stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Jarilo
Tietolähteet

Ainoa historiallinen lähde, joka mainitsee tämän jumalan, on saksalaisen piispan Otto Bambergilaisen kirjoitus 1100-luvulta. Otto  käännytti slaavilaisia pakanaheimoja kristinuskoon ja törmäsi näillä matkoillaan sodanjumala Gerovitin kunniaksi pidettyihin juhliin Wolgastin ja Havelbergin kaupungeissa. Gerovit on todennäköisesti saksalainen laina alkuperäisestä slaavilaisesta nimestä Jarovit.
Jarilon palvonta säilyi slaavilaisessa kansanperinteessä vielä pitkään kristinuskon saapumisen jälkeenkin. Venäjällä, Valko-Venäjällä, Bulgariassa ja Serbiassa vietettiin aina 1800-luvulle saakka Jarilo-nimisiä kansanjuhlia myöhään keväällä tai alkukesästä. Nämä juhlat olivat luonteeltaan täysin ei-kristillisiä, ja jopa varhaiset slaavilaisen mytologian tutkijat tunnistivat niissä jäänteitä pakanallisista seremonioista. Pohjoisessa Kroatiassa samanlaisia kevätjuhlia kutsuttiin nimillä Jurjevo tai Zeleni Juraj; periaatteessa kyseessä oli kristillisen pyhimyksen Pyhän Yrjänän juhlapäivä, mutta miltei kaikki juhlinnan ainekset olivat pakanallista alkuperää, melko samanlaisia kuin muiden slaavilaisten kansojen Jarilo-juhlat. Jopa slaavilaiset nimet Juri, Jura, Jerzy tai Juraj ovat pikemminkin johdannaisia Jaresta, Jarilosta tai Jarovitista kuin käännöksiä kreikkalaisesta nimestä Georgios. Sanan juuri jar merkitsee kevättä tai kesää; sukua sille ovat esimerkiksi englannin "year" ja saksan "Jahr", vuosi.
Kaikki nämä kevätjuhlat olivat melkoisen samanlaisia. Kylässä kiersivät asukkaiden kulkueet, joissa joku tai jokin esitti Jariloa: olkinukke, mies tai lapsi vihreillä oksilla koristeltuna tai mieheksi pukeutunut tyttö hevosella ratsastaen. Laulettiin lauluja, jotka kertoivat Jarilon paluusta meren takaa, kevään paluusta maailmaan sekä tulevasta hedelmällisyydestä ja runsaudesta.
Myytti

