stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Taškentin taistelu
Hyökkäys

Tšernjajevin joukot lähtivät Taškentia kohti toukokuun alussa 1865. Matkalla he ottivat haltuunsa pienen Niazbekin linnoituksen Taškentista etelään sinne johtavan joen varrelta. Seuraavaksi Tšernjajevin pioneerit estivät joen virtauksen kaupunkiin. Hän sai lisäksi paikalle jonkin verran vahvistuksia, jotka nostivat hänen joukkojensa määrän 1 900 mieheen ja 12 tykkiin. Taškentia kohti venäläiset lähtivät 8. toukokuuta voitettuaan ensin heitä torjumaan lähetetyn kokandilaisjoukon. Tšernjajev toivoi voivansa suostutella puolustajat antautumaan, mutta paikan päällä venäläiset kuulivat, että pieni joukko buharalaisia upseereja oli päässyt sisään kaupunkiin puolustusta johtamaan, minkä lisäksi venäläisten kannattajat olivat selvänä vähemmistönä.
Tšernjajev päätti sittemmin rynnäköstä kaupunkiin. Sen piirittäminen olisi ollut pienillä joukoilla mahdotonta, ja kääntyminen takaisin olisi merkinnyt sotaoikeutta. Hänen puolellaan oli kuitenkin kaupungin muurien pituus. Puolustajien oli pakko levittäytyä ohuelti, ja onnistunutta yllätyshyökkäystä vastaan olisi mahdotonta keskittää joukkoja riittävän nopeasti. Hyökkäys alkoi 15. kesäkuuta. Venäläiset olivat edellisenä yönä siirtyneet etuasemiinsa lähelle porttia, jonka kohdalla muuri oli matalimmillaan. Pieni joukko oli myös siirtynyt eräälle kaupungin toiselle portille usean kilometrin päähän. Joukon oli tarkoitus tehdä valehyökkäys ja sitoa mahdollisimman monta puolustajaa pääjoukon hyökätessä muualta. Noin kello puoli kolme aamulla pääjoukko oli siirtynyt viemään tikkaita portille. Siellä he tapasivat kokandilaisen vartijan muurin ulkopuolelta. Hänet vangittiin, ja venäläiset kuulivat naamioidusta sisäänkäynnistä muurin ulkopuolelta. Vähän tämän tapahtuman jälkeen he kuulivat lisäksi tulitusta sivujoukon aloitettua hämäyksensä.
Osa pääjoukosta käytti tikkaita ja osa vastalöydettyä sisäänkäyntiä. Muutamassa minuutissa he voittivat hämmästyneet puolustajat ja avasivat portin sisältä päin. Samalla noin 250:n miehen vahvuinen joukko lähti muuria pitkin kohti sivujoukkoa tavoitteenaan päästää nämäkin sisään. Vastarinta oli aluksi kovaa, mutta venäläisten suurempi tulivoima ja taktiikka alkoi purra. Noin tunnin kuluttua taistelun alkamisesta myös sivujoukko oli sisällä kaupungissa ja venäläiset olivat vallanneet kaupungin linnoituksen. Keskipäivään mennessä he olivat vallanneet puolet kaupungista. Kokandilaisten 5 000 ratsumiestä olivat yrittäneet tehdä hyökkäyksen muurien ulkopuolella, mutta venäläisten kasakat olivat ajaneet heidät tiehensä. Taisteluissa tuli lyhyt tauko kun kaupungin venäläismieliset yrittivät tuloksetta neuvotella tulitauosta. Taistelut jatkuivat jälleen yöhön saakka. Tšernjajevin sotilaat alkoivat väsyä ja hän teki päätöksen tykistön käyttämisestä, josta hän oli pidättäytynyt aiemmin. Tykkien avulla venäläiset loivat ympärilleen palavien rakennusten muurin, joka esti taškentilaisten vastahyökkäykset.
Seuraukset

