stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Giorgio Scarlatti

Giorgio Scarlatti vuonna 1957.
Giorgio Scarlatti (2. lokakuuta 1921 Rooma, Italia – 26. heinäkuuta 1990 Rooma, Italia) oli italialainen F1-kuljettaja. Hän osallistui 15 F1-osakilpailuun kausilla 1956–1961. Hän saavutti yhden MM-pisteen ajamalla viidenneksi Italian GP:ssä 1957. Hän jakoi sijoituksensa Harry Schellin kanssa.
Günther Haase

| Mitalit | Mitalit | Mitalit |  |
| --- | --- | --- | --- |
|  Günther Haase |  Günther Haase |  Günther Haase |  |
Maa:   Saksa
Miesten uimahypyt
|  Olympialaiset  |  Olympialaiset  |  Olympialaiset  |  |
|  Pronssia | Helsinki 1952 | 10 metrin kerroshypyt |  |
| EM-kilpailut  | EM-kilpailut  | EM-kilpailut  |  |
|  Kultaa | Wien 1950 | 10 metrin kerroshypyt |  |
Günther Haase (s. 11. kesäkuuta 1925 Hampuri) on saksalainen kilpauransa päättänyt uimahyppääjä.
Haase saavutti miesten kerroshypyissä olympiapronssia Helsingissä 1952 pisteillä 141,31 ja Euroopan mestaruuden Wienissä 1950. Hän avioitui toisen uimahyppääjän, moninkertaisen Saksan-mestari Paula Tatarekin kanssa.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Günther Haase Wikimedia Commonsissa
Günther Haase Kansainvälinen olympiakomitea. (englanniksi)
Giorgio Venturi

Giorgio Venturi (s. 23. kesäkuuta 1966 Salerno) on italialainen kuulantyöntäjä. Hänen ennätyksensä on 19,67 metriä kesäkuulta 1996.
Venturi voitti vuonna 1989 Italian mestaruuden tuloksella 18,08. Hän edusti Italiaa sisäratojen EM-kilpailuissa 1996 sekä saman vuoden Atlantan kesäolympialaisissa, muttei päässyt kummissakaan kisoissa finaaliin.
Félix Pyat

| Félix Pyat |
| --- | --- |
 Félix Pyat. Valokuva: Nadar
Henkilötiedot
Koko nimi:  Aimé Félix Pyat
Syntynyt: 1810
Kuollut: 1889 (78–79 vuotta)
Kansalaisuus:  Ranska
Ammatti:  toimittaja, kirjailija
Kirjailija
Salanimi: Jules Mayret 
Äidinkieli: ranska
Tuotannon kieli: ranska
Aiheesta muualla
Löydä lisää kirjailijoitaKirjallisuuden teemasivulta
Aimé Félix Pyat (1810–1889) oli ranskalainen toimittaja, kirjailija ja poliitikko. Hän toimi asianajajana vuodesta 1831 ja oli radikaalien sanomalehtien avustaja. Lisäksi hän kirjoitti useita kumoukselliseen henkeen sopivia näytelmiä, kuten Les deux serruriers.
Pyat oli 1848 kansalliskokouksen radikaalien johtajia. Jouduttuaan syytteeseen osallisuudesta Ledru-Rollinin kapinayritykseen kesäkuussa 1849 hän pakeni Lontooseen, missä hän oleskeli vuoteen 1869. Ranskaan palattuaan hän julkaisi Combat- ja Vengeur-nimisiä lehtiä, joissa olleilla kirjoituksilla hän joudutti kommunististen levottomuuksien puhkeamista 1870 ja 1871. Hän oli Pariisin kommuunin johtajia ja pakeni kapinan kukistumisen jälkeen maasta. Hän palasi Ranskaan vasta yleisen armahduksen ansiosta 1880. Hän oli vuodesta 1888 edustajakamarin jäsen.
Teokset  (valikoima)

Arabella, 1833, näytelmä
Le brigand et le philosophe, 1834, näytelmä
Ango, 1835, näytelmä
Les deux serruriers, 1841, näytelmä
Mathilde, 1842, näytelmä, Eugène Suen kanssa
Lettres d’un proscrit, 1851
Loisirs d’un proscrit, 1851
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Félix Pyat Wikimedia Commonsissa
Giorgio Starace

