stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Yleiskaukosäädin
Ominaisuudet > Päivitettävät ja oppivat kaukosäätimet

Joissakin yleiskaukosäätimissä on mahdollisuus ohjelmoida uusia ohjelmakooditiedostoja, jotta kaukosäätimen voi päivittää tukemaan uusia merkkejä ja malleja, joita se ei alun perin tukenut. Osa oppivista huippuyleiskaukosäätimistä tarvitsee tietokoneyhteyden, jossa käytetään yleensä USB-johtoa tietokoneen ja kaukosäätimen tai sen tukiaseman välillä.
Eräs harrastajaryhmä huomasi vuonna 2000, että UEI:n valmistamat yleiskaukosäätimet, joita myytiin One For All, RadioShack ym. tuotemerkeillä, voidaan uudelleenohjelmoida JP1-käyttöliittymän avulla.
Oppivat infrapunakaukosäätimet tunnistavat monien muiden infrapunakaukosäädinten kaikkien näppäinten ohjaussignaalit. Kaukosäätimelle voi "opettaa" toimintoja, joita se ei alun perin ole tukenut, jolloin on usein mahdollista ohjata laitteita, joita ohjaamaan kaukosäädintä ei ole suunniteltu. Ominaisuuden haittapuolena on se, että "opetettava" kaukosäädin tarvitsee "opettajakseen" ehyen, ohjaussignaaleja lähettävän kaukosäätimen. Lisäksi jotkin viihdelaitteistojen valmistajat käyttävät korkeampia taajuuksia kuin yleiskaukosäädin voi tunnistaa ja tallentaa.
Ominaisuudet > Kosketusnäytölliset kaukosäätimet

Kosketusnäytöllisissä kaukosäätimissä on joko yksi- tai monivärinen nestekidenäyttö. Painikkeet ovat itse asiassa kuvia näytöllä, ja kun niitä kosketetaan, kaukosäädin lähettää infrapunasignaalin ohjattavalle laitteelle. Joissakin laitteissa on useita ruutuja, joihin pääsee kosketuspainikkeilla, ja toisissa malleissa on kosketusnäytön ja fyysisten näppäinten yhdistelmä.
Jotkin kostetusnäytöllisten kaukosäädinten mallit ohjelmoidaan graafista käyttöliittymää käyttävällä tietokoneohjelmalla, jolloin käyttäjä pystyy muuttamaan ruudut, taustat, painikkeet ja painikkeiden toiminnot toiveidensa mukaisiksi. Tämä jälkeen luotu ohjelmisto ladataan kaukosäätimeen USB-johdolla tai uusissa malleissa yleensä langattomasti Bluetoothilla tai Wi-Fillä.
Uusimmissa kosketusnäytöllisissä kaukosäätimissä, kuten Logitech 900:ssa ja 1100:ssa on radiolähetin, jotta signaali saadaan välitettyä kauemmaksi kuin infrapunavalolla, jonka kantama on noin kuusi metriä. Radioaallot eivät vaadi myöskään suoraa näköyhteyttä.
Joissakin kosketusnäytöllisissä kaukosäätimissä, kuten Ray Super Remotessa, on sisäänrakennetut sisältösuositukset.
Ominaisuudet > Älypuhelinten ja tablettien yleiskaukosäätimet

Myös älypuhelimia ja tabletteja, kuten Nokian Maemoa (N900), Applen iOSia ja Googlen Androidia käyttöjärjestelmänään käyttäviä laitteita voidaan käyttää yleiskaukosäätiminä.
Monissa, esimerkiksi Samsungin, LG:n ja Nokian laitteissa on sisäänrakennettu infrapunalähetin, jota voidaan käyttää kaukosäätimenä. Muulloin tarvitaan puhelimeen liitettävä lisävaruste, jotta puhelinta voidaan käyttää kaukosäätimenä. Lisävarustetta tarvitaan muuntamaan puhelimet sähköiset ohjaussignaalit infrapunasignaaleiksi, joita tarvitaan useimpien kodin viihde-elektroniikkalaitteiden kaukosäätöön. On mahdollista myös toteuttaa järjestelmä, joka ei tarvitse lisälaitetta.Tällaisissa järjestelmissä käytetään paikallaan olevaa laitetta, joka vastaanottaa sähköiset ohjaussignaalit älypuhelimelta Bluetoothilla tai WiFillä, ja välittää ne eteenpäin ohjattaville laitteille infrapunamuodossa.
Yrjö Liipolan taidemuseo

