stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Pyhät nuket
Diskografia > Maxit

”Tuhlaajapoika”/”Syyskuu”/”Afrodite” (1985, Kräk!)
Holy Dolls: ”Sometimes” (1986, Megafon Records)
Aiheesta muualla

Virallinen kotisivu (Arkistoitu – Internet Archive)
Propaganda Recordsin kotisivut
Nuket
Píndos

| Píndos> Πίνδος |
| --- | --- |
 Píndos-vuoristoa.
Maantiede
Sijainti:  Epeiros ja Thessalia, Kreikka
Koordinaatit:  40°05′20″N, 20°55′31″E
Korkein kohta
Nimi:  Smólikas
Korkeus meren-pinnan tasosta:  2 637 m
Sijainti:  Ioánnina, Epeiros
Koordinaatit:  40°5′19″N, 20°55′27″E
Píndos (kreik. Πίνδος) on vuoristo Manner-Kreikassa. Se halkaisee Kreikan pohjois-eteläsuunnassa ja erottaa Epeiroksen kreikkalaisesta Makedoniasta ja Thessaliasta. Vuoriston korkein huippu on koko Kreikan toiseksi korkein vuori Smólikas, jonka korkeus on 2 637 metriä.
Píndos on Kreikan laajin vuoristo ja Smólikaksen lisäksi myös monet muut maan korkeimmista vuorenhuipuista sijaitsevat sen alueella. Vuoriston pituus on noin 160 kilometriä ja se ulottuu Albanian rajalta Korintinlahdelle ja aina Peloponnesoksen niemimaan pohjoisosaan. Vuoristo on syntynyt noin 65 miljoonaa vuotta sitten, ja se on geologisesti Alppien jatke Balkanilla. Píndosta kutsutaan usein ”Kreikan selkärangaksi”. Vuoristo jaetaan usein Pohjoiseen Píndokseen (Βόρεια Πίνδος, Vóreia Píndos), joka sijaitsee Epeiroksen ja Länsi-Makedonian välissä, ja Eteläiseen Píndokseen (Νότια Πίνδος, Nótia Píndos), joka sijaitsee Epeiroksen ja Thessalian välissä. Píndoksen osia ovat muun muassa Athamaniká- eli Tzoumérka-vuoret sekä Ágrafa-vuoret.
Píndokselta saavat alkunsa muun muassa joet Aliákmonas, Árachthos, Achelóos, Aóos ja Pineiós. Vuoristossa on useita rotkoja, joista suurin on Euroopan pisimpiin ja syvimpiin kuuluva Víkoksen rotko. Pohjoisen Píndoksen alueella sijaitsee Pohjoisen Píndoksen kansallispuisto, joka yhdistää Píndoksen kansallismetsän, Víkoksen–Aóoksen kansallismetsän ja muita suojelualueita. Píndos-vuoriston laidalla sijaitsee Metéoran alue, joka on Unescon maailmanperintökohde.
Píndos-vuoristoa.
Korkeimmat vuoret

| Vuori | Vuoristo | Korkeus (m) |
| --- | --- | --- |
| Smólikas | Pohjoinen Píndos | 2 637 |
| Grámmos | Pohjoinen Píndos | 2 520 |
| Gkióna | Eteläinen Píndos | 2 510 |
| Týmfi (Gkamíla) | Pohjoinen Píndos | 2 497 |
| Vardoúsia (Kórakas) | Eteläinen Píndos | 2 495 |
| Parnassós | Eteläinen Píndos | 2 457 |
| Kakardítsa | Athamaniká, Eteläinen Píndos | 2 429 |
| Tymfristós  (Veloúchi) | Eteläinen Píndos | 2 315 |
| Lákmos (Peristéri) | Eteläinen Píndos | 2 295 |
| Katarachiás | Athamaniká, Eteläinen Píndos | 2 280 |
| Vasilítsa | Pohjoinen Píndos | 2 249 |
| Tringía | Eteläinen Píndos | 2 204 |
| Doúsko (Nemértska) | Pohjoinen Píndos | 2 198 |
| Karáva (Schizokáravo) | Ágrafa, Eteläinen Píndos | 2 184 |
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Píndos Wikimedia Commonsissa
Kreikan vuoret ja vuoristot
| --- | --- |
Korkeimmat vuoret (yli 2 000 m):   Ólympos  Smólikas  Vóras  Grámmos  Gkióna  Týmfi  Vardoúsia  Parnassós  Ída eli Psiloreítis  Páchnes  Kakardítsa  Taÿ́getos  Kyllíni  Aroánia  Varnoúntas  Tymfristós  Lákmos  Katarachiás  Vasilítsa  Falakró  Erýmanthos  Órvilos  Tringía  Doúsko  Piéria  Karáva  Tzéna  Lýgkos  Kakoplévri  Mavrovoúni  Pínovo  Oíti  Díkti  Avgó  Aféntis Christós  Vérno  Áskio  Kaliakoúda  Vérmio  Chatzí  Áthos  Bélles  Trapezítsa 
Vuoristot:   Ágrafa  Akarnaniká  Asteroúsia  Athamaniká  Bélles  Koúla  Kroússia  Lasíthi  Lefká Óri  Óri Kyparissías  Píndos  Rodópi  Thryptí 
Pohjoista Píndosta Smólikas-vuorella.
Eteläistä Píndosta Athamaniká-vuorilla.
Víkoksen rotko.
Püspökladány

