stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Aarresaari
Suomennokset

Aarresaari.  Suomentanut O. E. Lampén. Porvoo:  WSOY, 1909.
Aarresaari.  Suomentanut Aulis Nopsanen. WSOY, 1945.
Aarresaari.  Suomentanut Hannes Korpi-Anttila. Porvoo:  WSOY, 1957.  ISBN 951-0-04470-9
Aarresaari.  Suomentanut Jukka Kemppinen (2012 julkaistussa 5. painoksesta puuttuu maininta kääntäjästä). Helsinki:  Otava, 1970.  ISBN 951-1-02413-2
Aarresaari.  Suomentanut Juhani Lindholm. Otava, 2001.  ISBN 951-1-17266-2  (lyhennetty laitos)
Suomennokset > Mukaelmia

Aarresaari : Jane Carruthin kertomana; suomennos: Ulla Toivonen, Artko, 1976 - (Artkon kuvitetut klassikot) ISBN 951-95349-3-8
Aarresaari, suom. Soma Hallakorpi. Lehtimiehet, 1976 - (Maailman parhaita nuorisokirjoja sarjakuvina 2) ISBN 951-9493-15-8
Aarresaari, mukaillut Béatrice Guthart; suom. Nora Rutanen. Östersundom : Kirjalito, 1977 - (Sarja "Club 10/15" nro 3.) ISBN 951-28-0029-2
Aarresaari, Robert Louis Stevensonin teoksen mukaan Meri Starck. Mestarikustannus, 1982 ISBN 951-9189-50-5
Aarresaari, suom. Leena Niukkanen. Östersundom: Kirjalito, 1985 ISBN 951-28-1337-8
Aarresaari, engl. lyhennetty teos: Joyce Faraday; suom. käännös: Sami Jylhä. Loughborough. Ladybird Books, 1989 - (Ladybird lasten klassikot) - (Kiva setti 110) ISBN 0-7214-1152-5
Aarresaari, Robert Louis Stevensonin kirjan mukaan uudelleen kertonut Angela Wilkes, suomentanut Leena Heinonen. Helsinki: Kolibri, 2005 - (Lukupala) ISBN 952-16-0667-3
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Aarresaari Wikimedia Commonsissa
Lisää luettavaa aiheesta Treasure Island on Wikiaineistossa
Aarresaari Gutenberg-projektissa (englanniksi)
Aarresaari Gutenberg-projektissa, suomentanut O. E. Lampén
Treasure Island HTML-muodossa (englanniksi)
Aarresaari ilmaisena äänikirjana LibriVoxissa (englanniksi)
IMDB: Treasure Island
Georges Roux'n kuvitusta Aarresaaren vuoden 1885 painokseen: Jim Hawkins ja Aarresaaren aarre.
Wasili Hosainoff

