stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Uralinkimalainen

| Uralinkimalainen |
| --- | --- |

Tieteellinen luokittelu
Kunta::  Eläinkunta Animalia
Pääjakso::  Niveljalkaiset Arthropoda
Luokka::  Hyönteiset Insecta
Lahko::  Pistiäiset Hymenoptera
Yläheimo::  Apoidea
Heimo::  Mesipistiäiset Apidae
Suku::  Kimalaiset Bombus
Laji::  semenoviellus
Kaksiosainen nimi
 Bombus semenoviellus  (Skorikov, 1910) 
Katso myös
   Uralinkimalainen Wikispeciesissä   Uralinkimalainen Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OK: 
Uralinkimalainen (Bombus semenoviellus) on mustan ja keltaisen kirjava kimalaislaji. Takaruumiin kärjessä ja naamassa on valkoista karvoitusta. Kuningatar on pituudeltaan 17–19 millimetriä, työläinen 10–14 millimetriä ja koiras 12–13 millimetriä.
Uralinkimalainen elää niityillä, pelloilla ja metsänreunoilla. Suomessa lajia on havaittu harvinaisena erityisesti maan kaakkois- ja itäosista.
Aiheesta muualla

Laji.fi: Uralinkimalainen (Bombus semenoviellus)
University of Michigan, Animal Diversity Web (ADW): Bombus semenoviellus (englanniksi)
Pherobase: Semiochemicals of Bombus semenoviellus (englanniksi)
Uolbut

| Уолбут |
| --- | --- |
Valtio:  Venäjän federaatio
Tasavalta:  Sahan tasavalta
Piiri:  Abyin ulus
Perustettu:  1935
Hallinto:  
 – Asutustyyppi:  Kunta
 – Hallinnon tyyppi:  Nasleg (maalaiskunta)
Väkiluku (2007):  269
Aikavyöhyke:  UTC+11 (MSK+8)
Postinumero:  678881
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Uolbut (ven.  ja jak. Уолбут) on maalaiskunta (nasleg) Abyin ulusissa eli Abyin piirissä Sahan tasavallassa. Se sijaitsee piirin itäosassa Indigirkaan laskevien Om-Jurjah- ja Buor-Jurjah -jokien varsilla. Kunnan keskuskylä Kijeng-Kjujol (ven. Киенг-Кюёль) sijaitsee 80 kilometriä piirikeskuksesta Belaja Gorasta etelään.
Asukasluvun kehitys:
300 (1989)
346 (2001)
269 (2007)
Kijeng-Kjujolissa on koulu, terveyskeskus, kauppa ja klubi. Paikkakunnalla harjoitetaan poronhoitoa, kalastusta ja turkiseläinten metsästystä.
Ullan unelmakakku

| Ullan unelmakakku |
| --- | --- |

Kestoaika:  30 minuuttia
Pääosissa:  Ulla Svensk
Alkuperämaa:   Suomi
Verkko:  Liv
Esitetty:  5. lokakuuta 2012 – 21. joulukuuta 2012
Tuotantokausia:  1
Jaksoja:  12
Tuotanto
Tuotantoyhtiö(t):  Susamuru
Ullan unelmakakku on ruokaohjelma, jossa Ulla Svensk valmistaa jokaisessa jaksossa kakkuja eri juhlateemojen mukaisesti.
Jaksot

| Jakso | Nimi | Ensiesitys |
| --- | --- | --- |
| 1. | Läskikerho | 5. lokakuuta 2012 |
| 2. | Salakapakka | 12. lokakuuta 2012 |
| 3. | Dinoja! | 19. lokakuuta 2012 |
| 4. | Unohdetut kakut | 26. lokakuuta 2012 |
| 5. | Verta | 2. marraskuuta 2012 |
| 6. | Roomalaiset pylväät | 9. marraskuuta 2012 |
| 7. | Kyläjuhlat | 16. marraskuuta 2012 |
| 8. | Ylioppilas | 23. marraskuuta 2012 |
| 9. | Talo | 30. marraskuuta 2012 |
| 10. | Sählyä | 7. joulukuuta 2012 |
| 11. | Vaaleanpunainen unelma | 14. joulukuuta 2012 |
| 12. | Joulu | 21. joulukuuta 2012 |
Trent Yawney

