stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Amundsen–Scott
Amundsen-Scottin aseman historiaa > Vanha asema, uusi kupoliasema ja uusin asema

Alussa asema oli hyvin kevytrakenteinen, myöhemmin lisättiin lauta- ja rautarakennetta, ja alkuperäistä asemaa laajennettiin vähitellen. 1960-luvun lopulla tuli esille tarve rakentaa uusi kupoliasema. Uuden aseman rakentaminen aloitettiin 1969 ja se valmistui vuonna 1975. Vuosina 1976–1977 Amundsen-Scottin asemalla paloi muutamia vain kesällä asuttavia Jamesway-telttoja, ja niistä koottu telttakylä hylättiin. Jameswayt otettiin käyttöön uudelleen 1981–1982. Jamesway-teltoissa on puukehikko, jota suojaa pressu, ja kohotettu lattia, joka on kankaan suojaama. Yhteen telttaan mahtuu 10 ihmistä. Teltan lämmitysuuni ei kykene talvella pitämään telttaa lämpimänä.[lähde? ] Ajan mittaan vanhat asemat hautautuvat lumeen. Nykyään vanha 1956–1957 rakennettu asema on hautautunut vaarallisen syvälle lumeen ja on luhistumispisteessä.[lähde? ] 2000-luvun alussa rakennettiin kokonaan uusi rakennus tolppien varaan. Tätä asemaa pystytään siirtämään korkeammalle niin, ettei asema uppoaisi aikaisempien asemien tapaan lumeen.[lähde? ] Talvella asema on nykyäänkin täysin eristyksissä ympäristöstä.
Jack F. Pauluksen lentoasema

Jack F. Pauluksen lentoasema on maailman eteläisin lentopaikka. Se palvelee Amundsen-Scottin tutkimusasemaa. Ainoa liikennöinti kentälle tapahtuu Lockheed C-130 Hercules -kuljetuskoneilla 1344 kilometrin päästä McMurdon tutkimusasemalta.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Amundsen–Scott Wikimedia Commonsissa
Amundsen-Scott ilmakuvassa tammikuussa 2005. Aseman takana näkyy maantieteellistä etelänapaa osoittava pieni kyltti. Hiukan kyltistä oikealle on lippujen ympäröimä niin sanottu seremoniallinen etelänapa.
Elin Fagerholm

| Elin Fagerholm |
| --- | --- |

Kansanedustaja
 5.9.1922–17.10.1923  
Ryhmä/puolue:  SSTP
Vaalipiiri:  Uusimaa
Henkilötiedot
Syntynyt: 25. toukokuuta 1886 Helsinki
Kuollut: 16. joulukuuta 1971 (85 vuotta) Helsinki
Ammatti:  konttoristi
Elin Vilhelmina Fagerholm (vuodesta 1926 Airamo, o.s. Lönngren, 25. toukokuuta 1886 Helsinki – 16. joulukuuta 1971 Helsinki) oli suomalainen poliitikko, joka toimi SSTP:n kansanedustajana vuosina 1922–1923. Fagerholmin kansanedustajakausi päättyi kesken, kun hänet vangittiin poliittisen toimintansa vuoksi ja tuomittiin yli kahden vuoden vankeusrangaistukseen. Fagerholm oli myös Suomen Sosialidemokraattisen Naisliiton puheenjohtaja vuosina 1918–1921.
Elämä

