stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Toni Vilander
Tulokset > FIA GT Championship

| Vuosi | Talli | Luokka | Runko | 1 | 2 | 3 | 4 | 5 | 6 | 7 | 8 | 9 | 10 | 11 | 12 | 13 | Pisteet | Sijoitus |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 2006 |  AF Corse | GT2 | Ferrari F430 GTC | SIL  | BRN  | OSC  | SPA6H  | SPA12H  | SPA24H  | PRI  | DIJ  | MUG  | BUD  | ADR  | DUB 2 |  | 8 | 17. |
| 2007 |  AF Corse Motorola | GT2 | Ferrari F430 GTC | ZHU 1 | SIL 1 | BUC 1 | MON 2 | OSC 4 | SPA6H Ret | SPA12H Ret | SPA24H Ret | ADR 1 | BRN 1 | NOG Ret | ZOL 1 |  | 73 | 1. |
| 2008 |  AF Corse | GT2 | Ferrari F430 GTC | SIL 1 | MON 2 | ADR 1 | OSC 1 | SPA6H 2 | SPA12H 3 | SPA24H 3 | BUCR1 2 | BUCR2 2 | BRN 1 | NOG 3 | ZOL 1 | SAN 2 | 93 | 1. |
| 2009 |  AF Corse | GT2 | Ferrari F430 GTC | SIL 11 | ADR 2 | OSC 1 | SPA 1 | BUD 2 | ALG 6 | PAU 1 | ZOL 4 |  |  |  |  |  | 54 | 2. |
Tulokset > FIA GT1 World Championship

| Kausi | Talli | Auto | 1 | 2 | 3 | 4 | 5 | 6 | 7 | 8 | 9 | 10 | 11 | 12 | 13 | 14 | 15 | 16 | 17 | 18 | Pisteet | Sijoitus |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 2012 | AF Corse | Ferrari | NOGQR 5 | NOGCR 6 | ZOLQR 13 | ZOLCR 3 | NAVQR 10 | NAVQR 9 | SVKQR 1 | SVKCR 4 | ALGQR 12 | ALGCR Kesk. | SVKQR 7 | SVKCR 6 | MOSQR 9 | MOSCR Kesk. | NURQR 8 | NURCR 1 | DONQR   | DONCR   | 80 | 9. |
Tulokset > FIA World Endurance Championship

| Kausi | Talli | Auto | Luokka | Nro | 1 | 2 | 3 | 4 | 5 | 6 | 7 | 8 | 9 | Pisteet | Sijoitus |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 2012 | AF Corse | Ferrari 458 Italia GT2 | LMGTE Pro | 51 | SEB EX | SPA   | LMS 1 | SIL   | SÃO   | BHR 1 | FUJ   | SHA   |  | 1,5 | 75. |
| 2013 | AF Corse | Ferrari 458 Italia GT2 | LMGTE Pro | 71 | SIL 2 | SPA 3 | LMS 4 | SÃO Kesk. | COA 3 | FUJ 9 | SHA 5 | BHR 1 |  | 108 | 5. |
| 2014 | AF Corse | Ferrari 458 Italia GT2 | LMGTE Pro | 51 | SIL 4 | SPA 1 | LMS 1 | COA 3 | FUJ 1 | SHA Kesk. | BHR 1 | SÃO 4 |  | 168 | 1. |
| 2015 | AF Corse | Ferrari 458 Italia GT2 | LMGTE Pro | 51 | SIL 1 | SPA 4 | LMS 4 | NÜR 14 | COA 7 | FUJ 1 | SHA 2 | BHR 2 |  | 131,5 | 2. |
| 2017 | AF Corse | Ferrari 488 GTE | LMGTE Pro | 71 | SIL   | SPA   | LMS   | NÜR 11 | MEX   | COA   | FUJ   | SHA   | BHR   | 0,5 | 25. |

| 2022 | AF Corse | Ferrari 488 GTE Evo | LMGTE Am |  | SEB 7 | SPA 11 | LMS 7 | MNZ 7 | FUJ 10 | BHR 11 |  |  |  | 28 | 17. |
Tulokset > IMSA SportsCar Championship