| Püspökladány |
| --- | --- |
 lippu:  vaakuna
 Püspökladány
 Koordinaatit: 47°17′00″N, 21°05′00″E 
Valtio:  Unkari
Lääni:  Hajdú-Bihar
Kunta:  Püspökladány
Pinta-ala:  
 – Kokonaispinta-ala:  186,94 km²
Väkiluku (1.1.2017):  14 318
Aikavyöhyke:  UTC+1
 – Kesäaika:  UTC+2
 
 http://www.puspokladany.hu/ 
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Püspökladány on noin 14 300 asukkaan kaupunki Koillis-Unkarissa, Hajdú-Biharin läänissä. Se sijaitsee Debrecenin lounaispuolella kolmen alueen, Sárrétin, Hortobágyn ja Nagykunságin yhtymäkohdassa. Kaupunki on tärkeä liikenteellinen solmukohta Budapestista Záhonyyn kulkevan valtatie 4:n ja Romaniasta Biharkeresztesiin kulkevan valtatie 42:n välillä.
Püspökladány on ollut Hämeenlinnan ystävyyskaupunki vuodesta 1987.
Aiheesta muualla

Kaupungin verkkosivusto
Arado Ar 233

| Arado Ar 233 |
| --- | --- |

Tyyppi:  matkustajalentokone
Alkuperämaa:   Saksa
Valmistaja:  Arado
Esitelty:  1942
Valmistusmäärä:  1 täysikokoinen puumallinnos 
Arado Ar 233 oli suunnitteluasteelle jäänyt saksalainen toisen maailmansodan aikainen siviilikäyttöön tarkoitettu amfibio-matkustajalentokone. Koneen suunnitteli Arado, ja siitä valmistettiin vain yksi täysikokoinen puumallinnos Saksan miehittämässä Ranskassa.
Projektin alku - E.430

Projekti aloitettiin Saksan ilmailuministeriön (RLM) asiakirjojen mukaan vuoden 1942 lokakuussa nimellä E.430, vaikkakin suunnittelutyöt oli jo aloitettu Aradolla hyvin todennäköisesti kuukausia aikaisemmin. Suunnitteilla olleesta lentokoneesta on olemassa kaksi eri versiota. Ensimmäinen, ja vaihtoehdoista suurempi versio, oli Bramo 323 R2 -moottoreilla varustettu kymmenpaikkainen vesilentokone, jonka siipien kärkiväli oli 23,7 metriä. Toinen pienempi versio oli kevyemmillä Argus As 402 -moottoreilla varustettu kahdeksanpaikkainen amfibiolentokone, jonka siipien kärkiväli oli 18 metriä.
Vuoden 1942 joulukuuhun mennessä oli pienempi amfibiovaihtoehto hylätty ja huomio siirretty suurempaan 10-paikkaiseen vaihtoehtoon. Suurina muutoksina olivat kuitenkin että hylätyn vaihtoehdon amfibio-ominaisuudet siirrettiin jatkettuun malliin ja että projekti oli saanut uudeksi nimekseen Ar 233, joka huomattiin RLM:n julkaisemasta silloisesta asiakirjasta.
Kehitystyö

