stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Hyväilysi kosketus
Juoni

Viisitoistavuotias koulupudokas Mike (John Moulder-Brown) saa ensimmäisen työpaikan valvojana ränsistyneestä uimahallista, jossa häntä perehdyttää kymmentä vuotta vanhempi Susan (Jane Asher). Susanilla on tapana leikitellä miesten tunteilla ja näytellä milloin lämmintä ja ystävällistä, milloin etäistä. Mike huomaa pian, että uimahallin asiakkaat vaativat yksityisissä pukuhuoneissaan henkilökunnalta usein hyvin seksuaalisluonteisia palveluksia. Vanhempi nainen (Diana Dors) esimerkiksi työntää Miken päätä rintojensa väliin ja puhuu jalkapallosta ja George Bestistä.
Mike alkaa ihastua Susaniin, vaikka tämä on kihloissa varakkaan ja komean Chrisin (Christopher Sandford) kanssa. Mike huomaa Susanin myös pettävän sulhastaan uimahallin miespuolisen liikunnanopettajan kanssa (joka koskettelee arveluttavasti teini-ikäisiä tyttöoppilaitaan). Mike alkaa seurata Susania ja häiritä tämän treffejä milloin Chrisin, milloin liikunnanopettajan kanssa, ja joutuu jopa poliisin puhutteluun. Mike haluaa Susania niin, että hylkää oman tyttöystävänsä ja torjuu hänelle alennusta lupaavan prostituoidun.
Erään ulkona talvella käydyn riidan tiimellyksessä Mike puraisee Susanin kihlasormuksesta timantin irti ja sylkee sen vahingossa lumihankeen, koska luulee hampaansa lohjenneen. Susan ja Mike keräävät lunta muovisäkkeihin ja raahavat sen sulatettavaksi uimahallin tyhjennettyyn altaaseen. Siivilänä timantin löytymiseksi käytetään Susanin sukkahousuja. Susanin mentyä puhelimeen Mike löytää timantin, riisuu alasti ja yrittää kiristää Susanilta  seksiä timantin vastineeksi. Uimahallin vahtimestari alkaa täyttää allasta tietämättä, että Susan ja Mike ovat sen pohjalla. Mike vaikuttaa aiheuttavansa tahallaan tapauksen, jossa Susan loukkaa päänsä. Elokuvan loppu jättää avoimeksi mitä tarkalleen tapahtuu. Viimeisessä kuvassa alaston Mike syleilee alastonta, verta vuotavaa Susania altaan veden alla.
Rooleissa

| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
|  Jane Asher  | … |  Susan   |
|  John Moulder-Brown  | … |  Mike   |
|  Karl Michael Vogler  | … |  uimaopettaja   |
|  Christopher Sandford  | … |  Chris, Susanin kihlattu   |
|  Diana Dors  | … |  Miken ensimmäinen naisasiakas   |
|  Louise Martini  | … |  prostituoitu   |
|  Erica Beer  | … |  kylpylän kassa   |
|  Anita Lochner  | … |  Kathy   |
|  Annemarie Kuster  | … |  yökerhon vastaanottovirkailija   |
|  Cheryl Hall  | … |  hotdog-tyttö   |
|  Christina Paul  | … |  tyttö valkoisissa   |
|  Dieter Eppler  | … |  Stoker   |
|  Karl Ludwig Lindt  | … |  kylpylän johtaja   |
|  Eduard Linkers  | … |  elokuvateatterin omistaja   |
|  Will Danin  | … |  nuorempi poliisi   |
|  Gerald Rowland  | … |  Miken ystävä   |
|  Bert Kwouk  | … |  hotdogien myyjä  |
Tuotanto

Brittiläis-saksalainen tuotanto kuvattiin muutamia Lontoon Sohon ulkokohtauksia lukuun ottamatta Saksan Münchenissä. Elokuvan musiikin tekivät brittiläinen Cat Stevens ja saksalainen krautrock-yhtye Can.
Vastaanotto

