stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Natalie Clifford Barney
Aiheesta muualla

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
The Temple of Friendship ruevisconti.com-sivustolla (ranskaksi)
Natalie Clifford Barney glbtq.com-sivustolla (Arkistoitu – Internet Archive) (englanniksi)
| Auktoriteettitunnisteet  |
| --- | --- |
Kansainväliset:  FAST  ISNI 2  VIAF  WorldCat 
Kansalliset:  Norja  Espanja  Ranska  BnF data  Saksa  Israel  Belgia  Yhdysvallat  Ruotsi  Japani  Tšekki  Australia  Kreikka  Alankomaat  Puola  Portugali  Vatikaani 
Tieteilijät:  CiNii 
Taiteenala:  MusicBrainz 
Henkilöt:  DDB  Trove 
Muut:  Europeana  SNAC  IdRef 
Natalie Barney noin 13-vuotiaana, Alice Pike Barneyn maalaus
Waterlily, muotokuva Barneyn serkusta Ellen Goinista. Kuva oli osa Barneyn esikoisteoksen kuvitusta.
Elisabeth de Gramont vuonna 1889.
Tämä Carolus-Duranin maalaus Natalie Barneysta 10-vuotiaana riippui hänen kirjallisuussalonkinsa seinällä.
Viron ralli 2020

|  Viron ralli 2020 |
| --- | --- |
 4. osakilpailu 7 osakilpailusta kaudella 2020. 
Ajankohta:  4.–6 syyskuuta 2020


Palkintokoroke
Voittaja:   Ott Tänak    Martin Järveoja  (Hyundai Shell Mobis WRT)
Toinen:   Craig Breen    Paul Nagle  (Hyundai Shell Mobis WRT)
Kolmas:   Sébastien Ogier    Julien Ingrassia  (Toyota Gazoo Racing WRT)
Viron ralli 2020 oli rallin maailmanmestaruussarjan kilpailu kaudella 2020.
Kauden edellisestä kilpailusta ehti kulua kuusi kuukautta ennen Viron rallia. Ott Tänak voitti kilpailun ennen Craig Breeniä ja Sébastien Ogieria. Elfyn Evans ja Kalle Rovanperä kärsivät rengasongelmista. Rovanperä sai minuutin aikasakon johtuen auton parissa työskentelystä parc fermé -alueella.
Erikoiskokeet

| Päivä | Kello | Nro | Nimi | Pituus |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| 4. syyskuuta | 19.08 | SS 1 | Tartu | km |
| 5. syyskuuta | 07.40 | SS 2 | Prangli 1 | km |
| 5. syyskuuta | 08.21 | SS 3 | Kanepi 1 | km |
| 5. syyskuuta | 09.08 | SS 4 | Otepää 1 | km |
| 5. syyskuuta | 10.00 | SS 5 | Mäeküla 1 | km |
| 5. syyskuuta | 11.19 | SS 6 | Elva 1 | km |
| 5. syyskuuta | 14.37 | SS 7 | Prangli 2 | km |
| 5. syyskuuta | 15.18 | SS 8 | Kanepi 2 | km |
| 5. syyskuuta | 16.08 | SS 9 | Otepää 2 | km |
| 5. syyskuuta | 17.00 | SS 10 | Mäeküla 2 | km |
| 5. syyskuuta | 18.19 | SS 11 | Elva 2 | km |
| 6. syyskuuta | 07.35 | SS 12 | Arula 1 | km |
| 6. syyskuuta | 08.09 | SS 13 | Kaagvere 1 | km |
| 6. syyskuuta | 09.08 | SS 14 | Kambja 1 | km |
| 6. syyskuuta | 10.49 | SS 15 | Arula 2 | km |
| 6. syyskuuta | 11.28 | SS 16 | Kaagvere 2 | km |
| 6. syyskuuta | 13.18 | SS 17 | Kambja 2 Power Stage | km |
Lähde:
Tulokset

| Merkintä | Luokka |
| --- | --- |
WRC: Rallin MM-sarjaan osallistuja, oikeutettu valmistajien pisteisiin.
WRC: Osallistuja MM-sarjaan, ei valmistajan pisteille.
WRC2: Rekisteröitynyt osallistuja WRC-2 -mestaruuteen
WRC3: Rekisteröitynyt osallistuja WRC-3 -mestaruuteen

