stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Juha-Matti Ahola
Musiikintekijä

Aholan ensikosketus keikkailuun oli 8-vuotiaana haitarin kanssa Korvenkylän nuorisoseurantalon joulujuhlassa Anjalankoskella. Säännölliset viikonloppukeikkailut hän aloitti 12-vuotiaana kansanmusiikkia ja iskelmää soittavan Myllypelimannit-yhtyeen riveissä basistina, jossa laulusolistina toimi isä Matti Ahola.lähde?
Asko Laakson perustamaan Nostalgia-yhtyeeseen Ahola pyydettiin 14-vuotiaana basistiksi. Vanhaa tanssimusiikkia soittanut myllykoskelainen Nostalgia myös levytti muutaman albumin. Nostalgia-yhtyeen viulisti Eero Ohlsbomin kanssa Ahola oli perustamassa rumpalina rokahtavaa kantrimusiikkia soittavaa Route Down to Georgia -orkesteria, joka voitti vuonna 2001 kantrimusiikin Vuoden Viihdyttäjä -tittelin.lähde? Ahola vaikutti myös rumpalina kouvolalaisessa, omia kappaleitaan esittäneessä Langennut Enkeli -rock-yhtyeessä. Pääinstrumentin vaihto bassosta rumpuihin juonsi juurensa vuoden 2001 Dixie-rytmimusiikkileiriin Kouvolassa, jossa Jari ”Kepa” Kettunen antoi lähtölaukauksen rumpujensoittoon.lähde?
Ahola soitti rumpuja ja lyömäsoittimia useissa eri kappaleissa kouvolalaisen Kalevi Kullasvaaran vuonna 2003 julkaistulla kokoelmalevyllä "Pikkukaupungin tarinoita".lähde?
Ahola liittyi vuonna 2002 kouvolalaiseen Swingers Company -bilebändiin, jonka ohjelmisto kattoi laajalla kirjolla eri genrejä. Hän soitti siinä ensin bassoa ja myöhemmin rumpuja. Samoihin aikoihin alkoi kiinnitys rautalankaa soittavassa Twisters-yhtyeessä Nummelassa, kunnes Aholan varusmiespalvelus alkoi 2005 soittokunnassa Lahden Hennalassa.lähde?
Armeijan jälkeen Ahola liittyi rumpaliksi Nalle Lehtosen yhtyeeseen Tulinen Trumpetti, jonka solistiksi kiinnitettiin Rainer Friman.lähde?
Lehtonen kannusti Aholaa perustamaan myös oman orkesterin. Ahola perusti Sinitaivas-yhtyeen v. 2007 yhdessä orkesterin nykyisen kosketinsoittajan Jukka Lehtimäen kanssa. Sinitaivas voitti Vuoden Viihdyttäjä -tittelin samana vuonna, ja tämän myötä yhtye tuli yleisölle tutuksi TV2:n Kesäillan valssi -ohjelman house bandina kesällä 2007 .lähde?
Ahola valmistui Helsingin Pop & Jazz Konservatoriosta v. 2008 pääinstrumenttinaan rummut ja instrumenttiopettajinaan Seppo Suhonen sekä Miri Miettinen. Aholan sivuinstrumenttina oli piano ja opettaja Seppo Sarén.lähde?
Vuodesta 2020 lähtien Ahola on keikkaillut kitaran kanssa laulelmaohjelmistolla soolona sekä duona kitaristi Elias Marjomäen kanssa. Kesästä 2021 Ahola on tehnyt yhteistyötä Ari Palosaaren luotsaaman Glendora-rautalankayhtyeen kanssa. Hän toimii bändissä rumpalina ja taustalaulajana. Ahola on julkaissut myös kappaleita lauluyhtyeen HAL (Hietala-Ahola-Leino) kanssa sekä soolomateriaalia Maki Kolehmainen tuottajana.
Diskografia > Sinitaivaan kanssa

Jonkun toisen häät (2023), single
Jos antaudun (2007)
Suomen Sinitaivas (2009)
Totta ja kaunista (2011)
Laitan likoon kaiken (2014)
Sinitaivas: Parhaat (2014)
Sinisempi kuin silloin (2017)
Sierra Madre (2021)
Diskografia > Sooloura

