stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Lemland
Historia

Kivikaudella nykyisen Lemlandin alueesta pistivät vedestä esiin ainoastaan Knutsbodan ja Bistorpin kylien lähistöllä sijaitsevat korkeimmat maastonkohdat. Vaikka kivikauden lopulla maata paljastui merestä jo huomattavasti runsaammin, mitään merkkejä ihmiselämästä tältä ajalta ei ole löytynyt. Vanhimmat merkit asutuksesta Lemlandissa ovat kunnan pohjoisosasta löydetyt pronssikautiset hiidenkiukaat, jotka ovat todennäköisesti alueella käyneiden hylkeenpyytäjien rakentamia. Niistä on tullut esiin muun muassa traanin säilytykseen tarkoitettujen saviastioiden kappaleita, ja niiden koristelu on tyyliltään täysin skandinaavista. Pysyvä asutus saapui alueelle Ruotsista 500-luvulla ajanlaskun alun jälkeen. Vuoden 1537 maakirjan mukaan Lemlandissa oli 76 veroa maksanutta talonpoikaa, minkä perusteella silloiseksi väkiluvuksi on arvioitu liki 500 henkeä.
Lemböte oli jo 1200-luvulla Itämerellä liikkuneiden purjehtijoiden tärkeä etappipaikka. Lemlandilaisten merkittäväksi sivuelinkeinoksi maanviljelyn ja kalastuksen rinnalle muodostui vähitellen rahdinkuljetus. Aluksi kuljetettiin pitäjän omista metsistä kaikki liikenevä puutavara polttopuuksi Tukholmaan, ja myöhemmin rahdattiin valtakunnan pääkaupunkiin sysiä ja polttopuuta myös manner-Suomesta. 1800-luvun lopulla Lemlandista varustettiin enemmän purjelaivoja kuin mistään muusta maakunnan pitäjästä.
Ruotsin kuningas Kustaa IV Aadolf majaili Lemlandin pappilassa Suomen sodan aikana ollessaan johtamassa laivastonsa operaatioita. Lemlandin eteläosissa on jäänteitä venäläisten ensimmäisen maailmansodan aikana rakentamista, mutta keskeneräisiksi jääneistä linnoitteista.
Lemlandin väkiluku väheni 1900-luvun kuluessa maaltamuuton seurauksena. Vuoden 1960 väestönlaskennan mukaan kunnassa asui 938 henkilöä ja kymmenen vuotta myöhemmin asukkaita oli tasan 600. Sittemmin Lemlandin väkiluku alkoi kuitenkin nousta niin, että vuoden 1985 lopussa asukkaita oli 1 121 ja vuoden 2001 alussa jo 1 585.
Vuoden 1961 alussa siirrettiin pieni maa-alue Lemlandista Maarianhaminaan.
Lemlandista on 1900-luvun alkupuolella joissakin yhteyksissä käytetty suomenkielistä nimeä Lemlanti.
Seurakunnat

Vuoden 2018 aluejaon mukaan Lemlandissa on seuraavat Suomen evankelis-luterilaisen kirkon seurakunnat:
Lemland-Lumparlands församling
Seurakunta toimii myös Lumparlandin kunnan alueella.
Suomen ortodoksisen kirkon seurakunnista Lemlandin alueella toimii Turun ortodoksinen seurakunta.
Seurakunnat > Entiset seurakunnat

Seuraavassa luettelossa on mainittu historiallisella ajalla lakkautetut seurakunnat Lemlandin kunnan nykyisellä alueella.
Lemland församling (liitetty Lemland-Lumparlands församlingiin 1971)
Lemlandin seurakunnan arvellaan syntyneen 1200-luvulla ja olevan koko Ahvenanmaan vanhin. Lumparlandin seurakunta itsenäistyi Lemlandista vuonna 1961, mutta seurakunnat yhdistyivät uudelleen jo vuonna 1971. Yhdistyneen seurakunnan ensimmäinen ja samalla koko Suomen ensimmäinen naiskirkkoherra Sirkka-Liisa Enqvist tuli virkaansa vuonna 1988. Knutsbodan kylässä sijaitsee Ahvenanmaan seurakuntien yhteinen leirialue.
Urheilu