Yrjö Liipolan taidemuseo.
Yrjö Liipolan taidemuseo on taidemuseo Tl. Koskella Varsinais-Suomessa. Museossa on esillä noin 210 teosta käsittävä Yrjö Liipolan taidekokoelma.
Museota ylläpitää Kosken Tl taidesäätiö. Arkkitehti Eero Ponkalan suunnittelema museorakennus Tl. Kosken keskustassa valmistui vuonna 1970.
Kuvanveistäjä Yrjö Liipola syntyi Tl. Koskella vuonna 1881. Hän teki pääosan elämäntyöstään Budapestissä Unkarissa ja Helsingissä Suomessa mutta palasi myöhäisvuosinaan Tl. Koskelle, jonne hän oli vuonna 1956 lahjoittanut myös taidekokoelmansa.
Aiheesta muualla

Viralliset verkkosivut
Turun vastaanottokeskus

Turun vastaanottokeskus on Varsinais-Suomessa toimiva, Suomen Punaisen Ristin ylläpitämä turvapaikanhakijoiden vastaanottokeskus, johon kuuluu kolme yksikköä: Turun Pansion, Punkalaitumen ja Halikon toimipisteet. Vuoteen 2017 asti toimi vastaanottokeskus myös Laitilassa.
Pansion toimipiste on pysyvissä tiloissa toimiva yksikkö, jossa on paikkoja 225 henkilölle.
Turun vastaanottokeskuksessa on annettu tehostettua tukea erityisen haastaville turvapaikanhakijoille, joilla on mielenterveys- tai päihdeongelmia, tai jotka käyttäytyvät aggressiivisesti tai erityisen häiritsevästi muita vastaanottokeskuksen asukkaita tai työntekijöitä kohtaan.
Vuoden 2017 Turun veitsi-iskun tekijä asui Pansion vastaanottokeskuksessa.
Turun velodromi

Turun velodromi kesällä 2007
Turun velodromi on asfalttipäällysteinen ulkopyöräilyrata, jonka pituus on 333,33 metriä. Radan sisäpuolella on lisäksi jäähdyttelyyn tarkoitettu alue sekä huoltajille ja toimitsijoille varattu alue. Velodromi sijaitsee Kupittaalla, Kupittaanpuistossa, Lemminkäisenkadun ja Hippoksentien risteyksen tuntumassa. Rata on kaikille avoin ja maksuton. Ratapyöräilyn SM-kilpailut järjestettiin tällä velodromilla heinäkuussa 2007.
Yrjö Lindegren

| Mitalit | Mitalit | Mitalit |  |
| --- | --- | --- | --- |
|  Yrjö Lindegren 1930-luvun lopulla. |  Yrjö Lindegren 1930-luvun lopulla. |  Yrjö Lindegren 1930-luvun lopulla. |  |
Maa:   Suomi
Arkkitehtuuri
|  Olympialaiset  |  Olympialaiset  |  Olympialaiset  |  |
|  Kultaa | Lontoo 1948 | kaupunkisuunnittelu |  |
Yrjö Lorenzo Lindegren (13. elokuuta 1900 Tampere – 12. marraskuuta 1952 Helsinki) oli suomalainen arkkitehti.
Lindegrenin vanhemmat olivat puutarhuri Willehad Lindegren ja Wilhelmina Lilius. Hän pääsi ylioppilaaksi 1920 ja valmistui arkkitehdiksi 1925. Vuonna 1937 Lindegren voitti Pariisin maailmannäyttelyssä arkkitehtuurin grand prix -palkinnon. Vuonna 1952 hänelle myönnettiin professorin arvonimi. Yhdessä Toivo Jäntin kanssa hän suunnitteli Helsingin Olympiastadionin. Lontoon olympialaisissa 1948 hän voitti taidelajien kaupunkisuunnittelusarjassa kultamitalin.
Helsingin Mäkelänkadun varrella sijaitseva Käärmetalo on Lindegrenin suunnittelema. Hän suunnitteli myös Eläkelaitos Elonvaran liiketalon Helsingissä 1930 ja Pielisjärven sairaalan 1931. Lindegren oli mukana Alvar Aallon johtamassa Suomen Arkkitehtiliiton toimikunnassa, joka suunnitteli Rovaniemen Poronsarvi-asemakaavan 1945.
Aiheesta muualla