Jarilo-juhlien kansanperinnettä tutkimalla ja sen rakennetta muihin indoeurooppalaisiin mytologioihin vertaamalla kroatialaiset tutkijat Radoslav Katičić ja Vitomir Belaj rekonstuoivat keskeisen Jariloa käsittelevän myytin. Hänen uskottiin kuolevan ja syntyvän uudelleen joka vuosi. Tämä myyttinen syklinen elämä noudatti kasvien vuotuista kiertoa siemenistä kuihtumiseen talven tullessa.
Jarilo oli slaavien ylijumalan ja ukkosen jumalan Perunin poika. Hän syntyi vuoden viimeisenä yönä, suurena yönä (velja noć), mutta samana yönä hänet varastettiin isältään ja vietiin kuolleiden valtakuntaan, jossa hänet kasvatti manalan jumala Veles, Perunin vihollinen. Slaavit uskoivat manalan olevan ikuisesti vihreä ja keväinen maailma, jossa Jarilo varttui kaitsien isäpuolensa karjaa. Manalan uskottiin sijaitsevan meren takana, ja sinne myös muuttolinnut joka talvi lensivät. Kevään koittaessa Jarilo palasi meren takaa tuonpuoleisesta tuoden kevään ja kasvun elävien maailmaan. Keväiset Jurjevo- ja Jarilo-juhlat juhlistavat hänen paluutaan.
Ensimmäisenä Jarilon paluun huomasi Morana, luonnon ja kuoleman jumalatar, Jarilon kaksoissisar. Nämä kaksi rakastuivat, ja keskikesällä kesäpäivänseisauksen aikaan vietettiin ylijumalan lasten häitä. Tämä kasvillisuuden ja luonnon liitto takasi hedelmällisyyden ja siunauksen pelloille sekä rauhan kahden arkkivihollisen, Perunin ja Velesin välille. Näin kaikki runsaan sadonkorjuun edellytykset oli varmistettu. Syksyinen kasvien kuolema (tai sadonkorjuu) selitettiin siten, että Jarilo oli uskoton vaimolleen, joka tappoi tämän. Vaihtoehtoisesti Jarilon surmasi Perun tai kenties joku hänen oletetuista yhdeksästä pojastaan. Ilman aviomiestään Morana muuttui vanhaksi, kauheaksi ja vaaralliseksi kuoleman jumalattareksi, joka kuoli ennen vuoden loppua. Seuraavan vuoden alkaessa Jarilo ja Morana syntyivät kuitenkin jälleen, ja myytti alkoi alusta.
Slaavilaisen kansanperinteen pohjalta sekä vertailemalla slaavilaista ja balttilaista mytologiaa näyttää selvältä, että Jarilo yhdistettiin myös Kuuhun. Hänen tietyllä tapaa ilkikurinen luonteenlaatunsa näkyi kuun vaiheissa. Katičić ja Belaj huomasivat myös erään epäloogiselta vaikuttavan piirteen: kansanlauluissa Jarilon sanotaan aina kävelevän, mutta samaan aikaan ratsastavan hevosella. Hevonen on kansanperinteessä selvästi mukana, mutta Jarilon jalat olivat kuitenkin kävelemisestä kipeät. Tämä epäloogisuus voi selittyä muutenkin, mutta Katičić ja Belaj esittivät, että Jarilo itse olisi kuvattu jonkinlaisena hevosena tai kentaurina.
Kristillisellä ajalla

Kristinuskon saapumisen jälkeen Jarilo yhdistettiin Pyhään Yrjänään, kenties nimien samankaltaisuuden vuoksi tai siksi että Pyhä Yrjänä kuvataan usein ritarina, joka ratsastaa hevosella ja voittaa Jarilon isäpuolta Velesiä muistuttavan lohikäärmeen. Koska Jarilo sadonkorjuun ja kasvillisuuden jumalana oli äärimmäisen tärkeä slaavilaisille maanviljelijöille, kristinusko ei koskaan tukahduttanut hänen palvontaansa. Pakanalliset kevätjuhlat juhlistivat Jarilon paluuta manalasta, ja ne pysyivät miltei muuttumattomina pitkiä aikoja useiden slaavilaisten maiden kansanperinteessä.
Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
Slaavilainen mytologia ja kansanperinne
| --- | --- |
Pääjumalat:   Perun  Veles  Jarilo  Morana  Svarog  Dažbog  Svantovit  Triglav  Zorja 
Muita jumalia:   Belobog  Tšernobog  Hors  Lado  Mokoš  Porenut  Porewit  Radegast  Rod  Rugievit  Stribog 
Legendojen sankarit:   Bogatyr  Aljoša Popovitš  Dobrynja Nikititš  Ilja Muromets  Lech, Čech ja Rus  Libuše  Marko Kraljević  Nastasja Korolevitšna  Nastasja Mikulišna  Polenitsa  Sadko  Vasilisa Mikulišna 
Taruolennot:   Alkonost  Baba Jaga  Baš Tšelik  Tulilintu  Koštšei Kuolematon  Simargl  Sirin  Solovei-Razboinik  Zmei 
Henget ja paholaiset:   Bannik  Domovoi  Drekavac  Karzełek  Kikimora  Lešii  Liho  Polevoi  Rusalka  Vila  Vampyyrit  Vodjanoi 
Hallitsijat ja muut:   Kalin-tsaari  Ruhtinas Vladimir Krasno(e) Solnyško  Zabava Putjatišna
Joona-Ville Heinä

