stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Åke Wahren
Luottamustoimet

Wahren toimi Suomen Kennelklubin puheenjohtajana vuosina 1945–1948.
Ylennykset ja kunniamerkit
| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
| Ylennykset |  | Kunniamerkit |
|  Hilfsgruppenführer 1. lokakuuta 1916  Gruppenführer 10. heinäkuuta 1917  Kornetti 11. helmikuuta 1918  Luutnantti 28. toukokuuta 1918  Ratsumestari 16. toukokuuta 1919  Majuri 16. toukokuuta 1924  Everstiluutnantti.31. elokuuta 1928 |      |  Vapaudenristi 2. lk.  Vapaudenristi 3. lk.  Vapaudenristi 4. lk. miekkojen kera  Suojeluskuntajärjestön ansioristi  Vapaussodan muistomitali soljen kera  Talvisodan muistomitali  Jääkärimerkki  Saksan Kotkan ritarikunnan 1. lk. ansiomerkki  Saksan maailmansotaan osallistuneiden kunniaristi  Tanskan Dannebrogin ritarikunnan 1. lk. ritarimerkki |
Jääkäripataljoonan ratsuosasto Libaussa syksyllä 1917. Etualalla Luutnantti Sievert ja Zugführer Ljungberg.
WAMPAS Baby Stars

Vuoden 1932 WAMPAS Baby Starsit.
Takarivi vasemmalta oikealle: Toshia Mori, Boots Mallory, Ruth Hall, Gloria Stuart, Patricia Ellis, Ginger Rogers, Lilian Bond, Evalyn Knapp ja Marian Shockley.
Eturivi vasemmalta oikealle: Dorothy Wilson, Mary Carlisle, Lona Andre, Eleanor Holm ja Dorothy Layton.
WAMPAS Baby Stars oli mainoskampanja, jota sponsoroi Yhdysvaltain Western Association of Motion Picture Advertisers -mainostajaryhmä, joka valitsi vuosittain kolmetoista (neljätoista vuonna 1932) nuorta lupaavaa näyttelijätärtä, joiden WAMPAS uskoi olevan elokuvatähteyden kynnyksellä. WAMPAS valitsi "baby starsit" vuosina 1922–1934, ja vuotuiset palkinnot jaettiin heille WAMPAS Frolic -gaalassa. Valitut saivat laajaa huomiota mediassa. Baby starseja ei valittu eikä palkintoja jaettu ollenkaan vuosina 1930 ja 1933. WAMPAS Baby Stars päättyi vuoden 1934 jälkeen, jolloin viimeiset baby starsit valittiin ja palkittiin. WAMPAS-palkinnot lopetettiin suurien studioiden painostuksesta, koska studiot olivat huolissaan siitä, että WAMPAS voisi käyttää liikaa valtaa heidän tähtiinsä.
Elokuussa 2018 kuollut Mary Carlisle (s. 1914) oli viimeinen elossa ollut baby stariksi valittu ja palkittu näyttelijätär. Hänestä tuli viimeinen elossa oleva baby star Gloria Stuartin kuoleman (2010) ja Barbara Kentin kuoleman (2011) jälkeen.
Vuonna 1956 ryhmä alkuperäisiä baby star -tähtiä, muun muassa vuoden 1932 baby stareihin kuuluva Ginger Rogers, valitsi joukon kaunottaria uudeksi baby star -ryhmäksi. Kuitenkaan Western Association of Motion Picture Advertisers -mainostajaryhmää ei ollut enää olemassa, ja ajatus uudesta vuosittaisesta baby star -mainoskampanjasta hajosi. Valinnat kuitenkin tehtiin, ja tällä kertaa viisitoista "babiesta" valittiin: Phyllis Applegate, Roxanne Arlen, Joleen Brand, Donna Cooke, Barbara Huffman (myöhemmin Eden), Jewell Lain, Barbara Marx, Lita Milan, Norma Nilsson, Ina Poindexter, Violet Rensin, Dawn Richard ja Delfin Thursday.
Lista WAMPAS Baby Starseista

