stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Hanna-Barbera
Hanna-Barberan piirrettyjä > 1980-luku

The Kwicky Koala Show (1981)
Smurffit (The Smurfs, 1981)
Pac-Man (1982)
The Dukes (1983)
Lucky Luke (1983)
Snorkkelit (Snorks, 1984)
Challenge of the GoBots (1984)
Super Friends: The Legendary Super Powers Show (1984)
The Super Powers Team: Galactic Guardians (1985)
Jonny Quest (1986)
The Flintstone Kids (1986)
Teen Wolf (1986)
The New Yogi Bear Show (1988)
A Pup Named Scooby-Doo (1988)
Karhuherra Paddington (Paddington Bear, 1989)
Supernalle (The Further Adventures of SuperTed, 1989)
Hanna-Barberan piirrettyjä > 1990-luku

Tom & Jerry Kids (1990)
The Pirates of Dark Water (1991)
Jogi-karhu (Yo Yogi!, 1991)
Mestarietsivä Lurppa (Droopy: Master Detective, (1993)
Kaksi tyhmää koiraa (2 Stupid Dogs, 1993)
The Moxy Pirate Show / The Moxy Show / Moxy & Flea (1993)
Space Ghost Coast to Coast (1993)
World Premiere Toons / What a Cartoon! (1995)
Dexterin laboratorio (Dexter's Laboratory, 1996)
Jonny Quest (Jonny Quest: The Real Adventures, 1996)
Johnny Bravo (1997)
Cow & Chicken (1997)
I Am Weasel (1997)
Tehotytöt (The Powerpuff Girls, 1998)
Hanna-Barberan piirrettyjä > 2000-luku

Warner Bros. Animationin tuottamat Hanna-Barberan sarjoihin pohjaavat tuotannot. Hanna-Barberan lakkauttamisen sen brändit jäivät Warner Brosille.
Scooby-Doo (vuoden 2002 televisiosarja)
Tom and Jerry Tales (2006)
Shaggy & Scooby-Doo Get a Clue! (2006)
Hanna-Barberan piirrettyjä > 2000-luku > 2010-luku

Scooby-Doo! Mystery Incorporated (2010)
The Tom and Jerry Show (2014)
Pitkät elokuvat > 1960-luku

Jogi-karhu seikkailee (Hey There, It's Yogi Bear!, 1964)
Retu Kivinen salaisena agenttina (The Man Called Flintstone, 1966)
Pitkät elokuvat > 1970-luku

Laulava porsas (1973)
A Flintstone Christmas (1977)
The Flintstones Little Big League (1978)
The Flintstones Meet Rockula and Frankenstone (1979)
Scooby Goes Hollywood (1979)
Pitkät elokuvat > 1980-luku

The Jetsons Meet the Flintstones (1987)
Scooby-Doo kohtaa Boon aaveveljekset (1987)
Rokkaava Judy Jetson (Rockin' with Judy Jetson, 1988)
Scooby-Doo ja kummituskoulu (1988)
Scooby-Doo ja ihmeellinen ihmissusi (Scooby-Doo and the Reluctant Werewolf, 1988)
Aiheesta muualla

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
The Hanna-Barbera Super Center (Arkistoitu – Internet Archive)
Toonpedia
E.ON

| E> ON SE |
| --- | --- |

Yritysmuoto:  osakeyhtiö
ISIN:  DE000ENAG999
Perustettu:  16. kesäkuuta 2000
Toimitusjohtaja:  Dr. Johannes Teyssen
Puheenjohtaja:  Dr. Ulrich Hartmann
Kotipaikka:  Essen
Toimiala:  energia
Liikevaihto:  86,7 mrd. EUR (2008)
Henkilöstö:  93 538 (31.12.2008)
Kotisivu:  eon.de
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
E.ON SE (aiemmin E.ON AG) on saksalainen energiayritys, joka on perustettu vuonna 2000. Yrityksen osakkeet on noteerattu Frankfurtin pörssissä. E.ON oli maailman suurin yksityisomistuksessa oleva energiayhtiö ja Euroopan toiseksi suurin ydinvoimayhtiö. Yhtiöllä on toimintaa Keski- ja Pohjois-Euroopassa, Venäjällä, Britanniassa ja Yhdysvalloissa. E.ON:n tytäryhtiö E.ON Ruhrgas AG on merkittävä maakaasun jakeluyhtiö Euroopassa. Venäjällä E.ON omisti OGK-4 -energiayhtiön ja 6,4 % Gazpromin osakekannasta. E.ON omisti enemmistön Espoon Sähkö Oy:n osakkeista, mutta nämä osakkeet E.ON on myynyt Fortumille.
Historia

