stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Setouchi
Kuvia

Maejiman lautta
Setouchin aurinkovoimala
Setouchin kaupunginkirjasto
Miwa-jinjan torii-portti
Yokei-ji
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Setouchi Wikimedia Commonsissa
Kaupungin internetsivut (japaniksi)
Soukkojokisimpukka

| Soukkojokisimpukka |
| --- | --- |

Uhanalaisuusluokitus
 Elinvoimainen  
  
Suomessa:
 Elinvoimainen  
Tieteellinen luokittelu
Domeeni::  Aitotumaiset Eucarya
Kunta::  Eläinkunta Animalia
Pääjakso::  Nilviäiset Mollusca
Luokka::  Simpukat Bivalvia
Lahko::  Unionoida
Heimo::  Jokisimpukat Unionidae
Suku::  Unio
Laji::  pictorum
Kaksiosainen nimi
 Unio pictorum  (Linnaeus, 1758) 
Katso myös
   Soukkojokisimpukka Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OKIUCN-testi OK: 
Soukkojokisimpukka (Unio pictorum) on Euroopassa elävä makean veden simpukkalaji. Se elää kalkkipitoisissa, hitaasti virtaavissa vesissä. Sen kuori on pitkulaisen soikea, 7–10 senttiä pitkä ja 3–4 senttiä leveä ja väriltään vaihteleva, usein kellanvihreä tai ruskehtava. Soukkojokisimpukkaa tavataan Etelä- ja Keski-Suomessa, usein varsin syvissäkin joissa ja järvissä sekä myös vähäsuolaisessa murtovedessä.
Aiheesta muualla

Laji.fi: Soukkojokisimpukka (Unio pictorum)
Sképi

| Sképi Σκέπη |
| --- | --- |
Valtiot:  Kreikka
Paikkakunta:  Alexandroúpoli, Évros, Itä-Makedonia ja Traakia
Koordinaatit:  40°44′08″N, 26°04′07″E
Mittaustietoja
Pinta-ala:  0,41 km²
 fiSképi 
Sképi (kreik. Σκέπη) on järvi Évros-joen suiston alueella Länsi-Traakiassa koillisessa Kreikassa. Sen pinta-ala on noin 0,41 neliökilometriä. Järvi sijaitsee Évroksen haarautumien keskellä vain muutaman sadan metrin päässä Turkin rajasta ja kuuluu Évroksen suiston kansallispuistoon. Se saa alueen muiden pienten järvien (Nymfón, Tsekoúri, Gynaíka, Spítia) tavoin vetensä pääosin joen talvikauden tulvista.
Simo Muhonen

Simo Muhonen (s. 23. syyskuuta 1996) on suomalainen moottoriurheilija. Hän on kilpaillut karting-sarjoissa vuosina 2001-2012 saavuttaen satunnaista menestystä mm Cadetti-luokassa, Mini-luokassa, KF3, KF2 ja SM-luokassa. Vuonna 2013 Muhonen kilpaili Ranskan F4-mestaruussarjassa.
Aiheesta muualla

http://www.simomuhonen.com/simo.php (Arkistoitu – Internet Archive)
http://www.simomuhonen.com/uutiset.php (Arkistoitu – Internet Archive)
Stamsund

| Stamsund |
| --- | --- |

 Stamsund
 Koordinaatit: 68°07′48″N, 13°50′57″E 
Valtio:  Norja
Lääni:  Nordland
Kunta:  Vestvågøy
Pinta-ala:  
 – Maa:  1 km²
Väkiluku (2023):  1 104
 – Väestötiheys:  1 104 as./km²
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Stamsund on taajama Vestvågøyn kunnassa Nordlandin läänissä Norjassa. Taajaman pinta-ala on yksi neliökilometri ja asukasluku 1 104 vuonna 2023.
Stamsundin kirkko
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Stamsund Wikimedia Commonsissa
Shadow World

| Shadow World Wolfheart |
| --- | --- | --- |

Studioalbumin tiedot
 Äänitetty : Soundspiral Audio, Kouvola
 Julkaistu: 15. elokuuta 2015
 Tuottaja(t): Tuomas Saukkonen
 Tyylilaji: melodinen death metal
 Kesto: 46.25
 Levy-yhtiö: Spinefarm
Listasijoitukset
  Suomen virallinen lista: 6.
Wolfheartin muut julkaisut
| Winterborn 2013 | Shadow World 2015 | Tyhjyys 2017 |
Shadow World on suomalaisen melodisen death metal -yhtyeen Wolfheartin toinen albumi. Sen julkaisi Spinefarm Records elokuussa 2015. Albumin korkein sijoitus Suomen virallisella albumilistalla oli kuudentena.
Kappaleista "Aeon of Cold" ja "Zero Gravity" kuvattiin musiikkivideot.
Kappaleet