Giorgio Starace ja Hillary Clinton vuonna 2011
Giorgio Starace (s. 23. helmikuuta 1959 Viterbo) on italialainen diplomaatti.
Starace valmistui Napolin Nunziatella-sotilaskoulusta ja sitten poliittisessa taloustieteessä Milanon Bocconi-yliopistosta vuonna 1982. Hän aloitti diplomaattisen uransa vuonna 1985. Vuonna 2002 Staracesta tuli varasuurlähettiläs New Delhissä, Intiassa. Vuonna 2010 hän lähti suurlähettilääksi Abu Dhabiin, Arabiemiraatteihin, josta palasi Italiaan vuonna 2015. 27. maaliskuuta 2017 hän aloitti toimimisen Italian suurlähettiläänä Japanissa. Vuonna 2021 hän siirtyi suurlähettilääksi Venäjälle. Starace on palvellut myös Italian suurlähetystöissä Guatemalassa ja Kiinassa, neuvonantajana Italian YK-lähetystössä New Yorkissa sekä Italian ulkoministeriön alaisuudessa erikoisedustajana Libyassa.
Vuonna 2016 Staracesta tuli Italian tasavallan ansioritarikunnan komentaja.
Giorgio Tozzi

Giorgio Tozzi (s. 8. tammikuuta 1923, Chicago, Illinois – 30. toukokuuta 2011) oli yhdysvaltalainen oopperalaulaja, äänialaltaan basso.
Tozzi opiskeli DePaulin yliopistossa Rosa Raisan, Giacomo Riminin ja John Daggett Howellin johdolla, vaikka hänen alkuperäinen aikomuksensa oli opiskella biologiaa. Hän debytoi oopperalaulajana vuonna 1948 Tarquiniuksen roolissa Benjamin Brittenin oopperassa Lucretian raiskaus.
Tozzi esiintyi musikaalissa The Most Happy Fella, joka nähtiin televisiossa vuonna 1980. Hän julkaisi vuonna 1992 myös romaanin The Golem of the Golden West. Hän oli vuosia Metropolitan-oopperan näkyvimpiä hahmoja. Hän toimi vuoteen 2006 saakka professorina Jacobs School of Musicissa Indianassa.
Tozzi kuoli 30. toukokuuta 2011 Bloomingtonissa, Indianassa. Hänen poikansa mukaan kyseessä oli sydämenpysähdys.
Geneven konferenssi

Geneven konferenssi tarkoittaa muun muassa seuraavia:
Geneven aseistariisuntakonferenssi, Kansainliiton 1932 koolle kutsuma kokous
Geneven konferenssi, 1954 järjestetty kokous, johon Indokiinan sota päättyi ja jossa tunnustettiin Vietnamin itsenäisyys
Geneven huippukokous vuonna 1955, jossa suurvaltajohtajat keskustelivat maailman tilanteesta
| --- | --- |
: Tämä on täsmennyssivu, joka luettelee monimerkityksisen käsitteen eri merkitykset tai useita eri henkilöitä. Artikkelisivuja, joiden nimessä tai tekstissä lukee ”Geneven konferenssi”, voi hakea sivunnimihaulla, laajalla sivunnimihaulla tai tekstihaulla.
Geotrupidae

| Geotrupidae |
| --- | --- |
 Kolmisarvisittiäinen (Typhaeus typhoeus), koiras
Tieteellinen luokittelu
Kunta::  Eläinkunta Animalia
Pääjakso::  Niveljalkaiset Arthropoda
Luokka::  Hyönteiset Insecta
Lahko::  Kovakuoriaiset Coleoptera
Alalahko::  Erilaisruokaiset Polyphaga
Yläheimo::  Turilasmaiset Scarabaeoidea
Heimo::  Sittiäiset Geotrupidae  Latreille, 1802
Alaheimot
 Geotrupinae  Lethrinae  Taurocerastinae 
Katso myös
   Geotrupidae Wikispeciesissä   Geotrupidae Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OK: 
Geotrupidae on kovakuoriaisiin (Coleoptera) turilasmaisten (Scarabaeoidea) yläheimoon kuuluva heimo.
Useimmat ryhmän kuoriaiset kaivavat koloja, joihin naaraat munivat munansa. Tyypillisesti useat ryhmän lajit varustavat pesänsä lehtiaineksella, joka on usein homeista. Toisinaan ryhmän lajit ovat myös lantakuoriaisten tapaan koprofagisia. Kuoriaiset munivat munansa ravintoaineksen sekaan tai päälle ja hautaavat ne. Munista kuoriutuvat ja kehittyvät toukat saavat sitten ravintonsa niitä ympäröivästä ravintovarannosta. Joidenkin lajien pesäkolot voivat olla jopa yli 2 metriä syviä. Muutamat ryhmän lajit kommunikoivat äänillä, joita ne tuottavat ruumiinosia hankaamalla.
Luokittelu

