stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
S/S Wappu

| S/S Wappu |
| --- | --- |
Tyyppi:  Höyrylaiva
Lippuvaltio:  Suomi
Kotipaikka:  Helsinki
Tunnuskirjaimet:  OGZZ
Aiemmat nimet:  1930–1933: Gower 1934: Vappu 1935–1944: Wappu 1944–1946: Leuchtenburg 1946–1964: Wappu
Aiemmat omistajat:  1930–1933: ? 1934–1941: O/Y Wappu. (A. Wihuri) (myöh. omistaja nimeltään Oy Wappu) 1942–1944: Suomen Höyrylaiva Oy — Finska Ångfartygs Ab 1944–194?: Saksalainen omistaja 194?–1946: Englantilainen omistaja 1946–1964: Suomen Höyrylaiva Oy — Finska Ångfartygs Ab
Rakennustelakka:  Goole Ships Building & Repairing Co, Goole, Britannia
Luovutettu:  1930
Status:  Romutettu vuonna 1964
Tekniset tiedot
Pituus:  79,2 m
Leveys:  11,6 m
Syväys:  5,23 m
Bruttovetoisuus:  1 444 brt
Koneteho:  9 600 kW
Nopeus:  16,67 km/h
Nopeus:  9 kn
Lähteet:  
S/S Wappu oli vuonna 1930 rakennettu 79,2-metrinen höyrylaiva. Laiva rakennettiin Goole Ships Building & Repairing Co:n telakalla Goolessa, Britanniassa. Wappu romutettiin vuonna 1964. Aluksen jääluokitus oli II ja rakennusmateriaali teräs.
Käyttöhistoria

Vuonna 1930 alus valmistui brittiläiseltä Goole Ships Building & Repairing Co:n telakalta ja sai nimen Gower. Vuonna 1934 O/Y Wappu osti aluksen ja rekisteröi sen Suomen lipun alle nimellä Vappu. Seuraavana vuonna alus sai nimen Wappu. Vuonna 1942 FÅA osti aluksen omistajan ja Wapun siinä samassa.
Suomen katkaistua diplomaattisuhteet Saksaan 2. syyskuuta 1944, Wappu oli Saksassa ja sen miehistö joutui saksalaisviranomaisten internoimaksi. Saksalaiset takavarikoivat Wapun ja antoivat sille nimen Leuchtenburg. Aluksen miehistö kuljetettiin lopulta Stutthofin keskitysleirille.
Myöhemmin alus siirtyi englantilaiseen omistukseen. Suomeen ja FÅA:n omistukseen alus palasi vuonna 1946. Samalla nimi Wappu palautettiin. Vuonna 1964 laiva romutettiin.
Aiheesta muualla

Alus Suomen kauppalaivastotietokannassa
Ken Norton

| Ken Norton Maailman raskaansarjan maailmanmestari |
| --- | --- |
 Ken Norton vuonna 2010.
Henkilötiedot
Koko nimi:  Kenneth Howard Norton
Syntynyt: 9. elokuuta 1943 Jacksonville, Illinois, Yhdysvallat
Kuollut: 18. syyskuuta 2013 (70 vuotta) Yhdysvallat
Kansalaisuus:   Yhdysvallat
Nyrkkeilijä
Pituus:  191 cm
Paino:  100 kg
Painoluokka:  Raskassarja
Kätisyys:  Oikeakätinen, eli nyrkkeilytermein Orthodox
Valmentaja:  Eddie Futch
Ammattilaistilastot
Ottelut:  50
Voitot:  42
– tyrmäysvoitot:  33
Tappiot:  7
Ratkaisemattomat:  1
Kenneth Howard ”Ken” Norton (9. elokuuta 1943 Jacksonville, Illinois – 18. syyskuuta 2013 Henderson, Nevada) oli yhdysvaltalainen raskaansarjan nyrkkeilijä ja WBC-liiton maailmanmestari.
Maailmanmestaruuden lisäksi Norton muistetaan toisena nyrkkeilijänä, joka onnistui voittamaan Muhammad Alin. Hän kohtasi Alin kolme kertaa otteluissa, joista hän voitti ensimmäisen niukasti tuomariäänin murrettuaan ottelun aikana Alin leuan. Uusintaottelussa vähän myöhemmin Ali voitti Nortonin niukasti pistein. Tämän jälkeen pari kohtasi kolmatta kertaa Alin ollessa maailmanmestari. Ali voitti ottelun, jonka tuomareiden on myöhemmin väitetty suosineen häntä.
Norton nousi WBC-nyrkkeilyliiton raskaansarjan maailmanmestariksi, kun maailmanmestari Leon Spinks kieltäytyi puolustamasta mestaruuttaan häntä vastaan. Hän menetti mestaruutensa jo ensimmäisessä tittelin puolustuksessaan Larry Holmesille.
Elämä ja ura > Nuoruus ja amatööriura

