stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Ángel Di María
Seurajoukkueura > Real Madrid > Kausi 2012–2013

Di Maria pelasi kaudella 2012–2013 kaikkiaan 32 Espanjan pääsarjaottelua, joissa teki seitsemän ja syötti kaksi maalia. Mestarien liigan 11 ottelussa maalisyöttöjä kertyi neljä Real Madridin pudotessa kolmantena vuonna peräkkäin välierissä. Espanjan cupin finaalissa hän teki Realin lohdutusmaalin Barcelonan voittamassa ottelussa.
Seurajoukkueura > Real Madrid > Kausi 2013–2014

Di Maria pelasi Mestarien liigan kaudella 2013–2014 voittaneessa Real Madridissa 11 ottelua, joissa teki kolme ja syötti viisi maalia. Kaikki tehomerkinnät syntyivät alkulohkovaiheessa. Hän oli avauskokoonpanossa myös voittoisassa loppuottelussa. Espanjan liigan 34 ottelussa hän teki neljä ja syötti 18 maalia.
Seurajoukkueura > Manchester United

Di María siirtyi Englannin Valioliigan Manchester Unitediin 75 miljoonan euron siirtosummalla elokuussa 2014. Kauden 27 liigaottelussa hän viimeisteli kolme ja syötti 11 maalia.
Seurajoukkueura > Paris Saint-Germain

Di María siirtyi Ligue 1:n Paris Saint-Germainiin 63 miljoonalla eurolla kesällä 2015. Tulokaskaudellaan hän teki 29 Ranskan pääsarjaottelussa kymmenen ja alusti 18 maalia. Seuraavan kauden 29 Ligue 1 -ottelussa hän teki kuusi ja syötti seitsemän maalia. Kauden 2017–2018 tehosaldo 30 liigaottelussa oli 11 maalia ja kuusi syöttöä, ja seuraavan kauden 30 ottelussa 12+12. Kaudella 2019–2020 pelaamissaan 26 Ligue 1:n ottelussa hän viimeisteli kahdeksan ja syötti 14 maalia. Kaudella 2020–2021 hän pelasi 27 ottelua, joissa teki viisi ja alusti 11 maalia. Seuraavan kauden 26 ottelussa hänen saldonsa oli 5+8. Hän voitti Ranskan-mestaruuden 2016, 2018, 2019, 2020 ja 2022. Ranskan Cupia Di María oli voittamassa 2016, 2017, 2018, 2020 ja 2021 sekä Ranskan liigacupia 2016, 2017, 2018 ja 2020. Hän teki liigacupin finaaleissa maalin 2016, 2017 ja 2018. Hän pelasi Mestarien liigassa kaudella 2019–2020 yhdeksän ottelua, joissa viimeisteli kolme ja syötti seitsemän maalia. Maalisyötöistä neljä näki päivänvalon alkulohkon Club Brugge -ottelussa. Hän oli avauskokoonpanossa myös tappiollisessa loppuottelussa Bayern Müncheniä vastaan. Kaikkiaan hän pelasi PSG:ssä 54 Mestarien liigan ottelua, joissa teki 14 ja syötti 21 maalia.
Seurajoukkueura > Juventus

Di Maria siirtyi Serie A:n Juventukseen ilmaissiirrolla kesällä 2022.
Maajoukkueura

