stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Johann Tilly
Tilly kohtaa Kustaa II Aadolfin

Keisari erotti Wallensteinin 1630 ja Tilly sai komennettavakseen yhdistetyt keisarin ja katolisen liigan armeijat. Seuraavaksi vastustajaakseen kolmikymmenvuotisessa sodassa hän sai Ruotsin kuningas Kustaa II Aadolfin, jonka sai ryhtymään sotaan nimenomaan katolilaisten menestys Pohjois-Saksassa. Aluksi Tillyn tavoitteena oli pitää Kustaa Itämeren rannikolla sillanpääasemassaan, mutta Kustaan onnistui valloittaa Mecklenburg. Tämän kostaakseen Tilly valtasi Neubrandenburgin ja tappoi sen ruotsalaisen varuskunnan viimeiseen mieheen. Tämä oli ensimmäinen, mutta ei viimeinen, piiritetyn kaupungin verilöyly kolmikymmenvuotisen sodan aikana. Kustaalla oli mahdollisuus kohdata Tilly ensimmäisen kerran Neubrandenburgissa, mutta Kustaan epäröidessä tilaisuus valui hukkaan.
Seuraavaksi Tilly siirtyi piirittämään Magdeburgia, ja ruotsalaisten epäonnistuessa kaupungin auttamisessa seurasi Magdeburgin ryöstö 20. toukokuuta 1631. Lopulta Kustaa ja Tilly kohtasivat Breitenfeldin taistelussa 17. syyskuuta, jossa Tilly kärsi ensimmäisen vakavan tappion sodan aikana. Haavoittunut Tilly peräytyi taistelun jälkeen luoteeseen, Ala-Saksiin ja kokosi uuden armeijan alueen varuskunnista. Tämän armeijan hän sitten vei talvehtimaan etelään Baijeriin, aikomuksenaan kohdata ruotsalaiset uudestaan seuraavana keväänä. Tämä tapahtuikin Rainin taistelussa 5. huhtikuuta, ruotsalaisten ylittäessä Lech-virtaa. Tilly haavoittui taistelussa kuolettavasti tykinkuulasta ja kuoli Ingolstadtissa, Baijerissa 30. huhtikuuta 1632 jäykkäkouristukseen. Tillyn ruumis kuljetettiin v 1652 Altöttingiin Saksaan  ja nyt hänen ikkunallinen sarkofaginsa on tuomiokirkon Tillykappelin hautaholvissa  Stiftskirche St. Philipp und Jakob.
Johann Tilly oli aito ammattisotilas, joka oli erityisen taitava siirtelemään armeijoitaan. Hän oli viimeinen espanjalaisten neliöiden mestari ja hänen armeijansa olivat erityisen kuuluisia raakuudestaan ja saaliinahneudestaan. Arvostelijoilleen hänen kerrotaan todenneen: "Luuletteko miesteni olevan nunnia?" Tilly oli harras katolilainen ja hänen mieltään painoi Magdeburgin ryöstö aina kuolinvuoteelle asti.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Johann Tserclaes, Tillyn kreivi Wikimedia Commonsissa
Koniarek, K.: WER war WER - im Dreißigjährigen Krieg: TILLY, Johann Tserclaes koni.onlinehome.de. Arkistoitu 13.5.2015. Viitattu 16.2.2008. (saksaksi)
| Auktoriteettitunnisteet  |
| --- | --- |
Kansainväliset:  FAST  ISNI  VIAF  WorldCat 
Kansalliset:  Espanja  Ranska  BnF data  Saksa  Israel  Belgia  Yhdysvallat  Ruotsi  Tšekki  Alankomaat  Puola  Vatikaani 
Henkilöt:  Alankomaat  Deutsche Biographie  DDB  Kansallisbiografia  Biografiasampo 
Muut:  SNAC  IdRef 
Tillyn pronssipatsas Münchenissä.
Rajatieto

Rajatieto tarkoittaa mm. seuraavia:
Länsimaista esoteriaa ja esoteerisia oppeja on usein käytetty rajatiedon synonyyminä
paranormaali ilmiö, epätavallinen ja selittämättömältä vaikuttava ilmiö
parapsykologia, ihmisten ja eläinten paranormaaleja kykyjä sekä tällaisiin kykyihin viittaavia kokemuksia tutkiva ala
okkultismi, salatiede, salaoppien harjoittaminen
yliluonnollinen, luonnonlakeja noudattamaton, luonnontieteellistä selitystä vailla oleva, normaalin tai luonnollisen rajat ylittävä ilmiö.
Aiheesta muualla

