stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Nyrkkeily kesäolympialaisissa 1952
Mitalistit

| 0 | 1 | 2 | 3 |
| --- | --- | --- | --- |
| Sarja | Kultaa | Hopeaa | Pronssia |
| kärpässarja (51 kg) | Nate Brooks  Yhdysvallat | Edgar Basel  Saksa | William Toweel  Etelä-Afrikka |
| kärpässarja (51 kg) | Nate Brooks  Yhdysvallat | Edgar Basel  Saksa | Anatoli Bulakov  Neuvostoliitto |
| kääpiösarja (54 kg) | Pentti Hämäläinen  Suomi | John McNally  Irlanti | Gennadi Garbuzov  Neuvostoliitto |
| kääpiösarja (54 kg) | Pentti Hämäläinen  Suomi | John McNally  Irlanti | Kang Joon-ho  Etelä-Korea |
| höyhensarja (57 kg) | Ján Zachara  Tšekkoslovakia | Sergio Caprari  Italia | Leonard Leisching  Etelä-Afrikka |
| höyhensarja (57 kg) | Ján Zachara  Tšekkoslovakia | Sergio Caprari  Italia | Joseph Ventaja  Ranska |
| kevyt sarja (60 kg) | Aureliano Bolognesi  Italia | Aleksy Antkiewicz  Puola | Erkki Pakkanen  Suomi |
| kevyt sarja (60 kg) | Aureliano Bolognesi  Italia | Aleksy Antkiewicz  Puola | Gheorghe Fiat  Romania |
| kevyt välisarja (63,5 kg) | Charles Adkins  Yhdysvallat | Viktor Mednov  Neuvostoliitto | Bruno Visintin  Italia |
| kevyt välisarja (63,5 kg) | Charles Adkins  Yhdysvallat | Viktor Mednov  Neuvostoliitto | Erkki Mallenius  Suomi |
| välisarja (67 kg) | Zygmunt Chychła  Puola | Sergei Štšerbakov  Neuvostoliitto | Günther Heidemann  Saksa |
| välisarja (67 kg) | Zygmunt Chychła  Puola | Sergei Štšerbakov  Neuvostoliitto | Victor Jørgensen  Tanska |
| kevyt keskisarja (71 kg) | László Papp  Unkari | Theunis van Schalkwyk  Etelä-Afrikka | Eladio Herrera  Argentiina |
| kevyt keskisarja (71 kg) | László Papp  Unkari | Theunis van Schalkwyk  Etelä-Afrikka | Boris Tišin  Neuvostoliitto |
| keskisarja (75 kg) | Floyd Patterson  Yhdysvallat | Vasile Tiță  Romania | Stig Sjölin  Ruotsi |
| keskisarja (75 kg) | Floyd Patterson  Yhdysvallat | Vasile Tiță  Romania | Boris Nikolov  Bulgaria |
| raskas keskisarja (81 kg) | Norvel Lee  Yhdysvallat | Antonio Pacenza  Argentiina | Harry Siljander  Suomi |
| raskas keskisarja (81 kg) | Norvel Lee  Yhdysvallat | Antonio Pacenza  Argentiina | Anatoli Perov  Neuvostoliitto |
| raskassarja (yli 81 kg) | Ed Sanders  Yhdysvallat | Ingemar Johansson  Ruotsi | Andries Nieman  Etelä-Afrikka |
| raskassarja (yli 81 kg) | Ed Sanders  Yhdysvallat | Ingemar Johansson  Ruotsi | Ilkka Koski  Suomi |
Mitalitaulukko

| Sija | Maa | Kultaa | Hopeaa | Pronssia | Yhteensä |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 1 |  Yhdysvallat | 5 | 0 | 0 | 5 |
| 2 |  Italia | 1 | 1 | 1 | 3 |
| 3 |  Puola | 1 | 1 | 0 | 2 |
| 4 |  Suomi | 1 | 0 | 4 | 5 |
| 5 |  Tšekkoslovakia | 1 | 0 | 0 | 1 |
| 5 |  Unkari | 1 | 0 | 0 | 1 |
| 7 |  Neuvostoliitto | 0 | 2 | 4 | 6 |
| 8 |  Etelä-Afrikka | 0 | 1 | 3 | 4 |
| 9 |  Argentiina | 0 | 1 | 1 | 2 |
| 9 |  Saksa | 0 | 1 | 1 | 2 |
| 9 |  Romania | 0 | 1 | 1 | 2 |
| 9 |  Ruotsi | 0 | 1 | 1 | 2 |
| 13 |  Irlanti | 0 | 1 | 0 | 1 |
| 14 |  Bulgaria | 0 | 0 | 1 | 1 |
| 14 |  Etelä-Korea | 0 | 0 | 1 | 1 |
| 14 |  Ranska | 0 | 0 | 1 | 1 |
| 14 |  Tanska | 0 | 0 | 1 | 1 |
Cian O’Connor

