stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Namor
Voimat & varusteet

Omaperäisen geneettisen perimänsä vuoksi Namor on ainutlaatuinen. Häntä pidetään Marvel-universumin ensimmäisenä mutanttina, koska hänen lentokykynsä ei selity kummankaan rodun geeniperimästä.
Namorilla on valtavat fyysiset voimat ja hän on voimakkain atlantislainen koskaan. Hänen voimansa on kuitenkin kiinteässä sidoksissa veteen. Mikäli Namor on vedessä tai ilmankosteus on suuri, kykenee hän nostamaan 85 tonnia.
Nykyisin ja päätellen lukuisista voimanponnistuksista Namor kuuluu kuitenkin Marvelin 100 tonnia nostavien joukkoon (vaikka hän on useasti nostanut huomattavasti enemmän kuin tämä - esim. murskasi kerran arkkivihollisensa Attuman nostamalla veden alla Toisen maailmansodan aikaisen taistelulaivan [n. 20 000–30 000 tonnia] ja murskaamalla sillä vihollisensa). Namorin keho kestää suuria kylmyys- ja painemääriä ja hänen näkökykynsä on erittäin tarkka varsinkin näköspektrin vihreällä osalla.
Namorin uintinopeus on luokkaa 185,2 mpk:n tuntivauhdilla. Hän kykenee pitämään tätä nopeutta yllä useita tunteja. Siipiensä avulla Namor voi lentää n. 60 km/h 11 tunnin ajan ja kykenee nostamaan suuriakin painoja lentäessään (tehokkaasti n. kaksi tonnia, maksimissaan Namor on kantanut yhdellä kädellä 50 tonnin painoista ankkuria).
Namor on myös osoittanut, että hänellä on kyky generoida massiivisia sähkölatauksia ruumiistaan, kuten sähköankerias. Kyky vaatii kuitenkin pitkän latausajan. Tämä on luultavasti jäänne nykyajan käsikirjoittajien hylkäämästä ideasta, jonka mukaan Namor voi matkia kaikkien merenelävien voimia.
Namorilla on lisäksi tietynlainen tutka, jonka avulla hän voi "nähdä" näkymättömiä olentoja. Harvoin esille tuotu voima on myös Namorin kyky kommunikoida telepaattisesti merenelävien kanssa.
Oman voimansa lisäksi Namor kykenee hyödyntämään kaikenlaisten merenelävien voimia. Hänen tiedetään ainakin hyödyntäneen salaperäisen Mento-kalan kykyjä välittää ajatuksiaan tuhansien kilometrien päähän Atlantiksesta ja herättäneen maagisella Proteuksen torvellaan massiivisia merihirviöitä taistelemaan ihmisiä vastaan.
Namor ja muut atlantislaiset tietävät myös jokaisen uponneen aarrelaivan sijainnin ja kykenevät näiden rikkauksien avulla hankkimaan itselleen pinnalla eläjien salaisuuksia.
Atlantislaisen miehen keski-ikä on noin 122 vuotta, joten Namor lienee tällä hetkellä elämänsä parhaassa kunnossa.
Voimat & varusteet > Rajoitukset

Namorin kaikki voimat ovat kuitenkin yhteydessä vesielementtiin. Namor tarvitsee jatkuvasti kosteutta ja jos hän joutuisi kokonaan eroon vedestä viikonkin ajaksi, kuolisi Atlantiksen Prinssi nestehukkaan.
Vastustajat

Namor on taistellut pitkän elämänsä aikana lukuisia vastustajia vastaan niin maalla kuin merelläkin (ja joskus ilmassakin). Tunnetuimpia ja useimmiten juuri Namoriin yhdistettäviä vastustajia ovat:
Attuma
Byrrah
Kapteeni Barracuda
Tohtori Dorcas
Llyra
Naga
Nagala
Orka
Merisiili
Tiikerihai
Sotalordi Krang
Ylimies
Ultimate Namor

