stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
RMON
Tärkeitä eroavaisuuksia normaaliin SNMP-järjestelmään > RMON2 laajentaa kymmenen lisäryhmää hallintatietoihin

Protokolla hakemisto (Protocol Directory): Lista protokolista, joita probe voi monitoroida
Protokollien levittämä liikenne (Protocol distribution): Liikennetilastot jokaisesta käytetystä protokollasta
Osoitekartta (Address map): Kartat verkkokerroksen IP-osoitteista MAC-osoitteisiin
Verkkokerroksen koneet (Network-layer hosts): Verkkokerroksen liikenneanalyysi koneittain
Verkkokerroksen matriisi (Network-layer matrix): Verkkokerroksen liikennetilastot lähde- ja kohdepareittain
Ohjelmistokerroksen koneet (Application-layer hosts): Liikennetilastot, ohjelmistoprotokollittain konekohtaisesti
Ohjelmistokerroksen matriisi (Application-layer matrix): Liiennetilasto ohjelmistoprotokollittain, kohde- ja lähde laiteparettain
Käyttäjähistoria (User history): Ajottaisia näytteitä käyttäjien luomasta liikenteestä.
Probe:n asetukset: Laitteiden asettaminen etänä
RMON määrittely: Vaatimukset RMON2 MIB:n noudattamiseksi
Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista. 
Alkuperäinen artikkeli: en:RMON
Käännös suomeksi
Rata

Rata voi tarkoittaa ainakin seuraavia asioita:
rata, rautatie, junarata, erityismerkityksiä ainakin 1) hallinnollinen nimitys suunniteltavalle tai toteutettavalle rautatielle tai 2) rakenteeltaan rautatietä vastaava kulkuväylä, jota ei ole avattu yleiselle liikenteelle.
juoksurata, yleisurheilukentän uloin osa
rata, taivaankappaleen tai satelliitin kulkema reitti
Rahoitustarkastus, RATA, Suomen Pankin yhteydessä toimiva viranomainen
Rata, joki Valko-Venäjällä ja Ukrainassa
Rata, saari Brasilian edustalla.
Polikarpov I-16, lempinimi Espanjan sisällissodan aikaan
| --- | --- |
: Tämä on täsmennyssivu, joka luettelee monimerkityksisen käsitteen eri merkitykset tai useita eri henkilöitä. Artikkelisivuja, joiden nimessä tai tekstissä lukee ”Rata”, voi hakea sivunnimihaulla, laajalla sivunnimihaulla tai tekstihaulla.
Reposaali

| Reposaali |
| --- | --- |

Tunnisteet
IUPAC-nimi:  5-etyyli-5-(bisyklolo(3.2.1)oktenyyli)barbituurihappo
CAS-numero:  3625-25-0
PubChem CID:  19254
Ominaisuudet
Molekyylikaava:  C14H18N2O3
Moolimassa:  262,304 g/mol
Kiehumispiste:  64,7 °C
Liukoisuus veteen:  liukenee veteen
Reposaali on barbituraattijohdannainen lääkeaine, joka keksittiin 1960-luvulla Tanskassa. Sillä on sedatiivinen ja hypnoottinen vaikutus, ja se toimii myös epilepsialääkkeenä. Sitä käytettiin pääasiallisesti unettomuuden hoitoon.
Barbituraatit
alfenaali
allobarbitaali
amobarbitaali
aprobarbitaali
barbeksakloni
barbitaali
barbitaalinatrium
bentsobarbitaali
bentsyylibutyylibarbitaali
brallobarbitaali
butabarbitaali
butalbitaali
etallobarbitaali
fenobarbitaali
fenobarbitaalinatrium
fetarbitaali
heksobarbitaali
heptabarbitaali
metarbitaali
metioturiaatti
metituraali
metoheksitaali
metyylifenobarbitaali
nealbarbitaali
pentobromitaali
pentobarbitaali
probarbitaali
proksibarbaali
reposaali
sekobarbitaali
sekbutabarbitaali
sigmodaali
syklobarbitaali
talbutaali
tetrabarbitaali
tialbarbitaali
tiamylaali
tiopentaali
tiosekonaali
tiotetrabarbitaali
vinbarbitaali
vinyylibitaali
Käännös suomeksi
Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista. 
Alkuperäinen artikkeli: en:Reposal
Rachel Cusk

