stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Anthony Corleone
Perheenjäsenet

Vito Corleone – Isä; näyttelijänä Marlon Brando elokuvassa Kummisetä ja Robert De Niro elokuvassa Kummisetä osa II
Santino ”Sonny” Corleone – Esikoinen; näyttelijänä James Caan elokuvassa Kummisetä
Constanzia ”Connie” Corleone-Rizzi – Tytär; näyttelijänä Talia Shire kaikissa elokuvissa
Fredo Corleone – Keskimmäinen poika; näyttelijänä John Cazale elokuvissa Kummisetä ja Kummisetä osa II
Michael Corleone – Nuorin poika; näyttelijänä Al Pacino kaikissa elokuvissa
Kay Adams – Michaelin vaimo; näyttelijänä Diane Keaton kaikissa elokuvissa
Mary Corleone – Michaelin tytär; näyttelijänä Sofia Coppola  elokuvassa Kummisetä osa III
Anthony Corleone – Michaelin poika; näyttelijänä Franc D’Ambrosio elokuvassa Kummisetä osa III
Carmella Corleone – Viton vaimo; näyttelijänä Morgana King elokuvissa Kummisetä ja Kummisetä osa II
Tom Hagen – Ottopoika; näyttelijänä Robert Duvall  elokuvissa Kummisetä ja Kummisetä osa II
Vincent ”Vinnie” Mancini-Corleone – Sonnyn avioton poika; näyttelijänä Andy Garcia elokuvassa Kummisetä osa III
Kummisetä
| --- | --- |
 Elokuvat:  Kummisetä • Kummisetä osa II • Kummisetä osa III
 Corleonen perhe:  Vito Corleone • Carmella Corleone • Tom Hagen • Sonny Corleone • Fredo Corleone • Michael Corleone • Connie Corleone-Rizzi • Apollonia Vitelli-Corleone • Kay Adams • Anthony Corleone • Mary Corleone • Vincent Mancini-Corleone
 Muut henkilöt:  Genco Abbandando • Don Altobello • Pete Clemenza • Johnny Fontane • Moe Greene • Lucy Mancini • Salvatore Tessio
 Videopelit:  The Godfather • The Godfather II
 Katso myös:  Mario Puzo • Francis Ford Coppola • Järjestäytynyt rikollisuus • Mafia • Cosa Nostra • Sisilia
Andrei Linde

| Andrei Linde |
| --- | --- |
 Andrei Linde
Henkilötiedot
Syntynyt: 2. maaliskuuta 1948 (ikä 76) Moskova, Neuvostoliitto
Koulutus ja ura
Väitöstyön ohjaaja:  David Abramovich Kirzhnits (käännä suomeksi)
Tutkimusalue:  fysiikka, kosmologia
Aiheesta muualla
Kotisivu
Andrei Linde (s. 2. maaliskuuta 1948, Moskova) on venäläis-yhdysvaltalainen kosmologi. Hän opiskeli Moskovan valtionyliopistossa ja Lebedevin fysiikan instituutissa. Vuosina 1972–1974 hän kehitti väitöskirjaansa David Kirzhnitsin kanssa. Vuonna 1985 hänestä tuli Lebedevin fysiikan professori. Linde siirtyi 1989 CERNiin Sveitsiin ja 1990 Stanfordin yliopistoon.
Linde ja yhdysvaltalainen Alan Guth kehittivät 1980-luvun alussa inflatorisen maailmankaikkeuden teorian, josta on vähitellen tullut vakio paradigma kosmologiassa alkuräjähdyksen klassisen mallin lisäksi. Linden malli korjasi suurimmat ongelmat Guthin mallista, samalla säilyttäen sen tärkeimmät piirteet. Vuonna 1983 hän ehdotti kaoottisesti inflatorista teoriaa, josta tuli uusien mallien prototyyppi.
Linde on kirjoittanut yli 200 julkaisua hiukkasfysiikasta ja kosmologiasta. Hänen kaksi inflatorista teoriaa käsittelevää kirjaansa ovat Inflation and Quantum Cosmology ja Particle Physics and Inflationary Cosmology. Linde sai vuonna 1978 Neuvostoliiton Lomonosov-palkinnon ja 2001 Oskar Klein -mitalin fysiikasta Tukholman yliopistolta. Vuonna 2002 hänelle ojennettiin Dirac-mitali. Vuonna 2004 hän sai Peter Gruber -palkinnon inflatorisen maailmankaikkeuden teorian kehittämisestä.
Aiheesta muualla