Helsingin Sörnäisten työläiskaupunginosassa syntynyt Fagerholm kävi kansankoulun ja kauppakoulun. Äidin kuoltua hän joutui jo nuorena huolehtimaan sisaruksistaan. Työväenliikkeeseen Fagerholm lähti vuonna 1903, jolloin hän liittyi Sörnäisten työväenyhdistyksen jäseneksi. Lokakuussa 1905 Fagerholm oli perustamassa STY:n naisosastoa. Vuonna 1907 hän sai työpaikan Osuusliike Elannon konttoristina.
Lokakuussa 1917 Fagerholm valittiin sosialidemokraattisen naisliiton liittotoimikuntaan. Sisällissodan tapahtumista Fagerholm pysytteli pääosin sivussa. Hänet valittiin ainoastaan punaisten muodostaman Helsingin kaupunginvaltuuston nimittämään talousvaliokuntaan muutamaa päivää ennen kansanvaltuuskunnan evakuointia Viipuriin. Sodan päättyessä Fagerholm oli Hilda Öbergin ohella ainoa naisliiton liittotoimikunnan jäsen, joka ei ollut vangittuna tai paennut maasta. Syksyn aikana hän ryhtyikin organisoimaan naisliiton toimintaa uudelleen Öbergin ja liittotoimikunnan varajäsenen Fiina Pietikäisen kanssa. Joulukuussa 1918 pidetyssä liittokokouksessa Fagerholm valittiin naisliiton puheenjohtajaksi.
Vuosikymmenen vaihtuessa Fagerholm jätti sosialidemokraatit ja lähti kommunistisen SSTP:n toimintaan. Joulukuussa 1920 Fagerholm valtasi naisliiton kommunisteille yhdessä Mimmi Kanervon, Fiina Pietikäisen ja Rosa Sillanpään kanssa. SSTP:n puolueneuvosto lakkautti järjestön hieman myöhemmin ja tammikuussa 1922 tilalle perustettiin naissihteeristö, johon hänet valittiin. Fagerholm toimi myös sihteeristön julkaiseman Työläisnaisen päätoimittajana 1922–1923.
SSTP:n puoluetoimikuntaan kuulunut Fagerholm oli ensimmäisen kerran pidätettynä poliittisen toimintansa vuoksi jo tammikuussa 1922. Kansanedustajaksi hänet valittiin saman vuoden heinäkuussa järjestetyissä eduskuntavaaleissa. Kesäkuussa 1923 Fagerholm pidätettiin uudelleen hänen allekirjoitettuaan SSTP:n julkaiseman kommunistisen rauhanjulistuksen. Syys–lokakuun vaihteessa tutkintovankeutta jatkettiin Etsivän keskuspoliisin määräyksestä niin sanottuun suureen kommunistijuttuun liittyen. Viimein kesäkuussa 1924 Turun hovioikeus tuomitsi Fagerholmin valtiopetoksen valmistelusta 2 vuoden 4 kuukauden kuritushuonerangaistukseen.
Fagerholm suoritti tuomionsa Hämeenlinnan naisvankilassa, josta hän pääsi ehdonalaiseen toukokuussa 1926. Vapauduttuaan Fagerholm ei enää lähtenyt politiikkaan, vaan jatkoi Elannon konttoristina vuoteen 1951 saakka.
Yksityiselämä

Leskeksi jääneen Elin Fagerholmin toinen puoliso oli näytelmäkirjailija Arvo Airamo, jonka kanssa hän avioitui 1926. Pariskunta on haudattu Hietaniemen hautausmaan uurnalehtoon.
Ester Hallio

Ester Hallio (aik. Jäntti, 18. lokakuuta 1895 Lapinlahti – 7. tammikuuta 1978) oli suomalainen taidemaalari.
Ester Hallio opiskeli Suomen Taideyhdistyksen piirustuskoulussa 1913–1917. Hän osallistui Suomen Taiteilijain näyttelyihin vuosina 1914, 1917, 1918 ja 1925.
Hallio oli opiskeluaikanaan syksyllä 1917 parapsykologisen rahasadeilmiön todistajana. Hänen Lönnrotin puistikko 5:ssä Glion talossa sijainneessa opiskelija-asunnossaan alkoi sataa kolikoita tuntemattomasta lähteestä huoneen lattialle. Hallio ja hänen opiskeljatoverinsa Inni Siegberg, Arttu Brummer ja Topi Vikstedt kuluttivat lopulta rahat (noin 20 markkaa) nuorten taiteilijoiden suosimassa Brondan kahvilassa kun kukaan ei tunnustanut niitä omikseen. Professori Arvi Grotenfelt tutki tapausta ja laati tapahtumista pöytäkirjan.
Aiheesta muualla

Suomalaisen kuvataiteen bibliografia : Ester Hallio
FBC Ostrava

FBC Remedicum Ostrava on tšekkiläinen salibandyseura joka pelaa Fortuna Extraligassa. FBC Remedicum Ostrava on perustettu 1993, mutta kolme ensimmäistä vuotta se toimi nimellä Dream team Ostrava.
Elämä on parasta huumetta

