stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Hiihdon maailmanmestaruuskilpailut 1989
Yhdistetty > Henkilökohtainen kilpailu (K90 + 15 km)

| Sija | Maa | Kilpailija |
| --- | --- | --- |
| 1 |  | Trond Einar Elden |
| 2 |  | Andrei Dundukov |
| 3 |  | Trond Arne Bredesen |
| 4 |  | Hippolyt Kempf |
| 5 |  | Miroslav Kopal |
| 6 |  | Jyri Pelkonen |
Suomen Jukka Ylipulli oli kilpailussa 13., Pasi Saapunki 17. ja Sami Leinonen 19:s.
Yhdistetty > Joukkuekilpailu (K90 + 3×10 km hiihto)

| Sija | Maa | Kilpailijat |
| --- | --- | --- |
| 1 |  | Trond Einar Elden Trond Arne Bredesen Bård Jørgen Elden |
| 2 |  | Andreas Schaad Hippolyt Kempf Fredy Glanzmann |
| 3 |  | Ralph Leonhardt Bernd Blechschmidt Thomas Abratis |
| 4 |  | Allar Levandi Andrei Dundukov Sergei Zavjalov |
| 5 |  | Günter Csar Klaus Ofner Klaus Sulzenbacher |
| 6 |  | Jaroslav Kerda Miroslav Kopal František Řepka |
Suomen joukkue (Jukka Ylipulli, Sami Leinonen ja Jyri Pelkonen) oli kilpailussa kahdeksas.
Mäkihyppy > Normaalimäki (K90)

| Sija | Maa | Kilpailija | Pisteet |
| --- | --- | --- | --- |
| 1 |  | Jens Weißflog | 114,5 |
| 2 |  | Ari-Pekka Nikkola | 110,5 |
| 3 |  | Heinz Kuttin | 108.5 |
| 4 |  | Matti Nykänen | 107,1 |
| 5 |  | Jon Inge Kjørum | 106,4 |
| 6 |  | Matjaž Debelak | 105,6 |
Suomen Jari Puikkonen oli kilpailussa 13. ja Risto Laakkonen 24:s.
Mäkihyppy > Suurmäki (K114)

| Sija | Maa | Kilpailija | Pisteet |
| --- | --- | --- | --- |
| 1 |  | Jari Puikkonen | 218,5 |
| 2 |  | Jens Weißflog | 212,5 |
| 3 |  | Matti Nykänen | 205,0 |
| 4 |  | Ari-Pekka Nikkola | 201,5 |
| 5 |  | Andrei Verveikin | 199,5 |
| 6 |  | Franz Neuländtner | 198,5 |
Suomen Risto Laakkonen oli kilpailussa 24:s.
Mäkihyppy > Joukkuemäki (K114)

| Sija | Maa | Kilpailijat | Pisteet |
| --- | --- | --- | --- |
| 1 |  | Ari-Pekka Nikkola Jari Puikkonen Matti Nykänen Risto Laakkonen | 645,0 |
| 2 |  | Magne Johansen Clas Brede Bråthen Ole Gunnar Fidjestøl Jon Inge Kjørum | 626,0 |
| 3 |  | Jíři Parma Martin Švagerko Ladislav Dluhoš Pavel Ploc | 595,5 |
| 4 |  | Valeryja Vdovenko Mihail Jesin Pavel Kustov Andrei Verveikin | 584,0 |
| 5 |  | Thomas Nordgren Mikael Martinsson Staffan Tällberg Jan Boklöv | 582,5 |
| 6 |  | Andreas Felder Werner Haim Ernst Vettori Franz Neuländtner | 576,5 |
Mitalitaulukko

| Sija | Maa | Kultaa | Hopeaa | Pronssia | Yhteensä |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 1. |  Suomi | 6 | 5 | 4 | 15 |
| 2. |  Neuvostoliitto | 3 | 3 | 2 | 8 |
| 3. |  Ruotsi | 3 | 2 | 2 | 7 |
| 4. |  Norja | 2 | 3 | 3 | 8 |
| 5. |  Itä-Saksa | 1 | 1 | 1 | 3 |
| 6. |  Sveitsi | 0 | 1 | 0 | 1 |
| 7. |  Tšekkoslovakia | 0 | 0 | 2 | 2 |
| 8. |  Itävalta | 0 | 0 | 1 | 1 |
Suomalaisten menestys

