stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Sandra Näslund

| Mitalit | Mitalit | Mitalit |  |
| --- | --- | --- | --- |
|  Sandra Näslund vuonna 2016. |  Sandra Näslund vuonna 2016. |  Sandra Näslund vuonna 2016. |  |
Maa:  Ruotsi
Naisten freestylehiihto
|  Olympialaiset  |  Olympialaiset  |  Olympialaiset  |  |
|  Kultaa | Peking 2022 | skicross |  |
| MM-kilpailut  | MM-kilpailut  | MM-kilpailut  |  |
|  Kultaa | Sierra Nevada 2017 | skicross |  |
|  Kultaa | Idre 2021 | skicross |  |
|  Kultaa | Bakuriani 2023 | skicross |  |
|  Kultaa | Bakuriani 2023 | sekajoukkueiden skicross |  |
Sandra Catrin Näslund (s. 6. heinäkuuta 1996 Kramfors) on ruotsalainen freestylehiihtäjä. Hän on voittanut skicrossissa olympiakultaa ja neljä maailmanmestaruutta.
Näslund voitti skicrossissa nuorten maailmanmestaruuden vuosina 2016 ja 2017 sekä saavutti MM-hopeaa vuonna 2014. Aikuisten maailmanmestaruuskilpailuihin hän osallistui ensi kerran Vossissa 2013 ja sijoittui 14:nneksi. Sotšin olympialaisissa 2014 hän sijoittui viidenneksi keskeytettyään välierässä ja voitettuaan pikkufinaalin. Sierra Nevadan MM-kilpailuissa 2017 hän voitti kultaa. Pyeongchangin olympialaisissa 2018 hän sijoittui neljänneksi.
Näslund sijoittui Utahin MM-kilpailuissa 2019 skicrossissa yhdeksänneksi mutta voitti toisen maailmanmestaruutensa Idren MM-kilpailuissa 2021. Pekingin olympialaisissa 2022 hän voitti kultaa. Hän oli nopein jo sijoituskierroksella ja voitti sen jälkeen kaikki lähtönsä. Bakurianin MM-kilpailuissa 2023 hän voitti kultaa sekä henkilökohtaisessa kilpailussa että David Mobärgin kanssa sekaparien kilpailussa.
Näslund on kilpaillut maailmancupissa maaliskuusta 2012 alkaen. Hän on helmikuun 2023 loppuun mennessä voittanut 37 maailmancupkilpailua, joista ensimmäisen tammikuussa 2017 Watlesissa. Kaudella 2021–2022 hän osallistui 12 maailmancupkilpailuun ja voitti niistä 11. Hän voitti skicrossissa maailmancupin kokonaiskilpailun kausina 2017–2018, 2019–2020 ja 2021–2022. Hän oli paras myös freestylen yhteispisteissä kaudella 2017–2018.
So Far Away

So Far Away voi tarkoittaa seuraavia:
So Far Away, David Gilmourin kappale (julkaistu 1978)
So Far Away, Dire Straitsin kappale (julkaistu 1985)
So Far Away, Staindin kappale (julkaistu 2003)
So Far Away, Avenged Sevenfoldin kappale (julkaistu 2011)
| --- | --- |
: Tämä on täsmennyssivu, joka luettelee monimerkityksisen käsitteen eri merkitykset tai useita eri henkilöitä. Artikkelisivuja, joiden nimessä tai tekstissä lukee ”So Far Away”, voi hakea sivunnimihaulla, laajalla sivunnimihaulla tai tekstihaulla.
Samsung Galaxy A80

| Samsung Galaxy A80 |
| --- | --- |


Valmistaja:  Samsung
Julkaistu:  29. toukokuuta 2019
Mitat:  165,2 x 76,5 x 9,3 mm
Paino:  220 g
Näyttö:  6,7" Full HD+ Super AMOLED
Näytön kuvatarkkuus:  1 080 × 2 400
Suoritin:  Qualcomm Snapdragon 730 SM7150-AA kahdeksanydin, 2,2 GHz, Kryo 470, 64-bittinen, 8 nm
Grafiikkapiiri:  Adreno 618
Muisti:  128 Gt
Keskusmuisti:  8 Gt
Takakamera:  48 megapikseliä + 8 megapikseliä + 240x160 pikseliä
Etukamera:  kääntyvä takakamera, toimii myös etukamerana
Käyttöjärjestelmä:  Android 9.0 (Pie) Samsungin One UI-käyttöliittymällä
Akku:  3 700 mAh
Infobox OKNimi-testi OK: 
Samsung Galaxy A80 on Samsungin 29. toukokuuta 2019 julkaisema älypuhelin, jossa on esiasennettuna Android 9.0 (Pie) Samsungin One UI-käyttöliittymällä.
Tekniset tiedot > Muotoilu

