stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Viestijuoksun Suomen-mestaruuskilpailut 1997
Yleisen sarjan mitalistit > Miehet

|  |  | Aika | 1>  osuus | 2>  osuus | 3>  osuus | 4>  osuus |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
4 × 100 m
| 1. | Jyväskylän Kenttäurheilijat | 40,86 | Miska Viiri | Tero Ridanpää | Harri Kivelä | Teemu Tapper |
| 2. | Lappeenrannan Urheilu-Miehet | 42,08 | Jami Hirvonen | Petri Pohjonen | Kim Lesch | Aki Putkinen |
| 3. | Helsingfors IFK | 42,33 | Mårten Henrichson | Henrik Grönqvist | Marko Gesterberg | Arto Lehtimäki |
4 × 400 m
| 1. | Lappeenrannan Urheilu-Miehet | 3.14,48 | Mika Hänninen | Kristo Enqvist | Janne Vehmaa | Petri Pohjonen |
| 2. | Turun Urheiluliitto | 3.14,48 | Tomi Mikkola | Mika Pukari | Jussi Sainio | Janne Hautaniemi |
| 3. | Helsingin Kisa-Veikot | 3.15,47 | Mikko Simos | Janne Andberg | Jari Rautapalo | Vesa-Pekka Pihlavisto |
4 × 800 m
| 1. | Turun Toverit | 7.30,25 | Ilpo Haalisto | Mika Maaskola | Tomi Kankare | Sami Valtonen |
| 2. | Lahden Ahkera | 7.33,19 | Jaro Hulkkonen | Jari Venäläinen | Mika Savolainen | Jouni Waris |
| 3. | Raahen Vesa | 7.34,54 | Sakari Kupsala | Kari Jaatinen | Antti Pasanen | Mikko Ahokas |
4 × 1 500 m
| 1. | Lahden Ahkera | 15.30,99 | Mika Savolainen | Jari Venäläinen | Ville Hautala | Petri Kuusinen |
| 2. | Turun Toverit | 15.41,68 | Juha Hellstén | Mika Maaskola | Tomi Kankare | Sami Valtonen |
| 3. | Kalvitsan Urheilijat | 15.44,01 | Markku Kolehmainen | Jukka Tammisuo | Kari Hämäläinen | Janne Vilve |
3 × 5 000 m kävely
| 1. | Raision Ryhti | 1.07.36,19 | Timo Viljanen | Heikki Kinnunen | Juha Kinnunen |  |
| 2. | Turun Weikot Yleisurheilu | 1.11.34,79 | Veijo Savikko | Harry Lankinen | Reima Salonen |  |
| 3. | Ikurin Vire | 1.18.23,02 | Heikki Lahtinen | Toivo Tuomela | Hannu Jämsen |  |
Yleisen sarjan mitalistit > Naiset

|  |  | Aika | 1>  osuus | 2>  osuus | 3>  osuus | 4>  osuus |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
4 × 100 m
| 1. | Turun Urheiluliitto | 45,62 | Sonja Rehn-Schmidt | Sanna Hernesniemi | Iina Pekkola | Sanna Haapasilta |
| 2. | Lappeenrannan Urheilu-Miehet | 47,06 | Milla Ranta | Annika Kumlin | Hanna Häkkinen | Niina Aatsinki |
| 3. | IF Kraft | 47,11 | Ann-Sofi Nyman | Camilla Wirén | Annika Granqvist | Maria Bäckström |
4 × 400 m
| 1. | IF Drott | 3.46,44 | Tina Rättyä | Marjaana Sojakka | Terese Engström | Petra Söderström |
| 2. | Turun Urheiluliitto | 3.47,62 | Annukka Virkkala | Sanna Haapasilta | Iina Pekkola | Sanna Hernesniemi |
| 3. | Helsingin Kisa-Veikot | 3.48,83 | Päivi Kilpeläinen | Reetta Ojamaa | Johanna Aholainen | Heidi Suomi |
4 × 800 m
| 1. | Kankaanpään seudun Leisku | 8.59,51 | Tuula Kero | Leena Nurmi | Tytti Reho | Johanna Risku |
| 2. | Helsingfors IFK | 9.08,83 | Maria Söderström | Hanna Nikkanen | Mikaela Montell | Sara Carlberg |
| 3. | Hämeenlinnan Tarmo | 9.09,18 | Anne Iisakkila | Salla Vuorinen | Heli Vauhkonen | Hanna Ritakallio |
3 × 3 000 m kävely
| 1. | Laitilan Jyske | 44.57,32 | Mari Rajamäki | Jutta Voronkoff | Jonna Voronkoff |  |
| 2. | Kokemäen Kova-Väki | 46.14,43 | Riikka Schultz | Anu Schultz | Paula Schultz |  |
| 3. | Hyrylän Reipas | 47.13,41 | Taina Siekkinen | Helinä Salonen | Virva Virtanen |  |
Vaucresson

