stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Ressu Mattila
Elämä Pihlajakadulla > Ensivaiheet Pihlajakadulla

Ressu nähtiin ensimmäistä kertaa tämän ollessa Delismossa asiakkaana. Kaupan omistaja Ismo Laitela hermostui pojalle tämän pudotettua pähkinöitä maahan. Hermostumisensa takia Ismo kärsi huonosta omastatunnosta, jonka takia Ismo päätti palkata Ressun töihin Delismoon. Tällöin Ressu valehteli nimekseen Esa Hongisto salatakseen oikean henkilöllisyytensä. Totuus paljastui Ismon ja Jutta Laitelan häissä, jonne Ressun äiti Salla saapui julistamaan totuuden Ismon salatusta lapsesta. Ismon oli pitkään vaikea suhtautua Ressuun omana poikanaan, ja kaksikko otti yhteen useita kertoja.
Pihlajakadulle saapumisensa jälkeen Ressu ihastui välittömästi silloiseen työkaveriinsa Aino Kaukovaaraan, mutta tämä kehotti Ressua hankkimaan ikäistään seuraa. Tämän jälkeen Ressu ihastui isänsä entisen vaimon tyttäreen Sanni Pohjoseen, mutta tämä torjui Ressun ja päätyi palaamaan yhteen entisen aviomiehensä Tale Taalasmaan kanssa.
Ressu muutti pian tutustuttuaan Ismoon tämän luo asumaan, mutta toistuvien riitojen ja erimielisyyksien takia hän muutti pian pois ja irtisanoutui töistään. Muutettuaan pois Ismon luota Ressu oli jonkin aikaa kodittomana. Tänä aikana Ressu asui ystävänsä Benjamin Taalasmaan isän Kari Taalasmaan autokorjaamolla ja elätti itsensä varastelemalla kalliita viinejä Aki Nikkisen yritykseltä. Ressun jäätyä kiinni viinivarkauksista hän muutti asumaan Taalasmaiden luo. Kun Ismo sai tietää poikansa asuvan Taalasmailla, pyysi hän Ressua muuttamaan takaisin luokseen.
Elämä Pihlajakadulla > Ressu tutustuu teiniporukkaan ja suhde Nellaan

Muutettuaan takaisin Ismon luo Ressu sai asiansa pian järjestykseen. Hän tutustui samassa talossa asuviin teineihin Benjamin Taalasmaahan, Viola Angervuohon, Nella Tammiseen, Severi Sieviseen sekä tämän silloiseen tyttöystävään Anna Ihalaiseen ja alkoi viettämään aikaa heidän kanssaan. Ressu kiinnostui etenkin Nellasta, joka oli jo aiemmin näyttänyt ihastuksen merkkejä. Aiemmin Ressu oli käyttänyt Nellan tunteita hyväkseen tehdäkseen silloisen ihastuksensa Aino Kaukovaaran mustasukkaiseksi. Nella ja Ressu päätyivät viettämään paljon aikaa yhdessä ja he olivatkin hyvin läheisissä tunnelmissa nuorten yhteisissä 18-vuotissyntymäpäiväjuhlissa, joiden aikana he pakenivat baarin WC-tiloihin, joista he jonkin ajan kuluttua palasivat hiukset sotkuisina. Nellan vanhemmat sekä Ressun isä Ismo eivät olleet innoissaan nähdessään kaksikon myöhemmin suutelemassa, mutta nuorten vakuutettua, että heidän välillään oli pelkästään ystävyyttä, jättivät heidän vanhempansa heidät rauhaan. Ressu ja Nella eivät ole sopineet varsinaisesta seurustelusta eikä Ressu ole varsinaisesti sanonut olevansa ihastunut Nellaan. Suudelmia on kuitenkin vaihdettu myös Ressun aloitteesta.
Jonkin ajan kuluttua Nella sai tietää olevansa raskaana omien sanojensa mukaan Ressulle. Severi paljasti asian epähuomiossa ollessaan humalassa, mutta Ressu luuli kuulleensa Severin kertovan, että Nellan olisi Ranskassa. Koska Ressu ei edelleenkään tiennyt Nellan odottavan lasta hänelle, päätyi hän illan päätteeksi sänkyyn Anna Ihalaisen kanssa.
Myöhemmin Nellan ja Severin tultua Ismon kaupalle ostamaan herkkuja elokuvaa varten Nella meni oksentamaan takahuoneeseen. Kalle kertoi aluksi vitsillä, että Nella voi olla raskaana. Lopulta Ressu sai tietää asiasta Nellan kerrottua raskaudestaan hänelle. Saman uutisen kuuli myös Ismo joka oli juuri palannut lapsuuden kodistaan Enosta.
Ressu ja Anna alkoivat myöhemmin seurustelemaan. Suhde ei ehtinyt kestää edes vuorokautta, kunnes Anna sai kuulla Nellan raskaudesta ja jätti Ressun. Tämän jälkeen Ressu ymmärsi haluavansa olla isä lapselleen. Hän päätyi kosimaan Nellaa, mutta kosinta keskeytyi, kun Ismo ja Lasse Sievinen pamahtivat paikalle ja Nella juoksi pois ovet paukkuen. Ressun kosittua Nellaa uudestaan Nella suostui ja pariskunta päätti mennä naimisiin.
Elämä Pihlajakadulla > Lähtö Pihlajakadulta