Taistelut kiihtyivät taas seuraavana aamuna. Iltaan mennessä puolustajat alkoivat tajuta tilanteensa toivottomuuden, ja buharalaiset upseerit olivat paenneet. Taškentin päälliköt päättivät antautua säästääkseen kaupungin enemmiltä tuhoilta. He järjestivät Tšernjajevin kanssa tapaamisen, jossa sovittiin antautumisen ehdoista. Tšernjajev hyväksyi ehdot tsaari Aleksanteri II:n puolesta, vaikka hänellä ei ollut valtuuksia tähän. Venäläisten voitto oli maksanut heille vain suhteellisen vähän, 25 kuollutta ja 89 haavoittunutta mikä oli vain pieni osa puolustajien tappioista. Voittonsa jälkeen Tšernjajev alkoi luoda suhteita kaupunkilaisiin tapaamalla kaupungin muslimijohtajia ja vapauttamalla kaikki verojen maksusta vuodeksi. Hän nimitti itsensä Taškentin sotilaskuvernööriksi, lähetti raportin valtauksesta ja odotti sitten Pietarin reaktiota tapahtumiin.
Tsaari ottikin uutisen hyvin vastaan. Tšernjajev palkittiin Pyhän Annan ritarikunnan jäsenyydellä. Britit esittivät uutiset kuultuaan vastalauseensa. Reaktiona tähän venäläiset sanomalehdet uutisoivat tapauksesta väittäen kaupungin miehityksen olevan väliaikaista, jota ei Britanniassa kuitenkaan uskottu.
Mihail Tšernjajev piirroksessa vuodelta 1876.
Tasavirta

Elektroniikka
Mittaustekniikka
Sähkövoimatekniikka
Säätötekniikka
Kolmivaihevirta
Tasavirta
Vaihtovirta
Virtapiiri
Pätöteho
Näennäisteho
Loisteho
Jännite
Resistanssi
Sähkövirta
näytä
keskustele
Tasavirta tarkoittaa sähkövirtaa, jonka suunta ei muutu toisin kuin vaihtovirralla. Tasavirta kulkee virtapiirissä koko ajan samansuuntaisesti.
Tämä useissa sähkölaitteissa tavattava symboli tarkoittaa, että laite joko vaatii tai tuottaa tasavirtaa
Yleinen tasavirran lyhenne on DC (engl. direct current). Tasavirrasta käytetään symbolia "=" tai symbolia, jossa ylhäällä on yhtenäinen viiva ja alhaalla katkoviiva "⎓" (vaihtovirrasta puolestaan aaltosymbolia "~").
Tasavirran käyttäminen

Tasavirtaa käyttävät laitteet toimivat tai voivat toimia paristoilla, akulla tai verkkovirtalähteellä. Esimerkiksi autojen sähköjärjestelmässä energian siirto toimii tasavirralla. Jotkin laitteet, kuten hehkulamppu tai yleisvirtamoottori, toimivat sekä tasa- että vaihtovirralla. Esimerkiksi muuntaja tarvitsee vaihtovirtaa – jos sellaisen halutaan toimivan tasavirtalähteellä, tarvitaan vaihtosuuntaaja eli tasavirta/vaihtovirta -muunnin (DC/AC-konvertteri, invertteri).
Tasavirran tuottaminen

Akuista ja paristoista saadaan tasavirtaa. Virran suunnan lisäksi myös näistä lähteistä saadun virran voimakkuus pysyy vakiona niin kauan kuin virta on kytkettynä.
Vaihtovirrasta voidaan tehdä tasavirtaa tasasuuntaamalla se. Tämä voidaan hoitaa esimerkiksi diodilla. Yhdellä diodilla saadaan aikaan puoliaaltotasasuuntaus, eli vaihtovirrasta voidaan hyödyntää vain toinen aallonpuolikas. Kahden diodin kokoaaltotasasuuntaaja ja neljän diodin tasasuuntaussilta (diodisilta) hyödyntää molemmat aallonpuolikkaat. Näin saadun virran suunta pysyy koko ajan samana, mutta sen voimakkuus vaihtelee samaan tapaan kuin vaihtovirran.
Diodit ovat sähkötekniikan (elektroniikka) komponentteja, jotka päästävät virtaa vain toiseen suuntaan. Yleisimmin käytetty diodi on puolijohdediodi.
Tasavirtapiirien suureita

