stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Alexandra (Yhdistyneen kuningaskunnan kuningatar)
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Alexandra (Yhdistyneen kuningaskunnan kuningatar) Wikimedia Commonsissa
| 0 | 1 | 2 | 3 |
| --- | --- | --- | --- |
|  | Edeltäjä: Prinssi Albert | Yhdistyneen kuningaskunnan hallitsijan puoliso 1901–1910 | Seuraaja: Kuningatar Mary |
| Auktoriteettitunnisteet  |
| --- | --- |
Kansainväliset:  FAST  ISNI  VIAF  WorldCat 
Kansalliset:  Norja  Ranska  BnF data  Saksa  Italia  Israel  Yhdysvallat  Ruotsi  Australia  Kreikka  Alankomaat  Puola  Portugali  Vatikaani 
Taiteenala:  Photographers' Identities  RKD Artists  ULAN 
Henkilöt:  BMLO  Deutsche Biographie 
Muut:  SNAC  IdRef  Te Papa (New Zealand)
NRP Algol (P1138)

| NRP Algol |
| --- | --- |


Aluksen vaiheet
Rakentaja:  Argibay, Lissabon
Laskettu vesille:  1964
Poistui palveluskäytöstä:  1975
Tekniset tiedot
Uppouma:  24 t (kuormattu)
Aseistus
Aseistus:  2 x konekivääriä
NRP Algol (runkonumero P1138) oli Portugalin laivaston partioalus.
Valmistus

Aluksen valmisti lissabonilainen Argibay. Alus laskettiin vesille 1964.
Palvelus

Alus poistettiin palveluksesta 1975.
Algerine-luokka (tykkivene, 1880)

| Algerine |
| --- | --- |
 Luokkaan kuulunut HMS Rambler

Tekniset tiedot
Uppouma:  835 t
Pituus:  48 m
Leveys:  8,99 m
Syväys:  4,14 m
Koneteho:  690-750 ihp (510-560 kW)
Nopeus:  10,5 solmua
Miehistöä:  100
Aseistus
Meritorjunta:  1 x 7" (180 mm) MLR-tykki 2 x 64 paunan MLR-tykkiä 2 konekivääriä 1 kunnialaukaustykki
Algerine-luokka oli Britannian Kuninkaallisen laivaston tykkiveneluokka, johon kuului kolme vuonna 1880 valmistettua alusta. Niistä kaksi myytiin vain kymmenen vuoden palveluksen jälkeen. Kolmas muutettiin tutkimusalukseksi jo ennen palvelukseen ottoaan, ja tässä tehtävässä se palveli aina vuoteen 1907 saakka.
Suunnittelu ja valmistus

Kuninkaallisen laivaston pääsuunnittelija Nathaniel Barnaby suunnitteli alukset vuonna 1879, ja ne muistuttivat vuoden 1875 Condor-luokan aluksia. Niihin oli kuitenkin lisätty takakansi, koska etu- ja takakannen rakenteiden oli todettu tekevän aluksilla palvelemisen miellyttävämmäksi tropiikissa. Rakenteet mahdollistivat miehistön levon kansilla.
Alusten köli, perän rakenteet ja kaaret olivat rautaa, mutta ne oli puuverhoiltu. Näin saatiin valmistuskustannuksia laskettua, ja samalla mahdollistettiin aluksen huoltaminen siirtomaissa ilman telakkarakenteita. Luokka oli viimeinen metalli-puurakenteinen sotalaivaluokka kuninkaallisessa laivastossa.
Voimanlähde

Alusten voimanlähteenä oli kaksisylinterinen kompound-höyrykone. Fairfield Shipbuilding and Engineering Companyn valmistamiin HMS Rambleriin ja HMS Rangeriin asennettiin John Elder and Companyn toimittamat höyrykoneet, jotka tuottivat 690 ja 760 hevosvoimaa yhteen akseliin. Harland and Wolffin valmistamaan HMS Algerineen 750 ihp:n höyrykoneen toimitti Laird Brothers. Kone kuljetti alusta 10,5 solmun nopeudella.
Luokan alukset oli parkkitakiloituja, mikä mahdollisti purjeiden käytön pienemmällä miehistöllä. Kaukaisilla laivastoasemilla, joissa hiilitäydennys ei ollut mahdollista, aluksen kapteenilla oli mahdollista pystyttää mesaanimasto ja siten lisätä purjehdusnopeutta.
Aseistus

