stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Fakion

| Fakion> Φάκιον |
| --- | --- |
Valtio:  Kreikka
Paikkakunta:  ?, Thessalia
Historia
Tyyppi:  kaupunki
Kulttuuri:  antiikki
Alue:  Thessaliotis(?), Thessalia
Infobox OKNimi-testi OK: 
Fakion (m.kreik. Φάκιον, lat. Phacium) oli antiikin aikainen kaupunki ja kaupunkivaltio (polis) Thessaliassa Kreikassa. Kaupungin tarkkaa sijaintia ei tunneta. Sen arvellaan sijainneen Thessaliotiin alueella, vaikkakin joskus se mainitaan myös Pelasgiotiin kaupungiksi.
Myös Fakionin historiasta tiedetään vain vähän. Kaupunki mainitaan peloponnesolaissodan aikana vuoden 424 eaa. tapahtumien yhteydessä, kun Brasidas marssi joukkoineen sen läpi. Kaupunki löi omaa pronssirahaa 200-luvulla eaa. Makedonian Filippos V tuhosi Fakionin vuonna 198 eaa. Rooman preettori Baebius miehitti sitä sodassa Antiokhos Suurta vastaan vuonna 191 eaa. Fakion on mahdollisesti sama paikka kuin Fakos (lat. Phacus), jonka Polybios mainitsee Makedonian kaupunkina.
Kaupungin kansalaisesta käytettiin etnonyymejä Fakieus (Φακιεύς) ja Fakiastas (Φακιαστάς).
Evenkin kieli

| Evenki |
| --- | --- |
Oma nimi:  эвэды̄ турэ̄н
Tiedot
Alue:   Venäjä  Kiina  Mongolia
Puhujia:  13 500
Sija:  ei 100 suurimman joukossa
Kirjaimisto:  kyrillinen
Kielitieteellinen luokitus
Kielikunta:  tunguusilaiset kielet
Kieliryhmä:  pohjoiset tunguusikielet
Kielikoodit
ISO 639-2:  tut
ISO 639-3:  evn
 Ohje 
Evenkin kieli (omakielinen nimi: эвэды̄ турэ̄н, evedyy tureen) on Venäjällä Siperiassa, Kiinassa ja Mongoliassa asuvien evenkien puhuma tunguusilainen kieli.
Evenki kuuluu pohjoistunguusilaisten kielten siperialaiseen ryhmään. Sen lähimmät sukukielet ovat eveni, negidaali ja Kiinassa puhuttu orotšoni.
1920-luvulla kieltä alettiin kirjoittaa latinalaisin aakkosin, mutta ne korvattiin kyrillisin kirjaimin jo 1930-luvulla. Nykyisin näiden lisäksi voidaan käyttää myös mongolialaisia aakkosia. Vain osia Raamatusta on käännetty evenkiksi.
Puhujamäärät ja alueellinen levinneisyys

