stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Sissipataljoona 3 (jatkosota)
Joukko-osaston lakkauttaminen

Käskyn rintamavastuun vaihdosta toivat Sissipataljoona 3:n esikuntaan kapteeni Jürgens ja yliluutnantti Neugebener 4. maaliskuuta 1943. Vaihtavana osastona oli saksalainen Vuoristopoliisirykmentti 18:n III pataljoona.
Ensimmäisenä luovutti tukikohtansa 2. sissikomppania, joka siirtyi Heinäjärveltä Kiestingin kautta Kuusamoon. Tukikohdassa otti rintamavastuun 11. maaliskuuta saksalainen AA/6. SS-vuoristodivisioona Nord. Kuukauden loppuun mennessä pataljoona oli kokonaisuudessaan Kuusamossa, missä se viipyi huollettavana joitakin päiviä majoittuneena saksalaisten leirialueen parakeihin. Pataljoona siirtyi Hyrynsalmelle huhtikuun alussa ja lopulta se saapui 15. huhtikuuta Kajaaniin, jossa se majoittui Seppälän maamieskoulun – Kuluntalahden – Paltaniemen alueelle.
Sissipataljoona 3:n nimi vaihtui 3. kesäkuuta, jolloin se määrättiin liitettäväksi uuteen vastaperustettuun 15. prikaatiin sen I pataljoonana.
Päällystö > Pataljoonan komentajat

majuri (11.9.1941 alkaen everstiluutnantti) Lauri Könönen 15.6.–18.9.1941 (haavoittui)
kapteeni Veikko Karhunen 23.9.–12.10.1941
kapteeni J. Matinolli 13.10.–16.10.1941 (sijaisena)
majuri Heikki Jussila 17.10.–7.11.1941 (kaatui)
majuri R. Reunanen 8.11.1941–6.1.1942
everstiluutnantti E. Arto 7.1.–25.6.1942
everstiluutnantti I. Ahonen 26.6.1942–3.6.1943
Päällystö > 1. sissikomppanian päälliköt

kapteeni E. Väisänen 15.6.–27.8.1941 (Jalkaväkirykmentti 11:n III pataljoonan komentajaksi)
luutnantti Väinö Hirvelä 28.8.1941–3.6.1943
Päällystö > 2. sissikomppanian päälliköt

luutnantti Esko Saajoranta 15.6.–21.8.1941 (haavoittui)
vänrikki V. Rissanen 22.8.–22.9.1941
kornetti T. Laatu 23.9.–4.11.1941
luutnantti Elias Honkaniemi 4.–19.11.1941
luutnantti Allan Lyttinen 20.11.1941–3.6.1943
Päällystö > 3. sissikomppanian päälliköt

luutnantti Y. Ylitalo 15.–20.6.1941
luutnantti E. Kujari 20.6.1941–7.2.1942
luutnantti M. Riala 7.2.–21.11.1942
luutnantti E. Kujari 22.11.1942–3.6.1943
Päällystö > Konekiväärikomppanian päälliköt

kapteeni J. Matinolli 15.6.1941–3.6.1943
Päällystö > Kranaatinheitinjoukkue/Esikuntakomppania

luutnantti H. Tokola 15.6.1941–3.6.1943
Päällystö > Jääkärijoukkue/Esikuntakomppania

kornetti Väinö Hirvelä 15.6.–22.7.1941 (haavoittui 22.7.1941)
kersantti Heikki Tornio 23.7.–24.8.1941 (kuoli haavoittuneena 25.8.1941)
vänrikki Elias Honkaniemi 25.8.–3.11.1941
kornetti Sakari Koivikko 5.–19.11.1941
luutnantti Elias Honkaniemi 19.11.1941–3.6.1943
Tappiot

Sissipataljoona 3 menetti riveistään kaatuneina 9 upseeria, 32 aliupseeria sekä 119 miehistöön kuuluvaa eli yhteensä 160 henkeä. Lisäksi haavoittuneina 21 upseeria, 70 aliupseeria ja 365 miehistön jäsentä. Riveistä poistui vielä sairastuneina 9 upseeria, 40 aliupseeria sekä 204 miehistön jäsentä. Näiden lisäksi kadonneina ja sotavankeina menetettiin aliupseeri sekä neljä miestä. Yhteensä Sissipataljoona 3:n tappiot olivat 874 henkeä.
Aiheesta muualla

