stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Muse
Palkinnot

American Music Awards: Paras vaihtoehtorockartisti (2010)
BRIT Awards: Paras live-esiintyminen (2005, 2007)
Grammy: Paras rock-albumi (2011)
Diskografia

Showbiz (1999)
Origin of Symmetry (2001)
Absolution (2003)
Black Holes and Revelations (2006)
The Resistance (2009)
The 2nd Law (2012)
Drones (2015)
Simulation Theory (2018)
Will of the People (2022)
Aiheesta muualla

muse.mu – Viralliset kotisivut
Muse MySpacessa
Musewiki
Muse
|  Matthew Bellamy  Dominic Howard  Chris Wolstenholme >  Morgan Nicholls  |
| --- | --- |
Studioalbumit:  Showbiz  Origin of Symmetry  Absolution  Black Holes and Revelations  The Resistance  The 2nd Law  Drones  Simulation Theory  Will of the People 
Kokoelmat ja konserttitallenteet:  Hullabaloo Soundtrack  Absolution Tour  HAARP  Live at Rome Olympic Stadium 
Demot ja EP:t:  This Is A Muse Demo  Muse  Muscle Museum  Random 1-8  Dead Star/In Your World  Summer Stadiums 2010  Live at Köln Gloria Theatre 
Yhtyeen keulahahmo Matthew Bellamy
UNO-singlen CD.
Musen Chris Wolstenholme esiintyy Mod Club Theatressa, Torontossa vuonna 2004. Maailmanlaajuinen Absolution-kiertue sisälsi yhtyeen ensimmäiset esiintymiset Pohjois-Amerikassa sitten vuoden 1999.
Muse soittamassa Readingin ja Leedsin festivaaleilla vuonna 2006
The Resistance -kiertueen lavarakennelma Birminghamissa, Isossa-Britanniassa.
Muse esiintymässä Air Canada Centressä Torontossa 10. huhtikuuta 2013 The 2nd Law-kiertueella
Riitankari

Riitankari
| --- | --- |
Sijainti:  65°01.751′N, 025°15.596′E, Oulu Pohjois-Pohjanmaa Suomi
Merialue:  Perämeri
| --- | --- |
Asukasluku:  asumaton
muokkaa - muokkaa wikitekstiä - muokkaa Wikidataa
Riitankari on pieni asumaton saari Oulun kaupungin edustalla Perämerellä. Se sijaitsee 3,8 kilometriä koilliseen Oulunsalon Riutunkarin kalasatamasta ja 7,1 kilometriä länteen Nallikarin uimarannalta. Saari on Oulun kaupungin saarista ainoa varsinainen lintusaari. Saarella pesii muun muassa lähes sata naurulokkipariskuntaa.
H. Rider Haggard