Joona-Ville Heinä (s. 11. toukokuuta 1989) on suomalainen pika-aitajuoksija. Hän edustaa HIFK:ta ja häntä valmentaa Mikael Ylöstalo.
Heinä karsiutui välierissä alle 20-vuotiaiden EM-kilpailujen 110 metrin aitajuoksussa Hengelossa 2007. Hän sai pronssia alle 23-vuotiaiden PM-kilpailuissa 2010. Pariisin EM-hallikisoissa 2011 hän karsiutui alkuerissä. Heinä osallistui Helsingin EM-kilpailuissa 2012 110 metrin aitajuoksuun sijoittuen alkuerässään viidenneksi ja karsiutuen ajalla 14,21 kahden metrin vastatuuleen.
Heinä on edustanut Suomea aikuisten maaotteluissa vuodesta 2010 lähtien. Hän voitti hallimaaottelun 60 metrin aitajuoksun Tampereella 2011.
Heinä on saavuttanut Kalevan kisojen 110 metrin aitajuoksussa hopeaa 2011 ja 2013 sekä pronssia 2010 ja 2015. Hän voitti 60 metrin aitajuoksun sisäratojen Suomen-mestaruuden Helsingissä 2011 ja saavutti hopeaa 2014 ja 2015. Hän voitti 4 × 100 metrin viestijuoksun Suomen-mestaruuden 2009, 2011, 2012 ja 2015.
Heinä juoksi 110 metrin aitajuoksun ennätyksensä 13,89 Jämsässä 2011. 60 metrin aitajuoksun hän on juossut hallissa parhaimmillaan 7,87 Tampereella 2011.
Jönåkerin kihlakunta

Jönåkerin kihlakunnan sijainti Södermanlandin läänin kartalla.
Jönåkerin kihlakunta (ruots. Jönåkers härad) oli kihlakunta Södermanlandin läänissä Ruotsissa. Vuoden 1945 väestönlaskennan mukaan kihlakunnan maapinta-ala oli 857,20 neliökilometriä ja asukasluku 18 262 henkeä. Kihlakuntaan kuuluneet kunnat olivat Tuna, Lunda, Kila, Björkvik, Halla, Nykyrka, Stigtomta, Bärbo, Bergshammar, Tunaberg ja Nikolai.
Kihlakunnan tuolloisista kunnista Björkvik kuuluu nykyään Katrineholmin kuntaan, Nikolai Oxelösundin kuntaan ja Nyköpingin kuntaan. Muut entiset kunnat kuuluvat Nyköpingin kuntaan.
Jöran Zadler

Jöran Zadler (k. 12. helmikuuta 1689 Oulu) oli suomalainen lainlukija, pormestari ja valtiopäivämies.
Zadlerin vanhemmat olivat Uudenkaarlepyyn triviaalikoulun entinen rehtori, filosofian maisteri Markus Zadelerus (k. 1662) ja Beata Frosterus. Hän kävi Porin triviaalikoulua ja pääsi ylioppilaaksi vuoteen 1664 mennessä.
Zadler toimi Pohjanmaan läänin lääninsihteerinä 1660-luvulla. Hän oli Kokkolan pormestarina 1672–1675, Pohjois-Pohjanmaan lainlukijana 1675–1680, Keski-Pohjanmaan eteläosan lainlukijana 1675–1676 sekä Oulun pormestarina vuodesta 1681. Zadler oli edustajana valtiopäivillä 1672, 1682 ja 1686. Hän kuoli Oulussa helmikuussa 1689 ollessaan matkalla vuoden 1689 valtiopäiville.
Jöran Zadler oli naimisissa Kerstin Michelsdotterin kanssa tämän toisessa avioliitossa, sen jälkeen Karin-nimisen naisen kanssa joka kuoli 1682 ja viimeksi Anna Lundin (k. 1740) kanssa tämän ensimmäisessä avioliitossa. Hänen poikansa kolmannesta avioliitosta oli sotilaspappi Georg Zadler (k. 1713). Jöran Zadlerin kuoltua hänen puolisonsa meni toisen kerran naimisiin Oulun pormestariksi Zadlerin jälkeen tulleen Gabriel Gråån kanssa.
Juustopaisti