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
Andrei Linde Institute for Theoretical Physics. Viitattu 16.2.2019 (englanniksi).
Lightman, Alan: Andrei Linde Oral History Interviews – American Institute of Physics.  22.10.1987. Viitattu 16.2.2019 (englanniksi).
Armas Lassila

Taavi Armas Lassila (20. elokuuta 1890 Artjärvi – 15. tammikuuta 1955) oli suomalainen taloudenhoitaja ja sanomalehti Uuden Suomen toimitusjohtaja.
Armas Lassilan vanhemmat olivat Porin suomalaisen lyseon lehtori David Lassila (1854–1912) ja Elina Elisabeth Helander. Hän pääsi ylioppilaaksi 1908 ja opiskeli sitten lakitiedettä Helsingin yliopistossa vuoteen 1911 saakka. Lassila teki useita opintomatkoja Skandinavian maihin ja Saksaan.
Lassila oli Suomi-yhtiön palveluksessa vuodesta 1913 alkaen ja toimi prokuristina ja lainaosaston esimiehenä 1914–1919. Suomen sisällissodan aikana ja sen jälkeen Lassila oli kenraali Paul von Gerichin esikunnassa ja yleisesikunnassa toimiupseerina. Hän oli vuodesta 1919 alkaen sanomalehti Uuden Suomen taloudenhoitajana, Oy Uuden Suomen toimitusjohtajana 1919–1938 ja Suomalaisen Kirjallisuuden Seuran kirjapaino Oy:n toimitusjohtajana sekä Kuvateollisuus Oy:n toimitusjohtajana 1920–1940.
Lassila oli sittemmin Tukkukauppojen Oy:n osastonjohtajana 1942–1947, Paperinkäyttö Oy:n toimitusjohtajana 1948–1949 sekä Kustannus Oy Mantereen toimitusjohtajana ja johtokunnan puheenjohtajana vuodesta 1949 alkaen. Hän oli kokoomuspuolueen Uudenmaan piiritoimikunnan ja puoluevaltuuskunnan jäsenenä ja toimi puolueen taloudenhoitajana 25 vuoden ajan. Hänet ylennettiin kapteeniksi 1940 ja hän sai asessorin arvon 1949.
Lassila oli muun muassa Rautatiekirjakauppa Oy:n, Suomen Tietotoimiston, Suomen sanomalehtien kustantajien liiton ja Suomen graafillisen teollisuuden harjoittajien liiton johtokuntien jäsenenä. Lassila omisti Pullin ja Mäkinissin maatilat Luvialla ja harjoitti siellä maanviljelyä.
Armas Lassila oli naimisissa vuodesta 1921 Martta Sofia Holmbergin kanssa. Heidän poikansa oli suurlähettiläs Carolus Lassila. Armas Lassilan veljiä olivat metsäteknologian professori ja kirjailija Ilmo Lassila sekä anatomian professori Väinö Lassila.
Andrei Lopatov

| Mitalit> Maa:   Neuvostoliitto.Miesten koripallo. Olympialaiset  | Mitalit> Maa:   Neuvostoliitto.Miesten koripallo. Olympialaiset  | Mitalit> Maa:   Neuvostoliitto.Miesten koripallo. Olympialaiset  | Maa:   Neuvostoliitto> Miesten koripallo. |
| --- | --- | --- | --- |
|  Pronssia | Moskova 1980 |  |  |
| MM-kilpailut  | MM-kilpailut  | MM-kilpailut  |  |
|  Kultaa | Kolumbia 1982 |  |  |
|  Hopeaa | Filippiinit 1978 |  |  |
|  Hopeaa | Argentiina 1990 |  |  |
| EM-kilpailut  | EM-kilpailut  | EM-kilpailut  |  |
|  Kultaa | Italia 1979 |  |  |
|  Kultaa | Tšekkoslovakia 1981 |  |  |
|  Kultaa | Länsi-Saksa 1985 |  |  |
|  Pronssia | Ranska 1983 |  |  |
Andrei Vjatšeslаvovitš Lopаtov (ven. Андрей Вячеславович Лопатов, 12. maaliskuuta 1957 Inta, Komin ASNT, Venäjän SFNT, Neuvostoliitto – 16. helmikuuta 2022) oli Neuvostoliittoa edustanut koripalloilija.
Miesten maajoukkuetasolla Lopatov edusti Neuvostoliittoa, jonka pelaajana hän voitti olympiapronssia Moskovassa 1980, maailmanmestaruuden Kolumbiassa 1982, kaksi MM-hopeaa, kolme Euroopan mestaruutta ja yhden EM-pronssin.
Aiheesta muualla

