stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Jani Kauppila
Seurajoukkueet

Juniorivuosien jalkapallo-oppinsa Kauppila on ammentanut Oulussa. Miesten tason pelejä hän on pelannut 16-vuotiaasta asti. Kauppilan pelaajaura ylemmillä sarjatasoilla alkoi Tervareiden Ykkösen joukkueessa kaudella 2000. Yhden Ykkösessä pelatun kauden jälkeen Kauppila siirtyi Skotlantiin Rangers FC:n organisaatioon. Skotlannin suurseurassa Kauppila pelasi pääasiassa reservijoukkueessa, mutta onnistui murtautumaan myös ykkösjoukkueen pelaavaan kokoonpanoon, esiintyen kentällä neljässä ottelussa Skotlannin liigassa. Hän pelasi mm. täydet 90 minuuttia Motherwelliä vastaan. Skotlannista Kauppila siirtyi vuonna 2003 Veikkausliigaan ja Valkeakoskelle Valkeakosken Hakan riveihin. Kauppila pelasi Hakassa yhteensä kahdeksan kautta aina vuoteen 2010 asti ja voitti seuran riveissä Suomen mestaruuden 2004 ja Suomen Cupin 2005. Näiden lisäksi palkintokaappiin tuli Haka-vuosien aikana kaksi hopeista ja yksi pronssinen SM-mitali. Kauppila nousi myös perinteikkään seuran kapteeniksi ja liigaotteluita Hakassa kertyi kaiken kaikkiaan 178. Kauppila siirtyi kaudelle 2011 takaisin kotikaupunkiinsa AC Oulun riveihin kaksivuotisella sopimuksella. Hän toimi Oulussa pelatessaan kapteenina.
Maajoukkue

Kauppila on pelannut neljä ottelua nuorten maajoukkueessa. Hän teki maajoukkuedebyyttinsä 27. helmikuuta 2001 Espanjassa pelatussa Norja–Suomi-ottelussa, ja hän pelasi kahdessa nuorten EM-kisojen karsintaottelussa 2001.
Aiheesta muualla

Jani Kauppila AC Oulun sivuilla[vanhentunut linkki]
Jani Kauppila Sinitähtien sivuilla
Jere Tuulkari

Jere Tuulkari
Jere Tuulkari (s. 13. toukokuuta 1984 Tampere) on suomalainen taidoka, joka edustaa Tampereen taidoa.

Tuulkari aloitti taidouransa Tampereella vuonna 2000 ja hän on vyöarvoltaan 1.dan. Hän on yksi Tampereen taidon ohjaajista ja on edustanut Suomen taidomaajoukkuetta vuodesta 2011 lähtien.
Arvokilpailumenestys

| Vuosi | Arvokilpailumenestys |
| --- | --- |
2011: tenkai (suunniteltu näytösottelu) EM-kulta dantai jissen (joukkueottelu) EM-hopea
2012: jissen (ottelu) SM-kulta dantai hokei (joukkueliikesarja) SM-kulta
2013: tenkai (suunniteltu näytösottelu) MM-pronssi dantai jissen(joukkueottelu) SM-kulta
2014: hokei (liikesarja) SM-hopea
2015: dantai hokei (joukkueliikesarja) EM-kulta dantai jissen (joukkueottelu) EM-kulta tenkai (suunniteltu näytösottelu) EM-hopea
2016: hokei (liikesarja) SM-pronssi
Muut saavutukset

Vuonna 2012 Jere Tuulkari osallistui 50 ottelun haasteeseen toisena taidokana maailmassa. Haasteessa otellaan 50 normaalia taido-ottelua peräkkäin. Tuulkari selvisi haasteesta yhdellä murtuneella sormella.
50 ottelun haasteessa nähtyjä potkuja
50 ottelun haasteessa nähtyjä käsitekniikoita
Vuonna 2012 Jere Tuulkari valittiin vuoden taidokaksi.
Aiheesta muualla

