stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Oliver ja kumppanit
Juoni

Tarina kertoo New Yorkissa kadulla asuvasta pienestä oranssinvärisestä kissanpennusta Oliveristä. Kissapentueelle etsitään omistajia, mutta kun kukaan ei huoli Oliveria omakseen, omistaja hylkää hänet pahvilaatikossa kadulle. Ruokaa etsiessään Oliver sekaantuu kulkukoirien muodostamaan jengiin ja sisukkuudellaan lunastaa paikkansa porukassa. Jengi pitää Oliverin hengissä New Yorkin kaduilla ja opettaa tälle retostelevan ja varastelevan elämäntyylinsä. Oliver ei kuitenkaan koskaan sopeudu täysin kulkukoirien elämään, vaikka ystävystyykin heihin.
Sattuman kautta Oliver löytää itselleen rakastavan omistajan, Jenni-nimisen tytön, jolla on miljonäärivanhemmat. Jennillä on jo entuudestaan Rusetti-niminen koira, joka ei hyväksy Oliveriä perheeseen ja yrittää savustaa tämän ulos. Lopulta Rusetti pyytää kulkukoiria hakemaan Oliverin takaisin kaduille pois Jennin luota. Itsenäisyyteen tottuneet kulkukoirat pitävät kaikkia lemmikkien omistajia orjuuttajina ja luulevat tekevänsä Oliverille palveluksen pelastaessaan tämän takaisin vapauteen Jennin kynsistä. Yllättäen Oliver ei kuitenkaan ole teosta mielissään vaan jää kaipaamaan takaisin omistajansa luo. Myös Jenni alkaa etsiä kissaansa.
Kulkukoirilla on yhteinen koditon isäntä Pultsi joka on köyhä, eikä hänellä ole juurikaan rahaa mutta sitäkin enemmän velkaa. Sarjan pahis on Jysky, jolta Pultsi on lainannut rahansa. Tapahtumat kärjistyvät kun Jysky alkaa vaatia rahojaan takaisin Pultsilta. Rahan toivossa Pultsi ilmoittaa Jennille löytäneensä Oliverin ja pyytää tältä rahaa. Pultsi toivoo saavansa Oliverista löytöpalkkion, jolla voisi kuitata velkansa Jyskylle. Pultsin suunnitelma eteneekin odotetusti ja Jenni on aikeissa toimittaa tarvittavat rahat sovittuna aikana New Yorkin satamaan. Jysky on kuitenkin jo kyllästynyt velan odotteluun ja Jennin satamassa tavatessaan kidnappaa hänet tietäen saavansa miljonäärivanhempien lapsesta paremmat rahat kiristämällä kuin koskaan Pultsilta.
Oliver, Pultsi, kulkukoirat sekä Rusetti motivoituvat kaikki etsimään yhdessä kidnapattua Jenniä ja luovat yhdessä suunnitelman tämän pelastamiseksi. Yhteinen missio kärjistyy seikkailuksi, josta kukaan ei pääse helpolla. Vaarallisten käänteiden jälkeen Jenni saadaan kuitenkin palautettua vanhemmilleen ja hän saa Oliverin takaisin. Rusetti ei muista enää kantaa kaunaa Jennin huomiosta kissalle, sillä on ihastunut yhteen kulkukoirista, nokkelaan pikkukoiraan Titoon, ja päästää Oliverin perheeseen. Tito on ensin viehättynyt hurmaavan ja rikkaan Rusetin huomiosta, mutta toteaa nopeasti, ettei herraselämä ole häntä varten. Titon ja Rusetin suhde katkeaa Titon karatessa takaisin kaduille. Alkuperäinen kulkukoirien jengi jatkaa elämäänsä samanlaisena kuin ennenkin. Pultsi ei joudu koskaan maksamaan velkojaan takaisin, sillä  ilmeisesti Jysky kuolee taistelun temmellyksessä junan törmätessä  hänen autoonsa. Jyskyn koirat putoavat radalle joten mahdollisesti hekin menehtyivät.
Ääninäyttelijät

