stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Bradley Cooper
Elämä ja ura

Bradley Cooper syntyi 5. tammikuuta 1975 Philadelphiassa, Pennsylvanian osavaltiossa, Yhdysvalloissa. Hänen äitinsä on italialais-amerikkalainen ja isänsä irlantilais-amerikkalainen. Cooper valmistui Germantown Academysta vuonna 1993 ja Georgetownin yliopistosta vuonna 1997. Tämän jälkeen hän muutti New Yorkiin opiskelemaan näyttelemistä Actors Studioon.
Cooperin ensimmäinen rooli oli televisiosarjassa Sinkkuelämää vuonna 1999, ja elokuvadebyyttinsä hän teki vuonna 2001 elokuvassa Wet Hot American Summer. Pian tämän jälkeen hän sai roolin televisiosarjasta Alias, jossa hän näytteli Will Tippiniä kaksi ensimmäistä tuotantokautta vakituisena hahmona ja palasi sarjaan vierailevaksi tähdeksi sen kolmannella ja viidennellä kaudella. Aliaksen vakituisesta näyttelijäkaartista lähdettyään Cooper näytteli muun muassa televisiosarjoissa Jack & Bobby, Kova laki: Erikoisyksikkö ja Muodon vuoksi, sekä elokuvissa Kuokkavieraat (2005), Muuttohaluton poikamies (2006) ja Yes Man (2008).
Vuonna 2009, jota voisi pitää hänen läpimurtovuotenaan, Cooper näytteli muun muassa elokuvissa Jätä se!, All About Steve ja Kauhea kankkunen. Cooper esiintyi myös elokuvan jatko-osissa Kauhea kankkunen 2 ja Kauhea kankkunen 3. Hän näytteli myös vuonna 2010 ensi-iltansa saaneessa elokuvassa Ystävänpäivä, ja hänen muita elokuviaan ovat muun muassa The A-Team ja The Dark Fields.
Vuonna 2012 Cooper sai ensimmäisen Oscar-ehdokkuutensa parhaasta miespääosasta elokuvasta Unelmien pelikirja. Hän sai toisen Oscar-ehdokkuutensa heti seuraavana vuonna elokuvasta American Hustle, tällä kertaa parhaasta miessivuosasta.
Cooperin ensimmäinen ohjaustyö A Star Is Born sai ensi-iltansa vuonna 2018. Se on uusi versio aiemminkin uudelleenfilmatisoidusta vuoden 1937 elokuvasta Tapahtuipa Hollywoodissa. Cooper esittää myös elokuvan miespääosaa vastanäyttelijänään Lady Gaga. Kuvaukset alkoivat huhtikuussa 2017. Elokuva sai viisi Golden Globe -ehdokkuutta, joista Cooper sai henkilökohtaisesti ehdokkuudet parhaasta ohjauksesta ja  parhaasta miespääosasta draamaelokuvassa. Elokuva sai kahdeksan Oscar-ehdokkuutta, joista Cooper sai henkilökohtaisesti ehdokkuudet parhaasta elokuvasta tuottajana, miespääosasta ja sovitetusta käsikirjoituksesta.
Yksityiselämä

Cooper meni joulukuussa 2006 naimisiin näyttelijä Jennifer Espositon kanssa, mutta he erosivat vain joitakin kuukausia häiden jälkeen. Hän seurusteli keväästä 2015 vuoteen 2019 venäläisen mallin Irina Shaykin kanssa. Heille syntyi esikoistytär maaliskuussa 2017.
Filmografia > Ohjaajana ja käsikirjoittajana

