stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Välikankaan tuulivoimapuisto
Yleistä

Tuulivoimapuiston tuulivoimalaitokset on ryhmitelty kahdelle erilliselle alueelle, joita yhtiö kutsuu Ristiniityksi ja Välikankaaksi. Välikankaan alue sijaitsee noin 12 km Haapajärven keskustasta itään ja Ristiniityn alue noin 13 km koilliseen. Ristiniitylle on pystytetty kahdeksan tuulivoimalaa ja Välikankaalle 16 voimalaa. Alueilla on välimatkaa yli kolme kilometriä. Pohjoisempi Ristiniityn tuulivoima-alue on 2,3 kilometriä pitkä, kilometrin leveä, ja kaikki voimalaitokset sisällensä sulkevan alueen pinta-ala on 1,6 neliökilometriä. Sen voimalat on sijoitettu Latvunevan laidoille alueelle, jonka paikannimiä ovat Vasikkakallio, Latvu ja Hauskakorpi. Eteläinen Välikangas sijaitsee Veivarinperän ja Lahdenperän välisellä kangasalueella. Sen paikannimiä ovat esimerkiksi Matinmäki, Lukkaristenkallio, Välikangas, Matopää ja Vossinkorpi. Voimala-alueen pituus on 4,5 kilometriä, leveys 2,3 kilometriä, ja voimala-alueen pinta-ala on 4,7 neliökilometriä. Voimalat sijaitsevat 150–175 metrin korkeudella mpy.
Tuulivoimalaitokset ovat kaikki tanskalaisen Vestaksen valmistamaa V150-4.3 MW-mallia, jonka napakorkeus on 145 metriä, tuuliturbiinin halkaisija 150 metriä, ja jonka kapasiteetti on 4,3 megawattia. Yhden voimalan paino on 660 tonnia, josta yhden siiven osuus on 17,5 tonnia .
Paikallisia teitä paranneltiin niin, että ne kestivät raskaat kuorma-autot. Niistä muodostettiin alueen läpi kulkeva tieyhteys Parkkilasta Lahdenperälle. Voimaloiden tuottama sähkö johdetaan 33 kilovoltin jännitteellä Ristiniityn jakokaappeihin, niistä siirokaapelilla Välikankaan alueelle, jossa alueen maakaapelit kootaan siirtokaapelin jakokaappeihin. Sieltä sähkö johdetaan siirtokaapelilla Laphdenperällä sijaitsevalle omalle sähköasemalle. Se sijaitsee Haapajärven ja Pyhäsalmen välisen 110 kilovoltin siirtolinjan varressa. Sähköasemalta sähkö syötetään siirtolinjalle nostamalla jännite neljällä muuntajalla 110 kilovoltin jännitteeseen.
Historiaa

Tuulivoimapuiston alkuperäinen suunnittelija oli yhtiö Infinergies Finland Oy. Jo heti aluksi oli suunnitteilla kaksi tuulivoimapuistoa, joissa oli  tuulivoimaloita 24. YVA-menetteyn arviointiohjelma annettiin Pohjois-Pohjanmaan ELY-keskukselle tammikuussa 2015. Tavoitteena oli rakentaa Ristiniityn tai Välikankaan alue tai ne molemmat yhdessä. Ristiniityn hankealueen pinta-ala oli viisi ja Välikankaan 14 neliökilometriä. Pohjois-Pohjanmaan maakunnan vaihekaavassa Ristiniityn alue oli merkitty tuulivoimalle soveltuvaksi alueeksi ja osa Välikankaan alueesta. Alueen tuulisuudeksi mitattiin sadan metrin korkeudessa 6,4 metriä sekunnissa ja 200 metrin korkeudella 7,6 metriä sekunnissa. YVA-selostuksessa kesäkuussa 2015 aluerajaukset olivat tarkentuneet ja siten pienentyneet. Voimaloiden lukumäärä oli säilynyt samana kuin ennen, mutta niiden sijaintia oli muutettu. Yhteysviranomaisen lausuntoja YVA-selostuksesta ei valitettavasti voi enää lukea.
Välikankaan tuulipuiston toiseksi kehittelijäksi tuli myös ABO Wind Oy  ja hankeoikeudet siirtyivät maaliskuussa 2019 saksalaiselle varainhoitoyhtiölle Luxcaralle. Sähköaseman rakentamisesta sovittiin syyskuussa 2020 Hitachi ABB Power Grids samoihin aikoihin kun tuulipuiston infrarakenteita alettiin rakentamaan. Tuulipuisto kytkettiin Elenian omistamaan 100 kilovoltin sähkölinjalla sähköverkkoon huhtikuussa 2021. Tuulivoimaloita alettiin pystyttämään hankealueelle toukokuussa 2021 ja pystytysvaihe loppui heinä-elokuun aikana. Viimeiset tuulivoimalat alkoivat tuottaa energiaa lokakuuhun 2021 mennessä. Tuulipuiston avajaisia vietettiin toukokuussa 2022.
Huomioita

