stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Helka Hynninen
Elämä ja ura > Laulajan ura

Helka Hynninen ei ollut valtakunnallisesti tunnettu ennen vuotta 1976, mutta kotiseudullaan Vesannon ympäristössä hänet oli kuitenkin tunnettu vuosikymmenien ajan hyvänä laulajana. Hynnisen läpimurto tapahtui 12. syyskuuta 1976 Yleisradion 50-vuotisjuhlakonserttissa, jossa hän esitti laulun ”Lapsuusajan maisemissa”. Heti konsertin jälkeen tuottaja Rauno Lehtinen ehdotti Hynniselle levytyssopimusta. Pian ilmestyi hänen ensimmäinen albuminsa Helka Hynninen Hiirolasta. Konserttiin hän pääsi mukaan tutustuttuaan Niilo Tarvajärveen. Hynninen oli mukana Tarvajärven Laatikkoleikeissä esiintymässä ja laulamassa. Hynninen ja Tarvajärvi olivat ystäviä aina Tarvajärven kuolemaan, vuoteen 2002 saakka.
Hynninen oli myös tuottelias sanoittaja, joka ammensi laulujensa aiheet elämänpiiristään. Kesällä 1980 Hynnisen ura sai uuden käänteen, kun hän pääsi esiintymään amerikansuomalaisille Lake Worthiin, Floridaan ja New Yorkin Imatra Halliin. Hän kävikin Yhdysvalloissa esiintymässä kymmeniä kertoja – vuoteen 2004 mennessä jo 57 kertaa – ja esiintyi Suomi-Seuran kutsumana muun muassa Atlantan kesäolympialaisissa vuonna 1996. Erityisenä suosikkina Hynnisen ohjelmistosta amerikansuomalaiset ovat pitäneet kaihoista kappaletta Lapsuusajan maisemissa, koska laulussa kerrotaan kaipauksesta lapsuuden ympäristöihin. Toinen suosikeista on Florida's tango, jota on Hynniseltä useita kertoja Floridassa käydessään pyydetty esittämään uudestaan. Floridan Lantanassa hänen kantakonserttipaikka oli Suomi Talo. Hynninen esitti hengellistä musiikkia myös Lake Worthin Pyhän Andreaan luterilaisessa kirkossa. Viimeisinä vuosinaan hän esiintyi pääasiassa eläkeläisten ja sotaveteraanien tilaisuuksissa sekä sairaaloissa ja kirkoissa.
Hynnisen musiikkitilaisuuksissa hengellisellä musiikilla oli hyvin tärkeä osa. Hynnisen hengellinen levy Hiljaisin hetkin koostuu kirkkovuoden merkkipäiviin liittyvistä hengellisistä lauluista. Hynnisen aviomies Lassi Hynninen säesti esityksissä vaimoaan harmonikalla.
Helka Hynninen kuoli lyhyen sairauden murtamana keväällä 2017 Mikkelissä.
Diskografia

Helka Hynninen Hiirolasta (1976,  kokoelma)
Vanhan pirtin tarina (1978)
Hiljaisin hetkin (1978)
Tyttären valssi (1981)
Vain yhden elämän (1984)
Nuoruuden rakkaus (1987)
Askeleet kuun sillalla (1997)
Muistoja lapsuudenkodista (1999)
Elämän akvarelli (2000)
Aiheesta muualla

Jussi Niiranen, "Pirun keuhko" ei soi kirkossa Iltasanomat 19.5.2007
Helka Hynnisen esitystuotanto Suomen äänitearkistossa (1901–1999)
Helka Hynnisen sanoitustuotanto Suomen äänitearkistossa (1901–1999)
Ylen Elävä arkisto: Helka Hynninen, laulava emäntä
| Auktoriteettitunnisteet  |
| --- | --- |
Kansainväliset:  VIAF 
Kansalliset:  Suomi (KANTO) 
Taiteenala:  MusicBrainz 
Muut:  Europeana
John Sculley

