stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Hilkka Silvekoski

Hilkka Ilona Silvekoski (24. tammikuuta 1913 Viipuri – 18. maaliskuuta 1972) oli suomalainen taiteilija, taidegraafikko ja lastenkirjojen kuvittaja. Hänen isänsä oli maanmittausinsinööri Jaakko Verneri Silvekoski ja äitinsä Hanna o.s. Korhonen.
Silvekoski tunnetaan herkistä, keveistä naishahmoista ja lapsista. Monissa teoksissa näkyy myös metsän, kukkien ja ihmisten välinen yhteys. Hänen töissään on myös piirustuksellista herkkyyttä ja kepeyttä. Silvekosken taidegrafiikalle on ominaista mustan värin käyttö, sävyvastakohtien jyrkkyys ja viivan karkeus. Hän teki puupiirroksia, litografioita ja metalligrafiikkaa. Silvekoski opiskeli Aukusti Tuhkan taidegrafiikan kurssilla 1950–1951. Lisäksi hän on kuvittanut Yrjö Hämäläisen kirjan Kettu Repolaisen teatteri.
Silvekoski syntyi Viipurissa, josta hänen tiensä johti karjalaisevakkona Lahteen. Silvekoski debytoi Hämeenlinnassa vuonna 1948 ja piti näyttelyn myös Helsingissä 1949. Hän kuoli liikenneonnettomuudessa saamiinsa vammoihinsa 1972.
Silvekoski osallistui Nuorten näyttelyihin, lukuisiin Suomen Taiteilijaseuran ja Taidegraafikoiden ja SKjL:n näyttelyihin. Yksityisnäyttelyitä hänellä oli Lahdessa ja Tampereella. Ulkomailla hän osallistui näyttelyihin mm. Ålesundissa, Weimarissa, Tukholmassa, Moskovassa, Rostockissa ja Oslossa.
Lahden taidemuseossa on Hilkka Silvekoski -kokoelma, joka käsittää 216 teosta Silvekosken grafiikkaa ja piirustuksia vuosilta 1950–1971. Suomen taidegraafikoiden kokoelmassa häneltä on n. 30 teosta vuosilta 1950–1970. Ulkomailla hänen teoksiaan on Tukholman kansallismuseossa sekä Ålesundin, Rostockin, Dresdenin kaupunkien ja Dresdenin Künstlerkalenderin kokoelmissa.
Joseph Losey

