stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Mustikka
Ulkonäkö ja koko

Mustikka on normaalisti 10–50 cm korkea, tunturinummilla vain parisenttinenkin, kesävihanta varpu, joka pudottaa soikeat, hienosahaiset lehtensä talveksi.
Mustikka kukkii Suomessa yleensä touko- tai kesäkuussa, joskus myös vasta heinäkuussa. Sen kukat ovat erittäin hallanarkoja ja kukinta tapahtuu Etelä-Suomessa aiemmin kuin Keski- tai Pohjois-Suomessa. Mustikan kukat ovat ruukkumaisia, terälehdet ovat kasvaneet melkein kärkeen asti yhteen kelloksi, jonka aukosta pistää ulos yksivartaloinen emiö. Heteitä on neljä tai kahdeksan. Kukan väri on punertava.
Mustikan marjomisen ajankohta riippuu kasvupaikasta. Poimintakausi kestää Suomessa yleensä heinäkuun puolivälistä syyskuun alkupuolelle, mutta toisinaan marjoja löytyy vielä lokakuussakin.  Lapin mustikat kypsyvät yleensä vasta heinäkuun lopussa.
Marjominen riippuu suuresti sääolosuhteista: pölyttäjistä sekä alkukesän pakkasista. Pölytyksen suorittavat pääasiassa hyönteiset, mutta mustikka voi myös itsepölyttyä. Pölyttäjien määrä vaikuttaa suuresti satoon: kontukimalaisten pölyttämillä marjamailla sato on jopa 12-kertainen verrattuna alueisiin, joista kimalaiset puuttuvat.
Mustikan sininen väri johtuu vahakerroksesta. Marjat ovat tavallisesti harmaansinisen vahan peittämiä, mutta toisinaan näkee myös vahattomia marjoja, joita on kutsuttu mustan värinsä ja kiiltonsa vuoksi terva- tai voimustikoiksi. Vahapeite voidaan myös pyyhkiä pois, jolloin tuloksena on tervamustikkaa vastaava musta marja. Mustikan harvinaisena esiintyvän antosyaanittoman geenimuodon marjat ovat valkoisia tai vihertäviä. Marjoissa voi olla jopa 40 siementä, mutta keskimäärin vain puolet näistä on elinkelpoisia. Suuren osan marjoista syövät linnut ja nisäkkäät, joiden ruoansulatuselimistöstä ei selviä elinkelpoisia siemeniä. Mustikka lisääntyykin pääasiassa suvuttomasti maarönsyjen avulla.
Juolukkaa (Vaccinium uliginosum) voidaan pitää mustikan matkijana, sillä kasvit muistuttavat huomattavasti toisiaan.lähde?
Kasvupaikat

Mustikka kasvaa tuoreissa kangasmetsissä, lehtomaisissa metsissä, korvissa ja kasvualue kattaa koko Suomen. Se viihtyy kosteassa maaperässä ja sietää hyvin varjoa. Pohjoisessa lajia tavataan myös kuivissa kangasmetsissä ja tunturikankailla. Yleisesti Suomessa kasvavana lajina se on monen metsätyyppiopin mukaisen metsien kasvupaikkatyypin tunnuslaji.
Mustikkaan liittyviä kasvupaikkatyyppejä ovat:
lehtomaisten kankaiden
käenkaali-mustikkatyyppi,
kurjenpolvi-käenkaali-mustikkatyyppi ja
kurjenpolvi-mustikkatyyppi,
tuoreiden kankaiden
mustikkatyyppi,
puolukka-mustikkatyyppi ja
seinäsammal-mustikkatyyppi kuin myös
kuivahkojen kankaiden
variksenmarja-mustikkatyyppi.
Levinneisyys

