stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
M/S Ursine
Käyttöhistoria

27. elokuuta 1978 alus laskettiin vesille ja 29. joulukuuta se luovutettiin Partrederi Ab Nordsjöfraktin omistukseen, joka rekisteröi sen Ruotsin lipun alle nimellä Britta Oden. Kotisatamaksi tuli Skärhamn. Tämän jälkeen alus aloitti Oden Linesin Ruotsin ja Englannin välisessä liikenteessä. Marraskuussa 1982 alus aikarahdattiin Tor Linen liikenteeseen. Tammikuussa 1988 Britta Oden meni saksalaiselle Neue Flensburger Schiffbau-Gesellschaftin telakalle Flensburgiin, jossa alusta pidennettiin, koneet vaihdettiin ja rakennettiin ylimääräinen kansi. Alun perin aluksen pituus oli 143,26 metriä, leveys 21,25 metriä ja syväys 5,2 metriä. Koneina oli kaksi 16-sylinteristä B&W Alphaa. Tammikuussa alus sai myös nimen Tor Scandia. Lokakuussa 1998 alus nimettiin jälleen Britta Odeniksi. Rahtaajana jatkoi edelleen Tor Line.
Vuonna 2000 Britta Oden aikarahdattiin Flota Suardiazin liikenteeseen. Helmikuussa 2003 alusta käytettiin Britannian puolustusministeriön sotatarvikekuljetuksissa. Muut ruotsalaisomisteiset ro-ro-alukset sotatarvikekuljetuksissa olivat M/S Tor Anglia (DFDS/Tor Line), M/S Vikingland (Swedish Orient Line), M/S Stena Shipper (Stena RoRo), M/S Gute (Rederi AB Gotland), M/S Anna Oden ja M/S Eva Oden (B&N). Lokakuussa 2003 Cobelfret osti aluksen ja tammikuussa 2004 asetti sen reitille Göteborg–Killingholme. 14. kesäkuuta 2005 alus aikarahdattiin DFDS:n liikenteeseen reitille Göteborg–Killingholme. Elokuussa Britta Oden siirtyi takaisin Cobelfretin liikenteeseen ja linjalle Zeebrugge–Purfleet. Kesäkuussa 2006 luxemburgilainen Waterways SA osti aluksen ja rekisteröi sen Panaman lipun alle. 1. heinäkuuta alus aloitti liikennöinnin Dartfordin ja Vlissingenin välillä. Lokakuussa alus sai nykyisen Ursine -nimensä. Lokakuussa 2007 alus aikarahdattiin espanjalaisen Acciona Trasmediterranean liikenteeseen. Lokakuussa 2007 Ursine aikarahdattiin P&O Ferriesin Hullin ja Rotterdamin väliseen liikenteeseen. Nykyisin alus on Belgian lipun alla.
Aiheesta muualla

Fakta om Fartyg – M/S Britta Oden (ruotsiksi)
The ferry site – M/F Ursine (englanniksi)
M36 Jackson