Wasili Hosainoff (22. maaliskuuta 1850 Salmi – 11. marraskuuta 1917 Pietari) oli salmilainen kauppias ja kauppaneuvos.
Wasili Hosainoff, alun perin Wasili Feodorinpoika Hosaina, syntyi lampuoti Feodor Kontronpojan ja Marina Jakovlevan perheeseen Salmin Miinalassa. Kymmenvuotiaana Wasili pantiin ortodoksisen kirkon pitämään pappilankouluun, jota hän kävi yhden vuoden. Wasili työskenteli kaksi vuotta Aunuksessa kauppahuone Kutussa ja oppi siellä venäjän taidon käydessään puukauppaa. 18-vuotiaana hän palasi Salmiin ja sai maakauppiasoikeudet vuonna 1872. Hän rakennutti kaupparakennuksen Miinalaan ja pian myös Tulemaan, josta tuli sittemmin Hosainoffien liikevaihdoltaan suurin sekatavarakauppa. Wasililla ja hänen veljillään Mihaililla ja Iivanilla oli kauppa- ja tukkuliike myös Sortavalassa. Tavaravarastoja yhtiöllä oli kahdeksan eri puolilla Laatokkaa, joista Uuksun varastosta muodostettiin myöhemmin kauppa.
Vuonna 1890 veljekset perustivat Salmin ensimmäisen höyrysahan, Tuleman Sahan, Tulemajoen varrelle. Wasili toimi Veljekset Hosainoff yhtiön toimitusjohtajana. Saha paloi 1903 ja veljekset rakennuttivat uuden neliraamisen sahan. Sahan yhteydessä toimi myös mylly. Tämäkin saha paloi ja 1907 rakennettiin jälleen uusi neliraaminen saha, jonka yhteyteen valmistui sähkölaitos. 1912 sahaan lisättiin kaksi raamisahaa ja se oli aikansa modernein saha. Sahakompleksi täydentyi  valimolla ja konepajalla. 16. kesäkuuta 1917 saha syttyi palamaan hinaajan piipusta lentäneestä kipinästä ja tuli poltti koko laitoksen sekä kahden vuoden aikana sahatun, 40–50 hehtaarin laajuiselle alalle tapuloidun sahatavaravaraston. Aikalaisten kertoman mukaan joessa olevat tukkilautatkin syttyivät palamaan, talojen kattoja paloi kilometrien päässä palopaikasta ja lähes sata perhettä joutui kodittomaksi.
Ensimmäisen laivansa, ja samalla Laatokan ensimmäisen höyryhinaajan, Rauhan, veljekset hankkivat vuonna 1883. Hosainoffien Tuleman Telakalla valmistettiin suuri määrä puurunkoisia aluksia, enimmäkseen puutavaran kuljetukseen käytettäviä proomuja.
Vuonna 1877 Wasili avioitui Marfa Vasiljevna Nikitinin kanssa, joka oli kauppiaan tytär Vitelestä. Heille syntyi kahdeksan lasta, joista vain kolme eli täysi-ikäisiksi: poika Feodor ja tyttäret Toini ja Anna.
Tuleman Sahan palon jälkeen Wasili lähti veljensä Iivanin kanssa Pietariin neuvottelemaan uuden sahan rakentamisesta ja palovakuutuksista. Matkalla Wasili sairastui ja joutui jäämään Pietariin Iivanin palatessa Salmiin, jossa hän kohta sairastui punatautiin ja kuoli 4. syyskuuta 1917. Wasili tuli sairaana Iivanin hautajaisiin ja palasi sitten Pietariin, jossa hän kuoli syöpään 11.11.1917.
Kauppaneuvoksen arvonimi myönnettiin Wasili Hosainoffille vuonna 1910.
Morihiro Hosokawa

| Morihiro Hosokawa> 細川護煕 |
| --- | --- |

Japanin pääministeri
 9. elokuuta 1993 – 28. huhtikuuta 1994  
Monarkki:  Akihito
Edeltäjä:  Kiichi Miyazawa
Seuraaja:  Tsutomu Hata
Henkilötiedot
Syntynyt: 14. tammikuuta 1938 (ikä 87) Chiyoda, Tokio, Japani
Puoliso:  Kayoko Hosokawa
Tiedot
Puolue:  Japanin demokraattinen puolue (1998–)
 Nimikirjoitus
Aiheesta muualla
morihiro-hosokawa.jp ja tokyo-tonosama.com
Morihiro Hosokawa (jap. 細川護煕, s. 14. tammikuuta 1938 Chiyoda, Tokio) on japanilainen poliitikko, joka oli Japanin 79. pääministeri 9. elokuuta 1993 – 28. huhtikuuta 1994. Hänen isänsä oli Hosokawa-samuraisuvun päämies, kōshaku Morisada Hosokawa. Vanhimpana poikana hän oli myös itse kōshaku, mutta kun Yhdysvaltain Japanin miehitystä ylläpitävät yhdysvaltalaiset vaativat aateluuden poistamista, hän menetti aatelisarvonsa 1947. Morihito Hosokawan isoisä on prinssi Fumimaro Konoe, joka oli Japanin pääministeri kolme kertaa.
Hosokawa suoritti lakitieteen alemman tutkinnon Jōchin yliopistossa 1961lähde? ja työskenteli toimittajana useita vuosia Asahi Shimbun -sanomalehdessä. Vuonna 1971lähde? hänet valittiin Japanin valtiopäivien ylähuoneeseen Japanin liberaalidemokraattisen puolueen vaalilistalta Kumamoton prefektuurin edustajana. Kahden kauden jälkeen hän jätti valtiopäivät ja hänestä tuli Kumamoton prefektuurin kuvernööri, missä tehtävässä hän oli viisi vuotta, vuoteen 1991. Vuonna 1992 hän ilmoitti, ettei kestä enää liberaalidemokraattisen puolueen korruptiotalähde? ja erosi siitä perustaakseen puolueen Japan New Party (JNP, Nihon shintō), joka myöhemmin sulautui NFP-puolueeseen. Politiikasta hän vetäytyi toukokuussa 1998. Eläkkeellä ollessaan hän on pitänyt keramiikkanäyttelyitä Euroopassa ja Japanissa.
Home

