stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Kajaanin historia
Kuntaliitokset > Liitokset

Kajaanin maalaiskunta liitettiin pakkoliitoksella Kajaanin kaupunkiin 1977. Liitos vahvisti olennaisesti Kajaanin asemaa Kainuun maakunnan keskuksena. Vuolijoen kunta liitettiin Kajaanin kaupunkiin 1. tammikuuta 2007.
Jac. Ahrenbergin 1890-luvun kuvaelma Kajaanin linnasta ennen sen räjäyttämistä vuonna 1716.
Vuonna 1735 valmistunut Kajaanin vanha kirkko, joka purettiin 1895.
C. W. Gyldénin asemakaavakartta Kajaanista vuodelta 1841.
Kajaanin keskustaa 1900-alusta.
Kajaanin vanha vaakuna 1800-luvulta vuoteen 1958 asti.
Kartta nykyisen Kajaanin alueen aluemuutoksista vuosina 1915–2007.
Jelena Kondakova

| Jelena Vladimirovna Kondakova |
| --- | --- |
 Jelena Kondakova
Henkilötiedot
Syntynyt: 30. maaliskuuta 1957 (ikä 67)
Kansalaisuus:   Venäjä
Ura
Tyyppi:  Avaruuslennolle osallistuja
Lennot

:  Sojuz TM-20
 
:  STS-84
 
| Jelena Vladimirovna Kondakova> Kansanedustaja |
| --- | --- |
 Venäjän parlamentti 1999–  
Henkilötiedot
Syntynyt: 30. maaliskuuta 1957 
Jelena Vladimirovna Kondakova (ven. Елена Владимировна Кондакова, s. 30. maaliskuuta 1957) on venäläinen entinen kosmonautti ja nykyinen poliitikko. Hän oli myös Neuvostoliiton aika huomioon otettuna Venäjän kolmas naiskosmonautti, joka matkusti avaruuteen ja ensimmäinen nainen, joka otti osaa pitkäkestoiseen avaruuslentoon. Hänen ensimmäinen avaruusmatkansa alkoi Sojuz TM-20:llä 4. elokuuta 1994. Hän palasi Maahan 22. maaliskuuta 1995 vietettyään viisi kuukautta Mir-avaruusasemalla. Kondakovan toinen lento oli lentospesialistina Yhdysvaltain avaruussukkula Atlantiksella toukokuussa 1997 (STS-84).
Vuodesta 1999 lähtien Kondakova on ollut kansanedustajana Venäjän parlamentissa. Hän on budjetti- ja veroasioista päättävän komitean jäsen.
Kondakova on avioliitossa kosmonautti Valeri Rjuminin kanssa. Heillä on yksi lapsi, vuonna 1986 syntynyt tytär.
Aiheesta muualla

Jelena Kondakova Spacefacts-sivustolla (englanniksi)
↑  Brockhaus Enzyklopädie (BNF , verkkoversio) . Tieto on haettu Wikidatasta.
Zsuzsanna Jakabos
Henkilökohtaiset ennätykset > 50 metrin rata

| Matka | Aika | Paikka | Päivä |
| --- | --- | --- | --- |
| 100 m perhosuinti | 58,39 | Jinan | 10. elokuuta 2019 |
| 200 m perhosuinti | 2.06,35 | Shanghai | 28. heinäkuuta 2011 |
| 200 m sekauinti | 2.10,27 | Eindhoven | 4. huhtikuuta 2013 |
| 400 m sekauinti | 4.34,50 | Barcelona | 4. elokuuta 2013 |
Henkilökohtaiset ennätykset > 25 metrin rata

