stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Neittävänjoki

| Neittävänjoki |
| --- | --- |
Alkulähde:  Veneheitto, Vaala  64°26.45′N, 26°31.98′E
Laskupaikka:  Kestilä, Siikalatva  64°20.81′N, 26°18.84′E
Maat:  Suomi
Pituus:  21 km
Neittävänjoki on Pohjois-Pohjanmaalla Vaalassa ja Siikalatvalla sijaitseva Siikajoen sivujoki. Sen pituus on noin 21 kilometriä. Neittävänjoki alkaa latvapuroista Vaalan Veneheitossa, virtaa lounaaseen ja laskee Siikajokeen Kestilän kirkonkylän itäpuolella.
Oulujärven ja Siikajoen yhdistävä Siikajoen uittokanava loppuu Neittävänjoen alkupäähän.
Musiikki-instituutit Suomessa

Musiikki-instituutit ovat Suomessa toimivia musiikkia edistäviä organisaatioita, joiden tehtävänä on edistää valitsemiansa eri musiikin tyylejä, kuten kansanmusiikkia ja rytmimusiikkia. Taiteen edistämiskeskuksen vuonna 1991 tehdyssä selvityksessä niiden tehtävää kuvailtiin näin: "Musiikki-instituutit ovat kulttuurilaitoksia, joiden tehtävänä on hoitaa alansa tiedotus-, palvelu-, julkaisu-, tutkimus-, tallennus-, ja koulutustoimintaa sekä alueensa musiikin edistämistä." Musiikki-instituuttien toiminta sisältää usein opetusta, tapahtumatuotantoa, tutkimusta, museotoimintaa, julkaisutoimintaa, arkistointia, kilpailuja tai muita musiikin edistämisprojekteja. Suomessa musiikki-instituutteja on yhteensä viisi: Rytmi-instituutti, Kansanmusiikki-instituutti, Suomen Harmonikkainstituutti, Maailman musiikin keskus ja Finlands svenska folkmusikinstitut. Kaikkien musiikki-instituuttien toimintaa tukee opetus- ja kulttuuriministeriö.
Kansanmusiikki-instituutti

Kansanmusiikki-instituutti on suomalaisen kansanmusiikin ja -tanssin tutkimus-, tiedotus- ja palvelukeskus. Se on musiikki-instituuteista vanhin, perustettu vuonna 1974.
Toimitilat ovat Kaustisella, Kansantaiteenkeskuksessa. Kansanmusiikki-instituutin laaja arkisto ja käsikirjasto ovat kaikkien käytettävissä. Aineisto koostuu ääni- ja kuvanauhoista, valokuvista, kirjallisuudesta ja lähes 90 000 kappaleen lehtileikekokoelmasta. Kansanmusiikki-instituutti on myös merkittävä julkaisija: useiden kymmenien äänitteiden joukossa on niin arkistonauhoituksia kuin uutta kansanmusiikkiakin. Kirjajulkaisuihin kuuluu muun muassa nuottikirjoja ja tieteellisiä julkaisuja kansanmusiikin ja kansanperinteen alalta.
Maailman musiikin keskus

Maailman musiikin keskus on yksi Suomen musiikki-instituuteista ja se sijaitsee Helsingissä. Sen keskeinen tehtävä on koota, tallentaa ja jakaa tietoa maailman musiikkikulttuureista. Maailman musiikin keskus järjestää koulutusta ja musiikkitapahtumia, tuottaa äänitteitä ja muita julkaisuja, tukee yhteyksiä alan toimijoiden välillä sekä Suomessa että kansainvälisesti, toteuttaa musiikkiin liittyviä kehitysyhteistyöhankkeita, tarjoaa konsultointia, osallistuu alan tutkimustoimintaan ja tiedottaa alaa koskevista uutisista ja tapahtumista. Instituutilla on oma kirjasto ja arkisto, jotka ovat kaikille avoimia.
Maailman musiikin keskus on perustettu vuonna 1979, ja se toimi vuoteen 1991 asti nimellä Työväenmusiikki-instituutti. Musiikki-instituuttia ylläpitää samanniminen yhdistys, Maailman musiikin keskus ry, jonka jäsenjärjestöjä ovat Kansan Sivistystyön Liitto, Suomen Etnomusikologinen Seura ry ja Elvis ry.
Finlands svenska folkmusikinstitut

