stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Vicar
Aiheesta muualla

Vicar Inducks-tietokannassa
Vicarin muistokirjoitus Helsingin Sanomissa.
| Auktoriteettitunnisteet  |
| --- | --- |
Kansainväliset:  ISNI  VIAF  WorldCat 
Kansalliset:  Norja  Saksa  Ruotsi  Tšekki  Alankomaat 
Henkilöt:  DDB 
Muut:  Europeana
Keisari ja senaattori

| Keisari ja senaattori |
| --- | --- |
Kirjoittaja:  Mika Waltari
Kirjoitettu:  1963
Alkuperäiskieli:  suomi
Aihe:  J. V. Snellmanin ja Aleksanteri II:n tapaaminen
Tapahtumapaikka ja -aika:  Parola 1863
Kantaesitys:  1963
Keisari ja senaattori on Mika Waltarin kirjoittama lyhyt, yksinäytöksinen näytelmä vuodelta 1963. Se on tilausnäytelmä, jonka Waltari teki vuoden 1863 kieliasetuksen 100-vuotisjuhlia varten. On tosin mahdollista, että se oli kirjoitettu ainakin osaksi jo aiemmin.
Näytelmä kuvaa juuri senaattoriksi nimitetyn J. V. Snellmanin ja keisari Aleksanteri II:n kohtaamista Parolassa vuonna 1863, ennen keisarin lupaamia valtiopäiviä. Keisari on suorittamassa sotajoukon katselmusta ja kutsuu Snellmanin puheilleen. Snellman saa keisarin lupaamaan Suomelle kieliasetuksen, joka teki suomen kielen tasavertaiseksi virkakieleksi ruotsin kanssa ja loi edellytykset suomalaisen kansallisen kulttuurin nousulle.
Näytelmä esittää Suomen ja Venäjän johtajien väliset suorat suhteet ja sopimuspolitiikan myönteisessä valossa. Snellmania pidetään Suomessa petturina, kun hän on suostunut senaattoriksi ja näyttää uhranneen  omat aatteensa, mutta todellisuudessa hän on tehnyt sen saadakseen  Suomelle etua. Tässä näytelmä kommentoi selvästi omaa aikaansa ja presidentti Kekkosen idänsuhteita.
Keisari ja senaattori on julkaistu Kariston seuranäytelmäsarjassa numerolla 600. Siitä tehtiin vuonna 1963 myös TV-sovitus, jossa pääosia esittivät Heimo Lepistö (Snellman) ja Kauko Helovirta (Aleksanteri II).
Kemin taidemuseo

| Kemin taidemuseo |
| --- | --- |
 Kemin kulttuurikeskus, jossa Kemin taidemuseo sijaitsee.
Tyyppi:  taidemuseo, alueellinen vastuumuseo
Sijainti:  Marina Takalonkatu 3 94100 Kemi
Perustettu:  1947
Johtaja:  Tanja Kavasvuo
Kotisivut:  Kemin taidemuseo
Koordinaatit:  
 fiKemin taidemuseo 
     
Kemin taidemuseo on kulttuurikeskuksessa sijaitseva alueellinen vastuumuseo. Se on yksi Suomen alueellisista vastuumuseoista, jossa on esillä erityisesti Lapin kuvataidetta, minkä lisäksi museossa järjestetään myös kansainvälisiä näyttelyitä.
Museorakennus

Kemin taidemuseo sijaitsee Kemin kulttuurikeskuksessa, josta löytyvät taidemuseon tilojen lisäksi myös Kemin kaupungin pääkirjaston, Kivalo-opiston ja Meri-Lapin musiikkiopiston tilat. Kolmessa vaiheessa rakennetun Kemin kulttuurikeskuksen taidemuseolle varattu osa valmistui yhdessä työväenopistolle ja kauppaopistolle varattujen tilojen kanssa vuonna 1977 ja museo muutti nykyisiin tiloihinsa vuoden 1990 jälkipuoliskolla. Museo sijaitsee torin laidalla osoitteessa Marina Takalon katu 3.
Kokoelmat ja toiminta

