stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Parafyleettinen ryhmä
Esimerkkejä

| Parafyleettinen taksoni | Ulkopuolelle rajatut kladit | Monofyleettinen taksoni |
| --- | --- | --- |
| Esitumaiset | Aitotumaiset | Eliökunta |
| Alkueliöt | Eläimet, kasvit ja sienet | Aitotumaiset |
| Selkärangattomat | Selkärankaiset | Eläinkunta |
| Madot | Useita ryhmiä | Nephrozoa |
| Säteittäissymmetriset | Kaksikylkiset | Eumetazoa |
| Kalat | Tetrapodit | Selkärankaiset |
| Vesikalvottomat | Vesikalvolliset | Selkärankaiset |
| Sammakkoeläimet | Vesikalvolliset | Tetrapodit |
| Labyrinthodontia | Lepospondyli, Lissamphibia ja vesikalvolliset | Tetrapodit |
| Ichthyostegalia | Tetrapodit | Stegocephalia |
| Anthracosauria | Vesikalvolliset | Reptiliomorpha |
| Matelijat | Linnut | Sauropsida |
| Anapsidit | Diapsidit (paitsi kilpikonnat) | Sauropsida |
| Liskot | Käärmeet ja matoliskot | Suomumatelijat |
| Plagiaulacida | Cimolodonta ja Arginbaataridae | Multituberculata |
| Pelykosaurit | Terapsidit | Synapsidit |
| Sorkkaeläimet | Valaat | Cetartiodactyla |
| Muinaisvalaat | Neoceti | Valaat |
| Tekodontit | Crocodylomorpha, Avemetatarsalia ja Euparkeriidae | Archosauriformes |
| Rauisuchia | Crocodylomorpha | Pseudosuchia |
| Liskolinnut | Nykyiset linnut | Avialae |
| Sammalet | Putkilokasvit | Versokasvit |
| Paljassiemeniset | Koppisiemeniset | Siemenkasvit |
Käännös suomeksi
Parman maakunta

Parman maakunta on yksi Italian maakunnista. Se sijaitsee Emilia-Romagnan alueella, ja sen pääkaupunki on Parma.
Parman maakunnan pinta-ala on 3 447 km² ja väkiluku noin 450 000. Maakunnassa on 45 kuntaa.
Parman maakunta jakaantuu maisemaltaan kolmeen osaan: tasankoon Pojoen pohjoispuolella, keskusalueen kukkuloihin ja eteläosan vuoristoon, joka on osa Apenniinejä. Alue tunnetaan monista elintarvikkeistaan, ennen kaikkea juustosta ja kinkusta.
Aiheesta muualla

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
Viralliset sivut (italiaksi)
Parman maakunta
Albareto | Bardi | Bedonia | Berceto | Bore | Borgo Val di Taro | Busseto | Calestano | Collecchio | Colorno | Compiano | Corniglio | Felino | Fidenza | Fontanellato | Fontevivo | Fornovo di Taro | Langhirano | Lesignano de’ Bagni | Medesano | Mezzani | Monchio delle Corti | Montechiarugolo | Neviano degli Arduini | Noceto | Palanzano | Parma | Pellegrino Parmense | Polesine Zibello | Roccabianca | Sala Baganza | Salsomaggiore Terme | San Secondo Parmense | Sissa Trecasali | Solignano | Soragna | Sorbolo | Terenzo | Tizzano Val Parma | Tornolo | Torrile | Traversetolo | Valmozzola | Varano de’ Melegari | Varsi
Painin maailmanmestaruuskilpailut 1969