Finlands svenska folkmusikinstitut, lyhennettynä FMI, on perustettu 1979 ja se toimii Vaasassa. Vuodesta 2008 saakka yhdistys on tunnettu nimellä Svenska litteratursällskapet i Finland.
Se on ollut Suomen ruotsalaisen kirjallisuuden seuran (SLS) jäsen vuodesta 2008 lähtien ja kuuluu SLS:n arkistoon (Samlingarna i Vaasa). FMI perustettiin vuonna 1978 Vaasaan suomalais-ruotsalaisen musiikillisen perinteen tutkimuslaitokseksi. FMI on saanut valtion tukea vuodesta 1980 lähtien. Suomen Ruotsin kansanmusiikkiopiston toiminnan tarkoituksena on edistää kansanmusiikkia ja -tanssia osana ruotsalaista kulttuuriperintöä Suomessa. Tavoitteena on hyödyntää ja herättää kiinnostusta ja avustaa kansanmusiikin ja tanssin harjoittamisen tutkimusta. Kansanmusiikki-instituutti on julkaissut levyjä sarjassa Folk Music from Finland's Swedish Territories vuodesta 1980 ja julkaissut myös useita laulukirjoja. Vuodesta 1992 lähtien FMI:llä on ollut oma ammattilehti Folk och musik.  Se on julkaistu sähköisenä aikakauslehtenä vuodesta 2019.
Suomen Harmonikkainstituutti

Harmonikkainstituutti perustettiin 1980 ja se toimii Ikaalisissa.
Suomen Harmonikkainstituutti on musiikkialan palvelu- ja tiedotuskeskus, joka tekee harmonikkamusiikkiin liittyvää tallennus-, julkaisu-, koulutus- ja tutkimustoimintaa. Instituutilla on laaja aineisto harmonikkamusiikin nuotistoa, äänitteitä ja kirjallisuutta. Kansainvälinen verkosto ulottuu yli 50 maahan.
Instituutin toiminnan taustalla on harmonikan, hanurin, haitarin erikoislaatuinen asema suomalaisessa musiikkihistoriassa. Instituuttia ylläpitää Suomen Harmonikkainstituutin Kannatusyhdistys ry.
Rytmi-instituutti

Rytmi-instituutti on viides ja nuorin Suomen musiikki-instituuteista. Sen kannattajayhdistys perustettiin vuonna 1989, jonka jäseniä olivat KEMU ry (Vaasan läänin kehittyvän musiikin yhdistys) sekä VELMU ry (Vaasan elävän musiikin yhdistys). Rytmi-instituutti perustettiin kannattajayhdistyksen toimesta marraskuussa 1990 ja sen pääpaikaksi tuli Seinäjoki.
Rytmi-instituutin missiona on edistää luovaa ja elävää populaarimusiikkikulttuuria sekä ylläpitää kotimaisia ja kansainvälisiä yhteyksiä. Rytmi-instituutti on vaikuttava, arvostettu ja puolueeton populaarimusiikin asiantuntijaorganisaatio, joka edistää populaarimusiikkia ja -kulttuuria ajan tarpeiden mukaan. Se toimii kaikkia musiikkialan toimijoita yhdistävänä tekijänä niin valtakunnallisella kuin kansainvälisellä tasolla sekä tarjoaa monimuotoista ja laadukasta huippuosaamista alan toimijoille.
Rytmi-instituutin edistämistyö on pääosin sisältänyt koulutus-, julkaisu-, tapahtumatuotanto- sekä hanketoimintaa. Sen lisäksi se ylläpitää analogiseen äänitysteknologiaan keskittyvää Ääniaallot-studiolaitenäyttelyä ja sen kattavaa kokoelmaa. Vuodesta 2013 lähtien Rytmi-instituutin pääasiallinen julkaisukanava on ollut musiikkialan verkko-opas Rytmimanuaali. Rytmimanuaalin tarkoitus on nostaa päivänvaloon alalla muhiva hiljainen tieto. Aiheet kattavat koko musiikintekemisen kirjon biisinkirjoituksesta urasuunnitteluun. Sivustoa päivitetään jatkuvasti vastaamaan muusikkojen, artistien ja muiden alan toimijoiden tarpeita.
Aiheesta muualla