| Alkuperäinen näyttelijä | Suomalainen näyttelijä | Rooli |
| --- | --- | --- |
| Joey Lawrence | Arto Koskelo | Oliver |
| Billy Joel | Matti Olavi Ranin (dialogi) Kim Lönnholm (laulu) | Filuri |
| Cheech Marin | Aaro Jaronen | Tito |
| Richard Mulligan | Matti Ranin | Einstein |
| Roscoe Lee Browne | Kauko Helovirta | Francis |
| Sheryl Lee Ralph | Miitta Sorvali | Ritu |
| Dom DeLuise | Martti Pennanen | Pultsi |
| Taurean Blacque | Jukka Puotila | Rosso |
| Carl Weintraub | Timo Toikka | Desoto |
| Robert Loggia | Esa Saario | Jysky |
| Natalie Gregory | Elli Kuneinen | Jenni |
| William Glover | Matti Ranin | Winston |
| Bette Midler | Irina Milan | Rusetti |
| Frank Welker | Keijo Komppa | Louis |
Kirka Babitzin lauloi elokuvan alussa soivan kappaleen "Olipa kerran New Yorkissa". Alkuperäisen version kappaleesta lauloi Huey Lewis.
Mogán

| Mogán |
| --- | --- |
 lippu:  vaakuna

 Mogán
 Koordinaatit: 27°53′N, 15°43′W 
Valtio:  Espanja
Itsehallintoalue:  Kanariansaaret
Maakunta:  Las Palmas
Saari:  Gran Canaria
Hallinto:  
 – Pormestari:  Onalia Bueno García
Pinta-ala:  
 – Kokonaispinta-ala:  172,44 km²
Väkiluku (2018):  19 657
 – Väestötiheys:  114 as./km²
Aikavyöhyke:  UTC+0
 – Kesäaika:  UTC+1
 
 www.mogan.es 
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Mogán on Kanariansaarilla Gran Canarian saaren lounaisosassa sijaitseva kunta. Sen pinta-ala on 172 neliökilometriä, ja asukkaita siellä oli vuonna 2018 yli 19 600. Kunnan pääelinkeinot ovat matkailu, maatalous ja kalastus. Tärkein liikenneyhteys on saaren pääkaupunkiin Las Palmasiin ja lentoasemalle johtava GC-1-moottoritie. Mogánin keskusta sijaitsee noin 12 kilometriä rannikolta, jossa sijaitsevat sitä huomattavasti suuremmat matkailukeskukset kuten Puerto Rico.
Kylät

Puerto de Mogán
Puerto Rico
Arguineguín
Väestö

Vuonna 2018 Mogánin väkiluku oli Espanjan tilastokeskuksen mukaan 19 657.
| vuosi | väkiluku | väestötiheys |
| --- | --- | --- |
| 1991 | 8 688 | - |
| 1996 | 10 398 | - |
| 2001 | 12 444 | 72,34/km² |
| 2002 | 15 935 | - |
| 2003 | 15 932 | 98,06/km² |
| 2004 | 15 176 | 88,17/km² |
| 2018 | 19 657 |  |

| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
| Luode: San Nicolás de Tolentino | Pohjoinen: Tejeda |  |
| Länsi: San Nicolás de Tolentino | Mogán | Itä: San Bartolomé de Tirajana |
|  | Etelä: Atlantin valtameri |  |
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Mogán Wikimedia Commonsissa
Gran Canarian kunnat
Agaete
Agüimes
Artenara
Arucas
Firgas
Gáldar
Ingenio
Mogán
Moya
Las Palmas
San Bartolomé de Tirajana
San Nicolás de Tolentino
Santa Brígida
Santa Lucía de Tirajana
Santa María de Guía
Tejeda
Telde
Valleseco
Valsequillo
Vega de San Mateo
Vihreä tee