| Sija> Yleiskilpailu | Kuljettaja> Yleiskilpailu | Kartanlukija> Yleiskilpailu | Auto> Yleiskilpailu | Aika> Yleiskilpailu | Ero> Yleiskilpailu | Luokka> Yleiskilpailu | Yleiskilpailu | Yleiskilpailu |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 1 |  Ott Tänak |  Martin Järveoja | Hyundai i20 Coupé WRC | 1:59:53.6 | 0.0 | WRC |  |  |
| 2 |  Craig Breen |  Paul Nagle | Hyundai i20 Coupé WRC | 2:00:15.8 | +22.2 | WRC |  |  |
| 3 |  Sébastien Ogier |  Julien Ingrassia | Toyota Yaris WRC | 2:00:20.5 | +26.9 | WRC |  |  |
| 4 |  Elfyn Evans |  Scott Martin | Toyota Yaris WRC | 2:00:35.5 | +41.9 | WRC |  |  |
| 5 |  Kalle Rovanperä |  Jonne Halttunen | Toyota Yaris WRC | 2:01:12.3 | +1:18.7 | WRC |  |  |
| 6 |  Teemu Suninen |  Jarmo Lehtinen | Ford Fiesta WRC | 2:02:33.2 | +2:39.6 | WRC |  |  |
| 7 |  Esapekka Lappi |  Janne Ferm | Ford Fiesta WRC | 2:02:45.6 | +2:52.0 | WRC |  |  |
| 8 |  Gus Greensmith |  Elliott Edmondson | Ford Fiesta WRC | 2:04:47.4 | +4:53.8 | WRC |  |  |
| 9 |  Oliver Solberg |  Aaron Johnston | Volkswagen Polo GTI R5 | 2:07:32.2 | +7:38.6 | WRC3 |  |  |
| 10 |  Mads Østberg |  Torstein Eriksen | Citroën C3 R5 | 2:08:10.9 | +8:17.3 | WRC2 |  |  |
| Lähde:  | Lähde:  | Lähde:  | Lähde:  | Lähde:  | Lähde:  | Lähde:  |  |  |
Tulokset > Power Stage -sijoitukset

| Sija | Kuljettaja | Aika | Luokka | Pisteet |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| 1. |  Kalle Rovanperä | 10:12.4 | WRC | 5 |
| 2. |  Elfyn Evans | +5.1 | WRC | 4 |
| 3. |  Ott Tänak | +6.0 | WRC | 3 |
| 4. |  Sébastien Ogier | +8.0 | WRC | 2 |
| 5. |  Craig Breen | +15.0 | WRC | 1 |
Lähde:
Aiheesta muualla

Rally-Maps.com, erikoiskokeet kartalla (englanniksi)
Osakilpailut MM-rallikaudella 2020
Monte Carlo
Ruotsi
Meksiko
Viro
Turkki
Sardinia
Monza
Rallin maailmanmestaruussarjan Viron rallit
| --- | --- |
2020-luku:  2020  2021  2022  2023
Jan Wasiewicz

Jan Wasiewicz
Jan Wasiewicz (6. tammikuuta 1911 – 9. marraskuuta 1976) oli puolalainen jalkapalloilija, pelipaikaltaan puolustaja. Hän liittyi Puolan A-maajoukkueeseen syyskuussa 1935 ja pelasi joukkueessa 11 ottelua, joissa hän teki yhden maalin. Hän kuului joukkueen kokoonpanoon MM-kilpailuissa 1938 ja kesäolympialaisissa 1936.
Walter Brom

Walter Henryk Brom (14. helmikuuta 1921 – 18. kesäkuuta 1968) oli puolalainen jalkapallomaalivahti. Hän liittyi Puolan A-maajoukkueeseen kesäkuussa 1947 ja pelasi joukkueessa kaksi ystävyysottelua. Hän kuului joukkueen kokoonpanoon MM-kilpailuissa 1938.
Edward Madejski

