, ja tie vei Toivo Kärjen puheille. Levytyssopimus solmittiin Decca-levymerkin kanssa, ja ensisinglenä tehtiin ”O Sole Mio”.
Syksyllä 1960 Forsell pääsi mukaan Suomen Filmiteollisuuden Tähtisumua-elokuvaan, jossa hän laulaa ensilevytyksensä ja pääsee vähän näyttelemäänkin. Vuoden 1961 Forsell-levytyksiä olivat muun muassa Toivo Kärjen-Reino Helismaan svengaava foxtrot ”Kohtalon hetki”  ja käännöskappale ”No niin, Mary Lou”, jonka Forsell levytti samassa sessiossa myös ruotsiksi. Molemmat kieliversiot julkaistiin samanaikaisesti.
Forsellin elokuussa 1961 ilmestynyt levy ”Tango Hawaiilla” / ”Syksyn tango” oli viimeinen Suomessa niin kutsutulla ”savikiekolla” eli gramofonilevyllä julkaistu äänite.
Vuonna 1962 Forsell osallistui Euroviisu-karsintoihin kappaleella ”Anna Angelina” ja seuraavana vuonna Kärjen-Helismaan kappaleella ”Kaikessa soi blues”, jonka hän myös tuoreeltaan levytti, joskin tunnetummaksi on tullut Lasse Märtensonin versio.  Vuoteen 1964 kestäneeseen levylaulajan uraan mahtui myös sellaiset kappaleet kuin käännöskappale ”Johnny, mua muistathan”, Kärjen-Helismaan erikoislaatuinen tango ”Kahvila Flamenco”  ja Marion Rungin kanssa duettona esitetty käännöskappale ”Hei Paula”. Kaikkiaan Forsell levytti noin 60 kappaletta, joista 16 oli Kärjen-Helismaan vuosina 1961-1963.
Levysopimuksen päätyttyä 1964 Deccan kanssa Forsell jatkoi vielä vuosikymmeniä keikkamuusikkona muun muassa Dallapéssä. 1970-luvulla hän palasi vielä muutaman kerran studioon tekemään kokoelmalevyille joitakin kappaleita, muun muassa Katupoikien laulun. Sittemmin Forsell siirtyi hoitamaan äitinsä perustamaa ravintolaa. Vaikea sairaus vaikeutti hänen viimeisiä vuosiaan.
Diskografia > Singlet

O Sole Mio / Hyvää yötä (Decca SD 5511, 1960)
Angelique / Keinu kanssani (Suosikki SU 501, 1961)
Sulamith (Rytmi R 6490, 1961)
Kohtalon hetki / La Paloma (Decca SD 5520, 1961)
Sydämeni jäi Sorrentoon / Kuunsiltaa pitkin (Decca SD 5524, 1961)
Syksyn tango / Tango Hawaijilla (Decca SD 5535, 1961)
Hallå Mary Lou / Min pullover (Decca SD 5539, 1961)
No niin Mary lou / Pullover (Decca SD 5540, 1961)
Soria Moria / Violetta (Decca SD 5550, 1961)
Kotimaan kaiho (Rytmi R 6513, 1962)
Johnny mua muistathan / Monica (Decca SD 5555, 1962)
Tähtisilmä / Kasakkatango (Decca SD 5560, 1962)
Polttaa polttaa polttaa / Laiva on lastattu (Decca SD 5561, 1962)
Bettina / Trumpettiballadi (Decca SD 5566, 1962)
Kahvila Flamenco / Esperanza (Decca SD 5570, 1962)
Meripojan kaipaus (Decca SD 5574, 1962)
Manzanilla / Marion (Decca SD 5575, 1963) Marion Rungin kanssa
Kappeli mäntyjen keskellä / Gina (Decca SD 5576, 1963)
Kaikessa soi blues / Kristiina ja minä (Decca SD 5578, 1963)
Torremolinos / Soraya (Decca SD 5590, 1963)
Tuomenkukka / Lentoemäntä (Decca SD 5608, 1963)
Hei Paula (Philips PF 340625, 1963) Marion Rungin kanssa
Bella Maria / Onnen ruusut (Decca SD 5613, 1964)
Valehtelevat silmät / Pettävät suudelmat (Decca SD 5634, 1964)
Bella Roma / Tangolita (Decca SD 5642, 1964)
Diskografia > Mukana kokoelmalevyillä