Nella ja Ressu aikoivat mennä naimisiin samana päivänä Nellan vanhempien kanssa, mutta häät keskeytyivät Evan ja Jirin ongelmien takia. Nella ja Ressu olivat aikeissa astella uudelleen alttarille, mutta Ressu ei kokenut olevansa valmis isäksi ja aviomieheksi, joten hän jätti Nellan kirjeellä hetkeä ennen vihkimistä. Ressu päätti lähteä Pihlajakadulta ja näin ollen olla osallistumatta lapsensa kasvatukseen.
Ystävyyssuhteet

Benjamin Taalasmaa: hyvä ystävä
Severi Sievinen: ystävä
Viola Angervuo: ystävä
Anna Ihalainen: ystävä
Rakkauselämä

Aino Kaukovaara: yksipuolinen ihastus Ressun puolelta, päättynyt
Sanni Pohjonen: yksipuolinen ihastus Ressun puolelta, päättynyt
Anna Ihalainen: yhden illan juttu ja lyhyt seurustelusuhde, päättynyt
Nella Tamminen: ex-kihlattu, suhde johti Nellan raskauteen, päättynyt
Muuta

Ressu on saanut nimensä äitinsä suosikkilaulajan Ressu Redfordin mukaan. Ressun äiti Salla tapasi Ressu Redfordin junassa matkatessaan pois Pihlajakadulta avioeronsa jälkeen.
| --- | --- |
Jaksot:  Jaksot | Erikois- ja päätösjaksot
Henkilöt:  Henkilöt | Poistuneet henkilöt
Paikat:  Tapahtumapaikat | Yritykset, tuotemerkit ja puolueet | Ullanlinna
Spin-off-sarjat:  Romeo & Rafael Desperados | Lillukanvarsia | Tuuliranta | Young Man, Cash Man | Young Girl, Dream Girl | Satula | Bikineitä ja timantteja | Pihlajakadun tuhmat tädit | Kämppä tyhjänä | Pihlajasatu | Pahainpäivä | Soppatykkimiehet | MC Taalasbiili | Rantabaari
Elokuvat:  Nightmare – painajainen merellä | Nightmare 2 – Painajainen jatkuu
Oheismateriaalit:  CD-kokoelma | Oheismateriaalit
Luettelo eduskuntaryhmää vaalikauden aikana vaihtaneista kansanedustajista

