stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Mykola Kostomarov
Elämänvaiheet

Kostomarov valmistui Voronežin kimnaasista ja 1837 Harkovan yliopistosta. Hän opetti 1844–1845 historiaa Rivnen kimnaasissa ja Ensimmäisessä Kiovan kimnaasissa. Hän sai 1846 nimityksen apulaisprofessoriksi Kiovan yliopiston historian osastolle. Samana vuonna hän perusti Kyrilloksen ja Metodioksen seuran Vasyl Bilozerskyin, Panteleimon Kulišin, Mykola Hulakin, Taras Ševtšenkon ja muiden kanssa. Kostomarov muotoili teoksissaan yhteiskunnan ohjelman ja perusajatukset: kristillinen hurskaus, demokraattinen republikanismi, Ukrainan kansallinen renessanssi, ukrainalainen messianismi ja panslavistinen federalismi. Hänet pidätettiin 1847 muiden seuran jäsenten kanssa ja tuomittiin vuoden vankeuteen Pietariin Pietari-Paavalin linnoitukseen ja sen jälkeen karkotukseen.
Kostomarov oli karkotuksessa Saratovissa vuoteen 1856 ja työskenteli virkamiehenä. Kolmen vuoden kuluttua hän muutti Pietarin, jossa hänet nimitettiin yliopiston Venäjän historian professorin virkaan. Poliittisen aktiivisuutensa vuoksi hän joutui 1862 eroamaan yliopistovirasta, eikä  hän voinut ottaa vastaan tehtäviä muista yliopistoista. Hän omistautui sittemmin yksinomaan tutkimustyölle.
Tieteilijä

Kostomarov kirjoitti perusteoksia Ukrainan 1500–1700-luvun historiasta laajaan dokumenttiaineiston pohjalta, jonka hän kokosi Pietarin ja Moskovan arkistoista. Hän julkaisi aineistoa osittain teoksessa Akty, otnosiaštšiesja k istorii Iuzhnoi i Zapadnoi Rossii ('Etelä- ja Länsi-Venäjän historian dokumentteja', 1861–1878). Hän kirjoitti myös Venäjän historiasta ja Ukrainan historiallisista hahmoista.
Kostomarov oli Ukrainan historiankirjoituksen populistisen suuntauksen alullepanija. Hän oli sitä mieltä, että historiatieteiden tarkoitus on kuvata ihmisyhteisöjen menneisyyttä. Kostomarov tähdensi kirjoituksissaan Ukrainan kansan erillisyyttä ja historiallisen kehityksen ainutlaatuisuutta, joka toisin kuin puolalaisilla ja venäläisillä, ilmeni ukrainalaisilla vapaudenrakkautena, demokraattisena ja individualistisena henkenä.
Samoille ajatuksille perustui Kostomarovin etnografinen tutkimustyö. Hän julkaisi alalta useita tutkimuksia ja 1860–1880-luvulla myös journalistisia artikkeleita useissa lehdissä. Niitä on koottu ja julkaistu yksissä kansissa.
Kaunokirjailija

Kostomarov on luokiteltu kirjailijana Harkovan romanttiseen koulukuntaan. Hän julkaisi kaksi historiallisia runoja sisältävää kokoelmaa salanimellä Jeremija Halka. Runojen kielelle on ominaista toisaalta kansanlaulujen sanaston ja fraseologian käyttö ja toisaalta pyrkimys nostaa kirjakielen tasoa. Hän kirjoitti myös näytelmiä, mutta ne eivät ole jättäneet jälkeä Ukrainan teatterin myöhempään kehitykseen. Hänen venäjänkielinen tuotantonsa on sitäkin merkityksettömämpää.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Mykola Kostomarov Wikimedia Commonsissa
Kostomorov, Nikolai, Tietosanakirja osa 4, palstat 1415–1416. Tietosanakirja-osakeyhtiö 1912
Askr ja Embla

