stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
James Wilson (jalkapalloilija)

| 0 | 1 | 2 | 3 |
| --- | --- | --- | --- |

Henkilötiedot
Koko nimi: James Anthony Wilson
Syntymäaika: 1. joulukuuta 1995 (ikä 28)
Syntymäpaikka: Biddulph, Englanti
Pelipaikka: hyökkääjä
Pituus: 184 cm
Seura
Seura: Manchester United
Pelinumero: –
Junioriseurat
2010–: Manchester United
Seurat
| Vuodet | Seura | O | (M) |
| 2014– | Manchester United | 11 | (3) |
Maajoukkue
| 2011 | Englanti U-16 | 1 | (0) |
| 2013 | Englanti U-19 | 3 | (1) |
| 2014– | Englanti U-20 | 2 | (0) |
 Seurajoukkueuran tilastot kattavat vain kansalliset sarjat, päivitetty 21. tammikuuta 2015.  Maajoukkueuran tilastot päivitetty 21. tammikuuta 2015.
James Wilson (s. 1. joulukuuta 1995) on englantilainen jalkapalloilija, joka edustaa Valioliigassa pelaavaa Manchester Unitedia. Hän on pelipaikaltaan hyökkääjä. Manchester Unitedin kasvatti Wilson pelaa myös Englannin alle 19-vuotiaiden maajoukkueessa, jossa hän on pelannut vuodesta 2013. Wilson teki Valioliiga-debyyttinsä 6. toukokuuta 2014 Hull Cityä vastaan. Hän iski ottelussa kaksi maalia ja näin hänestä tuli ensimmäinen Unitedin pelaaja sitten Ruud van Nistelrooyn, joka on tehnyt avausottelussaan Valioliigassa kaksi maalia. Kolmannen maalinsa Valioliigassa ja ensimmäisen kaudella 2014–2015 Wilson teki tammikuussa 2015 Queens Park Rangers FC:tä vastaan Man Utd:n 2-0 -voittoon päättyneessä ottelussa.
Aiheesta muualla

James Wilson Transfermarkt.co.uk -sivustolla
Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista.
Käännös suomeksi
Janne Hietanen

| Henkilötiedot |
| --- | --- | --- | --- |
Syntymäaika: 2. kesäkuuta 1978 (ikä 46)
Syntymäpaikka: Oulu, Suomi
Pelipaikka: puolustaja
Pituus: 182 cm
Lempinimi: Hietsu
Junioriseurat
1989–1995: OTP
Seurat
| Vuodet | Seura | O | (M) |
| 1996 | OTP | 20 | (4) |
| 1997 | FC Jazz | 23 | (1) |
| 1998–1999 | IFK Norrköping | 2 | (0) |
| 2000–2001 | VPS | 64 | (0) |
| 2002–2004 | Denizlispor | 28 | (0) |
| 2004 | Las Palmas | 11 | (0) |
| 2005 | Tromsø IL | 11 | (0) |
| 2005–2006 | Córdoba | 6 | (0) |
| 2006–2007 | AC Oulu | 49 | (9) |
| 2008 | Troyes | 6 | (0) |
| 2008–2010 | KSV Roeselare | 14 | (2) |
| 2010–2015 | AC Oulu | 147 | (12) |
| Yhteensä | Yhteensä | 381 | (28) |
Maajoukkue
| 1995 | Suomi U17 | 5 | (0) |
| 1997–1999 | Suomi U21 | 19 | (1) |
| 2000–2005 | Suomi | 16 | (0) |
 Seurajoukkueuran tilastot kattavat vain kansalliset sarjat.
Janne Hietanen (s. 2. kesäkuuta 1978, Oulu) on suomalainen entinen jalkapalloilija. Hietanen pelasi Veikkausliigassa FC Jazzin, VPS:n ja AC Oulun riveissä yhteensä 136 ottelua sekä Ruotsin Allsvenskanissa, Turkin liigassa, Norjan liigassa ja Belgian liigassa. Hietanen päätti pelaajauransa kauden 2015 jälkeen, ja hän on eniten (196) sarjaotteluita AC Oulussa pelannut pelaaja. A-maajoukkueessa hän pelasi yhteensä 16 maaottelua.
Seurajoukkueet

