stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Veronan katedraali
Historia

Katedraalin sakraalialue käsittää monia historiallisia kerrostumia aina 300-luvulta. Ensimmäinen kirkkorakennus tällä alueella (Kirkko A) oli rakennettu jo 300-luvun alkupuolella. Tätä kirkkoa uudistettiin Piispa S. Zenon aikana (n. 362 – 372). Tästä vaiheesta on säilynyt jäännöksiä myöhemmin rakennetun Sant'Elenan alla. Kirkko A korvattiin 400-luvulla suuremmalla basilikalla (Kirkko B), josta on säilynyt mm. osa mosaiikkipermantoa ja yksi pylväs. Kirkko oli käytössä langobardiajan loppuun asti ja tuhoutui todennäköisesti  tulipalossa 700- ja 800-lukujen vaihteen tienoilla. Karolingit uudistivat katedraalin rakennuskokonaisuuden vastaamaan omaa liturgista ja kirkollista käytäntöään. 800-luvun alkupuolella valmistui uusi, entistä suurempi katedraali Santa Maria Matricolare. Varhaiskristillisten kirkkojen jäännösten päälle rakennettiin samalla pieni kirkko Santi Giorgio e Zeno, josta alettiin käyttää kansanomaista nimitystä Sant'Elena. Se toimi kapitulin kaniikkien kirkkona; kaniikit eivät olleet Veronan piispan, vaan Aquileian patriarkan alaisia. S. Elena on restauroitu 1960 – 1970 ja sen yhteydessä on nähtävissä vanhimpien kirkkorakennusten jäännöksiä.
Karolinkiajan katedraali tuhoutui tai vaurioitui pahoin vuoden 1117 maanjäristyksessä. Sen jälkeen alettiin rakentaa uutta, romaanista katedraalia, joka vihittiin 1187. Länsifasadin portaali kaksikerroksisine baldakiinikatoksineen on kuuluisan kuvanveistäjä-arkkitehdin Nicolòn käsialaa. Kirkkoa korotettiin ja uudistettiin 1444 – 1513, jolloin se sai nykyisen pääasiassa goottilaistyylisen asunsa. Romaanisesta rakennuksesta säilyivät lähinnä vain muurit, Nicolòn suunnittelemat pääfasadin osat ja itäpäädyn yksinkertaisen jalomuotoinen absidi.
Interiööri

Kirkon nykyinen goottilaistyylinen interiööri kimppupilareineen ja suippokaarimuotoineen on peräisin 1400-luvun uudistuksesta. Renessanssikaudella, 1530-luvulla siihen lisättiin puolipyöreä kuoriaitaus, jonka suunnitteli Michele Sanmicheli. Kuorin freskot toteutettiin Giulio Romanon luonnosten mukaan. Kirkkoon on haudattu paavi Lucius III, joka kuoli Veronassa 25. marraskuuta 1185.
Rakennuskokonaisuuden muut osat

Paitsi S. Elenaa, katedraalin rakennuskokonaisuuteen liittyvät kaniikkien asuinsiivet ja ristikäytävä sekä romaaninen kastekirkko San Giovanni in Fonte. Kastekirkon suuri, punaisesta marmorista veistetty kahdeksankulmainen kasteallas veistoskoristeluineen on todennäköisesti kuvanveistäjä-arkkitehti Brioloton ja hänen koulukuntansa työtä ja valmistunut vuoden 1200 tienoilla. Katedraalin vieressä on venetsialaistyylinen piispanpalatsi.
Toivo Haapakoski

