stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Hiihdon Suomen-mestaruuskilpailut 1939
Tulokset > Miehet 3 × 10 kilometriä

| Sija | Joukkue | Kilpailijat | Aika | Ero |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| 1 | Vehkalahden Veikot | Martti Sipilä Martti Rikka Valter Forsell | 1.42,25 |  |
| 2 | Virolahden Sampo | Sulo Hietala Onni Hakonen Ville Liikkanen | 1.44,41 | +1,16 |
| 3 | Lahden Hiihtoseura | Tauno Toivonen Eero Hovi U.Nikunen | 1.45,15 | +2,50 |
| 4 | Jaakkiman Kisa |  | 1.45,49 | +3,24 |
| 5 | Karjalan Urheilijat |  | 1.47,18 | +4,52 |
| 6 | Miehikkälän Vilkas |  | 1.48,06 | +5,41 |
Miesten 3 × 10 km:n viesti hiihdettiin Tainionkoskella 18. helmikuuta 1939. Siihen osallistui 17 joukkuetta. Vehkalahden Veikot johti kisaa alusta loppuun.
Tulokset > Naiset 5 kilometriä

| Sija | Kilpailija | Seura | Aika |
| --- | --- | --- | --- |
| 1 | Alli Simovaara | Mäntsälän Veli | 21.58 |
| 2 | Elsa Tyyster | Muukon Urheilijat | 22.26 |
| 3 | Hilkka Harju | Virolahden Sampo | 22.29 |
| 4 | Aura Nopanen | Vehkalahden Veikot | 22.29 |
| 5 | Elsa Rännänen | Miehikkälän Vilkas | 22.50 |
| 6 | Kerttu Harju | Virolahden Sampo | 22.55 |
Naisten 5 km hiihdettiin Tainionkoskella 18. helmikuuta 1939. Siihen osallistui 29 kilpailijaa. Kisassa otti hieman yllättäen voiton Mäntsälän Alli Simovaara jäljessään vahva Kymenlaakson naishiihtäjäjoukko. Kisassa 12:nneksi sijoittui tuleva melonnan olympiavoittaja, nyt Helsingin Tovereita edustava Sylvi Saimo.
Tulokset > Mäkihyppy

| Sija | Kilpailija | Seura | Pisteet | Hyppyjen pituudet |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| 1 | Niilo Toppila | Jyväskylän Kisa-Toverit | 224,2 | 38,0 - 42,0 |
| 2 | Leo Laakso | Lahden Hiihtoseura | 220,1 | 39,0 - 42,0 |
| 3 | Kauko Lehtinen | Lahden Hiihtoseura | 217,0 | 37,0 - 43,5 |
| 4 | Sauli Pälli | Valkeakosken Haka | 216,4 | 38,0 - 43,0 |
| 5 | Veikko Iivanainen | Puijon Hiihtäjät | 212,5 | 36,0 - 41,0 |
| 6 | Lasse Pälli | Valkeakosken Haka | 211,4 | 35,5 - 40,0 |
Kilpailu käytiin Tainionkoskella 19. helmikuuta 1939. Mäenlaskuun otti osaa 52 miestä. Poissa olivat ainoastaan Zakopanen MM-kisojen suomalaisedustajat Lauri Valonen ja Timo Murama. Katsojia oli yli 7 000. Mestaruuden vei edellisen vuoden tyylin Jyväskylän Toppila, joka sai paremmat tyylipisteet verrattuna Lahden Laaksoon. Lahden Lehtinen otti SM-pronssia tehtyään toisela hypyllään uuden mäkiennätyksen.
Tulokset > Yhdistetty

