stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Maaherra (runo)
Sisältö

Maaherra sijoittuu Suomen sodan vaiheeseen, jossa Suomen virkamieskunta joutuu tekemisiin maan miehittäneiden venäläisten kanssa. Runossa venäläisten joukkojen komentaja astuu iäkkäänä ja väsyneenä kuvatun maaherra Wibeliuksen virkahuoneeseen ja vaatii tätä allekirjoittamaan julistuksen, jossa uhataan Ruotsin armeijan riveissä taistelevien sotilaiden perheitä häädöllä kodeistaan, mikäli sotilaat eivät palaa kotiseudulleen. Wibelius kuitenkin asettuu uhmaamaan komentajaa: hän ilmoittaa, että komentajan vaatimus on laiton Ruotsin lain mukaan, joka kieltää ulottamasta rangaistuksia omaisiin, ja muistuttaa, että Venäjän keisari on luvannut pitää maan lait voimassa. Nähtyään tämän komentaja lähtee pois, vaikuttuneena maaherran pelottomuudesta ja lainkuuliaisuudesta. Maaherran nuoret sihteerit ihailevat vierestä tämän velvollisuudentuntoa.
Maaherra muodostaa huomattavan poikkeuksen Vänrikki Stoolin tarinoiden runojen joukossa: se on teoksen ainoa runo, jonka sankarina ei ole sotilas vaan siviili. Runon ensimmäisessä säkeistössä korostetaan, että myös aseettomat miehet voivat tilanteen niin vaatiessa yltää samanlaisiin urotekoihin kuin sotilaat. Tällaisena miehenä esitetään maaherra Wibelius, joka on "rauhan mies jo nuorest' iästään", mutta kykenee puolustamaan maataan lain voimalla.
Runosta muistetaan parhaiten seuraavat säkeet:
"Te voiton saitte. Teill on valta nyt,

siis minun tehkää, miten miellyttää.

Mut laki, ennen mua syntynyt,

myös jälkeheni jää."
Historia

Runo perustuu todellisiin tapahtumiin Suomen sodan ajalta: venäläisten joukkojen ylipäällikkö Friedrich Wilhelm von Buxhoevden antoi 2. huhtikuuta 1808 julistuksen, jossa määrättiin takavarikoitaviksi Ruotsin armeijassa taistelevien suomalaisten upseerien palkat, virkatalot ja omaisuudet, mutta maaherra Wibelius kieltäytyi noudattamasta sitä, koska katsoi sen olevan Ruotsin lain vastainen ja näki velvollisuutenaan lain turvan vartioimisen kaikissa oloissa. Julistuksessa vaaditut toimet peruutettiinkin lopulta. Runossa näitä tapahtumia on kuitenkin huomattavasti dramatisoitu: todellisuudessa Wibelius ja von Buxhoevden kävivät sananvaihtonsa kirjeitse, eivät silmätysten samassa huoneessa. Lisäksi Wibelius oli todellisuudessa vain lyhyen aikaa venäläisten armoilla, sillä ruotsalaiset valtasivat pian läänin pääkaupungin Kuopion takaisin. Ruotsalaisten perääntyessä hieman myöhemmin uudelleen Wibelius pakeni heidän mukanaan Ruotsiin.
Runeberg kirjoitti Maaherran kaikista Vänrikki Stoolin tarinoiden runoista viimeisenä. Hän oli lokakuun alussa 1860 käynyt jo jättämässä teoksen toisen osan käsikirjoituksen kustantajalleen, mutta sairastui kotimatkalla Helsingistä Porvooseen pahaan kuumetautiin. Sairasvuoteellaan hän kirjoitti marraskuun lopussa vielä tämän yhden runon, joka ehdittiin liittää kokoelmaan ennen sen julkaisemista. Runeberg lienee tässä – kuten useissa muissakin Vänrikki Stoolin tarinoiden runoissa – käyttänyt lähteenään Gustaf Montgomeryn Ruotsissa julkaisemaa Suomen sodan historiaa, jossa lainattiin von Buxhoevdenin ja Wibeliuksen kirjeenvaihtoa.
Vaikutus

