stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Hyvän idea
’Hyvän’ idea Valtiossa

Platonin mukaan ’Hyvän’ idea on kaiken tiedon perimmäinen kohde, vaikkakaan se ei itsessään ole tietoa, ja olemassaolevat asiat saavat siitä arvonsa ja hyödyllisyytensä. Ihmiset tavoittelevat hyvää, mutta kukaan ei voi toivoa onnistuvansa tässä ilman filosofista toimintaa. Filosofisen tutkimuksen ja kaikkein perustavimman oppialan, dialektiikan, kohde on "’Hyvän’ idea.
Valtiossa esittämässään aurinkovertauksessa Platon vertaa ’Hyvän’ ideaa aurinkoon siinä, että aivan samoin kuin aurinko tekee kaikki fysikaaliset kappaleet näkyviksi ja synnyttää elämän maahan, samalla tavalla ’Hyvän’ idea tekee kaikki muut universaalit käsitettäviksi ja eräällä tavalla tarjoaa olemassaolon kaikille muille ideoille, vaikka hyvä itsessään ylittääkin olemassaolon. Toisin sanoen ’Hyvän’ idean ja tiedon välinen suhde vertautuu auringon ja kaiken näkyvän väliseen suhteeseen. ’Hyvän’ idea antaa tieteellisen tiedon kohteille niiden olemuksen (ousia) ja tekee niistä tiedettävissä olevia.
Totuus, oikeudenmukaisuus, kauneus ja monet muut filosofisen tutkimuksen kohteena ideaalit ovat kaikki siis loppujen lopuksi johdettuja ’Hyvän’ ideasta. Näin ’Hyvän’ idea on samalla muun muassa se absoluuttinen mitta, joka määrittää oikeudenmukaisuuden valtiossa. Oikeudenmukaisessa ja ihanteellisessa valtiossa hallitsijoina toimivat filosofikuninkaat ovat niitä, jotka ovat kykeneviä näkemään ’Hyvän’ idean ja siksi kykeneviä hallitsemaan valtiota.
Eräs klassinen kysymys kuuluu, voidaanko Platonin ’Hyvän’ idea yhdistää jumalaan, toisin sanoen onko se itse asiassa platonilaisen filosofian nimitys jumalalle? Platonilla itsellään näin ei ollut, koska jumala oli hänelle äärimmäisen hyvä sielu, ei idea. Platonismista vaikutteita saaneessa kristillisessä teologiassa ’Hyvän’ idea on kuitenkin usein yhdistetty Jumalaan ja teologit ovat käyttäneet Jumalasta samanlaista kieltä kuin Platon ’Hyvän’ ideastaan.
’Hyvän’ idea myöhemmin

Dialoginsa Parmenides toisessa osassa Platon kehitteli puolestaan ajatusta "Yhdestä", joka on ’Hyvän’ idean tavoin ideoiden muodostaman hierarkian huipulla, kaiken olemassaolevan lähde ja täydellisen transsendentti, niin ettei siitä voida sanoa muuta kuin että se on ’Yksi’. Myöhemmässä platonismissa, erityisesti uusplatonismissa, ’Hyvän’ käsitettiin olevan sama kuin tämä ’Yksi’. Tämä ’Hyvä’ tai ’Yksi’ yhdistettiin edelleen korkeimpaan Jumalaan tai jumalalliseen mieleen. Tällainen ajattelu ilmenee muun muassa Plotinoksen viidennessä Enneadissa ja Numenioksella.
Myös tämä ajatus Jumalasta vaikutti myöhemmin kristilliseen teologiaan, muun muassa Pseudo-Dionysios Areopagitaan. Toisaalta uusplatonismi saattoi yhtä hyvin saada vaikutteita kristillisestä ajattelusta.
Kirjallisuutta

Platon: Parmenides. Teoksessa Teokset 3.  (Toinen painos)  Helsinki:  Otava, 1999.  ISBN 951-1-15894-5
Platon: Valtio. Teoksessa Teokset 4.  (Suomennos Marja Itkonen-Kaila. Toinen painos)  Helsinki:  Otava, 1999.  ISBN 951-1-15895-3
Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista. 
Alkuperäinen artikkeli: en:Form of the Good
Käännös suomeksi
Hürtgenin metsän taistelu