| Sija | Kilpailija | Seura | Pisteet |
| --- | --- | --- | --- |
| 1 | Niilo Nikunen | Tainionkosken Urheilijat | 449,4 |
| 2 | Lauri Anttila | Sippolan Kunto | 405,4 |
| 3 | Eero Hyyryläinen | Kainuun Hiihtoseura | 402,6 |
| 4 | Kauko Nikunen | Lahden Hiihtoseura | 402,4 |
| 5 | Tauno Nykänen | Lahden Hiihtoseura | 392,6 |
| 6 | Aarne Valkama | Ounasvaaran Hiihtoseura | 387,7 |
Yhdistetyn SM-kisat pidettiin Tainionkoskella 17. ja 18. helmikuuta 1939. Tainionkosken oma poika Niilo Nikunen voitti ylivoimaisesti kolmannen kerran peräkkäin yhdistetyn Suomen mestaruuden. Ensimmäisen päivän 18 km:n hiihto-osuuden jälkeen johdossa olivat Niilo Nikunen ja Lahden Kauko Nikunen. Sippolan Anttila oli kolmas. Myöhemmin sotien jälkeen hiihdon olympiakävijänä tunnettu Karihaaran Karun Eero Rautiola oli yhdistetyn hiihdon jälkeen kahdeksas. Toisen päivän mäkiosuuden ykkönen oli Tainionkosken Niilo Nikunen, joka toi näin ylivoimaisen voiton.
Pätärin talomuseo

| Pätärin talomuseo |
| --- | --- |

Tyyppi:  Paikallismuseo, kotimuseo 
Osoite:  Mätöntie 36, 54460 Ylijärvi  
Sijainti:  Ylämaa 
Kotisivut:  ylamaa.fi/pages/talomuseo.html 
Koordinaatit:  60°46′19″N, 27°55′48″E
 fiPätärin talomuseo 
  
Pätärin talomuseo on Ylijärvellä, Lappeenrannan Ylämaalla sijaitseva museo, joka esittelee tyypillistä 1800-1900 -lukujen talonpoikaismiljöötä. Museon muodostaa Pätärin suvun tila, jota on kutsuttu myös Kankaiseksi, sekä navetassa sijaitseva kotiseutumuseo. Talomuseo on perustettu vuonna 1980 ja kotiseutumuseo vuonna 1983. Pätärin talomuseon esineistö on muutamaa vitriiniä lukuun ottamatta alkuperäistä taloon kuuluvaa esineistöä.
Historia

Pätärin tila on rakennettu tiettävästi noin 1870-1880-luvuilla. Tila koostuu päärakennuksesta, kahdesta rivistä aittoja, joihin kuuluvat vilja-aitta, vaateaitta, maitoaitta, suutarinaitta, liha-aitta, työvälineaitta, puukatos sekä navetta. Nykyinen navetta on rakennettu 1950-luvulla ja siinä sijaitsee Ylämaan kotiseutumuseo. Päärakennuksen tupa on tuotu Säkkijärveltä taloa rakennettaessa. Muu osa päärakennuksesta, eli kaksi kammaria, porstua ja maitokammari, on rakennettu paikan päällä. Vilja-aitta on peräisin 1600-luvulta.
Pätärin tilan ensimmäiset asukkaan olivat sinne muuttaneet Antti Mikonpoika Pätäri (1861-1932) ja Valpuri Mikontytär Seppä (1867-1947). Heille syntyi yhteensä kuusi lasta, mutta ainut perillinen oli tyttären poika Veikko Alatalo, joka kuoli jatkosodassa vuonna 1944. Antin ja Valpuri poika Matti Pätäri oli tilan viimeinen asukas ja kuoli vuonna 1976. Ilman tunnustettuja perillisiä tila päätyi valtion omistukseen, ja vuonna 1978 Ylämaan kunta lunasti tilan omistukseensa.
Ylämaan kotiseutumuseo

Pätärin tilan navetassa sijaitsevaan kotiseutumuseoon on koottu ylämaalaisten lahjoittamia esineitä. Näyttelytiloissa on nähtävissä suurimmilta osin maitotalouteen, pellavan käsittelyyn, viljelyyn, kalastukseen ja metsästykseen liittyvää työvälineistöä.
Aiemmin kotiseutumuseo sijaitsi Ylämaalla Leinon koululla sekä vanhassa kunnantalossa.
Museon vaiheita