| Matka | Aika | Paikka | Päivä |
| --- | --- | --- | --- |
| 100 m perhosuinti | 57,62 | Chartres | 25. marraskuuta 2012 |
| 200 m perhosuinti | 2.04,43 | Berliini | 11. elokuuta 2013 |
| 100 m sekauinti | 59,15 | Chartres | 24. marraskuuta 2012 |
| 200 m sekauinti | 2.06,04 | Berliini | 10. elokuuta 2013 |
| 400 m sekauinti | 4.25,61 | Chartres | 25. marraskuuta 2012 |
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Zsuzsanna Jakabos Wikimedia Commonsissa
Zsuzsanna Jakabosin kotisivut (Arkistoitu – Internet Archive) (unkariksi)
Naisten 4 × 200 metrin vapaauintiviestin pitkien ratojen Euroopan-mestarit
| --- | --- |
1980-luku:  1983:  Otto • Strauß • Sirch • Meineke •  1985:  Strauß • König • Stellmach • Friedrich •  1987:  Stellmach • Friedrich • Strauß • Möhring •  1989:  Möhring • Stellmach • Strauß • Friedrich
1990-luku:  1991:  Poulsen • Jensen • Puggaard • Jacobsen •  1993:  Kielgaß • Osygus • van Almsick • Hase •  1995:  Hase • Jung • Kielgaß • van Almsick •  1997:  Hase • Götz • Buschschulte • Kielgaß •  1999:  van Almsick • Szalai • Stockbauer • Kielgaß
2000-luku:  2000:  Potec • Păduraru • Diaconescu • Câșlaru •  2002:  Dallmann • Ries • Stockbauer • van Almsick •  2004:  Rouba • Caballero • Roca • Villaécija •  2006:  Dallmann • Samulski • Steffen • Liebs •  2008:  Manaudou • Balmy • Lazare • Poptšanka
2010-luku:  2010:  Mutina • Dara • Hosszú • Verrasztó •  2012:  Mizzau • Nesti • Carli • Pellegrini •  2014:  Mizzau • Pirozzi • Masini • Pellegrini •  2016:  Jakabos • Verrasztó • Kapás • Hosszú •  2018:  Faulkner • Greenslade • Hibbott • Anderson
2020-luku:  2020:  Hope • van Selm • Hibbott • Anderson •  2022:  de Jong • Holkenborg • van Kooten • Steenbergen
Otto (lonkero)

| Otto |
| --- | --- |
 Otto Greippi 8% -tölkki vuonna 2024. Samanlainen tölkin ulkoasu oli käytössä myös 2000-luvun lopulla ja 2010-luvun alussa myydyissä 4,7-prosenttisissa Otto-lonkeroissa.
Tyyppi:  lonkero
Alkoholiprosentti:  4,7 %, 8 %
Valmistaja:  Hartwall
Alkuperä:   Suomi
Valmistus aloitettu:  2002, 2024
Valmistus lopetettu:  2016
Infobox OKNimi-testi OK: 
Otto on suomalaisen Hartwallin käymisteitse valmistama lonkero. Ottoa valmistettiin vuosina 2002–2016 4,7 % vahvuisena. Juoma saavutti nopeasti suuren suosion: se kasvatti heti markkinoille tultuaan päivittäistavarakaupan lonkerokategorian myyntiä 60 prosenttia. Juomaa oli myynnissä useita eri makuja. Otto tuotiin uudestaan markkinoille 2024 alkoholilain muutoksen myötä 8 % vahvuisena.
Kritiikkiä

Valvira puuttui vuonna 2008 Otto Vadelma -lonkeron ja vuonna 2010 Otto Virtanen -juoman mainoskampanjaan. Juomien mainonnan katsottiin alkoholilain vastaisesti kohdistuneen alaikäisiin. Lisäksi Hartwall sai Otto Vadelman mainonnassa moitteita alatyylisestä kielenkäytöstä, ja Virtasen tapauksessa tölkissä lukeneesta tekstistä "energiajuoman makuinen", sillä tuotteesta välittyi mielikuva alkoholin suorituskykyä lisäävästä ja piristävästä vaikutuksesta. Vuonna 2010 Hartwall sai myös huomautuksen uuden Åttå Drinkero -juoman seksuaalivähemmistöjä syrjivän mainonnan takia.
Tuotteet > 2024–

Otto Greippi (8 %)
Otto Karpalo (8 %)
Otto Virtanen (8 %)
Tuotteet > Vuosina 2002–2016