Hürtgenin metsän taistelun uhrien muistomerkki Vossenackissa, Saksassa
Hürtgenin metsän taistelu tarkoittaa taisteluita, jotka käytiin 19. syyskuuta 1944 – 10. helmikuuta 1945 Yhdysvaltain ja Saksan joukkojen välillä toisessa maailmansodassa Saksan ja Belgian välisellä rajalla Hürtgenin metsässä 129 km²:n kokoisella käytävällä.lähde?
Taistelu

Yhdysvaltain komentajan Courtney Hodgesin alkuperäinen tarkoitus oli sitoa alueella olevat saksalaiset joukot ja estää niitä vahvistamasta pohjoisessa Aachenin kaupungin ja Rurjoen välissä olevia joukkoja. Yhdysvaltalaisten alkuperäiset tavoitteet olivat vallata Schmidt, puhdistaa Monschau vihollisista ja edetä Rurjoelle.lähde?
Walter Modelin johtamat saksalaiset puolustivat aluetta sinnikkäästi kahdesta syystä: Alue toimi Ardennien taistelun hyökkäyksen valmistelualueena ja siellä sijaitsi Schwannenauelin pato, jonka avaaminen olisi tulvittanut joen alajuoksun estäen saksalaisilta sen ylityksen. Yhdysvaltain sodanjohto ymmärsi tämän vasta useita tappioita kärsittyään ja niinpä saksalaiset pystyivät pitämään alueen hallinnassaan Saksan viimeisen länsirintamalla tehdyn suurhyökkäyksen aloittamiseen asti.lähde?
Saksalaiset puolustivat linjojaan sitkeästi, ja yhdysvaltalaiset jatkoivat hyökkäyksiään samalla jääräpäisyydellä. Ardennien taistelun avannut Saksan laaja offensiivi keskeytti taistelut alueella vuodenvaihteen ajaksi. Niitä jatkettiin uudella innolla 30. tammikuuta 1945. Yhdysvaltalaisten 1. ja 9. armeija onnistuivat valtaamaan Rurjoen padot 10. helmikuuta, jolloin taistelu ratkesi liittoutuneiden voitoksi.
Tappiot

Monet aiemmissa sotatoimissa kunnostautuneet yhdysvaltalaisdivisioonat menettivät taistelevasta vahvuudestaan tuhansia miehiä Hürtgenin metsässä. Yhdysvaltojen joukkojen kokonaistappiot olivat noin 33 000 miestä. Heistä 24 000 kaatui, haavoittui tai jäi sotavangiksi. Vihollisen toiminnasta riippumattomat syyt verottivat myös joukkoja. Noin 9 000 miestä päätyi tappiotilastoihin muun muassa paleltumisten, sairastumisten, onnettomuuksien ja omien tulituksen vuoksi.
Saksalaisten tappiot olivat suurin piirtein yhtä korkeat. Saksalaisdivisioonat olivat usein vajaavahvuisia ja osa niistä tuhoutui taisteluissa täydellisesti, jonka jälkeen ne muodostettiin uudelleen hätäisesti kootuista joukoista ja heitettiin takaisin rintamalle. Niitä täydennettiin muun muassa eläkeiässä olevilla miehillä ja kouluikäisillä pojilla. Eräässä tapauksessa yhdysvaltalaisosasto otti vangikseen kivääriryhmän, johon kuului kaksi miestä, toinen 75-vuotias ja toinen 65-vuotias, sekä muutama Saksan armeijaan värvätty nainen.
Seuraukset

Vaikka Hürtgenin metsän taistelujen kaltaiset loppuvaiheen sotatoimet aiheuttivat liittoutuneille jonkin verran tappioita, Saksa puolestaan menetti niissä sekä miehistöä ja kalustoa, joita se ei voinut enää korvata. Saavutettuaan voiton Hürtgenin metsässä ja muualla Siegfried-linjalla liittoutuneet saattoivat aloittaa Reininmaan operaation ja jatkaa etenemistään syvemmälle Saksaan.
Aiheesta muualla

