stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Alert
Historiaa

Yhdysvaltojen ilmatieteenlaitos ja Kanadan liikenneministeriö rakensivat vuosina 1946–1950 arktiselle alueelle sääasemia (Eureka, Resolute, Mould Bay, Isachsen ja Alert), joita kutsuttiin nimellä Joint Weather Station (JAWS). Alun perin yksi sääasemista piti perustaa Ellesmerensaaren pohjoisimpaan kärkeen Cape Columbiaan, mutta varusteita kuljettaneet jäänmurtajat eivät päässeet vuonna 1948 perille vaikeiden jääolojen takia. Sopiva sijainti sääasemalle löydettiin sadan kilometrin päästä Cape Sheridanista. Paikka nimettiin Alertiksi englantilaisen HMS Alert -laivan mukaan, joka vietti talven 1875–1876 kymmenen kilometrin päässä. Aseman rakentaminen alkoi huhtikuussa 1950, ja se otettiin käyttöön syyskuussa. Rakentamisesta vastasivat kahdeksan aseman varsinaista työntekijää ja neljä avuksi tullutta työmiestä.
Kanadan armeija kiinnostui JAWS-asemista, koska tukikohdat vahvistivat valtion suvereniteettia laajalla asumattomalla alueella, jonka Kanada oli julistanut omakseen. Lisäksi Alert sijaitsi lähellä Neuvostoliittoa ja soveltui signaalitiedustelun tarkoituksiin. 1950-luvun puolivälissä Kanadan ilmavoimat, silloinen Royal Canadian Air Force, vahvisti asemiaan arktisella alueella, ja vuonna 1956 Alertiin pystytettiin rakennus pitkän matkan viestintäliikenteen tutkimusta varten.
Seuraavana vuonna Alert otettiin laajemmin signaalitiedustelun käyttöön, ja Kanadan laivasto ja ilmavoimat rakensivat sinne viisi rakennusta lisää: ruokalan, kolme asuinrakennusta, yhden voimalan sekä autotallina toimineen huoltorakennuksen. Rakennetuissa tiloissa pystyttiin majoittamaan yhteensä 24 asukasta. Vuonna 1958 asemapaikka sai nimen Alert Wireless Station. Alertin komennusta pidettiin yleisesti vaikeana, ja vuoteen 1980 saakka sinne sai lähettää ainoastaan miehiä.
1. helmikuuta 1968 Kanadan puolustusvoimien uudelleen organisoinnin yhteydessä armeijan tiedusteluasemalle annettiin uusi nimi Canadian Forces Station Alert (CFS Alert), ja samalla sinne sijoitettiin ilmavoimien ja laivaston henkilökunnan sijaan pääosin tiedusteluväkeä. Suurimmillaan CFS Alert -aseman miehistön koko oli 214 henkilöä, aikana jolloin siitä tuli olennainen osa maailmanlaajuista ECHELON-tiedusteluverkkoa.
Kanadan puolustusmenojen vähennysten ja viestintäteknologian automatisoitumisen myötä vuosina 1997-1998 CFS Alertin miehistö supistettiin 74 henkilöön ja suurin osa signaalitiedustelusta muutettiin CFS Leitrimistä käsin etäohjatuksi. Jäljelle jäänyt henkilökunta on pääosin vastuussa lentokentän ylläpidosta ja huollosta, ja signaalitiedustelua jäi hoitamaan vain kuusi henkilöä. Vuoden 2001 terrori-iskujen jälkeen aseman rahoitusta kasvatettiin hetkellisesti, mutta jo vuonna 2006 uutiskanava CBC kertoi, että kohonneiden lämmityskulujen takia puolustusvoimat pyrkii ulkoistamaan Alertin aseman huollon yksityisille alihankkijoille.
1. huhtikuuta 2009 asema siirtyi sotilastiedustelulta takaisin Kanadan ilmavoimien hallintaan ja siitä tuli osa 8 Wing Trenton -yksikköä. Samalla ilmoitettiin, että aseman henkilökunta vähenee edelleen ja suurin osa huoltohenkilökunnasta ulkoistetaan.
Historiaa > Onnettomuudet

