stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Scaled Composites Stratolaunch

| Scaled Composites Stratolaunch |
| --- | --- |

Tyyppi:  ilmasta laukaistavien rakettien kuljetuskone
Alkuperämaa:   Yhdysvallat
Valmistaja:  Scaled Composites
Ensilento:  13. huhtikuuta 2019
Tila:  koelento-ohjelma käynnissä
Valmistusmäärä:  1 
Scaled Composites Model 351 Stratolaunch (tunnettu myös nimillä Stratolaunch Carrier Aircraft ja ”Roc”) on Scaled Compositesin kehitteillä oleva lentokone, jota Stratolaunch Systems suunnittelee käyttävänsä ilmasta laukaistavien rakettien laukaisuihin. Koneen kärkiväli on 117 metriä, mikä tekee siitä suurimman lentokoneen kärkivälillä mitattuna. Kone teki ensilentonsa 2019. Kaksi tuntia kestänyt koelento ilman rakettia päättyi onnistuneeseen laskeutumiseen Mojaven avaruuslentokeskuksen kentälle Kaliforniassa.
Ensilentoa ennustettiin elokuun 2015 tietojen mukaan vuodelle 2016, ja ensimmäisen koneen kyydistä laukaistun raketin lennon olisi tarkoitus tapahtua vuonna 2018. Aikataulu oli tosin jossain määrin epäselvä vuoden 2016 kesällä, jolloin koneen rakentaminen oli edelleen merkittävästi kesken. Yhtiön merkittävän vaikuttajan ja rahoittajan Paul Allenin mukaan tavoitteena oli kuitenkin tehdä ensimmäinen Stratolaunch-rakettilaukaisu 2010-luvun loppuun mennessä.
Rakenne ja järjestelmät

Stratolaunch-koneen rakenne on pääosin käsin tehtyä komposiittirakennetta.
Koneen laskuteline koostuu kahdesta Boeing 747:n kaksirenkaisesta etulaskutelineestä ja kuudesta päälaskutelinesetistä, joissa kaikissa on neljä rengasta.
Koneen komposiittiosista 40 prosenttia valmisti Janicki Industries Sedro-Woolleyssä. Yhtiö toimitti myös lasikuitumuotit, joita käytettiin Mojaven tuotantolaitoksella ilma-aluksen sivuperäsimien valmistamiseen.
Monet Stratolaunch-koneen järjestelmistä ovat peräisin kahdesta aiemmin United Airlinesin käytössä lentäneestä Boeing 747 -matkustajakoneesta, jotka Paul Allen osti projektia varten. 747-koneista otetut osat muodostavat noin puolet Stratolaunch-koneen massasta, ja niihin kuuluvat muun muassa koneen moottorit, laskutelineet, ohjaamo, avioniikka, hydrauli- ja polttoainejärjestelmät, sekä joukko muita pienjärjestelmiä. 747-matkustajakoneiden purkamisen ja osien asentamisen Stratolaunch-koneeseen tekee alihankintasopimuksella BAE Systems.
Tekniset tiedot

Lähde:
Yleiset ominaisuudet
Pituus: &&&&&&&&&&&&&073.&&&&0073 m
Kärkiväli: &&&&&&&&&&&&0117.&&&&00117 m
Lentopaino: &&&&&&&&&0590000.&&&&00590 000 kg
Voimalaite: &&&&&&&&&&&&&&06.&&&&006 × Pratt & Whitney PW4056 -ohivirtaussuihkumoottoria; &&&&&&&&&&&&0252.0400000252,4 kN  per moottori
Suoritusarvot
Lentomatka: 0Virhe lausekkeessa: tunnistamaton välimerkki ”~”..0Virhe lausekkeessa: tunnistamaton välimerkki ”~”.~1 800 km
Stratolaunchin siipien koon vertailua muiden suurien lentokoneiden siipiin:
   Boeing 747-8 68,5 m
  Airbus A380-800 79,8 m
  Antonov An-225 ”Mrija” 88,4 m
  Hughes H-4 Hercules 97,5 m
  Stratolaunch 117,3 m
Suistomanikki