Aeon of Cold – 6.34
Zero Gravity – 5.44
Storm Centre – 5.23
Last of All Winters – 4.46
Nemesis – 6.57
Abyss – 4.08
Resistance – 4.30
Veri – 8.23
Kokoonpano

Tuomas Saukkonen – laulu, kitara
Mika Lammassaari – kitara
Lauri Silvonen – basso, taustalaulu
Joonas Kauppinen – rummut
Kokoonpano > Tuotanto

Tuomas Saukkonen – tuottaja
Juho Räihä – äänittäjä, miksaaja
Saku Moilanen – äänittäjä (kosketinsoitin, flyygeli & muu laulu)
Jens Bogren – masteroija
Heino Brand – grafiikka, design
Janica Lönn – valokuvat
Arvostelut

Antihero Magazine:
Blabbermouth:
Imperiumi.net:
Kaaoszine.fi: 9–/10
Keskisuomalainen:
Aiheesta muualla

Shadow World Discogsissa. (englanniksi)
Albumi Shadow World Encyclopaedia Metallum -sivustolla (englanniksi)
Sirolitutilli

| Sirolitutilli |
| --- | --- |

Tieteellinen luokittelu
Kladi::  Koppisiemeniset
Kladi::  Aitokaksisirkkaiset
Kladi::  Rosidit
Lahko::  Brassicales
Heimo::  Ristikukkaiskasvit
Suku::  Litutillit Descurainia
Laji::  pinnata
Kaksiosainen nimi
 Descurainia pinnata  (Walter) Britton 
Infobox OKNimi-testi OK: 
Sirolitutilli (Descurainia pinnata) on yksivuotinen ristikukkaiskasvilaji, joka on kotoisin Pohjois-Amerikasta. Lajia esiintyy Meksikossa, lähes koko Yhdysvalloissa ja Kanadan eteläosassa. Sirolitutilli on jaettu lukuisiin alalajeihin, joista hyväksyttyjä on neljä, kuusi tai kymmenen kappaletta. Pohjois-Amerikan ulkopuolella lajia esiintyy Argentiinassa, Japanissa, Koreassa ja Euroopassa. Suomessa lajista löytyy yksittäinen havainto Helsingissä.
Shöcking Blü

| Shöcking Blü> Tiedot |
| --- | --- |
Toiminnassa:  2016–2017
Tyylilaji:  rock
Kotipaikka:  Helsinki
Laulukieli:  suomi
Jäsenet:  Kari Peitsamo, laulu, kitara, koskettimet   Pete Pohjanniemi, basso, koskettimet   Sakke Koivula, rummut, koskettimet  
Levy-yhtiö:  Rocket Records (2017)
Infobox OKNimi-testi OK: 
Shöcking Blü oli suomalainen rockyhtye. Se perustettiin syksyllä 2016 ja hajosi toukokuussa 2017. Yhtyeessä soitti Kari Peitsamo ja Peer Günt -yhtyeen muusikot Pete Pohjanniemi ja Sakke Koivula. Yhtye teki viisi keikkaa ja julkaisi yhden albumin. Yhtyeen hajotua Peitsamo perusti yhdessä Peer Güntissä ennen Pohjanniemeä ja Koivulaa soittaneiden muusikoiden Teijo Erkinharjun ja Teijo Kettulan kanssa Devil’s Milk -yhtyeen.
Jäsenet

Kari Peitsamo – laulu, kitara, koskettimet
Pete Pohjanniemi – basso, kosketimet
Sakke Koivula – rummut, koskettimet
Julkaisut > Studioalbumi

Enemmän kuin elämä on lempi, enemmän kuin lempi moinen kuolo (2017)
Julkaisut > Single

