stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Sierra Leone
Talous ja infrastruktuuri > Bruttokansantuote ja talouden alat

Sierra Leonen talous on kasvanut voimakkaasti sisällissodan jälkeen. Parhaimmillaan bruttokansantuote kasvoi vuonna 2013 peräti 20,7 prosenttia. Tämän jälkeen maan talouteen on iskenyt usempia sokkeja: ebolaepidemia 2014–2016, rautamalmin maailmanhinnan romahdus 2015–2016 ja koronapandemia 2020. Vuonna 2015 bruttokansantuote laski peräti 21,1 prosenttia ja vuonna 2020 koronapandemian seurauksena 2,2 prosenttia. Talous on tästä lähtenyt taas nousuun, ja Kansainvälisen valuuttarahaston mukaan talouskasvu oli vuonna 2022 noin 5,9 prosenttia.
Alkutuotanto (maatalous, metsätalous, kalastus ja metsästys) on Sierra Leonen talouden kulmakivi, ja vuonna 2015 se tuotti 61,3 prosenttia bruttokansantuotteesta. Se on kuitenkin pääosin pienimuotoista kotitarveviljelyä. Omavaraismaatalous kattaakin noin puolet Sierra Leonen bruttokansantuotteesta, ja sektorilla työskentelee kaksi kolmasosaa väestöstä. Riisiä kasvatti vuonna 2011 yli 90 prosenttia maata viljelevistä talouksista. Se on valtion taloudellisesti selvästi merkittävin kasvi, sillä sen osuus bruttokansantuotteesta samana vuonna oli yli 15 prosenttia. Monet kotitaloudet kasvattavat ruokakasvien välissä rahakasveja, kuten kahvia, kaakaota ja palmuöljyä. Kaakaon merkitys on niistä suurin.
Sierra Leonen talouden veturi oli 2010-luvun alussa kaivosteollisuus. Vuosina 2011–2013 sen osuus bruttokansantuotteesta (BKT) nousi 4,3 prosentista 19 prosenttiin. Rautamalmin osuus kasvoi 0,2 prosentista 15,4 prosenttiin. Monet muuttivat maaseudulta työn perässä kaivoskeskuksiin. Ebolaepidemian ja raaka-aineiden kansainvälisen hinnan romahduksen takia rautamalmin osuus BKT:sta laski vuonna 2015 peräti 96 prosenttia ja timanttien osuus 19,1 prosenttia. Vuonna 2009 yhdysvaltalainen, australialainen ja brittiläinen yhtiö ilmoittivat löytäneensä suuren merenalaisen öljyesiintymän Sierra Leonen aluevesiltä. Titaanioksidia esiintyy Sierra Leonen maaperässä sekä ilmeniittinä että rutiilina. Sierra Leonen rutiiliesiintymät löydettiin vuonna 1954, ja Yhdysvaltain geologian tutkimuskeskuksen tilastojen mukaan vuonna 2016 Sierra Leone oli maailman toiseksi suurin rutiilin tuottaja.
Talous ja infrastruktuuri > Makrotalous

Sierra Leonen valtion budjetti on pahasti alijäämäinen. Talouden epätasapainoon vaikuttavat ulkomaankaupan tulot ja menot sekä valuuttavarantojen vähyys. Valtion talous onkin melko pitkälti riippuvainen ulkomaisesta avusta.
Sierra Leonen valtionvelka on vähentynyt paljon 2000-luvun aikana vaikeasti velkaantuneille köyhille maille suunnatun velkahelpotusten ja monenkeskeisen velkahelpotusaloitteen ansiosta. Vuonna 2014 maan velka oli 24,9 prosenttia bruttokansantuotteesta.
Sierra Leone toimii aktiivisesti Länsi-Afrikan talousyhteisössä (ECOWAS) ja Manojoen unionissa (MRU). Yhdessä Gambian, Ghanan, Nigerian ja Guinean kanssa Sierra Leone on perustanut West African Monetary Zonen (WAMZ), joka valmistelee yhteisvaluutta econ käyttöönottoa.
Sisällissodan jälkeen on korruptio ollut polttava ongelma. Vuonna 2000 perustettiin korruptionvastainen yksikkö ACC, mutta se ei ole kyennyt ajamaan tuomioita korkeille virkamiehille. ACC:n toiminta on kuitenkin lisännyt tietoisuutta korruption vaaroista ja siitä kiinni jäämisen riskistä.
Talous ja infrastruktuuri > Energia

