stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Karthago
Historia > Nousu mahtivallaksi

Karthagolaiset ja numidialaiset sekoittuivat ajan kuluessa seka-avioliittojen myötä. Vuoteen 500 eaa. mennessä lähelle oli perustettu myös Kerkuane-niminen foinikialaiskaupunki ja muitakin pikkukaupunkeja. Kartagolaiset hallitsivat niemeään 500-luvun lopulla jo niin, että he pystyivät kieltämään vastaperustetun Rooman kauppalaivoja purjehtimasta sen länsirantoja. Sisämaita karthagolaiset eivät asuttaneet ennen 400-luvun loppua, vaikka sen vaikutus olikin tuolloin jo merkittävä Sisiliassa ja Sardiniassa. Karthagolaiset maksoivat libyalaisille (itäisille numidialaisille) vuokraa paikasta vuoteen 480 eaa. saakka, kunnes he olivat riittävän vahvoja lopettaakseen maksunsa.
Karthagon kauppa ja vaikutusvalta kasvoivat nopeasti etenkin 600-luvun eaa. aikana. Aluksi se perusti siirtokuntia Pohjois-Afrikan rannikolle ja esti samalla kreikkalaisia tekemästä samaa. Karthagon valvomat afrikkalaiskaupungit maksoivat Karthagolle suojelurahaa ja tarjosivat sille pyydettäessä sotilasapua, mutta ne säilyttivät omat lakinsa ja instituutionsa. Kaupankäynnin ansiosta Karthagosta tuli 500-luvulla eaa. läntisen Välimeren alueen suurvalta. Merkittävä tulonlähde sille olivat Pohjois-Afrikan ja Espanjan hopeakaivokset.
Karthago teki Rooman kanssa sopimuksen vuonna 509 eaa. Sopimuksessa Libyan, Sisilian ja Sardinian rannikkoihin viitattiin karthagolaisten hallitsemina, ja roomalaisten laivojen pääsyä niille rajoitettiin. Sardinian karthagolaissiirtokunnat sijaitsivat etupäässä saaren lounaisrannikolla ja Sisilian siirtokunnat länsirannikolla.
Joskus 400-luvun eaa. alussa karthagolainen tutkimusmatkailija Hanno Merenkulkija purjehti Afrikan länsirannikkoa myöten etelään ja perusti Marokon rannikolle siirtokuntia.
Historia > Sodat ja tuhoutuminen

Karthago kävi useita sotia kilpailevia Välimeren valtioita vastaan. Valtakunnan sotapäälliköistä tunnetuimpia olivat Hannibal, Hamilkar Barka ja Hasdrubal.
Roomalaiset löivät Karthagon puunilaissodissa, jotka alkoivat 264 eaa. Karthago tuhottiin ja poltettiin lopulta 146 eaa. kolmannen puunilaissodan päätteeksi. Sotaa edelsi roomalaissenaattori Caton puheidensa lopussa väitetysti viljelemä kuuluisa lausahdus Muuten olen sitä mieltä, että Karthago on tuhottava (Ceterum censeo Carthaginem esse delendam).
Kuuluisan tarinan mukaan roomalaiset olisivat hävittäneet Karthagon täydellisesti ja kylväneet maaperään suolaa estääkseen minkään kasvamasta siinä. Todellisuudessa kaupungin massiiviset rauniot olivat selvästi nähtävissä vielä vuosisatoja tapahtuneen jälkeen. Kertomukset täydellisestä hävityksestä ovatkin myöhäisantiikin historiankirjoituksen liioittelua. Ensimmäiset kirjalliset maininnat suolan kylvämisestä ovat vasta 1800-luvulta jaa.
Historia > Rooman osana

