stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Suomen Kristillisdemokraattiset Nuoret
Politiikka > Eurooppalainen kristillisdemokratia

2000-luvulla Puheenjohtajiensa Ville Maijalan ja Tommy Björkskogin johdolla nuorisojärjestö siirsi kelkkansa kohti eurooppalaisempaa kristillisdemokratiaa. Tämä oli varsin suuri muutos verrattuna 1990-luvun alun järjestöön, joka vaati puoluetta ulos hallituksesta EU-jäsenyyden vuoksi. Nuorisojärjestö toimi puolueen nimenmuutoshankkeen edistäjänä sekä liberaalimpien aloitteiden alkuunpanijana. Järjestön mukaan puolueen tuli päästä irti seurakuntaimagostaan ja profiloitua poliittiseksi puolueeksi. Rajun muutostyön jälkeen järjestö oli profiloitunut puolueen silmissä liberaaliksi, mutta myös pahasti jakaantunut sekä eurooppalaisen kristillisdemokratian että vanhemman kristillisen liiton kannattajien välillä.
Politiikka > Oikeistolainen politiikka

Ruotsalan puheenjohtajuuden aikana järjestön poliittinen profiili sai enemmän vaikutteita eurooppalaisesta kristillisdemokratiasta ja kallistui emopuoluettaan enemmän oikealle. KD Nuorista on noussut useita nimiä poliittisiksi avustajiksi niin eduskuntaan, entisen sisäministeri Päivi Räsäsen johtamaan ministeriöön, europarlamenttiin, kuin puoluekoneiston muihinkin tehtäviin. Ruotsalan seuraajat Lauri Kangasniemi, Mikko Kiuttu ja Remo Ronkainen ovat jatkaneet samalla linjalla.
Historia > Tausta

Opiskelijoiden elämä politisoitui vahvasti 1960-luvun loppupuolella. Länsi-Euroopasta ja Yhdysvalloista liikkeelle lähtenyt opiskelijaradikalismi oli levinnyt myös Suomen yliopistoihin. Monet kristityt opiskelijat kokivat tämän poliittisen kuohunnan päämäärät vieraiksi, minkä seurauksena ylioppilaskuntavaalien puoluetunnuksien rinnalle syntyi kristillisillä tunnuksilla esiintyneitä vaaliliittoja. Ne saivat yhden tai kaksi edustajaa läpi edustajistoihin. Sitoutumattomien kristillisten opiskelijoiden toiminta oli aktiivista Helsingissä, Kuopiossa, Jyväskylässä. Kun vuonna 1970 SKL sai eduskuntaan ensimmäisen kansanedustajansa, alkanut opiskelijatoiminta organisoitiin puolueen yhteyteen.
Historia > Nuorisojärjestön perustaminen

Suomen Kristillisen Liiton Nuoret perustettiin 25. tammikuuta 1971 Helsingissä Lauri Melamiehen johdolla. Järjestö syntyi akateemisten nuorten parista vastauksena 1960-luvun lopun opiskelijaradikalismin päämäärille. Nuorisojärjestön alku oli lupaava. Ylioppilaskuntavaaleissa se sai lähes jokaiseen yliopistoon paikkoja ja keskustelu kristillisen politiikan päämääristä jatkui vilkkaana yliopiston käytävillä. Opiskelijaradikalismin hiipuessa 1970-luvun toimintaa laajennettiin yliopistojen ulkopuolelle. Murrosvaiheena pidetään 1980-luvun vaihdetta, jolloin kunnallisvaaleihin osallistui Suomen kristillisen liiton listoilta suuri määrä työväestön nuoria.
Historia > Puolueen toiminta ja kampanjat

