stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Airbus A220
Tekniset tiedot > A220-300

Lähde: Bombardier, Pratt & Whitney
Yleiset ominaisuudet
Miehistö: 2
Matkustajat: 130 (kaksi luokkaa), 140 (yksi luokka), 160 (maksimi)
Pituus: &&&&&&&&&&&&&038.070000038,7 m
Kärkiväli: &&&&&&&&&&&&&035.010000035,1 m
Korkeus: &&&&&&&&&&&&&011.050000011,5 m
Siipipinta-ala: &&&&&&&&&&&&0112.0300000112,3 m²
Suurin lentoonlähtöpaino: &&&&&&&&&&067585.&&&&0067 585 kg
Voimalaite: &&&&&&&&&&&&&&02.&&&&002 × Pratt & Whitney PW1521G -ohivirtaussuihkumoottoria; &&&&&&&&&&&&&093.040000093,4 kN  per moottori
Voimalaite: &&&&&&&&&&&&&&02.&&&&002 × Pratt & Whitney PW1524G -ohivirtaussuihkumoottoria; 0Virhe lausekkeessa: tunnistamaton välimerkki ””..0Virhe lausekkeessa: tunnistamaton välimerkki ””.103,6 kN  per moottori
Suoritusarvot
Suurin nopeus: &&&&&&&&&&&&0871.&&&&00871 km/h
Matkalentonopeus: &&&&&&&&&&&&0829.&&&&00829 km/h
Lentomatka: &&&&&&&&&&&06112.&&&&006 112 km
Lakikorkeus: &&&&&&&&&&012497.&&&&0012 497 m
Lentoonlähtökiito (maksimipainolla): 1 524 m
Laskukiito (maksimipainolla): 1 463 m
Avioniikka
Rockwell Collins Pro Line Fusion
1 2  Tarjolla myös PW1525G-moottori. Sen suoritusarvot ovat samat, mutta se tarjoaa tarvittaessa hetkellisesti 5 prosenttia lisää työntövoimaa.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Airbus A220 Wikimedia Commonsissa
CSeries Bombardierin sivuilla (Arkistoitu – Internet Archive) (englanniksi)
CSeriesin pienoismalli Farnborough’n lentonäytöksessä vuonna 2008.
Bombardier tiedotti jopa 30 CSeries-koneen myynnistä Korean Airille vuoden 2011 Paris Air Show’ssa.
AirAsian toimitusjohtaja sekä muita yhtiön edustajia CS300:n ehdotetun 160-paikkaisen version julkistamistilaisuudessa.
CSeriesin ensimmäinen Flight Test Vehicle (FTV1) tehtaan ulkopuolella kesäkuussa 2013.
CS100 ensilentonsa jälkeen.
CS300-prototyyppi koelennolla.
Ensimmäinen Swissille toimitettu CS100.
CS100 ja CS300 edestä, sivulta ja ylhäältä.
Aulis Eskola

Aulis Iisakki Eskola (18. kesäkuuta 1928 Hämeenlinna – 16. joulukuuta 1999 Helsinki) oli suomalainen diplomi-insinööri, joka toimi 1970–1991 Helsingin teknillisen oppilaitoksen rehtorina ja 1971–1976 Akavan puheenjohtajana. Hän sai professorin arvonimen 1991.
Valmistuttuaan vuonna 1955 diplomi-insinööriksi Eskola toimi jonkin aikaa Teknillisen korkeakoulun assistenttina, kunnes siirtyi 1957 Helsingin teknillisen oppilaitoksen konetekniikka-aineiden opettajaksi. Vuonna 1965 hänestä tuli mekaniikan ja lujuusopin yliopettaja ja vuonna 1970 maan suurimmaksi kasvaneen teknillisen oppilaitoksen rehtori. Hän jäi eläkkeelle 1991.
Vuosina 1971–1976 Aulis Eskola oli viimeinen, joka hoiti Akavan puheenjohtajuutta luottamustoimisena. Hänet valittiin 1969 akavalaisen Teknillisten oppilaitosten opettajien liiton puheenjohtajaksi ja seuraavana vuonna Akavan varapuheenjohtajaksi.
Tommy Björkskog

Tommy Björkskog (s. 1973)lähde? on kristillisdemokraattinen poliitikko. Hän on toiminut Kristillisdemokraattien 1. varapuheenjohtajana. Hän on toiminut Naantalin kaupunginvaltuutettuna vuodesta 2013 lähtien. Hän on ollut KD Nuorten puheenjohtaja vuosina 2002–2003.lähde?
Cadillac Cimarron

| Cadillac Cimarron |
| --- | --- |
 1983 Cadillac Cimarron
Valmistustiedot
Valmistusmaa:   Yhdysvallat
Valmistaja:  Cadillac
Valmistusvuodet:  1983-1988
Korimalli:  4-ovinen sedan
Tekniset tiedot
Moottori:  1.8L L46 R4 2.0L LQ5 R4 2.8L LB6 V6
Vetotapa:  Etuveto
Vaihteisto:  4-vaihteinen manuaali 5-vaihteinen manuaali 3-vaihteinen automaatti
Mitat
Pituus:  4 516 mm
Akseliväli:  2 570 mm
Leveys:  1 684 mm
Korkeus:  1 372 mm
Cadillac Cimarron on Cadillacin vuosina 1982-1988 valmistama kompakti luksusauto. Auto suunniteltiin kilpailemaan samankokoisten Eurooppalaisten premium sedanien kanssa, kuten Audi 5000, BMW 320i, Volvo GLE, ja Saab 900S. Se perustui Chevrolet Cavalier:iin.
Cimarron oli ensimmäinen nelisylinterisellä moottorilla varustettu Cadillac vuoden 1914 Cadillac Model Thirty -mallin jälkeen sekä ensimmäinen manuaalilla tarjottu auto 1950-luvun jälkeen. Autoa pidetään Cadillacin yhtenä huonoimpana autona.
Käännös suomeksi
Khodr Chehab