| Vaucresson |
| --- | --- |
 Katunäkymä Vaucressonista.
 vaakuna
 Vaucressonin sijainti Pariisin metropolialueella
 Koordinaatit: 48°50′21″N, 02°09′28″E 
Valtio:  Ranska
Alue:  Île-de-France
Departementti:  Hauts-de-Seine
Arrondissementti:  Boulogne-Billancourt
Hallinto:  
 – Pormestari:  Virginie Michel-Paulsen
Pinta-ala:  
 – Kokonaispinta-ala:  3,08 km²
Väkiluku (2014):  8 747
 – Väestötiheys:  2 839,9 as./km²
Postinumero:  92420
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Vaucresson on Ranskan kunta Pariisin läntisellä esikaupunkivyöhykkeellä, 14 kilometrin päässä Pariisin keskustasta. Siellä on arviolta 8 747 asukasta (vuonna 2014) ja sen pinta-ala on 3,08 neliökilometriä.
Metsäinen Vaucresson on nykyisin lähinnä vaurasta asuinaluetta. Kunnan asukkaiden tulotaso on Ranskan kunnista yhdeksänneksi korkein.
Kunnassa on oma elokuvateatteri Cinéma Normandie sekä kulttuurikeskus La Montgolfière. Nimi tulee siitä, että Montgolfierin veljesten ensimmäinen, Versailles’sta lähtenyt kuumailmapallolento vuonna 1783 päättyi Vaucressoniin.
Liikenne

Vaucressonissa on Transilien Paris–Saint-Lazare -paikallisjunan asema.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Vaucresson Wikimedia Commonsissa
Historiaa kunnan sivustolla (Arkistoitu – Internet Archive) (ranskaksi)
Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista. 
Alkuperäinen artikkeli: en:Vaucresson
Käännös suomeksi
Veji

Grotta campana, Vejistä löydetty etruskien hautahuone
Veji (lat. Veii, ital Veio) eli nykyinen Isola Farnese oli etruskien huomattavimpia kaupunkeja. Veji oli Etrurian tärkein terrakottaveistosten tuottaja.
Roomalaiset valloittivat ja hävittivät Vejin 396 eaa. Roomalaiset kuitenkin rakensivat kaupungin osittain uudelleen, ja 2 eaa. siitä tuli municipium ja kaupungin asukkaat saivat osittaiset Rooman kansalaisoikeudet.
Vejistä on löydetty noin vuodelta 500 eaa. peräisin olevan Apollon temppelin jäänteet, joihin kuuluu joukko terrakottaveistoksia, muun muassa Vejin Apollo. Vejin hauta-alueelta on löydetty vanhimpia etruskien freskoja.
Venäjän federaation urheiluministeriö

| Venäjän federaation urheiluministeriö Министерство спорта Российской Федерации |
| --- | --- |

 Ministeriön rakennus Moskovassa.
Perustettu:  2008
Sijainti:  Moskova
Valtio:  Venäjä
Ministeri:  Mihail Degtjarjov
Aiheesta muualla
Sivusto
Venäjän federaation urheiluministeriö (ven. Министерство спорта Российской Федерации, Ministerstvo sporta Rossijskoi Federatsii) on Venäjän federaation ministeriö.
Ministerit