E.ON AG perustettiin 16. kesäkuuta 2000 saksalaisten teollisuuskonsernien VEBA AG:n ja VIAG AG:n yhdistyessä.
Vuonna 2001 E.ON osti enemmistöosuuden Ruhrgas AG:stä, jonka nimeksi tuli myöhemmin E.ON Ruhrgas AG.
Vuonna 2001 E.ON osti  enemmistön ruotsalaisesta energiayhtiöstä Sydkraft AB:stä,  joka puolestaan hankki vuonna 2004 enemmistön Graninge AB -nimisestä ruotsalaisesta energiayhtiöstä. Tämä yhtiö omisti Suomessa Kainuun Sähkö Oy:n ja Karhu Voima Oy:n, joista näin tuli E.ON-konsernin yrityksiä.
Vuonna 2002 E.ON osti Powergen-energiayhtiön Britanniassa
Helmikuussa 2006 E.ON teki ostotarjouksen Espanjan suurimmasta energiayhtiöstä Endesa S.A:sta 29,1 Mrd. euron hintaan. E.ON korotti tarjoustaan myöhemmin yli 42 mrd. euroon, mutta luopui tarjouksestaan huhtikuussa 2007, kun kilpailevan tarjouksen tehneet espanjalainen Acciona ja italialainen Enel olivat saaneet omistukseensa  46 % Endesasta. Vastineeksi Acciona ja Enel ilmoittivat myyvänsä E.ON:lle voimantuotantokapasiteettia Espanjassa, Italiassa, Ranskassa, Puolassa ja Turkissa 10 miljardin euron arvosta.
Hiilivoima

E.ON:n hiilivoimaloista kolme on Euroopan 30 eniten hiilidioksidia tuottavien voimaloiden joukossa. WWF antoi sijaluvun 30 absoluuttisesti eniten hiilidioksidia päästävälle voimalalle suhteellisen hiilidioksidipäästön mukaan (g CO2/kWh) 5/2007. Suurimmat CO2-päästöt olivat ligniittivoimaloissa (DEH, Vattenfall ja RWE). E.ON:n voimaloista listalla ovat: Scholven Saksassa ja Ratcliffe ja Kingsnorth iso-Britanniassa.
| E> ONin hiilivoimaloiden hiilidioksidipäästöjä.No | E> ONin hiilivoimaloiden hiilidioksidipäästöjä.Voimala | E> ONin hiilivoimaloiden hiilidioksidipäästöjä.Maa | E> ONin hiilivoimaloiden hiilidioksidipäästöjä.Käynnistys | E> ONin hiilivoimaloiden hiilidioksidipäästöjä.g CO2/kWh | E> ONin hiilivoimaloiden hiilidioksidipäästöjä.Sallittu t CO2 | E> ONin hiilivoimaloiden hiilidioksidipäästöjä.Todettu t CO2 |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 20 | Scholven | Saksa | 1968–1979 | 900 | 8,7 | 10,7 |
| 23 | Ratcliffe | UK | 1968–1970 | 895 | 5,9 | 7,8 |
| 24 | Kingsnorth | UK | 1970–1973 | 892 | 6 | 8,9 |
No on sijaluku, siten että 1 on suurin CO2 päästö/kWh  (g CO2/kWh)
E.ON Suomessa > Kainuun Sähkö