Kemin taidemuseo on Pohjois-Suomen vanhin taidemuseo. Sen kokoelmat saivat alkunsa vuonna 1947 lehtori Ape Rantaniemen lahjoittamasta taidekokoelmasta, joka sisälsi erityisesti 1910- ja 1920-lukujen suomalaista taidetta kuten Albert Edelfeltin, Akseli Gallen-Kallelan, Pekka Halosen, Eero Nelimarkan, Marcus Collinin, Tyko Sallisen, Ellen Thesleffin ja Magnus Enckellin teoksia. Aluksi kokoelmaa pyrittiin täydentämään niin, että hankinnat liittyisivät tyylillisesti tai taiteilijakohtaisesti Rantaniemen lahjoituskokoelmaan. Nykyään Kemin taidemuseon hankintojen pääpaino on läänin nykytaiteen kartuttamisessa. Museon kokoelmiin kuului vuonna 2007 noin 2156 teosta.
Aluetaidemuseonimityksen Kemin taidemuseo sai vuonna 1981 ja suomalainen aluetaidemuseotoiminta lähtikin liikkeelle kokeiluna juuri Kemin taidemuseosta.
Kemin taidemuseo on Suomen museoliiton jäsenmuseo ja sen vs. museotoimenjohtajana toimii Tanja Kavasvuo.
Museo on avoinna maanantaista perjantaihin kello 10-17 sekä lauantaisin kello 10-15.
Aiheesta muualla

Kemin taidemuseo
Kemi
| --- | --- |
Kaupunginosat:   Ajos  Hepola  Karihaara  Karjalahti  Kivikko  Koivuharju  Nauska  Paattio  Peurasaari  Ritikka  Rytikari  Sauvosaari  Syväkangas  Takajärvi  Tervaharju 
Liikenne:   Ajoksen satamarata  Elijärven kaivosrata  Lentoasema  Rautatieasema 
Nähtävyyksiä:   Historiallinen museo  Jäänmurtaja Sampo  Jalokivigalleria  Kaupungintalo  Kirkko  Kulttuurikeskus  Lumilinna  Taidemuseo 
| n k Perustiedot Wikidatassa: Kemin taidemuseo (Q11870877)ohje |
| --- | --- |
esiintymä kohteesta: taidemuseo, kulttuurihistoriallinen museo, museo
valtio: Suomi
sijaitsee hallinnollisessa alueyksikössä: Kemi
katuosoite: Marina Takalon katu 3, 94100 Kemi
koordinaatit: 65°44′09″N 24°33′27″E﻿ / ﻿65.7358°N 24.5575°E﻿ / 65.7358; 24.5575
VL Puuska

| VL Puuska |
| --- | --- |
 VL Puuska (PU-412 esisuunnitelma). PU-411:een suunniteltiin erilaista jäähdytintä.
Tyyppi:  hävittäjälentokone
Alkuperämaa:   Suomi
Valmistaja:  Valtion lentokonetehdas
Esitelty:  1942
Tila:  ei rakennettu
VL Puuska oli Valtion lentokonetehtaan vuonna 1942 kaavailema pienikokoinen suomalainen puurakenteinen hävittäjälentokone. Yhtään prototyyppiä ei tehty, itse asiassa suunnitelma jäi resurssien puutteessa vain esisuunnitteluasteelle, vaikka Suomen ilmavoimat teki koneiden suunnittelusta tilauksen vuonna 1944.
Lentokone oli pitkälle VL Pyörremyrsky pienennettynä – molemmissa Bf 109:n moottori DB 605 A-1 oli suunnittelun lähtökohta, vaikka moottoreiden saanti Saksasta ei ollut varma tai yksinkertainen asia. Puuskaan tosin suunniteltiin pyörremyrskystä poiketen Bf 109 -tyyppistä kapeaa laskutelinettä. Potkuriksi suunniteltiin Bf 109:n VDM/LMT 9-12087 A:ta, myös jäähdytysjärjestelmä ja tykki olivat suoraan Bf 109:stä. Koneessa oli muutenkin tarkoitus käyttää mahdollisimman paljon Bf 109:n tekniikkaa. Mittari- ja instrumenttivarustus oli tarkoitus rakentaa kokonaan VL:n hienomekaanisen tehtaan rakentamista tai alasammutuista neuvostoliittolaisista koneista saaduista peruskorjatuista instrumenteista.
Poikkeuksena olivat Kollsman-kompassi, Sperry-keinohorisontti ja Thommens-kello. Sähkölaitteet olivat pääosin Bosch-, Siemens- ja Varta-kalustoa, lukuun ottamatta laskutelinejärjestelmän kotimaisia Strömberg-moottoreita. Kumirenkaina oli suunniteltu käytettäväksi Nokian valmistamia MT-yhteensopivia renkaita. Koneesta tehtiin kahden version PU-411 ja PU-412 esisuunnittelu. Molemmat koneet oli tarkoitus luovuttaa 1. heinäkuuta 1945.
Tekniset tiedot

