stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
2017
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta 2017 Wikimedia Commonsissa
Donald Trump aloitti Yhdysvaltain presidenttinä.
Hiihdon MM-kilpailut käynnissä Lahdessa.
Maltan Sininen ikkuna ennen ja jälkeen.
Merikasarmin merenpuoleinen julkisivu valaistuna sinisellä ja keltaisella värillä Tukholman, Pietarin ja Lontoon iskujen uhrien kunnioittamiseksi.
Mauno Koiviston valtiolliset hautajaiset pidettiin Helsingissä helatorstaina 25. toukokuuta.
Lontoon Grenfell Tower palaa.
Ram Nath Kovind astui Intian presidentin virkaan.
Kynttilöitä Turun kauppatorin kulmalla kahdeksan päivää puukotusvälikohtauksen jälkeen.
Pelastustyöt käynnissä maanjäristyksen sortamalla rakennuksella Méxicossa.
Kukkia ja kynttilöitä Las Vegas -kyltillä kahdeksan päivää ampumavälikohtauksen jälkeen.
Länsimetron ensimmäinen vaihe avattiin matkustajaliikenteeseen usean viivästymisen jälkeen. Kuvassa Tapiolan metroasema avajaisaamunaan.
Joulukuussa 2017 itsenäinen Suomi täytti 100 vuotta. Silloin monet Helsingin rakennukset valaistiin sinisellä, kuten kuvassa oleva Finlandia-talo.
Hôtel Négresco

Hôtel Négresco.
Hôtel Négresco yöaikaan.
Hôtel Négresco on arvostettu luksustason hotelli ja taidegalleria, jonka perusti Henri Negresco vuonna 1912. Rakennus on tyyliltään Belle Époquen barokkia, ja se sijaitsee Nizzan kaupungin loisteliaalla rantakadulla, Promenade des Anglais'lla. Hotelli on aivan Välimeren rannalla, vastapäätä Enkelten lahtea (ransk. Baie des Anges). Hotellin omistajina ovat olleet vuodesta 1957 lähtien Paul ja Jeanne Augier. Hotelli on yksi harvoista yksityisomistuksessa olevista hienoista hotelleista. Rakennus on luokiteltu historialliseksi monumentiksi vuonna 2003.
Historia

Henri Négresco (1868—1920) syntyi majatalon pitäjän poikana Bukarestissa Romaniassa. 15-vuotiaana hän lähti kotoaan työhön Pariisiin, Monacoon ja Nizzaan. Nizzassa hänestä tuli kaupungin kasinon johtaja, ja hän tuli kuuluisaksi vieraanvaraisuudestaan. Maailman miljardöörit, ruhtinaat ja kuninkaat, mukaan lukien amerikkalainen Rockerfellerin perhe, vannoivat Négrescon nimeen, kun puhuttiin vieraanvaraisuudesta. Näin Négresco loi omaisuutensa.
Vuonna 1912 Négresco rakennutti hotellin, jonka arkkitehtina oli Édouard Niemans, yksi aikakauden tunnetuimmista arkkitehdeista. Hotellin valmistuttua Négresco saattoi vastaanottaa maailman rikkaimpia ihmisiä omissa tiloissaan. Hotellin rakennustöihin osallistui myös tunnettu rakennusinsinööri Gustave Eiffel, jonka käsialaa on esimerkiksi rakennuksen kuuluisa vaaleanpunainen torni.
Négrescoa kohtasi valitettavan huono onni, sillä heti hotellin valmistuttua puhkesi ensimmäinen maailmansota ja hotelli muutettiin sotilassairaalaksi. Sodan loputtua varakkaat asiakkaat olivat vähissä Nizzassakin, ja hotelli joutui suuriin taloudellisiin vaikeuksiin. Velkojien vaatimuksesta hotelli myytiin belgialaiselle yritykselle, ja Négresco kuoli muutaman vuoden kuluttua Pariisissa vain 52-vuotiaana.
Jeanne Augier