Suomessa E.ON omisti Kainuun Sähkö Oy:n ja Karhu Voima Oy:n. Lisäksi E.ON:llä oli 34 prosentin osuus Fennovoima Oy:ssä, joka päätti rakentaa Pyhäjoen ydinvoimalaitoksen. Yhtiö ilmoitti lokakuussa 2012 vetäytyvänsä Fennovoiman ydinvoimahankkeesta. Yhtiö kertoi samalla myyvänsä liiketoimintansa Suomessa ja keskittävänsä voimavaransa muissa Pohjoismaissa oleviin toimintoihin, pääasiassa Ruotsiin ja Tanskaan.
Vuonna 2013 E.ON Nord Sverige AB myi liiketoimintansa Suomesta ja E.ON-yhtiöiden toiminta Suomessa päättyi. E.ONin verkkoalueella sähköä myyvän E.ON Kainuu Oy:n uusi nimi on Loiste Energia Oy. E.ON Suomi Oy myy sähköä valtakunnallisesti nimellä Loiste Sähkönmyynti Oy. E.ON Kainuun Sähköverkko Oy:n uusi nimi on Loiste Sähköverkko Oy. Konsernin nimenä käytetään Loiste-konsernia.
E.ON Suomessa > Espoon Sähkö Fortumille

2000-luvun alussa E.ON osti Espoon kaupungilta enemmistöosuuden Espoon Sähkö Oy:stä, joka omisti paikallisten voimalaitosten ja jakeluverkon lisäksi Joensuun Energia Oy:n. E.ON muutti Espoon Sähkön nimeksi E.ON Finland Oy ja sulautti siihen Joensuun Energian.
Fortum sopi vuonna 2002 E.ON:n kanssa, että sillä on osto-oikeus E.ON:n omistamiin E.ON Finlandin (entisen Espoon Sähkön) osakkeisiin. Osto-oikeus oli osa Fortumin saamaa korvausta E.ON:in kanssa tehdystä Wesertal-kaupasta vuonna 2002. Fortum ilmoitti tammikuussa 2005 käyttävänsä osto-oikeuttaan ja teki samalla lunastustarjouksen Espoon kaupungille sen omistamista E.ON Finlandin osakkeista. Kaupat toteutuivat tammikuussa 2006 ja E.ON Finland siirtyi kokonaan Fortumin omistukseen. Kaupat herättivät Espoossa runsaasti huomiota, koska niiden arveltiin johtavan sähkön hinnan korotuksiin.
Kilpailuvirasto asetti E.ON-kauppojen ehdoksi, että Fortum luopuu osasta tuotantokapasiteettiaan. Ehtojen tarkoituksena oli estää Fortumin määräävän markkina-aseman vahvistuminen. Markkinaoikeus määräsi kilpailuviraston asettamat ehdot noudatettavaksi sellaisenaan välittömästi. Fortum valitti korkeimpaan hallinto-oikeuteen markkinaoikeuden päätöksestä. Fortum katsoi muiden muassa, että vaatimus ehtojen täytäntöönpanosta tekee niistä valittamisen turhaksi. Korkein hallinto-oikeus katsoi päätöksessään 20.10.2006, että markkinaoikeus on voinut määrätä kilpailuviraston asettamat ehdot noudatettavaksi sellaisenaan välittömästi ja hylkäsi Fortumin valituksen. Fortum ilmoitti marraskuussa 2006 toteuttaneensa kaikki kilpailuviraston asettamat ehdot
Fortum valitti myös kilpailuviraston asettamien ehtojen sisällöstä ja perusteista markkinaoikeuteen. Markkinaoikeus katsoi päätöksessään 14.3.2008, että kilpailuvirastolla ei ollut perusteita asettaa kaupalle ehtoja, ja se kumosi kilpailuviraston päätöksen. Fortum oli kuitenkin tuossa vaiheessa jo pannut täytäntöön kilpailuviraston asettamat ehdot. Kilpailuvirasto on valittanut korkeimpaan hallinto-oikeuteen markkinaoikeuden päätöksestä.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta E.ON Wikimedia Commonsissa
E.ON kotipaikka, Essen
Edward Kasner

