stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Raimo Lovio

Raimo Juhani Kullervo Lovio (s. 30. huhtikuuta 1952 Jyväskylä) on suomalainen kauppatieteilijä ja emeritusprofessori.
Raimo Lovio syntyi agronomi Ari Aatos Artturi Lovion ja Marja Anneli Rainion perheeseen. Hän avioitui 1973 Maija-Liisa Wallgrénin kanssa. Lovio tuli ylioppilaaksi Helsingin lyseosta 1971 ja valmistui Helsingin yliopistosta valtiotieteen kandidaatiksi 1980 ja väitteli Helsingin kauppakorkeakoulussa kauppatieteen tohtoriksi 1994 tutkimuksella Evolution of Firm Communities in New Industries.
Lovio oli VTT:n tutkija 1982–1987, Sitran tutkija 1987–1989, Helsinkin kauppakorkeakoulun assistentti 1990–1995 ja yliassistentti 1996 ja Suomen Akatemian vanhempi tutkija 1997–1999. Helsingin kauppakorkeakoulun ja myöhemmin Aalto-yliopiston kauppakorkeakoulun professori hän oli vuodsta 199 eläköitymiseensä saakka. Hänet valittiin siellä vuoden opettajaksi 2007. Tutkijan- ja opettajanuransa loppuvaiheessa Aalto-yliopistossa innovaatioihin, globalisaatioon ja vastuulliseen liiketoimintaan paneutunut Lovio suuntautui energia-alaan.
Alec Baldwin

| Alec Baldwin |
| --- | --- |
 Alec Baldwin San Diegon Comic-Conissa 2016.
Henkilötiedot
Koko nimi:  Alexander Rae Baldwin III
Syntynyt: 3. huhtikuuta 1958 (ikä 66) Amityville, New York, Yhdysvallat
Ammatti:  näyttelijä
Puoliso:  Kim Basinger (1993–2002) Hilaria Baldwin (2012–)
Lapset:  7
Näyttelijä
Aktiivisena:  1987–
Aiheesta muualla
www.alecbaldwin.com
IMDb 
Elonet
Alexander Rae ”Alec” Baldwin III (s. 3. huhtikuuta 1958 Amityville, New York) on yhdysvaltalainen näyttelijä. Hänet tunnetaan muun muassa roolistaan komediasarjassa 30 Rock (2006–2013). Hänellä on 8 lasta. Ensimmäisestä suhteesta Kim Basingerin kanssa on 1 lapsi ja toisesta suhteesta Hilaria Thomasin kanssa on 7 lasta.
Varhainen elämä

Alec Baldwin syntyi ja varttui Amityvillen kylässä Babylonin kaupungissa, joka sijaitsee Nassaun piirikunnassa, Long Islandilla, New Yorkin osavaltiossa. Hänen vanhempansa ovat Alexander Baldwin Jr. (1927–1983) ja Carol Baldwin. Hänellä on viisi sisarusta: kolme veljeä ja kaksi sisarta. Alec Baldwinin tavoin myös hänen nuoremmat veljensä Daniel, Stephen ja William ovat näyttelijöitä.
Valmistuttuaan Alfred G. Berner High Schoolista Baldwin aloitti yliopisto-opinnot George Washingtonin yliopistossa vuonna 1976. Vuonna 1979 hän siirtyi opiskelemaan näyttelemistä New Yorkin yliopistoon. Baldwin suoritti Bachelor of Fine Arts -tutkinnon 1990-luvulla.
Näyttelijänura > Elokuva- ja televisioura