Vuoden 1969 painin maailmanmestaruuskilpailut järjestettiin maaliskuussa Mar del Platassa, Argentiinassa. Kisoissa painittiin kreikkalais-roomalaista painia ja vapaapainia kymmenessä painoluokassa.
Mitalistit > Kreikkalais-roomalainen paini

| Painoluokka | Kultaa | Hopeaa | Pronssia |
| --- | --- | --- | --- |
| 48 kg |  Gheorghe Berceanu |  Rahim Aliabadi |  Vladislav Kustov |
| 52 kg |  Feerooz Arlouzadeh |  Cornel Turtrea |  Ivan Mihailišin |
| 57 kg |  Rustam Kasakov |  Young An Chang |  David Hazewinkel |
| 62 kg |  Roman Rurua |  Roland Svensson |  Martti Laakso |
| 68 kg |  Simion Popescu |  Sreten Damjanović |  Juri Grigorjev |
| 74 kg |  Viktor Igumenov |  Eero Tapio |  Matti Poikala |
| 82 kg |  Petar Krumow |  Omar Bliadze |  Milan Nenadić |
| 90 kg |  Aleksandr Jurkevitš |  Venko Tsintsarov |  Niculea Negut |
| 100 kg |  Nikolai Jakovenko |  Stefan Petrov |  Lennart Eriksson |
| yli 100 kg |  Anatoli Roštšin |  Wilfried Dietrich |  Petar Donev |
Mitalistit > Vapaapaini

| Painoluokka | Kultaa | Hopeaa | Pronssia |
| --- | --- | --- | --- |
| 48 kg |  Ibrahim Javadi |  Roman Dmitrijev |  Akihiko Umeda |
| 52 kg |  Richard Sanders |  Mohammad Ghorbani |  Tariel Alibegašvili |
| 57 kg |  Tadamachi Tanaka |  Donald Behm |  Abutaleb Gorgori Talebi |
| 62 kg |  Tekeo Morita |  Shamseddin Seyed-Abassi |  Sagalv Abdulbekov |
| 68 kg |  Abdollah Movahed |  Enju Văltšev |  Nodar Hohašvili |
| 74 kg |  Zarbeg Beriašvili |  Wayne Wells |  Seiji Yamagata |
| 82 kg |  Fred Fozzard | Nojiri Shuichi |  Majid Kasemi |
| 90 kg |  Boris Gurevitš |  Rusi Petrov |  Henk Schenk |
| 100 kg |  Šota Lomidze |  Larry Kristoff |  Vasil Todorov |
| yli 100 kg |  Aleksandr Medved |  Osman Duralijev |  Abulfazil Anvari |
Paul Günther

| Mitalit | Mitalit | Mitalit |  |
| --- | --- | --- | --- |
|  Paul Günther |  Paul Günther |  Paul Günther |  |
Maa:   Saksan keisarikunta
|  Olympialaiset  |  Olympialaiset  |  Olympialaiset  |  |
Miesten uimahypyt
|  Kultaa | Tukholma 1912 | 3 m ponnahduslauta |  |
Paul Günther (24. lokakuuta 1882 Hannover – 1945 Duisburg) oli saksalainen uimahyppääjä. Hän kilpaili vuoden 1912 kesäolympialaisissa Tukholmassa ja voitti kultaa ponnahduslaudalla. Hän osallistui myös suoriin kerroshyppyihin.
Paulo de Tarso Campos

Paulo de Tarso Campos
Paulo de Tarso Campos (24. elokuuta 1895 Jaú – 2. maaliskuuta 1970) oli brasilialainen roomalaiskatolinen arkkipiispa. Hänet vihittiin papiksi 15. elokuuta 1920 ja nimitettiin Santosin hiippakunnan johtoon 1. kesäkuuta 1935. Piispaksi vihkiminen seurasi 14. heinäkuuta. Pääkonsekraattorina toimi Leopoldo Duarte e Silva, jota avustivat José Carlos de Aguirre ja José Gaspar d'Afonseca e Silva.
Campos sai 14. joulukuuta 1941 nimityksen Campinasin piispaksi ja 19. huhtikuuta 1958 sen arkkipiispaksi. Hän erosi tehtävistään 19. syyskuuta 1968, jolloin hän sai vielä nimityksen Garban titulaariarkkipiispaksi. Hän osallistui Vatikaanin toiseen kirkolliskokoukseen.
Paratiisipeippo