Kansanmusiikki-instituutti
Maailman musiikin keskus
Finlands svenska folkmusikinstitut (ruotsiksi)
Suomen Harmonikkainstituutti
Rytmi-instituutti
Rytmimanuaali
Nicole Livingstone

| Mitalit> Maa:   Australia.Naisten uinti. Olympialaiset  | Mitalit> Maa:   Australia.Naisten uinti. Olympialaiset  | Mitalit> Maa:   Australia.Naisten uinti. Olympialaiset  | Maa:   Australia> Naisten uinti. |
| --- | --- | --- | --- |
|  Hopeaa | Atlanta 1996 | 4 × 100 m sekauintiviesti |  |
|  Pronssia | Barcelona 1992 | 200 m selkäuinti |  |
|  Pronssia | Atlanta 1996 | 4 × 200 m vapaauintiviesti |  |
| MM-kilpailut  | MM-kilpailut  | MM-kilpailut  |  |
|  Hopeaa | Perth 1991 | 4 × 100 m sekauintiviesti |  |
| MM-kilpailut (lyhyt rata)  | MM-kilpailut (lyhyt rata)  | MM-kilpailut (lyhyt rata)  |  |
|  Pronssia | Rio de Janeiro 1995 | 4 × 200 m vapaauintiviesti |  |
| Kansainyhteisön kisat  | Kansainyhteisön kisat  | Kansainyhteisön kisat  |  |
|  Kultaa | Auckland 1990 | 100 m selkäuinti |  |
|  Kultaa | Auckland 1990 | 4 × 100 m sekauintiviesti |  |
|  Kultaa | Victoria 1994 | 100 m selkäuinti |  |
|  Kultaa | Victoria 1994 | 200 m selkäuinti |  |
|  Kultaa | Victoria 1994 | 4 × 200 m vapaauintiviesti |  |
|  Kultaa | Victoria 1994 | 4 × 100 m sekauintiviesti |  |
|  Hopeaa | Auckland 1990 | 200 m selkäuinti |  |
|  Hopeaa | Victoria 1994 | 200 m vapaauinti |  |
Nicole Dawn Livingstone (s. 24. kesäkuuta 1971 Melbourne) on australialainen entinen uimari ja olympiamitalisti.
Uintiura

Livingstone aloitti uintiuransa 14-vuotiaana ja voitti ensimmäisen Australian-mestaruutensa 100 metrin selkäuinnissa vuonna 1987. Hän voitti lajissa maansa mestaruuden kymmenen kertaa peräkkäin, mihin muut eivät ole maassa pystyneet. Livingstone osallistui olympialaisiin ensimmäistä kertaa Soulissa 1988, jossa hän oli 100 metrin selkäuinnissa seitsemäs, 200 metrin selkäuinnissa viides ja 4 × 100 metrin sekauintiviestissä neljäs. Hän sai Kansainyhteisön kisoissa 1990 kaksi kultaista ja yhden hopeisen mitalin.
MM-kilpailuissa 1991 Livingstone oli mukana maansa 4 × 100 metrin sekauintiviestijoukkueessa, joka sai hopeaa. Hän rikkoi 200 metrin selkäuinnissa lyhyen radan maailmanennätyksen 1992 ja sai lajista samana vuonna olympiapronssia Barcelonan kisoista. Livingstone sijoittui kyseisissä olympialaisissa 100 metrin selkäuinnissa neljänneksi ja oli mukana kahdessa Australian viestijoukkueessa.
Livingstone voitti Kansainyhteisön kisoissa 1994 yhteensä neljä kultaista ja yhden hopeisen mitalin. Hän sai 4 × 200 metrin vapaauintiviestissä pronssia lyhyen radan MM-kisoissa 1995 ja myöhemmin vuoden 1996 olympialaisissa. Livingstone lopetti uransa 25-vuotiaana 1996, jolloin senikäisiä pidettiin jo vanhoina uimareiksi. Hänellä ei ollut alla vammoja, mutta hän halusi mennä työelämään, sillä rahallista tukea tai kannustusta uran jatkamiselle ei löytynyt. Livingstone voitti uransa aikana Tyynenmeren kisoissa seitsemän mitalia. Hänet palkittiin Medal of the Order of Australia -mitalilla 1997 ja Australian urheilumitalilla 2000.
Yksityiselämä