| Trent Yawney |
| --- | --- |

Henkilötiedot
Syntynyt: 29. syyskuuta 1965 (ikä 59) Hudson Bay, Saskatchewan, Kanada
Kansalaisuus:   Kanada
Jääkiekkoilija
Pelipaikka:  puolustaja
Maila:  vasen
Pituus:  191 cm
Paino:  88 kg
Pelaajaura
Pääsarjaura:  1987–1999
Aik. seurat:  Chicago Blackhawks (NHL)   Calgary Flames (NHL)   St. Louis Blues (NHL)
NHL-varaus:  45. varaus, 1984 Chicago Blackhawks
Trent Yawney (s. 29. syyskuuta 1965 Hudson Bay, Saskatchewan) on kanadalainen entinen jääkiekkopuolustaja sekä nykyinen valmentaja. Hän toimii NHL-seura Los Angeles Kingsin apuvalmentajana.
Ura > Pelaajana

Yawney pelasi vuodet 1981–1985 WHL-joukkue Saskatoon Bladesissa, josta Chicago Blackhawks varasi hänet vuoden 1984 NHL:n varaustilaisuudessa. Yawney siirtyi Blackhawksiin kaudeksi 1987–1988. Tulokaskaudellaan hän pelasi 15 runkosarja- sekä viisi pudotuspeliottelua, joiden lisäksi hän edusti Kanadan maajoukkuetta Calgaryn talviolympialaisissa.  Yawney pelasi Chicagossa neljän kauden ajan. Vuonna 1991 hän oli Kanadan maajoukkueen mukana voittamassa hopeaa maailmanmestaruuskilpailuista.
Kaudeksi 1991–1992 Yawney siirtyi Calgary Flamesiin, jossa pelasi viiden kauden ajan ennen siirtymistään St. Louis Bluesiin. Yawney pelasi Bluesissa kauden 1996-1997 aikana 39 runkosarjaottelua. Seuraavaksi kaudeksi hän palasi takaisin Chicago Blackhawksiin, jota edusti kahden kauden ajan ennen pelaajauransa lopettamista. Yhteensä Yawney pelasi NHL-urallaan 593 runkosarja- sekä 60 pudotuspeliottelua.
Ura > Valmentajana

Pelaajauransa päättymisen jälkeen Yawney sai paikan Blackhawksin apuvalmentajana. Seuraavaksi kaudeksi 2000-2001 hän siirtyi AHL-joukkue Norfolk Admiralsin päävalmentajaksi, jona hän toimi viiden kauden ajan ennen kuin siirtyi jälleen Blackhawksiin, tällä kertaa päävalmentajaksi. Ensimmäisellä kaudella Blackhawks jäi ulos pudotuspeleistä. Toisella kaudellaan Yawney sai potkut joukkueesta, jonka jälkeen siirtyi San Jose Sharksin apuvalmentajaksi.
Kolmen Sharksissa vietetyn kauden jälkeen Yawney toimi vuoden Anaheim Ducksin pelaajatarkkailijana ennen kuin palasi Norfolk Admiralsin päävalmentajaksi kausiksi 2012-2013 ja 2013-2014. Tämän jälkeen hän toimi Anaheim Ducksin sekä Edmonton Oilersin valmennuksessa ennen siirtymistä Los Angeles Kingsin apuvalmentajaksi kaudeksi 2019-2020.
Trent Sullivan

| Trent Sullivan> Henkilötiedot |
| --- | --- |
Syntynyt: 8. huhtikuuta 1993 (ikä 31) Sydney, Uusi Etelä-Wales, Australia
Aiheesta muualla
IMDb 
Trent Sullivan (s. 8. huhtikuuta 1993 Sydney, Uusi Etelä-Wales, Australia) on australialainen näyttelijä.
Sullivan aloitti näyttelemisen nelivuotiaana, kun hän esiintyi draamakomediassa Me Myself I – Toinen kerta toden sanoo (1999). Hänen tunnetuin roolinsa on nuortensarjassa H2O, jossa hän esitti sarjan päähenkilön Emman pikkuveljeä Elliot Gilbertia vuosina 2006–2008.
Filmografiaa