Japanilaisen sencha-teen lehtiä.
Kupillinen laadukasta senchaa.
Laadukasta kiinalaista vihreää Maojian-teetä.
Vihreä tee on kuivatuista teepensaan (Camellia sinensis) lehdistä hauduttamalla valmistettua juomaa.
Vihreä tee eroaa tavallisesta mustasta teestä siten, että sitä ei ole hapetettu. Tämän vuoksi teen sisältämät katekiinit säilyvät paremmin kuin mustassa teessä. Siksi vihreää teetä pidetään mustaa teetä terveellisempänä. Lisäksi se sisältää esimerkiksi hampaiden reikiintymistä ehkäisevää luonnonfluoria sekä antioksidantteja ja flavonoideja.
Vihreän teen tuotanto on kasvanut 86 prosenttia vuosina 2004–2013 ja oli vuonna 2013 1,56 miljardia kilogrammaa. Vihreän teen suurimmat tuottajamaat ovat Kiina (84 % osuudella), Vietnam (6 %), Japani (6 %) ja Indonesia (2 %). Vuonna 2011 vihreän teen osuus oli 33 prosenttia kaikesta maailmassa tuotetusta teestä. Osuuden ennakoidaan nousevan 44 prosenttiin vuoden 2021 tienoilla. Kysynnän lisääntyessä vihreää teetä on ryhdytty tuottamaan myös perinteisesti mustaan teehen suuntautuneissa maissa kuten Intiassa, Sri Lankassa ja Ruandassa. Tuotetusta vihreästä teestä pääosa käytettiin tuottajamaissa ja vain 23 prosenttia vietiin ulkomaille. Noin kymmenen prosenttia myydystä vihreästä teestä on alkuperältään yksilöityä laadukasta irtoteetä.
Vihreä teejuoma on yleensä haalean vihreän tai keltaisen väristä. Länsimaissa vihreä tee on lähinnä terveysjuoman asemassa, mutta esimerkiksi Kiinassa ja Japanissa sitä juodaan enemmän kuin mitään muuta teelaatua. Esimerkiksi vuonna 2013 vihreän teen osuus Japanin teemarkkinoiden myynnistä oli 78 %. Marokossa ja monessa muussa Afrikan maassa juodaan runsaasti vihreää teetä mintunlehtien kera. Vihreää teetä myydään usein maustamattomana tai vain miedosti maustettuna. Vihreä tee haudutetaan tyypillisesti mustaa teetä alhaisemmassa lämpötilassa. Vihreän teen laadusta riippuen sopiva lämpötila vaihtelee yleensä välillä 70–80 °C, mutta joillekin herkille teelaaduille suositellaan matalampaa lämpötilaa (mm. gyokuro) ja japanilainen paahdettu vihreä tee (houjicha) voi kaivata noin 90 °C:sta haudutuslämpötilaa.
Valmiiksi pullotetun vihreän teen myynti on kasvanut merkittävästi 1990- ja 2000-luvuilla. Esimerkiksi Japanissa sen osuus on ollut vihreän teen myynnistä yli 20 prosenttia 2010-luvulla. Yhdysvaltain teeyhdistys puolestaan arvioi, että 2013 noin 85 prosenttia maassa kulutetusta teestä juotiin jääteenä. Usein virvoitusjuomana myydyssä pullotetussa teessä (jäätee) on runsaasti sokeria.
Vaikka vihreää teetä pidetään juomana terveellisenä, voivat siitä valmistetut luontaistuotteet sisältää moninkertaisen määrän teen ainesosia ja aiheuttaa terveyshaittoja.
Terveysvaikutukset

Tutkimuksissa on havaittu että vihreä tee saattaa ehkäistä sydän- ja verisuonitauteja. , insuliiniresistenssiä, ylipainoa, autoimmuunisairauksia ja syöpää.
Toisaalta vihreän teen on todettu olevan maksatoksinen luultavasti niiden sisältämien raskasmetallien ja toksiinien takia. Teessä on myös kofeiinia, josta voi olla haittaa.
Aiheesta muualla

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
Vihreän teen talo: Tietoa ja tutkimuksia teestä (blogi)
What is Green Tea?[vanhentunut linkki] (englanniksi) (about.com)
Cultivation of Japanese Green Tea (pdf), Japanese Green Tea Producessing (pdf) (englanniksi) (o-cha.net)
How Green Tea Processing is Accomplished (Arkistoitu – Internet Archive), videot (Arkistoitu – Internet Archive) (englanniksi) (o-cha.com)
Green tea (englanniksi) (madehow.com)
Beneficial effects of green tea: A literature review (Chin Med. 2010; 5: 13.) (englanniksi) (nih.gov)
Tea and Cancer Prevention: Strengths and Limits of the Evidence (NIH, National Cancer Institute) (Arkistoitu – Internet Archive) (englanniksi) (cancer.gov)
Jouko Tukiainen

