stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Fasolada

| Fasolada |
| --- | --- |
 Fasolada-keittoa.
Alkuperä
Alkuperämaa:  Kreikka
Tiedot
Ruokalaji:  keitto
Pääainesosat:  pavut, tomaatti, porkkana, selleri
Fasolada (kreik. φασολάδα, fasoláda), fasulada (φασουλάδα, fasouláda) eli fasolia (φασόλια, fasólia) on kreikkalaiseen keittiöön kuuluva papukeitto, jossa on valkoisia papuja, tomaattia, porkkanaa, selleriä sekä kreikkalaista neitsytoliiviöljyä.
Fasolada-keittoa.
Fasoladaa on kuvattu ”Kreikan kansallisruoaksi”, sillä se on historiallisesti hyvin yleinen perusruoka. Keiton juuret saattaavat olla jo antiikin Kreikassa, jossa papujen keittämiselle oli oma juhlakin, nykyisen lokakuun aikaan vietetty Pyanopsia. Turkkilaisessa keittiössä keittoa vastaa kuru fasulye ja arabialaisessa keittiössä fasoulia.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Fasolada Wikimedia Commonsissa
Armi elää!

| Armi elää! |
| --- | --- |
 Elokuvan juliste
Ohjaaja:  Jörn Donner
Käsikirjoittaja:  Karoliina Lindgren
Tuottaja:  Misha Jaari, Mark Lwoff
Säveltäjä:  Pessi Levanto
Kuvaaja:  Hannu-Pekka Vitikainen
Leikkaaja:  Klaus Grabber
Lavastaja:  Otso Linnalaakso
Koreografi:  Reija Wäre
Pääosat:  Minna Haapkylä Hannu-Pekka Björkman Laura Birn
Valmistustiedot
Valmistusmaa:   Suomi
Tuotantoyhtiö:  Bufo
Ensi-ilta:  20. maaliskuuta 2015
Kesto:  84 min
Alkuperäiskieli:  suomi
Budjetti:  862 500 euroa
Katsojat:  38 034 
Aiheesta muualla
IMDb 
Elonet
Infobox OKNimi-testi OK: 
Armi elää! on Armi Ratiasta kertova draamaelokuva, jonka on ohjannut Jörn Donner. Elokuvassa on niin sanottu tarina tarinassa -rakenne (metafiktio), sillä se kertoo teatteriseurueesta, joka valmistelee näytelmää Ratiasta. Elokuva keskittyy vuosiin 1949–1968, joiden aikana Ratia perustaa Marimekon ja johdattaa sen menestykseen.
Elokuvan pääroolin esittää Minna Haapkylä. Armi Ratian aviomiestä Viljoa esittää Hannu-Pekka Björkman.
Elokuva kuvattiin 1.–24. heinäkuuta 2014. Kuvauksia tehtiin muun muassa Kaapelitehtaalla. Ensimmäisen kerran elokuva esitettiin Göteborgin elokuvajuhlilla 31. tammikuuta 2015. Suomessa elokuva sai ensi-iltansa 20. maaliskuuta 2015.
Rooleissa

| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
|  Minna Haapkylä  | … |  Armi Ratia / Maria   |
|  Hannu-Pekka Björkman  | … |  Viljo Ratia   |
|  Laura Birn  | … |  Leena   |
|  Rea Mauranen  | … |  Kerttu   |
|  Pekka Strang  | … |  Ohjaaja   |
|  Outi Mäenpää  | … |     |
|  Joanna Haartti  | … |     |
|  Tiina Lymi  | … |  Riitta Immonen   |
|  Cécile Orblin  | … |     |
|  Ona Kamu  | … |     |
|  Anna Paavilainen  | … |     |
|  Jukka Puotila  | … |     |
|  Antti Holma  | … |     |
|  Robert Enckell  | … |     |
|  Eero Ritala  | … |     |
|  Jakob Öhrman  | … |     |
|  Jaakko Selin  | … |     |
Tiivistetyt tuotantotiedot

| --- | --- |
Käsikirjoitus:: Karoliina Lindgren
Ohjaus:: Jörn Donner
Tuotantoyhtiö:: Bufo
Kuvaukset:: 1.–24. heinäkuuta 2014
Ensi-ilta:: 20. maaliskuuta 2015
Tuotantobudjetti:: 862 500 euroa 
Elokuvasäätiön tuki:: 515 000 euroa 
Rahoittava TV-yhtiö:: Yle
Arvostelut

| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
Episodi Jouni Vikman: 
Iltalehti Tuomas Riskala: 
Ilta-Sanomat Tarmo Poussu:
Aiheesta muualla