Ultimate Marvel -jatkumossa Ihmeneloset tutkivat muinaisen Atlantiksen raunioita ja löysivät 9000 vuotta vanhan haudan, jossa Namor makasi syvässä unessa. Paljastuikin, että Ultimate Namor on atlantislainen rikollinen pahinta mahdollista laatua. Namor yritti valehdella Reed Richardsille alkuperästään, mutta tämä huomasi kielenkääntäjällään Namorin yrittävän salata jotain.
Namor on osoittanut kykenevänsä sietämään täydellä voimalla iskettyjä liekki-iskuja Johnny Stromilta, painimaan fyysisesti samassa tasossa Möykyn kanssa ja yrittänyt jopa venyttää Reed Richardsin katkeamispisteeseen. Namor hallitsee mentaalisesti vettä ja hän on luonut valtavan hyökyaallon, jolla uhkasi tuhota koko Manhattanin.
Namor on myös osoittanut olevansa äärimmäisen älykäs. Hän oppi englannin kielen vain kuuntelemalla Ihmenelosten ja YPKVV:n agenttien keskustelua muutaman minuutin ajan. Namor lopetti raivoamisen Nakymättömän naisen suudellessa häntä, jonka jälkeen hänet on vain mainittu harvakseltaan Ultimate Marvel -sarjakuvissa.
Namor muissa medioissa > Marvel Cinematic Universe

Namor esiintyy Marvel Cinematic Universessa, näyttelijänään Tenoch Huerta. Atlantiksen sijaan, tämä versio Namorista on Talokanin, Keski-Amerikan lähellä sijaitsevan vedenalaisen valtakunnan, hallitsija. Hänen syntymänimensä oli Ch’ah Toh Almehen , ja hallitsijatittelinsä Kukulcán , mayojen mytologiassa mainitun sulkakäärmeen mukaan. Namor syntyi kyvyllisenä hengittää sekä vedessä että maalla, hidastetulla ikääntymisellä, ja siivet jaloissa, koska hänen äitinsä Fen odotti häntä vielä kohdussa, kun tämä ja muu heimo muuttuivat vibraniumin mutatoimaa kasvia syömällä vettä hengittäviksi. Hän otti jo lapsena käyttöön nimen Namor , kun eräs espanjalaispappi kutsui häntä termillä El Niño sin Amor (suom. lapsi vailla rakkautta ).
Namor teki ensiesiintymisensä elokuvassa Black Panther: Wakanda Forever (2022). Kun CIA:lle työskentelevä tohtori Graham etsi merestä vibraniumia, Namor ja hänen alaisensa hyökkäsivät heidän kimppuunsa. Tästä hyvästä he halusivat ensin surmata vibranium-jäljittimen keksijän, Riri Williamsin, ja sitten taivutella Wakandan asukkaat auttamaan julistamaan sodan koko pintamaailmaa vastaan. Wakandan kuningataräiti Ramonda sekä prinsessa Shuri kieltäytyivät ja samalla suojelivat Williamsia häneltä, joten Namor julisti sodan Wakandaa vastaan, joka päättyi, kun uudeksi Mustaksi Pantteriksi edesmenneen T’Challan tilalle tullut Shuri pakotti kaksintaistelun päätteeksi Namorin antautumaan, luvaten vastineeksi suojella Talokanin olemassaoloa muulta maailmalta.
Namor muissa medioissa > Videopelit

Namor on yksi NPC-hahmoista Marvel: Ultimate Alliance -pelissä.
Namor muissa medioissa > Muuta

George R. R. Martinin tieteisromaanissa Tuf Voyaging merihirviöiden täyttämä merimaailma on saanut nimekseen Namor.
Namor ja Näkymätön Nainen Ultimate Marvel- jatkumosta (kuvitus Greg Land).
Teuvo Lyly

Teuvo Lyly on Pekka Seppäsen käsikirjoittama ja Jari Pantzarin sekä Pertti Hämäläisen piirtämä sarjakuva. Se on ilmestynyt Ilta-Sanomissa vuodesta 1993 asti. Vuonna 1998 sarjan stripeistä koottiin albumi "Teuvo Lyly - Työ tekijäänsä kiittää" (Arktinen Banaani, ISBN 952-9809-17-4)
Aiheesta muualla