The 22d Infantry Regiment in the Battle of Hürtgen Forest (Arkistoitu – Internet Archive)
5th Armored Division
The Battle of Hürtgen Forest
The Battle of the Hürtgen Forest (Arkistoitu – Internet Archive)
Hyvinjärjestys

Matematiikassa hyvinjärjestys joukossa X on sellainen täydellinen järjestysrelaatio R, että jokaisella joukon X ei-tyhjällä osajoukolla on pienin alkio.
Esimerkiksi tavallinen lukujen suuruusvertailu ≤ on hyvinjärjestys luonnollisten lukujen joukossa. Valittiinpa millä ehdolla tahansa osajoukko luonnollisia lukuja, jokin valituista on pienin. Esimerkiksi on olemassa "pienin luonnollinen luku, joka kerrottuna itsellään on yli kymmenen"; tämä on tietysti luku 4.
Tavallinen suuruusvertailu ≤ ei kuitenkaan ole hyvinjärjestys kokonaislukujen tai rationaalilukujen joukossa. Esimerkiksi kokonaislukujen osajoukolla "negatiiviset kokonaisluvut" ei ole pienintä alkiota, vaan kokonaisluvusta voidaan aina vähentää vielä yksi. Rationaalilukujen osajoukolla "nollaa suuremmat luvut" ei ole pienintä alkiota, koska luku voidaan aina jakaa vielä kahdella tai isommalla luvulla.
Kokonaisluvut voidaan hyvinjärjestää esimerkiksi {0, -1, 1, -2, 2, ...}; hyvinjärjestys on siis jonkin joukon järjestysrelaation ominaisuus, ei itse joukon ominaisuus. Joukko-opissa valinta-aksioomasta seuraa, että mikä tahansa joukko voidaan hyvinjärjestää. Tätä kutsutaan hyvinjärjestysperiaatteeksi. On kuitenkin vaikea kuvitella millainen olisi hyvinjärjestys esimerkiksi reaalilukujen joukossa  \mathbb {R} . Hyvinjärjestysperiaate ilmoittaa siis hyvinjärjestyksen olemassaolon, mutta ei anna menetelmää sen konstruoimiseksi.
Esimerkki

Olkoon  P hyvinjärjestetty positiivisten kokonaislukujen joukko ja olkoot  A=\{1,3,5,...\} ja  B=\{2,4,6,...\} joukon  P osajoukkoja. Nyt  A ja  B ovat myös hyvinjärjestettyjä joukkoja.
Olkoon  S=A\cup B=\{1,3,5,...;2,4,6,...\} joukkojen  A ja  B yhdiste kuvatulla tavalla. Nyt joukko  S on hyvinjärjestetty siten, että parittomat kokonaisluvut tulevat ensin ja sitten vasta parilliset. Joukko  S voitaisiin hyvinjärjestää myös siten, että järjestys olisi luonnollinen.
Nähdään, että joukkoja pystytään hyvinjärjestämään useammalla kuin yhdellä tavalla. Jokaiseen hyvinjärjestettyyn joukkoon liittyy sen järjestystyypin ilmaiseva ordinaaliluku.
Hyvinjärjestysperiaatteen historiaa

Hyvinjärjestysperiaatteen eli Zermelon väittämän mukaan jokainen joukko voitaisiin siis hyvinjärjestää. Vuosikymmeniä oli kuitenkin todellinen matemaattinen sota siitä, onko kyseinen lause totta vai ei. Modernin joukko-opin perustaja Georg Cantor ilmoitti vuonna 1883 olevansa hyvinjärjestysperiaatteen kannalla ja hänen perustelunsa olivat vakuuttavia. Tämän jälkeen Zermelo toi esille Cantorin ajatuksia selkeämmässä muodossa näyttäen, että hyvinjärjestysperiaatteella on monia kauniita seurauksia matematiikassa. Kuitenkin, mitä pidemmälle nämä ajatukset levisivät, sitä enemmän ne saivat vastustusta muilta matemaatikoilta. Ongelmia seurasi siitä, että Zermelo ei osannut antaa esimerkkejä hyvinjärjestyksistä kaikille joukoille. Väittely jatkui, kun vuonna 1904 Julius König luuli ratkaisevansa ongelman lopullisesti todistamalla, ettei joukolle  \mathbb {R}  voida löytää hyvinjärjestystä. Tämän todistuksen kuitenkin huomattiin olevan täynnä virheitä.
Osoittautui kuitenkin, että hyvinjärjestysperiaatetta ei voida todistaa joukko-opin Zermelon–Fraenkelin aksioomien avulla. Jos näihin kuitenkin lisätään lisäoletus, valinta-aksiooma, siitä seuraa myös hyvinjärjestysperiaate, jota voidaankin pitää yhtenä valinta-aksiooman monista vaihtoehtoisista, keskenään yhtäpitävistä muotoiluista.
Hyvinjärjestysperiaatteen nojalla matemaatikot ovat pystyneet todistamaan useita lauseita, joiden on laajalti ajateltu olevan tosia. Esimerkiksi moderni teoria äärettömistä joukoista pohjautuu hyvinjärjestysperiaatteelle.
Kirjallisuutta

