stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Luettelo Suomen kaskaista
Alalahko Ponsikaskaat Cicadomorpha > Heimo Kääpiökaskaat Cicadellidae > Alaheimo Macropsinae

Oncopsis flavicollis
Oncopsis avellanae
Oncopsis subangulata
Oncopsis tristis
Oncopsis appendiculata VU
Oncopsis planiscuta
Oncopsis alni
Pediopsis tiliae NT
Macropsis cerea
Macropsis flavida DD
Macropsis fuscinervis
Macropsis fuscula
Macropsis gravesteini
Macropsis impura NT
Macropsis infuscata
Macropsis notata
Macropsis ocellata
Macropsis remanei
Macropsis scutellata VU
Macropsidius sahlbergi CR
Hephathus achilleae VU
Alalahko Ponsikaskaat Cicadomorpha > Heimo Kääpiökaskaat Cicadellidae > Alaheimo Agallinae

Agallia brachyptera
Anaceratagallia venosa
Anaceratagallia ribauti
Anaceratagallia estonica EN
Anaceratagallia lithuanica VU
Alalahko Ponsikaskaat Cicadomorpha > Heimo Kääpiökaskaat Cicadellidae > Alaheimo Idiocerinae

Idiocerus stigmaticalis
Idiocerus lituratus
Idiocerus herrichii NT
Acericerus heydenii
Metidiocerus elegans
Metidiocerus crassipes DD
Populicerus populi
Populicerus laminatus
Populicerus nitidissimus NT
Populicerus confusus
Populicerus albicans NT
Tremulicerus tremulae
Tremulicerus distinguendus
Stenidiocerus poecilus NT
Sahlbergotettix salicicola RE
Alalahko Ponsikaskaat Cicadomorpha > Heimo Kääpiökaskaat Cicadellidae > Alaheimo Iassinae

Iassus lanio
Batracomorphus allionii
Alalahko Ponsikaskaat Cicadomorpha > Heimo Kääpiökaskaat Cicadellidae > Alaheimo Dorycephalinae

Eupelix cuspidata
Alalahko Ponsikaskaat Cicadomorpha > Heimo Kääpiökaskaat Cicadellidae > Alaheimo Aphrodinae

Aphrodes makarovi
Aphrodes bicincta
Aphrodes diminuta
Planaphrodes bifasciata
Planaphrodes nigrita VU
Planaphrodes laeva
Anoscopus albifrons
Anoscopus histrionicus RE
Anoscopus flavostriatus
Stroggylocephalus agrestis
Stroggylocephalus livens NT
Alalahko Ponsikaskaat Cicadomorpha > Heimo Kääpiökaskaat Cicadellidae > Alaheimo Cicadellinae

Evacanthus interruptus
Evacanthus acuminatus
Batysmatophorus reuteri
Cicadella viridis
Cicadella lasiocarpae VU
Alalahko Ponsikaskaat Cicadomorpha > Heimo Kääpiökaskaat Cicadellidae > Alaheimo Typhlocybinae