| Rachel Cusk> Henkilötiedot |
| --- | --- |
Syntynyt: 8. helmikuuta 1967 (ikä 57) Saskatoon, Kanada
Ammatti:  kirjailija
Kirjailija
Tuotannon kieli: englanti
Esikoisteos:  Saving Agnes (romaani, 1993)
Pääteokset:  Ääriviivat-trilogia
Palkinnot
 Whitbread-palkinto (1993)   Somerset Maugham -palkinto (1997) 
Aiheesta muualla
Löydä lisää kirjailijoitaKirjallisuuden teemasivulta
Rachel Cusk (s. 8. helmikuuta 1967 Saskatoon, Kanada) on brittiläinen kirjailija, joka on kirjoittanut romaaneja, novelleja ja muistelmia. Hänen esikoisteoksensa Saving Agnes julkaistiin vuonna 1993. Tämän jälkeen häneltä on ilmestynyt useita romaaneja sekä muutamia omaelämäkerrallisia teoksia, joissa hän on tuonut esille rehellisesti muun muassa omia negatiivisia tuntemuksiaan äitiydestä. Vuonna 2014 ilmestyi Ääriviivat, joka on ensimmäinen osa trilogiasta, jossa Cusk pyrkii irrottautumaan romaaniperinteen kerronnallisista tavoista tuoda kertoja esille.
Lapsuus ja nuoruus

Rachel Cusk syntyi vuonna 1967 Kanadan Saskatoonissa, mihin hänen vanhempansa olivat muuttaneet Englannista. Hänen katolinen äitinsä Carolyn oli kotoisin Hertfordshirestä ja hänen protestanttinen isänsä Peter Yorkshirestä. Peter Cusk kääntyi katolisuuteen ennen avioliittoa. Rachel oli perheen toinen lapsi, ja hänellä on isosisko ja kaksi pikkuveljeä.
Rachel oli vielä pieni, kun perhe muutti Los Angelesiin, ja koulunsa hän kävi loppuun Englannissa, mihin perhe muutti vuonna 1975. Hän on kertonut myöhemmin hänen lapsuutensa olleen onneton. Cuskin varhaisin lapsuusmuisto hänen itsensä mukaan on tunne siitä, ettei ole hyväksytty.
Cusk opiskeli englannin kieltä Oxfordin yliopiston New Collegessa, ja sen jälkeen hän on muuttanut usesti. Cusk on asunut Oxfordin jälkeen, Lontoossa, uudestaan Oxfordissa, Somersetissa, Bristol, Brightonissa, Italiassa, Tufnell Parkissa ja Stiffkeyssä.
Ura kirjailijana

