stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Sarmizegethusan piiritys
Piiritys

Roomalaiset lähestyivät kaupunkia lännestä ja idästä ja piirittivät sen. Auxilia-joukot hyökkäsivät ensin lännestä joidenkin legioonalaisten ja linkomiesten tukemana. Pian legioonalaiset hyökkäsivät myös idästä tikkaiden kanssa. Taistelu oli kovaa, mutta lopulta roomalaiset onnistuivat murtamaan muurin ja etenemään kaupunkiin. Jotkut daakialaisista antautuivat ja anoivat armoa Trajanukselta. Jotkut kuitenkin valitsivat mieluummin itsemurhan tai pakenemisen. Trajanuksen pylväässä olevat kohokuvat näyttävät erään daakialaisen päällikön juovan myrkkyä ja jakavan sitä myös sotilaille. Tosin toisen teorian mukaan, tämä saattaa kertoa vedenpuutteesta. Roomalaiset tapasivat usein katkaista juomavesiyhteyden kaupunkiin piirityksessä. Legioonalaisten tunkeuduttua yhä syvemmälle kaupunkiin, useimmat daakialaisista päättivät paeta ja sytyttivät kaupungin talot palamaan. Lähtijöiden joukossa oli myös Decebalus, joka pakeni vuorille eloonjääneiden miestensä kanssa.
Roomalaisten vallattua kaupungin, Trajanus käski sen ryöstettäväksi ja poltettavaksi. Tämän jälkeen paikalle rakennettiin roomalainen varuskunta. Decebalus taas jatkoi vielä sissisotaa roomalaisia vastaan syksyyn asti, kunnes hänet jäljitettiin ja saatiin kiinni. Hän ehti kuitenkin tehdä itsemurhan, ennen kiinniottoa. Sota päättyi ja Daakiasta tehtiin Rooman provinssi.
Trajanus perusti 40 kilometrin päähän Sarmizegethusasta uuden roomalaisen kolonian, Colonia Ulpia Traiana Augusta, jota alettiin pian kutsua Sarmizegethusaksi.
Toisen Daakian sodan kartta.
Santa Lucia (yhtye)

| Santa Lucia> Tiedot |
| --- | --- |
Toiminnassa:  1984–1992
Laulukieli:  suomi
Jäsenet:  Kati Pyykkö   Virpi Mattila   Mari-Anne Mäki   Mape Morottaja   Outi-Maria Kultalahti  
Levy-yhtiö:  Poko Rekords / EMI Finland
Infobox OKNimi-testi OK: 
Santa Lucia oli suomalainen vuosina 1984–1992 toiminut rockyhtye, joka oli kotoisin Kemistä. Yhtye julkaisi uransa aikana neljä singleä, yhden LP:n ja yhden mini-LP:n.
Yleistä

Santa Lucia nousi julkisuuteen versiollaan Vera Teleniuksen hittikappaleesta ”Miljoona ruusua” vuonna 1988. Sen ainoaksi jäänyt albumi Arktista Hysteriaa ilmestyi Poko Rekordsin julkaisemana kaksi vuotta myöhemmin. Kappaleet ”Harhaa” ja ”Pelastus Avaruudesta” julkaistiin singlenä. Yhtye hajosi 1990-luvun alussa jäsenten muutettua opiskelemaan eri puolille Suomea. Viimeinen julkaisu oli neljän kappaleen mini-LP/EP Neljä Tunnelia Tuonelaan vuonna 1992.
Yhtye teki kappaleesta ”Ruusutarha” musiikkivideon, ja myöhemmin kappaleesta ”Harhaa” tehtiin promovideo. LP Arktista Hysteriaa ja EP Neljä Tunnelia Tuonelaan julkaistiin 1992 myös CD-versioina.
Kitaristi Kati Pyykkö soitti Santa Lucian jälkeen Juice Leskisen ETC-kokoonpanossa. Laulaja Mape Morottaja toimitti myöhemmin Poliisi-TV:tä.
Santa Lucia esiintyi kolmesti loppuvuonna 2011. Viimeinen esiintymisistä oli Helsingissä Metal Warning IV -festivaaleilla marraskuussa.
Yhtye julkaisi koko tuotannostaan CD-levyn Arktista hysteriaa – Koko tuotanto 1988–1992. CD koostuu aiemmin julkaistusta albumista sekä yhdeksästä bonuskappaleesta. Elokuussa 2019 yhtyeen koko levytetty tuotanto sekä myös aiemmin julkaisemattomia äänityksiä julkaistiin kolmen vinyylilevyn kokoelmana. Yhdysvaltalaisessa Rolling Stone -musiikkijulkaisussa sitä kutsuttiin "vuoden cooleimmaksi uudelleenjulkaisuksi".
Kokoonpano

