Rikhard Leijonamieli
Ristiretki > Rikhard ristiretkivaltioissa

Kyproksella Rikhard oli vastaanottanut sotilaallista apua Guido Lusignanilaiselta, joka oli Rikhardin isän serkun Sibyllan leski. Guido yritti saada takaisin vuonna 1187 menettämänsä Jerusalemin kuninkaan arvon vaikka hänen vaimonsa oli kuollut Akkon piirityksessä edellisvuonna. Guido toivoi saavansa tukea Rikhardilta, olihan hänen perheensä Rikhardin vasalleja Pointoussa. Hänen päävastustajansa hallitsijaksi oli Montferratin Konrad, Sibyllan sisarpuolen Isabellan toinen aviomies. Konradia, jonka Tyroksen puolustus oli pelastanut kuningaskunnan vuonna 1187, kannattivat Ranskan Filip, hänen serkkunsa Ranskan Ludvig VII:n poika sekä toinen serkku Itävallan herttua Leopold V. Rikhard taasen oli liittoutunut myös Humfried IV von Toronin kanssa. Tämä oli Isabellan ensimmäinen aviomies, josta Isabellan oli pakotettu ottamaan ero vuonna 1190. Humfried oli uskollinen Guidolle ja puhui sujuvaa arabiaa. Tästä syystä Rikhard käytti häntä tulkkina ja neuvottelijana.
Kuningas Rikhard saapui Akkoon kesäkuussa 1191. Hän onnistui joukkoineen valtaamaan kaupungin ja Konrad neuvotteli Saladinin kanssa antautumisesta. Kuninkaiden liput nostettiin ylös, mukaan lukien Itävallan lippu Englannin ja Ranskan ohella. Leopoldin (joka oli sukua Isaak Komnenokselle) teko oli sekä Rikhardin että Filipin mielestä härskiä julkeutta, olihan Leopold Pyhän saksalais-roomalaisen keisarikunnan alainen vasalli. Rikhardin miehet, tämän tietämättä tai tietäen, repivät Itävallan lipun tangosta ja heittivät sen Akkon linnoituksen vallihautaan. Se sai teosta suuttuneen Leopoldin jättämään ristiretken. Lopulta myös punatautiin sairastunut Filip lähti ristiretkeltä riideltyään Rikhardin kanssa Kyproksen asemasta (Filip halusi puolet saaresta) ja Jerusalemin kuningaskunnasta. Rikhard oli yllättäen jäänyt ilman liittolaisiaan.
Rikhard oli pitänyt 2 700 muslimia panttivankina saadakseen Saladinin täyttämään antautumisehdot. Filip ennen lähtöään oli uskonut omat vankinsa Konradille, mutta Rikhard pakotti tämän luovuttamaan vangit hänelle. Rikhard ei uskonut, että sotaretki hyötyisi vankijoukosta mukanaan ja niin kärsimättömänä ja hermostuksissaan määräsi kaikki vangit tapettaviksi.
Rikhard oli pakotettu hyväksymään Konrad Jerusalemin kuninkaaksi ja hän myi Kyproksen suojatilleen Guido Lusignanilaiselle. Kuitenkin vain muutama päivä kuninkaaksi valintansa jälkeen, 28. huhtikuuta 1192 salamurhaajat puukottivat Konradin kuoliaaksi ennen kuin hänet ehdittiin kruunata. Kahdeksan päivää myöhemmin Rikhardin oma veljenpoika Champagnen kreivi Henrik II nai leski Isabellan vaikka tämä odotti lasta Konradille. Murhaa ei koskaan ratkaistu, mutta Rikhardin osallisuutta epäiltiin vahvasti.
Rikhardin sotataktiikat toivat ristiretkeläisille menestyksen Akkon piirityksessä ja sitä seuranneessa marssissa etelään. 7. syyskuuta 1191 Rikhard löi Saladinin Arsufin taistelussa. Koska Ranskan kuningas oli poistunut vahvuudesta, Rikhard tajusi, että hänellä ei ollut toivoa pitää Jerusalemia hallussaan vaikka hän saisikin sen vallattua. Surullisena hän määräsi vetäytymisen ja vaikka oli vain muutaman kilometrin päässä kaupungista, hän ei halunnut luoda katsettaan kaupunkiin, koska hän oli luvannut katsella sitä vain valloitettuna. Muutamien vähäisempien Saladinin joukkoja vastaan käytyjen kahakoiden jälkeen Rikhard ja Saladin, molemmat tietoisina asemansa epävakaudesta, solmivat rauhan 2. syyskuuta 1192. Siinä Jerusalem pysyi muslimeilla, mutta kristittyjen sallittiin tehdä kaupunkiin pyhiinvaellusmatkoja. Viimeisenä tekonaan Rikhard yritti vallata Egyptin, joka oli Saladinille tärkeä tarvikkeiden lähde, mutta hän epäonnistui. Lopulta Rikhardilta alkoi loppua aika - hän tiesi sekä Filipin että veljensä Juhanan juonittelevan häntä vastaan. Rikhard poistui Pyhältä maalta 9. lokakuuta 1192.