stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
KHL:n varaustilaisuus 2012
Varaukset > Kierros 5

| # | Pelaaja | Maa | KHL-joukkue | Joukkue  |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| 134 | Dmitri Boitšuk |  | Lokomotiv Jaroslavl OHK Dinamo Moskova | OHK Dinamo Moskova -95 |
| 135 | Roman Nikolajev |  | Lokomotiv Jaroslavl OHK Dinamo Moskova | OHK Dinamo Moskova -95 |
| 136 | Andrei Geraštšenko |  | Lokomotiv Jaroslavl | OHK Dinamo Moskova -95 |
| 137 | Vincent Trocheck |  | Vitjaz Tšehov | Saginaw Spirit, OHL |
| 138 | Maksim Belopaševtsev |  | HK Avtomobilist Torpedo Nižni Novgorod | Torpedo Nižni Novgorod -95 |
| 139 | Anatoli Golyšev |  | HK Avtomobilist | HK Avtomobilist -95 |
| 140 | Wilhelm Westlund |  | Metallurg Magnitogorsk (Sibir Novosibirskiltä) | Färjestads BK, J20 Superelit |
| 141 | Shane Prince |  | Vitjaz Tšehov (Spartak Moskovalta) | Ottawa 67's, OHL |
| 142 | Viktor Zah'arov |  | TsSKA Moskova | Sokol Kiova, PHL |
| 143 | Ilja Korenev |  | Neftehimik Nižnekamsk Lokomotiv Jaroslavl | Lokomotiv Jaroslavl -95 |
| 144 | Aleksandr Bryntsev |  | Neftehimik Nižnekamsk | Avangard Omsk -95 |
| 145 | Ville Husso |  | Metallurg Novokuznetsk | HIFK, A-nuorten SM-liiga |
| 146 | Ralf Rinke |  | Dinamo Riika | EHC Timmendorfer Strand 06, Oberliga |
| 147 | Dmitri Arsenjuk |  | Jugra Hanti-Mansijsk Metallurg Magnitogorsk | Metallurg Magnitogorsk -95 |
| 148 | Pavel Varfolomejev |  | Jugra Hanti-Mansijsk | Metallurg Magnitogorsk -95 |
| 149 | Roman Djukov |  | Dinamo Minsk | Junost Minsk, MHL |
| 150 | Vladislav Maslihin |  | Sibir Novosibirsk (Amurilta Spartakin kautta) | Sibir Novosibirsk -95 |
| 151 | Max Friberg |  | Metallurg Novokuznetsk (Severstal Tšerepovetsilta) | Timrå IK, Elitserien |
| 152 | Roman Stepanenko |  | Barys Astana | Barys Astana-2, Kazakstanin mestaruussarja |
| 153 | Denis Ljapustin |  | Neftehimik Nižnekamsk (HK Atlantilta) | Neftehimik Nižnekamsk -95 |
| 154 | Artjom Moskalev |  | Salavat Julalev Ufa SKA Pietari | SKA Pietari -95 |
| 155 | Matej Peran |  | Salavat Julalev Ufa | P.E.I. Rocket, QMJHL |
| 156 | Jegor Ivanov |  | Torpedo Nižni Novgorod Traktor Tšeljabinsk | Traktor Tšeljabinsk -95 |
| 157 | Dmitri Jakunin |  | Torpedo Nižni Novgorod | TsSKA Moskova -95 |
| 158 | Dmitri Martšenkov |  | Jugra Hanti-Mansijsk (Ak Bars Kazanilta) | Metallurg Magnitogorsk -95 |
| 159 | Sergei Boldyrev |  | Avangard Omsk Metallurg Magnitogorsk | Metallurg Magnitogorsk -95 |
| 160 | Anton Bespalov |  | Avangard Omsk | HS S.Makarov, RLHL |
| 161 | Stanislav Perehodjuk |  | Metallurg Magnitogorsk | TsSKA Moskova -95 |
| 162 | Saveli Ilin |  | OHK Dinamo Moskova | OHK Dinamo Moskova -95 |
| 163 | Konstantin Lutševnikov |  | Avangard Omsk (SKA Pietarilta) | Metšel Tšeljabinsk |
| 164 | Spencer Humphries |  | Traktor Tšeljabinsk | Calgary Hitmen, WHL |
| 165 | Vladimir Abaškin |  | Donbass Donetsk | Metallurg Magnitogorsk -95 |
| 166 | Roman Will |  | Lev Praha | Moncton Wildcats, QMJHL |
| 167 | Patrik Koys |  | HC Slovan Bratislava | HC Dukla Trenčín U18 |
Karpaloheisi