Ar 233:n kehitystöistä oli ensisijaisesti vastuussa Arado, mutta töitä projektin eteen tehtiin myös Aradon kumppaniyrityksissä kolmessa eri paikassa Saksan miehittämässä Pariisissa. Projektiin osallistuttiin kahdessa SIPA:n (Société Industrielle pour l'Aéronautique) laitoksessa teknisen johtajan M. Vollandin johdolla sekä Dewoitinen suunnittelutoimistossa Dewoitinen pääsuunnittelija M. Tourretin johdolla. Projekti ei ilmeisesti koskaan edennyt esittelyvaihetta pidemmälle, sillä liittoutuneiden tekemän, SIPA:n työntekijöiden kuulustelusta laaditun raportin mukaan projekti hylättiin, koska sotilaslentokoneita suosittiin enemmän siviililentokoneiden sijasta.
SIPA oli kuitenkin siihen mennessä valmistanut Ar 233 -matkustajalentokoneesta esittelyä varten yhden täysikokoisen puumallinnoksen, joka myös selvisi sodasta yhdessä monien piirrosten ja muistiinpanojen kanssa. Projektia ei kuitenkaan työstetty enää sodan jälkeen.
Arado Ar 233 > Rakenne

Vuoden 1942 jouluaattona Arado julkaisi tarkan esitteen heidän Ar 233 -amfibiolentokoneestaan. Sen oli tarkoitus kyetä toimimaan missä tahansa ilmastossa rahtaus-, kuljetus- tai matkustustehtävissä, ja sen amfibiokyvykkyys antoi laskeutumista ja lentoonlähtöä varten monipuolisesti eri vaihtoehtoja. Tarvittaessa kone oli myös mahdollista purkaa muutamaan osaan ja kuljettaa junavaunujen kyydissä rautateitä pitkin.
Siipien muodoksi oli valittu nikstatut lokinsiivet, joilla pyrittiin pitämään moottorit sekä propellit riittävän kaukana vedenpinnasta, moottorien ollen asennettuna siipien taitoskohdalle. Kaikki koneen polttoainesäiliöt sijaitsivat siivissä lähellä runkoa. Veteen laskeutumista varten oli koneessa siipiin kiinnitetyt sisäänvedettävät tukikellukkeet, jotka taittuivat moottorien taakse, ja maalle laskeutumista varten yksi etupyörä keulassa, ja kaksi muuta jarruilla varustettua pyörää siipien kohdalla molemmin puolin runkoa. Etupyörä oli suunniteltu siten, että se vetäytyisi tarpeeksi syvälle keulan sisään, jotta se pysyisi vesirajan yläpuolella veteen laskeutuessa. Rungon molemmin puolin olevat päälaskutelineet vetäytyivät koneen rungon sisälle sen reunaa myöten, jättäen renkaat siipien sisälle sen juuriosaan. Kaikki laskutelineet olivat hydraulisesti toimivia, mutta hätätilanteissa niitä voitiin käyttää myös käsipumpun avulla. Laskeutumista varten koneessa oli myös pienet laskusiivekkeiden pidennykset, joiden avulla oli mahdollista laskeutua turvallisemmin rankoissakin meriolosuhteissa vaurioilta välttymiseksi.
Arado Ar 233 > Ominaisuudet

