stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Marguerite Yourcenar
Elämäkerta

Marguerite Yourcenar syntyi ylhäisaateliseen perheeseen. Hänen äitinsä Fernande de Cartier de Marchienne oli belgialainen. Äiti kuoli tyttärensä synnytykseen. Marguerite de Crayencourin kasvatti hänen isänsä äiti. Myös hänen isänsä, joka oli epäsovinnainen seikkailija ja sivistynyt matkailija, palasi lyhyen avioliiton jälkeen asumaan vanhempiensa luokse. Vuoteen 1912 saakka Marguerite asui Lillessä ja osan ajasta Nord-departementissä sijaitsevassa sukulinnassa Mont Noiressa. Ylioppilastutkinnon alkuosan hän suoritti koulua käymättä Nizzassa. Hänen ensimmäinen runodialoginsa Le Jardin des chimères ilmestyi omakustanteena vuonna 1921, ja hän käytti siinä tekijänimeä Yourcenar, joka on lähes anagrammi hänen oikeasta nimestään Crayencour.
Yourcenarin isä kuoli vuonna 1929. Saamansa perinnön turvin Yourcenar vietti seuraavat kymmenen vuotta matkustellen, seikkaillen ja kirjoittaen. Toisen maailmansodan alla syntyi päätös lähteä Yhdysvaltoihin, jossa hän liittyi ystävättärensä Grace Frickin seuraan. Hän asui yhdessä Frickin kanssa aina tämän vuonna 1979 tapahtuneeseen kuolemaan saakka. Grace Frick käänsi useimmat Yourcenar in teokset englanniksi. Yourcenar asui koko loppuelämänsä Yhdysvalloissa, sillä hän sai itselleen Yhdysvaltojen kansalaisuuden vuonna 1947. Hän opetti Ranskan kirjallisuutta Sarah Lawrence Collegessa vuoteen 1949 saakka.
1951 ilmestyneellä teoksellaan Hadrianuksen muistelmat hän sai maailmanlaajuista menestystä, ja sen ansiosta hän saattoi omistautua kokonaan kirjoittamiselle. Myöhemmin hän on kertonut, että kirjoittaessaan suurinta menestystään Hadrianuksen muistelmat hän oli harkinnut, ottaisiko päähenkilöksi Hadrianuksen vai persialaisen matemaatikko-filosofi Omar Khaijamin. Kirjailijan uran huipputapauksia oli hänen valintansa Belgian akatemian (ransk. Académie Royale de langue et de littérature françaises) jäseneksi vuonna 1970. Kymmenen vuotta myöhemmin hän astui ensimmäisenä naisena aiemmin vain miehille pyhitetyn Ranskan akatemian jäseneksi.  Hänen valintaansa tuki hyvin voimakkaasti akateemikko Jean d'Ormesson, joka lausui myös tervetuliaispuheen hänen tullessaan Akatemian jäseneksi.
Yourcenarin elämä jakaantui Mount Desert Islandin yksinäisyydessä tehtyyn työhön ja pitkiin matkoihin. Hän matkusti maailman ympäri viimeisen kumppaninsa Jerry Wilsonin kanssa. Yourcenar kuoli Yhdysvalloissa 17. marraskuuta 1987, ja hänet haudattiin Brooksiden hautausmaalle Somesvilleen Maineen.
Kirjallisuus

Yourcenarin kirjallinen tuotanto oli hyvin laaja-alaista historiallisista romaaneista aina omaelämäkerrallisiin muistelmiin saakka. Hänen monelle vuosikymmenelle ulottuva tuotantonsa sijoittuu ajankohtaisten kirjallisuusvirtausten ulkopuolelle eräänlaisena paluuna perinteeseen ja sen estetiikkaan sekä haluna ilmentää kirjallisuuden perimmäistä merkitystä, kerrontaa.lähde?
Yourcenar sai voimakkaita vaikutteita itämaisesta sadun- ja tarinankerronnan perinteestä. Hänen ajatusmaailmansa ei kuitenkaan koskaan etääntynyt kauaksi humanismin ja renessanssin perinteistä:
»Todellinen syntymäpaikka on se, missä ensi kertaa on älykkäin silmin katsellut ympärilleen; minun ensimmäinen isänmaani olivat kirjat ja vähäisemmässä määrin koulut.”»
Ranskassa on ilmestynyt Yourcenarin valikoitu kirjeenvaihto (Correspondance). Teoksesta paljastuu, että hän oli vegetaristi ja että hän solmi lujan ja kestävän ystävyyssiteen näyttelijä Brigitte Bardot'n kanssa kiinnitettyään ensimmäisenä tähden huomiota hylkeenpoikasten metsästämiseen.
Teokset > Suomennetut teokset