Askr ja Embla färsaarelaisessa postimerkissä.
Askr ja Embla olivat skandinaavisen mytologian mukaan ensimmäinen mies ja nainen sekä ihmisten esivanhemmat. He asuivat Midgårdissa.
Odin ja hänen veljensä Ve ja Vili loivat ensimmäisen miehen ja naisen ollessaan kävelyllä rannalla. He löysivät vierekkäin kasvavan saarnen ja jalavan. Toisessa versiossa tarinasta he löysivät kaksi ajopuuta rannalta. Puut he muotoilivat ihmisiksi, miehen nimeksi tuli Askr (Saarni) ja naisen nimeksi Embla (Jalava). Odin antoi heille elämän ja sielun, Ve ymmärryksen ja Vili ruumiin ja aistit. Jumalat loivat myös ihmisille paikan, jossa asua – Midgårdin (Keskimaa), jonka ympärille he rakensivat muurin, joka suojasi heitä jättiläisiltä. Midgårdin ja Asgårdin he yhdistivät sateenkaarisillalla, jonka nimi oli Bifrost.
Napakaira

Tutkielma kairaa käyttävästä miehestä, Albrecht Dürer, noin 1496
Napakaira on keskiaikainen työkalu, jolla porataan reikiä. Kairan päässä on paikallaan pysyvä napa, jota painetaan rintakehällä kairaa pyöritettäessä. Paimion kuntavaakuna esittää napakairaa. Sanalla on kantagermaaninen vastine *nabōgaizaz.
Napakaira, 1849
Napa Valley

Viinitarha Napa Vallyessa.
Napa Valley on viininviljelyalue Yhdysvalloissa Kaliforniassa Napan piirikunnassa. Siellä on yli 300 viinitarhaa. Se on ilmastollisesti, maantieteellisesti ja geologisesti suosiollinen viininviljelylle. Ensimmäinen kaupallinen viinitarha sinne perustettiin 1858.
Laaksossa viljellään useita erilaisia rypäleitä: Sauvignon Blanc, Chardonnay, Pinot Noir, Zinfandel, Merlot ja Cabernet Sauvignon.
Ban Zhao

Ban Zhaota esittävä piirros 1600-luvulta.
Ban Zhao (45 – n. 115) oli kiinalainen oppinut ja historioitsija. Hän viimeisteli isänsä Ban Biaon ja veljensä aloittaman kirjan Han-dynastian historiasta, josta tuli malli myöhemmille dynastioiden historiankirjoille. Ban Zhao kutsuttiin keisarinnan hovinaiseksi. Hän kirjoitti myös runoja ja esseitä.
Ban Zhaon tunnetuimpiin esseisiin kuuluu Nüjie, "käytösohjeita naisille".
Ban Biao

Ban Biao (班彪 , 3, Xianyang – 54) oli Han-dynastian aikana elänyt kiinalainen historioitsija ja virkamies. Hän aloitti Hanin kirjan, jonka kirjoitti loppuun hänen poikansa Ban Gu ja tyttärensä Ban Zhao. Ban Biaon toinen poika, Ban Chao oli kuuluisa sotapäällikkö ja sisarukset lisäsivät kirjaan tarinoita hänestä.
Ninh Thuận

Maakunta Vietnamin kartalla.
Ninh Thuận, aiemmalta nimeltään Phan Rang, on maakunta Vietnamin Đông Nam Bộin alueella. Sen pääkaupunki on nimeltään Phan Rang-Tháp Chàm. Maakunnan  pinta-ala on 3 363 km². Vuonna 2009 maakunnassa oli 564 tuhatta  asukasta.
Maakunnassa elää paljon cham-kansan edustajia.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Ninh Thuận Wikimedia Commonsissa
Niin sanottu elämäni