Henry Rider Haggard
H. Rider Haggard: Kuolematon kuningatar, Riksin sarja (Porvoo 1960) Kustantaja: WSOY.
Henry Rider Haggard, (22. kesäkuuta 1856 Bradenham, Norfolk, Britannia – 14. toukokuuta 1925 Lontoo) oli brittiläinen kirjailija, jonka seikkailuromaanien tapahtumat sijoittuvat eksoottisiin maisemiin ja sisältävät usein yliluonnollisia tapahtumia.
Haggard teki laajoja matkoja esimerkiksi Islantiin, Egyptiin ja Etelä-Afrikkaan. Matkoilta hän on saanut aiheet useimpiin teoksiinsa, kuten Kuningas Salomon kaivokset (1885), Allan Quatermain (1887), Cetewayo and his white neighbours (2. pain. 1889), She, a history of adventure (1887), Cleopatra (1889) ja Beatrice (1890). Hänen teoksiaan haittaa ulkokohtaisuus, mutta uusromanttisena ilmiönä niitä on kuitenkin pidetty jo ilmestymisaikoinaan kiinnostavina.
Vaikka Haggardin romaanit puolustavat usein vahvasti brittiläisen imperiumin siirtomaavaltaa, ne sisältävät ymmärtämystä siirtomaiden alkuperäistä väestöä kohtaan. Tästä on esimerkki Kukuanalandin oikeamielinen kuningas Ignosi Haggardin tunnetuimmassa teoksessa, romaanissa Kuningas Salomon kaivokset (myös nimellä Kuningas Salomonin kaivokset).
Monien Haggardin romaanien päähenkilönä on seikkailija Allan Quatermain, jonka toverina on zulukafferisoturi Umslopogaas. Romaanin Valkoinen metsästäjä suomalaisen painoksen (1922) esipuheessa sanotaan:
»Allan Quatermain, tuo pieni, hintelä, hiukan nilkuttava valkoinen metsästäjä, edustaa rotunsa henkistä ylemmyyttä, siveellistä kuntoa, rehellisyyttä ja oikeamielisyyttä, kylmäverisyyttä ja tyyntä harkintaa, siis ominaisuuksia, jotka ovat tai joiden ainakin pitäisi olla jokaisen valkoisen gentlemannin tunnusmerkkejä; Umslopogaas taas on kiteyttänyt itseensä koko villin rotunsa hyveet: rehellisyyden, vääjäämättömän urhoollisuuden, raa’an ja hurjan alkuperäisen voiman.»
Esipuheessa verrataan parivaljakkoa J. Fenimore Cooperin Nahkasukka-sarjan seikkailijapariin Natty Bumppo ja Chingachcook.
Haggard teki tunnetuksi niin sanotut kadonnut maailma -kertomukset, ja hänen vaikutuksensa tieteiskirjallisuuteen ja fantasiaan on ollut merkittävä. Kuolemattoman kuningattaren päähenkilö Ayesha mainittiin Sigmund Freudin Unien tulkinnassa ja Carl Jungin kirjoituksissa naisen perustyyppinä.
Haggardin vähemmän tunnettuun tuotantoon kuuluu muun muassa romaani Israelin kuu, joka pohjautuu toiseen Mooseksen kirjaan ja kertoo raamatullisesta ajasta, jolloin Israelin kansa oli joutunut orjuuteen Egyptiin.
Suomennetut teokset

Atsteekkien päämies , Pori: Porilaisen kirjapaino 1895. Nuorisoseuran kirjasto, n:o 336.
Atsteekkien päämies, Pori: Otto Andersin 1896
Kuningas Salomonin aarteet , N.Y. Mills 1896. (King Solomon’s Mines, 1885) lähde?
2.laitos: Kuningas Salomonin kaivokset, Brooklyn, (N. Y.): Suomalais-amerikkalainen kustannusyhtiö 1897
Sumujen kansa, Mikkeli: Blomfelt 1898.
Tarina kolmesta leijonasta, suom. Saimi Järnefelt, Helsinki: Otava 1899
Kuningas Salomon kaivokset, Otava 1908 Pääskysen kirjasto, n:o 2.
Maailman sydän. (Heart of the World, 1895.) Helsinki: Uuden Suomettaren oy 1915
Israelin kuu: kertomus 2:sta Moseksen kirjasta (Moon of Israel: A Tale of the Exodus, 1918.), Helsinki: Kirja 1919
Israelin kuu, Tiberius kirjat 2022 (arvioitu ilmestymisaika 3.10.2022 ISBN 978-952-7424-82-7)
Buuritytön tarina (Marie), suomentanut Jalmari Nieminen, Helsinki: Ahjo 1920. Sarja: Ahjon ajanvietelukemisto, 17.
Valkoinen metsästäjä. (Allan’s Wife, 1889.), suom. O. E. N[yman]. WSOY 1922
Valkoinen metsästäjä: Allanin nuoruus ja ensimmäiset seikkailut Afrikan erämaissa (She and Allan, 1921.), Helsinki: Kirja 1922
Kuolematon kuningatar, suom. O. E. N[yman]. WSOY 1922
Musta sankari: Allanin ystävän Umslopogaas’in lapsuus ja nuoruuden vaiheet: kertomus zulukaffereista (Nada the Lily, 1. osa. 1891.), suom. O. E. N[yman], Helsinki: Kirja 1922
Susi-veikot: Umslopogaas’in Galaz’in seikkailuja: kertomus zulukaffereista (Nada the Lily, 1892.) 2.osa., suom. O. E. N[yman]. Helsinki: Kirja 1922 (Edellinen osa ilmestynyt nimellä ”Musta sankari”.)
Pyhä kukka: Allan Quatermain’in jännittävä seikkailu Afrikassa. (The Holy Flower, 1915.), Helsinki: Kirja 1923
Salattu maa: suurmetsästäjä Allan Quatermain’in seikkailuja Keski-Afrikassa (Allan Quatermain, 1887.), suom. O. E. N[yman]. Helsinki: Kirja 1923 viimeisenä numerona sarjaan ”Valkoinen metsästäjä” ja sisältää kuvauksen Allan’in ja Umslopogaas’in kuolemasta.
Maivan kosto; suomentanut Eino Kaltimo. Helsinki: Kansanvalta 1925
Musta ja valkea sydän (Black Heart and White Heart ); suom. Yrjö Talma. Helsinki: Kansanvalta 1925. Sarja: Hyvää ajanvietettä, 5.
Musta ja valkea sydän (Black Heart and White Heart); suom. Yrjö Talma. Valkeakoski: Tiberius kirjat 2020 ISBN 978-952-7351-13-0
Kuningas Salomon kaivokset; mukaellen suomentanut Anni Swan. Otava 1927 (Nuorten kirjoja, Uusi sarja, 7)
Kummitus: seikkailuromaani. (Heu, Heu, or the Monster, 1924.); suomentanut Jalmari Sauli. Helsinki: Otava 1928
Kuolematon kuningatar (She: a history of adventure); englannin kielestä suom. O. E. N[yman]. Porvoo: WSOY 1933. Sarja: Kymmenen markan romaaneja, [4
Kuningas Salomon kaivokset (King Salomon’s mines), suom. Hilkka Koskiluoma. Mikkeli: Tammi 1948. Sarja: Tammen poikien sarja, 2
Muutos, suom. Raimo Nikkonen, julkaisussa: Portti 2/1997 Tampere: Tampereen Science Fiction Seura R.Y 1997
Suomennetut teokset > Allan Quatermain -kirjat