| Karpaloheisi |
| --- | --- |

Tieteellinen luokittelu
Domeeni::  Aitotumaiset Eucarya
Kunta::  Kasvit Plantae
Alakunta::  Putkilokasvit Tracheobionta
Kaari::  Siemenkasvit Magnoliophyta
Alakaari::  Koppisiemeniset Magnoliophytina
Luokka::  Kaksisirkkaiset Magnoliopsida
Lahko::  Dipsacales
Heimo::  Tesmayrttikasvit Adoxaceae
Suku::  Heidet Viburnum
Laji::  edule
Kaksiosainen nimi
 Viburnum edule  (Michx.) Raf. 
Katso myös
   Karpaloheisi Wikispeciesissä   Karpaloheisi Commonsissa 
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Karpaloheisi (Viburnum edule) on tesmayrttikasvien heimoon ja heisien sukuun kuuluva kasvilaji, joka kasvaa luonnonvaraisena Kanadassa ja Pohjois-Yhdysvalloissa.
Karpaloheisi on kasvutavaltaan monivuotinen pensas. Sen kirpeät marjat kypsyvät aikaisin keväällä; niitä syövät sekä linnut että nisäkkäät. Siemeniä lukuun ottamatta marjat ovat syömäkelpoisia myös ihmiselle.
Lehvistöä
Kukkia
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Karpaloheisi Wikimedia Commonsissa
Plants for a Future: Viburnum edule
Kalāt (Pakistan)

| Kalāt |
| --- | --- |
 Kalāt
 Koordinaatit: 28°53′N, 66°28′E 
Valtio:  Pakistan
Provinssi:  Balochistan
Piirikunta:  Kalāt
Väkiluku (2017):  36 796
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Kalāt on kaupunki Pakistanin Balochistanin provinssissa. Vuonna 2017 sen asukasluku oli 36 796. Aikanaan kaupunki oli Kalatin kaanien keskus.
Historia

Kalāt tunnettiin sen varhaisen historian aikana kahdella eri nimellä, Kalat-i-Sewa tarunomaisen hindulaisen kuninkaan mukaan tai nimellä Kalat-i-Nicari paikallisen brahui-heimon mukaan. Nykyinen Kalāt lienee varhaisissa islamilaisissa lähteissä mainittu Kizkanan tai Kikan sekä kiinalaisen buddhalaisen pyhiinvaeltajan Xuanzangin mainitsema Ki-kianga. Kizkanan mainitaan 900-luvulla paikallisen hallitsijan keskuksena. Ibn Hawqalin mukaan hänen nimellä Mu'tazz bin Ahmad tuntema hallitsija oli abbasidien vasalli. Ghaznavidien valtakaudella Mahmud Ghaznilaisen mainitaan käyneen alueella metsästämässä leijonia.
1400-luvulta lähtien Kalātia hallitsivat brahuiden kambarani-heimo, joista myöhemmät Kalatin kaanit polveutuivat. 1700-luvulla Kalatin kaanit olivat ensin Nadir Šahin ja sittemmin Ahmad Šah Dorranin vasalleja. Kalatin kaani Nasir Khan rakennutti Kalātin linnoituksen (Mīrī), joka toimi sittemmin myös kaanin palatsina. C. Mason kuvaili 1830-luvulla Kalātissa olleen noin 800 taloa, eli kaupungin asukasluku lienee ollut kolme-neljätuhatta. Britit miehittivät kaupunkia jonkin aikaa ensimmäisen afgaanisodan aikana vuonna 1839, ja Kalatin kaanikunnasta tuli brittien protektoraatti vuonna 1876. Vuonna 1935 Kalātiin iski maanjäristys, joka teki suuria tuhoja myös Quettassa ja Mustangissa. Vuodesta 1948 lähtien Kalāt on ollut osa Pakistania.
Väestö