Luettelo eduskuntaryhmää vaalikauden aikana vaihtaneista kansanedustajista sisältää ryhmänvaihtajat aikajärjestyksessä. Vaalikauden aikana ryhmää vaihtaneet ovat ensimmäisessä listassa. Ne edustajat, jotka ovat siirtyneet vaalien jälkeen suoraan eri eduskuntaryhmään kuulumatta välillä siihen minkä puolueesta ovat tulleet valituiksi, on lueteltu alemmassa luettelossa. Edellisellä vaalikaudella eri ryhmään kuuluneet mutta vaaleissa toisen puolueen listoilta eduskuntaan valitut eivät ole tässä luettelossa.
Suoraan vaalien jälkeen eri ryhmään siirtyneet

Luettelon jäsenet ovat tulleet valituksi toisen puolueen listoilta, mutta liittyneet eduskunnassa eri ryhmään kuin muut puolueen kansanedustajat kuulumatta välillä puolueen omaan eduskuntaryhmään.
Ahvenanmaan maakunnan vaalipiiristä valitut ovat yhdessä RKP:n kanssa muodostaneet Ruotsalaisen eduskuntaryhmän. Heitä ei ole lueteltu alla.
| Kansanedustaja(t) | Lista |  | Eduskuntaryhmä | Tapahtui |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| Yrjö Kivenoja | kok. |  | IKL | IKL:n ryhmään 1. syyskuuta 1933 |
| Vappu Heinonen, Mikko Hult, Armas Härkönen, Urho Kulovaara, Valdemar Liljeström, Impi Lukkarinen, Martta Salmela-Järvinen, Aili Siiskonen, Aarre Simonen, Arvo Sävelä, Arvi Turkka, Vilho Turunen, Olli J. Uoti | sd. |  | TPSL | Vaalien jälkeen 22.7.1958 SDP:n opposition ryhmään, josta TPSL:n ryhmäksi 6.5.1959 |
| Laura Brander-Wallin | sd. |  | TPSL | SDP:n varasijalta TPSL:n ryhmään 9. helmikuuta 1962 |
| Esko-Juhani Tennilä | yhteislista |  | SKDL | hyväksyttiin SKDL:n ryhmään heti vaalien 1983 jälkeen |
Suolahden Tehtaat

Osakeyhtiö Suolahden Tehtaat oli Keski-Suomessa Suolahdessa vuosina 1918–1942 toiminut puunjalostusyritys.
Jyväskyläläinen konttoripäällikkö Arvi Kauppila ja muutamat keskisuomalaiset liikemiehet perustivat vuonna 1918 Oy. Suolahden Tehtaat-nimisen osakeyhtiön. Yhtiö osti 1911 perustetun Suolahden rullatehtaan varastoineen sekä Konginkankaan sahalaitoksen, joka siirrettiin Suolahteen. Yhtiön puunjalostustehdas tuhoutui koneineen tulipalossa 13. heinäkuuta 1919.
Suolahden tehtaiden suuri koivuvaneritehdas ja sen yhteydessä toimineet muut tehdaslaitokset rakennettiin vuosina 1918–1921. Tehtaan yhteydessä oli kolmiraaminen sahalaitos, puuseppä- ja ajokalutehdas, terva- ja tärpättitehdas sekä rakennusainehöyläämö. Vuonna 1920 tehtaiden palveluksessa oli 350 henkilöä. Vaneritehdas käynnistyi 22. kesäkuuta 1920.
Vaneritehdasta laajennettiin ja sen koneistoja uudistettiin 1929. Vuonna 1934 tehtaalle hankittiin 5-kerroksinen valssikuivaaja. Vuonna 1936 tehtaan vuosituotanto oli noussut 14&nbso;000 kuutiometriin ja vienti oli 12 800 kuutiometriä. Vientisatamaina olivat pääasiassa Rauma ja Kotka. Suolahden tehtaan laatikko-osasto valmisti tynnyreitä ja laatikoita ja lisäksi tehtaan yhteydessä oli tiilitehdas, joka tuotti vuonna 1936 miljoona tiiltä kotimaan markkinoille. Tehtailla oli noin 500 työntekijää. Suolahden tehtaat toimitti myös sähkön Suolahden kauppalalle.
Vuonna 1942 Rauma Oy:hyn fuusioitiin 1918 perustettu sahayhtiö Raahe Oy, 1918 perustettu Oy Suolahden Tehtaat, 1897 perustettu Reposaaren Höyrysaha Oy ja 1912 perustettu Pyhäjärven Saha Oy. Uusi yhtiö sai nimekseen Rauma-Raahe Oy. Tämä yhtiö fuusioitiin 1952 Repola-Viipuri Oy:n (perustettu 1943 yhdistämällä Repola Oy Pielisensuu, Sulka Oy, Viipurin Saha Oy ja Inkilän Saha Oy) kanssa Rauma-Repola Oy:ksi.
Vuonna 1986 Rauma Repola myi Suolahden koivuvaneritehtaan Metsäliitto Osuuskunnalle. Metsäliitto-yhtymään kuuluva Finnforest Oy alkoi vuonna 1994 rakentaa Suolahteen uutta havuvanerilinjaa. Linjan valmistuttua Suolahden tehtaasta tuli 270 000 kuutiometrin koivu- ja havuvanerituotantokapasiteetillaan Euroopan suurin vaneritehdas.
Metsä Woodin Suolahden vaneritehdas tuottaa nykyisin 35 000 m3 koivuvaneria ja 160 000 m3 havuvaneria. Työntekijöitä on 390.
Kirjallisuutta

