stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Jaakko I (Englanti)
Henkilökohtaiset suhteet

Jaakko ei ehtinyt tuntemaan isäänsä lapsena, samoin äitiään hänellä ei juuri ollut mahdollisuuksia oppia tuntemaan. Läpi elämänsä hän tukeutui voimakkaasti miespuolisiin hoviherroihinsa alkaen vanhemmasta sukulaisestaan Lennoxin herttuasta Esmé Stewartista. Jaakko keskittyi itseensä eikä osoittanut paljoa kiinnostusta vaimoaan kohtaan. Aluksi Jaakko ja kuningatar Anna olivat läheisiä, mutta pikkuhiljaa ajautuivat erilleen. Tyttärensä Sofian kuoleman jälkeen he päättivät elää erillään.
Huolimatta varhaisesta paheksunnastaan sodomiaa kohtaan, Jaakolla oli läheinen ja hyvin dokumentoitu suhde kahteen nuoreen mieheen. Vuonna 1607 kuninkaallisissa turnajaisissa 17-vuotias Robert Carr putosi hevosensa selästä ja loukkasi jalkansa. Suffolkin jaarlin, Thomas Howardin mukaan Jaakko rakastui nuorukaiseen ja hukutti Carrin lahjoihin. Vuonna 1615 Jaakko riitautui Carrin kanssa. Seuraavana vuonna Carr ja hänen uusi vaimonsa tuomittiin Towerin vangin myrkyttämisestä kuolemaan. Kuningas kuitenkin myöhemmin muutti rangaistuksen kuudeksi vuodeksi vankeutta ja sitten armahti molemmat ja antoi pariskunnalle maatilan.
Vuonna 1614 Jaakko tapasi George Villiersin, leicestershireläisen ritarin pojan, johon hän rakastui. Villiers nousi nopeasti valtaan: hänestä tuli varakreivi, jaarli, markiisi ja lopulta 1623 Buckinghamin herttua. Jaakko kirjoitti Villiersille: "Oma ihana ja rakas lapseni, toivon sinun kiirehtivän kotiin... ja Herra sitten lähettää minut luoksesi tänä iltana tyytyväisenä ja onnellisena."
Kysymys Jaakon seksuaalisuudesta oli kiistanalainen hänen elinaikanaan ja on pysynyt sellaisena.
Kuolema

Kuningatar Anna kuoli Hampton Courtin palatsissa 4. maaliskuuta 1619 ja haudattiin Westminster Abbeyhin. Jaakko sairasti dementiaa viimeisinä elinvuosinaan. Todellinen valta siirtyi Kaarlelle ja Buckinghamin herttualle, mutta Jaakko säilytti sen verran valtaa, ettei sota Espanjaa vastaan alkanut kuninkaan elinaikana. Jaakko kuoli vuonna 1625 "toistuvaan kuumehorkkaan", jonka luultavasti aiheutti munuaisen pettäminen ja halvauskohtaus. Hänet haudattiin Henry VII Ladyn Chapeliin Westminster Abbeyssa. Walesin prinssi Kaarle seurasi Jaakkoa valtaistuimella nimellä Kaarle I. Jaakko oli hallinnut Skotlantia lähes 60 vuotta, yksikään englantilainen, skotlantilainen tai brittiläinen monarkki Elisabet II:ta, Viktoriaa ja Yrjö III:ta lukuun ottamatta ei ole kyennyt samaan.
Jaakko I kantaa Sukkanauharitarikunnan arvomerkkejä tässä Daniel Mytensin maalauksessa vuodelta 1621
Jaguar Lives