Samsung Galaxy A80 -älypuhelimessa on 6,7-tuumainen näyttö Full HD+ -resoluutiolla.
Tekniset tiedot > Fyysiset osat

Laitteesta löytyy 2,2 Gigahertsin 8-ydin prosessori. Laitteessa on 8 Gigatavua RAM-muistia ja 128 Gigatavua sisäistä muistia.
Tekniset tiedot > Fyysiset osat > Kamerat ja multimedia

Laitteessa on kolme takakameraa, pääkameran tarkkuus on 48 megapikseliä, toinen kamera on 8 megapikseliä ja kolmas 240x160 pikseliä.
Takakamera on käännettävä, ja sitä voidaan käyttää myös etukamerana.
Videokuvaus voidaan tehdä 2160p (4K) -resoluutiolla 30fps, 1080p (Full HD) -resoluutiolla 60fps ja 1080p (HD) -resoluutiolla 480fps.
Tekniset tiedot > Ohjelmisto

Julkaisuhetkellä laitteessa oli esiasennettuna Android 9.0 (Pie) Samsungin One UI-käyttöliittymällä.
Samsung Galaxy A70

| Samsung Galaxy A70 |
| --- | --- |


Valmistaja:  Samsung
Julkaistu:  26. huhtikuuta 2019
Edeltäjä:  Samsung Galaxy A8, Samsung Galaxy A9
Seuraaja:  Samsung Galaxy A71
Muut versiot:  Samsung Galaxy A70s
Käyttöverkot:  2G, 3G, 4G
Mitat:  164,3 × 76,7 × 7,9 mm
Paino:  183 g
Näyttö:  6,7" kapasitiivinen Full HD+ Super AMOLED 20:9-kuvasuhteella
Näytön kuvatarkkuus:  1 080 × 2 400 FHD+
Värien lukumäärä:  musta, valkoinen, sininen, koralli (oranssi)
Suoritin:  Qualcomm Snapdragon 675 SM6150 kahdeksan­ydinprosessori, 2 GHz, Kryo 460, 64-bittinen, 11 nm
Grafiikkapiiri:  Adreno 612
Keskusmuisti:  6 Gt
Takakamera:  32 Mpx (perus) + 8 Mpx (laajakulma) + 5 Mpx (syvyys)
Etukamera:  32 Mpx
Radio:  kyllä
Musiikkisoitin:  kyllä
Käyttöjärjestelmä:  Android 9.0 (Pie) Samsungin One UI -käyttöliittymällä
Akku:  4 500 mAh
Liitännät:  USB-C 2.0, kuulokeliitäntä 3,5 mm, DualSIM
Muistikorttipaikka:  tukee enintään 512 gigatavun microSD-kortteja
Infobox OKNimi-testi OK: 
Samsung Galaxy A70 on Samsungin 26. huhtikuuta 2019 julkaisema älypuhelin, jossa on esiasennettuna Android 9.0 (Pie) Samsungin One UI -käyttöliittymällä.
Puhelin on osa Samsungin Samsung Galaxy A -sarjaa, joka yhdisti vanhat J ja A -sarjat yhteen. Galaxy A70 edustaa malliston keskihintaluokkaa.
Tekniset tiedot > Muotoilu

Samsung Galaxy A70 -älypuhelimessa on 6,7-tuumainen näyttö Full HD+ -resoluutiolla.
Tekniset tiedot > Fyysiset osat

