stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Kuntayhtymä

HYKS Meilahden sairaala Helsingissä on osa HUS-sairaanhoitopiiriä, joka on Suomen suurin kuntayhtymä.
Suomessa kuntayhtymä (ruots. samkommun; lyhenne ky. tai ky) on yhteenliittymä, jonka kunnat voivat perustaa yhteisiä toimiaan koskevia tehtäviä varten. Kun esimerkiksi terveydenhuollon ja siihen läheisesti liittyvien sosiaalitoimen palveluiden järjestämisvastuu annetaan yhteistoiminta-alueen muodostavalle kuntayhtymälle, kuntayhtymä toimii palveluiden järjestäjänä jäsenkuntien puolesta.
Yleisimpiä ovat terveydenhuoltoon ja koulutukseen liittyvät kuntayhtymät. Suomen suurin kuntayhtymä on Helsingin ja Uudenmaan sairaanhoitoon keskittyvä HUS-yhtymä, jonka liikevaihto on noin 1,2 miljardia euroa vuodessa. Myös 1. tammikuuta 2010 toimintansa aloittaneen Helsingin seudun liikenne -kuntayhtymän (HSL) liikevaihto nousi jo ensimmäisenä vuonna huomattavan suureksi eli yli 500 miljoonaan euroon.
Kuntayhtymät perustetaan kuntien keskinäisellä perussopimuksella (kuntalaki 55 §) . Siinä sovitaan, miten jäsenkunnat järjestävät kuntayhtymän päätöksenteon. Kuntalain mukaan kuntayhtymä on jäsenkunnista erillinen, itsenäinen oikeushenkilö. Oikeushenkilönä kuntayhtymä on oikeustoimikelpoinen eli se voi hankkia oikeuksia ja tehdä sitoumuksia sekä käyttää puhevaltaa tuomioistuimessa ja muussa viranomaisessa.
Aiheesta muualla

Kuntien yhteistoiminnasta Kuntaliiton sivuilla
HSL:n sivut (Arkistoitu – Internet Archive)
Suomen kunnat
| --- | --- |
Hallinto:  Kuntavaalit • Kunnanvaltuusto Suomessa • Kunnanhallitus Suomessa • Kunnanjohtaja Suomessa • Kunnanvaltuuston puheenjohtaja • Kunnanhallituksen puheenjohtaja • Kuntayhtymä • Suomen Kuntaliitto • Suomen kunnanvaakunat • Kuntanumero • Pitäjänkokous • Kuntakokous
Kuntaluettelot:  Luettelo Suomen kunnista • Luettelo Suomen entisistä kunnista • Luettelo Suomen kunnista väkiluvun mukaan • Luettelo Suomen kunnista pinta-alan mukaan • Luettelo Suomen kunnista perustamisvuoden mukaan • Luettelo Suomen kuntien koordinaateista • Luettelo Suomen ruotsin- ja kaksikielisistä kunnista • Luettelo Suomen kunnista postinumeropiireittäin • Luettelo Suomen postinumeroista kunnittain • Luettelo Suomen rannikkokunnista • Luettelo Suomen kuntanumeroista • Luettelo Suomen kunnista vuonna 2008
Kaupunkiluettelot:  Suomen kaupungit • Luettelo Suomen kaupungeista • Luettelo Suomen entisistä kaupungeista • Luettelo Suomen kaupungeista perustamisvuoden mukaan
Suomen kuntauudistukset:  Vuoden 1865 kunnallisasetus • Suuri kuntauudistus (1961–1982) • Kunta- ja palvelurakenneuudistus (2005–2012) • Sote-uudistus (2011–)
Kuntamuutokset:  Kuntajakolaki • Kuntaliitos Suomessa • Luettelo kuntaliitoksista Suomessa kunnittain • Kuntaliitokset Suomessa ilman yhteistä rajaa • Luettelo Suomen kuntien nimenmuutoksista • Alueliitos • Luettelo osakuntaliitoksista Suomessa
Historialliset kuntamuodot:  Suomen keskiaikaiset seurakunnat • Luettelo Suomen kirkkopitäjistä • Kaupunki • Kauppala • Luettelo Suomen kauppaloista • Maalaiskunta • Epäitsenäinen kauppala • Taajaväkinen yhdyskunta • Luettelo Suomen taajaväkisistä yhdyskunnista • Vanhat kaupungit Suomessa • Uudet kaupungit Suomessa • Suomen laittomat kunnat
Koskenkorvan rautatieasema