Di María teki alle 20-vuotiaiden MM-kilpailuissa 2007 viidessä pelaamassaan ottelussa kolme maalia. Hän istui vaihtopenkillä Argentiinan kukistaessa loppuottelussa Tšekin. Hän sai kutsun 28. tammikuuta 2008 Argentiinan olympiajoukkueeseen vuoden 2008 kesäolympialaisiin. Hän teki puolivälierässä Alankomaita vastaan 105. minuutilla ottelun 2–1-voittomaalin Lionel Messin syötöstä. Olympiaturnauksen loppuottelussa 28. elokuuta 2008 hän teki ottelun ainokaisen maalin, jolla Argentiina lopulta voitti toisen perättäisen olympiakultamitalinsa jalkapallosta.
Ensimmäisen maalinsa aikuisten maajoukkueessa hän teki 24. toukokuuta 2010 käydyssä ystävyysottelussa Kanadaa vastaan. Aiemmin samassa kuussa Diego Maradona valitsi hänet kokoonpanoonsa vuoden 2010 MM-kilpailuihin. Hän pelasi kisoissa viisi ottelua. Di María pelasi myös vuosien 2014, 2018 ja 2022 MM-kilpailuissa. Argentiinan hopeamitaliin päättyneissä 2014 kisoissa hän pelasi maansa viisi ensimmäistä ottelua ja teki neljännesvälierässä Sveitsiä vastaan voittomaalin jatkoajalla. Vuoden 2018 kisoissa hän teki kolmessa ottelussa yhden maalin. Vuoden 2022 MM-kilpailuissa hän pelasi maailmanmestaruuden voittaneen Argentiinan viidessä ottelussa, näistä neljässä avauskokoonpanossa. Loppuottelussa Ranskaa vastaan hän teki joukkueensa toisen maalin. Hän pelasi vuosien 2011, 2015, 2016, 2019 ja 2021 Copa Américassa. Vuoden 2011 kisoissa hän viimeisteli kolmessa ottelussa kerran. 2015 hän pelasi kaikki kuusi ottelua ja teki välierässä Paraguayta vastaan kaksi maalia Argentiinan saavuttaessa hopeaa. Seuraavan vuoden Copa América Centenariossa hän viimeisteli kolmessa ottelussa kerran Argentiinan saavuttaessa jälleen hopeaa. Vuoden 2019 kisoissa hän pelasi kolmanneksi sijoittuneessa Argentiinan joukkueessa viisi ottelua ilman tehomerkintöjä. Vuoden 2021 hän pelasi kuusi ottelua ja teki voittomaalin loppuottelussa Brasiliaa vastaan. Joulukuun 20. päivään 2022 mennessä hän on pelannut 129 maaottelua ja tehnyt niissä 28 maalia.
Di María kertoi lopettavansa maajoukkueuransa voitetun Copa Américan 2024 jälkeen.
Saavutukset > Maajoukkueet

Argentiinan alle 20-vuotiaiden jalkapallomaajoukkue
MM-kilpailut: kultaa 2007
Argentiinan olympiajoukkue
Olympialaiset: kultaa 2008
Argentiinan A-maajoukkue
MM-kilpailut: kultaa 2022, hopeaa 2014
Copa América: kultaa 2021 ja 2024, hopeaa 2015 ja 2016, pronssia 2019
Saavutukset > Seurajoukkueet

Benfica :
Pääsarjamestaruus: 2010
Taça da Liga: 2009, 2010
Real Madrid :
Pääsarjamestaruus: 2012
Copa del Rey: 2011, 2014
Supercopa de España: 2012
Mestarien liiga: 2014
Euroopan supercup: 2014
Paris Saint-Germain :
Ligue 1: 2016, 2018, 2019, 2020, 2022
Coupe de France: 2016, 2017, 2018, 2020, 2021
Coupe de la Ligue: 2016, 2017, 2018, 2020
Trophée des Champions: 2016, 2018, 2019, 2020
Yleisurheilun Euroopan cup 1977

Yleisurheilun Euroopan cup 1977 oli kuudes eurooppalaisten maajoukkueiden välinen Euroopan cup. Miehet ja naiset kilpailivat omissa kilpailuissaan, mutta molemmat loppukilpailut käytiin 13.–14. elokuuta Helsingissä, Suomessa. Molempiin loppukilpailuihin osallistui kahdeksan maata ja Itä-Saksa voitti ne molemmat.
Miesten välierät kilpailtiin Ateenassa, Lontoossa ja Varsovassa sekä naisten välierät Bukarestissa, Dublinissa ja Tukholmassa. Jokaisessa niistä oli kahdeksan joukkuetta ja kaksi parasta joukkuetta pääsi loppukilpailuun, minkä lisäksi paikan saivat kaikkien välierien eniten pisteitä kerännyt kolmanneksi sijoittunut sekä loppukilpailun isäntämaa Suomi. Ainoa alkuerä kilpailtiin Kööpenhaminassa, ja sieltä viidestä mies- ja neljästä naisjoukkueesta kolme parasta pääsivät välieriin 21:n sinne suoraan päässeen maan seuraksi.
Loppukilpailut > Miehet