Lähde: lähde?
Yleiset ominaisuudet
Miehistö: 1
Pituus: &&&&&&&&&&&&&&07.05000007,5 m
Kärkiväli: &&&&&&&&&&&&&&09.02000009,2 m
Suurin lentoonlähtöpaino: &&&&&&&&&&&02750.&&&&002 750 kg
Suoritusarvot
Suurin nopeus: &&&&&&&&&&&&0650.&&&&00650 km/h
Lakikorkeus: &&&&&&&&&&014000.&&&&0014 000 m
Aseistus
1 × MG 151, johon 200 ammusta
Harmaakivi

Harmaakivi on usein graniitin vanhentunut nimitys, mutta se voi tarkoittaa myös muita harmaita kivilajeja, kuten granodioriittia ja gneissigraniittia. Suomen keskiaikaiset kivikirkot on pääosin rakennettu harmaakivestä. Alkujaan monien kirkkojen ulkoseinät ovat olleet rapattuja ja kalkittuja.
Vuonna 1932 ilmestynyt Iso tietosanakirja määritteli harmaakiven harmaanväristen graniittikivien kansanomaiseksi nimitykseksi. Rahvas käytti sanaa usein mistä tahansa malmien, kalkkikiven tai muun hyödynnettävän kiviaineksen yhteydessä esiintyvästä hyödynnettäväksi kelpaamattomasta kivestä kelvollisen vastakohtana.
Aiheesta muualla

Tiitta, Allan: Harmaakiven maa. Zacharias Topelius ja Suomen maantiede.  (Bidrag till kännedom av Finlands natur och folk, H. 147)  Helsinki:  Suomen tiedeseura, 1994.  ISBN 951653273X
Aimo Pulkkinen