Koskenkorvan rautatieasema (lyh. Kos) on rautatieasema Suomen rataverkkoon kuuluvalla rataosalla Seinäjoki–Kaskinen. Thure Hellströmin suunnittelema jugendtyylinen asema sijaitsee Ilmajoen Koskenkorvalla. Aseman ratapihalta on rakennettu pistoraiteet viereiselle sorakuopalle, viinatehtaalle ja jo puretulle Koskenkorvan sahalle.
Asemarakennuksen omistaa nykyisin Matti Järviharju.
Historiaa

Suupohjan rata rakennettiin kylän läpi 1910–12. Asema nimettiin Koskenkorvaksi, koska se rakennettiin samannimisen tilan maille. Tämä vaikutti siihen, että koko kylän nimeksi vakiintui Koskenkorva.
Historiaa > Suomen ensimmäinen kaivinkone

Suupohjan rataa rakennettaessa tarvittiin paljon soraa, jota savisella Pohjanmaalla ei tahtonut löytyä kuin Koskenkorvan seudulta. Koskenkorvan aseman viereiseen hiekkaharjuun perustettiin sorakuoppa, jonne rakennettiin lastausraide. Aluksi soravaunut kuormattiin käsivoimin. Vuonna 1912 Tie- ja vesirakennusten Ylihallitus hankki soran lastaukseen Suomen ensimmäisen kaivinkoneen Bucyrus-yhtiöltä Wisconsinin osavaltion Milwaukeesta. Sittemmin Caterpillarin omistukseen siirtynyt amerikkalaistehdas toimitti höyrykäyttöisen kaivinkoneen Hangon satamaan ja luovutti sen kokoonpantuna. Mukana seurasi yhdysvaltalainen monttööri, joka ohjasi kokoonpanon sekä käyttöönoton. Esittelynäytös pidettiin Karjaalla. Koskenkorvan kokematon työporukka sai kuitenkin koneen kumoon melkein heti, kun se saapui työmaalle. Vauriot jäivät vähäisiksi, mutta nostoon meni lähes kolme viikkoa. Samanlaisia Bucyrus C70 -koneita kerrottiin käytetyn samoihin aikoihin Panaman kanavan kaivamisessa.
Historiaa > Kuvaus rautatieläisten elinoloista

Näin kuvailtiin työ- ja asumisoloja Koskenkorvan asemalla rautatievirkamiesten kalenterissa vuonna 1930:
»Kuukausittain myydään asemalla n. 1000 lippua eli n. 10.000 mk arvosta. Rahtikirjoja on 800 ja eniten lastataan soraa, puutavaraa, tiiliä ja maanviljelys- ja karjatuotteita. Vakinaisia junia kulkee 6 vuorokaudessa. Ensimmäinen 6.31 ja viimeinen 22.39. Ylimääräisiä junia vähän, korkeintaan 2 päivässä. Puhelimia on kaksi, Toinen on yleinen ja toinen valtion linjapuhelin. Sähkösanomia 200 kpl kuukaudessa. Vuokrataso on keskinkertainen, mutta asuntojen saantimahdollisuudet ovat huonot. Sähkövalo on ja kylässä on muutamia kauppoja. Ruokatavarain saanti on hyvää ja hinnat ovat halvat. Veroäyri vaihtelee 8-10 mk. Apteekki ja lääkäri sijaitsevat Ilmajoen kirkolla. Lähimpään kansakouluun ei ole kuin 0.5 km matka. Oppikoulu on Ilmajoella ja yhteiskoulu Seinäjoella. Lähistöllä sijaitsevat teollisuuslaitokset ovat: Saha, Tiilitehdas, Leipätehdas. Yhtään hotellia ei ole. Autobussiyhteydet Seinäjoelle, Poriin ja Vaasaan. Kalastusmahdollisuudet ovat paikkakunnalla huonot, mutta metsänriistaa on kohtuullisesti.»
Käsipallo kesäolympialaisissa 2016