Lemlandissa toimivat yleisseura Lemlands IF ja naisjalkapalloilun erikoisseura Åland United, jonka joukkue pelaa Naisten Liigassa. Åland United voitti naisten Suomen-mestaruuden vuonna 2009.
Väestönkehitys

Seuraavassa kuvaajassa on esitetty kunnan väestönkehitys viiden vuoden välein vuodesta 1980 lähtien. Käytetty aluejako on 1.1.2017 tilanteen mukainen.
| Lemlandin väestönkehitys 1980–2020 |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| Vuosi |  |  | Asukkaita |  |
| 1980 | 1980 |    | 954 | 954 |
| 1985 | 1985 |    | 1 125 | 1 125 |
| 1990 | 1990 |    | 1 269 | 1 269 |
| 1995 | 1995 |    | 1 443 | 1 443 |
| 2000 | 2000 |    | 1 585 | 1 585 |
| 2005 | 2005 |    | 1 695 | 1 695 |
| 2010 | 2010 |    | 1 814 | 1 814 |
| 2015 | 2015 |    | 1 991 | 1 991 |
| 2020 | 2020 |    | 2 047 | 2 047 |
Lähde: Tilastokeskus.
Väestönkehitys > Taajamat

Vuoden 2017 lopussa Lemlandissa oli 2 028 asukasta, joista 571 asui taajamassa, 1 401 haja-asutusalueilla ja 56:n asuinpaikat eivät olleet tiedossa. Lemlandin taajama-aste on 29,0 %. Kunnassa on vain yksi taajama, Söderby.
Kylät

Kunnassa on 19 kylää: Bengtsböle, Bistorp, Björklund, Flaka, Granboda, Haddnäs, Hellestorp, Järsö, Knutsboda, Kungsholm, Lemböte, Norrby, Nåtö, Prestgården, Rörstorp, Stackskär, Söderby, Vessingsboda ja Vesteränga.
Kulttuuri > Murre

Lemlandin alue on historiallisesti ruotsinkielistä aluetta. Lemlandin ruotsinkielinen murre luetaan ahvenanmaanruotsin Länsi-Ahvenanmaan murteisiin. Ahvenanmaa muodostaa linkin Suomen ruotsalaismurteista Uplannin ja Sörmlannin murteisiin. Manner-Ahvenanmaalla puhuttu Länsi-Ahvenanmaan murre on lähimpänä Uplannin murteita.
Kulttuuri > Nähtävyyksiä

Järsön luontopolku
Lemlandin kirkko
Lemböten kappeli
Lemströmin kanava
Lumparsundin salmi
Nåtön luontopolku
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Lemland Wikimedia Commonsissa
Lemlandin kunnan kotisivut
Tilastokeskus – Lemlandin avainluvut
Lemlandin kunnan esittely suomeksi pdf-tiedostona
Lemböten kappelin rauniot vuonna 1892.
John Todd Zimmer