Sisällissodan jälkeen maan infrastruktuuri oli huonossa kunnossa ja sähkökatkot yleisiä. Vuonna 2011 alle 10 prosenttia kotitalouksista oli kytketty sähköverkkoon. Monet yrittäjät tekevät sähköä huonotehoisilla dieselgeneraattoreilla. Ruoanvalmistus, lämmitys ja muut kotitaloustoimet perustuvat suurelta osin polttopuiden käyttöön. Bumbunan vesivoimalan ensimmäisen vaiheen valmistuminen vuonna 2009 ja kahden suuren dieseliä polttavan voimalan valmistuminen ulkomaisen tuen turvin vuosina 2010 ja 2011 paransivat sähkön saantia huomattavasti. Maassa olisi hyvät mahdollisuudet aurinko- ja vesivoiman käyttöön, mutta hyödyntäminen on alkutekijöissään.
Talous ja infrastruktuuri > Liikenne

Maantieliikenne on tavaroiden ja ihmisten liikkumisessa keskeisessä asemassa. Sen heikko kunto aiheuttaa kuitenkin ongelmia. Vuonna 2011 tehdyn arvion mukaan Sierra Leonessa oli 11 555 kilometriä teitä, joista 1 031 kilometriä oli päällystettyä. Tieverkko on keskittynyt erityisesti Läntiselle alueelle, jossa on 0,42 kilometriä teitä neliökilometriä kohden, kun Pohjoisessa maakunnassa niitä on vain 0,09 kilometriä. Maaseudun liikennettä haittaavat lisäksi teiden huono kunto ja liikennetoimijoiden vähyys. Kaupunkiliikennettä puolestaan vaivaavat ruuhkat ja toimimaton julkinen liikenne.
Sierra Leoneen on huonot lentoyhteydet, sillä maahan lentäviä yhtiöitä on vain muutamia. Lisäksi Sierra Leonen päälentokenttä Lungin kansainvälinen lentoasema on sijainniltaan huono. Se on niemimaalla, jonka erottaa Freetownista kuusi kilometriä leveä lahti. Lentoasemalta pääsee nopeimmin Freetowniin helikopterilla tai vesitaksilla. Uutta Mamaman kansainvälistä lentoasemaa on suunniteltu rakennettavaksi Port Lokon piirikuntaan kiinalaisten kanssa yhteistyössä. Suunniteltu lentoasema sijaitsisi maanteitse noin 60 kilometriä pääkaupungista itään. Lentokenttähankkeen kritiikissä on ihmetelty suuren summan (400 miljoonaa dollaria) sijoittamista ulkomaiseen työvoimaan sen sijaan, että sillä parannettaisiin budjetiltaan alijäämäisen maan tunnettuja, keskeisimpänä pidettyjä kehityshaasteita.
Sierra Leonessa on neljä satamaa. Niistä kolme on Sierra Leonen satamaviranomaisen alaisuudessa, ja Pepelin satama on vuokrattu African Mineralsille. Ulkomaankaupan kannalta tärkein satama on Freetownin Kuningatar Elisabet II:n satama. Kauppalaivastoon kuuluu 215 alusta, joista 98 on ulkomaiden omistuksessa. Jokiliikenteessä on 800 kilometriä vesiteitä, joista 600 kilometriä on ympäri vuoden liikennöitävissä.
Sierra Leonen ainoaa toimivaa rautatielinjaa käytetään malmin kuljettamiseen Pepelin satamaan. Rautatietä laajennettiin 2010-luvulla yli 85 kilometrillä Tonkolilin rautamalmikaivokselle. Kiinalainen Shandong Steel hankki vuonna 2015 sekä kaivoksen että rautatietä pyörittävän yrityksen omistukseensa. Valtion omistama rautatie, joka kuljetti matkustajia Freetownista Bon kautta Kenemaan ja Daruun (sivuraide Makeniin) suljettiin vuonna 1974. Maalla ei ole rautatieyhteyttä naapurimaihinsa Guineaan ja Liberiaan.
Talous ja infrastruktuuri > Tietoliikenne

