stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Vaellus (Lost)
Juoni > Takaumat

John Locken näytetään työskentelevän yhtiölle, joka valmistaa laatikoita. Hänellä on tyly pomo Randy Nations (es. Billy Ray Gallion), joka piikittelee ja nöyryyttää häntä jatkuvasti. Kerran Locke läksyttää Randya ja tuntee olonsa mainioksi. Hän kertoo siitä Helen-nimiselle naiselle puhelimessa. Paljastuu, että Helen laskuttaa Lockea tunneittain puhumisesta, ja että he ovat keskutelleet näin kahdeksan kuukauden ajan. Locke kertoo Helenille suunnittelevansa vaellusta, ja että haluaisi Helenin tulevan hänen mukaansa. Helen vastaa ettei voi tavata asiakkaita kasvotusten ja kertoo tunnin olevan täynnä. Myöhemmässä takaumassa Locke on Australiassa juttelemassa yhdelle vaelluksen järjestäjistä. Tämä ei suostu ottamaan Lockea mukaan sanoen, että se olisi liian suuri riski vakuutusyhtiölle. Kun mies nousee ja lähtee matkalle, Locken näytetään olevan pyörätuolissa.
Jakson loppua kohden näytetään takauma saarelta, mikä on epätavallista. Lennon 815 turman jälkeen Locke herää rannalta ja huomaa pystyvänsä heiluttamaan varpaitaan. Hän nousee ja kuulee Jack Shephardin (Matthew Fox) huutavan apua loukkaantuneen henkilön kanssa.
Juoni > Saarella

Lentoturmasta on kulunut neljä päivää ja eletään päivää 25. syyskuuta 2004. Kun villisiat tonkivat ruumiita täynnä olevaa lentokoneen runkoa, Jack päättää, että se tulisi polttaa. Seuraavana päivänä selviytyjät huomaavat ruoan olevan lopussa ja miettivät vaihtoehtoja. Locke paljastaa omistavansa paljon metsästysveitsiä ja ehdottaa metsästysretkeä viidakkoon. Locke lähtee metsästämään mukanaan Kate Austen (Evangeline Lilly) ja Michael Dawson (Harold Perrineau). Kate on saanut Sayid Jarrahilta (Naveen Andrews) antennin, joka auttaa paikantamaan ranskankielisen lähetyksen sijainnin, jonka he kuulivat kaksi päivää aikaisemmin. Retkellä yksi villisioista haavoittaa Michaelia. Kate lähtee saattamaan tätä takaisin rannalle, kun taas Locke jatkaa yksin viidakkoon. Kun Kate ja Michael ovat palaamassa rannalle, Kate kiipeää puuhun kiinnittämään antennia. Kuitenkin ennen kuin hän ehtii kiinnittää sitä, hän kuulee hirviön ääniä, mikä saa hänet tiputtamaan ja rikkomaan antennin. Hirviö suuntaa suoraan kohti Lockea, joka katsoo suoraan sitä päin.
Koko jakson ajan Jack on jutellut Rose Hendersonin (L. Scott Caldwell) kanssa. Rosen aviomies Bernard Nadler (Sam Anderson) oli lentokoneen takaosan vessassa törmäyksen sattuessa. Selviytyjät uskovat kaikkien takaosassa olleiden kuolleen, mutta Rose uskoo miehensä olevan elossa. Michael ja Kate palaavat rannalle. Kun Kate menee kertomaan Jackille Lockesta, tämä näkee miehen puvussa kävelevän viidakkoon. Jack seuraa pukumiestä ja saa peräänsä Katen. Mutta merkillisen hahmon sijaan, he löytävät Locken, joka kantaa mukanaan kuollutta villisikaa. Sinä yönä koneen runko poltetaan, ja Claire Littleton (Emilie de Ravin) pitää muistotilaisuuden kuolleille. Michael kiittää Lockea sian metsästämisestä ja kysyy tältä hirviöstä, mutta Locke vastaa ettei nähnyt mitään. Locke näkee pyörätuolinsa liekkien läpi ja hymyilee.
Tuotanto

