stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Ford Mustang (1994)
Mustang (1994–1998)

Perus-Mustangin voimanlähteenä oli 3,8 l OHV V6 -moottori ja sen jatkeena vakiovarusteinen 5-portainen manuaalivaihteisto tai valinnainen 4-portainen AODE-automaatti. V6-moottori tuotti tehoa 145 hv (108 kW) @ 4000 r/min ja vääntöä 215 lb.ft (292 Nm) @ 2500 r/min. Uuden EEC-V-moottorinohjausjärjestelmän käyttöönoton myötä, vuonna 1996, perus-V6 sai tehoa lisää viisi hevosvoimaa. Samana vuonna AODE-vaihteiston tilalle tuli 4-portainen 4R70W-automaattivaihteisto.
1994 Mustang convertible V6, punaisella sisustuksella. Muut sisustan värivaihtoehdot olivat musta ja beige.
Vuoden 1994 Mustangin tarpeita varten Ford oli allokoinut Fox-pohjalevyn lisäkehitykseen 700 miljoonaa dollaria. Pyrkimyksenä oli parantaa auton ajettavuutta ja vähentää NVH:ta (Noise, vibration, harshness), verrattuna edellisen sukupolven Mustangiin. Etupään MacPherson-tuennassa otettiin käyttöön pidemmät alatukivarret, uusi olkakappale ja kallistuksenvakaaja sekä joukko muita muutoksia, vuodelta 1979 periytyvän pyöränripustuksen parantamiseksi. Takana oli nelivarsituettu jäykkä akseli. Vuoden 1994 Mustangin vakio-perävälitys oli 2.73:1, myöhemmin se vaihdettiin tiheämpään 3.27:1-välitykseen. Kaikkien Mustang-versioiden vakiovarusteena oli levyjarrut kaikilla pyörillä, lukkiutumattomat jarrut (ABS) oli valinnaisvaruste.
Uuden ulkokuorensa ohella 1994 Mustang sai täysin uudelleenmuotoillut sisätilat. Samaa teemaa noudattava, pehmein ja kaarevin vedoin muotoiltu "dual-cockpit" -ohjaamo, löytyy myös saman aikakauden Thunderbirdistä. Vuoden 1994 Mustangin optiovarustelista oli runsas, joistain niistä tuli myöhemmin vakiovarusteita. Suosittu varustepaketti (vakiona convertible- ja GT -malleissa) sisälsi sähkötoimiset lasinnostimet ja takaluukun lukon sekä sähkösäätöiset taustapeilit. Muita valinnaisvarusteita olivat mm. paketti johon kuului oven lukkojen kauko-ohjain ja tavaratilan kuormaverkko. Valinnainen ilmastointilaite oli CFC-vapaa, vakionopeussäädin kuului varustepaketti 2:een, joka sisälsi paljon muutakin varustetta. Valinnaisena äänentoistolaitteena oli tarjolla Mach 460, 230-wattisella monikaiutinjärjestelmällä. CD-soitin oli valinnaisvaruste. Vuoden 1994 Mustangin ajo- ja käyttöturvallisuutta lisääviä vakiovarusteita olivat kolmipisteturvavyöt neljällä istuinpaikalla ja uutuutena kaksi turvatyynyä edessä. Mallivuodelle 1996 takavalojen muotoilu muuttui kolmesta vaakatasoisesta raidasta kolmeen pystyasentoiseen osioon, joka muotoiluteemana oli osa Mustangin klassisia design-piirteitä.
Mustang (1994–1998) > Mustang GT