Hadrianuksen muistelmat, romaani (Mémoires d'Hadrien, 1951); suom. Reino Hakamies, WSOY 1953 – 3., täyd. p., Helsinki: WSOY 1984 ISBN 951-0-12453-2 – 4. p., Helsinki: WSOY 1991 ISBN 951-0-16892-0
Unelman lunnaat, romaani (Le Denier du rêve 1934); suom. Marketta Enegren, Helsinki: WSOY 1961
Käy kohti pimeää, romaani (L'Œuvre au noir, 1968); suom. Irene Sorsa, Helsinki: WSOY, 1969
Armonlaukaus, romaani (Le Coup de grâce, 1939); suom. Inkeri Tuomikoski, Helsinki. WSOY, 1988 ISBN 951-0-14835-0
Alexis: turhan taistelun kuvaus, romaani (Alexis ou le Traité du vain combat, 1929); suom. Jussi Lehtonen, Helsinki: Like, 2001 ISBN 951-578-782-3
Anna, sisaresi... (Comme l'eau qui coule, 1982, sis.: Anna, soror, Un homme obscur, Une belle matinée); suom. Jussi Lehtonen, Helsinki: Like, 2002 ISBN 951-578-923-0
Teokset > Ranskankieliset teokset

Le Jardin des chimères (1921), runoja
Alexis ou le Traité du vain combat (1929, romaani (Alexis: turhan taistelun kuvaus; suom. Jussi Lehtonen Helsinki: Like, 2001)
La Nouvelle Eurydice (1931, romaani)
Le Denier du rêve (1934, romaani) (Unelman lunnaat; suom. Marketta Enegren Helsinki. WSOY, 1961)
La Mort conduit l'Attelage (1934)
Feux (1936, Proosarunoja)
Nouvelles orientales (1939)
Les Songes et les Sorts (1939)
Le Coup de grâce (1939, romaani) (Armonlaukaus; suom. Inkeri Tuomikoski Helsinki. WSOY, 1988)
Mémoires d'Hadrien (1951 romaani) (Hadrianuksen muistelmat; suom. Reino Hakamies, 3., täyd. p. 1984; 4. p. 1991)
Électre ou la Chute des masques (1954)
Qui n'a pas son Minotaure? (1963)
L'Œuvre au noir (1968) (Käy kohti pimeää; romaani, suom. Irene Sorsa Helsinki: WSOY, 1969)
Présentation critique d'Hortense Flexner, choix de poèmes (1969)
Le labyrinthe du monde I: Souvenirs pieux (1974)
Le labyrinthe du monde II: Archives du Nord (1977)
Mishima ou la vision du vide, (1981, essee)
Comme l'eau qui coule (1982) (Anna, soror, Un homme obscur, Une belle matinée) (Anna, sisaresi...; suom. Jussi Lehtonen Helsinki: Like, 2002)
Le temps, ce grand sculpteur (1983)
Les charités d'Alcippe, runoja (1984)
Quoi ? L'éternité (1988)
D'Hadrien à Zénon: correspondance, 1951–1956, 2004
Kirjallisuutta

Mathieu Galley, Les Yeux ouverts, Entretiens avec Marguerite Yourcenar. 1980.
Josyane Savigneau, Marguerite Yourcenar, l'invention d'une vie. Paris : Gallimard, 1990.
Michèle Sarde, Vous, Marguerite Yourcenar, La Passion et ses masques. Paris : Laffont, 1995.
Michèle Goslar, Yourcenar, Qu'il eût été fade d'être heureux. Bruxelles, 1998.
Aiheesta muualla

