stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Aikuisten satuja

| Aikuisten satuja Petra |
| --- | --- | --- |

Studioalbumin tiedot
 Julkaistu: 1. huhtikuuta 2016
 Formaatti: CD, digitaalinen lataus
 Tuottaja(t): Erno Laitinen
 Tyylilaji: pop
 Kesto: 37.31
 Levy-yhtiö: Sony Music
Petran muut julkaisut
| Kaksi pintaa 2013 | Aikuisten satuja 2016 | Päiväkirjat 2007–2017 2017 |
Aikuisten satuja on suomalaisartisti Petran 1. huhtikuuta 2016 julkaistu kolmas sooloalbumi. Albumin on tuottanut Erno Laitinen. Artisti on kertonut albumin kappaleiden kertovan rakkaudesta, yksinäisyydestä, ikävästä ja ihastumisesta. Albumi ei ole sijoittunut Suomen viralliselle albumilistalle.
Albumin ensimmäinen single ”Ketun silmät” julkaistiin 30. lokakuuta 2015 ja siitä on julkaistu Herra Ylpön ohjaama musiikkivideo. Toinen single ”Kiitos kaikesta” julkaistiin 22. tammikuuta 2016.
Kappaleet

|  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| Nro | Nimi | Säv&san | Kesto |  |  |  |  |  |  |
| 1. | Bermudan kolmio | Erno Laitinen, Petra, Elviira Nieminen | 3.20 |  |  |  |  |  |  |
| 2. | Äidit ja tyttäret | Laitinen, Petra, Nieminen | 3.27 |  |  |  |  |  |  |
| 3. | Korvaamaton | Laitinen, Petra | 3.28 |  |  |  |  |  |  |
| 4. | Kiitos kaikesta | Laitinen, Petra, Nieminen | 3.34 |  |  |  |  |  |  |
| 5. | Ketun silmät | Laitinen, Petra | 4.18 |  |  |  |  |  |  |
| 6. | SOS | Laitinen, Petra, Nieminen | 3.12 |  |  |  |  |  |  |
| 7. | Aikuisten satuja | Laitinen, Petra | 4.20 |  |  |  |  |  |  |
| 8. | Oon elossa | Laitinen, Petra | 4.14 |  |  |  |  |  |  |
| 9. | Iske minut | Laitinen, Petra, Nieminen | 3.55 |  |  |  |  |  |  |
| 10. | Halki Itämeren | Laitinen, Petra | 3.43 |  |  |  |  |  |  |
Aimée Beekman

Aimée Beekman (s. 1933) on virolainen kirjailija ja elokuvaaja. Hänen runsaasta tuotannostaan on suomennettu Perunakarnevaalit (Progress 1982, alkuteos Kartulikuljused).
Tallinnalaisessa virkamiesperheessä varttunut Beekman opiskeli elokuvausta Yleisliittolaisessa elokuvataiteen korkeakoulussa Moskovassa ja toimi sitten 1956–1960 kuvaajana Tallinnfilmissä, kunnes ryhtyi vapaaksi kirjailijaksi.
Aimée Beekman on kirjoittanut toistakymmentä romaania ja niiden lisäksi matkakirjoja ja näytelmiä sekä elokuvakäsikirjoituksen yhdessä aviomiehensä Vladimir Beekmanin kanssa.
Romaanit

Väikesed inimesed (1964)
Valgete vareste parv (1967)
Kartulikuljused (1968, suom. Perunakarnevaalit : Rihvan Benitan ja Jossin avioelämän loppupäivät, Progress 1982)
Väntorel (1970)
Sõnni-Siim (nuortenromaani, 1970)
Keeluala (1971)
Vanad lapsed (1972)
Kuradilill (1974)
Viinakuu (1975)
Sugupuu (1977)
Tondinahad (nuortenromaani, 1970)
Valikuvõimalus (1978)
Tihnik (1980)
Vabajooks (1982)
Loobumisvõimalus (1985)
Proovielu (2008)
Ulavere (2009)
Adelina Patti