Cuskin ensimmäinen teos on vuonna 1993 julkaistu Saving Agnes, joka palkittiin parhaan esikoisromaanin Whitbread-palkinnolla. Cusk käsitteli monissa varhaisissa romaaneissaan satiirin kautta kouluttautuneen keskiluokan pinnan alla tapahtunutta tarvetta tyydyttää kaipuunsa, intohimonsa ja tarpeensa. Cuskin toinen romaani oli The Temporary (1995) ja kolmas The Country Life (1997). Viimeksi mainitusta hän voitti Somerset Maugham -palkinnon. Se oli goottilaiseen romanssin parodia.
Cuskin neljäs teos oli vuonna 2001 ilmestynyt A Life’s Work: On Becoming a Mother. Sen kirjoittamisen aikaan hän odotti toista lastansa, ja teoksessa hän kirjoittaa äityden nurjasta puolesta: synnyttämisestä, imettämisestä, koliikista ja unettomista öistä. Teos sai hyvin ristiriitaisen vastaanoton, ja monet äidit suorastaan vihasivat kirjaa. Jotkut äidit jopa väittivät Cuskin vihaavan omaa lastansa, vaikka monet olivat myös onnellisia siitä, että joku oli uskaltanut kirjoittaa äitinä olemisen negativiisista tunteista. Vanhemmuuteen liittyy myös Cuskin novellikokoelma The Lucky Ones (2003), jossa on viisi narratiivia liittyvät kaikki löyhästi vanhemmuuteen liittyviin tunteisiin.
Cuskin seuraavat romaanit ovat In the Fold (2005), Arlington Park (2006) ja The Bradshaw Variations (2009). Viimeksi mainitun kanssa samana vuonna ilmestyi muistelmateos The Last Supper: A Summer in Italy. The Bradshaw Variations oli jossain määrin irtiotto aiemmista teoksista, jotka olivat huomattavasti tylympiä. Se oli humaanimpi näkökulma perhe-elämään ja avioelämän tylsyyteen. Cuskilta ilmestyi vuonna 2012 teos Aftermath: On Marriage and Separation. Se käsitteli hänen kymmenen vuotta kestäneen avioliittonsa loppumista. Cusk oli tässäkin muistelmassaan hyvin rehellinen omista tunteistaa, kun hän kirjoitti muun muassa asemastaan perheen pääelättäjänä. Hän ei sensuroinut omia tuntemuksiaan. Reaktio teokseen oli jälleen ristiriitainen, ja Cusk on kertonut, että keskustelu kirjasta aiheutti sen, että kirjan ja oman elämän välinen raja hajosi.
Cusk on kutsunut Aftermathia taiteelliseksi lopuksi. Hän ei pystynyt lähes kolmeen vuoteen kirjoittamaan eikä lukemaan mitään. Fiktio tuntui hänestä epäaidolta ja kiusalliselta. Cusk koki, että Aftermathin jälkeen hän joutui jättämään omaelämäkerrallisen tyylin ja pyrkimään kertojan hävittämiseen. Cuskin projektista, jossa hän on yrittänyt kehittää uutta kerrontatapaa, syntyi romaanitrilogia. Sarjan ensimmäinen osa Ääriviivat ilmestyi vuonna 2014 ja toinen osa Siirtymä vuonna 2016. Ääriviivat oli vuonna 2015 Kanadassa ehdolla Giller-palkintoon.
Yksityiselämä

Cuskin puoliso on valokuvaaja  Adrian Clarke, ja heillä on kolme tytärtä, joista yksi on Clarken edellisestä avioliitosta.
Teokset

Saving Agnes, 1993
The Temporary, 1995
The Country Life], 1997
The Lucky Ones, 2003
In the Fold, 2005
Arlington Park, 2006
The Bradshaw Variations, 2009
Ääriviivat-trilogia (The Outline Trilogy )
Ääriviivat, suom. Kaisa Kattelus. S&S 2018 (Outline, 2014)
Siirtymä, suom. Kaisa Kattelus. S&S 2019 (Transit, 2017)
Kunnia, suom. Kaisa Kattelus. S&S 2020 (Kudos, 2018)
Toinen paikka.  (Second Place, 2021)  Suomentanut Kaisa Kattelus. Helsinki:  S&S, 2021.  ISBN 978-951-52-5460-3.
A Life's Work: On Becoming a Mother, 2001
The Last Supper: A Summer in Italy, 2009
Aftermath: On Marriage and Separation, 2012
Mykkäkoulu.  (Coventry: Essays, 2019)  Suomentanut Kaisa Kattelus. Helsinki:  S&S, 2023.  ISBN 978-951-52-5864-9.
Teokset > Palkinnot

1993 Whitbreadin esikoisromaanipalkinto - Saving Agnes
1997 Somerset Maugham -palkinto - The Country Life
2003 Whitbreadin kaunokirjallisuuspalkinto (ehdokas) - The Lucky Ones
2005 Man Booker -palkinto (ehdokas) – In the Fold
2007 Orange-palkinto (ehdokas) - Arlington Park
2014 Goldmiths-palkinto (ehdokas)
2015 Folio-palkinto (ehdokas)
2015 Baileyn palkinto (ehdokas)
2015 Scotiabank Giller -palkinto (ehdokas)
2015 Governor General's Literary Award for Fiction (ehdokas)
2016 Goldsmiths-palkinto (ehdokas)
2017 Scotiabank Giller Prize (ehdokas)
2018 Goldsmiths-palkinto (ehdokas)
Red and Blue Baby

