stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Sebastiano del Piombo

| Sebastiano del Piombo |
| --- | --- |

Henkilötiedot
Syntynyt: 1485 Venetsia
Kuollut: 21. kesäkuuta 1547 Rooma
Taiteilija
Taidesuuntaus:  Manierismi ja täysrenessanssi
Sebastiano del Piombo (oikealta nimeltään Sebastiano Luciani) (1485 Venetsia –  21. kesäkuuta 1547 Rooma) oli italialainen (venetsialainen), Venetsian koulukuntaan kuulunut taidemaalari.
Elämä ja ura

Hänen ensimmäinen ajatuksensa oli ryhtyä papiksi, mutta hänestä tuli muusikko, ja hän oli hyvin kysytty Venetsian aateliston keskuudessa. Pian hän kiinnostui maalaustaiteesta. Giorgione, joka oli taitava muusikko, ilmeisesti sai hänet lykkäämään pappisuraa ja keskittymään maalaustaiteeseen. Giorgionen suosituksesta hän pääsi Giovanni Bellinin ateljeeseen ja työskenteli myöhemmin Giorgionen kanssa tämän omassa ateljeessa.
Hänen varhaiset maalauksensa valmistuivat Venetsiassa, mutta Agostino Chigi, joka oli tuolloin rakentamassa Farnesinan palatsia, kutsui hänet Roomaan, ja osa huoneiden koristeluista annettiin Lucianin tehtäväksi. Hänen työnsä herättivät Michelangelon huomion, ja miehistä tuli läheiset ystävät. Hieman myöhemmin Rafael näki Lucianin työt ja kehui niitä, mutta he eivät koskaan ystävystyneet Michelangelon ja Rafaelin välisen mustasukkaisuuden sekä Lucianin ja Michelangelon välisen ystävyyden vuoksi. Lucianin Roomassa ja Viterbossa maalaamissa teoksissa on havaittavissa Michelangelon voimakas vaikutus. Sommittelu ei olisi voinut olla peräisin keneltäkään muulta tuon ajan taiteilijalta, mutta värien loistokkuus on Lucianin oman nerokkuuden tulosta.
Lucianin uran erityinen tapahtuma liittyy Rafaelille annettuun toimeksiantoon. Kardinaali Giulio de' Medici, joka tilasi kuvan, halusi samalla alttaritaulun Narbonnen katedraaliinsa ja tilasi Lucianilta maalauksen, Lasaruksen ylösnousemus ja joka oli samankokoinen kuin Rafaelin Kirkastuminen. Nämä kaksi teosta valmistuivat suunnilleen samaan aikaan. Lucianin teoksen värimaailma herätti suurta kohua Roomassa. Luciani maalasi myös lukuisia muotokuvia, muun muassa kardinaali de' Medicistä, Pietro Aretinosta, useampia muotokuvia Doria-, Farnese- ja Gonzaga-sukujen jäsenistä sekä Baccio Bandinellista.
Lucianin maalaukselle oli ominaista värimaailman voimakkuus. Hänen muotokuvansa ovat todenmukaisia ja eläväisiä. Rafaelin kuoleman jälkeen häntä pidettiin Rooman johtavana taidemaalarina.
Miehen muotokuva (mahdollisesti Kristoffer Kolumbus)
Lasaruksen ylösnousemus
Kristuksen ruoskinta
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Sebastiano del Piombo Wikimedia Commonsissa
Scanfil

| Scanfil Oyj |
| --- | --- |

Yritysmuoto:  julkinen osakeyhtiö
Osake:  OMXH: SCANFL
Markkina-arvo:   240,1 milj. € (31.12.2018)
Perustettu:  1976
Perustaja:  Jorma J. Takanen
Toimitusjohtaja:  Petteri Jokitalo
Puheenjohtaja:  Harri Takanen
Kotipaikka:  Sievi, Suomi
Toimiala:  elektroniikan valmistuspalvelut
Liikevaihto:   563,0 milj. € (2018)
Liikevoitto:   37,8 milj. € (2018)
Tilikauden tulos:   28,9 milj. € (2018)
Henkilöstö:   3 414 (keskim. 2018)
Kotisivu:  www.scanfil.fi
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Scanfil Oyj on suomalainen elektroniikkateollisuuden sopimusvalmistaja ja järjestelmätoimittaja. Nykymuotoinen yhtiö syntyi 1. tammikuuta 2012, kun samalla nimellä toiminut Scanfil Oyj jakautui sopimusvalmistusta harjoittavaksi Scanfil Oyj:ksi ja sijoitustoimintaa harjoittavaksi Sievi Capital Oyj:ksi.
Takasen perhe omisti vuonna 2016 enemmistön Scanfilin osakkeista.
Historia