Pohjan Prikaatin Kilta: JR 11 (Arkistoitu – Internet Archive)
Jatkosodan joukko-osastot
Alue: Lapin ja Pohjois-Suomen joukot
Suomen III armeijakunta (Uhtuan ja Kiestingin suunta): 3. divisioona
Saksan XXXVI armeijakunta (Kantalahden suunta): 6. SS-vuoristodivisioona Nord | 169. divisioona | 6. divisioona
Saksan vuoristoarmeijakunta Norja (Murmanskin suunta): 2. vuoristodivisioona | 3. vuoristodivisioona
Neuvostoliiton XVII armeijakunta (Kantalahden suunta):  104. divisioona | 122. divisioona | 1. panssaridivisioona | 14. divisioona (Murmanskin suunta) | 52. divisioona (Murmanskin suunta)
Patrik Sjöberg

| Patrik Sjöberg |
| --- | --- |
 Patrik Sjöberg 2013
Henkilötiedot
Koko nimi:  Jan Niklas Patrik Sjöberg
Syntynyt: 5. tammikuuta 1965 (ikä 59) Högsbo, Göteborg
Kansalaisuus:   Ruotsi
Uran tiedot
Pituus:  199 cm
Laji:  korkeushyppy
Seura:  Örgryte IS
Kilpauran kesto:  1980–1999
Saavutukset
Ennätykset:  242 cm
| Mitalit> Maa:   Ruotsi.Miesten yleisurheilu. Olympialaiset  | Mitalit> Maa:   Ruotsi.Miesten yleisurheilu. Olympialaiset  | Mitalit> Maa:   Ruotsi.Miesten yleisurheilu. Olympialaiset  | Maa:   Ruotsi> Miesten yleisurheilu. |
| --- | --- | --- | --- |
|  Hopeaa | Los Angeles 1984 | korkeushyppy |  |
|  Hopeaa | Barcelona 1992 | korkeushyppy |  |
|  Pronssia | Seoul 1988 | korkeushyppy |  |
| MM-kilpailut  | MM-kilpailut  | MM-kilpailut  |  |
|  Kultaa | Rooma 1987 | korkeushyppy |  |
| EM-kilpailut (sisäradat)  | EM-kilpailut (sisäradat)  | EM-kilpailut (sisäradat)  |  |
|  Kultaa | Pireus 1985 | korkeushyppy |  |
|  Kultaa | Liévin 1987 | korkeushyppy |  |
|  Kultaa | Budapest 1988 | korkeushyppy |  |
|  Kultaa | Genova 1992 | korkeushyppy |  |
Jan Niklas Patrik Sjöberg (s. 5. tammikuuta 1965 Högsbo) on ruotsalainen korkeushyppääjä. Ennätyksellään 242 cm hän piti hallussaan korkeushypyn maailmanennätystä 30. kesäkuuta 1987 – 8. syyskuuta 1988, jolloin Kuuban Javier Sotomayor hyppäsi 243 cm. Hän piti hallussaan myös sisäratojen maailmanennätystä ensin tuloksella 238 cm ja myöhemmin tuloksella 241 cm. Sjöberg voitti korkeushypyn maailmanmestaruuden Roomassa 1987 tuloksella 238 cm. Hän voitti myös kaksi olympiahopeaa ja yhden olympiapronssin.
Sjöbergiä valmensi hänen suomalainen isäpuolensa Viljo Nousiainen. Markus Luttemanin kanssa vuonna 2011 kirjoittamassaan muistelmateoksessa Det du inte såg Sjöberg kertoo, että Nousiainen käytti häntä seksuaalisesti hyväkseen 15-vuotiaaksi asti. Sjöberg perusti vuonna 2021 lapsiksi olettamiaan henkilöitä seksuaalisin aikein lähestyviä aikuisia paljastavan Dumpenin.
Sjöberg kertoi itse lehtihaastattelussaan vuonna 2019 kärsineensä alkoholin ja lääkkeiden väärinkäyttöongelmista 2000-luvulla. Hän käytti runsaasti päihteitä hukuttaakseen seksuaalisen hyväksikäytön aiheuttamia traumoja. Hän on muuttanut 2010-luvun lopulla Göteborgista pohjoisruotsalaiseen Örnsköldsvikiin viettääkseen rauhallisempaa elämää.
Huume-epäilyt

