stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Kevolan seisake

Kevolan seisake oli rautatieliikennepaikka Paimiossa.
Kevolan seisake kuului Paimion rautatieaseman piiriin ja oli 1930–1940-luvuilla oma elinvoimainen liikennekeskuksensa, jossa kyläläiset kokoontuivat ja puutavaraa lastattiin. Kevolan seisake lakkautettiin vuonna 1954.
Seisakkeen asemarakennus ja sivurakennukset ovat edelleen olemassa. Seisakkeen lähellä oleva Kevolan valo- ja äänivaroituslaitos on korvattu alikulkutiellä.
Keräily

Kokoelma hiekkatyyppejä.
Keräily on harrastusmuoto, jossa pyritään liittämään kokoelmaan mahdollisimman monta tai erilaista jonkin kategorian esinettä tai asiaa. Yksi päämäärä on kerätä kategorian kaikki kohteet, jolloin sarjasta tulee täydellinen. Esimerkiksi postimerkkien keräily, jossa keräillään erilaisia postimerkkejä.
Keräilyharrastukseen voi kuulua esineiden vaihtaminen toisen keräilijän kanssa. Yleisimmin keräilijä vaihtaa omistamansa esineen kaksoiskappaleen häneltä puuttuvaan esineeseen, joka on toisella keräilijällä. Keräilijä voi myös ostaa puuttuvan esineen toiselta.
Keräilykohteita

Keräilykohteita on lukemattomia. Niitä voivat olla esimerkiksi antiikkiesineet, astiasarjat, autot, geokätköt, hyönteiset (kuten perhoset), kasvit, keräilykortit, kirjat tai kirjasarjat, kivet tai mineraalit, leikkikalut, museotavarat, postimerkit (filatelia), rahat, setelitiedot, taideteokset, tietyn muotoilijan tekemät esineet, tulitikkurasioitten etiketit, tunnettujen henkilöitten nimikirjoitukset (”nimmarit”) taikka äänilevyt. Varsinkin internetin käytön yleistyttyä on yhä todenmukaisemmaksi tullut totuus: "Oli se mitä tahansa, joku jossain keräilee niitä".
Keräilykohteita > Rahankeräily

Rahankeräily on joko vanhojen tai käytössä olevien kotimaisten tai ulkomaisten rahojen (kolikot, setelit) keräilyä. Myös erilaiset muut maksuvälineet, kuten rahakkeet eli poletit, kuuluvat rahankeräilyn alaan.
Rahojen keräilystä kiinnostuneen kannattaa tutustua aiheeseen huolellisesti ennen merkittävän arvoisia hankintoja. Netistä löytyy paljon aiheeseen liittyvää aineistoa, mutta keskustelupalstoilla ja nettihuutokaupoissa pitää suhtautua varovaisesti tietouteen ja tarjontaan. Rahojen käsittelyyn kannattaa myös paneutua, sillä arvokkaankin rahan saattaa tehdä arvottomaksi esimerkiksi puhdistamalla tai säilyttämällä väärin. Pelkkä ikä ei myöskään kerro rahan arvoa: esimerkiksi yhden markan kolikko vuodelta 1915 peilikirkkaana on arvoltaan noin 5 euroa, huonokuntoisena arvoton. Yhden markan kuparikolikon lähtöhinta vuodelta 1949 on sen sijaan 3 000 euroa (ja todella hyväkuntoisena määrittelemättömän suuri). Tämän lajin aloittelijan kannattaakin rajata harrastuksensa tarkkaan, esimerkiksi omasta syntymävuodesta eteenpäin.
Rahankeräily ei ole tarkalleen sama asia kuin numismatiikka. Numismatiikka on rahojen ja mitalien tutkimusta tekevä tiede, eivätkä kaikki numismaatikot välttämättä ole keräilijöitä tai rahankeräilijät numismaatikoita.
Sukua rahankeräilylle on vanhojen osakekirjojen keräily eli skripofilia.
Keräilykohteita > Asekeräily