Joseph Losey vuonna 1965.
Joseph Walton Losey (14. tammikuuta 1909 La Crosse, Wisconsin – 22. kesäkuuta 1984) oli yhdysvaltalais-brittiläinen teatteri- ja elokuvaohjaaja. Hän ohjasi varhaiset elokuvansa synnyinmaassaan Yhdysvalloissa, mutta merkittävimmät työt valmistuivat Englannissa.
Alankomaalaiseen perheeseen Yhdysvalloissa syntynyt Losey aloitti taiteellisen uransa teatteriohjaajana. Vuosina 1937–1942 hän toimi filminleikkaajana Rockefeller-säätiössä. Vuodesta 1939 lähtien hän ohjasi joukon lyhytelokuvia, joihin kuului muun muassa Bertolt Brechtin näytelmään Galileo Galilein elämä perustuva lyhytelokuva Galileo (1947). Losey oli Brechtin suuri ihailija ja suorastaan oppilas. Hänen ensimmäinen pitkä elokuvansa Vihreätukkainen poika (1948) on pasifistinen lapsuuskuvaus. Suomessa ilmestymisaikanaan kiellettyihin elokuviin kuuluvat The Prowler (1950) ja M (1951) sekä myöhemmästä tuotannosta The Criminal (1960)..
Losey joutui poistumaan Yhdysvalloista 1950-luvulla, kun häntä alettiin McCarthyn kommunistivainojen myötä epäillä yhteyksistä kommunistiseen puolueeseen ja hän joutui Hollywoodin mustalle listalle. Menetettyään työmahdollisuutensa hän muutti vuonna 1951 Lontooseen ja jatkoi ohjaajanuraansa siellä, tosin aluksi salanimillä Victor Hanbury ja John Walton. Parhaat ohjaustyönsä hän tekikin Britanniassa.
Vuonna 1963 sai ensi-iltansa Hammer Film Productions -yhtiön tuottama ydinkauhukuvaus Kirotut (The Damned). Sen keskiössä on salainen kallioluola, jossa kasvatetaan radioaktiivisina syntyneitä ”Valon lapsia”, jotka eivät voi elää suojatun ympäristönsä ulkopuolella, mutta joiden on tarkoitus ottaa maailma haltuunsa ”väistämättä” tulossa olevan ydintuhon jälkeen normaalien ihmisten kuoltua.  Elokuvassa on runsaasti viitteitä ydinsotaan, muun muassa kuvanveistäjän (Viveca Lindfors) tekemät Vapauden lintu -veistokset, joiden ulkoasu tuo etsimättä mieleen ydinräjähdyksen aiheuttamat hiiltyneet ruumiit.
Loseyn ja näytelmäkirjailija Harold Pinterin yhteistyönä syntyi kolme maineikasta elokuvaa: Pinterin näytelmiin perustuvat Palvelija (1963) ja Onnettomuus (1967) sekä L. P. Hartleyn romaanin pohjalta valmistunut Sanansaattaja (1971). Ohjaaja työskenteli useiden aikansa tähtinäyttelijöiden kanssa. Esimerkiksi Tennessee Williamsin näytelmään The Milk Train Doesn't Stop Here Anymore perustuvassa elokuvassa Tuonen enkeli (Boom!, 1968) pääosissa näyttelivät Elizabeth Taylor ja Richard Burton. Pop-taiteellinen sarjakuvafilmatisointi Modesty Blaise – pistävä perhonen (1966) pohjautuu Peter O’Donnellin sarjakuvaan Modesty Blaise, ja nimiroolin esitti Monica Vitti.
Elokuvassa Hahmot maisemassa (1970) nähdään poikkeuksellisen runsaasti helikopterista käsin kuvattuja otoksia, joista eräitä Antti Alanen sanoo lajissaan ylittämättömiksi
Pitkät elokuvat

| Vuosi | Suomalainen nimi | Alkuperäinen nimi |
| --- | --- | --- |
| 1948 | Vihreätukkainen poika | The Boy with Green Hair |
| 1950 | Laiton kaupunki | The Lawless |
| 1951 |  | M |
| 1951 |  | The Big Night |
| 1951 |  | The Prowler |
| 1952 | Vainottu muukalainen | Imbarco a mezzanotte (salanimellä Andrea Forzano) |
| 1954 | Nukkuva tiikeri | The Sleeping Tiger |
| 1956 | 24 tuntia armonaikaa | Time Without Pity |
| 1956 |  | Finger of Guilt |
| 1958 | Mustalaistyttö ja herrasmies | The Gypsy and the Gentleman |
| 1959 | Erotiikka | Blind Date |
| 1960 | Sementtiviidakko | The Criminal / The Concrete Jungle |
| 1961 | Kirotut | The Damned |
| 1962 | Eeva | Eva |
| 1963 | Palvelija | The Servant |
| 1964 | Kuningas ja isänmaa | King & country |
| 1966 | Modesty Blaise - pistävä perhonen | Modesty Blaise |
| 1967 | Onnettomuus | Accident |
| 1968 | Salainen seremonia | Secret Ceremony |
| 1968 | Tuonen enkeli | Boom |
| 1970 | Hahmot maisemassa | Figures in a Landscape |
| 1971 | Sanansaattaja | The Go-Between |
| 1972 | Trotskin salamurha | The Assassination of Trotsky |
| 1973 |  | A Doll's House |
| 1974 |  | Galileo |
| 1975 | Romanttinen nainen | The Romantic Englishwoman |
| 1976 | Varjojen vanki | Monsieur Klein |
| 1978 |  | Les Routes du sud |
1979: Don Giovanni
1982: La Truite
| 1984 | Naisten kesken | Steaming |
Aiheesta muualla