Sjöberg pidätettiin Göteborgin EM-kilpailujen yhteydessä 13. elokuuta 2006 göteborgilaisesta yökerhosta kokaiinin hallussapidosta. Myöhemmin annettu virtsanäyte paljasti jälkiä kokaiinin käytöstä. Joulukuussa 2006 syyttäjä teki asiassa syyttämättäjättämispäätöksen ja Sjöberg sai vain sakkotuomion. Koska hänellä ei ollut virallisia tuloja, hän sai sakkoa vain 4 500 kruunua (n. 480 euroa).
Kirjallisuutta

Markus Lutteman, Patrik Sjöberg: Det du inte såg.  Norstedts Förlag, 2011.  ISBN 9789113034300
Aiheesta muualla

Sjöbergin anteeksipyyntökirje (ruotsiksi)
Patrik Sjöberg Kansainvälinen yleisurheiluliitto. (englanniksi)
Miesten korkeushypyn maailmanmestarit
| Auktoriteettitunnisteet  |
| --- | --- |
Kansainväliset:  ISNI  VIAF 
Kansalliset:  Norja  Saksa  Ruotsi 
Henkilöt:  World Athletics  Tilastopaja 🔒
Vetoomus kristittyjen puolesta

| Vetoomus kristittyjen puolesta> Πρεσβεία περὶ Χριστιανῶν |
| --- | --- |
 Athenagoraan teosten Vetoomus kristittyjen puolesta ja Ylösnousemuksesta kansilehti vuoden 1706 painoksesta.
Alkuperäisteos
Kirjailija:  Athenagoras Ateenalainen
Kieli:  muinaiskreikka
Genre:  teologia, apologia
Julkaistu:  n. 176 jaa.
Suomennos
Suomentaja:  Serafim Seppälä
Kustantaja:  Gaudeamus
Julkaistu:  2017
ISBN:  978-952-495-446-4
Löydä lisää kirjojaKirjallisuuden teemasivulta
Vetoomus kristittyjen puolesta (m.kreik. Πρεσβεία περὶ Χριστιανῶν, Presbeia peri Khristianōn, lat. Legatio pro Christianis tai vain Legatio) on Athenagoras Ateenalaisen varhaiskristillisellä ajalla noin vuonna 176 kirjoittama apologeettinen teos kristinuskon puolustukseksi. Sen alaotsikko on Keisareille Marcus Aurelius Antoninukselle ja Lucius Aurelius Commodukselle, Armenian ja Sarmatian valloittajille ja ennen kaikkea: filosofeille.
Historia

Athenagoraan teos on ajoitettu noin vuoteen 176. Se oli osoitettu keisareille Marcus Aureliukselle ja Commodukselle, joiden yhteinen hallitusaika ajoittuu vuosiin 176–180. Tarkempi ajoittaminen perustuu siihen, että keisarit vierailivat Ateenassa juuri vuonna 176, jolloin se on mahdollisesti esitetty tai ainakin yritetty esittää näille. Ei ole kuitenkaan näyttöä siitä, että sitä olisi todella esitetty näille ainakaan kokonaisuudessaan. Ainakaan sillä ei ollut keisareihin mitään vaikutusta, minkä osoittaa muun muassa Lugdunumin kristittyjen joukkomurha heti seuraavana vuonna 177.
Lajityypiltään teos edustaa apologiaa, joka oli erityisesti ateenalainen puolustuspuheiden muoto. Kristillisessä kontekstissa sellaisen kirjoittivat ateenalaisista Athenagoraan lisäksi myös Kodratos (Quadratus) sekä Aristeides (Apologia). Athenagoraalta on säilynyt Vetoomuksen lisäksi toinenkin teos, Ylösnousemuksesta.
Athenagoraan Vetoomus joutui suhteellisen pian unohduksiin. Kirkkoisistä sitä lainaa ainoastaan Methodios Olymposlainen, eikä sitä enää muistettu juurikaan vainojen ajan jälkeen. Se säilyi kuitenkin käsikirjoituksina läpi keskiajan. Vanhin käsikirjoitus on vuodelta 914 osana apologiatekstien kokoelmaa.
Serafim Seppälä on suomentanut teoksen osana kokoelmaa Keisarin edessä. Kaksi ateenalaista apologiaa (2017).
Kirjallisuutta > Suomennos