1 2  Tuulivoimapuiston vuosituotantoa ei ole arvioitu tarkasti missään lähteessä. Ainoa on YVA-selostuksessa esiintyvä arvio, jossa tuulivoimapuiston kapasiteetin ollessa 120 megawattia, olisi vuosituotanto 313 gigawattituntia. Nykyisellä kapasiteetilla se voidaan suhteuttaa 270 gigawattitunniksi. Kyseessä on vain arvio, ei totetutunut tulos.
W Series Misanon Grand Prix 2019

|  W Series Misanon Grand Prix 2019 |
| --- | --- |
 3. osakilpailu 6 osakilpailusta kaudella 2019. 

Päivämäärä:  8. kesäkuuta 2019
Sijainti:  Misano, Italia
Rata:  Moottorirata   4,226 km
Kilpailu
Pituus:  20 kierrosta
Sää:   Aurinkoinen
Paalupaikka
Kuljettaja:   Fabienne Wohlwend
Aika:  1.33,283
Nopein kierros
Kuljettaja:   Beitske Visser
Aika:  1.34,613 (kierroksella 16)
Palkintokoroke
Ensimmäinen:   Jamie Chadwick
Toinen:   Beitske Visser
Kolmas:   Fabienne Wohlwend
W Series Misanon Grand Prix 2019 oli W Series -kauden 2019 kolmas osakilpailu, joka ajettiin 8. kesäkuuta Misano World Circuitin moottoriradalla Italiassa.
Tulokset > Aika-ajot

| Sija | Nro | Kuljettaja | Aika | Ero | Lähtöruutu |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 1 | 5 |  Fabienne Wohlwend | 1.33,283 |  | 1 |
| 2 | 55 |  Jamie Chadwick | 1.33,327 | +0,044 | 2 |
| 3 | 95 |  Beitske Visser | 1.33,438 | +0,200 | 3 |
| 4 | 27 |  Alice Powell | 1.33,860 | +0,577 | 4 |
| 5 | 11 |  Vicky Piria | 1.33,981 | +0,698 | 5 |
| 6 | 85 |  Miki Koyama | 1.34,044 | +0,761 | 6 |
| 7 | 19 |  Marta García | 1.34,078 | +0,795 | 7 |
| 8 | 2 |  Esmee Hawkey | 1.34,268 | +0.985 | 13 |
| 9 | 26 |  Sarah Moore | 1.34,474 | +1,191 | 8 |
| 10 | 31 |  Tasmin Pepper | 1.34,519 | +1,236 | 9 |
| 11 | 77 |  Vivien Keszthelyi | 1.34,525 | +1,242 | 10 |
| 12 | 3 |  Gosia Rdest | 1.34,689 | +1,406 | 11 |
| 13 | 58 |  Sarah Bovy | 1.34,844 | +1,561 | 12 |
| 14 | 99 |  Naomi Schiff | 1.34,885 | +1,602 | 14 |
| 15 | 37 |  Sabré Cook | 1.34,975 | +1,692 | 15 |
| 16 | 49 |  Megan Gilkes | 1.35,269 | +1,986 | 16 |
| 17 | 21 |  Jessica Hawkins | 1.35,284 | +2,001 | 17 |
| 18 | 67 |  Shea Holbrook | 1.35,677 | +2,394 | 18 |
| 19 | 20 |  Caitlin Wood | 1.36,195 | +2,912 | 19 |
Lähde:
Tulokset > Kilpailu