Vuonna 2010 Ylämaan kunta liittyi osaksi Lappeenrannan kaupunkia, ja museo siirtyi kaupungin omistukseen. Vuonna 2019 kaupunki lahjoitti Pätärin kotiseutumuseon rakennukset ja vuokrasi maapohjan Ylämaan kotiseutuyhdistykselle.
Pätäriin iski vuonna 2014 salama, jonka seurauksena osa esineistöstä tuhoutui.
Museossa kuvattiin vuosina 2010-2011 suurin osa sotaelokuvasta Hiljaisuus. Elokuvassa tila toimi kaatuneiden evakuoimiskeskuksena, ja samassa käytössä tila toimi myös todellisuudessa jatkosodassa.
Outous

Outous (engl. strangeness) (S) on hiukkasfysiikassa alkeishiukkasiin liittyvä kvanttiluku. Se säilyy vahvassa ja sähkömagneettisessa, mutta ei heikossa vuorovaikutuksessa.
Outokvarkki

Kvarkkiteoriassa yksi kvarkeista on nimeltään outokvarkki (engl. strange quark) ja sitä vastaava antikvarkki outo antikvarkki (engl. strange antiquark}. Outokvarkin outous on -1, oudon antikvarkin +1, muiden kvarkkien 0. Kvarkeista muodostuneiden hiukkasten kuten baryonien ja mesonien outous voidaan määritellä siinä olevien outojen antikvarkkien ja outojen kvarkkien lukumäärien erotuksena:
missä  \scriptstyle n_{\overline {s}} on outojen antikvarkkien ja  \scriptstyle n_{s}\  outojen kvarkkien lukumäärä.
Käsitteen historia

Termit outous ja outo hiukkanen olivat käytössä jo ennen kvarkkimallin keksimistä. Käsitteen ottivat käyttöön Murray Gell-Mann ja Kazuhiko Nishijima selittääkseen, miksi joitakin hiukkaslajeja kuten kaoneja ja hyperoneja syntyy helposti hiukkastörmäyksissä, mutta ne hajoavat paljon hitaammin kuin niiden suuren massan ja niiden syntyyn liittyvän suuren vaikutusalan perusteella voitiin odottaa. Koska tällaisia hiukkasia syntyi aina pareittain, oletettiin, että niihin oli lisättävä uusi suure, outous, joka säilyi niiden syntyessä, mutta ei niiden hajotessa.
Sekä baryonit että mesonit voidaan ryhmitellä "perheisiin", joista kuhunkin kuuluvilla hiukkasilla on lähes yhtä sama massa, mutta eri suuri varaus. Kummassakin ryhmässä näistä yhtä voidaan pitää "perus­perheenä", jonka baryonien joukossa muodostavat nukleonit eli protoni ja neutroni, mesonien joukossa taas pionit. Kullekin perheelle on määritettävissä varaus­keski­piste eli perheeseen kuuluvien hiukkasten suurimman ja pienimmän varauksen keskipiste. Esimerkiksi pionien varaukset ovat -1, 0 ja +1, joten tämän perheen varaus­keski­piste on 0; nukleonien varaukset taas ovat +1 ja 0, joten niiden muodostaman perheen varaus­keski­piste on +1. Outous määriteltiin alkujaan kunkin perheen ja vastaavan perus­­perheen varaus­keski­pisteen erotuksena kerrottuna kahdella. Esimerkiksi sigma-baryonien varaukset ovat -1, 0 ja +1, on näiden muodostaman perheen varaus­keski­piste 0. Tämän ja nukleonien muodostaman perusperheen varaus­keski­pisteiden erotus on -1/2, joka kahdella kerrottuna on -1; niinpä sigma-baryonien outous on -1.
Kvarkkimallin tullessa tunnetuksi osoittautui, että perusperheen hiukkaset sisälsivät vain u- ja d-kvarkkeja, mesonit myös niiden antikvarkin, muiden perheiden hiukkaset sen sijaan myös yhden tai useamman s-kvarkin eli oudon kvarkin, samaan perheeseen kuuluvat aina yhtä monta outoa kvarkkia. Täten ilmeni, että outouden alkuperäinen määritelmä, sellaisten hiukkasten osalta, joissa on vain u-, d- ja s-kvarkkeja, oli yhtäpitävä edellä esitetyn, outojen kvarkkien ja antikvarkkien lukumäärään perustuvan määritelmän kanssa. Alkuperäistä määritelmää ei kuitenkaan voida soveltaa sellaisiin vasta myöhemmin löydettyihin hiukkasiin, joissa on myös c- (lumo), b- tai t-kvarkkeja.
Säilymislaki