Suomalaiset urheilijat menestyivät kisoissa poikkeuksellisen hyvin, eikä vastaavaa menestystä ole sen jälkeen saavutettu. Suomi sai kolmanneksen kisoissa jaetuista mitaleista ja voittikin mitalitilaston kaikkiaan viidennen kerran (edelliset kerrat olivat 1929, 1938, 1939 ja 1958), selvällä erolla muihin maihin. Suomen naishiihtäjät ottivat peräti kaksi kolmoisvoittoa, ja myös mäkihyppääjät menestyivät hyvin. Ainoastaan yhdistetyssä Suomi ei saanut yhtään mitalia.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Hiihdon maailmanmestaruuskilpailut 1989 Wikimedia Commonsissa
YLE Elävä arkisto: Hiihdon MM-kisat Lahdessa 1989
| n k Hiihdon maailmanmestaruuskilpailut |
| --- | --- |
Olympialaiset:  1924  1928  1932  1936  1948  1952  1956  1960  1964  1968  1972  1976  1980  1984 
Maailmanmestaruuskilpailut:  1925  1926  1927  1929  1930  1931  1933  1934  1935  1937  1938  1939  1941  1950  1954  1958  1962  1966  1970  1974  1978  1980  1982  1984  1985  1987  1989  1991  1993  1995  1997  1999  2001  2003  2005  2007  2009  2011  2013  2015  2017  2019  2021  2023  2025
Bronisław Bernacki

Bronisław Bernacki vuonna 2021.
Bronisław Bernacki (ukr. Броніслав Бернацький, Bronislav Bernatskyi; 30. syyskuuta 1944 – 12. marraskuuta 2024) oli ukrainalainen roomalaiskatolinen piispa. Hänet vihki papiksi Julijans Vaivods 28. toukokuuta 1972. Hänet nimitettiin Odessa-Simferopolin hiippakunnan johtoon 4. toukokuuta 2002, ja piispaksi vihkiminen seurasi 4. heinäkuuta. Pääkonsekraattorina toimi Marian Jaworski, jota avustivat Nikola Eterović ja Jan Olszanski.
Oliver Wahlstrom

| Oliver Wahlstrom |
| --- | --- |

Henkilötiedot
Syntynyt: 13. kesäkuuta 2000 (ikä 24) Yarmouth, Maine, Yhdysvallat
Kansalaisuus:   Yhdysvallat  Ruotsi
Jääkiekkoilija
Pelipaikka:  oikea laitahyökkääjä
Maila:  oikea
Pituus:  188 cm
Paino:  96 kg
Seura
Seura:  Boston Bruins
Sarja:  NHL
Pelinumero:  71
Pelaajaura
Pääsarjaura:  2019–
Aik. seurat:  AIK IF (Allsv.)   New York Islanders (NHL)
NHL-varaus:  11. varaus, 2018 New York Islanders
Oliver Joakim Wahlstrom (s. 13. kesäkuuta 2000 Yarmouth, Maine, Yhdysvallat) on yhdysvaltalais-ruotsalainen jääkiekkoilija, joka pelaa NHL-seura Boston Bruinsin organsisaatiossa. New York Islanders varasi hänet ensimmäisellä kierroksella 11. pelaajana NHL:n varaustilaisuudessa 2018. Wahlstrom on pelipaikaltaan oikea laitahyökkääjä, mutta hän osaa pelata myös keskellä. Wahlstrom laukoo oikealta.
Ura > Maajoukkueura

