Venezuelan historia
Maduron aika

Edeltäjänsä tavoin vaalikampanjassa sosialistina esiintynyt Chavezin varapresidentti Nicolas Maduro voitti Chavezin kuoleman jälkeen järjestetyt presidentinvaalit. Oikeisto-oppositio väitti 55 prosentin ääniosuutta vilpilliseksi. Maduro jatkoi Chávezin sisä- ja ulkopolitiikkaa. Hän pyrki luomaan Venezuelaan sosialismia, ja hänen hallituksensa syytti Yhdysvaltoja taloussodasta ja Venezuelan asioihin sekaantumisesta. Venezuela lämmitti suhteet Venäjään ja Kiinaan. Välit Kolumbiaan ovat olleet jännittyneet erityisesti rajakysymyksen takia. Maduro määräsi Kolumbian vastaisen rajan suljettavaksi elokuussa 2015. Tällä pyrittiin Maduron mukaan patoamaan kolumbialaisten salakuljettajien pääsyä maahan. Heitä hän syyttää ruokatavaran hamstrauksesta, mikä Maduron mukaan oli osatekijä ruokapulan synnyssä. Maasta karkotettiin yli tuhat kolumbialaista. Ilmassa oli Time-lehden mukaan kolumbialaisiin kohdistuvaa muukalaisvastaisuutta..  Venezuela oli Maduron aikana yksi maailman korruptoituneimpia maita.  Kun kansa köyhtyi, kenraalit hankkivat omaisuuksia kansallistetuilla yrityksillä. Ainakin jotkut Maduron hallinnon kenraalit harjoittivat rehellisen liiketoiminnan lisäksi myös huumekauppaa.
Öljyn hinnan laskiessa Venezuelan talous alkoi vuonna 2014 supistua, ja pula ja inflaatio vaivasivat kansalaisia. Pulaa oli vuonna 2016 kaikesta: ruoasta, lääkkeistä ja sähköstä. Sähköpula johtui kuivuudesta. Myös väkivaltarikollisuus oli yleistä. Oikeisto-oppositio voitti parlamenttivaalit vuoden 2015 lopussa, ja seurauksena oli sosialistien ja oikeiston välinen valtataistelu. Maduron kansansuosio alkoi huveta, kun Venezuelan talous syöksyi. Oppositio järjesti 2014–2017 mielenosoituksia ja väkivaltaisia protesteja, jotka hallitus kukisti kovin ottein. Maduron kansansuosio laski niin, että kesällä 2015 Maduroa kannatti enää noin neljännes äänestäjistä, ja oppositio voitti parlamenttivaalit. Vuonna 2016 Maduro julisti maan taloudelliseen poikkeustilaan, kun ruoka-, energia- ja tavarapula pahenivat. Parlamentti oli opposition valvoma. Vuonna 2017 Maduron hallitus pyrki julkisesti ainakin kahteen otteeseen neutraloimaan parlamentin. Oppositio aloitti mielenosoitukset osoittaakseen tyytymättömyyden korkeisiin hintoihin ja elintarvikepulaan.. Sotilaat ampuivat viikkoja kestäneissä mielenosoituksissa ja mellakoissa kymmeniä protestoijia. Venezuela erosi OAS:sta, koska sanoi sen sekaantuvan maan asioihin. Maduro päätti 2017 valita perustuslakia säätävän valtuuston. Sen tarkoituksena oli eliminoida oppositio ja ratkaista poliittinen kriisi.  Lisäksi sen tarkoitus oli varmistaa Maduron valta. Oppositio järjesti epävirallisen kansanäänestyksen, jossa ylivoimainen enemmistö vastusti Maduron suunnitelmaa uudesta perustuslaista. Virallisia perustuslakia säätävän kokouksen vaaleja varjostivat levottomuudet ja oppositiohahmojen pidätykset. Länsimaat tuomitsivat Maduron järjestämät yksipuoliset vaalit. Yhdysvallat määräsi pakotteita. Jo alun alkaen epäreiluja vaaleja pidettiin lisäksi vilpillisinä.