Tykkiveneet oli suunniteltu käyttämään yhtä seitsentuumaista ja kahta 64-paunaista rihlattua, suustaladattavaa tykkiä. Tykkien lisäksi aluksilla oli kaksi konekivääriä sekä kunnialaukaustykki. Seitsentuumainen tykki vaihdettiin myöhemmin kahteen viisituumaiseen, 40 cwt:n takaaladattavaan BL-tykkiin.
Tutkimusalukseksi muutettu HMS Rambler aseistettiin ainoastaan neljällä 20 naulan takaaladattavalla BL-tykillä, yhdellä konekiväärillä ja kunnialaukaustykillä.
Aljošino

| Aljošino Алёшино |
| --- | --- |
 Näkymä Aljošinon kylään.
 Aljošinon kunta Rameškin piirin kartalla.
Valtio:  Venäjä
Subjekti:  Tverin alue
Piiri:  Rameški
Hallinto:  
 – Hallinnon tyyppi:  Maalaiskunta
Pinta-ala:  
 – Kokonaispinta-ala:  302,2 km²
Väkiluku (2008):  1 167
 – Väestötiheys:  3,8 as./km²
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Aljošino (ven. Алёшино, karjalaksi Ol’oššova) on kylä ja maalaiskunta Tverin alueen Rameškin piirissä Venäjällä. Aljošinon kylä sijaitsee 25 kilometriä Rameškista itään Iljinon, Builovon ja Kiveritšin välisen maantien varrella. Kylässä on asukkaita 195 ja kunnassa 1 167 henkeä (vuonna 2008).lähde?
Aljošinon kunta sijaitsee Bežetskin ylängön etelärinteellä Rameškin piirin keskiosassa. Se muodostettiin vuonna 2005 Aljošinon, Dijevon ja Pustoramenkan kyläkunnista. Nykyään kuntaan kuuluu 46 kylää. Pohjoisessa se rajoittuu Bežetskin piirin Žitištšin kuntaan, idässä Kiveritšin, kaakossa Ilgoštšin, etelässä Vednojen, lounaassa Zastolbjen, lännessä Nekrasovon ja luoteessa Zaklinjen kuntiin. Kunnan pinta-ala on 302,2 neliökilometriä. Pohjoisesta etelään sen jakaa Medveditsajokeen laskeva Ivitsa.
1200–1300-luvuilla seutu kuului Novgorodin feodaalitasavallan Bežetskin ylängön Kamenskin staniin. Vuonna 1393 se liitettiin Moskovan suuriruhtinaskuntaan. 1500–1600-luvuilla seutu autioitui nälänhädän ja vihollisen hävitysten takia ja sinne muutti karjalaisia Ruotsin valloittamasta Käkisalmen läänistä. 1800-luvulla ja 1900-luvun alussa suurin osa nykyisen kunnan kylistä kuului Bežetskin kihlakunnan Aljošinon volostiin. Volostista ja sen asukkaista käytettiin karjalankielistä nimitystä Alovońe. Vuosina 1937–1939 alue kuului Kalininin alueen Karjalaiseen kansalliseen piirikuntaan.
Vuonna 1859 kuntaan kuuluvissa kylissä oli 6 400 asukasta. Suurimmillaan, yli 10 000, väestö oli ennen toista maailmansotaa. Sodassa kylien asukkaista menehtyi 1105 henkeä. Kansallisuudeltaan kuntalaiset ovat venäläisiä ja karjalaisia. Vuoden 1989 väestönlaskennan mukaan venäläisiä oli 1288 ja karjalaisia 1130.
Seudun pääelinkeino on maatalous. Kunnan alueella toimii neljä maatalousyritystä, joiden keskuspaikat ovat Aljošinossa, Dijevossa, Pustoramenkassa ja Ustjugissa.
Alfa-kierre

