stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Ruotsin ralli 1988
Tulokset

| Sija | Kuljettaja | Kartanlukija | Auto | Aika | Ero |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 1 |  Markku Alén |  Ilkka Kivimäki | Lancia Delta HF 4WD | 5:02.31 | 0.0 |  |
| 2. |  Stig Blomqvist |  Benny Melander | Ford Sierra XR 4x4 | 5:04.08 | +1.37 |  |
| 3. |  Lars-Erik Torph |  Christina Thörner | Audi Coupé Quattro | 5:10.03 | +7.32 |  |
| 4. |  Erik Johansson |  Johnny Johansson | Audi Coupé Quattro | 5:12.27 | +9.56 |  |
| 5. |  Håkan Eriksson |  Jan Svanström | Opel Kadett GSI | 5:14.08 | +11.37 |  |
| 6. |  Björn Johansson |  Anders Olsson | Opel Kadett GSI | 5:14.17 | +11.46 |  |
| 7. |  Bror Danielsson |  Anders Eklind | Audi Coupé Quattro | 5:14.47 | +12.16 |  |
| 8. |  Malcolm Wilson |  Ian Grindrod | Opel Kadett GSI | 5:16.18 | +13.47 |  |
| 9. |  Sebastian Lindholm |  Staffan Pettersson | Audi Coupé Quattro | 5:16.42 | +14.11 |  |
| 10. |  Tomas Jansson |  Ingemar Algerstedt | Audi 80 Quattro | 5:18.39 | +16.08 |  |
Lähde:
Cheertanssi

Cheertanssi (engl. cheerdance) on cheerleadingin muoto. Cheertanssijoukkueet keskittyvät joukkueen esittämään tanssiesitykseen eivätkä rakenna pyramideja.
Cheertanssiesitys on vauhdikas, urheilullinen ja energinen. Esityksessä voidaan yhdistää ominaisuuksia eri tyylisuunnista (pom, hip hop). Joukkueet käyttävät esityksensä tukena huiskia (pom pomit), joiden käytössä on omat tekniikkavaatimuksensa.
Cheerleadingin kilpailuissa cheertanssijoille on oma esiintymisalusta, joka on yleensä kuminen tanssimatto.  Cheertanssi -kilpailuohjelmassa on 5–20 henkisen joukkueen näytettävä pakolliset liikkeet, jotka vaihtelevat ikätason mukaan. Minimissään joukkueilla on oltava ohjelmassaan yksi spagaatti, yksi tanssihyppy, yksi cheerhyppy, kaksi jalanheittoa sekä junioreilla yksi 1-piruetti ja naisilla tuplapiruetti.
Kilpailuohjelman pituus on 2–2½ minuuttia ja joukkue esittää ohjelmansa 12×12 metrin kilpailualueella. Hyvä koreografia sisältää pakollisten liikkeiden lisäksi paljon kuviovaihtoja, visuaalisia tehokeinoja sekä vauhdikasta ja urheilullista tanssia, eläytymistä ja show-meininkiä unohtamatta.
Suomalaisia cheertanssiseuroja

Golden Spirit
Funky Team
Helsinki Athletics Cheerleaders
Dream Team
Cheer Stars
TCS Smash
Northern Lights Cheerleading
Muuramen Syke Ry
Kempeleen Naisvoimistelijat
Patricia Saunders

| Mitalit> Maa:   Yhdysvallat.Naispaini.MM-kilpailut  | Mitalit> Maa:   Yhdysvallat.Naispaini.MM-kilpailut  | Mitalit> Maa:   Yhdysvallat.Naispaini.MM-kilpailut  | Maa:   Yhdysvallat> Naispaini. |
| --- | --- | --- | --- |
|  Kultaa | Villeurbanne 1992 | 50 kg |  |
|  Kultaa | Sofia 1996 | 47 kg |  |
|  Kultaa | Poznań 1998 | 46 kg |  |
|  Kultaa | Boden, Hildursborg 1999 | 46 kg |  |
|  Hopeaa | Stavern 1993 | 47 kg |  |
| Aasian-mestaruuskilpailut  | Aasian-mestaruuskilpailut  | Aasian-mestaruuskilpailut  |  |
|  Kultaa | Xiaoshan 1996 | 50 kg |  |
Patricia Saunders (s. 21. helmikuuta 1966 Ann Arbor, Michigan) on yhdysvaltalainen aktiiviuransa lopettanut naispainija, maailman- ja aasianmestari.
46-50 kilogramman painoluokissa kilpaillut Saunders voitti urheilu-urallaan neljä maailmanmestaruutta ja yhden MM-hopean. Vuonna 1996 hän voitti Aasian mestaruuden. Saunders nimettiin ensimmäisenä yhdysvaltalaisena naispainijana FILA:n kunniagalleriaan vuonna 2011.
Saunders on naimisissa painin olympiahopeamitalisti Townsend Saundersin kanssa.
Sotilasjuntta

