stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Moottoripyöräilyn Japanin Grand Prix 2010
Tulokset > Moto2

|  | # | Kuljettaja | Pyörä | Kier>  | Aika | Lähtöruutu | Pst |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 1 | 24 |  Toni Elías | Moriwaki | 23 | 43.50,930 | 4 | 25 |
| 2 | 60 |  Julián Simón | Suter | 23 | +0,315 | 1 | 20 |
| 3 | 17 |  Karel Abraham | FTR | 23 | +9,839 | 7 | 16 |
| 4 | 15 |  Alex de Angelis | MotoBi | 23 | +10,178 | 6 | 13 |
| 5 | 45 |  Scott Redding | Suter | 23 | +11,237 | 2 | 11 |
| 6 | 72 |  Yuki Takahashi | Tech 3 | 23 | +12,778 | 3 | 10 |
| 7 | 65 |  Stefan Bradl | Suter | 23 | +17,284 | 8 | 9 |
| 8 | 12 |  Thomas Lüthi | Moriwaki | 23 | +17,892 | 16 | 8 |
| 9 | 44 |  Roberto Rolfo | Suter | 23 | +19,235 | 11 | 7 |
| 10 | 6 |  Alex Debón | FTR | 23 | +19,568 | 26 | 6 |
| 11 | 3 |  Simone Corsi | MotoBi | 23 | +22,713 | 18 | 5 |
| 12 | 77 |  Dominique Aegerter | Suter | 23 | +23,417 | 12 | 4 |
| 13 | 29 |  Andrea Iannone | Speed Up | 23 | +25,847 | 10 | 3 |
| 14 | 71 |  Claudio Corti | Suter | 23 | +27,528 | 5 | 2 |
| 15 | 35 |  Raffaele De Rosa | Tech 3 | 23 | +28,696 | 17 | 1 |
| 16 | 16 |  Jules Cluzel | Suter | 23 | +29,626 | 13 |  |
| 17 | 40 |  Sergio Gadea | Pons Kalex | 23 | +34,072 | 20 |  |
| 18 | 63 |  Mike Di Meglio | Suter | 23 | +37,087 | 19 |  |
| 19 | 80 |  Axel Pons | Pons Kalex | 23 | +40,460 | 28 |  |
| 20 | 56 |  Michael Ranseder | Suter | 23 | +40,653 | 23 |  |
| 21 | 2 |  Gábor Talmácsi | Speed Up | 23 | +40,855 | 27 |  |
| 22 | 9 |  Kenny Noyes | Promoharris | 23 | +42,287 | 21 |  |
| 23 | 8 |  Anthony West | MZ-RE Honda | 23 | +44,814 | 30 |  |
| 24 | 14 |  Ratthapark Wilairot | Bimota | 23 | +46,745 | 22 |  |
| 25 | 28 |  Kazuki Watanabe | Suter | 23 | +49,749 | 29 |  |
| 26 | 53 |  Valentin Debise | ADV | 23 | +49,964 | 31 |  |
| 27 | 4 |  Ricky Cardús | Bimota | 23 | +1.14,349 | 33 |  |
| 28 | 95 |  Mashel Al Naimi | BQR-Moto2 | 23 | +1.15,823 | 35 |  |
| 29 | 88 |  Yannick Guerra | Moriwaki | 23 | +1.16,189 | 37 |  |
| 30 | 55 |  Héctor Faubel | Suter | 23 | +1.21,900 | 24 |  |
| 31 | 39 |  Robertino Pietri | Suter | 23 | +1.26,024 | 34 |  |
| 32 | 61 |  Vladimir Ivanov | Moriwaki | 23 | +1.27,673 | 38 |  |
| 33 | 70 |  Ferruccio Lamborghini | Moriwaki | 23 | +1.41,644 | 32 |  |
| 34 | 93 |  Kouki Takahashi | RBB | 23 | +1.45,570 | 40 |  |
| Kesk. | 5 |  Joan Olivé | Promoharris | 21 | Onnettomuus | 36 |  |
| Kesk. | 25 |  Alex Baldolini | I.C.P. | 21 | Onnettomuus | 15 |  |
| Kesk. | 68 |  Yonny Hernández | BQR-Moto2 | 20 | Onnettomuus | 9 |  |
| Kesk. | 66 |  Hiromichi Kunikawa | Bimota | 11 | Onnettomuus | 39 |  |
| Kesk. | 10 |  Fonsi Nieto | Moriwaki | 3 | Onnettomuus | 14 |  |
| Kesk. | 11 |  Yusuke Teshima | TSR | 0 | Onnettomuus | 25 |  |
| DNS | 83 |  Shogo Moriwaki | Moriwaki |  |  |  |  |
Tulokset > 125 cc

