stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Viitta ja Tikari (sarjakuvahahmo)

| Viitta ja Tikari |
| --- | --- |
Luoja(t):  Bill Mantlo & Ed Hannigan
Kustantamo:  Marvel
Ensiesiintyminen:  Peter Parker, the Spectacular Spider-Man #64 (maaliskuu 1982)
Henkilötiedot
Oikea nimi:   Viitta: Tyrone ”Ty” Johnson  Tikari: Tandy Bowen 
Ryhmäsidokset:   Ryhmä-X  Salaiset Kostajat  Karkurit  Uudet Soturit (vain Tikari)  Salaiset Puolustajat (vain Tikari) 
Voimat:   Viitta:  Teleporttaaminen peittämällä kohteen viittaa muistuttavalla pimeävoimalla  Kehon muuttaminen koskemattomaksi  Uhrien lähettäminen pimeävoiman ulottuvuuteen  Vainoharhaisuuden ja masennuksen manipulointi  Tikari:  Fyysisten tikareiden luominen valovoimasta  Ihmisten puhdistaminen korruptiosta ja riippuvuuksista  Parantaminen 
Viitta (engl. Cloak) (oikealta nimeltään Tyrone Johnson) ja Tikari (engl. Dagger) (oikealta nimeltään Tandy Bowen) ovat Marvel-kustantamon supersankarikaksikko. Hahmot loivat Bill Mantlo ja Ed Hannigan ja he esiintyivät ensi kerran lehden Peter Parker, the Spectacular Spider-Man numerossa 64 vuonna 1982.
Huhtikuussa 2016 Marvel Television toteutti hahmoille oman televisiosarjan Cloak & Dagger, jossa Aubrey Joseph näytteli Ty Johnsonia ja Olivia Holt näytteli Tandy Bowenia.
Fiktiivinen historia

Tyrone ”Ty” Johnson ja Tandy Bowen tapasivat toisensa ensi kertaa New Yorkissa. Tyrone oli 17-vuotias poika, joka karkasi Bostonista vanhempiensa Otis ja Adina Johnsonin luota, kun hän ei puhehäiriönsä vuoksi pystynyt estämään poliisia ampumasta ystäväänsä, jota oli erehdyksessä epäilty kaupan ryöstöstä. Tandy oli 16-vuotias tyttö rikkaasta perheestä Shaker Heightsista, Ohiosta, joka karkasi, koska hänen äitinsä Melissa Bowen oli liian kiireinen supermalliuransa vuoksi viettämään aikaa tyttärensä kanssa. Kun he tapasivat, Tyrone harkitsi alun perin vain varastavansa Tandyn käsilaukun, mutta eräs toinen varasti sen ensin ja Tyrone pysäytti varkaan. Tämän jälkeen Tyronesta ja Tandystä tuli läheisiä ystäviä. Tandy oli kuitenkin naiivi ja Tyrone päätti suojella häntä, kun hämäräperäiset miehet tarjosivat Tandylle turvapaikkaa. Kaksikko toimitetaan rikolliskemisti Simon Marshallille, joka käyttää Silvermanen ja Maggian määräyksestä kehitettyä synteettistä heroiinia voidakseen tappaa nuoria ihmisiä. Johnson ja Bowen kuitenkin selviävät huumeen vaikutuksista hengissä ja saavat supervoimat. Tyrone huomaa pystyvänsä käyttämään pimeyttä ja hänelle kehittyy riippuvuus käyttää sitä muihin, mutta se helpottaa aina valoa käyttävän Tandyn ollessa lähellä. Tyrone piilottaa varjoisan ulkomuotonsa viittamaisella ilmiöllä, jonka luo piettämällä pimeyteen Marshallin kätyrit, jotka Tandy puolestaan tappaa valosta luoduilla tikareillaan. Tyrone ja Tandy alkavat kutsua itseään ”Viitaksi ja Tikariksi”, vannoen taistelevansa huumeita vastaan ja auttavansa muita kotoaan karanneita teini-ikäisiä. He kohtaavat toimintansa aikana paikallisen papin Francis Xavier Delgadon sekä rikosetsivä Brigid O’Reillyn, jotka aluksi vastustavat heidän toimiaan, mutta ryhtyvät myöhemmin heidän liittolaisikseen.
Aiheesta muualla