Marguerite Yourcenar Academie françaisen sivuilla (Web archive 2011)
Ranskan akatemian tervetuliaispuheet 22.1.1981: Yourcenarin puhe (Web archive 2009), Ormessonin puhe (Web archive 2008)
Yourcenarin elämäkerta homo- ja lesbokulttuurin ensyklopediassa (Web archive 2011)
CIDMY - Centre International de Documentation Marguerite Yourcenar, Bryssel (Web archive 2007)
Pia Livia Hekanaho: Yhden äänen muotokuvia: Queer-luentoja Marguerite Yourcenarin teoksista. Helsingin yliopisto. 2006. Yleisen kirjallisuustieteen väitöskirja.
| 0 | 1 | 2 | 3 |
| --- | --- | --- | --- |
|  | Edeltäjä: Roger Caillois | Ranskan akatemian jäsen  Tuoli 3 1980–1987 | Seuraaja: Jean-Denis Bredin |
| Auktoriteettitunnisteet  |
| --- | --- |
Kansainväliset:  FAST  ISNI  VIAF  WorldCat 
Kansalliset:  Norja  Espanja  Ranska  BnF data  Argentiina  Katalonia  Saksa  Italia  Israel  Suomi (KANTO)  Belgia  Yhdysvallat  Ruotsi  Latvia  Japani  Tšekki  Australia  Kreikka 2  Korea  Kroatia  Alankomaat  Puola  Portugali  Vatikaani 
Tieteilijät:  CiNii 
Taiteenala:  FID  MusicBrainz  ULAN 
Henkilöt:  Deutsche Biographie  DDB  Trove 
Muut:  Europeana  SNAC 2  IdRef
Markus Asunta

Markus Asunta (s. 1980) on suomalainen laulaja-lauluntekijä sekä pappi. Tällä hetkellä hän toimii Suomen evankelis-luterilaisen kirkon seurakuntavirassa Nurmijärvellä .
Hänen soolotuotantonsa musiikkityyli on "ruutupaitafolk", jossa yhdistyvät perinteinen suomirock ja  lauluntekijämusiikki sekä irlantilainen kansanmusiikki.
Ura

Markus Asunta on julkaissut soolourallaan albumit Se on loppu nyt (2024) ja  Kuin unta ja varjoa (2008).lähde?
Hän on osallistunut irlantilaisen kansanmusiikin kilpailuihin ja konsertoinut muun muassa Espanjassa, Ruotsissa, Alankomaissa ja Irlannissa. Vuonna 2012 hän ylsi Seán Ó Ríada Gold Medal -kilpailun finaaliin irlantilaisen puuhuilun soittajana.
Julkaisuja ja esiintymisiä

Se on loppu nyt (Humble House Records 2024)
Se on loppu nyt -levynjulkaisukonsertit Semifinalissa ja Röykän Pub Parantolassa (2024)
Nina Sailo

Nina Sailo (o.s. Stünkel; 26. heinäkuuta 1906 Viipuri – 15. marraskuuta 1998) oli suomalainen kuvanveistäjä. Hän oli kuvanveistäjä Alpo Sailon puoliso ja työtoveri.
Elämä

