stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Dornier Do 317
Suunnittelu ja kehitys

Heinäkuussa vuonna 1939, Saksan ilmailuministeriö (RLM) esitti vaatimukset uuden pommikoneen suunnittelemiseksi. Näihin vaatimuksiin kuului mm. että koneen olisi oltava kaksimoottorinen, kykenevä kantamaan 2 000 kg pommilastin 3 600 kilometrin matkan, ja suurin nopeus olisi oltava vähintään 600 km/h. Miehistön olisi oltava kolmihenkinen ja paikoitettuna paineistettuun ohjaamoon. Lisäksi voimanlähteiksi odotettiin tulevan joko kahdet DB 604- tai Jumo 222 moottorit. Nämä vaatimukset uuden pommikoneen suunnittelemiseksi nimettiin aluksi "Kampfflugzeug B", ja myöhemmin "Bomber B":ksi.
Mahdollisena tekijänä uusien vaatimusten laatimiseksi on pidetty Junkersin Ju 288 projektia, josta oli saman vuoden heinäkuuhun mennessä valmistettu yksi täysikokoinen mallinnos, jonka RLM:n henkilöstö oli käynyt arvioimassa. RLM:llä oltaisiin täten saatettu nähdä Ju 288:ssa suuri harppaus suorituskyvyssä olemassa oleviin pommikoneisiin verrattuna, ja tämän vuoksi haluttu muiltakin lentoteollisuuden yrityksiltä vastaavia ehdotelmia parhaimman löytämiseksi. Nämä Bomber B suunnitteluehdot lähetettiin Aradolle, Dornierille, Focke-Wulfille, Junkersille sekä Heinkelille, aloittaen uuden pommikoneen suunnittelukilpailun. Junkers sekä Dornier saivat nämä ehdot kuitenkin muita aikaisemmin käsiinsä, sillä heidät nähtiin edelläkävijöinä vastaavien lentokoneiden suunnittelemisessa.
Rakenne > Do 317 A

Rakenteeltaan Do 317 oli kokometallinen, ja siinä oli kahdet moottorit asennettuna sen siipiin, ollen ulkonäöltään vahvasti Do 217:n kaltainen. A-mallissa moottorien tuli olla joko kahdet 24-sylinteriset 2 500 hv Daimler-Benz DB 604- tai kahdet 2 465 hv Junkers Jumo 222 moottorit. Siivet itsessään olivat samanlaiset kolmiosaiset itsekantavat olkasiivet kuin Do 217:ssä, ja ominaisuuksina niistä löytyi koko jättöreunan mittaiset kaksoissolasiivekkeet, ulompaa siivekkeet, ja sisempänä sähkökäyttöiset laskusiivekkeet. Siiven etureunassa oli myös kuumalla ilmalla toimiva jäänestojärjestelmä. Tarkkoja lukemia siipien ja rungon pituuksille ei voida antaa piirrosten välisten suurien vaihteluiden vuoksi, mutta eräässä A-mallissa on kärkivälinä ollut 20,64 metriä ja rungon pituutena 16,80 metriä.
Koneen ohjaamo sijaitsi rungon etuosassa, ja sitä ympäröi samanlainen pyöreä lasitettu kupu kuin Do 217 K:ssa, antaen koneen nelihenkiselle miehistölle hyvän näkymän ympärilleen. Koneen pyrstö oli muodoltaan kaksoispyrstö, joka koostui kahdesta kolmion muotoisesta sivuvakaimesta, jotka olivat kiinnitettynä kaksiosaisen korkeusvakaimen päihin molemmin puolin runkoa. Jokaisessa vakaajassa oli myös oma peräsimensä, sekä niihin kuuluva trimmi. Lisäksi korkeusperäsimistä löytyi ominaisuutena sen automaattinen säätyminen laskusiivekkeiden käytön yhteydessä. Laskutelineet olivat lainattu Do 217:stä, ja ne olivat sisäänvedettävät, kahden päälaskutelineen vetäytyen moottorien taakse ja kannuspyörä rungon takaosaan.
Koneen aseistukseen kuuluivat yksi kiinteä eteenpäin suunnattu 15 mm MG 151 lentokonekivääri, yhdet 13 mm MG 131 konekiväärit kolmessa ampumossa, joista yksi ympärikääntyvä oli ohjaamon päällä ja kaksi muuta ohjaamon peräosassa taaksepäin suunnattuna rungon ylä- ja alapuolella. Ohjaamosta löytyi myös yksi eteenpäin suunnattu liikuteltava MG 81Z konekivääri, joka oli yhdistelmä kahdesta 7,9 mm MG 81 konekivääristä. Näiden lisäksi oli pommiruumassa mahdollista kuljettaa suurimmillaan 3 000 kilogramman lentopommilasti.
Rakenne > Do 317 B

