stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Heli Lääts

| Heli Lääts |
| --- | --- |
 Lääts vuonna 1974
Henkilötiedot
Syntynyt: 24. kesäkuuta 1932 Kuressaare, Viro
Kuollut: 16. helmikuuta 2018 (85 vuotta) Tallinna, Viro
Ammatti:  laulaja
Muusikko
Laulukielet:  viro
Aktiivisena:  1955–2006
Tyylilajit:  Popmusiikki Kamarimusiikki Polkka Jazz
Soittimet:  laulu
Levy-yhtiöt:  Melodija
  [ Muokkaa Wikidatassa ] [ ohje ]  
Heli Lääts (24. kesäkuuta 1932 – 16. helmikuuta 2018) oli virolainen laulaja (mezzosopraano). Läätsin ura alkoi 1950-luvulla. Hän oli kolmesta lapsesta nuorin ja ainoa tyttö.
Läätsin vanhin veli oli kemisti  Koit Lääts (1928–2008) toinen veli fyysikko Valdur Lääts (1929–2002).
Yksityiselämä

Heli Lääts oli naimisissa kapellimestari ja pianisti Peeter Saulin kanssa 56 vuotta. Saul kuoli 2014. Parilla on kaksi poikaa, Indrek ja Kaarel. Lääts kuoli 85-vuotiaana 16. helmikuuta 2018 Tallinnassa.
Vähä-Kelkute

| Vähä-Kelkute |
| --- | --- |
Valtiot:  Suomi
Maakunnat:  Päijät-Häme
Kunnat:  Padasjoki
Koordinaatit:  61°15′16″N, 25°15′17″E
Vesistöalue ja valuma-alueen tietoja
Päävesistöalue:  Kymijoen vesistö (14)
Valuma-alue:  Päijänteen alue (14.22)
Laskuoja:  Kelkutteenoja Iso-Tarukseen 
Järvinumero:  14.223.1.027
Mittaustietoja
Pinnankorkeus:  145,8 m  
Pituus:  700 m  
Leveys:  180 m  
Rantaviiva:  1,903 km  
Pinta-ala:  5,125 ha  
Saaria:  ei saaria 
 fiVähä-Kelkute 
Vähä-Kelkute  on Päijät-Hämeessä Padasjoella Vakkilan kylän lähellä sijaitseva järvi. Järvi kuuluu Tarusjärven retkeilyalueeseen .
Maantietoa

Järven pinta-ala on 5,1 hehtaaria, se on 700 metriä pitkä ja 200 metriä leveä. Järvellä ei ole kartan mukaan saaria.  Sen rantaviivan pituus on 1,9 kilometriä.
Vesistösuhteet

Järvi sijaitsee Kymijoen vesistössä (vesistöaluetunnus 14) Suur-Päijänteen alueen (14.2) Päijänteen alueella (14.22), jonka Heinjoen valuma-alueeseen (14.223) se kuuluu. Järven vedenpinnan korkeus on 145,8 metriä mpy.
Heterorrhina

| Heterorrhina |
| --- | --- |
 Heterorrhina elegans
Tieteellinen luokittelu
Kunta::  Eläinkunta Animalia
Pääjakso::  Niveljalkaiset Arthropoda
Luokka::  Hyönteiset Insecta
Lahko::  Kovakuoriaiset Coleoptera
Yläheimo::  Turilasmaiset Scarabaeoidea
Heimo::  Lehtisarviset Scarabaeidae
Alaheimo::  Cetoniinae
Tribus::  Goliathini
Suku::  Heterorrhina  Westwood, 1842
Katso myös
   Heterorrhina Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OK: 
Heterorrhina on lehtisarvisiin kuuluva kovakuoriaissuku.
Lajeja

| 0 | 1 | 2 | 3 |
| --- | --- | --- | --- |
|  Heterorrhina elegans  Heterorrhina leonardi  Heterorrhina macleaya  Heterorrhina macleayi |  Heterorrhina micans  Heterorrhina nigritarsis  Heterorrhina obesa  Heterorrhina paupera |  Heterorrhina punctatissima  Heterorrhina punctissima  Heterorrhina schadenbergi  Heterorrhina sexmaculata |  Heterorrhina simillima  Heterorrhina tibialis  Heterorrhina versicolor |
Aiheesta muualla