Kaikki Royal Canadian Air Forcen koneessa olleet, seitsemän sotilasta ja kaksi tutkijaa, menehtyivät Alertissa 31. heinäkuuta 1950, kun heidän Lancaster-koneensa joutui onnettomuuteen. Kun koneesta pudotettiin asemalle tarvikkeita laskuvarjoilla, yksi varjoista kietoutui koneen peräsimen ympärille, jolloin lentäjät menettivät koneen hallinnan.
C-130 Hercules kuljetuskone, joka oli osa Boxtop 22 -harjoitusta, joutui 30. lokakuuta 1991 onnettomuuteen 30 kilometrin päässä kiitotiestä. Koneessa oli 18 henkilöä mukaan lukien lentäjät. Neljä matkustajaa kuoli koneen syöksyttyä maahan, ja lentäjä kuoli saamiinsa vammoihin ennen pelastajien saapumista noin 30 tuntia myöhemmin. Pelastusoperaatiota haittasi erittäin voimakas lumimyrsky. Muun muassa Robert Mason Lee on kirjoittanut tapahtuneesta kirjan, Death and Deliverance. Kirjan pohjalta on tehty elokuva Jäätävä kamppailu, jossa pääosaa näyttelee Richard Chamberlain..
Asutuskeskus

Alertissa sijaitsee Kanadan ilmavoimien signaalitiedusteluasema CFS Alert, Kanadan ympäristöministeriön sääasema sekä Yhdistyneiden kansakuntien alaisen Global Atmosphere Watch -tutkimusohjelman laboratorio. Yhteyksiä ulkomaailmaan hoitaa maailman pohjoisin vakituinen lentokenttä, Alertin lentoasema. Kanadan tilastolaitoksen vuonna 2006 suorittamassa väestönlaskennassa Alertissa oli viisi vakituista asukasta. Ilmavoimien tukikohdassa työskentelee 50–60 henkilöä, joista parikymmentä on sotilashenkilöitä, noin 30 siviiliurakoitsijoita, ja Environment Canadan sääasemalla on neljä työntekijää.
Toiminnan ollessa laajimmillaan 1990-luvulla asemalla oli noin 240 henkilöä, sittemmin useita toimintoja on automatisoitu, ja nykyisin henkilökuntaa on 50–60. Nykyinen henkilökunta on sijoitettu asemalla puoleksi vuodeksi kerrallaan, mutta muutamat erikoisosaamista vaativat työtehtävät kestävät ainoastaan kolme kuukautta. Vain harva suostuu palaamaan uudelle komennukselle.
Aiheesta muualla

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
Laaja historiikki Alertista
Alert kartalla
Ilmakuva Alertista
Canada National Defence page on CFS Alert (archived) (Arkistoitu – Internet Archive) (englanniksi)
The Canadian Encyclopedia: Alert, Nunavut (englanniksi),  (ranskaksi)
Current weather conditions (Weatheroffice.ec.gc.ca) (Arkistoitu – Internet Archive) (Tämänhetkinen sää Alertissa, (englanniksi))
Yhdysvaltalainen ilmailukartta A-5 Ellesmerensaaren koillisosan, Grönlannin luoteiskulman ja Lincolninmeren alueesta. Karttaan on merkitty myös Alertin lentotukikohdan sijainti (tiedot päivitetty 2/1990).
Kartta, jonka keskellä on Alert.
HMS Alert 1876
Aliens vs. Predator (vuoden 2010 videopeli)