Profiili FIBA Archive (englanniksi)
Neuvostoliiton joukkue – Koripallon EM-kilpailut 1979
4 Jerjomin |
5 Chomičius |
6 Tarakanov |
7 Žarmuhamedov |
8 Lopatov |
9 Jedeško |
10 Belov |
11 Tkatšenko |
12 Myškin |
13 Salnykov |
14 Bilostinnyi |
15 Žigili |
Valmentaja Gomelski
Neuvostoliiton joukkue – Kesäolympialaiset 1980
4 Jerjomin |
5 Miloserdov |
6 Tarakanov |
7 Salnykov |
8 Lopatov |
9 Deriugini |
10 Belov |
11 Tkatšenko |
12 Myškin |
13 Jovaiša |
14 Bilostinnyi |
15 Žigili |
Valmentaja Gomelski
Neuvostoliiton joukkue – Koripallon EM-kilpailut 1981
4 Jerjomin |
5 Kapustin |
6 Tarakanov |
7 Salnykov |
8 Lopatov |
9 Deriugini |
10 Valters |
11 Tkatšenko |
12 Myškin |
13 Jovaiša |
14 Bilostinnyi |
15 Fesenko |
Valmentaja Gomelski
Neuvostoliiton joukkue – Koripallon MM-kilpailut 1990
4 Vētra |
5 Sokk |
6 Berežnyi |
7 Meleštšenko |
8 Lopatov |
9 Tihonenko |
10 Bazarevitš |
11 Volkov |
12 Suharev |
13 Koroljov |
14 Bilostinnyi |
15 Pintšuk |
Valmentaja Garastas
Abu Omar al-Baghdadi

| Abu Omar al-Baghdadi> Henkilötiedot |
| --- | --- |
Muut nimet:  Hamid Dawud Mohamed Khalil al-Zawi
Syntynyt: 1959
Kuollut: 18. huhtikuuta 2010 (50 tai 51 vuotta) Tikrit, Irak
Kansalaisuus:   Irak
Arvonimi: emiiri
Muut tiedot
Järjestö:  Irakin al-Qaida
Seuraaja:  Abu Bakr al-Baghdadi (Irakin al-Qaida: 2010–2013 Isis: 2014–)
Abu Omar al-Baghdadi (syntyjään Hamid Dawud Mohamed Khalil al Zawi), arab. حميد داود محمد خليل الزاوي‎; 1959 – 18. huhtikuuta 2010 Tikrit, Irak) oli Irakin al-Qaidan Islamilaisen valtion (tunnetaan nykyisin nimellä Isis) johtaja vuodesta 2006 kuolemaansa saakka. Hänen jälkeensä järjestön johtajana on toiminut kalifi Abu Bakr al-Baghdadi, joka ei nimestään huolimatta ole sukua Abu Omarille.
Abu Omar al-Baghdadin menneisyydestä on julkisuudessa vain hyvin vähän tietoa, eikä hänestä myöskään ole vahvistettuja kuvia. Yhdysvaltain armeija arvelee, että Abu Omar al-Baghdadi olikin vain tekaistu henkilö, jota esitti irakilainen näyttelijä Abu Abdullah al-Naima.
Aiemmin hänet ilmoitettiin pidätetyn Irakissa useita kertoja vuosina 2007 ja 2009, mutta jokaisella kerralla saatiin myöhemmin selville, että kyseessä olikin joku muu ja Abu Omar al-Baghdadiksi epäilty henkilö esiintyi jälkeenpäin nauhoitteilla. Vuonna 2010 Irak ilmoitti teloittaneensa Tikritissä oikean Abu Omar al-Baghdadin, joka oltiin löydetty Irakin pääkaupungista Bagdadista.
Yrttijärvi (Kangasala)

