stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Pat Hughes (jääkiekkoilija)

| Pat Hughes (jääkiekkoilija)> Henkilötiedot |
| --- | --- |
Syntynyt: 25. maaliskuuta 1955 (ikä 69) Calgary
Kansalaisuus:   Kanada
Jääkiekkoilija
Pelipaikka:  hyökkääjä
Pituus:  180 cm
Paino:  86 kg
Sarja:  NHL
Pelaajaura
Pääsarjaura:  1977–1987
Aik. seurat:  Montreal Canadiens Pittsburgh Penguins Edmonton Oilers Buffalo Sabres St. Louis Blues Hartford Whalers
NHL-varaus:  52. varaus, 1975 Montreal Canadiens
Pat Hughes (s. 25. maaliskuuta 1955 Calgary) on entinen kanadalainen jääkiekkoilija.
Hughes aloitti NHL-uransa vuonna 1978 Montreal Canadiens-seurassa. Hän pelasi myös seuroissa Pittsburgh Penguins, Edmonton Oilers, Buffalo Sabres, St. Louis Blues ja Hartford Whalers. Hän lopetti uransa vuonna 1987. Hughes voitti Stanley Cupin Montrealin paidassa vuonna 1979. Kaksi seuraavaa Stanley Cupia hän voitti Edmonton Oilersissa vuosina 1984 ja 1985. Hän on myös Etobicoke Sports Hall of Famen jäsen vuodesta 2007 lähtien.
Pat Hutchins

Pat Hutchins (18. kesäkuuta 1942 Yorkshire – 7. marraskuuta 2017 Lontoo) oli englantilainen kuvataiteilija ja lastenkirjailija. Hän sai lasten- ja nuortenkirjojen kuvittajille suunnatun Kate Greenaway -mitalin vuonna 1974. Hutchins kirjoitti ja kuvitti noin 50 kirjaa.
Heinäkuussa 2013 Yleisradio uutisoi Marimekon tuotteistaman Isoisän puutarha -kuosin muistuttavan Pat Hutchinsin esikoisteoksen Rosie’s Walk (1968) kuvitusta. Hutchinsin kustantaja ilmoitti selvittävänsä, onko kyseessä mahdollisesti kopio.
Paul Dukes

Paul Dukes vuonna 1922
Paul Henry Dukes (10. helmikuuta 1889 – 27. elokuuta 1967) oli brittiläinen kirjailija ja MI6-upseeri.
Paul Henry Dukes syntyi 10. helmikuuta 1889 Bridgwaterissa Somersetissa Englannissa. Hänen isänsä oli pappi Edwin J. Dukes ja äitinsä Edith M. o.s. Pope. Hänen veljiään olivat näytelmäkirjailija Ashley Dukes ja lääkäri Cuthbert Dukes. Hän sai koulutuksensa Caterham Schoolissa.
Dukes toimi Venäjällä vakoilijana. Muun muassa Pjotr Sokolov toimi hänen alaisuudessaan. Dukes työskenteli kieltenopettajana Riiassa ja sitten Venäjällä Pietarin konservatoriossa sen jälkeen, kun MI6 oli palkannut hänet salaisiin tehtäviinsä. Hän laati suunnitelmia valkoisten venäläisten pakenemiseksi vankiloista ja salakuljetti satoja heistä Suomeen.
”Satakasvoisena miehenä” tunnettu Dukes käytti useita henkilöllisyyksiä ja soluttautui venäläisiin bolševikkiorganisaatioihin, muun muassa kommunistipuolueeseen, salaiseen poliisiin ja Tšekaan. Hän selvitti politbyroon toimintaa ja välitti tietoa Britannian tiedusteluorganisaatiolle. Hän palasi Britanniaan 1920 ja sai ritarin arvon. Dukes palasi lyhyeksi aikaa tiedustelupalvelun tehtäviin Tšekkoslovakiassa vuonna 1939 etsimään tunnettua yritysjohtajaa, joka oli kadonnut Saksan miehitettyä maan.
Dukes kävi talvisodan aikana Suomessa ja tapasi valtion korkeinta johtoa.
Suomennetut teokset

Punaisen hämärän maa: kokemuksia ja tutkimuksia Puna-Venäjällä.  (The Red Dusk and Morrow)  Suomentanut O. A. Joutsen. WSOY, 1923.
Kirjallisuutta