Edward Madejski
Edward Dominik Jerzy Madejski (11. elokuuta 1914 Krakova, Puola – 15. helmikuuta 1996) oli puolalainen jalkapallomaalivahti. Seurajoukkuetasolla hän edusti muutamia puolalaisseuroja. Hän liittyi Puolan A-maajoukkueeseen syyskuussa 1936 ja kuului joukkueen kokoonpanoon MM-kilpailuissa 1938.
The Beach Boys (albumi)

| The Beach Boys The Beach Boys |
| --- | --- | --- |

Studioalbumin tiedot
 Äänitetty : kesäkuu 1984 -   maaliskuu 1985   välisenä aikana.
 Julkaistu: kesäkuussa 1985
 Tuottaja(t): Steve Levine
 Tyylilaji: Rock   Pop
 Kesto: 40.37
 Levy-yhtiö: CBS   Caribou
Muut kannet
   Albumin takakansi.
The Beach Boysin muut julkaisut
| Ten Years of Harmony 1981 | The Beach Boys 1985 | Made in U.S.A. 1986 |
The Beach Boys on The Beach Boysin vuonna 1985 julkaistu albumi. Se on yhtyeen ensimmäinen digitaalisesti äänitetty albumi ja ensimmäinen CD-julkaisu. Albumi on äänitetty Sonyn PCM-3324 digitaalinauhurilla, ja sillä on käytetty myös syntetisaattoreita, erinäisiä ääniefektejä, digitaalisia soittimia sekä näytteenotinta. Levyn tuotti aiemmin Culture Clubin kanssa työskennellyt Steve Levine.
Albumin tekoon osallistui monia vierailevia muusikoita, muun muassa Stevie Wonder kirjoitti yhtyeelle kappaleen I Do Love You. Gary Moore hoitaa kappaleen Maybe I Don't Know kitarasoolot, ja Ringo Starr puolestaan soittaa rumpuja kappaleella California Calling.
Yhtyeen entinen rumpali Dennis Wilson oli kuollut joulukuussa 1983, joten albumin kappaleilla on useimmiten Steve Levinen ohjelmoima rumpukone. Albumi on omistettu Wilsonin muistolle.
Kappaleet

"Getcha Back" - 3:02
"It's Gettin' Late" - 3:27
"Crack at Your Love" - 3:39
"Maybe I Don't Know" - 3:54
"She Believes in Love Again" - 3:33
"California Calling" - 2:52
"Passing Friend" - 4:59
"I'm So Lonely" - 2:52
"Where I Belong" - 2:58
"I Do Love You" - 4:20
"It's Just a Matter of Time" - 2:22
"Male Ego" - 2:35
Muusikot

Al Jardine Laulu
Mike Love Laulu
Brian Wilson Laulu, sekä syntetisaattori
Carl Wilson Laulu, kitara, sekä syntetisaattori
Bruce Johnston Laulu, sekä syntetisaattori
Steve Levine Syntetisaattorien sekä rumpukoneiden ohjelmointi
John Adler Kitara, sekä kitarasyntetisaattori
Julian Lindsay Syntetisaattorit ja bassokitara
Simon Humphrey Bassokitara kappaleella 6
Steve Grainger Tenori saksofoni kappaleella 7
Roy Hay Instrumentointi kappaleella 7
Judd Lander Huuliharppu kappaleella 11
Graham Broad Rummut ja perkussiot kappaleella 11
Gary Moore Kitara kappaleella 4
Ringo Starr Rummut kappaleella 6
| n k The Beach Boys |
| --- | --- |
 Brian Wilson  Mike Love  Al Jardine  Bruce Johnston   Carl Wilson  Dennis Wilson  Blondie Chaplin  Ricky Fataar  David Marks 
Studioalbumit:  Surfin’ Safari  Surfin’ U.S.A.  Surfer Girl  Little Deuce Coupe  Shut Down Volume 2  All Summer Long  The Beach Boys’ Christmas Album  The Beach Boys Today!  Summer Days (And Summer Nights!!)  Beach Boys’ Party!  Pet Sounds  Smiley Smile  Wild Honey  Friends  20/20  Sunflower  Surf’s Up  Carl and the Passions - "So Tough"  Holland  15 Big Ones  Love You  20 Golden Greats  M.I.U. Album  L.A. (Light Album)  Keepin’ the Summer Alive  The Beach Boys  Still Cruisin'  Summer In Paradise  Stars and Stripes, Vol. 1  The Smile Sessions  That´s Why God Made The Radio
Carl Wilson