| --- | --- |
Vuosi: Nimi
1922: Marion Aye
1922: Helen Ferguson
1922: Lila Lee
1922: Jacqueline Logan
1922: Louise Lorraine
1922: Bessie Love
1922: Kathryn McGuire
1922: Patsy Ruth Miller
1922: Colleen Moore
1922: Mary Philbin
1922: Pauline Starke
1922: Lois Wilson
1922: Claire Windsor
1923: Eleanor Boardman
1923: Evelyn Brent
1923: Dorothy Devore
1923: Virginia Brown Faire
1923: Betty Francisco
1923: Pauline Garon
1923: Kathleen Key
1923: Laura La Plante
1923: Margaret Leahy
1923: Helen Lynch
1923: Derelys Perdue
1923: Jobyna Ralston
1923: Ethel Shannon
1924: Clara Bow
1924: Elinor Fair
1924: Carmelita Geraghty
1924: Gloria Grey
1924: Ruth Hiatt
1924: Julanne Johnston
1924: Hazel Keener
1924: Dorothy Mackaill
1924: Blanche Mehaffey
1924: Margaret Morris
1924: Marian Nixon
1924: Lucille Ricksen
1924: Alberta Vaughn
1925: Betty Arlen
1925: Violet La Plante
1925: Olive Borden
1925: Anne Cornwall
1925: Ena Gregory
1925: Madeline Hurlock
1925: Natalie Joyce
1925: June Marlowe
1925: Joan Meredith
1925: Evelyn Peirce
1925: Dorothy Revier
1925: Duane Thompson
1925: Lola Todd
1926: Mary Astor
1926: Mary Brian
1926: Joyce Compton
1926: Dolores Costello
1926: Joan Crawford
1926: Marceline Day
1926: Dolores del Río
1926: Janet Gaynor
1926: Sally Long
1926: Edna Marion
1926: Sally O'Neil
1926: Vera Reynolds
1926: Fay Wray
1927: Patricia Avery
1927: Rita Carewe
1927: Helene Costello
1927: Barbara Kent
1927: Natalie Kingston
1927: Frances Lee
1927: Mary McAllister
1927: Gladys McConnell
1927: Sally Phipps
1927: Sally Rand
1927: Martha Sleeper
1927: Iris Stuart
1927: Adamae Vaughn
| --- | --- |
Vuosi: Nimi
1928: Lina Basquette
1928: Flora Bramley
1928: Sue Carol
1928: Ann Christy
1928: June Collyer
1928: Alice Day
1928: Sally Eilers
1928: Audrey Ferris
1928: Dorothy Gulliver
1928: Gwen Lee
1928: Molly O'Day
1928: Ruth Taylor
1928: Lupe Vélez
1929: Jean Arthur
1929: Sally Blane
1929: Betty Boyd
1929: Ethlyne Clair
1929: Doris Dawson
1929: Josephine Dunn
1929: Helen Foster
1929: Doris Hill
1929: Caryl Lincoln
1929: Anita Page
1929: Mona Rico
1929: Helen Twelvetrees
1929: Loretta Young
1930: Ei valittuja
1931: Joan Blondell
1931: Constance Cummings
1931: Frances Dade
1931: Frances Dee
1931: Sidney Fox
1931: Rochelle Hudson
1931: Anita Louise
1931: Joan Marsh
1931: Marian Marsh
1931: Karen Morley
1931: Marion Shilling
1931: Barbara Weeks
1931: Judith Wood
1932: Lona Andre
1932: Lilian Bond
1932: Mary Carlisle
1932: Patricia Ellis
1932: Ruth Hall
1932: Eleanor Holm
1932: Evalyn Knapp
1932: Dorothy Layton
1932: Boots Mallory
1932: Toshia Mori
1932: Ginger Rogers
1932: Marian Shockley
1932: Gloria Stuart
1932: Dorothy Wilson
1933: Ei valittuja
1934: Judith Arlen
1934: Betty Bryson
1934: Jean Carmen
1934: Helen Cohan
1934: Dorothy Drake
1934: Jean Gale
1934: Hazel Hayes
1934: Ann Hovey
1934: Lucille Lund
1934: Lu Ann Meredith
1934: Gigi Parrish
1934: Julie Bishop
1934: Katherine Williams
Kirjallisuutta

The Wampas Baby Stars: A Biographical Dictionary, 1922–1934 (ISBN 0-7864-0756-5); kirja sisältää jokaisen valitun näyttelijättären elämäkerran ja mukaan luettuna luettelo elokuvista, joissa hän näytteli.
Aiheesta muualla