Outouden säilymislaki pätee vahvassa ja sähkömagneettisessa, mutta ei heikossa vuorovaikutuksessa. Tämän vuoksi keveimmät hiukkaset, joissa on outo kvarkki, eivät voi hajota vahvalla vaan ainoastaan sitä paljon hitaammalla heikolla vuorovaikutuksella. Useimmissa tapauksissa niiden hajotessa outous muuttuu yhdellä yksiköllä, mutta kaonien hajotessa tästä on poikkeuksiakin.
Eri hiukkasten outoudet

Seuraavassa luettelossa ovat mukana vain eräät tärkeimmät hiukkaset, joissa ei ole muita kuin u-, d- ja s-kvarkkeja.
Eri hiukkasten outoudet > Baryonit

Baryoneissa ei ole antikvarkkeja. Näin ollen niiden outous on määritelmän mukaan s-kvarkkien eli outojen kvarkkien lukumäärän vastaluku ja on aina negatiivinen tai nolla. Niitä vastaavien antibaryonien outous on sama kuin niissä olevien s-antikvarkkien eli outojen antikvarkkien lukumäärä.
Eri hiukkasten outoudet > Baryonit > Baryonit, joiden spin on 1/2:

Outous 0 (perusperhe, ei s-kvarkkeja):
protoni (p) ja neutroni (n)
Outous -1 (yksi s-kvarkki):
Sigma-baryonit (Σ-, Σ0) ja Σ+),
Lambda (Λ)
Outous -2 (kaksi s-kvarkkia):
Ksii-baryonit (Ξ- ja Ξ0)
Eri hiukkasten outoudet > Baryonit > Baryonit, joiden spin on 3/2

Outous 0 (ei s-kvarkkeja): Delta-baryonit (Δ-, (Δ0), (Δ+) ja (Δ2+)
Outous -1 (1 s-kvarkki): Sigma-baryonit (Σ*-, Σ*0 ja Σ*+)
Outous -2 (2 s-kvarkkia): Ksii-baryonit (Ξ*- ja Ξ*0)
Outous -3 (3 s-kvarkkia): Omega-miinus (Ω)-
Eri hiukkasten outoudet > Mesonit

Mesonit koostuvat yhdestä kvarkista ja yhdestä antikvarkista. Mesonin outous on 0, jos siinä ei ole s-kvarkkia eikä s-antikvarkkia tai siinä ovat ne molemmat, muutoin -1, jos siinä on s-kvarkki ja +1, jos siinä on s-antikvarkki.
Outous 0:
pionit π-, π0 ja π-).
eta-hiukkaset η0 ja η10
Outous +1:
kaonit K0 ja K+
Outous -1:
antikaonit K0, K-
Spin 3/2 -baryonit kvarkkien yhdistelminä. Ylimmällä rivillä olevien baryonien outous on 0, toisella rivillä -1, kolmannella -2 ja alimpana olevalla -3.
Spin 1/2 -baryonit kvarkkien yhdistelminä.
Ylimmällä rivillä olevien baryonien (protonin ja neutronin) outous on 0, toisella rivillä olevien -1, kolmannella -2.
Spin-0 -mesonit kvarkkien yhdistelminä. Ylimmällä rivillä olevien mesonien outous on +1, keskimmäisellä rivillä 0 ja alimmalla rivillä -1.
Luigi Riva