”Fung Yee” (digisingle, 2017)
Shy

| Shy> Tiedot |
| --- | --- |
Toiminnassa:  1980–2014
Tyylilaji:  hard rock
Kotipaikka:   Birmingham, Yhdistynyt kuningaskunta
Laulukieli:  englanti
Jäsenet:  Lee Small, laulu   Tony Mills, laulu   Jon Francis, laulu   John Ward, laulu   Steve Harris, kitara   Ian Richardson, kitara   Roy Davies, basso   Mark Badrick, basso   Bob Richards, rummut   Alan Kelly, rummut   Paddy McKenna, kosketinsoittimet   Joe Basketts, kosketinsoittimet  
Levy-yhtiö:  RCA Records   MCA Records   Escape Music  
Aiheesta muualla
Kotisivut
Infobox OKNimi-testi OK: 
Shy oli englantilainen hard rock -yhtye.
Historia

Yhtye toimi Trojan -nimen alla vuoteen 1983 asti, jonka jälkeen kitaristi Steve Harris muutti sen. Shyn perustajajäseniä Harrisin lisäksi olivat laulaja Tony Mills, basisti Mark Badrick, rumpali  Alan Kelly ja kosketinsoittaja Paddy McKenna. Yhtyeen debyyttialbumi Once Bitten... Twice Shy julkaistiin vuonna 1983. Julkaisun jälkeen uusi basisti Roy Davies korvasi Badrickin.
Vuonna 1985 Shy teki levytyssopimuksen RCA Recordsin kanssa ja julkaisi toisen studioalbuminsa Brave the Storm. Albumi oli menestys Englannissa ja Shy lähti kiertueelle Bon Jovin ja Twisted Sisterin kanssa. Shy teki kolmannen studioalbuminsa tuottaja Neil Kernonin kanssa Alankomaissa. Excess All Areas julkaistiin vuonna 1987 ja se nousi Top-75 -listalle kotimaassa.  Excess All Areas on Shyn parhaiten menestynyt albumi. Neljäs studioalbumi Misspent Youth tehtiin yhteistyössä uuden levy-yhtiön, MCA Recordsin kanssa vuonna 1990. Mills jätti yhtyeen vuonna 1994, ja Jon Francis liittyi yhtyeeseen uudeksi laulajaksi, mutta lähti muutaman keikan jälkeen. Seuraavan albumin Welcome to the Madhousen lauluosuudet teki John Ward. Albumi julkaistiin vain Japanissa.
Vuonna 2000 Mills palasi takaisin ja kaksi vuotta myöhemmin Unfinished Business -albumi julkaistiin. Kelly oli lähtenyt yhtyeestä, joten hänet korvasi Bob Richards. Sunset and Vine albumi vuonna 2005 toi yhtyeeseen toisen kitaristin Ian Richardsonin ja uuden kosketinsoittaja Joe Baskettsin. Mills jätti yhtyeen toisen kerran vuonna 2006, kun hän liittyi norjalaisen hard rock -yhtye TNTn riveihin. Kolmen vuoden päästä Shyn uudeksi laulajaksi oli valittu Lee Small. Viimeiseksi jäänyt studioalbumi Shy julkaistiin Escape Musicin kautta vuonna 2011. Steve Harris menehtyi aivokasvaimeen lokakuussa 2011. Yhtyeen mukaan Harris on korvaamaton, ja hänen tilalleen ei etsitä uutta kitaristia. Myös nykyinen kokoopano jäi yhtyeen viimeiseksi. Shy soitti viimeisen keikkansa lokakuussa 2014 Firefest -festivaaleilla, Englannissa. Keikalla esiintyi alkuperäinen laulaja Tony Mills.
Mills menehtyi myöhemmin haimasyöpään 18. syyskuuta 2019.
Diskografia > Studioalbumit

Once Bitten... Twice Shy (1983)
Brave the Storm (1985)
Excess All Areas (1987)
Misspent Youth (1990)
Welcome to the Madhouse (1994)
Unfinished Business (2002)
Sunset and Vine (2005)
Shy (2011)
Aiheesta muualla