| Paratiisipeippo |
| --- | --- |

Uhanalaisuusluokitus
 Elinvoimainen  
  
Tieteellinen luokittelu
Domeeni::  Aitotumaiset Eucarya
Kunta::  Eläinkunta Animalia
Pääjakso::  Selkäjänteiset Chordata
Alajakso::  Selkärankaiset Vertebrata
Luokka::  Linnut Aves
Lahko::  Varpuslinnut Passeriformes
Heimo::  Loistopeipot Estrildidae
Suku::  Paratiisipeipot Erythrura
Laji::  hyperythra
Kaksiosainen nimi
 Erythrura hyperythra  (Reichenbach, 1862) 
Katso myös
   Paratiisipeippo Wikispeciesissä   Paratiisipeippo Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OKIUCN-testi OK: 
Paratiisipeippo (Erythrura hyperythra) on Indonesiassa, Filippiineillä ja Malesiassa esiintyvä paratiisipeippoihin kuuluva lintu.
Tuntomerkit

Paratiisipeippo on keskimäärin noin 11 cm pitkä.
Väritykseltään paratiisipeippo on pääosin vihreä, mutta yleensä päälaki on sininen, nokka musta ja kurkku sekä alaperä oranssit. Väritys riippuu alalajeista, joita paratiisipeipolla on noin kymmenen.
Muuta

Paratiisipeipon poikaset ovat itsenäisiä jo kuuden viikon ikäisinä, mutta aikuisen linnun höyhenpeitteen ne saavat vasta yli kahdeksan kuukauden ikäisinä.
Parmavallabi

| Parmavallabi |
| --- | --- |
 Parmavallabi Berliinin eläintarhassa
Uhanalaisuusluokitus
 Silmälläpidettävä  
  
Tieteellinen luokittelu
Domeeni::  Aitotumaiset Eucarya
Kunta::  Eläinkunta Animalia
Pääjakso::  Selkäjänteiset Chordata
Alajakso::  Selkärankaiset Vertebrata
Luokka::  Nisäkkäät Mammalia
Alaluokka::  Theria
Osaluokka::  Pussieläimet Marsupialia
Lahko::  Harvaetuhampaiset Diprotodontia
Alalahko::  Macropodiformes
Heimo::  Kengurut Macropodidae
Alaheimo::  Macropodinae
Suku::  Notamacropus
Laji::  parma
Kaksiosainen nimi
 Notamacropus parma  Waterhouse, 1846 
Synonyymit
 Macropus parma 
 Parmavallabin levinneisyysalue
Katso myös
   Parmavallabi Wikispeciesissä   Parmavallabi Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OK: 
Parmavallabi (Notamacropus parma) on kengurulaji, jonka australialainen luonnontieteilijä John Gould löysi ensimmäisen kerran noin vuonna 1840. Tämä arka eläin ei ilmeisesti koskaan ollut kovin yleinen, ja ennen 1900-lukua sen jopa uskottiin kuolleen sukupuuttoon. Sitä on nyttemmin istutettu Uuteen-Seelantiin.
Nisäkäsnimistötoimikunta on ehdottanut lajille uutta suomenkielistä nimeä pikkukenguru.
Ulkonäkö

Parmavallabi on jättikenguruiden suvun pienin laji; se painaa 3,2–5,8 kg ja on noin puolen metrin pituinen. Sen karvoitus on puna- tai harmaanruskea ja pään alueen karvoitus on harmaa. Häntä on noin puolen metrin pituinen, ja se on harvan mustan karvan peitossa. Parmavallabi on hyvin samannäköinen kuin punajalkapikkuvallabi (Thylogale stigmatica) ja punakaulapikkuvallabi (Thylogale thetis), minkä vuoksi parmavallabista saatiin useita havaintoja myös silloin, kun sen uskottiin olleen kuollut sukupuuttoon.
Paratiisipeipot