Puunilaissotien jälkeen Karthagosta tuli osa Rooman valtakuntaa. Rooman senaatti antoi määräyksen perustaa Karthagon paikalle siirtokunta 122 eaa., mutta tämä pyrkimys ei vielä ollut menestyksekäs. Myöhemmin Julius Caesar asutti paikalle maattomia Rooman kansalaisia, ja 29 eaa. Augustus perusti sinne African provinssin hallintokeskuksen. Sen jälkeen paikka vaurastui nopeasti. 200-luvun lopulla kaupunki sai piispanistuimen, ja sen merkkihenkilöihin lukeutuivat kirkkoisät Tertullianus ja Cyprianus. Kaupunki alkoi taantua 200-luvun puolivälissä.
Roomalaisen kylpylän rauniot Karthagossa.
Roomalaisen Karthagon raunioita.
Historia > Myöhempää historiaa

Vandaalien kuningas Geiserik valtasi Karthagon yllätyshyökkäyksellä 19. lokakuuta 439 ja teki siitä perustamansa Vandaalien kuningaskunnan pääkaupungin. Arkeologisten löytöjen perusteella Karthago säilyi vauraana ja hyvinvoivana myös vandaalivallan aikana kaupankäynnin jatkuessa entiseen tapaan. Bysanttilainen kenraali Belisarius valtasi kaupungin vandaaleilta vandaalisodassa vuonna 533. Kaikki kaupungissa säilyneet kristillisten rakennusten jäännökset ovat peräisin bysanttilaisajalta, eikä 200- ja 300-luvun kirkkoja ole säilynyt. Bysantti menetti Karthagon arabeille 705, minkä jälkeen Tunisin kaupunki peitti sen alleen.
Historia > Nykyisin

Nykyisin Karthago on Tunisin läheisyydessä sijaitseva huvilaesikaupunki. Antiikinaikaisia raunioita niin foinikialaisajalta kuin roomalaisajaltakin on nähtävillä siellä täällä. Asukkaita oli vuonna 2014 noin 17 000.
Unesco liitti Karthagon arkeologisen kohteen maailmanperintökohteiden luetteloonsa vuonna 1979.
Rakennuksia ja rakennelmia > Muurit

Karthagon rantaviivalle rakennettiin 400-luvulla eaa. korkeat ja viisi metriä paksut muurit. Kaupungin länsipuolen kolmiriviset muurit suojasivat kaupunkia maalta tulevilta hyökkäyksiltä. Jokainen kolmesta muurista oli 13,5 metriä korkea, ja niissä oli tornit 30 metrin välein. Muurien heikko kohta oli etelässä meren rannalla, mitä kautta roomalaiset lopulta aloittivat lopullisen hyökkäyksensä 146 eaa.
Rakennuksia ja rakennelmia > Satamat

Karthagossa oli kaksi keinotekoista satamaa, jotka ovat säilyneet nykyaikaan asti laguuneina. Ulompi satama oli suorakaiteen muotoinen, kooltaan 300 × 150 metriä, ja sitä käyttivät kauppalaivat. Sisempi, suojaisa ja muurien piilottama satama oli ympyrän muotoinen, ja sitä käytti kaupungin sotalaivasto. Laivastosatamaan mahtui 220 alusta. Sataman vesi oli kaksi metriä syvää, ja laivastosatamaa reunusti pylväskolonnadi.
Rakennuksia ja rakennelmia > Temppelit ja muut julkiset rakennukset