Kati ”Aide” Pyykkö (kitara)
Virpi ”Häte” Mattila (rummut)
Mari-Anne ”Sipe” Mäki (kosketinsoittimet)
Mape Morottaja (laulu)
Outi-Maria ”Kultsi” Kultalahti (bassokitara)
Julkaisut > Albumit

| Julkaisupäivä | Nimi | Julkaisija |
| --- | --- | --- |
| 1990 | Arktista Hysteriaa | Poko Rekords |
| 2019 | Perse palaa – kaikki levytykset ja vähiten hävettävät demot 1987–1992 | Svart Records |
Julkaisut > EP:t

| Julkaisupäivä | Nimi | Julkaisija |
| --- | --- | --- |
| 1992 | Neljä Tunnelia Tuonelaan (CDEP) | Poko Rekords |
Julkaisut > Singlet

| Julkaisupäivä | Nimi | Julkaisija |
| --- | --- | --- |
| 1988 | Sankarit/Viimeinen Aamu | Poko Rekords |
| 1988 | Miljoona Ruusua/Pyhä Yö | Poko Rekords |
| 1989 | Ruusutarha/Vihaan sinua | Poko Rekords |
| 1990 | Harhaa / Pelastus avaruudesta | Poko Rekords |
Julkaisut > CD:t

| Julkaisupäivä | Nimi | Julkaisija |
| --- | --- | --- |
| 2011 | Arktista hysteriaa – Koko tuotanto 1988–1992 | EMI Finland |
Aiheesta muualla

Santa Lucia (yhtye)n esitystuotanto Suomen äänitearkistossa (1901–1999)
Encyclopaedia Metallumin sivu yhtyeestä
YLE Elävä arkisto: Santa Lucian hevit leidit
| Auktoriteettitunnisteet  |
| --- | --- |
Kansainväliset:  ISNI 
Taiteenala:  MusicBrainz
Sarkasmi

Sarkasmi on purevaa ivaa tai purevan ivallinen ilmaus. Se on sanallista ironiaa, joka on tarkoituksellista, peittelemätöntä ja yleensä loukkaavaksi tarkoitettua. Sarkasmilla ilmaistaan kielteistä ja arvostelevaa asennetta tiettyjä henkilöitä tai tapahtumia kohtaan.
Ironian ja sarkasmin suhde

Sanallisessa ironiassa viestin tarkoitettu merkitys on erilainen tai päinvastainen kuin sanojen tavanomainen merkitys. Sarkasmi on purevaksi ja teräväksi tarkoitettua sanallista ironiaa, ja se koetaan siksi loukkaavaksi ja joskus raivostuttavaksi. Toisin kuin ironia, sarkasmi on aina harkittua ja sillä on selkeä kohde, joka on yleensä ihminen mutta joskus myös esimerkiksi esine tai uskomus. Vain ihmiset voivat olla sarkastisia, mutta tilannekin voi olla ironinen.
Sarkasmiksi voidaan kutsua sellaistakin purevaa, ivallista tai halveksuvaa kommenttia, joka ei ole ironinen.
Tunnistaminen

