stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Emile Griffith
Ura nyrkkeilijänä > Kehäkuolema

Maaliskuun 24. päivänä 1962 Griffith otteli Madison Square Gardenissa kuubalaista Benny Paretia vastaan. Kyseessä oli kaksikon kolmas kohtaaminen vajaan vuoden aikana. Ottelun 12. erässä Griffith tyrmäsi Paretin. Tämä ei koskaan enää tullut tajuihinsa, vaan menehtyi kymmenen päivää myöhemmin.
Tapauksella oli suuri vaikutus yhdysvaltalaiseen ammattinyrkkeilyyn. Muun muassa maksuttomat televisiokanavat lopettivat nyrkkeilyn televisioinnin pitkäksi aikaa ottelun lähettäneen ABC:n johdolla. Laji palasi niiden ohjelmistoon vasta 1970-luvulla.
Vuonna 2005 valmistuneessa dokumenttielokuvassa Ring of Fire – The Emile Griffith Story Griffith kertoi, että yhä tunsi syyllisyyttä Paretin kuolemasta ja muun muassa näki edelleen tapauksesta painajaisia.
Yksityiselämä

Griffith avioitui vuonna 1971 amerikkalaisen tanssijan kanssa. Nyrkkeilyuran lopetettuaan hän työskenteli pitkään nuorisovankilassa.
Vuonna 1992 Griffith joutui pahoinpidellyksi poistuessaan New Yorkissa sijaitsevasta gay-ravintolasta. Hän sai erittäin pahoja vammoja ja joutui olemaan sairaalassa neljän kuukauden ajan. Vuonna 2008 julkaistiin Griffithin elämäkerta, jossa hän ensimmäisenä ammattilaisnyrkkeilijänä kertoi olevansa homoseksuaali.
Griffith kärsi viimeisinä vuosinaan dementia pugilisticasta, ja tarvitsi apua päivittäisessä elämässään. Hän kuoli heinäkuussa 2013 hempsteadilaisessa hoitokodissa.
Aiheesta muualla

| Ammattinyrkkeilyottelut boxrec.comissa
Käännös suomeksi
Eugene Cernan

| Eugene Cernan |
| --- | --- |

Henkilötiedot
Syntynyt: 14. maaliskuuta 1934 Chicago, Illinois
Kuollut: 16. tammikuuta 2017 (82 vuotta) Houston, Texas
Kansalaisuus:  yhdysvaltalainen
Ammatti:  lentäjä
Ura
Tyyppi:  astronautti
Sotilasarvo:  kapteeni, USN
Aika avaruudessa:  23 pv 14 h 15 min
Lennot

:  Gemini 9
 
:  Apollo 10
 
:  Apollo 17
 
Eugene Andrew ”Gene” Cernan (14. maaliskuuta 1934 Chicago, Illinois – 16. tammikuuta 2017 Houston, Texas) oli Yhdysvaltain laivaston upseeri ja NASAn astronautti. Hän oli avaruudessa kolme kertaa: lentäjänä Gemini 9A:ssa kesäkuussa 1966, kuumoduulipilottina Apollo 10:ssä toukokuussa 1969 ja komentajana Apollo 17:ssä joulukuussa 1972. Cernan on toistaiseksi viimeisin Kuun pinnalla kävellyt ihminen.
Tšekkiläistä ja slovakialaista sukujuurta oleva Cernan kasvoi Bellwoodin ja Maywoodin kaupungeissa Illinoisissa. Hän opiskeli Proviso East High Schoolissa ja Purduen yliopistossa, ja hänellä oli maisterintutkinto ilmailutekniikassa sekä luonnontieteen kandidaatin tutkinto sähkötekniikassa.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Eugene Cernan Wikimedia Commonsissa
Eugene Cernan elämäkerta NASAn sivuilla (englanniksi)
Eugene Cernan muistokirjoitus Helsingin Sanomissa
Ferenc Kiss