| Suistomanikki |
| --- | --- |

Uhanalaisuusluokitus
 Elinvoimainen  
  
Tieteellinen luokittelu
Domeeni::  Eukaryootit Eucarya
Kunta::  Eläinkunta Animalia
Pääjakso::  Selkäjänteiset Chordata
Alajakso::  Selkärankaiset Vertebrata
Luokka::  Linnut Aves
Lahko::  Varpuslinnut Passeriformes
Heimo::  Loistopeipot Estrildidae
Suku::  Manikit Lonchura
Laji::  nevermanni
Kaksiosainen nimi
 Lonchura nevermanni  Stresemann, 1924 
Katso myös
   Suistomanikki Wikispeciesissä   Suistomanikki Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OKIUCN-testi OK: 
Suistomanikki (Lonchura nevermanni) on loistopeippojen heimoon kuuluva varpuslintu.
Levinneisyys

Suistomanikkia tavataan Indonesiassa ja Papua-Uudessa-Guineassa. Sitä on kuvattu paikallisesti yleiseksi tai yleiseksi. Lajin kannankehitys on vakaa, ja se on luokiteltu elinvoimaiseksi.
Stefan Zekorn

Stefan Zekorn
Wappen von Stefan Zekorn
Stefan Zekorn (s. 3. lokakuuta 1959 Datteln) on saksalainen roomalaiskatolinen piispa. Hänet vihki papiksi Münsterin hiippakuntaan Joachim Meisner 8. lokakuuta 1984. Hänet nimitettiin Münsterin vihkipiispaksi sekä Aquae Albae in Mauretanian titulaaripiispaksi 3. joulukuuta 2010, ja piispaksi vihkiminen seurasi 13. helmikuuta 2011. Pääkonsekraattorina toimi Felix Genn, jota avustivat Franz-Josef Overbeck ja Franz-Peter Tebartz-van Elst.
Suuntaventtiili

Suuntaventtiili on venttiili, jolla ohjataan virtauksen suuntaa. Niitä käytetään esimerkiksi toimilaitteen liikesuunnan valitsemiseen. Suuntaventtiilit nimetään niiden lähtö- ja tulovirtausteiden yhteismäärän ja kytkentäasentojen lukumäärän perusteella. Esimerkiksi 3/2-suuntaventtiilissä on kolme virtaustietä ja kaksi eri kytkentäasentoa. Yksisuuntaventtiilissä on vain lähtö- ja tulovirtaustie ja virtaus pääsee venttiilin läpi vain yhteen suuntaan.
Suoloppi

Suoloppi on kylä Salon kaupungin Muurlassa. Kylä sijaitsee Muurlan länsilaidalla Ylisjärven länsirannalla.
Suoloppi muodostuu nykyään lähinnä Ylisjärven rannan kesäasutuksesta. Muutamia ympärivuotisesti asuttuja taloja kylästä löytyy vielä. Suolopin historiallinen keskus on kylän kantatila Träskvik kylän eteläosassa. Valtaosa kylän alueesta on mäkistä metsämaata peltojen sijoittuessa kylän pohjois- ja eteläreunoille.
Suoloppi on kuulunut aikoinaan Uskelan pitäjän Karjaskylän jakokuntaan, mikä viittaisi Suolopin asutuksen alkuperään. Alkujaan Suoloppi on ollut yksinäistila, josta 1920-, 1930- ja 1940-luvuilla itsenäistyi useita tiloja.
Stathelle

| Stathelle |
| --- | --- |
 Asutusta vuonna 2005.
 Stathelle
 Koordinaatit: 59°02′44″N, 9°41′55″E 
Valtio:  Norja
Lääni:  Vestfold ja Telemark
Kunta:  Bamble
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Stathelle on Bamblen kuntaan kuuluva kaupunki Norjassa. Se kuuluu samaan taajamaan Porsgrunnin ja Skienin kanssa. Stathelle oli itsenäinen kunta vuoteen 1964. Stathelleä vastapäätä Friervuonon toisella puolella sijaitsee Brevik, johon kulkevat vuosina 1963 ja 1996 valmistuneet sillat.
Kuvia

