stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Pikaluistelun matkakohtaiset Suomen-mestaruuskilpailut 1969
Miehet > 1 500 metriä

| Sija | Kilpailija | Aika |
| --- | --- | --- |
| 1 | Kimmo Koskinen | 2.07,4 |
| 2 | Pekka Halinen | 2.13,0 |
| 3 | Simo Rinne | 2.13,2 |
Miehet > 5 000 metriä

| Sija | Kilpailija | Aika |
| --- | --- | --- |
| 1 | Kimmo Koskinen | 7.31,7 |
| 2 | Raimo Hietala | 8.01,0 |
| 3 | Timo Luostarinen | 8.08,0 |
Miehet > 10 000 metriä

| Sija | Kilpailija | Aika |
| --- | --- | --- |
| 1 | Kimmo Koskinen | 15.43,3 |
| 2 | Raimo Hietala | 16.40,3 |
| 3 | Kalervo Hietala | 16.45,6 |
Tubecon

| Tubecon |
| --- | --- |

Järjestämistiheys:  vuosittain
Tapahtumapaikka:  Logomo, Turku (2024) Vantaa Energia -areena (2023) Helsingin Messukeskus (2018–2019) Hartwall Arena (2014–2017)
Ensimmäisen kerran:  2014
Kävijöitä:  n. 17 500
Järjestäjä:  Suomen Tubetapahtumat Oy (2014–2019) Suomen Tubettajat ry (2017–2019) Tubecon Oy (2020–)
Kotisivut
Tubecon on Youtuben ympärille rakentuva tapahtuma, jossa Youtubeen videoita tekevät henkilöt eli tubettajat ja heidän faninsa kohtaavat. Tubeconin järjesti vuodet 2017–2020 Suomen Tubetapahtumat Oy, jonka suurimpana yksittäisenä omistajana on tubettajien perustama yhdistys Suomen Tubettajat ry. Vuonna 2020 Tapahtuman oikeudet siirtyi suurimmaksi osaksi Suomen Tubetapahtumat Oy:ltä tapahtumaa maailmalle lisensoineelle Tubecon Oy:lle, Suomen Tubettajat Ry:lle (Vuodesta 2021 alkaen Suomen videovaikuttajat ry.) jäi 12 prosentin osuus. Tapahtuma järjestettiin ensimmäisen kerran elokuussa 2014 Hartwall Arenalla, ja se kokosi paikalle yli 5 000 ihmistä. Tubeconin teema vuonna 2018 on Minun tarinani. Tapahtuma järjestettiin vuonna 2018 myös Ruotsissa, Norjassa, Latviassa, Saksassa, Sveitsissä, Italiassa ja Espanjassa.
Tapahtuman sisältö

Tubeconiin sisältyi ennen vuotta 2020 muun muassa
Meet & Greet
Tube Awards (2014–2017), Tubecon Video Awards (2018–)
keskustelupaneeleita
konsertteja
aikuisparkki (2014–2017), K18-alue (2018), K16-alue (2019)
pelialue
videontekijöille suunnattu Creator Track (2017), Tube-Akatemia (2018–).
Tubecon 2014

Vuonna 2014 esiintyivät muiden muassa Kasmir, Justimusfilms, MadCraft, TCT, Pasi Viheraho ja Robin. Päälavalla esiteltiin Hartwall Arenan Minecraft-versio.
Tubecon 2015

Tapahtuma järjestettiin uudelleen Hartwall Arenalla elokuussa 2015, jolloin paikalla oli jo yli 10 000 ihmistä.
Tubecon 2016

Vuonna 2016 tapahtuma oli kaksipäiväinen, viikonloppuna 12.–13. elokuuta. Paikalle saapui perjantaina 7 000 ihmistä ja lauantaina 11 000. Tubettajien mielestä tapahtuma ei ollut enää sama, millaisen he pari vuotta sitten suunnittelivat. Yksi tunnetuimmista suomalaisista tubettajista, Eeddspeaks, avautui aiheesta videollaan.
Tubecon 2017

Vuonna 2017 Tubecon pidettiin jälleen 12.–13. elokuuta Hartwall Arenalla. Tapahtuman järjesti Suomen Tubetapahtumat Oy, jonka suurimpana yksittäisenä omistajana toimi tubettajien yhdistys Tubecon ry.
Tubecon 2018