Hietasen pelaajaura ylimmillä sarjatasoilla alkoi, kun hän siirtyi 18-vuotiaana kasvattajaseurastaan Oulun Työväen Palloilijoista FC Jazziin kaudeksi 1997. Veikkausliiga-debyyttinsä hän pelasi 26. huhtikuuta 1997 ottelussa Turun Palloseuraa vastaan. Yhden liigakauden jälkeen Hietanen siirtyi Ruotsin pääsarjan IFK Norrköpingiin. Hietasen peliaika jäi kuitenkin Norrköpingissä vähiin, ja hän pääsi kentälle vain kahdessa ottelussa. Kahden Ruotsissa vietetyn kauden jälkeen Hietanen palasi Veikkausliigaan Vaasan Palloseuran riveihin.
Alkuvuodesta 2002 Hietanen siirtyi Turkin Superliigassa pelanneeseen Denizlisporiin, jossa hän esiintyi kevätkaudella 2002 ja 2002–2003 yhteensä 28 sarjaottelussa. Turkista Hietanen siirtyi kevätkauden 2004 aikana Espanjan toiselle sarjatasolle Las Palmasin joukkueeseen. Las Palmas tippui kauden 2003–2004 päätteeksi kolmannelle sarjatasolle, ja Hietanen siirtyi Espanjasta Tippeligaenin Tromsø IL:ään joulukuussa 2004. Hietanen teki Tromsøn kanssa kolmen vuoden sopimuksen, mutta siirtyi kesken kauden 2005 takaisin Espanjan kolmannelle tasolle, tällä kertaa Córdoban joukkueeseen. Kausi jäi kuitenkin Córdobassakin kesken, kun Hietanen ja seura purkivat sopimuksen tammikuussa 2006.
Keväällä 2006 hän palasi kotikaupunkiinsa AC Ouluun, joka pelasi Ykkösessä. Kaudella 2007 Hietanen toimi AC Oulun liigajoukkueen kapteenina, ja hänet valittiin Veikkausliigan tähdistöjoukkueeseen. AC Oulun pudottua kauden 2007 päätteeksi takaisin Ykköseen, Hietanen siirtyi Ranskan toisella sarjatasolla pelanneeseen Troyesiin loppukauden 2007–2008 kestävällä sopimuksella. Hietanen pelasi vielä Belgian liigan KSV Roeselaressa 2008–2010, kunnes palasi AC Ouluun liigakaudeksi 2010. Hietanen pelasi kausina 2010–2015 yhteensä 147 Veikkausliigan ja Ykkösen AC Oulun paidassa ja hänestä tuli eniten sarjaotteluita seurassa pelannut pelaaja. Hietasen uran viimeiseksi otteluksi jäi 17. lokakuuta 2015 Raatin stadionilla pelattu Ykkösen ottelu AC Oulu–JJK.
Maajoukkue

Janne Hietanen on pelannut viisi poikien maaottelua. Debyytin maajoukkueessa hän teki 16-vuotiaana 25. huhtikuuta 1995 Hangossa pelatussa alle 17-vuotiaiden maaottelussa Ruotsia vastaan.
Alle 21-vuotiaiden maajoukkueessa Hietanen pelasi 19 ottelua. Debyytin nuorten maajoukkeessa Hietanen pelasi 10. lokakuuta 1997, kun Suomi kohtasi nuorten EM-karsintaottelussa Unkarin. Hietasen pelaamista nuorten maaotteluista yhdeksän oli nuorten EM-kisojen karsintaotteluita.
Ensimmäisen A-maaottelun Hietanen pelasi 21-vuotiaana, kun Antti Muurinen valitsi hänet avauskokoonpanoon 23. helmikuuta 2000 Bangkokissa pelattuun otteluun Viro–Suomi. Bangkokissa pelattujen otteluiden jälkeen Hietanen pelasi A-maajoukkueessa 12 ottelua 2002–2004, mutta arvokisojen karsintaotteluissa Hietasta ei nähty. Viimeiseksi A-maaotteluksi jäi 9. helmikuuta 2005 pelattu Kypros–Suomi.
Tilastot