Stathelle (vasemmalla) ja Brevik sekä niitä yhdistävät sillat.
Stathellen kirkko.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Stathelle Wikimedia Commonsissa
Sovinto (järjestö)

Vaihtoehtoisen ammatti- ja oppisopimuskoulun edustalta.
Moottoripyörä huollossa.
Puutöitä Sovinto ry:n esittelypisteessä, joka sijaitsee osoitteessa Hämeentie 62, 00500 Helsinki.
Sovinto ry on suomalainen kansalaisjärjestö, joka ylläpitää Helsingin Roihupellossa vaihtoehtoiseksi ammatti- ja oppisopimuskouluksi kutsuttua työpajatoimintaa. Koulu on monikulttuurinen.
Vaihtoehtoisuus ammattiopinnoissa tarkoittaa tässä tapauksessa, että opiskelu perustuu käytännössä kokonaan tekemällä oppimiseen.
Oppilaitoksen yli 200 opiskelijaa opiskelevat korjausrakentamista, ravintola- ja kahvila-alaa, kauneudenhoitoa, pienkonekorjausta, ajoneuvoasennusta, autokorinkorjausta, puusepäntyötä, kalusteasennusta ja veneasennusta.
Oppilaitoksessa mm. huolletaan ja korjataan ajoneuvoja sekä veneitä tilaustyönä.
Aiheesta muualla

Sovinto ry (Arkistoitu – Internet Archive) Suomen Setlementtiliitto
http://www.sovinto.fi
Suolusmäen tiilitehtaan asutus

Suolusmäen tiilitehtaan asutus (ven. посёлок Сулажго́рского кирпи́чного заво́да, posjolok Sulažgorskogo kirpitšnogo zavoda) on Petroskoin kaupunkiin kuuluva taajama Karjalan tasavallassa Venäjällä. Se sijaitsee Tomitsyn rautatieaseman länsipuolella kymmenen kilometriä kaupungin keskustasta luoteeseen.
Taajama on syntynyt 1930-luvun lopulla rakennetun tiilitehtaan työläisasutukseksi. Alkuvaiheessa monet sen asukkaista olivat Inkerinmaalta karkotettuja suomalaisia ja virolaisia. Jatkosodan aikana paikalla sijaitsi suomalaisten perustama sotavankileiri ja sen jälkeen neuvostoliittolainen vankileiri. Vuonna 1945 taajama liitettiin Petroskoin kaupungin yhteyteen.
Suolusmäen tiilitehtaan toiminta lakkasi 1990-luvulla. Nykyään taajamassa toimii puunjalostuslaitos, rakennustarviketehdas ja autotarvikeyritys. Palveluihin kuuluvat lastentarha, peruskoulu, kulttuuritalo, kirjasto ja poliklinikka.
Superystävät (vuoden 1973 animaatiosarja)

| Superystävät> Super Friends |
| --- | --- |
Tyyli:  piirrossarja
Kestoaika:  60 min
Luoja(t):  E. Nelson Bridwell Carmine Infantino Julius Schwartz
Pääosissa:  Danny Dark Olan Soule Casey Kasem Shannon Farnon Norman Alden Ted Knight
Alkuperämaa:   Yhdysvallat
Alkuperäiskieli:  englanti
Verkko:   ABC
Esitetty:  8. syyskuuta 1973 – 30. elokuuta 1974
Jaksoja:  16
Tuotanto
Tuottaja(t):  William Hanna Joseph Barbera
Ohjaaja(t):  Charles A. Nichols
Käsikirjoittaja(t):  Jack Cole Gardner Fox Mort Weisinger
Tuotantoyhtiö(t):  Hanna-Barbera Eric Porter Studios
Aiheesta muualla
IMDb 
Superystävät (engl. Super Friends) on yhdysvaltalainen Hanna-Barberan tuottama animaatiosarja, jonka jälkeen tuotettiin useita Superystäviin perustuvia spin-off-sarjoja. Se myös perustuu DC Comicsin Oikeuden Puolustajat -ryhmään. Sarjasta tuotettiin yhteensä 16 jaksoa, jotka esitettiin Yhdysvalloissa vuosien 1973–1974 aikana. Superystävien ryhmän jäseninä toimivat Teräsmies, Batman, Robin, Ihmenainen ja Vesimies. Sarjassa vierailivat myös Salama, Muovimies ja Vihreä Nuoli. Tammikuussa 2009 IGN-sivuston laatiman sadan parhaan animaatiosarjan listan mukaan Superystävät on sijalla 50.
Äänirooleissa

| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
|  Danny Dark  | … |  Teräsmies   |
|  Olan Soule  | … |  Batman, Jonathan Kent   |
|  Casey Kasem  | … |  Robin, Jor-El   |
|  Shannon Farnon  | … |  Ihmenainen, Martha Kent   |
|  Norman Alden  | … |  Vesimies, Salama, Vihreä Nuoli, Muovimies   |
|  Ted Knight  | … |  kertoja   |
|  Sherry Alberoni  | … |  Wendy   |
|  Frank Welker  | … |  Marvin   |
|  John Stephenson  | … |  Colonel Wilcox   |
|  Kathy Garver  | … |  sivuäänet   |
Stanfordin vaahtokarkkikoe

Vaahtokarkkeja.
Stanfordin vaahtokarkkikoe on 1960-luvun lopussa ja 1970-luvun alussa psykologi Walter Mischelin Stanfordin yliopistossa suorittama lasten viivästettyä tarpeentyydytystä tutkinut koe. Kokeessa 4-vuotias lapsi laitettiin istumaan yksin virikkeettömään huoneeseen vaahtokarkin kanssa, ja lapselle luvattiin vielä toinenkin vaahtokarkki, jos hän jaksaisi odottaa vartin. Jos lapsi ei jaksanut odottaa varttia, hän sai vain yhden vaahtokarkin. Lapsista vain 30 % jaksoi odottaa vartin saadakseen enemmän vaahtokarkkia.
Kokeen tarkoituksena oli selvittää, miksi jotkut ovat kärsivällisempiä kuin toiset. Noin kymmenen vuotta kokeen jälkeen, vuonna 1981, Mischel kuitenkin huomasi, että kokeessa hyvin menestyneet lapset vaikuttivat menestyvän paremmin aikuisina. Mischel lähetti kyselykaavakkeen kunkin kokeeseen osallistuneen 653 lapsen vanhemmille ja opettajille.
Analysoituaan saamansa aineiston Mischel havaitsi, että lapset, jotka jaksoivat odottaa 4-vuotiaana pidempään vaahtokarkkia, pääsivät huomattavasti useammin yliopistoon kuin verrokit. Sen lisäksi kärsimättömällä ryhmällä oli huomattavasti enemmän käytös- ja tarkkaavaisuushäiriöitä sekä koulussa että kotona. Kärsimättömien oli aikuisina myös vaikeampi pitää yllä ystävyyssuhteita ja selviytyä paineen alla. Noin 30-vuotiaina myös ylipainoisten osuus vertailuryhmissä alkoi erkaantua.
Walter Mischel pitää kokeen tulosta merkkinä siitä, että puhtaan älykkyyden sijaan menestymisen ratkaisee pikemminkin kärsivällisyys. Kärsivälliset lapset olivat keksineet sekundääristä tekemistä, kuten lorujen lurittelua, vaahtokarkin ajattelemisen sijaan.
Kun Mischel kollegoineen tutki, kuinka nopeasti 19-kuukautiset lapset alkaisivat kiljua erotettaessa heidät äideistään, havaittiin, että nopeammin reagoivat lapset menestyivät huonommin vaahtokarkkikokeessa. Jo alle kaksivuotiaiden vauvojen kärsivällisyys korreloi myöhemmän menestyksen kanssa.
Rochesterin yliopiston koe 2012