Tasavirtapiireissä yleisimmin esiin tulevat suureet ovat virta (I), jännite (U), resistanssi eli objektin (johde tai vastus) ominaisuus vastustaa sähkövirran kulkua (R) ja teho (P). Virta (I) ilmaisee virtapiirin virran suuruutta ja sen yksikkö on ampeeri (lyhenne A). Ampeeri kertoo montako varauksenkuljettajaa liikkuu johteen poikkipinnan läpi sekunnin aikana; coulombia (C) / sekunti (s). Jännite (U) on tarkasteltavien virtapiirin pisteiden välisten sähkövarauksien potentiaaliero, ja sen yksikkö on voltti (V). Resistanssi (R) taas tarkoittaa, kuinka paljon johde vastustaa virran kulkua. Jokaisella johteella on resistanssia; suprajohteiden ominaisvastus kuitenkin saadaan tietyissä olosuhteissa käytännössä nollaan. Teho (P) tarkoittaa sähkövirran (I) tekemää työtä, ja sen yksikkö on watti (W). Teho on tasavirralla U·I.
Ohmin laki esittää sähkösuureiden virta (I), jännite (U) ja resistanssi (R) suhteet toisiinsa, ja tasavirtaan perustuvissa laskuissa voidaan käyttää seuraavia kaavoja:
U=RI\,\!
I=U/R
R=U/I
Tasavirran tehoon liittyviä kaavoja:
P=UI\,\!
I=P/U
U=P/I
P=RI^{2}\,\!
P=U^{2}/R\,\!
Näiden avulla voidaan esimerkiksi laskea 60 W:n hehkulampun virta ajoneuvon 12 voltin sähköjärjestelmässä.
Hehkulampun kautta kulkeva virta lasketaan kaavalla I = P/U eli virta I = 60 W / 12 V = 5 A.
Kirjallisuutta

Voipio, Erkki: Virtapiirit ja verkot.  Helsinki:  Otatieto, 2001 (1976).  ISBN 951-672-082-X
Erityyppisiä tasavirtoja. Ylimpänä paristosta saadun, keskimmäisenä puoliaaltotasasuunnatun, alimpana kokoaaltotasasuunnatun virran voimakkuus ajan funktiona.
Mikkelin Lyseon koulu

| Mikkelin Lyseon koulu |
| --- | --- |

Sijainti:  Porrassalmenkatu 30, 50100 Mikkeli
Koordinaatit:  61.6935°N, 27.2773°E
Tyyppi:  suomenkielinen yläkoulu
Luokat:  7–9
Oppilaita:  458 (2018–2019)
Verkkosivut
Mikkelin Lyseon koulu on Mikkelissä toimiva suomenkielinen yläkoulu (luokka-asteet 7–9). Koulua käy noin 458 oppilasta.
Mikkelin Lyseo (1872) juhli 150 -vuotista taivaltaan syyslukukauden 2022-2023 aikana. Varsinainen juhlaviikko ajoittui viikolle 48 (28.11. – 2.12.2022).
Themistokles