α-kierteen useissa kolmiulotteisissa malleissa käytetty yksikertaistettu symbolinen esitys.
Alfa-kierre (α-kierre) eli alfa-heliksi (α-heliksi) on proteiinin rakenteessa sekundaarirakenne. Se on β-levyjen eli β-laskosten ohella proteiinien tärkein sekundaarirakenne. α-kierre on sauvamainen, vain yhdestä polypeptidiketjusta koostuva, proteiinin rakenneosa ja se on proteiinin kierrerakenteista vakain.
α-kierre sivusta. 
Alaniiniaminohapoista koostuvan α-kierteen tikkurakennemalli sivusta päin. Kaksi saman peptidiryhmän vetysidosta on korostettu magentalla; hapen ja vedyn välinen etäisyys on 2,08 Å. Polypeptidiketju kulkee tässä ylöspäin eli sen N-terminaali on alhaalla ja C-terminaali ylhäällä. Alaniinin metyylisivuketjut osoittavat lievästi alaspäin eli kohti N-terminaalia.
α-kierre ylhäältä. 
Sama polyalaniinin alfa-kierre kuin yläpuolisessa kuvassa. Neljä karbonyyliryhmää osoittavat kohti katsojaa. Ne ovat noin 100° erillään toisistaan eli aminohappotähdettä kohden alfa-kierre kiertyy 100°. Yhteen täyteen kierrokseen (360°) alfa-kierteessä tarvitaan 3,6 aminohappotähdettä.
Rakenne

α-kierrettä vakauttavat yksittäisen polypeptidiketjun sisäiset vetysidokset. N-terminaalista laskettuna kunkin aminohappotähteen α-hiilen viereisen karbonyylihiilen (CO) happiatomi muodostaa vetysidoksen siitä neljä aminohappotähdettä C-terminaalia kohti olevan aminohappotähteen α-hiilen viereisen aminoryhmän (NH) vetyatomin kanssa. Eli vetysidoksen muodostavien aminohappotähteiden väliin jää kolme aminohappotähdettä. α-kierteen kierteinen rakenne mahdollistaa vetysidoksiin osallistuvien atomien lineaarisen järjestyksen, mikä tekee kierteisestä konformaatiosta hyvin vakaan. Kussakin kierteessä on 3,6 aminohappotähdettä ja kierteen pituus on 5,4 Å eli 0,54 nm. Aminohappojen sivuketjut suuntautuvat kierteen akselilta ulospäin muodostaen kierteen ulkoreunat. Kierteen sisäosassa ei puolestaan ole yhtään vapaata tilaa, koska se on polypeptidirungon atomien täyttämä. Ulkoreunojen sivuketjut voivat olla hydrofiilisiä eli vesihakuisia, hydrofobisia eli vettä hylkiviä tai amfipaattisia eli molempia edellä mainituista. Amfipaattisessa α-kierteessä toinen puoli voi olla hydrofiilinen ja toinen puoli hydrofobinen.
Osuus proteiinissa ja kierteen katkeaminen