Kuningas Salomon kaivokset (1885)
Salattu maa (1887)
Valkoinen metsästäjä (1889)
Maivan kosto (1888)
Buuritytön tarina (1912)
Pyhä kukka (1915)
Valkoinen metsästäjä ja kuolematon kuningatar (1920)
Kummitus (1924)
Suomennetut teokset > Sarja Parhaita nuorison kirjoja

Israelin kuu. (Moon of Israel: A Tale of the Exodus, 1918.) Parhaita nuorison kirjoja -sarja. Kirja 1919.
Kuningas Salomonin aarteet . (King Solomon’s Mines, 1885 (N.Y. Mills 1896).)
2.laitos: Kuningas Salomonin kaivokset. Suomalais-amerikkalainen kustannusyhtiö 1897.
Kuolematon kuningatar. (She, 1887.) Suom. O. E. Nyman. Parhaita nuorison kirjoja -sarja. Kirja 1922.
Musta sankari. (Nada the Lily, 1891.) 1. osa. Suom. O. E. Nyman. Parhaita nuorison kirjoja -sarja. Kirja 1922.
Susiveikot. (Nada the Lily, 1892.) 2.osa. Suom. O. E. Nyman. Parhaita nuorison kirjoja -sarja. Kirja 1922.
Pyhä kukka. (The Holy Flower, 1915.) Suom. O. E. Nyman. Parhaita nuorison kirjoja -sarja. Kirja 1923.
Salattu maa. (Allan Quatermain, 1887.) Suom. O. E. Nyman. Parhaita nuorison kirjoja -sarja. Kirja 1923.
Valkoinen metsästäjä. (Allan’s Wife, 1889.) Parhaita nuorison kirjoja -sarja. Kirja 1922.
Valkoinen metsästäjä ja kuolematon kuningatar. (She and Allan, 1921.) Parhaita nuorison kirjoja -sarja. Kirja 1922.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta H. Rider Haggard Wikimedia Commonsissa
Lisää luettavaa aiheesta H. Rider Haggard on Wikiaineistossa (englanniksi)
Vapaasti ladattavia Henry Rider Haggardin e-kirjoja Project Gutenbergissa ja Projekti Lönnrotissa.
| Auktoriteettitunnisteet  |
| --- | --- |
Kansainväliset:  FAST  ISNI  VIAF  WorldCat 
Kansalliset:  Norja  Chile  Espanja  Ranska  BnF data  Katalonia  Saksa  Italia  Israel  Suomi (KANTO)  Belgia  Yhdysvallat  Ruotsi  Latvia  Japani  Tšekki  Australia  Kreikka  Korea  Kroatia  Alankomaat 2  Puola  Portugali  Vatikaani 
Tieteilijät:  CiNii 
Taiteenala:  FID  MusicBrainz 
Henkilöt:  Deutsche Biographie  DDB  Trove 
Muut:  Europeana  SNAC  IdRef 
H. Rider Haggard: Valkoinen metsästäjä: Allanin nuoruus ja ensimmäiset seikkailut Afrikan erämaissa. Kustannusosakeyhtiö Kirja (Helsinki 1922). Kansitaiteilija tuntematon. Kirjailijan nimikirjain on kannessa väärin, R. pitäisi olla H.
Jalmari Hahl