Joseph Losey Internet Movie Databasessa. (englanniksi)
Joseph Losey Elonetissä.
Salo, Matti: Joseph Losey - vainottu muukalainen.  Like Kustannus, 1989.  ISBN 951-8929-04-1
| Auktoriteettitunnisteet  |
| --- | --- |
Kansainväliset:  FAST  ISNI 2  VIAF  WorldCat 
Kansalliset:  Norja  Espanja  Ranska  BnF data  Katalonia  Saksa  Israel  Yhdysvallat  Ruotsi  Latvia  Japani  Tšekki  Australia  Korea  Kroatia  Alankomaat  Puola  Portugali 
Tieteilijät:  CiNii 
Taiteenala:  FID  Museum of Modern Art  RKD Artists 
Henkilöt:  Deutsche Biographie  DDB  Elonet 
Muut:  SNAC  IdRef
Silmälasilurit

| Silmälasilurit |
| --- | --- |
 Sinikorvaluri (Psitteuteles iris)
Tieteellinen luokittelu
Kunta::  Eläinkunta Animalia
Pääjakso::  Selkäjänteiset Chordata
Alajakso::  Selkärankaiset Vertebrata
Luokka::  Linnut Aves
Lahko::  Papukaijalinnut Psittaciformes
Heimo::  Kaijat Psittaculidae
Suku::  Silmälasilurit Psitteuteles  Bonaparte, 1854
Katso myös
   Silmälasilurit Wikispeciesissä   Silmälasilurit Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OK: 
Silmälasilurit (Psitteuteles) on trooppinen kaijasuku.
Silmälasilurit elävät Indonesian kaakkoisosassa, Uudessa-Guineassa ja Australian pohjoisosassa.
Silmälasilurit ovat kooltaan 19-20 cm pitkiä, hyvin värikkäitä papukaijoja. Niiden pyrstö on pyöreäpäinen eikä alanokan tyvessä ole paljasta laikkua. Sukupuolet ovat hieman erinäköisiä. Nuorten lintujen höyhenpuku on melko samanlainen kuin aikuisten, mutta nokan ja iiriksen väreissä on eroja. Niiden tavalliset äänet ovat kimeitä kirkaisuja.
Ne pesivät yleensä puunkoloihin ja munivat kahdesta neljään munaa, joita naaras hautoo. Niiden ravinto koostuu siitepölystä, medestä, kukista, hedelmistä ja marjoista.
Silmälasilurilajit

Luettelo perustuu Bird Life Suomen maailman lintujen suomenkieliseen nimistöön.
Silmälasiluri Psitteuteles versicolor
Sinikorvaluri Psitteuteles iris
Rusopääluri Psitteuteles goldiei
Izra

| Izra |
| --- | --- |
 Izran Pyhän Yrjön kirkko.
 Izra
 Koordinaatit: 32°50′43″N, 36°14′59″E 
Valtio:    Syyria
Maakunta:  Daraa
Piirikunta:  Izra
Väkiluku (2004):  19 158
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Izra (arab. إزرع‎, ’Isra‘) on pikkukaupunki Etelä-Syyrian Daraan maakunnassa Lajan alueen reunamalla. Kaupungissa sijaitseva Pyhän Yrjön kirkko lukeutuu maan vanhimpiin edelleen käytössä oleviin kirkkoihin. Kristityt ovat nykyisin suuri vähemmistö kaupungissa. Izran asukasluku oli vuoden 2004 väestönlaskennassa 19 158.
Maantiede

Izra sijaitsee Etelä-Syyriassa historiallisen Hawranin Lajan reunamalla Daraan maakunnan Izran piirikunnassa.
Izran läheltä kulkee maantie Damaskoksesta pohjoisessa etelään Daraan kaupunkiin.
Historia

Lajan eli antiikin Trakonitiksen seutu tunetaan esimerkiksi useista hyvin säilyneistä Bysantin valtakunnan kautisista rakennuksistaan. Izrassa sijaitsee vuonna 515 rakennettu Pyhän Yrjön ortodoksinen kirkko, sekä kreikkalaiskatolinen kirkon oven piirtokirjoituksen perusteella vuonna 542 rakennettu Pyhän Eliaksen kirkko. Pyhä Yrjö on tärkeä pyhimys paitsi paikallisten kristittyjen, mutta myös muslimien keskuudessa. Izran Pyhän Yrjön kirkko on Syyrian vanhin tai toiseksi vanhin (Maalulan Pyhän Sergiuksen kirkon jälkeen) edelleen käytössä oleva kirkko. Alueella on raunioita myös vanhemmalta roomalaiskaudelta. Antiikin aikana paikkakunta tunnettiin nimellä Andrea Zorava. Myöhemmät arabimaantieteilijät kuten Yaqut käyttivät nimeä Izra, Zurra tai Zur.
Syyrian sisällissodan kapinalliset valtasivat Izran ja koko Daraan maakunnan joulukuun alussa 2024.
Väestö