Asekeräilijä on viranomaisten valvonnassa toimiva, aseiden ja niihin liittyvän välinehistorian tallentaja. Asekeräilijöiden kokoelmat täydentävät museoiden asehistoriallisia kokoelmia ja keräilyharrastus edistää asehistorian tuntemusta ja historiallisten aseiden säilyttämistä. Asekeräilijä voi erikoistua esimerkiksi tietyn sodan, maan tai käyttötarkoituksen mukaisiin aseisiin. Aseiden keräily ei ole satunnaista, vaan hankkiminen perustuu viranomaisen hyväksymään keräilysuunnitelmaan. Suunnitelma voi olla hyvinkin kapea-alainen, esimerkiksi yhden tehtaan aseisiin kohdistuva, tai paljon yleisluontoisempi, esimerkiksi kaikki tietyn maan käytössä olleet käsiaseet.
Ammustenkeräily on läheistä sukua asekeräilylle. Ammustenkeräilijä kerää erityyppisiä aseisiin sopivia ammuksia. Ammukset voivat olla vaarattomaksi tehtyjäkin, sillä etenkin suurikokoisten aseiden ammukset voivat olla vanhoina vaarallisia käsiteltäviä sytyttimien ikäännyttyä.
Keräilykohteita > Pullojen ja pullonkorkkien keräily

Pullonkorkkien keräilijä kerää erilaisia pullonkorkkeja, yleensä metallisia kruunukorkkeja. Pullojen keräilyllä on jo kaksikin funktiota: Niitä keräillään sekä pieneksi verottomaksi ansiotuloksi että ympäristön siistimiseksi.
Keräilykohteita > Luonnon objektien keräily koulujen luonnontieteen opetukessa

Bongaus on keräilyn aineeton muoto. Bongaaja kirjaa ylös havaintonsa keräilykohteestaan, mutta ei ota kohdetta itselleen. Tunnettua tämä on lintujen suhteen. Toisaalta esimerkiksi kasvit ja hyönteiset ovat keräilykohteita, joissa keräilykohde ei säily elossa. Näitä on jopa ollut tapana kerätä oppikoulussa oppiaineeseen sisältyvinä velvoitteina. Tietenkään rauhoitettuja kasveja tai hyönteisiä ei ole saanut kerätä koulujen näytteisiin. myös kivien keruu on ollut suositeltua, jotta löydettäisiin maaperän luonnonrikkauksia.
Kirjallisuutta

Kiuru, Elina: Rakkaudesta esineisiin: Keräilijän esinesuhde modernin ihmisen haaveiden ja päämäärien kuvastajana.  (Pro gradu -työ: Jyväskylän yliopisto, etnologian laitos. Jyväskylän yliopisto, etnologian laitos, Tutkimuksia 28)  Jyväskylä:  Jyväskylän yliopisto, 1995.  ISBN 951-34-0663-6
Kuusisto, Antti: Makein kirja, makean ja makeiskääreiden historiaa.  (Kirja Suomen suurimmasta makeiskäärekokoelmasta)  Tampere:  Apali Oy, 2013.  ISBN 978-952-5877-33-5
Nokela, Leena: Kotini, eli, Keräämisen vimma.  (Valokuvat: Katja Hagelstam)  Helsingissä:  Otava, 2004.  ISBN 951-1-18363-X
Pöyhtäri, Ari: Keräilystä kokoelmaan: Sosiologisia ja filosofisia näkökulmia keräilyyn.  (SoPhi 8)  Jyväskylä:  Jyväskylän yliopisto, 1996.  ISBN 951-34-0867-1
Rahiala, Kari: Onnellinen keräilijä.  (Valokuvat: Urho A. Pietilä)  Helsingissä:  Ajatus, 1995.  ISBN 951-9440-37-2
Aiheesta muualla

