stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Tord

| Tord |
| --- | --- |
Nimipäivä:   
– suomenkielinen:  –
– ruotsinkielinen:  8. heinäkuuta
– ortodoksinen:  –
Muunnelmia:  Thord
Vastineita eri kielissä:  –
Nimen alkuperä:  muinaisskandinaavinen Torfrid
Infobox OKNimi-testi OK: 
Tord tai Thord on alkuperältään muinaisskandinaavinen miehen etunimi. Se on lyhentymä nimestä Torfrid, joka merkitsee Thor-jumalan turvaamaa.
Nimi on ollut Suomessakin käytössä jo keski­ajalla. Digi- ja väestötietoviraston tietojen mukaan Tord on annettu 1900-luvun alusta vuoden 2009 loppuun mennessä hieman yli sadalle ja Thord muutamalle kymmenelle henkilölle. Tordin nimipäivä on suomenruotsalaisen kalenterin mukaan 8. heinäkuuta. Ennen vuotta 2015 nimipäivä oli kuitenkin 14. kesäkuuta.
Tunnettuja Tordeja ja Thordeja

Tord Rörikinpoika Bonde (k. 1417), ruotsalainen valtaneuvos ja linnanpäällikkö
Tord Karlsson Bonde (k. 1456), ruotsalainen ritari, valtaneuvos ja marski
Tord Magnusson Bonde (k. 1545 tai 1546), ruotsalainen laamanni ja valtaneuvos
Thord C:son Bonde (1900–1969), ruotsalainen kreivi ja kenraali
Thord Brenner (1892–1949), suomalainen geologi
Tord Asle Gjerdalen (s. 1983), norjalainen maastohiihtäjä
Tord Godal (1909–2002), norjalainen piispa
Tord Grip (s. 1938), ruotsalainen jalkapalloilija ja valmentaja
Tord Gustavsen (s. 1970), norjalainen jazzpianisti
Tord Lien (s. 1975), norjalainen poliitikko ja ministeri
Tord Lundström (s. 1945), ruotsalainen jääkiekkoilija.
Tord Slättegård (1933–2018), ruotsalainen oopperalaulaja
Rengaslajit

Harmaalokki ja selkälokki muodostavat populaatioiden jatkumon, joka elää Pohjoisnavan ympärillä.
Rengaslajit ovat pitkä sarja ketjuksi ryhmittyneitä populaatioita, jotka muodostavat renkaan muotoisen levinneisyysalueen. Tämän ketjun ääripäät menevät osaksi päällekkäin, mutta ne eivät enää lisäänny keskenään, koska ne ovat muuttuneet liian erilaisiksi, kuin eri lajeiksi. Tämä aiheuttaa vaikeuksia lajimäärittelylle – tulisiko koko rengas kuvata samaksi lajiksi vai määrittää ääripäät omiksi lajeikseen. Käytännössä ketju jaetaan usein eri lajeihin, koska tutkimus usein osoittaa, että ketjussa on katkoksia tai jäänteitä aiemmasta eristyneisyyden ajasta, joita voidaan pitää lajien rajoina.
Esimerkkejä

Tunnettu rengaslaji on muun muassa harmaalokki/selkälokki. Eurooppalaiset selkälokki ja harmaalokki eivät risteä keskenään. Silti lajien välillä tapahtuu hidasta geenivirtaa, koska lajien välillä on monia Siperiassa ja Pohjois-Amerikassa eläviä välimuotoja, joista osa risteytyy selkälokkien, osa harmaalokkien kanssa ja osa keskenään.
Himalajan ympärillä elävä idänuunilintu on rengaslaji, jonka ääripäät eivät risteä keskenään. Amerikassa elävä Ensatina-suvun salamanteri on rengaslaji Kalifornian Keskuslaakson ympärillä.
Aiheesta muualla