| Mitalit |
| --- | --- | --- |
 Cian O'Connor vuonna 2016.
 Olympialaiset 
|  Pronssia | Lontoo 2012 | hk. kilpailu |
|       Hylätty | Ateena 2004 | hk. kilpailu |
Cian O'Connor (s. 12. marraskuuta 1979 Dublin) on irlantilainen esteratsastaja ja olympiamitalisti.
O'Connor voitti Ateenan olympialaisissa 2004 esteratsastuksen henkilökohtaisen kilpailun. Hänen Waterford Crystal -ratsustaan löytyi dopingtestissä kuitenkin kiellettyä ainetta, ja O'Connor menetti kisojen jälkeen kultamitalinsa. Samalla Irlanti menetti joukkuekilpailun seitsemännen sijansa. O'Connor kilpaili olympialaisissa seuraavan kerran Lontoossa 2012 ja saavutti Blue Loyd 12 -ratsullaan henkilökohtaisessa kilpailussa pronssia. Kesällä 2021 kilpailluissa Tokion olympialaisissa hän sijoittui henkilökohtaisessa kilpailussa seitsemänneksi.
Eino Närvä

Eino Johannes Närvä  (2. maaliskuuta 1932 Harjavalta – 21. maaliskuuta 2024 Vehmaa) oli suomalainen ampumahiihtäjä.
Närvä kilpaili ainoan kerran arvokilpailuissa Uumajan MM-kisoissa 1961. Hän sijoittui 20 kilometrin matkalla kymmenenneksi mutta oli heikoin suomalainen eikä mahtunut niiden kolmen suomalaisen joukkoon, jotka saivat joukkuekilpailun kultamitalin. Samana vuonna hän saavutti SM-hopeaa ja voitti seuraavana vuonna Suomen-mestaruuden. Hän saavutti SM-mitaleja myös pistooliammunnassa. Hän toimi Suomen ampumahiihtoliiton valmentajana 1960-luvun lopulla ja 1970-luvulla sekä liiton johtoelimissä.
Eino Närvä oli tärkeä vaikuttaja suomalaisessa ampumahiihdossa. Oman uransa jälkeen hän valmensi suomalaisen ampumahiihdon maailman kartalle. Hän toimi liitossa myös asemestarina sekä tärkeänä puuhamiehenä, kun aseet vaihtuivat pienoiskivääreiksi ja kun metallisten kaatuvien taulujen kehittäminen käynnistyi.
Ampumahiihtosaavutuksia

MM-kisoissa 10. sija 20 kilometrillä 1961
SM-kultaa 20 kilometrillä 1962
SM-hopeaa 20 kilometrillä 1961
Näennäisarkeologia

Erich von Däniken on nykyajan tunnetuimpia näennäisarkeologeja.
Näennäisarkeologia on sellaisia ihmiskunnan menneisyyttä tai sen tutkimista koskevia näennäistieteellisiä väitteitä, jotka eivät noudata tieteellisen arkeologian käyttämää tieteellistä menetelmää. Näennäisarkeologian puolustajat puhuvat usein vaihtoehtoisesta arkeologiasta. Näennäisarkeologisia väitteitä perustellaan sen sijaan esimerkiksi ilmestyksillä, uskonnollisesti, tai jättämällä huomiotta väittämiin sopimatonta tietoa.
Arkeologian valtavirrasta tai vakiintuneista käsityksistä poikkeavat väittämät ja vaihtoehtoiset hypoteesit eivät kategorisesti ole näennäisarkeologisia. Niistä tulee sellaisia jos niitä puolustetaan ilman todisteita tai ei välitetä ne kumoavista todisteista. Joskus näennäisarkeologisen teorian testattavuus kielletään kokonaan esimerkiksi sillä perusteella, että kohde on jo tuhoutunut kauan sitten tai se on liian syvällä merenpohjassa tutkittavaksi. Joskus vedotaan arkeologien ja hallituksen salaliittoon, joka piilottelee oikeaa tietoa jostain syystä.
Esimerkkejä näennäisarkeologian suuntauksista