Luigi Riva
Luigi ”Gigi” Riva (7. marraskuuta 1944 Leggiuno, Italia – 22. tammikuuta 2024 Cagliari, Italia) oli italialainen jalkapalloilija, pelipaikaltaan hyökkääjä.
Riva edusti seuratasolla Legnanoa ja Cagliaria. Hän voitti Cagliarin paidassa Serie A:n maalikuninkuuden kolme kertaa ja Italian mestaruuden kerran.
Riva on Italian maajoukkueen historian paras maalintekijä tehtyään 35 maalia 42 ottelussa. Hän edusti Italiaa MM-kisoissa vuosina 1970 ja 1974 sekä EM-kisoissa vuonna 1968, jolloin maa voitti mestaruuden. Vuoden 1970 MM-kisoissa Italia saavutti hopeaa ja Riva teki kolme maalia.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Luigi Riva Wikimedia Commonsissa
| Auktoriteettitunnisteet  |
| --- | --- |
Kansainväliset:  FAST  ISNI  VIAF 
Kansalliset:  Espanja  Saksa  Italia  Yhdysvallat
Gary Ray Bowles

| Gary Ray Bowles |
| --- | --- |

Henkilötiedot
Syntynyt: 25. tammikuuta 1962 Clifton Forge, Virginia, Yhdysvallat
Kuollut: 22. elokuuta 2019 (57 vuotta) Florida State Prison, Bradfordin piirikunta, Florida, Yhdysvallat (teloitettu)
Kansalaisuus:   Yhdysvallat
Muut tiedot
Muut nimet:  I-95 Killer
Rikokset:   pakottaminen seksuaaliseen tekoon  ryöstö  murha 
Uhrit:  6+
Vangittu:  22. lokakuuta 1995
Rangaistus:  kuolema (1999)
Gary Ray Bowles (25. tammikuuta 1962 – 22. elokuuta 2019) oli yhdysvaltalainen sarjamurhaaja, joka tuomittiin kuolemaan kuudesta murhasta, jotka hän suoritti vuonna 1994. Bowles syntyi Clifton Forgen kaupungissa, Virginian osavaltiossa. Hän sai tuomionsa Walter Hintonin murhasta, mutta myönsi lisäksi syyllistyneensä viiteen toiseen murhaan Floridassa, Georgiassa ja Marylandissa.
Bowles teloitettiin myrkkyruiskeella 22. elokuuta 2019 Floridan osavaltionvankilassa. Kuolleessan hän oli 57-vuotias.
Tunnetut uhrit

Walter Hinton, 59
John Hardy Roberts, 59
David Harman, 38
Milton Bradley, 72
Alverson Carter, 47
Albert Morris, 38
Yksinkertainen kone

Yksinkertaisia koneita kuvattuina Ephraim Chambersin teoksessa Cyclopedia, 1728. Yksinkertaiset koneet tarjoavat käsitteellisen lähtökohdan monimutkaisempien koneiden ymmärtämiseksi.
Yksinkertaiset koneet eli alkeiskoneet
ovat yksinkertaisimpia välineitä, joilla voidaan muuttaa johonkin kohteeseen vaikuttavan voiman suuntaa tai suuruutta. Yleisesti yksinkertaiset koneet voidaan määritellä yksin­kertaisimmiksi laitteiksi, joiden avulla jokin kappale voidaan saada liikkeeseen pienemmällä voimalla kuin ilman niitä. Tätä mekaanista hyötyä kuvaa koneen välityssuhde eli sen aikaansaaman voiman suhde siihen kohdistuvaan voimaan.
Yksinkertaiset koneet ja niiden ryhmittely