BBC Media Actionin vuonna 2016 julkaiseman tutkimuksen mukaan 53 prosenttia sierraleonelaisista omisti matkapuhelimen ja 83 prosentilla väestöstä oli mahdollisuus käyttää matkapuhelinta. Matkapuhelinten määrä on ollut 2010-luvulla selvässä nousussa, sillä maan tilastoviranomaisen mukaan vuonna 2008 matkapuhelimia oli 28 prosentilla väestöstä ja vuonna 2013 jo 55 prosentilla. BBC Media Actionin mukaan 52 prosenttia puhelimista oli peruspuhelimia, joilla ei ollut mahdollisuutta päästä internetiin.
Vuonna 2016 Sierra Leonessa oli noin 160 000 internet-käyttäjää. Tämä tarkoittaa sitä, että noin 2–2,5 prosentilla sierraleonelaisista on internet. Määrä on kasvanut suhteellisen hyvin, sillä vuonna 2010 käyttäjiä oli Sierra Leonessa vain noin 33 500 eli alle puoli prosenttia maan väestöstä.
Väestö

Sierra Leonessa asui vuoden 2021 väestönlaskennan mukaan 7 548 702 ihmistä. Naisia oli vuoden 2015 tietojen mukaan noin 3,60 miljoonaa ja miehiä 3,47 miljoonaa.
Sierra Leonessa elää 15–20 etnistä ryhmää. Niistä suurimmat ovat temnet (35 % väestöstä), mendet (31 %), limbat (8 %) ja konot (5 %). Vapautettujen jamaikalaisten orjien jälkeläisiä kutsutaan krioiksi, ja heitä on noin 2 %. Jokaisella ryhmällä on oma kieli, mutta lähes kaikki puhuvat lisäksi mendeä, temneä tai krioa.
Muslimeita on 60 prosenttia, kristittyjä 10 prosenttia ja paikallisia heimouskontoja harjoittaa noin 30 prosenttia väestöstä. Uskonnolla ei Sierra Leonessa ole erityisen suurta merkitystä etnisessä identiteetissä tai poliittisessa toiminnassa, ja monet pitävät uskontoa yksityisenä asiana. Kristittyjen ja muslimien väliset avioliitot ovat yleisiä, ja maassa toimii uskontojen välinen neuvosto, jonka tarkoituksena on lisätä eri uskontojen välisiä hyviä suhteita. Maan suuren muslimiväestön takia Sierra Leone kuuluu Islamilaiseen yhteistyöjärjestöön.
Alhaisella inhimillisen kehityksen indeksillään (0,423) maa sijoittui YK:n kehitysohjelman (UNDP) 188 maan listalla vuonna 2014 vasta sijalle 181. Lisäksi huomattavaa on, että Sierra Leonen epätasa-arvoon suhteutettu inhimillisen kehityksen indeksi oli vain 0,241. Indeksien erotus (41,7 %) on Sierra Leonessa maailman suurimpia ja kuvastaa Sierra Leonen yhteiskunnan erittäin suurta epätasa-arvoa alueellisesti ja sukupuolten välillä. Jälkimmäistä osoittaa myös maan sijoitus sukupuolten epätasa-arvoa kuvaavalla indeksillä mitattuna (gender inequality index).
Väestö > Vuosituhattavoitteet ja terveys