Rochesterin yliopistossa vuonna 2012 suoritettu koe osoitti, että myös ympäristö vaikutti lapsen haluun siirtää tarpeentyydytystä. Jos tutkijat olivat pettäneet lapsille antamiaan lupauksia, lapset eivät luonnollisestikaan olleet enää yhtä halukkaita odottamaan toista vaahtokarkkia.
Kokeessa tutkijat antoivat laboratorioon askartelemaan tuoduille lapsille käytetyt väriliidut ja lupasivat, että lapset saisivat uudet ja paremmat väriliidut, jos he vain jaksaisivat odottaa. Ensimmäisessä ryhmässä tutkija söi sanansa, mutta toisessa tutkija piti lupauksensa. Sama toistettiin tutkijan kertoessa, että lapsi saa suuremman tarran, jos hän malttaa odottaa.
Petetyssä ryhmässä vain yksi lapsi neljästätoista jaksoi odottaa vartin saadakseen toisen vaahtokarkin. Ryhmässä, jonka luottamusta oli vahvistettu tutkijan täyttäessä molemmat lupaukset, yhdeksän lasta neljästätoista jaksoi odottaa.
Tutkimustulosten haastaminen vuonna 2018

Vuonna 2018 julkaistussa tutkimuksessa todettiin että lapsen kasvattaminen tarpeentyydytyksen viivästämisen oppimiseen ei ole mainittavaa merkitystä lapsen menestykseen. Muuttujien väliset korrelaatiot olivat vain puolet alkuperäisessä tutkimuksessa löydetyistä ja kontrolloimalla muuttujia, kuten perhetausta, varhainen kognitiivinen kyky ja perheympäristö, se pieneni vielä kahdella kolmasosalla.
Aiheesta muualla

Walter Mischel's Marshmallow Study (BBC Radio 4:n Mind Changers -sarjan radio-ohjelma, kesto 30 min) (englanniksi) (bbc.co.uk)
Spétses

Spétseen saarta ja kaupunki.
| --- | --- |
Sijainti:  37°15′33″N, 23°08′11″E, Spétses Saaret, Attika Kreikka
Saariryhmä:  Argo-Saroniset saaret
Merialue:  Egeanmeri, Välimeri
Korkein kohta:  Profítis Ilías, 245 m
Pinta-ala:  22,2 km²
| --- | --- |
Asukasluku:  4 027
Suurin kaupunki:  Spétses
Kieli:  kreikka
muokkaa - muokkaa wikitekstiä - muokkaa Wikidataa
Spétses (kreik. Σπέτσες, kath.kreik. Σπέτσαι, Spétsai) on Kreikan saari, joka kuuluu Argo-Saronisten saarten saariryhmään. Saaren pinta-ala on 22,2 neliökilometriä ja asukasluku 4 027 (vuonna 2001). Hallinnollisesti Spétses kuuluu Spétseen kuntaan, Saarten alueyksikköön ja Attikan alueeseen. Saaren pääkaupunki on Spétseen kaupunki.
Maantiede

Spétses sijaitsee Välimereen kuuluvassa Egeanmeressä Argoliinlahden suulla ja Peloponnesokseen kuuluvan Argoliin niemimaan eteläkärjen edustalla. Sen lähimmät suuremmat saaret ovat Spetsopoúla etelässä, Tríkeri idässä sekä Dokós ja Hydra kauempana itäkoillisessa.
Saaren korkein kohta on Profítis Ilías (245 metriä).
Maantiede > Hallinto, kaupungit ja kylät

Spétses kuuluu hallinnollisesti Spétseen kuntaan, johon kuuluu myös pienempiä lähisaaria. Kunta kuuluu muiden Attikan saaristokuntien tavoin Saarten alueyksikköön.
Saaren suurimmat asutukset ovat pääkaupunki ja pääsatama Spétseen kaupunki (4 001 asukasta), joka sijaitsee saaren koillisrannikolla eli mantereen puolella, sekä Ágioi Anárgyroin kylä (18 asukasta). Lähes kaikki saaren asukkaat asuvat pääkaupungissa. (Katso myös: Luettelo Spétseen kunnan kaupungeista, kylistä ja saarista.)
Historia