John Todd Zimmer (28. helmikuuta 1889 Bridgeport, Ohio – 6. tammikuuta 1957 White Plains, New York) oli yhdysvaltalainen lintutieteilijä.
Zimmer valmistui Nebraskan Lincolnin yliopistosta 1910 ja tutki sekä hyönteisiä että lintuja. Vuodesta 1913 alkaen hän työskenteli maatalouden asiantuntijana Filippiineillä ja myöhemmin Uudessaguineassa, jona aikana hän keräsi tärkeän lintukokoelman. Palattuaan Yhdysvaltoihin hän liittyi Chicagon Field Museum of Natural Historyn henkilökuntaan ja toimitti teoksen Catalog of the Ayer Ornithological Library (Chicago 1926). Hän osallistui tutkimusmatkoille Afrikkaan ja Peruun.
1930 Frank Chapman palkkasi hänet apulaisintendentiksi New Yorkin American Museum of Natural Historyn lintuosastolle. Täällä hän työskenteli loppuelämänsä. Hän teki systemaattisia korjauksia Perun linnuston taksonomiaan ja niiden sukulaisuudesta Etelä-Amerikan muiden osien linnustoon. Viimeisinä vuosinaan hän yhdisti tutkimuksensa tulokset Uuden maailman sieppojen tutkimiseen, valmistaen kappaleen tyrannit Tyrannidae James Lee Petersin teokseen Check-list of Birds of the World.
Zimmer oli American Ornithologists' Unionin jäsen ja sen lehden The Auk toimittaja 1942–1948.
Zimmer nimesi useita lintulajeja ja alalajeja, muun muassa venezuelantinamin (Crypturellus ptaritepui). Hänen kunniakseen on nimetty vihernapsijoiden suku (Zimmerius), kivikkotapakulo (Scytalopus zimmeri) ja ruusuvatsaorneero (Synallaxis zimmeri).
Heinäkuussa 1917 Zimmer avioitui Margaret Thompsonin (k. 1945) kanssa. Heille syntyi 2 lasta, Lawrence Thompson Zimmer ja Ida Elizabeth Zimmer Sprague.
Joe Rosenthal

Rosenthalin ottamasta kuvasta inspiraationsa saanut Iwo Jiman muistomerkki Washingtonissa
Joe Rosenthal (9. lokakuuta 1911 – 20. elokuuta 2006) oli Pulitzer-palkittu yhdysvaltalainen valokuvaaja. Pulitzer-palkinnon hän sai maailmankuulusta kuvastaan Yhdysvaltain lippua Iwo Jiman saarelle toisen maailmansodan aikana nostavista amerikkalaissotilaista.
Elämä

Rosenthal syntyi Washington, D.C.:ssä. Hänen kiinnostuksensa valokuvaukseen alkoi harrastuksena suuren laman aikaan Kalifornian San Franciscossa, missä hän asui veljensä kanssa etsien töitä itselleen. Hänestä tuli San Francisco News -lehden reportteri-valokuvaaja vuonna 1932.
Tultuaan torjutuksi Yhdysvaltain maavoimien valokuvaajaksi huonon näkökyvyn takia, hän liittyi Associated Pressiin (AP) ja seurasi Yhdysvaltain merijalkaväkeä Tyynellä valtamerellä toisen maailmansodan aikana. Hänen kuvansa viidestä merijalkaväen ja yhdestä laivaston sotilaasta nostamassa Yhdysvaltain lippua Iwo Jiman Suribachi-vuorelle 23. helmikuuta 1945 tuli yksi kuuluisimmista valokuvista toisesta maailmansodasta.
Rosenthal erosi AP:stä myöhemmin vuonna 1945 ja liittyi San Francisco Chronicle -lehteen. Siellä hän työskenteli 35 vuotta, kunnes jäi eläkkeelle vuonna 1981.
Rosenthal kuoli 94 vuoden ikäisenä vanhuuteen Kalifornian Novaton lähiössä sijaitsevassa vanhainkodissa.
Raising the Flag on Iwo Jima -valokuvan tarina