Ar 233:n laskutelineet suunniteltiin kestämään 1 500 metrin korkeudessa tapahtuvia laskeutumisia sekä +40 °C lämpötiloja. Nämä seikat olivat tärkeitä jos konetta aiottiin käyttää trooppisilla taikka hyvin syrjäisillä seuduilla. Veteen laskeutuessaan pystyi kone kestämään 1,5 metriä korkeita aaltoja, eikä roiskeista ollut suurta vaaraa mekaanisille osille rungon muodon ja korkeuden ansiosta. Tasapaino vedessä oli myös hyvä sen verrattain suurten tukikellukkeiden ansiosta. Moottoreina toimivat edelleen samat sähköisesti käynnistettävät 986-hevosvoimaiset Bramo 323 -moottorit kuin edeltäneessä E.430-mallissa, mutta BMW:n ostettua ja liitettyä Bramon itseensä, vaihdettiin moottorien uudeksi nimeksi BMW 323 MA. Suurimmaksi lentoonlähtöpainoksi laskettiin 9 500 kg.
Koneen radiolaitteistoon sisältyi FuG X P -vastaanotin, radiosäteitä hyödyntävä laskeutumisjärjestelmä FuBl II P sekä FuG 101 -radiokorkeusmittari. Näille saatiin virtaa koneen sisälle asennetusta generaattorista, joka antoi virtaa myös koneen sisävaloille ja ilmastointijärjestelmälle. Koneen matkustamo ja ohjaamo olivat täysin lämmitettyjä, ja myös jäänpoistotarvikkeet ohjauspinnoille olivat saatavilla monien muiden hyödyllisten tarvikkeiden lisäksi. Koneen laskusiivekkeet olivat hydraulisesti ohjattavia, ja hätätilassa sen korkeus- ja sivuvakaimia voitiin käyttää myös kahden käsiveivin avulla. Näissä vakaimissa oli lisäksi sähkökäyttöinen trimmi.
Koneen ohjaamon sivuikkunat voitiin liu'uttaa auki ja haluttaessa myös etuikkunat oli mahdollista taittaa ulospäin auki. Pääsy ohjaamoon oli mahdollista joko sisältä matkustamon kautta tai ulkoa siiven etureunaan kiinnitettäviä tikkaita pitkin. Nämä tikkaat olivat kokoontaitettavat, ja ne säilöttiin siiven sisällä sen alaosassa, kun niitä ei tarvittu. Pidempiä lentoja varten oli koneeseen myös mahdollista asentaa toinen ohjaustanko, jolloin konetta pystyi ohjaamaan kaksi lentäjää samanaikaisesti. Näin olisi myös ollut mahdollista suorittaa koulutuslentoja tällä lentokoneella. Matkustamon sisäänkäynti tapahtui koneen rungon vasemmalla puolella olevasta suuresta kaksiosaisesta ovesta, jonka alaosa toimi ramppina poistumisen ja kyytiinnousemisen helpottamiseksi. Hätätilanteita varten voitiin matkustamon keskimmäisiä ikkunoita käyttää hätäpoistumisreittinä, sillä ne oli tehty avattaviksi tähän tarkoitukseen.
Arado Ar 233 > Sisätilat

Koneen sisätiloja varten suunniteltiin ensisijaisesti neljä eri asettelumallia, joista kukin omaan tehtävään erikoistunut. Nämä olivat kymmenpaikkainen matkustajalentokone, nelipaikkainen matkailulentokone, rahtilentokone sekä sängyillä varustettu ambulanssilentokone.
Matkustajaversion ajateltiin tulevan lentoyhtiöiden käyttöön, ja sen suurin kantama olisi ollut 1 200 kilometriä. Sen kymmenestä istumapaikasta neljä sijaitsi ohjaamossa ja loput kuusi matkustamossa. Matkustamossa olevat istumapaikat olivat nojatuoleja, ja jokaisen paikan mukana tulivat sivupöytä, lukulamppu sekä tuolien yläpuolelle asennettu matkatavaraverkko. Koneen miehistö koostui yhdestä pilotista ja radistista, mikä jätti loput kahdeksan paikkaa matkustajille. Matkatavaroiden säilytystä varten oli koneen keulassa ohjaamon ja etupyörän välissä yksi osasto, sekä toinen pienempi osasto matkustamon takana ovea vastapäätä. Myös ilmalla täytettävä vene ja muita pelastus- ja selviytymistarvikkeita oli varastoitu tähän paikkaan. Koneen perällä oli myös WC matkustamon ja pienemmän tavaratilan jälkeen.
Nelipaikkainen matkailuversio olisi varustettu kahdella ylimääräisellä siipien sisään asennetulla 400 litran polttoainesäiliöllä, mikä olisi kasvattanut lentokantaman 1 800 kilometriin. Kyseisiä pidempiä lentoja varten olisi koneeseen asennettu toinenkin ohjaustanko, jotta lennolla pystyi samanaikaisesti olemaan mukana kaksi lentäjää. Rahtiversiossa olisi matkustamo tyhjennetty kaikista penkeistä ja varusteista, mikä olisi tehnyt tilaa korkeintaan tuhannen kilon painoiselle kuormalle. Lisäksi lattian tuli kestää 300 kg painoa jokaista neliömetriä kohden. Lastaamista varten olisi käytetty koneen rungon sivussa olevaa ovea. Ambulanssiversiota varten olisi matkustamoon asennettu neljä sänkyä, jotka toimivat sairasvuoteina potilaille tai makuusijoina matkustajille.
Tekniset tiedot (matkustajalentokoneversio)