Sotilasjuntta (esp ja port. junta, suom.johtoryhmä tai johtokunta) on hallitusvaltaa käsissään pitävä sotilaiden ryhmä. Sotilasjunttia on sotilasdiktatuureissa.
Nykyiset sotilasjuntat

| Valtio | Juntan johtaja | Juntan nimi | Vuodesta |
| --- | --- | --- | --- |
|  Gabon | Oligui Nguema Brice | instituutioiden siirtymistä ja palauttamista käsittelevä komitea | 2023 |
|  Niger  |  Abdourahamane Tchiani | Kansallinen isänmaansuojeluneuvosto | 2023 |
|  Burkina Faso | Ibrahim Traoré | Isänmaallinen turvallisuuden ja ennallistamisen liike | 2022 |
|  Mali | Assimi Goïta | Siirtymäajan hallinto | 2020 |
|  Myanmar | Min Aung Hlaing | Valtion hallintoneuvosto | 2021 |
|  Guinea | Mamady Doumbouya | Kansallinen sovinto- ja kehityskomitea | 2021 |
|  Sudan | Abdel Fattah al-Burhan | Siirtymäkauden suvereniteettineuvosto | 2021 |
Historialliset esimerkit > Aasia

Bangladesh – Khondaker Mostaq Ahmadin (1975) armeijan tukema hallinto, korkeimman oikeuden Abu Sadat Mohammad Sayem (1975–1976) ja myöhemmin Ziaur Rahmanin johtama väliaikainen sotilashallitus (1976–1978), Hussain Muhammad Ershadin sotilashallitus (1982–1986) ja armeijan tukema väliaikainen hallitus, jota johti Fakhruddin Ahmed (2007–2009)
Khmerin tasavalta  (1970–1975)
Kiinan tasavalta – Kuomintangin sotilashallitus  (1948–1991),
Indonesia – Suharton sotilashallitus, joka tunnetaan myös nimellä Uusi järjestys (1966–1998)
Irak – Suvereniteettineuvosto (1958–1963)
Japani – Shogunaattikausi (1185–1868)
Burma – Unionin vallankumousneuvosto (1962–1974), valtion rauhan- ja kehitysneuvosto (1988–2011)
Pakistan – Ayub Khan (1958–1969), Yahya Khan (1969–1971), Muhammad Zia-ul-Haq (1977–1988) ja Pervez Musharraf (1999–2008)
Etelä-Korea – Park Chung Heen (1962–1979, alun perin kansallisen jälleenrakennusneuvoston) ja Chun Doo-hwanin (1980–1988) sotilashallitukset )
Syyria – Kansallinen vallankumouksellisen komennon neuvosto (1963–1966)
Thaimaa – kansallinen rauhanturvaneuvosto (1991–1992), kansallinen turvallisuusneuvosto (2006–2008), kansallinen rauhan- ja järjestysneuvosto (2014–2019)
Historialliset esimerkit > Afrikka