Filip Hjalmar (Jalmari) Hahl (13. kesäkuuta 1869 Rautu – 17. elokuuta 1929 Helsinki) oli suomalainen kirjailija, opettaja ja suomentaja.
Teokset

Les tendances morales dans l’ouvre de Giacomo Leopardi, väitöskirja. Jalmari Hahl, 1896.
Haoma ja Anahita. Otava, 1900.
Ykskylän uneksija. Otava, 1904.
Nykyajan näytelmäkirjoittajia, 1908.
Pirstaleita. Yrjö Weilin & Kumpp., 1912.
Kohtalotoverit. Karisto, 1914.
Tuleva kuninkaamme. Otava, 1918.
Surun tie. Gummerus, 1922.
Yösalo. Kirja, 1929.
Näytelmiä
Françoise d’Aubigné. Otava, 1899.
Heinäkuun helteessä, 1901.
Metsästysretki. Draamallinen tuokiokuva. Yrjö Weilin & Kumpp., 1912.
Kandaules. Karisto, 1915.
Juhana Herttua. Kirja, 1917.
Mäntyniemen torpassa. Ahjo, 1919.
Toimittanut
Ylioppilaslauluja VI, kokoelma 1895.
René Descartes: Metodin esitys. Mielenliikutusten tutkiskelu. Metafyysillisiä mietelmiä. Suomalaisen Kirjallisuuden Seura, 1899.
Suomennoksia
Elias Lönnrotin matkat, 1902, uusi laitos 1980.
Jean-Jacques Rousseau: Émile eli kasvatuksesta, 1905. WSOY, 1933.
Alessandro Manzoni: Kihlautuneet, WSOY, 1909.
Thomas P. Krag: Aada Wilde. Norjalaisen naisen kohtalo. Yrjö Weilin & Kumpp., 1912.
L'abbé Prévost: Manon Lescaut, Karisto, 1916.
Gabriele D’Annunzio Kuoleman riemuvoitto. Kirja, 1916.
Honoré de Balzac: Kapina. Karisto, 1917.
Gustave Flaubert: Yksinkertainen sydän. Karisto, 1917.
Pierre Loti: Havahtuneita. Gummerus, 1919.
Arthur Travers-Borgström: Mutualismi. Otava, 1920.
Pierre Loti: Ratsumiehen tarina. Gummerus, 1922.
Grazia Deledda: Pako Egyptiin. Kirja, 1928.
Grazia Deledda: Marianna. Kirja, 1928.
Grazia Deledda: Elias Portolu. Kirja, 1928.
Grazia Deledda: Äiti. Kirja, 1928.
Grazia Deledda: Muratti. Kirja, 1929.
Grazia Deledda: Kotikaiho. Kirja, 1929.
Annie Vivanti: Onnen särkijät. Kirja, 1930.
Dominique Dunois: Suurin rikkomus. Kirja, 1930.
Kirjallisuutta

Kuka kukin on 1909, Helsinki 1908.
Kuka kukin oli, Helsinki 1961.
Suomen kansallisbiografia, osa 3, 2004 ISBN 951-746-444-4.
Klaus Castrén: Jalmari Hahl. Itähämäläinen kosmopoliitti, Jalmari Finnen säätiön vuosikirja 1985 sivut 7–22.
Aiheesta muualla