| Paratiisipeipot |
| --- | --- |
 Uudenkaledonianparatiisipeippo (Erythrura psittacea)
Tieteellinen luokittelu
Kunta::  Eläinkunta Animalia
Pääjakso::  Selkäjänteiset Chordata
Alajakso::  Selkärankaiset Vertebrata
Luokka::  Linnut Aves
Lahko::  Varpuslinnut Passeriformes
Heimo::  Loistopeipot Estrildidae
Suku::  Paratiisipeipot Erythrura  Swainson, 1837
Katso myös
   Paratiisipeipot Wikispeciesissä   Paratiisipeipot Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OK: 
Paratiisipeipot (Erythrura) on loistopeippojen heimoon kuuluva varpuslintusuku. Paratiisipeippojen sukuun kuuluu BirdLifen mukaan 10 lajia.
Paratiisipeippoihin kuuluvia lajeja

Luzoninparatiisipeippo (Erythrura viridifacies)
Melanesianparatiisipeippo (Erythrura cyaneovirens)
Mindanaonparatiisipeippo (Erythrura coloria)
Papuanparatiisipeippo (Erythrura papuana)
Paratiisipeippo (Erythrura hyperythra)
Sateenkaaripeippo (Erythrura prasina)
Sininaamapeippo (Erythrura trichroa)
Sundanparatiisipeippo (Erythrura tricolor)
Uudenkaledonianparatiisipeippo (Erythrura psittacea)
Vitilevunparatiisipeippo (Erythrura kleinschmidti)
Aiheesta muualla

ITIS: Erythrura (englanniksi)
Operationalisointi

Operationalisointi tarkoittaa teoreettisen käsitteen yhdistämistä kohteessa havaittaviin mitattaviin ominaisuuksiin. Tavoitteena on pystyä mittaamaan ja havainnoimaan teorian käsittelemiä asioita mahdollisimman tarkasti. Jotta teoriaa voidaan tutkia ja kehittää empirian tasolla, on teorian käsitteet operationalisoitava ja siihen perustuen mitattava. Operationalisointi on välttämätön linkki teorian ja empirian välillä.
Operationalisointi on loogista toimintaa, jonka avulla kiinnostuksen kohteena olevasta ilmiöstä hankitaan mittaamisen tai havaintojen avulla tietoa niin, että ilmiötä voidaan selittää ja ymmärtää. Arkielämässä ja luonnontieteissä on valmiiksi operationalisoituja mittayksiköitä kuten tilavuuden, pituuden, painon, lämpötilan mitat, jne., joita voi heti käyttää ja ymmärtää mittaustuloksia. Operationalisointia tarvitaan, kun vakiintuneita mittoja ei ole käytössä, kuten uuden tutkimisessa, organisaation toiminnan mittaamisessa, ihmisen käyttäytymisen mittaamisessa jne.
Operationalisointi alkaa kiinnostuksen kohteena olevan ilmiön kuvaamisella, etenee käsitteellistämisen ja mallintamisen kautta mittaamiseen tai havainnointiin. Operationalisointi on päättelyketju, jossa tunnistetaan seuraavat vaiheet.
Ilmiön kuvaaminen
Käsitteellistäminen eli ilmiön kuvaaminen käsitteiden avulla
Ilmiön mallintaminen
Mittauksen toteuttaminen
Mittaustulosten analysointi ja vertailu
Johtopäätökset
Operationalisointia tarvitaan aina, kun ei ole tarkoitukseen sopivia eli valideja mittoja. Validi mitta on sellainen, joka mahdollisimman tarkasti vastaa ilmiön alkuperämittaa tai ihanteellista mittaa.
Ilmiön kuvaaminen