Ota kii (2017), single
Sanotaan näkemiin (2019), single
Puhu mun kaa (2022), single
Laura (2023), single
Diskografia > HAL (Hietala-Ahola-Leino)

Aina unelmoin susta (2023), single
Saada rakkautta ja rakastaa (2020), single
Arjen isänpäivää (2020), single
Yhdessä tähän (2021), single
Joulu kotona (2021), single
Talvisydän (2022), single
Jaksat rakastaa (2022), single
Kamppailu-ura

Ahola aloitti kamppailulajien opiskelun v. 1991 Kouvolan Judoseuran jäsenenä, jonka jälkeen on opiskellut judon lisäksi myös muita budo-/kamppailulajeja, kuten aikido, brasilialainen jujutsu, karate, nyrkkeily ja potkunyrkkeily. Ahola on käynyt säännöllisesti Japanissa vuodesta 2012 lähtien opiskelemassa mm. shōdōkan aikidoa shōdōkan aikidon honbu dōjōlla Osakassa opettajanaan aikidomestari Tetsuro Nariyama shihan. Ahola on Suomen ensimmäinen shōdōkan aikidon opettaja ja mustan vyön haltija. Aholan judo-opettajana on toiminut vuodesta 2011 Pasi Laurén. Aholalla on 3.danin mustavyö judossa ja 3.danin mustavyö aikidossa. Joulukuussa 2024 Ahola saavutti mustan vyön arvon brasilialaisessa jujutsussa.
Aiheesta muualla

Sinitaivas -Iskelmäntekijöissä Juha-Matti Ahola & Jyri Laitila 2023
Juha-Matti Ahola Instagramissa
Vikinga

| Vikinga |
| --- | --- |
 Vikingan Hauentietä.
 Kaupungin kartta, jossa Vikinga korostettuna.  Vaasan alueellinen jako
Kaupunki:  Vaasa
Suurpiiri:  Palosaaren suuralue
Kaupunginosa nro:  19
Väkiluku:  3 224 (1.1.2015)
Postinumero(t):  65200
Lähialueet:  Sunti, Vetokannas, Palosaaren keskus
Vikinga (ruots. Vikinga) on Vaasan 19. kaupunginosa ja osa-alue Palosaarella, joka käsittää Varisselänkadun ja Alskatintien välisen alueen.
Kaupunginosa jakautuu kahteen ilmeeltään selkeästi erottuvaan osaan. Luoteisosassa Isolahden rannalla on lähinnä huvilamaisia pientaloja, jotka on rakennettu 1900-luvun alussa. Monet uudetkin talot on mukautettu vanhaan tyyliin. Alueella on ruotsinkielinen peruskoulu Vikinga skola, jossa on luokat 1–6 sekä päiväkoti. Muita palveluita ovat uimaranta ja kaksi pienvenesatamaa.
Kaakkoispuoli lähempänä Onkilahtea on kerrostalovaltaista aluetta, johon on 1970-luvulta alkaen rakennettu opiskelija-asuntoja Palosaarentien ja Ahventien varsille.
Kaupunginosan perusti osakeyhtiö Wiking A. B. vuonna 1913. Se liitettiin Mustasaaresta Vaasaan vuonna 1935. Kaupunginosasta on joissain yhteyksissä käytetty suomenkielistä nimeä Viikinlohko.
Väestö

Vuonna 2013 Vikingassa oli noin 3 200 asukasta.
Vikingan asukkaista äidinkielenään suomea puhui 65,7 %, ruotsia 22,7 % ja muita kieliä 11,6 % vuonna 2015. Alueen työvoimasta oli opiskelijoita 42,5 % ja työttömiä 9,4 % vuonna 2013.
Kuvia