Kenneth Howard Norton syntyi 9. elokuuta 1943 Jacksonvillessä Illinoisin osavaltiossa keskiluokkaiseen perheeseen. Hänen isänsä oli palokunnan konemestari ja äitinsä sairaanhoitaja. Nortonin omien sanojen mukaan he ”hemmottelivat häntä aika pahasti”. Hän oli lapsesta pitäen monipuolinen urheilulahjakkuus ja herätti huomiota voitettuaan kultaa viidessä lajissa juniorien olympialaisissa ollessaan toisella luokalla. Käydessään koulua Jacksonvillen lukiossa hänestä tuli paikallinen urheilulegenda oltuaan vuosikurssinsa paras niin amerikkalaisessa jalkapallossa kuin koripallossa ja yleisurheilussakin. Nuorempana hän pelasi kahden vuoden ajan Koillis-Missourissa collegessa amerikkalaista jalkapalloa saamansa stipendin turvin ennen lähtöään merijalkaväkeen. Vasta siellä hän aloitti nyrkkeilemisen, koska ei viihtynyt enää yhtä hyvin jalkapallojoukkueensa harjoituksissa ja toisaalta välttyäkseen aikaisilta aamuherätyksiltä. Nortonin vaimo Jackie Norton on vuonna 1987 antamassaan haastattelussa sanonut hänen aloittaneen nyrkkeilyn myös välttyäkseen Vietnamin sotaan joutumiselta.
Norton nousi amatööriuransa aikana merijalkaväen mestariksi ja voitti Pan-Amerikan kisojen karsinnat vuonna 1967. Hänelle kuitenkin ilmoitettiin, että kilpailuihin lähetettäisiin toinen nyrkkeilijä, koska Nortonin tyyliä ei pidetty tarpeeksi ”kansainvälisenä”. Ilmoitus lopetti hänen amatööriuransa.
Elämä ja ura > Ammattilaisuran alku: Alin voittaminen

Norton ryhtyi ammattilaiseksi vuonna 1967 toivoen solmivansa ammattilaisottelujen kautta arvokkaita tuttavuuksia. Hän nousi julkisuuteen vuonna 1973 kohdattuaan NABF:n kansallisessa mestaruusottelussa entisen maailmanmestari Muhammad Alin. Norton oli kohdannut Alin aiemmin vuonna 1969 San Diegossa, kun tämä oli sattumalta astunut samalle kuntosalille. Norton oli nolannut Alin nostamalla tämän kulmaukseensa muutaman kerran ja teilattuaan tämän iskullaan toisessa erässä, saaden Alin perääntymään. Ali tuli takaisin salille seuraavana päivänä luvaten näyttää Nortonille, jolloin Futch sanoi hänelle tämän kohtaavan Nortonin seuraavan kerran vasta, kun pelissä on suuri palkkio. Hän tienasi kamppailustaan Alia vastaan 50 000 dollaria, mikä oli huomattava muutos aiemmasta ottelustaan Charlie Renoa vastaan saamaansa 300 dollarin palkkioon.
Nortonin voiton mahdollisuudesta ei edes puhuttu ennen ottelua: Howard Cosell kuvaili kamppailua nyrkkeilyhistorian epätasaisimmaksi ja ottelun promoottori Bob Arum pelkäsi, ettei Norton kestäisi kehässä Alia vastaan edes kahta erää.
Ottelu kesti 12 erää, joiden jälkeen Norton julistettiin voittajaksi jaetulla pistetuomiolla. Norton ei yllättynyt tuloksesta, sillä hän oli myös omasta mielestään ollut koko ajan voitolla. Ottelu tunnetaan erityisesti siitä, miten Norton onnistui ottelun aikana murtamaan Alin leuan. Muhammad Ali on itse kertonut huomanneensa murtuman toisen erän jälkeen, jossa Norton oli päässyt iskemään voimakkaan koukun hänen suojauksensa läpi. Ali kuitenkin jatkoi ottelua, koska oli kuvitellut voivansa vielä voittaa, mutta vastustajan välttely ja leuan suojaaminen maksoivat lopulta kamppailun voiton. Harjoittelun puutettakin on syytetty tappiosta, sillä manageri Herbert Muhammad oli jo ennen ottelua huomauttanut, että Ali oli otteluun valmistautuessaan rikkonut hyvän harjoittelun periaatteita. Voitonvarmuutensa vuoksi hän oli treenannut ainoastaan kolme viikkoa.
Norton ja Ali kohtasivat uusintaottelussa 10. syyskuuta 1973, jolloin Ali oli paremmin valmistautunut ja otti NABF:n mestaruuden takaisin haltuunsa. Tuloksena oli jälleen jaettu pistetuomio jaetuin pistein.
Elämä ja ura > Nousu maailmanmestariksi ja uran lopettaminen