Vapaasti ladattavia Jalmari Hahlin e-kirjoja Projekti Lönnrotilta sekä Project Gutenbergiltä
Eino I. Parmanen : Muistelma tohtori Jalmari Hahlista vuodelta 1901, Iltalehti 21.09.1929, nro 219, s. 4, Kansalliskirjaston digitaaliset aineistot
| Auktoriteettitunnisteet  |
| --- | --- |
Kansainväliset:  ISNI  VIAF  WorldCat 
Kansalliset:  Saksa  Suomi (KANTO) 
Taiteenala:  MusicBrainz 
Henkilöt:  Kansallisbiografia  Biografiasampo  Ylioppilasmatrikkeli 1853–1899 
Muut:  IdRef
Gdynia

| Gdynia |
| --- | --- |
 Kaczajoki Gdyniassa
 lippu:  vaakuna
 Gdynia
 Koordinaatit: 54°30′N, 18°32′E 
Valtio:   Puola
Voivodikunta:  Pommeri
Kaupunkioikeudet:  1926
Hallinto:  
 – Kaupunginjohtaja:  Aleksandra Kosiorek
Pinta-ala:  
 – Kokonaispinta-ala:  135 km²
Väkiluku (2012):  248 726
 – Väestötiheys:  1 841 as./km²
Aikavyöhyke:  UTC+1
 – Kesäaika:  UTC+2
Postinumero:  81004 - 81919
Suuntanumero(t):  +48 58
 
 www.gdynia.pl 
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Gdynia (kašubiksi Gdiniô) on satamakaupunki Puolassa. Se on piirikuntatason kaupunki eli oma piirikuntansa. Gdynia kuuluu samaan taajama-alueeseen kuin Sopotin kylpyläkaupunki, suurempi Gdańsk sekä joukko Gdańskin lähiöitä. Yhteensä tällä joskus Trójmiastoksi (kolmoiskaupunki) kutsutulla alueella on yli miljoona asukasta.
Antoni Abrahamin patsas Gdyniassa.
Red Bull Air Race Gdyniassa 2014.
Historiaa

Gdynia-niminen kalastajakylä mainitaan asiakirjoissa vuodelta 1253. Merikelpoinen satama sinne rakennettiin 1920-luvun alkupuolella, kun uudelleen itsenäistynyt Puola tarvitsi uuden merisataman Veikselin suulle Danzigin/Gdańskin jäätyä valtion rajojen ulkopuolelle vapaakaupungiksi. Kaupunkioikeudet Gdynia sai 1926. Saksalaiset valloittivat kaupungin ja sataman 1939 ja nimesivät sen Gotenhafeniksi, goottien satamaksi. Kaupunkiin perustettiin myös Gotenhafenin keskitysleiri.
Vuonna 1945 tuhotun sataman jälleenrakennustyöt valmistuivat 1949. Vuoden 1970 kansannousussa Gdynian telakka- ja satamatyöläiset olivat näkyvässä osassa.
Liikenne ja kulkuyhteydet

Finnlines liikennöi Gdynian satamaan rahtilaivoilla Helsingin Vuosaaresta, mutta nykyisin matkustajaliikennettä ei ole. Gdańskiin on suorat lennot Turusta (Wizzair) ja Helsingistä (Finnair).
Aarne Haapakoski

