stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Vesa Siivonen

Vesa Siivonen (s. 21. joulukuuta 1963) on entinen suomalainen keskimatkojen juoksija. Hänellä oli hallussaan harvemmin juostun 2 000 metrin Suomen ennätys ajalla 5.00,51, jonka hän juoksi Riihimäellä vuonna 1989. Jukka Keskisalo alitti ennätyksen 25. heinäkuuta 2009 juoksemalla Lapinlahden eliittikisoissa ajan 5.00,32. Lisäksi Siivosen henkilökohtaiset ennätykset 1 500 ja 3 000 metrillä ovat yhä Suomen kautta-aikojen kymmenen parhaan ajan joukossa.
Espoon Tapioita edustanut Vesa Siivonen voitti sisäratojen Suomen mestaruuden 1 500 metrillä vuonna 1993. Kalevan kisoissa 1985 hän voitti pronssia 3 000 metrin estejuoksussa. Siivonen osallistui kahdesti maastojuoksun MM-kisoihin; vuonna 1989 hän sijoittui sijalle 108 ja vuonna 1990 sijalle 122.
Henkilökohtaiset ennätykset

800 m: 1.48,43 (1990)
1 500 m: 3.38,18 (1989)
2 000 m: 5.00,51 (1989)
3 000 m: 7.47,09 (1989)
5 000 m: 13.50,99 (1989)
10 000 m: 28.34,75 (1987)
3 000 m estejuoksu: 8.31,10 (1986)
Sileävalukerho

Sileävalukerho oli 1950- ja 1960-luvulla kokoontunut valtakunnallinen rakennusurakoitsijoiden ja rakennusliikkeiden omistajien epävirallinen yhdistys, joka tutki ja teki jäsenistölle tunnetuksi teollista elementti- ja betonirakennustekniikkaa. Kerho myös lobbasi päättäjille voimakkaasti teollisen elementtituotannon ja aluerakentamisen etuja.
Kerhon jäsenet olivat eri puolilta maata olevien rakennusliikkeiden johtajia. Koska yritysten päämarkkina-alueet olivat eri puolilla maata, eivät ne kilpailleet samoista urakoista, joten tietoa ja kokemuksia betonielementtitekniikasta voitiin vaihtaa vapaammin. Jäsenillä oli yhteinen näkemys teollisen betonielementtitekniikan tuomista tulevista kustannussäästöistä rakentamisessa.
Vuonna 1957 perustetun kerhon jäseniä olivat:
Ilmari Helanto, insinööri, Rakennus- ja insinööritoimisto Teräsbetoni Oy
Aulis Junttila, diplomi-insinööri, Sementtiyhdistys ry:n toimitusjohtaja
Atte Lehto, Rakennusväline Oy -rakennuskonevuokraamo
Aarre Mattinen ja Artturi Niemelä, rakennusliike Mattinen & Niemelä, Tampere
K.E. Nyman, Vaasa
Sulo Palmas, Oulu
Veikko Piispanen, Kuopio
K. A. Pinomaa, arkkitehti,
Martti Ruola ja Urho Ruola, Rakennus-Ruola Oy, Turku
Matti Tasanen, Kuopio
Olli Vahtera, arkkitehti, Helsinki
Sileävalukerhon jäsenyys ei ollut auki kaikille. Rakennusalan keskeisimpiin vaikuttajiin kuulunutta Armas Puolimatkaa ei otettu joukkoon. Puolimatkaa varottiin; hänet tiedettiin häikäilemättömäksi liikemieheksi, jonka käytöskin saattoi olla hyvin ronskia.
Kerho järjesti seminaareja ja ulkomaanmatkoja. Mukaan kutsuttiin rakennusalan asiantuntijoita eri tahoilta, virkamiehiä ja poliittisia päättäjiä. Seminaareissa tuotiin esille teollisen asuntotuotannon kustannustehokkuutta ja suurten aluerakentamiskohteiden välttämättömyyttä. Matkoilla haettiin oppia elementtitekniikasta ja tutustuttiin teolliseen rakennustuotantoon eri maissa. Mukana olivat usein esimerkiksi rakennushallituksen pääjohtaja Jussi Lappi-Seppälä, Aravan (myöh. Asuntohallituksen) pääjohtaja Olavi Lindblom ja Postisäästöpankin pääjohtaja Teuvo Aura. Sileävalukerholaiset pääsivät esittelemään virkamiehille omaksumiaan uusia tekniikoita ja vakuuttamaan niiden toimivuutta.
Vuonna 1964 kerhon jäsenet perustivat Asuntopoliittinen yhdistys ry:n. Yhdistyksen tarkoituksesi määriteltiin säännöissä sosiaalisen asuntotuotannon edistäminen. Varsinaisesti yhdistys oli kuitenkin perustettu ajamaan elementtituotantoa käyttävien rakennusliikkeiden etuja.
Ordoño IV (León)