Alun perin koko kuoriaisryhmä oli luokiteltu Geotrupinae-alaheimoksi, joka kuului lehtisarvisten (Scarabaeidae) heimoon. Myöhemmin ryhmä ylennettiin kuitenkin omaksi heimokseen, Geotrupidae. Heimoon kuuluu yli 600 kovakuoriaislajia, jotka on luokiteltu noin 25 sukuun kolmessa eri alaheimossa. Nämä kolme ryhmään kuuluvaa alaheimoa ovat:
Geotrupinae
Lethrinae
Taurocerastinae
Perinteisesti tähän kuoriaisten ryhmään kuului myös alaheimo Bolboceratinae, jolloin perusteena oli niiden tuntosarvien jaokkeiden lukumäärä. Myöhempien erilaisiin piirteisiin keskittyneiden tutkimusten perusteella ryhmä ylennettiin kuitenkin omaksi heimokseen, Bolboceratidae.
Heimon nimi

Kovakuoriaisryhmän tieteellinen nimi Geotrupidae koostuu kahdesta osasta. Ensimmäinen osa, geos, viittaa sanaan ”maa”. Jälkimmäinen osa, trypetes, viittaa kairaamiseen tai poraamiseen. Englannin kielessä tätä ryhmää kutsutaan nimillä dor beetles, ”sittiäiset” tai earth-boring dung beetles, ”maata kairaavat lantakuoriaiset”.
Aiheesta muualla

ITIS: Geotrupidae (englanniksi)
Haapavesi (täsmennyssivu)

Haapavesi voi tarkoittaa ainakin seuraavia asioita:
Haapavesi, kaupunki Pohjois-Pohjanmaan maakunnassa
Haapavesi, Haapavedellä ilmestyvä sanomalehti
Haapavesi, järvi Ruokolahdella
Haapavesi, Saimaan osa Savonlinnassa
4066 Haapavesi, asteroidi
Giorgio Vanzetta