| Mitalit> Maa:   Unkari.Miesten kreikkalais-roomalainen paini. Olympialaiset  | Mitalit> Maa:   Unkari.Miesten kreikkalais-roomalainen paini. Olympialaiset  | Mitalit> Maa:   Unkari.Miesten kreikkalais-roomalainen paini. Olympialaiset  | Maa:   Unkari> Miesten kreikkalais-roomalainen paini. |
| --- | --- | --- | --- |
|  Pronssia | München 1972 | 100 kg |  |
| MM-kilpailut  | MM-kilpailut  | MM-kilpailut  |  |
|  Hopeaa | Tampere 1965 | 97 kg |  |
|  Hopeaa | Edmonton 1970 | 100 kg |  |
| EM-kilpailut  | EM-kilpailut  | EM-kilpailut  |  |
|  Kultaa | Minsk 1967 | 97 kg |  |
|  Kultaa | Västerås 1968 | 97 kg |  |
|  Hopeaa | Itä-Berliini 1970 | 100 kg |  |
Ferenc Kiss (5. tammikuuta 1942 Nick, Vas – 8. syyskuuta 2015) oli unkarilainen kreikkalais-roomalaisen tyylin painija, olympiamitalisti ja Euroopan mestari.
97 ja 100 kilogramman painoluokissa kilpaillut Kiss voitti olympiapronssia Münchenissä 1972. Hän kilpaili myös Méxicossa 1968 ja Tokiossa 1964 jossa sijoittui viidenneksi. MM-kilpailuista Kiss saavutti hopeaa vuosina 1965 ja 1970, ja lisäksi hän sijoittui neljänneksi vuosina 1966, 1967 ja 1973. EM-kilpailuista hän voitti kultaa vuosina 1967 ja 1968 sekä hopeaa vuonna 1970. Lisäksi hän oli kuudes vuonna 1966.
Kiss kuoli 73-vuotiaana 8. syyskuuta 2015.
Erwin Komenda

| Erwin Komenda |
| --- | --- |

Henkilötiedot
Syntynyt: 6. huhtikuuta 1904 Semmering-Jauern, Itävalta-Unkari
Kuollut: 22. elokuuta 1966 (62 vuotta)
Kansalaisuus:   Itävalta-Unkari  Itävalta
Koulutus ja ura
Tutkimusalue:  autotekniikka
Tunnetut työt:  Volkswagen Kupla Kübelwagen Schwimmwagen Porsche 356 Porsche 550 Spyder
Aiheesta muualla
www.komenda.at
Erwin Komenda (6. huhtikuuta 1904 Semmering-Jauern, Itävalta-Unkari  – 22. elokuuta 1966) oli itävaltalainen autonsuunnittelija, jonka tunnetuimpiin töihin kuuluvat Volkswagen Kupla ja Porsche 356.
Nuoruus ja opinnot

Erwin Komendan vanhemmat olivat koneenkäyttäjä Franz Komenda ja Leopoldine o.s. Wipplinger. Hän kävi alakoulun Weyerissä ja Steyrissa kansalaiskoulun. Vuosina 1916–1920 Komenda opiskeli Steyrin teknillisessä korkeakoulussa teräksenvalmistusta. Tämän jälkeen hän kävi lyhyen autojen rakennetta käsitelleen kurssin Wienissä.
Perhe

Vuonna 1920 Komenda meni naimisiin Auguste o.s. Hauptmannin kanssa. Heille syntyi kaksi lasta, Ingrid ja Erwin.
Uran alku

Vuodet 1920–1926 Komenda työskenteli Wienissä autokoritehtaalla rakennesuunnittelijana.
Komenda työskenteli vuodesta 1927 muotoilijana ja tuotannosta vastaavana Steyrilla, missä tutustui Béla Barényiin, yrityksen tekniseen johtajaan Ferdinand Porscheen sekä Josef Zahradníkiin, Karl Fröhlichiin, Karl Wilfertiin ja Josef Kalesiin. Tänä aikana hän alkoi hautoa ajatusta virtaviivaisesta takamoottorisesta pikkuautosta.
Daimler-Benz

Idearikas Komenda siirtyi 1929 Daimler-Benzille Sindelfingeniin. Hänen tehtävänään oli vähentää autojen painoa paremman suunnittelun avulla. Tuona aikana Mercedeksellä kehitettiin monokokkirakenteinen virtaviivaisesti muotoiltu automalli.
Porsche