Kirjoittaessaan ”Tabula Rasa” -jaksoa tuottaja Damon Lindelof ehdotti, että John Locke olisi ollut pyörätuolissa ennen saarta. Muut käsikirjoittajat reagoivat aluksi järkyttyneesti, mutta lopulta omaksuivat idean.
Aiheesta muualla

”Vaellus” Internet Movie Databasessa (englanniksi)
”Vaellus” (ABC.com) (englanniksi)
”Vaellus” (TV.com) (Arkistoitu – Internet Archive) (englanniksi)
Vapiti

| Vapiti |
| --- | --- |

Uhanalaisuusluokitus
 Elinvoimainen  
  
Tieteellinen luokittelu
Kunta::  Eläinkunta Animalia
Pääjakso::  Selkäjänteiset Chordata
Alajakso::  Selkärankaiset Vertebrata
Luokka::  Nisäkkäät Mammalia
Lahko::  Sorkkaeläimet Artiodactyla
Heimo::  Hirvieläimet Cervidae
Alaheimo::  Jalokauriit Cervinae
Suku::  Isokauriit Cervus
Laji::  canadensis
Kaksiosainen nimi
 Cervus canadensis  (Erxleben, 1777) 
 Vapitin levinneisyys: alkuperäinen vaaleanvihreällä ja nykyinen tummanvihreällä
Katso myös
   Vapiti Wikispeciesissä   Vapiti Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OKIUCN-testi OK: 
Vapiti eli kanadanhirvi (Cervus canadensis) on suuri hirvieläimiin kuuluva nisäkäslaji. Se on hirven ja sambarkauriin jälkeen suurin hirvieläin. Vapitia ja isokaurista eli saksanhirveä pidettiin pitkään samana lajina, mutta DNA-tutkimukset ovat osoittaneet, että kyseessä on kaksi eri lajia. Vapiti on itse asiassa läheisempää sukua japaninkauriille kuin isokauriille. Vapitia tavataan lähinnä Pohjois-Amerikassa sekä pohjoisessa ja itäisessä Aasiassa.
Uros
Uros karvanlähtöaikana
Vapitilauma
Emo imettää vasaa
Aiheesta muualla

The Mammals of Texas: Wapiti (Arkistoitu – Internet Archive) (englanniksi)
Vengeance (2004)

Vengeance (2004) oli showpainin pay-per-view (PPV) tapahtuma, jonka tuotti World Wrestling Entertainment (WWE). Se pidettiin 11. heinäkuuta 2004 Hartford Civic Centerillä Hartfordissa, Connecticutissa ja tapahtumassa esiintyi painijoita RAW brändistä. Tapahtuma oli 4. jokavuotinen Vengeance.
Taustaa

Vengeancen pääfeufi oli Triple H:n (haastaja) ja Chris Benoitin (mestari) välillä World Heavyweight Mestaruudesta. Tammikuussa Benoit voitti Royal Rumblen ja ansaitsi Maailman Mestaruus ottelun WrestleManiaan. WrestleManiassa Benoit voitti Triple H:n (sen aikainen World Mestari) ja Shawn Michaelsin Triple Threat ottelussa ja Benoit julistettiin uudeksi World Heavyweight Mestariksi. Backlashissa Benoit onnistui säilyttämään mestaruuden toisessa Triple Threar ottelussa Triple H:ta ja Shawn Michaelsia vastaa, pakottamalla Michaelsin luovuttamaan. Tämän jälkeen Benoitilla oli lyhyt feudi Kanen kanssa, joka päättyi Bad Bloodissa. Bad Blood:ssa päättyi myös Michaelsin ja HHH:n feudi. Bad Bloodin jälkeen Triple H vaati World Heavyweight ottelua Chris Benoitia vastaan Vengeanceen. RAW'n General Manager täytti Triple H:n vaatimuksen ja antoi, hänelle matsin Benoitia vastaan.
Matsit ja tulokset