Hotellilla oli vuosikymmenten aikana monia alamäkiä kuin ylämäkiäkin. Kuitenkin vuonna 1957 Paul ja Jeanne Augier ostivat loistohotellin. Paul Augier oli nizzalainen poliitikko ja liikemies.  Hänen vaimonsa Jeanne oli intohimoinen taiteentuntija ja keräilijä.
Aiheesta muualla

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
Hotellin sivusto
Basiliski

| Basiliski |
| --- | --- |

Ominaisuudet
Nimen etymologia:  kreikk. basiliskos, ’pieni kuningas’
Tuntomerkit:  Kukon pää, kynnet ja siivet, matelijan vartalo ja häntä
Esiintyminen:  Kaikkialla Euroopassa
Kansanperinne
Kansanperinteen alkuperä:  Antiikin Rooman mytologia
Suhteet
Infobox OKNimi-testi OK: 
Basiliskin kuva Ulisse Aldrovandin teoksessa Historia serpentum et draconum vuodelta 1640.
Basiliski on taruolento, lohikäärmemäinen kukon ja liskon sekoitus. Basiliskia pidettiin käärmeiden kuninkaana, ja sen nimitys tulee kreikan sanasta basiliskos, joka tarkoittaa pientä kuninkaallista. Basiliskin esikuvana on saattanut olla töyhtöpääkyy tai kobra. Plinius vanhempi kuvasi sen käärmeeksi, jolla oli kultainen kruunu. Keskiajan mytologiassa basiliski oli muuttunut käärmeeksi, jolla oli kukon tai joskus jopa ihmisen pää. Taiteessa basiliski oli paholaisen ja antikristuksen symboli. Protestanteille se puolestaan symboloi paaviutta. Heraldiikassa basiliski kuvataan eläimeksi, jolla on kukon pää, vartalo ja jalat, käärmeen kieli ja lepakon siivet. Käärmemäinen takapuoli päättyy nuolimaiseen häntään.
Kertomusten mukaan basiliski syntyy seitsemän vuoden ikäisen kukon munimasta munasta, jonka rupikonna hautoo. Muna munitaan Koirantähden eli Siriuksen ollessa taivaalla, eikä pyöreässä munassa ole lainkaan keltuaista. Kun muna särkyy, siitä tulee esiin karmea hirviö. Basiliski syntyy myös kukon täydenkuun aikaan munimasta munasta.
Tarujen mukaan basiliskeja on kahta lajia: ensimmäinen polttaa kaiken tieltään ja toinen voi tappaa pelkällä katseella. Kummatkin ovat niin kammottavia, että niiden hengitys saa kasvit lakastumaan ja kivet särkymään. Uskottiin myös, että basiliski on niin myrkyllinen, että jos ratsastaja yrittäisi tappaa sen keihäällä, basiliskin vahva myrkky nousisi keihästä pitkin ja surmaisi niin ratsastajan kuin hevosenkin. Ainut keino tappaa basiliski oli näyttää sille sen omaa peilikuvaa, jolloin olento kuolisi kauhusta nähdessään oman kuvansa. Joidenkin lähteiden mukaan basiliskin katse kivettää vain uhrin ulkokuoren ja jättää sisuksen ehjäksi. Jähmetettyään uhrinsa basiliski rikkoo kuoren ja syö sisäelimet.
Basiliskilla on kuitenkin kaksi luonnollista vihollista, kärppä ja kukko. Tarujen mukaan kärppä on immuuni basiliskin katseelle, ja jos basiliski onnistuu puremaan kärppää, kärppä käy syömässä tuoksuruutaa, parantuu ja palaa taistelemaan basiliskin kanssa. Yhtä pelottava vihollinen on kukko, sillä jos basiliski kuulee kukon kiekuvan, se kuolee välittömästi.
Harry Potter -kirjasarjassa basiliski oli jättiläiskäärme jonka katse tappaa, mutta epäsuora katse (esimerkiksi peilin, veden, linssin tai aaveen kautta) jähmettää. Basiliski on myös myrkyllinen.
Aiheesta muualla