| Kausi | Seura | Sarja | O | M |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| 1996 | OTP | Kakkonen3 | 20 | 4 |
| 1997 | FC Jazz | Veikkausliiga | 23 | 1 |
| 1998 | IFK Norrköping | Allsvenskan | 2 | 0 |
| 1999 | IFK Norrköping | Allsvenskan | 0 | 0 |
| 2000 | VPS | Veikkausliiga | 33 | 0 |
| 2001 | VPS | Veikkausliiga | 31 | 0 |
| 2001–2002 | Denizlispor | Süper Lig | 14 | 0 |
| 2002–2003 | Denizlispor | Süper Lig | 14 | 0 |
| 2003–2004 | Denizlispor | Süper Lig | 0 | 0 |
| 2003–2004 | Las Palmas | Segunda División2 | 11 | 0 |
| 2004–2005 | Las Palmas | Segunda División B3 | 0 | 0 |
| 2005 | Tromsø IL | Tippeligaen | 11 | 0 |
| 2005–2006 | Córdoba | Segunda División B3 | 6 | 0 |
| 2006 | AC Oulu | Ykkönen2 | 24 | 4 |
| 2007 | AC Oulu | Veikkausliiga | 25 | 5 |
| 2007–2008 | Troyes | Ligue 22 | 6 | 0 |
| 2008–2009 | KSV Roeselare | Pro League | 14 | 2 |
| 2009–2010 | KSV Roeselare | Pro League | 0 | 0 |
| 2010 | AC Oulu | Veikkausliiga | 24 | 2 |
| 2011 | AC Oulu | Ykkönen2 | 24 | 2 |
| 2012 | AC Oulu | Ykkönen2 | 25 | 2 |
| 2013 | AC Oulu | Ykkönen2 | 26 | 2 |
| 2014 | AC Oulu | Ykkönen2 | 24 | 3 |
| 2015 | AC Oulu | Ykkönen2 | 24 | 1 |
| Yhteensä | Yhteensä | Yhteensä | 381 | 28 |
2 Toinen sarjataso.
3 Kolmas sarjataso.
James Wisniewski

| James Wisniewski |
| --- | --- |

Henkilötiedot
Syntynyt: 21. helmikuuta 1984 (ikä 40) Canton, Michigan, Yhdysvallat
Kansalaisuus:   Yhdysvallat
Jääkiekkoilija
Pelipaikka:  puolustaja
Maila:  oikea
Pituus:  180 cm
Paino:  88 kg
Pelaajaura
Pääsarjaura:  2004–2018
Seurat:  Chicago Blackhawks   Anaheim Ducks   New York Islanders   Montreal Canadiens   Columbus Blue Jackets   Carolina Hurricanes   Admiral Vladivostok   Kassel Huskies (DEL2)
NHL-varaus:  156. varaus, 2002 Chicago Blackhawks
Wisniewski vuoden 2008 maailmanmestaruuskisoissa.
James Joseph Wisniewski (s. 21. helmikuuta 1984 Canton, Michigan) on yhdysvaltalainen entinen jääkiekkoilija. Hän pelasi ammattilaisurallaan 552 ottelua NHL-liigassa.
Pelaajaura