Elämä On Parasta Huumetta ry ruots. Livet Är Det Bästa Ruset rf) (EOPH) oli vuonna 1993 perustettu suomalainen järjestö, joka teki ehkäisevää päihdetyötä kouluissa, internetissä, matkapuhelimilla ja kohtasi vuorovaikutteisesti lapset, nuoret ja heidän vanhempansa. Elämä on parasta huumetta oli alun perin vuonna 1992 poliisihenkilöiden aloittama kampanja. Erilaiset kehittämishankkeet ja neuvontapalvelut olivat keskeinen osa yhdistyksen työtä. 1.1.2012 Elämäntapaliitto, Terveys ry ja Elämä On Parasta Huumetta ry yhdistyivät ja muodostivat Ehkäisevä päihdetyö EHYT ryn.
Aiheesta muualla

Yhdistyksen kotisivut (Arkistoitu – Internet Archive)
Yhdistyksen nuorille suunnattu kotisivu
FBC Liberec

| FBC Liberec |
| --- | --- |

Perustettu:  1994
Paikkakunta:  Liberec
Kotihalli:  SH Dukla Liberec, SH ZŠ Dobiášova
Värit:           
Miesten sarjataso:  Tipsport Superliga
FBC Liberec on tšekkiläinen salibandyseura. Se perustettiin vuonna 1994. Liberec sijoittui kaudella 2010-2011 Fortuna Extraligassa kahdeksanneksi.
Ester Lindgren

| Ester Lindgren> Henkilötiedot |
| --- | --- |
Koko nimi:  Ester Astrid Lindgrén
Syntynyt: 22. kesäkuuta 1895 Turku
Kuollut: 23. huhtikuuta 1983 (87 vuotta)
Ammatti:  näyttelijä
Aiheesta muualla
Elonet
Ester Astrid Lindgren (22. kesäkuuta 1895 Turku – 23. huhtikuuta 1983) oli suomalainen näyttelijä. Turusta uransa aloittanut Lindgren näytteli myös Tampereella, Porissa, Kuopiossa ja Varkaudessa.
Ura

Ester Lindgrenin vanhemmat olivat kauppias Josef Emil Lindgren ja Ester Lehtinen. Hän aloitti näyttämötaiteellisen uransa Turun Työväen Teatterissa 1915. Näyttämötyöhön häntä oli valmentanut muun muassa Elli Tompuri. Vuonna 1930 julkaistussa näyttelijähakuteoksessa Lindgreniä luonnehditaan termillä "luonnenäyttelijätär". Hänen roolejaan olivat esimerkiksi Kalervon emäntä (Kullervo), Martta (Nummisuutarit), Kaisa (Pohjalaisia) ja rouva Stockman (Kansanvihollinen).
Kokoillan elokuvissa Lindgren näytteli kolme sivuroolia. Elokuvat olivat Valentin Vaalan ohjaamia (Maaret – tunturien tyttö, Niskavuoren naiset, Nuori mylläri).
Etyyli

Erilaisia etyyliryhmiä. Järjestyksessä vasemmasta yläkulmasta: etyyliryhmä hiiliketjussa, etyyliradikaali, etyylialkoholi eli etanoli, etyylibromidi, etyyliasetaatti ja etyylimetyylieetteri.
Etyyli on orgaanisissa yhdisteissä esiintyvä sivuryhmä –CH2CH3. Sitä merkitään usein lyhenteellä Et. Etyyli voidaan ajatella etaaniksi (C2H6), josta puuttuu yksi vetyatomi.
Egyptin alle 23-vuotiaiden jalkapallomaajoukkue

Egyptin alle 23-vuotiaiden jalkapallomaajoukkue on Egyptin jalkapalloliiton hallinnoima joukkue, joka edustaa Egyptiä jalkapallon kansainvälisissä kilpailuissa, kuten olympialaisissa. Egypti selvisi ensimmäisen kerran olympialaisiin vuonna 1920. Joukkueen paras saavutus olympialaisissa on neljäs sija vuoden 1928 kisoista, jossa se hävisi pronssiottelun Italialle. Egypti on voittanut myös kahdesti kultaa All-Africa Games kisoissa vuosina 1987 ja 1995. Lisäksi Egypti on voittanut pronssia vuoden 2011 alle 23-vuotiaiden Afrikan-mestaruuskilpailuissa.
Valmentajat