Izran asukasluku oli Syyrian vuoden 2004 väestönlaskennassa 19 158. Kaupungin asukkaiden enemmistö on muslimeja, mutta kaupungissa on myös suuri kristitty vähemmistö. Kristityt ovat ortodokseja ja kreikkalaiskatolisia.
Silvanus (jumala)

Roomalainen marmorialttari, jossa on Silvanusta esittävä korkokuva. Musei Capitolini, Rooma.
Silvanus oli roomalainen peltojen ja maanviljelyksen jumala. Silvanus ei ollut koskaan merkittävä jumala, jolla olisi ollut virallinen ja valtiollinen kultti, mutta maaseutuväestön piirissä jumala oli hyvinkin suosittu. Naiset eivät saaneet olla läsnä Silvanukselle suoritettavissa uhreissa, ja jumalaa pidettiin myös vaarallisena vastasyntyneille lapsille. Silvanus kuvattiin parrakkaana vuohennahkaan pukeutuneena miehenä, jolla oli ympärillään käpyjä ja hedelmiä. Vanhassa roomalaisessa uskossa hänet liitettiin Faunukseen.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Silvanus (jumala) Wikimedia Commonsissa
Armin Hary

| Armin Hary |
| --- | --- |
 Hary olympialaisissa vuonna 1960.
Henkilötiedot
Syntynyt: 22. maaliskuuta 1937 (ikä 87) Gersweiler, Saarbrücken, Saarland, Saksa
Kansalaisuus:  Saksa
Uran tiedot
Laji:  100 metrin juoksu
Kilpauran kesto:  1956–1960
Saavutukset
Ennätykset:  10,0 (1960, ME)
Aiheesta muualla
www.arminhary.com
| Mitalit> Maa:   Saksa. Olympialaiset  | Mitalit> Maa:   Saksa. Olympialaiset  | Mitalit> Maa:   Saksa. Olympialaiset  | Maa:   Saksa>  |
| --- | --- | --- | --- |
|  Kultaa | Rooma 1960 | 100 m |  |
|  Kultaa | Rooma 1960 | 4×100 m |  |
| EM-kilpailut  | EM-kilpailut  | EM-kilpailut  |  |
|  Kultaa | Tukholma 1958 | 100 m |  |
|  Kultaa | Tukholma 1958 | 4×100 m |  |
Armin Hary (s. 22. maaliskuuta 1937 Gersweiler, Saarbrücken, Saarland, Saksa) on saksalainen pikajuoksija. Hary voitti olympiakultaa Roomassa 1960 sadalla metrillä ja pikaviestissä. Tukholman EM-kisoissa 1958 hän voitti kultaa samoilla matkoilla. Hary rikkoi vuonna 1960 100 metrin juoksun maailmanennätyksen ajalla 10,0. Hän lopetti uransa polvivamman johdosta ennen kauden 1961 alkua.
Urheilun jälkeen

