Lynyrd Skynyrd
Yhtyeen vaiheet > Huippuvuodet 1972–1977

Vuonna 1972 Lynyrd Skynyrdiin liittyivät ensin basisti Leon Wilkeson ja pian roudarina toiminut Billy Powell liittyi kosketinsoittajaksi. Yhtye tutustui Blood, Sweat & Tearsin muusikkoon, lauluntekijä ja tuottaja Al Kooperiin, joka oli käynyt heidän konsertissaan Atlantassa. Kooper valitsi yhtyeen Sounds of the South -levy-yhtiölleen, jota MCA Records jakeli ja tuki, ja tuotti heidän ensimmäisen albuminsa. Wilkeson ilmoitti yllättäen olevansa liian nuori kiertämään soittamassa sekä vieroksuvansa julkisuutta ja jätti yhtyeen. Hänen tilalleen yhtyeeseen liittyi Strawberry Alarm Clock kitaristi Ed King, joka soitti Wilkesonin valmiiksi sovittamat basso-osuudet. King osallistui myös laulunkirjoitukseen ja soitti kitaraa albumilla. King ei laulaja Van Zantin mukaan osannut lainkaan soittaa bassoa ja pyysi tätä vaihtamaan kitaraan, jotta kappaleiden lukuisat kitararaidat oli helpompi soittaa konserteissa. Wilkeson palasi yhtyeeseen Van Zantin pyynnöstä sen levytettyä ensimmäisen albuminsa. Elokuussa 1973 Lynyrd Skynyrd julkaisi ensimmäisen kokopitkän albuminsa, nimeltään Pronounced Leh-Nerd Skin-Nerd, joka myi kultaa. Albumilla oli mukana voimaballadiksi kehittynyt "Free Bird", josta tuli maankuulu Yhdysvalloissa ja yksi yhtyeen suurimmista hiteistä. Saman vuoden marraskuussa yhtye soitti lämmittelijänä The Whon Quadrophenia-kiertueella, jonka ansiosta yhtyeen fanikunta kasvoi nopeasti.
Vuonna 1974 Lynyrd Skynyrd julkaisi toisen albuminsa nimeltään Second Helping, myyden jälleen kultaa. King, Collins ja Rossington tekivät kaikki yhteistyötä Van Zantin kanssa laulunkirjoittamisessa. Albumi kasvatti jälleen yhtyeen suosiota. Albumilla oli yhtyeen maailmanmaineeseen saattanut kappale ”Sweet Home Alabama”. Kappale oli humoristinen vastine Neil Youngin kappaleelle ”Southern Man”, joka kuvaa etelävaltioiden asukkaita punaniskoiksi. Young ja Van Zant eivät olleet keskenään kilpailijoita, vaan toistensa musiikin ihailijoita ja hyviä ystäviä. Young kirjoitti Lynyrd Skynyrdille kappaleen "Powderfinger", mutta he eivät koskaan äänittäneet sitä. Huippuvuosina suurin osa yhtyeen levyistä myi yli miljoona kappaletta, mutta "Sweet Home Alabama" oli ainoa single, joka ylsi myyntilistoilla kymmenen parhaan joukkoon.
Vuoteen 1975 mennessä henkilökohtaiset ongelmat sekä raskas alkoholinkäyttö alkoivat rasittaa yhtyettä. Tammikuussa rumpali Bob Burns jätti yhtyeen romahdettuaan henkisestä Euroopan-kiertueen aikana ja hänen tilalleen valittiin Kentuckysta kotoisin ollut entinen Yhdysvaltain merijalkaväen sotilas Artimus Pyle. Bändin kolmas albumi Nuthin' Fancy äänitettiin 17 päivässä. Kooper ei arvostanut yhtyeen valmistautumattomuutta albumin nauhoitukseen ja albumin työstäminen oli vaikeaa. Kooperin ja yhtyeen yhteisellä sopimuksella he lopettivat yhteistyönsä, kun albumi oli saatu valmiiksi. Vaikka albumi menestyi hyvin ja myi kultaa, ja sen myynti oli lopulta pienempi kuin edeltäjillään. Nuthin' Fancy -kiertueen puolivälissä toukokuussa 1975 kitaristi Ed King jätti yhtyeen yllättävästi tapeltuaan Van Zantin kanssa. Kingin kitarateknikko ja Van Zant pidätettiin yhdessä ja viettivät yön vankilassa. Kun kitarateknikko ei ollut töissä, King soitti seuraavan keikan vanhoilla kieleillä, jotka katkeilivat ja vaikeuttivat soittoa. Keikan jälkeen Van Zant pilkkasi häntä yhtyetovereidensa edessä. King halusi lähteä ja palasi kotiinsa Los Angelesiin, uskoen Van Zantin olleen syynä hänen kitarateknikkonsa joutumiseen vankilaan. Lynyrd Skynyrd jatkoi tilapäisesti kahden kitaristin voimin.