| Sija | Nro | Kuljettaja | Kierrokset | Aika/Keskeytys | Lähtöruutu | Pisteet |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 1. | 55 |  Jamie Chadwick | 20 | 32.45,929 | 2 | 25 |
| 2. | 95 |  Beitske Visser | 20 | +0,587 | 3 | 18 |
| 3. | 5 |  Fabienne Wohlwend | 20 | +2,285 | 1 | 15 |
| 4. | 85 |  Miki Koyama | 20 | +10,434 | 6 | 12 |
| 5. | 11 |  Vicky Piria | 20 | +14,200 | 5 | 10 |
| 6. | 19 |  Marta García | 20 | +16,118 | 7 | 8 |
| 7. | 31 |  Tasmin Pepper | 20 | +19,009 | 10 | 6 |
| 8. | 37 |  Sabré Cook | 20 | +28,518 | 15 | 4 |
| 9. | 26 |  Sarah Moore | 20 | +28,994 | 8 | 2 |
| 10. | 77 |  Vivien Keszthelyi | 20 | +29,460 | 10 | 1 |
| 11. | 2 |  Esmee Hawkey | 20 | +31,265 | 13 |  |
| 12. | 58 |  Sarah Bovy | 20 | +32,222 | 12 |  |
| 13. | 3 |  Gosia Rdest | 20 | +33,671 | 11 |  |
| 14. | 20 |  Caitlin Wood | 20 | +34,043 | 19 |  |
| 15. | 21 |  Jessica Hawkins | 20 | +36,002 | 17 |  |
| 16. | 67 |  Shea Holbrook | 20 | +39,107 | 18 |  |
| 17. | 49 |  Megan Gilkes | 20 | +39,334 | 16 |  |
| 18. | 99 |  Naomi Schiff | 20 | +40,795 | 14 |  |
| Kesk. | 27 |  Alice Powell | 0 | Kolari (Wohlwend) | 4 |  |
Lähde:
Käännös suomeksi
Yksin oot sinä, ihminen

Yksin oot sinä, ihminen on V. A. Koskenniemen runo, joka ilmestyi alun perin runokokoelmassa Elegioja vuonna 1917. Se on surumielinen elegia onnen hetkellisyydestä ja yksinäisyyden tunteesta, jonka taustalla on rakkaudessa koettu pettymys. Runolla ei ole kokoelmassa erillistä otsikkoa, mutta se tunnetaan alkusanoistaan ”Yksin oot sinä, ihminen, kaiken keskellä yksin, / yksin syntynyt oot, yksin sa lähtevä oot.” Sitä on sanottu yhdeksi suomalaisen runouden tunnetuimmista ja useimmin lainatuista yksinäisyyttä käsittelevistä runoista. Varsinkin ensimmäisestä säkeestä on tullut tunnettu fraasi.
”Yksin oot sinä, ihminen” tunnettiin aikanaan varsinkin lausuntataiteilijoiden esittämänä, mutta siihen on myös laulusovituksia. Yrjö Kilpinen on säveltänyt runon sanoihin yksinlaulun Elegia yksinäisyydelle (op. 25) vuonna 1921. Kaj Chydenius sävelsi vuonna 1966 runon jenkaksi, jonka Kaisa Korhonen esitti reippaana tulkintana. Heidän tarkoituksenaan oli pilkata Koskenniemen vanhentuneena pidettyä ja oikeistolaista aatemaailmaa sekä runon yksilökeskeisyyttä.
Yhdystie 2805

Yhdystie 2805 on Kosken ja Ypäjän välinen yhdystie Varsinais-Suomessa ja Kanta-Hämeessä. Osoitenimenä tiellä ovat Koskella ja Somerolla Sorvastontie, Ypäjällä Koskentie ja Kurjenmäentie.
Tie saa alkunsa Hämeen härkätiehen kuuluvalta yhdystieltä 2810 Kosken Vähäsorvastolla, ylittää Paimionjoen Kosken Isosorvaston kylän luona, risteää valtatien 10 kanssa ja ylittää lähellä Someron rajaa Paimionjoen sivujoen Palojoen. Tämän jälkeen tie kulkee lyhyen matkaa Someron Vilukselan Palojoenkulmalla. Ypäjällä tie jatkuu Ypäjän Perttulan Kuusjoenkulmalle, jossa se ylittää Loimijoen sivujoen Kuusjoen, ja edelleen Ypäjän Levän Jyvämäkeen ja Ketokylään, risteää Forssan ja Loimaan välisen seututien 213 kanssa, nousee Kurjenmäelle Ypäjän keskustaajamassa, ylittää Loimijoen Ypäjän kirkon luona ja yhtyy Ypäjän keskustan liikenneympyrässä Jokioisten Vaulammilta Ypäjän ja Ypäjänkylän kautta valtatielle 9 Metsämaan Korvenkylässä johtavaan yhdystiehen 2812.
Tien varren kohteisiin kuuluu Piilikankaan uimapaikka Ypäjällä. Tien loppuosan osuus Jyvämäestä Levän Ketokylään on ennen nykyisten valtateiden valmistumista ollut osa valtatietä 2.
Włodzimierz Trams