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
Kolikot.com.
Suomen Numismaattinen Yhdistys ry.
Osakekirjojen keräily.
Keraily.info.
Kevätrusokas

| Kevätrusokas |
| --- | --- |

Tieteellinen luokittelu
Domeeni::  Aitotumaiset Eucarya
Kunta::  Sienet Fungi
Kaari::  Kantasienet Basidiomycota
Alakaari::  Avokantaiset Agaricomycotina
Luokka::  Varsinaiset avokantaiset Agaricomycetes
Alaluokka::  Agaricomycetidae
Lahko::  Agaricales
Heimo::  Entolomataceae
Suku::  Rusokkaat Entoloma
Laji::  vernum
Kaksiosainen nimi
 Entoloma vernum  S. Lundell (1937) 
Katso myös
   Kevätrusokas Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OK: 
Kevätrusokas (Entoloma vernum) on muun muassa Suomessa kasvava myrkyllinen helttasieni. Sen itiöt ovat punertavat muiden rusokkaiden tapaan. Lakin leveys on yleensä alle 6 cm. Itiöemä on noin 5 cm korkea, heltat irtotyviset ja lakki ruskea. Jalka on hieman lakkia vaaleampi, säikeinen, paksuus noin 5 mm. Tuoksu ja maku ovat miedot.
Laji kasvaa Suomessa yleisenä eteläpainotteisesti nurmikoilla, pihapiireissä, niityillä ja tienvarsilla. Itiöemät ilmestyvät tavallisimmin toukokuussa eli kyseessä on selkeästi kevätsieni. Laji on sirkumpolaarinen: sitä tavataan myös Pohjois-Amerikassa.
Kevätrusokas on huomionarvoinen myrkkysieni, joka voi aiheuttaa puolen vuorokauden nauttimisesta kuluttua pahoinvointia ja oksentelua. Myrkytyksen aiheuttamaa toksiinia ei tunneta (2008).
Itiölaskeuman väri
Kulmikkaita itiöitä mikroskoopissa
Aiheesta muualla

Suomen lajitietokeskus: Kevätrusokas (Entoloma vernum)
| --- | --- |
Taksonitunnisteet:  Wikidata: Q3501513  BioLib: 60549  CoL: 6FFMH  EoL: 190213  Fungorum: 281570  GBIF: 2539539  iNaturalist: 204774  IRMNG: 10391536  MycoBank: 281570  NatureServe: 57.10744  NBN: NHMSYS0001481697  NCBI: 527498  Observation.org: 14843  Open Tree of Life: 639991  Laji.fi: MX.72008
Keyritty

| Keyritty |
| --- | --- |
Valtiot:  Suomi 
Paikkakunta:  Rautavaara, Nilsiä
Koordinaatit:  63°25′59″N, 28°19′01″E
Vesistöalue ja valuma-alueen tietoja
Laskujoki:  Keyritynjoki
Järvinumero:  04.673.1.001 
Mittaustietoja
Pinnankorkeus:  120,1 m 
Rantaviiva:  75 km 
Pinta-ala:  18,29 km² 
Tilavuus:  0,079 km³ 
Keskisyvyys:  4,29 m 
Suurin syvyys:  30,8 m 
Valuma-alue:  73 km² 
 fiKeyritty 
Keyritty eli Ala-Keyritty on järvi Pohjois-Savossa Rautavaaralla ja Kuopio Nilsiän pitäjässä. Se on Rautavaaran suurin järvi, ja Rautavaaran kirkonkylä on järven koillisrannan välittömässä läheisyydessä Keyritynjoen suun takana. Järvi on noin 16 km pitkä ja enimmillään 2,5 km leveä. Eteläpäästä osa on Nilsiän puolella.
Järven länsipuolella on korkea Paljakan vaara. Keyritynjoen melontareitti kulkee järven kautta. Järvellä on myös Täyssinän rauhan (1595) rajakivi.lähde?
Vanhoissa kartoissa nimi saattaa olla muodossa Keurittu. Keurittujärven (nykyisin Keyrittyjärvi) ja nykyisen Rautavaaran kuntakeskuksen läheisyydessä on sijainnut aikoinaan myös Keyrityn (Keurintun) kylä, joka on kuulunut Pielisen pitäjään. Pielis on tuolloin kuulunut Ylä-Karjalan kihlakuntaan Savon ja Karjalan läänissä (eli Kuopion läänissä).
Aiheesta muualla