Homeisia nektariineja
Home on sieni, joka kasvattaa selvästi erottuvan rihmaston tai itiömassaa. Home on kansanomainen nimitys tällaisille sienille, ei tieteellinen nimitys. Joidenkin määritelmien mukaan homeita olisivat vain tietyt nopeasti rihmamaisena kasvavat kotelosienet, mutta toisten määritelmien mukaan homeisiin kuuluu lähes kaikkien sienikaarien edustajia.
Homeet eivät tuota helposti tunnistettavia itiöemiä. Homeet kasvavat monisoluisena rihmastona. Rihmoillaan homeet kuljettavat ravinteita paikasta toiseen maassa ja kiinteässä materiaalissa. Homeilla onkin suuri merkitys maan kasvibiomassan hajottajina ja hiilen kierrättäjinä. Ne hajottavat maassa kasvimateriaalin hiiliyhdisteitä, kuten selluloosaa ja hemiselluloosaa, sekä proteiineja ja rasva-aineita.
Homeet tunnetaan haitallisista ominaisuuksistaan. Homeet muun muassa pilaavat tuoreita ja säilöttyjä elintarvikkeita sekä puutavaraa, ja ne voivat aiheuttaa sienisairauksia ja hengitystieallergiaa.
Esiintyminen

Luonnossa homeita kasvaa kaikkialla, missä on kuollutta eloperäistä ainetta. Niitä ei kuitenkaan pysty näkemään paljaalla silmällä, jos ne eivät ole muodostaneet yhdyskuntaa. Ihmisen luomissa ympäristöissä kuten kodeissa kosteus- ja lämpöolosuhteet ovat usein riittävän tasaisia homeyhdyskuntien muodostumiselle. Ne voidaan havaita jauhomaisina tai nukkamaisina peitteinä  ruoassa, esineissä tai rakenteiden pinnoilla.
Jotkin homeet pystyvät kasvamaan jopa niinkin kylmässä kuin +2 °C:n lämpötilassa. Jos olosuhteet eivät salli homeen kasvua, se voi pysyä hengissä pitkiä aikoja odottaen niiden muuttumista suotuisiksi.
Aineenvaihdunta

Jotkin homeet pystyvät käyttämään ilmassa olevaa kosteutta vedenlähteenään, muut tarvitsevat vettä. Ilman happi on ehdoton edellytys homeiden kasvulle.
Homeet käyttävät ravinnokseen esimerkiksi puuta, paperia ja kasveja. Ne erittävät entsyymejä, jotka hajottavat eloperäisiä molekyylejä, kuten tärkkelystä, selluloosaa ja ligniiniä yksinkertaisemmiksi aineiksi. Samalla ne vapauttavat ravintoaineita takaisin luontoon uudelleenkäytettäväksi.
Monet homeet tuottavat homemyrkkyjä eli mykotoksiineja, joilla ne estävät kilpailevien mikrobien kasvua. Joidenkin homeiden antibioottiset tai ruoan säilyvyyttä parantavat ominaisuudet perustuvat näihin aineisiin.
Lisääntyminen

Homeet lisääntyvät itiöiden avulla. Itiöitä on sekä mitoottisia että meioottisia. Jotkin itiöt voivat leijua ilmassa erittäin pitkiä aikoja. Monet kestävät äärimmäisiä lämpötiloja ja painetta.
Käyttö

