stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Taitoluistelu
Pistelasku

Kilpailujen pistelasku suoritetaan ISU-arviointijärjestelmällä. Se kehitettiin 2000-luvun alkupuolella, ja se korvasi vanhan 6.0-arviointijärjestelmän.
Kilpailussa on kaksi arvioijakokoonpanoa: tekniset henkilöt (kolme jäsentä) ja tuomarit (Suomessa kolmesta kahdeksaan). Tekninen ryhmä nimeää elementit ja niiden vaikeustasot. Tuomarit antavat elementtikohtaiset laatupisteet ja esittämisen osa-aluepisteet.
Luistelijan saamat kokonaispisteet koostuvat kolmesta osasta: elementtipisteistä, komponenttipisteistä ja vähennyksistä. Jos kilpailussa on sekä lyhytohjelma että vapaaohjelma, kummankin ohjelman kokonaispisteet lasketaan yhteen.
Elementtipisteissä (TES) jokaisen suoritetun elementin vaikeus ja laatu arvioidaan. Elementin vaikeus määrittää sille ensin perusarvon, joka on sitä korkeampi, mitä vaikeampi elementti on. Tuomarit määrittelevät sitten jokaiselle elementille laatupisteen, joka voi olla miinus viidestä plus viiteen, riippuen siitä, kuinka hyvin luistelija suoritti elementin. Kunkin elementin tuoma pistemäärä on sen perusarvon ja laatupisteen yhdistelmä.
Komponenttipisteissä (TCS) ohjelma jaetaan viiteen osa-alueeseen eli komponenttiin, ja jokainen niistä arvioidaan neljäsosapisteen tarkkuudella asteikolla 0,25–10,0. Arvioitavat alueet ovat luistelutaito, siirtymiset, esitys/suorittaminen, koreografia ja musiikin tulkinta. Luistelijan saama komponenttipistemäärä on tuomarien antamien komponenttipisteiden keskiarvo, joka on kerrottu sarja- ja segmenttikohtaisella (lyhytohjelma/vapaaohjelma) kertoimella.
Vähennyksiä luistelija voi saada esimerkiksi kaatumisesta (yhden pisteen vähennys), ajan ylityksestä, sääntöjen vastaisesta puvusta tai musiikista, tai ohjelman keskeyttämisestä.
Historia

Luisteluharrastus kasvoi 1800-luvulla Euroopassa ja Pohjois-Amerikassa kun kaupunkeihin syntyi maksullisia luistinratoja ja luisteluseuroja, ja kun jäähdytystekniikan kehityksen myötä voitiin avata keinojäähalleja. Tunnettu yhdysvaltalainen Jackson Haines kiersi Eurooppaa antamassa "taideluistelunäytöksiä" vuosina 1864–1875 ja lisäsi lajin suosiota.
Ensimmäiset taitoluistelun Euroopan-mestaruuskilpailut järjestettiin miesten yksinluistelussa 1891. Kansainvälinen luisteluliitto IEV perustettiin 1892, ja vuonna 1895 se laati taitoluistelulle kilpailusäännöt, jotka olivat sellaisinaan voimassa 1960-luvulle saakka. Säännöissä ohjelmaan lisättiin pakollisten kuvioiden lisäksi myös yleisön suosima vapaaohjelma, jonka painoarvo oli 40 prosenttia kokonaispisteistä. Vapaaohjelma arvioitiin erikseen teknisen toteutuksen ja taiteellisen vaikutelman mukaan, ja maksimipistemäärä oli 6,0.
Ensimmäiset maailmanmestaruuskilpailut järjestettiin Pietarissa 1896, ja ne on sen jälkeen järjestetty vuosittain sotavuosia lukuun ottamatta. Aluksi mestaruudesta kilpailivat vain miehet. Naiset saivat omat kisansa 1906, ja pariluistelu otettiin mukaan 1908, mutta vielä pitkään miesten, naisten ja parien MM-kilpailut järjestettiin erikseen.
Taitoluistelu oli mukana Lontoon kesäolympialaisissa 1908, jolloin kilpailu järjestettiin kaksi kuukautta olympiakisojen päätapahtumien jälkeen. Lajeina olivat miesten ja naisten yksinluistelu, pariluistelu sekä kuvioiden erikoiskilpailu miehille. Taitoluistelu oli mukana seuraavan kerran Antwerpenissä 1920, minkä jälkeen se siirrettiin talviolympialaisten ohjelmaan.
Jäätanssista tehtiin oma kilpailulajinsa 1930-luvulla, kun pariluistelu oli erkaantunut liiaksi seuratanssista. Jäätanssista tuli MM-kisojen laji 1952 ja olympialaji 1976.
Vapaaohjelman painoarvoa nostettiin vuonna 1986, ja lyhytohjelma lisättiin kolmanneksi osioksi 1973. Pakolliset kuviot poistettiin kokonaan 1990. Vuonna 2006 otettiin käyttöön kokonaan uusi arviointijärjestelmä, jossa vanhat sijoituspisteet korvattiin elementeistä ja suorittamisesta annettaviin pisteisiin. Sotšin olympiakisoissa viidenneksi taitoluistelulajiksi lisättiin joukkuekilpailu.
Historia > Suomessa