| Mitalit> Maa:   Italia.Miesten hiihto. Olympialaiset  | Mitalit> Maa:   Italia.Miesten hiihto. Olympialaiset  | Mitalit> Maa:   Italia.Miesten hiihto. Olympialaiset  | Maa:   Italia> Miesten hiihto. |
| --- | --- | --- | --- |
|  Kultaa | Lillehammer 1994 | viesti |  |
|  Hopeaa | Albertville 1992 | viesti |  |
|  Pronssia | Albertville 1992 | takaa-ajo |  |
|  Pronssia | Albertville 1992 | 50 km |  |
| MM-kilpailut  | MM-kilpailut  | MM-kilpailut  |  |
|  Hopeaa | Seefeld 1985 | viesti |  |
|  Hopeaa | Falun 1993 | viesti |  |
Giorgio Vanzetta (s. 1. tammikuuta 1959) on italialainen entinen maastohiihtäjä, olympiavoittaja ja MM-mitalisti.
Vanzetta hiihti ensimmäisen maailmancup-kisansa 16. tammikuuta 1982 ja osallistui samana vuonna Oslon MM-kisojen 30 kilometrille, jossa hän oli yhdeksäs. Sarajevon olympialaisissa 1984 hän oli 15 kilometrillä neljästoista. Vanzetta voitti ensimmäisen arvokisamitalinsa Seefeldin MM-kilpailuista 1985, missä hän hiihti hopeaa voittaneessa Italian joukkueessa. Hän sijoittui samoissa kisoissa 30 kilometrillä seitsemänneksi ja 15 kilometrillä neljänneksi hävittyään pronssin vain kuudella sekunnilla maamiehelleen Maurilio De Zoltille. Ensimmäisen maailmancupin palkintosijoituksensa Vanzetta voitti 2. maaliskuuta 1986, jolloin hän sijoittui 15 km:n vapaan hiihtotavan kilpailussa kolmanneksi Lahdessa.
Oberstdorfin MM-kilpailuissa 1987 Vanzetta oli 15 km:n perinteisen seitsemäs ja 30 km:n yhdeksäs sekä 50 km vapaan neljästoista. Calgaryn olympialaisissa 1988 hän oli 15 kilometrin perinteisellä kymmenes ja 30 kilometrillä viides. Lahden MM-kisoissa 1989 hän sijoittui 15 km:n perinteisellä neljänneksitoista ja seuraavissa MM-kilpailuissa Val di Fiemmessä 1991 15 km:n vapaalla neljänneksi ja 10 kilometrin perinteisellä yhdenneksitoista.
Albertvillen olympialaisista 1992 Vanzetta voitti pronssia takaa-ajosta ja 50 kilometrin vapaalta sekä hopeaa viestistä ja oli lisäksi seitsemäs 10 kilometrin perinteisellä. Vanzetta oli voittamassa Italialle viestihopeaa Falunin MM-kisoista 1993. Samoissa kisoissa hän sijoittui takaa-ajon seitsemänneksi, 10 kilometrin perinteisen kymmenenneksi ja 50 kilometrin vapaan yhdenneksitoista.
Vuoden 1994 olympiakisoissa Lillehammerissa Vanzetta saavutti uransa ainoa arvokisavoiton hiihdettyään kolmannen osuuden kultaa voittaneessa Italian joukkueessa, jossa hänen lisäkseen kilpailivat Maurilio De Zolt, Marco Albarello ja Silvio Fauner. Samoissa kisoissa hän oli kahdeksas 50 kilometrillä, yhdeksäs takaa-ajossa, neljästoista 30 kilometrillä ja viidestoista 50 kilometrillä.
Vanzetta osallistui vielä Thunder Bayn MM-kisoihin 1995 ja Trondheimiin 1997. Hän sijoittui 1995 50 kilometrillä neljänneksi ja 1997 samalla matkalla yhdenneksitoista. Hän lopetti hiihtouransa vuonna 2002.
Giorgio Vanzettan sisar Bice on myös entinen huipputason hiihtäjä.
Hack Kampmann

Hack Kampmann
Hack Kampmann (1856–1920) oli tanskalainen arkkitehti ja vuosina 1908–1918 Kööpenhaminan taideakatemian professori. Osan töistään hän myös rakensi itse. Hänen töitään ovat muiden muassa vuosina 1908–1910 rakennettu arkkitehtuuriltaan kansallisromanttinen (kansallista tiiliarkkitehtuuria edustava) Ålborgin posti- ja lennätintalo sekä vuosina 1918–1924 rakennettu yksi 1920-luvun pohjoismaisen klassismin keskeisimmistä töistä, Kööpenhaminan poliisitalo, jonka saattoi päätökseen Aage Rafn.
George Raft

| George Raft |
| --- | --- |
 George Raft elokuvassa Invisible Stripes
Henkilötiedot
Koko nimi:  George Ranft
Syntynyt: 26. syyskuuta 1901 New York, New York, Yhdysvallat
Kuollut: 24. marraskuuta 1980 (79 vuotta) Los Angeles, Kalifornia, Yhdysvallat
Ammatti:  näyttelijä, tanssija
Puoliso:  Grace Mulrooney (1923–1970)
Näyttelijä
Palkinnot
 Hollywood Walk of Fame 
Aiheesta muualla
IMDb 
Elonet
AllMovie
Svensk Filmdatabas
George Raft, alkuperäinen nimi George Ranft, (26. syyskuuta 1901 New York, Yhdysvallat – 24. marraskuuta 1980 Los Angeles, Yhdysvallat) oli yhdysvaltalainen näyttelijä ja tanssija.
Ura