Scanfilin perusti Jorma J. Takanen vuonna 1976 Sievissä. Yhtiön kotipaikka ja Suomen tehdasyksikkö ovat edelleen Sievissä. Tuotantoa Scanfilillä on Suomen lisäksi Kiinan Suzhoussa ja Hangzhoussa, Saksan Hampurissa, Unkarin Budapestissa ja Viron Pärnussa. Yrityksen nimi on peräisin eräistä sen ensimmäisistä tuotteista, suodattimista (engl. Scandinavian filters). Scanfil aloitti toimintansa mekaniikan valmistamisella elektroniikkateollisuudelle, mutta myös varsinaisen elektroniikan valmistaminen aloitettiin jo vuonna 1980.
1990-luku oli Scanfilille voimakkaan kasvun aikaa. Liikevaihto kasvoi vuoden 1991 viidestä miljoonasta eurosta  220 miljoonaan euroon vuonna 2001. Scanfil laajeni useilla yritysostoilla ja muun muassa tehtaan rakentamisella Ouluun 1991.
Voimakkaan kasvun jälkeen yhtiö alkoi kansainvälistyä nopeasti 2000-luvun alusta lähtien. Scanfil listautui Helsingin pörssin päälistalle vuonna 2000. Ensimmäinen ulkomainen tytäryhtiö aloitti toimintansa Unkarissa vuonna 2001, ja seuraavana vuonna fuusioituminen Wecan Electronics Oyj:n kanssa 1. lokakuuta 2002 toi mukanaan tehtaat Kiinassa ja Virossa.
Scanfil Oyj jakaantui vuonna 2012 kahdeksi yritykseksi, joista uusi Scanfil Oyj jatkoi elektroniikan sopimusvalmistajana ja sijoitusomaisuus siirtyi Sievi Capitaliin.
Scanfil teki 25. huhtikuuta 2015 julkisen ostotarjouksen ruotsalaisen kilpailijansa PartnerTech AB:n ostamisesta ja sai kaikki PartnerTechin osakkeet haltuunsa alkuvuodesta 2016.
Vuonna 2016 Scanfil päätti järjestää äkillisen suunnatun osakeannin enimmäkseen Takasen suvun edustajille, mikä Osakesäästäjien keskusliiton mukaan loukkasi osakkeenomistajien yhdenvertaisuutta.
Aiheesta muualla

Scanfil
Siilinjärven linja-autoasema

Siilinjärven linja-autoasema (2019).
Siilinjärven linja-autoasema on linja-autoasema Siilinjärven keskustassa Toritien, kantatie 75:n ja Kasurilantien välissä.
Samassa rakennuksessa on toiminut muun muassa pizzeria.
Linja-autoaseman tontin ja sen läheisen kuntakeskuksen rakennuskanta on muuttumassa 2020-luvulla voimakkaasti uudisrakentamisen vuoksi. Linja-autoaseman tontille rakennetaan K-kaupan vähittäismyymälä ja asuinkerrostaloja. Naapurustoon on valmistui jo syksyllä 2022 uusi Siilinjärven terveyskeskus. Siilinjärven vanha kunnantalo on tarkoitus purkaa; uuden rakentamisesta ei ole päätöstä.
Aihesta muualla