|  | # | Kuljettaja | Pyörä | Kier>  | Aika | Lähtöruutu | Pst |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 1 | 93 |  Marc Márquez | Derbi | 20 | 39.46,937 | 1 | 25 |
| 2 | 40 |  Nicolás Terol | Aprilia | 20 | +2,612 | 2 | 20 |
| 3 | 38 |  Bradley Smith | Aprilia | 20 | +8,396 | 3 | 16 |
| 4 | 44 |  Pol Espargaró | Derbi | 20 | +18,873 | 7 | 13 |
| 5 | 23 |  Alberto Moncayo | Aprilia | 20 | +31,973 | 9 | 11 |
| 6 | 12 |  Esteve Rabat | Aprilia | 20 | +32,139 | 6 | 10 |
| 7 | 99 |  Danny Webb | Aprilia | 20 | +46,716 | 13 | 9 |
| 8 | 39 |  Luis Salom | Aprilia | 20 | +49,444 | 14 | 8 |
| 9 | 26 |  Adrián Martín | Aprilia | 20 | +49,867 | 15 | 7 |
| 10 | 14 |  Johann Zarco | Aprilia | 20 | +55,912 | 18 | 6 |
| 11 | 35 |  Randy Krummenacher | Aprilia | 20 | +56,684 | 12 | 5 |
| 12 | 11 |  Sandro Cortese | Derbi | 20 | +56,738 | 4 | 4 |
| 13 | 15 |  Simone Grotzkyj | Aprilia | 20 | +1.05,988 | 8 | 3 |
| 14 | 78 |  Marcel Schrötter | Honda | 20 | +1.10,339 | 20 | 2 |
| 15 | 53 |  Jasper Iwema | Aprilia | 20 | +1.10,518 | 21 | 1 |
| 16 | 88 |  Hikari Okubo | Honda | 20 | +1.21,138 | 25 |  |
| 17 | 43 |  Takehiro Yamamoto | Honda | 20 | +1.21,153 | 17 |  |
| 18 | 69 |  Louis Rossi | Aprilia | 20 | +1.21,403 | 22 |  |
| 19 | 63 |  Zulfahmi Khairuddin | Aprilia | 20 | +1.25,015 | 26 |  |
| 20 | 42 |  Syunya Mori | Honda | 20 | +1.25,186 | 27 |  |
| 21 | 91 |  Sasuke Shinozaki | Yamaha | 20 | +1.26,406 | 24 |  |
| 22 | 71 |  Tomoyoshi Koyama | Aprilia | 20 | +1.40,734 | 5 |  |
| 23 | 87 |  Luca Marconi | Aprilia | 19 | +1 kierros | 30 |  |
| 24 | 89 |  Yuma Yahagi | Honda | 19 | +1 kierros | 29 |  |
| Kesk. | 52 |  Danny Kent | Lambretta | 11 | Onnettomuus | 16 |  |
| Kesk. | 32 |  Lorenzo Savadori | Aprilia | 8 | Keskeytys | 28 |  |
| Kesk. | 84 |  Jakub Kornfeil | Aprilia | 3 | Keskeytys | 19 |  |
| Kesk. | 96 |  Tommaso Gabrielli | Aprilia | 1 | Keskeytys | 31 |  |
| Kesk. | 50 |  Sturla Fagerhaug | Aprilia | 0 | Onnettomuus | 23 |  |
| Kesk. | 7 |  Efrén Vázquez | Derbi | 0 | Kolari | 10 |  |
| Kesk. | 94 |  Jonas Folger | Aprilia | 0 | Kolari | 11 |  |
| DNS | 72 |  Marco Ravaioli | Lambretta |  |  |  |  |
Valdir Peres

