stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Keno
Veikkauksen Kenon kertoimet

Keno-10 (=10 rastia)
Tulos   Voittokerroin  Vedonlyöntisuhde
10 oikein        200 000         2 150 000
9 oikein           5 000            47 000
8 oikein             200             2 570
7 oikein              20               260
6 oikein               4                43
5 oikein               1                11
0 oikein               1                38
Keno-9 (=9 rastia)
Tulos   Voittokerroin  Vedonlyöntisuhde
9 oikein          50 000           387 000
8 oikein           1 200            10 300
7 oikein              50               684
6 oikein              10                85
5 oikein               2                17
Keno-8 (=8 rastia)
Tulos   Voittokerroin  Vedonlyöntisuhde
8 oikein          10 000            74 900
7 oikein             240             2 440
6 oikein              20               198
5 oikein               3                30
4 oikein               1                 7
Keno-7 (=7 rastia)
Tulos   Voittokerroin  Vedonlyöntisuhde
7 oikein           2 400            15 500
6 oikein             100               618
5 oikein              10                62
4 oikein               1                12
Keno-6 (=6 rastia)
Tulos   Voittokerroin  Vedonlyöntisuhde
6 oikein             420              3380
5 oikein              20               168
4 oikein               3                21
3 oikein               1                 5
Keno-5 (=5 rastia)
Tulos   Voittokerroin  Vedonlyöntisuhde
5 oikein             200               780
4 oikein               9                49
3 oikein               1                 8
Keno-4 (=4 rastia)
Tulos   Voittokerroin  Vedonlyöntisuhde
4 oikein              32               188
3 oikein               2                15
2 oikein               1                 3
Keno-3 (=3 rastia)
Tulos   Voittokerroin  Vedonlyöntisuhde
3 oikein              18                47
2 oikein               1                 5
Keno-2 (=2 rastia)
Tulos   Voittokerroin  Vedonlyöntisuhde
2 oikein               7                12
Veikkauksen Kenon numerot arvotaan kolme kertaa päivässä. Arvontanumerot esitetään myös päivittäin televisiossa MTV3-kanavalla myöhäisillassa. Ennen MTV3-kanavaa arvontanumerot esitettiin Nelosella. Nykyään Kenoa esitetään jälleen Nelosella kello 20.57. Kenoarvonta suoritetaan nykyään palloarvontana. Ohjelman juontaa Tuukka Raitala, Katariina Orimus ja Hanna-Leena Turpeinen.
Veikkauksen Kenon palautusprosentit

| Valittuja numeroita | Palautusprosentti |
| --- | --- |
7: 55,45112 %
10: 55,20959 %
5: 55,17262 %
2: 55,07246 %
6: 54,86179 %
3: 54,84107 %
8: 54,73312 %
4: 54,72710 %
Keno internetissä

Nettikenossa on erilaisia kenon variaatiota. Suomalaisille tuttua 2–10 numeron kenoa voi pelata myös netissä, valinnanvaraa on kuitenkin enemmän, sillä Veikkauksen lisäksi on kymmeniä muita pelintarjoajia. Vaihtoehtona 2–10 numeron kenolle on 1–15 numeron keno, jossa valitaan yhdestä viiteentoista numeroa 80:stä. Aivan kuten kymmenen numeron pelissä mitä enemmän numeroita pelaaja arvaa oikein, sitä suurempi on voittokerroin. Mahdolliset voitot eri panoksilla on useimmiten myös mahdollista nähdä ennen numeroiden arvontaa.
Suurimmat erot suomalaisille tutun kenon ja netissä pelattavan kenon välillä ovat mahdollisuus pelata silloin kun pelaaja itse haluaa, sekä panostusrajojen suuruus. Nettikeno ei rajoitu vain yhteen peliin päivässä maksimissaan 10 euron panostuksella, vaan pelaajalla on mahdollisuus pelata niin monta arvontakierrosta kuin hänestä itsestään tuntuu suurillakin panoksilla. Tämän lisäksi uusia variaatioita kenosta tulee jatkuvasti markkinoille, joten pelaajan ei tarvitse tyytyä vain yhteen pelimuotoon. Saatavilla on myös lukuisia bonuspelejä sekä suuret progressiiviset jackpotit.Nettikenossa talon eli netticasinon etu on yleensä luokkaa 20–35 % ja videokenossa 6–16 %.
Keno maailmalla