| Adelina Patti |
| --- | --- |

Henkilötiedot
Syntynyt: 19. helmikuuta 1843 Madrid, Espanja
Kuollut: 27. syyskuuta 1919 (76 vuotta) Craig-y-Nos Castle, Wales,   Yhdistynyt kuningaskunta
Ammatti:  laulaja
Muusikko
Tyylilajit:  ooppera
  [ Muokkaa Wikidatassa ] [ ohje ]  
Adelina Patti (19. helmikuuta 1843 Madrid, Espanja – 27. syyskuuta 1919 Craig-y-Nos Castle, Wales, Yhdistynyt kuningaskunta) oli italialainen laulajatar (sopraano). Patti konsertoi jo lapsena Yhdysvalloissa. Lauluopintojen jälkeen hän debytoi New Yorkissa vuonna 1859. Tämän jälkeen hän teki usean vuosikymmenen ajan kiertueita ympäri maailmaa.
Hän oli aikansa suurimpia laulajattaria.kenen mukaan? Hän soveltui parhaiten buffaoopperoihin: Don Giovannin Zerlina ja Sevillan parturin Rosina sekä Verdi-rooleihin: Aida, Rigoletton Gilda ja La traviatan Violetta.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Adelina Patti Wikimedia Commonsissa
Aggregaatti

Ihmisvoimin liikuteltava pieni aggregaatti.
Perävaunuun asennettu 70 kVA aggregaatti.
Aggregaatti eli sähkövoimakone (myös polttomoottori-generaattori tai pelkkä generaattori) on laitteisto, joka tuottaa sähköä esimerkiksi bensiini- tai dieselmoottorin voimalla. Laitteistossa polttomoottori tuottaa mekaanista energiaa, jonka generaattori muuttaa edelleen sähköenergiaksi. Aggregaatti on usein siirrettävä ja sen tyypillisiä käyttökohteita ovat alueet, joihin sähköverkko ei ulotu tai sähkön jakeluhäiriön varalta tarvitaan nopeasti varavirtaa. Tällaisia paikkoja ovat esimerkiksi työmaa-alueet, kesämökit, maatilat, omakotitalot, sairaalat sekä sotilasjärjestelmät ja yleisötilaisuudet maasto-olosuhteissa. Junissa käytetään vaunujen tarvitseman sähkön tuottamiseen erityisiä aggregaattivaunuja esimerkiksi ajettaessa sähköistämättömällä radalla. Aggregaatteja käytetään myös akustojen lataamiseen esimerkiksi kesämökeillä tai sotilasjärjestelmien asemakäytössä.
Aggregaatti voi toimia itsenäisenä varavirtayksikkönä, mikäli siinä on automaattinen jännitteensäätö ja herätystoiminto sähkökatkon sattuessa. Aggregaatin tuottama virta voi olla standardin mukaista verkkosähköä vastaavaa yksi- tai kolmivaiheista virtaa, mutta sähkön laatu saattaa vaihdella hieman aggregaatin laadusta sekä teknisistä ratkaisuista riippuen. Erityisiin käyttötarkoituksiin on myös esimerkiksi 12 V, 24 V tai 48 V tasavirtaa tuottavia aggregaatteja. Käydessään normaali aggregaatti pitää suhteellisen kovaa, "säksättävää" ääntä, mutta esimerkiksi elokuvatuotantoa varten on saatavilla myös hiljaisempia aggregaatteja. Hyvin suuri aggregaatti on saatettu sijoittaa ajoneuvon perävaunuun tai pakettiauton / kuljetuskontin sisään, jotta sen siirtäminen olisi helppoa.
Traktorigeneraattori

Sähköä voidaan tuottaa traktorikäyttöisellä generaattorilla. Nämä generaattorit tuottavat sähköä tyypillisesti muutamia kymmeniä kilowatteja. Traktorigeneraattorit ovat yleisiä maatalouskäytössä ja 27–60 kVA tuottavat mallit ovat suosituimpia (v. 2006). Generaattori saa voimansa traktorin voiman ulosotosta nivelakselin välityksellä, eli traktorin moottori toimii aggregaatin polttomoottorina. Traktorikäyttöinen generaattori voi olla kiinnitettynä traktorin kolmipistenostolaitteisiin tai se voi olla traktorista irrallinen, omilla jaloilla oleva generaattori. Generaattorissa on hammasvaihde, jolla kierrosnopeus nostetaan 1500 tai 3000 kierrokseen minuutissa.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Aggregaatti Wikimedia Commonsissa
Alarik Repo