Carl Wilson vuonna 1966.
Carl Dean Wilson (21. joulukuuta 1946 Hawthorne, Kalifornia, Yhdysvallat – 6. helmikuuta 1998 Los Angeles, Kalifornia, Yhdysvallat) oli yhdysvaltalainen muusikko. Hänet tunnetaan parhaiten The Beach Boysin kitaristina.
Carl Wilson oli yksi Beach Boysin perustajajäsenistä yhdessä veljiensä Brian Wilsonin ja Dennis Wilsonin sekä serkkunsa Mike Loven kanssa. Carlilla oli absoluuttinen sävelkorva. Kuten Beach Boysin kaikki jäsenet, Carl toimi myös yhtyeen laulajana. Hänet muistetaan parhaiten kappaleen "God Only Knows" tulkinnasta. Carlin sooloura alkoi vuonna 1981, jolloin ilmestyi soolodebyytti, Carl Wilson. 1983 ilmestyneen seuraavan levyn, Youngbloodin jälkeen Carl Wilson ei julkaissut enää uusia sooloalbumeita.
Carl Wilson sairastui keuhkosyöpään vuonna 1997 ja kuoli siihen vuonna 1998, vain kolme kuukautta äitinsä, Audree Wilsonin jälkeen.
Soolotuotanto > Albumit

Carl Wilson (1981)
Youngblood (1983)
Soolotuotanto > Singlet

Hold Me/Hurry Love (1981)
Heaven/The Right Lane (1981)
Heaven/Hurry Love (1981)
What You Do to Me/Time (1983)
Givin' You Up/It's Too Early to Tell (1983)
This is Elvis (2015)
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Carl Wilson Wikimedia Commonsissa
| n k The Beach Boys |
| --- | --- |
 Brian Wilson  Mike Love  Al Jardine  Bruce Johnston   Carl Wilson  Dennis Wilson  Blondie Chaplin  Ricky Fataar  David Marks 
Studioalbumit:  Surfin’ Safari  Surfin’ U.S.A.  Surfer Girl  Little Deuce Coupe  Shut Down Volume 2  All Summer Long  The Beach Boys’ Christmas Album  The Beach Boys Today!  Summer Days (And Summer Nights!!)  Beach Boys’ Party!  Pet Sounds  Smiley Smile  Wild Honey  Friends  20/20  Sunflower  Surf’s Up  Carl and the Passions - "So Tough"  Holland  15 Big Ones  Love You  20 Golden Greats  M.I.U. Album  L.A. (Light Album)  Keepin’ the Summer Alive  The Beach Boys  Still Cruisin'  Summer In Paradise  Stars and Stripes, Vol. 1  The Smile Sessions  That´s Why God Made The Radio 
| Auktoriteettitunnisteet  |
| --- | --- |
Kansainväliset:  ISNI  VIAF  WorldCat 
Kansalliset:  Ranska  BnF data  Saksa  Israel  Yhdysvallat  Tšekki 
Taiteenala:  MusicBrainz 
Muut:  Europeana  IdRef
Kirsti Porras

Kirsti Porras (oikea nimi Kirsti Hellin Fogelholm, 4. joulukuuta 1908 Vaasa – 11. lokakuuta 1986 Tampere) oli yksi ensimmäisiä suomalaisia naissalapoliisikirjailijoita. Hän käytti myös nimimerkkejä Kerttu Niemi ja Cathelyn Steve.
Porras kirjoitti kolme salapoliisiromaania, useita näytelmiä sekä radiokuunnelmia.
Teokset