Toivo Veli Haapakoski (30. maaliskuuta 1926 Piikkiö – 4. kesäkuuta 2011 Lieto) oli suomalainen elintarviketeollisuuden vaikuttaja, toimitusjohtaja ja maanviljelysneuvos.
Haapakosken vanhemmat olivat maanviljelijä Arvid Nikolai Haapakoski ja diakonissa, opettaja Hilja Maria Salomäki ja puoliso vuodesta 1954 farmaseutti Eeva Marjatta Veijula. Tultuaan ylioppilaaksi Turussa Haapakoski valmistui agronomiksi vuonna 1949 ja hakeutui pian sen jälkeen Raision Tehtaiden palvelukseen mallasohran hankintaosaston hoitajaksi. Hänet nimitettiin vuonna 1956 tehtaan hankintapäälliköksi ja myöhemmin yhtymän hankintaryhmän johtajaksi.
Kun Lounais-Suomen Osuusteurastamossa (nykyinen LSO Osuuskunta) vapautui toimitusjohtajan paikka vuonna 1973 Mauri Karvetin siirtyessä Raision Tehtaiden johtoon, osuuskunnan hallintoneuvosto tarjosi Haapakoskelle tilaisuutta kokeilla voimiaan liha-alalla. Vuodesta 1973 lähtien LSO:n johdossa ollut Haapakoski osallistui kaikkiin merkittäviin liha-alan toimialajärjestelyihin 1970- ja 1980-luvuilla (Helsingin Kauppiaiden, OTK:n lihateollisuuden ja OK-Lihan osto, Satahämeen Osuusteurastamon fuusio), jotka vaikuttivat tuottajien hallitsemaan liha-alaan 1990-luvun jälkipuolelle asti. Pitkälti Haapakosken aloitteesta Lounais-Suomen Osuusteurastamo (nyk. LSO Osuuskunta) yhtiöitti teollisuutensa ja markkinointinsa LSO Food Oy:ksi kesällä 1988. Teollisuusyhtiöstä on kasvanut nykyinen pörssiyhtiö HKScan Oyj.
Maanviljelysneuvoksen arvonimen vuonna 1981 saanut Haapakoski toimi myös maanviljelijänä vuodesta 1958 omistamallaan Kullaansuon tilalla Liedon kunnan Mäkkylän kylässä. Hän jäi tehtävistään eläkkeelle kesäkuun alussa 1989.
Vanha-Nuuksio

| Vanha-Nuuksio> Gamla Noux |
| --- | --- |
 Kaupungin kartta, jossa Vanha-Nuuksio korostettuna.  Espoon kaupunginosat
Kaupunki:  Espoo
Suuralue:  Vanha-Espoo
Kaupunginosa nro:  90
Pinta-ala:  5,3 km² 
Osa-alueet:  Brobacka, Hackjärvi, Hista, Maula, Myrskymäki, Nikulanmäki, Stormbacka
Lähialueet:  Karhusuo, Kolmperä, Kunnarla, Nupuri, Nuuksio, Siikajärvi
Vanha-Nuuksio (ruots. Gamla Noux) on Espoon kaupunginosa. Vuoden 1982 Pohjois-Espoon kaupunginosajaossa alue tuli osaksi Nupuria. Asukkaiden toivomuksesta alue erotettiin omaksi kaupunginosakseen vuonna 1999. Kaupunginosan nimessä olevan sana Nuuksio on kirjoitettu 1500-luvulla muodoissa Noox, Noosis, Nooxby ja Nowx. Nimen pohjana arvellaan olevan saamelaiskielten joutsenta merkitsevä sana (esimerkiksi pohjoissaamen njukča, inarinsaamen njuhčâ ja koltansaamen njuhčč).
Järvet ja lammet

Vanha-Nuuksion asukaskeskittymä, Brobacka, sijaitsee Nuuksion Pitkäjärven eteläpäässä. Täältä Nuuksion Pitkäjärvi laskee Brobackan halki Brobackaån-nimisenä purona eteläisempään Nupurinjärveen.
Brobackan itäpuolella sijaitsee Hackjärvi samannimisen järven rannalla. Hackjärven pohjoispuolella Nuuksion Pitkäjärven eteläpään tasolla on Laihalampi, ja tämän koillispuolella sijaitsevat Malmilampi, Pikku Sorlampi sekä Sorlampi.
Viuhkokääpä