| Mitalit> Maa:   Yhdysvallat.Miesten jääkiekko. Nuorten olympialaiset  | Mitalit> Maa:   Yhdysvallat.Miesten jääkiekko. Nuorten olympialaiset  | Mitalit> Maa:   Yhdysvallat.Miesten jääkiekko. Nuorten olympialaiset  | Maa:   Yhdysvallat> Miesten jääkiekko. |
| --- | --- | --- | --- |
|  Kultaa | Lillehammer 2016 | jääkiekko |  |
| Alle 20-v. MM-kilpailut  | Alle 20-v. MM-kilpailut  | Alle 20-v. MM-kilpailut  |  |
|  Hopeaa | Kanada 2019 | jääkiekko |  |
| Alle 18-v. MM-kilpailut  | Alle 18-v. MM-kilpailut  | Alle 18-v. MM-kilpailut  |  |
|  Kultaa | Slovakia 2017 | jääkiekko |  |
|  Hopeaa | Venäjä 2018 | jääkiekko |  |
Wahlstrom pelasi alle 20-vuotiaiden MM-kilpailuissa vuosina 2019 ja 2020, joista ensimmäinen turnaus päättyi hopeaan. Vuoden 2020 turnauksessa hän toimi Yhdysvaltain varakapteenina.
Wahlström pelasi myös alle 18-vuotiaiden MM-kilpailuissa vuosina 2017 ja 2018, joista ensimmäinen turnaus päättyi maailmanmestaruuteen ja jälkimmäinen hopeaan. Vuoden 2017 turnauksessa hän oli neljällä osumallaan Yhdysvaltain paras maalintekijä Maxwell Gildonin kanssa. Wahlstrom valittiin Valko-Venäjää vastaan pelatun avausottelun päätteeksi joukkueensa ottelun parhaaksi pelaajaksi. Vuoden 2018 turnauksessa hän teki välieräottelussa Tšekkiä vastaan Yhdysvaltain voittomaalin joukkueen edettyä finaaliin lukemin 4–1. Wahlstrom valittiin Yhdysvaltain ottelun parhaaksi pelaajaksi, kuten myös Kanadaa vastaan pelatun avausottelun päätteeksi. Hän sijoittui lopulta seitsemällä osumallaan koko turnauksen maalipörssissä toiseksi edellään vain Suomen Niklas Nordgren. Wahlstrom valittiin turnauksen tähdistökentälliseen ja valmennus valitsi hänet Yhdysvaltain yhdeksi kolmesta parhaasta pelaajasta.
Wahlstrom pelasi myös World U-17 Hockey Challengessa vuonna 2016. Hän edusti myös Yhdysvaltain alle 16-vuotiaiden maajoukkuetta Norjan Lillehammerissa pelatuissa nuorten talviolympialaisissa vuonna 2016, jolloin Wahlstrom voitti kultaa.
Pelityyli

The Sports Forecaster -sivuston mukaan Wahlstrom on lahjakas ja monipuolinen maalintekijä. Hän osaa pelata laitahyökkääjän pelipaikan lisäksi myös keskushyökkääjänä, mutta Wahlstrom pelaa maalivaistojen ja ennakointikykynsä myötä kuitenkin lähtökohtaisesti laidassa. Hänellä on myös hyvä koko ja käsi-silmä-koordinaatio. Wahlstromilla on kuitenkin kehitettävää puolustuspelaamisessa, tasaisuudessa, syöttötaidoissa sekä pelintekemisessä, mikäli häntä peluutetaan tulevaisuudessakin myös sentterinä.
Wahlstromia Yhdysvaltain alle 18-vuotiaiden maajoukkueessa valmentanut Bob Motzko on verrannut häntä peliälynsä ja luistelunsa myötä Jack Eicheliin. Wahlstrom itse mainitsi NHL:n verkkosivujen haastattelussa heinäkuussa 2018 suosikkipelaajikseen Patrik Laineen ja Aleksandr Ovetškinin, joista Laineen hän mainitsi samanlaiseksi pelaajaksi itsensä kanssa.
Muuta

Oliverin ruotsalainen isä Joakim Wahlström pelasi hyökkääjänä Mainen yliopistojoukkueessa sekä kotimaansa alemmissa sarjoissa.
Arseni (Matsejevitš)

arkkipiispa Arseni
Arseni (ven. Арсений, oik. Aleksandr Ivanovitš Matsejevitš ven. Александр Иванович Мацеевич, 1697 – 28. helmikuuta 1772 Tallinna) oli venäläinen ja ukrainalainen kirkonmies.
Arseni toimi Rostovin arkkipiispana vuosina 1742–1763. Hän vastusti Pietari Suuren kirkollisia uudistuksia. Kun Arseni vastusti Katariina Suuren tekemää kirkon maiden takavarikkoa, hänet tuomittiin 1763 majesteettirikoksesta. Arseni erotettiin arkkipiispan virasta ja määrättiin pakkotyöhön kaukaiseen luostariin Karjalaan. Arseni jatkoi aktiivista Katariinan vastustamista Karjalasta käsin, minkä vuoksi ärsyyntynyt Katariina heitätti hänet vuonna 1767 loppuelämäksi tallinnalaiseen vankilaan. Vanginvartijat eivät puhuneet venäjää eivätkä tienneet tuntemattoman vangin nimeä.
Härmän helluntaiseurakunta