Nicole oli naimisissa pyöräilijä Clayton Stevensonin kanssa, mutta erosi hänestä myöhemmin. Livingstonen äidin kuoltua munasarjasyöpään 2001 hän on toiminut australialaisessa syöpäjärjestössä siskonsa Karenin kanssa ja on nykyään hankkeen suojelija. Hän on lisäksi esiintynyt uransa jälkeen useissa televisio-ohjelmissa muun muassa urheiluaiheisten ohjelmien juontajana ja toiminut uintikommentaattorina.
Livingstonella on vuonna 2002 syntyneet kaksoslapset sekä 2007 syntynyt poika.
Myllyjärvi (Perho, Salamajärvi)

| Myllyjärvi |
| --- | --- |
Valtiot:  Suomi
Maakunnat:  Keski-Pohjanmaa
Kunnat:  Perho
Koordinaatit:  63°19′14″N, 24°40′44″E
Vesistöalue ja valuma-alueen tietoja
Päävesistöalue:  Kymijoen vesistö (14)
Valuma-alue:  Isojoen–Jääjoen valuma-alue (14.45)
Laskujoki:  Honkajoki 
Järvinumero:  14.454.1.005
Mittaustietoja
Pinnankorkeus:  174,2 m  
Pituus:  810 m  
Leveys:  500 m  
Rantaviiva:  2,452 km  
Pinta-ala:  21,202 ha  
Saaria:  ei saaria 
 fiMyllyjärvi 
Myllyjärvi  on Keski-Pohjanmaalla Perhossa  Salamajärven lähellä sijaitseva järvi.
Maantietoa

Järvi on 810 metriä pitkä, 500 metriä leveä, ja sen pinta-ala on 21 hehtaaria. Järvellä ei ole kartan mukaan saaria.  Sen rantaviivan pituus on 2,5 kilometriä.
Vesistösuhteet

Järvi sijaitsee Kymijoen vesistössä (vesistöaluetunnus 14) Viitasaaren reitin valuma-alueen (14.4) Isojoen–Jääjoen valuma-alueella (14.45), jonka Alajoen valuma-alueeseen (14.454) se kuuluu. Järven vedenpinnan korkeus on 174,2 metriä mpy.
Niilo Elo

Niilo Elo (6. joulukuuta 1909 Kouvola – 28. elokuuta 1997 Helsinki) oli suomalainen kauppaneuvos ja filosofian maisteri. Elo oli Yhtyneet Paperitehtaat Oy:n tytäryhtiön paperisäkkejä, aaltopahvia ynnä muita paperijalosteita valmistaneen Paperituote Oy:n toimitusjohtajana. Hän oli 1930-luvulla mukana opiskelijajärjestöjen toiminnassa.
Elon vanhemmat olivat veturinkuljettaja Hjalmar Elo (entinen Nygrén) ja Martta Matilda Rantanen. Hän pääsi ylioppilaaksi 1928 ja valmistui filosofian maisteriksi Helsingin yliopistosta 1934. Elo oli yliopiston historiallis–kielitieteellisen laitoksen apulaisamanuenssina 1933–1935 ja opiskeli Kööpenhaminan yliopistossa 1934 sekä Königsbergin yliopistossa 1935–1936.
Elo oli Ylioppilaslehden päätoimittajana 1936–1937, Kymenlaakson osakunnan kuraattorina 1937–1938, Suomen ylioppilaskuntien liiton puheenjohtajana 1937 sekä päätoimittajana Valkeakosken Sanomat -lehdessä 1940–1941 ja Yhtyneet Paperitehtaat Oy:n Työn Äärestä -henkilöstölehdessä 1940–1950. Elo toimi Paperituote oy:n mainospäällikkönä 1940–1947 sekä yhtiön toimitusjohtajana ja johtokunnan jäsenenä 1949–1970. Hän oli Yhtyneet Paperitehtaat Oy:n osastopäällikkönä 1949–1949, Yhtyneet Paperitehtaat Oy:n Paperituotteen johtajana 1949–1974 sekä Yhtyneet paperitehtaat Oy:n johtokunnan jäsenenä 1951–1970 ja johtajiston jäsenenä 1970–1974. Hän sai kauppaneuvoksen arvon 1969.
Elo oli Valkeakosken kauppalanvaltuuston jäsenenä 1945–1948 ja 1952–1954.
Niemisjärvi