Urheilu-uransa jälkeen Hary siirtyi liike-elämään ja muun muassa perusti oman juoksukenkäbrandinsä. Lopulta hänestä tuli kiinteistönvälittäjä. Vuonna 1980 Hary oli mukana rikoksessa, jossa hänen liikekumppaninsa huijasi Saksan katoliselta kirkolta yli miljoona Saksan markkaa. Hary sai kahden vuoden vankilatuomion, joka muutettiin 18 kuukauden ehdolliseksi tuomioksi. Hän myös menetti kiinteistönvälittäjän toimilupansa kuudeksi vuodeksi.
Vuonna 2004 Hary perusti säätiön, joka kerää varoja köyhien lasten urheilemisen tueksi.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Armin Hary Wikimedia Commonsissa
| n k  Miesten 100 metrin juoksun olympiavoittajat |
| --- | --- |
 1896: Tom Burke  1900: Frank Jarvis  1904: Archie Hahn  1908: Reggie Walker  1912: Ralph Craig  1920: Charlie Paddock  1924: Harold Abrahams  1928: Percy Williams  1932: Eddie Tolan  1936: Jesse Owens  1948: Harrison Dillard  1952: Lindy Remigino  1956: Bobby Joe Morrow  1960: Armin Hary  1964: Bob Hayes  1968: Jim Hines  1972: Valeri Borzov  1976: Hasely Crawford  1980: Allan Wells  1984: Carl Lewis  1988: Carl Lewis  1992: Linford Christie  1996: Donovan Bailey  2000: Maurice Greene  2004: Justin Gatlin  2008: Usain Bolt  2012: Usain Bolt  2016: Usain Bolt  2020: Lamont Marcell Jacobs  2024: Noah Lyles 
Miesten 100 metrin juoksun euroopanmestarit
| Auktoriteettitunnisteet  |
| --- | --- |
Kansainväliset:  ISNI  VIAF  WorldCat 
Kansalliset:  Saksa 
Henkilöt:  Deutsche Biographie  DDB  Tilastopaja 🔒 
Kuudennella radalla kuvan vasemmassa reunassa juokseva Hary voittaa Rooman olympiafinaalin.
Al-Mušannaf

| Al-Mušannaf |
| --- | --- |
 Al-Mušannaf
 Koordinaatit: 32°44′34″N, 36°46′28″E 
Valtio:  Syyria
Maakunta:  As-Suwayda
Piirikunta:  As-Suwayda
Väkiluku (2004):  2 581
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Al-Mušannaf (arab. المشنف‎) on kylä Syyrian Suwaydan maakunnassa Suwaydan kaupungista itään. Kylän keskustassa on vanha roomalainen temppeli. Vuoden 2004 väestönlaskennan mukaan kylän asukasluku oli 2 581 ja sen asukkaat ovat druuseja.
Maantiede

Al-Mušannaf sijaitsee Syyrian Suwaydan maakunnan Suwaydan piirikunnassa Suwaydan kaupungista ja Jabal al-Duruzin rinteistä itään. Al-Mušannafin itäpuolella sijaitsee Al-Safan laavakenttä.
Historia

Nykyisen al-Mušannafin keskustassa sijaitsee roomalaiskautinen temppeli. Temppelin pohjoisportin piirtokirjoituksen perusteella sen on rakennuttanut Marcus Aurelius vuonna 171 jaa. Piirtokirjoitus viitannee kuitenkin uudelleenrakennukseen. Paikkaa on todennäköisesti käytetty uskonnollisessa tarkoituksessa jo ensimmäisellä vuosisadalla jaa. sillä toinen piirtokirjoitus temppelissä mainitsee Herodes Agrippan. Mahdollisesti temppelin käyttö ulottuu vielä tästä vuosisadan taaksepäin.
Nykyinen kylä on perustettu 1850-luvulla. Jabal al-Duruzin seudulle oli alkanut saapua druusisiirtolaisia Libanonista ja muutamat perheet asettuivat al-Mušannafiin vuonna 1858. Roomalaisesta temppelistä tehtiin druusilainen kokoontumispaikka.
Väestö

Al-Mušannafin asukasluku oli Syyrian vuoden 2004 väestönlaskennan mukaan 2 581.
Roomalaisen temppelin rauniot.
Simultaanitulkkaus