Raft oli alun perin Broadwayn tanssija, jonka näyttelijänura alkoi vuonna 1929 kestäen puolen vuosisadan ajan. Raft teki läpimurtoroolinsa päähenkilön aisaparina, ”Little Boy” Guino Rinaldona klassikkoelokuvassa Arpinaama (1932). Elokuva käynnisti Raftin kuuluisat romanttisen gangsterin roolityypit (huhujen mukaan Raftilla oli myös alamaailman suhteita oikeassa elämässä), joiden ansiosta hän oli yksi tunnetuimpia valkokankaan ”kovanaamoja” 1930-ja 1940-luvulla. Raft nähtiin tämän jälkeen mm. elokuvissa Bowery (1933), Vaarojen laiva (1937), Ehdonalaisesti vapauteen (1938), He ajavat öisin (1940), Rohkeita otteita (1946) sekä Polttavat katukivet (1954).
Raft torjui elokuvien Maltan haukka (1941), High Sierra (1941) ja Casablanca (1942) pääosat, joista tuli sittemmin Humphrey Bogartin elämänsä roolit. Raft teki eräänlaisen comebackin rikollispomona maailman hauskimmaksi komediaksi äänestetyssä filmissä Piukat paikat (1959). Elokuva- ja televisio-esiintymisiä kertyi kaiken kaikkiaan noin 80. Hän sai uraltaan kaksi tähteä Hollywood Walk of Famelle.
Vuonna 1961 valmistui Raftista kertova elämäkertaelokuva Gangstereiden vallassa (The George Raft Story), jossa Raftia näytteli Ray Danton, ja naispääosissa nähtiin Jayne Mansfield ja Julie London.
Yksityiselämä

Raft oli naimisissa Grace Mulrooneyn kanssa vuosina 1923–1970. Hän sairastui leukemiaan ja oli kuollessaan 79-vuotias.
Gottfrid Svartholm

Gottfrid Svartholm The Pirate Bayn lehdistötilaisuudessa vuonna 2009.
Per Gottfrid Svartholm Warg (s. 17. lokakuuta 1984), alias anakata, on ruotsalainen tietokoneharrastaja, joka tunnetaan BitTorrent-trakkeri The Pirate Bayn perustajajäsenenä ja ylläpitäjänä. Hän on myös kehittänyt Hypercube-trakkeriohjelman, jonka ympärille The Pirate Bay aiemmin rakentui. Nykyisin The Pirate Bay käyttää opentracker-ohjelmaa.
Poliittisesti Svartholm on kuvaillut itseään uusliberaaliksi, ja hän on myös ruotsalaisen liberalistisen puolueen jäsen.
Svartholm Warg tuomittiin kesäkuussa 2013 kahden vuoden vankeusrangaistukseen tietomurrosta, törkeästä petoksesta ja törkeän petoksen yrityksestä hänen anastettuaan henkilötietoja Logican tietokannasta. Syyskuussa 2013 rangaistuksen pituus alentui yhteen vuoteen hovioikeuden kumotessa petossyytteet. Lokakuussa 2014 oikeus katsoi Wargin syyllistyneen poliisin tiedostojen ja sosiaaliturvatietojen laittomaan lataamiseen vuonna 2012 ja tuomitsi hänet kolmeksi ja puoleksi vuodeksi vankeuteen.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Gottfrid Svartholm Wikimedia Commonsissa
Hänen olivat linnut (elokuva)

| Hänen olivat linnut |
| --- | --- |
 DVD-julkaisun valikko. Keskikuvassa Adele (Eeva-Kaarina Volanen) ja Holger (Martti Pennanen). Vasemmalla Birger (Martti Katajisto).
Ohjaaja:  Ritva Nuutinen
Säveltäjä:  Rauno Lehtinen
Kuvaaja:  Raimo Väisänen
Leikkaaja:  Ulla Kapari
Pääosat:  Eeva-Kaarina Volanen Raili Tiensuu
Valmistustiedot
Valmistusmaa:  Suomi
Tuotantoyhtiö:  MTV Teatteriohjelmat
Ensi-ilta:  22. marraskuuta 1976
Kesto:  97 minuuttia
Alkuperäiskieli:  suomi
Aiheesta muualla
IMDb
Elonet
Infobox OKNimi-testi OK: 
Hänen olivat linnut on Ritva Nuutisen ohjaama suomalainen televisioelokuva vuodelta 1976. Se perustuu Marja-Liisa Vartion 1967 julkaistuun saman nimiseen romaaniin. Tarina kertoo Adelesta, joka on elänyt lyhyen avioliiton jälkeen vuosikymmeniä leskenä.
Juoni

