stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Viimeinen pari ulos
Näyttelijät

| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
|  Joan Crawford  | … |  Frances Myles   |
|  Fred MacMurray  | … |  Richard Myles   |
|  Conrad Veidt  | … |  Hassert Seidel   |
|  Basil Rathbone  | … |  Sig von Aschenhausen   |
|  Reginald Owen  | … |  Tohtori Mespelbrunn   |
|  Richard Ainley  | … |  Peter Galt   |
|  Cecil Cunningham  | … |  Kreivitär   |
|  Ann Shoemaker  | … |  Ellen-täti   |
|  Sara Haden  | … |  Hattie-täti   |
|  Felix Bressart  | … |  Herra A. Werner   |
|  Bruce Lester  | … |  Thornley   |
|  Johanna Hofer  | … |  Frau Kleist   |
|  Lotte Palfi Andor  | … |  Ottilie   |
Tuotanto

Viimeinen pari ulos -elokuvan tuotanto alkoi 10. marraskuuta 1942. Elokuvaa kuvattiin tuotantoyhtiö Metro-Goldwyn-Mayerin studioilla Kalifornian Culver Cityssä, Bishopissa ja Mount Wilsonilla. Elokuva saatiin valmiiksi 3. helmikuuta 1943.
Viimeinen pari ulos jäi Conrad Veidtin viimeiseksi elokuvaksi kuoltuaan vain 50-vuotiaana huhtikuussa 1943 ennen elokuvan ensi-iltaa.
Joan Crawford sanoi aina, että hän olisi toivonut Alfred Hitchcockin ohjaavan Viimeinen pari ulos -elokuvan. Elokuva sisältää kuitenkin monia hitchcockimaisia piirteitä.
Julkaisu ja vastaanotto

Viimeinen pari ulos sai ensi-iltansa Yhdysvalloissa 1. toukokuuta vuonna 1943. New Yorkin ensi-ilta oli 5. elokuuta. Suomessa elokuva sai ensi-illan 9. syyskuuta vuonna 1945. Metro-Goldwyn-Mayer toimi myös elokuvan jakelijana.
Variety kirjoitti "MacMurray ja neiti Crawford molemmat hoitavat hyvin heidän roolinsa käsikirjoituksen haitoista huolimatta." T. S. New York Timesissa kommentoi, että "Joan Crawford on erittäin vakuuttava sankaritar."
Viimeinen pari ulos julkaistiin DVD:lle 6. huhtikuuta vuonna 2010.
Aiheesta muualla

Viimeinen pari ulos Internet Movie Databasessa (englanniksi)
Viimeinen pari ulos Elonet.
Viimeinen pari ulos AllMoviessa. (englanniksi)
Grand établissement

Grands établissements on Ranskassa korkeampia valtiollisia oppilaitoksia tarkoittava järjestelmä. Niitä pidetään arvostetuimpina tieteen ja tutkimuksen laitoksina, jotka asettuvat tavallisten yliopistojen yläpuolelle. Niihin kuuluvat:
Conservatoire national des arts et métiers (CNAM)
Collège de France
École Centrale des Arts et Manufactures
École nationale des chartes
École nationale de l’aviation civile (ENAC)
École Nationale Supérieure d'Arts et Métiers (ENSAM)
École Nationale Supérieure des Sciences de l'Information et des Bibliothèques
École pratique des hautes études (EPHE)
École des hautes études en sciences sociales (EHESS)
Groupe des Écoles des Télécommunications (GET)
Sciences Po (Fondation Nationale des Sciences Politiques ja Institut d'études politiques de Paris)
Institut national des langues et civilisations orientales (INALCO)
Institut de Physique du Globe de Paris (IPGP)
Muséum national d'Histoire naturelle (MNHN)
Observatoire de Paris
Palais de la Découverte
Institut polytechnique de Grenoble eli (INP Grenoble)
Aiheesta muualla

