stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Hauptwache
Aukioon liittyvät kadut

Zeil, jalankulkuvyöhyke ja Frankfurtin tärkein ostoskatu, yhdistää Hauptwachen toiseen keskeiseen aukioon, Konstablerwacheen
Liebfrauenstraße, kulkee etelään Liebfrauenbergille ja edelleen vanhaankaupunkiin Neue Kräme -kadulle
Katharinenpforte kulkee etelään Parkhaus Hauptwacheen ja Kornmarktille
Roßmarkt, myös keskeinen aukio, vie länteen Kaiserstraßelle
Steinweg, 70 metriä pitkä autoton ostoskatu, jonka historia ulottuu vuoteen 1333, vie länteen Goetheplatzille, Steinwegillä sijaitsi Hotel zum Schwan, jossa allekirjoitettiin Frankfurtin rauhansopimus 10. toukokuuta 1871
Biebergasse johtaa länteen Rathenauplatzille
Schillerstraße, entinen kävelykatu, kulkee pohjoiseen Börsenplatzille
Große Eschenheimer Straße yhdistää Hauptwachen Eschenheimer Toriin, tällä kadulla sijaitsi Palais Thurn und Taxis, jossa Saksan liitto kokoontui vuosina 1815–1866.
Hauptwache-rakennus

Barokkityylinen vartiotalo Hauptwache, jonka mukaan koko aukio on nimetty, rakennettiin vuosina 1729–1730. Talossa on mansardikerros ja iso aumakatto. Hauptwache toimi Stadtwehr -sotilaspoliisin päämajana ja siinä oli myös vankila. Frankfurter Wachensturm -kapinassa 3. huhtikuuta 1833 viisikymmentä opiskelijaa yritti vapauttaa talossa vangittuina olevat opiskelijat tarkoituksenaan käynnistää vallankumous koko Saksassa. Poliisi oli kuitenkin varautunut kapinaan, ja se tukahdutettiin. Hauptwache menetti sotilaallisen merkityksensä vuonna 1866, kun Frankfurt liitettiin osaksi Preussia.
Talo muutettiin poliisiasemaksi, vankila jatkoi edelleen toimintaansa. Vuonna 1904 talosta tehtiin kahvila, joka se edelleenkin on. Kahvilasta ja etenkin viereisestä kellosta tuli kantakaupungin suosituin kohtaamispaikka. Hauptwache paloi täysin pommituksessa 1944, ja se avattiin täysin uudistettuna vuonna 1954. Kolmetoista vuotta myöhemmin talo purettiin maanalaisen raideverkoston rakentamisen tähden ja vuonna 1968 se pystytettiin uudelleen aavistuksen verran eri asentoon.
Muita keskeisiä rakennuksia

Katharinenkirche eli "Katariinankirkko" hallitsee aukion eteläosaa. Goottilaistyylisen kirkon suunnitteli Melchior Heßler ja se valmistui vuonna 1681. Alkuperäinen kirkko tuhoutui pommituksessa 22. maaliskuuta 1944. Nykyinen kirkko valmistui 1954 ulkoasultaan entisenkaltaisena, mutta sisätiloiltaan 1950-luvun tyyliin rakennettuna. Kirkon itäpuolella on 1950 valmistunut elokuvateatterikeskus Zeilpalast. Aukion koilliskulmassa on tavaratalo Kaufhof an der Hauptwache, eräs konserninsa suurimpia yksiköitä. Tavaratalon julkisivu on ketjun liikkeille tyypillisesti valkoinen. Nykyinen liike valmistui sodassa tuhoutuneen Tietz-tavaratalon tilalle vuonna 1950, ja sitä on laajennettu vuosina 1954, 1968 ja 2000. Hauptwache-aukion pohjoisosassa on vuonna 1956 avattu Alemanniahaus.
Aukion alapuolella sijaitsee raideliikenteen solmukohta Bahnhof Frankfurt Hauptwache, johon kuuluu metroasema (U-Bahn) sekä Reinin-Mainin S-Bahn -lähiliikenneverkon rautatieasema. Kaikkiaan maanalaista liikennekeskusta käyttää yli 180 000 matkustajaa päivittäin. Hauptwache oli aiemmin myös keskeinen raitiovaunuliikenteen risteyskohta. Raitioliikenne aukiolla loppui vuonna 1986.
Aiheesta muualla