1980-luvulla järjestö osallistui MTV:n hyväntekeväisyyshuutokauppaan. Puheenjohtaja Salli Hakalan johdolla järjestö osti sinisen kuplavolkkarin, jolla ajelutettiin merkkihenkilöiden työmatkoja, ja palkaksi saatiin nimikirjoitus auton kylkeen valkoisella lakkatussilla. Auton kylkeen saatiin merkittävien poliittisten ja kulttuurivaikuttajien nimikirjoitukset, kuten Alkon pääjohtaja Heikki Kosken ja opetusministeri Gustav Björkstrandin, nimet. Auto huutokaupattiin, ja tuotto, muutama tuhat markkaa, lahjoitettiin hyväntekeväisyyteen. Hyväntekeväisyyslinjalla jatkoi myös puheenjohtaja Marjut Virvosen johdolla 1990-luvun lopulla järjestetty lelukeräys Pietarin katulapsille.
Yliopistopolitiikan ja tempauksien lisäksi järjestöllä on ollut vaikutusta päivänpolitiikkaan. 1990-luvulle tultaessa kiistely EU-jäsenyydestä saivat nuorisojärjestön vaikuttajat toimeen. Puheenjohtaja Mika Ebelingin johdolla järjestö organisoi maakunnissa Suomineidon hirttäjäisiä, joissa nukke hirtettiin näyttävästi EU:n toimesta.
2000-luvulle tultaessa järjestö lanseerasi puheenjohtaja Asmo Maanselän johdolla antikampanjan Helsingin kauppakeskus Forumin mainoksissa esiintyvää anorektista naiskuvaa vastaan. Antikampanja sai julkisuutta mediassa, mikä painosti Forumin markkinointijohtajan perustelemaan julkisesti langanlaihojen mallien käyttämistä mainoksissa.
Vuoden 2007 eduskuntavaalikampanjoinnissa järjestö toi tavoitteitaan esille uudella ironistisella tavalla, johon kuuluivat ”Tarjolla tiukkaa tavaraa”- t-paidat, tiukkapipot ja tiukat esitteet.
2000-luvulle tultaessa poliittisen vaikuttamisen asiantuntijamaisuus parani järjestön saadessa edustajansa eduskuntaryhmän kokouksiin. Tämän jälkeen järjestö pystyi nostamaan lainsäädäntöaloitteiksi monia kipeitä päivän politiikan kysymyksiä. Suurimpana nuorisojärjestön alkuun panemana hankkeena oli vuonna 2005 välikysymys kehitysyhteistyövaroista. Tähän nuorisojärjestön ideoimaan välikysymykseen yhtyivät kaikki oppositiopuolueet. Lopuksi hallitus joutui taipumaan, minkä seurauksena seuraavassa budjetissa määrärahoihin saatiin tarvittava lisäys.
Vuonna 2011 Kristillisdemokraattiset Nuoret järjestivät Älä alistu -kampanjan, jonka tavoitteena oli herättää keskustelua kristittyjen nuorten ja aikuisten uskonnollisesta identiteetistä, sen julkisesta ulostulosta ja syrjinnästä.
Vuoden 2015 eduskuntavaaleissa nuorisojärjestöjen kantavana teemana oli "Hyvinvointivaltio rapistuu- lataa Suomi 2.0 versio". Kampanjassa esitettiin erilaisia keinoja, jolla suomalainen hyvinvointiyhteiskunta voitaisiin pelastaa. Yrittäjyyden, digitalisaation ja koulutuksen teemat nousivat esille vaalikampanjassa. Nuorisojärjestö kuvasi myös useita vaalivideoita.lähde?
Historia > Puolueen toiminta ja kampanjat > Tuomio työturvallisuusrikoksesta

Järjestö tuomittiin syksyllä 2021 Helsingin käräjäoikeudessa yhteensä 850 euron yhteisösakko|on ja entinen puheenjohtaja sakkoihin  työturvallisuusrikoksesta sen laiminlyötyä työuupumuksesta kärsineen palkatun työntekijän tilanteen työpaikalla.
Historia > Ideologian kehitys