Pajunen, Hannu: Järvisedimentit kuiva-aineen ja hiilen varastona.  (Tutkimusraportti 160)  Espoo:  Geologinen tutkimuskeskus, 2004.  ISBN 951-690-894-2  ISSN 0781-4240  Teoksen verkkoversio (PDF) (viitattu 29.10.2022).
Khaki

Khakiunivormuja.
Khaki (persian sanasta khak, pöly) voi tarkoittaa sekä alun perin sotilaiden vaatetuksessa käytettyä kellertävänruskeaa puuvillakangasta että kyseisen kankaan väriä.
Joidenkin tietojen mukaan khakin ottivat käyttöönsä Intiassa oleskelleet englantilaisjoukot vuonna 1857.lähde? Toisen tarinan mukaan khakivärjäyksen keksi 1848 Intiassa brittiläisten joukkojen komentaja Sir Harry Burnett Lumsden. Hänen sanotaan sekoittaneen kahvia, curryjauhetta ja mulperimehua värjätäkseen sotilaidensa valkoiset univormut sopimaan paremmin Intian pölyisiin ja likaisiin oloihin.
Armeijakäytössä khaki oli ensimmäisen kerran vuonna 1880 Britannian ja Venäjän välisessä Afganistanin sodassa, jossa sitä pidettiin hyvänä suojavärinä hiekkaisessa maastossa.
Aiheesta muualla

Raivio, Ville: Näin khaki muuttui univormusta arkivaatteeksi. Taloussanomat 12.5.2013.
Kez

| Kez (Кез) |
| --- | --- |
 Udmurtian tasavallan sijainti Venäjällä, alla taajaman sijainti Udmurtiassa
 Kez
 Koordinaatit: 57°53′36″N, 53°42′39″E 
Valtio:  Venäjän federaatio
Tasavalta:  Udmurtia
Piiri:  Kezin piiri
Väkiluku (2010)  ():  11 080
Aikavyöhyke:  UTC+4
Postinumero:  427580–427582
Suuntanumero(t):  +7 34158
Rekisterikilpi:  18
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Kez (ven.  ja udmurtiksi Кез) on taajama ja maalaiskunta Udmurtiassa Venäjällä. Se sijaitsee Tšeptsan sivujoen Lypin varrella 172 kilometriä Iževskistä pohjoiseen. Taajama on Kezin piirin keskus. Sen kautta kulkee Moskovan ja Venäjän kaukoidän välinen päärata. Asukkaita taajamassa oli 10 900 henkeä (vuonna 2002) ja 11 080 (2010).
Paikkakunta on syntynyt vuonna 1898 rautatien rakentamisen yhteydessä. Vuonna 1925 siitä tuli volostin ja vuonna 1929 hallintopiirin keskus. Vuonna 1942 Kez sai kaupunkimaisen taajaman statuksen. Asukkaista kolme neljäsosaa on udmurtteja ja loput etupäässä venäläisiä.
Kezissä toimii metsä- ja puunjalostusteollisuutta, elintarviketeollisuutta sekä pellavanjalostuslaitos. Taajamassa on lasten taidekoulu, kulttuuritalo, kirjasto, kotiseutumuseo ja piirisairaala.
Aiheesta muualla