| Themistokles> Θεμιστοκλῆς |
| --- | --- |
 Themistokleen rintakuva roomalaiselta kaudelta, perustuen kreikkalaiseen alkuperäisveistokseen 400-luvulta eaa.
Henkilötiedot
Syntynyt: n. 524 eaa. Ateena
Kuollut: n. 460 eaa. Magnesia, Joonia
Ammatti:  valtiomies, sotapäällikkö
Vanhemmat:  Neokles ja Abrotonon
Themistokles (m.kreik. Θεμιστοκλῆς, Themistoklēs, lat. Themistocles; n. 524–460 eaa.) oli antiikin kreikkalainen valtiomies ja sotapäällikkö, joka oli kotoisin Ateenasta. Hän johti Ateenaa persialaissotien aikana, ja hänen ansiostaan ateenalaiset käyttivät hopeakaivoksista saamansa tuoton laajentamalla laivastoaan, joka kasvoi 70 laivasta 200 laivaan.
Themistokleen politiikkaa vastusti Aristeides, joka lopulta karkotettiin Ateenasta. Themistokleen ansiosta kreikkalaisten yhdistynyt laivasto taisteli menestyksekkäästi persialaisia hyökkääjiä vastaan Artemisionin taistelussa ja ratkaisevassa Salamiin taistelussa vuonna 480 eaa. Persialaissotien jälkeen Aristeides ja Themistokles sopivat riitansa ja Aristeides sai palata Ateenaan. Pian sodan jälkeen Themistokles alkoi menettää suosiotaan, ja menetettyään kansan luottamuksen hänen oli paettava, lopulta Vähään-Aasiaan. Persialaiset ottivat hänet hyvin vastaan ja antoivat hänen asettua asumaan Magnesiaan. Siellä hän kuolikin, joko sairauteen tai tekemällä itsemurhan. Themistokles muistetaan Ateenan yhtenä suurimmista johtajista.
Elämä > Antiikin lähteet

Plutarkhoksen teokseen Kuuluisien miesten elämäkertoja kuuluu Themistokleen elämäkerta, jota on elävöitetty kaikenlaisilla tarinoilla hänestä sen jälkeen kun hän oli siirtynyt Aasiaan. Sen lisäksi tärkeimpiä lähteitä hänen vaiheisiinsa on Herodotoksen Historiateos. Diodoros Sisilialainen ei ole Themistokleenkaan suhteen kovinkaan luotettava lähde. Myös Cornelius Nepoksella on Themistokleen elämäkerta teoksessa Kuuluisia miehiä.
Elämä > Nuoruus ja perhe

Themistokles oli kotoisin Frearrhioin demoksesta. Hänen isänsä oli Neokles, joka ei kuulunut aikansa maineikkaimpien ateenalaisten joukkoon. Themistokleen äiti oli joidenkin antiikin lähteiden mukaan traakialainen Abrotonon ja joidenkin mukaan kaarialainen Euterpe; Neanthes lisää, että hän olisi ollut Kaarian Halikarnassoksesta. Koska Themistokles ei ollut äidin puolelta ateenalainen, hän kuului nothoi-luokkaan.
Themistokles syntyi noin vuonna 524 eaa. Aiemmin syntymä on ajoitettu noin vuoteen 514 eaa. Nuoruudessään Themistokles vaikuttaa olleen kiihkeäluonteinen; hän osoitti älyllisiä kykyjä ja hänellä oli paljon kunnianhimoa ja halu nousta poliittisiin tehtäviin. Vapaa-ajallaan hän ei liittynyt muiden nuorten mukaan tyypillisiin harrasteisiin, vaan harjoitteli pitämällä puheita keksimistään aiheista. Hänen opettajansa kerrotaan sanoneen, että hänestä tulisi jotakin suurta, joko hyvässä tai pahassa. Hänen isänsä taas kerrotaan osoittaneen pojalleen joitakin vanhoja laivanhylkyjä, jotka oli hylätty rannalle, ja sanoneen, että se oli myös tapa, jolla kansa kohteli entisiä johtajiaan, kun näistä ei enää ollut hyötyä.
Elämä > Politiikassa