Kotakallio, Juho: Hänen majesteettinsa agentit – brittitiedustelu Suomessa 1918–1941.  Atena, 2014.  ISBN 978-952-300-025-4.
Parlammi

| Parlammi |
| --- | --- |
Valtiot:  Suomi
Maakunnat:  Päijät-Häme
Kunnat:  Padasjoki
Koordinaatit:  61°21′04″N, 24°56′27″E
Vesistöalue ja valuma-alueen tietoja
Päävesistöalue:  Kokemäenjoen vesistö (35)
Valuma-alue:  Kukkian reitin valuma-alue (35.78)
Laskujoki:  Suomenjoki 
Järvinumero:  35.783.1.010
Mittaustietoja
Pinnankorkeus:  102,9 m  
Rantaviiva:  8,466 km  
Pinta-ala:  95,685 ha  
Saaria:  3 
 fiParlammi 
Parlammi  on Päijät-Hämeessä Padasjoella  sijaitseva lampi.
Maantietoa

Lammen pinta-ala on 96 hehtaaria ja se on 1,9 kilometriä pitkä ja 1,2 kilometriä leveä. Lammella on kartan mukaan kolme saarta. Sen rantaviivan pituus on 8,5 kilometriä.
Vesistösuhteet

Lampi sijaitsee Kokemäenjoen vesistössä (vesistöaluetunnus 35) Längelmäveden ja Hauhon reittien valuma-alueen (35.7) Kukkian reitin valuma-alueella (35.78), jonka Nerosjärven alueeseen (35.783) se kuuluu. Lammen vedenpinnan korkeus on 102,9 metriä mpy.
Pat Heywood

Patricia ”Pat” Heywood (1. elokuuta 1931 – 26. kesäkuuta 2024) oli brittiläinen näyttelijä. Hän syntyi Skotlannin Gretna Greenissä ja opiskeli Bristol Old Vic Theatre Schoolissa.
Heywood esiintyi muiden muassa elokuvissa Romeo ja Julia (1968), Mumsy, Nanny, Sonny and Girly (1969) ja Onnea etsimässä (1987). Vuonna 1992 hän näytteli pääosia yhdessä George Colen kanssa lyhytikäisessä televisiosarjassa Root Into Europea.
Heywood oli vuonna 1969 ehdolla Baftan elokuvapalkinnon saajaksi.
Aiheesta muualla

Pat Heywood Internet Movie Databasessa. (englanniksi)
Patti Scialfa

Patti Scialfa vuonna 2008.
Vivienne Patricia "Patti" Scialfa (s. 29. heinäkuuta 1954 Long Branch, New Jersey, Yhdysvallat) on yhdysvaltalainen laulaja-lauluntekijä. Soolouransa ohella Scialfa on Bruce Springsteenin The E Street Bandin jäsen ja naimisissa Springsteenin kanssa.
Scialfa aloitti musiikkiuransa 1970-luvulla valmistuttuaan New Yorkin yliopistosta. Hän esiintyi aluksi Sheridan Squarella Greenwich Villagessa. 1980-luvun alussa hän alkoi esiintyä New Yorkin klubeilla ja lauloi taustoja rock-albumeilla ja kiertueilla esimerkiksi David Johansenin, The Rolling Stonesin ja Southside Johnny & the Asbury Jukesin kanssa. Hän liittyi E Street Bandiin vuonna 1984 ja esiintyi sen mukana ensi kertaa Born in the U.S.A. -kiertueella. Scialfa ja Springsteen menivät naimisiin 1991.
Scialfan ensimmäinen oma albumi Rumble Doll ilmestyi 1993, minkä jälkeen hän on julkaissut albumit 23rd Street Lullaby (2004) ja Play It as It Lays (2007).
Diskografia