Tärkeää on selittää ilmiö siinä ympäristössä, johon se kuuluu. Ilmiö pitää selittää jonkin laajemman kokonaisuuden suhteen. Vygotski varoittaa, että irrotetaan tutkittava asia siitä kokonaisuudesta, jonka oleellinen osa se on, ja vain tätä osaa tutkimalla päädytään yleensä virheellisiin johtopäätöksiin. Esimerkki valaisee liian suppean tarkastelun vaaroja. Jos halutaan tutkia veden ominaisuuksia tulen sammuttamisessa ja valitaan kokonaisuuden kannalta liian pieni yksikkö tarkastelun kohteeksi, tässä tapauksessa alkuaineet happi ja vety, päädytään johtopäätökseen, että vety on räjähdysaltis kaasu ja happi palamista hyvin ylläpitävä kaasu ja tästä syystä mitä ilmeisimmin niiden yhdistelmä räjähtää käsiin, eikä siten sovellu tulen sammuttamiseen. Virhepäätelmä johtuu tietenkin siitä, että tarkastelun kohteeksi on otettu liian pieni ja kokonaisuudesta irrotettu osa, josta puuttuvat kokonaisuudelle ominaiset piirteet.
Käsitteellistäminen

Käsite on jonkin ilmiön tiivis kuvaus. Käsite on ilmiölle ominaisten piirteiden kokonaisuus, joka voidaan joskus kuvata muutamalla sanalla tai lauseella, joskus kuvaus edellyttää laajempaa selostusta. Käsite on määriteltävä positiivisin termein ilmaisemalla mitä se on ja vältettävä määrittelyä negatiivisin termein, mitä se ei ole. Käsitteelle annetaan lyhyt nimi, jotta sitä olisi helpompi käyttää normaalissa toiminnassa.
Käsitteen määrittelyssä on tärkeää itse käsitteen kuvaamisen lisäksi se, mihin laajempaan pääkäsitteeseen se kuuluu ja mitkä käsitteet ovat sen kanssa rinnakkaisia eli pääkäsitteen alakäsitteitä. Näin hyvä määrittely kuvaa sen käsiteperheen, johon tarkasteltava käsite kuuluu. Täsmällisessä määrittelyssä käsiteperheen kuvaus on voitava suorittaa peittävin ja toisensa poissulkevin käsittein. Peittävä tarkoittaa samaa kuin aukottomuus. Toisensa poissulkeva tarkoittaa, etteivät käsitteet ole edes osittain päällekkäisiä.
Palapelin kokoamisen säännöt antavat valaisevan esimerkin. Palapelin kuva on oikea ja valmis vasta kun se on aukoton, jokainen pala on saatu oikealle paikalleen ja sen lisäksi palaset eivät saa olla päällekkäisiä vaan niiden välisen rajapinnan on oltava ”teräväreunainen”. Palapelissä kunkin palan reunaviiva vastaa täsmälleen palaa sivuavien palojen reunaviivaa.
Käytännön tilanteissa käytetään paljon käsitteitä, jotka eivät täytä vaatimusta peittävyydestä ja toisensa poissulkevuudesta, mutta ovat kuitenkin hyödyllisiä, koska ne palvelevat tarkoitustaan riittävän hyvin. Tällöin on hyvä tuntea kuinka paljon nämä lähikäsitteet ovat keskenään päällekkäisiä.
Mallintaminen

Malli on todellisuutta kuvaava esitys, usein todellisuutta yksinkertaisempana, ja sen avulla pyritään saamaan ymmärrettäväksi ja hallittavaksi muutoin liian epämääräinen tai moninainen ilmiö. Kun ilmiö on kuvattu ja määritelty käsittein, on sen käsitteet mallinnettava mittaamista varten. Mittaukseen tarkoitetut mallit esitetään tavallisesti matemaattisin suurein ja itse malli kuvaa näiden suureiden välillä vallitsevia vaikutussuhteita, riippuvuuksia.
Mittauksen toteuttaminen, tulosten analysointi ja johtopäätökset

Mittaaminen on ilmiöiden ymmärtämisen ja selittämisen oleellinen keino. Mittaamisen avulla saatu tieto johtaa ilmiön parempaan ymmärtämiseen ja sitä kautta ilmiön parempaan hallintaan tai sen huomioon ottamiseen päätöksenteossa. Hyvässä toimintaa koskevassa teoriassa käsitteiden on oltava sellaisia, joihin voidaan ”tarttua” käytännön ohjaustyössä. Soveltajan on voitava ymmärtää tekemisen tasolla olevien asioiden ja teorian käsitteiden välillä vallitsevia riippuvuuksia. Teoriasta on saatava käytännössä toimiva väline. Teoreettinen työ tavallaan kulminoituu kehitettyyn malliin. Sen jälkeen on käytännön vuoro ja siinä on vastattava miten mittaukset toteutetaan, miten tuloksia pitää analysoida ja miten johtopäätöksiä tehdään.
Teorianmuodostus