Miehet kilpailivat 20 lajissa. Itä-Saksa saavutti yhdeksän lajivoittoa, Länsi-Saksa viisi, Iso-Britannia ja Neuvostoliitto kaksi sekä Puola ja Ranska yhden. Suomen urheilijoista kiekonheiton alun perin voittanut Markku Tuokko, keihäänheitossa toiseksi sijoittunut Seppo Hovinen ja korkeushyppääjä Asko Pesonen jäivät kiinni dopingin käytöstä ja heidät hylättiin.
Loppukilpailut > Miehet > Loppupisteet

| Sija | Maa | Pisteet |
| --- | --- | --- |
| 1 |  Itä-Saksa | 125 |
| 2 |  Länsi-Saksa | 112 |
| 3 |  Neuvostoliitto | 100 |
| 4 |  Yhdistynyt kuningaskunta | 95 |
| 5 |  Puola | 93 |
| 6 |  Ranska | 70 |
| 7 |  Suomi | 66 |
| 8 |  Italia | 54 |
Loppukilpailut > Naiset

Naiset kilpailivat 15 lajissa. Itä-Saksa saavutti kymmenen lajivoittoa, Neuvostoliitto kolme sekä Länsi-Saksa ja Puola yhden. Itä-Saksan Ilona Slupianek voitti alun perin kuulantyönnön mutta jäi kiinni dopingin käytöstä ja hänet hylättiin.
Loppukilpailut > Naiset > Loppupisteet

| Sija | Maa | Pisteet |
| --- | --- | --- |
| 1 |  Itä-Saksa | 106 |
| 2 |  Neuvostoliitto | 94 |
| 3 |  Länsi-Saksa | 68 |
| 4 |  Yhdistynyt kuningaskunta | 68 |
| 5 |  Puola | 58 |
| 6 |  Romania | 55 |
| 7 |  Bulgaria | 53 |
| 8 |  Suomi | 36 |
Åkeshovin linna

Åkeshovin linna
Åkeshovin linna (ruots. Åkeshovs slott) on linna Tukholman Åkeshovin kaupunginosassa, Bromman kaupunginosa-alueella.
Linna valmistui vuonna 1642 vapaaherra ja valtakunnanmarsalkka Åke Axelsson Natt och Dagille, joka oli ostanut tilan jo vuonna 1635 sen silloiselta omistajalta Christoffer Ludvig Raschelta. Tila tunnettiin tuolloin nimellä Nockeby.[lähde? ] Linnaa on sen jälkeen muutettu useaan otteeseen, ja arkkitehti Carl Hårleman suunnitteli vuonna 1723 ja 1740-luvulla rakennetut lisäosat. Linnan viimeisin restaurointi toteuttiin vuonna 1958.
Tukholman kaupungin ostettua linnan vuonna 1904 siitä tehtiin mielisairaala. Myöhemmin se muutettiin kouluksi, kunnes se siirtyi Bromman seurakunnan haltuun. Vuodesta 1988 lähtien linna on toiminut konferenssikeskuksena ja hotellina.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Åkeshovin linna Wikimedia Commonsissa
Linnan kotisivut (ruotsiksi)
Évinos

| Évinos Εύηνος |
| --- | --- |
 Évinos-joki Banián sillalta nähtynä.
Alkulähde:  Vardoúsia-vuoret  38°41′35″N, 22°07′26″E
Laskupaikka:  Patraksenlahti  38°18′15″N, 21°31′9″E
Maat:  Kreikka
Pituus:  80–113 km
Évinos (kreik. Εύηνος), antiikin Euenos (m.kreik. Ἐύηνος) tai Lykormas (Λυκόρμας), on joki, joka virtaa Keski-Kreikassa. Sen pituuden ilmoitetaan olevan lähteestä riippuen 80–113 kilometriä. Joki saa alkunsa Artotínan kylän läheisyydestä Vardoúsia- eli Kórakas-vuorilta Fokiin alueyksikön alueella ja virtaa lounasta kohti halki Aitolia-Akarnanian alueyksikön alueen. Joki laskee Joonianmereen Patraksenlahden pohjoisrannikolla.
Évinos on padottu Ágios Dimítrioksen kylän kohdalla, mikä muodostaa Evinolímnin eli Évinoksen tekojärven. Sen pinta-ala on noin 10 neliökilometriä. Joki on suosittu koskenlaskukohde.
Joki tunnettiin jo homeerisena aikana, ja kreikkalaisessa mytologiassa kerrotaan siihen hukkuneen kuningas Euenoksen, joka ajoi takaa Idasta tämän ryöstettyä hänen tyttärensä Marpessan. Euenoksesta tuli joen jumala. Toisen version mukaan aiemmin nimellä Lykormas tunnettu joki nimettiin uudelleen kuninkaan mukaan. Kentauri Nessoksen kerrottiin kantaneen matkaajia joen yli maksua vastaan.
Ángel Garachana Pérez