Jetsonen, Sirkkaliisa: / Lindegren, Yrjö (1900–1952). Kansallisbiografia-verkkojulkaisu (maksullinen).  11.10.2005. Helsinki:  Suomalaisen Kirjallisuuden Seura.
Yrjö Valli

Yrjö Fredrik Valli (17. huhtikuuta 1897 Uskela – 28. elokuuta 1969 Turku) oli suomalainen kauppias, yrittäjä ja yritysjohtaja, joka sai kauppaneuvoksen arvonimen.
Vallin vanhemmat olivat puutavarakauppias August Fredrik Valli ja Justiina Soini ja puoliso vuodesta 1929 Aino Margrethe Hansen. Valli kävi Liikemiesten Kauppakoulun 1917 ja oli Toiminimi E. & J. Leinon palveluksessa Salossa 1910–1929, toimien yrityksen konttoripäällikkönä, ja sitten Ford-autoja ja Fordson-traktoreita edustaneen ja huoltaneen Salon Automyynti Oy:n, vuodesta 1936 Valli-Auto Oy, perustajaosakas, toimitusjohtaja ja johtokunnan puheenjohtaja Salossa ja Turussa. Yhtiö oli aikanaan Suomen suurin traktorien myyjä. Vallin yritysten liiketoimintaan kuuluivat myös kaksi huoltoasemaa ja autokoulu. Valli oli Purje ja Moottori -lehden perustaja ja omistaja 1954–1966 ja Herrasmannin tilan omistaja Tarvasjoella vuoteen 1945. Vallilla oli lisäksi useita autoalan ja muita luottamustehtäviä, kuten toiminta Salon Viestin sihteerinä ja puheenjohtajana 1916–1929. Optimistijolla-purjehduksen edelläkävijänä Suomessa Valli oli Suomen Optimistiliiton perustaja ja toiminnanjohtaja vuodesta 1962. Valli muistetaan myös merkittävänä lahjoittajana. Hän sai kauppaneuvoksen arvonimen 1967. Autoalan Keskusliiton kultaisen ansiomerkin hän oli saanut 1954 ja kultaisen kunniamerkin 1960.
Aiheesta muualla

Valli-Auto Oy vuonna 1940. Mika Jaakkola, KampiVeivi, 16.3.2015.
Yrjö Valkama (poliitikko)