Tieteellinen luokittelu
Taksonomia
Systematiikka
Kladistiikka
Luokittelun tasot
yläkunta / domeeni
kunta
alakunta
osakunta
yläjakso, yläkaari
pääjakso / kaari
alajakso / alakaari
osajakso / osakaari
yläluokka
luokka
lahko
heimo
tribus
suku
sektio
sarja
laji
alalaji
muunnos / serotyyppi
muoto
erityismuoto
lajike / rotu
Termejä
taksoni
fenetiikka
kladistiikka
tyyppilaji
binominen nimistö
holotyyppi
Luettelo systematiikassa yleisistä latinan- ja kreikankielisistä sanoista
rengaslajit
Integrated Taxonomic Information System
Kasvien luokittelu
Angiosperm Phylogeny Group
APG II -luokittelu
APG III -luokittelu
Cronquistin luokittelu
Kasvien luokitus Linnén teennäisjärjestelmän mukaan
Greenish Warbler
Ensatina Salamander (Arkistoitu – Internet Archive)
Harmaalokki ja selkälokki risteävät keskenään joillain alueilla, toisilla eivät risteä.
Tora

| Tora |
| --- | --- |
Nimipäivä:   
– suomenkielinen:  –
– ruotsinkielinen:  8. heinäkuuta
– ortodoksinen:  –
Muunnelmia:  –
Vastineita eri kielissä:  Thora
Nimen alkuperä:  Thor-jumala
Infobox OKNimi-testi OK: 
Tora on vanha pohjoismainen naisen etunimi. Se on Tor-miehennimen sisarnimi. Nimi esiintyy myös kirjoitettuna Thora.
Ruotsissa Tora-nimisiä naisia oli vuoden 2020 lopussa 2878. Suomessa nimi on jäänyt harvinaisemmaksi, mihin lienee vaikuttanut suomen kielen tora-sanan merkitys ”riita”. Vuoden 2019 loppuun mennessä se oli Digi- ja väestötietoviraston tietojen mukaan annettu alle 250 henkilölle. Lisäksi on muutamia kymmeniä Thora-nimisiä henkilöitä.  Vuodesta 1908 lähtien Toralla on kuitenkin ollut suomenruotsalaisessa nimipäiväkalenterissa nimipäivä 8. heinäkuuta.
Tunnettuja Tora- ja Thora -nimisiä

Tora Aasland (s. 1942), norjalainen sosiologi, poliitikko ja ministeri
Tora Berger (s. 1981), norjalainen ampumahiihtäjä ja olympiavoittaja
Thora Birch (s. 1982), yhdysvaltalainen näyttelijä
Tora Dahl (1886–1982), ruotsalainen kirjailija
Thora Hird (1911–2003), brittiläinen näyttelijä
Tora Larsson (1891–1919), ruotsalainen uimahyppääjä
Thora Meincke (1877–1911), tanskalainen näyttelijä
Kuvitteellisia Tora -nimisiä

Tora, Rubeus Hagridin koira
Reniumdioksidi

| Reniumdioksidi> Tunnisteet |
| --- | --- |
CAS-numero:  12036-09-8
PubChem CID:  82847
Ominaisuudet
Molekyylikaava:  ReO2
Moolimassa:  218,21
Ulkomuoto:  Mustanruskeaa tai sinisenmustaa kiteistä ainetta
Sulamispiste:  900 °C (hajoaa)
Tiheys:  11,4 g/cm3
Liukoisuus veteen:  Ei liukene veteen
Reniumdioksidi eli renium(IV)oksidi (ReO2) on renium- ja oksidi-ionien muodostama epäorgaaninen ioniyhdiste. Yhdistettä voidaan käyttää orgaanisen kemian synteeseissä katalyyttinä.
Ominaisuudet

Huoneenlämpötilassa reniumdioksidi on sinisenmustaa tai sinisenhohtoista mustanruskeaa kiteistä ainetta ja sen kiderakenne on vääristynyt rutiilirakenne. Yhdiste on veteen liukenematonta. Yhdiste on polymorfista ja sillä on kaksi kidemuotoa α-muoto ja β-muoto. Kuumennettaessa noin 900 °C:n lämpötilaan reniumdioksidi disproportioituu reniumheptoksidiksi ja metalliseksi reniumiksi. Alkalimetallihydroksidien kanssa yhdiste reagoi muodostaen renaatteja (M2ReO3).
Valmistus ja käyttö