Alebra albostriella
Alebra neglecta
Alebra wahlbergi
Erythria aureola
Emelyanoviana mollicula NT
Dikraneura aridella
Dikraneura variata VU
Micantulina micantula
Micantulina pseudomicantula VU
Wagneriala minima VU
Igutettix oculatus
Forcipata citrinella
Forcipata forcipata
Notus flavipennis
Empoasca apicalis
Empoasca kontkaneni
Empoasca ossiannilssoni
Empoasca pteridis
Empoasca vitis
Kybos abstrusus NT
Kybos butleri
Kybos lindbergi
Kybos mucronatus
Kybos populi
Kybos rufescens
Kybos smaragdula
Kybos sordidulus
Kybos strigilifer
Kybos virgator
Kybos volgensis
Kyboasca bipunctata
Chlorita viridula NT
Chlorita paolii
Chlorita dumosa NT
Fagocyba cruenta
Fagocyba carri VU
Edwardsiana rosae
Edwardsiana avellanae RE
Edwardsiana stehliki CR
Edwardsiana crataegi
Edwardsiana salicicola
Edwardsiana alnicola
Edwardsiana sociabilis
Edwardsiana frustrator NT
Edwardsiana ampliata
Edwardsiana ishidai RE
Edwardsiana lanternae
Edwardsiana prunicola
Edwardsiana menzbieri
Edwardsiana plebeja VU
Edwardsiana candidula NT
Edwardsiana gratiosa VU
Edwardsiana geometrica
Edwardsiana tersa
Edwardsiana soror
Edwardsiana bergmani
Edwardsiana lethierryi VU
Edwardsiana ulmiphagus NT
Edwardsiana plurispinosa NT
Eupterycyba jucunda VU
Linnavuoriana sexmaculata
Linnavuoriana decempunctata
Linnavuoriana intercedens
Ribautiana ulmi
Typhlocyba quercus
Zonocyba bifasciata NT
Eurhadina pulchella
Eurhadina concinna
Eurhadina ribauti EN
Eurhadina kirschbaumi VU
Eupteryx atropunctata
Eupteryx aurata
Eupteryx calcarata
Eupteryx collina CR
Eupteryx cyclops
Eupteryx decemnotata
Eupteryx notata
Eupteryx origani
Eupteryx signatipennis
Eupteryx stachydearum NT
Eupteryx tenella
Eupteryx urticae VU
Eupteryx vittata
Wagneripteryx germari
Aguriahana pictilis
Aguriahana stellulata
Alnetoidia alneti
Hauptidia distinguenda
Zyginidia pullula RE
Zygina flammigera
Zygina angusta
Zygina rosea
Zygina tiliae
Zygina ordinaria
Zygina nigritarsis
Zygina rosincola NT
Zygina schneideri
Zygina suavis
Zygina rubrovittata
Zygina hyperici
Arboridia parvula
Luigi Turci

| Henkilötiedot |
| --- | --- | --- |
Syntymäaika: 27. tammikuuta 1970 (ikä 54)
Syntymäpaikka: Cremona, Italia
Pituus: 188 cm
Junioriseurat
1987–1990: US Cremonese
Seurat
| Vuodet | Seura | O (M) |
| 1990–1991 1991–1992 1992–1996 1996–2002 2002–2005 2005–2007 | → Treviso (laina) → Alessandria (laina) US Cremonese Udinese UC Sampdoria AC Cesena | 33 (0) 34 (0) 134 (0) 169 (0) 38 (0) 62 (0) |
 Seurajoukkueuran tilastot kattavat vain kansalliset sarjat.
Luigi Turci (s. 27. tammikuuta 1970 Cremona, Italia) on italialainen entinen jalkapallomaalivahti. Hän pelasi yhteensä 271 Serie A ottelua.
Ura

Turci pelasi suurimman osan urastaan US Cremonesessa, Udinesessa ja UC Sampdoriassa, jonka aikana hän saavutti Intertoto Cupin voiton vuonna 2000. Turci pelasi uransa kaksi viimeistä kautta Serie B:n AC Cesenassa lopettaen uransa vuonna 2007.
Osku Heinonen

| Osku Heinonen> Henkilötiedot |
| --- | --- |
Koko nimi:  Osku Simana Heinonen
Syntynyt: 4. syyskuuta 1992 (ikä 32) Tampere, Suomi
Kansalaisuus:   Suomi
Koripalloilija
Pelipaikka:  Pieni laitahyökkääjä / Heittävä takamies
Pituus:  194 cm
Paino:  96 kg
Nyk. joukkue:  Tampereen Pyrintö
Sarja:  Korisliiga
Pelaajaura
Seurajoukkueet
2009–2016 2010–2011 2011–2014 2016–2017 2017–:  Tampereen Pyrintö → BC Nokia → Tampereen Pyrintö II Kouvot Tampereen Pyrintö
Aiheesta muualla
FIBA
Osku Simana Heinonen (s. 4. syyskuuta 1992 Tampere) on suomalainen koripalloilija. Laiturina pelaava Heinonen on Tampereen Pyrinnön kasvatti. Hän on edustanut pääsarjatasolla kasvattajaseuraansa ja Kouvoja. Heinonen on profiloitunut hyvänä kolmen pisteen korien heittäjänä.
Junioritasolla menestynyt Heinonen voitti Pyrinnössä Suomen mestaruuden vuonna 2014, SM-hopeaa vuonna 2016 ja Suomen cupin hopeaa vuonna 2012. Vuonna 2014 hän saavutti Pyrinnössä Baltian liigassa neljännen sijan.
Pelaajaura > Alkuvuodet Pyrinnössä