Taitoluistelu saapui Suomeen 1875, kun amerikkalainen Jackson Haines vieraili Helsingissä ja Kokkolassa. Vierailu inspiroi luomaan organisoitua taitoluistelutoimintaa, ja ensimmäinen taitoluisteluseura Helsingfors Skridskoklubb (HSK) perustettiin. Ensimmäinen kansainvälinen taideluistelukilpailu Suomessa järjestettiin 1883. Suomen Luistinliitto hallinnoi lajia vuodesta 1908 alkaen, ja oma lajiliitto perustettiin 1960. Taitoluistelua kutsuttiin Suomessa ”kaunoluisteluksi” aina 1960-luvulle saakka, kunnes Suomen Kaunoluisteluliitto vaihtoi nimensä Suomen Taitoluisteluliitoksi vuonna 1968.
Suomalainen Walter Jakobsson voitti saksalaissyntyisen vaimonsa Ludowikan kanssa pariluistelussa maailmanmestaruuden 1911, 1914 ja 1923 sekä olympiakultaa 1920 ensimmäisenä itsenäisen Suomen edustajana. Susanna Rahkamo ja Petri Kokko voittivat Euroopan-mestaruuden jäätanssissa 1995 ja Laura Lepistö naisten luistelussa 2009. Muita menestyneitä suomalaisia taitoluistelijoita ovat olleet Kristiina Wegelius, Susanna Pöykiö, Kiira Korpi, Jenni Vähämaa, Alisa Drei ja Elina Kettunen.
Helsingissä on järjestetty useat taitoluistelun arvokisat.
Suomi on muodostelmaluistelun maailman kärkimaita. Vahvoja joukkueita kansainvälisellä senioritasolla ovat Helsingin Luistelijoiden Marigold IceUnity, Helsingin Taitoluisteluklubin Rockettes ja Helsingfors Skridskoklubbin Team Unique. Vuoden 2010 muodostelmaluistelun maailmanmestaruuskilpailuissa Suomi saavutti kaksoisvoiton, kun Rockettes luisteli voittoon ja Marigold hopealle Yhdysvalloissa Colorado Springissä.
Harrastuksen hinta

Taitoluistelu on lasten kalleimpia harrastuksia. Urheilulehden mukaan lapsen taitoluisteluharrastus maksaa keskimäärin 3 180 euroa vuodessa (vaihteluvälillä 1 050 eurosta 3 310 euroon). Kilpatasolla taitoluistelu maksaa keskimäärin 8 270 euroa vuodessa (vaihdellen 7 720 eurosta 8 820 euroon). Vuodesta 2015 vuoteen 2023 harrastuksen hinta oli noussut 33 %.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Taitoluistelu Wikimedia Commonsissa
Suomen Taitoluisteluliitto
Kansainvälinen luisteluliitto (ISU)
Taitoluistelu Yle urheilu. Viitattu 12.10.2018.
Arviointijärjestelmät Turun Riennon Taitoluistelu ry. Arkistoitu 12.10.2018. Viitattu 12.10.2018.
ISU-arviointijärjestelmä Koovee taitoluistelu. Arkistoitu 12.10.2018. Viitattu 12.10.2018.
Jäätanssijat Isabella Pajardi ja Stefano Caruso vuonna 2008.
Taitoluistelija tulossa hyppyyn.
Tomáš Verner tekemässä istumapiruettia.
Jackson Haines kiersi Eurooppaa 1860–1870-luvuilla ja teki taitoluistelusta suosittua.
Sädeluuontuma