2008: Boris Ivanjuženkov
2008–2016: Vitali Mutko
2016–2020: Pavel Kolobkov
2020–2024: Oleg Matytsin
2024– Mihail Degtjarjov
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Venäjän federaation urheiluministeriö Wikimedia Commonsissa
Varlaámin luostari

| Varlaámin luostari Μονή Βαρλαάμ |
| --- | --- |
 Varlaámin luostari.
Sijainti:  Metéoran luostarialue, Kalampáka, Metéora, Tríkala, Thessalia, Kreikka
Koordinaatit:  39°43′31″N, 21°37′48″E
Kirkkokunta:  Kreikan ortodoksinen kirkko
Tyyppi:  munkkiluostari
Perustettu:  1300-luku/1500-luku
 Osa Unescon maailmanperintökohdetta Metéora 
Lisää rakennusartikkeleitaArkkitehtuurin teemasivulla
Varlaámin luostari (kreik. Μονή Βαρλαάμ, Moní Varlaám) eli Kaikkien pyhien luostari on ortodoksinen luostari Metéoran luostarialueella Kreikassa.
Varlaámin luostari on perustettu nykyisellään 1500-luvulla. Sen rakensivat veljekset Nektarios ja Theofanis Apsaras. Luostari on saanut nimensä munkki Varlaamista, joka ensimmäisenä asui sen paikalla 1300-luvulla. Siksi luostari katsotaan joskus perustetun jo 1300-luvulla. Luostarin pääkirkko on rakennettu vuonna 1541 ja koristeltu maalauksin vuosina 1548, 1566 ja 1780/1782. Kirkko edustaa athoslaista tyyppiä ja on malliltaan risti neliössä.
Luostari on toiseksi suurin Metéoran luostareista. Se sijaitsee vastapäätä Suuren Metéoron luostaria.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Varlaámin luostari Wikimedia Commonsissa
Varjot (albumi)

| Varjot Goatmoon |
| --- | --- | --- |

Studioalbumin tiedot
 Julkaistu: 7. elokuuta 2011
 Formaatti: CD, LP, MCD
 Tyylilaji: black metal
 Kesto: 34.07
 Levy-yhtiö: Werewolf Records
Goatmoonin muut julkaisut
| Azazel / Goatmoon 2011 | Varjot 2011 | Tahdon riemuvoitto 2013 |
Varjot on suomalaisen black metal -yhtye Goatmoonin kolmas studioalbumi. Se julkaistiin vuonna 2011 levymerkillä Werewolf Records.
Albumin kansikuvan on toteuttanut Demonos Sova.
Kappaleet

Storming Through White Light – 5.37
Noidan verestä männikkö herää – 3.52
Quest for the Goat – 3.29
Varjo valolta suojelee – 4.37
Valley of Shadows – 3.35
Wolven Empress – 2.57
Abomination of Winter – 4.31
Echoes of Eternity – 5.29
Kokoonpano

BlackGoat Gravedesecrator – laulu, kitara
Raakalainen – kitara, bassokitara
Harald Mentor – bassokitara
Avenger – rummut, kitara, kosketinsoitin
Kokoonpano > Vierailevat muusikot

Stormheit – puhdas laulu, kuorolaulu
Skratt – huilu, tinapilli
Kokoonpano > Muut tekijät

Jani Tuominen – valokuvat
Demonos Sova – kansikuva
Arvostelut

Blackmetalreviews.com: 222/666
Heavy Metal Tribune: 8.7/10
Kaaoszine: 9/10
Aiheesta muualla