Kezin piirin sivusto (Arkistoitu – Internet Archive) (venäjäksi)
Glottaali

Glottaali on konsonantti, jonka tuottamisessa ainoastaan äänirako on olennainen. Supraglottaalisen ääntöväylän muoto taas määräytyy automaattisesti äänneympäristön mukaan. Jos äänirako hetkeksi suljetaan, tuloksena on klusiilimainen, luontaisesti soinniton konsonanttiäänne. Jos taas äänirako on vain vähän auki tai "vuotaa", syntyy henkäysäänne, joka tavallisesti luokitellaan frikatiiviksi.
Kansainvälinen foneettinen aakkosto (IPA) luettelee kolme glottaalia:
| IPA | Kuvaus | Esimerkki> Kieli | Esimerkki> Kirjoitusasu | Esimerkki> Ääntämys | Esimerkki> Merkitys |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| [ʔ] | Glottaaliklusiili | Võro | kalaq | ['kalaʔ] | 'kalat' |
| [ɦ] | Soinnillinen glottaalifrikatiivi | Hollanti | huis | ['ɦœys] | 'talo' |
| [h] | Soinniton glottaalifrikatiivi | Ruotsi | hus | ['hʉ:s] | 'talo' |
Andrei Gluhov

| Mitalit> Maa:   Venäjä.Miesten soutu. Olympialaiset  | Mitalit> Maa:   Venäjä.Miesten soutu. Olympialaiset  | Mitalit> Maa:   Venäjä.Miesten soutu. Olympialaiset  | Maa:   Venäjä> Miesten soutu. |
| --- | --- | --- | --- |
|  Pronssia | Atlanta 1996 | kahdeksikko |  |
| MM-kilpailut  | MM-kilpailut  | MM-kilpailut  |  |
|  Pronssia | St. Catharines 1999 | kahdeksikko |  |
Andrei Gluhov (s. 1. kesäkuuta 1972) on venäläinen soutaja. Hän saavutti Atlantan olympialaisissa 1996 pronssia kahdeksikossa. Sydneyn olympialaisissa 2000 hän jäi kahdeksikossa B-finaaliin. Gluhov saavutti maailmanmestaruuskilpailuissa pronssia kahdeksikossa St. Catharinesissa 1999 ja sijoittui samassa luokassa neljänneksi Kölnissä 1998.
Keski-Veiksel-kausi