Reniumdioksidia valmistetaan kuumentamalla reniumia ja reniumheptoksidia 600 °C:n lämpötilaan. Muita tapoja ovat heksaklororenaattien ([ReCl6]2-) hydrolyysi ja ammoniumperrenaatin pelkistys sinkin avulla. Yhdistettä voidaan käyttää katalyyttinä pelkistettäessä orgaanisia yhdisteitä vedyttämällä. Muun muassa karboksyylihapot pelkistyvät näin.
Reipas (hevonen)

| Reipas |
| --- | --- |
 Reipas kotipihallaan vuonna 1959
Syntynyt:  14. kesäkuuta 1948
Kuollut:  20. syyskuuta 1971 (23 vuotta)
Sukupuoli:  ruuna
Väri:  vaaleanpunarautias
Rotu:  suomenhevonen
Synnyinmaa:   Suomi
Rekisteröintimaa:   Suomi
Isä:  Murtimo 3642
Emä:  Buge 56574
Emänisä:  Noron-Hessu 3105
Kasvattaja:  Lauri Ylikoski
Omistaja:  Aapeli Miettinen
Ohjastaja:  Aapeli Miettinen
Lähdöt:  n. 1300: 348-115-57-43
Tasoitusennätys:  1.24,4
Voittosumma:  yli miljoona vanhaa markkaa vuosina 1958-1960
Suurkilpailuvoittoja
 Suomenhevosten Suurmestaruus 1960 ja 1963 
Muut saavutukset
 ensimmäinen yli miljoona vanhaa markkaa ansainnut suomalainen hevonen 
Kunnianosoitukset
 Ravintola Reippaantalli,  Patsas Varpaisjärven keskustassa 
Reipas (14. kesäkuuta 1948 Kortesjärvi – 20. syyskuuta 1971 Varpaisjärvi) oli menestyksekäs suomalainen ravihevonen, joka tunnetaan "ruuna Reippaana". Se oli suomenhevosruuna. Reipas oli ensimmäinen suomalainen yhden kauden aikana yli miljoona markkaa ansainnut hevonen.
Reipas kilpaili vuosina 1952–1965. Se voitti urallaan noin 1300 lähdöstä ennätykselliset 348 kertaa, joista yhden kauden aikana enimmillään 62 kertaa. Reipas oli Suomessa eniten rahaa voittanut ravuri vuosina 1958–1960, jolloin sen kunkin kauden aikana ansaitsema palkintosumma oli yli miljoona vanhaa markkaa. Hevosen omisti näinä vuosina Aapeli Miettinen ja sen ohjastajana toimi useimmiten omistaja itse.
Ruunana Reipas ei saanut jälkeläisiä. Reippaalle on pystytetty patsas Varpaisjärven keskustaan.
Varhaisvaiheet

Reipas syntyi vuonna 1948 Kortesjärvellä Lauri Ylikosken kasvattina. Se sai alun perin nimekseen Poju. Pojusta aiottiin työhevosta, joten se ruunattiin. Se myytiin pian Evijärvelle Paavo Kontiaiselle 20 000 markasta, joka myi sen edelleen Kokkolan markkinoilla. Poju vaihtoi omistajaa vielä pari kertaa aina hieman korkeammasta summasta. Pitääkseen sen lopulta osti Iisalmen markkinoilta pienviljelijä Aapeli Miettisen poika Väinö 38 000 markalla. Poju oli tuolloin kolmivuotias, laiha ja vaisu. Isä ihmetteli, miten poika oli tuonut kaupungista asti moisen "karvakukkaron". Hyvällä laitumella tuskin kävelykuntoinen Poju kuitenkin kohentui nopeasti, ja Aapeli Miettinen vaihtoi sen pojaltaan viisivuotiasta tammaa ja 10 000 markkaa vastaan. Reipastunutta hevosta alettiin pian kutsua Reippaaksi.
Ura