Vuonna 2010 kielellä arvioitiin olevan 13 500 puhujaa. Kieli siirtyy uudelle sukupolvelle heikosti. Nykyään evenki on vakavasti uhanalainen kieli. Yhteisön ja perheen elävänä kommunikaatiovälineenä sitä käytetään enää eräissä syrjäisissä asutuskeskuksissa. Evenki jaetaan kahteen päämurteeseen: siperianevenkiin ja mantšurianevenkiin.
Evenkit asuvat valtavan laajalla alueella Venäjällä Krasnojarskin aluepiirin Evenkian ja Taimyrin piireissä, Burjatian ja Jakutian tasavalloissa, Irkutskin, Tomskin, Tšitan, Amurin ja Sahalinin alueilla, Habarovskin aluepiirissä sekä Kiinassa ja Mongoliassa.
Kiinassa evenkejä on noin 19 000 henkeä (vuonna 1982), joista 17 000 puhuu evenkiä äidinkielenään. Toisena kielenään evenkiä käyttää lisäksi noin 7 500 muiden kansallisuuksien edustajaa. Mongoliassa evenkejä arvioidaan olevan yli 2 000 henkeä.
Tutkimusten mukaan evenkin kieli on Venäjällä säilynyt parhaiten Evenkiassa, Amurin alueella ja Habarovskin aluepiirissä. Jakutiassa suurin osa puhuu jakuttia tai venäjää. Burjatiassa evenkit osaavat venäjän ja evenkin lisäksi myös burjaattia. Vuoden 2002 väestönlaskennan mukaan Jakutian evenkeistä 89,1 % puhuu venäjää ja 84,6 % jakuuttia. Burjatiassa venäjää osaa 98,5 % ja burjaattia 19,6 %. Kiinassa osa evenkeistä puhuu äidinkielenään mongolia.
Evenkian, Burjatian, Irkutskin ja Amurin alueen paikallislehdissä julkaistaan evenkinkielistä aineistoa. Kieltä opetetaan aineena Evenkian, Jakutian, Burjatian, Krasnojarskin ja Habarovskin aluepiirien, Tšitan ja Amurin alueen kouluissa. Opettajia koulutetaan Jakutian ja Nikolajevsk-na-Amuren opettajaopistoissa sekä Herzenin pedagogisessa yliopistossa Pietarissa. Evenkiassa, Jakutiassa ja Burjatiassa lähetetään evenkinkielisiä radio-ohjelmia.
Fonologia > Vokaalit

|  | Etinen | Keskinen | Takainen |
| --- | --- | --- | --- |
| Suppea | i ~ ɪ |  | u ~ ʊ |
| Puolisuppea | e | ə |  |
| Puoliavoin |  | ə | ɔ |
| Avoin | a |  |  |
Lähde:
Fonologia > Konsonantit

|  | Labiaali | Alveolaari | Palataali | Velaari |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| Nasaali | m | n | ɲ | ŋ |
| Klusiili | p | b | t | d |  | k | g |
| Affrikaatta |  |  | t͡ʃ | d͡ʒ |  |
| Frikatiivi | f | v | s |  | x | ɣ |
| Lateraali |  | l |  |  |
| Tremulantti |  | r |  |  |
| Approksimantti | w |  | j |  |
Lähde:
Kielioppi ja sanasto

Monikkoa ei ole tapana merkitä, mikäli nominin edessä on numeraali. Nominit taipuvat kuudessa sijamuodossa. Evenkin perussanajärjestys on subjekti-objekti-verbi.
Lukusanat 1–10 evenkiksi:
| 1 | 2 | 3 | 4 | 5 | 6 | 7 | 8 | 9 | 10 |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| umun | djūr | ilan | dugin | tunnga | njungun | nadan | djapkun | jegin | djān |
Euthydemos (dialogi)

Euthydemos (m.kreik. Εὐθύδημος; lat. Euthydemus) on Platonin kirjoittama dialogi. Sen toinen nimi Thrasylloksen jaottelussa on Eristikko (Εριστικός, Eristikos). Dialogi esittää Sokrateen keskustelun kahden sofistin, Euthydemoksen ja Dionysodoroksen kanssa. Dialogi käsittelee sitä mikä on ja mikä ei ole filosofiaa, sekä eristiikkaa satirisoiden sofistien loogisia virhepäätelmiä.
Historia

Platonin teosten joukossa Euthydemos kuuluu tämän varhaisvaiheen dialogeihin, toisin sanoen se on kirjoitettu suhteellisen pian Sokrateen kuoleman jälkeen. Tarkemmin dialogi on ajoitettu noin vuoteen 375 eaa. Holger Thesleff katsoo, että Platon olisi kirjoittanut teoksen hieman Faidonin jälkeen.
Diogenes Laertioksen esittämässä, Thrasylloksen tekemässä Platonin teosten jaottelussa dialogi kuuluu VI tetralogiaan yhdessä dialogien Protagoras, Gorgias ja Menon kanssa. Aiheensa puolesta Thrasyllos luki dialogin Platonin kumoavien (anatreptikos) teosten joukkoon.
Sisältö