Mustikkaa on viljalti Pohjois-Euroopan ja Aasian boreaalisella ja etenkin subarktisella vyöhykkeellä. Mustikkaa tavataan myös Pohjois-Amerikassa, mutta se ei ole siellä alkuperäinen laji. Monet metsämustikkana myytävät tuotteet sisältävät pensasmustikkaa. Englannin kielessä eroa on yritetty selventää kehitetty nimitys "bilberry" perinteisen "blueberry"-nimen rinnalle, ja suomeksi puhutaan "metsämustikasta" erona pensasmustikkaan.
Käyttö > Ravintokäyttö

| Tuore mustikka |
| --- | --- |

Ravintosisältö/100 g
Energiaa:  271 kJ (65 kcal)
Proteiinia:  0,80 g
Hiilihydraatteja:  10,2 g
sokereita:  8,40 g
fruktoosia:  4,60 g
glukoosia:  3,70 g
maltoosia:  < 0,10 g
sakkaroosia:  < 0,10 g
tärkkelystä:  1,80 g
Ravintokuitua:  3,30 g
Rasvaa:  1,10 g
josta tyydyttynyttä:  < 0,10 g
kertatyydyttymätöntä:  < 0,10 g
monityydyttymätöntä:  0,20 g
Vitamiinit
A-vitamiini:  3,90 µg
B1, Tiamiini:  0,13 mg
B2, Riboflaviini:  0,01 mg
B3, Niasiini:  0,40 mg
B6, Pyridoksiini:  0,06 mg
B9, Foolihappo:  11,2 µg
B12, Syanokobalamiini:  0,00 µg
C-vitamiini:  7,20 mg
D-vitamiini:  0,00 µg
E-vitamiini:  1,90 mg
K-vitamiini:  9,00 µg
Kivennäisaineet
Rauta:  0,6 mg
Natrium:  2,0 mg
Suola:  5,1 mg
Kalium:  110 mg
Magnesium:  9,0 mg
Kalsium:  19,0 mg
Fosfori:  20,0 mg
Sinkki:  0,1 mg
Jodi:  1,0 µg
Seleeni:  0,1 µg
Lähteet
 Ravintoarvojen lähde:  Fineli-tietokanta (elintarvikkeen tunniste: 442) 
Mustikan marjoissa on hyvin vähän hedelmähappoja. Sen sijaan niissä on runsaasti A- ja B-vitamiinia, mangaania, kuituja sekä flavonoideja. Mustikka sisältää myös fenoliyhdisteitä, kuten ellagitanniineja, kversetiinia ja klorogeenihappoa. Mustikat ovat myös hyviä C-vitamiinin, magnesiumin ja kalsiumin lähteitä.. Mustikan marjoista valmistettavia perinteisiä ruokia Suomessa ovat muun muassa mustikkapiirakka sekä mustikkakeitto, ja perinteisesti mustikoista on valmistettu myös hilloa. Mustikoista valmistettavia Suomen maakuntien perinneruokia ovat muun muassa mustikkapöperö Hämeessä, mustikkakukko Savossa ja mustikkamöllö Karjalassa.lähde? Mustikasta valmistetaan myös mehua.
Suomessa mustikka on toiseksi tärkein kaupallinen luonnonmarja, jota poimitaan vuosittain 150−250 miljoonaa kiloa. Tästä määrästä päätyy kauppaan noin 1−3 miljoonaa kiloa, vuonna 2015 jopa 7,2 miljoonaa kiloa. Mustikka on makunsa, värinsä ja muiden ominaisuuksiensa vuoksi Suomen tärkeimpiä luonnonvientituotteita. Mustikkaa voi Suomessa poimia verottomasti myyntiin. Mustikanpoimintaan on kehitetty erilaisia keruuvälineitä kuten poimureita ja haravia. Puutarhoissa kasvatettava pensasmustikka on eri laji, useimmiten Pohjois-Amerikasta kotoisin oleva Vaccinium corymbosum.
Mustikanlehti on oivallinen teeaines, ja siitä tehdään myös marjaviiniä. Myös kanalintujen pienet poikaset syövät mustikan nuoria lehtiä.
Käyttö > Muu hyötykäyttö

Mustikan väriaineet ovat kemiallinen happamuuden osoitin eli pH-indikaattori. Mustikkaa käytetään myös kasvivärjäyksessä, esimerkiksi lihan leimauksessa.
Kuvia

Kukkia alkukesällä.
Marjoja loppukesällä.
Lehtien syysväri.
Mustikka talvehtii lehdettömänä.
Aiheesta muualla