Alarik Repo (s. 29. toukokuuta 1951 Kajaani) on suomalainen muusikko ja kulttuurivirkamies. Hän on johtanut vuodesta 2007 alkaen mukaansa nimettyä Alarik Repo selvennä Hän suoritti soitonopettajan tutkinnon vuonna 1977 (kontrabasso, Turun konservatorio). Vuonna 2000 hän valmistui filosofian maisteriksi. Hän oli Turun kaupunginorkesterin kontrabassonsoittaja vuosina 1975–1979, apulaisintendentti vuosina 1979–1981, intendentti ja Turun musiikkijuhlien hallinnollinen ja taiteellinen johtaja vuosina 1981–1989, Suomen sinfoniaorkesterit ry:n toiminnanjohtaja vuosina 1989–1993 ja hallituksen jäsen vuosina 1982–1989 ja Turun musiikkijuhlasäätiön toiminnanjohtaja vuosina 1993–2007. Vuosina 1997–2006 hän oli Madetoja-säätiön toiminnanjohtaja.
Akseli Karhi

| Akseli Karhi |
| --- | --- |

Henkilötiedot
Syntynyt: 18. heinäkuuta 1891 Turku
Kuollut: 3. toukokuuta 1943 (51 vuotta)
Ammatti:  näyttelijä, teatterinjohtaja
Puoliso:  Kirsti Karhi
Akseli Nikolai Karhi, ent. Kuhlberg, (18. heinäkuuta 1891 Turku – 3. toukokuuta 1943) oli suomalainen näyttelijä ja teatterinjohtaja.
Karhin vanhemmat olivat junailija Johan Aksel Karhi ja Henriika Heino. Hän kävi neljä luokkaa lyseota ja työskenteli sitten speditöörinä 1912–1923. Karhi oli näyttelijänä Turun teatterissa 1918–1938 ja hän toimi teatterin johtajana 1938–1943.
Akseli Karhi oli naimisissa vuodesta 1931 näyttelijä Kirsti Saga Boxbergin kanssa. Heidän tyttärensä oli näyttelijä Maija Karhi.
Aihio

Aihio viittaa kohteeseen, jota työstetään edelleen valmiimmaksi. Se voi liittyä:
Sahatavaraan
Oppimateriaaleihin ja oppimiseen: Oppimisaihio
| --- | --- |
: Tämä on täsmennyssivu, joka luettelee monimerkityksisen käsitteen eri merkitykset tai useita eri henkilöitä. Artikkelisivuja, joiden nimessä tai tekstissä lukee ”Aihio”, voi hakea sivunnimihaulla, laajalla sivunnimihaulla tai tekstihaulla.
Abstract Emotions

| Abstract Emotions Randy Crawford |
| --- | --- | --- |

LP-levyn kansikuva.
Studioalbumin tiedot
 Äänitetty : Quantum Sound Studios,   New Jersey   Giant Sound Studios ja   Sigma Sound Studios,   New York City
 Julkaistu: 1986
 Formaatti: LP-levy
 Tuottaja(t): Reggie Lucas   Hawk Wolinski   James Newton Howard
 Tyylilaji: soul
 Kesto: 48.57
 Levy-yhtiö: Warner Bros. Records
Randy Crawfordin muut studioalbumit
| Nightline 1983 | Abstract Emotions 1986 | Rich and Poor 1989 |
Abstract Emotions on yhdysvaltalaisen soul-laulaja Randy Crawfordin vuonna 1986 julkaistu studioalbumi.
Albumin tunnetuimpia kappaleita on listoille noussut ja Crawfordin itsensä tekemä balladi Almaz. Katri Helena on tehnyt kappaleesta suomenkielisen version nimellä "Almaz, onnen lapsi" vuonna 1988.
Randy Crawfordin levy-yhtiö on Warner Bros. Records, 3300 Warner Blvd., Burbank, Kalifornia 91510 ja 3 East 54th Street, New York 10022. Albumin kansiteksteissä Crawford kertoo olleensa tässä vaiheessa yhteistyössä Warnerin kanssa kymmenen vuotta.
Tuottaja ja sovittaja on Reggie Lucas yhtiöstä Kalisa Inc. Kappaleen "Don't Wanna Be Normal" ovat kuitenkin tuottaneet Hawk Wolinski ja James Newton Howard. Se on Warnerin elokuvasta Wildcats ja sen on äänittänyt Ray Blair ja miksannut Peter Doell.
Muilta osin äänittäjänä on toiminut Joe Ferla apunaan Jimmy Santos, Glenn Rosenstein, Jeff Cox ja Craig Johnson. Lisä-äänityksiä ovat tehneet Jim "Doc" Dougherty, Jay Mark ja Alan Silverman. Albumi on äänitetty ja miksattu Quantum Sound -studioilla New Jerseyssä. Lisä-äänityksiä on tehty Giant Sound- ja Sigma Sound -studioilla New York Cityssä. Käytössä on ollut DMM Direct Digital Mastering -tekniikka.
Levykannen teossa taiteellisena johtajana ja suunnittelijana on toiminut Pietro Andrew Alfieri ja valokuvat on ottanut Aaron Rapoport. Ehostustaiteilija on Wendy Osmonden Cloutier-yhtiöstä.
LP-levyjä on Euroopan markkinoille valmistanut Saksassa WEA Musik GmbH, joka on Warner Communicationsin yhtiö.
Kappaleet