Simultaanitulkkien tulkkauskopit Münchenin turvallisuuskonferenssissa vuonna 2009.
Simultaanitulkkaus tai simultaanitulkinta tarkoittaa samanaikaistulkkausta, jossa tulkki kääntää esimerkiksi puhelin- tai radioyhteydellä puhujan puheen samanaikaisesti toiselle kielelle.
Simferopolin rautatieasema

| Simferopolin rautatieasema  Ст>  Симферополь-Пассажирский |
| --- | --- |
 Simferopolin asemaa
Perustiedot
Sijainti:  44°57′43.3″N, 034°04′56.4″E
Osoite:  пл. Привокзальна 1, 95006 м. Сімферополь
Kunta:  Simferopol
Valtio:   Ukraina
Etäisyydet:  (Esimerkkejä, etäisyydet noin) Bah’matš (Бахмач)  km, Dnipropetrovsk 482 km, Donetsk 539 km, Harkova 683 km, Kiova 1 014 km, Kryvyi Rih 541 km, Lviv 1 570 km (Dnipropetrovskin kautta), Mykolajiv 353 km,  Pultava  km, Sarny 1 325 km, Odessa 569 km, Sevastopol 78 km, Tšernihiv 976 km, Znam'janka (Знам'янка) 587/706 km, Zaporižžja I 356 km; Homel (Gomel) 1 174 km, Babruisk 1 325 km, Minsk 1 474 km/1 530 km; Varsova 1 800 km, Berliini 2 255 km; Orša km, Nevel-2 km, Dno  km, Pietari km; Murmansk km, Kursk 927 km, Orjol 1 081 km, Moskova (Kurskin asema) 1 464 km; Rostov-na-Donu 874 km; Ufa 2 535 km; Novosibirsk 4 394 km
Avattu:  1874
Liikenne
Liikennöitsijä(t):  Ukrainan rautatiet, (osa kaukojunista): Venäjän rautatiet
Kaukoliikenne:  kattavasti eri puolille Ukrainaa ja ulkomaille; katso etäisyydet
Asemarakennus
Lipunmyynti:  kyllä
 Ihmisvilinää Simferopolin asemalla
Simferopolin rautatieasema eli Simferopolin matkustaja-asema (ukr. Вокзал станції Сімферополь, ven. Вокзал Симферополь-Пассажирский) on Ukrainan eteläosissa Krimillä sijaitsevan Krimin autonomisen tasavallan pääkaupungin Simferopolin rautatieasema. Asema on Ukrainan rautateiden tärkeä pikajunaliikenteen asema. Nykyisen aseman yhteyteen, ratapihan luoteisreunalle, on rakenteilla laajennusosaa lähijunille ja linja-autoliikenteelle.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Simferopolin rautatieasema Wikimedia Commonsissa
Kaukoliikenteen junien haku Simferopolin rautatieasemalle/-lta (englanniksi) (poezda.net)
Kaukoliikenteen juna-aikatauluja Simferopolin rautatieasemalle (venäjäksi) (rasp.yandex.ru)
Lähiliikenteen aikatauluja Simferopolin rautatieasemalle (venäjäksi) (rasp.yandex.ru)
Ukrainan rataverkon kartta (ukrainaksi)
Железнодорожный вокзал Симферополя  (Arkistoitu – Internet Archive) (venäjäksi) (virtual.crimea.ua)
Железнодорожный вокзал (venäjäksi) (archiportal.crimea.ua)
Hollywood (täsmennyssivu)

Hollywood voi tarkoittaa seuraavia asioita:
Paikat > Yhdysvallat

Hollywood, Los Angelesin kaupunginosa, joka on myös antanut nimensä koko Yhdysvaltain elokuvateollisuudelle
Hollywood, kaupunki Alabamassa
Hollywood, kaupunki Floridassa
Hollywood, paikka Marylandissa
Hollywood, paikka Missourissa
Hollywood, kaupunki Etelä-Carolinassa
Hollywood, alue Memphisissä Tennesseessä
Hollywood, alue Portlandissa Oregonissa
Paikat > Eurooppa

Hollywood, alue Birminghamissa
Hollywood, kylä Wicklow’n kreivikunnassa
Media > Elokuvat

Hollywood, elokuva vuodelta 1923
Hollywood, minisarja vuodelta 2020
Media > Musiikki

"Hollywood", Madonnan kappale
"Hollywood", Jay-Z:n kappale
Hollywood, Circlen albumi
Hollywood Records, levy-yhtiö
Media > Kirjallisuus