Heterorrhina (Genus), ZipcodeZoo.com (englanniksi)
Herberts Cukurs

Herberts Cukurs Gambiassa vuonna 1933.
Herberts Cukurs (17. toukokuuta 1900 Liepāja, Kuurinmaa, Venäjän valtakunta – 23. helmikuuta 1965 Shangrilá, Uruguay) oli latvialainen lentäjä ja sotarikollinen toisen maailmansodan aikana. Cukurs syyllistyi muun muassa vuonna 1941 juutalaisten massateloituksiin Riiassa, Latviassa yhdessä fasistisen Arājs-kommandon kanssa. Hänen väitetään syyllistyneen jopa yli 30 000 juutalaisen murhaan. Israelin tiedustelupalvelu Mossad salamurhasi hänet sotarikoksista vuonna 1965.
Cukursin murhannut agentti Anton Künzle ja journalisti Gad Shimron kirjoittivat hänestä kirjan nimeltä Riian teurastaja.
Henri Victor Regnault

| Henri Victor Regnault |
| --- | --- |

Henkilötiedot
Syntynyt: 21. heinäkuuta 1810 Aix-la-Chapelle, Ranska
Kuollut: 9. tammikuuta 1878 (67 vuotta) Pariisi, Ranska
Koulutus ja ura
Oppilaat:  Armand Hippolyte Louis Fizeau
Tutkimusalue:  Kemia, orgaaninen kemia, fysiikka, thermal property (käännä suomeksi), kaasu ja valokuvaus
   
Henri Victor Regnault (21. heinäkuuta 1810 Aix-la-Chapelle, Ranska – 9. tammikuuta 1878 Pariisi, Ranska) oli ranskalainen fyysikko ja kemisti, joka on tunnettu kaasujen ominaisuuksia ja lämpöoppia koskevista tutkimuksistaan.
Elämä ja ura

Poikana Regnault lähti Pariisiin ja sai työpaikan kangasliikkeestä, ja käytti vapaa-ajan opiskeluun. Hän pääsi Ecole Polytechniqueen ja siirtyi vuonna 1832 Ecole des Minesiin, jossa hän oppi kokeellista kemiaa. Muutamaa vuotta myöhemmin hänet nimitettiin kemian professoriksi Lyoniin. Vuonna 1840 hänet kutsuttiin takaisin Pariisiin, kun hänet nimitettiin Ecole Polytechniquen kemian professoriksi. Samalla hänet valittiin Ranskan tiedeakatemian jäseneksi kemian jaostoon. Seuraavana vuonna hänestä tuli College de Francen fysiikan professori. Vuonna 1847 hänet nimitettiin myös pääinsinööriksi kaivospiiriin ja vuonna 1854 Sévresin posliinitehtaan johtajaksi.
Regnault suunnitteli lukuisa laitteita fysikaalisia mittauksia varten ja määritteli huolellisesti uudelleen monien kiinteiden aineiden, nesteiden ja kaasujen ominaislämmön sekä kaasujen lämpölaajenemiskertoimen. Hän osoitti, että kaikki kaasut eivät laajene yhtä paljon kuumennettaessa ja että Boylen laki on vain likiarvo. Hän teki myös merkittäviä tutkimuksia äänen etenemisnopeudesta ilmassa ja muissa kaasuissa. Hän teki myös useita tärkeitä orgaanisen kemian tutkimuksia ja kirjoitti aikanaan suositun oppikirjan Cours élémentaire de chimie, joka käännettiin useille kielille. Ranskan ja Saksan välisessä sodassa 1870-1871 hänen laboratorionsa tuhoutui, ja hänen poikansa Henri, taidemaalari, sai surmansa.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Henri Victor Regnault Wikimedia Commonsissa
Hugo E. Soivaara