Ángel Garachana Pérez CMF (s. 3. syyskuuta 1944 Barbadillo de Herreros) on Hondurasissa toimiva espanjalainen roomalaiskatolinen piispa. Hänet vihittiin papiksi 19. maaliskuuta 1972 ja nimitettiin San Pedro Sulan hiippakunnan johtoon 11. marraskuuta 1994. Piispaksi vihkiminen seurasi 3. helmikuuta 1995. Pääkonsekraattorina toimi Oscar Andrés Rodríguez Maradiaga, jota avustivat Jaime Brufau Maciá ja Luis Gutiérrez Martín.
X Japan

| X Japan |
| --- | --- |

Tiedot
Toiminnassa:  1982- 1997, 2007–
Tyylilaji:  Speed metal   Heavy metal   Visual Kei
Kotipaikka:   Japani
Laulukieli:  japani englanti
Jäsenet:  Toshi, Yoshiki, hide, Heath, Pata, Sugizo
Levy-yhtiö:  Exstasy Records, Sony Records,  East West Japan
Infobox OKNimi-testi OK: 
X Japan (alun perin X) on kesällä 1982 perustettu japanilainen rock-yhtye, joka kuitenkin nykyisin käyttää musiikissaan runsaasti myös sinfonisen metallin aineksia. Yhtyeen aikaisemmat versiot olivat Dynamite (perustettu jo 1978) ja Noise (perustettu 1980). Yhtye tunnetaan säveltäjä-sanoittaja Yoshikin melodisista ja nopeatempoisista rock-kappaleista ja kauniista, rauhallisista ja herkistä balladeista. Vähintään yhtä tunnetuksi nousi yhtyeen visuaalinen ilme. Aluksi hyvin paljon 1980-luvun glam rockista vaikutteita saanut imago pysyi yhtyeen käytössä suhteellisen pitkän ajan mutta muuttui myöhemmin hillitymmäksi. Varsinkin Yoshiki käytti aikanaan lavalla hyvin naisellista imagoa.
Yhtyeen perustaja Yoshiki oli tuntenut Toshin viisivuotiaasta asti. He perustivat X:n yhdessä yhdeksäntoistavuotiaina. Toshi ei ollut aluksi kovin innokas yhtyeen suhteen, koska hän halusi opiskella lääkäriksi. Yoshiki sai kuitenkin suostuteltua Toshin antamaan täyden panostuksensa yhtyeelle. Aluksi Toshi soitti yhtyeessä kitaraa, mutta koska yhtyeen senhetkinen laulaja ei halunnut lähteä yhtyeen kanssa Tokioon etsimään mainetta ja mammonaa, Toshi ryhtyi solistiksi, koska hänellä oli jäljellä olevista jäsenistä paras ääni.
Kouluaikoina yhtye esiintyi koulun juhlissa ja esitti enimmäkseen covereita, mutta he olivat jo tehneet pari omaa biisiä I'll Kill You ja We Are X. Bändi myös esiintyi vuonna 1982 East West Japan -levy-yhtiön bändikilpailussa
Historia > Valoa näkyvissä