Lokakuussa 1931 Porsche onnistui houkuttelemaan hänet töihin juuri perustettuun suunnittelutoimistoonsa, jossa Komenda vastasi mitoituksesta ja kehitystyöstä.
Komenda vastasi KdF-Wagenin, myöhemmin Volkswagen Kuplan, muotoilusta ja korin rakenteesta. Hän suunnitteli yhdessä Josef Micklin kanssa Grand Prix -autot Auto Unionille ja Cisitalialle. Toisen maailmansodan aikana Komenda suunnitteli Schwimmwagenin ja Kübelwagenin Saksan armeijalle.
Sodan jälkeen Porschen pääkonttori siirrettiin lyhyeksi ajaksi Itävallan Gmündiin, jossa Komenda ja Ferdinand Porsche suunnittelivat yhdessä Porschen ensimmäisen urheiluauton, Porsche 356:n. Tästä kehiteltiin lukuisia muunnelmia, muun muassa Porshce 356 Speedster. Tätä seurasi kilpa-auto Porsche 550 Spyder.
Komendan viimeiseksi työkseen jäi Porsche 911:n korirakenteen suunnittelu. Hän johti Porschen muotoiluosastoa vuoteen 1966 asti, jolloin menehtyi keuhkosyöpään.
Komenda oli samaan aikaan sekä teknisesti suuntautunut että taiteellisesti luova. Hänen nimissään on yli 100 patenttia.
Volkswagen Kupla.
Porsche 356.
Porsche 550 Spyder.
Ferenc Kocsis

| Mitalit | Mitalit | Mitalit |  |
| --- | --- | --- | --- |
|  Ferenc Kocsis (vas.} ja Anatoli Bykov painivat Moskovan olympialaisissa 1980. |  Ferenc Kocsis (vas.} ja Anatoli Bykov painivat Moskovan olympialaisissa 1980. |  Ferenc Kocsis (vas.} ja Anatoli Bykov painivat Moskovan olympialaisissa 1980. |  |
Maa:   Unkari
Miesten Kreikkalais-roomalainen paini
|  Olympialaiset  |  Olympialaiset  |  Olympialaiset  |  |
|  Kultaa | Moskova 1980 | 74 kg |  |
| MM-kilpailut  | MM-kilpailut  | MM-kilpailut  |  |
|  Kultaa | San Diego 1979 | 74 kg |  |
|  Hopeaa | México 1978 | 74 kg |  |
|  Pronssia | Göteborg 1977 | 74 kg |  |
| EM-kilpailut  | EM-kilpailut  | EM-kilpailut  |  |
|  Kultaa | Bukarest 1979 | 74 kg |  |
|  Kultaa | Göteborg 1981 | 74 kg |  |
Ferenc Kocsis (s. 8. heinäkuuta 1953 Budapest) on unkarilainen kreikkalais-roomalaisen painin olympiavoittaja, maailman- ja Euroopan-mestari. Hän edusti budapestlaista Ganz-MÁVAG SE -seuraa. Hän on pituudeltaan 173 cm.
Kocsis saavutti kaikki arvokisamenestyksensä 74 kg:n painoluokassa. Hän voitti olympiakultaa Moskovassa 1980 kukistettuaan ratkaisuottelussa Neuvostoliiton Anatoli Bykovin. Hän voitti maailmanmestaruuden San Diegossa 1979, sai MM-hopeaa Méxicossa 1978 ja pronssia Göteborgissa 1977. Hän voitti Euroopan-mestaruuden Bukarestissa 1979 ja Göteborgissa 1981. Lisäksi hän oli EM-kilpailuissa viides 1976 ja seitsemäs 1984.
Fincke

Fincke on seuraavien henkilöiden sukunimi:
Anni-Maija Fincke (s. 1984), suomalainen suunnistaja
Gustaf Fincke (1510-luku–1566), Suomen käskynhaltija
Gödik Fincke (1546–1617), Savonlinnan linnaläänin käskynhaltija
Karin Fincke (1500- ja 1600-luvuilla), suomalainen aatelisnainen ja historiallinen kirjailija
Michael Fincke (s. 1967), yhdysvaltalainen astronautti
Simo-Pekka Fincke (s. 1981), suomalainen suunnistaja
Sten Fincke (k. 1599), Hämeenlinnan käskynhaltija.
Muuta