Suomen Taidoliitto ry
World Taido Championships 2013 Official Trailer
http://taido.kuvat.fi/
http://www.youtube.com/watch?v=rtk2_ZJOVkQ
Jeremy Lusk

Jeremy Lusk (26. marraskuuta 1984 San Diego, Kalifornia – 10. helmikuuta 2009 San José, Costa Rica) oli yhdysvaltalainen freestyle motocross -kuljettaja.
 Uransa aikana hän voitti muun muassa kultamitalin vuoden 2008 X-Gamesissa.
Jeremy Lusk oli osa Metal Mulisha -freestyle motocross -tiimiä.
Saavutukset

2008 X-Games Meksiko, X-Games best Trick, Kultaa
2008 X-Games: Moto X Best Trick, Hopeaa; Moto X Freestyle, Kultaa
2008 Red Bull X-Fighters, 3.
2008 Moto X World Championchip Moto X Freestyle, Pronssia
2007 AST Dew Tour, 3.
Kuolema

Helmikuun 9. päivänä 2009 San Joséssa, Costa Ricalla Lusk epäonnistui tehdessään temppua nimeltä ”Heart Attack Indian Air Backflip”. Temppu epäonnistui ja Lusk laskeutui maahan pää edellä, menehtyen saamiinsa vammoihin sairaalassa muutamaa tuntia myöhemmin.   Tuolloin Lusk asui Temeculassa, Kaliforniassa vaimonsa Laurenin kanssa.
Jamboree

20. Maailmanjamboree Thaimaassa vuonna 2003.
Tšekkien telttarivistöt 19. Maailmanjamboreella Chilessä vuonna 1999.
Jamboreeksi kutsutaan partiolaisten järjestämää suurta kansainvälistä partioleiriä. Se voi olla joko kansallisen partiojärjestön järjestämä kansallinen jamboree, johon myös kansainväliset vieraat voivat osallistua, tai kansainvälisen partiojärjestön järjestämä maailmanlaajuinen tai tietyn maanosan jamboree. Suomen Partiolaiset pitävät noin kuuden vuoden välein kansainvälisen suurleirin, jota kutsutaan nimellä Finnjamboree.
Maailmanjamboree

Partioliikkeen Maailmanjärjestö (WOSM) järjestää 4–5 vuoden välein Maailmanjamboreita (World Scout Jamboree). Jamboreihin osallistuu usein tuhansia partiolaisia, ja ne ovat kuin valtavia partiokaupunkeja. Leiriläisten ohjelma eri alaleireissä koostuu erilaisista aktiviteeteista. Jamboreen järjestävä maa mainostaa maansa kulttuuria ja tutustuttaa ulkomaiset vieraat siihen.
Aiheesta muualla

Jamboree PartioWikissä
Jeanne Collier

| Mitalit | Mitalit | Mitalit |  |
| --- | --- | --- | --- |
|  Jeanne Collier (vasemmalla) Tokion olympialaisissa 1964. |  Jeanne Collier (vasemmalla) Tokion olympialaisissa 1964. |  Jeanne Collier (vasemmalla) Tokion olympialaisissa 1964. |  |
Maa:   Yhdysvallat
Naisten uimahypyt
|  Olympialaiset  |  Olympialaiset  |  Olympialaiset  |  |
|  Hopeaa | Tokio 1964 | 3 m ponnahduslauta |  |
Jeanne Ellen Collier (Sitzberger; s. 15. toukokuuta 1946 Indianapolis, Indiana) on yhdysvaltalainen uimahyppääjä. Hän sai vuoden 1964 kesäolympialaisissa Tokiossa hopeamitalin ponnahduslaudalla. Hänen edelleen pääsi Ingrid Krämer-Engel.
Collier voitti vuonna 1963 Amateur Athletic Union -mestaruuden ponnahduslaudalla. Hän meni naimisiin uimahyppääjä Ken Sitzbergerin kanssa.
Johan Willgrén