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
WAMPAS Baby Starsit Silent Hollywoodissa (englanniksi)
Baby Starsit B-Westernsissä (englanniksi)
Raision kirkko

| Raision kirkko Reso kyrka |
| --- | --- |
 Raision kirkko pohjoisesta nähtynä.
Sijainti:  Raisio
Koordinaatit:  60°29′03.9″N, 022°10′39.3″E
Rakentamisvuosi:  1500–1520
Materiaali:  harmaakivi
Lisää rakennusartikkeleitaArkkitehtuurin teemasivulla
Infobox OKNimi-testi OK: 
Raision kirkko (ruots. Reso kyrka) on keskiaikainen kivikirkko, joka sijaitsee Raisiossa. Markus Hiekkasen mukaan kirkko on muurattu 1500-luvun jompanakumpana ensimmäisenä vuosikymmenenä, eikä 1300-luvun alussa, kuten aikaisemmin on päätelty.
Legendan mukaan kirkon rakensivat jättiläiset nimeltä Killi ja Nalli. Jättiläiset riitaantuivat maksusta kirkon papin kanssa, ja Killi uhkasi hajottaa koko kirkon kallionlohkareella. Löydettyään meren rannasta sopivan lohkareen Killi ei enää löytänyt takaisin kirkolle ja paiskasi kalliolohkareen Ruissalon edustalle. Kiveä kutsutaan Kukkarokiveksi, koska jättiläinen oli kantanut sitä suuressa kukkarossa selässään.
Kirkossa on näkyvillä: mahdollisesti Suomen vanhimmat hauta­kivet, Missale Aboense sekä ensimmäinen suomenkielinen Raamattu vuodelta 1642.
Raision kirkon sankarihaudat kirkon eteläsivustalla.
Raision kirkon sankarihautojen muistomerkki.
Raision kirkkoa ympäröivällä hautausmaalla on myös Kirkkauden kappeli, joka rakennuksena muodostaa ratkaisuna jopa ainutlaatuiseksi maailmassa sanotun katetun ja aina sulana pysyvän osan hautausmaata.
Hautausmaalla sijaitsee Suomen ensimmäinen julkisin varoin pystytetty muistomerkki, Turun akatemian pitkäaikaisen professorin ja Huhkon kartanon omistajan Johan Bilmarkin hautamonumentti vuodelta 1803.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Raision kirkko Wikimedia Commonsissa
Raision kirkko (rakennusperintörekisteri) Kulttuuriympäristön palveluikkuna kyppi.fi. Museovirasto.
| n k Perustiedot Wikidatassa: Pyhän Martin kirkko (Q11889839)ohje |
| --- | --- |
esiintymä kohteesta: kirkko
valtio: Suomi
sijaitsee hallinnollisessa alueyksikössä: Raisio
katuosoite: Kirkkotie, 21200 Raisio
koordinaatit: 60°29′04″N 22°10′39″E﻿ / ﻿60.484417°N 22.177583°E﻿ / 60.484417; 22.177583
Pekka Rajala