Research and higher education institutions in France (Arkistoitu – Internet Archive)
Goran Dragić

| Goran Dragić |
| --- | --- |

Henkilötiedot
Koko nimi:  Goran Dragić
Syntynyt: 6. toukokuuta 1986 (ikä 38) Ljubljana, Jugoslavia
Kansalaisuus:   Slovenia
Koripalloilija
Pelipaikka:  Pelintekijä / Heittävä takamies
Pituus:  193 cm
Paino:  86 kg
Nyk. joukkue:  Chicago Bulls
Sarja:  NBA
NBA-varaus:  45. varaus 2008 (San Antonio Spurs)
Pelaajaura
Seurajoukkueet
2003–2004 2004–2006 2006–2007 2007–2008 2008–2011 2011–2012 2011 2012–2015 2015–2021 2021–2022 2022 2022–:   Ilirija Ljubljana  KD Slovan  CB Murcia  KK Union Olimpija  Phoenix Suns  Houston Rockets  Caja Laboral  Phoenix Suns  Miami Heat  Toronto Raptors  Brooklyn Nets  Chicago Bulls
Maajoukkueet
2006–2017:   Slovenia
Aiheesta muualla
FIBA
| Mitalit> Maa:   Slovenia.Miesten koripallo.EM-kilpailut  | Mitalit> Maa:   Slovenia.Miesten koripallo.EM-kilpailut  | Mitalit> Maa:   Slovenia.Miesten koripallo.EM-kilpailut  | Maa:   Slovenia> Miesten koripallo. |
| --- | --- | --- | --- |
|  Kultaa | Turkki ym. 2017 |  |  |
Goran Dragić (s. 6. toukokuuta 1986 Ljubljana) on slovenialainen koripalloilija, joka edustaa NBA-seura Chicago Bullsia. Hän on pelannut NBA:ssa kuudessa eri seurassa vuodesta 2008 alkaen. Slovenian maajoukkueessa hän on voittanut Euroopan-mestaruuden.
Ura

Dragić aloitti koripallon Ilirija Ljubljanan juniorijoukkueissa. Hän nousi kaudeksi 2003–2004 seuran edustusjoukkueeseen, joka pelasi maan toisella sarjatasolla. Kauden jälkeen Dragić siirtyi pääsarjan KD Slovaniin kahdeksi kaudeksi. Vuonna 2006 hän liittyi ACB-seura CB Murcian joukkueeseen. Yhden kauden jälkeen Dragić teki paluun Sloveniaan ja siirtyi KK Union Olimpijaan, jonka paidassa hän voitti maansa mestaruuden. Kesällä 2008 Dragić osallistui NBA:n varaustilaisuuteen, jossa San Antonio Spurs varasi hänet 45. pelaajana. Tilaisuuden jälkeen seura myi hänen pelaajaoikeutensa Phoenix Sunsille. Syyskuussa Suns ja Dragić allekirjoittivat kolmivuotisen sopimuksen. Hän edusti seuraa helmikuuhun 2011 asti, jolloin hänet myytiin Houston Rocketsille.
Marraskuussa 2011, kun NBA:ssa oli työsulku, Dragić siirtyi lyhyeksi aikaa espanjalaisseura Caja Laboraliin. Hän ehti pelata kaksi ottelua Espanjan pääsarjassa ja yhtä monta Euroliigassa ennen työsulun päätöstä, minkä jälkeen hän pelasi NBA:han ja Rocketsiin. Heinäkuussa 2012 Dragić teki vapaana pelaajana nelivuotisen sopimuksen aiemman seuransa Phoenix Sunsin kanssa.
Dragić siirtyi helmikuussa 2015 veljensä Zoran Dragićin kanssa Miami Heatiin. Hän pelasi ensimmäisenä slovenialaisena NBA:n tähdistöottelussa vuonna 2018. Hän pelasi Miamissa vuoteen 2021 saakka ja edusti kaudella 2021–2022 Toronto Raptorsia ja helmikuusta alkaen Brooklyn Netsiä. Elokuussa 2022 hän siirtyi Chicago Bullsiin.
Dragić päätti maajoukkueuransa vuoden 2017 EM-kilpailuihin. Slovenia ei hävinnyt EM-turnauksessa yhtään ottelua ja voitti Euroopan mestaruuden, joka ylipäätään oli maan historian ensimmäinen koripallon arvokisamitali aikuisten tasolla. Dragić heitti loppuottelussa Serbiaa vastaan 35 pistettä. Hänet valittiin EM-turnauksen tähdistöviisikkoon ja arvokkaimmaksi pelaajaksi.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Goran Dragić Wikimedia Commonsissa
NBA:n pelaajaprofiili (englanniksi)
Euroliigan pelaajaprofiili (englanniksi)
Miesten koripallon EM-kilpailujen arvokkaimmat pelaajat
Slovenian joukkue – Koripallon MM-kilpailut 2010
4 Slokar |
5 Lakovič |
6 Udrih |
7 Bečirovič |
8 Klobučar |
9 Rizvić |
10 Nachbar |
11 Dragić |
12 Jagodnik |
13 Zupan |
14 Vidmar |
15 Brezec |
Valmentaja Bečirovič
Georges Loinger