Hollywood, Charles Bukowskin romaani vuodelta 1989
Henkilöt

Hollywood Fats, blues-kitaristi
Jesse James Hollywood, yhdysvaltalainen huumekauppias ja elinkautisvanki
Matt Hollywood, yhdysvaltalainen muusikko
Thomas "Hollywood" Henderson, yhdysvaltalainen amerikkalaisen jalkapallon pelaaja
Muut

Hollywood, ohjelmointikieli
Hollywood-kyltti
| --- | --- |
: Tämä on täsmennyssivu, joka luettelee monimerkityksisen käsitteen eri merkitykset tai useita eri henkilöitä. Artikkelisivuja, joiden nimessä tai tekstissä lukee ”Hollywood”, voi hakea sivunnimihaulla, laajalla sivunnimihaulla tai tekstihaulla.
Mika Siltala

Mika Siltala (s. 1961 Kemi) on suomalainen elokuvien levittäjä ja maahantuoja.
Siltala ollut perustamassa Like Kustannusta ja kuuluu Rakkautta ja anarkiaa -elokuvafestivaalin perustajiin. Siltala on myös 1990 perustetun elokuvien maahantuonti- ja levitysyhtiö Cinema Mondon perustaja yhdessä Matti Paunion ja Pekka Lanervan kanssa sekä yhtiön toimitusjohtaja. Cinema Mondo on tuonut Suomen valkokankaille ja tallenteina yli 500 pääosin art house -elokuvaa. Mondo on erityisesti aasialaisen elokuvan levitysyhtiö.
Siltala on kääntänyt ja toimittanut useita elokuvakirjoja.
Siltala oli kuusi vuotta Jussi-palkintoja jakavan Filmiaura ry:n puheenjohtaja ja useita vuosia Suomen elokuvatoimistojen liiton hallituksessa.
Toimitukset

Mika Siltala & Matti Paunio (toim.): Harlin on Harlin. Like, 1991. ISBN 951-8929-50-5
Mika Siltala & Mika Seppälä (toim.): Elokuvan ennakkotarkastuksen tulevaisuus? - seminaarin 10 puheenvuoroa. Dark Fantasy, 1996.
Suomennokset

Roger Corman & Jim Jerome: Corman on Corman. Suom. Mika Siltala & Matti Paunio. Like, 1992. ISBN 951-578-080-2
David Cronenberg: Cronenberg on Cronenberg. Toim. Chris Rodley, suom. Mika Siltala. Like, 1992. ISBN 951-578-112-4
Mika Siltala: Ghosts... of the Civil Dead. Like, 1993. ISBN 951-578-129-9
Rudolph Grey: Ed Wood on Ed Wood (Nightmare of Ecstasy). Suom. Arvi Tamminen, suomalaisen laitoksen toimittaneet Mika Seppälä & Mika Siltala. Like, 1995. ISBN 951-578-243-0
Tim Burton & Mark Salisbury: Tim Burton on Tim Burton. Suom. Mika Tiirinen & Mika Siltala & Mika Seppälä. Like, 1995. ISBN 951-578-221-X
Stephen Teo: Hongkong-elokuva - Aasian unelmatehtaan nousu ja (t)uho. Suomennos, toimitus ja kuvitus: Mika Siltala. Like, 1996. ISBN 951-578-244-9.
Nagisa Ōshima: Oshima on Oshima. Englannista suomentanut, kuvittanut ja toimittanut Mika Siltala. Like, 1998. ISBN 951-578-208-2.
Perhesurma

Perhesurma on henkirikos, jossa henkilö surmaa oman perheenjäsenensä, osan perhettä tai koko perheen. Usein tekijä riistää lopuksi hengen myös itseltään.
Suomessa