Fincke, suomalainen suku
| --- | --- |
: Tällä täsmennyssivulla luetellaan henkilöitä, joilla on sama sukunimi.
Fiat Tipo 2 -pohjalevy

Fiat Tipo 2 -pohjalevy on Fiatin kehittämä pohjalevy keskikokoisille etu- ja nelivetoisille automalleille. Sen pidennetty versio tunnetaan nimellä Fiat Tipo 3 -pohjalevy. Nämä pohjalevyt korvattiin C1-pohjalevyllä, joka perustui pitkälti edeltäjäänsä.
Mallit

Alfa Romeo 145 / 146 (1994–2000)
Alfa Romeo GTV (1994–2004)
Alfa Romeo Spider (1994–2004)
Fiat Coupé (1993–2000)
Fiat Tipo (1988–1995)
Lancia Delta II (1993–1999)
Mallit > Tipo 3

Tipo 3 on Tipo 2 -pohjalevystä suurempia malleja varten kehitetty versio, jolle oli mahdollista rakentaa myös nelivetoisia automalleja. Akseliväli oli kuitenkin samanpituinen kuin Tipo 2:ssa.
Alfa Romeo 155 (1992–1998)
Fiat Tempra (1990–1996)
Lancia Dedra (1989–1999)
Evolutionary Miscarriage

| Evolutionary Miscarriage Pillory |
| --- | --- | --- |

Studioalbumin tiedot
 Julkaistu: 10. kesäkuuta 2014
 Tyylilaji: tekninen death metal
 Kesto: 48.46
 Levy-yhtiö: Unique Leader Records
Pilloryn muut julkaisut
| No Lifeguard at the Gene Pool 2005 | Evolutionary Miscarriage 2014 | Scourge Upon Humanity 2020 |
Evolutionary Miscarriage on yhdysvaltalaisen teknisen death metalin yhtyeen Pilloryn toinen studioalbumi. Se julkaistiin kesäkuussa 2014 levymerkillä Unique Leader Records.
Kappaleet

And the Defeated Emerge – 3.33
Mass Enmity – 3.44
Evolutionary Miscarriage – 7.35
Imbeciles in Defiance – 4.05
Phantasmagorical Beasts – 2.47
Purify the Commonwealth – 4.02
The Mental Defective – 3.21
Nihilarian – 4.23
Distorted Axiom – 1.44
Lixiviated – 4.19
Bipedal Prosecution – 9.13
Kokoonpano

Darren Cesca – laulu, kaikki instrumentit
Arvostelut

Angry Metal Guy:
The Metal Observer: 5/10
Metal Temple: 7/10
Aiheesta muualla

Evolutionary Miscarriage Discogsissa. (englanniksi)
Albumi Evolutionary Miscarriage Encyclopaedia Metallum -sivustolla (englanniksi)
Fairey III

| Fairey III |
| --- | --- |
 Fairey IIIF HMS Furiousin kannella
Tyyppi:  tiedustelu/hävittäjä
Alkuperämaa:   Yhdistynyt kuningaskunta
Valmistaja:  Fairey Aviation Company
Ensilento:  14. syyskuuta 1917
Esitelty:  1918
Poistettu käytöstä:  1941
Tila:  ei käytössä
Pääkäyttäjät:  Royal Air Force Fleet Air Arm
Valmistusmäärä:  964 
Kehitetty mallista:  Fairey N.10 kellukekone
Muunnelmat:  Fairey Gordon Fairey Seal
Fairey III oli Britannian kuninkaallisten ilmavoimien tiedustelu- ja hävittäjä lentokoneperhe, jonka käyttäjänä oli muun muassa Fleet Air Arm maailmansotien välillä. Konetta valmistettiin Fairey Aviation Companyn Stockportin tehtaalla vuodesta 1918.
Varhaisemmat versiot

