stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Rillumarei
Mitä rillumarei oli

Toivo Kärjen poika Kalervo Kärki on luonnehtinut rillumareita:
» Se on erittäin suomalainen ilmiö, sitä on turha yrittää viedä muualle, sitä eivät ymmärrä muut kuin suomalaiset – tosin eivät läheskään kaikki suomalaisetkaan. Vastaavantyyppiset kansanomaiset musiikki-ilmiöt naapurimaissa ja kauempana eivät muistuta rillumareita lainkaan.»
Kalervo Kärjen mukaan Rovaniemen markkinoilla -kappale ja -elokuva määrittelivät rillumarein suuntaviivat: juureva jenkan tai polkan rytmi, konstailematon ja rehevä esitystapa, aiheet tavallisen kansan parista, sanoissa oikeaa tarinaa, useimmiten humoristinen näkökulma. Rillumarein maailma oli varsin viaton; kiroilua, ryyppäämistä tai muuta alatyyliä oli tuskin lainkaan. Työnteko oli vahvasti läsnä, mutta sittenkin vain taustalla. Rehellinen työmies oli rillumarein itsestäänselvä sankari, mutta varsinainen päähenkilö oli ”jätkä”, elämän tarkkailija, huoleton mutta ei pinnallinen, reilu ja salaviisas, teki työtä jos sitä sattui olemaan mutta tuli toimeen ilmankin. Vaikka työntekoa yritettiin hauskanoloisesti välttää, työtä kunnioitettiin sodanjälkeisen jälleenrakennuskauden hengessä.
Musiikillisesti rillumareissa ei itse asiassa ollut mitään uutta, koska Suomessa oli jo kauan laulettu rekilauluja ja kupletteja. Toivo Kärki piti amerikansuomalaista Hiski Salomaata yhtenä merkittävimmistä sillanrakentajista vanhoista rekilauluista rillumareihin. Rillumarein kaltaista viihdettä tekivät 1950-luvun alkuvuosina myös esimerkiksi Veikko Lavi, Pauli Räsänen ja Kipparikvartetti. Varsinainen rillumarei henkilöityi Toivo Kärkeen, Reino Helismaahan ja heidän tuotteitaan esittäneisiin taiteilijoihin Esa Pakariseen, Kauko Käyhköön – joka käytti rillumarei-laulujen yhteydessä nimimerkkiä Justeeri –, Jorma Ikävalkoon ja Matti Louhivuoreen.
Rillumarei-elokuvat

| Vuosi | Elokuva | Ohjaaja | Tuotantoyhtiö |
| --- | --- | --- | --- |
| 1951 | Rovaniemen markkinoilla | Jorma Nortimo | Suomen Filmiteollisuus |
| 1952 | Muhoksen Mimmi | Jorma Nortimo | Suomen Filmiteollisuus |
| 1952 | Lännen lokarin veli | Jorma Nortimo | Suomen Filmiteollisuus |
| 1953 | Lentävä kalakukko | Ville Salminen | Suomen Filmiteollisuus |
| 1953 | Rantasalmen sulttaani | Eddie Stenberg | Suomen Filmiteollisuus |
| 1954 | Hei, rillumarei! | Armand Lohikoski | Suomen Filmiteollisuus |
| 1954 | Majuri maantieltä | Ossi Elstelä | Suomen Filmiteollisuus |
| 1954 | Oi, muistatkos... | Jorma Nortimo | Suomi-Filmi |
| 1961 | Mullin mallin | Veikko Itkonen | Veikko Itkonen |
| 1973 | Meiltähän tämä käy | Matti Kassila | Fennada-Filmi |
Kirjallisuutta

Matti Peltonen (toim.) Rillumarei ja valistus. Kulttuurikahakoita 1950-luvun Suomessa. Helsinki, 1996. ISBN 951-710-045-0
Aiheesta muualla

Jarkko Silén. Rillumarei-elokuvat: Vaarallisia kansanmiehiä (Arkistoitu – Internet Archive)
Ylen elävä arkisto – Peter von Bagh arvioi Rillumarei-kulttuuria vuonna 1975
Makaronilyriikka

