stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Pat Buchanan
Pyrkiminen presidentiksi

Pat Buchanan on pyrkinyt presidentiksi kolme kertaa. Hänen kampanjansa on aina perustunut protektionismille, siirtolaisuuden vähentämiselle ja  monikulttuurisuuden, aborttilakien ja homojen oikeuksien vastustukselle.[lähde? ]
Vuonna 1992 Buchanan menestyksettä haastoi istuvan presidentin George H. W. Bushin republikaanisen puolueen järjestämässä esivaalissa. Buchanan sai esivaaleissa kolme miljoonaa ääntä ja monet pitävät hänen vahvaa menestystään syynä sille, että Bush joutui käymään kampanjaansa enemmän konservatiivisten arvojen pohjalta kuin vuonna 1988. Kärsittyään tappion esivaaleissa Buchanan antoi tukensa Bushille ja piti ristiriitaisen puheen vuoden 1992 republikaanien puoluekokouksessa. Buchananin puheen on katsottu vieraannuttaneen maltillisemmat äänestäjät ja siten vaikuttaneen Bushin tappioon ja Bill Clintonin voittoon.[lähde? ]
Vuonna 1996 Buchanan taas pyrki saamaan republikaanien esivaaleissa nimityksen presidenttiehdokkaaksi. Tällä kertaa hän perusti kampanjansa vapaakauppa-alue NAFTAn vastustamiselle. Vastaehdokas Bob Dole voitti lopulta ehdokkuuden, mutta Buchananin menestys oli taas vahva ja hän sai kokonaisuudessaan 21 prosenttia esivaaleissa annetuista äänistä.[lähde? ]
Lähdettyään republikaanisesta puolueesta lokakuussa 1999 Buchanan pyrki presidentiksi vuonna 2000 reformipuolueen ehdokkaana, mutta hänen mielipiteensä vieraannuttivat monet puolueen kannattajista ja menestys vaaleissa jäi vaatimattomaksi. Buchanan sai vain noin 0,4 prosenttia kaikista annetuista äänistä.[lähde? ]
Aiheesta muualla

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
Mykkänen, Pekka: Valkoisemman Amerikan asialla. Helsingin Sanomat 10.12.2006.
Petäjäjärvi (Virrat)

| Petäjäjärvi |
| --- | --- |
Valtiot:  Suomi
Maakunnat:  Pirkanmaa
Kunnat:  Virrat
Koordinaatit:  62°17′19″N, 23°41′34″E
Vesistöalue ja valuma-alueen tietoja
Päävesistöalue:  Kokemäenjoen vesistö (35)
Valuma-alue:  Toisveden alue (35.42)
Laskuoja:  oja Toisveteen 
Järvinumero:  35.421.1.005
Mittaustietoja
Pinnankorkeus:  130,9 m  
Rantaviiva:  1,427 km  
Pinta-ala:  6,445 ha  
Saaria:  ei saaria 
 fiPetäjäjärvi 
Petäjäjärvi  on Pirkanmaalla Virroilla Herraskylän lähellä sijaitseva järvi.
Maantietoa

Järven pinta-ala on 6,4 hehtaaria, se on 600 metriä pitkä ja 150 metriä leveä. Järvellä ei ole kartan mukaan saaria.  Sen rantaviivan pituus on 1,4 kilometriä.
Vesistösuhteet

Järvi sijaitsee Kokemäenjoen vesistössä (vesistöaluetunnus 35) Ähtärin ja Pihlajaveden reittien valuma-alueen (35.4) Toisveden alueella (35.42), jonka Toisveden lähialueeseen (35.421) se kuuluu. Järven vedenpinnan korkeus on 130,9 metriä mpy.
Pieni Kaihijärvi

| Pieni Kaihijärvi |
| --- | --- |
Valtiot:  Suomi
Maakunnat:  Etelä-Pohjanmaa
Kunnat:  Soini
Koordinaatit:  62°50′19″N, 24°16′51″E
Vesistöalue ja valuma-alueen tietoja
Päävesistöalue:  Kokemäenjoen vesistö (35)
Valuma-alue:  Kolunjoen valuma-alue (35.46)
Laskuoja:  oja Isoon Kaihijärveen 
Järvinumero:  35.463.1.012
Mittaustietoja
Pinnankorkeus:  186,8 m  
Rantaviiva:  0,734 km  
Pinta-ala:  1,519 ha  
Saaria:  ei saaria 
 fiPieni Kaihijärvi 
Pieni Kaihijärvi  on Etelä-Pohjanmaalla Soinissa Kuhmosperän kylän lähellä sijaitseva järvi.
Maantietoa