Georges Loinger 2014.
Georges Loinger (29. elokuuta 1910 Strasbourg – 28. joulukuuta 2018) oli ranskalainen vastarintaliikkeen jäsen.
Loinger oli juutalainen, joka avusti satoja juutalaislapsia toisen maailmansodan aikana Ranskasta Sveitsiin. Sodan päätyttyä hän osallistui Exodus-laivan organisointiin. Hän oli sionisti.
Pantomiimitaiteilija Marcel Marceau oli Loingerin serkku.
Vilis Lācis

Vilis Lācis Neuvostoliittolaisessa kirjekuoressa vuonna 1983.
Vilis Lācis (oik. Jānis Vilhelms Lāce, (12. toukokuuta 1904 nykyään Riikaan kuuluva Rīnūžin kylä, Vidzeme – 6. helmikuuta 1966 Riika) oli latvialainen neuvostokirjailija ja kommunistipoliitikko. Hänen teoksensa edustivat stalinismin ajan sosialistista realismia.
Latvian neuvostomiehityksen myötä Lācisista tuli yksi johtavista kollaboraattoreista. Lācis oli Neuvostoliiton kesällä 1940 asettaman Latvian nukkehallituksen sisäministeri. Maan Neuvostoliittoon liittämisen jälkeen hän toimi elokuusta 1940 lähtien Latvian SNT:n kansankomissaarien neuvoston ja vuosina 1946–1959 ministerineuvoston puheenjohtajana. Neuvostoliiton korkeimman neuvoston puhemiehistön jäsenenä hän oli vuosina 1954–1958.
Elämä ja ura

Vilis Lācis syntyi Jānis Vilhelms Lācena (vanhan oikeinkirjoituksen mukaan Jahn Wilhelm Lahze) Rīnūžin kylässä, Mangaļin kihlakunnassa, joka nykyään on osa Vecmilgravisin kaupunginosaa Riiassa. Hänen isänsä Tenis Lace (Lahze) oli satamatyöläinen ja äiti Karline Veidemane (Veidemann). Alkeiskoulunsa hän kävi Daugavgrīvan (Dünamünden) kihlakunnankoulussa. Vuosina 1916–1917 Lācis asui Garciemsissa Carnikavan kihlakunnassa.
Ennen kuin Saksan keisarillinen armeija valtasi Riian syyskuun alussa 1917, perhe pakeni Siperiaan Altain alueelle, jossa vuosina 1917–1918 Lācis opiskeli Barnaulin opettajaseminaarissa. Valmistuttuaan  hän toimi Bijskin kyläneuvoston sihteerinä. Hän palasi Riikaan vuonna 1921 Myöhemmin hän työskenteli Latviassa satamatyöläisenä, kalastajana ja merimiehenä. Vuonna 1928 hän liittyi kommunistiseen puolueeseen.
Neuvostojoukot miehittivät Latvian 17. kesäkuuta 1940. Vuonna 1940 Lācisista tuli miehittäjän saneleman Kirhenšteinsin nukkehallituksen sisäministeri ja Latvian kommunistisen puolueen keskuskomitean jäsen. Vuodesta 1940 lähtien hän toimi Latvian SNT:n kansankomissaarien neuvoston ja vuosina 1946–1959 ministerineuvoston puheenjohtajana. Lācis oli NKP:n keskuskomitean ehdokasjäsen ja Neuvostoliiton korkeimman neuvoston kansanedustaja.
Lācisin romaanit Putni bez spārniem (”Siivettömät linnut”, 1931–1932) ja ”Kalastajan poika” (Zvejnieka dēls, 1933–1934) kuvaavat satamatyöläisten ja kalastajien elämää. Eeppinen romaani Vētra (”Myrsky”, 1946–1948) kertoo neuvostojärjestelmän pystyttämisestä Latviaan. Romaanin ”Uudelle rannalle” (Uz jauno krastu, 1951) aiheena on maatalouden kollektivisointi. Myöhempiä teoksia ovat ”Kylä meren rannalla” (Ciems pie jūras, 1954) ja Pēc negaisa (”Ukonilman jälkeen”, 1962).
Lācis sai Latvian SNT:n kansankirjailijan arvonimen vuonna 1947. Hänet on palkittu seitsemällä Leninin kunniamerkillä sekä Isänmaallisen sodan kunniamerkillä. Romaanit ”Myrsky” ja ”Uudelle rannalle” saivat Stalin-palkinnon vuosina 1949 ja 1952.
Suomennettuja teoksia