Edward Kasner (2. huhtikuuta 1878–7. tammikuuta 1955) oli yhdysvaltalainen matemaatikko. Kasner sai ensimmäisenä juutalaisena yliopistoviran Columbian yliopiston luonnontieteellistä tiedekunnasta. Matematiikan laitoksen professuurin hän sai vuonna 1910. Kasnerin tutkimusintresseihin kuului pääasiassa differentiaaligeometria, ja hän on tunnettu muun muassa termin "googol" luomisesta.
Googol ja googolplex

Matemaatikkona Kasner halusi herättää lapsissa motivaatiota lukuja ja lukujärjestelmiä kohtaan. Kasnerin pedagoginen oivallus oli luoda termi "google" kuvaamaan erittäin suurta  lukua: lukua, jonka perässä on sata nollaa. Vuonna 1920 Edward Kasnerin 9-vuotias veljenpoika, Milton Sirotta, keksi termin "googol", joka on 10100, jonka jälkeen hän ehdotti laajempaa termiä googolplex, joka olisi "one, followed by writing zeroes until you get tired" eli yksi, jota seuraa niin monta nollaa kuin väsymykseen asti jaksaa kirjoittaa. Kasner päätti omaksua muodollisemman määritelmän, koska: "different people get tired at different times and it would never do to have Carnera be a better mathematician than Dr. Einstein, simply because he had more endurance and could write for longer" (eri ihmiset väsyvät eri aikoihin, eikä kävisi päinsä, että Carnera on parempi matemaatikko kuin Einstein vain koska hän jaksaa kirjoittaa pidempään). Sen vuoksi se standardoitiin lukuun 10100.
Dream Daddy: A Dad Dating Simulator

| Dream Daddy: A Dad Dating Simulator |
| --- | --- |
Kehittäjä:  Game Grumps
Julkaisija:  Game Grumps
Jakelija:  Humble Store, Steam, Nintendo eShop, PlayStation Store, Google Play ja App Store
Ohjaaja:  Tyler J. Hutchinson Jory Grifis Greg Batha Eric Itomuna Alejandro Quan-Madrid (Minipelit)
Käsikirjoittaja:  Vernon Shaw Leighton Gray
Säveltäjä:  Jesse Cale
Pelimoottori:  Unity
Julkaistu:  Microsoft Windows, macOS 20. heinäkuuta 2017 Linux 22. syyskuuta 2017 PlayStation 4 30. lokakuuta 2018
Lajityyppi:  Visual novel
Pelimuoto:  Yksinpeli
Ikäluokitus:  ESRB: Teini-ikäisille  PEGI 16  USK 12 
Alusta:  Microsoft Windows, macOS, Linux, PlayStation 4, Nintendo Switch, Android ja IOS
Jakelumuoto:  Digitaalinen jakelu ja digitaalinen lataus
Lisää peliartikkeleitaVideopelien teemasivulla
Infobox OK    : 
Dream Daddy: A Dad Dating Simulator on yhdysvaltalainen vuonna 2017 julkaistu visual novel -peli. Sen kehittivät ja loivat Game Grumps ja käsikirjoittivat Vernon Shaw ja Leighton Gray. Peli on julkaistu Microsoft Windowsille, Mac OSille ja Linuxille. Päivitetty ja pidennetty versio Dadrector's Cut julkaistiin PlayStation 4:lle 30. lokakuuta 2018.
Juoni

Pelissä pelataan itse kustomoituna yksinhuoltajaisänä, joka muuttaa tyttärensä Amandan kanssa Maple Bayn kaupunkiin. Samalla kadulla asuu muitakin yksinhuoltajaisiä, joiden kanssa pelaajalla on mahdollisuus kehittää romanttinen suhde.
Juoni > Hahmot

Robert Small, "Bad Dad"
Joseph Christiansen, "Cool Youth Minister Dad"
Craig Cahn, "Fitness Dad"
Damien Bloodmarch, "Goth Dad"
Hugo Vega, "Teacher Dad"
Mat Sella, "Cool Dad"
Brian Harding, "Rival Dad"
Amanda Ann
Vastaanotto

Kriitikoiden vastaanotto peliä kohtaan oli Metacriticin mukaan suurimmaksi osaksi keskinkertainen. Pelin käsikirjoitusta kehuttiin esimerkiksi siitä, kuinka se vaihtuu sujuvasti koomisista kohdista vakavampiin.
Enrico Donati