Ordoño IV
Ordoño IV, lisänimeltään Paha, oli Leónin kuningas vuosina 958–960. Hän nousi kuninkaaksi Leonin ylimysten syrjäytettyä Sancho I:n. Sancho kuitenkin palasi valtaan kalifi Abd ar-Rahman III:n tuella vuonna 960 ja Ordoño IV:n oli paettava. Hän kuoli Cordobassa vuonna 962.
Ordoño IV:n isä oli Alfonso IV.
Once (Nightwishin albumi)

| Once Nightwish |
| --- | --- | --- |

Studioalbumin tiedot
 Julkaistu: 2004
 Tuottaja(t): Tuomas Holopainen Tero Kinnunen
 Tyylilaji: sinfoninen metalli power metal
 Kesto: 60.08
 Levy-yhtiö: Nuclear Blast, Spinefarm
Listasijoitukset
  1. (albumilista)    3. (fyysinen albumilista)
Nightwishin muut julkaisut
| Century Child 2002 | Once 2004 | Highest Hopes – The Best of Nightwish 2005 |
Once on suomalaisen Nightwishin viides studioalbumi. Spinefarm Records julkaisi albumin Suomessa 2. kesäkuuta 2004 ja Nuclear Blast Records muualla maailmassa 7. kesäkuuta. Spinefarm julkaisi albumista myös platinapainoksen 24. marraskuuta 2004, joka sisälsi alkuperäisten lisäksi myös kappaleet ”Live to Tell the Tale” ja ”White Night Fantasy” sekä Antti J. Jokisen ohjaaman Nemo-videon. Lisäksi albumista julkaistiin erilliset versiot myytäviksi Yhdysvalloissa ja Japanissa. Siitä julkaistiin myös DVD-audio vuonna 2005. Vuonna 2021 albumista julkaistiin remasteroitu versio, joka sisälsi myös instrumentaaliversiot kaikista albumin kappaleista.
Toukokuussa julkaistiin albumin ensimmäinen single, ”Nemo”, ja sitä seurasivat ”Wish I Had an Angel” syyskuussa, ”Kuolema tekee taiteilijan” marraskuussa ja ”The Siren” heinäkuussa 2005.
Levyn julkaisemisen jälkeen Nightwish aloitti vuoden 2005 loppupuolelle kestäneen maailmankiertueen, joka käsitti noin 150 konserttia kaikissa maanosissa.
Levy on mukana Rolling Stonen sadan kaikkien aikojen parhaan metallialbumin listalla sijalla 89.
Tuotanto

Nightwish toi Once-albumille paljon uusia elementtejä, joista merkittävin on yhteistyö Academy of St. Martin in the Fields -sinfoniaorkesterin kanssa, joka nauhoitti osuutensa Phoenix-studiossa, Lontoossa. Orkesteri- ja kuorosovitukset teki Pip Williams. Albumin teko maksoi lähes 250 000 euroa (yli miljoona euroa kun musiikkivideot lasketaan mukaan). Tuomas Holopainen on kutsunut orkesteriosuuksien äänittämistä rennoksi yhtyeen puolesta, koska orkesteri osasi työnsä.
Albumia levytettiin marraskuusta 2003 maaliskuuhun 2004 Englannissa ja Suomessa.
Oncelle sisältyy ”Higher Than Hope”, jonka Nightwish omisti maksasyöpään kuolleelle ystävälleen Marc Bruelandille.
Levyn kannessa on kuvattuna William Wetmore Storyn veistos Angel of Grief (1894). Sama veistos tai sen jäljennös on myös muun muassa Evanescencen Evanescence-EP:n kannessa.
Kaupallinen menestys