Kvaak.fi: Me Muut, tasan 25v. - Teuvo Lyly, noin 10 v. (Arkistoitu – Internet Archive)
Tervolan rautatieasema

Tervolan rautatieasema (lyh. Trv) on Suomen rataverkon liikennepaikka Tervolan kunnassa Lapin maakunnassa rataosalla Laurila–Kelloselkä. Liikennepaikan etäisyys Helsingin päärautatieasemalta on 900,5 ratakilometriä, mitattuna Haapamäen ja Seinäjoen asemien kautta. Liikennepaikka on otettu käyttöön 16.10.1909.
Tervolassa pysähtyvät nykyisin lähes kaikki rataosan henkilöjunat. Tavaraliikennettä ei ole. Liikenteenohjaustoiminnot on keskitetty hoidettavaksi kaukokäytöllä Oulun rautatieasemalta käsin. Ratapihalla on yksi läpiajettava sivuraide sekä yksi kuormausraide. Lipunmyynti asemalla loppui vuonna 2001. Asemalla tapahtuu junakohtaus kerran päivässä.
Rakennukset

Alkuperäinen asema oli Thure Hellströmin suunnittelema jugendtyylinen asema, joka tuhoutui Lapin Sodassa. Uusi asema ja tavaramakasiini valmistuivat 1945. Rakennukset edustavat tyyliltään sodan jälkeistä vaatimatonta jälleenrakennuskauden rakennustyyppiä. Asemarakennus ja asemapäällikön talo talousrakennuksineen ovat nykyisin asuinkäytössä. Matkustajia varten on pieni puinen katos, josta löytyvät junien aikataulutiedot.
Aiheesta muualla

vaunut.org: kuvia Tervolan asemalta
Iltanen, Jussi: Radan varrella : Suomen rautatieliikennepaikat.  Helsinki:  Karttakeskus, 2009.  ISBN 978-951-593-214-3
The Faerie Queene

The Faerie Queene -runoelman ensimmäisen osan kansi.
The Faerie Queene on Edmund Spenserin 1500-luvun lopussa kirjoittama allegorinen runoelma, jota pidetään yhtenä merkittävimmistä englannin kielellä kirjoitetuista runoelmista. Alun perin sen piti olla 12 kirjasta koostuva uskonnollis-moraalipoliittinen allegoria, joka kertoi määrättyjä moraalisia hyveitä edustavien ritarien seikkailuista. Esimerkiksi ensimmäisen kirjan oli määrä kertoa punaisen ristin ritarin eli pyhyyden legendasta. Ritarit palvelevat Faerie Queenea, joka edustaa kunniaa ja kuningatar Elisabeth I:tä. Runoelman ensimmäinen osa eli kirjat I–III julkaistiin vuonna 1590, toinen osa eli kirjat IV–VI vuonna 1596. Ensimmäinen yhteispainos julkaistiin vuonna 1609.
Runoelman muoto perustuu italialaisille ritariromaaneille, esimerkkeinä teoksen jako kirjoihin ja lauluihin sekä toisiinsa lomittuvat ja kietoutuvat rinnakkaiset kertomukset. Runoelma on kirjoitettu säkein, joka tuli sittemmin tunnetuksi Spencerin säkeistönä (Spenserian stanza). Siinä kahdeksan ensimmäistä säettä ovat pentametreja ja viimeinen heksametri tai aleksandriini. Riimikaava on ababbcbcc. Spencerin säkeistö on muunnelma italialaisesta ottava rima -säkeistöstä.
Neito tornissa

Neito tornissa levytettiin ensimmäisen kerran vuonna 1984.
Neito tornissa (ruots. Jungfrun i tornet) on Jean Sibeliuksen ainoa valmistunut oopperasävellys. Yksinäytöksisen oopperan libreton on kirjoittanut Rafael Hertzberg. Ensi-ilta oli 7. marraskuuta 1896.
Sibelius ja ooppera

