stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Onnela (Kajaani)

Onnela on Kajaanin kaupunginosa, joka sijaitsee keskustan itäpuolella Kajaaninjoen rannalla. Alue rajautuu etelässä valtatiehen 5, idässä ja pohjoisessa Kajaaninjokeen ja lännessä Keskuskatuun. Vuoden 2014 lopussa Onnelassa oli 363 asukasta. Alue syntyi vuoden 2001 asuntomessujen yhteydessä entisen leirintäalueen paikalle. Onnelasta löytyy mm. Kajaanin Avantouimareiden kylmäkaraisukeskus, Onnela-koti ja Kesäniemen uimaranta.
Sointu Kouvo

Sointu Kouvo (13. toukokuuta 1916 Helsinki – helmikuu 1991) oli suomalainen näyttelijä. Teatterin lisäksi hänet nähtiin sivurooleissa useissa suomalaisissa elokuvissa vuosina 1936–1958.
Ura

Kouvo työskenteli näyttelijänä Suomen Kansallisteatterissa. Hänen varhaisiin töihinsä kuului rooli näytelmässä Tessa. Lokakuussa 1935 Kansallisteatterissa ensi-iltansa saanut näytöskappale saavutti suuren suosion. Nuorena Kouvo näytteli lukuisia niin sanottuja tyttöosia, usein Ansa Ikosen ja Henny Waljuksen rinnalla, kuten kappaleissa Kilpakosijat (syksy 1936) ja Kuriton sukupolvi (kevät 1937). Hänen osastaan Molièren yksinäytöksisessä kirjallisessa ilveilyssä Sievistelevät hupsut kirjoitettiin: "Tyttösiä näyttelivät sirosti Henny Waljus ja Sointu Kouvo". Syksyllä 1938 Kouvo esiintyi yhdessä Tauno Palon kanssa laulajana näytelmässä Pieni laulunäytelmä, jonka pääosassa oli Mary Hannikainen. Keväällä 1940 Kouvo sai osakseen ihailua koomisesta rouvanosastaan komediassa Nelly neidin mies. Tammikuussa 1941 tuli ensi-iltaan Moss Hartin ja George S. Kaufmanin näytelmä Ette voi ottaa sitä mukaanne, jossa Kouvolla oli jälleen kerran tyttären rooli Ikosen rinnalla.
Sointu Kouvon elokuvaura jakautuu kahteen kauteen: 1936–1944 ja 1952–1958. Myös valkokankaalla hän näytteli sivuosia tyttärinä ja mamselleina. Tällaisia elokuvatehtäviä olivat muun muassa komediaelokuva Vaimoke ja epookkidraama Runon kuningas ja muuttolintu. Kouvon merkittävimpiin elokuvatöihin kuuluu Hilkka Rantamon osa Nyrki Tapiovaaran elokuvassa Kaksi Vihtoria vuonna 1939. Hugo Hytösen ja Orvo Saarikiven Maria Jotuni -filmatisoinnissa Miehen kylkiluu (1937) hän näytteli Elliä. Kouvo oli mukana myös kahdessa lyhytelokuvassa: Ankkurikahvilan kantavieraat (1940) ja Takaisin yhteiskuntaan (1953). Ensin mainitussa hän lauloi Matti Jurvan tangosävelmän Uskon lemmen taikaan. Kouvo esitti Jurvan musiikkia myös kahdessa Vihtori ja Klaara -elokuvassa. Vuonna 1958 Kouvolla oli sivuosa peräti neljässä elokuvassa.
Filmografia

Vaimoke (1936)
Seikkailu jalkamatkalla (1936)
Miehen kylkiluu (1937)
Kaksi Vihtoria (1939)
Runon kuningas ja muuttolintu (1940)
Herra johtajan "harha-askel" (1940)
Täysosuma (1941)
Neljä naista (1942)
Sylvi (1944)
Ballaadi (1944)
Kuollut mies kummittelee (1952)
Hilja – maitotyttö (1953)
Taikayö (1954)
Neiti talonmies (1955)
Helunan häämatka (1955)
1918 – mies ja hänen omatuntonsa (1957)
Verta käsissämme (1958)
Pieni luutatyttö (1958)
Äidittömät (1958)
Autuas eversti (1958)
Aiheesta muualla