Lisää luettavaa aiheesta Rajatiedollinen kirjallisuus on Wikiaineistossa
| --- | --- |
: Tämä on täsmennyssivu, joka luettelee monimerkityksisen käsitteen eri merkitykset tai useita eri henkilöitä. Artikkelisivuja, joiden nimessä tai tekstissä lukee ”Rajatieto”, voi hakea sivunnimihaulla, laajalla sivunnimihaulla tai tekstihaulla.
Rakopesä

Rakopesä (ven. Ракопежи, Rakopeži) on kylä Venäjällä Leningradin alueen Sosnovyi Borin kaupunkipiirikunnassa. Se sijaitsee kaupungin eteläpuolella.
Kylä mainitaan autiona vuosina 1618–1623 laaditussa ruotsalaisessa verokirjassa. Myöhemmin sen asukkaat olivat Kaprion luterilaiseen seurakuntaan kuuluneita inkerinsuomalaisia. Suomalaiset karkotettiin vuonna 1942 Krasnojarskin aluepiiriin, ja vain osa heistä pääsi palaamaan takaisin.
Radvila

Kristinas Astikasin saama, sittemmin Radvilain aatelissuvun käyttämä vaakuna torvilla
Mikalojus Radvila Nuoremman suvulleen 1518 saama saksalais-roomalaisen keisarikunnan herttuan vaakuna
Vuonna 1547 Mikalojus Radvila Mustan ja Mikalojus Radvila Punaisen suvuilleen saama saksalais-roomalaisen keisarikunnan herttuan vaakuna
Radziwiłłin herttuoiden oletettu puolalainen aatelisvaakuna.
Radvila (liett. Radvila, puol. Radziwiłł, valkoven. Радзіві́л, Radzivil), myöhemmin ja puolalaisissa asiakirjoissa myös Radziwiłł on hyvin merkittävä historiallinen liettualais-puolalainen mahtisuku. Sukunimen historia juontaa juurensa Liettuan suuriruhtinaskunnan aikaan 1400-luvulle, jolloin liettualaiseen aateliin ja suuriruhtinas Vytautiksen lähipiiriin kuuluvan Kristinas Astikasen (kuoli 1444) pojalle annettiin nimi Radvila Astikaitis (kuoli 1477). Hänen poikansa Mikalojus Radvila Vanha (kuoli 1509) oli ensimmäinen Radvilan sukunimen varsinainen kantaja. 
Periytyvän aatelisvaakunan sukuun toi ilmeisesti ensimmäisenä Kristinas Astikas, ja tämä torviaiheinen vaakuna on ollut käytössä Radviloilla sen jälkeen. Vuosina 1518 ja 1547 Radvilan (Radziwiłł) eri sukuhaaroille saatiin Liettuan ja Puolan aatelisilla harvinainen herttuan arvonimi (saksalais-roomalaiselta keisarikunnalta) ja arvostetumpi, suvun aiemman vaakuna-aiheen sisältävä kruunupäinen herttuan vaakuna. Suvun motto on: Jumala on neuvonantajamme.
Radvilan suku oli merkittävä uskonpuhdistuksen tukija ja maanomistaja Baltiassa (Liettuassa, Latviassa) ja itäisessä Keski-Euroopassa (Puola, Valko-Venäjä, Ukrainan länsiosat). Suku nousi myös yhdeksi Puola-Liettuan rikkaimmista ja poliittisesti mahtavimmista suvuista. Suvun miehet kohosivat usein Liettuan suuriruhtinaskunnan sotapäälliköiksi (hetmanni) ja esimerkiksi Liettuan Trakain tai Vilnan kaupungin tai niitä ympäröivän maakunnan johtajiksi. Mikalojus Radvila Vanhan pojanpojantytär Barbara Radziwiłł (Barbora Radvilaitė, 1520–1551) nousi jopa Puolan kuningattareksi Sigismund II:n puolisona.
Suvun elossa olevan sukuhaaran kantaisä on Liettuan suuriruhtinaskunnan ylihetmanni, Njasvižin palatsilinnan hallitsija Mikalojus Radvila (Mikołaj Radziwilł, 1515–1565).
 Hän kääntyi kalvinismiin ja julkaisi puolankielisen raamatunkäännöksen. Kaikki hänen poikansa kääntyivät kuitenkin katolisiksi. Heistä tunnettu oli Krzystof Radziwilł (1547–1603), joka voitti Koknesessa (Koknes, Kokenhusen, Kukenois) 1601 Carl Carlsson Gyllenhjelmin ruotsalaisjoukot. Samaan sukuun kuului varakas ja tuhlaileva Karol Stanislaw Radziwilł (1734–1790).
Suku vaikutti Puolan julkisessa elämässä vielä 2000-luvulle saakka. Esimerkiksi Puolan opetusasioista vastaavana varaministerinä (1997–2001) toimi Anna Radziwilł.
Radziwillin suvun laaja arkisto ja kirjasto liitettiin vuonna 2009 Unescon Memory of the World -rekisteriin. Kokonaisuus ei ole yhtenäinen vaan sijaitsee hajallaan Valko-Venäjällä, Liettuassa, Ukrainassa, Puolassa, Venäjällä ja Suomessa. Yli 1 200 nidettä Radziwllien kirjastosta on kuulunut vuodesta 1829 Suomen kansalliskirjaston kokoelmiin.
Suvun tärkeimmät palatsit ja linnat