Ensimmäisen kerran Reipas kilpaili neljävuotiaana Korpisen raveissa Varpaisjärvellä 23. maaliskuuta 1952, ja voitti. Samana vuonna ruuna osallistui vain kolmiin raveihin, ja seuraavana vuonna ensimmäiset kilpailut olivat pienillä paikallisradoilla. Kun Reipas ilmoitettiin syksyllä 1953 Kuopion kovatasoisimpiin lähtöihin, nuoren ja tuntemattoman hevosen kykyjä epäiltiin suuresti. Reipas kuitenkin voitti kolme sarjaa ja sijoittui neljännessä toiseksi. Vuoden 1954 tammikuussa Reipas osallistui Kuopiossa neljään sarjaan ja voitti kaikki. Heinäkuussa se rikkoi Kuopion rataennätyksen kahden kilometrin matkalla ajallaan 2.59,2 (kilometriaika 1.29,6). Tulos teki Reippaasta kuusivuotiaana Suomen kolmannen ja ori Akapeetuksen kanssa nuorimman tähtijuoksijan. Huomattavaa on myös, että ennätysjuoksu oli yksi ruunan neljästä lähdöstä saman viikonlopun aikana.
Reippaan syntyperästä liikkui huhuja: epäiltiin sen olevan sukutaustaltaan tuntematon markkinahankinta tai jopa venäläinen sotasaalishevonen. Huhut loppuivat, kun ruunan suku selvitettiin etsimällä sen kasvattaja omistajaketjun alusta. Isäksi vahvistui kuuluisa juoksija ja periyttäjäori Murtimo 3642 (i. Murto), ja emäksi kilpailematon Buge 56574 (i. Noron-Hessu), jonka askelta oli kantakirjatessa moitittu "saamattomaksi".
Reipas kilpaili vuosittain täyden kauden tammikuun jääraveista kauden loppuun syyskuussa, joskus neljäkin lähtöä viikonlopun aikana, eikä osoittanut väsymisen tai lannistumisen merkkejä. Sen ravi oli nopeaa ja puhdasta, eikä se juuri koskaan pyrkinyt laukkaamaan. Kahdentoista vuoden aikana se osallistui noin 1300 lähtöön ja voitti niistä ennätykselliset 348. Vuonna 1958 Reipas täytti 10 vuotta ja voitti vuoden aikana peräti 62 lähtöä. Uransa aikana Reipas rikkoi joitakin suomenennätyksiä ja lukuisia rataennätyksiä. Sen omaksi ennätykseksi jäi 1609 metrin matkan aika 1.25,4 (kilometriaika 1.24,4).
Vuonna 1958 Reipas voitti ensimmäisenä hevosena Suomessa yhden kauden aikana yli miljoona markkaa (vastaa yli 20 000 euroa vuoden 2011 rahassa). Saman rajan se saavutti vielä vuosina 1959 ja 1960. Kaikkina kolmena vuotena se oli Suomen eniten ansainnut hevonen. Näissä summissa ei ollut mukana esimerkiksi rahakkaiden Kuninkuusravien palkintoja, koska ruunana Reipas ei voinut niihin osallistua. Suurmestaruuden Reipas voitti vuosina 1960 ja 1963.
Reipas osallistui tavallisten lähtöjen lisäksi vuonna 1957 muutamiin kansainvälisiin tasoitusajoihin, joissa samoihin lähtöihin osallistui myös lämminverisiä ravureita. Käpylän kansainvälisessä tasoitusajossa Reipas sijoittui parhaana suomenhevosena seitsemänneksi ja tunnetun venäläistamma Pichtan edelle. Moskovassa ruuna oli parhaimmillaan neljäs kansainvälisissä sarjoissa.
Eläkeikä

Reippaan viimeiseksi ravivuodeksi jäi kolmentoista vuoden juoksu-uran jälkeen vuosi 1965, jolloin se huhtikuuhun mennessä juoksi vielä neljä voittoa ja saavutti kauden parhaana aikanaan 1.33,4. Aapeli Miettinen piti Reippaan raviuran loputtuakin, eikä suostunut myymään ruunaa, vaikka sai siitä monia tarjouksia; esimerkiksi Kalle Hagert tarjosi Reipasta vastaan viittä ravuria ja kuljetusautoa. Varsinaisen uransa päätyttyäkin Reipas pysyi vireänä ja vielä 20-vuotiaana osallistui lähtöön saaden voitonkin. Laitumella kuullessaan hanurinsoittoa naapurista se arveli olevansa kilpailemassa ja ravasi yksin ympyrää. Reipasta 15 vuotta hoitanut Pentti Miettinen kuvasi ruunaa "äärettömän vireäksi [ja] kiihkeäksi".
Reipas eli Varpaisjärvellä vuoteen 1971 asti, jolloin se lopetettiin. Tuolloin sen mukaan oli jo nimetty ravintola Reippaantalli. Keväällä 1985 päätettiin muistaa Reipasta  pronssipatsaalla. Kunnantalon edustalle sijoitetun patsaan suunnitteli Herman Joutsen ja se paljastettiin 21. maaliskuuta 1987.
Sukutaulu

| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
| Isä: Murtimo 3641 39,7ke | ii: Murto 2306 29,4ke | iii: Toimi 1102 50,0ke |
| Isä: Murtimo 3641 39,7ke | ii: Murto 2306 29,4ke | iie: Hilppa |
| Isä: Murtimo 3641 39,7ke | ie: Nesteen-Humu 2838-I  40,8ke | iei: Neste 2387 34,2ke |
| Isä: Murtimo 3641 39,7ke | ie: Nesteen-Humu 2838-I  40,8ke | iee: Reiman-Vappu 949-I 55,5ke |
| Emä: Buge 56574 - | ei: Noron-Hessu 3105 41,7ke | eii: Kössin Noro 2075 45,0ke |
| Emä: Buge 56574 - | ei: Noron-Hessu 3105 41,7ke | eie: Lallu 1712-II |
| Emä: Buge 56574 - | ee: Etta 3938-V - | eei: S.K. Ville 2635 |
| Emä: Buge 56574 - | ee: Etta 3938-V - | eee: Tyttö |
i=isä, e=emä, ii=isän isä, ie=isän emä jne.
Reipas vuoden 1958 Kuninkuusraveissa Lahdessa.
Walter von Reichenau

| Walter von Reichenau |
| --- | --- |
 Walter von Reichenau
Henkilötiedot
Syntynyt: 8. lokakuuta 1884  Karlsruhe, Baden-Württemberg, Saksa
Kuollut: 17. tammikuuta 1942 (57 vuotta)  Pultava, Ukraina, Neuvostoliitto
Sotilashenkilö
Palvelusmaa(t):   Saksan keisarikunta  Weimarin tasavalta  Natsi-Saksa
Palvelusvuodet:  1903–1942
Komentajuudet:  Saksan 10. armeija Saksan 6. armeija
Taistelut ja sodat:  Ensimmäinen maailmansota  Toinen maailmansota
Sotilasarvo:  Sotamarsalkka
Kunniamerkit:  Rautaristin ritariristi
 Nimikirjoitus
Walther von Reichenau (8. lokakuuta 1884 Karlsruhe, Saksa – 17. tammikuuta 1942 Pultava, Neuvostoliitto) oli saksalainen sotamarsalkka toisen maailmansodan aikana.
Suku

Reichenau syntyi kenraalin pojaksi preussilaiseen sukuun 1884. Reichenaun suku oli hyvin varakas ja oli kuulunut jo kauan saksalaiseen ylimystöön. Reichenaun suku omisti muun muassa yhden suurimmista saksalaisista huonekalutehtaista, jonka se myi tai lahjoitti valtiolle 1938. Valtio teki siitä ammustehtaan, joka tuhoutui liittoutuneiden ilmahyökkäyksessä Karlsruheen. Se oli viimeinen muisto suvun omaisuudesta, sillä siihen mennessä puna-armeija oli jo vallannut suvun omaisuuden Itä-Preussissa.
Sotilasura

Reichenau liittyi Saksan armeijaan 18-vuotiaana elokuussa 1903. Seuraavana vuonna hän yleni luutnantiksi 1. kaartin kenttätykistörykmentissä. Vuonna 1911 hän aloitti opinnot sotakorkeakoulussa. Ensimmäisen maailmansodan ajan hän palveli yleisesikunnassa saaden oppia nerokkaalta strategilta Max Hoffmannilta. Hänet palkittiin 1. ja 2. luokan rautaristeillä ja pian sodan lopun jälkeen 28. marraskuuta 1918 hänet ylennettiin kapteeniksi.
Sodan jälkeen Weimarin tasavallan syntyessä Reichenau jäi armeijaan 6. sotilaspiirin  esikuntaupseeriksi. Vuonna 1919 hän peri aatelisen sukulaisensa kreivitär Alexandrine von Maltzanin ja nousi sleesialaisten aatelisten seurapiireihin.
Vuodesta 1922 hän toimi konekiväärikomppanian päällikkönä, kunnes seuraavana vuonna hän liittyi Berliinin sotilaspiirin esikuntaan. Ylennys majuriksi seurasi vuonna 1924. Viisi vuotta myöhemmin hän sai ylennyksen everstiluutnantiksi ja toimen sotaministeriön viestiaselajin tarkastajana, kunnes 1930 hänet siirrettiin kenraali Werner von Blombergin alaiseksi Itä-Preussin sotilaspiiri I:n esikuntapäälliköksi.
Natsi-Saksan aikana