| M36 Jackson |
| --- | --- |
 M36 Ardennien taistelun aikana tammikuussa 1945.
Valmistushistoria
Valmistusmaa:   Yhdysvallat
Tekniset tiedot
Tyyppi:  panssarintorjuntavaunu
Pituus:  
– putki edessä:  7,47 m
– pelkkä runko:  5,97 m
Leveys:  3,05 m
Korkeus:  3,28 m
Taistelupaino:  29 000 kg
Pääase:  1 × 90 mm M3-tykki
Muu aseistus:   1 × .50 kaliiperin Browning M2HB -konekivääri 
Miehistö:  5 (johtaja, ampuja, lataaja, ajaja, vara-ajaja)
M36 Gun Motor Carriage oli toisen maailmansodan aikainen yhdysvaltalainen panssarintorjuntavaunu (engl. tank destroyer). Siitä käytettiin yleensä lempinimiä Jackson tai Slugger etelävaltioiden kenraali Thomas Jacksonin mukaan.
Raskaiden saksalaisten vaunujen, kuten Pantherin ja Tigerin ilmestyessä Yhdysvaltain armeijan M10 Wolverine -panssarintorjuntavaunu jäi nopeasti vanhentuneeksi. Sen 76 millimetrin tykki ei kyennyt läpäisemään uudempien vaunujen paksumpaa panssarointia. Tätä oli jo ennakoitu, ja jo syyskuussa 1942 Yhdysvalloissa oli ryhdytty suunnittelemaan uutta 90 millimetrin M3-tykkiä käyttävää vaunua. Kuten saksalainen 88 millimetrin KwK 36 -panssarivaunutykkikin, amerikkalainen M3-tykki oli kehitetty alun perin raskaasta ilmatorjuntatykistä. Sillä oli erinomainen kranaatin lähtönopeus, ja se kykeni lävistämään minkä tahansa tuolloin käytössä olleen panssarivaunun panssarin. 90 millimetrin M3-kanuuna valittiin myös raskaan M26 Pershing -vaunun pääaseeksi.
M36 rakennettiin M10A1:n rungolle. Tehokkaamman tykin lisäksi siinä oli parempi moottori ja etupanssarointi oli kaksi kertaa paksumpi kuin M10:ssä. Kuten aikaisemmissakin yhdysvaltalaisissa panssarintorjuntavaunuissa, torni ei ollut kokonaan panssaroitu painon säästämiseksi ja sen katto oli avoin. Tämän vuoksi vaunuun kehitettiin sirpalesuojaksi erillinen taittuva kattopanssari.
Uusi vaunu ilmestyi Eurooppaan vasta vuoden 1944 puolivälissä ja vain 1 400 vaunua rakennettiin sodan aikana. Miehistöt pitivät uudesta vaunusta, joka oli yksi harvoista yhdysvaltalaisvaunuista, jolla pystyi torjumaan saksalaispanssarit pidemmän matkan päästä, kuten Ardennien taistelun aikana havaittiin. Korean sodassa moniin vaunuihin asennettiin runkokonekivääri jalkaväen torjuntaan.
Eri mallit:
M36, vakiomalli
M36B1, M36:n torni M4A3 Shermanin rungolle
M36B2, muunnettu dieselkäyttöisistä M10A1-vaunuista
Toisen maailmansodan jälkeen Yhdysvaltain armeija käytti Jacksonia Korean sodassa, ja sen 90 millimetrin tykki kykeni tuhoamaan kaikki venäläisvalmisteiset vaunut yli kahden kilometrin etäisyydeltä. Jackson pysyi Yhdysvaltain armeijan kalustossa pitkälle 1950-luvun lopulle asti.
Jacksonia vietiin sotien jälkeen moniin ulkomaihin, muun muassa Etelä-Koreaan ja Jugoslaviaan. Jugoslaviassa moottoriksi vaihdettiin 1970-luvulla venäläisen T-55-vaunun dieselmoottori, jolla liikkuvuutta saatiin parannettua. M36 Jacksonit osallistuivat vielä Jugoslavian hajoamissotiin vuosina 1991–1995. Ne palvelivat Kroatian armeijassa aktiivisesti vuoteen 2002 saakka, jonka jälkeen viimeiset 20 vaunua poistettiin palveluksesta.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta M36 Jackson Wikimedia Commonsissa
Maija Lamminheimo

Maria (Maija) Lamminheimo-Vattunen (o.s. Lamminheimo, alkujaan Ahlbäck; 21. kesäkuuta 1889 Alavus – 16. lokakuuta 1972 Humppila) oli suomalainen runoilija.
Lamminheimon vanhemmat olivat pankin kamreeri Kaarlo Fredrik Lamminheimo (alkujaan Ahlbäck). ja Liisa Lamminheimo. Maija Lamminheimo syntyi Alavudella, mutta varttui Ilmajoella. Maija Lamminheimo menestyi varhain runonlausumisessa Etelä-Pohjanmaalla. Hänen veljensä oli kuvanveistäjä Kaarlo Lamminheimo.
Teoksia

Valitut runot. Tekijä, Humppila 1974
Långholmen (Tukholma)