Maaherra nostaa esille siviilin lakiin vetoavan passiivisen vastarinnan, ja runoon viitattiin useasti sortovuosien aikana perustuslaillisten piirissä. Maaherraa onkin sanottu koko Vänrikki Stoolin tarinoiden poliittisilta vaikutuksiltaan merkittävimmäksi runoksi.
Maalajite

Maalajite on kivennäismaasta erotettavissa oleva tietynkokoisia maarakeita sisältävä osa. Maalajitteet nimetään raekoon perusteella. Kivennäismaalaji nimetään sen mukaan, mitä maalajitetta siinä on eniten. Tätä lajitteiden jaottelua käytetään maataloudessa, metsätaloudessa ja geologiassa. Se vastaa myös aiemmin käytettyä rakennusteknistä luokitusta (RT-luokitus), joka on korvattu GEO-luokituksella.
Maatalouden käyttämä jaottelu

Seuraavassa ensin maalajitteen nimitys, lyhenne ja rakeiden läpimitta.
Lohkareet (Lo) >200 mm
Kivet (Ki) 20...200 mm
Sora (Sr) 2...20 mm
Karkea sora (KSr) 6...20 mm
Hieno sora (HSr) 2...6 mm
Hiekka (Hk) 0,2...2 mm
Karkea hiekka (KHk) 0,6...2 mm
Hieno hiekka (HHk) 0,2...0,6 mm
Hieta (Ht) 0,02...0,2 mm
Karkea hieta (KHt) 0,06...0,2 mm
Hieno hieta (HHt) 0,02...0,06 mm
Hiesu (Hs) 0,002...0,02 mm
Karkea hiesu (KHs) 0,006...0,02 mm
Hieno hiesu (HHs) 0,002...0,006 mm
Saviaines eli saves (S) <0,002 mm
Karkea savi 0,0002...0,002 mm
Hieno savi <0,0002 mm
Rakennustekniikan käyttämä jaottelu

Geoteknisessä maalajiluokituksessa kivennäismaalajien maalajitteet luokitellaan päälajitteiksi ja alalajitteiksi.  Alalajitteiden nimiä ei käytetä maalajien niminä. Hienoaines (Hi) on savi ja silttilajitteen yhteisnimitys, hienoaineksen raekoko on ≤0,06 mm.
Lohkareet (Lo) >600 mm
Kivet (Ki) >60...600 mm
Suuret kivet >200...600 mm
Pienet kivet >60...200 mm
Sora (Sr) >2,0...60,0 mm
Karkea sora >20,0...60,0 mm
Keskisora >6,0...20,0 mm
Hienosora >2,0...6,0 mm
Hiekka >0,06...2,0 mm
Karkea hiekka >0,6...2,0 mm
Keskihiekka >0,2...0,6 mm
Hieno hiekka >0,06...0,2 mm
Siltti (Si) >0,002...0,06 mm
Karkea siltti >0,02...0,06 mm
Keskisiltti >0,006...0,02 mm
Hieno siltti >0,002...0,006 mm
Savi (Sa) ≤0,002 mm
Richard Jouve
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Richard Jouve Wikimedia Commonsissa
Luettelo suomalaisten muusikoiden taiteilijanimistä – T
T

