stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Veini Vehviläinen

| Veini Vehviläinen> Henkilötiedot |
| --- | --- |
Syntynyt: 13. helmikuuta 1997 (ikä 27) Jyväskylä, Suomi
Kansalaisuus:   Suomi
Jääkiekkoilija
Lempinimi:  Väiski, Veitikka, Wayne
Pelipaikka:  maalivahti
Hanska:  vasen
Pituus:  185 cm
Paino:  87 kg
Seura
Seura:  TPS
Sarja:  SM-liiga
Pelinumero:  35
Pelaajaura
Pääsarjaura:  2015–
Aik. seurat:  JYP-Akatemia (Mestis) JYP (SML) Sport (SML) Kärpät (SML) Cleveland Monsters (AHL) Columbus Blue Jackets (NHL) Toronto Marlies (AHL) Brynäs IF (SHL)
NHL-varaus:  173. varaus, 2018 Columbus Blue Jackets
Veini Vehviläinen (s. 13. helmikuuta 1997 Jyväskylä) on suomalainen jääkiekkomaalivahti, joka pelaa SM-liigajoukkue Turun Palloseurassa. Hän oli myös voittamassa maailmanmestaruutta vuonna 2019.
Ura > Seuraura > Juniorivuodet

Vehviläinen aloitti jääkiekkoilun Palokan Pakissa, mutta hän on varsinaisesti Jyvässeudun Kiekon kasvatti. Vehviläinen siirtyi C-juniori-ikäisenä JYPiin kaudeksi 2012–2013. Hän pelasi suurimman osan kaudestaan seuran B-nuorissa, mutta esiintyi myös JYPin A- ja C-nuorissa. Kaudella 2013–2014 hän kantoi vain 16-vuotiaana suurimman osan A-nuorten torjuntavastuusta. Vehviläinen valittiin A-nuorten SM-liigan lokakuun 2013 kuukauden tulokaspelaajaksi. Kaudeksi 2014–2015 hänet nostettiin Mestis-joukkue JYP-Akatemian vahvuuteen. Vehviläinen lähti kauteen JYPin A-nuorten maalivahtina, mutta hän ohitti Dennis Saikkosen ja Juhana Ahon Akatemian maalivahtihierarkiassa ja torjui 26 runkosarja- ja neljässä playoff-ottelussa. Vehviläinen valittiin Mestiksen marraskuun 2014 kuukauden tulokaspelaajaksi. Hän puki kauden aikana myös yhteen JYPin SM-liigaotteluun.
Vehviläisen odotettiin tulevan varatuksi NHL:ään kesällä 2015. Hän jäi kuitenkin yllättäen ilman varausta. Vehviläinen kutsuttiin samana kesänä kuitenkin varaamattomana pelaajana Anaheim Ducksin kehitysleirille.
Ura > Seuraura > SM-liigasopimus JYPiin