Perus-Mustangiin perustuva, mutta tehokkaampi ja alustaltaan tiukemmaksi viritetty uusi Mustang GT esiteltiin vuodelle 1994. Mallin voimanlähteenä toimi edelleen, jo aiemmista sukupolvista tuttu, Fordin 302-kuutiotuumainen, pikkulohkoinen työntötanko-Windsor V8. Perinteiseen tapaan moottorin kuvaus oli "5.0 L", vaikka sen iskutilavuus on pyöristettynä 4,9 litraa. Tehoa se antoi 215 hv (160 kW) @ 4200 r/min ja vääntöä 285 lb.ft (386 Nm) @ 3500 r/min. Mustang GT:n kiihtyvyys 0–60 mph (97 km/h) nopeuteen vei reilut kuusi sekuntia ja varttimailin se taittoi noin 15 sekunnissa. Tiukemman alustan lisäksi muita Mustang GT:n perusmallista erottavia ominaisuuksia olivat 3.08:1 perävälitys (myöhemmin 3.27:1 tai 3.55:1, riippuen vaihteistosta ja mallivuodesta), kaksoispakoputkisto ja suuremmat 16-tuumaiset vanteet (perusmallin pyöräkoko oli 15 tuumaa). Amerikkalainen autoilun aikakauslehti Motor Trend nimesi 1994 Mustang GT:n Car of the Year -tittelin voittajaksi.
Vuonna 1995 markkinoille tuotiin ainoastaan yhden vuoden elänyt Mustang GTS. Malli oli Mustang GT:n riisuttu versio, jossa oli GT:n performance-tekniikka ja alusta, mutta mahdollisimman niukasti mukavuuspainotteisia varusteita.
Vuonna 1996 Ford pudotti valikoimasta pois vuodesta 1968 asti valmistetun 302 CID Windsor V8 -moottorin ja esitteli Modular 4.6 L SOHC V8:n. Näitä moottoreita valmistettiin kahdessa eri tuotantolaitoksessa, Ontarion Windsorissa Kanadassa ja Michiganin Romeossa Yhdysvalloissa. VIN-koodin kahdeksas merkki ilmaisee sen, kumpi moottoreista on auton keulalla. "W" tarkoittaa "Romeo"-moottoria ja "X" "Windsor"-moottoria.
Windsor- ja Romeo-moottoreiden välillä on lieviä eroavaisuuksia. Eräs tällainen on venttiilikoppien pultit, joita on Romeossa vähemmän kuin Windsorissa. Toinen on jakopään kopan kiinnityspultit, Windsorissa käytetään 8 mm ja Romeossa 10 mm pultteja. Romeon runkolaakerikannet ovat kiinni pulteilla, Windsorissa on kierretappi- ja mutterikiinnitys. Uuden moottorin tekniset arvot olivat samat kuin edeltäjänsä; teho 215 hv (160 kW) @ 4400 r/min, vääntö 285 lb.ft (386 Nm) @ 3500 r/min. Vuonna 1998 näitä arvoja nostettiin hieman ja 4.6 L V8 -moottorin tehoksi ilmoitettiin 225 hv (168 kW) @ 4750 r/min ja vääntömomentiksi 290 lb.ft (393 Nm) @ 3500 r/min. Muutos tehtiin moottorinohjauksen uusilla asetuksilla ja polttoainejärjestelmän muutoksilla. Vaikka 4.6 L V8:n suoritusarvot olivat samat tai paremmat kuin vanhemman 302 V8:n, moottoria moitittiin vajaatehoiseksi, etenkin pääkilpailijaansa Chevrolet Camaron OHV V8 -moottoriin verrattuna. Camaron moottori oli tosin iskutilavuudeltaan hieman suurempi ja luonteeltaan erilainen.
Mustang (1994–1998) > Mustang Cobra

Fordin Special Vehicle Team (SVT) -yksikkö oli kehittänyt Mustang GT:n pohjalta suuren suorituskyvyn omaavan tehoversion,Mustang Cobran. Vuonna 1996 malli oli saatavana erikoisvärillä maalattuna Mystic Cobra -versiona. Korin Chrom-a-lusion -maali vaihtaa väriä sen mukaan, mistä suunnasta valo heijastuu. Erikoismalleja valmistui ainoastaan 2000 kappaletta.
"New Edge" (1999–2004)