Juustopaisti on suomalainen perinneruoka, josta on ainakin kaksi muunnelmaa, keskipohjalainen ja eteläsavolainen.
Keski-Pohjanmaalla juustopaisti on ruokaisa keitto, joka tunnetaan erityisesti hääruokana. Siinä paistettu lampaan- tai sianliha leikataan kuutioiksi ja keitetään niukassa veden ja maidon sekoituksessa. Mukaan lisätään leipäjuustokuutioita. Juustopaisti nautitaan ruisleivän kera, mutta perunoita sen kanssa ei yleensä tarjota.
Etelä-Savossa juustopaisti tarkoittaa ruskistettua sianlihaa, joka sekoitetaan ternimaitoon ja keitetään sakeaksi. Kun 1980-luvulla kaikille silloisille Savon kunnille etsittiin omia perinneruokia, juustopaisti äänestettiin Kangaslammen nimikkoruoaksi.
Justin Sullivan

| Justin Sullivan |
| --- | --- |
 Justin Sullivan New Model Armyn konsertissa vuonna 2023.
Henkilötiedot
Syntynyt: 8. huhtikuuta 1956 (ikä 68) Jordans, Buckinghamshire, Englanti
Muusikko
Taiteilijanimi:  Slade the Leveller
Tyylilajit:  rock 
Soittimet:  kitara
Yhtyeet:  New Model Army Red Sky Coven
Aiheesta muualla
www.newmodelarmy.org
  [ Muokkaa Wikidatassa ] [ ohje ]  
Justin Sullivan (s. 8. huhtikuuta 1956 Jordans, Buckinghamshire, Englanti) on englantilainen laulaja ja lauluntekijä. Hän toimii laulajana, sanoittajana ja kitaristina New Model Army -rockyhtyeessä, jonka hän perusti vuonna 1980 yhdessä basisti Stuart Morrow’n kanssa kotikaupungissaan Bradfordissa.
Sullivanin vanhemmat olivat kveekareita, isän suku kanadanirlantilaisia ja äidin peräisin Lontoosta. Hänen synnyinkylänsä Jordans on yksi kveekareiden varhaisimmista keskuksista Englannissa. Vuonna 1976 Sullivan muutti Bradfordiin, missä New Model Army sai myöhemmin alkunsa. Hän on kautta vuosien osallistunut aktiivisesti monenlaisiin hyväntekeväisyys- ja avustuskampanjoihin muun muassa englantilaisten kaivostyöläisten, antifasistien, kodittomien, huumevieroitusklinikoiden ja turvapaikanhakijoiden puolesta.
New Model Armyn lisäksi Sullivan on jäsen Red Sky Covenissa, pitkäikäisessä keikkakokoonpanossa, jonka esitykset ovat omalaatuinen yhdistelmä akustista livemusiikkia, runonlausuntaa ja stand up -komiikkaa. Vuonna 2003 Sullivan debytoi soolouralla albumillaan Navigating by the Stars.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Justin Sullivan Wikimedia Commonsissa
New Model Armyn virallinen sivusto
Justin Tuck

| Justin Tuck |
| --- | --- |

Henkilötiedot
Syntynyt: 29. maaliskuuta 1983 Kellyton, Alabama
Kansalaisuus:   Yhdysvallat
Amerikkalaisen jalkapallon pelaaja
Pituus:  196 cm
Paino:  122 kg
Pelipaikka:  puolustuksen linjamies
Pelinumero:  91
Pelaajaura
Seurat:  New York Giants   Oakland Raiders
NFL-varaus:  74. varaus, 2005 New York Giants
Pääsarjaura:  2005–2015
Justin Lee Tuck (s. 29. maaliskuuta 1983 Kellyton, Alabama) on yhdysvaltalainen entinen amerikkalaisen jalkapallon pelaaja, pelipaikaltaan puolustuksen linjamies. Tuck edusti 11 kauden pituisella NFL-urallaan New York Giantsia ja Oakland Raidersia.
Tuck on kaksinkertainen Super Bowl -voittaja. Hänet valittiin urallaan kahdesti NFL:n tähdistöotteluun Pro Bowliin ja kerran All Pro -miehistöön.
NFL-ura