Sierra Leone ei saavuttanut YK:n vuosituhattavoitteita määräaikaan eli vuoteen 2015 mennessä. 60 prosenttia väestöstä elää köyhyysrajan (1,25 dollaria/vrk) alapuolella, 70 prosenttia nuorista on työttömiä ja 41 prosenttia aikuisista on lukutaidottomia. Aliravitsemuksen ja köyhyyden poistaminen ovat suurimpia haasteita. Myös kestävä kehitys ja terveydenhuoltoon liittyvät pyrkimykset jäivät osin toteutumatta. Maan lähtötason todettiin olleen haastava ja 11 vuotta kestäneen sisällissodan vaikeuttaneen tavoitteisiin pääsemistä määräajassa.
Alle viisivuotiaiden lapsikuolleisuus oli Maailman terveysjärjestö WHO:n vuoden 2015 yhteenvedon mukaan erittäin korkea: 12,0 prosenttia. Äitiyskuolleisuus oli elossa syntyneitä lapsia kohden 1,36 prosenttia (maailman korkein maakohtainen arvo 2015). Koska sierraleonelaiset naiset synnyttivät elinaikanaan keskimäärin 4,8 lasta, keskimäärin joka 17. nainen kuoli äitiyden takia. Malariaan kuoli vuosittain 102, HIViin 54 ja HIViin liittyvään tuberkuloosiin 43 ihmistä 100 000:a kohden. Syntyvän lapsen elinajanodote oli 50,7 vuotta (2014).
Aikuisista oli vuonna 2012 HIV-positiivisia 1,5 prosenttia. CDC:n arvion mukaan ARVT-lääkitystä saa 3 660 henkeä, mutta lääkkeen tarpeessa arvioidaan olevan noin 20 000 henkeä (syksyllä 2010). Lääkitystilanne oli parantunut, vuonna 2005 lääkettä sai alle kaksi prosenttia tarvitsijoista.
Vuosina 2014–2015 Sierra Leone oli yksi kolmesta Länsi-Afrikan ebolaepidemiasta pahimmin kärsineestä maasta. Ebolaan kuoli Sierra Leonessa yhteensä 3 956 ihmistä. Ebolaepidemia todettiin päättyneeksi Sierra Leonessa marraskuussa 2015, ja päättyminen vahvistettiin taudin jälkiseurannan jälkeen maaliskuussa 2016.
Sierra Leonessa matkustavan on syytä suojautua erittäin hyvin hyttysiltä, koska ne levittävät monia vakavia tauteja. Malarian riski on koko maassa erittäin suuri ympäri vuoden, ja alueella esiintyy enimmäkseen pahanlaatuista malariaa (P. falciparum). Matkailija tarvitsee aina Sierra Leoneen matkustaessaan malariaa vastaan estolääkityksen. Myös keltakuumetta esiintyy, ja matkailijoille suositellaan keltakuumerokotusta. Lisäksi zikavirusta on alueella endeemisesti.
Väestö > Koulutus

Sierra Leonessa on oppivelvollisuus kaikille lapsille noin 6-vuotiaasta 12-vuotiaaksi ensimmäisen asteen kouluasteella (verrattavissa Suomen ala-asteeseen) ja kolme vuotta toisen asteen kouluasteella, joka käydään ikävuosien 13–18 välillä (verrattavissa Suomen yläasteeseen), mutta sen toteutuminen kävi mahdottomaksi, koska kouluista ja opettajista on pulaa.
Vaikka koulutustilanne on parantunut sisällissodan jälkeen, vuoden 2011 tilastojen perusteella sierraleonelaislapsista kolmasosa ei käynyt koulua. Köyhyys oli suurin opetuksesta pois jäämisen syy. Sodan takia yleinen koulutustaso oli huono, sillä työikäisistä 54,6 prosentilla ei ollut virallista koulutusta ja vain 2,8 prosentilla oli ylemmän kouluasteen tutkinto. Unescon mukaan yli 15-vuotiaita lukutaitoisia vuonna 2015 oli 48,1 prosenttia. Vielä vuonna 2004 lukutaitoisia oli vain 34 prosenttia.
Ebolaepidemia aiheutti koulutyössä yhdeksän kuukauden tauon. Koulut avattiin uudestaan huhtikuussa 2015. Tilastojen perusteella kouluihin palasi vuoden 2015 aikana ainakin 1,8 miljoonaa oppilasta. Määrä vastasi ennen epidemiaa koulua käyneiden oppiladen määrää.
Vuoden 2017 alussa maassa toimi kolme yliopistoa. Sierra Leonen yliopistoon kuuluu kolme korkeakoulutasoista osaa. Njalan yliopisto on saanut alkunsa vuonna 1964 perustetusta korkeakoulusta (Njala University College), ja sillä on kampukset Njalan ja Bon kaupungeissa. Lisäksi vuonna 2009 myönnettiin yliopiston asema Makenin yliopistolle.
Huhtikuussa 2018 valittu presidentti Julius Maada Bio lupasi vaalikampanjassaan, että ala- ja yläkouluikäisten lasten kouluopetus aletaan kustantaa valtion varoin. Koululaisia Sierra Leonessa on 1,5 miljoonaa. Bio vahvisti 20. elokuuta 2018, että ilmainen opetus aletaan toteuttaa syksyllä.
Kulttuuri > Arkikulttuuri