| Jaguar Lives> Jaguar Lives! |
| --- | --- |

Ohjaaja:  Ernest Pintoff
Käsikirjoittaja:  Yabo Yablonsky
Tuottaja:   Derek Gibson  Sandy Howard  Fred Weintraub 
Säveltäjä:  Robert O. Ragland
Kuvaaja:  John Cabrera
Pääosat:   Joe Lewis  Christopher Lee  Donald Pleasence 
Valmistustiedot
Valmistusmaa:   Yhdysvallat  Espanja 
Tuotantoyhtiö:   Jaguar Productions  Films Internacionales (FISA) 
Ensi-ilta:   Alankomaat 9. elokuuta 1979  Yhdysvallat Marraskuussa 1979  Espanja 20. lokakuuta 1980 
Kesto:   88 minuuttia (UK)  90 minuuttia (USA) 
Alkuperäiskieli:  englanti
Aiheesta muualla
IMDb 
Elonet
AllMovie
Infobox OKNimi-testi OK: 
Jaguar Lives on  vuonna 1979 ensi-iltansa saanut yhdysvaltalais-espanjalainen rikos- ja toimintaelokuva, jonka on ohjannut Ernest Pintoff. Sen pääosissa ovat Joe Lewis, Christopher Lee ja Donald Pleasence. Sivuosissa ovat muun muassa Barbara Bach, Capucine ja Joseph Wiseman.
Jaguar Livesin käsikirjoituksen on laatinut Yabo Yablonsky. Elokuvan tuottajina toimivat Derek Gibson, Sandy Howard ja Fred Weintraub. Jaguar Lives kuvattiin kokonaisuudessaan Espanjassa.
Jaguar Lives sai ensimmäisen ensi-iltansa Alankomaissa 9. elokuuta vuonna 1979. Yhdysvalloissa elokuva ilmestyi teattereihin marraskuussa 1979. Espanjassa elokuva sai ensi-iltansa melkein vuotta myöhemmin 20. lokakuuta vuonna 1980.
Juoni

Maailman uusi kungfu-sankari (Joe Lewis) yrittää pysäyttää huumekauppiaat ja -jengit, ja auttaa pelastamaan maailma pahalta Adam Caine -nimiseltä konnalta (Christopher Lee).
Näyttelijät

| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
|  Joe Lewis  | … |  Jonathan ”Jaguaari” Cross   |
|  Christopher Lee  | … |  Adam Caine   |
|  Donald Pleasence  | … |  Kenraali Villanova   |
|  Barbara Bach  | … |  Anna Thompson   |
|  Capucine  | … |  Zina Vanacore   |
|  Joseph Wiseman  | … |  Ben Ashir   |
|  Woody Strode  | … |  Sensei   |
|  John Huston  | … |  Ralph Richards   |
|  Gabriel Melgar  | … |  Ahmed   |
|  Anthony De Longis  | … |  Bret Barrett   |
|  Sally Faulkner  | … |  Terry   |
|  Gail Grainger  | … |  Consuela   |
|  Anthony Heaton  | … |  Coblintz   |
|  Luis Prendes  | … |  Habish   |
|  Simón Andreu  | … |  Petrie   |
Arvioita

Video-oppaassa vuodelta 1994 Markku Salmi kutsui elokuvaa tyhjänpäiväiseksi agenttipaukutteluksi ja antoi sille yhden tähden viidestä, mikä vastaa sanallista arviota ”huono”.
Aiheesta muualla

Jaguaari Internet Movie Databasessa (englanniksi)
Jaguar Lives Elonet.
Jaguar Lives AllMoviessa. (englanniksi)
Jakoyhtälö