Järven pinta-ala on 1,5 hehtaaria, se on 300 metriä pitkä ja 100 metriä leveä. Järvellä ei ole kartan mukaan saaria. Järvi on luodattu ja siitä on julkaistu syvyyskartat. Sen rantaviivan pituus on 750 metriä.
Vesistösuhteet

Järvi sijaitsee Kokemäenjoen vesistössä (vesistöaluetunnus 35) Ähtärin ja Pihlajaveden reittien valuma-alueen (35.4) Kolunjoen valuma-alueella (35.46), jonka Syväjoen alueeseen (35.463) se kuuluu. Järven vedenpinnan korkeus on 186,8 metriä mpy.
Paavalinkukat

| Paavalinkukat |
| --- | --- |
 Jalostettu paavalinkukka ruukkukasvina.
Tieteellinen luokittelu
Kunta::  Kasvit Plantae
Kladi::  Putkilokasvit Tracheophyta
Kladi::  Siemenkasvit Spermatophyta
Kladi::  Koppisiemeniset
Kladi::  Aitokaksisirkkaiset
Lahko::  Lamiales
Heimo::  Gesneriakasvit Gesneriaceae
Suku::  Paavalinkukat Saintpaulia  H.Wendl.
Synonyymit
 Streptocarpus sect. Saintpaulia (H.Wendl.) Mich.Möller & Haston (2015) 
Katso myös
   Paavalinkukat Wikispeciesissä   Paavalinkukat Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OK: 
Paavalinkukat eli saintpauliat (Saintpaulia) on gesneriakasvien heimoon kuuluva, aiemmin tunnistettu kasvisuku. Vuonna 2015 suku on päätetty sisällyttää soilikkien (Streptocarpus) suvun sektioksi.
Paavalinkukat ovat Itä-Afrikasta kotoisin olevia kasveja, joista monet ovat suosittuja kukkivia huonekasveja. Lajeja on yhteensä noin 20 ja niistä pääosa kasvaa luonnonvaraisesti kotoperäisinä eli endeemisinä Tansanian ja Kenian rannikkoseudun vuoristoissa, erityisesti Usambaravuorilla. Monet lajit kasvavat luonnossa hyvin suppeilla alueilla kosteiden vuoristometsien rinteillä, missä niistä on tullut uhanalaisia metsien häviämisen vuoksi. Sen vuoksi niitä suojellaan myös kasvupaikkojensa ulkopuolella, esimerkiksi Helsingin yliopiston Kaisaniemen kasvitieteellisen puutarhan kasvihuoneessa on kattava valikoima luonnonvaraisia paavalinkukkalajeja.
Taksonomia

Paavalinkukat muodostivat aiemmin soilikeista erillisen kasvisuvun (Saintpaulia). Ne ovat kuitenkin läheistä sukua muille soilikeille, ja luokitellaan genetiikan ja maantieteellisen esiintyvyyden pohjalta kuuluvaksi samaan sukuun (Streptocarpus), jolloin paavalinkukkia ei pidetä enää omana kasvisukuna.
Huonekasvina

Paavalinkukat ja erityisesti usambaranpaavalinkukka ovat erittäin suosittuja huonekasveja, ja niistä on jalostettu tuhansia lajikkeita, joiden koko, kukkien sekä lehtien värit ja muodot vaihtelevat taajaan. Lajikkeet jaetaan kasvutapansa mukaan tavallisiin ja suikertaviin (engl. trailing) ja tavalliset lisäksi läpimittansa mukaan miniature-, semi miniature- ja standard-luokkiin. Pienimpien lajikkeiden lehdet ovat täydessä mitassaankin alle sentin mittaisia.
Huonekasvina > Kukat