Burkina Faso – Kansallinen demokratian neuvosto (2015)
Tšad – Siirtymävaiheen sotilasneuvosto (2021–2022), Siirtymävaiheen hallinto (2022–2024)
Egypti – Asevoimien korkein neuvosto (2011–2012)
Päiväntasaajan Guinea – Korkein sotilasneuvosto (1979–1982)
Etiopia – Derg (1974–1987)
Gambia – Asevoimien väliaikainen hallitseva neuvosto (1994–1996)
Ghana – Kansallinen vapautusneuvosto (1966–1969), Korkein sotilasneuvosto (1975–1979), Väliaikainen maanpuolustusneuvosto (1981) -1993)
Guinea – kansallisen palauttamisen sotilaskomitea (1984–1991)
Liberia – Kansan pelastusneuvosto (1980–1984)
Libya – Vallankumouksellinen komentoneuvosto (1969–1977)
Mali – kansallisen vapautuksen sotilaskomitea (1968–1979), kansallinen kansanpelastuskomitea (2020–2021)
Mauritania – Kansallisen pelastuksen sotilaskomitea (1978–1979), kansallisen pelastuksen sotilaskomitea (1979–1992), Oikeuden ja demokratian sotilasneuvosto ( 2005–2007), Korkea valtioneuvosto (2008–2009)
Niger – Demokratian palauttamisen korkein neuvosto (2010–2011)
Nigeria – sotilaajuntta (1966–1979 ja 1983–1999)
Sierra Leone – Kansallinen uuudistusneuvosto (1967–1968)
Somalia – Korkein vallankumousneuvosto (1969–1976)
Sudan – Kansallinen vallankumouksellinen komentoneuvosto (1969–1971), Vallankumouksellinen kansallisen pelastuksen neuvosto (1989–1993), Siirtymäkauden sotilasneuvosto (1985–1986), Siirtymävaiheen sotilasneuvosto (2019)
Zaire – Mobutu Sese Sekon diktatuuri (1965–1997)
Historialliset esimerkit > Eurooppa

Bulgarian kuningaskunta – Bulgarian vallankaappauksen junta (1934–1935)
Ranska – Bonapartisti-hallinto Ranskassa (1799–1815), Vichyn Ranskan hallitus (1940–1945)
Georgia – Georgia tasavallan sotilasneuvosto (1992)
Kreikka – Everstihallinto, virallisesti "vallankumouskomitea" (1967–1974)
Puolan kansantasavalta – kansallisen pelastuksen sotilasneuvosto (1981–1983)
Portugali – Kansallisen pelastuksen juntta   (1974–1975)
Espanja – franskoistinen Espanja (1939–1975)
Turkki – kansallinen yhtenäisyyskomitea (1960–1961), kansallisen turvallisuuden neuvosto  (1980–1983)
Yhdistynyt kuningaskunta – Lordiprotektoraatti (1653–1660)
Historialliset esimerkit > Amerikka

Argentiina – Argentiinan vallankumous (1966–1973), Kansallinen uudelleenjärjestelyprosessi (1976–1983)
Bolivia – Bolivian sotilasjuntta (1861, 1879-1880, 1899, 1920-1921, 1930–1931, 1936–1938, 1943–1944, 1946–1947, 1951–1952, 1964–1966, 1970–1971 ja 1980–1982)
Brasilia – 1930 ja 1969 (osa laajempaa  sotilasdiktatuuria 1964– 1985 )
Chile – hallituksen juntta (1973–1990)
Kolumbia – sotilasjunta (1957–1958)
Kuuba – Fulgencio Batistan diktatuuri
Ecuador – sotilasjunta (1963), korkein hallitus (1976–1979)
El Salvador – Kansallinenhallinto (1931), hallituksenjuntta  (1960–1961), sotilas-siviilihallinto (1961–1961) 1962), vallankumouksellinen hallitusjunta (1979–1982)
Guatemala – Guatemalan vallankaappauksen junta
Haiti – Haitin vallankaappauksen junta (1991–1994)
Nicaragua – Kansallisen jälleenrakennuksen junta (1979–1985)
Peru – sotilasjunta (1962–1963), Perun asevoimien vallankumouksellinen hallitus (1968–1980)
Suriname – kansallinen sotilasneuvosto (1980–1987)
Uruguay – Sotilasjunta (1973–1985)
Venezuela – Sotilasjunta (1948–1958)
Historialliset esimerkit > Oseania

Fidži – Frank Bainimaraman sotilashallitus (2006–2014)
Epäonnistuneita sotilasjunttia

Algerin vallankaappaus (1961)
Ruotsin ralli 1981

|  Ruotsin ralli 1981 |
| --- | --- |
 2. osakilpailu 12 osakilpailusta kaudella 1981. 
Ajankohta:  13.–15. helmikuuta 1981
Pituus:  25 erikoiskoetta, 359 km