Viuhkokääpä (Polyporus umbellatus tai Grifola umbellata) on Suomessa harvinainen kääpälaji. Itiöemä haaroittuu puumaisesti, ja sen jälkeen siihen kasvaa pikkusieniä. Lakki on 1–5 cm leveä, ohut, keskeltä kuopalla. Se on väriltään kellan- tai harmaanruskea. Pillikerros on hyvin ohut ja valkoinen. Yksittäinen pilli on pieni ja pyöreäsuinen. Jalka on renkaaton ja vaaleanharmaa. Malto on valkoista, nuorena pehmeää, mutta sieni muuttuu vanhemmiten sitkeäksi. Sienen itiöpöly on valkoista, ja sen tuoksu on miellyttävä, sienimäinen. Sieni maistuu aluksi miedolta, mutta jälkimakuna tuntuu lievä karvaus. Vanhana sienessä on lievästi vetysyanidia muistuttava maku.
Viuhkokääpä kasvaa usein jalojen lehtipuiden tyvillä tai juurilla loisena. Se on Suomessa harvinainen ja esiintyy lähinnä Lounais-Suomessa.
Viuhkokääpää pidetään nuorena hyvänä ruokasinenä, mutta harvinaisuutensa vuoksi sitä ei voida Suomessa suositella ruokasieneksi.
Viktor Amadeus von Anhalt-Bernburg-Schaumburg-Hoym

Prinssi Viktor Amadeus.
Viktor Amadeus von Anhalt-Bernburg-Schaumburg-Hoym (21. toukokuuta 1744 Balduinstein – 2. toukokuuta 1790 Savitaipale) oli Venäjän keisarillisen armeijan kenraali ja Pyhään saksalais-roomalaiseen keisarikuntaan kuuluneen Anhalt-Bernburgin ruhtinaskunnan ruhtinas.
Sotilasura

Victor Amadeus syntyi Rheinland-Pfalzissa sijaitsevassa Schaumburgin linnassa Anhalt-Bernburgin ruhtinaan Viktor I Amadeus Adolfin kuudentena poikana. Perimysjärjestyksestä johtuen hän valitsi lopulta sotilasuran ja liittyi Venäjän keisarilliseen armeijaan vuonna 1772. Viktor Amadeus oli mukana muun muassa vuonna 1787 alkaneessa Venäjän–Turkin sodassa, jossa hän osallistui Căușenin, Akkermanin ja Benderin kaupunkien valtauksiin Romaniassa, Ukrainassa ja Moldovassa, saaden ansioistaan Pyhän Andreaksen ja Aleksanteri Nevskin ritarikuntien ansiomerkit.
Taistelut Suomessa

Vuonna 1790 Viktor Amadeus liittyi sotamarsalkka Ivan Saltikovin joukkoihin Kustaa III:n sotaan. Hän ehti osallistumaan taisteluihin Savitaipaleen Kärnäkosken ja Partakosken kylissä, kunnes haavoittui jalkaan Partakoskella 18. huhtikuuta ja kuoli pari viikkoa myöhemmin. Viktor Amadeus haudattiin Viipurin Neitsytniemellä sijainneeseen Viipurin ruotsalais-saksalaisen seurakunnan hautausmaalle. Hänen vihreästä marmorista valmistetun muistomerkkinsä suunnitteli Katariina II:n hovissa työskennellyt italialainen arkkitehti Giacomo Quarenghi. Nykyään sekä hauta että muistomerkki ovat hävinneet.
This Woman’s Work

| This Woman’s Work Kate Bush |
| --- | --- | --- |

Kokoelmalevyn tiedot
 Äänitetty : 1977 - 1990
 Julkaistu: 1990
 Tuottaja(t): Kate Bush Jon Kelly David Gilmour
 Tyylilaji: Alternative rock, pop
 Levy-yhtiö: EMI
Kate Bushin muut julkaisut
| The Sensual World 1989 | This Woman’s Work 1990 | The Red Shoes 1993 |
This Woman’s Work on laulaja-lauluntekijä Kate Bushin kokoelmaboksi, joka julkaistiin vuonna 1990. Boksi sisältää Bushin kuusi ensimmäistä albumia sekä kaksi bonuslevyä nimeltä This Woman’s Work Vol. 1 ja This Woman’s Work, Vol. 2. Bonuslevyt sisältävät alun perin singlejen b-puolina julkaistuja kappaleita, remixejä ja muita harvinaisempia kappaleita. This Woman’s Work julkaistiin uudelleen erilaisessa pakkauksessa vuonna 1998.
Sisältö > Levy 1: The Kick Inside