Sointu Kouvo Elonetissä.
Supertec

|  Supertec |
| --- | --- |
Perustajat:  Flavio Briatore
Henkilökunta:  Bruno Michel Flavio Briatore
Valmistajat:  BAR, Williams, Arrows
Saavutukset Formula 1:n MM-sarjassa
Ensimmäinen kilpailu:  Australian GP 1999
Kilpailuja:  33
Valmistajien maailmanmestaruuksia:  0
Kuljettajien maailmanmestaruuksia:  0
Voittoja:  0
Paalupaikkoja:  0
Nopeimpia kierroksia:  1
MM-pisteitä:  42
Viimeinen kilpailu:  Malesian GP 2000
Supertec oli moottoritoimittaja Formula ykkösissä 1999 ja 2000. Supertecin toimittamat moottorit olivat F1-kausille 1999 ja 2000 päivitettyjä versioita Renault'n suunnittelemista, Mecachromen rakentamista kauden 1998 moottoreista.
Vuonna 1998 Flavio Briatoren yhtiö, Super Performance Competition Engineering, allekirjoitti vuonna 1999 alkavan moottorisopimuksen Mecachromen kanssa. Moottorit julkaistiin Supertecin nimellä. Supertecin moottoreita käytti Williams kaudella 1999, BAR 1999 ja Arrows 2000. Moottoreilla ajettiin kolme palkintosijaa. Benetton nimesi moottorit Playlifeksi.
Formula 1 -tulokset

Lihavointi tarkoittaa paalupaikkaa, kursivointi kilpailun nopeinta kierrosta. Muut selitteet löytyvät täältä.
| Kausi | Talli | Runko | Moottori | Renkaat | Kuljettajat | 1 | 2 | 3 | 4 | 5 | 6 | 7 | 8 | 9 | 10 | 11 | 12 | 13 | 14 | 15 | 16 | 17 | Pisteet | Sijoitus |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 1999 | BAR | 01 | FB01 3.0 V10 | B |  | AUS | BRA | SMR | MON | ESP | CAN | FRA | GBR | AUT | GER | HUN | BEL | ITA | EUR | MAL | JPN |  | 0 | 11. |
| 1999 | BAR | 01 | FB01 3.0 V10 | B |  Jacques Villeneuve | Kesk. | Kesk. | Kesk. | Kesk. | Kesk. | Kesk. | Kesk. | Kesk. | Kesk. | Kesk. | Kesk. | 15 | 8 | 10† | Kesk. | 9 |  | 0 | 11. |
| 1999 | BAR | 01 | FB01 3.0 V10 | B |  Ricardo Zonta | Kesk. | DNQ | Loukk. | Loukk. | Loukk. | Kesk. | 9 | Kesk. | 15† | Kesk. | 13 | Kesk. | Kesk. | 8 | Kesk. | 12 |  | 0 | 11. |
| 1999 | BAR | 01 | FB01 3.0 V10 | B |  Mika Salo |  |  | 7† | Kesk. | 8 |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  | 0 | 11. |
| 1999 | Williams | FW21 | FB01 3.0 V10 | B |  Alex Zanardi | Kesk. | Kesk. | 11† | 8 | Kesk. | Kesk. | Kesk. | 11 | Kesk. | Kesk. | Kesk. | 8 | 7 | Kesk. | 10 | Kesk. |  | 35 | 5. |
| 1999 | Williams | FW21 | FB01 3.0 V10 | B |  Ralf Schumacher | 3 | 4 | Kesk. | Kesk. | 5 | 4 | 4 | 3 | Kesk. | 4 | 9 | 5 | 2 | 4 | Kesk. | 5 |  | 35 | 5. |
| 2000 | Arrows | A21 | FB02 3.0 V10 | B |  | AUS | BRA | SMR | GBR | ESP | EUR | MON | CAN | FRA | AUT | GER | HUN | BEL | ITA | USA | JPN | MAL | 7 | 7. |
| 2000 | Arrows | A21 | FB02 3.0 V10 | B |  Pedro de la Rosa | Kesk. | 8 | Kesk. | Kesk. | Kesk. | 6 | DNS | Kesk. | Kesk. | Kesk. | 6 | 16 | 16 | Kesk. | Kesk. | 12 | Kesk. | 7 | 7. |
| 2000 | Arrows | A21 | FB02 3.0 V10 | B |  Jos Verstappen | Kesk. | 7 | 14 | Kesk. | Kesk. | Kesk. | Kesk. | 5 | Kesk. | Kesk. | Kesk. | 13 | 15 | 4 | Kesk. | Kesk. | 10 | 7 | 7. |
Onnekas luku