Långholmen
Långholmen taustalla, etualalla Södermalmin asuinkortteleita.
| --- | --- |
Sijainti:  Tukholma Tukholman lääni, Upplanti Ruotsi
Vesialue:  Mariebergsfjärden, Riddarfjärden, Mälaren 
Korkein kohta:  35 m mpy. 
Pinta-ala:  36 ha
| --- | --- |
Asukasluku:  140 
Asutuskeskukset:  Södermalm
muokkaa - muokkaa wikitekstiä - muokkaa Wikidataa
Kalliomäen nykymiä
Långholmsbadet
Uimaranta talvella
Långholmen on yksi Ruotsin pääkaupungin Tukholman kaupunginosista sekä Mälarenin saarista. Se sijaitsee kaupungin keskustan alueella, Södermalmin sekä Kungsholmenin välissä, ja kuuluu hallinnollisesti Södermalmin kaupunginosa-alueeseen.
Maantietoa > Rakennukset, asuminen ja muu toiminta

Sekä saaren länsi- että itäpäässä on metsää. Saaren länsipuoliskolla sijaitsee vankilamuseo, joka toimii entisissä vuonna 1975 lopetetun Långholmenin keskusvankilan (Långholmens centralfängelse) tiloissa. Sen pohjoispuolella on Långholmenin kansankorkeakoulun tilat (Långholmens folkhögskola). Saaren etelärannassa toimii osittain silla alla matkailuautojen leirintäalue ja saaren itäpäässä historiallisen vanha telakka Mälarvarvet. Sillä on perinteitä 1680-luvulle asti. Saarella on myös kiinteätä asutusta noin 150 asukkaan verran.
Maantietoa > Saari

Långholmen on 1,3 kilometriä pitkä ja 0,4 kilometriä leveä. Saaren pinta-ala on 36 hehtaaria ja se sijaitsee Mariebergsfjärdenin ja Riddarfjärdenin välissä. Långholmen sijaitsee hyvin lähellä Södermalmin rantaa ja niiden välissä on 25–70 metriä leveä Pålsundet. Södermalmin länsipuolella sijaitsee pieni Reimersholme, joka on myös lähellä Långholmenia. Niiden välissä sijaitsee Långholmsviken, joka on 30–130 metriä leveä, joka muuttuu Lånholmskanaleniksi. Kohdassa, missä Långholmskanalen ja Pålsundet kohtaavat, haarautuu etelään päin Reimersholmen ja Södermalmin välinen yli 10-metrinen salmi. Se avautuu Liljeholmsvikeniin, josta alkaa kanava Årstavikeniin Södermalmin eteläpuolelle. Kaikissa kuvailluissa kanavissa ja salmessa on pienveneille laiturit. Södermalmikin on saari, jonka kanavaa tosin säännöstellään suluilla. Lilla Essingen näkyy Långholmenin länsipäästä katsottaessa 400 metrin päässä ja Stora Essingen 950 metrin päässä.
Maantietoa > Liikenne

Riddarfjärdin ylittää Långholmenin kautta vuonna 1935 valmistunut Västerbron, jolla veden ylittävä osuus on 340 metriä. Västerbronilta ei pääse saarelle, vaan silloin on käytettävä Södermalmilta tulevaa Pålsundsin siltaa (Pålsundsbron) tai Långholmin siltaa (Långholmsbron). Långholmenin silta oli käytössä jo vuonna 1782, mutta se on luonnollisesti rakennettu uudelleen monia kertoja sen jälkeen.
Virkistystoimintaa

Långholmenia pidetään kesäisin Tukholman vihreänä keitaana. Se on suosittu kävelyretkien kohde, saaren uimarannassa käydään uimassa ja saaren puistossa käydään piknikillä. Saaressa on myös jalkapallokenttä.
Puiston käytäviä
Långholmslanalen
Ilmakuva vankilasta, Påsundetista ja Mälasvarvetista
Mälarvarvet
Historiaa

Kaupunginosa on muodostettu vuonna 1906. Långholmeniin rakennettiin vuonna 1874 Tukholman keskusvankila, joka toimi vuoteen 1975 asti vankilana ja joka oli yksi Ruotsin suurimmista. Nykyisin vankilarakennus toimii hotellina sekä museona. Osa rakennuksesta tuhottiin vuonna 1982.
Elias Martin, vuodelta 1787
Mälarvarvet vuonna 1847
Keskusvankila vuonna 1890
Meritulli Långholmenilla vuonna 1890
Västerbron vuonna 1934
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Långholmen Wikimedia Commonsissa
Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista. 
Alkuperäinen artikkeli: sv:Långholmen
Käännös suomeksi
Luettelo uudelleen nimetyistä kaupungeista