Moving – 3.01
The Saxophone Song – 3.51
Strange Phenomena – 2.57
Kite – 2.56
The Man with the Child in His Eyes – 2.39
Wuthering Heights – 4.28
James and the Cold Gun – 3.34
Feel It – 3.02
Oh to Be in Love – 3.18
L’Amour Looks Something Like You – 2.27
Them Heavy People – 3.04
Room for the Life – 4.03
The Kick Inside – 3.30
Sisältö > Levy 2: Lionheart

Symphony in Blue – 3.35
In Search of Peter Pan – 3.46
Wow – 3.58
Don’t Push Your Foot on the Heartbrake – 3.12
Oh England My Lionheart – 3.10
Fullhouse – 3.14
In the Warm Room – 3.35
Kashka From Baghdad – 3.55
Coffee Homeground – 3.38
Hammer Horror – 4.39
Sisältö > Levy 3: Never for Ever

Babooshka – 3.20
Delius (Song of Summer) – 2.51
Blow Away (for Bill) – 3.33
All We Ever Look For – 3.47
Egypt – 4.10
The Wedding List – 4.15
Violin – 3.15
The Infant Kiss – 2.50
Night Scented Stock – 0.51
Army Dreamers – 2.55
Breathing – 5.29
Sisältö > Levy 4: The Dreaming

Sat in Your Lap – 3.29
There Goes a Tenner – 3.24
Pull Out the Pin – 5.26
Suspended in Gaffa – 3.54
Leave It Open – 3.20
The Dreaming – 4.41
Night of the Swallow – 5.22
All the Love – 4.29
Houdini – 3.48
Get Out of My House – 5.25
Sisältö > Levy 5: Hounds of Love

Running Up That Hill (A Deal with God) – 5.03
Hounds of Love – 3.03
The Big Sky – 4.41
Mother Stands for Comfort – 3.08
Cloudbusting – 5.10
And Dream of Sheep – 2.45
Under Ice – 2.21
Waking the Witch – 4.18
Watching You Without Me – 4.07
Jig of Life – 4.04
Hello Earth – 6.13
The Morning Fog – 2.34
Sisältö > Levy 6: The Sensual World

The Sensual World – 3.57
Love and Anger – 4.42
The Fog – 5.04
Reaching Out – 3.11
Heads We’re Dancing – 5.17
Deeper Understanding – 4.46
Between a Man and a Woman – 3.29
Never Be Mine – 3.43
Rocket’s Tail – 4.06
This Woman’s Work – 3.32
Walk Straight Down the Middle – 3.48
Sisältö > Levy 7: This Woman’s Work, Vol. 1

The Empty Bullring – 2:16
Ran Tan Waltz – 2:40
Passing through Air – 2:03
December Will Be Magic Again – 3:11
Warm and Soothing – 2:43
Lord of the Reedy River – 2:42
Ne T'enfuis Pas – 2:32
Un Baiser d'Enfant – 3:00
Under the Ivy – 2:10
Burning Bridge – 4:39
My Lagan Love – 2:30
The Handsome Cabin Boy – 3:11
Not This Time – 3:40
Walk Straight Down the Middle – 3:50
Be Kind to My Mistakes – 3:03
Sisältö > Levy 8: This Woman’s Work, Vol. 2

I'm Still Waiting – 4:28
Ken – 3:48
One Last Look Around the House Before We Go... – 1:03
Wuthering Heights (new vocal) – 4:57
Experiment IV – 4:21
Them Heavy People" (live) – 4:08
Don't Push Your Foot on the Heartbrake (live) – 3:39
James and the Cold Gun (live) – 6:25
L'Amour Looks Something Like You (live) – 2:43
Running Up That Hill (maxi) – 5:46
Cloudbusting (The Organon Mix) – 6:32
Hounds of Love (Alternative) – 3:47
The Big Sky (Meteorological Mix) – 7:44
Experiment IV (12" Mix) – 6:37
Kate Bush
| --- | --- |
Studioalbumit:   The Kick Inside (1978)  Lionheart (1978)  Never for Ever (1980)  The Dreaming (1982)  Hounds of Love (1985)  The Sensual World (1989)  The Red Shoes (1993)  Aerial (2005)  50 Words for Snow (2011) 
Livealbumit:   Live at Hammersmith Odeon (1994) 
Kokoelmat:   The Single File (1984)  The Whole Story (1986)  This Woman’s Work (1990)  Director’s Cut (2011) 
EP:t:   On Stage (1979)  Kate Bush (1983) 
Videojulkaisut:   Live at Hammersmith Odeon (1981)  The Single File (1983)  The Hair of the Hound (1986)  The Whole Story (1987)  The Sensual World - The Videos (1990)  The Line, the Cross & the Curve (1993) 
Muuta:   Diskografia  Wuthering Heights
Tevatron

