stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Max Schmeling
Ura

Raskaansarjan aiempi maailmanmestari Gene Tunney lopetti uransa voittamattomana vuonna 1928 ja ottelussa avoimesta maailmanmestaruudesta kohtasivat Max Schmeling ja Jack Sharkey 12. kesäkuuta 1930. Max Schmelingistä tuli raskaansarjan maailmanmestari, kun Sharkey hylättiin 4. erässä lyönnistä vyön alle. Tämä on historian ainoa kerta, jolloin raskaansarjan maailmanmestaruus on voitettu hylkäyksellä.
Schmeling puolusti mestaruuttaan Young Striblingiä vastaan Clevelandissa 3. heinäkuuta 1931. Schmeling voitti ottelun 15. erässä teknisellä tyrmäyksellä (TKO).
Seuraavan kerran Schmeling puolusti mestaruuttaan New Yorkissa 21. kesäkuuta 1932, jolloin vastaan tuli jälleen Jack Sharkey. Ottelu kesti täydet 15 erää ja Sharkey voitti ottelun lopulta pisteillä. Pistetuomio aiheutti aikanaan paljon keskustelua.
Vuonna 1936 Max Schmeling kohtasi nuoren Joe Louisin, joka siihen mennessä oli aina poistunut kehästä voittamattomana. Ennakkokaavailujen mukaan ottelun piti olla Joe Louisille vain helpohko valmisteleva ottelu Louisin uran edetessä kohti maailmanmestaruusottelua. Sensaatiomaisesti Schmeling kuitenkin tyrmäsi Louisin. Joe Louisille laskettiin lukua jo 4. erässä ja lopullinen tyrmäys tapahtui 12. erässä.
Kun Joe Louis voitti nyrkkeilyn raskaansarjan maailmanmestaruuden 22. kesäkuuta 1937 James Braddockilta hän julisti, että ei olisi maailmanmestari ennen kuin on voittanut Max Schmelingin. Miehet kohtasivatkin mestaruusottelussa New Yorkissa 22. kesäkuuta 1938. Ottelun ympärillä oli myös paljon poliittista värinää. Tumma amerikkalainen Joe Louis kohtasi natsipuolueen suosikin, "arjalaisen rodun" ihanteeksi nostetun Max Schmelingin. Yleisöstä huudettiinkin mm. "Hitler on lähettänyt hänet! Tapa hänet!". Ottelu ehti kestää vain pari minuuttia, kun Schmeling oli jo kanveesissa. Hänen avustajansa Max Machon heitti valkean pyyhkeen kehään keskeyttääkseen ottelun - mutta ei tiennyt, että New Yorkin osavaltion sääntöjen mukaan nyrkkeilyottelua ei voida keskeyttää valkealla pyyhkeellä. Tuomari jätti siis pyyhkeen noteeraamatta ja laski kahdeksaan, jonka jälkeen hän tuomitsi ottelun voittajaksi Joe Louisin tyrmäyksellä 1. erässä. Ottelun tilastojen mukaan Joe Louis löi ottelussa 41 kertaa, joista 31 oli puhtaita osumia. Schmeling taasen sai lyötyä ottelussa tasan kaksi kertaa. Ottelun jälkeen Max Schmeling vietiin sairaalaan, jossa todettiin mm. useita murtumia selkänikamissa, sairaalassa hän vietti kaikkiaan 10 päivää.
Seuraavan kerran Schmeling otteli vasta vuoden kuluttua heinäkuussa 1939, jolloin hän voitti raskaansarjan ammattinyrkkeilyn Euroopan mestaruusottelussa saksalaisen Adolf Heuserin. Koska Schmeling ei puolustanut EM-arvoaan osallistuttuaan maailmansotaan sotilaana ja loukkaannuttuaan, hän menetti tittelin, jonka vuonna 1942 saavutti ruotsalainen Olle Tandberg. Schmeling otteli seuraavan kerran vasta sodan jälkeen syyskuussa 1947, ja sen jälkeen neljä ottelua päättäen uransa lokakuussa 1948.
Aiheesta muualla

