Islannin kieli
Islannin ääntäminen

Islannin kirjoitusjärjestelmä on jokseenkin monimutkainen mutta melko säännöllinen.
Vokaalin pituus määräytyy seuraavasti: jos vokaalia seuraa samassa tavussa vain yksi konsonantti, se on pitkä, jos kaksi, lyhyt. Poikkeuksia:
Vokaali on pitkä jos ensimmäinen konsonantti sen jälkeen on /p t k s/ ja seuraava /v j r/.
Vokaali on pitkä yksitavuisissa substantiiveissa, jotka päättyvät yksöiskonsonanttiin /p t k/, jota seuraa genetiivin tunnus -s, paitsi jos -s on assimiloitunut sitä edeltävään klusiiliin.
Yhdyssanan alkuosan pitkä vokaali pysyy pitkänä, jos sitä seuraa /p t k s/.
Verbeissä vitkast ja litka on pitkät vokaalit.
| Grafeemi | Ääntäminen> Pitkä | Ääntäminen> Lyhyt | Ääntäminen> Ennen [ŋ]:ää |
| --- | --- | --- | --- |
| a | [aː] | [a] | [au] |
| á | [auː] | [au] | [au] |
| au | [øiː] | [øi] | [øi] |
| e | [ɛː] | [ɛ] | [ei] |
| é | [jɛː] | [jɛ] | [jɛ] |
| ei, ey | [eiː] | [ei] | [ei] |
| i, y | [ɪː] | [ɪ] | [i] |
| í, ý | [iː] | [i] | [i] |
| o | [ɔː] | [ɔ] | [ɔ] |
| ó | [ouː] | [ou] | [ou] |
| u | [ʏː] | [ʏ] | [u] |
| ú | [uː] | [u] | [u] |
| æ | [aiː] | [ai] | [ai] |
| ö | [œː] | [œ] | [øi] |
Islantia kirjoitetaan vielä pitkälti samalla oikeinkirjoituksella kuin viikinkiaikana, joskin pari kirjainta on jätetty pois käytöstä. O ogonekilla (ǫ) on vaihdettu e:hen tai ö:hön sen mukaan, kumman kaltaiseksi sen ääntäminen on kehittynyt. Œ-kirjainta ei enää tarvita, koska se on ääntämisen osalta täysin langennut yhteen æ:n kanssa. Lisäksi sananloppuinen -t on eräillä keskeisillä sanoilla muuttunut ð:ksi, ja tämä näkyy kirjoituksessa. Vastaavasti muinaisislannin ek ″minä” on nyt sekä äännettäessä että kirjoitettaessa g-loppuinen ég.
Paino on aina ensimmäisellä tavulla, mistä johtuen islantia ei puhuta samanlaisella laulavalla aksentilla kuin riikinruotsia ja norjaa.
Akuutilla aksentilla merkityt vokaalit ovat alun perin olleet pitkiä, mutta nykyisin ero on täysin laadullinen.
Y:tä käytetään silloin, kun i-äänne on kehittynyt niin sanotun i-umlautin takia o:sta tai u:sta, vastaavasti ý-kirjaimella on yleensä jokin yhteys ú:hun. Silloin kun tämä yhteys ei ole selvä, y:llä ja ý:llä on taipumus hävitä käytöstä. Esimerkiksi adjektiivi skrítinn ’hassu, kummallinen, merkillinen’ on aiemmin kirjoitettu skrýtinn.
Ligatuurikirjain æ ei äänny kuten suomen ä, vaan diftongina [ai]. Se on kehittynyt sekä muinaisislannin æ- että œ-kirjaimilla ilmaistuista äänteistä, joten muiden skandinaavisten kielten ö:tä saattaa islannissa yllättäen vastata tämä kirjain, esimerkiksi grænn ″vihreä”, vrt. ruotsin grön.
| Grafeemi | Ääntäminen |
| --- | --- |
b: m:n sekä d:n, t:n, s:n tai g:n välissä mykkä Muulloin [p]
d: l:n tai n:n sekä g:n, n:n, l:n, k:n tai s:n välissä mykkä Muulloin [t]
ð: Vokaalien tai vokaalin ja soinnillisen konsonantin välissä tai sanan lopussa [ð̠] Ennen soinnitonta konsonanttia tai taukoa [θ] r:n ja n:n sekä g:n ja s:n välissä mykkä.
f: Sanan alussa, ennen soinnitonta konsonanttia tai kaksoiskonsonanttina [f] Vokaalien tai vokaalin ja soinnillisen konsonantin välissä tai sanan lopussa [v] Ennen l:ää tai n:ää [p] ó:n ja vokaalin välissä mykkä.
fnd: [md]
fnt: [m̥t]
g: Sanan alussa, ennen konsonanttia tai vokaaleja a, á, é, o, ó, u, ú ja ö; tai vokaalin ja l:n tai n:n välissä [k] Sanan alussa, ennen vokaaleja e, i, í, j, y, ý, æ, ei ja ey [c] Vokaalin ja a:n, u:n, ð:n, l:n tai r:n välissä [ɣ] Ennen t:tä, s:ää tai taukoa [x] Vokaalin ja i:n tai j:n välissä [j] á:n, ó:n tai ú:n ja a:n tai u:n välissä mykkä.
gj: [gj]
h: [h]
hj: [hj]
hl: [l̥]
hr: [r̥]
hv: [kʰv], joidenkien vanhempien puhujien puheessa Etelä-Islannissa [xv]
j: [j]
k: Sanan alussa, ennen konsonanttia tai vokaaleja a, á, é, o, ó, u, ú ja ö; tai vokaalin ja l:n tai n:n välissä [kʰ] Sanan alussa ennen vokaaleja e, i, í, j, y, ý, æ, ei ja ey [cʰ] Ennen t:tä [x]
kj: Sanan alussa [cʰ] Muulloin [c]
kk: [ʰk]
l: Sanan lopussa tai soinnittoman konsonantin vieressä [l̥] Muulloin [l]
ll: Lainasanoissa tai lemmikkien nimissä [lː] Muulloin [tl]
m: Soinnittoman konsonantin vieressä [m̥] Muulloin [m]
n: Soinnittoman konsonantin vieressä [n̥] Ennen g:tä tai k:ta [ŋ] Muulloin [n]
nn: Aksentillisen vokaalin tai diftongin jälkeen [tn̥] Muulloin [nː]
p: Sanan alussa [pʰ] Soinnittoman äänteen jälkeen [p] Ennen s:ää, k:ta tai t:tä [f] Ennen n:ää [ʰp]
pp: [ʰp]
r: Sanan alussa ja vokaalien välissä [r] Soinnittoman konsonantin vieressä ja ennen taukoa [r̥]
rl: [rtl̥]
rn: Ennen d:tä [rn] muulloin [rtn̥]
s: [s]
sl: [stl̥]
sn: [stn̥]
t: Sanan alussa [tʰ] Soinnittoman äänteen jälkeen [t]
tt: [ʰt]
v: [v]
x: [ks] tai [xs]
z: [s]
þ: [θ]
Z-kirjaimen käyttö on täysin vapaaehtoista. Se äännetään tarkalleen samalla tavalla kuin s, mutta ilmaisee, että s-äänteen edellä on alun perin ollut d, t tai ð, jota ei kuitenkaan äännetä: Ísland ″Islanti” – íslenzkur ″islantilainen”.