Vuoden 1987 marraskuussa ja joulukuussa oli yhtyeen ensimmäinen kiertue Wink Tour. Tällä kiertueella yhtye soitti myös vanhoja kappaleita, mutta hyvin paljon uusia kappaleita, joita he olivat säveltäneet ensimmäiselle levylleen, Vanishing Visionille. Huhtikuussa 1988 päivänvalon näki Vanishing Vision, yhtyeen ensimmäinen levy, edelleen Extasy Recordsin julkaisema. Levy menestyi erittäin hyvin indie-levyksi, minkä takia Sony/CBS tajusi aikaisemman virheensä ja lähestyi yhtyettä. Kesä meni kuitenkin kiertueella levyä promotoiden. Kiertueen nimi oli Vanishing Tour ja se kesti noin kaksi kuukautta. Syyskuussa yhtye soitti Kyoto Sports Valleyssa klassisen keikan, jonka Sony/CBS kuvasi, mutta video varastettiin Sonyn arkistoista, eikä sitä koskaan julkaistu. Kyseisellä keikalla X soitti yhden Hanoi Rocksn kappaleen, Tragedy.
Lokakuussa yhtye lähti toiselle kiertueelle nimeltä Burn Out Tour, joka kesti vain lokakuun ajan. Japanilainen lehdistökin huomasi yhtyeen ja VOS-niminen lehti pani Toshin kanteen sekä lehden mukaan videon, jolla oli pari kappaletta Kyoton konsertista sekä Yoshikin haastattelu. Vuoden lopussa yhtye alkoi tehdä seuraavaa levyään, jonka julkaisisi Sony/CBS Records.
Historia > Viimeiset askeleet

20. huhtikuuta 1997 Toshi ilmoitti lähtevänsä bändistä. Huhun mukaan Toshi ilmoitti syyksi, ettei hän enää kyennyt laulamaan Yoshikin surumielisiä lyriikoita, mutta edes Yoshiki ei saanut tietää syytä Toshin lähtemiseen. Hän kunnioitti miehen mielipidettä vaikka tiesi, että se olisi yhtyeen loppu. Yoshiki ilmoitti yhtyeen hajonneen 22. syyskuuta, 1997.
Forever Love (Last Mix) -single ilmestyi Polydorin julkaisemana 19. joulukuuta 1997 ja jäi yhtyeen toiseksi viimeiseksi uutta materiaalia sisältäväksi singleksi. Vain puolitoista viikkoa ennen yhtyeen viimeistä konserttia julkaistu single antoi jo osviittaa tulevalle.
Alun perin Yoshiki ajatteli soittaa viimeisen konsertin ilman Toshia, jolloin yleisö olisi laulanut koko esityksen ajan, mutta hide sai Yoshikin muuttamaan mielensä. Tällöin Toshi tuli laulamaan yhtyeen väistämättömälle viimeiseksi jääneeseen konserttiin, joka sai nimekseen The Last Live. The Last Live pidettiin 31. joulukuuta 1997, X Japanin jokavuotisen Tokyo Dome -konsertin päivänä. Konsertti oli loppuunmyyty; X Japanin ihailijat ympäri maailmaa olivat tulleet suremaan yhtyeen hajoamista. Konsertti kesti massiiviset neljä tuntia ja nauhoitettiin videolle sekä esitettiin myös TV:ssä. Konsertti julkaistiin CD:llä vasta 30. toukokuuta 2001 ja DVD/VHS-videona 29. maaliskuuta 2002.
1997 Yoshiki kirjoitti yhtyeelle vielä yhden kappaleen ennen viimeistä konserttia, The Last Song, jonka myös X Japan esitti The Last Livessä viimeisenä kappaleena. Single julkaistiin 18. maaliskuuta 1998 Polydorin kautta (alun perin kappale löytyy jo 1997 vuoden Ballad Collection -kokoelmalta). Se sisälsi kappaleen lisäksi yhtyeen sen astisen koko diskografian listattuna, The Last Song -video-otteen The Last Live -keikalta, joka leikattiin alun perin The Last Live Videosta pois, sekä Yoshikin kirjoittaman yhtyeen lopetuspuheen. Singlen kansikuvaksi päätyi yksi ehkä The Last Liven kauneimmista hetkistä, Yoshikin ja Toshin halaus Forever Love -kappaleen soidessa taustalla.
Huhujen mukaan Yoshiki ja hide suunnittelivat kasaavansa X Japanin uudelleen vuonna 2000. Jos he eivät olisi saaneet Toshia mukaan, hide olisi ruvennut yhtyeen laulajaksi, mutta tämä suunnitelma kuoli pois hiden mukana 2. toukokuuta 1998.
Historia > Paluu

