stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Paavali III
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Paavali III Wikimedia Commonsissa
| 0 | 1 | 2 | 3 |
| --- | --- | --- | --- |
|  | Edeltäjä: Klemens VII | Paavi | Seuraaja: Julius III |
| Auktoriteettitunnisteet  |
| --- | --- |
Kansainväliset:  FAST  ISNI  VIAF 
Kansalliset:  Norja  Espanja  Ranska  BnF data  Katalonia  Saksa  Italia  Israel  Belgia  Yhdysvallat  Ruotsi  Latvia  Japani  Tšekki  Kroatia  Alankomaat  Puola  Vatikaani 
Taiteenala:  FID  RKD Artists  ULAN 
Henkilöt:  Dizionario Biografico degli Italiani  Deutsche Biographie  DDB 
Muut:  RISM  SNAC  IdRef
Lektiini

Ihmisen galektiini-1, joka on lektiini (PDB: 1W6O). Kuvassa on homodimeeri, jonka puolikkaat ovat kiinni toisissaan ei-kovalenttisesti. Kummankin puolikkaan hiilihydraattia spesifisesti sitovassa kohdassa on kiinni hiilihydraatteihin kuuluva laktoosi (suuret punavihreät molekyylit).
Lektiinit ovat periaatteessa kaikissa eliöissä esiintyviä proteiineja, joilla on lukematon määrä biologisia toimintoja.
Lähes kaikki kasvit sisältävät lektiinejä. Elintarvikkeista niitä on runsaasti etenkin raakoina nautittavissa ruoissa kuten monissa pähkinöissä ja siemenissä, myslissä, aamiaismuroissa ja tomaatissa.
Lektiinejä ovat esimerkiksi Agglutiniini, hemagglutiniini ja fytohemagglutiniini .
Lektiinien ominaisuuksia

Osa lektiineistä on akuutisti myrkyllisiä ja jotkut jopa tappavia, kuten risiini ja abriini. Risiiniöljystä poistetaan tappava risiini valmistuksen yhteydessä useimmiten kylmäpuristuksella. Osa ruoan lektiineistä saattaa aiheuttaa ihmiselle terveyshaittoja etenkin toistuvassa käytössä.
Lektiinit sitoutuvat eräisiin mineraaleihin kuten rautaan, sinkkiin, kalsiumiin ja fosforiin sekä hiiliyhydraatteihin ja proteiineihin, joita ne sitovat spesifisti. Lektiinin ja proteiinin välinen sidos on reversibeeli eli se saattaa hajota.
Entsyyminä toimivissa lektiineissä on kaikista entsyymeistä löytyvän aktiivisen kohdan lisäksi yksi tai useampi hiilihydraatteja spesifisesti sitova kohta.
Risiini on ensimmäinen löydetty lektiini. Peter Hermann Stillmark löysi sen vuonna 1888.
Luokittelu

Lektiineitä luokitellaan niiden alkuperän perusteella esimerkiksi kasvilektiineiksi. Niitä jaotellaan myös niiden sitomien hiilihydraattien perusteella esimerkiksi fruktoosia sitoviksi lektiineiksi. Niitä luokitellaan myös proteiinirakenteen perusteella kymmeniin eri ryhmiin. Esimerkiksi R-lektiineiksi luetaan risiini, abriini ja muut näiden kanssa rakenteellisesti samankaltaiset lektiinit.
Risiini on esimerkki lektiinistä, joka on lisäksi entsyymi. Lektiineitä luokitellaan myös niiden toimintojen perusteella. Soluja yhteen sitovia lektiineitä kutsutaan joskus nimellä agglutiniini. Jos ne sitovat punasoluja yhteen, niitä saatetaan kutsua nimellä hemagglutiniini ja jos ne ovat lisäksi kasviperäisiä, niitä saatetaan kutsua nimellä fytohemagglutiniini.
Biologiset toiminnot