Paavalinkukkalajikkeiden kukat voivat olla muodoltaan orvokkimaiset (ylimmät kaksi terälehteä pienemmät) tai tähtimäiset (tasakokoiset terälehdet), harvemmin kellomaiset (tasakokoiset terälehdet sulautuneet toisiinsa tavanomaista pidemmältä matkalta) tai ampiaismaiset (terälehdet tavallista syvemmin erilliset, kaksi yläterälehteä tyypillisesti taittuneet). Lajikkeilla esiintyy ei-kerrattuja, puolikerrattuja ja kerrattuja kukkia, ja ne kukkivat villilajeja runsaammin ja useammin, hyvässä oloissa jopa jatkuvasti. Säteilyttämällä on saatu aikaan nimellä 'Neverfloris' markkinoitu mutaatiomuoto, joka muodostaa runsain määrin vihreitä nuppuja, jotka eivät kehity kukiksi ollenkaan.
Villilajien vaihtelevan siniviolettien kukkasävyjen lisäksi jalostetuilla paavalinkukkalajikkeilla esiintyy valkoisia, vaaleanpunaisia, punavioletteja, taivaansinisiä, vihreitä, korallinpunaisia ja viininpunaisia kukkia sekä niiden eri sävyjä. Viimeisimpiä lisiä väriskaalaan on keltainen. Lajikkeilla voi olla moniväriset kukat ja eri värit voivat esiintyä useilla eri tavoilla, muiden muassa kukan keskustassa "silmänä", terälehtien reunuksessa, terälehtien kärjissä "sormenjälkinä", ja fantasiakuvioinniksi kutsuttuina täplinä ja viiruina.
Huonekasvina > Hoito

Paavalinkukka tarvitsee kukkiakseen runsaasti valoa, ei kuitenkaan paahdetta. Liika kuumuus tai suora auringonvalo vahingoittaa lehtiä. Laji viihtyy kosteassa ja kevyehkössä kasvualustassa ja soveltuu hyvin kapillaarikastelujärjestelmiin. Liian tiivis kasvualusta hidastaa kasvua ja voi pidättää liikaa vettä, mikä voi helposti johtaa juurten tai latvuksen mätänemiseen. Kohtalainen ilmankosteus edistää kukintaa.
Vastoin yleistä luuloa paavalinkukan lehdet sietävät kyllä kastumista. Lehtivaurioita voi tulla liian kylmän veden käytöstä, liian voimakkaasta valosta kun lehdillä vielä on vettä, tai siitä ettei vesi valu tai haihdu lehdiltä tarpeeksi joutuisasti. Lehtiä voi harjata pehmeällä siveltimellä roskien poistamiseksi, pölyn voi huuhdella varovasti pois kädenlämpöisellä vedellä.
Paavalinkukkaa on helppo lisätä lehtipistokkaista, jotka istutettuna juurtuvat helposti ja muodostavat pian pieniä taimia tyveensä. Lehti voidaan irrottaa taimistaan ja juurruttaa uudestaan useita kertoja. Toinen tavallinen ja helppo keino on irrottaa ja juurruttaa nuori sivuruusuke eli niinkutsuttu varas. Sivuruusukkeiden alut tavataan muutenkin poistaa kasvin lehtiruusukkeen siistinä pitämiseksi. Eräs mahdollisuus on juurruttaa kukkavarsi, jossa on pienet lehdet. Joskus kukkavarteen kehittyy spontaanisti pieni lehtiruusuke.
Poikkeus helppoon lisättävyyteen ovat kimeristiset lajikkeet, joita ei voi lisätä samanlaisena lehtipistokkaista. Todellisia klooneja kimeerasta saa vain sivuversoista tai kukkavarsipistokkaasta lisäämällä, minkä vuoksi kimeeralajikkeet ovat muita kalliimpia.
Paavalinkukkia voi lisätä kotioloissa myös siemenistä. Kukat pölyttyvät melko helposti ja siemenkota kypsyy useita kuukausia. Pölyhiukkasen kokoiset siemenet itävät muutamassa viikossa ja taimet kasvavat suotuisissa oloissa kukkimiskypsiksi alle vuodessa.
Lajeja