| Aliens vs>  Predator |
| --- | --- |

Kehittäjä:  Rebellion Developments
Julkaisija:  Sega 20th Century Fox
Jakelija:  20th Century Studios, Steam, Humble Store, Microsoft Store ja PlayStation Store
Säveltäjä:  Mark Rutherford
Pelisarja:  Aliens versus Predator
Pelimoottori:  Asura
Julkaistu:  NA 16. helmikuuta 2010AUS 18. helmikuuta 2010EU 19. helmikuuta 2010
Lajityyppi:  ensimmäisen persoonan ammuntapeli, selviytymiskauhupeli
Pelimuoto:  yksinpeli
Ikäluokitus:  PEGI: 18 ESRB: M  Virheellinen ESRB-arvo BBFC: 18  OFLC: MA15+
Alusta:  PlayStation 3 Xbox 360 Microsoft Windows
Jakelumuoto:  Blu-ray, DVD, Steam
Lisää peliartikkeleitaVideopelien teemasivulla
Infobox OK   : 
Aliens vs. Predator on Rebellion Developmentsin kehittämä ja Segan vuonna 2010 julkaisema ensimmäisen persoonan ammunta- ja selviytymiskauhupeli PlayStation 3:lle, Xbox 360:lle ja Microsoft Windowsille. Peli pohjautuu kahden kuuluisan sarjan avaruusolioiden, Alienien ja Predatorien, väliseen sotaan.
Pelaaminen > Moninpeli

Pelissä on monia erilaisia moninpelitiloja, joissa pelaajat voivat taistella toisiaan vastaan monin eri tavoin.
Ranked Matchissa pelaajat voivat kerätä itselleen kokemuspisteitä (engl. experience points, XP) korottaakseen tasoaan. Pisteiden kasvaessa aukeaa pelaajan käyttöön uusia ulkoasuja. PlayStation 3 -versiossa on avattavissa kolme erityistä ulkoasua kaikille kolmelle rodulle.
Player Matchissa pelaajat voivat luoda oman moodin. Taisteluissa ei keräänny kokemuspisteitä.
Survivorissa pelaajat ovat merijalkaväen sotilaita. Tehtävänä on selvitä jatkuvia Alienien hyökkäyksiä vastaan. Peli päättyy, kun viimeinenkin sotilas on kaatunut. Pelimuotoa voi pelata kerrallaan 1–4 pelaajaa. Tila ei ole käytössä Ranked Match -otteluissa.
Predator Huntissa merijalkaväen sotilaista arvotaan yksi, joka saa pelata Predatorilla. Merijalkaväen sotilaiden kuuluu tappaa heitä vaaniva Predator, ja päästä itse sen paikalle. Predatorilla on minuutti aika tappaa joku pelaajista. Jos kukaan ei kuole minuutin sisällä, vuoro vaihtuu automaattisesti.
Infestationissa kaikki pelaajat aloittavat merijalkaväen sotilaina. Ihmisten joukosta arvotaan sattumanvaraisesti yksi, jonka on määrä aloittaa Alienina. Alieniksi päätyneen pelaajan kuuluu tappaa ihmispelaajia, jolloin nämä itsekin muuttuvat Alieneiksi. Infestaasio leviää niin pitkälle, kunnes kaikki pelaajat ovat muuttuneet Alieneiksi tai tappaneet itsensä.
Species Team Death Matchissa pelaajat jaetaan kolmeen joukkoon: Alienit, Predatorit ja merijalkaväki. Ideana on tappaa vastakkaisjoukkueiden pelaajia keräten pisteitä tapoista. Eniten pisteitä kerännyt joukkue voittaa.
Mixed Species Team Death Match on samankaltainen kuin Species Team Matchissa, mutta poikkeuksena pelaajat voivat olla samalla puolella riippumatta rodusta.
Dominationissa pelaajat voivat pelata joko Alieneilla tai ihmisillä. Ideana on vallata kolme tai viisi valloituspistettä, ja puolustaa niitä vihollisjoukkueelta.
Death Matchissa kaikki ovat kaikkia vastaan. Pelattavana ovat kaikki rodut, mutta Predatoreja voi olla vain kaksi kerrallaan.
Moninpelissä painotetaan yhteistyön merkitystä, ja siinä voi pelata kolmella eri hahmoluokalla. Merijalkaväen sotilaalla pelaaminen on epäedullista etenkin pimeissä ympäristössä. Alienin erikoiskykyjä ovat nopeus, pitkät loikat sekä kyky kävellä pitkin seiniä ja kattoja. Alien ei kuitenkaan pärjää valoisassa ympäristössä. Predator kykenee nopeisiin liikkeisiin ja yllättäviin hyökkäyksiin näkymättömyystoiminnon ja erityisen suuren hyppäämiskyvyn avulla. Paikallaan olevaa Predatoria on miltei mahdoton havaita ihmisten silmin, mutta Alienit kykenevät havaitsemaan sen tilanteesta riippumatta. Predator kykenee käyttämään sekä Alien- että lämpökameravisiota, ja näin ollen pystyy havaitsemaan jokaisen lähistöllä olevan vihollisen. Lähitaistelussa Predator on kömpelö, sillä se on iso ja näkyvänä ollessaan helppo maalitaulu.
Juoni > Asetelma