Lähde:
Yleiset ominaisuudet
Miehistö: 2
Matkustajat: 8
Pituus: &&&&&&&&&&&&&020.087000020,87 m
Kärkiväli: &&&&&&&&&&&&&023.070000023,70 m
Korkeus: &&&&&&&&&&&&&&06.05500006,55 m
Siipipinta-ala: &&&&&&&&&&&&&075.&&&&0075 m²
Suurin lentoonlähtöpaino: 0Virhe lausekkeessa: odottamaton numero.0Virhe lausekkeessa: odottamaton numero9 500 kg
Voimalaite: &&&&&&&&&&&&&&02.&&&&002 × BMW Bramo 323 R2 9-sylinterinen tähtimoottori; &&&&&&&&&&&&0735.&&&&00735 kW (&&&&&&&&&&&&0986.&&&&00986 hv) per moottori
Suoritusarvot
Lentomatka: 0Virhe lausekkeessa: odottamaton numero.0Virhe lausekkeessa: odottamaton numero1 200 km
FuG X -radiopaneeli Dornier Do 17 -pommikoneesta
As Regret Becomes Guilt

| As Regret Becomes Guilt Arsis |
| --- | --- | --- |

Kokoelmalevyn tiedot
 Äänitetty : 2001–2003
 Julkaistu: 28. joulukuuta 2007
 Tyylilaji: tekninen death metal melodinen death metal
 Kesto: 33.29
 Levy-yhtiö: Negative Existence
Arsisin muut julkaisut
| United in Regret 2006 | As Regret Becomes Guilt 2007 | We Are the Nightmare 2008 |
As Regret Becomes Guilt on yhdysvaltalaisen teknisen death metal -yhtye Arsisin kokoelma-albumi. Se sisältää yhtyeen varhaisia demolevytyksiä vuosilta 2001–2002 sekä konserttitallenteita yhtyeen esityksestä Norfolkissa, Virginiassa huhtikuussa 2003.
Kappaleet

Elegant and Perverse – 2.57
Wholly Night – 4.23
Worship Depraved – 3.06
Seven Whispers Fell Silent – 3.46
Veil of Mourning Black – 3.03
Fortune's Envy – 2.58
Close – 2.57
Painted Eyes – 3.50
Elegant and Perverse – 2.33
Seven Whispers Fell Silent – 3.59
Evil
Fell Silent
Wholly Night
Worship Depraved
Kokoonpano

James Malone – murinalaulu, kitara, bassokitara
Michael Van Dyne – rummut
Chris Jones – kitara, murinalaulu (Evil-video)
Brett Portzer – miksaaja, masteroija
Mark Riddick – grafiikka
Aiheesta muualla

As Regret Becomes Guilt discogs.com -sivustolla
Albumi As Regret Becomes Guilt Encyclopaedia Metallum -sivustolla (englanniksi)
Anthony Campbell