Aukion historiaa
Rund um die Hauptwache – Ansichten eines Platzes (Arkistoitu – Internet Archive) (Aukion esittely, PDF n. 1,7 MB)
Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Hauptwache Wikimedia Commonsissa
Hauptwache
An der Hauptwache
Haunting the Chapel

| Haunting the Chapel Slayer |
| --- | --- | --- |

EP-levyn tiedot
 Äänitetty : 1984
 Julkaistu: 4. elokuuta 1984
 Tuottaja(t): Brian Slagel
 Tyylilaji: thrash metal
 Kesto: 16.55
 Levy-yhtiö: Metal Blade, Enigma
Slayerin muut julkaisut
| Show No Mercy 1983 | Haunting the Chapel 1984 | Live Undead 1984 |
Haunting the Chapel on yhdysvaltalaisen metalliyhtye Slayerin julkaisema EP vuodelta 1984. EP on julkaistu sekä Metal Blade Recordsin ja Enigma Recordsin levymerkillä. EP:tä edeltänyt Slayerin debyyttialbumi Show No Mercy löi itsensä läpi Metal Bladella, jonka seurauksena uusi EP haluttiin saada nopeasti julkaistua.
Yhtyeen rumpali Dave Lombardo sai tuplabasari-rummutukseensa opastusta Gene Hoglanilta, joka nuoresta iästään huolimatta oli jo melkoisen taitava rumpali. Hoglan liittyi myöhemmin Dark Angel -nimiseen yhtyeeseen.
Kappaleet

Kaikki kappeleet kirjoittaneet Hanneman ja King.
Chemical Warfare – 6.01
Captor of Sin – 3.27
Haunting the Chapel – 3.57
Aggressive Perfector – 3.31 (remasteroidun version bonusraita)
Kokoonpano

Tom Araya – laulu, basso
Kerry King – kitarat
Jeff Hanneman – kitarat
Dave Lombardo – rummut
+
Brian Slagel – tuottaja
Arviot

Allmusic:
The Rolling Stone Album Guide:
Aiheesta muualla

Haunting the Chapel Discogsissa. (englanniksi)
Albumi Haunting the Chapel Encyclopaedia Metallum -sivustolla (englanniksi)
Hispano Aviación

| Hispano Aviación |
| --- | --- |
Lakkautettu:  1972
Toimiala:  lentokoneteollisuus
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Hispano HA-200 Saeta vuoden 1957 Paris Air Show'ssa.
Hispano Aviación S.A. (HASA) oli vuodet 1939–1972 toiminut espanjalainen lentokonetehdas. Yritys aloitti toimintansa Hispano-Suiza-tehtaan frankolaisena osana Espanjan sisällissodan aikana. 
Vuonna 1972 tehdas sulautui CASA-lentokonetahtaaseen.
Hispano Aviaciónin tehdas sijaitsi Tabladassa. Tehdas suunnitteli omia lentokoneita aikana, jolloin niitä ei voinut ostaa ulkomailta, ja kansallisena teknologiahankkeena myös toisen maailmansodan jälkeen.
Lentokoneet

Hispano Aviación E-30
Hispano Aviación E-34
Hispano-Suiza HS-42
Hispano Aviación HA-43
Hispano Aviación HA-100 Triana
Hispano Aviación HA-200 Saeta, jonka suunnitteli Willy Messerschmitt
Hispano Aviación HA-220 Super Saeta
Hispano Aviación HA-1109 Tripala
Hispano Aviación HA-1112 Buchon
Hengelo