Matkahuollon reittiopas: Siilinjärvi linja-autoasema (matkahuolto.fi)
Vilkku (aikataulut): 31, 32, 35 Siilinjärvi - Kuopio (ja Kuopio - Siilinjärvi) (kuopio.fi)
Victor Zvunka

| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |

Henkilötiedot
Koko nimi: Victor Zvunka
Syntymäaika: 15. marraskuuta 1951 (ikä 72)
Syntymäpaikka: Le Ban Saint-Martin, Moselle, Ranska
Seura
Seura: –
Tehtävä: Päävalmentaja
Seurat
| Vuodet | Seura | O (M) |
| 1970–1973 1973–1981 1981–1983 1983–1985 |  FC Metz  Olympique de Marseille  Stade Lavallois  RC Paris |  ?(?) 254(6) ?(?) ?(?) |
Maajoukkue
| 1975 |  Ranska | 1(0) |
Valmennusura
1984–1986 1986–1987 1987–1988 1988–1991 1991–1993 1993–1998 1998–1999 1999–2000 2000–2001 2001–2003 2003–2005 2005–2007 2007–2010 2010 2011 2011–2012 2012–2013:  RC Paris  RC Paris  Valenciennes FC  Chamois Niortais FC  Toulouse FC  LB Châteauroux  OGC Nice  Amiens SC  Lausanne Sports  Stade Lavallois  LB Châteauroux  FC Gueugnon  En Avant Guingamp  Naval de Maio  AS Cannes  JS Saint-Pierroise  Nîmes Olympique
 Seurajoukkueuran tilastot kattavat vain kansalliset sarjat.
Victor Zvunka (s. 15. marraskuuta 1951) on ranskalainen jalkapallovalmentaja ja entinen puolustaja.
Ura pelaajana

Peliuransa suurimmat voitot Zvunka saavutti Olympique de Marseillen paidassa. Hän edusti joukkuetta kahdeksan kautta 1973–1981 kaikkiaan 254 ottelussa ja oli voittamassa Coupe de Francea 1976 ja mestaruushopeaa 1975. Zvunka lopetti peliuransa Racing Club de Paris'n pelaajavalmentajana 1985.
Ura pelaajana > Meriitit pelaajana

Coupe de France: 1976
Ranskan mestaruushopeaa: 1975
Ura valmentajana

Zvunka aloitti valmennusuransa Racing Club de Paris'n pelaajavalmentajana 1984. Hän onnistui luotsaamaan seuran pääsarjatasolle kakkosdivisioonan voiton 1985–86 myötä. Zvunkan tilalle tuli pääsarjakauden alkuun jugoslavialainen Sylvester Takač, joka sai kuitenkin lähteä jo ennen vuoden vaihdetta ja Zvunka palasi seuran ruoriin. RC Paris sijoittui kaudella 1986–87 liigassa sijalle 13.
Jätettyään RC Paris'n 1987 Zvunka on valmentanut useissa ranskalaisseuroissa sekä sveitsiläisessä Lausanne Sportsissa. Parhaiten Zvunka on menestynyt La Berrichonne de Châteauroux'ssa, jonka hän nosti Nationalista pääsarjaan 1993–1997 ja 2004 seura eteni Zvunkan johdolla Coupe de Francen finaaliin.
Lokakuussa 2007 Zvunka siirtyi Ligue 2:dessa pelaavan En Avant Guingampin päävalmentajaksi erotetun Patrick Remyn tilalle. Zvunkan johdolla Guingampin otteet Ligue 2:ssa eivät ole olleet mitenkään sensaatiomaisia. Kaudella 2008/09 seura teki kuitenkin jymypaukun etenemällä Coupe de Francen finaaliin ja voittamalla lopulta koko kilpailun. Finaalissa kaatui Stade Rennes 2–1.  Mestaruus oli Zvunkalle ja EAG:lle ensimmäinen. EAG:sta tuli samalla 50 vuoteen ensimmäinen pääsarjatason ulkopuolella pelaava seura, joka on voittanut cupin.
Cup-voiton jälkeisestä kaudesta tuli kuitenkin Zvunkan suojateille totaalinen pannukakku. Seura vajosi Ligue 2:n häntäpäähän ja putosi lopulta sarjatasoa alemmaksi Nationaliin. Kauden jälkeen Zvunka sai jättää tehtävänsä seuran päävalmentajana.
Kesällä 2010 Zvunka siirtyi portugalilaisen Naval de Maion päävalmentajaksi. Pesti päättyi kuitenkin lyhyeen, kun Zvunka sai potkut jo syyskuun lopulla.
Helmikuun alussa 2011 Zvunka palasi valmennustehtäviin Nationalissa pelanneen AS Cannesin päävalmentajana.  Hän jätti Cannesin kuitenkin jo heinäkuussa 2011 ja siirtyi réunionilaisen JS Saint-Pierroisen päävalmentajaksi.  Zvunka sai potkut seurasta tammikuussa 2012.
Kesäkuun alussa 2012 Zvunka allekirjoitti kaksivuotisen sopimuksen Ligue 2:een nousseen Nîmes Olympiquen kanssa.  Kausi 2012/13 sujui Ligue 2:ssa sarjanousijan odotuksiin nähden hyvin ja Zvunka piiskasi joukkueensa lopulta kahdeksanneksi. Kausi 2013/14 alkoi huomattavasti heikommin ja seura vajosi putoamisviivan alapuolelle syksyn aikana. Zvunka sai lopulta ennen joulua potkut Nîmes'n voitettua vain kolme pelaamistaan 18 ottelusta.
Ura valmentajana > Meriitit valmentajana