Päivitetty Do 317 B oli rakenteeltaan lähes identtinen A-mallin kanssa, mutta sisälsi useita parannuksia edeltävään malliin verrattuna. Siipien kärkiväliä pidennettiin 26 metriin, ja lentopommilastin määrää saatiin nostettua 3 000 kilogrammasta 4 000 kilogrammaan. Moottoreiksi kaavailtiin asennettavan kahdesta 12-sylinterisestä DB 605 -moottorista kootut DB 610 -moottorit, joilla saatiin tuotettua 2 950 hv tehoa per moottori. Lisäksi koneen lasitetusta ohjaamosta tehtiin paineistettu.
Aseistusta päivitettiin ympärikääntyviksi radio-ohjatuiksi ampumoiksi, joista yksi oli rungon päällä suunnilleen sen keskikohdassa ja yhdet ohjaamon ylä- ja alapuolella. Yläpuolella olleet ampumot olivat varustettu 13 mm MG 131 Z konekivääreillä, jotka olivat yhdistelmä kahdesta MG 131 konekivääristä, ja alapuolella ollut ampumo 7,9 mm MG 81 Z konekiväärillä. Näiden lisäksi koneen pyrstöstä löytyi yksi taaksepäin suunnattu kiinteä 20 mm MG 151 J lentokonetykki.
Tekniset tiedot (Do 317 A)

Lähde:
Yleiset ominaisuudet
Miehistö: 4
Pituus: &&&&&&&&&&&&&016.080000016,80 m
Kärkiväli: &&&&&&&&&&&&&020.064000020,64 m
Siipipinta-ala: &&&&&&&&&&&&&068.&&&&0068 m²
Lentopaino: 0Virhe lausekkeessa: tunnistamaton välimerkki ”,”..0Virhe lausekkeessa: tunnistamaton välimerkki ”,”.20,15 kg
Voimalaite: &&&&&&&&&&&&&&02.&&&&002 × Junkers Jumo 222 24-sylinterinen mäntämoottori; 0Virhe lausekkeessa: odottamaton numero.0Virhe lausekkeessa: odottamaton numero1 838 kW (0Virhe lausekkeessa: odottamaton numero.0Virhe lausekkeessa: odottamaton numero2 465 hv) per moottori
Suoritusarvot
Suurin nopeus: &&&&&&&&&&&&0585.&&&&00585 km/h 6 000 metrissä
Lakikorkeus: 0Virhe lausekkeessa: odottamaton numero.0Virhe lausekkeessa: odottamaton numero9 400 m
Aseistus
1 × MG 151/15 15 mm lentokonekivääri
3 × MG 131 13 mm konekivääri
1 × MG 81Z 7,9 mm konekivääri (2 x 7,9 mm MG 81)
Lentopommilasti max 3 000 kg
Kuvassa Junkers Jumo 222 -moottori, joka oli toinen Do 317:n alkuperäisistä moottorivaihtoehdoista. Kyseinen moottori ei edennyt koko sodan aikana prototyyppivaihetta pidemmälle.
Dornier Do 317 V1 takaviistosta kuvattuna.
Ellen

| Ellen |
| --- | --- |
Nimipäivä:   
– suomenkielinen:  10. helmikuuta
– ruotsinkielinen:  10. helmikuuta
– ortodoksinen:  21. toukokuuta
Muunnelmia:  Elena, Elina, Helena, Heli, Leena, Lena
Vastineita eri kielissä:  Elle, Elen
Nimen alkuperä:  "soihtu" tai "kuu" kreikaksi
Infobox OKNimi-testi OK: 
Ellen on kansainvälinen naisen etunimi.
Ellen on keskiaikainen englantilainen muunnos nimestä Helen  tai hollantilainen muunnos nimistä Helen ja Eleanor.
Helen puolestaan juontaa kreikkalaisesta Helenestä, joka on lähtöisin joko kreikan soihtua tarkoittavasta sanasta helene tai kuuta tarkoittavasta sanasta selene.
Vuoden 2019 loppuun mennessä Suomessa on Digi- ja väestötietoviraston tietojen mukaan rekisteröity 21 018 Ellen-nimen saanutta naista ja muutama mies.
Tunnettuja suomalaisia Elleneitä