Perjantaina 23. helmikuuta 1945 Iwo Jimassa tapahtui kaksi lipunnostoa. Ensimmäinen nosto, jonka valokuvasi kersantti Louis L. Lowery, herätti mielenkiintoa sotajohdon keskuudessa, mutta kuvat siitä eivät levinneet maailman tietoisuuteen. Aamulla pystytetty lippu oli myös liian pieni näkyäkseen rannalle asti.
Laivastoministeri James Forrestal ilmoitti haluavansa ensimmäisen lipun muistoksi, mikä johti siihen, että lippua joukko-osastonsa omaisuutena pitänyt 2. pataljoonan komentaja Chandler Johnson käski hakea sen turvaan ja korvata se samalla uudella, suuremmalla lipulla. Uutta lippua pystyttämään lähetettiin samana päivänä joukko miehiä. Rosenthal saapui kahden merijalkaväen valokuvaajan kanssa tapahtumapaikalle sotilaiden kiinnittäessä uutta lippua vesiputkeen, ja kokosi nopeasti alleen kiviä ja hiekkasäkin saadakseen kuvan paremmasta kulmasta. Huomatessaan sotilaiden alkavan pystyttää tankoa maahan hän otti hätäisen kuvan tapahtumasta, käyttämättä kameran etsintä.
Isänmaallisuutta uhkuvaa valokuvaa on väitetty aikoinaan myös lavastetuksi. Rosenthal on itse vakuuttanut, että tilanne on aito ja että lavastuspuheet johtuivat laajalle levinneestä väärinymmärryksestä tilanteessa, jossa häneltä oli pian tapahtuman jälkeen kysytty sitä oliko kuva lavastettu, missä kohtaa Rosenthal oli luullut viitattavan kuuluisan kuvan jälkeen ottamaansa kuvaan pystyttäjistä rivissä lipun edessä.
Kuva oli AP:n levityksessä alle 18 tunnissa ottamishetkestään, mikä oli tuohon aikaan ällistyttävän nopeaa. Siitä tuli toisen maailmansodan valokuvauksellinen ruumiillistuma ja sen väitetään olevan myös maailman laajimmin levinnyt kuva. Kuvaa on käytetty esimerkiksi Yhdysvaltain postimerkeissä, maanlaajuisissa keräyskampanjoissa ja lukemattomien aikakaus- ja sanomalehtien kansissa. Se toimi myös mallina Yhdysvaltain merijalkaväen kaatuneiden muistomerkille Virginian Arlingtonissa.
Aiheesta muualla

Joe Rosenthalin muistokirjoitus Helsingin Sanomissa
Flag Raising Photo Not Posed (Arkistoitu – Internet Archive) (englanniksi)
History of the Flag-Raising on Iwo Jima (englanniksi)
Johan Pasch

Johan Pasch. Alexander Roslinin maalaus vuodelta 1756.
Johan Pasch (1706–1769) oli ruotsalainen taidemaalari, ranskalaisen rokokoomaalauksen lanseeraaja Ruotsissa ja maansa tuon ajan huomattavin koristemaalari. Hänen koristemaalauksiaan sijaitsee esimerkiksi Tukholman linnassa sekä Kiinalaisessa paviljongissa Hagan puistossa. Pasch pääsi hovimaalariksi 1748 ja intendentiksi vuosikymmen myöhemmin. Paschin päätyö on Tukholman linnan kappelissa olevan Taravalin aloittaman kattomaalauksen loppuunsaattaminen. Ollessaan mukana koko valtakunnan tärkeimmän silloisen taide- ja rakennustyön Tukholman linnan sisustamisessa Pasch päätyi opettamaan Mikael Toppeliusta.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Johan Pasch Wikimedia Commonsissa
Joska Försti

Joska Försti (s. 1.lokakuuta 2002 Evijärvi) on suomalainen lentopalloilija. Förstin kasvattiseura on Alahärmän Kisa  ja hän pelaa tällä hetkellä Tuto volleyssa passarin paikkaa.
Försti siirtyy kaudeksi 2024-2025 Kyyjärven Kyky-Betsetin riveihin.
Saavutukset

Mestaruusliiga pronssi 2020–2021 kaudella
2021–2022 Suomen Cup hopea
Mestaruusliigan tähdistö joulukuu 2021 ja helmikuu 2022
Alle 17-v. Nevza pronssi ja hopea Suomen joukkueessa
Alle 19-v. Nevza kulta Suomen joukkueessa
7 junnujen SM-mitalia
Jinzhi