Niemisjärvi voi tarkoittaa seuraavia:
Järviä

Niemisjärvi, järvi Asikkalassa
Niemisjärvi, järvi Hankasalmella
Niemisjärvi, järvi Jyväskylässä
Niemisjärvi, järvi Kiuruvedellä
Niemisjärvi, järvi Kuhmossa
Niemisjärvi, järvi Kuhmoisissa
Niemisjärvi, järvi Kuopiossa
Niemisjärvi, järvi Pälkäneellä
Niemisjärvi järvi Savonlinnassa
ja vielä Niemisjärvet Hämeenlinnan Evolla:
Ylinen Niemisjärvi
Keskinen Niemisjärvi
Alinen Niemisjärvi
Muita paikannimiä

Niemisjärvi, kylä ja taajama Hankasalmella
Niemisjärven rautatieasema, lakkautettu asema Jyväskylän–Pieksämäen radalla Hankasalmen Niemisjärvellä
Nadia

Wikisanakirjassa on tähän liittyvä sananselitys: .
Nadia on naisen etunimi. Se on länsieurooppalainen muoto venäjänkielisestä nimestä Nadja (ven. Надя). Nadja puolestaan on lempinimi venäjänkielisestä nimestä Nadežda (ven. Надежда), joka tarkoittaa "toivoa". Nadia (arab. نادية‎) on myös erillinen arabiankielinen nimi. Nimi Nadia äännetään ranskaksi /na.dja/ ja englanniksi /ˈnæd.i.ə/ tai /ˈnɑd.i.ə/.
Suomessa etunimi Nadia on vuoteen 2023 mennessä annettu yhteensä alle 610 ihmiselle.
Tunnettuja Nadia-nimisiä

Nadia Bjorlin (s. 1980), yhdysvaltalainen näyttelijä ja malli
Nadia Boulanger (1887–1979), ranskalainen säveltäjä, kapellimestari ja musiikkipedagogi
Nadia Calviño (s. 1968), espanjalainen poliitikko ja taloustieteilijä
Nadia Comăneci (s. 1960), romanialainen telinevoimistelija
Nádia Cruz (s. 1975), angolalainen uimari
Nadia Dajani (s. 1965), yhdysvaltalainen näyttelijä
Nadia Davy (s. 1980), jamaikalainen pikajuoksija
Nadia Delago (s. 1997), italialainen alppihiihtäjä
Nadia Fanchini (s. 1986), italialainen alppihiihtäjä
Nadia Farès (s. 1973), marokkolais-ranskalainen näyttelijä
Nadia Gray (1923–1994), romanialainen näyttelijä
Nadia Khiari (s. 1973), tunisialainen sarjakuva- ja graffititaiteilija
Nadia Lalami (s. 1990), marokkolainen tennispelaaja
Nadia Lutfi (1934–2020), egyptiläinen näyttelijä
Nadia Murad (s. 1993), irakilainen ihmisoikeusaktivisti
Nadia Nadim (s. 1988), afganistanilais-tanskalainen jalkapalloilija
Nadia Podoroska (s. 1997), argentiinalainen tennispelaaja
Nadia Röthlisberger (1972–2015), sveitsiläinen curlingpelaaja
Nadia Sawalha (s. 1964), brittiläinen näyttelijä
Nadia Styger (s. 1978), sveitsiläinen alppihiihtäjä
Nadia Tereszkiewicz (s. 1996), ranskalainen näyttelijä
Nadia Turner (s. 1977), yhdysvaltalainen laulaja
Nadia Whittome (s. 1996), brittiläinen poliitikko
Kuvitteellisia Nadia-nimisiä