Themistokles halusi nousta Ateenan johtajaksi, ja aloitti uransa asettumalla niitä vastaan, joilla oli eniten valtaa. Näistä tärkein oli Aristeides. Plutarkhokselta jää epäselväksi, osallistuiko Themistokles vuoden 490 eaa. Marathonin taisteluun vai ei, mutta ainakin hän olisi ollut siihen sopivassa iässä. Maine, jonka Miltiades sai sotapäällikkyydestään Marathonissa, vaikuttaa tehneen suuren vaikutuksen Themistokleehen, ja hän alkoi tavoitella samaa itselleen. Monet luulivat, että taistelu olisi päättänyt persialaissodat, mutta Themistokles ennakoi, että se olisi vain alku suuremmalle kamppailulle, ja otti tehtäväkseen Ateenan valmistamisen sitä varten.
Themistokleen kilpailija Aristeides ostrakisoitiin vuonna 483 eaa., ja Themistokles oli tässä osallisena. Tämän jälkeen hän nousi Ateenan poliittiseksi johtajaksi. Vuonna 481 eaa. hän toimi eponyymiarkonttina. Muutoin Themistokleen varhaisen elämän tapahtumien ajoitukset ovat epäselviä. Hän saattoi jo ennen arkonttikauttaan tai mahdollisesti samana vuonna taivutella ateenalaiset käyttämään Laureionin hopeakaivosten tuoton laivojen rakentamiseen, sen sijaan että varat olisi vain jaettu ateenalaisille. Perusteluna hänellä oli se, että Ateenan laivastosta tuli tehdä yhtä suuri kuin Aiginalla, jonka kanssa Ateena tuolloin oli sodassa, mutta hänen todellisena tarkoitusperänään oli varustella Ateena Persian tulevaa hyökkäystä vastaan. Muutoinkin Themistokleen politiikkana oli saada ateenalaiset merelle, koska hän oli vakuuttunut, että Ateena voisi ainoastaan laivastonsa avulla voittaa persialaiset ja saada johtoaseman koko Kreikassa.
Themistokleen johdolla ateenalaiset nostivat Herodotoksen mukaan laivastonsa koon kahteensataan kolmisoutuun. Niitä ei käytetty Aiginaa vastaan, sillä Ateena teki sen kanssa rauhan, vaan persialaisia vastaan, ja näin, kuten Plutarkhos sanoo, Themistokleen politiikka pelasti Kreikan. Samoihin aikoihin tai jonkin verran myöhemmin Themistokles taivutteli ateenalaiset päättämään, että joka vuosi rakennettaisiin 20 uutta laivaa.
Elämä > Sotapäällikkönä > Artemisionin taistelu

Kun ateenalaiset saivat tiedon Kserkseen varustautumisesta suurelle sotaretkelle, ateenalaiset harkitsivat johtajansa valintaa. Themistokleen ainoa kilpailija oli Epikydes, joka oli taitava puhuja mutta muutoin heikko. Themistokles pelkäsi, että asiat menisivät niin kyvyttömän johtajan johdolla huonosti, ja lahjoi siksi kilpailijansa pois pelistä ja tuli itse valituksi.
Tämän jälkeen, syksyllä 480 eaa., joukko miehiä lähetettiin Themistokleen ja spartalaisen Euainetoksen johdolla Halokseen, josta he marssivat Tempen solaan asettuakseen Kserkseen joukkoja vastaan. Muutaman päivän päästä armeija perääntyi takaisin laivoille jo ennen kuin Kserkses oli ylittänyt Hellespontoksen Euroopan puolelle Abydoksessa. Kun thessalialaiset näin oli hylätty, he liittyivät Persian puolelle, samoin kuin muut kreikkalaiset etelään aina Boiotiaan saakka.
Tämän jälkeen kreikkalaisliittolaiset pitivät kokouksen Korintin kannaksella eli Isthmoksella, jossa päätettiin, että armeija asetettaisiin persialaisia vastaan Thermopylain kapealle rannikkokaistaleelle, ja laivasto Artemisionin niemen edustalle Euboian luoteiskärkeen, mistä se voisi seurata tapahtumia Thermopylaissa. Themistokles lupautui asettumaan spartalaisen Eurybiadeen alaisuuteen, vaikka ateenalaisilla oli enemmän laivoja kuin spartalaisilla. Persian laivasto kärsi suuria tappioita Thessalian rannikolla jouduttuaan myrskyyn, mutta selvisi lopulta Afetaihin. Tuolloin Eurybiades alkoi harkita vetäytymistä eteläisempään Kreikkaan. Euboialaiset, jotka pelkäsivät tulevansa hylätyksi ennen kuin olivat saaneet naiset ja lapset turvaan saareltaan, antoivat Themistokleelle 30 talenttia, joista hän antoi osan Eurybiadeelle ja osan korinttilaisia komentaneelle Adeimantokselle, ja sai näin heidät jäämään ja ottamaan riskin taistelusta.
Kreikkalaiset menestyivät seuranneessa Artemisionin meritaistelussa, ja Persian laivasto kärsi tuhoja myös toisessa myrskyssä. Kuitenkin myös ateenalaiset kärsivät suuria tappioita taistelussa, ja puolet Ateenan laivoista tuhoutui tai tuli muutoin taistelukelvottomiksi. Taistelu käytiin samoihin aikoihin, kun Leonidas taisteli vähäisine joukkoineen Thermopylain taistelussa. Taistelun jälkeen kreikkalaisten laivasto vetäytyi Salamiin saarelle Attikan lounaisrannikon edustalle. Ennen Artemisionista lähtöä Themistokles kirjoitutti kallioon ja kivenpalasille viestin Kserkseen laivastossa mukana olleille joonialaisille, toivoen näiden siirtyvän pois persialaisten joukoista, jos kirjoitus ei tule Kserkseen tietoon. Jos kuningas taas saisi tietää viestistä, hän ainakin epäilisi joonialaisia, eikä antaisi näiden osallistua taisteluihin.
Elämä > Karkotus ja siirtyminen Aasiaan