| Mitalit | Mitalit | Mitalit |  |
| --- | --- | --- | --- |
|  Trams vuoden 1967 EM-kilpailuissa. |  Trams vuoden 1967 EM-kilpailuissa. |  Trams vuoden 1967 EM-kilpailuissa. |  |
Maa:   Puola
Miesten koripallo
| EM-kilpailut  | EM-kilpailut  | EM-kilpailut  |  |
|  Pronssia | Suomi 1967 |  |  |
Włodzimierz Bonifacy Trams (12. toukokuuta 1944 Varsova – 31. lokakuuta 2021) oli puolalainen koripalloilija.
Trams saavutti Puolan maajoukkueessa EM-kilpailuista pronssia Suomesta 1967. Kesäolympialaisissa Trams sijoittui Puolan maajoukkueessa kuudenneksi Méxicossa 1968. Lisäksi hän pelasi vuoden 1967 MM-kilpailuissa ja vuoden 1969 EM-kilpailuissa.
Aiheesta muualla

Profiili FIBA Archive (englanniksi)
Puolan joukkue – Koripallon EM-kilpailut 1967
4 Kuczyński |
5 Trams |
6 Malec |
7 Cegielski |
8 Chojnacki |
9 Kozak |
10 Korcz |
11 Likszo |
12 Łopatka |
13 Frelkiewicz |
14 Kwiatkowski |
15 Dregier |
Valmentaja Zagórski
Wakatsuki (1942)

| Wakatsuki / 若月 |
| --- | --- |
 Wakatsuki Leytenlahden taistelussa 1944

Aluksen vaiheet
Rakentaja:  Mitsubishi, Nagasaki
Kölinlasku:  9. maaliskuuta 1942
Laskettu vesille:  24. joulukuuta 1942
Palveluskäyttöön:  31. toukokuuta 1943
Loppuvaihe:  upotettu 11. marraskuuta 1944
Tekniset tiedot
Uppouma:  2 743 t (normaali) 3 759 t (kuormattu)
Pituus:  134,2 m
Leveys:  11,6 m
Syväys:  4,15 m
Koneteho:  50 000 shp
Nopeus:  33 solmua
Miehistöä:  263
Aseistus
Aseistus:  8 × 10 cm/65 type 98 4 × 25 mm type 96 4 × 61 cm torpedoputkea 56 × syvyyspommia
Wakatsuki (jap. 若月) oli keisarillisen Japanin laivaston Akizuki-luokan hävittäjä toisessa maailmansodassa.
Valmistus

Alus tilattiin Mitsubishin Nagasakin telakalta, missä köli laskettiin 9. maaliskuuta 1942. Alus laskettiin vesille vielä saman vuoden lopulla 24. joulukuuta ja otettiin palvelukseen 31. toukokuuta 1943.
Palvelus

Alus upotettiin 11. marraskuuta 1944.
Wakatake (1922)

| Wakatake / 若竹 |
| --- | --- |
 Wakatake

Aluksen vaiheet
Rakentaja:  Kawasaki, Kōbe
Kölinlasku:  13. joulukuuta 1921
Laskettu vesille:  24. heinäkuuta 1922
Palveluskäyttöön:  30. syyskuuta 1922
Loppuvaihe:  upotettu 30. maaliskuuta 1944
Tekniset tiedot
Uppouma:  910 t (normaali) 1 100 t (kuormattu)
Pituus:  85,3 m (kokonaispituus)
Leveys:  7,9 m
Syväys:  2,5 m
Koneteho:  21 500 ihp
Nopeus:  36 solmua
Miehistöä:  110
Aseistus
Aseistus:  3 × 120 mm/45 type 3 2 × 7,7 mm type 92 4 × 533 mm torpedoputkea 20 × miinaa
Wakatake (jap. 若竹) oli keisarillisen Japanin laivaston Wakatake-luokan hävittäjä toisessa maailmansodassa.
Valmistus