Radvilan (Radziwiłłin) suvulla oli käytössään kymmeniä palatseja ja linnoja. Näistä osa on nykyään raunioina, kuten suvun aiempi Dubingiain linna-alue Vilnan pohjoispuolella. 1500–1600-luvuilla suvulla oli esimerkiksi Vilnassa vähintään yhdeksän palatsia.  Merkittäviä sukuhaarojen asuinpaikkoja olivat muun muassa:
Radvilan suvun merkittäviä asuinpalatseja ja -linnoja
Biržain linna, Biržai, Liettua
Jadwisinin palatsi, Powiat Legionowski, Masovian voivodikunta, Puola
Ljubtšan linna, Ljubtša, Valko-Venäjä
Mirin linna, Mir, Valko-Venäjä
Nieborówin palatsi, Powiat Łowicki, Łódźin voivodikunta, Puola
Njasvižin palatsilinna, Njasviž, Valko-Venäjä
Olykan linna, Olyka aiempi Volynian alue, Ukraina
Presidentin palatsi, Varsova, Puola
Radvilan palatsi (kansallinen taidemuseo), Vilna, Liettua
Zegrzen palatsi, Powiat Legionowski, Masovian voivodikunta, Puola
Aiheesta muualla

Radziwiłł family (englanniksi) (britannica.com)
Radvilos Palace (Arkistoitu – Internet Archive) (englanniksi) (ldm.lt)
Lithuanian Art Museum's Center for Cognition of Art - Radvila Palace (Arkistoitu – Internet Archive) (englanniksi) (ldm.lt)
Vilnan Radvilan palatsista (taidemuseo)[vanhentunut linkki] (englanniksi) (roughguides.com)
Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
Rakastunut (albumi)

| Rakastunut Paula Koivuniemi |
| --- | --- | --- |

Studioalbumin tiedot
 Äänitetty : 2003
 Julkaistu: 2003
 Tuottaja(t): Esa Nieminen
 Tyylilaji: iskelmä
 Kesto: 45.05
 Levy-yhtiö: Warner Music Finland Oy
Listasijoitukset
  Suomi: Ei listasijoitusta.
Paula Koivuniemen muut julkaisut
| Suuret sävelet 2001 | Rakastunut 2003 | Yöperhonen 2006 |
Rakastunut on Paula Koivuniemen vuonna  2003 julkaistu albumi. Albumin on julkaissut CD-levynä Warner Music Finland Oy .
Kappaleet