"Can't Stand the Pain" (Dean Gant / Mark Winkler) – 6:02
"Actual Emotional Love" (Billie Hughes / Roxanne Seemann / Marcy Levy) – 5:05
"World of Fools" (Rolf Graf / Alix Zandra) – 5:00
"Betcha" (Reggie Lucas / Leslie L. Smith ) – 4:31
"Higher Than Anyone Can Count" (Mary Unobsky / Daniel Ironstone) – 4:14
"Desire" (Reggie Lucas – 5:25
"Gettin' Away with Murder" (Sue Shifrin / Terry Britten) – 4:02
"Overnight" (Reggie Lucas) – 5:14
"Almaz" (Randy Crawford) – 4:04
"Don't Wanna Be Normal" (Patrick Leonard / Hawk Wolinski / James Newton Howard / David Pack / Michael McDonald ) – 5:20
Julkaisijat ovat (Iso-Britannia):
1.1 MCPS Ltd. (H. Fox) / Copyright Control
1.2 Copyright Control
1.3 MCPS Ltd.
1.4 Brampton Music Ltd. / Rondor Music (London) Ltd.
1.5 Chrysalis Music Ltd. / Eaton Music Ltd.
2.1 & 2.3 Brampton Music Ltd.
2.2 Chappell Music Ltd.
2.4 MCPS Ltd. (H. Fox)
2.5 Warner Bros. Music Ltd.
Kappaleiden julkaisu- ja kopiointioikeuksia hallitsee Warner Bros. Records Inc. Yhdysvalloissa ja WEA International muualla.
Muusikot

Kosketinsoittimet ja syntetisaattorit:
Sir Gant
Ed Walsh
Fred Zarr
Harry Whittaker
Kitarat:
Reggie Lucas
Paul Jackson Jr. (Mankind Productionsin artisti) kappaleella "Don’t Wanna Be Normal"
Lyömäsoittimet:
Bashiri Johnson
Leslie Ming
Sähköbassokitara:
Anthony Jackson
Taustalaulajat:
Norma Jean Wright
Brenda White King
Lisa Fisher
Yvonne Lewis
Curtis King
Synclavier II:n ja Octave-Plateau Sequencerin ohjelmointi:
Reggie Lucas
Syntetisaattorin ohjelmointi:
Sir Gant
Ed Walsh
Kappaleella "Don’t Wanna Be Normal" kosketinsoittimien ohjelmoijina ja soittajina ovat James Newton Howard ja Hawk Wolinski. Syntetisaattorien soittajana on myös Patrick Leonard. Kappaleella ei ole muita soittajia em. kitaristi Paul Jackson Jr:n lisäksi.
Albert Henderson

| Mitalit> Maa:   Kanada.Miesten jalkapallo. Olympialaiset  | Mitalit> Maa:   Kanada.Miesten jalkapallo. Olympialaiset  | Mitalit> Maa:   Kanada.Miesten jalkapallo. Olympialaiset  | Maa:   Kanada> Miesten jalkapallo. |
| --- | --- | --- | --- |
|  Kultaa | St. Louis 1904 | joukkuekilpailu |  |
Albert Percy "Red" Henderson (29. elokuuta 1881 – 20. elokuuta 1947) oli kanadalainen jalkapalloilija ja olympiavoittaja. Hän oli mukana vuoden 1904 kesäolympialaisissa St Louisissa kultaa voittaneessa kanadalaisessa Galt FC:ssä.
Albayzín