Kristillinen vaihtoehtoarkeologia pyrkii todistamaan fundamentalistista Raamatun tulkintaa oikeaksi etsimällä esimerkiksi Nooan arkin jäännöksiä ja jälkiä vedenpaisumuksessa tuhoutuneista kulttuureista.
New age -arkeologia on kiinnostunut esimerkiksi erilaisten muinaisten monumenttien väitetyistä mystisistä voimista.
Parapsykologinen arkeologia yrittää saada muinaislöytöjen välityksellä kontaktin muinaisten ihmisten sieluihin.
Kadonneita sivilisaatioita etsivä vaihtoehtoarkeologia etsii jälkiä Atlantiksesta ja muista kuvitteellisista muinaiskulttuureista, joiden toisinaan väitetään luoneen hyvin kehittynyttä tekniikkaa ja tuhoutuneen esimerkiksi ydinsodassa.
Vieraita lajeja etsivä vaihtoehtoarkeologia yrittää löytää todisteita esimerkiksi Himalajan lumimiehen kaltaisten olentojen olemassaolosta.
Ufo-arkeologia etsii todisteita muinaisten kulttuurien kosketuksista ulkoavaruuden olentoihin. Tämän suuntauksen tunnettu edustaja on Erich von Däniken.
Amerikan löytämistä koskeva vaihtoehtoarkeologia etsii tietoa Kristoffer Kolumbusta edeltäneistä matkoista Amerikkaan. Amerikan löytäjiksi on väärennettyjen tai väärin tulkittujen muinaislöytöjen perusteella väitetty mm. egyptiläisiä, foinikialaisia, roomalaisia ja kelttejä. Tämän lisäksi todistettavasti Pohjois-Amerikassa vierailleiden viikinkien väitetään ulottaneen löytöretkiään Etelä-Amerikkaan saakka.
Muinaisia matriarkaatteja etsivä vaihtoehtoarkeologia uskoo muun muassa "Vanhaksi Euroopaksi" kutsuttuun kalkoliittiseen sivilisaatioon, joka olisi ollut matriarkaalinen, pasifistinen ja henkisesti kehittynyt. "Vanhaa Eurooppaa" koskevien hypoteesien alkuperäinen kehittelijä oli liettualainen arkeologi Marija Gimbutas. Tiedeyhteisössä hänen käsityksensä on hylätty, mutta niillä on yhä kannatusta muun muassa niin sanotun Jumalatar-liikkeen ja new age -suuntautuneiden feministien keskuudessa.
Nationalistinen vaihtoehtoarkeologia esittää kansallistunnetta pönkittäviä tulkintoja. Tiedeyhteisön ulkopuolella kehitellyt teoriat yhtenäisestä rautakautisesta kuningaskunnasta Suomen alueella palvelevat usein tällaista tarkoitusperää.lähde?
Paikallispatrioottinen vaihtoehtoarkeologia esittää jonkin tietyn alueen, usein oman kotiseudun, muinaisuudesta omaperäisiä tulkintoja. Esimerkkejä tästä on esiintynyt muun muassa Etelä-Pohjanmaan ruotsinkielisillä seuduilla.lähde?
Etnosentrinen vaihtoehtoarkeologia yrittää saada jonkin tietyn ihmisryhmän osalliseksi jonkun muun ryhmän historiallisista saavutuksista. Esimerkiksi afrosentrinen vaihtoehtoarkeologia väittää Afrikan mustien olleen ratkaisevassa asemassa Egyptin, Foinikian, Kreikan ja Karthagon valtakuntien perustamisessa ja ylläpidossa. Uusnatsien ja heitä lähellä olevien tahojen teorioissa pohjoiseurooppalaista ihmistyyppiä puolestaan on yritetty saada osallisiksi muun muassa Kreikan, Intian ja Kiinan muinaisiin korkeakulttuureihin.
Kirjallisuutta