Sydän itkee ikävää – 3.51
En unta saa – 3.44
Häipyy etäisyys – 3.46 (duetto Kari Tapion kanssa)
On mennyt hän – 3.23
Näin se käy – 4.01
Ei ole mun syyni – 3.46
Usko uuteen rakkauteen – 3.42
Sydäntenmurskaajat – 3.11
Äänistä kaunein – 3.57
Katso lävitsein – 3.49
Mutta jos onkin niin – 3.32
Rakkauden vanki – 3.59
Raippaluodon kirkko

| Raippaluodon kirkko |
| --- | --- |

Sijainti:  Kirkontie 58, Raippaluoto, Mustasaari
Koordinaatit:  63°13′48.9″N, 021°24′51.6″E
Seurakunta:  Raippaluodon seurakunta Mustasaaren suomalainen seurakunta (järjestää kirkossa tilaisuuksia ja jumalanpalveluksia)
Rakentamisvuosi:  1781
Suunnittelija:  Johan Elfström
Materiaali:  puu
Istumapaikkoja:  290
Tyylisuunta:  kustavilainen uusklassismi
Lisää rakennusartikkeleitaArkkitehtuurin teemasivulla
Raippaluodon kirkon sankarihaudat kesällä 2010
Raippaluodon kirkko (ruots. Replot kyrka) on Raippaluodon seurakunnan Mustasaaren Raippaluotoon 1781 rakennettu puinen torniton pitkäkirkko. Se on myös  Mustasaaren suomalaisen seurakunnan käytössä. Kirkon suunnitteli Johan Elfström vuonna 1778. Raippaluodon kirkko kuuluu sitä ympäröivän kylän ja läheisen kalasataman muodostamaan Museoviraston määrittelemään valtakunnallisesti merkittävään rakennettuun kulttuuriympäristöön.
Kirkkorakennus

Kirkon itäinen kuoripääty on särmikäs ja siinä on aumakatto. Runkohuoneessa on samassa päädyssä kaksi vastakkaista matalaa kylkiäistä. Kirkon ulkoseinissä on pilasterijako, sisäseinissä on jalustalla ja kapiteelilla varustetut pilasterit. Sisäkatteena on puinen tynnyriholvi. Kirkkoa on korjattu vuosina 1911, 1954 ja 1992. Erillinen kolminivelinen kellotapuli on pohjalaista renessanssityyliä ja rakennettu vuonna 1783, sen kellot ovat  vuosilta 1784 ja 1844. Kirkon pinta-ala on 290 neliötä ja siellä on istumapaikkoja 290 hengelle. Kirkon sisällä kävijöitä hämmästyttävät huomattavasti etelään päin kallellaan olevat seinät.
Kirkkosali

Kirkon 10-äänikertaiset urut on valmistanut Gebrüder Rieger 1936, julkisivu on Ilmajoen kirkon entisistä Carl Wåhlströmin valmistamista uruista vuodelta 1768. Kirkon sisustuksen merkittävimmät osat ovat keskiaikaisesta Mustasaaren Pyhän Marian kirkosta 1840-luvulla siirretyt alttarilaite ja saarnastuoli. Alttarilaite on vuodelta 1673 ja siihen kuuluu kaksi tuntemattoman tekijän tekemää maalausta, Ehtoollisen asettaminen ja Jeesuksen kaste. Saarnastuoli on samalta aikakaudelta. Alttarilaite ja saarnastuoli säästyivät täten Vaasan palolta 1852.
Kellotapuli
Alttari ja alttarilaite.
Saarnastuoli
Urut
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Raippaluodon kirkko Wikimedia Commonsissa
| n k Perustiedot Wikidatassa: Raippaluodon kirkko (Q20249747)ohje |
| --- | --- |
esiintymä kohteesta: kirkko
valtio: Suomi
sijaitsee hallinnollisessa alueyksikössä: Mustasaari
katuosoite: Kirkkotie 58, 65800 Raippaluoto, Kyrkvägen 58, 65800 Replot
koordinaatit: 63°13′49″N 21°24′52″E﻿ / ﻿63.23024°N 21.41433°E﻿ / 63.23024; 21.41433
Rakkauden huoneet

| Rakkauden huoneet Meiju Suvas |
| --- | --- | --- |

Studioalbumin tiedot
 Äänitetty : 1986
 Julkaistu: 1986
 Formaatti: LP
 Kesto: 44.04
 Levy-yhtiö: TILT
Listasijoitukset
  Suomi: Ei listasijoitusta.
Meiju Suvaksen muut julkaisut
| Tottakai 1984 | Rakkauden huoneet 1986 | Sydän tietää 1990 |
Rakkauden huoneet on suomalaisen Meiju Suvaksen studioalbumi vuodelta 1986.
Kappaleet