Proteiineilla on vaihtelevia määriä alfa-kierteitä rakenteissaan. Alfa-kierteiden osuus voi vaihdella muutamasta prosentista lähes sataan prosenttiin. Useat tekijät voivat katkaista alfa-kierrerakenteen: 1) Syklinen aminohappo proliini muodostaa mutkan kierrerakenteeseen. Proliini ei kykene jatkamaan kierrerakennetta, koska sen α-hiilen ja sen viereisen α-aminoryhmän välisen sidoksen kiertyminen on erittäin rajoittunut ja α-aminoryhmä ei kykene osallistumaan polypeptidiketjun sisäisten rakennetta vakauttavien vetysidosten muodostamiseen. 2) Samanmerkkisen sähkövarauksen omaavien aminohappotähdeiden sivuketjujen läheisyys aiheuttaa elektrostaattista hylkimistä, joka estää kierrerakenteen jatkumista. Positiivisesti varautuneita toisiaan hylkiviä sivuketjuja on esimerkiksi arginiinin ja lysiinin välillä. Negatiivisesti varautuneita toisiaan hylkiviä sivuketjuja on esimerkiksi glutamiini- ja asparagiinihappojen välillä. 3) Toistensa lähellä sijaitsevien laajan sivuketjun omaavien aminohappotähteiden välinen steerinen hyljintä voi myös katkaista alfa-kierteen, koska laajoille sivuketjuille ei ole riittävästi tilaa sauvamaisessa rakenteessa. Esimerkiksi valiini ja treoniini voivat aiheuttaa steerisiä ongelmia, koska niiden sivuketjujen β-hiiliin on kiinnittynyt α-hiilen lisäksi kaksi muuta isompaa atomia ja vain yksi vety.
α-kierre ja aminohappojärjestys

α-kierteessä esiintyy usein muun muassa alaniinia, leusiinia, lysiiniä, varautumatonta glutamiinihappoa ja metioniinia. Näiden aminohappojen lyhennekirjaimista muodostuu muistisäännöksi sana MALEK. α-kierteeseen ei sovi esimerkiksi proliini, glysiini ja negatiivisesti varautunut aspartaanihappo.
Eräässä proteiinissa näkyy seuraava kuvio, jos aminohapot pannaan α-kierteen mukaiseen järjestykseen:
ile arg gly thr
gly ser tyr asn
arg ser ser phe
glu ser ser ser
gly leu val try
Aiheesta muualla

Kuvia alfa-kierteistä
Eepos

Eepos (m.kreik. έπος, puhe) on laaja runomuotoinen kertova teos. Eepos kertoo tavallisesti sankarillisten ja tarumaisten hahmojen elämäntarinan. Tyypillisiä aiheita ovat sota, rakkaus sekä taistelu hyvän ja pahan välillä. Nykyisin eepokseksi voidaan kutsua myös laveaa proosakertomusta.
Eepokset jaetaan kansanrunouteen perustuviin kansaneepoksiin ja nimeltä tunnettujen kirjailijoiden luomiin taide-eepoksiin. Tiettyjä kansallisia tavoitteita ja ajatustapoja ilmentäviä eepoksia on alettu kutsua kansalliseepoksiksi. Etenkin renessanssin ja romantiikan aikana eepos oli arvostettu kirjallisuudenlaji.
Eeposten piirteitä

Eepoksissa on samantyyppisiä piirteitä ja perusrakenteita. Monet niistä muistuttavat kansansatujen perusrakenneosia.
Eepoksen yleisiä piirteitä:
Haaste (esimerkiksi jumala antaa sankarille tehtävän).
Koe, jossa koetellaan sankarin sopivuutta selviytyä tehtävästä.
Useita myyttisiä sekä ihmis- ja eläinapureita.
Päävihollinen eli antagonisti, joka on usein yliluonnollinen.
Taianomainen tai epätodellinen maailma, jonne tavalliset ihmiset eivät voi mennä, mutta jossa sankari käy (esimerkiksi manala tai jumalten valtakunta).
Tehtävän hylkääminen (sankari asettaa tehtävänsä kyseenalaiseksi ja pyrkii pakenemaan vastuuta).
Ylösnousemus (joko kirjaimellinen henkiin herääminen kuolleista tai sitten herääminen masennuksesta tai alennustilasta, myös sankarin yllättävä paluu, kun hänen on luultu tuhoutuneen).
Palautus (esimerkiksi sankarin kunnianpalautus tai kuninkaan paluu valtaistuimelleen).
Eepoksia > Muinaisia eepoksia (vuoteen 500)