Homeita hyödynnetään monin tavoin. Entsyymiteollisuudessa niillä tuotetaan pesuaine-, rehu- ja tekstiiliteollisuudelle entsyymejä, jotka nopeuttavat kemiallisia reaktioita. Elintarvikkeissa hometta käytetään antamaan makua ja torjumaan muiden mikrobien kasvua. Homejuusto, kuten camembert, brie ja gorgonzola, on homeen kypsyttämää. Hometta käytetään myös kuivien makkaroiden kuten salamin valmistuksessa. Viinin valmistuksessa voidaan käyttää homeiden tuottamia entsyymejä esimerkiksi viinin kirkastamiseksi tai rypäleiden maseroimiseksi eli uuttamiseksi. Itämaisten ruokien, kuten soijakastikkeen ja tempen valmistuksessa käytetään useita eri sienikantoja. Antibiootti penisilliiniä saadaan Penicillium chrysogenum -pensselihomeesta. Homeita käytetään myös viljelykasvien biologisessa tuholaistorjunnassa infektoimaan ja tuhoamaan kasvipatogeenisieniä, hyönteisiä, sukkulamatoja ja toisia homeita.
Terveyshaitat

Homeet tunnetaan etenkin haitallisista ominaisuuksistaan. Homeet pilaavat tuoreita ja säilöttyjä elintarvikkeita sekä puutavaraa. Jotkin homeet voivat aiheuttaa sienisairauksia eli mykooseja. Ilmavirtausten mukana leviäviä kuromaitiöitä tuotavat sienet voivat aiheuttaa hengitystieallergiaa.
Homeet tuottavat myrkyllisiä toksiineja. Maailman vuosittaisesta sadosta arviolta 25 prosenttia on homeiden toksiinien saastuttamaa, ja vuosittain 1 000 miljoonaa tonnia ruokaa pilaantuu homemyrkkyjen vuoksi.
Home aiheuttaa elintarvikkeisiin kuten hilloon kellarimaisen maun. Ruoan pinnalla näkyvästi esiintyvä, hapekkaista oloista pitävä home on levittäytynyt pintaa syvemmälle, ja sen tuottamia myrkyllisiä yhdisteitä voi olla koko purkin sisällössä. Homeisen ruoan syöminen voikin aiheuttaa vakaviakin seurauksia, jos altistus homemyrkylle jatkuu pitkään.
Homeen valtaama talo voi aiheuttaa terveysongelmia asukkailleen.
Arviolta noin 800 000 suomalaista altistuu vuosittain merkittävälle kosteus- ja homevauriolle kotona, koulussa tai töissä, ja tuhannet altistuneet sairastuvat vuosittain monikemikaaliyliherkkyyteen.
Eduskunnan tarkastusvaliokunta arvioi vuonna 2012, että tästä aiheutuu satojen miljoonien eurojen vuotuinen terveyslasku, koska monikemikaaliyliherkkyys aiheuttaa oireita hyvin pienissäkin pitoisuuksissa.
Terveyden ja hyvinvoinnin laitoksen ja Itä-Suomen yliopiston vuonna 2016 valmistuneessa tutkimuksessa havaittiin, että homeiden ja bakteerien tuottamat myrkyt vaikuttavat haitallisesti elimistön tulehdussoluihin jo pienillä pitoisuuksilla silloin, kun niihin yhdistyy bakteerien ja homeiden rakenteita. Suomalainen tutkimusryhmä onnistuikin osoittamaan vuonna 2017 suoran yhteyden työpaikan ilmanlaadun ja työntekijöiden oireilun välillä. Ryhmä onnistui samalla kehittämään sisäilman myrkyllisyyttä kuvaavan mittarin, joka perustuu ympäristömyrkyille äärimmäisten herkkien sian siittiöiden käyttöön ilmanlaadun indikaattorina.
Vuonna 2016 julkaistun väitöskirjan mukaan yleisesti homekohteissa esiintyvä solujen mitokondrioille vaarallinen amylosiini-niminen bakteerimyrkky aiheuttaa ihmisissä voimakkaan tulehduksen häiritsemällä immuunipuolustusta hoitavien valkosolujen toimintaa jo hyvin pieninä pitoisuuksina. Valkosolujen häiriön tiedetään aiheuttavan muun muassa kuumetta. Amylosiinin aiheuttama tulehdustila voi jäädä pitkäksi aikaa päälle. Amylosiini imeytyy huonekalujen, muiden irtaimiston ja tapettien pintoihin, josta se saattaa levitä uudestaan otollisissa olosuhteissa.
Home on vanha ongelma. Jo Danten helvetissä oli hometta, joka aiheutti silmä- ja nenäoireita.
Terveyshaitat > "Hometalot"