Lihavointi tarkoittaa paalupaikkaa, kursivointi kilpailun nopeinta kierrosta. Muut selitteet löytyvät täältä.
| Kausi | Talli | Nro | Luokka | Merkki | Moottori | 1 | 2 | 3 | 4 | 5 | 6 | 7 | 8 | 9 | 10 | 11 | 12 | Sij>  | Pisteet |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 2015 | AF Corse | 51 | GTLM | Ferrari 458 Italia GT2 | Ferrari 4.5L V8 | DAY 10 | SEB | LBH | LGA | WGL | MOS | ELK | VIR | COA |  |  |  | 20. | 49 |
| 2015 | Risi Competizione | 62 | GTLM | Ferrari 458 Italia GT2 | Ferrari 4.5L V8 |  |  |  |  |  |  |  |  |  | PET 5 |  |  | 20. | 49 |
| 2016 | Risi Competizione | 62 | GTLM | Ferrari 488 GTE | Ferrari F154CB 3.9 L Turbo V8 | DAY 6 | SEB 4 | LBH 3 | LGA 5 | WGL 6 | MOS 7 | LIM 4 | ELK 5 | VIR 7 | COA 8 | PET 1 |  | 5. | 305 |
| 2017 | Risi Competizione | 62 | GTLM | Ferrari 488 GTE | Ferrari F154CB 3.9 L Turbo V8 | DAY 3 | SEB 3 | LBH 9 | COA 9 | WGL | MOS | LIM | ELK | VIR 3 | LGA 2 | PET 3 |  | 9. | 199 |
| 2018 | Risi Competizione | 62 | GTLM | Ferrari 488 GTE | Ferrari F154CB 3.9 L Turbo V8 | DAY 5 | SEB 5 | LBH | MDO | WGL | MOS | LIM | ELK | VIR | LGA | PET 9 |  | 14. | 74 |
| 2019 | Scuderia Corsa | 63 | GTD | Ferrari 488 GT3 | Ferrari F154CB 3.9 L Turbo V8 | DAY 23 | SEB 3 | MDO 7 | DET 12 | WGL 3 | MOS 9 | LIM 11 | ELK 7 | VIR 3 | LGA 2 | PET 5 |  | 5. | 246 |
| 2020 | Scuderia Corsa | 63 | GTD | Ferrari 488 GT3 | Ferrari F154CB 3.9 L Turbo V8 | DAY 7 | DAY 5 | SEB 2 | ELK 4 | VIR 13 | ATL 9 | MDO | CLT | PET | LGA | SEB |  | 22. | 119 |
| 2022 | AF Corse | 21 | GTD | Ferrari 488 GT3 Evo 2020 | Ferrari F154CB 3.9 L Turbo V8 | DAY 4 | SEB 3 | LBH | LGA | MDO | DET | WGL 8 | MOS  | LIM  | ELK  | VIR  | PET 8 | 20. | 1119 |
Tulokset > Le Mansin 24 tunnin ajojen tulokset

| Vuosi | Talli | Kanssa- kuljettajat | Auto | Luokka | Kierroksia | Sija | Luokan sija |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 2008 |  AF Corse |  Thomas Biagi  Christian Montanari | Ferrari F430 GT2 | GT2 | 111 | Kesk. | Kesk. |
| 2010 |  AF Corse |  Giancarlo Fisichella  Jean Alesi | Ferrari F430 GT2 | GT2 | 323 | 16. | 4. |
| 2011 |  AF Corse |  Giancarlo Fisichella  Gianmaria Bruni | Ferrari 458 Italia GT2 | GTE Pro | 314 | 13. | 2. |
| 2012 |  AF Corse |  Giancarlo Fisichella  Gianmaria Bruni | Ferrari 458 Italia GT2 | GTE Pro | 336 | 17. | 1. |
| 2013 |  AF Corse |  Kamui Kobayashi  Olivier Beretta | Ferrari 458 Italia GT2 | GTE Pro | 312 | 20. | 5. |
| 2014 |  AF Corse |  Gianmaria Bruni  Giancarlo Fisichella | Ferrari 458 Italia GT2 | GTE Pro | 339 | 13. | 1. |
| 2015 |  AF Corse |  Gianmaria Bruni  Giancarlo Fisichella | Ferrari 458 Italia GT2 | GTE Pro | 330 | 25. | 3. |
| 2016 |  Risi Competizione |  Giancarlo Fisichella  Matteo Malucelli | Ferrari 488 GTE | GTE Pro | 340 | 20. | 2. |
| 2017 |  Risi Competizione |  Giancarlo Fisichella  Pierre Kaffer | Ferrari 488 GTE | GTE Pro | 72 | Kesk. | Kesk. |
| 2018 |  AF Corse |  Pipo Derani  Antonio Giovinazzi | Ferrari 488 GTE Evo | GTE Pro | 341 | 20. | 5. |
| 2019 |  WeatherTech Racing |  Cooper MacNeil  Robert Smith | Ferrari 488 GTE | GTE Am | 333 | 33. | 3. |
| 2020 |  WeatherTech Racing |  Cooper MacNeil  Jeff Segal | Ferrari 488 GTE Evo | GTE Pro | 185 | Kesk. | Kesk. |
| 2022 |  AF Corse |  Simon Mann  Christoph Ulrich | Ferrari 488 GTE Evo | GTE Am | 339 | 41. | 8. |
Aiheesta muualla