Shyn virallinen sivusto
Sanskrit

| Sanskrit |
| --- | --- |
Oma nimi:  संस्कृता वाक् (saṃskṛtā vāk )
Tiedot
Alue:  Intia, eräät muut Etelä- ja Kaakkois-Aasian alueet
Virallinen kieli:  Intia
Puhujia:  Intiassa 6 106 äidinkielenä (1981), 194 433 toisena kielenä (1961)
Sija:  ei 100 suurimman joukossa
Kirjaimisto:  devanāgarī
Kielitieteellinen luokitus
Kielikunta:  indoeurooppalaiset kielet
Kieliryhmä:  indoiranilaiset kielet
Kielikoodit
ISO 639-1:  sa
ISO 639-2:  san
ISO 639-3:  san
 Ohje 
Sanskrit (saṃskṛta ’kokoonpantu; huoliteltu’) on indoeurooppalaisten kielten indoiranilaiseen ryhmään kuuluva kieli, joka muotoutui lopullisesti 300-luvulla eaa.
Sanskrit on Intian klassinen sivistyskieli, jonka asema vastaa suunnilleen latinan ja kreikan asemaa Euroopassa. Sanskrit on siis oppineiden käyttämää huoliteltua ja täsmällistä kielimuotoa, kun taas tavallisen kansan puhumista murteista on käytetty nimitystä prakrit. Sanskrit on myös yksi Intian virallisista kielistä, ja siihen luodaan jatkuvasti uudissanoja nyky-yhteiskunnan tarpeita varten. Kielitieteessä sanskritista ja prakriteista käytetään joskus yhteisnimitystä muinaisintia.
Historia

Vanhin tunnettu sanskritin muoto oli noin 1000-luvun eaa. Veda-kirjoissa käytetty veedinen sanskrit eli muinaisindoarja, joka varsinkin 1800-luvun alkupuolella samastettiin indoeurooppalaisen kantakielen kanssa. Mahābhāratassa ja muissa hindueepoksissa käytettyä kielimuotoa kutsutaan eeppiseksi sanskritiksi, jonka aikaan sanskrit oli jo kadonnut varsinaisena puhekielenä.
Varhaisin sanskritin kielioppi on Pāṇinin noin 400-luvulla eaa. kirjoittama Aṣṭādhyāyī, joka kuvaa sanskritin rakenteen 3 959 säännön avulla. Pāṇinin kielioppia pidetään edelleen korkeimpana auktoriteettina kielen suhteen, ja myöhemmät kieliopit ovat lähes yksinomaan sen kommentaareja.
Merkitys

Sanskrit on vaikuttanut useimpiin intialaisiin kieliin samalla tavoin kuin latina on vaikuttanut eurooppalaisiin. Suuri osa nykyisistä indoiranilaisista kielistä (muun muassa nepali, hindi, urdu ja bengali) on kehittynyt prakriteista samaan tapaan kuin romaaniset kielet kehittyivät vulgaarilatinasta. Sanskritinkielisiä sivistyssanoja ja kieliopillisia malleja käytetään etenkin indoiranilaisissa kielissä, mutta myös dravidakielissä, jotka eivät ole edes sukua sanskritille.
Suurin osa Intian klassisesta kirjallisuudesta on kirjoitettu sanskritiksi. Yksi nykyajan kielitieteen tutkimuskohde on muinainen teos Seitsemän viisasta mestaria, jossa on sanskritin-, persian- ja hepreankielisiä aineksia. Nykyään sanskrit on etenkin hindulaisuuden ja siihen liittyvän filosofian, tieteen ja kirjallisuuden kieli, ja sitä käytetään myös buddhalaisuudessa. Monet uskonnonharjoittajat osaavat ulkoa lukemattomia sanskritinkielisiä mantroja, vaikka eivät varsinaisesti osaisi kieltä lainkaan. Suomessa sanskritinkieliseen tekstiin törmännee todennäköisimmin uushindulaisen Hare Krishna -liikkeen kirjoissa.
Tunnettuja eurooppalaisiin kieliin otettuja sanskritin sanoja ovat muun muassa ārya (arjalainen ’oma heimolainen’, myöhemmin ’jalosukuinen’), avatāra, buddha, guru, karma, mantra, nirvāna, pippali (’pippuri’), śarkarā (’sokeri’), svastika (’hakaristi’) ja yoga (’jooga’). Myös kielitiede on omaksunut sanskritista monia termejä, kuten sandhi.
Suomen kielessä on vanhoja indoiranilaisia lainasanoja, jotka ovat lähellä sanskritinkielisiä muotoja: sata (śatam), viha (viśa ’myrkky’) ja mahdollisesti orja (ārya ’oma heimolainen’).
Kirjoitus ja ääntäminen