Gilgameš
Homeros: Ilias
Homeros: Odysseia
Eeppinen kyklos, muun muassa:
Kypria
Aithiopis
Pieni Ilias
Troijan tuho
Nostoi (”Paluut”)
Hesiodos: Jumalten synty
Hesiodos: Työt ja päivät
Mahabharata
Ramajana
Vergilius: Aeneis
Lucretius: Maailmankaikkeudesta
Ovidius: Muodonmuutoksia
Lucanus: Pharsalia
Apollonios Rhodoslainen: Argonautika
Quintus Smyrnaeus: Posthomerica
Eepoksia > Keskiaikaisia eepoksia (500–1500)

Beowulf
Waldere, vain katkelmia säilynyt
Nibelungein laulu
Rolandin laulu
Cantar de Mio Cid
Edda-teokset
Manas
Pantterintaljainen
Wolfram von Eschenbach: Parsifal
Dante Alighieri: Jumalainen näytelmä
Geoffrey Chaucer: Canterburyn tarinoita
Popol Vuh
Eepoksia > Uuden ajan eepoksia (vuodesta 1500)

Ludovico Ariosto: Orlando furioso (1516)
Luís de Camões: Os Lusíadas (noin 1555)
Torquato Tasso: Vapautettu Jerusalem (1575)
Edmund Spenser: The Faerie Queene (1596)
John Milton: Kadotettu paratiisi (1667)
Voltaire: Henriade (1723)
James Macpherson: Ossianin laulut (1765)
Robert Southey: Joan of Arc (1796)
Robert Southey: Thalaba the Destroyer (1801)
Robert Southey: Madoc (1805)
Esaias Tegnér: Frithiofin taru (1825)
Adam Mickiewicz: Pan Tadeusz (1832–34)
János Arany: Toldi (1847–79)
J. L. Runeberg: Kuningas Fjalar (1849)
Elias Lönnrot: Kalevala (1849)
Henry Wadsworth Longfellow: Laulu Hiawathasta (1855)
F. R. Kreutzwald: Kalevipoeg (1856–61)
José Hernández: Martín Fierro (1872)
Andrejs Pumpurs: Lāčplēsis (1888)
Fernando Pessoa: Mensagem
Harry Martinson: Aniara (1956)
Paavo Haavikko: Kaksikymmentä ja yksi (1974)
Derek Walcott: Omeros (1990)
Homeroksen Iliaan kahdeksannen laulun rivit 245–253. Kreikkalainen käsikirjoitus 400-500-lukujen vaihteesta.
Beowulfin käsikirjoituksen ensimmäinen sivu.
Alirengas

Algebrassa alirengas on renkaaseen liittyvä käsite. Sen mukaan renkaan  (R,+,\cdot ) osajoukkoa  S sanotaan  R:n alirenkaaksi, jos  S on rengas operaatioiden  + ja  \cdot  suhteen ja  S:n ykkösalkio on  R:n ykkösalkio.
Kirjallisuutta

Häsä, Jokke; Rämö, Johanna: Johdatus abstraktiin algebraan.  Helsinki:  Gaudeamus, 2015.  ISBN 978-952-495-361-0
Alfonso VIII (Kastilia)

Alfonso VIII. Miniatyyri, 1200-luku.
Alfonso VIII. Miniatyyrin yksityiskohta, Tumbo menor de Castilla 1174-1300, Archivo Histórico Nacional, España.
Alfonso VIII. José María Rodríguez de Losada, 1892-1894. Öljymaalaus kankaalle. La colección de retratos de reyes del Ayuntamiento de León, Ayuntamiento de León.
Alfonso VIII "Jalo" (esp. el Noble, "el de las Navas"); (11. marraskuuta 1155 Soria, Kastilia y León – 5.- 6. lokakuuta 1214 Gutierre-Muñoz, Ávila) oli Kastilian kuningas vuosina 1158–1214.
Lapsuus ja nuoruus