Kotisivut (Arkistoitu – Internet Archive)
DriverDB.com (englanniksi)
Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista. 
Alkuperäinen artikkeli: en:Toni Vilander
Toni Vilander Ferrari 458 GTC:n ratissa 2012.
Käännös suomeksi
Vaa

Vaa on seuraavien norjalaisten henkilöiden sukunimi:
Aslaug Vaa (1889–1965), kirjailija
Dyre Vaa (1903–1980), kuvanveistäjä
| --- | --- |
: Tällä täsmennyssivulla luetellaan henkilöitä, joilla on sama sukunimi.
Tšornomorskin majakka

| --- | --- |
Sijainti:  Eteläinen aallonmurtaja, Tšornomorskin satama, Tšornomorsk, Odessan alue  Ukraina
| --- | --- |
Korkeus:  19 m 
| --- | --- |
Valmistunut:  1965
| --- | --- |
Valon korkeus:  20 m (merenpinnasta)
Valonkanto:  27,8 km  eli15 mailia 
| --- | --- |
ARLHS:  UKR020 
| --- | --- |
Koordinaatit:  fi 
muokkaa - muokkaa wikitekstiä - muokkaa Wikidataa
Tšornomorskin majakka (ukr. Чорноморський маяк), aikaisemmin Iljitševskin majakka ja 1992–25.1.2017 Illitšivskin majakka on merkkivalolla varustettu majakka, Tšornomorskin satamassa, Odessan alueella, Ukrainassa.
Kuuden suositumman majakan joukossa vuonna 2010
Tšornomorskin majakka sijaitsee Mustanmeren luoteisella rannikolla sijaitsevan Sukhyin estuaarin oikealla rannalla. Aikoinaan Iljitševskin majakkana tunnettu merenkulun turvaksi tarkoitettu rakennus valmistui 15. kesäkuuta 1965 samannimisen kaupungin lipeille perustetun kaupallisen merisataman sisäänkäyntiväylän suulla sijaitsevan eteläisen aallonmurtajan päätykulmaan. Vuonna 2016 Illitšivskin majakka pääsi Ukrainan viiden ainutlaatuisimman majakan joukkoon. Nykyisin rakennus on yksi Tšornomorskin symboleista, mikä on sekä postimerkkiin että kaupungin vaakunaan ikuistettu. Huhtikuun alussa vuonna 1977 perustettiin sanomalehti "Tšornomorskin majakka”, mitä pidetään edelleen lukijoiden suosimana kaupunkilehtenä.
Ukrainan ministerikabinetti 25. tammikuuta 2017 päivätyllä asetuksellaan nro 46 määräsi Illitšivskin sekä meri- ja kalasataman että majakan uudelleennimettaviksi Tšornomorskin sekä kaupalliseksi merisatamaksi ja kalasataman merenkulkulaitokseksi että Tšornomorskin majakaksi.
Tšornomorskin majakan merkkivalo sytytettiin ensimmäisen kerran 5. lokakuuta vuonna 1965. Sen korkeus merenpinnasta on 20 metriä ja näkyvyys noin 27,8 kilometriä. Majakkarakennus on arkkitehtuuriltaan noin 19 metrin korkuinen pyöreä, betonirakenteinen torni, mikä on maalattu punaisilla ja valkoisilla vaakasuorilla raidoilla. Rakennuksella lieriömainen ylätasanne ja katto, joiden välissä on esivalmistetuista teräsbetonilaatoista valmistettu lyhtyhuone. Tornin yhteydessä on kiinteä yksikerroksinen huolto- ja talousrakennus. Majakan valo on punainen ja sen valotunnus on 4,5 sekuntia päällä, 4,5 pois, 1,5 sekuntia päällä ja 1,5 pois päältä. Vuonna 2005 tehtiin kattava entisöinti, jolloin asennettiin LED-laitteet, aurinkoakkuun ja tuuliturbiiniin perustuva autonominen energiansäästöjärjestelmä sekä laitteiden toimintaa säätelevä kauko-ohjaus- ja hallintajärjestelmä. Vuonna 2019 uusittiin ulkopintojen niin pohjamaalaus kuin maalaus, kunnostettiin myös talousrakennus ja sitä ympäröivä alue.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Tšornomorskin majakka Wikimedia Commonsissa
Tic Tac Toe (albumi)