17 palloa on jaettu kolmelle täydelle pystyriville, joista jokaiseen tulee viisi palloa, ja kaksi palloa jäi yli. Jakoa osoittaa jakoyhtälö 17 = 3 · 5 + 2, missä jaettavana on 17 ja jakajana 3. Jako ei mene tasan, mutta (kokonaiseksi) osamääräksi saadaan 5 ja jakojäännökseksi 2.
Jakoyhtälö on yhtälö, joka osoittaa, miten kokonaisluku a voidaan esittää toisen kokonaisluvun b avulla yhdellä ja vain yhdellä tavalla muodossa a = q · b + r, missä q ja r ovat kokonaislukuja ja  0\leq r<|b|.  Lukua a sanotaan jaettavaksi, lukua b jakajaksi, q sanotaan (kokonaiseksi) osamääräksi ja lukua r jakojäännökseksi.
Jakoyhtälö on oleellisesti sama asia kuin jakolasku käytettäessä ainoastaan kokonaislukuja. Koska murto- tai desimaaliluvut eivät ole käytössä, jako ei aina mene tasan, vaan tuloksena saadaan osamäärän ohella myös jakojäännös, joka tosin saattaa olla myös nolla.  Siinä tapauksessa sanotaan, että x on jaollinen y:llä.
Jakoyhtälöä käytetään sellaisilla matematiikan aloilla, joissa käytetään vain kokonaislukuja. Siihen perustuu esimerkiksi Eukleideen algoritmi, jonka avulla voidaan löytää kahden kokonaisluvun suurin yhteinen tekijä. Lisäksi sen avulla määritellään erityinen kongruenssirelaatio. Kongruenssiyhtälöissä lasketaan jakojäännöksillä.
Vastaavalla tavalla kuin kokonaislukujen joukossa voidaan jakoyhtälö määritellä myös polynomeille sekä yleensäkin jokaisessa algebrallisessa renkaassa, joka ei ole kunta.
Olemassaolo ja yksikäsitteisyys

Lause:
Olemassaolo ja yksikäsitteisyys > Todistus > Olemassaolo

Olkoon b > 0 ja joukko A = {a - nb,  n\in \mathbb {N} }.
 Hyvän järjestyksen periaatteen nojalla joukossa A on pienin positiivinen alkio  r=a-qb,\ q\in \mathbb {N} .
 Nyt  r<b, koska muuten  a-(q+1)b\  olisi vielä pienempi kokonaisluku.
 Näin siis  a=qb+r,\ 0\leq r<b=|b|
Jos b < 0, käytetään edellistä sijoittamalla b:n tilalle -b, jolloin
 a=q(-b)+r,\ 0\leq r<-b=|b|.
Olemassaolo ja yksikäsitteisyys > Todistus > Yksikäsitteisyys

Olkoon  a=qb+r,\ 0\leq r<|b| ja  a=q'b+r',\ 0\leq r'<|b|.
Tällöin qb + r = q'b + r' eli (q' - q)b = r - r'.
Tehdään vastaoletus:  q'\neq q.
Nyt  |q'-q|\leq 1\ , koska q' ja q ovat kokonaislukuja.

Edelleen  |r-r'|=|q'-q||b|\leq 1*|b|=|b|.
Toisaalta
Näin olisi  |b|\leq |r-r'|<|b|\ , mikä on ristiriita.

Vastaoletus  q'\neq q on väärä, joten  q'=q\ .

Tällöin 0*b = r - r' eli r - r' = 0 eli r = r', mikä oli todistettava.
Leontinoi

| Leontinoi> Λεοντῖνοι |
| --- | --- |
 Leontinoin arkeologista aluetta.
Sijainti
 Leontinoi
Koordinaatit:  37°16′53″N, 15°00′14″E
Valtio:  Italia
Paikkakunta:  Lentini, Syrakusa, Sisilia
Historia
Tyyppi:  kaupunki
Ajanjakso:  n. 730/729 eaa.–
Huippukausi:  n. 500–400-luvut eaa.
Kulttuuri:  antiikki
Alue:  Sikelia
Aiheesta muualla
  Leontinoi Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OK: 
Leontinoi (m.kreik. Λεοντῖνοι, myös Leontion, Λεόντιον, lat. Leontini/Leontium) oli antiikin aikainen kaupunki ja kaupunkivaltio (polis) Sikeliassa eli Sisilian saarella nykyisen Italian alueella. Se sijaitsi lähellä nykyistä Lentinin kaupunkia.
Leontinoi oli kreikkalainen siirtokunta, joka kukoisti ympäristönsä hedelmällisen maaperän ansiosta. Se oli itsenäinen arkaaisella kaudella sekä osan 400-luvusta eaa. Sen läheisyys voimakkaan Syrakusan kanssa johti kuitenkin toistuviin ongelmiin, ja kaupunki vallattiin usein ja sen väestö siirrettiin muualle. Roomalaiset valtasivat kaupungin vuonna 215 eaa.
Maantiede