Nadia Santos, hahmo yhdysvaltalaisessa televisiosarjassa Alias
Nukkalisäke

Ohutsuolen seinämän rakenteen kaavakuva, jossa nukkalisäkkeet näkyvät ylimpänä.
Nukkalisäkkeet eli villukset ovat ohutsuolen sisäpinnan limakalvon pieniä, sormimaisia lisäkkeitä. Nukkalisäkkeiden sisällä kulkee imusuonia ja hiussuonia. Niiden pinta koostuu pääosin enterosyyteiksi kutsutuista epiteelisoluista, joiden välissä on harvassa limaa erittäviä pikarisoluja. Enterosyyttien ulkopinnalla on pieniä ulokkeita, joita nimitetään mikrovilluksiksi.
Nukkalisäkkeet ovat noin 0,5–1,5 millimetrin korkuisia.
Ravintoaineet imeytyvät suolistosta nukkalisäkkeiden kautta verenkiertoon. Nukkalisäkkeet lisäävät ohutsuolen imeytymispinta-alan noin 30-kertaiseksi. Nukkalisäkkeiden välissä sijaitsee Lieberkühnin kryptiksi kutsuttuja ohutsuolen rauhasia, jotka erittävät ruoansulatusentsyymejä.
Niemisen pojat ja naapurin äijä – Suutari Joonaksen iltapäivä, osa II

| Niemisen pojat ja naapurin äijä - Suutari Joonaksen iltapäivä, osa II Eri esittäjiä |
| --- | --- | --- |

Studioalbumin tiedot
 Julkaistu: 1971
 Tyylilaji: Lastenmusiikki
 Levy-yhtiö: Love Records
muut julkaisut
| Oskari Olematon – Suutari Joonaksen iltapäivä, osa I 1971 | Niemisen pojat ja naapurin äijä - Suutari Joonaksen iltapäivä, osa II 1971 |   |
Niemisen pojat ja naapurin äijä – Suutari Joonaksen iltapäivä, osa II on vuonna 1971 julkaistu lastenmusiikkialbumi, joka on jatkoa Oskari Olematon – Suutari Joonaksen iltapäivä, osa I -albumille sekä tyylillisesti samanlaista musiikkia kuin vuonna 1970 julkaistu levy Iso mies ja keijukainen. Laulut ovat pääasiassa M.A. Nummisen sanoittamia ja säveltämiä. Levyllä esiintyvät laulajat M.A. Numminen, Rauli Badding Somerjoki, Sinikka Sokka, Tuulikki Eloranta sekä Sakari Lehtinen. Laulun Satuja voi uskoo, joo laulaa sekakuoro. Levyn julkaisi Love Records.
Kappaleet

M.A. Numminen: Opettaja ja lapset kaupungissa (säv. & san. M.A. Numminen)
Sinikka Sokka: Kuka koskaan uskoo satuja? (säv. & san. M.A. Numminen)
M.A. Numminen: Kaupungin kumma lääkäri (säv. & san. M.A. Numminen)
Sakari Lehtinen: Suutari Joonaksen rauhanmarssi (säv. & san. M.A. Numminen)
M.A. Numminen: Kärpänen istui katossa (säv. & san. M.A. Numminen)
Sinikka Sokka: Kenkä voi olla auto (säv. & san. M.A. Numminen)
M.A. Numminen: Joonas taikoi ja taikoi (säv. & san. M.A. Numminen)
Rauli Badding Somerjoki: Kaaleppi Aaltonen (säv. Rauli Somerjoki / san. Jarkko Laine)
M.A. Numminen: Roomeo ja Juulia (säv. M.A. Numminen / san. Jarkko Laine)
Tuulikki Eloranta: Kevät: lehdet tipahtelevat puista (säv. M.A. Numminen / san. Risto Ollila)
Rauli Badding Somerjoki: Ihminen menee kuuhun (säv. Rauli Somerjoki / san. M.A. Numminen)
M.A. Numminen: Ihmisruumiin jäsenet (säv. & san. M.A. Numminen)
Tuulikki Eloranta: Pahan miehen uimaretki (säv. M.A. Numminen / san. Jarkko Laine)
Sekakuoro: Satuja voi uskoa, joo (säv. & san. M.A. Numminen)
Rauli Badding Somerjoki: Kaupungin ja maaseudun lapset (säv. Rauli Somerjoki / san. M.A. Numminen)
Sakari Lehtinen: Unessa tapahtuu kummia (säv. Jani Uhlenius / san. M.A. Numminen)
Rauli Badding Somerjoki: Niemisen pojat ja naapurin äijä (säv. Rauli Somerjoki / san. Jarkko Laine)
CD-julkaisu