| Tic Tac Toe Tic Tac Toe |
| --- | --- | --- |

Studioalbumin tiedot
 Julkaistu: 16. huhtikuuta 1996
 Formaatti: CD, C-kasetti
 Tyylilaji: pop rap
 Kesto: 46.26
 Levy-yhtiö: BMG
Listasijoitukset
  3. (76 viikkoa)
Tic Tac Toen muut julkaisut
|   | Tic Tac Toe 1996 | Klappe die 2te 1997 |
Singlet albumilta Tic Tac Toe
 ”Ich find’ dich Scheiße” Julkaistu: 1995  ”Funky” Julkaistu: 1996  ”Leck mich am A, B, Zeh” Julkaistu: 1996  ”Verpiss’ dich” Julkaistu: 1996
Tic Tac Toe on saman nimisen yhtyeen esikoisalbumi. Se julkaistiin 15. huhtikuuta 1996 levymerkillä BMG.
Kappaleet

Ugu Ugu Intro – 0.52
Haste was biste was – 4.15
Ich Find’ dich Scheiße – 3.34
Verpiss’ dich – 4.06
Funky – 3.47
’n Mann – 3.54
Leck mich am A, B, Zeh – 3.34
U-Bahn – 4.31
Du hast den Schönsten – 3.05
Ruhrpottniggaz – 3.59
Funky (Funky-Mix) – 5.42
Ugu Ugu (Wer hat Angst?) – 4.17
Arvostelut

Allmusic:
Ykspihlajan rata

Ykspihlajan rata on Suomen rataverkkoon kuuluva sivurataosuus Kokkolan kaupungin alueella. Noin viiden kilometrin mittainen rataosa yhdistää Ykspihlajan ratapihat Kokkolan rautatieasemaan ja edelleen muuhun rataverkkoon. Rataosalla on ainoastaan tavaraliikennettä, ja suurin sallittu nopeus on 35 km/h. Liikenne tapahtuu Kokkolasta käsin vaihtotyönä.
Rata palvelee pääasiassa Kokkolan sataman kuljetustarpeita. Kokkolan kaupungin omistamaa satamaraiteistoa lukuun ottamatta radan omistaja on Suomen valtio. Valtion omistaman osuuden kunnossapitäjä on Väylävirasto. Radan sähköistys valmistui vuonna 2010.
Liikenne

Sataman junaliikenne on lähinnä Siilinjärven Yaran sekä Terrafamen kuljetuksia. Vuoteen 2022 saakka satamaan kuljetettiin myös rautapellettiä Venäjältä Kostamuksesta, mutta liikenne loppui Venäjän aloitettua hyökkäyssodan Ukrainaan. Ykspihlajassa on myös lastausraide raakapuujunille, mutta niitä harvemmin kulkee.
Historiaa