Kaupungissa oli lukuisia temppeleitä, jotka oli pyhitetty eri jumalille ja jumalattarille. Temppeleistä mahtavin sijaitsi Byrsan laella ja oli pyhitetty Ešmunille. Temppelin perustuksetkin katosivat, kun roomalaiset aikanaan tasoittivat kukkulan laen. Toinen suuri temppeli oli kullalla koristeltu Rešefin temppeli, joka sijaitsi toriaukiolla. Muiden tärkeiden jumaluuksien temppelien sijainnista ei ole enää tietoa. Karthagon temppelit olivat tyyliltään tasakattoisia foinikialaisen ja egyptiläisen perinteen mukaisesti. Niissä oli sisähuone, jossa oli alttari, jumalankuva ja uhriesineitä. Temppelien yhteydessä oli piha-alue, jolla papit järjestivät seremonioitaan.
Byrsasta kilometri etelään sijaitsi tofet-nimellä nykyisin tunnettu pyhä alue, jonne sijoitettiin polttohaudattujen pikkulasten jäännöksiä.
Kaupungin muista julkisista rakennuksista ei tiedetä paljoakaan niiden nimien lisäksi. Lähellä rantaa oli toriaukio, jota ympäröi korkeita rakennuksia. Senaatin kokoontumispaikkaa ei tiedetä, mutta senaattitalon arvellaan sijainneen aukion laidalla kuten Roomassakin.
Hallinto

Karthago oli kauppatasavalta, jonka valtiomuoto muistutti Rooman valtiomuotoa. Sitä johti kaksi suffeettia, jotka senaatti valitsi Rooman konsulien tavoin vuodeksi kerrallaan. Suffeetti on usein käännetty tuomariksi, koska nämä seemiläisten kielten sanat palautuvat samaan kantasanaan.
Karthagon senaatti (adirim) syntyi foinikialaisten kuninkaiden neuvonantajaneuvostojen pohjalta. Senaatin koosta tai toiminnasta on vain vähän tietoja. Se kokoontui luultavasti kaupungin pääaukion lähettyvillä. Se käsitteli monenlaisia asioita, niin paikallisia asioita kuin sodan ja rauhan julistamista ja muita ulkomaansuhteitakin. Livius mainitsee lisäksi pienemmän, ”pyhemmän neuvoston”, joka koostui mahdollisesti entisistä suffeeteista tai vanhemmista senaattoreista, mikäli se oli olemassa. Jos suffeetit olivat eri mieltä senaatin kanssa sen päätöksestä, asia vietiin kansankokouksen päätettäväksi – joskus muulloinkin.
Karthagon sotilasjohtajat valittiin ammatillisin perustein pitkiksi kausiksi, mutta epäonnistumisista heitä voitiin rangaista jopa kuolemalla.
Valtaa Karthagossa piti usein käytännössä ja joskus virallisestikin jokin aristokraattinen valtasuku, kuten Magojen suku 500- ja 400-luvuilla ja Hamilkar Barkan suku 200 vuotta myöhemmin. Karthagon tasavallan poliittinen rakenne tunnetaan edelleen huonosti, mutta useat kreikkalaiset kirjoittajat, kuten Aristoteles, ylistivät sitä.
Asukkaat

Karthagolaisten nimet oli yleensä johdettu jonkin jumaluuden nimestä, kuten Baalin, Astarten tai Melqartin. Yleisimmät nimet olivat hyvin yleisiä: esimerkiksi Hannibal-nimisiä miehiä kirjoituksissa mainitaan kolmisen sataa. Karthagolaisten sukuarkistoja ei ole säilynyt, joten heidän sukulaissuhteitaan ei juurikaan tunneta.
Kulttuuri > Taide

Karthagolaista taidetta ei ole säilynyt kovinkaan paljon. Suurin osa on löydetty haudoista ja on siksi merkitykseltään uskonnollista. Erityisen paljon vaikutteita on saatu kreikkalaisesta taiteesta. Karthagolaisten kolikkojen kuva-aiheena oli yleensä joko pääjumala Tanit, hevonen tai palmu. Kolikot ovat tyyliltään kreikkalaisia, ja arvometalleista tehdyt ovat taiteellisesti korkeatasoisia.
Kulttuuri > Uskonto