Enrico Donati (19. helmikuuta 1909 Milano – 25. huhtikuuta 2008 Manhattan, New York) oli italialais-yhdysvaltalainen taidemaalari ja kuvanveistäjä. Hän opiskeli taloustieteitä Università degli Studissa Paviassa ja muutti vuonna 1934 Yhdysvaltoihin.
Donati nousi 1940-luvulla maineeseen surrealistisena taiteilijana. Hän tapasi myös oman suuntauksensa perustajan André Bretonin ja tunsi tämän lisäksi henkilökohtaisesti muun muassa Marcel Duchamp’n.
Donatin myöhempään tuotantoon kuuluu muun muassa Red Yellow Fossil vuodelta 1964. Hän oli Yalen yliopiston vierailevana luennoitsijana vuosina 1962–1972. Hänen tyylinsä vaihteli uran aikana huomattavastikin, ja 98-vuotiaana hän kykeni kävelyvaikeuksistaan huolimatta maalaamaan yhä, eikä hänen näössään ollut valittamista.
Eloy Casagrande

Eloy Casagrande (s. 29. tammikuuta 1991) on brasilialainen muusikko, jonka pääasiallisena instrumenttina ovat rummut. Hän on soittanut urallaan rumpuja kristillistä rockia ja metallia soittavassa Iahweh -yhtyeessä sekä groove metal/thrash metal -yhtye Sepulturassa. Jälkimmäisen hän jätti 6. päivä helmikuuta 2024. Huhtikuussa 2024 Slipknot ilmoitti Instagram-päivityksessään Casagranden kuuluvan yhtyeeseen.
Enzo Petito

Enzo Petito (oikealta nimeltään Vincenzo Squatriti) on Espanjassa syntynyt näyttelijä, joka sai myöhemmin Italian kansalaisuuden. Hän teki yhteistyötä näyttämöllä Eduardo De Filippon kanssa. Lisäksi hän esiintyi useiden elokuvien sivurooleissa, joihin lukeutuu kaupanpitäjän osa Sergio Leonen elokuvassa Hyvät, pahat ja rumat (1966). Muita elokuvia, joissa Petito esiintyi, oli esimerkiksi A che servono questi quattrini? (1942).
Aiheesta muualla

Enzo Petito Internet Movie Databasessa. (englanniksi)
Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista. 
Alkuperäinen artikkeli: de:Enzo Petito
Käännös suomeksi
Enkeleitä onko heitä

| Enkeleitä onko heitä Aki Sirkesalo |
| --- | --- | --- |

Studioalbumin tiedot
 Julkaistu: 2001
 Tyylilaji: poprock, soul, iskelmä
 Kesto: 46.56
 Levy-yhtiö: Epic
Listasijoitukset
  Suomen virallinen lista: 5.
Aki Sirkesalon muut julkaisut
| Kissanelämää 1998 | Enkeleitä onko heitä 2001 | Halutuimmat 2002 |
Enkeleitä onko heitä on Aki Sirkesalon neljäs studioalbumi. Se julkaistiin vuonna 2001 levymerkillä Epic Records.
Albumi nousi Suomen virallisen listan sijalle 5.
Kappaleet

Senat sakaisin – 4.03
Enkeleitä onko heitä – 4.37
Helena – 3.27
Tule mun luo – 3.34
Hehkuvaa laavaa – 3.36
Kitara – 4.02
Jouten – 3.32
Sikamakee – 3.15
Talismaani – 4.27
Laihat lauseet – 4.15
Suu selittää – 3.49
Enkeleitä... – 4.13
Aiheesta muualla

