stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Chain Home
CH:n taktiikka

Suurin mittausetäisyys syntyi CH-asemien pitkän kantaman ansiosta, Heinkel-111-pommikoneen kokoiseen maaliin se oli noin 100, jopa 200 meripenikulmaa. Operaattorit syöttivät katodisädekuvaputkelta saadun etäisyyden ja goniometriltä, tai akseliservolta saadut sivu- ja korkeuskulmat G. Ropertsin suunnittelemaan sähkömekaaniseen laskimeen, josta käytettiin slanginimeä hedelmäkone, peliautomaatin mukaan. Siitä saatiin kolmiulotteiset paikkakoordinaatit. Ne välitettiin salatulla puhelinyhteydellä johtokeskukseen. Sieltä hävittäjien pilotteja ohjattiin WHF-radiolla. Suuren ulottuvuuden ansiosta saatiin ennakkovaroitus ajoissa ja hävittäjätukikohdat hälytettyä. Seuraamalla johtokeskuksen tasolla, sekä omia-, että vihollisen koneita, voitiin johtaa ilmataistelua. IFF eritteli omat vihollisista. Ilmatorjuntatykistölle voitiin antaa hälytys ja maalialue ajoissa, joten sulkutuli voitiin avata oikeaan aikaan ja oikeaan paikkaan myös pimeällä. Väestönsuojelulle voitiin antaa hälytys oikealle alueelle. Lopputuloksena Saksan ilmaylivoima ei riittänyt saavuttamaan ilmaherruutta, joka oli maihinnousuhyökkäyksen edellytys.
Hyvä tulos CH:n kannalta perustui koko laajan tutkaverkoston ja myös tähystysverkoston, aisti-ilmavalvonnan, yhteiskäyttöön, hyvin toimivaan viestiverkkoon ja erityisesti tehokkaaseen johtokeskustoimintaan.
Syksyllä 1943 erotettiin 5 CH-asemaa erikoistehtävään koodinimellä Big Ben. Tarkoitus oli torjua V1-ohjukset ja määrittää V2-ohjusten, sekä iskukohta väestönsuojelua varten, että lähtöpiste pommikoneille maaliksi. Tehtävää helpotti sattuma, sillä ohjuksen sinänsä pieni runko oli juuri CH:n neljännesaallon pituinen ja siten hyvä säteilijä ja näkyikin jopa 100 meripenikulmaa. Kun CH oli saanut nopeasta ohjuksesta havainnon, se annettiin Yhdysvalloista hankitulle SCR-548 ilmatorjunnan tulenjohtotutkalle. (Tätä huippumodernia mikroaaltotutkaa hankittiin yli 200 kappaletta ilmatorjunnalle.) Sen ylivertainen ominaisuus oli kyky seurata maalia automaattisesti. Kun V1 saatiin tutkaseurantaan se todennäköisesti myös ammuttiin alas, ampujana joko hävittäjä tai ilmatorjunta. V2ä oli mahdotonta torjua, mutta SCR-548 pystyi määrittämään sen lentoradan hyvin tarkasti. Iskukohta ja lähtöpaikka voitiin siis määrittää.
CH:n strategia

Tutkaveteraanit sanovat usein, että atomipommi lopetti sodan, mutta tutka voitti sodan, ja atomipommissakin oli tutka.
CH:n strategia > Tiedusteluretki

Luftwaffen kenraalimajuri Wolfgang Martini teki tiedustelulennon ennen sotatoimien alkamista 2.–4. elokuuta 1939 selvittääkseen onko Britanniassa tutka, tai funkmessgerät, kuten Saksassa sanottiin. Ilmalaiva LZ-130 Graf Zeppelin II oli kyllin iso 48 tunnin lentoon ja kantamaan radiotiedustelulaitteet ja 28 asiantuntijaa, johtajanaan tohtori Ernst Breuning. CH havaitsi valtavan ilmalaivan tietenkin heti. Seurantaa jatkettiin silti koko lennon ajan, koska saksalaisten pääteltiin saaneen jo selville järjestelmän ominaisuudet. Päätelmä oli strateginen virhe. Saksalaiset kuuntelivat VHF- ja UHF-taajuusalueita, joita heidän omat tutkansa, Seetakt, Freya, Würzburg, käyttivät. CH:n käyttämää HF-aluetta tutkittiin lähinnä radiokeleihin liittyvistä tutkimussyistä. W. Martini myönsi myöhemmin tehneensä pahan strategisen virheen ilmoittaessaan Hermann Göringille, että Britanniassa ei ole tutkaa.
CH:n strategia > CH ei tuhoutunut