Haamuseteleitä valmiina poltettaviksi.
Jinzhi (perint.: 金紙; yksink.: 金纸; pinyin: jīnzhǐ), haamuraha tai haamusetelit on tekorahaa, jota itäaasialaiset buddhalaiset saattavat polttaa vainajaa muistellessaan. Rahan on tarkoitus olla vainajalle tuonpuoleisessa käytettäväksi. Tavallisesti se poltetaan tulisijassa joko kotona tai temppelissä. Vainajan muistelun lisäksi rahalla voi ajaa pois pahanilkisiä henkiä. Haamusetelit saattavat olla koristellut esimerkiksi leimoilla, paperinpaloilla tai kuvioilla.
Tavallisesti tekoraha symboloi muutosta, lisääntymistä ja henkisten velkojen maksua. Omainen voi sillä maksaa vainajan henkiset velat, joita hänellä on ollut jo eläessään. Velkaa voi maksaa pois eläessäänkin, mutta buddhalaiset uskovat, ettei sitä voi maksaa elämän aikana kokonaan: kuoleman jälkeen omaiset maksavat sitä tekorahalla, jotta vainaja voisi jatkaa uudelleensyntymisen kierteessä. Rahaa saatetaan polttaa kerralla paljonkin. Raha saatetaan taitella tiettyyn muotoon siinä uskossa, että se tuottaa hyvää onnea, ja myös siksi, jotta tekoraha erottuisi oikeasta rahasta. Kaikki buddhalaiset eivät kuitenkaan pidä tapaa sopivana eivätkä siksi polta rahaa.
Haudoista löytyneistä kivistä, luista ja kotilonkuorista päätellen rahaa on luultavasti uhrattu vainajille jo 1000-luvulla eaa. Tekorahaa saatettiin tehdä myös savesta tai metallista, ja sitä löytyi myös varakkaiden vainajien haudoista. 2020-luvulla rahaa saatetaan myydä aasialaisissa kaupoissa ja temppelien ulkopuolella.
Perinteisesti haamusetelit on tapana polttaa, mutta ihmiset saattavat myös heittää setelit ilmaan polttamatta niitä. He saattavat uskoa, että rahan heittäminen kuuluu perinteeseen tai on sopivaa silloin, jos uhrattavaa rahaa ei osoita omalle omaiselleen. Rahan heittelyä on kritisoitu sen aiheuttaman sotkun takia. Myös rahan polttaminen on saanut osakseen kritiikkiä, koska sen epäillään lisäävän ilmansaasteita.
Jill Kelly

| Jill Kelly |
| --- | --- |

Henkilötiedot
Koko nimi:  Adrianne Diane Moore
Syntynyt: 1. helmikuuta 1971 (ikä 53)
Pornonäyttelijä
Taiteilijanimet:  Adrian Calista J. Calista Jay Jill Kennedy Jill Roberts Seth Seth Damian Seth Damien
Aktiivisena:  1993–
Seksuaalinen suuntaus:  Biseksuaali
Silmien väri:  Ruskea
Hiusten väri:  Vaalea
Mitat:  80E-61-91 cm
Pituus:  165 cm
Paino:  52 kg
Aiheesta muualla
Kotisivut
IMDb
Adrianne Diane Moore eli Jill Kelly (s. 1. helmikuuta 1971 Pomona, Kalifornia) on yhdysvaltalainen pornonäyttelijä. Hän on toiminut myös Penthousen mallina.
Kelly on yli kymmenvuotisen uransa aikana esiintynyt yli 400 pornografisessa elokuvassa. Hän on ajoittain esiintynyt myös muiden tyylilajien elokuvissa, kuten Spike Leen koripallodraamassa Rankkaa peliä (He Got Game, 1998). Lisäksi hän on esiintynyt musiikkiyhtye Long Beach Dub Allstarsin musiikkivideolla.
Kelly toimi valmistuttuaan yökerhon stripparina ja aloitti uransa vuonna 1994 aikuisviihde-elokuva-alalla tutustuttuaan Tiffany Millioniin. Hän perusti vuonna 1999 oman tuotantoyhtiönsä Jill Kelly Productionsin, joka lopetti toimintansa 2005 ja tuotantoyhtiön oikeudet siirtyivät Penthouselle yli 1,7 miljoonalla dollarilla. Hän on voittanut kahdella esiintymisellään AVN-palkinnon ja hän sai AVN-kunniagallerian jäsenyyden vuonna 2003.
Kelly on biseksuaali. Aikuisviihdealan ammattilaiset Cal Jammer, Julian ja Corey Jordan ovat olleet hänen puolisoitaan. Ensimmäinen liitto päättyi Jammerin itsemurhaan vuonna 1995, kaksi muuta eroon.
Palkinnot