Laitteesta löytyy 2 gigahertsin kahdeksanydinprosessori. Laitteessa on 6 gigatavua keskusmuistia ja 128 gigatavua sisäistä muistia. Puhelimen muisti on laajennettavissa enintään 512 gigatavun microSD-kortilla.
Tekniset tiedot > Fyysiset osat > Kamerat ja multimedia

Laitteessa on kolme takakameraa. Pääkameran tarkkuus on 32 megapikseliä, toinen kamera on laajakulmakamera, jonka tarkkuus on 8 megapikseliä ja kolmas on syvyyskamera, jonka tarkkuus on 5 megapikseliä. Etukamera on puolestaan 32 megapikseliä.
Videokuvaus voidaan tehdä 2160p (4K) -resoluutiolla 30 
fps ja 1080p (Full HD) -resoluutiolla 240 fps.
Tekniset tiedot > Ohjelmisto

Julkaisuhetkellä laitteessa oli esiasennettuna Android 9.0 (Pie) Samsungin One UI -käyttöliittymällä. Puhelin tulee saamaan Android 10 -päivityksen (keväällä 2020) ja 11 OTA -päivityksen myöhemmin.
S-Video

S-Video on standardi analogisen videosignaalin siirtämiseen televisiolaitteistojen välillä. S-Video tulee sanasta separated video. S-Videota kutsutaan usein virheellisesti S-VHS:ksi tai super videoksi. Ammattilaiset käyttävät S-Videosta nimitystä Y/C, joka tarkoittaa yksinkertaisesti kahta johdinta, joista toisessa kulkee kirkkaus- (Y, luminanssi ja tahdistuspulssit) ja toisessa väritieto (C, krominanssi). S-Video -kaapelissa ei kulje audiosignaalia lainkaan, joten ääntä varten tarvitaan erillinen kaapeli. S-Video -kaapelin kautta siirretty kuvasignaali on parempilaatuista kuin komposiittivideo, jossa kirkkaus- ja väritieto kulkevat yhdessä johtimessa. S-Video kuitenkin häviää kuvanlaadussa RGB- ja komponenttivideosignaaleille sekä uusille digitaalisille kuvasignaalin siirtotavoille.
Liitin

S-Video -kaapeleissa käytetään 4-pinnisiä mini-DIN-liittimiä. S-Videota voi kuitenkin siirtää myös SCART-liittimen välityksellä, mutta ominaisuus ei ole osa alkuperäistä SCART-standardia.
Yhteensopivuus

Mikäli S-videosignaali johdetaan SCART-liittimeen, kuva saattaa näkyä mustavalkoisena, koska laite ei tunnista signaalia oikein ja luulee S-videosignaalin kirkkaussignaalia komposiittisignaaliksi. Värit saa näkymään vaihtamalla videokanavaa tai muulla tavoin säätämällä laitteen asetuksista S-videovastaanoton päälle. Syynä mustavalkoiseen kuvaan voi olla myös vääränlainen SCART-kaapeli tai sovitin. Mikäli televisiossa on kaksi SCART-liitintä, yleensä niistä vain toinen kykenee vastaanottamaan S-videosignaalia ja toinen RGB-signaalia.
Normaali S-Video liitin.
Sandra Paños

Sandra Paños
Sandra Paños (s. 4. marraskuuta 1992) on espanjalainen jalkapalloilija. Hän on pelipaikaltaan maalivahti. Hän on pelannut Espanjan naisten maajoukkueessa vuoden 2019 MM-kilpailujen päättyessä 34 maaottelua. MM-kilpailuissa hän oli joukkueen ykkösmaalivahti ja pelasi kaikki neljä ottelua.
Paños edustaa kotimaassaan FC Barcelonaa. Hän voitti Barcelonan joukkueessa Mestarien liigan vuonna 2021.
Springfield (New York)

Springfield on kunta New Yorkin osavaltiossa Yhdysvalloissa. Alueen asukasluku oli vuonna 2000 1350 ja sillä on pinta-alaa 117,7 km², joista sisävesiä on 6,4 km² (5,46%).
Sierra Nevada (Yhdysvallat)

| Sierra Nevada |
| --- | --- |
 Sierra Nevadan itäisiä huippuja, Mount Whitney mukaan luettuna.
Maantiede