Hyväilysi kosketus sai Suomessa ensi-iltansa 11.2.1972 ja keräsi sen vuoden loppuun mennessä 27 384 teatterikatsojaa, mikä teki siitä vuoden 91:nneksi katsotuimman elokuvan. Televisiossa elokuva esitettiin Mainos-TV:n ohjelmistossa helmikuussa 1977.
Vuonna 2011 British Film Institute tuotti elokuvasta restauroidun digitaaliversion, joka julkaistiin myös dvd-levynä.
Suomen Kuvalehden Kalle Kinnunen näki Deep Endin ensi kertaa Karlovy Varyn elokuvajuhlilla vuonna 2011. Hänestä elokuva on unohdettu klassikko, ”harvinaisen energinen, täynnä huumoria ja jännitteeltään huikea”.
The New York Timesin kriitikot valitsivat Deep Endin vuonna 2004 yhdeksi kaikkien aikojen tuhannesta parhaasta elokuvasta maailmassa.
Käännös suomeksi
Henry S. Johnston

| Henry S>  Johnston.Henkilötiedot |
| --- | --- |
Syntynyt: 30. joulukuuta 1867  Evansville, Indiana
Kuollut: 7. tammikuuta 1965  Perry, Oklahoma
Ammatti:  lakimies
Poliitikko
Puolue:  Yhdysvaltain demokraattipuolue
Asema:  Oklahoman kuvernööri (1927–29)
Henry S. Johnston (30. joulukuuta 1867 Evansville, Indiana – 7. tammikuuta 1965 Perry, Oklahoma) oli yhdysvaltalainen lakimies ja poliitikko. Johnston syntyi Indianassa, josta hän muutti 24-vuotiaana Coloradoon opiskelemaan lakia ja valmistumisensa jälkeen edelleen Oklahomaan.
Johnston valittiin Oklahoman osavaltion ensimmäisissä senaatinvaaleissa vuonna 1907 uuden osavaltion ensimmäiseen senaattiin. Hänet valittiin myös osavaltionsenaatin ensimmäiseksi president pro tempore -puheenjohtajaksi.
Tammikuussa 1927 Johnstonista tuli Oklahoman seitsemäs kuvernööri. Johnstonin kausi kuvernöörinä jäi kuitenkin vajaaksi, sillä häntä vastaan nostettiin virkasyyte, jonka seurauksena hänet poistettiin virastaan maaliskuussa 1929. Tällöin kuvernööriksi nousi varakuvernöörinä toiminut William Judson Holloway Sr..
Virkasyytteestään huolimatta Johnston valittiin vielä 1932 uudelleen Oklahoman osavaltionsenaattiin, jossa hän oli mukana vielä neljä vuotta. Johnston kuoli lopulta tammikuussa 1965.
Tyttö nimeltä Nikita