Psykolingvistikko Roger J. Kreuz (1996) määrittelee viisi piirrettä, joista sarkasmin voi tunnistaa:
todellisuudenvastaisuus (esimerkiksi koiranilmalla lausuttu ”Kaunis ilma tänään”)
vahva liioittelu (tarjoilijaa kauan odoteltua lausuttu ”Täällähän on aivan loistava palvelu”)
varmistavan kysymyksen käyttö (juurihoidon jälkeen lausuttu ”Taisit nauttia siitä, vai mitä?”)
suora vihje (kuten: ”Rakastan tätä luentoa – jos valehdellaan”)
kineettiset ja prosodiset vihjeet (silmien pyörittely, silmänisku, ironinen äänensävy)
Sarkasmi on sitä ymmärrettävämpää, mitä paremmin kuulija tuntee sanojan. Ilman tietoa sanojan todellisista mielipiteistä sarkasmi voidaan erehdyksessä käsittää vilpittömänä mielipiteenä. Esimerkiksi kannabiksen vaaroja kauhistelevan lausahduksen tulkinta riippuu siitä, tietääkö kuulija sanojan olevan kannabiksen kannattaja vai vastustaja.
Joissain tutkimuksissa jo kolmevuotiaiden lasten on havaittu ymmärtäneen sarkasmia. Ranskankielisillä lapsilla tehdyssä tutkimuksessa havaittiin, että viisivuotiaat lapset ymmärsivät sarkasmin, kun siihen liittyi sarkastinen äänenkorkeuden vaihtelu. Yli seitsemänvuotiaat lapset ymmärsivät sarkasmin asiayhteydestä ilman äänenvaihteluakin.
Ihminen käyttää sarkasmin ymmärtämiseen kolmea aivojen osaa. Vasemman aivopuoliskon kieleen liittyvä aivokuoren osa tulkitsee lausahduksen kirjaimellisen merkityksen. Otsalohko ja oikea aivopuolisko päättelevät sen asiayhteyden. Lopuksi ventromediaalinen prefrontaalinen aivokuori yhdistää asiat ja tulkitsee lausahduksen sarkasmiksi. Autisteilla ja henkilöillä, jotka kärsivät aivovaurioista, on usein vaikeuksia ymmärtää sarkasmia.
Etymologia

Sana sarkasmi on peräisin kreikankielisestä sanasta sarkasmos (σαρκασμός) (’iva, pilkka’) jonka verbimuoto on sarkazein ('puhua kitkerästi, ivata', sananmukaisesti ’repiä lihaa’ tai ’purra huulta raivoissaan’).
Sarsat

| Sarsat |
| --- | --- |
 Neostethus lankesteri
Tieteellinen luokittelu
Domeeni::  Aitotumaiset Eucarya
Kunta::  Eläinkunta Animalia
Pääjakso::  Selkäjänteiset Chordata
Alajakso::  Selkärankaiset Vertebrata
Luokka::  Viuhkaeväiset Actinopterygii
Lahko::  Hopeakylkikalat Atheriniformes
Heimo::  Sarsat  Phallostethidae  Regan, 1913
Suvut
 Gulaphallus  Neostethus  Phallostethus  Phenacostethus 
Katso myös
   Sarsat Wikispeciesissä   Sarsat Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OK: 
Koirassarsan tarttumaelin
Sarsat (Phallostethidae), aiemmalta nimeltä kurkkusiitinkalat,  on hopeakylkikaloihin kuuluva kaakkoisaasialainen kalaheimo.
Lajit ja anatomia

Sarsojen heimoon kuuluu neljä sukua ja lähteestä riippuen 18–21 lajia. Lajeja ovat muun muassa sarsa (Gulaphallus eximius) ja lasisarsa (G. mirabilis). Sarsat ovat hyvin pienikokoisia kaloja, suurimmillaankin vain noin 4 cm:n pituisia. Pienin laji Phenacostethus smithi jää noin 1,5 cm pitkäksi. Sarsat ovat pitkulaisia ja solakoita kaloja, ja niiden ruumis on läpikuultava. Etumainen selkäevä koostuu muutamasta piikistä tai puuttuu kokonaan, pyrstöevä on haarautunut ja peräevä pitkä. Vatsaevät puuttuvat naarailta. Sarsakoirailla on kurkussaan lihaksikas tarttumaelin priapium, jolla se tarttuu naaraaseen parittelun aikana. Monista muista kaloista poiketen sarsoilla on sisäinen hedelmöitys.
Levinneisyys ja elintavat