Ahventietä
Palosaaren järjestötalo
Hanna Weselius

| Hanna Weselius |
| --- | --- |
 Hanna Weselius vuonna 2017
Henkilötiedot
Syntynyt: 1. tammikuuta 1972 (ikä 53) Kajaani
Kansalaisuus:  suomalainen
Kirjailija
Äidinkieli: Suomi
Esikoisteos:  Alma!
Palkinnot
 Helsingin Sanomien kirjallisuuspalkinto 2016, Tulenkantaja-palkinto 2017 
Aiheesta muualla
Kotisivut
Löydä lisää kirjailijoitaKirjallisuuden teemasivulta
Hanna Weselius (s. 1. tammikuuta 1972 Kajaani) on suomalainen kirjailija, valokuvataiteilija ja taiteen tohtori.
Weseliuksen vuonna 2016 julkaistu esikoisromaani Alma! voitti Helsingin Sanomien kirjallisuuspalkinnon. Weselius sai teoksesta myös Tulenkantaja-palkinnon. Hänen toinen romaaninsa Sateenkaariportaat ilmestyi tammikuussa 2021. Weseliuksen vuonna 2023 julkaistu kolmas romaani Nimetön (Nanette Kottaraisen muotokuva) oli Runeberg-palkintoehdokkaana.
Biografia

Weselius syntyi Kajaanissa 1972 ja kasvoi Pornaisissa Itä-Uudellamaalla.lähde? Hän kirjoitti ylioppilaaksi 1990 Porvoon Linnankosken lukiosta ja opiskeli yleistä kirjallisuustiedettä ja viestintää Helsingin yliopistossa 1991–1993. Weselius valmistui taiteen maisteriksi Taideteollisesta korkeakoulusta 2001 ja väitteli tohtoriksi vuonna 2014 aiheenaan henkilökuvien rakentuminen aikakauslehdissä.
Weselius on toiminut valokuvaajana, kuvataiteilijana, kuraattorina, journalistina, tutkijana, opettajana ja kirjailijana. Hän työskentelee valokuvataiteen yliopistonlehtorina Aalto-yliopistossa.
Romaanit

Weseliuksen esikoisromaani Alma! voitti WSOY:n Kirjan vuoden kirjoituskilpailun sekä Helsingin Sanomien kirjallisuuspalkinnon vuonna 2016. Vuonna 2017 se voitti Tulenkantaja-palkinnon.
Romaanin pohjalta Weselius kirjoitti libreton Minna Leinosen liikeoopperaan Alma!, jonka ohjaaja-koreografina toimi Petri Kekoni. Ooppera kantaesitettiin tammikuussa 2021.
Weseliuksen toinen romaani Sateenkaariportaat ilmestyi 2021, ja kolmas romaani Nimetön: Nanette Kottaraisen muotokuva julkaistiin 2023.
Muu tuotanto

Vuonna 2017 Weseliuksen novelli ”Carola Mäkisen isoisä” ilmestyi kokoelmassa Toinen Tuntematon (WSOY). Novellin kahdesta osasta ensimmäinen on dramatisoitu Turun Kaupunginteatterin näytelmään Toinen Tuntematon.
Vuonna 2021 Weselius toimitti yhdessä Hannamari Shakyan kanssa valokuvateoksen Poikkeustila 2020 (Kustantamo S&S), johon hän kirjoitti tekstin ’Pienintä kohti – Eristyksen ajan päiväkirja’.
Vuonna 2022 Weselius julkaisi omaelämäkerrallisen esseen ”Emakko ja vuori” Ida Pimenoffin toimittamassa esseekokoelmassa Kasvukausia (WSOY 2022). Weselius on toimittanut esseekokoelman Jälki – Kirjoituksia valokuvasta (Kustantamo S&S), joka ilmestyi 2022. Vuonna 2022 Weseliukselta ilmestyi myös englanniksi kirjoitettu kaunokirjallis-tutkimuksellinen essee ’Seven Exercises’ Marjaana Kellan toimittamassa kirjassa Where Do Images Come From? Detours around Ted Serios's "thoughtographic" photographs.
Weselius on lisäksi julkaissut muun muassa esseitä Helsingin Sanomissa ja Imagessa sekä kolumneja GEO-lehdessä ja Maailman Kuvalehdessä. Hän on toiminut kolumnistina Suomen Kuvalehdessä vuodesta 2020.
Teoksia ja julkaisuja