Hengelon sijainti Alankomaiden kartalla.
Kartta Hengelon kunnasta. Rajat esittävät osoitteiden ja rakennusten perusrekisterin mukaisia asuinpaikkoja (Basisregistratie Adressen en Gebouwen (BAG) woonplatsen).
Hengelo on kaupunki Alankomaissa Overijsselin provinssissa. Se sijaitsee seitsemän kilometriä luoteeseen Enschedestä ja kymmenen kilometriä lounaaseen Oldenzaalista. Kaupungin pinta-ala on 61,78 neliökilometriä (vesialueita 0,72 neliökilometriä) ja asukasluku 81 074 (tilanne 1. tammikuuta 2016).
Historia

Hengelon kunta perustettiin vuonna 1802, jolloin alueella oli maatiloja ja maataloustyöläisten taloja. Se kasvoi kaupungiksi 1800-luvun lopussa, kun siitä tuli merkittävä rautatien risteyskohta. Rautatien ansiosta alueelle tuli raskasta teollisuutta. Toisen maailmansodan aikana liittoutuneet pommittivat Hengeloa rautatien sekä tehtaissa tuotettujen sotatarvikkeiden takia. 6. ja 7. kesäkuuta 1944 pommitukset tuhosivat kaupungin keskustan ja tappoivat satoja ihmisiä.
Liikenne

Hengelo sijaitsee Zutphenista Oldenzaaliin kulkevan rautatien varrella. Amsterdam–Hannover–Berliini-reittiä kulkeva InterCity-juna pysähtyy kaupungin rautatieasemalla. Valtatie A1/E8 Amsterdamista Moskovaan kulkee kaupungin läpi ja tie A35 Enschedestä Almeloon menee kaupungin länsipuolelta. Kaupungissa on lisäksi suuri satama Twente-kanaalin varrella.
Hengelossa voi liikkua sekä junalla että linja-autolla.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Hengelo Wikimedia Commonsissa
http://www.hengelo.nl/
Foulayronnes

Foulayronnesin vaakuna
Foulayronnesin kulttuurikeskus
Foulayronnes on kunta Lot-et-Garonnen departementissa Akvitanian hallintoalueella Ranskassa. Kunnassa oli 4 597 asukasta vuoden 1999 väestönlaskennassa. Foulayronnesin pinta-ala on 29 neliökilometriä.
George Colligan

George Colligan
George Colligan (s. 29. joulukuuta 1969 Summit, New Jersey) on yhdysvaltalainen jazz-pianisti ja -säveltäjä. Hän aloitti yhteistyönsä laulaja Cassandra Wilsonn kanssa vuonna 2000. Lisäksi hän on soittanut muiden muassa Ravi Coltranen, Robin Eubanksin, David Gilmoren, Myron Waldenin ja Steve Wilsonin kanssa. Hänen omissa kokoonpanoissaan ovat olleet mukana esimerkiksi Mark Turner ja Kurt Rosenwinkel.
Colligan varttui enimmäkseen Marylandissa ja valitsi ensimmäiseksi soittimekseen trumpetin. Hän on soittanut myös rumpuja. Opiskellessaan klassista trumpettia Peabody Institutessa Colligan kiinnostui entistä enemmän jazzpianosta. Hän osallistui vuonna 1990 Banff-jazzworkshopiin Kanadassa. Hän työskenteli vuosia Marylandissa, mutta siirtyi sitten New Yorkiin. Hänen ensimmäinen albuminsa, Activism, julkaistiin vuonna 1996.
Haukkasaaren kalliomaalaus

| Haukkasaaren kalliomaalaus> Sijainti |
| --- | --- |
 Haukkasaaren kalliomaalaus
Koordinaatit:  61°1′4.6329″N, 27°41′7.1711″E
Valtio:  Suomi
Historia
Tyyppi:  kalliomaalaus
Kaupunki:  Lemi
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Haukkasaaren kalliomaalaus sijaitsee Lemillä Kivijärven länsiosissa pienellä Haukkasaaressa Etelä-Karjalassa. Maalaus on ehtinyt tuhoutua lähes kokonaan.
Kallio ja sen sijainti

Maalauskallio sijaitsee saaren itärannalla olevassa kalliojyrkänteessä, joka aukeaa lounaaseen. Kalliojyrkänteen vasemmalla yläkulmauksessa voi tunnistaa eräänlaiset kiviset kasvon muodostuman.
Maalaus