Heinonen valittiin B-poikien SM-sarjan vuoden pelaajaksi vuonna 2008 ja A-poikien SM-sarjan vuoden pelaajaksi vuonna 2010. Hän pelasi Pyrinnön edustusjoukkueessa pääsarjatasolla kaudella 2009–10 viidessä ja kaudella 2010–11 kuudessa ottelussa. Hän pelasi samanaikaisesti myös seuran A-juniorijoukkueessa, ja kaudella 2010–11 hän esiintyi BC Nokian joukkueessa 17 ottelun verran. Heinonen pelasi myös Suomen nuorisomaajoukkueessa.
Heinonen pohti pelaajauransa jatkoa ennen kauden 2013–2014 alkua. Hän jatkoi pelaamista ja pelasi uransa siihen mennessä parhaan kauden. Heinosen peliaika Korisliigassa kaksinkertaistui, ja pistekeskiarvoennätyksen (5,3) lisäksi hän teki pääsarjauransa siihen mennessä parhaat tilastokeskiarvot levypalloissa ja riistoissa. Pyrintöä valmentaneen Pieti Poikolan mukaan Heinonen pelasi kaudella 2013–2014 Pyrinnön kuudentena miehenä. Heinosen kausi päättyi kuitenkin ennenaikaisesti helmikuussa 2014 polven eturistisiteen katkeamiseen Baltian liigan pudotuspeliottelussa. Pyrintö voitti Korisliigan runkosarjan uudella voittoennätyksellä, sijoittui kauden päätteeksi Baltian liigassa neljänneksi ja voitti Korisliigassa kolmannen Suomen mestaruutensa.
Heinonen palasi harjoittelemaan täysillä juuri ennen kauden 2014–2015 alkua. Hän haki muutaman ottelun ajan pelituntumaa Pyrinnön reservijoukkueessa ja palasi edustusjoukkueen kokoonpanoon lokakuun lopulla kuntoutuen hiljalleen huippukuntoon. Pyrinnön päävalmentaja Pieti Poikolan mukaan Heinosen heittotarkkuus oli kehittynyt kuntoutuksen aikana. Heinosen itsensä mukaan hänen kautensa 2014–2015 sujui polvivamma huomioon ottaen hyvin.
Kesäkuussa 2015 Heinonen ja Pyrintö tekivät vuoden mittaisen jatkosopimuksen. Samassa kuussa hänet nimettiin Suomen haastajamaajoukkuerinkiin. Heinonen pelasi kauden aikana vähän edelliskausiin verrattuna, ja hänen roolinsa joukkueen kokoonpanossa oli epäselvä.
Pelaajaura > Kouvot-kausi ja paluu Pyrintöön

Kesäkuussa 2016 Heinonen teki opintojensa vaiheen mahdollistamana yhden kauden mittaisen sopimuksen Kouvoihin, jota valmentamaan oli siirtynyt Pyrintöä valmentanut Poikola. Heinonen pelasi Kouvoissa runkosarjassa noin 17 minuutin, 4,8 pisteen ja 1,8 levypallon ottelukohtaisilla keskiarvoilla toimien Ville Kauniston loukkaannuttua alkukaudesta joukkueen kapteenina. Kouvot sijoittui runkosarjassa kuudenneksi ja kohtasi puolivälierissä Helsinki Seagullsin jolle hävisi 3–1-otteluvoitoin. Heinonen heitti kauden parhaan pistemääränsä, 17, kolmannessa puolivälieräottelussa.
Kesäkuussa 2017 Heinonen palasi Pyrintöön yksivuotisella sopimuksella.
Tammikuussa 2018 Heinonen teki Pyrinnön kanssa kaksivuotisen jatkosopimuksen.
7. joulukuuta 2018 Heinonen heitti Katajaa vastaan uudeksi Korisliiga-ennätyksekseen 31 pistettä. Samassa ottelussa hän heitti siihenastiset ennätyksensä, kuusi kahden pisteen ja viisi kolmen pisteen koria. 6. helmikuuta hän nosti Seagullsia vastaan kolmen pisteen korien ennätyksensä seitsemään.
Koronaviruspandemia päätti kauden 2019–2020 kesken Pyrinnön ollessa runkosarjassa viides. Riskiryhmään kuulunut Heinonen harjoitteli kevään aikana pääasiassa kotioloissa ja yksin. Kesäkuussa 2020 hän teki Pyrinnön kanssa vuoden mittaisen jatkosopimuksen.
Saavutukset > Joukkuesaavutukset