Saintpaulia grotei (tai S. ionantha subsp. grotei) – amaninpaavalinkukka
Saintpaulia ionantha – orvokkipaavalinkukka eli usambaranpaavalinkukka
Saintpaulia Ionantha-ryhmä – ruukkupaavalinkukat (paavalinkukka eli saintpaulia) (jalostettujen lajikkeiden ryhmä)
Saintpaulia shumensis – shumenpaavalinkukka
Saintpaulia teitensis – taitanpaavalinkukka
Aiheesta muualla

Suomen Lajitietokeskus: Paavalinkukat – Saintpaulia
Lajike 'Funambule', jolla puolikerrotut violetit kukat vaaleanpunaisin viiruin sekä Tommie Lou -variegoidut lehdet.
Taitanpaavalinkukka
Samettisilmäinen tyttöni

| Samettisilmäinen tyttöni Eino Grön |
| --- | --- | --- |

Kokoelmalevyn tiedot
 Julkaistu: 2013
 Formaatti: CD
 Tyylilaji: iskelmä
 Kesto: 74.26
 Levy-yhtiö: Salix
Eino Grönin muut julkaisut
| Lauluja rakkaudesta – vuosikymmenten suosikit 2011 | Samettisilmäinen tyttöni 2013 | Eino Grön Toivo Kärjen matkassa 2015 |
Samettisilmäinen tyttöni  on suomalaisen Eino Grönin kokoelma-albumi vuodelta 2013.
Kappaleet

Venäläinen tango – 2.27
Maliziusella – 2.37
Muistatko minua silloin – 2.07
Kenties – 2.41
Uusi kuu taas ylläni hohtaa – 2.16
Li'per li – 3.04
Tani – 3.07
Pieni kukkanen – 3.17
Onnen avain – 2.45
Samettisilmäinen tyttöni – 2.51
Aron kuu – 2.57
Katukahvilassa – 2.07
Kun sammuu iltarusko – 2.35
Toukokuun päiviä kaksi – 2.46
Ei sille mitään voi – 2.33
Rakkautta ei voi vastustaa – 2.52
Sydänystäväin – 2.40
Puiston vanha penkki – 2.48
Maailman ainoa tyttö – 3.21
Tammerkoski – 1.43
Tule kanssani tangon tahtiin – 2.27
Anna anteeksi – 3.13
Iltaan syttyvät lamput – 3.03
Marusja – 1.49
Pariisin ikkunat – 2.41
Tulipunaruusut – 1.35
Sininen kuu – 2.38
Kasteholman luutnantti – 3.29
Samettisiipikottarainen

| Samettisiipikottarainen |
| --- | --- |

Uhanalaisuusluokitus
 Elinvoimainen  
  
Tieteellinen luokittelu
Kunta::  Eläinkunta Animalia
Pääjakso::  Selkäjänteiset Chordata
Luokka::  Linnut Aves
Lahko::  Varpuslinnut Passeriformes
Heimo::  Kottaraiset Sturnidae
Suku::  Loistokottaraiset Lamprotornis
Laji::  splendidus
Kaksiosainen nimi
 Lamprotornis splendidus  (Vieillot, 1822) 
Katso myös
   Samettisiipikottarainen Wikispeciesissä   Samettisiipikottarainen Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OKIUCN-testi OK: 
Lamprotornis splendidus
Samettisiipikottarainen (Lamprotornis splendidus) on kottaraisten heimoon kuuluva afrikkalainen varpuslintu.
Levinneisyys

Samettisiipikottaraista tavataan hyvin laajalla alueella Länsi-Afrikan rannikolta Keski- ja Itä-Afrikkaan asti. Sen on raportoitu olevan kausittaisesti runsaslukuinen, ja se on luokiteltu elinvoimaiseksi.
Saperoni