Me Myself I – Toinen kerta toden sanoo (1999) – Rupert
The Condemned (2007) – Michael
Aiheesta muualla

Trent Sullivan Internet Movie Databasessa. (englanniksi)
Ukrainan koripallon superliiga

| Ukrainan koripallon superliiga |
| --- | --- |
Laji:  koripallo
Maa(t):   Ukraina
Perustettu:  1991
Joukkueita:  13
Hallitseva mestari:  Azovmash Mariupol
Eniten mestaruuksia:  Azovmash Mariupol (7)
Alempi taso:  Ukrainan koripalloliiga
Sivusto:  www.superleague.ua
Ukrainan koripallon superliiga on Ukrainan korkein koripallosarja.
Joukkueet kaudella 2010–2011

Azovmaš Mariupol
BK Kiova
H’imik Južnyi
MBK Mykolajiv
BK Donetsk
BK Budivelnyk Kiova
BK Halytšyna
BK Hoverla
BK Dnipro-Azot
BK Dnipro Dnipropetrovsk
BK Kryvbasbasket
BK Odessa
BK Ferro-ZNTU
Mestarit

| --- | --- |
 1991–1992: Budivelnyk Kiova  1992–1993: Budivelnyk Kiova  1993–1994: Budivelnyk Kiova  1994–1995: Budivelnyk Kiova  1995–1996: Budivelnyk Kiova  1996–1997: Budivelnyk Kiova  1997–1998: Bipa-Moda Odesa  1998–1999: Bipa-Moda Odesa  1999–2000: BC Kiova  2000–2001: MBC Odesa :  2001–2002: MBC Odesa  2002–2003: Azovmash Mariupol  2003–2004: Azovmash Mariupol  2004–2005: BC Kiova  2005–2006: Azovmash Mariupol  2006–2007: Azovmash Mariupol  2007–2008: Azovmash Mariupol  2008–2009: Azovmash Mariupol  2009–2010: Azovmash Mariupol
Aiheesta muualla

Virallinen kotisivu (Arkistoitu – Internet Archive) (ukrainaksi)
Varpuskiuru

| Varpuskiuru |
| --- | --- |

Uhanalaisuusluokitus
 Elinvoimainen  
  
Tieteellinen luokittelu
Domeeni::  Aitotumaiset Eucarya
Kunta::  Eläinkunta Animalia
Pääjakso::  Selkäjänteiset Chordata
Luokka::  Linnut Aves
Lahko::  Varpuslinnut Passeriformes
Heimo::  Kiurut Alaudidae
Suku::  Varpuskiurut Eremopterix
Laji::  leucopareia
Kaksiosainen nimi
 Eremopterix leucopareia  (Fischer & Reichenow, 1884) 
Katso myös
   Varpuskiuru Wikispeciesissä   Varpuskiuru Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OKIUCN-testi OK: 
Varpuskiuru (Eremopterix leucopareia) on itäafrikkalainen varpuslintu. Sen elinympäristö ulottuu Ugandan koillisosasta Keniaan ja sieltä etelään Koillis-Sambiaan, Pohjois-Malawiin ja Mosambikin luoteiskolkkaan. Gustav Adolf Fischer ja Anton Reichenow kuvailivat lajin holotyypin Tansanian Arushasta 1884.
Vaihejohdin

Vaihejohdin eli L-johdin (engl. Phase)  on sähköasennuksissa käytetty johdin, jota pitkin virta pääsee kuormalle. Yksivaiheisissa kytkennöissä vaihejohtimen värinä käytetään ruskeaa, kun taas kolmivaiheisissa kytkennöissä vaihejohtimien värit ovat ruskea (L1), musta (L2) ja harmaa (L3). Vaihejohdin on aina jännitteinen ja suojattava kosketukselta.
Vaihekohina

Vaihekohina on puhtaan ja ideaalisen yksiäänisen signaalin ero käyttäjän oskillaattorin synnyttämästä. Kohina tulee esiin kun mitataan signaalin spektriä, jossa näkyy useita eri taajuuksia. Eri järjestelmissä voidaan käyttää myös nimiä vaihevärinä tai kellovärinä. Kohinan synnyttäviä oskillaattoreita käytetään hyvin laajasti eri radiojärjestelmissä, jolloin säädetyn oskillaattorin avulla saadaan juuri haluttu taajuus.
Kohina voi syntyä oskillaattorin lämpenemisestä tai kiteen vanhenemisesta. Myös ulkoiset tekijät voivat synnyttää vaihekohinaa kuten jännitteensyötössä tapahtuvat muutokset. Vaihekohina vaikuttaa heikentävästi erityisesti radiolaitteen tiedonsiirtokykyyn. Vaihekohina esitetään muodossa dBc/Hz.
Tuntematon Selkämeri