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
Max Schmelingin muistokirjoitus Helsingin Sanomissa
Tilastot ammattilaisotteluista BoxRec-tietokannassa
| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
| Edeltäjä: Gene Tunney (luopui mestaruudesta voittamattomana) | Nyrkkeilyn raskaansarjan maailmanmestari 1930–1932 | Seuraaja: Jack Sharkey |
Max Schmelingistä julkaistu saksalaispostimerkki.
Joe Louis vs. Max Schmeling
Max Schmeling palveli toisen maailmansodan aikana Saksan armeijassa laskuvarjojääkärinä ja osallistui Kreetan taisteluun toukokuussa 1941. Taistelun ensimmäisenä päivänä hän haavoittui niin, ettei hänen tarvinnut enää osallistua rintamapalvelukseen.
Mnemosyne (kaskas)

| Mnemosyne> Tieteellinen luokittelu |
| --- | --- |
Domeeni::  Aitotumalliset Eucarya
Kunta::  Eläinkunta Animalia
Pääjakso::  Niveljalkaiset Arthropoda
Alajakso::  Kuusijalkaiset Hexapoda
Luokka::  Hyönteiset Insecta
Lahko::  Nivelkärsäiset Hemiptera
Alalahko::  Kaskaat Auchenorrhyncha
Osalahko::  Kannuskaskaat Fulgoromorpha
Heimo::  Cixiidae
Alaheimo::  Cixiinae
Tribus::  Mnemosynini
Suku::  Mnemosyne  Stål, 1866
Infobox OKNimi-testi OK: 
Mnemosyne on kannuskaskaisiin ja Cixiidae-heimoon kuuluva suku. Se on myös tribuksen Mnemosynini tyyppisuku, sekä ainoa elävä suku. Muut suvut tunnetaan fossiileista.
Mnemosyne-sukuun kuuluu 49 tunnettua lajia Karibialta, Panamasta, Etelä-Amerikasta, Afrikasta, Intian niemimaalta, Kaakkois-Aasiasta ja Australiasta. Suvun tyyppilaji on Kuuballa esiintyvä Mnemosyne cubana.
Lajit

Mnemosyne alexandri Löcker, 2006
Mnemosyne anoriensis Van Stalle, 1987
Mnemosyne apicifumata Van Stalle, 1985
Mnemosyne araguensis Van Stalle, 1987
Mnemosyne arenae Fennah, 1945
Mnemosyne bergi Muir, 1926
Mnemosyne bettotana Van Stalle, 1988
Mnemosyne bornensis Van Stalle, 1988
Mnemosyne braziliensis Van Stalle, 1987
Mnemosyne camerunensis Distant, 1907
Mnemosyne cixioides (Spinola, 1852)
Mnemosyne colombiae (Walker, 1851)
Mnemosyne comata Löcker, 2006
Mnemosyne consoleae Van Stalle, 1987
Mnemosyne cubana Stål, 1866 tyyppilaji
Mnemosyne dohertyi Distant, 1907
Mnemosyne dominicensis Van Stalle, 1987
Mnemosyne ecuadorana Van Stalle, 1987
Mnemosyne efferata (Walker, 1857)
Mnemosyne evansi Muir, 1923
Mnemosyne fasciata Van Stalle, 1987
Mnemosyne ferrea (Walker, 1857)
Mnemosyne flavicollis Van Stalle, 1987
Mnemosyne frontistriata Van Stalle, 1987
Mnemosyne fuscinervis Muir, 1926
Mnemosyne granulata Van Stalle, 1987
Mnemosyne hirata Melichar, 1904
Mnemosyne hirta (Melichar, 1904)
Mnemosyne kedaha Van Stalle, 1988
Mnemosyne kutariensis Van Stalle, 1987
Mnemosyne lamabokensis Synave, 1979
Mnemosyne laticara Van Stalle, 1988
Mnemosyne lefiniensis Van Stalle, 1985
Mnemosyne levata Van Stalle, 1988
Mnemosyne mabarumensis Van Stalle, 1987
Mnemosyne musca (Breddin, 1905)
Mnemosyne oblongostriata Van Stalle, 1987
Mnemosyne ophirensis Van Stalle, 1988
Mnemosyne pahangensis Van Stalle, 1988
Mnemosyne perakensis Van Stalle, 1988
Mnemosyne pernambucoensis Van Stalle, 1987
Mnemosyne philippina Stål, 1870
Mnemosyne planiceps (Fabricius, 1803)
Mnemosyne pseudofasciata Van Stalle, 1987
Mnemosyne punctipennis (Distant, 1906)
Mnemosyne simula Van Stalle, 1988
Mnemosyne sulawesiensis Van Stalle, 1988
Mnemosyne tenensis Van Stalle, 1987
Mnemosyne vegensis Van Stalle, 1987
Michael McClure

