stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Pahan kukat (elokuva)
Vastaanotto

| Vastaanotto> Arvostelupisteet.Julkaisu | Vastaanotto> Arvostelupisteet.Pisteet |
| --- | --- |
Dome.fi Aki Lehti: 
Episodi Niko Ikonen: 
Film-O-Holic Sampo Bergman: 
Helsingin Sanomat  Veli-Pekka Lehtonen:  
Helsingin Uutiset  Jussi Virratvuori:  
Ilta-Sanomat Taneli Topelius: 
Suomen Kuvalehti Kalle Kinnunen: 
Pahan kukat on saanut Suomessa elokuvakriitikoilta ristiriitaisen vastaanoton. Eero Ahon roolisuoritusta on kuitenkin kehuttu vaikuttavaksi.
Helsingin Sanomien Veli-Pekka Lehtonen antoi elokuvalle kaksi tähteä viidestä sanoo arvostelussaan: "Pahan kukat on lähiökuvaukseksi hyvin vähän poliittinen, enemmän elokuva on eleitä ja tyyliä, tyylittelyä, komeita kuvia. Se on tietenkin valinta. Elokuva jää enemmän tavoittelemaan ja esittämään rajuutta kuin olemaan sitä".
Svenska Dagbladetin kultamitali

Svenska Dagbladetin kultamitali (ruots. Svenska Dagbladets guldmedalj, myös bragdguldet) on sanomalehti Svenska Dagbladetin johtaman raadin vuosittain jakama palkinto ”vuoden merkittävimmälle ruotsalaiselle urheiluteolle”. Palkinto on jaettu vuodesta 1925 alkaen.
Yksittäinen urheilija voi saada palkinnon korkeintaan kahdesti.
Palkitut > 1920-luku

1925 – Sten Pettersson, yleisurheilu
1926 – Arne Borg, uinti ja Edvin Wide, yleisurheilu
1927 – Sven Salén, purjehdus
1928 – Per-Erik Hedlund, maastohiihto
1929 – Gillis Grafström, taitoluistelu ja Sven Utterström, maastohiihto
Palkitut > 1930-luku

1930 – Johan Richthoff, paini
1931 – Sven Rydell, jalkapallo
1932 – Ivar Johansson, paini
1933 – Sven Säfvenberg, jääpallo
1934 – Harald Andersson, yleisurheilu
1935 – Hans Drakenberg, miekkailu
1936 – Erik Larsson, maastohiihto
1937 – Torsten Ullman, ammunta
1938 – Björn Borg, uinti
1939 – Sven Selånger, mäkihyppy/yhdistetty
Palkitut > 1940-luku

1940 – Henry Kälarne, yleisurheilu ja Håkan Lidman, yleisurheilu
1941 – Alfred Dahlqvist, maastohiihto
1942 – Gunder Hägg, yleisurheilu
1943 – Arne Andersson, yleisurheilu
1944 – Nils Karlsson, maastohiihto
1945 – Claes Egnell, nykyaikainen viisiottelu
1946 – Arvid Andersson, painonnosto
1947 – Gösta Frändfors, paini
1948 – William Grut, nykyaikainen viisiottelu
1949 – Gert Fredriksson, melonta
Palkitut > 1950-luku

1950 – Lennart Bergelin, tennis
1951 – Rune Larsson, yleisurheilu
1952 – Valter Nyström, yleisurheilu
1953 – Bertil Antonsson, paini
1954 – Bengt Nilsson, yleisurheilu
1955 – Sigge Ericsson, pikaluistelu
1956 – Lars Hall, nykyaikainen viisiottelu ja Sixten Jernberg, maastohiihto
1957 – Dan Waern, yleisurheilu
1958 – Richard Dahl, yleisurheilu
1959 – Agne Simonsson, jalkapallo
Palkitut > 1960-luku

1960 – Jane Cederqvist, uinti
1961 – Ove Fundin, speedway ja Sten Lundin, motocross
1962 – Assar Rönnlund, maastohiihto
1963 – Jonny Nilsson, pikaluistelu
1964 – Rolf Peterson, melonta
1965 – Kjell Johansson, pöytätennis
1966 – Kurt Johansson, ammunta
1967 – Fåglumin veljekset (Erik Pettersson, Gösta Pettersson, Sture Pettersson ja Tomas Pettersson), pyöräily
1968 – Toini Gustafsson-Rönnlund, maastohiihto
1969 – Ove Kindvall, jalkapallo
Palkitut > 1970-luku