Dallapé-orkesteri, solisteina Johnny Forsell ja Kalevi Korpi (Blue Master, 1971)
Konkaritanssit 5, Johnny Forsell, Berit ja Kalevi Korpi sekä Dallapé-orkesteri (Blue Master, 1974)
Unohtumattomat: iskelmiä 50- ja 60-luvulta 2, levyllä mukana Johnny Forsell, Kalevi Korpi, Per-Erik Förars ja Ilkka Rinne (Helmi, 1994)
Aiheesta muualla

Johnny Forsellin esitystuotanto Suomen äänitearkistossa (1901–1999)
| Auktoriteettitunnisteet  |
| --- | --- |
Kansainväliset:  ISNI 
Kansalliset:  Suomi (KANTO) 
Taiteenala:  MusicBrainz 
Henkilöt:  Elonet
Vääksy

Vääksy sijaitsee Päijänteen ja Vesijärven välisellä kannaksella.
Vääksyn kanava.
Vääksy on Asikkalan kunnan keskustaajama, joka sijaitsee Päijänteen ja Vesijärven välisellä kannaksella. Alueen läpi kulkee Vääksyn kanava, valtatie 24 sekä seututie 313:n ja seututie 314:n yhtenäinen väylä. Vääksyssä sijaitsee linja-autoasema ja Tallukan pikavuoropysäkki. Linja-autoasema muutti 1. kesäkuuta 2009 Vääksyn vanhalle torille. Vääksyssä on noin 5 000 asukasta.
Kunnan osassa yhdistyvät liikekeskus, virastot ja asuinalue. Vääksy on myös tie-, linja-auto- ja vesiliikenteen risteystaajama. Lahden ja Jämsän väliseltä tie- ja linja-autoreitiltä on Vääksyssä yhteys Lahden, Sysmän ja Hartolan väliselle reitille. Vääksyssä erkanevat Lahden ja Jyväskylän sekä Lahden ja Heinolan väliset vesireitit. Asikkalan kirkonkylään on maa- ja vesiteitse matkaa Vääksystä noin kuusi kilometriä pohjoisluoteeseen.
Vääksy kuuluu keskustaajamiin, joissa palvelut sijaitsevat lähinnä yhdellä pääkadulla. Päijänteen rantojen muihin kuntakeskuksiin verrattuna Vääksyn maisemasta tekee poikkeuksellisen järvien välinen kanava ja kannas yhdistettynä harjumaisiin korkeuseroihin.
Päijät-Hämeen liiton 2016 maakuntavaltuuston vahvistamassa Päijät-Hämeen maakuntakaavassa vuodelta 2014 Vääksyn keskustatoimintojen alue on 184 hehtaarin laajuinen, mikä on merkitty C1:llä kaavaan.
Avoimet kylät

Valtakunnalliseen Avoimet kylät ‑tapahtumaan Vääksyssä 8. kesäkuuta 2019 osallistuvat Vääksyn kanavalla toimivat Vanhan Vääksyn Kehittämisyhdistys ry ja Lahden ammattikorkeakoulu sekä toisessa tapahtumassa Vanhan Vääksyn toimija, Vanhan Vääksyn kehittämisyhdistys.
Vanha Vääksy