Waldir Peres de Arruda (2. tammikuuta 1951 – 23. heinäkuuta 2017) oli brasilialainen jalkapalloilija. Hän pelasi maalivahtina muun muassa São Paulo Futebol Clubessa ja Brasilian jalkapallomaajoukkueessa.
Peres oli maailmanmestaruuskilpailuissa 1974, 1978 ja 1982.
Tulppaanimania

Kuvastossa olevan tulppaanilajikkeen sipulien hinnaksi mainitaan 3000–4200 floriinia. Samaan aikaan taitava työläinen saattoi ansaita noin 150[lähde? ] floriinia vuodessa.
Tulppaanimania oli Alankomaissa vuosina 1634–1637 tapahtunut sijoituskupla, jossa vastikään markkinoille tulleiden tulppaanisipuleiden hinnat kohosivat ennätyslukemiin ja lopulta romahtivat. Korkeimmillaan tulppaanien hinnat olivat vuonna 1637. Tulppaanimaniaa pidetään yhtenä ensimmäisistä taloudellisista hintakuplista.
Uudet kukat olivat aluksi statussymboleita. Manian suurin aiheuttaja oli kuitenkin virus, joka aiheutti kukissa erilaisia värimuunnoksia. Eri muotivärien oikea arvaaminen kiinnosti sijoittajia. Virus levisi vain kukkasipulien kautta siementen sijasta, joten todellisilla sipuleilla voitiin käydä kauppaa vain kesäkuusta syyskuuhun. Muuna aikana ostettiin ja myytiin useiden eri kaupunkien pörsseissä ostosopimuksia eli käytännössä futuureita.
Kauppaa luonnehdittiin "maniaksi", koska lähes kaikki yhteiskuntaryhmät varallisuudesta riippumatta osallistuivat kauppaan.
Maniaa, ja sen aiheuttamaa romahdusta on myös liioiteltu.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Tulppaanimania Wikimedia Commonsissa
Necro

| Ron Raphael Braunstein |
| --- | --- |

Henkilötiedot
Syntynyt: 7. kesäkuuta 1976 (ikä 48)
Ammatti:  rap-artisti musiikkituottaja ohjaaja
Muusikko
Taiteilijanimi:  Necro
Laulukielet:  englanti
Aktiivisena:  1991–
Tyylilajit:  hip hop, heavy metal, hardcore hip hop, horrorcore
Soittimet:  kitara 
Yhtyeet:  The Circle of Tyrants
Levy-yhtiöt:  Psycho+Logical-Records
Aiheesta muualla
www.necroproduct.com ja www.necrohiphop.com
  [ Muokkaa Wikidatassa ] [ ohje ]  
Necro (oik. Ron Raphael Braunstein; s. 7. kesäkuuta 1976 Brooklyn, New York) on yhdysvaltalainen musiikkituottaja, näyttelijä, elokuvaohjaaja ja rap-artisti.
Hänen kuuluisimpia kappaleitaan ovat I Need Drugs, Who's Your Daddy ja Dead Body Disposal. Necron taiteilijanimi on kreikkaa ja tarkoittaa kuollutta.
La Coka Nostrassa vaikuttava rap-artisti Ill Bill on hänen isoveljensä, joka on vähäisemmästä musiikin määrästä ja samankaltaisesta materiaalista huolimatta menestynyt kaupallisesti nuorempaa veljeään paremmin.
Yleisesti Necroa on pidetty musiikkinsa puolesta yhtenä hip hopin historian kyseenalaisimmasta ja koruttomimmista henkilöistä. Hänen voimakkaat sanoituksensa nousivat keskustelun aiheeksi vuonna 2009, jolloin Necron sanoitusten väitettiin toimineen inspiraationa 8-vuotiaan Tori Staffordin murhaan..
Elämä ja ura