Makaronilyriikka eli makaroninen runous (ital. poesia maccheronica) on runouden muoto, jossa oman kielen ja vieraan kielen sanoja on sekoitettu samaan runoon leikillisen tai parodisen vaikutelman luomiseksi. Toisinaan on sekoitettu nykykieleen latinan sanoja ja taivutuspäätteitä. Alun perin käytettiin latinan ja kreikan sekoitusta, sittemmin esimerkiksi latinan ja italian sekamuotoa. Käsitteellä viitataan italialaiseen ruokalajiin, joka on sekoitus juustoa, lihaa, munia, pastaa ja voita.
Runomuoto syntyi keskiajan Italiassa, ja sen ensimmäisenä teoksena pidetään 1490 julkaistua padovalaisen Tifi degli Odasin kirjaa Maccharonea (1490). Odasin oppilaan, sukkeluudestaan tunnetun italialaisen Teofilo Folengon kirja Liber Macaronices – Opus maccaronicorum (useita versioita 1517–1552) teki runomuodosta yleisön suosikin. Makaronilyriikkaa kirjoittivat Saksassa Sebastian Brant, Johan Fischart ja Hans Sachs sekä Ranskassa François Villon. Molière pilkkaa makaronilyriikan avulla näennäisoppineisuutta näytelmässään Luulosairas (1673). Toisinaan mutta harvemmin makaronilyriikan edustajaksi on katsottu myös yhdysvaltalaisten Ezra Poundin ja T. S. Eliotin runoja, koska he käyttävät niissä erikielisiä sitaatteja.
Makaronilyriikalle läheinen runomuoto on makaronilimerikki, jota pidetään limerikin alalajina. Limerikki on viisisäkeinen komparuno ja makaronilimerikissä on käytetty kahta kieltä olevia säkeitä. Makaronilatinaksi kutsutaan latinan ja italian kielen sekoitusta.
Kauppahuone Laakkonen

Kauppahuone Laakkonen Oy on Laakkosen suvun pääosin omistama yhtiörypäs. Joensuussa pääpaikkaansa pitävän konsernin nimi on Kauppahuone Laakkonen Oy, joka on perustettu vuonna 1978.
Tytäryhtiöt

Kauppahuone Laakkosen tytäryhtiöitä ovat:
Veljekset Laakkonen Oy (myyty 2022, nyk. Hedin Automotive Finland Oy)
Autokiinteistöt Laakkonen Oy
YL Rakennus Oy
Yrjö Laakkonen Oy
Palkintoja

Veljekset Laakkonen Oy:lle myönnettiin Valtakunnallinen yrittäjäpalkinto vuonna 1995.
Kirjallisuutta

Jääskeläinen, Aatto: Autokauppaa ajan hengessä: Veljekset Laakkonen oy 1960–2000.  Joensuu:  Veljekset Laakkonen, 2002.  ISBN 952-91-5400-3
Aiheesta muualla

Veljekset Laakkonen Oy:n kotisivut (Arkistoitu – Internet Archive)
Muistoja pohjolasta – Valkoisen Suomen lauluja

| Muistoja pohjolasta – Valkoisen Suomen lauluja Eri esittäjiä |
| --- | --- | --- |

Kokoelmalevyn tiedot
 Julkaistu: 2002
 Formaatti: CD
 Tuottaja(t): Harry Orvomaa, Olli Heikkilä, Pekka Gronow
 Tyylilaji: sotilasmusiikki
 Kesto: 43.12
 Levy-yhtiö: Fazer Records
Muistoja pohjolasta – Valkoisen Suomen lauluja on 20 suosikkia -sarjassa vuonna 2002 ilmestynyt kokoelma-albumi.
Kappaleet