Kalastajan poika. Jan Schumanin venäjänkielisestä käännöksestä suomentanut L. Holm. Petroskoi: Karjalais-suomalaisen SNT:n valtion kustannusliike, 1951.
Uudelle rannalle. Venäjän kielestä suom. Anni Aalto. Petroskoi: Karjalan ASNT:n valtion kustannusliike, 1957.
Kylä meren rannalla: romaani. Suom. Anni Aalto. Petroskoi: Karjalan ASNT:n valtion kustannusliike, 1959.
Aiheesta muualla

Kratkaja literaturnaja entsiklopedija: Vilis Lācis (venäjäksi)
Gene Deitch

| Gene Deitch |
| --- | --- |
 Gene Deitch vuonna 2007
Henkilötiedot
Syntynyt: 8. elokuuta 1924 Chicago, Illinois, Yhdysvallat
Kuollut: 16. huhtikuuta 2020 (95 vuotta) Praha, Tšekki
Kansalaisuus:  Yhdysvallat
Ammatti:  kuvittaja, animaattori, elokuvaohjaaja
Puoliso:  Marie (1943– ennen 1964)
Muut tiedot
Aktiivisena:  1945–2008
Aiheesta muualla
Kotisivu
Eugene Merril Deitch (8. elokuuta 1924 Chicago, Illinois, Yhdysvallat – 16. huhtikuuta 2020 Praha, Tšekki) oli yhdysvaltalaissyntyinen kuvittaja, animaattori, sarjakuvataiteilija ja elokuvaohjaaja, joka asui Prahassa 1960-luvulta alkaen loppuelämänsä ajan. Deitch teki merkittävän uran erityisesti animaattorina.
Lapsuus ja nuoruus

Deitch syntyi Chicagossa 8. elokuuta 1924 myyntimies Joseph Deitchin ja Ruth Delson Deitchin pojaksi. Vuonna 1929 perhe muutti Kaliforniaan, ja Deitch kävi koulua Hollywoodissa. Hän valmistui losangelesilaisista high schoolista vuonna 1942.
Ura

Deitch työskenteli aluksi United Productions of America (UPA) -animaatiostudiolla, jossa hän osallistui muun muassa elokuvien "Munro" ja "Rooty Toot Toot" animointiin. Myöhemmin hän siirtyi Terrytoons-studiolle ja työskenteli siellä muun muassa "Mighty Mouse" -sarjan parissa.
Deitch siirtyi vuonna 1959 Yhdysvalloista Prahaan Tšekkoslovakiaan (nykyinen Tšekki), jossa hän työskenteli animaatiostudiossa nimeltä Bratři v triku (suom. Veljesten animaatiostudio). Hän ohjasi siellä esimerkiksi animaatiot "Munro", josta hän sai Oscar-palkinnon, ja "Herecká génia" (engl. Acting Genius). Hän jatkoi työskentelyä Tšekkoslovakiassa ja myöhemmin Tšekissä yli viiden vuosikymmenen ajan.
Vuonna 1961 Deitch aloitti yhteistyön Metro-Goldwyn-Mayer (MGM) -studion kanssa ja ohjasi 13 jaksoa suositusta Tom ja Jerry -animaatiosarjasta. Hänen työnsä Tom ja Jerry -sarjassa erottui omaperäisenä ja tyyliltään hieman erilaisena verrattuna sarjan aiempiin versioihin. Deitchin jaksoissa animaatio sai hieman karkeamman ja eksentrisemmän ilmeen, ja hän toi sarjaan uusia hahmoja ja tapahtumapaikkoja.
Viliam Čacho