Tämä on luettelo kaupungeista, jotka ovat uudelleennimettyjä.
Aasia

| Nykyinen nimi | Vanha nimi/nimet | Vanhan nimen ajankohta/ajankohdat | Valtio |
| --- | --- | --- | --- |
| Almaty | Alma-Ata ja Vernyi | vuosina 1921–1993 Alma-Ata ja sitä ennen Vernyi |  Kazakstan |
| Astana | Aqmola, Aqmolinsk, Tselinograd ja Nur-Sultan | vuosina 1830–1832, 1992–1998 Aqmola, vuosina 1832–1961 Aqmolinsk, vuosina 1961–1992 Tselinograd ja vuosina 2019–2022 Nur-Sultan |  Kazakstan |
| Baikonur | Leninsk | vuoteen 1995 Leninsk |  Kazakstan |
| Balkanabat | Nebitdag | vuoteen 2001 asti Nebitdag |  Turkmenistan |
| Biškek | Pishpek ja Frunze | vuosina 1862–1926 Pishpek ja vuosina 1926–1991 Frunze |  Kirgisia |
| Chennai | Madras | vuoteen 1996 Madras |  Intia |
| Dušanbe | Stalinabad | vuosina 1929–1961 Stalinabad |  Tadžikistan |
| Faisalabad | Lyallpur | vuoteen 1977 Lyallpur |  Pakistan |
| Hồ Chí Minhin kaupunki | Saigon | vuoteen 1976 Saigon |  Vietnam |
| Hudžand | Leninabad | vuosina 1936–1990 Leninabad |  Tadžikistan |
| Mumbai | Bombay | vuoteen 1995 Bombay |  Intia |
| Novokuznetsk | Stalinsk ja Kuznets | vuosina 1932–1961 Stalinsk ja vuoteen 1931 Kuznets |  Venäjä |
| Soul | Gyeongseong ja Hanseong | vuosina 1910–1946 Gyeongseong ja sitä ennen Hanseong |  Etelä-Korea |
| Tokio | Edo | vuoteen 1868 Edo |  Japani |
| Türkmenbaşy | Krasnovodsk | vuoteen 1993 Krasnovodsk |  Turkmenistan |
Afrikka

| Nykyinen nimi | Vanha nimi/nimet | Vanhan nimen ajankohta/ajankohdat | Valtio |
| --- | --- | --- | --- |
| Bandundu | Banningville / Banningstad | vuoteen 1966 Banningville |  Kongon demokraattinen tasavalta |
| Banjul | Bathurst | vuoteen 1973 Bathurst |  Gambia |
| Bukavu | Costermansville / Costermansstad | vuosina 1901–1966 Costermansville |  Kongon demokraattinen tasavalta |
| Butare | Astrida | vuoteen 1962 Astrida |  Ruanda |
| Gweru | Gwelo | vuoteen 1982 Gwelo |  Zimbabwe |
| Harare | Salisbury | vuoteen 1982 Salisbury |  Zimbabwe |
| Janjanbureh | Georgetown | vuoteen 1995 Georgetown |  Gambia |
| Kabwe | Broken Hill |  |  Sambia |
| Kinshasa | Léopoldville / Leopoldstad | vuoteen 1966 Léopoldville |  Kongon demokraattinen tasavalta |
| Kisangani | Stanleyville / Stanleystad | vuoteen 1966 Stanleyville |  Kongon demokraattinen tasavalta |
| Lichinga | Vila Cabra | vuoteen 1975 Vila Cabra |  Mosambik |
| Lubumbashi | Élisabethville / Elisabethstad | vuoteen 1966 Élisabethville |  Kongon demokraattinen tasavalta |
| Maputo | Lourenço Marques | vuoteen 1976 Lourenço Marques |  Mosambik |
| Masvingo | Fort Victoria ja Nyanda | vuosina 1890–1982 Fort Victoria ja vuonna 1982 Nyanda |  Zimbabwe |
| Mbala | Abercorn | vuoteen 1964 Abercorn |  Sambia |
| Monrovia | Christopolis | vuosina 1822–1824 Christopolis |  Liberia |
| Mutare | Umtali | vuoteen 1982 Umtali |  Zimbabwe |
| Polokwane | Pietersburg | vuosina 1886–2002 Pietersburg |  Etelä-Afrikka |
Amerikka