Operationalisointi on oleellinen keino teorianmuodostuksessa. Operationalisointi on välttämätön linkki teorian ja empirian välillä. Ellei ilmiötä voida ymmärtää, ei niistä voi kehittää teorioitakaan. Teoria on yleinen, monia yksityistapauksia koskevan tiedon esitys. Teorian hyvyys riippuu sen pätevyydestä ja sovellusten hyödyllisyydestä. Yleensä teoria on sitä parempi ja arvokkaampi, mitä suurempi on sen yksinkertaisuus verrattuna sen kuvaamien asioiden lukumäärään ja moninaisuuteen. Teoriat pyrkivät selittämään ilmiöiden merkityksiä ja säännönmukaisuuksia. Teorian hyöty on ilmiöiden merkityksen ja säännönmukaisuuksien ymmärtäminen ja sen perusteella toimiminen. Teoria voidaan kuvata kirjallisesti, mistä syystä sitä voidaan hyödyntää eri tahoilla ja eri aikaan sen kirjalliseen esittämiseen ja kuvaukseen perustuen.
Teoriaa lähellä oleva käytännönläheinen käsite on kokemus. Kokemus on käytännön työssä opittua säännönmukaisuutta, johon sisältyy usein myös toiminnallinen valmius käyttää säännönmukaisuutta hyväksi. Teorian ja käytännön ero on niiden hyödyntämisen laajuudessa. Kokemus on yleensä yksilöihin sidottua ja sitä voi parhaiten hyödyntää se, joka kokemuksen on hankkinut. Teoriaa voidaan soveltaa tehokkaasti ja laajasti, koska se on yleensä ilmaistu täsmällisesti kirjallisessa muodossa.
Paul Hait

| Mitalit> Maa:   Yhdysvallat.Miesten uinti. Olympialaiset  | Mitalit> Maa:   Yhdysvallat.Miesten uinti. Olympialaiset  | Mitalit> Maa:   Yhdysvallat.Miesten uinti. Olympialaiset  | Maa:   Yhdysvallat> Miesten uinti. |
| --- | --- | --- | --- |
|  Kultaa | Rooma 1960 | 4 × 100 metrin sekauintiviesti |  |
Paul William Hait (s. 25. toukokuuta 1940 Pasadena, Kalifornia) on yhdysvaltalainen kilpauransa päättänyt uimari ja olympiavoittaja. Hait voitti Rooman kesäolympialaisissa 1960 kultaa 4 × 100 metrin sekauintiviestistä, yhdessä Frank McKinneyn, Lance Larsonin ja Jeff Farrellin kanssa. Heidän voittoaikansa 4.05,4 oli uusi maailmanennätys.
Hait osallistui samoissa kilpailuissa myös 200 metrin rintauintiin, jossa hän sijoittui kahdeksanneksi ajalla 2.14,4.
Hait on 194 senttimetriä pitkä ja painoi aktiiviurallaan 90 kilogrammaa. Hän edusti uintiurallaan seuratasolla Santa Clara Swim Clubia.
Pekka Huttunen