John Sculley
John Sculley (s. 6. huhtikuuta 1939) on yhdysvaltalainen liikemies, joka toimi PepsiCon toimitusjohtajana vuosina 1977–1982 ja Applen toimitusjohtajana vuosina 1983–1993. Nykyäänmilloin? Sculley toimii Sculley Brother -sijoitusyhtiössä. Sculley oli mukana nostamassa Pepsin suosiota Coca Colan ohitse 70-luvun alkupuolella järjestetyn The Pepsi Challenge -markkinointikampajan avulla. Applella Sculley vaikutti Macintoshien tunnetuksi tekemiseen ja hänen johdollaan Apple käytti suuria summia Macintoshien mainoskampanjoihin.
Toukokuussa 1987 Sculley oli Piilaakson parhaiten palkattu toimitusjohtaja, kuitaten vuodessa 2,2 miljoonaa dollaria.
Jätettyään Applen Sculley siirtyi Spectrum Information Technologies -nimisen teknologiayhtiön toimitusjohtajaksi. Sculley ehti toimia tehtävässään vain joitakin kuukausia ennen eroamistaan. Eron taustalla olivat yhtiön kirjanpidosta paljastuneet epäselvyydet, jotka olivat syntyneet ennen kuin Sculley aloitti yhtiössä. Spectrum Information Technologiesista erottuaan Sculley on esiintynyt julkisuudessa vain harvakseltaan.
Ron Perlman

| Ron Perlman |
| --- | --- |
 Ron Perlman vuonna 2019.
Henkilötiedot
Koko nimi:  Ronald Francis Perlman
Syntynyt: 13. huhtikuuta 1950 (ikä 74) New York, New York, Yhdysvallat
Puoliso:  Opal Stone  (vih. 1981; ero 2019)
Näyttelijä
Aktiivisena:  1975–
Merkittävät roolit:   Hellboy (Hellboy)  Clay Morrow (Sons of Anarchy)  Nino (Drive) 
Palkinnot
 Q Award (1988, 1989)  Golden Apple (1988)  Golden Globe (1989) 
Aiheesta muualla
IMDb 
Elonet
Ronald Francis ”Ron” Perlman (s. 13. huhtikuuta 1950 New York, New York) on yhdysvaltalainen näyttelijä.
Elämäkerta

Perlman syntyi juutalaiseen perheeseen. Hänen näyttelijänuransa sai alkunsa teatterinäytöksissä, minkä jälkeen 1980- ja 1990-luvulla hän näytteli ensi kerran televisiossa eri televisiosarjoissa vierailevissa rooleissa. Tänä aikana Perlman sai ensimmäisen roolin, josta hän tuli tunnetuksi: sarjassa Beauty and the Beast (1987–1990) hän näytteli Vince-nimistä miestä, jolla on leijonan kasvot. Sittemmin Perlman onkin usein näytellyt rooleja, joihin tarvitaan paljon meikkausta. Vincen roolista hänet palkittiin Golden Globe -palkinnolla. Perlman on esiintynyt useissa elokuvissa, tosin usein sivurooleissa, kuten Sean Conneryn tähdittämässä Ruusun nimessä (1986) sekä elokuvissa Mafian otteessa (1993), Poliisiopisto 7: Moskovan keikka (1994), Alien – ylösnousemus (1997) ja Blade II (2002) sekä Star Trek: Nemesis (2002). Ensimmäisen pääroolinsa Perlman teki vuonna 1995 valmistuneessa elokuvassa Kadonneiden lasten kaupunki. Toisen kerran hän sai esittää pääroolia vuonna 2004 Hellboy-elokuvassa ja neljä vuotta myöhemmin sen jatko-osassa Hellboy II: The Golden Army.
Vuodesta 2008 alkaen Perlman on näytellyt Clay Morrowia televisiosarjassa Sons of Anarchy.
Elokuvien ja televisiosarjojen lisäksi Perlman on tehnyt äänirooleja videopeleihin ja animaatiosarjoihin, joista kenties tunnetuimmat animaatioroolit ovat olleet Savinaama (Batman) ja Slade (Teen Titans). Videopeleistä hänen kenties tunnetuin roolinsa on Halo 2- ja Halo 3 -pelien Lord Hood sekä Fallout-pelisarjan kertoja.
Filmografia > Ääninäyttely videopeleissä

