stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Asumisterveysliitto
Käytännön opastusta elämänhallintaan > Teemalomat

Teemalomien tarkoituksena on vahvistaa asumisterveyshaittaa kohdanneen perheen itsetuntoa motivaatiota jatkaa eteenpäin. Katkaisemalla hetkeksi aikaa rankan arjen aiheuttama ahdistus pyritään edistämään perheiden elämänhallintaa ja omatoimisuutta. Lomalla tarjotaan virkistävää vaihtelua, sosiaalisia kontakteja ja mahdollisuutta keskustella omasta tilanteesta samankaltaisten kanssa. Lomaohjelma sisältää monipuolisia luentoja asumisterveysasioihin liittyen. Fyysistä ja psyykkistä oireilua käsitellään koko perheen näkökulmasta ja erityisesti huomiota kiinnitetään lasten hyvinvointiin perheen kriisin keskellä. Fyysisen ja psyykkisen hyvinvoinnin sekä tietämyksen lisääntyminen antavat tarpeellisia lisävoimia omatoimiseen selviämiseen tilanteesta ja valmiudet asioiden hoitoon ovat loman jälkeen paremmat. 
Vuonna 2015 teemalomat järjestetään Liikuntakeskus Pajulahdessa yhteistyössä Hytinvointilomat ry:n kanssa.
Käytännön opastusta elämänhallintaan > Viestintä

Asumisterveysliiton viestintä on puolueetonta ja ajantasaista koskien asumisterveyttä ja sisäilmaa sekä yhdistyksen toimintaa.[lähde? ] Yhdistys ylläpitää internetsivuja, tuottaa ja julkaisee esitteitä ja oppaita sekä toimittaa kaksi kertaa vuodessa ilmestyvää Asumisterveys-lehteä. Oppaita jaetaan postitse puhelinneuvonta-asiakkaille ja jaetaan yleisölle sisäilmainfo-pisteissä erilaisten messujen ja näyttelytapahtumien yhteydessä. Asumisterveys-lehti on maksuton ja lehteä jaetaan yhdistyksen jäsenistön ja sidosryhmien lisäksi kaikkiin Suomen kirjastoihin.
Aiheesta muualla

Asumisterveysliitto
Danilo I (Montenegron ruhtinas)

Danilo I, Johann Bössin maalaama muotokuva vuodelta 1855.
Danilo I Petrović-Njegoš (25. toukokuuta 1826 Njegoš – 13. elokuuta 1860 Kotor) oli Montenegron ruhtinaspiispa (vladika) vuosina 1851–1852 nimellä Danilo II ja ruhtinas vuosina 1852–1860. Hän korotti Montenegron ruhtinaskunnaksi.
Danilo nousi valtaan setänsä Pietari II:n seuraajana tämän kuoltua vuonna 1851. Vuoden 1852 alussa Danilo otti Venäjän tukemana nimikkeen knjaz (ruhtinas), ja hänestä tuli siten Montenegron maallinen ruhtinas. Piispan velvollisuuksiin kuuluneesta selibaattilupauksesta luopuminen mahdollisti hänelle varsinaisen dynastian perustamisen.
Danilon hallitsijakauden alussa Montenegro kävi vuosina 1852–1853 sodan Osmanien valtakuntaa vastaan. Montenegron armeija voitti turkkilaiset vuonna 1853 Ostrogin lähellä. Itävallan taivuteltua turkkilaiset tekemään rauhan Danilo piti Montenegron puolueettomana Krimin sodan ajan. Sitä eivät Montenegron vuoristolaiset hyväksyneet, vaan he nousivat kapinaan. Danilo yritti saada Krimin sodan jälkeisen Pariisin rauhankongressin tunnustamaan Montenegron itsenäisyyden, mutta kongressi ei ottanut asiaa käsiteltäväkseen. Danilo pyrki seuraavaksi lähestymään ulkopolitiikassaan Ranskaa. Hän tapasi vuonna 1857 keisari Napoleon III:n ja pyysi tältä tukea turkkilaisia vastaan. Sota Montenegron ja Osmanien valtakunnan välillä puhkesi uudelleen vuonna 1858. Danilon veli Mirko Petrović-Njegoš johti montenegrolaiset suureen voittoon Grahovon taistelussa, ja sillä kertaa Ranskan laivasto pakotti Turkin taipumaan rauhaan.
Danilo toteutti Montenegrossa sisäisiä uudistuksia. Hän antoi vuonna 1855 valtakunnalleen lain, joka muun muassa takasi uskonnonvapauden ja kansalaisvapauksia. Hän uudisti myös armeijaa ja verotusta. Danilo kuoli salamurhan uhrina. Kadić-niminen kapinan jälkeen maasta karkotettu montenegrolainen ampui ja haavoitti kuolettavasti häntä 11. elokuuta 1860 Persanossa Kotorinlahden rannalla. Danilo kuoli kaksi päivää myöhemmin. Koska hänellä ei ollut poikia, hänen seuraajakseen tuli hänen veljensä Mirkon poika Nikola I.
Danilon puoliso oli vuodesta 1855 Darinka Kvekić, jonka kanssa hänellä oli tytär Olga[lähde? ].
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Danilo I (Montenegron ruhtinas) Wikimedia Commonsissa
| 0 | 1 | 2 | 3 |
| --- | --- | --- | --- |
|   | Edeltäjä: Pietari II | Montenegron hallitsija 1851–1860 | Seuraaja: Nikola I |
Davor Brcić