Sotatoimien alkaessa totuus oli jo selvinnyt. Tällöin saksalaiset tekivät taas pahan strategisen virheen kun eivät ottaneet vakavasti CH:n antamaa etua puolustajalle. Järjestelmää ei yritetty kyllin päättäväisesti tuhota. Ennen ensimmäisiä pommituslentoja 12. elokuuta 1940 lähetettiin laivueellinen Bf-110-pommittajia viiden CH-aseman tuhoamiseksi. Wight-saaren asema tuhoutui, mutta se korjattiin kolmessa vuorokaudessa. Neljä muuta vaurioituivat ja ne korjattiin alle kuudessa tunnissa. Koko sodan aikana CH:n vauriot olivat vähäisiä.
CH:n strategia > Häirintä ei onnistunut

Kesällä 1940 olivat saksalaiset jo määritelleet CH-tutkien sijainnit ja taajuudet. Useita häirintälaitteita rakennettiin tohtori Paul von Handelin johdolla, muun muassa Breslan, Olga I, Olga II, mutta mainittavaa vaikutusta ei ajoissa (määrättyyn ilmahyökkäykseen mennessä) saatu. Myös lentokoneradioiden VHF taajuuksia yritettiin häiritä Caruso koodinimen saaneella järjestelmällä. Sekään ei tuottanut riittävää tulosta ajoissa.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Chain Home Wikimedia Commonsissa
The Royal Air Force Air Defence Radar Museum (Arkistoitu – Internet Archive) (RAF tutkamuseon sivut)
Chain Home tutkan lähetin näytteillä RAF Air Defence Museumissa.
Chain Home tutkan lähettimen tetrodi, London Science Museum.
1492 Oppolzer

| 1492 Oppolzer> Löytäminen |
| --- | --- |
Löytäjä:  Yrjö Väisälä
Löytöpäivä:  23. maaliskuuta 1938
Muut nimet:  1938 FL ja 1971 VR
Fyysiset ominaisuudet
Halkaisija:  12,27  km
Pyörähdysaika:  3,76945 h
Albedo:  0,089
Absoluuttinen magnitudi:  12,9  ja 12,98
Kiertorata
Kiertokohde:  Aurinko
Eksentrisyys:  0,12 , 0,1166495  tai 0,1165720376503855
Inklinaatio:  6,05844 astetta tai 6,055451554731838 astetta
Keskianomalia:  87,38891 astetta tai 218,9494507190937 astetta
Kiertoaika:  3,2 vuotta ja 1 170,153375392346 vuorokautta
Periapsis:  1,9193469 au ja 1,919850377411249 au
Apoapsis:  2,426 au ja 2,426515050571711 au
Radan isoakselin puolikas:  2,1728033 au ja 2,17318271399148 au
Aiheesta muualla
Minor Planet Center
JPL Small-Body Database
1492 Oppolzer on tähtitieteilijä Yrjö Väisälän vuonna 1938 löytämä asteroidi eli pikkuplaneetta. Se on nimetty itävaltalaisen tähtitieteilijän Theodor Ritter von Oppolzerin (1841–1886) mukaan.
Oppolzerin likimääräinen läpimitta on 12 kilometriä. Kohde sijaitsee Auringosta suunnilleen 2,17 kertaa niin kaukana kuin Maa, ja sen kierros Auringon ympäri kestää noin 3 vuotta ja 2 kuukautta.
1497 Tampere