Alkukuvassa rovasti Birger Broms soutaa puuvenettä ja Adele istuu morsiuspuvussaan veneen perätuhdolla. Puvun laahus viistää veden pintaa. Avioliitto alkaa. Alkukuvan jälkeen siirrytään tarinan nykyhetkeen: Adele on ollut jo kauan leski ja hän asuu kotiapulaisensa Alman kanssa valkoisessa puutalossa. Avioliitto kesti vain joitakin vuosia ja päättyi Birgerin varhaiseen kuolemaan vuonna 1912. Adele oli tuolloin hieman yli kolmenkymmenen.
Adelen talo on täynnä hänen mieheltään perimiään täytettyjä lintuja. Hän on mustasukkainen linnuistaan, eikä pidä tavasta jolla Alma hoitaa niitä. Adelen mielenterveys on vaakalaudalla: hän saa hulluuskohtauksia, joiden aikana hän samaistuu lintuihin niin voimakkaasti, että alkaa matkia niiden käyttäytymistä. Adelen oikkuihin tympiintynyt Alma ottaa lopputilin tuon tuosta, mutta palaa aina takaisin Adelen luo.
Takaumissa palataan aikaan, jolloin Birger eli. Adelen ja Birgerin avioliitto ei ollut onnellinen. Adelen suhde kälyihinsä Teodolindaan ja Elsaan on pahoin tulehtunut. Hänen appivanhempansa, nimismies Broms ja rouva Broms, olivat avioliiton aikana vielä elossa. Anopilleen Adele on käytännössä ilmaa. Teodolindan aviomiehen Holgerin kanssa Adele tulee hyvin toimeen ja tämä vierailee usein Adelen ja Alman luona.
Adelen mielenterveys heikkenee ja hän joutuu hoitoon. Tarinan lopussa hän on kuollut, hautakivessä on kuolinvuodeksi ilmoitettu 1947. Linnut jäävät Alman huomaan.
Adelen ja Alman keskustelut muodostavat suuren osan tarinaa. Niiden kautta tuodaan esiin myös Alman henkilöhistoriaa.
Julkaisut

Hänen olivat linnut sai ensi-iltansa MTV1:n Aitiopaikalla syksyllä 1976 ja teos on julkaistu DVD:nä sarjassa Suomiviihteen klassikot. Hänen olivat linnut on sarjan 18:s julkaisu.
Näyttelijät

| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
|  Eeva-Kaarina Volanen  | … |  Adele   |
|  Raili Tiensuu  | … |  Alma   |
|  Martti Katajisto  | … |  Birger   |
|  Hannu Huuska  | … |  Antti, Adelen poika   |
|  Martti Pennanen  | … |  Holger   |
|  Ritva Ahonen  | … |  Teodolinda   |
|  Eila Peitsalo  | … |  Elsa   |
|  Börje Lampenius  | … |  Herman   |
|  Kullervo Kalske  | … |  nimismies Broms   |
|  Gerda Ryselin  | … |  rouva Broms   |
|  Aapo Vilhunen  | … |  suntio   |
Lähteet ja viitteet

↑  Kansallinen audiovisuaalinen instituutti: Hänen olivat linnut (1976) Elonet.  2013. Viitattu 1.8.2016.
↑  Ritva Nuutinen: Hänen olivat linnut Yle Teksti-TV.  31.8.2012. Arkistoitu 20.9.2016. Viitattu 1.8.2016.
Aiheesta muualla

Marja-Liisa Vartio: Hänen olivat linnut (Yle Uutiset)
Hänen olivat linnut (Helmet.fi) (Arkistoitu – Internet Archive)
Hackamore