Mallivuodelle 1999 uudistettu SN-95-Mustang tuli myyntiin 26. päivänä joulukuuta vuonna 1998. Fordin uuteen New Edge -muotoilukieleen kuuluivat aiempaa terävämmät linjat ja korin muotopokkaukset sekä suuremmat pyöränaukot. Uudistuksen myötä Mustang sai myös uusia vannemalleja. Sen sijaan perupohjalevy, kattolinja ja auton sisusta pysyivät entisellään. Kaikki vuosimallin 1999 Mustangit, Cobraa lukuun ottamatta, saivat etulokasuojiinsa "35th-Anniversary" -tunnuksen. Takavalot muuttuivat terävälinjaisemmiksi ja kulmikkaammiksi, mutta ne säilyivät kolmikammioisina ja siten kantoivat edelleen Mustangin perinteitä. Optiolistalle lisättiin mm. kuuden levyn CD-vaihtaja.
"35th Anniversary Limited Edition" -erikoismalleja valmistettiin GT coupe -korisina 2318- ja GT convertible -korisina 2310 kappaletta. 35-vuotisjuhlamalli oli tarjolla ainoastaan mustana, metallihohto hopeana, valkoisena ja punaisena. Ulkoisiin varusteisiin kuuluivat korin värinen konepellin scooppi, takaspoileri, sivuscoopit ja helmalevikkeet, musta paneli takavalojen välissä ja 17x8-tuumaiset, viisipuolaiset alumiinivanteet. Sisätiloissa oli mustat nahka-vinyyli-istuimet hopeisella insertillä ja poni-logolla, alumiininen vaihdekepin nuppi, uniikki mittaristo "35th anniversary" -signeerauksella, hopea-mustat irtomatot "35th anniversary" -logolla ja hopeiset oviverhoilujen insertit.
3,8-litrainen Essex OHV V6 palasi perusmoottoriksi vuonna 1999. Uusi, kaksikanavainen split-port -imusarja, jonka toinen kanava avautui täyskaasukiihdytyksessä, korvasi yksikanavaisen single-port -imusarjan. Tällä muutoksella perusmallin teho nousi 190 hv:aan (142 kW) @ 5250 r/min, vääntömomentin ollessa 220 lb.ft (298 Nm) @ 2750 r/min. Vuonna 2001 järjestelmään lisättiin läppien elektro-mekaaninen ohjaus Intake Manifold Runner Control (IMRC), jonka avulla moottorin teho nousi 193 hv:aan (144 kW) @ 5500 r/min, vääntömomentin ollessa 225 lb.ft (305 Nm) @ 2800 r/min. Mallivuoden 2004 jälkimmäisellä puoliskolla 3.8 L Essex V6 korvattiin 3.9 L OHV Essex V6 -moottorilla. 3,9-litraisen moottorin iskunpituus oli hieman pidempi, mutta sen suoritusarvot olivat samat kuin poistuvan 3,8-litraisen moottorin. 3.9 L Essex palveli Mustangin keulalla vain puolen vuoden ajan, ennen kuin se vuonna 2005 korvattiin 4.0 L Köln V6 -moottorilla.
GT:n keulalla jatkoi entiseen tapaan 4,6-litrainen V8, mutta sen teho oli nyt 260 hv (194 kW) @ 5250 r/min ja vääntö 302 lb.ft (409 Nm) @ 4000 rpm. Moottori oli saanut uudet "Performance Improvement" (PI) kannet, nokka-akselit ja imusarjan. Aiemmille 4,6-litraisille V8-moottoreille annettiin tämän muutoksen myötä lisänimi NPI "Non Performance Improvement". Mustangeissa siirryttiin paluulinjattomaan polttoainejärjestelmään, jossa paine ja syöttö säädetään moottorin keskusyksikön ohjaamana. Vuoden 1998 reilun 14 sekunnin ET:hen (Elapsed time) ja 91-93 mph trap speedeihin verrattuna GT:n varttimailin ET oli nyt alle 14 sekuntia ja trap speed yli 96 mph (154 km/h).
"New Edge" (1999–2004) > Mustang Cobra