Suomen Lajitietokeskus: Mustikka (kangasmustikka) (Vaccinium myrtillus)
Pinkka, Lajintuntemuksen oppimisympäristö: Mustikka (Vaccinium myrtillus)
Kasviatlas 2022: Mustikan eli kangasmustikan levinneisyys Suomessa
Luontoportti: Mustikka (Vaccinium myrtillus)
Pohjolan kasvien pauloissa: Vaccinium myrtillus – mustikka, kangasmustikka
Nettikasvio: Mustikka (Vaccinium myrtillus) (Arkistoitu – Internet Archive)
Heikki Tuomela, Carina Tikkanen-Kaukanen, Juha Rutanen: Luonnontuotteiden kemialliset yhdisteet, Mustikka (Vaccinium myrtillus) sivu 9, Helsingin yliopisto, Ruralia-instituutti, 2013, ISBN 978-952-10-8482-9 (pdf)
Dr. Duke's Phytochemical and Ethnobotanical Databases: Vaccinium myrtillus (Arkistoitu – Internet Archive) (englanniksi)
Food Component Database (FooDB): Bilberry (Vaccinium myrtillus) (englanniksi)
| --- | --- |
Taksonitunnisteet:  Wikidata: Q5413585  Wikispecies: Vaccinium myrtillus  APDB: 164871  BioLib: 38977  CoL: 7F76T  Ecocrop: 10714  EoL: 583633  EPPO: VACMY  EUNIS: 169475  FEIS: vacmyr  FNA: 200016692  FoC: 200016692  GBIF: 2882833  GRIN: 41040  iNaturalist: 127029  IPNI: 30006039-2  IRMNG: 11430232  ITIS: 23605  NatureServe: 2.135011  NBN: NBNSYS0000003915  NCBI: 180763  NZOR: 9251d4be-0537-4810-be80-dd6c2fdd873c  Observation.org: 7602  Open Tree of Life: 817730  PalDat: Vaccinium_myrtillus  Panarctic Flora: 741301  PfaF: Vaccinium myrtillus  PFI: 3740  Plant List: kew-2457648  PLANTS: VAMY2  POWO: urn:lsid:ipni.org:names:30006039-2  RHS: 18701  Tropicos: 12300055  VASCAN: 5574  WFO: wfo-0000422209  Laji.fi: MX.38622 
Mustikka kukkii punertavin kukin.
Mustikanpoimintaa Ranskassa.
Tommi Mäkelä

Tommi Kalervo Mäkelä (s. 1954) on suomalainen taidemaalari. Hänen töistään on sanottu, että hän tiivistää harmaan ja mustan värejä käyttävissä maalauksissaan havaintoja muutamiin arkkityyppisiin symboleihin. Teokset ovat puolittain abstrakteja värikenttiä sisältäviä maalauksia, joiden sisältö syntyy väri- tai valotapahtuman aistimisesta.
John Mytton

John Mytton (30. syyskuuta 1796 - 29. maaliskuuta 1834) oli englantilainen Shropshiressä asunut kartanonomistaja. Hän tuli kuuluisaksi erityisen tuhlaavaisesta elämäntyylistään sekä eriskummallisista tempauksistaan.
Lapsuus

Mytton oli lapsena villi ja tottelematon. Hänen isänsä oli rikas, ja hän tottui saamaan kaiken haluamansa. Hänen vilkas mielikuvituksensa kannusti häntä mitä kummallisimpiin temppuihin ja kokeiluihin.
Myttonin elämäntavat

John Mytton oli hyvin sosiaalinen ihminen, ja hän piti mielellään kutsuja. Joskus hänellä oli tapana tulla karhun selässä saliin, jossa vieraat odottivat. Kerran karhu puraisi Myttonia jalkaan. Myttonilla oli myös tapana ajella vaunuilla täyttä vauhtia pellolla ja näin testata, kuinka kovaa ne kulkevat.
Myttonin elämän kaksi intohimoa olivat alkoholin juominen ja kettujahti. Myttonilla oli tapana juoda kahdeksan pulloa konjakkia ja portviiniä päivässä. Metsästäessään pakkasella hän oli joko vähissä vaatteissa tai kokonaan alasti. Lisäksi Mytton oli erittäin antelias mies. Hänellä oli tapana heitellä setelinippuja ystävilleen ja palvelijoilleen.
Perikato