Käsipallossa kilpailtiin Rio de Janeiron 2016 kesäolympialaisissa 14:ttä kertaa. Kilpailut käytiin 6.–21. elokuuta Centro Olímpico de Treinamenton neljännessä hallissa, jonne mahtuu yleisöön 12 000 henkilöä. Naisten turnauksen voitti Venäjä. Loppuottelussa se voitti Ranskan. Olympiapronssia saavutti Norja.
Mitaliyhteenveto

| Laji | Kultaa | Hopeaa | Pronssia |
| --- | --- | --- | --- |
| Miehet  tiedot |  Tanska |  Ranska |  Saksa |
| Naiset  tiedot |  Venäjä |  Ranska |  Norja |
Mitalitaulukko

| Sija | Maa | Kultaa | Hopeaa | Pronssia | Yhteensä |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 1. |  Tanska | 1 | 0 | 0 | 1 |
| 1. |  Venäjä | 1 | 0 | 0 | 1 |
| 3. |  Ranska | 0 | 2 | 0 | 2 |
| 5. |  Saksa | 0 | 0 | 1 | 1 |
| 5. |  Norja | 0 | 0 | 1 | 1 |
| Yhteensä | Yhteensä | 2 | 2 | 2 | 6 |
Aiheesta muualla

Käsipallo Rio de Janeiron 2016 kesäolympialaisten ja -paralympialaisten virallisilla sivuilla. (Arkistoitu – Internet Archive) (portugaliksi)
Kesäolympialaisten 2016 lajit ja kilpailutapahtumat
Ammunta | Golf | Jalkapallo | Jousiammunta | Judo | Koripallo | Käsipallo | Lentopallo | Maahockey | Melonta | Miekkailu | Nykyaikainen viisiottelu | Nyrkkeily | Paini | Painonnosto | Purjehdus | Pyöräily | Pöytätennis | Ratsastus | Rugby | Soutu | Sulkapallo | Taekwondo | Taitouinti | Tennis | Triathlon | Uimahypyt | Uinti | Vesipallo | Voimistelu | Yleisurheilu
Käsipallo olympialaisissa
1896–1932 •
1936 •
1948 •
1952 (Näytöslaji) •
1956–1968 •
1972 •
1976 •
1980 •
1984 •
1988 •
1992 •
1996 •
2000 •
2004 •
2008 •
2012 •
2016 •
2020 •
2024
Kuhankuono

Kuhankuonon rajakivi syyskuussa 2010. Kuvassa näkyvät jalustan tekstit rajamuutoksista Rusko/Vahto 1967 ja Paattinen/Turku 1973.
Kuhankuono on Varsinais-Suomessa sijaitseva seitsemän kunnan rajapaikka. Kivelle rajoittuvat myötäpäivään lueteltuina Nousiaisten, Mynämäen, Pöytyän, Auran, Turun, Ruskon ja Maskun kunnat, joista Maskun osuus on muusta kunnasta erillinen eksklaavi. Se on myös Kurjenrahkan kansallispuiston tunnetuin nähtävyys. Puistoa sivuavalta seututie 204:ltä on kivelle matkaa noin kilometri.
Historia > Vaiheet rajakivenä