Onnekkaat luvut (engl. lucky numbers) on lukujono, joka saadaan seuraavanlaisella seulalla:
Otetaan parittomat luonnolliset luvut: 1, 3, 5, 7, 9, 11, 13, 15, 17, 19, 21, …
Ensimmäinen yhtä suurempi luku on 3, joten poistetaan joka kolmas luku (alusta laskettuna) eli 5, 11, 17, …; jäljelle jää 1, 3, 7, 9, 13, 15, 19, 21, …
Seuraava jäljelle jäänyt luku on 7, joten poistetaan jäljelle jääneistä luvuista joka seitsemäs (alusta laskettuna) eli 19, 39, …; jäljelle jää 1, 3, 7, 9, 13, 15, 21, …
Jatketaan samoin loputtomiin. Jäljelle jääneet luvut ovat onnekkaat luvut.
Kymmenen ensimmäistä onnekasta lukua ovat 1, 3, 7, 9, 13, 15, 21, 25, 31 ja 33.
Onnekkaita lukuja on ääretön määrä. Myös lukuja, jotka ovat sekä onnekkaita lukuja että alkulukuja, arvellaan olevan äärettömän monta.
Onnekkaat luvut mainittiin ensimmäisen kerran englanninkielisellä nimellään vuonna 1956.
Syklinen ryhmä

Syklinen ryhmä on yhden alkion virittämä ryhmä. On siis olemassa ryhmän  G alkio  a, jonka kokonaislukupotensseina saadaan kaikki ryhmän alkiot. Siis jokaista ryhmän  G alkiota  g kohti on olemassa sellainen kokonaisluku  k, että  a^{k}=g.\  Tällöin merkitään
Ei-triviaaleja syklisiä ryhmiä löytyy aliryhminä kaikista ei-triviaaleista ryhmistä. Sykliset ryhmät ovat rakenteeltaan hyvin suoraviivaisia, ja esimerkiksi syklisen ryhmän aliryhmiin liittyvä rakenne tunnetaan täysin. Äärellisten ryhmien teoriassa syklisten ryhmien voidaan ajatella olevan Abelin ryhmien rakennuspalikoita suorien tulojen kautta ja ratkeavien ryhmien perusosasia kompositioketjun tekijöinä.
Syklinen ryhmä voi koostua joko n:stä alkiosta  C_{n}=\langle c\rangle =\left\{1,c,...,c^{n-1}\right\}, tai se voi olla ääretön ryhmä  C_{\infty }=\langle c\rangle =\left\{c^{m}|\ m\in \mathbb {Z} \right\}.
Kertalukua  n olevan syklisen ryhmän konstruointi

Olkoon  X\  mielivaltainen  n alkiota sisältävä joukko, missä n on mielivaltainen positiivinen kokonaisluku. Numeroidaan joukon alkiot
ja asetetaan joukolle  X\  binäärinen operaatio  *\  seuraavasti:
kaikilla kokonaisluvuilla  0\leq k,l\leq n-1.\  Kokonaislukujen laskutoimitusten nojalla pari  (X,*)\  toteuttaa ryhmän aksioomat. Tällöin alkio  x_{0}\  on ryhmän neutraalialkio, alkion  x_{k},1\leq k\leq n-1\  käänteisalkio on alkio  x_{l},\  missä  l=n-k.\  Lisäksi alkio  x_{1}\  virittää ryhmän  X.\
Syklisten ryhmien ominaisuuksia