Fairey IIIA ja IIIB koneet olivat palveluksessa sodan lopulla ja joitakin IIIB koneita käytettiin merimiinojen paikantamiseen. Fairey IIIC otettiin palveluskäyttöön marraskuussa 1918 ja se ei kerennyt mukaan sotatoimiin ennen aselepoehtojen astumista voimaan. Seitsemän Fairey IIIC:tä siirrettiin HMS Pegasuksella Arkangeliin Pohjois-Venäjällä oleville joukoille.
Fairey IIID

Fairey IIID oli palveluskäytössä Kuninkaallisilla ilmavoimilla ja Fleet Air Armilla. Lisäksi yksitoista konetta myytiin Portugalin ilmavoimille ja joitakin kuusi konetta siirrettiin Australian laivastolle. Konetta myytiin myös Alankomaille ja Ruotsille.
Fairey IIIF

Fairey IIIF otettiin palveluskäyttöön Kuninkaallisissa ilmavoimissa ja Fleet Air Armissa 1927. Hieman myöhemmin kone otettiin palveluskäyttöön Uudessa Seelannissa. Konetta myytiin myös Argentiinaan, Chileen, Kreikkaan, Irlantiin ja Neuvostoliittoon.
Aiheesta muualla

http://www.aviastar.org/air/england/fairey_3.php
http://www.airwar.ru/enc/other1/fairey3.html (venäjäksi)
http://flyingmachines.ru/Site2/Crafts/Craft25635.htm (venäjäksi)
Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista.
Käännös suomeksi
Frank Kelly

Frank Kelly (oikealta nimeltään Francis O’Kelly , 28. joulukuuta 1938 – 28. helmikuuta 2016) oli irlantilainen näyttelijä, käsikirjoittaja ja laulaja. Hän on näytellyt muun muassa alkoholisoitunutta isä Jack Hackettin hahmoa televisiosarjassa Isä Ted (engl. Father Ted).
Fade to Black

| ”Fade to Black” Metallica |
| --- | --- | --- |

Kappaleen tiedot
 Albumilta: Ride the Lightning
 Julkaistu: 1984
 Tuottaja(t): Metallica, Flemming Rasmussen
 Tyylilaji: heavy metal, power ballad
 Kesto: 06.55
 Levy-yhtiö: Vertigo Records
Ride the Lightningin muut kappaleet
| ”For Whom the Bell Tolls” 3 | ”Fade to Black” 4 | ”Trapped Under Ice” 5 |
Fade to Black on yhdysvaltalaisen metalliyhtye Metallican kappale vuodelta 1984. Kappale nauhoitettiin heidän toiselle levylleen Ride the Lightningille.
Metallicalle kappale merkitsi uudenlaisen tyylisuunnan avautumista, sillä se on rakenteeltaan yhtyeen ensimmäinen hidas, balladimainen kappale, vaikkakin loppua kohden kappale muuttuu akustisen kitaroinnin vallinnasta voimakkaaseen ja tällöin yhtyeelle tyypillisempään raskaaseen särösoundimaailmaan. Yhtye käytti myöhemmin samanlaista kaavaa seuraavilla levyillä kappaleissa Welcome Home (Sanitarium), One ja The Day That Never Comes. Näissä on yhteisenä piirteenä, että ne ovat albumin neljäntenä kappaleena.
Kappale on sanoituksiltaan synkkäluonteinen ja teemana on itsemurha. Kappaleen erilaisuus yhtyeen edellisen albumin Kill ’Em All:iin sisältämiin mullistaviin thrash metal -raitoihin herätti aluksi joidenkin fanien keskuudessa ristiriitaisia tunteita, mutta kappaleesta on tullut yksi yhtyeen hiteistä ja se kuuluu melko yleisenä osana myös Metallican konserttiohjelmistoon.
Kappaleen säveltäjiksi on merkitty koko silloisen Metallican kokoonpano, eli James Hetfield, Lars Ulrich, Cliff Burton ja Kirk Hammett.
Triviaa

Suomalaisen Radio Rock -kanavan äänestyksessä ”Fade to Black” äänestettiin kaikkien aikojen viidenneksi parhaaksi Metallica-kappaleeksi.
Frank Kermode