Feder, Kenneth L.: Frauds, myths, and mysteries: Science and pseudoscience in archaeology.  (5. lisätty painos 2005)  Mountain View, California:  Mayfield Publishing Company, 1990.  ISBN 1-55934-523-3  (englanniksi)
Joni Nyman

| Joni Nyman> Henkilötiedot |
| --- | --- |
Koko nimi:  Joni Kalevi Nyman
Syntynyt: 5. syyskuuta 1962 Pori
Kansalaisuus:   Suomi
Nyrkkeilijä
Pituus:  175 cm
Ammattilaistilastot
Ottelut:  22
Voitot:  15
– tyrmäysvoitot:  4
Tappiot:  6
Ratkaisemattomat:  1
Ei tuomiota/ mitätöity:  0
| Mitalit> Maa:   Suomi.Miesten nyrkkeily. Olympialaiset  | Mitalit> Maa:   Suomi.Miesten nyrkkeily. Olympialaiset  | Mitalit> Maa:   Suomi.Miesten nyrkkeily. Olympialaiset  | Maa:   Suomi> Miesten nyrkkeily. |
| --- | --- | --- | --- |
|  Pronssia | Los Angeles 1984 | 67 kg |  |
| EM-kilpailut  | EM-kilpailut  | EM-kilpailut  |  |
|  Hopeaa | Budapest 1985 | 67 kg |  |
Joni Kalevi Nyman (s. 5. syyskuuta 1962 Pori) on uransa lopetanut suomalainen nyrkkeilijä ja olympiamitalisti. Vuosina 1988–1998 Nyman otteli ammattilaisena ja teki paluun kehään huhtikuussa 2005.
Seuratasolla amatöörinä Nyman edusti Porin NMKY:ta, ennen ammattilaiseksi siirtymistään myös Tapanilan Erää.
Ura amatöörinä

Joni Nyman nousi jo juniorina Euroopan huippunyrkkeilijäksi. Hän voitti 18-vuotiaana Suomen miestensarjan mestaruuden jo vuonna 1980. Samana vuonna hän voitti pronssia kevyensarjan nuorten EM-kisoissa Riminissä . Välierissä Neuvostoliiton Vasili Šiševille.
Vuonna 1981 hän voitti toisen Suomen mestaruuden. Samana vuonna hän osallistui  ensimmäisen kerran aikuisten EM-kisoihin Tampereella. Ensimmäisessä ottelussaan kevyessä välisarjassa (alle 63,5 kg) hän kohtasi jälleen Vasili Šiševin, jolle hän oli hävinnyt jo nuorten EM-kisoissa ja nyt tuli tappio jälleen samalle miehelle. Šiševistä tuli kisoissa Euroopan mestari.
Vuonna 1982 Suomen mestaruuden jälkeen Nyman nyrkkeili maailmanmestaruuskilpailuissa Münchenissä. Niissä hän voitti siellä pistein mongolilaisen Nerqui Enchbatin ja länsi-saksalaisen Michael Kopzogin tyrmäyksellä 1. kierroksella. Puolivälierissä hän hävisi Jugoslavian Mirko Puzovićille ja putosi jatkosta.
Vuosi 1983 oli suurturnauksien mielessä Nymanille välivuosi. Hän sai voiton Tammer-turnauksessa, mutta hävisi Suomen mestaruuden Keijo Pyykölle. Olympiavuoden 1984 aluksi hän otti Suomen mestaruuden ja valittiin olympiaedustajaksi Los Angelesiin. Nyman eteni välieriin voitoilla Kamerunin Georges Nganguenistä, Irlannin Kieran Joycesta ja Jamaikan Dwight Frazieristä. Välierissä vastaan tuli Etelä-Korean An Young-sua, jolle Nyman koki niukan 2-3 pistetappion. Näin tuloksena oli olympiapronssi.
Vuosi 1985 oli EM-kisavuosi ja EM-nyrkkeilyt käytiin Budapestissä. Vuoden 1985 EM-kisoissa Budapestissa Joni Nyman onnistui hyvin. Hän voitti keskisarjassa vahvat itäeurooppalaiset nyrkkeilijät eli voittamalla Unkarin Tibor Molnarin, Romanian Rudel Obrejan ja Jugoslavian Dragan Vasiljevićin. Loppuottelussa tuli vastaan Neuvostoliiton Israel Akopkohjan, jolle Nyman koki pistetappion eli näin Nymanista tuli EM-hopeamitalisti.
Vuoden 1986 aikana Nyman saavutti Suomen mestaruuden, voiton "Tammer-turnauksesa" voitettuaan loppuottelussa Neuvostoliiton Sergei Sokolovin ja Pohjoismaiden mestaruuden. Seuraavana vuonna Joni Nyman joutui tunnustamaan suomalaisissa nyrkkeilijöissä Vesa Waldenin paremmakseen niin "Gee-Bee"-turnauksessa kuin SM-kisoissakin. Vuodesta 1988 tuli viimeinen amatööriuran vuosi. Hän voitti Suomen mestaruuden 6. kerran ja valittiin olympiaedustajaksi Etelä-Korean Souliin. Olympiaturnauksessa hän voitti kolme ensimmäistä vastustajaansa eli Kanadan Manwy Sobralin, Ruotsin Sören Antmanin ja Sambian Simus Chisalan. Puolivälierässä tuli vastaan Yhdysvaltain Kenny Gould, jonka Nymanin täytyi tunnustaa paremmakseen. Tuloksena oli jaettu 5. sija.
Ammattilaisura