Albayzín (eli  Albaicín tai El Albaicín) on kaupunginosa nykyisessä Granadassa, Espanjassa. Siellä ovat säilynet maurilaisten ajan kapeat mutkittelevat kujat. Albayzin on nimetty Unescon maailmanperintökohteeksi yhdessä kuuluisampien Alhambran ja Generalifen kanssa.
Albayzin kohoaa kukkulan rinteellä Alhambraa vastapäätä, ja monet siellä käyvät turistit tulevat lähinnä ihailemaan hienoja näkymiä Alhambraan päin. Albayzinin omia nähtävyyksiä ovat arabialainen kylpylä, Granadan arkeologinen museo ja San Salvadorin kirkko, joka on rakennettu maurilaisten moskeijan raunioille.
Albena Denkova

| Mitalit | Mitalit | Mitalit |  |
| --- | --- | --- | --- |
|  Albena Denkova ja Maksim Staviski MM-kilpailuissa 2004. |  Albena Denkova ja Maksim Staviski MM-kilpailuissa 2004. |  Albena Denkova ja Maksim Staviski MM-kilpailuissa 2004. |  |
Maa:   Bulgaria
Taitoluistelu
| MM-kilpailut  | MM-kilpailut  | MM-kilpailut  |  |
|  Kultaa | Calgary 2006 | jäätanssi |  |
|  Kultaa | Tokio 2007 | jäätanssi |  |
|  Hopeaa | Dortmund 2004 | jäätanssi |  |
|  Pronssia | Washington 2003 | jäätanssi |  |
| EM-kilpailut  | EM-kilpailut  | EM-kilpailut  |  |
|  Hopeaa | Malmö 2003 | jäätanssi |  |
|  Hopeaa | Budapest 2004 | jäätanssi |  |
|  Pronssia | Varsova 2007 | jäätanssi |  |
Albena Denkova (s. 3. joulukuuta 1974 Sofia, Bulgaria) on bulgarialainen taitoluistelija. Hän on voittanut jäätanssissa kaksi maailmanmestaruutta parinsa Maksim Staviskin kanssa.
Albena Denkova ja Maksim Staviski sijoittuivat vuonna 2001 Euroopan-mestaruuskilpailuissa kahdeksanneksi ja maailmanmestaruuskilpailuissa kymmenenneksi. Vuonna 2002 he olivat EM-kilpailuissa kuudentena, MM-kilpailuissa viidentenä ja Salt Lake Cityn olympialaisissa seitsemäntenä. Vuonna 2003 he nousivat arvokisamitaleille saavuttamalla EM-kilpailuissa hopeaa ja MM-kilpailuissa pronssia. Vuonna 2004 he ylsivät sekä EM- että MM-kilpailuissa hopealle. Vuonna 2005 he sijoittuivat MM-kilpailuissa viidenneksi. Vuonna 2006 he jäivät Torinon olympialaisissa viidenneksi mutta voittivat Calgaryssa maailmanmestaruuden. Vuonna 2007 he saavuttivat vielä EM-pronssia ja voittivat toistamiseen maailmanmestaruuden.
Denkova on pituudeltaan 165-senttinen. Häntä ja Staviskia valmensivat jäätanssin olympiavoittajat Natalia Linitšuk ja Gennadi Karponosov.
Albert Henneberg