Lektiineitä on periaatteessa kaikissa eliöissä. Siksi lektiineillä on lukematon määrä biologisia toimintoja, joita ei ole mahdollista luetella tyhjentävästi. Lektiinien avulla solut esimerkiksi tunnistavat toisiaan, viestivät keskenään ja kiinnittyvät toisiinsa. Eräs esimerkki tällaisista lektiineistä ovat selektiinit. Lektiinit myös ohjaavat vastavalmistettuja proteiineja oikeisiin kohtiin solun sisällä. Lektiinit lisäksi vaikuttavat proteiinien poistumiseen elimistössä riippuen proteiinien sisältämistä hiilihydraattiketjuista. Esimerkiksi ihmisillä luteinisoiva hormoni ja tyreotropiini päätyvät niissä kiinni olevien hiilihydraattien takia verenkierrosta lopulta maksasoluihin tuhottavaksi maksasolujen lektiineihin kuuluvien reseptorien kautta. Kasveissa lektiinit toimivat muun muassa hyönteisiltä ja muilta eliöiltä suojaavina karkotteina. Laboratorioissa lektiineitä käytetään glykaanien ja glykoproteiinien tunnistukseen ja erotteluun.
Esimerkkejä lektiineistä, jotka ovat
kasviperäisiä, ovat konkanavaliini A, risiini ja vehnänalkion agglutiniini (WGA).
eläinperäisistä, ovat galektiini-1, mannoosia sitova proteiini A (MBP-A), C-reaktiivinen proteiini, seerumin amyloidi-P-komponentti, CD22, CD33, CD44, myeliiniin liittyvä glykoproteiini, ubikitiiniligaasi, fikoliinit, malektiini, kalneksiini ja kalretikuliini.
virusperäisistä, ovat influenssaviruksen hemagglutiniini, hinkuyskäviruksen hemagglutiniini ja VP1-kapsidiproteiini.
bakteeriperäisistä, ovat enterotoksiini B, koleratoksiini (B-alayksikkö), tetanospasmiini, botuliinit ja pertussistoksiini.
Ravinnon lektiinit

Ruoka voi sisältää monenlaisia lektiinejä, joista osa ei sula välttämättä kunnolla ruoansulatuksen yhteydessä. Lektiineitä esiintyy kasveissa etenkin niiden siemenissä ja kuoressa. Yksi ruoka-aine saattaa sisältää monia eri lektiinityyppejä ja samankin ruoka-aineen lektiinipitoisuuksissa saattaa olla yli kymmenkertaisia eroja. Elintarvikkeista löydetään lisäksi koko ajan uusia lektiinejä.
Elimistö voi tuottaa ruoansulatusentsyymejä, jotka hajottavat eräitä lektiinejä, mutta niitä ei synny riittävästi kaikilla.
Vihreä soijapapu eli edamame sekä hapattamattomat soijatuotteet kuten tofu sisältävät suuria määriä lektiiniä. Myös tavanomaisesti kypsennetyt punaiset linssit ja kidney-pavut sisältävät poikkeuksellisen paljon lektiinejä eli 360 HU/mg. Tämä koskee myös kikherneitä, pinto- eli viiriäispapuja (180 HU/mg) ja soijapapuja (87 HU). Kaurahiutaleiden vastaava luku on vain 17, banaanin 13, grahamhiutaleiden 7 ja valkaistujen maissihiutaleiden 1,4 HU.
Myös vehnänalkiot  sisältävät runsaasti lektiiniä (300 µg/g). Sama pätee kuorimattomiin manteleihin, hassel- ja kashew-pähkinöihin sekä auringonkukan, seesamin ja pinjansiemeniin. Lektiinejä löytyy lisäksi kypsästä perunasta, riisistä, kurkusta, tomaatista, munakoisosta ja sokeriherneestä, härkäpavusta, kesäkurpitsasta, sienistä, mustaselja- ja gojimarjoista sekä nokkosesta. Myös kurpitsa, oliivi ja avokado sisältävät niitä jonkin verran.
Monet kylmäpuristetut kasviöljyt sisältävät runsaasti lektiinejä, mutta öljyn raffinointi poistaa niitä erittäin tehokkaasti. Esimerkiksi sata grammaa kylmäpuristettua maissiöljyä sisältää noin 300 μg lektiiniä, mutta raffinoitu vain 2,4 μg. Soijaöljyn vastaavat luvut ovat 86 ja 4,5. Raffinoitu auringonkukkaöljy sisältää 4,4 μg lektiiniä. Raffinoidun maapähkinäöljyn lektiinipitoisuus vaihtelee välillä 2,6-5,5  μg/100 g.
Perunan, vehnän, rukiin ja ohran lektiiniä kutsutaan agglutiiniksi. Myös maapähkinät ja monet öljysiemenet sekä maito sisältävät agglutiinia.
Ohra sisältää agglutiinin lisäksi myös horkoliinia. Maissi sisältää BGAF-nimistä lektiiniä ja todennäköisesti myös merkittäviä määriä muita lektiinejä.
Suurin osa lektiinistä esiintyy siemenissä ja kuorikerroksessa. Kokojyvätuotteet sisältävät tämän vuoksi paljon enemmän lektiiniä kuin raffinoidut. Esimerkiksi täysjyvävehnässä on seitsemän kertaa enemmän lektiiniä kuin valkoisessa vehnässä.
Ravinnon lektiinit > Inaktivoituminen