Sarsalajeja tavataan makeista ja murtovesistä Kaakkois-Aasiasta. Niiden levinneisyysalue ulottuu Malakan niemimaalta Borneolle, Sumatralle, Sulawesille ja Filippiineille. Sarsat ovat enimmäkseen makeiden ja murtovesien parvikaloja, jotka etsivät ravintonsa pinnan tuntumasta. On myös merilajeja. Naaras kutee munia, jotka tarttuvat kasvillisuuteen.
Sarkasvuoren kalliomaalaus

| Sarkasvuoren kalliomaalaus> Sijainti |
| --- | --- |
 Sarkasvuoren kalliomaalaus
Koordinaatit:  61°35′52.7137″N, 27°55′33.7308″E
Valtio:  Suomi
Historia
Tyyppi:  kalliomaalaus
Kaupunki:  Juva
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Sarkasvuoren kalliomaalaus sijaitsee Juvalla Etelä-Savossa. Kalliomaalauksen löysivät Rainer Wiceen ja Seppo Liinakoski vuonna 1983.
Kallio ja sen sijainti

Kahden vesistön, Luonterin ja Puuterselän, väliin jäävä Uimasalo on nykyäänkin erämaata. Kalliomaalaus sijaitsee Uimasalon luonnonsuojelualueen keskellä Sarkaslammen koillisosassa noin 400−500 metriä eteläkaakkoon Sarkaslammen kalliomaalauksesta. Molemmat maalaukset ovat saman lammen rannalla. Lammen rannasta kohoaa idässä Sarkasvuori, jonka kallioseinämässä on kuvioita noin 3,6 metrin korkeudella lammen pinnasta. Kalliolla kasvaa jäkälää ja naavaa, mitkä peittävät osittain kuvioita.
Maalauksen vieressä on kalliossa kallion läpi kulkeva pystyhalkeama, jonka pituus on arviolta 5 metriä korkea. Siinä on maalauksen korkeudella syvennys.
Reitti maalaukselle lähtee Juva–Hirvensalo-maantieltä Ristilammin kohdalta. Polku, joka vie samalla Sarkaslammen kalliomaalaukselle, on merkitty punaisilla nauhoilla. Kahden kilometrin reitti on maaston korkeuserojen vuoksi paikoin vaikeakulkuinen. Maalauksen viereen on  Juvan kunta pystyttänyt vuonna 1996 opastaulun.
Maalaus

Maalaukset näkyvät himmeinä selvästi, sillä vesi ei ole huuhdellut niitä epätasaisesti. Selkein kuvio esittää ääriviivoin maalattua hirveä tai hirvieläintä, joka on 56 senttimetriä pitkä. Hirvi katsoo vasemmalle eli länteen, sillä on kulmikas suuri vartalo ja erittäin lyhyet neljä jalkaa. Suhteettoman pitkä ja paksu pää on kiinni vartalossa kapealla kaulalla. Vartalossa on niin sanottu sydänpiste vartalon etupuoliskossa. Eläimelle on mahdollisesti maalattu suuta ilmaiseva viiva, hahmoteltu huolellisesti korva ja viimeistelty sille hännännipukka. Lohkeaman kulmaukseen ja hirven yläpuolelle sijoittuu ehkä ihminen, mutta siitä näkyy enää koukkupolviset jalat. Ellei kuvio esitäkään ihmistä, voidaan se hahmottaa renkaaksi, jolla on täyteisesti maalattu kulmikas yläosa.
Aiheesta muualla

Kivikäs, Pekka: Kallio, maisema ja kalliomaalaus, s. 92-93.  Jyväskylä:  Minerva, 2005.  ISBN 952-5478-61-0
Sardinia et Corsica

| Sardinia et Corsica Provincia Sardinia et Corsica> Rooman provinssi |
| --- | --- |

 Sardinia et Corsican provinssin alue vuonna 125.
Valtio:  Rooman valtakunta
Nykyinen valtio/alue:  Italia (Sardinia) ja Ranska (Korsika)
Perustettu:  237/227 eaa.
Lakkautettu:  293
Hallinto:  
 – hallinnollinen keskus:  Caralis
Sardinia et Corsica (joskus Corsica et Sardinia) (lat. Provincia Sardinia et Corsica) oli Rooman valtakunnan provinssi, joka käsitti Sardinian saaren nykyisessä Italiassa sekä Korsikan saaren nykyisessä Ranskassa.
Maantiede