Tuntematon Selkämeri on luontoelokuva Selkämeren vuoden kierrosta. Elokuva valmistui vuonna 2011. Sen on ohjannut ja kuvannut Jouni Hiltunen sekä tuottanut Katharsis Films Oy.
Synopsis

Dokumentti Tuntematon Selkämeri vie katsojan tutkimusmatkalle Selkämeren karuun ja osin luoksepääsemättömään luontoon ja maisemaan vuoden kierrossa.
Selkämeri kätkee suojiinsa rikkaan ja luonnontilaisena pysyneen merellisen elinympäristön. Se antaa elämän tuhansille pesimälinnuille, mutta samalla harvenevalle joukolle kalastajia. Selkämeren vuodenkierto on kiihkeä: se on täynnä elämää mutta myös kuolemaa.
Talvella hyytävältä jäälakeudelta on vaikea löytää merkkejä elämästä. Vain yksinäinen merikotka liitää taivaalla seuranaan talviverkkoja kokeva kalastaja. Seuraa kiihkeä, elämäntäyteinen ja lajirunsas kevät, kunnes taas keskikesän tullen Selkämeren luonto hiljenee, alkaa valmistautuminen rannikon kaamokseen ja pitkään syksyyn.
Selkämeren rannikolta avautuva avoin merimaisema on ikkuna menneisyyteen, kuvajainen merestä ja maailmasta, joka oli joskus tuhansia vuosia ennen meitä. Tuntematon Selkämeri on puheenvuoro tuon maiseman ja alkukantaisen meriluonnon säilyttämisen puolesta.
Tekijät

käsikirjoitus, ohjaus, kuvaus, leikkaus, tuotanto Jouni Hiltunen
hyljekuvaukset Janne Henriksson
vedenalaiskuvaus Teemu Liakka
musiikki Markku Kopisto
äänisuunnittelu Janne Jankeri
Festivaalit ja palkinnot

Matsalu International Nature Film Festival 2012: Paras ohjaus, Viron ympäristöministeriön erikoispalkinto, Haapsalun kaupungin erikoispalkinto
Wildlife Vaasa International Nature Film Festival 2012: Paras kotimainen luontoelokuva
Aiheesta muualla

https://www.pori.fi/uutiset/2011/09/luontodokumenttikahmipalkintoja_1.html#.VnKQKEvo_dp (Arkistoitu – Internet Archive)
http://www.hs.fi/kulttuuri/a1353818082943 (Arkistoitu – Internet Archive)
https://www.pori.fi/kulttuuri/satakunnanmuseo/luontotaloarkki/info/projektit.html (Arkistoitu – Internet Archive)
Kadotetut (albumi)

| Kadotetut Kadotetut |
| --- | --- | --- |

Studioalbumin tiedot
 Äänitetty : 1984
 Julkaistu: 1984
 Tuottaja(t): Kari Kalén, Hessu Iso-Ahola, Kadotetut
 Tyylilaji: suomirock, uusi aalto
 Kesto: 35.41
 Levymerkki: Beta
Kadotettujen muut julkaisut
|   | Kadotetut 1984 | Liian suuri suu 1985 |
Kadotetut on suomalaisen Kadotetut-yhtyeen esikoisalbumi. Se julkaistiin vuonna 1984.
Kappaleet

Kaikki kappaleet sanoittanut Ahti Pelttari sekä sovittanut Kadotetut.
Kappaleet > A-puoli

Uusi uljas maailma – 2.11 (säv. Ari Fagerström, Ahti Pelttari)
Siivetön enkeli – 3.55 (säv. Kadotetut)
Karuselli – 0.30 (säv. Fagerström, Pelttari)
Ollin oppivuodet – 3.11 (säv. Fagerström, Pelttari)
Onnennumero – 2.52 (säv. Pelttari)
Vuosisadan sairain mies – 5.28 (säv. Pelttari)
Kappaleet > B-puoli

