stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Yliopistotutkinnot Suomessa
Tutkinnot koulutusaloittain > Psykologia

Psykologian alalla voi Suomessa suorittaa seuraavat yliopistotutkinnot:
psykologian kandidaatti (psykol. kand. ja PsK) (alempi korkeakoulututkinto)
psykologian maisteri (psykol. maist. ja PsM) (ylempi korkeakoulututkinto)
psykologian lisensiaatti (psykol. lis. ja PsL) (tieteellinen jatkotutkinto)
psykologian tohtori (psykol. toht. ja PsT) (tieteellinen jatkotutkinto)
Helsingin, Jyväskylän ja Turun yliopistoissa voi ylempänä korkeakoulututkintona suorittaa myös filosofian maisterin (fil. maist. ja FM) tutkinnon. Opetus on tällöin teoreettisempaa ja tutkintoon vaaditaan 120 opintopistettä psykologian maisterin 150 pisteen sijaan. Tämä tutkinto on suunnattu erityisesti lukion psykologian aineenopettajaksi tai tutkimusalalle suuntaaville.
Psykologian ylioppilas (psykol. yo.) on alan opiskelijasta käytetty nimitys.
Psykologiaa voi pääaineena opiskella:
Helsingin yliopistossa
Itä-Suomen yliopistossa
Jyväskylän yliopistossa
Oulun yliopistossa
Tampereen yliopistossa
Turun yliopistossa
Åbo Akademissa
Psykologian maisterin tutkinnon suorittanut voi hakea Valviralta laillistuksen, joka oikeuttaa harjoittamaan psykologin ammattia. Psykologia, psykiatria tai psykoterapeuttia ei tule sekoittaa toisiinsa. Psykologi on peruskoulutukseltaan psykologian maisteri. Psykiatri taas on psykiatriaan erikoistunut lääkäri, ja psykoterapeutti on puolestaan joko psykologi tai psykiatri tai muun soveltuvan ammatin harjoittaja, esimerkiksi sairaanhoitaja tai teologi, joka on suorittanut perustutkintonsa lisäksi psykoterapeuttikoulutuksen. Psykoterapeutin nimikesuojatun ammattinimikkeen käyttämisen edellytyksenä on yliopiston tai yliopiston yhdessä muun kouluttajaorganisaation kanssa järjestämä psykoterapeuttikoulutus. Koulutuksen pituus on yleensä 3–4 vuotta.
Psykologian maisterin tutkinnon suorittaneilla on mahdollisuus hakeutua myös erikoispsykologikoulutuksiin, jotka ovat vuodesta 2016 alkaen yliopistollisia erikoistumiskoulutuksia.
Psykologia esiintyy myös joidenkin muiden oppiaineiden nimissä, kuten sosiaalipsykologia, soveltava psykologia ja kasvatuspsykologia. Ne eivät kuitenkaan kuulu psykologian koulutusalaan, vaan esimerkiksi edellä mainituista kaksi ensimmäistä kuuluu yhteiskuntatieteelliseen ja jälkimmäinen kasvatustieteelliseen koulutusalaan.
Tutkinnot koulutusaloittain > Taideteollinen

Taideteollisen alan yliopistotutkintoja voi Suomessa suorittaa Aalto-yliopiston taiteiden ja suunnittelun korkeakoulussa ja Lapin yliopistossa.
Taideteollisella alalla voi Suomessa suorittaa seuraavat yliopistotutkinnot:
taiteen kandidaatti (tait. kand. ja TaK) (alempi korkeakoulututkinto)
taiteen maisteri (tait. maist. ja TaM) (ylempi korkeakoulututkinto)
taiteen lisensiaatti (tait. lis. ja TaL)
taiteen tohtori (tait. toht. ja TaT) (tieteellinen jatkotutkinto, johon voi liittyä myös taiteellisia osioita)
Lisensiaatintutkintojen myöntäminen lopetettiin Taideteollisessa korkeakoulussa vuonna 1999. Näin ollen ainoa mahdollinen jatkotutkinto on taiteen tohtorin tutkinto, myös Lapin yliopistossa.
Taideteollisen alan yliopistotutkinnon suorittaneet voivat toimia kuvataiteilijoina, taideteollisuuden suunnittelijoina, kuten graafisina suunnittelijoina, teollisina muotoilijoina tai taideaineiden opettajina. Osa toimii myös tutkijoina tai erilaisissa kulttuurialan virkamies- ja asiantuntijatehtävissä.
Taideteollisella alalla oleva kuvataidekasvatuksen koulutusohjelma antaa pätevyyden toimia muun muassa peruskoulun ja lukion kuvataiteen opettajana. Taidekasvatuksen oppiaine Jyväskylän yliopistossa (humanistinen koulutusala) ei nimestään huolimatta anna tätä pätevyyttä.
Tutkinnot koulutusaloittain > Teatteri ja tanssi