Vuonna 2018 Tubecon järjestettiin 17.–18. elokuuta, ensimmäistä kertaa Helsingin Messukeskuksessa. Tapahtumassa oli yhteensä 17 000 kävijää, ja toinen tapahtumapäivä oli loppuunmyyty. Tapahtumaa edelsivät rakenteelliset muutokset, joissa Suomen Tubettajat ry siirtyi tapahtumaa järjestävän yrityksen enemmistöosakkaaksi, koska tubettajille itselleen haluttiin täysi valta tapahtuman sisällöstä ja muodosta. Tapahtumaa luotsasi espoolainen Jussi Koski, joka toimii kauden 2017–2018 Suomen Tubettajat ry:n puheenjohtajana. Vuonna 2018 Tubeconiin rakennettiin TubeCity, jonka esikuvana oli yöllinen Tokio ja jonka eri kaupunginosissa olivat edustettuina eri YouTube-genret. Tapahtuman palkintogaala oli ensimmäistä kertaa Tubecon Video Awards, jossa palkittiin YouTube-kanavien sijaan vuoden parhaita videoita.
Tubecon 2019

Vuonna 2019 Tubecon järjestettiin 16.–17. elokuuta, toista kertaa Helsingin Messukeskuksessa. Tapahtuman kävijämäärä oli noin 17 500. Tubeconin teema oli ”tulevaisuus”. Uutta tapahtumassa oli elektronisen urheilun vahva läsnäolo, sillä tapahtumassa järjestettiin Counter-Striken SM-kilpailujen finaali. Tapahtumassa korostui tubettamisen ohella myös Tiktokin ja podcastien viimeaikainen suosio. Tubecon Video Awards järjestettiin toista kertaa: palkintogaalassa jaettiin tunnustuksia vuoden parhaille YouTube-videoille seitsemässä eri kategoriassa.
Tubecon 2020, Tubecon 2021 & Tubecon 2021 Games

Vuoden 2020 Tubecon jätettiin kokonaan järjestämättä pandemian vuoksi. Vuodelle 2021 oli suunniteltu Tubecon 2021 sekä pelikisoiksi tähtäävä Tubecon Games 2021, mutta kummatkin peruttiin/siirrettiin vuodelle 2022.
Tubecon 2022 & Tubecon Games 2022

Vuonna 2022 Tubecon aiottiin järjestää 27.–28. elokuuta, tällä kertaa Vantaan Energia -areenalla. Tubeconin teemaksi on valittu Tarina jatkuu. Tubecon Games, joka on tuoreempi peliskeneen keskittyvä tapahtuma, oli tarkoitus järjestää 15.–16.4. Tampere-talolla. Tubecon Adwards-gaala järjestettiin toukokuussa 2022 Vantaalla.
Kesäkuussa 2022 kuitenkin ilmoitettiin, että vuoden 2022 tapahtumaa ei järjestetä. Koronarajoitukset poistuivat maaliskuussa 2022, ja Tubeconin mukaan aikataulu olisi ollut "ison tapahtuman järjestämiseen mahdoton". Samalla kerrottiin, että tapahtuma siirtyy toukokuuhun 2023.
Tubecon 2023

Vuoden 2023 Tubecon järjestettiin Vantaan Energia -areenalla lauantaina 13. toukokuuta. Tapahtuman keskiössä oli tällä kertaa yhteinen pesäpallo-ottelu.
Tubecon Games 2024 & Tubecon 2024

Tubecon Games 2024 järjestettiin Tampere-talolla 6. tammikuuta 2024. Peliaiheisen tapahtuman aikana osallistujat pääsivät kokeilemaan tietokone- ja konsolipelejä, VR-laseja sekä Arcade-pelejä. Tapahtumassa järjestettiin yhteensä 15 Meet & Greettiä. Eniten ihmisiä keräsi yhteen Lakon Meet & Greet, johon jonotti parhaimmillaan neljäsosa tapahtuman osallistujista. Tapahtumassa vieraili tänä vuonna yhteensä 4 500 osallistujaa.
Tubecon Awards -gaala järjestetään päivää ennen Tubecon 2024 -tapahtumaa Turussa. Gaala kerää yhteen sosiaalisen media vaikuttajia viettämään iltaa, jonka aikana jaetaan palkintoja ansioituneille vaikuttajille. Tubecon 2024 järjestetään 4. toukokuuta 2024 Turun Logomossa.
Tubecon 2016 -tapahtuma Gotlannin Visbyssä.
Viestijuoksun Suomen-mestaruuskilpailut 1910