T. B. Widow (Tapio Kakko)
T. P. Vankka (Mats Lars Olof Hulden)
T. Kuppi (Timo Kullervo Nykyri)
T. Kutvonen  (Martti Mikko Sakari Innanen)
T. Tarvo (Jukka Korpinen)
T. Tykki (Aimo Vänskä)
Taannehtiva Seuralainen (Markku Vesa Milton Into)
Tade (Tadeusr Muc)
Taiska (Hannele Suominen)
Taisto Piipponen (Tommy Huovinen)
Taisto Tammi (Taisto Lundberg)
Tamara (Tamara Hramova)
Tanja Anneli (Tanja Zimmermann)
Tanja Tolonen (Jukka Jorma Tolonen)
Tanna (Tapani Oskari Tikkanen)
Tanza (Tanja Karttunen)
Tapani Kalle (Kalevi Tapani Jussila)
Tapio Lauhamaa (Lauhamaa Vesa Tapio)
Tappu (Heino Vilja)
Tarkku (Tarleena Sammalkorpi)
Taru Tulimaa (Marja-Leena Nykänen)
Tarro (Tapio Mäkinen)
Tasis (Markku Wettenranta)
Tauski (Tauno Peltonen)
Tauno Eskola (Erkki Eirto)
TB Widow (Kakko Tapio)
Teddy Guitar (Alpo Hakala)
Teddy-Boy Daltton (Kari Väänänen)
Tepa Karjalainen (Tenho Mikael Kareen)
Teppo Räme (Rauli Somerjoki)
Terttu-Kaarina (Terttu-Kaarina Ryynänen)
Theon (Torsti Mäkinen) Partio 1/2007 s.13
Thomas (Markku Suominen)
Tidjän (Ba Tidane)
Tiina Kouva (Veikko Juntunen)
Tiina Tiikeri (Kristiina Helena Helander)
Tiina Vaneri (Ari Viitanen)
Tiitti Wes (Markku Salonen)
Tikka (Sauvo Niilo Pellervo Puhtila)
Timitri (Timo Jutila)
Timo Jämsen (Keijo Ahola)
Timo Lossi (Jaakko Borg)
Timo Poro (Kim Borg)
Timo Tervo (Timo Antero Tervomaa)
Timo Teräste (Dagmar Parmas-Saarnio)
Timo Tuomas Lehtiö (Reiman Raul Tapio)
Timo-Timo (Timo Mikko Pitkänen)
Timo Vuori (Martti Piha)
Timjami (Sauvo Niilo Pellervo Puhtila)
Tina (Tina Pettersson)
Tinni (Timo Pekka Kuusisto)
Tintti-Kalle (Harry Bergström)
Tippavaaran Isäntä (Oke Tuuri)
Titta Jaskari (Raul Reiman)
Titta Jokinen (Leena-Maija Jokinen)
Tixa (Juka Timo)
Tjärbacka (Helena Eeva)
Tokela (Mika Tuokkola)
Tom Dozen (Tommi Läntinen)
Tommi Liuhala (Tuomo Antero Liuhala)
Tommy Tuomas (Kari Kustaa Tuomisaari)
Toni (Toini Johanna Ollikainen)
Toni Aare (Tony Aare)
Toni Antone (Jorel Antone)
Toni Andström (dimi dallas)
Toni Antone (Viorel Mihaiu Antone)
Toni Harju (Topi Sauli Henrikki Tauniharju)
Tontsa (Toni Tontsa Uotila)
Tonny Heline (Toni Petteri Helin)
Topi Aaltonen (Carl Ara)
Topi ja Toivottomat (Aulis Helttunen)
Topi Sorsakoski (Pekka Tammilehto)
Topias (Toivo Kauppinen)
Torsten Huilin (Risto Hiltunen)
Tsöötz Kettula (Teijo Antero Kettula)
Tuijamaria (Tuija Maria Korpipää)
Tukija (Jukka Jarvola)
Tuli.P (Pertti Ylä-Tulijoki)
Tulijoki Pertti (Pertti Ylä-Tulijoki)
Tumppi Varonen (Tuomo Valokainen)
Tumba Tamminen (Tuomo Tamminen)
Tunne Kosti (Jukka Kalevi Kittilä)
Tuokko (Antti Törneroos)
Tuomari Nurmio (Hannu Juhani Nurmio)
Tuomo Tykki (Aimo Vänskä)
Tupakka Paul (Kai Kilpiä)
Tupa-Uuno (Uuno Ilmari Tupasela)
Ture Ara (Carl Ara)
Tusse Thomasson (Peter Thomasson)
Tutta Jew (Raili Tuttujew)
Tuula Johansson (Tuula Marjatta Raikamo)
Tuula Ja Paula (Karppanen Tuula) - (Karppanen Paula)
Tuula Teivainen (Tuula Raikamo)
Tuxa (Matti Tukiainen)
Tv (Vuorinen Timo Juhani)
Twist Twist Erkinharju (Teijo Tapani Erkinharju)
Tyrone Tougher (Esa Leinonen)
Törbö-Liperi (Pentti Matilainen)
Jyri Lommi