4. maaliskuuta 2007 sekä Yoshiki että Toshi varmistivat julkisesti X Japanin uudelleenperustamisen, sekä uuden kiertueen. Myös Patan ja Heathin kerrottiin olevan mukana. Yhtye vihjaili jo tuolloin käyttävänsä vierailevia kitaristeja hiden osuuksien soittamiseen. Samalla julkaistiin uusi single Without you. X Japanin ensimmäinen julkinen esiintyminen paluun jälkeen tapahtui 22.10.2007. Bändi esiintyi Aqua City-nimisen ostoskeskuksen katolla Odaibassa Tokiossa. He esittivät yhden kappaleen, uuden singlen I.V:n, jonka video kuvattiin esiintymisen aikana.  Siinä käytettiin aiemmin hiden aiemmin julkaisemattomia kitaraosuuksia I.V on myös 26.10.2007 julkaistun Saw IV elokuvan lopputunnusmusiikki. I.V:n myynti aloitettiin iTunesin kautta 23.1.2008.
X Japanin paluukonsertit viivästyivät kevääseen 2008. X JAPAN: to resume its attack in 2008 I.V. -towards destruction kiertueen aloittivat 28.3.2008 pidetty Night of Destruction, 29.3.2008 pidetty Night of Madness ja 30.3.2008 pidetty Night of Creation -konsertti, kaikki täydelle 65 000 henkeä vetävälle Tokyo Domelle. Hiden osuuksia paikkaamassa olivat muun muassa Luna Sean  kitaristi SUGIZO, Wes Borland Black Light Burnsista ja Richard Fortus Guns N' Rosesista. Keikoilla myös käytettiin hiden vanhoja kitarataltiointeja, sekä suurta, realistista hologrammia hidestä. Pian ensimmäisten konserttien jälkeen Yoshiki kertoi X Japanin tulevista konserteista, 5.7.2008 Pariisissa, 2.8.2008 Taiwanissa sekä 13.9.2008 New Yorkissa. Hieman ennen kesää näitä lykättiin, johtuen Yoshikin niska- ja selkävaivoista. Ainoastaan Pariisin konsertille on varmistunut uusi päivä, 22.11.2008. Yoshiki on myös sanonut, ettei bändi välttämättä tule enää esiintymään Tokyo Domessa, mutta on vihjaillut mahdollisuudesta Osaka Domessa pidettävästä konsertista. Heinäkuun 2008 alussa avattiin yhtyeen verkkosivujen englannin- ja ranskankieliset versiot.
Jäsenet > Nykyiset jäsenet

Toshi (Deyama Toshimitsu) – laulu (1982–)
Yoshiki (Hayashi Yoshiki) – rummut, piano (1982–)
SUGIZO (Yasuhiro Sugihara) - kitara, viulu (2009-)
Pata (Ishizuka Tomoaki) – kitara (1987–)
Jäsenet > Entiset jäsenet

hide (Matsumoto Hideto) - kitara (1987-1998)
Taiji (Sawada Taiji) – basso (1985-1992) (k. 14.7.2011)
Terry (Izumisawa Yuji) – kitara (1983–1985)
Tomo (Ogata Tomoyuki) – kitara (1984–1985)
Eddie – kitara (1985)
Hally – kitara (1985)
Atsushi (Tokuo Atsushi) – basso (1985)
Hikaru – basso (1986)
Jun (Takai Hisaishi) – kitara (1985–1986)
Zen – kitara (1986)
Kerry – kitara (1986)
Satoru – kitara (1986)
Isao – kitara (1987)
Heath (Morie Hiroshi) – basso (1992–2023)(K. 11/2023)
Diskografia > Studioalbumit

Vanishing Vision (14. toukokuuta 1988)
BLUE BLOOD (21. toukokuuta 1989)
Jealousy (1. heinäkuuta 1991)
Art of Life (25. elokuuta 1993)
DAHLIA (4. marraskuuta 1996)
Diskografia > Livealbumit

破滅に向かって (CD Edition) 1992.1.7 Tokyo Dome Live (1. tammikuuta 1995)
Live Live Live Tokyo Dome 1993–1996 (15. lokakuuta 1997)
Live Live Live Extra (5. marraskuuta 1997)
Live in Hokkaido 1995.12.4 Bootleg (21. tammikuuta 1998)
Art of Life Live (18. maaliskuuta 1998)
The Last Live (30. toukokuuta 2001)
Diskografia > Kokoelmat