| Ääninäyttely videopeleissä> Vuosi | Ääninäyttely videopeleissä> Nimi | Ääninäyttely videopeleissä> Rooli |
| --- | --- | --- |
| 1995 | Chronomaster | Rene Korda |
| 1997 | Fallout: A Post Nuclear Role Playing Game | kertoja / Butch Harris |
| 1998 | Fallout 2 | kertoja |
| 2001 | Forgotten Realms: Icewind Dale – Heart of Winter | Wylfdene |
| 2001 | Fallout Tactics: Brotherhood of Steel | kertoja |
| 2003 | Batman: Rise of Sin Tzu | Matt Hagen / Savinaama |
| 2003 | True Crime: Streets of LA | Misha / muita ääniä |
| 2003 | Lords of Everquest | Lord Skass |
| 2004 | The Chronicles of Riddick: Escape from Butcher Bay | Jagger Valance |
| 2004 | Halo 2 | Lord Hood |
| 2005 | The Incredible Hulk: Ultimate Destruction | Emil Blonsky / Kuvotus |
| 2005 | Teen Titans | Slade |
| 2005 | Gun | Hoodoo Brown |
| 2005 | The Outfit | Tommy Mac |
| 2006 | Justice League Heroes | Batman |
2007: Conan
| 2007 | The Outfit | Lord Hood |
| 2008 | Turok | Slade |
| 2008 | Hellboy: The Science of Evil | Hellboy |
| 2008 | Fallout 3 | kertoja |
| 2009 | Afro Samurai | Justice |
| 2010 | Tom Clancy’s HAWX 2 | Dagger |
| 2010 | Fallout: New Vegas | kertoja |
| 2011 | Marvel Super Hero Squad Online | Kuvotus |
| 2015 | Fallout 4 | uutisankkuri |
| 2015 | Call of Duty: Black Ops III | Campbell |
| 2016 | Payday 2 | Rust |
| 2018 | Fallout 76 | kaiutin |
Aiheesta muualla

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
Voice Chasers (Arkistoitu – Internet Archive)
| Auktoriteettitunnisteet  |
| --- | --- |
Kansainväliset:  FAST  ISNI  VIAF 2  WorldCat 2 
Kansalliset:  Espanja 2  Ranska  BnF data  Saksa  Israel  Yhdysvallat  Tšekki  Australia  Puola 
Taiteenala:  Emmy Awards  MusicBrainz 
Henkilöt:  Deutsche Biographie  DDB  Trove  Elonet 
Muut:  SNAC  IdRef
Arras

| Arras |
| --- | --- |
 Arrasin keskustaa.
 lippu:  vaakuna
 Arras
 Koordinaatit: 50°17′23″N, 2°46′51″E 
Valtio:  Ranska
Alue:  Nord-Pas-de-Calais
Departementti:  Pas-de-Calais
Arrondissementti:  Arras
Hallinto:  
 – Pormestari:  Jean-Marie Vanlerenberghe
Pinta-ala:  
 – Kokonaispinta-ala:  11,63 km²
 – Maa:  11,63 km²
Väkiluku (2006)  ():  42 015
 – Väestötiheys:  3 612,6 as./km²
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Arrasin sijainti departementissa.
Arras [aras] on Pas-de-Calais'n departementin pääkaupunki Pohjois-Ranskassa. Sen teollisuus keskittyy suurimmaksi osin tekstiileihin.
Historia