Dialogin henkilöt ovat Sokrates, Kriton, Kleinias III, Euthydemos, Dionysodoros ja Ktesippos, ja sen tapahtumapaikkana on Lykeion. Sokrates kuvaa dialogissa ystävälleen Kritonille, kuinka hän kävi eräiden nuorten kanssa kahden khioslaisen sofistin, Euthydemoksen ja Dionysodoroksen luona. Nämä olivat muuttaneet Thurioihin, mistä heidät oli ajettu pois, ja siksi he olivat olleet Ateenassa. Monien sokraattisten dialogien tavoin kummatkin sofistit ovat todellisia henkilöitä. Euthydemos oli dialogin kirjoittamisaikaan ainakin jossain määrin kuuluisa sofisti, jonka mainitsee Platonin lisäksi esimerkiksi Aristoteles. Dionysodoroksen puolestaan mainitsee Ksenofon.
Euthydemos asettaa sokraattisen menetelmän ja siitä seuraavan opetustavan sofistien käyttämiä menetelmiä vastaan sofistien tappioksi. Euthydemos ja Dionysodoros yrittävät läpi dialogin saada Sokrateen ansaan petollisina ja merkityksettöminä esitetyillä argumenteillaan, joiden tarkoituksena olisi heidän oman filosofisen ylivoimaisuutensa osoittaminen. Platon kuvaa Euthydemoksen ja Dionysodoroksen argumentaatiotavan eristisenä eli ”riidanhaluisena”, mikä on peräisin kreikan sanasta eris, ”riita”. Eristinen argumentti on suunniteltu niin, että kaikki sen kumoamisyritykset epäonnistuvat. Lopputuloksena syntyvät päätelmät ovat kuitenkin erikoisia. Euthydemos esimerkiksi yrittää osoittaa valehtelemisen mahdottomaksi seuraavalla tavalla:
»- Olematonta kai ei ole olemassa? [...]
- Ei.
- Olematon ei siis voi olla olemassa missään?
- Ei voi.
- Onko kenenkään mahdollista tehdä sellaista, mitä missään ei ole?
- Ei minun ymmärtääkseni.
- Entä puhujat? Eivätkö he toimita mitään, kun he pitävät puheita?
- Toimittavat tietenkin.
- Kun he toimittavat, he siis tekevät jotakin?
- Niin.
- Ja puhuminen on jonkin toimittamista ja tekemistä, niinkö?
- On.
- Sittenhän kukaan ei voi puhua sellaista, mitä ei ole. Hänhän tekee silloin jotain ja sinä myönsit, ettei olematonta voi tehdä. Sinun omien sanojesi mukaan ei siis kukaan voi valehdella [...]
»
Thesleff kutsuu dialogia sen tyylin puolesta jopa ”farssiksi” ja ”komediaksi”.
Kirjallisuutta > Suomennos

Platon: Euthydemos. Teoksessa Teokset II.  (Toinen painos)  Suomentanut Marianna Tyni. Helsinki:  Otava, 1999.  ISBN 951-1-15893-7
Kirjallisuutta > Muita käännöksiä ja tekstilaitoksia

Plato: Euthydemus. Teoksessa Burnet, J. (toim.): Opera, Volume III: Theages, Charmides, Laches, Lysis, Euthydemus, Protagoras, Gorgias, Meno, Hippias Maior, Hippias Minor, Io, Menexenus. Oxford Classical Texts.  Oxford:  Oxford University Press.  ISBN 9780198145424  Kreikankielinen alkuteksti.
Plato: Euthydemus. Teoksessa Plato’s Works.  (Volume II: Laches. Protagoras. Meno. Euthydemus. Loeb Classical Library)  Cambridge, Massachusetts:  Harvard University Press.  ISBN 0-674-99183-4  Kreikankielinen alkuteksti ja englanninkielinen käännös.
Aiheesta muualla > Teos

Plato: Euthydemus. Perseus. (muinaiskreikaksi) (englanniksi)
Plato: Euthydemus. The Internet Classics Archive. (englanniksi)
Plato: Euthydemus. Project Gutenberg. (englanniksi)
Aiheesta muualla > Muuta

