stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Korisliiga-kauden 2013–2014 kokoonpanot

Koripallon Suomen miesten pääsarjassa, Korisliigassa, pelasi kaudella 2013–2014 12 joukkuetta. Korisliigan herrasmiessopimus rajasi kunkin joukkueen ottelukokoonpanon ulkomaalaispelaajat kolmeen. Pelaajien kansalaisuus on ilmoitettu Suomen Koripalloliiton tietojen mukaisesti: pelaajilla on voinut olla useamman maan kansalaisuus. Luettelossa ovat mainittuna kaikki Korisliigassa peliaikaa kaudella 2013–1014 kirjauttaneet pelaajat. Kesken kauden joukkueesta lähteneestä pelaajasta on ilmoitettu vain tämän aika joukkueessa.
Joukkueiden kokoonpanot > UU-Korihait

18 pääsarjakauden Sami Lehtoranta saavutti viimeisellä kaudellaan hopeaa.
Runkosarjan levypallokuningas Ville Kaunisto.
Jukka Matinen.
Roope Suonio pelasi Korisliigassa 15 kautta, pääsarjaura loppui tähän kauteen.
Korisliiga-kausi 2013–2014 jäi Clifton Jonesin 13:sta viimeiseksi.
Korisliigan vuoden puolustuspelaajaksi valittu Tuukka Kotti.
Damon Williams, mestaruuden voittaneen Pyrinnön ratkaisupelaajia.
Kausi 2013–2014 oli Kimmo Muurisen viimeinen ammattilaisena.
Euroopan pääsarjoissa pelannut Lamont Mack kävi pelaamassa Korihaissa seitsemän ottelua.
Lady (Say Hey)

| ”Lady (Say Hey)” Jordi MB ft>  Jason Rene |
| --- | --- | --- |

Singlen tiedot
 Julkaistu: 25. lokakuuta 2011
 Tyylilaji: Dance, elektroninen musiikki
 Kesto: 02.47
 Levy-yhtiö: Blanco y Negro Music
Jordi MB:n muut singlet
| ”Feel the Passion” 2010 | ”Lady (Say Hey)” 2011 | ”Close Your Eyes” 2013 |
Jason Renen muut julkaisut
|   | ”Lady (Say Hey)” 2011 |   |
Lady (Say Hey) on espanjalaisartisti Jordi MB:n kappale. Sen julkaisi Blanco y Negro Music artistin uran toisena singlenä 25. lokakuuta 2011. Kappaleeseen liittyvä musiikkivideo julkaistiin videopalvelu YouTubessa 7. helmikuuta 2012. Kappale ei päässyt lainkaan listoille.
Kappalelista

Digitaalinen lataus
"Lady (Say Hey) (Euro Mix)" (feat. Jason Rene) - 3:00
"Lady (Say Hey) (DJ Kone & Marc Palacios Remix Edit)" (feat. Jason Rene) - 3:17
Gunta Stölzl

| Gunta Stölzl |
| --- | --- |
 Stölzin Bauhausin-henkilökortti.
Henkilötiedot
Syntynyt: 5. maaliskuuta 1897 München, Saksan keisarikunta
Kuollut: 23. huhtikuuta 1983 (86 vuotta) Zürich, Sveitsi
Taiteilija
Ala:  tekstiilitaide
Gunta Stölzl (5. maaliskuuta 1897 München, Saksan keisarikunta – 23. huhtikuuta 1983 Zürich, Sveitsi oli saksalais-sveitsiläinen tekstiilitaiteilija, joka oli 1926–1931 Bauhausin kudontatyöpajan johtaja.
Nuoruus ja opiskelu

Münchenissä 1897 syntynyt Stölzl opiskeli 1914–1916 kotikaupunkinsa Kunstgewerbeschulessa maalaustaidetta, lasimaalausta, keramiikkaa ja taidehistoriaa. Hän toimi ensimmäisen maailmansodan aikana 1916–1918 Punaisen Ristin hoitajana. Sodan jälkeen Stölzl palasi Kunstgewerbeschuleen, mutta vaihtoi pian Bauhausiin.
Ura