Laiva huusi yössä, salapoliisiromaani. WSOY 1942
Buddha myy kauneutta. Suomen kirja, Helsinki 1944
Kuolema käy ateljeessa, jännitysromaani. Suomen kirja, Helsinki 1944
Kymmenen päivän loma, leikillinen romaani. Kirjapaja, Helsinki 1944
Pekka kertoo kesästään. Kirjapaja, Helsinki 1944
Etsintäkuulutettu : yksinäytöksinen huvinäytelmä. Tammi 1945
Puuttuva aisti : yksinäytöksinen jännitysnäytelmä. Tammi 1945
Winter ei saavu aamiaiselle, jännitysromaani. Tammi, Vaasa 1945
Harmaa postitalo, romaani. Aura, Turku 1946
Jim tekee valloituksen, Tammen seikkailukirjoja 7. Tammi 1947 (salanimellä Cathelyn Steve)
Kaupunkilaistytöstä maalaisemännäksi : yksiosainen näytelmä. Karisto 1947
Susisaarelaiset : kolmiosainen maalaisaiheinen näytelmä. Karisto 1948
Ennin kosijat : yksinäytöksinen näytelmä. Karisto 1953
Viimeinen osa : yksinäytöksinen näytelmä. Karisto 1953
Kolme koululaisnäytelmää 1. Huvitoimikunta hämmästyy : (1-osainen koululaisnäytelmä), 2. Luokan maine : (1-os[ainen] koululaisnäytelmä) : (vain maskuliinisia henkilöitä), 3. Muistokirjoitus : (1-osainen koululaisnäytelmä). 1956
Kuka on se mies : kolmenäytöksinen huvinäytelmä. 1956
Aiheesta muualla

Lindroos, Veikko: Rikoksien Porras. Ruumiin kulttuuri, 2010.  Dekkariseura.
| Auktoriteettitunnisteet  |
| --- | --- |
Kansainväliset:  ISNI 
Kansalliset:  Suomi (KANTO)
Summer Days (And Summer Nights!!)

| Summer Days (And Summer Nights!!) The Beach Boys |
| --- | --- | --- |

Studioalbumin tiedot
 Äänitetty : tammikuu–toukokuu 1965
 Julkaistu: 28. kesäkuuta 1965
 Tuottaja(t): Brian Wilson
 Tyylilaji: Rock
 Kesto: 26.42
 Levy-yhtiö: Capitol Records
The Beach Boysin muut julkaisut
| The Beach Boys Today! 1965 | Summer Days (And Summer Nights!!) 1965 | Beach Boys' Party! 1965 |
Summer Days (And Summer Nights!!) on The Beach Boysin yhdeksäs studioalbumi ja yhtyeen toinen vuonna 1965 julkaistu albumi. Summer Days (And Summer Nights!! nousi Yhdysvaltain listoilla toiseksi ja heinäkuussa 1966 neljänneksi Britannian albumilistalla.
Historia

Today!, erityisesti sen kakkospuoli oli ollut merkittävä muutos kohti hienostuneempaa tyyliä ja Capitol Recordsin väitetään kyselleen yhtyeen johtajalta Brian Wilsonin tämän musiikillisia aikomuksia. Levy-yhtiö halusi enemmän ”Beach Boys -tyylistä” musiikkia seuraavalle levylle. Yhtye tunnettiin tässä vaiheessa uraansa stereotyyppisesti iloisena fun in the sun (”hassuttelua auringossa”)-yhtyeenä, joka lauloi hiekkarannoista, tytöistä ja hauskanpidosta.lähde?
Vaikka nopeasti tarkasteltuna Summer Days (And Summer Nights!!) näytti paluulta All Summer Longin tyyliin, Brian Wilson oli luonut huolellisesti monimutkaiset ääniraidat sanoituksiltaan kevyiden ”Amusement Parks USA” ja ”Salt Lake City” kappaleiden taustalle. Albumilla oli myös jousi-instrumentaali ”Summer Means New Love” ja Yhdysvaltain listakolmoseksi nousseella hittikappaleella ”California Girls” oli sinfoninen intro. Jälkikäteen voi nähdä, että Wilson oli menossa kohti klassikkoalbumi Pet Soundsin äänimaailmaa.lähde?
Albumin kappaleista ”The Girl from New York City” oli vastaus aiemmin samana vuonna ilmestyneelle The Ad Libsin ”The Boy from New York Citylle”lähde?. ”Then I Kissed Her” -kappaleella Wilson yritti löydä sankarinsa Phil Spectorin tämän omassa pelissäselvennälähde?. ”Then I Kissed Her” nousi brittilistan neljänneksi toukokuussa 1967 ja oli toinen levyn kappaleista, jolla Al Jardine oli soololaulajana. Toinen oli uudelleenäänitetty ”Help Me, Rhonda”, joka edellisellä Today!-albumilla oli mukana nimellä ”Help Me, Ronda”. Kappale oli Beach Boysien uran toinen singlelistaykkönen. ”Girl Don't Tell Me”, jolla soololaulajana toimi Carl Wilson, oli kappale jolla viisi yhtyeen jäsentä soitti jotain soitinta (sessiomuusikoiden asemasta). Tuotannollisesti ”California Girlsin” ohella toinen merkittäväkenen mukaan? kappale oli Burt Bacharach -tyylinen ”Let Him Run Wild”.
Hassuttelua edusti toiseksi viimeinen kappale ”I'm Bugged at My Ol' Man”. Kappale oli viittaus Wilsonien isään Murryyn, joka oli erotettu yhtyeen managerin tehtävistä edellisvuonna.lähde?
Summer Days (And Summer Nights!!) on myös ensimmäinen albumi, jolla on mukana aiemmin yhtyeen keikkamuusikkona Brianin sijaisena toiminut Bruce Johnston. Johnston oli mukana yhtyeen valokuvaussessioissa, mutta kuvissa hän ei ollut mukana, koska hänellä oli voimassa oleva sopimus Columbia Recordsin kanssa. Ensimmäinen kansikuva, jossa Johnston on mukana oli vuoden 1968 Friends. Summer Daysin kansikuvasta puuttuu myös Al Jardine, koska hän oli kuvausten aikaan kipeänä. Kansikuvan otti Ken Veeder.
Kappaleet

