Jokerien historia
Tasaista vajoamista: 1973–1982

Jokerien menestys ei kestänyt kauan, sillä seuraavalla sarjakaudella 1973–1974 joukkue sijoittui mitalien ulkopuolelle neljänneksi. Timo Sutinen voitti kuitenkin pistepörssin. Valmennuksessa Matti Lampaisen oli korvannut tilapäisesti Koho-mailatehtaan johtaja Rauli Virtanen. Hänen ajamansa kanadalaisvaikutteinen, aggressiivinen pelityyli erosi selvästi aiemmasta ja oli pelaajille vaikea toteuttaa. Virtanen erosi, ja Lampainen palasi valmentajaksi jo sarjaneljänneksen jälkeen syksyllä 1973. Valmentajanvaihto ei tuonut toivotunlaista ryhtiliikettä, vaan ongelmana oli peliotteiden epätasaisuus. Edelliskauden mestaruus oli tyydyttänyt menestymisen nälkää, ja loukkaantumiset sotkivat kokoonpanoa.
Jokerit menetti kesällä 1974 tärkeän maalivahtinsa Jorma Valtosen FoPS:aan ja puolustaja Seppo Suoraniemen Turkuun. Uudet vahvistukset olivat nuoria lupauksia. Valtosen korvaajaksi hankittiin Hannu Kamppuri, ja Karhu-Kissoista Jokereihin siirtyivät Kapasen veljekset Jari ja Hannu. Päävalmentajaksi nimitettiin neuvostoliittolainen entinen maajoukkuehyökkääjä ja moninkertainen maailmanmestari ja olympiavoittaja Boris Maiorov. Omista junioreista edustukseen nostettiin muun muassa myöhemmin seuran lääkärinä työskennellyt Ismo Syvähuoko. Kokematon joukkue aloitti kauden 1974–1975 heikosti ja etenkin puolustus oli vaikeuksissa. Jokerit oli ensimmäisen neljänneksen jälkeen sarjassa viimeisenä, mutta kevättä kohden tilanne parani. Joukkue menetti mahdollisuutensa pronssiin hävittyään päätöskierroksella, joten loppusijoituksena oli toinen peräkkäinen neljäs tila. Sutinen voitti jälleen pistepörssin.
Vuonna 1975 käynnistyi uusi SM-liiga, jossa Jokereilla alkoi jyrkkä alamäki. Seuran juniorit menestyivät omissa sarjoissaan erinomaisesti, mutta omat kasvatit eivät ehtineet kasvaa liigapelaajiksi syöksykierrettä katkaisemaan. Samalla joukkueesta lähti jatkuvasti tärkeitä pelaajia. Kaudeksi 1975–1976 Jokerit menetti monivuotisen luottopuolustajansa Ilpo Koskelan Reippaaseen ja Timo Sutisen FoPS:aan. Timo Kyntölä lopetti uransa. Maiorov hankki joukkueeseen neuvostoliittolaispuolustaja Valeri Kuzminin, joka ei vastannut odotuksia. Lappeenrannasta tuli Ilkka Kaarna. Jokerien sijoitus runkosarjassa oli kuudes, mikä ei riittänyt pudotuspeleihin. Ratkaisuksi muodostuivat viisi viimeistä ottelua, jotka kaikki Jokerit hävisi. Hannu Kapanen, Timo Turunen ja Henry Leppä ylsivät pistepörssissä kymmenen kärkeen. Päävalmentaja Maiorov oli pettymys Aimo Mäkiselle, jonka mielestä joukkue pelasi hänen kanssaan liian pehmeästi. Maiorov erotettiin kauden jälkeen.