Maduro voitti vuonna 2018 myös presidentinvaalit, joissa alle puolet äänesti, ja joita pidetään yleisesti epädemokraattisina. Enin osa Väli- ja Etelä-Amerikan maista veti tukensa Madurolta. Maduro astui virkaansa vuoden 2019 alussa. Oppositio vastasi tähän järjestämällä protesteja ja julistamalla johtajansa maan väliaikaiseksi presidentiksi. Tammikuun 23. päivänä parlamentin puhemies Juan Guaidó julistautui maan väliaikaiseksi presidentiksi, ja häntä asettuivat julkisesti tukemaan Yhdysvallat presidentti Donald Trumpin johdolla. Myös Eurooppa-neuvoston puheenjohtaja Donald Tusk otti kantaa Guaidón puolesta. Myös Suomi tukee Guaidóa. Venezuelan asevoimat ovat pääosin pysyneet uskollisina Madurolle, joka katkaisi diplomaattisuhteet Yhdysvaltoihin. Suurvalloista erityisesti Kiina ja Venäjä ovat edelleen tukeneet Maduroa eivätkä Guaidón pyrkimykset tämän syrjäyttämiseksi ole tuottaneet ainakaan välitöntä tulosta.
Huhtikuussa 2019 taloustieteilijät Mark Weisbrot ja Jeffrey Sachs arvioivat, että Yhdysvaltojen Venezuelalle asettamien pakotteiden vuoksi oli kuollut yli 40 000 venezuelalaista.
2020-luvun alettua Maduron hallinto on  yhä pysynyt vallassa, vaikka hajanaisella oppositiolla on kansan enemmistön tuki. Kansa on pettynyt siihen, että oppositiojohtaja Guaidó tukijoineen ei kuitenkaan ole onnistunut kaatamaan Maduron hallintoa. Maduron hallintoa tukeva Kuuba on vahvistanut asemiaan Venezuelassa, ja kuubalaisia on nostettu keskeisiin asemiin Venezuelan hallinnossa. Maduron on sanottu luottavan enemmän kuubalaisiin kuin venezuelalaisiin. Venezuelan armeija on edelleen tukenut Maduroa, ja taustalla on pitkälti armeijan kenraalien korruptoituneesta hallinnosta saama suuri henkilökohtainen hyöty. Maduroa tukevilla Kiinalla ja Venäjällä on huomattavat poliittiset ja taloudelliset intressit pitää nykyhallinto vallassa.
YK:n ihmisoikeusjärjestön syyskuussa 2020 julkaiseman raportin mukaan Venezuelan turvallisuusviranomaiset ovat Maduron valtakaudella syyllistyneet murhiin ja kidutuksiin osana valtion politiikkaa. Yli 5000 kuoli turvallisuusjoukkojen käsissä. Ihmisoikeusrikkomuksiin ovat raportin mukaan syyllistyneet puolessa tapauksista Faes-joukot ja turvallisuuspalvelu Sebin.
Maduron puolue voitti vuoden 2020 parlamenttivaalit, joita oppositio boikotoi. Vuonna 2021 Maduro lupasi neuvotteluja opposition kanssa. Oppositio väläytti pakotteiden purkamista vastineeksi vapaista vaaleista. Vuonna 2022 Kolumbia normalisoi diplomaattisen suhteensa Venezuelaan, kun siellä nousi valtaan vasemmistolainen presidentti. Myös Yhdysvallat pyrki neuvottelukosketuksiin Venezuelan kanssa. Tämä enteili jonkinlaista liennytystä suhteessa länteen, joka avaisi öljykaupan jos Venezuela vapauttaisi poliittiset olot Yhdysvallat salli marraskuussa 2022 öljyntuonnin Venezuelasta puoleksi vuodeksi.
Muinaisen timoto-cuica-heimon raunioituneita asumuksia Méridan osavaltiossa.
Boyacan taistelu 1819.
Hugo Chávez oli Venezuelan presidentti vuodesta 1999 kuolemaansa saakka maaliskuuhun 2013.
Protestoijia Caracasissa maaliskuussa 2014.