Necro syntyi romanianjuutalaiselle isälle ja israelilaiselle äidille ja eli lapsuutensa Brooklynin pienituloisten perheiden asuttamassa Glenwood-talokeskittymässä. Hän innostui 11-vuotiaana kitaransoitosta sekä metallimusiikista ja soittikin nuorella iällä Injustice-nimisessä thrash metal -bändissä huomattavasti itseään vanhempien poikien, mukaan lukien veljensä, kanssa. Necro piti nuorena myös hip hop -musiikista ja jätti musiikissaan metallin taka-alalle, mutta toi kuitenkin huomattavan määrän metallivaikuitteita sanoituksiinsa ja viime vuosina myös tuotannossa on kuultu huomattavasti metallille tyypillistä äänimaailmaa.
Necro menestyi koulussa melko hyvin, mutta hänet erotettiin 16-vuotiaana jatkuvien tappeluiden takia, ja  hän alkoi myydä huumeita ansaitakseen rahaa. Necro palasi kuitenkin isänsä kannustamana 18-vuotiaana koulunpenkille, jolloin hän alkoi opiskella elokuvia ja näyttelemistä. Ensimmäisen, omaa nimeään kantavan levyn, Necro julkaisi kuitenkin suhteellisen myöhään, vasta 22-vuotiaana. Hän oli tuolloin nimittäin jo räpännyt aktiivisesti jo yli kymmenen vuotta.
Diskografia > Albumit

1998: Necro
2000: I Need Drugs
2001: Gory Days
2003: Brutality Part 1
2004: The Pre-Fix for Death
2005: The Sexorcist
2007: Death Rap
2008: The Sexorcist: Special Edition CD/DVD
2010: Die!
Diskografia > Yhteisalbumit

1989: The Cursed Earth (mukana With Injustice)
2005: The Circle of Tyrants (mukana The Circle of Tyrants)
2013: Once Upon a Crime (mukana Kool G Rap)
Aiheesta muualla

Virallinen sivusto (englanniksi)
Necro Myspacessa (englanniksi)
Necro AllMusicissa (englanniksi)
Necro Internet Movie Databasessa. (englanniksi)
Metsästäjätär

| Metsästäjätär |
| --- | --- |
 Helena Bertinelli vuodelta 2009.
Luoja(t):  Paula Brooks Mort Meskin Helena Wayne Paul Levitz Joe Staton Helena Bertinelli Joey Cavalieri Joe Staton
Kustantamo:  DC Comics
Ensiesiintyminen:  Paula Brooks Sensation Comics nro 68 (elokuu 1947) Helena Wayne DC Super Stars nro 17 (joulukuu 1977) Helena Bertinelli Huntress nro 1 (huhtikuu 1989)
Henkilötiedot
Oikea nimi:  Paula Brooks Helena Wayne Helena Bertinelli
Status:  aktiivinen
Ryhmäsidokset:  Birds of Prey
Voimat:  olympiatason ketteryys, kamppailulajien taitaja
Metsästäjätär (engl. Huntress) on nimi kolmelle eri DC Comicsin kustantamalle sarjakuvahahmolle. Alun perin Mort Meskinin luoma sarjakuvahahmo esiintyi Sensation Comicsin numerossa 68 vuonna 1947. Hahmon nimeä ovat vuosien saatossa kantaneet kolme eri henkilöä. Heistä ensimmäinen Paula Brooks oli rikollinen, joka myöhemmin 1980-luvulla muutettiin toiseksi Tigressin roolia kantaneeksi hahmoksi. Hahmosta tuli poikkeuksellisesti sankaritar vuodesta 1977 lähtien, kun Paul Levitz ja Joe Staton loivat Helena Waynen jatkamaan Metsästäjättären roolia. Vuonna 1989 Helena Bertinellista tuli kolmas Metsästäjätär, joka oli hyvin samankaltainen kuin edeltäjänsä, mutta hahmon taustaa oli muokattu.
Metsästäjättäret > Paula Brooks

Ensimmäinen Metsästäjär Paula Brooks oli superrikollinen, joka oli Injustice Societyn jäsen. Hän taisteli useimmiten Justice Society of Americaa vastaan ja taisteli Villikissaa vastaan ensimmäisessä sarjakuvassaan. Hän onnistui varastamaan Plymouth Rockin ja melkein voitti Atomin ja Salaman. Hän meni myöhemmin naimisiin Urheilumestarin kanssa ja sai tyttären Artemis Crockin, joka osallistui perheyritykseen. Myöhemmin Brooks vaihtoi nimensä Tiikerittäreksi uuden Metsästäjättären myötä. Nämä tarinat tapahtuivat ennen hänen uraansa rikollisena. Tässä vaiheessa nuori Paula Brooks oli supersankaritar ja taisteli sekä natseja että rikollisia vastaan ​​Young All-Stars -jäsenenä.
Metsästäjättäret > Helena Wayne