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
Medieval Bestiary – Basilisk
Minotauros

| Minotauros |
| --- | --- |

Ominaisuudet
Nimen etymologia:  "Minoksen härkä"
Status:  Kuollut
Tuntomerkit:  Miehen ruumis, jolla on härän pää ja häntä
Asuinpaikka:  Kreeta, Kreikka
Kuolinsyy:  Joutui Theseuksen tappamaksi
Kansanperinne
Kansanperinteen alkuperä:  Kreikkalainen mytologia noin 4000 vuoden takaa
Suhteet
Vanhemmat:  Pasifae (äiti) valkoinen härkä (isä)
Infobox OKNimi-testi OK: 
Kreikkalainen maalaus kuvaa hetkeä, jolloin Theseus onnistuu surmaamaan Minotauroksen
Minotauros (kr. Μινώταυρος) oli kreikkalaisessa mytologiassa esiintyvä taruolento, joka oli puoliksi ihminen, puoliksi härkä. Kreetan kuningattaren Pasifaen ja valkoisen härän ristisiitoksena syntynyt hirviö teljettiin kuningas Minoksen käskystä suureen labyrinttiin, johon sille vietiin joka yhdeksäs vuosi 12 ateenalaista uhria ravinnoksi. Lopulta Ateenan tuleva kuningas Theseus surmasi hirviön ja teki lopun Kreetan sortotöistä Ateenassa. Vanha kreikkalainen taru Minotauroksesta ja Theseuksesta saattaa olla vertauskuvallinen kertomus siitä, kuinka Ateena vapautui Kreetan pronssikautisen minolaisen kulttuurin vallan alta. Minotauros on kreikkaa ja tarkoittaa ”Minoksen härkää”.
Taru Minotauroksesta

Minotauroksen tarusta on olemassa useita versioita. Sen kertoo muiden muassa Apollodoros Ateenalainen, jonka versio tarinasta on peräisin 100-luvulta eaa. Taru Minotauroksesta ja Theseuksesta on kuitenkin paljon tätä vanhempi, ja sen osia voidaan jäljittää aina 500-luvun lopulle eaa. Sen juuret ulottuvat peräti 4 000 vuoden päähän, aikaan jolloin Kreeta hallitsi koko manner-Kreikkaa. Perinteisesti taru kerrotaan suurin piirtein näin:
Taru Minotauroksesta > Tarun alku: Zeus ja Europe

Kreikan ylijumalan Zeuksen kerrotaan monissa taruissa hankkineen jälkeläisiä kuolevaisten naisten kanssa. Erään tarun mukaan hän näki kerran meren rannalla kävelevän neidon nimeltä Europe ja muutti itsensä valkeaksi häräksi päästäkseen naisen lähelle. Häränhahmoinen Zeus houkutteli neidon nousemaan selkäänsä ja vei hänet mukanaan veteen. Ylijumala ui meren yli Kreetan saarelle ja saattoi Europen raskaaksi. Nainen synnytti kolme poikaa, jotka saivat nimikseen Minos, Rhadamanthys ja Sarpedon.
Kreetan kuningas Asterion otti Europen vaimokseen ja kasvatti tämän lapset omina poikinaan. Minoksesta tuli Kreetan kruununperijä, ja kuninkaaksi tultuaan hän otti vaimokseen Pasifae-nimisen naisen.
Minos alkoi voimansa tunnossa vakuuttaa muille ihmisille, että jopa jumalat olivat valmiita täyttämään hänen toivomuksensa. Väitteensä todistaakseen hän rakensi meren rannalle alttarin ja rukoili merenjumala Poseidonia, että merestä nousisi härkä, jonka hän voisi uhrata. Poseidon toteuttikin Minoksen toiveen, ja merestä nousi hohtavan valkoinen härkä hänen uhrattavakseen. Jumalainen eläin oli kuitenkin niin lumoavan kaunis, ettei Minos kyennyt surmaamaan sitä. Niinpä hän antoi käskyn säästää jumalten lähettämä härkä ja otti sen tilalle toisen härän omasta laumastaan. Jumalat kuitenkin huomasivat petoksen ja päättivät rangaista petollista kuningasta.
Taru Minotauroksesta > Jumalten kosto ja hirviön synty