Sädeluuontuma on hevosilla esiintyvä etujalkojen krooninen sairaus, jossa sädeluuhun syntyy haurastumia ja muodon muutoksia. Syynä ovat verenkiertohäiriöt, kavion maahan iskeytymisestä johtuvat tärähdykset tai syvän koukistajajänteen aiheuttama puristus. Tyypillistä sädeluuontuma on ratsuhevosille, joilla on ahdaskantaiset tai hevosen kokoon nähden pienet kaviot.
Sädeluuontuman oireet alkavat keskimäärin hevosen ollessa 8-vuotias. Tavallisesti oireilu on aluksi ajoittaista, etujalasta toiseen vaihtuvaa lievää ontumista. Sairauden edetessä ontuminen muuttuu voimakkaammaksi ja jatkuvaksi. Sädeluuhun syntyneitä muutoksia ei voida korjata, mutta sairauden etenemistä voidaan hidastaa ja kipuja lievittää. Hoidossa on tärkeää oikeanlainen kengitys, joka vähentää sädeluuhun kohdistuvaa rasitusta. Hyvällä kengityksellä hevonen saattaa pysyä oireettomana jopa vuosia. Alkuvaiheen tulehdusoireita voidaan lääkitä piikittämällä kavioniveleen esimerkiksi kortisonia. Koska sairauden etenemistä ei voida kokonaan pysäyttää eikä syntyneitä vaurioita parantaa, ennen pitkää hyvästäkään jalkojen hoidosta ei ole apua, vaan hevonen joudutaan lopettamaan.
Sädekehävaikutus

Sädekehävaikutus eli haloefekti eli sädekehäilmiö on kognitiivinen vinouma, jossa kohteeseen, jolla on jokin huomiota herättävä myönteinen ominaisuus, liitetään muitakin positiivisia piirteitä. Sädekehäilmiötä vastaavaa negatiivista vaikutusta kutsutaan stigma-ilmiöksi.
Varhaisissa psykologisissa kokeissa todettiinlähde?, että ihmiset yleensä muodostavat mielipiteensä ihmisestä ja pitävät sen mielipiteen pitkään. Lisäksi, jos ihmisestä oli muodostunut positiivinen tai negatiivinen mielikuva jonkin asian perusteella, ihmisillä on taipumusta pitää kyseisen henkilön muita ominaisuuksia hyvinä tai huonoina — harvemmin henkilöstä oltiin osittain positiivista ja osittain negatiivista mieltä.
Yleinen esimerkki sädekehävaikutuksesta ilmenee silloin, kun jonkun henkilön oletetaan yleisesti olevan älykäs, koska hänellä on silmälasit. Toinen esimerkki sädekehävaikutuksesta on se, että kauniimpien tai komeampien koululaisten oletetaan myös olevan älykkäämpiä. Myös valta-asema saattaa aiheuttaa sädekehävaikutuksen: johtajan oletetaan olevan pätevä tehtävässään, koska hän on saavuttanut korkean aseman.
Markkinoinnissa sädekehävaikutusta käytetään yhdistämään positiivisia mielikuvia laajempaan tuote-brändiin.
22. lokakuuta

22. lokakuuta on gregoriaanisen kalenterin mukaan vuoden 295. päivä (296. päivä karkausvuonna). Vuodesta on jäljellä 70 päivää.
Nimipäivät

suomalainen kalenteri: Anja, Anita, Anniina, Anitta, Anette, Nita
suomenruotsalainen kalenteri: Annina, Anita, Anja
ortodoksinen kalenteri: Erkki
pohjoissaamenkielinen kalenteri: Ánet
vanhemmissa kalentereissa: Cordula, Ilona, Irja, Servius, Seved, Severus, Sewerus, Thuro, Ture, Turo, Vaito
Merkkipäiviä