Johan Otto Willgrén (30. heinäkuuta 1859 Orivesi – 3. tammikuuta 1931 Viipuri) oli suomalainen kapellimestari, säveltäjä, sovittaja ja muusikko.
Willgrén opiskeli aluksi Georg Schnéevoigtin oppilaana Tampereella ja sen jälkeen "Suomen torvisoiton isänä" tunnetun Adolf Leanderin johdolla. Hän perusti ja johti useita harrastajasoittokuntia ja vuonna 1898 hänestä tuli Helsingin palolaitoksen soittokunnan ensimmäinen kapellimestari. Willgrén kävi Richard Faltinin musiikkikoulua ja suoritti Helsingin orkesterikoulun loppututkinnon.
Willgrén oli 8. Viipurin tarkka-ampujapataljoonan soittokunnan johtajana 1901–1902 ja venäläisen linnoituspataljoonan soittokunnan johtajana 1902–1904. Viipurin kaupunki palkkasi hänet sen jälkeen torvisoiton opettajaksi 1904. Tehtyään opintomatkan Skandinavian maihin ja Berliiniin 1908–1909 hän perusti Wiipurin Torvisoittokunnan 1909.
Willgrén toimi Viipurissa kapellimestarina, musiikinopettajana, säveltäjänä ja sovittajana. Hän johti lukuisia konsertteja, perusti Karjalaan 16 siviilisoittokuntaa ja oli useiden sotilassoittokuntien kapellimestarina. Suomen itsenäistymisen jälkeen hän oli sotilaskapellimestarina Viipurin rannikkotykistöpataljoonassa, Karjalan ratsujääkärirykmentissä sekä viimeksi raskaassa tykistörykmentissä. Hänen sävellyksiään tunnetaan noin 80 ja soittokuntasovituksia lähes 2 000. Omana soittimena hänellä oli klarinetti mutta hän soitti myös pasuunaa ja baritonitorvea.
Johan Willgrénin poika Valdemar Willgrén, myöh. Vilpolinna toimi myös sotilaskapellimestarina ja teki soittokuntasovituksia. Kansalliskirjastossa oleva Willgrénin kokoelma sisältää muun muassa soittokuntasovituksia sekä yhden sävellyksen. Aineisto on vuosilta 1902-1924 ja sen lahjoitti kirjastolle lehdistöneuvos Ritva-Liisa Elomaa huhtikuussa 2000.
Vuonna 1996 Orivedellä pidettiin Johan Willgren -torvisoittofestivaali.
Italian veljet

| Italian veljet> Fratelli d’Italia |
| --- | --- |
  
  
  
Perustettu:  2012
Puheenjohtaja:  Giorgia Meloni
Ideologia:  kansalliskonservatismi nationalismi
Poliittinen kirjo:  oikeisto
Värit:       sininen
Edustajainhuone:  119 / 400
Senaatti:  65 / 200
EU-parlamentti:  8 / 76
Kansainväliset jäsenyydet:  Euroopan konservatiivien ja reformistien allianssi
Kotisivu:  fratelli-italia.it
Infobox OKNimi-testi OK: 
Italian veljet (ital. Fratelli d’Italia, lyh. FdI) on italialainen kansalliskonservatiivinen puolue, jonka johtajana toimii Giorgia Meloni.
Historia

Italian veljet perustettiin vuonna 2012. Moni sen perustajista oli osittain fasististaustaisen Alleanza Nazionale -puolueen (AN) entisiä johtajia. AN oli yhdistynyt Silvio Berlusconin keskustaoikeistolaiseen Vapauden kansa -puolueeseen vuonna 2009. Yksi Italian veljien perustajista oli puolueen nykyinen johtaja Giorgia Meloni. Nimi puolueelle otettiin Italian kansallislaulun avaussäkeestä. Vaikka fratello tarkoittaa veljeä, sen monikkomuoto (ital. fratelli) tarkoittaa myös "sisaruksia".
Puolue sai Italian parlamenttivaaleissa 2018 noin neljän prosentin ääniosuuden. Europarlamenttivaaleissa 2019 puolue sai 6,4 prosentin kannatuksen ja viisi paikkaa.
Vuoden 2022 parlamenttivaaleissa puolue sai noin 26 % äänistä ja nousi maan suurimmaksi puolueeksi. Vaalien jälkeen Italian veljet muodosti hallituksen Legan ja Forza Italian kanssa. Pääministeriksi tuli Meloni.
Ideologia ja ohjelma