| Henkilötiedot |
| --- | --- | --- | --- |
Syntymäaika: 14. kesäkuuta 1928
Syntymäpaikka: Parikkala, Suomi
Kuolinaika: 5. toukokuuta 2018 (89 vuotta)
Kuolinpaikka: Valkeakoski, Suomi
Pelipaikka: keskikenttä
Seurat
| Vuodet | Seura | O | (M) |
| 1946–1949 | SiU | – | (–) |
| 1948 | → Haka | – | (2) |
| 1950–1961 | Haka | 211 | (27) |
Maajoukkue
| 1953–1958 |  Suomi | 8 | (0) |
Valmennusura
1962–1966: Haka
 Seurajoukkueuran tilastot kattavat vain kansalliset sarjat.
Aimo Pulkkinen (14. kesäkuuta 1928 Parikkala – 5. toukokuuta 2018 Valkeakoski) oli suomalainen jalkapalloilija ja jalkapallovalmentaja.
Pulkkinen aloitti jalkapalloilun Yhtyneiden Paperitehtaiden tehdasjoukkueessa Simpeleen Urheilijoissa, josta hän vuorineuvos Juuso Waldenin käskystä siirtyi yhtiön toiseen tehdasjoukkueeseen Valkeakosken Hakaan vuonna 1950. Walden oli hoitanut Pulkkiselle asunnon sekä työpaikan viilaajana yhtiön omistamalta Jylhävaaran konepajalta. Myöhemmin Pulkkinen työskenteli Yhtyneillä Paperitehtailla muun muassa työnjohtajana sekä myyntipäällikkönä. Pulkkinen harrasti nuorena myös yhdistettyä, ja kuului vuoden 1952 olympiavalmennettaviin, mutta valitsi lopulta lajikseen jalkapallon.
Tukimiehenä pelannut Pulkkinen voitti Hakassa Suomen mestaruuden 1960 sekä Suomen Cupin 1955, 1959 ja 1960. Hän pelasi Mestaruussarjassa 12 kauden aikana 211 ottelua ja teki 27 maalia. Suomen A-maajoukkueessa Pulkkinen pelasi vuosina 1953–1958 kahdeksan maaottelua.
Pelaajauransa jälkeen hän toimi muun muassa Hakan päävalmentajana 1962–1966, jolloin seura voitti Suomen mestaruuden 1962 ja 1965. Pulkkinen oli myös mukana perustamassa Suomen jalkapallomuseota Valkeakoskelle vuonna 1993. Vuonna 2009 hänet valittiin Hakan kunniajäseneksi.
Sijoitusrahasto

Sijoitusrahasto on arvopapereista koostuva rahasto, jonka omistavat rahastoon sijoittaneet sijoittajat rahasto-osuuksiensa suhteessa. Sijoitusrahaston toimintaa hoitavat rahastoyhtiö ja salkunhoitaja. Salkunhoitaja hankkii rahastoon arvopapereita kuten osakkeita, korkoinstrumentteja tai johdannaisia.
Sijoittaja tulee rahaston osuudenomistajaksi merkitsemällä (ostamalla) rahaston osuuksia merkintähetken arvolla. Halutessaan myydä osuutensa pois sijoittaja lunastaa ne rahastoyhtiöltä. Tällöin rahastoyhtiö maksaa osuuksista niiden senhetkisen arvon. Rahasto-osuuden arvo lasketaan ja julkaistaan tavallisesti päivittäin, joissain tapauksissa harvemmin. Rahasto-osuuden arvo nousee ja laskee sen mukaan, miten rahaston arvopaperien arvot ovat kehittyneet.
Osa sijoitusrahastoista on listattu pörssiin. Näitä rahastoja kutsutaan lyhenteellä ETF. ETF-osuuksia ostetaan ja myydään pörssin kautta. ETF-osuuden arvo määräytyy pörssikaupankäynnissä.
Historiaa

Ensimmäinen sijoitusrahasto perustettiin vuonna 1924 Yhdysvaltoihin. Ruotsiin saatiin sijoitusrahastolaki vuonna 1974. Kymmenen vuotta myöhemmin rahastoista tuli Ruotsissa suosittuja.
Suomessa ei ollut sijoitusrahastolakia ennen vuotta 1987. Lain puuttuessa pankit ehtivät 1980-luvulla perustaa Suomeen useita sijoitusyhtiöitä, jotka toimivat osakeyhtiömuodossa.
Suomen ensimmäiset sijoitusrahastot aloittivat toimintansa 15.10.1987, kun uusi sijoitusrahastolaki oli astunut voimaan. Toiminnan alku oli kuitenkin vaikeaa muun muassa pörssiromahdusten ja laman vuoksi. Suuri yleisö kiinnostui sijoitusrahastoista enemmän vasta vuosina 1993–1994.
| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
| Vuosi | Rahastoyhtiöitä | Rahastoja |
| 1988 | 6 | 11 |
| 1991 | 10 | 15 |
| 1992 | 11 | 18 |
| 1994 | 15 | 40 |
Sijoitusrahastojen tyypit