Kauden 2015–2016 kynnyksellä Vehviläinen teki kolmivuotisen SM-liigasopimuksen JYPin kanssa. Hän aloitti kautensa joukkueen kakkosmaalivahtina Tuomas Tarkille. Vehviläinen teki miesten pääsarjadebyyttinsä 30. elokuuta 2015 Mestarien liigassa vieraissa brittiläistä Sheffield Steelersiä vastaan. Hän torjui JYPin 2–4-voittoon päättyneessä ottelussa 26 kertaa. SM-liigadebyyttinsä Vehviläinen teki 19. syyskuuta 2015 vieraissa Pelicansia vastaan. Hän torjui ottelussa myös liigauransa ensimmäisen nollapelinsä JYPin voitettua 0–2. Vehviläinen sai tililleen 30 torjuntaa. Erkki Mäkelä valitsi hänet ottelun Alumnien tähtien ykköstähdeksi. Vehviläinen nousi kauden mittaan haastamaan tosissaan Tarkkia JYPin ykkösmaalivahdin paikasta ja hän jakoi joukkueen torjuntavastuun runkosarjassa varsin tasaisesti pelaten 28 ottelua. Vehviläisen voittoprosentti oli runkosarjassa Tarkkia parempi (65,38%). Pudotuspeleissä hän pelasi kolme ottelua. Vehviläinen oli kauden päätteeksi ehdolla SM-liigan parhaalle tulokkaalle myönnettävän Jarmo Wasaman muistopalkinnon voittajaksi, mutta palkinnon vei Tapparan hyökkääjä Patrik Laine.
Vehviläinen aloitti kauden 2016–2017 JYPissä tryoutilla aloittaneen, kokeneen Pekka Tuokkolan aisaparina. Syksyn mittaan hän haki pelituntumaa myös JYP-Akatemiasta, kun JYPin kolmas sopimusmaalivahti Markus Ruusu sai onnistumisia SM-liigassa. Vehviläisen ja Ruusun ollessa alle 20-vuotiaiden MM-kilpailuissa JYP paikkasi maalivahtiosastoaan Jussi Olkinuoralla, joka onnistui lyhyen sopimuksensa aikana ja sai sen päätteeksi jatkosopimuksen. Vehviläinen putosi näin ollen joukkueen kolmosmaalivahdiksi. Vajaa viikko Olkinuoran jatkosopimuksen jälkeen JYP lainasi Vehviläisen loppukaudeksi Vaasan Sportiin. Joukkueen maalivahtivalmentajana toimi Vehviläiselle alle 20-vuotiaiden maajoukkueesta tuttu Aki Näykki. Vehviläinen jakoi Sportin torjuntavastuun varsin tasaisesti Mika Järvisen kanssa ja pelasi yhdeksän runkosarjaottelua.
Ura > Seuraura > Siirtyminen Kärppiin ja läpimurto SM-liigan huipulle

Kaudeksi 2017–2018 Vehviläinen siirtyi vuoden mittaisella sopimuksella Oulun Kärppiin. Hän lähti kauteen Jussi Rynnäksen aisaparina, mutta nousi syyskauden aikana joukkueensa ykkösmaalivahdiksi. 2. marraskuuta 2017 vierasottelussa Vaasan Sportia vastaan Vehviläinen nousi Kärppien SM-liigahistorian pisimmän nollaputken torjuneeksi maalivahdiksi, kun hän piti joukkueen maalin puhtaana yhtäjaksoisesti 203.23 minuutin ajan. Lopulta Markus Nenonen katkaisi Vehviläisen putken ajassa 46.46. Myöhemmin Vehviläisen ennätyksen rikkoi Justus Annunen kaudella 2019–2020, jolloin hän torjui koko SM-liigahistorian pisimmän nollaputken 302.05 minuutillaan. Vehviläinen pelasi runkosarjassa kaikkiaan 35 ottelua torjuen neljä nollapeliä. Hänen voittoprosenttinsa (72,73%) oli koko SM-liigan korkein. Joulukuussa 2017 hän teki kaksivuotisen jatkosopimuksen Kärppien kanssa.
Kevään 2018 pudotuspeleissä Vehviläisellä oli liigan paras päästettyjen maalien keskiarvo (1,57). Hän torjui myös Tapparan Dominik Hrachovinan ohella eniten nollapelejä. Vehviläinen torjui nollapelin myös Kärppien kauden viimeisessä ottelussa, kuudennessa finaaliottelussa 26. huhtikuuta 2018 vieraissa Tapparaa vastaan, jolloin Kärpät voitti Suomen-mestaruuden lukemin 0–1. Hän torjui ottelussa 28 kertaa. Jukka Piirinen ja Kari Heikkinen valitsivat Vehviläisen ottelun Alumnien tähtien kolmostähdeksi. Menestyksestä huolimatta hänen pudotuspelejään varjosti isän kuolema pudotuspelien kynnyksellä. Kärppien kapteeni Lasse Kukkonen antoi hänelle kunniaa ja pyysi Vehviläisen vastaanomattamaan ja nostamaan mestaruuspokaali Kanada-maljan yhdessä hänen kanssaan ilmaan. Vehviläinen palkittiin kauden päätteeksi koko SM-liigan parhaana maalivahtina Urpo Ylönen -palkinnolla ja valittiin SM-liigan tähdistökentälliseen.
Columbus Blue Jackets varasi Vehviläisen ”yli-ikäisenä” (21 vuotta) kuudennella kierroksella 173. pelaajana NHL:n varaustilaisuudessa 2018. Kaudella 2018–2019 hän torjui lokakuussa seitsemän voittoa ja kaksi nollapeliä. Vehviläisellä oli kuukauden päätteeksi SM-liigan paras torjuntaprosentti (95,4 %). Hänet valittiin liigan lokakuun 2018 kuukauden pelaajaksi. Vehviläisellä oli lopulta koko SM-liigan paras torjuntaprosentti (92,3 %) ja päästettyjen maalien keskiarvo (1,58). Hän torjui 38 pelaamastaan ottelusta 25 voittoa, mikä oli liigassa eniten ja voitti myös nollapelitilaston kuudella nollapelillään. Hän voitti myös pudotuspelien nollapelitilaston torjuttuaan 17 ottelussa neljä nollapeliä, joilla myös sivusi SM-liigan yhden kauden pudotuspelien nollapeliennätystä, johon on yltänyt aiemmin kuusi muuta maalivahtia. Vehviläinen voitti kauden päätteeksi SM-hopeaa. Hänet palkittiin toisen kerran peräkkäin SM-liigan parhaana maalivahtina Urpo Ylönen -palkinnolla sekä valittiin tähdistökentälliseen. Vehviläinen palkittiin myös Alumnien tähdet -kilpailun voittajana.
Ura > Seuraura > NHL-sopimus Columbus Blue Jacketsiin