Viitta Marvel.comissa (englanniksi)
Tikari Marvel.comissa (englanniksi)
Volakiás

Samarián rotko pohjoisesta nähtynä, Volakiás-vuori oikealla.
| --- | --- |
Sijainti:  Sfakiá, Chaniá, Kreeta, Kreikka
Vuoristo:  Lefká Óri
Korkeus merenpinnasta:  2 116 m
| --- | --- |
Koordinaatit:  fi 
muokkaa - muokkaa wikitekstiä - muokkaa Wikidataa
Volakiás (kreik. Βολακιάς) on vuori Lefká Óri -vuorilla Kreetan saarella Kreikassa. Sen korkeus on 2 116 metriä.
Volakiás-vuori sijaitsee Sfakián kunnassa Chanián alueyksikössä ja kohoaa Samarián rotkon länsipuolella. Sen luoteispuolella ovat Omalóksen ylätasanko ja Tourlí-vuori, ja itäpuolella Samarían rotkon toisella puolella Lefká Órin päämassiivi Páchnes-vuori mukaan lukien. Volakiáksen huipulle johtaa vaellusreitti Xylóskalosta eli samasta paikasta, josta Samarián rotkovaellus yleensä aloitetaan.
Grim

| Grim Dark Sarah |
| --- | --- | --- |

Studioalbumin tiedot
 Julkaistu: 17. heinäkuuta 2018
 Kesto: 55.48
 Levy-yhtiö: Napalm Records
Dark Sarahin muut julkaisut
| The Golden Moth 2018 | Grim 2020 | Attack of Orym 2023 |
Grim on suomalaisen sinfonisen metalliyhtye Dark Sarahin neljäs studioalbumi, joka julkaistiin 17. heinäkuuta 2020.
Kappaleet

My Name Is Luna – 1.59
The Chosen One – 5.22
Illuminate – 4.09
Melancholia – 6.28
Iceheart – 3.06
La Folie Verte – 5.05
The Wolf and the Maiden – 4.12 (feat. JP Leppäluoto)
The Hex – 4.12
All Ears! – 4.14
The Devil’s Peak – 5.11
Mörk – 7.30 (feat. Jasse Jatala)
The Dark Throne  – 4.19
Arvostelut

Inferno:
Aiheesta muualla

Grim Discogsissa. (englanniksi)
Albumi Grim Encyclopaedia Metallum -sivustolla (englanniksi)
Volkswagen Arena

| Volkswagen Arena |
| --- | --- |

Rakennuksen tiedot
Sijainti:  Wolfsburg, Saksa
Avattu:  13. joulukuuta 2002
Omistaja:  Wolfsburg AG
Hoitaja:  VfL Wolfsburg
Kenttä:  Luonnonnurmi
Kustannukset:  53 milj. €
Käyttäjät
 VfL Wolfsburg 
Katsojakapasiteetti
 30 000 
Lisää rakennusartikkeleitaArkkitehtuurin teemasivulla
Volkswagen Arena on Saksan Wolfsburgissa sijaitseva monitoimiareena. Se toimii jalkapallojoukkue Wolfsburgin kotistadionina.
Historia

Stadion avattiin 13. joulukuuta 2002 ja sen kapasiteetti on 30 000. Kauden 2008–2009 päätteeksi Wolfsburg juhli stadionilla historiansa ensimmäistä Saksan pääsarjamestaruutta, joka varmistui vasta viimeisellä sarjakierroksella.
15. syyskuuta 2009 stadionilla pelattiin ensimmäistä kertaa Mestarien liigaa, kun Wolfsburg kohtasi venäläisen TsSKA Moskovan. Wolfsburg voitti ottelun 3–1, Grafiten tehtyä hattutempun.
Historia > Tulevaisuus