Merikoski, Jorma & Virtanen, Ari & Koivisto, Pertti: Johdatus diskreettiin matematiikkaan.  Porvoo:  WSOY, 2004.  ISBN 951-0-29569-8
Lipschutz, Seymour: Schaum's Outline of Set Theory and Related Topics, 2nd ed.  ,U.S.A.:  McGraw-Hill Companies, Inc., 1998.  ISBN 0-07-038159-3  (englanniksi)
Hyvää yötä Bambi

| Hyvää yötä Bambi Hector |
| --- | --- | --- |

Studioalbumin tiedot
 Äänitetty : loka–marraskuu 1982 Finnvox, Helsinki
 Julkaistu: 1982
 Tuottaja(t): Pedro Hietanen
 Tyylilaji: rock
 Kesto: 37.11
 Levymerkki: Johanna, A.A.B. Tuotanto
Listasijoitukset
  Suomi: 22. (joulukuu 1982)
Hectorin muut julkaisut
| Eurooppa 1981 | Hyvää yötä Bambi 1982 | Hectorock II 1985 |
Hyvää yötä Bambi on Hectorin yhdestoista albumi. Se julkaistiin vuonna 1982.
Albumin tekoaikaan Hectorin päätyö oli Yle TV1 -kanavan viihdetoimittajana. Haastatteluissa Hector kertoi halunneensa tehdä vain levyllisen ”hyviä biisejä” aiempien, usein pessimististen ja vakavien albumikokonaisuuksien sijaan. Ainoa poikkeus, albumin henkilökohtaisin kappale, on Anni Swanin pelottavista saduista kumpuava laulu ”Mistä kymysys?!” Hector mainitsi kuitenkin vieraantumisen uuden albuminsa kappaleiden jonkinlaiseksi yhteiseksi nimittäjäksi. Hän halusi karistaa ilmaisustaan viimeisetkin folk-vaikutteet ja lähestyä spontaania rocktyyliä lainaamalla sävellystyötä varten työvälineekseen sähkökitaran. Hän myös kokeili uutta työtapaa: laati sävellykset etukäteen valmiiksi mutta sanoitukset vasta tajunnanvirtatyyliin studiossa.
Kriitikko Jukka Hauru piti levyn parhaimpina kappaleina Hectorin omaakin suosikkia ”Mistä on kymysys?”, Dire Straits -vaikutteista ”Kultaista noutajaa” sekä naivin humoristista ”Piironkinjalkaa”, joka hänestä kuitenkin jää hieman hampaattomaksi tossusankari-ironiaksi. Myönteisen maininnan saivat myös ”Atresia” ja päätösraita ”Valtiaat”, jossa Hauru näki avainteoksen piirteitä silloisen maailmantilan kuvaajana.
Kappaleet

Kaikki kappaleet säveltänyt ja sanoittanut Hector.
Mistä kymysys? – 6.40
Kultainen noutaja – 3.49
Tuli kaapista karhu – 3.25
Piironkinjalka – 3.21
Atresia – 5.24
Krokotiili pois Niilistä – 3.12
My life? – 4.29
Valtiaat – 6.34
Muusikot