Alus tilattiin Kawasakin Kōben telakalta, missä köli laskettiin 13. joulukuuta 1921. Alus laskettiin vesille 24. heinäkuuta 1922 ja otettiin palvelukseen 30. syyskuuta.
Palvelus

Vuonna 1938 aluksen etummainen savuhormi varustettiin savuohjaimella ja aluksen painolastimäärää kasvatettiin, jolloin uppouma kasvoi 1 113 tonniin. Samanaikaisesti aluksen nopeus laski 31 solmuun.
Tyynenmeren sodan alkaessa alus kuului Kuren laivastoalueen alaiseen 13. hävittäjäviirikköön, jonka muut alukset olivat Kuretake ja Sanae. Viirikön tehtävänä oli sukellusvenetorjunta Japaninmerellä, Bungonsalmessa ja Kuyshun länsirannikolla. Alus liitettiin 10. huhtikuuta 1942 viirikön mukana vasta muodostettuun Lounaisen alueen laivaston 1. pinta-alussaattajaviirikköön, jonka osana alus suojasi saattueita laivaston alueella.
Alus oli 30. maaliskuuta 1944 Palaulla, kun se joutui Yhdysvaltain laivaston TF38:n lentokoneiden hyökkäyksen maaliksi. Se tuhoutui hyökkäyksessä pyrkiessään suojaan Babelthaupin saaren edustalta.
Aluksen tuhoutuminen ilmapommituksessa
Zedi Feruzi

Zedi Feruzi (k. 23. toukokuuta 2015 Bujumbura) oli burundilainen poliitikko.
Feruzi johti Union pour la paix et le développement -puoluetta ja kuului maansa muslimiyhteisöön. Hänet ammuttiin henkivartijansa kanssa kotinsa lähellä, kun Burundissa oli ollut Pierre Nkurunzizan kolmannelle kaudelle pyrkimispäätöstä seuranneita levottomuuksia ja vallankaappausyritys. Feruzi piti jatkokautta perustuslain vastaisena. Hänen hautajaisissaan oli tuhansia osallistujia, vaikka monet muut oppositiovaikuttajat olivat kätkeytyneet murhan jälkeen. Ban Ki-moon tuomitsi murhan.
Yhdistetty talviolympialaisissa 1992

Vuoden 1992 Albertvillen talviolympialaisissa yhdistetyn kilpailuohjelmassa oli kaksi kilpailutapahtumaa, yksilökilpailu ja joukkuekilpailu. Kilpailujen hiihto-osuudet pidettiin Les Saisies ja mäkiosuudet Courchevelissa. Les Saisies on lomakeskus, joka sijaitsee Savoien departementissa 1 650 metrin korkeudessa, noin 30 kilometrin päässä kisojen pääpaikasta Albertvillestä. Courchevel on kylä Savoiessa, Ranskan alpeilla.
Isäntämaa Ranska sai yksilökilpailussa kaksoisvoiton. Kyseessä oli samalla maan ensimmäiset yhdistetyn olympiamitalit. Joukkuekilpailun voitti Japani.
Mitalistit

|  Mitalitaulukko |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| Tapahtuma | Kultaa | Hopeaa | Pronssia |  |
| Yksilökilpailu tulokset |   Fabrice Guy (FRA) |   Sylvain Guillaume (FRA) |   Klaus Sulzenbacher (AUT)  |  |
| Joukkuekilpailu tulokset |   Japani Reiichi Mikata  Takanori Kono  Kenji Ogiwara |   Norja Knut Tore Apeland  Fred Børre Lundberg  Trond Einar Elden |   Itävalta Klaus Ofner  Stefan Kreiner  Klaus Sulzenbacher  |  |
Yrjö Nikkilä