Sanskritia on historiansa aikana kirjoitettu useilla eri kirjoitusjärjestelmillä. Varhaisimmat säilyneet tekstit käyttävät brāhmī- ja kharoṣṭhī-järjestelmiä, mutta 1100-luvulta on käytetty pääasiassa devanāgarī-aakkostoa. Oli käytetty kirjoitusjärjestelmä mikä hyvänsä, sanskritia kirjoitetaan joka tapauksessa muutamaa vähäistä poikkeusta lukuun ottamatta täysin äänteenmukaisesti.
Päinvastoin kuin muinaisindoarjassa, klassisessa sanskritissa ei ole varsinaista sanojen painotusta, vaan puhe rytmittyy vokaalien pituuseroilla. Latinalaisessa transkriptiossa pitkät a-, i- ja u-äänteet merkitään yläviivalla, ja e- ja o-äänteet ovat aina pitkiä. Vokaaleiksi lasketaan myös syllabiset konsonantit ṛ ja ḷ, jotka monissa ääntämisohjeissa neuvotaan lausuttavaksi "ri" ja "li".
Konsonanttipuolella erikoisia äänteitä ovat retrofleksiset ṭ, ṭh, ḍ, ḍh, ṇ ja ṣ, jotka lausutaan kuten t, th, d, dh, n ja s, mutta kielen kärkeä taaksepäin taivuttaen. Jokaisesta klusiilista on aspiroitu versio, joka transkriptiossa merkitään h-kirjaimella (esim. dh, kh, bh). Transkriboitu c ääntyy [tʃ], j [dʒ], ś [ʃ] ja y [j]. Transkriptio-v on samankaltainen puolivokaali kuin englannin w. Merkintää ṃ kutsutaan anusvāraksi, joka nasalisoi sitä edeltävän vokaalin (esim. saṃskṛtā ääntyy [sãskritaː]).
Kielioppi

Koska sanskrit on vanha indoeurooppalainen kieli, sen kielioppi muistuttaa yleisolemukseltaan latinaa ja kreikkaa. Substantiiveilla on kolme sukua (maskuliini, feminiini ja neutri), ja nominit taipuvat kahdeksassa sijamuodossa. Yksikön ja monikon lisäksi on käytössä kaksikko eli duaali. Verbimuodot ja sanojen johto-oppi ovat monimutkaisia.
Tunnusomainen piirre on sandhi eli äänteiden yhteensulautuminen, joka aiheuttaa usein harjaantuneillekin lukijoille ongelmia. Esimerkiksi a-loppuisen sanan loppu-a ja sitä seuraavan sanan alku-i sulautuvat yhteen e-äänteeksi, mikä samalla häivyttää sanarajan. Sanskritissa on muutenkin paljon pitkiä yhdyssanoja ja johdoksia, ja sandhin aikaansaama sanarajojen häviäminen antaa usein vaikutelman lähes käsittämättömän pitkistä sanoista.
Lauseopissa sanajärjestys on hyvin vapaa. Yleisin perussanajärjestys on subjekti-objekti-predikaatti.
Esimerkki

Osa Dhyanamia, jonka Shiva antoi Parvatille:
Aiheesta muualla

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
Pali, Prakrit and Sanskrit keyboard layouts (Arkistoitu – Internet Archive)
Indoarjalaiset kielet
aer
andh
angika
assami
awadhi
bagheli
baškarik
bengali
bhadrawahi
bhili
bhisnupriya
bhodžpuri
bradž
buksa
bundeli
chambeali
chhattisgarhi
chittagon
chitwania tharu
dameli
dangaura tharu
dhatki
divehi
dogri
fidžinhindi
gaddi
garhwali
gawar
goaria
grangali
gudžarati
gurgula
halbi
haryanvi
hindi
hindko
hindustani
Induksenkohistani
kalaša
kanauji
kašmiri
katarkalai
kathariya tharu
khowar
kochila tharu
koli
kumaoni
kurdari
kutši
lahnda
lambadi
magahi
maijan
maithili
majhi
mandeali
marathi
marwari
musasa
nimadi
ningalami
nepali
od
orija
paali
palya bareli
pandžabi
pašai
pauri bareli
phalura
radžastani
rana tharu
rangpuri
rathwi bareli
rohingya
romani
sadri
sanskrit
saraiki
sawi
šina
sindhi
sinhali
sirmauri
sonha
šumašti
surjapuri
sylheti
tirahi
torwali
urdu
varhadi-nagpuri
varli
vasavi
Rig-Vedan tekstiä devanāgarī-kirjoitusjärjestelmällä
Siron