Norton otteli ensimmäistä kertaa maailmanmestaruudesta kohdatessaan yksityiselämänsä ja raha-asioidensa kanssa ongelmiin joutuneen nuoren George Foremanin Venezuelan pääkaupungissa Caracasissa käydyssä ottelussa 26. maaliskuuta 1974. Kaksi viikkoa ennen ottelua nyrkkeilijöiden välillä puhkesi riita kehätuomarista: Foremanin leiri halusi tuomariksi kokeneen yhdysvaltalaisen Jim Rondeaun, kun taas Nortonin leiri tahtoi otteluun venezuelalaisen tuomarin. Kun sopua ei ollut saatu aikaiseksi ottelupäivään mennessä, Foreman alkoi valitella jalkaansa ja joutui menemään sairaalaan. Ottelun peruuttamisesta huhuttiin, kunnes Nortonin leiri suostui Rondeaun valintaan.
Foremanin ja Nortonin välinen ottelu päättyi nopeasti, kun Rondeau keskeytti ottelun jo toisessa erässä Nortonin käytyä kolmatta kertaa kanveesissa. Ottelun jälkeen Venezuelan hallitus päätti yllättäen verottaa ottelijoiden palkkioista 18 %, joka heidän piti maksaa voidakseen poistua maasta. Foremanilla oli tämän kanssa enemmän ongelmia ja hän joutui jäämään Venezuelaan pidemmäksi aikaa kuin Norton.
Maaliskuussa 1975 Norton voitti Jerry Quarryn ottelussa avoinna olleesta NABF:n raskaansarjan tittelistä. 28. syyskuuta 1976 hän kohtasi Bronxissa Yankee Stadiumilla kolmannen kerran urallaan Alin, joka oli nyt hallitseva raskaansarjan maailmanmestari, WBA- ja WBC-liittojen mestaruusottelussa. Ottelu kesti 15 erää ja Ali julistettiin kamppailun voittajaksi tuomarien yksimielisellä päätöksellä. Vuonna 1977 Norton tyrmäsi Duane Bobickin ensimmäisessä erässä ja voitti Jimmy Youngin WBC-liiton eliminaattori-ottelussa, jossa valittiin haastaja liiton maailmanmestarille. Kun WBA:n ja WBC:n mestaruuksia hallinnut Leon Spinks kieltäytyi puolustamasta titteliään Nortonia vastaan, WBC päätti jälkikäteen Youngin ja Nortonin välisen ottelun ratkaisseen liiton uuden maailmanmestarin. Ken Nortonista tuli näin ensimmäinen raskaansarjan maailmanmestari, joka on voittanut mestaruutensa ottelematta siitä. Samana vuonna Yhdysvaltain nyrkkeilytoimittajat valitsivat hänet vuoden nyrkkeilijäksi.
Norton puolusti mestaruuttaan Larry Holmesia vastaan 10. kesäkuuta 1978 ja hävisi täydet 15 erää kestäneen kamppailun, jota pidetään tasoltaan yhtenä vuosikymmenen parhaista otteluista, jaetuin tuomaripistein. Tämän jälkeen Norton otteli vielä Earnie Shaversia, Scott LeDoux'ta, Tex Cobbia ja Gerry Cooneya vastaan, joista Shaversille ja Cobbille hän hävisi tyrmäyksellä ensimmäisessä erässä. Hän lopetti uransa vuonna 1981. Vuonna 1992 Norton valittiin International Boxing Hall of Fameen.
Elämä ja ura > Uran jälkeen