Alkuperäisen Kenon ikä on toista tuhatta vuotta. Kenosta on lukuisia erilaisia variaatiota, ja Raha-automaattiyhdistyksen 40 numeron tai Veikkauksen 70 numeron keno ovat versioita pelistä, jota pelattiin jo muinaisessa Kiinassa.
Kiinalaiset pelasivat lottoa 2300 eaa., ja kaksituhatta vuotta myöhemmin valtakuntaa hallinnut Han-dynastia keräsi rahaa kenon tapaisella lottoarvonnalla. Saaduilla tuloilla rahoitettiin keisarin rakennushankkeita, kuten Kiinan muurin laajennustöitä. Peliä kutsuttiin ”valkoisen kyyhkyn peliksi”, koska tulokset lennätettiin kylästä kylään valkoisilla kyyhkyillä.
Aiheesta muualla

Korttikeno RAY:n kotisivuilla (Arkistoitu – Internet Archive)
Numerokeno RAY:n kotisivuilla (Arkistoitu – Internet Archive)
Keno Veikkauksen kotisivuilla
Keno- numeroarvonnan TV-aikataulut Telkusta
Jaakko Summanen

Jaakko Ilmari Summanen (1. syyskuuta 1922 Nilsiä – 25. lokakuuta 1990 Kuopio) oli suomalainen sotakirjailija.
Summanen lähti jatkosotaan vapaaehtoisena vuonna 1942. Kesäkuussa 1944 hän jäi Kannaksen suurhyökkäyksen yhteydessä venäläisten sotavangiksi ja vietti kuukausia vankileirillä, kunnes pääsi marraskuussa takaisin Suomeen. Hän työskenteli 1948 lähtien viisi vuotta myymäläapulaisena Rautavaaralla ja perusti sitten oman kauppansa kotikylälleen Nilsiän Palonurmelle. Hän oli naimisissa Katri Hellin Väätäisen kanssa vuodesta 1949 lähtien.
Summasen esikoisromaani oli vuonna 1979 julkaistu omaelämäkerrallinen Sotavanki, ja seuraavan vuosikymmenen aikana hän kirjoitti seitsemän muutakin sotaromaania.
Teokset

Sotavanki. Gummerus 1979.
Nuoret sotilaat. Gummerus 1980.
Syvärin takaa. Gummerus 1980.
Pohjan poika. Gummerus 1981.
Lähtö Äänislinnasta. Gummerus 1984.
Viimeiset kranaatit. Gummerus 1985.
Asemasotaa. Gummerus 1987.
Stalinin moukari. Gummerus 1989.
Tahitin kieli

| Tahitin kieli |
| --- | --- |
 Tahitin puhuma-alue Ranskan Polynesiassa
Oma nimi:  Reo Tahiti
Tiedot
Alue:   Ranskan Polynesia
Virallinen kieli:   Ranskan Polynesia
Puhujia:  ~125 000
Sija:  ei 100 suurimman joukossa
Kirjaimisto:  latinalaiset aakkoset
Kielenhuolto:  Académie tahitienne
Kielitieteellinen luokitus
Kielikunta:  Austronesialaiset kielet
Kieliryhmä:  malaijilais-polynesialaiset kielet polynesialaiset kielet tahitilaiset kielet
ISO 639-3:  tah
 Ohje 
Isä meidän -rukous tahitiksi.
Tahitin kieli (omakielinen nimi: Reo Tahiti) on Ranskan Polynesian virallinen kieli ja sitä puhutaan ympäri Oseaniaa. Se kuuluu malaijilais-polynesialaisten kielten polynesialaiseen haaraan. Tahiti luokitellaan myös sen lähimpien sukulaisten kanssa tahitilaisiin kieliin. Sillä on paljon yhteistä havaijin ja rarotongan kielten kanssa.
Tahitia kirjoitetaan latinalaisin aakkosin. Raamattu käännettiin tahitiksi vuonna 1838.
Tahitilla ei ole tunnettuja murteita.
Puhujamäärät ja status