Tutustuttuaan Richard Wagnerin oopperoihin Sibelius alkoi haaveilla Kalevala-aiheisesta oopperatetralogiasta Nibelungin sormuksen esikuvan mukaan. Hän matkusti Bayreuthin musiikkijuhlille kuuntelemaan Parsifalia ja Lohengrinia. Myöhemmin Veneen luomisen sävellysprosessi ajautui umpikujaan. Näistä musiikkiaiheista kuitenkin syntyi orkesteriteos Lemminkäinen, joka käsittää neljä legendaa orkesterille.
Neito tornissa > Taustaa

Filharmoninen orkesteri tilasi arpajaisjuhliinsa oopperan tietäen Sibeliuksen oopperansävellystoiveista. Oopperan kesto on hiukan yli puoli tuntia. Sibeliukselle se oli vain välityö, eikä hän panostanut siihen erityisemmin.
Pian ensi-illan jälkeen Sibelius kielsi oopperan esitykset, kunnes olisi saanut korjatuksi sitä paremmaksi. Korjaaminen jäi kuitenkin tekemättä. Nykyisin oopperasta esitetään lähinnä konserttiversiota.
Neito tornissa > Juoni

Vouti rakastuu neitoon, joka on rakastunut sulhoon. Vouti sulkee neidon torniin, kun ei saa vastarakkautta. Kylän väki luulee, että neidon siveys on mennyttä, ja paheksuu häntä. Sulho etsii rakastaan ja huomaa neidon olevan vankina tornissa. Vouti ja sulho ryhtyvät taistelemaan, kunnes linnanrouva keskeyttää taistelun ja vouti vangitaan. Neito ja sulho saavat toisensa.
Neito tornissa > Kantaesitys

Louis Sparren lavastamassa kantaesityksessä lauloivat sopraano Ida Flodin neitona ja Abraham Ojanperä voutina. Esityksen johti Sibelius. Loppuunmyytyjä esityksiä oli yhteensä kolme.
Neito tornissa > Arvioita

Oskar Merikanto kirjoitti Neito tornissa -oopperasta Päivälehdessä 10. marraskuuta 1896:
» Se, mikä orkesterin tehtäwään, sen wäririkkauteen tulee, on mestarillista, mitä soolo-osiin ja kööreihin tulee, paikoitellen erittäin kaunista... Tässäkin teoksessa on orkesterillä wähä wäliä mitä herttaisimpia kohtia, mitä maukkaampia paloja, warsinkin kun puupuhaltimet silloin tällöin pujahuttelevat 'ehta suomalaisia' liwerryksiään. Kauniimpia kohtia orkesterin tehtäwässä on kewätköörin säestäminen, köörin, joka yksinään on pieni mestariteos.»
Neito tornissa -alkusoitto

Kapellimestari Tuomas Hannikainen tutki Sibeliuksen käsikirjoitusta ja totesi 2010-luvun lopulla, että partituurin lyhennelmämerkintöjen perusteella oopperasta voidaan esittää noin 11 minuuttia pitkä orkesterikappale, joka perustuu oopperan aiheisiin. Orkesterikappale on nimetty Neito tornissa -alkusoitoksi, ja sen oletetaan saaneen kantaesityksensä Turussa 7. huhtikuuta 1900 säveltäjän johtamana. Sävellystä ei tiedetä esitetyn vuoden 1900 jälkeen.
Neito tornissa -alkusoitto on erotettava oopperan omasta alkusoitosta, joka kestää noin kolme minuuttia ja sisältää lauluosuuksia.
Kirjallisuutta

Granberg, Jan: Sibelius kamp med operan. Hufvudstadsbladet, 4.1.2015, s. 18–19.
Hannikainen, Tuomas: Neito tornissa – Sibelius näyttämöllä.  (Diss. EST-julkaisusarja, 40)  Helsinki:  Taideyliopiston Sibelius-Akatemia, 2018.  ISSN 1237-4229  ISBN 978-952-329-102-7  Teoksen verkkoversio. (Arkistoitu – Internet Archive)
Tawaststjerna, Erik: Jean Sibelius II, s. 89–120.  (Ruotsinkielisestä käsikirjoituksesta tekijän kanssa yhteistyössä suomentanut Tuomas Anhava)  Helsinki:  Otava, 1967.
| Auktoriteettitunnisteet  |
| --- | --- |
Kansalliset:  Ranska  BnF data 
Muut:  MusicBrainz work
Nemi (sarjakuva)