Kostaakseen Minoksen röyhkeyden rakkauden jumalatar Afrodite antoi tämän vaimon Pasifaen rakastua jumalten lähettämään härkään. Pasifae kauhistui luonnottomia tunteitaan eläintä kohtaan ja paljasti kauhean salaisuutensa Minoksen hovin rakentajamestarille Daidalokselle. Seppä rakensi Pasifaelle puusta onton lehmän, jonka sisään tämän oli mahdollista piiloutua halutessaan viettää salassa aikaa rakastamansa härän kanssa.
Lopulta jumalten lähettämän valkoisen härän ja Pasifaen suhteesta syntyi kammottava epämuodostunut hirviö, sekasikiö, jolla oli ihmisen ruumis mutta hirviömäinen ja irvokas härän pää.
Taru Minotauroksesta > Labyrintin vanki

Kuningas Minos järkyttyi suuresti vaimonsa teosta ja päätyi neuvottomana turvautumaan oraakkelin apuun. Näkijä neuvoi Kreetan kuningasta piilottamaan häpeänsä taitavuuteen, ja niin Minos antoi palveluksessaan olevalle Daidalokselle käskyn rakentaa labyrintti, josta hirviö ei löytäisi ulos ja jossa kukaan ei voisi eksymättä kulkea.
Kun Daidalos oli saanut suuren urakkansa valmiiksi, Minotaurokseksi nimitetty hirviö sijoitettiin sokkeloisen vankilansa keskustaan. Kreetan merentakaisen naapurin Ateenan kuningas Aigeus oli aikoinaan aiheuttanut Minoksen pojan kuoleman Ateenaa vastaan käydyssä taistelussa, ja siitä kostoksi Kreetan kuningas antoi käskyn, että Ateenan oli joka yhdeksäs vuosi luovutettava seitsemän nuorta miestä ja seitsemän nuorta neitsyttä uhrattavaksi labyrinttiin teljetylle Minotaurokselle. Joskus uhraus kerrotaan suoritetun joka toisen uudenkuun aikaan. Ateenalaiset suostuivat tämän hirvittävän veron maksuun välttääkseen aseellisen yhteenoton voimakkaan Kreetan kanssa. Uhrattavat ateenalaiset tuotiin Kreetaan laivoilla, missä heille järjestettiin juhlallinen vastaanotto ja kestit. Seuraavana aamuna heidät kuitenkin vietiin hirviön sokkeloiseen vankilaan. Sinne he ennen pitkää eksyivät ja joutuivat yksitellen pedon syömiksi. Kaksi kertaa ateenalaiset ehtivät maksaa tätä hirveää veroa, kunnes kolmannen uhrilastin joukossa saapui Ateenan kuningas Aigeuksen ottopoika, jonka oikea isä oli itse merenjumala Poseidon. Nuorukaisen nimi oli Theseus.
Taru Minotauroksesta > Theseus ja Minotauros