Stölzl kävi Bauhausissa talvella 1919–1920 peruskurssia sekä lasimaalauksen ja seinämaalauksen kursseja. Hän ehdotti Walter Gropiukselle oman naisten osaston perustamista. Tämä kävi Gropiukselle, joka halusi estää naisten pääsyn muihin työpajoihin. Stölzl opiskelikin vuoden 1920–1921 Johannes Ittenin ja Helene Börnerin opettamalla naisten kurssilla. Stölzl opiskeli 1921–1925 Georg Muchen johtamassa kudontatyöpajassa sekä kävi Ittenin ja Paul Kleen tunneilla.
Naisten kurssi ja kudontatyöpaja yhdistettiin, ja Stölzlilta tuli työpajan johtohahmoja. Stölzl sai 1924 tehtäväkseen perustaa Herrlibergiin kudontatyöpajan. Hän oli 1925–1926 Bauhausin kudontatyöpajan mestari ja 1926–1931 sen johtaja. Tuona aikana hän suunnitteli muun muassa tekstiilejä Marcel Breuerin huonekaluihin. Stölzt osallistui 1928 muiden Bauhausin jäsenten kanssa Neuvostoliiton Vhutemas-taidekoulun opetukseen.
Stölzl jätti Bauhausin keväällä 1931 ja muutti Sveitsiin. Hän perusti Zürichissä Gertrund Preiswerkin ja Heinrich-Otto Hürlimannin kanssa tekstiiliyritys S-P-H-Stoffen, joka kuitenkin kaatui taloudellisten syiden takia jo 1933. Stölzl ja Hürlimann alkoi vetää yrityksen jatkoa nimellä S-H-Stoffe, ja vuodesta 1937 yritys oli yksin Stölzlin omistuksessa nimellä Sh-Stoffe.
Stölzl lopetti 1967 yritystoiminnan ja alkoi keskittyä gobeliineihin ja omien mallien kudontaan. Hän toimi aktiivisesti tekstiilitaiteessa aina kuolemaansa 1983 asti. Hänen maineensa kasvoi myös paljon jo hänen elinaikanaan, ja hän osallistui vuonna 1968 ”50 Jahre Bauhaus” -näyttelyyn.
Yksityiselämä

Stölzl meni vuonna 1927 naimisiin israelilaisen Arieh Sharonin kanssa, josta tuli myöhemmin tunnettu arkkitehti. He saivat vuonna 1929 Yael-nimen saaneen tyttären. Stölzl menetti liiton takia Saksan kansalaisuutensa, koska Sharon oli juutalainen. Stölzl ei saanut tukea Bauhausin silloiselta johtajalta Ludwig Mies van der Rohelta ja pakeni miehensä kanssa Sveitsiin. Stölzl ja Sharon erosivat 1936. Stölzl meni 1942 naimisiin sveitsiläisen kirjailijan Willy Stadlerin kanssa ja sai samana vuonna sveitsin kansalaisuuden. Stölzlin ja Stadlerin tytär Monika syntyi 1943.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Gunta Stölzl Wikimedia Commonsissa
Virallinen sivusto (englanniksi)
Stölzl MoMAn sivuilla (englanniksi)
Stölzlin suunnittelema tekstiili Marcel Breuerin huonekalussa.
HMS Crispin (R68)

| HMS Crispin |
| --- | --- |
 HMS Crispin

Aluksen vaiheet
Rakentaja:  J. Samuel White and Company, Cowes
Kölinlasku:  1. helmikuuta 1944
Laskettu vesille:  23. kesäkuuta 1945
Palveluskäyttöön:  10. heinäkuuta 1946
Poistui palveluskäytöstä:  Pakistanille 1958 nimellä Jahangir
Tekniset tiedot
Uppouma:  1 854 t (standardi) 2 575 t (max)
Pituus:  110,5 m (kokonaispituus)
Leveys:  10,9 m
Syväys:  3,05 m
Koneteho:  40 000 shp
Nopeus:  36 solmua
Miehistöä:  186
Aseistus
Aseistus:  4 x QF 4,5" Mk IV yksiputkisina CP Mk V -asennuksina 2 x Bofors 40 mm kaksiputkisena Mk IV Hazemayer -asennuksena 2 x yksiputkista QF 2 naulan Mk XV 2 x yksiputkista Oerlikon 20 mm 4 x 21" (533 mm) torpedoputkea
HMS Crispin (viirinumero R68) oli Britannian kuninkaallisen laivaston Cr-luokan hävittäjä.
Valmistus