1970 – Gunnar Larsson, uinti
1971 – Stellan Bengtsson, pöytätennis
1972 – Ulrika Knape, uimahypyt
1973 – Rolf Edling, miekkailu
1974 – Björn Borg, tennis
1975 – Ingemar Stenmark, alppihiihto
1976 – Anders Gärderud, yleisurheilu ja Bernt Johansson, pyöräily
1977 – Frank Andersson, paini
1978 – Björn Borg, tennis ja Ingemar Stenmark, alppihiihto
1979 – Malmö FF, jalkapallo
Palkitut > 1980-luku

1980 – Thomas Wassberg, maastohiihto (kieltäytyi)
1981 – Annichen Kringstad, suunnistus
1982 – Mats Wilander, tennis
1983 – Håkan Carlqvist, motocross
1984 – Gunde Svan, maastohiihto
1985 – Patrik Sjöberg, yleisurheilu
1986 – Tomas Johansson, paini
1987 – Ruotsin jääkiekkomaajoukkue, jääkiekko ja Marie-Helene Westin, maastohiihto
1988 – Tomas Gustafson, pikaluistelu
1989 – Ruotsin pöytätennismaajoukkue (Jan-Ove Waldner, Mikael Appelgren, Jörgen Persson, Erik Lindh ja Peter Karlsson), pöytätennis
Palkitut > 1990-luku

1990 – Stefan Edberg, tennis
1991 – Pernilla Wiberg, alppihiihto
1992 – Jan-Ove Waldner, pöytätennis
1993 – Torgny Mogren, maastohiihto
1994 – Ruotsin jalkapallomaajoukkue, jalkapallo
1995 – Annika Sörenstam, golf
1996 – Agneta Andersson ja Susanne Gunnarsson, melonta
1997 – Ludmila Engquist, yleisurheilu
1998 – Ruotsin käsipallomaajoukkue, käsipallo
1999 – Tony Rickardsson, speedway
Palkitut > 2000-luku

2000 – Lars Frölander, uinti
2001 – Per Elofsson, maastohiihto
2002 – Susanne Ljungskog, pyöräily
2003 – Carolina Klüft, yleisurheilu
2004 – Stefan Holm, yleisurheilu
2005 – Kajsa Bergqvist, yleisurheilu
2006 – Anja Pärson, alppihiihto
2007 – Anja Pärson, alppihiihto
2008 – Jonas Jacobsson, ammunta (paraurheilija)
2009 – Helena Jonsson, ampumahiihto
Palkitut > 2010-luku

2010 – Ruotsin maastohiihdon miesten olympiaviestijoukkue (Daniel Richardsson, Johan Olsson, Anders Södergren ja Marcus Hellner), maastohiihto
2011 – Therese Alshammar, uinti
2012 – Lisa Nordén, triathlon
2013 – Johan Olsson, maastohiihto
2014 – Ruotsin maastohiihdon naisten olympiaviestijoukkue (Ida Ingemarsdotter, Emma Wikén, Anna Haag ja Charlotte Kalla), maastohiihto
2015 – Sarah Sjöström, uinti
2016 – Henrik Stenson, golf
2017 – Sarah Sjöström, uinti
2018 – Hanna Öberg, ampumahiihto
2019 – Tove Alexandersson, suunnistus
Palkitut > 2020-luku