Ennen elokuvauraansa Baldwin näytteli 1980-luvun alussa televisiossa. Hän esiintyi ajan suosituissa saippuasarjoissa, kuten The Doctors ja Knots Landing. Ensimmäisenä ensi-iltansa saanut teatterielokuva, jossa hän esiintyy, on Amos Kollekin ohjaama Forever, Lulu vuodelta 1987. Vuosikymmenen kahtena viimeisenä vuonna ilmestyi kuusi teatterielokuvaa, joissa Baldwin näytteli. Kaupallisesti menestyivät parhaiten Tim Burtonin Beetlejuice, jossa Baldwin esittää Adam Maitlandin roolin, ja Mike Nicholsin Working Girl – tieni huipulle (Working Girl), jossa hän esittää Mick Dugania.
Vuonna 1990 Baldwin esitti Jack Ryania ensimmäisessä Tom Clancyn kirjoihin perustuvassa elokuvassa Punaisen lokakuun metsästys (The Hunt for Red October). Elokuva on Baldwinin uran ensimmäinen yli sata miljoonaa Yhdysvaltain dollaria teatterikierroksellaan tuottanut elokuva. Jack Ryan -elokuvia on tehty myöhemmin kolme, joista kahdessa ensimmäisessä pääroolia esittää  Harrison Ford ja viimeisimmässä Ben Affleck.
Baldwin on ollut kerran ehdolla Oscar-palkinnon saajaksi, kategoriassa paras miessivuosa roolistaan Shelly Kaplow'na Wayne Kramerin elokuvassa The Cooler. Golden Globen saajaksi hän on ollut ehdolla yksitoista kertaa, seitsemästi kategoriassa paras miespääosa televisiosarjassa – musikaali tai komedia, kahdesti kategoriassa paras miespääosa minisarjassa tai televisioelokuvassa (televisioelokuvasta Viettelysten vaunu ja minisarjasta Nuremberg) ja kerran kategorioissa paras miessivuosa televisiosarjassa, minisarjassa tai televisioelokuvassa (puolustusministeri Robert McNamaran roolista televisioelokuvassa Path to War) ja paras miessivuosa elokuvassa (The Cooler). Hän on saanut Golden Globen kolmesti, vuosina 2007, 2009 ja 2010 Jack Donaghyn roolista NBC:n komediasarjassa 30 Rock, jota tehtiin seitsemän tuotantokautta vuosina 2006–2013. Hänelle on myönnetty samasta roolista myös kaksi Emmy-palkintoa ja seitsemän SAG-palkintoa "paras miesnäyttelijä komediasarjassa" -palkintokategoriassa.
Mainittujen lisäksi muita elokuvia, joissa Baldwin on näytellyt, ovat muun muassa Pearl Harbor vuodelta 2001 (roolihenkilönä Jimmy Doolittle) sekä Martin Scorsesen ohjaamat Lentäjä (The Aviator, 2004), jossa hän esitti Juan Trippeä, ja The Departed, jossa hän esitti George Ellerbyn roolia.
Baldwin on yksi neljästä näyttelijästä, jotka ovat toimineet yli kymmenen kertaa Saturday Night Live -sketsiohjelman juontajana. Baldwin on juontanut ohjelmaa useammin kuin kukaan muu, 16 kertaa, yhden jakson enemmän kuin aiempi ennätyksen haltija Steve Martin. Maaliskuussa 2010 Baldwin ja Martin juonsivat yhdessä Oscar-gaalan. Saturday Night Liven lisäksi Baldwin on vieraillut muun muassa sarjoissa Will & Grace, josta oli ehdolla Emmy-palkinnon saajaksi, ja Frendit.
Vuoden 2016 presidentinvaalin yhteydessä Baldwin saavutti suuren suosion Donald Trump -imitaatioillaan Saturday Night Liven  vaalikampanjaa parodioivissa sketseissä. Baldwin voitti Trumpin roolistaan Emmy-palkinnon kategoriassa paras miesvierailija komediasarjassa.
Näyttelijänura > Kuolemantuottamus