Rumble Doll (1993)
23rd Street Lullaby (2004)
Play It as It Lays (2007)
Patrick Stevens

| Mitalit> Maa:  Belgia.Miesten yleisurheilu.EM-kilpailut  | Mitalit> Maa:  Belgia.Miesten yleisurheilu.EM-kilpailut  | Mitalit> Maa:  Belgia.Miesten yleisurheilu.EM-kilpailut  | Maa:  Belgia> Miesten yleisurheilu. |
| --- | --- | --- | --- |
|  Pronssia | Helsinki 1994 | 200 m |  |
Patrick Stevens (s. 31. tammikuuta 1968 Leut, Belgia) on uransa päättänyt belgialainen pikajuoksija. Stevens kilpaili 100 ja 200 metrillä. Hän saavutti pronssia vuoden 1994 EM-kisoissa Helsingissä 200 metrillä. Stevens osallistui kolmiin kesäolympialaisiin. Stevensin ennätys 100 metriltä on 10,14 ja 200 metriltä 20,19. Hänellä on lapsi seitsenottelun olympiavoittajan Denise Lewisin kanssa.
Paddy McNair

| 0 | 1 | 2 | 3 |
| --- | --- | --- | --- |

Henkilötiedot
Koko nimi: Patrick James Coleman McNair
Syntymäaika: 27. huhtikuuta 1995 (ikä 29)
Syntymäpaikka: Ballyclare, Pohjois-Irlanti
Pelipaikka: toppari
Pituus: 186 senttimetriä
Seura
Seura: Middlesbrough
Pelinumero: 19
Junioriseurat
: Ballyclare Colts
2011–2014: Manchester United
Seurat
| Vuodet | Seura | O | (M) |
| 2014–2016 | Manchester United | 24 | (0) |
| 2016–2018 | Sunderland | 7 | (0) |
| 2018– | Middlesbrough |  |  |
Maajoukkue
| 2011–2012 | Pohjois-Irlanti U17 | 1 | (0) |
| 2012–2013 | Pohjois-Irlanti U19 | 5 | (0) |
| 2014 | Pohjois-Irlanti U21 | 2 | (0) |
| 2015– | Pohjois-Irlanti | 12 | (0) |
 Seurajoukkueuran tilastot kattavat vain kansalliset sarjat, päivitetty 25. lokakuuta 2016.  Maajoukkueuran tilastot päivitetty 9. syyskuuta 2016.
Patrick James Coleman ”Paddy” McNair (27. huhtikuuta 1995 Ballyclare) on pohjoisirlantilainen jalkapalloilija, pelipaikaltaan keskuspuolustaja. Hän edustaa Englannin mestaruussarjassa pelaavaa Middlesbrough'ta.
McNair teki liigadebyyttinsä Manchester Unitedin edustusjoukkueessa kaudella 2014–2015 syyskuussa ottelussa West Hamia vastaan, joukkueen puolustuksen kärsittyä pahasta loukkaantumissumasta. McNair siirtyi vuonna 2016 Sunderlandiin ja vuonna 2018 Middlesbroughiin.
McNair pelasi ensimmäisen A-maaottelunsa Pohjois-Irlannin joukkueessa Skotlantia vastaan maaliskuussa 2015. Ensimmäisen EM-karsintaottelussa hän pelasi Färsaaria vastaan huhtikuussa 2015.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Paddy McNair Wikimedia Commonsissa
Pohjois-Irlannin joukkue – Jalkapallon EM-kilpailut 2016
1 McGovern |
2 McLaughlin |
3 Ferguson |
4 McAuley |
5 J. Evans |
6 Baird |
7 McGinn |
8 Davis |
9 Grigg |
10 Lafferty |
11 Washington |
12 Carroll |
13 C. Evans |
14 Dallas |
15 McCullough |
16 Norwood |
17 McNair |
18 Hughes |
19 Ward |
20 Cathcart |
21 Magennis |
22 Hodson |
23 Mannus |
Valmentaja O’Neill
Perhelehti (väestökirjanpito)

Perhelehti on suomalaisten seurakuntien 1950–1960-luvuilla käyttöön ottama jäsenkirjanpidon menetelmä. Perhelehdille kopioitiin joko käsin tai myöhemmin kirjoituskoneella tiedot kirkonkirjoista, jotka saatiin siten arkistoitua.
Perhelehdellä kuvataan yhden perheen tiedot. Perheen kokoonpano määrittyy perhemallin mukaan. Yleisimmin siihen kuuluvat vanhempina isä ja äiti sekä jälkeläisinä lapsia. Perheen perustajien siviilisääty (esimerkiksi avioliitto, rekisteröity parisuhde tai avoliitto) on merkitty perheen tietoihin. Perheen vanhempien tietoihin on kirjattu heidän vanhempiensa nimet.
Pat Hingle