| Aarne "Outsider" Haapakoski |
| --- | --- |
 Aarne Haapakoski
Henkilötiedot
Koko nimi:  Aarne Viktor Haapakoski
Syntynyt: 18. maaliskuuta 1904 Pieksämäen maalaiskunta
Kuollut: 24. tammikuuta 1961 (56 vuotta) Málaga, Espanja
Ammatti:  kirjailija, lehtimies
Kirjailija
Salanimi: Outsider
Aikakausi:  1931–1960
Tyylilajit:  Rikoskirjallisuus, tieteiskirjallisuus
Esikoisteos:  Mustalais-suon arvoitus
Aiheesta muualla
Löydä lisää kirjailijoitaKirjallisuuden teemasivulta
Outsider, oikealta nimeltään Aarne Viktor Haapakoski (vuoteen 1935 Laitinen) (18. maaliskuuta 1904 Pieksämäen maalaiskunta – 24. tammikuuta 1961 Málaga, Espanja), oli suomalainen kirjailija ja toimittaja. Uransa aikana hän ehti omien sanojensa mukaan kirjoittaa yli 2 500 tarinaa, joista osa käännettiin myös muille kielille.
Outsiderin seikkailusarjat Kalle-Kustaa Korkin seikkailuja ja Pekka Lipposen seikkailuja olivat erityisen suosittuja sekä painettuina että radiokuunnelmina 1950- ja 1960-luvuilla. Seikkailuista on tehty myös radiokuunnelmasarja ja elokuvia. Outsiderilla oli muitakin sankarihahmoja, muun muassa arkkitehti-salapoliisi Klaus Karma (Karma-sarja) 1940-luvulla. Tätä sarjaa julkaisi Otava, useiden muiden kirjasarjojen tullessa pienemmiltä kustantajilta ja myyntiin kioskien kautta.
Haapakoski sairastui Lontoossa vaimonsa Fridan kanssa tekemällään lomamatkalla ja kuoli pari päivää Málagaan saapumisen jälkeen vuonna 1961. Hänet haudattiin Málagaan St. Georgen kirkon anglikaaniselle hautausmaalle. Hautajaisjärjestelyissä toimi aktiivisesti Haapakosken ystävä, Málagaan asettunut neilikanviljelijä, entinen tiedustelu-upseeri Reino Hallamaa, myöhemmältä nimeltään Ricardo Palma.
Outsiderin nimimerkin alla jatkoi nuori Karijoelta lähtöisin ollut Seppo Tuisku, joka kirjoitti vuosina 1959–1965 yli sata Lipposen ja Korkin seikkailua.
Monien nimien mies

Vaikka Haapakoski tuli tunnetuksi Outsiderina hän käytti sen ohella kymmeniä eri salanimiä kuten  Henrik Horna, Antti Rokka, Rigor Morton, Halt Denis, Victor Mario, William B. Harrow, Charles Snyder ja Rautamies. Nimimerkkien vieraskielisyys oli kaupallinen ratkaisu ja perustui siihen, ettei suomalaisia kirjoittajia pidetty ulkomaisten veroisina.
Nuoruus

Haapakoski syntyi maaliskuussa 1904 Pieksämäen maalaiskunnan Haapakoskella. Hänen isänsä oli torppari. Pojan kirjalliset lahjat tulivat esiin jo kouluiässä ja 13-vuotiaana tehty runo päätyi lastenlehti ”Pääskysen” sivuille. Kansalaissota katkaisi hetkellisesti koulunkäynnin. Palveltuaan vapaaehtoisena tykistössä Haapakoski siirtyi Helsinkiin, josta hän matkusti kaksi vuotta myöhemmin Pariisiin taiteilija-elämän houkuttelemana. Piirtämisen opiskelu loppui muutamaan kuukauteen ja Haapakoski hankki sanomalehtimiehen tutkinnon Sorbonnen yliopistossa 1927. Tämän jälkeen hän matkusteli Euroopassa ja kävi jopa Afrikassa lehtitoimittajan ominaisuudessa. Suomeen Haapakoski palasi 1930.
Outsider-nimen synty