A Star is Born (2018)
Filmografia > Tuottajana

Rajaton (Limitless, 2011)
The Words (2012)
Unelmien pelikirja (Silver Linings Playbook, 2012)
American Hustle (2013)
American Sniper (2014)
Limitless' (2015–2016)
War Dogs (2016)
A Star is Born (2018)
Joker (2019)
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Bradley Cooper Wikimedia Commonsissa
Bradley Cooper Internet Movie Databasessa. (englanniksi)
| Auktoriteettitunnisteet  |
| --- | --- |
Kansainväliset:  FAST  ISNI  VIAF  WorldCat 
Kansalliset:  Espanja  Ranska  BnF data  Katalonia  Saksa  Israel  Yhdysvallat  Latvia  Tšekki  Alankomaat  Puola 
Taiteenala:  Grammy Awards  MusicBrainz 
Henkilöt:  DDB  Elonet  Yle 
Muut:  IdRef  Hufvudstadsbladet
Elias Ilkka

Elias Ilkka vuonna 1932.
Elias Ilkka (25. kesäkuuta 1889 Jalasjärvi – 14. tammikuuta 1968 Sääksmäki) oli suomalainen kuvanveistäjä. Hän oli suomalaisen 1920-luvun klassisuuden ensimmäisiä edustajia.
Ura

Elias Ilkan vanhemmat olivat torppari Elias Ruudolf Ilkka ja Emilia Kuutti. Hän opiskeli Taideteollisessa keskuskoulussa 1906–1907 ja oli sitten kuvanveistäjä Emil Wikströmin oppilaana 1907–1908. Taideyhdistyksen piirustuskoulussa hän opiskeli 1910–1911, ja kävi opintomatkoilla Pariisissa Académie Colarossissa 1912 ja 1930 sekä Italiassa 1922. Lisäksi hän työskenteli Yhdysvalloissa vuosina 1924–1927 rakennusfiguurien ja koristeiden muovailijana.
Ilkka teki useita patsaita ja muotokuvia, muun muassa yhdessä Erik Bryggmanin kanssa Helsingin suomalaisen vakoisten sankaripatsaan sekä Ylistaron, Jalasjärven ja Räisälän valkoisten sankaripatsaat. Hänen tekemiään muotokuvia olivat muun muassa J. R. Danielson-Kalmarin pronssikuva Helsingin yliopistossa, Heikki Klemetin muotokuva sekä Larin Kyöstin pronssipää.
Teoksia

Helsingin suomalainen sankaripatsas 1920 (Erik Bryggmanin kanssa)
Ylistaron, Jalasjärven ja Räisälän sankaripatsaat
J. R. Danielson-Kalmarin pronssikuva, Helsingin yliopisto
Heikki Klemetin ja Anders Wikstenin muotokuvat
Larin-Kyöstin pronssipääpatsas 1917
Pronssinen pojan pää, 1925 Ateneum
Matti Laurilan pronssinen muotokuva, Vaasan museo
Lähteellä, 1929 (sijainti: Voipaalan taidekeskus)
Sääksi, 1964 (sijainti: Voipaalan taidekeskus)
Peikko ja impi -veistos Vaasa 1917
Äänekosken hautausmaan suihkukaivo Paimentyttö, 1937
Jääkäri-reliefisarja Ostrobotnialle 1939
Rouva Lydia Keirknerin muotokuva 1920
Kylpy 1929, Ateneum
Aune Lindströmin muotokuva 1932, Ateneum
HL Kurun onnettomuuden uhrien muistomerkki Ruoveden hautausmaalla, 1939
Lähde:
Valokuvia julkisista teoksista

Suomalaisten sotilaiden hauta, yhdessä Erik Bryggmanin kanssa, Helsinki, 1920.
Lähteellä, Valkeakoski, 1929.
Paimentytön sunnuntai -suihkukaivoveistos, 1938, Äänekoski.
Höyrylaiva Kurun onnettomuuden uhrien muistomerkki, Ruovesi, 1939.
Peikko ja impi, Vaasa, 1959 (1917).
Vapaussodan sankaripatsas Jalasjärvi, Kurikka, 1921.
Vapaussodan muistomerkki Ylistaro, Seinäjoki, 1922.
Jalasjärven sankari­muisto­merkki Äiti ja poika, yhdessä Viljo Savikurjen kanssa, Kurikka, 1953.
Sääksi, Valkeakoski, 1964.
Aiheesta muualla