Nina Stünkelin vanhemmat olivat arkkitehti Albert Stünkel ja Nina Meissner. Hän syntyi vuonna 1906 Viipurissa.lähde tarkemmin?. Nina Sailo Aloitti taideopintonsa Viipurin taiteenystäväin piirustuskoulussa vuosina 1921–1924, ja jatkoi opintojaan Taideyhdistyksen piirustuskoulussa (nyk. Kuvataideakatemia) Helsingissä vuonna 1925 sekä tämän jälkeen Lontoossa Englannissa, Technical School of Artissa 1930–1931.
Stünkel oli aluksi itseään lähes 30 vuotta vanhemman Alpo Sailon oppilas ja auttoi tätä 1935 Sortavalan valmistuneen Runonlaulajan patsaan tekemisessä. He menivät naimisiin 1938 ja saivat neljä lasta. Sailo tunnettiin kalevala-aatteen kannattajana ja suomalaisen kansankulttuurin kuvaajana. Karjala sekä kansallisromantismi tulivat tätä kautta myös Nina Sailon pääaiheiksi. Alpo Sailo oli Kalevalaseuran perustajajäseniä, sekä Akseli Gallen-Kallelan oppilas.
Pariskunta teki yhdessä useita runonlaulajien etsintämatkoja Karjalaan, ensimmäisen vuosina 1937–1938. Vielä jatkosodan loppuvaiheessa 1943–1944 he olivat lastensa kanssa Suomen miehittämässä Vienan Karjalassa Pirttilahdessa ja Vuokkiniemellä piirtämässä ja muovailemassa kuvia paikallisista kansanihmisistä ja suomalaisista rajajääkäreistä. Tuolloin syntyi myös 1989 Immolaan pystytetty Rajamiespatsas. Kesällä 1944 he joutuivat vetäytymään pois suomalaisten joukkojen mukana. Vielä 1951–1953 he olivat Ruotsn Värmlannissa kuvaamassa metsäsuomalaisten jälkeläisiä.
Miehensä kuoleman (1955) jälkeen Nina Sailo asui pääkaupunkiseudulla kuolemaansa asti.
Sailo valmisti pienempiä patsaita varainkeruita varten kuten muun muassa sotainvalideille ja Lotta Svärdille, sekä suunnitteli useita mitaleja.
Julkisista patsaista osa on pariskunnan yhdessä ja osa Nina Sailon yksinään suunnittelemia.
Julkisia teoksia

Partiomiespatsas (tunnetaan myös nimellä Rajamies patsas), 1944 (paljastettu 1989), Immola, Imatra
Itkuvirsiä ja runonlaulantaa taitaneiden Karjalan naisten muistomerkki, 1957, Anni Denisoffin hauta Vihdin hautausmaa, Vihti
Säveltäjä P.J. Hannikainen, 1958, Lounaispuisto, Jyväskylä
Aino, 1959, Ainonpuisto, Tornio
Akseli Gallen-Kallela, 1960, Jaatsin puisto, Sastamala
Carl Axel Gottlundin reliefi, 1963, Juvan kirkkomaa, Juva
Pekka Gullsténin muistolaatta, 1970, Rovaniemen kirjasto, Rovaniemi
Eino Leinon patsas, 1980, Rantapuisto, Koivukoski, Kajaani
Metsän poika-patsas, 1984, Jääkärinpuisto, Tuusula
Lotta Svärd -patsas, 19??, Lottamuseo, Tuusula
Lotta Svärd -patsas, 1985, Lappeenrannan Kylpylä, Lappeenranta
Pelimannipatsas, 1985, Liinamaan talomuseo, Seinäjoki
Itkijäpatsas, 1987, Ämmänsaari, Suomussalmi
Vapahtaja sotilaiden lohduttajana, sankaripatsas, 1960, Ortodoksinen hautausmaa Helsinki
Lauri Pihkalan patsas, 1988, Olympiastadionin edusta, Helsinki
Marina Takalon patsas, 1990, Kuusamon kansallispuisto
V. A. Heiskasen muistomerkin reliefi, 1995 (uudelleenpaljastus 2014), Härkämäen observatorio, Kangaslampi, Varkaus
Lotta Svärd -patsas, 2001, Tuomaanpuisto, Turku
Kuvia julkisista teoksista