Vanha Vääksy on kanavan ympäristössä sijaitseva kulttuurillisesti merkittävä alue, johon kuuluu mm. Vääksyn kanava ja siinä kuohuva koski, vanha vesimylly ja rakennukset.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Vääksy Wikimedia Commonsissa
Asikkala
| --- | --- |
Kylät ja kyläkokonaisuudet:  Anianpelto  Asikkalan kirkonkylä  Hillilä  Iso-Äiniö  Joenniemi  Kalkkinen  Keltaniemi  Kopsuo  Kurhila  Mustjärvi  Myllykselä  Paakkola  Pulkkila  Pätiälä  Reivilä  Riihilahti  Salo  Salonsaari  Särkijärvi  Urajärvi  Vehkoo  Vesivehmaa  Viitaila  Vähimaa  Vähä-Pulkkila  Vähä-Äiniö  Vääksy 
Järvet:  Ruotsalainen  Päijänne  Vesijärvi 
Luonnonsuojelualueet:  Asikkalan letot  Aurinkovuori  Evon alue  Kinissaari  Kutajärven alue  Mukkulammi  Päijänteen alue  Päijänteen kansallispuisto  Pitkäkallion metsä  Riihikallio-Pilkanmäki  Romioja  Tupsuvuori  Urajärvi  Valtionkärki  Vanhan kartanon idänverijuurialue  Vähä-Pulkkila  Vähäpää 
Rakennukset ja rakennelmat:  Asikkalan kirjasto  Asikkalan kirkko  Jenkkapirtti  Kalkkisten kanava  Lahti-Vesivehmaan lentokenttä  Päijät-Hämeen ilmailumuseo  Päijännetunneli  Vääksyn kanava 
Päijät-Hämeen maakunnan kuntien hallinnolliset keskukset
| Auktoriteettitunnisteet  |
| --- | --- |
Kansainväliset:  VIAF 
Kansalliset:  Saksa 
Henkilöt:  Uppslagsverket Finland
Lena Nyman

Nuori Lena Nyman ja Olof Palme
Anna Lena Lisabet Nyman (23. toukokuuta 1944 – 4. helmikuuta 2011) oli ruotsalainen näyttelijä. Hän aloitti uransa lapsena ja nousi 1960-luvun lopussa maineeseen rooleillaan Vilgot Sjömanin elokuvissa Olen utelias – keltainen ja Olen utelias – sininen.
Nyman esiintyi muun muassa elokuvissa Päästäkää vangit irti – on kevät! (Tage Danielsson, 1975) ja Syyssonaatti (Ingmar Bergman, 1978).
Nyman voitti parhaan naispääosan Guldbagge-palkinnon vuonna 1968. Hän on esiintynyt myös teatterissa ja laulanut.
Aiheesta muualla

Lena Nyman Internet Movie Databasessa. (englanniksi)
| Auktoriteettitunnisteet  |
| --- | --- |
Kansainväliset:  ISNI  VIAF  WorldCat 
Kansalliset:  Norja  Espanja  Ranska 2  BnF data 2  Saksa  Israel  Yhdysvallat  Ruotsi  Tšekki  Korea  Alankomaat  Puola 
Taiteenala:  FID  KulturNav  MusicBrainz 
Henkilöt:  Deutsche Synchronkartei  Deutsche Biographie  Ritva  Elonet 
Muut:  Europeana  IdRef
Andaandi

| Andaandi |
| --- | --- |
Muu nimi:  dongola, dongolawi
Tiedot
Alue:   Sudan
Puhujia:  180 000 (1996)
Kirjaimisto:  arabialainen, koptilainen, latinalainen
Kielitieteellinen luokitus
Kielikunta:  nilosaharalaiset kielet
Kieliryhmä:  nubialaiset kielet
ISO 639-3:  dgl
 Ohje 
Andaandi eli dongolawi on Sudanin pohjoisosassa puhuttu uhanalainen nubialainen kieli. Sitä puhui vuonna 1996 äidinkielenään 180 000 ihmistä, ja määrä on laskusuunnassa puhujien siirtyessä yhä enemmän käyttämään sudaninarabiaa.
Andaandi on läheistä sukua Egyptissä puhutulle kenzin kielelle, ja joskus kielistä käytetään yhteisnimitystä kenzi-dongolawi tai kenuzi-dongola. Ethnologue luokitteli kenzin ja dongolawin alun perin saman kielen murteiksi, mutta helmikuussa 2012 luokittelua muutettiin ja kielille määriteltiin omat erilliset kielikoodit.
Andaandin puhujat käyttävät itse kielestään nimeä andaandi. Kansainvälisesti käytetään myös arabiankielistä nimitystä dongolawi (arab. دنقلاوي‎, dunqulāwī), joka viittaa muinaiseen Dongolan kaupunkiin.
MIMO