Euroopan kuurosokeiden päivä
Kansainvälinen änkytyspäivä
| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
|  |   Lyhyt tiivistelmä päivästä 22. lokakuuta: |  |
:   G. J. Ramstedt 1797 – André-Jacques Garnerin suoritti ensimmäisen tunnetun laskuvarjohypyn tuhannen metrin korkeudesta Pariisin yltä.  1873 – Tutkimusmatkailija, kielitieteilijä ja diplomaatti G. J. Ramstedt syntyi.  1895 – Matemaatikko Rolf Nevanlinna syntyi.  1913 – Unkarilainen kuvajournalisti Robert Capa syntyi.  1964 – Jean-Paul Sartre kieltäytyi hänelle  myönnetystä Nobelin kirjallisuuspalkinnosta.  1997 – Tanskalainen Steen Christensen surmasi kaksi poliisia Helsingissä.  
Katso myös: kalenteri ~ 21. lokakuuta, 23. lokakuuta
Vuoden kuukaudet ja päivät
| --- | --- |
tammikuu:  1  2  3  4  5  6  7  8  9  10  11  12  13  14  15  16  17  18  19  20  21  22  23  24  25  26  27  28  29  30  31 
helmikuu:  1  2  3  4  5  6  7  8  9  10  11  12  13  14  15  16  17  18  19  20  21  22  23  24  25  26  27  28  29  (30 )
maaliskuu:  1  2  3  4  5  6  7  8  9  10  11  12  13  14  15  16  17  18  19  20  21  22  23  24  25  26  27  28  29  30  31 
huhtikuu:  1  2  3  4  5  6  7  8  9  10  11  12  13  14  15  16  17  18  19  20  21  22  23  24  25  26  27  28  29  30 
toukokuu:  1  2  3  4  5  6  7  8  9  10  11  12  13  14  15  16  17  18  19  20  21  22  23  24  25  26  27  28  29  30  31 
kesäkuu:  1  2  3  4  5  6  7  8  9  10  11  12  13  14  15  16  17  18  19  20  21  22  23  24  25  26  27  28  29  30 
heinäkuu:  1  2  3  4  5  6  7  8  9  10  11  12  13  14  15  16  17  18  19  20  21  22  23  24  25  26  27  28  29  30  31 
elokuu:  1  2  3  4  5  6  7  8  9  10  11  12  13  14  15  16  17  18  19  20  21  22  23  24  25  26  27  28  29  30  31 
syyskuu:  1  2  3  4  5  6  7  8  9  10  11  12  13  14  15  16  17  18  19  20  21  22  23  24  25  26  27  28  29  30 
lokakuu:  1  2  3  4  5  6  7  8  9  10  11  12  13  14  15  16  17  18  19  20  21  22  23  24  25  26  27  28  29  30  31 
marraskuu:  1  2  3  4  5  6  7  8  9  10  11  12  13  14  15  16  17  18  19  20  21  22  23  24  25  26  27  28  29  30 
joulukuu:  1  2  3  4  5  6  7  8  9  10  11  12  13  14  15  16  17  18  19  20  21  22  23  24  25  26  27  28  29  30  31 
↑  Tänään vietetään kansainvälistä änkytyspäivää Yle.  22.10.2012. Viitattu 23.10.2024.
Sädekilli

| Sädekilli |
| --- | --- |

Uhanalaisuusluokitus
 Erittäin uhanalainen  
  
Tieteellinen luokittelu
Domeeni::  Aitotumaiset Eucarya
Kunta::  Eläinkunta Animalia
Pääjakso::  Selkäjänteiset Chordata
Luokka::  Viuhkaeväiset Actinopterygii
Lahko::  Hammaskarppikalat Cyprinodontiformes
Heimo::  Hammaskillit Cyprinodontidae
Suku::  Cyprinodon
Laji::   radiosus 
Kaksiosainen nimi
 Cyprinodon radiosus  (Miller, 1948) 
Katso myös
   Sädekilli Wikispeciesissä   Sädekilli Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OKIUCN-testi OK: 
Sädekilli (Cyprinodon radiosus) on hammaskillien (Cyprinodontidae) heimoon kuuluva kalalaji. Sitä esiintyy vain Owens Valleyssä läntisessä Kaliforniassa lähellä Kuolemanlaaksoa. Näitä Yhdysvaltain lounaisia aavikkoalueita on peittänyt aikanaan suuret järvet. Nykyään järvistä on jäljellä enää vain rippeitä. Niissä elää Cyprinodon-sukuun kuuluvia reliktikaloja. Sädekillin lisäksi näitä lajeja ovat Paholaiskilli (Cyprinodon diabolis) ja Nevadankilli (Cyprinodon nevadensis).
Santeri Rissanen