Hugo Einar Soivaara (7. marraskuuta 1891 Nastola – 18. marraskuuta 1951 Nastola) oli suomalainen näytelmäkirjailija.
Teoksia

Kun herra Töperöstä tuli onnellinen : yksinäytöksinen iloittelu. Tammen näytelmiä 10.  Tammi 1945
Henri Välikangas

Henri Välikangas (s. 10. kesäkuuta 1992, Pori) on porilainen näyttelijä, esiintyjä, tuottaja ja muusikko. Hän on näytellyt teattereissa ja kameran edessä sekä Suomessa että Irlannissa. Hän valmistui teatterin kandidaatiksi Trinity College Dublinista vuonna 2018.
Henri on kiinnitetty näyttelijä Rakastajat-teatterissa elokuusta 2021 alkaen. Hän aloitti teatteriharrastuksensa Porin Teatterinuorissa ja Vihreässä Teatterissa.
Teatteritöitä mm.

2023 Rock, Ränni & Rakkaus (ohj. Tapio Kankaanpää), Rakastajat-teatteri
2023 Henrietta-show (ohj. Asko Halonen), Rakastajat-teatteri ja Taideyliopiston Teatterikorkeakoulu
2022 KUDELMA-tanssimusikaali (ohj. & kor. Tiina Santavuo, Eveliina Lindfors), Rakastajat-teatteri ja Postpostrenefest
2021 Alaston kaupunki -musikaali (ohj. Tapio Kankaanpää), Rakastajat-teatteri
2021 VOOOSH! (ohj. Reetta Vehkalahti), Rakastajat-teatteri
2020 Metroporis -huumaavan 20-luvun iltamat (ohj. Meri-Maija Näykki), Rakastajat-teatteri
2019 My Fair Lady (ohj. Tommi Kainulainen), Porin Teatteri
2019 Hotelli Humina (ohj. Kari Kinnaslampi), Taivallahden kesäteatteri
2012 Kaikkea hyvää eli Annukka ja aaveet (ohj. Juha Siltanen), Rakastajat-teatteri
2009 Koirien Kalevala (ohj. Christian Lindroos), Porin Teatteri
Kameratöitä

2022 Pysäyttäkää Nyqvist
2020 I Remember
2020 Pirjo
2019 Roba
2019 Elvis ja Onerva
2018 Five Letters to the Stranger Who Will Dissect My Brain
Hevoskuiskaaja (kirja)

| Hevoskuiskaaja> The Horse Whisperer |
| --- | --- |

Alkuperäisteos
Kirjailija:  Nicholas Evans
Kieli:  englanti
Genre:  rakkausromaani
Kustantaja:  Delacorte Press
Julkaistu:  1995
Sivumäärä:  678
ISBN:  978-0-385-31523-4
Suomennos
Suomentaja:  Pekkanen, Hilkka
Kustantaja:  WSOY
Julkaistu:  1995
Sivumäärä:  401
ISBN:  951-0-20520-6
Löydä lisää kirjojaKirjallisuuden teemasivulta
Hevoskuiskaaja (engl. The Horse Whisperer) on Nicholas Evansin kirjoittama romaani. Romaani on Evansin ensimmäinen. Kirja on vaikuttava ja traaginen rakkaustarina, jonka avulla Evans halusi oppia tietämään, mitä nainen tuntee.
Kirja kertoo Tom Booker-nimisestä cowboysta, newyorkilaisesta Annie Macleanista (o.s. Graves), tämän tyttärestä Gracesta sekä Pilgrim-nimisestä mustangista.
Pilgrim ja Grace joutuvat auto-onnettomuuteen, jossa kuolevat Gracen ystävä Judith ja tämän hevonen Gulliver. Onnettomuudessa Grace menettää toisen jalkansa ja Pilgrim loukkaantuu vakavasti, mutta sekä hevonen että tyttö pelastetaan ja he selviävät. Annie haluaa parantaa tyttärensä hevosen ja soittaa Tom Bookerille, mutta mies kieltäytyy auttamasta. Annie ei kuitenkaan luovuta vaan matkustaa hevosen ja tyttärensä kanssa maan halki tapaamaan Bookeria. Tom Booker suostuu yhteistyöhön, joskin sillä ehdolla, että myös Grace, joka on päättänyt lopettaa ratsastuksen jalkaproteesinsa takia, tekee kaikkensa.
Vuonna 1998 valmistui Evansin romaaniin pohjautuva samanniminen elokuva, jonka on ohjannut Robert Redford.
Aiheesta muualla