Otto Ananas (4,7 %)
Otto Greippi (4,7 %)
Otto Karpalo (4,7 %, aiemmin Puolukka-Karpalo)
Otto Musta Cola (4,7 %)
Otto Mustikka (4,7 %, aiemmin Jäämustikka)
Otto Omena (4,7 %)
Otto Vadelma (4,7 %)
Otto Valkoinen Pina Colada (4,7 %)
Otto Virtanen (4,7 %)
Åttå Drinkero Mansikka-Margarita (4,7 %)
Åttå Drinkero Minttukaakao (4,7 %)
Åttå Drinkero Valkovenäläinen (4,7 %)
William (rap-artisti)

| William> Henkilötiedot |
| --- | --- |
Koko nimi:  Ville Virtanen
Syntynyt: 22. heinäkuuta 1996 (ikä 28) Rauma, Suomi
Kansalaisuus:   Suomi
Muusikko
Laulukielet:  suomi
Aktiivisena:  2019–
Tyylilajit:  trap
Levy-yhtiöt:  Sony Music Entertainment
Aiheesta muualla
Kotisivut
  [ Muokkaa Wikidatassa ] [ ohje ]  
William (s. 22. heinäkuuta 1996 Rauma), oikealta nimeltään Ville Virtanen, on suomalainen rap-artisti.
Virtanen julkaisi ensimmäiset kappaleensa keväällä 2018 SoundCloudissa, ja vuonna 2019 hänet kiinnitettiin M-Eazy Musicille ja Sony Musicille. Hänen helmikuussa 2020 julkaistu kappale ”Penelope” oli syyskuussa 2020 lähellä triplaplatinan rajan rikkomista, ja se on Spotifyssa pisimpään Suomen top 50 -listan ykkösenä pysynyt kappale (yli 90 päivää). Kappale on tehty yhdessä tuottaja Anselmi ”Aitio” Ala-Kailan kanssa, ja sillä vierailee yhdysvaltalainen Clever.
Virtasen esikoisalbumi Shakespeare julkaistiin 4. syyskuuta 2020.
Virtanen on kotoisin Raumalta, jossa hän kasvoi yrittäjäperheessä. Hän on opiskellut kansainvälistä kauppaa Satakunnan ammattikorkeakoulussa.
Yksityiselämä

Virtanen seurusteli joulukuusta 2020 huhtikuuhun 2022 sometähti ja fitnessurheilija Sonja Aiellon kanssa. Keväällä 2023 Virtanen haki Aiellolle lähestymiskieltoa ja marraskuussa 2024 Helsingin käräjäoikeus tuomitsi Aiellon vuonna 2021 Virtaseen kohdistuneesta pahoinpitelystä. Virtanen on julkisesti kertonut käyttäneensä huumausaineita, kannabista ja kokaiinia.
Virtanen sai lokakuussa 2024 lapsen fitness- ja hyvinvointivalmentaja Linda Manuellan kanssa, jonka oli tavannut kesällä 2022 ja kihlannut huhtikuussa 2023.
Yksityiselämä > Rahanpesurikos

Marraskuussa 2021 Virtanen sai syytteen rahanpesusta. Syyttäjän mukaan Virtanen lensi kesäkuussa 2021 Espanjaan mukanaan 10 000 euroa käteistä, jotka oli hankittu rikollisella toiminnalla. Syyttäjä vaati hänelle kolmen kuukauden ehdollista vankeusrangaistusta. Helsingin käräjäoikeus hylkäsi syytteet näytön puutteen vuoksi. Käräjäoikeus oli aiemmin asettanut todisteena esitetyt ANOM-viestit hyödyntämiskieltoon, eikä syyttäjä esittänyt muita todisteita syytteen tueksi. Viestit asetettiin hyödyntämiskieltoon, koska käräjäoikeuden mukaan epäillyn rahanpesurikoksen tutkinnassa ei olisi voitu käyttää niitä pakkokeinoja, joita FBI oli viestien hankkimiseksi käyttänyt. Maaliskuussa 2023 Helsingin hovioikeus kumosi päätöksen ja palautti asian käräjäoikeuden käsittelyyn. Käräjäoikeus tuomitsi Virtasen huhtikuussa 2024 kolmen kuukauden ehdolliseen vankeusrangaistukseen.
Yksityiselämä > Tuomio rikoksista