Wishniewski pelasi kaudesta 2000–2001 OHL-juniorisarjaa Plymouth Whalersin joukkueessa. Chicago Blackhawks varasi hänet vuoden 2002 varaustilaisuudessa. Kaudella 2003–2004 Wisniewski toimi Whalersin kapteenina. Hänet tunnettiin kovasta laukauksesta, ja hän olikin hyvä maalintekijä. Hän teki 17 maalia, joista 11 ylivoimalla. Wishniewski oli koko liigan 24. paras pistemies ja kolmanneksi paras puolustaja tehden yhteensä 70 tehopistettä. Hänet palkittiin OHL:n parhaana puolustajana.
Ammattilaisuransa Wishniewski aloitti AHL:ssä Norfolk Admiralsin joukkueessa, joka oli Blackhawksin farmijoukkue. Kaudella 2006–2007 hänet nostettiin Blackhawksiin joukkueeseen. Hänen kautensa tosin loppui lyhyeen loukkaantumisen takia. 4. maaliskuuta 2009 Blackhawks vaihtoi Wisniewskin ja Petri Kontiolan Anaheim Ducksiin. Vaihdossa Chicago sai Samuel Påhlssonin ja Logan Stephensonin.
Ducksissa Wisniewski pelasi hieman yli kauden. Kaudella 2009–2010 hän teki Ducksissa 30 pistettä 69 ottelussa. Kauden jälkeen, kesäkuussa 2010 Wisniewski teki joukkueen kanssa vuoden jatkosopimuksen. Samana päivänä hän vaihtoi kuitenkin joukkuetta, kun New York Islanders hankki hänet Ducksista vaihdossa kolmannen kierroksen varausoikeuteen 2011. Kaudella 2010–2011 Wisniewski teki läpimurtonsa NHL:ssä. Hänelle merkittiin kauden aikana 51 pistettä. Wisniewski aloitti kauden Islandersissa, mutta Montreal Canadiens hankki hänet kesken kauden korvaamaan loukkaantunutta Andrei Markovia. Islanders sai kaupassa vastineeksi kaksi varausoikeutta. Kauden jälkeen Canadiens kauppasi Wisniewskin pelaajaoikeudet Columbus Blue Jacketsiin vaihdossa seitsemännen kierroksen varausoikeuteen 2012. Blue Jackets teki Wisniewskin kanssa kuuden vuoden ja 33 miljoonan dollarin sopimuksen, ennen kuin hänestä olisi tullut vapaa pelaaja.
Jo Jo White

| Jo Jo White |
| --- | --- |
 White vuonna 2008.
Henkilötiedot
Koko nimi:  Joseph Henry ”Jo Jo” White
Syntynyt: 16. marraskuuta 1946 Saint Louis, Missouri, Yhdysvallat
Kuollut: 16. tammikuuta 2018 (71 vuotta) Boston, Massachusetts, Yhdysvallat
Kansalaisuus:   Yhdysvallat
Koripalloilija
Pelipaikka:  Pelintekijä
Pituus:  190 cm
Paino:  86 kg
NBA-varaus:  9. varaus 1969 (Boston Celtics)
Pelaajaura
Yliopistojoukkueet
1965–1969:  Kansasin yliopisto
Seurajoukkueet
1969–1979 1979–1980 1980–1981:  Boston Celtics Golden State Warriors Kansas City Kings
Maajoukkueet
:   Yhdysvallat
Aiheesta muualla
www.jojowhite10.com
FIBA
| Mitalit> Maa:   Yhdysvallat.Miesten koripallo. Olympialaiset  | Mitalit> Maa:   Yhdysvallat.Miesten koripallo. Olympialaiset  | Mitalit> Maa:   Yhdysvallat.Miesten koripallo. Olympialaiset  | Maa:   Yhdysvallat> Miesten koripallo. |
| --- | --- | --- | --- |
|  Kultaa | México 1968 |  |  |
| Pan-Amerikan kisat  | Pan-Amerikan kisat  | Pan-Amerikan kisat  |  |
|  Kultaa | Winnipeg 1967 |  |  |
Joseph Henry ”Jo Jo” White (16. marraskuuta 1946 Saint Louis, Missouri – 16. tammikuuta 2018 Boston, Massachusetts) oli yhdysvaltalainen koripalloilija. White oli NBA:n pelaajien parhaimmistoa 1970-luvulla: hän voitti Boston Celticsissä sarjan mestaruuden vuosina 1974 ja 1976, ja jälkimmäisenä vuonna hän oli NBA:n finaalien arvokkain pelaaja. Lisäksi White muun muassa pelasi seitsemän kertaa peräkkäin NBA:n tähdistöottelussa. Yhdysvaltain maajoukkueessa White voitti olympiakultaa Méxicossa 1968. Hänet on nimetty Basketball Hall of Fameen, ja Boston Celtics on jäädyttänyt hänen pelinumeronsa.
Elämä ja ura