| 1497 Tampere |
| --- | --- |
 1938 SB1 
Löytäminen
Löytäjät:  Y. Väisälä
Löytöaika:  22. syyskuuta 1938
Kiertoradan ominaisuudet
Keskietäisyys Auringosta:  2,90 AU
Pienin etäisyys Auringosta:  2,67 AU
Suurin etäisyys Auringosta:  3,12 AU
Eksentrisyys:  0,078
Kiertoaika Auringon ympäri:  1800 päivää  4,93 vuotta
Inklinaatio:  1,06°
Fyysiset ominaisuudet
Päiväntasaajan halkaisija:  19 km
Pyörähdysaika:  ? h
1497 Tampere on päävyöhykkeen asteroidi eli pikkuplaneetta, joka kiertää Aurinkoa Marsin ja Jupiterin välisellä asteroidivyöhykeellä. Kohteen löysi 22. syyskuuta 1938 suomalainen astronomi Yrjö Väisälä Turussa. Pikkuplaneetan läpimitta on 19 km, ja se nimettiin Tampereen kaupungin mukaan. Ennen nimeämistään kohde tunnettiin tunnuksella 1938 SB1.
Chupacabra

Eräs näkemys chupacabrasta.
Chupacabra on olento, jonka kerrotaan elävän Keski-Amerikassa ja Etelä-Amerikan pohjoisosassa. Sen espanjankielinen nimi on El Chupacabra, mikä tarkoittaa ”vuohenimijää”. Nimi johtuu sen väitetystä tavasta hyökätä kotieläinten, varsinkin vuohien, kimppuun ja imeä niiden veret viimeistä pisaraa myöten.
Chupacabra on verrattain uusi ilmestys, sillä ensimmäinen kirjattu havainto siitä on vasta keväältä 1995. Tuolloin Puerto Ricosta löytyi kuolleita kissoja, kalkkunoita, koiria, lehmiä, hevosia ja varsinkin vuohia, jotka oli tapettu oudolla tavalla. Ne oli nyljetty ja niillä oli terävien hampaiden jäljet kaulassa tai rinnassa. Toisen version mukaan kuolleita vuohia löytyi aluksi varsinkin Meksikosta, ja puremajäljet olivat niskassa. Kummankin tarinan mukaan eläimissä ei ollut jäljellä lainkaan verta. Joulukuuhun mennessä väitetty vuohenimijä oli tappanut jo yli 1 000 eläintä, ja karjankasvattajat olivat peloissaan. Yhä useammat ilmoittivat nähneensä hirviön. Vuoden 1996 alussa chupacabra-havainnoista kerrottiin jo Meksikossa ja Yhdysvalloissa latinalaisamerikkalaisväestön asuttamilla alueilla. 2000-luvulle mennessä tapettuja kotieläimiä oli löydetty jo tuhansia, myös Miamissa, Nicaraguassa ja Chilessä.
Yleisimpien havaintojen mukaan chupacabra on apinaa muistuttava, 1–1,5 metriä pitkä peto, jolla on mustanharmaa turkki, suuret ja soikeat punaiset silmät ja pitkät torahampaat. Joidenkin silminnäkijöiden mukaan sillä olisi kuitenkin paljas, sininen iho, selässä piikkejä ja lepakkomaiset siivet ja se kävelisi kahdella jalalla. Kolmannen kuvauksen mukaan se näyttää pantterilta, jolla on pitkä ja käärmemäinen kieli. Chupacabran kerrotaan liikkuvan yliluonnollisen nopein ja äänettömin askelin ja sen väitetään löyhkäävän rikinkatkua, joka lamauttaa saaliseläimet.
Olennon alkuperästä on erilaisia teorioita. Yliluonnollisiin asioihin uskovat väittävät sen olevan paholainen tai avaruusolento, toisten mukaan se on karannut jostakin laboratoriosta. Jotkut ovat arvelleet, että kyseessä voisi olla Desmodus draculae -jättivampyyri, joka nykytietojen mukaan kuoli sukupuuttoon muutama tuhat vuotta sitten. Tiedeyhteisö on sitä mieltä, että väitetty eläin on vain olematon, paniikin synnyttämä taruolento. Viranomaisten mukaan kotieläinten kuolemat ja raatelut selittyvät villikoirien tai muualta peräisin olevien, luontoon päästettyjen vieraiden petoeläinten saalistuksella.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Chupacabra Wikimedia Commonsissa
Chilen ilmavoimat