Nemi on Lise Myhren piirtämä norjalainen sarjakuva, jonka päähenkilö on mustiin pukeutuva ja epäsovinnainen goottityttö Nemi. Sarja alkoi vuonna 1997 ja saavutti nopeasti suosiota etenkin Pohjoismaissa. Suomeen sarja tuli vuonna 1999 alunperin Myrkky lehdessä, ja nykyään sitä julkaistaan päivittäin muun muassa Ilta-Sanomissa ja perjantaisin Metrossa. Suomeksi on tähän mennessä ilmestynyt myös yksitoista Nemi-albumia ja kuusi Nemi-sarjakuvakirjaa. Viimeisin julkaistiin syksyllä 2011.
Lise Myhre on kertonut suureksi esikuvakseen ruotsalaisen Charlie Christensenin sarjakuvan Aarne Ankka. Eräänlainen Nemin alkumuoto oli Myhren lyhytikäinen sarjakuva Anne Anka, jonka räväkkä päähahmo oli Christensenin ankan naispuolinen vastine.
Nemin koko nimi on Nemi Montoya. Hänen etunimensä on lainattu Italiassa sijaitsevalta Nemijärveltä ja sukunimensä kirja- ja elokuvahahmo Inigo Montoyalta, joka esiintyi alun perin William Goldmanin fantasiaromaanissa The Princess Bride.
Päähenkilöt

Nemi Montoya on noin 25-vuotias, tupakoiva, baareissa viihtyvä ja miehiä iskevä nuori nainen. Nemi pukeutuu yleensä vain mustiin (hänellä on vain muutamissa stripeissä ollut päällään jotain violettia, viininpunaista tai raidallista) ja kuuntelee metallimusiikkia. Muista sarjakuvan henkilöistä poiketen hänellä on täysin valkoinen iho. Anarkistinen Nemi vastustaa turkiksia, tupakointikieltoja, jalkapalloa, hallitusta ja hänen elämännäkemyksensä on hyvin pessimistinen, mutta välillä myös myönteisellä tavalla lapsellinen. Hän on myös vegetaristi, sillä "eihän Nasua saa syödä". Hän rakastaa myös suklaata ja tequilaa. Hänen asuntonsa on useimmiten kuin kaatopaikka ja hän pakoilee TV-lupatarkastajaa. Nemi pitää Alice Cooperista, W.A.S.P.:stä, Tarusta sormusten herrasta, Sandmaneista (Nemi on rakastunut päähenkilöön) ja Batmanista. Aikuiseksi kasvamista pelkäävä Nemi uskoo kaikenlaiseen fantasiaan, kuten lohikäärmeisiin ja tonttuihin. Itse Joulupukinkin hän tapaa eräässä albumissa. Lempieläimekseen Nemi on maininnut vyötiäisen ja lohikäärmeen. Myös muut Nemin perheenjäsenet ovat mustavalkoisesti piirrettyjä gootteja, lukuun ottamatta hänen äitipuoltaan, joka on turkiksiin pukeutuva vaaleaverikkö. Horoskoopiltaan Nemi on skorpioni.
Anu (joskus myös Sini tai Heidi, norj. Cyan) on Nemin paras ystävä, jolla on siniset hiukset ja paljon huolia. Toisin kuin Nemin, Anun rooli sarjakuvassa on olla lähempänä niin kutsuttua tavallista ihmistä. Hän on vastuuntuntoinen, jalat maassa oleva ja työssä käyvä ihminen. Hänen outo tapansa on pitää Leoa valveilla yöisin puhumalla asioita, joita hän ei ole ehtinyt päivällä sanoa. Anu on yksinhuoltaja tyttärelleen, jonka hän sai ulkomaanmatkan jälkeen.
Grimm on Nemin poikaystävä, jonka kanssa Nemi asuu yhdessä. Grimm on pitkä ja harteikas ja hyvin tyyni henkilö. Grimmillä on pitkät, mustat, kiharat hiukset sekä parransänki.
Leo on Anun entinen poikaystävä, joka on normaali töissä käyvä aikuinen mies. Hän joutuu usein kuuntelemaan tyttöystävänsä ongelmia, muttei ymmärrä niistä usein mitään. Hän ei juo, mutta silloin kun tulee otettua muutama, saattaa hän menettää muistinsa.
Timo (norj. Tim) on Anun (entinen) poikaystävä, joka on työtön muusikko.
Ofelia on Nemin ja Anun ystävä ja pessimistinen taiteilija. Hän on ruumiinrakenteeltaan tukevampi ja pukeutuu aina ruskeaan mekkoon. Hänellä on pitkät ruskeat hiukset ja äärimmäisen pessimistinen asenne.
Mio on Nemin pikkuveli, joka asuu isänsä luona ja uskoo maailmanlopun koittavan. Hän uskoo myös vakaasti ufojen tulevan maahan uudenvuodenaattona.
Nemin isä on gootti kuten Nemikin. Hän pitää tyttärensä tavoin sarjakuvista ja saa Nemin usein tuntemaan itsensä pikkutytöksi. Nemin isä on eronnut Nemin äidistä. Ja sittemmin on eronnut myös tästä äitipuolesta ja elää tätä nykyä suhteessa miehen kanssa.
Evilina on Nemin isän uusi entinen vaimo, joka on stereotyyppinen snobi äitipuoli helvetistä. Hän on hyvin rikas ja tarkka siisteydestä. Hän rakastaa Nemin elämäntyylin arvostelua ja käyttää turkiksia (joita Nemi vastustaa).
Albumit > Kokoelma-albumit