Jouko Eino Kalevi Tukiainen (s. 4. joulukuuta 1936 Helsinki) on suomalainen diplomi-insinööri ja eläköitynyt yritysjohtaja, joka on saanut teollisuusneuvoksen arvonimen.
Tukiaisen vanhemmat olivat metsänhoitaja Eino Valio Joonas Tukiainen ja Rauha Maria Välimaa. Tukiainen tuli ylioppilaaksi Saarijärven yhteiskoulusta 1956 ja valmistui koneenrakennuksen opintosuunnalta diplomi-insinööriksi Teknillisestä korkeakoulusta 1961. Hän oli Wärtsilän Kone ja Sillan insinööri 1959–1962 ja Valmetin Rautpohjan tehtaan insinööri Jyväskylässä 1963–1973. Oy Saab-Valmet Ab:n tuotantopäällikkö Uudessakaupungissa Tukiainen oli 1973–1978, tuotantojohtaja 1978–1981 ja varatoimitusjohtaja 1981–1988 sekä Valmet Oy:n traktoriryhmän johtaja Suolahdessa 1988–1991 ja Valmet Traktorit Oy:n, vuodesta 1994 Sisu Traktorit Oy ja vuodesta 1997 Valtra Oy,  toimitusjohtaja 1992–2001. Hän oli myös yhtiön hallituksen jäsen. Tukiaisella oli työuransa aikana lisäksi useita kotimaisia ja kansainvälisiä asiantuntija- ja luottamustehtäviä. Teollisuusneuvoksen arvonimen hän sai 2001.
Joanna Hoffmann

| Joanna Hoffmann |
| --- | --- |

Henkilötiedot
Koko nimi:  Joanna Hoffmann
Syntynyt: 27. heinäkuuta 1955 (ikä 69) Puola
Kansalaisuus:   Puola,  Yhdysvallat
Ammatti:  ohjelmistosuunnittelija, markkinoinnin johtaja
Taiteilija
Aktiivisena:  1980–
Ala:  ohjelmistosuunnittelu, markkinointi
Kuuluisimpia töitä:  Macintosh-projekti
Joanna Hoffmann (s. 27. heinäkuuta 1955 Puola) on puolalais-yhdysvaltalainen ohjelmistosuunnittelija ja markkinoinnin johtaja, joka tunnetaan parhaiten työstään Apple Inc.:n Macintosh-projektissa.
Elämäkerta

Joanna Hoffmann syntyi Puolassa vuonna 1955. Hän muutti Yhdysvaltoihin opiskelemaan ja valmistui Massachusetts Institute of Technology (MIT) -yliopistosta. Hoffmann liittyi Apple Inc.:n palvelukseen vuonna 1980 ja työskenteli Macintosh-projektissa, jossa hän oli yksi keskeisistä jäsenistä. Hän toimi myös markkinoinnin johtajana ja oli merkittävässä roolissa Macintosh-tietokoneen menestyksessä.
Hoffmannin työ Macintosh-projektissa on saanut tunnustusta, ja hän on usein mainittu yhtenä Apple Inc.:n tärkeimmistä työntekijöistä. Hän on myös työskennellyt muissa teknologiayrityksissä ja on tunnettu innovatiivisesta ajattelustaan ja johtajuudestaan.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Joanna Hoffmann Wikimedia Commonsissa
Suolahden kirjasto

| Suolahden kirjasto |
| --- | --- |
Sijainti:  Asemakatu 18 44200 Suolahti
Koordinaatit:  62.56485°N, 25.85201°E
Tyyppi:  yleinen kirjasto
Suolahden kirjasto, Suolahden kirjasto
Suolahden kirjasto on Äänekosken kaupungin Suolahden keskustaajamassa toimiva yleinen kirjasto. Kirjastotoiminta Suolahdessa sai alkunsa paikallisen työväenyhdistyksen perustamasta lainakirjastosta. Kunta myönsi kirjastolle ensimmäisen määrärahan uuden aineiston hankintaan vuonna 1925. Samana vuonna Suolahden kirjasto muuttui avoimeksi Äänekosken piirikirjastoksi, josta Suolahden kaupunginkirjasto myöhemmin kehittyi. Suolahden liityttyä osaksi Äänekoskea (2007), Suolehden kirjastosta tuli osa Äänekosken kaupunginkirjastoa.
Suolahden kirjasto on kuulunut Äänekosken kaupunginkirjaston osana vuodesta 2013 lähtien Keski-Suomen maakunnan kirjastojen muodostamaan kirjastokimppaan eli Keski-kirjastoihin, jonka kokoelmat ja palvelut ovat jäsenkuntien asukkaiden käytettävissä.
Käenpesä