Spartassa sotapäällikkö Pausaniaan todettiin pitäneen maanpetoksellista yhteyttä Persian kuninkaaseen, ja hän menetti henkensä. Spartalaiset lähettivät lähettiläitä Ateenaan syyttämään Themistoklesta siitä, että hän olisi ollut mukana Pausaniaan suunnitelmissa. Ateenalaiset joko vakuuttuivat syytöksestä tai hyväksyivät muutoin Themistokleen vastaiset toimet, ja antoivat käskyn pidättää hänet löydettäessä. Kuultuaan syytöksistä Themistokles pakeni Argoksesta Korkyraan, jonka asukkaat olivat hänelle kiitollisuudenvelassa jostakin asiasta. Korkyralaiset eivät kuitenkaan uskaltaneet pitää häntä luonaan, koska pelkäsivät vihollisuuksia Ateenan ja Spartan taholta, ja veivät hänet mantereen puolelle. Siellä Themistokles haki turvaa molossien kuninkaan Admetoksen luota.
Admetos ei ollut Themistokleen ystävä, mutta hänen vaimonsa neuvoi häntä ottamaan heidän lapsensa syliinsä ja istumaan kotilieden ääreen. Kun kuningas sitten tuli, hän arvosti Themistokleen turvananojan asennetta ja kieltäytyi luovuttamasta häntä spartalaisille ja ateenalaisille. Hän lähetti Themistokleen Pydnaan, josta hän pääsi kauppalaivalla Jooniaan. Laiva ajautui sään vuoksi lähelle Ateenan laivastoa, joka saartoi Naksosta, jolloin Themistokles sanoi laivan kapteenille, että jos häntä ei viedä turvaan, hän aikoo sanoa ateenalaisille, että kapteeni auttoi häntä pakenemaan maksua vastaan. Kapteeni teki kaikkensa sääolosuhteita vastaan ja laiva pääsi lopulta turvallisesti Efesokseen. Themistokles, joka sai rahaa ystäviltään Ateenasta sekä Argoksesta, palkitsi kapteenin vaivoistaan.
Themistokleen tulo Aasiaan ajoittuu vuoteen 465 eaa. Kserkses oli nyt kuollut ja vallassa oli Artakserkses. Themistokles selitti kuninkaalle kirjeitse tehneensä suurta vahinkoa hänen isälleen taistelemalla sodassa häntä vastaan, mutta tehneensä myös suuria palveluksia välittämällä hänelle tiedon kreikkalaisten vetäytymisaikeesta sekä estämällä Hellespontoksen sillan hajottamisen, minkä otti valheellisesti omiin nimiinsä. Themistokles sanoi myös, että voisi tehdä kuninkaalle suuria palveluksia, ja että kreikkalaiset ajoivat häntä takaa, koska hän oli kuninkaan ystävä. Themistokles pyysi, että voisi odottaa vuoden ja selittää sitten itse, miksi oli tullut. Syynä pyyntöön oli se, ettei Themistokles luottanut tulkkeihin, vaan opetteli vuodessa persian kielen ja tavat.
Kun Themistokles sitten vuoden päästä esiteltiin Artakserkseelle, hän sai suuren vaikutusvallan kuninkaaseen, suuremman kuin yksikään kreikkalainen ennen häntä. Tämä oli seurausta sekä hänen maineestaan että hänen lupauksistaan saattaa kreikkalaiset persialaisten vallan alle. Kuningas antoi Themistokleelle hyvät luontoisedut: Hän sai Magnesian kaupungin hallittavakseen, ja se antoi hänelle nimellisesti leipää, mutta käytännössä maksoi 50 talenttia vuodessa. Lampsakos antoi viiniä ja Myus muita tarpeita.
Elämä > Kuolema ja jälkimaine