Kielellä on noin 125 000 puhujaa. Kieli on ranskan rinnalla virallinen kieli ja Ranskan Polynesian puhutuin alkuperäiskieli. Tahitin puhujia on enemmän kuin mitään muita Ranskan Polynesian alkuperäiskielten puhujia yhteensä. Lisäksi tahitilla on ollut merkittävä vaikutus alueen muihin kieliin (ns. tahitisaatio). Syynä tahitin vaikutusvaltaan oli mm. se, että ranskalaisten mukanaan tuoma kristinusko alkoi leviämään Tahitin kuningaskunnasta muualle Ranskan Polynesiaan, kun kuningas Pōmare II kääntyi kristinsukoon.
Kielenhuollosta vastaa Académie tahitienne.
Fonologia > Vokaalit

|  | Etinen | Keskinen | Takainen |
| --- | --- | --- | --- |
| Suppea | i |  | u |
| Puolisuppea | e |  | o |
| Avoin |  | a |  |
Lähde:
Fonologia > Konsonantit

|  | Labiaali | Alveolaari | Glottaali |
| --- | --- | --- | --- |
| Klusiili | p | t | ʔ |
| Nasaali | m | n |  |
| Frikatiivi | f | v |  | h |
| Tremulantti |  | r |  |
Lähde:
Kielioppi ja sanasto

Lukusanat 1–10 tahitiksi:
| 1 | 2 | 3 | 4 | 5 | 6 | 7 | 8 | 9 | 10 |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| ho‘e | piti | toru | maha | pae | ono | hitu | va‘u | iva | ahuru |
Aiheesta muualla

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
Wikipedia, vapaa tietosanakirja
Tahiti-englanti-sanakirja
Austronesialaiset kielet
abadi
abung
adonara
alune
anuta
atšeh
’auhelawa
badui
bali
belait
bugi
buru
cebuano
chuuk
etelämarquesas
fidži
gao
havaiji
hiligaino
iloko
indonesia
jaava
japi
karoliini
kiribati
madura
malagassi
malaiji
maori
minangkabau
mokerang
nauru
palau
pingelap
pohjoismarquesas
rapanui
samoa
sunda
tagalog
tahiti
taroko
tetum
tikopia
timor
tonga
tšamorro
tuvalu
wanukaka
watubela
Karkurit (sarjakuvat)

Karkurit (engl. Runaways) on Marvel-kustantamon luoma supersankarijoukko, joka koostuu teini-ikäisistä, joiden vanhemmat ovat rikollisia. Karkurit esiintyivät alun perin Marvelin kauppanimen Tsunami julkaisemassa sarjakuvassa Runaways, jonka ilmestyminen alkoi heinäkuussa 2003. Sarjakuva lopetettiin syyskuussa 2004, mutta suuren myynnin takia sitä jatkettiin jälleen helmikuussa 2005.
Alun perin sarja seurasi kuutta lasta, joiden vanhemmat tapaavat vuosittain erään hyväntekeväisyystapahtuman aikana. Eräänä vuotena lapset vakoilevat omia vanhempiaan ja saavat kuulla näiden olevan ”Lauma”, mafiajohtajien, aikamatkustajien, velhojen, hullujen tiedemiesten, avaruusolentojen ja telepaattisten mutanttien muodostama rikollisyhteisö. Lapset varastavat vanhempiensa aseet ja resurssit ja saavat tietää perineensä vanhempiensa kyvyt. Karkureiden alkuperäinen johtaja on lapsinero Alex Wilder ja muita jäseniä ovat voimakas noita Nico Minoru, Majesdane-planeetalta tulevaksi avaruusolennoksi paljastunut Karolina Dean, dinosaurukseen telepaattisesti yhteydessä oleva Gertrude ”Gert” Yorkes, isänsä futuristiset hansikkaat varastanut Chase Stein sekä yli-inhimilliset voimat omaava mutantti Molly Hayes. Yhdessä Karkurit kukistavat vanhempansa ja hyvittävät näiden tekemät rikokset taistelemalla muita Lauman tilalle nousevia uhkia vastaan. Myöhemmin heihin liittyvät kyborgi Victor Mancha, skrulli Xavin sekä kasvien manipulointiin kykenevä Klara Prast.
Jäsenet > Perustajajäsenet