Sardinia et Corsican provinssi käsitti nimensä mukaisesti Sardinian ja Korsikan (lat. Corsica) saaret, jotka sijaitsevat Välimeressä Italian niemimaan länsipuolella. Saaret olivat Roomalle syrjäseutua huolimatta siitä, että niiden sijainti oli valtakunnassa tavallaan keskeinen. Provinssin hallinnollinen keskus oli Caralis (nyk. Cagliari) Sardinian saarella.
Maantiede > Kaupunkeja

Sardinia et Corsican roomalaisaikaisia kaupunkeja olivat muun muassa:
Sardinialla
Aquae Neapolitanae eli Aquae Calidae Neapolitanorum
Caralis
Cornus
Forum Trajani
Neapolis
Nora
Olbia
Othoca
Sulcis
Tarrae
Tibula
Turris Libisonis (Colonia Julia Turris Libisonis)
Usellis (Colonia Julia Augusta Uselis)
Korsikalla
Aleria (Colonia Veneria Julia Pacensis Restituta Tertianorum Aleria)
Mariana (Colonia Mariana)
Sarvet (romaani)

| Sarvet> Horns |
| --- | --- |

Alkuperäisteos
Kirjailija:   Joe Hill
Kieli:  englanti
Genre:  kauhu
Julkaistu:  2010
Suomennos
Suomentaja:  Kari Salminen
Kansitaiteilija:  Jussi Karjalainen
Kustantaja:  Tammi
Julkaistu:  2011
Ulkoasu:  sidottu
Sivumäärä:  432
ISBN:  978-951-31-5779-1
Löydä lisää kirjojaKirjallisuuden teemasivulta
Sarvet (engl. Horns) on Joe Hillin vuonna 2010 ilmestynyt romaani. Kirjan pohjalta on tehty vuonna 2013 Alexandre Ajan ohjaama elokuva Horns, jonka pääosassa näytteli Daniel Radcliffe.
Juoni

Kirja rakentuu viidestä osasta. Ensimmäisessä osassa 26-vuotias Ignatius "Ig" Perrish herää muistamatta edellisillan tapahtumia ja huomaa, että hänellä on sarvet päässään. Pian hänelle selviää, että hän kykenee lukemaan ihmisten ajatuksia, ja päättää käyttää kykyä hyväkseen puhdistaakseen maineensa. Kirjassa on paljon takaumia, joiden kautta lukija käy läpi Ignatiuksen elämää aina sarvien puhkeamiseen asti.
Juoni > Henkilöitä

Ignatius "Ig" Perrish: Kirjan päähenkilö, joka saa sarvien myötä kyvyn lukea ihmisten ajatuksia ja käyttää kykyä hyväkseen löytäkseen tyttöystävänsä tappajan.
Terry Perrish: Ignatiuksen veli, joka on töissä TV:ssä.
Glenna Nicholson: Igin ystävä.
Merrin Williams: Igin murhattu tyttöystävä.
Dale Williams: Merrinin isä.
Sashimi

Sashimia, jossa on kolmea lajia punaista ja valkoista kalaa sekä lehtiä ja muita koristeita
Perinteinen sashimi
Sashimi (jap. 刺身, myös sašimi) on japanilainen ruokalaji, joka on tavallisesti tehty raa’asta ohueksi suikaloidusta kalan lihasta ja joka tarjotaan dippikastikkeen, kuten soijakastikkeen tai wasabin, kera. Raa’an kalan lisäksi sashimissa voidaan käyttää muitakin mereneläviä tai vaikkapa hevosenlihaa. Lautasella voi lisäksi olla koristeena lehtiä, kukkia tai erilaisia yrttejä.
Sashimia tarjoillaan yleensä kolmea lajia. Sashimiannoksessa käytetään punaista (akami) ja vaaleaa (shiromi) kalanlihaa. Punalihaisesta tonnikalasta on tullut hyvin suosittua toisen maailmansodan jälkeen.
Sashimin teossa tärkeää on leikkuutekniikka ja eri leikkuutapojen vaatimat erilaiset veitset. Sugata-zukuri-leikkuussa kala pysyy alkuperäisessä muodossaan, mutta pään ja pyrstön välissä oleva liha on leikattu valmiiksi suupaloiksi. Usu-zukuri tarkoittaa hyvin ohuita siivuja, hira-zukuri suoria paloja ja tataki hakkelusta.
Erilaisten kalalajien kanssa tarjoillaan erilaisia soijayhdistelmiä. Niistä tavallisin on mizore, jossa soijaan lisätään hienoksi raastettua retikkaa. Shoga-shōyuu on soijaa, jossa on raastettua inkivääriä. Gimo-shōyū on soijaa, jossa on kalan maksaa tuomassa makua. Jos sashimin kanssa tarjoillaan wasabia, se lisätään kalanlihaan eikä soijaan, jolloin sen maku ei laimene. Ennen vanhaan sashimi kastettiin usein etikkaan, jolloin se säilyi tuoreen makuisena.
Jos sashimi tarjoillaan ateriakokonaisuuden yhteydessä, se tarjoillaan ensimmäisenä, sillä hienostuneen makuinen sashimi ei sovi tarjoiltavaksi maustetumpien ja kypsennettyjen ruokien jälkeen.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Sashimi Wikimedia Commonsissa
Satulinkivi