Jo uransa aikana Norton esiintyi monissa elokuvissa ja jatkoi elokuvauraansa myös nyrkkeilyuran päätyttyä.
23. helmikuuta 1986 hän joutui vakavaan auto-onnettomuuteen, jossa hänen kallonsa, leukansa ja jalkansa vaurioituivat. Onnettomuus vaikutti hänen puhekykyynsä muuttaen sen epäselväksi. Hänellä itsellään ei ollut muistikuvaa onnettomuudesta. Norton kärsi viimeisinä vuosinaan sydämen vajaatoiminnasta. Hän kuoli syyskuussa 2013 arizonalaisessa sairaalassa, jossa oli ollut kuntoutettavana saatuaan edellisenä vuonna aivoinfarktin.
Norton valittiin nyrkkeilyn Hall of Fameen vuonna 1992.
Yksityiselämä

Nortonin poika Ken Norton Jr. on menestynyt amerikkalaisen jalkapallon pelaaja ja Super Bowl -voittaja.
Aiheesta muualla

Nortonin virallinen kotisivu (Arkistoitu – Internet Archive)
Ammattilaistilastot BoxRec-tietokannassa
IBHOF / Ken Norton (Arkistoitu – Internet Archive)
Ken Norton Internet Movie Databasessa. (englanniksi)
| Auktoriteettitunnisteet  |
| --- | --- |
Kansainväliset:  FAST  ISNI  VIAF  WorldCat 
Kansalliset:  Ranska  BnF data  Saksa  Yhdysvallat  Alankomaat
Nothotsuga longibracteata

| Nothotsuga Nothotsuga longibracteata |
| --- | --- |

Uhanalaisuusluokitus
 Silmälläpidettävä  
  
Tieteellinen luokittelu
Kunta::  Kasvit Plantae
Alakunta::  Putkilokasvit Tracheobionta
Kaari::  Siemenkasvit Spermatophyta
Luokka::  Havupuut Pinopsida
Lahko::  Mäntymäiset Pinales
Heimo::  Mäntykasvit Pinaceae
Suku::  Nothotsuga  Hu ex C.N.Page, 1989
Laji::  longibracteata
Kaksiosainen nimi
 Nothotsuga longibracteata  (Cheng) Hu ex C.N.Page, 1989 
Synonyymit
 Suku Nothotsuga Tsugo-Keteleeria Van Campo-Duplan et Gaussen, 1948 Laji Nothotsuga longibracteata Tsuga longibracteata W.C. Cheng, 1932  Tsugo-Keteleeria longibracteata (Cheng) Van Campo-Duplan et Gaussen, 1948  Hesperopeuce longibracteata (Cheng) Cheng 
Katso myös
   Nothotsuga longibracteata Wikispeciesissä   Nothotsuga longibracteata Commonsissa 
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvoIUCN-testi OK: 
Nothotsuga longibracteata on mäntykasvien heimoon kuuluva havupuulaji. Se on suvun Nothotsuga ainoa laji. Laji luokiteltiin pitkään hemlokiksi (Tsuga), mutta siirrettiin 1980-luvulla omaan sukuunsa, koska se eroaa hemlokeista selkeästi neulastensa ja käpyjensä perusteella. Nothotsuga longibracteata on ainavihanta puu, joka kasvaa luonnossa Kiinan vuoristoissa.
Kuvaus