Sijainti:  Kalifornia, Yhdysvallat
Vuoriston pituus:  626 km
Vuoriston leveys:  372 km
Korkein kohta
Nimi:  Mount Whitney
Korkeus meren-pinnan tasosta:  4 419 m
Sijainti:  Sequoian kansallispuisto Inyon ja Tularen piirikunta
Sierra Nevada on yli 620 kilometriä pitkä vuoristo Yhdysvalloissa Kalifornian osavaltion itäosassa. Vuoriston nimi tarkoittaa ’lumista vuoristoa’ espanjaksi ja se vakiintui käyttöön 1800-luvun aikana. Arkikielessä nimi lyhenee usein muotoon Sierra tai Sierras.
Sierra Nevada ulottuu Mojaven aavikolta etelässä Kaskadeille Pohjois-Kaliforniassa ja Oregonissa. Sen länsipuolelle jää Kalifornian suuri Keskuslaakso ja itäpuolelle Basin and Range Province – vähäsateinen alue, jossa vuorottelevat alangot ja pienet, pohjois-eteläsuuntaiset vuorijonot. Vuoriston leveys vaihtelee noin 130 kilometristä Tahoejärven tienoilla 80 kilometriin etelässä. Sen korkein kohta on Mount Whitney -vuori (4 419 m), joka on samalla Yhdysvaltojen korkein vuori Alaskan ulkopuolella.
Sierra Nevadan alueella sijaitsevat Yosemiten, Kings Canyonin ja Sequoian kansallispuistot sekä Devils Postpilen kansallismonumentti. Siellä kasvaa luonnonvaraisena mammuttipetäjiä, suurimpia puita maailmassa.
Geologia

Sierra Nevada on epäsymmetrinen: vuorijonon harja ja korkeimmat huiput sijaitsevat sen itäosissa. Monet huipuista kohoavat noin 4 000 metrin korkeuteen, ja korkein huippu Mount Whitney (4 419 m) on myös Yhdysvaltojen korkein kohta Alaskan ulkopuolella. Pohjoisempana huiput ovat huomattavasti matalampia, Tahoejärven pohjoispuolella vain 2 100–2 700 metriä.
Vuoriston kallioperä on enimmäkseen graniittia tai sen lähikivilajeja. Sen seassa on metamorfisten kivilajien kerroksia, jotka ovat syntyneet sedimenttikivilajeista kovassa kuumuudessa ja paineessa. Vuoriston pohjoisosissa kallioperä yhdistyy Kaskadien magmakivilajeihin.
Sierra Nevada on siirroslohko, joka on kohonnut ja kallistunut länteen päin itäpuolellaan olevaa suurta siirrosta pitkin. Vaikka kohoaminen alkoi useita miljoonia vuosia sitten, suurin osa siitä on tapahtunut viimeisten 2 miljoonan vuoden aikana.
Lohkon kohotessa sen jyrkkä itäpuoli joutui alttiiksi tuulen, sateen, lämpötilavaihtelujen ja jään aiheuttamalle eroosiolle, joka kulutti siihen syviä kanjoneita. Loivemmalla länsipuolella virtaa useita jokia, jotka muodostavat laajoja alluviaalikeiloja Kalifornian Keskuslaaksoon.
Vesistöt ja jäätiköt

Sierra Nevadan länsirinteiden merkittävimpiä jokia ovat Yuba, American, Mokelumne, Stanislaus, Merced ja Kern, jotka saavat alkunsa syvistä jäätiköiden uurtamista laaksoista. Kaikki joet Kerniä lukuun ottamatta yhtyvät joko Sacramentojokeen pohjoisessa tai San Joaquin -jokeen etelässä ja laskevat vetensä San Franciscon lahden kautta Tyyneenmereen.
Pleistoseenikaudella jokilaaksot jäivät useita kertoja valtavien jäätiköiden peittoon. Jää kulutti länsirinteisiin U-laaksoja, jotka ulottuvat matalimmillaan noin 1 500 metrin korkeuteen. Jäätiköiden laajentuessa vuoriston huipulle syntyi yhtenäinen jääpeite, joka ulottui Tahoejärveltä noin 300 kilometriä etelään lähelle Mount Whitneytä. Jääpeitteestä erkani kapeita kielekkeitä, jotka olivat pitempiä loivilla länsirinteillä kuin jyrkillä itärinteillä.
Jäämassat jättivät maisemaan selviä jälkiä, kuten suuria onsiloita, moreenimuodostumia ja tuhansia alppijärviä. Esimerkiksi monet Yosemiten kansallispuiston ja Tahoejärven ympäristön luonnonnähtävyydet ovat jäänteitä jääkaudelta. Tahoejärvi on suurin ja syvin alppijärvi maailmassa: sen pinta-ala on yli 500 neliökilometriä ja syvin kohta ulottuu noin 500 metrin syvyyteen järven pinnasta.
Ilmasto