Saperoni- eli kaitsijaproteiinit ovat suuria tynnyrimäisiä proteiineja, jotka osallistuvat proteiinien laskostumiseen. Eräs saperonien päätyyppi on lämpösokkiproteiiniperheeseen (eng. heat shock protein) kuuluva Hsp70.
Seiken Densetsu 3

| Seiken Densetsu 3 |
| --- | --- |

Kehittäjä:  Square
Julkaisija:  Square
Jakelija:  Steam
Ohjaaja:  Hiromichi Tanaka ja Kōichi Ishii
Suunnittelija:  Kōichi Ishii
Säveltäjä:  Hiroki Kikuta
Pelisarja:  Seiken densetsu
Julkaistu:  JP 30. syyskuuta 1995
Lajityyppi:  roolipeli
Pelimuoto:  Yksinpeli, moninpeli
Alusta:  Super Famicom
Jakelumuoto:  pelimoduuli
Lisää peliartikkeleitaVideopelien teemasivulla
Infobox OK   : 
Seiken Densetsu 3 (jap. 聖剣伝説3) on Squaren kehittämä ja julkaisema roolipeli, joka on julkaistu vuonna 1995 Super Famicomille. Peliä ei julkaistu Japanin ulkopuolella.
Edeltäjänsä Secret of Manan tavoin käyttää pelihahmoa ympäröivää valikkoa, jonka kautta eri pelitoimintoja voidaan käyttää. Pelin uusia ominaisuuksia ovat pelihahmojen taitoihin vaikuttava luokkajärjestelmä sekä ajan vaihtelut, joiden vaikutuksesta päivä vaihtuu yöksi ja viikonpäivä seuraavaan. ”Manan juhlapäivää” lukuun ottamatta kutakin viikonpäivää edustaa yksi Mana-hengistä. Seiken densetsu 3:n juoni koostuu 3 päätarinasta ja 6 hahmokohtaisesta tarinasta.
Aiheesta muualla

Seiken densetsu 3 MobyGamesissa (englanniksi)
-pelisarja
| --- | --- |
Pelit:   Mystic Quest  Secret of Mana  Seiken densetsu 3  Seiken densetsu 4  Seiken densetsu: Legend of Mana  Sword of Mana  Children of Mana  Seiken densetsu: Friends of Mana  Heroes of Mana
Samettisumakki

| Samettisumakki |
| --- | --- |

Uhanalaisuusluokitus
 Elinvoimainen  
  
Tieteellinen luokittelu
Kunta::  Kasvit Plantae
Kladi::  Putkilokasvit Tracheophyta
Kladi::  Siemenkasvit Spermatophyta
Kladi::  Koppisiemeniset
Kladi::  Aitokaksisirkkaiset
Lahko::  Sapindales
Heimo::  Sumakkikasvit Anacardiaceae
Suku::  Nystysumakit Rhus
Laji::  typhina
Kaksiosainen nimi
 Rhus typhina  L. 
Synonyymit
 Rhus hirta (L.) Sudw. 
Katso myös
   Samettisumakki Wikispeciesissä   Samettisumakki Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OKIUCN-testi OK: 
Samettisumakki eli virginiansumakki (Rhus typhina, synon. Rhus hirta) on itäisessä Pohjois-Amerikassa alkuperäisenä kasvava ja Euroopassa koristepensaana viljelty sumakkikasvilaji.
Samettisumakki kasvaa 2–5 metriä korkeaksi. Sen lehdet ovat parilehdykkäiset. Suikeita sahalaitaisia lehdyköitä on 5–10 paria. Samettisumakin kukinto on pysty ja kapeasti kartiomainen, kukkiessaan väriltään vihertävä. Hedelmät ovat punaisia, tiheästi karvaisia luumarjoja.
Aiheesta muualla

Suomen Lajitietokeskus: Samettisumakki (Rhus typhina)
Arboretum Mustila: Samettisumakki (Rhus typhina) (Arkistoitu – Internet Archive)
ITIS: Rhus hirta (englanniksi)
United States Department of Agriculture (USDA): Rhus typhina (englanniksi)
Sapelitanssi