Tarina alkaa useita vuosia Aliens versus Predator 2:n tapahtumien jälkeen. Kiero Weyland-Yutani-yhtiö jatkaa Xenomorph-rodun ahdistelua löydettyään mielenkiintoisen, elottoman oloisen planeetan nimeltään BG-386. Asiat mutkistuvat, kun planeetalta löydetään Predatoreille kuulunut muinainen pyramidi ja sinne vangittu Alien-kuningatar. Weyland-Yutani aloittaa uuden rodun tutkimisen pyramidirakenteiden puitteissa. Siirtokunnan merijalkaväki oli kutsuttu suojelemaan siviileitä, kun yhtiö löysi pyramidin ja siellä elävän kuningattaren. Monet jalkaväen sotilaista eivät tienneet yhtiön aikeista tai siitä mitä he tutkivat viidakossa. Operaatiota johtava Weyland-Yutanin omistava Karl Bishop Weyland tulee itse kiinnostuneeksi pyramidin salaisuuksista. Hän vahingollisesti saa toimillaan aikaan energianpurkauksen, joka saa Predatorit kiinnittämään huomionsa tälle alueelle. Samoina hetkinä tutkimuskohteina toimivat Alienit onnistuvat pakenemaan aiheuttaen samalla suurta hysteriaa. Pian Alienien karattuaan karanteenista, yhtiö ei kyennyt pitämään otuksia laitoksessa, vaan ne levisivät ja pian merijalkaväki joutui vastakkain näiden otusten kanssa. Yhtiö esti jalkaväen avunpyynnöt planeetalta, varmistaakseen että yhtiön laitommat kokeet eivät tulisi julki. Mutta Weyland-Yutanin omat työntekijät onnistuvat hälyttämään apua planeetalta ja saamaan paikalle merijalkaväen sotilaita turvaamaan tilannetta. Varsinainen sekasorto saa alkunsa herra Weylandin tuodessa paikalle omat rauhanturvaajansa, laittomat androidit. Predatorien saapuessa paikalle etsimään kuolleita lajitovereitaan ja selvittämään pyramidin saloja, kolmen rodun välinen sota saa alkunsa.
Juoni > Sotilas