Hevoskuiskaaja Kirjasampo-palvelussa
Helsingin metodistiseurakunta

| Helsingin metodistiseurakunta |
| --- | --- |

 Helsingin metodistikirkko kesäkuussa 2021.
Suuntautuminen:  metodismi
Kirkkokunta:  Suomen Metodistikirkko
Perustettu:  1894
Pastori:  Jukka Hiltunen
Pääkirkko:  Punavuorenkatu 2 B 17 00120 Helsinki
Aiheesta muualla
Sivusto
Infobox OKNimi-testi OK: 
Helsingin metodistiseurakunta on vuonna 1894 perustettu helsinkiläinen metodistiseurakunta. Seurakuntaan kuuluu noin 200 jäsentä ja seurakunnan kirkko sijaitsee Punavuoressa Fredrikintorin laidalla. Seurakunnan pastori on Jukka Hiltunen.
Toiminta

Seurakunta järjestää säännöllisesti kaksikielistä jumalanpalvelustoimintaa. Säännöllisesti seurakunnasssa kokoontuvat myös lähetyspiirit, raamattuillat, rukoushetket sekä nuortenillat.
Historia

Seurakunta on perustettu vuonna 1894 ja alkuaikoina seurakunta kokoontui vuokratiloissa. Vuonna 1909 seurakunta osti puutalon osoitteessa Punavuorenkatu 2. Vuonna 1928 seurakunta aloitti uuden kirkon rakentamisen samaan paikkaan ja seurakunnan puutalo siirrettiin Malmille. Vuonna 1929 valmistui kirkkorakennus, joka on edelleen käytössä.
Seurakunnan johtajat

Seuraavat henkilöt ovat toimineet seurakunnan vastuullisina pastoreina:
| --- | --- |
 1894–1899: Gustaf A. Hidén  1899–1900: Hannes Valkama  1900–1901: K. A. Nurmi  1901–1904: Matti Lehtonne  1904–1906: Matti Försti  1906–1907: Sulo Sinisalo  1907–1910: Jonas Wilhelm Häggman  1910–1913: Kaarlo Ruotsalainen  1913–1918: Karl Fridolf Holmström  1918–1920: Jonas Wilhelm Häggman  1920–1930: Niilo Tuomenoksa  1930–1937: Toivo Rajalinna  1937–1949: Peter Talikka  1949–1962: Toivo Rajamaa :  1962–1972: Kusti Laitinen  1972–1975: Pentti Järvinen  1975–1984: Tapani Rajamaa  1985–1988: Juhani Pietarinen  1988–1998: Tapani Rajamaa  1994–1999: Timo Karvonen  1999–2000: Reino Tanner  1998–2003: Soile Salorinne  2004–2005: Markus Ottoson  2000–2005: Tapani Rajamaa  2004–2012: Mika Partanen  2013–2018: Timo Virtanen  2018–2023: Veli Loponen  2023– Jukka Hiltunen
Hot Springs (Arkansas)

| Hot Springs |
| --- | --- |
 Hot Springsin keskustaa.