Kesäkuussa 2019 Vehviläinen teki kaksivuotisen NHL-tulokassopimuksen Columbus Blue Jacketsin kanssa. Syksyn harjoitusleirin päätteeksi seura lähetti hänet AHL-joukkue Cleveland Monstersin vahvuuteen. Vehviläinen pelasi siellä kokonaan kauden 2019–2020. Hän pelasi suurimman osan joukkueen otteluista torjuen 33 runkosarjaottelussa kolme nollapeliä, kunnes koronaviruspandemia päätti AHL-kauden maaliskuussa 2020. Vehviläinen kutsuttiin ensimmäisen kerran Blue Jacketsin NHL-vahvuuteen tammikuussa 2020, kun Joonas Korpisalo oli loukkaantuneena ja hänen loukkaantumistaan paikannut Matīss Kivlenieks lähetettiin farmiin. Kuitenkin jo seuraavana päivänä Vehviläinen lähetettiin takaisin Monstersiin ja farmista pelituntumaa hakenut Kivlenieks nostettiin vastaavasti NHL:ään.
Syyskuussa 2020 Columbus Blue Jackets lainasi Vehviläisen kaudeksi 2020–2021 toistaiseksi voimassa olevalla sopimuksella JYPin SM-liigajoukkueeseen. Tammikuussa 2021 Blue Jackets lähetti hänet suoraan Cleveland Monstersin AHL-joukkueeseen. Helmikuun lopulla Vehviläinen nostettiin Blue Jacketsin NHL-joukkueen vahvuuteen, kun Matīss Kivlenieks lähetettiin farmiin. Vehviläinen teki NHL-debyyttinsä 6. maaliskuuta 2021 vieraissa Dallas Starsia vastaan, kun hänet vaihdettiin Blue Jacketsin maalinsuulle Joonas Korpisalon tilalle kolmannessa erässä ajassa 49.20. Hän torjui 10.40 minuutin aikana kolme kertaa ja päästi yhden maalin. Joukkue hävisi ottelun lopulta lukemin 5–0. Ottelu jäi Vehviläiselle alkukauden ainoaksi NHL:ssä, kunnes kuusi päivää myöhemmin Blue Jackets kauppasi hänet Toronto Maple Leafsiin vaihdossa puolustaja Mikko Lehtoseen. Vehviläinen pelasi loppukauden Toronto Marliesin AHL-joukkueessa, jossa hän pelasi neljä ottelua. Vehviläinen nostettiin kevään aikana kolmesti Maple Leafsin NHL-joukkueen vahvuuteen loukkaantumisten varalta, mutta hän ei saanut siellä peliaikaa.
Ura > Seuraura > Paluu Eurooppaan