Sapelitanssi eli Miekkatanssi on Aram Hatšaturjanin Gajane-baletin viimeinen osa. Baletti valmistui vuonna 1942 ja sai ensiesityksensä samana vuonna. Tanssi muistuttaa perinteistä armenialaista kansantanssia ja ennen kaikkea sotatanssia. Sapelitanssi esitetään hyvin nopeasti.
Alun perin sinfoniaorkesterille sävelletystä teemasta on tehty myös useita rockversioita, tunnetuimpana Dave Edmundsin tulkinta.
↑  Aram Khachaturian | Biography, Music, Masquerade, Sabre Dance, Spartacus, & Facts | Britannica www.britannica.com.  2.6.2024. Viitattu 17.7.2024. (englanniksi)
↑  Damian Fanelli published: Dave Edmunds Plays "Sabre Dance" in 1991 guitarworld.  15.4.2016. Viitattu 17.7.2024. (englanniksi)
Pieni Kaakkolampi (Kannonkoski)

| Pieni Kaakkolampi |
| --- | --- |
Valtiot:  Suomi
Maakunnat:  Keski-Suomi
Kunnat:  Kannonkoski
Koordinaatit:  62°55′05″N, 25°17′24″E
Vesistöalue ja valuma-alueen tietoja
Päävesistöalue:  Kymijoen vesistö (14)
Valuma-alue:  Enonjärven valuma-alue (14.46)
Laskuoja:  oja Isoon Kaakkolampeen 
Järvinumero:  14.461.1.003
Mittaustietoja
Pinnankorkeus:  152,7 m  
Pituus:  320 m  
Leveys:  90 m  
Rantaviiva:  0,685 km  
Pinta-ala:  2,031 ha  
Tilavuus:  0.000052 km³ 
Keskisyvyys:  2,57 m  
Suurin syvyys:  3,8 m  
Saaria:  ei saaria 
 fiPieni Kaakkolampi 
Pieni Kaakkolampi tai Pieni-Kaakkolampi on Keski-Suomessa Kannonkoskella  Selänrannan lähellä sijaitseva lampi.
Maantietoa

Lampi on 320 metriä pitkä, 90 metriä leveä, ja sen pinta-ala on 2,0 hehtaaria. Lammella ei ole kartan mukaan saaria. Lampi on luodattu ja siitä on julkaistu syvyyskartat. Lammen tilavuudeksi on saatu 52 200 kuutiometriä. Sen keskisyvyys on 2,6 metriä ja suurin syvyys on 3,8 metriä. Sen rantaviivan pituus on 700 metriä.
Vesistösuhteet

Lampi sijaitsee Kymijoen vesistössä (vesistöaluetunnus 14) Viitasaaren reitin valuma-alueen (14.4) Enonjärven valuma-alueella (14.46), jonka Kannonselän alueeseen (14.461) se kuuluu. Lammen vedenpinnan korkeus on 152,7 metriä mpy.
Käsinukke

Käsinukkeja
Käsinukke on kankaasta tehty nukke, jonka sisällä pidetään kättä näyttelemisen helpottamiseksi. Käsinukkeja käytetään lapsille suunnatuissa nukketeatterinäytöksissä.
Tunnettu nukketeatteriin perustuva tv-sarja on The Muppet Show, josta tehtiin myöhemmin myös elokuva. Suomessa tunnettuja hahmoja ovat Ransu Karvakuono ja sen kaksi ystävää Eno-Elmeri ja Riku.
Käsimuoto

Käsimuoto on sormien asento viittoman suorittamisen aikana. Käsimuoto voi pysyä samana tai muuttua viittoman loppua kohti. Viittoman käsimuodolla tarkoitetaan sormien asentoa viittoman aikana. Käsimuoto voi viittomassa pysyä samana tai muuttua. Käsimuodon muutoksessa käsi joko avautuu tai sulkeutuu, sormet koukistuvat tai peukaloa ja muita sormia hierotaan vastakkain. Lisäksi joissakin lukusanaviittomissa ja sormiaakkosia sisältävissä viittomissa esiintyy muunlaisia käsimuodon muutoksia.
Sainte-Christie