Pat Hingle
Martin Patterson "Pat" Hingle (19. heinäkuuta 1924 – 3. tammikuuta 2009) oli yhdysvaltalainen näyttelijä. Hän syntyi Denverissä, Coloradossa. Hänen vanhempansa erosivat hänen ollessaan vasta varhaislapsuudessa.
Hingle loi sekä televisiossa että elokuvissa pitkän uran, joka alkoi jo 1940-luvulla. Tunnetuimpia elokuvia ovat Norma Rae (1979) ja Batman (1989); hän on Michael Goughin kanssa ainoa, joka esiintyi myös viimeksi mainitun kolmessa jatko-osassa. Hän näytteli myös monessa elokuvassa yhdessä Clint Eastwoodin kanssa, muun muassa Hirttäkää heidät! (1968) ja Luotikuja (1977).
Hingle esiintyi vuonna 1997 musikaalissa 1776. Hän oli vuodesta 1979 naimisissa Julia Wrightin kanssa, ja hänellä oli edellisestä avioliitosta kolme lasta.
Hingle kuoli leukemiaan 84-vuotiaana.
Aiheesta muualla

Pat Hingle Internet Movie Databasessa. (englanniksi)
Paul Dukas

Paul Dukas.
Paul Abraham Dukas [dykas] (1. lokakuuta 1865 Pariisi – 17. toukokuuta 1935 Pariisi) oli ranskalainen säveltäjä.
Dukas syntyi Pariisissa juutalaiseen perheeseen ja opiskeli Pariisin konservatoriossa muun muassa Théodore Dubois'n ja Ernest Guiraud'n johdolla. Myöhempinä vuosinaan Dukas tuli tunnetuksi sävellyksen opettajana. Hänen oppilaitaan olivat muun muassa Joaquín Rodrigo, Maurice Duruflé, Olivier Messiaen ja Jehan Alain.
Dukas sävelsi muun muassa C-duuri-sinfonian (1897), oopperan Ariane et Barbe-bleue (1907) ja baletin La Péri (1912). Hänen tunnetuin teoksensa lienee orkesteriteos Noidan oppipoika (L'Apprenti sorcier) vuodelta 1897. Hän sävelsi myös useita pienimuotoisempia teoksia muun muassa pianolle ja orkesterille.
Dukasin itsekritiikki oli harvinaisen ankara, ja hänen tiedetään vain muutamia päiviä ennen kuolemaansa polttaneen suuren määrän julkaisematta jääneiden sävellystensä käsikirjoituksia, muun muassa sinfonioita, alkusoittoja ja kamarimusiikkia.
Kirjallisuutta

Perret, Simon-Pierre – Ragot, Marie-Laure: Paul Dukas. Fayard, Paris. 2007.
Watson, Laura: Paul Dukas: Composer and Critic.  Woodbridge:  Boydell, 2019.  ISBN 978-1-7874-4510-9.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Paul Dukas Wikimedia Commonsissa
Paul Dukas International Music Score Library Project (englanniksi)
Vapaasti käytettävissä olevia Dukasin partituureja Mutopia Project
Paul Due

| Paul Due |
| --- | --- |

Henkilötiedot
Syntynyt: 13. elokuuta 1835 Kristiansand, Norja
Kuollut: 26. helmikuuta 1919 (83 vuotta) Kristiania, Norja
Ammatti:  arkkitehti
Arkkitehti
Koulutus:  Hannoverin Gottfried Wilhelm Leibniz -yliopisto
Merkittävät työt:  useita rautatieasemia
Paul Due (13. elokuuta 1835 Kristiansand – 26. helmikuuta 1919 Kristiania) oli norjalainen arkkitehti. Hän suunnitteli muun muassa useita rautatieasemia.
Töitä