Suomen mestaruus 2014
SM-hopeaa 2016
Suomen cupin hopeaa 2012 ja 2019
Baltian liigan neljäs sija 2014
Pelityyli

Aamulehden toimittaja aloitti Heinosta kauden 2014–2015 päätösarviossa kuvaillessaan yksinkertaisesi lauseella "Heittäjä." Myös yleisesti ottaen Heinonen tunnetaan etupäässä tarkkana heittäjänä. Samassa arviossa toimittaja arvioi Heinosen liikkuvan hitaahkosti, mikä kyseisellä kaudella johtui suurilta osin loukkaantumisesta kuntoutumisesta..
Valmentaja Poikolan mukaan Heinonen pystyy puolustamaan pelipaikkoja 2–4. Poikola suhtautui positiivisesti myös Heinosen puolustustaitoihin ja harjoittelumotivaatioon. Heinonen itse on arvioinut vahvuuksikseen joukkuepuolustuksen toteuttamisen ja heittotaidon. Kehitettävänä osa-alueenaan hän piti kesällä 2016 nopeiden vastustajiensa pallollista puolustamista.
Yksityiselämä

Heinonen varttui Tampereen Hallilassa. Hän opiskeli Tampereen yliopistossa tietojenkäsittelyä ja on naimisissa. Aviopari odotti kesällä 2020 esikoislapsensa syntymää.
Heinonen sairastui alle yksivuotiaana tyypin 1 diabetekseen ja on puhunut julkisesti diabeteksen kontrolloimisesta huippu-urheilijan elämässä.
Tilastot > Runkosarja

| Kausi | Joukkue | Sarja | O | 2P % | 3P % | 1P % | HL | PL | LEV | S | M | R | T | PTS | PTS YHT |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 2009–2010 | Tampereen Pyrintö | Korisliiga | 5 | 50,0 % | 33,3 % | 80,0 % | – | 0,2 | 0,2 | – | 0,2 | 0,4 | – | 2,4 | 12 |
| 2010–2011 | Tampereen Pyrintö | Korisliiga | 6 | 33,3 % | 0,0 % | 75,0 % | – | 0,3 | 0,3 | 0,5 | 0,5 | – | – | 0,8 | 5 |
| 2011–2012 | Tampereen Pyrintö | Korisliiga | 24 | 56,5 % | 16,1 % | 85,7 % | 0,3 | 0,5 | 0,9 | 0,2 | 0,4 | 0,0 | – | 2,2 | 53 |
| 2012–2013 | Tampereen Pyrintö | Korisliiga | 28 | 64,3 % | 47,2 % | 78,3 % | 0,3 | 0,5 | 0,8 | 0,4 | 0,3 | 0,2 | – | 4,0 | 111 |
| 2012–2013 | Tampereen Pyrintö | EuroChallenge | 1 | – | 0,0 % | 100,0 % | – | – | – | – | – | – | – | 2,0 | 2 |
| 2013–2014 | Tampereen Pyrintö | Korisliiga | 33 | 52,8 % | 37,9 % | 79,2 % | 1,1 | 1,0 | 2,0 | 0,4 | 0,3 | 0,4 | – | 5,3 | 174 |
| 2013–2014 | Tampereen Pyrintö | Baltian liiga | 12 | 40,0 % | 40,0 % | 72,7 % | 0,9 | 0,6 | 1,5 | 0,3 | 0,7 | 0,3 | 0,1 | 5,2 | 62 |
| 2014–2015 | Tampereen Pyrintö | Korisliiga | 33 | 47,0 % | 39,3 % | 73,3 % | 0,3 | 0,6 | 0,8 | 0,3 | 0,3 | 0,2 | 0,0 | 3,8 | 126 |
| 2014–2015 | Tampereen Pyrintö | Baltian liiga | 8 | 50,0 % | 16,7 % | – | – | 0,1 | 0,1 | 0,1 | 0,1 | 0,3 | – | 0,6 | 5 |
| 2015–2016 | Tampereen Pyrintö | Korisliiga | 27 | 46,1 % | 32,1 % | 75,0 % | 0,3 | 0,4 | 0,7 | 0,1 | 0,1 | 0,1 | – | 1,7 | 45 |
| 2016–2017 | Kouvot | Korisliiga | 36 | 39,1 % | 33,8 % | 77,8 % | 0,6 | 1,2 | 1,8 | 0,7 | 0,6 | 0,4 | 0,1 | 4,8 | 171 |
| Yhteensä | Yhteensä | Korisliiga |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| Yhteensä | Yhteensä | EuroChallenge | 1 | – | 0,0 % | 100,0 % | – | – | – | – | – | – | – | 2,0 | 2 |
| Yhteensä | Yhteensä | Baltian liiga | 20 | 41,2 % | 36,6 % | 72,7 % | 0,6 | 0,4 | 1,0 | 0,2 | 0,5 | 0,3 | 0,0 | 3,4 | 67 |
Tilastot > Pudotuspelit