Albumi Varjot (albumi) Encyclopaedia Metallum -sivustolla (englanniksi)
Varjot discogs.com -sivustolla
USS Langley (CV-1)

| USS Langley |
| --- | --- |
 USS Langley
Aluksen vaiheet
Rakentaja:  Mare Island Naval Shipyard
Kölinlasku:  18. lokakuuta 1911
Laskettu vesille:  14. elokuuta 1912
Palveluskäyttöön:  7. huhtikuuta 1913 20. maaliskuuta 1922
Poistui palveluskäytöstä:  upposi Jaavan lähellä 27. helmikuuta 1942
Tekniset tiedot
Uppouma:  12 700 t (standardi)
Pituus:  158,19 m (vesiraja) 165,2 m (kokonaispituus)
Leveys:  19,96 m (runko) 19,51 m (lentokansi)
Syväys:  5,03 m (keskisyväys) 6,71 m (max)
Koneteho:  7 000 hv
Nopeus:  14 solmua
Miehistöä:  350
Aseistus
Aseistus:  4 × 5" tykkiä 34 lentokonetta
USS Langley (runkonumero CV-1 ja myöhemmin AV-3) oli Yhdysvaltain laivaston ensimmäinen lentotukialus, joka nimettiin tähtitieteilijä Samuel Pierpont Langleyn mukaan. Se muunnettiin hiilenkuljetuslaivasta. Se vahingoittui japanilaisten pommituksissa niin pahoin, että sen saattuealukset upottivat estääkseen vihollisen käsiin joutumisen.
Valmistus

Alus oli tilattu hiilenkuljetusaluksena USS Jupiter runkonumero AC-3 Mare Islandin laivastontelakalta Kaliforniasta, missä köli oli laskettu 18. lokakuuta 1911. Alus oli laskettu vesille 14. elokuuta 1912 kumminaan Thomas F. Ruhnin puoliso ja oli otettu palvelukseen 7. huhtikuuta 1913 ensimmäisenä päällikkönään Joseph M. Reeves.
Palvelus AC-3

Läpäistyään koeajot alus vastaanotti merijalkaväkiosaston San Franciscossa ja ilmoittautui Yhdysvaltain Tyynenmeren laivastoon Mazatlanissa Meksikossa 27. huhtikuuta 1914, kun laivasto vahvisti joukkojaan Vera Cruzin kriisin aikana. Alus palasi Philadelphiaan 10. lokakuuta. Alus läpäisi ensimmäisenä aluksena Panaman kanavan lännestä itään Kolumbuksen Amerikan löytämisen vuosipäivänä.
Ennen Yhdysvaltain liittymistä ensimmäiseen maailmansotaan alus purjehti Yhdysvaltain Atlantin laivaston apulaivaston mukana Atlantilla ja Meksikonlahdella. Alus saapui 6. huhtikuuta 1917 Norfolkiin, missä se liitettiin NOTSiin, mikä keskeytyi kahden Ranskaan matkanneen saattueen hiilestysoperaation vuoksi kesäkuussa 1917 ja marraskuussa 1918. Alus palasi 23. tammikuuta 1919 Norfolkiin, mistä se lähti Brestiin 8. maaliskuuta. Alus oli hiilestys tehtävissä Euroopan vesillä kuljetettaessa Yhdysvaltain joukkoja Euroopasta. Palattuaan 17. elokuuta Norfolkiin, alus siirrettiin länsirannikolle.
Palvelus AC-3 > Muutostyöt