| Yrttijärvi |
| --- | --- |
Valtiot:  Suomi
Maakunnat:  Pirkanmaa
Kunnat:  Kangasala
Koordinaatit:  61°31′48″N, 24°42′13″E
Vesistöalue ja valuma-alueen tietoja
Päävesistöalue:  Kokemäenjoen vesistö (35)
Valuma-alue:  Längelmäveden alue (35.72)
Laskujoki:  Suojoki 
Järvinumero:  35.726.1.010
Mittaustietoja
Pinnankorkeus:  105 m  
Rantaviiva:  0,413 km  
Pinta-ala:  1,037 ha  
Saaria:  ei saaria 
 fiYrttijärvi 
Yrttijärvi  on pääasiassa Pirkanmaalla Kangasalan Vedentaustalla ja hieman myös Mänttä-Vilppulan puolella sijaitseva järvi.
Maantietoa

Järven pinta-ala on 1,0 hehtaaria ja se on 200 metriä pitkä ja 100 metriä leveä. Se sijaitsee Eräjärven Järvenpäähän viettävässä laaksossa lähes Kuhmajärven ranta-alueella metsäalueella, missä se jää neljän mäen väliseen painaumaan. Järvellä ei ole kartan mukaan saaria. Sen rantaviivan pituus on 400 metriä ja sen rannat ovat metsämaata. Järvelle tulee tie läheiseltä talolta.
Vesistösuhteet

Järvi sijaitsee Kokemäenjoen vesistössä (vesistöaluetunnus 35) Längelmäveden ja Hauhon reittien valuma-alueen (35.7) Längelmäveden alueella (35.72), jonka Uiherlanjoen valuma-alueeseen (35.726) se kuuluu. Järven vedenpinnan korkeus on 105 metriä mpy. Siihen on johdettu kolme metsäojaa ja sen laskuoja virtaa luoteeseen päin. Laskuoja muuttuu alempana Suojoeksi, joka virtaa Järvenpäähän ja laskee siellä Eräjärveen Suojoenlahteen.
Historiaa

Vuoden 1855−1856 Kalmbergin kartastossa koko Suojoen varsi oli raivattu niityiksi muttei Yrttijärveä. Vuoden 1957 peruskartassa järven länsipuolella sijaitsi samanniminen maatila, jonka pellot ulottuivat länsirannoille asti. Pelloilta laski oja järveen, josta oli kaivettu laskuoja Suojoen jatkeeksi. Vuoden 1977 kartassa näkyi kaksi metsäojaa ja vuoden 1987 kartassa vielä kolmas oja lisää. Maatilan toiminta loppui ennen 1977, jolloin lähes kaikki pellot oli metsitetty.
Adolf Meyer

Adolf Meyer osallistui nykyään Unescon maailmanperintökohteiisiin kuuluvan Fagus-Werkin suunnitteluun.
Adolf Meyer (17. kesäkuuta 1881 – 14. heinäkuuta 1929) oli saksalainen arkkitehti.
Hän oli Peter Behrensin oppilas ja työntekijä. Myöhemmin Meyeristä tuli Walter Gropiusin firman johtaja ja myöhemmin yhtiökumppani. Vuodesta 1919 alkaen Meyer opetti Bauhaus-arkkitehtuuria.
Arachnaío

Arachnaío-vuorta.
| --- | --- |
Sijainti:  Argolis, Peloponnesos, Kreikka
Korkeus merenpinnasta:  1 199 m
| --- | --- |
Koordinaatit:  fi 
muokkaa - muokkaa wikitekstiä - muokkaa Wikidataa
Arachnaío (kreik. Αραχναίο), antiikin Arakhnaion (m.kreik. Ἀραχναίον, lat. Arachnaeum (Mons)), on vuori Argoliin niemimaalla Peloponnesoksen koillisosassa Kreikassa. Sen korkeus on 1 199 metriä.
Metóchin kylä ja Arachnaío-vuori.
Arachnaío-vuori sijaitsee lähellä Argoliinlahden rantaa noin 28 kilometriä itään Náfplion kaupungista. Vuoren korkeimmat huiput ovat Papakóstas (Παπακώστας, 1 199 m) ja Trapezónas (Τραπεζώνας, 1 139 m). Huippujen välissä sijaitsee Arachnaíon kylä, aiempi Chéli, jonka väkiluku on 643 (vuonna 2011). Vuoren muut tärkeimmät huiput ovat Profítis Ilías (Προφήτης Ηλίας, 1 180 m), Arnán ”Málie lýseze” («Μάλιε λύσεζε» του Αρνά, 1 140 m), Sioúri (Σιούρι, 938 m), Elafokoryfí eli Ntréri (Ελαφοκορυφή/Ντρέρι, 931 m) ja Máliza (Μάλιζα, 857 m).
Vuorella on nykyisin lukuisia tuulivoimaloita.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Arachnaío Wikimedia Commonsissa
Élisabeth Borne