SISO-, SIMO-, MISO- ja MIMO-tekniikoiden erot.
Tx = lähetin, Rx = vastaanotin.
MIMO-tekniikalla (Multiple-Input and Multiple-Output) tarkoitetaan tietoliikennetekniikkaa, jossa sekä lähetykseen että vastaanottoon käytetään samanaikaisesti useampaa kuin yhtä antennia.
Esimerkki antenni LTE MIMO 2 porttia
Käyttötavat ja edut

MIMO-tekniikkaa voidaan hyödyntää pääasiassa kahdella eri tavalla: maksimoimaan tiedonsiirtonopeus tai parantamaan tiedonsiirron luotettavuutta.
Tiedonsiirtonopeuden maksimointiin käytetään tilallista limitystä (engl. spatial multiplexing, joskus myös MIMO-SM). Usean antennin käytöllä voidaan saavuttaa suurempi lähetyskapasiteetti kuin yhdellä antennilla, koska vaiheohjauksella voidaan suunnata lähetyksiä samaan aikaan. Voidaan lähettää esim kahdelle asiakkaalle samaan aikaan, tai samalle asiakkaalle kahta reittiä pitkin, esim suoraan ja heijastuksen kautta.
Usean antennin vastaanotossa (vaikka lähettäviä antenneja olisi yksi) voidaan yhdistellä virtoja vastaavalla tavalla, ja voidaan ohjeistaa lähettäjää käyttämään suurempaa bittinopeutta, esim suurempi modulaatio.
Signaalin laatu on samalla myös nopeus ja kantama, joten MIMO-tekniikoilla voidaan parantaa molempia.
Haasteet

MIMO-järjestelmien suunnittelijoiden keskeisenä haasteena on eri aikaan vastaanotettujen signaalien yhdistämisen suorittavien ohjelmistopohjaisten algoritmien kehittäminen.
Albrekt Mecklenburgilainen

| Albrekt Mecklenburgilainen |
| --- | --- |
 Albrekt Mecklenburgilaisen hautaveistos Bad Doberanin luostarikirkossa Mecklenburgissa
Ruotsin kuningas
Valtakausi:  15. helmikuuta 1364 – 24. helmikuuta 1389
Kruunajaiset:  18. helmikuuta 1364
Edeltäjä:  Maunu Eerikinpoika ja Haakon VI Maununpoika
Seuraaja:  Margareeta I
Mecklenburgin herttua
Valtakausi:  24. tammikuuta 1396 – 23. kesäkuuta 1439
Edeltäjä:  Albrekt Suuri
Seuraaja:  Albrekt V

Syntynyt:  noin 1340 Mecklenburg
Kuollut:  31. maaliskuuta tai 1. huhtikuuta 1412 Bad Doberan, Mecklenburg
Hautapaikka:  Bad Doberanin luostarikirkko, Mecklenburg
Puoliso:  Rikardis Schweriniläinen Agnes von Braunschweig-Lüneburg
Lapset:  Erik Rikardis Katarina Albrekt V
Suku:  Mecklenburg
Isä:  Albrekt Suuri
Äiti:  Eufemia
Uskonto:  roomalaiskatolinen
Albrekt Mecklenburgilaisen kuninkaallinen sinetti, jossa on näkyvissä tre kronor -aihe
Albrekt Mecklenburgilainen (saks. Albrecht von Mecklenburg, ruots. Albrekt av Mecklenburg) ; (n. 1340 - maalis-huhtikuu 1412) oli Ruotsin kuningas vuosina 1364–1389 ja Mecklenburgin herttua. Albrekt oli vuodesta 1384 myös Mecklenburgin herttua nimellä Albrekt III.
Suku