Coupe de France: 2009
Hopeaa 2004
Division 2: 1986, 1997
National: 1994
Sinfonia nro 1 (Skrjabin)

Aleksandr Skrjabin sävelsi ensimmäisen sinfoniansa E-duurissa (op. 26) vuosina 1899–1900. Teos on kuusiosainen, ja sen finaalissa on mukana kaksi laulusolistia ja kuoro.
Osat

Lento
Allegro dramatico
Lento
Vivace
Allegro
Andante
Shallow

| ”Shallow” Lady Gaga ja Bradley Cooper |
| --- | --- | --- |

Singlen tiedot
 Albumilta: A Star Is Born
 Julkaistu: 27. syyskuuta 2018
 Tekijä(t):  Lady Gaga  Andrew Wyatt  Anthony Rossomando  Mark Ronson 
 Tyylilaji: country
 Kesto: 03.37
 Levy-yhtiö: Interscope
Lady Gagan muut singlet
| ”Joanne” 2017 | ”Shallow” 2018 | ”Always Remember Us This Way” 2018 |
”Shallow” on Lady Gagan ja Bradley Cooperin esittämä kappale vuoden 2018 elokuvasta A Star Is Born. Se julkaistiin elokuvan soundtrackin ensimmäisenä singlenä 27. syyskuuta 2018 Interscope Recordsin kautta. Kappaleen ovat sanoittaneet Gaga, Mark Ronson, Anthony Rossomando ja Andrew Wyatt, ja sen tuotti Gaga yhdessä Benjamin Ricen kanssa. Kappale kuullaan elokuvan aikana kolme kertaa, muun muassa kohtauksessa, jossa Cooperin esittämä Jackson Maine kutsuu Gagan esittämän Allyn lavalle esittämään sen hänen kanssaan. Kohtaus kuvattiin liveyleisön edessä Los Angelesin Greek Theaterissa.
”Shallow” sai myönteisiä arvosteluja musiikkikriitikoilta, ja se pärjäsi hyvin myyntilistoilla. Kappale palkittiin parhaan kappaleen Oscarilla, Golden Globella ja Critics’ Choicella. Grammy-gaalassa se sai neljä ehdokkuutta vuoden parhaasta kappaleesta ja äänitteestä, voittaen parhaasta pop duo/ryhmä -esityksestä ja parhaasta visuaaliseen mediaan tehdystä kappaleesta. Se esitettiin livenä Grammy- ja Oscar-gaalassa.
Tammikuussa 2022 Helsingin Sanomat pyysi yli 70:ää suomalaista musiikkialan vaikuttajaa nimeämään korkeintaan 20 itselleen juuri sillä hetkellä tärkeintä laulua paremmuusjärjestyksessä, minkä perusteella lehti laati sadan parhaan laulun listan. ”Shallow” ylsi sijalle 24.
Tekijät