Karthagolaiset palvoivat useita jumalia ja jumalattaria, joista useimmat olivat peräisin Foinikiasta. Foinikian pääjumala Baalilla oli monta ilmentymää, joista karthagolaiset palvoivat etenkin Baal Hammonia mutta myös Baal Iddiriä, Baal Marqodia, Baal Ozia, Baal Qarnemia, Baal Saponia ja Baal Šamimia. Tyroksen suojelijajumala Melqart oli tärkeä jumala myös Karthagossa. Kaupungin pääjumala myöhempinä vuosisatoina oli jumalatar Tanit. Muita tärkeitä jumaluuksia olivat Ešmun, Rešef ja Šadrap. Ei-foinikialaisista jumalista Karthagosta tunnetaan kreikkalaiset Demeter ja Kore (kreikk. Persefone). Myös egyptiläisellä Isisillä oli Karthagossa temppelinsä. Karthagossa uhrattiin lapsia jumalille 600-luvulle eaa. asti.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Karthagolainen korkeakulttuuri Wikimedia Commonsissa
Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Nyky-Karthago Wikimedia Commonsissa
Karthago sijaitsi kaupankäynnin kannalta hyvin suotuisasti Tunisianlahden sopukassa Välimeren etelärannikolla.
Karthagon hallitsemat alueet ennen ensimmäistä puunilaissotaa 264 eaa.
Puunilaiselta ja euralaiselta ajalta jäljelle jääneet rauniot nyky-Karthagon kartalla. Keskellä Byrsa-kukkula.
Karthagon sijainti Tunisianniemellä; Byrsa-kukkula, tori (agora), kaupunginmuurit (punaisella) ja portit, satamat, senaattitalo (1), Ešmunin temppeli (2) ja pyhä alue tofet (3).
Karthagolainen elektrumkolikko 200-luvulta eaa.: toisella puolella jumalatar Tanit ja toisella hevonen.
Katin kieli

Katin eli bašgalin kieli on Afganistanin itäosassa ja Pakistanin Chitralissa Kabulin ja Kunarin sivujokien varsilla puhuttava nuristanilainen kieli. Sen puhujia arvioidaan olevan noin 30 000–40 000 henkeä tai toisen arvion mukaan noin 20 000. Kati on puhujamäärältään nuristanilaisen ryhmän suurin kieli.
Kieli jakautuu varsinaiskatin ja kamvirin murteisiin, joista jälkimmäistä puhutaan Bashgalin laakson keskiosassa. Murre-eroja on myös varsinaiskatin sisällä, mutta yleensä puhujat ymmärtävät hyvin toisiaan. Kati on perinteisesti toiminut Nuristanin yleiskielenä varsinkin Prasunin laaksossa, mutta nykyään se on menettämässä asemiaan paštulle ja darille. Viime aikoina sitä varten on yritetty luoda arabialaiseen kirjaimistoon perustuvaa kirjakieltä.
Katinkarinoja

Katinkarinoja on pienen rannikkovesistön muodostava oja tai joki Vehmaan kunnan alueella Varsinais-Suomessa.
Katinkarinoja laskee Saaristomereen Isosalmen Himoistenperän lahteen, johon laskee myös toinen virtavesi, Katinkarinojan länsi- ja pohjoispuolella sijaitseva Marjavuorenoja. Länsipuolella on Puttanjoen valuma-alue ja eteläpuolella nimeämätön välialue. Katinkarinojan valuma-alueella on kolme järveä: Myllyjärvi (25 ha), Niinijärvi (10 ha) ja Kirkkojärvi (5 ha).
Katinkarinojan valuma-alue on 9,81 km² ja se muodostaa Suomen ympäristöhallinnon vesistöalueluokituksessa Katinkarinojan vesistöalueen, joka on 3. jakovaiheen vesistöalue ja tunnukseltaan 82.058.
Kati (Mali)