Davor Brcić (s. 1981) on serbialainen huippulentopalloilija, joka pelasi kaudella 2008–2009 Muuramen Lentopallon riveissä,lentopallon SM-liigassa. Urallaan hän on pelannut lisäksi kotimaansa pääsarjassa, sekä Ranskan Pro liigassa.
Kaudella 2007–2008 Brcić pelasi Ranskan liigassa Saint Nazairen joukkueen vahvuudessa. Ennen Ranskaan lähtöään hän pelasi Serbian pääsarjassa. Urallaan Brcić on pelannut myös rantalentopalloa innokkaasti, ja hän onkin hallitseva Serbian mestari rantalentopallossa vuodelta 2008.
Pelaajatiedot

Ikä:  27
Pituus:  193
Ulottuvuus:  340
Pelirooli:  yleispelaaja
Seura 07-08:  Saint Nazaire VBA
Britannian Grand Prix 1956

Britannian Grand Prix 1956 oli Formula 1 -sarjan osakilpailu, joka ajettiin
14. heinäkuuta 1956 Silverstonen radalla. Kilpailun voitti Juan Manuel Fangio, jolle voitto oli kauden ensimmäinen.
Tulokset

| Sija | Nro | Kuljettaja | Talli | Kierrokset | Aika/keskeytys | Lähtöruutu | Pisteet |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 1 | 1 |  Juan Manuel Fangio | Ferrari | 101 | 2:59:47.0 | 2 | 8 |
| 2 | 4 |  Alfonso de Portago | Ferrari | 100 | +1 krs. | 12 | 3 |
| Jaettu | 4 |  Peter Collins | Ferrari |  |  |  | 3 |
| 3 | 8 |  Jean Behra | Maserati | 99 | +2 krs. | 13 | 4 |
| 4 | 21 |  Jack Fairman | Connaught-Alta | 98 | +3 krs. | 21 | 3 |
| 5 | 31 |  Horace Gould | Maserati | 97 | +4 krs. | 14 | 2 |
| 6 | 11 |  Luigi Villoresi | Maserati | 96 | +5 krs. | 19 |  |
| 7 | 9 |  Cesare Perdisa | Maserati | 95 | +6 krs. | 15 |  |
| 8 | 10 |  Paco Godia | Maserati | 94 | +7 krs. | 25 |  |
| 9 | 15 |  Robert Manzon | Gordini | 94 | +7 krs. | 18 |  |
| 10 | 3 |  Eugenio Castellotti | Ferrari | 92 | +9 krs. | 8 |  |
| Jaettu | 3 |  Alfonso de Portago | Ferrari |  |  |  |  |
| 11 | 26 |  Bob Gerard | Cooper-Bristol | 88 | +13 krs. | 22 |  |
| Kesk. | 7 |  Stirling Moss | Maserati | 94 | Akseli | 1 | 1 |
| Kesk. | 16 |  Harry Schell | Vanwall | 87 | Polttoaineen syöttö | 5 |  |
| Kesk. | 20 |  Desmond Titterington | Connaught-Alta | 74 | Moottori | 11 |  |
| Kesk. | 17 |  Maurice Trintignant | Vanwall | 74 | Polttoaineen syöttö | 16 |  |
| Kesk. | 14 |  Hernando da Silva Ramos | Gordini | 71 | Akseli | 26 |  |
| Kesk. | 2 |  Peter Collins | Ferrari | 64 | Öljynpaine | 4 |  |
| Kesk. | 28 |  Roy Salvadori | Maserati | 59 | Polttoaineen syöttö | 7 |  |
| Kesk. | 24 |  Tony Brooks | BRM | 39 | Onnettomuus | 9 |  |
| Kesk. | 23 |  Mike Hawthorn | BRM | 24 | Voimansiirto | 3 |  |
| Kesk. | 27 |  Louis Rosier | Maserati | 23 | Sähköt | 27 |  |
| Kesk. | 29 |  Bruce Halford | Maserati | 22 | Moottori | 20 |  |
| Kesk. | 12 |  Umberto Maglioli | Maserati | 21 | Vaihdelaatikko | 24 |  |
| Kesk. | 19 |  Archie Scott Brown | Connaught-Alta | 16 | Voimansiirto | 10 |  |
| Kesk. | 32 |  Paul Emery | Emeryson-Alta | 12 | Sytytys | 23 |  |
| Kesk. | 30 |  Jack Brabham | Maserati | 3 | Moottori | 28 |  |
| Kesk. | 25 |  Ron Flockhart | BRM | 2 | Moottori | 17 |  |
| Kesk. | 18 |  José Froilán González | Vanwall | 0 | Voimansiirto | 6 |  |
Muuta