| # | Tulos | Stipulaatio | Aika |
| --- | --- | --- | --- |

| Heat | Tyson Tomko (Trish Stratus kulmalla) voitti Val Veniksen (Nidiain kanssa). | Tavallinen matsi | 02:52 |
| 1 | Tajiri ja Rhyno voittivat Garrison Caden ja Jonathan Coachmanin | Tag team matsi | 07:30 |
| 2 | Batista voitti Chris Jerichon | Tavallinen matsi | 12:19 |
| 3 | La Résistance (Róbert Conway ja Sylvain Grenier) (c) voitti Ric Flairin ja Eugenen diskauksella | Tag team matsi World Tag Team Mestaruudesta | 12:30 |
| 4 | Matt Hardy voitti Kanen | Ei-Diskausta matsi | 10:34 |
| 5 | Edge voitti Randy Ortonin (c). | Tavallinen matsi WWE Intercontinental Mestaruudesta | 26:36 |
| 6 | Victoria voitti Molly Hollyn. | Tavallinen matsi | 06:20 |
| 7 | Chris Benoit (c) voitti Triple H:n | Tavallinen matsi World Heavyweight Mestaruudesta | 29:04 |
Vengeance kronologia

Edellinen: Vengeance (2003)
Seuraava: Vengeance (2005)
Benoit WrestleManiassa
Uzès

| Uzès |
| --- | --- |

 vaakuna
 Uzès
 Koordinaatit: 44°00′48″N, 4°25′14″E 
Valtio:  Ranska
Hallintoalue:  Oksitania
Departementti:  Gard
Arrondissementti:  Nîmes
Kantoni:  Uzès
Hallinto:  
 – Hallinnon tyyppi:  Kunta
 – Pormestari:  Jean-Luc Chapon
Pinta-ala:  
 – Kokonaispinta-ala:  25,41 km²
Väkiluku (2009):  8 339
 – Väestötiheys:  328 as./km²
 
 www.uzes.fr 
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Uzès on  ranskalainen kaupunki, joka sijaitsee Gardin departementissa, Languedoc-Roussillonissa.  Kaupunki sijaitsee kolmikulmiossa, jonka muodostavat Alès (32 km) luoteeseen, Avignon (40 km) itään ja Nîmes (22 km) etelään. Vuonna 2009 sen asukasluku oli 8 339.
Historiaa

Uzès perustettiin alun perin nimellä Ucetia. Se oli yksi gallialaisen Rooman oppidumeista, eli hallintokaupungeista. Kaupungin lähellä sijaitsevat runsanvetiset Euren lähteet, joista roomalaiset johtivat vettä aina Nîmesin kaupunkiin saakka. Tämän vesijohdon näyttävin ja kuuluisin rakennusmuistomerkki on Pont du Gard, jonka rakentamisesta Uzèsin kaupungin historia alkaa.
Kaupungin kulta-aika oli keskiajan loppupuolella, jolloin sen keskusta rakennettiin. Uzèsin herttualla oli 1400-luvulla oma herttuakunta ja 1600-luvulta alkaen korkea asema Ranskan hovissa. 1400-luvulla Uzèsiin perustettiin piispanistuin, joka pysyi siellä aina Ranskan vallankumoukseen asti. Eri uskonsuunnat olivat siellä vahvasti läsnä. Nykyisin siellä sijaitsevat entinen katedraali St-Théodorit d’Uzès, katolinen kirkko Saint Étienne, reformoitu kirkko ja moskeija. Kaupungin restaurointi aloitettiin vuonna 1965.
Nähtävyyksiä