Vuoden 1999 Cobran 32-venttiilisen 4.6 L V8 -moottorin tehoksi ilmoitettiin 320 hv (239 kW) @ 6000 r/min ja vääntömomentiksi 317 lb.ft (430 Nm) @ 4750 r/min. Kun uusien Cobra-mallien omistajat laittoivat autonsa tositoimiin, kävi pian ilmi, että mallin 0-60 mph (0–96 km/h) kiihtyvyys oli heikompi kuin vastaavilla varusteilla olleen 1998 mallin. Dyno-testit osoittivat, että moottorin todellinen teho oli lähempänä 285 hevosvoimaa (213 kW) kuin tehtaan ilmoittamaa 320:aa, joka oli 15 hevosvoimaa enemmän kuin vuoden -98 mallissa. Asiasta nousseen kohun johdosta Ford keskeytti Cobran myynnin elokuussa 1999 ja suoritti mallien takaisinkutsun. Autoihin vaihdettiin toisenlaiset imusarjat, joitain moottorinohjauksen komponentteja sekä pakoputkisto katalysaattoreista taaksepäin. Näillä muutoksilla moottorin kampiakselilta saatiin tehtaan testiolosuhteissa "todelliset" 320 hevosvoimaa.
Keväällä 2002 esiteltiin mallivuoden 2003 Cobra, jonka voimanlähteenä toimi mekaanisesti ahdettu, 32-venttiilinen DOHC 4.6 L V8, jonka tehoksi ilmoitettiin 390 hv (291 kW) ja vääntömomentiksi 390 lb.ft (530 Nm). Todellisuudessa lukemat olivat lähempänä 430 hv:aa (321 kW) ja 576 Nm:ia (425 lb.ft).
Tekniset arvot

| Vuosi | Perusmalli | GT | Cobra | Special Edition |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| 1994 | 145 hv (108 kW) @ 4000 r/min 215 ft·lbf (291 Nm) @ 2500 r/min | 215 hv (160 kW) @ 4200 r/min 285 ft·lbf (386 Nm) @ 3500 r/min | 240 hv (179 kW) |  |
| 1995 | 145 hv (108 kW) @ 4000 r/min 215 ft·lbf (291 Nm) @ 2500 r/min | 215 hv (160 kW) @ 4200 r/min 285 ft·lbf (386 Nm) @ 3500 r/min | 240 hv (179 kW) | 300 hv (Cobra R) |
| 1996 | 150 hv (108 kW) @ 4000 r/min 215 ft·lbf (291 Nm) @ 2500 r/min | 215 hv (160 kW) @ 4400 r/min 285 ft·lbf (386 Nm) @ 3500 r/min | 305 hv (227 kW) @ 5800 r/min 300 ft·lbf (406 Nm) @ 4800 r/min |  |
| 1997 | 150 hv (108 kW) @ 4000 r/min 215 ft·lbf (291 Nm) @ 2500 r/min | 215 hv (160 kW) @ 4400 r/min 285 ft·lbf (386 Nm) @ 3500 r/min | 305 hv (227 kW) @ 5800 r/min 300 ft·lbf (406 Nm) @ 4800 r/min |  |
| 1998 | 150 hv (108 kW) @ 4000 r/min 215 ft·lbf (291 Nm) @ 2500 r/min | 225 hv (168 kW) @ 4750 r/min 290 ft·lbf (393 Nm) @ 3500 r/min | 305 hv (227 kW) @ 5800 r/min 300 ft·lbf (406 Nm) @ 4800 r/min |  |
| 1999 | 190 hv (142 kW) @ 5250 r/min 220 ft·lbf (298 Nm) @ 2750 r/min | 260 hv (194 kW) @ 5250 r/min 302 ft·lbf (409 Nm) @ 4000 r/min | 320 hv (239 kW) @ 6000 r/min 317 ft·lbf (429 Nm) @ 4750 r/min |  |
| 2000 | 190 hv (142 kW) @ 5250 r/min 220 ft·lbf (298 Nm) @ 2750 r/min | 260 hv (194 kW) @ 5250 r/min 302 ft·lbf (409 Nm) @ 4000 r/min |  | 385 hv (Cobra R) |
| 2001 | 193 hv (144 kW) @ 5500 r/min 225 ft·lbf (305 Nm) @ 2800 r/min | 260 hv (194 kW) @ 5250 r/min 302 ft·lbf (409 Nm) @ 4000 r/min | 320 hv (239 kW) @ 6000 r/min 317 ft·lbf (429 Nm) @ 4750 r/min | 265 hv (198 kW) (Bullitt) |
| 2002 | 193 hv (144 kW) @ 5500 r/min 225 ft·lbf (305 Nm) @ 2800 r/min | 260 hv (194 kW) @ 5250 r/min 302 ft·lbf (409 Nm) @ 4000 r/min |  |  |
| 2003 | 193 hv (144 kW) @ 5500 r/min 225 ft·lbf (305 Nm) @ 2800 r/min | 260 hv (194 kW) @ 5250 r/min 302 ft·lbf (409 Nm) @ 4000 r/min | 390 hv (291 kW) † 390 ft·lbf (529 Nm)  | 305 hv (227 kW) (Mach I) |
| 2004 | 193 hv (144 kW) @ 5500 r/min 225 ft·lbf (305 Nm) @ 2800 r/min | 260 hv (194 kW) @ 5250 r/min 302 ft·lbf (409 Nm) @ 4000 r/min | 390 hv (291 kW) † 390 ft·lbf (529 Nm)  | 305 hv (227 kW) (Mach I) |
† = mekaaninen ahdin
Aiheesta muualla