Eteläisen sijaintinsa ja Tyynenmeren läheisyyden ansiosta Sierra Nevadassa vallitsee poikkeuksellisen leuto vuoristoilmasto. Vaikka lämpötila voi pudota talvella alle −18 celsiusasteeseen laaksoissa, on vuorten rinteillä yleensä lämpimämpää.
Koska vuoristo sijoittuu poikittain talvimyrskyjen reitille, sen tuulenpuoleisilla länsirinteillä sataa runsaasti marraskuun ja huhtikuun välisenä aikana, kun taas suojanpuoleiset itärinteet jäävät katveeseen. Sadanta vaihtelee 760 millimetristä lännenpuoleisilla alarinteillä 1 780–2 030 millimetriin vuoriston pohjoisosien ylärinteillä; itärinteillä sademäärät jäävät yleensä 510–1 020 millimetriin.
Lumikertymä kasvaa sitä suuremmaksi mitä korkeammalle ja pohjoisemmaksi vuoristossa siirrytään. Pohjoisimmilla huipuilla se vaihtelee 840 millimetristä 970 millimetriin vuodessa. Suurin päiväkohtainen ennätys tapahtui Echo Summitilla, jossa lunta saatiin 1 676 millimetriä vuorokauden aikana. Yli 2 100 metrin korkeudessa lumipeite voi kasvaa talven aikana 3–4 metriä korkeaksi, ja Donner Passin solassa lumen syvyydeksi on mitattu jopa 20 metriä.
Sierra Nevadan tuuliolosuhteisiin vaikuttaa Tyynenmeren itäosissa vallitseva korkeapaine, joka on voimakkaimmillaan kesäkuukausina. Sen vaikutuksesta mantereen keskiosista alkaa virrata kuivaa ilmaa vuorten yli merelle päin. Jos korkeapaine ei hellitä talveksi, talvimyrskyt jäävät tulematta ja seudulla voidaan kärsiä jopa vuosien kuivuudesta. Viimeksi tällaisia kuivia kausia on koettu 1930-, 1970-, 1980- ja 1990-luvuilla.
Luonto