Vielä 1970-luvulla liittohallitus lähti hyvin jyrkästi siitä, että kristillinen maailmankatsomus ei hyväksy muita katsomuksia samanarvoisiksi totuuden suhteen. Uusin periaateohjelma vuodelta 2015 ottaa etäisyyttä totalitäärisiin kristillisiin ideologioihin. Nuorisojärjestön ideologiaksi on muodostunut eräänlainen liberaali kommunitarismi. Kommunitarismissa korostetaan kristillistä etiikkaa ja lähiyhteisöä, perhettä ja sukua yksilön eettisen kasvatuksen, moraalisen identiteetin sekä oikeuksien toteutumisen edellytyksenä. Puoluetta liberaalimman painotuksen muodostavat vaatimukset tasa-arvosta, ihmisoikeuksista sekä sosiaalisesta vastuusta. Liberaali suuntaus ottaa huomioon, että postmodernissa, moniarvoisessa ja sekularisoituneessa yhteiskunnassa eettisiä kysymyksiä tulkitaan yhä useampien maailmankatsomusten ja aatteiden kontekstista. Näin ollen nuorisojärjestö hyväksyy yhteistyökumppaneikseen moniarvoisen yhteiskunnan kristillisen maailmankatsomukselle vieraat ideologiat ja elämäntavat, samalla pyrkien oman näkemyksen esille tuomiseen demokraattisessa keskustelussa.
Merkittäviä toimijoita > Puheenjohtajat

Lauri Melamies 1971–1973
Paavo Ahonen 1974–1975
Risto Ojala 1976–1977
Risto Oinonen 1978–1980
Antti Jarva 1981–1983
Salli Hakala 1984–1986
Klaus Rytöhonka 1987–1988
Sakari Smeds 1989–1990
Tari Tuppurainen 1991–1992
Mika Ebeling 1993–1994
Tapani Mäki 1995
Marjut Virvonen 1996–1997
Mikko Snellman 1998
Johanna Roms 1999
Ville Maijala 1999–2001
Tommy Björkskog 2002–2003
Asmo Maanselkä 2004–2007
Mikael Viitala 2008–2009
Raine Klemola 2010
Aki Ruotsala 2011–2012
Lauri Kangasniemi 2013
Mikko Kiuttu 2014
Remo Ronkainen 2015–2016
Jiska Gröhn 2017
Aleksi Sarasmaa 2018–2019
Annika Lyytikäinen 2020–2021
Ami Rinta-Valkama 2022–2023
Jere Tuononen 2024–
Merkittäviä toimijoita > Pääsihteerit

Milka Peltomäki o.s. Taivassalo (2012-2016)
Linda-Riina Laakso o.s. Paavilainen (2016-2018)
Viljami Haavisto (2018-2021)
Tommi Terä (2021–2023)
Verneri Virtanen (2024–)
Talous ja rahoitus

| Rahoituksen lähde | 2020 | 2019 | 2018 | 2017 | 2016 | 2015 | 2014 | 2013 | 2012 |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| Opetus- ja kulttuuriministeriön yleisavustus nuorisojärjestöille | 56 000 € | 56 500 € | 56 500 € | 56 500 € | 55 000 € | 52 600 € | 52 640 € | 47 000 € | 47 000 € |
Green Lantern: First Flight

| Green Lantern: First Flight |
| --- | --- |

Ohjaaja:  Lauren Montgomery
Käsikirjoittaja:  Alan Burnett
Tuottaja:  Bobbie Page Bruce Timm
Säveltäjä:  Robert Kral
Leikkaaja:  Rob Desales
Pääosat:  Christopher Meloni Victor Garber Tricia Helfer Michael Madsen John Larroquette Kurtwood Smith William Schallert Larry Drake
Valmistustiedot
Valmistusmaa:   Yhdysvallat
Tuotantoyhtiö:  Warner Bros. Animation
Levittäjä:  Warner Bros. Home Entertainment Netflix
Ensi-ilta:  28. heinäkuuta 2009
Kesto:  77 min
Alkuperäiskieli:  Englanti
Budjetti:  3 500 000 dollaria (arvioitu)
Tuotto:  6 160 330 dollaria
Aiheesta muualla
Virallinen sivusto
IMDb 
AllMovie
Infobox OKNimi-testi OK: 
Green Lantern: First Flight on vuonna 2009 suoraan DVD:lle julkaistu animaatioelokuva, joka perustuu DC Comicsin sarjakuvasankariin Hal Jordaniin. Se sijoittuu ulkoavaruuteen, kun nuori koelentäjä Hal Jordan saa voimasormuksen kuolleelta Abin Surilta ja pääsee kokeneen Vihreä Lyhdyn Sinestron oppipojaksi. Myöhemmin Jordan huomaa kokeneen Sinestron olevan mukana itse johtamassaan salaliitossa, mikä yrittää päästä eroon Vihreän Lyhdyn joukosta. Jordanin on kyettävä hallitsemaan uudet supervoimansa voittaakseen pahuuden.
Elokuvan ohjasi Lauren Montgomery ja pääosassa ääninäyttelevät Christopher Meloni, Victor Garber, Michael Madsen ja Tricia Helfer.
Elokuva on viides peräkkäinen animaatioelokuva Warner Premieren ja Warner Bros. Animationin tuottamista DC universumin alkuperäisistä animaatioelokuvista, jonka aloitti Superman: Doomsday vuonna 2007.
Äänirooleissa

| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
|  Christopher Meloni  | … |  Hal Jordan / Vihreä Lyhty   |
|  Victor Garber  | … |  Sinestro   |
|  Tricia Helfer  | … |  Boodikka   |
|  Michael Madsen  | … |  Kilowog   |
|  John Larroquette  | … |  Tomar-Re   |
|  Kurtwood Smith  | … |  Kanjar Ro   |
|  Larry Drake  | … |  Ganthet   |
|  William Schallert  | … |  Appa Ali Apsa   |
|  Malachi Throne  | … |  Ranakar   |
|  Olivia d'Abo  | … |  Carol Ferris   |
|  Richard Green  | … |  Cuch   |
|  Juliet Landau  | … |  Labella   |
|  David L. Lander  | … |  Ch'p   |
|  Richard McGonagle  | … |  Abin Sur   |
|  Rob Paulsen  | … |  Aseistajat, kuuluttaja   |
|  Kath Soucie  | … |  Arisia   |
|  Jim Wise  | … |  luutnantti   |
|  Bruce Timm  | … |  ötökkäpoika   |
Tuotanto

Elokuvan tuottaminen alkoi heti Wonder Woman -elokuvan tultua valmiiksi. Timm kertoi valinneensa Montgomeryn ohjaamaan elokuvaa oltuaan tyytyväinen hänen Wonder Woman elokuvan ohjauksesta. Raskaan aikataulun vuoksi hän ei halunnut rasittaa Montgomerya hahmojen suunnittelulla, eikä myöskään itse ollut halukas suunnittelemaan Vihreän Lyhdyn hahmoja. Timm oli jo aikaisemmin suunnitellut Justice League -sarjassa Vihreitä Lyhtyjä, mutta ei halunnut käyttää samoja piirroksia. Tämän vuoksi hän palkkasi muun muassa The Batmanin parissa työskennelleen José Lópezin, joka suunnitteli lopulta elokuvan kaikki hahmot. Timm kertoi Lópezin piirrostyylin poikkeavan hänen tavastaan suuresti, sillä Lópezin hahmoissa on hivenen animevaikutteisuutta. Elokuvan ohjaajan mukaan he yrittivät myös välttää vihreän värin käyttämistä taustoissa ja sivuhahmoissa, jotta Vihreät Lyhdyt ja niiden voimasormukset erottuisivat selkeämmin. Tämän vuoksi he käyttivät paljon sinistä, punaista ja oranssia taustoissa varjostamaan niitä.
Tuotanto > Ääniroolit