Yrjö Rikhard Valkama (20. elokuuta 1887 Ruovesi – 27. elokuuta 1944 Oulainen) oli suomalainen vasemmistopoliitikko, joka toimi Suomen Sosialistisen Työväenpuolueen kansanedustajana vuosina 1922–1923. Valkama erotettiin SSTP:n eduskuntaryhmästä ja puolueesta alkuvuonna 1923. Myöhemmin hän vaikutti Suomen Sosialidemokraattisen Puolueen riveissä.
Valkama aloitti poliittisen toimintansa jo nuorena. Hän liittyi SDP:hen vuonna 1906. Vuodesta 1912 Yhdysvalloissa oleskellut Valkama palasi Suomeen vuonna 1921 ja ryhtyi maanviljelijäksi Oulaisissa. Eduskuntavaaleissa seuraavan vuoden heinäkuussa Valkama valittiin kansanedustajaksi SSTP:n listoilta Oulun läänin eteläisestä vaalipiiristä. Valkama oli SSTP:n ehdokkaana, koska Oulaisten työväenyhdistys oli SDP:n sisäisessä suuntataistelussa valinnut viiteryhmäkseen puolueen vasemmiston. Eduskunnassa hän vaikutti maatalousvaliokunnassa.
Valkama erotettiin SSTP:n eduskuntaryhmästä sen jälkeen, kun hän ilmoitti vastustavansa maanalaista poliittista toimintaa Suomessa. Asia tuli ilmi, kun Valkaman kansanedustajatoveri August Rytkönen kuuli Valkaman esittävän tämänsuuntaisia ajatuksia junassa muiden puolueiden edustajien seurassa. Rytkösen valppauden ansiosta Valkama sai kutsun puoluetoimikunnan kokoukseen, joka 21. maaliskuuta 1923 päätti erottaa Valkaman miehen kieltäydyttyä jälleen hyväksymästä salaista toimintaa. Oulaisten työväenyhdistys oli aluksi haluton taipumaan puolueen päätökseen, mutta tunteja kestäneen debatin jälkeen sekin taipui. Erottamisesta ja asennoitumisestaan huolimatta Valkama vangittiin loppuvuodesta yhdessä SSTP:n eduskuntaryhmän kanssa.
Vapauduttuaan vankilasta Valkama kävi jälleen Yhdysvalloissa, mutta hän palasi pian takaisin Suomeen. Valkama hankki asunnon Oulaisten kirkonkylästä ja työskenteli asioitsijana. Hän liittyi uudelleen SDP:hen, ja vuonna 1929 hänet valittiin Oulun läänin eteläisen vaalipiirin sosialidemokraattisen piirijärjestön sihteeriksi. Valkama oli SDP:n ehdokkaana 1930-luvun eduskuntavaaleissa, mutta hänen äänensä eivät riittäneet eduskuntapaikan uusimiseen. Valkama myös kirjoitti usein puolueensa lehtiin.
Valkamalla oli Oulaisissa useita kunnallisia luottamustehtäviä. Sota-aikana hän toimi kuntansa viljelyspäällikkönä. 25. elokuuta 1944 Valkama joutui liikenneonnettomuuteen, ja hän kuoli saamiinsa vammoihin kaksi päivää myöhemmin.
Aiheesta muualla

.aspx Yrjö Valkama (poliitikko) Suomen kansanedustajat. Eduskunta.
Ystävä sä lapsien

Ystävä sä lapsien on lastenvirsi. Sen alkuperä on ruotsalaisessa tekstissä Gud som haver barnen kär, joka on painettu ensimmäisen kerran vuonna 1780. Sen alkuperäinen versio käsitti vain nykyisen virren neljä ensimmäistä säettä, ja se julkaistiin tuolloin tukholmalaiseen hovisaarnaajan, myöhemmän piispa Gustaf Murrayn julkaisemassa lastenkirjassa Barna-Bok, joka oli omistettu Ruotsin tuolloin kaksi vuotta täyttäneelle kruununprinssille, josta myöhemmin tuli kuningas Kustaa IV Aadolf.
Myöhemmin rukous vakiintui Ruotsissa kuusiriviseen muotoon. Siri Dahlquist kirjoitti siihen viisi säkeistöä lisää, ja näin laajennetussa muodossa se otettiin Ruotsin kirkon virsikirjan lisäykseen vuonna 1921.
Tekstin suomensi ensimmäisenä Arvi Jännes vuonna 1889, ja se julkaistiin Hengellisiä lauluja ja virsiä -kokoelmassa vuonna 1900. Vuonna 1923 Lauri Pohjanpää laati virrestä uuden suomennoksen virsikirjaan tuolloin suunniteltua lisävihkoa varten. Lopulta vuonna 1938 Ystävä sä lapsien tuli suomalaiseen virsikirjaan kolmisäkeistöisenä. Kolmannen säkeistön muotoili virsikirjakomitea. Nykyisessä virsikirjassa virren numero on 492. Virren on säveltänyt Ivar Widéen (1871–1951).
Ystävä sä lapsien on yksi suosituimpia kastevirsiä.
Sanat

| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
|  1. Ystävä sä lapsien,  katso minuun pienehen.  Minne käynkin maailmassa,  sinä olet hoitamassa.  Onni täällä vaihtelee,  taivaan Isä suojelee.   |  2. Ota, Jeesus rakkahin,  suojaas koti kallehin.  Siunaa äitiä ja isää,  heille elinpäivää lisää.  Ystävä sä lapsien,  pientäs auta holhoten.   |  3. Pidä meitä turvissas,  Jeesus, armohelmassas.  Suojaas sulje isänmaamme,  sulta kaiken lahjaks saamme.  Johda, Jeesus rakkahin,  meidät taivaan kotihin.   |
Tuula Hanhinen