Alfonson äiti Navarran kuninkaan García Ramírezin tytär Blanca Garcés de Pamplona kuoli elokuussa 1156 lapsivuoteeseen ja isän Sancho III:n kuollessa hän oli vain kolmivuotias. Alfonson alaikäisyysvuodet olivat suuren sisäisen hajaannuksen aikaa Kastiliassa, kun Laran ja Castron ylhäisöperheet taistelivat vallasta ja kontrolloivat lapsikuningasta.
Myös Alfonson setä Leónin kuningas Ferdinand II pyrki hyötymään tilanteesta ja liittämään osan Kastilian alueista omaan valtakuntaansa. Hän tunkeutui maahan Castrojen kutsusta, piti muutamia vuosia Toledon varuskuntaa hallussaan ja hänet jopa nimitettiin veljenpoikansa ohjaajaksi. Ferdinandin ei kuitenkaan onnistunut saada Alfonson huoltajuutta ja niin hän lopulta vetäytyi Kastiliasta jättäen maan Lara-suvun käsiin. Samanaikaisesti Navarran kuningas Sancho VI otti haltuunsa Logroñon ja muita Navarran rajamailla sijaitsevia kastilialaisia kaupunkeja.
Almohadien saatua valtaansa Murcian taifan vuonna 1172 kalifit alkoivat olla varteenotettava uhka myös kristityille kuningaskunnille. Almohadit etenivät Toledoon, piirittivät Hueten 1172 ja hävittivät Talaveraa 1173. Vuonna 1174 heidän hyökkäyksensä suuntautui Leóniin, jossa Alcántara kukistui. Paavi Aleksanteri III lupasi autuutta muslimeja vastustaville ja julisti Almohadien kanssa yhteistyötä tekevät kirkonkiroukseen. Ferdinand II johti 1172 vastahyökkäystä Jerezin seuduille ja portugalilaiset etenivät Sevillaan saakka.
Aikuisuus

Täysi-ikäiseksi 1172 tullut Alfonso VIII aloitti oman merkittävän kampanjansa maureja vastaan. Ensimmäinen askel oli kuitenkin rauhan solmiminen Kastilian alueita omiinsa liittäneen Navarran kuninkaan kanssa. Maiden kuninkaat kutsuivat valittäjäksi Englannin kuninkaan Henrik II:n, joka vuonna 1176 ratkaisi aluekiistan Kastilian hyväksi. Alfonso oli saanut Englannista itselleen mahtavan liittolaisen vuonna 1170 menemällä naimisiin Eleonoora Englantilaisen (Leonor Plantagenet) kanssa, joka oli Henrik II:n tytär.
Alfonso VIII valtasi Cuencan syyskuussa 1177 ja palatessaan kotiin vapautti Aragonian kuninkaan Alfonso II:n Zaragozaa koskevista vasallinvelvoitteista. Vuonna 1179 nämä kaksi Alfonsoa tekivät suusanallisen sopimuksen koko Espanjan niemimaan jakamisesta: aie oli suunnattu muita kristittyjä kuningaskuntia vastaan, erityisesti Navarraa, ja maurialueista Valencia, Xativa, Biar, Denia ja Calpe varattiin Alfonso II:n tulevia valloituksia varten ja muut alueet jäivät Alfonso VIII:n valloitettaviksi.
Portugalin kuninkaan Alfonso Henriquesin kuoleman (1185) ja Ferdinand II:n kuoleman (1188) jälkeen Alfonso VIII oli alueen kiistatta voimakkain kristitty hallitsija. Hänen yrityksensä hyötyä tilanteesta johti kuitenkin siihen, että Kastilian naapurivallat lopulta liittoutuivat häntä vastaan. Leónin kuninkaasta Alfonso IX:stä tuli hänen katkerin kilpailijansa.
Almohadien vastaisen taistelun sijaan kristityt kuninkaat liittoutuivat Kastilian Alfonso VIII:tä vastaan. Aragonian Alfonso II ja Navarran Sancho VI tekivät Kastilian vastaisen liittosopimuksen vuonna 1190 ja seuraavana vuonna siihen liittyivät León ja Portugali. Jokainen valtakunta sitoutui Kastilian vastaiseen taisteluun sekä lupasi olla solmimatta erillisrauhaa Alfonso VIII:n kanssa.
Paavi Celestinus III teki vuonna 1194 rauhaan johtaneen sovintoesityksen, mikä ei tapahtunut hetkeäkään liian aikaisin, sillä jo seuraavana vuonna 1195 kalifi Abu Yusuf Ya'qub al-Mansur nousi suuren armeijan kera maihin ja eteni Córdobaan. Alfonso VIII riensi Alarcosiin, jossa hän antautui taisteluun odottamatta Alfonso IX:n lisäjoukkoja. Alfonso VIII kärsi kirvelevän tappion ja joutui sekasorrossa pakenemaan Toledoon.
Leónin ja Navarran kuninkaat käyttivät jälleen hyväkseen Alfonso VIII:n hädänalaista tilaa ja Leónin Alfonso IX solmi jopa liittolaissopimuksen Almohadien kanssa. Aragonian Alfonso II tajusi keskinäisen riitelyn vaarat kristityille kuninkaille ja yritti välittää rauhaa. Hän kuitenkin kuoli vuonna 1196.
Kastilian kuningattaren Leonoran tekemä rauhanaloite johti ensin Leónin kuninkaan Alfonso IX:n ja Kastilian prinsessan Berengarian avioliittoon vuonna 1197 ja vuoteen 1209 mennessä tilanteen rauhoittumiseen myös muiden kristittyjen valtioiden kanssa. Näin kuninkaat olivat valmiit kohtaamaan kalifin joukot vuonna 1212 Las Navas de Tolosan taistelussa. Taistelussa muslimit lyötiin perin pohjin ja se käänsi Espanjan historian suunnan.
Alfonso VIII kuoli vuonna 1214 ja kuninkaaksi tuli hänen poikansa Henrik I (1214–1217) ja tämän kuoltua vallan peri Berengarian ja Alfonso IX:n poika Ferdinand III.
Perhe