Palkintokoroke
Voittaja:   Hannu Mikkola    Arne Hertz  (Audi Sport)
Toinen:   Ari Vatanen    David Richards  (Rothmans Rally Team)
Kolmas:   Pentti Airikkala    Risto Virtanen  (Rothmans Rally Team)
Ruotsin ralli 1981 (viralliselta nimeltään 31. International Swedish Rally) oli rallin maailmanmestaruussarjan kilpailu kaudella 1981. Kilpailu järjestettiin 13.–15. helmikuuta 1981. Kilpailu oli kauden toinen, ja erikoiskokeiden yhteispituus oli 359 kilometriä.
Kilpailu oli ensimmäinen Ruotsin ralli, jonka voittaja ei ollut ruotsalainen, ja voitto oli ensimmäinen Audi Quattrolla aikana, jolloin nelivetotekniikka oli vielä uutta. Voitto oli myös ensimmäinen nelivetoisen auton voitto rallin MM-sarjassa.
Tulokset

| Sija | Kuljettaja | Kartanlukija | Auto | Aika | Ero |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 1 |  Hannu Mikkola |  Arne Hertz | Audi Quattro | 3:48.07 | 0.0 |  |
| 2. |  Ari Vatanen |  David Richards | Ford Escort RS1800 | 3:50.00 | +1.53 |  |
| 3. |  Pentti Airikkala |  Risto Virtanen | Ford Escort RS1800 | 3:51.47 | +3.40 |  |
| 4. |  Anders Kulläng |  Bruno Berglund | Opel Ascona 400 | 3:53.12 | +5.05 |  |
| 5. |  Stig Blomqvist |  Björn Cederberg | Saab 99 Turbo | 3:53.37 | +5.30 |  |
| 6. |  Björn Johansson |  Sven-Erik Andersson | Opel Ascona 400 | 3:54.38 | +6.31 |  |
| 7. |  Lasse Lampi |  Pentti Kuukkala | Ford Escort RS1800 | 3:57.26 | +9.19 |  |
| 8. |  Ola Strömberg |  Hansjöran Ericson | Saab 99 EMS | 4:00.31 | +12.24 |  |
| 9. |  Per Eklund |  Ragnar Spjuth | Porsche 911 SC | 4:00.39 | +12.32 |  |
| 10. |  Sören Nilsson |  Anders Olsson | Datsun 160J | 4:04.04 | +15.57 |  |
Lähde:
Hebla Sparre

| Hebla Siggesdotter Sparre af Rossvik> Henkilötiedot |
| --- | --- |
Syntynyt: 1490 Råda, Lidköping, Länsi-Götanmaa, Ruotsi
Kuollut: 1571 Kuitian kartanolinna, Parainen
Kansalaisuus:  ruotsalainen
Ammatti:  Suitian ja Kuitian kartanolinnojen rouva
Vanhemmat:  valtaneuvos Sigge Larsson Sparre, Kristina Magnusdotter Natt och Dag till Sundby
Puoliso:  valtaneuvos Erik Fleming
Lapset:  Joakim Fleming, Klaus Fleming, Filippa Fleming
Hebla Siggesdotter Sparre af Rossvik (1490 Råda, Ruotsi − 1571 Kuitia, Parainen) oli muun muassa Suitian ja Kuitian kartanolinnojen rouva, valtaneuvos Erik Flemingin puoliso ja vapaaherra Klaus Flemingin äiti. Hebla (joskus myös Hebbla) kuului vanhaan ja merkittävään, keskiajalla aateloituun, ruotsalaiseen Sparre af Rossvik -sukuun. Erik Flemingin kuoltua Hebla Sparre hallinnoi useita laajoja maa-alueita, kartanoita ja maatiloja Suomessa.
Sparre oli Uudenmaan suurin tilanomistaja 95 tilalla, joista 17 oli Ruotsissa.
Elämäkerta