| Härmän helluntaiseurakunta |
| --- | --- |
 Härmän helluntaiseurakunta heinäkuussa 2023.
Suuntautuminen:  Helluntaiherätys
Perustettu:  1949
Seurakunnan pastori:  
Pääkirkko:  Neulomotie 2 62300 Härmä
TV:  TV7
Aiheesta muualla
Sivusto
Infobox OKNimi-testi OK: 
Härmän helluntaiseurakunta on Kauhavan Alahärmässsä toimiva helluntaiseurakunta. Seurakunta on perustettu vuonna 1949. Seurakunnan toimitilat sijaitsevat Alahärmän keskustassa Neulomotiellä.
Seurakunnan toimintamuotoihin kuuluvat jumalanpalvelusten ja rukouskokousten lisäksi muun muassa kuorotoiminta, lapsityö, teetupatyö ja avioliittotyö.
Seurakunnan tilaisuuksia lähetetään muun muassa TV7:n televisio- ja verkkokanavilla.
Historia

Helluntaiherätys saapui Alahärmään vuosien 1938–1939 aikana erityisesti Pietarsaaren helluntaiseurakunnan kautta. Helluntalaiset ryhtyivät pitämään ensin kokouksia Voltissa ja tämän jälkeen muissakin kylissä kuten Rantalassa ja Holmalla. Alahärmästä on kotoisin myös helluntailiikkeen tunnettu saarnaaja Niilo Yli-Vainio.
Härmän helluntaiseurakunta perustettiin itsenäiseksi paikallisseurakunnaksi vuonna 1949. Perustamishetkellä siihen liittyi 60 jäsentä. Seurakunta piti kokouksia Ylihärmässä ja pian seurakunann jäsenmäärä nousi lähelle sataa. Ensimmäiseksi vakituiseksi työntekijäksi seurakunta palkkasi Esa Niskasen.
Toimitilat

Jäsenmäärän kasvaessa seurakunnalla syntyi kasvava tarve vakinaiselle toimipaikalle. Marraskuussa 1970 seurakunta osti Oskari Heikkilän perikunnalta Palomäen tilan kirkonkylästä. Aluksi tontilla sijainnut omakotitalo kunnostettiin kokoontumispaikaksi. Tilat jäivät kuitenkin pian pieneksi.
Härmän helluntaiseurakunnan nykyinen rukoushuone on vihitty käyttöön 7. toukokuuta 1988. Toimitiloissa on huoneistoalaa 452 neliömetriä ja sen kokoussalissa on tilaa 150 henkilölle ja parvella 50 henkilölle. Lisäksi rakennuksessa on lastenhuone, keittiö ja sosiaalitilat. Rakennussuunnitelmat on tehnyt seinäjokelainen Rakennussuunnittelu Oy K. J. Paalimäki ja toimitilat rakentuivat pitkälti talkootyöllä.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Härmän helluntaiseurakunta Wikimedia Commonsissa
Seurakunnan verkkosivusto
Härmän helluntaiseurakunnan Facebook-sivusto
| n k Helluntaiherätys Suomessa |
| --- | --- |
 Historia 
Kirkot:  Finlands svenska pingstsamfund  Suomen Helluntaikirkko  Suomen Helluntaikansa 
Suurimmat seurakunnat:  Helsingin Saalem  Fila Church Helsinki  Jyväskylän helluntaiseurakunta  Kuopion helluntaiseurakunta  Lahden helluntaiseurakunta  Oulun helluntaiseurakunta  Pietarsaaren Elim  Seinäjoen helluntaiseurakunta  Tampereen helluntaiseurakunta  Turun helluntaiseurakunta  Vaasan helluntaiseurakunta  Vasa Sion  Luettelo seurakunnista 
Henkilöt:  Ball Barratt  Brofeldt  Castrén  Fellman  Ahonen  Andström  Antturi  Bengström  Bergstén  Haapala  Havupalo  Kallionpää  Klemetz  Korhonen  Korpi  Kunnas  Kukkula  Launonen  Lundin  Luoto  Manninen  Rosenberg  Sigfrids  Tuppurainen  Yli-Vainio  Ylppö  Yrjölä  Öhberg 
Järjestöt:  Elämä ja Valo  Evankelistakoti  Fida International  Finlands svenska pingstmission  Helluntaiseurakuntien musiikki  Helluntaiseurakuntien työntekijät HELP  Iso Kirja  Kristillinen alkoholisti- ja narkomaanityö  Samaria-lähetys 
Media:  Aikamedia  Avainmedia  Finmedia  Hyvä Sanoma  Livet  Ristin Voitto  Taborförlaget 
Kulttuuri ja tapahtumat:  Fifteen-leiri  Hengellinen laulukirja  Juhannuskonferenssi  Lapsikuoro Jippii  Royal Rangers  Syyspäivät  Youth Celebration 
Pohjoismaiden helluntaiyhteisö • Euroopan helluntaiyhteisö • Maailman helluntaiyhteisö • Assemblies of God • Helluntaiherätys Ruotsissa
Gastriini