Hector – laulu
Vesa Aaltonen – rummut
Jukka Hakoköngäs – koskettimet, taustalaulu
Antero Jakoila – kitarat, kitara-syntetisaattori
Harri Merilahti – basso
Upi Sorvali – lyömäsoittimet, yanquin
Nono Söderberg – kitara, kitara-syntetisaattori
Lazlo Varga, Jokke Seppälä, Jukka Hakoköngäs – taustalaulu (kappale 8)
Single

”Piironkinjalka” / ”Kultainen noutaja”
"Kainot pojat" / "Krokotiili pois Niilistä" Johanna ‎JHNS 529
Hämäläinen (sanomalehti)

Lehden ensimmäisen numeron etusivu.
Hämäläinen oli Hämeenlinnassa vuosina 1858–1901 ilmestynyt kaupungin ensimmäinen sanomalehti.
Gustaf Erik Eurénin perustama Hämäläinen oli pitkään niin sanottujen ”vanhojen rehellisten fennomaanien” lehti. Se oli kielikysymyksessä maltillinen ja keskittyi paikallisiin asioihin. Hämäläistä lukivat myös Hämeenlinnan ruotsinkieliset, joilla ei ollut omaa lehteä. Vuonna 1879 sen kilpailijaksi perustettiin nuorfennomaaninen Hämeen Sanomat. Tyko Hagmanin tultua päätoimittajaksi vuonna 1898 Hämäläinen siirtyi nuorsuomalaisten linjalle ja sortovuosina se oli voimakkaan perustuslaillinen. Vuonna 1900 lehti oli ensin kaksi kuukautta lakkautettuna ja seuraavana vuonna viranomaiset lakkauttivat sen lopullisesti. Sen seuraajaksi perustettiin Hämetär.
Hämäläinen ilmestyi aluksi kerran ja vuodesta 1879 lähtien kahdesti viikossa. Sen levikki oli aluksi 400–600 kappaletta, nousi 1870-luvun lopulla yli tuhannen ja oli vuonna 1900 3 700 kappaletta. Päätoimittajina työskentelivät Gustaf Erik Eurén (1858–1860 ja 1862–1872), A. W. Lindgren (1861 ja 1874–1897), Adolf Malin (1872–1873) ja Tyko Hagman (1898–1901).
Aiheesta muualla

Hämäläinen digitoituna kansalliskirjastossa
Hyödyn aika

Hyödyn aika on Ruotsin historian vapauden aikakaudesta (1718–1772) käytetty nimitys. Ajalle oli ominaista taloudellinen menestys, ja sen aikainen ajattelu  korosti kansantalouden kehittämistä, ahkeruutta ja uuden tiedon hyödyntämistä.
Tämä taloudelliseen menestyksen pyrkinyt suuntaus oli vallalla erityisesti 1730–1760-luvulla. Se liittyi merkantilismiin, jonka mukaan ulkomailta piti hankkia mahdollisimman vähän tuotteita. Ruotsikin pyrki itse tuottamaan esimerkiksi silkkiäispuita. Hyödyn aika korosti myös maatalouden kehittämistä ja väestönkasvun lisäämistä.
Suomen talouden kehittäminen

Suomen talouden kehittämiseen tähdännyt vuoden 1749 mietintö kiinnitti huomiota entistä tehokkaampaan maanpuolustukseen, katovuosien torjuntaan viljamakasiinien avulla, väenpuutteeseen erämaita asuttamalla sekä koululaitoksen uudistamiseen ja kansan osaamisen parantamiseen. Hyödyllisten aineiden opettamista kouluissa pyrittiin lisäämään esimerkiksi perustamalla Turun akatemiaan talousopin professorin virka. Myöhemmin tuotiin esille myös ajatus Suomen vesistöjen yhdistämisestä kanavien avulla.
Väestön lisäämiseen pyrittiin holhousta ja rajoituksia poistamalla. Maatilan jakaminen useampaan osaan sallittiin, jos halkomista pyytävä sitoutui menemään naimisiin. 1740-luvulla maatalouden tehostamisen keinoksi kehitettiin isojako, jonka avulla kukin maatila saisi yhtenäisen peltoalueen. Tällaiset rajoitusten purkamiset olivat toisaalta vastoin merkantilismin periaatteita, mistä seurasi, että merkantilismin oppi vähitellen kyseenalaistettiin ja fysiokratismi valtasi alaa.
Väestön lisääminen