Kaudeksi 2021–2022 Vehviläinen siirtyi vuoden mittaisella sopimuksella Ruotsin SHL-liigan Brynäsiin. Joukkuetta valmensi hänelle Kärpistä ja Suomen A-maajoukkueesta tuttu Mikko Manner. Vehviläisen kauteen mahtui peräti 190 minuutin ja 18 sekunnin mittainen nollaputki, joka päättyi 30. joulukuuta 2021 pelattuun otteluun Färjestadia vastaan, kun Jesse Virtanen katkaisi putken ajassa 3.34. Vehviläinen jäi vain 13 minuutin ja 30 sekunnin päähän liigan kaikkien aikojen nollaputkiennätyksestä, joka on Alexander Salákin (204 minuuttia ja 48 sekuntia) hallussa kaudelta 2012–2013. Vehviläinen nimettiin SHL:n joulukuun kuukauden pelaajaksi. Hän torjui kauden aikana kaikkiaan viisi nollapeliä. Toukokuussa 2022 hän teki Brynäsin kanssa vuoden mittaisen jatkosopimuksen.
Alkukaudella 2022–2023 Vehviläisen vastuu Brynäsin maalilla väheni, kun seura hankki maalivahtiosastolleen Anders Lindbäckin. Lokakuussa 2022 ruotsalaislehti Aftonbladet kertoi Vehviläisen olleen tyytymätön asemaansa Brynäsissä ja haluavansa pois seurasta. Hän pelasi kaikkiaan viidessä ottelussa, joista kaikki neljä aloitettua päättyivät tappioon. Vehviläisen torjuntaprosentiksi jäi 85,4% ja päästettyjen maalien keskiarvoksi 4.15. Marraskuussa 2022 hänen sopimuksensa Brynäsin kanssa purettiin ja Vehviläinen palasi kevääseen 2025 asti ulottuvalla sopimuksella JYPiin.
Syyskaudella 2024–2025 Vehviläisen vastuu JYPin maalinsuulla väheni, kun taas Ēriks Vītolsin vastuu kasvoi. Marraskuussa 2024 seura täydensi maalivahtiosastoaan Oskari Salmisella, jolloin Vehviläinen lopulta putosi JYPin kokoonpanosta. Joulukuussa hänen sopimuksensa seuran kanssa purettiin yhteisymmärryksessä. Muutama päivä myöhemmin Vehviläinen siirtyi 11. tammikuuta 2025 ulottuvalla sopimuksella Turun Palloseuraan. Lyhyen sopimuksen päätyttyä hän teki seuran kanssa loppukauden kattavan jatkosopimuksen.
Muuta

Vehviläisen pikkuveli Aaro pelaa hyökkääjänä III-divisioonaa Liikunnan Riemun kakkosjoukkueessa. Veini meni naimisiin Essi Vehviläisen kanssa kesällä 2023.
Veini Vehviläinen on maininnut esikuvakseen Henrik Lundqvistin, mutta kertonut seuranneensa paljon myös Carey Pricea.
Tilastot > Maajoukkuetilastot