Hebla Siggesdotter Sparre af Rossvik syntyi noin vuonna 1490 Rådassa, Lidköpingissä, Länsi-Götanmaalla, Ruotsissa. Hänen vanhempansa olivat valtaneuvos Sigge Larsson Sparre, sekä Kristina Magnusdotter "Natt och Dag" till Sundby. Hebla Sparre meni naimisiin valtaneuvos Erik Flemingin kanssa ja heille syntyi kolme lasta; Joakim Fleming, Klaus Fleming ja Filippa Fleming.
Erik Fleming oli Suomen vaikutusvaltaisin mies omana aikanaan ja tämän kuoltua Kuitiassa vuonna 1548 jäi Hebla Sparre hallinnoimaan valtaisaa kartanoiden, läänitysten ja muiden maa-alueiden muodostamaa omaisuutta yksinään. Omaisuuden peri Flemingin ja Sparren lapset, mutta heidän ollessa niin nuoria jäi rouva Sparre af Rossvik vastuuseen omaisuudesta. Heblan kerrotaan hallinneen maa-alueitaan taidokkaasti ja hän muun muassa aloitti omenoiden viljelyn Suomessa Suitian kartanon puutarhassa.
Vuonna 1555 Hebla Sparre emännöi Kuitian kartanolinnassa kuningas Kustaa Vaasaa tämän vierailulla Ruotsin kuningaskunnan itäosissa.
Erik Flemingin kuoltua Hebla Sparre lahjoitti Siuntion Pyhän Pietarin kirkkoon kivisen kastemaljan vuonna 1550, johon on hakattu sukujen Fleming ja Sparre vaakunat. Kastemalja on yhä esillä kirkossa.
Hebla Sparre kuoli säterinä pitämässään Kuitian kartanolinnassa Paraisilla noin vuoden 1571 tienoilla.
Kuvia

Kuitian kartanolinna.
Suitian kartanolinna.
Siuntion Pyhän Pietarin kirkon kastemalja.
Ruotsin ralli 1989

|  Ruotsin ralli 1989 |
| --- | --- |
 1. osakilpailu 13 osakilpailusta kaudella 1989. 
Ajankohta:  6.–8. tammikuuta 1989
Pituus:  37 erikoiskoetta, 504,41 km


Palkintokoroke
Voittaja:   Ingvar Carlsson    Per Carlsson  (Mazda Rally Team Europe)
Toinen:   Per Eklund    Dave Whittock  (Clarion Team Europe)
Kolmas:   Kenneth Eriksson    Staffan Parmander  (Toyota Team Sweden)
Ruotsin ralli 1989 (viralliselta nimeltään 39. International Swedish Rally) oli rallin maailmanmestaruussarjan kilpailu kaudella 1989. Kilpailu järjestettiin 6.–8. tammikuuta 1989 Karlstadissa. Kilpailu oli kauden ensimmäinen ja erikoiskokeiden yhteispituus oli 504,41 kilometriä.
Kilpailu ei ollut osa valmistajien maailmanmestaruussarjaa (vain kuljettajien) ja monet tallit valmistautuivat kahta viikkoa myöhemmin ajettavaan Monte Carlon ralliin.
Ennen kilpailun alkamista 2. tammikuuta 1989 belgialainen kaksikko George Mignot ja hänen kartanlukijansa Bernard de Lathuy kuolivat törmäyksessä junan kanssa tasoristeyksessä, jossa ei ollut ääni- eikä valomerkkiä. Kaksikko oli harjoittelemassa Karlstadissa kilpailua varten onnettomuuden sattuessa.
Tulokset

| Sija | Kuljettaja | Kartanlukija | Auto | Aika | Ero |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 1 |  Ingvar Carlsson |  Per Carlsson | Mazda 323 4WD | 4:58.15 | 0.0 |  |
| 2. |  Per Eklund |  Dave Whittock | Lancia Delta Integrale | 4:59.18 | +1.03 |  |
| 3. |  Kenneth Eriksson |  Staffan Parmander | Toyota Celica GT-4 (ST165) | 4:59.57 | +1.42 |  |
| 4. |  Mikael Ericsson |  Claes Billstam | Lancia Delta Integrale | 5:01.58 | +3.43 |  |
| 5. |  Stig Blomqvist |  Benny Melander | Audi 200 Quattro | 5:02.52 | +4.37 |  |
| 6. |  Sebastian Lindholm |  Pentti Kuukkala | Lancia Delta Integrale | 5:03.00 | +4.45 |  |
| 7. |  Leif Asterhag |  Ragnar Spjuth | Toyota Celica GT-4 (ST165) | 5:03.17 | +5.02 |  |
| 8. |  Stig-Olov Walfridsson |  Gunnar Barth | Audi 80 Quattro | 5:07.45 | +9.30 |  |
| 9. |  Björn Johansson |  Anders Olsson | Opel Kadett GSI | 5:07.57 | +9.42 |  |
| 10. |  Håkan Eriksson |  Jan Svanström | Opel Kadett GSI | 5:09.31 | +11.16 |  |
Lähde:
Yhdysvaltain välivaalit

