stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Erikhthonios (Ateena)

Kekropsin tyttäret löytävät Erikhthonioksen, Jacob Jordaens, 1635–1640
Erikhthonios (m.kreik. Ἐριχθόνιος, lat. Erichthonius) oli kreikkalaisessa mytologiassa Ateenan muinainen kuningas, joka syntyi autoktoonisesti – maasta – ja jonka Athene kasvatti. Varhaisimmat kirjoitukset eivät erottele häntä Erekhtheuksesta, hänen pojanpojastaan, mutta neljännestä vuosisadasta eaa. alkaen heidät kuvataan eri hahmoiksi.
Pseudo-Apollodoroksen mukaan Athene vieraili Hefaistoksen luona pyytämässä tältä aseita, mutta Hefaistoksen valtasi halu Athenea kohtaan. Päättäneenä säilyttää neitsyytensä Athene pakeni, mutta vaikka Hefaistos olikin rampa, hänen onnistui tavoittaa Athene ja yrittää maata tämän. Kamppailun aikana hänen siementänsä tippui jumalattaren reidelle, joka vastenmielisyyttä tuntien pyyhki sen pois villan palalla. Athene heitti villan maahan hedelmöittäen siten Gaian. Gaia palautti syntyneen pienokaisen Athenelle, joka tämän Erikhthoniokseksi (kr. eris, ”riita” ja khthon, "maa"), ja laittoi pieneen laatikkoon.
Athene antoi sen jälkeen laatikon Kekropsin, Ateenan kuninkaan, kolmelle tyttärelle – Herse, Pandrosos ja Aglauros – ja varoitti heitä koskaan avaamasta sitä. Uteliaisuus kuitenkin voitti heidät, ja Aglaulos ja Herse avasivat laatikon, josta paljastui lähteestä riippuen joko pienokainen, jonka ympärille käärme oli kietoutunut, tai joka oli puoliksi ihminen ja puoliksi käärme. Sisarukset joko tulivat hulluiksi ja heittäytyivät Akropoliilta alas, tai vaihtoehtoisesti käärme tappoi heidät. Toisen version mukaan varis kertoi Athenelle tapahtuneesta, jolloin tämä teki nämä kaksi sisarusta hulluiksi saaden heidät heittäytymään mereen.
Kun Erikhthonios kasvoi, hän karkotti Amfiktyonin, joka puolestaan oli anastanut vallan Kranaokselta kaksitoista vuotta aiemmin, ja tuli Ateenan kuninkaaksi. Hän nai Praksithean, najadin, ja he saivat pojan, Pandion I:n. Tänä aikana Pallas Athene suojeli häntä jatkuvasti. Hän perusti panathenaian Athenen kunniaksi ja nostatti tämän kunniaksi puisen patsaan Akropoliille. Paroksen marmorin mukaan hän opetti alamaisensa iestämään hevosia ja käyttämään niitä vaunojen vetämiseen, sulattamaan hopeaa ja kyntämään maata auralla. Lisäksi Erikthonioksen kerrottiin keksineen quadrigan, nelivaljakon.
Erikthoniosta seurasi valtaistuimelle hänen poikansa Pandion I.
Susan Helms

| Susan Jane Helms |
| --- | --- |

Henkilötiedot
Syntynyt: 26. helmikuuta 1958 (ikä 66) Charlotte, Pohjois-Carolina
Kansalaisuus:  yhdysvaltalainen
Ammatti:  insinööri
Ura
Tyyppi:  NASAn astronautti
Sotilasarvo:  kenraalimajuri (USAF)
Aika avaruudessa:  210 päivää 23 tuntia 6 minuuttia
Lennot

:  STS-54
 
:  STS-64
 
:  STS-78
 
:  STS-101
 
:  STS-102
 
:  Retkikunta 2
 
:  STS-105
 
Susan Jane Helms (s. 1958-02-2626. helmikuuta 1958) on yhdysvaltalainen entinen NASAn astronautti ja Yhdysvaltain ilmavoimien kenraaliluutnantti.
Helms osallistui viidelle avaruussukkulalennolle ja vietti yli viisi kuukautta Kansainvälisellä  avaruusasemalla vuonna 2001 Retkikunta 2:n jäsenenä, minä aikana hän ja James "Jim" Voss suorittivat kahdeksan tuntia 56 minuuttia kestäneen avaruuskävelyn, pisimmän tähänastisista.
Helms syntyi Charlottessa, Pohjois-Carolinassa, mutta pitää Portlandia Oregonissa kotikaupunkinaan. Hänellä on kolme sisarta. Isä Pat on eläkkeellä oleva Yhdysvaltain ilmavoimien everstiluutnantti. Helms ei ole naimisissa eikä hänellä ole lapsia.
Sotilasura