Stadion on käytössä vuoden 2011 naisten MM-kilpailuissa, jotka järjestetään ensimmäistä kertaa Saksassa.
Villi Pohjola (elokuva)

| Villi Pohjola |
| --- | --- |
 Elokuvan juliste.
Ohjaaja:  Aarne Tarkas
Käsikirjoittaja:  Aarne Tarkas
Tuottaja:  Mauno Mäkelä
Säveltäjä:  Harry Bergström
Kuvaaja:  Esko Nevalainen
Leikkaaja:  Kauko Vuorensola
Lavastaja:  Kai Lappalainen
Pääosat:  Tapio Rautavaara   Elina Pohjanpää   Matti Oravisto   Aino-Maija Tikkanen
Valmistustiedot
Valmistusmaa:  Suomi
Tuotantoyhtiö:  Fennada-Filmi
Ensi-ilta:  30. syyskuuta 1955
Kesto:  101 minuuttia
Alkuperäiskieli:  suomi
Budjetti:  19 030 943 vmk
Seuraaja:  Villin Pohjolan kulta
Aiheesta muualla
IMDb 
Elonet
Infobox OKNimi-testi OK: 
Villi Pohjola on vuonna 1955 valmistunut Aarne Tarkaksen käsikirjoittama ja ohjaama suomalainen elokuva. Sen on tuottanut Fennada-Filmi.
Tapahtumien ajankohtaa ei elokuvassa määritellä, mutta sitä voisi kuvailla lännenelokuvia mukailevaksi seikkailuelokuvaksi Lapin maisemissa. Alkutekstit määrittelevät tapahtumien sijoittuvan Utopilan kaupunkiin Pohjolaan, paikkaan, jota ”ei kartoista ja tietosanakirjoista löydy”.
Elokuva sai kaksi jatko-osaa, Villin Pohjolan kulta ja Villin Pohjolan salattu laakso, molemmat vuodelta 1963. Jokaisen näistä tuotti eri yhtiö. Neljäskin osa oli suunnitteilla työnimellä Korven kostajat, mutta se jäi suunnitelmaksi.
Juoni

Karin Turkka (Elina Pohjanpää) saapuu kaupunkiin etsimään isänsä murhaajaa, joksi hän epäilee Tundra-Taunoa (Tapio Rautavaara). Oikea murhaaja on kuitenkin pormestari, joka on lavastanut Tundra-Taunon syylliseksi ja haluaa rikkauden Turkan kultavuoresta. Totuus paljastuu, ja Karin ja Tauno saavat toisensa.
Tuotanto

Sivuosissa näyttelee runsaasti nimekkäitä näyttelijöitä, muun muassa Lasse Pöysti, Leo Jokela, Leo Lastumäki, Spede Pasanen ja Ritva Valkama. Heidän lisäkseen elokuvaan oli hankittu avustajiksi Helsingin laitapuolen kulkijoita esittämään ”pesunkestäviä” kullankaivajia. Ensi-ilta oli 30. syyskuuta 1955.
Vastaanotto

Elokuva tuotti tekijöillensä neljän miljoonan markan tappiot vuoden 1955 rahassa.
Arto Pajukallion mukaan elokuva liikkuu parodisen komedian ja lajityyppi-ihailun välimaastossa. Sen ansiosta elokuva on kriitikon mukaan saanut hulluuden valoa, joka nostaa sen joidenkin silmissä kulttitasolle. Toisen kriitikon mukaan elokuva on parodiaksi turhan totinen ja kaavamainen, sillä ohjaaja ei ole saanut aineistoonsa riittävää etäisyyttä (Tv-maailma 19/2011).
Näyttelijät

| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
|  Tapio Rautavaara  | … |  Tundra-Tauno   |
|  Elina Pohjanpää  | … |  Karin Turkka   |
|  Matti Oravisto  | … |  nimismies   |
|  Aino-Maija Tikkanen  | … |  Maija, baarityttö   |
|  Uljas Kandolin  | … |  konstaapeli Hurja   |
|  Leo Jokela  | … |  korttihuijari   |
|  Jalmari Parikka  | … |  Musta-Pekka   |
|  Matti Tamminen  | … |  pormestari Markus   |
|  Lasse Pöysti  | … |  kapakkapianisti   |
|  Pentti Viljanen  | … |  hautausurakoitsija   |
|  Keijo Komppa  | … |  2. konna   |
|  Kauko Vuorensola  | … |  1. konna   |
|  Arttu Suuntala  | … |  6. konna   |
|  Matti Lehtelä  | … |  3. konna   |
|  Kauko Laurikainen  | … |  4. konna   |
|  Matti Kuusla  | … |  5. konna   |
|  Irma Seikkula  | … |  ilotyttö   |
|  Mirja Karisto  | … |  ilotyttö   |
|  Kai Lappalainen  | … |  baari-isäntä   |
|  Tuulikki Suomela  | … |  ilotyttö   |
|  Mauri Jaakkola  | … |  hautausurakoitsijan 2. apulainen   |
|  Rauha Puntti  | … |  ilotyttö   |
|  Eila Pehkonen  | … |  kapakkatyttö   |
|  Ritva Valkama  | … |  ilotyttö   |
|  Toivo Sahlström  | … |  pormestarin kätyri   |
|  Annikki Linnoila  | … |  ilotyttö   |
|  Yrjö Kaasinen  | … |  tunnistamaton rooli   |
|  Toivo Mäkelä  | … |  valokuvaaja   |
|  Leo Lastumäki  | … |  mies Utopilassa   |
|  Vili Kauko  | … |  konstaapeli Kare   |
|  Uolevi Lönnberg  | … |  pormestarin kätyri   |
|  Mauno Hyvönen  | … |  lentäjä   |
|  Seppo Karjalainen  | … |  mies Utopilassa   |
|  Pertti Pasanen  | … |  pormestarin kätyri   |
|  Lauri Lammela  | … |  pormestarin kätyri   |
|  Arto Mäkelä  | … |  hautausurakoitsijan 1. apulainen   |
|  Pentti Irjala  | … |  humalikko   |
|  Sakari Jurkka  | … |  kertoja   |
|  Leo Hildén  | … |  hirttokohtauksen kertoja   |
|  Aarne Tarkas  | … |  kullanhuuhtoja / pormestarin autonkuljettaja / pokerinpelaaja   |
|  Erkki Pajala  | … |  mies Utopilassa   |
Tekijät

Ohjaus: Aarne Tarkas
Tuotantojohto: Mauno Mäkelä
Käsikirjoitus: Aarne Tarkas
Kuvaus: Esko Nevalainen
Leikkaaja: Kauko Vuorensola
Äänitys: Gösta Salminen & Tuomo Kattilakoski
Musiikki: Harry Bergström
Lavastus: Kai Lappalainen
Naamiointi: Leo Jokela
Studiopäälikkö: Väinö Tulosmaa
Järjestäjät: Mauri Jaakkola, Uolevi Lönnberg & Aukusti Saarinen (teknillinen järjestäjä)
Kampaus: Eila Lehto
Kuvaussihteeri: Arto Mäkelä
Apulaisohjaaja: Kauko Vuorensola
Laulujen sanat: Asser Tervamäki
B-kuvaaja: Kauno Roininen
Orkesteri: Helsingin Teatteriorkesteri
Alkutekstit: Eka Karppanen
Valokuvaaja: Erkki Markko
Muusikot: Tapio Rautavaara (laulu) & Auvo Nuotio (laulu)
Tuotanto: Fennada-Filmi Oy, 1955
Hardturm-stadion

| Hardturm |
| --- | --- |

Rakennuksen tiedot
Sijainti:  Zürich, Sveitsi
Koordinaatit:  47°23′35″N, 8°30′17″E
Avattu:  1929
Remontoitu:  1934, 1968, 1986, 1998
Suljettu:  1. syyskuuta 2001
Purettu:  joulukuu 2008
Kenttä:  ruoho
Käyttäjät
 Grasshopper-Club Zürich 
Katsojakapasiteetti
 17 700 
Kentän mitat
 104 x 69 m 
Lisää rakennusartikkeleitaArkkitehtuurin teemasivulla
Hardturm on entinen jalkapallostadion Zürichissä, Sveitsissä. Stadion oli Grasshopper-Club Zürichin kotistadion. Hardturm oli yksi Sveitsin MM-kisojen pelipaikoista.
Stadion purettiin joulukuussa 2008. Sen tilalle on ollut suunnitelmissa rakentaa uusi stadion. Kesäkuussa 2018 päätös hankkeesta oli vielä kesken.
Stadion sai nimensä keskiaikaisesta Hardturm-rakennuksesta, Zürichin vanhimmasta rakennuksesta.
Hardware (täsmennyssivu)

Hardware voi tarkoittaa esimerkiksi:
Hardware, tietokonelaitteisto
Hardware (televisiosarja), brittiläinen tilannekomedia
Mark 13 – tarkoitettu tappamaan (engl. Hardware), vuoden 1990 elokuva
Hardware (albumi), heavymetal-yhtyeen Krokus studioalbumi
| --- | --- |
: Tämä on täsmennyssivu, joka luettelee monimerkityksisen käsitteen eri merkitykset tai useita eri henkilöitä. Artikkelisivuja, joiden nimessä tai tekstissä lukee ”Hardware”, voi hakea sivunnimihaulla, laajalla sivunnimihaulla tai tekstihaulla.
Vuoden sikateko