| Pekka Rajala |
| --- | --- |
 Pekka Rajala vuonna 2020.
Henkilötiedot
Syntynyt: 1963 (ikä 61–62)
Kansalaisuus:  Suomi
Ammatti:  Limingan kunnanjohtaja
Pekka Tapani Rajala (s. 1963) on suomalainen virkamies, joka on toiminut vuodesta 2004 alkaen Limingan kunnanjohtajana. Vuonna 2004 Limingan kunnanhallitus päätti äänin 5–3 esittää hänen valitsemistaan kunnanjohtajaksi, ja Limingan kunnanvaltuuston valitessa kunnanjohtajaa hän voitti Eeva-Maija Mäntysen 22–5. Sitä ennen hän toimi Toholammin kunnanjohtajana vuodesta 1995 ja sitä ennen Toholammin hallintojohtajana vuodesta 1990. Ennen Liminkaan siirtymistään hän ei saanut hakemaansa Ilmajoen kunnanjohtajan virkaa. Syksyllä 2012 hän haki Kempeleen kunnanjohtajaksi mutta peruutti hakemuksensa.
Lokakuussa 2019 Yleisradion MOT-toimitus julkaisi dokumentin Suomen komein jätesotku, jossa haastateltiin myös Pekka Rajalaa. Haastattelussa kävi ilmi, että Rajala oli yrittänyt vaikuttaa ympäristölupa-asiassa Vaasan hallinto-oikeuteen soittamalla suoraan ympäristölupa-asiaa käsittelevälle tuomarille. Sitten Rajala oli lähettänyt kirjelmän kunnanhallituksen nimissä kysymättä kunnanhallituksen lupaa. Vaasan hallinto-oikeus ei kuitenkaan ollut kirjelmää pyytänyt. MOT-toimituksen haastattelema Itä-Suomen yliopiston kunnallisoikeuteen perehtynyt professori Asko Uoti katsoi, että Rajala ”asettuu ikäänkuin itse tuomarin rooliin”. Professorin mukaan näytti siltä, että Rajala oli yrittänyt vaikuttaa oikeuden päätökseen. Uoti katsoi, että kunnanjohtajan toiminta ei ollut lainmukaista.
Aiheesta muualla

Rajala Pekka Limingan kunta.
Ranskan kielipolitiikka

Ranskan- ja oksitaaninkieliset kaksikieliset katukyltit Limousinin alueella.
Ranskan kielipolitiikan painopiste on yleensä tukea ranskan kieltä ainoana valtion virallisena kielenä; vähemmistökielet eivät juuri saa valtion tukea. Ainoa virallinen kieli Ranskan perustuslain 2 artiklan mukaan on ranskan kieli. Ranska ei ole esimerkiksi allekirjoittanut Euroopan alueellisten tai vähemmistökielten peruskirjaa, koska Ranskan perustuslakituomioistuin katsoi, että sitoutuminen rikkoisi perustuslain määräystä yhdestä virallisesta kielestä. Liittymällä Kansalais- ja poliittisia oikeuksia koskevaan yleissopimukseen Ranska teki julistuksen vahvistamalla vähemmistöjen oikeuden käyttää omaa kieltään.selvennä
Ranskan suhtautuminen vähemmistökieliin johtuu historiallisista syistä. Ranskassa oli yksinvaltainen monarkia pitkään ja sen jälkeen Ranskan ilmapiiri oli hyvin nationalistinen.lähde? Vuonna 2021 kuitenkin hyväksyttiin laki, jonka nojalla vähemmistökieliä käyttävät yhteisöt saavat mm. käyttää kieltään opetuksessa.
Ranskan parlamentti hyväksyi vuonna 1994 lain ranskan kielen puhtauden suojelemiseksi. Aluksi se koski kaikkea kielenkäyttöä, mutta lievennettiin vielä saman kuun aikana koskemaan vain viranomaiskieltä niin, että jos on olemassa ranskankielinen termi, sitä on käytettävä. Vuonna 2008 perustuslakiin kirjattiin, että alueelliset kielet ovat osa Ranskan kulttuuriperintöä. Manner-Ranskassa puhuttavat alueelliset kielet ovat:
bretoni
baski
oksitaani
katalaani
korsika
elsassi
Ranskalainen viittomakieli tunnustettiin omaksi kielekseen vuonna 2005 parlamentin päätöksellä.
Herbjørg Wassmo

Herbjørg Wassmo, Kööpenhamina 2014
Herbjørg Wassmo (s. 6. joulukuuta 1942 Vesterålen) on norjalainen kirjailija. Wassmon ensimmäinen julkaisu oli runokokoelma Vingeslag. Hänen esikoisromaaninsa Huset med den blinde glassveranda ilmestyi vuonna 1981, ja siitä muodostui hänen läpimurtoteoksensa. Ennen kirjailijanuraansa Wassmo työskenteli opettajana.
Wassmon teos Hudløs himmel sai Pohjoismaiden neuvoston kirjallisuuspalkinnon 1987. Vuonna 2004 hänelle myönnettiin myös 13 000 euron arvoinen Eeva Joenpelto -palkinto. Palkintotoimikunta piti syvällistä ihmiskuvausta yhtenä hänen tuotantonsa erityisvahvuuksista. Wassmo on ensimmäinen palkinnon saanut naispuolinen kirjailija.
Hundre år on hyvin henkilökohtainen kirja. Hän kertoo siinä kuinka hänen isänsä käytti häntä hyväksi kun hän oli 11-14-vuotias. Myös teos Disse øyeblikk on omaelämäkerrallinen.
Teokset