Satulinkivi eli Vahankivi.
Satulinkivi eli Vahankivi on siirtolohkare ja kolmen kunnan rajakivi Jokioisten, Tammelan ja Someron kuntien ja nykyisin myös kahden maakunnan, Varsinais-Suomen ja Kanta-Hämeen rajalla.
Kivi sijaitsee Jokioisten Vaulammin, Tammelan Torron ja Someron Sylvänän kylien rajalla. Se on rajana myös Someron Sylvänän, Ollilan ja Paltan kylien takamaista muodostuneen Koisthuhdan kulmakunnan sekä Jokioisten Vaulammin, Haapaniemen ja Niemen kylien takamaista muodostuneen Murronkulman kulmakunnan välillä. Kiven luona yhtyvät Jokioisten suunnasta tuleva Murronkulmantie, Someron suuntaan jatkuva Vahankiventie ja Tammelan suunnasta tuleva Pursiontie.
Kivi rauhoitettiin luonnonmuistomerkkinä vuonna 1963. Jo tätä ennen se oli rajakivenä ollut rauhoitettu muinaismuistona. Vuonna 2007 kivi sai esittelytaulun.
Saudi-Arabia yleisurheilun maailmanmestaruuskilpailuissa

| Sija |        |        |        | Yhteensä |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| 99. | 0 | 0 | 1 | 1 |
Saudi-Arabia on osallistunut yleisurheilun ulkoratojen maailmanmestaruuskilpailuihin vuodesta 1991 lähtien. Toistaiseksi ainoan mitalinsa maa sai Göteborgin kisoissa 1995, kun Saad Shaddad Al-Asmari sijoittui 3 000 metrin estejuoksussa pronssille. Ateenan kisoissa 1997 hän sijoittui neljänneksi. Hänen lisäkseen pistesijoille eli kahdeksan parhaan joukkoon ovat yltäneet Hadi Soua’an Al-Somaily neljänneksi 400 metrin aitajuoksussa ja Hamdan Al-Bishi viidenneksi 400 metrin juoksussa Edmontonissa 2001, Husain Tahir al-Saba’ viidenneksi pituushypyssä Pariisissa 2003, Mohammed Al-Salhi kahdeksanneksi 800 metrin juoksussa ja Ahmed Faiz Bin Marzouq kahdeksanneksi pituushypyssä Osakassa 2007, Yousef Masrahi kuudenneksi 400 metrin juoksussa Moskovassa 2013 sekä Yousef Masrahi kahdeksanneksi 400 metrin juoksussa Pekingissä 2015.
Sarvinauhakala

| Sarvinauhakala |
| --- | --- |

Uhanalaisuusluokitus
 Elinvoimainen  
  
Tieteellinen luokittelu
Domeeni::  Aitotumaiset Eucarya
Kunta::  Eläinkunta Animalia
Pääjakso::  Selkäjänteiset Chordata
Alajakso::  Selkärankaiset Vertebrata
Yläluokka::  Luukalat Osteichthyes
Luokka::  Viuhkaeväiset Actinopterygii
Alaluokka::  Neopterygii
Lahko::  Kiiltolahnakalat Lampriformes
Heimo::  Nauhakalat Lophotidae
Suku::  Eumecichthys
Laji::  fiski
Kaksiosainen nimi
 Eumecichthys fiski  (Günther, 1890) 
Katso myös
   Sarvinauhakala Wikispeciesissä   Sarvinauhakala Commonsissa 
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvoIUCN-testi OK: 
Sarvinauhakala (Eumecichthys fiski) on nauhakaloihin kuuluva kalalaji. Lajia tavataan syvistä vesistä lämpimistä valtameristä.
Koko ja ulkonäkö