Frank Kermode (1988)
John Frank Kermode (29. marraskuuta 1919 – 17. elokuuta 2010) oli brittiläinen kirjallisuuskriitikko. Hän syntyi Mansaarella ja palveli toisessa maailmansodassa kuninkaallisessa laivastossa.
Kermode työskenteli professorina University College Londonissa, Cambridgessa ja Columbiassa. Hän kirjoitti ja toimitti useita kirjoja, joiden joukossa on muun muassa useita Shakespearen tuotantoa käsitteleviä teoksia.
Kermode lyötiin ritariksi vuonna 1991.
Evolution 4.0

| Evolution 4> 0 Thunderstone |
| --- | --- | --- |

Studioalbumin tiedot
 Äänitetty : 2006
 Julkaistu: 14. maaliskuuta 2007
 Tyylilaji: power metal, heavy metal
 Kesto: 47.46
 Levy-yhtiö: Nuclear Blast
Listasijoitukset
  10.
Thunderstonen muut julkaisut
| Tools of Destruction 2005 | Evolution 4.0 2007 | Dirt Metal 2009 |
Singlet albumilta Evolution 4.0
 ”Forevermore / Face in the Mirror” Julkaistu: 26. tammikuuta 2007  ”10.000 Ways” Julkaistu: 14. helmikuuta 2007
Evolution 4.0 on power metal -yhtye Thunderstonen neljäs studioalbumi, julkaistu 14. maaliskuuta 2007. Se sisältää kappaleet "Face in the Mirror" ja "Forevermore", joilla yhtye osallistui vuoden 2007 Euroviisujen Suomen karsintaan.
Albumi debytoi Suomen virallisen listan kymmenennellä sijalla, ja pysyi listalla yhteensä neljä viikkoa.
Kappaleet

Evolution 4.0 – 0.13
Forevermore – 4.20
Roots of Anger – 3.43
10000 Ways – 4.16
Holding On to My Pain – 5.34
Swirled – 3.47
Down with Me – 7.16
Face in the Mirror – 3.03
Solid Ground – 5.40
The Source – 4.48
Great Man Down – 5.01
Forevermore (Eurovision edit) – 2.59 (Evolution 4.0 Limited edition -julkaisun bonuskappale)
Kokoonpano

Pasi Rantanen – laulu
Nino Laurenne – kitara
Titus Hjelm – basso
Mirka Rantanen – rummut
Kari Tornack – koskettimet
Arvostelut

Imperiumi.net: 9+/10
Metropoli.net:
Soundi:
Sputnikmusic:
Aiheesta muualla

Evolution 4.0 Discogsissa. (englanniksi)
Albumi Evolution 4.0 Encyclopaedia Metallum -sivustolla (englanniksi)
Thunderstone
| --- | --- |
Albumit:   Thunderstone  The Burning  Tools of Destruction  Evolution 4.0  Dirt Metal  Apocalypse Again 
Singlet:   ”Virus”  ”Until We Touch the Burning Sun”  ”Tool of the Devil”  ”Forevermore” / ”Face in the Mirror”  ”10.000 Ways”  ”I, Almighty”  ”The Path”  ”Through the Pain”
Frank Kehoe

| Mitalit> Maa:   Yhdysvallat. Olympialaiset .Miesten vesipallo | Mitalit> Maa:   Yhdysvallat. Olympialaiset .Miesten vesipallo | Mitalit> Maa:   Yhdysvallat. Olympialaiset .Miesten vesipallo | Maa:   Yhdysvallat> .Miesten vesipallo |
| --- | --- | --- | --- |
|  Hopeaa | St. Louis 1904 | Vesipallo |  |
Miesten uimahypyt
|  Pronssia | St. Louis 1904 | Ponnahduslauta |  |
Frank D. Kehoe (8. helmikuuta 1882 Chicago – 26. joulukuuta 1949 Jacksonville)  oli yhdysvaltalainen uimahyppääjä, vesipalloilija ja olympiamitalisti. Hän edusti seuratasolla Chicago AA:ta.
Kehoe osallistui St. Louisin olympialaisissa 1904 vesipalloon ja uimahyppyjen ponnahduslautakilpailuun. Hän pelasi vesipalloa Chicago Athletic Associationin joukkueessa, joka sai turnauksessa hopeaa. Uimahypyissä Kehoe oli alun perin jaetulla kolmannella sijalla saksalaisen Alfred Braunschweigerin kanssa, mutta Braunschweiger ei suostunut tulemaan uusintaan ja mitali annettiin yksin Kehoelle. Kahta vuotta myöhemmin tuomio kuitenkin kumottiin ja molemmat palkittiin pronssimitalilla.
Filippo Taglioni