Tule tälle tähdelle – 4.14
Kuuma kesä – 3.54
On oltava niin – 3.28
Se rakkautta merkitsee (Insieme) – 3.56
Kiinan meren kuu – 3.07
Lupasimme kerran – 3.27
Rakkauden huoneet – 3.22
Oot tosi mieletön – 3.04
Kun saapuu yö – 3.45
Vie mut pois – 3.36
Yksi sana hellyyden – 3.54
Pitkät jäähyväiset – 4.12
Rakkaus, köyhyys ja sota

| Rakkaus, köyhyys ja sota> Love, Poverty, and War: Journeys and Essays |
| --- | --- |

Alkuperäisteos
Kirjailija:  Christopher Hitchens
Kieli:  englanti
Genre:  essee
Kustantaja:  Nation Books
Julkaistu:  2004
Ulkoasu:  nidottu
Sivumäärä:  307
ISBN:  1-56025-580-3
Suomennos
Suomentaja:  Kimmo Paukku ja Hanna Sola
Kustantaja:  Avain
Julkaistu:  2007
Ulkoasu:  nidottu
Sivumäärä:  621
ISBN:  952-5524-34-5
Löydä lisää kirjojaKirjallisuuden teemasivulta
Rakkaus, köyhyys ja sota (engl. Love, Poverty, and War: Journeys and Essays) on Christopher Hitchensin vuonna 2004 ilmestynyt essee- ja reportaasikokoelma. Osio ”Rakkaus” sisältää esseitä Hitchensin arvostamista kirjailijoista, joihin kuuluvat muun muassa Evelyn Waugh, James Joyce, Jorge Luis Borges ja Rudyard Kipling. ”Köyhyydessä” arvostellaan muun muassa Äiti Teresaa, Michael Moorea, Mel Gibsonia ja David Irvingiä. Sota käsittelee syyskuun 11. päivän iskuja.
Aiheesta muualla

Tomi Ervamaa: Mestarikolumnisti sotajalalla. Helsingin sanomat 25.9.2005.
Raitameriahven

| Raitameriahven |
| --- | --- |

Uhanalaisuusluokitus
 Elinvoimainen  
  
Tieteellinen luokittelu
Domeeni::  Aitotumaiset Eucarya
Kunta::  Eläinkunta Animalia
Pääjakso::  Selkäjänteiset Chordata
Alajakso::  Selkärankaiset Vertebrata
Luokka::  Luukalat Osteichthyes
Alaluokka::  Viuhkaeväiset Actinopterygii
Lahko::  Ahvenkalat Perciformes
Heimo::  Meriahvenet Serranidae
Alaheimo::  Meriahvenet Epinephelinae
Tribus::  Epinephelini
Suku::  Epinephelus
Laji::  fasciatus
Kaksiosainen nimi
 Epinephelus fasciatus  (Forsskål, 1775) 
Synonyymit
 Perca fasciata Forsskål, 1775  Serranus fasciatus (Forsskål, 1775)  Epinephelus marginalis Bloch, 1793  Serranus marginalis (Bloch, 1793)  Holocentrus erythraeus Bloch & Schneider, 1801  Holocentrus forskael Lacépède, 1802  Holocentrus marginatus Lacépède, 1802  Holocentrus rosmarus Lacépède, 1802  Holocentrus oceanicus Lacépède, 1802  Serranus oceanicus (Lacépède, 1802)  Serranus alexandrinus Valenciennes, 1828  Cerna alexandrina (Valenciennes, 1828)  Epinephelus alexandrinus (Valenciennes, 1828)  Serranus variolosus Valenciennes, 1828  Epinephelus variolosus (Valenciennes, 1828)  Serranus tsirimenara Temminck & Schlegel, 1842  Epinephelus tsirimenara (Temminck & Schlegel, 1842)  Perca maculata Forster, 1844  Serranus cruentus De Vis, 1884  Serranus geometricus De Vis, 1884  Serranus subfasciatus De Vis, 1884  Epinephelus zapyrus Seale, 1906  Epinephelus emoryi Schultz, 1953 
Katso myös
   Raitameriahven Wikispeciesissä   Raitameriahven Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OKIUCN-testi OK: 
Raitameriahven eli seeprameriahven (Epinephelus fasciatus) on meriahventen (Serranidae) heimoon ja meriahventen (Epinephelinae) alaheimoon kuuluva meri- ja murtovesissä elävä kalalaji. Se on sukunsa Epinephelus tyyppilaji.
Koko ja ulkonäkö