Alex Wilder: Mafiajohtajien poika ja lapsinero, jonka alaa olivat strategiset suunnitelmat. Karkureiden alkuperäinen johtaja, joka kuitenkin petti myöhemmin muut pelastaakseen vanhempansa, joiden pettämistä muut Lauman jäsenet suunnittelivat. Mutta Lauman kanssa sopimuksen tehneet jättiläiset, nimeltään Gibborim, tappoivat hänet.
Nico Minoru: Pimeyden velhojen tytär, joka hallitsee taikuutta Yhden Sauvalla, jolla voi lausua kunkin loitsun vain kerran. Karkureiden johtaja Alexin petoksen jälkeen.
Karolina Dean: Majesdanialta kotoisin olevien valosta elävien avaruusolentojen tytär, joka alun perin luuli itsensä ja vanhempiensa olevan ihmisiä. Osaa lentää ja käyttää valoenergiaa.
Molly Hayes: Telepaattisten mutanttien tytär, jonka kykyjä ovat yli-inhimilliset voimat ja kestävyys. Hän on ainut, joka ei nähnyt Lauman uhrausrituaalia.
Chase Stein: Hullujen tutkijoiden poika, joka varastaa isänsä kehittämät tulta manipuloivat hansikkaat. Hän ohjaa myös Karkureiden alusta Leapfrogia.
Gertrude ”Gert” Yorkes: Ajassa matkustavien rikollisten tytär, jolla on empaattinen ja telepaattinen yhteys geneettisesti muokattuun dinosaurukseen nimeltä Old Lace. Kuoli myöhemmin kuolleista heränneen Geoffrey Wilderin, Alexin isän, murhaamana.
Jäsenet > Myöhemmät jäsenet

Old Lace: Geneettisesti muokattu dinosaurus 87. vuosisadalta, jolla oli empaattinen ja telepaattinen yhteys ensin Gertiin ja myöhemmin Chaseen.
Topher: Satavuotias vampyyri, jonka vanhemmat pakottivat rikolliseksi vastoin hänen tahtoaan. Kuoli Runaways-lehden ensimmäisen sarjan numerossa 10.
Leapfrog: Elävä sammakon muotoinen kulkuneuvo, jonka Chasen vanhemmat rakensivat.
Victor Mancha: Ultronin ja Marianella Manchan luoma kyborgi, joka kykenee manipuloimaan sähköä ja metallia. Liittyi myöhemmin ryhmään Kostajat A.I. ja kuoli lehden Vision (2016) numerossa 11.
Xavin: Skrullisotaherrojen lapsi, joka osaa muuttaa muotoaan ja kopioida Ihmenelosten kyvyt. Erosi ryhmästä Runaways-lehden kolmannen sarjan numerossa 5.
Klara Prast: Maahanmuuttaja vuoden 1907 Amerikasta, joka oli väkisin pakotettu vanhan ilkeän miehen morsiameksi. Kykenee manipuloimaan kasveja.
Muissa medioissa > Televisio