| Kati |
| --- | --- |
 Näkymä Katin rautatieasemalle.
 Kati
 Koordinaatit: 12°44′48″N, 8°4′17″W 
Valtio:  Mali
Alue:  Koulikoron alue
Piiri:  Katin piiri
Hallinto:  
 – Hallinnon tyyppi:  kaupunkikunta
Väkiluku (2009):  115 000
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Kati on kaupunki, kunta ja Koulikoron alueen Katin piirin hallinnollinen keskus Malissa. Se sijaitsee Mandinguevuorten juurella 13 kilometriä maan pääkaupungista Bamakosta luoteeseen. Kunnassa on 115 000 asukasta (vuonna 2009).
Kuntaan kuuluu 14 kaupunginosaa ja yksi kylä. Seudun kanta-asukkaat ovat bambaroita. Heidän lisäkseen kaupungissa asuu malinkeja, fulbeja, soninkeja, maureja, moseja, khasonkoja ja muita kansallisuuksia. 89 % asukkaista on muslimeja, 8 % kristittyjä ja 3 % animisteja.
Kaupunki on saanut alkunsa vuonna 1886 perustetusta Ranskan siirtomaa-armeijan tukikohdasta. Vuonna 1897 sinne perustettiin katolinen lähetysasema. Vuonna 1904 rakennettiin Katin kautta kulkeva rautatie. Myöhemmin kaupunki on toiminut Malin armeijan päämajana, jossa sijaitsee myös armeijan koulutuslaitos. Vuoteen 1977 saakka se kuului Bamakon piiriin.
Katin kautta kulkee Bamakosta Kayesiin johtava valtatie RN1. Sieltä on maantieyhteydet Senegaliin ja Mauritaniaan. Tärkeimmät elinkeinot ovat maanviljely ja karjanhoito. Kaupunki tunnetaan erityisesti vihannestarhoistaan.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Kati (Mali) Wikimedia Commonsissa
Katkarapusalaatti

Majoneesipitoinen katkarapusalaatti
Katkarapusalaatti on katkarapuja pääainesosana sisältävä äyriäissalaatti, josta on olemassa useita erilaisia variaatioita. Katkarapusalaattia tarjoillaan usein alkuruokana erilaisina yhdistelminä muun muassa parsan, vihreän salaatin, kananmunan, ruohosipulin, tomaatin, tillin ja patongin tai paahtoleivän kera.
Ruotsissa ja Norjassa tyypillisissä katkarapusalaateissa käytetään runsaasti majoneesia sekä mahdollisesti rømmeä. Keväällä 2013 Norjassa tehdyssä testissä norjalaiset valmiskatkarapusalaatit sisälsivät 8,1 – 23 % katkarapuja (painon mukaan mitattuna). Ruotsalaiset ja norjalaiset pikaruokapaikat tarjoilevat majoneesipitoista katkarapusalaattia usein myös nakkisämpylän lisukkeena.
Kasviöljy

Oliiviöljyä.
Kasviöljy on öljykasveista puristettua tai teollisesti uutettua rasvaa, joka on nestemäistä huoneenlämmössä tai viimeistään yli 24 celsiusasteen lämpötilassa.
Palmu-, soija-, rypsi- ja auringonkukkaöljy ovat maailman suosituimmat kasviöljyt.
Valmistus

Kasviöljyä valmistetaan yleensä öljypalmun hedelmästä tai rasvaisista siemenistä. Sitä voidaan valmistaa myös oliiveista sekä kookospähkinästä, maapähkinästä taikka aidoista pähkinöistä. Kasviöljyn valmistuksesta ylijäävää osaa kutsutaan siemenpuristeeksi tai öljykakuksi.
Käyttö

Kasviöljyjä käytetään esimerkiksi polttoaineena, ruokaöljynä, aromaterapiassa, saippuan valmistuksessa ja liuottimina maaleissa.
Kuivuvat ja kuivumattomat öljyt

Kasviöljyt jaetaan kuivuviin, puolikuivuviin ja kuivumattomiin. Kuivuvat kasviöljyt sisältävät yleensä erityisen runsaasti linoleenihappoa, joka hapettuu herkästi siten, että öljyn pinnalle muodostuu kiinteä kalvo. Kuivuvia öljyjä ovat esimerkiksi pellavaöljy, hamppuöljy, unikkoöljy, maapähkinäöljy ja kiinaöljy.  Puolikuivuvia ovat runsaasti linolihappoa sisältävät soija- ja puuvillaöljy Useimmat muut kasviöljyt ovat kuivumattomia.
Tärkeimpiä öljykasveja ja kasviöljyjä

