stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Vihan liekit
Juoni

Vuotuinen voittajakiertue oli tuloillaan. Voittajakiertueelle lähtee aina viimeisimmän Nälkäpelin voittaja. Voittajia on tänä vuonna poikkeuksellisesti kaksi, Katniss Everdeen ja Peeta Mellark. Ennen kiertuetta presidentti Snow vierailee Katnissin luona ja syyttää Katnissia kapinan lietsomisesta vyöhykkeillä. Hän tietää, että Katnissin ja Peetan suhde ei ole aivan niin aito kun he antavat ymmärtää. Edes Peetan kosinta ei pelasta tilannetta, sillä Peeta ei ole nyt se, jonka pitää tunnustaa rakkautensa, vaan Katniss. Katniss ei kuitenkaan ole hyvä tunteidensa näyttämisessä tai näyttelemisessä. Katnissia hämmentää myös Galen kuukausien takainen suudelma. Oliko sillä kuitenkaan mitään merkitystä?
Presidentti Snow antaa ilmoituksen, että Nälkäpelin voittajien täytyy kilpailla toisiaan vastaan seuraavassa Nälkäpelissä neljännesjuhlan kunniaksi. Katniss joutuu areenalle uudestaan, kieltäytymisyrityksistään huolimatta. Peeta ilmoittautuu kisaan vapaaehtoisena jo valitun Haymitchin tilalle pystyäkseen suojelemaan Katnissia areenalla. Kisaa edeltävänä iltana pidettävässä haastattelussa Katnissin stailaaja Cinna pukee Katnissin hääpukuun presidentin käskystä. Kesken haastattelun Katnissin puku alkaa palaa, ja se muuttuu matkijanärhen puvuksi. Cinna saa kärsiä liian rohkeasta asuvalinnastaan, sillä matkijanärhi symboloi meneillään olevaa kapinaa.
Selviytyäkseen kellomaiselta areenalta Katnissin on osattava sekä liittoutuminen että uskottava näytteleminen. Katniss sekä Katnissin ja Peetan ohjaaja Haymitch yrittävät pitää Peetaa elossa, kun taas Peeta yrittää pitää Katnissin hengissä. Nälkäpeli päättyy, kun eräs tribuutti Beetee keksii tuhota areenaa ympäröivän sähköisen kuvun. Capitol ei hyväksy sitä ja yrittää korjata tilannetta kaappaamalla tribuutit. Kapinalliset onnistuvat pelastamaan Katnissin, Beeteen ja vyöhykkeen 4 tribuutin Finnickin ilmatyynyalukseen hävityksen turvaamana, mutta Peeta ja loput elossa olevat tribuutit joutuvat Capitolin vangeiksi. Nälkäpeli on taas vihdoin ohi, mutta Katniss ei tiedä mitä tehdä. Hän joutuu paniikin valtaan herätessään ilmatyynyaluksessa, sillä hän luulee olevansa Capitolin vankina. Katniss lähtee injektioruisku kädessä etsimään Peetaa antaakseen tälle armokuoleman kidutuksen sijasta. Mutta Katniss törmääkin ohjaajaansa Haymitchiin, joka kertoo tälle kaiken. Capitol on saanut Peetan ja kiristää varmasti tälläkin hetkellä tietoja kapinoijista ja vyöhykkeestä 13, josta hän ei Katnissin kanssa edes tiennyt aikaisemmin. Capitol on raivoissaan mielenosoituksista, joita vyöhykkeillä järjestetään. Kostoksi ja varoittavaksi esimerkiksi Capitol tuhoaa vyöhykkeen 12, vaikkei se ole edes kapinoinut. Gale ei salaa asioita suojellakseen itseään, vaan paljastaa Katnissille totuuden: Vyöhykettä 12 ei enää ole. Ilmatyynyalus, jossa Katniss ja muut ovat, on matkalla turvaan vyöhykkeelle 13, jonka luultiin tuhoutuneen ja joka ei ole siitä syystä Capitolin vallan alaisena.
Aiheesta muualla