|  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| Nro | Nimi | Esittäjä | Kesto |  |  |  |  |  |  |
| 1. | 30-vuotisen sodan marssi | mieskuoro | 1.45 |  |  |  |  |  |  |
| 2. | Muistoja pohjolasta | Reijo Frank | 1.46 |  |  |  |  |  |  |
| 3. | Siniristilippumme | Polyteknikkojen kuoro | 1.51 |  |  |  |  |  |  |
| 4. | Saksan keisari Wilhelmi | Reijo Frank | 2.01 |  |  |  |  |  |  |
| 5. | Kauan on kärsitty | Polyteknikkojen kuoro | 3.20 |  |  |  |  |  |  |
| 6. | Jääkärin kaiho | Reijo Frank | 2.44 |  |  |  |  |  |  |
| 7. | Olet maamme armahin Suomenmaa | Tapiolan yhteiskoulun kuoro | 2.08 |  |  |  |  |  |  |
| 8. | Vala | mieskuoro | 1.58 |  |  |  |  |  |  |
| 9. | Vöyrin marssi | mieskuoro | 1.27 |  |  |  |  |  |  |
| 10. | Kuularuiskulaulu | Jussi Raittinen | 2.26 |  |  |  |  |  |  |
| 11. | Karjalan jääkärien marssi | mieskuoro | 2.22 |  |  |  |  |  |  |
| 12. | Tavaritshin svabodaseikkailut | Jussi Raittinen | 2.51 |  |  |  |  |  |  |
| 13. | Laps' Suomen | lapsiryhmä ja Olli Heikkilän orkesteri | 2.38 |  |  |  |  |  |  |
| 14. | Porilaisten marssi | Polyteknikkojen kuoro | 1.53 |  |  |  |  |  |  |
| 15. | Suomen laulu | Polyteknikkojen kuoro | 2.26 |  |  |  |  |  |  |
| 16. | Kotimaani ompi Suomi | Tapiolan yhteiskoulun kuoro | 1.54 |  |  |  |  |  |  |
| 17. | Käy rohkeena taistoon | mieskuoro | 1.43 |  |  |  |  |  |  |
| 18. | Terve Suomeni maa | Polyteknikkojen kuoro | 1.51 |  |  |  |  |  |  |
| 19. | Oi kallis Suomenmaa | Polyteknikkojen kuoro | 1.43 |  |  |  |  |  |  |
| 20. | Jääkärimarssi | mieskuoro | 2.17 |  |  |  |  |  |  |
Aiheesta muualla

Valkoisen Suomen lauluja discogs.com -sivustolla
Muistoja pohjolasta – Valkoisen Suomen lauluja (Arkistoitu – Internet Archive) Suomen äänitearkiston tietokannassa
Ruskokipuaja

| Ruskokipuaja |
| --- | --- |

Uhanalaisuusluokitus
 Elinvoimainen  
  
Tieteellinen luokittelu
Domeeni::  Eukaryootit Eucarya
Kunta::  Eläinkunta Animalia
Pääjakso::  Selkäjänteiset Chordata
Alajakso::  Selkärankaiset Vertebrata
Luokka::  Linnut Aves
Lahko::  Varpuslinnut Passeriformes
Heimo::  Kipuajat Dendrocolaptidae
Suku::  Tyrannikipuajat Dendrocincla
Laji::  fuliginosa
Kaksiosainen nimi
 Dendrocincla fuliginosa  (Vieillot, 1818) 

Alalajit
 D. f. atrirostris  D. f. barinensis  D. f. trumaii  D. f. deltana  D. f. fuliginosa  D. f. lafresnayei  D. f. meruloides  D. f. neglecta  D. f. phaeochroa  D. f. ridgwayi  D. f. rufoolivacea  D. f. taunayi  D.f. turdina 
Katso myös
   Ruskokipuaja Wikispeciesissä   Ruskokipuaja Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OKIUCN-testi OK: 
Ruskokipuaja (Dendrocincla fuliginosa) on Etelä-Amerikassa tavattaja kipuajiin kuuluva varpuslintu.
Koko ja ulkonäkö

Kooltaan ruskokipuaja on 19–22 cm. Väritykseltään ruskokipuaja on pääosin tasaisen ruskea. Pyrstö ja siipisulat ovat väriltään punaruskeat ja naamassa on harmaata. Alalajien värityksessä on vaihtelua. D. f. meruloides on erityisen punarusehtava, kun taas D. f. lafresnayei ja D. f. ridgwayi ovat enemmän oliivinruskeita. D. f. Taunayi -alalajin kurkku on valkeahko. Ruskokipuajan nokka on musta ja suora. Lajin selän laikuttomuus ja viiruttomuus erottavat lajin useimmista muista kipuajista. Selän väri on tasainen myös punakipuajalla (Dendrocincla homochroa), mutta punakipuaja on väriltään punaruskeampi.
Elinympäristö