Kalātin asukasluku oli Pakistanin vuoden 2017 väestönlaskennan mukaan 36 796. Kaupungin asukkaat ovat etniseltä taustaltaan pääosin brahuita tai balucheja.
Kalatin kaanin linna piirroksessa 1800-luvun lopulta.
Jáchymov

| Jáchymov |
| --- | --- |
 Museo Jáchymovissa.
 vaakuna
 Jáchymov
 Koordinaatit: 50°21′58″N, 12°55′24″E 
Valtio:  Tšekki
Lääni:  Karlovy Vary
Piirikunta:  Karlovy Vary
Hallinto:  
 – Pormestari:  Ing. Bronislav Grulich
Pinta-ala:  
 – Kokonaispinta-ala:  50,8 km²
Korkeus:  596 m
Väkiluku (2020)  (arvio):  2 470
 – Väestötiheys:  48,6 as./km²
Aikavyöhyke:  UTC+1
 – Kesäaika:  UTC+2
 
 www.mestojachymov.cz 
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Jáchymov (saks. Sankt Joachimsthal) on vanha kaivoskaupunki Luoteis-Böömissä Tšekissä Karlovy Varyn läänissä. Se sijaitsee 596 metrin korkeudella merenpinnasta St. Joachimin laaksossa Erzgebirgen vuoristossa. Vuoden 2020 arvion mukaan kaupungissa asui 2 470 asukasta. Vuosina 2011–2020 Jáchymovin väkiluku laski 18,6 prosenttia.
Kaivostoiminta ja rahat

1500-luvun alussa Joachimsthalista löydettiin hopeaa. Tämän arvokkaan esiintymän hyväksikäyttö sai paikkakunnan nopeasti kasvamaan, ja Schlickin herttuat, joiden omistuksiin seutu kuului, tulivat Böömin rikkaimpiin kuuluvaksi aatelissuvuksi. Schlickin herttuat ryhtyivät lyömään hopearahoja, joista käytettiin paikkakunnan mukaan nimitystä Joachimsthaler.  Tästä nimestä ovat peräisin myöhemmin muuallakin käyttöön tulleet rahayksiköiden nimet talari, taaleri ja dollari.
Historia

Uskonpuhdistus alkoi 1523.  Schmalkaldenin sodassa (1546–1547) Saksi miehitti joksikin ajaksi Joachimsthalin. Kun vuonna 1621 vastauskonpuhdistus palautti kaupunkiin katolisen uskon, monet protestantit kaupungista ja sen läheisyydestä pakenivat Saksiin.
1800-luvulla kaupunki oli paikallishallinnon (Bezirkshauptmannschaft) keskus, ja siellä toimivat viranomaiset, joiden vastuualueeseen kuului kaivostoiminta ja raudan tuotanto. Kaivostoiminta oli edelleen merkittävää. Sitä ylläpitivät sekä valtiolliset että yksityiset yhtiöt. Vuonna 1885 alueen kaivoksista saatiin 11,35 tonnia hopeaa sekä lisäksi nikkeli-, vismutti- ja uraanimalmia. Uraani löydettiinkin ensimmäiseksi juuri Joachimsthalin pikivälkkeestä, samoin kuin myöhemmin radium. Radiumin löysi 1800-luvun lopussa Marie Curie, joka sai sitä eristetyksi pienen määrän analysoimalla useita tonneja Joachimsthalin pikivälkettä. Ensimmäiseen maailmansotaan saakka Joachimsthalissa oli maailman ainoa toiminnassa oleva uraanikaivos. Ydinenergiaa tuolloin ei tosin vielä tunnettu, mutta eräitä uraaniyhdisteitä käytettiin väriaineina. Kaivoksen arvokkaimmaksi tuotteeksi tuli kuitenkin tuohon aikaan suoranaisena ihmeaineena pidetty radium.
Paikkakunnalla oli 1800-luvulla muutakin teollisuutta, muun muassa suuri tupakkatehdas. Maaliskuun 31. päivänä 1873 lähes koko kaupunki paloi.
Ensimmäisen maailmansodan jälkeen kaupunki tuli kuulumaan Tšekkoslovakiaan. Se sijaitsi kuitenkin saksankielisillä sudeettialueilla, jotka vuonna 1938 Münchenin sopimuksella liitettiin Saksaan.
Nykyaika