Teatterin ja tanssin alalla myönnetään seuraavia tutkintoja:
teatteritaiteen kandidaatti (teatt. kand. ja TeK) (alempi korkeakoulututkinto)
teatteritaiteen maisteri (teatt. maist. ja TeM) (ylempi korkeakoulututkinto)
teatteritaiteen lisensiaatti (teatt. lis. ja TeL) (tieteellinen tai taiteellinen jatkotutkinto)
teatteritaiteen tohtori (teatt. toht. ja TeT) (tieteellinen tai taiteellinen jatkotutkinto)
tanssitaiteen kandidaatti (tanssit. kand. ja TanssitK ja TansK) (alempi korkeakoulututkinto)
tanssitaiteen maisteri (tanssit. maist. ja TanssitM tai TansM) (ylempi korkeakoulututkinto)
tanssitaiteen lisensiaatti (tanssit. lis. tai TanssitL tai TansL) (tieteellinen tai taiteellinen jatkotutkinto)
tanssitaiteen tohtori (tanssit. toht. tai TanssitT tai TansT) (tieteellinen tai taiteellinen jatkotutkinto)
Teatteritaiteen tutkintoja myöntävät Taideyliopiston Teatterikorkeakoulu Helsingissä sekä Tampereen yliopisto. Tanssitaiteen tutkintoja myöntää ainoastaan Teatterikorkeakoulu.
Tutkinnot koulutusaloittain > Teknillistieteellinen

Teknillistieteellisiä yliopistotutkintoja Suomessa ovat:
tekniikan kandidaatti (tekn. kand. ja TkK) (alempi korkeakoulututkinto)
diplomi-insinööri (dipl.ins. ja DI) (ylempi korkeakoulututkinto)
arkkitehti (arkkit.) (ylempi korkeakoulututkinto)
maisema-arkkitehti (ylempi korkeakoulututkinto)
tekniikan lisensiaatti (tekn. lis. ja TkL) (tieteellinen jatkotutkinto)
tekniikan tohtori (tekn. toht. ja TkT) (tieteellinen jatkotutkinto)
Tekniikan lisensiaatin ja tohtorin jatkotutkintoja ovat suorittaneet diplomi-insinöörien lisäksi myös monet pohjakoulutukseltaan luonnontieteellisen alan filosofian maisterit. Kaikissa tekniikan alan yliopistoissa voidaan suorittaa myös filosofian tohtorin tutkinto, mutta ei filosofian lisensiaatin tutkintoa.
Tekniikan ylioppilas (tekn. yo.) on diplomi-insinööriopiskelijasta käytetty nimitys. Se ei siis ole tutkinto. Arkkitehdiksi tai maisema-arkkitehdiksi opiskelevaa voidaan vastaavasti kutsua arkkitehtuurin ylioppilaaksi tai arkkitehtiylioppilaaksi (arkkit. yo.), mutta virallisissa asiakirjoissa heistäkin käytetään nimitystä tekniikan ylioppilas. Katso myös teekkari.
Historiallinen teknillistieteellisen korkeakoulututkinnon nimi on myös insinööri (ins.). Aikoinaan Teknillinen korkeakoulu oli Suomen ainoa tekniikan alan koulutusta antava oppilaitos, ja diplomi-etuliite tuli käyttöön vasta kun insinöörejä alettiin kouluttaa myös opistoasteella (nyk. ammattikorkeakoulu). Toinen jo 1930-luvulla pois jäänyt teknistieteellinen korkeakoulututkinto on maanmittari. Nykyään alalle valmistuu maanmittaustekniikan diplomi-insinöörejä.
Teknillisiä tieteitä voi opiskella Aalto-yliopiston teknillisessä korkeakoulussa, Tampereen yliopistossa, Lappeenrannan–Lahden teknillisessä yliopistossa, Oulun yliopistossa, Turun yliopistossa, Vaasan yliopistossa sekä Åbo Akademissa. Vuoden 2021 syksystä alkaen teknillisiä tieteitä on voinut opiskella myös Jyväskylän yliopistossa ja syksyllä 2023 tekniikan alan koulutus alkaa myös Itä-Suomen yliopistossa (Teknillinen fysiikka Kuopiossa, Kestävät materiaalit ja tuotteet Joensuussa)
Tutkinnot koulutusaloittain > Teologinen