1997 AVN Awards: Palkinto luokassa Paras vain naisilla tehty seksikohtaus (elokuva).
1999 AVN Awards: Palkinto luokassa Paras parin seksikohtaus (video).
1999 Cannesin elokuvajuhlat: Palkinto luokassa Paras amerikkalainen naisnäyttelijä (aikuisviihdeala).
2003 AVN Awards: AVN-kunniagallerian jäsenyys.
Aiheesta muualla

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
Juhani Lehtonen

Juhani Urmas Eerikki Lehtonen (s. 20. marraskuuta 1942 Helsinki) on suomalainen kansatieteilijä. Hän on ollut Helsingin yliopiston suomalais-ugrilaisen kansatieteen dosentti 1972–1980 ja kansatieteen viimeinen tosiasiallinen professori vuodesta 1980 vuoteen 2011. Hän on tutkinut elinkeinoja, kaupunkikulttuuria ja kansatieteen historiaa. Lehtosen elämäntyön ohjaavana pääperiaatteena oli kuitenkin antaa laadukasta opetusta aina peruskurssista syventäviin opintoihin, varsinkin pro-gradujen ohjaamiseen asti. Lehtosen ansioiksi katsotaan hyvä kielellinen lahjakkuus, kyky hahmottaa laajoja kokonaisuuksia ja eritellä suuretkin kysymyksenasettelut pieniksi osa-alueiksi. Hyvät käytöstavat, etiikka ja muodollisen protokollan noudattaminen ja näissä asioissa kollegojensa ja opiskelijoidensa ohjaaminen ovat tehneet Lehtosen muistetuksi todellisena herrasmiehenä yliopistotutkijaksi-, opettajaksi- ja professoriksi.
Jioji Konrote

| Jioji Konrote |
| --- | --- |
 Jioji Konrote vuona 2017.
Fidžin presidentti
 12.11.2015 – 12.11.2021  
Edeltäjä:  Epeli Nailatikau
Seuraaja:  Wiliame Katonivere
Kansanedustaja
 2006–2015  
Henkilötiedot
Syntynyt: 26. joulukuuta 1947 (ikä 76)
Puoliso:  Sarote Faga Konrote
Lapset:  2 poikaa
Tiedot
Puolue:  FijiFirst
Tutkinnot:  Australian Army College Harvardin yliopisto, Yhdysvallat
Uskonto:  Seitsemännen päivän adventismi
Sotilaspalvelus
Palvelusmaa(t):   Fidži
Palvelusvuodet:  1966–1975 1978–1999 (Unifil)
Sotilasarvo:  Kenraalimajuri
Jioji Konousi Konrote (s. 26. joulukuuta 1947)  on fidžiläinen upseeri ja poliitikko, joka on toiminut maansa presidenttinä vuodesta 2015. Hänet valittiin jatkokaudelle elokuussa 2018 opposition protesteista huolimatta.
Konrote on eläkkeelle jäänyt kenraalimajuri. Hän johti rauhanturvaoperaatiota Libanonissa ja toimi sen jälkeen Fidžin suurlähettiläänä Australiassa 2001–2006. Sen jälkeen hänellä oli ministerin tehtäviä. Konrote on ensimmäinen presidentti, jonka äidinkieli ei ole fidžin kieli (iTaukei), ja ensimmäinen, jonka valitsi parlamentti eikä päälliköiden neuvosto. Hänen presidenttikautensa päättyi 12. marraskuuta 2021, kun Wiliame Katonivere nousi uudeksi presidentiksi.
John Edmond