Sarjakuvien pronssikaudella eli 1970- ja 1980-luvulla Metsästäjättären roolia kantoi Earth-Two rinnakkaisuniversumissa Batmanin ja Kissanaisen tytär Helena Wayne. Hänen vanhempansa opettivat tyttöä tulemaan urheilulliseksi koulun ohella. Valmistuttuaan opinnoistaan Helena siirtyi työskentelemään Cranston and Grayson lakiyhtiöön, jonka toinen omistajista oli Dick Grayson.
Sittemmin Helena alkoi toimia sankarin roolissa, kun eräs rikollinen kiristi hänen äitiään palaamaan Kissanaisen rooliin, jonka seurauksena hän kuoli. Helena päätti saada rikollisen vastuuseen teostaan ja loi itselleen asun, sekä otti käyttöönsä vanhempiensa aseita, joista varsijousi jäi hänen tavaramerkiksensä. Saatuaan rikollisen kiinni Helena päätti jatkaa rikollisten kiinniottamista ja omaksui itselleen sankarinimen Metsästäjätär. Sittemmin hän seikkaili hetken aikaa Justice Society of America ryhmässä, jossa hän ystävystyi Power Girlin kanssa.
Myöhemmin Helena Wayne kuoli vuoden 1985 12-osaisessa sarjakuvassa Crisis on Infinite Earths, yrittäessään pelastaa hädässä olleita lapsia. Sarjakuvan päätyttyä Helenan olemassaolo pyyhittiin DC:n jatkumosta pois, eikä hahmoa enää muistettu DC:n universumissa.
Syyskuussa 2011 The New 52 käynnisti uudelleen DC:n jatkuvuuden. Tällä uudella aikajanalla Metsästäjätär luotiin uudelleen vuonna 2012 käynnissä olevaan sarjaan Worlds' Finest yhdessä Power Girlin kanssa. Tässä sarjassa Metsästäjätär on todellisuudessa Helena Wayne Earth Two:sta. Hänet ja Power Girl, joka on Teräsmiehen serkku Earth Two:lla, joutuivat mystisesti päämaailman DC-universumiin taisteltuaan Darkseidin kätyrejä vastaan. Sarjan retrospektiivinen esiosa paljasti, että hänen äitinsä oli entinen Kissanainen eli Selina Kyle.
Metsästäjättäret > Helena Bertinelli

Helena Bertinelli luotiin edellisen Metsästäjättären tilalle, joka poistettiin DC:n jatkumosta. Hahmo oli hyvin samankaltainen ulkonäöltään, mutta luonteeltaan ja taustaltaan erilainen. Hahmon taustatarina kuitenkin vaihtelee sarjakuvista riippuen. Bertinelli esiintyi arvaamattomana ja väkivaltaisena sankarina. Hän toimi pitkään Birds of Prey -ryhmän jäsenenä.
Ensimmäisessä sarjakuvassaan vuonna 1989 Bertinelli oli mafiapomo Guido Bertinellin tytär, joka joutui kuusivuotiaana erään toisen mafiaklaanin sieppaamaksi ja raiskaamaksi. Hänen vanhempansa lähettivät tytön sisäoppilaitokseen ja määräsivät henkivartijan suojelemaan tytärtään. Useita vuosia myöhemmin 19-vuotias Helena oli näkemässä perheensä murhan toisen mafiaperheen toimesta. Hän vannoi kostoa kyseiselle mafialle ja harjoitteli henkivartijansa Salin kanssa kamppailulajeja pitkin maailmaa ennen palaamistaan Gotham Cityyn, jossa hän tuli tunnetuksi Metsästäjättärenä. Samalla hän työskenteli päiväsaikaan opettajana.
Batman/Huntress: Cry for Blood sarjakuvassa vuonna 2000, Helena oli näkemässä koko perheensä murhattavan kotonaan ollessaan 8-vuotias. Sarjakuvassa Helena uskoi, että Franco Bertinelli oli hänen isänsä, mutta myöhemmin hänen oikeaksi isäkseen paljastui Bertinellin kilpailevan mafiaperheen pomo Santo Cassamento, jolla oli ollut suhde Helenan äidin Maria Bertinellin kanssa.
Helena Bertinellin Metsästäjätär oli merkittävässä roolissa vuonna 1998 ilmestyneessä neljäosaisessa Nightwing/Huntress sarjakuvatarinassa.
Injustice: Gods Among Us sarjakuvissa Helena Bertinellin Metsästäjätär on Batmanin kapinallisten jäsen ja Katherine Kanen ja Renee Montoyan läheinen ystävä. Taistellessaan Teräsmiehen Regimeä vastaan Ihmenainen tappoi Metsästäjättären katkaisemalla hänen niskansa lassollaan taistelun aikana.
Muissa medioissa > Televisio > Legends of the Superheroes