Toisen maailmansodan jälkeen alue palautettiin Tšekkoslovakialle, ja saksalaisväestö karkotettiin. Kaupungin nimi muutettiin tšekinkieliseen muotoon Jáchymov.
Sen jälkeen kun kommunistit olivat tulleet valtaan vuonna 1948, paikkakunnalle perustettiin suuri vankila poliittisia vankeja varten. Uusien vallanpitäjien vastustajat joutuivat pakkotöihin uraanikaivoksiin ankarissa oloissa, niin että heidän keskimääräinen elinikänsä tuona aikana oli 42 vuotta.
Uraanikaivostoiminta lopetettiin vuonna 1964. Radioaktiivisia kuumia lähteitä, jotka ovat syntyneet entisten uraanikaivosten paikalle, käytetään lääkärin valvonnassa hermostollisten ja reumaattisten sairauksien hoitoon.
Tunnettuja asukkaita

Georgius Agricola (1494–1555), kaupunginlääkäri ja kemisti, "mineralogian isä"
Johannes Mathesius (1504–1565), vuodesta 1532 paikallisen latinakoulun rehtori ja vuodesta 1542 "kaivossaarnaaja" (Bergprediger)
Samuel Fischer (1547–1600), professori, pappi ja yli-intendentti
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Jáchymov Wikimedia Commonsissa
Kaupungin sivusto (tšekiksi)
Historiallisia valokuvia Jáchymovista (englanniksi)
Jäämerensara

| Jäämerensara |
| --- | --- |

Uhanalaisuusluokitus
 Elinvoimainen  
  
Tieteellinen luokittelu
Kunta::  Kasvit Plantae
Kladi::  Putkilokasvit Tracheophyta
Kladi::  Siemenkasvit Spermatophyta
Kladi::  Koppisiemeniset
Kladi::  Yksisirkkaiset
Lahko::  Poales
Heimo::  Sarakasvit Cyperaceae
Suku::  Sarat Carex
Laji::  subspathacea
Kaksiosainen nimi
 Carex subspathacea  Wormsk. ex Hornem. 
Katso myös
   Jäämerensara Wikispeciesissä   Jäämerensara Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OKIUCN-testi OK: 
Jäämerensara (Carex subspathacea) on monivuotinen saralaji, joka kasvaa Pohjoisen Jäämeren alueella.
Ulkonäkö

Jäämerensara kasvaa 3–15 senttimetriä korkeaksi. Se muodostaa mattomaisia kasvustoja. Varsi on lyhyt, tylppäsärmäinen. Lehdet ovat 1–3 millimetriä leveät, harmaanvihreät, ulospäin kaarevat, litteät tai sisäänkiertyneet. Hedetähkiä on yksi ja emitähkiä yhdestä kolmeen, 0,5–1 cm pitkiä, harsuja. Tähkien tukilehdet ovat kouruiset, niistä alin on kukinnon pituinen. Tähkäsuomut ovat punaruskeat tai kellanruskeat, usein tylpät, pullakkoa lyhyemmät. Pullakot ovat 2,5–3,5 millimetriä pitkät, harmaanvihreät, pullakon suuota on lyhyt.
Jäämerensara risteytyy melko usein ruijansaran (Carex salina) kanssa.
Levinneisyys

Jäämerensaraa esiintyy sirkumpolaarisesti eli pohjoisnapaa ympäröiden Jäämeren rannikoilla: Skandinaviassa, Islannissa, Grönlannissa, Huippuvuorilla, Siperiassa, Alaskassa ja Kanadassa. Se kasvaa merenrannoilla samanlaisilla paikoilla rönsysorsimon, käyräsaran ja karhunsaran kanssa.
Aiheesta muualla