Ruskokipuajaa tavataan Hondurasista Argentiinaan ja Brasiliaan ulottuvalla alueella. Lajin elinympäristöä ovat ikivihreät metsät. Toisinaan lajia tavataan myös lehtimetsissä ja magrovealueilla. Laji on tavattu aina 2 000 metrin korkeudesta, mutta yleensä ruskokipuajat pysyttelevät alle 1 300 metrin korkeudella merenpinnasta.
Ravinto ja lisääntyminen

Ruskokipuajien pääasiallista ravintoa ovat muurahaiset. Yleensä laji kokoontuu muurahaisia seuratessaan muutamien yksilöiden ryhmiin, mutta toisinaan tavataan yli 12 yksilön ryhmiä ravinnonhaussa. Yksilöt etsivät ravintoa harvoin vain itsekseen tai muiden lintulajien kanssa.
Ruskokipuajat rakentavaa pesänsä lehdistä onttoon puunrunkoon tai puunkoloon noin 10 metrin korkeuteen. Naaras munii yhdestä kolmeen munaa, joita vain se hautoo. Koiras ei osallistu myöskään kuoriutuneiden poikasten hoitamiseen. Poikaset poistuvat pesästä noin 25 vuorokauden kuluttua kuoriutumisestaan.
Hiihtohissi

Hiihtohissi Pizolvuorella Sveitsissä

Hiihtohissin rullasto
Hiihtohissi on moottorilla toimiva kuljetin, jolla laskettelijat saadaan vedettyä ylös mäkeä.
Hissi koostuu ilmassa kulkevasta teräsvaijerista, joka kulkee rullastojen varassa. Vaijeria kuljettaa hissin päässä oleva moottori. Ankkurihissin vaijerissa on kiinni tasaisin välimatkoin ankkurin muotoisia vetolaitteita, joihin laskettelijat nojaavat nousten ylös. Suksilla laskevat nojaavat hissiin ankkurin molemmin puolin, kun taas lumilautailijat asettavat ankkurin sarven jalkojensa väliin ja pitävät varresta kiinni. Tuolihississä on vaijerissa kiinni leveitä tuoleja, joihin istutaan matkan ajaksi, ja turvakaari lasketaan eteen. Silloin sukset/lumilauta roikkuvat ilmassa, ellei hississä ole jalansijoja. Joissain tuolihisseissä saattaa olla päälle laskettava kuomu tuulensuojana.
Suomessa yleisin hissityyppi on ankkurihissi. Gondolihissejä Suomessa on nykyään neljä (Levillä 2, Rukalla 1 ja Ylläksellä 1).
Irrottavin köysipuristimin olevia, ns. pikatuolihissejä on Suomessa kaksitoista (Levillä 4, Rukalla 4, Pyhätunturilla 2 ja Ylläksellä 2).
Perinteisiä hitaita tuolihissejä löytyy hiihtokeskuksista yksitoista (Himos 3, Tahko 2, Vuokatti 2, Koli 1, Ounasvaara 1, Pyhä 1, Ruka 1, Saariselkä 1).
Tuolihissi löytyy myös ainakin Puijon, Rukan ja Salpausselän suurmäistä.
Hissityyppejä

Kabiinihissi (lähinnä alpeilla)
Gondolihissi
Tuolihissi (1–8 henkilön tuoleja)
Ankkurihissi
Sompa-/lautashissi
Kapulahissi
Mattohissi
Naruhissi
Teleskooppihissi
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Hiihtohissi Wikimedia Commonsissa
Niklas Anttila

