Kepa
Historia

Nimen "Kepa" keksi Marja-Liisa Swantz vuonna 1983. Kepan perustamiskokous oli 4. maaliskuuta 1985 Helsingin Vanhalla ylioppilastalolla. Siihen osallistuivat 56 järjestön edustajat. Kepan syntyyn vaikuttivat monet seikat. Kehitysyhteistyö oli 1980-luvun alussa löytänyt paikkansa suomalaisessa politiikassa, ja kansalaisjärjestöjen kehitysyhteistyö oli yleistynyt. Prosenttiliikkeen ja kehitysmaa-aktiivien joukossa oli tiivistynyt idea kansalaisjärjestöjen palvelukeskuksesta. Kepa aloitti valtion ja järjestöjen uudenlaisen yhteistyön kehitysyhteistyön saralla.
Kepa käynnisti kehitysjoukkotoiminnan, jonka puitteissa eri alojen osaajia lähetettiin töihin kehitysmaihin. Kehitysjoukkolaiset olivat muun muassa terveydenhuollon, tekniikan ja opetusalan ammattilaisia, joiden työnkuvaan kuului kohdemaan kollegoiden opettaminen vastaaviin tehtäviin. Kepa vastasi kehitysjoukkotoimintaan liittyvistä maavalinnoista, rekrytoinnista ja perehdyttämisestä. Ensimmäiseksi kehitysjoukkomaaksi valittiin Sambia, johon ensimmäiset työntekijät lähetettiin vuonna 1987. Vuonna 1989 toiminta laajeni Nicaraguaan ja vuonna 1990 Mosambikiin. Laajimmillaan kehitysjoukkotoiminta oli 1990-luvun alkuvuosina. Vuosina 1987–1995 yhteensä 220 suomalaisia kehitysjoukkolaista työskenteli Sambian, Nicaraguan ja Mosambikin valtion laitoksissa ja järjestöissä.
Suomessa Kepa piti kehitysjoukkotoiminnan varoin yllä pientä kirjastoa ja julkaisi Kumppani-lehteä. Vuonna 1986 järjestöjen yhteistoimintaa edistäneet Mahdollisuuksien torit saivat alkunsa Vaasassa ja laajenivat nopeasti muualle maahan. Kepa koordinoi myös erillisrahoituksella järjestöjen yhteistyökampanjoita kotimaassa. Tukea saivat muun muassa uusi prosenttiliike kehitysyhteistyön puolesta määrärahaleikkauksia vastaan, Latinalainen Amerikka 500 vuotta ja rasismin vastainen kampanja "All Different – All Equal".
Vuosina 1985–1995 Kepan toiminta painottui kehitysjoukkotoimintaan, johon ulkoasiainministeriön rahoitus oli tarkoitettu. Toiminnan arviointi vuosina 1994–1995 toi ratkaisevan muutoksen järjestön toimintaan. Lähdettiin rakentamaan uutta "kehitysohjelmaa, joka kattaisi kaiken Kepan toiminnan". Etelässä toteutettavat kenttäohjelmat, jäsenjärjestöjen tukitoimet sekä Suomen kehityspolitiikka, tiedotus ja kampanjat hahmotettiin yhdeksi kokonaisuudeksi.
Kepa koordinoi 1990-luvun lopulla Suomessa kansainvälistä Jubilee 2000 -kampanjaa, osallistui MAI-sopimuksen kaatamiseen ja Nigeria-toimintaan Shell-boikotteineen sekä järjesti laajan kehityspoliittisen kampanjan Suomen EU-puheenjohtajuuden alla. Kepa on myös ajanut vaatimusta Suomen kehitysyhteistyömäärärahojen nostamiseksi YK:n suosittelemaan 0,7 % BKTL-osuuteen.
Kehitysohjelman keskiössä oli Suomen ja kehitysmaiden kansalaisyhteiskuntien välisen vuorovaikutuksen edistäminen. Aiempi kehitysjoukko-ohjelma ajettiin alas muutamassa vuodessa, ja Sambian, Mosambikin ja Nicaraguan kenttätoimistot ryhtyivät hakemaan kumppanijärjestöjensä kanssa uusia toimintamuotoja. Vuonna 2008 Kepa perusti uuden Mekongin-toimiston Thaimaahan Bangkokiin. Sambian-toimisto suljettiin vuoden 2008 lopussa resurssipulan vuoksi. Suomessa vahvistettiin Kepan kampanjatoimintaa, järjestökoulutusta ja tiedotusta.
Suomen hallitus päätti vuonna 2015 leikata kehitysyhteistyöstä. Leikkausten vuoksi myös Kepassa käytiin YT-neuvottelut. Neuvotteluissa päätettiin vähentää Kepan Helsingin toiminnoista ja lähetettyjen työtekijöiden pesteistä yhteensä 22 henkilötyövuotta. Leikkausten takia Kepan työ Nicaraguassa ja Mekongilla päättyi, ja Tansaniassa sekä Mosambikissa työtä jatkettiin pienemmin resurssein. Leikkausten takia Kepa vähensi muun muassa koulutustoimintaansa ja kampanjointia. Lisäksi Etelän vapaaehtoisohjelma Etvo ja Kansalaisvaikuttajan koulutusohjelma päättyivät.