| Kausi | Joukkue | Sarja | O | 2P % | 3P % | 1P % | HL | PL | LEV | S | M | R | T | PTS | PTS YHT |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 2011–2012 | Tampereen Pyrintö | Korisliiga | 3 | – | 0,0 % | 0,0 % | – | – | – | – | – | – | – | – | – |
| 2012–2013 | Tampereen Pyrintö | Korisliiga | 2 | – | 0,0 % | – | – | – | – | – | – | 0,5 | – | – | – |
| 2013–2014 | Tampereen Pyrintö | Baltian liiga | 2 | 25,0 % | 55,6 % | – | – | 1,5 | 1,5 | 0,5 | 0,5 | – | – | 8,5 | 17 |
| 2014–2015 | Tampereen Pyrintö | Korisliiga | 5 | 50,0 % | 30,0 % | 100,0 % | 0,2 | 0,6 | 0,8 | 0,2 | 0,2 | – | – | 6,0 | 30 |
| 2014–2015 | Tampereen Pyrintö | Baltian liiga | 2 | – | 0,0 % | – | – | – | – | – | – | – | – | – | – |
| 2015–2016 | Tampereen Pyrintö | Korisliiga | 7 | 0,0 % | 75,0 % | 100,0 % | – | 0,1 | 0,1 | 0,1 | 0,1 | 0,1 | – | 1,6 | 11 |
| 2016–2017 | Kouvot | Korisliiga | 4 | 50,0 % | 42,9 % | 80,0 % | 0,8 | 1,8 | 2,5 | 0,5 | 0,5 | 1,0 | – | 8,8 | 35 |
| Yhteensä | Yhteensä | Korisliiga |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| Yhteensä | Yhteensä | Baltian liiga | 4 | 25,0 % | 50,0 % | – | – | 0,8 | 0,8 | 0,3 | 0,3 | – | – | 4,3 | 17 |
O = ottelut, 2p % = kahden pisteen heittojen onnistumisprosentti, 3p % = kolmen pisteen heittojen onnistumisprosentti, 1p % = vapaaheittojen onnistumisprosentti, HL = hyökkäyslevypallot, PL = puolustuslevypallot, LEV = levypallot yhteensä, S = syötöt, M = menetykset, R = riistot, T = torjunnat, PTS = pistekeskiarvo
Aiheesta muualla

Osku Heinonen Basketball Profile eurobasket.com (englanniksi)
Tampereen Pyrintö – Korisliiga 2021–2022
5 Pihlajamäki |
7 Leppänen |
9 L. Kilpinen |
10 Heinonen |
12 Gonzalvez |
14 Lehtonen |
16 Peltokangas |
Valmentaja Sopanen
Léolia Jeanjean

| Léolia Jeanjean |
| --- | --- |

Henkilötiedot
Syntynyt: 14. elokuuta 1995 (ikä 29) Montpellier, Ranska
Kansalaisuus:   Ranska
Tennispelaaja
Pituus:  168 cm
Kätisyys:  oikea
Palkintorahat:  752 954 USD
Kaksinpeli
Paras sijoitus:  102. (30.1.2023)
Voitot/tappiot:  185–109
Grand Slam -turnauksissa
Australian avoimet:  1. kierros (2023)
Ranskan avoimet:  3. kierros (2022)
Yhdysvaltain avoimet:  1. kierros (2022)
Nelinpeli
Paras sijoitus:  162  (18. maaliskuuta 2024)
Voitot/tappiot:  52–41
Aiheesta muualla
WTA
Léolia Jeanjean (s. 14. elokuuta 1995 Montpellier) on ranskalainen tennispelaaja. Parhaimmillaan hän on ollut kaksinpelissä WTA-listan sijalla 102 tammikuussa 2023.
Jeanjean pelasi grand slam -turnauksessa ensimmäisen kerran Ranskan avoimissa 2022 saatuaan sinne villin kortin kaksinpeliturnaukseen. Hän voitti ensimmäisellä kierroksella Nuria Párrizas Díazin, ja toisella kierroksella entisen maailmanlistan ykkösen Karolína Plíškován.
Aiheesta muualla