| Chilen ilmavoimat |
| --- | --- |
 Tunnus
  Konetunnukset 
Toiminnassa:  21. maaliskuuta 1930 alkaen
Valtio:  Chile
Puolustushaarat:  ilmavoimat
Rooli:  puolustushaara
Osa joukkoa:  Chilen asevoimat
Koko:  11 050
Komentajat
Nykyinen komentaja:  kenraali Hugo Rodríguez González
Chilen ilmavoimat (esp. Fuerza Aérea de Chile, FACh) on Chilen asevoimien puolustushaara, joka koostuu viidestä lentoprikaatista. Vuonna 1930 perustettujen ilmavoimien historia juontaa juurensa 1910-luvulle. Joukot ovat osallistuneet taisteluihin kaksi kertaa: vuonna 1931 ja 1973, molemmilla kerroilla taisteluiden osapuolena olivat kapinoivat armeijan joukot.
Chilen ilmavoimien kalusto koostui vuoden 2019 alussa 172 lentokoneesta ja 42 helikopterista. Kalustoon kuului hävittäjä-, kuljetus-, koulutus- ja erikoistoimintalentokoneita. Ilmavoimien komentajana aloitti marraskuussa 2018 Arturo Merino Núñez.
Historia

Sotilasilmailu alkoi Chilessä helmikuussa 1913, kun Santiagon lähelle perustettiin lentokoulu Escuela de Aeronáutica Militar ”Capitán Ávalos Prado” (EAM). Lentokoneet osallistuivat kaksi vuotta myöhemmin ensi kertaa asevoimien vuotuisiin sotaharjoituksiin. Ensimmäisen maailmansodan aiheuttama lentokonemarkkinoiden konepula hidasti merkittävästi Chilen sotilasilmailun kehitystä. Sodan loputtua maahan saatiin kuitenkin hankittua kymmenkunta brittiläistä yksitasolentokonetta, joilla varustettiin ilmavoimien ensimmäinen lentokomppania. EAM oli kouluttanut vuodesta 1916 alkaen myös laivaston lentohenkilöstöä. Laivaston ilmailutoiminta eriytyi tosin ensimmäisen maailmansodan päätyttyä omiksi laivaston ilmavoimiksi (esp. Servicio de Aviación Naval).
Armeijan ja laivaston ilmavoimat yhdistyivät Chilen ilmavoimiksi 21. maaliskuuta 1930, jolloin niistä tuli maailman neljäs itsenäisesti toimiva ilmavoimien puolustushaara. Ilmavoimien yhdistyminen tapahtui kehittyvän talouskriisin aikana, minkä seurauksena maan asevoimiin oli tehty merkittäviä leikkauksia. Palkanalennusten ja poliittisen kaaoksen seurauksena maan laivasto kapinoi elokuusta marraskuulle 1931. Kapina päättyi lopulta ilmavoimien pommitettua laivaston aluksia. Vaikka pommitukset tuottivat vähän fyysistä tuhoa, oli niillä merkitystä laivaston kehitykseen, sillä hyökkäykset osoittivat sota-alusten haavoittuvuuden ilmahyökkäyksiä vastaan.
Chile sai käyttöönsä vuonna 1944 merkittäviä määriä armeijan ja ilmavoimien sotilaskalustoa lend-lease-sopimusten kautta, kun maa oli vastapalveluksena antanut sotilastukikohtiaan Yhdysvaltojen käyttöön.
Vuoden 1973 sotilasvallankaappauksen aikana ilmavoimat pommitti presidentin palatsia La Monedaa. Presidentti Salvador Allenden kuoli palatsissa epäselvissä oloissa.
2000-luvulla Chile on osallistunut säännöllisesti Brasiliassa järjestettyihin kansainvälisiin CRUZEX-ilmasotaharjoituksiin ja isännöinyt SALITRE-harjoituksia. Chilen ilmavoimat ovat myös osallistuneet useisiin kansainvälisiin rauhanturvaoperaatioihin.
Chilen ilmavoimien lentäjien lentotuntien määrä vuodessa on 100. Ilmavoimien lentokaluston huollosta vastaa ENAER.
Organisaatio