Teologian alalla voi Suomessa suorittaa seuraavat yliopistotutkinnot:
teologian kandidaatti (teol. kand. ja TK) (alempi korkeakoulututkinto)
teologian maisteri (teol. maist. ja TM) (ylempi korkeakoulututkinto)
teologian lisensiaatti (teol. lis. ja TL) (tieteellinen jatkotutkinto)
teologian tohtori (teol. toht. ja TT) (tieteellinen jatkotutkinto)
Tietty määrä teologisia opintoja on vaatimuksena sekä Suomen evankelis-luterilaisen että ortodoksisen kirkon papin virkaan. Lisäksi opintojen sisällöstä on määrätty erikseen. Piispan virkaan ei ole korkeampaa koulutusvaatimusta, mutta lähes kaikki luterilaisen kirkon piispat ovat olleet teologian tohtoreita.
Teologian maisterin tutkinto pätevöittää myös uskonnonopettajaksi tai muihin yhteiskunnallisiin tehtäviin riippuen tutkintoon kuuluvista muista opinnoista.
Aiemmin ylemmän korkeakoulututkinnon nimi oli teologian kandidaatti, ja maisterin arvo oli erikseen ostettavissa. Alalla oli silloin myös alempi korkeakoulututkinto, nimeltään ortodoksisen kirkkokunnan kanttori. Nykyään kaikki entiset kandidaatit saavat automaattisesti käyttää nimitystä maisteri. Vielä vanhempia ylemmän teologisen tutkinnon historiallisia nimityksiä ovat teologinen erotutkinto ja sacri ministerii -tutkinto.
Teologian alan tutkintoja myöntävät Helsingin ja Itä-Suomen yliopistot sekä Åbo Akademi. Ortodoksisen teologian koulutusta annetaan Itä-Suomen yliopistossa.
Tutkinnot koulutusaloittain > Terveystieteellinen

Terveystieteissä voi Suomessa suorittaa seuraavat yliopistotutkinnot:
terveystieteiden kandidaatti (terveystiet. kand. ja TtK)
terveystieteiden maisteri (terveystiet. maist. ja TtM)
terveystieteiden lisensiaatti (terveystiet. lis. ja TtL)
terveystieteiden tohtori (terveystiet. toht. ja TtT)
Vanhemmat käytöstä poistuneet tutkintonimikkeet ovat:
terveydenhuollon kandidaatti (terveydenh. kand. ja THK) (ylempi korkeakoulututkinto)
terveydenhuollon lisensiaatti (terveydenh. lis. ja  THL) (tieteellinen jatkotutkinto)
terveydenhuollon tohtori (terveydenh. toht. ja THT) (tieteellinen jatkotutkinto)
Terveydenhuollon kandidaatti saattoi tuolloin ostaa terveydenhuollon maisterin (terveydenh. maist. ja THM) arvon.
Terveystieteiden ylioppilas (aiemmin terveydenhuollon ylioppilas) on alan opiskelijasta käytetty nimitys. Se ei siis ole tutkinto.
Terveystieteitä voi opiskella:
Itä-Suomen yliopistossa
Jyväskylän yliopistossa
Oulun yliopistossa
Tampereen yliopistossa
Turun yliopistossa
Åbo Akademissa
Terveystieteiden opiskelijoilta vaaditaan yleisesti esimerkiksi soveltuvan alan ammattikorkeakoulututkinto.
Tutkinnot koulutusaloittain > Yhteiskuntatieteellinen