Viestijuoksun Suomen-mestaruuskilpailut 1910 olivat ensimmäiset viestijuoksun Suomen-mestaruuskilpailut. Kilpailut käytiin Porissa 30.–31. heinäkuuta 1910.
Miehet > Miehet 4 × 100 metriä

| Sija | Seura | Kilpailijat | Aika |
| --- | --- | --- | --- |
| 1 | Porin Tarmo | Adolf Manninen, Magnus Wegelius, V. Koljonen, Oskar Palin | 47,1 |
| 2 | Tampereen Pyrintö | K. Narinen, Paavo Aho, Pauli Pohjola, Väinö Auerma | 47,7 |
3:
Miehet > Miehet 1 600 metriä

(800 + 400 + 200 + 200)
| Sija | Seura | Kilpailijat | Aika |
| --- | --- | --- | --- |
| 1 | Porin Tarmo | Adolf Manninen, Magnus Wegelius, V. Koljonen, Oskar Palin | 3.47,7 |
| 2 | Tampereen Pyrintö | Antti Lehmus, Väinö Auerma, K. Narinen, Paavo Aho | 4.00,1 |
| 3 | Rauman Urheilijat |  | 4.06,5 |
Miehet > Miehet 5 × 2 000 metriä

| Sija | Seura | Kilpailijat | Aika |
| --- | --- | --- | --- |
| 1 | Porin Tarmo | Nikolai Tuominen, V. Ahlgren, Mårten Rosberg, O. Kaipainen, Adolf Manninen | 33.05,5 |
| 2 | Porin Pyrintö |  | 34.23,5 |
Naiset > Naiset 4 × 100 metriä

Naisten viesti ei kuulunut viralliseen kilpailuohjelmaan.
| Sija | Seura | Kilpailijat | Aika |
| --- | --- | --- | --- |
| 1 | Porin Tarmo | E. Hakaniemi, S. Heimovuori, L. Aaltonen, K. Takala | 1.01,5 |
Georg August Forstén

G. A. Forstén vaimonsa kanssa
Georg August Forstén (Форстен Георгий Васильевич 11. kesäkuuta 1857 Hamina – 3. elokuuta 1910 Joroinen) oli historioitsija, Pietarin yliopiston dosentti ja historian professori.
Elämäkerta