Aino kalojen kanssa, 1959, Tornio.
Gabriel Linsénin rintakuva, suurennos Alpo Sailon veistoksesta vuodelta 1912, 1959, Porvoo.
Akseli Gallen-Kallela, yhdessä Alpo Sailon kanssa, 1960 (1927), Sastamala.
Vapahtaja sotilaiden lohduttajana, sankarimuistomerkki ortodoksisella hautausmaalla, 1960, Helsinki.
Rukoilija, 1968, Helsinki.
Karjalan kalmistoissa lepäävien muistolle, 1975, Varkaus.
Eino Leinon patsas, yhdessä Alpo Sailon kanssa, 1980, Kajaani.
Larin Parasken ja Adolf Neoviuksen muistomedaljonki,  1983, Porvoo.
Pelimannipatsas, 1983, Seinäjoki.
Metsän poika, Aleksis Kiven patsas, yhdessä Alpo Sailon kanssa, 1984, Tuusula.
Lotta Svärd -patsas, 1985, Lappeenranta
Lauri Pihkalan patsas, 1987, Helsinki.
Itkijäpatsas, 1987, Suomussalmi.
Rajamies, 1989, Imatra.
Marina Takalon muistomerkki, 1990, Kuusamo.
Professori V. A. Heiskasen muistomerkki, 1995, Varkaus.
Salomon Wilskmanin muistomerkki, 1997, Seinäjoki.
Lotta Svärd -patsas, 2001, Turku, toisinto.
Lotta Svärd, 2001, Tuusula, toisinto.
Yhdistys (Suomi)

Yhdistys on Suomessa luonnollisten henkilöiden, oikeuskelpoisten yhteisöjen tai molempien jotakin tarkoitusta varten perustama organisaatio. Yhdistymisvapaus kuuluu Suomessa perustuslaissa turvattuihin poliittisiin perusoikeuksiin.
Yhdistys voi olla rekisteröity, rekisteröimätön tai laissa tai asetuksessa erikseen määritelty yhdistys. Laissa erikseen määriteltyjä yhdistyksiä ovat esimerkiksi Suomen Punainen Risti, Helsingin yliopiston ja Aalto-yliopiston osakunnat, ammattikorkeakoulujen opiskelijakunnat, ja Suomen Asianajajaliitto. Vain rekisteröity tai lain erikseen määrittelemä muu yhdistys on itsenäinen oikeushenkilö. Rekisteröitymättömän yhdistyksen toiminnasta vastaavat sen johdossa toimivat henkilöt, kunnes yhdistys on saanut rekisterimerkinnän.
Yhdistyksistä on säädetty erityinen yhdistyslaki. Se koskee niin sanottuja aatteellisia yhdistyksiä. Se ei koske yhtiöitä, osuuskuntia tai muita yhteisöjä, joiden tarkoituksena on voiton tai muun välittömän taloudellisen edun hankkiminen siihen osalliselle taikka joiden tarkoitus tai toiminnan laatu muuten on pääasiassa taloudellinen. Erityisellä lailla tai asetuksella perustettuja yhdistyksiä yhdistyslaki koskee vain sikäli kuin niin on erikseen säädetty.
Suomessa on yhdistysrekisterissä noin 135 000 yhdistystä (2014), joista noin 100 000 on toimivia. Niissä arvioidaan olevan 15 miljoonaa jäsentä (2014).
Rekisteröidyt ja rekisteröimättömät yhdistykset

Rekisteröidyt yhdistykset (lyhenne ry tai ry.) ovat oikeuskelpoisia. Sen jäsenet eivät vastaa henkilökohtaisesti yhdistyksen velvoitteista. On kuitenkin huomattava, että rekisteröidynkin yhdistyksen hallituksen jäsenillä on tilivelvollisuus yhdistystä kohtaan. Mikäli yhdistys kärsii hallituksen jäsenten tahallisten tai törkeän tuottamuksellisten laiminlyöntien tai virheiden seurauksena tappioita, yhdistyksellä (tai sen konkurssipesällä) on oikeus vaatia hallituksen jäseniltä korvausta aiheutetusta vahingosta. Sen sijaan oikeutta korvaukseen ei ole, jos vahingot aiheutuvat huolellisesta taloudenhoidosta huolimatta. Rekisteröidyissä yhdistyksissä hallitukselle myönnetään toimikauden lopussa vastuuvapaus, jos taloudenhoito todetaan huolelliseksi.
Kun yhdistys on rekisteröity, sen suomenkieliseen nimeen lisätään sanat rekisteröity yhdistys tai lyhenne ry. Ruotsinkieliseen nimeen lisätään vastaavasti registrerad förening tai rf ja saamenkieliseen nimeen registrerejuvvon searvi (pohjoissaameksi) tai rs.
Rekisteröimätön yhdistys ei ole oikeuskelpoinen eli se ei ole oikeushenkilö, jolla olisi oma itsenäinen selkeästi erotettava omaisuus, tase, tai joka voisi toimia asianomaisena. Sen hallitus ei ole yhteisesti vastuussa jäsentensä kesken päätöksistä, joiden tekoon läsnä olevat jäsenet ovat ottaneet kantaa, vaan vastuu on kulloistenkin yksittäisten toimijoiden kulloisestakin toimenpiteestä.
Vain osa yhdistyslain säännöksistä koskee myös rekisteröimättömiä yhdistyksiä. Rekisteröimätönkin yhdistys voidaan oikeuden päätöksellä lakkauttaa, jos sen toiminta on lain vastaista. Esimerkiksi rekisteröimätön Pohjoismainen Vastarintaliike lakkautettiin Pirkanmaan käräjäoikeuden päätöksellä marraskuussa 2017.
Kielletyt ja luvanvaraiset yhdistykset