Lady Gaga – sanoittaja/säveltäjä, tuottaja, päälaulu
Bradley Cooper – päälaulu
Mark Ronson – sanoittaja/säveltäjä
Anthony Rossomando – sanoittaja/säveltäjä
Andrew Wyatt – sanoittaja/säveltäjä
Benjamin Rice – tuottaja, äänitys
Bo Bodnar – äänitys
Alex Williams – äänitys
Tom Elmhirst – miksaus
Brandon Bost – miksaus
Randy Merrill – äänimasterointi
Anthony Logerfo – rummut
Corey McCormick – bassokitara
Alberto Bof – koskettimet
Lukas Nelson – akustinen kitara
Jesse Siebenberg – havaijinkitara
Eduardo 'Tato' Melgar – lyömäsoittimet
Tekijät A Star Is Bornin kansilehdestä.
Senad Lulić

| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |

Henkilötiedot
Koko nimi: Senad Lulić
Syntymäaika: 18. tammikuuta 1986 (ikä 38)
Syntymäpaikka: Mostar,  Jugoslavia
Pelipaikka: keskikenttäpelaaja
Pituus: 183 cm
Seura
Seura:  Lazio
Pelinumero: 19
Seurat
| Vuodet | Seura | O (M) |
| 2003–2006 2006–2008 2008–2010 2010–2011 2011– |  Chur 97  Bellinzona  Grasshopper  Young Boys  Lazio | 24 (0) 63 (13) 41 (6) 31 (6) 266 (28) |
Maajoukkue
| 2008– |  Bosnia ja Hertsegovina | 57 (4) |
 Seurajoukkueuran tilastot kattavat vain kansalliset sarjat, päivitetty 18. kesäkuuta 2020.  Maajoukkueuran tilastot päivitetty 18. kesäkuuta 2020.
Senad Lulić (s. 18. tammikuuta 1986 Mostar, Jugoslavian SLT) on bosnialainen jalkapalloilija, joka edustaa seurajoukkuetasolla Laziota ja maajoukkuetasolla Bosnia ja Hertsegovinaa. Pelipaikaltaan hän on vasen keskikenttäpelaaja.
Lulić on edustanut aikuistasolla myös sveitsiläisiä FC Chur 97:ää (2003–2006), AC Bellinzonaa (2006–2008), Grasshopper Club Zürichiä (2008–2010) ja BSC Young Boysia (2010–2011). Lazioon hän siirtyi vuonna 2011.
Lulić on Laziossa pelannut 266 Serie A:n ottelua ja tehnyt niissä 28 maalia. Kaudella 2013–2014 hän teki seitsemän maalia. Hän on pelannut Eurooppa-liigassa Lazion joukkueessa 54 ottelua ja Young Boysin joukkueessa seitsemän ottelua; maaleja hän on tehnyt molemmille joukkueille kaksi. Kaudesta 2017–2018 alkaen hän on ollut Lazion kapteeni.
Lulić edusti Bosnian ja Hertsegovinan maajoukkuetta sen ollessa ensimmäistä kertaa mukana MM-kisoissa vuonna 2014. Hän on pelannut kaikkiaan 57 maaottelua ja tehnyt niissä neljä maalia vuosina 2008–2017.
Simon Baron-Cohen

| Simon Baron-Cohen |
| --- | --- |

Henkilötiedot
Syntynyt: 15. elokuuta 1958 (ikä 66) Lontoo
Kansalaisuus:   Iso-Britannia,  Kanada
Koulutus ja ura
Tutkinnot:  New College, Oxford King's College London University College London
Väitöstyön ohjaaja:  Uta Frith
Instituutti:  Cambridgen yliopisto
Tutkimusalue:  autismin kirjo
Aiheesta muualla
www.autismresearchcentre.com/staff/simon-baron-cohen
Simon Baron-Cohen (s. 15. elokuuta 1958 Lontoo)  on brittiläinen kehityspsykopatologian ja kokeellisen psykologian professori sekä Cambridgen yliopiston alaisen autismin tutkimuskeskuksen johtaja. Baron-Cohen on tehnyt urauurtavaa tutkimusta autismin kirjon alalla. Vuonna 2004 ilmestyneessä teoksessaan Olennainen ero Baron-Cohen käsittelee miesten ja naisten aivojen erilaisuutta.
Hän on koomikko Sacha Baron Cohenin serkku.
Teoksia