Albumi on julkaistu sittemmin myös CD-muodossa. Albumin kappaleita on kuultavissa myös Iso mies ja keijukainen -levyn CD-versiolla.
Nukkanukki

| Nukkanukki |
| --- | --- |

Tieteellinen luokittelu
Domeeni::  Aitotumaiset Eucarya
Kunta::  Kasvit Plantae
Alakunta::  Putkilokasvit Tracheophyta
Kaari::  Siemenkasvit Spermatophyta
Alakaari::  Koppisiemeniset Magnoliophytina
Luokka::  Kaksisirkkaiset Magnoliopsida
Lahko::  Ericales
Heimo::  Esikkokasvit Primulaceae
Suku::  Nukit Androsace
Laji::  villosa
Kaksiosainen nimi
 Androsace villosa  L. 
Katso myös
   Nukkanukki Wikispeciesissä   Nukkanukki Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OK: 
Nukkanukki (Androsace villosa) on esikkokasvien heimoon kuuluva nukkien suvun siemenkasvi. Nukkanukkia tavataan Euroopan ja Aasian vuorilla. Se kukkii vaalean värisiä kukkia. Nukkanukin kuvasi tieteelle ensimmäisen kerran Carl von Linné.
Myllyjärvi (Kouvola)

| Myllyjärvi |
| --- | --- |
Valtiot:  Suomi
Maakunnat:  Kymenlaakso
Kunnat:  Kouvola
Koordinaatit:  61°09′45″N, 26°16′57″E
Vesistöalue ja valuma-alueen tietoja
Päävesistöalue:  Kymijoen vesistö (14)
Valuma-alue:  Karijärven valuma-alue (14.94)
Laskuoja:  oja Oravajärveen 
Järvinumero:  14.943.1.015
Mittaustietoja
Pinnankorkeus:  82,9 m  
Pituus:  430 m  
Leveys:  190 m  
Rantaviiva:  1,033 km  
Pinta-ala:  4,324 ha  
Saaria:  ei saaria 
 fiMyllyjärvi 
Myllyjärvi  on Kymenlaaksossa Kouvolassa  Uimilan lähellä sijaitseva järvi.
Maantietoa

Järvi on 430 metriä pitkä, 190 metriä leveä, ja sen pinta-ala on 4,3 hehtaaria. Järvellä ei ole kartan mukaan saaria.  Sen rantaviivan pituus on 1,0 kilometriä.
Vesistösuhteet

Järvi sijaitsee Kymijoen vesistössä (vesistöaluetunnus 14) Mäntyharjun reitin valuma-alueen (14.9) Karijärven valuma-alueella (14.94), jonka Karijärven alueeseen (14.943) se kuuluu. Järven vedenpinnan korkeus on 82,9 metriä mpy.
Nuanjärvi

| Nuanjärvi |
| --- | --- |
 Järven rantaa Nuan talosta länteen päin.
Valtiot:  Suomi
Maakunnat:  Pohjois-Pohjanmaa
Kunnat:  Utajärvi
Paikkakunta:  Särkijärvi
Koordinaatit:  64°51′00″N, 27°05′50″E
Vesistöalue ja valuma-alueen tietoja
Laskujoki:  Nuanjoki
Järvinumero:  60.046.1.008
Mittaustietoja
Pinnankorkeus:  134,9 m 
Pituus:  1,1 km  
Leveys:  900 m  
Rantaviiva:  3,245 km  
Pinta-ala:  64,962 ha  
 fiNuanjärvi 
Nuanjärvi on pieni järvi Utajärven kunnan Särkijärven kylässä.
Järvi sijaitsee Särkijärven kylästä  seututien 837 varrelta linnuntietä lähes yhdeksän kilometriä lounaaseen Utosjoen pohjoispuolella. Sinne menee pistotie Yli-Utoksen ja Särkijärven kylien väliseltä metsäautotieltä. Järven laskujoki Nuanjoki laskee Säynäjäjärveen ja Säynäjäjokea myöten edelleen Särkijokeen ja Kiiminkijokeen. Järveen ei laske ojia tai jokea.
Järven ympäristö