Huolettoman elämäntapansa takia Mytton oli 15 vuodessa tuhlannut koko omaisuutensa. Hän kuoli 37-vuotiaana Kings-Bench -oikeusistuimen tuomittua hänet velkavankeuteen vuonna 1834.
Myöntäminen

Myöntäminen tarkoittaa suomalaisessa oikeustieteessä asianosaisen tuomioistuimessa selvästi antamaa ilmoitusta siitä, että vastapuolen oikeudenkäynnin aikana esittämä vaade on kokonaan tai joiltakin osin oikea. Yksityisoikeudellisessa riita-asiassa myöntäminen saa aikaan sen, että oikeuden tuomio on myöntämisen mukainen. Myöntämisen vastakohta on kanteen vastustaminen.
Myöntämisen ja tunnustamisen erosta Suomessa

Myöntämisen suhde tunnustukseen on varsin kiistanalainen, sillä myöntämisen vaikutus ilmenee vain välillisesti oikeudenkäymiskaaren 12. luvun 12. pykälästä. Myöntämisen kohteena on oikeussuhde ja tunnustus kohdistuu tosiseikkaan. Yleensä asianosaisen myöntäminen vastaa todellisuutta, mutta on täysin mahdollista myöntää todesta poikkeava väite oikeaksi. Tällöinkin myöntäminen toimii tuomion perusteena. Myöntäminen on mahdollista vain asioissa, joiden kohteesta asianosaisella on valta määrätä. Muulloin kyseeseen voi tulla vain tunnustus.
Tunnustus tai tunnustaminen tarkoittaa asianomaisen tuomioistuimelle antamaa selitystä siitä, että jokin vastapuolen väittämä, yleensä asianosaiselle epäedullinen seikka on tosi. Tunnustamisen vastakohta on kyseisen seikan kieltäminen tai kiistäminen. Tunnustuksesta erotetaan myöntäminen, jolla tarkoitetaan asianomaisen tuomioistuimessa antamaa ilmoitusta siitä, että vastapuolen esittämä vaade on oikea. Myöntämisen vastakohta on koko kanteen tai sen osan kiistäminen eli vastustaminenlähde?.
Sanaa "myöntäminen" käytetään kuitenkin yleisesti myös tunnustamisen synonyyminä siten, että vastaajan oikeudelle lähettämässä vastineessa tai oikeudenkäynnin aikana voidaan myöntää joku kanteessa esitetty vaatimus, väite tai tosiseikka oikeaksi (toisin sanoen tunnustaa se) ja kiistää muut väitteet. Tällöin voidaan sanoa vastaajan myöntävän osan kanteesta.
Huomautuksia

Myöntäminen on ruotsiksi 'medgivande' ja tunnustaminen 'erkännande'.
Inhan tehtaat

| Inhan tehtaat |
| --- | --- |
 Inhan tehtaat
 Koordinaatit: 62°30.571′N, 24°09.191′E 
Valtio:  Suomi
Maakunta:  Etelä-Pohjanmaa
Kunta:  Ähtäri
Hallinto:  
 – Asutustyyppi:  Kylä
Aikavyöhyke:  UTC+2
 – Kesäaika:  UTC+3
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Inhan tehtaat on Ähtärissä sijaitseva vanha tehdasyhdyskunta Ähtärin keskustasta noin 7–8 kilometriä kaakkoon. Hankaveden rannalla sijaitsevassa kylässä on vakituisia asukkaita noin 420lähde?, minkä lisäksi alueella on paljon kesämökkiasutusta. Vanhasta rautaruukista kehittyneet Inhan tehtaat ovat vuodesta 1917 olleet osa Fiskars-yhtiötä ja tulleet tunnetuksi muun muassa Buster-alumiiniveneiden valmistuspaikkana. Fiskars-konsernin lähes sadan vuoden omistuksen jälkeen Buster-veneitä valmistava Inhan Tehtaat Oy Ab myytiin tammikuussa 2016 Yamaha Motor Europelle.
Historiaa