Virtanen tuomittiin marraskuussa 2023 Pohjois-Karjalan käräjäoikeudessa kolmesta rikoksesta, huumausaineen käyttörikoksesta, rattijuopumuksesta ja liikenneturvallisuuden vaarantamisesta. Rangaistus oli 45 päiväsakkoa, joka hänen tuloillaan teki 3 240 euroa plus 40 euron rikosuhrimaksu ja 157 euron päihdetutkimuskustannukset. Tuomio on lainvoimainen.
Diskografia

Shakespeare (2020)
Boy Wonder (2021)
Willain (2023)
Aiheesta muualla

Virtasen kotisivut
Carl Enckell

| Carl Enckell |
| --- | --- |
 Carl Enckell vuonna 1918.
Suomen ulkoasiainministeri
 Ingmanin I hallitus 27.11.1918–17.4.1919 Kaarlo Castrénin hallitus 17.4.1919–28.4.1919 Cajanderin I hallitus 2.6.1922–14.11.1922 Cajanderin II hallitus 18.1.1924–31.5.1924 Hackzellin hallitus 8.8.1944–21.9.1944 Urho Castrénin hallitus 21.9.1944–17.11.1944 Paasikiven II hallitus 17.11.1944–17.4.1945 Paasikiven III hallitus 17.4.1945–26.3.1946 Pekkalan hallitus  26.3.1946–29.7.1948 Fagerholmin I hallitus 29.7.1948–17.3.1950  
Edeltäjä:  Otto Stenroth Rudolf Holsti J. H. Vennola Henrik Ramsay
Seuraaja:  Rudolf Holsti J. H. Vennola Hjalmar J. Procopé Åke Gartz
Henkilötiedot
Syntynyt: 7. kesäkuuta 1876 Pietari, Venäjä
Kuollut: 26. maaliskuuta 1959 (82 vuotta) Helsinki
Ammatti:  upseeri, liikemies, diplomaatti
Tiedot
Puolue:  sitoutumaton
Carl Johan Alexis Enckell (7. kesäkuuta 1876 Pietari – 26. maaliskuuta 1959 Helsinki) oli suomalainen poliitikko, upseeri, yritysjohtaja ja diplomaatti. Hän oli Suomen viimeinen ministerivaltiosihteeri Pietarissa vuonna 1917 sekä poliittisesti sitoutumaton ulkoasiainministeri kymmenessä eri hallituksessa vuosina 1918–1919, 1922, 1924 ja 1944–1950. Enckell oli tekemässä Suomen tärkeitä ulkopoliittisia ratkaisuja sekä itsenäisyyden alkuvaiheissa että jatkosodan jälkeisinä vuosina, minkä lisäksi hän edusti Suomea useissa kansainvälisissä konferensseissa. Hän profiloitui etenkin Suomen idänsuhteissa.
Enckell on ollut ulkoasiainministerinä Suomessa neljänneksi pisimpään.
Upseerina ja liikealalla

Enckell-suvussa oli paljon upseereita. Carl Enckellin isä oli Venäjän armeijassa palvellut jalkaväenkenraali Carl Enckell vanhempi ja isoisä Suomen päätullijohtokunnan ylitirehtöörinä toiminut everstiluutnantti Carl Gustaf Enckell. Enckellin äiti Helène Natalia Bronikowsky oli pietarilaisen vaatetehtailijan ja keisarinnan hovineidin tytär. Carl Enckell oli vanhempiensa vanhin lapsi. Hänen veljiään olivat kenraaliluutnantti Oscar Enckell, insinööri ja liikemies Albert Enckell sekä päätoimittaja ja ruotsintaja Arvid Enckell.
Enckell vietti varhaislapsuutensa Venäjällä, mutta hänen ollessaan seitsenvuotias perhe asettui Suomeen. Hän valmistui isänsä johtamasta Haminan kadettikoulusta kurssinsa priimuksena vuonna 1896 ja liittyi eliittiyksikkönä tunnettuun Henkikaartin Izmailovon rykmenttiin. Hän jätti kuitenkin upseerinuran jo kolmen vuoden kuluttua ja meni opiskelemaan Dresdenin teknilliseen korkeakouluun Saksaan. Valmistuttuaan sieltä diplomi-insinööriksi vuonna 1902 Enckell palasi Suomeen. Hän työskenteli insinöörinä Kuusankosken tehtaalla vuosina 1903–1905 ja Helsingin Hietalahden laivatelakalla vuosina 1905–1907 sekä Kone ja Silta Oy:n apulaisjohtajana vuosina 1907–1911 ja toimitusjohtajana vuosina 1911–1917. Kone ja Silta menestyi  hänen johdossaan hyvin metalliteollisuuden noususuhdanteen ansiosta.
Enckell toimi Metalliteollisuuden Työnantajaliiton, Suomen Yleisen Työnantajaliiton ja Kotimaisen Työn Liiton varapuheenjohtajana vuosina 1912–1919 sekä Helsingin kaupunginvaltuuston jäsenenä vuosina 1911–1914. Hän osallistui vuosina 1913–1915 Suomen kaupan ja teollisuuden edustajana Venäjän viranomaisten kanssa käytyihin talouspoliittisiin neuvotteluihin, joissa hän vastusti Venäjän ja Suomen tullijärjestelmien yhtenäistämistä. Hän oli noihin aikoihin Venäjän vientikamarin suomalaisen valtuuskunnan puheenjohtaja.
Uudelleen liike-elämässä