Vuoden sikateko on Suomen Sikayrittäjät ry:n vuosittain myöntama palkinto henkilölle tai yhteisölle, joka on toiminnallaan profiloitunut positiivisesti sika-alaa ja sikatalousyrittäjyyttä hyödyttävällä tai edistävällä tavalla.
Vuodesta 2006 jaettuun Vuoden sikateko -palkintoon liittyy Leo Karppasen tekemä tamminen puuveistos, joka kuvaa emakkoa imettämässä kahtatoista tyytyväistä porsasta. Palkinto luovutetaan kesäisin, usein maatalousnäyttelyn yhteydessä.
Palkittuja

| --- | --- |
Vuosi: Palkittu
2006: Eläintautien torjuntayhdistys ETT:n toiminnanjohtaja, eläinlääkäri Pirjo Kortesniemi.
2007: hattulalainen sianlihantuottaja Rita Wegelius. Tärkein palkinnon myöntöperuste oli tuottajan realistinen, mutta positiivinen esiintyminen maa- ja sikataloutta käsittelevissä asioissa eri tiedotusvälineissä.
2008: possutohtori, eläinlääkäri Katri Kaaro.
2009: Satafood Kehittämisyhdistys kuluttajille suunnatun sianlihan markkinointiviestintähankkeen, Possupedia-verkkosivuston tuloksellisesta johtamisesta.
2010: Snellman Oy. Palkintoa perusteltiin sillä, että Snellman oli pitkään profiloitunut tuottajakentässä hyvämaineisena yhteistyökumppanina ja etteivät yrityksen hyvä kannattavuus ja markkinoiden kilpailukykyisin tuottajahinta ole toisensa poissulkevia asioita.
2011: Helsingin Sanomat, joka sikayrittäjien järjestön mielestä on tuonut sikatalouteen liittyviä asioita monipuolisesti esille.
2012: iittiinen sikayrittäjä Ismo Eerola, joka on kehittänyt ennakkoluulottomasti lihaketjua pellolta pöytään.
2013: eläinlääkäri Camilla Munsterhjelm, joka on palkintotuomariston mukaan ollut keskeinen henkilö kansainvälisen Welfare Quality (WQ) -arvioinnin jalkauttamisessa suomalaisille sikatiloille.
2015: Timo Heikkilä Ruskolta. Hänestä kerrottiin silloin, että hän on ollut merkittävä taustavaikuttaja koko Suomen Sikayrittäjät ry:n toiminnan ajan.
2016: Kesko, koska yritys on edistänyt näkyvästi kotimaisen ruoan arvostusta.
2017: Johan Backlund. Palkintoperusteluissa hänen mainitaan olevan edelläkävijä uusien toimintatapojen ja erilaisten teknisten ratkaisujen käyttöönotossa Suomessa. Lisäksi kiiteltiin siitä, että hän jakaa saamaansa tietoa koko alaa hyödyttävästi.
2018: Metsästäjäliiton Kymen piiri. Heidät palkittiin, koska kannustavat paikallisia metsästysseuroja villisikakannan vähentämiseen Kaakkois-Suomessa, jottei afrikkalainen sikarutto (ASF) leviä Suomeen.
Villi Itä – kalevalainen rapsodia