Yrjö Adolf Nikkilä (14. toukokuuta 1897 Lempäälä – 28. lokakuuta 1966 Kuopio) oli suomalainen varatuomari ja Kuopion pitkäaikainen kaupunginjohtaja.
Nikkilän vanhemmat olivat maanviljelijä Juho Oskari Nikkilä ja Iida Maria Lassila. Hän pääsi ylioppilaaksi 1919 ja suoritti ylemmän oikeustutkinnon 1922. Nikkilä sai varatuomarin arvon 1926.
Nikkilä toimi asianajajana 1923–1931 ja Lahdenpohjassa kauppalanjohtajana ja kauppalan järjestysoikeuden puheenjohtajana 1931–1937. Kuopion kaupunginjohtajana hän oli 1937–1962 ja jäi tämän jälkeen eläkkeelle. Nikkilä oli myös seitsemän vuoden ajan Salmin rajavartioston sotatuomarina ja kaksi vuotta Viipurin rykmentin sotatuomarina.
When Love and Death Embrace

| ”When Love and Death Embrace” HIM |
| --- | --- | --- |

Singlen tiedot
 Albumilta: Greatest Lovesongs Vol. 666
 Julkaistu: 1997
 Tyylilaji: love metal
 Levy-yhtiö: BMG
HIMin muut singlet
|   | ”When Love and Death Embrace” 1997 | ”Wicked Game” 1998 |
When Love and Death Embrace on HIMin single, joka julkaistiin vuonna 1997 levymerkillä Sony BMG.
Kappaleet

When Love and Death Embrace – 04.15 (Edit)
When Love and Death Embrace – 06.09
Kokoonpano

Ville Valo – laulu
Mikko Lindström – kitara
Mikko Paananen – basso
Antto Melasniemi – koskettimet
Juhana Rantala – rummut
Zecharias Frankel

Zecharias Frankel tai Zacharias Frankel (30. syyskuuta 1801 Praha – 13. helmikuuta 1875) oli saksanjuutalainen rabbi, teologi ja historioitsija. Häntä pidetään konservatiivisen juutalaisuuden perustajana. Frankelin aloittama juutalaisuuden suuntaus, jota hän kutsui positiivis-historialliseksi juutalaisuudeksi, oli vastapaino hänen vastustamalleen reformijuutalaisuudelle, mutta hän erottui myös reformiliikettä vastustavista ortodoksijuutalaisista. Ortodokseja enemmän hän antoi painoarvoa tieteelle ja oli avoimempi juutalaisuuden harjoittamisen kehittymiselle aikansa kulttuuria vastaavammaksi, mutta vastusti reformien suorittamia uudistamistapoja.
Uskonnollisen oppineisuutensa lisäksi Frankel hankki sekulaarin koulutuksen Budapestin yliopistosta.
Yrjö Nikula