| Mitalit | Mitalit | Mitalit |  |
| --- | --- | --- | --- |
|  Anthony Campbell vuonna 1984. |  Anthony Campbell vuonna 1984. |  Anthony Campbell vuonna 1984. |  |
Maa:   Yhdysvallat
Miesten yleisurheilu
|  Olympialaiset  |  Olympialaiset  |  Olympialaiset  |  |
|  Pronssia | Soul 1988 | 110 m aidat |  |
| Sisäratojen MM-kilpailut  | Sisäratojen MM-kilpailut  | Sisäratojen MM-kilpailut  |  |
|  Kultaa | Indianapolis 1987 | 60 m aidat |  |
| Pan-Amerikan kisat  | Pan-Amerikan kisat  | Pan-Amerikan kisat  |  |
|  Pronssia | Caracas 1983 | 110 m aidat |  |
Anthony Eugene ”Tonie” Campbell (s. 14. kesäkuuta 1960 Los Angeles) on yhdysvaltalainen pika-aitajuoksija. Hän on olympiamitalisti ja sisäratojen maailmanmestari. Hän on 188-senttimetrinen ja edusti aktiiviurallaan Bee-Fit Track Clubia.
Campbell sijoittui Yhdysvaltojen olympiakarsintojen 110 metrin aitajuoksussa kolmanneksi 1980, muttei päässyt olympialaisiin Yhdysvaltojen boikotoidessa niitä. Hän saavutti Caracasin Pan-Amerikan kisoissa 1983 pronssia ajalla 13,54. Los Angelesin olympialaisissa 1984 hän sijoittui viidenneksi ajalla 13,55. Hän voitti 110 metrin aitajuoksun Canberran maailmancupissa 1985 ajalla 13,35.
Campbell voitti 60 metrin aitajuoksun sisäratojen maailmanmestaruuden Indianapolisissa 1987 ennätysajallaan 7,51. 110 metrin aitajuoksuennätyksensä 13,17 hän juoksi Zürichissa elokuussa 1988. Soulin olympialaisissa 1988 hän saavutti pronssia ajalla 13,38. Budapestin MM-hallikilpailuissa 1989 hän sijoittui 60 metrin aitajuoksussa kuudenneksi.
Campbell voitti GP-finaalissa 110 metrin aitajuoksun vuosina 1985, 1987 ja 1989. Hän oli maailmanrankingissa kymmenen parhaan joukossa joka vuosi 1980–1990. Parhaimmillaan hän oli toinen 1987 sekä kolmas 1984, 1988 ja 1989.
Puusilmä

| --- | --- |
:  Määritelmä: arkikielinen ilmaisu henkilölle, jonka kyky tai halu korrektiin havainnointiin on syystä tai toisesta heikentynyt. 
: Wikipediassa ei tällä hetkellä ole varsinaista artikkelia aiheesta Puusilmä. Katso puusilmä Wikisanakirjasta, vapaasta sanakirjasta.  Voit aloittaa aihetta käsittelevän artikkelin Wikipediaan , mutta kirjoita enemmän kuin vain sanakirjamääritelmä.
Aris Thessaloniki BC

| Aris Thessaloniki B> C. |
| --- | --- |


Lempinimet:  Aftokratoras (Hallitsija) Valtakunta
Liiga:  Kreikan liiga Kreikan Cup Mestarien liiga
Perustettu:  1922
Areena:  Alexandrio Melathron kapasiteetti 5 138
Kotipaikka:  Thessaloniki, Kreikka
Värit:           
Mestaruudet:   Kreikan mestaruus (10)  Kreikan Cup (8)  Saporta Cup (1)  Korać Cup (1)  EuroCup Challenge (1) 
Kotisivu:  www.arisbc.gr
Aris BC (kreik. Κ.Α.Ε Άρης, tunnetaan myös nimellä K.A.E. Aris) on kreikkalainen koripalloseura. Seura on yksi Kreikan menestyneimmistä joukkueista Olympiakos BC:n ja Panathinaikos BC:n jälkeen. Joukkue on osa Aris Thessaloniki -yleisseuraa.
Historia