New York Giants varasi Notre Damen yliopiston joukkueessa yliopistojalkapalloa pelanneen Tuckin vuoden 2005 NFL:n varaustilaisuudessa kolmannella kierroksella, 74. pelaajana. Tuck voitti Giantsissa Super Bowlin kahdesti, vuosina 2007 ja 2011. Tuck ei hyväksynyt Giantsin sopimustarjousta keväällä 2014, vaan siirtyi Oakland Raidersiin. Hän pelasi Raidersissa kaksi kautta. Keväällä 2016 Tuck ilmoitti lopettavansa ammattilaisuransa.
Jotši-kaani

Jotši-kaani (mong. Зүчи, Züchi, noin 1185–1227) oli Tšingis-kaanin Börte-vaimon ensimmäinen poika.
Pian Tšingis-kaanin (silloin Temujin) kanssa avioiduttuaan merkiitti-heimo kaappasi Börten. Börte annettiin merkiittien johtajan veljelle Chilger Bokelle, jonka luona hän oli muutamia kuukausia kunnes Temujin vapautti hänet. Vähän sen jälkeen hän synnytti Jotšin. Vaikkakin Tšingis-kaani tunnusti Jotšin pojakseen, epäilyt pojan isästä säilyivät eivätkä jääneet vaille vaikutusta. Jotšin perillisiä ei koskaan hyväksytty suurkaaneiksi, vaikka sukuhaara oli vanhin.
Jotši oli tärkeä osallinen Tšingis-kaanin sodissa 1220-luvun alkuvuosiin asti, mutta nuorempien poikien tultua täysi-ikäisiksi oli nähtävissä merkkejä Tšingis-kaanin ja Jotšin suhteiden viilentymisestä. Jotši sai hallittavakseen valtakunnan läntisimmät osat Ural- ja Irtyš-jokien välissä. Mongoliperinteiden mukaisesti hän sai kahden muun vanhemman pojan tapaan alueelleen vain 4 000 mongolisotilasta, kun taas nuorin poika Tolui sai 101 000. Niinpä Batu ja muut Jotšin perilliset laajensivat aluetta, josta tuli Kultaisen ordan valtakunta, pääosin paikallisista turkkilaisväestöistä rekrytoiduilla sotilailla.
Juustovalmuska

| Juustovalmuska |
| --- | --- |

Uhanalaisuusluokitus
 
Suomessa::  Silmälläpidettävä 
 
Tieteellinen luokittelu
Domeeni::  Aitotumaiset Eucarya
Kunta::  Sienet Fungi
Kaari::  Kantasienet Basidiomycota
Alakaari::  Avokantaiset Agaricomycotina
Luokka::  Varsinaiset avokantaiset Agaricomycetes
Alaluokka::  Agaricomycetidae
Lahko::  Agaricales
Heimo::  Tricholomataceae
Suku::  Valmuskat Tricholoma
Laji::  roseoacerbum
Kaksiosainen nimi
 Tricholoma roseoacerbum  A. Riva 
Synonyymit
 Tricholoma pseudoimbricatum var. roseobrunneum A. Riva 
Katso myös
   Juustovalmuska Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OK: 
Juustovalmuska (Tricholoma roseoacerbum) on valmuskoihin kuuluva sienilaji. Se esiintyy Euroopassa ja luoteisessa Pohjois-Amerikassa. Sen lakki on 5–12 senttimetrin levyinen ja jalka 2–7 senttimetriä pitkä.
Joubert

Joubert on seuraavien henkilöiden sukunimi:
Barthélemy Joubert (1769–1799), ranskalainen divisioonakenraali
Brian Joubert (s. 1984), ranskalainen taitoluistelija
Elsa Joubert (1922–2020), eteläafrikkalainen kirjailija
John Joubert (1927–2019), brittiläinen säveltäjä
John Joubert (1963–1996), yhdysvaltalainen sarjamurhaaja
Joseph Joubert (1754–1824), ranskalainen kirjailija, moralisti ja esseisti
Marie Joubert, kanadalainen neurologi, jonka mukaan on nimetty Joubertin oireyhtymä
Piet Joubert (1831–1900), eteläafrikkalainen kenraali, Transvaalin varapresidentti.
| --- | --- |
: Tällä täsmennyssivulla luetellaan henkilöitä, joilla on sama sukunimi.
John McIntyre