Forstén syntyi Haminassa, jossa hänen isänsä Torsten Wilhelm Forstén oli kadettikoulun maantiedon opettaja ja rehtorin apulainen. Äiti Konstanzia Antonia Malinovskaja oli venäjän puolalaisia, ja 1861 miehensä kuoltua hän muutti perheineen Pietariin, missä hankki elantonsa pianonsoiton opettajana ja virittäjänä.
Forstén kävi koulunsa 1868-1877 ja ylioppilasvuotensa 1877-1881 Pietarissa, ja opiskeltuaan Pietarin yliopistossa hän sai 1881 diplomin. Valmistuessaan 1885 maisteriksi Forstén kirjoitti nimensä venäläisessä muodossa Georgi Vasiljevitsch. Forstén sai stipendin, ja hänelle esitettiin kahden vuoden komennusta ulkomaille tutkimaan taistelua Itämeren herruudesta. 1885 Forstén matkusti perheineen Saksaan, missä hän tutustui museoihin ja kirjastoihin sekä kuunteli tunnettujen professoreiden luentoja eri yliopistoissa.
Palattuaan 1887 Pietariin Forstén piti yliopistossa yleisen historian luentoja 1887-1888. Vuodesta 1891 hän opetti naisten korkeakoulun kursseilla ja 1893 alkaen myös Kansan Sivistysministeriön alaisessa historiallis-filologisessa instituutissa. Forstén opetti 1891 lähtien myös Gurevitšin oppikouluissa ja ruhtinatar Obolenskin yksityisessä gymnasiumissa. Gymnasiumissa hän toimi ensin inspehtorina ja vuodesta 1897 rehtorina. Forstén nimitettiin 1893 Pietarin yliopiston professoriksi. Samoihin aikoihin hän väitteli tohtoriksi aiheenaan Baltian kysymys XVI ja XVII vuosisadalla.
Taitavana organisaattorina Forstén oli mukana perustamassa ylioppilaiden historiallis-filologista seuraa Pietarin yliopiston yhteyteen. Seura kokoontui Forsténin kotona. 1890-luvun puolivälissä hän toimi holhoojana muutamassa novgorodilaisessa kouluissa, joita auttaakseen Forstén perusti Pietariin hyväntekeväisyysjärjestön, johon tuli kuulumaan yli 60 henkilöä.
Poliittisesti sitoutumaton Forstén esitti 1898 painamattoman G. Lolovjevin Suomen historian oppikirjan hylkäämistä. Kirjan tekijä oli tunnettu Suomen suuriruhtinaskunnan autonomian vastustaja. Ylioppilasmellakoiden aikana 1899 Forstén puolusti opiskelijoita ja joutui Pietarin kaupunginjohtajien puhutteluun. Vuonna 1905 hän ei allekirjoittanut kirjelmä 342:ta valistuksen tarpeesta vaan kehotti kaikkia palaamaan nopeasti töihinsä, mistä lojaalisuudesta hänen arvellaan saaneen 1906 kunniamerkin.
Sairastuttuaan Forstén luopui 1900-luvun alussa viroistaan ja muutti veljensä Torstenin ja tämän vaimon Olga Forsténin luo Joroisiin.
G. A. Forsténin veli oli Sippolassa ja Reitkallissa kouluja perustanut Lennart Forstén. Pietarilainen arkkitehti Gavriil Baranovski oli hänen serkkunsa äidin puolelta.
Elämäkerta > Julkaisut

Akty i pis'ma k" istorìi baltìjskago voprosa v" XVI i XVII stolětìâh". Vypusk" 2 (1893)
Baltìjskìj vopros" v" XVI i XVII stolětìâh" : 1544-1648. (1893)
Baltijskij vopros" v" XVI i XVII stolětìâh" : 1544-1648. Tom" 2 (1894)
Akty i pis'ma k" istorìi baltìjskago voprosa v" XVI i XVII stolětìâh" (1898)
Lisäksi Kansan Valistusministeriö on julkaissut hänen luentosarjansa.
Kirjallisuutta

A. S. Kan: Georg Vasiljevitsch Forstén, Henkilökuva ja elämäntie (Moskova 1979)
B. Holmstén: Forstén (1979)
Nordisk  familjebok.  (toim. Westin, Th.)  Stockholm:  Nordisk familjeboks förlags aktiebolag, 1908.  Teoksen verkkoversio Viitattu 6.4.2011. (ruotsiksi)
Tuurna, Erkki: Sofia ja Juhani Arajärvi, isovanhempiemme elämänvaiheita.  Lempäälä:  Omakustanne, 2017.
Yleisluistelun Suomen-mestaruuskilpailut 1913

Suomen luistelumestaruudesta 1913 kilpailtiin Vaasan raviradalla 1.-2. helmikuuta. Kilpailuun osallistui kaikkiaan 7 luistelijaa. Gunnar Strömstén voitti mestaruuden voitettuaan kaksi matkaa. Mestaruus ratkaistiin sijalukupistein. Ensimmäisen kerran vuoden 1897 jälkeen kilpailussa luisteltiin neljä matkaa.
Miesten yleismestaruus