Ruoka-aineiden keittäminen inaktivoi niiden sisältämiä lektiinejä. Lektiinit sijaitsevat usein ruoan pintakerroksissa, minkä vuoksi niitä liukenee paljon keitinveteen. Jotkut lektiinit, kuten maapähkinän ja vehnänalkioiden sisältämät, ovat kuitenkin poikkeuksellisen kuumuudenkestäviä.
Joissain tutkimuksissa on havaittu, ettei kuivassa lämmössä kypsentäminen vähennä ruoan lektiinipitoisuutta. Esimerkiksi paahtaminen on tehoton tapa inaktivoida lektiinejä. Matalassa lämpötilassa hauduttaminen taas saattaa jopa lisätä ruoan lektiinipitoisuutta.
Leivän paistaminen tuhoaa vähintäänkin osan sen sisältämistä lektiineistä. Esimerkiksi vuonna 1985 julkaistussa yhdysvaltalaistutkimuksessa havaittiin, ettei valkoisesta ja täysjyvävehnäleivästä löytynyt lainkaan lektiiniä.
Keittämistä suositummat perunan kypsennysmenetelmät eivät poista sen lektiinejä. Sen sijaan 20 minuutin pituinen keittäminen tuhoaa perunan lektiinit. Puolet tomaatin sisältämistä lektiineistä inaktivoituu jo viiden minuutin pituisen kuumennuksen aikana. Vehnän, riisin ja ohran lektiinipitoisuus laski puolestaan mittaamattomalle tasolle 15 minuutin keittämisen jälkeen. Osa lektiineistä liukenee papujen liotusveteen, jota ei pidä käyttää niiden kypsentämiseen. Nämä tulokset saatiin vuonna 2020 julkaistussa tanskalaistutkimuksessa, jossa ruoka-aineista etsittiin lektiinejä kahdella eri metodilla. Papuja on keitettävä liotuksen jälkeen painekattilassa tunnin verran. Tavanomaisen kypsennys ei poista myöskään linssien sisältämiä lektiinejä. Säilykepapujen on havaittu kuitenkin olevan turvallisia, koska niitä on kypsennetty riittävästi.
Papuja ei pidä kypsentää sähköisessä haudutuspadassa, koska laitteen lämpötila on liian matala.
Maissin sisältämistä lektiineistä ainakin BGAF inaktivoituu, jos maissia keittää 15 minuuttia 80-asteisessa vedessä.
Agglutiini kestää niin hyvin kuumuutta, ettei edes keittäminen välttämättä inaktivoi sitä. Vuonna 2004 julkaistussa italialaistutkimuksessa tutkittiin kahden raa'an pastanäytteen agglutiinipitoisuudet. Toisen pitoisuus oli 320 μg agglutiinia/100 g, mikä oli 26 prosenttia vähemmän kuin valkeissa vehnäjauhoissa. Toisen näytteen pitoisuus oli alle 40 μg/100g. Pastan keittäminen kymmenen minuutin ajan laski molempien näytteiden pitoisuuden noin tasolle 30 μg/100g. Täysjyvävehnäjauhot sisälsivät yhdeksän kertaa enemmän agglutiinia kuin valkaistut jauhot. Kaikki täysjyväpastan agglutiinini kuitenkin tuhoutui taikka liukeni keitinveteen.
Kuoren ja siementen poistaminen poistaa suurimman osan tuotteen lektiineistä. Yön yli liottaminen liuottaa paljon lektiiniä liotusveteen. Niin ikään taikinan kohottaminen hiivalla ja ruoka-aineiden hapattaminen vähentää ruoan lektiinipitoisuutta. Jyvien idättäminen poistaa noin 85 prosenttia lektiineistä. Joidenkin palkokasvien lektiinit kuitenkin lisääntyvät idätyksen myötä.
Vihreän teen sisältämien polyfenolien päivittäisen saannin on havaittu lievittävän lektiinien aiheuttamaa maksatulehdusta.
Terveysvaikutukset > Haitat