2020 – Armand Duplantis, yleisurheilu
2021 – Ruotsin esteratsastusmaajoukkue (Malin Baryard-Johnsson, Henrik von Eckermann ja Peder Fredricson)
2022 – Nils van der Poel, pikaluistelu
2023 – Daniel Ståhl, yleisurheilu
2024 – Armand Duplantis, yleisurheilu
Taitoluistelija Gillis Grafström oli toinen palkinnonsaajista vuonna 1929.
Kestävyysjuoksijat Gunder Hägg (oik.) ja Arne Andersson (vas.) palkittiin peräkkäisinä vuosina 1942 ja 1943.
Pikaluistelija Sigge Ericsson urheilu-uransa huipulla vuonna 1955.
Tennispelaaja Björn Borg voitti palkinnon vuosina 1974 ja 1978.
Alppihiihtäjä Anja Pärson voitti palkinnon kahdesti peräkkäin vuosina 2006–2007.
Gangsterin heila

| Gangsterin heila> Married to the Mob |
| --- | --- |

Ohjaaja:  Jonathan Demme
Käsikirjoittaja:   Barry Strugatz  Mark R. Burns 
Tuottaja:   Kenneth Utt  Edward Saxon 
Säveltäjä:  David Byrne
Kuvaaja:  Tak Fujimoto
Leikkaaja:  Craig McKay
Lavastaja:  Maher Ahmad
Pääosat:   Michelle Pfeiffer  Matthew Modine  Dean Stockwell  Mercedes Ruehl 
Valmistustiedot
Valmistusmaa:  Yhdysvallat
Tuotantoyhtiö:   Mysterious Arts  Orion Pictures Co. 
Levittäjä:  Orion Pictures Netflix
Ensi-ilta:  1988, Suomessa 1989
Kesto:  99 minuuttia
Alkuperäiskieli:  englanti
Aiheesta muualla
IMDb 
Elonet
AllMovie
Infobox OKNimi-testi OK: 
Gangsterin heila (Married to the Mob) on Jonathan Demmen ohjaama rikoskomedia vuodelta 1988. Pääosia näyttelevät Michelle Pfeiffer ja Matthew Modine. Elokuvan musiikin on tehnyt Talking Heads -yhtyeen keulahahmo David Byrne.
Juoni

Angela (Pfeiffer) on naimisissa mafian nousevan kyvyn (Baldwin) kanssa, kunnes iso kiho Tony the Tiger (Stockwell) ampuu miehen kuoliaaksi yllätettyään tämän oman rakastajattarensa kanssa kylpyammeesta. Hautajaisista alkaen Tony alkaa liehitellä leskeä, joka yrittää muuttaa kouluikäisen poikansa kanssa pois New Yorkin Brooklynistä päästäkseen eroon mafiatuttavistaan. Tony on kuitenkin sitkeä muttei tiedä, että hänen jäljillään on FBI:n etsivä (Modine), joka alkaa varjostaa myös Angelaa ja pian rakastuu tähän. Angelaa jahtaa myös Tonyn mustasukkainen vaimo (Ruehl), joka luulee Tonyn viettävän aikaa Angelan kanssa. Kaikki huipentuu suureen kohtaukseen miamilaisessa hotellisviitissä.
Rooleissa

| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
|  Michelle Pfeiffer  | … |  Angela de Marco   |
|  Matthew Modine  | … |  Mike Downey   |
|  Dean Stockwell  | … |  Tony ”The Tiger” Russo   |
|  Mercedes Ruehl  | … |  Connie Russo   |
|  Alec Baldwin  | … |  ”Kurkku” Frank de Marco   |
Lähde:
Vastaanotto

Pfeiffer sai pääosastaan Golden Globe -ehdokkuuden ja Stockwell sivuosastaan Oscar-ehdokkuuden. Sekä National Society of Film Critics että New York Film Critics Circle palkitsivat Stockwellin.
Helsingin Sanomien Mikael Fräntin mielestä Demme heittää hyvää herjaa mafiatouhuista, muttei osaa aina vaihtaa tyylilajia parhaalla mahdollisella tavalla.
Video-oppaassa vuodelta 1994 Asko Alanen luonnehti Gangsterin heilaa  hemaisevan heppoiseksi sekaannuskomediaksi rikollisin maustein. Hän antoi elokuvalle kolme tähteä viidestä, mikä vastaa sanallista arviota ”hyvä”.
The New York Timesin kriitikot valitsivat Gangsterin heilan vuonna 2004 yhdeksi kaikkien aikojen tuhannesta parhaasta elokuvasta maailmassa.
Hönow