| Michael McClure |
| --- | --- |
 Michael McClure
Henkilötiedot
Syntynyt: 20. lokakuuta 1932
Kuollut: 4. toukokuuta 2020 (87 vuotta)
Ammatti:  kirjailija
Kirjailija
Tuotannon kieli: englanti
Aiheesta muualla
www.michael-mcclure.com
Löydä lisää kirjailijoitaKirjallisuuden teemasivulta
Michael McClure (20. lokakuuta 1932 – 4. toukokuuta 2020) oli yhdysvaltalainen runoilija. Hän kuului 1950-luvun beat-sukupolveen ja ”San Franciscon renessanssiksi” kutsuttuun kirjalliseen aaltoon.
McClure oli lukemassa oman runonsa "For the Death of a Hundred Whales" samassa beat-sukupolven nousua ennakoivassa maineikkaassa tilaisuudessa, jossa Allen Ginsberg luki runonsa "Howl" (Huuto) ensimmäisen kerran. McClure työskenteli yhteistyössä muusikoiden kanssa, ja Los Angeles Timesissa häntä on sanottu Jim Morrisonin roolimalliksi.
Runojen lisäksi McClure kirjoitti 20 näytelmää ja musikaalia, joista The Beard on herättänyt kiistoja ja joutunut sensuurin kohteeksi mutta saanut myös palkintoja. Lisäksi hän on julkaissut esseekokoelmia. Hän on kirjoittanut esseitä esimerkiksi Bob Dylanista ja ympäristökysymyksistä. Janis Joplin on esittänyt hänen laulunsa “Mercedes Benz”. Hän kirjoitti myös artikkeleita, esimerkiksi lehtiin Rolling Stone, Vanity Fair, sekä kaksi romaania, The Mad Cub ja The Adept. Hänen kuolemansa jälkeen ilmestyi keväällä 2021 kokoelma Mule Kick Blues.
McCluren ensimmäinen puoliso oli Joanna Kinnison McClure, toinen kuvanveistäjä Amy Evans McClure.
Suomennettuja runoja

99 teesiä (99 Theses), suom. Teemu Manninen, julkaisussa: Tuli & Savu: runouslehti 2005; nro 4
Aiheesta muualla

Michael Mcclure Home Page, Thing.net (englanniksi)
Michael Mcclure web resources, michael-mcclure.com (englanniksi)
Michael Mcclure, Poetry Foundation (englanniksi)
Michael McClure, Allen Ginsberg Project 6.5.2020 (englanniksi)
Maria Lund

| Maria Lund |
| --- | --- |
 Lund Ilosaarirockissa vuonna 2009
Henkilötiedot
Koko nimi:  Maria Lund (oik. Maria Alexandra Aspasia Rantaniva o.s. Ionitza-Lund)
Syntynyt: 9. toukokuuta 1983 (ikä 41) München, Saksa
Ammatti:  laulaja, näyttelijä
Vanhemmat:  Tamara Lund   Alexandru Ioniță
Puoliso:  Mikko Rantaniva  (vih. 2005; ero 2009)
Näyttelijä
Aktiivisena:  1999–
Palkinnot
 Kullervo Linna -palkinto 2010 
Aiheesta muualla
IMDb 
Elonet
Maria Lund 2011
Maria Lund (oik. Maria Alexandra Aspasia Rantaniva o.s. Ionitza-Lund, s. 9. toukokuuta 1983 München, Saksa) on suomalainen laulaja ja näyttelijä. Lundin musiikki on jazzpainotteista ja hän onkin tehnyt yhteistyötä useiden suomalaisten jazzmuusikkojen kanssa, esimerkkeinä Heikki Sarmanto, Sakari Kukko, Jarmo Savolainen, Marian Petrescu ja Markku Ounaskari. Lundille myönnettiin Kullervo Linna -palkinto 2010.
Ura