Rust-elokuvan kuvauksissa lokakuussa 2021 Baldwin ampui vahingossa elokuvan kuvaajan Halyna Hutchinsin kuoliaaksi rekvisiitta-aseella, jonka ei pitänyt olla ladattu. Samassa onnettomuudessa loukkaantui myös elokuvan ohjaaja Joel Souza. Baldwin joutui syytteeseen kuolemantuottamuksesta, mutta oikeusistuin New Mexicossa hylkäsi syytteet heinäkuussa 2024 syyttäjien jätettyä jakamatta tiettyä todistusaineistoa puolustuksen kanssa. Oikeuskäsittely päättyi lopullisesti jouluna 2024. Elokuvan asemestari tuomittiin kuolemantuottamuksesta 18 kuukauden vankeuteen. Baldwin palasi työhönsä Saturday Night Livessä lokakuussa 2024. Rust-elokuva kuvattiin loppuun kaksi vuotta myöhässä aikataulusta ja se julkaistaan marraskuussa 2024.
Näyttelijänura > Teatteriura

Baldwin on esiintynyt myös usein teatterinäyttämöllä. Vuonna 1992 hän sai Tony-ehdokkuuden suorituksestaan Stanley Kowalskina Broadway-versiossa Tennessee Williamsin näytelmästä Viettelyksen vaunu. Vuonna 1995 hän esiintyi samaan näytelmään perustuvassa televisioelokuvassa ja sai Golden Globe- ja Emmy-ehdokkuuden. Broadway-debyyttinsä Baldwin teki vuonna 1986 Joe Ortonin näytelmässä Loot. Muita Broadway-näytelmiä, joissa hän on esiintynyt ovat muun muassa Ortonin Entertaining Mr. Sloan, Caryl Churchillin Serious Money ja  Ben Hechtin ja Charles MacArthurin Twentieth Century.
Yksityiselämä

Baldwin oli naimisissa näyttelijä Kim Basingerin kanssa vuodesta 1993 vuoteen 2002 saakka. Heillä on vuonna 1995 syntynyt tytär Ireland. Baldwinin ja Basingerin ero ja kiista heidän lapsensa huoltajuudesta saivat paljon julkisuutta. Kesäkuussa 2012 Baldwin avioitui joogaohjaaja Hilaria Thomasin kanssa. Heillä on seitsemän lasta: Vuosina 2013, 2021 ja 2022 syntyneet tyttäret, ja vuosina 2015, 2016, 2018 ja 2020 syntyneet pojat.
Baldwin on poliittiselta kannaltaan demokraatti. Hän on ottanut julkisuudessa aktiivisesti kantaa ajankohtaisiin poliittisiin kysymyksiin.
Omaelämäkerta

Baldwin, Alec. Nevertheless: A Memoir. HarperCollins Publishers, 2017. ISBN 978-0-06-240970-6.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Alec Baldwin Wikimedia Commonsissa
Alec Baldwin Internet Movie Databasessa. (englanniksi)
Alec Baldwinin verkkosivut
Baldwinin elokuvien tuotot
| Auktoriteettitunnisteet  |
| --- | --- |
Kansainväliset:  FAST  ISNI  VIAF  WorldCat 
Kansalliset:  Norja  Espanja  Ranska  BnF data  Katalonia  Saksa  Israel  Yhdysvallat  Latvia  Tšekki  Australia  Korea  Alankomaat  Puola 
Taiteenala:  Emmy Awards  FID  MusicBrainz 
Henkilöt:  Deutsche Synchronkartei  Deutsche Biographie  DDB  Trove  Elonet  Yle 
Muut:  SNAC  IdRef
Kokardi