Arkeologisten löydösten perusteella Spétses on ollut asuttu viimeistään varhaisella pronssikaudella noin 2500 eaa. Keskiajalla saari tuli asumattomaksi jatkuvien merirosvojen hyökkäysten vuoksi. Saari asutettiin uudelleen pysyvästi vasta 1600-luvulla. Tuon ajan asutus oli Kastélissa (myös Kastélli). Saarella kehitettiin laivanvarustusta ja kauppalaivastoa ja siitä tuli tällä alalla yksi Kreikan merkittävimmistä keskuksista. Kapinoinnin johdosta turkkilaiset tuhosivat Kastéllin 1700-luvulla.
1800-luvun alussa saari osallistui Kreikan vapaussotaan, missä sen laivastosta oli hyötyä. Spétsesläiset laivat osallistuivat muun muassa Náfplion, Monemvasián, Mánin ja Mesolóngin vapauttamiseen, sekä taistelivat Kreetalla turkkilaisten kanssa liitossa ollutta egyptiläistä laivastoa vastaan. Vapaustaisteluajan sankareihin lukeutui spétsesläinen Laskarína Boumpoulína (Bouboulína), joka otti miehensä laivaston komentoon tämän kuoltua, ja käytti suuren osan omaisuudestaan sodan rahoittamiseen.
Sodan jälkeen saari oli edelleen merkittävä merenkulun keskus, mutta taantui Pireuksen sataman noustua maan kauppamerenkulun keskukseksi. Myös ensimmäinen ja toinen maailmansota vaikuttivat saaren taantumiseen, ja monet muuttivat pois saarelta. Sotien jälkeen saari on toipunut turismin ansiosta.
Nähtävyydet

Saaren nähtävyyksiin kuuluu muun muassa Spétseen kaupungissa oleva Boumpoulínan museo, joka toimii tämän entisessä kotitalossa.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Spétses Wikimedia Commonsissa
Argo-Saroniset saaret
| --- | --- |
Pääsaaret:   Agkístri  Aígina  Dokós  Hydra  Póros  Salamis  Spétses 
Alisaariryhmät:   Diapória Nisiá Ágios Ioánnis, Aígina  Ágios Thomás  Anagnóstis  Kourmouloúdes  Ledoú  Moládi  Plateiá, Aígina  Prasoú  Stachtorrói  Tragonísi  Ypsilí  Lagoúses Gáidaros  Kordeliáris  Lagoúsa  Lagousáki  Makrónisos, Aígina 
Muut pienemmät saaret:   Ágios Geórgios, Hydra  Ágios Geórgios, Salamis  Ágios Ioánnis, Hydra  Ágios Nikólaos  Ágios Pétros  Apónisos  Archí  Arsída  Astéri  Boúrtzi  Daskaleió  Disáki  Doroúsa  Drápi  Falkonéra  Fléves  Flevopoúla  Kartéli  Kivotós  Korákia  Koronída  Koronísi  Koulourá  Koumoundoúrou  Kyrá  Léros  Makrónisos, Mégara  Metópi  Módi  Moní  Nisída  Pacháki  Páchi  Pátroklos  Pétasi  Plateiá, Argolis  Plateiá, Korinthia  Platonísi  Pontikonísi  Pontikós  Psilí  Psyttáleia  Revythoúsa  Ovriós  Rómvi  Skyllí  Spalathronísi  Spathí  Spetsopoúla  Stavronísi  Strongyló  Tagári  Tríkeri  Velopoúla  Véniza  Ydroúsa 
Spétseen kaupunki.
Laskarína Boumpoulínan museo ja kotitalo Spétseen kaupungissa.
Suit