Hönow
Hönöwin U-Bahn-asema
Hönow on kylä Brandenburgissa itäisessä Saksassa lähellä Berliiniä. Hönowissä asuu noin 8 300 asukasta.
Hönöwin alueen uskotaan olleen alkujaan vendien asuttama. Paikalliset rajakreivit rakensivat 1200-luvulla alueelle linnoituksen, joka mainitaan ensimmäisen kerran Kaarle IV:n maakirjoissa. Hönow tuhoutui lähes täysin hussilaissodissa vuonna 1432 ja kolmikymmenvuotisessa sodassa 1600-luvun alkupuolella. Hönöwin linnoitus vahingoittui toisessa maailmansodassa, eikä sitä enää ole olemassa.
Hönöwin ainoa kolmikymmenvuotisesta sodasta selvinnyt rakennus on myöhäisromaanista arkkitehtuuria edustava kirkko.
Hönowiin liikennöi Berliinin metron linja U5.
Saksalainen jalkapalloilija Lewin Schumann on Hönowista kotoisin.
Cyprien Sarrazin

Cyprien Sarrazin
Cyprien Sarrazin (s. 13. lokakuuta 1994) on ranskalainen alppihiihtäjä. Hän asuu Veynes'ssä ja edustaa 
E.C. Champsaur -seuraa.
Sarrazin kilpaili maailmancupissa ensimmäisen kerran Chamonix'ssa helmikuussa 2016 sijoittuen alppiyhdistetyssä 29:nneksi. Ensimmäisen voittonsa hän saavutti uransa seitsemännessä maailmancup-kilpailussa, Alta Badian parisuurpujottelussa joulukuussa 2016. Tätä ennen hän oli sijoittunut maailmancupin osakilpailussa parhaimmillaan 24:nneksi. Hän oli toinen Alta Badian suurpujottelussa joulukuussa 2019.
Kolmena seuraavana kautena Sarrazinin parhaat maailmancup-sijoitukset olivat kuudes sija Val Gardenan syöksylaskussa joulukuussa 2022 ja kahdeksas sija Cortina d’Ampezzon supersuurpujottelussa tammikuussa 2023. Hän sijoittui joulukuussa 2023 neljänneksi Val Gardenan supersuurpujottelussa ja syöksylaskussa. Vajaat kaksi viikkoa myöhemmin hän otti uransa toisen maailmancup-voiton Bormion syöksylaskussa. Tammikuussa 2024 hän sijoittui toiseksi Wengenin molemmissa syöksylaskuissa ja voitti supersuurpujottelun. Hän voitti Kitzbühelin molemmat syöksylaskut. Hän sijoittui syöksylaskun maailmancupissa toiseksi ja maailmancupin kokonaiskilpailussa viidenneksi. Kaudella 2024–2025 hän sijottui Beaver Greekin supersuurpujottelussa toiseksi.
Sarrazin on voittanut neljä Euroopan cupin ja kaksi Etelä-Amerikan cupin kilpailua, jotka yhtä lukuun ottamatta ovat olleet suurpujottelua.
Sarrazin kilpaili Pekingin olympialaisissa 2022 suurpujottelussa mutta keskeytti ensimmäisessä laskussaan.
Mobaye

| Mobaye |
| --- | --- |
Valtio:   Keski-Afrikan tasavalta
Prefektuuri:  Basse-Kotto
Väkiluku (2003):  7 176
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Mobaye on Basse-Kotossa sijaitseva kaupunki Keski-Afrikan tasavallan eteläosissa. Siellä asuu 7 176 asukasta ja väestö kasvoi 0,05 prosentilla vuosina 1988–2003.
Väestönkehitys

Lähde:
| Vuosi | Väestö |
| --- | --- |
1975: 4 220
1988: 7 126
2003: 7 176
Laura Lahtinen