Elokuvan traileri YouTubessa
| n k Linkitetty data: Armi elää! (Q18693284) |
| --- | --- |
esiintymä kohteesta: elokuva
lajityyppi: draamaelokuva, elämäkertaelokuva
ohjaaja: Jörn Donner
näyttelijä: Minna Haapkylä, Hannu-Pekka Björkman, Laura Birn, Rea Mauranen
alkuperämaa: Suomi
alkuperäiskieli: suomi
tarinan tapahtumapaikka: Suomi
 : SPARQLHaku löytää elokuvat, jotka täyttävät kaikki valitsemasi ehdot.  (hakuohje)Mallineen hakukäyttöliittymä vaatii toimiakseen asetuksista linkitetty data -pienoisohjelman.
Duplex

Dupleksi (engl. duplex) on tietoliikenteen käsite, jolla tarkoitetaan yhteyden tai järjestelmän kaksisuuntaisuutta. Vastakohtana on simpleksi (engl. simplex), jolloin järjestelmässä on lähettäjä ja vastaanottaja eri aikaan lähettämässä ja kuuntelemassa, mistä johtuu, että heidän on vuoroteltava, jotteivat lähetteet mene samalla taajuudella päällekkäin ja häiritse toisiaan.
Vuorosuuntaisessa (engl. half duplex, HD) järjestelmässä lähettäviä osapuolia voi olla vain yksi kerrallaan, mutta lähettäjä voi vaihtua, jolloin kukin lähettäjä toimii omalla vuorollaan tai tarpeen mukaan, ja yhteys on eriaikaisesti kaksisuuntainen.
Kaksisuuntaisessa (engl. full duplex, FD) järjestelmässä lähettäminen ja vastaanotto voivat tapahtua samanaikaisesti, yleensä kahden osapuolen välillä. Tämä edellyttää sitä, että samanaikaiset lähetykset tapahtuvat eri taajuuksilla, kuten puhelimessa, missä kumpikin kuulee toisensa, vaikka molemmat puhuisivat samanaikaisesti.
Käytännön esimerkki vuorosuuntaisesta kommunikaatiosta on kahden tai useamman ihmisen kesken käytävä keskustelu. Myös radiopuhelinliikenne on vuorosuuntaista, koska sekä lähettäminen että vastaanotto tapahtuvat samalla taajuudella.
Kaksisuuntaisia järjestelmiä käytetään mm. tietokoneverkoissa, jolloin esimerkiksi 100 Mbit/s Ethernet-verkon tehollinen nopeus on samanaikaisesti lähetettäessä ja vastaanottaessa 200 Mbit/s. Tällöin myös vuorosuuntaisen verkon edellyttämä vuoronvarausmenetelmä käy tarpeettomaksi, eikä verkko kärsi mahdollisten törmäysten ja niitä seuraavan uudelleenlähettämisen aiheuttamasta suorituskyvyn heikkenemisestä.
Termejä full duplex ja half duplex käytetään myös tietokoneen äänipiirien tai äänikorttien kohdalla osoittamaan, tukeeko piiri saman- tai eriaikaista toistoa ja digitointia.
Radioliikenteessä dupleksiluku kertoo mistä taajuusparin toinen kanava löytyy suhteessa käytettyyn kanavaan. Dupleksiluku ilmoitetaan esimerkiksi muodossa +4,6, jolloin kanavaparin toinen kanava sijaitsee 4,6 MHz kyseistä taajuutta korkeammalla taajuudella.
Edea Design