Albumi myi heti julkaisupäivänään kultaa Suomessa, ja ensimmäisellä viikolla Oncea myytiin 80 000 kappaletta jo pelkästään Saksassa. Se pääsi levylistojen ensimmäiselle sijalle Suomessa, Saksassa, Norjassa ja Kreikassa. Once oli Suomen myydyin albumi vuonna 2004 (myynyt yli 86 000 kpl 11/2005). Se oli myös kesällä 2004 koko Euroopan myydyin albumi. Kultalevyn se saavutti Ruotsissa, Itävallassa, Sveitsissä ja Norjassa sekä platinalevyn Saksassa.
Albumin kappaleesta ”Nemo” julkaistu single oli vuoden 2004 myydyin single Suomessa (myynyt yli 10 000 kpl 11/2005).
Albumi on myynyt 107 288 kappaletta Suomessa.
Kappaleet

Kaikki kappaleet säveltänyt ja sanoittanut Tuomas Holopainen, ellei toisin mainita. Sovitukset Nightwish ja Tero Kinnunen. Orkesteri- ja kuorosovitukset Pip Williams.
|  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| Nro | Nimi | Sävel | Kesto |  |  |  |  |  |  |
| 1. | Dark Chest of Wonders |  | 4.28 |  |  |  |  |  |  |
| 2. | Wish I Had an Angel |  | 4.05 |  |  |  |  |  |  |
| 3. | Nemo |  | 4.36 |  |  |  |  |  |  |
| 4. | Planet Hell |  | 4.38 |  |  |  |  |  |  |
| 5. | Creek Mary’s Blood |  | 8.29 |  |  |  |  |  |  |
| 6. | The Siren | Holopainen, Emppu Vuorinen | 4.46 |  |  |  |  |  |  |
| 7. | Dead Gardens |  | 4.28 |  |  |  |  |  |  |
| 8. | Romanticide | Holopainen, Marco Hietala | 4.58 |  |  |  |  |  |  |
| 9. | Ghost Love Score |  | 10.02 |  |  |  |  |  |  |
| 10. | Kuolema tekee taiteilijan |  | 3.58 |  |  |  |  |  |  |
| 11. | Higher Than Hope | Holopainen, Hietala | 5.37 |  |  |  |  |  |  |
|  |  |  | 60.08 |  |  |  |  |  |  |
| Japanin bonuskappale |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| Nro | Nimi | Kesto |  |  |  |  |  |  |  |
| 12. | Live to Tell the Tale |  |  |  |  |  |  |  |  |
| Yhdysvaltojen bonuskappaleet |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| Nro | Nimi | Kesto |  |  |  |  |  |  |  |
| 12. | White Night Fantasy |  |  |  |  |  |  |  |  |
| 13. | Live to Tell the Tale |  |  |  |  |  |  |  |  |
Wish I Had an Angel (Video)
| Platinapainos |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| Nro | Nimi | Kesto |  |  |  |  |  |  |  |
| 12. | White Night Fantasy |  |  |  |  |  |  |  |  |
| 13. | Live to Tell the Tale |  |  |  |  |  |  |  |  |
Julkaistiin 24. marraskuuta 2004. Julkaisijana Spinefarm Records.
Nemo (Video)
| Vuoden 2005 DVD-audio |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| Nro | Nimi | Kesto |  |  |  |  |  |  |  |
| 12. | White Night Fantasy |  |  |  |  |  |  |  |  |
| 13. | Symphony Of Destruction (live, Megadeth -cover)  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| 14. | Ghost Love Score (Orchestral Version)  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| 15. | Creek Mary's Blood (Orchestral Version)  |  |  |  |  |  |  |  |  |
Nemo (Video)
Wish I Had An Angel (Video)
Singlet > Nemo

Julkaistiin 19. huhtikuuta 2004. Julkaisijana Nuclear Blast Records.
Nemo
Planet Hell
White Night Fantasy
Nemo (Orchestral Version)
Singlet > Wish I Had an Angel

Julkaistiin vuonna 2004. Julkaisijana Nuclear Blast Records.
Wish I Had An Angel
Ghost Love Score (Instrumental Score)
Where Were You Last Night (Ankie Bagger -cover)
Wish I Had An Angel (Demo Version)
Singlet > Kuolema tekee taiteilijan

Julkaistiin 24. marraskuuta 2004. Julkaisijana Spinefarm Records.
Kuolema tekee taiteilijan
Creek Mary’s Blood (Orchestral - Instrumental Version)
Symphony Of Destruction (Live Version) (Megadeth -cover)
Singlet > The Siren