Laamanni Erik Gustaf Roschier sai 1841 privilegion harkkohytin perustamiseen Inhanjoen rannalle. Yhdessä Östermyran ruukinpatruunan Gustaf Adolf Wasastjernan kanssa harkkohytin toiminta saatiin alkuun 1851. Siellä sulatettiin järvi- ja suomalmia.
Inhan tehtaiden kukoistusaika alkoi 1884, kun sen otti omistukseensa ruotsalainen insinööri August Nilsson Keirkner. Inhan valmistamaa rautaa pidettiin parhaiden ulkomaisten veroisena ja se kävi kaupaksi Suomen konepajoihin. Keirkner kehitti myös raudan paikallista jalostustoimintaa ja syntyivät teräsvalimo, hevosenkenkätehdas sekä pultti- ja niittitehdas. Vesisaha muutettiin höyrysahaksi. Kun alueen malmivarat alkoivat ehtyä, siirryttiin Ruotsista tuotuun rautamalmiin ja kotimaiseen romurautaan. Rautamalmin ja valmiiden tuotteiden kuljetusta helpotti vuonna 1883 valmistunut Tampereen ja Vaasan välinen rautatie. Inhan tehtaat saivat sen varteen oman pysäkkinsä Hankaveden rannalle.
Ruukin ympärille kasvoi Keirknerin aikana vilkas yhdyskunta kouluineen ja kauppoineen. Kylän leipuri Emanuel Pohjaväre toimi myös kansanedustajana. 1900-luvun alussa kylässä oli noin 400 asukasta, ja sinne rakennettiin työväentalo, tanssilava ja oma elokuvateatteri, Inhan Bio-Bio. Ruukinpatruuna rakennutti itselleen 1899 ”Pytingiksi” kutsutun uusrenessanssipalatsin Inhan kartanon, jonka piirsi Vaasan lääninarkkitehti K. V. Reinius ja joka kuuluu Suomen komeimpiin ruukinkartanorakennuksiin. Kartanon puistossa on väentupa, huvimaja ja talousrakennus.
Vuonna 1917 Keirkner myi Inhan tehtaat osaksi Fiskars-yhtiötä ja rakennutti eläkeasunnokseen Eliel Saarisen suunnitteleman Marmoripalatsin Helsingin Kaivopuistoon. Sotien jälkeen perinteiset Inhan tehtaiden tuotteet korvautuivat Fiskarsin myötä muun muassa saranoiden valmistuksella. Alumiinista valmistetut Buster-merkkiset veneet osoittautuivat menestystuotteiksi, joiden tuotantoa varten Inhan tuotantotiloja laajennettiin 1970-luvulla. Inhan tehtaat on yhä Ähtärin suurin yksityinen työnantaja, joka työllistää toistasataa ihmistä.
Kirjallisuutta

Hahne, Reino: Inhan ruukkiyhdyskunta 1833–1964. Ähtäri 1994. ISBN 952-90-5889-6.
Ranta, Matti: Inhan patruuna. Tarinoita August Keirkneristä. Mediapinta 2009. ISBN 978-952-235-137-1.
Hevosenkenkien valmistusta Inhan ruukissa 1902.
Inkubaatio (rituaali)

Asklepios
Inkubaatio (lat. incubatio, makaaminen) eli temppeliuni tarkoittaa nukkumista parantavan jumalan temppelissä tai muussa pyhäkössä. Uskomusten mukaan inkubaation avulla pääsee unessa suoraan yhteyteen jumalan kanssa. Esimerkiksi muinaisten kreikkalaisten lääkinnän jumalan Asklepioksen temppeli-alueilla oli erityisiä makuusaleja inkubaatiota varten.
Myymäläsuunnittelu