Alueen eri etnisten ryhmien välistä yhteistä kansallistunnetta ovat luoneet yhteinen historia kolonialismin aikana, krion kielen kehittyminen lingua francaksi ja kuuluminen yhteisiin sosiaalisiin mies- tai naisverkostoihin (etenkin miesten poro ja naisten sande).
Kulttuuri > Arkikulttuuri > Ruokakulttuuri

Useimmille sierraleonelaisille riisi on perusruokaa, jota syödään päivittäin. Sen päälle laitetaan kasviksista, lihasta tai kalasta tehtyä kastiketta. Ruokaa valmistetaan useimmiten ”kolmen kiven liedellä” eli lähes avoimella nuotiolla, jonka päällä pata pysyy kivien varassa. Monissa kylissä tai suvuissa on ruokatabuja.
Kulttuuri > Kirjallisuus

Sierraleonelaisella kirjallisuudella on taustansa kansan historiassa, sosioekonomisessa tilanteessa, luonnossa ja perinteisissä arvoissa. Vaikka maalla on rikkaat suulliset perinteet, kirjoitettu kaunokirjallisuus kehittyi oikeastaan vasta 1900-luvulla. 1800-luvulla ilmestyi kuitenkin jo joitakin kirjallisia teoksia, kuten Africanus Hortonin kirjat ja pamfletit sekä A. B. C. Sibthorpen Sierra Leonen historiaa käsitellyt teos.
Varhaisimpia kaunokirjailijoita olivat Adelaide Casely-Hayford, joka käsitteli runoissaan ensimmäisten joukossa Saharan eteläpuolista Afrikkaa ja Sierra Leonen yhteiskuntaa, sekä Crispin George ja Jacon Stanley Davis. 1950-luvun puolivälissä Thomas Decker edisti krion kielen käyttämistä kirjallisuudessa, kokosi kansanrunoja, käänsi Shakespearea krioksi ja julkaisi omia runoja ja näytelmiä. Hänen ansiostaan krionkielinen kirjallisuus alkoi levitä.
Sierraleonelainen näytelmäkirjailija Mohamed Sheriff palkittiin vuonna 2006 BBC:n kilpailussa. Vaikka maassa ei ole yhtään varsinaista teatteria, näytelmät ovat suosittuja ja niitä esitetään toreilla ja aukioilla.
Sierra Leonen sisällissotaa koskevaa kirjallisuutta on paljon. Näistä entisen lapsisotilaan Ishmael Beah’n muistelmat Leikin loppu on saanut laajaa huomiota. Toinen tärkeä Sierra Leonen sisällissotaa koskeva teos on Black Man’s Grave: Letters from Sierra Leone, joka on kokoelma kirjeitä, joita sierraleonelaiset kirjoittivat sisällissodan aikana.
Kulttuuri > Kuvataide ja käsityöt