Jyri Lommi on kardiologian ylilääkäri, lääketieteen tohtori ja Helsingin yliopiston kardiologian osaston professori.
Ura

Lommi valmistui sisätautien erikoislääkäriksi 1994 ja kardiologian erikoislääkäriksi 1998. Lommi väitteli lääketieteen tohtoriksi vuonna 1998. Kardiologian dosentin arvon Lommi sai 2007, ja hänet on toiminut kardiologian osaston professorina 10.6.2022 lähtien.
Lommilla on yhteensä 2 208 sitaattia (11.2.2025); hän osallistunut 62:en tieteellisen artikkelin tekemiseen. Siteeratuin julkaisu, johon Lommi on osallistunut, on vuoden 2012 artikkeli Diagnosis, Treatment, and Outcome of Giant-Cell Myocarditis in the Era of Combined Immunosuppression, jolla on 249 sitaattia (11.2.2025).
Adamantium

Adamantium on kuvitteellinen metalli muun muassa Marvelin sarjakuvauniversumissa. Tohtori Myron McClain loi tämän rautapohjaisen aineen, joka on sulana muokattavissa, mutta kiinteydyttyään se on käytännössä tuhoutumatonta. Aineesta on olemassa joitakin muunnoksia, kuten Punaomegan käyttämä carbonadium sekä Kapteeni Amerikan kilpi, joka on tehty tuntemattomasta vibranium-pohjaisesta metalliseoksesta ja jonka luomisprosessin jäljittely-yrityksestä adamantium sai alkunsa. Kyseinen seos on ainoa adamantiumia kestävämpi aine Marvel-universumissa.
Kohteet

Aitoa adamantiumia on muun muassa seuraavilla hahmoilla:
Wolverinen kynnet ja luuranko
Napakympin selkäranka
Eräät Ultronin robottikehot
Cyberin kynnet ja iho
Nuijapään kallo
Sapelihammas: kynnet, hampaat ja luuranko
Marvel-universumin lisäksi adamantiumia on esimerkiksi:
Ancient Domains of Mystery -pelissä
Neverwinter Nights -pelin aseet
Dungeons & Dragons -roolipelissä on adamantium myös käytössä aseissa
Toy Storyn Buzz Lightyearin siivet ovat hänen itsensä mukaan karkaistua adamantiumia - todellisuudessa ne ovat muovia
Warhammer 40,000 -pöytäroolipelissä
RuneScapessa, nimellä "Adamantite"
Rage of Mages -peleissä
Master of Magic -pelissä Myrror-tasolla
Master of Orion -pelisarjassa
Morrowind-pelin Tribunal-lisäosassa aseet ja haarniska
Fallout: New Vegas -pelin yksi Perkeistä on Adamantium-skeleton
World of Warcraft, nimellä "Adamantite"
Terraria -pelissä, nimellä "Adamantite"
Aion-pelissä.
Antero Kostilainen

| Henkilötiedot |
| --- | --- | --- | --- |
Syntymäaika: 2. lokakuuta 1936
Syntymäpaikka: Impilahti, Suomi
Kuolinaika: 7. helmikuuta 1982
Kuolinpaikka: Kuopio, Suomi
Pelipaikka: hyökkääjä
Pituus: 176 cmlähde?
Junioriseurat
: KuPS
Seurat
| Vuodet | Seura | O | (M) |
| 1955–1970 | KuPS | 257 | (87) |
| Yhteensä | Yhteensä | 257 | (87) |
Maajoukkue
| 1958 | Suomi U21 | 2 | (1) |
 Seurajoukkueuran tilastot kattavat vain kansalliset sarjat.
Antero Kostilainen (2. lokakuuta 1936 Impilahti – 7. helmikuuta 1982 Kuopio) oli suomalainen jalkapalloilija. Hyökkääjänä pelannut Kostilainen edusti koko uransa, kaudet 1955–1970, Kuopion Palloseuraa Mestaruussarjassa.
Kostilainen pelasi 257 sarjaottelua, joissa hän teki 87 maalia.. Hänen aikanaan KuPS saavutti SM-kultaa kausilla 1956, 1958 ja 1966 sekä hopeaa kausilla 1964, 1967 ja 1969. Mestaruuskaudella 1956 hän ei tosin pelannut otteluakaan. KuPS voitti myös Suomen Cupin mestaruuden vuonna 1968. Kostilainen oli tuolloin toinen joukkueensa maalintekijöistä 2–1-voittoon päättyneessä loppuottelussa Kotkan Työväen Palloilijoita vastaan. Kostilainen pelasi KuPSin kanssa myös Euroopan cupissa vuonna 1967 ja Cup-voittajien cupissa vuonna 1969.
Suomen maajoukkueissa Kostilainen pelasi yhden B-maaottelun 1962 ja kaksi nuorten maaottelua 1958.
Ammatiltaan Kostilainen oli myyntimies. Hän harrasti pöytätennistä ja pujottelua. Nuorempana hän kilpaili myös painissa ja hiihdossa. Kostilaisen kotikunta oli Kuopio. Hän kuoli 45-vuotiaana äkilliseen sairauskohtaukseen Kuopiossa. Kostilainen on haudattu Kuopion Isolle hautausmaalle.
Maailman ammattiyhdistysten liitto