Hany Ramzy (2010–)
Aiheesta muualla

Egyptin olympiamaajoukkue Goalzz sivustolla (englanniksi)
Elin Munsterhjelm

Elin Vega Munsterhjelm (3. elokuuta 1880 Varkaus – 20. kesäkuuta 1964 Turku) oli suomalainen opettaja ja lastenkirjailija, joka julkaisi kirjoja myös nimillä Elin Munsterhjelm-Harva ja Elin Munsterhjelm-Holmberg.
Elin Munsterhjelmin vanhemmat olivat Tampereen pellavatehtaan konepajan johtaja, insinööri Carl Richard Munsterhjelm ja Hilda Cecilia Heerman. Elin Munsterhjelm toimi Hangon suomalaisen yhteiskoulun rehtorina 1906–1915 ja myöhemmin Helsingissä Suomalaisen tyttökoulun luonnonhistorian ja maantieteen opettajana. Hän oli naimisissa vuodesta 1914 sosiologian professori Uno Harvan (sukunimi vuoteen 1927 Holmberg) kanssa. Heidän poikansa oli Helsingin puhelinyhdistyksen toimitusjohtajana 1970–1987 toiminut vuorineuvos Martti Harva (1920–2010).
Teoksia

Nimellä Elin Munsterhjelm:
Lintupakinoita, kirjoittanut Regulus; sovitellen suomentanut Elin Munsterhjelm. Vanamon kirjoja 17.     Otava 1911
Havaintoja ja mietteitä kuuntelukäynniltäni Tukholmassa, teoksessa Hangon suomalainen yhteiskoulu lukuvuonna 1912-1913.   Hanko 1913
Eläinkohtaloita : kertomuksia nuorelle väelle, kuvitus Gust. Munsterhjelm.     Otava 1920
Lasten suosikkeja, kuvitus Gust. Munsterhjelm.     Otava 1925
Nimellä Elin Munsterhjelm-Holmberg
Kvaakeli-kvaa pahanteossa : variksenpojan seikkailuja, kuvitus Gust. Munsterhjelm.     Otava 1923
Nimellä Elin Munsterhjelm-Harva:
Esitelmä ihmisen suhtautumisesta luontoon : esitetty Salon naisten päivillä tammik. 26 p:nä 1930.   Forssa 1931
Koiria ja hevosia : tarinoita suosikkieläimistämme.    Otava 1955
Metsäkissa ja muita eläintarinoita nuorelle väelle, kuvitus Pertti Hammarberg.   Otava 1958
FC Araks Ararat

Football Club Araks Ararat  (arm. Արաքս Արարատ Ֆուտբոլային Ակումբ) oli jalkapalloseura Araratin kaupungista. Maansa mestaruuden Araks voitti vuosina 1998 ja 2000. Armenian cupin seura voitti vuosina 1998 ja 1999. Seura lakkautettiin vuonna 2001.
FC Aris Bonnevoie

Football Club Aris Bonnevoie tai Football Club Aris Bonneweg oli jalkapalloseura Luxemburgin kaupungista. Bonnevoie perustettiin vuonna 1922. Se voitti kolmesti Luxemburgin mestaruuden. Mestaruudet ovat kausilta 1963–64, 1965–66 ja 1971–72. Luxemburgin cupin se voitti vuonna 1967. Aris Bonnevoie ja CS Hollerich fuusioituivat vuonna 2001 muodostaen CS Alliance 01:n.
Eevamaija Poijärvi

Eevamaija Poijärvi (28. joulukuuta 1932 Tampere – 9. maaliskuuta 2001 Tampere) oli suomalainen kirjailija. Hänelle myönnettiin mm. Väinö Linna -palkinto.
Poijärvi asui Tampereella ja Kurussa.
Tuotantoa > Romaanit