Albert Henneberg
Carl Albert Theodor Henneberg (27. maaliskuuta 1901 Tukholma – 14. huhtikuuta 1991 Tukholma) oli ruotsalainen säveltäjä ja kapellimestari.
Henneberg oli säveltäjä Richard Hennebergin poika. Hän opiskeli vuodesta 1920 Tukholman kuninkaallisessa musiikkikorkeakoulussa, sittemmin myös Wienissä ja Pariisissa. Hän toimi aktiivisesti Ruotsin säveltäjien liitossa ja tekijänoikeusjärjestö STIM:ssä. Työskentely STIM:ssä (1931–1954) toteutui enimmäkseen Kurt Atterbergin alaisuudessa.
Hennebergin tuotantoon kuuluu muun muassa kuusi sinfoniaa, kamarimusiikkia ja kuusi oopperaa. Oopperoista Inka (1935–1937) ja Det jäser i Småland (1937–1938) esitettiin Chemnitzissä vuosina 1937 ja 1939. Arviot olivat positiivisia ja Natsi-Saksassa saatu huomio suhteellisen suurta. Henneberg teki yhteistyötä Fritz Tutenbergin kanssa; Tutenberg kannatti kansallissosialismin myötä kukoistaneita käsityksiä pohjoismaisuudesta ja oli erityisen kiinnostunut Ruotsista. Sopimuksen solmimisessa Hennebergin ja Tutenbergin välillä toimi välikätenä Kurt Atterberg. Hennebergillä itsellään oli juuret Saksassa ja hän puhui hyvin saksaa.
Albert Henry Ottenweller

Albert Henry Ottenweller (5. huhtikuuta 1916 Stanford, Montana – 23. syyskuuta 2012) oli yhdysvaltalainen roomalaiskatolinen piispa. Hänet vihittiin papiksi Toledon hiippakuntaan 19. kesäkuuta 1943 ja nimitettiin sen vihkipiispaksi sekä Perdicesin titulaaripiispaksi 17. huhtikuuta 1974. Piispaksi vihkiminen seurasi 29. toukokuuta. Pääkonsekraattorina toimi John Anthony Donovan, jota avustivat Joseph Louis Bernardin ja William Michael Cosgrove.
Ottenweller sai 27. syyskuuta 1977 nimityksen Steubenvillen hiippakunnan piispaksi, ja hänet asetettiin virkaan 22. marraskuuta. Hän jäi eläkkeelle 28. tammikuuta 1992.
Ahokylmänkukka

| Ahokylmänkukka |
| --- | --- |

Tieteellinen luokittelu
Domeeni::  Aitotumaiset Eucarya
Kunta::  Kasvit Plantae
Alakunta::  Putkilokasvit Tracheobionta
Kaari::  Siemenkasvit Spermatophyta
Alakaari::  Koppisiemeniset Magnoliophytina
Luokka::  Kaksisirkkaiset Magnoliopsida
Lahko::  Ranunculales
Heimo::  Leinikkikasvit Ranunculaceae
Suku::  Kylmänkukat Pulsatilla
Laji::  pratensis
Kaksiosainen nimi
 Pulsatilla pratensis  (L.) Mill. 
Katso myös
   Ahokylmänkukka Wikispeciesissä   Ahokylmänkukka Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OK: 
Ahokylmänkukka eli etelänkylmänkukka (Pulsatilla pratensis, aikaisemmin Anemone pratensis) on kylmänkukkien sukuun kuuluva monivuotinen kasvi.
Ulkonäkö ja koko

Ahokylmänkukka on monivuotinen, heikosti mätästävä ruoho. Sen varsi on haaraton, karvainen ja 5–25 cm korkea. Kukan alapuolella on pieni lehtikiehkura, mutta muuten varsi on lehdetön. Itse kukka on kapean kellomainen, punertavan violetti ja alaspäin nuokkuva.
Ahokylmänkukka risteytyy helposti hämeenkylmänkukan (P. patens) ja kangasvuokon (P. vernalis) kanssa lajien yhteisillä kasvupaikoilla.
Levinneisyys

Ahokylmänkukkaa esiintyy Pohjoismaiden eteläosassa, Saksassa, Itä-Euroopassa, Venäjällä ja Kazakstanissa. Lähimpänä Suomen rajoja lajia esiintyy vakituisena Karjalankannaksella ja Virossa. Ahokylmänkukkaa on 2000-luvun alusta alkaen ilmoitettu kasvavan Ahvenanmaan Lemlandissa ja Saaristomerellä Kemiönsaaren Örössä. Suomen putkilokasvien luettelon mukaan kasvin esiintyminen Suomessa on kuitenkin epävarmaa.
Laji on saattanut levitä Suomeen osittain myös innokkaiden puutarhureiden siirtämänä.
Elinympäristö