Helms suoritti vuonna 1980 alemman korkeakoulututkinnon ilmailutekniikassa Yhdysvaltain ilmavoimien akatemiassa ja vuonna 1985 maisterintutkinnon ilmailu- ja avaruustekniikassa Stanfordin yliopistossa. [lähde? ]
Helms valmistui Yhdysvaltain ilmavoimien akatemiasta vuonna 1980.  Hänet sijoitettiin Eglin Air Force Baseen Floridassa, missä hän toimi F-16- ja F-15-hävittäjien aseiden laukaisuinsinöörinä. Vuonna 1985 valmistuttuaan Stanfordista hän toimi ilmailutekniikan apulaisprofessorina ilmavoimien akatemiassa. 1987 hän osallistui ilmavoimien koelentokouluun Edwards Air Force Basessa, mistä hän valmistui vuoden päästä koelentoinsinöörinä. Tämän jälkeen hän toimi kanadalaisen CF-18 Hornetin kehitystyössä kun hänet vuonna 1990 valittiin astronauttikoulutukseen. 12 vuotta kestäneen uran NASAssa jälkeen, mikä käsitti 211 päivää avaruudessa, hän palasi ilmavoimien avaruustoiminnasta vastaavan AFSPC:n palvelukseen heinäkuussa 2002. Helms ylennettiin prikaatinkenraaliksi vuonna 2006 ja otti vastaan 45th Space Wingin komentajuuden. Hänet ylennettiin kenraalimajuriksi elokuussa 2009. Hänen tehtäviinsä Yhdysvaltain strategisessa puolustuksessa Offutt Air Force Basen johtajana Nebraskassa kuuluu muun muassa strateginen suunnittelu ja turvallisuuspolitiikka sekä avaruusaseiden käytön suunnittelu. [lähde? ]
Koelentoinsinöörinä Helms on lentänyt yli 30 erilaisella yhdysvaltalaisella ja kanadalaisella sotilaslentokonetyypillä. [lähde? ]
Ura NASAssa

Helms valittiin NASAn astronauttikoulutukseen tammikuussa 1990. Hänestä tuli astronautti heinäkuussa 1991. Helms lensi avaruussukkulalennoilla STS-54 (1993), STS-64 (1994), STS-78 (1996), STS-101 (2000) ja toimi  Kansainvälisen  avaruusaseman Retkikunta 2:n miehistö jäsenenä (2001). Helms palasi ISS:ltä Maahan lennon STS-105 miehistön mukana 22. elokuuta 2001. Viiden avaruuslennon veteraanina Helms on viettänyt 5 064 tuntia avaruudessa, minä aikana (11. maaliskuuta 2001) hän suoritti kahdeksan tuntia 56 minuuttia kestäneen maailman pisimmän avaruuskävelyn.
Aiheesta muualla

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
NASAn elämäkerta: Susan J. Helms
ISS Astronaut Susan Helms: Space is More Than a Nice Place to Visit space.com 15.6.2001, Helmsin haastattelu ISS:llä
Helms ISS:n Destiny-moduulin ikkunalla maaliskuussa 2001.
Pandion I

Pandion I (m.kreik. Πανδίων) oli kreikkalaisessa mytologiassa Ateenan myyttinen kuningas, Erikhthonioksen ja Praksithean poika. Vaimonsa Zeuksippen, joka oli hänen äitinsä sisko, kanssa heillä oli tyttäret Prokne ja Filomela sekä kaksoisveljet Erekhtheus ja Butes. Apollodoroksen mukaan Demeter ja Dionysos saapuivat Attikaan Pandioniin hallituskaudella Ilmeisesti Pandionin mukaan myös nimettiin Attikan Pandionis-fyle, koska sekä Ateenassa että Delfoissa oli fyleille nimensä antaneita eponyymejä heeroksia esittänyt veistosryhmä, ja Pandion oli näiden joukossa. Kyseessä saattoi kuitenkin olla myös Pandion II.
Rajariitojen kärjistyttyä sodaksi Theban kuninkaan Labdakoksen kanssa Pandion sai liittolaisen Traakian Tereuksesta. Kiitokseksi avusta Pandion antoi tyttärensä Proknen Tereukselle puolisoksi.
Pandionin kuoleman jälkeen hänen poikansa Erekhtheus seurasi häntä valtaistuimelle. Buteksesta puolestaan tuli Pallas Athenen ja Poseidonin ylipappi.
Solingenin tuhopoltto 1993