Perhosleikki (1973)
Miku (1975)
Tuotantoa > Novellikokoelmat, pakinat yms

Kuin sirkat pimeässä (1978)
Olkisormus (1984)
Lähemmäs heinää (1986)
Tuotantoa > Runokokoelmat

Aamuvalon viiltäessä (1981)
Tämän tähdenlennon ajan (1983)
Ajatuksin ja sormenpäillä (1988)
Tuotantoa > Näytelmät ja kuunnelmat

Kuin sirkat pimeässä (1974)
Tosikertomus (1980)
Kirje kummityttäreltä
Emil Autere

Emil Alarik Autere, sukunimi aik. Byskata (30. elokuuta 1890 Helsinki – 12. maaliskuuta 1944 Kiljavannummen parantola) oli suomalainen näyttelijä ja Suomen Kansallisteatterin taloudenhoitaja.
Puusepän perheeseen syntynyt Autere oli nuorena harjoittelijana rautateiden liikenneosastolla ja oli samaan aikaan mukana raittiusyhdistys Väinölän näytelmäseurassa. Hän opiskeli näyttämötaidetta opettajinaan Kaarola Avellan, Olga Poppius ja Pekka Alpo. Hän kävi myös opintomatkalla ulkomailla ja tutki "teattereiden taloudellisia ja käytännöllisiä menetelmiä" ulkomailla 22 teatterissa.
Autere oli näyttelijänä Tampereen Teatterissa 1909–1919 ja Suomen Kansallisteatterissa 1919–1927. Hänen näyttämöroolejaan olivat muun muassa Huotari Teuvo Pakkalan näytelmässä Tukkijoella, Olavi Klaunpoika Josef Julius Wecksellin näytelmässä Daniel Hjort, Harrin, Antin ja vallesmannin roolit Artturi Järviluoman näytelmässä Pohjalaisia sekä postimestarin rooli Nikolai Gogolin Reviisorissa. Ulkomaisen opintomatkansa ansiosta hänet nimitettiin 1927 Kansallisteatterin taloudenhoitajaksi ja johtokunnan sihteeriksi. Myöhemmin Autere toimi myös johtotehtävissä lukuisissa teatterialan järjestöissä. Autere kuoli 53-vuotiaana keväällä 1944 Kiljavannummen parantolassa.
Elokuvarooleja

Autere näytteli kolmessa Teuvo Puron ohjaamassa mykkäelokuvassa:
Ollin oppivuodet (1920), kasvatuslaitoksen katsastaja
Se parhaiten nauraa, joka viimeksi nauraa (1921), ylioppilas Martti Vaara
Anna-Liisa (1922), Kivimaan Johannes
FC Ashdod

Football Club Ironi Ashdod (hepr. ‏מועדון ספורט עירוני אשדוד‎) on jalkapalloseura Ashdodin kaupungista. Seura pelasi kaudella 2018–19 Israelin pääsarjassa Ligat ha’Alissa.
Esa I. Järvinen

Esa I. Järvinen (s. 26. heinäkuuta 1948 Kemi) on suomalainen toimittaja, kriitikko ja kirjailija.
Järvinen kävi Kemin lyseota ja oli mukana koulun Kwekino-elokuvakerhon toiminnassa. Hän on ollut toimittajana Lapin Kansa-lehdessä. Hänen tuotantoonsa kuuluvat muun muassa romaanit Kaartokadun nainen (1990), Kimppu haaveita (1995) ja Salaisuuksien miehet (2004). Järvisen tuotanto on tyylillisesti monimuotoista. Järvinen asuu Rovaniemellä.
Teoksia

Kaartokadun nainen : romaani. Pohjoinen, Oulu 1990
Tarinaniskijä Skiftesvik : 80-luvun kirjailijan synty ja vastaanotto. Pohjoinen, Oulu 1990
Kaaleja ahmateille ; kuvittanut Olli Vainio. WSOY 1994
Kimppu haaveita : romaani. Pohjoinen, Oulu 1995
Täysillä Piia!. WSOY 1995
Näyttelymatka : romaani. Pohjoinen, Oulu 1996
Salaisuuksien miehet : romaani. Minerva, Jyväskylä 2004
Aiheesta muualla