Paalupaikka: Stirling Moss - 1:41
Nopein kierros: Stirling Moss - 1:43.2
Horace Gouldin ainoa pistesija
Britannian Grand Prix 1957

Britannian Grand Prix 1957 oli Formula 1 -sarjan osakilpailu, joka ajettiin 20. heinäkuuta 1957 Aintreen radalla. Kilpailun voittivat Stirling Moss ja Tony Brooks jaetulla autolla. Kilpailu oli F1-historian ensimmäinen kilpailu, joka on voitettu brittiläistallin autolla.
Tulokset

| Sija | Nro | Kuljettaja | Talli | Kierrokset | Aika/keskeytys | Lähtöruutu | Pisteet |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 1 | 18 |  Stirling Moss  Tony Brooks | Vanwall | 90 | 3:06:37.8 | 3 | 5 4 |
| 2 | 14 |  Luigi Musso | Ferrari | 90 | +25.6 | 10 | 6 |
| 3 | 10 |  Mike Hawthorn | Ferrari | 90 | +42.8 | 5 | 4 |
| 4 | 16 |  Maurice Trintignant | Ferrari | 88 | +2 krs. | 9 | 3 |
| 5 | 36 |  Roy Salvadori | Cooper-Climax | 85 | +5 krs. | 15 | 2 |
| 6 | 38 |  Bob Gerard | Cooper-Bristol | 82 | +8 krs. | 18 |  |
| 7 | 22 |  Stuart Lewis-Evans | Vanwall | 82 | +8 krs. | 6 |  |
| 8 | 32 |  Ivor Bueb | Maserati | 71 | +19 krs. | 19 |  |
| Kesk. | 34 |  Jack Brabham | Cooper-Climax | 74 | Kytkin | 13 |  |
| Kesk. | 4 |  Jean Behra | Maserati | 69 | Kytkin | 2 |  |
| Kesk. | 12 |  Peter Collins | Ferrari | 53 | Vesivuoto | 8 |  |
| Kesk. | 18 |  Tony Brooks  Stirling Moss | Vanwall | 51 | Moottori | 1 |  |
| Kesk. | 2 |  Juan Manuel Fangio | Maserati | 49 | Moottori | 4 |  |
| Kesk. | 24 |  Jack Fairman | BRM | 46 | Moottori | 16 |  |
| Kesk. | 26 |  Les Leston | BRM | 44 | Moottori | 12 |  |
| Kesk. | 6 |  Harry Schell | Maserati | 39 | Vesipumppu | 7 |  |
| Kesk. | 8 |  Carlos Menditéguy | Maserati | 35 | Voimansiirto | 11 |  |
| Kesk. | 28 |  Jo Bonnier | Maserati | 18 | Vaihdelaatikko | 17 |  |
| DNS | 30 |  Horace Gould | Maserati |  | Onnettomuus | 14 |  |
Muuta