Runoja antologiassa Runot 2013, Gummerus 2013.
’Suru’ ja ’Asiaa roskiskaapista’. Novelleja antologiassa Novellit 2016, Gummerus ja Nuoren Voiman Liitto 2016.
Alma! Romaani, WSOY 2016.
’Carola Mäkisen isoisä’. Novelli antologiassa Toinen Tuntematon (toim. Lari Mäkelä ja Jonna Catani). WSOY 2017.
’Omakuva takaapäin Pentti Saarikosken kanssa’. Essee kokoelmassa Suo, kuokka ja diversiteetti (toim. Markku Eskelinen ja Leevi Lehto), ntamo 2018.
’Maailmankatu’. Essee teoksessa Erkki Salomaa: Maailmankatu. Musta Taide 2020.
’Kolme valotusta’. Essee teoksessa Kirjailija kuvassa. WSOY 2021.
Sateenkaariportaat. Romaani, WSOY 2021.
’Pienintä kohti – Eristyksen ajan päiväkirja’. Teoksessa Poikkeustila 2020 (toim. Hannamari Shakya ja Hanna Weselius). Kustantamo S&S 2020.
’Emakko ja vuori’. Essee kokoelmassa Kasvukausia (toim. Ida Pimenoff). WSOY 2022.
Jälki – Kirjoituksia valokuvasta. Esseekokoelma, toim. Hanna Weselius. Kustantamo S&S 2022.
’Tuolilla seisova nainen’. Esipuhe teoksessa Pertti Nisonen: Kansalaisia. Musta Taide 2022.
’Seven Exercises’. Essee kirjassa Where Do Images Come From? Detours around Ted Serios's "thoughtographic" photographs. (ed. Marjaana Kella). Uniarts 2022.
Nimetön: Nanette Kottaraisen muotokuva. Romaani, WSOY 2023.
Liettuan itsenäisyyspäivä

Itsenäisyysjulistus
Liettuan itsenäisyyspäivä on 16. helmikuuta. Liettuassa allekirjoitettiin itsenäisyysjulistus 16. helmikuuta 1918, jolloin syntyi nykyaikainen Liettua. Liettua oli silloin ollut 120 vuotta Venäjän vallan alla.
Alkuperäisen Liettuan syntymävuotena pidetään vuotta 1253, mutta Liettua mainitaan asiakirjoissa ensimmäisen kerran vuonna 1009. Neuvostoliitto miehitti Liettuan vuonna 1940, mutta maa itsenäistyi uudelleen vuonna 1990. Laki joka säädettiin 16. helmikuuta 1918, on tärkeä vuonna 1990 tapahtuneen uudelleenitsenäistymisen kannalta, sillä ilman sitä itsenäistyminen olisi ollut mahdoton.
Leo’s Leikkimaa

| Leo’s Leikkimaa |
| --- | --- |
 Karlstadtin leikkimaa Ruotsissa.
Perustettu:  2006
Perustaja:  Joakim Gunler, Jonas Rönnqvist
Toiminta-alue:   Suomi  Ruotsi  Tanska  Norja  Saksa
Emoyhtiö:  Leo’s Group
Kotisivu:  www.leosleikkimaa.fi
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Leo’s Leikkimaa (ruots. Leo’s Lekland) on Pohjoismaiden suurin sisäleikkipuistoketju. Se perustettiin vuonna 2006 Luulajassa, Ruotsissa ja on laajentunut vuosien saatossa lähes 50 toimipisteeseen.
Leo’s Leikkimaan emoyhtiö Leo’s Group osti suomalaisen sisäleikkipuistoketju Hoplopin vuonna 2023. Molemmilla ketjuilla on yhteensä noin 65 sisäleikkipuistoa Pohjoismaissa ja Saksassa.
Palvelut

Vuosipassilla pääsee vuoden ajan jokaiseen Leo’s-puistoon. Passi on erikseen 1-vuotialle ja 2–15-vuotiaille. Leo’s Leikkimaa voi järjestää synttäreitä ja ketjulla on neljä synttäripakettia. Synttäripaketin ostamalla voi varata erityisen synttäritilan leikkimaasta.
Sports Club -brändin alla on kolme liikuntakerhoa: Sport Kidz, Summer Camp ja Winter Camp. Sport Kidz on 4–7-vuotiaiden viikottainen liikuntakerho, Summer Camp kesällä järjestettävä 6–9-vuotiaiden kerho ja Winter Camp talvella toimiva kerho.
Leo’s & HopLop Family -tilauksella saa sähköpostikirjeen, jossa ilmoitetaan esimerkiksi Sports Club -ilmoittautumisen alkamisesta.
Historia