| Tyttö nimeltä Nikita> Nikita |
| --- | --- |

Ohjaaja:  Luc Besson
Käsikirjoittaja:  Luc Besson
Tuottaja:  Patrice Ledoux
Säveltäjä:  Éric Serra Wolfgang Amadeus Mozart
Kuvaaja:  Thierry Arbogast
Leikkaaja:  Olivier Mauffroy
Pääosat:  Anne Parillaud Jean-Hugues Anglade Tchéky Karyo
Valmistustiedot
Valmistusmaa:  Ranska
Tuotantoyhtiö:  Gaumont Film Company
Levittäjä:  The Samuel Goldwyn Company
Ensi-ilta:  1990
Kesto:  117 min
Alkuperäiskieli:  Ranska
Budjetti:  50 miljoonaa frangia (~7,6 M€)
Tuotto:  37 214 655 €
Aiheesta muualla
IMDb 
Elonet
AllMovie
Infobox OKNimi-testi OK: 
Tyttö nimeltä Nikita (Nikita) on ranskalainen Luc Bessonin ohjaama ja käsikirjoittama draama- ja toimintaelokuva vuodelta 1990. Elokuvan pääosassa näyttelee Bessonin silloinen vaimo Anne Parillaud, ja muissa osissa näyttelevät muun muassa Jean-Hugues Anglade, Tchéky Karyo ja Jean Reno.
Elokuva oli kaupallinen menestys. Kritiikissä siitä on sanottu, että tyyliteltyä toimintaa ja nykyaikaisia sukupuolirooleja käsitellään siinä raikkaasti ja tuoreesti. Elokuvasta on tehty myös amerikkalaisversioita, jopa suoranaisia apinointeja. Warner Brosin tuotantona valmistui vuonna 1993 elokuva Koodinimi: Nina jonka on ohjannut John Badham ja pääosaa näyttelee Bridget Fonda. Hongkongissa taas on tehty 1991 elokuva Black Cat joka noudattaa samanlaista juonikuviota kuin esikuvansa.
The New York Timesin kriitikot valitsivat Nikitan vuonna 2004 yhdeksi kaikkien aikojen tuhannesta parhaasta elokuvasta.
Juoni

Elokuva kertoo nuoresta Nikitasta, joka murtautuu ystävineen pieneen apteekkiin. Ryöstö päättyy ammuskeluun poliisien saapuessa paikalle. Nikitan ystävät menettävät henkensä. Nikita jää ainoana henkiin, ja hän ampuu yhden poliisin. Hänet tuomitaan elinkautiseen kaikkien tulitaistelussa kuolleiden poliisien surmaamisesta, ja tuomiosta hän joutuu istumaan 30 vuotta.
Vankilassa lavastetaan Nikitan itsemurha, ja kun hän herää, valtion edustaja tulee tapaamaan häntä ja tekee ehdotuksen: joko työ valtion salamurhaajana tai "rivi 8, paikka 30" (lavastetun haudan sijainti). Vastahakoisesti Nikita suostuu. Tästä alkaa kolmen vuoden koulutusjakso, jonka aikana nuoresta punkkarista kasvaa tappokone. Koulutuksen päätyttyä hän saa asettua aloilleen omaan asuntoonsa. Eräänä päivänä Nikita kuitenkin tapaa Marcon, jonka kanssa hän päätyy lopulta kihloihin. Uusi poikaystävä ei kuitenkaan tiedä mitään Nikitan taustasta, ja tätä Nikita yrittää parhaimman mukaan peitellä.
Näyttelijät

| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
|  Anne Parillaud  | … |  Nikita   |
|  Jean-Hugues Anglade  | … |  Marco   |
|  Tchéky Karyo  | … |  Bob   |
|  Jeanne Moreau  | … |  Armande   |
|  Jean Reno  | … |  Victor, "siivooja"   |
Elokuvan DVD-kansi.
The Insider – sisäpiirissä