Siron (myös Syron) (n. 50 eaa.) oli antiikin kreikkalainen epikurolaiseen koulukuntaan kuulunut filosofi. Hän oli runoilija Vergiliuksen opettaja ja opetti omassa koulussaan Napolissa.
Vergiliuksen nimiin on laitettu Appendix Vergilianassa kaksi runoa, jotka mainitsevat Sironin, ja joissa kirjoittaja puhuu rauhan etsimisestä Sironin seurassa tai hänen viisaiden opetustensa etsimisestä.
Myös Cicero mainitsee Sironin useita kertoja, ja puhuu tästä sekä Filodemoksesta ”hyvinä kansalaisina ja mitä oppineimpina miehinä”. 400-luvulla kirjoittanut kommentaattori Servius väitti, että Vergilius kunnioitti Sironia kuudennen Eclogaen henkilöhahmolla nimeltä Silenus.
Käännös suomeksi
Simo Mälkiä

| Simo Mälkiä> Henkilötiedot |
| --- | --- |
Syntynyt: 21. elokuuta 1983 (ikä 41) Lappeenranta
Kansalaisuus:   Suomi
Jääkiekkoilija
Pelipaikka:  puolustaja
Maila:  oikea
Pituus:  174 cm
Paino:  80 kg
Pelaajaura
Pääsarjaura:  2007–2012
Aik. seurat:  KooKoo (Mestis) Jukurit (Mestis) SaiPa (SML) Jokerit (SML) Kiekko-Vantaa (Mestis)
Simo Mälkiä (s. 21. elokuuta 1983 Lappeenranta) on suomalainen jääkiekkovalmentaja ja pelaajauransa lopettanut jääkiekkoilija, joka pelasi puolustajana.
Mälkiä siirtyi Jokereihin kaudelle 2009–2010. Aiemmin urallaan hän edustanut SM-liigassa Saimaan Palloa (2007–2009). SaiPaa ennen hän pelasi Mestiksessä Jukureissa ja KooKoossa. Hän on voittanut Jukureissa Mestis-mestaruuden vuonna 2006 ja hopeaa 2007.
Mälkiä sai ottelussa 18. helmikuuta 2010 polvivamman, jonka vuoksi hän joutui lopulta lopettamaan uransa vuonna 2012.
Simon isä Heikki Mälkiä on entinen jääkiekkoilija, jonka pelinumeron 20 SaiPa on jäädyttänyt. Simo on käyttänyt isänsä numeroa SaiPassa. Heikki on nykyään valmentaja, joka on valmentanut SM-liigassa nykyisen seuransa Ilveksen lisäksi myös SaiPaa ja HIFK:ta. Tämän takia Simo on pelannut myös Ilveksen ja HIFK:n junioreissa.
Aiheesta muualla

Uutinen Mälkiän sopimuksesta SaiPan kanssa
Sirolentobarbi

| Sirolentobarbi |
| --- | --- |

Uhanalaisuusluokitus
 Elinvoimainen  
  
Tieteellinen luokittelu
Domeeni::  Aitotumaiset Eucarya
Kunta::  Eläinkunta Animalia
Pääjakso::  Selkäjänteiset Chordata
Alajakso::  Selkärankaiset Vertebrata
Luokka::  Luukalat Osteichthyes
Alaluokka::  Viuhkaeväiset Actinopterygii
Lahko::  Karppikalat Cypriniformes
Alalahko::  Särkikalat Cyprinoidei
Heimo::  Seeprakalat Danionidae
Alaheimo::  Esominae
Suku::  Lentobarbit Esomus
Laji::  thermoicos
Kaksiosainen nimi
 Esomus thermoicos  (Valenciennes, 1842) 
Katso myös
   Sirolentobarbi Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OKIUCN-testi OK: 
Sirolentobarbi (Esomus thermoicos) on seeprakalojen heimoon (Danionidae) kuuluva makean veden särkikalalaji, joka alkuperäisenä elää ainoastaan Sri Lankassa.
Sirolentobarbi kasvaa yleensä noin kahdeksan senttimetrin mittaiseksi, suurimmillaan noin 13-senttiseksi. Kala syö toukkia ja äyriäisiä.
Skåtøyn kirkko