Kaikkia tärkeimpiä öljykasveja käytetään sekä ruoanvalmistukseen että teknisiin tarkoituksiin. Suurin osa maailmassa tuotetuista kasviöljyistä saadaan seuraavista kasveista (tilasto vuosilta  2007–2008):
| Öljykasvi | Maailmantuotanto (miljoonaa tonnia) | Huomautuksia |
| --- | --- | --- |
| Öljypalmu (palmuöljy) | 41,31 | Palmuöljyä saadaan öljypalmun hedelmämallosta, palmuydinöljyä saman kasvin siemenistä. Öljypalmu on tärkein trooppinen öljykasvi. Palmuöljyä käytetään myös biopolttoaineiden valmistukseen. Viljely myös tuhoaa sademetsätilaa. |
| Soijapapu | 37,54 | Soijaöljyä on noin puolet maailmassa tuotetuista ravintoöljyistä. |
| Rapsi | 18,24 | Rapsiöljy on maailman eniten käytettyjä ravintoöljyjä. Käytetään runsaasti myös margariinin valmistukseen. Kasvi on läheistä sukua Suomessakin viljellylle rypsille. |
| Auringonkukka | 9,91 | Auringonkukkaöljy on tavallinen ravintoöljy. Käytetään myös biodieselin valmistukseen. |
| Maapähkinä | 4,82 | Maapähkinäöljy on miedonmakuinen ravintoöljy. Käytetään myös maapähkinävoin valmistukseen. |
| Puuvilla | 4,99 | Viljellään etupäässä siemenkarvoista saatujen kuitujen vuoksi, mutta siemenistä puristetaan myös öljyä. Puuvillaöljyä käytetään runsaasti elintarvikkeiden teollisessa jalostuksessa. |
| Öljypalmu (palmunydinöljy) | 4,85 | Palmunydinöljy saadaan öljypalmun siemenistä. |
| Kookospalmu | 3,48 | Kookosöljy jähmettyy kiinteäksi alle 24,5 asteen lämmössä. Sitä käytetään ruuanvalmistukseen ja ihonhoitoon. |
| Oliivipuu | 2,84 | Oliiviöljyä käytetään ravintoöljynä, mutta myös kosmeettisiin tarkoituksiin, saippuan valmistuksiin sekä perinteisissä öljylampuissa. |
Lukuihin sisältyy sekä ravintokäyttö että käyttö muihin tarkoituksiin.
Muita merkittäviä kasviöljyjä ovat:
Kookosöljy (21 miljoonaa tonnia vuonna 2015)
Öljyjatropasta saatava kasviöljy
Maissiöljy
Pellavaöljy
Rypsiöljy
Safloriöljy, jota saadaan värisaflorista
Seesamiöljy.
Aiheesta muualla

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
Terveyskirjasto: Antti Aro, Kasviöljy, 15.10.2015 (Arkistoitu – Internet Archive)
Hiroshi Katayama

| Henkilötiedot |
| --- | --- | --- |
Syntymäaika: 28. toukokuuta 1940
Syntymäpaikka: Tokyo, Japani
Pelipaikka: Puolustaja
Seurat
| Vuodet | Seura | O (M) |
| 1963-1972 | Mitsubishi Motors |  |
Maajoukkue
| 1961-1971 | Japani | 38 (0) |
| Mitalit> Maa:  Japani. Olympialaiset .Miesten jalkapallo | Mitalit> Maa:  Japani. Olympialaiset .Miesten jalkapallo | Mitalit> Maa:  Japani. Olympialaiset .Miesten jalkapallo | Maa:  Japani> .Miesten jalkapallo |
| --- | --- | --- | --- |
|  Pronssia | México 1968 | joukkuekilpailu |  |
Hiroshi Katayama (jap. 片山 洋; s. 28. toukokuuta 1940 Tokyo, Japani) on japanilainen jalkapalloilija.
Jalkapallomaajoukkue