Laura Lahtinen (s. 3. kesäkuuta 2003) on suomalainen uimari. Hän edustaa Helsingfors Simsällskapia. Hän on voittanut 100 metrin perhosuinnissa kaksi maailmancupin osakilpailua.
Lahtinen kilpaili arvokilpailuissa ensimmäisen kerran Kööpenhaminan lyhyen radan EM-kilpailuissa 2017 sijoittuen parhaimmillaan 17:nneksi 200 metrin perhosuinnissa. Hän sijoittui samassa lajissa seuravana vuonna kuudenneksi nuorten EM-kilpailuissa ja viidenneksi nuorten olympialaisissa. Hän saavutti nuorten EM-kilpailuissa 200 metrin perhosuinnissa pronssia ja sijoittui 200 metrin rintauinnissa neljänneksi 2019. Saman vuoden Gwangjun MM-kilpailuissa hän sijoittui 200 metrin perhosuinnin välierissä 15:nneksi. Hän saavutti samana vuonna ensimmäisen maailmancupin palkintosijansa oltuaan Unkarissa kolmas 200 metrin rintauinnissa.
Lahtinen ei selviytynyt Budapestissa vuonna 2021 käydyissä EM-kilpailuissa henkilökohtaisilla matkoilla välieriin, mutta kuului seitsemänneksi sijoittuneeseen Suomen viestijoukkueeseen naisten 4 × 100 metrin sekauintiviestissä. Saman vuoden Kazanin lyhyen radan EM-kilpailuissa hän sijoittui 200 metrin perhosuinnissa seitsemänneksi ja 4 × 50 metrin sekauintiviestissä kuudennneksi. Lisäksi hän karsiutui välierissä 100 metrin sekauinnissa sekä 50 ja 100 metrin perhosuinneissa. Niin ikään vuonna 2021 käydyissä Abu Dhabin lyhyen radan MM-kilpailuissa hän sijoittui sekajoukkueiden 4 × 50 metrin sekauintiviestissä kahdeksanneksi, muttei selviytynyt henkilökohtaisilla matkoilla välieriin.
Lahtinen karsiutui vuoden 2022 Rooman EM-kilpailuissa 200 metrin perhos- ja rintauintien välierissä. Saksassa käydyssä maailmancupin kilpailussa hän oli 100 metrin perhosuinnissa kolmas. Saman vuoden Melbournen lyhyen radan MM-kilpailuissa hän sijoittui 200 metrin perhosuinnissa kahdeksanneksi. 100 metrin perhosuinnissa hän karsiutui välierissä. Fukuokan MM-kilpailuissa 2023 hän jäi kaikilla matkoilla alkueriin. Saman vuoden  Otopenin lyhyen radan EM-kilpailuissa 2023 hän sijoittui 200 metrin perhosuinnissa neljänneksi ja 100 metrin perhosuinnissa seitsemänneksi. Lisäksi hän oli kuudes naisten 4 × 50 metrin sekauintiviestissä ja sekajoukkueiden 4 × 50 metrin vapaauintiviestissä sekä kahdeksas naisten 4 × 50 metrin vapaauintiviestissä.
Lahtinen sijoittui 2024 Dohan MM-kilpailuissa 200 metrin perhosuinnin välierissä 16:nneksi. Saman vuoden Belgradin EM-kilpailuissa hän oli 200 metrin perhosuinnissa kahdeksas ja 200 metrin rintauinnin välierissä yhdestoista. Hän voitti Shanghain maailmancupissa 100 metrin perhosuinnin suomenennätysajalla 55,58, millä hän nousi kaikkien aikojen Euroopan tilastossa yhdeksänneksi. 200 metrin perhosuinnissa hän oli kolmas niin ikään suomenennätysajalla 2.03,13.. Seuraavalla viikolla hän voitti Incheonin maailmancupissa 100 metrin perhosuinnin ajalla 55,76 ja sijoittui 200 metrin perhosuinnissa kolmanneksi. Singaporen maailmancupissa hän oli kolmas sekä 100 että 200 metrin perhosuinnissa. Saman vuoden Budapestin lyhyen radan MM-kilpailuissa hän sijoittui 100 ja 200 metrin perhosuinneissa kahdeksanneksi sekä karsiutui 50 metrin perhosuinnin välierissä.
Walid I