Gastriini (lat. gaster 'maha') on ruoansulatuksen peptidihormoni, joka saa mahalaukun limakalvon solut erittämään suolahappoa mahanesteeseen. Gastriini edistää myös limakalvon uusiutumista mahalaukussa, ohutsuolessa sekä paksusuolessa. Gastriinia erittyy mahanportin sopen ja pohjukaissuolen limakalvojen epiteelisoluista (niin sanotuista G-soluista). Se vaikuttaa sekä parakriinisesti kudoshormonina että endokriinisesti verenkierron kautta mahalaukun parakriinisoluihin, joiden protonipumppujen toiminta voimistuu.
Gastriinia on kahta eri muotoa, 17 aminohapon pitkä G-17 (”pikkugastriini”) sekä 34 aminohapon mittainen G-34 (”iso gastriini”). Näistä G-34:ää erittyy vain pohjukaissuolesta. Gastriini on rakenteeltaan läheistä sukua ruuansulatuskanavan toimintaan niin ikään osallistuvalle kolekystokiniinille, vaikka ne eroavatkin vaikutuksiltaan.
Gastriinin eritys voi häiriintyä haiman kasvaimen seurauksena, jolloin puhutaan Zollinger–Ellisonin oireyhtymästä. Oireyhtymässä vialliset haimasolut erittävät liikaa gastriinia, minkä johdosta mahanesteen jatkuva liikahappamuus aiheuttaa mahahaavoja.
Gastriinin erityksen säätely

Ruuan aiheuttamat näkö-, haju- ja makuaistimukset sekä ruoan pureskelu saavat aikaan hermoimpulssien kulkeutumisen keskushermostoon, josta puolestaan lähtee kiertäjähermoa pitkin hermoimpulsseja ruuansulatuskanavaan. Kiertäjähermosta tulevat hermoimpulssit lisäävät gastriinin eritystä mahan porttiosasta ja pohjukaissuolesta. Kun mahalaukkuun saapuu ravintoa, pepsiini pilkkoo proteiinia peptideiksi ja aminohapoiksi, jotka stimuloivat suoraan G-soluja erittämään gastriinia. Mahalaukun venyessä ruoasta myös hermosto signaloi G-soluja lisäämään gastriinin eritystä. Gastriini erittyy sekä solujen lähiympäristöön että verenkiertoon, josta se palaa mahalaukun seinämän soluihin. Näin ruoan päätyminen mahalaukkuun saa aikaan pitkäkestoisen mahanesteen erityksen.
Gastriini vaikuttaa mahalaukun epiteelin parietaalisoluihin sekä suoraan että epäsuorasti. Suorassa vaikutusreitissä gastriini sitoutuu parietaalisolun solukalvon CCK-reseptoriin. Epäsuorassa reitissä gastriini puolestaan sitoutuu ECL-solujen gastriinireseptoreihin. Tämän seurauksena ECL-solut vapauttavat histamiinia, joka sitoutuu parietaalisolujen histamiinireseptoreihin voimistaen suolahapon eritystä.
Kun mahalaukun pH laskee riittävästi, gastriinin eritys vähenee negatiivisen palautekytkennän myötä. Mahalaukun epiteelin D-solut aistivat vetyionien kasvaneen pitoisuuden suoraan ja alkavat erittää somatostatiinia, joka sitoutuu G-solun reseptoriin ja estää gastriinin erityksen. Tämän seurauksena happaman mahanesteen eritys vähenee ja pH pääsee tasoittumaan. Somatostatiinia erittyy myös haiman saarekkeiden δ-soluista sekä hypotalamuksen neuroneista.
Myös pohjukaissuoleen saapuvat rasvahapot laskevat gastriinin eritystä. Ohutsuolen alkuosan enteroendokriinisolut erittävät rasvahappojen vaikutuksesta GIP:tä ja kolekystokiniinia, jotka saavat mahalaukun solut hillitsemään gastriinin eritystä.
Aiheesta muualla