Leontinoi sijaitsi Katanen ja Syrakusan kaupunkien välillä noin 12 kilometriä sisämaahan Sisilian itärannikosta. Sen pohjoispuolella sijaitsi saaren suurin järvi, joka nykyisin tunnetaan nimellä Lago di Lentini. Arkeologinen kohde sijaitsee heti nykyisen Lentinin kaakkoispuolella.
Kaupunki oli rakennettu kukkulalle, jonka painauma jakoi kahteen huippuun. Kukkulan länsipuolella virtasi pieni joki nimeltä Lissos (nyk. Fiume Ruina), joka laskee järveen kaupungin lähellä. Kukkulat muodostivat kaupungin akropoliit. Toinen niistä tunnettiin ilmeisesti nimellä Fokeai, ja yhdessä niistä käytettiin nimitystä ”linnoitukset” (ta fruria). Diodoros Sisilialaisen mukaan joku osa kaupungista tunnettiin nimellä ”Uusi kaupunki” (Nea polis).
Leontinoin kaupunkivaltion hallussa olleen alueen kooksi on arvioitu noin 200–500 neliökilometriä. Kaupungin ympäristö oli tasankoa, joka tunnettiin Leontinoin tasankona, roomalaisella ajalla nimillä Leontinus Campus ja Laestrygonii Campi ja nykyisin Catanian tasankona (Piano di Catania). Sen maaperä oli hyvin hedelmällistä ja koko Sisilian parasta maanviljelyaluetta, ja monet antiikin kirjailijat ylistävät sitä. Tasanko ulottui kaupungista Symaithos-joelle (nyk. Simeto).
Historia > Arkaainen kausi

Kreikkalaisessa perinteessä Leontinoin tasankoa pidettiin paikkana, jossa villi vehnä alun perin kasvoi, ja jossa sitä ensimmäisenä alettiin viljellä. Toisaalta kreikkalaisessa mytologiassa Leontinoin seutu kytkettiin laistrygoneihin, jotka eivät harjoittaneet maanviljelyä vaan karjankasvatusta ja ihmissyöntiä.
Leontinoin kaupungin perustivat Sisilian Naksoksesta tulleet khalkislaiset siirtokuntalaiset noin vuonna 730/729 eaa. Perustaminen tapahtui vain kuusi vuotta emäkaupunki Naksoksen jälkeen, ja samana vuonna kuin Katanen perustaminen. Siirtokuntalaisten johtajaksi ja kaupungin perustajaksi (oikistēs) mainitaan Theokles. Thukydideen mukaan paikalla oli varhaisempi, ei-kreikkalaisen sikulien heimon asutus, mutta kreikkalaiset ajoivat nämä pois. Nimi Leontinoi (Λεοντῖνοι) on ennemmin etnonyymi eli kaupunkia asuttaneiden nimitys (monikkomuoto) kuin varsinainen kaupungin nimi, mutta se vaikuttaa olleen ainoa käytössä ollut nimi, ja esiintyy sekä kreikkalaisilla että roomalaisilla kirjailijoilla. Ainoastaan Ptolemaios kutsuu kaupunkia nimellä Leontion (Λεόντιον). Yksikössä kaupungin kansalaisesta käytettiin etnonyymiä Leontinos (Λεοντῖνος), myöhemmin latinaksi Leontinus.
Leontinoin varhaisista vaiheista tiedetään antiikin lähteiden kautta vain vähän, mutta se vaikuttaa jo varhain nousseen kukoistavaksi kaupungiksi, ja siitä tuli yksi itäisen Sisilian tärkeimmistä kaupungeista. Leontinoi perusti jo varhain oman siirtokunnan Euboian, mikä edesauttoi sen menestystä. On myös todennäköistä, että Sisilian kolme khalkislaista kaupunkia, Leontinoi, Naksos ja Katane, noudattivat samanlaista politiikkaa ja olivat jo varhain, niin kuin myöhempinäkin aikoina, liitossa doorilaisia naapurikaupunkejaan vastaan.
Leontinoin hallinto oli oligarkinen, mutta se joutui Sisilian monien muiden kaupunkien tavoin tyrannin vallan alle. Kaupungin ensimmäisenä, ja antiikin lähteiden mukaan koko Sisilian ensimmäisenä, tyrannina toimi Panaitios. Hänet ajoitetaan noin vuoteen 608 eaa. Leontinoi vaikuttaa säilyttäneen itsenäisyytensä vuoteen 495 eaa. saakka, jolloin se joutui Gelan tyrannin Hippokrateen vallan alle. Tämän jälkeen se päätyi Syrakusan tyrannien Gelonin ja Hieronin valtaan.
Historia > Hellenistinen ja roomalainen kausi