Mielenosoitus poltetun talon edustalla Solingenissä kesäkuussa 1993
Solingenissä, Nordrhein-Westfalenissa Saksassa vuonna 1993 tapahtunut tuhopoltto on yksi nyky-Saksan vakavimmista ulkomaalaisvastaisista hyökkäyksistä. Toukokuun 29. päivän vastaisen yönä 1993 neljä nuorta äärioikeistolaiseen skinhead-ryhmään kuulunutta henkilöä, joilla oli myös yhteyksiä uusnatsismiin, sytytti tuleen turkkilaisen perheen talon. Kolme tyttöä ja kaksi naista kuoli, 14 muuta perheen jäsentä, mukaan lukien useita lapsia, loukkaantui, osa heistä vakavasti. Hyökkäys johti turkkilaisten väkivaltaisiin protesteihin useissa kaupungeissa. Lokakuussa 1995 tekijät tuomittiin murhasta 10–15 vuoden vankeusrangaistuksiin.
Tausta

1990-luvun alussa tapahtuneen Saksan jälleenyhdistymisen jälkeen ulkomaalaisuus ja erityisesti turvapaikanhakijat olivat kiivaan keskustelun kohteena. Erityisesti Saksan kristillisdemokraattinen unioni (CDU) ja iltapäivälehti Bild vaativat ulkomaalaisten määrän rajoittamista.
Solingenin tapahtumia edelsi useita ulkomaalaisvastaisia hyökkäyksiä. Syyskuussa 1991 Hoyerswerdassa sijainnut turvapaikanhakijoiden käyttämä hostelli jouduttiin evakuoimaan. Huhtikuussa 1992 Rostockin lähellä sijaitsevassa Lichtenhagenissa puhjenneissa kolme päivää kestäneissä väkivaltaisuuksissa useat tuhannet ihmiset piirittivät kerrostalon ja katsoivat kuinka osa heitti rakennukseen polttopulloja. Rakennuksessa asuneet vietnamilaiset joutuivat pakenemaan talon katolle. Marraskuussa 1992 Möllnissä äärioikeistolaiset sytyttämässä tulipalossa kuoli kolme turkkilaista.
Joulukuussa 1992 järjestettiin eri puolilla Saksaa laajoja ksenofobian vastaisia mielenosoituksia, joihin osallistui yli 700 000 henkilöä. Vuoden 1992 lopussa useita uusnatsien ryhmiä tehtiin laittomiksi.
Kolme päivää ennen hyökkäystä, 26. maaliskuuta 1993, Saksan liittopäivät hyväksyi perustuslain muutoksen, jolla rajoitettiin turvapaikanhakijoiden määrää. Aiemmin kaikille poliittista turvapaikkaa hakeneille oli automaattisesti myönnetty pakolaisasema.
Viikko Solingenin hyökkäyksen jälkeen saatiin estettyä Frankfurtissa sijainneeseen taloon kohdistunut tuhopolttoyritys. Vuonna 1996, Lyypekissä sijainneessa turvapaikanhakijoiden asuntolassa tapahtui tuhopoltto, jossa kuoli kymmenen henkilöä. Yhteensä Saksassa on kuollut 135 ulkomaalaista ksenofobiaan liittyvissä väkivaltaisuuksissa.
Toukokuun 29. päivän tapahtumat