Perinteiset rahastot voidaan jakaa kolmeen seuraavaan tyyppiin:
osakerahasto
korkorahasto
yhdistelmärahasto
Sijoitusrahastojen tyypit > Osakerahastot

Osakerahasto sijoittaa nimensä mukaisesti osakkeisiin. Osakerahastoja suositellaan usein pitkäjänteiseen säästämiseen. Osakerahastojen tuotto-odotus on pitkällä aikavälillä korkein, mutta ne sisältävät eniten riskiä. Rahasto hajauttaa tehokkaasti yhtiökohtaisen riskin, mutta rahasto on silti altis markkinariskille. Rahastossa yhden osakkeen huono kehitys ei pilaa koko salkun tuottoa, kuten huonosti hajautetussa osakesalkussa voi käydä. Markkinariskin myötä kuitenkin koko arvopaperimarkkinan tunnelmat vaikuttavat rahaston kehitykseen.
Rahaston säännöissä on yleensä rajattu osakesijoitukset jollekin maantieteelliselle alueelle, toimialalle tai tietyn tyyppisiin yrityksiin (kasvu-/arvoyritykset tai pienet/suuret yritykset). Toisaalta rahaston sijoitustapa voi olla rajattu (esim. aktiivisesti hoidetut rahastot vs. markkinaindeksiä seuraavat rahastot). Korkein riski on kehittyville markkinoille sijoittavissa rahastoissa, joiden kulut ovat yleensä kehittyneille markkinoille sijoittavia rahastoja korkeammat, mutta toisaalta tuottokin voi olla parempi. Osa osakerahastoja sijoittaa tietylle toimialalle, kuten lääketeollisuuteen. Toimialarahaston riski on laajemmin hajauttavaa rahastoa korkeampi. On olemassa myös osinkoa maksaviin osakkeisiin sijoittavia rahastoja.
Sijoitusrahastojen tyypit > Korkorahastot

Korkorahastojen on tarkoitus tuottaa suhteellisen vakaasti, koska ne seuraavaat korkomarkkinoiden kehitystä. Lyhyen koron rahastot eli rahamarkkinarahastot ovat riskiltään korkorahastoista pieniriskisimpiä. Kehitys on vakaata, mutta pienellä riskillä saa vain sen tuoton, jonka rahamarkkinat tarjoavat eli usein ei kovin korkeaa tuottoa. Lyhyitä korkosijoituksia käytetäänkin usein rahan ”pysäköintipaikkana” odottamassa hankintoja tai parempaa sijoitushetkeä osakemarkkinoille.
Korkorahastojen sijoituskohteina on luonnollisesti joukkolainoja, jotka voivat olla kuntien, valtioiden tai yritysten liikkeeseen laskemia. Yrityslainoihin liittyy luottoriski. Korkorahastoa, joiden sijoitusten duraatio on alle 12 kuukautta kutsutaan rahamarkkinarahastoksi. Yhdistelmärahasto sijoittaa varansa sekä korko- että osakemarkkinoille. Yhdistelmärahastot sijoittavat rahansa sekä osake- että korkomarkkinoille sääntöjensä puitteissa.
Markkinakorkojen nousu laskee rahastossa olevien korkosijoitusten arvoa. Korkojen noustessa korkorahastojen tuotto putoaa tai menee väliaikaisesti negatiiviseksi. Rahamarkkinarahastossa sijoitusten duraatio on niin lyhyt, ettei markkinakorkojen nousu laske lyhyen koron rahaston arvoa.
Finanssikriisi osoitti, että rahamarkkinarahastot eivät aina ole aivan riskittömiä. Rahaston sijoitukset, joiden korkoperiodi oli lyhyt 3 tai 6 kuukautta, mutta sijoitusaika pitkä esim. 5 vuotta tuottivat yllätyksen rahastotuotoille, kun luottoriskiin suhtautuminen muuttui nopeasti negatiivisemmaksi.
Sijoitusrahastojen tyypit > Yhdistelmärahastot