Elokuussa Hulu tilasi pilottijakson ja muutaman ylimääräisen käsikirjoituksen televisiosarjalle Runaways. Pilottijakson käsikirjoittajat Josh Schwartz ja Stephanie Savage valittiin sarjan showrunnereiksi. Näyttelijät paljastettiin helmikuussa 2017: Alex Wilderia näyttelee Rhenzy Feliz, Nico Minorua Lyrica Okano, Karolina Deania Virginia Gardner, Gert Yorkesia Ariela Barer, Chase Steinia Gregg Sulkin ja Molly Hayesiin perustuvaa Molly Hernandezia Allegra Acosta. Sarjaa alettiin julkaista Hulussa 21. marraskuuta 2017 alkaen. Old Lace esiintyy sarjassa nuken avulla toteutettuna ja Nemo Leapfrog onkin vain automaattiohjauksella toimiva tila-auto. Toisella tuotantokaudella Clarissa Thibeaux ja Jan Luis Castellanos liittyivät näyttelijäkaartiin Xavinin ja Topherin rooleissa, mutta Topher ei koskaan televisiosarjassa varsinaisesti ole Karkureiden jäsen, kun taas Xavin liittyy heihin tuotantokauden lopussa.
Sarjakuvaversiosta poiketen Nico Minoru ei ole noita ja Yhden Sauva toimii taikuuden sijasta nanoteknologialla. Old Lace on luotu nykyhetkessä eikä tulevaisuudessa. Karolina ei ole majesdanialainen, vaan puoliksi ihminen ja puoliksi gibborim. Hän peri voimansa biologiselta isältään, joka oli PRIDE:n (Promoting Resilience, Independence, Dedication & Excellence) palvoma vuosisatoja vanha gibborim nimeltä Magistrate ja kulki ihmisten keskuudessa Jonah-nimisen lääkärin kehoon asettuneena. Lisäksi Molly Hernandez ei ole mutantti, vaan orvoksi jäänyt Yorkesin perheeseen adoptoitu tyttö, joka on saanut voimansa mystisistä kivistä. Xavin ei ole skrulli vaan xartalainen, joka pystyy omaksumaan sekä miespuolisen että naispuolisen olennon ulkomuodokseen ja paljastuu lopulta Karolinan kihlatuksi ennaltamäärättyyn avioliittoon. Lisäksi Topher Vasquez ei ole vampyyri, vaan kadullaeläjä, joka oli saanut yli-inhimilliset voimat samanlaisista kivistä kuin Molly, mutta tullut riippuvaisiksi omista voimistaan. Hän opetti Karkureille selviytymistaitoja, mutta osoittautui väkivaltaiseksi ja valmiiksi vahingoittamaan jopa viattomia.
Aiheesta muualla

Marvel-kustantamon kotisivujen osuus Karkureista (englanniksi)
Kalevi Rahikainen

Kalevi Rahikainen vuonna 1976.
Kalevi Ferdinand Rahikainen (3. huhtikuuta 1927 Koskenpää – 9. huhtikuuta 1992 Espoo) oli suomalainen runoilija.
Rahikainen julkaisi esikoisrunokokoelmansa Hyvää huomenta vuonna 1958. Samoihin aikoihin hän liittyi myös jäseneksi taiteilijaryhmä Kiilaan. Rahikaisen runojen aiheina olivat sodanvastaisuus, kansalaissodan muistot ja myös kuoleman ja katoavaisuuden teemat.
Rahikainen kirjoitti vappu- ja joulurunoja eri ammattiyhdistyslehtiin (Palkkatyöläinen, Rakentaja, Ahjo) ja hän toimi myös 1960-luvulta lähtien Porissa ilmestyneen Satakunnan Työ -lehden kolumnistina. Rahikainen julkaisi monet runokokoelmistaan omakustanteina, sillä hän halusi saada ne nopeasti julkaistua, ja lisäksi hänellä oli itsellään kirjapainoalan työkokemusta ja myös painokone käytettävissä. Omakustannekirjojen painosmäärät jäivät kuitenkin materiaalikulujen vuoksi pieniksi, keskimäärin noin 1000 kappaleeseen.
Teoksia