Poliisiraportin mukaan tulipalo syttyi toukokuun 29. päivänä aamuyöllä kello 01.38. Tulipalo syttyi polttoaineesta. Perheen vanhin jäsen 50-vuotias Mevlüde Genç onnistui pakenemaan ikkunasta ja hälyttämään naapurit. Hän menetti kaksi tytärtään, kaksi lastenlastaan ja sisarentyttären.
Palokunta saapui paikalle viiden minuutin kuluessa. 27-vuotias Gürsün İnce hyppäsi ikkunasta ja kuoli. Hänen sylissään ollut neljävuotias tytär selviytyi. 18-vuotias Hatice Genç, 12-vuotias Gülistan Öztürk, yhdeksänvuotias Hülya Genç ja neljävuotias Saime Genç menehtyivät tulipalossa. 15-vuotias Bekir Genç pakeni ikkunasta ja sai vakavia vammoja. Kuusikuukautinen vauva ja kolmevuotias lapsi saivat hengenvaarallisia vammoja.
Syytetyt

Teosta syytetyt olivat:
Felix Köhnen, 16-vuotias opiskelija. Hänen isänsä oli rauhanliikkeessä aktiivisesti toiminut lääkäri ja äiti ympäristöaktiivinen arkkitehti. Raporttien mukaan Felix ajautui äärioikeistolaisiin piireihin, koska ei tuntenut oloaan turvalliseksi vanhempiensa akateemisia odotuksia kohtaan.
Christian Reher, 16-vuotias, joka oli kasvanut lastenkodeissa. Hän asui poltetun talon lähellä, ja oli ensimmäinen, joka pidätettiin. Hän oli aiemmin jakanut ulkomaalaisvastaisia lehtisiä.
Christian Bchholz, 19-vuotias tilapäisiä töitä tehnyt. Hän oli keskiluokkaisen työntekijäperheen lapsi. Hänen päiväkirjansa sisälsi ulkomaalaisvastaisia kirjoituksia.
Markus Gartmann, 23-vuotias toimeentulotuen saaja. Nuorena hän oli ollut syrjäänvetäytyvä ja epäonnistunut suhteessa vastakkaiseen sukupuoleen. Hän oli nationalistisen DVU-puolueen jäsen.
Kaikki olivat Solingenin äärioikeistolaisen skinhead-ryhmän jäseniä ja harjoittelivat yhdessä kamppailulajeja. Koulun pitäjä paljastui myöhemmin Saksan sisäministeriön kotimaan tiedustelun viraston, Verfassungsschutzin, tiedonantajaksi.
Oikeudenkäynnit

Viiden tuomarin kokoonpanolla Düsseldorfissa järjestetty oikeudenkäynti alkoi huhtikuussa 1994. Kohnenia, Reheriä ja Buccholtzia syytettiin alaikäisinä (mikä rajoitti maksimirangaistuksen kymmeneksi vuodeksi vankeutta). Gartmannia syytettiin aikuisena. Syyttäjät pitivät teon motiivina ulkomaalaisiin kohdistunutta vihaa.
Gartmann oli tunnustanut poliisille ja tunnusti myös oikeudessa. Hän pyysi anteeksi uhreilta. Tunnustuksen mukaan Gartmann, Kohnen ja Buchholz olivat ottaneet yhteen ulkomaalaisten kanssa juhlissa aiemmin samana yönä. He tapasivat Reherin ja päättivät ”pelotella” turkkilaisia. He olivat teon aikana humalassa. Oikeudenkäynnin loppupuolella Gartmann veti pois tunnustuksensa ja sanoi sen tapahtuneen painostuksen alaisena ja että häntä oli uhattu sillä, että hän joutuisi jakamaan sellin turkkilaisten kanssa. Neljä kuukautta oikeudenkäynnin jälkeen, vankilassa tehdyssä haastattelussa, hän sanoi antaneensa väärän tunnustuksen, koska poliisi oli vakuuttanut hänelle, että se oli ainoa tapa välttää elinkautinen vankeus.
Reher tunnusti myös, mutti muutti kertomustaan toistuvasti. Lopulta hän sanoi toimineensa yksin. Kohnen ja Buchholz kiistivät osallistuneensa millään tavoin.
Poliisi oli tehnyt rikospaikkatutkimuksen huolimattomasti, joten ei löydetty todisteita, jotka yhdistäisivät syytetyt kiistämättömästi tekoon. Todistajat eivät pystyneet selventämään asioiden kulkua.
Lokakuussa 1995 syytetyt tuomittiin murhasta, murhan yrityksestä ja tuhopoltosta. Kolme alaikäisenä tuomittua syytettyä saivat maksimaalisen kymmenen vuotta vankeutta. Gartmann sai 15 vuoden vankeusrangaistuksen. Saksan korkein oikeus vahvisti tuomiot vetoomuksen jälkeen.
Turkkilaisperhe nosti kanteen ja sai noin 270 000 saksan markan vahingonkorvauksen sekä kuukausittaisen summan yhdelle pahoja palovammoja kärsineelle perheenjäsenelle.
Jälkitilanne