Léolia Jeanjean WTA:n sivuilla (englanniksi)
Léolia Jeanjean ITF:n sivuilla (englanniksi)
Långbacka

Långbacka voi tarkoittaa seuraavia:
Paikannimi

Pitkämäki (ruots. Långbacka), kaupunginosa Turussa
Sukunimi

Gustav Långbacka (s. 1984), suomalainen jalkapallomaalivahti
Jan Långbacka (s. 1968), suomalainen jääkiekkoilija
Mats Långbacka (s. 1963), suomenruotsalainen näyttelijä
Mikael Långbacka (s. 1959), suomalainen bassopasunisti
Ralf Långbacka (1932−2022), suomenruotsalainen teatteri- ja elokuvaohjaaja ja -käsikirjoittaja
Runar Långbacka (1905–1970), suomenruotsalainen kirjailija, raittius- ja rauhanliikkeen vaikuttaja
Ulf Långbacka (s. 1957), suomenruotsalainen säveltäjä.
| --- | --- |
: Tämä on täsmennyssivu, joka luettelee monimerkityksisen käsitteen eri merkitykset tai useita eri henkilöitä. Artikkelisivuja, joiden nimessä tai tekstissä lukee ”Långbacka”, voi hakea sivunnimihaulla, laajalla sivunnimihaulla tai tekstihaulla.
Luettelo Intian kenraalikuvernööreistä ja varakuninkaista

Tämä on luettelo Intian kenraalikuvernööreistä ja varakuninkaista. Luettelo alkaa Englannin Itä-Intian kauppakomppanian siirtokunnan Fort Williamin kenraalikuvernööristä Warren Hastingsistä ja loppuu itsenäisen Intian dominion kenraalikuvernööriin  Chakravarti Rajagopalachariin.
Luettelo kenraalikuvernööreistä ja varakuninkaista > Bengalin Fort Williamin siirtokunnan kenraalikuvernöörit (1774–1833)

| Kenraalikuvernööri | Kenraalikuvernööri | virkakausi |
| --- | --- | --- |
| Warren Hastings |  | 20. lokakuuta 1774 – 1. helmikuuta 1785 |
| John Macpherson   (vt.) |  | 1. helmikuuta 1785 – 12. syyskuuta 1786 |
| Charles Cornwallis |  | 12. syyskuuta 1786 – 28. lokakuuta 1793 |
| John Shore |  | 28. lokakuuta 1793 – 18. maaliskuuta 1798 |
| Alured Clarke   (vt.) |  | 18. maaliskuuta 1798 – 18.  toukokuuta 1798 |
| Richard Wellesley  |  | 18.  toukokuuta 1798 – 30. heinäkuuta 1805 |
| Charles Cornwallis |  | 30.  heinäkuuta 1805 – 5. lokakuuta 1805 |
| George Barlow   (vt.) |  | 10. lokakuuta 1805 – 31. heinäkuuta 1807 |
| Gilbert Elliot-Murray-Kynynmound |  | 31. heinäkuuta 1807 – 4. lokakuuta 1813 |
| Francis Rawdon-Hastings |  | 4. lokakuuta 1813 – 9. tammikuuta 1823 |
| John Adam   (vt.) |  | 9. tammikuuta 1823 – 1. elokuuta 1823 |
| William Amherst |  | 1. elokuuta 1823 – 13. maaliskuuta 1828 |
| William Butterworth Bayley   (vt.) |  | 13. maaliskuuta 1828 – 4. heinäkuuta 1828 |
| William Bentinck |  | 4. heinäkuuta 1828 – 1833 |
Luettelo kenraalikuvernööreistä ja varakuninkaista > Brittiläisen Intian kenraalikuvernöörit (1833–1858)