Syyllinen vai syytön? – 3.45 (säv. Pelttari)
B.K.A. – 3.10 (säv. Pelttari)
En kadu mitään – 3.45 (säv. Fagerström, Pelttari)
Kultakala – 1.45 (säv. Fagerström, Pelttari)
Älä unohda hengittää – 4.10 (säv. Fagerström, Pelttari)
Tahra kilvessä – 1.29 (säv. Pelttari)
Kokoonpano

Henkku Duncker – rummut
Ari Fagerström – laulu, kitara
Kimmo Helistö – saksofoni
Ahti Pelttari – laulu, bassokitara
Sanna Salmenkallio – viulu, laulu, piano
Kokoonpano > Muut tekijät

Kari Kalén – tuottaja, äänittäjä, miksaaja, layout, yhtyekuva
Hessu Iso-Ahola – tuottaja, äänittäjä, miksaaja
Jykle – valokuvat
Anna – kansikuvan teksti
Kadotetut – tuottajat, valokuvat
Aiheesta muualla

Kadotetut discogs.com -sivustolla
Vaihe (geologia)

Vaihe on geologisessa ajanlaskussa epookkia lyhyempi ajanjakso. Epookit käsittävät yleensä useampia vaiheita. Esimerkiksi mesotsooisen maailmankauden ensimmäisen kauden, triaskauden, ensimmäinen epookki varhaistriaskausi käsittää vaiheet Indus ja Olenjok.
Unzen

Unzen kuvattuna avaruudesta.
| --- | --- |
Tyyppi:  Kerrostulivuori
Sijainti:  Kyūshū, Japani
Korkeus merenpinnasta:  1 360 m 
Suojelualueet:  Unzen-Amakusan kansallispuisto (en), Unzen Volcanic Area Geopark (d) (käännä suomeksi) 
Ikä:  Pleistoseeni 
| --- | --- |
Luokitus:  Special Place of Scenic Beauty (en) (käännä suomeksi) 
| --- | --- |
Koordinaatit:  fi 
muokkaa - muokkaa wikitekstiä - muokkaa Wikidataa
Unzenvuori (jap. 雲仙岳, Unzendake) on Japanissa Kyūshūn saarella sijaitseva kerrostulivuorten ryhmä. Vuoren voimakkain purkaus tapahtui vuonna 1792, jolloin purkauksessa syntynyt megatsunami surmasi 15 000 ihmistä. Tätä pidettiin Japanin historian pahimpana tulivuorenpurkauksena vuoteen 2011 asti, jolloin Shinmoevuori purkautui. Vuoden 1991 purkaus synnytti pyroklastisia pilviä, jotka tappoivat 43 ihmistä. 11 000 henkeä evakuoitiin läheiseltä asutusalueelta. Vuoden 1996 jälkeen vuori ei ole purkautunut.
Vuoden 1991 purkauksessa sai surmansa ranskalainen vulkanologipariskunta Katia ja Maurice Krafft.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Unzen Wikimedia Commonsissa
Urpo Huhtanen

Urpo Huhtanen (6. elokuuta 1935 Nurmijärvi – 1. helmikuuta 2011 Mäntyharju) oli suomalainen kuvataiteilija ja graafikko. Hän teki keskeisen uransa kirjankuvittajana WSOY:llä, suunnitteli paljon käyttögrafiikkaa ja myöhemmin laajensi ilmaisuaan myös maalaustaiteeseen.
Huhtanen opiskeli 1952–1957 Taideteollisessa oppilaitoksessa graafista taidetta muun muassa Aukusti Tuhkan ja Onni Ojan johdolla. Hän toimi itse taideteollisen korkeakoulun graafisen linjan opettajana 1973–1975.
Huhtanen suunnitteli WSOY:lla vuosina 1959–1975 kirjagraafikkona satoja kirjoja. Vapaaksi kuvittajaksi hän jäi 1976 ja kuvitti sen jälkeen muun muassa Lapin-aiheisia kirjoja, kuten Samuli Paulaharjun Tunturien yöpuolta. Lappi oli hänen kiinnostuksensa kohde jo poikavuosista lähtien. Vuonna 1985 hänelle myönnettiin valtion 15-vuotinen apuraha.
Huhtanen suunnitteli Suomen kansallisoopperan logon ja ooppera- ja teatterijulisteita.
Palkinnot ja tunnustukset