Themistokles kuoli ennen kuin sai aikaan mitään erityistä kuninkaan hyväksi. Thukydideen mukaan hän kuoli tautiin, joskin toiset väittivät hänen myrkyttäneen itsensä havaittuaan, ettei voinut täyttää lupaustaan kuninkaalle. Magnesian agoralle pystytettiin hänen muistomerkkinsä. Kerrotaan, että Themistokleen sukulaiset olisivat hänen pyynnöstään siirtäneet hänen luunsa Attikaan, jossa ne haudattiin salaisesti.
Plutarkoksen mukaan Themistokles oli kuollessaan 65-vuotias, mikä ajoittaa kuoleman noin vuoteen 460/459 eaa. Hän jätti jälkeensä useita poikia ja tyttäriä. Themistokleen jälkeläisillä oli merkittävä asema Magnesiassa vielä Plutarkhoksen aikana. Vielä Pausaniaan aikana 100-luvulla jaa. Pireuksessa näytettiin Themistokleen haudaksi kutsuttua hautaa. Hän mainitsee myös Parthenonissa olleen Themistokleen kuvan, jonka Themistokleen pojat olivat sinne omistaneet.
Themistokles muistettiin yhtenä Ateenan kyvykkäimmistä johtajista. Thukydides kuvaa häntä sanoen: ”Themistokles todella oli mies, joka ilmaisi mitä vakuuttavimmalla tavalla eteviä luontaisia kykyjänsä ja ansaitsi siinä suhteessa suurempaa ihailua kuin kukaan muu hänen aikalaisistaan – – hän oli muita miehiä etevämpi, osasi lyhyesti asioita harkittuaan selvästi päättää mitä oli tehtävä kysymyksessä olevassa asiassa ja viisaasti arvioida mitä tapahtuisi etäisessä tulevaisuudessa. – – Lyhyesti sanoen: kukaan muu ei pystynyt niin kuin hän vain vähän aikaa harkittuaan keksimään luontaisella neroudellaan viipymättä oikeaa keinoa.”
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Themistokles Wikimedia Commonsissa
| Auktoriteettitunnisteet  |
| --- | --- |
Kansainväliset:  FAST  ISNI  VIAF 2  3  4  5  6  WorldCat 
Kansalliset:  Norja  Espanja  Ranska  BnF data  Saksa  Italia  Israel  Yhdysvallat  Japani  Tšekki  Australia  Kreikka  Alankomaat  Vatikaani 
Taiteenala:  ULAN 
Henkilöt:  DDB  Trove 
Muut:  IdRef 
Themistokles. Evald Hansenin piirros vuodelta 1875.
Themistokleen päätös ateenalaisten evakuoinnista ja kaupungin meripuolustuksen järjestämisestä ennen vuoden 480 eaa. Salamiin taistelua. Troizenista löydetty piirtokirjoituskopio 200-luvulta eaa. Epigrafinen museo, Ateena.
Themistokles johtaa Ateenan jälleenrakennustöitä. Kirjankuvitusta vuodelta 1914.
Niin kutsutun Themistokleen muurin jäänteitä Kerameikoksessa.
Themistokles Artakserkseen hovissa. Walter Cranen kirjankuvitusta, n. 1910-luku.
Themistokleen tuhkien hautaus attikalaiseen maahan. Giuseppe Bossi, 1806.
Pirkkalaiset