Sykliset ryhmät ovat kommutatiivisia, ts. Abelin ryhmiä.
Kaikki syklisen ryhmän aliryhmät ja tekijäryhmät ovat syklisiä.
Kaksi äärellistä syklistä ryhmää ovat keskenään isomorfisia, jos ja vain jos niiden kertaluvut ovat samat. Erityisesti siis kaikki kertalukua  n olevat äärelliset sykliset ryhmät ovat keskenään isomorfisia.
Jos ryhmän kertaluku on alkuluku, niin ryhmä on välttämättä syklinen.
Äärellinen syklinen ryhmä on yksinkertainen, jos ja vain jos sen kertaluku on alkuluku. Itse asiassa ryhmät, joiden kertaluku on alkuluku, ovat ainoat äärelliset yksinkertaiset ratkeavat ryhmät.
Olkoon jatkossa  C_{n}=\langle c\rangle  kertalukua  n oleva syklinen ryhmä.
Jokaista kertaluvun  n jakajaa  k kohti on olemassa täsmälleen yksi ryhmän  C_{n}\  kertalukua  k oleva aliryhmä. Jos  n=km, missä  m on positiivinen kokonaisluku, niin tämä kertalukua  k oleva aliryhmä on  \langle c^{m}\rangle .
Jokaista kertaluvun  n jakajaa  k kohti on olemassa täsmälleen yksi ryhmän  C_{n}\  kertalukua  k oleva tekijäryhmä.
Ryhmän  C_{n}\  automorfismien ryhmä on isomorfinen ryhmän  \mathbb {Z} _{n}^{*} kanssa.
Otto Robert Claes Gustaf von Gertten

Otto Robert Claes Gustaf von Gertten (12. joulukuuta 1805 Hartola – 28. helmikuuta 1869 Hartola) oli suomalainen juristi ja virka- ja valtiopäivämies.
Von Gerttenin vanhemmat olivat  majuri Georg Gustaf von Gertten ja Vendla Fredrika Tandefelt. Von Gertten tuli ylioppilaaksi 1821 ja suoritti tuomarintutkinnon 1824, varatuomarin arvon hän sai 1830, nimineuvoksen arvon 1840, kollegiasessorin arvon  1842, hovineuvoksen arvon 1848, kollegineuvoksen arvon 1849 ja valtioneuvoksen  arvon 1859. Hänestä tuli Turun hovioikeuden ylimääräinen notaari 1826, senaatin ylimääräinen kopisti 1827 ja yleisen kanslian kopisti 1832, mistä tehtävästä hän erosi 1834. Suomen passitoimiston oikeudenkäyntiavustajaksi Pietariin von Gertten tuli 1836 ja oli Venäjän osoitetoimiston ulkomaanosaston virkamies 1837–1859. Valtiopäiväedustaja aatelissäädyssä hän oli 1863–1864.
Otto Roehm

Otto Frederick  Roehm (2. elokuuta 1882 Kanada – 1. toukokuuta 1958) oli yhdysvaltalainen vapaapainija.
Kanadalaissyntyinen, vuonna 1888 Yhdysvaltain kansalaisuuden saanut, Roehm voitti olympiakultaa 145 paunan (65,8 kg) painoluokassa 1904 St. Louisin kisoissa. Loppuottelussa häntä oli vastassa maanmies Rudolph Tesing. Samoissa kisoissa hän hävisi painoluokkaa ylempänä 71,7-kiloisissa välierissä maanmiehelleen William Beckmannille.
Ohrakirppa