Nothotsuga longibracteata on keskikokoinen puu, joka kasvaa noin 30 metriä korkeaksi ja rungon rinnankorkeusläpimitaltaan 1–1,2 metrin paksuiseksi. Runko on usein monihaarainen. Kaarna on tummanruskeaa ja lohkeilee pitkittäin. Oksat ovat pitkiä ja voivat olla siirottavia tai kohenevia. Oksanhaarat ovat jäykkiä, kaljuja ja väriltään aluksi kellertäviä tai punertavia ja myöhemmin harmahtavia.
Lehdet eli neulaset ovat ruodillisia, kuten hemlokeilla. Neulaset ovat yleensä 11–20 millimetriä pitkiä ja 1–2 millimetriä leveitä. Ne ovat asettuneet kierteisesti ja siirottavat säteittäisesti oksanhaaran ympärillä. Ruoti on 1–1,5 millimetriä pitkä. Neulasissa on yleensä 5–10 ohutta ilmarakojuovaa yläpinnalla ja useita kummallakin sivulla alapinnalla. Neulasen kärki on terävä tai tylpähkö.
Nothotsuga longibracteata on yksikotinen. Pölytys tapahtuu maalis–huhtikuussa. Keltaruskeat hedekukinnot kehittyvät lähelle sivuversojen kärkiä sarjoissa. Ne ovat 5–10 millimetriä pitkiä ja riippuvia. Emikukinnot eli kävyt kehittyvät sivuversoihin 5–10 millimetriä pitkä rangan kärkeen. Ne ovat aluksi punaisia tai purppuranpunaisia ja muuttuvat ruskeiksi kypsyessään. Ne ovat kypsänä 2–5,8 senttimetriä pitkiä ja 1,2–2,5 senttimetriä leveitä. Kävyt pysyvät usein puussa vuosia vielä avauduttuaan. Kävyssä on 20–30 käpysuomua. Käpysuomut ovat 9–22 millimetriä pitkiä ja 12–25 millimetriä leveitä, muodoltaan hieman vinoneliömäisiä tai pyöreähköjä ja kärjestään typäköitä tai pyöristyneitä. Suojussuomut ovat 7–18 millimetriä pitkiä ja kärjestään teräviä tai otapäisiä. Lenninsiivelliset siemenet ovat kolmiomaisen munanmuotoisia ja 4–8 millimetriä pitkiä ja 2,5–3 millimetriä leveitä. Lenninsiipi on pitkänpyöreä ja 7–12 millimetriä pitkä. Siemenet kypsyvät yleensä lokakuussa.
Levinneisyys

Nothotsuga longibracteata esiintyy luonnonvaraisena vuoristoissa yleensä 300–2 300, joskus jopa 3 200 metrin korkeudessa Kiinassa Guizhoun, Hunanin, Guangdongin, Guangxin ja Fujianin maakunnissa. Sen levinneisyysalue käsittää 1 500 neliökilometriä.
Elinympäristö ja ekologia

Nothotsuga longibracteata on kostean, lauhkean ilmaston puu, joka viihtyy happamalla maalla. Laji kasvaa usein jyrkillä vuorenrinteillä. Sen luontaisten elinalueiden vuotuinen sademäärä on 1 000–2 000 millimetriä. Se voi muodostaa pieniä yksilajisia metsiköitä, mutta sitä esiintyy myös ainavihannissa tammivaltaisissa (Quercus) metsissä sekä sekametsissä, joiden tyypillisiä lajeja ovat vietnaminpyökki (Fagus longipetiolata), kiinanherttapuu (Tetracentron sinensis) ja mäntylaji Pinus kwangtungensis.
Luokittelu