Yrjö Nikula vuonna 1930.
Yrjö Matias (Matti) Johannes Nikula (23. huhtikuuta 1895 Vaasa – 17. lokakuuta 1965 Seinäjoki) oli suomalainen pankinjohtaja, nimismies, lehdenkustantaja ja lapuanliikkeen jyrkän siiven tärkeä taustavaikuttaja.
Yrjö Nikula tuli ylioppilaaksi Kokkolan suomalaisesta yhteiskoulusta vuonna 1914 ja suoritti alemman oikeustutkinnon vuonna 1917. Nikula oli nimismiehenä Pohjanmaan eri kunnissa: vuoteen 1923 Lohtajalla, vuosina 1923–1926 Ilmajoella ja sen jälkeen Lapualla marraskuuhun 1929, jolloin hän siirtyi Etelä-Pohjanmaan Pankin pääjohtajaksi. Hän osallistui vuonna 1917 Lohtajan suojeluskunnan perustamiseen.
Nikulalla oli keskeinen rooli lapuanliikkeen radikalisoitumiskehityksessä, ja hän edusti sen jyrkintä linjaa. Hän määräsi vaasalaisen Työn Ääni -lehden kirjapainoon maaliskuussa 1930 tehdyn tuhoiskun vastoin Vihtori Kosolan ja muiden johtajien ohjeita. Nikula hoiti keväällä 1930 myös lapuanliikkeen raha-asioita. Hän kustansi vuosina 1930–1931 ilmestynyttä lapuanliikkeen äänenkannattajaa, Aktivisti-lehteä, jonka on sanottu ilmentäneen lähinnä hänen poliittisia näkemyksiään. Nikula esiintyi mielellään julkisuudessa liikkeen väkivaltaisen siiven puhemiehenä, mutta hänen tarkkaa rooliaan muilutusten järjestämisessä ei tiedetä. Todistamattomien huhujen mukaan Nikula olisi ollut mukana toteutumattomissa salahankkeissa, joiden tavoitteena oli murhata pääministeri Kyösti Kallio kesäkuussa 1930 ja entinen presidentti K. J. Ståhlberg helmikuussa 1931. Kummallakin kerralla tehtävä olisi uskottu arvalla valituille henkilöille, jotka kuitenkin tekivät itsemurhan.
Aktivisti lakkautettiin helmikuussa 1931 sen julkaistua Ståhlbergin murhaan yllyttäneen kirjoituksen. Nikula siirtyi kustantamaan lapuanliikkeen kahta muuta aikakauslehteä Sinimustaa ja Fascistia. Hän osallistui vuoden 1932 Mäntsälän kapinaan, jonka jälkeen hänen lehtensä lakkautettiin. Myös Nikulan pankki oli mennyt konkurssiin vuoden 1931 lopulla. Nikula sekaantui heinäkuussa 1932 niin sanottuun Honkimäen juttuun eli epäonnistuneeseen yritykseen siepata ja kyydittää puolustusministeri Jalo Lahdensuo. Kyydittäjät lähtivät matkaan Nikulan kotoa hänen soitettuaan Lahdensuolle uhkaussoiton, joten häntä epäiltiin koko hankkeen järjestäjäksi. Tapauksen jälkeen Nikula piileskeli etsintäkuulutettuna, kunnes ilmoittautui lokakuussa 1932 vapaaehtoisesti sisäministeri Ernst von Bornille Helsingissä. Oikeus vapautti Nikulan syytteistä Honkimäen jutussa, mutta hän sai kesäkuussa 1933 korkeimmassa oikeudessa kolmen kuukauden ehdottoman vankeustuomion Aktivistin viimeisen numeron kirjoituksista.
Nikula oli Lapuan Sanomien päätoimittaja vuosina 1937–1938, mutta hänen kautensa lehdessä päättyi kiistoihin ja oikeusjuttuun. Vuonna 1938 hän perusti Kurikkaan kirjapainon, joka kahta vuotta myöhemmin siirtyi Maakuntapainon nimellä Seinäjoelle. Nikula toimi myös asianajajana sekä Seinäjoen kansanhuollon johtajana vuodesta 1942 säännöstelykauden loppuun.
W. C. Handy

| W>  C. Handy |
| --- | --- |
 W. C. Handy heinäkuussa 1941. Kuvaajana Carl Van Vechten.
Henkilötiedot
Koko nimi:  William Christopher Handy
Syntynyt: 16. marraskuuta 1873 Florence, Alabama
Kuollut: 28. maaliskuuta 1958 (84 vuotta) New York
Muusikko
Tyylilajit:  blues 
Soittimet:  trumpetti, kitara ja piano 
  [ Muokkaa Wikidatassa ] [ ohje ]  
William Christopher Handy (16. marraskuuta 1873 Florence, Alabama – 28. maaliskuuta 1958 New York) oli yhdysvaltalainen bluessäveltäjä ja -muusikko. Handyä pidetään yhtenä vaikutusvaltaisimmista amerikkalaisista lauluntekijöistä ja häntä kutsutaan (ja hän kutsui itseään) usein ”bluesin isäksi” (”Father of the Blues”).
Handy ei ollut ensimmäinen, joka julkaisi musiikkia bluesin muodossa, mutta hän toi bluesin paikallisesti suositun musiikkilajin Mississippin suistoalueelta kansalliseen tietoisuuteen. Hän oli koulutettu mies, joka hyödynsi paljon kansanmusiikkia omissa sävellyksissään.
Nuoruusvuodet