Kaupungin tori (ransk. Place aux Herbes) on Uzèsin tapahtumien keskus. Toria reunustavien kaariholvien alla on kuvattu useita elokuvia, kuten Cyrano de Bergerac. Torilla on lauantaisin seudun suurimmat markkinat.
Uzèsin herttuoiden (ransk. Duché d’Uzès) palatsi. Rakennus sijaitsee kaupungin keskustassa. Sitä on rakennettu vähitellen vuosisatojen kuluessa ja se on ollut saman suvun omistuksessa jo yli tuhat vuotta. Palatsiin ja sen torneihin pääsee tutustumaan opastetuilla kierroksilla.
entinen katedraali St-Théodorit, ja sen Tour Fenestrelle-niminen torni sijaitsevat kaupungin laidalla. Tour Fenestrelle on moni-ikkunainen, pitsimäisen kevyt romaaninen torni. Sinne ei ole sisäänpääsyä.
Markkinatori
Haribo-museo (ransk. Musée du bonbon) on karamellimuseo, joka sijaitsee muutamia kilometrejä kaupungin ulkopuolella Haribon tehtaan yhteydessä.
Keskiaikainen puutarha (ransk. Jardin Medieval) sijaitsee 1200-luvulla rakennetun La Tour de Roi -tornin ja 1100-luvulla rakennetun piispojen tornin välissä. Puutarha edustaa keskiaikaista puutarharakentamista ja kasveja.
Euren lähde (ransk. Source de l’Eure) on kirkasvetinen lähde, josta roomalaisajalla johdettiin vettä Gardin akveduktia pitkin naapurikaupunkiin Nemausukseen.
Väestönkehitys

| 1962 | 1968 | 1975 | 1982 | 1990 | 1999 | 2008 |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 5.649 | 6.851 | 7.078 | 7.525 | 7.649 | 8.007 | 8.213 |
Ystävyyskaupungit

Schriesheim (Baden-Württemberg), Saksa ja Paczków (Puola).
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Uzès Wikimedia Commonsissa
Uzèsin kaupungin viralliset sivut (Arkistoitu – Internet Archive) (ranskaksi) ja (englanniksi)
Uzèsin matkailutoimiston sivut (Arkistoitu – Internet Archive) (ranskaksi)
Uzèsin herttuoiden palatsi.
Place aux Herbes
Vihavuoden myllymuseo

| Vihavuoden myllymuseo |
| --- | --- |
Tyyppi:  Kotiseutumuseo, paikallismuseo 
Sijainti:  Hämeenlinna 
Perustettu:  1961
Ylläpitäjä:  Hauho-seura
Kotisivut:  http://www.hauho-seura.fi/museo.htm
Koordinaatit:  61°16′34″N, 24°40′01″E
 fiVihavuoden myllymuseo 
   
Vihavuoden myllymuseo on Hauho-seuran ylläpitämä esinemuseo Vihavuodessa Hauholla Hämeenlinnassa Kanta-Hämeessä.
Ensimmäiset kirjalliset maininnat Hauhon Vihavuodessa sijaitsevasta, Sotjalan jakokunnalle kuuluvasta myllylaitoksesta, ovat vuodelta 1433. Kyseisessä asiakirjassa mainitaan myllyn olleen olemassa jo ikimuistoisista ajoista asti. Vihavuoden myllyä on hallinnut Rekolan myllärisuku vuodesta 1635 lähtien vuoteen 1938 asti. Tämän jälkeen mylly vuokrattiin ja se oli toiminnassa vuoteen 1958. Hauho-Seura sai haltuunsa lahkomyllyn, siihen kuuluvat rakennukset ja maa-alueen vuonna 1961 ja entisöi sen museoksi.
Myllymuseon alueella on mylly, paraatipytinki ja myllypirtti. Nykyinen mylly on rakennettu osittain virran päälle. Se tehtiin vuonna 1895 palaneen myllyn tilalle. Myllyssä on sisäkalusto tallella, mutta vesiratas ja voimansiirtolaitteet puuttuvat. Myllärin perheen ja myllymiesten asuntona ollut pirtti on kunnostettu. Se on käytössä kyläläisten ja Hauho-Seuran tilaisuuksissa. Myllypirtin vieressä oleva ”paraatipytinki” oli tarkoitettu alun perin arvohenkilöiden majapaikaksi. Rakennukset toimivat nykyään myllärinelämää esittelevänä esinemuseona.
Museo on avoinna kesäkuun puolivälistä heinäkuun loppuun.
Aiheesta muualla