Paalupaikka: Stirling Moss - 2:00.2
Nopein kierros: Stirling Moss - 1:59.2
Tony Brooksin ensimmäinen voitto
Vanwallin ensimmäinen voitto
Beyond Reality

| Beyond Reality Dreamtale |
| --- | --- | --- |

Studioalbumin tiedot
 Julkaistu: 11. lokakuuta 2002
 Tyylilaji: power metal
 Kesto: 62.44
 Levy-yhtiö: Spinefarm Records
Dreamtalen muut julkaisut
| Refuge from Reality 2000 | Beyond Reality 2002 | Ocean's Heart 2003 |
Beyond Reality on Dreamtalen esikoisalbumi, joka julkaistiin 11. lokakuuta 2002.
Kappaleet

Intro – 04.06
Memories of Time – 04.46
Fallen Star – 04.25
Heart's Desire – 08.10
Where the Rainbow Ends – 05.01
Time of Fatherhood – 05.25
Dreamland – 03.38
Call of the Wild – 05.23
Dancing in the Twilight – 04.58
Refuge From Reality – 04.45
Silent Path – 04.52
Farewell... – 07.15
Secret Wish (Japanin bonuskappale)
Kokoonpano

Rami Keränen – laulu, kitara
Esa Orjatsalo – kitara
Alois Weimer – basso
Turkka Vuorinen – kosketinsoittimet
Pete Rosenbom – rummut
Kokoonpano > Vierailevat muusikot

Sanna Natunen – naislaulu
Marco Hietala – mieslaulu kappaleissa "Where the Rainbow Ends" ja "Heart's Desire"
Arvostelut

Imperiumi: 8½/10
Aiheesta muualla

Beyond Reality Discogsissa. (englanniksi)
Albumi Beyond Reality Encyclopaedia Metallum -sivustolla (englanniksi)
Danilo Türk

| Danilo Türk |
| --- | --- |

Slovenian 3. presidentti
 23. joulukuuta 2007 – 22. joulukuuta 2012  
Pääministeri:  Janez Janša Borut Pahor Janez Janša
Edeltäjä:  Janez Drnovšek
Seuraaja:  Borut Pahor
Henkilötiedot
Syntynyt: 19. helmikuuta 1952 (ikä 72) Maribor, Slovenian ST, Jugoslavian sosialistinen liittotasavalta
Puoliso:  Barbara Miklič Türk
Tiedot
Puolue:  sitoutumaton
Danilo Türk (s. 19. helmikuuta 1952, Maribor) on slovenialainen kansainvälisen oikeuden professori ja diplomaatti, joka valittiin maan presidentiksi marraskuun 2007 vaaleissa.
Türk aloitti uransa 1978 Ljubljanan yliopistossa opettamalla kansainvälistä oikeutta. Hän oli laitoksen johdossa 1983–1992. Hän on ollut tutkijana Oslossa Ihmisoikeusinstituutissa ja luennoinut Firenzessä, Université Panthéon-Assas, Paris II:ssa, Grazin yliopistossa sekä Yhdysvalloissa Buffalossa, Columbiassa, Iowassa ja Harvardissa.
Türk valittiin vuonna 1981 YK:n kehitysoikeuksien työryhmän varapuheenjohtajaksi. Hän oli Slovenian YK-suurlähettiläs 1992–2000 ja Kofi Annanin varapääsihteeri vuoteen 2005. Häntä pidettiin myös ehdokkaana Annanin seuraajaksi YK:n pääsihteerinä.
Slovenian politiikassa Türk on kokematon. Häntä pyysivät ehdokkaakseen useat puolueet, mutta hän suostui sosiaalidemokraattien ehdotukseen. Sosiaalidemokraattien lisäksi häntä tukivat Zares ja eläkeläisten puolue DeSUS sekä parlamentin ulkopuolelta kristillissosialistit ja demokraatit.
Türk sai ensimmäiselle kierroksella 24,5 prosenttia äänistä ja voitti toisen vasemmiston ehdokkaan vain muutamalla sadalla äänellä. Häntä vastassa oli vaalin ennakkosuosikki Lojze Peterle. Toisella kierroksella Türk sai lähes 70 prosenttia äänistä.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Danilo Türk Wikimedia Commonsissa
prof. dr. Danilo Türk, univ. dipl. prav.
http://www.daniloturk.si/ (Arkistoitu – Internet Archive)
Slovenian presidentit
Milan Kučan (1991–2002) | Janez Drnovšek (2002–2007) | Danilo Türk (2007–2012) | Borut Pahor (2012–2022) | Nataša Pirc Musar (alkaen 23. joulukuuta 2022)
Britannian Grand Prix 1960