Terho A. Könönen : 50 vuotta vanerin valmistusta Suolahdessa: Suolahden tehtaat 1920-1970. Suolahti 1970
Aiheesta muualla

Suolahden Tehtaat Oy:n digitoituja pienpainatteita Kansalliskirjastossa
Termohaliinikierto

Termohaliinikierto valtamerissä. Meren pintaa myöten kiertävä lämmin vesi on kuvattu punaisella ja syvemmällä kiertävä kylmä, suolainen vesi sinisellä.
Termohaliinikierto (termohaliinivirtaus, valtamerien lämpösuolavesikierto) on meriveden tiheyseroista johtuva veden kierto merissä syvävesien ja pintavesien välillä. Nimitys tulee sanoista thermo: lämpötila ja haline: suola. Veden tiheyserot johtuvat tavallisimmin sen lämpötilaeroista ja suolapitoisuuksien eroista: viileä ja suolainen vesi on raskaampaa kuin lämmin ja vähäsuolainen.
Valtamerissä on yleensä lämmintä, suolaista vettä lähellä pintaa ja sen alla kylmempää ja vähäsuolaisempaa vettä. Nämä eivät normaalisti sekoitu keskenään. On kuitenkin alueita, joissa suhteellisen viileän pintaveden suolapitoisuus kasvaa, kun siitä poistuu suolatonta vettä haihtumisen tai merijään muodostumisen takia. Tällaisilla seuduilla, jotka ovat lähellä maapallon napa-alueita, pintavedestä voi tulla niin tiheää että se valuu pohjaan. Pohjaan tunkeutuva vesi saa aikaan vaakasuuntaisen virtauksen joka jatkuu, kunnes saavuttaa alueita, joissa se pääsee kumpuamaan pintaan. Aiemmin ajateltiin että nousualueet sijaitsevat lähellä päiväntasaajaa Tyynessämeressä ja Intian valtameressä. Havainnot eivät kuitenkaan tue tätä käsitystä. Nykyisin ajatellaan että nousua tapahtuu vähitellen laajoilla alueilla, luultavasti pääosin Etelämannerta kiertävän merivirran yhteydessä mahdollisesti tuulen aiheuttamien virtausten tukemana.
NASA:n video termohaliinikierrosta.
Termohaliinikierto on hidas kiertoliike, jota on vaikea erottaa valtamerten yleisestä kiertoliikkeestä. Siksi sen mittaaminen tai tarkka mallintaminen on vaikeaa. Laskeva liike on helpompi havaita, Pohjois-Atlantilla ja Etelämerellä näkyy miten kylmä vesi painuu lämpimämmän veden seassa syvyyksiin. Nousuliikkeen piirteitä on vaikeampi havaita, ja suuri osa termohaliinikiertoon liittyvästä epävarmuudesta tulee siitä, että ei tarkkaan tiedetä, missä vesi nousee ylöspäin ja miten se palaa laskualueille.
Termohaliinikierto on tärkeä ilmaston kannalta koska se tuo lämpöenergiaa tropiikista napa-alueille. On arvioitu että sen osuus on noin neljäsosa koko ilmakehän ja valtamerten yhteenlasketusta lämmönsiirrosta. Nousualueet ovat tärkeitä merten eliöstölle, koska niillä nousee ravinteita pintavesiin. Ilmaston lämpenemisen ja siihen liittyvien makean veden tasapainon muutosten ajatellaan muuttavan termohaliinikiertoa.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Termohaliinikierto Wikimedia Commonsissa
Ilmastonmuutos ja ilmaston lämpeneminen
| --- | --- |
Syyt:   Kasvihuoneilmiö  Kasvihuonekaasu  Hiilidioksidi  Metaani  Auringon aktiivisuus  Ilmaston viileneminen  Milankovićin jaksot  Vulkanismi  Laattatektoniikka  Termohaliinikierto 
Vaikutukset:   Ilmastopakolaisuus  Merien happamoituminen  Merenpinnan nousu  Tulvat  Sadannan muutokset  Kuivuuskaudet  Lämpöaallot  Äärimmäiset sääilmiöt  Trooppiset hirmumyrskyt 
Tiede:   Hallitustenvälinen ilmastopaneeli IPCC  Ilmastoherkkyys  Ilmastomalli  Palautekytkennät  Kaupunkisaarekeilmiö  Keskiajan lämmin kausi  Pieni jääkausi  Hiilinielu  Otsonikato  Historialliset vaikutukset 
Keskustelu ja politiikka:   Hillitseminen  Hinku-verkosto  Sopeutuminen  Kioton sopimus  Kööpenhaminan ilmastokokous  UNFCCC  Päästökauppa  Sternin raportti  Uusiutuva energia  Energiansäästö  Oregonin vetoomus  Energiapolitiikka  Euroopan unionin energiapolitiikka  Suomen energiapolitiikka  Kiinan energiapolitiikka
Tesvisio