Liike puolustaa kansallista itsemääräämisoikeutta, sosiaalista solidaarisuutta ja oikeudenmukaista verotusta ja nojautuu kansalliseen perinteeseen ja liberaaliin arvomaailmaan. Puoluetta on luonnehdittu äärioikeistolaiseksi ja ”jälkifasistiseksi”, mutta puolue itse torjuu nämä väitteet.
Italian veljet puolustaa perinteistä ydinperhettä, kristinuskoa ja isänmaata. Se suhtautuu torjuvasti Italiaan laittomasti pyrkiviin siirtolaisiin sekä samaa sukupuolta olevien avioliittoon. Puolue pyrkii myös nostamaan Italian syntyvyyttä.
Puolue julkaisi ennen vuoden 2022 parlamenttivaaleja yhteisen vaaliohjelman muiden oikeistoliittouman puolueiden kanssa. Siinä korostetaan Naton jäsenenä tehtyjä sitoumuksia ja tukea Ukrainalle sodassa Venäjää vastaan sekä tuetaan kaikkia aloitteita konfliktin ratkaisemiseksi. Ohjelmassa sitoudutaan Euroopan integrointiprosessiin, vaaditaan Euroopan unioniin enemmän politiikkaa ja vähemmän byrokratiaa, vaaditaan unionin julkisen rahankäytön ja taloushallinnon uudelleentarkastelua sekä 200 miljardin euron EU-elvytyspaketin sopimuksen muuttamista. Ohjelmassa kehotetaan puolustamaan ja edistämään Euroopan juutalaiskristillisiä juuria.
Ohjelmassa esitetään perheiden, yritysten ja yrittäjien veronalennuksia. Vähimmäistulojärjestelmä halutaan lakkauttaa, ja vähimmäiseläkkeitä, sosiaalimaksuja ja vammaismaksuja tarkastella uudelleen. Ostovoimaa halutaan suojella ja energiatuotteiden veroja laskea. Ohjelmassa luvataan myös energiantarjonnan monipuolistamista, energiaomavaraisuussuunnitelmaa ja ydinvoiman harkitsemista. Oikeistoliittouma pitää yleistä turvallisuutta ensisijaisena. Ohjelmassa lupaudutaan taistelemaan pikkurikollisuutta, mafiaa, naisiin kohdistuvaa väkivaltaa, huumeiden kauppaa ja levitystä sekä antisemitismiä ja islamilaista fundamentalismia vastaan.
Ohjelmassa luvataan tiukempaa rajavalvontaa, siirtolaisia kuljettavien veneiden maihinnousun estämistä sekä EU:n hallinnoimia pakolaiskeskuksia EU:n ulkopuolelle. Lailliseen maahanmuuttoon luvataan enemmän järjestystä, kuten maahanmuuttajien kotoutusohjelmia. Liittouma haluaa muuttaa perustuslakia niin, että maan presidentti valittaisiin vaaleilla eikä parlamentissa. Liittouma haluaa Italiaan myös enemmän alueellista itsehallintoa ja oikeusjärjestelmän uudistusta oikeudenkäyntien keston kohtuullistamiseksi. Liittouma pyrkii rohkaisemaan italialaisia tekemään lapsia. Italian matalan syntyvyyden ratkaisuksi Italian veljet ajaa lapsilisien nostamista, lastentarvikkeiden veronalennuksia, ilmaista lastenhoitoa ja työnantajille kannustimia palkata nuoria äitejä.
Aiheesta muualla