Maalauksen jäänne käsittää kaksi punamaalin katkelmaa, jotka ovat osittain kuluneet pois ja osittain peittyneet jäkälän alle. Mitään kuvioita ei tunnista. Ihmiskasvoisen kallionosan oikealla puolella olevassa tasaisessa pinnassa on vielä muutama punavärijäänne.
Aiheesta muualla

Muinaistaideyhdistys: Haukkasaari[vanhentunut linkki]
Geoff Smith

Geoff Smith on muun muassa seuraavien henkilöiden nimi:
Geoff Smith, (s. 1928), englantilainen jalkapallomaalivahti
Geoff Smith (s. 1953), brittiläinen maratonjuoksija, Bostonin maratonin voittaja 1984 ja 1985
Geoff Smith (s. 1969), kanadalainen jääkiekkoilija
| --- | --- |
: Tämä on täsmennyssivu, joka luettelee monimerkityksisen käsitteen eri merkitykset tai useita eri henkilöitä. Artikkelisivuja, joiden nimessä tai tekstissä lukee ”Geoff Smith”, voi hakea sivunnimihaulla, laajalla sivunnimihaulla tai tekstihaulla.
George Cleve

George Wolfgang Cleve (8. heinäkuuta 1936 Wien – 27. elokuuta 2015 Berkeley) oli itävaltalaissyntyinen, yhdysvaltalaistunut kapellimestari.
Cleve varttui New Yorkissa, johon hänen perheensä pakeni natsihallintoa. Hän opiskeli Leonard Bernsteinin, George Szellin, Pierre Monteux'n ja Franco Ferraran johdolla. Cleve johti orkestereita Islannissa ja Winnipegissä ennen asettumistaan Berkeleyyn vuonna 1970.
Cleve johti San Josen sinfoniaorkesteria vuosina 1972–1992 ja oli mukana perustamassa Midsummer Mozart Festivalia vuonna 1974. Vierailevana kapellimestarina hän johti muiden muassa Los Angelesin filharmonikkoja, New Yorkin filharmonikkoja, Philadelphian orkesteria ja Royal Philharmonic Orchestraa. Cleve tuli tunnetuksi erityisesti Wolfgang Amadeus Mozartin ohjelmiston johtamisesta. Hän juonsi klassisen musiikin show'ta KPFA-radioasemalla.
Vuonna 1978 Cleve sai vakavia palovammoja tulipalossa ja oli kuukausien ajan sairaalahoidossa. Hän meni vuonna 1986 naimisiin huilisti Maria Tamburrinon kanssa. Elokuussa 2015 hän kuoli 79-vuotiaana sairastettuaan maksasyöpää. Clevellä oli poika.
Hispaniolantornipöllö

| Hispaniolantornipöllö |
| --- | --- |

Uhanalaisuusluokitus
 Elinvoimainen  
  
Tieteellinen luokittelu
Domeeni::  Aitotumaiset Eucarya
Kunta::  Eläinkunta Animalia
Pääjakso::  Selkäjänteiset Chordata
Alajakso::  Selkärankaiset Vertebrata
Luokka::  Linnut Aves
Lahko::  Pöllölinnut Strigiformes
Heimo::  Tornipöllöt Tytonidae
Suku::  Tornipöllöt Tyto
Laji::  glaucops
Kaksiosainen nimi
 Tyto glaucops  (Kaup, 1852)  

Katso myös
   Hispaniolantornipöllö Wikispeciesissä   Hispaniolantornipöllö Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OKIUCN-testi OK: 
Hispaniolantornipöllö (Tyto glaucops) on tornipöllöjen sukuun kuuluva lintu. Sitä tavataan Dominikaanisessa tasavallassa, Haitissa ja Yhdysvaltain pienillä erillissaarilla, missä sitä kuvataan harvinaiseksi.
Sen elinpiiriä ovat subtrooppiset ja trooppiset alavat ja vuoristometsät, pensastot, laitumet, viljelmät, puutarhat, kaupunkialueet ja hävitetyt metsäalueet.
Aiheesta muualla