Alus tilattiin J. Samuel White and Companyltä Cowesista Isle of Wightilta, missä köli laskettiin 1. helmikuuta 1944. Alus laskettiin vesille 23. kesäkuuta 1945 ja valmistui 10. heinäkuuta 1946.
Palvelus

Alus siirrettiin 1954 reserviin ja  myytiin 1958 Pakistanille, joka liitti sen laivastoonsa nimellä Jahangir.
Kurahin piiri

Kurahin piiri Dagestanin kartalla.
Kurahin kylä.
Kurahin piiri (ven. Курахский район, Kurahski raion, lezgiksi Кьурагь район, Kurag raion) on kunnallinen itsehallintoalue Dagestanissa Venäjällä. Vuonna 1929 perustetun piirin pinta-ala on 698 neliökilometriä. Asukkaita on 15 000 henkeä (vuonna 2009).
Kurahin piiri sijaitsee Dagestanin eteläosan vuoristoseudulla. Pohjoisessa se rajoittuu Agulin, koillisessa Hivin, idässä Suleiman Stalskin, etelässä Magaramkentin sekä lännessä Ahtyn ja Rutulin piireihin. Osa kylistä on kauempana Kaspianmeren rannalla.
Piiriin kuuluu 11 maalaiskuntaa: Ašar, Gelhen, Hpjuk, Ikra, Kabir, Kotšhjur, Kurah, Kutul, Šimihjur, Štul ja Usug. Hallinnollinen keskus on Kurahin kylä. Asutuskeskuksia on yhteensä 28.
Asukkaista 98,7 % on lezgejä. Muutamissa kylissä puhutaan lezgin sukukieltä agulia.
Seudun pääelinkeinoja ovat karjanhoito ja maanviljely.
Kulttuurilaitoksia ovat taidekoulu, piirikeskuksen ja kylien kulttuuritalot, kirjastolaitos ja kotiseutumuseo. Paikallislehtenä ilmestyy lezginkielinen Dagdin bulah (”Vuoristolähde”).
Nähtävyyksiin kuuluvat Kurahjoen vesiputoukset, vuoristojärvet, kivennäisvesilähteet, vanhat moskeijat, mausoleumit ja puolustustornit.
Aiheesta muualla

Kurahin piirin sivusto (Arkistoitu – Internet Archive) (venäjäksi)
Kurahin piiri Dagestanin presidentin sivustolla (Arkistoitu – Internet Archive) (venäjäksi)
Agul | 
Ahty | 
Ahvah | 
Akuša | 
Babajurt | 
Bežtan osa-alue | 
Bolith | 
Buinaksk | 
Buinaksk | 
Dagestanskije Ogni | 
Dahadajev | 
Derbent | 
Derbent | 
Dokuzpara | 
Gergebil | 
Gumbet | 
Gunib | 
Hasavjurt | 
Hasavjurt |
Hiv | 
Hunzah | 
Izberbaš | 
Južno-Suhokumsk | 
Kaitag | 
Kajakent | 
Karabudahkent | 
Kaspijsk | 
Kazbek | 
Kiziljurt | 
Kiziljurt | 
Kizljar | 
Kizljar | 
Kul | 
Kumtorkala | 
Kurah | 
Lak | 
Levaši | 
Magaramkent | 
Mahatškala | 
Nogai | 
Novolak | 
Rutul | 
Šamil | 
Sergokala | 
Suleiman Stalski | 
Tabasaran | 
Tarumovka | 
Tljarata | 
Tšaroda | 
Tsumada | 
Tsunta | 
Untsukul
Gunther (showpainija)

| Walter Hahn |
| --- | --- |
 Gunther vuonna 2024.
Henkilötiedot
Syntynyt: 20. elokuuta 1987 (ikä 37)  Wien 
Kansalaisuus:   Itävalta 
Showpainija
Kehänimet:  Gunther   Big Daddy Walter   Killer Wowalewski    Walter   Big Van Walter 
Aktiivisena:  2005–
Pituus:  193 cm 
Paino:  136 kg 
Kouluttajat:  Michael Kovac   Riki Choshu   Tatsuhito Takaiwa 
Walter Hahn (s. 20. elokuuta 1987) on itävaltalainen showpainija ja työskentelee WWE:ssä nimellä Gunther. Hän on tällä hetkellä Raw brändissä ja  hän on pisimpään (666 päivää) WWE Intercontinental Champion - mestaruutta hallinnut painija. Gunther on hallitseva World Heavyweight Championship-mestari ensimmäistä kertaa.
Westside Xtreme Wrestling