Nemi I.  (Sisältää Nemi-tarinat vuosilta 1997–2000. Suomentanut Mikko Huusko)  Arktinen Banaani, 2005.  ISBN 952-5602-07-9
Nemi II.  (Sisältää Nemi-tarinat syksystä 2000 syksyyn 2001)  Arktinen Banaani, 2006.  ISBN 952-5602-39-7
Nemi III.  (Sisältää Nemi-tarinat syksystä 2001 kesään 2002)  Arktinen Banaani, 2007.  ISBN 978-952-5602-65-4
Nemi IV.  (Sisältää Nemi-tarinat syksystä 2002 kevääseen 2003)  Arktinen Banaani, 2008.  ISBN 978-952-5768-06-0
Nemi V.  (Sisältää Nemi-tarinat keväästä 2003 talveen 2004)  Arktinen Banaani, 2009.  ISBN 978-952-5768-34-3
Nemi VI.  (Sisältää Nemi-tarinoita vuodelta 2004)  Arktinen Banaani, 2011.
Aiheesta muualla

Nemi-sarjakuvan virallinen sivu. (norjaksi)
Nemin virallinen englanninkielinen sivu. (englanniksi)
Nemi Arktinen Banaani -kustantamon sivuilla[vanhentunut linkki].
Vesa Kataisto: Parhaat ystävättäret Nemi ja Lise (Arkistoitu – Internet Archive). Kvaak.fi 28.11.2003.
Reima Mäkinen: Paksu Nemi[vanhentunut linkki]. Kvaak.fi 1.12.2005.
Sippo Mentunen: Mustaa väreissä[vanhentunut linkki]. Kvaak.fi 23.3.2008.
Anne Muhonen: Outoja lintuja[vanhentunut linkki]. Kvaak.fi 18.11.2006.
Jarkko Sikiö: Goottivalkyria[vanhentunut linkki]. Kvaak.fi 2.1.2010.
Lauri Frosti: Negatiivisuus on positiivista![vanhentunut linkki] Kvaak.fi 4.12.2012.
Tetrakalat