Metsästäjätär teki ensiesiintymisensä televisiossa vuonna 1979 NBC:n televisiospesiaalissa Legends of the Superheroes, jossa hahmoa näyttelee Barbara Joyce.
Muissa medioissa > Televisio > Batmanin tytär

Vuonna 2002 Metsästäjätär sai oman 13-osaisen televisiosarjan Batmanin tytär, joka perustui Helena Wayneen. Sarjassa hahmo tunnettiin nimellä Helena Kyle, jota näytteli Ashley Scott. Hän oli sarjakuvan tavoin Batmanin ja Kissanaisen tytär. Helena ei kuitenkaan pukeutunut sarjakuvassa tyypilliseen asuun, eikä pitänyt naamiota vaan käytti lähinnä tummia vaatteita ja päällystakkia. Lisäksi hän oli puoliksi metaihminen ja omasi erikoisvoimia; vahvuus, nopeus, ketteryys ja tehostettu näkö.
Sarjassa Kyle näki äitinsä joutuneen puukotetuksi Jokerin kätyrin myötä. Samalla hänen isänsä Batmanin lähdettyä pois kaupungista Kyle jäi yksin, kunnes Barbara Gordon otti hänet huostaansa ja opetti Kylelle kaiken mahdollisen mitä rikostentorjuja vain tarvitsee. Sittemmin hän ryhtyi tekemään yhteistyötä myös nuoren Dinah Redmondin kanssa, jotka suojelevat Uuden Gotham Cityn asukkaita. Kyle tekee usein yhteistyötä myös paikallisen poliisin etsivä Reesen kanssa, jolle hän ei paljasta salaista henkilöllisyyttään. He taistelevat erinäisiä rikollisia ja hetkittäin myös metaihmisrikollisia vastaan, joista suurin osa tekee töitä tohtori Quinzelille. Hän yrittää rakentaa Gothamin entisen rakastetunsa Jokerin mukaan, jota hän hallitsisi. Tietämättään Kyle kävi kyseisen tohtorin vastaanotolla psykiatrisessa hoidossa hermojen hallinnan puutteen vuoksi.
Muissa medioissa > Televisio > Arrow

Helena Bertinellin versio Metsästäjättärestä esiintyi Arrow-televisiosarjassa, jossa häntä esitti Jessica De Gouw.
Muissa medioissa > Televisio > Birds of Prey

Helena Bertinellin versio Metsästäjättärestä esiintyi elokuvassa Birds of Prey, jossa häntä esitti Mary Elizabeth Winstead.
Muissa medioissa > Animaatio > Justice League Unlimited

Animaationa Metsästäjätär esiintyi ensimmäisen kerran televisiosarjassa Justice League Unlimited vuonna 2004, jolloin hahmon äänenä oli Amy Acker. Tällä kertaa roolia kantoi Helena Bertinelli. Metsästäjätär esiintyi sarjan ensimmäisellä tuotantokaudella lähinnä taustahahmona. Sittemmin hän sai puheroolin toisella ja kolmannella tuotantokaudella, jolloin hänen asua muutettiin Jim Leen tekemään versioon. Metsästäjätär oli sarjassa hetken aikaa Oikeuden Puolustajien jäsen, mutta menetti jäsenyytensä yrittäessään tappaa mafiapomon Steven Mandragoran, joka oli tappanut Bertinellin isän. Hänellä oli myös sarjan aikana suhde The Questioniin, jonka kanssa Metsästäjätär alun perin lähti jahtaamaan Mandragoraa.
Myöhemmin Metsästäjätär auttoi mielenhallinnan kohteeksi joutunutta Mustaa Kanarialintua, joka tietämättään tappeli Rouletten järjestämässä naisten turnauksessa muita Oikeuden Puolustajia vastaan.
Muissa medioissa > Animaatio > Batman – pelottomat