Käypä hoito -suosituksen (2017) mukaan hometalosairautta ei ole olemassa. Homeen rooli oireilussa onkin paljon pienempi kuin vielä vuosituhannen vaihteessa luultiin. Sisäilmasta oireilevilla on harvoin homeallergiaa, mutta maanviljelijät saavat monituhatkertaisen määrän homeitiöitä hengitykseensä. Homemyrkkyjäkin on hengitysilmassa vain häviävän pieniä pitoisuuksia, eikä ihmisillä ole myrkytysoireita. Kosteusvauriot pitää silti korjata, mutta ongelma näyttää olevan jossakin muussa kuin homeissa ja mikrobeissa. Esimerkiksi Britanniassa ja Espanjassa hometta on paljon enemmän, mutta Suomessa on paljon oireita. Usein oireet johtuvatkin pölystä, huonosta siivouksesta, vaikka niistä syytetään hometta. Huono sisäilma, kuten pöly tai homeet, voi aiheuttaa ikäviä oireita, mutta vakavia pysyviä oireita siitä ei pitäisi koitua kuin astma.
Työterveyslaitoksen ylilääkäri Markku Sainion mukaan kyseessä on ympäristöherkkyys: keskushermosto reagoi sinänsä vaarattomaan ympäristöön.
THL:n tutkimusprofessorien mukaan Käypä hoito -suositus sai lausuntokierroksella laajan hyväksynnän ja toisinajattelijat ovat yksittäisiä. Vaikka Suomessa altistumista sisäilman epäpuhtauksille on poikkeuksellisen vähän, Suomessakin on huonokuntoisia rakennuksia, joihin tulisi puuttua nopeasti. Kosteusvaurioiden vaikutusta liioitellaan mutta 1980-luvulla sitä vähäteltiin.
Terveyshaitat > "Hometalot" > Oireita sisäilmasta ja omasta mielestä

Dekaanin ja allergologin mukaan tulee erottaa ulkoisten ja sisäisten tekijöiden vaikutus. Molempia on. Ulkoiset tekijät, kuten homeen haju, voimakas hajuvesi tai tupakansavu voivat saada silmät ja nenän vuotamaan, äänen käheytymään ja ihon punoittamaan, koska hermopäätteistä vapautuu välittäjäaineita, jotka laajentavat verisuonia nopeasti. Samoja limakalvojen ja ihon hermopäätteitä voivat aktivoida myös ihmisen autonomisen hermoston itse tuottamat sisäiset vaarasignaalit. Esimerkiksi aiemmin sisäilmaoireista kärsineen potilaan aivot ovat voineet ehdollistua aiemmasta kokemuksesta, jolloin ihminen saa oireita esimerkiksi oudosta hajusta, ja hän jo muutaman minuutin rakennuksessa oltuaan saattaa kokea henkeään ahdistavan, ihoaan kihelmöivän ja vatsaansa myllertävän. Ihmisten hermostojen reagointiherkkyyksissä on eroja, mutta näidenkin potilaiden tulee kokea, että heidän oireensa otetaan vakavasti ja niihin etsitään paras hoito. Sitä on muun muassa liikunta luontoympäristössä.
Terveyshaitat > "Hometalot" > Home, kuivuus vai huono siivous?