| Edea Design Oy |
| --- | --- |
Yritysmuoto:  osakeyhtiö
Perustettu:  1990
Toimitusjohtaja:  Sami Pyörre 
Toimiala:  Teollinen muotoilu
Liikevaihto:   1,5 milj. € (2017) 
Liikevoitto:   -10 000 € (2017) 
Henkilöstö:   23 (2017) 
Kotisivu:  edea.design/fi/
Edea Designin entinen toimitalo Juhana Herttuan puistokadulla Turussa.
Edea Design Oy (vuoteen 2024 ED-Design Oy, sitä ennen vuoteen 1999 Muotoilutoimisto E & D Oy) on Turussa toimiva teollisen muotoilun yritys, joka syntyi vuonna 1990 kun kaksi aikansa Suomen suurinta teollisen muotoilun yritystä Destem ja Ergonomia Design yhdistyivät. Edea Design on ollut Suomen suurin teollisen muotoilun yritys ja Euroopankin mittapuussa merkittävä. Yritys on muotoillut käyttötuotteita ja koneita useille suomaisille yrityksille paistinpannuista traktoreihin.
Tuotteet

Edea Designin vahvoja aloja ovat teollinen muotoilu, käyttöliittymäsuunnittelu, mekaniikkasuunnittelu ja mallinvalmistus. Yritys on muotoillut muun muassa Saloran televisioita, Mobiran matkapuhelimia, Polar Electron sykemittareita, Tunturin kuntoiluvälineitä, Valtran traktoreita, Oraksen hanoja, Nokian kumisaappaita ja Hackmanin kattiloita.
Historia

1970-luvulla Turun seudulla oli ensimmäisiä yrityksiä, kuten Salora ja Wallac, jotka palkkasivat Suomessa teollisia muotoilijoita. Turkuun kasvoi kaksi aikansa suurinta teollisen muotoilun yritystä, Tapani Hyvösen 1976 perustama Destem ja Juhani Salovaaran 1973 perustama Ergonomia Design. Yritykset yhdistettiin vuonna 1990 Edea Designiksi. Tuohon aikaan muotoilutyö oli tekniikan murrosvaiheessa, kun siirryttiin tietokoneavusteiseen suunnitteluun. Uusi tekniikka oli kuitenkin hyvin kallista, jonka takia tarvittiin lisää pääomaa. Perustettavaan yritykseen lähtivät osakkaiksi suuryritykset kuten Nokia, Lohja, Tunturi ja Oras sekä Suomen itsenäisyyden juhlarahasto Sitra. Edea Design oli 2000-luvun ensimmäisellä vuosikymmenellä Suomen suurin teollisen muotoilun yritys ja Euroopankin mittapuussa merkittävä.
Taideteollisen korkeakoulun professori, muotoilija Timo Salli vuonna 2005: ”Mitä tulee esimerkiksi Turkuun, on muistettava, että siellä toimii maamme suurin ja merkittävin teollisen muotoilun yritys, Ed-design. Se on hyvä vastapaino Helsinki-keskeisyydelle.”
Vuonna 2007 Edea Design myi EOS-pikamalliliiketoimintansa Alphaformille, joka on Euroopan suurin pikamallien palvelutuottaja. Vuonna 2005 Edea Designilla oli suunnittelijoita 27. Vuonna 2012 Edea Designin liikevaihto oli noin 2,4 miljoonaa euroa ja henkilöstömäärä 28.
Edea Designissa on osakkaana ja työskennellyt lukuisia Suomen tunnetuimpia teollisia muotoilijoita, kuten Vuoden teollisen muotoilijan palkinnon saaneet Tapani Hyvönen, Juhani Salovaara, Jorma Vennola, Kirsi Svärd ja Matti Makkonen.
Aiheesta muualla

Edea Design Oy:n verkkosivusto
Henrik IV (Saksa)