Yhteiskuntatieteellisen alan tutkinnoiksi lasketaan Suomen yliopistoissa seuraavat tutkinnot:
yhteiskuntatieteiden kandidaatti (yhteiskuntat. kand. ja YTK) (alempi korkeakoulututkinto)
yhteiskuntatieteiden maisteri (yhteiskuntat. maist. ja YTM) (ylempi korkeakoulututkinto)
yhteiskuntatieteiden lisensiaatti (yhteiskuntat. lis. ja YTL) (tieteellinen jatkotutkinto)
yhteiskuntatieteiden tohtori (yhteiskuntat. toht. ja YTT) (tieteellinen jatkotutkinto)
valtiotieteiden kandidaatti (valtiot. kand. ja VTK) (alempi korkeakoulututkinto)
valtiotieteiden maisteri (valtiot. maist. ja VTM) (ylempi korkeakoulututkinto)
valtiotieteiden lisensiaatti (valtiot. lis. ja VTL) (tieteellinen jatkotutkinto)
valtiotieteiden tohtori (valtiot. toht. ja VTT) (tieteellinen jatkotutkinto)
hallintotieteiden kandidaatti (hallintot. kand. ja HTK tai HK) (alempi korkeakoulututkinto)
hallintotieteiden maisteri (hallintot. maist. ja HTM tai HM) (ylempi korkeakoulututkinto)
hallintotieteiden lisensiaatti (hallintot. lis. ja HTL tai HL) (tieteellinen jatkotutkinto)
hallintotieteiden tohtori (hallintot. toht. ja HTT tai HT) (tieteellinen jatkotutkinto)
Tutkintonimikkeen valinta on yliopistokohtainen ja samaa pääainetta lukenut voi periaatteessa valmistua millä tahansa kolmesta nimikkeestä. Tutkintoa vielä suorittamattomasta opiskelijasta voidaan käyttää nimitystä yhteiskuntatieteiden ylioppilas (yht. yo.), valtiotieteiden ylioppilas (valt. yo.) tai hallintotieteiden ylioppilas (hall. yo.).
Aiemmin olivat kandidaatin tutkinnot ylempiä korkeakoulututkintoja ja maisterin arvonimi myönnettiin sitä anoneelle ylemmän korkeakoulututkinnon suorittaneelle, jonka tuli maksaa arvonimestä leimavero. Hallintotieteiden kandidaatin vanhempi tutkintonimike on hallinto-opin kandidaatti (hallinto-opin kand. ja HOK). Valtiotieteellisten tutkintojen nimessä on aiemmin ollut yksikkö, esimerkiksi valtiotieteen kandidaatti, mutta se on sittemmin muutettu monikkomuotoon.
Hallintotieteiden tutkintoja myöntävät Itä-Suomen yliopisto, Lapin yliopisto, Tampereen yliopisto sekä Vaasan yliopisto. Henkilöt, joiden tutkinnon nimi alkaa sanalla valtiotieteiden, ovat opiskelleet joko Helsingin yliopistossa, Turun yliopistossa tai Åbo Akademissa. Yhteiskuntatieteiden tutkintoja myöntävät Itä-Suomen, Jyväskylän, Lapin ja Tampereen yliopistot.
Suomalaisten ja yhdysvaltalaisten tutkintojen vastaavuudet

Seuraavat vastaavuudet ovat likimääräisiä:lähde?
kandidaatti (n. 3 v.): Bachelor:  B.A., LL.B., ...
maisteri (n. 5-v.) maisteri: Master: M.A., LL.M., M.S., M.Sc., M.S.E., A.M., S.M., ... MBA, MHA, MPA, MAL, MBOL, ...
LL (lääketieteen lisensiaatti): Doctor of Medicine (MD)
tohtori: PhD, D.Sc., D.Phil., ...
Aiheesta muualla