| The Insider – sisäpiirissä> The Insider |
| --- | --- |
 The Insider - sisäpiirissä -DVD-julkaisun kansikuva
Ohjaaja:  Michael Mann
Käsikirjoittaja:  Michael Mann Eric Roth (Marie Brenner)
Tuottaja:  Pieter Jan Brugge Michael Mann
Säveltäjä:  Pieter Bourke Lisa Gerrard Graeme Revell
Kuvaaja:  Dante Spinotti
Leikkaaja:  William Goldenberg David Rosenbloom Paul Rubell
Pääosat:  Al Pacino Russell Crowe Christopher Plummer Bruce McGill Diane Venora Philip Baker Hall Lindsay Crouse Gina Gershon Debi Mazar Rip Torn Colm Feore
Valmistustiedot
Valmistusmaa:  Yhdysvallat
Tuotantoyhtiö:  Touchstone Pictures
Levittäjä:  InterCom Netflix Disney+
Ensi-ilta:  5. marraskuuta 1999
Kesto:  157 min
Alkuperäiskieli:  englanti
Budjetti:  68 000 000 USD (arvioitu)
Aiheesta muualla
IMDb 
Elonet
AllMovie
Infobox OKNimi-testi OK: 
The Insider – sisäpiirissä (engl. The Insider) on Michael Mannin ohjaama elokuva vuodelta 1999. Se kertoo tositapahtumiin perustuen Jeffrey Wigand -nimisen, tupakkateollisuudessa työskennelleen tuotekehittelypäällikön 60 Minutes -ohjelmassa tekemästä paljastuksesta. Wigand paljasti, kuinka hänen työpaikallaan Brown & Williamsonilla tupakan sisältämää nikotiinia manipuloitiin kemiallisesti tupakan riippuvuutta aiheuttavan vaikutuksen lisäämiseksi.
Elokuvan pääosia esittävät Al Pacino (Lowell Bergman), Russell Crowe (Jeffrey Wigand), Christopher Plummer (Mike Wallace), Bruce McGill (asianajaja Ron Motley), Diane Venora, Philip Baker Hall, Lindsay Crouse, Gina Gershon, Debi Mazar, Rip Torn ja Colm Feore.
Mann käsikirjoitti elokuvan yhdessä Eric Rothin kanssa Marie Brennerin kirjoittaman, Vanity Fair -lehdessä julkaistun "The Man Who Knew Too Much" -artikkelin pohjalta. Elokuva keräsi kaikkiaan seitsemän Oscar-ehdokkuutta: pääosan esittäjästä (Russell Crowe), kuvauksesta, ohjauksesta, leikkauksesta, äänityksestä, sovelletusta käsikirjoituksesta ja lisäksi paras elokuva -ehdokkuuden.
The New York Timesin kriitikot valitsivat The Insiderin vuonna 2004 yhdeksi kaikkien aikojen tuhannesta parhaasta elokuvasta maailmassa.
Näyttelijät

| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
|  Al Pacino  | … |  Lowell Bergman   |
|  Russell Crowe  | … |  Jeffrey Wigand   |
|  Renee Olstead  | … |  Deborah Wigand   |
|  Christopher Plummer  | … |  Mike Wallace   |
|  Diane Venora  | … |  Liane Wigand   |
|  Philip Baker Hall  | … |  Don Hewitt   |
|  Lindsay Crouse  | … |  Sharon Tiller   |
|  Debi Mazar  | … |  Debbie De Luca   |
|  Stephen Tobolowsky  | … |  Eric Kluster   |
|  Colm Feore  | … |  Richard Scruggs   |
|  Bruce McGill  | … |  Ron Motley   |
|  Gina Gershon  | … |  Helen Caperelli   |
|  Michael Gambon  | … |  Thomas Sandefur   |
|  Roger Bart  | … |  Hotellin johtaja   |
|  Jack Palladino  | … |  Itseään   |
Vaitelias mies

| Vaitelias mies> The Quiet Man |
| --- | --- |

Ohjaaja:  John Ford
Käsikirjoittaja:  Frank S. Nugent
Perustuu:  Maurice Walshin tarinaan
Tuottaja:  John Ford Merian C. Cooper
Säveltäjä:  Victor Young
Kuvaaja:  Winton C. Hoch
Leikkaaja:  Jack Murray
Lavastaja:  Frank Hotaling
Pääosat:  John Wayne Maureen O'Hara
Valmistustiedot
Valmistusmaa:  Yhdysvallat
Tuotantoyhtiö:  Republic Pictures Argosy Pictures
Levittäjä:  Republic Pictures Netflix
Ensi-ilta:  21. elokuuta 1952 Yhdysvallat 13. maaliskuuta 1953 Suomi
Kesto:  129 min
Alkuperäiskieli:  englanti
Aiheesta muualla
IMDb 
Elonet
AllMovie
Infobox OKNimi-testi OK: 
Vaitelias mies (The Quiet Man) on John Fordin ohjaama yhdysvaltalainen romanttinen komediaelokuva vuodelta 1952. Se sijoittuu Irlannin vehreisiin maisemiin ja kertoo entisen ammattilaisnyrkkeilijän ja temperamenttisen irlantilaisnaisen romanssista.
Vaitelias mies oli John Fordin omia suosikkeja. Hän piti sitä yhtenä henkilökohtaisimmista elokuvistaan. Ford sai elokuvasta neljännen ja viimeisen parhaan ohjauksen Oscarinsa.
Elokuva valittiin vuonna 2013 Yhdys­valtojen kongressin kirjaston National Film Registryyn, johon kootaan esteetti­sesti, historialli­sesti tai kulttuuri­sesti merkittäviä amerikkalais­elokuvia. The New York Timesin kriitikot valitsivat Vaiteliaan miehen vuonna 2004 yhdeksi kaikkien aikojen tuhannesta parhaasta elokuvasta maailmassa.
Tuotanto > Esituotanto