Sotilaalliseen tapaan järjestetyt yhdistykset on kielletty. Yhdistys voidaan katsoa sotilaalliseen tapaan järjestetyksi, jos se vaatii jäseniltään kuuliaisuutta ja jäsenet ovat jakautuneet joukkomuodostelmiin ja ryhmityksiin, tai jos se on varustautunut aseellisesti.
Yhdistyksen, jonka toimintaan kuuluu harjoituttaminen ampuma-aseiden käyttöön ja joka ei ole yksinomaan metsästystä varten, saa perustaa vain aluehallintoviraston luvalla.
Yhdistysten erikoislajeja > Julkisoikeudelliset yhdistykset

Julkisoikeudelliset yhdistykset ovat yhdistyksiä, joiden toiminta perustuu erityiseen lakiin tai asetukseen. Sellaisia ovat esimerkiksi Suomen Punainen Risti, Maanpuolustuskoulutusyhdistys, kauppakamarit, opiskelijakunnat, ylioppilaskunnat, osakunnat ja metsänhoitoyhdistykset. Joidenkin tällaisten yhdistysten jäsenyys on eräissä tapauksissa säädetty pakolliseksikin.
Yhdistysten erikoislajeja > Puolueet

Puolueet ovat yhdistyksiä, joiden tarkoituksiin kuuluu valtiollisiin asioihin vaikuttaminen ja jotka sen vuoksi asettavat ehdokkaita vaaleissa. Yhdistyslaki koskee myös puolueita, mutta lisäksi niitä varten on säädetty erityinen puoluelaki.
Yhdistysten erikoislajeja > Etu- ja työmarkkinajärjestöt

Etu- ja työmarkkinajärjestöt huolehtivat oman jäsenistönsä eduista. Työmarkkinajärjestöjä on niin työntekijöillä, kuten SAK, sekä työnantajapuolella, kuten Elinkeinoelämän keskusliitto. Etujärjestö voi tarkoittaa myös jonkin muun ryhmän eduista huolehtivaa yhdistystä.
Yhdistysten erikoislajeja > Rekisteröidyt uskonnolliset yhdyskunnat

Uskonnollista toimintaa voidaan Suomessa harjoittaa joko yhdistyksissä tai uskonnollisissa yhdyskunnissa. Jälkimmäisiä ovat rekisteröity uskonnollinen yhdyskunta sekä kaksi kansankirkkoa Suomen evankelis-luterilainen kirkko ja Suomen ortodoksinen kirkko. Näistä on säädetty erikseen uskonnonvapauslaissa, kirkkolaissa ja laissa ortodoksisesta kirkosta. Rekisteröityihin uskonnollisiin yhdyskuntiin sovelletaan tiettyjä yhdistyslain säädöksiä.
Valittu toimintamuoto riippuu toiminnan harjoittajien uskonnollisista näkemyksistä. Esimerkiksi vanhoillislestadiolaiset toimivat yhdistysmuotoisen Suomen rauhanyhdistysten keskusyhdistys ry:n kautta. Sen sijaan vanhoilliset luterilaiset ovat perustaneet oman rekisteröidyn uskonnollisen yhdyskuntansa Suomen luterilaisen tunnustuskirkon, koska he nimenomaisesti kieltävät evankelis-luterilaisen kirkon olevan Pyhän Hengen johdatuksen piirissä.lähde?
Yhdistysrekisteri