Myymäläsuunnittelu on vähittäismyymälän suunnittelemista mahdollisimman hyvin tarkoitustaan palvelevaksi kulkureittiensä, kalustuksensa, tavaroiden esillepanon, opastekylttien ja asiakaspalvelun kannalta. Sen tavoitteena on tehdä myymälässä käynti asiakkaalle mahdollisimman miellyttäväksi ja ostohaluja herättäväksi, ja näin kerryttää myymälää pitävälle yritykselle mahdollisimman suuri tuotto myymälästä.
Myymäläsuunnittelu nähdään nykyisin osana yrityksen visuaalista markkinointia, jonka tarkoituksena on esittää tuotteet mahdollisimman haluttavina, esimerkiksi upeasti valaistuina tai herkullisesti ja värikkäästi ja esille pantuina. Visuaaliseen markkinointiin luetaan myymälätasolla rakennuksen ulkonäkö ja arkkitehtuuri, layout eli myymälän pohjaratkaisut kulkureitteineen sekä display-ratkaisut, kuten myymälän kalustus, muu sisustus ja somistus sekä opasteet.
Myymäläsuunnittelun piiriin kuuluvat kuluttajan näköaistimusten (tilakokemus, valaistus, värit jne.) lisäksi myös muut aistikokemukset, kuten tuoksut, lämpötila ja taustamusiikki.
Myymäläympäristön osatekijät jaetaan kolmeen ryhmään:
myymälän rakenteeseen,
myymälän tuotevalikoimaan ja sen esillepanoon, sekä
myymälän palveluihin.
Myymälän pohja ja kulkureitit

Myymälän layout eli pohjaratkaisu jaetaan kolmeen päätyyppiin:
putiikkityylinen pohjaratkaisu (free flow layout), jossa korkeat kalusteet ovat seinillä ja matalammat keskellä tilaa, mikä tekee mahdolliseksi koko tilan näkemisen yhdellä kertaa. Ennalta määriteltyjä kulkureittejä ei ole.
supermarket-tyylinen pohjaratkaisu (grid layout): pitkät hyllyrivit luovat selkeitä kulkureittejä ja pakottavat asiakkaan kiertämään.
tavaratalomainen pohjaratkaisu, joka on putiikki- ja supermarket-tyylien välimuoto, ja vaihtelee osastoittain.
Tuotteiden esillepano

Myymälän tuotteiden esillepano voi pääratkaisultaan olla joko vertikaalista tai horisontaalista. Vertikaalisessa asettelussa tuotteita on hyllyissä tai telineissä useita päällekkäin. Horisontaalisessa esillepanossa tuotteet ovat vierekkäin. Tuotteiden sijainnilla voi molemmissa pääratkaisuissa olla suuri vaikutus myyntiin. On esimerkiksi havaittu, että mikäli tuote siirretään silmänkorkeudelta alahyllylle, myynti voi laskea noin 60 prosenttia.
Myymäläkalusteet

Myymälän kalusteilla on seuraavia tehtäviä:
tehdä mahdolliseksi tuotteiden näyttävän ja myyvän esillepanon;
säilyttää tuotteet myyntikelpoisina;
tehdä asiakkaille helpoksi tarkastella tuotteita;
luoda myönteistä brändi- ja myymälämielikuvaa;
saada aikaan heräteostoksia;
olla helposti käsiteltävissä, siivottavissa ja muunneltavissa; ja
tehostaa ja helpottaa myyjien työtä.
Myymäläauto

Myymäläauto Länsi-Suomessa vuonna 2021.
Myymäläauto sisältä.
Myymäläauto tai kauppa-auto on linja-autoon tai pakettiautoon rakennettu liikkuva vähittäistavaramyymälä. Tuotevalikoima voi olla hyvinkin laaja, elintarvikkeista aikakauslehtiin. Myymäläauto kiertää usein lähiöissä ja haja-asutusalueilla.
Historia