Sierra Nevadan länsirinteiden kasvillisuus voidaan jakaa karkeasti viiteen luokkaan. Alemmilla aluskukkuloilla kasvaa kesävihantia lehtipuita ja pensaita sekä ainavihantaa Quercus wislizeni -tammea, ylemmillä aluskukkuloilla puolestaan Quercus kelloggii -tammea, keltamäntyä ja oregonintuoksusetriä. Metsätalouden kannalta merkittävimpiä ovat vuoristometsät, joiden valtapuita ovat lännendouglaskuusi, komeapihta ja jeffreynmänty. Niissä viihtyy myös mammuttipetäjä, jonka suojelemiseksi Sequoian kansallispuisto on perustettu. Subalpiinisen metsävyöhykkeen puulajeja ovat esimerkiksi kontortamänty, vuorihemlokki, lännenkataja ja lännenvalkomänty. Puurajan yläpuolella kasvaa vielä sammalia, jäkäliä ja matalakasvuisia alppikasveja.
Vähäsateisilla itärinteillä kasvaa marunoita, ruusioita, katajia, bajanmäntyä ja haapoja. Sekä vuoriston länsi- että itärinteillä – alpiinista vyöhykettä lukuun ottamatta – esiintyy myös chaparral-kasvillisuutta, nahkealehtistä pensastoa, jolle tyypillisiä lajeja ovat Atriplex canescens -maltsa, Quercus berberidifolia -tammi, sianpuolukat ja tuoksiot.
Suurnisäkkäät ovat käyneet Sierra Nevadassa yhä harvinaisemmiksi 1900- ja 2000-luvuilla ihmisten määrän kasvettua. Mustakarhu on arempaa harmaakarhua yleisempi. Aluskukkuloilla tavataan muulipeuroja ja niitä saalistavia puumia, joiden määrä on kääntynyt nousuun. Ala- ja keskirinteiden metsissä eläviä piennisäkkäitä ovat esimerkiksi amerikanmäyrä, skunkki, punailves, kanadanmajava ja amerikanliito-orava. Puurajan tuntumassa elää myös amerikanpiiskujäniksiä ja keltavatsamurmeleita. Kanadannäätien ja ahmojen määrä on pienentynyt, ja paksusarvilampaan elinalue on supistunut vuoriston eteläosiin.
Sierra Nevadan linnusto on runsaslajinen. Laaksoissa tavataan peltoturpiaalia, tunturikiurua ja fasaania ja chaparral-pensasmailla ja aluskukkuloilla kaliforniantupsuviiräistä, kanjonipeukaloista ja kalifornianjuoksukäkeä. Vuoristometsien lajeja ovat esimerkiksi vuoritiainen, täpläpöllö ja amerikansepelkyyhky, suuremmilla korkeuksilla myös kanahaukka ja vuorisieppari. Subalpiinisella vyöhykkeellä viihtyvät taviokuurna ja nokitikka.
Sierra Nevadan vesistöissä esiintyy sekä luonnonvaraisia että istutettuja lohilajeja. Kalanistutukset ovat yleistyneet, koska jokia on padottu ja kalojen luonnollinen elinalue on kaventunut voimakkaasti.
Ihmisen toiminta