White pelasi vuodet 1965–1969 Kansasin yliopiston joukkueessa ja voitti Yhdysvaltain miesten maajoukkueessa olympiakultaa Méxicossa 1968 sekä Pan-Amerikan kisojen kultamitalin Winnipegissä 1967. Boston Celtics varasi Whiten NBA:han yhdeksännellä vuorolla vuoden 1969 varaustilaisuudessa. White edusti Celticsiä menestyksekkäästi vuodet 1969–1979, minä aikana hän voitti NBA:n mestaruuden vuosina 1974 ja 1976. Jälkimmäisenä mestaruusvuonnaan White valittiin NBA:n finaalien arvokkaimmaksi pelaajaksi. NBA:n tähdistöottelussa hän pelasi vuosina 1971–1977. Vuonna 1970 White valittiin NBA:n tulokkaiden tähdistöjoukkueeseen ja vuosina 1975 ja 1977 NBA:n kakkostähdistöjoukkueeseen. Celticsin jälkeen White pelasi NBA:ssa vielä kaudet Golden State Warriorsissa ja Kansas City Kingsissä.
Boston Celtics on jäädyttänyt Whiten pelipaidan tämän 10-numerolla. Basketball Hall of Fameen hänet nimettiin vuonna 2015. White kuoli syöpää sairastettuaan Bostonissa 71-vuotiaana 16. tammikuuta 2018.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Jo Jo White Wikimedia Commonsissa
Happo-emästasapaino

Happo-emästasapaino on elimistön osien happamuuden ihanteellisen arvon säätelymekanismi, joka syntyy happojen ja emästen tasapainoisesta suhteesta. Esimerkiksi veren pH:n tulisi olla välillä 7,35–7,45.
pH

Vetyioniväkevyys ilmoitetaan tavallisesti pH-yksikköinä, joilla tarkoitetaan vetyioniväkevyyden negatiivista logaritmiarvoa. pH 4 tarkoittaa siis kymmenkertaista vetyioniväkevyyttä pH 5 verrattuna. Liuos, jonka pH on 1, on hyvin hapan. Neutraalin liuoksen pH on 7 ja erittäin emäksisen liuoksen 14. Liuoksen pH-arvo voi olla myös alle 0 tai yli 14.
Elimistön pH

Entsyymeillä on tietty optimaalinen vetyioniväkevyytensä, jossa niiden toimintakyky on suurimmillaan. Useilla solujen entsyymeillä se on pH 7:n ja 8:n välillä. Vetyioniväkevyyden muuttuminen vaikuttaakin suuresti aineenvaihduntaan, ja pH on elimistön tarkimmin säätelemiä suureita. Valtimoveren pH on 7,4 ja se vaihtelee normaalisti vain 7,35:stä 7,45:een. Kun elimistön pH laskee alle 7,35, puhutaan asidoosista ja kun se nousee yli 7,44, kyseessä on alkaloosi. Veren pH:n siirtyminen alueen 7,0–7,8 ulkopuolelle merkitsee hengenvaaraa. Koska monet solujen aineenvaihduntatuotteet, varsinkin hiilidioksidi, alentavat pH:ta, kudosnesteen pH on hieman pienempi kuin valtimoveren pH keskimäärin. Solujen sisäinen pH on vieläkin alhaisempi, 7,0:n paikkeilla.
Normaalin ruokavalion aikana syntyy aineenvaihdunnassa happamia ja emäksisiä kuona-aineita. Happamista kuona-aineista on tärkein hiilidioksidi, joka poistuu pääasiassa keuhkojen kautta ja emäksisistä vety, jonka munuaiset erittävät virtsaan. Pienissä määrin happoja ja emäksiä eritetään myös ruoansulatuskanavan ja ihon kautta. Feedback-periaatteen eli elimistön palautemekanismin mukaisesti aineenvaihdunnassa syntyvät happamat ja emäksiset yhdisteet säätelevät munuaisten ja hengityselinten toimintaa siten, että happo-emästasapaino säilyy. Munuaisperäiseen häiriötilaan elimistö reagoi keuhkojen kompensaatiolla ja päinvastoin. Normaalioloissa veren pH pysyy lähes muuttumattomana. Siihen, että happo-emästasapainon pienten heilahtelujen vaikutus veren pH-arvoon pysyy vähäisenä, vaikuttavat myös veren ja muiden ruumiin nesteiden puskuriominaisuudet.
Puskurit