Hamarin rautatieasema.
Steinkjerin rautatieasema.
Athenæum-rakennus Akersgatalla Oslossa.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Paul Due Wikimedia Commonsissa
Patricia Rodríguez

| Mitalit> Maa:   Kolumbia.Naisten yleisurheilu.Pan-Amerikan kisat  | Mitalit> Maa:   Kolumbia.Naisten yleisurheilu.Pan-Amerikan kisat  | Mitalit> Maa:   Kolumbia.Naisten yleisurheilu.Pan-Amerikan kisat  | Maa:   Kolumbia> Naisten yleisurheilu. |
| --- | --- | --- | --- |
|  Pronssia | Mar del Plata 1995 | 4 × 100 m |  |
|  Pronssia | Mar del Plata 1995 | 4 × 400 m |  |
| Etelä-Amerikan-mestaruuskilpailut  | Etelä-Amerikan-mestaruuskilpailut  | Etelä-Amerikan-mestaruuskilpailut  |  |
|  Kultaa | Bogotá 1999 | 4 × 100 m |  |
|  Kultaa | Bogotá 1999 | 4 × 400 m |  |
| Keski-Amerikan ja Karibian kisat  | Keski-Amerikan ja Karibian kisat  | Keski-Amerikan ja Karibian kisat  |  |
|  Hopeaa | Ponce 1993 | 4 × 100 m |  |
|  Hopeaa | Ponce 1993 | 4 × 400 m |  |
|  Hopeaa | Maracaibo 1998 | 4 × 100 m |  |
Patricia Libia Rodríguez Orijuela (s. 25. lokakuuta 1970) on kolumbialainen pikajuoksija.
Rodríguez edusti Kolumbiaa Atlantan kesäolympialaisissa 1996 karsiutuen 200 metrillä puolivälierissä ja 4 × 100 metrin viestissä ensimmäisellä kierroksella. Göteborgin MM-kilpailuissa 1995 Rodríguezin edustama Kolumbian pikaviestijoukkue eteni finaaliin ja sijoittui seitsemänneksi.
Rodríguez saavutti Mar del Platan Pan-Amerikan kisoissa 1995 pronssia sekä 4 × 100 metrin että 4 × 400 metrin viestissä. Keski-Amerikan ja Karibian kisoissa hän sai hopeaa Maracaibossa 1998 pikaviestissä sekä Poncessa 1993 pikaviestissä ja pitkässä viestissä.
Rodríguez voitti Etelä-Amerikan-mestaruuden Bogotássa 1999 molemmissa viestilajeissa. Hän voitti Kolumbian 400 metrin mestaruuden vuonna 1999.
Henkilökohtaiset ennätykset

Lähde:
Henkilökohtaiset ennätykset > Ulkoradat

| Matka | Aika | Paikka | Päivä |
| --- | --- | --- | --- |
| 100 m | 11,51 | Medellín | 20. syyskuuta 1997 |
| 200 m | 23,13 | Atlanta | 31. heinäkuuta 1996 |
| 400 m | 51,89 | Edwardsville | 24. toukokuuta 2003 |
Henkilökohtaiset ennätykset > Sisäradat

| Matka | Aika | Paikka | Päivä |
| --- | --- | --- | --- |
| 55 m | 7,00 | Boone | 18. tammikuuta 2003 |
| 60 m | 7,55 | Boston | 14. maaliskuuta 2003 |
| 200 m | 25,57 | Chapel Hill | 19. tammikuuta 2002 |
| 400 m | 53,83 | Boston | 9. maaliskuuta 2002 |
Aiheesta muualla

Patricia Rodríguez Kansainvälinen olympiakomitea. (englanniksi)
Patrik Raitanen

| Henkilötiedot |
| --- | --- | --- | --- |
Syntymäaika: 13. kesäkuuta 2001 (ikä 23)
Syntymäpaikka: Ulvila,  Suomi
Pelipaikka: puolustaja
Seura
Seura: SPAL
Junioriseurat
: FC Ulvila
–2017: FC Jazz
2017–2019: Liverpool
Seurat
| Vuodet | Seura | O | (M) |
| 2016–2017 | FC Jazz | 0 | (0) |
| 2019–2020 | Fortuna Sittard | 2 | (0) |
| 2020– | SPAL |  |  |
Maajoukkue
| 2019 | Suomi U18 | 5 | (0) |
| 2019 | Suomi U19 | 1 | (0) |
 Seurajoukkueuran tilastot kattavat vain kansalliset sarjat, päivitetty 15. marraskuuta 2020.  Maajoukkueuran tilastot päivitetty 29. syyskuuta 2019.
Patrik Matias Raitanen (s. 13. kesäkuuta 2001 Ulvila) on suomalainen jalkapalloilija, joka edustaa Italian Serie B:ssä pelaavaa SPAL Ferraraa.
Ura > Seurajoukkue