Sierra Nevadan alueen intiaanit muodostivat viisi pääryhmää: yokutit, sierranmiwokit ja maidut länsirinteillä, paiutet Owens Valleyssä ja washoet itärinteillä. Intiaanit harjoittivat seudulla metsästystä ja keräilyä ja sytyttivät joskus tahallaan metsäpaloja ajaessaan riistaa. Ensimmäisinä eurooppalaisina vuorilla vieraili espanjalaisia tutkimusmatkailijoita ja lähetyssaarnaajia 1700-luvulla. Heitä seurasivat 1800-luvun alussa amerikkalaiset metsästäjät ja turkiskauppiaat, joista nimekkäimpiä olivat Jedediah Smith ja Joseph R. Walker.
Tammikuussa 1848 Americanjoelta löydettiin kultahippuja läheltä nykyistä Placervilleä. Tämä käynnisti kansainvälisen kultaryntäyksen, jolla oli syvällinen vaikutus Kalifornian ja koko Yhdysvaltojen historiaan. Ei kulunut kahtakaan vuotta, kun vuorilla työskenteli jo arviolta 50 000 kullankaivajaa. Kasvavan väestön palvelemiseksi syntyi pankki- ja kaupallista toimintaa, julkista liikennettä, maa- ja metsätaloutta sekä teollisuutta. Talouden nousukausi joudutti Kalifornian liittämistä osaksi liittovaltiota ja johti San Franciscon, Sacramenton ja muiden kaupunkikeskusten nopeaan kasvuun. Kullantuotanto alkoi kuitenkin hiipua 1880-luvulla, vaikka vuorilla harjoitetaankin yhä jonkin verran kaivostoimintaa.
Kultaryntäyksen myötä Sierra Nevadan alueelle rakennettiin alkeellisia teitä. Niitä seurasivat paikalliset ja koko mantereen ylittävät rautatiet 1860–1870-luvuilla. Ensimmäiset päällystetyt maantiet, joita pitkin vuoret saattoi ylittää, valmistuivat 1920-luvulla. Vuoriston keskiosista puuttuu kuitenkin yhä ympärivuotinen tie- ja ratayhteys.
Nopea talouskasvu on johtanut ympäristöongelmiin. Esimerkiksi Tahoejärven ympäristössä esiintyy ilmansaasteita, liikenneruuhkia, jätevesiongelmia ja maiseman pilaantumista. Myös kasvava veden ja sähkön tarve sekä virkistystoiminta ovat muuttaneet Sierra Nevadan ympäristöä. Kolme neljästä joesta vuorten länsirinteillä on rakennettu. Ensimmäinen suuri hanke oli 1900-luvun alussa padottu Hetch Hetchyn tekojärvi, joka peitti alleen useita samankaltaisia luonnonnähtävyyksiä kuin läheisessä Yosemitenlaaksossa. Sitä uudempi ja laajempi oli Kalifornian osavaltion vesihanke, joka käynnistyi 1960-luvulla Orovillen padon rakentamisella Featherjoelle Sierra Nevadan pohjoisosissa.
Sierran huippuja lähellä Bishopin kaupunkia Owens Valleyssä.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Sierra Nevada (Yhdysvallat) Wikimedia Commonsissa
Kalifornian osavaltio
Ilmasto | 
Piirit | 
Talous | 
Vaalit | 
Maantiede | 
Hallinto | 
Kuvernöörit |
Historia | 
Politiikka | Teemasivu
| --- | --- |
Alueet:  Antelope Valley |  Big Sur |  Central Coast |  Channel Islands |  Coachella Valley |  Cucamonga Valley |  East Bay (SF) |  Etelä-Kalifornia |  Gold Country |  Los Angelesin suuralue |  Imperial Valley |  Inland Empire | Itäinen Kalifornia |  Keskuslaakso |  Kuolemanlaakso |  Los Angeles Basin | Lost Coast |   Mojave |  North Bay (SF) |  Owens Valley |  The Peninsula |  Pomona Valley |  Redwood Empire |  Russian River |  Sacramento Valley |  Salinas Valley |  San Diegon piirikunnan pohjoisosa |  San Fernando Valley |  San Franciscon lahden ympäristö |  San Gabriel Valley |  San Joaquin Valley |  Santa Clara Valley |  Shasta Cascade |  Sierra Nevada |  Piilaakso |  Pohjois-Kalifornia |  Sonoma Valley |  Tech Coast |  Tri-Valley |  Victor Valley |  Wine Country |  Yosemiten kansallispuisto
Kaupungit (suurimmat):  Bakersfield |  Chico |  Fresno |  Los Angeles-Long Beach-Glendale |  Modesto |  Napa |  Oakland-Fremont-Hayward |  Oxnard-Thousand Oaks-Ventura |  Redding |  Riverside-San Bernardino-Ontario | Sacramento-Roseville |  Salinas |  San Diego-Carlsbad-San Marcos |  San Francisco-San Mateo-Redwood City |  San José-Sunnyvale-Santa Clara | Santa Ana-Anaheim-Irvine |  Santa Barbara-Santa Maria |  Santa Cruz-Watsonville |  Santa Rosa-Petaluma |  Stockton |  Vallejo-Fairfield |  Visalia-Porterville |  Yuba City
Piirikunnat:  Alameda |  Alpine |  Amador |  Butte |  Calaveras |  Colusa |  Contra Costa |  Del Norte |  El Dorado |  Fresno |  Glenn |  Humboldt |  Imperial |  Inyo |  Kern |  Kings |  Lake |  Lassen |  Los Angeles |  Madera |  Marin |  Mariposa |  Mendocino |  Merced |  Modoc |  Mono |  Monterey |  Napa |  Nevada |  Orange |  Placer |  Plumas |  Riverside |  Sacramento |  San Benito |  San Bernardino |  San Diego |  San Francisco |  San Joaquin |  San Luis Obispo |  San Mateo |  Santa Barbara |  Santa Clara |  Santa Cruz |  Shasta |  Sierra |  Siskiyou |  Solano |  Sonoma |  Stanislaus |  Sutter |  Tehama |  Trinity |  Tulare |  Tuolumne |  Ventura |  Yolo |  Yuba
Sevehah Cliffin metamorfisia kivilajeja.
Tuolumnejoki ja Mammoth Peak.
Donner Peak Placerin piirikunnan alueella.
Kenraali Sherman on suuri mammuttipetäjä Sequoian kansallispuistossa.
Keltavatsamurmeli Mount Danalla Yosemiten kansallispuistossa.
Korinpunojana työskennellyt paiutenainen Yosemitenlaaksossa, n. 1900.
Hetch Hetchyn laakso 1900-luvun alussa ennen Tuolumnejoen patoamista.
Sarah Knafo