| Red and blue baby Pintandwefall |
| --- | --- | --- |

Studioalbumin tiedot
 Julkaistu: 27. tammikuuta 2017
 Kesto: 37.38
 Levy-yhtiö: Svart Records
Pintandwefallin muut julkaisut
| Be My Baby 2013 | Red and blue baby 2017 | Your Stories Baby 2020 |
Red and blue baby on Pintandwefallin viides studioalbumi, joka julkaistiin 27. tammikuuta 2017.
Kappaleet

Come To Rest – 3.25
I Can’t Be Buried – 2.09
Karaoke Kid – 2.10
Seasimularo – 5.10
Ode To Natalie – 2.54
Aquarium Night – 2.59
Yours – 3.45
Don’t Tell Me How It Is – 2.48
Killer Dolphin – 4.20
Hello My Friend – 2.57
Never Get Up – 2.36
I’ll Be Around – 2.36
Arvostelut

Savon Sanomat:
Soundi:
Ramanuja

Ramanuja (Ramanujacharya; hindiksi रामानुज) (1017–1137) oli intialainen filosofi ja teologi. Sri Vaishnavalaiset pitävät häntä perinteensä kolmantena ja merkittävimpänä opettajana (ācārya), ja hindulaiset puolestaan hindulaisen filosofian Vedanta-koulukuntaan kuuluvan Vishishtadvaita-suuntauksen johtavana ajattelijana.
Ramanujan filosofiaa kutsutaan nimellä Vishishtadvaita, koska se yhdistelee Advaita (Jumalan ykseys) ja Vishesha (ominaisuudet) -ajattelua.
Teokset

Ramanuja on saattanut kirjoittaa seuraavat yhdeksän teosta. Niihin viitataan nimellä Navarathna, yhdeksän arvokasta jalokiveä:
Sri Bhasya eli Brahma Sutra Bhasya - tunnetuin teos, Brahma Sutrien kommentaari
Gadhya Thrayam (kolme hymniä)
Vaikunta Gadyam - Vaikuntan, Vishnun asuinsijan, kuvaus ja kehotus sen mietiskelyyn
Sriranga Gadyam - rukous
Saranagati Gadyam - kuviteltu dialogi Ramanujan, Lakshmin ja Narayanan välillä
Vedartha Sangraha - Ramanujan teistisen ja realistisen filosofian esitys
Vedanta Saara - lisäosa Sri Bhasyaan
Vedanta Deepa - toinen lisäosa/kommentaari Sri Bhasyaan
Gita Bhashya - kommentaari Bhagavad Gitaan
Nithya Grantham
Kirjallisuutta

Bartley, C. J.: The Theology of Rāmānuja: Realism and religion.  London:  RoutledgeCurzon, 2002.
Carman, John Braisted: The Theology of  Rāmānuja: An essay in interreligious understanding.  New Haven & London:  Yale University Press, 1974.
Govindacharya, Given=A.: The Life of Rāmānuja.  Madras:  S. Murthy, 1906.
Aiheesta muualla

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
Ranganathan, Shyam: Ramanuja The Internet Encyclopedia of Philosophy. (englanniksi)
Sri Swami Sivananda: Ramanuja (englanniksi)
Ramanuja Acarya (Arkistoitu – Internet Archive), Sanskrit.org (englanniksi)
Sri Ramanuja Ramanuja.org (englanniksi)
Vishishtadvaita Vedanta Homepage (Arkistoitu – Internet Archive) (englanniksi)
Sri Bhashya: Ramanuja's commentary on Vedanta Sutras, translated By George Thibaut (1904) (englanniksi)
Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista. 
Alkuperäinen artikkeli: en:Ramanuja
Käännös suomeksi
Rat Salad

| ”Rat Salad” Black Sabbath |
| --- | --- | --- |

Kappaleen tiedot
 Albumilta: Paranoid
 Julkaistu: Britanniassa 18. syyskuuta 1970
 Tuottaja(t): Rodger Bain
 Tyylilaji: heavy metal
 Kesto: 02.30
 Levy-yhtiö: Britanniassa Vertigo Records
Paranoidin muut kappaleet
| ”Hand of Doom” (6.) | ”Rat Salad” (7.) | ”Fairies Wear Boots” (8.) |
Rat Salad on instrumentaalikappale Black Sabbath -yhtyeen toiselta albumilta  Paranoid. Kappale alkaa Tony Iommin kitaroinnilla, mutta muuttuu nopeasti Bill Wardin rumpusooloksi.
Raquel del Rosario