| Ohrakirppa |
| --- | --- |

Uhanalaisuusluokitus
 {{{status}}} 
 
Suomessa:
 Elinvoimainen  
Tieteellinen luokittelu
Kunta::  Eläinkunta Animalia
Pääjakso::  Niveljalkaiset Arthropoda
Luokka::  Hyönteiset Insecta
Lahko::  Kovakuoriaiset Coleoptera
Alalahko::  Erilaisruokaiset Polyphaga
Osalahko::  Cucujiformia
Yläheimo::  Lehtikuoriaismaiset Chrysomeloidea
Heimo::  Lehtikuoriaiset Chrysomelidae
Alaheimo::  Alticinae
Suku::  Juovakirpat Phyllotreta
Laji::  vittula
Kaksiosainen nimi
 Phyllotreta vittula  (Redtenbacher, 1849) 
Katso myös
   Ohrakirppa Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OK: 
Ohrakirppa (Phyllotreta vittula) on lehtikuoriaisten (Chrysomelidae) heimoon ja juovakirppojen (Phyllotreta) sukuun kuuluva viljelykasvien tuholaislaji. Ohrakirppa on kooltaan 1,8–2,3 mm ja perusväriltään musta ja keltainen, jalat keltaiset tai ruskehtavat.
Ohrakirpat ovat Suomessa kirpoista viljoille suurimpia tuhoja aiheuttava laji. Ne vioittavat viljan oraita syömällä niihin reikiä, jolloin viljan yhteyttävä lehtipinta-ala vähenee ja haihdutus lisääntyy. Ohrakirpan voi sekoittaa melko samannäköiseen aaltojuovakirppaan (Phyllotreta undulata).
Aiheesta muualla

Laji.fi: Ohrakirppa (Phyllotreta vittula)
Farmit: Kirpat viljoilla
UniProt: Taxonomy - Phyllotreta vittula (englanniksi)
Global Biodiversity Information Facility (GBIF): Phyllotreta vittula (englanniksi)
Centre for Agriculture and Biosciences International (CABI): Phyllotreta vittula (barley flea beetle) (englanniksi)
AgroAtlas: Phyllotreta vittula (englanniksi)
Coleoptera.org: Phyllotreta vittula (Arkistoitu – Internet Archive) (englanniksi)
Pherobase: Semiochemicals of Phyllotreta vittula, the Barley flea beetle (englanniksi)
University of Wrocław: Phyllotreta vittula, värikuvia lajista
Ohotnyi rjadin metroasema

| Ohotnyi rjad (Охотный ряд) |
| --- | --- |

 Moskovan metro 
Perustiedot
Metrolinjat:  Sokolnitšeskaja
Sijainti:  55.7577°N, 37.6166°E
Paikkakunta:  Moskova, Venäjä
Avattu:  15. toukokuuta 1935
Rakenne
Tyyppi:  tunneliasema
Ohotnyi rjad (ven. Охотный ряд) on yksi Moskovan metron asemista. Se avattiin 15. toukokuuta 1935.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Ohotnyi rjadin metroasema Wikimedia Commonsissa
Ohotanpihta

| Ohotanpihta |
| --- | --- |
 Ohotanpihtoja Maksimovka-joella Primorjen aluepiirissä Venäjällä
Uhanalaisuusluokitus
 Elinvoimainen  
  
Tieteellinen luokittelu
Domeeni::  Aitotumaiset Eucarya
Kunta::  Kasvit Plantae
Alakunta::  Putkilokasvit Tracheobionta
Kaari::  Siemenkasvit Spermatophyta
Alakaari::  Havupuut Pinophytina
Luokka::  Havupuut Pinopsida
Lahko::  Pinales
Heimo::  Mäntykasvit Pinaceae
Alaheimo::  Abietoideae
Suku::  Pihdat Abies
Sektio::  Balsamea
Alasektio::  Medianae
Laji::  nephrolepis
Kaksiosainen nimi
 Abies nephrolepis  (Trautv.) Maxim. 
Katso myös
   Ohotanpihta Wikispeciesissä   Ohotanpihta Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OKIUCN-testi OK: 
Ohotanpihta (Abies nephrolepis) on mäntykasvien (Pinaceae) heimoon, pihtojen (Abies) sukuun kuuluva kasvilaji. Se on ainavihanta havupuu, jota kasvaa luontaisena Aasian itäosissa ja käytetään puuteollisuudessa.
Ohotanpihta voi kasvaa 24 metriä korkeaksi ja sillä on kapea, kartiomainen latvus. Puun runko voi kasvaa noin 60 cm paksuksi.
Ohotanpihta kasvaa vuoristoalueiden metsissä Mantšuriassa, Korean niemimaalla sekä Venäjän Kaukoidässä. Alueen pohjoisosissa sitä tavataan vuoristoissa 500–700 metrin korkeudella merenpinnasta, mutta eteläosissa sitä voi kasvaa aina 2000 metrin korkeuteen saakka. Ohotanpihtaa tavataan luonnossa laajalla alueella ja se on toistaiseksi luokiteltu elinvoimaiseksi (LC) lajiksi. Lajin on kuitenkin arveltu alkavan harvinaistua runsaiden hakkuiden seurauksena, mutta toistaiseksi mitään merkkejä harvinaistumisesta ei ole näkynyt.
Kiinassa ja Korean niemimaalla ohotanpihta on tärkeä puulaji metsäteollisuudessa ja sitä kaadetaan yleisesti luonnosta puutavaraksi. Ohotanpihdan puuainesta käytetään puusepänteollisuudessa sekä vanerin materiaalina.
Aiheesta muualla