2002 Maria osallistui Suomen Neito -kilpailuun päästen finaaliin.
Vuonna 2008 Lund osallistui Tanssii tähtien kanssa -televisio-ohjelmaan ja 11. toukokuuta ohjelman päätösjaksossa vei parinsa Mikko Ahdin kanssa voiton.
Vuoden 2010 tammikuussa Lund oli mukana Suomen Euroviisukarsinnoissa kappaleella ”Sydän ymmärtää”, jolla hän sijoittui karsinnan finaalissa yhdeksänneksi. 2023 Lund voitti Tähdet tähdet-laulukilpailun.
Yksityiselämä

Maria Lund on Tamara Lundin ja romanialaissyntyisen Alexandru Ionițăn tytär. Maria Lund oli naimisissa Mikko Rantanivan kanssa vuosina 2005–2009. Maria Lund oli kihloissa saksalaisen Thomas Meindersin kanssa, josta erosi 2004 tavattuaan Mikko Rantanivan ja muutti Suomeen. Vuosina 2010–2018 Lund asui avoliittossa YUP:n basistin Valtteri Tynkkysen kanssa. Pariskunnalla on kaksi lasta, vuonna 2011 syntynyt poika ja 2015 syntynyt tyttö. Lund on seurustellut vuodesta 2019 lähtien ilmailualalla toimivan Jussi-nimisen miehen kanssa. He muuttivat kesällä 2020 yhteen asumaan Porvooseen. Uusioperheessä on yhteensä kolme lasta, kaksi Lundin ja yksi uuden avomiehen aiemmasta liitosta. He kihlautuivat jouluaattona 2020 ja avioituivat syyskuussa 2021.
Lund puhuu suomen lisäksi viittä kieltä.
Diskografia

Maria Lund & Mikko Rantaniva: Lähtöpiste... (2004)
Maria Lund & Heikki Sarmanto: Äänet hämärässä (2005)
Ajan sävel (2008)
Tahdon! (2009)
Teatteri

Madama Butterfly, David Belasco, (Cio-Cio-San), Helsingin Suomalainen Teatteri
West Side Story, Leonard Bernstein, (Maria), Tampereen Teatteri
Leskimies Jalmari, Wilhem Moberg, Tampereen Teatteri
Älä nyt hyvä mies, Matti Kuikkaniemi, Teatteri Eurooppa Neljä
My Fair Lady, (Eliza), Tampereen Teatteri ja Kouvolan teatteri
Suora Lähetys, Teatteri Eurooppa Neljä
Kaunis Veera, Tatu Pekkarinen, (Veera), Seinäjoen Kesäteatteri
Naururyppy, Teatteri Eurooppa Neljä
Pumpulitaivas, T.Salmela/H.Eskola, Tampereen Teatteri
Laulu tulipunaisesta kukasta, Seinäjoen kesäteatteri
Tivolilapset, Leino/Linkola, (Eveliina), Seinäjoen kaupunginteatteri
Sound of Music, (Maria), Tamperetalo
Liz – musikaali filmitähden intohimoisesta elämästä, (Elizabeth Taylor), Tampereen Työväen Teatteri
Shrek – musikaali, (Fiona), Jyväskylän kaupunginteatteri
Piukat Paikat - musikaali, (Sugar), Kartanon Kievarin kesäteatteri
Jekyll & Hyde - musikaali, (Lucy), Jyväskylän kaupunginteatteri
Nunnia ja Konnia, (Deloris van Cartier), Samppalinna
Viulunsoittaja katolla - musikaali, (Hodel), Tampereen Työväen Teatteri
Hair - musikaali, (Sheila Franklin) Jyväskylän kaupunginteatteri
Perjantai on pahin - musikaali, Samppalinnan kesäteatteri
Päiväni murmelina, (Rita), Helsingin kaupunginteatteri
Hajuvettä ja Lihapullia
Isojako, Utra Joensuu
Priscilla, (Diva), Helsingin kaupunginteatteri
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Maria Lund Wikimedia Commonsissa
Kotisivut Arkistoitu 5.3.2016.
Meteor