Virallinen sivusto (italiaksi)
Johan Wohlert

Johan Wohlert vuonna 2018.
Johan Wohlert (s. 10. maaliskuuta 1976) on tanskalainen muusikko. Hän soitti Mew-yhtyeessä bassoa vuosina 1995–2006. Syynä yhtyeen jättämiseen oli hänen ja tyttöystävänsä, Swan Lee -yhtyeen keulahahmo Pernille Rosendahlin, lapsi, joka syntyi toukokuussa 2006.
Mew ilmoitti 15.6.2014 Northside-festivaalin keikan aikana että Wohlert palaa bändiin kahdeksan vuoden tauon jälkeen.
Jere Rouhiainen

| Jere Rouhiainen |
| --- | --- |

Henkilötiedot
Syntynyt: 16. tammikuuta 1996 (ikä 28) Tampere, Suomi
Kansalaisuus:   Suomi
Jääkiekkoilija
Lempinimi:  Roske
Pelipaikka:  puolustaja
Maila:  vasen
Pituus:  182 cm
Paino:  78 kg
Pelaajaura
Pääsarjaura:  2014–
Aik. seurat:  LeKi (Mestis) Tappara (SML) KooKoo (SML) HPK (SML) TUTO Hockey (Mestis) Grenoble (Ranska)
Jere Rouhiainen (s. 16. tammikuuta 1996 Tampere) on suomalainen jääkiekkopuolustaja.
Ura > Maajoukkueura

| Mitalit> Maa:   Suomi.Miesten jääkiekko. Nuorten olympialaiset  | Mitalit> Maa:   Suomi.Miesten jääkiekko. Nuorten olympialaiset  | Mitalit> Maa:   Suomi.Miesten jääkiekko. Nuorten olympialaiset  | Maa:   Suomi> Miesten jääkiekko. |
| --- | --- | --- | --- |
|  Kultaa | Innsbruck 2012 | jääkiekko |  |
Rouhiainen pelasi alle 18-vuotiaiden MM-kilpailuissa vuonna 2014 ja Ivan Hlinkan muistoturnauksessa vuonna 2013. Hän oli myös voittamassa alle 16-vuotiaiden maajoukkueen mukana nuorten olympiakultaa Innsbruckissa 2012. Rouhiainen edusti myös alle 17-vuotiaiden maajoukkuetta Euroopan nuorten olympiafestivaaleilla vuonna 2013 voittaen kultaa. Yhteensä hän on pelannut 15 nuorten ja 52 poikien maaottelua.
Jeanne Crain

Jeanne Crain
Jeanne Elizabeth Crain (25. toukokuuta 1925 – 14. joulukuuta 2003) oli yhdysvaltalainen näyttelijä. Hän oli ehdolla parhaan naispääosan Oscar-palkinton saajaksi roolistaan Elia Kazanin elokuvassa Veren perintö (Pinky, 1949).
Crain aloitti uransa 1940-luvun ensimmäisellä puoliskolla. Hän oli yli puolen vuosisadan ajan naimisissa miehensä Paul Brinkmanin (taiteilijanimi Paul Brooks) kanssa. Hän oli seitsemän lapsen äiti.
Uskonnolliselta näkemykseltään katolinen Crain kuoli sydänkohtaukseen Kaliforniassa 78-vuotiaana.
Aiheesta muualla

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
Jeanne Crain Internet Movie Databasessa. (englanniksi)
Jesufåglar

Jesufåglar oli jyväskyläläinen suomenkielistä progressiivista rockia soittanut yhtye, joka toimi vuosina 2007–2012. Yhtyeen julkaisi vuonna 2010 omakustannealbumin, Matka ajan rannoille, jonka Luova Records uudelleenjulkaisi tammikuussa 2016. Albumin materiaalin sävelsi pianisti-laulaja Sanna Klemetti. Yhtyeen muut jäsenet olivat viulisti-laulaja Enni Kyttänen, huilisti Taneli Hildén, kitaristi Tatu Säteri, urkuri Veli-Ville Sivén, basisti Juho Kalliolahti, sekä rumpali Joel Pihlaja. Yhtye nauhoitti vuonna 2011 singlen Viides maailmansota / Hautakirjoitus linnuille, jota ei kuitenkaan ole julkaistu. Yhtyeen nimi on lainattu Wigwam-yhtyeen esikoisalbumin Hard N’ Horny avaavasta raidasta 633 Jesu fåglar. Klemetti on tullut myöhemmin tunnetuksi Litku Klemetti -yhtyeen keulakuvana, jossa myös Kalliolahti soitti.
Jesus Christ Superstar