| Käenpesä |
| --- | --- |

Tyyli:  draama komedia
Kestoaika:  45 min
Pääosissa:  Maria Kuusiluoma Turkka Mastomäki Daniel Dewald Leena Pöysti Juho Milonoff Jenny Dahlström Väinö Weckström Anneli Sauli Janne Virtanen Lotta Lindroos
Alkuperämaa:   Suomi
Verkko:  MTV3 (2004–2007, 2008–2009) Liv (2012–2013, 2015)
Esitetty:  5. tammikuuta 2004 – 14. toukokuuta 2007
Tuotantokausia:  4
Jaksoja:  105
Tuotanto
Tuottaja(t):  Tuula Jääskeläinen
Tuotantoyhtiö(t):  Jarowskij Suomi
Palkinnot
Voitetut:  Telvis Paras draamasarja 2005
Aiheesta muualla
IMDb 
Käenpesä oli alun perin MTV3-kanavalla esitetty, helsinkiläisen kimppakämpän elämää kuvannut draama-komediasarja. Sarjassa oli pääjuoni, joka kehittyi jaksojen aikana, mutta silti jokainen sarjan jaksoista oli oma tarinansa. Erityisesti sarjan alussa kuvattiin Jussi Venäläisen ja Kaisa Hämäläisen suhdetta. Muita sarjassa kuvattuja aiheita oli mm. Traianin ja Kaisan salasuhde, jonka seurauksena Kaisa tuli raskaaksi.
Käenpesä kuvattiin Helsingin Konalassa 15. syyskuuta 2003 – 13. toukokuuta 2005.
Sarjan tunnusmusiikkina käytettiin Freemanin esittämää klassikkoa ”Kaksi lensi yli käenpesän”.
Sarjan lähtötilanne

Kaisa Hämäläisen elämä muuttuu täysin, kun hänen isänsä kuolee, poikaystävänsä jättää ja työpaikka vakinaistuu. Jussi Venäläinen puolestaan mokaa täysin jääkiekko-ottelussaan. Kohtalo ajaa Kaisan ja Jussin samalle risteilylle, jossa Kaisa horjahtaa laidan yli ja Jussi syöksyy häntä pelastamaan. He lupaavat toisilleen, että he alkavat elää sellaista elämää, kuin itse haluavat. Jussi purkaa kihlauksensa ja muuttaa Kaisan luokse asumaan ja ostaa samalle toisen puoliskon Kaisan upeasta asunnosta. Rahahuolien vuoksi pariskunnan täytyy kuitenkin ottaa alivuokralaisia: serbialaisen psykiatrin ja Jussin ystävän Traianin, Kaisan ystävän Pirjon ja Peten. Pian Käenpesään muuttaa myös 25-vuotias tyttö Julia, joka paljastuu myöhemmin vain 17-vuotiaaksi. Kimppakämpässä eläminen tuottaa Kaisalle suuria vaikeuksia. Seinän toisella puolella asuu utelias rouva Elina Perä.
Sarjan esittäminen

Sarjaa esitettiin MTV3:lla maanantaisin kello 20. Sarjaa tehtiin kaikkiaan neljä tuotantokautta.
| # | Ensimmäinen jakso | Viimeinen jakso | Jaksoja |  |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| 1 | 5.1.2004 | 24.5.2004 | 21 |  |
| 2 | 6.9.2004 | 9.5.2005 | 30 |  |
| 3 | 5.9.2005 | 15.5.2006 | 30 |  |
| 4 | 4.9.2006 | 14.5.2007 | 27 |  |
MTV3-kanava aloitti 23. kesäkuuta 2008 sarjan uusinnat alusta alkaen siten, että joka arkipäivä esitettiin yksi jakso kello 18–19. Uusintoja esitettiin elokuun loppuun saakka, kunnes kanava palasi normaaliin ohjelmistoonsa kesätauolta. Uusinnat jatkuivat kesällä 2009, jolloin uusintoja esitettiin jokaisena arkiaamuna kello 10.10 alkaen.
Liv-kanava alkoi esittää Käenpesää 26. marraskuuta 2012 alkaen. Jaksoja esitettiin maanantaista torstaihin kello 20.00. Viikolla esitetyt jaksot esitettiin vielä uusintana lauantaina ja sunnuntaina kello 19–21. Uusintakierros päättyi 12. kesäkuuta 2013.
Tuotantotiimi > Käsikirjoittajat