15-vuotinen apuraha 1985
Rudolf Koivu -palkinto 1977
Vuoden kirjajuliste, 1 .palkinto 1975
Vuoden teatterijuliste, 1. ja 2. palkinto ja kunniamaininta 1972
Kansainvälinen kirjataiteen näyttely, Leipzig, pronssimitali ja kunniakirja 1971
Scotsman- kirjagrafiikkakilpailu, Edinburgh, I palkinto 1966
Teoksia

Lapinkorpi (1963), yhdessä Mikko Kilven ja Martti Montosen kanssa
Porovuosi (1970)
Pikkaotsa (1983)
Tuuli kääntyy pohjoiseen (1988)
Vapauden voitto

| Vapauden voitto |
| --- | --- |

Alkuperäisteos
Kirjailija:  Elina Valtonen (ent. Lepomäki)
Kustantaja:  Otava
Julkaistu:  26. huhtikuuta 2018
Sivumäärä:  714
ISBN:  978-951-132-644-1

Löydä lisää kirjojaKirjallisuuden teemasivulta
Vapauden voitto on kansanedustaja Elina Valtosen (ent. Lepomäki) vuonna 2018 julkaisema kirja, jossa hän avaa ajatuksiaan suomalaisen yhteiskunnan uudistamisesta. Kirjan on kustantanut Otava.
Kirjassaan Valtonen kommentoi muun muassa pohjoismaalaista hyvinvointivaltiota, sosiaaliturvaa, verotusta, työmarkkinoita, Euroopan unionin haasteita sekä ulko- ja turvallisuuspolitiikkaa markkina- ja arvoliberaalista näkökulmasta.
Vastaanotto

Kauppalehden Mirjami Saarisen mukaan kirja paljastaa Valtosen "olevan julkista kuvaansa monisyisempi ajattelija, mikä ei sulje pois sitä, että hänellä on kirkas johtoajatus", jona hän pitää yksilönvapautta, jota taas tukee markkinoiden vapauttaminen. Saarisen mielestä kirja "sisältää kiinnostavaa pohdintaa muun muassa nationalismin synnystä sekä yhdysvaltalaisen ja eurooppalaisen yhteiskunnan perus- eroista".
Helsingin Sanomien Marko Junkkarin mukaan Vapauden voitto on käytännössä "perustamista vaille valmiin markkinaliberaalin puolueen ohjelma", jota "kokoomus ei Valtosen mukaan ole". Hän kirjoitti Valtosen "avaavan seikkaperäisesti ja polveilevasti, mitä asioita hän politiikassa haluaa edistää ja mihin suuntaan hän ilmeisesti toivoisi kokoomuksenkin politiikkaansa vievän".
Keskustan pää-äänenkannattaja Suomenmaan Samuli Vänttilän mielestä Vapauden voitto sisältää "700 sivua tiukkaa, analyyttistä ja viiltävää pohdintaa siitä, mikä kokoomuksessa on pielessä ja miten Suomessa pitäisi asiat tehdä". Vänttilän mielestä "puolueohjelmaa monelta osin muistuttavaa opusta lukiessa ei voi välttyä ajatukselta, että teosta ei ole tehty pelkäksi keskustelun herättelijäksi", vaan kyse on "kenties avauksesta jollekin suuremmalle kuviolle, jonka siirroista kuulemme vielä lisää".
Vaihe (täsmennyssivu)

Vaihe voi tarkoittaa seuraavia asioita:
matematiikassa vaihe on jaksollinen funktion argumentti
aaltoliikkeessä vaihe on siniaallon eli sinifunktion argumentti
kahden samantaajuisen siniaallon vaihe-ero
kohta jaksollisessa signaalissa, vaihekulma
kolmivaiheisen sähköverkon yksi maan suhteen jännitteinen johdin
Kuun vaiheet
kantoraketin osa, rakettivaihe
geologisen ajanlaskun vaihe
tehtävän, työn tai tapahtumasarjan osa, työvaihe Ganttin kaaviossa
| --- | --- |
: Tämä on täsmennyssivu, joka luettelee monimerkityksisen käsitteen eri merkitykset tai useita eri henkilöitä. Artikkelisivuja, joiden nimessä tai tekstissä lukee ”Vaihe”, voi hakea sivunnimihaulla, laajalla sivunnimihaulla tai tekstihaulla.
Trentin–Merseyn kanava