Filippo Taglioni.
Filippo Taglioni (5. marraskuuta 1777 Milano – 11. helmikuuta 1871 Como) oli italialainen tanssija ja koreografi. Hänen tunnetuin työnsä on baletti La Sylphide.
Taglioni syntyi Milanossa, debytoi 17-vuotiaana Pisassa ja pääsi 22-vuotiaana Pariisin oopperan tanssijaksi. Tämän jälkeen hän lähti työn perässä Tukholmaan, jossa hän nai ruotsalaisen Sophie Karstenin. He saivat kaksi lasta, joista toinen, Marie Taglioni, on jäänyt historiaan suurena ballerinana. Myös parin poika Paul oli tanssija.
Vuonna 1832 sai kantaesityksensä alkuperäinen La Sylphide, jossa esiintyminen oli merkittävä virstanpylväs tytär Marien uralla. Taglioni eli 93-vuotiaaksi.
Evankelis-luterilainen kirkko Ruotsissa

Evankelis-luterilainen kirkko Ruotsissa (ruotsiksi:Evangelisk-lutherska kyrkan i Sverige (ELKS)) on luterilainen kirkkokunta Ruotsissa.
Kirkko on ensimmäinen yhä olemassaoleva luterilainen vapaakirkko Ruotsissa. Vuonna 1961 syntyi Tukholmaan St Martinin seurakunta, jonka pastorina toimi teologian tohtori Tom G. A. Hardt. Vuonna 1968 tästä seurakunnasta muotoutui Evankelis-luterilainen kirkko Ruotsissa.. Kirkko sai oikeuden vihkiä avioliittoon vuonna 1974. Hardt jatkoi johtajana. .
Vuonna 1997 kirkko solmi saarnatuoliyhteyden Bengtsforsin St Petrin evankelis-luterilaiseen seurakuntaan. St Martinin seurakunnan kirkkoherra Tom G. A. Hardt kuoli 1998, jolloin kyseisen seurakunnan kirkkoherraksi valittiin St Petrin kirkkoherra Sten Rydh, joka on nykyään molempien seurakuntien kirkkoherra. Vuonna 2005 ELKS solmi kirkolliset yhteydet Luterilaiseen Konkordiakirkkoon (Lutherska Konkordiekyrkan). Kirkolla oli vuonna 2006 noin 30 jäsentä.
Kirkko määrittelee itsensä tunnustukselliseksi luterilaiseksi kirkoksi, joka haluaa edistää uskonpuhdistuksen perintöä sekä luterilaista jumalanpalvelusperinnettä, johon kuuluvat rikas liturgia ja ehtoollinen keskuksena.
Aiheesta muualla

Kirkon kotisivut
Filippo Marchetti

Filippo Marchetti
Filippo Marchetti (1831–1902) oli italialainen oopperasäveltäjä. Hänen teostensa joukossa ovat Romeo e Giulietta (Trieste 1865) ja Ruy Blas (Milano 1869). Kaikkiaan hän sävelsi seitsemän oopperaa.
Eydie Gormé