Suomen ensimmäinen myymäläauto oli osuusliike Elannon vuonna 1932 käyttöönottama auto. Myymäläautojen määrä lähti voimakkaaseen kasvuun 1950-luvun jälkimmäisellä puoliskolla. Vuonna 1955 Suomessa oli noin 90 myymäläautoa, mutta vuonna 1960 jo noin 660. Enimmillään autoja liikennöi 1970-luvulla noin 1 200 kappaletta.  Kotimaankauppakomitean arvion mukaan myymäläautoverkon piiriin kuului vuonna 1970 noin 500 000 asiakasta. Vuonna 2010 myymäläautoja oli Suomessa enää noin 30, joista pari kiersi pääkaupunkiseudulla. Vuonna 2014 määräksi laskettiin noin 20. Vuoteen 2018 mennessä määrä oli vähentynyt kuuteen: viisi Itä-Suomen maaseudulla ja yksi Kankaanpään seudulla Satakunnassa. Määrä pysyi kuudessa vuonna 2021. Vuonna 2024 kauppa-autoja oli enää kaksi.
Ensimmäiset kauppa-autot oli rakennettu usein vanhoista linja-autoista, mutta käytössä oli monenlaisia itse tehtyjä autoja. Myymäläautojen sarjatuotannon aloitti Kiitokori Oy Iitin Kausalassa vuonna 1954, ja muita valmistajia ovat olleet Erikoiskori Oy Iisalmessa, Lahden Autokori Oy Nastolassa, Lavian Autokori Oy Laviassa ja Nummela Oy Kaarinassa. Varsin moni myymäläauto oli rakennettu 1960- ja 1970-luvuilla Bedfordin alustalle.
Vielä 1980-luvun lopulla kauppa-autoon sai yrittäjä tukea valtiolta sekä keskusliikkeiltä, mikä edesauttoi kaluston uusimista sekä lisäämistä. Maaseudun väestökato ja tuen loppuminen on vaikuttanut suuresti autojen vähenemiseen. Aikataulut ja reitit vahvisti lääninhallitus, nykyisin vahvistusta ei enää tarvita.
Hausjärvellä sijaitsee Martti, Suomen ainoa myymäläautomuseo.
Kirjallisuutta

Lehtonen, Jussi: "Viettelyksen vaunu". Suomalainen myymäläauto 1930-luvulta 2000-luvulle.  Turku:  Painosalama Oy, 2010.  ISBN 978-951-29-4246-6
Pyrhönen, Kimmo: Kauppa-autokirja.  Kustantaja Laaksonen, 2013.  ISBN 9525805549
Aiheesta muualla

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
Lehtonen, Jussi: Palvelut pyörillä. Liikkuvien palvelujen kehitysvaiheita. Tekniikan Waiheita, 1/05, s. 5–17.  Tekniikan Historian Seura. Artikkelin verkkoversio. (pdf) Viitattu 21.8.2017. (Arkistoitu – Internet Archive)
Ihmisiä jonottamassa Osuusliike Elannon myymäläautoon 1930-luvulla.
Indokiinan sota

Indokiinan sota oli Ranskan siirtomaassaan Indokiinassa käymä sota vuosina 1946–1954. Sodassa Ranskaa vastusti Việt Minh -kapinaliike, jonka voitettua sodan Ranskan Indokiinasta muodostettiin neljä itsenäistä valtiota: Pohjois- ja Etelä-Vietnam, Laos ja Kambodža.
Taustaa

Ranskan Indokiina, joka kattoi likimain nykypäivän Vietnamin, Laosin ja Kambodžan, oli Ranskan siirtomaa vuodesta 1884 lähtien. Kun Ranska kesällä 1940 antautui Saksalle toisessa maailmansodassa, Indokiina jäi Etelä-Ranskaa hallinnoineen Saksan kanssa yhteistoiminnassa olleen Vichyn hallituksen valvontaan. Vuonna 1942 Japani miehitti Indokiinan ja syrjäytti ranskalaishallinnon.lähde?
Sodan aikana Indokiinaan syntyi eurooppalaisesta kolonialismista irti pyrkiviä kansallisia vapautusliikkeitä, kuten Vietnamin Việt Minh, jota johti kommunistijohtaja Ho Tši Minh. Voimakkaimmat itsenäisyysliikkeet olivat kommunistisia myös muiden Indokiinan kansojen parissa.
9. maaliskuuta 1945 Japanin keisari Hirohito julisti Vietnamin, Laosin ja Kambodžan itsenäisiksi valtioiksi. Tämän oli tarkoitus saada kyseisiltä mailta lähinnä poliittista tukea Japanille, joka jatkoi taistelua liittoutuneita vastaan elokuuhun 1945 asti. Laos oli eräiden johtajiensa julistuksen mukaan ollut tyytyväinen Ranskan siirtomaana ja vastusti Japanin itsenäisyysjulistusta. Sekin itsenäistyi 8. huhtikuuta 1945. Näiden maiden itsenäistyminen oli mahdollista, koska Ranskan sotilaallista voimaa ei ollut paikalla.lähde?
Sodan kulku