Vanhimmat kirjalliset tiedot rajakivestä ovat vuoden 1381 Maskun ja Nousiaisten pitäjien rajapaikkojen luettelossa. Alun perin rajakivelle ulottui seitsemän kirkkopitäjää: Pöytyä (jonka osa oli myöhempi Yläne), Lieto (jonka osa oli myöhempi Aura), Maaria, Rusko, Masku, Nousiainen ja Mynämäki.
Näistä Ruskon, Maskun, Nousiaisten, Mynämäen ja Maarian osuudet olivat kyseisten pitäjien pitäjänmetsiä, joiden historiantutkija Aulis Oja arvelee muodostuneen 1300-luvulla, jolloin alueen pitäjät Ojan esittämän arvion mukaan ehkä olisivat tehneet kruunun kanssa sopimuksen muuten kruunulle asutustarkoituksiin erotettavien takamaiden säilyttämisestä pitäjien omistuksessa lisäveroa vastaan. Nämä pitäjänmetsät säilyivät 1800-luvulle asti koko pitäjien kaikkien talollisten yhteismaana, mutta jaettiin sitten kylien ja talojen kesken. Sen sijaan Liedossa ja Yläneellä maat olivat ainakin jo 1400-luvulla jaettuna jakokuntien tai kyläryhmittymien kesken.
Kuhankuonoon rajautuvien pitäjien määrä nousi kahdeksaan, kun Yläne erosi Pöytyästä 1869 omaksi seurakunnakseen. Tämän jälkeen kunnat muuttuivat kun vuonna 1917 Aura erosi Liedosta. Vaikka Paattinen olikin itsenäistynyt Maariasta jo aiemmin, niin Kuhankuonoon rajautunut tila Maariassa siirrettiin Maariasta Paattisiin vasta vuoden 1954 alusta. Samoin Ruskolla, josta Vahto oli itsenäistynyt jo 1870-luvulla, Kuhankuonoon rajautuva alue kiven jalustaan vuosina 1965-1973 kiinnitettyjen tekstikilpien antaman tiedon mukaan siirrettiin Ruskosta osaksi Vahtoa vasta vuonna 1967, jolloin muutoinkin Vahdon takamailla sijainneita eri kuntien eksklaaveja yhdistettiin Vahtoon.  Seuraava muutos tuli vuonna 1973, kun Paattinen liitettiin Turkuun, johon sen eteläpuolella sijainnut Maaria oli liitetty jo vuonna 1967. Kuntien määrä laski takaisin seitsemään vuoden 2009 alussa, kun Yläne yhdistyi takaisin Pöytyään. Samaan aikaan myös Vahdon kunta liittyi Ruskoon.
Historia > Vaiheet rajakivenä > Karttoja kuntarajoista

Jaakko Teitin vuonna 1550 piirtämä kartta Kuhankuonosta ja sinne ulottuvista seitsemästä pitäjästä.
Kuhankuono vuoden 1968 yleiskartassa. Karttaan merkityistä kunnista Yläne on liittynyt Pöytyään, Paattinen Turkuun ja Vahto Ruskoon.
Historia > Arvioita nimen alkuperästä

Vuodelta 1773 olevan tiedon mukaan Kuhankuono-nimi tulee rajakiven sijaintipaikan muodosta, sillä kivi sijaitsi ison suosaarekkeen länsilaidalla terävällä, nokkaa eli kuonoa muistuttavalla kalliopaadella. Vaihtoehtoisen selityksen mukaan nimi tarkoittaa erärajoja ja eräteitä viitoittavaa merkkipaikkaa.
Historia > Kiven nykyinen ulkoasu

Kiven nykyinen ulkoasu on vuodelta 1965, jolloin Nousiaisten ja Mynämäen rotarit kunnostivat kiven rakentamalla sille betonista ja liuskekivestä jalustan, johon on rautatapeilla ja metallisilla nimikilvillä merkitty kunkin kunnan alue. Vuonna 1965 kunnat olivat Mynämäki, Nousiainen, Masku, Rusko, Paattinen, Aura, Pöytyä ja Yläne. Vuoden 1967 alusta Rusko vaihtui Vahtoon ja vuoden 1973 alusta Paattinen Turkuun. Nämä muutokset olivat päivitettyinä vuonna 2010 rajakiven jalustassa näkyvissä olleissa  nimikilvissä. Tämän jälkeisiä kuntamuutoksia ei oltu vuonna 2010  jalustan rakenteissa silloin näkyvissä olleissa nimikilvissä enää päivitetty.
Kuhankuonon retkeilyreitistö

Kuhankuonon mukaan on nimetty Kurjenrahkan kansallispuistossa ja sen ympäristössä kulkeva Kuhankuonon retkeilyreitistö. Reitti Kurjenpesän luontotuvalta Kuhankuonon rajakivelle rakennettiin esteettömäksi vuonna 2006.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Kuhankuono Wikimedia Commonsissa
Rajapyykin kunnostamisen muistokilpi vuodelta 1965.
Kuhankuonolle seututieltä 204 johtavan esteettömän reitin rakenteita rajakiven luona.
Käsipallo kesäolympialaisissa 2020

Käsipallossa kilpailtiin Tokion 2020 kesäolympialaisissa 15:tta kertaa. Olympialaisissa oli omat turnaukset naisille ja miehille. Kumpaankin turnaukseen osallistui 12 joukkuetta. Ottelut pelattiin  Yoyogi National Stadiumilla. Ranska voitti kummatkin turnaukset.
Aikataulu