Pelaaja on uusi tulokas merijalkaväessä, ja häntä kutsutaan koko pelin ajan kutsumanimellä ”Rookie”. Merijalkaväki saa hätäkutsun Weyland-Yutanin siviilityöntekijöiltä ja lähettää joukkoyksikön apuun. Jalkaväki, mukaan lukien tajuton pelaaja, laskeutuvat siirtokunnan asuinalueelle. Pyramidinraunioissa Rookie pääsee tukeutumaan muinaiseen Alienien pesään, jossa korpraali Tequila on vangittuna. Tequila on vielä hengissä, mutta häneen on istutettu Alien-alkio. Naispuolinen Weyland-Yutanin androidi Katya opastaa pelaajaa saattamaan Tequilan yhtiön tutkimusasemalle. Laitoksessa Tequilan sisällä oleva Alien olisi mahdollista poistaa. Herra Weyland ei riemastu kuullessaan merijalkaväen tunkeutumisesta keskukseen ja pyytää heitä poistumaan välittömästi, luvaten samalla vetää androidinsa pois sotilaiden kimpusta. Laitoksen salaisuus tulee kuitenkin ilmi, ja leikkausvaiheessa herra Weyland katkaisee virran tutkimuskeskuksesta. Rookielle jää ainoastaan yksi vaihtoehto: nukuttaa Tequila hyperuneen, jotta tämä säilyisi hengissä tukialuksen saapumiseen asti.
Näyttäisi siltä, että ainoa pakokeino on herra Weylandin yksityinen kuljetusalus, jota varten Rookien on hankittava data-muistilehtiö pyramidistä. Matkalla pyramidiin Rookie kohtaa Alien-kuningattaren henkivartijan eli Praetorianin, mutta onnistuu kukistamaan tämän. Taistelun jälkeen Rookie matkaa kohti pyramidia.
Pyramidissa hän kohtaa herra Weylandin, joka on jo tietoinen hänen aikeista. Viimeisessä taistelussa pelaaja taistelee vaarallista Weylandia vastaan. Weyland syöksyy hänen kimppuunsa ja keskeyttää data-lehtiön analysoimisen. Androidiksi itsekin paljastunut Weyland kuolee lopulta saatuaan laukauksen päähänsä ja tiputtuaan laavaan. Rookie kerkeää alukseen ja ehtii paeta juuri ennen suurta räjähdystä. Aivan lopuksi nähdään, kuinka toinen Karl Bishop Weyland -androidi vastaanottaa tiedot itselleen ja paikantaa Xenomorphin kotiplaneetan.
Juoni > Alien

Kampanja alkaa Weyland-Yutanin tutkimuslaitoksessa, missä yhtiö on jalostanut Alieneita erilaisiin tieteellisiin kokeisiin. Pelaaja on Alien, jota kutsutaan nimellä ”numero kuusi” (engl. number six). Pelaajan ohjaama Alien osoittaa sisukkuutensa jo alkuvaiheessa, mikä herättää herra Weylandin kiinnostuksen.
Epäonnistuneen kokeen yhteydessä Alienille tulee mahdollisuus paeta ilmastointikanavien kautta. Irti päässyt Alien vapauttaa ensin lajitoverinsa, ja yhdessä näiden kanssa toteuttaa kuningattarensa käskyjä aiheuttaen sekasortoa tutkimuskeskuksen työntekijöille.
Kampanjan aikana pelaaja teurastaa miltei kaikki esille sattuvat merijalkaväen sotilaat, ja asettaa siviilien kasvoille facehuggerin luoden täten aina uusia Alieneita. Kampanjan loppuvaiheessa pelaaja kohtaa muinaisella taisteluareenalla kaksi Predatoria. Muiden alieneiden avustuksella Predatorit kukistetaan, ja paikalle saapuu Aliens vs. Predator 2:sta tuttu eliitti-Predator nimeltään ”Wolf”, jota vastaan pelaaja joutuu taistelemaan. Pelaaja saa lopulta nujerrettua Predatorin ja asettaa heikentyneen saalistajan kasvoille facehuggerin synnyttäen täten Alienin ja Predatorin risteytyksen, Predalienin. Taistelun jälkeen pelaajan hahmo aistii Alien-kuningattaren tuskan huudot asemalta ja lamaantuu täysin kuningattaren kuoleman johdosta. Hetken kuluttua Weyland-Yutanin androidit löytävät pelaajan ja ovat aikeissa ampua tämän, mutta herra Weyland estää näiden aikeet, sanoen että hän on ”vanha ystävä”. Yhtiö kerää Alienin talteen ja lähettää pelaajan avaruusalukselle jatkotutkimuksiin. Aluksella Alien pääsee karkuun ja tappaa kaikki rahtiruumassa olevat. Lopulta alus on Alieneiden hallussa, ja pelaajan ohjaamasta Alienista kuoriutuu uusi kuningatar.
Juoni > Predator