Myöhemmällä ajalla Leontinoi esiintyy jälleen itsenäisenä kaupunkina. Agathokleen Karthagoa vastaan käymän sodan aikana se osallistui toimiin Syrakusaa vastaan. Epeiroksen kuninkaan Pyrrhoksen Sisilian sotaretken aikaan vuonna 278 eaa. kaupungin tyrannina toimi Herakleides, joka oli ensimmäisiä, joka antautui Pyrrhokselle. Vain vähän myöhemmin Leontinoi oli taas Syrakusan ja Hieron II:n vallan alla. Tämä sai pitää kaupungin myös roomalaisten kanssa ensimmäisen puunilaissodan alussa vuonna 263 eaa. tekemällään sopimuksella.
Toisen puunilaissodan 218–202 eaa. aikaan Leontinoi oli jälleen edesauttamassa Syrakusan kukistumista. Deinomenes murhautti Hieronymoksen kaupungissa, ja Hippokrates ja Epikydes aloittivat sieltä hieman myöhemmin avoimen sotansa Roomaa vastaan. Marcellus valtasi kaupungin vuonna 215 eaa. Tämä johti Rooman välirikkoon Syrakusan kanssa, mikä johti lopulta Syrakusan itsensä piiritykseen ja valtaukseen 214–212 eaa..
Rooman vallan aikana Leontinoi sai aseman itsenäisenä kaupunkina (municipium), mutta vaikuttaa taantuneen, mistä muun muassa Cicero todistaa. Leontinoin tasanko oli varhaisella roomalaisella kaudella keskeisessä roolissa tekemässä Sisiliasta Rooman vilja-aittaa. Sen maita viljelivät kuitenkin pääasiassa muista kaupungeista, erityisesti Kentoripasta, tulleet viljelijät. Myös Strabon mainitsee kaupungin taantuneena. Sen nimi esiintyy kuitenkin vielä Pliniuksella ja Ptolemaioksella, vaikkakaan kaupunki ei vaikuta missään vaiheessa roomalaista kautta olleen erityisen merkittävä.
Historia > Myöhempi historia ja kaivaukset

Asutus kaupungin paikalla säilyi sen edullisen sijainnin ansiosta olemassa keskiajalle. Myös nykyinen Lentinin kaupunki on perinyt antiikin aikaisen kaupungin nimen. Kaupungin arkeologiset kaivaukset alkoivat 1950-luvulla.
Rakennukset ja löydökset