| John Edmond> Henkilötiedot |
| --- | --- |
Syntynyt: 18. marraskuuta 1936 (ikä 87) Luanshya, Pohjois-Rhodesia
Muusikko
Taiteilijanimi:  Bush Cat 
Aktiivisena:  1956–
Tyylilajit:  Folkmusiikki
Soittimet:  kitara, rummut
Levy-yhtiöt:  Roan Antelope Music
Aiheesta muualla
Kotisivut
  [ Muokkaa Wikidatassa ] [ ohje ]  
John Edmond (s. 18. marraskuuta 1936, Luanshya, Pohjois-Rhodesia) on rhodesialainen folklaulaja, kitaristi ja rumpali. Hän tuli tunnetuksi 70-luvulla rhodesialaisista isänmaallisista lauluistaan ja oli uransa huipulla Rhodesian sisällissodan aikaan.
Ura

Edmondin lapsuudessa hänen vanhempansa muuttivat Skotlannin ja keskisen Afrikan välillä. Hän kävi koulua Pohjois-Rhodesian Luanshyassa, Skotlannin Edinburghissa ja Christian Brothers Collegessa Etelä-Afrikan Pretoriassa. Hänen musikaaliset kykynsä huomattiin jo nuoressa iässä ja hän osallistui muun muassa koulujensa kuoro- ja musiikkitoimintaan sekä erilaisiin musiikkikilpailuihin. Collegen jälkeen Edmond työskenteli Roan Antelopen kuparikaivoksessa.
50-luvun puolivälissä kuluttua Edmond liittyi Etelä-Rhodesian armeijaan, jossa hän palveli Kongon rajalla, Njassamaassa (nyk. Malawi) ja Etelä-Rhodesiassa (nyk. Zimbabwe). Näihin aikoihin Edmond hankki kitaran ja tutustui Bill Colemaniin armeijassa. Opittuaan soittamaan kitaraa Colemanin opastuksella Edmond perusti Bushcats Skiffle Group -yhtyeen vuonna 1958 yhdessä armeijassa tapaamiensa ystäviensä Eugene van der Wattin ja Ian Kerrin kanssa. Päätettyään sotilaallisen uransa Edmond lähti Englantiin opiskelemaan tietotekniikkaa, josta hän palasi Rhodesiaan 60-luvun puolivälissä. Bushcats esiintyi ympäri Rhodesiaa muutaman vuoden ajan, kunnes Edmond vuonna 1967 muutti Etelä-Afrikkaan työn perässä.
Edmondista tuli tunnettu rhodesialaisten keskuudessa maan sisällissodan aikaan julkaistuaan esikoisalbuminsa Troopiesongs. Laulujen kirjoittamisen ohella hän oli myös säveltäjä, joka sävelsi hittikappaleita kuten ”The UDI Song”. Edmond jatkoi rhodesialaisen musiikin tekemistä myös sisällissodan päättymisen ja Zimbabwen itsenäistymisen jälkeen.
Edmondilla on myös oma levy-yhtiönsä Roan Antelope Music.
Yksityiselämä

Vuodesta 1987 lähtien Edmond ja hänen vaimonsa ovat pitäneet Kunkuru-nimistä lomakeskusta Etelä-Afrikan Bela-Belassa. Edmondilla on neljä lasta ja hän on harrastanut mm. karatea.
Käännös suomeksi
Jill Johnson

Jill Johnson.
Jill Johnson (s. 24. toukokuuta 1973 Ängelholm, Ruotsi) on ruotsalainen countrylaulaja. Hän edusti Ruotsia Eurovision laulukilpailussa 1998 kappaleella "Kärleken är" ja sijoittui kymmenenneksi.
Melodifestivalen-osallistumiset

Kärleken är (1998 - voitto)
Crazy in Love (2003 - 4. sija)
Diskografia > Albumit

1996 - Sugartree
1998 - När hela världen ser på
2000 - Daughter of Eve
2001 - Good Girl
2003 - Discography 1996-2003
2004 - Roots and Wings
2005 - Being Who You Are
2005 - The Christmas In You
2007 - Music Row
2008 - Baby Blue Paper
2009 - Music Row II
2010 - The Well-Known And Some Other Favourite Stories
2010 - Baby Blue Paper Live
2011 - Flirting With Disaster
2011 - Välkommen jul
2012 - A Woman Can Change Her Mind
2013 - Duetterna
2014 - Livemusiken från Jills veranda
2014 - Songs for Daddy
Aiheesta muualla