Suomen Lajitietokeskus: Jäämerensara (Carex subspathacea)
Karisteheinät

| Karisteheinät |
| --- | --- |
 Hiekkakaristeheinä (Sporobolus virginicus)
Tieteellinen luokittelu
Domeeni::  Aitotumaiset Eucarya
Kunta::  Kasvit Plantae
Alakunta::  Putkilokasvit Tracheophyta
Kaari::  Siemenkasvit Spermatophyta
Alakaari::  Koppisiemeniset Magnoliophytina
Luokka::  Yksisirkkaiset Liliopsida
Lahko::  Poales
Heimo::  Heinäkasvit Poaceae
Alaheimo::  Chloridoideae
Suku::  Karisteheinät Sporobolus  R.Br.
Katso myös
   Karisteheinät Wikispeciesissä   Karisteheinät Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OK: 
Karisteheinät (Sporobolus) on heinäkasvien (Poaceae) heimoon kuuluva kasvisuku. Sukuun kuuluu 184 lajia.
Suvun lajeista muun muassa preeriakaristeheinää (Sporobolus heterolepis) käytetään koristekasvina.
Lajeja

Sporobolus africanus – afrikankaristeheinä
Sporobolus diandrus – suppukaristeheinä
Sporobolus elongatus
Sporobolus heterolepis – preeriakaristeheinä
Sporobolus indicus – soukkakaristeheinä
Sporobolus minutus
Sporobolus nebulosus – kuohukaristeheinä
Sporobolus pulchellus
Sporobolus spicatus
Sporobolus virginicus – hiekkakaristeheinä
Aiheesta muualla

Suomen Lajitietokeskus: Karisteheinät (Sporobolus)
Finto: Kassu – Kasvien suomenkieliset nimet: Karisteheinät (Sporobolus)
Integrated Taxonomic Information System (ITIS): Sporobolus (englanniksi)
Global Biodiversity Information Facility (GBIF): Sporobolus (englanniksi)
United States Department of Agriculture (USDA): Sporobolus (englanniksi)
Flora of China: Sporobolus (englanniksi)
Kaunoiibikset

| Kaunoiibikset |
| --- | --- |
 Rubiini-iibis (Eudocimus ruber)
Tieteellinen luokittelu
Domeeni::  Aitotumaiset Eucarya
Kunta::  Eläinkunta Animalia
Pääjakso::  Selkäjänteiset Chordata
Alajakso::  Selkärankaiset Vertebrata
Luokka::  Linnut Aves
Lahko::  Pelikaanilinnut Pelecaniformes
Heimo::  Iibikset Threskiornithidae
Suku::  Kaunoiibikset Eudocimus  Wagler, 1832
Katso myös
   Kaunoiibikset Wikispeciesissä   Kaunoiibikset Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OK: 
Kaunoiibikset (Eudocimus) on iibiksien heimoon kuuluva pelikaanilintusuku. Kaunoiibiksiä on BirdLife Suomen luokittelussa kaksi lajia.
Kaunoiibiksiin kuuluvia lajeja

Rubiini-iibis (Eudocimus ruber)
Valkoiibis (Eudocimus albus)
Jäämeri (albumi)

| Jäämeri Radiopuhelimet |
| --- | --- | --- |

Studioalbumin tiedot
 Äänitetty : tammikuu 1992 Soundmix Studio, Oulu
 Julkaistu: huhtikuu 1992
 Formaatti: LP, CD
 Tuottaja(t): Riku Mattila
 Tyylilaji: rock
 Kesto: 34.04
 Levy-yhtiö: Sonet
Radiopuhelimien muut julkaisut
| 2 ½ 1991 | Jäämeri 1992 | Maalla 1993 |
Jäämeri on vuonna 1992 ilmestynyt Radiopuhelimet-yhtyeen neljäs studioalbumi. Se eroaa edeltäjistään erityisesti hitaamman tempon vuoksi, ja albumilla on myös jazzvaikutteita, joita kitaristi Jarno Mällisen mukaan tuli Charles Mingusin tuotannosta. Kriitikot suhtautuivat Jäämereen aluksi varautuneesti, mutta myöhemmin sitä on pidetty jopa yhtyeen parhaimpana levynä.
Albumi toi Radiopuhelimille yhtyeen ensimmäisen listasijoituksen, kun se oli viikon ajan Suomen virallisen listan sijalla 34. Toisen kerran Jäämeri nousi Suomen albumilistalle sijalle 35 huhtikuussa 2014, jolloin Svart Records julkaisi sen uudelleen vinyylinä. Levyn tuottajaksi on merkitty Riku Mattila, mutta avustajana oli myös äänittäjänä toiminut Mikko Karmila.
Kappaleet