| Sarja | Vaihe | Alivaihe | Kronozooni | Aika  vuotta sitten |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| Holoseeni | Holoseeni | Holoseeni | Preboreaali | 10 640–11 560 |
| Pleistoseeni | Veiksel-jääkausi | Jääkauden loppuvaihe | Nuorempi Dryas | 11 560–12 700 |
| Pleistoseeni | Veiksel-jääkausi | Jääkauden loppuvaihe |  Allerød | 12 700–13 350 |
| Pleistoseeni | Veiksel-jääkausi | Jääkauden loppuvaihe | Vanhempi Dryas | 13 350–13 480 |
| Pleistoseeni | Veiksel-jääkausi | Jääkauden loppuvaihe |  Bølling | 13 480–13 730 |
| Pleistoseeni | Veiksel-jääkausi | Jääkauden loppuvaihe | Vanhin Dryas | 13 780–13 860 |
| Pleistoseeni | Veiksel-jääkausi | Jääkauden loppuvaihe | Meiendorf | 13 860–14 500 |
| Pleistoseeni | Veiksel-jääkausi | Keski-Veiksel-kausi |  |  |
| Pleistoseeni | Veiksel-jääkausi | Keski-Veiksel-kausi | LGM | 18 000–28 000 |
| Pleistoseeni | Veiksel-jääkausi | Keski-Veiksel-kausi | Denekamp | 28 000–32 000 |
| Pleistoseeni | Veiksel-jääkausi | Keski-Veiksel-kausi |  |  |
| Pleistoseeni | Veiksel-jääkausi | Keski-Veiksel-kausi | Hengelo | 36 900–38 700 |
| Pleistoseeni | Veiksel-jääkausi | Keski-Veiksel-kausi |  |  |
| Pleistoseeni | Veiksel-jääkausi | Keski-Veiksel-kausi | Moershoofd |  |
| Pleistoseeni | Veiksel-jääkausi | Keski-Veiksel-kausi |  |  |
| Pleistoseeni | Veiksel-jääkausi | Keski-Veiksel-kausi | Glinde | 48 000–51 000 |
| Pleistoseeni | Veiksel-jääkausi | Keski-Veiksel-kausi | Ebersdorf |  |
| Pleistoseeni | Veiksel-jääkausi | Keski-Veiksel-kausi | Oerel | 55 400–57 700 |
| Pleistoseeni | Veiksel-jääkausi | Keski-Veiksel-kausi | Schalkholz |  |
| Pleistoseeni | Veiksel-jääkausi | Varhaisjääkausi | Odderade | ±74 000 |
| Pleistoseeni | Veiksel-jääkausi | Varhaisjääkausi |  Rederstall |  |
| Pleistoseeni | Veiksel-jääkausi | Varhaisjääkausi | Brørup |  |
| Pleistoseeni | Veiksel-jääkausi | Varhaisjääkausi |  Herning | -116 000 |
| Pleistoseeni | Eem | Eem |  | 116 000–128 000 |
Sinertävä: kylmää, punertava: lämmintä
Keski-Veiksel-kausi on viime jääkauden keskivaihe Pohjois-Euroopassa noin 74 000–24 000 vuotta sitten.
Kauden alussa oli hyvin kylmä vaihe, jolloin jäätiköt levisivät laajalle Euroopassa, Suomenkin yli. Tämän "varhaisen pleniglasiaalin" jälkeen seurasi kylmien ja lämpimien vaiheiden vuorottelua noin 59 000–24 000 vuotta sitten kaudella, jota kutsutaan monesti nimellä happi-isotooppivaihe 3 (MIS 3, OIS 3).  Lämpiminä kausina mm. Dordognen jokilaaksossa Ranskassa yleistyi saksanhirvi peuran kustannuksella.. Tämän kauden alussa oli Siperian pohjoisosissa lämpimämää kuin nyt. Nykyihmisen arvellaan levittäytyneen Eurooppaan jonain Keski-Veikselin lämpimänä kautena ja syrjäyttäneen neandertalinihmisen.
Ilmaston yleinen kehitys oli tällä kaudella viilenemään päin.
Ilmaston vaihtelu

Etelä-Bulgariassa oli keski-Veikselin kylminä kausina lähinnä kuivaa aroa ja jonkin verran puita. Kosteina kausina metsä levittäytyi laajemmalle, mutta silti oli paljon aroa.
Keski-Veikselin stadiaalit