Historiallisesti sierraleonelainen visuaalinen taide on koostunut käsitöistä. Erilaisia tansseja varten on tehty usein puisia ihmis- tai eläinhahmoisia naamioita. Tyypillinen sierraleonelainen koriste-esine on bundujen pitkulainen naamio, jolla on koristeellinen korkea kampaus ja useita kaularenkaita.
Norsunluusta tehdyt veistokset ovat suosittuja erityisesti rannikon ja pohjoisosien sherbroilla (bullom) ja temneillä. Tunnettuja sierraleonelaisia veistoksia ovat myös nomoli-nimellä kutsutut vuolukivestä tehdyt ihmishahmot. Niitä käytetään nykyään rituaaleissa, joissa pyydetään hyvää satoa, mutta aikaisemmin niitä käytettiin todennäköisesti vainajien palvonnassa ja hedelmällisyysriiteissä.
Sierra Leonen etelä- ja itäosien mendet ja konot kutovat puuvillasta vaatteita, joissa väreinä on käytetty sinistä, ruskeaa ja valkoista. Käsin tehdyt vaatteet ovat merkittäviä vaurauden symboleita, ja niitä käytetään erilaisissa seremonioissa ja rituaaleissa. Pohjoisen temnet puolestaan ovat tehneet värikkäitä solmuvärjättyjä vaatteita.
Kulttuuri > Musiikki ja tanssi

Sierra Leonen maaseudulla ovat suosittuja perinteiset kansanmusiikin muodot, mutta kaupungeissa alaa on vallannut myös länsimainen populaarimusiikki. Monet soittimet ovat yhteisiä monille kansoille. Esimerkiksi sangbai yhdistetään usein mendeihin, mutta sitä soittavat maan muutkin etniset ryhmät.
Tanssi on kansainvälisesti tunnetuin sierraleonelainen taidemuoto. Sierra Leone National Dance Troupe sai kuuluisuutta jo New Yorkin maailmannäyttelyssä 1964–1965. Maan eri yhteisöillä on omat tanssityylit, ja monilla ryhmillä on myös seremoniallisia tansseja. Eri rituaaleihin ovat liittyneet muun muassa limbojen Gbangani, mendejen Wunde ja temnejen Rabai.
Kulttuuri > Kulttuuriperintö

Freetownissa sijaitsevat muun muassa Sierra Leonen kansallismuseo, jossa on historialliset, kansatieteelliset ja arkeologiset kokoelmat, ja Sierra Leonen kansallinen rautatiemuseo. Sierra Leonessa on vuoden 1946 lain perusteella määritelty 18 kansallismonumenttia.
Vuoden 2017 alussa Sierra Leonesta ei ollut vielä nimetty yhtään maailmanperintökohdetta, mutta maailmanperintökohteiden aielistalle oli vuonna 2012 nostettu kuusi kohdetta. Mukana olivat muun muassa Läntisen alueen niemimaan kansallispuisto, Golan sademetsäkansallispuisto, Tiwaisaari (Tiwai Island) ja Buncensaari.
Kulttuuri > Media

Sierra Leoneen perustettiin vuonna 1801 Länsi-Afrikan vanhin sanomalehti Sierra Leone Gazette. Vaikka Sierra Leonessa on pitkät sanomalehtiperinteet, lehdet eivät ole kovin suosittuja alhaisen lukutaidon takia. Freetownissa ilmestyy silti kymmeniä sanomalehtiä. Suurin osa näistä lehdistä on yksityisomistuksessa, ja ne suhtautuvat usein kriittisesti hallitukseen.
Radio tuli Sierra Leoneen jo varhain, sillä vuonna 1934 perustettu Sierra Leonean Broadcasting Service (SLBS) oli Länsi-Afrikan ensimmäinen englanninkielinen radioasema. Se oli Sierra Leonen ainoa radioasema aina 1990-luvun loppuun asti, ja se on maaseudulla suosituin media, koska sitä lähetetään kansan kielellä. SLBS yhdistettiin 2010 YK:n radioverkon kanssa, jolloin siitä tuli Sierra Leone Broadcasting Corporation (SLBC). Televisio ei ole levinnyt kovin laajalle, sillä ihmisillä ei ole varaa ostaa televisiovastaanottimia. Valtion omistama SLBC toimii radion lisäksi myös televisiossa.
Urheilu