Britannian Grand Prix 1960 oli Formula 1 -sarjan osakilpailu, joka ajettiin 16. heinäkuuta 1960 Silverstonen radalla. Kilpailun voitti Jack Brabham, jolle voitto oli kauden neljäs.
Tulokset

| Sija | Nro | Kuljettaja | Talli | Kierrokset | Aika/keskeytys | Lähtöruutu | Pisteet |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 1 | 1 |  Jack Brabham | Cooper-Climax | 77 | 04:24.3 | 1 | 8 |
| 2 | 9 |  John Surtees | Lotus-Climax | 77 | 49.6 | 11 | 6 |
| 3 | 7 |  Innes Ireland | Lotus-Climax | 77 | + 1:29.6 | 5 | 4 |
| 4 | 2 |  Bruce McLaren | Cooper-Climax | 76 | + 1 krs. | 3 | 3 |
| 5 | 12 |  Tony Brooks | Cooper-Climax | 76 | + 1 krs. | 9 | 2 |
| 6 | 11 |  Wolfgang von Trips | Ferrari | 75 | + 2 krs. | 7 | 1 |
| 7 | 10 |  Phil Hill | Ferrari | 75 | + 2 krs. | 10 |   |
| 8 | 15 |  Henry Taylor | Cooper-Climax | 74 | + 3 krs. | 16 |   |
| 9 | 14 |  Olivier Gendebien | Cooper-Climax | 74 | + 3 krs. | 12 |   |
| 10 | 5 |  Dan Gurney | BRM | 74 | + 3 krs. | 6 |   |
| 11 | 19 |  Maurice Trintignant | Aston Martin | 72 | + 5 krs. | 21 |   |
| 12 | 26 |  David Piper | Lotus-Climax | 72 | + 5 krs. | 24 |   |
| 13 | 25 |  Brian Naylor | JBW-Maserati | 72 | + 5 krs. | 18 |   |
| 14 | 16 |  Masten Gregory | Cooper-Maserati | 71 | + 6 laps | 14 |   |
| 15 | 21 |  Gino Munaron | Cooper-Castellotti | 70 | + 7 krs. | 25 |   |
| 16 | 8 |  Jim Clark | Lotus-Climax | 70 | + 7 krs. | 8 |   |
| Kesk. | 4 |  Graham Hill | BRM | 71 | Ulosajo | 2 |   |
| Kesk. | 24 |  Lucien Bianchi | Cooper-Climax | 62 | Sähköt | 17 |   |
| Kesk. | 6 |  Jo Bonnier | BRM | 59 | Ripustukset | 4 |   |
| Kesk. | 3 |  Chuck Daigh | Cooper-Climax | 58 | Ylikuumeneminen | 19 |   |
| Kesk. | 17 |  Ian Burgess | Cooper-Maserati | 58 | Moottori | 20 |   |
| Kesk. | 18 |  Roy Salvadori | Aston Martin | 46 | Ohjaus | 13 |   |
| Kesk. | 23 |  Jack Fairman | Cooper-Climax | 46 | Polttoainepumppu | 15 |   |
| Kesk. | 22 |  Keith Greene | Cooper-Maserati | 12 | Ylikuumeneminen | 22 |   |
Muuta

Nopein kierros: Graham Hill 1'34.400
Corrado Rollero

Corrado Rollero (5. marraskuuta 1969 Sestri Levante – 2. maaliskuuta 2000) oli italialainen pianisti.
Rollero suoritti pianonsoiton opintoja Genovassa ja Pariisissa ennen kuin saattoi ne päätökseen Michele Campanellan johdolla Sienan Accademia Musicale Chigianassa. Hän osallistui András Schiffin, Paul Badura-Skodan ja Bruno Caninon pitämille mestarikursseille. Vuonna 1990 Rollero pääsi Margarita Ševtšenkon kanssa jaetulle neljännelle sijalle 12. kansainvälisessä Frédéric Chopin -pianokilpailussa Varsovassa.
Rollero esiintyi esimerkiksi Sienassa, Roomassa, Pariisissa, Brysselissä, Genovassa ja Varsovassa. Hän äänitti Italian radiolle.
Diadectes