Walter teki debyyttinsa saksalaisessa Westside Xtreme Wrestling (wXw) painiorganisaatiossa vuonna 2007 Big Van Walter paininimellä. Walter otteli ja koulutti muita painijoita wXw:ssä aina vuoteen 2020 asti. Hän voitti mm. wXw:n Unified World Wrestling Championship mestaruuden kolme kertaa ja joukkue mestaruuden 4 kertaa.
Lisäksi Walter on paininut wXw:n aikana myös mm. Pro Wrestling Guerrillassa (PWG), Progress Wrestlingissä, Evolvessa ja on kaiken kaikkiaan viisinkertainen maailmanmestari.
World Wrestling Entertainment

Tammikuussa 2019 Walter debytoi WWE:ssä brittiläisessä NXT UK brändissä.  NXT TakeOver: New York - tapahtumassa huhtikuussa 2019 Walter voitti hallitsevan WWE NXT Championship-mertarin Pete Dunnen.  Walter hallitsi mestaruutta yli kaksi vuotta ja kaiken kaikkiaan 870 päivää. Hän hävisi mestaruuden Ilja Dragunoville NXT TakeOver 36 - tapahtumassa elokuussa 2021.
Siirtyessä vuoden 2022 alussa Englannista Yhdysvaltojen NXT:hen, vaihtoi hän paininimensä Guntheriksi. Huhtikuussa hän teki debyyttinsä Smackdown brändissä yhdessä Marcel Barthelin kanssa joka tunnetaan paremmin Ludwig Kaiserina. 10. kesäkuuta Gunther voitti Intercontinental mestaruuden Ricochetilta. Hänestä tuli ensimmäinen itävaltalainen, joka on voittanut kyseisen mestaruuden. Gunther piti mestaruutta hallussaan 666 päivää, mikä rikkoi Hoky Tonk Manin ennätyksen vuodelta 1987. Lisäksi Guntherin hallintakausi oli 11. pisin kaikkien mestaruuksien hallinnassa WWE:n historiassa. Toukokuussa 2024 Gunther voitti King of the Ring-turnauksen ja nimesi itsensä King Generaliksi. King of the Ringin palkintona oli myös ottelu mestaruudesta SummerSlamissä. Gunther onnistui voittamaan hallisevan mestarin Damian Priestin ja sai haltuunsa World Heavyweight Championship-mestaruuden.
Painijana Hahnia on jatkuvasti kehuttu ja pidetty yhtenä maailman parhaista painijoista sekä toimittajien että muiden painijoiden keskuudessa.
Mestaruudet ja saavutukset

Progress Wrestling
Progress Atlas Championship (3 kertaa)
Progress Unified World Championship (1 kerta)
TNT Extreme Wrestling
TNT World Championship (1 kerta)
Westside Xtreme Wrestling
wXw Unified World Wrestling Championship (3 kertaa)
wXw World Tag Team Championship (4 kertaa) –  yhdessä Ilja Dragunov (1), Robert Dreissker (1), Timothy Thatcher (1), ja Zack Sabre Jr. (1)
wXw 16 Carat Gold Tournament voitto(2010)
wXw World Tag Team Tournament (2015) voitto – yhdessä Zack Sabre Jr.
WWE
WWE/NXT United Kingdom Championship (1 kerta)
WWE Intercontinental Championship (1 kerta)
King of the Ring-turnauksen voitto (2024)
World Heavyweight Championship (1 kerta)
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Gunther Wikimedia Commonsissa
Helen F. James