Hyvää huomenta!, runoja. Omakustanne, Helsinki 1958
Kuin maa: Valikoima kauneimpia runoja. Omakustanne, Helsinki 1958
Aurinko on vielä nuori, romaani. Karisto 1962
Vaiti minussa, runoja. Akateeminen kustannusliike, Helsinki 1962
Kaikki se: Uusiromanttinen romaani kesästä ja rakkaudesta. Karisto 1966
Paikka maassa, runoja. Omakustanne, Helsinki 1969
Asiakirja: Kirjeet, asiat, säkeet, omistukset. Omakustanne, Helsinki 1970
Pois päin, runoja. Omakustanne, Helsinki 1972
EKAlogia, juhlaruno, piirrokset Elisabeth Rahikainen. EKA-market, Kannelmäen tavaratalo, Helsinki 1973
Minä, Urho ja Mao, romaani. Weilin & Göös 1973
Välähtää ikuinen silmissä, runoja. Weilin & Göös 1977
Itse metsäni pohjoinen: Kootut runot.  (Toimittaneet Immo Pekkarinen ja Klaus Rahikainen)  Mariehamn:  IAMBooks, 2010.  ISBN 978-951-96121-7-1
Aiheesta muualla

Immo Pekkarinen: Kalevi Rahikainen 1927–1992.[vanhentunut linkki]
Norfolkinterrieri

| Norfolkinterrieri |
| --- | --- |

Avaintiedot
Alkuperämaa:   Englanti,  Iso-Britannia
Määrä:  Suomessa rekisteröity 2 358
Rodun syntyaika:  n. 1800-luvun loppu
Alkuperäinen käyttö:  metsästyskoira (rottien hävittäminen)
Nykyinen käyttö:  seurakoira, näyttelykoira
Elinikä:  12–16 vuotta
Muita nimityksiä:  Norfolk Terrier, norfolki terjer, norfolkki
FCI-luokitus:  ryhmä 3 Terrierit alaryhmä 2 Pienet terrierit #272
Ulkonäkö
Paino:  5–8 kg
Säkäkorkeus:  25–26 cm
Väritys:  punertava tai harmahtava, päältä joskus musta
Norfolkinterrieri (engl. Norfolk Terrier) on pieni ja pirteä terrieri. Se on hyvin samankaltainen kuin norwichinterrieri, josta se eroaa riippuvilla korvillaan. Roduilla on korvia lukuun ottamatta sama rotumääritelmä. Suomessa norfolk on harvinaisempi kuin norwich, mutta viime aikoina rotujen voimasuhteet ovat selvästi tasoittuneet. Norfolk on terhakka pikku koira. Se on temperamenttinen ja sisukas, suuttuessaan terävä ja mitäänpelkäämätön. Norfolkia pidetään aavistuksen verran norwichia mukautuvampana ja rauhallisempana.
Alkuperä

Alun perin norfolk oli tarkoitettu rottien hävittämiseen, ja siinä työssä ne olivatkin tarpeellisen sisukkaita ja sinnikkäitä. Norfolk on kotoisin Itä-Englannista, missä se yleistyi 1900-luvun alussa erityisesti hevostiloilla. Hevosharrastajien mukana rotu levisi nopeasti ympäri maailmaa. Sekä riippu- että pystykorvaiset pienet terrierit rekisteröitiin vuodesta 1932 alkaen norwichinterriereinä, vaikka kasvattajat jalostivat niitä erillään. Vasta vuonna 1964 riippukorvaisille annettiin oma rotunimi, norfolkinterrieri. Sitä ennen molempia rotuja yhteisesti kutsuttiin myös trumpingtonninterriereiksi.
Ulkonäkö

Pienestä koostaan huolimatta norfolk on järeä, vanttera ja vahvaluustoinen koira. Se on matalaraajainen, korkeuttaan pitempi. Norfolkin pää on melko leveä, päälaki on kevyesti pyöristynyt. Sen voimakas kuono on kalloa lyhyempi. Norfolkeilla on tummat silmät, ja niiden pyöristyväkärkiset korvat roikkuvat etureunoistaan ohimoita myötäillen. Niillä on myös vahvat leuat ja kokoonsa nähden suuret hampaat. Norfolk liikkuu terhakkaan ryhdikkäästi takaraajojen työntäessä voimalla.
Karva ja väri