| Vuosi | Turnaus | O | V | H | MIN | PM | NP | PMK | TP% |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 2015 | U18 | 7 | 5 | 2 | 437 | 12 | 1 | 1,65 | 94,9 |  |
| 2016 | JMM | 4 | 2 | 1 | 206 | 13 | 1 | 3,79 | 83,8 |  |
| 2017 | JMM | 6 | 3 | 2 | 318 | 8 | 1 | 1,51 | 93,1 |  |
| 2019 | MM | 1 | 0 | 1 | 64 | 3 | 0 | 2,82 | 89,7 |  |
John Henry Newman

| John Henry Newman |
| --- | --- |

Henkilötiedot
Syntynyt: 1801
Kuollut: 1890 (88–89 vuotta)
Kansalaisuus:  Englanti
Ammatti:  runoilija, pappi
Kirjailija
Äidinkieli: englanti
Tuotannon kieli: englanti
Aiheesta muualla
Löydä lisää kirjailijoitaKirjallisuuden teemasivulta
John Henry Newman (21. helmikuuta 1801 – 11. elokuuta 1890) oli englantilainen pappi ja runoilija, John Keblen alkuun paneman oxfordilaisen liikkeen innokkaimpia kannattajia.
Newman oli lontoolaisen pankkiirin poika, pappi. Hän oli kuulemassa Keblen Oxfordissa 1833 pitämää saarnaa, jonka aiheena oli ”kansakunnan uskosta luopuminen”, ja aloitti sen johdosta sarjajulkaisun Tracts for the Times. Sarjan julkaisujen tarkoituksena oli tukea anglikaanisen kirkon auktoriteettia, vaatia sen piispoille apostolisen perimyksen oikeutta, korostaa ankaran siveellisen kurin, oikean opin ja sakramenttien merkitystä ja suojella kirkon jumalallista rituaalia. Sarjan mukaan liikettä on myös sanottu ”traktaattiliikkeeksi”. Tehtyään lopuksi sen hengestä ja pyrkimyksistä loogisen johtopäätöksen Newman kääntyi 1845 roomalaiskatolisuuteen.
Newman oli lahjakas runoilija ja julkaisi 1834 runokokoelman Lyra Apostolica, johon sisältyy hänen tunnettu virtensä ”Lead Kindly Light” , ja 1865 runoelman ”The Dream of Gerontius”. Uskonnollisen sielunelämän kuvauksena on huomattava hänen Apologia pro vita sua (1864, 'Elämän puolustuskirjoitus', suom. Tilinteko uskostani, Kirjaneliö 1990).
Newman oli alkuaan anglikaanisen kirkon pappi. Hän liittyi korkeakirkolliseen Oxfordin liikkeeseen, jonka johtaviin hahmoihin hän kuului. Vähitellen hän lähestyi katolista kirkkoa, johon liittyi 44-vuotiaana. Rooman kirkko antoi hänelle 1879 kardinaalin arvon. Tähän ratkaisuun johtaneesta kehityksestään Newman tekee selkoa omaelämäkerrallisessa teoksessaan Apologia pro vita sua.
Newmanin 16, kesäkuuta 1864 Sisilasta Marseihin matkalla olleella laivalla  kirjoittama runo ”Lead, kindly Light, amid the encircling gloom” on Suomen evankelis-luterilaisen kirkon virsikirjassa virsi numero ”Valkeus kirkas päällä synkän maan” ja Ruotsin kirkon virsikirjassa virsi 275 (suom. Hilja Haahti 1915, Anna-Maija Raittila 1984). Se on myös Hengellisen laulukirjan laulu 482 ja Seurakunta laulaa -kirjan laulu 345. Helsingin katolisen hiippakunnan laulukirjassa Cantemus on siitä toinen suomennos, ”Oi valo kirjas yössä maailman” (suom. Outi Kecskeméti 2001). Newmanin kirjoittama runo, jota hän ei itse pitänyt virtenä, on vuonna 1097 ilmestyneessä sanakirjassa ”A Dictionary of Hymnology” arvioitu 1800-luvun hienoimpaan lyriikkaan kuuluvaksi runoksi.
Toivo Lyyn suomentama Newmanin runo Lead, kindly Light, (”Mua johtaos”) sisältyy antologiaan Englantilaisen kirjallisuuden kultainen kirja.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta John Henry Newman Wikimedia Commonsissa
Seppänen, Arvi: Nuoren Newmanin teologia. STKS 102
| Auktoriteettitunnisteet  |
| --- | --- |
Kansainväliset:  FAST  ISNI  VIAF  WorldCat 
Kansalliset:  Norja  Espanja  Ranska  BnF data  Katalonia  Saksa  Italia  Israel  Suomi (KANTO)  Belgia  Yhdysvallat  Ruotsi  Latvia  Japani  Tšekki  Australia  Kreikka  Korea  Kroatia  Alankomaat  Puola  Portugali  Vatikaani 
Tieteilijät:  CiNii 
Taiteenala:  Discography of American Historical Recordings  FID  MusicBrainz  ULAN 
Henkilöt:  Alankomaat  Irlanti  Deutsche Biographie  DDB  Trove 
Muut:  SNAC  IdRef
Fontaine de Vaucluse