Tevatron ilmasta nähtynä.
Tevatron oli Yhdysvaltain Fermilabissa vuosina 1983-2011 toiminut synkrotroni-tyyppinen hiukkaskiihdytin. Ainoastaan Cernin Large Hadron Collider on suurienergisempi hiukkaskiihdytin.
Tevatronin rengasradan pituus oli 6,28 km, ja siinä voitiin kiihdyttää protoneja ja antiprotoneja aina 1 TeV energioihin, mistä kiihdytin sai nimensä (Tera-electronvolt accelerator). Tevatron maksoi 120 miljoonaa dollaria ja valmistui 1983. Siihen tehtiin sen toimintavuosina useita huomattavia laajennuksia ja parannuksia.
Merkittävin Tevatronilla tehty tieteellinen saavutus oli t-kvarkin löytäminen 1995.
Tevatronin toiminta lopetettiin 30. syyskuuta 2011, osittain budjettileikkausten takia, mutta myös siksi, että huomattavasti suurienergisemmän LHC:n valmistuminen teki sen vanhentuneeksi. Tevatronin päärengasta on suunniteltu jälleenkäytettäväksi tulevissa kokeissa, kun taas kiihdytinlaitteiston osia voidaan käyttää muissa hiukkaskiihdyttimissä.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Tevatron Wikimedia Commonsissa
Toivo Grönroos

Toivo Tapio Julius Grönroos (18. kesäkuuta 1900 Viipuri – 15. tammikuuta 1925 Viipuri) oli suomalainen kirjailija.
Teoksia

Salojen taisteluista.  Gummerus 1923
Tevfik Başer

Tevfik Başer (s. 12. tammikuuta 1951 Çankırı) on turkkilaissyntyinen saksalainen elokuvaohjaaja, -tuottaja ja -käsikirjoittaja. Hänen elokuvansa Lebewohl, Fremde näytettiin vuonna 1991 Cannesin elokuvajuhlien Un Certain Regard -osiossa. Muita elokuvia, joissa hän on työskennellyt, ovat olleet Zwischen Gott und Erde (1983), 40 Quadratmeter Deutschland (1986) ja Abschied vom falschen Paradies (1989).
Aiheesta muualla

Tevfik Baser Internet Movie Databasessa. (englanniksi)
Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista. 
Alkuperäinen artikkeli: en:Tevfik Başer
Käännös suomeksi
Victoriano Huerta

| Victoriano Huerta |
| --- | --- |

Meksikon presidentti
 19. helmikuuta 1913 – 15. heinäkuuta 1914  
Edeltäjä:  Pedro Lascuráin
Seuraaja:  Francisco Carvajal
Henkilötiedot
Syntynyt: 22. joulukuuta 1850 Colotlán, Jalisco, Meksiko
Kuollut: 13. tammikuuta 1916 (65 vuotta) El Paso, Texas, Yhdysvallat
Puoliso:  Emilia Águila Moya
José Victoriano Huerta Márquez (22. joulukuuta 1850 – 13. tammikuuta 1916) oli meksikolainen kenraali ja presidentti vallankaappauksen jälkeen.
Elämäkerta