Chance, Thomas: Plato’s Euthydemus – Analysis of What Is and Is Not Philosophy (englanniksi)
Woodruff, Paul: Plato’s Shorter Ethical Works: Euthydemus The Stanford Encyclopedia of Philosophy. The Metaphysics Research Lab. Stanford University. (englanniksi)
Platonin teokset
| --- | --- |
Varhaisvaihe:  Sokrateen puolustuspuhe · Kharmides · Kriton · Euthyfron · Alkibiades I · Laajempi Hippias · Lyhyempi Hippias · Ion · Lakhes · Lysis
Keskivaihe:  Kratylos · Euthydemos · Gorgias · Meneksenos · Menon · Faidon · Protagoras · Pidot · Faidros · Valtio · Parmenides · Theaitetos
Myöhäisvaihe:  Kleitofon · Timaios · Kritias · Sofisti · Valtiomies · Filebos · Lait
Mahdollisesti epäperäiset ja epäperäiset:  Aksiokhos · Alkibiades II · Demodokos · Hipparkhos · Epigrammit · Epinomis · Eryksias · Hyveestä · Kilpailijat · Kirjeet · Minos · Määritelmiä · Oikeamielisyydestä · Sisyfos · Theages
Falerii

Porta di Giove Falerii novissa.
Falerii (nykyinen Civita Castellana) oli antiikin aikainen kaupunki Etelä-Etruriassa Apenniinien niemimaalla. Se oli faliskien pääkaupunki ja kukoisti 500- ja 400-luvuilla eaa. Falerii taisteli Vejin rinnalla roomalaisia vastaan, mutta Vejin kukistuttua se liittoutui Rooman kanssa. 300- ja 200-luvuilla eaa. kaupunki kapinoi useasti roomalaisia vastaan, kunnes se vallattiin ja tuhottiin vuonna 241 eaa. Kaupunkilaiset häädettiin läheiselle tasangolle, jonne perustettiin uusi kaupunki, Falerii novi (suom. Uusi Falerii).
Santa Maria di Fallerin kirkon rauniot, jotka esitettiin vuonna 1972 ennen restaurointia, Paolo Monti: n valokuva.
Fagosytoosi

Fagosytoosi eli solusyönti on alempien eliöiden menetelmä ottaa ravintoa sisäänsä – ylemmillä eliöillä menetelmä toimii tiettyjen immuunijärjestelmän solujen mekanismina tuhota vieraita kappaleita, kuten bakteereja, tomuja tai pigmenttejä. Bakteerien fagosytoiminen eli fagosyyttien (syöjäsolujen) sisälle ottaminen perustuu bakteerien pintaan kiinnittyneisiin vasta-ainemolekyyleihin, joiden vakioisen Fc-osan fagosyytin solukalvon reseptorit tunnistavat. Tapahtumaa nimitetään myös opsonisaatioksi. Ääritapauksessa fagosytoosi mahdollistaa erittäin suurten rakenteiden, kuten kokonaisten bakteeri- tai hiivasolujen, sisäänoton immuunijärjestelmän makrofagisoluihin.
Elimistössä on kahdenlaisia syöjäsoluja. Neutrofiilit eli neutrofiiliset granulosyytit ehtivät nopeimmin infektioalueelle ja aloittavat mikrobien fagosytoosin. Monosyytit kypsyvät makrofageiksi siirryttyään kudoksiin. Makrofagit ovat suuria syöjäsoluja, joilla on tärkeä asema erityisesti pitkäaikaisissa infektioissa.
Fagosytoosi-ilmiön havaitsi venäläinen eläintieteilijä Ilja Metšnikov, joka kehitti siitä laajan biologian teorian.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Fagosytoosi Wikimedia Commonsissa
Solunetti: Fagosytoosi
National Center for Biotechnology Information (NCBI): Carlos Rosales and Eileen Uribe-Querol, Phagocytosis: A Fundamental Process in Immunity (englanniksi)
Immunology.org: James Harris, Trinity College, Phagocytosis (Arkistoitu – Internet Archive) (englanniksi)
Falanna