Jesus Christ Superstar voi tarkoittaa seuraavia:
Jesus Christ Superstar, Tim Ricen ja Andrew Lloyd Webberin säveltämä rockooppera
Jesus Christ Superstar, edelliseen perustuva Norman Jewisonin ohjaama elokuva vuodelta 1973
Jesus Christ Superstar, rockoopperaan perustuva musiikkialbumi vuodelta 1970.
| --- | --- |
: Tämä on täsmennyssivu, joka luettelee monimerkityksisen käsitteen eri merkitykset tai useita eri henkilöitä. Artikkelisivuja, joiden nimessä tai tekstissä lukee ”Jesus Christ Superstar”, voi hakea sivunnimihaulla, laajalla sivunnimihaulla tai tekstihaulla.
Jesuiittakirkko (Heidelberg)

Jesuiittakirkko Heidelbergissä.
Jesuiittakirkko on roomalais-katolinen kirkkorakennus saksalaisessa Heidelbergin kaupungissa, Baden-Württembergissä. Se sijaitsee Heidelbergin vanhankaupungin alueella. Rakennus edustaa arkkitehtoonisesti barokin tyylisuuntaa. Kirkon rakennustyöt aloitettiin vuonna 1712 arkkitehti Johann Adam Breuningin johdolla. Kirkontorni rakennettiin vuosina 1868-1872.
Jean-Baptiste Bouvet de Lozier

| Jean-Baptiste Bouvet de Lozier |
| --- | --- |

Henkilötiedot
Syntynyt: 14. tammikuuta 1705 Pleudihen-sur-Rance, Ranska
Kuollut: 1786 Vauréal, Ranska
Ammatti:  merikapteeni, tutkimusmatkailija, kuvernööri
Jean-Baptiste Charles Bouvet de Lozier 
(14. tammikuuta 1705 Pleudihen-sur-Rance, Ranska – 1786 Vauréal, Ranska) oli ranskalainen merikapteeni, tutkimusmatkailija ja kuvernööri. Hän toimi kapteenina Ranskan Itä-Intian kauppakomppaniassa, jossa hän sai luvan tehdä tutkimusmatkan Atlantin eteläosiin. Hän löysi 1739 Bouvet’nsaaren, mutta vaikeiden olosuhteiden takia hän ei pystynyt tutkimaan, oliko löytö saari vai eteläiseen mantereeseen kuuluva niemi. Bouvet oli 1750-luvulla kauppakomppaniaan kuuluneiden Réunionin ja Mauritiuksen kuvernööri.
Elämäkerta > Nuoruus

Bouvet syntyi Pleudihen-sur-Rancessa vuonna 1705, mutta jäi orvoksi jo nuorena. Hänen isänsä oli toiminut kuninkaallisen neuvoston lakimiehenä.
Elämäkerta > Tutkimusmatkat eteläisillä merialueilla