| Niin sanottu elämäni> My So-Called Life |
| --- | --- |
Tyyli:  draama
Kestoaika:  47-48 minuuttia
Luoja(t):  Winnie Holzman
Pääosissa:   Bess Armstrong  Wilson Cruz  Claire Danes  Devon Gummersall  A. J. Langer  Jared Leto  Devon Odessa  Lisa Wilhoit  Tom Irwin 
Alkuperämaa:  Yhdysvallat
Alkuperäiskieli:  englanti
Esitetty:  25. elokuuta 1994 – 26. tammikuuta 1995
Tuotantokausia:  1
Jaksoja:  19
Tuotanto
Tuottaja(t):  Marshall Herskovitz, Edward Zwick
Säveltäjä(t):  W. G. Snuffy Waldem
Aiheesta muualla
IMDb 
Niin sanottu elämäni (My So-Called Life) on yhdysvaltalainen teini-ikäisille suunnattu televisiosarja. Sarjaa esitettiin Yhdysvalloissa 25. elokuuta 1994 – 26. tammikuuta 1995. Sen tuottaminen lopetettiin 19 jakson jälkeen huonojen katsojalukujen vuoksi.
Sarjan päähenkilö on Angela Chase on 15-vuotias high schoolia käyvä tyttö tavanomaisine teiniongelmineen. Sarja sai hyviä arvioita kyyniselle 1990-luvun televisio-ohjelmistolle epätavallisesta realistisuudestaan, jopa vanhemmat oli kuvattu nuortenelokuville tavallisten tyypittelyjen sijaan uskottaviksi henkilöiksi omine keski-iän ongelmineen.
Sarja käynnisti sekä pääosan esittäjän Claire Danesin että Jared Leton näyttelijänurat.
Rooleissa

| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
|  Claire Danes  | … |  Angela Chase   |
|  Bess Amstrong  | … |  Patricia (Patty) Chase   |
|  Tom Irwin  | … |  Graham Chase   |
|  Lisa Wilhoit  | … |  Danielle Chase   |
|  A.J. Langer  | … |  Rayanne Graff   |
|  Wilson Cruz  | … |  Enrique (Rickie) Vasquez   |
|  Devon Odessa  | … |  Sharon Cherski   |
|  Devon Gummersall  | … |  Brian Krakow   |
|  Jared Leto  | … |  Jordan Catalano   |
Jaksot

(Yhdysvaltojen esityspäivämäärät)
Pilot - 25.8.1994
Dancing In The Dark - 1.9.1994
Guns And Gossip - 8.9.1994
Father Figures - 15.9.1994
The Zit - 22.9.1994
The Substitute - 29.9.1994
Why Jordan Can't Read - 6.10.1994
Strangers In The House - 20.10.1994
Halloween - 17.10.1994
Other People's Mothers - 3.11.1994
Life Of Brian - 10.11.1994
Self-Esteem - 11.17.1994
Pressure - 1.12.1994
On The Wagon - 8.12.1994
So-Called Angels - 22.12.1994
Resolutions - 5.1.1995
Betrayal - 12.1.1995
Weekend - 19.1.1995
In Dreams Begin Responsibilities - 26.1.1995
Teokset

Sarjasta on tehty kaksi kirjaa:
Catherine Clark - My So-Called Life, 1995
Catherine Clark - My So-Called Life Goes On, 1999
Niipperin koulu

Niipperin uusi koulu
Niipperin koulu on Pohjois-Espoon Niipperissä sijaitseva alakoulu. Oppilaita Niipperissä oli 253 tammikuussa 2013.
Historiaa