Julkaistiin 25. heinäkuuta 2005. Julkaisijana Nuclear Blast Records.
The Siren (Edited Version)
The Siren (Album Version)
The Siren (Live Version)
Kuolema tekee taiteilijan (Live Version)
Symphony of Destruction (Live Version) (Megadeth -cover) (ei Suomessa julkaistussa versiossa)
Kokoonpano

Yhtyeen kokoonpano:
Tarja Turunen – laulu
Tuomas Holopainen – koskettimet
Emppu Vuorinen – kitarat
Marco Hietala – basso, laulu
Jukka Nevalainen – rummut, lyömäsoittimet
Kokoonpano > Vierailijat

Marc Brueland – puhe kappaleessa ”Higher than Hope”
Jouni Hynynen – karjaisu kappaleessa ”Dark Chest of Wonders”
John Two-Hawks – laulu ja huilu kappaleessa ”Creek Mary’s Blood”
London Philharmonic Orchestra – orkesteri
Metro Voices – kuoro
Kokoonpano > Muut henkilöt

Tero Kinnunen – äänitys
Mikko Karmila – miksaus
Mika Jussila – masterointi
Pip Williams – kuoro- ja orkesterisovitukset
James Shearman – orkesterinjohtaja
Markus Mayer – kansitaide
Toni Härkönen – valokuvat
Petteri Tyynelä – kansien suunnittelu
Arvostelut

Desibeli.net:
Imperiumi: 10-/10
Kaaoszine:
Soundi:
Kirjallisuutta

Dimery, Robert (toim.): 1001 albumia jotka jokaisen on kuultava edes kerran eläessään.  ((1001 Albums You Must Hear Before You Die, 2006.) Suomalaisen laitoksen päätoimittaja Jake Nyman. Kääntäjät: Esa Kuloniemi ym)  Helsinki:  WSOY, 2010.  ISBN 978-951-0-36217-4
Aiheesta muualla

Levyn sanoitukset Nightwishin kotisivulla (Arkistoitu – Internet Archive).
Levyarvio Imperiumi.netissä.
Levyarvio Desibeli.netissä.
Tero Valkosen arvostelu Helsingin Sanomissa.
Once (Nightwishin albumi) Discogsissa. (englanniksi)
Albumi Once (Nightwishin albumi) Encyclopaedia Metallum -sivustolla (englanniksi)
| n k Nightwish |
| --- | --- |
 Tuomas Holopainen  Kai Hahto  Emppu Vuorinen  Floor Jansen  Troy Donockley  Jukka Koskinen   Entiset jäsenet: Tarja Turunen  Sami Vänskä  Anette Olzon  Jukka Nevalainen  Marko Hietala 
Studioalbumit:  Angels Fall First  Oceanborn  Wishmaster  Century Child  Once  Dark Passion Play  Imaginaerum  Endless Forms Most Beautiful  Human. :II: Nature.  Yesterwynde 
Livealbumit:  From Wishes to Eternity  End of an Era  Made in Hong Kong (And in Various Other Places)  Showtime, Storytime  Vehicle of Spirit  Decades: Live in Buenos Aires 
Kokoelmat:  Wishmastour 2000  Tales from the Elvenpath  Bestwishes  Highest Hopes  The Sound of Nightwish Reborn  Lokikirja  Walking in the Air – The Greatest Ballads  Decades 
EP:t:  Sleeping Sun  Over the Hills and Far Away 
Singlet:  ”The Carpenter”  ”Sacrament of Wilderness”  ”Walking in the Air”  ”Sleeping Sun”  ”The Kinslayer”  ”Sleepwalker”  ”Deep Silent Complete”  ”Ever Dream”  ”Bless the Child”  ”Nemo”  ”Wish I Had an Angel”  ”Kuolema tekee taiteilijan”  ”The Siren”  ”Sleeping Sun”  ”Eva”  ”Amaranth”  ”Erämaan viimeinen”  ”Bye Bye Beautiful”  ”The Islander”  ”Storytime”  ”The Crow, the Owl and the Dove”  ”Élan”  ”Endless Forms Most Beautiful”  ”Alpenglow”  ”My Walden”  ”Noise”  ”Harvest”  ”Perfume of the Timeless”  ”The Day Of...”  ”An Ocean of Strange Islands”  ”Lanternlight” 
Kirjat:  Nightwish Songbook  Nightwish  Dark Passion Gallery  Nightwish - Imaginaerum 1642 päivää  Nightwish - We Were Here 
Videot ja televisio:  From Wishes to Eternity  End of Innocence  End of an Era  Imaginaerum  To Nightwish with Love  Showtime, Storytime  Vehicle of Spirit  Decades: Live in Buenos Aires 
Muuta:  Diskografia  Luettelo kappaleista
Oravaistenjoki