Jonathan "John" McIntyre on yhdysvaltalainen kolme kertaa Emmy-ehdokkaana ollut animaatio-ohjaaja, käsikirjoittaja ja animaattori.
Filmografia > Elokuvat

Virus (1999)
Dexter's Laboratory Ego Trip (1999)
Looney Tunes: Taas kehissä (2003)
Family Guy Presents Stewie Griffin: The Untold Story (2005)
Filmografia > Televisiosarjat

Rocko's Modern Life (1996)
Hey Arnold! (1996)
Johnny Bravo (1997–1999)
Cow & Chicken (1997)
Dexterin laboratorio (1998–2002)
Tehotytöt (1998–1999)
Ed, Edd n Eddy (1999)
Sheep in the Big City (2000)
The Grim Adventures of Billy & Mandy (2001)
Brandy ja Herra Whiskers (2006)
The Marvelous Misadventures of Flapjack (2008)
Aiheesta muualla

John McIntyre Internet Movie Databasessa. (englanniksi)
José Alonso

| Mitalit> Maa:   Espanja.Miesten yleisurheilu.Välimeren kilpailut  | Mitalit> Maa:   Espanja.Miesten yleisurheilu.Välimeren kilpailut  | Mitalit> Maa:   Espanja.Miesten yleisurheilu.Välimeren kilpailut  | Maa:   Espanja> Miesten yleisurheilu. |
| --- | --- | --- | --- |
|  Kultaa | Casablanca 1983 | 400 m aitajuoksu |  |
|  Kultaa | Latakia 1987 | 400 m aitajuoksu |  |
| Sisäratojen EM-kilpailut  | Sisäratojen EM-kilpailut  | Sisäratojen EM-kilpailut  |  |
|  Pronssia | Pireus 1985 | 400 m |  |
|  Hopeaa | Madrid 1986 | 400 m |  |
| Nuorten EM-kilpailut  | Nuorten EM-kilpailut  | Nuorten EM-kilpailut  |  |
|  Pronssia | Ateena 1975 | 400 m aitajuoksu |  |
José Alonso Valero (s. 12. helmikuuta 1957 El Vendrell, Tarragona, Espanja) on entinen espanjalainen juoksija, joka oli erikoistunut 400 metrin aitajuoksuun. Sisäratakilpailuissa Alonso osallistui myös 400 metrin juoksuun, voittaen kaksi mitalia yleisurheilun sisäratojen Euroopan-mestaruuskilpailuista. Alonso voitti myös kaksissa peräkkäisissä Välimeren kilpailuissa kultaa vuosina 1983 ja 1987. Alonson ennätys 400 metrin aitajuoksussa on 49,00 sekuntia.
Aiheesta muualla

José Alonso Kansainvälinen yleisurheiluliitto. (englanniksi)
José Alonso (Arkistoitu – Internet Archive)
Miesten 400 metrin aitajuoksun Välimeren kilpailujen voittajat
José Trinidad Zapata Ortiz

José Trinidad Zapata Ortiz
José Trinidad Zapata Ortiz (s. 24. toukokuuta 1959 Zacatecas) on meksikolainen roomalaiskatolinen piispa. Hänet vihittiin papiksi San Andrés Tuxtlan hiippakuntaan 9. toukokuuta 1990 ja nimitettiin johtoon 12. kesäkuuta 2004. Piispaksi vihkiminen seurasi 31. heinäkuuta. Pääkonsekraattorina toimi Guillermo Ranzahuer González, jota avustivat Giuseppe Bertello ja Sergio Obeso Rivera.
José Trinidad Medel Pérez

José Trinidad Medel Pérez (3. kesäkuuta 1928 – 11. syyskuuta 2017) oli meksikolainen roomalaiskatolinen arkkipiispa. Hänet vihittiin papiksi Puebla de los Angeles, Pueblan hiippakuntaan 15. tammikuuta 1955 ja nimitettiin Tulan hiippakunnan piispaksi 22. toukokuuta 1986. Piispaksi vihkiminen seurasi 12. heinäkuuta. Pääkonsekraattorina toimi Girolamo Prigione, jota avustivat Rosendo Huesca Pacheco ja Ricardo Guízar Díaz.
Medel Pérez sai 4. maaliskuuta 1993 nimityksen Durangon arkkihiippakunnan arkkipiispaksi, jona hän toimi, kunnes erosi tehtävistään 5. kesäkuuta 2002.
Jussi Oksanen