Yhdistelmärahaston on kuten nimikin kuvaa sijoitustoiminnassaan osakerahastojen ja korkorahastojen yhdistelmä. Rahasto sijoittaa sääntöjensä mukaisella jakaumalla molempiin omaisuuslajeihin. Riski on vastaavasti korkorahastoja korkeampi, mutta osakerahastoa alempi.
Yhdistelmärahastoon sijoittavan on kuitenkin oltava tarkkana kulujen suhteen, sillä yleensä erikseen hankittu korko- ja osakerahasto muodostuvat valmista yhdistelmärahastoa edullisemmaksi. Tämä pätee, jos yhdistelmärahasto ei aktiivisesti sijoita varojaan enemmän osakkeisiin, niiden arvon noustessa ja päinvastoin.
Sijoitusrahastojen tyypit > Muut rahastotyypit

Osa rahastoista ei asetu luontevasti osake-korko -jaotteluun. Useimpiin sijoittajia kiinnostaviin sijoituskohteisiin sijoittamista varten on olemassa rahastoja. Raaka-ainerahastojen sijoituskohteena ovat suoraan eri hyödykkeet (raaka-aineet tai arvometallit, esim. kulta) tai näihin liittyvät johdannaiset. Vipurahastot pyrkivät sijoittamisessaan moninkertaistamaan sijoituskohteensa (tyypillisesti markkinaindeksi tai tietty raaka-aine tai valuutta) arvonvaihtelut. Näin rahasto mahdollistaa sijoittajalle korkeamman riskin ottamisen ilman velkaa. Hedgerahastot ovat aktiivisesti hoidettuja rahastoja, jotka pyrkivät positiiviseen absoluuttiseen tuottoon yleisestä markkinatilanteesta riippumatta. Ne pyrkivät siis tuottamaan myös laskevilla markkinoilla. Tällaisen rahaston sijoitustoiminta perustuu jonkin yleisestä markkinakehityksestä poikkeavan tuottomahdollisuuden hyödyntämiseen.
Sijoitusrahastojen tyypit > Rahastojen rahastot

Rahastot voivat olla myös niin sanottujen rahastojen rahastoja. Tämä tarkoittaa sitä, että rahastonhoitaja sijoittaa rahaston rahat toisten sijoitusrahastojen osuuksiin, ei kuitenkaan normaalisti yllä mainittujen muiden rahastojen osuuksiin. Rahasto ei siis tee suoria osake- tai korkosijoituksia.
Alarahastot (eli sijoituskohteena olevat rahastot) ovat yleensä saman rahastoyhtiön tarjoamia. Näin rahaston sijoituksista suurempi osuus päätyy hallintokuluina rahastoyhtiöille, vaikka esitteessä mainittu rahastojen rahaston hallinnointikustannus olisikin pieni.
Mikäli sijoittaja ei itse halua tai osaa ottaa näkemystä, rahastojen rahastot ovat vaivaton mutta suhteessa kallis sijoitusmuoto.
Osuuslajit

Rahastoilla voi olla erityyppisiä osuuksia, tyypillisimmin tuotto- ja kasvuosuuksia. Monissa rahastoissa on myös osuuslajeja, jotka on suunnattu tietyn tyyppisille sijoittajille, kuten omat lajinsa instituutioille ja kuluttaja-asiakkaille. Osuuslajeilla voi olla eri minimimerkintäsumma ja palkkiorakenne. Lisäksi osuuslaji voi olla pörssikaupankäynnin kohteena (ETF-rahastojen osuudet).
Kustannukset

Sijoitusrahastoon sijoittava saa pienellä summalla kattavan hajautuksen, mutta vastaavasti maksaa tästä palkkioita rahastoyhtiölle. Lähes kaikki rahastot perivät hallinnointipalkkion. Lisäksi yleensä maksettavaksi tulee myös merkintä- ja lunastuspalkkio. Palkkioiden suuruus vaihtelee suuresti rahastoittain. Kustannustehokkaampi muoto sijoittajalle on indeksirahasto, jossa palkkiot ovat merkittävästi pienemmät.
Kaupankäynti