 Koordinaatit: 34°29′50″N, 93°3′19″W 
Valtio:  Yhdysvallat
Osavaltio:   Arkansas
Piirikunta:  Garland
Pinta-ala:  
 – Kokonaispinta-ala:  94,73 km²
 – Josta vettä:  0,31 km² 
Korkeus:  182 m
Väkiluku (2010):  35 193
 – Väestötiheys:  390,97 as./km²
 – Metropolialue:  96 024
Aikavyöhyke:  UTC-6 (kesäaika UTC-5)
Lempinimi::  Valley of the Vapors
Motto::  America's First Resort
 
 cityhs.net 
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Hot Springs on kaupunki Garlandin piirikunnassa, Arkansas’n osavaltiossa Yhdysvalloissa. Sen väkiluku oli vuoden 2010 väestönlaskennassa 35 193.
Assemblies of God -kirkkokunta perustettiin Hot Springsissa vuonna 1914. Hot Springsin kansallispuisto sijaitsee kaupungin tuntumassa.
Kuvia kaupungista

Ilmakuva Hot Springsin keskustasta.
Hot Springsin kansallispuisto.
Lake Hamilton.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Hot Springs (Arkansas) Wikimedia Commonsissa
Hertzog

Hertzog on sukunimi:
J. B. M. Hertzog (1866–1942), eteläafrikkalainen sotilas ja poliitikko
Paul Hertzog, yhdysvaltalainen elokuvasäveltäjä
Heinäseiväs

Heinäseiväs on nuoren kuusen rungosta tehty, noin 2,5 metriä korkea ja noin 7–9 cm halkaisijaltaan oleva molemmista päistään teroitettu seiväs, jota on käytetty kuivatettaessa heinää talvirehuksi . Sitä käytettiin myös viljan kuivatukseen syksyllä. Heinäseipäät alkoivat levitä Suomeen Skandinaviasta 1900-luvun alussa. Niiden käyttö yleistyi toisen maailmansodan jälkeen, ja ne poistuivat käytöstä useimmiten 1980-luvun alussa.
Rakenne

Heinäseipäässä on puolen metrin välein noin tuuman eli 2,5 sentin läpimittaisia tapinreikiä. Reikiä on yleensä kolme kappaletta, joista alin on noin metrin korkeudella tyvestä ja seuraavat vajaan puolen metrin välein. Ylimmästä tapinreiästä seipään kärkeen on noin 60–70 sentin matka. Reikiin työnnetään puisia tappeja tai nauloja. Tappien tarkoitus on kannattaa heiniä, jotta väliin jäisi ilmavia kerroksia ja heinät kuivuisivat paremmin. Tappi pannaan heinäseipääseen heinien ollessa tuoreita, kun heinän pinta seipäässä ulottuu noin 10 cm tapinkohdasta alaspäin. Poutasäällä ja kun heinät ovat puolikuivia, tapilla voi kevyesti painaa heiniä alas. Heinäseipään tappi on noin kahden sentin paksuinen ja noin 20 sentin pituinen kuusen tai koivun oksasta katkaistu puikko. Joissakin tapauksissa alimman tapin, joka estää heiniä painumasta maahan saakka, korvaa kiinteä puukappale, josta käytetään nimeä lossi.
Kärväs eli tuurikas on jykevä heinäseivästä muistuttava kuivausteline, jossa on pitkät, loivasti ylöspäin suuntautuvat, kiinteät tapit. Jos tuurikas on tehty sopivasti oksaisesta puusta, sen tapit voivat olla myös karsimatta jätettyjä oksia.
Haasia on kuivausteline, jonka tolpat on yhdistetty riu'uilla tai narulla. Pohjanmaalla siitä käytetään sanaa saura.
Käyttö