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
1995 Mustang GT
1998 Mustang Cobra
New Edge-korityylin Ford Mustang coupe
1999 Mustang coupe
2000 Mustang convertible
2003-2004 Ford Mustang IV SVT Cobra
2001 Ford Mustang Premium
2004 Mustang GT Convertible 40th Anniversary
Honolulun poliisilaitoksen Mach 1
Roush Mustang
Gertrude Pritzi

Gertrude "Trude" Pritzi (15. tammikuuta 1920 Wien – 21. lokakuuta 1968 Wien) oli itävaltalainen pöytätennispelaaja. Hän voitti 1930- ja 1940-luvuilla yhteensä viisi maailmanmestaruutta, joista kaksi kaksinpelissä. Vuoden 1937 kaksinpelimestaruuden hän jakoi yhdysvaltalaisen Ruth Aaronsin kanssa. Anschlussin seurauksena hän edusti vuoden 1939 MM-kilpailuissa Saksaa.
Saavutukset > MM-mitalit

Naisten kaksinpeli
Kultaa 1937, 1938
Hopeaa 1939
Pronssia 1947, 1949, 1951
Naisten nelinpeli
Kultaa 1939 (parina Hilde Bussmann), 1947 (parina Gizella Farkas)
Sekanelinpeli
Pronssia 1938, 1939
Naisten joukkuekilpailu
Kultaa 1939
Hopeaa 1951
Pronssia 1938, 1953
Lähde:
Royce Gracie

| Royce Gracie |
| --- | --- |

Henkilötiedot
Syntynyt: 12. joulukuuta 1966 (ikä 57) Rio de Janeiro
Kansalaisuus:   Brasilia
Vapaaottelija
Aktiivisena:  1993–1995 2000 2003–2007 2016
Pituus:  183 cm
Paino:  80 kg
Painoluokka:  avoinsarja alempi raskassarja (2016)
Kätisyys:  oikea
Taistelutyyli:  Brasilialainen jujutsu
Seura:  Gracie Humaitá
Tilastot
Ottelut:  20
Voitot:  15
– tyrmäyksellä:  1
– luovutuksella:  12
– päätöksellä:  2
Tappiot:  2
Tasapelit:  3
Aiheesta muualla
roycegracie.com
Royce Gracie (s. 12. joulukuuta 1966 Rio de Janeiro) on brasilialainen vapaaottelija ja brasilialaisen jujutsun harjoittaja. Royce kuuluu tunnettuun Gracien sukuun. Hänen isänsä on brasilialaisen jujutsun kehittäjä Hélio Gracie.
Gracie nousi kuuluisuuteen 1990-luvun puolivälin tienoilla voitettuaan Ultimate Fighting Championshipin ensimmäisen, toisen ja neljännen tapahtuman.
Ottelut