Henrik IV
Henrik IV (11. marraskuuta 1050–1106) oli Saksan kuningas vuodesta 1056 ja Pyhän saksalais-roomalaisen keisarikunnan keisari vuodesta 1084 vuoteen 1105, jolloin hänet syöstiin vallasta. Henrik IV oli frankkilaisen suvun kolmas keisari.
Henrik IV oli keisari Henrik III:n ja tämän toisen vaimon, Agnes de Poitoun, vanhin poika. Hän syntyi todennäköisesti kuninkaallisessa palatsissa Goslarin kaupungissa. Hänen kastajaisiaan viivytettiin, jotta Clunyn luostarin apotti Hugo pääsisi hänen kummisedäkseen. Tätä ennen jouluna Henrik III suostutteli läsnä olevat aateliset vannomaan uskollisuutta pojalleen. Kolme vuotta myöhemmin Henrik III halusi varmistaa kuninkuuden periytymisen ja hän kutsui kokoon suuren joukon aatelisia valitsemaan nuoren Henrikin kruununperilliseksi. 17. heinäkuuta 1054 Henrik III järjesti Kölnin arkkipiispa Hermannin kruunaamaan poikansa kuninkaaksi. Kun Henrik III sitten odottamatta kuoli vuonna 1056, kuusivuotiaan Henrik IV:n asemaa ei kyseenalaistettu. Henrik IV:n ollessa alaikäinen hänen äitinsä, keisarinna Agnes, johti keisarikuntaa.
Henrik IV pyrki vahvistamaan keisarikunnan valtaa, mutta hän joutui tasapainottelemaan pitääkseen sekä aateliston lojaalisuuden että paavin tuen. Hän oli menettää molemmat vuonna 1075, kun hän ajautui investituurariitaan paavin kanssa. Paavi Gregorius VII julisti Henrikin pannaan 22. helmikuuta 1076. Tammikuussa 1077 Henrik seisoi kolme päivää Canossan portin ulkopuolella pyytäen paavilta anteeksiantoa. Paavi poisti pannan tietyllä ehdoilla, joita Henrik kuitenkin pian rikkoi.
Henrikin ensimmäisessä avioliitossa syntyi kaksi poikaa, Konrad ja Henrik. Konrad kuoli, kun hän vaati kruunua itselleen, mutta Henrik syrjäytti isänsä vuonna 1105, jolloin hänestä tuli Henrik V. Henrik IV on haudattu Speyerin tuomiokirkkoon.
Cincinnati Reds

| Cincinnati Reds |
| --- | --- |

Perustettu:  1882
Entiset nimet:  Cincinnati Redlegs (1953–1958)   Cincinnati Reds (1890–1953)   Cincinnati Red Stockings (1882–1889)
Kotiareena:  Great American Ball Park
Kapasiteetti:  42 319
Paikkakunta:  Cincinnati
Värit:                
Lajit:  baseball
Omistajat:  Bob Castellini
Mestaruudet:  World Series: 1919, 1940, 1975, 1976, 1990 National League: 1919, 1939, 1940, 1961, 1970, 1972, 1975, 1976, 1990 American Association: 1882
Cincinnati Reds on vuonna 1882 perustettu MLB:ssä pelaava baseballseura. Reds on voittanut mestaruuden vuosina 1919, 1940, 1975, 1976 ja 1990. Joukkueen lempinimi on The Big Red Machine. Cincinnati Redsiä pidetään yhtenä MLB:n historian parhaista joukkueista. Seuran tunnusväreinä voidaan pitää mustaa, valkoista ja punaista.
Seuran paras pelaaja kautta aikain on urallaan 389 juoksua tehnyt sieppari Johnny Bench.
Historia

Ennen vuonna 1882 perustettua seuraa Cincinnati Red Stockings -niminen 1866 perustettu seura pelasi ensimmäisen ammattilaisvuotensa 1869. Tämä seura pelasi vuoteen 1870 saakka. 1876-80 pelasi National Leaguessa myös Cincinnati Reds -niminen seura, joka tuli erotetuksi liigasta vuonna 1880. 1882 perustettiin siis kolmas samaa nimeä käyttävä seura. Vuonna 1890 nimi vaihtui muotoon Cincinnati Reds. Muita seuran nimiä ovat Cincinnati Redlegs (1953-1958) ja nykyinen Reds.
Seura voitti ensimmäisen World Series -mestaruutensa vuonna 1919, jolloin se voitti loppuottelussa Chicago White Soxin otteluvoitoin 5–3.
Kotikenttä