Pekka Huttunen -nimisiä henkilöitä ovat:
Pekka Huttunen (1871–1932), SDP:n kansanedustaja
Pekka Huttunen (1883–1933), SDP:n kansanedustaja
Pekka Huttunen (s. 1941), matemaatikko, suunnittelija ja tietokirjailija
| --- | --- |
: Tämä on täsmennyssivu, joka luettelee monimerkityksisen käsitteen eri merkitykset tai useita eri henkilöitä. Artikkelisivuja, joiden nimessä tai tekstissä lukee ”Pekka Huttunen”, voi hakea sivunnimihaulla, laajalla sivunnimihaulla tai tekstihaulla.
Ohotansirkku

| Ohotansirkku |
| --- | --- |

Uhanalaisuusluokitus
 Elinvoimainen  
  
Tieteellinen luokittelu
Domeeni::  Aitotumaiset Eucarya
Kunta::  Eläinkunta Animalia
Pääjakso::  Selkäjänteiset Chordata
Alajakso::  Selkärankaiset Vertebrata
Luokka::  Linnut Aves
Lahko::  Varpuslinnut Passeriformes
Heimo::  Sirkut Emberizidae
Suku::  Pajusirkut Schoeniclus
Laji::  variabilis
Kaksiosainen nimi
 Schoeniclus variabilis  (Temminck, 1835) 
Synonyymit
 Emberiza variabilis 
Katso myös
   Ohotansirkku Wikispeciesissä   Ohotansirkku Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OKIUCN-testi OK: 
Schoeniclus variabilis
Ohotansirkku (Schoeniclus variabilis) on pääosin aasialainen varpuslintu. Sen elinympäristö käsittää Venäjän Kaukoitää, Kiinaa, Japania, Etelä-Koreaa ja Alaskaa.
Pekka Huokuna

Jari Pekka Huokuna (s. 19. marraskuuta 1960 Pori) on suomalainen evankelis-luterilaisen kirkon pappi. Hän on toiminut Evankelis-luterilaisen kirkon kirkkohallituksen kansliapäällikkönä 1. tammikuuta 2019 lähtien.
Aikaisemmin Huokuna toimi kirkkoneuvoksena (2009-2018) ja Kirkkohallituksen toiminnallisen osaston johtajana. Hän opiskeli Helsingin yliopistossa, josta valmistui teologian maisteriksi vuonna 1985. Hän sai pappisvihkimyksensä Helsingissä samana vuonna. Hänestä tuli vuonna 2006 Mikkelin maaseurakunnan kirkkoherra ja Mikkelin tuomiorovastikunnan lääninrovasti. Aiempaan uraan kuuluu myös 16 vuoden jakso kirkkoherrana Hirvensalmella sekä viiden vuoden jakso seurakuntapappina Helsingin Vartiokylässä.
Huokuna valittiin Vuoden papiksi vuonna 2008. Hän on ollut Mikkelin hiippakunnan pappisedustajana
kirkolliskokouksessa 2000–2004 ja 2008–2009 sekä Kirkkohallituksen pappisjäsenenä 2008–2009. Hän on myös sanoittanut lauluja.[lähde? ]
Pekka Huhtaniemi

Pekka Huhtaniemi vuonna 2013.
Pekka Juhani Huhtaniemi (s. 9. marraskuuta 1949 Valkeakoski) on suomalainen diplomaatti. Hän toimi Suomen suurlähettiläänä Isossa-Britanniassa vuosina 2010–2015. Vuosina 2006–2010 Huhtaniemi oli ulkoasiainministeriön kauppapoliittinen alivaltiosihteeri.
Huhtaniemi valmistui ylioppilaaksi vuonna 1968 ja valtiotieteen maisteriksi Helsingin yliopistosta vuonna 1971. Hän astui ulkoasiainministeriön palvelukseen vuonna 1972.
Vuosina 1995–1998 Huhtaniemi oli Euroopan komission jäsen Erkki Liikasen kabinettipäällikkö Brysselissä. Hän toimi suurlähettiläänä Suomen pysyvässä edustustossa Genevessä 1998–2003 ja Oslossa 2003–2005.
Huhtaniemi on naimisissa ja hänellä on kolme lasta.
PFA:n vuoden pelaaja