Theseus oli itse lupautunut mukaan toisten uhrattavien joukkoon ja aikoi surmata labyrintin pedon vapauttaakseen ateenalaiset siitä sorron ikeestä, jossa Minoksen Kreeta näitä piti. Minoksen tytär, Minotauroksen sisarpuoli Ariadne rakastui Theseukseen ja tarjosi hänelle apuaan sillä ehdolla, että saisi tulla Ateenaan hänen morsiamenaan. Theseuksen suostuttua Ariadne ojensi hänelle Daidaloksen antaman lankakerän ja neuvoi sitomaan sen toisen pään labyrintin suulle ja käyttämään sitä kuljetun reitin merkitsemiseen. Kun Theseus purkaisi lankakerää sitä mukaa, kun liikkuu labyrintissa, hän ei eksyisi vaan löytäisi aina takaisin suuaukolle.
Heti seuraavana päivänä uhrattavat suljettiin pimeään labyrinttiin, ja Theseus noudatti Ariadnen neuvoa. Hän neuvoi muita uhrattavia pysymään labyrintin portin lähettyvillä ja lähti itse etsimään petoa. Theseus purki silkkilankaa kerästä aina siihen asti, kunnes saapui nukkuvan Minotauroksen luo. Joissakin tarun versioissa hänen kerrotaan surmanneen pedon paljain käsin, joskus taas miekalla. Joka tapauksessa hirviön ja ateenalaisten sankarin välillä käytiin kiivas taistelu, (tarun yhdessä versiossa Theseus heitti Minotauruksen suuhun kolme rasvapalloa, ja peto nukahti) jonka päätteeksi Theseuksen onnistui tappaa peto ja lopettaa Kreetan sortotyö Ateenassa.
Tarun totuuspohja

Monet ovat pohtineet, kätkeytyykö tunnettuun taruun viittauksia todellisesta historiasta.
Tarun totuuspohja > Kreeta, hirviön koti

Apollodoros sijoitti kertomuksensa Kreikan eteläpuolelle Kreetan saarelle. Seikka on askarruttanut tarun tutkijoita. Vuonna 1900 sir Arthur Evans aloitti arkeologiset kaivaukset Kreetan Knossoksessa ja löysi sieltä aiemmin tuntemattoman kulttuurin rauniot. Evans nimesi löytämänsä kulttuurin minolaiseksi kulttuuriksi Minotauroksen tarusta tutun kuningas Minoksen mukaan. Hän sai selville, että sen huippukausi sijoittui vuosien 1650 eaa. ja 1420 eaa. välille.
Minolaisesta kulttuurista löytyy selkeitä yhtymäkohtia Minotauroksen taruun. Knossoksen muinaisen palatsin raunioista on löytynyt paljon viitteitä siitä, että härät olivat keskeisessä asemassa minolaisten kulttuurissa. Knossoksen palatsin seinät oli koristeltu valtavilla kalkkikivestä veistetyillä härän sarvilla ja sieltä on löytynyt joukko taitavasti härän pään muotoisiksi veistettyjä juoma-astioita rhytoneja. Näiden esineiden lisäksi härkien merkittävästä roolista muinaisten kreetalaisten kulttuurissa kielii Knossoksen palatsin tunnettu fresko, joka kuvaa mahdollisesti uskonnollista rituaalia, jossa nuoret akrobaatit heittelevät voltteja härän selän yli. Härkä on minolaisessa taiteessa ja ikonografiassa muutenkin erittäin paljon käytetty hahmo. Pidetäänkin mahdollisena, että juuri minolaisen kulttuurin härät ovat antaneet sysäyksen kreikkalaisen tarun härkähirviön synnylle.
Myös palatsin arkkitehtuurista löytyy yhtymäkohtia taruun. Rakennus koostui sadoista huoneista ja levittäytyi valtavana yli 20 000 neliömetrin alueelle. Sen pohjapiirros muistuttaa hyvin paljon suuren sisäpihan ympärillä levittäytyvää sokkeloista labyrinttia, minkä vuoksi se on jo pitkään yhdistetty Minotauroksen vankilaan.
Tarun totuuspohja > Historiaa rivien välissä