Tavallisimmin termillä tarkoitetaan seuraavia kuutta klassista yksin­kertaista laitetta, jotka renessanssiajan tiedemiehet sellaisiksi määrittelivät:
Vipu
Pyörä ja akseli
Väkipyörä
Kalteva taso
Kiila
Ruuvi
Yksin­kertainen kone on laite, jolla on sille ominainen, usein mekanismiksi nimitetty mahdollinen liikkeensä, ja joka voidaan yhdistää toisten laitteiden ja niiden liikkumis­tapojen kanssa koneiden rakentamiseksi. Näin ollen yksin­kertaisia koneita voidaan pitää mutkikkaampien koneiden alkeellisimpina rakenne­osina. Tämän analyyttisen näkemyksen, jonka mukaan koneet voidaan ajatella rakennetuiksi näistä yksin­kertaisista koneista, omaksuivat ensimmäisinä renessanssi­ajan oppineet tutkiessaan, mitä antiikin kreikkalaiset olivat kirjoittaneet teknologiasta. ja samalla käsityksellä on yhä keskeinen sija insinööritieteissä ja sovelletussa tieteessä. Niinpä esimerkiksi polkupyörän mekanismissa käytetään pyöriä, vipuja ja väkipyöriä.
Yksin­kertaisten koneiden ja moni­mutkaisempien laitteiden väliin sijoittuu useita eri­laisia niin sanottujen yhdistettyjen koneiden  eli koneenelinten (engl. machine element) luokkia. Yhdistetyn koneen välityssuhde on yhtä suuri kuin niiden yksin­kertaisten koneiden välitys­suhteiden tulo, joista se on kokoon­pantu. Eri kirjoittajat ovat laatineet jossakin määrin toisistaan poikkeavia luetteloita yksin­kertaisista koneista ja kone-elementeistä. Esimerkiksi Franz Reuleaux luetteli vuonna 1876 ilmestyneessä teoksessaan jopa satoja koneenosia, joita kaikkia hän nimitti "yksinkertaisiksi koneiksi".
Yksinkertaiset koneet jaetaan vipuryhmän koneisiin, jotka perustuvat momenttien tasapainoon, sekä kaltevan tason ryhmän koneisiin. Tämän jaottelun esitti ensimmäisenä Franz Reuleaux, joka tutki yli 800 välineen toimintaa. Hän oivalsi, että vipu, väkipyörä ja tavallinen pyörä ovat oleellisesti sama asia; tukipisteen ympäri pyörivä kappale. Samaan tapaan kalteva taso, kiila ja ruuvi ovat kaikki johonkin tasoon nähden viistossa olevalla pinnalla liikkuvia kappaleita.
Hydrauliset systeemit voivat myös vahvistaa voimia, ja sen vuoksi nekin mainitaan toisinaan yksin­kertaisten koneiden luettelossa, johon lisättäväksi niitä ehdotti ensimmäisenä Blaise Pascal 1600-luvulla.
Historia

Yksinkertaiset koneet kuten vipu monine sovelluksineen sekä pyörä ovat olleet tunnettuja jo esi­historiallisena aikana, mutta teoreettiselta kannalta niitä tutki tiettävästi ensimmäisenä kreikkalainen filosofi Arkhimedes 200-luvulla eaa. Häneltä on myös peräisin niille annettu yhteis­nimitys yksin­kertaiset koneet, ja hän käsitteli niistä systemaattisesti kolmea: vipua, väkipyörää ja ruuvia. Hän tunsi vivun välitys­suhteen käsitteen. Myöhemmät kreikkalaiset filosofit määrittelivät viisi yksinkertaista konetta; joukosta puuttui kalteva taso, ja he osasivat kutakuinkin laskea kunkin välityssuhteen. Heron Aleksandrialainen luetteli teoksessaan "Mekaniikka" viisi laitetta, jolla voitiin "saattaa kuorma liikkeeseen": vipu, vintturi, väkipyörä, kiila ja ruuvi sekä kuvasi niiden valmistusta ja käyttöä. Myöhemmin Pappos mainitsi, että hammaspyörillä voitiin sekä suurentaa että pienentää voimia. Kreikkalaisten teoreettinen tieto yksin­kertaisista koneista rajoittui kuitenkin yksinomaan statiikkaan, voimien tasapainoon, sillä he osanneet käsitellä niitä dymaniikan kannalta eivätkä tunteneet fysikaalisen työn käsitettä.
Renessanssin aikana "mekaanisia voimia", joiksi yksin­kertaisia koneita nimitettiin, alettiin tutkia siltä kannalta, minkä verran hyödyllistä työtä niillä voidaan tehdä, mikä vähitellen johti mekaanisen työn käsitteen kehittymiseen. Vuonna 1586 flaamilainen insinööri Simon Stevin johti lausekkeen kaltevan tason välitys­suhteelle, mistä lähtien sekin on luettu yksin­kertaisten koneiden joukkoon. Täydellisen dymaamisen teorian yksin­kertaisista kohteista kehitti italialainen Galileo Galilei vuonna 1600 teoksessaan Le Meccaniche (Mekaniikka). Hän ymmärsi ensimmäisenä, että yksinkertaiset koneet eivät luo energiaa, ainoastaan muuttavat sitä muodosta toiseen.
Koneissa esiintyvän liukukitkan klassiset lait keksi Leonardo da Vinci (1452–1519), mutta hän ei julkaissut tutkimuksiaan, vaan ne säilyivät vain hänen muisti­kirjoissaan. Ne keksi uudestaan Guillaume Amontons vuonna 1699, ja niitä kehitti edelleen Charles Augustin de Coulomb vuonna 1785.
Välityssuhde