| Falanna> Φάλαννα.Sijainti |
| --- | --- |
 Falanna
Koordinaatit:  39°43′35″N, 22°19′31″E
Valtio:  Kreikka
Paikkakunta:  Týrnavos, Lárisa, Thessalia
Historia
Tyyppi:  kaupunki
Huippukausi:  400–300-luvut eaa.
Kulttuuri:  antiikki
Alue:  Perrhaibia, Thessalia
Infobox OKNimi-testi OK: 
Falanna (m.kreik. Φάλαννα, lat. Phalanna) oli antiikin aikainen kaupunki ja kaupunkivaltio (polis) Perrhaibian maakunnassa Thessaliassa Kreikassa. Se sijaitsi Peneios-joen pohjoispuolella lounaaseen Gonnoksen kaupungista sen ja Orthen kaupungin välissä.
Kaupungin sanottiin saaneen nimensä Tyron tyttäreltä. Strabonin mukaan Homeroksen mainitseman Orthen kaupungin paikka olisi myöhemmin toiminut Falannan akropoliina, mutta Pliniuksella Falanna ja Orthe ovat erilliset kaupungit, ja myös nykyisin niitä pidetään erillisinä. Falannan nimiksi ja nimimuodoiksi mainitaan antiikin lähteissä myös Falannos ja Hippia. Kaupungin kansalaisesta käytettiin etnonyymiä Falannaios (Φαλανναῖος).
Falannan lyömä raha, n. 400–394 eaa.
Falanna oli Perrhaibian tärkeimpiä kaupunkeja ja kukoisti klassisella kaudella 400- ja 300-luvuilla eaa. Se löi omaa hopea- ja pronssirahaa. Kaupungin sijainti oli strateginen, sillä se hallitsi erästä reittiä pohjoisesta Thessalian tasangoille. Kolmannen makedonialaissodan aikaan vuonna 171 eaa. se toimi Perseuksen joukkojen tukikohtana.
Falanna sijoitetaan nykyisin Týrnavoksen kunnan alueelle nimellä Kastrí tunnetulle kukkulalle, joka sijaitsee noin kolme kilometriä kaakkoon Týrnavoksen kaupungista lähellä Ampelónaksen kylää. Sieltä on löydetty joitakin antiikin aikaisia jäänteitä. Aiemmin kaupungin paikaksi on ehdotettu myös kukkulaa Týrnavoksen Argyropoúleion (aiempi Karatsóli) kylän lähellä, josta myös on tehty joitakin löytöjä. Falannassa tiedetään olleen Athene Poliaalle omistettu temppeli, Haadeen ja Persefonen pyhäkkö sekä teatteri.
Nykyinen Fálannan pieni kaupunki, joka sijaitsee kuusi kilometriä idempänä, on ottanut nimensä antiikin ajan kaupungilta. Asutuksen aiempi nimi oli Tatár.
Evenin kieli

| Eveni |
| --- | --- |
Oma nimi:  эвэды торэн (êvêdy torên)
Muu nimi:  Lamuutti
Tiedot
Alue:  Kamtšatkan alue, Saha, Magadanin alue
Virallinen kieli:  ei virallisen kielen asemaa
Sija:  ei 100 suurimman joukossa
Kirjaimisto:  kyrillinen
Kielitieteellinen luokitus
Kielikunta:  tunguusikielet
Kieliryhmä:  pohjoiset tunguusikielet
ISO 639-3:  eve
 Ohje 
Evenin kieli (myös eveeni, aikaisempi nimitys lamuutti) on Venäjällä koillis-Siperiassa asuvien evenien puhuma tunguusikieli.
Levinneisyys ja puhujamäärä