Puskurin muodostaa heikko happo ja sitä vastaava emäs. Elimistöllä on useita puskurijärjestelmiä pH:n ylläpitoon: Kliinisesti tärkein on bikarbonaatti-hiilihappo-puskuri, muita puskureina toimivia ovat muun muassa hemoglobiini, fosfaatti ja proteiinit. Puskurit ovat nopeimmin toimiva vaste pH:n säätelyssä. Hitaammin pH:n säätelyyn osallistuvat munuaiset ja keuhkot. Vasta kun keuhkojen ja munuaisten säätelykyky ylitetään, veren pH muuttuu jyrkästi.
Olennaista on, että elimistö pyrkii ylläpitämään hiilihapon ja bikarbonaatin suhdetta vakiona 1/20, jolloin pH pysyy normaalina.
Happo-emästaseen häiriöt ja niiden tutkiminen

Verikaasuanalyysilla saadaan tietoa elimistön hapensaannista, hiilidioksidin kertymisestä ja happo-emästaseesta. Elimistön fysiologista tilaa tutkiessa verikaasujen eli hapen ja hiilihapon osuus ilmoitetaan osapaineena ja happo-emästase (puskurit ja emäsylimäärä) yksikössä mmol/l. Näyte otetaan valtimosta tai sormenpäästä tilanteesta riippuen, jäähdytetään ja tutkitaan verikaasuanalysaattorilla mahdollisimman nopeasti. Liian pitkä säilytys muuttaa näytteen ominaisuuksia.
Tutkimus on välttämätön akuuttien tilanteiden arvioinnissa, kuten diabeteskoomaa ja myrkytyksiä epäiltäessä, uhkaavan hengitystieinsuffisienssin kohdalla ja hitaampien muutosten seurannassa (esimerkiksi diabetespotilaan kehittyvässä asidoosissa).
Häiriötilat jaetaan syntymekanismiensa puolesta seuraavasti:
Happo-emästaseen häiriöt ja niiden tutkiminen > Respiratorinen alkaloosi

Löydöksenä pH:n nousu ja hiilidioksidiosapaineen lasku. Potilas huohottaa hengityskeskuksen häiriötilan takia (hyperventilaatio). Munuaiset kompensoivat respiratorista tilaa erittämällä bikarbonaattia ja pidättämällä vetyioneja, jolloin pH normalisoituu. Hyperventilaatio laukeaa hengittämällä paperipussiin, jolloin hiilidioksidin hävikki lakkaa.
Happo-emästaseen häiriöt ja niiden tutkiminen > Respiratorinen asidoosi

Keuhkovaurio, verenkiertohäiriö ja hengityskeskuksen häiriö aiheuttavat respiratorista asidoosia. Löydöksenä hiilidioksidiosapaineen nousu ja pH:n lasku. Munuaiset kompensoivat tilaa pidättämällä bikarbonaattia ja erittämällä vetyioneja.
Happo-emästaseen häiriöt ja niiden tutkiminen > Metabolinen alkaloosi

Tilaan johtaa oksentelu ja emäksinen ruokavalio. Löydöksenä kohonneet bikarbonaatti-, emäsylimäärä- ja pH-arvot. Keuhkojen kompensaatio on hengityksen hidastuminen jolloin hiilidioksidiosapaineen nousu laskee pH:n normaalitasolle.
Happo-emästaseen häiriöt ja niiden tutkiminen > Metabolinen asidoosi

Aineenvaihdunnan häiriöstä tai munuaisten vajaatoiminnasta johtuvassa tilassa löydökset ovat vastakkaiset metaboliselle alkaloosille. Tilaa kompensoidaan kiihdyttämällä hengitystä, jolloin hiilidioksidiosapaine laskee ja pH pääsee nousemaan normaalitasolle.
Aiheesta muualla

Tuomo Alasalmi: Ravinnon vaikutus kehon happo-emästasapainoon (Arkistoitu – Internet Archive)
Kaaviokuva häiriötiloista
Jalkapallon Itä–Länsi-sarjan kausi 1936