Aleksi Bardy, Pekko Pesonen, John Lundsten, Johanna Sinisalo, Sirpa Hyttinen, Kaisa Pylkkänen, Petja Peltomaa, Minna Mirha, Hanna Tiusanen, Miira Karhula, Risto Karhula, Antero Arjatsalo, Vesa Virtanen, Petri Repo, Eeva Tikka, Susanna Laaksonen, Outi Ikonen, Juuso Kalliala, Mikko Pöllä, Katja Jönsas, Vilja Roihu ja Tia Jaakkola.
Tuotantotiimi > Ohjaajat

JP Siili, Toni Laine, Elina Kivihalme, Matti Kinnunen, Maarit Lalli, Joona Tena, Lenka Hellstedt, Taavi Vartia ja Aleksi Mäkelä.
Tuotantotiimi > Näyttelijät

Maria Kuusiluoma – Kaisa Hämäläinen (2004–2007)
Turkka Mastomäki – Jussi Venäläinen (2004–2007)
Daniel Dewald – Traian Suput (2004–2007)
Leena Pöysti – Pirjo Räsänen (2004–2007)
Juho Milonoff – Pietari ”Pete” Karstula (2004–2007)
Jenny Dahlström – Pamela ”Julia” Kuusisto (2004–2007)
Anneli Sauli – Elina Perä (2004–2006)
Janne Virtanen – Jone Alakaira (2005–2007)
Lotta Lindroos – Mona Cederberg (2005–2006)
Matias Hangasmaa – Petteri Kurkinen (2005)
Väinö Weckström – Luukas Karstula (2004–2007)
Minka Kuustonen – Helinä Nousiainen (2006–2007)
Maija Paunio – Olga Pavlova (2006–2007)
Ville Seivo – Johnny (2007)
Inga Sulin – Cilla Cederberg (2006)
Emma Kaitalahti – Brooke ”Ookke” Kuusisto (2004–2005)
Kaija Kaikkonen – Ritva ”Ritu” Partanen (ent. Kuusisto) (2004–2005)
Nicke Lignell – Kauko Helin (2004)
Yrjö Tähtelä – Pekka Autio (2004)
Aku Laitinen – Oksanen (2006–2007)
Aiheesta muualla

Sarjan esittely Jarowskin sivustolla (Arkistoitu – Internet Archive)
Sarja IMDb-sivulla
Kerkko Koskinen