Maailman ammattiyhdistysten liitto (engl. World Federation of Trade Unions eli WFTU) on kansainvälinen ammattiliittojen keskusjärjestö. Se perustettiin vuonna 1945 tehtävänään koota ammattiliitot yhdeksi kansainväliseksi järjestöksi.
Maailman ammattiyhdistysten liitto on keskeinen kansainvälisen kommunismin apujärjestö.
Historiaa

WFTU perustettiin vuonna 1945 Lontoon ja Pariisin kokouksissa. Sen jäsenmäärä oli tuolloin yli 50 miljoonaa. Suomalainen SAK liittyi WFTU:un vuonna 1947, mutta erosi siitä vuonna 1951.   Muutaman länsimaiden ammattiliitto erosi Marshall-avun aiheuttamien kiistojen vuoksi vuonna 1949 ja perusti Vapaiden ammattiyhdistysten kansainvälisen liiton (engl. International Confederation of Free Trade Unions, ICFTU). WFTU muodostui pääasiassa myönteisesti kommunistipuolueeseen suhtautuneista ammattiliitoista. Kylmän sodan aikana, WFTU oli usein Neuvostoliittoa myötäilevä järjestö. Myös Jugoslavia ja Kiina olivat järjestössä mukana, mutta erosivat järjestöstä, kun niiden hallitukset ideologisesti erosivat Neuvostoliitosta. WFTU on menettänyt kannatustaan kommunistihallitusten kaaduttua Neuvostoliitossa ja Itä-Euroopassa, ja monet sen entisistä liitoista ovat liittyneet ICFTU:een. WFTU:n pääkonttorit olivat Prahassa, Tšekissä, nykyisin pääkonttori sijaitsee Ateenassa, Kreikassa.
Nykytilanne

WFTU:n jäsenmäärä on 129 miljoonaa, 130 maassa (2004). WFTU pitää neuvoa-antavaa asemaa talous-ja sosiaalineuvostossa YK:ssa, ILO, UNESCO, FAO.
Toiminta

Järjestö on keskittynyt nykyisin kolmannen maailman ammattiliittojen järjestämiseen. Tavoitteena on taistella imperialismia, rasismia, kapitalismia vastaan ja puolustaa täystyöllisyyttä, sosiaalista turvallisuutta, terveydenhoitoa ja ammattiliittojen oikeuksia.
WFTU jatkaa toimintaansa järjestämällä konferensseja, painamalla julisteita ja valmistaa koulutusmateriaalia. Osana kansainvälistä toimintaa WFTU kehittää kumppanuutta kansallisten ja teollisten ammattiliittojen kanssa maailmanlaajuisesti tunnettujen kansainvälisten ja alueellisten ammattiliittojen keskusjärjestöjen kanssa kuten Afrikkalainen ammattiliittojen järjestön (OATUU), Kansainvälinen arabimaiden ammattiliitojen järjestön (ICATU), Latinalaisen Amerikan ammattiliittojen unionin kongressin (CPUSTAL) ja Yleisen ammattiyhdistysten liiton (CIS) kanssa.
Aiheesta muualla