Everstiksi ylennetyn Walther von Reichenaun setä Friedrich von Reichenau, Adolf Hitlerin innokas kannattaja, tutustutti veljenpoikansa Hitleriin vuotta ennen kansallissosialistisen puolueen valtaannousua. Puolue otti vallan Saksassa 30. tammikuuta 1933. Reichenau katkaisi siteensä preussilaiseen upseeriluokkaan ja liittyi Hitlerin tukijoihin. Hänestä tuli natsien ja upseeriston yhteysmies ja hän saavutti pian Hitlerin ja kansallissosialistisen puolueen suosion. Reichenau ylennettiinkin kenraalimajuriksi verrattain nopeasti 1. helmikuuta 1934.
Reichenau ja sotaministeriksi nimetty Blomberg olivat huolestuneita SA-joukkojen johtajan Ernst Röhmin unelmasta muuttaa joukkonsa uuden järjestelmän ensisijaiseksi armeijaksi ja asettaa itsensä sotavoimien päälliköksi. Elokuussa 1933 Röhm lähetti Reichenaulle kirjeen, jossa kertoi Reichswehrin kelpaavan vain kasvatuslaitokseksi hänen tulevalle sota-armeijalleen. Kesällä 1934 Reichenau varoitti Hitleriä, ettei tämä saisi armeijan ja upseeriston tukea niin kauan, kuin Röhm olisi mukana kuvioissa. Jo saman vuoden elokuussa pitkien puukkojen yönä natsit suorittivat puhdistuksia omien ja vihollistensa joukoissa Hitlerin määräyksestä. Röhm teloitettiin ja SA-joukkojen valta-asema ja merkitysä vähenivät.
1. lokakuuta 1935 hänestä tuli 8. armeijakunnan komentaja ja hänet ylennettiin kenraaliluutnantiksi. Tasan vuotta myöhemmin hänet ylennettiin tykistön kenraaliksi. Blomberg–Fritsch-kriisin yhteydessä komentajat Blomberg ja Werner von Fritsch pakotettiin pois Wehrmachtin johdosta alkuvuonna 1938. Hitler kaavaili Reichenauta Fritschin sijalle, mutta osa vaikutusvaltaisista kenraaleista kuten Gerd von Rundstedt kieltäytyivät toimimasta hänen alaisuudessaan, jolloin Hitlerin valitsi Wilhelm Keitelin maavoimien komentajaksi. Reichenaun innokas natsimielisyys sai monien kenraalien niskakarvat nousemaan pystyyn.
Walther von Reichenau toimi myös kansainvälisessä urheiluelämässä. Hän oli Garmisch-Partenkirchenin ja Berliinin olympialaisten järjestelytoimikunnan jäsen ja tri Theodor Lewaldin seuraajana Kansainvälisen Olympiakomitean jäsen vuodesta 1938 alkaen kuolemaansa asti.
Puolan ja Ranskan valloitus

Saksan hyökättyä Puolaan syyskuussa 1939 Reichenau komensi 10. armeijaa. Kesällä 1940 hän johti 6. armeijan Belgian kautta Ranskaan. Ranskan antautumisen jälkeen 19. heinäkuuta 1940 Hitler ylensi Reichenaun sotamarsalkaksi.
Operaatio Barbarossa