Sarvinauhakala voi kasvaa suurimmillaan 150–210 cm pitkäksi. Laji on ruumiinrakenteeltaan hyvin pitkä ja nauhamainen. Tunnusomainen piirre on otsasta eteenpäintyöntyvä sarvimainen uloke. Kalan selkäevä on hyvin pitkä ja etumaiset ruodot ovat pidentyneet. Peräevä on alkeellinen. Sarvinauhakala on väriltään hopeanharmaa ja ruumiissa on tummia juovia. Selkä- ja pyrstöevät ovat punaiset.
Levinneisyys ja elintavat

Sarvinauhakalaa tavataan Atlantista Florida Brasiliaan ja Guineanlahdelta Etelä-Afrikkaan, Intian valtamerestä ja Tyynestämerestä Japanista Havaijilve ja Meksikoon. Laji elää noin 1 000 metrin syvyydessä. Sarvinauhakala voi hämätä saalistajiaan ruiskauttamalla peräaukostaan tummaa nestettä.
Sarvisaku

| Sarvisaku |
| --- | --- |

Uhanalaisuusluokitus
 Erittäin uhanalainen  
  
Tieteellinen luokittelu
Domeeni::  Aitotumaiset Eucarya
Kunta::  Eläinkunta Animalia
Pääjakso::  Selkäjänteiset Chordata
Alajakso::  Selkärankaiset Vertebrata
Luokka::  Linnut Aves
Lahko::  Kanalinnut Galliformes
Heimo::  Hokot Cracidae
Suku::  Oreophasis
Laji::  derbianus
Kaksiosainen nimi
 Oreophasis derbianus  G. R. Gray, 1844 
Katso myös
   Sarvisaku Wikispeciesissä   Sarvisaku Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OKIUCN-testi OK: 
Sarvisaku (Oreophasis derbianus) on hokkoihin kuuluva lintulaji. Lajia tavataan uhanalaisena Keski-Amerikassa.
Koko ja ulkonäkö

Sarvisaku voi kasvaa 75–85 cm pitkäksi. Lajin ruumiinrakenne on tukevahko ja pää on pieni. Lintu on päästään, selästään ja siivistään sinertävän musta. Päässä on punainen sarvea muistuttava uloke. Sarvisakun kaula, rinta ja ylävatsa ovat harmahtavan valkoiset. Kyljet ja perä ovat ruskeat. Mustassa pyrstössä on valkoinen poikkijuova.
Levinneisyys ja elintavat

Sarvisakua tavataan Meksikossa ja Guatemalassa. Lajin elinympäristöä ovat pilvimetsät tavanomaisesti 1 500–3 500 metrin korkeudella merenpinnasta, mutta paikoitellen myös alempana. Sarvisaku liikkuu yksin tai pieninä ryhminä. Linnun ravintoa ovat erityisesti hedelmät, mutta myös muut kasvinosat ja toisinaan selkärangattomat eläimet. Pesimäkausi kestää tammikuulta kesäkuulle, ja naaras munii yksi tai kaksi munaa korkealla puussa olevaan pesään.
Sarvisaku luokitellaan erittäin uhanalaiseksi, ja kannan kooksi arvioidaan 1 000–2 500 yksilöä. Kantaa uhkaavat elinympäristön häviäminen hakkuiden ja metsäpalojen vuoksi sekä metsästys.
Šatalovon lentotukikohta