World Federation of Trade Unions
Frigg (yhtye)

| Frigg |
| --- | --- |

Tiedot
Toiminnassa:  2000–
Tyylilaji:  kansanmusiikki
Kotipaikka:   Suomi 
Jäsenet:  Alina Kivivuori, viulu   Esko Järvelä, viulu, alttoviulu, avainviulu, harmoni, urut, piano   Tero Hyväluoma, viulu   Petri Prauda, mandoliini, säkkipilli, cittern, munniharppu   Juho Kivivuori, kontrabasso   Topi Korhonen, kitara  
Entiset jäsenet:  Tommi Asplund, viulu   Antti Järvelä, kontrabasso, viulu   Tuomas Logren, kitara, dobro   Gjermund Larsen, viulu, hardangerviulu   Einar-Olav Larsen, viulu, hardangerviulu   Anssi Salminen, kitara  
Aiheesta muualla
Kotisivut
Infobox OKNimi-testi OK: 
Frigg on suomalainen uutta pelimannimusiikkia soittava kansanmusiikkiyhtye. Frigg yhdistelee musiikissaan pohjoismaista perinnettä ja Americanaa omaperäisellä tavalla, jota kuvaamaan maailmanmusiikkimedia on kehittänyt termin nordgrass viitaten yhtyeen bluegrass-vaikutteisiin. Alun perin suomalais-norjalaisena aloittanut yhtye on muuttunut kokonaan suomalaiseksi, mutta pohjoismaiset piirteet ovat edelleen vahvat. Friggin seitsenhenkisen kokoonpanon instrumentteihin kuuluvat neljän viulun lisäksi kitara, cittern, mandoliini sekä kontrabasso.
Frigg on esiintynyt ahkerasti ympäri maailmaa yli kymmenen vuoden ajan. Lukuisten Euroopan maiden lisäksi kiertueet ovat vieneet yhtyeen Pohjois-Amerikkaan, Australiaan, Japaniin ja Malesiaan sekä maailman suurimmille kansanmusiikkifestivaaleille kuten Telluride Bluegrass Festival, Celtic Connections, Glatt und Verkehrt, WOMADelaide, Cambridge Folk Festival, Førde Festival sekä Rainforest World Music Festival. Television ja radion välityksellä Frigg on tavoittanut miljoonayleisöt esiintymisillään A Prairie Home Companion -liveradioshowssa Minneapolisissa sekä NHK World Japan -kanavan El Mundo -ohjelmassa.
Frigg on julkaissut olemassaolonsa aikana kymmenen levyä. Vuonna 2012 julkaistu Polka V valittiin Suomessa vuoden kansanmusiikkilevyksi sekä Teosto -palkintoehdokkaaksi. Merkittävimmistä maailmanmusiikkijulkaisuista Songlines on nostanut yhtyeen levyistä kaksi “Top of the World” -listalleen, minkä lisäksi fRoots, SingOut! sekä Rhythms ovat noteeranneet yhtyeen useaan kertaan näkyvillä artikkeleilla ja ylistävillä levyarvioilla. Kahdeksas levy, Frost on Fiddles, julkaistiin kesällä 2017.
Frigg voitti Music Finlandin jakaman Vuoden Kansainvälistyjä -palkinnon 7. marraskuuta 2017 järjestetyssä Suomen ensimmäisessä Etnogaalassa.
Tuotanto

Frigg (2002)
Keidas (Oasis/Oase) (2005)
Live (2007)
Economy Class (2008)
Grannen (2010)
Polka V (2012)
Timeline (2014)
Frost on Fiddles (2017)
Joululaulut (2018)
Frixx (2020)
Perintö (2023)
Dreamscapes (2025)
Aiheesta muualla

Yhtyeen verkkosivut
Djupsjöbacka, Tove: Menestystarina nimeltä Frigg 21.6.2016. Yleisradio Oy.
Koppinen, Mari: Suomen menestynein kansanmusiikkiyhtye Frigg aikoo tehdä uuden nousun – Ura alkoi Ruotsin ykkösbändin Väsenin kappaleita soittamalla Helsingin Sanomat. 31.5.2017.
| Auktoriteettitunnisteet  |
| --- | --- |
Kansainväliset:  ISNI  VIAF 
Kansalliset:  Norja  Suomi (KANTO) 
Taiteenala:  MusicBrainz
Merijalkaväki