Yhtenäisiä väestötilastoja alettiin koota 1740-luvulla. Ensimmäiset tarkat tiedot olivat hätkähdyttäviä, sillä valtakunnassa olikin vähemmän väkeä kuin oli luultu. Vuosina 1750-51 tehdyssä laskennassa Ruotsin väkiluvuksi saatiin 1,8 miljoonaa ja Suomen väkiluvuksi hieman yli 420 000 henkeä. Lapsikuolleisuutta pidettiin yhtenä syynä väenpuutteeseen, ja sitä pyrittiin vähentämään perustamalla piirilääkärin virkoja ja sairaaloita (ensimmäinen Turkuun vuonna 1759). Väenpuutteen vuoksi myös ulkomaille muuttoa haluttiin jarruttaa. Tämä olikin helpoimmin toteutettavia keinoja.
Vapaakauppa

1760-luvulla merkantilismi alkoi väistyä, kun vapaakaupan hyödyt ymmärrettiin. Suomen ja Ruotsin rannikoiden asukkaat olivat ikivanhoista ajoista alkaen harjoittaneet talonpoikaispurjehdusta, jolla tarkoitettiin itse tuotettujen maataloustuotteiden vientiä kaupunkeihin, ulkomaita myöten. Tämä ei ollut porvariston mieleen, koska heiltä jäi saamatta kaupan välityspalkkiot. Niinpä talonpoikaispurjehdus ulkomaille oli kiellettyä merkantilismin aikana. Vapaakaupan kannattajien etujoukkoon nousi kokkolalainen Anders Chydenius, ja täydellisiä ulkomaankauppaoikeuksia alettiin 1760-luvulla myöntää useille kaupungeille.
Arvo Hämäläinen

| Arvo Hämäläinen> Henkilötiedot |
| --- | --- |
Syntynyt: 23. toukokuuta 1933 Kuopio
Kuollut: 22. heinäkuuta 2023 (90 vuotta) Kuopio
Ammatti:  näyttelijä
Aiheesta muualla
IMDb
Elonet
Arvo Hämäläinen (23. toukokuuta 1933 Kuopio – 22. heinäkuuta 2023 Kuopio) oli suomalainen näyttelijä.
Ura

Hämäläisen vanhemmat olivat maalari Kalle Hämäläinen ja Martta Hämäläinen. Hän työskenteli näyttelijänä Savonlinnan Teatterissa vuosina 1955–1956, Imatran Teatterissa vuosina 1956–1961, Joensuun Kaupunginteatterissa vuosina 1961–1963, Kuopion yhteisteatterissa vuosina 1963–1972, Oulun kaupunginteatterissa vuosina 1972–1975 ja Kuopion kaupunginteatterissa vuodesta 1976.
Hämäläisen rooleja olivat muun muassa Konsta Pylkkänen (Havukka-ahon ajattelija), Topi Romppanen (Punainen viiva), Jussi Koskela (Täällä Pohjantähden alla I), eversti Pickering (My Fair Lady) ja Toppo (Työmiehen vaimo).
Hämäläinen näytteli sivurooleja muutamissa elokuvissa ja televisiotuotannoissa. Mainittavimpia on nimismies Hulkkonen Ere Kokkosen komediassa Elämä lyhyt, Rytkönen pitkä (1996).
Härjänvatsa (Kiikala)

| Härjänvatsa |
| --- | --- |
 Näkymä Härjänvatsan uimarannalle etelästä kesäkuussa 2014.
Valtiot:  Suomi
Paikkakunta:  Kiikala, Salo
Koordinaatit:  60°25′53″N, 23°35′42″E
Mittaustietoja
Pinnankorkeus:  72 m
Rantaviiva:  0,6 km
Pinta-ala:  0,0245 km²
 fiHärjänvatsa 
Härjänvatsa on Kiskonjoen–Perniönjoen vesistöön kuuluva pienehkö järvi  Kiikalassa Salossa. Järven korkeus merenpinnasta on 72,0 metriä, pinta-ala on 2,45 ha ja rantaviiva 0,6 km ja se kuuluu Varesjoen valuma-alueeseen. Järven rannalla on Salon kaupungin ylläpitämä saunalla varustettu uimaranta Silvantien varrella lähellä Suomusjärventietä. Uimalan perusti Kiikalan kunta vuonna 1968 Silvan talosta Partekin kalkkitiilitehtaan asuntoaluetta varten ostetulle maalle, johon myös Härjänvatsan lampi kuului.
Härkäjärven valuma-alue