Olennainen ero: Totuus miehen ja naisen aivoista. Suomentanut Kimmo Pietiläinen. Helsinki: Terra Cognita, 2004.
Shiptonin holvikaari

Shiptonin kaari
Shiptonin holvikaari (uiguuriksi تۆشۈك تاغ, Töšük tağ; yksink.: 阿图什天门; perint.: 阿圖什天門; pinyin: Ātúshí tiānmén, ’Artuxin taivaanportti’) on Kiinan Xinjiangissa sijaitseva holvikaari. Se sijaitsee Xinjiangin länsiosassa Kizilsun kirgiisien autonomisessa prefektuurissa Kašgarista luoteeseen lähellä Artuxia 2973 metrin korkeudella merenpinnasta. Se on nimetty brittiläisen vuorikiipeilijän Eric Shiptonin mukaan, joka löysi sen vuonna 1947 toimiessaan Britannian konsulina Kašgarissa.
Holvikaari oli Guinnessin ennätyskirjan mukaan maailman korkein luonnollinen holvikaari, mutta koska sen tarkkaa sijaintia ei tunnettu, merkintä poistettiin kirjasta.
Vuonna 2000 National Geographicin rahoittama retkikunta löysi holvikaaren uudelleen. Holvikaaren korkeus on 457 metriä. Holvikaaresta on tullut turistikohde, ja sinne on rakennettu tie, portaat ja vierailukeskus.
Sinfonia nro 25 (Mozart)

Sinfonia nro 25 g-molli (KV 183) on Wolfgang Amadeus Mozartin syys–lokakuussa vuonna 1773 valmistunut sinfonia. Sinfoniaa nimitetään toisinaan pieneksi g-molli-sinfoniaksi erotukseksi sinfoniasta nro 40.
Sinfonian säveltäminen ajoittuu aikaan, jolloin Mozart oli palannut Italiasta takaisin Salzburgiin Lucio Silla -oopperan säveltämisen jälkeen. Sen voidaan katsoa olevan osa Sturm und Drang -liikettä, joka oli säveltämisen aikaan merkittävä saksankielisessä musiikkimaailmassa. Sinfoniassa on klassiselle aikakaudelle tyypillisesti neljä osaa.
Osat

Allegro con brio
Andante
Menuetto
Allegro
Sinfonian alku
Sosiaalikasvattaja

Sosiaalikasvattaja on sosiaalialan opistotasoinen tutkinto, jollaista koulutusta ei enää järjestetä.
Shira Rishony

| Mitalit | Mitalit | Mitalit |  |
| --- | --- | --- | --- |
|  Shira Rishony esittelee Tokion olympiamitalia. |  Shira Rishony esittelee Tokion olympiamitalia. |  Shira Rishony esittelee Tokion olympiamitalia. |  |
Maa:   Israel
Naisten judo
|  Olympialaiset  |  Olympialaiset  |  Olympialaiset  |  |
|  Pronssia | Tokio 2020 | sekajoukkue |  |
| EM-kilpailut  | EM-kilpailut  | EM-kilpailut  |  |
|  Pronssia | Sofia 2022 | 48 kg |  |
Shira Rishony (hepr. ‏שירה ראשוני‎, s. 21. helmikuuta 1991 Holon) on israelilainen judon olympiamitalisti. Hän on otellut koko uransa alle 48 kilogramman painoluokassa.
Rishony voitti kultaa makkabiadeissa 2009. Hän sijoittui jaetulle 17. sijalle Rio de Janeiron olympialaisissa 2016. Hän oli seitsemäs EM-kilpailuissa Varsovassa 2017 ja Lissabonissa 2021. Vuodelle 2021 siirretyissä Tokion olympialaisissa hän sijoittui viidenneksi hävittyään pronssiottelussa ukrainalaiselle Darja Bilodidille. Hän kuului lisäksi Israelin pronssijoukkueeseen sekajoukkuekilpailussa, vaikkei tosin päässyt ottelemaan kertaakaan. Hän saavutti 48 kg:n painoluokassa pronssia Sofian EM-kilpailuissa 2022.
Rishony on voittanut Gand Prix -kilpailun Taškentissa 2013 ja Tel Avivissa 2019. Hän on sijoittunut IJF World Tourin kilpailuissa lisäksi kaksi kertaa toiseksi ja kymmenen kertaa kolmanneksi. Hän voitti maailmancupin kilpailun Taškentissa 2012 ja European Open -kilpailun Tallinnassa 2014. Hän on sijoittunut maailmancupeissa / Continental Open -kilpailuissa lisäksi kolme kertaa kolmanneksi. Hän on voittanut aikuisten sarjassa viisi Iaraelin-mestaruutta.
Sosiaaligerontologia