Ennen Hengelo-interstadiaalia 45 000 vuotta sitten olleena kylmänä kautena mannerjään arvioidaan peittäneen lähinnä Ruotsin ja Norjan Skandit sekä Lapin suunnilleen Oulun korkeudelle asti. Polaariaavikko ulottui Itämeren eteläosiin, Etelä-Tanskaan ja Keski-Englantiin. Tämän eteläpuolinen arotundra ulottui Etelä-Ranskaan, Alpeille, Pohjois-Unkariin ja Pohjois-Italiaan asti.
Kaudella GS12 eli "Grönlannin stadiaali 3" 44 000 vuotta sitten mannerjäätikön arvioidaan ulottuneen Skandinaviasta Itämeren eteläosiin ja Keski-Suomeen asti Koko Islanti oli jäässä ja Kanadan yllä oli laaja mannerjäätikkö joka ulottui siellä Isolle Karhujärvelle asti. Merenpinta oli noin 70 m nykyistä alempana. Etelä-Ranskasta Itä-Siperian pohjoisosiin ulottuvalla vyöhykkeellä vuosikeskilämpötila oli 9–12 °C alempi kuin nyt ja Balkan-Mongolia-vyöhykkeellä ja Kalliovuorilla sekä Pohjois-Alaskassa 6–9 °C alempi kuin nyt. Aasian sademäärä laski laajoilla aluiella noin 25–40 % nykyisestä, mutta Länsi-Euroopassa satoi noin neljänneksen nykyistä enemmän. Niinpä Keski-Aasiassa satoi laajalti yli 400 mm, jopa 800 mm ja aivan Siperian pohjoisosissa 200–400 mm. Luultavasti muuttunut sademäärä aiheutti sen, että Pohjois- ja Keski-Ukrainassa oli lehtimetsää nykyisen aron tilalla. Suomessa oli Oulun-Vaasan-Kajaanin seuduilla ruohoa kasvava tundraa tai polaariaavikkoa, ja Etelä- ja Keski-Suomessa, Skanessa ja Etelä-Englannissa tundraa jossa kasvoi paikoin puitakin. Havumetsän raja kulki Laatokasta Pohjois-Saksaan. Ranskassa oli havumetsiä ja aromaisia alueita. Laajalla alueella Ranskassa heinäkuun keskilämpö oli luokkaa 9–12 °C, mutta etelän jokilaaksoissa enemmän.  metsiä oli varsinkin Balkanin vuorilla ja Karpaateilla. Venäjällä kasvoi puita laajemmin mutta harvemmassa kuin nyt.
Vuosikeskilämpötila laski Keski-Euroopassa, Ukrainassa, Balkanilla ja Pohjois-Euraasian nykyisellä taigalla sekä Beringiassa noin 5–10 °C, Joidenkin Alaskan seuduilla olevian Beringian alueiden keskilämpötilat olivat samoja tai korkeampia kuin nyt. GS12 on luultavasti sama kuin kylmä Hasselo-stadiaali. Beringia oli laajalti GS12:n aikaan 3–9 astetta viileämpi kuin jääkauden huippukaudella, Keski-Alaskassa noin 6 astetta viileämpi nimenomaan alenpien talvilämpötilojen takia. Euraasian vuotuinen sademäärä oli laajoilla alueilla 90–120 mm alempi kuin nyt. Metsää oli Euroopassa eniten Venäjällä, Valko-Venäjällä ja Ukrainassa
Keski-Veikselin interstadiaalit

MIS 3 -kauden alussa n. 45 000–35 000 vuotta sitten oli yksi tai useampia hyvin lämpimiä interstadiaaleja. Tällöin nykyihminen levittäytyi Eurooppaan. Pohjois-Amerikan mannerjäätikkö oli melko laaja. Pohjois-Siperia oli kauden alussa kesällä lämpimämpi, koska Maan akseli oli nykyistä enemmän kallellaan, ja toisaalta merenpinta alhaalla. Tämä mahdollisti vaivaiskoivun ja männyn kasvamisen aina nykyään arktisella Wrangelinsaarella asti, jossa noin 38 000 vuotta sitten eli jopa villasarvikuonoja.
Lämpimänä Hengelo-interstadiaalina n. 40 000 vuotta sitten mannerjäätikkö oli Ruotsin ja Norjan Skandeilla sekä Pohjois-Lapissa. Keski-Euroopassa Belgiaan asti kasvoi avointa puistoa ja tämän pohjoispuolisella jäättömällä alueella laajalti pensastundraa. Etelä-Ranskassa, Italiassa ja Balkanilla kasvoi laajalti lehtimetsiä.
Nykyistä lämpimämpää Arktiksessa