Lähde:
| 0 | 1 | 2 | 3 | 4 | 5 | 6 | 7 | 8 | 9 |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| AL | Alkulohko | PE | Puolivälierät | VE | Välierät | PO | Pronssiottelu | LO | Loppuottelu |
|  | La 24 | Su 25 | Ma 26 | Ti 27 | Ke 28 | To 29 | Pe 30 | La 31 | Su 1 | Ma 2 | Ti 3 | Ke 4 | To 5 | Pe 6 | La 7 | La 7 | Su 8 | Su 8 |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| Miehet | AL |  | AL |  | AL |  | AL |  | AL |  | PE |  | VE |  | PO | LO |  |  |
| Naiset |  | AL |  | AL |  | AL |  | AL |  | AL |  | PE |  | VE |  |  | PO | LO |
Mitaliyhteenveto

| Laji | Kultaa | Hopeaa | Pronssia |
| --- | --- | --- | --- |
| Miehet   tiedot |  Ranska (FRA) |  Tanska (DEN) |  Espanja (ESP) |
| Naiset   tiedot |  Ranska (FRA) |  Venäjän olympiakomitea (ROC2) |  Norja (NOR) |
Mitalitaulukko

| Sija | Maa | Kultaa | Hopeaa | Pronssia | Yhteensä |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 1. |  Ranska | 2 | 0 | 0 | 2 |
| 2. |  Tanska | 0 | 1 | 0 | 1 |
| 2. |  Venäjän olympiakomitea | 0 | 1 | 0 | 1 |
| 4. |  Espanja | 0 | 0 | 1 | 1 |
| 4. |  Norja | 0 | 0 | 1 | 1 |
| Yhteensä | Yhteensä | 2 | 2 | 2 | 6 |
Khaled Al-Faraj

| Mitalit> Maa:   Syyria.Miesten kreikkalais-roomalainen paini.MM-kilpailut  | Mitalit> Maa:   Syyria.Miesten kreikkalais-roomalainen paini.MM-kilpailut  | Mitalit> Maa:   Syyria.Miesten kreikkalais-roomalainen paini.MM-kilpailut  | Maa:   Syyria> Miesten kreikkalais-roomalainen paini. |
| --- | --- | --- | --- |
|  Pronssia | Gävle 1998 | 54 kg |  |
| Aasian kisat  | Aasian kisat  | Aasian kisat  |  |
|  Hopeaa | Hiroshima 1994 | 52 kg |  |
| Aasian-mestaruuskilpailut  | Aasian-mestaruuskilpailut  | Aasian-mestaruuskilpailut  |  |
|  Kultaa | Teheran 1992 | 52 kg |  |
|  Kultaa | Manila 1995 | 52 kg |  |
|  Kultaa | Xiaoshan 1996 | 52 kg |  |
| Välimeren kilpailut  | Välimeren kilpailut  | Välimeren kilpailut  |  |
|  Kultaa | Latakia 1987 | 48 kg |  |
|  Kultaa | Ateena 1991 | 52 kg |  |
|  Kultaa | Languedoc-Roussillon 1993 | 52 kg |  |
|  Kultaa | Bari 1997 | 54 kg |  |
Khaled Al-Faraj tai Khaled El-Farej (arab. خالد الفرج‎, s. 19. tammikuuta 1970) on syyrialainen kreikkalais-roomalaisen tyylin painija. Hän edusti Army Adlip -seuraa ja häntä valmensi Mahmod Alpalah.
Al-Faraj saavutti Gävlen MM-kilpailuissa 1998 pronssia 54 kg:n sarjassa. Pronssiottelussa hän kukisti venäläisen Boris Ambartsumovin.. Hän sijoittui MM-kilpailujen 52 kg:n painoluokassa neljänneksi Prahassa 1995 ja viidenneksi Tampereella 1994. Hän sijoittui olympialaisissa 48 kg:n sarjassa viidenneksi Soulissa 1988 sekä 52-kiloisissa 11:nneksi Barcelonassa 1992 ja 15:nneksi Atlantassa 1996.
Al-Faraj voitti Aasian-mestaruuden 52 kg:n painoluokassa Teheranissa 1992, Manilassa 1995 ja Xiaoshanissa 1996. Hän sai samassa painoluokassa hopeaa Hiroshiman Aasian kisoissa 1994.
Al-Faraj voitti Välimeren kilpailuissa kultaa 48 kg:n painoluokassa Latakiassa 1987, 52-kiloisissa Ateenassa 1991 ja Languedoc-Roussillonissa  1993 sekä 54-kiloisissa Barissa 1997.
Katarina Zavatska