| Itä-Länsi-sarjan kausi 1936 |
| --- | --- |
Joukkueiden määrä:  13
Mestari:  Vasa IFK
Toinen sija:  Turun Urheiluliitto
Nousseet joukkueet:  VIFK ja TuUL
Pudonneet joukkueet:  SP, ÅIFK ja Riento
Yleisökeskiarvo:  Länsi-sarja 280, Itä-sarja 246, Nousukarsinnat 489
Ylempi sarjataso:  Mestaruussarja
Alempi sarjataso:  Maakuntasarja
  ← 1935 :  1937 → 
Jalkapallon Itä-Länsi-sarja 1936 oli ensimmäinen kausi, jolloin sarjaa pelattiin kyseisellä nimellä (SPL:n liittohallituksen päätös 1.3.1935.). Aiemmin mestaruussarjaan oli karsittu ns. B-sarjassa. Itä–Länsi-sarja vastasi myöhempää Suomensarjaa, jota nimitystä alettiin käyttää vuodesta 1941. Seurat jaettiin maantieteellisesti itä- ja länsilohkoihin. Itään kelpuutettiin edelliskauden B-sarjan Itäisen lohkon 5 parasta. 6:nnesta paikasta karsittiin alueellisesti, mukana JoPS, WP-35, Mikkeli, Sortavala ja Viipurin 3. paras joukkue. Länteen kelpuutettiin 1935 A-sarjan molemmat pudonneet ja B-sarjassa 3.-6. sijoittuneet. 7:nnestä paikasta karsittiin alueellisesti niin, että ensin Länsi-Uudenmaan voittaja vs. Satakunnan voittaja, ja otteluparin voittaja lopuksi vs. Pohjanmaan voittaja (SPL:n vuosikokous 25-26.1.1936). Idän mestaruuden voitti Kuopion Pallotoverit ja lännen Vaasan IFK. Lohkojen kaksi parasta selvisivät neljän joukkueen loppusarjaan, jonka kaksi parasta nousivat seuraavaksi kaudeksi Mestaruussarjaan. Ensimmäisen Itä–Länsi-sarjan mestaruuden voitti Vasa IFK.
Karsinnat Itä-Länsi-sarjaan

Sortavalan Palloilijat selvisi Itä-sarjaan voittamalla Sortavalan Palloseuran 2-1, Joensuun Palloseuran 3-2 ja Viipurin Pallokerhon 2-1.
Itä-Länsi-sarja > Itä

| Joukkue | O | V | T | H | Maalit | Pist>  | KPT | VR | VPS | KuPS | KoPS | SP |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| Kuopion Pallotoverit | 10 | 8 | 0 | 2 | 53-20 | 16 |  | 5-1 | 3-2 | 4-0 | 3-1 | 12-3 |
| Viipurin Reipas | 10 | 6 | 3 | 1 | 23-17 | 15 | 5-2 |  | 2-0 | 3-2 | 2-1 | 3-3 |
| Viipurin Palloseura | 10 | 6 | 1 | 3 | 33-20 | 13 | 4-3 | 0-0 |  | 2-4 | 2-0 | 10-2 |
| Kuopion Palloseura | 10 | 4 | 2 | 4 | 32-25 | 10 | 2-4 | 1-1 | 2-3 |  | 7-2 | 6-1 |
| Kotkan Palloseura | 10 | 1 | 2 | 7 | 11-37 | 4 | 0-12 | 2-3 | 1-5 | 1-1 |  | 3-2 |
| Sortavalan Palloilijat | 10 | 0 | 2 | 8 | 21-54 | 2 | 2-5 | 1-3 | 3-5 | 4-7 | 0-0 |  |
HUOM: Taulukko esittää vain otteluiden tuloksia, otteluparit ovat oikein. Taulukko ei kerro, mitkä ovat otteluparissa koti- ja mitkä vierasotteluita.
.
KuPSin koti- ja vieraspelien tulokset sijaitsevat oikein.
vahvistetut ottelut 16.8.: Sortavalassa SP - ViPS 3-5, Viipurissa Reipas - KPT 5-2, KuPS - KoPS 7-2
Itä-Länsi-sarja > Länsi