Britannian merijalkaväkeä (Royal Marines).
Merijalkaväki on erityisesti maihinnousuihin koulutettu ja tarkoitettu asevoimien joukko. Merijalkaväkeen voi kuulua myös raskasta kalustoa, tykistöä ja ilma-aluksia. Merijalkaväki kuuluu yleensä joko merivoimiin tai maavoimiin, mutta esimerkiksi Yhdysvalloissa se on erillinen puolustushaara.
Merijalkaväki luetaan monissa asevoimissa eliittijoukoiksi, joiden sotilaat käyvät läpi pidemmän ja vaativamman koulutuksen.
Ison-Britannian merijalkaväki, Royal Marines, jonka pääasiallinen organisaatio on 3 Commando Brigade, otti lordi Mountbattenin ehdotuksesta päähineekseen vihreän baretin vuonna 1942. Sitä käyttävät nyttemmin monien eri maiden merijalkaväen sotilaat, vaikka päähine tunnetaan myös Yhdysvaltain maavoimien erikoisjoukkojen (Green Berets) käyttämänä.
Suomessa merijalkaväkeen verrattavia joukkoja ovat rannikkojääkärit ja rannikkojalkaväki.
Sota
| 0 | 1 | 2 | 3 | 4 | 5 | 6 | 7 |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| Aikakaudet | Sotatoimialueet | Aseet | Sodankäynnin tasot | Taistelevat aselajit | Tukevat aselajit | Luetteloita | Yleistä |
|  Esihistoria  Antiikki  Keskiaika  Uusi aika  Teollistunut aika  Nykyaika |  Avaruus  Ilmasota  Informaatio  Maasota  Merisota  Kotirintama |  ABC  Elektroninen  Ilmavoimat  Maavoimat  Merivoimat  Psykologinen |  Strategia  Operaatiotaito  Taktiikka  Taistelutekniikka |  Ilmavoimat  Jalkaväki  Laivasto  Merijalkaväki  Panssarijoukot  Ratsuväki |  Huolto  Ilmatorjunta  Pioneeri  Tykistö  Viesti |  Kenraalit  Piiritykset  Operaatiot  Sisällissodat  Sodat  Sotarikokset  Taistelut  Vapaus-itsenäisyyssodat |  Sodankäynti  Sotahistoria  Taistelu  Piiritys  Propaganda  Rauha  Pasifismi |
Länsi-Ukrainan kansantasavalta

Länsi-Ukrainan kansantasavalta (ukr. Західноукраїнська Народна Республіка, Zah’idnoukrajinska Narodna Respublika) oli lyhytaikainen valtiomuodostuma Ukrainassa vuosina 1918–1919. Sen perusti Ukrainan rada 9. marraskuuta 1918 entisen Itävalta-Unkarin etnisten ukrainalaisten alueelle.
Länsi-Ukrainan kansantasavallan hallitus perustettiin 1. marraskuuta 1918. Perustuslaissa, joka laadittiin 13. marraskuuta 1918, valtion nimi päätettiin ja alue määriteltiin Itävalta-Unkarin kruununmaista Galitsiasta ja Bukovinasta koostuvaksi.
Itävallan keisari Kaarle I oli julistanut 16. lokakuuta 1918 niin sanotun kansainmanifestin (saks. Völkermanifest zur föderativen Neugliederung des Staates), jonka mukaan Itävalta-Unkarin kaksoismonarkiasta tuli liittovaltio. Itävalta-Unkarin valtiopäivien ukrainalaiset edustajat olivat ilmoittaneet 18. lokakuuta 1918 muodostavansa Ukrainan kansallisneuvoston, joka edustaisi Itä-Galitsian, Bukovinan ja Transkarpatian ukrainalaisia.
Länsi-Ukrainan ja Ukrainan kansantasavallat julistivat tammikuussa 1919 yhdistyvänsä, mutta Länsi-Ukraina joutui sotaan Puolaa vastaan, joka valtasi koko maan heinäkuuhun 1919 mennessä.
Sotilaskomitea sekä Puolan ja Romanian hyökkäys