Kaikki kappaleet ovat Brian Wilsonin ja Mike Loven tekemiä, ellei toisin mainita.
|  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| Nro | Nimi | Säv&san | Kesto |  |  |  |  |  |  |
| 1. | The Girl from New York City |  | 1.54 |  |  |  |  |  |  |
| 2. | Amusement Parks U.S.A. |  | 2.29 |  |  |  |  |  |  |
| 3. | Then I Kissed Her | Phil Spector/E. Greenwich/J. Barry | 2.15 |  |  |  |  |  |  |
| 4. | Salt Lake City |  | 2.00 |  |  |  |  |  |  |
| 5. | Girl Don't Tell Me | Brian Wilson | 2.19 |  |  |  |  |  |  |
| 6. | Help Me, Rhonda |  | 2.46 |  |  |  |  |  |  |
| 7. | California Girls |  | 2.38 |  |  |  |  |  |  |
| 8. | Let Him Run Wild |  | 2.20 |  |  |  |  |  |  |
| 9. | You're So Good to Me |  | 2.14 |  |  |  |  |  |  |
| 10. | Summer Means New Love | Brian Wilson | 1.59 |  |  |  |  |  |  |
| 11. | I'm Bugged at My Ol' Man | Brian Wilson | 2.17 |  |  |  |  |  |  |
| 12. | And Your Dream Comes True |  | 1.04 |  |  |  |  |  |  |
Sotavankileiri 17

Sotavankileiri 17 sijaitsi Kuopion läänissä Rautalammella ja Aunuksessa, tarkemmin Vitelessä ja Koirinojassa.
Leiri perustettiin aluksi 18. kesäkuuta 1941 Rautalammelle, mutta lakkautettiin syyskuussa 1941. Se perustettiin uudelleen 12. syyskuuta 1941 Aunukseen ja alistettiin myöhemmin Kotijoukkojen esikunnan alaisuuteen 14. lokakuuta 1941. Leiri toimi sotavankileirinä ja lakkautettiin 22. heinäkuuta 1944.
Leirin päälliköinä toimivat kapteeni Heikki Lunki, luutnantit A. Virkki, K. Honkala, A. Ala-Piessa ja Soininen. Leirillä oli pieni henkilökunta, johon kuului kolme upseeria, kahdeksan aliupseeria ja 42 miestä Aunuksessa. Leirillä ei ollut alaleirejä. Sotavankien määrä leirillä nousi 25. lokakuuta 1941 noin 500:aan, ja leirillä menehtyi yhteensä 90 sotavankia. Suurin osa menehtyneistä kuoli vuonna 1942 (81 vankia), ja joista yhdeksän ammuttiin. Vuonna 1944 kuoli vielä kolme vankia. Kuolleet haudattiin Aunuksen alueelle leirin hautausmaahan.
Back to the USSR – takaisin Ryssiin