| Suit Nelly |
| --- | --- | --- |

Studioalbumin tiedot
 Äänitetty : 2004
 Julkaistu: 14. syyskuuta 2004
 Tuottaja(t): The Neptunes, Jazze Pha, City Spud, HSI Productions Kuya Productions
 Tyylilaji: rap, R&B
 Levy-yhtiö: Universal Records
Nellyn muut julkaisut
| Sweat 2004 | Suit 2004 | Sweatsuit 2005 |
Suit on rap-artisti Nellyn neljäs studioalbumi, joka julkaistiin 14. syyskuuta 2004. Samana päivänä julkaistiin myös Nellyn kolmas studioalbumi Sweat. Vuonna 2005 julkaistiin kummastakin albumista koottu yhteisalbumi Sweatsuit. Suit-albumi nousi Billboard 200 -listan sijalle 1, kun taas Sweat -albumi sijalle 2. Suit myi 396 000 kappaletta eli paremmin kuin Sweat.
Kappaleet

"Play It Off" (mukana Pharrell) (tuottanut The Neptunes)
"Pretty Toes" (mukana Jazze Pha & T.I.) (tuottanut Jazze Pha)
"My Place" (mukana Jaheim)
"Paradise"
"She Don't Know My Name" (mukana Snoop Dogg & Ron Isley)
"N Dey Say" (mukana Spandau Ballet) (tuottanut HSI Productions)
"Woodgrain & Leather Wit a Hole"
"In My Life" (mukana Avery Storm & Mase) (tuottanut Kuya Productions)
"Over and Over" (mukana Tim McGraw)
"Nobody Knows" (mukana Anthony Hamilton)
"Die for You"
Singlet

"My Place" (julkaistu 3. elokuuta 2004)
"Over and Over" (julkaistu 12. lokakuuta 2004)
"N Dey Say" (julkaistu 23. toukokuuta 2005)
Stanfordin yliopisto

| Stanfordin yliopisto> Leland Stanford Junior University |
| --- | --- |
  

Motto:  ”The wind of freedom blows”
Perustettu:  1891
Tyyppi:  Yksityinen
Säätiön varat:  15,2 mrd. USD
Rehtori:  Richard Saller
Henkilökunta:  1 995
Opiskelijoita:  15 870
Jatko-opiskelijoita:  8 871
Sijainti:  Stanford, Kalifornia  Yhdysvallat
Kampus:  Lähiö, 33,1 km²
Maskotti:  Epävirallisesti Stanfordin puu
Sivusto:  www.stanford.edu
Stanfordin yliopisto (viralliselta nimeltään Leland Stanford Junior University; myös Stanford) on yksityinen yliopisto Stanfordin kaupungissa Kaliforniassa, lähellä San Franciscoa. Stanfordin yliopisto perustettiin vuonna 1891 Kalifornian kuvernööri ja rautatiepohatta Leland Stanfordin lahjoituksen avulla. Piilaakson toiminta alkoi yliopiston mailla, ja myös monilla yliopiston ihmisillä on ollut merkittävä rooli Piilaakson historiassa.
Stanfordissa oli syksyllä 2012 yhteensä 15 870 opiskelijaa, joista jatko-opiskelijoita 8 871. Henkilökuntaa yliopistossa on 1 995.
Vuonna 2006 Stanfordin sisäänpääsyprosentti oli noin 10,8 prosenttia. Oikeustieteelliseen tiedekuntaan pääsi hakijoista 7,7 prosenttia, lääketieteelliseen 3,3 prosenttia ja kauppatieteelliseen 10 prosenttia.
Stanfordissa työskenteli vuoden 2012 syksyllä 19 Nobel-palkittua tutkijaa. Vuonna 2012 Stanfordin yliopisto arvioitiin kahdessa arvostetuimmassa yliopistorankingissa maailman toiseksi parhaaksi yliopistoksi.
Tiedekunnat

Geotieteellinen
Humanistinen-Luonnontieteellinen
Kasvatustieteellinen
Kauppatieteellinen
Lääketieteellinen
Oikeustieteellinen
Teknillinen
Rehtorit