Elias Ilkan syntymäkoti Jalasjärvellä (Arkistoitu – Internet Archive)
Elias Ilkan veistoksia, Kansan kuvalehti, 01.04.1932, nro 14, s. 16, Kansalliskirjaston digitaaliset aineistot
Mikko Vainionpää

| Mikko Vainionpää |
| --- | --- |
 Mikko Vainionpää vuonna 2024.
Henkilötiedot
Syntynyt: 26. huhtikuuta 1975 (ikä 49) Uusikaupunki
Pesäpalloilija
Seura:   Nurmon Jymy  Oulun Lippo  Seinäjoen Maila-Jussit  Seinäjoen JymyJussit 
Tehtävä:  Sieppari
Mikko Vainionpää (edessä) vuonna 2015.
Mikko Vainionpää (s. 26. huhtikuuta 1975 Uusikaupunki) on uransa lopettanut suomalainen pesäpalloilija ja nykyinen pelinjohtaja. Kausilla 2016–2019 Vainionpää toimi JymyJussien pelinjohtajana.
Pelaajauralla hänen roolinsa oli kotiuttaja, ja hän pelasi usein numerolla 3 tai 4. Ulkopelissä Vainionpää toimi siepparina.
Pelaajaura

Vainionpään kasvattajaseura on Nurmon Jymy. Hän siirtyi Oulun Lippoon 1998 Seinäjoen Maila-Jusseista, jossa oli voittanut kaksi pronssia. Ensimmäisellä kaudellaan Lipossa Vainionpää voitti Suomenmestaruuden, sekä saalisti toisella kaudella pronssia. Kolmannen kauden jälkeen hän lähti nostamaan kasvattajaseuraansa Nurmon Jymyä Superpesikseen. Vainionpää palasi Lippoon kuitenkin kaudeksi 2003, koska Nurmo ei noussutkaan. Kun Jymy lopulta nousi Superpesikseen kesäksi 2004, Vainionpää vaihtoi jälleen seuraa. Hän pelasi Nurmossa neljä kautta palaten Lippoon kesäksi 2007. Vainionpää on pelannut yhdeksän Itä–Länsi-ottelua. Vainionpään pelaajaura loppui JymyJusseissa vuonna 2015, jonka jälkeen hän ryhtyi toimimaan pelinjohtajana.
Saavutukset > Pelaajana

1 SM-kulta: 1998
1 SM-hopea: 2005
4 SM-pronssia: 1995, 1996, 1997, 2000
9 Itä-Länsi-ottelua: 1995-1998, 2000, 2003, 2005, 2008, 2009
Superpesiksen vuoden tulokas: 1994
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Mikko Vainionpää Wikimedia Commonsissa
| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
| Edeltäjä: Mikko Hylkilä | Seinäjoen JymyJussien pelinjohtaja 2016–2019 | Seuraaja: Antti Piuhola |
Pielaveden Sampo

| Pielaveden Sampo |
| --- | --- |

Koko nimi:  Pielaveden Sampo
Perustettu:  1924
Kenttä:  Pielaveden liikuntahalli, Pielavesi
Puheenjohtaja:   Timo Perälä
Valmentaja:   Jukka Tuovinen
Sarja:  Lentopallon miesten 1-sarja
Pielaveden Sampo on pielaveteläinen yleisseura. Se on tullut tunnetuksi etenkin lentopallojoukkueestaan, joka pelaa Suomen ylimmällä sarjatasolla, SM-liigassa. Vuonna 1997 SM-liigaan noussut Sampo on raivannut tiensä yhdeksi liigan kärkiseuroista.
Mestaruuden Sampo on voittanut kolme kertaa, vuosina 2004, 2005 ja 2009. Hopeaa joukkue on voittanut vuosina 2001, 2007 ja 2008, pronssia joukkue on voittanut vuosina 2002 ja 2003.
Kesällä 2009 uutisoitiin jo Sammon luopuvan liigapaikastaan, mutta pielavetinen kansanliike asettui joukkueen taakse. Niinpä Sampo pelasi SM-liigassa myös kaudella 2009–2010, tosin huomattavasti leikatulla budjetilla.
Sammon muita urheilulajeja ovat muun muassa perinteiset lajit hiihto ja yleisurheilu. Seuran tunnetuin urheilija on keihäänheittäjä Antti Ruuskanen, olympiamitalisti Lontoon vuoden 2012 olympialaisista ja Euroopan-mestari Zürichistä 2014.
Saavutukset lentopallossa