Esa I. Järvinen Rovaniemen kaupungin sivuilla
Egyptin 5. dynastia

Egyptin 5. dynastia oli muinaisen Egyptin vanhan valtakunnan aikainen hallitsijasuku. Se hallitsi vuosina 2465–2323 eaa.
Hallitsijat

| Nimi | Huomautus | Vuodet |
| --- | --- | --- |
| Userkaf | - | 2465 eaa. – 2458 eaa. |
| Sahura | - | 2458 eaa. – 2446 eaa. |
| Neferirkare Kakai | - | 2446 eaa. – 2426 eaa. |
| Sepseskara | - | 2426 eaa. – 2419 eaa. |
| Raneferef | - | 2419 eaa. – 2415 eaa. |
| Niuserra | - | 2415 eaa. – 2392 eaa. |
| Menkauhor Kaiu | - | 2392 eaa. – 2388 eaa. |
| Djedkare Isesi | - | 2388 eaa. – 2356 eaa. |
| Unas | - | 2356 eaa. – 2323 eaa. |
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Egyptin 5. dynastia Wikimedia Commonsissa
Emil Tuomi

Emil Aleksander Tuomi (31. heinäkuuta 1894 Kiikala – 4. maaliskuuta 1968 Kiikala) oli suomalainen toimitusjohtaja, toimittaja ja liitto- ja puoluetoimitsija. Hänet tunnettiin myös kirjoittajana ja runoilijana, jonka tuotantoa julkaistiin vasemmistolaisissa lehdissä.
Autoalan liiketoiminta ja yhdistystoiminta

Torpparin perheeseen syntynyt Tuomi kävi vain muutaman viikon kiertokoulua, mutta suoritti myöhemmin kansa- ja keskikoulun yksityisesti. Hän työskenteli kahdeksanvuotiaasta lähtien paimenena ja renkinä. Vuonna 1909 Tuomi tuli Perttelin pitäjään Haalin kartanon sepän apulaiseksi. Toimittuaan vielä Salossa hevosenkengittäjänä ja konepajatöissä Tuomi muutti Helsinkiin vuonna 1912 ja sai työpaikan viilarina. Helsingissä Tuomi toimi rakennusliikkeen palveluksessa ja vakinaisen palokunnan konemestarin apulaisena. Grahnin Mekaanisella Konepajalla erilaisten koneiden ja laitteiden korjaajana sekä Kone- ja Siltarakennus Oy:llä työtarkkailijana saavutetut ammatilliset kokemukset lisäsivät jo hänen runsasta metallialan ammattitaitoaan. Vuonna 1919 Tuomi jätti toistaiseksi metallialan keskittyen opintoihin sekä toimittajan töihin ja liitto- ja puoluetoimintaan.  Vuonna 1935 Tuomi oli perustamassa Jäähdyttäjätehdas Autokenno Oy -nimistä yhtiötä, jonka toimitusjohtajana ja johtokunnan puheenjohtajana hän toimi alusta alkaen. Toimensa ohessa hän teki joukon keksintöjä, joihin hänelle myönnettiin patentteja. Tuomi osallistui aktiivisesti alansa yhdistystoimintaan ja kuului muun muassa Autoalan Keskusliiton hallitukseen, toimi Autoalan Erikoiskorjaamoiden liiton puheenjohtajana, Autokorjaamoiden Oy:n puheenjohtajana sekä Suomen Autolehden toimittajana ja toimitussihteerinä.
Poliittinen toiminta