Hackamore eli kuolaimettomat suitset
Hackamore on kuolaimettomat suitset, jossa turvan ympäri menevä turparemmi painaa hevosen nenäpiitä. Se on kuolaimen vastineena hackamoreissa. Hackamoreja käytetään herkkäsuisilla hevosilla, tai hevosilla, joilla on haavoja suupielissä. Jotkut ihmiset käyttävät hevosillaan hackamoreja, sillä haluavat käyttää hevosella mieluummin kuolaimettomia suitsia tai hevonen toimii paremmin kuolaimettomilla suitsilla. Hackamoreja on useita eri tyyppisiä (esim. kukkahackamoret) ja myös kuolaimettomia suitsia on useita erilaisia.
George Raynor

| Mitalit | Mitalit | Mitalit |  |
| --- | --- | --- | --- |
|  George Raynor. |  George Raynor. |  George Raynor. |  |
Maa:   Ruotsi (valmentajana)
Miesten jalkapallo
|  Olympialaiset  |  Olympialaiset  |  Olympialaiset  |  |
|  Kultaa | Lontoo 1948 |  |  |
|  Pronssia | Helsinki 1952 |  |  |
| MM-kilpailut  | MM-kilpailut  | MM-kilpailut  |  |
|  Hopeaa | Ruotsi 1958 |  |  |
|  Pronssia | Brasilia 1950 |  |  |
George Sidney Raynor (13. tammikuuta 1907 Hoyland – 11. marraskuuta 1985 Buxton) oli englantilainen jalkapalloilija ja jalkapallovalmentaja. Hän saavutti menestystä etenkin Ruotsin miesten maajoukkueen päävalmentajana.
Elämä ja ura

Suhteellisen vaatimattoman pelaajauran tehnyt Raynor aloitti valmentajanuransa toisen maailmansodan aikaisessa Irakissa. Hän ei etsimisestä huolimatta löytänyt valmennuspestiä kotimaastaan mutta sai vuonna 1946 ehdotuksen Ruotsin miesten maajoukkueen valmentamisesta. Ruotsi menestyi Raynorin alaisuudessa voittaen olympiakultaa Lontoossa 1948, olympiapronssia Helsingissä 1952, MM-hopeaa Ruotsissa 1958 ja MM-pronssia Brasiliassa 1950. Raynor on vuoteen 2020 mennessä ainoa englantilainen jalkapallon olympiavoittaja. Hän valmensi myös seurajoukkueita muun muassa Italiassa ja Ruotsissa.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta George Raynor Wikimedia Commonsissa
Ruotsin joukkue – Jalkapallon MM-kilpailut 1950
1 Svensson
2 Samuelsson
3 E. Nilsson
4 Andersson
5 Nordahl
6 Gärd
7 Sundqvist
8 Palmér
9 Jeppson
10 Skoglund
11 S. Nilsson
12 Lindberg
13 Månsson
14 Johansson
15 Jönsson
16 Mellberg
17 Rydell
18 Åhlund
Valmentaja Raynor
Ruotsin joukkue – Jalkapallon MM-kilpailut 1958
1 K. Svensson
2 Bergmark
3 Axbom
4 Liedholm
5 Johansson
6 Parling
7 Hamrin
8 Gren
9 Simonsson
10 Selmosson
11 Skoglund
12 T. Svensson
13 Öberg
14 Gustavsson
15 Börjesson
16 Haraldsson
17 Håkansson
18 Löfgren
19 Källgren
20 Mellberg
21 Berndtsson
22 Ohlsson
Valmentaja Raynor
George Reeves

| George Reeves |
| --- | --- |
 George Reeves Teräsmiehenä vuonna 1954 valmistuneessa mainosfilmissä Stamp Day for Superman.
Henkilötiedot
Koko nimi:  George Keefer Brewer
Syntynyt: 5. tammikuuta 1914 Woolstock, Iowa, Yhdysvallat
Kuollut: 16. kesäkuuta 1959 (45 vuotta)
Näyttelijä
Merkittävät roolit:  Teräsmies ohjelmasarjassa Adventures of Superman
Aiheesta muualla
IMDb 
Elonet
George Reeves (oik. George Keefer Brewer; 5. tammikuuta 1914 Woolstock – 16. kesäkuuta 1959 Los Angeles) oli yhdysvaltalainen näyttelijä, joka tunnetaan parhaiten roolistaan Teräsmiehenä 1950-luvun suositussa televisiosarjassa Adventures of Superman sekä epäselvästä kuolemastaan 45 vuoden ikäisenä.
Reevesin alkuperäinen sukunimi oli Brewer, mutta isäpuoli adoptoi hänet ja hän sai tältä nimen Bessolo. Nimen Reeves hän otti taiteilijanimeksi aloittaessaan näyttelijänuraa.
Näyttelijänura