| Oravaistenjoki Kimo å |
| --- | --- |
 Kimon ruukki Oravaistenjoen varrella Kimossa
Alkulähde:  Röykasjärvi, Vöyri
Laskupaikka:  Oravainen, Monåfjärden, Perämeri  63°19′45″N, 22°23′27″E
Maat:  Suomi
Valuma-alue:  196,19  km²
Oravaistenjoki (ruots. Kimo å tai Kimå) on joki Pohjanmaalla. Se alkaa Vöyrillä sijaitsevasta Röykasjärvestä ja laskee Pohjanlahden Merenkurkkuun Vöyrillä Oravaisissa.
Joen ruotsinkielinen nimi tulee joen varrella sijaitsevasta Kimon kylästä, jossa sijaitsee Kimon ruukki ja Hammarfalletin vesivoimalaitos.
Aleksandre Orbeliani

Prinssi Aleksandre Orbeliani (Džambakur-Orbeliani, georg. ალექსანდრე ორბელიანი [ჯამბაკურ-ორბელიანი], 24. toukokuuta 1802 – 28. joulukuuta 1869) oli georgialainen romantiikan ajan runoilija, näytelmäkirjailija, journalisti ja historioitsija. Hän kuului aateliseen Orbeliani-sukuun.
Aleksandre Orbeliani syntyi Tiflisissä (Tbilisissä), joka kuului tuolloin Venäjän keisarikuntaan, prinssi Vakhtang Orbelianille ja prinsessa Tekle Bagrationille. Tekle oli Georgian toiseksi viimeisen kuninkaan Erekle II:n rakastettu tytär. Vuonna 1817 hän liittyi Venäjän armeijaan. Hän kuitenkin johti äitinsä ja veljensä Vakhtangin kanssa epäonnistunutta vallankaappausyritystä Venäjän hallintoa vastaan vuonna 1832. Salaliittoon kuuluneet aikoivat kutsua Venäjän virkamiehet Kaukasukselle suuriin tanssiaisiin, joissa heille annettaisiin mahdollisuus kuolla tai antautua. Juonen epäonnistumisen jälkeen Orbeliani pidätettiin ja karkotettiin Orenburgiin, josta hän ei kyennyt palaamaan ennen vuotta 1840. Pieleen mennyt kapina ja siitä langetettu suhteellisen vähäinen rangaistus saivat monet kapinalliset näkemään Georgian itsenäisyyden lopullisesti menetettynä, ja heidän oli pakko sopeutua Venäjän autokratiaan. Surunsa kadonneesta menneisyydestä ja omaperäisen georgialaisen hallitsijadynastian kaatumisesta he muunsivat romanttiseksi runoudeksi.
Orbelianin onnistuneimmat teokset ovat vuonna 1832 laadittu allegorinen runo Mtovare (georg. მთოვარე, "kuu") ja patrioottinen novelli Umanko siskhli (georg. უმანკო სისხლი, "tarhraton veri") kolmesta nunnasisaruksesta, jotka mieluummin kuolevat kuin luopuvat uskostaan persialaisen hyökkäysarmeijan komentajan vaatimuksesta; komentaja on sisarusten teosta niin vaikuttunut, että hänen on kuoltava heidän kanssaan. Orbeliani kirjoitti myös useita näytelmiä, mutta hänen kiinnostuksensa lehdistöön nousi niitä merkittävämmäksi. Hän oli perustamassa Tsiskari-lehden toimituskuntaa, ja usean vuoden ajan se muodosti Georgian aikakauslehdistön selkärangan. Orbeliani kanavoi lehden kautta yrityksensä georgian kirjakielen standardisoimiseksi ja elvytti kielen arkaaisia ilmauksia. Hän oli myös yksi ensimmäisistä georgialaisista kirjailijoista, joka kiinnostui kansanrunouden keräämisestä. Hän kirjoitti useita teoksia Georgian historiasta ja kulttuurista.
Sienivärjäys