Ruotsalainen teekkarilakki jossa on kullanvärinen kokardi.
Suomalainen kadetti paraatiasussa. Kadetin lippalakissa on sekä sinivalkoinen valtakunnankokardi että punapohjainen leijonakokardi.
Kokardi on päähineeseen keskelle eteen kiinnitettävä lakkimerkki. Yleensä se tarkoittaa pyöreää kansallistunnusta, mutta myös muita lakkimerkkejä voidaan kutsua kokardeiksi. Kokardi-sana on peräisin ranskan kielen sanasta cocquarde eli 'kukon sulka', sillä alun perin se tarkoitti hattuun tunnukseksi kiinnitettyä sulkaa. Myös sotilasajoneuvoissa tai lentokoneissa käytettyjä pyöreitä kansallisuustunnuksia kutsutaan kokardeiksi (ranskaksi cocarde ja englanniksi roundel).
Kokardeja käytetään osana univormua etenkin sotilaspuvuissa ja akateemisessa maailmassa: ylioppilaslakki ja tohtorinhattu samoin kuin erilaisten korkeakoulujen erityiset opiskelijalakit kuten teekkarilakki ja kylterilakki koristetaan alaan liittyvällä kokardilla.
Sulka korvattiin 1700-luvulla värikkäällä rusetilla, jolla hatun lierit sidottiin ylös. Pian alettiin käyttää metallisia kokardeja, jotka saattoivat olla hyvin pieniä nappeja. Niiden merkitys laillisen hallitusvallan tunnuksena oli silti suuri: ilman kokardia ei ollut sotilaskaan. Kokardi ja arvomerkit tekevät univormusta virallisen sotilaspuvun. Tämän vuoksi esimerkiksi vapaaehtoisessa maanpuolustustoiminnassa ei käytetä arvomerkkejä, vaikka pukeuduttaisiinkin maastopukuun. Sotilasvirkapukua voi kuitenkin pitää olematta viranomainen esimerkiksi juhlatilaisuuksissa rajatusti. Toisaalta kokardin lisääminen on edullisin tapa luoda univormu: esimerkiksi monet suomalaiset reserviläiset lähtivät talvisotaan syksyllä 1939 "Malli Cajanderissa", johon kuului taistelijan omien siviilivaatteiden lisäksi kokardi ja armeijan vyö. Samalla tavalla pienemmät opiskelijajärjestöt luovat omat lakkinsa vaihtamalla ylioppilaslakkiin oman kokardin.
Kokardi Suomen puolustusvoimissa

Jääkärien kouluttautuessa Saksassa Jääkäripataljoona 27:ssä he kantoivat tšakoo-päähineessään kotkatunnusta. Jääkärien Suomeen tuoman harmaanvihreän univormun lakissa käytettiin kahta kokardia. Vuonna 1919 vakiintunut kahden kokardin perinne säilyi vuoden 1936 sotilaspuku-uudistukseen saakka. Omia kokardeja ja muita tunnuksia alettiin suunnitella heti kevättalvella 1918 Akseli Gallén-Kallelan johdolla. Aluksi käyttöön otettiin itsenäisyyden alkuajan punapohjainen leijonatunnus, mutta asepuvussa m/22 oli jo kansallislipun värinen sinivalkoinen kokardi.
Talvisodan pelkistetyssä "malli Cajander"-pukukokonaisuudessa puolustusvoimien omaisuutta edustivat vain vyö, lakki ja kokardi.
Suomen puolustusvoimissa on kumpikin kokardi edelleen käytössä: sinivalkoista kokardia käyttävät varusmiehet ja reservin miehistö ja punapohjaista leijonakokardia vakinaisessa tai määräaikaisessa virkasuhteessa oleva sotilashenkilöstö ja reservin upseerit ja aliupseerit. Upseerin lippalakissa ("koppalakissa") ja karvalakissa on puolustushaarakohtainen lakkimerkki, jonka keskellä on leijonakokardi. Kokardien, arvomerkkien ja muiden tunnusten käytöstä säädetään Pääesikunnan normilla PVHSM HENKILÖSTÖALA 038 (2015), joka vastaa aiempia Sotilas- ja virkapukuohjesääntöjä. Kertausharjoituksissa usein myös ryhmänjohtajina toimivat alikersantit saavat lakin, jossa on sinivalkoinen kokardi, kun taas mahdollisesti joukkueen varajohtajina tai joukkueen johtajina toimivat aliupseerit kersantista alkaen saavat leijonakokardillisen lakin.kenen mukaan? Lisäksi maakuntajoukoissa voi olla komppaniakohtaisia määräyksiä kokardin käytöstä.
Laajamittaisen baretteihin siirtymisen myötä kokardit ovat paljolti korvautuneet brittiläismallisella, suurella barettiin kiinnitettävällä lakkimerkillä, joita on muun muassa hopeisen ja kultaisen värisinä. Maavoimissa heraldisesti arvokkaampaa hopeaa muistuttavaa merkkiä käyttävät varusmiehet (pl. FRDF-koulutettavat), reserviläiset ja pääosa palkattuun henkilöstöön kuuluvista. Kullanväristä käyttävät EU- tai Nato-johtoisissa kansainvälisissä tehtävissä toimivat, niihin koulutettavat tai toimintavalmiussitoumuksen solmineet sotilaat.
Muun muassa Yhdistyneessä kuningaskunnassa baretin väri on osoittanut aselajia, ja lakkimerkki taas rykmentin, johon sotilas kuuluu. Norjassa lakkimerkissä on kulloisenkin valtionpäähenkilön nimikirjaimet.
Tuntematon sotilas (vuoden 2017 elokuva)