| Diadectes |
| --- | --- |

Tieteellinen luokittelu
Kunta::  Eläinkunta Animalia
Pääjakso::  Selkäjänteiset Chordata
Alajakso::  Selkärankaiset Vertebrata
Luokka::  Sammakkoeläimet Amphibia
Ylälahko::  Reptiliomorpha
Lahko::  †Diadectomorpha
Heimo::  †Diadectidae
Suku::  †Diadectes  Cope, 1878
Lajit
 †D. absitus  †D. maximus  †D. tenuitectus 
Katso myös
   Diadectes Wikispeciesissä   Diadectes Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OK: 
Diadectes oli matelijamainen raskas sammakkoeläin joka eli varhaisella Permikaudella noin 280 miljoonaa vuotta sitten. Sen pituus oli 1,5–3 metriä ja paino 150 kilogrammaa. Sitä esiintyi Pohjois-Amerikassa. Se oli ensimmäisiä sammakkoeläimiä, jotka olivat kasvinsyöjiä. Se saattoi olla kantamuoto anapsideihin kuuluvalle Cotylosaurus-ryhmälle.
Britannian Grand Prix 1961

Britannian Grand Prix 1961 oli Formula 1 -sarjan osakilpailu, joka ajettiin 15. heinäkuuta 1961 Aintree Racecourse -radalla. Kilpailun voitti Wolfgang von Trips.
Tulokset

| Sija | Nro | Kuljettaja | Talli | Kierrokset | Aika/keskeytys | Lähtöruutu | Pisteet |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 1 | 4 |  Wolfgang von Trips | Ferrari | 75 | 2:40:53.6 | 4 | 9 |
| 2 | 2 |  Phil Hill | Ferrari | 75 | +46.0 | 1 | 6 |
| 3 | 6 |  Richie Ginther | Ferrari | 75 | +46.8 | 2 | 4 |
| 4 | 12 |  Jack Brabham | Cooper-Climax | 75 | +1:08.6 | 9 | 3 |
| 5 | 8 |  Jo Bonnier | Porsche | 75 | +1:16.2 | 3 | 2 |
| 6 | 36 |  Roy Salvadori | Cooper-Climax | 75 | +1:26.2 | 13 | 1 |
| 7 | 10 |  Dan Gurney | Porsche | 74 | +1 krs. | 12 |  |
| 8 | 14 |  Bruce McLaren | Cooper-Climax | 74 | +1 krs. | 14 |  |
| 9 | 22 |  Tony Brooks | BRM-Climax | 73 | +2 krs. | 6 |  |
| 10 | 16 |  Innes Ireland | Lotus-Climax | 72 | +3 krs. | 7 |  |
| 11 | 42 |  Masten Gregory | Cooper-Climax | 71 | +4 krs. | 16 |  |
| 12 | 60 |  Lorenzo Bandini | Cooper-Maserati | 71 | +4 krs. | 21 |  |
| 13 | 50 |  Tony Maggs | Lotus-Climax | 69 | +6 krs. | 24 |  |
| 14 | 44 |  Ian Burgess | Lotus-Climax | 69 | +6 krs. | 25 |  |
| 15 | 54 |  Keith Greene | Gilby-Climax | 69 | +6 krs. | 26 |  |
| 16 | 56 |  Carel Godin de Beaufort | Porsche | 69 | +6 krs. | 18 |  |
| 17 | 52 |  Wolfgang Seidel | Lotus-Climax | 58 | +17 krs. | 22 |  |
| Kesk. | 18 |  Jim Clark | Lotus-Climax | 62 | Öljyvuoto | 8 |  |
| DSQ | 26 |  Jack Fairman | Ferguson-Climax | 56 | Hylätty | 20 |  |
| Kesk. | 32 |  Lucien Bianchi | Lotus-Climax | 45 | Vaihdelaatikko | 30 |  |
| Kesk. | 28 |  Stirling Moss | Lotus-Climax | 44 | Jarrut | 5 |  |
| Kesk. | 20 |  Graham Hill | BRM-Climax | 43 | Moottori | 11 |  |
| Kesk. | 58 |  Giancarlo Baghetti | Ferrari | 27 | Onnettomuus | 19 |  |
| Kesk. | 48 |  Tony Marsh | Lotus-Climax | 25 | Sytytys | 27 |  |
| Kesk. | 34 |  John Surtees | Cooper-Climax | 23 | Tasauspyörästö | 10 |  |
| Kesk. | 38 |  Tim Parnell | Lotus-Climax | 12 | Kytkin | 29 |  |
| Kesk. | 46 |  Jackie Lewis | Cooper-Climax | 7 | Ohjattavuus | 15 |  |
| Kesk. | 40 |  Gerry Ashmore | Lotus-Climax | 7 | Sytytys | 26 |  |
| Kesk. | 30 |  Henry Taylor | Lotus-Climax | 5 | Onnettomuus | 17 |  |
| Kesk. | 62 |  Massimo Natili | Cooper-Maserati | 0 | Vaihdelaatikko | 28 |  |
Muuta