Toisen kerran Metsästäjätär esiintyi animaationa Batman – pelottomat televisiosarjassa vuonna 2009, jossa hän vieraili jaksossa ”Night of the Huntress!” Jaksossa Metsästäjätär työskenteli yhdessä Batmanin ja Blue Beetlen kanssa pysäyttääkseen gangsteri Baby-Facen. Hahmon asu muistutti suuresti Helena Waynen asua, mutta hahmon nimeksi paljastettiin Helena Bertinelli. Hahmon äänenä toimi Tara Strong.
Muissa medioissa > Animaatio > Injustice

Helena Bertinellin versio Metsästäjättärestä nähtiin animaatioelokuvassa Injustice, jossa hänellä ei ollut puheroolia. Elokuvassa Metsästäjätär nähdään osana Batmanin ryhmää, jotka vastustavat diktaattoriksi muuttuneen Teräsmiehen toimia. Metsästäjätär taisteli myöhemmin Ra's al Ghulin konnia vastaan Fortress of Solitudessa.
Muissa medioissa > Animaatio > Justice League: Crisis on Infinite Earths

Helena Waynen versio Metsästäjättärestä esiintyi animaatioelokuvassa Justice League: Crisis on Infinite Earths – Part One, jossa häntä ääninäytteli Erika Ishii. Hänen historiansa Maa 2 universumin Batmanin ja Kissanaisen tyttärenä säilyy ennallaan. Helena on yksi niistä supersankareista, jotka on kutsuttu Monitorin avaruusasemalle. Maa 2 maailman Robin esittelee hänet Maa 1 maailman Batmanille. Helena Wayne esiintyi myös elokuvan jatko-osassa Justice League: Crisis on Infinite Earths – Part Two, jossa häntä ääninäytteli Erika Ishii.
Muissa medioissa > Videopelit

Metsästäjätär esiintyy vuoden 2006 Justice League Heroesissa lukittavana hahmona.
Metsästäjätär on lukittavana hahmona myös Lego Batman: The Video Gamessa.
Metsästäjätär on mukana DC Universe Onlinessa, mutta ei ole pelattavana hahmona.
Hahmoa näytelleet

| Vuodet | Näyttelijät | Sarjat | Elokuvat | Videopelit |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| 1979 | Barbara Joyce | Legends of the Superheroes |  |  |
| 2002–2003 | Ashley Scott | Batmanin tytär |  |  |
| 2005–2006 | Amy Acker | Justice League Unlimited |  |  |
| 2006 | Vanessa Marshall |  |  | Justice League Heroes |
| 2009 | Tara Strong | Batman – pelottomat |  |  |
| 2020 | Mary Elizabeth Winstead |  | Birds of Prey |  |
Metsästäjätär televisiosarjassa Batmanin tytär.
Metsästäjätär yhdessä Teräsmiehen kanssa Justice League Unlimitedissa.
Tulppaanipuut