Joni Nyman nyrkkeili ensimmäisen ammattiottelunsa 14. marraskuuta 1988 Helsingissä. Kevääseen 1998 mennessä hän oli otellut 21 ammatilaisottelua. Varsinaisin titeliotekuihin hänen ei onistu nousta. Viimeisen ottelunsa Nyman kävi vielä huhtikuussa 2005. Hänen saldonsa ammattilaisena oli 22 ottelua, joista 15 voittoa ja kuusi tappiota sekä yksi ratkaisematon.
Saavutuksia

olympiapronssia Los Angelesissa 1984 (nyrkkeily, välisarja)
EM-hopeaa Budapestissa 1985
SM-kultaa 1980, 1981, 1982, 1984, 1986, 1988 ja hopeaa 1983, 1987
PM-kultaa 1986
Aiheesta muualla

Nymanin ammattilaistilastot
Ian O’Brien

| Mitalit> Maa:   Australia.Miesten uinti. Olympialaiset  | Mitalit> Maa:   Australia.Miesten uinti. Olympialaiset  | Mitalit> Maa:   Australia.Miesten uinti. Olympialaiset  | Maa:   Australia> Miesten uinti. |
| --- | --- | --- | --- |
|  Kultaa | Tokio 1964 | 200 m rintauinti |  |
|  Pronssia | Tokio 1964 | 4×100 m sekauinti |  |
Ian O'Brien (s. 3. maaliskuuta 1947 Wellington, Uusi Etelä-Wales) on australialainen uimari ja olympiavoittaja.
O'Brien voitti 17-vuotiaana olympiakultaa Tokion 1964 olympialaisten 200 metrin rintauinnissa maailmanennätysajalla 2.27,8. Lisäksi hän saavutti pronssia 4 × 100 metrin sekauintiviestissä. Méxicon olympialaisissa 1968 hän sijoittui sekauintiviestissä neljänneksi ja 100 metrin rintauinnissa kuudenneksi eikä selviytynyt 200 metrin rintauinnissa loppukilpailuun.
O'Brien voitti Kansainyhteisön kisoissa viisi kultamitalia vuosina 1962 ja 1966. Hän lopetti uintiuransa vuoteen 1968.
Nyrkkeilyn maailmanmestaruuskilpailut 1974

Vuoden 1974 nyrkkeilyn maailmanmestaruuskilpailut järjestettiin 17. elokuuta – 30. elokuuta 1974 Havannassa, Kuubassa. Kisoissa oteltiin 11 painoluokassa.
Mitalistit