Yhdysvaltain välivaalit (engl. midterm elections) järjestetään kaksi vuotta presidentinvaalin jälkeen, eli nelivuotisen presidenttikauden puolivälissä. Välivaalit ovat normaalit kongressivaalit, eli niissä valitaan kongressin alahuoneen eli edustajainhuoneen kaikki 435 edustajaa sekä kolmannes senaattoreista kongressin ylähuoneeseen eli senaattiin. Lisäksi valitaan joukko osavaltio- ja paikallistason päättäjiä (kuten osavaltioiden kuvernöörejä) sekä äänestetään monista paikallisista aloitteista.
Presidentinvaalien tapaan välivaalit järjestetään aina marraskuun ensimmäisen maanantain jälkeisenä tiistaina. Välivaaleissa äänestysaktiivisuus on yleensä vähäisempi kuin niinä vuosina, jolloin kongressivaalit järjestetään samana vuonna kuin presidentinvaalit. Vuonna 2010 äänestysprosentti oli 40,9 ja vuonna 2014 äänestysaktiivisuus jäi vain 36,4 prosenttiin. Presidentinvaaleissa vuosina 2008 ja 2012 äänestysaktiivisuus on ollut noin 60 prosenttia.
Välivaalien tulokset

| Vuosi | Istuva presidentti | Presidentin puoluekanta | Presidentin puolueen voitto/tappio> Edustajainhuone | Presidentin puolueen voitto/tappio> Senaatti |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| 1910 | William Taft | republikaani (R) | −56 | −9 |
| 1914 | Woodrow Wilson | demokraatti (D) | −61 | +3 |
| 1918 | Woodrow Wilson | demokraatti (D) | −22 | −4 |
| 1922 | Warren Harding | R | −77 | −7 |
| 1926 | Calvin Coolidge | R | −9 | −6 |
| 1930 | Herbert Hoover | R | −52 | −6 |
| 1934 | Franklin D. Roosevelt | D | +9 | +9 |
| 1938 | Franklin D. Roosevelt | D | −72 | −7 |
| 1942 | Franklin D. Roosevelt | D | −45 | −8 |
| 1946 | Harry S. Truman | D | −54 | −10 |
| 1950 | Harry S. Truman | D | −28 | −5 |
| 1954 | Dwight D. Eisenhower | R | −18 | −2 |
| 1958 | Dwight D. Eisenhower | R | −48 | −12 |
| 1962 | John F. Kennedy | D | −4 | +4 |
| 1966 | Lyndon B. Johnson | D | −47 | −3 |
| 1970 | Richard Nixon | R | −12 | +2 |
| 1974 | Gerald Ford | R | −48 | −4 |
| 1978 | Jimmy Carter | D | −15 | −2 |
| 1982 | Ronald Reagan | R | −26 | ±0 |
| 1986 | Ronald Reagan | R | −5 | −8 |
| 1990 | George H. W. Bush | R | −8 | −1 |
| 1994 | Bill Clinton | D | −54 | −9 |
| 1998 | Bill Clinton | D | +5 | ±0 |
| 2002 | George W. Bush | R | +8 | +1 |
| 2006 | George W. Bush | R | −30 | −6 |
| 2010 | Barack Obama | D | −63 | −6 |
| 2014 | Barack Obama | D | −13 | −9 |
| 2018 | Donald Trump | R | −41 | +2 |
| 2022 | Joe Biden | D | −9 | +1 |
Larian Studios