| Sainte-Christie |
| --- | --- |
 vaakuna
 Sainte-Christie
 Koordinaatit: 43°45′21″N, 0°38′02″E 
Valtio:  Ranska
Alue:  Occitanie
Departementti:  Gers
Arrondissementti:  Auch
Pinta-ala:  
 – Kokonaispinta-ala:  9,9 km²
Väkiluku (2019):  544 
 – Väestötiheys:  54 as./km²
Kunnan numero:  32368
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Sainte-Christie on kunta Lounais-Ranskassa Gersin departementissa Occitanien alueella. Se sijaitsee Gers-joen varrella, noin 15 kilometriä Auchin kaupungista pohjoiseen.
Sainte-Christien kylä ja linna ovat peräisin 1000-luvulta. Linna on tarkoitettu palvelemaan Santiago de Compostelaan menevien pyhiinvaeltajien majapaikkana. Tuli tuhosi 1200-luvulla suuren osan linnasta, mutta se on jälleenrakennettu.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Sainte-Christie Wikimedia Commonsissa
Perkeleen luoma

| Perkeleen luoma Azaghal |
| --- | --- | --- |

Studioalbumin tiedot
 Äänitetty : syyskuu 2003, DT-Audio
 Julkaistu: 2004
 Tuottaja(t): Narqath
 Tyylilaji: black metal
 Kesto: 50.13
 Levy-yhtiö: Aftermath Music
Azaghalin muut julkaisut
| Kyy 2003 | Perkeleen luoma 2004 | Codex Antitheus 2005 |
Perkeleen luoma on suomalaisen black metal -yhtye Azaghalin neljäs studioalbumi. Se julkaistiin vuonna 2004 levymerkillä Aftermath Music.
Kappaleet

Helvettiin – 0.49
Rutonkantaja – 4.37
Käärmeen laulu – 5.14
Verenkirous – 4.58
Kuoleman kylmä ikuisuus – 7.19
Perkeleen kitaan – 4.42
Riivaaja – 6.02
Perkeleen luoma – 3.29
Orja – 4.41
Filosofi – 8.22
Kokoonpano

Narqath – laulu, kitara, basso, tuottaja, miksaaja
Varjoherra – laulu
JL Nokturnal – kitara
Unhuman Warmachine – rummut (sessio)
Kokoonpano > Tuotanto

Cserfalvy Zoltan – masteroija
Wircki – valokuvat
T. Vainio – valokuvat
Arvostelut

Imperiumi: 7/10
Aiheesta muualla

Albumi Perkeleen luoma Encyclopaedia Metallum -sivustolla (englanniksi)
Perkeleen luoma discogs.com -sivustolla
Sainte-Brigitte

| Sainte-Brigitte (Berc'hed) |
| --- | --- |
 Sainte-Brigitten kirkko
 vaakuna
 Sainte-Brigitte
 Koordinaatit: 48°09′48″N, 3°07′40″W 
Valtio:  Ranska
Alue:  Bretagne
Departementti:  Morbihan
Arrondissementti:  Pontivy
Pinta-ala:  
 – Kokonaispinta-ala:  17,7 km²
Väkiluku (2017):  177 
 – Väestötiheys:  10 as./km²
Kunnan numero:  56209
 
 Kunnan kotisivut 
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Sainte-Brigitte (bretoniksi Berc'hed) on kunta läntisessä Ranskassa Morbihanin departementissa Bretagnen alueella. Se sijaitsee Blavetjoen varrella, noin 20 kilometriä Pontivyn kaupungista luoteeseen.
Blavetjoen eteläpuolella on laaja 3000 hehtaarin Quénécanin metsä, josta suuri osa sijaitsee Sainte-Brigitten kunnan alueella. Metsän keskellä on 1700- ja 1800-luvuilla toiminut raudan- ja teräksen tuotantotehdas Les Forges des Salles. Alue on nykyään museoitu, ja siellä voi tutustua työntekijöiden asuntoihin, johtajan taloon ja takomoon. Aikanaan kylässä asui 150 asukasta.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Sainte-Brigitte Wikimedia Commonsissa
Kultakiuru