Elokuvan roolittamisesta vastasi Andrea Romano, joka on työskennellyt DC Comicsiin perustuvissa animaatioissa 1990-luvulta lähtien. Hän valitsi Christopher Melonin elokuvan päärooliin kartoitettuaan aluksi näyttelijöiden ikärajaa verrattuna hahmon ikään. Lisäksi hänen äänensä on Romanon mukaan sopivan vahva ja rehellinen, jota Hal Jordan edustaa. Puolestaan Sinestron rooliin valittu Victor Garber oli Romanolla jo pitkään mielessä. Hän yritti saada näyttelijää jo aikaisemmin Justice Leaguen pariin, jossa samaan aikaan Aliaksessakin näytellyt Carl Lumbly oli mukana. Garberin aikataulu ei vain koskaan suonut tilaisuutta tehdä äänirooleja animaatioihin. Sinestron rooli vaati eleganttia ja koska yleisö ei saisi heti erottaa sen olevan paha. Tämän vuoksi Romano tarvitsi näyttelijän joka kykenisi esittämään hahmoa omahyväisenä ja vahvana paljastamatta omaavansa maailmanvalloitus motiivejaan.
Elokuvan keskeisempien hahmojen jälkeen Romano valitsi hivenen pienempiin rooleihin muun muassa Michael Madsenin esittämään Kilowogia. Koska hahmo on isokokoinen ja älykäs se vaati näyttelijän joka kykenisi kuulostamaan möreältä, isolta ja vahvalta, mutta samaan aikaan viisaalta. Romano ei halunnut näyttelijää, joka kuulostaisi vain isolta tyhmältä kaverilta. Helfer roolitettiin Boodikkan ääneksi, joka tarvitsi älykkään, seksikkään ja samalla vahvan naisäänen.
Tuotanto > Käsikirjoitus

Elokuvan tarina oli kenties suurin pulma, sillä he kertoivat jo aikaisemmin Hal Jordanin alkuperätarinan Oikeuden Puolustajat: Uusi rintama elokuvassa, eivät näin katsoneet järkeväksi kertoa samaa tarinaa uudestaan. Käsikirjoituksesta vastannut Alan Burnett kehitti idean luoda elokuvalle Training Day tyylisen juonen, jossa Denzel Washingtonin näyttelemä Alonzo Harris toimisi Sinestrona ja Ethan Hawke näyttelemä Jake Hoyt Hal Jordanina. Tarina keskittyi pääasiallisesti Hal Jordanin ensimmäiseen päivään Vihreänä Lyhtynä, jolloin hänen parikseen asetetaan kokenut Sinestro. Jordan näkee myös universumin ensimmäistä kertaa, jonka vuoksi sen täytyy kohdella sitä todella erikoisena kokemuksena. Elokuvan alku kuitenkin kertoo Hal Jordanin hetkestä jolloin hän sai voimasormuksen haltuunsa, jonka jälkeen se keskittyy täysin pääjuoneen. Burnettille elokuvan tarina ei ollut vaikea kirjoittaa, sillä hän on pitänyt itseään ajan tasalla Vihreän Lyhdyn ilmestyneistä sarjakuvista. Lisäksi Burnett on kirjoittanut muutamia tarinoita sarjakuviin kyseisestä hahmosta ettei sivuhahmotkaan tulleet hänelle täysin uutena.
Palkinnot > Ehdokkuudet

Annie
2010: Paras suoraan videolle julkaisu.
Sinestro saarnaa uhkaavasti Hal Jordanille.
Sinestro on saapunut Oa-planeetalle uuden voimanlähteensä kanssa.
Hal Jordan valmistautumassa lausumaan Vihreiden Lyhtyjen valan.
Benjamin Linus

| Benjamin Linus |
| --- | --- |

Näyttelijä(t):  Michael Emerson Sterling Beaumon (lapsena)
Ensiesiintyminen:  Yksi niistä muista
Keskeiset jaksot:  Mies taustalla Tulevaisuus muotoutuu Kuollut on kuollut Tohtori Linus
Henkilötiedot
Koko nimi:  Benjamin Linus
Ammatti:  Toisten johtaja
Infobox OKNimi-testi OK: 
Benjamin ”Ben” Linus on Michael Emersonin esittämä fiktiivinen hahmo yhdysvaltalaisessa televisiosarjassa Lost. Hahmo käsikirjoitettiin alun perin kolmen jakson mittaiseksi sivurooliksi sarjan toiselle tuotantokaudelle, mutta Emersonin roolisuorituksesta pidettiin niin paljon, että hahmosta tehtiin yksi sarjan päähenkilöistä.
Ennen onnettomuutta