Seuraavat henkilöt ovat toimineet Stanfordin yliopiston rehtoreina:
1891–1913: David Starr Jordan
1913–1915: John Casper Branner
1916–1943: Ray Lyman Wilbur
1929–1933: Robert Eccles Swain
1943–1948: Donald Bertrand Tresidder
1948: Alvin C. Eurich
1949: Clarence H. Faust
1949–1968: J. E. Wallace Sterling
1968: Robert J. Glaser
1968–1970: Kenneth Sanborn Pitzer
1970–1980: Richard Wall Lyman
1980–1992: Donald Kennedy
1992–2000: Gerhard Casper
2000–2016: John L. Hennessy
2012: John Etchemendy
2016–2023: Marc Tessier-Lavigne
2023– Richard Saller
Aiheesta muualla

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
Yliopiston kotisivut (englanniksi)
Soapy Water and Mister Marmalade

| Soapy Water and Mister Marmalade Sham 69 |
| --- | --- | --- |

Studioalbumin tiedot
 Äänitetty : 1995, Hatch Farm Studios, Surrey, Englanti
 Julkaistu: 1995
 Formaatti: CD
 Tuottaja(t): John Burns
 Tyylilaji: punk rock, Oi!
 Kesto: 39.30
 Levy-yhtiö: A Plus Eye Records (AICD 001)
Sham 69:n muut julkaisut
| Information Libre 1991 | Soapy Water and Mister Marmalade 1995 | The A Files 1997 |
Soapy Water and Mister Marmalade on englantilaisen punk rock -yhtye Sham 69:n albumi vuodelta 1995.
Kappaleet

Kaikki kappaleet säv. Jimmy Pursey jollei toisin mainita.
Kappaleet > Kappaleet

Listen Up – 4.17
Girlfriend – 3.59
Little Bit of This – 3.36 (säv. Coon, Courtney, Dave Guy Parsons, Pursey)
Otis Redding – 3.57
Junkie – 4.05
The Doctor's Song – 4.09 (säv. Coon, Courtney, Parsons, Pursey)
Alice – 4.20
Stevie (Sweet as a Nut) – 3.38
Chasing the Moon – 3.09
Spunky Candy – 4.20
Muusikot

Jimmy Pursey – laulu
Dave Parsons – kitara
Arviot

Allmusic:
Aiheesta muualla

Soapy Water and Mister Marmalade discogs.com -sivustolla
Street Fighter (animaatiosarja)

| Street Fighter> Street Fighter: The Animated Series |
| --- | --- |

Tyyli:  piirrossarja
Kestoaika:  22 min
Pääosissa:  Michael Donovan Richard Newman Donna Yamamoto Scott McNeil Tony Lung
Alkuperämaa:   Yhdysvallat  Kanada
Alkuperäiskieli:  japani
Verkko:   USA Cartoon Express
Esitetty:  21. lokakuuta 1995 – 14. toukokuuta 1997
Tuotantokausia:  2
Jaksoja:  26
Tuotanto
Tuottaja(t):  Kenzo Tsujimoto Kenichi Imai Michael Hack
Vastaava(t) tuottaja(t):  Akio Sakai
Ohjaaja(t):  Will Meugniot
Käsikirjoittaja(t):  Will Meugniot Bruce Reid Schaefer Len Wein Matt Edens Jeremy Cushner Steve Englehart Kat Likkel Michael Edens Julia Lewald Eric Lewald Richard Stanley Mark Onspaugh Francis Moss Ted Pederson Matthew Malach Doug Booth Steve Cuden Marv Wolfman Steve Perry George Bloom Larry Parr
Tuotantoyhtiö(t):  InVision Entertainment
Aiheesta muualla
IMDb 
Street Fighter: The Animated Series on vuosina 1995–1997 esitetty InVision Entertainmentin tuottama 26-osainen yhdysvaltalainen-kanadalainen piirrossarja. Se perustuu Street Figher pelisarjaan. Sarjan juoneen oli otettu vaikutteita ensimmäisistä peleistä, sekä näytelmäelokuvasta Street Fighter.
Juoni

Sarja keskittyy Guileen, jonka on määrä kasata Street Fighter ryhmä taistellakseen M. Bisonin ja hänen organisaatioita Shadowlaw'ta vastaan. Guilen ryhmään liittyvät Chun-Li, Blanka, Ken ja Ryu.