Hispaniolantornipöllö (Tyto glaucops) BirdLife International Data Zone. (englanniksi)
Garretson W. Gibson

| Garretson W>  Gibson |
| --- | --- |

Liberian 14. presidentti
 11. joulukuuta 1900 – 4. tammikuuta 1904  
Varapresidentti:  Joseph D. Summerville
Edeltäjä:  William D. Coleman
Seuraaja:  Arthur Barclay
Henkilötiedot
Syntynyt: 20. toukokuuta 1832 Baltimore, Maryland, Yhdysvallat
Kuollut: 26. huhtikuuta 1910 (77 vuotta) Monrovia, Liberia
Tiedot
Puolue:  True Whig Party
Garretson Wilmot Gibson (20. toukokuuta 1832 – 26. huhtikuuta 1910) oli Liberian 14. presidentti vuosina 1900–1904. Gibson syntyi Marylandissa, Yhdysvalloissa ja hänen perheensä muutti Liberiaan vuonna 1835. Hän oli viimeinen Yhdysvalloissa syntynyt Liberian presidentti.
Foula

Foula (ruots. Foudila) on pieni maarekisterikylä Salon kaupungin Perniössä. Foula sijaitsee hieman Perniön keskustasta länteen.
Foulan eli Foudilan kantatila sijaitsee suuren moreenimuodostuman pohjoisreunalla. Kylään kuuluu muodostuman metsäinen pohjoisosa sekä pieni peltolaakso tämän pohjoispuolelta. Foudilasta on lohkottu kolme muuta tonttia, joista yksi on enää vakituisesti asutettu. Foulan kylä on muodostettu alkujaan yksinäistilaksi 1300-luvulla Penttilästä. Foulan naapurikylät ovat Penttilä idässä, Suomenniitty etelässä, Merihuhti lännessä ja Kivelä pohjoisessa.
Helsingin pitäjän seurakunta

| Helsingin pitäjän seurakunta |
| --- | --- |
 Vantaan Pyhän Laurin kirkko ja sen kellotapuli.
Perustettu:  1300-luku
Lakkautettu:  1953
Pääkirkko:  Vantaan Pyhän Laurin kirkko
Infobox OKNimi-testi OK: 
Helsingin pitäjän seurakunta oli katoliselta ajalta, 1300-luvun lopulta vuoteen 1956 asti toiminut kristillinen seurakunta Helsingin pitäjän eli nykyisen Vantaan alueella. Helsingin pitäjän seurakunta oli emäseurakunta, josta ovat jakautuneet pääosin kaikki nykyiset Helsingin ja Vantaan seurakunnat. Suurpitäjänä alue ulottui sisämaahan aina Hämeen rajoille saakka.
Helsingin seurakunta on syntynyt viimeistään 1300-luvun jälkipuolella, mutta mahdollisesti jo aikaisemmin. Pyhän Laurin kirkon vanhimmat osat ovat 1400-luvun puolivälistä. Seurakunta oli vuodesta 1652 Helsingin kaupungin anneksi, jossa oli pitäjänapulainen ja vuodesta 1795 kappalainen. Vuonna 1851 seurakunta määrättiin yliopiston prebendaksi ja vuonna 1864 siitä tuli oma kirkkoherrakunta, joka sai oman kirkkoherransa vuonna 1867. Suurin osa seurakunnan arkistosta hävitettiin isonvihan aikana.
Seurakunnan jakautuminen