| Back to the USSR - Takaisin Ryssiin |
| --- | --- |

Ohjaaja:  Jari Halonen
Käsikirjoittaja:  Jari Halonen   Jorma Tommila
Tuottaja:  Jari Halonen
Pääosat:  Jorma Tommila
Valmistustiedot
Valmistusmaa:  Suomi
Tuotantoyhtiö:  Mondo Furioso Filmproductions
Ensi-ilta:  1992
Kesto:  117 minuuttia
Alkuperäiskieli:  suomi
Aiheesta muualla
IMDb 
Elonet
Infobox OKNimi-testi OK: 
Back to the USSR – takaisin Ryssiin on absurdi komedia Suomen viimeisestä kommunistista (Reima Elo) ja hänen ystävyydestään Leninin näköisen vampyyrin kanssa. Elokuva on Jari Halosen debyytti. Elokuvan kävi katsomassa 1741 ihmistä.
Juoni

Reima on surkuhupaisa hahmo, joka epäonnistuu kaikessa ja lähtee lopuksi pakomatkalle, ensin hirteen, mistä hänet kuitenkin pelastaa Lenin. Tämän kanssa hän sitten lähtee kulkemaan ympäriinsä ja tekemään vallankumousta, jos ei muuten, niin terrorisoimalla. Myös ympäristö, ruukkimiljöö on täynnä hänen kaltaisiaan kylähulluja ja poikkeavia yksilöitä.
Rooleissa

| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
|  Jorma Tommila   | … |   Reima Elo   |
|  Ulla Koivuranta   | … |   Molla Elo   |
|  Pauliina Salmi   | … |   Liisa Elo   |
|  Sanna Sykkö   | … |   Liisa Elo   |
|  Vappu Jurkka   | … |   isöäiti    |
|  Taisto Reimaluoto  | … |   Vladimir   |
|  Rose-Marie Precht  | … |   Matsonska   |
|  Jari Halonen  | … |   apteekkari Mattson   |
|  Oppen Möller  | … |   Leevi   |
|  Jouko Turkka  | … |   Topi   |
|  Timo Hyytiäinen  | … |   kääpiö    |
|  Tero Jartti  | … |   Poliisi   |
Peter Renaday

| Peter Renaday> Henkilötiedot |
| --- | --- |
Koko nimi:  Pierre L. Renoudet
Syntynyt: 9. kesäkuuta 1935  Louisiana
Kuollut: 8. syyskuuta 2024 (89 vuotta) Burbank, Kalifornia, Yhdysvallat
Näyttelijä
Taiteilijanimet:  Pete Renaday Pete Reneday P.I. Renoudet P.L. Renoudet Peter Renoudet Pete Renoudet
Aktiivisena:  1970–
Merkittävät roolit:  Tikku (Turtles – mutanttikilpikonnat)
Aiheesta muualla
IMDb 
Peter Renaday (oik. Pierre L. Renoudet, 9. kesäkuuta 1935 Louisiana, Yhdysvallat - 8. syyskuuta 2024 Burbank, Kalifornia, Yhdysvallat) oli yhdysvaltalainen ääninäyttelijä, joka tunnetaan parhaiten Turtles – mutanttikilpikonnista 1980- ja 1990-luvulla.
Ura

Hänen uransa alkoi televisiossa vuonna 1965, jonka jälkeen Renaday teki useimmiten cameoroolejalähde? niin televisiosarjoihin kuin elokuviin. Vuonna 1970 hän teki ensimmäisen ääniroolinsa animaatioelokuvaan Aristokatit. Tämän jälkeen Renaday on päätoimisesti tehnyt ääninäyttelijän töitä ja on ollut mukana animaatioissa kuten Action Force, The Transformers, Ankronikka, Pilipalipilotit, Varjoankka, Animaaniset, Gargoyles, Scooby-Doo ja noidan haamu, Samurai Jack ja Leijonakuningas 2 – Jylhäkallion ylpeys.
Hän on toiminut ääninäyttelijänä myös monissa videopeleissä kuten Metal Gear Solid 2: Sons of Liberty ja Assassin's Creed.
Aiheesta muualla