Raitanen aloitti jalkapalloilun FC Ulvilassa, josta hän muutaman vuoden kuluttua siirtyi FC Jazzin junioreihin. Helmikuussa 2016 hän teki seuran edustusjoukkueen kanssa kahden vuoden sopimuksen, ja debytoi tammikuussa 2017 Suomen Cupin ottelussa Vaasan Palloseuraa vastaan, muttei pelannut FC Jazzissa yhtään sarjaottelua ennen siirtymistään Liverpoolin junioriakatemiaan kesäkuussa 2017.
Kesäkuussa 2019 Raitanen solmi neljän vuoden pituisen sopimuksen Hollannin pääsarjassa pelaavan Fortuna Sittardin kanssa. Raitanen teki liigadebyyttinsä syyskuussa 2019 pelatussa ottelussa Sparta Rotterdamia vastaan. Syyskuussa 2020 Raitanen siirtyi Italian Serie B:ssä pelaavaan SPAL Ferraraan.
Ura > Maajoukkue

Raitanen on edustanut Suomen juniorimaajoukkueita kaikissa ikäluokissa U15-maajoukkueesta lähtien.
Yksityiselämä

Patrik Raitasen isä on entinen maajoukkuejääkiekkoilija Rauli Raitanen.
Pentti Pihlakoski

Pentti Pihlakoski (8. joulukuuta 1928 Rautu – 13. heinäkuuta 2012 Uusikaupunki) oli suomalainen urheilujohtaja, -valmentaja ja -tuomari. Hänelle myönnettiin Suomen urheilun kultainen ansioristi sekä kesäkuussa 2000 liikuntaneuvoksen arvonimi.
Pihlakoski muutti vanhempiensa mukana Turkuun vuonna 1934. Hän kävi teknisen koulun ja työskenteli Wärtsilän Turun-telakalla kunnes vuonna 1972 siirtyi henkilöstöpäälliköksi Uudenkaupungin telakalle, jossa hän pysyi eläkkeelle jäämiseensä saakka.
Pihlakoski voitti jalkapallossa A-junioreiden Suomen-mestaruuden Turun Palloseuran joukkueessa vuonna 1946 ja pelasi jääkiekkoa mestaruussarjassa 18-vuotiaana kaudella 1946-1947. Myöhemmin hän toimi mäkihypyn parissa valmentajana, kansainvälisenä tuomarina ja teknisenä asiantuntijana. Hiihdon MM-kilpailuissa 1978 Lahdessa hän oli kilpailuvaliokunnan puheenjohtaja. Hän toimi Suomen Hiihtoliiton varapuheenjohtajana ja SVUL:in hallituksen jäsenenä. Hän oli SVUL:in Varsinais-Suomen piirin puheenjohtaja 21 vuoden ajan. Hänet kutsuttiin SVUL:in kunniajäseneksi ja SVUL:in Varsinais-Suomen piirin kunniapuheenjohtajaksi.
Aiheesta muualla

Pentti Pihlakosken muistokirjoitus Helsingin Sanomissa
Parauaia

Parauaia ja muut antiikin Epeiroksen alueet kartalla.
Parauaia (m.kreik. Παραυαία, lat. Parauaea) oli antiikin aikainen Epeiroksen maakunnan osa luoteisessa Kreikassa.
Parauaian pohjoispuolella sijaitsi Illyria, itäpuolella Elimeia, eteläpuolella Molossia ja länsipuolella Atintania. Aluetta asutti alun perin sille nimensä antanut parauaiden (Parauaioi, Παραύαιοι) heimo. Se oli saanut nimensä siitä, että asui alueella virtaavan Aoos-joen varrella.
Parauaia sijoitetaan nykyisten Kónitsan ja Zagórin kuntien alueelle.
Parfinon piiri

| Parfinon piiri Парфинский район, Parfinski raion |
| --- | --- |

 Vaakuna
 Parfinon piiri Novgorodin alueen kartalla.
Valtio:  Venäjä
Alue:  Novgorodin alue
Hallinto:  
 – hallinnon tyyppi:  kunnallispiiri
 – hallinnollinen keskus:  Parfino
Pinta-ala:  1 591,1 km²
Väkiluku (2012):  14 100
 