Helen Frances James (22. toukokuuta 1956 Hot Springs, Arkansas) on yhdysvaltalainen lintutieteilijä.
Jamesin vanhemmat olivat luonnontutkijoita, ekologeja, jotka ottivat Helenin ja tämän sisarukset mukaan lukuisille retkilleen ja matkoilleen eri puolille Yhdysvaltoja ja Meksikoa. Helen löysi intiaanikulttuurien muinaisesineitä ja hän kiinnostui arkeologiasta niin, että liittyi 12-vuotiaana Luoteis-Arkansasin arkeologiseen yhdistykseen. Kaksi vuotta myöhemmin hänen isänsä sai vuoden pituisen Fulbright-stipendiaatin Ghanaan ja Helen pääsi perehtymään täysin erilaiseen kulttuuriympäristöön. 16-vuotiaana Helen jätti lukion ja pääsi fuksiksi Arkansasin yliopistoon.
James suoritti kandidaatin (B.A.) tutkinnon Arkansasin yliopistossa vuonna 1977 ja väitteli filosofian tohtoriksi (eläintiede) Oxfordin yliopistosta vuonna 2000. Väitöksen aiheena olivat (Drepanidini)-alaheimon havaijinpeippojen fylogenia ja vertaileva luututkimus. James toimii Smithsonian-instituutin lintuosaston kuraattorina. Hänen tutkimuksensa on suuntautunut eristyneiden saarten lintujen evoluutioon ja eliömaantieteeseen. Hän on perehtynyt erityisesti Havaijin lintufaunaan ja on kirjoittanut lukuisia tieteellisiä artikkeleita, muun muassa saarten lintufossiileista yhdessä puolisonsa Storrs L. Olsonin kanssa. James ja Olson avioituivat vuonna 1981 tehtyään sitä ennen useita vuosia yhdessä tutkimustyötä Havaijin lintufossiilien parissa. Heillä on kaksi poikaa, Travis ja Sydney. James tutkii myös varpuslintujen ja sorsalintujen muoto-opillista evoluutiota.
Lady Andrade

| 0 | 1 | 2 | 3 |
| --- | --- | --- | --- |

Henkilötiedot
Koko nimi: Lady Patricia Andrade Rodriguez
Syntymäaika: 10. tammikuuta 1992 (ikä 32)
Syntymäpaikka: Bogotá,  Kolumbia
Pelipaikka: Hyökkääjä
Pituus: 169 cm
Seurat
| Vuodet | Seura | O | (M) |
| 2010–2012 |  Inter de Bogotá | – | (–) |
| 2013 |  Sporting Huelva | – | (–) |
| 2013 |  PK-35 Vantaa | 14 | (0) |
Maajoukkue
| 2011– |  Kolumbia | 8 | (1) |
 Seurajoukkueuran tilastot kattavat vain kansalliset sarjat, päivitetty 7.4.2014.  Maajoukkueuran tilastot päivitetty 5.3.2013.
Lady Patricia Andrade Rodriguez (s. 10. tammikuuta 1992 Bogotá) on kolumbialainen jalkapalloilija. Hän on edustanut Suomessa Naisten Liigassa pelavaa PK-35 Vantaata vuonna 2013.
Lady Andrade on pelannut Kolumbian maajoukkueessa kahdeksan ottelua ja tehnyt niissä yhden maalin. Hän on edustanut maataan vuoden 2011 MM-kisoissa sekä Lontoon olympialaisissa 2012. Olympiakisojen alkulohkon ottelussa Andrade iski Yhdysvaltojen Abby Wambachia kasvoihin ja sai kahden ottelun pelikiellon. Hän itse piti tapahtumaa vahinkona.
Aiheesta muualla

Lady Andraden tilastot FIFA:n sivuilla (Arkistoitu – Internet Archive)
Kolumbian joukkue – Jalkapallon naisten MM-kilpailut 2023
1 Pérez |
2 Vanegas |
3 D. Arias |
4 Ospina |
5 Bedoya |
6 Montoya |
7 Reyes |
8 Restrepo |
9 Ramírez |
10 Santos |
11 Usme |
12 Sepúlveda |
13 Giraldo |
14 Barón |
15 Guzmán |
16 Andrade |
17 C. Arias |
18 Caicedo |
19 Carabalí |
20 Ramos |
21 Chacón |
22 Caracas |
23 Bahr |
Valmentaja Abadía
Kultakulmasirkku