| Tesvisio |
| --- | --- |
 Tesvision logo vuodesta 1960 vuoteen 1965
Lähetykset alkoivat:  21. maaliskuuta 1956
Lähetykset loppuivat:  6. maaliskuuta 1965
Omistaja:  Tekniikan edistämissäätiö (1956–1959),  Oy Tesvisio Ab (1960–1964),  Oy Yleisradio Ab (1964–1965)
Maa:   Suomi
Näkyvyysalue:  Helsinki, Turku, Tampere
Aiemmin:  TV-kerho (1956) TES-TV (1957–1960)
Rinnakkaiskanava(t):  Tamvisio, Turun TES-TV
Infobox OKNimi-testi OK: 
Tesvision kameramies työssään.
Tesvisio (alkujaan TES-TV) oli Suomen ensimmäinen televisiokanava, joka lähetti ohjelmia vuosina 1955–1965. Kanavan juuret ovat Radioinsinööriseuran vuonna 1954 perustaman televisiokerhon kaapelitelevision koelähetyksissä, joilla eri puolille Helsinkiä lähetettiin tuote-esittelyjä. Kanava oli luonteeltaan kaupallinen, joten sillä lähetettiin mainoksia ja kustannettuja ohjelmia.
Tesvision näkyvyysalue oli hyvin rajallinen. Aluksi sen lähetyksiä voitiin seurata vain pääkaupunkiseudulla, myöhemmin näkyvyys laajeni myös Turkuun ja Tampereelle. Sen sijaan 1957 perustettu MTV saavutti Yleisradion verkon vuokralaisena huomattavasti laajemman yleisön. Niinpä Tesvision oli miltei mahdotonta taistella mainostajista MTV:n kanssa.
Historia