Leontinoi sijaitsi kahdella akropoliilla, joista toiselta on löydetty temppelin rauniot ja sikulien asutuksen jäänteitä rautakaudelta, ja toiselta toiseen temppeliin kuuluneita terrakottakoristeluita. Alakaupunki ja ainakin agora sijaitsivat akropolis-huippujen välisessä painaumassa. Kaupungissa tiedetään kirjallisten lähteiden perusteella olleen kreikkalainen teatteri, mutta sitä ei ole löydetty.
Kaupunki on ollut ympäröity muurein, joiden varhaisin vaihe on ajoitettu 500-luvulle eaa. ja toinen vaihe 400-luvun eaa. puoleen väliin. Kaupunginmuureissa oli kaksi porttia, joista pohjoinen johti Leontinoin tasangolle ja eteläinen Syrakusaan päin. Muurien ympäröimältä alueelta on löydetty arkaaisen kauden talojen jäänteitä. Myös eteläinen portti on löydetty.
Arkeologiset löydöt vahvistavat, että Leontinoi tuhottiin 400-luvun eaa. lopulla. 300- ja 200-luvuilla eaa. kaupungin alue oli pääosin hautausmaana. 200-luvun eaa. lopulla hautausmaan päälle rakennettiin linnoitteita varhaisempia jäänteitä hyödyntäen. Muurista on säilynyt osia useiden satojen metrien matkalta.
Kaupungin paikalta tehdyt esinelöydöt ovat Lentinin arkeologisessa museossa sekä osin myös Syrakusan arkeologisessa museossa (Museo Archeologico Regionale Paolo Orsi).
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Leontinoi Wikimedia Commonsissa
Leontinoin arkeologista aluetta.
Niin kutsuttu Leontinoin kuros, 500-luvun eaa. loppu tai 400-luvun eaa. alku. Syrakusan arkeologinen museo.
Leontinoin lyömä tetradrakhma, n. 470–465 eaa. Kuvituksessa Niken seppelöimä nelivaljakko ja leijona sekä Apollonin pää ja teksti L-EO-N-TIN-O, Leontino.
Leontinoin lyömä tetradrakhma, n. 450–440. Kuvituksessa seppelöity Apollonin pää sekä leijonanpää, neljä ohranjyvää ja teksti LE-O-N-TI-NON, Leontinōn.
Leontinoin raunioita.
Leontinoin raunioita.
Hautoja.
Jalkapallo kesäolympialaisissa 1928

| Jalkapallo kesäolympialaisissa 1928 |
| --- | --- |
Joukkueet:  17
Isäntämaa:   Alankomaat
Kaupungit:  Amsterdam
Ajankohta:  27.5.-13.6.1928
 
Mitalistit
–  Kulta:   Uruguay
–  Hopea:   Argentiina
–  Pronssi:   Italia
 
Maalintekijä:   Domingo Tarasconi (10)
  ← 1924 1936 →
Vuoden 1928 kesäolympialaisten jalkapalloturnaus oli viimeinen olympiaturnaus ennen kuin jalkapallon maailmanmestaruuskilpailut pelattiin ensimmäistä kertaa vuonna 1930. Olympiajalkapallo oli merkittävin kansainvälinen jalkapallotapahtuma ja olympiajalkapallon suosio innosti FIFA:a oman jalkapalloturnauksen perustamiseen.
Olympiakultaa voitti Uruguay. Loppuottelussa se voitti Argentiinan uusintaottelun jälkeen maalein  2-1.
Lohdutussarja > 1.kierros

Turnauksesta pudonneiden joukkueiden kesken pelattiin lohdutussarja. Kansainvälinen olympiakomitea ei laske otteluita virallisiksi otteluiksi, mutta FIFA tilastoi ne turnaukseen kuuluviksi otteluiksi. Lohdutussarjaan osallistui vain neljä joukkuetta.
Jalustin (luu)

Jalustinluu
Jalustin (lat. stapes) on yksi välikorvan kuuloluista. Jalustin on korvan sisin kuuloluu, ja se välittää kuuloluuketjun värähtelyjä eteisikkunan kautta sisäkorvaan. Noin kolmen millimetrin pituudellaan jalustin on pienin ja kevyin ihmisen luista.
Jaguaarimonninen

| Jaguaarimonninen |
| --- | --- |

Uhanalaisuusluokitus
 Elinvoimainen  
  
Tieteellinen luokittelu
Domeeni::  Aitotumaiset Eucarya
Kunta::  Eläinkunta Animalia
Pääjakso::  Selkäjänteiset Chordata
Alajakso::  Selkärankaiset Vertebrata
Yläluokka::  Luukalat Osteichthyes
Luokka::  Viuhkaeväiset Actinopterygii
Alaluokka::  Neopterygii
Lahko::  Monnikalat Siluriformes
Heimo::  Panssarimonnit Callichtyidae
Alaheimo::  Monniset Corydoradinae
Suku::  Monniset Corydoras
Laji::  julii
Kaksiosainen nimi
 Corydoras julii  Steindachner, 1906 
Katso myös
   Jaguaarimonninen Wikispeciesissä   Jaguaarimonninen Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OKIUCN-testi OK: 
Jaguaarimonninen (Corydoras julii) on monnislajeihin kuuluva kala.
Koko ja ulkonäkö