Raquel del Rosario
Raquel del Rosario Macías (s. 3. marraskuuta 1982 Teror, Gran Canaria, Espanja) on espanjalaisen yhtyeen El Sueño de Morfeon laulusolisti. Del Rosario on levyttänyt yhdessä Fran Perean kanssa kelttiläisversion Serranon perhe -sarjan tunnusmusiikista ”Uno más uno son siete”. Hän on myös näytellyt sarjassa.
Del Rosario oli naimisissa F1-kuljettaja Fernando Alonson kanssa. Del Rosarion ja Alonson erosta tiedotettiin 20. joulukuuta 2011.
Aiheesta muualla

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
Raquel del Rosario Internet Movie Databasessa. (englanniksi)
Rauli Urama

Rauli Urama (vasemmalla) ja Mikko Saarinen alle 18-vuotiaiden MM-turnauksessa Lappeenrannassa 2014.
Rauli Urama (s. 28. syyskuuta 1969 Pori) on suomalainen jääkiekkovalmentaja. Hän toimii  TPS:n urheilutoimen johtajana. Urama on valmentanut Suomen nuorisomaajoukkueita, Lukkoa ja Tapparaa. Urama on tunnettu myös Suomen Jääkiekkoliiton huippu-urheilujohtajana.
Urama toimi Lukon apuvalmentajana 1998–2006 ja päävalmentajana 2008–2012 toimien välillä Tapparan päävalmentajana 2006–2008.
Lukossa Urama toimi kahdeksan kauden ajan kuuden eri päävalmentajan (Timo Tuomi, Vasili Tihonov, Ismo Lehkonen, Jukka Rautakorpi, Jarmo Tolvanen, Jukka Koivu) valmennustiimissä. Hän on valmentanut myös Lukon A-, B- ja C-junioreita sekä Kajaanin Hokin II-divisioonajoukkuetta.
Tapparaan Urama palkattiin alun perin A-juniorijoukkueen valmentajaksi, mutta hän sai nopeasti valmennettavakseen edustusjoukkueen, kun aikaisempi päävalmentaja Jukka Rautakorpi siirtyi muihin tehtäviin.
Urama on toiminut nuorten maajoukkueiden päävalmentajana vuosina 2003–2004 (U16-joukkue), 2012–2013 (U17-joukkue) ja 2005–2006 sekä 2013–2014 (U18-joukkue). Alle 18-vuotiaiden joukkueen hän luotsasi MM-hopealle keväällä 2006. Kaudella 2014–2015 Urama valmensi U19-joukkuetta.
Huippu-urheilujohtajana Urama aloitti toukokuussa 2012. Hän seurasi tehtävässä Jukka Rautakorpea.
Urama aloitti Turun Palloseurassa urheilutoimen johtajana marraskuussa 2019.
Rhené Jaque

Rhené Jaque (4. helmikuuta 1918 Beauharnois – 31. heinäkuuta 2006 Montreal) oli kanadalainen säveltäjä. Hänen syntymänimensä oli Marguerite Marie Alice Cartier; vuonna 1938 hän vannoi nunnan valat sisar Jacques-Renén nimellä. Hänen opettajiaan olivat musiikin teoriassa ja sävellyksessä Claude Champagne ja Marvin Duchow sekä viulunsoitossa Louis Bailly ja Camille Couture. Jaque osallistui myös Tony Aubinin sävellyskursseille Nizzassa. Vuonna 1943 hän liittyi École Vincent d'Indyn henkilökuntaan viulunsoiton ja musiikinteorian opettajana.
Jaque sävelsi paljon atonaalisia kappaleita nuorille pianisteille ja viulisteille pedagogisessa tarkoituksessa. Hänen tuotantoonsa kuitenkin kuuluu myös muun muassa sinfonia suurelle orkesterille. Jaque oli Kanadan säveltäjäliiton jäsen, ja vuonna 2002 hänestä tehtiin Kanadan naissäveltäjien liiton elinikäinen jäsen.
Rhesus