Paalupaikka: Phil Hill - 1:58.8
Nopein kierros: Tony Brooks - 1:57.8
Arctic Race of Norway

| Arctic Race of Norway |
| --- | --- |

Tiedot
Ajankohta:  elokuu
Alue:  Norja
Laji:  maantie
Kilpailu:  UCI Continental Circuits
Tyyppi:  etappikilpailu
Järjestäjä:  Amaury Sport Organisation
Kilpailun johtaja:  Claude Rach
Historia
Ensimmäinen:  2013
Kilpailuja yht.:  9
Ensimmäinen voittaja:   Thor Hushovd
Viimeisin voittaja:   Andreas Leknessund
Arctic Race of Norway on kansainvälinen vuosittainen maantiepyöräilyn nelipäiväinen etappikilpailu, joka käydään Pohjois-Norjassa. Ensimmäisen kerran kilpailu järjestettiin 8.–11. elokuuta 2013, lähtöpaikkanaan Bodø ja maalialueena 705 kilometrin pyöräilyn jälkeen Harstad.
Voittajat

| Vuosi | Voittaja | Toinen | Kolmas |
| --- | --- | --- | --- |
| 2013 |  Thor Hushovd |  Kenny van Hummel |  Nikias Arndt |
| 2014 |  Steven Kruijswijk |  Alexander Kristoff |  Lars Petter Nordhaug |
| 2015 |  Rein Taaramäe |  Silvan Dillier |  Ilnur Zakarin |
| 2016 |  Gianni Moscon |  Stef Clement |  Oscar Gatto |
| 2017 |  Dylan Teuns |  August Jensen |  Michel Kreder |
| 2018 |  Sergey Chernetskiy |  Markus Hoelgaard |  Colin Joyce |
| 2019 |  Aleksei Lutsenko |  Warren Barguil |  Krists Neilands |
| 2021 |  Ben Hermans |  Odd Christian Eiking |  Victor Lafay |
| 2022 |  Andreas Leknessund |  Hugo Houle |  Nicola Conci |
| 2023 |  Stephen Williams |  Christian Scaroni |  Kevin Vermaerke |
| 2024 |  Magnus Cort |  Clément Champoussin |  Kevin Vermaerke |
Arctic Race of Norway 2013

Vuoden 2013 kilpailu alkoi Bodøstä, kulkien Lofoottien kautta Vesterålenin, ja sieltä Harstadiin. Kilpailuun osallistui 20 joukkuetta sekä 120 pyöräilijää, yhteensä 16 eri maasta.
Kilpailulla oli televisiointioikeudet yli 100 maassa.
| Etappi | Päivä | Lähtö – maali | Pituus (km) | Etappivoittaja | Kokonaiskilpailun johtaja |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 1 | 08. elokuuta | Bodø – Bodø | 192,5 |  Kenny van Hummel |  Kenny van Hummel |
| 2 | 09. elokuuta | Svolvær – Svolvær | 156,5 |  Thor Hushovd |  Thor Hushovd |
| 3 | 10. elokuuta | Svolvær – Stokmarknes | 201,5 |  Nikias Arndt |  Kenny van Hummel |
| 4 | 11. elokuuta | Sortland – Harstad | 155 |  Thor Hushovd |  Thor Hushovd |
Arctic Race of Norway 2014