Useat korkeat viranomaiset osallistuivat uhrien muistotilaisuuteen. Liittopresidentti Richard von Weizsäcker piti tilaisuudessa puheen. Liittokansleri Helmut Kohlia kritisoitiin siitä, ettei hän ollut vieraillut Solingenissa, eikä osallistunut muistotilaisuuteen tai hautajaisiin.
Tapaus sai runsaasti huomiota kansainvälisessä lehdistössä. Alankomaissa järjestetyn radiokampanjan jälkeen Helmut Kohlille lähetettiin 1,2 miljoonaa postikorttia, joissa luki ”Ik ben woedend!” (suom. olen raivoissani).
Vuosi tapahtuman jälkeen Hatice Gençin koulun, Mildred-Scheel-Schulen edessä paljastettiin muistomerkki, jossa kaksi suurta renkaiden ympäröimää pronssihahmoa repii rikki hakaristiä. Kukin renkaista on yksityisen henkilön lahjoittama. Aluksi kaupunki hyväksyi muistomerkin rakentamisen keskeiselle paikalle, mutta kumosi päätöksen myöhemmin. Tuhopolton paikka on merkitty viidellä pähkinäpuulla sekä kyltillä. Frankfurt-Bockenheimissa Hülyaplatzissa on muistomerki, jossa mies moukaroi hakaristiä.
Vuonna 1996 Saksan hallitus myönsi Mevlüde Gençille Bundesverdienstkreuz-kunniamerkin, koska hän pyrki edistämään saksalaisten ja turkkilaisten välistä ystävyyttä myös hyökkäyksen jälkeen. Vuonna 2008 perustettiin Genç-palkinto.
Kaksi tuomituista vapautettiin hyvän käytöksen johdosta ennen aikaisesti. Syyskuussa 2005 Christian Reher sai neljän kuukauden vankeusrangaistuksen käytettyään kahdesti natsitervehdystä.
Vuonna 2008 hyökkäyksestä selvinneet uhrit asuivat yhä Solingenissä, vakuutuksesta ja lahjoituksista saaduilla varoilla rakennetussa talossa, jossa on valvontakamerat ja paloikkunat.
Aiheesta muualla

Kuva Solingenissä sijaitsevasta muistomerkistä
Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista. 
Alkuperäinen artikkeli: en:Solingen arson attack of 1993
Käännös suomeksi
Skorpioni (tähdistö)

| Skorpioni |
| --- | --- |

Latinankielinen nimi:  Scorpius
Lyhenne:  Sco
Genetiivi:  Scorpii
Symbologia:  Skorpioni
Rektaskensio:  17h
Deklinaatio:  -30°
Ala taivaasta:  497 neliöastetta
Tähtien määrä (magnitudi < 3):  13
Kirkkain tähti:  Antares (0,96 mag.)
Meteoriparvet:  Alfa Scorpiidit  Omega Scorpiidit
Naapuri- tähdistöt:  Jousimies  Käärmeenkantaja  Vaaka  Susi  Kulmaviivoitin  Alttari  Etelän kruunu
 Näkyy leveysasteiden +40° ja −90° välillä  Näkyy Suomessa parhaiten Kesäkuussa 
Skorpioni (lat. Scorpius, genetiivi Scorpii, lyhenne Sco, tunnus
) on eläinradan tähdistö eteläisellä tähtitaivaalla. Skorpionin kautta kulkee Linnunrata. Siksi siinä on runsaasti syvän taivaan kohteita eli tähtijoukkoja ja tähtisumuja. Tähdistö todella muistuttaa skorpionia pistimineen. Tähdistön kirkkain tähti on punainen Antares. Skorpioni näkyy varsin huonosti Suomessa, jossa on kesä silloin, kun tähdistö on korkeimmillaan etelässä keskiyöllä. Antares näkyy joskus horisontissa Etelä-Suomessa.
Skorpionin tähtiä