Enkeleitä onko heitä discogs.com -sivustolla
Enrico Gasparotto

| Enrico Gasparotto |
| --- | --- |

Henkilötiedot
Syntynyt: 22. maaliskuuta 1982 (ikä 42)
Kansalaisuus:   Italia
Pyöräilijä
Pituus:  174 cm
Paino:  65 kg
Joukkue:  lopettanut
Laji:  maantie
Rooli:  ajaja
Ura
Ammattilaisjoukkue(et)
2005–2007 2008 2009 2010–2014 2015–2016 2017–2018 2019−2020:  Liquigas Barloworld Lampre-Farnese Vini Astana Team Wanty-Groupe Gobert Bahrain-Merida Dimension Data / NTT Pro Cycling
Suurimmat voitot
 Amstel Gold Race 2012, 2016 Tirreno–Adriatico, etappi Katalonian ympäriajo, etappi  Italian maantiepyöräilymestaruus 2005 
 Tiedot päivitetty: 6. helmikuuta 2021 
Aiheesta muualla
www.enricogasparotto.com
Enrico Gasparotto (s. 22. maaliskuuta 1982 Sacile, Pordenonen maakunta, Italia) on italialainen maantiepyöräilijä, joka kilpaili ammattilaisena 2005–2020. Hän on kaksinkertainen Amstel Gold Race -kilpailun voittaja.
Gasparotto aloitti ammattilaisuransa vuonna 2005 Liquigas-tallissa, jota hän edusti kolmen vuoden ajan. Heti tulokasvuonnaan hän voitti Italian maantiepyöräilymestaruuden sekä toisen etapin Katalonian ympäriajossa. Seuraavana vuonna hän voitti Memorial Cimurri -kilpailun.
Gasparotto kuului Liquigasin joukkueeseen, joka voitti vuoden 2007 Italian ympäriajon ensimmäisenä etappina ajetun joukkueaika-ajon. Ylitettyään maalilinjan ensimmäisenä hän sai kokonaiskilpailun johtajan maglia rosa -paidan. Hän menetti paidan seuraavana päivänä tallitoverilleen Danilo Di Lucalle, mutta sai sen takaisin kolmannen etapin jälkeen yhden päivän ajaksi. Myöhemmin samalla kaudella Gasparotto sijoittui toiseksi Tanskan ympäriajossa voittaen lisäksi nuorten kilpailun.
Kaudella 2008 Gasparotto edusti Barloworld-tallia. Hän sijoittui toiseksi Tirreno–Adriaticon kokonaiskilpailussa 16 sekuntia Fabian Cancellaralle hävinneenä. De Pannen kolmen päivän ajossa hän voitti ensimmäisen etapin ja sijoittui kokonaiskilpailussa kolmanneksi. Kesäkuussa hän voitti Ster Elektrotoer -kilpailun kokonaiskilpailun ja kolmannen etapin. Syyskuussa hän voitti Giro di Romagna -kilpailun ja oli toinen Coppa Placci-ajossa.
Gasparotto edusti Lampre-Farnese Vini -joukkuetta vuoden 2009. Kausina 2010–2014 hän ajoi Astana-tallissa. Hän voitti viidennen etapin Tirreno–Adriaticossa 2010. Saman vuoden Amstel Gold Racessa hän oli kolmas. Espanjan ympäriajossa 2011 hän oli 20. etapilla toinen.
Gasparotto otti ensimmäisen voittonsa klassikkokilpailuissa voittamalla vuonna 2012 Amstel Gold Race -kilpailun. Liège–Bastogne–Liègessä hän oli 2012 kolmas ja 2013 kuudes. Lombardian ympäriajossa 2013 hän sijoittui viidenneksi.
Gasparotto ajoi UCI Continental Circuits -tason Wanty-Groupe Gobert -joukkueessa vuosina 2015–2016. Hän sijoittui toiseksi Brabantse Pijl -kilpailussa 2016. Muutamaa päivää myöhemmin hän voitti Amstel Gold Racen kukistettuaan kahden miehen loppukirissä Michael Valgrenin. Saman kevään La Flèche Wallonne -klassikossa hän oli viides.
Gasparotto edusti Bahrain-Meridaa vuosina 2017−2018. Hän sijoittui 2018 kolmanneksi Amstel Gold Racessa ja kuudenneksi Liège–Bastogne–Liègessä. Viimeiset ammattilaiskautensa 2019–2020 hän edusti Dimension Data / NTT Pro Cycling -tallia.
Enzo Sacchi