Alfonso meni syyskuussa 1170 naimisiin Eleonoora Englantilaisen (Leonor Plantagenet) kanssa, joka oli Englannin kuningas Henrik II:n ja Eleonoora Akvitanialaisen tytär. Kuningatar Leonora oli monipuolisesti vaikutusvaltainen hallitsijapuoliso ja kuoli tarinan mukaan sydän surusta murtuneena vain muutamia viikkoja miehensä jälkeen.
Heillä oli ainakin kymmenen lasta, joista viisi eli yli täysi-ikäiseksi:
Berengaria (1. kesäkuuta 1179 - 8. marraskuuta 1246), Leónin kuningas Alfonso IX:n puoliso 1197, paavi Innocentius III mitätöi serkusavioliiton vuonna 1204. Kastilian sijaishallitsija 1214-1217, Kastilian kuningatar 1217.
Sancho (5. huhtikuuta 1181 - 9. kesäkuuta 1181), kuoli kolmen kuukauden ikäisenä.
Sancha (1182 - 1184), kuoli kaksivuotiaana.
Urraca (1186 - 2. marraskuuta 1220), Portugalin kuningas Alfonso II:n hallitsijapuoliso.
Blanka (4. maaliskuuta 1188 - 26. marraskuuta 1252), Ranskan kuningas Ludvig VIII:n puoliso, sijaishallitsija 1226-1236. Perusti sisterssiläisluostarin Maubuissoniin.
Ferdinand (29. marraskuuta 1189 - 14. lokakuuta 1211), kruununperijä, kuoli 21-vuotiaana.
Mafalda (1191 - 1204), kihlattiin Leónin kruununperijä Fernandolle, kuoli 13-vuotiaana.
Leonor (n. 1190 - 1244) Aragónin kuningas Jaime I:n puoliso 1221-1229. Avioliitto mitätöitiin.
Constanza (n. 1195 - 2. tammikuuta 1243), vanhempiensa perustaman Santa María la Real de Las Huelgas sisterssiläisluostarin nunna ja abbedissa Burgosissa.
Enrique (14. huhtikuuta 1204 - 6. kesäkuuta 1217), kruununperijä Henrik I. Kuoli 13-vuotiaana.
Alistuvan seisake