Antares, Alfa (α) Scorpii, on miljardin kilometrin kokoinen punainen jättiläinen ja 9 000 kertaa Aurinkoa kirkkaampi. Se sijaitsee noin 520 valovuoden päässä maapallosta. Auringon paikalla se ulottuisi asteroidivyöhykkeelle asti.
Beta (β) Scorpii on kaksoistähti, jonka komponenteilla on 13,7 kaarisekunnin väli. Argentiinalainen harrastaja Sebastian Otero huomasi  δ Sco:n kirkkauden kasvaneen muutaman kymmenyksen. Se on spektroskooppinen kaksoistähti.
Muita merkittäviä tähtiä ovat θ Sco, λ Sco, ν Sco, ξ Sco, σ Sco, τ Sco ja υ Sco.
Tähti jota aikoinaan kutsuttiin nimellä γ Sco on nykyään nimetty oikeammin nimelle σ Lib.
Skorpionin tähtisumuja

Skorpioni on rikas tähdistö, jossa on useita Messierin kohteita, kuten pallomainen tähtijoukko M4, Perhosjoukko M6, laaja avonainen tähtijoukko M7 ja pieni pallomainen tähtijoukko M80.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Skorpioni (tähdistö) Wikimedia Commonsissa
| --- | --- |
Tähdet:  Antares, λ Sco, θ Sco, δ Sco, ε Sco, κ Sco, β1 Sco, υ Sco, τ Sco, π Sco, σ Sco, ι1 Sco, μ1 Sco, HD 161892, η Sco, μ2 Sco, ζ2 Sco, ρ Sco, ω1 Sco, ν Sco, ξ Sco, HD 149447, HD 148703, HD 159433, ω2 Sco, ο Sco, 13 Sco, 2 Sco, 1 Sco, ζ1 Sco, ξ Sco, ι2 Sco, 22 Sco, HD 146624, HD 154090, β2 Sco, ψ Sco, χ Sco, HD 147513, 16 Sco, 27 Sco, 18 Sco, 4 Sco, 12 Sco, 11 Sco, 3 Sco, ν Sco, V636 Sco, 25 Sco, RR Sco, HD 159868, Scorpius X-1, PSR B1620-26
Eksoplaneetat:  HD 147513 b, HD 159868 b, OGLE-2005-BLG-390Lb
Tähdistöt
Ajokoirat
Ajomies
Alttari
Andromeda
Bereniken hiukset
Delfiini
Eridanus
Etelän kala
Etelän kolmio
Etelän kruunu
Etelän risti
Etelän vesikäärme
Feeniks
Harppi
Heilurikello
Herkules
Härkä
Ilmapumppu
Ilves
Intiaani
Iso karhu
Iso koira
Jousimies
Joutsen
Jänis
Kaksoset
Kalat
Kameleontti
Karhunvartija
Kassiopeia
Kaukoputki
Kauris
Kefeus
Kentauri
Kettu
Kilpi
Kirahvi
Kolmio
Kompassi
Korppi
Kotka
Krapu
Kulmaviivoitin
Kultakala
Kurki
Kuvanveistäjä
Kyyhkynen
Kärpänen
Käärme
Käärmeenkantaja
Köli
Leijona
Lentokala
Lohikäärme
Lyyra
Maalari
Malja
Mikroskooppi
Neitsyt
Nuoli
Oinas
Oktantti
Orion
Paratiisilintu
Pegasus
Perseus
Peräkeula
Pieni hevonen
Pieni karhu
Pieni koira
Pieni leijona
Pohjan kruunu
Purje
Pöytävuori
Riikinkukko
Sekstantti
Sisilisko
Skorpioni
Sulatusuuni
Susi
Tukaani
Vaaka
Valaskala
Veistotaltta
Verkko
Vesikäärme
Vesimies
Yksisarvinen
Thymoites (Ateenan kuningas)

Thymoites (m.kreik. Θυμοίτης) oli kreikkalaisessa mytologiassa Oksynteen poika ja Attikan myyttinen kuningas, joka seurasi valtaistuimelle veljeään Afeidasta. Hänet syrjäytti vallasta Melanthos, johon loppui myös kekropidien valtakausi.
Alfa Romeo GT