Sijoitusrahaston osuuksia voi merkitä ja lunastaa yleensä kerran päivässä. Joissain rahastoissa merkintä tai lunastus on mahdollista vain harvemmin, esimerkiksi kerran tai kahdesti kuussa.
Sijoittaja voi halutessaan lunastaa rahansa pois päivän arvolla. Rahastoyhtiöllä on velvollisuus lunastaa sijoittajan rahasto-osuudet. Mikäli rahastolla ei ole tarvittavia varoja, niitä on hankittava myymällä arvopapereita. Tämän on tapahduttava ilman aiheetonta viivytystä, kuitenkin kahden viikon kuluessa lunastusmääräyksestä.
Rahastoon on tehtävä tietty minimisijoitus, jonka suuruus vaihtelee huomattavasti. Rahastoon voi yleensä säästää säännöllisesti esimerkiksi kuukausittain. Kuukausittainen säästäminen pienentää sijoittajan riskiä pitkällä aikavälillä. Erityisen tärkeää tuoton kannalta ovat säännölliset sijoitukset silloin, kun kurssit laskevat ja ovat alamaissa.
Sijoittajan kannattaa tutustua rahaston avaintietoesitteeseen, rahastosääntöihin ja viralliseen rahastoesitteeseen ennen sijoituspäätöksen tekemistä.
Verotus Suomessa

Rahastoyhtiön maksama voitto-osuus samoin kuin osuuksien lunastamisesta saatu luovutusvoitto ovat Suomessa veronalaista tuloa. Henkilöverotuksessa ne verotetaan pääomatulona. Tulonhankkimiskulut (käytännössä osto- ja myyntipalkkion) saa vähentää luovutusvoitosta. Voittoa laskettaessa voidaan todellisen hankintamenon sijasta käyttää hankintameno-olettamaa.
Sijoitusrahastojen valvonta

Finanssivalvonta valvoo sijoitusrahastoja ja niitä hoitavia rahastoyhtiöitä. Finanssivalvonta ylläpitää luetteloa Suomessa toimivista rahastoyhtiöistä ja niiden hoitamista sijoitusrahastoista. Finanssivalvonnan rekisteristä käy myös ilmi ulkomaiset rahastoyhtiöt (lakitermi: yhteissijoitusyritykset) ja niiden hoitamat sijoitusrahastot, jotka ovat notifioitu Suomeen.
Rahaston valinta ja kulut

Morningstar-yhtiön tutkimuksen mukaan yhtiön omat tähdet auttavat valitsemaan tuottavamman rahaston mutta paras tuoton ennustaja on silti kulusuhde, joten sijoittajan tärkeimmän rahastonvalintakriteerin pitäisi olla kulujen alhaisuus. Tutkimuksessa matalien kulujen rahastot voittivat korkeiden kulujen rahastot kaikilla aikaväleillä ja kaikissa rahastoluokissa, "jokaisella testatulla datapisteellä".
Aiheesta muualla