Vuonna 1653 Helsingin pitäjän seurakunnasta erotettiin Tuusulan seurakunta. 1900-luvun alkupuolella Helsingin pitäjän seurakunnasta erosivat:
1917 – Huopalahden seurakunta, josta ovat myöhemmin eronneet:
1961 – Munkkiniemen seurakunta
1965 – Munkkivuoren seurakunta, joka vuonna 2011 liitettiin takaisin Munkkiniemen seurakuntaan
1966 – Hakavuoren seurakunta
1966 – Kannelmäen seurakunta
1966 – Pitäjänmäen seurakunta
1919 – Oulunkylän seurakunta
1921 – Kulosaaren seurakunta.
Kaikki nämä toimivat alueilla, jotka 1920-luvulla erotettiin myös Helsingin maalaiskunnasta itsenäisiksi kunniksi mutta jotka vuoden 1946 alueliitoksessa liitettiin Helsingin kaupunkiin.
Vuonna 1953 Helsingin pitäjän seurakunta jaettiin kahteen suomen- ja kahteen ruotsinkieliseen seurakuntaan, joista ovat myöhemmin erotettu vielä useita seurakuntia:
1953 – Malmin suomalainen seurakunta
1961 – Herttoniemen seurakunta
1962 – Pakilan seurakunta
1965 – Roihuvuoren seurakunta
1967 – Vartiokylän seurakunta
1981 – Mellunkylän seurakunta
1968 – Vuosaaren seurakunta
1953 – Malmin ruotsalainen seurakunta
1961 – Luukkaan seurakunta
1961 – Markuksen seurakunta
1961 – Matteuksen seurakunta
1953 – Helsingin pitäjän suomalainen seurakunta, vuodesta 1972 Tikkurilan seurakunta
1966 – Korson seurakunta
1966 – Vantaankosken seurakunta
1985 – Hämeenkylän seurakunta
1985 – Hakunilan seurakunta
1985 – Rekolan seurakunta
1953 – Helsinge svenska församling, vuodesta 1972 Vanda svenska församling
Myös näistä Malmin suomalainen ja ruotsalainen sekä niistä myöhemmin erotetut seurakunnat toimivat Helsinkiin vuonna 1946 liitetyillä alueilla.
Papisto

Seuraavat henkilöt ovat toimineet Helsingin pitäjän kirkkoherroina:
1516–1521: Jaakko Severinpoika
?–1535: Pietari Ragvaldinpoika
1547–1566: Kaarle Folkeson
1570–1610: Sigfrid Michaelis
1611–1640: Matias Erici
1651–1652: Sigfrid Stephani Brotherus
Yhteiset Helsingin kaupungin kanssa
1652–1660: Jöran Pietarinpoika Orlander
1661–1688: Andreas Laurinpoika Nykopensis
1688–1710: Andreas Matias Ignatius
1711–1713: Johan Serlachius
1721–1728: Johan Wång
1729–1740: Johan Forsskåhl
1741–1765: Johan Fortelius
1767–1781: Sakari Cajander
1783–1816: Fredrik Collin
1817–1821: Gustaf Lars Zetterman
1824–1865: Erik Anders Crohns
Helsingin pitäjän seurakunta
1867–1889: Johan Efraim Ahlgren
1891–1903: Johan Josef Fogelberg
1904–1929: Karl Alfred Ludvig Tallqvist
1930–1955: Otto Weckström
Helle Thorning-Schmidtin I hallitus

Helle Thorning-Schmidtin I hallitus oli Tanskan hallitus, joka toimi lokakuusta 2011 helmikuuhun 2014. Sosiaalidemokraattien puheenjohtajan Helle Thorning-Schmidtin johtaman hallituksen muodostivat Kansankäräjien vasemmistolaiset puolueet vuoden 2011 vaalivoiton myötä. Hallitus erosi helmikuun 2014 alussa Sosialistisen kansanpuolueen eron vuoksi, minkä jälkeen muodostettiin sosiaalidemokraateista ja Radikaalista Venstrestä koostunut Helle Thorning-Schmidtin II hallitus.
Haukkasalo (Kuhmoinen)

Haukkasalo
Kunninsalmi erottaa Haukkasalon ja Edessalon saaret.
| --- | --- |
Sijainti:  Kuhmoinen Pirkanmaa Suomi
Vesialue:  Päijänne
Korkein kohta:  185 m 
Pinta-ala:  11,92 km²   tai12,03 km² 
muokkaa - muokkaa wikitekstiä - muokkaa Wikidataa
Haukkasalo on Päijänteen saari Pirkanmaalla Kuhmoisissa. Se jää järvellä Saviselän ja Judinsalonselän väliin.
Maantietoa