| Katarina Zavatska |
| --- | --- |

Henkilötiedot
Syntynyt: 5. helmikuuta 2000 (ikä 24) Lutsk, Ukraina
Kansalaisuus:   Ukraina
Tennispelaaja
Pituus:  173 cm
Kätisyys:  oikea
Palkintorahat:  671 013 USD
Kaksinpeli
Paras sijoitus:  103. (3.2.2020)
Voitot/tappiot:  189–135
Grand Slam -turnauksissa
Ranskan avoimet:  1. kierros (2020)
Yhdysvaltain avoimet:  1. kierros (2020)
Nelinpeli
Paras sijoitus:  384  (1. helmikuuta 2021)
Voitot/tappiot:  24–23
Aiheesta muualla
ITF
WTA
Katarina Zavatska (s. 5. helmikuuta 2000 Lutsk) on ukrainalainen tennispelaaja. Parhaimmillaan hän on ollut kaksinpelissä WTA-listan sijalla 103 helmikuussa 2020.
Zavatska pelasi WTA-turnauksen pääsarjassa ensimmäisen kerran Kuala Lumpurissa 2017. Huhti-toukokuussa 2018 hän pääsi puolivälieriin Rabatin WTA-turnauksessa. Syyskuussa 2019 Taškentin turnauksessa hän eteni välieriin. Yhdysvaltain avoimissa 2020 Zavatska hävisi ensimmäisellä kierroksella Elena Rybakinalle.
Aiheesta muualla

Katarina Zavatska WTA:n sivuilla (englanniksi)
Katarina Zavatska ITF:n sivuilla (englanniksi)
Khaled Almudhaf

| Mitalit> Maa:   Kuwait.Miesten ammunta.MM-kilpailut  | Mitalit> Maa:   Kuwait.Miesten ammunta.MM-kilpailut  | Mitalit> Maa:   Kuwait.Miesten ammunta.MM-kilpailut  | Maa:   Kuwait> Miesten ammunta. |
| --- | --- | --- | --- |
|  Kultaa | Lahti 2002 | Trap |  |
|  Kultaa | Nikosia 2007 | Trap, joukkue |  |
Khaled Almudhaf (s. 12. kesäkuuta 1978 Kuwait) on kuwaitilainen haulikkoampuja ja maailmanmestari.
Khaled Almudhaf on saavuttanut MM-kilpailuissa trapissa Lahdessa 2002 henkilökohtaisen maailmanmestaruuden ja Nikosiassa 2007 joukkuemaailmanmestaruuden.
Kolkkimolampi

| Kolkkimolampi |
| --- | --- |
Valtiot:  Suomi
Maakunnat:  Etelä-Savo
Kunnat:  Mikkeli
Koordinaatit:  61°28′39″N, 26°58′31″E
Vesistöalue ja valuma-alueen tietoja
Päävesistöalue:  Kymijoen vesistö (14)
Valuma-alue:  Pyhäveden valuma-alue (14.97)
Laskujoki:  ei laskuojaa 
Järvinumero:  14.976.1.010
Mittaustietoja
Pinnankorkeus:  102 m  
Pituus:  370 m  
Leveys:  140 m  
Rantaviiva:  0,872 km  
Pinta-ala:  3,424 ha  
Saaria:  ei saaria 
 fiKolkkimolampi 
Kolkkimolampi  on Etelä-Savossa Mikkelissä  Ollikkalan lähellä sijaitseva lampi.
Maantietoa

Lampi on 370 metriä pitkä, 140 metriä leveä, ja sen pinta-ala on 3,4 hehtaaria. Lammella ei ole kartan mukaan saaria.  Sen rantaviivan pituus on 850 metriä.
Vesistösuhteet