| Viliam Čacho> Henkilötiedot |
| --- | --- |
Syntynyt: 14. lokakuuta 1998 (ikä 25) Trenčín, Slovakia
Kansalaisuus:   Slovakia
Jääkiekkoilija
Pelipaikka:  keskushyökkääjä
Maila:  vasen
Pituus:  183 cm
Paino:  81 kg
Seura
Seura:  HC Ocelaři Třinec
Sarja:  Tipsport Extraliga
Pelaajaura
Pääsarjaura:  2017–
Aik. seurat:  HK Orange 20 (SloEL) HC Detva (SloEL) HC Prešov (SloEL) HK Dukla Trenčín (SloEL)
Viliam Čacho (s. 14. lokakuuta 1998 Trenčín, Slovakia) on slovakialainen jääkiekkoilija, joka pelaa Tšekin pääsarjassa Extraliga-joukkue HC Ocelaři Třinecissä.
Ura > Seuraura

Čacho on HK Dukla Trenčínin kasvatti. Hän pelasi juniorina myös HK Púchovissa, josta Čacho palasi kesken kauden 2012–2013 Trenčínin B-nuoriin. Kaudella 2013–2014 hän oli joukkueen paras pistemies ja syöttäjä tehoilla 8+36=44. Pudotuspeleissä Čacho oli Trenčínin paras syöttäjä yhdeksällä syöttöpisteellään. Kaudella 2014–2015 hän oli joukkueen paras syöttäjä ja toiseksi paras pistemies Erik Smolkan jälkeen tehoilla 12+43=55. Čacho voitti myös tehoilla 4+18=22 Slovakian B-nuorten sarjan pudotuspelien syöttöpörssin ja sijoittui pistepörssissä toiseksi edellään vain HK Ružinovin Jakub Lacka. Hän voitti myös pudotuspelien tehotilaston lukemalla +17. Čacho voitti kauden päätteeksi Slovakian B-nuorten mestaruuden sekä samana keväänä A-nuorten mestaruuden.
Kaudeksi 2015–2016 Čacho siirtyi vain 16-vuotiaana Ruotsiin Södertälje SK:n J18-junioreihin. Hän oli J18 Elitissä joukkueen paras pistemies ja syöttäjä tehoilla 4+17=21. Kauden 2016–2017 Čacho aloitti Södertäljen J20-junioreissa, mutta hän palasi kesken kauden kuitenkin kotimaahansa ja siirtyi kasvattajaseuransa Dukla Trenčínin A-nuoriin. Čacho jakoi pudotuspeleissä joukkueen sisäisen pistepörssin voiton Dominik Novákin kanssa.
Čacho aloitti kauden 2017–2018 Slovakian alle 20-vuotiaiden maajoukkueen kehitysohjelma HK Orange 20:n vahvuudessa. Hän pelasi joukkueessa Extraligaa 19 runkosarjaottelua tehopistein 3+6=9 ja sarjatasoa alempana 1. hokejová liga SR:ää yhdeksän runkosarjaottelua tehopistein 6+5=11. Čacho teki Extraliga-debyyttinsä 12. syyskuuta 2017 HK Popradia vastaan. Hän teki ottelussa myös ensimmäisen Extraliga-maalinsa ylivoimalla. Čacho pelasi alkukaudella myös yhden ottelun kasvattajaseuransa Dukla Trenčin A-nuorissa, kunnes tammikuussa 2018 hän siirtyi varaamattomana pelaajana ns. tender-sopimuksella Yhdysvaltain USHL-junioriliigan Green Bay Gamblersiin.
Heinäkuussa 2018 Čacho teki 1+1-vuotisen ja kaksisuuntaisen KHL-sopimuksen Jokereiden kanssa. Hän pelasi kauden 2018–2019 kokonaan seuran A-nuorissa, joiden sisäisen tehotilaston Čacho voitti lukemalla +23. Hän edusti joukkuetta kauden aikana myös Junior Club World Cupissa.
Ura > Maajoukkueura

Čacho pelasi alle 20-vuotiaiden MM-kilpailuissa vuonna 2018, jolloin hän toimi Slovakian varakapteenina. Čacho pelasi myös alle 18-vuotiaiden Ivan Hlinkan muistoturnauksessa vuonna 2015. Hän edusti myös Slovakian alle 17-vuotiaiden maajoukkuetta World U-17 Hockey Challengessa marraskuussa 2014 ja Euroopan nuorten olympiafestivaaleilla vuonna 2015.
Muuta