| Niklas Anttila> Henkilötiedot |
| --- | --- |
Syntynyt: 28. joulukuuta 2001 (ikä 23)
Kansalaisuus:   Suomi
Frisbeegolfaaja
Kätisyys:  oikea
Seura:  Vuorelan Veikot
Ura
Ammattilaisuran alku:  2017
Voitot:  21
Muut saavutukset:  USDGC 2022 toinen EM-kulta 2021 SM-kulta 2020, 2022 ja 2023, 2 Disc Golf Pro Tour -voittoa 2024
Tämänhetkinen rating:  1043 (10.9.2024)
Korkein rating:  1043(13.8.2024)
Palkintorahat:  114 286,62 USD
 Tietolaatikko päivitetty 19.3.2024 
| Mitalit> Maa:   Suomi.Frisbeegolf.MM-kilpailut  | Mitalit> Maa:   Suomi.Frisbeegolf.MM-kilpailut  | Mitalit> Maa:   Suomi.Frisbeegolf.MM-kilpailut  | Maa:   Suomi> Frisbeegolf. |
| --- | --- | --- | --- |
|  Hopeaa | Lynchburg 2024 | frisbeegolf |  |
| EM-kilpailut  | EM-kilpailut  | EM-kilpailut  |  |
|  Kultaa |  Benešov 2021 | frisbeegolf |  |
Niklas Anttila (s. 28. joulukuuta 2001) on suomalainen frisbeegolfaaja, joka on voittanut frisbeegolfin Suomen-mestaruuden vuosina 2020, 2022 ja 2023. Anttila voitti myös vuonna 2024 2 Disc Golf Pro Tourin Elite-series -kilpailua. sekä Euroopan-mestaruuden vuonna 2021. Anttila on sijoittunut frisbeegolfin major-turnauksissa kolme kertaa toiseksi: vuoden 2022 USDGC:ssa, vuoden 2023 Champions Cupissa ja vuoden 2024 frisbeegolfin MM-kilpailuissa.
Anttila edustaa Vuorelan Veikkoja. Hän on ollut Discmanian sponsoripelaaja vuodesta 2018.
Ura

Anttila on pelannut heinäkuuhun 2022 mennessä 70:ssä PDGA:n alaisessa turnauksessa, joista hän on voittanut 19. Hänen korkein reitattu kierroksensa on 1071, jonka hän pelasi  
Prodigy Disc Pro Tourilla Helsingissä 6.–8. toukokuuta 2022.
Elokuussa 2021 Tšekin Benešovissa järjestetyissä frisbeegolfin EM-kilpailuissa Anttila voitti kultaa 221 heiton tuloksella (43 alle parin).
Vuonna 2022 Anttila saavutti tähän asti parhaimman suomalaisen major-turnaussijoituksen oltuaan toinen United States Disc Golf Championshipissä. Anttila johti kilpailua kolmella heitolla ennen viittä viimeistä väylää, mutta hävisi lopulta yhden heiton erolla turnauksen kaikkien aikojen nuorimpana voittaneelle vasta 17-vuotiaalle Gannon Buhrille. Anttila saavutti toisen major-turnauksen kakkostilansa huhtikuussa 2023 Champions Cupissa, jossa hävisi yhdysvaltalaiselle Isaac Robinsonille. Anttila saavutti ensimmäisenä suomalaisena Disc Golf Pro Tourin turnausvoiton voitettuaan maaliskuussa 2024 Texasin Austinissa pelatun The Open at Austin -turnauksen.
Tammikuussa 2024 Anttila solmi uuden nelivuotisen yhteistyösopimuksen kiekonvalmistaja Discmanian kanssa. Hän nousi valmistajan korkeimpaan Sky Teamiin.
Saavutukset

Lähde: PDGA
Saavutukset > Major-turnaukset

MM-kilpailut: toinen 2024
USDGC: toinen 2022
Champions Cup: toinen 2023 ja 2024
Saavutukset > Disc Golf Pro Tour

Turnausvoitot
The Open at Austin 2024
Saavutukset > EM-kilpailut

voitto 2021
Saavutukset > SM-kilpailut

voitto 2020, 2022 ja 2023
Muuta

Anttila kirjoitti ylioppilaaksi keväällä 2020. Hän suoritti varusmiespalveluksensa Karjalan lennostossa Rissalassa.
Mehtimäki