Huerta oli kotoisin Colotlánista Jaliscosta, Jesús Huertan ja Refugio Márquezin poika, jotka olivat mestizosukujuurta. Hän liittyi armeijaan seitsemäntoistavuotiaana, kunnostautui ja pääsi Chapultepecin sotilasakatemiaan kotikaupunkinsa rikkaiden tuella, sillä nämä huomasivat jo varhain hänen älykkyytensä.
Huerta kohosi kenraaliksi 1901 Porfirio Díazin diktatuurin aikana ja taisteli Yucatánin mayoja vastaan kastisodassa (Guerra de Castas) ja Emiliano Zapatan kapinallisia vastaan. Vuoden 1910 vallankumouksen aattona Huerta oli kuitenkin suunnittelemassa uusia univormuja.
Díazin paettua Huerta vannoi aluksi uskollisuutta uudelleen Francisco I. Maderon hallitukselle, mutta solmi salajuonen – el Pacto de la Ciudadela – Yhdysvaltain lähettilään Henry Lane Wilsonin ja Porfirio Díazin veljenpojan Félix Díazin kanssa Maderon syrjäyttämiseksi.
Armeijan kapinallisten ja lojalistien välisten taisteluiden aikana Huerta vangitsi Maderon ja varapresidentti José María Pino Suárezin. 18. helmikuuta 1913 hän julistautui presidentiksi. Neljän päivän kuluttua yöllä ruralesit eli liittovaltion ratsupoliisit veivät Maderon ja Pino Suárezin vankilasta. Madero ja Suárez ammuttiin.
Huerta järjesti tiukan sotilasdiktatuurin. Yhdysvaltain presidentti Woodrow Wilson pettyi Huertan hallitukseen, kutsui lähettiläänsä kotiin ja vaati Huertaa järjestämään demokraattiset vaalit. Huerta kieltäytyi ja tilannetta pahensi Tampicon tapaus (ns. Tampico Affair), jossa Meksikon armeija pidätti kymmenisen Yhdysvaltain merimiestä Tampicossa. Yhdysvallat sai siitä syyn maan tärkeimmän sataman Veracruzin miehittämiseen puoleksi vuodeksi.
Huertaa vastaan nousi myös kotimaisia kapinoita, muun muassa Zapatan, Pancho Villan ja Venustiano Carranzan organisoimat. Kun Zapata eteni etelässä ja Carranzan perustuslailliset pohjoisessa, joutui Huerta luopumaan vallasta 14. heinäkuuta 1914.
Huerta lähti maanpakoon, ensin Jamaikalle Kingstoniin saksalaisella risteilijä SMS Dresdenillä ja sieltä Englantiin, Espanjaan ja Yhdysvaltoihin. Hän jäi kiinni suunnitelmista palata valtaan sekä Espanjassa että Washingtonissa ja neuvotteluista Saksan keisarin, joka oli Huertan tärkein tukija, agenttien kanssa saada keisarin tuki vallankaappaukselle. Hänet pidätettiin Yhdysvalloissa Newmanissa New Mexicossa maan puolueettomuuslakien rikkomisesta. Huerta vapautettiin Fort Blissista ja asetettiin kotiarestiin. Hän kuoli maksakirroosiin Texasissa El Pasossa.
Tim Wiese

| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |

Henkilötiedot
Koko nimi: Tim Wiese
Syntymäaika: 17. joulukuuta 1981 (ikä 42) 
Syntymäpaikka:  Bergisch Gladbach, Nordrhein-Westfalen, Saksa
Pelipaikka: maalivahti
Pituus: 193 senttimetriä
Paino: 118 kg
Junioriseurat
1987–1989 1989–1999:  Dürscheid  Leverkusen
Seurat
| Vuodet | Seura | O (M) |
| 1999–2002 2002–2005 2005–2012 2012–2013 2017 |  Fortuna Köln  Kaiserslautern  Werder Bremen  TSG 1899 Hoffenheim  SSV Dillingen | 027 0(0) 065 0(0) 194 0(0) 10 0(0) 1 0(0) |
Maajoukkue
| 2003–2004 2008–2012 |  Saksa U-21  Saksa | 013 0(0) 006 0(0) |
 Seurajoukkueuran tilastot kattavat vain kansalliset sarjat, päivitetty 3. huhtikuuta 2017.  Maajoukkueuran tilastot päivitetty 3. huhtikuuta 2017.
Tim Wiese
Tim Wiese (2007)
Tim Wiese (s. 17. joulukuuta 1981 Bergisch Gladbach, Nordrhein-Westfalen, Saksa) on saksalainen entinen jalkapallomaalivahti ja showpainija, joka edusti jalkapallossa viimeksi Saksan kahdeksannen sarjatason Dillingenia. Wiese muistetaan erityisesti vuosistaan Saksan Bundesliigan Werder Bremenin maalilla voitettuaan Saksan cupin vuonna 2009. Wiese kuului useita vuosia myös Saksan maajoukkueeseen ja esiintyi kuudessa A-maaottelussa. Jalkapallon maailmanmestaruuskilpailuissa 2010 Wiese saavutti MM-pronssia vaikkakaan ei varamaalivahtina pelannut otteluakaan. Siirryttyään jalkapallouralta kehonrakennukseen Wiese on esiintynyt muutamissa WWE-showpainiorganisaation tapahtumissa.
Tevfik Fikret