Kesäkuussa 1941 Saksa avasi itärintaman hyökkäämällä Neuvostoliittoon. Reichenau komensi jälleen 6. armeijaa, joka valtasi Kiovan 19. syyskuuta ja Harkovan lokakuussa. Aktiivisena antisemiittina Reichenau tuki SS:n Einsatzgruppenien juutalaisten hävitystyötä valloitetuilla alueilla.
| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
| ” | …Tällä itäisellä sotanäyttämöllä sotilas ei ole vain sodan sääntöjen mukaan taisteleva mies… Tästä syystä sotilaan täytyy oppia täysin ymmärtämään ankaran mutta oikeudenmukaisen rangaistuksen tarpeellisuus, joka juutalaiselle ali-ihmisrodulle tullaan antamaan.” (Ote Reichenau-käskystä, annettu 10. elokuuta 1941) | ” |

Reichenaun innokas natsimielisyys ja kansallissosialistisen puolueen kanssa jaettu maailmankuva olivat syynä siihen, että Hitler luotti Reichenauhun enemmän kuin moniin muihin kenraaleihin. Reichenau oli myös pätevä sotilas. Loppuvuonna 1941 Hitler yritti jälleen saada Reichenaun Wehrmachtin johtoon, mutta jälleen suunnitelma kohtasi vastustusta. Sotilasjohto piti Reichenauta liian poliittisena.
Tammikuussa 1942 von Reichenau sai sydänkohtauksen ja hänet päätettiin siirtää Saksaan sairaalaan lentokoneella. Hänen sanotaan usein kuolleen lentokoneonnettomuudessa, mutta on myös esitetty, että vakavasti sairasta Reichenauta siirtänyt lentokone olisi joutunut tekemään hätälaskun lentokentälle Pultavassa ja Reichenau olisi kuollut laskeutumisen aikana toiseen sydänkohtaukseen.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Walter von Reichenau Wikimedia Commonsissa
Englanninkielinen käännös "Reichenau-käskystä"
Walther von Reichenau Encyclopædia Britannica. Viitattu 8.10.2018 (englanniksi).
Walter von Reichenau Gaestebuecher-schloss-neubeuern.de. Viitattu 8.10.2018 (saksaksi).
Walter von Reichenau Der Spiegel.  25/1951. Viitattu 8.10.2018 (saksaksi).
| Auktoriteettitunnisteet  |
| --- | --- |
Kansainväliset:  ISNI  VIAF  WorldCat 
Kansalliset:  Ranska  BnF data  Saksa  Yhdysvallat  Puola 
Henkilöt:  Deutsche Biographie  DDB 
Muut:  IdRef 
Reichenau keskustelemassa panssarisotilas-poikansa kanssa länsirintamalla toukokuussa 1940.
Reniumtrioksidi

| Reniumtrioksidi |
| --- | --- |


Tunnisteet
CAS-numero:  1314-28-9
PubChem CID:  102110
Ominaisuudet
Molekyylikaava:  ReO3
Moolimassa:  234,21
Ulkomuoto:  Punainen kiteinen aine
Sulamispiste:  400 °C (hajoaa)
Tiheys:  6,9 g/cm3
Liukoisuus veteen:  Ei liukene veteen
Reniumtrioksidi eli renium(VI)oksidi (ReO3) on epäorgaaninen yhdiste ja eräs reniumin oksideista.
Ominaisuudet

Huoneenlämpötilassa reniumtrioksidi on kiteistä tummanpunaista ainetta, jolla on metallinen kiilto. Yhdiste ei liukene veteen, happoihin eikä laimeisiin emäsliuoksin. Kuumennettaessa reniumtrioksidia väkevien emäsliuosten kanssa yhdiste disproportioituu reniumdioksidiksi ja perrenaatti-ioniksi (ReO4-). Disproportioituminen tapahtuu myös kuumennettaessa voimakkaasti, jolloin tuotteita ovat reniumdioksidi ja reniumheptoksidi. Reniumtrioksidin kiderakenteen alkeiskoppi on kuutiollinen ja rakenteessa jokainen reniumioni on sitoutunut kuuteen oksidi-ioniin muodostaen oktaedrimäisen rakenteen. Reniumtrioksidi on hyvä sähkönjohde ja sen resistiivisyys pienenee lämpötilan laskiessa. Yhdisteen sähkönjohtavuus johtuu siitä, että reniumin d-orbitaalilla sijaitseva elektroni on delokalisoitunut yhdisteessä.
Valmistus