Sosiaaligerontologia on yhteiskuntatieteisiin kuuluva tieteenala, jossa tutkitaan väestön ikääntymistä yhteiskunnallisena, sosiaalisena ja kulttuurisena ilmiönä. Tärkeitä osa-alueita sosiaaligerontologiassa ovat väestön ikääntyminen, erityisesti ikäihmisten elämänlaatu ja voimavarat, vanhuspolitiikka, vanhustyö ja palvelujen laatu, tulevaisuuden muutostrendit sekä sosiaaligerontologinen tutkimus. Suomalaisia sosiaaligerontologeja ovat muun muassa Helsingin yliopiston professori Antti Karisto ja Lapin yliopiston professori Heli Valokivi.
Senain kansainvälinen lentoasema

| Senain kansainvälinen lentoasema> Lapangan Terbang Antarabangsa Senai |
| --- | --- |

IATA-koodi:  JHB
ICAO-koodi:  WMKJ
Sijainti:  Senai
Koordinaatit:  01°38′26″N, 103°40′13″E
Tyyppi:  julkinen
Ylläpitäjä:  Senai Airport Terminal Services Sdn Bhd
Valmistumisvuosi:  1974
Korkeus:  39 m
Senain kansainvälinen lentoasema (malaijiksi Lapangan Terbang Antarabangsa Senai), aikaisemmalta nimeltään Sultan Ismailin kansainvälinen lentoasema, on Senaissa, Johorin osavaltiossa, Malesiassa sijaitseva lentoasema. Se avattiin vuonna 1974.
Vuonna 2019 lentoaseman kautta kulki ensimmäisen kerran neljä miljoonaa matkustajaa vuoden aikana.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Senain kansainvälinen lentoasema Wikimedia Commonsissa
Senain kansainvälinen lentoasema
Shalimar Bagh (Srinagar)

| Shalimar Bagh |
| --- | --- |
 Shalimar Baghin niin sanottu Musta pavilijonki
Tyyppi:  puutarha
Sijainti:  Srinagar, Kashmir  Intia
Koordinaatit:  34°8′32″N, 74°51′46″E
Perustettu:  1620
Rakennuttaja:  Jahangir Šah Jahan
Shalimar Bagh on Intian Kashmirin Srinagarissa sijaitse suurmogulien rakennuttama puutarha. Shalimar Baghin rakennutti Jahangir vuonna 1620 ja sitä laajensi hänen seurajansa Šah Jahan. Shalimar Bagh oli hallitsijoiden suosima kesänviettopaikka ja se innoitti myös muita samalla nimellä tunnettuja mogulipuutarhoja.
Puutarha

Shalimar Bagh sijaitsee Intian Kashmirissa Srinagarin kaupnugissa. Shalimar Bagh on mogulipuutarha, jota innoitti persialainen puutarhataide. Puutarha-alue on kooltaan noin 594 x 250 metriä ja se on rakennettu viidelle pääasialliselle terassille. Aikanaan puutarha jaettiin kahteen eri osaan. Diwan-i-Aam oli julkinen osa, jolla hallitsija saattoi vastaaottaa yleisöä. Diwan-i-Khas oli puolestaan hallitsijan yksityisaluetta. Puutarha on yhdistetty Daljärveen 1,6 kilometriä pitkän kanavan kautta.
Puutarha sisältää useita pavilijonkeja. Niistä kaksi tärkeintä olivat Diwan-i-Aamin niin sanottu Pinkki pavilijonki, sekä Diwan-i-Khasin Musta pavilijonki.
Historia

