Ulf Sundqvist
Luottojärjestelyistä ja rahankätkennästä langetetut tuomiot

STS-Pankki, myöhempi Arsenal-Silta vaati vuonna 1993 Sundqvistilta ja seitsemältä muulta pankin johtokunnan jäseniltä ja varajäseneltä vahingonkorvauksia yhteensä 68,5 miljoonaa markkaa siitä, että nämä olivat johtaneet pankkia kahdessa tapauksessa huolimattomasti. Helsingin käräjäoikeus tuomitsi Sundqvistin ja viisi muuta pankin johtokunnan jäsentä 17. tammikuuta 1995 26 miljoonan markan vahingonkorvauksiin. Pankin myöntämät luotot muun muassa Sundqvistin osittain omistamalle Wayup-yritykselle olivat olleet oikeuden mukaan liian riskialttiita. STS-pankki oli myöntänyt tappiolliselle yritykselle 20 miljoonan markan lainan, jolla se muun muassa osti ylihintaan Sundqvistin ja hänen veljensä omistaman käytannössä vakuudettoman Lomametsä Oy:n osakkeet. Luotonanto tehtiin vastoin pankkitarkastusviraston ohjeistusta ja lainahakemuksesta puuttuivat normaalit yrityksen vakuusarvoihin ja varallisuuteen liittyvät selvitykset. Lainajärjestely rikkoi myös Sundqvistin itse vain muutamaa kuukautta aiemmin laatimia uusia STS-pankin luotonanto-ohjeita.
Sundqvist oli jäävännyt itsensä virallisesta päätöksenteosta, mutta puuttui silti epäsuorasti luottopäätöksen valmisteluun. Käräjäoikeus katsoi, että Sundqvist oli laiminlyönyt tapauksessa pankin etujen valvonnan ja menetellyt lojaliteettivelvollisuutensa vastaisesti. Johtokunnan jäsenet olivat aiheuttaneet pankille yhteensä 124 miljoonan markan vahingot. Pääjohtaja Ulf Sundqvist kantoi käräjäoikeuden mukaan suurimman vastuun luototuksesta, koska toimi johtokunnan puheenjohtajana.
Korkein oikeus kohtuullisti tuomioissaan 4.7.1997 Sundqvistille tuomitun vahingonkorvauksen määrää 17 miljoonalla markalla. Sundqvist velvoitettiin siten maksamaan STS-Pankille lievästä huolimattomuudesta työssä yhteensä 16,4 miljoonaa markkaa (KKO 1997/110 ja KKO 1997/111).
Sundqvistilla oli ollut huomattavan suuret tulot, mutta hän ei ollut maksanut siitä huolimatta edes murto-osaa hänelle määrätystä vahingonkorvauksesta, vaan oli päin vastoin piilottanut rahansa velkojalta tilikikkailun avulla. Helsingin hovioikeus tuomitsi Sundqvistin sen vuoksi 22. kesäkuuta 2000 kuuden kuukauden ehdolliseen vankeuteen törkeästä velallisen epärehellisyydestä. Korkein oikeus pysytti hovioikeuden päätöksen hylkäämällä Sundqvistin valituslupahakemuksen.
Sosialidemokraattinen valtiovarainministeri Arja Alho suostui vuonna 1997 Sundqvistin ehdotukseen siitä, että hän maksaisi Arsenal-Sillalle vain 1,2 miljoonaa markkaa. Tätä kutsuttiin sovittelusopimukseksi. Tämän enempää Sundqvist ei koskaan maksanut.
”Roskapankki” Arsenal-Sillan toimintaa ohjannut eduskunnan tarkastusvaliokunta otti hovioikeuden päätöksen johdosta vuonna 1997 tehdyn ja toisen valtiovarainministerin Arja Alhon eroon johtaneen sovittelusopimuksen uuteen harkintaan. Valtion vakuusrahaston toimiohjelautakunta kuitenkin päätti 8. kesäkuuta 2001, ettei valtio ryhdy hakemaan sovittelusopimukseen muutoksia.
Sundqvist oli veljensä Björnin kanssa syytettynä myös toisessa oikeusjutussa. Syytenimikkeinä olivat törkeä kavallus, törkeä petos ja avunanto törkeään petokseen. Syytteet kuitenkin hylättiin 23. kesäkuuta 1999 ja valtionsyyttäjä tyytyi käräjäoikeuden päätökseen.
Sundqvist koki itse, että hänen saamansa oikeustuomiot johtuivat "poliittisesta pelistä" ja "ajojahdista", jonka uhriksi hän oli joutunut ja että hänestä tehtiin Suomen hallituksen talouspolitiikassa tekemien virheiden sijaiskärsijä.