Yhtyeen jäsenmäärä kasvoi, kun taustalaulajaryhmä The Honkettes (laulajat Leslie Hawkins, JoJo Billingsley ja Cassie Gaines), otettiin mukaan yhtyeeseen. Ulkomaillakin mainetta saanut Lynyrd Skynyrd lähti loppuvuodesta kiertueelle Isoon-Britanniaan, jossa yhtye oli erityisessä suosiossa. Mukana kiertuella oli yhtye Golden Earring.
Syyskuussa 1976 Collins ja Rossington loukkaantuivat molemmat auto-onnettomuuksissa samana viikonloppuna. Rossington loukkaantui vakavammin, mutta molemmat toipuivat nopeasti. Onnettomuus kuitenkin viivästytti seuraavan albumin äänityksiä ja pakotti yhtyeen perumaan joitain konsertteja. Rossingtonin onnettomuus inspiroi Van Zantin sanoittamaan kappaleen "That Smell", joka oli varoittava tarina huumeiden väärinkäytöstä sekä suunnattu Rossingtonille. Hän myönsi usein olleensa kappaleessa mainittu "Prince Charming", joka törmäsi autollaan tammipuuhun humalassa ja rauhoittavien lääkkeiden vaikutuksen alaisena. Van Zantille syntyi vuonna 1976 tytär, jolloin hän päätti vakavasti muuttaa elämäntapansa ja karistaa Lynyrd Skynyrdin maineen alkoholia kuluttavina tappelijoina, jotka joutuvat jatkuvasti ongelmiin
Pian vuonna 1976 Lynyrd Skynyrd julkaisi neljännen albuminsa, Gimme Back My Bulletsin, joka toi sille neljännen kultalevyn. Samana vuonna julkaistu yhtyeen ensimmäinen livealbumi, One More From The Road, jolla kolmantena kitaristina oli Cassien velipoika Steve Gaines,. One More From The Road nousi yhtyeen kaikkien aikojen suosituimmaksi albumiksi myyden platinaa ja yhteensä yli miljoona levyä. Suosio Isossa-Britanniassa toi Lynyrd Skynyrdille paikan kiertueella Rolling Stonesin kanssa.
Lokakuussa 1977 julkaistiin yhtyeen kuudes albumi Street Survivors. Steve Gainesilla oli albumilla suuri rooli kitaristina ja lauluntekijänä. Van Zant puhui sekä yksityisesti että julkisesti Gainesin jättävän lahjakkuudellaan tulevaisuudessa muut jäsenet varjoonsa. Gainesin panoksiin sisältyi hänen duetointi Van Zantin kanssa "You Got That Right" -kappaleessa ja taitojensa esittelyt kappaleessa "I Know a Little", jonka hän oli kirjoittanut ennen Skynyrdiin liittymistään. Van Zant luotti Gainesin kykyihin niin, että hyväksyi hänet laulamaan albumilla ja konsertissa kirjoittamansa "Ain't No Good Life" -kappaleen. Albumi sisälsi myös hittisingleet "What's Your Name" ja "That Smell". Yhtye lähti hieman ennen albumin ilmestymistä tähän mennessä suurimmalle kiertueelleen.