| Mehtimäki |
| --- | --- |
Kaupunki:  Joensuu
Koordinaatit:  62°36′03″N, 29°44′36″E
Postinumero(t):  80110
Lähialueet:  I kaupunginosa, IV kaupunginosa, Otsola
Opastusviitta lenkkipolun alkupäässä
Joensuun keskuskentän katsomo ja Joensuu Areena.
Louhelankenttä, Keskuskenttä ja Areena
Mehtimäki on aivan Joensuun keskustan tuntumassa oleva virkistysalue, jossa sijaitsevat kaupungin keskeiset kilpaurheilupaikat.
Mehtimäki kuuluu Linnunlahden kaupunginosaan ja käsittää laajan alueen, jonka rajoja ovat muun muassa Länsikatu, yliopistokampus, Joensuun Tiedepuisto ja Pyhäselän ranta. Myös Laulurinteen ja raviradan voi katsoa kuuluvan Mehtimäkeen. Mehtimäki rajoittuu Martinpuisto-nimiseen alueeseen. Kutsumanimi on ”Mehtis” (Mennään pelaamaan Mehtikselle). Mehti tarkoittaa metsää.
Itse Mehtimäki sijaitsee Areenan ja pesäpallostadionin välissä; se on matala ja laakea, lähes huomaamaton mäki.
Mehtimäen urheilupaikkoja

Joensuu-areena, suuri urheilu- ja monitoimihalli, valmistuessaan Suomen suurin puurakennus. Areena on Josban kotisali, talvella Joensuun Mailan kotisali.
Virkistysuimala Vesikko, muun muassa Joensuun Uimaseuran ja Joensuun Urheilusukeltajien kotihalli
Mehtimäen jäähalli (1982, täysin peruskorjattu 2023-2024), PKS Areena, 5040 katsojapaikkaa. Joensuun Kiekko-Poikien, Juniori-Jokipoikien ja Joensuun Katajan taitoluistelijoiden kotihalli.
2 harjoitusjäähallia (2002 ja 2019). Sijaitsevat aivan pääjäähallin yhteydessä. Pääkäyttäjän Joensuun Kiekko-Pojat, Juniori-Jokipojat ja Joensuun Katajan taitoluistelijat.
Keskusurheilukenttä
Mehtimäkihalli, Kataja Basketin kotiareena. Areena valmistui vuonna 2022. Areenan katsomoihin mahtuu 2 500 katsojaa. Sponsorinimenä Motonet Areena.
Pesäpallostadion, Joensuun Mailan kotikenttä. Hiekkatekonurmi valmistui, kun Joensuun Maila nousi Superpesikseen vuonna 2004. Nykyinen pesäpallostadion (vuodesta 2022 Bolt-stadion, aiemmat sponsorinimet Telekarelia-areena ja Kerubi-stadion) valmistui vuonna 2018. Katetussa katsomossa on 2 500 paikkaa.
Tekonurmikenttä, jossa JIPPO pelaa kotiottelunsa, valmistui jäähallin taakse 2013.
Louhelan kenttä, kesäisin jalkapallokenttänä, talvisin luistinratana; jääkiekkokaukalo.
Lenkkeilypolut ja hiihtoladut, jotka jatkuvat Noljakan suuntaan ja Lykynlammelle ja Pärnävaaralle asti. Karelia Hiihto -tapahtuman aikaan latuyhteydet olivat myös Kontiolahden ampumahiihtokeskukseen sekä Lehmoon ja Utraan asti.
Skeittipuisto valmistui 2011. Edellinen skeittipuisto lähistöllä toimi vuosina 2001–2009.
Kuntokeidas (entinen Palloilukeidas)(1988), jossa keilahalli sekä tennis-, sulkapallo- ja squash- ja padelkentät, pelitilat biljardille ja pöytätennikselle, kiipeilyseinä, ulkona pienoisgolfkenttä ja padelkentät.
Tenniskentät. Kolme asvalttipintaista kenttää avattiin toukokuussa 2011 Kuntokeitaan ja skeittipuiston väliselle alueelle. Massakentät valmistuivat 2012. Tennis- ja golfhalli avattiin huhtikuussa 2013.
Beachvolleykentät avattiin 2011 tenniskenttien viereen.
Curlinghalli valmistui vuonna 2003, kun edellinen romahti lumikuorman alle 2002. Ratoja on kaksi. Peliä voi seurata lasiseinän läpi.
Koirakoulutusrata
Joensuun ravirata valmistui vuonna 1974 (katsomo 1981). Toiminut Ilosaarirockin aikaan myös leirintäalueena. Itärallin erikoiskokeen pitopaikka.
Mehtimäki on osa Joensuun kesäjuhlakeskusta, johon kuuluvat myös Laulurinne, ravirata ja leirintäalue.
Näiden, samoin kuin yliopiston ja erityisesti Carelia-salin, Joensuun konservatorion sekä keskustan läheisyys, tekevät Mehtimäestä käyttömahdollisuuksiltaan ja palveluiltaan monipuolisen ja helposti saavutettavan alueen.
Mehtimäellä pidetään Joensuun suuret messut ja metsänäyttelyt. Nykyisin keskuksena on areena, josta messut levittäytyvät jäähalliin ja ympäristön urheilukentille.
Viime vuosien ja tulevaisuuden hankkeita