Albrekt oli Mecklenburgin herttua Albrekt II:n (n. 1318–1379) ja Ruotsin kuningas Maunu Eerikinpojan sisaren Eufemia Eerikintyttären (1317–1370) poika. Hänellä oli viisi sisarusta, joista hän oli toiseksi vanhin. Hänen äidinäitinsä oli Norjan kuningatar Ingeborg Haakonintytär ja äidinisänsä herttua Erik Magnusson.
Uusi kuningas

Vuonna 1363 Ruotsin aateli suunnitteli kapinaa kuningas Maunu Eerikinpoikaa vastaan ja sai tukea Albrektin isältä, Mecklenburgin herttualta, joka lähetti laivaston Ruotsiin Albrektin johdolla. Tukholma vallattiin saman vuoden syksynä. Vuonna 1364 Albrekt julistettiin laittomasti kuninkaaksi Moran kivillä. Tämän jälkeen alkoi kahdeksan vuotta kestänyt sisällissota. Gataskogenissa Enköpingin lähellä vuonna 1365 käydyssä taistelussa kuningas Haakonia ja Maunua vastaan jälkimmäinen otettiin vangiksi.
Albrektin valtaannousun myötä päättyi Bjälbo-suvun pitkä valtakausi Ruotsissa. Uuden kuningashuoneen perustaminen oli monin tavoin hankalaa, myös siksi, ettei Albrektilla ollut valmiina käyttökelpoista nimeä tai tunnusta suvulleen – Mecklenburgin saksalaisen herttuasuvun nimi tai vaakuna eivät Ruotsiin sopineet. Albrekt otti käyttöön Tre kronor -vaakunan, joka edelleenkin on Ruotsin valtion vaakuna.
Albrekt ei kuitenkaan ollut ensimmäinen Ruotsin kuningas, joka vaakunaa käytti, vaan myös Maunu Eerikinpoika oli sitä käyttänyt. Kuningas Maunulle kolme kruunua ei ollut ollut varsinainen vaakuna, vaan eräänlainen matkamuisto. Käydessään kosimassa tulevaa kuningatartaan Blankaa Namurissa Maunu Eerikinpoika oli vieraillut uudessa Kölnin tuomiokirkossa katsomassa Itämaan tietäjien pyhäinjäännöstä, joka oli tuolloin Pohjois-Euroopan merkittävin pyhäinjäännös. Caspar, Melchior ja Balthazar eli kolme viisasta miestä tunnetaan Keski-Euroopassa nimellä kolme kuningasta ja heidän tunnuksenaan on kolme kruunua. Kaikki Kölnin tuomiokirkkoon pyhiinvaelluksen tehneet saivat kantaa mukanaan kolmen kruunun kuvaa tunnustuksena ja muistona käynnistä. Edelleen Kölnin tuomiokirkon koristeluista löytyy kolme kruunua hyvin samanlaisessa muodossa, jossa olemme sen Ruotsin vaakunassa tottuneet näkemään.
Suosittu kuningas Maunu Eerikinpoika oli käyttänyt kolmea kruunua ylimääräisenä tunnuksenaan ja se oli tätä kautta Ruotsin kansalle tuttu tunnus. Myös Albrekt oli tehnyt pyhiinvaelluksen Kölniin itämaan tietäjien luo, joten hänelläkin oli oikeus käyttää kolmea kruunua. Hän otti tämän tunnuksen varsinaiseksi vaakunakseen Mecklenburgin herttuakunnan vaakunan sijaan. Ruotsin vaakunasta on esitetty myös näkemys, jonka mukaan kruunut symboloisivat Länsi-Göötanmaan, Itä-Göötanmaan ja Svean muinaisia kuningaskuntia.