Alistuvan seisake oli Uudenkaupungin radan varressa sijainnut lakkautettu seisake. Se perustettiin Nousiaisiin vuonna 1933. Seisake lakkautettiin jo noin kahdentoista vuoden kuluttua, helmikuussa 1945. Seisake sijaitsi Rekoisten kylässä, Lemuntieltä erkanevan nykyisen Rekoistentien ja radan risteyksessä, vain noin kilometrin etäisyydellä Nousiaisten rautatieasemasta.
Alkibiades vanhempi

| Alkibiades> Ἀλκιβιάδης.Henkilötiedot |
| --- | --- |
Syntynyt: 500-luku eaa. Ateena
Kuollut: 400-luku eaa.
Muut tiedot
Aktiivisena:  n. 510–460 eaa.
    
Alkibiades vanhempi eli Alkibiades II (m.kreik. Ἀλκιβιάδης, Alkibiadēs, lat. Alcibiades); 400-luku eaa.) oli antiikin kreikkalainen valtiomies, joka oli kotoisin Ateenasta. Hän oli Kleinias I:n poika ja kotoisin Skambonidain demoksesta, ja johti sukutaustansa Eurysakeehen, Aiaan poikaan.
Alkibiades oli kansanpuolueen johtajaksi nousseen Kleistheneen aikalainen ja auttoi häntä karkottamaan Peisistratoksen suvun Ateenasta. Hän myös joutui karkotetuksi Ateenasta Kleistheneen mukana ostrakismiäänestyksellä vuonna 460 eaa. Alkibiadeen poikia olivat Aksiokhos ja Kleinias II. Tunnetuin Alkibiades eli Alkibiades III oli Kleinias II:n poika ja näin vanhemman Alkibiadeen pojanpoika.
Heikki Alikoski

Heikki A. Alikoski (5. joulukuuta 1912 Oulu – 28. joulukuuta 1997 Turku) oli suomalainen tähtitieteilijä ja matemaatikko. Hän työskenteli Yrjö Väisälän assistenttina Turun observatoriossa vuosina 1937–1956. Tuolloin hänen mukaansa nimettiin asteroidi 1567 Alikoski. Hän löysi myös itse uusia asteroideja.
Sotien jälkeen Alikosken päivätyö oli matematiikan puolella: hän oli Turun kaupungin tilastotoimiston johtaja 1944–1958, sen jälkeen Turun Teknillisen oppilaitoksen matematiikan lehtori ja myöhemmin matematiikan yliopettaja. Hän luennoi myös Turun yliopistossa tuntiopettajana.
Myöhemmin Alikoski oli mukana perustamassa Turun yliopiston tähtitieteellis-optista tutkimuslaitosta. Hän toimi jonkin aikaa myös Turun Ursan puheenjohtajana. Vapaa-ajallaan hän oli tunnettu esperanton harrastaja.
Alikosken löytämät asteroidit

Alla olevassa taulukossa on lueteltu Heikki Alikosken löytämät numeroidut asteroidit. Kaikki löydöt on tehty Turussa.
| Numero ja nimi | Löydetty | Lähde |
| --- | --- | --- |
| 1508 Kemi | 21. lokakuuta 1938 |  |
| 1512 Oulu | 18. maaliskuuta 1939 |  |
| 1697 Koskenniemi | 8. syyskuuta 1940 |  |
| 1715 Salli | 9. huhtikuuta 1938 |  |
| 1786 Raahe | 9. lokakuuta 1948 |  |
| 2180 Marjaleena | 8. syyskuuta 1940 |  |
| 2257 Kaarina | 18. elokuuta 1939 |  |
| 2487 Juhani | 8. syyskuuta 1940 |  |
| 2573 Hannu Olavi | 10. maaliskuuta 1953 |  |
| 2714 Matti | 5. huhtikuuta 1938 |  |
| 2911 Miahelena | 8. huhtikuuta 1938 |  |
| 3776 Vartiovuori | 5. huhtikuuta 1938 |  |
| 4066 Haapavesi | 7. syyskuuta 1940 |  |