3 Suomen-mestaruutta 2004, 2005, 2009
4 SM-hopeaa 2001, 2007, 2008, 2010
2 SM-pronssia 2002, 2003, 2017
CEV Cupin puolivälierissä 2007
Challenge cupin puolivälierissä 2008
3 Suomen cupin voittoa 2006, 2007, 2008
Historia

Pielaveden Sampo on perustettu 13.4.1924 Säviän nuoriseurantalolla ja on yleisseura, johon kuuluu tällä hetkellä kuusi eri lajijaostoa. Sammon toimintaa hoitavat nämä jaostot ja niiden toimintaa valvoo seuran johtokunta. Jäseniä seuralla on noin 700.
Historia > Menestyneitä Sammon urheiljoita

Sammon urheilijat ovat saavuttaneet kolme olympiamitalia ja kaksi maailmanmestaruutta ja myös lukuisia Suomen-mestaruusmitaleja.
Sammon olympia- ja MM-mitalisteja ovat:
Teuvo Laukkanen voitti maastohiihdon 4x10km viestissä olympiahopeaa vuonna 1948 Sveitsin Sankt Moritzissa.
Sinikka Kukkonen suunnisti viestin 1.osuuden suunnistusjoukkueessa kun Suomi voittti ensimmäisen suunnistuksen maailmanmestaruuden vuonna 1972 Tshekkoslovakian Stare Splavyssä.
Kari Kärkkäinen voitti olympiakultaa paraolympialaisten jousiammunnssa vuonna 1980 Hollannin Arnhemissa.
Juha Kirvesmies voitti hiihtosuunnistuksen viestissä maailmanmestaruuden vuonna 1988 Kuopion kisoissa.
Antti Ruuskasella on keihäänheitosta olympiahopeaa Lontoon kisoista vuodelta 2012. Lisäksi Ruuskasella on Euroopan-mestaruus vuodelta 2014 sekä EM-pronssia vuodelta 2016. Antti Ruuskanen palkittiin myös Sammon parhaana urheilijana vuosilta 1924–2024 100-vuotisjuhlassa vuonna 2024.
Historia > Lentopallo

Näkyvintä on Sammon lentopallotoiminta, ja sillä on vuosikymmenien perinteet. 1960-luvun lopulla Sampo aloitti lentopallotoiminnan nelossarjasta. Vuonna 1975 joukkue nousi kolmoseen ja seuraavana keväänä jo kakkossarjaan. Varsinainen nousukausi alkoi 1990-luvulla. Nousu ykkössarjaan oli vaikeaa. Nousu tapahtui vuonna 1995. Seuraavan vuoden Supersarjan jälkeen Sampo nousi ensiyrittämällä liigaan keväällä 1997.
Historia > SM-liiga