Meteor tarkoittaa muun muassa seuraavia:
Gloster Meteor, Britannian kuninkaallisten ilmavoimien hävittäjä
Meteor-satelliitit, Neuvostoliiton sääsatelliitteja
MBDA Meteor, tutkahakuinen pitkän kantaman ilmataisteluohjus
Meteori (Meteor), yhdysvaltalainen elokuva vuodelta 1979
Meteor, Antigaman albumi vuodelta 2013
Meteor, Ford Motor Companyn automerkki Kanadassa vuosina 1949–1976
Ford Meteor, automalli
Mercury Meteor, automalli.
HMS Meteor (1797), 12-tykkinen tykkivene
HMS Meteor (1803), kahdeksantykkinen mörssärivene
HMS Meteor (1812), mörssärivene
HMS Meteor (1823), kahdeksantykkinen mörssärivene
HMS Meteor (1824), puinen siipiratasalus
HMS Meteor (1839), jokitykkivene
HMS Meteor (1855), Aetna-luokan panssarikantinen kelluvapatteri
HMS Meteor (1914), M-luokan hävittäjä
HMS Meteor (G74), M-luokan hävittäjä.
HMS Meteor (1898), Komet-luokan 1. luokan torpedovene.
Mikko Uusimaa

| Mikko Uusimaa> Henkilötiedot.Muusikko |
| --- | --- |
Soittimet:  Basso
Yhtyeet:  Reflexion, The Man-Eating Tree, Katve
  [ Muokkaa Wikidatassa ] [ ohje ]  
Mikko Uusimaa on oululainen basisti. Hän on tullut tunnetuksi lähinnä yhtyeistä Reflexion, The Man-Eating Tree, Lintula ja Katve.
Melville

Melville voi tarkoittaa ainakin seuraavia:
Paikkoja > Australiassa

Melville, Perthin kaupunginosa
Paikkoja > Kanadassa

Melville, kaupunki Saskatchewanissa
Melville, Caledonin kaupunginosa, Ontariossa
The Melville, pilvenpiirtäjä Vancouverissa
Paikkoja > Uudessa-Seelannissa

Melville, Hamiltonin kaupunginosa
Paikkoja > Yhdysvalloissa

Melville, Louisiana
Melville, Montana
Melville, New York
Melville, Oregon
Melville, Rhode Island
Melville, Länsi-Virginia
Henkilöitä

Herman Melville (1819–1891), yhdysvaltalainen kirjailija
Jean-Pierre Melville (1917–1973), ranskalainen elokuvaohjaaja
Kerry Reid, o.s. Melville (s. 1947), australialainen tennispelaaja
Lewis Melville, oik. Lewis Saul Benjamin (1874–1932), brittiläinen kirjailija ja elämäkerturi
Richard Melville eli Moby (s. 1965), yhdysvaltalainen elektronisen musiikin artisti
Tony Melville (s. 1952), brittiläis-suomalainen lehtori ja televisiotoimittaja.
Michael McConnohie

| Michael McConnohie |
| --- | --- |

Henkilötiedot
Koko nimi:  Michael D. McConnohie
Syntynyt: 23. heinäkuuta 1951 (ikä 73) Mansfield, Ohio, Yhdysvallat
Näyttelijä
Taiteilijanimet:  Michael McConnahie Michael McConnihie Mike McConnohie Mike McConohie Jeremy Platt
Aktiivisena:  1985–
Merkittävät roolit:  Tracks (The Transformers) Cross-Country (Action Force) Tatsu (Teini-ikäiset mutanttininjakilpikonnat) D (Vampire Hunter D) Ironhide (Transformers: Robots in Disguise) Charles zi Britannia (Code Geass)
Aiheesta muualla
Viralliset kotisivut
IMDb 
Michael D. McConnohie (s. 23. heinäkuuta 1951 Mansfield, Ohio) on yhdysvaltalainen ääninäyttelijä.
Ura