| 0 | 1 | 2 | 3 |
| --- | --- | --- | --- |
| Sarja | Kultaa | Hopeaa | Pronssia |
| Kevyt kärpässarja (48 kg) |  Jorge Hernández |  Stephen Muchoki |  Enrique Rodríguez    Jevgeni Judin |
| Kärpässarja (51 kg) |  Douglas Rodríguez |  Alfredo Pérez |  Vladislav Zasypko    Constantin Gruiescu |
| Kääpiösarja (54 kg) |  Wilfredo Gómez |  Luis Jorge Romero |  Aldo Cosentino    David Torosjan |
| Höyhensarja (57 kg) |  Howard Davis |  Boris Kuznetsov |  Mariano Álvarez    Rigoberto Garibaldi |
| Kevytsarja (60 kg) |  Vasili Solomin |  Simion Cuţov |  Luis Echaide    José Luis Vellon |
| Kevyt välisarja (63,5 kg) |  Ayub Kalule |  Vladimir Kolev |  Ulrich Beyer    Amon Kotey |
| Välisarja (67 kg) |  Emilio Correa |  Clinton Jackson |  Plamen Jankov    Zbigniew Kicka |
| Kevyt keskisarja (71 kg) |  Rolando Garbey |  Alfredo Lemus |  Anatoli Klimanov    Joseph Nsubuga |
| Keskisarja (75 kg) |  Rufat Riskijev |  Alec Năstac |  Bernd Wittenburg    Dragomir Vujković |
| Raskas keskisarja (81 kg) |  Mate Parlov |  Oleg Korotajev |  Ottomar Sachse    Leon Spinks |
| Raskassarja (yli 81 kg) |  Teófilo Stevenson |  Marvin Stinson |  Fatai Ayinla    Rajko Miljić |
Tilastot maittain

| Sija | Maa | Kultaa | Hopeaa | Pronssia |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| 1. |  Kuuba | 5 | 1 | 2 |
| 2. |  Neuvostoliitto | 2 | 2 | 4 |
| 3. |  Yhdysvallat | 1 | 2 | 1 |
| 4. |  Jugoslavia | 1 | - | 2 |
| 5. |  Puerto Rico | 1 | - | 1 |
| 5. |  Uganda | 1 | - | 1 |
| 7. |  Romania | - | 2 | 1 |
| 8. |  Venezuela | - | 2 | - |
| 9. |  Bulgaria | - | 1 | 1 |
| 10. |  Kenia | - | 1 | - |
| 11. |  Itä-Saksa | - | - | 3 |
| 12. |  Espanja | - | - | 1 |
| 12. |  Ghana | - | - | 1 |
| 12. |  Nigeria | - | - | 1 |
| 12. |  Panama | - | - | 1 |
| 12. |  Puola | - | - | 1 |
| 12. |  Ranska | - | - | 1 |
Suomen edustajat

| Painoluokka | Nyrkkeilijä | Sijoitus |
| --- | --- | --- |
| 60 kg | Heikki Vilander | karsiutui 1. kierroksella |
| 63,5 kg | Kalevi Marjamaa | karsiutui 2. kierroksella |
| 67 kg | Kalevi Kosunen | karsiutui 2. kierroksella |
| 71 kg | Markku Lindholm | karsiutui 1. kierroksella |
| 81 kg | Pertti Kaijanlaakso | karsiutui 2. kierroksella |
Nyrkkeilyn Euroopan-mestaruuskilpailut 1957

Vuoden 1957 nyrkkeilyn Euroopan-mestaruuskilpailut järjestettiin  25. toukokuuta – 2. kesäkuuta 1957 Prahassa.
Mitalistit

| 0 | 1 | 2 | 3 |
| --- | --- | --- | --- |
| Sarja | Kultaa | Hopeaa | Pronssia |
| Alle 51 kg |  Manfred Homberg |  Mircea Dobrescu |  Peter Davies  René Libeer |
| Alle 54 kg |  Oleg Grigorjev |  Gianfranco Piovesan |  Peter Goschka  Tom Morrison |
| Alle 57 kg |  Dmitri Velinov |  Mario Sitri |  Vladimir Safronov  Kazimierz Boczarski |
| Alle 60 kg |  Kazimierz Paździor |  Olli Mäki |  John Kidd  Horst Herper |
| Alle 63,5 kg |  Vladimir Jengibarjan |  Walter Ivanus |  Zygmunt Milewski  Ilja Lukic |
| Alle 67 kg |  Manfred Graus |  Leopold Potesil |  Fred Tiedt  Juri Gromov |
| Alle 71 kg |  Giovanni Benvenuti |  Tadeusz Walasek |  Ivan Sobolev  Rolf Caroli |
| Alle 75 kg |  Zbigniew Pietrzykowski |  Dragan Jakovljevic |  Paul Nickel  Manfred Schönberg |
| Alle 81 kg |  Gheorghe Negrea |  Petar Stankov |  Stenek Cipro  László Czabajski |
| Yli 81 kg |  Andrei Abramov |  Vasile Mariutan |  Josef Němec  Branislav Davidovic |
Mitalitaulukko