Tuula Hanhinen (syntynyt 1950) on suomalainen pianisti.
Hanhinen opiskeli pianonsoittoa Sibelius-Akatemiassa sekä nuoriso- että yleisellä osastolla 1960-75 Inkeri Saarisen, Maija Helasvuon ja Ralf Gothónin johdolla. Hän oli Sibelius-stipendiaattina Kaliforniassa 1968-69. Lisäksi hän on opiskellut pianonsoittoa yksityisesti Lontoossa 1973 ja 1982 Fou Ts'ongin oppilaana sekä New Yorkissa 1976-79 Edna Golandskyn ja Samuel Marderin johdolla. Hän on myös osallistunut mm. Dimitri Bashkirovin, György Sebökin ja Fou Ts'ongin mestarikursseille.
Hanhinen suoritti pianodiplomin ja soitonopettajan tutkinnon Sibelius-Akatemiassa 1982 ja sai samana vuonna yleisen osaston päästötodistuksen. Hän on toiminut Sibelius-Akatemiassa pianonsoiton päätoimisena tuntiopettajana vuodesta 1981.
Ensikonserttinsa Hanhinen piti vuonna 1979 Helsingissä. Hän on konsertoinut Suomessa soolokonsertein, kamarimuusikkona, liedpianistina sekä muissa säestystehtävissä sekä esiintynyt Tanskassa Århusin juhlaviikoilla, Helsingin Juhlaviikoilla, Helsingin kansainvälisellä huiluviikolla sekä Suomen solistiyhdistyksen konserteissa. Hän on myös tehnyt nauhoituksia Yleisradiolle ja radioyhtiölle New Yorkissa.
Vuoden 1976 Maj Lind -pianokilpailussa Hanhinen sai neljännen sijan ja diplomipalkinnon.
Ultraviolence

Ultraviolence (yhtye) Johnny Violentin eli Jonathan Caseyn johtama industrial/tekno -yhtye.
Ultraviolence (albumi) Lana Del Reyn studioalbumi vuodelta 2014.
”Ultraviolence” (kappale) Lana Del Reyn single samannimiseltä albumilta.
| --- | --- |
: Tämä on täsmennyssivu, joka luettelee monimerkityksisen käsitteen eri merkitykset tai useita eri henkilöitä. Artikkelisivuja, joiden nimessä tai tekstissä lukee ”Ultraviolence”, voi hakea sivunnimihaulla, laajalla sivunnimihaulla tai tekstihaulla.
Tuula Ikonen-Graafmans

Tuula Sisko Kaarina Ikonen-Graafmans (e. Ikonen, e. Kuittinen, s. 22. kesäkuuta 1947 Nurmes) on suomalainen poliitikko. Hän toimi kansanedustajana vuosina 1991–1995 edustaen Pohjois-Karjalan läänin vaalipiiriä ja kuului Suomen Keskustan eduskuntaryhmään. Kansanedustajavuosinaan hän käytti nimeä Tuula Kuittinen. Kun hänet valittiin kansanedustajaksi, hän asui Juuassa ja toimi Pohjois-Karjalan lääninhallituksessa muun muassa terveydenhuollon tarkastajana. Edustajakauden jälkeen hän toimi lääninhallituksessa sosiaali- ja terveysosastossa muun muassa projektikoordinaattorina. 
Hän on Juuan kunnanvaltuuston jäsen (2008–).
Xavier Dolan