| Élisabeth Borne |
| --- | --- |
 Borne marraskuussa 2022.
Ranskan pääministeri
 16.5.2022–8.1.2024  
Presidentti:  Emmanuel Macron
Edeltäjä:  Jean Castex
Seuraaja:  Gabriel Attal
Henkilötiedot
Syntynyt: 19. huhtikuuta 1961 (ikä 63) Pariisi, Ranska
Kansalaisuus:  ranskalainen
Tiedot
Puolue:  Renessanssi
Koulutus:  École Polytechnique
 Nimikirjoitus
Élisabeth Borne (s. 19. huhtikuuta 1961) on ranskalainen poliitikko, virkamies ja Ranskan entinen pääministeri.
Borne on toinen nainen koko Ranskan historiassa, joka on toiminut pääministerin tehtävässä. Aikaisemmin Borne toimi mm. Macronin hallinnon liikenneministerinä, ympäristöministerinä ja viimeisimmin työministerinä, ennen pääministerin virkaa. Borne on ehdolla kansanedustajaksi Ranskan kesäkuun parlamenttivaaleissa Normandian Calvadoksen alueella. Poliittiselta taustaltaan Borne on lähempänä poliittista keskustaa ja verrannollisesti vasemmistolaisempi kuin Macronin nimittämät kaksi edeltäjäänsä, Edouard Philippe ja Jean Castex.
Nuoruus ja opinnot

Borne opiskeli insinööriksi Ranskan École Polytechniquessa.
Poliittinen ura

Borne oli pitkään sosialistisen puolueen tukija (muttei koskaan jäsen), mutta äänesti vuoden 2017 presidentinvaaleissa Emmanuel Macronia ja liittyi myöhemmin tämän perustamaan Renaissance-puolueeseen (tuolloin La République En Marche!).
Borne, entinen virkamies, liittyi Macronin hallinnon liikenneministeriksi, jossa hän toimi vuosina 2017–2019. Kesällä 2019 Borne siirtyi ympäristöministerin tehtäviin, ja kesällä 2020 hänet nimitettiin työministeriksi. Macronin hallinnon toinen pääministeri Jean Castex erosi tehtävästään 16. toukokuuta 2022, jolloin Borne nimitettiin Ranskan pääministeriksi. Hän on Ranskan historian toinen nainen, joka on toiminut pääministerinä. Liikenneministerinä Borne oli mukana tekemässä Ranskan valtiollisen rautatieyhtiön suurta uudistusta, jonka aikana Ranskassa oli uudistusta vastustava suurten lakkojen aalto. Ennen virkanimityksiä ministeriksi Borne toimi usean ministerin neuvonantajana. Borne ei ole koskaan itse ollut ehdokkaana vaaleissa.
Borne jätti eroilmoituksensa 8. tammikuuta 2024. Taustalla uskotaan olevan presidentti Macronin halu kohentaa kannatustaan eurovaalien ja Pariisin olympialaisten alla. Seuraavana päivänä hänen seuraajakseen nimitettiin Gabriel Attal.
Kunnianosoituksia

Kunnialegioona (Ranska, 2013)
Ordre National du Mérite (Ranska, 2022)
Meriansioiden ritarikunta (Ranska, 2008)
Österreichische Bundesliga

Österreichische Bundesliga on Itävallan salibandyn korkein sarjataso. Sarjassa pelaa kaudella 2022-2023 10 joukkuetta. Sarjan hallitseva mestari kaudelta 2021-22 on SU Wiener FV. Eniten sarjan mestaruuksia on voittanut VSV Unihockey, kaikkiaan yhdeksän kertaa.
Joukkueet 2020-2021