Isoimmat ulkoisistakin ärsykkeistä koituvat ongelmat johtuvat ilmanvaihdosta, lämpötilasta, ilman kuivuudesta ja huonosta siivouksesta. Kosteusvaurioitakin kannattaa korjata, mutta kaikki kosteusvauriot eivät vaikuta sisäilman laatuun eivätkä oireisiin. Ummehtunut haju ja näkyvä sisätilan kosteusvaurio voivat kertoa astman riskin suurenemisesta, mutta muista sairausriskeistä ei tiedetä.
Terveyshaitat > "Hometalot" > Oireilu ei todista huonosta sisäilmasta

Monien suomalaistutkimusten mukaan usein oireilu ei paljon kerro siitä, onko rakennuksen sisäilma huonoa vai ei, vaan se varmistuu vain tutkimalla rakennusta. Ihmiset myös yhdistävät oireensa esimerkiksi kouluun yhtä lailla riippumatta siitä, pahenevatko oireet koulussa vai eivät.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Home Wikimedia Commonsissa
Homeinen rakennus ulkoa ja sisältä
Camembert-valkohomejuustoa
Sagrada Família

| Sagrada Família |
| --- | --- |

Sijainti:  Barcelona, Katalonia, Espanja
Rakentamisvuosi:  1882–
Suunnittelija:  Antoni Gaudí
Istumapaikkoja:  9 000
Tyylisuunta:  art nouveau
Lisää rakennusartikkeleitaArkkitehtuurin teemasivulla
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Sagrada Família (katal. Basílica i Temple Expiatori de la Sagrada Família, esp. Basílica y Templo Expiatorio de la Sagrada Familia), on Antoni Gaudín suunnittelema roomalais-katolinen kirkko Barcelonan keskustassa Eixamplen kaupunginosassa. Kirkon nimi merkitsee ”pyhää perhettä”. Pyhäkön rakennustyöt aloitettiin vuonna 1882 arkkitehti Francesc P. Villarin johdolla, mutta vuotta myöhemmin Antoni Gaudí sai vastuun suunnittelusta ja uudisti täysin rakennuksen alkuperäiset piirustukset.
Kirkon rakentaminen on yhä kesken, vaikka rakennustöitä on tehty jo pitkälti toista sataa vuotta. Keskeneräisessä kirkossa järjestetään kuitenkin päivittäin messuja, yleensä kirkon kryptassa. Arkkitehti suunnitteli kirkkoa 40 vuotta, jona aikana kirkko muuttui työprosessina yhä suuremmaksi ja monimutkaisemmaksi. Gaudi muutti lopulta kirkkoon asumaan ja eli siellä erakkona 16 viimeistä elinvuottaan.
Paavi Benedictus XVI vihki keskeneräisen Sagrada Famílian käyttöön 7. marraskuuta 2010. Kirkko sai samalla basilikan arvon.
Kirkon sisäosien arkkitehtuuria kesäkuussa 2010
Rakennusvaiheita