Härkäjärven valuma-alue (vesistöaluetunnus 14.96) on Mäntyharjun reitin valuma-alueessa sijaitseva toisen jakovaiheen valuma-alue, jonka pinta-ala on 217,84 neliökilometriä. Alueen järvisyys on 10,49 %. Vesistön valuma-alueen alarajana on Kyyvesi, jossa reitin vedet tulevat seuraavaksi Kyyveden alueelle (14.93).
Kolmannen jakovaiheen alueita ovat seuraavat neljä aluetta tai valuma-aluetta :
Härkäjärven lähialue (14.961)
Kutemajärven alue (14.962)
Ylemmäisen valuma-alue (14.963)
Kurrilanjoen valuma-alue (14.964)
Pekka Hyvärinen

Pekka Hyvärinen Helsingin kirjamessuilla 2009.
Pekka Antero Hyvärinen (20. heinäkuuta 1951 Kuopio – 10. toukokuuta 2020 Helsinki) oli suomalainen toimittaja, kirjailija ja mediayrittäjä. Hyvärinen kirjoitti Urho Kekkosen henkilöhistorian Suomen mies (2000, yhdessä Hannu Rautkallion kanssa) ja toimi Suomen Kuvalehden ja MTV3:n uutisten vastaavana päätoimittajana. Hyvärinen teki uransa aikana haastatteluohjelmia, dokumentteja sekä ollut useiden lehtien kolumnistina ja toiminut mediayrittäjänä. Hyvärinen valmistui yhteiskuntatieteiden maisteriksi vuonna 1975. Vuonna 1970, kun Hyvärinen oli 19-vuotias, julkaistiin hänen kirjansa Minä ja Lootin vaimo Kauppiaitten Kustannuksen Kontakti-sarjassa.
Hyvärinen valittiin tammikuussa 2008 Julkisen sanan neuvoston (JSN) puheenjohtajaksi. Hän erosi joulukuussa 2009 vastalauseeksi neuvoston vapauttavalle päätökselle niin kutsutun lautakasajutun osalta.
Hyvärisen kannanottoja internetistä

Hyvärinen esitti, että suomalaiset eivät saisi esittää mielipiteitään internetissä paljastamatta oikeaa nimeään. Nimimerkin käyttö pitäisi sallia vain ”poikkeustapauksissa”. JSN:n 40-vuotisjuhlassa Hyvärinen sanoi, että muun muassa pornografiaa, väkivaltaa ja ”lasten ja nuorten elämää tuhoavaa aineistoa” tulisi sensuroida internetistä. ”Tämäntyyppisten sivustojen karsiminen” ei hänen mielestään ole sensuuria.
Toimessaan JSN:n puheenjohtajana Hyvärinen myös peräänkuulutti lehtien vastuuta nettijournalismissa. Erityisesti verkkokeskusteluista tulisi karsia ”ala-arvoisin aines”. Yksinkertaisimpana vaihtoehtona hän näki vaatimuksen omalla nimellä kirjoittamisesta. Hyvärinen kritisoi myös Wikipediaa ja vetosi muun muassa sen tiedon epämääräiseen alkuperään: ”Wikipedian kirjoittajien taustoja ei tunneta, joten tekstien tekijöinä häärii kaikenlaisia poliittisesti nyrjähtäneitä sekä mainos- ja markkinointiviestinnän juonikkaita osaajia.”
Teokset

Lootin vaimo.  Helsinki:  Kauppiaitten Kustannus, 1970.
Suomen mies: Urho Kekkosen elämä.  Helsinki:  WSOY, 2000.  ISBN 951-0-25076-7
Aiheesta muualla