Evenit asuvat laajalla alueella Jakutiassa, Habarovskin ja Kamtšatkan aluepiireissä, Magadanin alueella sekä Tšukotkalla ja Korjakiassa. Vuonna 1989 eveneitä laskettiin olleen 17 100 henkeä ja evenin puhujia 7 850 henkeä. Vuoden 2002 väestönlaskennassa rekisteröitiin 19 100 eveniä ja 7 200 evenin puhujaa. Alueellisesti he jakautuivat seuraavasti:
Jakutia – 11 700 eveniä (joista 3 300 osaa evenin kieltä)
Magadanin alue – 2 500 (1 000)
Kamtšatkan alue – 1 800 (800)
Tšukotka – 1 400 (500)
Habarovskin aluepiiri – 1 300 (500)
Korjakia – 800 (300)
Vuoden 2002 väestönlaskennan mukaan 93,3 % eveneistä osaa venäjää. Väestönlaskenta ei anna täyttä kuvaa kielitilanteesta, sillä suuri osa eveneistä puhuu äidin- tai toisena kielenään jakuuttia. Vuoden 1989 väestönlaskennan mukaan äidinkieleltään eveninkielisiä oli 43,8 %, venäjänkielisiä 27,4 % ja ”muunkielisiä” 28,8 %. Toisena kielenään venäjää puhui 52,5 % ja ”muuta kieltä” 37,9 %. Kyseinen ”muu kieli” on yleensä jakuutti. Jakutian eveneistä osasi vuonna 2002 venäjää 89,5 %, jakuuttia 79,8 % ja eveniä vain 28,1 %.
Vuoden 2010 väestönlaskennan mukaan Venäjällä on 5 700 evenin puhujaa.
Historia ja murteet

Eveni kuuluu tunguusikielten pohjoishaaran siperialaiseen ryhmään. Sen lähimmät sukukielet ovat evenki, negidaali ja soloni. Kieli jakautuu kolmeen murreryhmään, jotka käsittävät yli kymmenen paikallismurretta. Itämurteita puhutaan Kamtšatkalla, Tšukotkalla, Magadanin alueella, osassa Habarovskin aluepiiriä sekä Jakutian Srednekolymskin piirissä, keskimurteita Jakutian Abyin, Allaihan, Moman, Oimjakonin ja Tompon piireissä sekä länsimurteita Jakutian Bulunin, Kobjain, Ust-Janskin ja Verhojanskin piireissä.
Kirjakieli

1800-luvun puolivälissä laadittiin ensimmäinen evenin kielen aapinen, sanakirja sekä joitakin raamatuntekstien käännöksiä. Nämä julkaisut perustuivat kyrilliseen kirjaimistoon. 1930-luvun alussa luotiin itämurteeseen ja latinalaiseen aakkostoon perustunut kirjakieli. Vuonna 1937 palattiin kyrilliseen kirjaimistoon, jota vuonna 1952 täydennettiin lisämerkeillä ӈ, ө ja ӫ. 1960-luvulla alkoi syntyä paikallisia kirjakielen variantteja. Jakutiassa on sovellettu jakuutin kieleen perustuvaa kirjoitusjärjestelmää ja Kamtšatkalla vuotta 1952 edeltänyttä aakkostoa. Nykyään on olemassa ainakin neljä kirjakielen muunnelmaa: itäiseen Olan piirin murteeseen (Magadanin alue) perustuva virallinen variantti, Kamtšatkan variantti, Jakutian Indigirkan jokilaakson murteisiin perustuva variantti sekä Jakutian Kobjain piirin variantti.
Evenin kirjaimisto
| 0 | 1 | 2 | 3 | 4 | 5 | 6 | 7 |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| А а | Б б | В в | Г г | Д д | Е е | Ё ё | Ж ж |
| З з | И и | Й й | К к | Л л | М м | Н н | Ӈ ӈ |
| О о | Ө ө | Ӫ ӫ | П п | Р р | С с | Т т | У у |
| Ф ф | Х х | Ц ц | Ч ч | Ш ш | Щ щ | Ъ ъ | Ы ы |
| Ь ь | Э э | Ю ю | Я я |   |   |   |   |
Eveniä käytetään opetusvälineenä kahdessa Jakutiassa sijaitsevassa koulussa. Oppiaineena sitä opetetaan 11 koulussa Jakutiassa ja 1–3 koulussa jokaisella muulla alueella. Kieltä opetetaan lisäksi Anadyrin, Palanan ja Jakutskin opettajaopistoissa, Magadanin ja Habarovskin pedagogisissa yliopistoissa, Jakutian valtionyliopistossa, Venäjän tiedeakatemian Pohjolan pienten kansojen instituutissa Jakutskissa sekä Herzenin pedagogisessa yliopistossa Pietarissa. Eveniksi on julkaistu oppikirjoja, alkuperäistä runoutta, lastenkirjoja, kansanperinnekokoelmia sekä käännöskirjallisuutta. Kieltä käytetään jonkin verran paikallisissa sanomalehdissä. Jakutiassa ja Tšukotkalla lähetetään eveninkielisiä radio- ja TV-ohjelmia.
Nykytilanne