Laulurinteen taakse on ehdotettu suurta matkailukeskusta ja kylpylää..
Siilaisen tenniskentät on siirretty Mehtimäelle 2010
Ravirata sai elokuussa 2007 valaistuksen, jonka ansiosta radan käyttökausi jatkuu entistä pitemmälle syksyyn.
Raviradan yhteyteen valmistui vuonna 2010 kaupungin eläinklinikka.
Kaavamuutoshankkeesta, jonka mukaan Yliopistokatu katkaistaisiin Varpusentien kohdalta ja urheilupaikkoja muutetaan, luovuttiin 2009.
Skeittipaikan tilalle rakennettiin 2009 Areenan huoltorakennus.
Mehtimäen alueen ja yliopiston kampusalueen asemakaavasta päätettiin kaupunginvaltuustossa toukokuussa 2009.
Laulurinteelle tehtiin talvella 2007-2008 ensimmäisen kerran tykkilumilatu.
Vesikon (Kenttämiehentien) ja jäähallin (Lähteläntien) pysäköintipaikat päällystettiin marraskuussa 2011. Kenttämiehentien pysäköintialue muuttui maksulliseksi.
Keskuskentälle rakennettiin uusi pääkatsomo 2013. Katsomon rakennutti Joensuun Katajan yleisurheilun tukisäätiö. Uuden katsomon korkeus on 15 metriä ja leveys 56 metriä, istumapaikkoja on 1532. Suunnittelija on Markku Korjonen.
2020-luvun hankkeita: Motonet Areena valmistui 2022, jäähalli eli PKS Areena peruskorjattu täysin 2023-2024.
Joensuun maratonin lähtö toukokuussa on keskuskentällä.
Joensuun Mailan kotistadion sijaitsee Mehtimäellä.
Areena on suosittu suurtapahtumien pitopaikka.
Laulurinteen ladut aivan Mehtimäen tuntumassa ovat talvisin joensuulaisten suosiossa.
Juopuli

Juopuli on kylä Ylikiimingin kaupunginosassa Oulussa Juopulinjärven lounaisrannalla. Entisen Ylikiimingin kunnan alueella sijaitsevan kylän asukasluku on noin 200.
Juopuli on pääasiallisesti vanhaa maatalousseutua, ja sen lukuisat vanhat rakennukset sekä viljelysmaat lasketaan nykyisin merkittäväksi kulttuurihistoriallisesti arvokkaaksi maisemakokonaisuudeksilähde?.
Historia

Juopulin asutushistoriasta on tietoa vuosilta 1574–1591 alkaen, jolloin Olli Puumalaisen on mainittu asuneen Juopulinjärven rannalla. 1610-luvulla kylässä mainittiin olevan neljä taloa. Ilmeisesti tätäkin vanhempaa perua on vuoden 1555 verokirjoissa esiintyvä Olli Mikonpoika Koppelon talo.
Isojaon aikaan vuonna 1791 kylälle perustettiin kaksi uutta taloa, jotka alkoivat jakaantua useammiksi taloiksi 1800-luvun alussa. 1800-luvun puolivälin aikaan kylässä oli yhdeksän taloa ja kuusi torppaa, joista osa oli kylän ulkopuolella. Talvisotaan mennessä kylän viidestä kantatalosta muodostettiin maanmittaustoimituksin kaikkiaan 41 asuttua tilaa.
Palvelut