| Kerkko Koskinen> Henkilötiedot |
| --- | --- |
Koko nimi:  Kerkko Klemetti Koskinen
Syntynyt: 7. tammikuuta 1973 (ikä 51) Espoo
Kansalaisuus:   Suomi
Muusikko
Tyylilajit:  popmusiikki 
Soittimet:  piano 
Yhtyeet:  Ultra Bra Kerkko Koskinen Kollektiivi
  [ Muokkaa Wikidatassa ] [ ohje ]  
Kerkko Klemetti Koskinen (s. 7. tammikuuta 1973 Espoo) on suomalainen säveltäjä ja muusikko. Hänen tunnetuimpia soolokappaleitaan ovat ”Mayday”, ”Sateentekijä" ja ”Rakkaus viiltää”. Kerkko Koskinen oli myös vuosina 1994–2001 aktiivisesti toimineen Ultra Bra -yhtyeen perustajajäsen ja johtohahmo. Koskinen sävelsi lähes kaikki Ultra Bran kappaleet ja soitti yhtyeessä pianoa.
Koskinen on toiminut muun muassa levy-yhtiö BMG:n kykyjenetsijänä ja säveltänyt musiikkia elokuviin Nousukausi (2003) ja Hymypoika (2003). Vuonna 2004 hän sai Jussi-palkinnon musiikistaan elokuvaan Nousukausi. Kerkko Koskinen on säveltänyt kappaleita Vuokko Hovatan soololevylle Lempieläimiä (2008), muun muassa euroviisuehdokkaana olleen ”Virginian”. Lisäksi Koskinen on säveltänyt ja sovittanut murhatulle toimittaja Anna Politkovskajalle omistetun kappaleen ”Uuden ajan kynnyksellä”. Vuonna 2006 Koskisen sävellys ”Shanghain valot” pyrki Annika Eklundin laulamana Suomen edustajaksi Euroviisuihin. Kappaleesta syntyi hitti ja yhteistyö Eklundin kanssa jatkui myös seuraavilla albumeilla.
2012 Koskinen perusti superyhtyeen Kerkko Koskinen Kollektiivi. Yhtyeessä ovat Kerkon lisäksi Manna, Vuokko Hovatta ja Maija Vilkkumaa. Yhtyeessä on aiemmin ollut myös Paula Vesala.
Koskiselle myönnettiin valtion kolmivuotinen taiteilija-apuraha 2021.
Soolotuotanto > Albumit

Rakkaus viiltää (2002)
Lolita (2005)
Agatha (2007)
Othello (2009)
Yhteinen sävel – "Ei aika mennyt koskaan palaa" (2009)
Trains & Letters (2011)
Kerkko Koskinen Kollektiivi (2012)
Kerkko Koskinen Kollektiivi 2 (2014)
Agatha 2 (2022)
Soolotuotanto > Singlet

Mayday (2002)
Sateentekijä (2002)
Rakkaus viiltää / Neiti Nokkonen (2002)
Tätä miestä ei ruoste raiskaa / Kukurukukukuu (2005)
Yksityiselämä

Kerkko Koskinen oli vuosina 1996–2001 naimisissa kansanedustajan ja Ultra Bran sanoittajan Anni Sinnemäen kanssa. Vuosina 2004–2008 hän oli aviossa näyttelijä-laulaja Pihla Viitalan kanssa.
Aiheesta muualla

City-lehden artikkeli
Anna.fi | Julkkikset | Kerkko Koskinen
Kerkko Koskinen -historiikki, -diskografia ja -levyarvosteluita verkkosivustolla AllMusic.com (englanniksi)
Kerkko Koskinen -diskografia tekijätietoineen ja eri julkaisuineen verkkosivustolla Discogs.com (englanniksi)
Kerkko Koskinen -albumeita kuunneltavissa suoratoistona verkkosivustolla Play.Spotify.com
Kerkko Koskinen Kollektiivi -albumeita kuunneltavissa suoratoistona verkkosivustolla Play.Spotify.com
Kerkko Koskinen Orchestra -albumeita kuunneltavissa suoratoistona verkkosivustolla Play.Spotify.com
Peyo

| Peyo |
| --- | --- |
 Peyo vuonna 1990.
Henkilötiedot
Syntynyt: 25. kesäkuuta 1928 Bryssel, Belgia
Kuollut: 24. joulukuuta 1992 (64 vuotta) Bryssel, Belgia
Kansalaisuus:  belgialainen
Ammatti:  kirjailija
Kirjailija
Tyylilajit:  sarjakuvat
 Nimikirjoitus
Aiheesta muualla
Löydä lisää kirjailijoitaKirjallisuuden teemasivulta
Peyo eli Pierre Culliford (23. kesäkuuta 1928 Bryssel – 24. joulukuuta 1992 Bryssel) oli belgialainen sarjakuvapiirtäjä ja -käsikirjoittaja
Peyo teki vuodesta 1946 Spirou-lehteen keskiaikaan sijoittuvia sarjakuvia, joiden päähenkilö oli Johannes. Sarjaan tuli vuonna 1956 mukaan koominen sivuhahmo, josta muodostui erillinen sarja Johannes ja Pirkale.
Seikkailussa "Kuusistrumffinen huilu" esiteltiin pienet siniset hahmot, smurffit. Spiroun päätoimittaja näki niissä potentiaalia omaksi sarjakseen. Smurffeista tuli Peyon menestynein luomus.
Peyon muista sarjakuvista tunnetaan esimerkiksi Benjamin. Sitä on julkaistu myös suomeksi.
Spirou