| Tevfik Fikret |
| --- | --- |
 Tevfik Fikret
Henkilötiedot
Syntynyt: 1867 Konstantinopoli, Osmanien valtakunta
Kuollut: 1915 (47–48 vuotta) Konstantinopoli, Turkki
Ammatti:  kirjailija
Kirjailija
Tuotannon kieli: turkki
Aiheesta muualla
Löydä lisää kirjailijoitaKirjallisuuden teemasivulta
Tevfik Fikret, oik. Mehmed Tevfiq (1867 Konstantinopoli, Osmanien valtakunta – 1915 Konstantinopoli, Turkki) oli turkkilainen runoilija. Hän toimi useissa korkeakouluissa turkin kielen ja turkkilaisen kirjallisuuden opettajana. Hän oli Servet-i Fünûn -kaudella keskeisiä hahmoja puolustamassa edistyksellistä, länsimaista kirjallisuussuuntaa vanhoillista itämaista suuntausta vastaan. Hän oli avantgardistisen  Servet-i Fünûn -kirjallisuuslehden päätoimittaja vuodesta 1896. Hänen ympärilleen kerääntyi keskeinen uuden suuntauksen kirjailijoiden ryhmä. Hän kehitti runoissaan ranskalaisesta impressionismista vaikutteita saaneen tyylin.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Tevfik Fikret Wikimedia Commonsissa
Veden vartija

| Veden vartija |
| --- | --- |
 Elokuvan juliste.
Ohjaaja:  Saara Saarela
Käsikirjoittaja:  Ilja Rautsi
Perustuu:  Emmi Itärannan romaaniin Teemestarin kirja
Tuottaja:   Misha Jaari  Mark Lwoff 
Kuvaaja:  Kjell Lagerroos
Leikkaaja:  Jussi Rautaniemi
Lavastaja:  Otso Linnalaakso
Pääosat:   Saga Sarkola  Mimosa Willamo  Lauri Tilkanen  Pekka Strang  Minna Haapkylä 
Valmistustiedot
Valmistusmaa:  Suomi
Tuotantoyhtiö:  Bufo, osatuottajina virolainen Allfilm, saksalainen Pandora Film Produktion ja norjalainen Mer Film
Levittäjä:  B-Plan Distribution
Ensi-ilta:  2. syyskuuta 2022
Kesto:  101 minuuttia
Budjetti:  4 192 000 €, josta Suomen Elokuvasäätiön tuki 950 000 € ja Pohjoismaisen elokuva- ja tv-rahaston tuotantotuki 200 000 €.
Katsojat:  17 375
Aiheesta muualla
IMDb
Elonet
Infobox OKNimi-testi OK: 
Veden vartija on Saara Saarelan ohjaama suomalainen 2. syyskuuta 2022 ensi-iltansa saanut tieteiselokuva. Se perustuu Emmi Itärannan kansainvälisesti menestyneeseen, yli 20 kielelle käännettyyn Teemestarin kirja -romaaniin.
Elokuva kuvattiin vuonna 2020 Virossa, Saksassa ja Norjassa. Elokuvan tekoprosessi alkoi jo vuoden 2015 syksyllä. Elokuvan piti tulla teattereihin maaliskuussa 2022, mutta koronarajoitukset siirsivät ensi-illan syksyyn. Elokuvalle myönnettiin yli 4,1 miljoonan euron budjetti, mikä rikkoi Suomen sen aikaisen budjettiennätyksen naisten ohjaamille elokuville. Elokuvan lopullinen budjetti oli kuitenkin 3,4 miljoonaa euroa.
Veden vartija jakoi elokuvakriitikoita. Toiset kritisoivat elokuvan juonta kutsuen sitä kliseiseksi, kun taas toiset kehuivat sen tarkkaa maailmankuvaa.
Elokuvan tekemisestä julkaistiin elokuvatoimittaja Kalle Kinnusen kirjoittama kirja Veden vartija – Teemestarin kirjasta elokuvaksi.
Juoni