Koska noin 40000 vuotta sitten Maan akselikallistuma oli nykyistä suurempi, silloin oli Arktiksessa
nykyistä lämpimämpää. Tämä siitä huolimatta, että Kanadassa oli suuri jääkenttä.
Suomessa Soklissa oli heinäkuussa 14,4 c, mikä
oli lämpimämpää kuin nykyään..
Keski-Veikselin lämpökautta sanotaan Venäjällä Karginskiy-vaiheeksi. Havumetsävyöhykkeen lehtikuusipitoinen "valkea taiga" esiintyi Zakharova Russokha -joen altaassa Karginskin ensimmäisessä lämpövaiheessa 50 000–45 000 vuotta sitten.
Karginskiy-vaiheen lämpimässä maksimissa Malaya Kheta-vaiheessa noin 42 000–35 000 BP metsä eteni Taymyrin niemimaan itäosien alamailla nykyistä pohjoisemmaksi. Pohjoista metsää esiintyi vielä Karginskiyn viimeisessä vaiheessa 30 000–25 000 vuotta sitten.
Siperian jäätyneistä mammuteista ja muista eläimistä kolme on ajoitettu suunnilleen aikaan 
42 000–37 000 vuotta sitten, jolloin oli Karginskiyn lämpöhuippu. Nämä ovat Selerikan hevonen, Shandrinin mammutti ja Dima. Myös Berezovkan mammutti kuoli radiohiiliajoitusten mukaan noin 48 000–40 000 vuotta sitten. Onko tämä systemaattinen ajoitusvirhe, kertooko se tuon ajan mammuttien suuremmasta kuolleisuudesta vai mammuttien suuremmasta määrästä silloin, ei osata sanoa.
Keski-Veiksel-kauden jako

| Nimi | Vuotta sitten (BP) | Lämpötila | Merenpinta | Muuta |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| Denekamp-interstadiaali | noin 30 000, 32 000–28 000 radiohiilivuotta sitten | −6 °C (−3,6–4,0 °C) | −52 m | IS8, mammutteja Suomessa? |
| Kylmä kausi | noin 36 900–32 000 | −8,7 °C |  ? m | Jäätiköt laajenevat melko paljon. |
| Hengelo-interstadiaali | 38 700–36 900 radiohiilivuotta (42 000–38 000) | −5,5 °C |  ? m | IS12 Mammutteja Suomessa? Sama kuin Les Cottes? Sama kuin USA:n Port Talbot 2. |
| Hasselo-stadiaali | 41 500–40 000 kalenterivuotta sitten | −8,75 °C | −70 m | Luultavasti melko laaja jäätiköityminen. |
| Moershoofd-interstadiaali | noin 47 000, 48 300–45 300 (51 000–41 000, 52 000–43 000?) GISP II |  ? °C |  ? m | (lauhahkoja kausia keskellä suurta jäätiköitymistä, trendi lämpenevä) melko kylmä interstadiaali. Sama kuin USA:n Port Talbot 1. |
| Kylmä kausi | noin 47 000–45 000? | −8,75 °C (−5,5 °C) | −60 m | Jää laajenee |
| Glinde-interstadiaali | 51 000–48 000 radiohiilivuotta | −5,5 °C | −43 m | Hieman kylmempi kuin Oerel. |
| Ebersdorf-jäätiköityminen | 55 400–51 000 | −8,15 °C (−4,6 °C?) | −48 m |  |
| Oerel-interstadiaali | 57 700–55 400 radiohiilivuotta (57/54/52–51 000?) | −4,5 °C (−3 °C) | −43 m | Metsänraja Lapissa – Sama kuin Chelfordin interstadiaali 65 000–59 000 BP, kylmempi kuin Odderade. |
| Schalkholz-jäätiköityminen | 74 000–59 000 kalenterivuotta sitten | −8,5–10 °C, välikausina −7,5 °C (−4,5 °C 75 000, −6 °C 65 000) | 50 m 70 000, 70 m 65 000 | Jää peitti koko Suomen. Jään reuna ulottui ehkä Viron eteläosiin noin 62 400–66 500 vuotta sitten Vagutan sektorilla, ja ehkä keskiseen Pohjois-Puolaan. Toban tulivuorenpurkaus ehkä 71 000–74 000, kaksiosaisena aloitti kylmän kauden. DOIS 19–16 kuuluvat kauteen, DOIS 20 ja 15 eivät kuulu. |
| Dürnten-interstadiaali | noin 76 000 |  ? °C |  ? m | Lämmin kausi ennen suurta jäätiköitymistä. |
Aiheesta muualla

EUROPE DURING THE LAST 150,000 YEARS
The Stage Three Project Home Page (Arkistoitu – Internet Archive)