| Sija | Kilpailija | 500 m | # | 5 000 m | # | 1 500 m | # | 10 000 m | # | Pisteet | Sijaluku |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 1 | Gunnar Strömstén | 50,0 | 2 | 9.46,0 | 2 | 2.36,8 | 1 | 19.18,0 | 1 | 218,767 | 6 |
| 2 | Väinö Wickström | 49,1 | 1 | 9.47,0 | 4 | 2.37,6 | 2 | 19.24,8 | 3 | 218,573 | 10 |
| 3 | Arvo Tuomainen | 50,3 | 3 | 9.46,2 | 3 | 2.39,3 | 3 | 19.59,1 | 5 | 221,975 | 14 |
| 4 | Yrjö Wallin | 50,8 | 4 | 9.45,9 | 1 | 2.40,4 | 5 | 19.50,5 | 4 | 222,382 | 14 |
| 5 | Waldemar Bergström | 54,7 | 6 | 9.57,6 | 5 | 2.40,0 | 4 | 19.18,7 | 2 | 225,728 | 17 |
| 6 | Axel Lindholm | 51,9 | 5 | 9.59,2 | 6 | 2.40,8 | 6 | 20.06,1 | 6 | 225,725 | 23 |
| 7 | A. Norrgård | 1.00,2 | 7 | 10.57,5 | 7 | 3.06,2 | 7 | – | – | – | – |
Habitare

Vuoden 1979 Habitare-messujen julisteessa esiintyy Alvar Aallon tunnettu jakkara.
Habitare on vuodesta 1970 lähtien järjestetty suomalainen huonekalu-, sisustus- ja design-alan messutapahtuma. Se pidetään vuosittain Helsingin Messukeskuksessa. Habitare järjestettiin vuoteen 2008 asti joka toinen vuosi.
Habitaressa esillä oleviin tuoteryhmiin lukeutuvat kodin ja julkitilojen huonekalut, sisustustekstiilit, keittiökalusteet, kodin tekniikka, kylpyhuoneet ja saunat, pintamateriaalit ja -tarvikkeet, sisustustuotteet ja -palvelut, takat ja tulisijat, talopaketit, valaistus, tekstiilit ja taidekäsityö sekä alan julkaisut, koulutus ja palvelut.
Habitaressa vierailee vuosittain 60 000 – 90 000 kävijää. Messukeskuksessa järjestetään Habitaren kanssa samanaikaisesti aina muitakin tapahtumia, kuten 2010-luvun lopun antiikin ja äänen- ja kuvantoiston yleisönäyttelyt sekä ammattilaistapahtumat Showroom ja Forma.
Kilpailuja ja palkintoja

Messukeskuksen ja Aalto-yliopiston Habitare-suunnittelukilpailu palkitsee vuosittain nuoria Suomessa vaikuttavia tai opiskelevia nuoria kykyjä. Finalistien työt ovat nähtävillä Habitaressa, ja kulloisenkin voittajan valitsee kansainvälisesti tunnettu muotoilun tai arkkitehtuurin ammattilainen.
Sähkösuunnittelijat NSS ry, Suomen Valoteknillinen Seura ry, Sähkö- ja teleurakoitsijaliitto STUL ry, Sähköteknisen Kaupan Liitto ry ja Sähköturvallisuuden Edistämiskeskus STEK ry sekä Teollisuustaiteen Liitto Ornamo ovat vuodesta xxx järjestäneet Luminord-valaisinsuunnittelukilpailua, jonka palkinnot jaetaan ja voittajatyöt esitellään Habitaressa.
Habitaressa jaetaan monia muitakin sisustus- ja taideteollisuusalan palkintoja ja tunnustuksia, kuten sisustusarkkitehtijärjestö SIO:n Vuoden kalustesuunnittelija ja Ornamo-säätiön apurahat. Suomen Messusäätiön rahoittaman Kaj Franck -muotoilupalkinnon voittaja saa töitään esille palkitsemista seuraavilla Habitare-messuilla. Vuodesta 2012 Habitaressa on jaettu myös Vuoden designteko -palkintoa.
Kilpailuja ja palkintoja > Suunnittelukilpailu nuorille