Laji.fi: Ohotanpihta (Abies nephrolepis)
Mustila Arboretum: Ohotanpihta (Abies nephrolepis)
Trees and Shrubs Online: Abies nephrolepis (englanniksi)
The Gymnosperm Database: Abies nephrolepis (englanniksi)
Otto Makkonen

Otto Makkonen  (20. heinäkuuta 1905 Kesälahti – 17. huhtikuuta 1977 Tampere) oli suomalainen kirjailija.
Teoksia

Tuulen lapset.       Tekijä, Tampere 1974
Original

Wikisanakirjassa on tähän liittyvä sananselitys: .
Original voi tarkoittaa seuraavia asioita:
The Original, yhdysvaltalainen Pittsburghissä julkaistava taidelehti
Musiikissa:
The Original, jamaikalaisen Burning Spearin reggie-albumi vuodelta 1992
The Original, yhdysvaltalaisen Sarain hip hop-albumi vuodelta 2003
Original Masters, englantilaisen Jethro Tullin kokoelmalevy vuodelta 1985
Original Single Kollektion, saksalaisen Rammsteinin singlekokoelma vuodelta 1998
Original Soundtracks, U2:n ja Brian Enon yhteisalbumi vuodelta 1995
The Original Bootlegs, yhdysvaltalaisen Tori Amosin kokoelmaboksi vuodelta 2005.
Superseven chiama Cairo

| Superseven chiama Cairo Super 7 appelle le Sphinx |
| --- | --- |
 Elokuvan italialainen mainosjuliste.
Ohjaaja:  Umberto Lenzi
Käsikirjoittaja:  Umberto Lenzi, Piero Pierotti
Tuottaja:  Fortunato Misiano
Säveltäjä:  Angelo Francesco Lavagnino
Kuvaaja:  Augusto Tiezzi
Leikkaaja:  Jolanda Benvenuti
Pukusuunnittelija:  Walter Patriarca
Lavastaja:  Pier Vittorio Marchi
Pääosat:  Roger Browne, Fabienne Dali, Massimo Serato, Rosalba Neri
Valmistustiedot
Valmistusmaa:  Italia, Ranska
Tuotantoyhtiö:  Romana Film, Prodex
Ensi-ilta:  30. joulukuuta 1965 (Italia) 12. kesäkuuta 1966 (Ranska)
Kesto:  95 min.
Alkuperäiskieli:  italia ja muita kieliversioita
Seuraaja:  Le spie amano i fiori
Aiheesta muualla
IMDb 
AllMovie
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Superseven chiama Cairo (ransk. Super 7 appelle le Sphinx) on vuonna 1965 valmistunut italialais-ranskalainen seikkailuelokuva. Umberto Lenzin ohjaaman vakoilujännärin pääosaa esittää yhdysvaltalainen Roger Browne.
Juoni

Brittiläisestä laboratoriosta on varastettu uuden radioaktiivisen metallin baltoniumin näytepala. Kamera, johon metalli on piilotettu, joutuu vahingossa myytäväksi Kairoon. Salainen agentti Superseven lähetetään etsimään matkailijaa, jolle kamera on myyty. Hänen seuraansa lyöttäytyy heti kaksi kaunista ja vaarallista naista. Metallia tavoittelee myös kansainvälinen rikollisjoukkio, joka haluaa myydä sen vieraalle vallalle.
Näyttelijät

| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
|  Roger Browne  | … |  Superseven   |
|  Fabienne Dali  | … |  Denise   |
|  Massimo Serato  | … |  Alex   |
|  Antonio Gradoli  | … |  Jussef   |
|  Andrea Aureli  | … |  Levantino   |
|  Dina De Santis  | … |  Tania   |
|  Rosalba Neri  | … |  Faddja   |
|  Stella Monclar  | … |  Nietta   |
|  Mino Doro  | … |  professori   |
|  Franco Castellani  | … |  tarkastaja Stugel   |
|  Nando Angelini  | … |  ydinteknikko   |
|  Emilio Messina  | … |  Nickols   |
|  Paolo Bonacelli  | … |  kapteeni Hume   |
|  Francesco De Leone  | … |  professori Gabin   |
|  Claudio Biava  | … |  Hans   |
|  Wilbert Bradley  | … |     |
|  Enzo Maggio  | … |     |
|  Sandro Pellegrini  | … |     |
|  Gaetano Quartararo  | … |     |
|  Piera Clerici  | … |     |
|  Dominico Calderone  | … |     |
Tuotanto

Superseven chiama Cairo on yksi monista Italiassa 1960-luvulla tuotetuista James Bond -kopioista. Se on täynnä agenttielokuvien kliseitä ja epäuskottavia juonenkäänteitä. Tyylilajissaan keskinkertaisen elokuvan ansioiksi (tai päinvastoin heikkouksiksi) on luettu sen vaihtelevat kuvaukselliset maisemat ja aiemmin peplum-elokuvissa esiintynyt jykeväleukainen Roger Brown. Sama päähenkilö seikkailee myös elokuvassa Le spie amano i fiori (1966).
Aiheesta muualla

Superseven chiama Cairo Internet Movie Databasessa (englanniksi)
Sähköankerias (yhtye)

Sähköankerias on suomalainen lastenmusiikkiyhtye.
Yhtyeen perusti vuonna 1999 raumalainen lastentarhanopettaja Kimmo Haikonen. Haikonen ja yhtyeen kitaristi Hamid Moeini esiintyvät myös kahdestaan Duo Sähköankerias -nimellä. Yhtye on julkaissut yhden albumin vuonna 2003 Audiosaari-levymerkillä.
Jäsenet

Kimmo Haikonen, laulu
Hamid Moeini, kitara
Tarmo Lehtonen, bassokitara, kontrabasso
Jarkko Rantanen, rummut
Diskografia

Saippuakuplakone (2003)
Aiheesta muualla

Yhtyeen kotisivut (Arkistoitu – Internet Archive)
Sähköankerias Keulaviihteen sivuilla (Arkistoitu – Internet Archive)
Ohtonen

Ohtonen on suomalainen sukunimi, joka on muun muassa seuraavilla henkilöillä:
Jaakko Ohtonen (s. 1989), näyttelijä
Jukka Ohtonen (s. 1962), jääpalloilija
Kimmo Ohtonen (s. 1981), luontokuvaaja ja -toimittaja
Olli Ohtonen (s. 1979), maastohiihtäjä ja maastohiihtovalmentaja
| --- | --- |
: Tällä täsmennyssivulla luetellaan henkilöitä, joilla on sama sukunimi.
Supertaça Cândido de Oliveira

Supertaça Cândido de Oliveira (tunnetaan myös nimellä Portugalin supercup) on portugalilainen jalkapallokilpailu, jossa kohtaavat edelliskauden maan mestari ja Portugalin cupin voittaja. Mikäli sama joukkue on voittanut kummatkin kilpailut, vastaan tulee cupissa toiseksi sijoittunut eli loppuottelun hävinnyt osapuoli. Perinteikkäästi ottelu on tapana pelata juuri ennen kauden alkua. Turnaus on nimetty entisen Portugalin maajoukkuevalmentaja Cândido de Oliveiran kunniaksi.
Historia

Ottelu mestarin ja cup-voittajan välillä pelattiin ensimmäisen kerran kaudella 1943–1944, jonka jälkeen se kuitenkin lakkautettiin reiluksi 30 vuodeksi. Seuraavan kerran kilpailu otettiin epävirallisesti käyttöön kaudella 1978–1979 ja kaksi vuotta myöhemmin siitä tuli jälleen virallinen kilpailu. Kaudesta 1979–1980 kauteen 1999–2000 kilpailu käytiin kaksiosaisena. Kumpikin osanottaja pelasi yhden koti- ja vierasottelun, jonka jälkeen muodostettiin yhteistulos ja mikäli tuloksen ollessa tasan pelattiin vielä yksi uusinta ottelu, josta voittaja lopulta saatiin selville.
Mestarit