Tekniikan tutkintonimikkeiden ruotsin- ja englanninkieliset käännökset ja lyhenteet[vanhentunut linkki]
Yliopistot ja ammattikorkeakoulut kartalla
Suomalaiset korkeakoulututkinnot
Ammattikorkeakoulututkinto
Ylempi ammattikorkeakoulututkinto
Alempi korkeakoulututkinto
Ylempi korkeakoulututkinto
Tieteellinen jatkotutkinto
Joe Smith (muusikko)

| Joe Smith> Henkilötiedot |
| --- | --- |
Koko nimi:  Joseph Emery Smith
Syntynyt: 28. kesäkuuta 1902 Ripley, Ohio
Kuollut: 2. joulukuuta 1937 (35 vuotta) New York
Muusikko
Aktiivisena:  1921-1930-luku
Tyylilajit:  klassinen jazz, blues
Soittimet:  trumpetti, kornetti
Yhtyeet:  Fletcher Hendersonin orkesteri, McKinney’s Cotton Pickers
  [ Muokkaa Wikidatassa ] [ ohje ]  
Joe ”Fox” Smith (28. kesäkuuta 1902 Ripley, Ohio – 2. joulukuuta 1937 New York) oli yhdysvaltalainen trumpetisti. Soittajana Smith on pitkään ollut aliarvostettu, kuten aikalaisensa Tommy Ladnier. Joe Smithin soittoa on kuitenkin kuvailtu erääksi kauneimmista ja lyyrisimmistä soittotyyleistä 1920-luvulla.  Hänen soitossaan on lämpimiä, sielukkaita ja herkkiä sävyjä ja sitä on jopa verrattu Bix Beiderbeckeen.
Nuoruus

Joseph Emery Smith syntyi 28. kesäkuuta 1902 Ripleyssä, Ohion osavaltiossa. Hänen isänsä oli Luke Smith sr. Perheeseen syntyi kaikkiaan seitsemän lasta.: Russell, Joe, Luke, Stanley, Doonie, Charles ja Carpathia.  Joe Smith varttui Ripleyssä ja kävi siellä koulunsa. Paikallisesti hänet tunnettiin lempinimellä ”Toots”. Smithin perhe oli musikaalinen. Joen isä Luke sr. johti paikallista torvisoittokuntaa. Luke sr. soitti itse trumpettia ja opetti myös kaikki poikansa soittamaan. Perheen kaikki lapset soittivat joko trumpettia tai pasuunaa. Joe Smith oppi soittamaan trumpettia. Joen ohella kolmesta muusta veljeksestä (Stanley, Luke ja Russell) tuli ammattimuusikoita. Näistä tunnetuin on Russell Smith, joka oli Fletcher Hendersonin orkesterin ykköstrumpetisti 1920- ja 1930-luvuilla. Stanley ja Luke kuolivat nuorina, joten he eivät ehtineet luoda merkittävää uraa.
Musiikillinen ura