| Alfa Romeo GT |
| --- | --- |

Valmistustiedot
Valmistusmaa:   Italia
Valmistaja:  Alfa Romeo
Valmistusvuodet:  2003–2010
Tuotantomäärä:  80 832 kpl
Korimalli:  2-ovinen coupé
Luokka:  S-segmentti
Muotoilija:  Bertone
Teknisesti samankaltaisia:  Alfa Romeo 147 Alfa Romeo 156 Lancia Lybra
Tekniset tiedot
Pohjalevy:  Fiat Tipo 2 rev. 3
Moottori:  R4 V6
Iskutilavuus:  1,8–3,2 l
Polttoaine:  bensiini diesel
Vetotapa:  etuveto
Vaihteisto:  5-vaihteinen manuaali 6-vaihteinen manuaali 5-vaihteinen robotti
Alfa Romeo GT on Alfa Romeon vuosina 2003–2010 valmistama coupé-korinen automalli, joka perustuu tekniikaltaan Alfa Romeo 147- ja 156-malleihin.
Alfa Romeo GT (2003–2010)

Bertonen muotoilema Alfa Romeo GT esiteltiin Geneven autonäyttelyssä keväällä 2003. Alusta ja tekniikka olivat samat kuin Alfa Romeo 147- ja 156-malleissa. Lisäksi kojelauta oli lainattu suoraan 147:stä.
Bensiinimoottoreina olivat aluksi nelisylinterinen 2,0 JTS (165 hv) ja 3,2-litrainen V6 (240 hv). Ainoa dieselmoottori oli 1,9 JTD (150 hv). 2,0-litraisen moottorin yhteyteen oli saatavana puoliautomaattinen Selespeed-vaihteisto. Vuonna 2005 moottorivalikoimaa laajennettiin 1,8-litraisella (140 hv) Twin Spark -bensiinimoottorilla.
Vuonna 2007 V6-moottori pudotettiin pois valikoimasta. Samana vuonna esiteltiin Q2-järjestelmä, joka sisältää Torsen-tyyppisen tasauspyörästön. Dieselmoottorista tuli vuonna 2008 saataville myös 170-hevosvoimainen versio.
Moottorivaihtoehdot

|  | 1> 8 TS | 2> 0 JTS | 3> 2 V6 |
| --- | --- | --- | --- |
| Valmistusaika: | 8/2005–6/2007 | 11/2003–3/2010 | 11/2003–6/2007 |
| Moottorityyppi: | rivimoottori, polttoaineen suihkutus | rivimoottori, suorasuihkutus | V6-moottori, polttoaineen suihkutus |
Ahtaminen:: –
| Sylinterit/venttiilit: | 4/16 | 4/16 | 6/24 |
| Iskutilavuus: | 1 747 cm³ | 1 970 cm³ | 3 179 cm³ |
| Suurin teho: | 103 kW (140 hv) | 121 kW (165 hv) | 176 kW (240 hv) |
| Suurin vääntö (kierrosalueella): | 163 Nm 3 900 | 206 Nm 3 250 | 300 Nm 4 800 |
Vetotapa:: etuveto
| Vaihteisto: | 5-vaihteinen manuaali | 5-vaihteinen manuaali | 6-vaihteinen manuaali |
| Vaihteisto (valinnainen): | – | 5-vaihteinen Selespeed | – |
| Kiihtyvyys 0–100 km/h: | 10,6 s | 8,7 s | 6,7 s |
| Huippunopeus: | 200 km/h | 216 km/h | 243 km/h |
Polttoaineenkulutus (100 km, yhdistetty):: –
Hiilidioksidipäästöt (yhdistetty):: –
|  | 1> 9 JTDM | 1> 9 JTDM |
| --- | --- | --- |
| Valmistusaika: | 11/2003–3/2010 | 5/2008–3/2010 |
Moottorityyppi:: rivimoottori, yhteispaineruiskutus
Ahtaminen:: turboahdin
Sylinterit/venttiilit:: 4/16
Iskutilavuus::  1 910 cm³
| Suurin teho: | 110 kW (150 hv) | 125 kW (170 hv) |
| Suurin vääntö (kierrosalueella): | 305 Nm 2 000 | 330 Nm 2 000 |
Vetotapa:: etuveto
Vaihteisto:: 6-vaihteinen manuaali
| Kiihtyvyys 0–100 km/h: | 9,2 s | 8,2 s |
| Huippunopeus: | 209 km/h | 216 km/h |
| Polttoaineenkulutus (100 km, yhdistetty): | 6,1 l | 6,2 l |
| Hiilidioksidipäästöt (yhdistetty): | – |  |
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Alfa Romeo GT Wikimedia Commonsissa
Alfa Romeon (Alfa Romeo Automobiles S.p.A.) automallit
| --- | --- |
Nykyiset mallit:  Giulia · Stelvio · Tonale
Entiset mallit (esittelyvuoden mukaan):  1910–1919: 24 HP · 40–60HP 1920–1945: 20–30HP · 6C · 8C · G1/G2 · RL · RM 1945–1959: 1900 · 2000 · Giulietta · Gran Sport Quattroruote 1960–1969: 1750/2000 · 2600 · Giulia · Spider · Montreal · 105/115-sarja · GTA · 33 Stradale 1970–1979: 2300 · Alfa 6 · Alfasud · Alfetta · Alfetta GTV · Giulietta (1977) · Sprint  1980–1989: 164 · 33 · 75 · 90 · Arna · SZ/RZ 1990–1999: 145/146 · 155 · 156 ·  166 ·  GTV · Spider (1994) 2000–2009: 147 · GT · 159 · MiTo · Brera · Spider (2006) · 8C Competizione  2010–: Giulietta ·  4C
Tulevat mallit:  Junior
Konseptimallit:  33.2 ·  2000 Sportiva ·  BAT 5/7/9 ·  Bella ·  Caimano ·  Canguro ·  Capsula ·  Carabo ·  Centauri ·  Cuneo ·  Dardo ·  Delfino ·  Diva ·  Disco Volante ·  Giulietta Bertone Spider ·  Iguana ·  Kamal ·  Monoposto ·  Navajo ·  Nuvola ·  Progetto Cinque ·  Protéo ·  Scarabeo ·  Scighera ·  Sportut ·  Visconti ·  Vivace ·  Vola ·  Zeta 6
Hyötyajoneuvot:  Pakettiautot: Romeo · Romeo 2 · Romeo 3 · A11/F11A12/F12 · AR6 · AR8  Kuorma-autot: 430 · 500 · 800 · 900 · 950 · Mille (1000) · A19n Linja-autot: 140 A. · 900 A. · 950. · Mille (1000) · 110AF · 140AF · 900
Polydoros (Kadmoksen poika)