| Nykyinen nimi | Vanha nimi/nimet | Vanhan nimen ajankohta/ajankohdat | Valtio |
| --- | --- | --- | --- |
| Kitchener | Berlin | vuoteen 1916 Berlin |  Kanada |
| New York | Nieuw Amsterdam | vuoteen 1664 |  Yhdysvallat |
| Santo Domingo | Ciudad Trujillo | vuosina 1936–1961 Ciudad Trujillo |  Dominikaaninen tasavalta |
| Toronto | York | vuosina 1793–1834 York |  Kanada |
Eurooppa

| Nykyinen nimi | Vanha nimi/nimet | Vanhan nimen ajankohta/ajankohdat | Valtio |
| --- | --- | --- | --- |
| Baltijsk | Pillau | vuoteen 1946 Pillau |  Venäjä |
| Chemnitz | Karl-Marx-Stadt | vuosina 1953–1990 Karl-Marx-Stadt |  Saksa |
| Cobh | Queenstown | vuosina 1849–1922 Queenstown |  Irlanti |
| Donetsk | Stalino ja Juzivka | vuosina 1924–1961 Stalino ja sitä ennen Juzivka |  Ukraina |
| Dún Laoghaire | Kingstown | vuosina 1821–1921 Kingstown |  Irlanti |
| Dunaújváros | Sztálinváros | vuoteen 1961 Sztálinváros |  Unkari |
| Engels | Pokrovsk | vuoteen 1931 Pokrovsk |  Venäjä |
| H'melnytskyi | Proskuriv | vuoteen 1954 Proskuriv |  Ukraina |
| Istanbul | Konstantinopoli, ennen sitä Byzantion | vuosina 330–1930 Konstantinopoli |  Turkki |
| Ivano-Frankivsk | Stanyslaviv | vuoteen 1962 Stanyslaviv |  Ukraina |
| Jekaterinburg | Sverdlovsk | vuosina 1924–1991 Sverdlovsk |  Venäjä |
| Kaliningrad | Königsberg | vuosina 1255–1946 Königsberg |  Venäjä |
| Katowice | Stalinogród | vuosina 1953–1956 Stalinogród |  Puola |
| Kuressaare | Kingissepa | vuosina 1952–1988 Kingissepa |  Viro |
| Nižni Novgorod | Gorki | vuosina 1932–1990 Gorki |  Venäjä |
| Oslo | Christiania ja Kristiania | vuosina 1624–1878 Christiania ja vuosina 1878–1924 Kristiania |  Norja |
| Outokumpu | Kuusjärvi | vuoteen 1967 Kuusjärvi |  Suomi |
| Parainen | Länsi-Turunmaa | vuosina 2009–2011 Länsi-Turunmaa |  Suomi |
| Pietari | Petrograd ja Leningrad | vuosina 1914–1924 Petrograd ja vuosina 1924–1991 Leningrad |  Venäjä |
| Podgorica | Titograd | vuosina 1945–1990 Titograd |  Montenegro |
| Poljarnyi | Aleksandrovsk | vuoteen 1939 Aleksandrovsk |  Venäjä |
| Priozersk | Käkisalmi | vuosina 1940–1948 Käkisalmi |  Venäjä |
| Pyhäjärvi | Pyhäsalmi | vuosina 1993–1996 Pyhäsalmi |  Suomi |
| Samara | Kuibyšev | vuosina 1935–1991 Kuibyšev |  Venäjä |
| Sovetsk | Tilsit | vuoteen 1946 Tilsit |  Venäjä |
| Tallinna | Reval (suom. Rääveli) | vuoteen 1918 Reval |  Viro |
| Tartto | Derp ja Jurjev | vuoteen 1893 Derp ja vuosina 1893–1918 Jurjev |  Viro |
| Tbilisi | Tiflis | vuoteen 1936 Tiflis |  Georgia |
| Toljatti | Stavropol | vuoteen 1964 Stavropol |  Venäjä |
| Trondheim | Trondheim ja Nidaros, Trondhjem, Trondheim ja Kaupangen | Trondheim vuosina 1930–1931, vuodesta 997 Kaupangen |  Norja |
| Tver | Kalinin | vuosina 1931–1990 Kalinin |  Venäjä |
| Vaasa | Nikolainkaupunki ja Korsholma | vuosina 1855–1917 Nikolainkaupunki ja ennen vuotta 1611 Korsholma |  Suomi |
| Volgograd | Stalingrad ja Tsaritsyn | vuosina 1925–1961 Stalingrad ja sitä ennen Tsaritsyn |  Venäjä |
| Varna | Stalin | vuosina 1949–1956 Stalin |  Bulgaria |
| Zaporižžja | Oleksandrivsk | vuosina 1906–1921 Oleksandrivsk |  Ukraina |
| Zlín | Gottwaldov | vuosina 1948–1990 Gottwaldov |  Tšekki |
Paratiisi (draamasarja)

| Paratiisi |
| --- | --- |

Tyyli:  rikosdraama
Kestoaika:  43–55 minuuttia
Luoja(t):   Jarmo Lampela  David Troncoso 
Pääosissa:   Riitta Havukainen  Fran Perea  María Romero  Risto Tuorila  Óscar Zafra  Carl-Kristian Rundman  Armi Toivanen 
Alkuperämaa:    Suomi   Espanja 
Alkuperäiskieli:   Suomi   Englanti   Espanja
Verkko:    Yle TV1   Orange TV 
Esitetty:  7.2.2020 – 6.10.2024
Tuotantokausia:  3
Jaksoja:  22
Ikäraja:  K7 - K12
Tunnuskappale:  "Ikuisesti minun"  Esittäjänä Marja Salo.
Tuotanto
Tuottaja(t):   Tiina Pesonen  Suvi Mansnerus 
Vastaava(t) tuottaja(t):   Marko Röhr  Laura Fdez. Espeso  Javier Méndez  Bernat Elias  Ran Tellem  Jarmo Lampela 
Linjatuottaja:   Albert Morera  Essi Suomela  Bet Pujol 
Ohjaaja(t):  Marja Pyykkö
Käsikirjoittaja(t):  Matti Laine
Säveltäjä(t):  Xavier Capellas
Leikkaaja(t):  Harri Ylönen
Lavastaja(t):   Sattva-Hanna Toiviainen  Mar García  Oriol Puig Magriñá 
Kuvaaja(t):  Heikki Färm
Tuotantoyhtiö(t):   MRP Matila Röhr Productions  The Mediapro Studio 
Aiheesta muualla
Virallinen sivusto
IMDb 
Paratiisi on suomalais-espanjalainen rikosdraamasarja, jonka esittäminen alkoi Suomessa helmikuussa 2020. Sarjan päärooleissa ovat Riitta Havukainen, Fran Perea ja María Romero. Paratiisin on käsikirjoittanut Matti Laine ja ohjannut Marja Pyykkö.
Sarjan toinen tuotantokausi alkoi Yle Areenassa perjantaina 4. marraskuuta 2022 ja Yle TV1:llä sunnuntaina 6. marraskuuta 2022. Sarjan kolmas ja viimeinen kausi kuvattiin kesällä 2023 ja se julkaistiin Yle Areenassa sunnuntaina 1. syyskuuta 2024.
Synopsis