Joe Smith aloitti uransa esiintymällä kotiseudullaan. 1920-luvun alussa hän toimi kiertuemuusikkona keskilännessä ja Yhdysvaltain itärannikolla. Hän soitti mm. erilaisissa pienkokoonpanoissa St. Louisissa. Hän vieraili ensimmäistä kertaa New Yorkissa vuonna 1920.  New Yorkissa hän liittyi rumpali Kaiser Marshallin bändiin. Vuonna 1921 hän asettui Chicagoon.  Siellä hän liittyi Black Swan Jazz Master-nimiseen orkesteriin, jota johti Fletcher Henderson.  Smith soitti Chicagossa myös Ethel Watersin yhtyeessä. Aluksi hän soitti rumpuja, mutta Waters taivutti hänet vaihtamaan soittimekseen trumpetin, jonka soittajana hän oli osoittanut lahjakkuutta.
Vuonna 1922 Smith muutti vakituisesti New Yorkiin. Hän soitti siellä vuosina 1922–1923 Mamie Smithin Jazz Hounds-nimisessä kokoonpanossa. Tämän jälkeen hän työskenteli Billy Paigen kanssa. Vuonna 1924 hän johti Eubie Blaken ja Noble Sisslen kokoamaa orkesteria.  Tämä oli ainoa kerta, kun Smith toimi orkesterinjohtajana.
Smith soitti vuonna 1924 Fletcher Hendersonin orkesterissa, kunnes Henderson palkkasi hänen tilalleen Louis Armstrongin.  Armstrong soitti Hendersonin orkesterissa 13 kuukautta.  Hänen jätettyään orkesterin Henderson palkkasi Joe Smithin uudelleen. Vuosina 1925–1928 Smith soittikin vakituisesti Fletcher Hendersonin orkesterissa, joka teki useita levytyksiä. Trumpetin ohella hän soitti myös kornettia. Hän pääsi levyttämään myös useissa erilaisissa Hendersonin johtamissa pienkokoonpanoissa, jotka säestivät blueslaulajattaria (mm. Bessie Smith). Bessie Smith on luonnehtinut Joe Smithiä suosikkisäestäjäkseen.
Jätettyään Hendersonin orkesterin Smith soitti vähän aikaa Bennie Motenin orkesterissa. Sitten hän liittyi vuosiksi 1929–1930 William Mckinneyn johtamaan Cotton Pickers-orkesteriin.  Hän soitti Cotton Pickers-orkesterissa ajoittain aina vuoteen 1934 asti. 1930-luvulla hän soitti vielä lyhyen aikaa Hendersonin orkesterissa. Sittemmin hän muutti joksikin aikaa Kansas Cityyn. Siellä hän työskenteli muusikkona kunnes sairaus alkoi haitata hänen uraansa, joten hän joutui palaamaan lopulta takaisin New Yorkiin.
Aktiivivuosinaan Smith esiintyi monissa teattereissa, yökerhoissa ja radioasemilla. Hän teki myös satoja levytyksiä. Pelkästään Bessie Smithin kanssa hän levytti 30 kertaa. Kova kiertue-elämä vaati ennen pitkää veronsa. Viimeisinä vuosina hänen fyysinen terveytensä alkoi horjua. Hän sairasti tuberkuloosia. Hän joutui viettämään elämänsä viimeiset neljä vuotta sairaalassa Long Islandilla. Joe Smith kuoli tuberkuloosiin parantolassa Central Islipillä, New Yorkissa 2. joulukuuta 1937.
Lapinlahden Linnut Show

| Lapinlahden Linnut Show |
| --- | --- |
 sarjan tunnusteksti
Tyyli:  sketsisarja
Kestoaika:  noin 45 minuuttia
Luoja(t):  Lapinlahden Linnut
Pääosissa:  Lapinlahden Linnut
Alkuperämaa:  Suomi
Alkuperäiskieli:  suomi
Verkko:  MTV3
Esitetty:  13. marraskuuta – 18. joulukuuta 1993
Tuotantokausia:  1
Jaksoja:  6
Tunnuskappale:  "Nyt alkaa show"
Tuotanto
Tuottaja(t):  Peppi Kajanne
Ohjaaja(t):  Pentti Kotkaniemi
Käsikirjoittaja(t):  Lapinlahden Linnut
Säveltäjä(t):  Lapinlahjden Linnut
Leikkaaja(t):  Outi Hyytinen
Lavastaja(t):  Solveig Tiihonen
Kuvaaja(t):  Seppo Gerlander
Tuotantoyhtiö(t):  MTV Oy
Edeltäjä:  Kuudesti laukeava
Seuraaja:  Lapinlahden Linnut
Aiheesta muualla
IMDb 
Elonet
Lapinlahden Linnut Show on suomalainen vuonna 1993 valmistunut kuusiosainen sketsisarja. Sarja oli Lapinlahden Lintujen jäsenten tekemä neljäs sketsisarja, ja ensimmäinen, joka tehtiin MTV3:n tuottamana. Sarjan tuottajana toimi Peppi Kajanne, ja ohjaajana aiemmistakin Lapinlahden Lintujen sketsisarjoista tuttu Pentti Kotkaniemi.
Sarjan suunnittelu