Palvelut on keskitetty Ylikiimingin taajamaan, joka sijaitsee noin seitsemän kilometrin päässä. Julkinen liikenne on koululaisvuoroihin sidottua linja-auto- tai tilataksiliikennettä.
Alueen perusopetuksesta vastaa Ylikiimingin koulu. Vanhalla Juopulin koululla järjestetään kyläyhdistyksen tapahtumia, kerhoja sekä Oulu-opiston kursseja. Koulun läheisyydessä sijaitsee Juopulin harjoitusravirata, jota ylläpitää Kiiminkien hevosystävät ry.
Aiheesta muualla

Juopulin kylän kotisivut (Arkistoitu – Internet Archive)
Sai

Kaksi saita
Taira Shinkenin käyttämä sai
Sai on vanha okinawalainen ninjutsussa ja kobudossa käytetty pistoase. Saita käytettiin usein parina. Sain syntyperä on kiistanalainen. Jotkin lähteet sanovat sen olevan alun perin riisinistutuskeppi, toiset sanovat sain alkuperän olevan japanilaisen feodaaliajan poliisin ase, jutte.
Sai on metallia. Perinteisesti sain keskiosa on pyöreäreunainen terävä piikki, ei terä. Joissain malleissa keskipiikki on kuusikulmainen. Leveät ja kaarelle taivutetut sivupiikit ovat tavallisesti symmetrisesti, mutta esimerkiksi japanilaisen karate ja kobujutsu opettaja Taira Shinkenin käyttämässä versiossa sivupiikit osoittivat eri suuntiin.
Joskus sain sivupiikitkin teroitettiin tai sain keskipiikki litistettiin ja teroitettiin viiltäväksi teräksi. Sain sivupiikit voivat olla kaikki eteenpäin, tai toinen piikeistä voi osoittaa taakse käden suuntaan. Jos Saista otetaan toinen sivupiikeistä pois, tulee siitä jo edellä mainittu Jutte.
Sai on pistoase, mutta sen tylppää kahvanpäätä käytettiin myös lyömiseen sekä torjumaan teräaseita ja sen piikeillä pystyttiin lukitsemaan miekan terä kääntämällä saita pituusakselinsa ympäri. Sama tekniikka sopii myös vastustajan käden sidontaan esimerkiksi ranteen kohdalta vääntämällä. Tekniikka tuntuu ensikuulemalta ehkä oudolta, mutta samaan menetelmään soveltuvat miekan väistimet löytyvät yhtä lailla eurooppalaisista taistelumiekoista. Miekan torjuminen sailla sivulta voimakkaasti lyömällä saattoi kuitenkin olla tavallisempi ja turvallisempi tapa torjua isku. Sai voitiin myös heittää vastustajaa kohti.
Monia karaten aseettomia tekniikoita voidaan soveltaa suoritettavaksi sailla. Saille tarkoitettuja katoja ovat mm:
Tsukenshitahaku no sai
Hamahiga no sai
Chatanyara no sai
Jigen no sai
Tawata no sai
Hamagoten yaka no sai
Hantaguwa no sai
Kojo no sai
Muuta

Populaarikulttuurissa saita ovat käyttäneet muun muassa:
Elektra
Kyōryū Sentai Zyuranger ja Power Rangers-sarjojen sininen ja keltainen ranger
Mortal Kombatin Mileena
Muumion paluussa prinsessa Nefertiri sekä Anck-Su-Namun
Teini-ikäisten mutanttininjakilpikonnien Raphael
Xena: soturiprinsessan Gabrielle
Pikkukipuaja

| Pikkukipuaja |
| --- | --- |

Uhanalaisuusluokitus
 Elinvoimainen  
  
Tieteellinen luokittelu
Domeeni::  Aitotumaiset Eucarya
Kunta::  Eläinkunta Animalia
Pääjakso::  Selkäjänteiset Chordata
Alajakso::  Selkärankaiset Vertebrata
Luokka::  Linnut Aves
Lahko::  Varpuslinnut Passeriformes
Heimo::  Kipuajat Dendrocolaptidae
Suku::  Pikkukipuajat Glyphorynchus
Laji::  spirurus
Kaksiosainen nimi
 Glyphorynchus spirurus  (Vieillot, 1819) 

Katso myös
   Pikkukipuaja Wikispeciesissä   Pikkukipuaja Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OKIUCN-testi OK: 
Pikkukipuaja (Glyphorynchus spirurus) on pieni ruskea amerikkalainen varpuslintu.