| Tetrakalat |
| --- | --- |
 Neontetra (Paracheirodon innesi)
Tieteellinen luokittelu
Domeeni::  Aitotumaiset Eucarya
Kunta::  Eläinkunta Animalia
Pääjakso::  Selkäjänteiset Chordata
Alajakso::  Selkärankaiset Vertebrata
Yläluokka::  Luukalat Osteichthyes
Luokka::  Viuhkaeväiset Actinopterygii
Alaluokka::  Neopterygii
Lahko::  Tetrakalat Characiformes  Goodrich, 1909
Katso myös
   Tetrakalat Wikispeciesissä   Tetrakalat Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OK: 
Kirjorosvotetra (Hoplias malabaricus)
Tetrakalat (Characiformes) on viuhkaeväisiin kuuluva makean veden kalojen lahko, johon kuuluvat muun muassa tetrat ja piraijat. Kaiken kaikkiaan lahkoon kuuluu pari tuhatta lajia, joista suurin osa elää Etelä- ja Keski-Amerikassa, joitakin Pohjois-Amerikassa ja noin 210 lajia Afrikassa. Useimmat tetrakalat ovat terävähampaisia petoja.  Monet lajit etenkin tetrojen heimosta ovat suosittuja akvaariokaloja, joitakin pyydystetään ruokakaloiksi.
Systematiikka

Tetrakalojen lahkon sukulaisia ovat monnikalat, jotka luetaan samaan Ostariophysi-ylälahkoon. Lahkot lienevät eronneet noin 150 miljoonaa vuotta sitten.
Tetrakalat jaetaan 18 heimoon, ja niitä tunnetaan noin 1900 lajia 270 suvussa. Luokitus ei ole kaikilta osiltaan vakiintunut.
Systematiikka > Heimojako

Citaharinoidei (alalahko)
Linjatetrat (Citharinidae)
Herttatetrat (Distichodontidae)
Characoidei (alalahko)
Parodontoidea (yläheimo)
Parodontidae
Anostomoidea
Seisojatetrat (Anostomidae)
Chilodontidae
Barbitetrat (Curimatidae)
Prochilodontidae
Crenuchoidea
Purjetetrat (Crenuchidae)
Hemiodontoidea
Keilatetrat (Hemiodontidae)
Alestoidea
Alestit (Alestidae)
Characoidea
Tetrat (Characidae)
Tapparakalat (Gasteropelecidae)
Cynodontoidea
Acestrorhynchidae ("Vaanijatetrat")
Cynodontidae
Erythrinoidea
Amerikanhaukitetrat (Ctenoluciidae)
Rosvotetrat (Erythrinidae)
Haukitetrat (Hepsetidae)
Sukkulatetrat (Lebiasinidae)
Petra Theman

Petra Theman
Petra Marianne Theman (s. 23. maaliskuuta 1973) on suomalainen diplomaatti ja Raaseporin kaupunginjohtaja.
Theman on valmistunut valtiotieteiden maisteriksi Åbo Akademista vuonna 1998. Hän oli Favex ry:n (Finnish Film & Audiovisual Export) ensimmäinen toiminnanjohtaja, ja hän johti järjestöä elokuusta 2008 elokuuhun 2013. Sittemmin hän työskenteli lähetystöneuvoksena Suomen Kiinan-suurlähetystössä vuosina 2019–2022.
Maaliskuussa 2022 Theman valittiin Raaseporin kaupunginjohtajaksi; hänen edeltäjänsä Ragnar Lundqvist jäi eläkkeelle syksyllä 2022.
Themis