Asuntolaivoja kanavassa Shardlow’n  kylässä.
Trentin–Merseyn kanava on noin 150 kilometriä pitkä kanava Itä-Midlandsin, Länsi-Midlandsin ja Luoteis-Englannin alueilla Keski-Englannissa. Kanavaan pääsee Trentjoelta Shardlow’n  kylässä Derbyshiressä ja sen toinen pää yhdistyy Bridgewaterin kanavaan Runcornin kaupungin liepeillä Cheshiressä. Kanava oli pitkään tärkeä teollisuuden kuljetusreitti, mutta nykyisin se on yksinomaan virkistyskäytössä.
Historia

Trentin–Merseyn kanavan toivottiin parantavan kuljetusyhteyksiä the Potteries -teollisuusalueelle ja siten vauhdittavan teollista vallankumousta. Seudun nimekkäimmät yläluokan jäsenet ja tehtailijat palkkasivat insinööri James Brindleyn linjaamaan kanavalle reitin Merseyjoelta Trentjoelle. Tehtailija Josiah Wedgwood oli kanavan äänekkäimpiä puolestapuhujia. Hän valmisti helposti särkyviä posliiniesineitä, joita oli turvallisempaa kuljettaa vesiteitse kuin kuoppaisilla teillä. Kun posliini oli toimitettu määränpäähänsä, veneet voitiin lastata paluumatkaa varten Cornwallista kaivetulla savella, jota käytettiin posliinin raaka-aineena.
Suunnitelma Grand Trunk Canalin (kuten kanavaa tuolloin kutsuttiin) rakentamiseksi hyväksyttiin Britannian parlamentissa vuonna 1766 – samana päivänä kuin parlamentti antoi luvan rakentaa myös toisen Brindleyn suunnitteleman kanavan, jonka oli määrä yhdistää Grand Trunk Canal Severnjokeen. Ensimmäisenä kanavasta valmistui osuus, joka jää Harecastlen tunnelin eteläpuolelle. Tunnelin rakentaminen kesti 11 vuotta, ja kun se ja muu osa kanavasta lopulta vihittiin käyttöön vuonna 1777, Brindley oli ollut kuolleena jo viisi vuotta.
Kanavasta tuli kapea lukuun ottamatta osuutta, joka ulottuu Shardlow’sta Burton upon Trentiin – se täytyi rakentaa niin leveäksi, että Trentjoelta saapuvat alukset mahtuivat siihen. Vuonna 1875 Cheshiressä otettiin käyttöön Andertonin venehissi, joka yhdisti kanavan 15 metriä matalammalla virtaavaan Weaverjokeen. Samalla levennettiin osuutta Andertonin kylästä Middlewichin kaupunkiin, jotta Weaverjoelta tulevat alukset pystyivät liikkumaan sitä pitkin.
Kanava vaikutti suotuisasti Potteries-teollisuusalueen kehitykseen ja auttoi Burton upon Trentiä nousemaan Ison-Britannian johtavaksi panimokaupungiksi. Kanavaa pitkin rahdattiin pääasiassa hiiltä, suolaa, olutta ja posliinia, ja tavarankuljetukset jatkuivat vilkkaina 1950-luvulle asti. Nykyisin kanava on virkistyskäytössä.
Kanavayhteydet