Suomessa Haapakoski elätti itsensä lehtiavustajana ja kirjoitti kahteen eri päivälehteen niin reportaaseja kuin jännityskertomuksiakin. Vuonna 1931 ilmestyi Haapakosken esikoisteos Mustalais-suon arvoitus, jonka hän julkaisi omakustanteena. Kirja sisälsi viittauksia niin sanottuun Tattarisuon tapaukseen, jolloin Helsingin maalaiskunnan Malmilla sijaitsevasta lähteestä löydettiin ruumiinosia. Kirjassaan Haapakoski antoi näytteen mielikuvituksensa lennokkuudesta ja taidostaan kuvata vauhdikkaita kohtauksia. Tarinan päähenkilönä esiintynyt sanomalehtimies ja yksityisetsivä Martti Kyttä jatkoi seikkailujaan myös kolmessa seuraavassa Haapakosken romaanissa.
Vuonna 1934 Haapakoskesta tuli Outsider. Nimimerkin keksi Ilmarinen Oy:n päätoimittaja Yrjö Halme ja nimeä käytettiin ensimmäisen kerran Lukemista kaikille -lehden jatkokertomuksessa Kuoleman varjostamana. Vuotta myöhemmin Haapakoski solmi avioliiton Frida Kunnaksen kanssa. Vuonna 1936 Haapakoskesta tuli suomalaisten erikoistoimittajien edelläkävijä. Hän matkusti ympäri Eurooppaa Seura-lehden toimittajana ja kirjoitti työnsä ohella jännityskertomuksia eri nimillä.
Vuosi 1941 oli Haapakoskelle merkittävä, sillä tuona vuonna häneltä julkaistiin seitsemän kirjaa Outsiderin nimellä. Kirjojen päähenkilönä seikkaili rikostutkija Klaus Karma. Saman vuoden aikana Haapakoski jätti työnsä Seura-lehdessä ja ryhtyi vapaaksi kirjailijaksi. Sota-aikana hän työskenteli vähän aikaa myös rintamakirjeenvaihtajana. Nimimerkki Outsider vakiinnutti asemansa Suomessa. Ensimmäiset Karma-kirjat olivat kaupallisia menestyksiä ja vuonna 1942 julkaistua Nunnat nukkuvat -kirjaa painettiin yli 20 000 kappaletta. Myös arvostelijat ylistivät Outsideria. Osa Karma-sarjankirjoista käännettiin ruotsiksi ja tanskaksi. Myös saksan kielen käännöksistä neuvoteltiin, mutta hanke kaatui sodan aiheuttamiin ongelmiin.
Tieteiskirjallisuutta ja historiaa

Ranskalaiset aiheet ja historia muodostivat erään osa-alueen Haapakosken kiinnostuksen kohteista. Vuosina 1945–1946 ilmestyivät hänen pääosin Ranskaan sijoittuvat romaaninsa Punaisen Härän Hotelli, Temple-tornin vanki, Aavekuningas ja Kruununtavoittelijat. Ensin mainittu keskittyi Pariisiin ja siellä harjoitettavaan valkoiseen orja­kauppaan. Kolme seuraavaa romaania muodostivat historiallisen trilogian Ranskan vallankumouksen ajoista. Haapakoski ei kirjoittanut romaaneja Outsiderin nimellä, vaan tekijäksi oli merkitty Victor Mario. Kirjat olivat tekijänsä rakkaudenosoitus ranskalaista aihepiiriä kohtaan ja tarjosivat pitkän ajanjakson Ranskan historiaa, joka yksityiskohdiltaan oli kuvitteellinen.
Haapakosken kiinnostus science fictioniin sai hänet kirjoittamaan vuosina 1947–1949 kuusi Atorox-tarinaa, joiden päähenkilö oli robotti. Ensimmäinen kirjoista on Atorox, ihmisten valtias (Kustannus Oy Mantere, 1947), jonka jälkeen sarjassa ilmestyi viisi muuta aurinkokuntaamme sijoittuvaa tieteisromaania Kansankirjan julkaisemana. Tekniikkaa ymmärtämätön Haapakoski käytti apunaan insinöörikoulutuksen saanutta Olavi Kuuvaa, joka oli viihdetaiteilija Kari Kuuvan isä.
| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
| ” |  Haapakoski on taitavana jännityskirjailijana  käsitellyt juontaan mestarillisesti. Ajan- ja taustakuvaukset ovat herkullisia ja tyydyttävät vaativankin lukijan. Persian valtakunnassa vallinneen suuren  kielten sekoituksen kirjailija on huomioinut hyvin. | ” |
– Helsingin Sanomien vuoden 1953 kirjallisuusarvostelun osa Purppurantekijästä. 
Seuraavan vuosikymmenen alussa Outsider palasi uudelleen historiaan, ja kirjoitti vuonna 1951 ilmestyneen Purppurantekijän, joka on arvioitu kirjailijan pääteokseksi. Kirjan tapahtumat sijoittuivat muinaiseen Foinikiaan, Kreikkaan ja Persiaan. Idea romaanista oli syntynyt jo vuonna 1927 Haapakosken vieraillessa Karthagon raunioilla. Myöhemmin Haapakoski oli näyttänyt valmista Purppurantekijän käsikirjoitusta kirjailija Joel Lehtoselle, jonka hyllystä kirjoitusliuskat katosivat. 1940-luvun lopulla Haapakoski päätti kirjoitti tarinan uudelleen. Historiallisten kirjojen kirjoittajana Haapakoski ei kuitenkaan olisi pystynyt elättämään kuusihenkistä perhettään, sillä kevyemmällä viihdekirjallisuudellaan hän ansaitsi rahaa nopeammin.
Purppurantekijän saaman hyvän vastaanoton innoittamana Outsider kirjoitti vielä yhden historiallisen kertomuksen, jonka työnimenä oli Tähdistälukija. Käsikirjoituksen sisältämät yhtymäkohdat ajankohtaiseen politiikkaan estivät kirjailijaa kuitenkin tarjoamasta tekstiään kustantajalle, ja käsikirjoitus jäi pöytälaatikkoon. Se julkaistiin vasta 50 vuotta myöhemmin nimellä Abiel tähdistälukija.
Sodanjälkeisen Suomen sankarit