Reds pelaa kotiottelunsa Great American Ball Park -nimisellä stadionilla, jonne mahtuu 42 036 katsojaa. Muita seuran kotikenttiä ovat olleet Bank Street Grounds (1882–1883), League Park (I) (1884–1893), League Park (II)  (1894–1901), Palace of the Fans (1902–1911), Crosley Field (1912–1970) ja Riverfront Stadium (1970–2002)
Great American Ball Park otettiin käyttöön kaudeksi 2003. Pelikenttä on luonnonnurmea ja stadionin on arvioitu maksaneen 280 miljoonaa dollaria. Great American Ball Parkin yhteydessä on myös "Reds Hall of Fame" ja museo.
Jäädytetyt pelinumerot

1 Fred Hutchinson
5 Johnny Bench
8 Joe Morgan
10 Sparky Anderson
13 Dave Concepción
18 Ted Kluszewski
20 Frank Robinson
24 Tony Pérez
42 Jackie Robinson.
Saavutukset

Usean mestaruuden lisäksi seuran pelaajille on jaettu monia palkintoja. Joukkueen pelaaja on voittanut esimerkiksi MLB:n arvokkain pelaaja -palkinnon 11 kertaa, vuoden tulokas -palkinnon seitsemän kertaa, vuoden manageri -palkinnon kerran ja tähdistöottelun tärkein pelaaja -palkinnon viisi kertaa.
Aiheesta muualla

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
Cincinnati Redsin virallinen sivusto (Arkistoitu – Internet Archive). (englanniksi) (espanjaksi) (japaniksi) (koreaksi)
Wetteroth

| Wetteroth |
| --- | --- |
Päämaja:   Yhdysvallat
Tunnetuimmat kuljettajat:  Jim Rathmann
Moottorit:  Offenhauser
Saavutukset Formula 1:n MM-sarjassa
Ensimmäinen kilpailu:  Indianapolis 500 1950
Kilpailuja:  1
Valmistajien maailmanmestaruuksia:  0
Kuljettajien maailmanmestaruuksia:  0
Voittoja:  0
Paalupaikkoja:  0
Nopeimpia kierroksia:  0
MM-pisteitä:  0
Viimeinen kilpailu:  Indianapolis 500 1950
Wetteroth oli yhdysvaltalainen kilpa-autojen valmistaja, joka osallistui Formula 1:n Indianapolis 500 -osakilpailuun kaudella 1950. Tallin kuljettaja Jim Rathmann oli kilpailussa 24. peräti 16 kierrosta kärjen takana. Wetteroth autolla voitettiin vuoden 1941 Indianapolis 500 kilpailu Mauri Rosen ja Floyd Davisin ajamina, vuoden 1938 Indianapolis 500 kilpailu Floyd Robertsin ajamana ja vuoden 1932 ja 1935 Indianapolis 500 kilpailut, voittajina Kelly Petillo ja Fred Frame.
Cocktaillasi

Cocktaillasi


Muut nimet: martinilasi

Vetoisuus: 8–18 cl

Käyttötarkoitus: drinkit
Valkovenäläinen cocktaillasissa.
Cocktaillasi kehitettiin 1900-luvun alkupuolella. Sen kartiomainen muoto ja suuri ilman kanssa tekemisissä oleva pinta-ala mahdollistavat eri ainesosien havaitsemisen. Cocktaillasit ovat vetoisuudeltaan pieniä, yleensä noin 8–18 senttilitran laseja. Niiden ominaispiirteisiin kuuluvat kartiomainen, poikkileikkaukseltaan ylöspäin levenevä maljamainen lasiosa sekä korkea jalka. Korkea jalka on välttämätön, jottei kädessään lasia pitelevä juoja lämmittäisi kätensä lämmöllä jäätöntä juomaa. Perusmuodoltaan cocktaillasi on pyöreä.
Cocktaillasiin valmistettavia drinkkejä