| 0 | 1 | 2 | 3 | 4 | 5 |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| Sija | Maa | Kultaa | Hopeaa | Pronssia | Yhteensä |
| 1. |  Neuvostoliitto | 3 | 0 | 3 | 6 |
| 2. |  Puola | 2 | 1 | 2 | 5 |
| 3. |  Länsi-Saksa | 2 | 0 | 3 | 5 |
| 4. |  Italia | 1 | 2 | 0 | 3 |
| 4. |  Romania | 1 | 2 | 0 | 3 |
| 6. |  Bulgaria | 1 | 1 | 0 | 2 |
| 7. |  Jugoslavia | 0 | 1 | 2 | 3 |
| 7. |  Tšekkoslovakia | 0 | 1 | 2 | 3 |
| 9. |  Itävalta | 0 | 1 | 0 | 1 |
| 9. |  Suomi | 0 | 1 | 0 | 1 |
| 11. |  Itä-Saksa | 0 | 0 | 2 | 2 |
| 11. |  Skotlanti | 0 | 0 | 2 | 2 |
| 13. |  Irlanti | 0 | 0 | 1 | 1 |
| 13. |  Ranska | 0 | 0 | 1 | 1 |
| 13. |  Unkari | 0 | 0 | 1 | 1 |
| 13. |  Wales | 0 | 0 | 1 | 1 |
|  | Yhteensä | 10 | 10 | 20 | 40 |
Suomen joukkue

| Painoluokka | Nyrkkeilijä | Sijoitus |
| --- | --- | --- |
| 54 kg | Jorma Limmonen | Tappio 1. ottelussa |
| 57 kg | Taisto Tuominen | Tappio 1. ottelussa |
| 60 kg | Olli Mäki | Hopeaa |
| 63,5 kg | Pentti Niinivuori | Tappio 2. ottelussa |
| 71 kg | Mauri Backman | Tappio 1. ottelussa |
| 81 kg | Keijo Laakso | Tappio 1. ottelussa |
| Yli 81 kg | Harry Mäkelä | Tappio 1. ottelussa |
Nyrkkeilyn Euroopan-mestaruuskilpailut 1961

Vuoden 1961 nyrkkeilyn Euroopan-mestaruuskilpailut järjestettiin 3.–10. kesäkuuta 1961 Belgradissa, Jugoslaviassa.
Mitalistit

| 0 | 1 | 2 | 3 |
| --- | --- | --- | --- |
| Sarja | Kultaa | Hopeaa | Pronssia |
| Alle 51 kg |  Paolo Vacca |  Vladimir Stolnikov |  Ernst Chervet  Otto Babiasch |
| Alle 54 kg |  Sergei Sivko |  Pjotr Gutman |  Nicolas Puiu  Primo Zamparini |
| Alle 57 kg |  Francis Taylor |  Aleksei Zasuhin |  Heinz Schultz  Gheorge Gheorgiu |
| Alle 60 kg |  Richard McTaggart |  Petar Bedenek |  Paul Warwick  János Kajdi |
| Alle 63,5 kg |  Alois Tuminš |  Ljubisa Mehovic |  Pierre Cosentino  Marian Kasparczyk |
| Alle 67 kg |  Ričardas Tamulis |  Max Meier |  Malcolm MacKenzie  Jean Josselin |
| Alle 71 kg |  Boris Lagutin |  Dieter Neidel |  Erich Schichta  Virgil Badea |
| Alle 75 kg |  Tadeusz Walasek |  Jevgeni Feofanov |  Fritz Frauenlob  Dragon Jakovljevic |
| Alle 81 kg |  Giulio Saraudi |  Gheorghe Negrea |  Zdzislaw Josefowicz  Jack Bodell |
| Yli 81 kg |  Andrei Abramov |  Benito Penna |  Zbigniew Gugniewicz  Günther Siegmund |
Mitalitaulukko