| Villi Itä – kalevalainen rapsodia Piirpauke |
| --- | --- | --- |

Studioalbumin tiedot
 Julkaistu: 1986   (1987 saksalainen CD)
 Formaatti: LP-levy (JARO 4128 / ZEN 2004)   CD-levy (ZEN CD 2004 / 4128 / ABCD 9)
 Tuottaja(t): Sakari Kukko   Tauno Railo
 Tyylilaji: jazz, folk, maailmanmusiikki, progressiivinen rock
 Kesto: 38.11
 Levy-yhtiö: Sampo Records / Rockadillo   : Jaro
 Levymerkki: Rockadillo Records   : Jaro
Muut kannet
 Albumin takakansi.  Albumin saksalaisen CD-painoksen kansi.
Piirpauken muut studioalbumit
| Ilahu illalla 1984 | Villi Itä – kalevalainen rapsodia 1986 | Algazara 1987 |
Villi Itä − kalevalainen rapsodia on Piirpauke-yhtyeen seitsemäs studioalbumi vuodelta 1986.
Albumin ilmestyessä Piirpauke oli toiminut jo vuosikymmenen ajan ja ehtinyt muodostua käsitteeksi suomalaisessa musiikkikentässä yhdistäessään omaperäisellä tavalla jazziin ja popmusiikkiin suomalaisen kansanmusiikin ja maailmanmusiikin elementtejä.
Levyn alaotsikon mukaan kyseessä on kalevalainen rapsodia, albumin musiikki on tehty tilauksesta vuoden 1985 Kajaanin Runoviikon Sana ja sävel kalevalaisessa Kajaanissa -tapahtumaan, jolloin vietettiin Kalevalan 150-vuotisjuhlavuotta. Yhtyeen johtohahmo Sakari Kukko on kertonut, että musiikin lähtökohtana ovat karjalaiset ja inkeriläiset runosävelmät. Levyn lähes koko materaali on mukana myös Sakari Kukon vuonna 2000 ilmestyneellä albumilla Kalevala Spirit.
Albumi julkaistiin Saksassa Jaro Medienin toimesta vinyylilevynä nimellä The Wild East. Albumi julkaistiin myös Suomessa vinyylilevynä Rockadillo Recordsin toimesta sekä englanninkielisin (The Wild East) että suomenkielisin (Villi itä) kansin. Vuonna 1987 Jaro julkaisi albumista saksalaisen CD-painoksen yhteistyössä Rockadillo Recordsin kanssa.
Albumin kansikuvana toimii taidemaalari Akseli Gallen-Kallelan maalaus Sammon taonta vuodelta 1893.
Kappaleet

Kaikki kappaleet säveltänyt Sakari Kukko ja sanoitukset trad., ellei toisin mainita.
Kappaleet > A-puoli

Jumalan selän taakse – 2.42 (Into the Wilderness, sov. Sakari Kukko ja Tauno Railo)
Nuku, nuku nurmilintu – 2.54 (Lullaby, sov. Sakari Kukko ja Pekka Rechardt)
Kaik' mie ilot unohin, kaik' mie laulut lakkaelin – 4.04 (Forgotten Joys, Forsaken Songs, sov. Sakari Kukko ja Badu Ndjay)
Kenen kylä − Kuulin käen – 5.39 (The Journey, san. trad. ja Sakari Kukko, sov. Sakari Kukko, Badu Ndjay ja Tauno Railo)
Luonnon laki – 2.29 (The Law of Nature, säv. ja sov. Aku Nyyssönen)
Miksi meitä on niin vähän – 2.26 (So Few of Us, sov. Sakari Kukko ja Aku Nyyssönen)
Kappaleet > B-puoli

Maanitus – 5.05 (Temptation, sov. Sakari Kukko, Pekka Rechardt ja Badu Ndjay)
Ei mun laulella pitäisi – 2.40 (My Songs Remain in Darkness Hidden, sov. Sakari Kukko)
Vet et laula laulujani – 4.41 (I Shouldn't Be Singing, sov. Sakari Kukko, Pekka Rechardt ja Tauno Railo)
Muheva muuttuja – 4.31 (Rites of Passage, sov. Sakari Kukko ja Badu Ndjay)
Nyt mie jouvan laulamahan – 3.00 (Time of Joy, Time of Song, sov. Sakari Kukko ja Tauno Railo)
Kokoonpano > Piirpauke

Sakari Kukko - huilu, saksofonit, kosketinsoittimet, kantele, lyömäsoittimet ja laulu
Badu Ndjay - kitara, congat ja kitarasoolot (kappaleissa 3, 4 ja 7 sekä kappaleen "Maanitus" jälkimmäinen soolo)
Pekka Rechardt - kitara ja soolot (kappaleissa 2, 4, 9 ja 11 sekä kappaleen "Maanitus" ensimmäinen soolo)
Tauno Railo - basso ja laulu (kappaleissa "Kenen kylä - Kuulin käen ja "Nyt mie jouvan laulamahan")
Aku Nyyssönen - rummut, timbaalit, lyömäsoittimet ja laulu (kappaleissa "Kenen kylä - Kuulin käen ja "Nyt mie jouvan laulamahan")
Kokoonpano > Muut muusikot