Bacardi Cocktail
Blood and Sand
Brave Bull
Bronx
Cosmopolitan
Gin and It
Dry Manhattan
Sweet Manhattan
Sidecar
Dry Martini
Vodkamartini
Negroni
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Cocktaillasi Wikimedia Commonsissa
Cocktail Glass (Martini Glass) Bevvy. Viitattu 20.7.2020. (englanniksi)
Comfortably Numb

| ”Comfotably Numb” Pink Floyd |
| --- | --- | --- |

Japanin painoksen kansikuva
Singlen tiedot
 Albumilta: The Wall
 B-puoli: ”Hey You”
 Äänitetty : huhti–marraskuu 1979
 Julkaistu: 21. heinäkuuta 1980
 Tekijä(t): David Gilmour, Roger Waters
 Tuottaja(t): Waters, Gilmour, Bob Ezrin
 Tyylilaji: progressiivinen rock, taiderock
 Kesto: 03.59 (singleversio)
 Levy-yhtiö: Columbia Records
Listasijoitukset
  Yhdysvallat – 24. (Mainstream Rock)
Pink Floydin muut singlet
| ”Another Brick In The Wall Pt. 2” 1979 | ”Comfortably Numb ” 1980 | ”Run Like Hell” 1980 |
Comfortably Numb on rock-yhtye Pink Floydin kappale vuodelta 1979. Se on yhtyeen The Wall -albumilla. Kappale tunnetaan etenkin David Gilmourin kitarasooloista.
Kappale julkaistiin vuonna 1980 singlenä Australiassa, Kanadassa, Japanissa, Uudessa-Seelannissa ja Yhdysvalloissa. Se saavutti vuonna 1988 Yhdysvalloissa sijan 24 Mainstream Rock -listalla.
Aiheesta muualla

Roger Waters + David Gilmour: Comfortably Numb, Live, O2 Arena 2011 YouTubessa
Gwich’init

Gwich'init ovat Kanadan Luoteisterritorioiden ja Yukonin sekä Yhdysvaltojen Alaskan alueella asuva intiaanikansa. Heitä on arviolta noin 2 900. Gwich'inin kieli kuuluu athabasca-kieliin ja sillä on noin 370 puhujaa Kanadassa ja 200 Yhdysvalloissa. Pohjois-Amerikan intiaanikansoista gwich'init asuttavat kaikkein pohjoisimpia seutuja.
Historia

Gwich'init törmäsivät eurooppalaisiin ensimmäisen kerran 1700-luvun lopulla. Enemmissä määrin eurooppalaisia alkoi tulla alueelle vuosina 1806–1836. Eurooppalaiset olivat lähinnä tutkijoita ja turkismetsästäjiä. Eurooppalaisten mukana tuli aseiden ja muiden tavaroiden mukana myös kulkutauteja, joille gwich'ineillä ei ollut vastustuskykyä. Tautien vaikutuksesta gwich'inien määrä putosi alkuperäisestä 5 400:sta noin tuhanteen. Tautien ohella määrän putoamiseen vaikutti myös gwich'inien harjoittama tyttölasten surmaaminen. Vuosisadan toisella puoliskolla paikalle tulivat myös lähetyssaarnaajat, joiden vaikutuksen myötä alkuperäiset tavat ja uskomukset paljolti hävisivät. Kanadan hallinto kiinnostui pohjoisista alkuperäiskansoista vasta 1900-luvun alkupuolella. Ensimmäiset gwich'inejä koskeneet sopimukset laadittiin vuonna 1921. Sopimusten nojalla alkuperäiskansojen oikeuksia vähennettiin taloudellisten korvausten vastineena, joihin lukeutui muun muassa turkistenmetsästysoikeudet. Yhdysvaltojen Alaskassa vastaava sopimus, Alaska Native Claims Settlement Act, astui voimaan vuonna 1971. Sopimuksella gwich'init luopuivat joistakin maaoikeuksistaan rahaa vastaan. Kanadassa gwich'init kuitenkin 1990-luvun puolella vaativat suuria maa-alueita Luoteisterritorioissa ja Yukonissa. 2000-luvun puolella huolenaiheeksi gwich'inien keskuudessa nousivat suunnitelmat öljynporauksesta ja maakaasuputkista heidän alueillaan.
Kulttuuri