| Fontaine de Vaucluse |
| --- | --- |
 Fontaine de Vaucluse huhtikuussa 2008
 Fontaine de Vaucluse
Koordinaatit:  43°55′04″N, 5°07′58″E
Sijainti:  Fontaine-de-Vaucluse
Valtio:  Ranska
Pinnankorkeus:  105 m
Laskujoki:  Sorgue
Virtaus:  20–22 m³/s
Fontaine de Vaucluse on Ranskan suurin karstilähde, jossa maan alta purkautuu vuodessa 630–700 miljoonaa kuutiometriä vettä. Sitä pidetään hydrogeologiassa vertailukohteena, jonka perusteella on määritelty lähdetyyppi, vauclusilainen lähde. Sorgue-joki alkaa Fontaine de Vauclusesta.
Maantiede > Sijainti

Fontaine de Vaucluse -lähde sijaitsee Vauclusen departementissa, Fontaine-de-Vauclusen kunnassa Vauclusen vuorten juurella.
Maantiede > Nimen alkuperä

Laakso, jossa lähde sijaitsee, tunnettiin aikoinaan latinankielisellä nimellä Vallis Clausa ("suljettu laakso"), joka sittemmin provencen kielessä vääntyi muotoon Vau-cluso. Nimi johtuu laakson muodosta. Tämä nimi lainattiin sittemmin ranskan kieleen muodossa Vaucluse, josta myös lähde samoin kuin Vauclusen departementti ovat saaneet nimensä. Itse lähteen provencenkielinen nimi on Font de Vau-cluso, "Suljetun laakson lähde".
Maantiede > Geologia

Fontaine de Vaucluse liittyy mioseenikauden lopun Messina-vaiheen suolaisuuskriisiin, joka on aiheuttanut lähteen syvyyden..
Lähteen yläpuolella on 230 metriä korkea kalkkikivikallio, jossa on lukemattomia rakoja ja halkeamia. Niihin on varastoitunut vettä, joka tunkeutuu syvälle, kunnes se kohtaa kalkkikivi- tai savikerroksen.
Itse lähde on ainoa kohta, jossa 1100 neliökilometrin laajuisella alueella maan alle kertynyt vesi pääsee jälleen purkautumaan maan pinnalle. Tähän alueeseen sisältyvät Mont Ventoux, Vauclusen vuoret (Monts de Vaucluse), Albionin ylänkö ja Luren vuoristo. Lähteestä alkaa Sorgue-joki. Lähteen vesi sisältää kalsiumkarbonaattia noin 200 milligrammaa litrassa, ja kun siitä purkautuu vuodessa noin 700 miljoonaa litraa vettä, maan alta poistuu vuosittain 50 000 kuutiometriä kalkkikiveä. Tämä karstifikaatio aiheuttaa, että alueen jokaiselta neliökilometriltä poistuu veteen liuenneena noin 45 kuutiometriä kiviaineksia.
Voidaankin laskea, että jos näin jatkuu, Vauclusen vuoret, Albionin ylänkö ja Luren vuoristo huuhtoutuvat 1500 metrin paksuudelta 3,5 miljoonan vuoden kuluessa kokonaan pois.
Historia