Ellen, oik. Titta Mäkinen rap-artisti
Ellen Ahlqvist (1870–1920), lääkäri
Ellen Alakanto (1918–1971), taiteilija
Ellen Cajander (1863–1956), kielten opettaja ja sanakirjojen ja kielioppaiden tekijä
Ellen Favorin (1853–1919), taidemaalari
Ellen Herler (s. 2011), lapsinäyttelijä
Ellen Johansson (1873–1964), kirjailija
Ellen Jokikunnas (s. 1976), malli ja televisiotoimittaja, Ellen Express-ohjelman juontaja
Ellen Mäkelin (1971–1935), työväenliikkeen aktiivi
Ellen Nervander (1842–1936), opettaja, kirjailija ja kääntäjä
Ellen Nyyssönen, toinen Ellen ja Artturi Nyyssösen säätiön perustajista
Ellen Parviainen, Ellen Jarno (1913–1994), näyttelijä
Ellen Segerstråle (1890–1970), arkkitehti ja piirustuksenopettaja
Ellen Strömberg (s. 1987), kirjailija
Ellen Strömborg (s. 2002), jalkapalloilija
Ellen Svinhufvud, o.s. Timgren (1869–1953), presidentti Pehr Evind Svinhufvudin vaimo
Ellen Sylvin (1903–1974), elokuvanäyttelijä ja tanssija
Ellen Thesleff (1869–1954), taiteilija
Ellen Urho (1920–2018), musiikkipedagogi, Sibelius-akatemian rehtori 1981–1987
Ellen Voutilainen (s. 2000), käsipalloilija
Ellen "Elli" Ylimaa (1900–1982), näyttelijä
Kuvitteellisia Elleneitä

Ellen Brody, Lorraine Garyn esittämä päähenkilö elokuvassa Tappajahai ja tämän jatko-osissa
Ellen Kishmore, Jessica Bielin roolihahmo elokuvassa Elizabethtown
Ellen Ripley, Sigourney Weaverin esittämä päähenkilö elokuvassa Alien – kahdeksas matkustaja ja tämän jatko-osissa
Ellen Salpakari, ruustinna Väinö Linnan romaanitrilogiassa Täällä Pohjantähden alla
Ellen Yin, piirroshahmo animaatiosarjassa Batman
Edom

Muinaisen Edomin alue.
Edom (hepr. ‏אֱדוֹם‎, m.kreik. Ἰδουμαία, Idūmaia, lat. Idumaea) oli myöhäisrautakautinen valtakunta nykyisen Etelä-Israelin ja Lounais-Jordanian alueella. Se oli Juudan alaisuudessa noin vuoteen 850 eaa., jolloin se itsenäistyi. Vuosina 800–650 se oli Assyrian alaisuudessa. 6. vuosisadalla eaa. se oli hetken aikaa Babylonian provinssi. Sen jälkeen siitä tuli osa Persian valtakuntaa.
Edom tarkoittaa punaista. Nimi tulee todennäköisesti Aravanlaakson itäpuolisista punaisista hiekkakivivuorista.
Edomilaisten pääjumala oli ”Quaus”, mikä tarkoittaa kaarta ja viittaa mahdollisesti sateenkaareen. Quaus oli sään jumala, joka sai myöhemmin myös sotaisia ominaisuuksia. Mahdollisesti Quausin ylivoimaisen aseman takia, ja koska Vanhassa testamentissa sateenkaari on Jumalan ja ihmisen liiton merkki, edomilaisia pidetään joissain paikoissa Raamatussa Jahven seuraajina.
Edomilaiset sulautuivat 300-luvulla arabialaisiin nabatealaisiin.
Edomilaiset ja Raamattu