Enckell palasi vuonna 1927 kotimaahan liike-elämän pariin. Hän oli Liittopankin varatoimitusjohtajana vuosina 1928–1931, Helsingin Osakepankin johtokunnan jäsenenä vuosina 1931–1936 ja Teollisuudenharjoittajain keskinäisen palovakuutusyhtiön toimitusjohtajana sekä sen hallituksen puheenjohtajana vuosina 1936–1946. Lisälksi hän oli Kansainvälisen kauppakamarin Suomen-osaston puheenjohtaja 1928–1950, Oy Aga Ab:n hallintoneuvoston puheenjohtaja vuodesta 1939 ja Wärtsilän hallintoneuvoston jäsen 1945–1949.
Paluu huipulle vaikeina aikoina

Suomen ulkopolitiikan pariin Enckell palasi kohtalokkaana aikana vuonna 1944. Maaliskuussa hän kävi J. K. Paasikiven kanssa Moskovassa epävirallisissa rauhantunnusteluissa, jotka eivät kuitenkaan vielä johtaneet rauhaan Linkomiehen hallituksen torjuessa Neuvostoliiton kovat ehdot. Elokuussa Enckellistä tuli ulkoministeri rauhan solmimista varten nimitettyyn Antti Hackzellin johtamaan hallitukseen. Hackzellin saatua halvauskohtauksen kesken välirauhanneuvotteluiden Enckell joutui matkustamaan Moskovaan ja asettumaan Suomen valtuuskunnan johtoon. Myös hänen veljensä Oscar Enckell kuului valtuuskuntaan sotilasasiantuntijana. Välirauhansopimus allekirjoitettiin 19. syyskuuta 1944.
Enckell jatkoi ulkoministerinä yhtäjaksoisesti kaikissa sotien jälkeisissä hallituksissa vuoteen 1950 aina K.-A. Fagerholmin sosiaalidemokraattista vähemmistöhallitusta myöten. Näinä vuosina hän oli yksi Paasikiven linjan keskeisistä arkkitehdeista. Enckellin ja apulaisulkoministeri Reinhold Sventon asemaa presidentti Paasikiven avustajina ja neuvonantajina korosti kummankin täydellinen venäjän taito ja se, että ulkoministeriön poliittisen osaston päällikön virka oli Enckellin koko ulkoministerikauden ajan ilman haltijaa. Enckellillä ja Sventolla oli kielitaitonsa ylläpitämiseksi tapana jopa keskustella ja käydä kirjeenvaihtoa keskenään venäjäksi. Enckell oli Suomen valtuuskunnan varapuheenjohtajana sekä Pariisin rauhankonferenssissa elokuussa 1946 että YYA-sopimuksesta neuvoteltaessa Moskovassa huhtikuussa 1948. Hän allekirjoitti Suomen edustajana Pariisin rauhansopimuksen 10. helmikuuta 1947 ja yhtenä Suomen edustajista myös YYA-sopimuksen 6. huhtikuuta 1948.
Enckell sai kahdesti sekä 1. luokan Vapaudenristin (jälkimmäisellä kerralla rintatähden kera) että Valkoisen Ruusun suurristin (jälkimmäisellä kerralla jalokivien kera) ja myös useita korkeita ulkomaisia kunniamerkkejä. Hän julkaisi vuonna 1956 kaksiosaiset muistelmat, jotka keskittyivät Suomen itsenäistymisen aikoihin ja 1920-lukuun.
Enckell kuoli 82-vuotiaana Helsingissä. Hänet on haudattu Hietaniemen hautausmaan vanhalle alueelle.
Perhe