Nuanjärven, joka laskee pohjoisen suuntaan Kiiminkijokeen, erottavat etelän puolen Utosjoesta eli Oulujoen vesistöstä Ylilamminkangas ja Nuankangas. Ne olivat jo aikoinaan monien savottatyömaiden kohteina, mistä on vielä muistona Ponteman lähistöllä, Pontemanojan varressa oleva suuri metsätyökämppä Nualta noin kolmen kilometrin päässä. Järven itä- ja pohjoispuolella rannat ovat pääosin suota ja rämettä, joskin Nuan tätä nykyä kesäasuntona oleva erämaatalo on aivan järven itärannalla. Järvi on melko matala ja tummavetinen.  Kaloina ovat seudulle tyypilliset hauki, ahven ja särki.
Nikolai Mjaskovski

Nikolai Mjaskovski
Nikolai Jakovlevitš Mjaskovski (ven. Никола́й Я́ковлевич Мяско́вский; 20. huhtikuuta (J: 8. huhtikuuta) 1881 Novogeorgijevsk, Varsovan kuvernementti, Venäjän keisarikunta – 8. elokuuta 1950 Moskova, Neuvostoliitto) oli venäläinen säveltäjä.
Mjaskovski syntyi Novogeorgijevskissa lähellä Varsovaa (nykyisen Ukrainan alueella) ja muutti nuorena Pietariin, jossa hän pääsi vuonna 1906 Pietarin konservatorioon. Hänen opettajinaan olivat muiden muassa Nikolai Rimski-Korsakov ja Anatoli Ljadov. Ensimmäisen maailmansodan aikana Mjaskovski oli sotapalveluksessa. Vuodesta 1921 hän toimi professorina Moskovan konservatoriossa, jossa hänen oppilaisiinsa kuuluivat esimerkiksi Dmitri Kabalevski ja Aram Hatšaturjan. Mjaskovski sai vuonna 1941 Stalin-palkinnon 21. sinfoniastaan. Hän kuoli syöpään vuonna 1950.
Mjaskovski sävelsi 27 sinfoniaa (1908–1949), kolme sinfoniettaa, sinfoniset runot Hiljaisuus ja Alaston, joiden lisäksi hän sävelsi kamarimusiikkia, kuten lukuisisia jousikvartettoja ja pianosonaatteja, sekä kantaatit Kirov on kanssamme ja Öinen Kreml. Hänen nuoruudentuotantonsa oli yksilöllistä, mutta sittemmin hän siirtyi vallankumousaiheisiin ja muihin sosialistisen realismin mukaisiin ohjelmateoksiin. Opettajana hänen vaikutuksensa oli suuri.
Kirjallisuutta

Tassie, Gregor: Nikolay Myaskovsky: The Conscience of Russian Music.  Lanham (Md.):  Rowman & Littlefield, 2014.  ISBN 978-1-4422-3132-0.
Aiheesta muualla

Myaskovsky.ru (Arkistoitu – Internet Archive) – mm. elämäkerta, teosluettelo ja levytyksiä (venäjäksi), (englanniksi)
Magnus Fredrik Tandefelt

Magnus Fredrik Tandefelt (24. lokakuuta 1830 Hartola – 18. tammikuuta 1902 Sysmä) oli suomalainen upseeri, tilanomistaja ja moninkertainen valtiopäivämies.
Tandefeltin vanhemmat olivat Otto Tandefelt ja Ottiliana Margareta Uggla ja puolisot vuodesta 1854 Aline Lovisa Långhjelm (k. 1869) ja vuodesta 1871 Mathilda Stjernvall (k. 1914), kenraalimajuri Clas Alfred Stjernvallin tytär. Tandefelt palveli ensin aliupseerina suomalaisessa joukko-osastossa ja sitten vänrikkinä vuodesta 1851. Palveluksesta hän erosi aliluutnanttina 1853, mutta astui uudelleen palvelukseen vänrikkinä jo seuraavana vuonna, yleni aliluutnatiksi 1855 ja erosi palveluksesta luutnanttina 1857. Tämän jälkeen hän toimi maanviljelinä. Tandefelt omisti Virtaan kartanon Sysmässä. Hän sain kunnallisneuvoksen arvon 1875. Tandefeltin tytär Mary Matilda Fredfrika oli eversti Robert von Kraemerin puoliso.
Tandefelt oli aatelissäädyssä edustaja valtiopäivillä 1867, 1872, 1877–1878, 1882, 1885, 1888, 1891 ja 1894.