| Skåtøyn kirkko Skåtøy kirke |
| --- | --- |
 Kirkko vuonna 2014.
Sijainti:  Kragerø, Norja
Kirkkokunta:  Norjan kirkko
Hiippakunta:  Agderin ja Telemarkin hiippakunta
Rakentamisvuosi:  1862
Suunnittelija:  Heinrich Ernst Schirmer ja Wilhelm von Hanno
Materiaali:  puu
Lisää rakennusartikkeleitaArkkitehtuurin teemasivulla
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Skåtøyn kirkko (norj. Skåtøy kirke) on Kragerøn kunnassa Norjassa sijaitseva puinen pitkäkirkko vuodelta 1862.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Skåtøyn kirkko Wikimedia Commonsissa
Skåren kirkko

| Skåren kirkko Skåre kirke |
| --- | --- |
 Kirkko vuonna 2020.
Sijainti:  Haugesund, Norja
Kirkkokunta:  Norjan kirkko
Hiippakunta:  Stavangerin hiippakunta
Rakentamisvuosi:  1858
Suunnittelija:  Christian Heinrich Grosch
Materiaali:  puu
Istumapaikkoja:  450
Lisää rakennusartikkeleitaArkkitehtuurin teemasivulla
Infobox OKNimi-testi OK: 
Skåren kirkko (norj. Skåre kirke) on Haugesundin kunnassa Norjassa sijaitseva kahdeksankulmainen puukirkko vuodelta 1858.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Skåren kirkko Wikimedia Commonsissa
Skårasalen

Skårasalen
Skårasalen nähtynä Urkesta
| --- | --- |
Sijainti:  Møren ja Romsdalin lääni,  Norja
Vuoristo:  Sunnmørsalpene, Skandit
Korkeus merenpinnasta:  1 542 m
Prominenssi:  1 384  m 
| --- | --- |
Koordinaatit:  fi 
muokkaa - muokkaa wikitekstiä - muokkaa Wikidataa
Skårasalen on Skandeihin kuuluva vuori Norjassa Ørstan kunnassa. Sen korkein kohta yltää 1 542 metriä merenpinnan tasoa korkeammalle.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Skårasalen Wikimedia Commonsissa
Sikojuuret

| Sikojuuret |
| --- | --- |
 Harjusikojuuri (Scorzonera humilis)
Tieteellinen luokittelu
Domeeni::  Aitotumaiset Eucarya
Kunta::  Kasvit Plantae
Alakunta::  Putkilokasvit Tracheobionta
Kaari::  Siemenkasvit Spermatophyta
Alakaari::  Koppisiemeniset Magnoliophytina
Luokka::  Kaksisirkkaiset Magnoliopsida
Lahko::  Asterales
Heimo::  Asterikasvit Asteraceae
Suku::  Sikojuuret Scorzonera  L.
Katso myös
   Sikojuuret Wikispeciesissä   Sikojuuret Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OK: 
Sikojuuret (Scorzonera) on asterikasvien (Asteraceae) heimoon kuuluva kasvisuku. Sukuun kuuluu maailmanlaajuisesti 180–200 lajia. Suvun lajimäärä vaihtelee eri lähteissä.
Suomessa tavataan luonnonvaraisena vain harjusikojuurta (Scorzonera humilis) Etelä-Suomessa harjukasvina sekä viljeltynä ja harvoin luonnossa satunnaiskasvina esiintyvää mustajuurta (Scorzonera hispanica).
Lajeja

harmaasikojuuri (Scorzonera cana)
mustajuuri eli ruokamustajuuri (Scorzonera hispanica, syn. Pseudopodospermum hispanicum)
egyptinsikojuuri (Scorzonera hispida)
harjusikojuuri eli sikojuuri (Scorzonera humilis)
sulkasikojuuri (Scorzonera laciniata)
Aiheesta muualla