| Larian Studios |
| --- | --- |

Perustettu:  1996
Perustaja:  Swen Vincke
Kotipaikka:   Ghent, Belgia
Toimiala:  videopeliteollisuus
Tuotteet:  videopelit
Kotisivu:  larian.com
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Larian Studios on belgialainen videopelien kehittäjä, jonka on perustanut vuonna 1996 Swen Vincke. 
Yritys on tullut tunnetuksi Divinity-roolipelisarjasta.
Yritys on tehnyt myös opetuskäyttöön pelejä.
Yrityksen tuotannon johtaja David Walgrave puhui DICE-palkintojenjakotilaisuudessa peliteollisuuden tilasta. Yrityksellä ei ole vastaavasti osakkeenomistajien kuten useilla muilla. Tencent omistaa 30 prosenttia yrityksestä, mutta sillä ei ole äänetysoikeutta. Larian ei siten joudu noudattamaan osakkeiden omistajien tahtoa kuten monet muut, jotka ovat joutuneet irtisanomaan työntekijöitä.
Historia

Yrityksen perustaja Swen Vincke sanoo vuoden 1997 olevan studion alku ja yrityksen ensimmäinen peli oli vuonna 1997 julkaistu The L.E.D. Wars. Sitä ennen oli myös kokeiluita kuten The Lady, the Mage and the Knight, mutta sille oli vaikeaa löytää julkaisijaa. Yritys teki siksi reaaliaikaisen strategiapelin koska kaikki muutkin tekivät niitä ja ne näyttivät helpolta tavalta ansaita rahaa.
Attic Entertainment halusi muuttaa The Lady, the Mage and the Knight -pelin grafiikat, sitten laajentaa sitä ja tehdä siitä osan Realms of Arkania -sarjaa, ja myöhemmin tarina piti muuttaa The Dark Eye -sarjaan sopivaksi. Attic Entertainmentillä ei kuitenkaan ollut riittävästi rahaa haluamaansa peliin ja Larian jäi rahattomaksi, mutta yrityksessä oli kymmeniä työntekijöitä jotka julkaisija oli heille lähettänyt. Vincke arvioi, että yritys teki tuolloin 20 pientä peliä alihankintana selvitäkseen. The Lady, the Mage and the Knight -pelistä kuitenkin syntyi ensimmäinen Divinity-sarjan peli.
Pelit

The L.E.D. Wars (1997)
Divine Divinity (2002)
Beyond Divinity (2004)
KetnetKick (2004)
KetnetKick 2 (2008)
Divinity II: Ego Draconis (2009)
Divinity II: Flames of Vengeance (2010)
Divinity: Dragon Commander (2013)
Divinity: Original Sin (2014)
Divinity: Original Sin II (2016)
Baldur’s Gate 3 (2023)
Aiheesta muualla

Profiili MobyGamesissä (englanniksi)
Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista. 
Alkuperäinen artikkeli: en:Larian Studios
Käännös suomeksi
OYS 2030

Uuden sairaalan rakentamista.
Oulun yliopistollisen sairaalan uudet A- ja B rakennukset rakenteilla.
OYS 2030 on Pohjois-Pohjanmaan sairaanhoitopiirin käynnistämä hanke Oulun yliopstollisen sairaalan, OYS:n uusimiseksi. Hankkeesta vastaa nykyisin Pohjois-Pohjanmaan hyvinvointialue.
Tarkoituksena on rakentaa koko sairaala uudelleen vaihe vaiheelta, purkaa vanhaa ja rakentaa samalla uutta, jolloin sairaalan ei tarvitse pysähtyä, vaan väistöillä voidaan taata keskeytyksetön toiminta.
Hankkeen ensimmäinen toteutusvaihe aloitettiin keväällä 2017 purkamalla pois vanha lämpökeskus, hakekuljetin, keskuskeittiön terminaalit, jäteasema ja niin sanottu massavarasto, jossa on ollut viimeisimmäksi kalustokorjaamon toimintoja. Tälle paikalle on rakenteilla uuden sairaalan A-osa. Purkuvaihe on edennyt niin, että uuden tieltä ovat väistyneet pysäköintitalo, hallintorakennus, ravintola Kotka, keskuskeittiö ja Oulun keskuspesula, joka on aloittanut toiminnan uusissa tiloissa Ruskon kaupunginosassa syksyllä 2020. Uudisrakennuksen ensimmäisen osan valmistuttua purkaminen etenee kirurgian torneihin. Kun kaikki uudisrakennukset on saatu toteutettua, puretaan jäljelle jääneet, huonokuntoiset vanhat rakennukset pois. Hankkeen on tarkoitus valmistua useassa vaiheessa, ja kokonaan valmista pitäisi olla näillä näkymin vuonna 2027.
Aiheesta muualla