Handy syntyi Alabamassa Charles Bernard Handyn ja Elizabeth Brewerin perheeseen. Isä oli Guntersvillen pienen kirkon pappi. Vuoden 1941 omaelämäkerrassaan Father of the Blues Handy kertoi syntyneensä isoisänsä William Wise Handyn rakentamassa hirsimökissä. William Wise Handy oli Afrikkalaisen metodisti-episkopaalisen kirkon pastori. Handyn syntymäkoti Florencessa on säilynyt ja kunnostettu. Myös W. C. Handy oli uskovainen mies, jonka musiikkityyliin kirkkomusiikilla oli oma vaikutuksensa.
W. C. Handy työskenteli puuseppänä, suutarina ja rappaajana ja osti ensimmäisen kitaransa, jonka oli nähnyt paikallisen kaupan ikkunassa, salaa vanhemmiltaan. Hänen isänsä pakotti pojan palauttamaan kitaran kauppaan ja ilmoitti hänet urkukursseille. Tätä ei kestänyt pitkään vaan Handy alkoi harjoitella kornetinsoittoa.
Musiikillisen ja sosiaalisen kehityksen vuodet

Handy liittyi paikalliseen bluesyhtyeeseen salaa vanhemmiltaan ja osti yhtyetoveriltaan kornetin, jonka kanssa harjoitteli kaiken vapaa-aikansa. Koulussa hän oli erinomainen oppilas. Syyskuussa 1892 Handy matkusti Birminghamiin, jossa hän läpäisi opetuskokeen. Hän otti vastaan opettajan paikan Birminghamissa, mutta huomasi pian työn olevan huonosti palkattua. Hän jätti opettajan työnsä ja aloitti putkitehtaalla lähellä Bessemeria.
Vapaa-ajallaan Handy organisoi pienen kielisoitinorkesterin ja opetti muusikoille kuinka lukea nuotteja. Hän muodosti kvartetin nimeltä ”Lauzetta Quartet”. Ryhmä päätti osallistua Maailmannäyttelyyn Chicagossa ja maksaakseen matkansa he tekivät kaikenlaisia töitä ennen saapumistaan Chicagoon. Saavuttuaan kaupunkiin he saivat tietää näyttelyn siirtyneen vuodella eteenpäin. Sen jälkeen kvartetti matkasi St. Louisiin, jossa he totesivat työolosuhteiden olevan huonot. Lauretta Quartet hajosi ja Handy muutti Evansvilleen, Indianaan.
Evansvillessä Handyn onni kääntyi. Hän liittyi suosittuun yhtyeeseen, joka kiersi esiintymässä naapurikaupungeissa ja osavaltiossa. Hän tapasi Hendersonissa, Kentuckyssa Elizabeth Pricen, jonka kanssa avioitui 19. heinäkuuta 1896. Handyn musiikilliset seikkailut jatkuivat: ensin hän lauloi ensimmäistä tenoria leikarinäytöksessä, sitten hän muutti Alabamaan, jossa toimi orkesterinjohtajana, kuoronjohtajana, kornetistina ja trumpetistina. 23-vuotiaana hänestä tuli Mahara's Colored Minstrels -ryhmän johtaja.
Mahara's Minstrelsin kanssa Handy kiersi kolme vuotta kuuden dollarin viikkopalkalla esiintyen Chicagossa, Teksasissa, Oklahomassa, Georgiassa, Floridassa ja Kuubassa. Paluumatkalla Kuubasta yhtye pysähtyi Huntsvillessä Alabamassa, johon Handy vaimoineen päätti asettua asumaan.
29. heinäkuuta 1900 syntyi pariskunnan ensimmäinen kuudesta lapsesta (tytär Lucille). Samoihin aikoihin Alabama Agricultural and Mechanical College for Negroes -koulun (nykyisin Alabama Agricultural and Mechanical University) johtaja William Hooper Councill pyysi Handya opettajaksi mustille tarkoitettuun oppilaitokseensa. Hän otti vastaan viran syyskuussa ja opetti koululla vuosina 1900–1902.
Vuonna 1903 hänelle tarjottiin clarksdalelaisen mustien yhtyeen Knights of Pythiaksen johtajan tehtävää. Handy hyväksyi tarjouksen ja pysyi yhtyeessä kuusi vuotta.
W. C. Handy odotti vuonna 1903 Tutwilerissä Mississippi Deltassa junaa ja kuuli mustan kitaransoittajan laulavan bluesia eräällä rautatieasemalla. Tätä pidetään ensimmäisen konkreettisena tietona bluesmusiikista.