Suomen sisäministeriön selvityksen mukaan Suomessa tehtiin vuosina 2003–2012 seitsemän perhesurmaa, joista kolme vuonna 2011. Perhesurmaksi määriteltiin tapaukset, joissa vanhempi surmasi yhden tai useamman lapsensa sekä avo- tai aviopuolison. Yhteensä perhesurmissa kuoli 19 henkilöä.
Vuosina 2003–2011 perhesurmat olivat yhtä lukuun ottamatta miesten tekemiä. Keskeisiä tekijöitä perhesurmien taustalla olivat taloudelliset vaikeudet, parisuhteen ongelmat sekä eroaikeet. Monet perhesurmien tekijöistä kärsivät mielenterveysongelmista kuten masennuksesta, psykoosista tai henkisestä väsymyksestä, ja puolet oli käyttänyt mielenterveyspalveluja surmaa edeltäneen vuoden aikana.
Anne Kaupin tutkimuksen mukaan vuosina 1994–2007 perhesurmat olivat yli puolessa tapauksista naisten tekemiä. Perhesurman tehnyt nainen kärsi usein psykoosi- ja masennussairauksista ja näkivät lastensakin olevan liian heikkoja tai kärsiviä jäämään elämään. Joskus naisilla oli taustalla parisuhde- tai perheväkivaltaongelmia. Perheensä surmannut isä oli usein ”hauras ihminen”, joka oli altis persoonallisuushäiriöille ja masennukselle. Usein taustalla oli traumaattisia väkivaltakokemuksia ja alkoholismia, ja noin 70 prosentilla perhesurman tehneistä diagnosoitiin persoonallisuushäiriö.
Tapauksia

Ronald DeFeo, Jr. oli tappanut koko perheensä vuonna 1974, muttei tehnyt itsemurhaa.
Tutkijoiden epäilyksien mukaan näytöspainija Chris Benoit surmasi perheensä ja itsensä.
Ranskalainen Jean-Claude Romand surmasi perheensä ja yritti itsemurhaa siinä onnistumatta. Tapahtumaan perustuu Nicole Carcian elokuva Valhe (ransk. L'Adversaire) vuodelta 2002.
Suomessa sattuneeseen tapaukseen, jossa surmaaja ei tehnyt itsemurhaa, perustuu suomalainen elokuva Kaivo vuodelta 1992.
Nepalin kruununprinssi Dipendra surmasi koko kuningasperheen ja lopuksi itsensä 1. kesäkuuta 2001
Aiheesta muualla

Tutkijat: Medialla voi olla vaikutusta perhesurmiin Keskisuomalainen. 11. tammikuuta 2012. Arkistoitu 20.1.2012. Viitattu 13.1.2012.
Ylen Elävä arkisto: Perhesurmat paljastavat kotien kulissit
Disney Cruise Line

| Disney Cruise Line |
| --- | --- |

Perustettu:  30. heinäkuuta 1998
Omistaja:  The Walt Disney Company
Kotisivu:  disneycruise.disney.go.com
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Disney Wonder Castaway Caylla.
Disney Cruise Line on yhdysvaltalainen laiva-yhtiö, jonka omistaa The Walt Disney Company. Yhtiön pääkonttori sijaitsee Celebrationissa, Floridassa. Yhtiön puheenjohtajana toimii Karl Holz osana Walt Disney Parks and Resorts -yritystä. Disney Cruise Linen terminaalina toimii Floridassa sijaitseva Port Canaveral, joka on Disney Magicin ja Disney Dreamin kotisatama.
Historia

Disney Cruise Line perustettiin vuonna 1995, kun yhtiö tilasi kaksi alusta Fincantieriltä, Italiasta lopettaen samalla yhteistyön Premier Cruise Line -laivayhtiön kanssa. Disney Cruise Line tilasi kaksi laivaa 700 miljoonalla dollarilla, joihin molempiin mahtuu 2 400 matkustajaa. Ensimmäisenä valmistui Disney Magic, joka aloitti liikennöinnin 30. heinäkuuta 1998. Toinen alus, Disney Wonder aloitti liikennöinnin 15. elokuuta 1999. Molemmissa laivoissa on 875 hyttiä.
Laivat > Nykyiset

| Laiva | Luokka | Matkustajakapasiteetti | Aloitti | Kotisatama | Vetoisuus |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| Disney Magic | Magic | 2 700 | 1998 | Doverin satama | 83 969 |
| Disney Wonder | Magic | 2 700 | 1999 | San Diego | 84 130 |
| Disney Dream | Dream | 4 000 | 2011 | Miami | 129 690 |
| Disney Fantasy | Dream | 4 000 | 2012 | Port Canaveral | 129 690 |
| Disney Wish | Triton | 4 000 | 2022 | Port Canaveral | 144 000 |