Pitkäjärven pohjoispuolelta käytiin 1940-luvun lopulla koulua Viherlaaksossa, Vantaan puolella Hämeenkylässä, vuonna 1939 perustetussa Jupperin koulussa tai Träskändan ruotsinkielisessä koulussa Järvenperässä. Vuonna 1951 perustettiin Vanhakartanoon tilapäinen koulu, aluksi nykyisen Niipperin koulun vieressä olevan päiväkodin paikalla sijainneeseen pientaloon. Kansakoulurakennusta alettiin rakentaa vuoden 1955 alussa, ja uusi 86 oppilaan Vanhankylän kansakoulu otettiin käyttöön tammikuussa 1956. Vuonna 1977 se muuttui Niipperin kouluksi peruskoulun myötä. Aluksi kouluun mahtuivat vain luokat 1-4, kun taas luokat 5 ja 6 kävivät Kalajärven koulua.
Niipperin vanhassa koulussa oli sisäilmaongelmia, joita ei onnistuttu poistamaan. Vanha koulu purettiin ja uusi koulu rakennettiin eri tontille. Uusi koulurakennus on tehty siirrettäviksi suunnitelluista tilaelementeistä ja se otettiin käyttöön syksyllä 2017.
Aiheesta muualla

Niipperin koulu (Arkistoitu – Internet Archive)
Männistön seurakunta

| Männistön seurakunta |
| --- | --- |

 tunnus :  sijainti 
 Männistön Pyhän Johanneksen kirkko
Tunnustuskunta:  evankelis-luterilainen
Hiippakunta:  Kuopion hiippakunta
Rovastikunta:  Kuopion tuomiorovastikunta
Seurakuntayhtymä:  Kuopion evankelis-luterilainen seurakuntayhtymä
Pääkirkko:  Männistön kirkko
Perustettu:  1963
Jäsenmäärä:  8 220 (2022)
– Osuus asukkaista:  64,7 %
Kirkollisvero:  1,45 %
Kirkkoherra:  Sanna Mertanen
Sivusto
Infobox OKNimi-testi OK: 
Männistön seurakunta on Kuopiossa Pohjois-Savossa toimiva Suomen evankelis-luterilaisen kirkon seurakunta. Seurakunta kuuluu Kuopion hiippakuntaan ja Kuopion tuomiorovastikuntaan. Seurakunnan kirkkoherra on Sanna Mertanen.
Herätysliikkeet

Kuopio kuuluu Pohjois-Savon herännäishenkiseen herätysliikealueeseen. Liikkeellä onkin Kuopiossa kohtalaista kannatusta. Muita Kuopiossa toimivia herätysliikkeitä ovat vanhoillislestadiolaisuus ja kansanlähetys.
Papisto

Seuraavat henkilöt ovat toimineet Männistön seurakunnan kirkkoherroina:
1965–1979: Kalevi Lyytinen
1980–1993: Yrjö Tengvall
1994–1999: Jouko Pirskanen
2000–2010: Reijo Virolainen
2011–2021: Aulikki Mäkinen
2022–: Sanna Mertanen
Niiralan raja-asema