| Mitalit | Mitalit | Mitalit |  |
| --- | --- | --- | --- |
|  Sacchi (oik.) vuonna 1951. |  Sacchi (oik.) vuonna 1951. |  Sacchi (oik.) vuonna 1951. |  |
Maa:   Italia
Miesten ratapyöräily
|  Olympialaiset  |  Olympialaiset  |  Olympialaiset  |  |
|  Kultaa | Helsinki 1952 | sprintti |  |
Enzo Sacchi (6. tammikuuta 1926 Firenze – 12. heinäkuuta 1988 Firenze) oli italialainen ratapyöräilijä, olympiavoittaja ja maailmanmestari.
Sacchi saavutti eräajossa olympiakultaa Helsingissä 1952. Hän voitti myös useita MM-mitaleja.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Enzo Sacchi Wikimedia Commonsissa
Easy on Me

| ”Easy on Me” Adele |
| --- | --- | --- |

Singlen tiedot
 Albumilta: 30
 Julkaistu: 15. lokakuuta 2021
 Tekijä(t): Adele Adkins Greg Kurstin
 Tuottaja(t): Greg Kurstin
 Kesto: 03.44
 Levy-yhtiö: Columbia
Listasijoitukset
   Britannian singlelista: 1.   Suomen virallinen singlelista: 2.   Billboard Hot 100: 1. 
Adelen muut singlet
| ”Water Under the Bridge” 2016 | ”Easy on Me” 2021 | ”Oh My God” 2021 |
Easy on Me on englantilaislaulaja Adelen kappale ja ensimmäinen single hänen neljänneltä studioalbumiltaan 30. Single julkaistiin 15. lokakuuta 2021 yhdessä musiikkivideon kanssa. Videon ohjasi Xavier Dolan.
”Easy on Me” oli Adelen ensimmäinen julkaisu kuuteen vuoteen ja ensimmäinen kappale, joka kirjoitettiin tämän neljännelle albumille. Se on tyyliltään Adelelle tyypillinen pianoballadi. Hän sävelsi ja sanoitti sen yhdessä Greg Kurstinin kanssa. Kurstin myös tuotti kappaleen.
Kappale nousi singlelistan ensimmäiselle sijalle yli kymmenessä maassa, muun muassa Isossa-Britanniassa ja Yhdysvalloissa. Suomessa se ylsi toiselle sijalle.
Kaupallinen menestys

”Easy on Me” rikkoi julkaisupäivänään ennätyksiä sekä Spotifyssa että Amazon Musicissa. Sitä toistettiin kummassakin suoratoistopalvelussa useammin kuin mitään muuta kappaletta koskaan aikaisemmin yhden vuorokauden aikana. Edellinen Spotify-ennätys oli toukokuulta 2021, jolloin eteläkorealaisyhtye BTS:n kappaletta ”Butter” striimattiin 20,9 miljoonaa kertaa vuorokauden aikana. Adelen kappaletta kuunneltiin palvelun kautta 24 miljoonaa kertaa ensimmäisen vuorokauden aikana.
Kappale kohosi yhdysvaltalaisen Billboard Hot 100 -listan ensimmäiselle sijalle toisella listaviikollaan ja oli Adelen viides listan kärkeen noussut kappale. Se oli yli 50 miljoonalla suoratoistokerralla ja 74 tuhannella latauksella sekä viikon striimatuin että ladatuin kappale Yhdysvalloissa. Edellisellä viikolla single debytoi listan sijalla 68, vaikka se julkaistiin vain viisi tuntia ennen listaviikon virallista päättymistä. Näiden tuntien aikana kappaletta toistettiin suoratoistopalveluiden kautta noin 3 miljoonaa kertaa ja myytiin 14 800 kappaletta. Se tavoitti radion kautta noin 3 miljoonaa henkilöä.
Britannian singlelistalla kappale nousi suoraan kärkeen ja siitä tuli Adelen kolmas kappale, joka saavutti listan ensimmäisen sijan. Ensimmäisen viikon aikana ”Easy on Me” -kappaletta myytiin Britanniassa 217 300 listayksikköä vastaava määrä, mikä on suurin määrä sitten Ed Sheeranin vuonna 2017 julkaistun ”Shape of You” -kappaleen, jonka ensimmäisen viikon myynti oli 226 800 listayksikköä. Lisäksi kappaletta striimattiin Britanniassa 24 miljoonaa kertaa, eli enemmän kuin mitään muuta kappaletta koskaan aikaisemmin yhden viikon aikana.
Arvostelut