Weyland-Yutanin tunkeuduttua Predatorien muinaiseen pyramidiin, planeetalle lähetetään kolme Predatoria tarkistamaan tilannetta. Alienien määrän kasvaessa, ”Claw”-Predator joutuu ensimmäisenä Alienien käsitelyyn ja antaa hätäkutsun Predatorien alukselle. Planeetalle lähetetään kolmen Predatorin ryhmä, joka koostuu korkeimpaan eliittiin kuuluvista Predatoreista sekä näiden joukossa yhden nuoren ja kokemattomamman Predatorin. Pelaajan ohjaama Predator läpäisee ”soveltuvuustestit” kokeneimpien Predatorien läsnä ollessa, ja tulee näin ollen lähetetyksi pyramidiin tuhoamaan todisteet Predatorien tekniikasta, ja samalla taistelemaan niin ihmisiä ja Alieneita, kuin Weyland-Yutanin androideja vastaan. Nuorempi Predator laskeutuu viidakkoalueelle ja aloittaa metsästyksen.
Pelaaja aiheuttaa kaaosta merijalkaväen tukikohdissa ja vartiointipisteillä. Kaivausalueella pelaaja havaitsee Predalienin ensi kerran. Pelaajan matka kulkee läpi Alienpesän, jonka merijalkaväen pelaaja on jo sytyttänyt tuleen. Päästyään esi-isien pyramidiin nuori Predator löytää esi-isänsä Lordin naamion ja laittaa sen omansa tilalle. Naamion avulla Predator voi nähdä esi-isiensä henget. Predator kohtaa kuningattaren henkivartijan eli Praetorianin, ja jatkaa matkaansa yhtiön tutkimuslaitokselle, jossa laittomat androidit taistelevat ihmisiä vastaan. Laitoksessa herra Weyland osoittaa kiinnostuksensa nuorta Predatoria kohtaan ja pyytää tätä tekemään yhteistyötä hänen kanssaan. Päästyään laitoksen läpi Predator saapuu pyramidiin, jossa hän asentaa muinaisen naamion muumion päälle. Tilanteen jälkeen pelaaja aktivoi muumion itsetuhomekanismin todisteiden tuhoutumisen varmistamiseksi. Samaisella hetkellä Predalien ilmestyy paikalle, ja kiivas taistelu yltyy laavan yllä kamppailemiseksi. Lopulta Predator kukistaa vastustajansa ja pääsee oman rotunsa aluksella turvaan ennen temppelin räjähtämistä. Kampanja päättyy Predatorien emoaluksen suunnatessa kohti Xenomorphinkotiplaneettaa.
Erikoisversiot