Katayama edusti Japanin maajoukkuetta vuosina 1961-1971. Hän osallistui muun muassa vuosien 1964 ja 1968 olympialaisiin, joista jälkimmäisissä Japani saavutti pronssia
Tilastot

| Japanin maajoukkueessa> Vuodet | Japanin maajoukkueessa> ottelut | Japanin maajoukkueessa> maalit |
| --- | --- | --- |
| 1961 | 4 | 0 |
| 1962 | 1 | 0 |
| 1963 | 5 | 0 |
| 1964 | 1 | 0 |
| 1965 | 4 | 0 |
| 1966 | 6 | 0 |
| 1967 | 5 | 0 |
| 1968 | 3 | 0 |
| 1969 | 4 | 0 |
1970: 0
| 1971 | 5 | 0 |
| Yhteensä | 38 | 0 |
Aiheesta muualla

National Football Teams
Japan National Football Team Database
Japanin joukkue – Jalkapallo kesäolympialaisissa 1964
1 Hosaka |
2 Katayama |
3 M. Miyamoto |
4 Hiraki |
5 Yamaguchi |
6 Suzuki |
7 Kami |
8 Kamata |
9 Tomizawa |
10 Ogi |
11 Mori |
12 Kawabuchi |
13 Yaegashi |
14 Watanabe |
15 Kamamoto |
16 T. Miyamoto |
17 Tsugitani |
18 Sugiyama |
21 Yokoyama |
Valmentaja Naganuma
Japanin joukkue – Jalkapallo kesäolympialaisissa 1968
1 Yokoyama |
2 Katayama |
3 M. Miyamoto |
4 Yamaguchi |
5 Kamata |
6 Suzuki |
7 Tomizawa |
8 Mori |
9 Ogi |
10 Yuguchi |
11 Yaegashi |
12 T. Miyamoto |
13 Watanabe |
14 Kuwahara |
15 Kamamoto |
16 Matsumoto |
17 Sugiyama |
18 Hamazaki |
Valmentaja Naganuma
Katajapikkumittari

| Katajapikkumittari |
| --- | --- |

Tieteellinen luokittelu
Domeeni::  Aitotumaiset Eucarya
Kunta::  Eläinkunta Animalia
Pääjakso::  Niveljalkaiset Arthropoda
Alajakso::  Kuusijalkaiset Hexapoda
Luokka::  Hyönteiset Insecta
Lahko::  Perhoset Lepidoptera
Alalahko::  Glossata
Osalahko::  Erilaissuoniset Heteroneura
Yläheimo::  Mittarimaiset Geometroidea
Heimo::  Mittarit Geometridae
Alaheimo::  Kenttämittarit Larentiinae
Suku::  Pikkumittarit Eupithecia
Laji::  pusillata
Kaksiosainen nimi
 Eupithecia pusillata  (Denis & Schiffermüller, 1775) 
Katso myös
   Katajapikkumittari Wikispeciesissä   Katajapikkumittari Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OK: 
Katajapikkumittari (Eupithecia pusillata) on pikkumittareihin kuuluva mittariperhoslaji. Se kuuluu Suomessa yksilömäärältään kaikkein runsaimpiin perhoslajeihin ja lentää useimmista varsin samannäköisistä pikkumittareista poiketen loppukesällä ja syksyllä.
Koko ja ulkonäkö