Tottenhamin Gareth Bale voitti palkinnon kaudella 2010–2011 ja 2012–2013.
PFA:n vuoden pelaaja on jokaisen Englannin jalkapalloilukauden päätteeksi jaettava palkinto kauden parhaalle pelaajalle. Palkinnon jakaa jalkapalloilijoiden ammattiliitto Professional Footballers' Association. Voittaja valitaan liittoon kuuluvien pelaajien äänestyksellä. Palkinnon voi saada kuka tahansa Englannissa pelaava pelaaja kansallisuudesta riippumatta.
Ensimmäisen kerran palkinto jaettiin vuonna 1974, jolloin sen voitti Leeds Unitedin Norman Hunter. Palkinnon on onnistunut voittamaan kahdesti viisi pelaajaa – Mark Hughes, Alan Shearer, Thierry Henry, Cristiano Ronaldo ja Gareth Bale. Heistä Shearer on ainoa, joka on saanut palkinnon kahdessa eri seurassa.
Pelaajat arvostavat kanssapelaajiltaan saamaa palkintoa, mutta sen jakomenetelmää on myös kritisoitu. Arvostelijoiden mukaan pelaajien suoritusta pitäisi arvioida koko kuluvan kauden perusteella, mikä ei ole mahdollista äänestyksen päättyessä maaliskuussa.
Voittojen jakauma > Voitot maittain

| Maa | Voittojen määrä | Kaudet |
| --- | --- | --- |
| Englanti | 18 | 1973–74, 1974–75, 1977–78, 1979–80, 1981–82, 1984–85, 1985–86, 1986–87, 1987–88, 1989–90, 1991–92, 1994–95, 1995–96, 1996–97, 2000–01, 2004–05, 2005–06, 2009–10 |
| Wales | 6 | 1983–84, 1988–89, 1990–91, 2008–09, 2010–11, 2012–13 |
| Ranska | 5 | 1993–94, 1998–99, 2002–03, 2003–04, 2016–17 |
| Alankomaat | 4 | 1997–98, 2001–02, 2011–12, 2018–19 |
| Irlanti | 3 | 1978–79, 1992–93, 1999–00 |
| Skotlanti | 3 | 1976–77, 1980–81, 1982–83 |
| Portugali | 2 | 2006–07, 2007–08 |
| Pohjois-Irlanti | 1 | 1975–76 |
| Uruguay | 1 | 2013–14 |
| Belgia | 1 | 2014–15 |
| Algeria | 1 | 2015–16 |
| Egypti | 1 | 2017–18 |
Voittojen jakauma > Voitot seuroittain

| Seura | Voittojen määrä | Kaudet |
| --- | --- | --- |
| Manchester United | 11 | 1988–89, 1990–91, 1991–92, 1993–94, 1999–00, 2000–01, 2001–02, 2006–07, 2007–08, 2008–09, 2009–10 |
| Liverpool | 8 | 1979–80, 1982–83, 1983–84, 1987–88, 2005–06, 2013–14, 2017–18, 2018–19 |
| Arsenal | 5 | 1978–79, 1997–98, 2002–03, 2003–04, 2011–12 |
| Tottenham Hotspur | 5 | 1975–76, 1986–87, 1998–99, 2010–11, 2012–13 |
| Chelsea | 3 | 2004–05, 2014–15, 2016–17 |
| Aston Villa | 3 | 1976–77, 1989–90, 1992–93 |
| Newcastle United | 2 | 1995–96, 1996–97 |
| Everton | 2 | 1984–85, 1985–86 |
| Leicester City | 1 | 2015–16 |
| Blackburn Rovers | 1 | 1994–95 |
| Southampton | 1 | 1981–82 |
| Ipswich Town | 1 | 1980–81 |
| Nottingham Forest | 1 | 1977–78 |
| Derby County | 1 | 1974–75 |
| Leeds United | 1 | 1973–74 |
Andy Gray oli ensimmäinen pelaaja, joka voitti samana vuonna sekä vuoden pelaaja- että vuoden nuori pelaaja -palkinnot.
Mark Hughes oli ensimmäinen pelaaja, joka sai palkinnon toistamiseen.
Thierry Henry oli ensimmäinen pelaaja, joka sai palkinnon peräkkäisinä kausina.