Norfolkin turkki on kovaa, karkeaa ja suoraa. Sillä on kaulassa ja lavoissa pidempää ja pörröistä karvaa, joka muodostaa pienen röyhelön. Väriltään se on yleensä punertava tai harmahtava tai se voi olla selästään ja päälaestaan musta.
Aiheesta muualla

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
Kennelliiton rotumääritelmä (pdf)
Glenn Frey

| Glenn Frey |
| --- | --- |
 Glenn Frey vuonna 2008
Henkilötiedot
Syntynyt: 6. marraskuuta 1948
Kuollut: 18. tammikuuta 2016 (67 vuotta)
Ammatti:  muusikko, lauluntekijä, näyttelijä, maalari
Muusikko
Laulukielet:  englanti
Aktiivisena:  1966–2016
Tyylilajit:  rock, country rock, pop rock
Soittimet:  laulu, kitara, piano, kosketinsoittimet, huuliharppu, lyömäsoittimet, rummut
Yhtyeet:  Eagles
Levy-yhtiöt:  Asylum, MCA
Aiheesta muualla
Kotisivut
  [ Muokkaa Wikidatassa ] [ ohje ]  
Glenn Lewis Frey (6. marraskuuta 1948 Detroit, Michigan, Yhdysvallat – 18. tammikuuta 2016 New York, New York, Yhdysvallat) oli yhdysvaltalainen muusikko, laulaja, lauluntekijä ja näyttelijä, joka tunnettiin parhaiten Eagles-yhtyeen laulajana ja perustajajäsenenä. Hän soitti Eaglesissa 1971–1980 ja 1994–2016. Frey teki 1980-luvulla myös uraa sooloartistina.
Nuoruus

Glenn Frey syntyi Detroitissa 1948. Hänen vanhempansa olivat autotehtaan työntekijä Edward ja tämän vaimo Nellie. Glenn kasvoi Royal Oakin kaupungissa Detroitin esikaupunkialueella.
Frey kävi nuoruudessaan pianotunneilla, mutta The Beatlesin menestyksen jälkeen hän vaihtoi kitaraan. Frey soitti muun muassa paikallaisissa Subterraneans- ja Four of Us -yhtyeissä. Mushroomsissa hän aloitti vuonna 1967.
Ura > Eaglesin aika

Frey valmistui high schoolista kesäkuussa 1968 ja muutti sen jälkeen Los Angelesiin musiikkiuraa varten. Hänen laulajaksi pyrkivä tyttöystävänsä Joan Sliwin oli muuttanut jo aiemmin länsirannikolle. Sliwinin kautta Frey tutustui toiseen nuoreen muusikkoon J. D. Southeriin, jonka kanssa hän muodosti Longbranch Pennywhistle -nimisen duon. He julkaisivat 1969 samannimisen albumin, joka ei kuitenkaan menestynyt.
Souther rohkaisi tyttöystäväänsä Linda Ronstadtia palkkaamaan Freyn ja rumpali Don Henleyn, basisti Randy Meisnerin ja kitaristi Bernie Leadonin taustabändikseen vuoden 1971 kiertueelle. Tästä nelikosta muodostui ensimmäinen Eagles-yhtyeen kokoonpano. David Geffen teki heille sopimuksen uuteen Asylum-levy-yhtiöön.
Eaglesin ensimmäinen albumi nimeltään Eagles julkaistiin 1972. Siinä oli muun muassa Freyn ja Jackson Brownen kirjoittama ”Take It Easy” ja Freyn laulama ”Peaceful Easy Feeling”. Debyyttialbumi pääsi Billboardin Top 30 -listalle, mutta sitä seurannut Desperado ei päässyt edes 40 myydyimmän albumin joukkoon.
Frey ja Henley olivat kirjoittaneet pääosin Desperado-albumin, ja heistä tuli yhtyeen keskeisimmät lauluntekijät. Vuoden 1974 On the Border oli hieman enemmän rockvaikutteisempi uuden kitaristin Don Felderin ja tuottajan Bill Szymczykin ansiosta. Siitä julkaistu single ”Best of My Love” nousi singlelistan kärkeen Yhdysvalloissa.
Vuonna 1975 julkaistu One of These Nights oli Eaglesin ensimmäinen albumilistan kärkeen Yhdysvalloissa noussut levy. Sitä seurasi Hotel California (1976), joka on 1900-luvun myydyimpiä albumeita. Sitä on myyty maailmanlaajuisesti noin 32 miljoonaa kappaletta. Suosiosta huolimatta yhtye oli vaikeuksissa, ja erityisesti Freyn ja Felderin välit olivat tulehtuneet. He tulivat keikoille omia reittejään. Yhtye julkaisi vuonna 1979 albumin The Long Run, mutta jo seuraavana vuonna julkaistun Eagles Live -albumin äänityksissä Frey ei enää suostunut puhumaan yhtyeen muille jäsenille.
Ura > Sooloura ja paluu Eaglesiin