Vaitelias mies oli ollut John Fordin lempiprojekti jo pitkään ennen kuin hän sai mahdollisuuden sen kuvaamiseen 1950, jolloin John Wayne taivutteli Republic Picturesin rahoittamaan sen. Koska Ford halusi kuvata Irlannissa ja väreissä, elokuvan budjetti olisi suurempi kuin mihin B-elokuvia tuottava Republic oli tottunut.  Republic suostui sillä ehdolla, että Ford ohjaisi sitä ennen Apassilinnakkeen ja Keltaisen nauhan kaltaisen lännenelokuvan. Sopimuksen tuloksena syntyi Rio Grande (1950), jonka pääosissa näyttelivät John Wayne ja Maureen O'Hara.
Maurice Walshin alkuperäinen tarina oli ilmestynyt 1933. Fordin projektina se on ollut ainakin vuodesta 1944 lähtien, jolloin hän kertoi haluavansa Waynen ja O'Haran elokuvan pääosiin. Käsikirjoituksen ensimmäisen version kirjoitti Richard Llewellyn. Se oli kuitenkin liian poliittinen, joten Frank S. Nugent kirjoitti uuden version, joka keskittyi rakkaustarinaan.
Tuotanto > Kuvaukset

Vaitelias mies kuvattiin Irlannissa kesällä 1951. Tekijöiden mukaan kuvauksissa oli hauska ja rento tunnelma. Ainut tyytymätön oli Republicin johtaja Herbert Yates, jonka mielestä maaseutu oli liian "vihreää" ja huumori liian irlantilaista, minkä vuoksi hän pelkäsi elokuvan kaupallisen menestyksen puolesta.
Palkinnot

Elokuva sai vuonna 1952 seuraavat palkinnot:
Parhaan ohjauksen Oscar-palkinto: John Ford
Parhaan kuvauksen Oscar-palkinto: Winton Hoch, Archie J. Stout
Directors Guild of America Award, paras ohjaus: John Ford
Lisäksi elokuva oli ehdolla seuraavien palkintojen saajaksi:
Parhaan sovitetun käsikirjoituksen Oscar-palkinto: Frank S. Nugent
Parhaan elokuvan Oscar-palkinto
Parhaan miessivuosan Oscar-palkinto: Victor McLaglen
Parhaan lavastuksen Oscar-palkinto: Frank Hotaling, John McCarthy, Charles Thompson
Golden Globe: paras ohjaus: John Ford
Golden Globe: paras musiikki: Victor Young
Näyttelijät

| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
|  John Wayne  | … |  Sean Thornton   |
|  Maureen O'Hara  | … |  Mary Kate Danaher   |
|  Barry Fitzgerald  | … |  Michaleen Og Flynn   |
|  Victor McLaglen  | … |  squire "Red" Will Danaher   |
|  Ward Bond  | … |  Father Peter Lonergan   |
|  Mildred Natwick  | … |  leski Sarah Tillane   |
|  Francis Ford  | … |  Dan Tobin   |
|  Arthur Shields  | … |  pappi Cyril Playfair   |
|  Eileen Crowe  | … |  rouva Elizabeth Playfair   |
|  Charles FitzSimons  | … |  Hugh Forbes   |
|  James Lilburn  | … |  Isä Paul   |
|  Sean McClory  | … |  Owen Glynn   |
|  Emily Eby  | … |  Mave Campbell   |
|  Jack MacGowran  | … |  Ignatius Feeney   |
Kirjallisuutta