Kanavasta on yhteydet ainakin seuraaviin kanaviin:
Shropshire Union -kanavaan Middlewichissä;
Macclesfieldin kanavaan Kidsgrovessa;
Caldonin kanavaan Stoke-on-Trentissä;
Weaverjokeen Andertonissa (venehissi);
Staffordshiren–Worcestershiren kanavaan Great Haywoodssa;
Coventryn kanavaan lähellä Lichfieldiä.
Swarkestonen kylästä on myös yhteys Derbyn kanavaan, mutta se on ollut pois käytöstä kunnostustöiden vuoksi.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Trentin–Merseyn kanava Wikimedia Commonsissa
Jokilaiva tulossa ulos Harecastlen tunnelista Stoke-on-Trentin Tunstallissa.
Andertonin venehissi (1875) yhdistää Trentin–Merseyn kanavan Weaverjokeen. Hissi on yhä käytössä.
Unyō (1868)

| Unyō / 雲揚 |
| --- | --- |
 Unyō

Aluksen vaiheet
Rakentaja:  A. Hall and Company, Aberdeen
Kölinlasku:  1868
Laskettu vesille:  1868
Palveluskäyttöön:  1870
Loppuvaihe:  haaksirikkoutunut 31. lokakuuta 1876
Tekniset tiedot
Uppouma:  270 t
Pituus:  38,4 m (vesiraja)
Leveys:  7,3 m
Syväys:  3,3 m
Koneteho:  60 hv
Nopeus:  10 solmua
Miehistöä:  65
Aseistus
Aseistus:  1 × 16 cm tykki 1 × 14 cm tykki
Unyō (jap. 雲揚) oli keisarillisen Japanin laivaston rautakaarinen puuverhoiltu tykkivene, joka oli varustettu sekä kaksimastoisella prikitakilalla että höyrykoneella.
Valmistus

Chōshūn han tilasi vuonna 1868 aluksen A. Hall and Companyltä Aberdeenista. Se laskettiin vesille vielä samana vuonna ja luovutettiin tilaajalle helmikuussa 1870 nimellä Unyōmaru.
Palvelus

Chōshūn han luovutti 25. heinäkuuta 1871 aluksen keisari Meijille. Se nimettiin 29. marraskuuta 1871 Unyōksi. Se lähetettiin vuonna 1874 Kyūshūlle Saga-kapinan aikana. Toukokuussa 1875 se kuljetti diplomaatteja Busaniin Koreaan, kun Japanin hallitus pyrki luomaan diplomaattiset yhteydet Joseon-dynastian hallintoon. Neuvottelujen päätyttyä tuloksettomana alus lähetettiin provosoimaan Koreaa sotilaalliseen toimintaan. Seurannut Ganghwan välikohtaus johti Ganghwan sopimukseen, joka mahdollisti Japanin kaupan Korean niemimaalla.
Vuonna 1876 Unyō lähetettiin kukistamaan Hagi-kapinaa. Alus vaurioitui pahoin ajettuaan karille 31. lokakuuta 1876 Adauran edustalla Wakayamassa ja romutettiin seuraavana vuonna.
Varpuset ja aika

| Varpuset ja aika |
| --- | --- |

Kirjailija:  Pauli Tapio
Kieli:  suomi
Kustantaja:  Poesia
Julkaistu:  2017
Löydä lisää kirjojaKirjallisuuden teemasivulta
Varpuset ja aika on Pauli Tapion esikoisrunokokoelma vuodelta 2017. Sen on julkaissut Poesia.
Kokoelmassa Tapio limittää toisiinsa maailman julmuuden ja oman keskiluokkaisen turvallisuutensa. Runot pohtivat, miten oman turvallisen elämänsä voi oikeuttaa maailman kärsimysten keskellä. Johanna Venho kirjoittaa arviossaan Parnassossa, että kun runoilija pyytää anteeksi ymmärtämättömyyttään, siinä on ehkä samaa sokeutta, jolla murhaaja pystyy tekoonsa. Teoksen osoittelevuudesta huolimatta Venho pitää pelottomasta isoihin kysymyksiin tarttumisesta. Hän pohtii, ovatko tekstissä siellä täällä sirkuttavat otsikon varpuset jonkinlainen lohtu ankarassa ajassa. Runojen kieltä Venho arvioi kriittisesti: "Kielen tarkkuutta ja rytmin nautittavuutta kaipaan runoihin lisää – – selittävyyden sijaan heittäytymistä kielen vietäväksi".
Palkinnot ja tunnustukset

Runokokoelma sai Helsingin Sanomien kirjallisuuspalkinnon vuonna 2017. Tapio sai teoksesta myös eurooppalaiselle esikoisrunokokoelmalle jaettavan Bridges of Struga -palkinnon 2018. Teos oli Botnia-palkintoehdokas.