Raitameriahvenen pituus on tavallisesti 22 senttimetrin luokkaa ja voi maksimissaan olla noin 40 senttimetriä. Laji voi painaa jopa kaksi kilogrammaa. Sen ruumiin värityksessä on suurta vaihtelua aina vaalean harmaanvihreästä tulipunaiseen tai vaalean punakeltaiseen. Kyljillä on usein viisi pystysuuntaista juovaa, joiden väri vaihtelee tummasta punaiseen. Vatsapuoli on vaalea tai valkea. Pään yläpuoli on tumman punaruskea ja siinä on usein samanvärisiä raitoja tai laikkuja. Lajilla on selkäevässään 11 piikkiruotoa ja 15–17 pehmeää ruotoa. Peräevässä on kolme piikkiruotoa ja kahdeksan pehmeää ruotoa. Evät ovat punaoransseja, vaalean kellanvihreitä tai vihreänruskeita. Selkäevän kannassa on mustanruskea viiva ja jokaisessa sen 11 piikissä on kärjessä musta kolmionmuotoinen alue.
Levinneisyys ja elinympäristö

Raitameriahventa tavataan indopasifisella merialueella Punaiseltamereltä Etelä-Afrikkaan asti, itään Pitcairnsaarille asti, pohjoisessa Japaniin ja Koreaan asti sekä etelässä Australiaan asti. Lajin levinneisyys kattaa Intian valtameren saaret. Se on yksi tribuksensa yleisimmistä ja laajalle levinneimmistä lajeista. Raitameriahvenen uskotaan jakautuvan ainakin kuuteen erilliseen osapopulaatioon, jotka voidaan erottaa toisistaan yksilöiden suomujen määrästä ja värityksestä. Raitameriahven voi elää 4–160 metrin syvyydessä vedenpinnasta, mutta oleilee yleensä 20–45 metrin syvyydessä. Sen elinympäristöjä ovat koralliriutat ja kallioiset vedenpohjat.
Ravinto ja elintavat

Madagaskarin alueella raitameriahvenen ravintoa ovat taskuravut, kalat, katkaravut, ja välipyrstöiset ravut. Keniassa laji syö rapuja, sirkkaäyriäisiä, kaloja, käärmetähtiä ja tursaita. Punaisessameressä sen ravintoa taas ovat pääasiassa kalat ja äyriäiset (enimmäkseen ravut). Raitameriahven voi saavuttaa sukukypsyyden 12-16 senttimetrin mittaisena (standardipituutta). Se voi elää parhaimmillaan noin 20-vuotiaaksi.
Nuori yksilö.
Tina(II)

| Tina(II)jodidi |
| --- | --- |

Tunnisteet
CAS-numero:  10294-70-9
PubChem CID:  25138 ja 9951390
Ominaisuudet
Molekyylikaava:  SnI2
Moolimassa:  372,51
Ulkomuoto:  Punaoranssi kiteinen aine
Sulamispiste:  320 °C
Kiehumispiste:  714 °C 
Tiheys:  5,28 g/cm3
Liukoisuus veteen:  9,8 g/l (20 °C)
Tina(II)jodidi (SnI2) on tina- ja jodidi-ionien muodostama epäorgaaninen ioniyhdiste. Yhdistettä on tutkittu käytettäväksi optoelektroniikan materiaalien valmistamiseen.
Ominaisuudet, valmistus ja käyttö