Osa ruoan lektiineistä toimii kasvien kemiallisena puolustuskeinona ja saattaa aiheuttaa ihmiselle terveyshaittoja etenkin toistuvassa käytössä.
Osa ravinnon sisältämistä lektiineistä ei sula välttämättä kunnolla. Sulamattomat lektiinit sitoutuvat suolen limakalvon glykoproteiineihin, entyysmeihin, gangliosideihin, glykolipideihin, reseptoreihin, musiineihin ja kuljettajaproteiineihin.  Lektiinien on havaittu myös sitoutuvan immuunijärjestelmän solujen osiin.
Tutkijat ovat esittäneet, että elintarvikkeiden lektiinipitoisuudet ja lektiineihin liittyvät terveysriskit pitäisi selvittää systemaattisesti. Ruoan lektiinien määritys on kuitenkin hankalaa, koska eri lektiineille tarvitaan eri testausmenetelmiä eikä niitä ole standardoitu. Koska läheskään kaikkien lektiinien myrkyllisyyttä ei ole vielä selvitetty, tutkijat kehottavat vähentämään sairauksien puhkeamisen riskiä käsittelemällä säännöllisesti käytetyt ruoka-aineet lektiiniä tuhoavilla tavoilla kuten keittämällä ja liottamalla.
Terveysvaikutukset > Haitat > Akuutti myrkyllisyys

Osa ravinnon lektiineistä on osoittautunut akuutisti myrkyllisiksi. Näitä ovat esimerkiksi kidneypavuissa esiintyvät lektiinit. Syötäessä puutteellisesti valmistettuja kidneypapuja, niiden lektiinit voivat aiheuttaa 1–3 tunnin kuluttua pahoinvointia, oksentelua ja myöhemmin ripulia. Oireet paranevat kuitenkin nopeasti eivätkä yleensä vaadi hoitoa. Eläinkokeissa on havaittu, että jo yksi prosentti raakoja kidneypapuja ravinnossa on tappava annos. Monien papujen sisältämä fytohemaglutiini kykenee sakkauttamaan veren punasoluja ja häiritsemään solujen aineenvaihduntaa. Fytohemaglutiini on lisäksi antiravinne, joka heikentää etenkin raudan, kalsiumin, fosforin ja sinkin imeytymistä. Puutteellisesti kypsennetyt leikkopavutkin ovat aiheuttaneet fytohemaglutiinimyrkytyksiä.
Myös raakana syötävien ruokien lektiinit saattavat aiheuttaa turvotusta, ripulia, pahoinvointia ja oksentelua.
Terveysvaikutukset > Haitat > Sydän- ja verisuonitaudit

Maapähkinöiden lektiinien on osoitettu kulkeutuvan suurina määrinä verenkiertoon. Maapähkinöiden ja vehnänalkioiden sisältämien lektiinien on havaittu lisäksi sitoutuvan aorttavaltimon seinämän lihassoluihin. Maapähkinöiden lektiinien on havaittu myös aiheuttavan lihas- ja fibriinisäikeiden vauroita verisuonten seinämissä. Maapähkinäöljyn onkin havaittu lisäävän valtimotaudin riskiä suuruudella, joka riippuu sen lektiinipitoisuudesta.
Terveysvaikutukset > Haitat > Allergia