Kaikille alustoille on saatavilla erikoisversiot Aliens vs. Predator - Hunter Edition ja Aliens vs. Predator - Survivor Edition. Versioiden kansitaide on normaaliin versioon verrattuna erilaista, ja kannet ovat metalliset. Molemmissa versioissa mukana tulee neljä uutta moninpelitasoa ja kolme uutta hahmoa moninpeliin. Tasot julkaistiin myös ladattavina PlayStation Networkissa, Xbox Live Marketplacessa ja Steamissa Swarm Map Packinä 18. maaliskuuta 2010. Hunter Editionissa tulee mukana myös Aliens vs. Predator -sarjakuva sekä oikean kokoinen, muovinen facehugger.
SGT. Kaneko
U.S.C.M.C.-tunnus #2384-52. Kaneko on merijalkaväen veteraani, joka on selviytynyt yli 27 aidosta taisteluun laskeutumisesta. Nämä tapahtuivat, kun hänen joukkoyksikkönsä kutsuttiin Fiorina ”Fury” 161:lle avustamaan Weyland-Yutanin tutkimusryhmää ottamaan Alien-kuningatar ulos Ellen Ripleystä. Ripleyn tappaessa itsensä hyppäämällä laavaan Kaneko jäi planeetalle yksikkönsä kanssa kuudeksi vuodeksi, mahdollisen Alien-uhan ehkäisyksi. Hän oli myös paikalla Alien versus Predatorin aikana ja selvisi eloonjäämistaistelusta, vain joutuakseen uuteen vaaralliseen eloonjäämiskamppailuun. Kaneko kirjoitti kirjan, josta tuli hyvin nopeasti suosittu. Kirja käsitteli keinoja tuhota Xenomorph-infestaasio.
Alien Head Predator
Tunnettu myös ”The Serpent Hunter”. Erikoisnaamio luotiin parhaiten menestyneille, alieneita tuhonneille predatoreille. Naamion pukeminen tuo suurta kunniaa predatorille ja pelkoa vihollisissa.
Number 6
Alien-kampanjan päähahmo, Weyland-Yutanin tuotenumero #0000-6. Karl Bishop Weylandin henkilökohtainen valinta Weyland-Yutanin testeille, Freya’s Prospectin labrassa. Alienilla on valtavasti sisukkuuta selviytyä kamppailusta ihmisiä ja Predatoreja vastaan. Number 6 eroaa muista Alieneista siten, että sen päähän on painettu kuumalla raudalla numero 6. Alienilla tulee olemaan erityinen tulevaisuus edessään.
Aiheesta muualla

Virallinen kotisivu (Arkistoitu – Internet Archive) (englanniksi)
Aliens vs. Predator - Survivor Edition
Andrea Petkovic

| Andrea Petkovic |
| --- | --- |

Henkilötiedot
Syntynyt: 9. syyskuuta 1987 (ikä 37)
Kansalaisuus:   Saksa
Tennispelaaja
Pituus:  180 cm
Paino:  69 kg
Kätisyys:  oikea
Ammattilaisena:  2006–
Palkintorahat:  8 829 248 USD
Kaksinpeli
Paras sijoitus:  9. (10.10.2011)
Turnausvoittoja:  6
Voitot/tappiot:  518–366
Grand Slam -turnauksissa
Australian avoimet:  puolivälierät (2011)
Ranskan avoimet:  välierät (2014)
Wimbledon:  3. kierros (2011, 2014, 2015)
Yhdysvaltain avoimet:  puolivälierät (2011)
Nelinpeli
Paras sijoitus:  46. (14.7.2014)
Voitot/tappiot:  106–120
Aiheesta muualla
www.andreapetkovic.de
ITF
WTA
Andrea Petkovic (s. 9. syyskuuta 1987 Tuzla, Bosnia ja Hertsegovina) on saksalainen tennispelaaja. Parhaimmillaan hän on sijoittunut tenniksen WTA-kaksinpelilistan sijalle yhdeksän lokakuussa 2011. Hän siirtyi ammattilaiseksi vuonna 2006. Urallaan hän on voittanut kuusi WTA-kaksinpeliturnausta.
Tennisura > 2006–2008

Petkovicista tuli ammattilaispelaaja vuonna 2006, kun hän valmistui koulusta. Silloin hän oli voittanut jo neljä ITF-tason turnausta. Huhtikuussa 2007 hänestä tuli Saksan Fed Cup -joukkueen jäsen. Ensimmäisen Grand Slam -turnauksen hän pelasi Ranskan avoimissa 2007, jonne hän pääsi karsintojen kautta. Ensimmäisellä kierroksella Petkovic voitti Jarmila Grothin, mutta hävisi toisella kierroksella 6–0, 2–6, 3–6 myöhemmälle Wimbledon-finalistille, Marion Bartolille. Tämän turnauksen jälkeen hän voitti ITF-turnauksen Contrexevillessa, joten hän nousi ensimmäistä kertaa maailmanlistalla sadan parhaan joukkoon. Tämän seurauksena hän pääsi pelaamaan pääsarjassa Yhdysvaltain avoimissa 2007 ilman karsintaa. Ensimmäisellä kierroksella hän voitti Audra Cohenin, mutta turnaus päättyi toiselle kierrokselle, kun Lucie Šafářová voitti hänet 3–6, 3–6.
Australian avoimissa 2008 ensimmäisen kierroksen ottelussa Anna Tšakvetadzea vastaan hänen nivelside revähti oikeassa polvessa vain kahden minuutin pelin jälkeen. Tämän jälkeen Petkovic ei pelannut yhtään turnausta kahdeksaan kuukauteen, minkä seurauksena hänen maailmanlista-sijoitus putosi 465:ksi. Loukkaantumisen jälkeen hän aloitti pelaamisen ITF-turnauksissa. Hän voitti Istanbulin ITF-turnauksen. Vuoden päätteeksi hänen listasijoitus oli 315.
Tennisura > 2009–2010