Themiksen patsas noin 300 eaa.
Themis (m.kreik. Θέμις) oli kreikkalaisessa mytologiassa oikeuden ja järjestyksen jumalatar. Hesiodoksen mukaan hän oli Uranoksen ja Gaian tytär, sekä Zeuksen järjestyksessään toinen vaimo. Themis synnytti horat:  Eunomia (Järjestys), Dike (Oikeus) ja Eirene (kukoistava Rauha). Nämä suojelivat kuolevaisten ihmisten aherrusta. Themis synnytti myös moirat eli kohtalottaret: Klotho (Kehrääjä), Lakhesis (Osan Suova) ja Atropos (Torjumaton), joiden tehtävänä oli kehrätä, kerrata ja katkaista ihmisen elämänlanka. Zeus soi suurimman kunnian Kohtalottarille.
Rosa Nenonen

| Rosa Nenonen> Henkilötiedot |
| --- | --- |
Syntynyt: 1984 Rovaniemi
Kansalaisuus:  suomalainen
Ammatti:  kirjailija
Kirjailija
Äidinkieli: suomi
Tuotannon kieli: suomi
Tyylilajit:  tietokirjat
Aiheesta muualla
Löydä lisää kirjailijoitaKirjallisuuden teemasivulta
Rosa Nenonen (o.s. Korhonen, s. 1984, Rovaniemi) on suomalainen tietokirjailija, puhuja, positiivisen psykologian kouluttaja ja puhuja. Hän on myös entinen malli ja voimistelija.
Ura > Ura urheilijana

Rosa Nenonen oli teini-ikäisenä kilpatason voimistelija muun muassa Rovaniemen Taipumattomissa. Hän päätti kuitenkin lopettaa voimistelun 16-vuotiaana.
Ura > Ura mallina

Ensimmäiset mallikeikkansa Nenonen teki 14-vuotiaana Paparazzi-toimistolle, 16-vuotiaana hän muutti mallintöiden perässä kesäksi Pariisiin.  Valmistuttuaan ylioppilaaksi hän muutti Rovaniemeltä Helsinkiin.
Nenonen toimi yhteensä 20 vuotta mallina ulkomailla, Pariisissa, Milanossa, Saksassa, Barcelonassa,  ja 2010-luvulla San Franciscossa ja New Yorkissa. 26-vuotiaana hän pääsi Nextin listoille, joka on yksi New Yorkin kuuluisimpia mallitoimistoja. Hän on ollut muun muassa Italian Voguen kannessa ja Victoria’s Secretin hajuvesimainoksessa.
Ura > Ura kouluttajana

Vuonna 2014 Nenononen opiskeli positiivista psykologiaa New Yorkissa ja kiinnostui merkityksellisestä työstä.
Nenosen yritys, Hyvän elämän akatemia Pilots Helsinki on keskittynyt positiiviseen psykologiaan. Se alkoi pitää koulutuksia loppuvuonna 2016. Yrityksen koulutuksissa käsitellään esimerkiksi ihmissuhteita, uraa ja itsetuntemusta.
Nenosen esikoisteos, Merkityksellisen työn kaava, julkaistiin vuonna 2020.
Kirjassa puhutaan muun muassa eudaimonisesta ja hedonistisesta onnellisuudesta.
Julkaisut

Merkityksellisen työn kaava – Toteuta itseäsi, muuta maailmaa, Gummerus, 2020, ISBN 9789512416592
Aiheesta muualla

Nenosen yrityksen verkkosivut
Nenonen vieraana Radio Suomi Helsingissä ja Ylen Tiina Lundbergin huoltamolla vuonna 2020
Neitsyt Marian Ilmestyskirkko

| Neitsyt Marian ilmestyksen katedraali Благове́щенский собо́р |
| --- | --- |

Sijainti:  Kreml, Moskova, Venäjä
Koordinaatit:  55°45′00″N, 37°37′01″E
Kirkkokunta:  ortodoksinen
Rakentamisvuosi:  1484-1489
Suunnittelija:  Krivtsov ja Miškin Pihkovasta
Materiaali:  tiili, kalkkilaasti, kalkkikivi
Tyylisuunta:  moskovolais-pihkovalainen
Lisää rakennusartikkeleitaArkkitehtuurin teemasivulla
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Neitsyt Marian ilmestyksen katedraali (ven. Благове́щенский собо́р, Blagoveštšenski sobor) on Moskovan Kremlissä Arkkienkelin katedraalia vastapäätä oleva pienehkö kirkko. Kirkko on valmistunut ja pyhitetty vuonna 1489 Neitsyt Marian ilmestykselle.