| Xavier Dolan |
| --- | --- |
 Xavier Dolan Cannesin elokuvajuhlilla 2016.
Henkilötiedot
Syntynyt: 20. maaliskuuta 1989 (ikä 35) Montreal, Quebec
Ammatti:  ohjaaja, näyttelijä, tuottaja, käsikirjoittaja
Aiheesta muualla
www.xavier-dolan.com
IMDb 
Elonet
Xavier Dolan /gza.vje dɔ.lan/ (s. 20. maaliskuuta 1989 Montreal, Kanada) on kanadanranskalainen elokuvaohjaaja ja näyttelijä. Hän on ohjannut viisi pitkää elokuvaa, joista viimeisin Mommy voitti Cannesin elokuvajuhlilla jaetun tuomariston palkinnon. Dolania on kuvailtu queer-elokuvien mestariksi, vaikka hän itse ei tätä väitettä allekirjoitakaan.
Lapsuus ja nuoruus

Dolanin vanhemmat ovat opettaja Geneviève Dolan ja kairolaissyntyinen näyttelijä-laulaja Manuel Tadros. Vanhemmat erosivat Dolanin ollessa kaksivuotias ja jakoivat hänen huoltajuutensa. Dolan menestyi huonosti koulussa, vaikka häntä pidettiin hyvin älykkäänä lapsena. Hän pääsi isänsä mukana vierailemaan elokuva- ja televisiostudioilla jo pikkulapsena ja esiintyi ensimmäisessä televisiomainoksessaan nelivuotiaana.
Dolan näytteli koko lapsuutensa ja nuoruutensa ajan Quebecin televisiossa ja dubbasi englanninkielisiä elokuvia ja televisiosarjoja ranskaksi. Hänen merkittävimpiä dubbausroolejaan olivat Stan South Parkissa, Ron Weasley Harry Potter -elokuvasarjassa ja Jacob Black Twilight-elokuvasarjassa. Valmistuttuaan high schoolista hän opiskeli vähän aikaa elokuvan tekemistä mutta jätti opintonsa kesken keskittyäkseen valmistelemaan ensimmäistä elokuvaansa.
Ura

Dolanin ensimmäinen ohjaus oli osittain omaelämäkerrallinen J’ai tué ma mère (2009), joka kertoo homoseksuaalin nuorukaisen viha-rakkaussuhteesta äitiinsä. Hän alkoi käsikirjoittaa elokuvaa jo 17-vuotiaana ja sijoitti sen tuotantoon 150 000 dollaria omia säästöjään. Elokuva sai Cannesissa kolme kunniamainintaa ja huomioitiin myös Toronton elokuvajuhlilla. Ensimmäisen elokuvan menestyksen ansiosta hän pystyi aloittamaan seuraavan elokuvansa Kangastuksia (2010) kuvaamisen jo samana vuonna. Se voitti vuonna 2010 Cannesissa Prix de la Jeunesse -palkinnon ja Sydneyn elokuvajuhlien pääpalkinnon.
Transsukupuolisesta kirjallisuuden professorista kertova Laurence Anyways (2012) sai paljon huomiota jo ennen ensi-iltaansa. Elokuvan tuotti yhdysvaltalainen Gus Van Sant, ja sen budjetti oli lähes 10 miljoonaa dollaria. Elokuva voitti Cannesin elokuvajuhlilla Queer Palm ‑palkinnon ja palkittiin Toronton elokuvajuhlilla vuoden 2012 parhaimpana kanadalaisena elokuvana. Dolanin neljäs pitkä elokuva Tom à la ferme (2013) on psykologinen trilleri, joka perustuu Michel Marc Bouchardin samannimiseen romaaniin. Se sai ensi-iltansa Venetsian elokuvajuhlilla ja voitti Fipresci-palkinnon. Samana vuonna Dolan ohjasi myös ranskalaiselle Indochine-yhtyeelle musiikkivideon, joka sensuroitiin väkivaltaisen sisältönsä vuoksi Quebecissa, Ranskassa ja YouTubessa.
Dolanin läpimurtoteoksena pidetään vuonna 2014 ensi-iltansa saanutta Mommya. Se sai tuomariston palkinnon Cannesin elokuvajuhlilla ja keräsi ylistystä elokuvakriitikoilta. Elokuva on kuvattu pääosin Instagram-tyylisellä 1:1-kuvasuhteella, mutta muutamissa kohtauksissa käytetään laajakuvaa tehostamaan kerrontaa. Parhaillaan Dolan valmistelee ensimmäistä Hollywood-elokuvaansa The Death and Life of John F. Donovan, jonka pääosiin on kiinnitetty Kit Harington, Jessica Chastain, Susan Sarandon ja Kathy Bates. Elokuva ensi-iltansa vuonna 2016.
Elokuvallinen tyyli