Vuonna 2009 Petkovic pelasi ensimmäisen turnauksensa Australian avoimissa. Hän voitti Kathrin Wörlen, mutta hävisi toisella kierroksella Alizé Cornetille. Petkovic pelasi paljon ITF-turnauksia kesäkuuhun asti hyvällä menestyksellä, esimerkkinä voitto 100 000 dollarin turnauksessa Bukarestissa, jossa hän voitti välierässä Jelena Dokićin. Joten jälleen hän oli noussut sadan joukkoon maailmanlistalla. Heinäkuussa 2009 Petkovic voitti ensimmäisen WTA-turnauksensa Bad Gasteinissa häviämättä erääkään. Finaalissa hän voitti Ioana Raluca Olarun 6–2, 6–3. Hän pelasi myös nelinpelin finaalissa Bad Gasteinissa parinsa Tatjana Malekin kanssa, mutta he hävisivät finaalin. Seuraavalla viikolla Petkovic pääsi välierään Istanbulissa, mutta hävisi sen Lucie Hradeckálle kolmessa tiukassa erässä. Muutaman viikon jälkeen hän nappasi siihen mennessä korkeimman sijoituksensa maailmanlistalla, joka oli 52.
Vuonna 2010 Petkovic pelasi ensimmäisen turnauksensa Brisbanessa, jossa hän pääsi välierään asti voittamalla Iveta Benešován, Vania Kingin ja Daniela Hantuchován. Hän hävisi välierän paluun tehneelle Kim Clijstersille 4–6, 2–6. Tämän turnauksen jälkeen hän nousi 50:n joukkoon maailmanlistalla ensimmäisen kerran. Pariisissa Petkovic selviytyi puolivälieriin asti voittamalla Katarina Srebotnikin ja viidenneksi sijoitetun Aravane Rezain, mutta hävisi Jelena Dementjevalle 6–3, 4–6, 2–6. Ranskan avoimissa Petkovic voitti avauskierroksella Jelena Vesninan, mutta hävisi toisella kierroksella kuudenneksi sijoitetulle Svetlana Kuznetsovalle luvuin 6–4, 5–7, 4–6. Unicef Openissa Petkovic pääsi finaaliin asti voitettuaan Petra Kvitován, Ana Ivanovićin, Sandra Záhlavován ja Kirsten Flipkensin. Finaalissa hän hävisi Justine Heninille luvuin 3–6, 6–3, 6–4. Seuraavalla viikolla hän pelasi ensimmäistä kertaa Wimbledonin pääsarjassa, mutta hävisi avauskierroksella Anna Tšakvetadzelle erin 2–1. Yhdysvaltain avoimissa hän voitti avauskierroksella sijalle 17 sijoitetun Nadja Petrovan luvuin 6–2, 4–6, 7–6 ja toisella kierroksella Bethanie Mattek-Sandsin 6–3, 3–6, 5–7. Näiden voittojen myötä hän pääsi ensimmäistä kertaa Grand Slam -turnauksessa kolmannelle kierrokselle. Kolmannella kierroksella hän sai luovutusvoiton Peng Shuailta. Neljännellä kierroksella hän hävisi suoraan kahdessa erässä Vera Zvonarjovalle.