Pikkumittariksi keskikokoinen laji. Siipien pohjaväri on ruskeanharmaa, hivenen kellertävänsävyinen. Kuviointi on mustaa ja vaihtelee jonkin verran. Etusiivessä on selvä, musta keskitäplä ja keskivarjo kulkee sen kautta. Ulomman poikkiviirun sisäpuolella on rivi mustia nuolitäpliä ja keskipilkun tuntumassa on vaalea poikkijuova. Siiven kärkiosan takanurkassa aaltoviirussa on harmahtava laajentuma. Takasiivet ovat tummat, takareunastaan kirjavammat. Siipiripset ovat selvästi täplikkäät. Keskiruumiin takareunassa ei ole valkeaa täplää ja takaruumis on yksivärinen. Siipiväli 17–20 mm.
Levinneisyys ja lentoaika

Katajapikkumittarin levinneisyys ulottuu Pohjois-Afrikasta Euroopan ja Venäjän poikki Kaukasukselle, Altaille ja Venäjän kaukoitään. Suomessa laji on erittäin yleinen ja sitä tavataan pitkälle Lappiin saakka, missä se kuitenkin saattaa puuttua laajoilta alueilta. Lentoaika alkaa heinäkuun puolivälin tienoolla ja jatkuu aina lokakuulle saakka. Lennon huippu on elokuun alkupuolella.
Elinympäristö ja elintavat

Katajapikkumittari elää metsissä, kallioilla, pellonreunuksilla ja metsäaukioilla, joilla kasvaa katajaa. Perhoset ovat elinpaikoillaan usein erittäin runsaslukuisia ja niitä lentää sekä valolle että syötille. Perhoset lähtevät häirittyinä herkästi lentoon päivälläkin ja lepäävät usein rakennusten seinillä. Öisin ne käyvät kukilla.
Talvehtiva elämänvaihe on muna, jonka sisällä on kuoriutumisvalmis toukka.
Ravintokasvi

Toukka elää katajilla (Juniperus), mutta ilmeisesti joissain määrin myös muilla havupuilla.
Aiheesta muualla

Pertti Pakkanen: Eupithecia in Finland
Bestimmungshilfe des Lepiforums (saksaksi)
Vlindernet (hollanniksi)
| --- | --- |
Taksonitunnisteet:  Wikidata: Q2072258  Wikispecies: Eupithecia pusillata  BioLib: 52914  BOLD: 100490  CoL: 6HC29  EoL: 286442  Fauna Europaea: 444805  Fauna Europaea (new): c93f7b7d-f1eb-44bd-b504-82cfd667d1c2  GBIF: 1982541  iNaturalist: 470707  ITIS: 189101  LoB: 6390  MaBENA: EupitPusil  NatureServe: 2.963148  NBN: NHMSYS0021144088  NCBI: 942286  Observation.org: 9757  Open Tree of Life: 170476  Laji.fi: MX.62063
Kathekon ja katorthoma

Kathēkon (m.kreik. καθῆκον; mon. καθήκοντα, kathēkonta) ja katorthōma (κατόρθωμα; mon. κατόρθωματα, katorthōmata) ovat antiikin kreikkalaisen ja erityisesti stoalaisen filosofian käsitteitä.
Kathēkon tarkoittaa ”oikeaa toimintaa”, ”soveliasta toimintaa”,  ”luonnonmukaista toimintaa” tai ”velvollisuutta”. Stoalaisen ajattelun mukaan ihmisten (ja kaikkien elävien olentojen) tulee toimia oman luontonsa mukaisesti. Tämä on termin kathēkon ensisijainen merkitys. Käsite on peräisin stoalaisuuden perustajalta Zenon Kitionilaiselta. Termin latinankielinen Ciceron kehittämä vastine on officium. Seneca käytti käännöstä convenentia.
Kathēkon asettuu stoalaisessa etiikassa katorthōmaa vastaan: jälkimmäinen tarkoittaa ”täydellistä toimintaa”, ”hyveellistä toimintaa” tai ”sitä mikä tehdään oikein”. Termi on johdettu sanoista  orthos logos (järki), ja joskus käytettiin myös termiä teleion kathēkon, täydellinen, saavutettu kathēkon.