Huoneenlämpötilassa tina(II)jodidi on punaoranssia kiteistä. Yhdistellä on kaksi kidemuotoa alkeiskoppi on monokliininen α-muoto ja ohutkalvoissa yhdiste esiintyy heksagonaalisena β-muotona. Tina(II)jodidi liukenee hieman veteen ja liukoisuus kasvaa lämpötilan kasvaessa. Aine liukenee myös bentseeniin ja kloroformiin. Yhdiste hapettuu helposti tina(IV)jodidiksi. Tina(II)jodidi on Lewis-happo ja muodostaa jodidi-ionien kanssa kompleksisen trijodostannaatti(II)ionin ([SnI3]-).
Tina(II)jodidia voidaan valmistaa tinan ja jodin tai vetyjodidin reaktiolla tai saostamalla tina(II)kloridin vesiliuoksesta jodidien avulla.
Tina(II)jodidin ja orgaanisten yhdisteiden muodostamia peroskiittirakenteisia yhdisteitä on tutkittu käytettäväksi mahdollisina aurinkokennojen materiaaleina.
Radon

Radon on hajuton, mauton ja väritön radioaktiivinen jalokaasu. Radonin kemiallinen merkki on Rn, järjestysluku 86 ja CAS-numero 10043-92-2. Jalokaasuille tyypillisesti radon ei muodosta normaaleissa olosuhteissa yhdisteitä. Radon syntyy maankuoressa uraanin ja toriumin hajoamistuotteena. Radonin pysyvimmän isotoopin 222Rn puoliintumisaika on 3,8 päivää.
Radon aiheuttaa terveyshaittoja rakennuksissa. Suomessa suurimmat radonpitoisuudet löytyvät tyypillisesti Etelä-Suomesta ja Pirkanmaalla harju- ja salpausselkämuodostelmilla sekä Kaakkois-Suomesta. Kohteen radonpitoisuus on aina yksilöllinen ja se selviää ainoastaan mittaamalla. Radonhaittaa esiintyy kaikkialla Suomessa.
Radon on luokiteltu karsinogeeniksi ja on tupakoinnin jälkeen toiseksi yleisin keuhkosyövän aiheuttaja. Radon aiheuttaa Suomessa noin 300 keuhkosyöpää vuosittain. Puolet suomalaisten säteilyannoksesta koostuu radonin isotoopista 222Rn. Radonpitoisuutta voidaan kuitenkin aina rakennuksissa vähentää. Kaikki radonkorjaukset ja torjuntatoimet eivät aina toimi ja niissä on aina useita muuttujia. Suomessa on alueita, joissa koulujen, päiväkotien, työpaikkojen ja julkisten tilojen radonpitoisuus on lain mukaan selvitettävä.
Ominaisuudet > Fysikaaliset ominaisuudet

Radon on radioaktiivinen, hajuton ja väritön kaasu. Se on noin kahdeksan kertaa ilmaa raskaampaa (9,73 kg/m3). Radon on nesteenäkin väritöntä, mutta kiinteänä se muuttuu keltaiseksi ja alhaisissa lämpötiloissa punaoranssiksi.
Ominaisuudet > Fysikaaliset ominaisuudet > Isotoopit

Radonin kaikki tunnetut isotoopit ovat radioaktiivisia. Radonilla on kolme luonnostaan syntyvää isotooppia: 219Rn, 220Rn ja 222Rn. 222Rn puoliintumisaika on 3,8 päivää, joka on pisin kaikista isotoopeista.
Radonin yleisin ja pitkä­ikäisin isotooppi 222Rn syntyy radiumin tavallisimman iso­toopin, 226Ra, hajoamisessa, ja se kuuluu tavallisimmasta uraani-isotoopista 238U, alkavaan hajoamissarjaan. Radon-222 muuttuu alfa­hajoamisessa poloniumin iso­toopiksi 218Po sekä edelleen muutaman välivaiheen jälkeen vakaaksi lyijyisotoopiksi 206Pb.
Radonin muista luonnossa esiintyvistä isotoopeista 219Rn kuuluu aktiniumsarjaan eli 235U:sta alkavaan ja 220Rn toriumista 232Th alkavaan hajoamis­sarjaan.
Ominaisuudet > Radiumin hajoaminen