Jaguaarimonninen on melko pieni monninen. Sen pituus on korkeintaan viisi senttiä aikuisena.
Jaguaarimonninen sekoitetaan helposti leopardimonniseen. Molemmat ovat tylppäkuonoisia ja molemmilla on pienten pisteiden kuvioimilla hopeanharmailla kyljillä kolmijuovakuvio, millä tarkoitetaan kyljen keskiviivan mustaa juovaa ympäröivää vaaleaa pisteetöntä aluetta. Jaguaarimonnisen kyljissä ja päässä on ainoastaan pisteitä, ei koskaan juovia kuten useimmilla leopardimonnisilla. Kummallakin lajilla on selkäevässä pyöreä musta laikku.
Alkuperä

Jaguaarimonninen on kotoisin Etelä-Amerikan Amazon-joesta.
Käyttäytyminen ja lisääntyminen

Jaguaarimonninen on parvikala, joten sillä pitäisi olla seuraa vähintään kuuden yksilön verran. Akvaarion pohja-aines ei saisi olla teräväsärmäistä, etteivät monniset vahingoittaisi viiksiään. Jaguaarimonniset tonkivat mielellään hienojakoista hiekkaa.
Koska jaguaarimonninen on pitkään sekoitettu leopardimonniseen, kirjallisuudesta ei löydy tietoja jaguaarimonnisen viljelystä. Viljelyn voidaan kyllä olettaa onnistuvan samoin kuin muillakin monnisilla.
Vesiolot ja ravinto

Jaguaarimonnisen vaatima veden pH on 6,5–7,5 ja lämpötila 23–26 °C. Se tarvitsee hiekkapohjaisen alustan ja kasveja. Laji syö lähinnä pohjaruokia, mutta hiutaleet, tabletit ja räkmix kelpaavat myös. Laji tarvitsee myös kasvipitoista ruokaa.
Aiheesta muualla

Harrastajan (Arkistoitu – Internet Archive) sivu
| --- | --- |
Taksonitunnisteet:  Wikidata: Q1711785  Wikispecies: Corydoras julii  ADW: Corydoras_julii  CoL: YPXF  EoL: 219402  FishBase: 10923  GBIF: 2342734  iNaturalist: 418117  IRMNG: 10913641  ITIS: 164306  IUCN: 134702401  NCBI: 927900  Open Tree of Life: 431076  Plazi: 7635B9F1-DF35-4646-F4B7-E41E7A8C1709  WoRMS: 1010765  ZooBank: E71A046D-1798-40C1-A899-ABD2F47A9153
Jaatilanjoki

| Jaatilanjoki |
| --- | --- |
 Jaatilanjokea Someron Pikkupappilan luona
Alkulähde:  Somero
Laskupaikka:  Someron Kirkkojärvi
Maat:  Suomi
Pituus:  noin 15 km
Alkulähteen korkeus:  100 m
Valuma-alue:  96 km²
Jaatilanjoki on Paimionjoen sivujoki Somerolla. Joki saa alkunsa Someron pohjoisosista ja laskee Someron keskustassa Someron Kirkkojärveen.
Joen kulku > Alajuoksu

Someron Pikku-Joensuusta, joen latvahaarojen Alijoen ja Hirsjoen yhtymäkohdasta alkavan varsinaisen Jaatilanjoen pituus on noin 4 km.
Pikku-Joensuusta joki virtaa Jokioistentien länsipuolella pohjoisesta etelään halki laajojen peltojen, jotka on raivattu jokisuun kylien entisille alaville takamaaniityille. Someron keskustaajamassa joen varteen jäävät Someron Joensuun, Jaatilan ja Ruunalan kylät, ja joen rantaan ulottuvat myös Someron Pappilan maat.
Joen kulku > Latvahaarat