Čachon isä Viliam Sr. pelasi omalla urallaan pudotuspelit mukaan lukien yli 500 ottelua Slovakian Extraligassa. Hän toimi kaudella 2017–2018 Slovakian alle 18-vuotiaiden maajoukkueen päävalmentajana.
Gene Chandler

| Eugene Dixon |
| --- | --- |

Henkilötiedot
Syntynyt: 6. heinäkuuta 1937 (ikä 87) Chicago, Illinois
Muusikko
Taiteilijanimi:  Gene Chandler
Tyylilajit:  R&B, soul
Levy-yhtiöt:  Brunswick Records (käännä suomeksi) ja Checker (käännä suomeksi) 
Aiheesta muualla
www.genechandler.com
  [ Muokkaa Wikidatassa ] [ ohje ]  
Eugene Dixon eli Gene Chandler (s. 6. heinäkuuta 1937 Chicago, Illinois) on yhdysvaltalainen soul-musiikin esittäjä. Hänet muistetaan parhaiten hitistä "Duke of Earl" (1962).
Albumit

The Duke Of Earl (1962)
Live On Stage In ‘65 (1965)
The Girl Don’t Care (1967)
The Duke Of Soul (1967)
There Was A Time (1968)
The Two Sides Of Gene Chandler (1969)
The Gene Chandler Situation (1970)
Gene And Jerry – One & One (1971)
Get Down (1978)
When You’re Number One (1979)
‘80 (1980)
Here’s To Love (1981)
Your Love Looks Good On Me (1985)
Aiheesta muualla

Viralliset sivut (Arkistoitu – Internet Archive) (englanniksi)
Grandad

| ”Grandad” Clive Dunn |
| --- | --- | --- |

Singlen tiedot
 Äänitetty : 1970
 Formaatti: 7" vinyylisingle
 Tyylilaji: iskelmämusiikki, huumorimusiikki
 Levy-yhtiö: Columbia
Grandad on alun perin näyttelijänä ja koomikkona tunnetuksi tulleen englantilaisen Clive Dunnin singlejulkaisu vuodelta 1970. Dunnin lisäksi nimikappaleella on lapsikuoro ja kääntöpuolen kappaleella naislaulajia.
"Grandad" oli brittilistan ykkösenä 16. tammikuuta 1971.
Levy-yhtiö on Columbia, joka on ollut The Gramophone Co. Ltd:n tuotemerkki. Singlen kaupallinen tunnus on DB 8726.
Sovittajana on toiminut Graham Walker.
Singlen kappaleet

Ääninäytteet
Äänitiedostojen kuunteluohjeet
Kappaleet:
| A-puoli |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| Nro | Nimi | Säv&san | Kesto |  |  |  |  |  |  |
| 1. | Grandad | Flowers, Pickett | 3.18 |  |  |  |  |  |  |
| B-puoli |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| Nro | Nimi | Säv&san | Kesto |  |  |  |  |  |  |
| 1. | I Play the Spoons | Cameron, King | 1.37 |  |  |  |  |  |  |
Kappaleiden luettelotunnukset ovat 7YCA 32762 ja 7YCA 32763.
Guðrún Arnardóttir

Guðrún Arnardóttir (s. 29. heinäkuuta 1995) on islantilainen jalkapalloilija, pelipaikaltaan puolustaja. Hän on pelannut Islannin naisten maajoukkueessa kesäkuuhun 2022 mennessä 18 ottelua ja tehnyt niissä yhden maalin.
Guðrún edusti kotimaassaan vuoteen 2018 saakka Breiðablikia. Vuoden 2019 alussa hän siirtyi Ruotsiin, jossa hän on edustanut ensin 2,5 kautta Djurgårdens IF:ää ja vuodesta 2021 FC Rosengårdia.
Göta

Göta voi tarkoittaa seuraavia asioita:
Göta, Götanmaa, eteläisin Ruotsin kolmesta pääosasta
Göta, naisen etunimi
Göta, kaupunginosa Boråsissa
Göta, taajama Lilla Edetin kunnassa
HMS Göta, panssarilaiva
IF Göta, urheiluseura Karlstadissa
IK Göta, urheiluseura Tukholmassa
Käännös suomeksi
Uinti kesäolympialaisissa 1976