Sarjan pääosassa on eläkeikää lähestyvä Oululainen rikostutkija Hilkka Mäntymäki (Riitta Havukainen), joka matkustaa Oulusta Espanjan Fuengirolaan kadonneen suomalaisperheen perässä ja päätyy tutkimaan suomalaisiin turisteihin ja paikkakunnalla vakituisesti asuviin suomalaisiin – etenkin naisiin – kohdistuneita henkirikoksia.
Ensimmäisen kauden keskiössä on huumekauppa ja siihen liittyvä rikollisuus, myöhemmin tapahtumien polttopisteenä on Hailuodossa 1990-luvulla pidetyn rippileirin vaikeaselkoinen seksivyyhti. Sivujuonena on Hilkan aviopuolison nopeasti etenevä muistisairaus ja Hilkan monisäikeinen, seksuaalisia ulottuvuuksia saava suhde hänen kanssaan työskentelevään espanjalaiseen poliisiin (Fran Perea).
Toisella kaudella keskiössä on pakolaisuus ja laiton elinkauppa. Hilkka Mäntymäki palaa Costa del Solille tutkimaan tuntemattoman suomalaismiehen murhaa, jonka kädessä on Oulun Kärpät -tatuointi, kun tutkimuksia Espanjassa johtava Luisa Salinas lähettää Hilkalle avunpyynnön. Andrés Villanuevan Suomen vierailu saa uuden käänteen, kun hän ryhtyy avustamaan Hilkkaa ja Kimiä (Asko Vaarala) raadollisen kansainvälisen rikollisorganisaation tutkimuksissa.
Kolmannella kaudella nuori espanjalais-suomalainen pariskunta löydetään ammuttuina Oulusta. Tapettu nainen on Kanariansaarilla vaikuttavan poliitikon tytär ja kuolema kaukana pohjoisessa nousee myös Espanjan uutisotsikoihin. Hilkka Mäntymäki aloittaa tutkinnan uuden rikospoliisin Jami Kalliolan (Juho Kuusamo) kanssa. Rikostutkinnan avuksi Hilkka saa tutut espanjalaiset kollegansa Andrés Villanuevan sekä Luisa Salinasin.
Julkaisut

Paratiisi alkoi Suomessa 7. helmikuuta 2020, kun sen kaikki jaksot julkaistiin Yle Areenaan. Televisiossa sarja alkoi 9. helmikuuta 2020 Yle TV1 -kanavalla. Espanjassa sarja sai ensi-iltansa loppuvuodesta 2020 Orange TV:llä, joka on yksi maan suosituimmista suoratoistopalveluista. Paratiisissa puhutaan suomea, espanjaa sekä englantia, joten Espanjassa muun kieliset osuudet on dubattu espanjaksi. Sarjan espanjankielinen nimi on Kosta.
Sarjan toista kautta alettiin esittämään marraskuussa 2022.
Sarjan kolmatta ja samalla viimeistä kautta alettiin esittämään syyskuussa 2024.
Jaksot > 1. kausi

| Jakso | Jakson nimi | Ensiesitys Yle TV1:llä | Katsojaluvut Yle TV1:llä1 |
| --- | --- | --- | --- |
| 1 | Oulu - Fuengirola | 9. helmikuuta 2020 | 664 000 |
| 2 | Ei enää painajaisia | 16. helmikuuta 2020 | 496 000 |
| 3 | Operaatio Lucyferry | 23. helmikuuta 2020 | 440 000 |
| 4 | Kohtalokas tango | 1. maaliskuuta 2020 | 453 000 |
| 5 | Kohti pimeää | 8. maaliskuuta 2020 | 493 000 |
| 6 | Kesän lapset | 15. maaliskuuta 2020 | 428 000 |
| 7 | Menneisyyden paino | 22. maaliskuuta 2020 | 496 000 |
| 8 | Tilinteon hetki | 29. maaliskuuta 2020 | 540 000 |
1 Keskikatsojamäärä ensiesityspäivänä
Jaksot > 2. kausi

| Jakso | Jakson nimi | Ensiesitys Yle TV1:llä | Katsojaluvut Yle TV1:llä1 |
| --- | --- | --- | --- |
| 1 | Fuengirola - Oulu | 6. marraskuuta 2022 |  |
| 2 | Pakene jos voit | 13. marraskuuta 2022 |  |
| 3 | Paluu paratiisiin | 20. marraskuuta 2022 |  |
| 4 | Luottamus horjuu | 27. marraskuuta 2022 |  |
| 5 | Varjo menneisyydestä | 4. joulukuuta 2022 |  |
| 6 | Operaatio Melilla | 11. joulukuuta 2022 |  |
| 7 | Vaikeita päätöksiä | 18. joulukuuta 2022 |  |
| 8 | Perheen nimeen | 25. joulukuuta 2022 |  |
Jaksot > 3. kausi