Perunan sisältämän lektiinin on havaittu kykenevän aktivoimaan immunoglobuliini E:tä. Se voi aiheuttaa tämän vuoksi atooppisten oireiden voimistumista. Banaanin lektiineillä on sama vaikutus.
Terveysvaikutukset > Haitat > Aivoterveys

Lektiinit kykenevät myös ylittämään veri-aivoesteen päätyen aivoihin, jossa ne voivat vauroittaa keskiaivoja ja aiheuttaa Parkinsonin tautia.
Lektiinit sitoutuvat hiilihydraatteihin ja eräisiin mineraaleihin kuten rautaan, sinkkiin, kalsiumiin ja fosforiin, jolloin elimistö ei pääse hyödyntämään niitä. Esimerkiksi tuoreen maissin sisältämien lektiinien on havaittu vähentävän sinkin imeytymistä 28:lla ja kuparin 36 prosentilla. Lektiinit voivat aiheuttaa myös muiden ravinteiden imeytymistä häiritsevää ohutsuolen bakteerien liikakasvua.
Terveysvaikutukset > Haitat > Suolistoterveys

Sulamattomien lektiinien tiedetään aiheuttavan suuria vaurioita suolinukalle. Eläinkokeissa on havaittu, että lektiinit voivat aiheuttaa vuotavan suolen oireyhtymää. Jos ruoansulatuselimistö ei tuota riittävästi lektiinejä deaktivoivia entsyymeitä, lektiinipitoisen ruoan runsas nauttiminen saattaa johtaa  suoliston limakalvon vaurioitumiseen, mikä voi johtaa autoimmuunisairauden puhkeamiseen. Tutkimuksissa on havaittu, että lektiinit sitoutuvat lymfosyytti-nimisten immuunisolujen hiilihydraattireseptoreihin, mikä aiheuttaa tulehdusta.
Eläinkokeissa on havaittu, että kasviperäisen ravinnon lektiinit kykenevät aiheuttamaan Chronin tautia, haavaista paksusuolen tulehdusta ja keliakiaa.
Terveysvaikutukset > Haitat > Muut vaikutukset

Eläinkokeissa on havaittu, että kasviperäisen ravinnon lektiinit kykenevät aiheuttamaan hepatiittia ja diabetesta. Runsas lektiininsaanti saattaa aiheuttaa lisäksi ylipainoa, koska lektiini sitoutuu insuliinireseptoreihin. Lektiinit on yhdistetty tutkimuksissa myös ihon vanhenemiseen ja närästykseen.
Terveysvaikutukset > Hyödyt

Sienissä esiintyvien lektiinien on havaittu hidastavan virusten lisääntymistä ja kasvainten kasvua sekä kiihdyttävän immuunijärjestelmän toimintaa. Soluviljelmillä tehdyissä kokeissa on havaittu myös, että brasilialaisessa keittiössä käytetyn canavalia ensiformis -pavun sisältämä konkanavaliini A -lektiinillä on kyky tuhota syöpäsoluja.
Lektiinit hidastavat ruoansulatusta, minkä vuoksi verensokeri heilahtelee vähemmän.
Nimen alkuperä

Nimen lektiini keksivät W. C. Boyd ja E. Shapleigh vuonna 1954. Sana tulee latinan verbistä legere, "valita", joka viittaa tuolloin tutkittujen lektiinien kykyyn sitoutua valikoivasti vain tietyn veriryhmän punasoluihin. Lektiineistä jotkin toimivat samoin kuin vasta-aineet keskenään epäsopivien veriryhmien välisissä hyljintareaktioissa. Termillä "lektiini" pyrittiin tekemään ero sisäsyntyisten vasta-aineiden välille ja muunlaisten ulkosyntyisten proteiinien eli lektiinien välille.
Aiheesta muualla