Eveni on vakavasti uhanalainen kieli. Viime vuosikymmeninä sen suullinen ja kirjallinen käyttö on vähentynyt. Puhujien kielitaito heikkenee ja kiinnostus omaa kirjakieltä kohtaan on vähäistä.
Aiheesta muualla

Endangered Languages of Siberia: The Even Language (englanniksi)
Ethnologue: Even (englanniksi)
Tunguusikielet
džurtšen
eveni
evenki
mantšu
nanai
negidaali
orokki
orotši
orotšon
udehe
ultša
xibe
Patrick Ewing

| Patrick Ewing |
| --- | --- |

Henkilötiedot
Koko nimi:  Patrick Aloysius Ewing
Syntynyt: 5. elokuuta 1962 (ikä 62)
Kansalaisuus:   Yhdysvallat
Koripalloilija
Pelipaikka:  Sentteri
Pituus:  213 cm
Paino:  116 kg
NBA-varaus:  1. varaus 1985, New York Knicks
Pelaajaura
Yliopistojoukkueet
1981–1985:  Georgetown
Seurajoukkueet
1985–2000 2000–2001 2001–2002:  New York Knicks Seattle SuperSonics Orlando Magic
Maajoukkueet
1984–1992:   Yhdysvallat
Valmennusura
2002–2003 2003–2006 2007–2012 2013–2017 2017–:  Washington Wizards (apuv.) Houston Rockets (apuv.) Orlando Magic (apuv.) Charlotte Hornets (apuv.) Georgetown
Aiheesta muualla
FIBA
| Mitalit> Maa:   Yhdysvallat.Miesten koripallo. Olympialaiset  | Mitalit> Maa:   Yhdysvallat.Miesten koripallo. Olympialaiset  | Mitalit> Maa:   Yhdysvallat.Miesten koripallo. Olympialaiset  | Maa:   Yhdysvallat> Miesten koripallo. |
| --- | --- | --- | --- |
|  Kultaa | Los Angeles 1984 | miehet |  |
|  Kultaa | Barcelona 1992 | miehet |  |
Patrick Aloysius Ewing (s. 5. elokuuta 1962 Kingston, Jamaika) on yhdysvaltalainen uransa lopettanut koripalloilija ja nykyinen koripallovalmentaja. Sentterinä pelannut Ewing valittiin urallaan 11 kertaa NBA:n tähdistöotteluun ja oli vuoden tulokas kaudella 1985–1986. Hän edusti 17 kautta kestäneellä urallaan suurimmaksi osaksi New York Knicksiä, muut seurat olivat Seattle SuperSonics ja Orlando Magic. Ewing voitti kaksi olympiakultaa Yhdysvaltain koripallomaajoukkueessa, vuosina 1984 ja 1992.
Vuonna 2008 Ewing nimitettiin Basketball Hall of Fameen.
Ewing muutti 11-vuotiaana perheensä kanssa Yhdysvaltoihin Cambridgeen, Massachusettsiin, jossa hän kiinnostui koripallosta.
Seurajoukkueura