Museovirasto: Vihavuoden mylly- ja sahayhdyskunta
Vantaan Pussihukat

| Vantaan Pussihukat |
| --- | --- |

Liiga:  I-divisioona B
Perustettu:  1975
Areena:  Energia-areena
Kotipaikka:  Vantaa, Suomi
Päävalmentaja:  Mikko Larkas
SM-mitalit
Hopeaa:  1 (2005)
Pronssia:  1 (2003)
Naisten SM-mitalit
Kultaa:  2 (1991, 1992)
Hopeaa:  4 (1988, 1993, 1994, 1995)
Pronssia:  3 (1990, 1999, 2004
Kotisivu:  https://puhujuniorit.fi
Vantaan Pussihukat on vuonna 1975 perustettu vantaalainen koripalloseura. Pussihukista käytetään yleisesti lyhennettä PuHu. Sillä oli edustusjoukkueet, jotka pelasivat kaudella 2008–2009 sekä miesten I-divisioonassa että naisten SM-sarjassa. PuHun edustusjoukkueet menivät kuitenkin konkurssiin vuoden 2008 marraskuussa.
Pussihukkien miehet ja naiset pelasivat pitkään Myyrmäen urheilutalolla. Nykyään molemmat joukkueet kuitenkin pelaavat kotiottelunsa Energia-areenalla.
Miehet

Miehet ovat pelanneet SM-sarjassa, nykyisessä korisliigassa, kaudesta 1997–1998. Tällä matkalla seuraa ovat valmentaneet Pekka Salminen, Tomi Kaminen, Antti Papinaho ja viimeisimpänä Kari Liimo. Pussihukkien kapteeni on koko sen SM-historian ajan ollut takamies Kimi Klingberg. Kaminen johdatti Pussihukat vuonna 2003 sen ensimmäiseen mitaliin miesten puolella, kun Puhu sai pronssimitalit. Vuonna 2005 Puhu ylsi finaaleihin saakka mutta jäi hopealle. Kauden 2006–2007 päätteeksi miesten edustusjoukkue putosi mestaruussarjasta yhden sarjaportaan alaspäin I-divisioonaan.
Miehet > Henkilökohtaiset palkinnot

Korisliigan vuoden puolustuspelaaja
Timo Heinonen – 2006
Korisliigan vuoden kehittynein pelaaja
Vesa Parviainen – 2000
Elias Kajander – 2005
Korisliigan paras kuudes pelaaja
Ville Olki – 2003
Vuoden I-divisioonapelaaja
Miska Alanko – 1997
Naiset

Naisten edustusjoukkue on pelannut pitkään SM-sarjassa ja se on voittanut kaksi Suomen mestaruutta ja seitsemän muuta SM-mitalia sekä kaksi cup-mestaruutta. Naisilla on myös joukkue, Puhuttaret, naisten I-divisioonassa.
Juniorit

Pussihukat toimii pääasiassa Länsi-Vantaalla, mutta on laajentanut toimintaansa jo Keski-Vantaalle. Puhun junioritoiminta on laajaa ja joukkueita löytyy joka ikäluokasta, tytöistä ja pojista.
Pussihukat on sijoittunut Koripalloliiton Kultainen Kori -kilpailussa joka vuosi kärkinelikkoon. Tämä kertoo juuri hyvästä ja laajasta junioritoiminnasta ja lisäksi juniorien suuresta määrästä.
Pyörätuolikoripallo

Pussihukkien edustusjoukkue pelaa kaudella 2012–2012 Pyörätuolikoripallon SM-sarjassa. Seura on voittanut SM-kultaa vuosina 2008 ja 2011.
Aiheesta muualla