Vuodesta 1995 Habitareen on liittynyt enintään 35-vuotiaille, Suomessa toimiville muotoilijoille ja arkkitehdeille sekä alan opiskelijoille suunnattu muotoilukilpailu, Sen taustalla ovat Aalto-yliopiston taiteiden ja suunnittelun korkeakoulu ja Suomen Messut, joka lahjoittaa kilpailun pääpalkinnon (5 000 euroa vuonna 2019). Suunnittelukilpailun teema ja tehtävänasettelu vaihtuvat joka kerralla.
Kilpailun voittajia ovat olleet:
1995: Ilkka Suppanen
1997: Lars Pettersson
1999: Touko Korhonen ja Simo Puintila
teemana ”tulevaisuuden kodin henkinen ja kulttuurinen ilmapiiri sekä tietoyhteiskunnan muuttuva elämäntapa”, päätuomarina Ron Arad
2001: Tomi Kapiainen ja Jari Peltonen
2003: Marika Aro ja Nana Turunen
päätuomarina Maarten van Severen, Belgia
2005: Martti Kalliala ja Esa Ruskeepää
2007: Hyun Sun Park, Christian Göbel ja Satoko Taguma
teemana ”Books, Books, Books”
2009: Ville Hara ja Anu Puustinen
teemana ”Sauna”, päätuomarina Sami Rintala
2010: Arttu Kuisma ja Janne Melajoki
päätuomarina Alfredo Häberli, Sveitsi
2011: Yoshimasa Yamadan
teemana ”Huussi”, päätuomarina Mikko Heikkinen
2012: Leo Lindroos
teemana ”Oma tila”, päätuomarina Boris Berlin, Tanska
2013:
teemana ”Unitila”, päätuomarina Juha Leiviskä
2014: Samuli Helavuo
teemana ”Piknik”, päätuomarina Emmanuelle Moureaux, Ranska
2015: Pipsa Pokkinen ja Sanni Sipilä sekä työryhmä Heikki Konu, Erik Lindahl, Sami Markkula ja Minna-Maria Salonen
teemana ”Pahka – ratkaisu tilanteeseen, jossa odottamaton mutta toivottu vieras saapuu paikalle”, päätuomarina Juhani Pallasmaa
2016: Sisko Anttalainen, Karita Asmala, Mindele Grant, Paula Hyry, Jenni Inciarte Villaverde, Piia Jalkanen, Noora Katajalaakso, Pinja Koskelin, Sanni Rajalin, Miika Ruotsalainen, Sara Urbanski ja Liisa Vuorenpää
teemana ”Keko”, päätuomarina Lucy Orta
2017: Meri Wiikinkoski
teemana ”Valo – Aika – Tila”, päätuomarina David Van Severen, Belgia
2018: Ariane Relander sekä Janne Pärssinen ja Tony Yau
päätuomarina Petra Blaisse, Alankomaat
Kilpailuja ja palkintoja > Toimittajien tusina

Sisustustoimittajat ry on valinnut vuodesta 1999 saakka vuosittain Habitare-messujen yhteydessä ”Toimittajien tusinan” eli kuluneen vuoden 12 kiinnostavinta suomalaista tuotantoon otettua sisustusuutuutta. Kunkin vuoden valikoima esittelee ja tekee tunnetuksi kodinsisustajille toimivaa, kotimaista arjen designia ja nostaa esiin monipuolisesti suomalaisia muotoilualan yrityksiä.
Historiaa > 1970-luku: asumista ja vapaa-aikaa