Vingeslag (runoteos, 1976)
Flotid (runoteos, 1977)
Huset med den blinde glassveranda / Synti ja häpeä (romaani, 1981)
Det stumme rommet (romaani, 1983)
Juni-vinter (näytelmä, 1983)
Veien å gå (dokumenttiromaani, 1984)
Mellomlanding (näytelmä, 1985)
Hudløs himmel (romaani, 1986)
Dinas bok / Dinan kirja (romaani, 1989)
Lite grønt bilde i stor blå ramme (runoteos, 1991)
Lykkens sønn (1992)
Reiser – fire fortellinger (1995)
Hemmelig torsdag i treet (lastenkirja, 1996)
Karnas arv (romaani, 1997)
Det sjuende møte / Seitsemäs kohtaaminen (romaani, 2000)
Flukten fra Frank (romaani, 2003)
Et glass melk takk / Lasi maitoa, kiitos (romaani, 2006)
Hundre år – Gyldendal, 2009 ISBN 978-82-05-39500-8
Disse øyeblikk, 2013 ISBN 978-82-05-45686-0
Teokset > Suomennetut teokset

Synti ja häpeä, romaani (Huset med den blinde glassveranda, 1981), suom. Juhani Koskinen, Tammi 1985 ISBN 951-30-5973-1
Dinan kirja, romaani (Dinas bok, 1989), suom. Katriina Savolainen, Otava 2003 Sarja: Seven ISBN 951-1-17668-4
Seitsemäs kohtaaminen, romaani (Det sjuende møte, 2000), suom. Katriina Savolainen, Otava 2003 ISBN 951-1-17453-3
Lasi maitoa, kiitos, romaani (Et glass melk takk, 2006), suom. Katriina Huttunen, Otava 2008 ISBN 978-951-1-22020-6
Elli Ranta

Elli Ranta.
Elli Aleksandra Ranta (o.s. Kaislaranta, alk. Karén; 25. joulukuuta 1900 Helsinki – 17. marraskuuta 1954 Helsinki) oli suomalainen laulaja (sopraano) ja näyttelijä. Ranta toimi näyttelijänä useissa teattereissa vuosina 1924–1938 sekä ooppera-, operetti- ja konserttilaulajana. Laulajana hän piti ensikonserttinsa vuonna 1933. Ranta oli laulunopettajana Sibelius-Akatemiassa vuodesta 1946.
Hänen puolisonsa oli säveltäjä Sulho Ranta. Heidän tyttärensä oli ohjaaja Rauni Ranta.
Rakkauden hauta (Vammelsuu)

Rakkauden hauta on Karjalan kannaksella Vammelsuussa sijaitseva hautamuistomerkki jonka pystytti venäläinen todellinen valtioneuvos Eugene Epafroditsh Kartavtsev 1910-luvulla puolisolleen Maria Vsevolodna Kartavtsevalla (k. 1911) omistamansa Villa Marijoki -huvilan alueelle. Eugene Kartavtsev rakennutti muistomerkin viereen myös pienen ortodoksisen kirkon. Hautamuistomerkki on säilynyt vaikkakin alkuperäiset muistomerkin pronssipatsaat ovat kadonneet ja niiden tilalla on nykyisin 2010-luvun puolivälissä tehdyt näköispatsaat. Kirkosta on sen sijaan jäljellä vain rauniot. Rakkauden hauta oli 1920- ja 1930-luvuilla yksi tunnetuimpia Karjalan kannaksen matkailunähtävyyksiä. Alkuperäisen hautamuistomerkin toteutti venäläinen kuvanveistäjä V. V. Lishev.
Eugene Kartatsev ja hänen vaimonsa Maria, joka oli kirjailija Vsevolod Krestovskin tytär, hankkivat 65 hehtaarin maa-alueen Vammelsuusta 1900-luvun alussa ja rakennuttivat sinne Villa Marijoki -nimisen suuren puuhuvilan. Maria sairastui syöpään ja ollessaan hoidettavana Saksassa hän sai lahjaksi Willy-nimisen leikkinallen jonka väitettiin voivan auttaa taudista paranemisessa. Marian kuoltua 24. kesäkuuta 1911 hänet haudattiin huvilan alueella olleen luonnonkiven alle ja kuvanveistäjä V. V. Lishev teki Mariasta ja Willy-nallesta luonnollista kokoa olevat pronssipatsaat jotka sijoitettiin luonnonkivien päälle. Hautamuistomerkin viereen rakennettiin myös ortodoksinen kirkko.
Kirjallisuutta