Athenagoras Ateenalainen: Vetoomus kristittyjen puolesta. Teoksessa Keisarin edessä. Kaksi ateenalaista apologiaa.  (Suomentanut ja toimittanut Serafim Seppälä)  Gaudeamus, 2017.  ISBN 978-952-495-446-4
Kirjallisuutta > Muita käännöksiä ja tekstilaitoksia

Athenagora Atheniensis Philosophi Christiani: Legatio pro Christiani. Patrologia Graeca 6.
Athenagoras: Supplique au sujet des chrétiens.  (Toim. Gustave Bardy. Sources Chrétiennes 3)  Paris:  Les Éditions du Serf, 1943.
Athenagoras: Embassy for the Christians. Teoksessa Athenagoras: Embassy for the Christians. The Resurrection of the Dead.  (Toim. J. H. Crehan. Ancient Christian Writers 23)  New York:  Newman Press, 1955.
Athenagoras: Legation and De Resurrectione.  (Oxford Early Christian Texts)  Oxford:  Clarendon Press, 1972.
Athenagoras: Legatio Pro Christianis.  (Toim. Miroslav Marcovich. Patristische Texte und Studien 31)  Berlin:  Walter de Gruyter, 1990.  ISBN 3110118815
Athenagoras: Supplique au sujet des chrétiens. Teoksessa Athenagoras: Supplique au sujet des chrétiens ; et, Sur la résurrection des morts.  (Toim. B. Pouderon. Sources Chrétiennes 379)  Paris:  Les Éditions du Serf, 1992.  ISBN 2204044474
Aiheesta muualla > Teos

B. P. Prattenin käännös 1885 (Huom.: Seppälän mukaan käännöksessä on ”kosolti virheitä ja omituisuuksia, eikä sen käyttämistä voi suositella mihinkään tarkoitukseen” s. 114 ):
Athenagoras of Athens: A Plea for the Christians. Early Christian Writings (englanniksi)
Athenagoras of Athens: A Plea for the Christians. New Advent. (englanniksi)
Aiheesta muualla > Muuta

Athenagoras of Athens. Early Christian Writings (englanniksi)
Victorinus

| Victorinus |
| --- | --- |
 Victorinus roomalaisessa Antoninianuksessa.
Gallian keisarikunnan keisari
Valtakausi:  syksy 269 – kevät 271
Edeltäjä:  Marcus Aurelius Marius
Seuraaja:  Tetricus I