Lajin kuvasi alun perin hemlokkien sukuun kuuluvana nimellä Tsuga longibracteata tunnettu kiinalainen kasvitieteilijä Zheng Wanjun vuonna 1932. Ranskalainen kasvitieteilijä Henri Gaussen piti lajia hemlokkien ja suvun Keteleeria välisenä risteymänä ja käytti nimeä Tsugo-Keteleeria longibracteata. Laji luokiteltiin pitkään yleensä hemlokiksi (Tsuga), mutta siirrettiin 1980-luvulla omaan sukuunsa, koska se eroaa hemlokeista selkeästi neulastensa ja käpyjensä perusteella. Eräissä tieteellisissä julkaisuissa, esimerkiksi vaikutusvaltaisessa Flora of Chinassa sitä on tämän jälkeenkin pidetty hemlokkilajina. Yleisesti sitä kuitenkin pidetään nykyään omana sukunaan, sillä se eroaa selvästi hemlokeista myös geneettisten tutkimusten perusteella. Osa notho- nimessä Nothotsuga viittaa myös risteymään, mutta ei ole löydetty mitään todisteita, että suku olisi muiden mäntykasvisukujen välinen risteymä.
Nothotsuga longibracteata eroaa hemlokeista neulastensa ja käpyjensä perusteella usealla eri tavalla. Sen neulaset siirottavat säteittäin, ja niissä on ilmarakoja kaikilla pinnoilla, kun hemlokkien neulaset ovat asettuneet kampamaisesti ja niissä on ilmarakoja vain alapinnalla. Nothotsuga longibracteata -lajin hedekukinnot muodostavat sarjoja, kun hemlokkien kasvavat yksittäin ja emikukinnot eli kävyt ovat pystyjä ja niiden suojussuomut ovat lähes kokonaan kiinnikasvaneita käpysuomuihin, toisin kuin hemlokeilla.
Suojelu

Nothotsuga longibracteatan esiintymisalue on suppeahko ja erittäin hajanainen. Kansainvälinen luonnonsuojeluliitto IUCN on määrittänyt lajin silmälläpidettäväksi. Lajin metsiä on myös aiemmin kaadettu laajalti. Nykyisellään osa metsäalueista, joilla lajia esiintyy on suojeltu.
Käyttö

Nothotsuga longibracteatan puuta on aiemmin käytetty metsäteollisuudessa, lähinnä rakentamiseen ja huonekalujen valmistukseen. Nykyisin se on liian harvinainen ollakseen sahateollisuudelle merkittävä. Laji soveltuu metsänistutukseen, mutta sitä ei yleisesti käytetä koristepuuna.
Aiheesta muualla

Arkive.org – Bristlecone hemlock (Nothotsuga longibracteata) (Arkistoitu – Internet Archive) (kuvia) (englanniksi)
| Taksonitunnisteet |
| --- | --- |
Nothotsuga longibracteata:  Wikidata: Q135182  Wikispecies: Nothotsuga longibracteata  ARKive: nothotsuga-longibracteata  CoL: 47TWS  EoL: 999619  EPPO: NTULO  GBIF: 2685693  GRIN: 403733  iNaturalist: 135905  IPNI: 946480-1  IUCN: 34162  NCBI: 123601  Open Tree of Life: 39083  Plant List: kew-2382004  POWO: urn:lsid:ipni.org:names:946480-1  RHS: 140708  Tropicos: 50108394  WFO: wfo-0000380891 
Tsuga longibracteata:  Wikidata: Q17358037  CoL: 59HMN  FNA: 200005390  FoC: 200005390  GBIF: 2685695  GRIN: 40708  IPNI: 677221-1  POWO: urn:lsid:ipni.org:names:677221-1  Tropicos: 24901640  WFO: wfo-0000456412
Jaakko Saari

Jaakko Sakari Saari (s. 3. marraskuuta 1957 Jyväskylän maalaiskunta) on suomalainen judoka, joka kilpaili 1970–1980-luvuilla.
Saari ei voinut osallistua Helsingin EM-kilpailuihin 1978 kuumeen vuoksi. Moskovan olympialaisissa 1980 hänen oli tarkoitus otella alle 95 kg:n sarjassa, mutta olympiakomitea oli ilmoittanut hänet vahingossa yli 95-kiloisiin. Hän osallistui avoimeen luokkaan sijoittuen jaetulle 15. sijalle. Pariisin EM-kilpailuissa 1983 hän oli alle 95 kg:n sarjassa seitsemäs. Sotilaiden MM-kilpailuissa hän sai hopeaa alle 95-kiloisissa 1984 sekä pronssia alle 86-kiloisissa 1978 ja alle 95 kg:n painoluokassa 1980 ja 1985.
Saari edusti seuratasolla jyväskyläläistä Jigotaita ja Helsingin Chikaraa. Hän voitti Suomen-mestaruuden alle 86 kg:n painoluokassa 1978 sekä alle 95-kiloisissa 1979, 1980, 1981 ja 1983. SM-hopeaa hän sai 80 kg:n sarjassa 1976 ja alle 95-kiloisissa 1985.
Syyskuussa 2015 Saari aloitti Suomen judomaajoukkueen päävalmentajana.
Raimo Saari