Kasvupaikkoja ovat hiekkaiset ja soraiset kedot sekä tienvarret.
Aiheesta muualla

Pohjolan kasvien pauloissa: Pulsatilla pratensis - ahokylmänkukka
Kassu – Kasvien suomenkieliset nimet: Ahokylmänkukka eli etelänkylmänkukka (Pulsatilla pratensis)
Den virtuella floran: Pulsatilla pratensis (ruotsiksi)
Albert Heremans

Albert Heremans (13. huhtikuuta 1906 Merchtem, Belgia – 15. joulukuuta 1997) oli belgialainen jalkapalloilija, pelipaikaltaan puolustaja.
Heremans edusti koko ammattilaisuransa Daring Clubia vuodet 1924–1942. Hän voitti joukkueen kanssa Jupiler Pro Leaguen kahdesti kausilla 1935–1936 ja 1936–1937 sekä Belgian cupin vuonna 1935. Heremans debytoi Belgian A-maajoukkueessa joulukuussa 1931 ja pelasi joukkueessa seitsemän ottelua. Hän pelasi vuoden 1934 maailmanmestaruuskilpailuissa.
Aino Lohikoski

| Aino Lohikoski |
| --- | --- |
 Lohikoski 1930-luvun alussa
Henkilötiedot
Koko nimi:  Aino Sofia Lohikoski
Syntynyt: 4. maaliskuuta 1898 Helsinki, Suomen suuriruhtinaskunta
Kuollut: 12. kesäkuuta 1981 (83 vuotta)
Ammatti:  näyttelijä
Puoliso:  Orvo Saarikivi (vih. 1936; k. 1970)
Lapset:  2
Aiheesta muualla
IMDb 
Elonet
Svensk Filmdatabas
Aino Lohikoski (4. maaliskuuta 1898 Helsinki – 12. kesäkuuta 1981) oli suomalainen näyttelijä. Teatterissa hän tulkitsi muun muassa Minna Canthin näytelmien hahmoja. Lisäksi hän näytteli sivuosia useissa elokuvissa, kuten Niskavuoren naiset ja Valkoiset ruusut.
Elämä ja ura

Ennen näyttelijän uraansa Lohikoski toimi konttorialalla. Hän opiskeli laulua Annikki Uimosen ja Greta Aaltonen-Saarisen johdolla. Lohikoski aloitti ammattilaisuransa Kuopion Työväen Teatterissa vuonna 1920. Hän työskenteli myös Viipurin Työväen Teatterissa, Koiton Näyttämöllä ja Kansan näyttämöllä.
Lohikosken näyttämötöitä olivat muun muassa nimiosa Minna Canthin Anna Liisassa, Liisan osa Pohjalaisissa sekä Desdemona Othellossa. Canthin klassikkonäytelmässä Työmiehen vaimo Lohikoski tulkitsi Homsantuun roolin. Hänellä oli myös lukuisia nimiosia opereteissa Onnetar, Katja ja Frasquita. [lähde? ]
Aino Lohikoski näytteli sivuosia kymmenissä suomalaisissa pitkissä näytelmäelokuvissa. Usein hänen valkokangasosansa olivat päähenkilön äiti tai täti, myös lukuisat maalaistalojen emännät ja piiat saivat Lohikoskesta tulkitsijansa. Hänen elokuvauransa alkoi vuonna 1925 Liisan roolilla Jalmari Lahdensuon mykkäfilmissä Pohjalaisia. Lohikoski teki säännöllisesti elokuvatöitä vuodesta 1934 aina vuoteen 1959. Valentin Vaalan Hella Wuolijoki -filmatisoinnissa Juurakon Hulda (1937) hänellä oli Miinan osa. Niin ikään Vaalan elokuvassa Niskavuoren naiset (1938) hän oli Sentraali-Sandra. Toisen maailmansodan aikana Lohikoski näytteli eri rooleja muun muassa Suomisen perheestä kertovissa elokuvissa. Vuonna 1949 hän tulkitsi Anna-tädin osan elokuvassa Jossain on railo. Hänen viimeinen elokuvaosansa oli torpparin vaimo Väinö Linnan kirjaan perustuvassa Edvin Laineen ohjaamassa Akseli ja Elina (1970). Lisäksi Lohikoski teki rooleja lyhyissä fiktioissa ja toimi selostajana useissa dokumenteissa. [lähde? ]
Yksityiselämä