Saari on 4,9 kilometriä pitkä, 4,2 kilometriä leveä ja sen pinta-ala on 11,92 neliökilometriä . Haukkasalo voidaan jakaa keskellä sijaitsevan matalan laakson kohdalta läntiseen osaan, jonka karttanimi on Koisalo , ja itäiseen osaan, jonka karttanimenä käytetään toisinaan myös Haukkasaloa . Laakso sijaitsee eteläisen Kurulanlahden ja pohjoisen Sormiolahden välissä ja se on alle kilometrin pitkä. Laakson keskellä sijaitsee saaren ainoa luonnollinen lampi Kurulanlammi. Lammen koillispuolella sijaitsee soistunut Kortelammi, joka on maakannaksella erotettu Sormiolahdesta. Sormiolahti on saareton lahti ja se aukeaa pohjoiseen Mustassaloa päin. Kurulanlahti taas on saaristoinen lahti ja se aukeaa Pihlajakosken Askonniemeä kohti. Lahden pieniä saaria ovat Tupakkisaaret, Kuikkasaari ja Malvionsaaret. Lahden länsirannat ovat hyvin niemekkään Malvivuoren niemimaata ja lahden itärannat ovat Haukkavuoren jyrkänteiden reunustamia. Itäinen saarenosa on Haukkavuoren kohdalla noin puolitoista kilometriä leveä ja se jatkuu pohjoispäähän asti yhtä leveänä. Saarenosan keskellä kohoaa Sormiovuori ja pohjoisosassa Vehmaanvuori. Saaren korkein huippu sijaitsee Sormiovuorella, joka yltää noin 186,3 metrin  korkeuteen merenpinnasta mpy. eli 108 metrin korkeuteen Päijänteestä. Saaren länsiosassa eli Koisalossa on pohjoispään Susiluolanmäki merkittävin maamerkki. Koisalo on muuten matalaa aluetta, mutta sen eteläosassa kohoavat Kurulanvuori ja Kunninvuori. Länsiosan etelärannan polveilu jatkuu täällä Karankaistenniemellä, joka sulkee sisällensä Savilahden ja Karankaistenlahden.
Saaren lounaispuolella aukea Raiskasselkä, josta työntyy koilliseen Kunninsalmi, joka yltää Mustassaloon asti. Salmen pikkusaaria ovat esimerkiksi Vahtisaari, Kunninluoto ja Laakasaari sekä Mäntylahden suojana oleva Mäntysaari. Susiluolanmäen niemi kärjistyy Sormioniemeen ja niemen luoteispuolella sijaitsevat Mäyhärit. Itään mennessä järvi kapenee Sormiolahden jälkeen Mustassalon väliseen Hopeasalmeen. Salmesta aukeaa Saviselän aava järvenselkä, jota vastapäätä sijaitsee Judinsalossa aukko Kotkatselälle. Selkä levenee etelään mennessä ja sitä voi jo nimittää Judinsalonseläksi Haukkasalon kohdalla. Täällä ovat hyvinä maamerkkeinä Harmaanniemi, Haukisaari, Vähä-Lokki, Lokkiluoto ja eteläpäässä sijaitseva Haukkasaari.
Sulaveden aikana Raiskasselän ylittää Karankaistenniemelle kulkeva Haukkasalon lossi ja talvella paksun jään aikana saarelle kuljetaan jäätietä pitkin. Edessalmen veneväylä ohittaa Haukkasalon sen eteläpuolelta, poikittainen veneväylä vie Kunnissalmessa pohjoiseen ja idässä on veneväylä Judissalon edustalla. Pihlajakoskelta tulee kolme merkittyä väylää. Saaren haja-asutus muodostuu joistakin kiinteästi asutusta taloudesta, joissa on yhteensä 12 asukasta, ja noin 80 vapaa-ajan asunnosta  (vuonna 2010 ). Vapaajan asukkaita on noin 320 (vuonna 2010 ). Seitsemällä tilalla on vielä peltomaata käytössään. Talouksien välillä on maanteitä, joista haarautuu pikkuteitä kiinteitöille. Pirttivuorella sijaitsee näkötorni.
Luontoarvoja