Tulevaisuudessa maailman makea vesi on loppumassa. Teemestariksi valmistuva pikkukylän nuori nainen Noria saa selville sukunsa salaisuuden: he vartioivat salaista lähdettä keskellä tundraa. Samalla kun Skandinavian unionia Aasiasta kontrolloiva sotilashallitus kiristää kuria, jää Noria yksin salaisuutensa kanssa isänsä kuollessa. Isän jäämistöstä Noria saa selville vielä vaarallisemman salaisuuden – saastuneiksi luulluilla Menetetyillä mailla saattaa vielä olla puhdasta vettä. Norian ainoa tuki on hänen kyyninen ystävänsä Sanja, joka köyhempänä kärsii pahemmin kuivuudesta. Samalla kun Norian salaisuudet ajavat häntä ja Sanjaa erilleen, Noria lähentyy optimistisen liikemiehen Taron kanssa, joka sanoo tulleensa ratkomaan kylän vesipulaa – mutta Noria ei tiedä tämän valehtelevan kaikesta. Lopulta Norian on paettava, pelastettava Sanja ja saatava selville, onko elinkelvottomaksi muuttuneella maailmalla vielä toivoa.
Rooleissa

| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
|  Saga Sarkola  | … |  Noria   |
|  Mimosa Willamo  | … |  Sanja   |
|  Lauri Tilkanen  | … |  Taro   |
|  Pekka Strang  | … |  majuri Bolin   |
|  Minna Haapkylä  | … |  Lian  |
Arvosteluja

Anne Välinoro, Kulttuuritoimitus
Jouni Vikman, Episodi
Tero Kartastenpää, Helsingin Sanomat
Krister Uggeldahl, Hufvudstadsbladet
Juho Rissanen, Iltalehti
Juha Rosenqvist, Film-o-Holic.com
Jussi U. Pellonpää, FilmiFIN
Aki Lehti, Muropaketti
Rane Aunimo, Demokraatti
Aiheesta muualla

Veden vartija Internet Movie Databasessa (englanniksi)
Victoriankonnamonni

| Victoriankonnamonni |
| --- | --- |

Uhanalaisuusluokitus
 Äärimmäisen uhanalainen  
  
Tieteellinen luokittelu
Domeeni::  Aitotumaiset Eucarya
Kunta::  Eläinkunta Animalia
Pääjakso::  Selkäjänteiset Chordata
Alajakso::  Selkärankaiset Vertebrata
Yläluokka::  Luukalat Osteichthyes
Luokka::  Viuhkaeväiset Actinopterygii
Alaluokka::  Neopterygii
Lahko::  Monnikalat Siluriformes
Heimo::  Ankeriasmonnit Clariidae
Suku::  Xenoclarias  Greenwood, 1958
Laji::  eupogon
Kaksiosainen nimi
 Xenoclarias eupogon  (Norman, 1928) 
Synonyymit
 Clarias eupogon Norman, 1928  Xenoclarias holobranchus Greenwood, 1958 
Infobox OKNimi-testi OKIUCN-testi OK: 
Victoriankonnamonni (Xenoclarias eupogon) on äärimmäisen uhanalainen kalalaji, joka on sukunsa ainoa laji. Se elää vain Kenian Victoriajärven syvissä vesissä. Se on saattanut kuolla sukupuuttoon, ja viimeisin havainto lajista on vuodelta 1997. Kannan huonon tilan ovat aiheuttaneet vierasperäinen niilinahven (Lates niloticus), joka saalistaa ja syrjäyttää victoriankonnamonnia, Victoriajärven rehevöityminen ja mahdollisesti liikakalastus.