| Tulos | Tilasto | Vastustaja | Ratkaisu | Tapahtuma | Päivämäärä | Erä | Aika | Huomautuksia |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| Voitto | 14–3–3 |  Kazushi Sakuraba | Kaikin tuomariäänin | K-1 Dynamite!! USA | 2.6.2007 | 3 | 5:00 | Gracie jäi kiinni anabolisten steroidien käytöstä ottelun jälkeen. |
| Tappio | 13–3–3 |  Matt Hughes | Tekninen tyrmäys (Lyönnit) | UFC 60: Hughes vs. Gracie | 27.5.2006 | 1 | 4:39 |  |
| Tasapeli | 13–2–3 |  Hideo Tokoro | Tasapeli | K-1 Premium 2005 Dynamite | 31.12.2005 | 2 | 10:00 | Ottelu päätyi tasapeliin, koska paikalla ei ollut tuomareita. |
| Voitto | 13–2–2 |  Akebono Taro | Luovutus (Rannelukko) | K-1 Premium 2004 Dynamite | 31.12.2004 | 1 | 2:13 |  |
| Tasapeli | 12–2–2 |  Hidehiko Yoshida | Tasapeli | PRIDE Shockwave 2003 | 31.12.2003 | 2 | 10:00 | Ottelu päätyi tasapeliin, koska paikalla ei ollut tuomareita. |
| Tappio | 12–2–1 |  Kazushi Sakuraba | Tekninen tyrmäys (Gracien kulmaus luovutti) | PRIDE Grand Prix 2000 Finals | 1.5.2000 | 6 | 15:00 | Sääntöjä muutettiin tähän otteluun antaen loputtomat erät, eikä tuomarin keskeytyksiä sallittu. |
| Voitto | 12–1–1 |  Nobuhiko Takada | Tuomariäänin | PRIDE Grand Prix 2000 Opening Round | 30.1.2000 | 1 | 15:00 |  |
| Tasapeli | 11–1–1 |  Ken Shamrock | Tasapeli | UFC 5: The Return of the Beast | 7.4.1995 | 1 | 36:00 | UFC Superfight -mestaruustittelistä. Ottelu päätyi tasapeliin, koska paikalla ei ollut tuomareita. |
| Voitto | 11–1 |  Dan Severn | Luovutus(Triangle Choke) | UFC 4: Revenge of the Warriors | 16.12.1994 | 1 | 15:49 | Voitti UFC 4 -turnauksen |
| Voitto | 10–1 |  Keith Hackney | Luovutus (Armbar) | UFC 4: Revenge of the Warriors | 16.12.1994 | 1 | 5:32 |  |
| Voitto | 9–1 |  Ron van Clief | Luovutus(Rear Naked Choke) | UFC 4: Revenge of the Warriors | 16.12.1994 | 1 | 3:59 |  |
| Tappio | 8–1 |  Harold Howard | Tekninen tyrmäys (Pyyhe kehään) | UFC 3: The American Dream | 9.9.1994 | 1 | 0:00 | Ottelua ei aloitettu. Gracie oli loukkaantunut edellisen ottelun aikana. |
| Voitto | 8–0 |  Kimo Leopoldo | Luovutus (Armbar) | UFC 3: The American Dream | 9.9.1994 | 1 | 4:40 |  |
| Voitto | 7–0 |  Patrick Smith | Luovutus (Iskut) | UFC 2: No Way Out | 11.3.1994 | 1 | 1:17 | Voitti UFC 2 -turnauksen |
| Voitto | 6–0 |  Remco Pardoel | Luovutus (Lapel Choke) | UFC 2: No Way Out | 11.3.1994 | 1 | 1:31 |  |
| Voitto | 5–0 |  Jason Delucia | Luovutus (Armbar) | UFC 2: No Way Out | 11.3.1994 | 1 | 1:07 |  |
| Voitto | 4–0 |  Minoki Ichihara | Luovutus (Lapel Choke) | UFC 2: No Way Out | 11.3.1994 | 1 | 5:08 |  |
| Voitto | 3–0 |  Gerard Gordeau | Luovutus (Rear Naked Choke) | UFC 1: The Beginning | 12.11.1993 | 1 | 1:44 | Voitti UFC 1 -turnauksen |
| Voitto | 2–0 |  Ken Shamrock | Luovutus (Ligature strangulation) | UFC 1: The Beginning | 12.11.1993 | 1 | 0:57 |  |
| Voitto | 1–0 |  Art Jimmerson | Luovutus (Positio) | UFC 1: The Beginning | 12.11.1993 | 1 | 2:11 |  |
Aiheesta muualla

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
Vapaaottelutilastot Sherdogin Fight Finder -tietokannassa (englanniksi)
Girl from the North Country