Alun perin gwich'init jakautuivat noin yhdeksään heimoon, jotka saatettiin jakaa edelleen pienempiin alueellisiin yksiköihin. Asumismuoto vaihteli heimoittain, osan liikkuessa ja osan pysytellessä aloillaan. Talvella asuttiin puusta ja sammaleesta rakennetuissa taloissa, kun taas muina vuodenaikoina oli käytössä nahoista kyhätyt asumukset. 1900-luvulta lähtien yleistyivät kuitenkin tavallisemmat kiinteät talot. Ruokaa saatiin metsästämällä esimerkiksi karibuja ja hirviä sekä kalastamalla. Turkismetsästys oli myös elinkeinona tärkeä, ja turkiseläimiin kuuluivat esimerkiksi kanadanilves, ahma ja majava. Turkeilla saatiin taas ostettua käyttötavaraa eurooppalaisilta.
Perinteiseen uskoon kuuluivat erilaiset henget, aaveet, yliluonnolliset olennot tähdissä ja kuussa sekä esimerkiksi erilaiset paikallisissa järvissä asuvat hirviöt. Gwich'init uskoivat myös uudelleensyntymiseen. Lähetyssaarnaajien tulon myötä suuri osa heistä kääntyi anglikaanisuuteen tai katolilaisuuteen, mutta perinteistä uskoa harjoitetaan yhä.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Gwich’init Wikimedia Commonsissa
Gwich'inimetsästäjiä piirroksessa vuodelta 1847.
Gwich'iniperhe kuvattuna kotinsa ulkopuolella vuonna 1899 tai 1900.
Piparkakku

Piparkakkuja.
Keskieurooppalaisia piparkakkuja Toruńista.
Piparkakku eli pipari on inkiväärillä maustettu keksi, jota syödään erityisesti jouluna. Se on tavallisesti ohueksi leivottu rapea pikkuleipä, joka muotoillaan tarkoitukseen valmistetulla muotilla muistuttamaan esimerkiksi tähteä, sydäntä, ihmistä, eläintä tai muuta hahmoa. Piparkakkutalon rakentaminen on jouluperinne.
Sokerikuorrutettua piparkakkutaikinasta valmistettua leivonnaista sanotaan pumpernikkeliksi.
Valmistus

Nykyaikaisissa suomalaisissa piparkakuissa valmistusaineena käytetään tavallisesti siirappia, sokeria, voita, vehnäjauhoja ja kananmunaa sekä mausteita, esimerkiksi kardemummaa, neilikkaa, kanelia, pomeranssinkuorta, maustepippuria ja inkivääriä. Ainekset sekoitetaan ja taikinan annetaan tekeytyä. Seuraavana päivänä taikina kaulitaan noin kolmen millimetrin paksuiseksi levyksi, josta painetaan muotilla halutun muotoisia piparkakkuja. Piparkakut kovettuvat uunissa rapeiksi. Valmiita pipareita voi koristella sokerikuorrutuksella. Piparkakkutaloa valmistettaessa rakennuselementtien pitää olla tavallisia piparkakkuja kovempia, jotta talo ei romahda.lähde?
Historia