Uinti vuoden 1976 kesäolympialaisissa järjestettiin 18.-25. heinäkuuta 1976 Montréalissa, Kanadassa. Ohjelmassa oli 26 lajia, 13 miehille ja 13 naisille.
Uinti
Mitalitaulukko

| Sija | Maa | Kultaa | Hopeaa | Pronssia | Yhteensä |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 1 |  Yhdysvallat (USA) | 13 | 14 | 7 | 34 |
| 2 |  Itä-Saksa (GDR) | 11 | 6 | 2 | 19 |
| 3 |  Neuvostoliitto (URS) | 1 | 3 | 5 | 9 |
| 4 |  Iso-Britannia (GBR) | 1 | 1 | 1 | 3 |
| 5 |  Kanada (CAN) |  | 2 | 6 | 8 |
| 6 |  Alankomaat (NED) |  |  | 2 | 2 |
|  |  Länsi-Saksa (FRG) |  |  | 2 | 2 |
| 8 |  Australia (AUS) |  |  | 1 | 1 |
Mitalistit > Miehet

| 0 | 1 | 2 | 3 | 4 | 5 | 6 |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| Laji |  Kultaa | Aika |  Hopeaa | Aika |  Pronssia | Aika |
Vapaauinti
| 100 m |  Jim Montgomery Yhdysvallat (USA) | 49,99 ME |  Jack Babashoff Yhdysvallat (USA) | 50,81 |  Peter Nocke Länsi-Saksa (FRG) | 51,31 |
| 200 m |  Bruce Furniss Yhdysvallat (USA) | 1.50,29 ME |  John Naber Yhdysvallat (USA) | 1.50,50 |  Jim Montgomery Yhdysvallat (USA) | 1.50,58 |
| 400 m |  Brian Goodell Yhdysvallat (USA) | 3.51,93 ME |  Tim Shaw Yhdysvallat (USA) | 3.52,54 |  Volodymyr Raskatov Neuvostoliitto (URS) | 3.55,76 |
| 1500 m |  Brian Goodell Yhdysvallat (USA) | 15.02,40 ME |  Bobby Hackett Yhdysvallat (USA) | 15.03,91 |  Stephen Holland Australia (AUS) | 15.04,66 |
Selkäuinti
| 100 m |  John Naber Yhdysvallat (USA) | 55,49 ME |  Peter Rocca Yhdysvallat (USA) | 56,34 |  Roland Matthes Itä-Saksa (GDR) | 57,22 |
| 200 m |  John Naber Yhdysvallat (USA) | 1.59,19 ME |  Peter Rocca Yhdysvallat (USA) | 2.00,55 |  Dan Harrigan Yhdysvallat (USA) | 2.01,35 |
Rintauinti
| 100 m |  John Hencken Yhdysvallat (USA) | 1.03,11 ME |  David Wilkie Iso-Britannia (GBR) | 1.03,43 |  Arvidas Juozaitis Neuvostoliitto (URS) | 1.04,23 |
| 200 m |  David Wilkie Iso-Britannia (GBR) | 2.15,11 ME |  John Hencken Yhdysvallat (USA) | 2.17,26 |  Rick Colella Yhdysvallat (USA) | 2.19,20 |
Perhosuinti
| 100 m |  Matt Vogel Yhdysvallat (USA) | 54,35 |  Joe Bottom Yhdysvallat (USA) | 54,50 |  Gary Hall Sr. Yhdysvallat (USA) | 54,65 |
| 200 m |  Mike Bruner Yhdysvallat (USA) | 1.59,23 ME |  Steve Gregg Yhdysvallat (USA) | 1.59,54 |  Bill Forrester Yhdysvallat (USA) | 1.59,96 |
Sekauinti
| 400 m |  Rod Strachan Yhdysvallat (USA) | 4.23,68 ME |  Tim McKee Yhdysvallat (USA) | 4.24,62 |  Andrei Smirnov Neuvostoliitto (URS) | 4.26,90 |
Viestit
| 4 × 200 m vapaauintiviesti |  Yhdysvallat (USA)   John Naber   Mike Bruner   Bruce Furniss   Jim Montgomery | 7.23,22 ME |  Neuvostoliitto (URS) Volodymyr Raskatov Andrei Bogdanov Sergei Kopljakov Andrei Krylov Andrei Smirnov | 7.27,97 |  Iso-Britannia (GBR)  Alan McClatchey  Brian Brinkley  Gordon Downie  David Dunne | 7.32,11 |
| 4 × 100 m sekauintiviesti |  Yhdysvallat (USA)   John Naber   John Hencken   Matt Vogel   Jim Montgomery | 3.42,22 ME |  Kanada (CAN)   Stephen Pickell   Graham Smith   Clay Evans   Gary MacDonald | 3.45,94 |  Länsi-Saksa (FRG)   Klaus Steinbach   Michael Kraus   Walter Kusch   Peter Nocke | 3.47,29 |
Mitalistit > Naiset