Vuoden 2014 kilpailu alkoi Hammerfestista 14. elokuuta ja päättyi Tromssaan 17. elokuuta.
| Etappi | Päivä | Lähtö – maali | Pituus (km) | Etappivoittaja | Kokonaiskilpailun johtaja |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 1 | 14. elokuuta | Hammerfest – Nordkapp | 204 |  Lars Petter Nordhaug |  Lars Petter Nordhaug |
| 2 | 15. elokuuta | Honningsvåg – Alta | 207 |  Alexander Kristoff |  Lars Petter Nordhaug |
| 3 | 16. elokuuta | Alta – Kvænangsfjellet | 132 |  Simon Špilak |  Steven Kruijswijk |
| 4 | 17. elokuuta | Tromssa – Tromssa | 132 |  Alexander Kristoff |  Steven Kruijswijk |
Arctic Race of Norway 2015

| Etappi | Päivä | Reitti | type | Pituus (km) | Voittaja | Kokonaiskilpailun johtaja |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 1  | 13. elokuu | Harstad – Harstad | Tasamaaetappi | 213,5 |  Alexander Kristoff |  Alexander Kristoff |
| 2  | 14. elokuu | Evenskjer – Setermoen | Mäkietappi | 162,5 |  Sam Bennett  |  Alexander Kristoff |
| 3  | 15. elokuu | Finnsnes – Målselv | Mäkietappi | 183 |  Ben Hermans |  Ben Hermans |
| 4  | 16. elokuu | Narvik – Narvik | Mäkietappi | 165 |  Silvan Dillier |  Rein Taaramäe |
Arctic Race of Norway 2016

| Etappi | Päivä | Reitti | type | Pituus (km) | Voittaja | Kokonaiskilpailun johtaja |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 1  | 11. elokuu | Fauske – Rognan | Tasamaaetappi | 180,5 |  Alexander Kristoff |  Alexander Kristoff |
| 2  | 12. elokuu | Mo i Rana – Sandnessjøen | Tasamaaetappi | 198,5 |  Danny van Poppel |  Danny van Poppel |
| 3  | 13. elokuu | Nesna – Korgfjellet | Mäkietappi | 160 |  Gianni Moscon |  Gianni Moscon |
| 4  | 14. elokuu | The Arctic Circle Centre – Bodø | Tasamaaetappi | 193 |  John Degenkolb |  Gianni Moscon |
Arctic Race of Norway 2017

| Etappi | Päivä | Reitti | type | Pituus (km) | Voittaja | Kokonaiskilpailun johtaja |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 1  | 10. elokuu | Engenes – Narvik | Mäkietappi | 156,5 |  Dylan Teuns |  Dylan Teuns |
| 2  | 11. elokuu | Sjøvegan – Bardufossin lentoasema | Tasamaaetappi | 177,5 |  Alexander Kristoff |  Dylan Teuns |
| 3  | 12. elokuu | Yykeänmuotka – Tromssa | Mäkietappi | 185,5 |  August Jensen |  Dylan Teuns |
| 4  | 13. elokuu | Tromssa – Tromssa | Mäkietappi | 160,5 |  Dylan Teuns |  Dylan Teuns |
Arctic Race of Norway 2018

| Etappi | Päivä | Reitti | type | Pituus (km) | Voittaja | Kokonaiskilpailun johtaja |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 1  | 16. elokuu | Vesisaari – Kirkkoniemi | Tasamaaetappi | 184 |  Mathieu van der Poel |  Mathieu van der Poel |
| 2  | 17. elokuu | Teno – Kjøllefjord | Mäkietappi | 195 |  Colin Joyce |  Sergey Chernetskiy |
| 3  | 18. elokuu | Honningsvåg – Hammerfest | Mäkietappi | 194 |  Adam Toupalik |  Sergey Chernetskiy |
| 4  | 19. elokuu | Kvalsund – Alattio | Keskivaikea vuorietappi | 145,5 |  Mathieu van der Poel |  Sergey Chernetskiy |
Arctic Race of Norway 2019

| Etappi | Päivä | Reitti | type | Pituus (km) | Voittaja | Kokonaiskilpailun johtaja |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 1  | 15. elokuu | Å i Lofoten – Leknes | Mäkietappi | 182 |  Mathieu van der Poel |  Mathieu van der Poel |
| 2  | 16. elokuu | Henningsvær – Svolvær | Tasamaaetappi | 168,5 |  Bryan Coquard |  Mathieu van der Poel |
| 3  | 17. elokuu | Sortland | Keskivaikea vuorietappi | 176,5 |  Odd Christian Eiking |  Warren Barguil |
| 4  | 18. elokuu | Lødingen – Narvik | Tasamaaetappi | 166,5 |  Markus Hoelgaard |  Aleksei Lutsenko |