Joukkueen kotisivut (Arkistoitu – Internet Archive)
Venla Tanhua

Venla Tanhua on suomalainen pesäpalloilija, joka edustaa Superpesiksessä pelaavaa Manse PP:tä.
Tanhua on Rauman Feran kasvatti. Vuonna 2017 hän pelasi Feran kakkosjoukkueen lukkarina ja valittiin Naisten Ykköspesiksen vuoden lukkariksi. Kaudella 2018 alkaneella urallaan Feran ykkösjoukkueen lukkarina Tanhua pelasi 53 ottelua ja löi sisäpelissä kaksi kunnaria ja seitsemän tavallista juoksua, toi kahdeksan juoksua ja keräsi 78 kärkilyöntiä.
Saavutukset

Superpesiksen vuoden tulokas: 2018
Venlo

| Venlo |
| --- | --- |

 lippu:  vaakuna
 Venlon sijainti
Valtio:  Alankomaat
Provinssi:  Limburg
Hallinto:  
 – Hallinnon tyyppi:  Kunta
 – Pormestari:  Antoin Scholten
Kunnanvaltuusto:  39 paikkaa
Pinta-ala:  
 – Kokonaispinta-ala:  128,99 km²
 – Maa:  124,96 km²
 – Josta vettä:  4,03 km² 
Korkeus:  21 m
Väkiluku (2016):  100 373
 – Väestötiheys:  803 as./km²
Aikavyöhyke:  UTC+1
 – Kesäaika:  UTC+2
 
 www.venlo.nl 
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Venlo on kunta ja kaupunki Limburgin provinssissa, Alankomaissa. Kunnan pinta-ala on 128,99 km² (josta vettä on 4,03 km²) ja vuonna 2016 asukkaita kunnassa on 100 000.
Kaupungin jalkapallojoukkue on VVV-Venlo. Se putosi maan pääsarjasta Eredivisiestä  vuonna 2013.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Venlo Wikimedia Commonsissa
Virallinen web-sivusto
Venlo in Site, Surffaa Venlon katujen läpi. Sivusto on englanninkielinen, mutta voit valita mm. ruotsin ja saksan kielen.
Viljami Loponen

Viljami Loponen (s. 2008) on suomalainen lapsinäyttelijä, joka teki 13-vuotiaana pääroolin Jani Volasen neljällä Kultaisella Venlalla palkitussa draamasarjassa Munkkivuori (2022).
Loponen on näytellyt kymmenvuotiaasta lähtien Lahden kaupunginteatterissa, muun muassa Tommi Kinnusen romaaniin perustuvassa näytelmässä Neljäntienristeys (2019). Hän on esiintynyt myös nuortensarjassa Erityiset (2021) ja lyhytelokuvassa Pikku-Kaapon pirulliset metkut, jonka tekijäryhmä sai Oskari-palkinnon Oulun lasten- ja nuortenelokuvien festivaaleilla 2019. Hän näyttelee myös Ivalo-televisiosarjan kolmannella tuotantokaudella.
Viljami Loposen äiti on näyttelijä Liisa Vuori ja isä valokuvaaja Aki Loponen.
Aiheesta muualla

Viljami Loponen Internet Movie Databasessa. (englanniksi)
Vin Scully

Vin Scully
Vincent Edward ”Vin” Scully (29. marraskuuta 1927 Bronx, New York, Yhdysvallat − 2. elokuuta 2022) oli yhdysvaltalainen urheiluselostaja. Hän teki yhteistyötä Los Angeles Dodgers -baseballseuran kanssa 1950-luvulta aina 2010-luvulle saakka.
Scully vaikutti myös muiden urheilulajien parissa. Baseball Hall of Fame myönsi hänelle vuonna 1982 Ford C. Frick -palkinnon. Hänelle myönnettiin myös Emmy elämäntyöstä sekä paikat Radio Hall of Famesta ja Hollywood Walk of Famesta.
Scully esiintyi itsenään elokuvassa Rakkaudesta peliin (1999). Salaiset kansiot -televisiosarjan luoja Chris Carter on Los Angeles Dodgersien fani ja kertoi nimenneensä Gillian Andersonin esittämän Dana Scullyn hahmon Vin Scullyn mukaan.
Veli-Pekka Oinonen