| Tulppaanipuut |
| --- | --- |
 Lännentulppaanipuun (Liriodendron tulipifera) kukka.
Tieteellinen luokittelu
Kunta::  Kasvit Plantae
Kaari::  Streptophyta
Luokka::  Embryopsida
Kladi::  Putkilokasvit Tracheophyta
Kladi::  Siemenkasvit Spermatophyta
Kladi::  Koppisiemeniset Angiospermae
Kladi::  Magnolianae
Lahko::  Magnoliales
Heimo::  Magnoliakasvit Magnoliaceae
Suku::  Tulppaanipuut Liriodendron  L.
Katso myös
   Tulppaanipuut Wikispeciesissä   Tulppaanipuut Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OK: 
Tulppaanipuut (Liriodendron 'liljapuu') on kasvisuku, jonka kaksi lajia ovat kotoisin Yhdysvaltain itäosasta ja Itä-Aasiasta.
Tulppaanipuut ovat lauhkeiden sekametsien kesävihantia, järeärunkoisia ja isoja (35–40 m) puita. Korkeimmat USA:ssa tavatut yksilöt ovat kuitenkin jopa 70 metriä korkeita jättiläisiä. Niiden vuosikasvaimet ovat paksuhkoja ja kiiltäviä. Oksien silmut (1 cm) ovat litteitä, punaruskeita ja kaksisuomuisia. Tulppaanipuiden kaarna on harmaata ja halkeilevaa.
Tulppaanipuu on helppo tunnistaa sen omintakeisista noin 15 senttimetrin pituisista liuskaisista lehdistään, jotka ovat kärjestään melkein kuin poikkileikattuja. Lehdet ovat kiiltäviä ja alapinnaltaan siniseen vivahtavia. Syksyllä ne värjäytyvät koristeellisen kullankeltaisiksi. Puun kukat ovat tulppaanimaisia, noin 5 cm pitkiä ja niiden terälehdet ovat kellanvihreitä ja tyvestä kellanpunakuvioisia. Kukat jäävät kuitenkin helposti piiloon tuuhean lehvistön sisään. Kukan kehän sisäpuolella on korkea emipohjus ja runsaasti meheviä kellertäviä heteitä. Kukista muodostuu käpymäinen pähkylä, joka sisältää rykelmän siivekkäitä, ruskeita hedelmiä. Ne säilyvät kiinni puussa pitkälle talveen. Vaikka tulppaanipuut ovat nopeakasvuisia, niin ne kukkivat yleensä vasta yli 20-vuotiaana.
Lännentulppaanipuu (Liriodendron tulipifera) on Keski-Euroopassa suosittu koristepuu. Kiinantulppaanipuun (Liriodendron chinense) lehdet puhkeavat kuparinsävyisinä ja ovat yleensä syvempiliuskaisia ja vaaleampia kuin amerikkalaisella tulppaanipuulla. 
Suomessa tulppaanipuu on menestynyt vain pensasmaisena aivan etelässä suojaisilla paikoilla hyvän talvisuojauksen turvin.
Aiheesta muualla

Finto: Kassu – Kasvien suomenkieliset nimet: Liriodendron
Suomen Lajitietokeskus: Tulppaanipuut – Liriodendron
Vallikallio

Näkymä Espoon Vallikalliosta
Vallikallio (ruots. Vallberget) on Leppävaaran kaupunginosan osa-alue Espoossa. Vallikallio on pääosin kerrostaloaluetta, joka on rakennettu suurimmaksi osaksi 1980–1990-luvuilla. Vallikallio on saanut nimensä alueen keskellä sijaitsevasta metsäisestä kalliohuipusta, jossa on ensimmäisen maailmansodan aikaiseen maalinnoitukseen liittyviä linnoituslaitteita. Se on Vallikallion korkein kohta, ja sen huipulta näkee Leppävaaran yli. Vallikallion viereisiä alueita on muun muassa Lintuvaara, Veräjäpelto, Kyyhkysmäki ja Postipuunmäki.
Etelässä Vallikallio alkaa Harakantien ja Lintuvaarantien risteyksestä, ja päättyy Pikkulinnunreitin ja Lintuvaarantien risteykseen, josta se jatkaa Pikkulinnunreittiä Kehä I:lle. Idässä Vallikalliota rajaa Kehä I ja Porarinkadun takainen metsä. Lännessä rajanveto on vaikeampaa, mutta kovin paljon Lintuvaarantien länsipuolelle Vallikallio ei ulotu.
Vallikalliosta löytyvät K-Market, Ravintola Villa Lilla, Forenom -huoneistohotelli, aikaisemmin myös hotelli Hellsten (entinen Privatel ja StayAt), sekä Shell ravintoloineen, Eltel Networks ja muuta pienteollisuutta, mutta ei isompia kauppoja. Leppävaaran ydinkeskustaan on Vallikalliolta matkaa noin kilometri. Lintuvaarantiellä kulkevat bussilinjat  202, 203, 231N ja 522, joilla pääsee niin Leppävaaran keskustaan kuin Helsinkiin, Tapiolaan ja Martinlaaksoon.
↑  Ravintola Villa Lilla Leppävaarassa Villa Lilla. Viitattu 12.9.2024.
↑  Forenom Aparthotel Espoo Leppävaara Forenom. Viitattu 12.9.2024.
↑  Reittiopas Reittiopas. Viitattu 12.9.2024.