Kuollut:  kevät 271 Gallia
Äiti:  Victoria
Marcus Piav(v)onius Victorinus (k. kevät 271) oli lyhytikäisen Gallian keisarikunnan keisari vuosina 269–271.
Victorinuksen taustasta ei tiedetä paljoakaan. Hänen nimensä viittaa Rooman valtakunnan läntisiin provinsseihin, Hispaniaan, Galliaan ja Britanniaan, joista hän saattoi olla kotoisin. Hänen nomeninsa oikeinkirjoitustakaan ei tiedetä varmasti. Joissakin kolikoissa se on Piavonius tai Piavvonius. Augusta Treverorumista löydetystä mosaiikissa se taas on muodossa Piaonius.
Victorinuksen äidin Victorian toimet hänen kuolemansa jälkeen viittavat perheen varakkuuteen. Victorinus  palveli ansiokkaasti ensimmäisen Gallian keisarin Postumuksen alaisena. Noin vuonna 266 tai 267 hän oli pretoriaanikaartin tribuuni (tribunus praetorianorum) ja vuonna 267 tai 268 hän oli konsulina Postumuksen kanssa. Mariuksen kuoleman jälkeen syksyllä 269, sotilaat julistivat Victorinuksen keisariksi Augusta Treverorumissa. Hänet tunnustettiin Galliassa ja Britanniassa muttei Hispaniassa, joka siirtyikin pian takaisin Rooman keskushallinnon alaisuuteen. Myös Augustodonum Haeduorumin kaupunki Galliassa kapinoi Victorinusta vastaan ja siirtyi Rooman puolelle. Victorinus piiritti joukkoineen kaupungin ja valtasi sekä ryösti sen kesällä 270, seitsemän kuukauden piirityksen jälkeen.
Myös eräs Domitianus julisti itsensä keisariksi Galliassa vuoden 271 paikkeilla, mutta hänestä ei tiedetä paljon mitään.
Tämän jälkeen Victorinus palasi Colonia Agrippinaan viettämään voitonjuhlia. Huoltopäällikkö Attianus kuitenkin murhasi hänet keväällä 271. Syy saattoi olla henkilökohtainen, sillä Victorinus oli tunnetusti kova naistenmies, ja antiikin historioitsijoiden mukaan Attianus sai hänet kiinni itse teosta vaimonsa kanssa. Tätä teoriaa tukee myös se, että murhan jälkeen Victorinuksen äiti Victoria sai lahjottua sotilaat julistamaan Victorinuksen jumalaksi ja huutamaan Gallia Aquitanian maaherran Gaius Pius Esuvius Tetricuksen keisariksi.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Victorinus Wikimedia Commonsissa
| Auktoriteettitunnisteet  |
| --- | --- |
Kansainväliset:  VIAF 
Kansalliset:  Saksa 
Henkilöt:  DDB 
Muut:  Te Papa (New Zealand)
Vibriot

| Vibrio |
| --- | --- |
 Vibrio cholerae-bakteereita valomikroskoopissa.
Tieteellinen luokittelu
Domeeni::  Bakteerit Bacteria
Kunta::  Bakteerit Eubacteria
Pääjakso::  Proteobacteria
Luokka::   Gammaproteobacteria
Lahko::  Vibrionales
Heimo::  Vibrionaceae
Suku::   Vibrio  Pacini, 1854
Katso myös
   Vibriot Wikispeciesissä   Vibriot Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OK: 
Vibriot (Vibrio) ovat yleinen suolaisessa vedessä elävä bakteerisuku. Näitä gramnegatiivisia bakteereja esiintyy yleisesti merenelävissä ja kaloissa. Ne kasvavat sekä hapellisissa että hapettomissa oloissa. Tunnetuimpia patogeenisia lajeja on kolme: V. cholerae,jonka sadoista serotyypeistä vain pieni osa aiheuttaa koleraa, V. parahaemolyticus, ja V. vulnificus. Kaikkiaan vibrioita tunnetaan muutamia kymmeniä lajeja. Ne leviävät tyypillisesti ihmiseen meri- tai murtoveteen joutuneen haavan tai veden saastuttamien kypsentämättömien merenelävien ja kalojen tai muiden elintarvikkeiden välityksellä. Yhdysvalloissa vibrioinfektiot ovat tavallisimpia kesäkaudella (touko-lokakuussa) meriveden lämpötilan ollessa tavanomaista korkeampi.
Yhdysvalloissa vibriot aiheuttavat CDC:n mukaan arviolta 80 000 sairastumista ja 100 kuolemaa vuosittain. Ei-koleraa aiheuttavien vibrioiden aiheuttamien infektioiden määrän arvioidaan kuitenkin lisääntyneen. Kaikkiaan Yhdysvalloissa sairastuu noin 124 000:een ja kuolee noin 3 000 henkeä elintarvikkeiden välityksellä vuosittain.
Maailmanlaajuisesti tarkasteltaessa luvut ovat huomattavasti suurempia, sillä vibriot aiheuttavat suurimman osan merenelävien välityksellä ihmiseen leviävistä sairauksista. Seuraukset voivat olla hyvin vakavia. Esimerkiksi Vibrio vulnificus -haavainfektion saaneiden potilaiden kuolleisuus on ilman hoitoa 25 prosentin luokkaa. Bakteereja sisäisesti nauttineilla ja verenmyrkytykseen edenneillä potilailla kuolleisuus on jo 50 %; kuolema seuraa tyypillisesti 48 tunnin sisällä infektiosta. Shokkivaiheessa sairaalahoitoon edenneiden potilaiden kuolleisuus on 33 % luokkaa.
Suomessa on koettu koleravibrion aiheuttamia pandemioita 1800-luvulta lähtien, mutta ne ovat johtuneet pitkälti huonosta elintarvikehygieniasta ja heikkotasoisesta jätehuollosta. Koleravibrio on itse asiassa vain ihmisen loinen.
Itämeressä helteiset säät viimeistään 2010-luvulta alkaen ovat aiheuttaneet vibrioiden esiintyvyyttä ainakin Pohjanlahdessa Ouluun asti. Osa todetusita mikrobeista on ollut koleravibrioita. Patogeeni aiheuttaa ihmisellä ihon ja ulkokorvan tulehduksia. Myös lievää vatsan oireilua voi esiintyä, jos uimaveden mukana tulee nielleeksi näitä patogeeneisiä bakteereja.
Vibrio cholerae.
Vibrio parahaemolyticus.
Vibrio vulnificus.
Vibrio vulnificus.
Aiheesta muualla