Toisen maailmansodan loputtua Ranska pyrki palauttamaan valtansa siirtomaaherrana. Ranska toi asevoimansa Indokiinaan japanilaismiehityksen päätyttyä. Ranskan armeija aloitti sotilaallisen toiminnan kansallisia vapautusliikkeitä vastaan. Tästä alkoi Indokiinan sota, joka oli kuten muut eurooppalaisten käymät sodat Afrikan ja Aasian itsenäisyysliikkeitä vastaan ”likainen sota”. ”Likaisuus” merkitsee ranskalaisten hirmutekoja vuosikymmenten ajan – ihmisten kidutusta, ihmisten murhaamista – länsimaisen median nostaessa esiin vain vapaustaistelijoiden vastaavat teot.lähde?
Việt Minhin joukot saivat 26. joulukuuta 1953 katkaistua maan itä-länsisuunnassa, kun ne saavuttivat Siamin rajan. Việt Minh aloitti 9. tammikuuta 1954 suurhyökkäyksen Keski-Laosin vuoristossa.
Ranskan Indokiinan sodan ratkaisutaistelu käytiin Điện Biên Phủssa toukokuussa 1954. Ranskalaisten taktiikkana oli keskittää joukkonsa Điện Biên Phủn tukikohtaan. Tämän piti vetää Việt Minh ratkaisutaisteluun, jossa sen voimat kuluisivat loppuun. Taistelusta todella tuli ratkaiseva, mutta Ranska hävisi sen, koska ei ymmärtänyt sissisodan strategiaa eikä Việt Minhin kykyä kerätä vastaava sotilaallinen voima kyseiselle alueelle. Ranskaa auttoi sodassa se, että se pystyi käyttämään paljon saksalaisia palkkasotilaita ja sen käyttämä sotilaallinen kalusto oli likimain kokonaan Yhdysvaltain Ranskalle lahjoittamaa. Jälkimmäinen tekijä merkitsi sitä, että kyse ei lännen puolella ollut vain siirtomaiden itsenäistymisen estämistä vaan myös kommunismin vastaista kylmää sotaa.lähde?
Rauhansopimus

Ranskan hallitus kaatui kansalliskokouksen annettua sille epäluottamuslauseen Indokiinan politiikan vuoksi. Sosialisti Pierre Mendès France muodosti 18. kesäkuuta 1954 uuden hallituksen ja lupasi kuukauden kuluessa solmia tulitauon Vietnamissa, jossa ranskalaiset olivat joutuneet Điên Biên Phǔn kukistuttua kovan paineen alaisiksi.
Viisi suurvaltaa kokoontuivat heinäkuussa 1954 rauhanneuvotteluihin Sveitsin Geneveen. Neuvottelujen tuloksena Ranskan Indokiina jaettiin neljäksi itsenäiseksi valtioksi. Vietnam jaettiin 17. leveyspiiriä pitkin kahteen osaan. Ranskan puolelta alueista luopumisen allekirjoitti Ranskan pääministeri Mendès France. Uudelleen syntyneet itsenäiset olivat Laos, Kambodža sekä Pohjois- ja Etelä-Vietnam, joista Pohjois-Vietnam jäi kommunistisen Viêt Minhin haltuun. Vietnamin jaon piti olla väliaikainen; kuuden kuukauden kuluttua oli tarkoitus pitää vaalit, joiden jälkeen maa olisi yhdistetty. Laos ja Kambodža julistettiin puolueettomiksi.