Vilma Ivaska: Pienikin kipinä sytyttää liekin (Arkistoitu – Internet Archive). Helsingin Sanomat 1.4.2010
Sirpa Ylönen: Kirjat: Nälkäpeli vain paranee (Arkistoitu – Internet Archive) Warkauden Lehti 5.4.2010
Maria Loikkanen: Suzanne Collins: Vihan liekit.
Risingshadow.fi
Niko Kapanen

| Niko Kapanen |
| --- | --- |

Henkilötiedot
Syntynyt: 29. huhtikuuta 1978 (ikä 46) Hattula
Kansalaisuus:   Suomi
Jääkiekkoilija
Lempinimi:  Lalli
Pelipaikka:  keskushyökkääjä
Maila:  vasen
Pituus:  177 cm
Paino:  80 kg
Pelinumero:  39
Pelaajaura
Pääsarjaura:  1996–2017
Seurat:  HPK (SML) TPS (SML) Dallas Stars (NHL) Utah Grizzlies (AHL) EV Zug (NLA) Atlanta Thrashers (NHL) Phoenix Coyotes (NHL) Ak Bars Kazan (KHL) Lev Praha (KHL) Helsingin Jokerit (KHL)
NHL-varaus:  173. varaus, 1998 Dallas Stars
| Mitalit> Maa:   Suomi.Miesten jääkiekko. Olympialaiset  | Mitalit> Maa:   Suomi.Miesten jääkiekko. Olympialaiset  | Mitalit> Maa:   Suomi.Miesten jääkiekko. Olympialaiset  | Maa:   Suomi> Miesten jääkiekko. |
| --- | --- | --- | --- |
|  Hopeaa | Torino 2006 | jääkiekko |  |
|  Pronssia | Vancouver 2010 | jääkiekko |  |
| MM-jääkiekko  | MM-jääkiekko  | MM-jääkiekko  |  |
|  Kultaa | Slovakia 2011 | jääkiekko |  |
|  Hopeaa | Saksa 2001 | jääkiekko |  |
|  Hopeaa | Venäjä 2007 | jääkiekko |  |
|  Pronssia | Venäjä 2000 | jääkiekko |  |
|  Pronssia | Kanada 2008 | jääkiekko |  |
| Alle 20-v. MM-kilpailut  | Alle 20-v. MM-kilpailut  | Alle 20-v. MM-kilpailut  |  |
|  Kultaa | Suomi 1998 | jääkiekko |  |
Niko Klaus Petteri Kapanen (s. 29. huhtikuuta 1978 Hattula) on suomalainen uransa lopettanut jääkiekkohyökkääjä ja maailmanmestari.
Ura > Seurajoukkueet

Kapanen aloitti ammattilaisuransa kaudella 1995–1996. Kyseisellä kaudella hänen peliaikansa jäi vähäiseksi. Seuraavana neljänä kautena Kapasella oli suuri rooli HPK:n joukkueessa. Hän oli HPK:ssa keskushyökkääjänä niin sanotussa teletappi-ketjussa, jossa laidassa viilettivät Jukka Hentunen ja Timo Pärssinen. Sama teletappiketju totuttiin näkemään myös Suomen maajoukkueessa. Kaudeksi 2000–2001 Kapanen siirtyi TPS:n joukkueeseen ja seuraavaksi kaudeksi Pohjois-Amerikkaan. Hänet oli varattu NHL:ään vuonna 1998 kuudennella kierroksella varausnumerolla 173, varaajana oli Dallas Stars.
Kapanen joutui kuitenkin aloittamaan AHL-sarjan Utah Grizzliesissä, ennen kuin hän lunasti paikkansa NHL-joukkue Dallas Starsin riveissä. Hän pelasi kolme kautta NHL:ssä, ennen koko kauden kattavaa NHL-työsulkua. Työsulun aikana Kapanen pelasi Sveitsin liigan Zugin joukkueessa. Kesäkuussa 2006 hänet kaupattiin Dallasista Atlanta Thrashersiin. Samassa kaupassa Patrik Štefan ja Jaroslav Modry siirtyivät toiseen suuntaan. Kapasen ura Atlantassa kesti 60 ottelua, sillä Phoenix Coyotes nappasi miehen siirtolistalta helmikuussa 2007.. Kesäkuussa 2008 Kapanen solmi sopimuksen venäläisseura Ak Bars Kazanin kanssa , jossa hän oli voittamassa KHL:n ensimmäistä mestaruutta keväällä 2009 ja toista 2010. Kapanen valittiin vuoden jääkiekkoilijaksi 2009.
Heinäkuussa 2014 Kapanen solmi yksivuotisen sopimuksen KHL:ssä pelaavan Jokereiden kanssa. Huhtikuussa 2015 Kapanen solmi vuoden jatkosopimuksen. Hän toimi molempina kausina joukkueen kapteenina.
Kaudeksi 2016–2017 Kapanen siirtyi kasvattajaseuraansa HPK:hon 1+1-vuotisella sopimuksella. Paluunsa myötä Kapanen otti takaisin kapteeniuden SM-Liigan joukkueessaan. Kapanen lopetti uransa kevääseen 2017.
Ura > Maajoukkueura