Vanhalla ajalla paikalla suoritettiin rituaalisia uhreja. Useiden sukellusten aikana, vuonna 1998 Fontaine-de-Vauclusen speleologisen yhdistyksen (SSFV) jäsenet kiinnittivät huomiota siihen, että lähteeseen oli heitetty runsaasti kolikoita. Veden- ja merenalaisten arkeologisten tutkimusten jaoston (Département des recherches archéologiques subaquatiques et sous-marines, DRASSM) johdolla SSFV:n tutkijat suorittivat lisätutkimuksia. Spélénaute -nimisen sukellusveneen avulla he tekivät vuonna 2001 etsintätöitä 40–80 metrin syvyydessä, jolloin he löysivät runsaasti lisää antiikin aikaisia rahoja. Seuraavana vuonna tutkijat suorittivat uuden tutkimushankkeen ja tekivät historiallisesti suuriarvoisen löydön, johon kuului vielä 400 kolikkoa. Vuonna 2003 suoritettiin vielä uusi arkeologinen tutkimushanke. Kaikkiaan lähteestä on löydetty 1 600 kolikkoa ja muuta esinettä, jotka ovat peräisin vuosien 70 eKr. ja 500 jKr. väliseltä ajalta.
Lähde kirjallisuudessa

Lähdettä kuvaillaan muun muassa Georges de Scudéryn runolssa 'Description de la fameuse Fontaine de Vaucluse
Legendoja > Coulobre

Legendan mukaan Fontaine de Vauclusessa ja Sorgue-joessa eli muinoin vaarallinen lohikäärme, Coulobre, jonka Pyhä Veranus, Cavaillonin piispa voitti.
Nimi Coulobre johtuu mahdollisesti tarhakäärmettä tarkoittavasta latinan sanasta coluber. Legendan mukaan Coulobre oli siivekäs olento, joka liittoutui lohikäärmeiden kanssa, jotka kuitenkin myöhemmin hylkäsivät sen ja pakottivat sen yksin kasvattamaan jälkeläisiään, pieniä mustia salamantereita. Se yritti epätoivoisesti löytää uutta puolisoa poikastensa isäksi, mutta sen rumuus karkotti kaikki ehdokkaat.
Albert Dauzat'n ja Charles Rostaingin mukaan Drac oli ligurialaisten  myrskyisten vesien jumala ja Coulobren nimi johtuisi kelttiläis-ligurilaisista sanoista Kal (kivi) ja Briga (kukkula). Lähteen vieressä olevalla kalliolla on yhä Kultainen lehmä, muinaisten paimenten kulttipaikka, jolla kunnioitettiin veden ja kiven muotoa.
Paikalle johtavalla polulla voidaan yhä nähdä Traou dou Couloubre, joka symboloi Pyhän Veranuksen taistelua vanhoja kultteja vastaan.
Legendoja > Basile ja nymfi

Lähteeseen liittyy myös legenda Basile-nimisestä viulunsoittajasta, joka nukahdettuaan lähteelle johtavalle tielle näki nymfiin ilmestyvän. Tämä johti hänet lähteen luo, joka avautui niin, että hän pääsi laskeutumaan niitylle, jossa kasvoi ylimaallisia kukkia. Nymfi näytti Basilelle seitsemän timanttia, joista yhtä nostamalla hän sai aikaan suuren suihkulähteen sanoen: "Kas tässä sen lähteen salaisuus, jonka vartija minä olen. Sen täyttämiseksi minä vedän esiin timantit, joista seitsemännellä saan veden ulottumaan viikunapuuhun saakka, joka juo vain kerran vuodessa." Tämän sanottuaan nymfi katosi herättäen Basilen.
Tutkimus