Kokkolan vanha satama oli mataloitunut maankohoamisen vuoksi, ja Ykspihlajaan rakennettu uusi satama sijaitsi niin kaukana kaupungin keskustasta, että tehokas kulkuyhteys katsottiin tarpeelliseksi. Vuonna 1877 anottiin rakennuslupaa hevosvetoiselle raitiotielle, jolla olisi kuljetettu matkustajia ja tavarakuormia sataman ja kaupungin välillä. Muutamaa vuotta myöhemmin Oulun radan rakennussuunnitelmat ratkesivat Kokkolan hyväksi, ja hevosraitiotien sijasta alettiin suunnitella haararataa Kokkolan asemalta Ykspihlajaan.
Ykspihlajan ensimmäinen rautatieasema toimi satamakonttorissa vuodesta 1886, ja vuonna 1903 valmistui Bruno Granholmin suunnittelema asemarakennus, jota laajennettiin viisi vuotta myöhemmin. Ykspihlajaan ajettiin toisinaan myös henkilöjunaliikennettä, jota tiedetään olleen vuosina 1909, 1921, 1928–1930 ja 1945–1948. Ykspihlaja muutettiin miehittämättömäksi liikennepaikaksi vuonna 1973 ja asemarakennus purettiin vuonna 1984.
Ykspihlajan rata.
Tulikurkkukerttuli

| Tulikurkkukerttuli |
| --- | --- |

Uhanalaisuusluokitus
 Elinvoimainen  
  
Tieteellinen luokittelu
Domeeni::  Eukaryootit Eucarya
Kunta::  Eläinkunta Animalia
Pääjakso::  Selkäjänteiset Chordata
Alajakso::  Selkärankaiset Vertebrata
Luokka::  Linnut Aves
Lahko::  Varpuslinnut Passeriformes
Heimo::  Kerttulit Parulidae
Suku::  Loistokerttulit Setophaga
Laji::  fusca
Kaksiosainen nimi
 Setophaga fusca  (Müller, 1776) 
Synonyymit
 Dendroica blackburniae  Dendroica fusca 
Katso myös
   Tulikurkkukerttuli Wikispeciesissä   Tulikurkkukerttuli Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OKIUCN-testi OK: 
Tulikurkkukerttuli (Setophaga fusca) on kerttuleiden heimoon kuuluva varpuslintu.
Levinneisyys

Tulikurkkukerttuleita pesii Kanadassa ja Yhdysvalloissa. Laji talvehtii Keski-Amerikan eteläosissa ja Etelä-Amerikan pohjois- ja luoteisosissa. Laji on luokiteltu elinvoimaiseksi ja sen kannankehitys on kasvava.
Turhan Sultan

| Turhan |
| --- | --- |
 
Haseki Sultan Ibrahim I:n lempivaimo
Valtakausi:  1642 – 1648
Valide Sultan Mehmed IV:n äiti
Valtakausi:  1648 – 1683

Syntynyt:  Nadja 1627
Kuollut:  1683
Hautapaikka:  Yeni Cami, Eminönü, Istanbul
Puoliso:  Ibrahim I
Lapset:  Mehmed IV
Turhan Sultan  (1627 – 1683)  oli  Osmanien valtakunnassa yksi sulttaani Ibrahim I:n vaimoista ja Valide Sultan eli hallitsevan sulttaanin Mehmed IV:n äiti. Hän oli alkujaan Ukrainasta, mistä Krimin tataarit toivat hänet 12-vuotiaana sulttaanin palatsiin. Hänen nimensä Nadja vaihdettiin nimeksi Hatice Turhan, hänet koulutettiin palatsin tavoille ja annettiin vaimoksi sulttaaniksi nousseelle Ibrahimille.
Sulttaani Ibrahim syrjäytettiin mielenterveysongelmien takia vuonna 1648, ja sulttaaniksi nousi hänen ja Turhanin kuusivuotias poika Mehmed IV. Ibrahimin äiti Kösem Sultan oli nyt sulttaanin isoäiti, ja pyrki hallitsemaan valtakuntaa samoin kuin poikansa kaudella. Hän suunnitteli tarvittaessa syrjäyttävänsä Mehmedin, jolloin valtaan olisi noussut tämän velipuoli, jonka äiti ei olisi yhtä voimakastahtoinen kuin Turhan. Kahden sijaishallitsijaksi haluavan naisen valtataistelu päättyi vasta Kösem Sultanin kuolemaan.
Mehmed oli kiinnostuneempi metsästyksestä kuin hallinnosta, jonka hän jätti suosiolla äitinsä tehtäväksi. Turhan Sultanin kaudella valtakunta kukoisti, osittain siksi, että hän valitsi maan johtoon päteviä suurvisiireitä. Köprülü-sukuun kuuluvien suurvisiierien valinta pienensi valide sultanien valtaa.
Toimiessaan sijaishallitsijana Turhan Sultan rakennutti linnoituksen Dardanelleille ja koulun, sairastuvan, kirjaston ja suihkulähteitä Istanbuliin. Hän rakennutti valmiiksi Eminönühun Yeni Camin moskeijan, jonka Safiye Sultan oli aloittanut. Kuoltuaan Turhan Sultan haudattiin sinne.
Xak I & II