| Niiralan kansainvälinen rajanylityspaikka |
| --- | --- |
Sijainti:  62°10.249′N, 030°37.755′E  Niiralan raja-as.
Sijainti Suomessa:  Rajantie 821, 82675 Niirala Tohmajärven Niirala
Venäjän vastaraja-asema:  Värtsilä
Suomen tulli:  Suomen tulli
Suomen rajavartiosto:  Pohjois-Karjalan rajavartiosto
Venäjän rajavartiosto:  MAPP Värtsilä, Venäjän FSB:n Karjalan tasavallan rajahallinto
Venäjän tulli:  MAPP Värtsilä, Karjalan (tasavallan) tulli, Luoteinen tullihallinto
Raja-aseman taso:  kansainvälinen rajanylityspaikka (24h)
Tiehallinnon kamerat:  Tiehallinto
Niiralan raja-asema eli Niirala–Värtsilä on Tohmajärven Värtsilässä sijaitseva Suomen itärajan kansainvälinen rajanylityspaikka, valtatie 9 itäinen päätepiste, raja-aseman kautta kulkee Norjan Nesnasta Atlantin rannikolta Petroskoihin johtava Sininen tie. Vuonna 2005 Niirala muutettiin ympäri vuorokauden auki olevaksi rajanylityspaikaksi. Matkustajamäärältään Niiralan rajanylityspaikka oli vuonna 2012 Suomen itärajan 4. vilkkain ylityspaikka Vaalimaan,  Nuijamaan ja  Imatran raja-asemien jälkeen. Niiralan rajanylityspaikalla tehtiin vuonna 2012 yhteensä 1 501 511 matkustajien rajatarkastusta.
Paikka on tunnettu myös Värtsilän raja-asemana. Tähän on kaksi syytä. Niirala sijaitsee Värtsilässä, joka oli itsenäinen kunta vuoden 2004 loppuun saakka. Myös rajanylityspaikan Venäjän puolella oleva raja-asema on nimeltään Värtsilä sijaintipaikkansa Värtsilän kaupunkimaisen taajaman mukaan, joka on osa Karjalan tasavallan Sortavalan piiriä. Venäjän puoleisella rajanylityspaikalla esimerkiksi Venäjän federaation tullilla on kaksi eri tullipistettä, joista maantieliikennettä palvelee MAPP Värtsilä (ven. МАПП ВЯРТСИЛЯ, MAPP Vjartsilja). Toinen tullauspiste hoitaa rautatieliikenteen tavaravirran.
Niiralan kautta kulkee maantie- ja rautatieliikennettä Suomesta Sortavalaan, Petroskoihin ja muualle Karjalan tasavaltaan.
Keihäänheittäjä Seppo Räty työskenteli aiemmin Niiralan raja-asemalla.
Niiralan rajanylityspaikka suljettiin 24.11.2023 klo 00.00 alkaen valtioneuvoston päätöksellä. Kansainvälisen suojelun hakeminen keskitettiin Raja-Joosepin rajanylityspaikalle. Päätös on voimassa 23.12.2023 asti. Rajanylityspaikkojen alueille ja niiden sivustoille oli rakennettu esteaitaa. Rajojen valvontaa tehostettiin Kaakkois-Suomen rajavartioston valvomalla rajaosuudella jalka- ja ajoneuvopartioinnilla, teknisellä valvonnalla, sekä miehitetyllä ja miehittämättömällä lentotoiminnalla.
Aiheesta muualla

Niiralan rajanylityspaikka (Arkistoitu – Internet Archive) (rajaliikenne.fi)
Toimintaohje Niiralan rajanylityspaikalla (Arkistoitu – Internet Archive) (rajaliikenne.fi)
Tiehallinnon kelikamera Niiralasta (Arkistoitu – Internet Archive) (tiehallinto.fi)
Raja-asema Niiralan pitäjäyhdistyksen sivuilla (Arkistoitu – Internet Archive) (vartsila.fi)
Tohmajärvi: Rajaosaaminen (Arkistoitu – Internet Archive)
Kuva Niiralan raja-asemasta Värtsilässä sekä kuvia vanhasta Värtsilästä.
Artikkeli Palkkatyöläisessä 30. 8.2005
Suomen raja-asemat
| --- | --- |
Maaraja-asemat:  Haapovaara | Imatran Pelkola | Inari | Karesuvanto | Karikangas | Karigasniemi | Karttimo | Kilpisjärvi | Kivilompolo | Kivipuro | Kokkojärvi | Kolmikanta (Imatra) | Kurvinen | Kuusamo | Leminaho | Muonio | Niirala (Tohmajärvi) | Nuijamaa-Brusnitšnoje (Lappeenranta) | Nuorgam | Näätämö | Onkamo | Parikkala | Pello | Puitsi | Rajakangas | Raja-Jooseppi-Lotta (Sodankylä) | Ruhovaara | Salla | Santio (Virolahti) | Tornio-Haaparanta | Uukuniemi | Vaalimaa-Torfjanovka (Virolahti) | Vainikkala-Lužaika (Lappeenranta) | Valkeavaara | Vartius-Lyttä (Kuhmo) | Virtaniemi
Lentoasemat:  Enontekiö | Helsinki-Vantaa | Ivalo | Joensuu | Jyväskylä | Kajaani | Kemi-Tornio | Kittilä | Kokkola-Pietarsaari | Kuopio | Kuusamo | Lappeenranta | Maarianhamina | Mikkeli | Oulu | Pori | Rovaniemi | Savonlinna | Tampere-Pirkkala | Turku | Vaasa
Satamat:  Eckerö | Färjsundet | Hamina | Hanko | Haukipudas | Helsinki | Inkoo | Kalajoki | Kaskinen | Kemi | Kemiö | Kirkkonummi | Kokkola | Kotka | Kristiinankaupunki | Lappeenranta | Loviisa | Långnäs | Maarianhamina | Merikarvia | Naantali | Nuijamaa | Olkiluoto | Oulu | Parainen | Pernaja | Pietarsaari | Pohja | Pori | Porvoo | Raahe | Rauma | Salo | Sipoo | Taalintehdas | Tammisaari | Tornio | Turku | Uusikaupunki
Rautatieasemat:  Helsingin rautatieasema | Kouvolan rautatieasema | Vainikkalan rautatieasema
Bamum