Carl Enckellin vaimo oli hänen Saksassa tapaamansa  englantilaissyntyinen Lucy Marie Frieda Agathe Margareta Ponsonby-Lyons. Heillä oli neljä lasta, joista yksi oli diplomaatti Ralph Enckell.
Julkaisuja

Verkstadsorganisation: Sammanfattning af föredraget. Finska Metallindustrins Arbetsgifvareförbunds föredragsserie för verkmästare 26–29 oktober 1910 N:o 5. Helsingfors 1910
Avrustningsproblemet: Föredrag hållet vid föreningen Pro iure nationum's årsmöte den 10 februari 1932. Pro iure nationum, Förening för Nationernas förbund 10. Helsingfors 1932
Poliittiset muistelmani 1–2. Tekijän käsikirjoituksesta suomentanut Heikki Impola. WSOY 1956. Alkuteos Politiska minnen 1–2, Söderström 1956.
Kirjallisuutta

Forselles, Cecilia af: Brobyggaren Carl Enckells liv och verksamhet fram till slutet av 1917. Diss. Svenska Litteratursällskapet, 2001. (ruotsiksi)
YYA-sopimus allekirjoitetaan, Enckell kuudentena oikealta Josif Stalinin vieressä.
Thomas Alsgaard

| Thomas Alsgaard |
| --- | --- |
 Thomas Alsgaard vuonna 2013
Henkilötiedot
Syntynyt: 10. tammikuuta 1972 (ikä 52) Lørenskog, Norja
Uran tiedot
Pituus:  190 cm
Seura:  Eidsvold Værks Skiklub
Laji:  maastohiihto 
Maailmancup
Kaudet:  1993–2004
Voitot:  13
Palkintokorokkeella:  29
| Mitalit> Maa:   Norja.Miesten hiihto. Olympialaiset  | Mitalit> Maa:   Norja.Miesten hiihto. Olympialaiset  | Mitalit> Maa:   Norja.Miesten hiihto. Olympialaiset  | Maa:   Norja> Miesten hiihto. |
| --- | --- | --- | --- |
|  Kultaa | Lillehammer 1994 | 30 km (v) |  |
|  Kultaa | Nagano 1998 | 15 km (v) |  |
|  Kultaa | Nagano 1998 | 4×10 km viesti |  |
|  Kultaa | Salt Lake City 2002 | yhdistelmäkilpailu |  |
|  Kultaa | Salt Lake City 2002 | 4×10 km viesti |  |
|  Hopeaa | Lillehammer 1994 | 4×10 km viesti |  |
| MM-kilpailut  | MM-kilpailut  | MM-kilpailut  |  |
|  Kultaa | Thunder Bay 1995 | 4×10 km viesti |  |
|  Kultaa | Trondheim 1997 | 4×10 km viesti |  |
|  Kultaa | Ramsau 1999 | 15 km (v) |  |
|  Kultaa | Lahti 2001 | 4×10 km viesti |  |
|  Kultaa | Val Di Fiemme 2003 | 4×10 km viesti |  |
|  Kultaa | Val Di Fiemme 2003 | 30 km (p) yhteislähtö |  |
|  Hopeaa | Ramsau 1999 | 30 km (v) |  |
|  Hopeaa | Ramsau 1999 | 4×10 km viesti |  |
|  Pronssia | Trondheim 1997 | 30 km (v) |  |
Thomas Alsgaard (s. 10. tammikuuta 1972 Lørenskog, Norja) on norjalainen hiihtäjä, viisinkertainen olympiavoittaja ja kuusinkertainen maailmanmestari. Hän on 190 senttimetriä pitkä ja painaa 82 kilogrammaa.
Thomas Alsgaard tuli tunnetuksi erityisesti hyvänä, teknisesti taitavana luistelutyylin hiihtäjänä.[lähde? ] Huipulle hän nousi Lillehammerissa vuonna 1994, kun hän voitti hieman yllättäen vain 22 vuoden ikäisenä olympiakultaa vapaan tyylin 30 kilometrillä.
Alsgaard lopetti maailmancup-uransa kaudella 2003–2004. Joulukuusta 2007 lähtien hän on kilpaillut hiihdossa pitkillä matkoilla ja osallistunut muun muassa Kansainvälisen hiihtoliiton pitkien matkojen maailmancupiin. Alsgaard on myös harrastanut ralliautoilua osallistuen muun muassa Jyväskylän MM-ralliin.
Saavutukset > Olympialaiset