| 0 | 1 | 2 | 3 | 4 | 5 | 6 |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| Laji |  Kultaa | Aika |  Hopeaa | Aika |  Pronssia | Aika |
Vapaauinti
| 100 m |  Kornelia Ender Itä-Saksa (GDR) | 55,65 ME |  Petra Priemer Itä-Saksa (GDR) | 56,49 |  Enith Brigitha Alankomaat (NED) | 56,65 |
| 200 m |  Kornelia Ender Itä-Saksa (GDR) | 1.59,26 ME |  Shirley Babashoff Yhdysvallat (USA) | 2.01,22 |  Enith Brigitha Alankomaat (NED) | 2.01,40 |
| 400 m |  Petra Thümer Itä-Saksa (GDR) | 4.09,29 ME |  Shirley Babashoff Yhdysvallat (USA) | 4.10,46 |  Shannon Smith Kanada (CAN) | 4.14,60 |
| 800 m |  Petra Thümer Itä-Saksa (GDR) | 8.37,14 ME |  Shirley Babashoff Yhdysvallat (USA) | 8.37,59 |  Wendy Weinberg Yhdysvallat (USA) | 8.42,60 |
Selkäuinti
| 100 m |  Ulrike Richter Itä-Saksa (GDR) | 1.01,83 OE |  Birgit Treiber Itä-Saksa (GDR) | 1.03,41 |  Nancy Garapick Kanada (CAN) | 1.03,71 |
| 200 m |  Ulrike Richter Itä-Saksa (GDR) | 2.13,43 OE |  Birgit Treiber Itä-Saksa (GDR) | 2.14,97 |  Nancy Garapick Kanada (CAN) | 2.15,60 |
Rintauinti
| 100 m |  Hannelore Anke Itä-Saksa (GDR) | 1.11,16 |  Ljubov Rusanova Neuvostoliitto (URS) | 1.13,04 |  Marina Koševaja Neuvostoliitto (URS) | 1.13,30 |
| 200 m |  Marina Koševaja Neuvostoliitto (URS) | 2.33,35 ME |  Marina Jurtšenja Neuvostoliitto (URS) | 2.36,08 |  Ljubov Rusanova Neuvostoliitto (URS) | 2.36,22 |
Perhosuinti
| 100 m |  Kornelia Ender Itä-Saksa (GDR) | 1.00,13 ME |  Andrea Pollack Itä-Saksa (GDR) | 1.00,98 |  Wendy Boglioli Yhdysvallat (USA) | 1.01,17 |
| 200 m |  Andrea Pollack Itä-Saksa (GDR) | 2.11,41 OE |  Ulrike Tauber Itä-Saksa (GDR) | 2.12,50 |  Rosemarie Gabriel Itä-Saksa (GDR) | 2.12,86 |
Sekauinti
| 400 m |  Ulrike Tauber Itä-Saksa (GDR) | 4.42,77 ME |  Cheryl Gibson Kanada (CAN) | 4.48,10 |  Becky Smith Kanada (CAN) | 4.50,48 |
Viestit
| 4 × 100 m vapaauintiviesti |  Yhdysvallat (USA) Kim Peyton  Jill Sterkel Shirley Babashoff  Wendy Boglioli | 3.44,82 ME |  Itä-Saksa (GDR) Petra Priemer Kornelia Ender Claudia Hempel Andrea Pollack | 3.45,50 |  Kanada (CAN)  Becky Smith Gail Amundrud Barbara Clark Anne Jardin | 3.48,81 |
| 4 × 100 m sekauintiviesti |  Itä-Saksa (GDR) Ulrike Richter Hannelore Anke Kornelia Ender Andrea Pollack | 4.07,95 ME |  Yhdysvallat (USA) Camille Wright Shirley Babashoff Linda Jezek Lauri Siering | 4.14,55 |  Kanada (CAN)  Wendy Hogg Robin Corsiglia Susan Sloan Anne Jardin | 4.15,22 |
Mitalistit > Merkkien selitykset

ME = maailmanennätys
OE = olympiaennätys