Raamatun mukaan edomilaiset polveutuvat Iisakin pojasta Esausta. Esaun veli oli Jaakob, josta taas polveutuivat israelilaiset. Raamattu kertoo tarinan, jossa Jaakob viekkaudella saa sokealta isältään esikoisen oikeuden. Iisakin tajutessa, miten Jaakob on huijannut häntä, hän sanoo Esaulle:
»Hänen isänsä Iisak sanoi hänelle: -- Kaukana on sinun asuinsijasi oleva rehevistä maista, vailla taivaan kastetta. Sinä olet elävä miekkasi varassa ja palveleva veljeäsi. Mutta kun sinä kerran riistäydyt irti, silloin karistat hänen ikeensä niskastasi.»
Tarinaa on muun muassa pidetty vertauksena siitä, miten ovela Israel onnistui syrjäyttämään ja alistamaan vanhemman Edomin valtakunnan, mutta myöhemmin Edom kuitenkin vapautui Israelin vallasta.
Valitusvirsissä Uusin maa sijoitetaan Edomin alueelle.
Edomilaiset ja Talmud

Talmudissa nimi "Edom" tarkoittaa Rooman valtakuntaa. Juutalaisen myytin mukaan Romulus ja Remus olivat Esaun jälkeläisiä, ja Rooman syntymyytti - kaksoset, jotka joutuvat riitaan - muistuttaa suuresti Esaun ja Jaakobin tarinaa. Varhaiskeskiajalla kasaarit käyttivät nimeä "Edom" Bysantin keisarikunnasta.
Clifton Fadiman

| Clifton Fadiman |
| --- | --- |
 Clifton Fadiman (oikealla) vuonna 1952.
Henkilötiedot
Syntynyt: 15. toukokuuta 1904 Brooklyn, New York
Kuollut: 20. kesäkuuta 1999 (95 vuotta) Sanibel Island, Florida
Ammatti:  kustannustoimittaja, esseisti, radiojuontaja
Clifton Fadiman (15. toukokuuta 1904 Brooklyn, New York – 20. kesäkuuta 1999 Sanibel Island, Florida) oli yhdysvaltalainen kustannustoimittaja, esseisti, antologioiden kokoaja, kirja-arvostelija ja radiopersoona. Hän kirjoitti urallaan kymmeniä antologioita ja vaikutti yhdysvaltalaisten lukutottumuksiin oltuaan yli 50 vuoden ajan Book of the Month Clubin toimittaja.
Elämä > Nuoruus

Fadiman syntyi toukokuussa 1904 venäjänjuutalaisten maahanmuuttajien Isidore Michael ja Grace Elizabeth Fadimanin perheeseen. Hänen isänsä oli farmaseutti ja hänen äitinsä sairaanhoitaja. Fadiman halusi välttää vanhempiensa ongelmat ja halusi oppia englannin täydellisesti. Hän kiinnostui kirjoista jo nuorena ja luki ensimmäisen romaaninsa jo 4-vuotiaana. Kuusi vuotta myöhemmin Fadiman luki jo Homeroksen, Sofokleen, Danten ja John Miltonin teoksia.
Elämä > Ura