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
Finanssivalvonta: Sijoitusrahastot (Arkistoitu – Internet Archive)
Evli Pankki: Rahastosanasto[vanhentunut linkki]
Sijoitustieto: Rahastot ja rahastosäästäminen[vanhentunut linkki]
| n k Osakemarkkinat |
| --- | --- |
Osake:  Arvo-osuus  Osake  Osakeanti  Osakelaji  Osinko 
Osallistujat:  Analyytikko  Liikkeeseenlaskija  Listaamaton yhtiö  Listayhtiö  Pörssi  Pörssiyhtiö  Sijoittaja 
Kaupankäynti:  Lyhyeksi myynti  Osakkeiden takaisinosto  Päiväkauppa 
Osakkeen arvo:  Efektiivinen tuotto  Kokonaistuotto  Markkina-arvo  Osakekohtainen tulos  Substanssiarvo 
Tunnusluvut:  Maksuvalmius  Velkaantumisaste  Omavaraisuusaste  Osinkosuhde  Osinkotuotto  P/B-luku  P/E-luku  P/S-luku  Sijoitetun pääoman tuotto 
Osakestrategioita:  Arvo-osake  Kasvuosake 
Osaketeorioita:  Elliottin aaltoteoria  Fundamenttianalyysi  Tekninen analyysi 
Katso myös:  Arvo-osuustili  Likviditeetti  Optio  Osakeindeksi  Pääomatulo  Sijoitusrahasto
Tanskan vastarintaliike

Tämän panssariauton rakensivat Tanskan vastarintaliikkeen jäsenet Frederiksværkin rautatietehtailla, ja sitä käytettiin toiminnassa 5. toukokuuta 1945 natsiryhmittymiä vastaan. Auton kunnossapidosta vastaa Tuborg-säätiö ja se on nykyisin Tanskan vastarintaliikkeen museossa.
Tanskan vastarintaliike (tansk. Modstandsbevægelsen) on yhteisnimitys niille tanskalaisille ryhmille, jotka muun muassa sabotaasi-iskuilla ja salamurhilla taistelivat natsi-Saksan miehitystä vastaan toisen maailmansodan aikana. Taistelutoimintaan osallistui vain pieni osa tanskalaisista. Kaksi suurinta järjestöä olivat Holger Danske ja BOPA (Borgerlige Partisaner, "kansalaispartisaanit"). Holger Danskissa oli noin 350 jäsentä, joista 64 surmattiin. BOPAssa oli korkeimmillaan noin 400 jäsentä (sodan loppuvaiheessa 175), joista 38 surmattiin.
Liikkeet tekivät itsekin surmatöitä, joiden uhreina oli erityisesti ilmiantajina pidettyjä tanskalaisia. Holger Dansk teki yli sata sabotaasi-iskua ja tappoi noin 200 natsien kanssa yhteistyötä tehnyttä tanskalaistalähde?. BOPA, joka oli alun perin kommunistinen järjestö, teki noin tuhat iskua. BOPAn perustajat olivat tanskalaisia Espanjan sisällissodan veteraaneja.  BOPA teki kesäkuun 1944 loppupuolella Riffelsyndikatet-asetehtaaseen niin voimakkaan pommi-iskun, että tehtaan toiminta pysähtyi lopullisesti.
Merkittävä toimija oli 16. syyskuuta 1943 perustettu Danska frihetsråd. Järjestö toimi eri ryhmien toiminnan koordinaattorina, jakoi niille liittoutuneiden Tanskaan toimittamia aseita ja piti yllä maanalaista tiedotusverkostoa julkaisemalla lehtiä ja lentolehtisiä.
Lokakuussa 1943 Saksan poliisivoimat alkoivat pidättää Tanskan juutalaisia, mutta vastarintaliike auttoi 7 000 juutalaista turvaan Ruotsiin. Myös jotkut Tanskan miehityshallinnossa toimineet saksalaiset avustivat juutalaisten joukkopakoa Ruotsiin. Kuitenkin 485 juutalaista saatiin pidätettyä ja lähetettiin keskitysleirille Theresienstadtiin Tšekkoslovakiaan.
Saksalaisten tappio ja heidän vetäytymisensä Tanskasta keväällä 1945 ei aiheuttanut niin suurta kaaosta ja koston kierrettä kuin monissa muissa miehitetyissä maissa. Joitakin tanskalaisten keskinäisiä yhteenottoja kyllä oli.
| --- | --- |

Taisteluissa kuolleita: 850
Saksalaisten teloittamia: 102
Saksaan viedyt juutalaiset: 480 (joista 52 kuoli)
Saksaan vietyjen kokonaismäärä: 6 000 (joista 600 kuoli)