McConnohie on tehnyt 1980-luvulta asti äänirooleja animaatioiden lisäksi myös näytelmäelokuvissa, kuten Teini-ikäiset mutanttininjakilpikonnat. Hän on tehnyt yli 170 dubbausroolia englanniksi animesarjoihin ja videopeleihin. Alkuperäisiä äänirooleja hän on tehnyt muun muassa animaatioihin, kuten Visionaries: Knights of the Magical Light, The Transformers, Action Force ja Walter Melon.
McConnohie on myös esiintynyt näyttelijänä ensi kerran 1970-luvulla ja tehnyt vierasesiintymisiä General Hospitalissa ja Passionsissa.
Aiheesta muualla

Anime News Network
TV.com (Arkistoitu – Internet Archive)
CrystalAcids
Marine Museum of Manitoba

| Marine Museum of Manitoba |
| --- | --- |

Tyyppi:  Merivoimamuseo 
Sijainti:  490 Eveline Street Selkirk, Manitoba, Kanada
Perustettu:  1972
Kotisivut:  marinemuseum.ca
Koordinaatit:  50°8′47″N, 96°51′54″W
 fiMarine Museum of Manitoba 
  
SS Keenora Marine Museum of Manitoban museoalueella.
Marine Museum of Manitoba (virallisesti The Marine Museum of Manitoba (Selkirk) Inc.) on vuosina 1972–1973 perustettu kanadalainen merenkulkua esittelevä museo. Se on myös Kanadan keskilännen ainoa merenkulkumuseo. Museo sijaitsee Manitoban provinssissa Winnipegin pohjoispuolella Selkirkin kaupungissa, Redjoen länsirannalla.
Marine Museum of Manitoba perustettiin vaalimaan Kanadan suurten keskilännen järvien, Winnipegjärven, Manitobajärven ja Winnipegosisjärven merenkulkuhistoriaa.
Kokoelmat

Museon kokoelmissa on seitsemän alkuperäistä Winnipegjärvellä purjehtinutta höyry- ja moottorialusta
Kokoelmat > Näytteillä olevat alukset

SS Keenora (rak. 1897) on Manitoban vanhin säilynyt höyryalus.
CGS Bradbury (1915), (CGS = Coast Guard Ship) valtion jäämurtaja/tarkastusalus.
M/S Chickama II (1942), Norway Housen kylän yhteysalus.
M/S Lady Canadian (1944), kalastus-, kartoitus- ja mittausalus.
M/S Peguis II (1955), proomuhinaaja.
M/S Joe Simpson (1963), korvasi Chickama II:n yhteysaluksena.
Jackie S
Kokoelmat > Muu esineistö

Näytteillä oleva muu esineistö käsittää useita merenkulun apuvälineitä sekä alusten osia ja tarvikkeita.
Aiheesta muualla

Manitoba Photos - The Marine Museum of Manitoba (Arkistoitu – Internet Archive) (englanniksi)
Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Marine Museum of Manitoba Wikimedia Commonsissa
Lihansyöjäkasvi

Lihansyöjäkasvit ovat kasveja, jotka saavat osan tai suurimman osan ravinteista (ei energiasta) pyydystämällä ja käyttämällä eläimiä tai alkueläimiä, tyypillisesti hyönteisiä ja muita niveljalkaisia. Lihansyöjäkasvit ovat sopeutuneet kasvamaan paikoissa, joissa maaperä on ohut tai heikkoravinteinen, erityisesti vähätyppinen, kuten happamilla soilla ja kielekkeillä.
Lihansyöjäkasvien saalistuskyvyn uskotaan kehittyneen itsenäisesti kuusi kertaa viidessä eri kukkivien kasvien lahkossa ja nämä ovat nyt edustettuina yli tusinassa suvussa. Nämä sisältävät noin 630 lajia, jotka houkuttelevat ja pyydystävät saalista, tuottavat ruoansulatusentsyymeitä, ja imevät tuloksena käyttökelpoisia ravinteita. Lisäksi yli 300 alkukantaista lihansyöjäkasvilajia eri suvuista täyttävät joitain lihansyöjäkasvin kriteereitä, mutta eivät kaikkia.
Historiaa