Jaakko Terenttilä : Rakkauden hauta : romaani. Gummerus 1950
Martha von Haartman-Mees : Vinddriven. Ekenäs Tryckeri Aktiebolag 1972 ISBN 9519000062
Tuovi Paju ja Maijaliisa Kalliomäki : Kolme naista Kannakselta. Books-on-Demand 2015 ISBN 9789523300798
Aiheesta muualla

Uusikirkko, Vammelsuun Rakkauden hauta -muistomerkki ja kirkko; edessä naisveistos, valokuva 1920- tai 1930-luvulta, Wiipuri-museon kokoelmat, Lappeenrannan museot (Finna)
Uusikirkko, Vammelsuu, Rakkauden hauta, kuvanveistäjä V.V. Lishevin valmistama hautamuistomerkki, valokuva 1930-luvulta, Lappeenrannan museot (Finna)
Veikko Rajala

Veikko Rajala (s. elokuussa 1926) on suomalainen Inarin Palkisojalla asuva itseoppinut taidemaalari, kuvanveistäjä ja entinen metsuri.
Veikko Rajalan lapsuudessa hänen vanhempansa pitivät Paljakaisen majataloa Magneettimäen pohjoispuolella kuuden vuoden ajan. Majatalossa yöpyi paljon muun muassa Petsamoon matkaajia. Rajalalla on toisessa kädessään synnynnäinen vamma eikä hän sen vuoksi joutunut varusmiespalvelukseen vaan oli sota-aikana ilmavalvonnassa kotiseudullaan. Maalaamiseen Rajala sai alun perin innostuksen inarilaiselta puutarhuri ja taidemaalari Yrjö Aholalta, taiteilijanimeltään Irjan Ristubardni ja hän aloitti maalaamisen jo 1940-luvun loppupuolella. Nuorena Rajala oli työssä voimalaitostyömailla Rajakoskella ja Jäniskoskella Neuvostoliiton puolella ja ansioillaan hän saattoi hankkia maalausvälineitä Rovaniemen kaupoista. Pääosan elannostaan hän sai kuitenkin metsätöistä Lapin kairoilla.
Veikko Rajala asuu Palkisojalla Inarissa. Hänen talonsa seinillä on hänen tekemiään maalauksia ja hän on myös koristellut talonsa uunin maalaamalla siihen valekiviä ja uuninluukkuja. Talon peräkamarissa on Rajalan veistämä useammasta tuolista ja pöydästä koostuva pienoiskalusto. Pöydän pintaan Rajala on maalannut kuviot ainoasta säilyneestä Lapin shamaanirummusta ja tuoleihin hän on veistänyt saamelaisaiheista kuvastoa karhunkaadosta, susista ja Lapin vaaramaisemista. Kaluston tekemiseen Rajalalta meni viisi talvea.
Rajala kuvaa öljyvärimaalauksissaan lapsuutensa ja nuoruusvuosiensa inarilaista elämänmuotoa. Hän on itse kehystänyt nämä Vanhaa Lappia-sarjan maalauksensa puuleikkauksin, joista osassa on mukana aito sammalreunus. Hän on maalannut myös tauluihinsa kotiseutunsa maisemia. Vuodesta 1999 alkaen Rajala on maalannut lintuaiheisia akvarelleja.
Veikko Rajalalle myönnettiin Inarilaisteko-palkinto vuonna 2018 ansioistaan entisajan inarilaisen elämänmuodon kuvaajana.
Kirjallisuutta

Anu Skön : Metsurista taiteilijaksi – Veikko Rajalan muisteluksia. Väyläkirjat 2020 ISBN 978-952-7375-48-8
Sielukkaat käkkyrät teoksessa ITE Lapissa; päätoimitus Minna Haveri ; kuvatoimitus Liisa Heikkilä-Palo. Nykykansantaiteen vuosikirja 10. Maahenki, Helsinki 2013 ISBN 978-952-301-000-0
Aiheesta muualla