”Girl from the North Country” on Bob Dylanin vuonna 1963 säveltämä kappale, joka julkaistiin ensimmäisen kerran hänen The Freewheelin' Bob Dylan -albumillaan vuonna 1963. Kappale perustuu vanhaan englantilaiseen kansanlauluun nimeltä ”Scarborough Fair”. Dylan lainasi tästä balladista omaan kappaleeseensa melodian sekä kaksi säettä:
”Remember me to one who lives there

She once was a true love of mine.”
Kappale kertoo todennäköisesti Dylanin kouluaikaisesta tyttöystävästä, Echo Helstromista. Dylan (silloin vielä nimeltään Robert Zimmerman) ja Helstrom tapasivat vuonna 1957 Hibbingissä, Minnesotassa. Noin vuoden yhdessäolon jälkeen he kuitenkin erosivat ja myöhemmin Dylan kirjoitti Helstromista laulun.
Vuonna 1969 Dylan teki kappaleesta uuden ja täysin erilaisen version, joka julkaistiin Nashville Skyline -albumilla. Kappaleessa oli mukana Dylanin kanssa ystävystynyt Johnny Cash. Vuoden 1963 versiossa Dylan soitti kappaleen yksin kitaransa ja huuliharppunsa kanssa, mutta vuoden 1969 versiossa myös Johnny Cash soitti kitaraa.
Aiheesta muualla

Sanoitus. (englanniksi)
Ghanan naisten jalkapallomaajoukkue

Ghanan naisten jalkapallomaajoukkue edustaa Ghanaa naisten jalkapallon kansainvälisissä otteluissa. Naisten FIFA-rankingissa se on maaliskuussa 2019 sijalla 51.
Ghanan naismaajoukkue on osallistunut MM-kisoihin kolmasti. Joka kerta sen pelit päättyivät alkulohkon jälkeen. Vuoden 1999 kisoissa se pelasi Australian kanssa tasapelin 1–1 ja hävisi Kiinalle 0–7 ja Ruotsille 0–2. Vuoden 2003 MM-kisoissa se hävisi Kiinalle 0–1 ja Venäjälle 0–3 mutta voitti Australian 2–1 kapteeninsa Alberta Sackeyn maaleilla.
Vuoden 2007 MM-kisoissa Kiinassa Ghana hävisi Australialle 1–4, Kanadalle 0–4 ja Norjalle 2–7 ja jäi alkulohkossaan viimeiseksi. Joukkuetta valmensi Ghanan miesten maajoukkueen kapteenina pelannut ja sitä valmentanutkin Isaac Paha. Joukkueen maalintekijät olivat Anita Amankwa, Florence Okoe ja kapteenina toiminut Adjoa Bayor.
Afrikan mestaruuskilpailuissa Ghana sijoittui toiseksi vuosina 1998, 2002 ja 2006 sekä kolmanneksi 2000 ja 2004.
Girlboss

| Girlboss |
| --- | --- |
Tyyli:  Komedia
Kestoaika:  24–29 minuuttia
Luoja(t):  Kay Cannon
Pääosissa:  Britt Robertson  Ellie Reed  Johnny Simmons  Alphonso McAuley
Alkuperämaa:  Yhdysvallat
Alkuperäiskieli:  englanti
Tuotantokausia:  1
Jaksoja:  13
Aiheesta muualla
IMDb
Girlboss on yhdysvaltalainen komediasarja, jonka on luonut Kay Cannon. Sarja julkaistiin Netflixissä 21. huhtikuuta 2017. Sarja lopetettiin yhden tuotantokauden jälkeen.
Päähenkilöt

| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
|  Britt Robertson  | … |  Sophia Marlowe   |
|  Ellie Reed  | … |  Annie, Sofian paras ystävä.   |
|  Johnny Simmons  | … |  Shane, Sophian rakkauden kohde   |
|  Ardis McAuley  | … |  Dax, baarimikko ja Annien poikaystävä   |
Käännös suomeksi
Gabriel Idström