| Kenraalikuvernööri | Kenraalikuvernööri | virkakausi |
| --- | --- | --- |
| William Bentinck |  | 1833 – 20. maaliskuuta 1835 |
| Charles Metcalfe  (vt.) |  | 20. maaliskuuta 1835 – 4. maaliskuuta 1836 |
| George Eden |  | 4. maaliskuuta 1836 – 28. helmikuuta 1842 |
| Edward Law |  | 28. helmikuuta 1842 – kesäkuu 1844 |
| William Wilberforce Bird   (vt.) |  | kesäkuu 1844 – 23. heinäkuuta 1844 |
| Henry Hardinge |  | 23. heinäkuuta 1844 – 12. tammikuuta 1848 |
| James Broun-Ramsay |  | 12. tammikuuta 1848 – 28. helmikuuta 1856 |
| Charles Canning |  | 28. helmikuuta 1856 – 1. marraskuuta 1858 |
Luettelo kenraalikuvernööreistä ja varakuninkaista > Brittiläisen Intian kenraalikuvernöörit ja varakuninkaat (1858–1947)

| Kenraalikuvernööri | Kenraalikuvernööri | virkakausi |
| --- | --- | --- |
| Charles Canning |  | 1. marraskuuta 1858 – 21. maaliskuuta 1862 |
| James Bruce |  | 21. maaliskuuta 1862 – 20. marraskuuta 1863 |
| Robert Napier   (vt.) |  | 21. marraskuuta 1863 – 2. joulukuuta 1863 |
| William Denison   (vt.) |  | 2. joulukuuta 1863 – 12. tammikuuta 1864 |
| John Lawrence |  | 12. tammikuuta 1864 – 12. tammikuuta 1869 |
| Richard Bourke |  | 12. tammikuuta 1869 – 8. helmikuuta 1872 |
| John Strachey   (vt.) |  | 9. helmikuuta 1872 – 23. helmikuuta 1872 |
| Francis Napier   (vt.) |  | 24. helmikuuta 1872 – 3. toukokuuta 1872 |
| Thomas Baring |  | 3. toukokuuta 1872 – 12. huhtikuuta 1876 |
| Robert Bulwer-Lytton |  | 12. huhtikuuta 1876 – 8. kesäkuuta 1880 |
| George Robinson |  | 8. kesäkuuta 1880 – 13. joulukuuta 1884 |
| Frederick Hamilton-Temple-Blackwood |  | 13. joulukuuta 1884 – 10. joulukuuta 1888 |
| Henry Petty-Fitzmaurice |  | 10. joulukuuta 1888 – 11. lokakuuta 1894 |
| Victor Bruce |  | 11. lokakuuta 1894 – 6. tammikuuta 1899 |
| George Curzon |  | 6. tammikuuta 1899 – 18. marraskuuta 1905 |
| Gilbert John Elliot-Murray-Kynynmound |  | 18. marraskuuta 1905 – 23.  marraskuuta 1910 |
| Charles Hardinge |  | 23. marraskuuta 1910 – 4. huhtikuuta 1916 |
| Frederic Thesiger |  | 4. huhtikuuta 1916 – 2. huhtikuuta 1921 |
| Rufus Isaacs |  | 2. huhtikuuta 1921 – 3. huhtikuuta 1926 |
| E. F. L. Wood |  | 3. huhtikuuta 1926 – 18. huhtikuuta 1931 |
| Freeman Freeman-Thomas |  | 18. huhtikuuta 1931 – 18. huhtikuuta 1936 |
| Victor Hope |  | 18. huhtikuuta 1936 – 1. lokakuuta 1943 |
| Archibald Wavell |  | 1. lokakuuta 1943 – 21. helmikuuta 1947 |
| Louis Mountbatten |  | 21. helmikuuta 1947 – 15. elokuuta 1947 |
Luettelo kenraalikuvernööreistä ja varakuninkaista > Intian dominion kenraalikuvernöörit (1947–1950)

| Kenraalikuvernööri | Kenraalikuvernööri | virkakausi |
| --- | --- | --- |
| Louis Mountbatten |  | 15. elokuuta 1947 – 21. kesäkuuta 1948 |
| Chakravarti Rajagopalachari |  | 21. kesäkuuta 1948 – 26. tammikuuta 1950 |
Luigi de Anna