Sienillä värjättyjä lankoja
Sienivärjäys on erityisesti kuitujen, lankojen ja tekstiilien kemiallinen käsittelytapa, joka perustuu luonnonaineilla värjäämiseen, erityisesti kasvivärjäykseen, lähinnä teollisesti tuotettujen synteettisten väriaineiden sijasta. Sen tarkoituksena on saada käsiteltävälle kuidulle erilainen sävy kuin sillä luonnostaan on ja sienivärjäyksessä nimenomaan sienistä saatavien väriaineiden avulla. Sienivärjäyksellä on pitkä historia, mutta harrastuksena se on suhteellisen vähän käytössä. Sienillä on kuitenkin lukuisia eri väriaineita ja niiden kiinnittymistä kuituihin on tutkittu kemiallisesti. Sienivärjäyksen voi yhdistää harrastuksena sienestykseen. Sienivärjäyksen apuaineina käytetään useimmiten metallien suoloja kuitujen purettamiseksi. Sienivärjäys sopii luonnonkuiduille, erityisesti villalle mutta myös silkille, harvemmin puuvillalle ja pellavalle.
Historiaa

Rossella-sukuun kuuluvia jäkäliä on käytetty jo antiikin Foinikiassa purppuran tuotannossa. Amerikan intiaanit ovat perinteisesti käyttäneet ihovärinä punaorakasta (Echinodontium tinctorium). Villaa tiedetään värjätyn ainakin Etelä-Euroopassa hernekuukusella (Pisolithus tinctorius). Ruotsalainen Johan Linder viittaa kirjassaan Svenska Färgekonst vuodelta 1720 ilmeisesti kuusenleppärouskuun (Lactarius deterrimus), ja Lisa Johanssonin pohjoisruotsalaisessa värjäysohjekokoelmassa mainitaan taulakääväksi (Fomes fomentarius) arveltu sieni.
Sienivärjäys alkoi kasvattaa suosiotaan uudelleen vasta vuonna 1974, jolloin yhdysvaltalainen Miriam Rice julkaisi teoksen Let's Try Mushrooms for Color. Carla ja Erik Sundströmin Färga med svampar vuodelta 1982 on uraa uurtava merkkiteos, ja se on suomennettukin. Nykyään sienivärjäysohjeita on internetissä.
Sienivärjäyksen uusia aluevaltauksia

Lankojen lisäksi sienivärjäystä on alettu testaamaan menestyksellä myös muunlaisin materiaaleihin kuten luuhun, sarveen, nahkaan ja puuhun. Näihin tarkoituksiin soveltuviksi on havaittu ainakin veriseitikkien suku Dermocybe. Erityisen sakeaa värjäyslientä on testattu myös painovärinä.
Väriaineet

Sienten väriaineet ovat aromaattisia yhdisteitä kuten antrakinonia, jotka värähtelevät tietyllä aallonpituudella absorboiden osan näkyvän valon spektristä. Puretus vaikuttaa aallonpituuteen. Nähty väri on sitä osaa spektristä, joka ei väriin absorboidu. Sienivärjäyksen erityispiirteenä kasvivärjäykseen verrattuna on, että saadaan helpommin esimerkiksi sinisiä värisävyjä käyttöön. Kasvivärjäyksessä sinistä antavana poikkeuksena on morsinko (Isatis tinctoria).
Purettaminen

Purettamisessa on kyse langan käsittely siten, että väriaine niihin paremmin tarttuu. Kemiallisesti kyse on siitä, että vesiliukoiset hydroksyyliryhmät tulevat sidotuiksi, muutenhan värit lähtisivät irti vesikäsittelyssä. Tavallisimmat puretusaineina käytettävät metallisuolat ovat alumiini, tina, kupari ja rauta. Aiemmin on käytetty myös kromia, mutta se on liian myrkyllistä, jopa ongelmajätettä. Puretuksen voi suorittaa ennen ja jälkeen itse värjäyksen. Sienivärjäyksessä voi käyttää myös purettamatonta villaa. Puretusmetallin valinta vaikuttaa värisävyyn, joka värjäyksessä saadaan aikaan.
Värjäyksessä käytettäviä sienilajeja