Gabriel Idström (26. joulukuuta 1867 – 2. marraskuuta 1946 Karhula) oli suomalainen diplomi-insinööri ja Helsingin kaupungin liikennelaitoksen edeltäjän Helsingin Raitiotie ja Omnibus Oy:n toimitusjohtaja.
Idström suoritti insinööritutkinnon 1887 Polyteknillisessä opistossa. Hän opiskeli sittemmin satamarakennusta ja kunnallisten laitosten alaa tehden useita opintomatkoja Skandinavian maihin, Saksaan, Englantiin ja Ranskaan.
Idström oli Helsingin kaupungin palveluksessa apulaisinsinöörinä 1888–1893, rakennuskonttorin työnjohtajana 1893–1898 ja kaupungininsinöörinä sekä rakennuskonttorin johtajana 1898–1919. Hänestä tuli Helsingin Raitiotie ja Omnibus Oy:n toimitusjohtaja vuonna 1919. Tätä tehtävää hän hoiti lähes 20 vuoden ajan vuoteen 1937 saakka.
Idström toimi Helsingin kaupungin yleisten töiden hallituksen puheenjohtajana 1911–1919 sekä hallituksen jäsenenä 1923–1924. Hän oli myös kaupunginvaltuuston jäsenenä 1920–1928 ja rahatoimikamarin jäsenenä 1920–1923 sekä toimi Helsingin kaupungin palokomissionin puheenjohtajana 1924–1932.
Girl in Red

| Girl in Red |
| --- | --- |
 Girl in Red vuonna 2019.
Henkilötiedot
Koko nimi:  Marie Ulven Ringheim
Syntynyt: 16. helmikuuta 1999 (ikä 25) Horten, Norja
Kansalaisuus:  norjalainen
Ammatti:  laulaja-lauluntekijä
Muusikko
Taiteilijanimi:  Girl in Red 
Aktiivisena:  2018–
Tyylilajit:  indie pop, indie rock
Soittimet:  kitara, piano
Levy-yhtiöt:  AWAL Recordings Columbia Records
Aiheesta muualla
worldinred.com
  [ Muokkaa Wikidatassa ] [ ohje ]  
Girl in Red (oik. Marie Ulven Ringheim; s. 16. helmikuuta 1999 Horten) on norjalainen laulaja-lauluntekijä ja kitaristi. Hän teki aluksi musiikkia Spotifyhyn ja Soundcloudiin ja löi läpi laululla "I Wanna Be Your Girlfriend", jonka The New York Times mainitsi yhtenä vuoden 2018 parhaista kappaleista. Muita hänen hittejään kyseisenä vuonna olivat "Summer Depression" ja "Girls". Hän oli yhteydessä monien levy-yhtiöiden kanssa, mutta päätti perustaa oman World in Red -nimisen tuotantoyhtiön, jolla on jakelusopimus AWAL Recordingsin kanssa. Girl in Redin ensimmäinen albumi If I Could Make It Go Quiet nousi Norjassa VG-listalla toiseksi, Britanniassa Albums Chartilla seitsemänneksi ja Yhdysvalloissa Billboard 200 -listalla sijalle 67. Hän oli myös parhaimmillaan Spotifyn 372. striimatuin artisti maailmassa. Vuonna 2021 hän rikkoi Lene Marlinin ennätyksen vuodelta 1999 ja sai seitsemän ehdokkuutta norjalaisessa Spellemannprisen-musiikkigaalassa. Hän voitti niistä kolme. Samana vuonna hän solmi levytyssopimuksen Columbia Recordsin kanssa.
Girl in Red on kertonut olevansa lesbo, ja hän on queer-yhteisössä suosittu. Muun muassa TikTok-palvelussa kysymyksestä "Kuunteletko Girl in Rediä?" on tullut kiertoilmaus tiedusteltaessa onko joku homo.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Girl in Red Wikimedia Commonsissa
GNU-ohjelmointistandardi

GNU-ohjelmointistandardi on Richard Stallmanin ja GNU-projektin vapaaehtoisten määrittämä joukko ohjelmointikäytäntöjä ohjelmien kirjoittamiseen. Niiden tavoitteena on tehdä johdonmukaisesti käytettäviä ja asennettavia ohjelmia.
Kritiikkiä

Linux-ytimen ohjelmointioppaassa GNU-ohjelmointistandardiin viitataan sanomalla "tulosta se, mutta ÄLÄ lue sitä: polta se symbolisena eleenä".