X Singles (21. marraskuuta 1993)
B.O.X - Best of X (21. maaliskuuta 1996)
Ballad Collection (19. joulukuuta 1997)
Singles -Atlantic Years- (25. joulukuuta 1997)
SPECIAL BOX (25. joulukuuta 1997) koostuu kahdesta levystä
ART OF LIFE
DAHLIA
SINGLES BOX (25. joulukuuta 1997) koostuu kahdeksasta singlestä
Tears
Rusty Nail
Longing～跡切れたmelody～
Longing～切望の夜～
DAHLIA
Forever Love
Crucify My Love
Scars
Neomax Gold Disc Version (24. lokakuuta 1998) koostuu kahdesta levystä
ART OF LIFE
DAHLIA
Neomax Gold Disc Monument (24. lokakuuta 1998) koostuu kahdesta singlestä
Forever Love
Scars
Single System Organizer (24. lokakuuta 1998)) koostuu seitsemästä singlestä
Tears
Rusty Nail
Longing～跡切れたmelody～
DAHLIA
Forever Love
Crucify My Love
Scars
Star Box (30. tammikuuta 1999)
Perfect Best (24. helmikuuta 1999)
X Japan Best -Fan's Selection- (19. joulukuuta 2001)
X (Japan) Best (DVD/CD) (1. huhtikuuta 2004) julkaistu vain Amerikassa
X Japan Complete II (1. lokakuuta 2005) sisältää seitsemän CD:tä, viisi DVD:tä sekä kaksi Bonus DVD:tä
Levyt
ART OF LIFE
DAHLIA
Live Live Live Tokyo Dome 1993–1996
Live Live Live Extra
X Japan Live In Hokkaido 1995.12.4 Bootleg
ART OF LIFE Live
The Last Live
DVD:t
DAHLIA THE VIDEO VISUAL SHOCK#5 PART 1&2
DAHLIA TOUR FINAL
X JAPAN CLIPS II
The Last Live Video
ART OF LIFE 1993.12.31 TOKYO DOME
Bonus DVD:t
X Film Gigs 1993～Visual Shock 攻撃再開～ Directors Cut (Ennenjulkaisematon)
Super Rare Clips 1987 Xclamation～紅-Kurenai
X Visual Shock DVD 1989-1992 (23. heinäkuuta 2008)
Diskografia > Remix-albumit

Trance X (4. joulukuuta 2002)
Diskografia > Epäviralliset

Symphonic Blue Blood (21. elokuuta 1991)
Symphonic Silent Jealousy (26. elokuuta 1992)
Orchestra Selection - Blue Blood & Jealousy - (21. marraskuuta 1992)
A Music Box For Fantasy -Yoshiki- (12. joulukuuta 1992)
X Japan on Piano (25. toukokuuta 1998)
Rose & Blood (2. toukokuuta 2001)
Diskografia > Singlet

I'll Kill You (kesäkuu 1985)
オルガスム (huhtikuu 1986)
紅 (1. syyskuuta 1989)
Endless Rain (1. joulukuuta 1989)
Week End (21. huhtikuuta 1990)
Silent Jealousy (11. syyskuuta 1991)
Standing Sex (25. lokakuuta 1991)
Say Anything (1. joulukuuta 1991)
Tears (10. marraskuuta 1993)
Rusty Nail (10. heinäkuuta 1994)
Longing～跡切れたmelody～ (1. elokuuta 1995)
Longing～切望の夜～ (11. joulukuuta 1995)
Dahlia (26. helmikuuta 1996)
Forever Love (8. heinäkuuta 1996)
Crucify My Love (26. elokuuta 1996)
Scars (18. marraskuuta 1996)
Forever Love (Last Mix) (19. joulukuuta 1997)
The Last Song (18. maaliskuuta 1998)
Forever Love (22. heinäkuuta 1998) kultainen hiden muistoksi julkaistu CD
Scars (22. heinäkuuta 1998) kultainen hiden muistoksi julkaistu CD
Forever Love (11. heinäkuuta 2001) uudelleenpainos
I.V. (2008)
Jade (2011)
Diskografia > Videot