Ennen seipäiden käyttöönottoa heinä kuivattiin sängellä, jolloin se yöksi koottiin rukoihin ja kuivuttuaan se vietiin sieltä edelleen latoihin ja vanhempina aikoina suoviin, kekoihin ja pieleksiin. Märkinä kesinä luonnonheinän kuivatukseen saatettiin käyttää haasiaa, jolle lepeet nosteltiin käsin.
Heinäseipäät ilmaantuivat Suomeen Skandinaviasta 1900-luvun alussa ja yleistyivät koko maahan toisen maailmansodan jälkeen, ja niitä käytettiin yleisesti 1980-luvun alkuun saakka. Seipäälle heinä mätettiin eli nosteltiin heinähangolla. Heinäseipäitä käytetään vähäisessä määrin edelleen.
Kun puimakoneet yleistyivät, samoja seipäitä alettiin käyttää myös niitetyn viljan kuivatukseen. Leikkuupuimurien yleistyttyä viljaseipäät jäivät kokonaan pois käytöstä.
Kun maatalous alkoi koneellistua, muodostui heinäseipään ympärille ensin hevosvetoisten työkoneiden ketju, johon kuuluivat niittokone, pöyhin, haravakone ja hevosen vetämä heinäkärry, joka saatiin lisäämällä tavalliseen hevoskäryyn korkeat heinälaidat eli rehdot. Kun traktorit yleistyivät, samat koneet muutettiin traktorivetoisiksi, ja mukaan heinän seiväskuivatuksen koneketjuun tulivat edellisten lisäksi vielä seiväskaira, jolla tehtiin reiät maahan seipäille, sekä heinähäntä, jolla heinät ajettiin pellolta latoon.
Heinä- ja viljaseipäiden käytöstä luovuttiin yleisesti 1980-luvun alkuun mennessä ensin leikkuupuimurien ja sitten heinän paalauksen levittyä käyttöön. Heiniä kuivataan nykyään pellolla entistä tehokkaammilla pöyhimillä ja paalauksen jälkeen varastossa latokuivureilla. Entistä enemmän tehdään myös esikuivatettua tuorerehua aumoihin tai paaleihin.
Heinäseipäille nostettua heinää Oulun Kellossa.
Heiniä puretaan ulkurakennuksesta (haasiasta) Muoniossa 1929.
Heiniä seipäällä Tammelan Mustialassa vuonna 1899. Valokuva I. K. Inha.
Hanasaaren kulttuurikeskus

Hanasaari-Hanaholmen
Hanasaari – ruotsalais-suomalainen kulttuurikeskus (ruots. Hanaholmens Kulturcentrum för Sverige och Finland) on Suomen valtion omistama ja Suomalais-ruotsalaisen kulttuurirahaston ylläpitämä kulttuurikeskus Espoon Hanasaaressa. Kulttuurikeskuksen lisäksi Hanasaaressa on hotelli, kokoustiloja ja ravintola. Gunvor Kronman on toiminut kulttuurikeskuksen johtajana vuodesta 2003.
Tehtävä

Hanasaaren tehtävänä on edistää Suomen ja Ruotsin välistä yhteistyötä kulttuurin, koulutuksen, yhteiskunnan ja elinkeinoelämän aloilla. Se toimii yhteiskunnallisen keskustelun herättäjänä ja tarjoaa paikan kansainväliselle yhteistoiminnalle. Siellä käy kymmeniä tuhansia vieraita vuodessa.
Hanasaari pähkinänkuoressa

Hanasaaren kulttuurikeskus on Suomalais-ruotsalaisen kulttuurirahaston alainen toimija. Kulttuurikeskuksella on kaksi toiminta-aluetta: ohjelmatoiminta ja kokoushotelli. Myös kulttuurirahaston hallinnon toimitilat ovat Hanasaaressa.
Lisäksi Hanasaaressa hallinnoidaan Norjaan, Tanskaan ja Islantiin suuntautuneiden kahdenvälisten kulttuurirahastojen toimintaa opetus- ja kulttuuriministeriön toimeksiannosta.
Toimintaa johtaa kolmivuotiskaudeksi nimetty johtokunta, johon kuuluu viisi jäsentä Ruotsista ja viisi Suomesta. Suomalaisista jäsenistä yksi on johtokunnan puheenjohtaja, jonka nimittää Suomen kulttuuriministeri; muut jäsenet nimittää Suomalais-ruotsalainen kulttuurirahasto. Johtokunnan puheenjohtaja 2013–2015 oli kansanedustaja Kimmo Sasi.
Hanasaaren kulttuurikeskuksen vihkivät käyttöön Ruotsin kuningas Kaarle XVI Kustaa ja Tasavallan presidentti Urho Kekkonen 1. kesäkuuta 1975. Rakennuksen on suunnitellut arkkitehti Veikko Malmio ja alkuperäinen sisustus on professori Yrjö Sotamaan suunnittelema. Kuningas Kaarle Kustaa ja tasavallan presidentti Sauli Niinistö uudelleenvihkivät remontoidun kulttuurikeskuksen 1. kesäkuuta 2017 Tanskan kuningatar Margareeta II:n, Norjan kuningas Harald V:n ja Islannin presidentti Guðni Thorlacius Jóhannessonin läsnä ollessa osana Suomen itsenäisyyden 100-vuotisjuhlallisuuksia.
Hanasaaren johtokunnan puheenjohtajat ja johtajat