Minotauroksen tarinan syntyaika sijoittuu noin 4 000 vuoden taakse aikaan, jolloin Kreeta hallitsi suurta aluetta manner-Kreikasta Ateena mukaan lukien. Ateenalaisten maksama uhri saattaa kuvata sitä alistettua asemaa, jossa ateenalaiset mahdollisesti olivat minolaisen kulttuurin hallitessa aluetta.
Ateenalaisia raateleva Minotauros voi kuvata härkien palvontaan nojaavaa minolaista kulttuuria, ja tarun labyrintti saattaa olla syntynyt pronssikautisen Knossoksen palatsin sokkeloiden pohjalta. Kertomus Minotauroksesta ja Theseuksesta olisi kuvaus kreikkalaisen kulttuurin noususta minolaisen kulttuurin vallan alta.
Knossoksesta on löydetty kreetalaisten vuoden 500 eaa. tienoilla ja hieman sen jälkeen lyömiä rahoja, joista huomaa, että taru labyrintin hirviöstä eli myös saaren asukkaiden keskuudessa pitkään minolaisen kulttuurin kuihtumisen jälkeen. Näihin kolikoihin on lyöty toiselle puolelle kuva Minotauroksesta ja toiselle puolelle labyrinttia kuvaava sokkelo.
Minotauros kulttuurissa

Taru Minotauroksesta ja Theseuksesta on vielä näinäkin päivinä varsin tunnettu kertomus, ja sitä on hyödynnetty taiteessa kautta historian. Antiikin kreikkalaiset maalasivat muun muassa ruukkuihinsa kuvia Theseuksen ja Minotauroksen taistelusta, ja taiteilijat ovat ikuistaneet samaa aihetta käsitteleviä kuvia veistoksiin ja maalauksiin näinäkin päivinä. Antiikin roomalaisetkin kuvasivat naapurikansansa tarun tapahtumia mosaiikeissa. Minotauros on vilahdellut useasti myös nykyaikaisessa kirjallisuudessa ja elokuvissa.
Mika Waltarin romaanissa Sinuhe egyptiläinen (1945) käsitellään myös minolaista kulttuuria, sillä Minotauros-kulttiin liittyvät tapahtumat vaikuttavat ratkaisevasti yhteen Sinuhen elämänvaiheeseen.
Hirviötä käsitellään monissa fantasiakirjallisuuden teoksissa ja historiallisessa fiktiossa. Eri kirjailijat ovat kuvanneet sitä eri tavoin, ja monissa elokuvissa on kerrottu erilaisia versioita Minotauroksen tarusta. Kautta historian aihetta ovat käsitelleet lukuisat kirjailijat, muun muassa Dante, joka sivuaa aihetta Jumalaisessa näytelmässä. Hahmoa on myös sovellettu hyvin vapaasti elokuvataiteen ja kirjallisuuden ohella muun muassa videopeleissä.
Maalaus- ja kuvanveistotaiteessa häränpäinen hirviö on ollut suosittu ja monitulkintainen hahmo antiikin ajoilta nykypäiviin asti. Sitä ovat kuvanneet renessanssin kuvanveistäjät ja nykyajan taidemaalarit, ja esimerkiksi Pablo Picasso käytti Minotaurosta aiheena lukuisissa töissään erityisesti 1930-luvulla. Hän kuvasi hirviötä sekä verenhimoisena petona että huomattavasti herkempänä hahmona. Perinteisesti Minotaurosta kuvaavat taideteokset ovat käsitelleet sitä vaihetta tarusta, kun hirviö kohtaa voittajansa Theseuksessa, mutta eri taiteilijat ovat kuvanneet hirviötä myös paljon perinteisestä tulkinnasta poikkeavalla tavalla.
Minotauros kulttuurissa > Taiteellisia tulkintoja Minotauroksesta

Myronin löytämä patsas, Kansallinen arkeologinen museo, Ateena.
Attikalainen amfora, n. 575 eaa–550 eaa.
Attikalainen ruukku, 500–475 eaa.
Eduard Daegen maalaus Berliinissä.
Piirros kirjasta Meyers Konversationslexikon vuodelta 1888.
Piirros kirjasta vuodelta 1901.
Mosaiikki Conimbrigassa, Portugalissa.
Pompejin seinämaalaus esittää Europea ja häränhahmoista Zeusta.
Roomalainen mosaiikki Theseuksen ja Minotauroksen taistelusta. Kuvaa ympäröivä kuvio esittää Minotauroksen labyrinttia.
Minotauroksen ja Theseuksen taistelua kuvaava veistos
Knossoksen palatsi. Minotauroksen tarun tapahtumapaikka.
Knossoksen palatsin sokkelot ovat saattaneet synnyttää tarinan labyrintista.
Knossoksen palatsin kuuluisin fresko kertoo härkien tärkeästä asemasta minolaisessa kulttuurissa.
Tähän kreikkalaiseen ruukkuun on kuvattu Minotauroksen ja Theseuksen taistelu.
Ranskan Riviera