Dolanin elokuvien teemana on usein mahdoton rakkaus. Jotkut elokuvakriitikot ovat pitäneet häntä queer-elokuvien mestarina, mutta hän on itse torjunut väitteen ja sanonut koko queer-elokuvan käsitteen olevan merkityksetön omalle sukupolvelleen. Ohjaamisen ja näyttelemisen ohella hän on toiminut useissa elokuvissaan myös käsikirjoittajana, tuottajana, leikkaajana ja pukusuunnittelijana. Hänen kerrotaan suunnittelevan pakkomielteenomaisella tarkkuudella elokuviensa pienimmätkin yksityiskohdat.
Filmografia > Ohjaajana

J’ai tué ma mère (2009)
Kangastuksia (2010)
Laurence Anyways (2012)
Tom à la ferme (2013)
Mommy (2014)
Juste la fin du Monde (2016)
The Death and Life of John F. Donovan (2016)
Matthias et Maxime (2019)
Filmografia > Näyttelijänä

Marttyyrit (2008) – Antoine
J’ai tué ma mère (2009) – Hubert Minel
Kangastuksia (2010) – Francis
Tom à la ferme (2013) – Tom
Miraculum (2014) – Étienne
Elephant Song (2014) – Michael Aleen
Se: Toinen luku (2019) – Adrian Mellon
Filmografia > Ääninäyttelijänä

Harry Potter ja viisasten kivi (2001) – Ron Weasley
Harry Potter ja salaisuuksien kammio (2002) – Ron Weasley
Harry Potter ja Azkabanin vanki (2004) – Ron Weasley
Harry Potter ja liekehtivä pikari (2005) – Ron Weasley
Harry Potter ja Feeniksin kilta (2007) – Ron Weasley
Twilight – Houkutus (2008) – Jacob Black
Harry Potter ja puoliverinen prinssi (2009) – Ron Weasley
Twilight – Uusikuu (2009) – Jacob Black
South Park (2009) – Stan Marsh
Kick-Ass (2010) – Dave Lizewski/Kick-Ass
Näin koulutat lohikäärmeesi (2010) – Hikotus
Twilight – Epäilys (2010) – Jacob Black
Harry Potter ja kuoleman varjelukset, osa 1 (2010) – Ron Weasley
Harry Potter ja kuoleman varjelukset, osa 2 (2011) – Ron Weasley
Twilight – Aamunkoi, osa 1 (2011) – Jacob Black
John Carter (2012) – Edgar Rice Burroughs
Nälkäpeli (2012) – Peeta Mellark
Kirjallisuutta

Makkonen, Velipekka: ”Äidinmurhaaja, eli vihan hedelmät”, Filmihullu 3/2015.
Anne Dorval, François Arnaud ja Xavier Dolan Toronton elokuvajuhlilla 2009.
Zhuchengtyrannus