Chilen ilmavoimia johtaa ilmavoimien komentaja tukenaan ilmavoimien yleisesikunta. Organisaatio jakautuu kolmeen pääosaan, joiden vastuualueet ovat taistelutoiminta, logistiikka ja henkilöstöhallinto. Taistelutoiminnasta vastaavan yläorganisaation alaisuudessa ovat ilmavoimien viisi alueellista lentoprikaatia ja elektronisen- ja informaatiosodankäynnin divisioona. Logistiikan organisaatioon kuuluvat ilmavoimien kuljetusliikenteestä, ruokahuollosta ja asejärjestelmien huollosta vastaavat divisioonat. Logistiikan alaisuudessa ovat myös ilmavoimien tutkimus- ja kehitysdivisioona ja koko puolustushaaran lähetystö Yhdysvaltojen Washington D.C.:ssa. Henkilöstöhallinnon alle sijoittuvat henkilöstöresursseista, koulutuksesta, sekä henkilöstön terveydestä ja hyvinvoinnista vastaavat divisioonat.
Organisaatio > Lentoprikaatit

Chilen ilmavoimiin kuuluu viisi lentoprikaatia, jotka ovat maantieteellisen sijoituspaikkansa mukaisessa järjestyksessä seuraavat:
Los Cóndoresin lentotukikohdasta johdettu 1. lentoprikaati (esp. Iª Brigada Aérea) vastaa Chilen pohjoisosan ilmatilan valvonnasta Perun rajalta Loajoelle. Prikaatille ovat alistettuna ilmavoimien laivueet 1, 2 ja 3, ja se vastaa hävittäjälentäjien taktisesta lentokoulutuksesta.
Cerro Morenon lentotukikohtaan sijoitettu 5. lentoprikaati (esp. Vª Brigada Aérea) vastaa Loajoelta Vallenariin ulottuvan ilmatilan valvonnasta. Prikaatille ovat alistettuna ilmavoimien laivueet 7 ja 8, ja sen vastuualueisiin kuuluvat lääkintä- ja meripelastuslennot, syrjäisten alueiden yhteyslennot ja avustustehtävät luonnonkatastrofeissa ja muiden hätätilojen yhteydessä.
Santiagon Pudahuelin lentotukikohdasta johdettu 2. lentoprikaati (esp. IIª Brigada Aérea) vastaa Vallenarin ja Los Angelesin välisen ilmatilan valvonnasta ja Pääsiäissaarille SAR-lentotoiminnasta. Prikaatin vastuualueisiin kuuluvat strategiset kuljetuslennot ja SAR-lentäminen, ja sille on alistettu ilmavoimien laivueet 9 ja 10, sekä Pääsiäissaarille sijoitettu SAR-laivue. Prikaatin alaisuudessa ovat myös ilmavoimien helikopterilentokoulu ja ilmatorjunnan taktiikkakoulu.
Puerto Monttin El Tepualin lentotukikohtaan sijoitettu 3. lentoprikaati (esp. IIIª Brigada Aérea) vastaa Los Angelesista Eteläiselle Patagonian jäätikölle ulottuvien Chilen eteläosien vaikeakulkuisempien alueiden ilmatilan valvonnasta. Prikaatille on alistettuna ilmavoimien 5. laivue, ja sen tehtäviin kuuluvat lääkintä- ja SAR-lennot. Prikaatissa annetaan ilmavoimien alkeis-VFR-koulutus, ja lentäjät siirtyvät sieltä jatkokoulutukseen omiin aselajikouluihinsa, joista yksi on 3. lentoprikaatin alaisuuteen kuuluva monimoottorikuljetuslentäjien taktiikkakoulu.
Presidente Eduardo Frei Montalvan lentotukikohtaan sijoitettu 4. lentoprikaati (esp. IVª Brigada Aérea) vastaa Eteläiseltä Patagonian jäätiköstä etelään sijaitsevasta ilmatilasta, joka on olosuhteiltaan yksi maan haastavimmista. Prikaatin vastuualueeseen kuuluvat tukitehtävät Antarktiksella, ja sen tukikohta on merkittävä kuljetusväylä eri maiden Antarktiksen tutkimusosastoille. Prikaati vastaa myös SAR-lentotoiminnasta maantieteellisellä vastuualueellaan.
Jokaisen prikaatin alaisuuteen kuuluu viesti- ja ilmavalvontaosa ja erillinen suojausosa. Kolmelle prikaatille (prikaatit 1, 2 ja 5) on lisäksi alistettuna ilmatorjuntaosa, joka antaa varusmieskoulutusta.
Kalusto