Ranskan Rivieran kartta
Promenade des Anglais Nizzassa
Menton
Saint-Jeannet Alpes-Maritimessa
Courtaden ranta Porquerollessa
Ranskan Riviera on Ranskan Välimeren-rannikon itäisin osa, joka sijaitsee Provencen alueella ja käsittää myös Monacon valtion. Ranskan Rivieran välittömänä jatkeena idässä on Italian Riviera.
Alpit ja Apenniinit suojaavat aluetta pohjoisesta, ja siellä on erityisen leudot talvet ja kuumat aurinkoiset kesät. Sadetta saadaan tyypillisesti vain 60 päivänä vuodesta, lumisadetta ei juuri koskaan.
Ranskan Rivieran itäraja on Italian raja, mutta sen länsirajasta on eri käsityksiä. Encyclopædia Britannican mukaan Ranskan Riviera alkaa Cannesista, ja on vain osa aluetta jonka nimi on ranskaksi Côte d’Azur, ”asuurinsininen rannikko”. Suomalaisten matkaoppaiden mukaan Ranskan Riviera jatkuu jopa Marseilleen asti.
Tunnetuimmat kaupungit Ranskan Rivieralla ovat Cannes, Saint-Tropez ja Nizza, joka on myös sen suurin kaupunki.lähde?
Varakkaat britit alkoivat matkustaa Rivieralle talveksi 1700-luvun lopulla ja 1800-luvulla. Aluksi matkoja perusteltiin terveyssyillä – ilmaston katsottiin olevan hyväksi keuhkotautisille. Cannesin suosio alkoi 1830-luvulla, jolloin Nizzassa aiemmin talviaan viettänyt Lordi Brougham siirtyi sinne välttääkseen Nizzassa puhjenneen koleraepidemian.
Ranskan Riviera on edelleen hyvin suosittu kohde, joskin sinne matkustetaan talvikuukausien sijaan enemmänkin kesäkuukausina.lähde?
Rivieralla on talvisin (joulu–tammikuussa) epävakaista ja koleaa, lämpötilat ovat päivisin +5 ja +12 °C:een välillä. Lunta tai räntää Rivieralla ei sentään saada koskaan, vaan talvisateet ovat pitkäkestoisia Atlantilta matalapaineiden tuomia vesisateita. Kesäisin on sen sijaan usein hyvin selkeää ja pilvetöntä, ja helteitä on lähes päivittäin huhtikuun lopulta lokakuun alkuun, minkä jälkeen ilmat taas viilenevät ja muuttuvat sateisemmiksi. Runsassateisimmat kuukaudet ovat joulu- ja tammikuu.lähde?
Rivieralla asuu luksusasunnoissa myös lukuisia kuuluisuuksia.lähde?
Paikkoja

Ranskan Rivieraan kuuluvat seuraavat paikat, lännestä itään:
Hyères
Saint-Tropez
Saint-Raphaël
Cannes
Grasse
Juan-les-Pins
Antibes
Biot
Sophia Antipolis
Saint-Paul-de-Vence
Nizza
Villefranche-sur-Mer
Saint-Jean-Cap-Ferrat
Beaulieu-sur-Mer
Monaco
Monte Carlo
Menton
Kuuluisia asukkaita