Kassu – Kasvien suomenkieliset nimet: Sikojuuret (Scorzonera)
Suomen Lajitietokeskus: Sikojuuret – Scorzonera
Funet: Sikojuuret (Scorzonera)
United States Department of Agriculture (USDA): Scorzonera (englanniksi)
Flora of China: Scorzonera (englanniksi)
Sheila Young

| Mitalit | Mitalit | Mitalit |  |
| --- | --- | --- | --- |
|  Sheila Young vuonna 1975. |  Sheila Young vuonna 1975. |  Sheila Young vuonna 1975. |  |
Maa:   Yhdysvallat
Naisten pikaluistelu
|  Olympialaiset  |  Olympialaiset  |  Olympialaiset  |  |
|  Kultaa | Innsbruck 1976 | 500 m |  |
|  Hopeaa | Innsbruck 1976 | 1 500 m |  |
|  Pronssia | Innsbruck 1976 | 1 000 m |  |
| Yleisluistelun MM-kilpailut  | Yleisluistelun MM-kilpailut  | Yleisluistelun MM-kilpailut  |  |
|  Pronssia | Assen 1975 | yleisluistelu |  |
|  Pronssia | Gjøvik 1976 | yleisluistelu |  |
| Pikaluistelun sprintti-MM-kilpailut  | Pikaluistelun sprintti-MM-kilpailut  | Pikaluistelun sprintti-MM-kilpailut  |  |
|  Kultaa | Oslo 1973 | sprinttiluistelu |  |
|  Kultaa | Göteborg 1975 | sprinttiluistelu |  |
|  Kultaa | Berliini 1976 | sprinttiluistelu |  |
Naisten pyöräily
| Ratapyöräilyn MM-kilpailut  | Ratapyöräilyn MM-kilpailut  | Ratapyöräilyn MM-kilpailut  |  |
|  Kultaa | San Sebastián 1973 | eräajo |  |
|  Kultaa | Monteroni di Lecce 1976 | eräajo |  |
|  Kultaa | Brno 1981 | eräajo |  |
|  Hopeaa | Leicester 1982 | eräajo |  |
|  Pronssia | Marseille 1972 | eräajo |  |
|  Pronssia | Rocourt 1975 | eräajo |  |
Sheila Grace Young-Ochowicz (o.s. Young, s. 14. lokakuuta 1950 Birmingham, Michigan) on yhdysvaltalainen pikaluistelun ja ratapyöräilyn moninkertainen arvokisamitalisti.
Pikaluistelu

Young saavutti Innsbruckin olympialaisissa 1976 kultaa 500 metrin luistelussa ajalla 42,76, hopeaa 1 500 metrillä ajalla 2.17,06 ja pronssia 1 000 metrillä ajalla 1.29,14. Sapporon olympialaisissa 1972 hän oli 500 metrillä neljäs. Hän voitti sprinttimaailmanmestaruuden Oslossa 1973, Göteborgissa 1975 ja Berliinissä 1976 sekä sijoittui seitsemänneksi 1981 ja kahdeksanneksi 1972. Yleisluistelun MM-kilpailuissa hän sai pronssia 1975 ja 1976 sekä sijoittui neljänneksi 1974.
Maailmanennätykset

| Laji | Tulos | Paikka | Päivä |
| --- | --- | --- | --- |
| 500 m | 41,8 | Davos | 19. tammikuuta 1973 |
| sprinttiottelu | 173,450 | Davos | 19.–20. tammikuuta 1973 |
| 500 m | 40,91 | Davos | 31. tammikuuta 1976 |
| 3 000 m | 40,68 | Inzell | 13. maaliskuuta 1976 |
| sprinttiottelu | 166,210 | Inzell | 12.–13. maaliskuuta 1976 |
Henkilökohtaiset ennätykset

| Matka | Aika | Paikka | Päivä |
| --- | --- | --- | --- |
| 500 m | 40,68 | Inzell | 13. maaliskuuta 1976 |
| 1 000 m  | 1.24,38 | Inzell | 13. maaliskuuta 1976 |
| 1 500 m | 2.14,68 | Davos | 31. tammikuuta 1976 |
| 3 000 m | 5.02,88 | Madonna di Campiglio | 26. tammikuuta 1976 |