| Kultakulmasirkku |
| --- | --- |

Uhanalaisuusluokitus
 Elinvoimainen  
  
Tieteellinen luokittelu
Domeeni::  Aitotumaiset Eucarya
Kunta::  Eläinkunta Animalia
Pääjakso::  Selkäjänteiset Chordata
Alajakso::  Selkärankaiset Vertebrata
Luokka::  Linnut Aves
Lahko::  Varpuslinnut Passeriformes
Heimo::  Sirkut Emberizidae
Suku::  Pajusirkut Schoeniclus
Laji::  chrysophrys
Kaksiosainen nimi
 Schoeniclus chrysophrys  (Pallas, 1776) 
Katso myös
   Kultakulmasirkku Wikispeciesissä   Kultakulmasirkku Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OKIUCN-testi OK: 
Kultakulmasirkun muna.
Kultakulmasirkku (Emberiza chrysophrys) on itäaasialainen varpuslintu. Sen pesimäalueet sijaitsevat Itä-Siperiassa. Muuttomatkoilla sitä tavataan muun muassa Mongoliassa, Japanissa, Kiinassa ja Korean niemimaalla.
HMS Boadicea (H65)

| HMS Boadicea |
| --- | --- |
 HMS Boadicea

Aluksen vaiheet
Rakentaja:  Hawthorn Leslie and Company, Hebburn
Kölinlasku:  11. heinäkuuta 1929
Laskettu vesille:  23. syyskuuta 1930
Palveluskäyttöön:  7. huhtikuuta 1931
Poistui palveluskäytöstä:  uponnut 13. kesäkuuta 1944
Tekniset tiedot
Uppouma:  1 360 t (standardi) 1 790 t (max)
Pituus:  98,5 m
Leveys:  9,83 m
Syväys:  3,73 m
Koneteho:  34 000 hv (25,4 MW)
Nopeus:  32,25 solmua (65 km/h)
Miehistöä:  138
Aseistus
Aseistus:  4 x QF 4,7" (120 mm) Mk IX -tykkiä 2 x QF 2 naulan -ilmatorjuntatykkiä 8 x 21" (533 mm) torpedoputkea
HMS Boadicea (viirinumero H65) oli vuonna 1930 vesillelaskettu Britannian kuninkaallisen laivaston B-luokan hävittäjä toisessa maailmansodassa.
Valmistus

Alus tilattiin 4. maaliskuuta 1929 osana vuoden 1928 laivasto-ohjelmaa Hawthorn Leslie and Companyltä, missä köli laskettiin 11. heinäkuuta 1929. Alus laskettiin vesille 23. syyskuuta 1930 ja valmistui 7. huhtikuuta 1931, jolloin sen kustannukset olivat 225 325 puntaa. Kustannuksiin ei ollut laskettu Amiraliteetin toimittamia ase- ja viestijärjestelmiä.
Palvelus

Syyskuussa 1939 alus liitettiin Doveriin 19. hävittäjälaivueeseen, jonka mukana se kuljetti saattueita Ranskaan ja Ranskasta. Alus siirrettiin marraskuussa 22. hävittäjälaivueeseen Harwichiin.
Alus pelasti 21. marraskuuta yhdessä HMS Griffinin, HMS Keithin sekä kahden Puolan laivaston hävittäjän kanssa HMS Gipsyn miehistön aluksen osuttua miinaan Harwichin edustalla.
Alus upposi 13. kesäkuuta 1944 Normandian maihinnousun yhteydessä jouduttuaan ilmahyökkäykseen.
Palvelus > Päälliköt

Aluksen päälliköinä olivat:
George Bodley Kingdon 16. joulukuuta 1938 -
telakalla
Michael Wilfred Tomkinson 10. tammikuuta 1941 - helmikuu 1942
Francis Cumberland Brodrick helmikuu 1942 - 28. joulukuuta 1943
Frederick William Hawkins 28. joulukuuta 1943 - 13. kesäkuuta 1944 (kaatui)
Krasimira Gjurova

| Mitalit> Maa:   Bulgaria.Naisten koripallo. Olympialaiset  | Mitalit> Maa:   Bulgaria.Naisten koripallo. Olympialaiset  | Mitalit> Maa:   Bulgaria.Naisten koripallo. Olympialaiset  | Maa:   Bulgaria> Naisten koripallo. |
| --- | --- | --- | --- |
|  Pronssia | Montréal 1976 |  |  |
Krasimira Gjurova (bulg. Красимира Гюрова, 26. lokakuuta 1953 Sofia – 30. maaliskuuta 2011 Sofia) oli bulgarialainen koripalloilija ja olympiamitalisti.
Gjurova voitti Bulgarian naisten maajoukkueessa olympiapronssia Montréalissa 1976. Hän kuului Bulgarian kokoonpanoon myös Puolan EM-kilpailuissa 1978.
Gjurova kuoli sairasteltuaan 57-vuotiaana 30. maaliskuuta 2011.
Aiheesta muualla