| Xak I & II |
| --- | --- |

Kehittäjä:  RiOT
Julkaisija:  RiOT
Pelisarja:  Xak
Julkaistu:  JP 25. joulukuuta 1992
Lajityyppi:  Toimintaroolipeli
Pelimuoto:  Yksinpeli
Alusta:  PC Engine
Jakelumuoto:  CD-ROM
Lisää peliartikkeleitaVideopelien teemasivulla
Infobox OK   : 
Xak I & II on Xak: The Art of Visual Stage ja Xak II: The Rising of the Red Moon -toimintaroolipelien uudelleenjulkaisu, joka ilmestyi Japanissa vuonna 1992 PC Enginelle. Xak I & II:ta varten pelien grafiikkaa ja äänenlaatua paranneltiin alkuperäisistä versioista. Aiemman levykkeen sijasta pelit on myös tallennettu CD-ROMille. Alun perin MicroCabinin kehittämien pelien PC Engine -sovituksesta vastasi Telenet Japanin alajaosto RiOT.
Juoni > Prologi

Aikoinaan maailmaa hallitsivat hyväsydämiset jumalat, jotka suojelivat alamaisiaan ja pitivät yllä rauhaa ja hyvinvointia. Ajan myötä jumalat alkoivat kuitenkin heiketä, ja näiden korkeaa asemaa alkoivat tavoitella muita rotuja orjuuttavat demonit. Jumalat ja demonit ottivat yhteen historiallisessa sodassa, jossa demonit joutuivat lopulta tappiolle, vaikka heidän vastustajistaan oli tullut kuolevaisia. Jotta muiden kansojen ei olisi enää tarvinnut kärsiä demonien vallanhimon takia, jumalat päättivät jakaa maailman kolmeen osaan, joista kukin edusti omaa rotuaan: "Xak", ihmisten maailma; "Oceanity", keijujen maailma; sekä "Zekisis", demonien maailma.
Juoni > Xak I

Xak-sarjan tarina alkaa siitä, kun vankkaan jäävuoreen sijoitettu vankila murtuu. Oltuaan 250 vuotta vangittuna voimakas Badu-demoni pääsee vapaaksi ja alkaa sotilaidensa avulla jälleen terrorisoida ihmisten asuttamaa Xakia. Wavisin valtakuntaa hallitseva kuningas lähettää viestin maineikkaalle Dork Kartille siinä toivossa, että tästä olisi Badun kukistajaksi. Kirjeen välittävä Pixie-keiju ei kuitenkaan tavoita etsimäänsä soturia, joka on ollut jo jonkun aikaa kadoksissa. Dorkin sijasta tehtävän vastaanottaa hänen kuusitoistavuotias poikansa Latok, joka Badun lyömisen lisäksi toivoo myös löytävänsä isänsä.
Juoni > Xak II

Kun ihmiset ovat Latokin ansiosta päässeet kauhua kylväneestä Badusta eroon, Necromanger sekä kolme muuta demonia suunnittelevat vastaiskua. Toimittamallaan rituaalilla he kutsuvat luokseen Gospelin, demoniarmeijan komentajan. Sillä välin 19-vuotias Latok kuulee Banuwan kylässä liikkuvista huhuista, jotka koskevat hänen kadonneen isänsä Dork Kartin olinpaikkaa. Banuwaan suuntaava Latok saa pian kimppuunsa demoneita; lopulta hänen on myös kohdattava näitä johtava Gospel.
Pelaaminen