Televisiokerho teki Suomen ensimmäisen langattoman tv-lähetyksen 20. huhtikuuta 1955. Ensimmäinen julkinen lähetys taas tapahtui 24. toukokuuta. Sen ohjasi ja juonsi Lasse Pöysti. Englantilainen Mr. Watson hypnotisoi ja Erkki Harjama esitti sääkatsauksen. Lisäksi ensimmäisessä ohjelmassa esiintyivät Maikki Länsiö, Birgitta Ulfsson-Pöysti, Nils Brandt sekä Kipparikvartetti ja Retuperän WBK. Kanava toimi aluksi Teknillisen korkeakoulun toimiluvalla. Lähetysten taloudellinen toiminta vakiintui, kun Tekniikan edistämissäätiö ryhtyi tukemaan toimintaa vuonna 1956.
Säännölliset lähetykset aloitettiin 21. maaliskuuta 1956. Vuoden 1957 alusta kanava otti nimekseen TES-TV. Merkittävä osa kanavan ohjelmistosta oli mainoksia ja sponsoroitua ohjelmaa. Teknillisen korkeakoulun tiloissa toimittiin vuoteen 1959 asti, jolloin alettiin pohtia kanavan kaupallistamista.
Marraskuussa 1959 kanavaa varten perustettiin osakeyhtiö, ja kanavan nimeksi tuli seuraavan vuoden alussa Tesvisio. Vuonna 1963 näkyvyysalue laajeni Turkuun ja Tampereelle. Ohjelmaa esitettiin keskimäärin 28 tuntia viikossa, ja Tampereen paikallisyhdistyksestä juurensa saaneen Tamvision ohjelmia alettiin näyttää koko näkyvyysalueella.
Tesvision ohjelmakartta oli päivittäin vaihteleva. Esimerkiksi kevätkaudella 1962 lähetettiin uutislähetyksiä sunnuntaisin kello 18.20, maanantaisin kello 19.20 ja 21.05, tiistaisin 19.25 ja 21.55, keskiviikkoisin kello 18.25, 19.40 ja 21.15 sekä vuoroviikoin kello 22.15 tai 22.25. Torstaisin uutiset tulivat kello 18.45, perjantaisin ei lähetetty mitään ohjelmaa ja lauantaisin uutiset tulivat kello 19.25 ja 20.55. Lauantaisin lähetettiin tuolloin Helsingin Punavuoren Insinööritalon ravintolasta suora viihdeohjelma Hyvää iltaa, jota juonsi Kai Brunila. Sunnuntai-iltapäivisin Lenita Airisto veti ohjelmaa Laiva on lastattu. Tesvision muita kotimaisia ohjelmia olivat Levyraati ja Nuorten tanssihetki, ulkomaisia sarjoja Tohtori Kildare, Wagon Train, Donna Reedin show sekä Lucille Ballin Lucy ja minä.
Tesvisiolla alkoi olla taloudellisia ongelmia, joten Yleisradio osti sen ja Tamvision vuonna 1964. Tesvisio kuitenkin jatkoi vielä toimintaansa 6. maaliskuuta 1965 asti, minkä jälkeen silloinen Yleisradion TV-ohjelma 2 korvasi sen seuraavana päivänä. Helsingin Sanomien tv-ohjelmatiedoissa kanava ilmoitettiin Tesvision nimisenä viimeisen kerran sunnuntaina 28. helmikuuta 1965. Seuraavana päivänä alettiin käyttää nimeä TV-ohjelma 2. Tesvision studio Helsingin Ratakadulla siirtyi Yleisradiolle. Se muutettiin tuotantostudioksi maaliskuussa 1967, jolloin Pasilaan valmistui uudet tilat lähetysyksiköille.
Ohjelmia

| --- | --- |
 Uutiset  Päivän puheenaihe  Päivän pääkirjoitukset  Levyraati  Tupla tai kuitti  Totta toinen puoli  Alaston kaupunki  Donna Reed  Fred Astaire  Heikki ja Kaija  Miss Suomi  Miss Skandinavia :  Nuorten tanssihetki  Uutinen rahaksi  Tikankolo  Filmisilmä  Wagon Train  Tunnin tähtivisio  Tohtori Kildare  Lauantain lämpimäisiä  Viittä vaille kuus'  Iltahartaushetki  Maaseudulla tapahtuu  The Voice of Firestone
Kirjallisuutta