Charles Darwin kirjoitti vuonna 1875 kirjan ”Hyönteissyöjäkasvit” (Insectivorous Plants), joka oli ensimmäinen tunnettu lihansyöjäkasveja käsittelevä tutkielma. Darwin käsitteli kirjassaan esimerkiksi kärpäsloukkuihin liittynyttä ruokintamekanismikokeiluaan. Hän oli yrittänyt simuloida kasvin ansoja sulkeutumaan mm. puhaltamalla ansoihin ja tarjoamalla kasveille mm. lasia ja lihaa. Hän totesi, että vain liikkuvan eläimen liikkeet aiheuttaisivat kasvin reagoimisen ja päätteli, että tämä oli evoluution aikaansaama kyky säästää energiaa ja sivuuttaa todennäköisesti ravitsemattomat ärsykkeet. Hän havaitsi myös, että vaikka joillakin kasveilla on selvästi erotettavat ansat, jotkut tuottavat tahmaista nestettä kietoakseen saaliinsa. Hän päätteli, että tämä oli esimerkki luonnonvalinnan paineesta, jonka tuloksena oli erilaisia keinoja hankkia ravintoa.
Saalistustavat

Ansat voivat olla aktiivisia tai passiivisia riippuen siitä, mikä liike auttaa saaliin nappaamisessa. Esimerkiksi kihokit ovat aktiivisia kärpäspaperiansoja, joiden lehdet käyvät läpi nopeaa happokasvua. Syynä on yksittäisten solujen laajentuminen. Tämä nopea kasvu mahdollistaa kihokin lehden taipumisen ja saaliin säilyttämisen ja pilkkomisen.
Saalistustavat > Aktiiviset ansat

Loukut. Kasvi käyttää hyväkseen nopeita lehden liikkeitä, esim. Dionaea.
Kupla-ansat. Kasvi imee saaliinsa kuplaansa muodostamalla sisälleen tyhjiön, esim. Utricularia.
Rapumerta-ansat: Kasvi pakottaa saaliin liikkumaan kohti ruokaa sulattavaa osaa sisäänpäin osoittavilla karvoilla, esim. Genlisea.
Saalistustavat > Passiiviset ansat

Kannut. Kasvi odottaa saaliin putoavan ruoansulatusentsyymejä sisältävään nesteeseen, esim. Nepenthes.
Kärpäspaperi. Kasvi käyttää tahmeaa liimaa, johon saalis jää kiinni, esim. Drosera.
Lajit > Kannuansat

Kannukasvit kasvattavat erikoistuneita lehtiä, kannuja, joihin hyönteiset putoavat ja lopulta hukkuvat.
Lajit > Kannuansat > Heliamphora

Heliamphora on tötterökasvien (Sarraceniaceae) heimon suku, jota esiintyy Etelä-Amerikassa. Tämän suvun ansat on selvästi johdettu evolutiivisesti pelkästä rullatusta lehdestä, joiden sivut ovat sinetöityneet yhteen. Nämä kasvit elävät runsassateisilla alueilla Etelä-Amerikassa, kuten Mount Roraimalla ja niinpä myös kasveilla on ongelmana varmistaa, etteivät kannut tulvi. Vastapainoksi luonnonvalinta on suosinut kehitystä ylivuoto-ongelmaa vastaan – se on samantyyppinen kuin kylpyammeissa. Se on vetoketjumaisesti vedettyjen lehtien välissä sijaitseva pieni rako, joka mahdollistaa liian veden virtaamisen ulos kannusta. Heliamphora turvautuu ainoastaan bakteerien suorittamaan ruoan pilkkomiseen eikä tuota omia ruoansulatusentsyymejä kuten esim. kannukasvit, joka entsyymit pilkkovat proteiineja ja saaliissa olevat nukleiinihapot vapauttavat aminohappoja ja fosfaatti-ioneja, jotka kasvi imee. Kasvilla on myös ylös yrittävän hyönteisen kannalta ikävät, alaspäin suuntautuvat karvat, jotka haittaavat ylös kapuamista.
.
Lajit > Kannuansat > Darlingtonia