Benjamin Linus syntyy 19. joulukuuta vuonna 1966, kun hänen vanhempansa ovat patikoimassa metsässä Oregonissa, Portlandin ulkopuolella. Hänen äitinsä Emily kuolee synnytykseen, mutta ehtää pyytää miestään Rogeria nimeämään pojan Benjaminiksi. Vuonna 1973 kahdeksanvuotias Ben muuttaa isänsä kanssa saarelle, josta Dharma Initiative on tarjonnut töitä Rogerille. Saarella Ben alkaa nähdä näkyjä äidistään. Humalapäinen Roger solvaa Beniä ja syyttää tätä äitinsä kuolemasta. Surullisena Ben juoksee viidakkoon, jossa hän näkee äitinsä hahmon, joka käveli takaisin viidakkoon. Ben alkaa vihata Dharmaa ja kohtaa viidakossa Richardin. Richard hyväksyy Benin pyynnön liittyä Toisiin, mutta hän käskee Beniää olemaan kärsivällinen.
Jaksossa Namaste 11-vuotias Ben kohtaa Sayidin ja lupaa auttaa tämän vapaaksi luullen, että Richard on lähettänyt Sayidin. Benin vapauttama Sayid ampuu kuitenkin häntä rintaan ja jättää hänet kuolemaan. Jin tuo Benin takaisin Dharma-ryhmän luo, ja Juliet yrittää auttaa Beniä. Jackin kieltäydyttyä auttamasta, Kate ja Sawyer vievät Benin Toisten luo, jossa Richard sanoo heille tapauksen muuttaneen Benin pysyvästi ja hänen olevan ikuisesti yksi Toisista. Richard vie Benin parannettavaksi Temppelille, jonka jälkeen Widmore toivottaa Benin tervetulleeksi Toisiin.
Vuonna 1988 Widmore lähettää Benin tappamaan Rousseaun, mutta Ben varastaa Rousseaun tyttären ja varoittaa tätä tulemasta hakemaan tytärtään takaisin. Neljä vuotta myöhemmin Ben tappaa isänsä myrkkykaasulla. Palattuaan parakeille Ben huomaa Toisten surmanneen kaikki Dharman työntekijät. Ben liittyy Toisiin ja saa johtajuuden, koska hänellä on kyky kommunikoida Jacobin kanssa. Myöhemmin Ben karkottaa Widmoren saarelta, joka uhkailee Beniä valitsemaan joko saaren tai Alexin.
Kaksi päivää ennen Oseanic 815:n turmaa Ben huomaa kasvaimen selkärangassaan. Nähtyään lentoturman Ben lähettää Ethanin ja Goodwinin tutkimaan selviytyneitä. Myöhemmin paljastuu, että Ben halusi Goodwinin kuolevan, jotta saisi Julietin itselleen.
Onnettomuuden jälkeen