Oys2030.fi
Parumala Thirumeni

Parumala Thirumeni
Pyhä Geevarghese Mar Gregorios eli Parumala Thirumeni (15. kesäkuuta 1848 – 2. marraskuuta 1902) oli intialainen uskonnollinen johtaja ja myöhemmin sekä Malankaran jakobiittisen syyrialais-ortodoksisen kirkon että Malankaran ortodoksisen syyrialaisen kirkon pyhimys. Hänet tunnetaan yleisesti nimellä Parumala Thirumeni (Parumalan piispa).
Nuoruus

Geevarghese syntyi Chathuruthyn perheeseen Mulanthuruthyssa, Keralassa. Hänen vanhemmillaan, Kochu Mathailla ja Mariamilla, oli yhteensä kolme poikaa ja kaksi tytärtä. Viidennen lapsen, Ipeoran, synnyttyä Mariam kuoli. Geevarghese opiskeli Malpan Geevarghesen alaisuudessa ja vihittiin diakoniksi 14. syyskuuta 1859 kymmenvuotiaana.
Ura

Malpan sairastui vakavasti isorokkoon. Ainoastaan Geevarghese jäi hoitamaan häntä kun muut oli lähetetty kotiin. Kahdeksan päivän kuluttua Malpan kuoli ja Geevarghese sairastui. Tänä aikana hän näki näyn, jossa Neitsyt Maria ilmestyi hänelle ja kehotti häntä omistamaan loppuelämänsä Herralle. Pian tämän jälkeen Geevarghese parani. 1865, 18-vuotiaana, Geevarghese vihittiin papiksi. Joseph Mar Dionysios liitti hänet munkkijärjestöön vuonna 1872. Antiokian patriarkka Ignatius Pathros IV vihki hänet piispaksi 10. joulukuuta 1876, jolloin hänestä tuli Mar Gregorios. Ikänsä vuoksi häntä kutsuttiin nimellä 'Kochu Thirumeni' (Nuori Piispa). Mar Gregorios toimi Ignatius Pathros IV:n sihteerinä ja tulkkina ja oli vuonna 1876 todistamassa historiallista Mulanthyrithyn synodin päätöslauselmaa, joka solmittiin Intian syyrialais-ortodoksisen kirkon ja Antiokian ja koko Idän Pyhän Istuimen välillä. Mar Gregorios nimitettiin piispaksi Niranamiin, Keralaan, ja hän perusti luostarin Keralan Parumalaan.
Pyhimysmäinen elämäntapa

Parumalan seminaarissa hän johti askeettista elämää. Hän heräsi aamulla kello neljä ja rukoili viiteen asti. Sitten hän opetti diakoneja kello seitsemään asti, jonka jälkeen hän rukoili ja nautti kevyen aamiaisen. Yhdeksästä yhteentoista hän opetti jälleen diakoneja. 11:stä keskipäivään hän hoiti hallinnollisia asioita, minkä jälkeen hän rukoili ja söi lounaan. Sitten hän lepäsi 13.30 asti, minkä jälkeen hän opetti kello kuuteentoista asti pitäen välissä lyhyen rukoushetken. Kello kuudestatoista 17.30 asti hän hoiti hallinnollisia tehtäviä. Illan rukousten ja illallisen jälkeen hän opetti diakoneille Raamattua. Kompletorion jälkeen kello 21 hän antoi diakonien mennä nukkumaan, mutta saattoi itse vielä rukoilla keskiyöhön asti.
Kuolema

Mar Gregorios sairastui palatessaan Veeyapuramin kirkosta vihittyään avioparin. Jo sairautensa alussa hän tajusi elävänsä viimeisiä elinpäiviään. Vaikka hän heikkeni päivä päivältä, hänen kasvonsa kirkastuivat myös päivä päivältä. Keskiyöllä, 2. marraskuuta 1902 hän kuoli valmistautuneena kohtaamaan Taivaallisen isänsä.
Käännös suomeksi