Kummatkin kahdesta ensimmäisestä Xak-pelistä ovat samanlaisia pelirakenteeltaan. Jotta peli etenesi, pelaajan on selvitettävä tiensä luolastojen läpi ja voitettava tietä tukkiva päävastus, jonka luo on mahdollista päästä jollain esineellä tai puhumalla matkan varrella kohdatulle NPC:lle.
Pelin taistelut ovat reaaliaikaisia. Pelaaja voi siis nähdä luolastoissa olevat viholliset jo pelihahmon liikkuma-alueella sen sijaan, että nämä hyökkäisivät yllättäen. Taistelun aikana pelaajan ohjaaman Latokin ominaisuudet vaihtelevat sen perusteella, miten hän käyttää varusteitaan: Latokin pitäessä miekkaansa paljastettuna hänen hyökkäyksensä ovat tehokkaimpia, kun taas kilvellä suojautuessaan hänen puolustuksensa paranee.
Kun taistelu voitetaan, Latok saa tasoaan kasvattavia kokemuspisteitä. Tason kohoaminen puolestaan kehittää Latokin osumapisteitä, fyysistä voimaa sekä kestävyyttä. Kahta viimeistä voidaan parantaa myös entistä paremmilla miekoilla ja suojilla, joita pelin kauppiaat vaihtavat "Gold"-nimistä valuuttaa vastaan.
Aiheesta muualla

XyZ: A Tribute to the Xak, Ys and Zelda Series (Arkistoitu – Internet Archive) (englanniksi)
Xak I・II MobyGamesissa (englanniksi)
-pelisarja
| --- | --- |
Pääsarja:   Xak: The Art of Visual Stage  Xak II: The Rising of the Red Moon  Xak III: The Eternal Recurrence 
Spin-offit:   Fray in Magical Adventure  Xak: The Tower of Gazzel  The Tower of Cabin 
Muut:   Xak I & II
Wayne Groulx

| Wayne Groulx> Henkilötiedot |
| --- | --- |
Syntynyt: 2. helmikuuta 1965 (ikä 59) Welland, Ontario
Kansalaisuus:   Kanada,  Itävalta
Jääkiekkoilija
Pelipaikka:  keskushyökkääjä
Maila:  oikea
Pituus:  175 cm
Paino:  81 kg
Pelaajaura
Pääsarjaura:  1985–1995
Seurat:  Sault Ste. Marie Greyhounds (OHL),  Quebec Nordiques (NHL), Muskegon Lumberjacks (IHL), Fredericton Express (AHL), Kalpa (SM-liiga), Baltimore Skipjacks (AHL), Lustenau EHC (Itävalta), Graz EC (Itävalta)
NHL-varaus:  172. varaus, 1983 Quebec Nordiques
Wayne Groulx (s. 2. helmikuuta 1965 Welland, Ontario) on entinen kanadalainen jääkiekkoilija. Hän pelasi keskushyökkääjänä Pohjois-Amerikassa, Itävallassa ja Suomessa.
Junioriura

Groulx pelasi neljä vuotta juniorina OHL:n Sault Ste. Marie Greyhoundsissa ollen kaikkina kausina seuran paras pistemies. Quebec Nordiques varasi hänet vuoden 1983 NHL:n varaustilaisuudessa numerolla 172. Groulxin viimeisenä kautena 1984–85 Greyhounds voitti kaikki 33 kotipeliänsä, ja hävisi vieraissakin vain 11 kertaa ja pelasi kerran tasan. Joukkue voitti OHL:n pudotuspelit (häviten vain kaksi kotiottelua) ja jatkoi Memorial Cupiin, jossa se kuitenkin hävisi välierissä WHL:n Prince Albert Raidersille. Samalla kaudella, tammikuun 24. päivä, Groulx pelasi myös uransa ainoan NHL ottelun Quebec Nordiquesissa.
Groulx sivusi OHL urallaan liigan ennätystä pisteissä ja rikkoi syöttöennätyksen, tehden yhteensä tehot 187+290=477 (Stan Drulia rikkoi kummatkin ennätykset kevällä 1989). Groulx valittiin kertaalleen OHL:n ensimmäiseen (1984) ja toiseen tähdistökentälliseen (1985), sekä vuonna 1985 sarjan parhaaksi pelaajaksi. Junioriuran seurakavereista kannattaa mainita kaudella 1983–84 Groulxin kanssa tehoketjun muodostaneet Rick Tocchet ja Steve Graves. Greyhoundsin valmentaja Terry Crisp sanoi kerran, että Groulx oli kautta aikain joukkueen toiseksi paras pelaaja, edellään ainoastaan Wayne Gretzky.
Ammattilaisura