Laji.fi: Vibrio
National Center for Biotechnology Information (NCBI): Vibrio, taxonomy (englanniksi)
| --- | --- |
Taksonitunnisteet:  Wikidata: Q753490  Wikispecies: Vibrio  CoL: 86MQ  EoL: 97174  EPPO: 1VIBRG  GBIF: 6005951  iNaturalist: 326806  IRMNG: 1065971  ITIS: 84  LPSN: vibrio.html  NCBI: 662  NZOR: 96b8b71d-ef62-4549-b19a-ddc5a1786117  Open Tree of Life: 232192  WoRMS: 480248 
Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista. 
Alkuperäinen artikkeli: en:Vibrio
Käännös suomeksi
Sixteen Golden Greats

| Sixteen Golden Greats Hurriganes |
| --- | --- | --- |

Kokoelmalevyn tiedot
 Äänitetty : 1973–1977
 Julkaistu: huhtikuu 1977
 Formaatti: LP, MC
 Tyylilaji: rock and roll rhythm and blues poprock
 Levy-yhtiö:  Love Records    Sonet
Listasijoitukset
  Suomi: 4.   Ruotsi: 26.
Hurriganesin muut julkaisut
| Hot Wheels 1976 | Sixteen Golden Greats 1977 | Hurrigane By The Hurriganes 1977 |
Singlet albumilta Sixteen Golden Greats
 ”Good Morning Little Schoolgirl" / "Keep on Movin’” Julkaistu: 21. maaliskuuta 1977
Sixteen Golden Greats on suomalaisen Hurriganes-yhtyeen ensimmäinen kokoelma-albumi, joka julkaistiin huhtikuussa 1977. Monet pitävät sitä yhtyeen ”ainoana oikeana” kokoelmana. Levy ylsi listalla neljänneksi ja keräsi yhteensä 26 listaviikkoa.
Albumi sisältää singleraitoja sekä neljä kappaletta esikoisalbumilta Rock and Roll All Night Long, yhden Roadrunnerilta ja yhden Crazy Daysilta. Lisäksi yhtye levytti kokoelmaa varten neljä uutta kappaletta, ”Good Morning Little Schoolgirl”, ”Keep on Movin’”, ”Eight Days a Week” ja ”I Saw Her Standing There”. Kaksi viimeistä ovat The Beatles -lainoja, joita yhtye oli esittänyt keikoillaan. Yhtyeen nuorille faneille oli tärkeää, että aiemmin vaikeasti saatavilla olleet singlekappaleet ilmestyivät viimeinkin albumilla.
Yhtyeen esikoisalbumia ei ollut julkaistu Ruotsissa, minkä vuoksi ”Tiger”, ”Say Mama”, ”Keep on Knockin” ja ”My Sweet Lily” olivat siellä monelle ennenkuulemattomia. Sixteen Golden Greats nousi Ruotsissa listasijalle 26. Albumia oli tilattu siellä ennakkoon 10 000 kappaletta ja yhtyeen aiempi suosio jatkoi kasvamistaan.
Vuonna 1997 julkaistuun uusintaversioon 25 Golden Greats lisättiin yhdeksän kappaletta. Levy julkaistiin myös CD:nä.
Kappaleet