Aino Aleksanteri (Santeri) Rissanen (21. lokakuuta 1880 Iisalmi – 12. marraskuuta 1939 Iisalmi) oli suomalainen toimittaja, kansakoulunopettaja ja kirjailija, joka käytti nimimerkkiä Sav'ojan Samppa.
Elämä

Santeri Rissasen vanhemmat olivat nimismies, sotakamreeri August Rissanen ja Laura Gustava Collan. Hän pääsi ylioppilaaksi Kemin yhteiskoulusta 1904 ja valmistui kansakoulunopettajaksi Kajaanin seminaarista 1906. Rissanen toimi Iisalmessa ilmestyneessä Salmetar-lehdessä aputoimittajana 1907–1909 ja päätoimittajana 1909–1911 sekä 1919–1928. Rissanen oli Kuopion Sanomalehtimiesyhdistyksen kunniajäsen.
Rissanen oli kansakoulunopettajana Säämingin Vuoriniemessä 1911–1919 ja Iisalmessa 1921–1938. Hän opetti myös liikeapulaisten iltakoulussa, vapaassa opistossa ja Iisalmen keskikoulussa sekä toimi Iisalmen kansalaisopiston johtajana.
Rissanen julkaisi yli 30 näytelmää, kaunokirjallisia kertomuskokoelmia ja savolaisjuttuja. Hän kirjoitti pariin operettiin libretot sekä toimi paikallisena historiankirjoittajana.
Rissanen oli naimisissa 1908–1937 prokuristi Alina Sofia Tervon (k. 1937) kanssa.
Teoksia

Iimäellä : 1-näytöksinen laulunsekainen kuvaus Pohjois-Savon nuorison kesäelämästä. Boman ja Karlsson, Hämeenlinna 1902
Onnen tähti : huvinäytelmä yhdessä näytöksessä : mukaelma A. E. Scriben ”Maetoilesta". Telen, Kuopio 1909.
Savolaisjuttuja. Karisto 1910 (nimimerkillä Sav'ojan Samppa)
Uusia savolaisjuttuja. Karisto 1911 (nimimerkillä Sav'ojan Samppa)
Entistä ja nykyistä : vuoropuhelu, näytelmä.  Karisto 1914
Juhani Ahon synnyinsijoilta, kotipoluilta ja lepomajoista : kuvia ja kuvauksia. WSOY 1922
Kosijat : kotimainen operetti 3:ssa näytöksessä, Aug. Korhosen suorasanaisesta näytelmästä operetiksi muodostanut Santeri Rissanen; säveltänyt Emil Kauppi. Vaasan työväen teatteri 1923
Nikkinen nyrkkeilee : sanomalehtineekerin näperryksiä. Karisto 1924
Puhettako parantelemaan? : 1-näytöksinen näyttämökohtaus. Karisto 1924
Suku suomalaiseksi : 1-näytöksinen näyttämökohtaus. Karisto 1924
Ukosta, akasta ja kahdesta kissanpojasta : kesäinen kertomus sydänsalolaisten hiljaiselosta. Karisto 1925
Viis melekeetä puhheenpalloo selekeetä savvoo : huv'iltamissa hoasteltavaks, näytelmä. Karisto 1925 (nimimerkillä Sav'ojan Samppa)
Hevosnimi : yksinäytöksinen ilveily. Karisto 1927
Iisalmen entisen pitäjän historia. Kuopio : Iisalmen, Sonkajärven ja Vieremän kunta. 1927
Isäntä ja emäntä : todellisuudesta temmattu tuokiopila, näytelmä. Karisto 1927
Meidän kylän ukkoja ja akkoja : savolaiskuvauksia. Karisto 1927
Juhlaruno Iisalmen kaupungin kansakoulun 50-vuotisjuhlaan 13.10.1928. Iisalmi 1928
Telehvooni : yksinpuhelu, näytelmä. Karisto 1928
Takaliston Taavetti huasteloo tämän moaliman toelaastuksista : kolome savolaesta yksinjutteluva, näytelmä. Karisto 1929 (nimimerkillä Sav'ojan Samppa)
Iisalmen säästöpankki 1880–1930. Iisalmen säästöpankki 1930
Päätetään, ettei päätetä mitään : yksinäytöksinen kyläkokousliioitelma. Karisto 1930
Pappilan kansliassa : yksinäytöksinen huvinäytelmä. Karisto 1931
Pojun ensimmäisenä syntymäpäivänä : yksinäytöksinen huvinäytelmä. Karisto 1931
Lipeäkala : hauska kirja, toimittanut Hän Itse. WSOY 1933, 1934
Juhlaruno Pohjois-Savon kirkollislaulujuhlilla. Kuopiossa 17.–18.6.1933. Kuopio 1933
Meistä ja muistae immeisistä : sikermä savolaisia murrejuttuja. Karisto 1934
Veljekset : yksinäytöksinen näytelmä. Karisto 1936
Iisalmen naisten yhdistys 1887–1937. Salmetar, Iisalmi 1937
Runnin historiikkia. Omakustanne, Iisalmi 1937
Suomennoksia