Johtokunnan puheenjohtajat:
Kalervo Siikala 1973–1993
Mirja Saari 1994–2003
Esko Aho 2004–2008
Kimmo Sasi 2009–
Johtajat:
Pär Stenbäck 1974–1985
Ann Sandelin 1985–1990
Anna-Maija Marttinen 1991–2003
Gunvor Kronman 2003–
Hanasaari lukuina

100 omaa tapahtumaa, joissa 14 000 osallistujaa vuodessa
60 000 kokous- ja hotellivierasta vuosittain
noin 60 työntekijää
kokoustilat 2–231 henkilölle
66 hotellihuonetta
2 sviittiä
240-paikkainen ravintola, kesäterassi
omaa rantaviivaa 1,2 km
244 taideteosta.
Heikki Häiväojan reliefi Vuorovaikutus rakennuksen ala-aulassa.
Herbeuville

| Herbeuville |
| --- | --- |
 Kunnantalo
 vaakuna
 Herbeuville
 Koordinaatit: 49°02′47″N, 5°38′15″E 
Valtio:  Ranska
Alue:  Grand Est
Departementti:  Meuse
Arrondissementti:  Verdun
Pinta-ala:  
 – Kokonaispinta-ala:  6,71 km²
Väkiluku (2017):  180
Aikavyöhyke:  UTC+1
Postinumero:  55210
Suuntanumero(t):  55243
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Herbeuville on kunta Koillis-Ranskassa Meusen departementissa Grand Estin alueella. Kunnassa asui 180 asukasta vuonna 2017 ja sen pinta-ala on 6,71 neliökilometriä.
Herbeuvillen väkiluku on kasvanut 17 asukkaalla vuodesta 2007, jolloin kunnassa asui 163 asukasta. Vuonna 2012 kunnan väkiluku oli sama kuin vuoden 2017 väestönlaskennassa.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Herbeuville Wikimedia Commonsissa
Hugo Claus

Hugo Claus vuonna 1961.
Hugo Maurice Julien Claus (5. huhtikuuta 1929 Brugge – 19. maaliskuuta 2008 Antwerpen) oli belgialainen kirjailija, runoilija, näytelmäkirjailija, elokuvakäsikirjoittaja ja kuvataiteilija. Hän oli yksi Belgian merkittävimpiä hollanninkielisiä kirjailijoita.
Claus syntyi Bruggessa, eikä tullut nuorena toimeen perheensä kanssa. Heti toisen maailmansodan hän muutti pois kotoa ja teki ennen kirjailijanuraa monia pieniä töitä elantonsa eteen. Clausin ensimmäinen julkaistu teos oli runokokoelma Kleine reeks vuodelta 1947. Hänen suosionsa kasvoi 1960- ja 1970-luvulla romaanien De verwondering (”Ihmetys”) ja Omtrent Deedee sekä näytelmillä Suiker (”Sokeri”) ja Vrijdag (”Perjantai”).
Vuonna 1983 ilmestynyt romaani Het verdriet van België, joka on suomennettu nimellä Belgian suru, oli Clausin läpimurtoteos. Osittain omaelämäkerrallinen teos sijoittuu toiseen maailmansotaan ja käsittelee yhteiskunnallista epäoikeudenmukaisuutta, perheoloja ja katolisen kirkon painostusta Belgiassa.
Yli 120 teosta käsittäneen kirjailijan työnsä lisäksi Claus käsikirjoitti ja ohjasi elokuvia sekä kuului kuvataiteilijoiden Cobra-taiteilijaryhmään. Hänen käsikirjoittamiaan elokuvia ovat muun muassa Fons Rademakersin ohjaukset Kylä joen rannalla (1958) ja Kuuma iho (1965), joista ensin mainittu oli myös ehdolla parhaan vieraskielisen elokuvan Oscar-palkinnon saajaksi.
Claus kärsi viimeisinä elinvuosinaan Alzheimerin taudista. Keskiviikkona 19. maaliskuuta 2008 ilmoitettiin, että Clausille oli tehty eutanasia.
Aiheesta muualla