Jussi Ilmari Oksanen (s. 9. toukokuuta 1979 Kirkkonummi) on suomalainen entinen lumilautailija. Hän ei ole viime vuosina osallistunut lumilautailun arvokisoihin, vaan on keskittynyt kiertämään kutsuturnauksia. Naganon talviolympialaisissa vuonna 1998 Oksanen sijoittui yhdenneksitoista half-pipessa. Hän sai kisoissa suurta huomiota korkeiden airiensa ansiosta ja mursi mm. lautansa kourun reunaan semifinaaleissa.
Vuosina 2001–2005 Oksanen järjesti yhdessä Joni Malmin kanssa vuosittain Malmi & Oksanen Invitational -lumilautailutapahtuman, ensin Sipoon Talmassa ja sitten Porvoon Kokonniemessä.
Yhdysvaltalainen lumilautayritys Burton Snowboards, jolla on yhteistyösopimus Oksasen kanssa, valmistaa Oksasen nimikkolumilautoja.
Aiheesta muualla

Juha Mustosen artikkeli Jussi Oksasesta vaatemerkki WESC:n sivuilla (Arkistoitu – Internet Archive)
Jussi Olkinuora

Johannes (Jussi) Olkinuora (27. joulukuuta 1894 Antrea – 18. syyskuuta 1983 Mikkelin maalaiskunta) oli antrealainen maanviljelijä, pakinoitsija ja kirjailija. Olkinuora kirjoitti pakinoita pääasiassa Karjala-lehteen ja niitä julkaistiin myös kirjoina.
Olkinuora oli myös hevoskasvattaja ja raviurheilun harrastaja.
Teokset

Jussi Olkinuoran tarinoita.  Karjalan kirja, Jyväskylä 1950
Naura vähä, pakinoita.  Karisto 1962
Vellokset, pakinoita.  Karisto 1963
Lunkkupöksyt, pakinoita.  Karisto 1964
Aikamiespoika, pakinoita.  Karisto 1965
Raudusta Valamoon 1918, elämäkerta.  Karisto 1966
Manta ja häne Kustaase, näytelmä.  1969
Lepää rauhassa, näytelmä.  1970
Resu-Santeri, romaani.  Tekijä, Lappeenranta 1971
Santeri Mäenpään isännäksi.  Tekijä, Lappeenranta 1973
Santeri jatkosodan kaukopartiossa, romaani.  Karjala, Lappeenranta 1975
Olkinuoran Jussi karjalaisten kohtalontiellä, toimittanut Antti Henttonen. Vuoksen säätiö, Hämeenlinna 1983
Jöns Kurck

Valtaneuvos ja hovioikeuden presidentti Jöns Kurck
Jöns Kurck (suom. Jöns t. Juho Knuutinpoika Kurki, 1590–1652) oli suomalainen aatelismies, Turun hovioikeuden presidentti ja valtaneuvos.
Kurck suoritti opintoja Saksassa ja Alankomaissa sekä palveli sotaväessä yleten ratsumestariksi. Hänet nimitettiin 1625 Turun linnan ja läänin käskynhaltijaksi ja 1627 samanlaiseen virkaan Viipuriin. 1631 hänestä tuli Turun hovioikeuden presidentti, jossa virassa pysyi kuolemaansa asti, nimitettynä sen ohessa valtaneuvokseksi. Jo Nils Bielke käytti Kurkea maanolojen tuntijana avustajanaan ollessaan kenraalikuvernöörinä vuosina 1623–1631.
Turussa Kurck piti komeata elämää, niin että puhuttiin ”hovissa” käymisestä, kun käytiin mahtavan presidentin luona. Hänellä oli kasvihuone, jossa kasvoi runsaasti viinirypäleitä ja niitä lähetettiin Tukholman kuninkaalliseen hoviin. Kurck korotettiin myös vapaaherraksi ja hän sai Lempäälän vapaaherrakunnan, joka kuitenkin peruutettiin hänen jälkeläisiltään. Kurckin omistuksessa oli myös Turun Hirvensalossa edelleen sijaitseva säterivapautta nauttinut rälssitila Friskalan kartano. Lisäksi Kurckin läänityksiin kuului Koiviston kartano Ulvilassa.
Kurck avioitui Märta Oxenstiernan kanssa, joka oli Ruotsin valtakunnankansleri Axel Oxenstiernan sisko. Avioliitosta syntyi kolme lasta, Knut Kurck (s. 1622), Gustaf Kurck (s. 1624) ja Gabriel Kurck (s. 1630). Kurck avioitui myöhemmin Sofia De la Gardien kanssa. Kurck on haudattu Turun tuomiokirkkoon.
Johan Antero Cederberg