Groulxin ura jatkui IHL:ssa ja AHL:ssa kahden ja puolen kauden verran, minkä jälkeen hän siirtyi kaudella 1987–88 SM-liigan Kalpaan pelaamaan. Kalpassa Groulx teki 27 pistettä pelaamassaan 27 ottelussa, mutta siirtyi seuraavaksi kaudeksi Itävaltaan. Siellä hän pelasi 6 kautta, joista viisi viimeistä Graz EC:ssa. Keväällä 1994 Groulx lopetti uransa Itävallassa ja palasi takaisin Pohjois-Amerikkaan, jossa pelasi vielä yhden vajaan kauden Sunshine Hockey Leaguessa, kunnes lopetti uransa vuonna 1995.
Pelaajauransa jälkeen Groulx toimi juniorijoukkue Fort Erie Meteorsin apulaisvalmentajana 1990-luvun lopulla, ja kaudelle 2001–02 hänet nimettiin saman joukkueen päävalmentajaksi, jossa tehtävässä hän toimi vuoteen 2009.
Maajoukkueura

Groulx pelasi Kanadan maajoukkueen mukana yhdeksän ottelua kaudella 1986–87. Uudelleen hän oli maajoukkuetehtävissä, kun hän edusti Itävaltaa kahdesti jääkiekon maailmanmestaruuskilpailuissa. Vuonna 1992 Itävalta voitti hänen johdollaan B-sarjan ja nousi A-sarjaan. Keväällä 1993 Groulx voitti Itävallan liigan maalintekijäpörssin tekemällä 55 ottelussa 64 maalia. Samana keväänä hän edusti toistamiseen Itävaltaa MM-tasolla.
Under My Thumb

Under My Thumb on brittiläisen rockyhtyeen The Rolling Stonesin vuonna 1966 julkaistu rockkappale. Sen ovat tehneet yhtyeen solisti Mick Jagger ja kitaristi Keith Richards, ja se on albumilta Aftermath (1966).
Altamontin konsertin tragedia

Vuoden 1969 joulukuussa The Rolling Stones esiintyi Altamontin konsertissa lähellä Oaklandia. Konsertti oli ilmaiskonsertti ja paikalla oli runsaasti ihmisiä. Yleisön on väitetty pyrkineen lavalle koko konsertin ajan ja katsomoväkivallan uhka oli koko ajan läsnä. Kun The Rolling Stones soitti kappaleensa ”Sympathy for the Devil”, alkoi yleisö villiintyä ja Mick Jaggerin täytyi rauhoitella ihmisiä. Kun yhtye alkoi soittaa ”Under My Thumbia”, yleisö sekosi täysin ja kesken kappaleen 18-vuotias katsoja veti taskustaan aseen. Tällöin järjestysmiehinä olleet Helvetin enkelit, joita oli mahdollisesti heitelty pulloilla koko konsertin ajan, puukottivat miehen kuoliaaksi. Konsertti keskeytettiin ja The Rolling Stones poisti ”Under My Thumbin” ohjelmistostaan vuosiksi tragedian takia.
The Rolling Stones
| --- | --- |
Studioalbumit::   The Rolling Stones  The Rolling Stones No. 2  Out of Our Heads  Aftermath  Between the Buttons  Their Satanic Majesties Request  Beggars Banquet  Let It Bleed  Sticky Fingers  Exile on Main St.  Goats Head Soup  It’s Only Rock ’n’ Roll  Black and Blue  Some Girls  Emotional Rescue  Tattoo You  Undercover  Dirty Work  Steel Wheels  Voodoo Lounge  Bridges to Babylon  A Bigger Bang  Blue & Lonesome  Hackney Diamonds 
Vain Yhdysvalloissa julkaistut studioalbumit::   12 X 5  The Rolling Stones, Now!  December’s Children (And Everybody’s) 
Livealbumit::   Got Live If You Want It!  Get Yer Ya-Ya’s Out!  Love You Live  ”Still Life” (American Concert 1981)  Flashpoint  Stripped  The Rolling Stones Rock and Roll Circus  No Security  Live Licks  Shine a Light 
Kokoelmia::   Big Hits (High Tide and Green Grass)  Flowers  Through the Past, Darkly (Big Hits Vol. 2)  Stone Age  Gimme Shelter  Hot Rocks 1964–1971  Rock ’n’ Rolling Stones  More Hot Rocks (Big Hits & Fazed Cookies)  No Stone Unturned  Made in the Shade  Metamorphosis  Jump Back: The Best of The Rolling Stones 1971–1993  Forty Licks