Eydie Gormé vuonna 1962.
Edith Gormezano, taiteilijanimeltään Eydie Gormé (16. elokuuta 1928 – 10. elokuuta 2013) oli yhdysvaltalainen laulaja. Hän esiintyi ja levytti miehensä Steve Lawrencen kanssa 1950-luvulta lähtien.
Gormé syntyi New Yorkin Bronxissa sefardijuutalaisille siirtolaisvanhemmille. Isä oli lähtöisin Sisiliasta ja äiti Turkista. Gormé oli laulaja Neil Sedakan serkku.
Gormé ja Lawrence tekivät läpimurtonsa Steve Allenin The Tonight Show’ssa. Pari meni naimisiin 29. joulukuuta 1957 ja sai Songwriters Hall of Famen palkinnon vuonna 1995. Gormé on Grammy-palkittu, ja hänellä on tähti Hollywood Walk of Famella.
Gormé saavutti suosiota myös duon ulkopuolella; "Blame It on the Bossa Nova" (1963) nousi Yhdysvaltain listoilla seitsemänneksi. Seuraavina vuosina hän teki kolme levyä meksikolaisen Los Panchos-yhtyeen kanssa saavuttaen suuren suosion latinalaisen musiikin ystävien joukossa.
Gormé ja Lawrence saivat kaksi poikaa, Davidin ja Michaelin, joista viimeksi mainittu menehtyi sydänvikansa seurauksena 23-vuotiaana.
FGM-148 Javelin

| FGM-148 Javelin |
| --- | --- |

Tyyppi:  panssarintorjuntaohjus
Valmistushistoria
Valmistaja:  Raytheon, Lockheed Martin
Valmistusmaa:  Yhdysvallat
Valmistusvuodet:  1994-
Käyttöönotto:  1996
Ohjus
Massa:  22,3 kg laukaisuvalmiina
Räjähdysaineen massa:  8,4 kg
Kantomatka:  2 000–2 500 m
Mitat
Pituus:  1,1m
Halkaisija:  142 mm
FGM-148 Javelin on yhdysvaltalainen kolmannen sukupolven "ammu ja unohda" -tyyppinen panssarintorjuntaohjus, joka voidaan laukaista kannettavasta ampumalaitteesta. Laukaisulaite on kaksiosainen. Laitteen kertakäyttöinen laukaisuputki sisältää ohjuksen, ja uudelleenkäytettävä komentoyksikkö (Command Launch Unit, CLU) sisältää elektroniikan ja infrapunatähtäimen. Yksikön paino on 28 kg. Kantomatka on 2 000–2 500 metriä.
Yhdysvalloista ja muista länsimaista lähetettiin lukuisasti Javelin -ohjuksia osana aseapua Ukrainan tueksi Venäjän 24. helmikuuta 2022 aloittaman hyökkäyksen jälkeen.
Historia

Yhdysvaltain asevoimat toi esille vuoden 1978 raportissaan havaitsemiaan puutteita M47 Dragon -ohjuksessa. Myös M72 LAW -singolle oltiin kehittämässä korvaajaa, mutta General Dynamicsin FGR-17 Viper -kehityshanke peruutettiin 1983.
Joulukuussa 1983 Yhdysvaltain armeija julkaisi vaatimuslistan jalkaväen AAWS-M-panssarintorjuntaohjukselle (Advanced Anti-Tank Weapon System – Medium) ja elokuussa 1986 järjesti tarjouskilpailun kolmen kilpailijan välillä. Kehitysprojektin saivat hoitaakseen Texas Instruments ja Martin Marietta (nykyisin Raytheon ja Lockheed Martin).
Ohjus laukaistiin ensimmäinen kerran onnistuneesti huhtikuussa 1991. Maaliskuussa 1993 tapahtui ensimmäinen laukaisu siirrettävästä ampumalaitteesta. Javelinien tuotanto käynnistyi kesäkuussa 1994. Panssarintorjuntaohjus otettiin käyttöön Yhdysvaltain armeijassa 1996.
Käyttäjämaat

Yhdysvallat (Yhdysvaltain asevoimat)
Georgia (Georgian asevoimat)
Indonesia (Indonesian asevoimat)
Irlanti (Irlannin asevoimat)
Itävalta (Itävallan asevoimat)
Jordania (Jordanian asevoimat)
Kiinan tasavalta (Taiwan)
Korean tasavalta (Korean tasavallan asevoimat)
Liettua (Liettuan puolustusvoimat)
Norja (Norjan puolustusvoimat)
Oman (Omanin asevoimat)
Qatar (Qatarin asevoimat)
Ranska (Ranskan asevoimat)
Tšekki Tšekin asevoimat
Turkki
Ukraina
Uusi-Seelanti
Viro
Yhdistyneet arabiemiraatit
Yhdistynyt kuningaskunta
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta FGM-148 Javelin Wikimedia Commonsissa