Gaudí haudattiin kirkon kryptaan 1926. Arkkitehdin jälkeen jättämien monimutkaisten kirkonpiirustusten mukaan päätettiin rakentamista pitkän tauon jälkeen jatkaa, vaikka monet pitivät tuolloin hanketta täysin mahdottomana. Kun työ Espanjan sisällissodan jälkeen 1957 aloitettiin, kirkkoa sodan aikana vaurioittaneet pommitusten jäljet pystyttiin korjaamaan helpommin kuin monet muut Barcelonan taloja kohdanneet iskut. Francokaan ei ollut rohjennut tuhota kirkkorakennusta maan tasalle.
Keskeneräisyydestä huolimatta Sagrada Família on Barcelonan tunnusmerkki ja yksi kaupungin tärkeimmistä nähtävyyksistä, jota miljoonat ihmiset käyvät vuosittain katsomassa.  Se on myös art nouveau -tyylisuunnan ja modernistisen arkkitehtuurin tärkeimpiä saavutuksia koko maailmassa, sekä Gaudín suurin suunnittelutyö, jonka parissa hän teki töitä yli 40 vuotta, aina kuolemaansa vuoteen 1926 saakka. Rakentaminen jatkuu yhä. Kunnianhimoisimmat odottavat Sagrada Famílian valmistuvan 2026, kun Gaudín kuolemasta on kulunut sata vuotta ja rakentamisen aloittamisesta 144 vuotta. Modernien työtapojen ja tietokonepohjaisen suunnittelun ansiosta työ on nopeutunut, vaikka sen alun perin ajateltiin vievän vuosisatoja entisaikojen katedraalien tapaan. Vuonna 2010 valmiina olivat pohjoinen ja eteläinen portaali, krypta, keskilaiva ja kahdeksan tornia. Tornit valmistuivat 1975. Gaudin kuollessa vasta yksi torni oli valmiina. Kaikkiaan torneja tulee olemaan 18.
Rakennus on erittäin symbolistinen ja täynnä pieniä värikkäitä yksityiskohtia, joihin Gaudí otti paljon vaikutteita mm. luonnosta. Tunnusomaisinta rakennukselle ovat sen kahdeksan korkeaa tornia, jotka edustavat kahdeksaa Jeesuksen kahdestatoista opetuslapsesta. Rakennuksen lopullisessa suunnitelmassa torneja on kahdeksantoista, yksi jokaiselle opetuslapselle, neljä evankelistoille, yksi Neitsyt Marialle sekä keskeisin ja korkein, 172,5-metrinen torni, joka symboloi Kristusta.
Rakennuksessa on kolme sisäänkäyntiä, jotka on koristeltu muun muassa ristiinnaulittua Jeesusta sekä muita raamatullisia henkilöitä esittävin veistoksin. Etelänpuoleinen sisäänkäynti on nimeltään Gloria (kunnia), läntinen Pasión (Kristuksen kärsimys) ja idänpuoleinen Natividad (syntymä).
24. heinäkuuta 2019 ilmoitettiin, että Sagrada Familia on saanut töiden loppuun saattamiseksi tarvittavan rakennusluvan.
Vuoden 2024 maaliskuussa ilmoitettiin kirkon valmistuvan vuonna 2026.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Sagrada Família Wikimedia Commonsissa
Sagrada Famílian viralliset Internet-sivut englanniksi
Tältä näyttää Sagrada Familia vuonna 2026 (video)
STT, DPA: Sagrada Familia on maailman omaperäisin kirkko. Kaleva 13.4.2006.
Gaudín mestariteos. National Geographic 20.12.2010.
Unescon maailmanperintökohteet Espanjassa
Alcalá de Henaresin yliopisto ja historiallinen ympäristö
Alhambra, Generalife ja Albayzín Granadassa
Altamiran luola
Antoni Gaudín työt
Aragonian mudéjar-arkkitehtuuri
Aranjuezin kulttuurimaisema
Atapuercan arkeologinen kohde
Ávilan vanhakaupunki
Barcelonan Sant Pau -sairaala ja katalonialainen musiikkipalatsi
Burgosin katedraali
Cáceresin vanhakaupunki
Catalanin romaaniset kirkot Vall de Boíssa
Côanlaakson ja Siega Verden esihistoriallinen kalliotaide (jaettu Portugalin kanssa)
Córdoban historiallinen keskusta
Cuencan linnoituskaupunki
Doñanan kansallispuisto
Elchen palmumetsä
Elohopean perintö: Almadén ja Idrija (jaettu Slovenian kanssa
Escorialin luostari
Garajonayn kansallispuisto
Ibizan biodiversiteetti ja kulttuuri
Itä-Espanjan kalliomaalaukset
La Lonja de la Seda de Valencia
Las Médulas
Lugon roomalainen muuri
Madinat al-Zahra
Méridan arkeologinen alue
Oviedon muistomerkit ja Asturian vanhan kuningaskunnan kirkot
Poblet-luostari
Monte Perdido (jaettu Ranskan kanssa)
Pyhiinvaellusreitti Santiago de Compostelaan
Salamancan vanhakaupunki
San Cristóbal de La Laguna
San Millánin Yuso- ja Suso-luostarit
Santa María de Guadalupe
Santiago de Compostela
Segovian vanhakaupunki ja akvedukti
Serra de Tramuntanan kulttuurimaisema
Sevillan katedraali, Alcázar ja Archivo de Indias
Tarracon arkeologinen kokonaisuus
Teiden kansallispuisto
Toledo
Úbedan ja Baezan renessanssimuistomerkit
Vizcayan silta
Persikka