IUPAC määritelmä lektiineille
Cornell University, College of Agriculture and Life Sciences (CALS): Plant lectins
Đà Nẵng

| Đà Nẵng |
| --- | --- |
 Näkymä kaupunkiin.
 Đà Nẵng
 Koordinaatit: 16°04′N, 108°14′E 
Valtio:  Vietnam
Alue:  Nam Trung Bộ
Pinta-ala:  
 – Kokonaispinta-ala:  1 256 km²
Väkiluku (2009):  770 499
 – Väestötiheys:  613.5 as./km²
Aikavyöhyke:  UTC+7
 
 http://www.danang.gov.vn/ 
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Đà Nẵng on satamakaupunki Vietnamissa Nam Trung Bộn (Eteläinen keskirannikko) hallintoalueella Etelä-Kiinan meren rannalla. Sen asukasluvuksi arvioitiin vuonna 2022 yhteensä 1 220 187, mikä tekee siitä maan neljänneksi suurimman kaupungin. Lisäksi Đà Nẵng on tärkeä satamakaupunki, ja Da Nangin kansainvälinen lentoasema on maan kolmanneksi vilkkain.
Kaupunki sijaitsee pitkulaisen Vietnamin keskiosassa: 764 kilometriä Hanoista etelään, 964 kilometriä Hồ Chí Minhin kaupungista pohjoiseen. Muinainen keisarien pääkaupunki Huế on 106 kilometrin päässä pohjoiseen, mutta kaupunkien välissä on lähes kilometrin korkuiset vuoret. Vuoristossa on matkailunähtävyytenäkin tunnettu "Pilvisola", Đèo Hải Vân.
Đà Nẵng tunnetaan My Khen rannasta. Pitkä ranta tunnetaan myös nimellä China Beach, jonne Yhdysvaltain ensimmäiset Vietnamin sotaan lähetetyt joukot rantautuivat 1965. Da Nangista 25 kilometriä etelään sijaitsee matkailijoiden suosima Unescon maailmanperintökohde, Hội Anin kaupunki.
Historia

Vuonna 1847 Ranskan laivasto pommitti kaupunkia kostoksi ranskalaisten lähetyssaarnaajien vainoista. Vuonna 1858 ranskalaiset nousivat maihin ja  valloittivat alueen siirtomaakseen.  Se nimettiin Touraneksi.
Etelä-Vietnamin joukot piirittivät 15. toukokuuta 1966 Da Nangin, joka oli   kapinallisten hallussa. Kaupungissa olleet buddhalaiset ilmoittivat 22. toukokuuta  suostuvansa neuvotteluihin, jos amerikkalaiset sotilaat varmistaisivat heidän turvallisuutensa. Taistelut Da Nangin kaupungin omistuksesta päättyivät 23. toukokuuta kapinallisten antauduttua hallituksen joukoille.
Vietnamin sodan aikana kaupungissa toimi Yhdysvaltojen suuri lentotukikohta.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Đà Nẵng Wikimedia Commonsissa
Matkailusivu
| n k Vietnamin suurkaupungit ja maakunnat |
| --- | --- | --- |
| Maakuntatasoiset kaupungit |  Cần Thơ  Đà Nẵng  Hải Phòng  Hà Nội  Hồ Chí Minhin kaupunki  Huế  |  |
| Maakunnat |  An Giang  Bắc Giang  Bắc Kạn  Bạc Liêu  Bắc Ninh  Bà Rịa-Vũng Tàu  Bến Tre  Bình Định  Bình Dương  Bình Phước  Bình Thuận  Cà Mau  Cao Bằng  Đắk Lắk  Đắk Nông  Điện Biên  Đồng Nai  Đồng Tháp  Gia Lai  Hà Giang  Hà Nam  Hà Tĩnh  Hải Dương  Hòa Bình  Hậu Giang  Hưng Yên  Khánh Hòa  Kiên Giang  Kon Tum  Lai Châu  Lâm Đồng  Lạng Sơn  Lào Cai  Long An  Nam Định  Nghệ An  Ninh Bình  Ninh Thuận  Phú Thọ  Phú Yên  Quảng Bình  Quảng Nam  Quảng Ngãi  Quảng Ninh  Quảng Trị  Sóc Trăng  Sơn La  Tây Ninh  Thái Bình  Thái Nguyên  Thanh Hóa  Tiền Giang  Trà Vinh  Tuyên Quang  Vĩnh Long  Vĩnh Phúc  Yên Bái  |  |
Haiphong