August von Kotzebue : Ryöstetty kaunotar : 5 näytöksinen huvinäytelmä. Näytelmäkirjallisuutta n:o 114. U. W. Telén, Kuopio 1910, 2. painos 1915 (alkuteos Der Wirr-warr)
René Bazin : Donatienne. WSOY 1915
Pjotr Krapotkin : Leivän valloitus ; esipuheen kirjoittanut Elisée Reclus ; suomentanut Santeri Rissanen. Suuria kysymyksiä 4. Karisto 1919 (alkuteos La conquête du pain, suomennos on julkaistu myös sosialismi.net-sivuilla)
Aiheesta muualla

Missä oli Rönkkölän ”ruhtinaskunta” – ja kuka oli Iisalmen ”iso rovasti”?, Seura, 24.6.1936, nro 26, s. 10, Kansalliskirjaston digitaaliset aineistot
| Auktoriteettitunnisteet  |
| --- | --- |
Kansainväliset:  ISNI 
Kansalliset:  Suomi (KANTO)
Sädeoptiikka

Sädeoptiikaksi tai geometriseksi valo-opiksi kutsutaan sellaista valo-oppia, jossa valon kulkua tarkastellaan käyttämällä mallina yksittäisiä valonsäteitä. Valonsäteiden oletetaan kulkevan Huygensin periaatteen mukaisesti aaltorintaman normaalin suuntaisesti.
Sädeoptiikka sisältää neljä perusaksioomaa, jotka ovat seurausta niin kutsutusta Fermat'n periaatteesta. Kokeellisesti määritetyt geometrisen sädeoptiikan perusaksioomat kuuluvat seuraavasti:
Valonsäteen käänteinen kulku. Jos valonsäde kulkee pisteestä A pisteen B kautta pisteeseen C, C:stä suuntaan CB lähtenyt säde kulkee pisteeseen A.
Valon suoraviivainen kulku. Valo etenee homogeenisessa väliaineessa suoraviivaisesti.
Heijastuslaki. Valonsäteen tulokulma α = valonsäteen heijastuskulma β.
Taittumislaki. Valonsäteen tulokulman x ja taitekulman y keskinäisen riippuvuuden ilmoittaa yhtälö  {\frac {\sin x}{\sin y}} =  {\frac {n_{y}}{n_{x}}}, jossa  n_{x} ja  n_{y} ovat aineiden x ja y taitekertoimet.
Syyrian turkmeenit

| Syyrian turkmeenit |
| --- | --- |
 Syyrian turkmeenien neuvoston käyttämä turkmeenien lippu
Väkiluku:  100 000-3 miljoonaa¹
Kielet:  turkki, arabia
Uskonnot:  sunnalainen islam
 Huomautukset                          ¹arviot vaihtelevat eri lähteissä 
Syyrian turkmeeniprikaatien liput
Syyrian turkmeenit tai turkomaanit ovat etninen ryhmä Syyriassa. Turkmeeneja on eri lähteiden mukaan 100 000-500 000, tai jopa lähes 3 miljoonaa. Heitä asuu pääasiassa Latakiassa, Aleppossa, Homsissa, Idlibissä ja al-Raqqan alueilla, sekä yksittäisissä kylissä ympäri Syyriaa. Syyrian turkmeenit ovat sunnimuslimeja.
Historia