Maajoukkueessa Kapanen on pelannut 109 A-maaottelua. Ensimmäiset MM-kilpailut Kapanen pelasi vuonna 2000. Hän on osallistunut MM-kilpailuihin myös vuosina 2001, 2002, 2004, 2005, 2007, 2008, 2009, 2011 ja 2012. Hän osallistui niin ikään vuoden 2004 maailmancupiin sekä vuosien 2006 ja 2010 olympialaisiin.
Kapanen kuului vuoden 2011 Suomen maajoukkueeseen, joka voitti maailmanmestaruuden.
Klaas-Jan Huntelaar

| 0 | 1 | 2 | 3 |
| --- | --- | --- | --- |

Henkilötiedot
Koko nimi: Dirk Jan Klaas Huntelaar
Syntymäaika: 12. elokuuta 1983 (ikä 41)
Syntymäpaikka: Voor-Drempt, Alankomaat
Pelipaikka: hyökkääjä
Pituus: 186 senttimetriä
Paino: 78 kilogrammaa
Lempinimi: The Hunter, Huntinator, Hunletal
Junioriseurat
1988–1994: VV H. en K.
1994–2000: De Graafschap
2000–2002: PSV
Seurat
| Vuodet | Seura | O | (M) |
| 2002–2004 | PSV | 1 | (0) |
| 2003 | → De Graafschap (laina) | 9 | (0) |
| 2003–2004 | → AGOVV (laina) | 35 | (26) |
| 2004–2006 | Heerenveen | 46 | (33) |
| 2006–2008 | Ajax | 92 | (76) |
| 2009 | Real Madrid | 20 | (8) |
| 2009–2010 | Milan | 25 | (7) |
| 2010–2017 | Schalke 04 | 175 | (82) |
| 2017–2021 | Ajax | 85 | (45) |
| 2021 | Schalke 04 | 9 | (2) |
Maajoukkue
| 2002–2006 | Alankomaat U21 | 23 | (18) |
| 2006–2015 | Alankomaat | 76 | (42) |
 Seurajoukkueuran tilastot kattavat vain kansalliset sarjat.
| Mitalit> Maa:   Alankomaat.Miesten jalkapallo.MM-kilpailut  | Mitalit> Maa:   Alankomaat.Miesten jalkapallo.MM-kilpailut  | Mitalit> Maa:   Alankomaat.Miesten jalkapallo.MM-kilpailut  | Maa:   Alankomaat> Miesten jalkapallo. |
| --- | --- | --- | --- |
|  Hopeaa | Etelä-Afrikka 2010 |  |  |
|  Pronssia | Brasilia 2014 |  |  |
Dirk Jan Klaas "Klaas-Jan" Huntelaar (s. 12. elokuuta 1983 Voor-Drempt, Gelderlandin provinssi, Alankomaat) on alankomaalainen uransa päättänyt jalkapalloilija. Hän oli pelipaikaltaan hyökkääjä. Huntelaar pelasi 19 vuotta kestäneellä ammattilaisurallaan Alankomaiden, Espanjan, Italian ja Saksan sarjoissa sekä 76 ottelua Alankomaiden maajoukkueessa.
Ura

Huntelaar edusti nuoruudessaan H&K:ta, De Graafschapia ja PSV:tä, joista jälkimmäisessä hän nousi edustusjoukkueeseen asti. Ensimmäisen ja ainoan Eredivisie-esiintymisensä PSV:n paidassa hän teki ottelussa Roosendaalia vastaan 23. marraskuuta 2002. Hänet lainattiin ensin De Graafschapiin ja sitten Eerste Divisien AGOVV:hen. AGOVV:ssä hän oli Eerste Divisien paras maalintekijä kaudella 2003–2004.lähde?
Vuonna 2004 Huntelaar siirtyi Heerenveeniin, jossa hän teki toisen kautensa ensimmäisellä puoliskolla 17 maalia 15 ottelussa, minkä seurauksena Ajax hankki hänet riveihinsä 9 miljoonalla eurolla tammikuussa 2006. Ajaxissa Huntelaar voitti Eredivisien maalikuninkuuden kahdesti: kaudella 2005–2006 hän teki 33 maalia ja kaudella 2007–2008 31 maalia. Hän saavutti myös Alankomaiden cupin mestaruuden kahdesti.lähde?
Tammikuussa 2009 Huntelaar siirtyi espanjalaiseen Real Madridiin. Hän allekirjoitti vuoteen 2013 ulottuvan sopimuksen joulukuussa 2008, ja Ajaxille maksettu siirtokorvaus oli 20 miljoonaa euroa. Seura hankki Huntelaarin korvaamaan loukkaantunutta maanmiestään Ruud van Nistelrooyta, jonka lisäksi joukkueessa pelasivat myös Royston Drenthe, Arjen Robben, Wesley Sneijder ja Rafael van der Vaart. Loppukauden aikana Huntelaar teki 20 Primera Divisiónin ottelussa kahdeksan maalia. Mestarien liigassa hän ei voinut pelata toisen uuden hankinnan Lass Diarran vietyä ainoan vapaan paikan. Molemmat olivat jo edustaneet entisiä seurojaan saman kauden UEFA-kilpailuissa, ja säännöt sallivat vain yhden tällaisen pelaajan rekisteröimisen kesken kauden.
Huntelaarin ura Madridissa jäi lopulta vain puolikkaan kauden mittaiseksi. Hän ei sopinut enää kesällä 2009 puheenjohtajaa ja päävalmentajaa vaihtaneen seuran suunnitelmiin, ja elokuussa 2009 hänet myytiin italialaisseura Milaniin 15 miljoonalla eurolla.
31. elokuuta 2010 hän siirtyi saksalaisseura Schalkeen 13 miljoonan euron siirtokorvauksella.
1. kesäkuuta 2017 Ajax ilmoitti hankkivansa Huntelaarin Schalkesta 2 miljoonalla eurolla. Hänen sopimuksensa Ajaxin kanssa oli yksivuotinen. Huntelaar oli viimeksi pelannut Ajaxissa vuonna 2008. Huntelaar löi itsensä läpi aikoinaan Ajaxissa, jossa hän iski 92 peliin 76 maalia ja tästä poiki siirto Real Madridiin. Huntelaar on myöntänyt, että Ajax on ”hänen joukkueensa”. Huntelaar voitti Ajaxissa Eredivisien mestaruuden, KNVB-cupin sekä Alankomaiden supercupin vuonna 2019.
Tammikuussa 2021 Huntelaar palasi Schalkeen loppukauden kattaneella sopimuksella. Huntelaar pelasi kevätkaudella 2021 Schalkessa yhdeksän ottelua, joissa hän teki kaksi maalia ja antoi yhden maalisyötön. Hän lopetti kauden jälkeen ammattilaisuransa.
Ura > Maajoukkue

Huntelaar oli ehdolla Alankomaiden maajoukkueen kokoonpanoon jo vuoden 2006 MM-kilpailuihin, mutta ei lopulta saanut kutsua ja osallistui sen sijaan alle 21-vuotiaiden EM-kilpailuihin. Alankomaat voitti kilpailuissa kultaa ja Huntelaar maalikuninkuuden neljällä maalillaan, joista yksi syntyi välierässä Ranskaa vastaan ja kaksi loppuottelussa Ukrainaa vastaan.
Ensiesiintymisensä A-maajoukkueessa Huntelaar teki lopulta 16. elokuuta 2006 ystävyysottelussa Irlantia vastaan. Hän kuului joukkueen kokoonpanoon vuoden 2008 EM-kilpailuissa. Hän pelasi turnauksessa yhden alkulohko-ottelun Romaniaa vastaan ja teki ottelussa yhden maalin.
Huntelaar pelasi vuoden 2010 MM-kilpailuissa neljä ottelua, mutta ei ollut kertaakaan avauskokoonpanossa. Hän teki yhden maalin alkulohko-ottelussa Kamerunia vastaan. Huntelaar jäi ilman peliaikaa välieräottelussa Uruguayta vastaan sekä tappiollisessa loppuottelussa Espanjaa vastaan.
EM-kilpailuissa 2012 Huntelaar pelasi Alankomaiden kaikki kolme ottelua, mutta ei tehnyt niissä maaleja. Vuoden 2014 MM-kilpailuissa Huntelaar pelasi kolme ottelua, joissa hän teki yhden maalin ja antoi yhden maalisyötön Alankomaiden saavuttaessa pronssia. Huntelaar pelasi vuosina 2006–2015 Alankomaiden maajoukkueessa 76 ottelua ja on 42 maaottelumaalillaan Alankomaiden maajoukkueen kaikkien aikojen kolmanneksi eniten maaleja tehnyt pelaaja.
Saavutukset

Eredivisien mestaruus: 2018–2019
Alankomaiden cup: 2005–2006, 2006–2007, 2018–2019
Alankomaiden supercup: 2006, 2007, 2019
Saksan cup: 2010–2011
Saksan supercup: 2011
Alle 21-vuotiaiden EM-kulta: 2006
Eredivisien paras maalintekijä: 2005–2006, 2007–2008
Eerste Divisien paras maalintekijä: 2003–2004
Bundesliigan paras maalintekijä: 2011–2012
Alle 21-vuotiaiden EM-kilpailuiden paras maalintekijä: 2006
MM-hopeaa: 2010
MM-pronssia: 2014
Aiheesta muualla

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
Klaas-Jan Huntelaarin sivusto (Arkistoitu – Internet Archive) (hollanniksi)
Klaas-Jan Huntelaar Alankomaiden maajoukkueen sivustolla (Arkistoitu – Internet Archive) (hollanniksi) [vanhentunut linkki]
Bundesliigan maalikuninkaat
1964: Seeler • 1965: Brunnenmeier • 1966: Emmerich • 1967: Emmerich & G. Müller • 1968: Löhr • 1969: G. Müller • 1970: G. Müller • 1971: Kobluhn • 1972: G. Müller • 1973: G. Müller • 1974: Heynckes & G. Müller • 1975: Heynckes • 1976: Fischer • 1977: D. Müller • 1978: D. Müller & G. Müller • 1979: K. Allofs • 1980: Rummenigge • 1981: Rummenigge • 1982: Hrubesch • 1983: Völler • 1984: Rummenigge • 1985: K. Allofs • 1986: Kuntz • 1987: Rahn • 1988: Klinsmann • 1989: T. Allofs & Wohlfarth • 1990: Andersen • 1991: Wohlfarth • 1992: Walter • 1993: Kirsten & Yeboah • 1994: Kuntz & Yeboah • 1995: Basler & Herrlich • 1996: Bobic • 1997: Kirsten • 1998: Kirsten • 1999: Preetz • 2000: Max • 2001: Barbarez & Sand • 2002: Amoroso & Max • 2003: Christiansen & Élber • 2004: Aílton • 2005: Mintál • 2006: Klose • 2007: Gekas • 2008: Toni • 2009: Grafite • 2010: Džeko • 2011: Gómez • 2012: Huntelaar • 2013: Kießling • 2014: Lewandowski • 2015: Meier • 2016: Lewandowski • 2017: Aubameyang • 2018: Lewandowski • 2019: Lewandowski • 2020: Lewandowski • 2021: Lewandowski • 2022: Lewandowski
Alankomaiden kokoonpano
Alankomaiden joukkue – Jalkapallon EM-kilpailut 2008
1 van der Sar |
2 Ooijer |
3 Heitinga |
4 Mathijsen |
5 van Bronckhorst |
6 de Zeeuw |
7 van Persie |
8 Engelaar |
9 van Nistelrooy |
10 Sneijder |
11 Robben |
12 Melchiot |
13 Timmer |
14 Bouma |
15 de Cler |
16 Stekelenburg |
17 de Jong |
18 Kuyt |
19 Huntelaar |
20 Afellay |
21 Boulahrouz |
22 Vennegoor of Hesselink |
23 van der Vaart |
Valmentaja van Basten
Alankomaiden joukkue – Jalkapallon MM-kilpailut 2010
1 Stekelenburg |
2 van der Wiel |
3 Heitinga |
4 Mathijsen |
5 van Bronckhorst |
6 van Bommel |
7 Kuyt |
8 de Jong |
9 van Persie |
10 Sneijder |
11 Robben |
12 Boulahrouz |
13 Ooijer |
14 de Zeeuw |
15 Braafheid |
16 Vorm |
17 Elia |
18 Schaars |
19 Babel |
20 Afellay |
21 Huntelaar |
22 Boschker |
23 van der Vaart |
Valmentaja van Marwijk
Alankomaiden joukkue – Jalkapallon EM-kilpailut 2012
1 Stekelenburg |
2 van der Wiel |
3 Heitinga |
4 Mathijsen |
5 Bouma |
6 van Bommel |
7 Kuyt |
8 N. de Jong |
9 Huntelaar |
10 Sneijder |
11 Robben |
12 Vorm |
13 Vlaar |
14 Schaars |
15 Willems |
16 van Persie |
17 Strootman |
18 L. de Jong |
19 Narsingh |
20 Afellay |
21 Boulahrouz |
22 Krul |
23 van der Vaart |
Valmentaja van Marwijk
Alankomaiden joukkue – Jalkapallon MM-kilpailut 2014
1 Cillessen |
2 Vlaar |
3 de Vrij |
4 Martins Indi |
5 Blind |
6 de Jong |
7 Janmaat |
8 de Guzmán |
9 van Persie |
10 Sneijder |
11 Robben |
12 Verhaegh |
13 Veltman |
14 Kongolo |
15 Kuyt |
16 Clasie |
17 Lens |
18 Fer |
19 Huntelaar |
20 Wijnaldum |
21 Depay |
22 Vorm |
23 Krul |
Valmentaja van Gaal
Resident Evil: Retribution

| Resident Evil: Retribution |
| --- | --- |

Ohjaaja:  Paul W. S. Anderson
Käsikirjoittaja:  Paul W. S. Anderson
Perustuu:  Capcomin videopelisarjaan Resident Evil
Tuottaja:   Paul W. S. Anderson  Jeremy Bolt  Samuel Hadida  Don Carmody  Robert Kulzer 
Säveltäjä:  Tomandandy
Kuvaaja:  Glen MacPherson
Leikkaaja:  Niven Howie
Lavastaja:  Steve Shewchuk
Pääosat:   Milla Jovovich  Michelle Rodriguez  Kevin Durand  Sienna Guillory  Shawn Roberts  Aryana Engineer  Oded Fehr  Colin Salmon  Johann Urb  Boris Kodjoe  Li Bingbing 
Valmistustiedot
Valmistusmaa:   Yhdysvallat  Kanada  Saksa 
Tuotantoyhtiö:   Constantin Film  Impact Pictures 
Levittäjä:  Screen Gems
Ensi-ilta:  14. syyskuuta 2012
Kesto:  96 minuuttia
Alkuperäiskieli:  englanti
Budjetti:  65 000 000 dollaria
Tuotto:  240 159 225 dollaria
Edeltäjä:  Resident Evil: Afterlife
Seuraaja:  Resident Evil: The Final Chapter
Aiheesta muualla
IMDb 
Elonet
AllMovie
Infobox OKNimi-testi OK: 
Resident Evil: Retribution on vuonna 2012 ensi-iltansa saanut Paul W. S. Andersonin ohjaama tieteistoimintaelokuva. Se on Resident Evil -elokuvasarjan viides osa. Elokuvaa ei edeltäjistään poiketen esitetty suomalaisissa elokuvateattereissa.
Näyttelijät

| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
|  Milla Jovovich  | … |  Alice   |
|  Sienna Guillory  | … |  Jill Valentine   |
|  Michelle Rodriguez  | … |  Rain Ocampo   |
|  Aryana Engineer  | … |  Becky   |
|  Shawn Roberts  | … |  Albert Wesker   |
|  Li Bingbing  | … |  Ada Wong   |
|  Johann Urb  | … |  Leon S. Kennedy   |
|  Kevin Durand  | … |  Barry Burton   |
|  Boris Kodjoe  | … |  Luther West   |
|  Colin Salmon  | … |  James ”One” Shade   |
|  Oded Fehr  | … |  Carlos Oliveira   |
Assassin’s Creed