Aino Lohikoski meni naimisiin vuonna 1936 elokuvaohjaaja Orvo Saarikiven kanssa. He adoptoivat kaksi lasta, jotka näyttelivät Suomisen perheen kaksosia Marjaa ja Mattia.
Albert Henrik de la Chapelle

Albert Henrik de la Chapelle
Albert Henrik de la Chapelle (23. helmikuuta 1871 Helsinki – 15. joulukuuta 1932 Helsinki) oli Marian sairaalan lastenosaston ylilääkäri.
De la Chapellen vanhemmat olivat esittelijäsihteeri, vapaaherra Axel Fredrik de la Chapelle ja Armida Helena Antell ja puoliso vuodesta 1898 Ilma Maria Skog. De la Chapelle tuli ylioppilaaksi 1892, valmistui lääketieteen kandidaatiksi 1894, lääketieteen lisensiaatiksi 1899 sekä väitteli lääketieteen ja kirurgina tohtoriksi 1907. De la Chapelle oli Helsingin yliopiston pediatriikan dosentti 1909–1922. Helsingin kaupungin bakteriologisen laboratorion osastonjohtajana hän toimi 1907–1930 ja Marian sairaalan lastenosaston lääkärinä 1914–1932. Hän toimi myös yksityisenä lastenlääkärinä. De la Chapelle oli myös tunnettu hedelmänviljelijä, joka perusti Tenholaan Lindön puutarhan.
De la Chapelle oli aatelissäädyssä edustajana valtiopäivillä 1897 ja 1899. Helsingin kaupunginvaltuuston jäsenenä hän oli 1915–1918. De la Chapelle oli Uusmaalaisen osakunnan kuraattorina ja vaikutti merkittävällä tavalla osakuntatalon rakentamiseen. Hän kuului jäsenenä siihen komiteaan, joka valmisteli suurta adressia helmikuun manifestin jälkeen ja hän oli mukana 1900-luvun alussa myös muissa venäläistettämisen vastustustoimissa.
Albert de la Chapellen pojanpoika oli geneetikko Albert de la Chapelle.
Aavikkokiuru

| Aavikkokiuru |
| --- | --- |

Uhanalaisuusluokitus
 Elinvoimainen  
  
Tieteellinen luokittelu
Kunta::  Eläinkunta Animalia
Pääjakso::  Selkäjänteiset Chordata
Luokka::  Linnut Aves
Lahko::  Varpuslinnut Passeriformes
Heimo::  Kiurut Alaudidae
Suku::  Aavikkokiurut Ammomanes
Laji::  deserti
Kaksiosainen nimi
 Ammomanes deserti  Lichtenstein, 1823 
Katso myös
   Aavikkokiuru Wikispeciesissä   Aavikkokiuru Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OKIUCN-testi OK: 
Aavikkokiuru (Ammomanes deserti) on eteläinen kallioisten avomaiden kiurulaji.
Koko ja ulkonäkö

Linnun pituus on 16–17 cm, siipien kärkiväli 27–30 cm ja paino 20–30 g. Se on hieman kiurua pienempi, päältä hiekanruskea ja alta valkoinen lintu, jonka ruskeassa pyrstössä on epäselvärajainen musta kärki. Hyvin laajan maantieteellisen muuntelun vuoksi sen höyhenpuvun väritys vaihtelee. Nokka on tukevahko ja sen kärki ja yläharja ovat tummat, erotuksena samannäköiseen pikkuaavikkokiuruun. Usein hyvin kesy. Sukupuolet ovat samannäköisiä. Koiras esittää lyhyen laululennon.
Esiintyminen

Aavikkokiuru esiintyy hyvin laajalla alueella Pohjois-Afrikan länsireunasta Himalajan rinteille saakka. Paikoin se on hyvin yleinen. Muuntelu on hyvin laajaa ja lajista tunnetaan ainakin 9 alalajia. Turkissa elää pieni populaatio, 60–600 yksilöä. Lajin esiintymisalueen laajuus on yli 10 miljoonaa neliökilometriä ja sen kanta on elinvoimainen. Laji on paikkalintu eikä sitä ole tavattu Suomessa.