Reniumtrioksidia voidaan valmistaa reniumheptaoksidista pelkistämällä hiilimonoksidin avulla. Toinen tapa yhdisteen valmistamiseen on reniumheptaoksidin kuumennus reniummetallin kanssa.
Tornion Uutiset

Lehden näytenumeron etusivu.
Tornion Uutiset oli Torniossa vuosina 1905–1912 ilmestynyt sanomalehti.
Tornio-lehden lakkauttamisen jälkeen vuonna 1901 Tornion kaupunki oli jäänyt vaille omaa sanomalehteä. Vuonna 1905 lehtiä alkoi ilmestyä kaksikin, Tornion Lehti ja vaatimattomampi Tornion Uutiset. Kilpailijaansa verrattuna Tornion Uutiset oli suunnattu selvemmin maaseutuväestölle. Vuoden 1905 suurlakon jälkeen se julistautui linjaltaan suomenmieliseksi, kansanvaltaiseksi ja perustuslailliseksi. Kyseessä ei kuitenkaan ollut poliittinen lehti, vaan pikemmin julkaisijansa Gustaf Adolf Ryynäsen liikeyritys. Yhdestä kolmeen kertaan viikossa ilmestynyt Tornion Uutiset lakkasi taloudellisesti kannattamattomana.
Aiheesta muualla

Tornion Uutiset digitoituna kansalliskirjastossa
Reniumheptoksidi

| Reniumheptoksidi |
| --- | --- |


Tunnisteet
CAS-numero:  1314-68-7
PubChem CID:  123106
Ominaisuudet
Molekyylikaava:  Re2O7
Moolimassa:  484,42
Ulkomuoto:  Keltainen kiteinen aine
Sulamispiste:  300,3 °C
Kiehumispiste:  360 °C
Tiheys:  6,103 g/cm3
Liukoisuus veteen:  Liukenee veteen
Reniumheptoksidi eli renium(VII)oksidi (Re2O7) on renium- ja oksidi-ionien muodostama epäorgaaninen ioniyhdiste. Yhdistettä voidaan käyttää katalyyttinä orgaanisen kemian synteeseissä sekä valmistettaessa muita reniumyhdisteitä ja metallista reniumia.
Ominaisuudet

Huoneenlämpötilassa reniumheptoksidi on keltaista kiteistä ainetta. Yhdiste on stabiilein reniumin oksideista, eikä hajaannu kuumennettaessa toisin kuin muut reniumin oksidit. Reniumheptoksidi liukenee veteen ja liuos on hapan muodostuvan perreniumhapon vuoksi. Yhdiste liukenee myös kohtalaisesti etanoliin ja hyvin esimerkiksi asetonitriiliin, tetrahydrofuraaniin ja pyridiiniin. Yhdiste sublimoituu suhteellisen helposti kuumennettaessa. Reniumheptoksidin kiderakenne koostuu toisiinsa linkittyneistä ReO4- ja ReO6-yksiköistä, jotka muodostavat kaksoiskerrosrakenteen. Reniumheptoksidi on Lewis-happo ja muodostaa additiokomplekseja useiden Lewis-emästen kanssa.
Valmistus ja käyttö

Reniumheptoksidia voidaan valmistaa kuumentamalla reniumin mineraaleja, metallista reniumia tai reniumtrioksidia tai reniumdioksidia happivirrassa. Mineraaleja kuumennettaessa yhdiste voidaan erottaa savukaasujen joukosta johtamalla kaasut veteen, jolloin muodostuu perreniumhappoa sisältävä liuos. Tästä reniumheptoksidi voidaan erottaa haihduttamalla vesi pois ja tarvittaessa puhdistaa sublimoimalla.
Reniumheptoksidia voidaan käyttää katalyyttinä pelkistettäessä orgaanisia yhdisteitä vedyttämällä, allyylialkoholijohdannaisten, oksiimien ja amidien dehydraus- ja toisiintumisreaktioissa, hapettavissa syklisointireaktioissa ja alkeenien metateeseissä. Lisäksi siitä voidaan valmistaa reniumia ja muita reniumyhdisteitä kuten metyylitrioksoreniumia.