Fadiman valmistui Columbian yliopistosta 1925. Hänen ensimmäinen työnsä oli Ethical Culture High Schoolin opettajana. Seuraavaksi hän oli kustannustoimittajana Simon & Schusterilla, josta hän siirtyi 1933 The New Yorkerin kirjatoimittajaksi. Fadiman oli New Yorkerilla 10 vuotta.
Keväällä 1938 Dan Golenpaul aloitti radio-ohjelman Information Please, jonka puheenjohtajaksi hän pyysi Fadimanin. Ohjelmassa oli paneeli, johon kuului kolme vakiojäsentä (kolumnisti Franklin P. Adams, pianisti Oscar Levant ja urheilukirjailija John Kieran) ja yksi vieras. Fadimanin tehtävänä oli suunnata yleisöltä tulleet kysymykset paneelille, joka keskusteli annetusta aiheesta. Jos kysyjä onnistui hämmentämään paneelin, hänet palkittiin tietosanakirjalla. Ohjelmasta tuli huomattavan suosittu, ja sitä lähetettiin vuoteen 1948. Parhaimmillaan sitä seurasi yhdeksän miljoonaa kuuntelijaa. Fadiman juonsi myös muita radio-ohjelmia, joista tunnetuin oli 1950-luvun alussa pyörinyt This Is Show Business.
Vaikka Fadiman sai mainetta radiojuontajana, hän oli edelleen kiinnostunut kirjallisuudesta. Vuonna 1944 hän liittyi vastaperustetun Book of the Month Clubin komiteaan, joka valitsi klubin jäsenille luettavaa. Fadiman oli myös Encyclopaedia Britannican konsulttina ja avustajana. Vuonna 1985 hän sai Dorothy C. McKenzie -palkinnon ansioistaan lastenkirjallisuudelle, kun hän oli koonnut antologian A World Treasury of Children's Literature. Fadiman kokosi lisäksi urallaan muitakin antologioita, kirjoitti esseitä Holiday-lehteen 10 vuoden ajan, 65 kirjajohdantoa Marsin aikakirjoista Sotaan ja rauhaan ja Sam Aaronin kanssa kirjan viineistä, The Joys of Wine.
Vuonna 1993 Fadiman palkittiin National Book Awardin elämäntyöpalkinnolla vaikutuksestaan yhdysvaltalaiseen kirjallisuuteen. Hän oli saanut tähden Hollywood Walk of Famelle jo vuonna 1960.
Elämä > Yksityiselämä ja kuolema

Fadiman oli kahdesti naimisissa. Hänen ensimmäinen avioliittonsa toimittaja Pauline Elizabeth Rushin kanssa päättyi avioeroon 1949. Seuraavana vuonna hän meni naimisiin toimittaja ja kirjailija Annalee Jacobyn kanssa. Ensimmäisestä liitostaan Fadiman sai yhden pojan, Jonathanin, ja toisesta liitostaan kaksi lasta: Kimin ja Annen, josta tuli myös kirjailija.
Fadiman oli viimeiset vuotensa sokea, kun hän oli menettänyt näkönsä 1980-luvun lopussa akuutin verkkokalvon tulehduksen takia. Hän jatkoi silti lastensa avulla työtään Book of the Month Clubissa. Fadiman eli viimeiset vuotensa Captiva Islandilla. Hän kuoli kesäkuussa 1999 viereisellä Sanibel Islandilla.
Aiheesta muualla

Clifton Fadiman Internet Movie Databasessa. (englanniksi)
Fadimanin elämänpituinen lukuopas (englanniksi)
Edi Rama

| Edi Rama |
| --- | --- |
 Rama vuonna 2014
Albanian pääministeri
 15.9.2013–  
Presidentti:  Bujar Nishani Ilir Meta Bajram Begaj
Edeltäjä:  Sali Berisha
Henkilötiedot
Syntynyt: 4. heinäkuuta 1964 (ikä 60) Tirana, Albania
Tiedot
Puolue:  Albanian sosialistinen puolue
 Nimikirjoitus
Aiheesta muualla
www.edirama.al
Edi Rama (s. 4. heinäkuuta 1964 Tirana) on albanialainen poliitikko ja taiteilija. Rama valittiin Tiranan pormestariksi vuonna 2000 ja hän on johtanut Albanian sosialistista puoluetta vuodesta 2005. Rama nousi Albanian pääministeriksi vuonna 2013.
Ura

Rama on entinen koripalloilija ja taiteilija, joka asui ja työskenteli Pariisissa 1990-luvun puolivälissä. Hänen isänsä oli tunnettu kuvanveistäjä. Raman töitä on ollut esillä Venetsian biennaalissa. Albanian kommunistihallinnon kaatumisen aikaan Rama toimi Albanian taideakatemian professorina eikä ollut tuolloin poliittisesti aktiivinen. Rama muutti Pariisiin vuonna 1995 saatuaan apurahan. Hän oli vähällä menettää henkensä olleensa vierailulla kotimaassaan vuonna 1997, kun ryöstäjät kävivät hänen kimppuunsa metalliputken kanssa. Vuonna 1998 Rama palasi jälleen Albaniaan isänsä hautajaisiin. Tuolloin pääministeri Fatos Nano pyysi hänet hallitukseensa kulttuuriministeriksi. Rama hyväksyi tarjouksen muttei liittynyt tuolloin sosialistipuolueeseen.
Ura > Poliittinen ura