A-puoli
Good Morning Little Schoolgirl – 3.13
Tiger – 2.09
Do You Wanna Dance – 2.30
Say Mama – 1.51
Get On – 3.45
Eight Days a Week – 1.47
An Awful Crime – 3.09
Talkin’ Bout You – 3.23
B-puoli
Keep on Knocking – 1.58
True Fine Mama – 3.03
Red River Rock – 2.54
I Saw Her Standing There – 2.35
Blue Suede Shoes – 2.49
My Sweet Lily – 3.34
Oh Baby Doll – 2.57
Keep On Movin’ – 4.04
Listasijoitukset

| Valtio | Korkein sijoitus | Listaviikot | Nousu listalle | Lähde |
| --- | --- | --- | --- | --- |
|  Suomi | 4. | 26 | maaliskuu 1977 |  |
|  Ruotsi | 26. | 10 | 22.4.1977 |  |
Painokset

| Formaatti | Valtio | Levy-yhtiö ja tunnus | Julkaistu | Lähde |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| LP |  | Love LRLP 230 | 1977 |  |
| MC |  | Love LRC 230 | 1977 |  |
| LP |  | Sonet SLP 3026 | 1977 |  |
| MC |  | Sonet SKA-3026 | 1977 |  |
| LP |  | Love LRLP 230 (1. uusintapainos) | 1977 |  |
| LP |  | Love LRLP 230 (2. uusintapainos) | 1977/1978 |  |
| LP |  | Love LRLP 230 (3. uusintapainos) | 198? |  |
| LP |  | Love LRLP 230 (4. uusintapainos) | 1988 |  |
| LP |  | Sonet SLP 3026 (1. uusintapainos) | 19?? |  |
| LP |  | Sonet SLP 3026 (2. uusintapainos) | 19?? |  |
| LP |  | Sonet SLP 3026 (3. uusintapainos) | 19?? |  |
| LP |  | Rolling RORELP025 | 2020 |  |
Enrico Vidali

Enrico Vidali (oikealta nimeltään Giovanni Enrico Vidali Novelli, 1869 – 3. heinäkuuta 1937) oli italialainen näyttelijä ja mykkäelokuvien ohjaaja.
Teatterinäyttelijänä toiminut Vidali alkoi työskennellä näyttelijänä ja ohjaajana Ernesto Maria Pasqualin tuotantoyhtiölle vuonna 1912. Hänen historialliset elokuvansa Spartacus sekä Ubaldo Maria Del Collen kanssa kuvattu Jone o gli Ultimi Giorni di Pompei (”Ione, eli Pompeijin viimeiset päivät”, molemmat 1913) olivat suuria kansainvälisiä menestyksiä. Niistä jälkimmäinen aiheutti oikeusjutun Ambrosio Filmin kanssa, joka oli tehnyt samaan aikaan lähes samannimisen elokuvan. Myöhemmin Vidali ohjasi muun muassa Carolina Invernizion melodraamojen sovituksia eri tuotantoyhtiöille.
Aiheesta muualla

Internet Movie Database: Giovanni Enrico Vidali (englanniksi)
| Auktoriteettitunnisteet  |
| --- | --- |
Kansainväliset:  VIAF  WorldCat 
Kansalliset:  Yhdysvallat  Puola
KDM Skaden (P561)

| KDM Skaden |
| --- | --- |


Aluksen vaiheet
Rakentaja:  Aalborg
Kölinlasku:  joulukuu 1993
Laskettu vesille:  1994
Palveluskäyttöön:  10. huhtikuuta 1995
Poistui palveluskäytöstä:  7. lokakuuta 2010
Loppuvaihe:  myyty Portugalille
Tekniset tiedot
Uppouma:  450 t
Pituus:  50,0 m (vesiraja) 54,0 m (kokonaispituus)
Leveys:  9,0 m
Syväys:  2,60 m (norm) 3,00 m (max)
Koneteho:  1 × GE kaasuturbiini 5 680 hv 2 × MTU dieselmoottoria 5 440 hv
Nopeus:  18 solmua
Miehistöä:  19–29
Aseistus
Aseistus:  1 × 76 mm M/85 -tykki 2 × 12,7 mm konekivääriä
KDM Skaden (runkonumero P561) oli Tanskan laivaston Flyvefisken-luokan vartiolaiva.
Valmistus