Lentokoneiden merkitys laivaston tiedustelijoina ja tulenjohtajina oli tiedostettu sen jälkeen kuin ensimmäiset koneet sijoitettiin risteilijöille 1916. Tulenjohtokyvyllä ei ollut päätökseen kuitenkaan merkitystä, vaan Yhdysvaltain laivaston havainnoilla Britannian kuninkaallisen laivaston lentotukialuksista ensimmäisessä maailmansodassa, jolloin tehtiin muun muassa koe torpedolla aseistetulla Sopwith Cuckoolla HMS Arguksella. Koe osoitti tasakantisen tukialuksen edut vesilentokoneiden emälaivoihin nähden.
Yhdysvaltain kongressi päätti 11. heinäkuuta 1919 valtuuttaa laivaston muuttamaan aluksen sellaiseksi, että se kykenisi kuljettamaan, lähettämään ilmaan ja vastaanottamaan lentokoneita ollessaan merellä. Alus siirrettiin 12. joulukuuta Hampton Roadsiin Virginiaan, jossa se poistettiin palveluksesta 24. maaliskuuta 1920. Alus sijoitettiin Norfolkin laivastontelakalle muutostöitä varten. Aluksen nimi muutettiin 21. huhtikuuta 1920 Langleyksi ja luokiteltiin palvelukseen otettaessa 20. maaliskuuta 1922 lentotukialukseksi (CV-1).
Alukselle suunniteltiin sijoitettavan 34 lentokonetta tai maksimissaan purettuna 55. Alukselle varastoitiin 578 tonnia lentopolttoainetta lentosuojien etupuolelle. Aluksella ei ollut varsinaista hangaaria, vaan kaikille toiminnoille oli varattu tilat pääkannelta. Huoltotoiminnalle oli varattu omatila pääkannelta, mutta lentokoneet kuljetettiin niin kuin mikä tahansa rahti ruumassa. Koneiden siirtely tapahtui kahdella kolmen tonnin nosturilla pääkannen hissille, joka siirsi koneet edelleen lentokannelle. Hissin alla oli varastotila, johon oli talletettu muun muassa 275 pommia ja 24 torpedoa.
Pääosa aluksen kansirakenteista poistettiin ja aiemmista nosturipuomeista valmistettiin tukirakenne puiselle lentokannelle, joka periaatteessa kattoi koko aluksen pituuden. Aluksen silta säilytettiin etuosassa, vaikka se jäikin muutoksen jälkeen lentokannen alapuolelle. Kaksi 10,67 metrin "hanhenkaula" nosturia asennettiin yksi kummallekin laidalle pääkannelle. Nosturit kykenivät kuormaamaan hissin ja nostamaan tarvittaessa kellukekoneet aluksen viereltä kannelle. Lentolaivueen kokoonpanoksi oli suunniteltu 12 hävittäjää, 12 tiedustelukonetta ja 10 torpedopommittajaa, joista kuusi olisi kellukekoneita. Kannelle sijoitettiin jarruvaijerit sekä kaksi katapulttia kellukekoneita varten. Lentokannelle sijoitettiin kaksi siirrettävää radiomastoa.
Aluksen aseistusta rajoitti tila, joten sille asennettiin ainoastaan neljä yksiputkista 5 tuuman 51 kaliiperin tykkiä, jotka oli asennettu yksi kummallekin puolelle keulaan ja yksi kummallekin puolelle välikannelle aluksen takaosaan. Asennetut tykit eivät soveltuneet ilmamaalien ammuntaan puutteellisen korkeussäädön vuoksi.
Aluksen voimanlähde pysyi samana eli Melville McAlpine -moottori, jossa turbiinit käyttivät generaattoreita virrantuottamiseen kahdelle sähkömoottorille, jotka oli kytketty akseliin. Savuhormit olivat aluksen vasemmalla puolella.
Palvelus CV-1