Vuoden 2019 alussa Chilen ilmavoimien kalustona oli 172 lentokonetta ja 42 helikopteria. Hävittäjäkalustona oli yhdeksän F-5E-hävittäjää ja 35 F-16A- ja F-16C-hävittäjää. Kuljetuskalustona oli kuutta eri konetyyppiä yhteensä 28 konetta. Koulutukseen Chilen ilmavoimilla oli 93 konetta. Erikoistehtäviin oli kolme Lockheed Martin KC-130R- ja kolme KC-135E-ilmatankkauskonetta sekä yksi Boeing 707 AWACS -ilmavalvontakone. Lisäksi ilmavoimat oli tilannut kaksi Basler BT-67- ja kuusi Embraer KC-390 -kuljetuskonetta, sekä neljä Embraer EMB 314 Super Tucano -koulukonetta.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Chilen ilmavoimat Wikimedia Commonsissa
Chilen ilmavoimien verkkosivut (espanjaksi)
Ilmavoimat pommittavat laivaston aluksia Coquimbon satamassa vuonna 1931.
Chilen ilmavoimien F-16-monitoimihävittäjä Cruzex 2013 -sotaharjoituksessa.
Chongzhen

| Chongzhen  崇禎帝> Kiinan keisari |
| --- | --- |
Valtakausi:  2. lokakuuta 1627 – 25. huhtikuuta 1644
Edeltäjä:  Tianqi
Seuraaja:  Shunzhi (Qing-dynastia)

Syntynyt:  6. helmikuuta 1611 Fengyang, Kiina
Kuollut:  25. huhtikuuta 1644 (33 vuotta) Jingshan, Peking, Kiina
Puoliso:  keisarinna Zhuang Lie Min
Suku:  Zhu
Isä:  Taichang
Äiti:  Xiaochun
Chongzhen (kiin. 崇禎, 6. helmikuuta 1611 – 25. huhtikuuta 1644), alkuperäiseltä nimeltään Zhu Youjian (kiin. 朱由檢), oli kuudestoista ja viimeinen Ming-dynastiaan kuulunut Kiinan keisari, joka hallitsi vuosina 1627–1644. Hänen aika­kausi­nimensä Chongzhen merkitsee "kunnioitettavaa ja lupaavaa".
Varhaisvuodet

Chongzhenin alku­peräinen nimi oli Zhu Youjian. Hän oli Zhu Changluon eli keisari Taichangin viides poika. Hänen äitinsä, Liu, oli Taichangin vaatimaton jalka­vaimo. Kun Zhu Youjian oli neli­vuotias, Taichang tappoi Liun tunte­matto­masta syystä, ja hänet haudattiin salaisesti. Zhu Youjianin adoptoi keisarin jalka­vaimo Kang, mutta kun tämä muutamaa vuotta myöhemmin synnytti prinsessan ja adoptoi Zhu Youziaon, myöhemmän keisari Tianqin, Zhu Youjiam siirtyi keisarin toisen jalka­vaimon, Zhuangin huostaan.
Näin ollen Zhu Youjian kasvoi jokseenkin yksinäisessä mutta rauhallisessa ympäristössä, sillä useimmat keisarin nuoremmat pojat oli luovutettu muiden huostaan, jotta he välttyisivät valta­taisteluilta, joita Tianqi joutui sietämään. Zhu Youjian seurasi veljeään valta­istuimelle 17-vuotiaana ja otti hallitsija­nimen Chongzhen. Välittömästi tämän jälkeen hän syrjäytti eunukki Wei Zhongzianin ja rouva Ken, jotka olivat tosi­asialli­sesti ryhtyneet hallitsemaan keisari­kuntaa.
Chongzhen yritti hallita itse ja teki parhaansa pelastaakseen Ming-dynastian. Kuitenkin vuosia jatkunut korruptio ja valtion tyhjä kassa tekivät lähes mahdottomaksi löytää kyvykkäitä ministerejä tärkeisiin tehtäviin. Chogzhen oli myös taipuvainen epä­luuloisuuteen niitä harvoja kyvykkäitä alamaisia kohtaan, joita hänellä oli, ja hän teloitti kuuluisan kenraali Yuan Chonghuanin, joka oli 1630-luvulla lähes yksinään puolustanut valtakunnan pohjois­rajaa mantšuja vastaan.
Luonne ja jälkimaine