Seinät – 2.23 (säv. Mällinen, san. Mäki, sov. Radiopuhelimet)
Edelläkävijä – 2.11 (säv. & san. Mällinen, sov. Radiopuhelimet)
Jäämeri – 2.07 (säv. Mällinen, san. Mäki, sov. Radiopuhelimet)
Kinkkuaika – 2.46 (säv. & san. Mällinen, sov. Radiopuhelimet)
Vieras – 2.14 (säv. Mällinen, san. Mäki, sov. Radiopuhelimet)
Sadan tonnin rekka – 2.21 (säv. & san. Mällinen, sov. Radiopuhelimet)
Se päivä – 3.24 (säv. & san. Mällinen, sov. Radiopuhelimet)
2 – 2.31 (säv. Mällinen, san. Mällinen, Mäki, sov. Radiopuhelimet)
Kyljykset ja revontulet – 1.33 (säv. Mällinen, san. Raatikainen, sov. Radiopuhelimet)
Musta pallo – 2.12 (säv. Mällinen, san. Mäki, sov. Radiopuhelimet)
Betonia – 2.23 (säv. Mällinen, san. Mäki, sov. Radiopuhelimet)
Periaate – 2.03 (säv. & san. Mällinen, sov. Radiopuhelimet)
Talo – 5.41 (säv. Mällinen, san. Mäki, sov. Radiopuhelimet)
Kokoonpano

Jukka Kangas – kitara
Eero Korhonen – basso
J. A. Mäki – laulu
Jarno Mällinen – kitara
Jyrki Raatikainen – rummut
Aiheesta muualla

Jäämeri-albumi Radiopuhelimien kotisivuilla
Radiopuhelimet
| --- | --- |
Studioalbumit:   Rokkiräjähdys  K.O.  Pian, pian  Jäämeri  Maalla  Maasäteilyä  Avaruus  Hiljaista!  Oulu on kaupungin nimi  Tänään!  Viisi tähteä  Radiopuhelimet rakastaa sinua  Ei kenenkään maa  Saastan kaipuu  Kosminen tiedottomuus  Radiopuhelimet 
EP:t:   Sinappia ja ketsuppia  Tyhjä on täysi  Hygiene 
Kokoelmat:   2 ½  Varmaa hapuilua 1987–2002 
Singlet:   ”Vitsit vähissä” / ”Olen pommikone”  ”Palaan pohjoiseen” / ”Sahatkaa!”  ”Nahkajeesus” / Pian, pian”  ”Joose Ryti tapettiin” / Taas ja taas”  ”Jäämeri” / ”Edelläkävijä”  ”Tänä iltana” / ”Kahvila Keidas” 
DVD:t:   Radiopuhelimet Plays Kansanturvamusiikkikomissio  Olkaa hyvä!
Jäämerenmaltsa

| Jäämerenmaltsa> Tieteellinen luokittelu |
| --- | --- |
Kunta::  Kasvit Plantae
Alakunta::  Putkilokasvit Tracheophyta
Kaari::  Siemenkasvit Spermatophyta
Alakaari::  Koppisiemeniset Magnoliophytina
Luokka::  Kaksisirkkaiset Magnoliopsida
Lahko::  Caryophyllales
Heimo::  Revonhäntäkasvit Amaranthaceae
Alaheimo::  Chenopodioideae
Suku::  Maltsat Atriplex
Laji::  lapponica
Kaksiosainen nimi
 Atriplex lapponica  Pojark. 
Katso myös
   Jäämerenmaltsa Wikispeciesissä  
Infobox OKNimi-testi OK: 
Jäämerenmaltsa (Atriplex lapponica) on yksivuotinen revonhäntäkasvi. Se on kuvattu uutena lajina vuonna 1956.
Ulkonäkö