Vuonna 1910 Tuomi oli liittynyt sosialidemokraatteihin ja toimi muun muassa Sosialidemokraattiseen nuorisoliiton sekä Suomen Metalliteollisuustyöntekijäin Liiton järjestäjänä. Sisällissodan jälkeen Tuomi liittyi kommunistisen SSTP:n jäseneksi. Hän kuului puolueneuvostoon ja työskenteli puolueen julkaisemien Suomen Työmiehen, Sosialistisen Aikakauslehden ja Nuoren Työläisen päätoimittajana. Tuomi oli myös vuonna 1921 perustetun SKP:n sotilasjaoston Suomen byroon jäsen. Lisäksi hän kuului Työväen Urheiluliiton liittoneuvostoon ja Työväen Urheilulehden johtokuntaan.
Päätoimittajana Tuomi sai useita lyhyitä vankeusrangaistuksia painokannejutuissa, ja vuonna 1922 hänet tuomittiin kolmeksi vuodeksi kuritushuoneeseen niin sanotussa rauhanjulistajien jutussa. Vapauduttuaan Tammisaaren pakkotyölaitoksesta elokuussa 1925 Tuomi ryhtyi Työväenjärjestöjen Tiedonantajan toimittajaksi. Vuosina 1925-1927 hän työskenteli myös Sosialistisen Työväen ja Pienviljelijäin Vaalijärjestön eduskuntasihteerinä. Joulukuussa 1929 Tuomi oli perustamassa Suomen Työväen Vasemmistoryhmää, jonka kuusihenkiseen keskustoimikuntaan hänet valittiin. Keväällä 1930 perustetusta ”hoipertelijoiden” puoluetta valmistelleesta Sosialististen työväenyhdistysten keskuskomiteasta Tuomi sen sijaan jättäytyi pois pitäessään sitä "noskelaisena välipuolueena". Syksyllä 1929 Tuomi erosi myös Työväenjärjestöjen Tiedonantajan toimittajan tehtävistä ja siirtyi metallityöntekijäin liiton sihteeriksi.
Muu toiminta

Tuomi oli Suomen Siirtolapuutarhaliiton sihteerinä kolme vuotta ja liiton äänenkannattajan Siirtolapuutarha-lehden toimitussihteerinä saman ajan. Urheilussa Tuomen mieliharrastus oli kestävyysurheilu, muun muassa maratonjuoksu, jossa Tuomi saavutti tuloksia. Kalastus ja metsästys olivat Tuomen harrastuksia myöhemmällä iällä.
Teokset

Grönroos, Alarik ; Tuomi, Emil: Jyryn pakinat : muistojulkaisu 25-vuotisen toiminnan johdosta 1902–1927.  Helsinki:  Helsingin Jyry, 1927.
O’Flaherty, Liam: Yö petoksen jälkeen.  Suomentanut Emil Tuomi. Vaasa:  Yhteistyö, 1929.
Ester Erhomaa

Ester Erhomaa (oik. Ester Erholm, 18. kesäkuuta 1906 Rantasalmi – 22. joulukuuta 2001 Tampere) oli suomalainen kirjailija. Monet hänen teoksistaan kuvaavat lasten ja nuorten elämää, vaikka niitä ei ole tarkoitettu lasten luettaviksi.
Kirjailijantyönsä ohella hän toimi kansa- ja oppikouluopettajana vuosina 1924–1964.
Teokset

Suntion tyttö ja poika, romaani. 1947.
Kirjavan koiran kuja, romaani. 1950.
Hopeankirkas aika, romaani. 1957.
Vihreä valtakunta. 1963
Matleena ja päärynäpuu, romaani. 1964.
Jumala on matkoilla, romaani. 1966.
Kevätmorsian, romaani. 1970.
Matleena 1-6, tv-sarja. 1970.
Matleenan poika, romaani. 1972.
Jokivarren Sohvin parempi elämä, romaani. 1976.
Nokkoset herramme yrttitarhassa, romaani. 1977.
Minä, Aina Ilona..., romaani 1978.
Aksenjan onni, romaani. 1979.
Pelon siemenistä kasvaa vapaus : romaani. 1981.
Lapsuuteni maailmanloput : muistelma. 1983.
Lasiseinän takaa : muistelma. 1986.
Elämänkierre, romaani. 1988.
Palkinnot

Otavan palkinto 1954
Valistuksen palkinto 1963
Tampereen kaupungin kirjallisuuspalkinto 1977, 1984
FC Arouca

Futebol Clube de Arouca on jalkapalloseura Aroucan kaupungista. Seura pelaa kaudella 2024–2025 Portugalin korkeimmalla sarjatasolla Primeira Ligassa. Se on perustettu vuonna 1951 FC Porton alajaostona.
Elin Larsson