Xclamation (elokuu 1987)
Xclamation (1988) eroaa 1987 versiosta lisätyllä Stab me in the back-videolla, muuten vastaava.
Blue Blood Tour 爆発寸前Gig (1. kesäkuuta 1989)
刺激 Visual Shock Vol.2 (31. joulukuuta 1989)
Visual Shock Vol.2.5 "Celebration" (1. syyskuuta 1990)
Visual Shock Vol.3 刺激2 －夢の中にだけ生きて－ (30. syyskuuta 1991)
Visual Shock Vol.3.5 Say Anything X Ballad Collection (21. joulukuuta 1991)
Visual Shock Vol.4 破滅に向かって 1992.1.7 Tokyo Dome Live (1. marraskuuta 1992)
X Clips (1. tammikuuta 1995)
Dahlia The Video Visual Shock #5 Part 1 (1. tammikuuta 1997)
Dahlia The Video Visual Shock #5 Part 2 (5. maaliskuuta 1997)
Dahlia Tour Final 1996 (29. lokakuuta 1997)
X Japan Clips II (24. lokakuuta 2001)
The Last Live Video (29. maaliskuuta 2002)
Art of Life 1993.12.31 Tokyo Dome (24. syyskuuta 2003)
青い夜 (25. heinäkuuta 2007)
白い夜 (25. heinäkuuta 2007)
RETURNS 完全版 1993.12.30 (21. joulukuuta 2007)
RETURNS 完全版 1993.12.31 (21. joulukuuta 2007)
Aiheesta muualla

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
Virallinen kotisivu (Arkistoitu – Internet Archive) (japaniksi)
Virallisen kotisivun ranskankielinen versio (ranskaksi)
Virallisen kotisivun englanninkielinen versio (Arkistoitu – Internet Archive) (englanniksi)
Extasy Records (Arkistoitu – Internet Archive) (japaniksi)
Suosittu fanisivusto
Suomalainen fanisivusto (Arkistoitu – Internet Archive)
Yoshiki.net
X Japan esiintymässä Hongkongissa 2009.
Yuqi

| Yuqi> 宋雨琦 |
| --- | --- |

Henkilötiedot
Koko nimi:  Song Yu Qi
Syntynyt: 23. syyskuuta 1999 (ikä 25) Peking, Kiina
Muusikko
Laulukielet:  Korea, japani ja englanti
Aktiivisena:  2018–
Tyylilajit:  K-pop, tanssipop ja C-pop 
Yhtyeet:  (G)I-DLE
Levy-yhtiöt:  Cube Entertainment
 Nimikirjoitus
  [ Muokkaa Wikidatassa ] [ ohje ]  
Song Yu Qi (hànyǔ: 宋雨琦) on tunnettu vuonna 2018 debytoineen eteläkorealaisen tyttöbändin (G)I-dlen:n laulajana, tanssijana sekä ainoana kiinalaisena jäsenenä. Hän osaa puhua englantia, koreaa ja kiinaa.
Yksityiselämä

Song Yu Qi syntyi Pekingissä 23. syyskuuta 1999. Hänellä ei ole sisaruksia.
Yuqi uskoo kiinnostuneensa musiikista ja tanssista jo ennen syntymäänsä, sillä hänen äitinsä kuunteli paljon musiikkia raskausaikanaan. Tanssimisen Yuqi aloitti opettelemalla kiinalaista tanssia, daizua. Yuqin ollessa yläkoulussa, hän innostui korealaisesta populaarimusiikista.
K-pop-musiikin innoittamana hän osallistui vuonna 2014 Pekingissä järjestettettyihin Cube Entertainmentin koe-esiintymisiin. Pian tilaisuuden jälkeen hän sai kutsun toiseen, Etelä-Koreassa järjestettävään koe-esiintymistilaisuuteen. Toisen koe-esiintymisen perusteella hänelle tarjottiin harjoittelupaikkaa. Työsuhteen solmiminen Cube Entertainmentin kanssa vaati kuitenkin muuttoa Etelä-Koreaan.
Etelä-Koreaan muutettuaan Yuqi harjoitteli viiden vuoden ajan. Hän debytoi vuonna 2018 tyttöbändissä (G)I-DLE.