Khodr Khaled Chehab (1962 – 3. marraskuuta 2010 Beirut, Libanon) oli Suomen Islamilaisen Yhdyskunnan imaami. Hän oli kotoisin Beirutista Libanonista mutta oli asunut pitkään Suomessa ja oli Suomen kansalainen. Hän oli koulutukseltaan ekonomi ja työskenteli myös arabian kielen opettajana. Chehabilla oli tunnustettu asema uskonnollisena auktoriteettina ja maahanmuuttajien esikuvana. Hänellä oli merkittävä aloitteellinen rooli Suomen evankelis-luterilainen kirkon ja islamilaisten yhteisöjen vuoropuhelussa.
Chehab tuli Suomeen Libanonista turvapaikanhakijana vuonna 1987 ja sai Suomen kansalaisuuden vuonna 1998. Chehab sai vuonna 2007 kutsun Linnan juhlien vieraaksi. Hän antoi vuonna 2006 Tanskan suurlähettiläs Niels Dyrlundille kirjelmän, jossa tuomittiin muslimeja loukanneiden Muhammed-pilakuvien julkaisu.
Keväällä 2009 Khodr Chehab kertoi vihkineensä 14-vuotiaan tytön avioliittoon Helsingissä 1990-luvulla ja sanoi 13 vuoden ikää sopivaksi avioitumisiäksi. Seuraavana päivänä hän väitti muistaneensa tytön iän väärin ja oli tarkistanut asian; tämä olikin ollut 16-vuotias ja vihkiminen olisi tapahtunut oikeusministeriön myöntämällä luvalla. Myös 13 vuoden avioitumisiästä hän perui puheensa toteamalla, että ei ollut asiasta enää ollenkaan varma. Hänen alkuperäiset lausuntonsa johtivat tutkintapyyntöön.
Chehab kuoli marraskuussa 2010 Libanonin matkalla 48-vuotiaana kärsittyään pitkään heikosta sydämestä. Imaamina häntä seurasi Anas Hajjar.
Aiheesta muualla

/ Khodr Chehab Kansallisbiografia-verkkojulkaisu (maksullinen). Helsinki:  Suomalaisen Kirjallisuuden Seura.
| --- | --- |
Auktoriteettitunnisteet: Henkilöt :  Kansallisbiografia  Biografiasampo
Pescara

| Pescara |
| --- | --- |

 lippu:  vaakuna
 Pescara
 Koordinaatit: 42°27′50″N, 14°12′51″E 
Valtio:  Italia
Alue:  Abruzzo
Maakunta:  Pescaran maakunta
Väkiluku (31.12.2015):  121 014
 
 comune.pescara.it 
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Pescaran eteläosa
Pescara on kaupunki Keski-Italiassa, Abruzzon alueella. Sen halki virtaa samanniminen joki. Kaupungissa on runsaat 120 000 asukasta. Pescara on Abruzzon asukasluvultaan suurin kaupunki. Se on koko Italialle kuuluvan Adrianmeren rannikon tärkeä talouden, kaupan sekä matkailun keskus. Kaupungille kuuluu yli 20 kilometriä rantaviivaa, ja se on kesäisin merkittävä lomakaupunki.
Kaupungin lähistöllä on Pescara Circuit, jolla on ajettu F1-kilpailu vuonna 1957.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Pescara Wikimedia Commonsissa
Pescaran maakunta
Abbateggio | Alanno | Bolognano | Brittoli | Bussi sul Tirino | Cappelle sul Tavo | Caramanico Terme | Carpineto della Nora | Castiglione a Casauria | Catignano | Cepagatti | Città Sant’Angelo | Civitaquana | Civitella Casanova | Collecorvino | Corvara | Cugnoli | Elice | Farindola | Lettomanoppello | Loreto Aprutino | Manoppello | Montebello di Bertona | Montesilvano | Moscufo | Nocciano | Penne | Pescara | Pescosansonesco | Pianella | Picciano | Pietranico | Popoli | Roccamorice | Rosciano | Salle | San Valentino in Abruzzo Citeriore | Sant’Eufemia a Maiella | Scafa | Serramonacesca | Spoltore | Tocco da Casauria | Torre de’ Passeri | Turrivalignani | Vicoli | Villa Celiera
Maantiepyöräilyn maailmanmestaruuskilpailut 2024

| Maantiepyöräilyn maailmanmestaruuskilpailut 2024 |
| --- | --- |
 
Sijainti:  Zürich Sveitsi
Kilpailulajeja:  13
Avajaiset:  22. syyskuuta 2024
Päättäjäiset:  29. syyskuuta 2024
 ← Glasgow 2023 Kigali 2025 → 
Maantiepyöräilyn maailmanmestaruuskilpailut 2024 olivat järjestyksessään 97. maantiepyöräilyn maailmanmestaruuskilpailut. Ne käytiin Zürichissä 22.–29. syyskuuta 2024. Kilpailujen ohjelmassa oli kaikkiaan 13 lajia: maantieajo ja aika-ajo miehille ja naisille yleisessä sarjassa, alle 23-vuotiaiden sarjassa ja junioreiden sarjassa. Lisäksi ohjelmassa oli sekajoukkueviesti. Samassa yhteydessä käytiin myös parapyöräilyn maailmanmestaruuskilpailut 21.–29. syyskuuta 2024.
Mitalistit

Lähde: Tissot timing
Mitalistit > Elite

| Laji | Kultaa | Kultaa | