stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Tecumseh

| Tecumseh |
| --- | --- |
 Tecumseh taisteli brittien sotajoukoissa Yhdysvaltoja vastaan ja sai prikaatinkenraalin arvonimen.
Henkilötiedot
Syntynyt: 1768 Ohio
Kuollut: 5. lokakuuta 1813 Ontario Kanada
Sotilashenkilö
Palvelusmaa(t):  Yhdysvallat
Palvelusvuodet:  1812–1813
Taistelut ja sodat:  Mm. Fallen Timbersin taistelu, Thamesin taistelu
Sotilasarvo:  Ylipäällikkö (Shawneet) Prikaatinkenraali (Britannia)
Tecumseh [tᵻˈkʌmsə] (myös Tecumtha, Tekamthi; 1768–1813) oli shawnee-intiaanien johtaja. Hän oli etevä puhuja ja kannatti useista heimoista muodostuvaa intiaaninen liittokuntaa, joka kykenisi vastustamaan valkoisia. Tecumseh sai shawneet lopettamaan sotavankien kiduttamisen. Lisäksi Tecumseh opiskeli maailmanhistoriaa ja kirjallisuutta.
Yhdysvaltain vapaussodan jälkeisellä aikakaudella varttuminen sai Tecumsehin näkemään, miten maita riistettiin intiaaneilta häikäilemättömin keinoin. Veljensä Tenskwatawan kanssa hän rakensi suurta intiaanikansojen liittoa Yhdysvaltoja vastaan. Tecumsehin unelma oli perustaa intiaanivaltio, joka yltäisi Kanadasta Meksikoon ja jonka rajoja puolustaisivat brittisotilaat Yhdysvaltoja vastaanlähde?. Hän sai surmansa vuonna 1813 taistellessaan sotureineen brittien joukoissa Yhdysvaltoja vastaan.
Nuoruus

Tecumsehin syntymäpaikaksi on arveltu Old Piquaa, Madjoen varrella Ohiossa. Hänen isänsä oli shawneepäällikkö Pucksinwah, joka sai surmansa 1774 Lordi Dunmoren sodassa käydyssä Point Pleasantin taistelussa. Tecumsehin äiti Methoataske siirtyi viisi vuotta myöhemmin asumaan Missouriin. Tuolloin 11-vuotias Tecumseh jäi Ohion maaseudulle isoveljensä Cheesuakan ja pikkusiskonsa Tecumpeacen kanssa.
Yksi Cheesuakan monista tehtävistä oli kouluttaa Tecumsehistä soturi. Vuonna 1782 tapahtunut yhteenotto shawneiden ja yhdysvaltalaisen George Rogers Clarkin johtaman sotilasyksikön välillä päättyi kuitenkin nolosti Tecumsehin osalta. Hän joutui paniikkiin ja pakeni taistelutantereelta. Toivuttuaan nöyryytyksestä Tecumseh päätti, ettei koskaan enää pakenisi.
20-vuotiaana Tecumseh teki Cheesuakan kanssa monia tutustumiskäyntejä eri heimojen luona. Hän liittyi 1790 shawneejohtaja Blue Jacketin joukkoihin, jotka puolustivat maitaan valkoisia maahantunkeutujia vastaan. Päällikön ominaisuudessa Tecumseh osallistui taisteluihin ja osoitti pelottomuutensa. Kenraalimajuri Arthur St. Clairin johtama armeija kärsi tappion ja menetti yli 600 sotilaan hengen liittoutuneiden shawneiden ja miamien järjestämässä piirityksessä. Nuoret soturit ihailivat Tecumsehin uskallusta asettua Yhdysvaltoja vastaan. Vuonna 1794 käyty Fallen Timbersin taistelu Ohiossa osoittautui luoteisen territorion intiaaneille kohtalokkaaksi. Prikaatinkenraali Anthony Waynen johtamat sotilasyksiköt aiheuttivat shawneille ja miameille murskaavat tappiot.
Tecumsehin unelma

Vuonna 1795 kirjoitettiin Greenvillen rauhansopimus, jonka valossa Ohion ja Indianan intiaanien tulevaisuus näytti ankealta. Tecumseh kieltäytyi noudattamasta sopimusta, jossa intiaaneja vaadittiin luovuttamaan 40 000 km²n suuruinen alue Yhdysvalloille. Hän ei kuitenkaan pystynyt estämään sopimuksen toteuttamista ja maapala toisensa jälkeen myytiin valkoisille. Intiaanien alueet pienenivät ja rajoittuivat seuraavan vuosisadan alkuun mennessä pieneen kolkkaan Ohion luoteisilla kulmilla. Tecumseh ja hänen takanaan olevat ryhmät eivät suostuneet maakauppoihin, koska pelkkä ajatus maan myymisestä oli mieletön.
| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
| ” | Maat eivät kuulu kenellekään sen enempää kuin ilma tai vesi. Niitä ei voi myydä tai omistaa. | ” |
– Tecumseh, shawnee-johtaja. 
Luoteisterritorion intiaanit olivat määrällisesti selvinneet vähin tappioin sodissaan Yhdysvaltoja vastaan. Masennus oli kuitenkin vallannut heidät. Tecumseh otti avukseen veljensä Tenskwatawan nostattamaan heimoveljien kadonnutta itsetuntoa. Tenskwatawa oli kokenut hengellisen herätyksen käytyään vuosikaudet läpi valkoisen miehen mukanaan tuomia paheita. Hän oli valmis tarttumaan Tecumsehin tarjoamaan mahdollisuuteen.
Vuonna 1805 Tenskwatawa nousi shawneiden suurimmaksi profeetaksi. Hän piti itseään Suuren hengen lähettiläänä saarnaten valkoisen miehen turmiollisesta vaikutuksesta ja haukkuen nämä paholaisen lapsiksi ja kavaliksi käärmeiksi. Jokainen intiaani, joka oli eri mieltä profeetan kanssa, tapettiin noitana tai petturina. Useita kristittyjä wyandoteja ja delawareja poltettiin Tenskwatawan puheiden aikaansaamien noitavainojen seurauksena.
Samanaikaisesti kun yhä useammat intiaanit hylkäsivät shawneeprofeetan kehotuksesta valkoiselta mieheltä omaksumansa tavat, Tecumseh alkoi toteuttaa suurta unelmaansa intiaanivaltion luomisesta. Hän teki matkoja kylästä toiseen ja levitti tietoa suuresta liitosta, joka yhdistäisi kaikki intiaanit toisiinsa ilman heimorajoja.
Kuuden kansakunnan muodostaman irokeesiliiton taholta Tecumseh sai kieltävän vastauksen. Liittokunta oli monien sotien jäljiltä niin hajallaan, ettei se halunnut lähteä hankkeeseen. Irokeesien vaikutusvaltaisimman päällikön Joseph Brantin kuoltua vuonna 1807 Tecumseh nousi intiaanien tärkeimmäksi sotajohtajaksi. Hänen arvostuksensa nousi nopeasti Pontiacin kapinassa mukana olleiden heimojen keskuudessa. Monet päälliköt suhtautuivat myötämielisesti Tecumsehin ajatukseen suuresta liitosta ja sen kannatus kasvoi yhä laajemmilla alueilla. Vuonna 1808 kickapoot ja pottawatomit lahjoittivat veljeksille maa-alueen Wabash-joen varrelta Indianasta. Paikalle nousi nopeasti kylä, joka sai nimen Tippecanoe (Profeetankaupunki). Se täyttyi päivittäin yhä lisääntyvistä vierailijoista, ja tuhansia intiaaneja liittyi liittoon.
Tieto Tecumsehin pyrkimyksistä yhdistää kymmenet eri heimot kulkeutui myös Kanadan brittiväestön keskuuteen. He olivat kärsineet katkeran häviön Amerikan vapaussodassa omia siirtokuntiaan vastaan ja toimittivat Tippecanoeen aseita.
Määränpää

Tecumseh ei luopunut Tippecanoen tapahtumista huolimatta päämäärästään, vaan pyrki yhä liiton rakentamiseen. Samanaikaisesti Yhdysvaltain kongressissa vaadittiin tuntuvaa rangaistusta Englannille, joka oli aseistanut Tecumsehin sotureita ja usuttunut näitä sotaan Yhdysvaltoja vastaan. Maiden väliset erimielisyydet puhkesivat avoimeksi sodaksi vuoden 1812 aikana. Laajenemista länteen kannattaneet yhdysvaltalaiset näkivät sodassa myös mahdollisuuden Kanadan valloitukseen.
Vaikka unelma intiaanivaltiosta ei päässyt toteutumaan, antoi Yhdysvaltain ja Englannin sotatila Tecumsehille mahdollisuuden nousta taistelemaan Yhdysvaltoja vastaan. Hän toi tuhansia sotureitaan brittien puolelle ja uskoi englantilaisten voittoon amerikkalaisista, joita johti kuvernööri Harrison.
Englantilaisten joukkoja johtanut kenraalimajuri Isaac Brock oli valmistautunut sotaan huolella ja piti miehineen puoliaan erinomaisesti, kunnes tarkka-ampujan luoti päätti hänen sodankäyntinsä. Brockin korvannut eversti Henry A. Brocker ei kyennyt täyttämään paikkaa. Hän osoittautui epäpäteväksi eikä osannut ylläpitää suhteita intiaaneihin. Tecumseh olisi halunnut johtaa Kanadan puolelle siirtyneet taistelut takaisin Yhdysvaltain maaperälle, mutta Brocker pelkäsi viedä miehiään hyökkäykseen. Tecumseh kuvaili everstiä "häntä koipien välissä pakenevaksi lihavaksi eläimeksi".
Prikaatinkenraalin arvonimen saanut Tecumseh surmattiin Ontariossa kesken taistelun vuonna 1813. Ennen viimeistä taistelua hän oli vaihtanut asetakkinsa shawneepäällikön perinteiseen sota-asuun kuin aavistaen kuolemansa. Tecumsehin ruumista ei löydetty koskaan, ja pidettiin hyvin todennäköisenä, että omat soturit piilottivat ammutun johtajansa onton kaatuneen puun runkoon. Täältä ruumis arvatenkin oli myöhemmin käyty noutamassa muualle hautausta varten. Brockerin 800 brittisotilasta ja noin 500 heidän rinnallaan taistelevaa intiaania eivät kyenneet vastustamaan Harrisonin 3 000 miehen muodostamaa ylivoimaa. Tecumsehin kuolemaa koskevan tiedon levitessä intiaanien keskuuteen heiden vastarintansa mureni täysin. Britit vetäytyivät Kanadaan. Harrisonin joukot olivat murtaneet englantilaisten vallan Suurten järvien alueella ja tuhonneet lopullisesti Tecumsehin vahvan intiaaniliiton.
Tecumsehin kirous

Vuonna 1931 Ripley's Believe It or Not -kirjassa olleessa sarjakuvassa esitettiin tarina, jonka mukaan Tecumseh lähetti ennen kuolemaansa kuvernööri Harrisonille viestin, jossa hän ennusti tämän nousevan Yhdysvaltain presidentiksi, ja kuolevan kesken virkakauttaan. Samalla ennustus oli osoitettu kaikille niille tulevien sukupolvien presidenteille, jotka tultaisiin valitsemaan virkaansa nollaan päättyvinä vuosina kahdenkymmenen vuoden välein. Tästä Tecumsehin kirouksena tunnetusta tarinasta ei ole löytynyt varhaisempaa lähdettä, joten sen uskottavuus on kyseenalainen. Aihe on ollut esillä länsimaista astrologiaa koskevissa artikkeleissa.
Aiheesta muualla

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
Tecumseh and eclipse of 1806
| Auktoriteettitunnisteet  |
| --- | --- |
Kansainväliset:  FAST  ISNI  VIAF  WorldCat 
Kansalliset:  Ranska  BnF data  Saksa  Israel  Yhdysvallat  Ruotsi  Tšekki  Alankomaat 
Henkilöt:  DDB 
Muut:  SNAC  IdRef 
Fallen Timbersin taistelu.
Tenskwatawa, shawneeprofeetta.
Luoteisterritorion kuvernööri William Henry  Harrison oli Tecumsehin päävastustaja. Myöhemmin Harrison nousi Yhdysvaltojen presidentiksi.
Tippecanoen taistelu.
Yhdysvallat ja britit kävivät sotaan toisiaan vastaan.
Otsagabia

| Otsagabia Ochagavía |
| --- | --- |
 Keskiaikainen silta ylittää Anduña-joen.
 lippu:  vaakuna
 Otsagabia
 Koordinaatit: 42°54′24″N, 1°5′21″W 
Valtio:  Espanja
Itsehallintoalue:  Nafarroa
Maakunta:  Nafarroa
Comarca:  Erronkari-Zaraitzu
Hallinto:  
 – Hallinnon tyyppi:  Kunta
 – Pormestari:  Juan Manuel Tohane Contín
Pinta-ala:  
 – Kokonaispinta-ala:  115,03 km²
Korkeus:  758 m
Väkiluku (2016):  543
 – Väestötiheys:  4,7 as./km²
 
 www.ochagavia.com 
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Otsagabia (esp. Ochagavía) on kunta Nafarroan maakunnassa (esp. Navarra) Baskimaan Espanjan puoleisessa osassa. Kunnassa asuu 543 henkilöä (2016).
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Otsagabia Wikimedia Commonsissa
Kunnan viralliset kotisivut (baskiksi) (espanjaksi)
Sukevan vankila

Sukevan vankila on Itä- ja Pohjois-Suomen rikosseuraamusalueeseen kuuluva vankila, joka sijaitsee Kalliosuolla noin kuuden kilometrin päässä Sukevan kylästä Sonkajärven kunnassa. Aiemmin vankilan nimi oli Sukevan keskusvankila.
Sukevan vankila on 176-paikkainen suljettu vankila miehille. Sinne tulee vankeja Savosta, Keski-Suomesta, Pohjois-Karjalasta, Kymenlaaksosta, Pohjois-Pohjanmaalta ja Kainuusta. Vankilan johtajana toimii Pekka Kepanen. Vankilaan on sijoitettu korkeamman väkivaltariskin henkilöitä.
Lakkautetut osastot

Kukkopuron osasto
Somerokosken osasto
Kestilän osasto (lakkautettu 1969)
Iskolan avo-osasto, 32 paikkaa (lakkautettu vuonna 2008)
Korttikangas/Kortekangas (tuhoutui tulipalossa, paikalla on nykyään Korttikankaan asuntoalue)
Mattilan osasto
Viinijärven osasto (lakkautettu vuonna 1920)
Nevalan osasto
Henkilöstö

vartiointi 85
työnjohto 15
kiinteistöjen lvis-huolto 4
taloushuolto 9
terveydenhoito 3
koulutus, kuntoutus ja muu toiminta 9
johto ja hallinto 19
Vankilan teollisuustoiminta

Sukevan Keskusvankilalla on ollut seuraavaa teollisuutta:
Saha
Tiilitehdas 1949–1999 ja Saukkosuon savirata
Voimalaitos
Metallityöpaja
Puutyöpaja
Veneveistämö
Teollisuustoimintaa varten Sukevan vankilalle on ollut Kalliosuon rata Iisalmi-Kontiomäki radalta. Vankilalla oli myös oma asema, Kalliomäen pysäkki pääradan varressa. Vankilaan kuuluneessa Iskolan vankilassa harjoitettiin maataloustoimintaa.
Lisäksi Sukevan Keskusvankilalla oli noin 300 metrin mittainen rata turvetuotantoalueella. Siellä vaunujen siirtely tapahtui miesvoimin ja vaunut vedettiin vinssillä lastaussillalle. Turvetta tuotettiin vuosina 1946–1949. Vankilan alkuvuosina siellä oli myös lyhyitä tilapäisiä maansiirtoratoja.
Sukevan keskusvankilalla oli laitospalokunta, jonka asematunnus oli 3. Kalustona on ollut esimerkiksi Ford-sammutusauto, tunnus SJ31.
Örnulf Tigerstedt

Axel Örnulf Tigerstedt (29. syyskuuta 1900 Helsinki – 6. marraskuuta 1962 Strängnäs, Ruotsi) oli suomenruotsalainen runoilija ja kirjailija.
Elämä

Tigerstedtin vanhemmat olivat vuorihallituksen ylijohtajana ja valtiongeologina toiminut geologi ja dendrologi Axel Fredrik Tigerstedt ja Mary Helena Florence von Schulz. Keksijä Eric Tigerstedt oli hänen vanhempi veljensä. Örnulf Tigerstedt pääsi ylioppilaaksi 1919 ja työskenteli sitten 1920- ja 1930-luvuilla  mainosalalla. Hän sai vaikutteita erityisesti saksalaisen Oswald Spenglerin ja amerikkalaisen Lothrop Stoddardin historianfilosofiasta. Tigerstedt julkaisi ensimmäisen runokokoelmansa Vågor vuonna 1918. Tigerstedtin oli kulttuuripessimisti, kaipasi vahvaa johtajaa ja pelkäsi Neuvostoliittoa.
Tigerstdtin runokokoelmat Vid gränsen (1928) ja Block och öde (1931) edustivat vielä modernismista vaikutteita saanutta lyriikkaa. Hän toi julki äärioikeistolaisen vakaumuksensa esseekokoelmissaan Skott i överkant (1934) ja  Utan örnar (1935) sekä runokokoelmassa De heliga vägarna (1933). 1930-luvulla ja 1940-luvun alussa Tigerstedt toimi Det svarta gardet -nimellä tunnetun suomenruotsalaisten nuorten äärioikeistolaisten kirjailijoiden ryhmän henkisenä johtajana. Tähän ryhmään kuuluivat muun muassa Tito Colliander, Göran Stenius ja E. R. Gummerus.
Örnulf Tigerstedt oli Suomen Pen-klubin johtokunnan puheenjohtajana 1933–1934 sekä Dante Alighieri -seuran varapuheenjohtaja. Tigerstedtiä luonnehdittiin tuolloin muun muassa ”fasismin ja natsismin lyyriseksi lipunkantajaksi ruotsalaisella kielialueella”. 1930-luvun alussa Tigerstedt kuului kansallissosialistiseen Isänmaalliseen Kansanpuolueeseen. Tigerstedt oli mukana Suomen edustajana vuonna 1942 Saksan aloitteesta perustetussa Euroopan Kirjailijaliitossa – muita tämän liiton suomalaisjäseniä olivat muun muassa Maila Talvio, Yrjö Soini, Mika Waltari, Viljo Kajava, Bertel Gripenberg ja Tito Colliander.
Sotavuosina Tigerstedt oli Valtion tiedoituslaitoksen palveluksessa ja hän julkaisi kirjoja muun muassa neuvostovakoilusta Suomessa. Sodan jälkeen Tigerstedt pakeni Ruotsiin ja monet hänen kirjoistaan joutuivat kiellettyjen kirjojen listalle.
Tigerstedtin teosta Hemliga Stämplingar painettiin vuonna 1944 vain neljä kappaletta ja kirja painettiin tiettävästi Ruotsissa sen juututtua Suomessa sensuuriin ja syksyn 1944 välirauhansopimukseen. Kirja tehtiin valtiollisen poliisin toimeksiannosta ja siinä käsiteltiin Valpon arkistoihin pohjaten Otto Wille Kuusista ja muita suomalaisia kommunistijohtajia sekä SKP:n toimintaa ja jatkosodan aikaista vastarintaa Suomessa. Helsinkiläinen ruotsinkielinen oikeistolehti Aftonposten julkaisi kesällä 1944 jatkosarjana kirjasta pari lukua ja Ruotsissa saksalainen propagandalehti Tyska Röster julkaisi siitä osia vuonna 1945.
Örnulf Tigerstedt oli naimisissa vuodesta 1934 Giulia Anita Catanin kanssa. Heillä oli yksi tytär.
Teokset

Vågor.  Söderström & Co. 1918
Noveller.  Söderström 1923
Exercitia.  Söderström 1924
Vid gränsen.  Söderström 1928
Majoren på Brörnby ett porträtt.  Söderström 1928
Vi resa söderut. Söderström 1930
Block och öde. Söderström 1931
Heliga vägarna. Söderström 1933
Skott i överkant.  Söderström 1934
Utan örnar. Söderström 1935
105 taistelun päivää: Suomen ja Neuvostoliiton sota talvella 1939-40, toimittanut Örnulf Tigerstedt. Itsenäisyyden liitto 1940
Sista etappen. Söderström 1940
I Österled en bokfilm om Svenska Frivilligkåren. Självständighetsförb. Stockholm 1940
Huset Hackman en viburgensisk patriciersläkts öden 1790-1879. Södeström 1: Huset Hackman 1790-1849 1940, Andra delen: Huset Hackman 1849-1879 1952
Kauppahuone Hackman erään vanhan Wiipurin kauppiassuvun vaiheet 1790-1879.  Otava 1. osa 1940, 2. osa 1952
Statspolisen slår till kampen mot sovjetspionaget i Finland 1919-1939.  Fahlcrantz & Gumaelius, Stockholm 1942
Vastavakoilu iskee. Suomen taistelu neuvostovakoilua vastaan 1919-1939.  Otava 1943
Hemliga stämplingar.  1944
Den lycklige Jokern. Söderström 1945
Katedralen.  Söderström 1947
Floden rinner förbi.  Söderström 1948
Det ekar under valven bilder och gestalter ur Hässelbyholms historia. Fahlcrantz & Gumælius, Stockholm 1949
Fälld vindbrygga.  Söderström 1950
Valv och båge, valda dikter.  Söderström 1951
Den blå porten.  Söderström 1953
Fagerstabrukens historia del 4: Kavalkad.  1957
Källorna sorlar i väster: färder i Sverige. Tomas förlag, Strängnäs 1964
Käännökset

Mikael Ludenfot: hans ungdoms öden och äventyr i många länder intill år 1527, sanningsenligt framställda av honom själv i tio böcker / Mika Waltari.  Wahlström & Widstrand, Stockholm 1983
Mikael Hakim: nio böcker om Mikael Ludenfots eller Mikael el Hakims liv 1527-1538 sedan han bekänt sig till den ende guden och trätt i höga portens tjänst / Mika Waltari ; översättning: Örnulf Tigerstedt.  Wahlström & Widstrand, Stockholm 1983, 1986
Kirjallisuutta

Göran O:son Waltå: Poet under Black Banners. The Case of Örnulf Tigerstedt and Extreme Right-Wing Swedish Literature in Finland 1918–1944. Uppsala Universitetet 1993
Eriksgataa kuvaava Örnulf Tigerstedtin runo patsaassa Strängnäsissä.
Taipei

| Taipei (臺北市) |
| --- | --- |
 Kuvakollaasi Taipeista.
 lippu:  vaakuna
 Taipei
 Koordinaatit: 25°02′0″N, 121°38′0″E 
Valtio:  Taiwan
Hallinto:  
 – Pormestari:  Chiang Wan-An
Pinta-ala:  
 – Kokonaispinta-ala:  271,8 km²
Väkiluku (2023):  2 508 894
 – Väestötiheys:  9 234 as./km²
Aikavyöhyke:  UTC+8
 
 english.gov.taipei 
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Taipei (perint.: 臺北; yksink.: 台北; pinyin: Táiběi; Pe̍h-ōe-jī: Tâi-pak) on Kiinan tasavallan eli Taiwanin pääkaupunki. Kaupunki sijaitsee Danshuijoen varrella Taiwanin saaren pohjoisosassa. Taipei on Taiwanin poliittinen, taloudellinen ja kulttuurillinen keskus ja sen väkiluku vuonna 2023 oli 2 508 894. Kaupungin perustivat han-kiinalaiset siirtolaiset mannermaalta 1700-luvun alussa ja Taiwanin pääkaupunki siitä tuli Kuomintangin paettua saarelle Kiinan sisällissodan jälkeen vuonna 1949.
Maantiede ja ilmasto

Kaupungin pinta-ala on 271,8 km². Se sijaitsee Tanshui-joen laaksossa Pohjois-Taiwanissa. Kaupungin koillisosa ulottuu Datun-nimisille sammuneille tulivuorille. Kaakkoisosassa kohoavat sedimenttikivien muodostamat Neihu- ja Nangang-kukkulat, joiden välissä virtaa Keelung-joki.
Taipein kevät kestää maaliskuusta toukokuuhun, kesä kesäkuusta elokuuhun, syksy syyskuusta marraskuuhun ja talvi joulukuusta helmikuuhun. Talvella kaupungin ilmastoon vaikuttavat alueelle Siperiasta ja Mongoliasta leviävät korkeapaineen vyöhykkeet ja kaakkoinen monsuuni-ilmasto. Kesällä vaikuttavat puolestaan Tyyneltä valtamereltä saapuvat korkeapaineen vyöhykkeet ja lounainen kostea monsuuni-ilmasto. Kaupunkia ympäröivät vuoret ja meren läheisyys vaikuttavat eri vuodenaikojen eroihin. Keskimääräinen vuosittainen sadanta on 2519,2 mm ja keskilämpötila 23,8 °C. Vuosittainen korkein lämpötila on 37,5 °C ja alin 9,8 °C. Keskimääräinen ilmankosteus on 75,2 % ja sadepäivien vuosittainen määrä 148.
Taipein ympäristöä on vaivannut saastuminen. Hiiltä poltettiin lähes ilman rajoituksia aina 1980-luvulle saakka ja syntynyttä savusumua pahensi Taipein sijainti syvänteessä. Päästöjen määrä on kuitenkin sittemmin vähentynyt teollisuustoiminnan vähentymisen mukana.
Hallinnollinen jako

Taipei jakautuu hallinnollisesti kahteentoista piiriin.
| Kartta | Piiri> Nimi | Piiri> Pinta-ala km2 | Piiri>  | Piiri>  | Piiri>  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |
|     Beitou Shilin Neihu Zhongshan Song-shan Datong Zhong- zheng Wanhua Da'an Xinyi Nangang Wenshan   | Beitou | 56,8216 |  |  |  |
|     Beitou Shilin Neihu Zhongshan Song-shan Datong Zhong- zheng Wanhua Da'an Xinyi Nangang Wenshan   | Daan | 11,3614 |  |  |  |
|     Beitou Shilin Neihu Zhongshan Song-shan Datong Zhong- zheng Wanhua Da'an Xinyi Nangang Wenshan   | Datong | 5,6815 |  |  |  |
|     Beitou Shilin Neihu Zhongshan Song-shan Datong Zhong- zheng Wanhua Da'an Xinyi Nangang Wenshan   | Nangang | 21,8424 |  |  |  |
|     Beitou Shilin Neihu Zhongshan Song-shan Datong Zhong- zheng Wanhua Da'an Xinyi Nangang Wenshan   | Neihu | 31,5787 |  |  |  |
|     Beitou Shilin Neihu Zhongshan Song-shan Datong Zhong- zheng Wanhua Da'an Xinyi Nangang Wenshan   | Shilin | 62,3682 |  |  |  |
|     Beitou Shilin Neihu Zhongshan Song-shan Datong Zhong- zheng Wanhua Da'an Xinyi Nangang Wenshan   | Songshan | 9,2878 |  |  |  |
|     Beitou Shilin Neihu Zhongshan Song-shan Datong Zhong- zheng Wanhua Da'an Xinyi Nangang Wenshan   | Wanhua | 8,8522 |  |  |  |
|     Beitou Shilin Neihu Zhongshan Song-shan Datong Zhong- zheng Wanhua Da'an Xinyi Nangang Wenshan   | Wenshan | 31,5090 |  |  |  |
|     Beitou Shilin Neihu Zhongshan Song-shan Datong Zhong- zheng Wanhua Da'an Xinyi Nangang Wenshan   | Xinyi | 11,2077 |  |  |  |
|     Beitou Shilin Neihu Zhongshan Song-shan Datong Zhong- zheng Wanhua Da'an Xinyi Nangang Wenshan   | Zhongshan | 13,6821 |  |  |  |
|     Beitou Shilin Neihu Zhongshan Song-shan Datong Zhong- zheng Wanhua Da'an Xinyi Nangang Wenshan   | Zhongzheng | 7,6071 |  |  |  |
Liikenne

Rautatiet ja maantiet yhdistävät Taipein muuhun Taiwaniin. Taipein metron ensimmäinen linja avattiin vuonna 1996 ja nykyisin se käsittää viisi linjaa. Taiwanin suurin kansainvälinen lentoasema on Taoyuanin kansainvälinen lentoasema noin 40 kilometriä Taipeista länteen ja se on merkittävin reitti Taiwanille maahan ulkomailta saapuville. Kaupungin keskustasta itään sijaitsee toinen lentoasema, jolta lähtee pääsiassa kotimaan liikennettä.
Väestö

Marraskuussa 2023 Taipein asukasluku oli 2 508 894. Väestötiheys samaan aikaan oli 9 234 henkilöä neliökilometriä kohden. Kaupunkipiireistä tiheimmin asuttu on Daan, jonka väestötiheys oli 25 638. Harvimmin asutun piirin Beitoun väestötiheys oli 4 264. Kaupungin syntyvyys on vähentynyt ja väestö ikääntynyt. Väkiluku kääntyi laskuun 2010-luvun puolivälissä. Vuonna 2015 Taipein väkiluku oli 2 704 810 ja vanhushuoltosuhde 40,28 %. Vuonna 2022 väkiluku oli 2 480 681 ja vanhushuoltosuhde 50,36 %.
Taipeissa uusiksi maahanmuuttajiksi määritellään henkilöt, jotka ovat avioituneet paikallisten kanssa. Vuonna 2015 heitä oli Taipeissa yhteensä 33 457 ja suuri valtaosa heistä oli peräisin Kiinan mannermaalta. Taiwanin alkuperäiskansoihin kuului vuonna 2015 Taipeissa 15 883 henkilöä. Vuonna 2022 uusia maahanmuuttajia oli 35 530 ja alkuperäiskansoihin kuuluvia 16 978.
Taiwanissa puhuttuihin siniittisiin kieliin kuuluvat taiwanin kieli, sekä hakka- ja mandariinikiina. Taipeissa puhutaan etenkin mandariinikiinaa, jonka toivat mukanaan alun perin saarelle vuonna 1949 mantereelta saapuneet siirtolaiset, jotka asettuivat etenkin Pohjois-Taiwaniin ja Taipeihin.
Koulutus ja kulttuuri

Taipeissa sijaitsee useita korkeamman asteen oppilaitoksia. Taiwanin kansallinen yliopisto on perustettu vuonna 1928, Taiwanin kansallinen normaaliyliopisto vuonna 1946 ja Taiwanin kansallinen Chengchi-yliopisto vuonna 1927.
Kansallinen palatsimuseo polveutuu alkuperäisestä laitoksesta Pekingissä on näytteillä Kiinan historiaan liittyviä taideteoksia ja muita esineitä. Museon kokoelmiin kuuluu esimerkiksi 5 526 maalausta ja kalligrafia, sekä 545 797 kirjaa ja muuta dokumenttia. Kansallisen historiamuseon kokoelmiin kuuluu puolestaan historiallista esineistöä. Muita Taipeilaisia kulttuurikohteita ovat Tšiang Kai-šekin muistomerkki, Taipein kasvitieteellinen puutarha ja kungfutselainen temppeli. Taipein yötori Lung-shanin temppelin lähellä on suosittu turistikohde.