Bouvet opiskeli Pariisissa ja sai paikan Ranskan Itä-Intian kauppakomppaniasta. Hän oli vuoteen 1731 mennessä noussut luutnantiksi. Hän oli kiinnostunut Binot Paulmier de Gonnevillen mantereesta, jonka tämä oli väittänyt löytäneensä matkallaan 1500-luvun alussa. Gonneville väitti asuneensa kuuden kuukauden ajan kaukaisessa eteläisessä maassa, jonka ilmasto oli viihtyisä ja ihmiset ystävällisiä. Bouvet uskoi, että Gonnevillen löytämä maa oli Hyväntoivonniemen eteläpuolella. Hän esitteli kauppakomppianian johdolle vuosina 1733, 1735 ja 1737 suunnitelmansa. Hän yritti vakuuttaa johtokuntaa siitä, että tukikohdan perustaminen eteläiselle merelle olisi kauppakomppanian kannalta tärkeää.
Ranskan Itä-Intian kauppakomppania suostui lähettämään Bouvet’n tutkimusmatkalle ja antoi tälle Aigle- ja Marie-nimiset fregatit. Bouvet lähti matkaan heinäkuussa 1738 Lorientista ja suuntasi ensin matkansa Brasiliaan. Sieltä retkikunta jatkoi Patagonian suuntaan ja lähti ylittämään Hyväntoivonniemen korkeudella Atlantia. Alukset liikkuivat sahalaitakuviota yli Atlantin 44. ja 55. leveyspiirin välillä.
Bouvet’n retkikunta havaitsi 1. tammikuuta 1739 tuntemattoman maan tiheän sumun takaa. He yrittivät päästä lähemmäksi saarta, mutta sumu, tuuli, jää ja miehistön väsymys estivät lähemmän tutustumisen alueeseen, eivätkä he pystyneet päättelemään, kuuluiko heidän näkemänsä niemi eteläiseen mantereeseen vai saareen. Bouvet luovutti 12. tammikuuta. Heidän löytämänsä saari tunnetaan nykyään nimellä Bouvet’nsaari. Bouvet merkitsi kuitenkin saaren koordinaatit väärin, minkä takia sinne päästiin uudestaan vasta 1808, jolloin brittiläiset hylkeenpyytäjät luulivat löytäneensä uuden saaren, vaikka he olivatkin päätyneet Bouvet’nsaaren vesille.
Elämäkerta > Kuvernöörinä Maskareeneilla

Bouvet meni naimisiin Ranskan Itä-Intian kauppakomppanian hallintohenkilön tyttären kanssa ja sai vuonna 1751 paikan Île Bourbonin (Réunion) kuvernöörin. Myöhemmin hän siirtyi Île de Francen (Mauritius) kuvernööksi. Molemmat saaret kuuluivat tuolloin kauppakomppanialle. Kuvernöörinä Bouvet pyrki parantamaan saarten oloja. Hän perusti väestörekisterin, kannusti katolisia lähetyssaarnaajia perustamaan poikakoulun ja rakennutti teitä. Hän myös kehitti kahvin, indigoiden, mulperipuiden ja muskottipähkinöiden viljelyä. Lisäksi hän järjesti puolustusta mahdollista brittien hyökkäystä varten.
Bouvet oli suosittu saarilla, ja kun hän pyysi vuonna 1756 mahdollisuutta palata takaisin Ranskaan, Île de Francen asukkaat suostuttelivat hänet jäämään. Bouvet pysyi Île de Francella vuoteen 1763, jolloin Île Bourbon ja Île de France siirrettiin kauppakomppanialta takaisin Ranskalle.
Elämäkerta > Viimeiset vuodet

Bouvet palasi Ranskaan joulukuussa 1763 ja sai aatelisarvon 1774. Hän eli elämänsä viimeiset vuodet tilallaan Vauréalissa, Pariisin lähellä. Siellä hän myös kuoli vuonna 1786.
Bouvet’n tutkimusmatkoista tehty kartta, joka tehtiin melkein heti Bouvet’n saavuttua takaisin Ranskaan.
Jermak Angarsk

| Jermak Angarsk |
| --- | --- |

Perustettu:  1958
Kaupunki:   Angarsk
Kotiareena:  Jermak Stadium
Sarjataso:  VHL
Värit:                          
Toimitusjohtaja:   Aleksandr Bykov
Puheenjohtaja:   Sergei Petrov
Päävalmentaja:   Sergei Tšubikin
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Jermak Angarskin aikaisempi logo.
Jermak Angarsk (ven. Ермак Ангарск) on venäläinen jääkiekkoseura, joka on kotoisin Angarskista, Irkutskin alueelta. Seura pelaa Venäjän toisella sarjatasolla VHL:ssä. Seura tekee yhteistyötä KHL:ssä pelaavan Admiral Vladivostokin kanssa.
Historia