Seuran ensimmäinen Kreikan mestaruus tuli vuonna 1930, heti kahdeksan vuotta koripallojaoston perustamisen jälkeen. Hiljaiseloa kesti aina vuoteen 1979 saakka, jolloin seura voitti toisen Kreikan mestaruutensa. Vuonna 1985 Aris voitti ensimmäisen tuplansa eli sekä Kreikan mestaruuden että Kreikan Cupin. Seuran kulta-aikaa olivat erityisesti vuodet 1985-1991, jolloin se voitti Kreikan mestaruuden 7 kertaa peräkkäin. Vuonna 1985 Aris pääsi myös Korać Cupin semifinaaleihin, mutta tie kuitenkin pysähtyi Pallacanestro Varesen voitettua kreikkalaiset. Tällöin Arisissa pelasivat muun muassa Nikos Galis ja Panagiotis Giannakis.
Arisin Euroopan valloitus alkoi kuitenkin vasta 1990-luvulla. Silloin seura voitti Saporta Cupin (1993) ja Korać Cupin (1997). Vuonna 2003 seura voitti vielä EuroCup Challengen. Vuodelta 2004 on seuran viimeisin Kreikan Cupin voitto.
Viime vuodet ovat olleet seuralta hiljaiseloa. Kaudella 2005-2006 seura sijoittui ULEB Cupissa kuitenkin toiseksi varmistaen näin paikkansa Euroliigassa 14 vuoden poissaolon jälkeen. Euroliiga-kaudella 2007-2008 seura onnistui valmentajansa Gordon Herbertin johdolla kiusaamaan suuria seuroja päästen 16:n parhaan joukkoon. Samana vuonna Hanno Möttölä edusti Arisia. Fanien harmiksi Aris ei päässyt kaudeksi 2008-2009 Euroliigaan vaan joutui pelaamaan ULEB Eurocupia. Siellä joukkue jäi lohkovaiheeseen.
Mestaruudet

Kreikan mestari 1930, 1979, 1983, 1985, 1986, 1987, 1988, 1989, 1990, 1991 (10)
Kreikan cup-voittaja 1985, 1987, 1988, 1989, 1990, 1992, 1998, 2004 (8)
Saporta Cup 1993
Korać Cup 1997
EuroCup Challenge 2003
Seurassa pelaneita

| 0 | 1 | 2 | 3 | 4 |
| --- | --- | --- | --- | --- |
|   Hanno Möttölä   Antti Nikkilä    Nikos Galis   Panagiotis Giannakis   Sofoklis Schortsanitis |     |   Giorgos Kalaitzis   Joe Arlauckas   Will Solomon   Stojko Vranković |     |   Tiit Sokk   Martin Müürsepp   Vladimir Boisa   Aleksandar Vezenkov |
Aiheesta muualla

Euroliiga (englanniksi)
Virallinen kotisivu (englanniksi) (kreikaksi)
Alexandrio Melathron
Asetyylikoliinireseptori

Asetyylikoliini
Asetyylikoliinireseptori on solukalvon reseptori, johon asetyylikoliini voi kiinnittyä. Asetyylikoliinireseptoreita on kahta alatyyppiä: muskariinireseptoreita ja nikotiinireseptoreita. Asetyylikoliinireseptoreita on ihmisen elimistössä keskushermostossa, ääreishermostossa sekä luurankolihaksissa. Aivoissa kolinergiset eli asetyylikoliinia välittäjäaineenaan käyttävät neuronit osallistuvat vireystilan ja unen säätelyyn sekä oppimiseen ja muistiin.
Reseptoreissa asetyylikoliinin tavoin vaikuttavia aineita kutsutaan parasympatomimeeteiksi, kolinomimeeteiksi tai kolinergisiksi ja vastavaikuttajia antikolinergeiksi, parasympatolyyteiksi tai kolinolyyteiksi. Parasympatomimeetteja ovat paitsi asetyylikoliinireseptoreja suoraan aktivoivat aineet, myös antikoliiniesteraasit, jotka estävät asetyylikoliinia synapsiraossa hajottavan koliiniesteraasientsyymin toimintaa, minkä seurauksena asetyylikoliinin aktivoiva vaikutus voimistuu.
Parasympatomimeetteja käytetään lääkkeenä muun muassa Alzheimerin taudissa, glaukoomassa ja myasthenia graviksessa. Lisäksi nikotiinia käytetään päihteenä. Antikolinergeja puolestaan käytetään muun muassa Parkinsonin taudissa, keuhkoahtaumataudissa, anestesiologiassa sekä silmätutkimusten yhteydessä.
Nikotiinireseptorit

Nikotiinireseptorit eli ionotrooppiset asetyylikoliinireseptorit ovat ionikanavareseptoreita, jotka osallistuvat nopeaan eksitoivaan signaalinvälitykseen. Aktivoiduttuaan reseptori alkaa päästää natriumioneja solun sisään. Reseptorityyppi on saanut nimensä siitä, että ne aktivoituvat nikotiinin sitoutuessa niihin. Systeemisesti nikotiinireseptorien aktivointi muun muassa kiihdyttää sykettä, kohottaa verenpainetta ja vapauttaa dopamiinia. Nikotiinireseptoreita on keskushermostossa, autonomisen hermoston ganglioissa, sekä poikkijuovaisten lihasten hermo-lihasliitoksissa. Nikotiinireseptorit jaotellaan hermostotyyppisiin ja lihastyyppisiin reseptoreihin.
Muskariinireseptori