Voice Chasers (Arkistoitu – Internet Archive) (englanniksi)
Mike Love

| Mike Love |
| --- | --- |
 Mike Love esiintymässä vuonna 2006.
Henkilötiedot
Syntynyt: 15. maaliskuuta 1941 (ikä 83)
Ammatti:  muusikko
Muusikko
Laulukielet:  englanti
Aktiivisena:  1961–
Tyylilajit:  popmusiikki
Soittimet:  laulu, saksofoni
Yhtyeet:  The Beach Boys, Celebration
  [ Muokkaa Wikidatassa ] [ ohje ]  
Michael Edward ”Mike” Love (s. 15. maaliskuuta 1941 Los Angeles, Kalifornia) on yhdysvaltalainen muusikko. Hänet tunnetaan parhaiten The Beach Boysin laulajana ja sanoittajana.
The Beach Boysin ohella Love on julkaissut neljä sooloalbumia. Niiden lisäksi hän levytti 1970-luvulla kolme albumia Celebration-yhtyeen kanssa.
Elämä ja ura

Mike Love syntyi 15. maaliskuuta 1941 Hawthornessa Kaliforniassa kuusilapsisen perheen esikoiseksi. Hän soitti nuorena saksofonia ja lauloi usein serkkupoikiensa Brian, Carl ja Dennis Wilsonin kanssa.
Love valmistui high schoolista vuonna 1958. Hän työskenteli jonkin aikaa perheensä metalliyrityksessä ja bensa-asemalla. Hän ryhtyi muusikoksi, kun Wilsonin veljekset kutsuivat Loven laulajaksi ja saksofonistiksi uuteen The Pendletones -nimiseen yhtyeeseensä. Se julkaisi esikoislevynsä vuonna 1961 ja vaihtoi sen jälkeen nimekseen The Beach Boys.
The Beach Boysista tuli yksi 1960-luvun menestyneimmistä popyhtyeistä. Love oli päälaulajana monella yhtyeen hiteistä sekä yhtyeen lavaesiintymisten keskipiste. Hän myös kirjoitti useita sanoituksia Brian Wilsonin sävellyksiin. Alun perin Lovea ei mainittu sanoittamiensa laulujen kuten "California Girls", "Surfin' USA" ja "I Get Around" tekijätiedoissa. Hän sai nimensä tekijöiden joukkoon ja tekijänoikeuskorvauksensa vasta vuonna 1993 haastettuaan Brian Wilsonin oikeuteen.
Love kiinnostui vuonna 1968 transsendenttisestä meditaatiosta ja Maharishi Mahesh Yogin opetuksista, mikä alkoi näkyä hiukan myös yhtyeen musiikissa.
Kun Brian Wilson jättäytyi pois The Beach Boysin kiertueilta, Lovesta tuli käytännössä yhtyeen johtaja. Hän ohjasi yhtyettä kaupallisempaan suuntaan.
The Beach Boysin levytysten ja kiertueiden lomassa Love perusti vuonna 1978 yhtyeen nimeltä Celebration. Se julkaisi 1970-luvun lopussa kolme albumia. Loven ensimmäinen sooloalbumi Looking Back with Love julkaistiin vuonna 1981.
Love on jatkanut The Beach Boysin vaihtuvien kokoonpanojen mukana konsertointia 2010-luvun lopulle asti yhtyeen ainoana alkuperäisjäsenenä. Hän julkaisi omaelämäkertansa Good Vibrations: My Life as a Beach Boy vuonna 2016. Seuraavien kolmen vuoden aikana hän julkaisi kolme uutta sooloalbumia.
Love on ollut naimisissa kuusi kertaa. Hän meditoi kahdesti joka päivä ja noudattaa kasvisruokavaliota. Loven pikkuveli Stan Love ja tämän poika Kevin Love ovat NBA-koripalloilijoita.
Diskografia

Looking Back with Love (1981)
Unleash the Love (2017)
Reason for the Season (2018)
12 Sides Of Summer (2019)