Demokraattisen puolueen kymmenen vuotta kestänyt valtakausi Albanian pääkaupungin Tiranan johdossa päättyi lokakuussa 2000, kun Rama valittiin kaupungin pormestariksi. Hän oli ehdolla tehtävään sitoutumattomana sosialistipuolueen tuella. Rama toimi pormestarina vuoteen 2011 saakka.
Rama valittiin Albanian sosialistisen puolueen johtajaksi vuonna 2005. Demokraattisen puolueen voitettua täpärästi vuoden 2009 parlamenttivaalit sosialistipuolue kieltäytyi hyväksymästä vaalitulosta ja puolue järjesti suurmielenosoituksia ja protesteja vaatien äänten uudelleenlaskua. Kiistely vaalituloksesta oli ajamaisillaan Albanian kaaokseen, ja siitä muodostui lopulta merkittävä este maan lähemmälle EU-integraatiolle.
Pääministeriksi Rama nousi syyskuussa 2013 kolme kuukautta sen jälkeen, kun sosialistipuolue oli saanut suurvoiton parlamenttivaaleissa, joka päätti Demokraattisen puolueen kahdeksan vuotta kestäneen aseman maan johdossa. Raman tärkeimpiä vaalilupauksia olivat Albanian talouden elvyttäminen, taistelu levinnyttä korruptiota ja rikollisuutta vastaan ja Albanian EU-integraation nopeuttaminen. Euroopan unioni oli kahdesti aiemmin hylännyt Albanian jäsenyyshakemuksen ja valvoi vaaleja, joita pidettiin tärkeänä testinä integraatiota ajatellen.
Albaniassa oli vuoden 2019 alkupuolella kuukausia jatkuneita mielenosoituksia, joissa vaadittiin vuodesta 2013 lähtien vallassa olleen sosialistipääministeri Raman eroa ja ennenaikaisia vaaleja. Pääoppositiopuolue keskustaoikeistolainen demokraattinen puolue syytti Ramaa ja tämän hallitusta yhteyksistä järjestäytyneeseen rikollisuuteen ja korruptioon. Oppositio myös kyseenalaisti vuoden 2017 parlamenttivaalien tuloksen ja syytti sosialisteja vaalivilpistä. Kansainvälisten vaalitarkkailijoiden mukaan vaalit kuitenkin sujuivat enimmäkseen hyvin.
Syyskuussa 2024 Rama ilmoitti, että Albania alkaa suunnittelemaan Vatikaanin kaltaista kääpiövaltiota Tiranan alueelle. Kääpiövaltio, joka olisi kooltaan 10 hehtaaria, olisi tarkoitettu sufimuslimeita edustavalle bektashi-yhteisölle ja sen kansalaisuus olisi rajattu vain uskonnollisille johtajille. Kääpiövaltion perustamisella on haluttu edistää uskontojen välistä dialogia Albaniassa.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Edi Rama Wikimedia Commonsissa
City Mayors: Mayor of Tirana (englanniksi)
Douglas DC-4

| Douglas DC-4 |
| --- | --- |
 Dutch Dakota Associationin DC-4 Flying Dutchman.
Tyyppi:  liikennelentokone, kuljetuskone
Alkuperämaa:   Yhdysvallat
Valmistaja:  Douglas Aircraft Company
Ensilento:  7. kesäkuuta 1938
Poistettu käytöstä:  9. elokuuta 1947
Valmistusmäärä:  79 + 1 163 kpl sotilasversiota 
Muunnelmat:  Aviation Traders Carvair Canadair North Star C-54 Skymaster Douglas DC-6
Douglas DC-4
Douglas DC-4 (Douglas Commercial 4) oli Douglas Aircraft Companyn suunnittelema nelimoottorinen matkustaja- ja kuljetuskone.
Kehitys