Lampi sijaitsee Kymijoen vesistössä (vesistöaluetunnus 14) Mäntyharjun reitin valuma-alueen (14.9) Pyhäveden valuma-alueella (14.97), jonka Ruotimonojan valuma-alueeseen (14.976) se kuuluu. Lammen vedenpinnan korkeus on 102 metriä mpy.
Kapitan Dranitsyn

| Kapitan Dranitsyn  КАПИТАН ДРАНИЦЫН |
| --- | --- |

Tyyppi:  Jäänmurtaja
Tunnuskirjaimet:  UCJP
Rakennustelakka:  Wärtsilä Helsingin Telakka
Rakennusnumero:  429
Tilattu:  22. joulukuuta 1978
Kölinlasku:  28. syyskuuta 1979
Vesillelasku:  12. maaliskuuta 1980
Luovutettu:  2. joulukuuta 1980
Tekniset tiedot
Pituus:  131,90 m
Leveys:  26,70 m
Syväys:  8,50 m
Bruttovetoisuus:  10 471 brt
Nettovetoisuus:  2 651 nrt
Akseliteho:  16,2 MW
Nopeus:  35 km/h
Nopeus:  18,75 kn
Kapitan Dranitsyn on matalakulkuinen polaarijäänmurtaja, joka suunniteltiin toimimaan Pohjois-Siperian jokien matalilla suistoalueilla. Sen sisaraluksia ovat Kapitan Sorokin (1977), Kapitan Nikolaev (1978) ja Kapitan Khlebnikov (1981). Murtajan kastoi telakan laiturissa Neuvostoliiton Suomen suurlähettiläs V. M. Sobolev.
Uusi murtaja suunniteltiin olemaan pitkiä ajanjaksoja merellä. Siksi miehistön viihtyvyyteen kiinnitettiin erityistä huomiota. Miehistö sijoitettiin yhden hengen hytteihin, joissa jokaisessa oli oma kylpyhuone. Laivaan rakennettiin myös oma 54 hengen elokuvateatteri, sauna, uima-allas, kuntosali, kirjasto, valokuvalaboratorio ja sairasosasto, jossa oli myös leikkaussali. Aluksen tilasi V/O Sudoimport ja myöhemmin sen omistajaksi tuli Murmansk Shipping Company.
Kapitan Dranitsyn varusteltiin keväällä 1994 Turun korjaustelakalla risteilykäyttöön. Murtaja tekee tutkimusmatkoja ja risteilyjä pohjoisille napa-alueille ja Etelämantereelle. Turussa laivan hyttien varustelutasoa parannettiin ja rakennettiin yli sadan hengen ravintolatilat ja 50 hengen baari. Lisäksi kunnostettiin luentosalia, saunaa, lämmitettävää uima-allasta ja keittiötiloja. Murtajassa on 49 hyttiä sadalle matkustajalle. Hyteissä on tilava kylpyhuone, pöytä ja kaksi vuodetta.
Koneisto

Pääteho saadaan kuudesta Wärtsilän Vaasan tehtaan rakentamasta Wärtsilä-Sulzer 9ZL40/48 -dieselmoottorista. Koneteho on yhteensä 18 271 kilowattia. Kukin moottori on kytketty omaan 3 800 kW tehoiseen Strömberg-vaihtovirtageneraattoriin. Kolme potkurimoottoria ovat tasavirtatyyppisiä ja niitä syötetään dioditasasuuntimien välityksellä. Kokonaisakseliteho on 16 200 kW. Kukin kolmesta peräpotkurista on kiinteäsiipinen. Aputeho tuotetaan viidellä Wärtsilä 624 TS -dieselmoottorilla, joista kunkin teho on 810 kW. Lisäksi ilmapuhallusjärjestelmän kompressoreja käyttää kaksi Wärtsilä 624 TS -dieselmoottoria.
Aiheesta muualla