Kaupungin perustivat kelttiläiset nimellä Nemetacum tai Nemetocenna. Kaupungista tuli myöhemmin roomalaisten varuskuntakaupunki Atrebatum.
Vuosisatojen ajan Arras oli Ranskan ja Alankomaiden rajakaupunki (holl. Atrecht). Tuona aikana kaupunki vaihtoi monesti omistajaansa, kunnes siitä lopulta tuli osa Ranskaa 1600-luvun lopussa. Ranska tehosti otettaan kaupungissa parantamalla kaupungin linnoituksia Sébastien Le Prestre de Vaubanin toimin. Kaupungilla oli läheiset kauppasuhteet Flanderin kanssa, ja myöhemmin kaupungista tuli tärkeä sokerijuurikkaan viljely- ja käsittelykeskus sekä rikas kaupankäyntialue. 1300–1400-luvuilla Arrasista tuli kukoistava tekstiilikaupunki, jonka teollisuus oli erikoistunut villagobeliineihin, joita myytiin palatseihin ja linnoihin ympäri Eurooppaa.
Ensimmäisen maailmansodan aikana Arras oli lähellä rintamalinjoja, ja raskaita taisteluita käytiin kaupungin lähistöllä. Nämä taistelut tunnetaan Arrasin taistelujen nimellä. Niiden aikana kaupungin keskiaikaiset tunnelit, joita saksalaiset eivät tunteneet, olivat tärkeä etu briteille, jotka puolustivat kaupunkia. Kaupunki kärsi joka tapauksessa suuria vaurioita, joten kaupunki piti jälleenrakentaa sodan jälkeen. Toisen maailmansodan aikana, Ranskan valloituksen aikaan, kaupunki oli brittien vastahyökkäysten painopiste. Saksalaiset kuitenkin miehittivät kaupungin ja teloittivat 240 vastarintaliikkeen jäsentä tai jäseneksi epäiltyä kaupungin linnakkeen luona.
Nähtävyydet

Kaupungin keskustan kolme huomattavinta nähtävyyttä ovat Grande Place, Place des Héros ja Petite Place. Niitä ympäröivät rakennukset ovat pitkälti entistetty ensimmäistä maailmansotaa edeltävään tilaansa. Näistä huomattavin on goottilaistyylinen kaupungintalo, joka tosin korjattiin hieman alkuperäistä hillitymmäksi.
Toinen huomattava nähtävyys on 1800-luvulla klassisen tyyliin rakennettu katedraali. Alkuperäinen, vuosina 1030–1396 rakennettu goottilaistyylinen katedraali tuhoutui Ranskan vallankumouksessa.
Useat Arrasin huomattavimmista rakennuksista sijaitsevat entisen Abbaye de Saint-Vaastin paikalla.
Vimy-muistomerkki on muistomerkki kaupungin pohjoispuolella, joka kunnioittaa Vimyn harjanteen taistelua (I maailmansota). Tämä oli ensimmäinen kerta, kun Kanada osallistui sotaan omalla armeijaryhmällään. Neljä kanadalaista divisioonaa taisteli taistelussa pääsiäisviikonloppuna 1917.
Julkinen liikenne

Suurnopeusjuna TGV:n pohjoinen raide LGV Nord kulkee Arrasin kautta.
Sekalaista > Kirjallisuudessa

Edmond Rostandin näytelmässä Cyrano de Bergerac 4. näytös sijoittuu Arrasiin 30-vuotisen sodan aikaan.
Victor Hugon romaanissa Kurjat Arrasissa käydään Champmathieunin oikeudenkäynti.
Antoine de Saint-Exupéry kirjoitti tarinan nimeltä Pilote de Guerre.
Sekalaista > Arrasissa syntyneitä

Audefroi le Bâtard, truveeri
Adam de la Halle (1237?–1288) truveeri
Charles de l'Écluse (1526–1609), lääkäri ja kasvitieteilijä
Maximilien Robespierre (1758–1794), Ranskan suuren vallankumouksen johtaja
Joseph le Bon (1765–1795), poliitikko
Gabriel Hanot (1889–1968), journalisti
Violette Leduc (1907–1972), kirjailija
Jean-Christophe Novelli (s. 1961), kokki.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Arras Wikimedia Commonsissa
Enter (yhdistys)