Syyrian turkmeenit polveutuvat turkkilaisista paimentolaisheimoista, joita muutti nykyisen Syyrian alueelle useaan otteeseen 1000-luvun ja 1600-luvun välillä. Muuttoliikettä tukivat usein aluetta hallinneet eri dynastiat, jotka käyttivät turkmeeneja sotilaspalveluksessa. Syyrian Baath-puolueen noustua valtaan turkin kielen puhuminen ja joidenkin tapojen noudattaminen kiellettiin. Sadat tuhannet Syyrian turkmeenit eivät enää puhu turkin kieltä, mutta turkmeeni-identiteetti on silti säilynyt.
Syyrian sisällissodan puhjettua turkmeenit ovat taistelleet Bašar al-Assadin hallintoa vastaan ja monet ovat nousseet merkittäviin asemiin vapaan Syyrian armeijassa. Turkmeenit ovat myös perustaneet lukuisia omia aseellisia ryhmittymiään, jotka toimivat yhteistyössä muidan kapinallisten kanssa. Syyrian turkmeenien poliittinen järjestö Syyrian turkmeenien neuvosto on pyrkinyt yhdistämään turkmeenien eri järjestöt yhden lipun alle. Järjestö perustettiin Gaziantepissa Turkissa ja Turkkia on syytetty turkmeenien käyttämistä pelinappuloina maan omien tavoitteiden saavuttamiseksi Syyriassa.
Syyrian etninen kartta vuodelta 1935. Kartta sisältää myös Turkkiin sittemmin liitetyn Hatayn maakunnan.
Syvä uni (vuoden 1978 elokuva)

| Syvä uni> The Big Sleep |
| --- | --- |

Ohjaaja:  Michael Winner
Käsikirjoittaja:  Michael Winner
Perustuu:  Raymond Chandlerin romaaniin Syvä uni, (1939)
Tuottaja:   Elliott Kastner  Michael Winner  Jerry Bick 
Säveltäjä:  Jerry Fielding
Kuvaaja:  Robert Paynter
Leikkaaja:  Frederick Wilson
Pääosat:   Robert Mitchum  Sarah Miles  Richard Boone  Joan Collins  Edward Fox 
Valmistustiedot
Valmistusmaa:  Yhdistynyt kuningaskunta
Tuotantoyhtiö:  ITC Films
Levittäjä:  United Artists
Ensi-ilta:  1978
Kesto:  100 min
Alkuperäiskieli:  englanti
Aiheesta muualla
IMDb 
Elonet
AllMovie
Infobox OKNimi-testi OK: 
Syvä uni (The Big Sleep) on Michael Winnerin ohjaama elokuva vuodelta 1978. Elokuvan pohjana on Raymond Chandlerin romaani Syvä uni vuodelta 1939. Samasta aiheesta ohjasi elokuvan jo aiemmin myös Howard Hawks (Syvä uni, 1946).
Elokuvassa Philip Marlowea näytteli Robert Mitchum ja kenraali Sternwoodia James Stewart. Tapahtumat sijoitettiin 1940–luvun Kalifornian sijasta kuvausajankohdan Lontooseen.
Arvioita

Video-oppaassa vuodelta 1994 Asko Alanen valittaa, ettei Englantiin siirretty Marlowe-tarina löydä oikeaa olomuotoaan. Hän antaa tälle Syvän unen versiolle kaksi tähteä viidestä, mikä vastaa sanallista arviota ”keskinkertainen”.
Aiheesta muualla