| Zhuchengtyrannus |
| --- | --- |

 Myöhäisliitukausi 84,9–70,6 Ma  PreЄ Є O S D C P T J K Pg N      
Tieteellinen luokittelu
Domeeni::  Aitotumaiset Eucarya
Kunta::  Eläinkunta Animalia
Pääjakso::  Selkäjänteiset Chordata
Alajakso::  Selkärankaiset Vertebrata
Luokka::  Matelijat Reptilia
Ylälahko::  Dinosaurukset Dinosauria
Lahko::  Liskonlantioiset Saurischia
Alalahko::  Teropodit Theropoda
Heimo::  †Tyrannosauridae
Alaheimo::  †Tyrannosaurinae
Suku::  †Zhuchengtyrannus  Hone et al., 2011
Laji::  magnus
Kaksiosainen nimi
 † Zhuchengtyrannus magnus  Hone et al., 2011 
Synonyymit
 Tyrannosaurus zhuchengensis 
Katso myös
   Zhuchengtyrannus Wikispeciesissä   Zhuchengtyrannus Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OK: 
Zhuchengtyrannuksen arvioitu koko.
Zhuchengtyrannus (nimen merkitys: ”Zhuchengin tyranni”) on sukupuuttoon kuollut, teropodeihin kuulunut kookas petodinosaurus. Se eli noin 84–70 miljoonaa vuotta sitten myöhäisliitukaudella. Zhuchengtyrannuksen fossiileja on löydetty itäisessä Kiinassa sijaitsevasta Shandongin maakunnasta, läheltä Zhuchengin kaupunkia, jonka mukaan kyseinen dinosaurus sai myös nimensä. Zhuchengtyrannus kuului tyrannosaureihin.
Koko ja ulkonäkö

Tutkijat ovat arvioineet Zhuchengtyrannuksen olleen noin 11 metriä pitkä, noin neljä metriä korkea ja lähes kuusi tonnia painava. Se oli sukua Tyrannosaurus rexille ja vain hieman sitä pienempi. Zhuchengtyrannus olikin yksi suurimmista koskaan eläneistä lihansyöjädinosauruksista. Fossiilien vähäisyyden vuoksi eläimen tarkkaa kokoa on hankala arvioida, mutta löydettyjen luiden ollessa lähes samankokoisia kuin vastaavat suurimman Tyrannosaurus rex-yksilön luut, voidaan todeta kyseisen eläimen olleen valtava. Zhuchengtyrannus oli myös yksi suurimmista aasialaisista tyrannosaureista.
Zhuchengtyrannuksen erottaa muista tyrannosaureista sen uniikkeja piirteitä sisältävä kallo, joka poikkeaa muista teropodeista.
Fossiilit

Zhuchengtyrannus tunnetaan toistaiseksi vain epätäydellisen kallon, alaleuan sekä melko huonosti säilyneiden hampaiden perusteella. Luut löydettiin vuonna 2009. Fossiilien löytöpaikalta on löydetty myös luokittelemattomia, sahalaitaisia hampaita, jotka saattavat kuulua kyseiselle dinosaurukselle. Jos näin on, Zhuchengtyrannuksen hampaat olivat tyrannosaurien joukossa kaikkein omalaatuisimpia. Zhuchengtyrannus on ensimmäinen tyrannosauri, jonka fossiileja on löydetty vain Kiinasta.
Ravinto

Suurin osa muista dinosauruksen löytöpaikalta löydetyistä jäänteistä kuuluvat valtavalle Shantungosaurus-nimiselle kasvinsyöjädinosaurukselle, joka saattoi olla joidenkin luokittelemattomien ankylosaurien tapaan Zhuchengtyrannuksen ravintoa.
Zugspitze

Zugspitze
| --- | --- |
Sijainti:  Saksan ja Itävallan raja Saksa ja Itävalta
Vuoristo:  Baijerin Alpit
Korkeus merenpinnasta:  2 962 m
Prominenssi:  1 746  m 
Ensimmäinen nousu huipulle:  1820 G. Deutschl, Maier sekä J. Naus
| --- | --- |
Koordinaatit:  fi 
muokkaa - muokkaa wikitekstiä - muokkaa Wikidataa
Zugspitze on Saksan korkein vuori, joka kohoaa 2 962 metrin korkeuteen. Se kuuluu Wettersteinin vuoristoon. Zugspitze  sijaitsee Saksan (Garmisch-Partenkirchenin piirikunta, Baijerin osavaltio) ja Itävallan (Reutten piirikunta, Tirolin osavaltio) raja-alueella.
G. Deutschl, Maier ja J. Naus tekivät ensimmäisen rekisteröidyn nousun vuoren huipulle 27. lokakuuta vuonna 1820.