Joakim Gunler ja Jonas Rönnqvist perustivat Leo’s Lekland -ketjun Luulajassa vuonna 2006 päämääränä luoda hyvä kohtaamispaikka, jossa perheet voisivat leikkiä ja liikkua.
Seuraava leikkimaa avattiin Uumajaan vuonna 2007 ja Ruotsiin avattiin uusi toimipiste vuosittain, kunnes 2011 yritys osti Norjasta toisen viisi puistoa omaavan sisäpuistoketjun. Norjan puistot korvattiin Leo’silla saman vuoden aikana. Vuonna 2012 avattiin viisi uutta toimipistettä, joista kaksi Norjaan.
Yritys avasi vuonna 2013 ensimmäisen Tanskan-liikkeen Aalborgissa. Samana vuonna perustettiin Ruotsiin yksi piste lisää ja laajennettiin ensimmäistä. Vuonna 2014 Leo’s solmi kumppanuuden ruotsalaisen sijoitusyhtiö Litorinan kanssa lisälaajentumisen helpottamiseksi.
Bistro Leo’s -ruokakonsepti luotiin vuonna 2015 ja Tanskaan perustettiin kolme uutta leikkimaata. Vuonna 2016 Leo’s laajeni Suomeen ja avasi kaksi leikkimaata Kempeleeseen ja Tampereelle. Uusi bistromenu esiteltiin ja Ruotsissa laajennuttiin tiuhaan tahtiin neljällä uudella sisäpuistolla.
Leo’s osti vuonna 2017 leikkikeskusketju Andy’sin ja korvasi ne Leo’silla. Suomessa avattiin leikkipuistot Lahdessa ja Jyväskylässä ja kaksi Ruotsin keskusta muuttivat paikkaansa. Vuonna 2018 viides Suomen-leikkimaa perustettiin Poriin ja Ruotsiin avattiin vuodessa kolme uutta keskusta.
Vuonna 2019 Suomeen avattiin Turun ja Espoon keskukset. Ruotsiin avautui vain yksi liike, mutta ketju laajeni ensimmäistä kertaa muuhun Eurooppaan: Saksan Bremeniin avattiin leikkikeskus, jonka avajaiset olivat ketjun mukaan yleisömäärältään suurmenestys. Vuonna 2020 koronapandemian vuoksi Leo’s-ketjut suljettiin sadaksi päiväksi, mutta 50 liikkeen virstanpylväs saavutettiin avaamalla piste Göteborgiin.
Vuonna 2023 emoyhtiö Leo’s Group osti Hoplop-sisäpuistoketjun, joka toi 16 uutta keskusta emoyhtiön alle. Kauppojen jälkeen Leo’s Groupilla on 65 sisäpuistoa.
Kaikkien Hoplop- ja Leo’s Leikkimaa-puistojen nimeksi vaihdetaan Leo’s vuoden 2025 alkupuoliskon aikana.
Aiheesta muualla

Leo’s Leikkimaan kotisivut
Jalkapallon Etelä-Amerikan-mestaruuskilpailut 1919

Mestaruuden voittanut Brasilian joukkue.
Jalkapallon Etelä-Amerikan-mestaruuskilpailut 1919 olivat järjestyksessään kolmannet Etelä-Amerikan-mestaruuskilpailut. Turnaus pelattiin ensimmäistä kertaa Brasiliassa, kaikki turnauksen ottelut pelattiin Rio de Janeirossa.
Turnaus oli alun perin määrä järjestää vuonna 1918, mutta influenssaepidemian vuoksi turnausta siirrettiin. Turnaukseen osallistuivat Argentiina, Brasilia, Chile ja Uruguay. Mestaruuden voitti isäntämaa Brasilia.
Sarjataulukko

|  Joukkue   |  O |  V |  T |  H |  TM  |  PM  |  ME  |  P  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
|  Brasilia  | 3 |  2  |  1  |  0  |  11  |  3  | +8 | 5 |
|  Uruguay  | 3 |  2  |  1  |  0  |  7  |  4  | +3 | 5 |
|  Argentiina  | 3 |  1  |  0  |  2  |  7  |  7  | 0 | 2 |
|  Chile  | 3 |  0  |  0  |  3  |  1  |  12  | -11 | 0 |
Maalintekijät