Luigi de Anna Turun kirjamessuilla 2011.
Luigi Giuliano de Anna (s. 3. elokuuta 1946 Giovinazzo, Italia) on italialainen kulttuurihistorioitsija, joka toimii Turun yliopistossa italian kielen ja kulttuurin professorina. Hänen erityisalojaan ovat italianismit suomen kielessä ja fennismit italian kielessä, ritarikuntien historia sekä Italian ja Suomen suhteet.
De Anna on valmistunut filosofian maisteriksi Firenzen yliopistosta. Vuonna 1988 hän väitteli filosofian tohtoriksi kulttuurihistorian alalta Turun yliopistossa. De Annan väitöskirja oli alan ensimmäinen Suomessa. Hän on työskennellyt Turun yliopistossa Italian ulkoministeriön nimittämänä lehtorina 1973–1992, Italian kulttuurihistorian dosenttina 1990–1997, kulttuurihistorian yliassistenttina 1990–1995, apulaisprofessorina 1992–1997 ja italian kielen ja kulttuurin professorina vuodesta 1998 alkaen.
Teokset

Conoscenza e immagine della Finlandia e del settentrione nella cultura classico-medievale.  (Väitöskirja)  Turku:  Turun yliopisto, 1988.  ISBN 951-880-136-3.
& Torretta, Paolo (toim.): Onneksi on Silvio: Silvio Berlusconi itsensä ja muiden sanoin.  Turku:  Savukeidas, 2011.  ISBN 978-952-268-017-4.
Eversti ja nainen Thaimaasta.  (Alkuteos La thailandese e il colonello)  Suomentanut Pauliina de Anna. Turku:  Scripta Manent, 2020.  ISBN 978-952-67430-9-7.
Lydia Lassila

| Mitalit | Mitalit | Mitalit |  |
| --- | --- | --- | --- |
|  Lydia Lassila Vancouverissa vuoden 2010 olympiavoiton jälkeen. |  Lydia Lassila Vancouverissa vuoden 2010 olympiavoiton jälkeen. |  Lydia Lassila Vancouverissa vuoden 2010 olympiavoiton jälkeen. |  |
Maa:   Australia
Naisten freestylehiihto
|  Olympialaiset  |  Olympialaiset  |  Olympialaiset  |  |
|  Kultaa | Vancouver 2010 | hypyt |  |
|  Pronssia | Sotši 2014 | hypyt |  |
Lydia Lassila (o.s. Ierodiaconou , s. 17. tammikuuta 1982 Melbourne) on australialainen freestylehiihtäjä ja olympiavoittaja. Hän kilpailee freestylen hypyissä.
Salt Lake Cityn olympialaisissa 2002 Lassila sijoittui kahdeksanneksi ja Torinon olympialaisissa 2006 neljänneksitoista. Vancouverin olympialaisissa 2010 hän voitti kultaa pistein 214,74. MM-kilpailuissa hän on sijoittunut viidenneksitoista vuonna 2003, kuudenneksitoista vuonna 2005, kolmanneksitoista vuonna 2009 ja viidenneksi vuonna 2013.
Freestylehiihdon maailmancupissa hän on voittanut hyppyjen maailmancupin kaudella 2008–2009 ja sijoittunut toiseksi kausilla 2002–2003, 2003–2004, 2004–2005 ja 2007–2008. Hän on voittanut 12 osakilpailua, joista viimeisimmän tammikuussa 2014 Val St. Comessa Kanadassa. Yhteensä hänellä on 34 palkintokorokesijoitusta.
Lydia Lassila on ollut vuodesta 2007 lähtien naimisissa entisen suomalaisen kumparelaskijan Lauri Lassilan kanssa. Heillä on kaksi poikaa joilla on kummallakin kaksoiskansalaisuus, Suomen ja Australian. Perhe muutti vuonna 2020 Australiasta Leville Suomen Lappiin. Lassila on osallistunut kahdesti Selviytyjät Australia tosi-tv-ohjelmaan.
László Bogár

| László Bogár |
| --- | --- |

Henkilötiedot
Syntynyt: 22. huhtikuuta 1951 (ikä 73) Miskolc
Kansalaisuus:  unkarilainen
Ammatti:  taloustieteilijä, professori, toimittaja
László Bogár (s. 22. huhtikuuta 1951 Miskolc) unkarilainen taloustieteilijä, poliitikko, entinen parlamentin jäsen, yliopiston professori, toimittaja.