Enter ry on tieto- ja viestintätekniikasta kiinnostuneiden ikäihmisten yhdistys, jonka toiminnan tarkoituksena on auttaa ikääntyneitä ihmisiä tietotekniikan käytössä. Tärkein toimintamuoto on Enterin vapaaehtoisten vertaisopastajien antama henkilökohtainen opastus tietokoneen, tabletin ja kännykän käytössä. Opastus on avointa kaikille eikä vaadi yhdistyksen jäsenyyttä. Enterin opastuspaikkoja on Uudellamaalla yli 80 ja vapaaehtoisia vertaisopastajia noin 170.
Toiminta lähti käyntiin Sosiaali- ja terveysalan tutkimus- ja kehittämiskeskus Stakesin aloitteesta 1990-luvulla. Alkuperäiseltä nimeltään Ikäihmisten atk-yhdistys ENTER ry perustettiin 1997 ja kirjattiin yhdistysrekisteriin 18.2.1998. Yhdistyksen virallinen nimi lyhennettiin muotoon ENTER ry vuonna 2005. Nimen kirjoitusmuoto muutettiin vuonna 2023 Enter ry:ksi. Jäsenmäärä pysyi pitkään 200–250 jäsenen tienoilla, mutta 2010-luvulla se on kasvanut nopeasti ja kävi tuhannessa vuonna 2022.
Aiheesta muualla:

Enter ry:n kotisivut: www.entersenior.fi
Direktiivi tekijänoikeudesta digitaalisilla sisämarkkinoilla

Direktiivi tekijänoikeudesta digitaalisilla sisämarkkinoilla 2016/0280(COD), joka tunnetaan myös nimellä Euroopan unionin tekijänoikeusdirektiivi on ehdotus Euroopan unionin direktiiviksi, joka on osa ehdotettuja direktiivejä, joiden tarkoituksena on yhdenmukaistaa näkökohtia Euroopan unionin tekijänoikeuslainsäädäntöön ja vahvistaa digitaalisia sisämarkkinoita. Euroopan parlamentin lakiasiain valiokunta hyväksyi ehdotuksen 20. kesäkuuta 2018, josta tarvitaan koko Euroopan parlamentin päätös ennen kuin siitä tulee direktiivi.
Euroopan neuvosto kuvasi keskeiseksi tavoitteekseen painojulkaisujen suojelemisen siten, että vähennetään "arvokuilua" internetin julkaisualustojen tekemien voittojen ja sisällöntuottajien välillä, rohkaistaan "yhteistyötä" näiden kahden ryhmän välillä, ja luodaan rajoituksia tekijänoikeuteen koskien tekstin- ja tiedonlouhintaa. Direktiivin konkreettisia ehdotuksia ovat, että myönnetään lehtien kustantajille suora tekijänoikeus niiden julkaisujen käytölle internetjalustoilla, kuten uutisten syötteenlukijoille (11 artikla) ja vaaditaan niitä sivustoja, jotka ensisijaisesti isännöivät käyttäjien julkaisemaa sisältöä, ryhtymään "tehokkaisiin ja oikeasuhteisiin" toimenpiteisiin, joilla estetään tekijänoikeuden alaisten sisältöjen luvaton julkaiseminen, tai saattamaan vastuuseen niiden käyttäjien toimet (Artikla 13). Kuten kaikki EU:n direktiivit, sekä lisenssit, että poikkeukset on vahvistettava jäsenvaltioissa.
Artiklat 11 ja 13 ovat herättäneet laajaa kritiikkiä Euroopan ja Yhdysvaltain eri osapuolissa. 11 artiklaa on arvosteltu "linkkiverona", joka vaatisi sivustoita "hankkimaan lisenssin ennen linkittämistä uutisartikkeleihin", ja 13 artiklaa "meemikieltona" sillä perusteella, että sisältöjä yhteensovittavat tekniikat eivät pysty täyttämään direktiivin vaatimuksia eivätkä ne pysty tunnistamaan kohtuullista käyttöä, kuten parodiaa. Direktiivin kannattajat, jotka ovat pitkälti mediaryhmittymiä, kustantajia ja sisällöntuottajia hylkäävät nämä väitteet toteamalla, että suuret internetin julkaisualustat, kuten Google välittävät "disinformaatiokampanjaa" ja hyötyvät status quosta.
Heinäkuun 5. 2018 EU:n tekijänoikeusdirektiivin käsittely lykättiin syyskuun 10:ksi 2018, koska Euroopan parlamentin äänten enemmistö kannatti äänestyksestä pidättymistä.
Syyskuun 12. 2018 Euroopan parlamentti äänesti ja hyväksyi muutosesityksin tekijänoikeusdirektiivin kiistanalaisimmat 11. ja 13. artiklat. Yhteensä 438 parlamentin jäsentä äänesti puolesta, 226 vastaan ja 39 pidättyi äänestyksestä. Ehdotuksen käsittely jatkuu kolmikantaneuvottelussa Euroopan komission ja Euroopan unionin neuvoston kanssa. Euroopan parlamentin lopullinen äänestys oli 26. maaliskuuta 2019 ja artikla 13 hyväksyttiin artiklassa 17.
Historia > Lainsäädäntöprosessi