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
Hugo Clausin muistokirjoitus Helsingin Sanomissa
Hiilinki

Hiilinki on Keski-Suomessa sijaitsevan Kinnulan kylä. Hiilinki on syntynyt pika-asutuksen tuloksena. Asukasluku kasvaa huomattavasti kesäasukkaiden ja lomailijoiden myötä. Kylälle on saatu paluumuuttajia ja uusia asukkaita. Hiilinki sijaitsee kantatien 58 varrella.
Herbie Blash

| Herbie Blash |
| --- | --- |
 Herbie Blash vuoden 2008 Kanadan GP:ssä
Henkilötiedot
Syntynyt: 30. syyskuuta 1948 (ikä 76)
Kansalaisuus:   Iso-Britannia
Michael Herbie Blash (s. 30. syyskuuta 1948) on brittiläinen entinen FIA:n kilpailujen apulaisjohtaja. Hän on toiminut apulaisjohtajana Formula 1 -sarjassa vuodesta 1996 lähtien. 5. heinäkuuta 2016 Blash ilmoitti lopettavansa kilpailujen apulaisjohtajana kauden lopussa.
Aiheesta muualla

GrandPrix.com
Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista. 
Alkuperäinen artikkeli: en:Herbie Blash
Käännös suomeksi
Hippokamppi (kuu)

| Hippokamppi |
| --- | --- |

Löytäminen
Löytäjät:  Showalter et al.
Löytöaika:  1. heinäkuuta 2013
Kiertoradan ominaisuudet
Planeetta:  Neptunus
Keskietäisyys:  105 283 km
Eksentrisyys:  < 0,00005
Kiertoaika:  0,93618 d
Inklinaatio:  < 0,005
Fyysiset ominaisuudet
Päiväntasaajan halkaisija:  16–20 km
Massa:  0,5 (±0,4) x 1016 kg
Hippokamppi (Neptunus XIV) on Neptunuksen pieni ja himmeä kuu, jonka löysi tähtitieteilijä Mark Showalter 1. heinäkuuta 2013 Hubble-avaruusteleskoopin vuosina 2004–2009 ottamien kuvien perusteella. Kuu on pienin Neptunuksen tunnetuista kuista, ja noin 100 miljoonaa kertaa himmeämpi kuin himmeimmät paljain silmin näkyvät tähdet. Kuun halkaisijasta on kaksi poikkeavaa arviota. Toinen arvio on 16–20 kilometriä  ja toinen taas 8–10 kilometriä. Se kiertää Neptunusta 105 283 kilometrin päässä planeetan keskustasta.
Kuu nimettiin Poseidonin merihevosen mukaan. Ennen nimeämistään se tunnettiin väliaikaisella nimellä S/2004 N 1.
Hiiliryhmä

Hiiliryhmä on alkuaineiden jaksollisen järjestelmän 14. ryhmä eli neljäs pääryhmä. Siihen kuuluu kuusi alkuainetta: hiili (C), pii (Si), germanium (Ge), tina (Sn), lyijy (Pb) ja flerovium (Fl). Näistä alkuaineista hiili on epämetalli, pii ja germanium ovat puolimetalleja, lyijy ja tina ovat metalleja ja flerovium keinotekoisesti valmistettu, varsin lyhytikäinen radioaktiivinen alkuaine.
Korkein hapetusluku hiiliryhmän stabiileilla alkuaineilla on +IV ja alin -IV, koska kaikilla on neljä elektronia uloimmalla kuorellaan. Hiiliryhmän alkuaineet muodostavat usein kovalenttisia sidoksia.