Piirin sivusto
Piirin kunnat
Lovatjoki. Taustalla Parfinon vaneritehdas.
Parfinon piiri (ven. Парфинский район, Parfinski raion) on kunnallishallintoalue Novgorodin alueella Venäjällä. Vuonna 1968 perustetun piirin pinta-ala on 1 591,1 neliökilometriä. Asukkaita on 14 100 henkeä (vuonna 2012).
Maantiede

Parfinon piiri sijaitsee Novgorodin alueen kaakkoisosassa. Se rajoittuu pohjoisessa Kresttsyn, kaakossa Demjanskin ja lounaassa Staraja Russan piireihin. Pinta-alasta 71,4 % on metsää, 17,7 % maatalousmaata, 7,0 % vesistöjä ja 2,1 % asuinaluetta.
Seutu kuuluu Ilmajärven alankoon. Tärkeimmät joet ovat Lovat, Pola ja Redja, jotka muodostavat laajan soistuneen suistoalueen. Hyötykaivannaisiin kuuluvat hiekka, sora, turve ja savi. Luonnonsuojelualueita ovat Itä-Ilmajärven ja Parfinon rauhoitusalueet, Lovatjoen suisto sekä Ganetskin ja Nevin suot.
Hallinnollinen jako ja asutus

Piiriin kuuluvat Parfinon kaupunkikunta sekä Fedorkovon ja Polan maalaiskunnat. Hallinnollinen keskus on Parfinon kaupunkimainen taajama, josta on 120 kilometriä alueen pääkaupunkiin Novgorodiin. Jurjevon, Kuzminskojen, Lažinyn, Novaja Derevnjan ja Sergejevon kunnat lakkautettiin vuonna 2010.
Ainoa kaupunkiasutus on Parfino, jossa asuu 52 % piirin väestöstä (vuonna 2010). Maaseudun asutuskeskuksia on 114.
Asukasluvun kehitys
| 1970 | 1979 | 1989 | 2002 | 2010 |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| 18 986 | 17 011 | 17 650 | 16 485 | 14 395 |
Liikenne, talous ja palvelut

Parfinon kautta kulkee Kresttsyn piirin Podlitovjen ja Staraja Russan välinen maantie sekä Bologojen ja Dnon välinen rautatie. Maantie yhtyy Podlitovjessa Moskovan ja Pietarin väliseen M10-valtatiehen.
Paikallisista elinkeinoista tärkeimpiä ovat jalostus (28,0 % vuonna 2009), hallinto (22,0 %), koulutus (14,1 %) ja muut julkiset palvelut. Piirin talous perustuu puunjalostus- ja elintarviketeollisuuteen sekä maatalouteen. Tärkein teollisuuslaitos on Parfinon vaneritehdas, joka on ollut konkurssitilassa vuodesta 2009, mutta jatkaa edelleen toimintaansa. Maataloutta edustaa joukko maatalousyrityksiä, 40 yksityistilaa ja lähes 2 400 asukkaiden palstaviljelmää. Kaksi kolmasosaa työvoimasta työskentelee piirin ulkopuolella.
Piirissä toimii neljä lastentarhaa, kuusi yleissivistävää koulua, lasten harrastuskeskus ja Staraja Russan ammattikoulun haaraosasto. Kulttuurilaitoksia ovat piirin kulttuuri- ja vapaa-ajankeskus, kirjastolaitos ja lasten taidekoulu. Terveyspalveluihin kuuluvat piirisairaala, Polan paikallissairaala, poliklinikka ja 11 lääkintäasemaa.
Nähtävyydet

Seudulta on löydetty useita muinaisia asuin- ja hautapaikkoja sekä kolme muinaislinnaa. Rakennusmuistomerkkeihin kuuluu Hmelevon kartano. Toisesta maailmansodasta kertovat neuvostosotilaiden hautausmaat.
Aiheesta muualla