Jäämerenmaltsa kasvaa 5–30 senttimetriä korkeaksi ja muistuttaa pienikokoista merimaltsaa, joka on taksonomisesti lähilaji. Sen lehdet ovat merimaltsan tapaan pitkänkapeat, mutta hedelmäverhiöt ovat sileät. Tyviliuskatonta lehtimallia lukuun ottamatta sillä on samoja piirteitä myös suolamaltsan kanssa.
Levinneisyys

Jäämerenmaltsaa esiintyy ainoastaan Koillis-Fennoskandiassa, Norjassa ja Venäjällä Jäämeren rannikolla. Eniten sitä kasvaa Varanginvuonon ympäristössä. Norjassa se kasvaa melko yleisenä merenrannan levävalleilla.
Aiheesta muualla

Suomen Lajitietokeskus: Jäämerenmaltsa – Atriplex lapponica
Kariste järv

| Kariste järv |
| --- | --- |
 Karisten järven rantaa harjulta kuvattuna
Valtiot:  Viro
Maakunnat:  Viljandimaa
Kunnat:  Mulgin kunta
Koordinaatit:  58°08′44″N, 25°20′32″E
Vesistöalue ja valuma-alueen tietoja
Laskujoki:  Halliste jõgi
Järvinumero:  VEE2098500
Mittaustietoja
Pinnankorkeus:  37,5  m 
Rantaviiva:  7,316 km
Pinta-ala:  61,6  ha 
Tilavuus:  0,0016 km³
Keskisyvyys:  3,3 m
Suurin syvyys:  7,2 m
Valuma-alue:  128 km²
Saaria:  2
 fiKariste järv 
Kariste järv (myös Vana-Kariste, Suur Kariste järv, Väike Kariste järv) on Virossa Viljandimaalla Mulgin kunnassa sijaitseva järvi.
Maantietoa

Järvi on kaksialtainen ja altaita yhdistää useassa paikoissa 400 metriä pitkä ja kymmenen metriä leveä salmi tai virta. Suurempi allas on 1,4 kilometriä pitkä ja 450 metriä leveä Kariste järv. Pienempi allas on 950 metriä pitkä ja 280 metriä leveä ja sitä kutsutaan Väikejärveksi. Kaksialtaisen järven pinta-ala on yhteensä 61 hehtaaria (ha). Kariste järvessä on kaksi saarta, joiden yhteinen pinta-ala on 0,46 ha. Saarten pituudet ovat 130 metriä ja 30 metriä. Järveen laskee toistakymmentä ojaa, joista Paluoja on huomattava oja. Järven läpi idästä länteen virtaa Halliste jõgi. Järven valuma-alueen laajuus on 128,0 neliökilometriä.
Järvi on luodattu ja sen keskisyvyys on 3,3 metriä ja suurin syvyys 7,2 metriä. Järven tilavuudeksi on arvioitu 0,00160 kuutiokilometriä eli 1,60 miljoonaa kuutiometriä. Järven rantaviivan pituus on 7,3 kilometriä ja rannat ovat metsää, jota niityt tai suot katkaisevat. Järve ympäristön pohjoisosia hallitsee 35 metriä vedenpintaa korkeammalle kohoavan harjun rinne. Rinteen yläpuolella on laaja peltoaukea, joka jatkuu pohjoiseen useita kilometrejä. Etelässä ei ole vastaavaa muodostelmaa, vaan seutu on siellä alavampaa. Siellä sijaitsee kilometrin päässä Abja-Paluojan taajama.
Järven luokittelu ja ekologia

Järvi on Vesipolitiikan puitedirektiivin (VPD) (vir. Veepoliitika Raamdirektiivi, (VRD)) luokituksen (VRD 3) mukaan veden kovuuden osalta keskikova järvi, jonka vesimassa lämpötilakerrostuu (vir. keskmise karedusega kihistunud veega järv).
Järvi luokitellaan limnologisesti kovavetiseksi järveksi ja eutrofiseksi järveksi (vir. kalgiveeline eutroofne tai kalgiveeline rohketoiteline, KE). Silloin järven veden kalkkipitoisuus on keskikorkea tai korkea ja järvi on samalla silloin rehevöitynyt.
Kansojen ystävyyden yliopisto