Ensimmäinen liigakausi meni harjoitellessa mestaruussarjan rutiineja. Sampo kuitenkin vältti suoran putoamisen, joskin karsintojen kautta. Pelaajisto koostui pääasiassa nousijajoukkueen pelaajista höystettynä parilla virolaisvahvistuksella. Valmentajana oli tuolloin Jukka Tuovinen, samoin kuin seuraavallakin kaudella, joka päättyi kuudenteen sijaan. Kaudelle 1999–2000 valmentajaksi tuli Kari Raatikainen, ja myös pelaajarinkiä saatiin laajennettua. Kolmas liigakausi päättyi viidenteen sijaan, mutta keväällä 2001 Sampo sai hopeaa Raision Loimun voittaessa finaalit 3–0.
Kaudella 2001–2002 valmentajana aloitti Jukka Savonsalmi. Hopeakauden jälkeen odotukset olivat korkealla, mutta pelaajapula ja loukkaantumiset tekivät kaudesta vaikean. Maajoukkueluotsi Timo Hoivala otti valmennusvastuun helmikuussa 2002, ja kausi päättyi pronssisiin mitaleihin. Kevään pelaajaneuvottelujen tuloksena Sampoon siirtyi useita maajoukkuepelureita Hoivalan jatkaessa valmentajana. Sampo sai pronssia tällä kaudella. Edelliskauden tapaan neljänneksi jäi East-Volley.
Kaudella 2003–2004 kokoonpano säilyi lähes samana, joten joukkue oli jo hitsautunut yhteen hyvin. Valmennuskaksikko oli Suomen tasolla huippuluokkaa, kun Timo Hoivalan aisapariksi palasi Jukka Tuovinen. Sampo voitti mestaruuden suoraan 3–0, ja Piivolley sai hopeaa. Mitalistit olivat samat myös seuraavana keväänä, mutta silloin Piivolley voitti ensimmäisen kohtaamisen Pielavedellä. Sampo voitti kuitenkin seuraavat ottelut, vaikka Salvis Cielavsin ranne murtui kolmannen finaalin ensimmäisessä pallossa. Näin ollen Sampo sai kultaa voitoin 3–1.
Menestyksensä johdosta Sammolla olisi ollut mahdollisuus osallistua kansainvälisiin otteluihin jo usealla kaudella. Taloudellinen tilanne antoi siihen mahdollisuuden ensimmäisen kerran vasta kaudella 2005–2006. Sampo sai järjestettäväkseen kotiturnauksen silloisessa Top Teams Cupissa, ja vastustajat arvottiin Venäjältä, Valko-Venäjältä ja Slovakiasta. Isäntäjoukkue sijoittui venäläisten jälkeen toiseksi ja jatkoi CEV Cupia Puolassa jossa sijoittui kolmanneksi ja putosi jatkosta. Kotoinen liigakausi oli pettymys. Sampo hävisi jo puolivälierissä Isku-Volleytä vastaan.
Historia > Historian paras kausi

2006–2007 oli Sammon historian tuloksellisesti paras kausi. Nimekkäät pelaajahankinnat yhdessä valmentajavelho Jukka Tuovisen kanssa tuottivat seuralle Suomen Cupin voiton joulukuussa 2006. Liigafinaalissa Santasport osoittautui kovemmaksi, joten Sammolle jäi hopeamitalit. Suomen sarjojen ohella seura voitti talven mittaan useita eurooppalaisia huippujoukkueita CEV Cupissa. Tallinnan turnauksessa taakse jäivät unkarilainen Lokomotiv Harkova, ukrainalainen Kometa Kaposvar sekä järjestävä seura Audentes. Lohkovaiheessa Sampo kaatoi vielä espanjalaisen Arona Teneriffan, mutta ei enää venäläistä Fakel Novy Urengoita. Näin ollen Sampo sijoittui CEV Cupissa sijoille 5–8. Fakel Novy Urengoi päätyi lopulta CEV-cupin mestariksi.
Historia > Edelliskauden toisinto