Parfinon piirin sivusto (Arkistoitu – Internet Archive) (venäjäksi)
Novgorodin alueen piirit ja kaupunkipiirikunta
Batetski • Borovitši • Demjansk • Holm • Hvoinaja • Kresttsy • Ljubytino • Malaja Višera • Marjovo • Mošenskoje • Novgorod • Novgorod • Okulovka • Parfino • Pestovo • Poddorje • Šimsk • Soltsy • Staraja Russa • Tšudovo • Valdai • Volot
Paul Gregory Bootkoski

Paul Bootkoski.
Paul Bootkoskin vaakuna.
Paul Gregory Bootkoski (s. 4. heinäkuuta 1940 Newark, New Jersey) on yhdysvaltalainen roomalaiskatolinen piispa. Hänet vihittiin papiksi Newarkin arkkihiippakuntaan 29. toukokuuta 1966 ja nimitettiin sen vihkipiispaksi sekä Zarnan titulaaripiispaksi 7. heinäkuuta 1997. Piispaksi vihkiminen seurasi 5. syyskuuta. Pääkonsekraattorina toimi Theodore Edgar McCarrick, jota avustivat John Mortimer Fourette Smith ja Michael Angelo Saltarelli.
Bootkoski sai 4. tammikuuta 2002 nimityksen Metuchenin piispaksi, jonka virkaan hänet asetettiin 19. maaliskuuta.
Parfino

| Parfino Па́рфино |
| --- | --- |

 Parfino
 Koordinaatit: 57°58′N, 31°39′E 
Valtio:  Venäjä
Alue:  Novgorodin alue
Piiri:  Parfinon piiri
Hallinto:  
 – Asutustyyppi:  kaupunkimainen taajama
 – Hallinnon tyyppi:  kaupunkikunta
Pinta-ala:  
 – Kokonaispinta-ala:  5,62 km²
Väkiluku (2009):  7 600
 
 Kunnan kotisivu 
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Parfino (ven. Па́рфино) on kaupunkimainen taajama, kaupunkikunta ja Parfinon piirin hallinnollinen keskus Novgorodin alueella Venäjällä. Se sijaitsee Lovatjoen rannalla 116 kilometriä Novgorodista maanteitse etelään ja 20 kilometriä Staraja Russan kaupungista itään. Taajamassa on 7 500 ja kunnassa 7 600 asukasta (vuonna 2010).
Maantiede ja asutus

Parfinon kunnan pinta-ala on 5,62 neliökilometriä. Se rajoittuu Fedorkovon maalaiskuntaan. Seutu kuuluu Ilmajärven alankoon.
Keskustaajaman lisäksi kuntaan kuuluu Konjuhovon kylä, jossa on reilut sata asukasta.
Historia

Parfino on syntynyt vuonna 1910 perustetun vaneritehtaan työläisasutukseksi. Se on saanut nimensä lähellä sijaitsevan rautatieaseman mukaan. Vuonna 1938 Parfino sai kaupunkimaisen taajaman statuksen. Toisen maailmansodan aikana se tuhoutui lähes kokonaan. Vuonna 1968 taajamasta tuli Parfinon piirin keskus.
Liikenne, talous ja palvelut

Parfinon kautta kulkee Podlitovjen ja Staraja Russan välinen maantie sekä Bologojen ja Dnon välinen rautatie.
Paikallisista elinkeinoista tärkeimpiä ovat jalostus, hallinto ja erilaiset julkiset palvelut. Merkittävin teollisuuslaitos on Parfinon vaneritehdas, joka on ollut konkurssitilassa vuodesta 2009 lähtien, mutta jatkaa edelleen toimintaansa.
Taajamassa toimii neljä lastentarhaa, keskikoulu, lasten harrastuskeskus, taidekoulu ja Staraja Russan ammattikoulun haaraosasto. Kulttuurilaitoksia ovat kulttuuritalo, piirin keskuskirjasto ja lastenkirjasto. Terveyspalveluihin kuuluvat piirisairaala ja poliklinikka.
Nähtävyydet

Paikallisia nähtävyyksiä ovat toisen maailmansodan aikana kaatuneiden neuvostosotilaiden hautausmaat sekä Konjuhovon kylään sodan muistoksi asetettu panssarivaunu.
Aiheesta muualla

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
Parfinon kunnan sivusto (Arkistoitu – Internet Archive) (venäjäksi)