Jo faaraoiden Egyptissä valmistettiin piparkakkujen edeltäjiä, hunajakakkuja. Hunajaa pidettiin jumalten ruokana, ja antiikissa siinä uskottiin piilevän pitkän iän salaisuus. Hunajakakkuja uhrattiin jumalille, ja jotta jumalat ymmärtäisivät paremmin, mitä niiltä pyydetään, kakkuja alettiin muotoilla erilaisiksi hahmoiksi.lähde?
Eurooppaan hunajakakut tulivat Kreikan kautta Egyptistä sekä idän kauppamatkoilta ja ristiretkeläisten mukana. Pitkään tätä jumalten herkkua saivat valmistaa vain luostarit, joille kertyi ylijäämähunajaa muun muassa mehiläisvahakynttilöiden valmistuksesta. Vähitellen myös leipurit oppivat tuntemaan reseptin. Kun Kaukoidästä alettiin tuoda eksoottisia mausteita, niitä lisättiin taikinaan ja hunajan tilalle tuli sokeri. Piparkakku on saanut nimensä maustepippurista, joka oli ensimmäisiä pipareissa käytettyjä mausteita.lähde?
Pian hunajakakut muokkaantuivat eri Euroopan maissa erilaisiksi pipareiksi, esimerkiksi Saksassa pehmeiksi Lebkucheneiksi. Toisaalta vanhan tyylin hunajakakkuperinne jatkuu edelleen esimerkiksi Venäjällä ja Puolassa, jossa valmistetaan vuokaan leivottuja, pitkänomaisia, pehmeitä piernik-nimisiä maustekakkuja. Varsinkin Toruń (saks. Thorn) on kuuluisa piparkakuistaan. Venäläisten mausteisten hunajakakkujen (пряник eli prenikka) pinta kuvioidaan yleensä puisella muotilla.lähde?
Pohjoismaihin pipareiden valmistaminen kulkeutui osittain luostareiden välityksellä keskiajalla. Ensimmäisen kirjallisen dokumentin mukaan Turkuun tuotiin vuonna 1685 kaksi tynnyrillistä piparkakkuja Saksasta. Pohjolassa taikinaan lisättiin myös runsaasti voita. Nykyäänkin perinteiseen piparkakkutaikinaan kuuluu voi, joka tosin usein korvataan kokonaan tai osittain margariinilla. Suomessa piparkakkuja leivottiin ensin pappiloissa ja kartanoissa, joista reseptit kulkeutuivat palvelusväen mukana kansan keskuuteen.
Uskomukset ja symboliikka

Jotkin piparkakkuihin liitetyistä uskomuksista kulkevat kansanperinteessä vielä tänäkin päivänä. Useimmiten näillä uskomuksilla haviteltiin onnea, rikkautta ja menestystä. Aikoinaan esimerkiksi uskottiin, että pitämällä piparkakkua kirkonmenojen ajan taskussa vältyttiin sairauksilta. Kakkuun siunaantui voimaa, ja sitä syömällä välttyi tarttuvilta taudeilta. Luostareiden kahvipöydissä esiintyneiden eläinhahmoisten piparkakkujen tarkoituksena oli taas karjaonnen turvaaminen. Kristillisessä perinteessä piparkakkujen ja muiden makeiden joululeivonnaisten sanottiin kuvaavan synnitöntä Kristusta, enkelten leipää.
Uskomukset ja symboliikka > Piparkakkumallit

Monilla piparkakkumalleilla on oma vertauskuvallinen merkityksensä, vaikka sitä ei enää välttämättä tiedostetakaan.lähde?
Esimerkiksi possupipari on symboli viikinkiajan uhrileivästä, jonka avulla jumalilta toivottiin rikkautta. Suomessa suosituin kukan mallinen piparkakku on hyvän sadon, rikkauden ja hedelmällisyyden vertauskuva. Piparkakku-ukko ja -akka puolestaan kuuluvat ikivanhaan elämänpuuaiheeseen, joka on pitkän ja onnellisen elämän symboli. Sydän, tähti ja lintu ovat uskonnollisia rakkauden, uskon ja Pyhän Hengen vertauskuvia. Sitä mukaa kuin uskomukset ja symboliikka ovat vähentyneet, on muotteihin ilmaantunut myös uusia malleja. Nykyisin tehdään esimerkiksi piparkakkuautoja, -viuluja ja -muumeja.
Piparkakun muodoilla on ollut myös poliittisia merkityksiä, esimerkiksi kun kansalliset tunnukset olivat kiellettyjä Unkarissa, siellä paistettiin vaakuna- ja kansallissankariaiheisia hunajakakkuja.
Kirjallisuutta

Inga Aaltonen & Kristiina Aaltonen: Pieni piparkakkukirja.  Helsinki:  Otava: Yhtyneet Kuvalehdet, 2006 (1. painos).  ISBN 978-952-5597-10-3