Kaudella 1976–1977 Jokerien valmentajaksi tuli Jorma Borgström, joka oli aiemmin edustanut Jokereita sekä pelaajana että valmentajana. Pelaajia alkoi näihin aikoihin siirtyä kiihtyvissä määrin Suomesta ulkomaille, ja Jokerit menetti kapteeni Timo Turusen Ruotsiin ja Henry Lepän Sveitsiin Luganoon. Jokerit oli sarjan kärkisijoilla aina runkosarjan puoliväliin asti. Loppukaudesta joukkue hyytyi ja jäi seitsemänneksi, kahdeksan pisteen päähän pudotuspelipaikasta. Ongelmia oli ennen kaikkea hyökkäyksessä, sillä Jokerit teki sarjassa toiseksi vähiten maaleja. Aimo Mäkinen halusi Jokerien pelaavan kovempaa peliä, minkä vuoksi rangaistusmäärät kasvoivat edelliskaudesta yli kolmasosalla. Hannu Kapanen rikkoi Jokerien jäähyennätyksen mutta oli myös joukkueen sisäisen pistepörssin toinen. Takavuosia heikompien otteiden myötä kotiotteluiden yleisömäärät laskivat ja ottelukohtainen keskiarvo oli vajaat 4 000 katsojaa ja seuraavalla kaudella enää 2 900.
Nuoren joukkueen vaikeudet jatkuivat kaudella 1977–1978. Hannu Kapanen lähti HIFK:hon, mutta Henry Leppä palasi Luganosta ja NHL:n St. Louis Bluesista Jokereihin liittyi kanadalaishyökkääjä Chuck Lefley. Jokerit vaihtoi kauden aikana päävalmentajaa kahdesti. Ensin sarjaneljänneksen jälkeen Jorma Borgström erosi ja hänen tilalleen tuli tiukkaa kuria ylläpitänyt Jorma Katainen. Pelaajat eivät sopeutuneet hänen metodeihinsa, vaan Jokerit ajautui kohti liigakarsintoja. Katainen erotettiin ja hänet korvasi Ruotsista palannut Timo Turunen. Jokerit jäi sarjassa viimeiseksi. Jokerit kuitenkin varmisti sarjapaikkansa liigakarsintojen viimeisellä kierroksella. Jokerien niin sanottu nallipyssyketju hajosi kauden jälkeen lopullisesti, kun Timo Turunen siirtyi valmentamaan Espooseen ja Pentti Hiiros lähti Saksaan. Kauden 1977–1978 joukkueessa pelasi ensimmäiset liigapelinsä Kanada-sarjan kasvatti Jari Kurri.
Turusen lähdettyä valmentaja vaihtui jälleen, nyt entiseen HIFK-puolustaja Matti Väisäseen, joka vei Jokerien peliä kaudella 1978–1979 fyysisempään suuntaan. Aimo Mäkinen ilmoitti, että hankintojen sijaan edustusjoukkueessa tehtäisiin nyt tilaa omille nuorille. Maajoukkuepuolustaja Reijo Laksola siirtyi HIFK:hon. Seuraavina vuosina joukkueesta lähti paljon pelaajia ja Jokereista tuli muutaman kokeneemman pelaajan ympärille rakennettu A-juniorivaltainen joukkue. SM-liiga oli kuitenkin kehittynyt pelillisesti, minkä vuoksi nuorten pelaajien sisään ajaminen oli aiempaa hankalampaa. Yleisöä kävi otteluissa korkeintaan 3 000. Taloudellisten haasteiden vuoksi Mäkisen oli panostettava halvempiin pelaajiin, eikä junioreille maksettu suuria summia. Väisäsen ensimmäisellä kaudella Jokerit sijoittui kahdeksanneksi ja vältti karsinnat.