Lapinlahden Linnut -yhtye itse ehdotti uuden sketsisarjan tekoa MTV3:lle. Kolme aiempaa sketsisarjaa ryhmä teki Yleisradiolle TV1:n Viihdetoimituksen tuottamana. Yhtyeen kertoman mukaan televisiokanavan vaihdon syynä ei ollut raha, vaan halu nähdä miten viihdesarjan tekeminen sujuu MTV3:lla. Sarjan kuvaaminen aloitettiin syksyllä 1993.
Esitysajat

Sarjan esittäminen aloitettiin 13. marraskuuta 1993 kestäen 18. joulukuuta 1993 saakka. Sarjaa esitettin lauantai-illan ohjelmistossa. Sarjaa ei ole esitetty uusintana televisiossa ensiesityksen jälkeen.
Esitysajat > Esityspäivämäärät

| Jakso | Esityspäivä |
| --- | --- |
1.: 13.11.1993
2.: 20.11.1993
3.: 27.11.1993
4.: 4.11.1993
5.: 11.12.1993
6.: 18.12.1993
Vastaanotto

Helsingin Sanomien kriitikko Jukka Kajava kirjoitti sarjan ensimmäisen jakson ensiesityksen aikaan, että sarjan "ulkoinen jälki on huolitellumpaa kuin Ylessä, teksti puolestaan lauhkeampaa". Hänen mukaan: "EI kuulu imagoon, että Lapinlahden linnut ovat monien mieleen eivätkä oikein ketään vastaan".
Sarjan yksi Madrigaali-sketsijatkumon sketseistä, jossa vihjattiin munkkien käyttävän seksipuhelinpalveluja ja harjoittavan itsetyydytystä nostatti ensiesityksen aikaan kohua. Muun muassa Joensuun ortodoksinen kirkkoherra Kalevi Kokkonen ja kansanedustaja Eeva Turunen paheksuivat ohjelmaa julkisesti. MTV3:n ohjelmajohtaja Tauno Äijälä arveli palautteen perusteella sketsin rikkoneen hyvän maun rajoja, ja vaatikin tekijöitä kiinnittämään huomiota jatkossa ryhmän tekemiin viihdeohjelmiin. Valamon luostarin munkit puolestaan suhtautuivat kohuun tyynesti. Arkkimandriitta Panteleimon kommentoi 25. marraskuuta 1993 Ilta-Sanomissa, että "Nykyaikana luostarikin on niin paljon julkisuudessa, että ei voi ajatella, että me olisimme jotenkin erityisessä suojeluksessa eikä meitä riepoteltaisi". Panteleimon ei ollut itse nähnyt sketsiä, mutta totesi ettei luostarilla ollut pienintäkään kiinnostusta edes paheksua asiaa. Alun perin MTV3 suunnitteli leikkaavansa sketsin kokonaan pois sarjasta, mutta se päätettiin jättää.
Sarjan sketsejä > Madrigaali

Ortodoksikirkon munkit keskustelevat laulamalla ei-uskonnollisista asioista, esimerkiksi alkoholista ja seksipuhelimista. Madrigaali-sketsejä esitettiin myös ryhmän aiemmassa viihdesarjassa Maailman kahdeksan ihmettä.
Musiikkiesitykset