Ilmakuva Kansojen ystävyyden yliopistosta.
Kansojen ystävyyden yliopisto (ven. Российский университет дружбы народов, РУДН, Rossijski universitet družby narodov, RUDN) on Moskovassa toimiva vuonna 1960 perustettu yliopisto. Vuonna 1961 se nimettiin uudelleen Patrice Lumumban mukaan hänen kuolemansa johdosta, mutta alkuperäinen nimi otettiin käyttöön jälleen 1992 Neuvostoliiton hajoamisen myötä.
Yliopisto perustettiin kylmän sodan aikana ja sen alkuperäinen tarkoitus oli tarjota korkeakouluopetusta siirtomaaisäntien vallasta itsenäistyvistä kehitysmaista tuleville opiskelijoille. Kansojen ystävyyden yliopiston entisten opiskelijoiden joukossa on lukuisia valtionpäämiehiä eri puolilta maailmaa. Nykyään yliopistossa on noin 27 000 opiskelijaa kymmenessä eri tiedekunnassa.
Tunnettuja entisiä opiskelijoita

Mahmoud Abbas, palestiinalaishallinnon presidentti
Anna Chapman, venäläinen vakooja
Michel Djotodia, Keski-Afrikan tasavallan entinen presidentti
Irina Hakamada, venäläinen oppositiopoliitikko ja entinen presidenttiehdokas
Ali Khamenei, Iranin ylin johtaja ja entinen presidentti
Porfirio Lobo Sosa, Hondurasin entinen presidentti
Aleksei Navalnyi, venäläinen oppositiojohtaja
Hifikepunye Pohamba, Namibian presidentti
Ilich Ramírez Sánchez, Carlos-nimellä tunnettu terroristi
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Kansojen ystävyyden yliopisto Wikimedia Commonsissa
Venäjän kansojen ystävyyden yliopiston kotisivut (Arkistoitu – Internet Archive)
Jung H. Pak

Jung H. Pak
Jung H. Pak on yhdysvaltalainen historioitsija ja tietokirjailija, joka on perehtynyt muun muassa Korean niemimaan asioihin.
Pak valmistui Colgaten yliopistosta, josta sai sittemmin kunniatohtorin arvon. Hän sai Yhdysvaltain historiassa filosofian tohtorin arvon Columbian yliopistosta ja opiskeli Fulbright-stipendillä Etelä-Koreassa. Pak opetti Yhdysvaltain historiaa New Yorkin Hunter Collegessa ja oli senior fellow Brookings Institutionissa, jossa keskittyi Korean niemimaan asioihin, Itä-Aasian alueelliseen dynamiikkaan ja ylikansallisiin uhkiin. Brookings Institutionissa toimiessaan Pak kirjoitti monille kielille käännetyn kirjan Kim Jong Un: Pohjois-Korean nuoren diktaattorin sisäpiirissä (Becoming Kim Jong Un: A Former CIA Officer's Insights into North Korea's Enigmatic Young Dictator, Ballantine Books, huhtikuu 2020). Pak on työskennellyt CIA:n sekä National Intelligence Councilin palveluksessa ja ammensi kirjan sisältöä osittain tiedustelukokemuksistaan. Kirja käsittelee muun muassa Kim Jong-unin persoonallisuutta ja poliittisia valintoja sekä hänen valtansa vaikutuksia Pohjois-Korean sisäiseen vakauteen, ydinaseriisuntaan ja globaaliin turvallisuuteen.
20. tammikuuta 2021 Pak aloitti työskentelyn vara-apulaissihteerinä Yhdysvaltain ulkoministeriön Itä-Aasian ja Tyynenmeren asioiden virastossa. Hän on ollut mediassa laajalti kansainvälisesti kuultu asiantuntija.
KamAZ Oka

Lada Oka
SeAZ-11116-0000011-50
KamAZ Oka on pieni venäläinen erittäin edullinen henkilöauto, joka on KamAZin ja SeAZin valmistama. KamAZ valmisti Okaa vuoteen 1997 asti. SeAZ on valmistanut Okaa vuodesta 1996 lähtien. SeAZ on alun perin invalidiautojen valmistaja, joten Okasta on olemassa myös invalidimalleja. Okaa valmistetaan myös Azerbaidžanissa Gyandzhan tehtaalla.