PubChem: Big gastrin (englanniksi)
KEGG: Big gastrin (englanniksi)
PubChem: Gastrin I human (englanniksi)
ChemBlink: Gastrin I Human (englanniksi)
PubChem: Minigastrin, des-Trp(1)-Asp(5)-Leu(12)-  (englanniksi)
Poppelimagnolia

| Poppelimagnolia |
| --- | --- |

Uhanalaisuusluokitus
 Elinvoimainen  
  
Tieteellinen luokittelu
Kladi::  Siemenkasvit
Kladi::  Koppisiemeniset
Kladi::  Magnoliids
Lahko::  Magnoliales
Heimo::  Magnoliakasvit
Suku::  Magnoliat Magnolia
Laji::  acuminata
Kaksiosainen nimi
 Magnolia acuminata  (L.) L. 
Katso myös
   Poppelimagnolia Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OK: 
Poppelimagnolia (Magnolia acuminata) on Pohjois-Amerikasta kotoisin oleva puuksi kasvava magnolialaji. Laji kukkii keväällä lehtien puhkeamisen jälkeen. Lehdissä on lyhyt ruoti ja 10–24 senttimetriä pitkä lehtilapa, joka on soikea-puikea, alta vaaleanvihreä ja karvainen. Kukan sisimmät kehälehdet ovat 6–8 cm pitkiä, pystyjä, vihertävänkeltaisia. Hedelmänä on tuppilo.
Poppelimagnolia kasvaa luonnonvaraisena Itä-Yhdysvalloissa ja Kanadan Ontariossa lauhkean vyöhykkeen tuoreissa ja runsasravinteisissa laaksojen lehti- ja sekametsissä.
Aiheesta muualla

Suomen Lajitietokeskus: Poppelimagnolia – Magnolia acuminata
| Taksonitunnisteet |
| --- | --- |
Magnolia acuminata:  Wikidata: Q1249099  Wikispecies: Magnolia acuminata  AoFP: 3765  APA: 2595  BioLib: 3408  CoL: 3XH5C  EoL: 1155052  EPPO: MAGAC  FNA: 233500766  GBIF: 3153837  GRIN: 23094  iNaturalist: 117426  IPNI: 554627-1  IRMNG: 10239666  ITIS: 18071  IUCN: 193896  MichiganFlora: 2878  MoBotPF: 282518  NatureServe: 2.156102  NBN: NBNSYS0000042131  NCBI: 3404  Observation.org: 119693  Open Tree of Life: 288493  PfaF: Magnolia acuminata  Plant List: kew-117423  PLANTS: MAAC  POWO: urn:lsid:ipni.org:names:554627-1  RHS: 10687  Tropicos: 19300029  VASCAN: 6611  WFO: wfo-0000232970 
Magnolia virginiana var. acuminata:  Wikidata: Q50903997  GBIF: 3153861  GRIN: 451785  IPNI: 60449101-2  POWO: urn:lsid:ipni.org:names:60449101-2  WFO: wfo-0000233457
Sean Ricks