Sketsisarjassa esitettiin sketsien lisäksi Lapinlahden Lintujen tekemää musiikkia, joista osa julkaistiin yhtyeen albumeilla. Sarjan jokainen jakso alkaa tunnuskappaleella "Nyt alkaa show", ja päättyy lopputunnuskappaleella "Nyt loppuu show".
Alla olevassa taulukossa tiedot sketsisarjassa esitetyistä musiikkiesityksistä, ja tieto onko kappaleesta tehty levytetty versio Lapinlahden Lintujen albumille.
| Jakso | Musiikkiesityksen nimi | Levytetty albumille |
| --- | --- | --- |
| 1. | Mä toisella kuoppaa kaivan Parrua hanuriin (esittäjä Trio Kikan siskot) Siittiöt (Siitosen veljekset) Perse (vain intro) | Esitetty vain televisiosarjassa Esitetty vain televisiosarjassa Köyhän taivas (1994) Köyhän taivas (1994) |
| 2. | Nyt sitä saa Hehkulamput | Köyhän taivas (1994) |
| 3. | We Sell You A Dream Minä sen juon | Köyhän taivas (1994) |
| 4. | Mokauksen odottaja Äidin neuvo | Köyhän taivas (1994) |
| 5. | Perse Muna-anjovisvoileipä Brownfinger | Köyhän taivas (1994) Köyhän taivas (1994) Esitetty vain televisiosarjassa |
| 6. | Kaivollinen kossua Työtön, hullu ja eläkeläinen Viheltävä Ville ja Pekka petomaani Kiekkumarallallei | Köyhän taivas (1994) Köyhän taivas (1994) Köyhän taivas (1994) Esitetty vain televisiosarjassa |
Ruskolakkikolibri

| Ruskolakkikolibri |
| --- | --- |

Uhanalaisuusluokitus
 Vaarantunut  
  
Tieteellinen luokittelu
Kunta::  Eläinkunta Animalia
Pääjakso::  Selkäjänteiset Chordata
Luokka::  Linnut Aves
Lahko::  Kiitäjälinnut Apodiformes
Heimo::  Kolibrit Trochilidae
Suku::  Anthocephala
Laji::  floriceps
Kaksiosainen nimi
 Anthocephala floriceps  (Gould, 1854) 
Katso myös
   Ruskolakkikolibri Wikispeciesissä   Ruskolakkikolibri Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OKIUCN-testi OK: 
Ruskolakkikolibrin esiintymisalueet Kolumbiassa
Ruskolakkikolibri (Anthocephala floriceps) on Kolumbian kotoperäinen kiitäjälintu. Se on sukunsa ainoa laji. Sen esiintymisalue käsittää Santa Martan vuoriston ja Magdalena Valleyn Andien itärinteeltä. Lajista tunnetaan kaksi alalajia. John Gould kuvaili lajin holotyypin Sierra de Santa Martalta vuonna 1854.
Ruskolakkikolibri on selästään ja siivistään vihreä. Koiraan otsan etuosa on valkoinen ja takaosa sekä päälaki ovat punaruskeat. Lajin naaraan päälaki on ruskea. Ruskolakkikolibrin rinta ja vatsa ovat ruskehtavan harmaat. Lajin elinympäristöä ovat kosteat metsät ja toisinaan kahviviljelmät. Linnun ravintoa on kasvien mesi. Kantaa uhkaa elinympäristön häviäminen.
Heikki Fontell

Heikki Fontell (9. tammikuuta 1923 Uusikirkko – 29. syyskuuta 1995 Helsinki) oli suomalainen agronomi, joka työskenteli monissa maatalousalan tiedotustehtävissä.
Uudellakirkolla syntynyt Fontell tuli ylioppilaaksi Viipurista Helsinkiin siirretystä Karjalan yhteiskoulusta 1942 ja suoritti vuonna 1950 agronomitutkinnon Helsingin yliopiston kasvinviljelylinjalta. Ensimmäinen työpaikka oli 1950–1951 Kesko Oy:n maatalousjaostossa ja toinen maatalousministeriön asutusasiainosastolla. Hän oli puoli vuotta ASLA-Fulbright-stipendiaattina Yhdysvalloissa opiskelemassa maatalouden koneistamista 1952–1953 ja toimi sitten viitisen vuotta Uuden Suomen maataloustoimittajana, kunnes vuonna 1959 aloitti Pfizer Oy:n rehuosaston johtajana. Vuodesta 1961 hän työskenteli Maatalousseurojen Keskusliiton tiedotusagronomina ja vuodesta 1966 Valion tiedotussihteerinä. Hänen uransa huipentui Kemira Oy:n vientipalveluagronomina vuodesta 1978 vuoteen 1988, jolloin hän jäi eläkkeelle.
Fontell toimi myös Siirtoväkitutkimuksen Suomen-osaston sihteerinä 1953–1965 ja kirjoitti maatalousasioiden lisäksi karjalaisen siirtoväen vaiheista.