| Sarah Knafo |
| --- | --- |

Euroopan parlamentin jäsen
 16.7.2024–  
Ryhmä:  Suverenistit
Henkilötiedot
Syntynyt: 24. huhtikuuta 1994 (ikä 30) Pavillons-sous-Bois, Ranska
Kansalaisuus:  ranskalainen
Tiedot
Puolue:  Reconquête!
Sarah Knafo (s. 24. huhtikuuta 1993 Pavillons-sous-Bois, Ranska) on ranskalainen poliitikko. Knafo edustaa Reconquête!-puoluetta. Knafo on toiminut Euroopan parlamentin jäsenenä heinäkuusta 2024 lähtien. Hän edustaa Euroopan parlamentissa Suvereenien kansakuntien Eurooppa -ryhmää
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Sarah Knafo Wikimedia Commonsissa
Sarah Knafo Euroopan parlamentin jäsenet. Euroopan parlamentti.
Sierra Leone (Commonwealth realm)

Sierra Leonen Commonwealth realm, joka tunnettiin virallisesti nimellä Sierra Leone, oli nykyisen Sierra Leonen tasavallan edeltäjä. Valtio oli olemassa 27. huhtikuuta 1961 – 19. huhtikuuta 1971 välisenä aikana.
Kun Britannian valta alueella päättyi vuonna 1961, myönnettiin Britannian Sierra Leonen kruununsiirtomaalle itsenäisyys Commonwealth realmina Independence Act 1961:n mukaisesti. Sierra Leonen ollessa Commonwealth realmina Britannian monarkki Elisabet II pysyi maan valtionpäämiehenä ja toimi maassa kenraalikuvernöörin edustamana. Elisabet II vieraili Sierra Leonessa marraskuusta joulukuuhun 1961 pian maan itsenäistymisen jälkeen, ollen Sierra Leonen kuningattarena.
Sierra Leonen kenraalikuvernöörit

Seuraavat henkilöt toimivat kenraalikuvernöörinä Sierra Leonessa:
Sir Maurice Henry Dorman (27. huhtikuuta 1961 – 27. huhtikuuta 1962)
Sir Henry Josiah Lightfoot Boston (27. huhtikuuta 1962 – huhtikuu 1967)
Andrew Juxon-Smith (huhtikuu 1967 – 18. huhtikuuta 1968)
John Amadu Bangura (18.–22. huhtikuuta 1968)
Sir Banja Tejan-Sie (22. huhtikuuta 1968 – 31. maaliskuuta 1971)
Christopher Okoro Cole (31. maaliskuuta – 19. huhtikuuta 1971)
Sierra Leonen pääministerit sekä hallituksen päämiehet

Seuraavat henkilöt toimivat Sierra Leonen pääministerinä sekä hallituksen päämiehenä:
Milton Margai (27. huhtikuuta 1961 – 30. huhtikuuta 1964)
Albert Margai (30. huhtikuuta 1964 – 17. maaliskuuta 1967)
Siaka Stevens (ensimmäinen kausi) (17. maaliskuuta 1967 – 21. maaliskuuta 1967)
David Lansana (21. maaliskuuta 1967 – 24. maaliskuuta 1967)
Ambrose Patrick Genda (24. maaliskuuta 1967 – 27. maaliskuuta 1967)
Andrew Juxon-Smith (27. maaliskuuta 1967 – 19. huhtikuuta 1968)
Patrick Conteh (19. huhtikuuta 1968 – 26. huhtikuuta 1968)
Siaka Stevens (toinen kausi) (26. huhtikuuta 1968 – 19. huhtikuuta 1971)
Sierra Leonen siirtyminen tasavallaksi

Sidokset Britannian monarkiaan päättyivät Sierra Leonen vuoden 1971 perustuslain promulgaation aikana, ja maan pääministeristä Siaka Stevensistä tuli Sierra Leonen ensimmäinen presidentti. Tämän jälkeen Sierra Leonesta tuli yksi Kansainyhteisön tasavalloista.