Sierra Leonen suosituin urheilumuoto on jalkapallo. Jalkapalloseuroja on 24 ja niissä rekisteröityjä pelaajia 6 480. Sierra Leone ei ole esiintynyt (2018 tai aiemmin)  jalkapallon maailmanmestaruuskilpailujen lopputurnauksissa. Jalkapallon maailmanrankingissa Sierra Leone oli vuoden 2024 heinäkuussa sijalla 122. Jalkapallon Afrikan-mestaruuskilpailujen (1957–2017) lopputurnaukseen Sierra Leone on selviytynyt kahdesti, mutta kummallakaan kerralla se ei onnistunut pääsemään alkulohkosta jatkokierroksille. Kesällä 2016 maan jalkapallosarjat olivat yhä toipumassa kahden edellisen vuoden pelejä rajoittaneen ebolaepidemian vaikutuksista. Maan oman joukkueen lisäksi maassa seurataan erityisesti maailmanmestaruuskilpailuja ja Englannin Valioliigaa.
Sierra Leone on osallistunut ennen vuoden 2016 kisoja kymmenen kertaa kesäolympialaisiin vuodesta 1968, mutta ei ole kertaakaan yltänyt mitalisijoille. Yleisurheilijoista maailmalla tunnetaan hyvin Ranskaa edustava 7-ottelija Eunice Barber, joka on syntynyt Sierra Leonessa mutta pakeni maasta sisällissodan aikana.
Joukkuepalloiluista maassa paljon harrastettuja ovat olleet jalkapallon lisäksi koripallo ja baseball. Brittien kulttuuriperintö näkyy maassa siinä, että kriketti on suosittua. Vuonna 2016 Sierra Leone voitti kriketissä Afrikan kakkosdivisioonassa kultaa.
Sierra Leonessa pelataan myös monia perinteisiä urheilulajeja ja pelejä. Wari-niminen lautapeli on suosittu lähes kaikkien etnisten ryhmien keskuudessa.
Kirjallisuutta

Higbie, James & Moigula, Bernard S.: Sierra Leone: Inside the War: History and Narratives. Orchid Press, 2017. ISBN 978-9745241985. (englanniksi)
Lawrence Sanders

| Lawrence Sanders> Henkilötiedot |
| --- | --- |
Syntynyt: 1920 Brooklyn, New York, Yhdysvallat
Kuollut: 1998 (77–78 vuotta)
Kansalaisuus:  Yhdysvallat
Ammatti:  kirjailija
Kirjailija
Salanimi: Lesley Andress 
Äidinkieli: englanti
Tuotannon kieli: englanti
Aiheesta muualla
Löydä lisää kirjailijoitaKirjallisuuden teemasivulta
Lawrence Sanders, myös Lesley Andress, (s. 1920 Brooklyn, New York, Yhdysvallat – 1998) oli yhdysvaltalainen jännityskirjailija ja toimittaja.
Sanders valmistui indianalaisesta Wabash Collegesta 1940. Hän oli ensin New Yorkissa tavaratalon palveluksessa ennen kuin liittyi merijalkaväkeen 1943, jossa palveli kersanttina vuoteen 1946. Hän kirjoitti alkuun novelleja rikoslehtiin. Esikoisromaani Klo 23, New York City ilmestyi 1970 ja sai Edgar Allan Poe -palkinnon. Siinä vaiheessa hän siirtyi täysipäiväiseksi kirjailijaksi.
Romaanit sisältävät seksiä, väkivaltaa ja sensaatioita. Tunnetuimpia ovat Kuolemansynti-sarjaan kuuluvat romaanit, joita hän alkoi kirjoittaa 1973.
Sidney Lumetin elokuva Suuri kaappaus (The Anderson Tapes, 1971) ja Frank Sinatran tuottama ja tähdittämä trilleri Ensimmäinen kuolemansynti  (The First Deadly Sin, 1980) perustuvat Sandersin romaaneihin.
Suomennetut teokset