| Haiphong (Hải Phòng) |
| --- | --- |
 Cấm-joki Haiphongissa.
 Haiphong
Valtio:   Vietnam
Alue:  Đồng Bằng Sông Hồng
Pinta-ala:  
 – Kokonaispinta-ala:  1 508 km²
Väkiluku (2009):  847 058
 – Väestötiheys:  561,7 as./km²
Aikavyöhyke:  UTC+7
 
 http://www.haiphong.gov.vn/ 
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Haiphong (vietn. Hải Phòng) on Vietnamin kolmanneksi suurin kaupunki. Vuonna 2009 kaupungissa arvioitiin olevan 847 058 asukasta. Hải Phòng sijaitsee Đồng Bằng Sông Hồngin hallintoalueella Punaisenjoen suistossa noin sadan kilometrin päässä Hanoista. Haiphong on Vietnamin pohjoisen osan tärkein satama.
Historia

Haiphong on ollut merkittävä satamakaupunki jo usean vuosisadan ajan. Ranskan vallattua Vietnamin kaupungista tuli Ranskan Indokiinan tärkein laivastotukikohta.
Kun Vietnam yritti itsenäistyä toisen maailmansodan jälkeen, Haiphong oli ensimmäinen paikka, jossa Ranska käynnisti sotilastoimenpiteet itsenäistymistä vastaan. Ranskan laivasto pommitti kaupunkia. Vietnamin sodassa Yhdysvallat pommitti 29. kesäkuuta 1966 rankasti kaupungin öljyvarastoja ja satamaa, sillä se oli Pohjois-Vietnamin ainoa merkittävä satama. Uskottiin, että öljyvarastojen laajamittainen tuhoaminen tekisi vietkong-armeijan huollon erittäin vaikeaksi ja samalla taivuttaisi myös Hanoin hallituksen suostuvaiseksi neuvotteluihin. Sodan jälkeen Haiphong rakennettiin merkittävä teollisuuskeskus.
Kaupungin talous on vahva valmistusteollisuudessa, mikä näkyy suurina teollisuuspuistoina ja lukuisina pienempinä perinteisinä käsityökylinä. Historiallisesti Haiphong oli ensimmäinen paikka Vietnamissa ja Manner-Kaakkois-Aasiassa, jossa saatiin sähkö. Vuonna 2023 kaupungin väkiluku oli 2 130 898.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Haiphong Wikimedia Commonsissa
Hải Phòngin viralliset sivut (Arkistoitu – Internet Archive) (vietnamiksi) (englanniksi)
| n k Vietnamin suurkaupungit ja maakunnat |
| --- | --- | --- |
| Maakuntatasoiset kaupungit |  Cần Thơ  Đà Nẵng  Hải Phòng  Hà Nội  Hồ Chí Minhin kaupunki  Huế  |  |
| Maakunnat |  An Giang  Bắc Giang  Bắc Kạn  Bạc Liêu  Bắc Ninh  Bà Rịa-Vũng Tàu  Bến Tre  Bình Định  Bình Dương  Bình Phước  Bình Thuận  Cà Mau  Cao Bằng  Đắk Lắk  Đắk Nông  Điện Biên  Đồng Nai  Đồng Tháp  Gia Lai  Hà Giang  Hà Nam  Hà Tĩnh  Hải Dương  Hòa Bình  Hậu Giang  Hưng Yên  Khánh Hòa  Kiên Giang  Kon Tum  Lai Châu  Lâm Đồng  Lạng Sơn  Lào Cai  Long An  Nam Định  Nghệ An  Ninh Bình  Ninh Thuận  Phú Thọ  Phú Yên  Quảng Bình  Quảng Nam  Quảng Ngãi  Quảng Ninh  Quảng Trị  Sóc Trăng  Sơn La  Tây Ninh  Thái Bình  Thái Nguyên  Thanh Hóa  Tiền Giang  Trà Vinh  Tuyên Quang  Vĩnh Long  Vĩnh Phúc  Yên Bái  |  |
Fresno