Rhesus voi viitata seuraaviin:
Rhesos (lat. Rhesus), Traakian kuningas kreikkalaisessa mytologiassa
Rhesos (lat. Rhesus), Euripideen nimiin laitettu tragedia
reesusveriryhmä
| --- | --- |
: Tämä on täsmennyssivu, joka luettelee monimerkityksisen käsitteen eri merkitykset tai useita eri henkilöitä. Artikkelisivuja, joiden nimessä tai tekstissä lukee ”Rhesus”, voi hakea sivunnimihaulla, laajalla sivunnimihaulla tai tekstihaulla.
Rautaneitsyt

Erilaisia kidutusvälineitä. Rautaneito oikealla.
Rautaneitsyt (myös rautarouva, rautaleski tai rautaneito) on populaarikulttuurissa elänyt kidutusväline, jollaista ei todennäköisesti ole koskaan oikeasti käytetty. Se on metallista tai puusta valmistettu kaappi, jonka sisäpinnoissa olevat piikit lävistävät uhrin kaapin ovet suljettaessa. Uhri olisi kuulemma elänyt muutaman päivän kunnes kuolee verenhukkaan. Joissakin rautaneitsyissä olisi ollut pohjalla reikä, josta veri pääsi pois, tai avattava luukku, jolla ruumis pudotettiin pois. Johann Philipp Siebenkees -niminen henkilö esitteli tämän vekottimen Nürnbergissä 1700-luvun lopulla väittäen sitä keskiaikaiseksi. Todennäköisesti hän kuitenkin rakensi sen itse. Tätä aiemmalta ajalta laitteesta ei ole mitään tietoa tai mainintoja.
Rautaneitsyen todellinen lähtökohta lienee ollut jalkapuun tapainen häpeäviitta. Se oli eräänlainen tynnyri, jonka sisään häpeärangaistukseen tuomittu suljettiin, eikä siinä ollut piikkejä. Siebenkeesin esittelemästä vekottimesta tuli kuitenkin "keskiaikaisen näyttelyn" hitti ja pian vastaavia laitteita "löydettiin" muualta. Myyttiä rautaneitsyestä ovat ruokkineet populaarikulttuuri, kuten rockyhtye Iron Maidenin nimivalinta laitteen mukaan. Siebenkeesin esittelemä Nürnbergin rautaneitsyt tuhoutui toisessa maailmansodassa liittoutuneiden pommituksissa. Sen kopio on kuitenkin nykyään nähtävillä Rothenburgin "keskiaikaisessa" rikosmuseossa.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Rautaneitsyt Wikimedia Commonsissa
Rakastunut Pariisissa

| Rakastunut Pariisissa> Funny Face |
| --- | --- |

Ohjaaja:  Stanley Donen
Käsikirjoittaja:  Leonard Gershe
Tuottaja:  Roger Edens
Säveltäjä:   George Gershwin  Ira Gershwin 
Kuvaaja:  Ray June
Leikkaaja:  Frank Bracht
Tuotantosuunnittelija:  Hal Pereira
Koreografi:   Eugene Loring  Fred Astaire 
Pääosat:   Audrey Hepburn  Fred Astaire 
Valmistustiedot
Valmistusmaa:  Yhdysvallat
Tuotantoyhtiö:  Paramount Pictures
Levittäjä:  Paramount Pictures Netflix
Ensi-ilta:  1957
Kesto:  103 min
Alkuperäiskieli:  englanti
Budjetti:  3 000 000 $
Aiheesta muualla
IMDb 
Elonet
AllMovie
Infobox OKNimi-testi OK: 
Rakastunut Pariisissa (Funny Face) on vuonna 1957 ensi-iltansa saanut yhdysvaltalainen musikaalielokuva. Sen pääosissa ovat Audrey Hepburn ja Fred Astaire.
Elokuvassa muotilehden päätoimittaja Maggie Prescott (Kay Thompson) haluaa uudistaa lehteään, ja etsii mallikseen sekä kauniin että älykkään naisen. Hän ja valokuvaaja Dick Avery (Fred Astaire) löytävät mallin kirjakaupasta, kun sen myyjä, Jo Stockon (Audrey Hepburn) suostuu matkustamaan Pariisiin kuvattavaksi.
Näyttelijät

| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
|   Audrey Hepburn   | … |   Jo Stockton   |
|   Fred Astaire   | … |   Dick Avery   |
|   Kay Thompson   | … |   Maggie Prescott   |
|   Michel Auclair   | … |   Professor Emile Flostre   |
|   Robert Flemyng   | … |   Paul Duval   |
|   Dovima   | … |   Marion   |
|   Suzy Parker   | … |   Specialty Dancer   |
|   Sunny Harnett   | … |   Specialty Dancer   |
|   Jean Del Val   | … |   Kampaaja   |
Vastaanotto

Yhdysvaltalainen National Board of Review myönsi Rakastuneelle Pariisissa erikoispalkinnon sen kuvaukseen liittyvistä innovaatioista. Leonard Gershe oli ehdolla Writers Guild of America -palkintoon parhaiten kirjoitetusta musikaalista. Stanley Donen oli ehdolla Directors Guild of American ohjaajapalkintoon ja Cannesin kultaiseen palmuun. Elokuva sai neljä Oscar-palkintoehdokkuutta: paras alkuperäiskäsikirjoitus (Leonard Gershe), paras puvustus (Edith Head ja Hubert de Givenchy), paras kuvaus (Ray June ja Hal Pereira) sekä paras lavastus (George Davis, Sam Comer ja Ray Moyer).
The New York Timesin kriitikot valitsivat Rakastuneen Pariisissa vuonna 2004 yhdeksi kaikkien aikojen tuhannesta parhaasta elokuvasta.
Aiheesta muualla

Rakastunut Pariisissa Internet Movie Databasessa (englanniksi)
Rautapatriootti

Rautapatriootti (engl. Iron Patriot) on fiktiivinen Marvel Comicsin sarjakuvissa esiintyvä taisteluasu, jota ovat käyttäneet useat sarjakuvahahmot. Haarniska perustuu Rautamiehen käyttämään teknologiaan ja sen värit edustavat Kapteeni Amerikan puvun värien isänmaallisuutta Yhdysvaltoja kohtaan. Alkuperäistä Rautapatriootti-haarniskaa kantoi Norman Osborn, toimiessaan H.A.M.M.E.R.:n ja Pimeyden Kostajien johtajana. Osbornin pidätyksen sekä H.A.M.M.E.R.:n lakkauttamisen jälkeen AIM:lle työskentelevä Andrew Forson yritti käyttää Rautapatriootti-haarniskoihin pukeutuneita androideja lavastaakseen Yhdysvallat syyllisiksi lukuisiin sotarikoksiin, James Rhodes otti yhden haarniskoista hallintaan ja sai androidit kääntymään hyviksi, minkä jälkeen androidit luovuttivat Rhodesille käyttöön oman Rautapatriootti-haarniskan.
Muissa medioissa > Elokuvat

Rautapatriootti-haarniska esiintyy kahdesti Marvel Cinematic Universen elokuvissa:
Rautapatriootti-haarniska esiintyi elokuvassa Iron Man 3 James Rhodesin uutena haarniskana Sotakone-haarniskan tilalla, koska presidentti Matthew Ellis halusi hänestä symbolin ”amerikkalaiselle sankaruudelle” (New Yorkin taistelun jälkeen). Eric Savin kappaa haarniskan ja käyttää sitä kaapatakseen myös Ellisin lentokoneen ja viedäkseen sen Roxxonin öljytankkerille ja teloittaakseen haarniskan avulla presidentin suorassa lähetyksessä.
Elokuvassa Avengers: Age of Ultron kyseinen haarniska oli maalattu Sotakone-haarniskan väreihin ja uudelleennimetty Sotakone-haarniskan 2. malliksi.
Elokuvan Avengers: Endgame lopussa Thanoksen tuhottua Kostajien tukikohdan ja jäätyään loukkuun tukikohdan jäänteiden alle, Rhodes löysi ja puki ylleen uuden Rautapatriootti-haarniskan, jota hän vapaaksi päästyään käytti auttaakseen Kostajia viimeisessä taistelussa Thanosta vastaan.
Reinhold Platz