| Persikka |
| --- | --- |
 Persikan hedelmiä ja lehtiä.
Tieteellinen luokittelu
Domeeni::  Aitotumaiset Eucarya
Kunta::  Kasvit Plantae
Alakunta::  Putkilokasvit Tracheobionta
Kaari::  Siemenkasvit Spermatophyta
Alakaari::  Koppisiemeniset Magnoliophytina
Luokka::  Kaksisirkkaiset Magnoliopsida
Lahko::  Rosales
Heimo::  Ruusukasvit Rosaceae
Suku::  Tuomet Prunus
Laji::  persica
Kaksiosainen nimi
 Prunus persica  (L.) Batsch 
Synonyymit
 Amygdalus persica 
Katso myös
   Persikka Wikispeciesissä   Persikka Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OK: 
Persikka eli tarhapersikka (Prunus persica) on luumunsukuinen hedelmäpuu ja sen samanniminen hedelmä. Persikka on alun perin kotoisin Kiinasta.
Sana persikka (persica) viittaa Persiaan. Euroopassa luultiin, että persikka olisi ollut kotoisin Persiasta. Nykytietämyksen mukaan se olisi kulkeutunut Kiinasta Silkkitietä pitkin Persiaan jo 2000-luvulla eaa.
Ulkonäkö ja koko

Persikka on 5–10 metrin korkuiseksi kasvava lehtipuu, jolla on puikeat 7–15 cm pitkät lehdet ja hennon vaaleanpunaiset kukat. Nukkapintainen, punakeltainen hedelmä on makea, mehukas ja omenankokoinen sekä -muotoinen. Se on tyypillinen luumarja, ja sen sisällä on yksi kovan puisen kiven suojaama siemen.
Persikan hedelmiä pitää käsitellä varovasti, koska ne vaurioituvat herkästi paineltaessa. Hedelmä tuottaa runsaasti eteeniä, joten sitä ei pidä säilyttää eteenistä herkästi kärsivien kasvisten lähellä. Persikka on maultaan makea, ei erityisen hapan. Se on kuitenkin happamampi kuin aprikoosi.
Kasvatusalue

Persikoita on kasvatettu perinteisesti Kiinassa, Japanissa ja Iranissa sekä Turkissa ja muissa Välimeren maissa. Nykyisin niitä kasvatetaan edellä mainittujen lisäksi myös Yhdysvalloissa, Kanadassa ja Australiassa.
Lajikkeita ja muunnoksia

Tavallisemman keltamaltoisen persikan lisäksi on olemassa valkomaltoista, joka itse asiassa on alkuperäisempi. Keltamaltoinen on syntynyt vasta 1800-luvulla. Sen lähtökohta on lajike Chinese Cling, jonka taimia vietiin 1850-luvulla Kiinasta Yhdysvaltoihin. Erään puun siemenstä kasvoi yksi keltamaltoisia freestone-persikoita tuottava puu, joka nimettiin Elbertaksi.
Elberta on edelleen tunnetuin keltamaltoinen lajike. Se kestää kuljetusta ja tuli siksi alalla suosioon. Se on myös ns. freestone, eli sen kivi irtoaa helposti mallosta. Se oli aiemmin viljelyssä valta-asemassa, kunnes 1940-luvulla tuli Redhaven, mutta se on kuitenkin useimpien nykyisin Yhdysvalloissa kaupallisessa viljelyssä olevien keltamaltoisten lajikkeiden taustalla.
Persikan muunnos on myös litteä persikka. Sitä on viljelty Kiinassa jo 1800-luvulla, mutta Euroopassa se on yleistynyt myynnissä vasta 2000-luvulla.  Litteästä persikasta käytetään toisinaan kaupallista nimitystä lattapersikka tai paraguayo.