Ensimmäisenä Fontaine de Vaucluseen sukelsi sukelluspuvun avulla vuonna 1879 Nello Ottonelli, joka pääsi 23 metrin syvyyteen. Vuonna 1938 Henri Louis Joseph Ayme järjesti tutkimushankkeen, ja 24 syyskuuta Negriselvennä pääsi 27,5 metrin syvyyteen. Syvemmälle päästiin vasta, kun oli keksitty uudenlainen sukelluspuku, jonka avulla Jacques-Yves Cousteau vuonna 1946 pääsi 46 metrin syvyyteen ja yhdeksän vuotta myöhemmin aina 74 metrin syvyyteen saakka. Tämä olikin raja, jota pidemmälle ei päästy käyttämällä hengityskaasuna tavallista ilmaa.  Vuonna 1981 Claude Touloumdjian pääsi 153 metrin syvyyteen käyttämällä heliumin ja hapen seosta. Vuonna 1983 Jochen Hasenmayer pääsi aina 205 metrin syvyyteen. Vielä syvemmälle ja lopulta pohjaan saakka voitiin päästä vain robottien avulla.
Vuonna 1985, Mission Modexa 350 ratkaisi kysymyksen lähteen syvyydestä. Robotti pääsi 305 metrin syvyyteen, ja neljä vuotta toinen robotti nimeltä Spélénaute saavutti tuolloin alimman tunnetun kohdan 315 metrin syvyydessä.
Vuonna 1997 sukeltaja Pascal Bernabé laskeutui 250 metrin syvyyteen.  Vuonna 2014 valokuvaaja Christoph Gerigk yhdessä SSFV:n (Société Spéléologique de Fontaine-de-Vaucluse) kanssa järjesti panoraamakuvien avulla lähteen syvyyksiä esittävän näytöksen.
Tutkimus > Rakenne

Geologien, hydrogeologien, hydrokemistien ja speleologien yhdessä suorittamien tutkimusten aniosta tämän karstilähteen toiminta tunnetaan nykyisin jo varsin hyvin.. Lähteeseen päätyvät vedet Mont Ventoux'sta, Monts de Vaucluselta, Alnionin ylängöltä ja Luren vuoristosta, mutta eivät näiden pohjoispuolelta Bluyen vuorilta eivätkä eteläpuolelta Luberonin massiivilta ja Aptin synkliinistä.
Lähde liittyy luolien verkostoon, joka ulottuu jopa 921 metrin syvyyteen. Albionin ylängöllä Saint-Christolissa olevista suuaukoista lähteeseen johtaa maanalainen joki. Rankkasateiden aikana luolastoon voi varastoitua 110 miljoonaa kuutiometriä vettä.
Tutkimus > Virtaama

Lähteestä vuodessa purkautuvan veden määrä vaihtelee 630 ja 700 miljoonan kuutiometrin välillä, mikä vastaa 21 kuutiometriä sekunnissa. Määrä on seitsemän kertaa niin suuri kuin Vauclusen departementissa käytetyn juomaveden määrä. Lähde on vesimäärältään Ranskan suurin, ja sitä pidetään koko maailman seitsemänneksi tärkeimpänä lähteenä..
Kuvia

Näkymiä lähteestä
Lähde kesällä matalan veden aikana
Paikalle johtava kulkutie
Lähde kesällä veden korkeuden ollessa lähellä keskimääräistä
Veden virtausta
Veden virtausta
Näkymä kohti lähdettä
Lähde talvella 2022.
Fontaine de Vaucluse, Paul Huet'n maalaus vuodelta 1839.
Lähde kesällä matalan veden aikana
Sama paikka 31. toukokuuta 2008, 1,53 metriä koskean tulvan aikana.
Coulobrea esittävä veistos Pyhän Veranuksen kirkon ovella.
Fontaine de Vauclusen poikkileikkaus, johon on merkitty, milloin tutkijat ovat päässeet mihinkin kohtaan saakka.