Reevesin ensimmäinen Teräsmies-rooli oli elokuvassa Superman and the Mole Men, joka oli samalla televisiosarjan pilottijakso. Sen valmistuttua aloitettiin heti jaksojen kuvaaminen, ja kun ne esitettiin kaudella 1952–1953, hänestä tuli kansallinen kuuluisuus.
Kuolema

Los Angelesin poliisin raportin mukaan George Reeves kuoli 16. kesäkuuta 1959 noin kello 1.30–2.00 saatuaan luodin päähänsä asuntonsa yläkerrassa makuuhuoneessa Benedict Canyonin asuinalueella. Hän oli 45-vuotias.
Koska hälytys tehtiin vasta 45 minuuttia kuoleman jälkeen, poliisi saapui tunnin päästä, ja tämä on yksi kuolemantapauksen ristiriitaisuuksista. Talossa olivat tuolloin paikalla Leonore Lemmon, William Bliss, Robert Condon, Carol Van Ronkel ja Rip Van Ronkel.
Silminnäkijöiden mukaan Reeves ja Lemmon olivat aikaisemmin päivällä olleet syömässä ravintolassa ja riidelleet. Illalla Reeves meni aikaisin nukkumaan, mutta tuli myöhemmin valittamaan melusta ja jäi hetkeksi vieraiden luo juomaan. Myöhemmin hän lähti vihaisena nukkumaan. Sen jälkeen vieraat kuulivat yhden aseenlaukauksen, jolloin William Bliss juoksi hänen huoneeseensa ja löysi Reevesin makaamassa kuolleena sängyssään alasti, selällään, jalat maassa, 9 mm:n Luger-pistooli maassa jalkojensa välissä.
Reevesin elämästä valmistui vuonna 2006 näytelmäelokuva Hollywoodland, jossa häntä esitti Ben Affleck.
Gregor Blanco

Gregor Blanco kaudella 2014
Gregor Miguel Blanco Pedraza (s. 24. joulukuuta 1983 Caracas) on venezuelalainen baseballpelaaja, joka pelaa MLB-liigan San Francisco Giantsissa. Hänen ulkopelipaikkansa on koppari.
Nopeudestaan ja hyvästä ulkopelistä tunnettu Blanco on edustanut MLB:ssä Giantsin lisäksi myös Atlanta Bravesiä, Kansas City Royalsia ja Arizona Diamondbacksia. Hän kuului kaudella 2011 Washington Nationalsin organisaatioon mutta ei pääsyt pelaamaan MLB:ssä.
I-DEAS

I-DEAS (Integrated Design Engineering and Analysis Software) on teollisuuden 3D-CAD -suunnitteluohjelmisto. Ohjelman kehittäjä on SDRC (Structural Dynamics Research Corporation), jonka EDS osti vuonna 2001. EDS yhdisti SDRC:n ja UGS:n ja myi sen pois vuonna 2004. Yhdistetty yritys, UGS, alkoi yhdistää SDRC:n I-DEAS-ohjelmistoa UGS:n Unigraphicsiin. Uuden ohjelman nimi on NX. Nykyisin (2011) Siemens omistaa nämä ohjelmat.
Yleistä

I-DEAS koostuu seuraavanlaisista moduleista:
Master Modeler (osamallinnus)
Master Drafting (piirustus)
Assembly (kokoonpanot)
Simulation (simulointi)
Mechanism Design (mekanismisuunnittelu)
Harness Design (putkisto-/johtosuunnittelu)
Master FEM (FEM)
I-DEASin tällä hetkellä (1/2009) myynnissä oleva versio on I-DEAS NX 13.