| 0 | 1 | 2 | 3 | 4 | 5 |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| Sija | Maa | Kultaa | Hopeaa | Pronssia | Yhteensä |
| 1. |  Neuvostoliitto | 5 | 3 | 0 | 8 |
| 2. |  Italia | 2 | 1 | 1 | 4 |
| 3. |  Puola | 1 | 1 | 3 | 5 |
| 4. |  Englanti | 1 | 0 | 2 | 3 |
| 5. |  Skotlanti | 1 | 0 | 1 | 2 |
| 6. |  Jugoslavia | 0 | 2 | 1 | 3 |
| 7. |  Itä-Saksa | 0 | 1 | 3 | 4 |
| 7. |  Romania | 0 | 1 | 3 | 4 |
| 9. |  Sveitsi | 0 | 1 | 1 | 2 |
| 10. |  Ranska | 0 | 0 | 2 | 2 |
| 11. |  Itävalta | 0 | 0 | 1 | 1 |
| 11. |  Länsi-Saksa | 0 | 0 | 1 | 1 |
| 11. |  Unkari | 0 | 0 | 1 | 1 |
|  | Yhteensä | 10 | 10 | 20 | 40 |
Suomen joukkue

| Painoluokka | Nyrkkeilijä | Sijoitus |
| --- | --- | --- |
| 60 kg | Pertti Purhonen | Tappio 1. ottelussa |
| 63,5 kg | Väinö Järvenpää | Tappio 2. ottelussa |
| 71 kg | Kurt Mattsson | Tappio 1. ottelussa |
Tonje Nøstvold

| Mitalit> Maa:   Norja.Naisten käsipallo. Olympialaiset  | Mitalit> Maa:   Norja.Naisten käsipallo. Olympialaiset  | Mitalit> Maa:   Norja.Naisten käsipallo. Olympialaiset  | Maa:   Norja> Naisten käsipallo. |
| --- | --- | --- | --- |
|  Kultaa | Peking 2008 |  |  |
|  Kultaa | Lontoo 2012 |  |  |
| MM-kilpailut  | MM-kilpailut  | MM-kilpailut  |  |
|  Kultaa | Brasilia 2011 |  |  |
|  Hopeaa | Ranska 2007 |  |  |
|  Pronssia | Kiina 2009 |  |  |
| EM-kilpailut  | EM-kilpailut  | EM-kilpailut  |  |
|  Kultaa | Ruotsi 2006 |  |  |
|  Kultaa | Makedonia 2008 |  |  |
|  Kultaa | Tanska/Norja 2010 |  |  |
Tonje Nøstvold (s. 7. toukokuuta 1985 Stavanger) on norjalainen käsipalloilija. Hän pelasi Norjan maajoukkueessa 183 maaottelua ja teki niissä 408 maalia. Hän voitti olympiakultaa Pekingissä 2008 ja Lontoossa 2012, maailmanmestaruuden Brasiliassa 2011 sekä Euroopan-mestaruuden Ruotsissa 2006, Makedoniassa 2008 sekä Tanskan ja Norjan yhdessä järjestämissä kisoissa 2010. Seuratasolla hän on edustanut muun muassa Byåsenia sekä tanskalaista FC Midtjyllandia.
Nyrkkeilyn maailmanmestaruuskilpailut 1978

Vuoden 1978 nyrkkeilyn maailmanmestaruuskilpailut järjestettiin 6. toukokuuta – 20. toukokuuta 1978 Belgradissa, Jugoslaviassa. Kisoissa oteltiin 11 painoluokassa.
Kisojen menestynein maa oli Kuuba, jonka nyrkkeilijät voittivat viisi kultamitalia ja saavuttivat kolme hopeamitalia. Ilman mitalia sen ottelijoista jäivät 60-kiloisissa Bienvenido Lazo, joka puolivälierissä hävisi Neuvostoliiton Vladimir Sorokinille tuomariäänin 3–2, sarjaa ylempänä Andrés Aldama, joka hävisi samoin äänin puolivälierissä Neuvostoliiton Valeri Lvoville, sekä 67-kiloisissa Emilio Correa, joka hävisi toisessa ottelussaan Länsi-Saksan Ernst Müllerille kehätuomarin keskeytyksellä toisessa erässä.
Loppuotteluista 3–2-pistetuomioon päättyivät 54-, 60- ja 71-kiloisten ottelut. Yksimielisellä 5–0-tuomiolla kultaa voittivat 63,5-kiloisten Valeri Lvov sekä 75-kiloisten José Gómez. Raskaassa sarjassa Teófilo Stevenson uusi mestaruutensa, kun vastassa ollut Dragomir Vujkovic luovutti toisessa erässä.