Kansantaiteilija Veikko Rajala pysyy nyt kotona, Inarilainen 8.4.2020[vanhentunut linkki]
Elokuun lopun retki Alajoen vankileirin maisemiin, Suomi-Venäjä-seuran Ivalon osasto 19.9.2020
Matti Wasama

| Matti Wasama |
| --- | --- |
 Wasama 1940-luvulla.
Henkilötiedot
Syntynyt: 14. tammikuuta 1918 Tampere
Kuollut: 10. heinäkuuta 1970 (52 vuotta) Tampere
Kansalaisuus:   Suomi
Sukulaiset:  Jarmo Wasama (poika)
Matti Wasama (14. tammikuuta 1918 Tampere, Suomi – 10. heinäkuuta 1970 Tampere, Suomi) oli suomalainen jääkiekkoilija. Hän voitti Ilveksessä kolme Suomen-mestaruutta ja kolme SM-pronssia. Wasama toimi myös vuosia Tampereen Palloilijoiden johtokunnassa. Hänen poikansa oli nuorena menehtynyt jääkiekkoilija Jarmo Wasama.
Ura

Wasama pelasi SM-sarjassa Ilveksen ja TaPan riveissä. Hänen ensimmäinen pääsarjakautensa oli Ilveksessä kaudella 1935–1936. Wasama pelasi Ilveksessä seitsemän kautta vuosina 1935–1944. Tuona aikana kaksi kautta jäi pelaamatta sotatapahtumien takia. Wasama voitti Suomenmestaruuden kolmen ensimmäisen kautensa aikana. Kaudella 1937–1938 sarjassa pelattiin vain neljä ottelua, ja Wasama teki niissä seitsemän pistettä ollen Ilveksen paras pistemies. Pisteistä viisi oli maaleja, ja hän oli koko sarjan paras maalintekijä.
Kausilla 1938–1939 ja 1940–1941 Ilves sijoittui pronssille. Wasama oli Ilveksen kapteeni kausilla 1942–1943 ja kausilla 1943–1944. Kausi 1942–1943 oli epävirallinen SM-sarjakausi, ja Ilves sijoittui silloin kolmanneksi. Seuraavaa kautta ei ehditty pelaamaan loppuun, kun jatkosodan pommitukset estivät viimeisen ottelun pelaamisen.
Wasama toimi vuosia Tampereen Palloilijoiden johtokunnassa ollen puheenjohtajana vuodet 1948-53.
Yksityiselämä

Matin poika Jarmo Wasama oli yksi 1960-luvun parhaimpia suomalaisjääkiekkoilijoita. Hän kuoli auto-onnettomuudessa helmikuussa 1966 vain 22-vuotiaana. Matti Wasama oli mukana kolarissa selviytyen siitä aivotärähdyksellä. Matti Wasama ei kuitenkaan toisen poikansa Jukan mukaan toipunut kolarista henkisesti, vaan kuoli 1970 syöpään elämänhalunsa menettäneenä.
Tilastot

| --- | --- |
Pelipaikka: Hyökkääjä
Maila: Left
Pelikaudet: 1935/44
Kapteeni: 1942-43, 1943-44
Kulta - hopea - pronssi: 3 - 0 - 3
| Kausi | Sarja | Seura | O | M | S | P | R |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 1935-1936 | SM-sarja | Ilves | 6 | 6 | 1 | 7 | 0 |
| 1936-1937 | SM-sarja | Ilves | 6 | 4 | 2 | 6 | 0 |
| 1937-1938 | SM-sarja | Ilves | 4 | 5 | 2 | 7 | 0 |
| 1938-39 | SM-sarja | Ilves | 3 | 0 | 1 | 1 | 0 |
| 1940-1941 | SM-sarja | Ilves | 7 | 2 | 4 | 6 | 0 |
| 1942-1943 | SM-sarja | Ilves | 6 | 2 | 0 | 2 | 0 |
| 1943-1944 | SM-sarja | Ilves | 2 | 0 | 0 | 0 | 0 |
| 1945-1946 | SM-sarja | TaPa | 8 | 0 | 0 | 0 | 0 |
| YHT. |  |  | 42 | 19 | 10 | 29 | 0 |
3 SM-mestaruutta (1936, 1937, 1938)
3 SM-pronssia (1939, 1941, 1943)
Sarjan paras pistemies (1937-1938)
Wassenaarin sopimus