Värjäyksessä suositaan yleensä sellaisia sieniä, joilla ei ole ravintokäyttöä, jotka eivät ole uhanalaisia ja joita saadaan riittävästi kerättyä, jotta tarpeeksi väkevä värjäysliemi saadaan aikaan. Paljon käytetään seitikkejä (Cortinarius), erilaisia kääväkkäitä sekä nahkaorakkaita (Hydnellum). Myös esimerkiksi vanhat, madonsyömät herkkutatit (Boletus) sopivat värjäykseen, vaikkei niillä ole enää arvoa elintarvikkeena. Tattien väriaineet ovat tavallisimmin kellertäviä. Mahdollisia värjäyssieniä ovat myös vahakkaat, nuljaskat ja lahokat. Töppönuijakkaasta (Clavariadelphus truncatus) ja pölkkysienestä (Gomphus clavatus) saadaan rautapuretuksella violettia väriä. Violettia saadaan myös okrakäävästä (Hapalopilus rutilans) emäksisessä ympäristössä, esimerkiksi ammoniakkikäsittelyllä. Amerikassa käytetään värjäykseen myös kantarelleja ja suppilovahveroita. Myös jakaliä kuten haavankeltajäkälää on käytetty eri värisävyihin.
Aiheesta muualla

Suomen Luonto: Seitikit värjäyspataan
Coloria.net - Värjäys: Sienet Ja Käävät
Värjäysopas - Rannantaikaa väki ry:n kotisivut Värjäysopas
Sielusta ja ylösnousemuksesta

| Sielusta ja ylösnousemuksesta> Περί ψυχής και ἀναστάσεως |
| --- | --- |
 Suomennoksen kansikuva.
Alkuperäisteos
Kirjailija:  Gregorios Nyssalainen
Kieli:  muinaiskreikka
Genre:  teologia
Julkaistu:  380–381
Suomennos
Suomentaja:  Marke Ahonen
Kustantaja:  Kirjapaja
Julkaistu:  2006
Ulkoasu:  nidottu
Sivumäärä:  183
ISBN:  951-607-351-4
Löydä lisää kirjojaKirjallisuuden teemasivulta
Sielusta ja ylösnousemuksesta (m.kreik. Περί ψυχής και ἀναστάσεως ἦ λόγος ὁ λεγόμενος τα Μακρίνεια, Peri psykhēs kai anastaseōs ē logos ho legomenos ta Makrineia; lat. De anima et resurrectione) on Gregorios Nyssalaisen kirjoittama kristillinen filosofis-teologinen teos, joka käsittelee nimensä mukaisesti sielua ja ylösnousemusta. Teos on kirjoitettu vuonna 380 tai 381. Se esittää yksityiskohtaisesti Gregorioksen näkemyksen eskatologiasta.
Historia

Gregorios Nyssalainen eli ja kirjoitti 300-luvun lopulla, jolloin kristinuskosta oli jo tullut Rooman valtakunnan valtionuskonto. Teos on ilmeisesti syntynyt sen keskustelun innoittamana, jonka Gregorios kävi sisarensa Makrinan kuolinvuoteen äärellä Iriksen luostarissa vuonna 379. Myös heidän veljensä Basileios oli kuollut hieman aiemmin samana vuonna. Makrina oli tuolloin lohduttanut Gregoriosta puhumalla kuolemanjälkeisestä elämästä ja ylösnousemuksesta. Näin teos kuuluu lajityypiltään lohdutuskirjallisuuteen ja tarkemmin kirjallisuuteen, jonka on tarkoitus lohduttaa kuoleman äärellä.
Teos osoittaa monin tavoin Gregorioksen filosofista ja kirjallista oppineisuutta. Aiheensa puolesta siinä voi nähdä Platonin Faidonin vaikutusta: molemmat ovat samankaltaisia kuolinvuoteella käytyjä keskusteluja sielun kuolemattomuudesta. Ajatteluunsa Gregorios on saanut vaikutteita Platonin lisäksi myös muun muassa Filon Aleksandrialaiselta ja Origeneeltä. Sisältönsä puolesta teoksessa on yhtäläisyyksiä Gregorioksen varhaisempaan teokseen De opificio hominis (”Ihmisen luomisesta”).
Gregorioksen teoksessa esittämillä ajatuksilla on ollut suuri vaikutus ortodoksiseen teologiaan ja askeesia koskevaan ajatteluun.