Saarella on kahdeksan erillistä luonnonsuojelualuetta. Ne sisältyvät Natura 2000- hankkeeseen Edessalo–Haukkasalon alueeseen (FI0900078, 2 654 hehtaaria), joka sisältää rantojensuojelualueita (RSO090069) ja vanhoja suojeltuja metsäalueita. Saaren eteläpäässä on Haukkavuoren luonnonsuojelualue (YSA201664). Alue sijaitsee liuskekivivyöhykkeellä ja sen kallioperä on enimmäkseen granodioriittia ja paikoin graniittia. Saaren mäet ovat lakiosistaan usein paljakoita ja silokallioita, jossa kuivat havupuiset kangasmetsät ja niiden alla vallitsevat poronjäkäläkasvustot. Kasvusto on pääasiassa vähäravinteista ja metsät ovat yleensä puolukka-mustikkatyyppiä. Kalliopainanteissa esiintyy mikroilmastossa viihtyvää lehtomaista metsää. Kallioalueilla esiintyy esimerkiksi haisukurjenpolvea ja köynnöstattariin kuuluvaa pensaikkotatarta. Alavilla alueilla tavataan myös hirvenkelloa.
Lähes koko saari on luokiteltu (KAO090252, 851 hehtaaria) hyvin arvokkaaksi maisemallisesti ja geologisesti. Koisalo muodostuu Kunninvuoren, Susiluolanmäen ja Kurulanvuoren kallioselänteistä. Itäisen puolen massiivinen Sormiovuori ja Vehmaanvuori kohoavat ympäristöään korkeammalle ja ne näkyvät Päijänteen itäpuolelle Judinsaloon asti. Kunninvuorellä ja Haukkavuorella on edustavat kalliojyrkänteet, jotka putoavat suoraan veteen. Haukkavuoren pystyseinät ovat noin 45 metriä korkeat ja nekin näkyvät Judinsaloon asti. Haukkakalliolta on esteetön näkymä etelään päin Päijänteelle.
Historiaa

Vuodelta 1882 olevassa Keski-Päijänteen purjehdusliikenteen vesistökartassa saaren karttanimi on ”Koassalo”. Kartassa on muitakin nimistöllisiä eroavaisuuksia nykynimistöön verrattuna. Sormiolahti on tässä kartassa ”Vanhakylänlahti”, Harmaaniemi on ”Porrasniemi”, Karankaistenlahti on ”Lepäslahti” ja Kuikkasaari on ”Paikkasaari”. Kartassa on merkitty pohjois-etelä-suuntainen veneväylä Judinsalon edustalle ja kaksi veneväylää Haukkasalon ohi. Yksi väylä päättyy Pihlajakoskella ja toinen ohittaa Edessalon Edessalmessa.
Vuoden 1938 taloudellisessa kartassa saarella on kaksitoista taloa, joista yhdeksän on nimettyä taloa. Saarella on yksi leveämpi tie, joka alkaa Kurulanlahden pohjukasta, käy Vanhakylän talossa, ja kääntyy länteen Laakasaaren lahdelmaan.
Vuonna 1966 julkaistussa peruskartassa saarella on 45 pientä- tai iso peltopalstaa. Ne kuuluvat kymmenelle maatilalle, joiden välisiä teitä on vähän. Kurulanlammen pohjoispuolella on mäen päällä pieni kansakoulu. Seuraavassa peruskartassa vuodelta 1986 on peltopalstojen määrä laskenut 35. Koulua ei ole ja teiden määrä on pysynyt vähäisenä. Vuoden 1992 peruskartassa on peltopalstoja 30, mutta teiden määrä on kasvanut suuresti. Tieverkko on syntynyt vapaa-ajan asuntojen tarpeeseen, sillä lossi on mahdollistanut ajamisen saareen.