Shalimar Baghin alueen historia ulottuu ehkä jo 500-luvulle, jolloin paikalle sanotaan rakennetun hallitsijan asunnon ja oman puutarhansa, jotka ovat tosin myöhemmin hävinneet. Paikalla ollut pieni kylä oli nimeltään Shalimar ja nimi säilyi myöhemmässä käytössä.
Nykyisen Shalimar Baghin rakennutti Suurmogulien valtakunnan hallitsija Jahangir vuonna 1620. Puutarhan rakennuttaminen on yhdistetty Jahangirin ja hänen lempivaimonsa Nur Mahalin rakkasutarinaan. Kashmiriin rakennettiin useita samankaltaisia mogulipuutarhoja, koska alueella on esimerkiksi useita mogulien puutarhataiteelle tärkeitä lähteitä, joiden vettä käytetään suihkulähteissä ja koristeellisilla kanavilla. Rakennustöitä valvoi myöhempi hallitsija ja silloinen Kurramin ruhtinas Šah Jahan. Šah Jahan laajensi puutarhaa noustuuan itse hallitsijaksi. Vuonna 1630 tehtyjä laajennustöitä valvoi Kashmirin kuvernööri Zafar Khan. Srinagar oli mogulien suosima kesänviettopaikka ja Shalimar Bagh hovin asunto. Shalimar Bagh innoitti saman tyyppisiä puutarhoja Delhissä ja Lahoresa, jotka saivat nimensä alkuperäisen mukaan.
Myöhemmin Kashmiria hallinnut sikhihallitsija Randžit Singh rakennutti puutarhalle oman pavilijonkissa eurooppalaisten vieraiden vastaaottamiseksi. Jammun ja Kashmirin hallitsija Hari Singh liitti puolestaan rakennukset uuteen sähköverkkoon. Shalimar Bagh on ollut vuodesta 2010 Intian aielistalla Unescon maailmanperintöluetteloon.
Kävelykatu.
Sisäänkäynti valokuvassa vuodelta 1864.
Uinti kesäolympialaisissa 2020

Uinnissa kilpailtiin Tokion 2020 kesäolympialaisissa 29:tta kertaa. Kilpailut käytiin 24. heinäkuuta – 5. elokuuta. Suurin osa lajitapahtumista järjestettiin Tokyo Aquatics Centressä: avovesiuinti järjestetään Odaiba Marine Parkissa. Tokiossa kilpailtiin kolmessa uudessa lajissa, kun olympialaisiin lisättiin 4 × 100 metrin sekaviestikilpailu, jossa kaksi kilpailijaa on naisia ja kaksi miehiä, sekä miehille 800 metrin ja naisille 1 500 metrin vapaauintikilpailut.
Menestynein maa oli Yhdysvallat, jonka uimarit saavuttivat 30 mitalia, joista 11 kultaa. Toiseksi paras maa oli Australia 21 mitalilla ja yhdeksällä kullalla. Menestynein urheilija oli Yhdysvaltain Caeleb Dressel, joka saavutti viisi kultaa. Australialainen Emma McKeon voitti seitsemän mitalia, joista neljä kultaa.
Karsinnat

Yhdestä maasta sai osallistua korkeintaan kaksi uimaria yhteen lajiin pois lukien viestikilpailut, joihin rajoitus oli yksi joukkue maata kohden. Yhteensä maasta sai osallistua 28 urheilijaa. Yhteensä 878 urheilijaa osallistui olympialaisiin. Kaikki urheilijat, jotka rikkoivat A-rajan, pääsivät olympialaisiin maarajoitus huomioiden. Jos kaikki paikat eivät täytyneet, FINA kutsui B-rajojen rikkojia olympialaisiin. Kutsut jaettiin FINA:n rankingin perusteella. Ranking tarkastettiin 27. kesäkuuta 2021. Viesteihin pääsi 12 parasta joukkuetta vuoden 2019 MM–kilpailuista. Loput neljä viestijoukkuetta valittiin aikojen perusteella. Ajat sai tehdä 1. maaliskuuta 2019 – 27. kesäkuuta 2021.
Aikataulu

Lähde:
| 0 | 1 | 2 | 3 | 4 | 5 |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| AE | Alkuerät | VE | Välierät | F | Finaali |