Elin Larsson vuonna 2009.
Elin Larsson (s. 5. marraskuuta 1984) on ruotsalainen saksofonisti. Hänellä on oma yhtye nimeltään Elin Larsson Group, joka on julkaissut kaksi albumia.
Elin Larsson on soittanut saksofonia 14-vuotiaasta lähtien. Vuonna 2005 hän aloitti opinnot Tukholman kuninkaallisessa musiikkikorkeakoulussa. Samana vuonna perustettu Elin Larsson Group on palkittu Ruotsissa muun muassa vuoden uutena artistina 2009 sekä vuoden jazzyhtyeenä 2011.
Diskografia

Elin Larsson Group
Live And Alive (2009)
Let You In (2011)
Aiheesta muualla

Elin Larsson Groupin kotisivut
Ettore Chimeri

| Ettore Chimeri> Henkilötiedot |
| --- | --- |
Syntynyt: 4. kesäkuuta 1924
Kuollut: 27. helmikuuta 1960 (35 vuotta)
Kansalaisuus:   Venezuela
Formula 1 -ura
Aktiivivuodet:  1960
Talli(t):  Maserati (yksityisesti)
Kilpailuja:  1
Maailman­mestaruuksia:  0
Voittoja:  0
Palkintosijoja:  0
Paalupaikkoja:  0
Nopeimpia kierroksia:  0
MM-pisteitä:  0
Ensimmäinen kilpailu:  Argentiinan Grand Prix 1960
Viimeinen kilpailu:  Argentiinan Grand Prix 1960
Ettore Muro Chimeri (4. kesäkuuta 1924 – 27. helmikuuta 1960) oli venezuelalainen Formula 1 -kuljettaja. Hän osallistui vain yhteen Grand Prix -kilpailuun, jonka hän keskeytti, eikä saavuttanut yhtään MM-pistettä. Chimeri lähti lähtöruudusta 21. Chimeri osallistui myös yhteen MM-sarjaan kuulumattomaan kilpailuun. Vuonna 1957 Chimeri ajoi myös maailmanlaajuisessa urheiluautoluokassa.
Chimeri kuoli Grand Premio Libertad -kilpailun harjoituksissa Camp Freedom -sotilaslentokentällä lähellä Havannaa. Hänen Ferrarinsa törmäsi heinäpaalien ja suojaavien teräsesteiden läpi, ja putosi lähes 50 metriä syvään syvänteeseen. Vaikka Chimeri oli vielä elossa, kun helikopteri lennätti hänet sairaalaan, kuoli hän myöhemmin iltapäivällä.
Formula 1 -tulokset

| Vuosi | Talli | Auto | 1 | 2 | 3 | 4 | 5 | 6 | 7 | 8 | 9 | 10 | Sijoitus | Pisteet |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 1960 | Ettore Chimeri | Maserati | ARG Kesk. | MON  | INDY  | DUT  | BEL  | FRA  | GBR  | POR  | ITA  | USA  | - | 0 |
Empresa de Cervejas da Madeira

Huurteinen Coral-pullo.
Empresa de Cervejas da Madeira on portugalilainen, Madeiran saarella toimiva panimo ja virvoitusjuomatehdas.
Coral on panimon olutmerkki. Juomatehdas valmistaa myös monia muita alkoholi- ja virvoitusjuomia, kuten Brisa ja Atlântida. Coral-olut tuotiin markkinoille vuonna 1969, ja se on vuosien mittaan saavuttanut kansainvälisessä Monde Selection -kilpailussa 15 kultamitalia. Coralin päämarkkina-alue on Madeiran saari, mutta sitä myydään myös sekä Manner-Portugalissa että tuontioluena Britanniassa, Australiassa sekä Angolassa.
Empresa de Cervejas da Madeira -panimon pääomistajana on sukuyhtiö Pestana Group 68 prosentin enemmistöosuudella.
Laadut

Coral Branca lager 5,3 %, vuodesta 1969
Coral Tónica stout 5,1 %, vuodesta 1969
Coral Sem Álcool Branca alkoholiton lager, vuodesta 2003
Coral Sem Álcool Tónica alkoholiton stout, vuodesta 2003
Aiheesta muualla

Yrityksen kotisivut (englanniksi)