Kapteeni Dmytro Vitovskin johtama sotilaskomitea otti 1. marraskuuta 1918 Lvivissä vallan ensin kaupungissa ja muutamien päivien kuluessa myös muualla Itä-Galitsiassa ja Bukovinassa. Samana päivänä puolalaiset hyökkäsivät Itä-Galitsiaan ententen kannattamina ja romanialaiset aloittavat etenemisensä Bukovinassa. Romania oli ympärysvaltoihin kuuluvien Britannian ja Ranskan liittolainen, kun taas Puola oli juuri itsenäistymässä Venäjästä. Puola halusi pitää Itävalta-Unkarin hallitseman Galitsian itsellään sen puolalaisväestön vuoksi.
Valtiosihteeristön muodostaminen kansallisneuvoston hallitukseksi

Länsi-Ukrainan kansallisneuvosto antoi 5. marraskuuta 1918 julistuksen, jossa määriteltiin Länsi-Ukrainan kansantasavallan periaatteet. 9. marraskuuta Länsi-Ukrainan kansallisneuvosto muodosti hallituksekseen valtiosihteeristön, johon tuli 14 jäsentä Kost Levytskyin johdolla.
Väliaikainen laki Länsi-Ukrainan kansantasavallan itsenäisyydestä julkaistiin 13. marraskuuta 1918, ja 16. marraskuuta määriteltiin Länsi-Ukrainan alue- ja paikallishallinnon periaatteet. Ne perustuivat edustukselliselle demokratialle kansalliskokouksessa ja paikallisissa elimissä.
Vaalit ja hallinnon pakeneminen puolalaisilta

Puolalaiset onnistuivat 22. marraskuuta 1918 valtaamaan Lvivin, ja hallituksena toimiva valtiosihteeristö siirtyi Ternopiliin. Ukrainalaisten hallussaan pitämällä alueella järjestettiin 22.–25. marraskuuta 1918 kansallisneuvoston vaalit 150 kansanedustajan valitsemista varten. Kansallisilla vähemmistöille, kuten puolalaisille, juutalaisille ja muille, oli varattu noin kolmasosa edustajapaikoista. Puolalaiset boikotoivat vaaleja, kun taas juutalaiset osallistuivat niihin ja saivat kymmenisen prosenttia paikoista. Vuoden 1919 alussa 1.–2. tammikuuta hallitus siirtyi Stanyslaviviin.
Ukrainan kansallisneuvosto muodosti 2. kokouksessaan 3. tammikuuta itselleen puhemiehistön Jevhen Petruševytšin johdolla ja samalla valittiin Sidir Holubovytšin johtama kokoomushallitus. Hallitus ryhtyi toteuttamaan muunmuassa maareformia ja diplomaattisuhteiden solmimisia Brasilian, Itävallan, Tšekkoslovakian, Saksan, Unkarin sekä Yhdysvaltain kanssa. Kaiken kaikkiaan näitä maita oli 15.
Sodan aikana Länsi-Ukrainan kansantasavalta piti ilmoituksensa mukaan tilapäisesti voimassa Itävallan lait sekä itävaltalaisen verotuksen. Sodan vuoksi verokertymä oli vähäinen. Valtio sai tulonsa öljyn ja suolan viennistä.
15. helmikuuta 1919 säädetyssä laissa valtion kieleksi tuli ukraina, mutta vähemmistöillä oli oikeus asioida hallinnon kanssa omalla kielellään. Länsi-Ukrainan kansantasavalta ryhtyi maareformiin takavarikoimalla tilanomistajilta maita maattomille talonpojille jaettavaksi.
Länsi-Ukrainan alue jaettiin kahteentoista sotilaspiiriin, joiden päälliköillä oli velvollisuus asevelvollisten oton järjestämiseen alueellaan. Teoriassa Länsi-Ukrainan kansantasavalta kykeni käskemään armeijaan 100 000 sotilasta, mutta heikon varustetilanteen vuoksi taisteluvalmiiksi saatiin vain 40 000.