| Tuntematon sotilas |
| --- | --- |
 Heinäkuussa 2017 julkaistu mainosjuliste, jossa Max Ovaskan roolihahmo Määttä kantaa konekiväärin jalustaa.
Ohjaaja:  Aku Louhimies
Käsikirjoittaja:   Aku Louhimies  Jari Olavi Rantala 
Perustuu:  Väinö Linnan romaaniin Tuntematon sotilas
Tuottaja:   Aku Louhimies  Mikko Tenhunen  Miia Haavisto 
Säveltäjä:  Lasse Enersen
Kuvaaja:  Mika Orasmaa
Leikkaaja:  Benjamin Mercer
Lavastaja:   Petri Neuvonen  Mikko Kuivasto 
Pääosat:   Eero Aho  Johannes Holopainen  Jussi Vatanen  Aku Hirviniemi  Hannes Suominen  Paula Vesala  Samuli Vauramo  Joonas Saartamo  Arttu Kapulainen  Andrei Alén  Juho Milonoff  Matti Ristinen 
Valmistustiedot
Valmistusmaa:  Suomi
Tuotantoyhtiö:  Elokuvaosakeyhtiö Suomi 2017
Levittäjä:   SF Studios  Beta Cinema 
Ensi-ilta:   2017-10-2727. lokakuuta 2017  
Kesto:  179 minuuttia
Alkuperäiskieli:  suomi
Budjetti:  yli 7 000 000 €
Tuotto:  yli 15 000 000 €
Katsojat:  1 024 359 (Suomi)
Aiheesta muualla
Virallinen sivusto
IMDb 
Elonet
Infobox OKNimi-testi OK: 
Tuntematon sotilas on vuonna 2017 ensi-iltansa saanut suomalainen sotaelokuva, jonka on ohjannut Aku Louhimies. Se pohjautuu Väinö Linnan samannimiseen romaaniin vuodelta 1954. Elokuva sijoittuu jatkosotaan, joka käytiin Suomen ja Neuvostoliiton välillä vuosina 1941–1944, ja seuraa suomalaista konekiväärikomppaniaa läpi sodan. Elokuvan pääosissa ovat Eero Aho, Johannes Holopainen, Jussi Vatanen, Aku Hirviniemi, Hannes Suominen, Paula Vesala, Samuli Vauramo, Joonas Saartamo, Arttu Kapulainen, Andrei Alén, Juho Milonoff ja Matti Ristinen.
Elokuva on kolmas Tuntemattomasta sotilaasta tehty filmatisointi. Edvin Laineen ohjaama Tuntematon sotilas tuli ensi-iltaan vuonna 1955 ja Rauni Mollbergin Tuntematon sotilas vuonna 1985. Elokuvan pohjalta on myös viisiosainen televisiosarja, jonka ensimmäinen jakso esitettiin 30. joulukuuta 2018.
Tuntematon sotilas sai ensi-iltansa elokuvateatterissa 27. lokakuuta 2017. Elokuva sai neljä Jussi-palkintoa parhaasta miespääosasta (Aho), leikkauksesta, maskeeraussuunnittelusta ja äänisuunnittelusta. Se oli ehdolla 11 palkintoon muun muassa parhaasta elokuvasta, ohjauksesta ja miessivuosasta (Hirviniemi ja Vatanen). Lisäksi se voitti yleisöpalkinnon Jussin. Helmikuussa 2018 siitä tuli ensimmäinen miljoonan katsojan rajan ylittänyt suomalainen elokuva lähes viiteenkymmeneen vuoteen.
Näyttelijät

| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
|  Eero Aho  | … |  Rokka   |
|  Johannes Holopainen  | … |  Kariluoto   |
|  Jussi Vatanen  | … |  Koskela   |
|  Aku Hirviniemi  | … |  Hietanen   |
|  Hannes Suominen  | … |  Vanhala   |
|  Arttu Kapulainen  | … |  Susi   |
|  Paula Vesala  | … |  Lyyti   |
|  Samuli Vauramo  | … |  Lammio   |
|  Joonas Saartamo  | … |  Lahtinen   |
|  Juho Milonoff  | … |  Honkajoki   |
|  Andrei Alén  | … |  Rahikainen   |
|  Matti Ristinen  | … |  Sarastie   |
|  Diana Pozharskaya  | … |  Vera   |
| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
|  Max Ovaska  | … |  Määttä   |
|  Kimi Vilkkula  | … |  Sihvonen   |
|  Severi Saarinen  | … |  Lehto   |
|  Eino Heiskanen  | … |  Riitaoja   |
|  Jarkko Lahti  | … |  Viirilä   |
|  Akseli Kouki  | … |  Salo   |
|  Marketta Tikkanen  | … |  Sirkka   |
|  Eemeli Louhimies  | … |  Asumaniemi   |
|  Elias Gould  | … |  Ukkola   |
|  Annika Stenvall  | … |  lotta Kotilainen   |
|  Oskar Pöysti  | … |  vääpeli Sinkkonen   |
|  Janne Virtanen  | … |  everstiluutnantti Karjula   |
|  Pirkka-Pekka Petelius  | … |  kapteeni Kaarna   |
Tuotanto > Esituotanto

Kolmatta Tuntematon sotilas -filmatisointia alettiin kaavailla jo 2000-vuosikymmenen lopulla. Louhimies ja Rantala saivat ensimmäisen käsikirjoitusversion valmiiksi kesällä 2009. Sen pohjalta hahmoteltiin pääpiirteittäinen kuvaussuunnitelma, jonka avulla saatiin ylimalkainen käsitys elokuvan kustannuksista. Vastoinkäymiset Louhimiehen yksityiselämässä viivästyttivät hanketta. Projekti kuitenkin eteni, ja se pidettiin edelleen salaisena. Louhimiehen mukaan hänen visionaan oli tehdä moderni versio klassikosta samaan tapaan kuin Macbethista tai Othellosta tehdään aina uusia versioita ja tuoda uudella elokuvalla alkuteos nykypäivän yleisölle ja nuoren sukupolvelle, jotka eivät juuri tunne romaania tai aikaisempia elokuvia. Hän on verrannut elokuvan käsikirjoitusta Veteen piirrettyyn viivaan, koska molemmissa alkuteoksen juonen osia on otettu elokuvaan valikoiden.
Tuntematon sotilas sai yksityistä rahoitusta Supercellin perustajilta. Heidän sijoituslupauksensa avasi tien muille rahoittajille. Sijoittajat eivät asettaneet ehtoja sisällön suhteen; pääasia oli itse tarina ja etenkin Louhimiehen tulkinta siitä. Kenties tärkein yksittäinen yhteistyötaho oli Puolustusvoimat ja yliluutnantti Tommi Kangasmaa, jonka ansiosta tuotantoryhmä sai käyttöönsä logistiikkaa ja alueita. Louhimies lähestyi suomalaisen elokuvan tavanomaisia rahoituskanavia vasta, kun sijoittajien määrä oli riittävän suuri. Tarvittiin yksi valtakunnallinen televisiokanava ennakko-osto-osuudellaan ja Suomen elokuvasäätiön tuotantotuki. Yleisradio ja Elokuvasäätiö kiinnostuivat hankkeesta. Elokuvasäätiö myönsi Elokuvaosakeyhtiö Suomi 2017 -tuotantoyhtiölle 30 000 euron suuruisen kehittämistuen, ja säätiön myöntämän apurahan myötä hankkeesta tuli julkinen syyskuussa 2014. Kehittämistukipäätöksessä elokuvasta käytettiin vielä nimeä Sotaelokuva. Tuotannon valmisteluun aikoinaan saatu tuki oli myös ollut julkinen, mutta lehdistö oli tuolloin jättänyt sen huomiotta. Tuotannon rahoitus oli kesken ennen määräajan umpeutumista kesäkuussa 2015, ja Louhimies oli jo varautunut jättämään hankkeen sikseen. Heinäkuussa rahoitus yllättäen varmistui ja Louhimies käynnisti tuotannon uudelleen. Tuntemattoman sotilaan kolmas filmatisointi todettiin tuotantoon valmiiksi loppukesästä 2015.
Yleisradiolle tuotettava televisiosarja lisäsi työmäärää, sillä jaksojen sisäisen dramaturgian piti olla kunnossa. Elokuvan suunniteltu budjetti oli yli seitsemän miljoonaa euroa, mikä tekee siitä yhden Suomen kaikkien aikojen mittavimmista elokuvahankkeista. Suomen elokuvasäätiö teki miljoonan euron tukivarauspäätöksen elokuvan tuotannolle.
Tuotanto > Tuotanto