Heikon kilpailullisen aseman vuoksi Jokerien omat nuoret kasvatit kaupattiin nopeasti muihin seuroihin. Maalivahti Kamppuri siirtyi NHL-seura Edmonton Oilersiin, ja hänet korvasi Mäkisen KooVeestä löytämä Rauli Sohlman, josta tuli 1980-luvulla joukkueen tärkeimpiä pelaajia. Jokerit kärsi 1970- ja 1980-lukujen vaihteessa pelaajien suuresta vaihtuvuudesta. Oma kasvatti Rainer Risku siirtyi ensimmäisenä Jokerit-kasvattina naapuriseura HIFK:hon. SM-liigakaudella 1979–1980 seuran taustalla oli ongelmia, kun Aimo Mäkinen lähetteli valmentaja Matti Väisäselle tätä kritisoivia kirjeitä. Lisäksi pelaajien palkat olivat jo useammalla kaudella ajan olleet myöhässä. Tammikuussa palkat olivat myöhässä kuukauden verran. Siksi pelaajat suorittivat mielenilmauksen, jossa Ässät-ottelun alkulämmittelyyn osallistui aluksi vain kolme tulokaspelaajaa ja maalivahdit. Lopulta joukkue pelasi kuitenkin normaalilla kokoonpanollaan. Jokerit sijoittui runkosarjassa yhdeksänneksi ja säilyi sarjassa selvittämällä liigakarsinnat, jossa se sijoittui HPK:n ja KooVeen edelle. Joukkueen pistepörssin kärjen muodostivat Henry Leppä (48 pistettä), Jari Kurri (40 pistettä) ja Ari Mikkola (35 pistettä). Kauden päätteeksi Kurri siirtyi NHL:ään, Edmonton Oilersiin.
Aimo Mäkinen lähetti kesällä 1980 erokirjeen päävalmentaja Väisäselle, joka ei kuitenkaan suostunut väistymään. Väisäsen mielestä Mäkinen vaati hänelle  potkuja tekaistuin perustein, koska hän oli puolustanut pelaajia palkkariidoissa. Mäkinen luopui Jokerien edustusjoukkueesta 13 vuoden johtamisen jälkeen, ja uuden taustaryhmän kokosi HJK:n junioreita johtanut Tapani Korpela. Mäkinen jatkoi seuran juniorikiekkoilun parissa Helsingin Jokerit ry:n puheenjohtajana ja kunniapuheenjohtajana. Valmentajista riideltiin, kun pelaajat puolustivat valmennuskaksikkoa Väisänen–Malinen, mutta Mäkinen vaati tilalle Jokerien A-junioreita valmentaneita Olli Hietasta ja Jari Kinnusta. Mäkinen uhkasi myydä Jokerien liigapaikan HPK:lle, jolloin pelaajat perääntyivät kiistassa. Kaudella 1980–1981 Jokerit säilytti sarjapaikkansa jälleen karsintojen kautta. Joukkue oli jälleen menettänyt tärkeitä pelaajia, ja tilalle oli vaikeuksia saada uusia. Lopullinen sijoitus oli yhdeksäs.
Ennen kauden 1981–1982 alkua Jokerien omat kasvatit Tony Arima ja Anssi Melametsä siirtyivät HIFK:hon, mikä aiheutti suuren kohun. Heidän mukanaan myös Aarre Kourula lähti HIFK:hon. Vaihdossa Jokereihin tuli Arto Sirviö, josta kehittyi parin vuoden aikana maajoukkuepelaaja. Muita uusia pelaajia olivat Mika Sulin (HPK), Jyrki Seppä (Ilves) sekä yhdysvaltalaiset Jon Fontas ja Chuck Luksa. Kokematon joukkue aloitti kauden kohtuullisesti mutta ajautui niukkojen tappioiden myötä vaikeuksiin. Paikka liigakarsinnoissa varmistui jo varhaisessa vaiheessa. Sijoitus oli jälleen yhdeksäs, ja karsinnoissa Jokerit voitti helposti JyPin suoraan kolmessa ottelussa maalieron ollessa 20–3. Valmentaja Hietanen kuitenkin kuvasi seuran tilaa yleisön kiinnostuksen kannalta hälyttäväksi, sillä Jokerit ajautui vuodesta toiseen liigakarsintoihin. Joukkueen sisäisen pistepörssin voitti tuona kautena ensimmäistä kertaa ulkomaalainen pelaaja, kun Fontas teki 43 pistettä (20 maalia ja 23 syöttöä) 36 ottelussa.