DC-4 suunniteltiin alun perin siviililiikenteeseen. Tärkein innovaatio oli siirtyminen nokkapyörällisen laskutelineen käyttöön kannuspyörän sijasta. Ensimmäinen DC-4E (E=Experimental) lensi kesäkuussa 1938. Konetyyppiä pidettiin kuitenkin liian monimutkaisena, ja se ei saanut suurta suosiota markkinoilla. Toisen maailmansodan syttyminen vei koneita armeijan käyttöön, USAAF tunsi koneet nimellä C-54 Skymaster, ja laivastoversion nimellä R5D. C-54 otettiin palveluskäyttöön helmikuussa 1942.
Armeijan käyttöön tehtiin 1 163 konetta. Sodan jälkeen niitä myytiin siviilikäyttöön. Sodan jälkeen valmistui vain 74 konetta. Koneesta oli tarjolla myös paineistetulla matkustamolla varustettu versio, mutta kaikki siviilikäyttöiset koneet olivat paineistamattomia.
Tekniset tiedot (DC-4-1009)

Lähde: [lähde? ]
Yleiset ominaisuudet
Miehistö: 4
Matkustajat: 86
Pituus: &&&&&&&&&&&&&028.060000028,6 m
Kärkiväli: &&&&&&&&&&&&&035.080000035,8 m
Korkeus: &&&&&&&&&&&&&&08.03800008,38 m
Siipipinta-ala: &&&&&&&&&&&&0135.0600000135,6 m²
Tyhjäpaino: &&&&&&&&&&&09640.&&&&009 640 kg
Lentopaino: &&&&&&&&&&028800.&&&&0028 800 kg
Suurin lentoonlähtöpaino: &&&&&&&&&&033100.&&&&0033 100 kg
Voimalaite: &&&&&&&&&&&&&&04.&&&&004 × Pratt & Whitney R-2000 Twin Wasp -tähtimoottoria; &&&&&&&&&&&01081.&&&&001 081 kW (&&&&&&&&&&&01450.&&&&001 450 hv) per moottori
Suoritusarvot
Suurin nopeus: &&&&&&&&&&&&0450.&&&&00450 km/h
Matkalentonopeus: &&&&&&&&&&&&0365.&&&&00365 km/h
Lentomatka: &&&&&&&&&&&06839.&&&&006 839 km
Lakikorkeus: &&&&&&&&&&&06800.&&&&006 800 m
Siipikuormitus: &&&&&&&&&&&&0212.0400000212,4 kg/m²
Teho-painosuhde: 0Virhe lausekkeessa: tunnistamaton välimerkki ”&”..0Virhe lausekkeessa: tunnistamaton välimerkki ”&”.6,6 kg/kW
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Douglas DC-4 Wikimedia Commonsissa
Lentäen yli Atlantin (Ylen Elävä arkisto, Vuonna 1947 kuvattu lyhytfilmi Atlantin ylityksestä DC-4 -matkustajakoneella)
Douglasin ja McDonnell Douglasin matkustajakoneet
| --- | --- |
Potkurikoneet:  Dolphin · DC-1 · DC-2 · DC-3 · DC-4 · DC-5 · DC-6 · DC-7
Suihkukoneet:  DC-8 · DC-9/MD-80/MD-90/MD-95 · DC-10 · MD-11
Perutut hankkeet:  MD-12
DC-4:n ohjaamo
Lepakkokalat

| Lepakkokalat |
| --- | --- |
 Raitalepakkokala (Platax teira)
Tieteellinen luokittelu
Domeeni::  Aitotumaiset Eucarya
Kunta::  Eläinkunta Animalia
Pääjakso::  Selkäjänteiset Chordata
Alajakso::  Selkärankaiset Vertebrata
Luokka::  Luukalat Osteichthyes
Alaluokka::  Viuhkaeväiset Actinopterygii
Lahko::  Välskärikalat Acanthuriformes
Heimo::  Lepakkokalat Ephippidae  Bleeker, 1859
Suvut
 Chaetodipterus  Ephippus  Parapsettus  Platax  Proteracanthus  Rhinoprenes  Tripterodon  Zabidius 
Katso myös
   Lepakkokalat Wikispeciesissä   Lepakkokalat Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OK: 
Lepakkokalat (Ephippidae) on välskärikalojen lahkoon (Acanthuriformes) kuuluva kalaheimo. Siihen kuuluu noin 15 lajia, jotka jaetaan kahdeksaan sukuun. Ne elävät merivedessä Atlantin, Tyynenmeren ja Intian valtameren rannikoilla.
Lepakkokalat syövät yleensä planktonia ja koralliriutan pieniä selkärangattomia, joskus myös levää.
Jotkin lajit ovat urheilukalastajien suosioissa. Koralliriutoilla eläviä Platax-suvun kaloja pidetään joskus meriakvaarioissa.  Muihin sukuihin kuuluvat lepakkokalalajit kasvavat isokokoisiksi ja voivat hyvin vain parvina erittäin suurissa akvaarioissa.
Lepakkokärpäset