Timo Itkonen - laulu (kappaleessa "Nyt mie jouvan laulamahan")
Kokoonpano > Tuotanto

Timo Itkonen - apulaistuottaja
Timo Järvinen - äänitys
Piirpauke - miksaus (BASE-studio)
Sakari Kukko - tuottaja
Tauno Railo - tuottaja
Perttu Näsänen - layout
Akseli Gallen-Kallela - etukannen kuva (Sammon taonta, öljymaalaus vuodelta 1893)
Douglas Siven - valokuva (etukansi)
Jouko Leskelä - takakannen kuva
Jyrki Näsänen - art director
Petri Karjalainen - lisätty teksti ja englanninkieliset otsikot
Gümse

| Гуьмсе  Гудермес |
| --- | --- |

 Tšetšenian sijainti, alla kaupungin sijainti Tšetšeniassa
 Гуьмсе  Гудермес
 Koordinaatit: 43°21′N, 46°06′E 
Valtio:  Venäjä
Tasavalta:  Tšetšenia
Piiri:  Gümsen piiri
Perustettu:  1800-luvulla
Kaupungiksi:  1941
Pinta-ala  ():  
 – Kokonaispinta-ala:  11 km²
Korkeus:  55 m
Väkiluku (2007)  ():  40 100
 – Väestötiheys:  3645.5 as./km²
Aikavyöhyke:  UTC+3 (MSK)
Postinumero:  366200–366209 
Suuntanumero(t):  +7 87152 
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Gümse (tšetšeeniksi Гуьмсе, ven. Гудермес, Gudermes) on kaupunki Gümsen piirissä Tšetšenian tasavallan itäosassa Venäjällä. Kaupunki sijaitsee Sölƶajoen varrella 36 kilometriä pääkaupungista Groznyistä itään.
Gustav Sjaastad

| Gustav Sjaastad> Norjan elinkeinoministeri |
| --- | --- |
 Gerhardsenin III hallitus 22. tammikuuta 1955 – 9. huhtikuuta 1959  
Edeltäjä:  Nils Handal
Seuraaja:  Kjell Holler
Norjan oikeusministeri
 Torpin hallitus 15. kesäkuuta 1954 – 22. tammikuuta 1955  
Edeltäjä:  Kai Birger Knudsen
Seuraaja:  Jens Christian Hauge
Suurkäräjäedustaja
 Pohjois-Trøndelagin vaalipiiri 1958–1961  
Pohjois-Trøndelagin maaherra
 1961–1964  
Henkilötiedot
Koko nimi:  Gustav Adolf Sjaastad
Syntynyt: 6. huhtikuuta 1902 Skogn, Norja
Kuollut: 7. toukokuuta 1964 (62 vuotta)
Ammatti:  juristi, poliitikko
Tiedot
Puolue:  Työväenpuolue
Kunnianosoitukset:  Pohjantähti-ritarikunta (1960)
Gustav Adolf Sjaastad (6. huhtikuuta 1902 Skogn – 7. toukokuuta 1964) oli norjalainen juristi ja työväenpuolueen poliitikko. Hän istui suurkäräjillä 1958–1961 ja toimi Norjan oikeusministerinä 1954–1955 sekä elinkeinoministerinä 1955–1959. Vuosina 1961–1964 hän oli Pohjois-Trøndelagin maaherra.
Aiheesta muualla

Gustav Sjaastad Norjan suurkäräjien verkkosivuilla (norjaksi)
Volapükinkielinen Wikipedia