| Bamum > 1600-luku – 1902 |
| --- | --- |
   Bamum Kamerunin kartalla. 
Valtiomuoto:  Monarkia
Pääkaupunki:  Foumban
Edeltäjä:  18 heimoaluetta
Seuraaja:  Saksan Kamerun
Bamum oli bamumien muodostama historiallinen valtio. Se käsitti Mbam- ja Nun-jokien välisen alueen nykyisessä Kamerunissa. Pääkaupunkina toimi Foumban.
Bamumit siirtyivät alueelle 1600-luvun tienoilla. Ensimmäinen hallitsija oli Ntšare, joka yhdisti 18 heimopäällikön alueet. Hän kävi sotaa Adamawasta tulleita fulbeja vastaan. Lopullisesti valtakunta muodostui 1700-luvun lopulla Mbusombvon hallituskaudella. Hallitsijan eli mfun ohella valtaa käytti hänen äitinsä sekä ylimystön muodostama neuvosto. 1700–1800-luvuilla alueella kehittyi feodalismi. Talonpojat joutuivat maaorjan asemaan ja samalla muodostui perinnöllinen aristokratia. Vanhastaan esiintyi myös orjuutta.
Ibrahim Njoyan hallituskaudella (noin 1888–1922) Bamumissa kehittyivät käsityöammatit ja korkealaatuinen taide. Bamumin kieltä varten luotiin omaperäinen kirjoitusjärjestelmä, ns. bamum-kirjoitus, jota opetettiin kouluissa. 1800-luvun lopulla alueelle levisi islam ja 1900-luvun alussa kristinusko. Vuonna 1902 valtakunta liitettiin Saksan siirtomaahan Kameruniin. Vuonna 1922 siitä tuli osa Ranskan Itä-Kamerunia.
Bamum (täsmennyssivu)

Bamum voi tarkoittaa seuraavia asioita:
Bamum, historiallinen valtio nykyisen Kamerunin alueella
bamumit, Kamerunissa asuva kansa
bamum, bamumien puhuma nigeriläis-kongolainen kieli
bamum-kirjoitus, bamum-kielen kirjoitusjärjestelmä.
| --- | --- |
: Tämä on täsmennyssivu, joka luettelee monimerkityksisen käsitteen eri merkitykset tai useita eri henkilöitä. Artikkelisivuja, joiden nimessä tai tekstissä lukee ”Bamum”, voi hakea sivunnimihaulla, laajalla sivunnimihaulla tai tekstihaulla.
Banaadir