Šatolovon lentotukikohta läntisen Venäjän kartalla. Tukikohta sijaitsee linnuntietä 8 kilometriä Potšinokin keskustasta kaakkoon.
Šatolovon lentotukikohta Smolenskin alueen kartalla. Tukikohta sijaitsee linnuntietä 8 kilometriä Potšinokin keskustasta kaakkoon.
Šatalovon lentotukikohta (ven. военный аэродром Шаталово, vojennyi aerodrom Šatalovo; ICAO: UUBV) tai Šatalovo-1 on Venäjän Smolenskin alueen Potšinokin piirin Šatalovon maalaiskunnassa (3 786 as., VL2010), noin 8 kilometriä Potšinoksta kaakkoon sijaitseva lentotukikohta. Se on saanut nimetty Potšinokin kaupungin eteläpuolella, Smolenskista kaakkoon Brjanskiin johtavan valtatien varrella sijaitsevan Šatalovon kylän  (ven.  Шаталово, Šatalovo) mukaan. 2010-luvun alkupuolella tukikohta oli muutaman vuoden tyhjillään, koska siellä aiemmin toimineet yksiköt oli siirretty Voronežiin.
2020-luvun alussa Šatalovon tukikohdassa toimi 4. erillinen tiedustelulentue (4 ORAE, yksikkö 55840). Tämän taktisen tiedusteluyksikön lentokalustoon kuuluu kuuluu kuudesta kahdeksaan tiedusteluun varustettua Suhoi Su-24MR -rynnäkkölentokonetta sekä yksi tai muutama Antonov An-30 -ilmakuvauslentokone. Suunnitelmissa on ollut lisätä Suhoi Su-24 -koneiden määrää ja laajentaa lentue lentorykmentiksi.
Lisäksi syksyllä 2019 uutisoitiin Venäjän ilmavoimien ensimmäisestä miehittämättömiä pitkän matkan tiedustelulennokkeja (UAV) käyttävän yksikön perustamisesta ja sen sijoittamisesta Šatalovoon. Yksikkön hankittavia taktisia dronemalleja ovat syksyn 2019 uutisen mukaan Forepost-R, Forepost-M ja Solol Altius.
Suhoi Su-24MR -rynnäkkölentokone (kuvituskuva, ilmeisesti ei Šatalovossa käytetty kappale).
Suhoi Su-24MR -lentokone (kuvituskuva).
Forepost-R -drone (kuvituskuva).
Aiheesta muualla

Aerodrom Šatalovo (Аэродром Шаталово) (venäjäksi) (wikimapia.org)
Venäjän lentotukikohdat Euroopassa
Kartta esittää Venäjän ilmavoimien lentopaikkojen ohella merivoimien ja maavoimien keskeisimmät lentotukikohdat ja -asemat. (Huom! Sisältö täydentyy, kesken.)
Sarvikolibri

| Sarvikolibri |
| --- | --- |

Uhanalaisuusluokitus
 Elinvoimainen  
  
Tieteellinen luokittelu
Domeeni::  Aitotumaiset Eucarya
Kunta::  Eläinkunta Animalia
Pääjakso::  Selkäjänteiset Chordata
Alajakso::  Selkärankaiset Vertebrata
Luokka::  Linnut Aves
Lahko::  Kiitäjälinnut Apodiformes
Heimo::  Kolibrit Trochilidae
Suku::  Heliactin
Laji::  bilophus
Kaksiosainen nimi
 Heliactin bilophus  (Temminck, 1820) 
Katso myös
   Sarvikolibri Wikispeciesissä   Sarvikolibri Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OKIUCN-testi OK: 
Sarvikolibri (Heliactin bilophus) on kolibreihin kuuluva lintulaji. Lajia tavataan Etelä-Amerikasta.
Koko ja ulkonäkö

Sarvikolibri voi kasvaa 10–11 cm pitkäksi. Sukupuolet eroavat toisistaan ulkonäöltään. Sarvikolibrin nokka on lyhyehkö, noin 2 cm, ja pyrstö on pitkä. Koiraan päälaki on kiiltävän sininen. Silmäkulmasta lähtee sinisen, punaisen ja kullan sävyissä kimaltava tupsu. Niska, selkä ja siivet ovat metallinkiiltoisen vihreät. Rinta on musta ja vatsa valkoinen. Sarvikolibrinaaraan päälaki on vihreä ja tupsuja ei ole. Sarvikolibri räpyttää siipiään hyvin nopeasti, jopa 90 kertaa sekunnissa. Tämä on lintujen siiveniskujen nopeusennätys.