Ensimmäinen Habitare-näyttely järjestettiin huhtikuussa 1970 Messuhallissa. Suomen ensimmäisessä asumiseen ja vapaa-aikaan erikoistuneessa näyttelyssä esiteltiin huonekalujen ja sisustusratkaisujen ohella myös muun muassa kodinkoneita, loma-asuntoja ja liikuntamahdollisuuksia. Näytteilleasettajia oli 160 kaikkiaan 15 maasta. Näyttelytoimikuntaan kuului edustajia Suomen Messut -osuuskunnasta, Avotakka-lehdestä, asuntohallituksesta, teollisuustaiteen liitto Ornamosta sekä luonnonsuojeluvuoden 1970 organisaatiosta.
Kolmannet Habitare-messut huhtikuussa 1975 pidettiin entistä laajempana Pasilaan valmistuneessa uudessa messukeskuksessa. Esillä oli huonekalujen lisäksi rakennustarvikkeita, talotekniikkaa, vapaa-ajan tarvikkeita, valaisimia, tekstiilejä, leikkikaluja, valokuvausvälineitä ja loma-asuntoja. Uutuutena esiteltiin Haimi Oy:n ”pitkille ihmisille” tarkoitettuja 210 cm pituisia sänkyjä, mistä on sittemmin tullut vuoteiden normaalipituus. Yleisilme oli värikäs, sillä myös kodinkoneet ja kylpyhuonekalusteet olivat tuohon aikaan usein värillisiä.
Viidennet Habitare-messut syyskuussa 1979 keskittyivät entistä tiukemmin huonekaluihin ja sisustuksiin, kun muut kodin ja vapaa-ajan tavarat oli jätetty näyttelystä pois. Se toimi alun arkipäivinä suomalaisen kalusteteollisuuden vientinäyttelynä ulkomaisille ostajille ja kahtena viikonloppuna suuren yleisön ilmaisena messutapahtumana. Tuoteuutuuksia olivat muun muassa sälepohjaiset sängyt, itse koottavat kalusteet, kotitalouksiin tarkoitettu jätepuristin ja muovista valmistetut kylpyhuonealtaat. Yleisilme oli toimittaja Pirkko Kolben mukaan aiempia vuosia vaaleampi ja ilmavampi, 1970-luvun keskivaiheen valtavat ”möhkälesohvat” loistivat poissaolollaan.
Historiaa > 1980-luku: mustavalkoista ja kiiltävää

1980-luvun taitteessa Habitare luopui vapaasta pääsystä ja muuttui yleisölle maksulliseksi, jolloin kävijämäärät aluksi pienenivät jopa 150 tuhannesta vuonna 1977 alle sadan tuhannen. Vuonna 1985 päästiin kuitenkin jo 120 000 kävijään. Habitaren järjestäviä tahoja olivat 1980-luvulla Suomen Messujen lisäksi Suomen Huonekaluviejät ry, Rakennuspuusepänteollisuus ry ja Yleinen teollisuusryhmä. Messut kestivät maanantaista sunnuntaihin niin, että arkipäivät oli varattu ammattiostajille ja arki-illat ja viikonloppu suurelle yleisölle.
Seitsemännen Habitaren 1983 uutuuksiin kuuluivat hierovat poreammeet. Kahdeksas Habitare-näyttely 1985 avautui Helsingin Sanomien mukaan Messukeskuksessa tyylikkäämpänä ja avarampana kuin koskaan. Yleisilme oli vuosikymmenelle tyypillinen mustavalkoinen, pastelliväreillä höystettynä. Keittiökalusteissa suosittiin integrointia eli kalustepeitteisiä kodinkoneita. Erikoisuutena esiteltiin ultraäänellä toimiva astianpesukone. Olohuoneessa kirjahyllyt olivat paljolti korvautuneet lasivitriineillä koriste-esineiden säilyttämiseen. Modernin tyylin vaihtoehtona olivat esillä uustuotantoon otetut Billnäs-toimistokalusteet ja Eliel Saarisen Hvitträskiin suunnittelemat huonekalut.
Vuoden 1989 Habitaressa kiiltävät pinnat olivat vain lisääntyneet etenkin keittiökalusteissa, mukaan lukien markkinoille tulleet keraamiset liesitasot. Tarjolle oli tullut myös pienten asuntojen kodinkoneita, kuten 45 cm leveitä astianpesukoneita. Pyökki oli suosittu puulaji huonekaluissa ja keittiökalusteiden ovissa.
Historiaa > 1990-luku: lamasta uuteen nousuun

Habitare-näyttelyitä pidettiin yhä joka toinen vuosi, mutta lama-aika vaikutti siihen, ettei kaikkia osastoja saatu kaupaksi vuoden 1991 ja 1993 messuilla. Vuoden 1995 Habitare-näyttely oli taas loppuunmyyty, siihen asti laajin ja täytti neljä Messukeskuksen hallia. Esillä olleista suomalaishuonekaluista asiantuntijaraati nosti esiin yhdeksän parasta huonekalua, ja uutuusmallien lisäksi mukaan valikoituvat myös Alvar Aallon tuoli 1930-luvulta ja Yrjö Kukkapuron Karuselli 1960-luvulta.
Hierova moottorisänky ja värikkäät, isot kylmälaitteet jääpalakoneineen olivat vuoden 1997 Habitaren kiinnostavimpia tuotteita. Suomeen vastikään rantautunut Ikea ei osallistunut Habitareen, kun Espoon myymälään riitti asiakkaita muutenkin.
Historiaa > 2000-luku: lisää oheistapahtumia