Kultainen dinaari al-Walidin ajalta 707–708.
Walid I oli Umaijadien dynastian Damaskoksen kalifaatin kalifi 705–714 isänsä Abd al-Malik ibn Marwanin jälkeen. Kenraali ibn Kasim valloitti Pohjois-Intiaa, mikä toi arabit kosketuksiin intialaisen maailman kanssa. Damaskoksessa kalifi osittain purki Johannes Kastajan kirkon ja muutti rakennuksen moskeijaksi, joka tunnetaan nykyään Umaijadi-moskeijana.
Vuonna 715 kalifiksi nousi Walidin veli Suleiman (714–717). Kun Walid oli noudattanut isänsä alulle panemaa politiikkaa, oli selvää, että Suleiman tulisi toimimaan aivan toisin. Vallanperimys oli kuitenkin sovittu jo edellisen kalifin aikana.
Stefan Brennsteiner

| Mitalit | Mitalit | Mitalit |  |
| --- | --- | --- | --- |
|  Stefan Brennsteiner vuonna 2022. |  Stefan Brennsteiner vuonna 2022. |  Stefan Brennsteiner vuonna 2022. |  |
Maa:  Itävalta
Miesten alppihiihto
|  Olympialaiset  |  Olympialaiset  |  Olympialaiset  |  |
|  Kultaa | Peking 2022 | joukkuekilpailu |  |
Stefan Brennsteiner (s. 3. lokakuuta 1991) on itävaltalainen alppihiihtäjä. Hän on menestynyt parhaiten suurpujottelussa.
Brennsteiner osallistui Pyeongchangin olympialaisissa 2018 suurpujotteluun mutta keskeytti toisessa laskussaan. Åren maailmanmestaruuskilpailuissa 2019 hän sijoittui suurpujottelussa yhdeksänneksi. Cortina d’Ampezzon MM-kilpailuissa 2021 hän keskeytti toisessa laskussaan. Pekingin olympialaisissa 2022 hän voitti kultaa joukkuekilpailussa. Pekingin suurpujottelussa hän sijoittui 27:nneksi; hän oli ensimmäisen kierroksen toiseksi nopein mutta kaatui toisessa laskussaan ja sai heikon loppuajan. Courchevelin / Méribelin MM-kilpailuissa 2023 hän oli suurpujottelussa neljäs.
Maailmancupissa Brennsteiner kilpaili ensimmäisen kerran joulukuussa 2012 ja toisen kerran tammikuussa 2014. Hän sijoittui maailmancupin pisteille eli kolmenkymmenen parhaan joukkoon ensimmäisen kerran St. Moritzin suurpujottelussa helmikuussa 2014, jolloin hän sijoittui 23:nneksi. Kymmenen parhaan joukkoon hän ylsi ensi kerran yhdeksännellä sijallaan Alta Badian parisuurpujottelussa joulukuussa 2018. Hän sijoittui kolmanneksi Banskon suurpujottelussa helmikuussa 2021 ja Kranjska Goran suurpujottelussa maaliskuussa 2021. Viikko Kranjska Goran kilpailun jälkeen hän oli Lenzerheiden suurpujottelussa neljäs. Parhaimmillaan hän on sijoittunut toiseksi Kranjska Goran suurpujottelussa maaliskuussa 2022. Hän sijoittui Val d’Isèren suurpujottelussa kolmanneksi joulukuussa 2024.
Nälkämaan laulu

Nälkämaan laulu eli Kainuun marssi ("Kuulkaa korpeimme kuiskintaa...") on vuodelta 1911 peräisin oleva Ilmari Kiannon runo, jonka sävelsi lauluksi Oskar Merikanto. "Nälkämaan laulu" on kainuulaisten maakuntalaulu, joka sanoituksellaan pyrkii kuvaamaan Kainuun luonnonkauneutta sekä kainuulaisten sisukkuutta, ahkeruutta ja isänmaanrakkautta.
"Nälkämaan laulu" on Suomen eniten laulettuja maakuntalauluja. Kajaanin maanviljelysseura tilasi laulun sen tekijöiltä seuran omaksi lauluksi. Alkuperäinen teksti oli pidempi kuin nykyisin tunnettu; maanviljelysseuran sihteeri Hugo Linna piti tekstiä liian pitkänä, joten hän muokkasi sen yhdessä säveltäjän kanssa sittemmin tunnettuun muotoonsa. Laulun alkuperäisiä sanoja myös muutettiin, koska kirkosta eronneen Kiannon alkuperäistä versiota pidettiin paheksuttavana ja ateistisena: esimerkiksi alkuperäinen "Nosta rintaasi uskonto uus" muutettiin muotoon "Nosta jo rintaasi maausko uus".
Vuonna 2005 Ilmari Kiannon tytär Raija-Liisa Kianto käänsi ja sovitti "Nälkämaan laulun" ruotsin kielelle nimellä "Hungerlandets sång".
Käyttö muuna kuin maakuntalauluna