4 maalia
Arthur Friedenreich
Neco
3 maalia
Edwin Clarcke
Carlos Izaguirre
Carlos Scarone
2 maalia
Isabelino Gradín
1 maali
Amílcar
Haroldo
Héitor
Millon
Alfredo France
José Pérez
Héctor Scarone
Oma maali
Manuel Varela
New Name

| New Name Elina Arlin |
| --- | --- | --- |

Studioalbumin tiedot
 Äänitetty : 2012–2014
 Julkaistu: 22. elokuuta 2014
 Formaatti: CD, digitaalinen
 Tyylilaji: pop, soul
 Kesto: 41.04
 Levy-yhtiö: Groovy Records
New Name on suomalaisen laulaja-lauluntekijä Elina Arlinin ensimmäinen studioalbumi. Se julkaistiin 22. elokuuta 2014 ja julkisijana toimi Groovy Records. Arlin on itse sanoittanut ja säveltänyt kaikki albumin kappaleet. New Name ei sijoittunut ollenkaan Suomen albumilistalle.
Albumin tyyliä on kuvailtu "motown soulin ja nykypopin sekoitukseksi". Arlin itse kertoi albumin olevan retrotunnelmaista poppia. Hänen musiikillisia esikuviaan albumin teossa olivat muun muassa Paloma Faith ja Duffy, ja 50- ja 60- lukujen amerikkalainen ja brittiläinen musiikki.
New Name sai kriitikoilta pääasiassa positiivista palautetta. V2.fi-sivuston toimittaja J.A. Kaunisto kehui albumia vakuuttavaksi näytöksi Arlinin taidoista. Artistin englannin kielen lausuminen ja tunnelataus saivat osakseen kritiikkiä, mutta arvion lopussa sanotaan vielä, että "albumi on hallittu, menevä ja tunteellinen paketti, josta irtoaa fiiliksiä moneen tilanteeseen." Kaunisto antoi albumille 3 ja puoli tähteä viidestä mahdollisesta. Jazzrytmit-lehden kriitikko kirjoitti Arlinin olevan pirteä tuttavuus, ja kehui albumin hitaampia kappaleita, joissa "hänen sointuisan soiva äänenkäyttö, mukavasti toimiva vibraatto ja käsinkosketeltava tunteenomaisuus tekevät laulun syövereihin pureutuvaksi." Mesta.netin Petri Kipinän mielestä  albumi on valmis  ja vakuuttava kokonaisuus, mutta kuitenkin liian varman päälle pelattu.
Kappaleet

Kaikki kappaleet säv. ja san. Elina Arlin.
|  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| Nro | Nimi | Kesto |  |  |  |  |  |  |  |
| 1. | Poser | 3.25 |  |  |  |  |  |  |  |
| 2. | Lonely Baby | 4.23 |  |  |  |  |  |  |  |
| 3. | Miss Fool | 4.01 |  |  |  |  |  |  |  |
| 4. | Jealousy | 3.40 |  |  |  |  |  |  |  |
| 5. | Keep Me in Your Heart | 3.53 |  |  |  |  |  |  |  |
| 6. | Gone | 3.53 |  |  |  |  |  |  |  |
| 7. | Cry | 4.31 |  |  |  |  |  |  |  |
| 8. | He’s Not My Man | 3.03 |  |  |  |  |  |  |  |
| 9. | Vow | 5.11 |  |  |  |  |  |  |  |
| 10. | There You Go | 5.34 |  |  |  |  |  |  |  |
|  |  | 41.04 |  |  |  |  |  |  |  |
Arvostelut

Mesta.net: positiivinen
V2.fi:
Riigikogun vaalit 2015

Riigikogun vaalit vuonna 2015 järjestettiin 1. maaliskuuta 2015. Sähköinen äänestys alkoi 19. helmikuuta ja tätä mahdollisuutta käytti äänestäjistä joka kolmas. Ää­nes­tys­ak­tii­vi­suus oli 64,2 pro­sent­tia.
Äänestäminen