Profiili FIBA Archive (englanniksi)
Profiili FIBA Archive (englanniksi)
Krasimira Gjurova Kansainvälinen olympiakomitea. (englanniksi)
Bulgarian joukkue – Kesäolympialaiset 1976
4 Goltševa |
5 Metodieva |
6 Makaveeva |
7 Mihailova |
8 Gjurova |
9 Bogdanova |
10 Jordanova |
11 Dilova |
12 Štărkelova |
13 M. Stojanova |
14 Skerlatova |
15 P. Stojanova
Hakim Nazir

Hakim Nazirovich Nazarov (15. lokakuuta 1915 Taškent – 15. toukokuuta 2008) eli Hakim Nazir oli uzbekistanilainen neuvostokirjailija.
Nazarov syntyi työläisperheeseen. Hän valmistui Taškentin opettajakorkeakoulusta vuonna 1941 ja suoritti Gorkin kirjallisuusinstituutin korkeakoulututkinnon vuonna 1956. Nazarov työskenteli lehtien, radion ja kirjakustantamon toimittajana sekä kirjallisuuskonsulttina. Hän liittyi Neuvostoliiton kommunistiseen puolueeseen vuonna 1947 ja toimi Uzbekistanin kirjailijaliiton vastaavana sihteerinä vuosina 1953–1954.
Kirjailijan ensimmäinen kertomuskokoelma ilmestyi vuonna 1948. Hän kirjoitti lapsille suunnattuja kertomuksia, romaaneja, runoja ja kuvauksia sekä käänsi venäläistä kirjallisuutta. Hakim Nazir sai Uzbekistanin SNT:n valtionpalkinnon vuonna 1981 ja tasavallan kansankirjailijan arvonimen vuonna 1984.
Suomennettu teos

Puuvillapensas: kertomuksia. Venäjän kielestä suom. Vappu Lindberg. Petroskoi: Karjalais-suomalaisen SNT:n valtion kustannusliike, 1955.
Kurahashi (1943)

| Kurahashi / 倉橋 |
| --- | --- |
 Kurahashi

Aluksen vaiheet
Rakentaja:  Nihon Kōkan, Tsurumi
Kölinlasku:  1. kesäkuuta 1943
Laskettu vesille:  15. lokakuuta 1943
Palveluskäyttöön:  19. helmikuuta 1944
Poistui palveluskäytöstä:  30. marraskuuta 1945
Loppuvaihe:  romutettu 1948
Tekniset tiedot
Uppouma:  940 t (standardi)
Pituus:  77,5 m (vesiraja) 78,77 m (kokonaispituus)
Leveys:  9,1 m
Syväys:  3,06 m
Koneteho:  4 400 bhp
Nopeus:  19,5 solmua
Miehistöä:  noin 150
Aseistus
Aseistus:  3 × 12 cm/45 tykkiä 4 × 25 mm tyyppi 96 120 × syvyyspommia
Kurahashi (jap. 倉橋) oli keisarillisen Japanin laivaston Mikura-luokan saattaja toisessa maailmansodassa.
Valmistus

Alus tilattiin vuoden 1942 hankinnoissa Nihon Kōkanin Tsurumin telakalta, missä köli laskettiin 1. kesäkuuta 1943. Alus laskettiin vesille 15. lokakuuta ja otettiin palvelukseen 19. helmikuuta 1944.
Palvelus

Alus poistettiin alusluettelosta 30. marraskuuta 1945. Se aloitti kotiutuvien joukkojen kuljetukset Japaniin 1. joulukuuta. Alus luovutettiin Britannialle 14. syyskuuta 1947 Britannialle, joka siirsi sen romutettavaksi. Romutus saatiin päätökseen 15. tammikuuta 1948.
Halo (turvalaite)