Lukkarinen, Vilho ja Nurmimaa, Väinö J.: Kun telkkari Suomeen tuli – TES-televisiotoiminnan historia.  Helsinki:  Kirjayhtymä, 1988.
Tesvision Nuorten tanssihetken kuvaukset.
Tietokonevirus

Tietokonevirus on haittaohjelma, joka monistaa itseään ja leviää tietokoneesta toiseen isännän eli dokumentin tai suoritettavan ohjelman mukana ihmisen toimen yhteydessä. Mato on toinen tunnettu haittaohjelmatyyppi, mutta toisin kuin virus leviää ilman isäntää eikä tarvitse ihmisen toimintaa sen levittämiseen.
Virukset voivat levitä esimerkiksi tietokoneverkon tai tiedontallennusvälineen mukana tulleen tiedoston kautta. Toisinaan virus on naamioitunut Bad Sectoriksi (levyeditorilla luettavuus erottaa tällaisen viruksen oikeasta vikakohdasta). Virus voi aiheuttaa haittaa myös vahingossa tai epäsuorasti esimerkiksi siten, että sen aiheuttama liikenne tukkii verkon heikoimpia kohtia tai lukitsee järjestelmiä salasanojen lukuisten avausyritysten takia. Pahimmillaan virus saattaa tuhota tietokoneen BIOS-muistin, jolloin tietokone ei enää käynnisty. Tietokoneviruksia vastaan on kehitetty erityisiä virustorjuntaohjelmia.
Luokitus

Tietokonevirukset voidaan jakaa niiden kohteiden mukaan tiedostoviruksiin, makroviruksiin, komentojonoviruksiin ja käynnistyslohkoviruksiin. Virukset voivat kuulua samanaikaisesti useaan eri ryhmään.
Tiedostovirukset tarttuvat suorituskelpoisiin tiedostoihin. Nämä leviävät tietokoneeseen, kun siinä suoritetaan viruksen saastuttama ohjelma. Komentojonovirukset puolestaan käyttävät leviämiseen järjestelmän tarjoamia komentojonoja. Makrovirukset leviävät erilaisten dokumenttien sisältämien makrojen mukana. Joskus makrot saattavat käynnistyä automaattisesti dokumentin avaamisen jälkeen, mikä mahdollistaa virukselle helpon tien saastuttaa tietokone. Käynnistyslohkovirukset puolestaan tarttuvat levykkeiden ja kiintolevyjen käynnistysalueelle, jolla on ohjelmakoodia, joka suoritetaan tietokoneen käynnistyessä. Levykkeellä oleva virus voi siirtyä koneeseen, kun tietokone avataan levykkeen kautta.
Toiminta

Viruksilla on yleensä yksi tai kaksi toimintavaihetta. Ensimmäisessä vaiheessa se pyrkii levittämään itsestään kopioita ja esimerkiksi kopioimaan itsensä tietokoneessa käytetyille levykkeille. Toisessa osassa virus aktivoituu, mutta kaikilla viruksilla ei ole aktivoitumisvaihetta, vaan osa viruksista pyrkii vain levittämään itseään. Jotkut virukset aktivoituvat jo leviämisensä yhteydessä. Virukset, jotka vain levittävät itseään, eivät käytännössä aiheuta varsinaisesti tahallista vahinkoa. Nekin voivat silti aiheuttaa yhteensopivuusongelmia, koneen toiminnan hidastumista ja tiedostojen tuhoutumisia.
Virusten aiheuttama yleisin haitta on tietojen hävittäminen. Virus voi esimerkiksi tyhjentää kiintolevyn nollaamalla tilavaraustaulukon, jolloin informaatio ei kuitenkaan ole fyysisesti kadonnut. Toinen tapa tuhota tietoa on kirjoittaa hiljalleen kiintolevylle roskakoodia. Tällöin tuhot saattavat olla suuria, sillä myös varmuuskopiotkin saattavat saastua.
Historia