Outsiderin teoksista ainakin vuonna 1944 ilmestynyt Vakooja B Z 7 poistettiin myöhemmin kirjastojen ja kirjakauppojen valikoimista liittoutuneiden valvontakomission vaatimuksesta.
Vuosi 1945 toi Outsiderin nimen koko Suomen kansan tietoisuuteen radion välityksellä. Taustalta löytyi lama-ajan aiheuttama paperipula, joka vähensi kirjojen painamista ja lisäsi radiossa esitettäviä kuunnelmia. Yleisradion ajanvieteosaston päällikkö Ensio Rislakki kääntyi Haapakosken puoleen ja pyysi tätä kehittämään kuunnelmasarjan, joka pitää kuuntelijat tyytyväisinä.
Kun Outsiderin tekemä tilaustyö Kalle-Kustaa Korkin seikkailut vuoden 1945 helmikuussa esitettiin jatkokuunnelmana radiossa, tuli siitä suosittu kaikenikäisten kuulijoiden keskuudessa. Sodanjälkeinen Suomi oli saanut uudet sankarinsa gentlemanniseikkailija Kalle-Kustaa Korkista ja hänen kanssaan maailmalla liikkuvasta prinssieversti Pekka Lipposesta. Nämä kaksi sankarimatkaajaa seikkailivat radiossa 15 vuoden ajan ja heidät nähtiin myös valkokankaalla. Korkin seikkailuista ilmestyi vuosina 1945–1955 yhteensä 15 nidettä, ja niitä seurasivat kummankin miehen nimeä kantavat sarjajulkaisut, joita ilmestyi vuosien 1956–1965 aikana 192 kappaletta.
Uusi Outsider

Kahden pienoisromaanin kirjoittaminen kuukausittain kaiken muun työn lisäksi sai Haapakosken etsimään itselleen apulaista. Tehtävä ei ollut helppo, sillä ”haamukirjoittajan” tuli omaksua Outsiderin tyyli niin, ettei lukija huomaisi eroa kirjoittajien välillä. Marton Taiga kokeili sopivuuttaan tehtävään ja kirjoitti Outsiderina tarinan Kaksihuippuisen vuoren salaisuus (Kalle-Kustaa Korkin seikkailuja, 4/1958). Hänen kirjoitustyylinsä erosi kuitenkin liiaksi Haapakosken luomasta tyylistä.
Loppuvuodesta 1958 nuori aloitteleva kirjailija Seppo Tuisku lähetti Haapakoskelle arvioitavakseen ensimmäisen näytteensä Korkin seikkailuista nimeltään Murhatehdas. Vaikka Haapakoski hyllytti tarinan lähti yhteistyö miesten välillä sujumaan. Tuisku omaksui Outsideriksi vaadittavan tyylin ja osoittautui kehityskykyiseksi. Ensimmäiset Tuiskun kirjoittamat sarjakirjat, jotka ilmestyivät keväällä 1959, olivat Pekka Lipposen seikkailuja numero 29 Et elä huomiseen Pekka ja Korkin seikkailuja numero 7 Öljygangsterin rippi.
Vuonna 1960 Tuisku kirjoitti jo yli puolet Lipposen ja Korkin seikkailuista. Haapakosken kuollessa Málagassa sydänhalvaukseen tammikuussa 1961 jatkoi Tuisku monen vuoden ajan yksinään Outsiderina ja kirjoitti kaikkiaan 123 kertomusta.