Sean Ricks (s. 1984 Saksa) on Yleisradion ajankohtaistoimittaja Tampereella. Hän juontaa Perjantai-ajankohtaisohjelmaa.
Amerikansuomalainen Sean Ricks oli ensimmäinen afrosuomalainen televisiokuuluttaja, joka aloitti työnsä Yle TV2:ssa syksyllä 2005. Vuonna 2010 hän toimi toimittajana Tampereen yliopiston Radio Moreenissa ja vuonna 2011 Seinäjoella ilmestyvässä Ilkka-lehdessä. Hän on myös työskennellyt Avussa, Ajankohtaisessa kakkosessa ja A-studiossa sekä toiminut juontajana Ylen Kioski-ohjelmassa.
Lokakuussa 2023 Ricks julkaisi omaelämäkerrallisen esikoiskirjansa Elämäni juoksu (Minerva Kustannus).
Yksityiselämä

Saksassa syntynyt ja Brooklynissa, New York Cityssä varhaislapsuutensa viettänyt Ricks muutti lapsena 1980-luvun lopulla Suomeen suomalaisen äitinsä ja siskonsa kanssa. Ricksin isä oli afroamerikkalainen Vietnamin sodan veteraani.
Ricksin perheeseen kuuluu kumppani ja kaksi tytärtä. Hän harrastaa juoksemista ja juoksi ensimmäisen 50 kilometrin ultramaratoninsa syksyllä 2022 neljän kuukauden harjoittelun jälkeen.
Liisa Repo-Martell

Liisa Repo-Martell (s. 1971 Toronto) on kanadalainen Gemini-palkittu näyttelijä. Hänen vanhempansa ovat suomalaissyntyinen sosiologian professori Satu Repo ja kanadalainen George Martell.
Repo-Martell sai Gemini-palkinnon pääroolistaan vuoden 1998 kanadalaisessa televisioelokuvassa Nights Below Station Street. Hän on ollut Gemini-ehdokkaana myös kahdesta muusta roolityöstä. Hän on näytellyt myös elokuvissa Armoton (1992), Englantilainen potilas (1996) ja Häivähdys pinkkiä (2004).
Aiheesta muualla

Liisa Repo-Martell Internet Movie Databasessa. (englanniksi)
| Auktoriteettitunnisteet  |
| --- | --- |
Kansainväliset:  ISNI  VIAF  WorldCat 
Kansalliset:  Espanja  Yhdysvallat
Vepsä (sukunimi)

Vepsä on suomenkielinen sukunimi. Nykyisenä nimenä Vepsä on 508 henkilöllä.
Nimenä Vepsä on yleinen Etelä ja Laatokan-karjalassa.
Tunnettuja Vepsiä

Kari Vepsä, laulaja
Ritva Vepsä, näyttelijä
Matti Linnainmaa

Matti Olavi Linnainmaa (s. 7. kesäkuuta 1940 Pori) on suomalainen eläköitynyt kauppias, yritysjohtaja ja yrittäjä, joka on saanut kauppaneuvoksen arvonimen.
Linnainmaan vanhemmat olivat kauppaneuvos Olli F. Linnainmaa ja Katri Vaimala. Hän avioitui 1965 Terhikki Kaarina Lehtosuon kanssa. Ylioppilaaksi Linnainmaa tuli Porin lyseosta 1960 ja valmistui ekonomiksi Helsingin kauppakorkeakoulusta 1964. Hän oli Kaukomarkkinat-yhtiön palveluksessa 1964–1966 ja Linnainmaa ja Knin, sittemmin Linnainmaa Oy, toimitusjohtaja 1967–1990 ja työskenteli vielä tämän jälkeen Satabusiness Oy:n toimitusjohtajana. Porin kaupunginvaltuuston jäsen Linnainmaa oli 1993–2004. Hän oli valtuuston varapuheenjohtaja vuodesta 1993 ja puheenjohtaja 2001–2004. Kauppias- ja yrittäjäuransa jälkeen konsultti- ja sijoitusyrityksessä toimineella Linnainmaalla on ollut myös lukuisia liike-elämän sekä järjestö- ja yhteiskunnallisia luottamus- ja asiantuntijatehtäviä. Kauppaneuvoksen arvonimen hän sai 1990.
Onufri