Puka Oinonen
Veli-Pekka ”Puka” Oinonen (s. 19. elokuuta 1959) on suomalainen muusikko. Hän on ollut kitaristina muun muassa yhtyeissä Nights of Iguana ja Pelle Miljoona & Rockers. Lapinlahden Linnut -yhtyeessä hän oli vuosina 1989–1996 sekä jälleen vuodesta 2006 eteenpäin. Oinonen oli mukana Lapinlahden Lintujen sketsisarjoissa Kuudesti laukeava, Lapinlahden Linnut Show, Lapinlahden Linnut ja Muuttuuko ihminen. Oinonen soittaa kitaran lisäksi myös muun muassa sahaa ja vetopasuunaa.
Veli-Pekka Oinonen on tehnyt joitakin sävellyksiä Lapinlahden Linnuille.
Merkittävimmät yhtyeet

Claudie (1975)
Busters (1975)
Maukka Perusjätkä ja Sota Apatiaa Vastaan (1978)
Hefty Load
Nights of Iguana (1986–1988)
Freud Marx Engels & Jung (Siunattu hulluus -albumi, 1987)
Leningrad Cowboys (Leningrad Cowboys go America -soundtrack, 1989)
Pelle Miljoona (Rauhan aika -albumi, 1990)
Lapinlahden Linnut (1989–1996, 2006–)
Nasty Suicide & Puka Oinonen Duo (1996–1997)
Michael Monroe Band (1998)
Pelle Miljoona & Rockers (2000–2007)
Pelle Miljoona & Folkers (2000–2007)
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Veli-Pekka Oinonen Wikimedia Commonsissa
Lapinlahden Linnut
| --- | --- |
Studioalbumit:   Lapinlahden Linnut  Jep (1986)  Vihreä gorilla (1987)  Lauluja Nuppilasta (1988)  Elämä janottaa (1989)  Tähdet kertovat (1990)  Grrr! (1992)  Köyhän taivas (1994)  Tyttö huutaa hii! (1995)  Kansandances (1997)  Iso muna (1999)  Kolmas jalka haudassa (2003)  Pienvikaisten paratiisi (2005)  Etiäppäin (2007) 
Kokoelmat:   Parhaat (1988)  Ei oikotietä sankaruuteen 1983–1989 (1990)  Sulkasatoa osa I (1994)  Sulkasatoa osa II (1995)  Höyhenet pöllyää! 90-luvun parhaat (2000)  Sedät jaksaa heilua (2001)  Kaikkien aikojen parhaat (2002)  Loputon lento (2002)  Suomihuiput (2003)  Lintuinfluenssa Vol.1 (2006)  Lintuinfluenssa Vol.2 (2006)  Parhaat bongaukset 1 1985–1988 (2013)  Parhaat bongaukset 2 1989–2007 (2013)  Sketsejä radiossa (2013) 
DVD:t:   Seitsemän kuolemansyntiä (2006)  Maailman kahdeksan ihmettä (2006)  Kuudesti laukeava / Muuttuuko ihminen (2006)  Lapinlahden Linnut: Ehkä kaikki (2006)  25 v. Lennossa 1983-2008 (2008)
Thomas Watson