Raimo Saari (s. 23. heinäkuuta 1952) on suomalainen jalkapalloilija.
Puolustajana pelannut Saari edusti urallaan  Turun Weikkoja 1968–1969 ja Turun Palloseuraa 1970–1981. Hän voitti TPS:ssa Suomen mestaruuden 1971, 1972 ja 1975. Kaikkiaan Saari pelasi 10 kauden aikana 219 pääsarjatason ottelua, joissa hän teki yhden maalin.
Saari pelasi maajoukkueessa kaksi maaottelua, syys-lokakuussa 1974 EM-karsintaotteluissa Alankomaita ja Puolaa vastaan.
NTP

NTP (engl. normal temperature and pressure) on kemiassa ja fysiikassa käytetty normaalilämpötila ja -paine. Määritelmää käytetään dokumentoitaessa erilaisia fysikaalisia ja kemiallisia prosesseja ja mittauksia.
NIST määrittelee NTP-olosuhteet seuraavasti:
paine on 1 atm = 101 325 Pa,
lämpötila on 20 °C = 293,15 K.
Muiden kansainvälisten järjestöjen määritelmät termodynaamisille standarditiloille ovat erilaisia. Esimerkiksi IUPAC käyttää STP-standardissaan lämpötilaa 0 °C (273,15 K) ja painetta 100 kPa. Lisäksi IUPACin määritelmä on muuttunut aikojen saatossa: ennen vuotta 1982 ilmanpaineen normaaliarvona käytettiin hieman nykyistä korkeampaa arvoa 101 325 Pa. Siksi onkin paras aina mainita selkeästi mitä lämpötilaa ja painetta tarkoitetaan.
Teollisuudessa ja kaupankäynnissä NTP-olosuhteet ovat usein välttämättömiä, jotta esim. kaasujen ja nesteiden tilavuudet ja vastaavat ominaisuudet voidaan ilmaista oikein. Kuitenkin monissa teknisissä julkaisuissa mainitaan yksinkertaisesti vain vakio-olosuhteet määrittelemättä niitä, mikä johtaa helposti sekaannuksiin ja virheisiin. Hyvä käytäntö on, että lämpötilan ja paineen vertailuolosuhteet on aina ilmoitettu.
Määritelmät > Aikaisemmat määritelmät

Ennen vuotta 1918 monet metristä järjestelmää käyttävät ammattilaiset ja tutkijat määrittelivät lämpötilan ja paineen vertailuolosuhteet kaasun tilavuudelle 15 °C (288,15 K) lämpötilassa ja 101,325 kPa (1 ATM) paineessa. Näiden samojen vuosien aikana yleisimmin käytetyt standardiolosuhteet brittiläistä tai yhdysvaltalaista yksikköjärjestelmää käyttäville olivat 60 °F (15,56 °C, 288,17 K) lämpötila ja 14,696 psi (1 ATM, 101,325 kPa) paine, koska niitä käytettiin lähes maailmanlaajuisesti öljy- ja kaasuteollisuudessa.
Määritelmät > Nykyiset määritelmät