| Kultakiuru |
| --- | --- |

Uhanalaisuusluokitus
 Elinvoimainen  
  
Tieteellinen luokittelu
Domeeni::  Aitotumaiset Eucarya
Kunta::  Eläinkunta Animalia
Pääjakso::  Selkäjänteiset Chordata
Luokka::  Linnut Aves
Lahko::  Varpuslinnut Passeriformes
Heimo::  Kiurut Alaudidae
Suku::  Pensaskiurut Mirafra
Laji::  cordofanica
Kaksiosainen nimi
 Mirafra cordofanica  (Strickland, 1850) 
Katso myös
   Kultakiuru Wikispeciesissä   Kultakiuru Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OKIUCN-testi OK: 
Kultakiuru (Mirafra cordofanica) on länsiafrikkalainen varpuslintu. Sen elinympäristö käsittää Saharan eteläpuolista Afrikkaa, lähinnä Sahelin aluetta, Mauritaniasta ja Pohjois-Senegalista Maliin, Burkina Fason pohjoisosaan, läntiseen Nigeriin, itäiseen Tšadiin ja Sudanin keskiosiin. Hugh Edwin Strickland kuvaili lajin holotyypin Kordofanista Sudanista 1850.
Parhaan miespääosan Bafta-palkinto

Parhaan miespääosan Bafta-palkinto on yksi British Academy Film Awards -palkinnon palkintokategorioista. Palkinto on myönnetty vuodesta 1952 lähtien. Aluksi se myönnettiin kahdessa kategoriassa parhaalle brittinäyttelijälle ja parhaalle ulkomaalaiselle näyttelijälle, mutta 1968 palkinnot yhdistettiin.
Voittajat ja ehdokkaat > 1970-luku

| Vuosi | Voittaja | Elokuva | Muut ehdokkaat |
| --- | --- | --- | --- |
| 1970 | Robert Redford | Butch ja Kid – auringonlaskun ratsastajat Taistelu sekunneista Tapan sinut, Willie Boy |  Elliott Gould – M.A.S.H. – armeijan liikkuva kenttäsairaala  Elliott Gould – Bob & Carol & Ted & Alice  Paul Newman – Butch ja Kid – auringonlaskun ratsastajat  George C. Scott – Panssarikenraali Patton |
| 1971 | Peter Finch | Saakelin sunnuntai |  Dirk Bogarde – Kuolema Venetsiassa  Albert Finney – Vainukoira  Dustin Hoffman – Pieni suuri mies |
| 1972 | Gene Hackman | Kovaotteiset miehet S/S Poseidonin seikkailu |  Marlon Brando – Kummisetä  Marlon Brando – Kauhujen yö  George C. Scott – Klinikka  George C. Scott – Ollaanpa jättiläisiä  Robert Shaw – Nuori seikkailija |
| 1973 | Walter Matthau | Tappakaa Charley Varrick! Petteri ja Tilta |  Marlon Brando – Viimeinen tango Pariisissa  Laurence Olivier – Pirullista peliä  Donald Sutherland – Teräsjengi  Donald Sutherland – Kauhunkierre |
| 1974 | Jack Nicholson | Chinatown Saattokeikka |  Albert Finney – Idän pikajunan arvoitus  Gene Hackman – Keskustelu  Al Pacino – Serpico – kadun tiikeri |
| 1975 | Al Pacino | Kummisetä osa II Hikinen iltapäivä |  Richard Dreyfuss – Tappajahai  Gene Hackman – Kovaotteiset miehet 2  Gene Hackman – Yön siirrot  Dustin Hoffman – Lenny |
| 1976 | Jack Nicholson | Yksi lensi yli käenpesän |  Robert De Niro – Taksikuski  Dustin Hoffman – Presidentin miehet  Dustin Hoffman – Maratoonari  Walter Matthau – Karhukopla  Walter Matthau – Aurinkoiset pojat |
| 1977 | Peter Finch | Kasvot kuvaruudussa |  Woody Allen – Annie Hall  William Holden – Kasvot kuvaruudussa  Sylvester Stallone – Rocky |
| 1978 | Richard Dreyfuss | Rakkaus ei sula sateessa |  Peter Ustinov – Kuolema Niilillä  Anthony Hopkins – Pahan riivaama  Brad Davis – Keskiyön pikajuna |
| 1979 | Jack Lemmon | Kiina-ilmiö |  Woody Allen – Manhattan  Robert De Niro – Kauriinmetsästäjä  Martin Sheen – Ilmestyskirja. Nyt |