Viron äänioikeutetuista 33 % antoi äänensä ennakkoäänestyksen aikana. Ennakkoäänestyspaikoilla kävi arviolta 120 000 virolaista ja sähköistä e-äänestystä käytti 176 491 äänioikeutettua. Äänestysvilkkauden arvioitiin aluksi nousevan ennätyskorkeaksi. Se jäi kuitenkin jonkin verran ennakoitua alemmaksi. Äänensä antaneiden äänioikeutettujen määräksi uutisoitiin aluksi 63,7 %, mutta myöhemmin vaaliviranomaiset korjasivat sen lukemaan 64,2 %. Vilkkaimmin äänestettiin Harjun maakunnassa ja Tallinnassa, jossa äänestäneiden osuus oli lähes 70 %. Itä-Virumaalla ja Venäjän rajan lähellä äänestysvilkkaus jäi noin viisitoista prosenttia pienemmäksi.
Vaalimainonta ja etenkin Reformipuolueen aggressiiviseksi koettu vaalikampanja herätti kritiikkiä. Reformipuolueen vaalimainoksissa Keskustapuolueen johtajan Edgar Savisaaren väitettiin olevan Venäjän presidentin Vladimir Putinin talutusnuorassa.
Tulokset

| Puolueet | Puolueet | Äänet> Ääniä | Äänet> % | Äänet> +/– | Paikat | Paikat> +/– |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
|  | Viron reformipuolue | 158 970 | 27,7 | –0,9 | 30 | –3 |  |  |
|  | Viron keskustapuolue | 142 458 | 24,8 | +1,5 | 27 | +1 |  |  |
|  | Sosiaalidemokraattinen puolue | 87 189 | 15,2 | –1,9 | 15 | –4 |  |  |
|   | Isänmaan ja Res Publican liitto | 78 697 | 13,7 | –6,8 | 14 | –9 |  |  |
|  | Viron vapaapuolue | 49 882 | 8,7 | Uusi | 8 | +8 |  |  |
|  | Konservatiivinen kansanpuolue | 46 772 | 8,1 | +6,0 | 7 | +7 |  |  |

|  | Viron vihreät | 5 193 | 0,0 | –2,9 | 0 | 0 |  |  |
|  | Kansan yhtenäisyyden puolue | 2 289 | 0,4 | Uusi | 0 | 0 |  |  |
|  | Viron itsenäisyyspuolue | 1 047 | 0,2 | –0,7 | 0 | 0 |  |  |
|  | Viron yhdistynyt vasemmistopuolue | 764 | 0,1 | Uusi | 0 | 0 |  |  |
|  | Sitoutumattomat ehdokkaat | 887 | 0,2 | –2,6 | 0 | 0 |  |  |

| Yhteensä | Yhteensä | 574 153 | 100 % |  | 101 |  |  |  |

Lähde: VVK (viroksi)
Optinen harha

Optinen harha on illuusio, joka johtaa näköaistia harhaan. Siinä aivot tulkitsevat silmien saaman informaation siten, että näköaistimuksessa jokin vaikuttaa mahdottomalta tai todellisuuden vastaiselta.
Lajeja

Optiset harhat voidaan luokitella eri lajeihin, joista alla esimerkkejä. (Jotkin kuvat täytyy klikata suuremmiksi, jotta harha toimisi).
Lajeja > Kirkkaus- ja kontrastiharhat

Kirkkaus- ja kontrastiharhat aiheutuvat siitä, että havaintomme kirkkaudesta voi vaihdella subjektiivisesti, ja siihen vaikuttaa esimerkiksi näkymän konteksti.
Adelsonin kirkkausharha: ruutu A on oikeasti samanvärinen kuin ruutu B.
Simultaaninen kontrastiharha. Vaakasuora palkki on oikeasti tasavärinen.
Ehrensteinin kuvio. Viivojen yhtymäkohdissa näkyy olemattomia ympyröitä, jotka näyttävät kirkkaammilta kuin muu valkoinen alue, vaikka ovat samanvärisiä.
Whiten harha. Pystysuorat palkit ovat oikeasti samanvärisiä.
Chevreulin harha. Jokainen raita on oikeasti tasavärinen.
Lajeja > Tuikkivat harhat