Johan Antero (Anders) Cederberg (18. toukokuuta 1852 Lohtaja – 28. tammikuuta 1915 Mikkeli) oli suomalainen kirkkohistorioitsija ja pappi.
Elämä

Cederbergin vanhemmat olivat Jurvan ja Mustasaaren kirkkoherra, rovasti Jakob Cederberg (1825–1887) ja Katarina Matilda Muhr. Hän pääsi ylioppilaaksi Vaasan lukiosta 1870. Cederberg valmistui filosofian kandidaatiksi 1876 ja suoritti teologisen erotutukinnon 1879. Hänet vihittiin papiksi 1879 ja myöhemmin hän valmistui teologian kandidaanitksi 1898 sekä sai teologian kunniatohtorin arvon 1907. Cederberg toimi kirkkoherrana Uudessakaupungissa vuodesta 1886, Tohmajärvellä vuodesta 1895 ja viimeksi Mikkelin maaseurakunnassa vuodesta 1907.
Cederberg julkaisi uusintapainoksia vanhoista julkaisuista, muun muassa Manuale Aboensen, sekä teokset Historiallisia kokoelmia I–II (1886-1889) ja Lehtiä Turun tuomiokapitulin historiasta (1892).
Cederbergin Fennica-kokoelma oli Suomen suurimpia yksityiskokoelmia.
Perhe

Cederberg oli naimisissa vuodesta 1880 Minna Elisabet Hjeltin (1860-1918) kanssa. Pariskunnalla oli yksitoista lasta, joista tunnettuja ovat Arno, Eino, Kaarlo, Lauri ja Martti Cederberg. Heidän tyttärensä Laina Elisabetin (1882-1956) puoliso oli pääministeri A. K. Cajander.
Teoksia

Suomalaisen raamatun historia Gezeliusten aikoihin saakka : Synodaaliväitöskirja, tarkastettavaksi pappeinkokouksessa Waasassa vuonna 1885. Jahnsson, Turku 1885
Historiska samlingar : handlingar rörande förnämligast vår kyrkohistoria. 1. Åbo 1886
Historiska samlingar : handlingar till belysande af Finska kyrkans öden. 2. Åbo 1889
Några blad ur den finska pietismens historia. H. 1-2. Edlund, Helsingfors 1891
Lehtiä Turun tuomiokapitulin historiasta. Katoolinen aikakausi. G. W. Wilén ja Kumpp., Turku 1892
Profpredikningar för kyrkoherdetjensten i Wasa : bilaga till Wasa Tidning ; tekijät J. A. Cederberg, J. A. Heikel ja Elis Bergroth. Wasa Tidning, Nikolaistad 1893
Pappisystävällinen seurakunta ; kirjoittanut J. A. Cederberg ; suom. Helmer Winter. Lisiä Uudenkaupungin historiaan 13. Suomentaja, Uusikaupunki 1930
Toimituksia

Jacobus Finno : Jaakko Suomalaisen Wirsikirja : kopio Upsalan yliopistossa säilytetystä ainoasta jälellä olevasta kappaleesta ; kopion tehnyt J.A. Cederberg. Bidrag till kännedom af Finlands natur och folk 52,1. Finska Vetenskaps-Societeten, Helsingfors 1893
"Manuale Aboense" eli Suomen kirkon vanhin käsikirja ; vuonna 1522 painetun ensimmäisen painoksen mukaan uudestaan julkaisi J. A. Cederberg. Turku 1894