Banadiir tummanpunaisella merkittynä Somalian karttaan; harmaa alue kuuluu itsenäiseksi julistautuneeseen Somalimaahan sekä Puntmaahan
Banaadir on  Somalian alue, jossa sijaitsee muun muassa koko maan pääkaupunki Mogadishu. Banaadirissa asuu jäseniä kaikista klaaneista; näistä hallitsevin on kuitenkin Hawiye. Alue sijaitsee Intian valtameren rannalla. Se on Somalian hallinnollisesta alueista pienin, sen pinta-ala on vain noin 370 neliökilometriä. Asukkaita on noin kaksi miljoonaa.
Somalian alueet
Bakool | Banaadir | Bay | Galguduud | Gedo | Hiiraan | Jubbada Dhexe | Jubbada Hoose | Shabeellaha Dhexe | Shabeellaha Hoose

Somalimaa: Awdal | (Saaxil) | Sanaag | Sool | Togdheer | Woqooyi Galbeed

Puntmaa: Bari | Mudug | Nugaal
Augusta (Maine)

| Augusta |
| --- | --- |
 Näkymä Augustaan.
 Augustan kaupunki Kennebecin piirikunnan kartalla.
 Augusta
 Koordinaatit: 44°18.6′N, 69°46.8′W 
Valtio:  Yhdysvallat
Osavaltio:  Maine
Piirikunta:  Kennebec
Pinta-ala:  
 – Maa:  142,8 km²
Väkiluku (2020):  18 899
 – Väestötiheys:  132 as./km²
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Augusta on Yhdysvaltojen Mainen osavaltion pääkaupunki ja Kennebecin piirikunnan hallintokeskus. Kaupunki Augustasta tuli 1700-luvulla ja Mainen pääkaupunki vuonna 1827. Augustan asukasluku oli vuoden 2020 väestönlaskennan mukaan 18 899. Augustan pääkaupunkiasemaan liittyen monet paikallisista työpaikoista ovat osavaltion hallinnon virkoja.
Maantiede

Augusta sijaitsee kaupungin läpi virtaavan Kennebecjoen laaksossa. Seutu tunnetaan tuottoisana maatalousalueena. Alueella on myös metsää, kukkuloita ja järviä.
Historia

Nykyisen Augustan alueen esihistorialliset asukkaat tunnetaan haudoistaan, jotka värjättiin rautaoksidilla okranpunaisiksi. Heidän jälkeensä alueelle asettuivat algonkin-kieliä puhuneita heimoja, jotka tunsivat seudun nimellä Cushnoc. Alueella oli runsaasti turkiseläimiä ja kalaa, joilla heimot kävivät kauppaa Massachusettsiin 1600-luvulla saapuneiden eurooppalaisten siirtolaisten kanssa. Englantilaisten siirtolaisten levittäytyessä ja uhatessa heimojen alueita heimot alkoivat sotia siirtolaisia vastaan Ranskan liittolaisina ja alueelle asettuneet englantilaiset kauppiaat kaikkosivat.
Vuonna 1754 englantilaiset perustivat Fort Western-nimisen linnakkeen Kennebecjoelle. Sen eteläpuolelle alkoi syntyä asutusta ja paikka tuli tunnetuksi nimellä Hallowell. Hallowellista tehtiin kaupunki vuonna 1771. Pian perustettiin kaupungin ensimmäinen saha ja paikalliset alkoivat vaurastua. Hallowell kehittyi kuitenkin Fort Westernin aluetta nopeammin ja kahden yhteisön välisten erimielisyyksien takia Fort Westernistä tuli oma kaupunkinsa nimellä Harrington. Kaupungit yhdistettiin uudestaan vuonna 1797, jolloin kaupunki sai nykyisen nimensä. Vuonna 1799 Augustasta tuli Kennebecin piirikunnan keskus.
Mainen osavaltion pääkaupunki siirrettiin vuonna 1827 Portlandista Augustaan. Paikalliset sahat ja puuvillatehtaat hyötyivät Kennebecjoelle rakennetusta padosta. Vuonna 1849 Augustan asukasluku oli 8 000, mutta kasvua söi jokiliikenteen merkitystä vähentäneiden rautateiden rakentaminen vuonna 1851. Kehitystä haittasi myös sisällissodan puhkeaminen ja vuonna 1865 riehunut tulipalo. Takaiskut jatkuivat 1900-luvulla maatalouden hävitessä ja monien teollisuuden alojen taantuessa. Vuosisadan lopulla Augustaan on kuitenkin rakennettu uusia julkisivuja, puistoja ja uusi kaupungintalo.
Talous