Klo 23, New York City (The Anderson Tapes), suom. Sisko Pylkkänen, Helsinki: Tammi 1971
Ensimmäinen kuolemansynti (The First Deadly Sin), suom. Hanna-Liisa Timonen, Espoo: Weilin + Göös 1987 ISBN 951-35-3745-5
Neljäs kuolemansynti (The Fourth Deadly Sin), suom. Hanna-Liisa Timonen, Jyväskylä; Helsinki: Gummerus 1988 ISBN 951-20-3351-8
Toinen kuolemansynti (The Second Deadly Sin), suom. Hanna-Liisa Timonen, Espoo: Weilin + Göös 1988 ISBN 951-35-3746-3
Kolmas kuolemansynti (The Third Deadly Sin), suom. Pekka Kaartinen, Espoo: Weilin + Göös 1988 ISBN 951-35-3747-1
Määränpää tuntematon (Caper), suom. Tarmo Haarala, Hyvinkää : Viihdeviikarit 1988 ISBN 951-611-226-9
Etsivä Cone (The Timothy Files: The Wall Street Dick), suom. Hanna-Liisa Timonen, Jyväskylä; Helsinki: Gummerus 1989 ISBN 951-20-3438-7
Seitsemäs käsky (The Eighth Commandment), suom. Hanna-Liisa Timonen, 1989 Jyväskylä; Helsinki: Gummerus ISBN 951-20-3553-7
Molly T:n tapaus (The Passion of Molly T), suom. Pertti Koskela, Hyvinkää : Book Studio 1990 ISBN 951-611-301-X
Kuolemanrangaistus (Capital Crimes), suom. Hanna-Liisa Timonen, Jyväskylä; Helsinki: Gummerus 1990 ISBN 951-20-3567-7
Houkutuslintu (Sullivan's Sting), suom. Hanna-Liisa Timonen, Jyväskylä; Helsinki: Gummerus 1991 ISBN 951-20-3696-7
Peitejuoni (The Seventh Commandment), suom. Hanna Tarkka, 1992 Jyväskylä; Helsinki: Gummerus 1992 ISBN 951-20-3790-4
McNallyn salaisuus (McNally's Secret), suom. Heikki Salojärvi, 1993 Jyväskylä; Helsinki: Gummerus 1992 ISBN 951-20-3888-9
Kymmenes käsky (The Tenth Commandment), suom. Heikki Salojärvi, Jyväskylä; Helsinki: Gummerus 1994 ISBN 951-20-3889-7
Viuhka kävi, McNally (McNally's Luck), suom. Heikki Salojärvi, Jyväskylä; Helsinki: Gummerus 1995 ISBN 951-20-4348-3
Kuudes käsky (The Sixth Commandment), suom. Anuirmeli Sallamo, Jyväskylä; Helsinki: Gummerus 1996 ISBN 951-20-3903-6
Moldavian sosialistinen neuvostotasavalta

Voiton päivän juhlallisuuksia Moldoviassa vuonna 1980.
Moldavian sosialistinen neuvostotasavalta, lyhenteeltä Moldavian SNT (moldovaksi Република Советикэ Сочиалистэ Молдовеняскэ, РСС Молдовеняскэ, РССМ, rom. Republica Sovietică Socialistă Moldovenească, RSS Moldovenească, RSSM, ven. Молда́вская Сове́тская Социалисти́ческая Респу́блика, Молда́вская ССР, МССР, Moldavskaja Sovetskaja Sotsialistitšeskaja Respublika, Moldavskaja SSR, MSSR) oli nykyisen Moldovan alueen käsittänyt neuvostotasavalta.
Neuvostotasavalta muodostettiin 2. elokuuta 1940 Romanian Neuvostoliitolle luovuttamille alueille. Moldavian sosialistinen neuvostotasavalta lakkautettiin 27. elokuuta 1991, jolloin Moldavia itsenäistyi Neuvostoliitosta ja muutti nimensä Moldovaksi.