Evening Standard:
The Guardian:
Aiheesta muualla

Kappaleen musiikkivideo YouTubessa
Earnie Shavers

Earnie Shavers
Earnie Dee Shaver, tunnetaan paremmin nimellä Earnie Shavers, (31. elokuuta 1944 – 1. syyskuuta 2022) oli yhdysvaltalainen raskaansarjan nyrkkeilijä, jota pidetään yhtenä kovimmista iskijöistä raskaansarjan historiassa. Hän sai kahdesti uransa aikana mahdollisuuden otella nyrkkeilyn raskaansarjan maailmanmestaruudesta. Hän hävisi 1977 Muhammad Alille WBC- ja WBA-liittojen mestaruusottelun sekä 1979 Larry Holmesille WBC-liiton mestaruusottelun.
Ennen ammattilaiseksi ryhtymistä Shaversilla oli lyhyt mutta menestyksekäs amatööriura, ja hän oli vuonna 1969 kansallinen AAU:n raskaansarjan mestari.
Ammattilaisura

Shavers aloitti nyrkkeilemisen 22-vuotiaana ja voitti kaksi viikkoa myöhemmin ensimmäisen ottelunsa.
Shaversin ura sujui nousujohtoisesti, kun Don King ryhtyi järjestämään hänen otteluitaan. Shaversin varhaisten vastustajiensa joukossa oli entinen WBA -maailmanmestari Jimmy Ellis ja MM-haastaja Jimmy Young, joista kumpikaan ei kestänyt häntä vastaan edes ensimmäistä erää. Shavers kärsi urallaan tyrmäystappiot ainoastaan Ron Lylelle ja Jerry Quarrylle. Quarryn piti olla helppo vastustaja Shaversille, mutta vastoin odotuksia hän hävisi jo ensimmäisessä erässä
Shavers otteli maailmanmestaruudesta ensimmäistä kertaa Muhammad Alia vastaan Madison Square Gardenissa 29. syyskuuta 1977 ja hävisi ottelun pistein. Shavers katsoi kokeneensa vääryyttä, sillä omasta ja valmentajansa mielestä hän oli voittanut ottelun.
Shavers tyrmäsi Ken Nortonin ensimmäisessä erässä, jonka jälkeen hän pääsi ottelemaan toista kertaa maailmanmestaruudesta, tällä kertaa Larry Holmesia vastaan Las Vegasin Caesar’s Palacessa syyskuun 29. syyskuuta 1979. Shavers kaatoi Holmesin kanveesiin 7. erässä, mutta joutui itse tyrmätyksi 11. erässä. Holmes on myöhemmin sanonut Shaversin iskun olleen kovinta, mitä hän uransa aikana koki.
Holmesin kohtaaminen oli viimeinen suuri ottelu Shaversille. Vuonna 1980 Randall Cobb tyrmäsi hänet seitsemännessä erässä ja lopetti Shaversin uran.
Tyylillisesti Shavers oli ottelija, joka väijyi vastustajaansa tyrmätäkseen tämän kovalla oikealla.
Elämä nyrkkeilyuran jälkeen

Shavers siirtyi eläkkeelle vuonna 1983 silmäongelmien takia. Hänet vihittiin papiksi ja hän toimi pastorina Phoenixissa useita vuosia. Hän muutti Englantiin 2000-luvun alussa toimiakseen siellä pastorina.
1980-luvun alussa Shavers avusti Sylvester Stallonea Rocky II -elokuvan valmisteluissa. Hän työskenteli myös yökerhon turvamiehenä ja erotuomarina ammattipainissa jonkin aikaa.
Shavers asui Moretonissa Wirralin kunnassa Merseysidessä.