Tuliara, Pekka: ”Vaiteliaan miehen Irlanti”, Filmihullu 2/2009.
Aiheesta muualla

Vaitelias mies Internet Movie Databasessa (englanniksi)
Kuninkaantie

Suuri rantatie alkaa Turun Vanhalta suurtorilta
Kuninkaantieen laaksomaisemaa Paimion Kevolassa
Kuninkaantien tienviitta Perniön ja Tammisaaren välissä
Läntinen kuninkaantie Siuntion kohdalla
Vantaan Ylästöntieltä erkanee Kuninkaantieksi nimetty tieosuus.
Alkujaan insinööri Herman Norrménin suunnitelman mukaan vuonna 1898 rakennettu, Keravanjoen ylittävä Hakkilan kivisilta Vantaalla toimii nykyään kevyen liikenteen väylänä.
Kuninkaantien reitti Haminan Summassa, Helsingintien pohjoispuolella
Kuninkaantie kulkee Haminassa vanhan Salmen sillan kautta.
Pistoolikivi Haminan Rakilassa
Viipurin linna on reitin itäinen päätepiste
Kuninkaantie (ruots. Kungsvägen) on vanha postireitti Norjan Bergenistä Atlantin rannikolta Oslon ja Tukholman kautta Maarianhaminaan, edelleen Saaristomeren kautta Turkuun ja Etelä-Suomen halki Viipuriin ja Suomenlahden perukkaan Pietariin. Suomessa tien osuutta Turusta Viipuriin on vanhastaan nimitetty Suureksi Rantatieksi tai Aliseksi Viipurintieksi. Tie on valtakunnallisesti merkittävä rakennettu kulttuuriympäristö. Turun ja Tukholman välistä osuutta taas kutsutaan Suureksi Postitieksi.
Hollikyyditysjärjestelmä

Kruunun perustama hollikyyditysjärjestelmä 1734 yhdisti valtakunnan kuninkaantiellä. Majatalojen ja kestikievareiden tehtäväksi oli määrätty majoituksen ja ylläpidon lisäksi postin ja asiakkaiden kyydittäminen seuraavaan majataloon. Kun hevoset eivät riittäneet, maatilat velvoitettiin toimittamaan miehiä ja hevosia kievareihin. Sen ajan lain mukaan kaikki ne vieraat, jotka pystyivät maksamaan yöpymisestään, oli pakko ottaa vastaan. Kestikievareita tuli olla tienvarsilla kahden peninkulman (noin 20 km) välein ja ne muodostivat verkoston. Talvisin kestikievarien käyttämät tiet merkittiin havuilla. Kun valtio lopetti majataloilta kestitysvaatimukset, luovuttiin yleisesti koko maassa majatalo-nimikkeestä ja tilalle tulivat matkustajakodit. Kuninkaantien varrella voi edelleenkin poiketa joihinkin vielä toiminnassa olevaan matkustajakotiin tai kievarimuseoon.
Kuninkaantiet yhdistivät valtakuntaa

Tietä ovat 1300-luvulta saakka kulkeneet kuninkaat ja heidän kuriirinsa, piispat ja porvarit, taiteilijat ja armeijat. Tie on yhdistänyt Ruotsin suurvallan läntiset ja itäiset alueet toisiinsa. Tien varrelle syntyi kartanoita, maatiloja, majataloja, krouveja ja kestikievareita, jotka majoittivat ja kestitsivät Kuninkaantien kulkijoita. Aatelissukujen kartanolinnoissa yöpyivät niin Ruotsin kuninkaat kuin Venäjän tsaaritkin.
Alkuperäisen Rantatien linjaus