Seura perustettiin vuonna 1958 nimellä Trud Angarsk. Vuonna 1964 joukkue sai nykyisen nimen.
Joukkue kaudella 2023–2024

| Maalivahdit> # | Maalivahdit>  | Maalivahdit> Pelaaja | Maalivahdit> Hanskakäsi | Maalivahdit> Sopimus | Maalivahdit> Syntymäpaikka |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |

 : 
| Puolustajat> # | Puolustajat>  | Puolustajat> Pelaaja | Puolustajat> Kätisyys | Puolustajat> Sopimus | Puolustajat> Syntymäpaikka |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |

| 83 |  | Rustam Valiahmetov | L | 2023 | Serov, Venäjä |
| Hyökkääjät> # | Hyökkääjät>  | Hyökkääjät> Pelaaja | Hyökkääjät> Kätisyys | Hyökkääjät> Paikka | Hyökkääjät> Sopimus | Hyökkääjät> Syntymäpaikka |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |

| 26 |  | Ivan Stepanov | L | H | 2023 | Kurgan, Venäjä |
| 63 |  | Mark Katsevitš | L | H | 2023 |  |
Joukkue kaudella 2023–2024 > Joukkueenjohto

Päävalmentaja: Sergei Tšubikin
Apuvalmentaja: Artjom Karavajev
Maalivahtivalmentaja: Igor Ustinski
Fysiikkavalmentaja: Albert Potapov
Puheenjohtaja: Sergei Petrov
Toimitusjohtaja: Aleksandr Bykov
Lähde: EliteProspects
Jessie M. King

| Jessie M>  King.Jessie Marion Taylor |
| --- | --- |

Henkilötiedot
Koko nimi:  Jessie Marion King
Syntynyt: 20. maaliskuuta 1875 ja 1876  Glasgow 
Kansalaisuus:  Yhdistynyt kuningaskunta
Taiteilija
Aktiivisena:  1899–1945
Taidesuuntaus:  jugend, symbolismi
Palkinnot
 kultamitali Torinon kansainvälisessä koristetaiteen näyttelyssä 1902 
Jessie Marion King (avioiduttuaan 1908 sukunimeltään Taylor; 20. maaliskuuta 1875 Bearsden – 3. elokuuta 1949 Kirkcudbright) oli skotlantilainen jugendtyyliä ja symbolismia edustanut kuvataiteilija. Hänet tunnetaan erityisesti lastenkirjojen kuvittajana.
1907 Jessie M. Kingin Charles D. Edwardsille tekemä työ vuodelta 1907.
Glasgow’n taidekoulussa syntyi 1870-luvulla jugendtyyliä edustanut kuvataideryhmä Glasgow School. Ryhmän kukoistuskausi jatkui 1910-luvulle saakka. Siihen kuuluvia pienryhmiä kutsuttiin nimillä the Four (eli the Spook School), the Glasgow Girls ja the Glasgow Boys. Ryhmän tyyli sai nimen the Glasgow Style. Jessie M. King kuului Glasgow Girls -ryhmän keskeisimpiin jäseniin. Muita ryhmäläisiä olivat esimerkiksi Margaret ja Frances MacDonald.
Kirjojen kuvittaminen hallitsivat Kingin varhaisia työvuosia, mutta varttuneempana hän jakoi kykynsä monille alueille – julisteisiin, kirjoihin, kirjankansiin, koruihin, keramiikkaan, taustakankaisiin, seinämaalauksiin, sisustussuunnitteluun ja pukuihin. Työn sisältö laajeni kirjoista muihin tuotteisin, kun vuonna 1899 eräs Berliinin tavaratalonjohtaja tilasi häneltä ”uuden skotlantilaisen tyylin” mukaisia esineitä.
King avioitui vuonna 1908 opettajansa Ernest Archibald Taylorin kanssa ja he muuttivat Pariisiin vuonna 1910.
Vuonna 1902 hänen työnsä kirjasuunnittelijana tunnustettiin kultamitalilla Torinon kansainvälisessä koristetaiteen näyttelyssä kirjasta L'Evangile de l'Enfance.