Wassenaarin sopimus on kansainvälinen vientirajoitusjärjestelmä, jolla valvotaan ja rajoitetaan tavanomaisten aseiden ja sotilasteolliseen käyttöön soveltuvien ns. kaksikäyttötuotteiden vientiä sopimuksen ulkopuolisiin maihin.
Sopimus allekirjoitettiin vuonna 1996. Suomi on yksi sopimuksen 33:sta perustajajäsenestä. Helmikuussa 2009 sopimuksessa oli mukana 40 valtiota.
Aseteollisuuden tuotteiden lisäksi tietoteknisesti merkittävää on, että sopimukseen liittymisen jälkeen kryptografisia ohjelmistotuotteita sai tuoda Yhdysvalloista vapaasti Suomeen. Kuluttajamarkkinoille tarkoitettujen salaustuotteiden kontrolloinnista luovuttiin kokonaan.
Ennen sopimusta Yhdysvalloista sai viedä korkeintaan 40 bitin salausvahvuudella toimivia tuotteita. lähde? Kyseiset tuotteet oli siis käytännössä helppo murtaa. Yhdysvaltain vientilainsäädännöt olivat niin tiukat, että käytännössä suomalainen sai kyllä matkustaa Yhdysvaltoihin kannettavan tietokoneen kanssa, johon oli asennettu vahvaa salausta käyttävä ohjelmisto, mutta Yhdysvalloista ei saanut poistua tuotteen kanssa.
Kontrollilistan sisältö

kategoria 1 – Erikoismateriaalit ja niihin liittyvät laitteet
kategoria 2 – Prosessit
kategoria 3 – Elektroniikka
kategoria 4 – Tietokoneet
kategoria 5 – osa 1 – Televiestintä
kategoria 5 – osa 2 –  Tietoturva
kategoria 6 – Anturit ja Laserit
kategoria 7 – Navigointi ja Avioniikka
kategoria 8 – Meriteollisuus
kategoria 9 – Ilmailu ja Propulsio
Jäsenvaltiot

Lähde:
| 0 | 1 | 2 | 3 |
| --- | --- | --- | --- |
|   Argentiina   Australia   Itävalta   Belgia   Bulgaria   Kanada   Kroatia   Tšekki   Tanska   Viro  |   Suomi   Ranska   Saksa   Kreikka   Unkari   Irlanti   Italia   Japani   Latvia   Liettua  |   Luxemburg   Malta   Meksiko   Alankomaat   Uusi-Seelanti   Norja   Puola   Portugali   Korean tasavalta   Romania  |   Venäjä   Slovakia   Slovenia   Etelä-Afrikka   Espanja   Ruotsi   Sveitsi   Turkki   Ukraina   Britannia   Yhdysvallat  |
Aiheesta muualla

Wassenaarin järjestely
Rakennelma

Romanialainen kioskirakennelma.
Rakennelma on yleensä yksinkertainen ja kevytrakenteinen rakenne. Rakennelmalle on tyypillistä vähäisyys rakennukseen verrattuna ja usein myös väliaikaisuus, mutta rakennelma saattaa olla myös hyvin suuri ja pysyvä, esimerkiksi pato tai radiomasto. Termiä rakennelma voidaan käyttää myös laajemmassa merkityksessä, jolloin se kattaa kaikki ihmisen luomat rakenteet, myös rakennukset.
Suomessa pienehkön rakennelman pystyttäminen tai sijoittaminen vaatii yleensä toimenpideluvan, suurehkon, näkyvän puolestaan rakennusluvan. Tarpeen ratkaisee kunnan rakennusvalvontaviranomainen, ja kunnan rakennusjärjestyksessä voi olla asiasta tarkempia määrityksiä. Eri maiden säädökset ja määräykset eroavat toisistaan, joten rakennuksen ja rakennelman termien käyttö ja rakentamisen vaatimukset vaihtelevat.