Reinhold Platz (16. tammikuuta 1886 Cottbus – 15. syyskuuta 1966 Ahrensburg) oli saksalainen lentokonesuunnittelija, joka toimi Fokker-lentokonetehtaalla ensin Saksassa ja sitten Hollannissa.
Platz palkattiin hitsaajaksi Fokkerille vuonna 1912. Hän ensimmäisenä työnään oli Fokker Spin -koneen rakenteiden hitsaus. Platz nousi vuonna 1916 Fokkerin pääsuunnittelijaksi Schwerinin tehtaalle. Platzilla ei ollut lainkaan niin sanottua korkeampaa koulutusta. Anthony Fokkerin ja Reinhold Platzin tiimi oli kuitenkin erinomaisen toimiva ja tuottelias. Anthony Fokker johti yleensä prototyypin kehitystyötä. Platz suunnitteli Fokker D.VII -hävittäjän. Platz johti Fokkerin tehtaita Amsterdamissa ensimmäisen maailmansodan jälkeen.
Aiheesta muualla

Weyl, Alfred R. Fokker: The Creative Years. Putnam 1965.
Grosz, Peter. Reinhold Platz and the Fokker Co. Over the Front, Vol. 5, No. 3, Autumn 1990.
R2-D2

| R2-D2 |
| --- | --- |
 R2-D2
Luoja(t):  George Lucas
Elokuva:  Tähtien sota (1977) Imperiumin vastaisku (1980) Jedin paluu (1983) Star Wars: Episodi I – Pimeä uhka (1999) Star Wars: Episodi II – Kloonien hyökkäys (2002) Star Wars: Episodi III – Sithin kosto (2005) Star Wars: The Force Awakens (2015) Star Wars: The Last Jedi (2017) Star Wars: The Rise of Skywalker (2019)
Elokuvasarja:  Tähtien sota
Näyttelijä(t):  Kenny Baker (Episodit I–VI, konsulttina Episodissa VII) Jimmy Vee (Episodit VII–VIII) Hassan Taj (Episodi IX) Lee Towersey (Episodi IX)
R2-D2 (lyhyesti R2) on yhdysvaltalaisen elokuvaohjaaja George Lucasin luomissa Tähtien sota -elokuvissa esiintyvä droidi. R2-D2 on astromekaanikkodroidi ja merkittävä hahmo kaikissa elokuvissa, joissa on esiintynyt. Protokolladroidiystävänsä C-3PO:n kanssa hän on ollut koko saagan ajan useiden päähenkilöiden mukana, kuten Anakin Skywalkerin, Obi-Wan Kenobin, Luke Skywalkerin ja Leia Organan kanssa. Hahmo on toteutettu elokuvaan joko niin että laitetta ohjasi sen sisällä lyhytkasvuinen  henkilö, kauko-ohjattuna tai tietokonegrafiikalla. Alkuperäisessä trilogiassa R2-D2:n näyttelijänä toimi lyhytkasvuinen näyttelijä Kenny Baker. Toisinaan käytettiin myös kauko-ohjattua robottia. Esiosatrilogiassa käytettiin myös tietokoneanimaatiota. Jatkotrilogian ensimmäisessä elokuvassa The Force Awakens Baker toimi vain konsulttina ja elokuvassa The Last Jedi Jimmy Vee toimi hahmon näyttelijänä jos käytettiin perinteistä näyttelijätyötä kauko-ohjauksen tai tietokoneanimaation sijaan. Hassan Taj ja Lee Towersey vastasivat hahmon näyttelemisestä elokuvassa The Rise of Skywalker.