Eaglesin hajottua Frey lähti soolouralle. Hän teki muutamia hittikappaleita, kuten Beverly Hills kyttä -elokuvan tunnussävel ”The Heat Is On” ja Miami Vice -televisiosarjasa soineet ”You Belong to the City” ja ”Smuggler’s Blues”. Freyn menestynein sooloalbumi oli The Allnighter, joka ylsi Yhdysvalloissa 22:lle listasijalle.
Eagles suostuteltiin takaisin yhteen Travis Trittin vuoden 1993 cover-videolle kappaleesta ”Take It Easy”. Eaglesin kokoonpanoon kuuluivat Frey, Henley, Felder, Walsh ja Timothy B. Schmit. He julkaisivat 1994 albumin Hell Freezes Over ja tekivät sen jälkeen kuusi vuotta kestäneen kiertueen. Kiertue kärsi joistakin viivästyksistä, kun Freytä hoidettiin ajoittain nivelreuman takia.
Eagles julkaisi 2007 ensimmäisen albumin, jossa oli uutta materiaalia, sitten vuonna 1979 julkaistun The Long Runin. Long Road Out of Eden -albumilla Felder ei ollut enää mukana kokoonpanossa, sillä hänen välinsä Freyhin ja Henleyyn olivat tulehtuneet lopullisesti. Frey itse julkaisi vielä 2012 sooloalbumin After Hours.
Yksityiselämä

Glenn Frey meni 1990 naimisiin tanssikoreografi Cindy Millicanin kanssa. He saivat kolme lasta.
Frey kärsi viimeisten vuosiensa ajan nivelreumasta. Hän kuoli sen aiheuttamiin komplikaatioihin haavaiseen paksusuolen tulehdukseen ja keuhkokuumeeseen. Eaglesin managerin Irving Azoffin mukaan komplikaatiot olivat seurausta Freyn 15 vuoden ajan käyttämistä reumalääkkeistä.
Palkintoja

Eaglesin jäsenenä Frey voitti kuusi Grammy-palkintoa ja viisi American Music Awardsia. Eagles on myynyt yli 120 miljoonaa albumia maailmanlaajuisesti ja päässyt Rock and Roll Hall of Fameen vuonna 1998. Frey sai yhteensä 24 Top 40 -singleä Billboard Hot 100 -listalla soolourallaan ja Eaglesin jäsenenä.
Diskografia > Studioalbumit

No Fun Aloud (1982)
The Allnighter (1984)
Soul Searchin’ (1988)
Strange Weather (1992)
After Hours (2012)
Diskografia > Kokoelmat

Glenn Frey Live (1993)
Solo Collection (1995)
20th Century Masters – The Millennium Collection (2000)
Aiheesta muualla

Glenn Freyn muistokirjoitus Helsingin Sanomissa