| Assassin’s Creed |
| --- | --- |

Kehittäjä:  Ubisoft Montreal
Julkaisija:  Ubisoft
Jakelija:  Steam, GOG.com, PlayStation Store ja Epic Games Store
Ohjaaja:  Patrice Désilets
Tuottaja:  Jade Raymond
Suunnittelija:  Maxime Béland
Käsikirjoittaja:  Corey May
Taiteilija:  Raphaël Lacoste
Säveltäjä:  Jesper Kyd
Ohjelmoija:  Mathieu Mazerolle
Pelisarja:  Assassin’s Creed
Pelimoottori:  Scimitar
Julkaistu:  PlayStation 3, Xbox 360NA 13. marraskuuta 2007EU 16. marraskuuta 2007AUS 21. marraskuuta 2007 Microsoft WindowsNA 8. huhtikuuta 2008AUS 10. huhtikuuta 2008EU 111. huhtikuuta 2008
Lajityyppi:  toimintaseikkailu, hiiviskely
Pelimuoto:  yksinpeli
Ikäluokitus:  PEGI: 18 ESRB: M  Virheellinen ESRB-arvo BBFC: 15
Alusta:  Microsoft Windows, PlayStation 3, Xbox 360
Jakelumuoto:  Blu-ray, DVD
Lisää peliartikkeleitaVideopelien teemasivulla
Infobox OK      : 
Assassin’s Creed on Ubisoft Montrealin kehittämä ja Ubisoftin vuonna 2007 PlayStation 3:lle, Xbox 360:lle ja Microsoft Windowsille julkaisema Assassin’s Creed -toimintaseikkailupelisarjan videopeli.
Pelin tarina sijoittuu vuoteen 1191. Pelaaja ohjaa Altaïr Ibn-La’Ahadia (engl. Son of no one), assassiinia eli salamurhaajaa, jonka tehtävänä on murhata yhdeksän historiallista henkilöä. Peliympäristöinä toimivat Jerusalem, Akko, Damaskos ja Masyaf.
Nintendo DS:lle julkaistu Assassin’s Creed: Altaïr’s Chronicles on pelin esiosa. PlayStation Portablelle julkaistu Assassin’s Creed: Bloodlines sijoittuu Assassin’s Creedin ja Assassin’s Creed II:n väliseen aikaan.
Pelaaminen

Kaupunkien kaduilla kuljeskelee tavallisia ihmisiä, joiden käyttäytymiseen pelaajan teot vaikuttavat. Pelaaja voi hieman töniä väkijoukossa ilman suurempaa vaikutusta, mutta väkivalta saa väkijoukon paniikkiin ja johtaa vartijoiden kutsumiseen. Jos pelaaja kiipeilee seinillä, väkijoukko kerääntyy alas tuijottamaan ja huutelemaan vartijoita paikalle.
Assassin’s Creedin pääpeli koostuu sarjasta tehtäviä, joissa on tunnistettava ja murhattava tietty kohde keskiaikaisessa Damaskoksen, Akkon tai Jerusalemin kaupungissa. Jokainen kaupunki on laaja, historiallisesti yksityiskohtainen metropoli täynnä tekoälyhahmoja, kätkettyjä salaisuuksia ja sivutehtäviä. Ennen kohteiden murhaamista pelaajan on kerättävä tietoa käymällä viestinviejien taskuilla, kuulustelemalla ilmiantajia ja salakuuntelemalla keskusteluja pysytellen samalla huomaamattomana. Altaïrin on selvitettävä tärkeät sijainnit katselemalla korkeiden rakennusten huipulta koko kaupunkia ja merkkaamalla kohteet karttaan.
Pelin ohjausjärjestelmä on omalaatuinen: Altaïrin raajat on määritetty eri näppäimiin, ja pelaaja voi tehdä kombinaatioita, jotka peli tulkitsee tapahtumahetken mukaan. Esimerkiksi muuria kohti juokseminen ja jalkanäppäimen painaminen saa Altaïrin hyppäämään sen yli, kun taas käsivarsinäppäin saa hahmon heilauttamaan itsensä käsien varassa muurin yli. Erilaisia komentoja yhdistelemällä pelaaja voi toteuttaa lukuisia taistelukomboja ja kiivetä pitkin rakennuksien seiniä.
Huomaamattomana pysymisen oleellisena tekijänä pelissä on Altaïrin pahaa mainetta ruudun vasemmassa yläkulmassa valvova hälytysmittari. Epätavalliset toimet, kuten väkijoukon läpi rynniminen, herättävät ohikulkijoiden ja ennen pitkää myös vartijoiden huomion. Hälytyksen sattuessa pakenemisessa voi käyttää apuna esimerkiksi ystävällismielisiä väkijoukkoja, jotka pysäyttävät takaa-ajavat vartijat, kaapuihin verhoutuneita oppineita, joiden joukkoon voi soluttautua sekä valtavia heinäpaaleja, joihin voi piiloutua tilanteen rauhoittumiseen asti.
Taisteluiden varalle Altaïrilla on aseinaan miekka, tikari sekä rannesuojassa sijaitseva "piiloterä" (hidden blade), jolla on mahdollista toteuttaa nopeita ja hiljaisia salamurhia kohteisiin jotka eivät ole tietoisia pelaajan läsnäolosta. Piiloterällä suoritettu isku antaa Altaïrille aikaa lähteä vaivihkaa tilanteesta, sillä uhri saattaa seistä jonkin aikaa kunnes kaatuu kuolleena maahan herättäen huomiota muissa vartioissa ja siviileissä. Pelin lähitaistelumekaniikka koostuu hyökkäyksistä, torjunnoista ja nopeasti tappavista vastaiskuista, jotka vaativat pikkutarkkaa ajoitusta. Pelin edetessä käyttöön avautuu mahdollisuuksia mukauttaa aseita sekä uusia esineitä, kuten paremmat saappaat ja käsineet kiipeämistä varten.
Juoni