"Etsi valtaa, sai myös loistoa." Helsingin Sanomat 30.8.2000. (Erkki Tuomiojan kirja-arvostelu Suomen miehestä.)
”Neuvostosta tiukka ja kriittinen.” JSN:n uusi johtaja Pekka Hyvärinen yllättyi ja innostui valinnastaan. Journalisti 24.1.2008.
| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
| Edeltäjä: Mikko Pohtola | Suomen Kuvalehden päätoimittaja 1987–1992 | Seuraaja: Martti Backman |
| --- | --- |
Auktoriteettitunnisteet: Kansalliset :  Suomi (KANTO)
Hämeenlinnan maalaiskunta

| Hämeenlinnan maalaiskunta Tavastehus landskommun> Entinen kunta – nykyiset kunnat: Hämeenlinna |
| --- | --- |

 sijainti 
Lääni:  Hämeen lääni
Kuntanumero:  110
Perustettu 2 18723:  1778
Liitetty:  1948
– kuntiin:  Hämeenlinna Vanaja Renko
Pinta-ala:   km²   (1.1.1947)
– maa:  108,87 km²
Väkiluku:  3 276  (1940)
  1 Ei vahvistettua vaakunaa 2 Hämeenlinnan maaseurakunta erotettiin Vanajan seurakunnasta 3 Ensimmäinen kuntakokous 
Hämeenlinnan maalaiskunnan jako osaksi Hämeenlinnan kaupunkia, Vanajaa ja Renkoa vuonna 1948. Samalla osa Vanajasta liitettiin Hämeenlinnan kaupunkiin.
Tapani Talarin Kuntaliitolle suunnittelema Hämeenlinnan maalaiskunnan epävirallinen perinnevaakuna.
Hämeenlinnan maalaiskunta (lyhenne Hämeenlinnan mlk, ruots. Tavastehus landskommun) oli Hämeen läänissä sijainnut Suomen kunta. Maalaiskunta lakkautettiin 1. tammikuuta 1948 lukien ja sen alue jaettiin Hämeenlinnan kaupungin, Rengon ja Vanajan kesken. Kun Vanajan kunta lakkautettiin 1967, osa entisistä maalaiskunnan alueista liitettiin Hattulaan. Kun Renko yhdistyi Hämeenlinnaan vuonna 2009, entisen maalaiskunnan alue kuuluu Hattulaan liitettyä aluetta lukuun ottamatta Hämeenlinnan kaupunkiin.
Nimestään huolimatta Hämeenlinnan maalaiskunta ei ollut Hämeenlinnan kaupunkia joka puolelta ympäröinyt reikäleipäkunta, vaan kaupunki rajoittui siihen vain pohjoisessa; muilla suunnilla kaupunki sen sijaan rajoittui Vanajan kuntaan. Kaupungin koillis- ja luoteispuolella maalaiskunnan alue ulottui pitkänä ja kapeahkona kaistaleena Vanajan ja Hattulan välissä idässä Hauhon ja lännessä Rengon rajalle saakka.
Hämeenlinnan maalaiskunnan alue oli sama kuin Hämeenlinnan maaseurakunnan, joka vuonna 1778 erotettiin Vanajan seurakunnasta ja johon siirrettiin Vanajan pitäjän viisi pohjoisinta kylää. Seurakunnalla oli yhteinen kirkkoherra Hämeenlinnan kaupunkiseurakunnan kanssa. Aiheena alueen erottamiseen eri seurakunnaksi oli se, että kulkuyhteys näistä kylistä Vanajan kirkolle kävi suoraan Hämeenlinnan keskustan kautta ja niiden asukkaat olivat jo ennestään yleisesti käyneet Hämeenlinnan kirkossa. Kun maaseudulle 1860-luvulla perustettiin kunnallishallinto, määräytyi kuntajako aluksi seurakuntajaon mukaan, minkä vuoksi Hämeenlinnan maaseurakunnan alueestakin muodostettiin oma kuntansa, Hämeenlinnan maalaiskunta.
Kylät

Ojoinen, Hätilä, Luhtiala, Kirstula, (Pikku-)Parola, Vuorentaka, Järviöinen