| Joukkue | O | V | T | H | Maalit | Pist>  | VIFK | TuUL | KIF | PA | TaPa | ÅIFK | TR |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| Vasa IFK | 12 | 8 | 1 | 3 | 34-18 | 17 |  | 2-1 | 0-1 | 6-1 | 3-1 | 2-1 | 2-0 |
| Turun Urheiluliitto | 12 | 6 | 3 | 3 | 27-8 | 15 | 4-1 |  | 1-0 | 6-0 | 5-0 | 1-1 | 1-1 |
| Kronohagens IF | 12 | 5 | 3 | 4 | 21-16 | 13 | 0-2 | 1-1 |  | 3-1 | 1-1 | 0-1 | 2-1 |
| Porvoon Akilles | 12 | 4 | 3 | 5 | 24-31 | 11 | 4-2 | 1-0 | 3-4 |  | 5-2 | 1-1 | 2-2 |
| Tampereen Palloilijat | 12 | 4 | 3 | 5 | 18-31 | 11 | 3-3 | 1-0 | 1-7 | 3-2 |  | 3-1 | 1-3 |
| Åbo IFK | 12 | 3 | 4 | 5 | 18-21 | 10 | 0-1 | 0-6 | 3-1 | 1-1 | 0-1 |  | 2-2 |
| Turun Riento | 12 | 1 | 5 | 6 | 16-33 | 7 | 2-10 | 0-1 | 1-1 | 1-3 | 1-1 | 2-7 |  |
HUOM: Taulukko esittää vain otteluiden tuloksia, otteluparit ovat oikein. Taulukko ei kerro, mitkä ovat otteluparissa koti- ja mitkä vierasotteluita.

Vahvistetut ottelut Sunnuntaina 16.8.: Vaasassa VIFK-ÅIFK 2-1, Turussa TuUL - Akilles 6-0.
Itä-Länsi-sarja > Nousukarsinnat

| Joukkue | O | V | T | H | Maalit | Pist>  | VIFK | TUL | KPT | Reip |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| Vasa IFK | 3 | 3 | 0 | 0 | 12-1 | 6 |  | 5-0 | 4-0 | 3-1 |
| Turun Urheiluliitto | 3 | 1 | 1 | 1 | 5-9 | 3 |  |  | 4-3 | 1-1 |
| Kuopion Pallotoverit | 3 | 1 | 0 | 2 | 6-9 | 2 |  |  |  | 3-1 |
| Viipurin Reipas | 3 | 0 | 1 | 2 | 3-7 | 1 |  |  |  |  |
HUOM: Taulukko esittää vain otteluiden tuloksia, otteluparit ovat oikein. Taulukko ei kerro, mitkä ovat otteluparissa koti- ja mitkä vierasotteluita.
Johan Erik Keto

Johan Erik Keto (1. tammikuuta 1826 Mustasaari – 7. lokakuuta 1882 Mustasaari) oli suomalainen maanviljelijä ja valtiopäivämies.
Kedon vanhemmat olivat herastuomari Mickel Keto ja Maria Herrgård ja puoliso Maria Kristina Martola (k. 1897). Keto, jonka äidinkieli oli ruotsi, oli paitsi taitava maanviljelijä, myös innokas valistusmies. Hän oli Tammikuun valiokunnan jäsen 1862 ja edusti talonpoikaissäädyssä Korsholman tuomiokuntaa valtiopäivillä 1863, 1867, 1877–1878 ja 1882. Keto toimi useissa useissa eri valtiopäivien valiokunnissa ja paneutui erityisesti maataloutta koskeviin kysymyksiin. Vuonna 1867 talonpoikaissääty merkitsi hänen lausuntonsa perusteella  pöytäkirjaan kiitollisuutensa keisarille uutta valtiopäiväjärjestystä koskevasta esityksestä.
Jari Eloranta

Jari Antero Eloranta (s. 1970) on suomalainen yhteiskuntatieteilijä, joka on toiminut talous- ja sosiaalihistorian professorina Helsingin yliopiston valtiotieteellisessä tiedekunnassa 1. syyskuuta 2018 lähtien. Hän toimi talous- ja yrityshistorian professorina Appalachian State University -yliopistossa Pohjois-Carolinassa 2004–2018. Hän on myös taloushistorian dosentti Jyväskylän yliopistossa.
Eloranta valmistui filosofian maisteriksi Jyväskylän yliopistosta 1995 pääaineenaan Suomen historia ja suoritti lisensiaatin tutkinnon taloushistoriasta vuonna 1998. Hän väitteli filosofian tohtoriksi yliopistollisessa Eurooppa-instituutissa Italiassa.
Vuonna 2020 Eloranta kutsuttiin Suomalaisen Tiedeakatemian jäseneksi. Lokakuussa 2022 Eloranta sai Tiedeakatemian myöntämän Eino Jutikkalan historiapalkinnon.