Kaudella 2008 Sampo kohtasi CEV-cupin kolmannella kierroksella yhden Italian A1-liigan menestyksekkäimmistä joukkueista, Rooma Volleyn. Italian A1-liigaa pidetään maailman kovimpana lentopalloliigana. Sampo laittoi Rooma Volleyn erittäin tiukalle CEV-cupissa, sillä ensimmäisessä osaottelussa joukkue hävisi tiukasti 3–1, ja toisessa joukkueella oli jo ottelupallo viidennessä erässä. Lopulta Sampo tippui tiukasti CEV-cupista. Sampo jatkoi urakkaansa Challenge cupissa, missä joukkue eteni aina puolivälieriin asti venäläistä huippujoukkuetta Jekaterinburgia vastaan. Sampo hävisi ensimmäisen ottelun tiukasti 3–2 ja toisessa Sampo tippui finaaliturnauksesta. Jekaterinburg eteni lopulta cupin loppuotteluun, jossa se hävisi tiukasti italialaiselle Cimone Modenalle.
Sampo jatkoi kauttaan SM-liigassa, jonka runkosarjan se voitti ennen Santasportia. Puolivälierissä joukkue tiputti Hurrikaani Loimaan 3–0 otteluvoitoin, ja välierissä sama tahti jatkui, kun Isku-Volley joutui myöntämään Sampon paremmakseen otteluvoitoin 3–0.
Finaalisarjassa joukkue kohtasi edelliskauden vastustajansa Santasportin. Sampo lähti edelliskauden tapaan finaalisarjaan selvänä voittajasuosikkina. Finaalisarja alkoi kuitenkin yllättävästi, kun Sampo hävisi kaksi ensimmäistä kohtaamista. Toisessa kohtaamisessa joukkueen ykköspassarin Aki Riihimäki loukkaantui, jonka takia Sampo joutui antamaan tasoitusta rovaniemeläisille ottelussa. Riihimäki palasi kuitenkin kolmanteen otteluun Santasportia vastaan, joka nosti joukkueen taistelu hengen huippuun. Sampo voitti kaksi seuraavaa kohtaamista joukkueiden välillä, ja nousi jälleen ennakkosuosikiksi finaaleissa. Sarja huipentui täpötäyden Kuopio-hallin edessä viidennessä ottelussa. Sampo ja Santasport ratkaisivat lopulta lentopallokullan viidennessä erässä, joka päättyi lopulta tiukasti Santasportille 15–13 pistein, ja näin kulta karkasi Sampon käsistä. Sampon päävalmentaja Jukka Tuovinen erotettiin kauden jälkeen.
Historia > Tuplamestaruus

Kaudelle 2008–2009 Sampo hankki vahvistukseksi Venezuelan maajoukkueessakin esiintyneen Enderwin Herreran sekä kauden puolessavälissä toisen saman maan pelaajan Jose Perezin. Pielavedeltä lähti suuren kohun saattelemana joukkueen ikonina pidetty Salvis Cielavs. Latvialaishakkuri siirtyi pahimpaan viholliseen Rovaniemen Santasportiin monien epäselvyyksien jälkeen. Sampo ei pelannut edelliskausien vertaista runkosarjaa vaan joutui tyytymään tappioon monia kertoja. Silti joukkue oli runkosarjan toinen edellään vain Santasport. Juuri ennen joulua joukkue voitti Suomen Cupin finaalissa Isku-Volleyn ja juhli kolmatta mestaruutta peräkkäin. Samalla finaaliottelu oli sampolaisten kultakimpale Urpo Sivulan viimeinen hänen siirryttyä Turkin pääsarjaan.
Sampo sai puolivälierissä vastaansa Mutalan Riennon jonka kanssa se kävi tiukan taistelun välieräpaikasta. Lopulta välieriin tie aukesi voitoin 3–2. Välierissä Sampo kaatoi hieman yllättäen kevään mestarisuosikin Isku-Volleyn. Finaalipaikka aukesi voitoin 3–1 pielavetisille. Finaalisarjan avausosan Sampo hävisi kahden edelliskauden mestarille Santasportille, mutta vei kotonaan seuraavan finaaliottelun.
Kolmannessa joukkue oli häviöllä jo erin 2–0, mutta venezuelalaisen Jose Perezin tulo peliin sytytti Sampon ja joukkue nousi tukalasta tilanteesta 3–2 vierasvoittoon ja sai katkaisupaikan kotisaliinsa Kuopioon. Kuopiohallissa Sampo syttyi hurjaan vireeseen ja kaatoi kolmannen kerran peräkkäin hallitsevan mestarin Santasportin ja otti seuran kolmannen Suomen-mestaruuden jopa hieman yllättäen.
Kuvaavaa Sampon kaudelle oli ailahtelevuus. Eri medioissa joukkuetta oltiin jo kuoppaamassa sekä päävalmentaja Ruslan Zhbankovia erottamassa, mutta joukkue vastasi huutoon ottamalla tuplamestaruuden kaudella.
Historia > Pistemenetys