Yksinkertaisessa koneessa vaikuttava voima tekee työtä jotakin kuormaa vastaan. Jos siinä ei esiinny kitkan aiheuttamia häviöitä, kuormaan nähen tehty työ on yhtä suuri kuin koneeseen tehty työ. Tämä mahdollistaa sen, että kuormaan kohdistuva, koneen antama voima on suurempi kuin koneeseen kohdistuva voima, syöttö­voima, mutta tällöin kuorman kulkema matka on samassa suhteessa pienempi. Tämä ilmaistaan usein niin sanottuna mekaniikan kultaisena sääntönä: "Mikä voimassa voitetaan, se matkassa menetetään." Kuormaan kohdistuvan voiman suhdetta syöttö­voimaan nimitetään koneen välityssuhteeksi.
Jos energian häviöitä ei esiinny, välityssuhde voidaan laskea koneen geo­metriasta. Esimerkiksi vivun välitys­suhde on sama kuin sen vipu­varsien pituuksien suhde.
Yksinkertaista konetta, jossa ei esiiny kitkaa eikä kimmoisuutta, sanotaan usein
ideaalikoneeksi. Ideaalikone luovuttaa energiaa aikayksikössä saman verran kuin saakin, eli sen antama teho on yhtä suuri kuin siihen kohdistuvakin teho, toisi sanoen
Koska teho on voiman ja sen vaikutuspisteen nopeuden tulo, syöttövoiman ja sen vaikutuspisteen nopeuden vs tulon on oltava sama kuin kuormaan kohdistuvan voiman ja kuorman nopeuden  vout tulo:
Kitkattoman koneen antaman voiman ja siihen kohdistuvan syöttö­voiman suhde eli koneen välitys­suhde on siis sama kuin syöttö­voiman vaikutus­pisteen nopeuden suhde kuorman nopeuteen
Koska ruuvi perustuu pyörimis­liikkeeseen, sitä koskevissa laskuissa syöttö­voima on korvattava vääntö­momentilla ja nopeus kulma­nopeudella.
Tasapainoehdot

Vipu on tasapainossa, kun kaikkien niiden voimen momenttien summa tuki­pisteeseen nähden, jotka pyrkivät vääntämään vipua yhteen suuntaan, on yhtä suuri kuin kaikkien niiden voimien momenttien summa, jotka pyrkivät vääntämään sitä päin­vastaiseen suuntaan.
Useamman väkipyörän muodostama talja, jossa on kiinteitä ja liikkuvia väki­pyöriä yhtä monta, on tasa­painossa, kun kuorman suhde syöttö­voimaan on sama kuin väki­pyörien lukumäärä.
Kaltevalla tasolla oleva kappale on tasa­painossa, kun pinnan suuntaan vaikuttavan voiman suhde kuorman painoon on sama kuin pinnan korkeuden suhde sen pituuteen, tai kun vaaka­suoraan, kannan suuntaan vaikuttavan voiman suhde kuorman painoon on yhtä suuri kuin pinnan korkeuden suhde sen kantaan.
Kiila on tasa­painossa, kun työntävän voiman suhde toista sivua vastaan vaikuttavaan voimaan on yhtä suuri kuin kiilan pään leveyden suhde sen sivun pituuteen.
Ruuvi on tasapainossa, kun syöttö­voiman suhde kuormaan on sama kuin ruuvin kierteen nousu ruuvi­sylinterin kannan kehään.
Yhdistetty kone