KAC Floorball
TVZ Wikings Zell am See
efloorball.at Hot Shots Innsbruck
VSV Unihockey II
IBC Leoben
UHC Crossroads
FBC-Dragons
Wiener Floorball Verein
VSV Unihockey
IC Graz
Aiheesta muualla

Itävallan salibandyliitto (saksaksi)
Adolf Manninen

Adolf Manninen (18. elokuuta 1868 Jyväskylän maalaiskunta – 20. huhtikuuta 1918 Kouvola) oli suomalainen kappalainen, jonka punaiset surmasivat Suomen sisällissodan aikana.
Mannisen vanhemmat olivat maanviljelijä Adolf Manninen ja Edla Maria Salmela. Hän pääsi ylioppilaaksi 1890 Jyväskylän lyseosta. Manninen suoritti vuonna 1895 Helsingin yliopistossa teologian erotutkinnon ja hänet vihittiin papiksi samana vuonna.
Manninen oli Vehkalahdella kappalaisena vuodesta 1908 alkaen.
Sisällissodan aikaan Vehkalahden kirkkoherra Gustaf Adolf Taube järjesti kirkossa puhetilaisuuksia yhdessä kappalainen Adolf Mannisen ja Haminan kirkkoherran Uuno Renvallin kanssa. Punaiset pidättivät papit maaliskuun alussa joksikin aikaa mutta he pääsivät sitten vapaaksi. Papit pidätettiin uudelleen huhtikuussa ja heidät vietiin Kouvolaan yhdessä muiden pidätettyjen haminalaisten kanssa. Taube, Manninen ja Renvall ammuttiin Kouvolan veripellolla yöllä 19. – 20. huhtikuuta 1918.
Adolf Manninen oli naimisissa vuodesta 1894 Henrika Mankosen kanssa.
Antiklerikalismi

Ranskan sekularismia.
Antiklerikalismi merkitsee kirkon tai papiston aseman vaikutusvallan vastustusta julkisessa elämässä vastakohtana klerikalismille eli kirkollis- tai pappisvaltaisuudelle. Historiallinen antiklerikalismi on pääosin vastustanut katolisen kirkon vaikutusta. Sekularismiin tavoitteena on poistaa kirkon vaikutus yhteiskunnassa niiltä osin, kuin se liittyy julkiseen ja poliittiseen elämään.
Kirjallisuutta

Cooke, Bill: Anticlericalism. Teoksessa Flynn, Tom (toim.): The New Encyclopedia of Unbelief.  Amherst, New York:  Prometheus Books, 2007.  ISBN 1-59102-391-2.  (englanniksi)
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Antiklerikalismi Wikimedia Commonsissa
Zoro (yhtye)

| Zoro (ゾロ)> Tiedot |
| --- | --- |
Toiminnassa:  2007–
Tyylilaji:  Alternative Indie
Kotipaikka:   Japani
Laulukieli:  japani
Jäsenet:  Ryuuji, laulu   Tatsuhi, basso  
Entiset jäsenet:  Taizo, Kitara   Yuuya, Rummut  
Levy-yhtiö:  Danger Crue Records
Aiheesta muualla

Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Zoro (jap. ゾロ) on japanilainen oshare kei -yhtye, joka perustettiin vuonna 2007. Siihen kuuluvat Ryuuji, Yuuya ja Tatsuhi. Myöhemmin yhtyeeseen liittyi Taizo, joka ei kuulunut Ryujin, Yuyan ja Tatsuhin entiseen yhtyeeseen Sorobaniin.
Historia

Ennen zoron syntyä Tatsuhilla, Yuuyalla, Ryuujilla ja kitaristi Yumehitolla (jap. 夢人) oli yhtye nimeltään Soroban (jap. そろばん) 
Se perustettiin huhtikuussa 2002. Silloin yhtyettä kutsuttiin nimellä Primrose, mutta myöhemmin 2004 vuonna se sai virallisen nimensä soroban. Vuonna 2006 yhtye hajosi Yumehiton ja Ryujin erimielisyyksien takia. Hajoamisen jälkeen Yumehito siirtyi Ayabie (jap. 彩冷える) -nimiseen yhtyeeseen ja loput jäsenet perustivat Zoron, johon tuli kitaristiksi Taizo Mouse-yhtyeestä (jap. マウス).
Jack In The Box -televisio-ohjelmassa 27. joulukuuta 2010 Zoro paljasti, että Yuuya ja Taizo jättäisivät yhtyeen, ja että bändi jää tauolle. Heidän viimeinen esiintyminen yhdessä pidettiin C.C.Lemon Hallissa 29. joulukuuta.
Jäsenet