Palveluskäyttöön Langley otettiin 20. maaliskuuta 1922. Komentajakapteeni Godfrey de Courcelles Chevalier johti laivastonlentäjien koulutusta tukialukselle sen ollessa edelleen telakalla. Lentäjät harjoittelivat 30,48 metrin kannella, joka oli rakennettu hiilenkuljetusaluksen päälle. Saman aikaisesti aloitettiin San Diegossa harjoittelu 254,81 metrin kiitotiellä.
Aluksen muutostyöt saatiin päätökseen syyskuussa ja se ankkuroitui 17. lokakuuta York-joelle, jolloin komentajakapteeni Virgil C. Griffin lensi ensimmäisenä sen kannelta Vought VE-7SF-kaksitasolla. Aluksen ollessa yhdeksän päivää myöhemmin 26. lokakuuta purjehtiessa 12,5 solmun nopeudella komentajakapteeni Chevalier teki ensimmäisen laskeutumisen aluksen kannelle Aeromarine 39-B kaksitasolla. Koneen laskussa sen propelli hajosi, mutta kone ei muuten tuhoutunut.
Kaksi ensimmäistä vuotta Langley oli koealuksena, testaten lentokoneita ja tukialusjärjestelmiä, kouluttaen lentäjiä ja suunnitellen operatiivisia ohjeita. Käytön aikana aluksella oli useita eritasoisia onnettomuuksia, mutta ei yhtään kohtalokasta itse aluksella. Alus liitettiin 29. marraskuuta 1924 taistelulaivastoon San Diegossa, jolloin sen täydellinen kokeellinen käyttö samalla lakkasi. Laivaston hävittäjälaivue (engl. Navy Fighting Squadron 2, VF-2) aloitti toiminnan aluksella tammikuussa 1925 suorittaakseen tukialuspätevyyden. Laivue oli samalla ensimmäinen Yhdysvaltain lentäväyksikkö, joka operoi tukialuksella. Laivueen kalustona olivat VE-7S kaksitasot. Aluksella oli lisäksi koulutus- ja yhteyskonekäytössä ollut lentokone.
Ensimmäisen kerran Langley osallistui Yhdysvaltain länsirannikolla järjestettyyn laivaston sotaharjoitukseen (Fleet Problem V) maaliskuussa 1925. Aluksella ei ollut harjoituksessa suurta merkitystä, mutta sen hitaus aiheutti Yhdysvaltain laivaston komentajan amiraali Robert E. Coontzin tekemään esityksen uusien rakenteilla olleiden alusten nopeammasta  palvelukseen saamisesta.
Kapteeni Joseph M. (Bull) Reeves, joka oli juuri nimetty Taistelulaivastossa palvelevien lentoyksiköiden komentajaksi, siirtyi lokakuussa alukselle ja pian tämän jälkeen hän esitti konevahvuuden nostamista siten, että kaikki tilat aluksella otettiin käyttöön.
Tammikuussa 1928 alus siirrettiin Mare Islandin (Kalifornia) laivastontelakalle huoltoon ja samalla pidennettiin lentokantta 7,01 metriä Reevesin ehdotuksesta. Aluksen palatessa palvelukseen kontra-amiraaliksi ylennetty Reeves pyysi 36 lentokonetta sijoitettavaksi aluksen lentokannelle ja kuusi konetta ruumaan. Havaijin vesillä järjestettyyn sotaharjoitukseen (Fleet Problem VIII) alus osallistui huhtikuussa 1928, jolloin sen konevahvuus oli nostettu 36:een ja sen Boeing F2B-1 hävittäjät olivat ylivoimaisia maavoimien koneisiin verrattuna. Alus kykeni harjoituksen aikana lähettämään lentoon 35 lentokonetta seitsemässä minuutissa.
Palvelus AV-3

Yhdysvaltain laivaston tilattua kolme uutta lentotukialusta päätettiin hidas Langley muuttaa vesilentokoneiden emälaivaksi ja samalla muutettiin aluksen luokitus CV-1:stä AV-3:ksi. Aluksen muutostyöt tehtiin Mare Islandin laivastontelakalla lokakuusta 1936 helmikuuhun 1937, jolloin lentokantta lyhennettiin etuosasta 40 prosenttia ja sen paikalle rakennettiin komentosilta. Uudistettu alus kykeni tarjoamaan riittävät tilat kahdelle laivueelle partiokoneita.
Alus palveli sekä Tyynellä valtamerellä että Atlantilla, kunnes se siirrettiin länteen. Alus saapui 24. syyskuuta 1939 Manilaan Filippiineille liitettynä Yhdysvaltain Aasian laivastoon.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta USS Langley (CV-1) Wikimedia Commonsissa
| 0 | 1 | 2 | 3 |
| --- | --- | --- | --- |
|  | Edeltäjä: ei edeltäjää | Yhdysvaltain laivaston lentotukialukset | Seuraaja: Lexington-luokka |
Langleyta ollaan muuntamassa tukialuskäyttöön Norfolkin telakalla.
Luettelo Mari Rantasilan kappaleista

Tämä on luettelo Mari Rantasilan levyttämistä kappaleista aakkosjärjestyksessä.
A

Aa-aa allin lasta
Aikamatka
Ainoain
Alla jalavapuun (YUP & Mari Rantasila)
Ankeat yöt
Anteeksi
Aura ja minä
Auringossa
E