Yhdistetty kone on useammasta yksin­kertaisesta koneesta muodostuva mekaaninen kone, jossa yhden yksin­kertaisen koneen ulos antama voima toimii seuraavan syöttövoimana. Esimerkiksi korkkiruuvi ja kaira koostuvat ruuvista ja siihen kiinnitetystä, käden­sijana käytettävästä vivusta, kun taas hammaspyörästö koostuu useammasta hammaspyörästä eli pyörästä ja akselista.
Yhdistetyn koneen välityssuhde on sarjan viimeisen yksin­kertaisen koneen ulos antaman voiman suhde sen ensimmäisen yksin­kertaisen koneen syöttövoimaan:
Koska jokaisen koneen ulos antama voima toimii seuraavan syöttö­voimana,  F_{ulos1}=F_{sis2}\, ja  F_{ulosk}=F_{sisk+1}\,, 
tämä välitys­suhde voidaan laskea myös seuraavasti:
Tämä osoittaa, että yhdistetyn koneen välitys­suhde on sama kuin systeemissä olevien yksin­kertaisten koneiden välitys­suhteiden tulo:
Energiahäviöt ja hyötysuhde

Koneissa energiaa kuluu kitkan voittamiseen, niiden muodon muuttumiseen ja kulumiseen, jolloin menetetty energia leviää ympäristöön lämpönä. Tämä merkitsee, että koneen ulos antama teho on pienempi kuin siihen syötetty teho. Ulos saadun tehon suhdetta koneeseen syötettyyn tehoon sanotaan koneen hyöty­suhteeksi η, ja se on koneen energia­häviöiden mitta:
Koska nopeuksien suhde riippuu vain koneen mitoista, energiahäviöt pienentävät koneen välityssuhdetta, toisin sanoen
Niinpä ei-ideaalisissa koneissa mekaaninen välitys­suhde on aina suhteessa η pienempi kuin sen osien nopeuksien suhde. Kone, jossa energiaa menetetään kitkan, muodon­muutosten ja kulumisen vuoksi, ei siis voi siirtää niin suurta kuormaa kuin vastaavalla ideaali­koneella, johon kohdistuu on yhtä suuri syöttö­voima.
Yhdistetyn koneen hyöty­suhde on sen muodostavien yksin­kertaisten koneiden hyöty­suhteiden tulo:
Kinemaattiset ketjut

Yksin­kertaiset koneet ovat alkeelli­simpia esi­merkkejä kine­maattisista ketjuista, joilla mallinnetaan erilaisia mekaanisia systee­mejä höyrykoneista robotteihin saakka. Kiinnittimiä tai akseleita, jotka muodostavat vivun tukipisteen tai mahdollistavat pyörän tai väkipyörän pyörimisen, sanotaan saranoiduksi liitokseksi. Samaan tapaan kalteva taso tai kiilan pinta muodostavat osan kine­maatti­sesta parista, jota sanotaan liukuvaksi liitokseksi. Ruuvin katsotaan usein muodostavan oman­laisensa kine­maattisen parin, jota sanotaan pyörteiseksi liitokseksi.
Kaksi vipua tai kampea voidaan yhdistää neljän tangon liitokseksi nivelellä, joka toisen kammen ulos kohdostama voima siirtyy toisen tangon syöttövoimaksi. Niveliä lisäämällä voidaan edelleen rakentaa kuuden tangon liitos tai niitä voidaan yhdistää enemmänkin jopa robotin valmistamiseksi.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Yksinkertainen kone Wikimedia Commonsissa
Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista. 
Alkuperäinen artikkeli: en:Simple machine
Neljän toisiinsa nivelletyn tangon muodostama systeemi, kuva teoksesta Kinematics of Machinery, 1876
Käännös suomeksi