Thomas Watson voi tarkoittaa ainakin seuraavia:
Thomas Watson (k. 1592), englantilainen runoilija
Thomas A. Watson (s. 1968), brittiläinen poliitikko, työväenpuolueen varapuheenjohtaja
Thomas A. Watson (1854–1934), yhdysvaltalainen keksijä, Alexander Graham Bellin assistentti
Thomas E. Watson (1856–1922), yhdysvaltalainen poliitikko, populistisen puolueen varapresidenttiehdokas 1896
Thomas E. Watson (1892–1966), yhdysvaltalainen merijalkaväen kenraali
Thomas J. Watson (1874–1956), yhdysvaltalainen liikemies, IBM:n hallituksen puheenjohtaja
Thomas J. Watson Jr. (1914–1993), yhdysvaltalainen liikemies
| --- | --- |
: Tämä on täsmennyssivu, joka luettelee monimerkityksisen käsitteen eri merkitykset tai useita eri henkilöitä. Artikkelisivuja, joiden nimessä tai tekstissä lukee ”Thomas Watson”, voi hakea sivunnimihaulla, laajalla sivunnimihaulla tai tekstihaulla.
Victor Bruns

Victor Bruns (15. elokuuta 1904 Ollila, Terijoki, Suomen suuriruhtinaskunta – 6. joulukuuta 1996) oli saksalainen fagotisti ja säveltäjä. Hänen erikoistumisalueitaan säveltäjänä olivat konserttoteokset ja kamarimusiikki. Usein hänen teoksensa syntyivät muusikoiden pyynnöistä.
Elämä ja ura > Varhaiset vaiheet Neuvostoliitossa

Bruns syntyi silloisen Kaakkois-Suomen Ollilassa, jossa hänen vanhemmillaan oli kesäasunto. Muutoin vanhemmat asuivat Pietarissa (vuodesta 1924 Leningradissa). Isän juuret olivat Bremenin seudulla, josta isoisä oli muuttanut kauppiaana Pietariin. Äiti oli ranskalaista hugenottialkuperää. Tsaarin aikana Bruns kävi saksalaista koulua Pietarissa ja sai ensimmäisen musiikkikasvatuksensa pianon äärellä. Lapsuudenkoti oli musikaalinen, sillä nuorena – ennen Venäjän vallankumousta kuollut – isä lauloi ja äiti soitti pianoa, isoveli Erich viulua sekä pikkuveli Friedrich selloa.
Bruns opiskeli aluksi perheen neuvosta teknillisessä yliopistossa, mutta vuonna 1924 hän pyrki ja pääsi Rimski-Korsakov-konservatorioon. Hänen opettajakseen tuli fagotinsoitossa Aleksandr Vassiljov. Vuonna 1927 hän sai toisen fagotistin paikan Leningradin valtionoopperassa ja -baletissa. Hän tapasi Leningradissa käymään tulleen säveltäjä Sergei Prokofjevin, jolle soitti kolmen opiskelijatoverinsa kanssa oman scherzonsa (op. 12 nro 9) neljälle fagotille. Tapaaminen teki suuren vaikutuksen Brunsiin, jonka säveltäjänuralle Prokofjevista tuli roolimalli. Bruns koetti säveltäjänä taitojaan myös elokuvamusiikissa. Leningradista tuli nykymusiikin keskus varhaisessa Neuvostoliitossa, ja Bruns tapasikin Prokofjevin lisäksi myös Alban Bergin, Franz Schrekerin, Darius Milhaud'n, Arthur Honeggerin, Igor Stravinskyn ja Paul Hindemith. Erityisen vaikutuksen Brunsiin teki Bergin Wozzeckin esitys.
Vuosina 1927–1931 Bruns opiskeli sävellystä Vladimir Stšerbatševin johdolla. Jo opintojensa aikana hän sai esitetyksi ensimmäisen jousikvartettonsa (op. 6). Bruns ystävystyi Jevgeni Mravinskin kanssa; Mravinski johti yhden hänen varhaisista sävellyksistään, mykkäelokuvaan sävelletyn musiikin (op. 7). Bruns kuitenkin karkotettiin Josif Stalinin Neuvostoliitosta "varakkaana saksalaisena" vuonna 1938, ja näitä hänen varhaisia teoksiaan pidetään kadonneina. Tämän ajan tuotantoon kuuluu fagottikonsertto (op. 5), joka kantaesitettiin vuonna 1933 Brunsin valmistumisteoksena hänen itsensä toimiessaan solistina.