Kolmannen tuotantokauden jaksossa Paljastus Ben ja Juliet menevät Helmi-asemalle ja katselevat monitorista Jackiä. Ben kertoo Julietille yrittävänsä vakuuttaa Jackin suorittamaan leikkauksen. Myöhemmin Ben jää Rousseaun ansaan ja väittää selviytyneille olevansa kuumailmapallolla saarelle joutunut mies nimeltään Henry Gale. Sayid vie Benin Joutsen-asemalle, ja yrittää saada hänet kertomaan totuuden, mutta epäonnistuu.
Myöhemmin Michael vapauttaa Benin, josta kiitollisena Ben päästää Michaelin ja Waltin pois saarelta veneellä. Jack suostuu myöhemmin suorittamaan kasvaimenpoistoleikkauksen, mutta yrittää kesken leikkauksen kiristää Toisia Benin hengellä viiltämällä tämän munuaista. Jack suorittaa leikkauksen loppuun kuultuaan Katen ja Sawyerin päässeen turvaan.
Ben lupaa päästää Jackin ja Julietin pois saarelta sukellusveneellä, mutta Locke räjäyttää sen. Ben kertoo Lockelle ”taikalaatikosta”, jossa paljastuu olevan Anthony Cooper. Ben käskee Lockea tappamaan isänsä, jotta tämä voisi liittyä Toisiin. Locke ei kuitenkaan pysty siihen, ja antaa Sawyerin tehdä sen. Palattuaan Benin luo isänsä ruumis mukanaan Ben kertoo Lockelle Jacobista ja vie tämän Jacobin luo. Viidennen tuotantokauden lopulla Ben kertoo valehdelleen Jacobin asuvan mökissä. Myöhemmin Ben näyttää Lockelle kuopan, jossa on Dharma-jäsenien luurankoja. Ben ampuu Lockea, joka putoaa kuoppaan ja jää sinne kitumaan.
Palattuaan parakeille Ben käskee Richardia viemään Toiset Temppelille turvaan. Ben lähtee Alexin kanssa estämään Jackin ryhmää ottamasta yhteyttä laivalle, mutta Jack pahoinpitelee Benin ja ottaa tämän vangiksi. Ben yrittää vielä varoittaa Jackiä, mutta turhaan. Ben paljastaa Alexille Rousseaun olevan hänen äitinsä. Selviytyneiden jaettua kahteen ryhmään, Jack päästää Benin Locken ryhmän mukaan. Kohdattuaan Charlotten, Ben ampuu häntä kahdesti rintaan, mutta tämä selviää. Locke aikoo ampua Benin, mutta Ben kertoo vakoojastaan laivalla.
Katen päästettyä Milesin Benin luo, Miles sanoo olevansa valmis valehtelemaan Widmorelle Benin kuolleen 3,2 miljoonasta. Kerrottuaan lisää Kahanasta, Ben saa Lockelta vapauden liikkua parakeilla vapaasti. Myöhemmin Ben käskee Alexia, Rousseauta ja Karlia menemään Temppelille turvaan ja antaa heille kartan asemalle. Alex joutuu kuitenkin Kahana-ryhmän vangiksi, ja Keamy uhkaa ampua tämän, jos Ben ei antaudu. Ben kieltää Alexin olevan tyttärensä, minkä vuoksi Keamy teloittaa Alexin. Ben sanoo Lockelle Widmoren muuttaneen sääntöjä ja päästää savuhirviön Keamyn ryhmän kimppuun.
Ben lähtee Locken ja Hurleyn kanssa Jacobin mökille. Saatuaan ohjeet saaren suojelemiseksi Ben vie Locken ja Hurleyn Orkidea-asemalle. Ben antautuu Keamylle, mutta Toiset vapauttavat hänet Katen ja Sayidin avulla. Ben surmaa Keamyn, mikä johtaa Kahanan tuhoon. Ben pyytää Lockelta anteeksi kaikkea, ja tekee tästä Toisten uuden johtajan. Ben menee jäiseen kammioon aseman alla ja kääntää jäätynyttä pyörää siirtäen saarta. Ben siirtyy Saharan autiomaahan Tunisiaan.
Saaren jälkeen

Havahduttuaan aavikolla Ben lähtee hotelliin ja huomaa hautajaissaattueen sekä Sayidin. Ben kertoo Sayidille Widmoren tappaneen Nadian, jolloin Sayid ryhtyy Benin palkkamurhaajaksi. Myöhemmin Ben saapuu Widmoren asunnolle Lontooseen ja uhkaa tappaa Pennyn kostoksi Alexin kuolemasta.
Kaksi vuotta myöhemmin Ben jäljittää saarelta lähteneen Locken ja estää tämän itsemurhan. Kuitenkin Locken paljastettua Eloise Hawkingsin nimen Ben, kuristaa Locken kuoliaaksi ja lavastaa sen itsemurhaksi. Ben vierailee Jackin luona ruumishuoneella ja lupaa auttaa tätä palaamaan saarelle muiden kanssa. Ben painottaa, että Locken ruumiskin on otettava mukaan.
Ben palkkaa asianajaja Dan Nortonin hakemaan verinäytettä Katelta ja vie Locken ruumiin säilytettäväksi kylmiöön. Ben vierailee Hurleyn luona yrittäen vakuuttaa tämän palaamaan saarelle, mutta Hurley kieltäytyy ja juoksee poliisien syliin. Satamassa Ben paljastaa Jackille ja Katelle palkanneensa Nortonin. Sun saapuu paikalle ja yrittää ampua Benin kostoksi Jinin kuolemasta. Ben saa kuitenkin vakuutettua Sunin siitä, että Jin on elossa ja näyttää tälle Lockelta saamansa Jinin sormuksen. Ben vie Jackin ja Sunin kirkolle, missä Hawking odottaa. Hän kritisoi Beniä siitä, ettei tämä saanut kaikkia tulemaan. Myöhemmin Ben jäljittää Desmondin ja Penelopen sekä ampuu Desmondia rintaan. Ben ei pysty tappamaan Penelopea nähtyään heidän lapsensa Charlien. Desmond havahtuu, pahoinpitelee Benin ja heittää tämän mereen.
Ben soittaa Jackille ja käskee tämän hakea Locken ruumiin. Ben on matkustajana Ajira Airwaysin lennolla takaisin saarelle, kun valovälähdys tapahtuu ja kone tekee pakkolaskun Hydra-saarelle.
Jattujärvi