| Lepakkokärpäset |
| --- | --- |

Tieteellinen luokittelu
Kunta::  Eläinkunta Animalia
Pääjakso::  Niveljalkaiset Arthropoda
Luokka::  Hyönteiset Insecta
Lahko::  Kaksisiipiset Diptera
Alalahko::  Kärpäset Brachycera
Heimo::  Täikärpäset Hippoboscidae
Alaheimo::  Lepakkokärpäset Nycteribiinae  Samouelle, 1819
Infobox OKNimi-testi OK: 
Lepakkokärpäset (Nycteribiinae) on täikärpäsiin lukeutuva alaheimo, jonka jäsenet ovat pitkälti erikoistuneita lepakoiden ehdottomia loisia. Alaheimoon kuuluu kaikkialla maailmassa yhteensä 275 lajia 12 suvussa. Useimmat lajit elävät vanhan maailman trooppisilla alueilla.
Kaikki lepakkokärpäslajit ovat kovia, litteitä ja vantteranoloisia pieniä kärpäsiä, joiden pituus vaihtelee 1,5–5 millimetrin välillä. Sekä silmät että siivet puuttuvat täysin. Tuntosarvet ovat lyhyet ja muodostuvat vain kahdesta jaokkeesta. Pienikokoinen pää on liikkuva ja lepoasennossa eläin taittaa sen taaksepäin keskiruumista vasten. Lepakkokärpäset viettävät koko elämänsä lepakon turkissa, minkä suojissa sekä koiraat että naaraat imevät isäntäeläimen verta. Aikuinen kärpänen selviytyy elossa isännän ulkopuolella 5–25 tuntia. Kokeet Basilia hispida -lajilla ovat osoittaneet kärpäsen koko elinajaksi 136–195 vuorokautta, josta 97–156 vuorokautta aikuisena. Lepakkokärpäset liikkuvat nopeasti ja kykenevät siirtymään yhtä hyvin kaikkiin suuntiin.
Ruokaillessaan kärpänen kääntää päänsä 180 astetta alaspäin ja työntää imukärsänsä isännän ihon läpi. Samalla se asettautuu jyrkkään kulmaan isännän karvojen sekaan, minkä seurauksena ruokailevan eläimen takaruumiin pää yleensä näkyy karvapeitteen ulkopuolelle. Lepakkokärpäset voivat purra myös ihmistä. Purema on kivulias ja siitä jää jälki. Lepakkoja kärpästen pistot eivät kuitenkaan näytä häiritsevän. Lepakkokärpästen isäntäspesifisyys on huonosti tunnettua, mutta malesialaisille lepakoille tehdyssä kartoituksessa 64 % Nycteribiinae-lajeista esiintyi vain tietyllä lepakkolajilla. Lepakkokärpäset saattavat toimia sairauksien vektoreina.
Lepakkokärpästen lisääntyminen, kuten muukin niiden biologia, tunnetaan huonosti. Hedelmöitys on sisäinen ja toukat elävät muiden täikärpästen tapaan naaraskärpäsen sisällä ja käyttävät ravinnokseen naaraan rauhasten tuottamaa eritettä. Kussakin naaraassa on vain yksi toukka kerrallaan. Toukkavaiheita on kärpäsille tyypilliseen tapaan kolme. Toukat siirtyvät naaraan ulkopuolelle vasta koteloituessaan ja kotelovaihe kestää 3–4 viikkoa. Kotelot sijaitsevat lepakoiden lepopaikan seinillä.
Suomessa lepakkokärpäslajeja on tavattu kaksi: Nycteribia kolenatii sekä Penicillidia monoceros, esiintyvät etenkin vesisiipalla .