Porto (22): 1981, 1983, 1984, 1986, 1990, 1991, 1993, 1994, 1996, 1998, 1999, 2001, 2003, 2004, 2006, 2009, 2010, 2011, 2012, 2013, 2018, 2020
Sporting CP (8): 1982, 1987, 1995, 2000, 2002, 2007, 2008, 2015
Benfica (8): 1980, 1985, 1989, 2005, 2014, 2016, 2017, 2019
Boavista (3): 1979, 1992, 1997
Vitória Guimarães (1): 1988
Suklaarasia

Avattu suklaarasia.
Suklaarasia on nimensä mukaisesti yleensä lajitelman suklaita sisältävä rasia, jollaisia tunnetaan jo ainakin 1600-luvun Ranskasta. Suklaarasioiden historia liittyy myös suklaamakeisten yleistymiseen. Monesti perinteiset suklaarasiat valmistetaan esimerkiksi pahvista tai pellistä. Suklaat asetellaan yleensä yksittäin toistensa viereen kuppeihin.
Historia

Ranskassa on vanhastaan myyty makeisia käsintehdyissä rasioissa, jotka tulivat tunnetuksi nimellä bonbonnières. Niitä saatettiin tarjoilla juhlien, kuten esimerkiksi häiden yhteydessä. Ehkä varhaisin tunnettu maininta varsinaisesta suklaarasiasta (rasia eli boette) on maininta Ranskan kuningas Ludvig XIV:n hovista vuodelta 1659. Tuolloin niitä valmisti kuningattaren kondiittori David Chaliou. Hovin ulkopuolelle ne kuitenkin alkoivat levitä 1700-luvun lopulla. Ranskassa tapa ostaa suklaarasioita oli yksi Ranskan vallankumouksellisten mielestä vastavallankumouksellisista tavoista, koska se liitettiin etenkin yläluokkaan ja ylellisyyteen.
1800-luvulla Isossa-Britanniassa toimi puolestaan kaksi kilpailevaa makeisyhtiötä; Fry ja Cadbury. Fry oli tehnyt suosituksi oman tuotteensa Chocolate Cream Sticks, jonka kanssa kilpailemaan Cadbury toi ranskalaisten suklaarasioiden innoittamana oman tuotteensa Fancy Box vuonna 1861. Rasioista tukli hyvin suosittuja paitsi Britanniassa, mutta myös monissa muissa osissa Eurooppa. Vuosisadan vaihteella Fry ja Rowntree toivat markkinoille omia vastaavia vaihtoehtojaan. Jouluisin ja pääsiäisiin alettiin myydä omia teemarasioitaan. Erityisen tunnetuksi suklaarasian teki kuitenkin yhdysvaltalainen Whitman's-yhtiön johtaja Walter Sharp. Keltarasianen Whitman’s Sampler saapui markkinoille 1912 ja se sisälsi ensimmäisenä suklaarasiana tekstin rasian sisällä, joka selitti kunkin suklaan sisällön.
Kulttuurissa

Kulttuurissa suklaarasiat on liitetty usein romantiikkaan. Suklaalla ja romantiikalla on pidempi yhteys sinänsä. Sen mainitsivat romansseihin liittyen jo Giacomo Casanova ja markiisi de Sade.  Richard Cadbury toi markkinoille ensimmäisen sydämenmuotoisen suklaarasian vuonna 1868. Nykyisin vastaavat rasiat yhdistetään maailmalla etenkin ystävänpäivään. Suklaarasioihin viitataan myös viihdekulttuurissa. Elokuvan Forrest Gump tunnettu repliikki on "Äitini sanoi aina, elämä on kuin suklaarasia, koskaan ei tiedä mitä saa" (engl. Life was like a box of chocolates. You never know what you’re gonna get).
Sydämenmuotoinen suklaarasia.