Formula 1 -auton halo.
Halo on kilpa-autossa kuljettajaa suojaava turvakaari. Halo on otettu käyttöön Formula 1 -autoissa, sekä useissa muissa sarjoissa.
Halon on kestettävä 225 km/h nopeudella tapahtuva pyörän törmäys. Sen on kestettävä 125 kilonewtonin staattinen kuorma rikkoutumatta. Se saa painaa 7 kiloa. Kaari täytyy hankkia FIA:n hyväksymältä toimittajalta. Siihen saa lisätä ilmanohjaimia.
Halo tuli formula-autoihin pakolliseksi vuonna 2018. FIA alkoi tutkia ohjaamon suojauksen parantamista erityisesti kuljettaja Jules Bianchin kuolemaan johtaneen onnettomuuden jälkeen vuonna 2014. Jo 2010-luvun alussa oli testattu täysin katettua ohjaamoa ja turvakaaria. Halon luonnoksia nähtiin ensimmäisen kerran 2015. Ajatus on peräisin Mercedes-Benzin F1-tallilta, mutta sittemmin FIA otti kehitystyön ohjat itselleen. FIA simuloi kaaren vaikutusta, ja totesi, että yhdessäkään aiemmassa onnettomuudessa halosta ei olisi ollut haittaa, ja useimmiten se olisi ollut hyödyksi.
Joidenkin kuljettajien mielestä halo haittaisi näkyvyyttä ajettaessa ylämäkeen, esimerkiksi Span Eau Rouge -mutkassa. Jotkut epäilivät, että halo myös vaikeuttaisi autosta poistumista onnettomuuden jälkeen, mutta FIA:n testien mukaan halo itse asiassa jättäisi autosta poistumiselle entistä enemmän tilaa.
Halon kehitykseen vaikutti kolme kuolemaan johtanutta onnettomuutta: Henry Surteesin vuonna 2009 (Formula 2), Jules Bianchin vuonna 2014 (Formula 1) ja Justin Wilsonin vuonna 2015 (IndyCar).
Formulakuljettaja Zhou Guanyu luki halon ansioksi sen, että hän säilyi elossa, kun hänen Alfa Romeo -autonsa kääntyi kolarissa ylösalaisin Britannian Grand Prix'ssä 2022. Myös Lewis Hamilton on sanonut Halon pelastaneen hänen henkensä vuoden 2021 Italian Grand Prix'ssä.
Hakimžan Nauryzbai

Nauryzbain tunnetuin teos: Abai Qunanbaiulyn monumentti Almatyn kaupungissa
Hakimžan Esimhanuly Nauryzbai (kaz. Хакімжан Есімханұлы Наурызбай; 1925–2009) oli kazakstanilainen kuvanveistäjä ja palkittu kansantaiteilija.
Aiheesta muualla

Хакимжан Наурызбаев – первый национальный скульптор Казахстана
Наурызбаев Хакимжан (1925–2009 гг.)
Kultakurkkulepinkäinen

| Kultakurkkulepinkäinen |
| --- | --- |

Uhanalaisuusluokitus
 Elinvoimainen  
  
Tieteellinen luokittelu
Domeeni::  Eukaryootit Eucarya
Kunta::  Eläinkunta Animalia
Pääjakso::  Selkäjänteiset Chordata
Alajakso::  Selkärankaiset Vertebrata
Luokka::  Linnut Aves
Lahko::  Varpuslinnut Passeriformes
Heimo::  Afrikanlepinkäiset Malaconotidae
Suku::  Loistolepinkäiset Chlorophoneus
Laji::  sulfureopectus
Kaksiosainen nimi
 Chlorophoneus sulfureopectus  (Lesson, 1831) 
Synonyymit
 Telophorus sulfureopectus 
Katso myös
   Kultakurkkulepinkäinen Wikispeciesissä   Kultakurkkulepinkäinen Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OKIUCN-testi OK: 
Kultakurkkulepinkäinen (Chlorophoneus sulfureopectus) on afrikanlepinkäisten heimoon kuuluva varpuslintu.
Levinneisyys

Kultakurkkulepinkäistä tavataan suuressa osassa Saharan eteläpuolista Afrikkaa. Lajin on kuvattu olevan paikallisesti yleinen tai ei-harvinainen, ja se on luokiteltu elinvoimaiseksi.