Rubens Barrichello
Shirley Bassey
David ja Victoria Beckham
Shahnawaz Bhutto
Bono
Tom Boonen
Carla Bruni
Jenson Button
Jean Cocteau
Joan Collins
Sean Connery
David Coulthard
Bill Gates
Mel Gibson
Mika Häkkinen
Mick Jagger
Elton John
Angelina Jolie
Jennifer Lopez
Juan Pablo Montoya
Ornella Muti
Tommi Mäkinen
Jack Nicholson
Friedrich Nietzsche
Brad Pitt
Franck Ribéry
Nico Rosberg
Claudia Schiffer
Michael Schumacher
Ringo Starr
Rod Stewart
Tina Turner
Jacques Villeneuve
Rick Wright
Bill Wyman
Alex Zanardi
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Ranskan Riviera Wikimedia Commonsissa
Sparta (New Jersey)

| Sparta |
| --- | --- |


Valtio:  Yhdysvallat
Osavaltio:  New Jersey
Piirikunta:  Sussex
Pinta-ala:  
 – Kokonaispinta-ala:  100,50 km²
 – Josta vettä:  5,22 km² 
Väkiluku (2020):  19 600
 – Väestötiheys:  195 as./km²
 
 https://www.spartanj.org 
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Sparta on kunta (township) Yhdysvalloissa New Jerseyn osavaltiossa. Vuoden 2020 väestönlaskennassa Spartassa oli 19 600 asukasta. Kunta sijaitsee Sussexin piirikunnassa.
Erään tilastolistauksen mukaan Sparta oli vuonna 2022 New Jerseyn osavaltion turvallisin kaupunki ja koko Yhdysvaltain seitsemänneksi turvallisin kaupunki.
Väestö

Vuonna 2020 Spartan 19 600 asukkaasta valkoisia oli 88,8 %, aasialaisia 3,8 % ja mustia 0,3 %. Asukkaista 4,7 % kuului kahteen tai useampaan rotuun. 10,6 % asukkaista puhui kotonaan jotain muuta kieltä kuin englantia ja 8,8 % asukkaista oli syntynyt ulkomailla.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Sparta (New Jersey) Wikimedia Commonsissa
Yowie

| Yowie |
| --- | --- |
 Yowien patsas Australian Queenslandissa Kilcoyssa.
Ominaisuudet
Tuntomerkit:  Kookas, karvainen ruumis, mahtavat kulmahampaat
Esiintyminen:  Australian takamaat
Kansanperinne
Kansanperinteen alkuperä:  Australian aboriginaalien tarut
Samanlaiset olennot:  Isojalka Jeti
Suhteet
Infobox OKNimi-testi OK: 
Yowie on kahdella jalalla kulkeva ihmisapinaa muistuttava kryptidi, jonka väitetään elävän Australiassa Uudessa Etelä-Walesissa ja Queenslandissa, muun muassa Blue Mountains -vuoriston vaikeakulkuisella metsäalueella. Olennon sanotaan muistuttavan monin tavoin Pohjois-Amerikan Isojalkaa ja Himalajan Jetiä eli Lumimiestä. lähde? Yowiekin on iso, yli kaksi metriä korkea paksuturkkinen ihmisapinamainen olento, jonka olemassaolosta ei ole todisteita. Eläimen väitetyn elinalueen puista sanotaan kuitenkin löytyneen purema- ja raapimajälkiä sekä tummia karvoja, joita ei ole yhdistetty mihinkään tunnettuun australialaiseen eläimeen. lähde?
Silminnäkijät ovat kuvanneet olentoa aggressiiviseksi ja sen kerrotaan heittelevän ihmisiä kivillä. Jotkut ovat väittäneet, että Yowiet ovat silponeet ja tappaneet kotieläimiä, kuten koiria, mutta kyseessä saattavat olla villieläinten, esimerkiksi dingojen hyökkäykset. Yowien väitetään liikkuvan pienissä laumoissa lähinnä yöaikaan. lähde?
Australian alkuperäisväestön tarustoon kuuluu samankaltainen hahmo, josta on käytetty myös nimeä Yahoo.
Aiheesta muualla

Yowie-sivusto (Arkistoitu – Internet Archive) (englanniksi)
Australian Yowie Research (englanniksi)