Tampereen Hämeensilta ja sen pirkkalaisveistokset postimerkissä.
Pirkkalaiset eli pirkkamiehet tai pirkat (ruots. birckarlar) olivat Tornion, Luulajan ja Piitimen pitäjissä asuneita, suurelta osin savolais-, karjalais- ja hämäläistaustaisia talonpoikia, joilla oli historialliseen kaupankäyntiin perustuva vahvistettu oikeus verottaa saamelaisia ja käydä kauppaa heidän kanssaan. Pirkkalaisten lapinverotuksen ja -kaupan juuret olivat syvällä rautakaudessa, mutta kirjallisissa lähteissä heidät mainitaan Lappia ja Peräpohjaa koskevissa hallinnollisissa asiakirjoissa 1300-luvun alusta aina 1600-luvun alkuun.
Perimätiedon mukaan Ruotsin kuningas Maunu Ladonlukko olisi myöntänyt pohjoisen talonpojille oikeudet verottaa saamelaisia, mutta tosiasiassa lienee ollut kysymys perinteisten oikeuksien vahvistamisesta Ruotsin kuningaskunnan käytännöksi. Nimitys birckarlar liittyy kyseisiin oikeuksiin ja niiden vahvistamiseen eräänlaisena kruunun vallitsevasta järjestelmästä poikkeavana oikeutena. Birk-oikeuksilla Ruotsin kruunu ulotti vaikutusvaltansa Peräpohjan talonpoikien kautta laajoihin lapinmaihin ja niiden asukkaisiin. Ruotsin kuningaskunnalla ei ollut ennen 1500-lukua suoran hallinnon ylläpitämisen mahdollisuutta Lapissa. Nämä oikeudet säilyivät aina Kustaa Vaasan aikaan asti.
Professori Armas Luukon mukaan pirkkalaiset muodostuivat ainakin seuraavista suvuista:
Torniossa: Alkku, Huki, Kouri, Kyrö, Lavi, Oravainen, Pajainen, Pörhö, Pakkainen, Reikku, Tarsi, Vallo, Vihtakainen
Kemissä: Hirmu, Jukkainen, Poikela, Tasainen, Tapio, Tieksoi, Torvi (Torvinen), Turtoi
Pirkkalan pitäjään pirkkalaisilla ei liene mitään erityistä yhteyttä, vaikka aikaisemmin historiantutkijat (muun muassa Jalmari Jaakkola) näin otaksuivat. Tästä syystä jotkut nykyajan historiantutkijat ovat ehdottaneet, että 1800-luvulla käyttöön tullut birkarl-sanan suomennos ”pirkkalainen” korvattaisiin sanalla ”pirkkamies”.
Eino Leinon ”Orjan poika” -runossa Pirkka puuhkalakki lähtee miehineen ”Lapin kylihin, Lapin lasta velkomahan”.
Tartus

| Tartus |
| --- | --- |
 Hamrat-katua Tartusissa.
 Tartus
 Koordinaatit: 34.8949°N, 35.8799°E 
Valtio:  Syyria
Maakunta:  Tartusin maakunta
Piirikunta:  Tartusin piirikunta
Väkiluku (2004)  ():  115 769
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Tartus (arab. طرطوس‎,  Ṭarṭūs, muita nimiä: Antaradus; Tartous; Tortosa) on satamakaupunki Syyrian länsiosassa, Välimeren rannalla. Vuoden 2004 väestönlaskennassa asukasluku oli 115 769. Kaupunki on Tartusin maakunnan hallintokeskus. Kaupunki on Latakian jälkeen Syyrian merkittävin satama.