Kaudella 2011-12 koko Sammon taival oli lähellä loppua pääsarjassa. Joukkue aloitti kautensa hyvin ja oli kärkisijoilla. Kuitenkin alkukaudella ilmeni, että Sammon hakkurin Luis Salgadon siirto ei ollut toteutunut Mestaruusliigan edellyttämällä tavalla. Täten Sampo oli peluuttanut otteluissa, joissa Salgado pelasi, edustuskelvotonta pelaajaa. Sampo tuomittiin menettämään kaikki pisteensä, joita se oli saavuttanut alkukauden 11 ottelussa, joista Sampo voitti kahdeksan. Se tippui liigan hännille murskaavalla eräsuhteella, sillä Sampo oli hävinnyt päätöksen jälkeen kaikki ottelunsa eräsuhteella 3-0.
Seura meinasi lopettaa toimintansa täysin, koska liigakarsintoihin meno näytti todennäköiseltä, sillä piste-ero oli suuri muihin joukkueisiin ja kausi oli jo edennyt pitkälle. Sammon johto ja pelaajat päättivät kuitenkin jatkaa kautta ja taistelua pudotuspeleihin. Sampo nousi lopulta pudotuspeleihin ja sai ennen runkosarjan loppua urheilun oikeusturvalautakunnalta osan, kahdeksan, pisteistä takaisin menetetyistä pisteistään. Sampo pudotuspeleissä Tampereen Isku-Volleyn puolivälierissä ja hävisi välierissä Hurrikaani Loimaalle otteluvoitoin 3-1. Pronssiotteluissa Perungan Pojat vei pronssimitalit ennen Sampoa.
Savon Sampo Oy

Savon Sampo on kesällä 2006 perustettu osakeyhtiö, jonka tarkoituksena on kehittää pielavetisen lentopalloilun toimintaedellytyksiä sekä harjoittaa Pielaveden Sammon SM-liigatoimintaa. Osakeyhtiön kotipaikka on Pielavesi. Savon Sampo Oy on päättänyt järjestää osakeannin, jotta kaikki halukkaat yksityiset ja yhteisöt voisivat olla mukana kehittämässä pielavetistä lentopalloa. Suomen lentopallomaajoukkueen kapteeni Tuomas Sammelvuo on Sammon osakeyhtiön omistajia sekä hallituksen jäsen. Myös maajoukkueen ja Sammon entinen valmentaja Timo Hoivala omistaa osakkeita ja kuuluu myös osakeyhtiön hallitukseen. Sammon budjetti kaudelle 2006–2007 oli noin 550 000 €, joka oli SM-liigan suurin.
Sammon ensimmäisenä kautena osakeyhtiönä joukkue voitti Suomen Cupin, sijoittui CEV-cupissa kahdeksan parhaan joukkoon ja sai SM-hopeaa.
Nimikkopelaajat

Olli Kunnari
Antti Siltala
Ilkka Sammelvuo
Matti Oivanen
Urpo Sivula
Olli-Pekka Ojansivu
Antti Esko
Tero Viitanen
Aki Riihimäki
Timo Tolvanen
Sergei Ivanov
Salvis Cielavs
Aiheesta muualla