Ensimmäinen tekijänoikeusdirektiivi otettiin käyttöön huhtikuussa 2001. Nyt käsiteltävän ehdotuksen julkisti alun perin 14. syyskuuta 2016 Euroopan komissio, jolla on aloiteoikeus EU:n lainsäädäntöön, sen jälkeen kun Euroopan parlamentti oli pyytänyt ehdotusta, jossa oli sen oman aloitteen raportti (niin kutsuttu Redan raportti). EU:n tekijänoikeusuudistusta kannustivat myös Euroopan komission tavoite vuonna 2012 ja konsultaatio vuonna 2013, Junckerin ehdokkuus, Kroesin vetoomus, Oettingerin vahvistus ja Digital Agenda Intergroup vuonna 2014; sekä Euroopan komission viestintä vuonna 2015.
Euroopan unionin neuvoston pysyvien edustajien komitea Coreper hyväksyi 25. toukokuuta 2018 tekstin, joka eteni trilogitapaamisen neuvotteluihin Euroopan parlamentissa lopullisen tekstin saavuttamiseksi ilman Saksan, Suomen, Hollannin, Slovenian, Belgian tai Unkarin suostumusta.
20. kesäkuuta 2018 Euroopan parlamentin lakiasiain valiokunta sai päätökseen korjaukset direktiiviin ja vei ne parlamentille neuvotteluihin. Kuitenkin Euroopan parlamentin jäsenet äänestivät 5. heinäkuuta 2018, että se ei etene neuvotteluvaiheeseen, vaan sen sijaan avaa uudelleen keskustelun direktiivistä syyskuussa 2018. Keskustelun uudelleen aloittamista kannatti 318 ääntä ja jatkamista kannatti 278, sekä 31 äänesti tyhjää. EU parlamentti hyväksyi direktiivin lopulta läpi 26. maaliskuuta 2019 äänin 348–274.
Suomessa eduskunta hyväksyi direktiivin mukaisen uuden tekijänoikeuslain 27. helmikuuta 2023 ja laki tuli voimaan 3. huhtikuuta 2023.
Sisältö > Artikla 3

Artikla 3 ehdottaa poikkeuksia tekijänoikeuteen sellaiseen tekstin- ja tiedonlouhintaan, jonka tarkoituksena on tieteellinen tutkimus. COREPER:n versiossa ovat sekä pakollinen, että vaihtoehtoinen lisäys.
Riippuen siitä, hyväksytäänkö faktat ja informaatio tekijänoikeudettomaan (public domain) asemaan, DTM poikkeus saattaisi lisätä tai vähentää rajoituksia verrattuna status quohon.
Sisältö > Artikla 4