Muskariinireseptoreita on keskushermostossa ja parasympaattisen hermoston postsynaptisissa kohdesoluissa. Nimensä ne ovat saaneet muskariinista, joka stimuloi yksinomaan muskariinireseptoreita. Toisin kuin nikotiinireseptorit, muskariinireseptorit ovat G-proteiinikytkentäisiä, eikä nikotiinilla ole niihin vaikutusta. Atropiini salpaa kaikkia muskariinireseptoreita.
Molekyylibiologisin perustein muskariinireseptoreita on viittä pääluokkaa (M1–M5). Sen lisäksi ne luokitellaan farmakologian perusteella kolmeen pääluokkaan (M1–M3).
M1-reseptorit ovat neuronaalisia reseptoreja, joita on runsaasti aivoissa ja mahan parietaalisoluissa.
M2-reseptorit ovat kardiaalisia reseptoreja, joita on sydämessä sekä presynaptisissa hermopäätteissä.
M3-reseptorit ovat rauhasreseptoreita, joita on runsaasti rauhaskudoksissa, sileässä lihaskudoksessa, maha-suolikanavassa ja verisuonissa.
Ammunnan Euroopan-mestaruuskilpailut 2007 - 10 m ilmakivääri, pojat

10m ilmakiväärillä pojat ampuvat 60 laukausta peruskilpailussa ja kahdeksan parasta ampujaa peruskilpailun tuloksen perusteella pääsee 10 laukauksen finaaliin.
Joukkuekilpailussa joukkueen muodostavat kolme saman maan kilpailijaa.
Poikien ilmakiväärin EM-kilpailut 2007 järjestettiin 14. maaliskuuta, Deauvillessä.
Henkilökohtainen kilpailu > Finaali

|  | Kilpailija | Kilpailija | Peruskilpailu | 1 | 2 | 3 | 4 | 5 | 6 | 7 | 8 | 9 | 10 | Finaali | Tulos |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
|  | Sebastian Hahn |  Saksa | 594 | 10.3 | 10.8 | 10.4 | 10.4 | 10.2 | 10.8 | 9.9 | 10.3 | 10.3 | 9.9 | 103.3 | 697.3 |
|  | Rafal Lukaszyk |  Puola | 593 | 10.1 | 10.7 | 10.6 | 9.9 | 10.5 | 10.3 | 10.4 | 10.5 | 10.1 | 10.4 | 103.5 | 696.5 |
|  | Anton Rizov |  Bulgaria | 590 | 10.0 | 9.9 | 10.5 | 10.4 | 10.6 | 10.4 | 10.2 | 9.8 | 10.3 | 10.5 | 102.6 | 691.6 |
| 4. | Lars Walker |  Saksa | 589 | 10.6 | 10.7 | 10.5 | 10.5 | 9.7 | 10.5 | 10.1 | 9.6 | 10.1 | 10.5 | 102.8 | 691.8 |
| 5. | Vladyslav Hrihorenko |  Ukraina | 589 | 10.6 | 9.8 | 10.3 | 9.6 | 10.4 | 10.6 | 10.1 | 10.1 | 10.4 | 10.2 | 102.1 | 691.1 |
| 6. | Pascal Loretan |  Sveitsi | 590 | 10.0 | 8.5 | 10.5 | 10.2 | 10.2 | 10.2 | 10.3 | 9.8 | 10.7 | 9.6 | 100.0 | 690.0 |
| 7. | Tomas Simokaitis |  Liettua | 590 | 9.9 | 9.8 | 10.1 | 10.7 | 9.8 | 9.1 | 10.3 | 9.0 | 10.6 | 10.2 | 99.5 | 689.5 |
| 8. | Adam Hrabovsky |  Tšekki | 588 | 10.5 | 9.2 | 10.1 | 10.2 | 9.8 | 10.2 | 10.0 | 10.7 | 10.0 | 10.0 | 100.7 | 688.7 |