Pielaveden Sampo yleisseuran kotisivut (Arkistoitu – Internet Archive)
Sampon viralliset kotisivut
| n k Lentopallon Suomen mestarit |
| --- | --- |
Voittajat:  1957: Porin Pyrintö  1958: Järvensivun Kisa  1959: Järvensivun Kisa  1960: Kimmo  1961: Järvensivun Kisa  1962: Kimmo  1963: Rantaperkiön Isku  1963–64: Kimmo  1964–65: Käpylän Lentopalloilijat  1965–66: Käpylän Lentopalloilijat  1966–67: Johanneksen Pojat  1967–68: Johanneksen Pojat  1968–69: Luolajan Kajastus  1969–70: Luolajan Kajastus  1970–71: Luolajan Kajastus  1971–72: Luolajan Kajastus  1972–73: Karhulan Rateko  1973–74: Karhulan Rateko  1974–75: Pieksämäen NMKY  1975–76: Pieksämäen NMKY  1976–77: Pieksämäen NMKY  1977–78: Pieksämäen NMKY  1978–79: Pieksämäen NMKY  1979–80: Pieksämäen NMKY  1980–81: Pieksämäen NMKY  1981–82: Loimu -79  1982–83: Loimu -79  1983–84: Loimu -79  1984–85: Hesa  1985–86: Seinäjoen Maila-Jussit  1986–87: Seinäjoen Maila-Jussit  1987–88: Rantaperkiön Isku  1988–89: Varkauden Tarmo  1989–90: Raision Loimu  1990–91: KuPS-Volley  1991–92: KuPS-Volley  1992–93: KuPS-Volley  1993–94: KuPS-Volley  1994–95: KuPS-Volley  1995–96: KuPS-Volley  1996–97: Raision Loimu  1997–98: KuPS-Volley  1998–99: Keski-Savon Pateri  1999–00: KuPS-Volley  2000–01: Raision Loimu  2001–02: Tampereen Isku-Volley  2002–03: Perungan Pojat  2003–04: Pielaveden Sampo  2004–05: Pielaveden Sampo  2005–06: Tampereen Isku-Volley  2006–07: Rovaniemen Santasport  2007–08: Rovaniemen Santasport  2008–09: Pielaveden Sampo  2009–10: Sun Volley  2010–11: Team Lakkapää  2011–12: VaLePa  2012–13: Kokkolan Tiikerit  2013–14: VaLePa  2014–15: Kokkolan Tiikerit  2015–16: Kokkolan Tiikerit  2016–17: VaLePa  2017–18: VaLePa  2018–19: VaLePa  2019–20: Ei jaettu  2020–21: VaLePa  2021–22: VaLePa  2022–23: VaLePa  2023–24: Hurrikaani-Loimaa 
Lentopallon 1-sarjan joukkueet
Sampo juhlii ensimmäistä suomenmestaruuttaan (2004).
Urpo Sivula oli sampolaisten kultakimpale viimeiset kaudet.
Olli Kunnari pelasi Sammossa kausina 2002–2004.
Rastanin taistelu

Rastanin taistelu  tarkoittaa Syyrian sisällissodassa vuosina 2011 ja 2012 käytyä kahta taistelua. Armeija saarsi Rastanin jo maaliskuun lopussa vuonna 2011 ja valtasi kaupungin kesäkuussa 2011. Mutta kaupunkiin kerääntyi armeijasta karanneita sotilaita.
Armeija valtasi Rastanin 1. lokakuuta 2011 raskaan taistelun jälkeen. Tuossa taistelussa kapinalliset tuhosivat 17 armeijan panssaria. Armeija käytti mm. suihkukoneita. Niinpä taistelu oli ensimmäisä isoja taisteluita Syyrian sodassa. 1. helmikuuta 2012 kapinallisarmeija FSA valtasi kaupungin.
Aili Ikonen

Aili Ikonen (s. 20. toukokuuta 1982) on suomalainen jazzlaulaja, -säveltäjä ja sanoittaja. Hän toimii sooloartistina esiintyen oman yhtyeensä kanssa sekä eri orkesterien ja kokoonpanojen solistina. Ikonen on myös Rajaton-lauluyhtyeen jäsen vuodesta 2018.
Taustaa

Korpilahdelta kotoisin oleva Ikonen aloitti viuluopinnot viisivuotiaana. Lukioikäisenä hän innostui jazzmusiikista ja laulamisesta entistä enemmän. Vuonna 2004 hän valmistui Jyväskylän Suomalaisesta konservatoriosta pääaineenaan pop/jazz- laulu. Vuonna 2014 hän valmistui musiikin maisteriksi Sibelius-Akatemiasta pääaineinaan jazz ja kansanmusiikki.