Polydoros oli kreikkalaisessa mytologiassa Theban kuningas ja Kadmoksen ja Harmonian ainoa poika. Kadmosta seurasi hänen sisarensa Agauen ja spartti Ekhionin poika Pentheus, joka hallitsi Thebaa ainoastaan lyhyen aikaa ennen kuin Dionysos sai hänen äitinsä ja tätinsä repimään hänet kappaleiksi. Hänen jälkeensä valtaistuimelle nousi hänen setänsä Polydoros, joka nai Nykteiin, Nykteuksen tyttären. Heidän poikansa Labdakoksen ollessa vielä nuori Polydoros kuoli tuntemattomasta syystä ja Nykteuksen toimi sijaishallitsijana.
Pausanias kertoo, että Polydoroksen valtakausi olisi alkanut suoraan Kadmoksen jälkeen.
Alfa Romeo 159

| Alfa Romeo 159 |
| --- | --- |

Valmistustiedot
Valmistusmaa:   Italia
Valmistaja:  Alfa Romeo
Valmistusvuodet:  2005–2011
Korimalli:  4-ovinen sedan 5-ovinen farmari
Luokka:  D-segmentti
Muotoilija:  Giorgetto Giugiaro
Edeltäjä:  Alfa Romeo 156
Seuraaja:  Alfa Romeo Giulia
Teknisesti samankaltaisia:  Alfa Romeo Brera Alfa Romeo Spider
Tekniset tiedot
Pohjalevy:  GM/Fiat Premium
Moottori:  R4 R5 V6
Iskutilavuus:  1,75–3,2 l
Polttoaine:  bensiini diesel
Vetotapa:  etuveto neliveto
Vaihteisto:  5-vaihteinen manuaali 6-vaihteinen manuaali 6-vaihteinen robotti 6-vaihteinen automaatti
Alfa Romeo 159 on Alfa Romeon vuosina 2005–2011 valmistama ylemmän keskiluokan automalli, joka korvasi Alfa Romeo 156:n. Samalle pohjalevylle perustuvat myös Alfa Romeo Brera- ja Spider-mallit. Seuraava saman luokan malli, Alfa Romeo Giulia, esiteltiin vasta vuonna 2015.