Alus tilattiin Aalborgin telakalta. Alus laskettiin vesille 1994 ja valmistui 10. huhtikuuta 1995.
Palvelus

Alus poistettiin palveluksesta 7. lokakuuta 2010.
Palvelus > NRP Guadiana

Portugali osti aluksen miljoonalla eurolla vuonna 2014. Alus huolletaan Lissabonissa Arsenal do Alfeitessa, minkä jälkeen se otetaan palvelukseen nimellä NRP Guadiana (P593).
Vieremän vaakuna

Vieremän vaakuna
Vieremän vaakuna on Vieremän kunnan tunnus. Vaakuna aihe viittaa sekä kunnan nimen alkukirjaimeen että laajoihin metsämaihin.
Vaakunan selitys kuuluu ”mustassa kentässä kaateinen polviorsi, jossa kasvaa havun oksa; molemmat kultaisia.” Vaakunan ovat suunnitellut Aake Kaarnama, ja Vieremän kunnanvaltuusto hyväksyi sen kokouksessaan 24. tammikuuta 1964. Sisäasiainministeriö vahvisti vaakunan käyttöön 17. huhtikuuta samana vuonna.
Vidal G 1200 Tempo

| Vidal G 1200 Tempo |
| --- | --- |

Valmistustiedot
Valmistusmaa:   Saksa
Valmistaja:  Vidal & Sohn Tempo-Werk GmbH 
Valmistusvuodet:  1936 - 1943
Luokka:  maastoautot
Tekniset tiedot
Moottori:  2 x kaksisylinterinen vesijäähdytteinen ILO-2-tahtimoottori
Iskutilavuus:  2 x 594 cm3
Teho:  2 x 19 hv
Vetotapa:  neliveto, ketjutoiminen voimansiirto
Vidal G 1200 Tempo (Tempo-Vidal Geländewagen G-1200) on saksalainen 1930-1940-luvuilla valmistettu maastoauto. Otto Dausin suunnitteleman auton tekee erikoiseksi sen kaksimoottorisuus. Edessä ja takana olevia kaksitahtisia moottoreita käytetään joko erikseen tai yhdessä, mikä tekee mahdolliseksi ajamisen joko etu-, taka- tai nelivedolla. Voimansiirto tapahtuu ketjuvedolla. Autossa on myös nelipyöräohjaus. Autoa valmistettiin neli- ja kuusipaikkaisina versioina.
G-1200 ei vastannut Saksan armeijan tarpeita ja vain pieniä määriä otettiin maa- ja ilmavoimien käyttöön. Kaksimoottoriratkaisuun suhtauduttiin epäluuloisesti.  Mallia valmistettiin vuosina 1936-1939 noin 1100 kappaletta enimmäkseen vientiin. Suomeen autoja tuotiin sodan päättymiseen mennessä noin 100 kpl.Harvinainen nelivetoauto oli tuolloin lähinnä komentajien käytössä. Tanskan armeija hankki ensimmäiset neljä vuonna 1938. Yhteensä niitä oli sen käytössä 20 kpl. Niitä tiedetään olleen myös Romanian ja Ruotsin käytössä.
Mobilia-tieliikennemuseon kokoelmissa on yksi Vidal G 1200 Tempo -maastohenkilöauto vuodelta 1941. Kyseinen yksilö oli jatkosodan aikana kenraali Ruben Laguksen panssarijoukkojen esikunta-autona. Auto entisöitiin vuosina 1984–1985, jolloin vastaavia autoja arvioitiin olevan ajokuntoisina ja museoituina vain 3–4 kappaletta koko maailmassa. Mobiliassa oleva autoyksilö oli ennen entisöintiään vuonna 1976 mukana yhdysvaltalaisessa elokuvassa Kotka on laskeutunut, joka kuvattiin osittain Suomessa.
Aiheesta muualla

Tempo 1200 Youtube. (saksaksi)