Syvä uni (vuoden 1978 elokuva) Internet Movie Databasessa (englanniksi)
Tyynenmeren Grand Prix

|  Tyynenmeren Grand Prix  |
| --- | --- |

Rata:  TI Circuit
Sijainti:  Aida, Japani
Ratatyyppi:  Moottorirata
Radan pituus:  3,703 km
Kilpailun pituus:  83 kierrosta, 307,349 km
Eniten voittoja
Kuljettajat:   Michael Schumacher (2) 
Tallit:  Benetton (2)
Viimeisin kilpailu (1995):
Voittaja:   Michael Schumacher   (Benetton-Renault)
Voittoaika:  1:48.49,972
Toinen:   David Coulthard   (Williams-Renault)
Kolmas:   Damon Hill   (Williams-Renault)
Paalupaikka
Kuljettaja:   David Coulthard   (Williams-Renault)
Paaluaika:  1.14,013
Nopein kierros
Kuljettaja:   Michael Schumacher   (Benetton-Renault)
Kierrosaika:  1.16,374
Tyynenmeren Grand Prix (engl. Pacific Grand Prix) oli Formula 1 -sarjan osakilpailu.
Tyynenmeren Grand Prix ajettiin kausilla 1994 ja 1995. Molemmat kilpailut ajettiin TI Circuitilla Japanissa, lähellä Kōbea. Japanissa järjestettiin siten kausina 1994 ja 1995 kaksi Formula 1 -kilpailua, sillä Suzukassa ajettiin Japanin Grand Prix.
Rata

Tyynenmeren Grand Prix ajettiin Tanaka International Circuit -radalla (nyk. Okayama International Circuit). Rata oli pysyvä moottorirata, joka avattiin vuonna 1990 yksityiseksi radaksi. Formula 1 -kilpailuja se isännöi kausilla 1994 ja 1995. Rata oli luonteeltaan syheröinen ja paljon downforcea vaativa, minkä lisäksi radan sijainti ei ollut suurelle yleisölle paras mahdollinen. Näiden takia radalla ei kilpailtu kauden 1995 jälkeen.
Rata oli pituudeltaan 3,703 kilometriä, ja kierroksia ajettiin kilpailussa yhteensä 83.
Kilpailukatsaus

Michael Schumacher voitti molemmat Aidassa ajetut F1-kilpailut. Vuonna 1994 Tyynenmeren GP oli kauden toinen osakilpailu, vuonna 1995 puolestaan kolmanneksi viimeinen Kōben maanjäristyksen takia.
Kauden 1994 kilpailussa Benetton-kuljettaja Schumacher lähti toisesta lähtöruudusta, mutta ohitti paalupaikalta lähteneen Ayrton Sennan lähdössä. Senna joutui keskeyttämään ensimmäisessä mutkassa pyörähdettyään, kun Mika Häkkinen osui hänen autoonsa. Lopulta Schumacher voitti yli minuutin erolla toiseksi ajaneeseen Gerhard Bergeriin. Muut kuljettajat jäivät hänelle vähintään yhden kierroksen tai keskeyttivät. Voitto oli Schumacherille uran neljäs.
Kauden 1995 paalupaikalta lähti Williams-kuljettaja David Coulthard. Michael Schumacher kuitenkin voitti taas kilpailun ja varmisti voitollaan toisen maailmanmestaruutensa.
Kaudella 1994 sattuneiden Ayrton Sennan ja Roland Ratzenbergerin kuolonkolareiden takia, autot olivat pari sekuntia hitaampia kaudella 1995. Tämä näkyi selvästi kierrosajoissa: kilpailun nopein kierros kaudella 1994 oli 1.14,023, kun taas kaudella 1995 se oli 1.16,374. Lisäksi Ayrton Sennan kauden 1994 paalupaikka-aika oli 1.10,218 ja David Coulthardin kauden 1995 paalupaikka-aika oli 1.14,013.
Tilastoja > Voittajat

Ainoastaan Michael Schumacher ja Benetton-talli voittivat Tyynenmeren Grand Prix’n.
| Vuosi | Kuljettaja | Talli | Raportti |
| --- | --- | --- | --- |
| 1994 |  Michael Schumacher | Benetton-Ford | Raportti |
| 1995 |  Michael Schumacher | Benetton-Renault | Raportti |