Spirou-lehden tunnus.
Spirou (ransk. Le Journal de Spirou) on viikoittain julkaistava ranskalais-belgialainen sarjakuvalehti. Lehdessä on julkaistu useita suosittuja sarjakuvia, kuten Piko ja Fantasio, Lucky Luke, Johannes ja Pirkale sekä Strumffit (tunnettu myöhemmin Smurffeina). Lehteä julkaisee belgialainen Dupuis-kustantamo. Spirou on vanhin belgialainen sarjakuvalehti sekä vanhin ranskankielinen sarjakuvalehti, jota yhä julkaistaan. Se on myös yksi vanhimmista edelleen julkaistavista sarjakuvalehdistä. Ainoastaan vuonna 1924 aloittanut Il Giornalino ja vuonna 1937 aloittanut Detective Comics ovat vanhempia.
Spiroun perusti vuonna 1938 Jean Dupuis, joka omisti katolisen kirjapainon Marcinellessa. Dupuis julkaisi paria perhelehteä, ja sai sitten ajatuksen ryhtyä julkaisemaan lapsille suunnattua lehteä. Perheyhtiössä mietittiin sopivaa nimeä uudelle lehdelle, ja lopulta päädyttiin vallonin sanaan spirou, joka tarkoittaa oravaa mutta myös nuorta viikaria. Spirou on myös lehden ensimmäisessä numerossa esiintyneen tunnetun sarjakuvahahmon nimi. Hahmo on nuori hissipoika, joka sai myöhemmin kumppanikseen Fantasio-nimisen hahmon. Suomeksi sarjaa julkaistaan nimellä Piko ja Fantasio.
Toisen maailmansodan jälkeen Spirousta tuli Euroopan johtava sarjakuvalehti, jonka kanssa kykeni kilpailemaan suosiosta ainoastaan vuosina 1946–1993 julkaistu Tintin-lehti. Spiroun sarjakuvat ovat pääasiassa rentoon tyyliin piirrettyjä humoristisia seikkailusarjakuvia, joiden piirrostyyliä kutsutaan Marcinellen koulukunnaksi. Yvan Delporten päätoimittajakautta vuosina 1955–1968 on sanottu Spiroun kultakaudeksi. Delporte muun muassa antoi Peyon kehittämille Strumffeille oman sarjan ja auttoi André Franquinia suositun Niilo Pielinen -hahmon luomisessa. Dupuis-kustantamon johto erotti lopulta Delporten, koska häntä pidettiin liian vapaamielisenä  ja radikaalina eikä hän juuri välittänyt lehden taloudesta. Vuonna 1977 Spiroun liitteenä julkaistiin jonkin aikaa Delporten luomaa Le Trombone Illustré -lehteä, joka esitteli monia satiirisia ja aikuisille suunnattuja sarjoja mutta joka lakkautettiin pian sen liian rohkean sisällön vuoksi.
Action Comics

Action Comics -lehden numero 1 — arvokas harvinaisuus.
Action Comics on yhdysvaltalaisen DC Comicsin julkaisema sarjakuvalehti. Sen ensimmäinen numero ilmestyi 1. kesäkuuta 1938. Lehti ylitti ensimmäisenä ns. supersankari-sarjakuvalehtenä 800 numeron rajan vuonna 2003, ja se on Detective Comicsin (Batman-lehti) ohella yksi maailman pitkäkestoisimmista sarjakuvajulkaisuista. Vaikka lehdessä on vuosien mittaan esiintynyt runsaasti erilaisia hahmoja, sitä on 1940-luvulta lähtien pidetty pääasiallisesti Teräsmies-lehtenä (Teräsmies oli ensimmäinen lehdessä esiintynyt sarjakuvahahmo).
22. helmikuuta 2010 lehden ensimmäinen numero huutokaupattiin miljoonan dollarin hintaan.
Vuonna 2013 hyväkuntoinen Action Comics -lehden ensimmäinen numero arvioitiin jo kahden miljoonan dollarin arvoiseksi; lehden ensimmäinen numero onkin nykyään arvokkain yksittäinen sarjakuvajulkaisu.