Alkuperäisen Suuren rantatien linjaus on vielä osittain käytössä, mutta vain harvoissa kohdissa nykyiset valtatiet enää kulkevat vanhan tielinjauksen kohdalla. Jotkin osuudet Rantatiestä on nykyisin luokiteltu seututeiksi, toiset yhdys- tai paikallisteiksi, mutta paikoitellen vanha tielinjaus on kokonaan katkaistu. Joillakin osuuksilla vanha Rantatien reitti on edelleen käytössä, mutta matkailussa Kuninkaantieksi on merkitty uudempi, jopa 1900-luvun lopulta peräisin oleva tielinjaus, koska matkailuliikennettä ei voida ohjata yksityisteille.
Museotieksi on otettu kaksi osuutta Suuresta Rantatiestä: Fagervikintie Inkoon Fagervikissä sekä Tallimäki–Virojoki-tie Haminan ja Virolahden välillä. Museosillat Rantatien vanhalla linjauksella ovat Halikon vanha silta, Espoon kartanon Sågbron silta, Savukosken silta ja Salmen silta.
Matkailun tavaramerkki

Suomen matkailumarkkinoinnissa tie alkaa Turusta. Tie on ollut merkitty ruskein kilvin, joissa on ollut kultaisen kruunun kuva sekä suuremmissa kilvissä myös teksti Kuninkaantie. Karjaalta itään, Kirkkonummelle, tie haarautuu kulkemaan sekä Inkoon että Siuntion kautta. Kuninkaantie on matkailutienä rekisteröity tavaramerkki, jonka omistaja Uudenmaan liitto on ollut vastuussa myös Kuninkaantie-kilvistä koko reitillä Turusta Virolahdelle. Syksyllä 2016 liitto päätti poistattaa kaikki kilvet kustannussyistä.
Kuninkaantien reitti Turusta Viipuriin > Turusta Karjaalle

Turussa Kuninkaantie alkaa vanhan raatihuoneen nurkalta. Sieltä se jatkuu reittiä 
Karjakatu - Karjatulli - Ryövärinvaha (kiveä siirretty 14,5 m) - Piispanristi ei tiessä kiinni - Nykytien pohjoispuolella Viipurintie - Nykytien eteläpuolella Tuorlantie ja kartano - Turku-Viipuritietä pätkä ja nykytien yli Runkoon - Vanha Viipurintie - Rungon kestikievari - Vanha kivisilta ennen rautatietä - Rungontie - Hadvalantie - Piikkiön kirkko - Makarlantie - Vanha Makarlantie - Tammisilta (Arrois) - Paimiontie - Vuohimäentie - Veikkarintie - Moisio - Vanha Turuntie - Paimionjoki - Sillankorvan talo - Pappila tien pohjoispuolella - Vistantie - Paimion kirkko Vistan kylässä - Pakurlan ja Rekottilan kylät Vistan tien varrella - Kevolantie - Kevolan kylä - Pitkäportaantie - Anttilan kylä - Turuntie (2351) - Silvolan kylä - Hajalan kylä (Trömperin kestikievarimuseo) - Häntälän kestikievari (Häntäläntien risteys) - Tunilan tila - Rikalan kylä - Halikonjoki - Halikon kirkko - 200m kirkosta Majalan kestikievari - Lautamiehentie - Rikalankatu - Halikontie - Mariankatu - Turuntie - Kestikievari - Salonjoki - Horninkatu - Havunkatu - Uskelankirkkotie - Hakostaron muinaislinna ja kestikievari - Hakostaron katu - Ylhäistentie - Kavilanummentie - Pohjankylä - Korvenkyläntie - Perniontie (52) - Yliskylä (Överby) - Salontie - Hämeenkylä - Perniönjoki - Perniön kirkko ja pappila - Haarlan kartano ja kestikievari - Lupajantie - Alhomäentie - Perniöntie (52) - Latokartanontie - Latokartano (Kuninkaankartano) - Kiskonjoki (Silta hävinnyt) - Kartanolta kulkee metsäteitä vanhojen karttojen mukaan uuden Perniöntien (52) kummanki puolen - Maakuntarajasta vasemmalle Hultan kylä - Svenskby - Västankär - Olsbölentie - Olsbölen kartano - Vikstrandintie - Kuninkaantie (111) - Lill-Vik - Undermalm - Fastarby - Svedjekulla - Persbölen kylä - Skitinbäck (Nygård) - Björsby - Vanha Turuntie - Klaus Flemingin kivi (1km Kuninkaantie, Vanha Turuntie, Turuntie risteyksestä) - Pohjan vanha lukkarintalo - Pohjan kirkko - Pohjankuru - Jokitie - Åminnentie - Turuntie (111) - Billnäsin puistotie - Skaffwestan koski = Skawastadhe (Pinjainen) - Vasarasepäntie - Maasilta - Maasiltatie (oikea tie menee Hiekkharjutietä/katua pitkin, mutta ei enää ole mahdollista ylittää rautatien takia) - Kroggårdintie - Kroggård.
Kuninkaantien reitti Turusta Viipuriin > Eteläinen haara