Vaikka Chongzhen ei ollut erityisen epä­pätevä verrattuna muihin Ming-dynastian loppu­vaiheiden hallitsijoihin, hän kuitenkin sinetöi dynastian kohtalon. Hän teki voitavansa pelastaakseen dynastian. Vaikka hän olikin tunnettu ahkeruudestaan, hänen epä­luuloisuutensa, kärsimättömyytensä, itse­pintaisuutensa ja välin­pitämättömyytensä kansan ahdingosta tuomitsivat hänen rappeutuvan valta­kuntansa. Chongzhen yritti panna toimeen uudistuksia, mutta hän ei ottanut huomioon Ming-dynastian heikkenemistä, joka oli ehtinyt pitkälle jo ennen hänen valtaan­tuloaan. 17-vuotisena hallitsija­kautenaan hän teloitti seitsemän sotilas­kuvernööriä ja yksi­toista alueellista komentajaa, vaihtoi puolustus­ministeriä neljä­toista kertaa ja nimitti ennen­näkemättömän määrän, 50 ministeriä maan hallitukseen. Vaikka Ming-dynastialla oli sen viimeisinä vuosina yhä kyvykkäitä komentajia ja poliitikkoja, Chongzhenin kärsi­mättö­myyden ja vaino­harhaisuuden vuoksi kukaan heistä ei voinut panna toimeen todellista suunnitelmaa vaarallisen tilanteen selvittämiseksi.
Erityisesti Yang Chonghuanin teloitusta äärimmäisen hatarin perustein pidettiin Chongzhengin ratkaisevana virheenä. Kuollessaan Yuan oli kaikkien Ming-valtakunnan koillisten sota­joukkojen ylin komentaja, ja hän oli juuri ryhtynyt so­tatoimiin puolustaakseen pääkaupunkia mantšujen mahdollisen yllätys­hyökkäyksen varalta. Suuren osan edellisistä kymmenestä vuodesta Yuan oli toiminut Ming-keisari­kunnan turvana pohjoisessa, jossa hän vastasi keisari­kunnan rajojen puolustamisesta aikana, jolloin keisarikunta kärsi tappioita toisensa jälkeen. Hänen epä­oikeuden­mukainen teloituksensa tuhosi Ming-keisarikunnan armeijan moraalin ja poisti mantšuilta yhden suurimmista esteistä, joka heillä olisi ollut tiellään heidän valloit­ta­es­saan Kiinan.
Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista. 
Alkuperäinen artikkeli: en:Chongzhen Emperor
Chongzhen surmaa tyttärensä ennen kuin hirttäytyy itse. (Eurooppalaisen taiteilijan piirros Martino Martinin teoksessa De bello tartarico')
"Rikollisen oppineen puu", jonka paikalla olleeseen samanlaiseen puuhun Chongzhen hirttäytyi huhtikuussa 1644
Käännös suomeksi
1512 Oulu