Eka joulu
En enää etsi onnee
En koskaan mene naimisiin
Enkelin suudelma
Erotettu
Etänä
H

Havannan kuu
Hei beibi
Hei Maija
Hei me lennetään
Hei rakas elämä
Housut
Hunajainen
Hylkeet
Hysteeri
Hyvät suhteet
I

Irti Rex
J

Ja niin edelleen
Jos sä tahdot niin
Jotain ohi on
Juhlat salissa
Juostaan
Jänöleikki
Jättäkää mut rauhaan
K

Kaikki hyvin
Kaikki tahtoo rakastaa
Kaipuu
Kaipuun kääntöpiiri
Karkkipäivän jälkeen
Katso ympärille
Kellutaan
Keltainen kukka
Kesä kutsuu
Kesäsää
Kirsikkapirtelö
Kolmas mies
Kuinka voit väittää
Kultaiset torvet
Kun taas sinut nähdä saan
Kynä-Jazz
L

Lapsuuden loppu
Lapsuus
Lehdetön puu
Lelujen juhlat
Lemmen aakkoset
Lennä lennä leppäkerttu
Liftari
Lohduttomat suut
Lokki ja mä (Samuli Edelmann & Mari Rantasila)
Luokan hiljaisin
M

Madeira
Matches made in heaven
Mattopyykillä
Me muututtiin
Mehiläisen mökissä
Meidän matka
Miksen mä oo nuori nyt
Missä on salaisuus
Miten helvetissä päädyin tähän
Mörkö-Möö ja Pelikaani-Pöö
N

Nel mio sole (Auringossa, italiankielinen versio)
Neljäs maailma
Neppari-Ari
Nostalgia osa 1
Nyt on kaikki hyvin
Näkemiin rakkaani
O

Ois vaan kiva tietää
Oisko joku mulle
Olet mun kaikuluotain
Omassa kotona
On laiva valmiina lähtöön
Oranssi
P

Peiliprinsessa
Penkki, puu ja puistotie
Peter Pan
Pois vieraalta maalta
Punaisella parvekkeella
R

Raja
Rakastan, saavuthan
Rakkauden jälkeen
Rakkaudesta
Rakkaus on ruusu
Rakkaustarina
Rakkautta vain
S

Saippuakupla
Sairas karhunpoika
S'en oo mä
Sen rahalla vain saa
Siksi luoksesi jään
Sodanjulistus
Soolo
Sota on kaunis
Sulle silmäni annan
Surun ruuhkavuodet
Suurenmoinen pyttö
Sä olet niin kaunis
T

Tahdon rakastaa
Tahdon vain olla
Tavallista elämää
Teit mitä teit
Tuhopolttajat
Tulit rakkaudesta
Tulit takaisin
Tunteet muuttuneet
Tuskan takana
Twistausta (feat. Tuukka Haapaniemi)
Tyttö
Tyttönä oon
U

Uniisi en enää tuu
V

Vain rakkaus
Valvon
Vanha mies
Vieras
Vierihoitoa
Viikonpäivät
Viime yö
Voittaja
Y

Yhtenä iltana
Ä

Äiti kielsi
Älä kato mua nyt
Vieno Orre

Vieno Anselm Orre (19. marraskuuta 1920 Hanko – 2. kesäkuuta 1984 Turku) oli erityisesti seinämaalauksistaan tunnettu suomalainen taidemaalari. Hän kävi Turun Taideyhdistyksen piirustuskoulun 1947–1950. Ensimmäisen kerran hänen töitään oli esillä 1950. Vuosien varrella hän osallistui lukuisiin yhteisnäyttelyihin Suomessa ja ulkomailla. Orre toimi Turun piirustuskoulun opettajana 1971–1972 ja rehtorina 1974–1981. Orren maalauksia on monen taidemuseon kokoelmissa.
Orre voitti 1960-luvun alussa Turun kaupungin monumentaalimaalausten kilpailussa mahdollisuuden toteuttaa Pääskyvuoren koulun juhlasaliin 18 metriä pitkä ja puolitoista metriä korkea maalaus Väri ja rytmi. Yhä paikoillaan oleva teos kuvaa nuoria eri liikuntalajien parissa. Vaikutteita työhönsä Orre sai ruotsalaisen Norrköpingin kaupungin Klingsborgin koulun samantapaisesta maalauksesta, jonka aiheena on juhlakulkue.
Virkasalaisuuden rikkominen