Artikla 4 ehdottaa pakollisen rajoituksen tekijänoikeuden alaisille teoksille osana "digitaalista ja rajoja ylittävää opetustoimintaa". Sovellettessa tämä artikla selvittäisi, että koulutuslaitokset voivat käyttää tekijänoikeuden alaisia teoksia ei-kaupallisesti havainnollisiin tarkoituksiin.lähde?
Koulutussektori on ollut huolestunut siitä, että artikla 4:n ehdottama rajoitus rajaa liikaa. Sektori esittää esimerkiksi, että "koulutuslaitosten" käsitteen piiriä laajennetaan ulottumaan kulttuurialojen muistiorganisaatioihin. Artikla 4:n kiistellyin osa on 2, jossa rajoitusta ei myönnettäisi, jos markkinoilla on saatavilla "vastaavia lisenssejä".
COREPERin versiossa on muutoksia, jotka perustuvat koulutussektorin argumentteihin, mutta siinä on kuitenkin mukana kiistelty artiklan osa 4(2).lähde?
Sisältö > Artikla 15 (aiemmin artika 11)

Artikla 15 laajentaa vuoden 2011 tekijänoikeusdirektiiviä myöntämällä kustantajille suoraan tekijänoikeuden niiden "lehdissä julkaistuun aineistoon tietoyhteiskunnan palveluntarjoajien verkkokäytössä". Nykyisen EU-lainsäädännön mukaan kustantajat ovat sen sijaan riippuvaisia kirjoittajien heille myöntämistä tekijänoikeuksista ja niiden on osoitettava omistusoikeutensa jokaiseen teokseen erikseen.
Ehdotus lisää useita uusia ehtoja oikeuksiin, kuten voimassaolon loppumisen vuoden kuluttua ja rajoituksen joko teoksen "ei-oleellisen" osan kopioimiseen tai sen kopioimisen akateemiseen tai tieteelliseen tutkimukseen. Tämä on johdettu lehtikustantajien liitännäisistä oikeuksista, jotka otettiin käyttöön Saksassa vuonna 2013. Siinä erotetaan sellainen lehtien julkaiseminen "jonka tarkoituksena on informoida laajaa yleisöä ja joita päivitetään määräajoin tai säännöllisesti", akateemisesta julkaisemisesta ja tieteellisestä kustantamisesta (Selonteko 33).
Neuvosto kuvaa selvitysmuistiossaan olemassaolevia lehtijulkaisujen verkon käyttöoikeuksia "monimutkaisiksi ja tehottomiksi" ja kiinnittää erityistä huomiota uutisartikkeleihin, joita "uutisaggregaatit tai median tarkkailupalvelut" käyttävät kaupallisiin tarkoituksiin sekä ongelmiin, joita lehtikustantajat kohtaavat lisensoimalla teoksensa tällaisiin palveluihin. Euroopan komission teettämän tutkimuksen mukaan, jossa analysoitiin vastaavien lakien toimeenpanoa Saksassa ja Espanjassa (viimeksimainitussa laki johti selvästi siihen, että Google News lopetti palvelun tuolla alueella), huomattiin että sanomalehdet itse asiassa hyötyivät lisääntyneestä julkisuudesta (ja saivat vuorostaan lisää voittoa liikenteestä), sekä uutisaggregaattien julkaisualustat kiinnittivät huomion niiden verkossa julkaistuihin artikkeleihin. Tutkimuksessa huomioitiin, että "Saksan ja Espanjan tapaukset osoittavat, että laki voi luoda oikeuden", mutta "markkinavoimat pitävät tämän oikeuden arvoa nollasummana".
EU:n lakiasiain valiokunnan äänestämä versio sisälsi selkeitä poikkeuksia hyperlinkittämiseen ja "yksityiskäyttäjien lehtijulkaisujen lailliseen yksityiseen ja ei-kaupalliseen käyttöön".
Sisältö > Artikla 17 (aiemmin artikla 13)