Patentti- ja rekisterihallitus pitää yhdistysrekisteriä. Siellä käsitellään yhdistysten perus-, muutos- ja purkautumisilmoitukset sekä tehdään yhdistyksen sääntöjen ja sääntömuutosten ennakkotarkastukset. Yhdistysrekisteriin merkitään aatteelliset yhdistykset.
Yhdistyksen hallinto

Yhdistyksen toimintaa ohjataan sen säännöillä. Näissä määritellään yhdistyksen toimiala ja sille sallittu taloudellinen toiminta sekä eräitä muita laissa säädettyjä toiminnan perussääntöjä. Vaikka jälkimmäinen seikka yleensä ilmaistaan yleisellä fraasilla "yhdistys saa tarkoitusperiensä toteuttamiseksi harjoittaa taloudellista toimintaa sekä vastaanottaa lahjoituksia ja testamentteja", on mahdollista, että yhdistyksen perustajat saattavat haluta aatteellisista syistä kieltää yhdistykseltä jotkin sopimattomiksi katsotut taloudellisen toiminnan alat.
Yhdistyksen perustana ovat sen jäsenet, jotka voivat olla joko luonnollisia tai oikeushenkilöitä. Jäseneksi hyväksymisestä päättää hallitus, jos säännöissä ei toisin määrätä. Jäsenistä on pidettävä luetteloa. Valtiollisiin asioihin vaikuttavan yhdistyksen jäseninä saa olla vain Suomen kansalaisia tai maassa vakinaisesti asuvia ulkomaalaisia tai yhdistyksiä, joiden kaikki jäsenet ovat tällaisia. Yhdistyksen jäsen voi erota koska hyvänsä. Yhdistys voi erottaa jäsenen säännöissä määrätyllä perusteella.
Yhdistyksen päätösvaltaa käyttävät sen jäsenet yhdistyksen kokouksessa. Suuremmissa yhdistyksissä päätösvalta voidaan kuitenkin delegoida valtuustolle. Yhdistyksen päätökseen tyytymätön voi nostaa käräjäoikeudessa päätöstä vastaan moitekanteen, mikäli päätös on syntynyt sääntöjen tai lain vastaisesti.
Yhdistyksen asioita hoitaa hallitus, jossa on vähintään kolme jäsentä. Hallituksen toimialaan kuuluvat ne asiat, jotka eivät kuulu yhdistyksen kokouksen päätettäviksi. Hallitus on velvollinen laatimaan yhdistyksen kokoukselle esitettäväksi vuosittain toimintakertomuksen ja tilinpäätöksen, joita tarkastamassa on vähintään yksi tilintarkastaja tai toiminnantarkastaja.
Yhdistyksen merkitseminen yhdistysrekisteriin edellyttää, että toiminta on tarkoitettu jatkuvaksi. Kun yhdistys kuitenkin katsotaan tarpeettomaksi, se voidaan purkaa. Yhdistyksen omaisuus ei tällöin päädy jäsenille, vaan se on luovutettava säännöissä määrättyyn tarkoitukseen tai mikäli tämä on mahdotonta, valtiolle. Lain, hyvien tapojen tai omien sääntöjensä vastaisesti toimiva yhdistys voidaan myös lakkauttaa, mutta tämä on äärimmäisen harvinaista.
Yhdistyksen jäsenmäärä

Yhdistyksen jäsenmäärä on olennainen luku sen vuoksi, että yhdistykset toimivat usein aatteellisesti. Mitä enemmän jäseniä yhdistyksellä on, sen vaikutusvaltaisempi sen voidaan myös todeta olevan. Mitä vaikutusvaltaisempi yhdistys on, sen paremmin se pystyy ajamaan asiaansa.
Toisin kuin osakeyhtiöissä, joissa äänivalta määräytyy omistussuhteessa, on yhdistyksissä yleensä kullakin jäsenellä yksi ääni.
Ellei yhdistyksen säännöissä toisin määrätä, yksi ääni on myös sellaisella jäsenellä, joka itse on yhdistys tai muu oikeushenkilö. Esimerkiksi ammattiliiton säännöissä saatetaan kuitenkin määrätä, että jäsenyhdistyksen äänimäärä määräytyy sen oman jäsenmäärän mukaisesti.
Yhdistyksen kotipaikka