| Onufri |
| --- | --- |

Moskovan patriarkaatin Ukrainan ortodoksisen kirkon päämies, Kiovan ja koko Ukrainan metropoliitta
 17. elokuuta 2014– 
Edeltäjä:  Volodymyr
Henkilötiedot
Koko nimi:  Orest Volodymyrovytš Berezovskyi
Syntynyt: 5. marraskuuta 1944 (ikä 80) Korytne, Tšernivtsin alue, Ukrainan SNT
Kansalaisuus:  Ukraina
Muut tiedot
 Nimikirjoitus
Onufri (ukr. Онуфрій, oik. Orest Volodymyrovytš Berezovskyi, ukr. Орест Володимирович Березовський; s. 5. marraskuuta 1944) on Moskovan patriarkaatin Ukrainan ortodoksisen kirkon päämies, Kiovan ja koko Ukrainan metropoliitta.
Orest Berezovskyi syntyi Korytnen kylässä Tšernivtsin alueella. Vuosina 1962–1964 hän opiskeli Tšernivtsin teknillisessä opistossa, ja vuonna 1966 hän aloitti opinnot Tšernivtsin yliopistossa. Vuonna 1969 hän aloitti opinnot Moskovan pappisseminaarissa, josta hän valmistui vuonna 1972. Vuonna 1971 hän antoi munkkilupauksen, ja hänet vihittiin munkkidiakoniksi. Seuraavana muonna hänet vihittiin pappismunkiksi. Vuonna 1980 hänet vihittiin igumeniksi. Vuonna 1984 hänet nimitettiin Moskovan alueella sijaitsevan kirkon pastoriksi. Vuonna 1986 hänet vihittiin arkkimandriitaksi. Vuonna 1988 hän valmistui Moskovan teologisesta akatemiasta teologian kandidaatiksi. Vuosina 1988–1990 hän toimi Potšajivin lavran johtajana. Vuonna 1990 hänet vihittiin Tšernivtsin ja Bukovynan hiippakunnan piispaksi. Vuonna 1994 hänet vihittiin arkkipiispaksi ja vuonna 2000 metropoliitaksi. Vuonna 2007 hänet valittiin Moskovan patriarkaatin Ukrainan ortodoksisen kirkon kirkkotuomioistuimen puheenjohtajaksi. Vuonna 2014 hänet nimitettiin Moskovan patriarkaatin Ukrainan ortodoksisen kirkon päämieheksi. Hänet vihittiin Kiovan ja koko Ukrainan metropoliitaksi Kiovan luolaluostarin Uspenskin katedraalin edessä elokuussa 2014.
Vuonna 2023 Ukrajinska pravda paljasti, että ainakin vuodesta 1998 lähtien Onufrilla on ollut myös Venäjän kansalaisuus. Onufri vastasi paljastukseen, että hän ”pitää itseään vain Ukrainan kansalaisena” ja ettei hänellä enää ole Venäjän passia.
Kunnianosoituksia

Ystävyyden kunniamerkki (Venäjä, 2013)
Apostoli Andreas Ensinkutsutun ritarikunta (Venäjä, 2019)
Hiihdon Suomen-mestaruuskilpailut 1925

Hiihdon Suomen-mestaruuskilpailut pidettiin vuonna 1925 Jyväskylässä ja Kuopiossa. Huonon lumitilanteen vuoksi Jyväskylän kilpailut järjestettiin alkuperäistä suunnitelmaa myöhemmin. Lahden Salpausselän kisojen yhdistetyn kisa ja mäenlaskukisa olivat samalla vuoden 1925 SM-kisoja.
Tulokset > Miehet, 10 kilometriä

| Sija | Kilpailija | Aika |
| --- | --- | --- |
| 1 | Matti Raivio | 33.42 |
| 2 | Tapani Niku | 34.39 |
| 3 | Tauno Lappalainen | 34.47 |
| 4 | Martti Lappalainen | 34.59 |
| 5 | Erkki Kämäräinen | 35.26 |
Kilpailu käytiin Jyväskylässä 28. helmikuuta. Haapaveden Hiihtäjät voitti joukkuekilpailun, johon laskettiin viiden hiihtäjän yhteistulos.
Tulokset > Miehet, 30 kilometriä

| Sija | Kilpailija | Aika |
| --- | --- | --- |
| 1 | Tapani Niku | 1.48.15 |
| 2 | Tauno Lappalainen | 1.50.57 |
| 3 | Asser Autio | 1.52.18 |
| 4 | Juho Kurra | 1.52.57 |
| 5 | Matti Raivio | 1.54.56 |
| 6 | Martti Lappalainen | 1.57.49 |
Kilpailu käytiin Jyväskylässä 1. maaliskuuta.