"Nälkämaan laulu" oli Mikko Niskasen ohjaaman elokuvan Kahdeksan surmanluotia tunnusmusiikkina. Laulu kuullaan myös Diablon "Trail of Kings" -kappaleen introssa.
Kainuulainen poliitikko Keijo Korhonen julkaisi vuoden 1994 presidentinvaaleja varten vaalikirjan Meidän on uudesta luotava maa, jonka nimi tulee "Nälkämaan laulun" sanoista. Metsolat-televisiosarjan erään jakson nimi on "...Rastas ja metso täälläkin soi", joka tulee laulun sanoituksesta.
Vuonna 2009 DJ Urhon versiota käytettiin Suomen Keskustan vaalikampanjassa. Singlejulkaisu nousi Suomen virallisen singlelistan ensimmäiselle sijalle.
Sävellyksestä on tehty useita sovituksia eri soitinkokoonpanoille heavystä urkusovituksiin.
Aiheesta muualla

Nälkämaan laulu. Kainuun liitto.
Menetelmätiede

Menetelmätieteiden, kuten geoinformatiikan, paikkatietojärjestelmien ja tilastotieteen osaaminen tulee tarpeeseen esimerkiksi maantieteellisessä tutkimuksessa. Kuvassa vuoden lämpimpien kuukausien lämpötilat.
Menetelmätiede on jonkin tieteenalan osa-alue, jota käytetään tai voidaan käyttää tutkimusmenetelmänä muissa tieteissä. Useimmat menetelmätieteet ovat matemaattispainotteisia.
Yleisimpiä menetelmätieteitä ovatmuun muassa tilastotiede, tietojenkäsittelytiede (ohjelmointi, data-analyysi, algoritmit) ja geoinformatiikka.
Menetelmätieteitä on mahdollista opiskella useissa yliopistoissa opintojen tukena esimerkiksi sivuaineopintoina. Lisäksi tilastotieteen perusopinnot ovat monessa tutkintorakenteessa pakollisia.
Gamesa

| Gamesa Corporación Tecnologíca S> A. |
| --- | --- |
Yritysmuoto:  Sociedad Anónima (vastaa osakeyhtiötä)
Osake:  BMAD: GAM
Perustettu:  1976
Toimitusjohtaja:  Guillermo Ulacia
Kotipaikka:  Zamudio, Espanja
Toimiala:  uusiutuva energia
Tuotteet:  tuuliturbiinit, tuulipuistot, aurinkoenergia
Liikevaihto:  3 274 milj. € (2007)
Henkilöstö:  7 000 (2007)
Kotisivu:  www.gamesacorp.com/en/
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Gamesan tuulivoimala.
Gamesa Corporación Tecnológica on espanjalainen energiayritys, joka valmistaa pääasiassa tuuliturbiineja ja rakentaa tuulipuistoja. Gamesa on IBEX 35 -yritys, ja sen toimitusjohtaja on Guillermo Ulacia. Yrityksen liikevaihto oli 2007 3,3 miljardia euroa ja 2006 2,4 miljardia euroa. Vuoden 2007 lopussa työntekijöitä oli  7 000 ja (2006) 5 420.
Yhtiöön sisältyvät Aeronautics (lentokonetarvikkeita) ja Energy. Energiaan sisältyy uusiutuva energia, tuulivoima ja palvelut. Yritys myy tuuliturbiineja ja aurinkokennoja. Yrityksen pääkonttori on Vitoria-Gasteizissa. Yrityksellä on tuotantoa Espanjassa, Portugalissa, Saksassa, Isossa-Britanniassa, Irlannissa, Italiassa, Ranskassa, Marokossa, Egyptissä, Intiassa, Kiinassa ja Yhdysvalloissa. Yritys perusti useita tehtaita Pennsylvaniaan 2006. BTM Consultin mukaan vuonna 2007 suurimmat tuulivoimayhtiöt liikevaihdon mukaan olivat Vestas, GE Wind ja Gamesa (15,4 % markkinaosuus).
Tuulivoima

| Gamesa> Vuosi | Gamesa> Liikevaihto M€ | Gamesa> Tuotto M€ | Gamesa> Myynti MW | Gamesa> Työntekijöitä |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| 2007 | 3 274 | 220 | 3 600 | 7 000 |
| 2006 | 2 401 |  | 2 400 | 5 420 |
Aurinkoenergia