| Jakso | Jakson nimi | Ensiesitys |
| --- | --- | --- |
| 1 | Seinäkirjoitus | 1. syyskuuta 2024 |
| 2 | Valehtelija | 1. syyskuuta 2024 |
| 3 | La Luz | 1. syyskuuta 2024 |
| 4 | Salaiset kytkökset | 1. syyskuuta 2024 |
| 5 | Isien synnit | 1. syyskuuta 2024 |
| 6 | Sovitus | 1. syyskuuta 2024 |
Ensiesitys Yle Areena -palvelussa.
Rooleissa > Pääosissa

| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
|  Riitta Havukainen  | … |  rikostutkija Hilkka Mäntymäki   |
|  Fran Perea  | … |  rikoskomisario Andrés Villanueva   |
|  María Romero  | … |  komisario Luisa Salinas   |
|  Risto Tuorila  | … |  Aarne Mäntymäki, Hilkan aviomies   |
|  Óscar Zafra  | … |  Armando Coréa, Fuengirolan poliisipäällikkö (1. kausi)   |
|  Fernando Sansegundo  | … |  Armando Coréa, Fuengirolan poliisipäällikkö (2. kausi)   |
|  Carl-Kristian Rundman  | … |  Antti Koroma, Hilkan esimies   |
|  Armi Toivanen  | … |  Anni, Hilkan tytär   |
|  Asko Vaarala  | … |  poliisin tutkija Kimi Främ   |
Rooleissa > Sivuosissa

| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
|  Ilmari Saarelainen  | … |  Kalevi Keinänen   |
|  Emilio Palacios  | … |  Emmanuel Romero   |
|  Sami Uotila  | … |  Iiro Helminen   |
|  Pekka Strang  | … |  Simo Saitama   |
|  Oona Airola  | … |  Jaana Hyötyläinen   |
|  Niko Saarela  | … |  Lauri Syväri   |
|  Anna-Elina Lyytikäinen  | … |  kiinteistövälittäjä Maikki Mattson   |
|  Kaija Pakarinen  | … |  Päivi Koivu   |
|  Hilla Pekkarinen  | … |  Henna Koivu   |
|  Chanel Terrero  | … |  Limón   |
|  Juho Mäki  | … |  Veeti Ihode   |
|  Jukka Puotila  | … |  Heikki Saarinen   |
|  Marja Salo  | … |  Emma Pöytyä   |
|  Peter Kanerva  | … |  Niklas Sandström   |
|  Jussi Ruokomäki  | … |  Jorma Äyre   |
|  Alina Tomnikov  | … |  kiinteistövälittäjä Sohanna Lahti   |
|  Paavo Kinnunen  | … |  Petteri Lahti   |
|  Bruno Baer  | … |  Timo Rentola   |
|  Timo Tuominen  | … |  Lasse Rentola   |
|  Kari Heiskanen  | … |  lääkäri Toni Siurula   |
|  Fanny Gatibelza  | … |  hoitaja Myriam   |
|  Víctor Castilla  | … |  oikeuslääkäri Felix Santos    |
|  Óscar Sinela  | … |  Diego, poliisilaitoksen virkailija    |
|  Pedro Bachura  | … |  komisario Pepe Mancuso   |
|  Joonas Saartamo  | … |  toimittaja Ilari Tihinen   |
|  Jouko Keskinen   | … |  Markus Forss  |
Aiheesta muualla

Sarja Yle Areenassa
Peter Takeo Okada

Peter Takeo Okada
Peter Takeo Okada (jap. ペトロ岡田武夫; 24. lokakuuta 1941 Ichikawa – 18. joulukuuta 2020) oli japanilainen roomalaiskatolinen arkkipiispa. Hänet vihki papiksi Tokion arkkihiippakuntaan Peter Seiichi Shirayanagi 3. marraskuuta 1973. Hänet nimitettiin Urawan piispaksi 15. huhtikuuta 1991, ja piispaksi konsekroinnin suoritti 16. syyskuuta Shirayanagi, jota avustivat Paul Hisao Yasuda ja Francis Xavier Kaname Shimamoto.
17. helmikuuta 2000 Okada sai nimityksen Tokion arkkipiispaksi, jonka virkaan hänet asetettiin 3. syyskuuta. Lisäksi hänet nimitettiin 27. heinäkuuta 2013 apostoliseksi hallitsijaksi Saitaman hiippakuntaan.