Artikla 17 poistaa rajoituksen "turvasatamasta" tekijänoikeusloukkauksille, joita palveluntarjoajat ovat myöntäneet verkkopalveluita muokkaaville käyttäjille Direktiivissä elektronisesta kaupankäynnistä 2000, mutta siinä myönnetään myös rajoitus velvoitteeseen niille, jotka ottavat käyttöön "tehokkaita ja oikeasuhteisia toimenpiteitä" "ehkäistääkseen tiettyjen teosten saatavuuden, jotka oikeudenhaltijat tunnistavat", toimivat "nopeasti" niiden poistamiseksi ja osoittavat niiden toimivan parhaalla tavalla ehkäistäkseen saatavuutensa vastaisuudessa.
Palveluita, jotka taltioivat sisältöä verkossa julkaistuihin ei-kaupallisiin tietosanakirjoihin, ei-kaupallisten alustojen avoimen lähdekoodin ohjelmistojen kehittämiseksi ja ei-kaupallisten koulutuksellisten ja tieteellisten tiedon varastointia, kuten myös niitä verkkotallennustilojen palveluita, jotka sallivat käyttäjien ja/tai yritysten lataamaan tiedostoja omaan käyttöönsä, internetin palveluntarjoajia ja verkossa toimivia vähittäismyyntimarkkinoita, ei pidetä artiklassa 17 (osa 2(5)) tarkoitettuina verkossa toimivina sisällön jakamisen palveluina. Artikla myös ohjaa jäsenvaltioita harkitsemaan tarjoajan kokoa, sen lataaman sisällön määrää, ja toimenpiteiden tehokkuutta "teknologisen kehityksen valossa".
Artikla velvoittaisi myös hakukoneet hankkimaan lisenssit kuvahaussa näkyville valokuville.
Artikla 17 on saanut kritiikkiä siitä, että se saattaisi mahdollisesti luoda verkossa ilmaisemisen "tukahduttavan vaikutuksen". Vaikka artikla vaatii vain "parhaita yrityksiä" palveluntarjoajilta, sekä kriitikot että puoltajat ovat olleet samaa mieltä siitä, että pystyäkseen saavuttamaan vaatimuksen tulevan saatavuuden ehkäisemisestä, suurempien yritysten pitäisi ottaa käyttöön sellaisia sisällön vertaamisen tekniikoita, kuten YouTuben sisällöntunnistusjärjestelmä (Content ID system). Kriitikot painottavat, että sellaisissa järjestelmissä esiintyy tunnistusvirheitä (False positives and false negatives) ja sitä, että ne eivät pysty vastaamaan tekijänoikeuden rajoitteista, kuten kohtuullisuudesta (fair dealing) (ja joka johtaisi heidän väitteidensä mukaan internetin meemien kieltoon). Tukijat taas huomauttavat, että YouTube on käyttänyt sisällöntunnistamista jo kymmenen vuotta, ja se on pysynyt hostaamaan menestyksellä kaikenlaisia sisältöjä.
Kriitikoiden muiden vastaväitteiden mukaan kaikkia sisällöntuottajia tullaan pakottamaan käyttämään kalliita sisällönsuodattimia, joiden kehittämiseen vain suurimmilla yhdysvaltalaisilla teknologia-alan yrityksillä on ollut resursseja, ja että tehtävän julkistamisella on vaikutuksia yksityisyyden loukkaamisen.
Sisältö > Artikla 15

Artikla 15 pyrkii sallimaan sen, että tekijät lisäisivät palkkioidensa suuruutta niissä tapauksissa, joissa se on suhteettoman pieni. Ehdotetut artiklat 14-16, jotka ovat heikompia kuin useissa jäsenmaissa nyt olevat, kehittäisivät tekijöiden ja esittäjien neuvottelumahdollsiuuksia.
Tekijäjärjestöt ehdottivat "oikeuksien kääntömekanismia", joka sallisi peruuttamissopimuksen sellaiseen tekijänoikeuteen, joka on osoittautunut epäedulliseksi.
Sisältö > Muut artiklat

Ehdotuksen muissa luvuissa yritetään selvittää joitakin yleisten kirjastojen toimintoja ja orpoteosten laillista asemaa.
Joidenkin Euroopan parlamentin valiokuntien esittämät lisäykset koskevat tekijänoikeudettomia aineistoja (public domain) ja maisemanvapautta (freedom of panorama).