Ryuuji (龍寺, s. 24 syyskuuta 1985) - laulu
Tatsuhi (たつひ, s. 24 marraskuuta 1987) - basso
Jäsenet > Entiset jäsenet

Taizo (タイゾ, s. 18 helmikuuta) - kitara
Yuuya (ゆうや, s. 6. heinäkuuta 1985) - rummut
Diskografia > Albumit

「COSMO」 -ステンレスミュージック- (2008)
CORE (2009)
KIGA (2010)
Diskografia > EP-levyt

APOLLO (2007)
Adolf Moberg

Adolf Moberg
Adolf Moberg (5. syyskuuta 1813 Kemiö – 30. huhtikuuta 1895 Helsinki) oli suomalainen kemisti ja fyysikko, vuodesta 1875 valtioneuvos. Hän oli Helsingin yliopiston kemian apulainen 1843, hoiti kemian professuuria 1838–1847, fysiikan professori 1849–1875, yliopiston rehtori 1872–1875. Hän oli kirkolliskokousedustaja 1876–1886 ja oli Suomen Luterilaisen Evankeliumiyhdistyksen johtokunnan puheenjohtaja 1873–1895. Vuonna 1848 hänet kutsuttiin Suomen Tiedeseuran jäseneksi. Hän julkaisi ilmastohavaintoja Suomesta. Hänen omaelämäkertansa ilmestyi postuumisti 1927, suomennettu nimellä Hyvä taival.
Armas Laitinen

Armas Otto Laitinen (20. marraskuuta 1891 Helsinki – 23. joulukuuta 1969 Helsinki) oli suomalainen painija, painivalmentaja ja poliisi.
Armas Laitinen aloitti painimisen 16-vuotiaana. Hän sai hopeaa 66,5 kilon sarjassa Porissa 1910 pidetyissa painin Suomen-mestaruuskilpailuissa ja kultaa 73 kilon sarjassa Kotkassa 1913 pidetyissä painin Suomen-mestaruuskilpailuissa. Laitinen osallistui Tukholman olympialaisiin 1912 kilpaillen kreikkalais-roomalaisen painin kevyessä sarjassa. Hänet suljettiin kuitenkin pois kilpailusta, koska tuomarit pitivät hänen painiotteitaan väkivaltaisina. Laitinen oli sitten ammattipainijana Yhdysvalloissa ja paini pari kertaa maailmankuulun Stanislaus Cbytzonkin kanssa. Laitinen voitti useimmat ottelunsa toisten otteluiden jäädessä ratkaisemattomiksi mutta hän ei pitänyt siitä että otteluissa pyrittiin voittoon vahingoittamalla vastustajaa. Niinpä John Pesek niminen painija mursi ottelussa Laitisen oikean käden.
Suomeen palattuaan Laitinen toimi painivalmentajana ja oli työssä Helsingin poliisilaitoksella komisariona. Laitinen palkattiin 1920 suomalaisten edustuspainijoiden valmentajaksi olympia-ampujan Nestori Toivosen tekemän lahjoituksen turvin. Laitinen oli myös Antwerpenin olympialaisissa Suomen painijoukkueen johtoportaassa yhdessä Heikki Lehmuston ja erotuomari Viktor Smedsin kanssa.
Laitinen julkaisi painioppaan yhdessä Heikki Lehmuston kanssa (Painiskeluopas: ranskalais-suomalaisen ja vapaapainin oppikirja, Otava 1924). Kirja ilmestyi myös Ruotsissa Viktor Smedsin kääntämänä nimellä Den moderna brottningskonsten: lärobok i fransk-finsk och fribrottning (Björck & Börjesson, Tukholma 1925).
Aiheesta muualla