Volapükinkielisen Wikipedian logo.
Volapükinkielinen Wikipedia on Wikipedian volapükinkielinen versio. Se perustettiin 24. tammikuuta 2004 ja se oli syyskuussa 2007 artikkelimäärältään järjestyksessä 15. suurin Wikipedia. 9. syyskuuta 2007 sinne oli luotu 108 789 artikkelia. Suuri artikkelimäärä selittyy bottien avulla automaattisesti luoduilla artikkeleilla Yhdysvaltain kaupungeista ja Euroopan kunnista. Kesäkuussa 2007 volapükinkielisessä  Wikipediassa oli vain noin 5 000 artikkelia. Näkökulmaa leimaa osin kieli: on muun muassa paljon artikkeleita 1800-luvun lopulla toimineista lukuisista volapükkerhoista, jotka muissa Wikipedian kieliversioissa eivät ylittäisi merkittävyyskynnystä.
| --- | --- |
6 000 000 +:  englanti (en) · cebuano (ceb)
2 000 000 +:  saksa (de) · ruotsi (sv) · ranska (fr) · hollanti (nl)
1 000 000 +:  venäjä (ru) · espanja (es) · italia (it) · egyptinarabia (arz) · puola (pl) · kiina (zh) · japani (ja) · ukraina (uk) · vietnam (vi) · waray-waray (war) · arabia (ar) · portugali (pt)
500 000 +:  persia (fa) · katalaani (ca) · serbia (sr) · indonesia (id) · korea (ko) · kirjanorja (no) · tšetšeeni (ce) · turkki (tr) · suomi (fi) · tšekki (cs) · unkari (hu) · tataari (tt)
200 000 +:  serbokroaatti (sh) · romania (ro) · minnan (zh-min-nan) · baski (eu) · malaiji (ms) · heprea (he) · esperanto (eo) · armenia (hy) · tanska (da) · bulgaria (bg) · kymri (cy) · uzbekki (uz) · selkoenglanti (simple) · slovakki (sk) · viro (et) · eteläazeri (azb) · valkovenäjä (be) · kazakki (kk) · kreikka (el) · minangkabau (min) · kroatia (hr) · liettua (lt) · galicia (gl) · urdu (ur)
100 000 +:  azeri (az) · sloveeni (sl) · ladin (lld) · georgia (ka) · uusnorja (nn) · tamili (ta) · thai (th) · hindi (hi) · bengali (bn) · makedonia (mk) · latina (la) · kantoninkiina (zh-yue) · asturia (ast) · latvia (lv) · afrikaans (af) · tadžikki (tg) · burma (my)
50 000 +:  malagassi (mg) · albania (sq) · marathi (mr) · bosnia (bs) · telegu (te) · oksitaani (oc) · bretoni (br) · taraškevitsa-valkovenäjä (be-tarask) · malajalam (ml) · alasaksa (nds) · swahili (sw) · kirgiisi (ky) · kurdi (ku) · lombardi (lmo) · jaava (jv) · länsipunjabi (pnb) · newar (new) · haiti (ht) · venetsia (vec) · piemonte (pms) · baškiiri (ba) · luxemburg (lb) · sunda (su) · iiri (ga) · islanti (is) · sleesia (szl) · soranî (ckb) · länsifriisi (fy) · tšuvassi (cv) · punjabi (pa)
20 000 +:  tagalog (tl) · ido (io) · aragonia (an) · wu-kiina (wuu) · zazaki (diq) · hausa (ha) · volapük (vo) · skotti (sco) · joruba (yo) · nepali (ne) · kannada (kn) · gudžarati (gu) · alemanni (als) · interlingua (ia) · kotava (avk) · krimintataari (crh) · baijeri (bar) · sisilia (scn) · igbo (ig) · bishnupriya manipuri (bpy) · ketšua (qu) · mongoli (mn) · bali (ban) · navajo (nv) · mingreli (xmf) · sinhali (si)
Wikipedia, vapaa tietosanakirja
Vuoden ruotsinsuomalainen

Vuoden ruotsinsuomalainen valitaan vuosittain Ruotsissa asuvista suomalaisperäisistä henkilöistä. Valitsijana toimii raati, johon ovat nimenneet edustajansa Sisuradio, Ruotsin television suomenkielinen toimitus, Ruotsin Suomalainen -lehti ja Suomen Tukholman-instituutti. Vuoden ruotsinsuomalaiset palkitaan Ruotsinsuomalaisten päivänä 24. helmikuuta Sveriges Radio Finskan gaalaohjelmassa.
Ruotsissa asuu kolmessa polvessa noin 710 000 suomalaistaustaista henkilöä, joista 450 000 ymmärtää tai puhuu suomea.
Elämäntyöpalkinto

2019: Esko Melakari, poliitikko
2020: Paula Ehrnebo, kielenhuoltaja
2021: Markku Huovila, pilapiirtäjä ja Erkki Vuonokari, Ruotsinsuomalaisten Arkiston johtaja