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
Luettelo Pietarin historiallisista kaupunginosista

Pietarin historialliset kaupunginosat ovat Pietarin asuttuja paikkoja (kyliä, asutuskeskuksia ja maatiloja), jotka olivat 1700-1900 -luvuilla Pietarin alueitaselvennä ja sulautuivat myöhemmin varsinaiseen kaupunkiin. Monet näistä paikoista olivat alkujaan inkeriläisten asuttamia. Siksi myös monilla kaupunginosilla on säilynyt oma inkerinsuomalainen nimi venäläisen nimen rinnalla.
Jorge de Paiva

| Mitalit | Mitalit | Mitalit |  |
| --- | --- | --- | --- |
|  Jorge de Paiva vuonna 1929. |  Jorge de Paiva vuonna 1929. |  Jorge de Paiva vuonna 1929. |  |
Maa:   Portugali
Miesten miekkailu
|  Olympialaiset  |  Olympialaiset  |  Olympialaiset  |  |
|  Pronssia | Amsterdam 1928 | kalpa, joukkuekilpailu |  |
Jorge de Paiva (13. toukokuuta 1887 – 12. toukokuuta 1937) oli portugalilainen miekkailija. Hän oli mukana saamassa pronssia kalvan joukkuekilpailussa vuoden 1928 kesäolympialaisissa Amsterdamissa.
De Paiva sijoittui vuoden 1920 kesäolympialaisissa Antwerpenissä kalvan joukkuekilpailussa neljänneksi ja yksilökilpailussa kahdenneksitoista. Vuoden 1924 kesäolympialaisissa Pariisissa hän sijoittui jälleen kalvassa joukkueen kanssa neljänneksi.
Jorge de Sena

| Jorge de Sena |
| --- | --- |
 Jorge de Sena
Henkilötiedot
Syntynyt: 1919 Lissabon, Portugali
Kuollut: 1978 (58–59 vuotta) Santa Barbara, Kalifornia, Yhdysvallat
Ammatti:  kirjailija
Kirjailija
Äidinkieli: portugali
Tuotannon kieli: portugali
Aiheesta muualla
Löydä lisää kirjailijoitaKirjallisuuden teemasivulta
Jorge de Sena (1919 Lissabon, Portugali – 1978 Santa Barbara, Kalifornia, Yhdysvallat) oli portugalilainen kirjailija ja toimittaja, koulutukseltaan insinööri. Hän oli Portugalin kirjallisuuden opettajana Brasiliassa ja Yhdysvalloissa. Hänen tunnetuinta tuotantoaan ovat runot, joita hän julkaisi useita kokoelmia. Niiden keskeinen teema on ihmisarvo.
John Redmond

John Redmond, Henry Jones Thaddeuksen maalaama muotokuva vuodelta 1901.
John Edward Redmond (1. syyskuuta 1856 Dublin, Irlanti – 6. maaliskuuta 1918 Lontoo, Iso-Britannia) oli irlantilainen poliitikko, joka toimi Ison-Britannian parlamentissa Irlannin itsehallintoa ajaneen niin sanotun irlantilaisen puolueen johtajana vuosina 1900–1918. Hänen merkittävin saavutuksensa oli vuonna 1914 säädetty home rule -laki, jonka piti toteuttaa Irlannin itsehallinto, mutta joka ei lopulta tosiasiassa tullut voimaan. Redmond menetti laajan kannatuksensa Irlannissa ensimmäisen maailmansodan aikana, koska hän oli sitoutunut tukemaan lojaalisti Ison-Britannian sodankäyntiä.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta John Redmond Wikimedia Commonsissa
Redmond puhumassa kansanjoukolle vuonna 1916.