Lillehammer 1994
14. helmikuuta: kultaa, 30 km (v)
17. helmikuuta: 24 sija. 10 km (p)
22. helmikuuta: hopeaa, 4 × 10 km viesti
Nagano 1998
14. helmikuuta: kultaa, 15 km (v)
18. helmikuuta: kultaa, 4 × 10 km viesti
Salt Lake City 2002
14. helmikuuta: kultaa 15 km (p) + 15 km (v)
17. helmikuuta: kultaa, 4 × 10 km viesti
Saavutukset > MM-kisat

Thunder Bay 1995:
17. maaliskuuta: kultaa, 4 × 10 km viesti
Trondheim 1997:
21. helmikuuta: pronssia, 30 km (v)
28. helmikuuta: kultaa, 4 × 10 km viesti
Ramsau 1999:
23. helmikuuta: kultaa, 15 km takaa-ajo (v)
26. helmikuuta: hopeaa, 4 × 10 km viesti
19. helmikuuta: hopeaa, 30 km (v)
Lahti 2001:
22. helmikuuta: kultaa, 4 × 10 km viesti
Val di Fiemme 2003:
19. helmikuuta: kultaa, 30 km yhteislähtö (p)
25. helmikuuta: kultaa, 4 × 10 km viesti
Saavutukset > Maailmancupin osakilpailuvoitot

| Pvm>  | Vuosi | Paikka | Maa | Matka |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| 14. helmikuuta | 1994 | Lillehammer | Norja | 30 km (v) |
| 8. tammikuuta | 1998 | Ramsau | Itävalta | 15 km (p) |
| 10. tammikuuta | 1998 | Ramsau | Itävalta | 30 km (v) |
| 11. maaliskuuta | 1998 | Falun | Ruotsi | 10 km (v) |
| 23. helmikuuta | 1999 | Ramsau | Itävalta | 10 km (p) + 15 km (v) |
| 11. joulukuuta | 1999 | Sappada | Italia | 7,5 km (p) + 10 km (v) |
| 12. tammikuuta | 2000 | Nové Město | Tšekki | 15 km (p) |
| 17. joulukuuta | 2000 | Brusson | Italia | sprintti (v) |
| 10. helmikuuta | 2001 | Otepää | Viro | 10 km (p) |
| 7. maaliskuuta | 2001 | Oslo | Norja | sprintti (p) |
| 9. maaliskuuta | 2002 | Falun | Ruotsi | 10 km (p) + 10 km (v) |
| 16. maaliskuuta | 2002 | Oslo | Norja | 50 km (v) |
| 23. maaliskuuta | 2002 | Lillehammer | Norja | 58 km (p) |
Oulangan kansallispuisto

Oulangan kansallispuiston tunnus
| --- | --- |
Sijainti:  Kuusamo, Salla Suomi
Lähin kaupunki:  Kuusamo
Pinta-ala:  270 km²
| --- | --- |
Tyyppi:  Kansallispuisto 
Perustettu:  1956
Kävijämäärä:  175 800 (2023)
Hallinto:  Metsähallitus
muokkaa - muokkaa wikitekstiä - muokkaa Wikidataa
Oulangan kansallispuisto sijaitsee Kuusamon kaupungissa ja Sallan kunnassa Koillismaan ylänköalueella. Puisto rajoittuu idässä Venäjään ja rajan takaiseen, vuonna 1992 perustettuun Paanajärven kansallispuistoon, jonka kanssa Oulanka tekee jatkuvaa yhteistyötä. Oulangan kansallispuisto on monipuolinen yhdistelmä pohjoista, itäistä ja eteläistä luontoa. Maisemaa hallitsevat mäntymetsät, jokilaaksot koskineen ja hiekkatörmineen sekä pohjoisosan laajat suoalueet. Eliölajisto on rikas ja alueella viihtyvät monet uhanalaiset eläin- ja kasvilajit. Kansallispuisto on perustettu vuonna 1956. Alueen nykyinen pinta-ala on 270 km².
Historia