Kaliforniantötteröllä (Darlingtonia californica) on sopeutuma, jonka voi löytää myös Sarracenia psittacinalta ja vähemmissä määrin myös Sarracenia minorilta. Läppä on ilmapallomainen, ja se sinetöi lähes kokonaan pääsyn kannuun. Hyönteiset, lähinnä muurahaiset, astuvat sisään kammioon alapuolella sijaitsevan aukon kautta. Kammion sisällä ollessaan saalis väsyy yrittäessään päästä pois "valeuloskäynneistä", jotka oikeasti ovat kasvin lehtivihreättömiä kohtia, ja lopulta putoaa kannun pohjalle. Saaliin pääsyä kammioon edistävät ”kalanpyrstöt”, jotka kasvavat ulos alla olevasta uloskäynnistä. Tämä piirre on antanut kasville sen englanninkielisen kutsumanimen "kobrakasvi" (cobraplant).
.
Lajit > Kannuansat > Tötteröt (Sarracenia)

Tötteröt eli tötterölehdet on pohjoisamerikkalainen ruohovartinen perennakasvisuku, jota tavataan Yhdysvaltojen kaakkoisosissa (poikkeuksena yksi laji, Sarracenia purpurea). Useimmilla tötterölehdillä kannujen ylivuoto on ratkaistu läpällä, joka on periaatteessa leventynyt lehdykkä, joka peittää suppilomaisen lehden sisäänkäynnin ja suojaa sitä sateelta. Sarracenia-lajit erittävät entsyymejä, kuten proteaaseja ja fosfataaseja ruoansulatusnesteeseen kannun pohjalta. Kasvit kukkivat keväällä kasvattamalla hieman kannuja suuremman varren päähän kukan. Suurimmat suvun kannut voivat olla yli 1 m korkeita. Ainakin yksi laji, Sarracenia flava, lahjoo hyönteisiä terästämällä metensä koniinilla, myrkyllisellä alkaloidilla, mikä todennäköisesti lisää ansaan pudonneiden päihtyneiden hyönteisten määrää. Toiset lajit, kuten Sarracenia purpurea, eivät juurikaan tuota entsyymejä vaan turvautuvat saaliin sulattamisessa symbioottisiin bakteereihin.
.
.
Lajit > Kannuansat > Kannukasvit (Nepenthes)

Toinen suuri kannukasviryhmä on kannukasvien (Nepenthes) suku. Noin 130 lajia käsittävässä suvussa kannu muodostuu lehden päähän kasvaneen kärhen päähän. Ne houkuttelevat hyönteisiä tuoksuvalla medellä. Kun hyönteinen putoaa kannuun se ei pääse liukkaita reunoja nousemaan pois, ja lopulta se putoaa veteen. Saaliin aikaansaama liike saa kasvin erittämään vahvaa ruuansulatushappoa, joka on niin vahvaa että surviaissääski häviää tunnissa. Suurin osa lajeista pyydystää hyönteisiä, joskin suurimmat, esimerkiksi sabahinkannukasvi (Nepenthes rajah) saa silloin tällöin kiinni pieniä nisäkkäitä ja liskoja ja Nepenthes attenboroughii saattaa pyydystää isompiakin. Aiemmin arveltiin, että estääkseen hyönteissyöjiä, esimerkiksi kummituseläimiä, esimerkiksi Nepenthes bicalcarata -lajilla olisi kaksi terävää piikkiä kannujensa läpän yläpuolella, ja ne estäisivät niitä poistamasta hyönteisiä kannun sisältä. Myöhemmin on alettu ajatella, että niiden kärkiin kiertyy hyönteisiä, jotka sitten putoaisivat siitä kannuun. Lajeja esiintyy enimmäkseen Kaakkois-Aasiassa, Intiassa, Madagaskarilla ja Australiassa.