Yhdistyksen kotipaikka tarkoittaa sitä Suomessa sijaitsevaa kuntaa, jossa yhdistyksen toimintaa johdetaan. Vaatimus Suomessa sijaitsevasta kotipaikasta tulee suoraan yhdistyslaista.
Ainakin yhdistyksen lakkauttamista koskeva kanne tutkitaan yhdistyksen kotipaikan paikkakunnan tuomioistuimessa.
Yhdistyksen perustaminen

Yhdistyksen voi perustaa vähintään kolme 15 vuotta täyttänyttä luonnollista henkilöä tai oikeustoimikelpoista yhteisöä. Perustamista varten kutsutaan koolle kokous. Perustaminen voi tapahtua myös vapaamuotoisesti esimerkiksi netissä tai puhelimitse. Yhdistys tulee perustetuksi, kun vähintään kolme henkilöä tai oikeustoimikelpoista yhteisöä sopii yhdistyksen perustamisesta, allekirjoittaa perustamiskirjan ja hyväksyy sille säännöt.lähde?
Yhdistyksen purkaminen

Vaikka yhdistyksen toiminta olisi lakannut, ei toimimattoman yhdistyksen purkaminen kuitenkaan ole välttämätöntä. Yhdistysrekisterissä oli vuonna 2014 arviolta 30 000–40 000 käytännössä toimimatonta yhdistystä, joita ei kuitenkaan ole poistettu rekisteristä. Vaikka yhdistyksillä on velvollisuus noudattaa omia sääntöjään ja laatia kirjanpito ja tilinpäätös, viranomaiset eivät valvo niiden toteutumista.
Yhdistyksen purku tapahtuu yhdistyksen kokouksessa. Kokouskutsussa tulee mainita, että kyseessä on yhdistyksen purkamiskokous. Purkaminen tapahtuu yhdistyksen sääntöjen mukaisesti joko yhdessä tai kahdessa kokouksessa. Kun kokous on päättänyt yhdistyksen purkamisesta sekä jäljelle jääneiden varojen käytöstä, seuraa loppuselvitys. Loppuselvityksen hoitaa joko yhdistyksen hallitus tai tehtävään valittu selvitysmies tai selvitysmiehet. Loppuselvityksessä yhdistyksen varat ja velat selvitetään, minkä jälkeen laaditaan loppuraportti ja lähetään purkautumisilmoitus yhdistysrekisteriin.
Jos yhdistykseltä jää varoja, ne käytetään yhdistyksen sääntöjen määräämällä tavalla esimerkiksi siirtämällä toiselle yhdistykselle tai luovuttamalla johonkin kokouksen päättämään kohteeseen. Jos yhdistyksellä on velkoja, purkautuminen estyy. Velkojen hoidosta on sovittava velkojien kanssa tai ryhdyttävä konkurssimenettelyyn. Veloista vastaa yhdistys itse, eivät jäsenet henkilökohtaisesti.
Yhdistymisvapaus

Yhdistymisvapaus on ollut Suomessa periaatteessa olemassa jo pitkään, mutta alkuaan yhdistykset olivat velvollisia selvittämään toimintaansa viranomaisille. Varsinainen vakuus Suomen kansalaisten yhdistymisvapaudelle oli vuonna 1906 annettu laki lausunto-, kokoontumis- ja yhdistymisvapaudesta. Vuonna 1919 säädettiin yhdistyslaki, joka koskee aatteellisia yhdistyksiä. Sitä ei kuitenkaan sovelleta niihin yhdistyksiin, joista on erilliset säädökset, kuten uskonnolliset yhdyskunnat.
Kirjallisuutta

Loimu, Kari: Yhdistystoiminnan käsikirja. 4. painos. Juva 2010. ISBN 978-951-0-36914-2