Oulangan kansallispuisto perustettiin vuonna 1956, jonka jälkeen sitä on laajennettu kahdesti vuosina 1982 ja 1989. Alue oli jo 1800-luvun loppupuolella suosittu taiteilijoiden ja luonnontutkijoiden vierailukohdekenen mukaan?. Virallista kansallispuistonimitystä saatiin odottaa ensin toisen maailmansodan ja tämän jälkeen isojaon takia. Nimitystä hidastutti myös Kuusamon koskisota 1900-luvun puolessavälissä.
Vuonna 2002 Oulanka sai WWF:n PAN Parks -sertifikaatin, joka oli tunnustuksena erinomaisesta luonnonsuojelun ja kasvavan luontomatkailun yhteen sovittamisesta.
Maantiede ja luonto

Oulangan maiseman muodostavat vanhat mäntymetsät, kiemurtelevat jokilaaksot hiekkatörmineen ja koskineen kuin myös jyrkkäseinäiset kalliorotkot ja puiston pohjoisosassa sijaitsevat laajat suoalueet. Alueen korkeimmat vaarat sijaitsevat 380 metrin korkeudessa, kun taas matalimmillaan Oulanka laskeutuu jokilaaksojen 151 metrin tasossa. Oulankaa halkoo kaksi isoa, itään virtaavaa jokea, Oulanka- ja Kitkajoki. Meanderoiva Oulankajoki muodostaa kansallispuiston perustan.
Eliölajisto on puolestaan rikas uhanalaisine kasvi- ja eläinlajeineen. Esimerkiksi puiston tunnuksena esiintyvä neidonkenkä on uhanalainen laji, mutta kansallispuistossa yleinen. Muita Oulangalla esiintyviä valtakunnallisesti uhanalaisia lajeja ovat mm. pohjanailakki ja tikankontti.
Reitit

Oulanka on yksi suosituimmista kansallispuistoista Suomessa: siellä voi hyvin tehdä useamman päivän vaellusretken kuin myös muutaman tunnin nähtävyysvierailun. Esimerkiksi Kiutaköngäs on sadan metrin mittainen koski, joka sijaitsee vajaan kilometrin päässä Oulangan luontokeskuksesta. Oulangalla on useita päiväretkeilyreittejä: Hiiden hurmos 5 km, Könkään keino 8 km, Rytisuon luontopolku 5 km, Kanjonin kurkkaus 6 km ja Pieni Karhunkierros 12 km. Könkään kuohu on esteetön, 100 metrin mittainen kivituhkalla päällystetty polku Kiutakönkään alapuolella, Oulankajoen pohjoispuolella, joka sopii kaikille retkeilijöille. Sen lähtöpisteessä on esteetön käymälä.
Suomen tunnetuin vaellusreitti, Karhunkierros, sijaitsee Oulangan kansallispuiston alueella.
Kirjallisuutta

Oulanka – kuohujen keskeltä kansallispuistoksi.  Metsähallitus, Pohjanmaan luontopalvelut, 2006.  ISBN 952-446-527-2
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Oulangan kansallispuisto Wikimedia Commonsissa
Klinkenborg, Verlyn: Oulanka National Park National Geographic.  6/2009. Arkistoitu 14.7.2009. Viitattu 23.6.2009. (englanniksi)
Oulangan kansallispuisto
Oulangan kansallispuiston luonto
Oulangan kansallispuiston nähtävyydet
Oulangan kansallispuiston reitit
Oulangan kansallispuiston kartta Retkikartta.fi:ssä
Kuva Ristikalliolta, karhunkierroksen varrelta.
Kiutaköngäs Oulankajoessa
Myllykoski