Gamesa Solar tuottaa Sevillassa aurinkokennoja kapasiteetilla 6 MW (2007). Aurinkolämmityksen tuotantokapasiteetti oli  60 000 m²/vuosi (2007).
Historia

1976 perustettiin, aiemmin Grupo Auxiliar Metalúrgico, S.A
2000 pörssiin
2001 Vestas myi 40 %:n osuutensa Gamesa:sta 2,1 milj. DKK:lla
2017 Siemens ja Gamesa päättävt yhdistää tuulivoimaloiden tuotannonsa. Uusi yritys on nimeltään Siemens Gamesa ja sen kotipaikka on Biskajan Espanjassa.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Gamesa Wikimedia Commonsissa
Yrityssivu (Arkistoitu – Internet Archive)
| n k  IBEX 35 |
| --- | --- |
 Acciona  Acciona Energia  Acerinox  ACS  AENA  Amadeus IT Group  ArcelorMittal  Banco Sabadell  Banco Santander  Bankinter  BBVA  CaixaBank  Cellnex Telecom  Enagás  Endesa  Ferrovial  Fluidra  Grifols  IAG  Iberdrola  Inditex  Indra Sistemas  Inmobiliaria Colonial  Laboratorios Farmacéuticos ROVI  Logista  Mapfre  Meliá Hotels  Merlin Properties  Naturgy  Red Elécrtica  Repsol  Sacyr  Solaria  Telefónica  Unicaja 
Päivitetty: 4. tammikuuta 2024
Tenzing Norgay

| Tenzing Norgay |
| --- | --- |
 Tenzing Norgay Tukholmassa 1967.
Henkilötiedot
Syntynyt: toukokuu 1914 Nepal tai Tiibet
Kuollut: 9. toukokuuta 1986
Ammatti:  vuorikiipeilijä
Muut tiedot
 Nimikirjoitus
Tenzing Norgay (šerpaksi བསྟན་འཛིན་ནོར་རྒྱས, Tendzin Norgyé; syntyään Namgyal Wangdi; toukokuu 1914 – 9. toukokuuta 1986) oli nepalilainen šerpa, joka oli uusiseelantilaisen Edmund Hillaryn parina heidän kiivetessään tiettävästi ensimmäisinä ihmisinä maailman korkeimman vuoren Mount Everestin huipulle 29. toukokuuta 1953. Norgay oli vuonna 1935 mukana ensimmäisellä Everestin-retkikunnallaan. Tuolloin hän toimi kantajana, mutta myöhemmin hän oli šerpojen johtajana ja vuorikiipeilijänä.
Nuoruus

Tenzing Norgayn syntyperästä ja synnyinpäivästä on epäselvyyttä, mutta hän syntyi toukokuussa 1914. Hänen omaelämäkertansa mukaan hän syntyi Nepalissa Khumbun alueella, joka sijaitsee Mount Everestin lähellä ja joka tunnetaan šerpojen kotialueena. Sen sijaan hänen poikansa Jamling Tenzing Norgayn kirjoittama teos Touching My Father’s Soul ilmoittaa syntymäpaikaksi Tiibetin Khartanlaakson. Norgay oli kirjoitustaidoton, ja hänen omaelämäkertansa oli vahvasti haamukirjailija James Ramsey Ullmanin toimittama.
Norgayn vanhempien tiedetään olleen tiibetiläisiä, ja he muuttivat 1920-luvulla Thamen alueelle paimentamaan jakkeja. Heitä todennäköisesti syrjittiin, koska he eivät kuuluneet paikallisiin šerpoihin. Erään teorian mukaan Norgay myytiin šerpaperheeseen palvelijaksi, ja hän tarkoituksella hämärsi myöhemmin taustojaan.