Virkasalaisuuden rikkomiseen syyllistyy virkamies, joka paljastaa tai hyväksikäyttää julkisuuslaissa salassa pidettäväksi määriteltyä tietoa. Virkasalaisuuden rikkominen on virkarikos, josta voidaan Suomen rikoslain mukaan tuomita sakkoon tai vankeuteen enintään kahdeksi vuodeksi.
Jos tiedon paljastuminen on johtunut virkamiehen huolimattomuudesta, mutta tekoa ei kuitenkaan voida pitää vähäisenä, voidaan virkamies tuomita tuottamuksellisesta virkasalaisuuden rikkomisesta sakkoon tai enintään puoleksi vuodeksi vankeuteen.
Varkaus Eagles

Varkaus Eaglesin logo.
Varkaus Eagles on entinen varkautelainen jääkiekkoseura. Se pelasi kaudella 2007–2008 Suomen II-divisioonassa. Seura perustettiin jo paljon aiemmin Yhdysvaltojen junioriliiga AJHL:ssä nimellä Hudson Valley Eagles. Seura siirtyi 15. elokuuta 2007 Suomeen, kun sen 28 pelaajaa ja omistaja/päävalmentaja Keith McAdams saapuivat maahan.
Pelaajat saapuivat Suomeen ilmaisen korkeakoulutuksen perässä. He opiskelivat Varkaudessa Savonia-ammattikorkeakoulun avoimessa ammattikorkeakoulussa englannin kielellä tähtäimenään opiskelupaikka joko insinöörin tai tradenomin (BBA) koulutusohjelmiin, ja pelasivat jääkiekkoa opiskelujen ohella II-divisioonassa, minkä Suomen Jääkiekkoliitto oli siunannut. Savon Sanomien mukaan järjestelystä oli tarkoitus tehdä pysyvä niin, että seuraan saapuisi uusi lasti pelaajia entisten valmistuttua.
Pelaajat olivat kotoisin eri puolilta Pohjois-Amerikkaa, muun muassa Ontariosta. Osalla oli yliopistokiekkoilutaustaa, jolloin heillä oli myös aikaisempia opintoja muissa korkeakouluissa, kuten Yorkin yliopistossa.
Jääkiekkoliiton kanssa oli sovittu, että pelaajat voivat siirtyä muihin joukkueisiin, mutta Eagles ei saa ottaa itse riveihinsä muita kuin pohjois-amerikkalaisia pelaajia.
Seuran toiminta päättyi talousepäselvyyksien myötä lokakuussa 2008.
Aiheesta muualla

Seuran kotisivut (Arkistoitu – Internet Archive) (englanniksi)
Suomenkieliset Varkaus Eagles -sivut (Arkistoitu – Internet Archive)
Savonia ammattikorkeakoulun Varkauden sivut
Virkarikos

Virkarikoksiksi kutsutaan Suomen rikoslain 40 luvussa mainittuja rikosnimikkeitä, joihin virkamies (eräisiin myös kansanedustaja) voi syyllistyä virantoimituksessaan. Virkarikosten vanhenemisaika on vähintään viisi vuotta.
Rikoslaissa virkarikoksia ovat:
lahjuksen ottaminen, törkeä lahjuksen ottaminen, lahjuksen ottaminen kansanedustajana ja törkeä lahjuksen ottaminen kansanedustajana
lahjusrikkomus
virkasalaisuuden rikkominen ja tuottamuksellinen virkasalaisuuden rikkominen
virka-aseman väärinkäyttäminen ja törkeä virka-aseman väärinkäyttäminen
virkavelvollisuuden rikkominen ja tuottamuksellinen virkavelvollisuuden rikkominen