222Rn kuuluu radiumin ja uraani-238:n hajoamissarjaan, ja sen puoliintumisaika on 3,8235 päivää. Sen neljä ensimmäistä hajoamistuotetta (pois sulkien marginaaliset hajoamissarjat) ovat lyhytikäisiä. Hajoaminen etenee seuraavasti:
| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
| * 238U, | 4,468 miljardia vuotta, | α-hajoaa... |
| * 234Th, | 24,1 päivää, | β-hajoaa... |
| * 234Pa, | 1,17 minuuttia, | β-hajoaa... |
| * 234U, | 245 000 vuotta, | α-hajoaa... |
| * 230Th, | 75 380 vuotta, | α-hajoaa... |
| * 226Ra, | 1 602 vuotta, | α-hajoaa... |
| * 222Rn, | 3,8 päivää, | α-hajoaa... |
| * 218Po, | 3,10 minuuttia, | α-hajoaa... |
| * 214Pb, | 26,8 minuuttia, | β-hajoaa... |
| * 214Bi, | 19,9 minuuttia, | β-hajoaa... |
| * 214Po, | 0,1643 ms, | α-hajoaa... |
| * 210Pb, | 22,3 vuotta, | β-hajoaa... |
| * 210Bi, | 5,013 päivää, | β-hajoaa... |
| * 210Po, | 138,376 päivää, | α-hajoaa... |
| * 206Pb, | vakaa. |  |
Ominaisuudet > Radiumin hajoaminen > Hajoamistuotteet

Radonin hajoamis­tuotteet ovat edelleen radio­aktiivisia, mutta radonista poiketen ne ovat kiinteitä aineita. Ne kiinnittyvät helposti ilmassa oleviin aerosolihiukkasiin, samoin kuin myös kaikkien esineiden pinnalle, jotka joutuvat kosketuksiin radonia sisältävän ilman kanssa. Täten nekin tulevat pinnaltaan radio­aktiivisiksi. Jos tällainen esine kuitenkin siirretään paikkaan, jossa radonia ei esiinny, se menettää muutamassa tunnissa suurimman osan aktiivisuudestaan mutta jäljelle jää heikko aktiivisuus, joka pysyy jopa vuosi­kymmeniä. Tämä johtuu siitä, että radonin tavallisimman isotoopin, Rn-222, hajoamisessa syntyvistä nuklideista neljä ensimmäistä, Po-218, Pb-214, Bi-214 ja Po-214, ovat lyhytikäisiä: niiden puoliintumisajat ovat alle puoli tuntia, ja ne saavat aikaan tämän voimakkaan, mutta nopeasti heikkenevän aktiivisuuden. Sarjan seuraava jäsen, Pb-210, sen sijaan on pitkä­ikäinen ja itsessään vain heikosti säteilevä. Sen puoliintumisaika on noin 22 vuotta. Sen jälkeen hajoamis­sarjassa on vielä kaksi voimakkaasti aktiivista nuklidia, Bi-210 ja Po-210, ennen kuin sarja päättyy stabiiliin lyijyisotooppiin Pb-206. Pitkä­aikainen radio­aktiivinen kerrostuma koostuukin juuri näistä sarjan viimeisistä väli­jäsenistä. Sitä vastoin muut luonnossa esiintyvät radon­isotoopit Rn-220 ja Rn-219 muodostavat vain lyhyt­aikaista radio­aktiivista kerrostumaa, sillä torium- ja aktiniumsarjassa on kummassakin näiden radon­isotooppien jälkeen vain lyhytikäisiä nuklideja, ennen kuin sarjat päättyvät stabiileihin lyijy­isotooppeihin.
Ominaisuudet > Kemialliset ominaisuudet ja yhdisteet

Radon kuuluu jalokaasuihin. Jalokaasuille tyypillisesti radon esiintyy yksiatomisena, ja se on kemiallisesti inertti normaaleissa olosuhteissa: sen uloin elektronikuori on täynnä, joten sen reaktiivisuus on hyvin huono. Kuitenkin radonin ensimmäinen ionisaatioenergia on pienempi ja höyrystymislämpö suurempi kuin muiden jalokaasujen. Radonille on pystytty muodostamaan yhdisteitä laboratorio-olosuhteissa, kuten, neonia lukuun ottamatta, muillekin jalokaasuille. Ensimmäinen muodostettu yhdiste oli radonfluoridi, joka on laskennallisesti ioniyhdiste. Radon muodostaa komplekseja radonfluoridina antimoni-, tantaali- ja vismuttiheksafluoridien kanssa.