Armas Laitinen : Hiukan painista suomalaisten kansallisurheilusta, Suomen Kuvalehti, 26.05.1923, nro 21, s. 10, Kansalliskirjaston digitaaliset aineistot
Armas Kauhanen

Armas Kauhanen (26. marraskuuta 1907 – 19. kesäkuuta 1980) oli suomalainen rikostoimittaja joka käytti nimimerkkiä Kuha. Kauhanen oli Helsingin Sanomien toimittajana tutkimassa muun muassa vuonna 1932 Tattarisuon tapausta.
Kauhanen esiintyi yhdessä osassa Eino Ruutsalon vuonna 1961 valmistuneessa elokuvassa Hetkiä yössä.
Aiheesta muualla

Armas Kauhanen : Poliisi ja sanomalehdistö, Poliisimies : poliisijärjestöjen äänenkannattaja, 15.09.1936, nro 17, s. 7, Kansalliskirjaston digitaaliset aineistot
Armas Kauhanen : Poliisi ja sanomalehdisto, jatkoa, Poliisimies : poliisijärjestöjen äänenkannattaja, 30.11.1936, nro 22, s. 8, Kansalliskirjaston digitaaliset aineistot
William Coley

William Coley vuonna 1892.
William Bradley Coley (1862–1936) oli yhdysvaltalainen lääkäri ja varhainen syöpähoidon immunoterapian kehittäjä. Immunoterapiassa ei suoranaisesti tapeta syöpäsoluja vaan kiihdytetään kehon omaa puolustusjärjestelmää toimimaan syöpää vastaan. Näin kehittyi Coleyn toksiiniksi nimitetty syöpälääke.
Coley toimi New Yorkissa kirurgina ja hoiti kirurgialla myös syöpäpotilaita. Syövän hoitoon ei ollut käytettävissä sädehoitoa eikä lääkkeitä. Havaittiin, että jos syöpäpotilas sai bakteeritulehduksen, kasvain saattoi pienentyä tai jopa hävitä. Vuonna 1891 Coley alkoi rokottamalla tartuttaa streptokokki-bakteeritulehduksia sellaisiin sarkoomapotilaisiin, joita ei voitu enää auttaa kirurgialla. Monet luusyöpää, melanoomaa ja munuaissyöpää sairastaneet potilaat saivat hyötyä hoidosta tai jopa paranivat. Coley ei saanut hyvistä hoitotuloksista huolimatta arvostusta kollegoiltaan, koska virallinen totuus oli, että syöpää hoidetaan kirurgialla. Kovin kritiikki tuli hänen entiseltä akateemiselta opettajaltaan James Ewingiltä.
Armas Lampinen

Armas Nikolai Lampinen (24. joulukuuta 1910 Töysä – 12. maaliskuuta 1986) oli suomalainen kirjailija.
Lampinen kävi kotiteollisuuskoulun 1928–1930 ja Pohjois-Hämeen maamieskoulun 1935–1936. Hän oli maataloustyönjohtajana Pirkkalassa 1937 ja Nokialla 1938. Metallityöläisenä ja varastonhoitajana hän oli Jyväskylässä 1949–1953 ja korjaamotyöläisenä Tampereella 1948–1959.
Lampisen vanhemmat olivat Timo Lampinen ja Maria Matilda (o.s. Majamaa). Lampisen puoliso oli Helvi Rauha (o.s. Nevala) vuodesta 1942.
Teoksia

Nimellä A. Lampinen:
Valokuvien valmistusopas. Tekijä, Hanko 1950[lähde? ]
Elämän kutsu : romaani. Pohjoinen, Oulu 1979
Wb

Wb tarkoittaa seuraavia:
Rwandair Express, IATA-koodi WB, lentoyhtiö
The WB Television Network, The WB, pohjoisamerikkalainen televisioverkko.
Warner Bros., WB, yhdysvaltalainen elokuvayhtiö
weber, tunnus Wb, magneettivuon yksikkö.
The World Bank, maailmanpankki
| --- | --- |
: Tämä on täsmennyssivu, joka luettelee monimerkityksisen käsitteen eri merkitykset tai useita eri henkilöitä. Artikkelisivuja, joiden nimessä tai tekstissä lukee ”Wb”, voi hakea sivunnimihaulla, laajalla sivunnimihaulla tai tekstihaulla.