Monia erilaisia vakiovertailuolosuhteiden määritelmiä käytetään nykyään joka puolella maailmaa. Alla olevaan taulukkoon on listattu niistä osa.
Maakaasuyhtiöt Euroopassa, Australiassa ja Etelä-Amerikassa ovat omaksuneet 15 °C (59 °F) lämpötilan ja 101,325 kPa (1 ATM) paineen käyttöönsä ja pitävät niitä kaasutilavuuden vakiovertailuolosuhteina vakioluokan kuutiometrin määrityksessä. Vakioluokan kuutiometri on kaasun kuutiometrin (m3) tilavuus 20 °C:n lämpötilassa ja 1 ATM paineessa.  Myös ISO, EPA ja NIST antavat useamman kuin yhden määritelmän vakiovertailuolosuhteille niiden omissa standardeissa ja säännöksissä.
| 0 | 1 | 2 | 3 | 4 | 5 | 6 | 7 |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| Lämpötila  (°C) | Lämpötila  (°F) | Paine (kPa) | Paine (mmHg) | Paine (psi) | Paine (inHg) | Suhteellinen  kosteus (%) | Julkaisu |
| 0 | 32 | 100,000 | 750,06 | 14,5038 | 29,530 |  | IUPAC (STP) 1982 lähtien  |
| 0 | 32 | 101,325 | 760,00 | 14,6959 | 29,921 |  | NIST, ISO 10780, aikaisemmin IUPAC (STP) 1982 saakka  |
| 15 | 59 | 101,325 | 760,00 | 14,6959 | 29,921 | 0[2][10] | ICAO's ISA, ISO 13443, EEA, EGIA (SI määritelmä)  |
| 20 | 68 | 101,325 | 760,00 | 14,6959 | 29,921 |  | EPA,  NIST tarvitaan parempi lähde. Kutsutaan myös NTP:ksi,  normaalilämpötila ja -paine.tarvitaan parempi lähde |
| 22 | 72 | 101,325 | 760,00 | 14,6959 | 29,921 | 20–80 | American Association of Physicists in Medicine |
| 25 | 77 | 100,000 | 750,06 | 14,5038 | 29,530 |  | IUPAC (SATP) |
| 25 | 77 | 101,325 | 760,00 | 14,6959 | 29,921 |  | EPA |
| 20 | 68 | 100,000 | 750,06 | 14,5038 | 29,530 | 0 | CAGI |
| 15 | 59 | 100,000 | 750,06 | 14,5038 | 29,530 |  | SPE |
| 20 | 68 | 101,3 | 760 | 14,69 | 29,9 | 50 | ISO 5011 |
| 20 | 68 | 101,33 | 760,0 | 14,696 | 29,92 | 0 | GOST 2939-63 |
| 16 | 60 | 101,33 | 760,0 | 14,696 | 29,92 |  | SPE, U.S. OSHA, SCAQMD |
| 16 | 60 | 101,6 | 762 | 14,73 | 30,0 |  | EGIA (Imperial System Definition) |
| 16 | 60 | 101 | 760 | 14,7 | 30 |  | U.S. DOT (SCF) |
| 15 | 59 | 99,99 | 750,0 | 14,503 | 29,53 | 78 | U.S. Army Standard  Metro |
| 15 | 59 | 101,33 | 760,0 | 14,696 | 29,92 | 60 | ISO 2314, ISO  3977-2 |
ISA

Kansainvälinen standardi-ilmakehä (International Standard Atmosphere, ISA) on ICAOn määrittelemä keskimääräisiin maan keskileveysasteiden olosuhteisiin perustuva ilmakehämalli. ISA määrittelee vakiopaineen, -lämpötilan ja -ilmankosteuden seuraavasti:
p = 101,325 kPa
T = 15 °C (288,15 K)
ilmankosteus 0 %
Vakio laboratorio-olosuhteet

Yhdysvalloissa ja muissa maissa, missä käytetään yleisesti STP-tilaa, käytetään myös niin kutsuttua vakio laboratorio-olosuhdetta. Tämän termin käyttö perustuu STP-tilan määrittelemän standardilämpötilan ja -paineen merkittävään poikkeamaan varsinaisesta laboratoriolämpötilasta (esimerkiksi 0 °C vs. laboratoriossa ~25 °C). Vakio laboratorio-olosuhde on kuitenkin maantieteellisesti sidonnainen, sillä eri puolilla maailmaa on muun muassa erilaiset ilmastot.
Maissa, joissa käytetään yleisesti NTP-olosuhdetta (T=20 °C), niin vastaavaa “vakiota” laboratorio-olosuhteille ei ole.lähde?
Aiheesta muualla

IUPAC goldbook: Standardilämpötila- ja paine kaasuille (englanniksi)
IUPAC goldbook: Standardipaineen määritelmän muutos 1982 (englanniksi)