Tuikkivat harhat ovat kuvia, jotka näyttävät tuikkivan tai säkenöivän, kun katsetta liikutetaan niiden pinnalla. Harhan perusmuoto on nimetty saksalaisen Ludimar Hermannin mukaan, joka eritteli vuonna 1870 kuvan ja taustan välisen simultaanisen kontrastin tarkan vaikutuksen.
Hermannin ristikkoharha. Kulmissa näkyy olemattomia harmaita pilkkuja.
Värillinen tuikkiva ristikkoharha.
Lajeja > Taipumisharhat

Taipumisharhoissa suorat tai pyöreät linjat näyttävät vääristyvän tai taipuvan.
Punaiset viivat näyttäisivät taipuvan, mutta ne ovat suoria.
Kitaokan vääntynyt kuvio. Vaakasuorat ja pystysuorat linjat ovat oikeasti suoria.
Kahvilanseinäharha. Kuvassa näyttäisi olevan kiilamuotoja, mutta oikeasti vaakalinjat ovat samansuuntaisia.
Fraserin spiraaliharha. Kuvassa näyttäisi olevan spiraali, mutta oikeasti siinä on sarja samankeskisiä ympyröitä.
Lajeja > Kuvio- ja taustaharhat

Kuvio- ja taustaharhoissa havaintoharha syntyy siitä, että aivot tulkitsevat merkityksen niin kuvion kuin sen taustankin muodolle, jolloin kuvio ja tausta vaihtavat paikkaa.
Kasvot tai malja.
Nainen tai pääkallo.
Napoleonin haamu seisoo haudallaan.
Lajeja > Arviointiharhat

Arviointiharhoissa kuvioiden koko tai suunta toisiinsa nähden näyttää todellisesta poikkeavalta.
Müller-Lyerin illuusio. Janat ovat yhtä pitkät.
Ebbinghausin harha. Oranssit pallot ovat oikeasti samankokoisia.
Sanderin suunnikas. Siniset halkaisijat ovat oikeasti yhtä pitkät.
Lajeja > Väriharhat

Valaistusolosuhteet ja ympäröivät värit vaikuttavat voimakkaasti ihmisen havaintoon väristä.
Keskellä näyttäisi olevan sininen neliö.
Pinnan vesiväri-ilmiö. Rajattujen alueiden sisäosat näyttävät värillisiltä.
Lajeja > Stereoharhat

Stereoharhat luovat illuusion kolmiulotteisesta kuvasta kun kahdesta itsenäisestä lähteestä tulevat verkkokalvon kuvat sekoittuvat yhdeksi kuvaksi. Stereokuvia katsottaessa silmiä pidetään kuin katsottaisiin kaukaisuuteen. Noin kymmenen prosenttia ihmisistä ei kykene näkemään näitä illuusioita.
Stereogrammi pyramidista
Yhden kuvan stereogrammi, joka esittää haita
Stereogrammi, jota katsotaan silmät ristissä
Lajeja > Liikeharhat

Liikeharhassa liikkumaton kuva näyttää liikkuvan. Joskus liikkeen havaitsemiseksi täytyy liikuttaa päätä tai silmiä.
Kuvaa tuijotettaessa kiekot näyttäisivät liikkuvan, etenkin ääreisnäöllä katsottuna
Kuva näyttäisi liikkuvan
Lajeja > Mahdottomat muodot

Mahdottomissa muodoissa kuvan kolmiulotteinen tulkinta todellisena fyysisenä objektina on mahdoton. Tämän mahdottomuuden voi havaita vasta kun sen eri osia vertailee.
Penrosen kolmio
Mahdoton portaikko
Lajeja > Varjoharhat

Varjoharhat perustuvat aivojen tapaan tulkita valaistuksen ja varjojen säännönmukaisuuksia ja määrittää niiden perusteella muodot ja syvyydet.
Jos kuvaa katsoo ylösalaisin, keskimmäisen pystyrivin alueet näyttävätkin kuperilta. Aivot olettavat että valo tulee ylhäältä.
Kerstenin varjoefekti. Kolme kuutiota, joiden alle on piirretty varjot. Vertaa oikealla olevaan kuvaan.
Samat kolme kuutiota kuin vasemmalla, mutta varjot on piirretty eri kohtiin. Sen seurauksena kuutiot näyttäisivät olevan eri paikoissa