| 1512 Oulu |
| --- | --- |
 1939 FE 
 Hubble-avaruusteleskoopin kuva Oulusta.
Löytäminen
Löytäjät:  H. Alikoski
Löytöaika:  18.  maaliskuuta 1939
Kiertoradan ominaisuudet
Keskietäisyys Auringosta:  3,95 AU
Pienin etäisyys Auringosta:  3,35 AU
Suurin etäisyys Auringosta:  4,54 AU
Eksentrisyys:  0,152
Kiertoaika Auringon ympäri:  2862 päivää  7,84 vuotta
Inklinaatio:  6,50°
Fyysiset ominaisuudet
Läpimitta:  83 km
Pyörähdysaika:  ? h
Albedo:  0,037
Asteroidiluokka:  P
1512 Oulu on Marsin ja Jupiterin välisellä pääasteroidivyöhykkeellä Aurinkoa kiertävä pikkuplaneetta eli päävyöhykkeen asteroidi. Sen löysi Heikki Alikoski vuonna 1939. Nimensä asteroidi sai löytäjänsä syntymäpaikan, Oulun kaupungin mukaan. Ennen nimeämistään kohde tunnettiin tunnuksella 1939 FE. Oulu kuuluu Hilda-ryhmän asteroideihin.
1503 Kuopio

| 1503 Kuopio |
| --- | --- |

Löytäminen
Löytäjä:  Yrjö Väisälä
Löytöpäivä:  15. joulukuuta 1938
Muut nimet:  1935 EF, 1938 XD ja 1953 LH
Fyysiset ominaisuudet
Halkaisija:  22,985  km
Pyörähdysaika:  9,957 h
Albedo:  0,399
Absoluuttinen magnitudi:  10,5  ja 10,69
Kiertorata
Kiertokohde:  Aurinko
Eksentrisyys:  0,10 , 0,1043658  tai 0,1014569159879308
Inklinaatio:  12,381 astetta, 12,36688 astetta tai 12,34175576284594 astetta
Keskianomalia:  294,10553 astetta tai 304,0616160590886 astetta
Kiertoaika:  4,25 vuotta ja 1 555,16989049426 vuorokautta
Periapsis:  2,3516835 au ja 2,360433923519779 au
Apoapsis:  2,900 au ja 2,893479806748885 au
Radan isoakselin puolikas:  2,6257187 au ja 2,62695686481176 au
Aiheesta muualla
Minor Planet Center
JPL Small-Body Database
1503 Kuopio on tähtitieteilijä Yrjö Väisälän vuonna 1938 löytämä asteroidi eli pikkuplaneetta. Se on nimetty suomalaisen kaupungin mukaan.
Kuopion likimääräinen läpimitta on 33 kilometriä. Kohde sijaitsee Auringosta suunnilleen 2,63 kertaa niin kaukana kuin Maa, ja sen kierros Auringon ympäri kestää noin 4 vuotta ja 3 kuukautta.
1519 Kajaani

| 1519 Kajaani> Löytäminen |
| --- | --- |
Löytäjä:  Yrjö Väisälä
Löytöpäivä:  15. lokakuuta 1938
Muut nimet:  1938 UB ja 1938 UK
Fyysiset ominaisuudet
Halkaisija:  31,166  km
Albedo:  0,05
Absoluuttinen magnitudi:  11,6  ja 11,57
Kiertorata
Kiertokohde:  Aurinko
Eksentrisyys:  0,24 , 0,2411531  tai 0,2401501063590337
Inklinaatio:  12,60582 astetta tai 12,60848977470861 astetta
Keskianomalia:  129,40617 astetta tai 126,8436814318484 astetta
Kiertoaika:  5,52 vuotta ja 2 018,128552042412 vuorokautta
Periapsis:  2,3700923 au ja 2,374805650530616 au
Apoapsis:  3,876 au ja 3,875917473615075 au
Radan isoakselin puolikas:  3,1232811 au ja 3,125361564365132 au
Aiheesta muualla
Minor Planet Center
JPL Small-Body Database
1519 Kajaani on tähtitieteilijä Yrjö Väisälän vuonna 1938 löytämä asteroidi eli pikkuplaneetta. Se on nimetty suomalaisen kaupungin mukaan.
Kajaanin likimääräinen läpimitta on 22 kilometriä. Kohde sijaitsee Auringosta suunnilleen 3,12 kertaa niin kaukana kuin Maa, ja sen kierros Auringon ympäri kestää noin 5,5 vuotta.