Kuvia http://www.victory-cruises.com/breaker_dranitsyn.html
Kuvia http://eaglescry.com/Kapitan_Dranitsyn.htm (Arkistoitu – Internet Archive)
Kuvia http://eaglescry.com/FJLandGallery.htm
Keranjit

| Keranjit |
| --- | --- |
 Mustakeranji (Dialium guineense).
Tieteellinen luokittelu
Kunta::  Kasvit
Kladi::  Putkilokasvit
Kladi::  Siemenkasvit
Kladi::  Koppisiemeniset
Kladi::  Aitokaksisirkkaiset
Lahko::  Fabales
Heimo::  Hernekasvit
Alaheimo::  Dialioideae
Suku::  Keranjit Dialium  L.
Katso myös
   Keranjit Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OK: 
Keranjit (Dialium) on trooppinen hernekasvisuku, johon kuuluu 37 lajia. Ne ovat puita, harvoin suuria pensaita. Keranjeja esiintyy Afrikassa ja Madagaskarissa, Keski- ja Etelä-Amerikassa, Intiassa, Indokiinassa ja Indonesiassa. Suomeksi tunnettuja lajeja ovat mustakeranji (Dialium guineense) ja sumatrankeranji (Dialium platysepalum).
Kuoleman alttari

| Kuoleman alttari> Curse of the Crimson Altar |
| --- | --- |

Ohjaaja:  Vernon Sewell
Käsikirjoittaja:  Mervyn Haisman Henry Lincoln Gerry Levy Louis M. Heyward
Perustuu:  H. P. Lovecraftin novelliin
Tuottaja:  Louis M. Heyward
Säveltäjä:  Peter Knight
Kuvaaja:  John Coquillon
Pääosat:  Boris Karloff Christopher Lee
Valmistustiedot
Valmistusmaa:   Yhdistynyt kuningaskunta
Tuotantoyhtiö:  Tigon British Film Productions
Levittäjä:  American International Pictures
Ensi-ilta:   Joulukuussa 1968
Kesto:  89 minuuttia
Alkuperäiskieli:  englanti
Aiheesta muualla
IMDb 
Elonet
AllMovie
Infobox OKNimi-testi OK: 
Kuoleman alttari (engl. Curse of the Crimson Altar; myös The Crimson Altar ja The Crimson Cult) on vuonna 1968 julkaistu Vernon Sewellin ohjaama brittiläinen kauhuelokuva, jonka pääosissa ovat Boris Karloff ja Christopher Lee. Muissa rooleissa ovat muun muassa Barbara Steele ja Mark Eden. Kuoleman alttari on kauhulegenda Boris Karloffin viimeisimpiä elokuvia ja viimeinen elokuva, joka julkaistiin hänen elinaikanaan.
Juoni

Kuoleman alttari sijoittuu syrjäiseen, synkkään taloon. Robert Manning ja hänen tyttöystävänsä lähtevät etsimään kadonnutta Robertin veljeä. He asettuvat taloon, jossa veljen jäljet katoavat. Pian Robert tuntee uhan ilmassa, josta hän ei pääse eroon. Hänellä ei ole aavistustakaan, että häntä kohtaa todellinen vaara, johon on sekoittunut mustaa magiaa ja pahuutta...
Näyttelijät

| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
|  Christopher Lee  | … |  Morley   |
|  Boris Karloff  | … |  Professori Marshe   |
|  Mark Eden  | … |  Robert Manning   |
|  Barbara Steele  | … |  Lavinia Morley   |
|  Michael Gough  | … |  Elder   |
|  Virginia Wetherell  | … |  Eve   |
|  Rosemarie Reede  | … |  Esther   |
|  Derek Tansley  | … |  Tuomari   |
|  Michael Warren  | … |  Chauffeur   |
|  Denys Peek  | … |  Peter Manning   |
Tuotanto

Elokuva perustuu H. P. Lovecraftin novelliin The Dreams in the Witch House (1933). Kuoleman alttarin tuotti Lewis M. Heyward Tigon British Film Productionsille.
Elokuva kuvattiin Middlesexin Harrow Wealdissa ja Hertfordshiren Ridgen kylässä, Englannissa.
Boris Karloff sairastui keuhkokuumeeseen elokuvan kuvauksien aikana oltuaan jääkylmässä vesisateessa. Kuoleman alttari jäi hänen viimeiseksi brittiläiseksi elokuvaksi. Karloff toipui tarpeeksi ja teki vielä kolme ulkomaalaista elokuvaa Kuoleman alttarin jälkeen lyhyessä ajassa; nämä elokuvat julkaistiin vasta Karloffin kuoleman jälkeen. Karloff kuoli 2. helmikuuta 1969, vain kaksi kuukautta myöhemmin Kuoleman alttarin ensi-illan jälkeen.