Mainen pääkaupunkina monet Augustan työpaikoista liittyvät osavaltion hallintoon. Osavaltion työpaikkojen lisäksi pääkaupungissa toimii finanssialan yrityksiä, sekä lakitoimistoja. Merkittäviä yksityisiä työnantajia ovat esimerkiksi Central Maine Power Company, SCI Systems, Kenway Corporation, Kennebec Tool and Die ja Microdyne. Merkittävä osuus kaupungin taloudessa on myös vähittäiskaupalla.
Kotitalouksien vuosittaiset mediaaniansiot Augustassa aikavälillä 2016–2020 olivat 48 842 USD ja henkilöä kohden 29 095 USD. Noin 18 % väestöstä eli köyhyysrajan alapuolella.
Väestö

Augustan asukasluku oli vuoden 2020 väestönlaskennan mukaan 18 899 ja vuoden 2010 väestönlaskennan mukaan 19 136. Kaupungin asukkaista 92,8 % oli taustaltaan valkoisia. Asukkaista 16,7 % oli alle 18-vuotiaita, 60,6 % 18–64-vuotiaita ja 22,7 % yli 64-vuotiaita.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Augusta Wikimedia Commonsissa
Maine State House Augustassa.
Männikkölampi (Multia)

| Männikkölampi |
| --- | --- |
Valtiot:  Suomi
Maakunnat:  Keski-Suomi
Kunnat:  Multia
Koordinaatit:  62°31′50″N, 24°41′30″E
Vesistöalue ja valuma-alueen tietoja
Päävesistöalue:  Kokemäenjoen vesistö (35)
Valuma-alue:  Tarhianjoen alue (35.63)
Laskujoki:  Likolamminpuro 
Järvinumero:  35.634.1.009
Mittaustietoja
Pinnankorkeus:  147,2 m  
Rantaviiva:  0,655 km  
Pinta-ala:  1,026 ha  
Saaria:  ei saaria 
 fiMännikkölampi 
Männikkölampi  on Keski-Suomessa Multialla Paloperän kylän lähellä sijaitseva lampi, joka kuuluu Kokemäenjoen vesistöön.
Maantietoa

Lammen pinta-ala on 1,0 hehtaaria ja se on 300 metriä pitkä ja 50 metriä leveä. Lammella ei ole kartan mukaan saaria. Sen rantaviivan pituus on 650 metriä..
Vesistösuhteet

Lampi sijaitsee Kokemäenjoen vesistössä (vesistöaluetunnus 35) Keuruun reitin valuma-alueen (35.6) Tarhianjoen alueella (35.63), jonka Kukonjoen alueeseen (35.634) se kuuluu.
Askvollin kirkko

| Askvollin kirkko Askvoll kyrkje |
| --- | --- |
 Kirkko vuonna 2006.
Sijainti:  Askvoll, Norja
Kirkkokunta:  Norjan kirkko
Hiippakunta:  Bjørgvinin hiippakunta
Rakentamisvuosi:  1863
Suunnittelija:  Anders Askevold
Materiaali:  puu
Istumapaikkoja:  425
Lisää rakennusartikkeleitaArkkitehtuurin teemasivulla
Infobox OKNimi-testi OK: 
Askvollin kirkko (norj. Askvoll kyrkje) on Askvollin kunnassa Vestlandin läänissä Norjassa sijaitseva puinen pitkäkirkko vuodelta 1863.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Askvollin kirkko Wikimedia Commonsissa