| Jattujärvi |
| --- | --- |
Valtiot:  Suomi
Maakunnat:  Pirkanmaa‎, Satakunta
Kunnat:  Sastamala, Pori (Lavia)
Koordinaatit:  61°32′25″N, 22°36′06″E
Vesistöalue ja valuma-alueen tietoja
Päävesistöalue:  Kokemäenjoen vesistö (35)
Valuma-alue:  Kauvatsanjoen valuma-alue‎ (35.15)
Laskujoki:  ei ole 
Järvinumero:  35.154.1.002
Mittaustietoja
Pinnankorkeus:  70 m 
Rantaviiva:  1,237 km 
Pinta-ala:  0,07105 km² 
 fiJattujärvi 
Jattujärvi on Pirkanmaalla Sastamalan (entinen Suodenniemi) ja Satakunnan Porin (entinen Lavia) rajalla Jätinmaan kylässä sijaitseva järvi, joka kuuluu Kokemäenjoen vesistön Kauvatsanjoen valuma-alueen Kauvatsanjoen ala-osan alueen Kiikoisjoen alueeseen.
Maantiede

Järven pinta-ala on 7,1 hehtaaria ja sen pituus on 550 metriä ja leveys 200 metriä. Järven rantaviiva on 1,2 kilometriä pitkä ja ranta on pääosin moreeni- ja kalliopohjaista metsämaastoa, mutta itäranta rajautuu peltoon. Järvellä on kolme loma-asuntoa. Aivan järven pohjoisrannassa on Lavian kunnan aluetta.
Historiaa

Vuoden 1855−56 Kalmbergin kartastossa järven nimenä oli "Jattijärvi".
Tervajärvi (Sastamala)

| Tervajärvi |
| --- | --- |
Valtiot:  Suomi
Maakunnat:  Pirkanmaa‎
Kunnat:  Sastamala
Koordinaatit:  61°19′14″N, 22°37′19″E
Vesistöalue ja valuma-alueen tietoja
Päävesistöalue:  Kokemäenjoen vesistö (35)
Valuma-alue:  Kauvatsanjoen valuma-alue‎ (35.15)
Laskuoja:  lyhyt metsäoja 
Järvinumero:  35.151.1.004
Mittaustietoja
Pinnankorkeus:  99,8 m 
Rantaviiva:  0,454 km 
Pinta-ala:  0,01383 km² 
 fiTervajärvi 
Tervajärvi on  Pirkanmaalla Sastamalassa sijaitseva järvi, joka kuuluu Kokemäenjoen vesistön Kauvatsanjoen valuma-alueen Kauvatsanjoen ala-osan alueeseen.
Maantiede

Ovaalin muotoisen järven pinta-ala on 1,4 hehtaaria ja sen halkaisija on 150 metriä. Järvestä on kaivettu lyhyt metsäoja, joka päättyy alavalle maalle, joka viettää kohti Jalonojan seutua. Järven rantaviiva on 0,45 kilometriä pitkä ja ranta on pääosin metsäistä suomaastoa. Rannalla ei ole asuntoja, mutta järven läheltä kulkee Äetsästä lähtevä maantie Aurajärvelle, josta tulee muutama pienempi tie järven lähelle.