Elokuvan kuvaukset aloitettiin 6. kesäkuuta 2016 Kymenlaaksossa, ja ne kestivät yhteensä 80 päivää. Kuvauksia tehtiin eri puolilla Suomea, muun muassa Suomenlinnassa ja Pohjois-Karjalassa, ja taistelukohtaukset kuvattiin pääasiassa Karjalan prikaatin ampumaharjoitusalueella Vekaranjärvellä. Talvikohtaukset oli alun perin tarkoitus kuvata Karjalan prikaatin mailla, mutta lumettoman sään takia ne kuvattiin Kuhmossa.Alun perin yli 14 000 ihmistä ilmoittautui mukaan vapaaehtoisiksi avustajiksi, joista kuvauksia varten otettiin mukaan yli 3 000. Kun kuvauspäiviä oli kulunut 72, 120-henkinen tuotantoryhmä oli saanut kuvattua 458 tuntia materiaalia. Viimeiset kuvaukset tehtiin helmikuussa 2017.
Kuvauksissa heinäkuun lopulla 2016 Vekaranjärvellä avustajana toiminut 58-vuotias mies loukkaantui jäätyään hevoskärryjen alle. Hän kuoli vammoihinsa elokuussa.
Elokuvasta julkaistiin ensimmäinen traileri 1. kesäkuuta 2017.
Julkaisut

Tuntematon sotilas sai maailmanensi-iltansa 12. lokakuuta 2017 kutsuvierasnäytöksessä Helsingin Tennispalatsissa. Teatteriensi-ilta oli koko Suomessa 27. lokakuuta 2017. Suomen lisäksi Tuntematon sotilas tuli ensi-iltaan myös muissa Pohjoismaissa. Virossa se sai ensi-iltansa Tallinnan Pimeiden öiden elokuvafestivaalilla 23. marraskuuta. Ruotsissa elokuva esitettiin sadassa teatterissa 6. joulukuuta 2017.
Tuntematon sotilas julkaistiin 26. maaliskuuta 2018 Blu-ray- ja DVD-tallenteina. Blu-ray-tallenteella on myös elokuvan kansainvälinen versio. Se on ensimmäinen suomalainen Blu-ray-julkaisu, jolla on Dolby Atmos 7.1 -ääniraita. Tuntematonta sotilasta myytiin heti ilmestyessään yli 60 000 kappaletta, ja se rikkoi platinarajan huhtikuun puolessa välissä. Joulukuuhun 2018 mennessä elokuvan yhteenlaskettu Blu-ray- ja DVD-myynti oli ylittänyt 100 000 kappaleen rajan.
Tuntemattoman sotilaan Yhdysvaltain ja Kanadan oikeudet myytiin vuonna 2018 yhdysvaltalaiselle Kino Lorberille, ja elokuva Unknown Soldier tuli katsottavaksi sen suoratoistopalvelussa Suomen 101. itsenäisyyspäivänä 6. joulukuuta 2018. Lisäksi elokuva julkaistiin DVD:llä 12. maaliskuuta 2019.
Vastaanotto

| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
Aamulehti Markus Määttänen: 
Episodi  Jussi Huhtala: 
Film-O-Holic.com  Juha Rosenqvist: 
Helsingin Sanomat Juho Typpö : 
Hufvudstadsbladet Krister Uggeldahl: 
Iltalehti  Juho Rissanen: 
Ilta-Sanomat  Taneli Topelius: 
Keskisuomalainen Marko Ahonen: 
Me Naiset  Martta Kaukonen: 
Muropaketti  Aki Lehti: 
Rantapohja Elmo Rautio: 
V2.fi Jari Tapani Peltonen: 
Keskiarvo:
Vastaanotto > Katsojaluvut

Tuntematon sotilas keräsi avausviikonloppunaan Suomessa 121 827 katsojaa. Se on Suomen historian paras kotimaisen elokuvan avaustulos, ja se ohitti elokuvien Matti (2006), Luokkakokous (2015) ja Luokkakokous 2 – Polttarit (2016) avaustulokset. Vain kaksi elokuvaa on avannut Suomessa isommin: 007 Spectre (2015) ja Star Wars: The Force Awakens (2015).
Toisella esitysviikollaan elokuvasta tuli vuoden 2017 katsotuin elokuva Suomessa. 5. marraskuuta mennessä sen oli nähnyt 364 468 katsojaa. Kolmannella esitysviikollaan elokuva rikkoi puolen miljoonan katsojan rajan 521 076 katsojallaan.
Elokuva saavutti Suomessa miljoonan katsojan rajan 15. helmikuuta 2018. Se on vuodesta 1970 alkavan tilastoidun ajan katsotuin kotimainen elokuva ja arvioiden mukaan kaikkien aikojen kolmanneksi katsotuin. Edellinen yli miljoona katsojaa kerännyt suomalainen elokuva on vuonna 1968 valmistunut Edvin Laineen Täällä Pohjantähden alla, joka myös on Väinö Linna -filmatisointi. Ainoa Tuntematonta sotilasta katsotumpi elokuva Suomessa tilastoituna aikana on vuonna 1997 valmistunut yhdysvaltalainen Titanic.
Ruotsissa elokuva saavutti suuren suosion ja nousi kaikkien aikojen kolmanneksi katsotuimmaksi suomalaiseksi elokuvaksi. Sen oli nähnyt tammikuun 2018 puoliväliin mennessä nähnyt yli 50 000 katsojaa, ja ensi-iltaviikonloppuna sen näki 25 000 katsojaa.
Vastaanotto > Arvostelut

Iltalehden Juho Rissanen antoi elokuvalle täydet viisi tähteä ja kutsui elokuvaa mestariteokseksi ja yhdeksi kaikkien aikojen parhaista suomalaisista elokuvista.
Helsingin Sanomien Juho Typpö antoi elokuvalle kaksi tähteä viidestä. Typön mukaan elokuva ei osaa perustella olemassaoloaan eikä ole tarpeeksi rohkea. Elokuvassa ei oteta tarpeeksi kantaa Suomessa nousussa olevaa äärioikeistolaisuutta vastaan, se on ”tavanomaista suomalaisen elokuvan mieskuvausta” sekä ”turvallinen, riskitön ja kaikkia miellyttämään pyrkivä Suomi 100 -juhlakuvaelma”.