Ensimmäisenä varsinaisena tietokoneviruksena pidetään vuonna 1982 kirjoitettua Elk Cloneria, joka levisi Apple II -tietokoneissa levykkeeltä toiselle Apple DOSissa. Elk Cloner syntyi sen tekijän Rich Skrentan mukaan käytännön pilana. Vanhin tunnettu IBM PC -yhteensopivien virus oli vuonna 1986 kirjoitettu (c)Brain, joka pyrki piiloutumaan matkimalla DOSin toimintoja. Ensimmäisen laajan matoepidemian Internetissä synnytti marraskuussa 1988 liikkeelle lähtenyt Morris-mato, joka levisi verkkoon liitetystä Unix-järjestelmästä toiseen.
Tietokoneverkkojen kehittyminen ja niiden laajamittainen käyttö 1990-luvun alussa lisäsi myös tietokoneviruksia kirjoittavien hakkereiden ja ohjelmoijien määrää. Ensimmäinen laajamittaista vahinkoa tehnyt tietokonevirus oli vuoden 1999 Melissa. Samoihin aikoihin tietokonekäyttäjät alkoivat keskittyä aikaisempaa enemmän virustorjuntaan. 2000-luvun alussa oli liikkeellä useita tunnettuja viruksia ja matoja, jotka levisivät verkoissa (muun muassa Blaster, SQL Slammer, Sobig ja Sasser). Mydoom-virus vahingoitti 2004 miljoonia koneita houkuttelemalla ihmisiä avaamaan erään sähköpostin liitetiedoston.
Kiristyshaittaohjelmat ovat uudempaa kehitystä, joissa tavoitteena on uhrin kiristäminen rahallisen hyödyn saamiseksi.
Madot ja virukset voidaan jakaa neljään aaltoon seuraavasti (vuonna 2004):
ensimmäinen aalto vuodesta 1979 1990-luvun alkuun
toinen aalto 1990-luvun alusta vuoteen 1998
kolmas aalto vuodesta 1999 vuoteen 2001
neljäs aalto vuodesta 2001 vuoteen 2004
Nämä aallot viittaavat kausiin, jolloin teknologiset trendit alkoivat ja ilmestyivät merkittävissä määrissä. Esimerkiksi kolmannessa aallot sähköpostin välityksellä leviävät virukset ja madot yleistyivät.
Erityisen tunnettuja viruksia

Joulukuusivirus
CIH
Iloveyou
Melissa
Brain
Aiheesta muualla

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
Ylen Elävä arkisto: Ensimmäinen nettimato kirvoitti viruskeskustelun Suomessakin
Ylen Elävä arkisto: Virusliiga-kaappaus tietokoneella
Virustorjunta on havainnut tietokoneella viruksen ja varoittaa siitä käyttäjää.
Des-duuriasteikko

Des-duurin etumerkintä, 5 alennusta
Yhden oktaavin Des-duuriasteikko.
Des-duuriasteikko on Desistä alkava sävelasteikko, jonka sävelet ovat Des, Es, F, Ges, As, B, C ja Des. Des-duurin rinnakkaismolli on b-molli ja muunnosmolli on teoreettinen des-molli, jota vastaa enharmonisesti cis-molli. Des-duurin subdominanttisointu on Ges-duurisointu ja dominanttisointu on As-duurisointu.
Des-duuria vastaa enharmonisesti Cis-duuri, jossa on seitsemän ylennystä.
Des-duurin etumerkintä eri nuottiavaimilla > Neljällä yleisimmällä avaimella

Neljällä yleisimmällä nuottiavaimella (diskantti-, altto-, tenori- ja bassoavain) on vakiintuneet standardit, miten niille kirjoitetaan etumerkit. Des-duurin etumerkit kirjoitetaan niille ylläolevin tavoin.
Tunnettuja sävellyksiä Des-duurissa

Chopin: Minuuttivalssi, op. 64, no. 1
Chopin: Preludi opuksesta 28, no. 15
The Killers: Mr. Brightside (Teknisesti D-duuri siten, että kitarat on viritetty puolikkaalla alaspäin.)