Joen läntinen latvahaara on pohjois–etelä-suuntaista kallioperän murrosta seuraava Alijoki (pituus noin 7 km), jonka varrella sijaitsevat Someron Sylvänän, Ollilan ja Paltan kylät. Alijokeen yhtyy lännestä Someron Lahden kylän takamailta alkunsa saava Äijänoja (pituus noin 4 km), jonka latvahaaroja ovat Hirvenoja ja Pässinpäänoja.
Joen itäinen latvahaara on Alijokeen Someron Pikku-Joensuussa yhtyvä Hirsjoki. (pituus noin 1,6 km) Sen latvahaaroja ovat Sylvänän, Ollilan ja Paltan kylien takamailta alkunsa saava Katjoki (pituus noin 8 km) ja Someron Laitiaisten kulmakunnan läpi virtaava, Tammelan Torron ja Someron Kultelan ja Pajulan kylien  kallioisilta takamailta alkunsa saava Laitiaistenjoki (pituus noin 9 km).
Pisimmän latvahaaran Laitiaistenjoen–Hirsjoen kanssa koko joen pituudeksi tulee noin 15 km.
Valuma-alue ja vedenlaatu

Joen valuma-alueen pinta-ala on 96 km².
Jaatilanjoki latvahaaroineen noudattaa kulultaan koko matkallaan saven peittämiä kallioperän murroslaaksoja, joiden reunoilla kohoavat varsinkin idässä korkeat, paikoin jyrkkäreunaiset moreeni- ja kallioselänteet, jotka tuovat maisemaan suuria suhteellisia korkeuseroja.
Vedenlaatu laajojen peltojen ja kunnan keskustaajaman halki virtaavassa joessa ei ole hyvä, ja yhdessä Kirkkojärven kanssa Jaatilanjokea onkin pidetty Someron vesistä huonokuntoisimpina.
Järvet

Järvien osuus joen valuma-alueesta on 0,12 %.
Valuma-alueen suurin järvi on Lammijärvi Someron Ollilassa. Someron Joensuun ja Kultelan kylien rajalla Hämeen Härkätien varressa on Palmanojaa pitkin Jaatilanjokeen laskeva vähäinen Laukkonlammi ja Laitiaistenjoen latvoilla Kultelassa ja Pajulassa on muutamia pikkujärviä tai lampia, joista suurimmat ovat Pohjaton, Särkjärvi ja Ahvenisto.
Jokivarren kohteita ja siltoja

Joen varteen Someron keskustassa jäävät Kiiruun koulu (aiempi Someron yhteiskoulu) Joensuun kylässä, Someron Pikkupappila ja Someron museo Jaatilan kylässä sekä entinen Someron osuusmeijeri Ruunalan kylässä. Museon ja pikkupappilan luona joen ylittää Ruunalan sillan kautta valtakunnallisesti merkittäviin rakennettuihin kulttuuriympäristöihin luettu Hämeen härkätie (yhdystie 2810). Joen läheisyydessä ovat sijainneet Someron Joensuun, Ruunalan ja Jaatilan kylien historialliset kylätontit.
Joen latvahaaroista Alijoen varrelle jäävät Someron Sylvänän, Paltan ja Ollilan kylien historialliset kylätontit. Alijoen ylittää paikallistietasoinen yhdystie Muolaantie. Hirsjoen latvahaara Laitiaistenjoki virtaa Someron Laitiaisten kulmakunnan kautta. Hirsjoen ylittää lähellä sen suuta Kantatie 52 ja hiukan ylempänä seututie 282.
Aiheesta muualla

Vuorinen, Esko; Nyqvist, Petra; Anttila, Soile; Juuti, Heljä: Maa- ja metsätalousalueiden monimuotoisuus ja kosteikot : Jaatilanjoki.  Turku:  Varsinais-Suomen ELY-keskus, 2012.  ISBN 978-952-257-492-3  Julkaisun verkkoversio (pdf) (viitattu 9.3.2014).
Jakson 6 alkuaine

Jakson 6 alkuaine on alkuaine, joka sijaitsee jaksollisen järjestelmän kuudennessa jaksossa. Kuudes jakso sisältää 32 alkuainetta alkaen cesiumista ja päättyen radoniin. Tämän jakson alkuaineiden järjestysluvut ovat välillä 55–86.