On vuosi 1191. Lähi-idässä raivoaa Rikhard Leijonamielen johtama kolmas ristiretki. Voimainkoitoksen ytimessä ovat säälimättömyydestään ja viekkaudestaan tunnetut assassiinit, joiden tehtävänä on tukahduttaa ristiretkeä harventamalla kummankin puolen rivejä. Leijonamielen johtamat ristiretkijoukot taistelevat Saladinin muslimiarmeijaa vastaan, ja molemmat osapuolet pelkäävät assassiineja. Assassiinien epäonnistunut yritys murhata temppeliritarien suurmestari Robert De Sable on kuitenkin suistanut koko alueen sekasorron valtaan. Iskusta vastuussa ollut mestariassassiinin tasolla ollut Altaïr alennetaan palkkamurhaajien alhaisimpaan arvoon - noviisiksi - ja häneltä viedään varusteet. Assassiinien killan johtaja ja mentori Al Mualim antaa kuitenkin Altaïrille tilaisuuden hyvittää tekonsa: hänen on määrä murhata yhdeksän ristiretkien jatkumisesta vastuussa olevaa henkilöä, jotta Al Mualim voi saada aikaan rauhan Lähi-itään.
Pelissä seurataan myös Desmond Miles -nimisen miehen tarinaa vuonna 2012 tulevaisuudessa. Altaïr on Desmondin kaukainen esi-isä, minkä johdosta Abstergo-niminen yhtiö kaappaa hänet. Koska Abstergo haluaa löytää muinaisen reliikin, Edenin Omenan (Apple of Eden), Desmond pakotetaan tutkimaan Altaïrin seikkailuja Animus-nimisen laitteen avulla, joka analysoi Desmondin ”geneettistä muistia”.
Vastaanotto

Assassin’s Creedin arvosanat ovat vaihdelleet paljon eri pelisivuilla ja -lehdillä. Metacriticissä pelin Xbox 360 -version keskiarvoksi on muodostunut 81 ja PlayStation 3 -version 80. Pelisivustoista muun muassa Games Radar ja Game Pro ovat antaneet pelille täydet pisteet, kun taas esimerkiksi ZTGameDomainin arvosana oli vain 6.5.
Aiheesta muualla

Assassin's Creed MobyGamesissa (englanniksi)
Viralliset kotisivut (englanniksi)
| --- | --- |
Pääsarja:   Assassin’s Creed  Assassin’s Creed II  Brotherhood  Revelations  Assassin’s Creed III  Black Flag  Unity  Rogue  Syndicate  Origins  Odyssey  Valhalla 
Muut pelit:   Altaïr’s Chronicles  Bloodlines  Discovery  Liberation  Identity  Chronicles 
Elokuvat:  Assassin’s Creed
Lyhytelokuvat:  Assassin’s Creed: Lineage
Animaatioelokuvat:   Assassin’s Creed: Ascendance  Assassin’s Creed: Embers 
Hahmot:   Desmond Miles  Altaïr ibn La-Ahad  Ezio Auditore da Firenze