2000-vuosikymmenellä Habitare alkoi toimia uuden Luminord-valaisinsuunnittelukilpailun tapahtumapaikkana. Palkinnot jaetaan ja palkitut työt esitellään messuilla.
Vuoden 2001 Habitare sai lähes 99 000 lipun ostanutta messuvierasta, kun sen kyljessä oli myös pientaloasumisen Oma Koti -näyttelytapahtuma. Yleisömäärä jatkoi kasvuaan niin, että 93 000 kerännyt Habitare oli vuonna 2003 Messukeskuksen vilkkain tapahtuma.
Vuoden 2009 uutuusnäyttely EcoDesign etsi ekologisia tuoliratkaisuja professori Yrjö Kukkapuron johdolla.. Tuolloin esiteltiin myös Designmuseon uusi Habitare-kokoelma, johon asiantuntijat valitsevat merkittävimpiä kansainvälisiä uutuuksia huonekalu- ja sisustussuunnittelun ja muun muotoilun alueelta. Messujen jälkeen tuotteet luovutetaan Designmuseon kokoelmiin.
Historiaa > 2010-luku: messut joka vuosi

2010-luvun taitteesta alkaen Habitare on järjestetty joka vuosi. Vuosikymmenen alun uutuutena Habitaressa oli Protoshop-osasto, jossa muotoilijat ja suunnittelijat voivat esitellä uusia prototyyppejä tai tuoteideoitaan. Osastolle valitaan 10–12 työtä.
Vuoden 2010 EcoDesign-näyttely esitteli ekologisia valaisinratkaisuja. Saksalainen valaisinsuunnittelija Ingo Maurer toimi kilpailun kuraattorina ja valitsi voittajaksi Samuli Naamangan. Myöhempien EcoDesign-näyttelyiden teemoja olivat 2011 monikäyttökalusteet, 2012 ja 2013 puumateriaalit, 2014  tuotteiden elinkaari, 2015 neljä eri teemaa ja 2016 jälleen puumateriaalit.
Vuonna 2011 järjestettiin ensi kertaa Trash Design, kierrätysmateriaaleista tehtyjen sisustusratkaisujen näyttely. Tapahtumaan liittyy myös kerran vuodessa julkaistava, suomen- ja englanninkielinen Trash Magazine.
Maailman muotoilupääkaupunki Helsinki 2012 -tapahtumassa Habitare-messut 2012 monine erikoisnäyttelyineen olivat osa ohjelmistoa.
Vuoden 2016 Habitare-messuilla nähtiin 360 neliömetrin kokoinen Koti-osasto, Suomalaisen Työn Liiton 74 kotimaisen yrityksen tuotteilla rakennettu ja sisustettu kokonaisuus, jonka oli suunnitellut sisustussuunnittelija ja -toimittaja Piia Kalliomäki. Uuden markkinointistrategian myötä messut suunnattiin muutenkin yhä enemmän suurelle yleisölle eriyttämällä ammattilaistapahtuma omaksi Showroom-osastokseen yhteistyössä Helsinki Design Weekin kanssa. Uutta oli myös lasten peuhualue ja ravintolatarjonnan kehittäminen. Myös kansainväliseen markkinointiin alettiin panostaa entistä enemmän. Huonekaluyhtiö Iskun järjestämän Suomi 100 -kalustemuotoilukilpailun voittajat julkistettiin myös vuoden 2016 Habitaressa. Kilpailun voitti Mika Tolvasen suunnittelema lepotuoli Iso Hali.
Vuoden 2018 Habitaren teemana oli ”Roots – pintaa syvemmälle” eli oman identiteetin, aitouden ja persoonallisuuden alkuperän hakeminen sekä kiinnostus ja muita kulttuureita kohtaan. Habitaressa oli ensi kertaa esillä graafisen suunnittelun ja mainonnan Vuoden huiput -näyttely. Nuorille suunnittelijoille järjestettiin ”pitchausworkshop” eli opastusta oman työn ja omien ideoiden myymiseen.