| Fresno |
| --- | --- |
 Näkymä Fresnon keskustaan.
 lippu:  vaakuna

 Fresno
 Koordinaatit: 36°47′N, 119°47′W 
Valtio:  Yhdysvallat
Osavaltio:  Kalifornia
Piirikunta:  Fresno
Väkiluku (2010):  494 665
 – Metropolialue:  930 450
 
 www.fresno.gov 
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Fresno on kaupunki Yhdysvaltojen Kalifornian osavaltion keskiosassa San Joaquinin laaksossa. Kaupunki on perustettu vuonna 1872 ja se on nykyisin huomattavan maatalousalueen keskus. Fresnon asukasluku oli vuoden 2010 väestönlaskennan mukaan 494 665 ja suuremman metropolialueen 930 450.
Maantiede

Fresno sijaitsee Kalifornian osavaltion keskiosassa Fresnon piirikunnassa San Joaquinin laaksossa. Kaupunki on suurin piirtein San Franciscon ja Los Angelesin kaupunkien puolivälissä. Matkaa San Franciscoon luoteessa on noin 305 kilometriä. Fresno sijaitsee suhteellisen tasaisella alueella ja sen ympärillä kulkee kastelukanavia. Kaupungin itäpuolella kohoavat Sierra Nevada-vuoret. Lähellä sijaitsee Sierra National Forest.
Sää Fresnossa on tyypillisesti aurinkoinen. Aurinkoisia päiviä on vuodessa noin 200.Kesät ovat kuumia ja kuivia. Talvella lämpötilat ovat viielämpiä ja sateisempia. Ajoittain alueella esiintyy kuivuuksia ja toisaalta talvisin myös rankkasateita.
Historia

Fresnon nimi on espanjaa ja se viittaa saarnipuihin. Nimen alueelle antoivat San Joaquinin laakson alueella liikkuneet espanjalaiset tutkimusmatkailijat. Espanjalaiset eivät kuitenkaan asettuneet itse alueelle. Asutusta paikalle kehittyi vasta 1800-luvun loppupuoliskolla. Paikan ensimmäisen siirtolaisen on sanottu saapuneen 1860-luvulla Alankomaista. Kaupunki perustettiin vuonna 1872, jolloin San Joaquinin laakson läpi rakennettiin Central Pacific Railroad-rautatie. Tuolloinen Fresno Station sijaitsi suurin piirtein nykyisen Fresnon keskustassa. Piirikunnan keskus oli vielä tuolloin Millerton Fresnosta etelään, mutta rautatien valmistuessa sen asukkaat siirtyivät Fresnoon. Sittemmin Fresno kasvoi keinokastelun kehittyessä ja alueelle perustettiin esimerkiksi viinitiloja. Hallinnollisesti siitä tehtiin oma kaupunkinsa vuonna 1885.
Alueen viinitilat siirtyivät myöhemmin viinintuotannosta rusinoiden valmistukseen. 1880-luvulla alueella alettiin kasvattamaan myös viikunoita. Vuonna 1900 kaupungin asukasluku oli 12 470. Koko laajemman alueen vaurastuessa Fresnosta tuli sen kaupallinen keskus. Toiseen maailmansotaan mennessä Frenso oli jo huomattava metropolialue. Kaupungin kasvaessa nopeasti ympäröivää maaseutua rakennettiin asuinkäyttöön. 1990-luvulla kaupungin politiikkaa ravisutti FBI:n toteuttama niin sanottu operaatio Rezone, jossa useat kaupunginvaltuuston jäsenet jäivät kiinni lahjusten vastaanottamisesta kaavoitukseen liittyen. Samoihin aikoihin kaupungin keskusta alkoi taantua kauppojen ja muiden palvelujen alkaessa keskittyä keskustan sijaan esikaupunkialueelle. Taantumiseen on pyritty vastaamaan esimerkiksi erilaisin rakennushankkein.