Ewing edusti yliopistosarjoissa Georgetownin yliopistoa, joka voitti NCAA:n mestaruuden vuonna 1984. Loppuottelussa vastassa oli Houstonin yliopisto, jossa pelasi toinen tuleva NBA-tähti Hakeem Olajuwon. New York Knicks varasi Ewingin NBA:han ykkösvarauksena vuoden 1985 varaustilaisuudessa.
Ewing edusti NBA:ssa New York Knicksia 15 kauden ajan. Joukkue ylsi tuona aikana kahdesti liigan loppuotteluihin mutta ei voittanut kertaakaan mestaruutta. Vuonna 1994 Knicks hävisi Houston Rocketsille, jonka tähtipelaaja oli Hakeem Olajuwon. Vuoden 1999 loppuotteluissa Knicks hävisi San Antonio Spursille. Viidesti Knicksin pudotti jatkosta Michael Jordanin edustama Chicago Bulls.
Ewing pelasi Knicks-vuosinaan NBA:ssa 1039 runkosarjaottelua, joissa hän teki ottelua kohden 22,8 pistettä, otti 10,4 levypalloa ja 2,7 torjuntaa sekä antoi 2,0 syöttöä. Maaliskuussa 1990 hän teki Boston Celticsia vastaan 51 pistettä ja joulukuussa 1990 Charlotte Hornetsia vastaan 50 pistettä. Kahden ensimmäisen kauden jälkeen Ewingin edustama Knicks selviytyi 13 kertaa peräkkäin pudotuspeleihin, joita Ewing pelasi 135 ja joissa hän teki ottelua kohden 20,6 pistettä, otti 10,5 levypalloa ja 2,2 torjuntaa sekä antoi 2,0 syöttöä. Kun mukaan lasketaan hänen toiseksi viimeinen kautensa 2000–2001 Seattle SuperSonicsissa ja viimeinen kautensa 2001–2002 Orlando Magicissa, pelasi hän kaikkiaan 1183 runkosarjaottelua ja 139 pudotuspeliä. Runkosarjan ottelukeskiarvot uran ajalta olivat 21,0 pistettä, 9,8 levypalloa, 2,4 torjuntaa ja 1,9 syöttöä sekä vastaavat pudotuspelilukemat 20,2 pistettä, 10,3 levypalloa, 2,2 torjuntaa ja 2,0 syöttöä.
Maajoukkueura

Ewing voitti Yhdysvaltain maajoukkueessa olympiakultaa Los Angelesin olympialaisissa 1984 ja Barcelonassa 1992. Los Angelesissa hän teki parhaimmillaan 17 pistettä alkulohko-ottelussa Uruguayta vastaan ja otti siinä ottelussa sekä viimeisessä alkulohko-ottelussa Espanjaa vastaan seitsemän levypalloa. Loppuottelussa Espanjaa vastaan hän teki yhdeksän pistettä ja otti neljä levypalloa. Barcelonassa hän teki loppuottelussa Kroatiaa vastaan 15 pistettä ja otti kuusi levypalloa. Alkulohkossa hän nappasi Espanjaa vastaan kymmenen ja Brasiliaa vastaan yhdeksän levypalloa.
Valmennusura

Pelaajauransa jälkeen Ewing on toiminut valmentajana. NBA:ssa hän on ollut apuvalmentajana Washington Wizardsissa, Houston Rocketsissa, Orlando Magicissa ja Charlotte Hornetsissa. Vuonna 2017 hänet nimitettiin vanhan opiskelupaikkansa Georgetownin yliopiston joukkueen päävalmentajaksi.
Antiikin Epeiros

Antiikin Epeiroksen alueet kartalla.
Epeiros (m.kreik. Ἤπειρος, Ēpeiros, lat. Epeirus tai Epirus) oli antiikin Kreikan maakunta luoteisessa Kreikassa. Se käsitti Joonianmeren ja Pindos-vuoriston välisen alueen. Historiallisen Epeiroksen alue oli laajempi kuin Kreikan nykyisen Epeiroksen alue, ja siihen kuului sen lisäksi myös nykyisen Albanian eteläosa eli ”Pohjois-Epeiros”.
Epeiros nousi poliittiseksi tekijäksi 300-luvulla eaa., jolloin se kehittyi yhtenäiseksi kuningaskunnaksi. Sen huippukautta oli kuningas Pyrrhoksen aika 200-luvun eaa. alkupuolella, jolloin alue oli läheisessä yhteydessä Makedonian valtakuntaan. Epeiroksesta tuli Makedonian ohella osa Rooman valtakuntaa vuonna 168 eaa.