Löwenkatu - Törvessillantie (1103) - Grabbacka - Fagernäs (risteys Raaseporiin) - Vanha Rannikkotie (1050) - Fagervikintie (1050) - Fagervikin ruukki - Fagervikintie (1050) - Suurkirkontie - Inkoon kirkko - Suurkirkontie - Dalsby - Hofgårdin säteri - Österkulla - Innanbäck - Innabäckintie - (Tie koukkasi Innabäckintieltä tien 51 pohjoispuolelle, josta se jatkui vielä olemassa olevaa tielinjaa pitkin Malmin kohdalla hieman nykyisen 51:n eteläpuolelle ja jatkui siitä itään aina Jokilaaksontien risteykseen saakka) - Inkoon Rannikkotie (51) - Jokilaaksontie - Silta Torbackanjoen yli - Tie keskellä peltoa - Ådalsvägen - Stubböle - Stubbölentie - Inkoon Rannikkotie 51 - Sågbackantie - Prålsbacka -  Furuborgintie (Tie koukkasi nykyiseltä Furuborgintieltä hieman pohjoiseen nykyisten omakotitalojen tonttien pohjoislaitaan saakka Furuborgintie 28:n ja Furuborgintie 23:n kohdalla) - Degerbyn kirkko - Kämpbackan kohdalla se muodosti terävän kolmion keskelle tien idänpuoleista peltoa nykyisten peltoteiden linjassa. Tie on palannut Skomakarbackantien kautta takaisin Degerbyntielle - Billskog (kestikievari) - Degerbyntie - Sunnanvik - Läntinen kuninkaantie - Itäinen Kuninkaantie.
Kuninkaantien reitti Turusta Viipuriin > Pohjoinen haara

Sannäsintie - Mjölbolsta (Nyby) - Sannäs - Högbenin kartano - Hankoniementie (25) (Vanhan kuninkaantien päälle on rakennettu sairaala) - Mustion-Inkoon tien risteys (25/186), vanha tie menee Mustion keskustan lävitse - Kirkniemen kartano - teiden 25 ja 112 risteyksen kohdalla vanha tielinja on 25-tien pohjoispuolella nimellä Kuninkaantie - Kyrkstadin risti - Lappersintie - Kockis - Gårdskulla - Grönkulla - Västerby - Nimismiehenmäki - Siuntiontie - Bollstad - Siuntio - (Siuntion jälkeen on kaksi eri reittiä) 1: Sunnanvik - Läntinen kuninkaantie - Itäinen Kuninkaantie / 2: Sjundbyn Linna - Niittykyläntie - Itäinen Kuninkaantie.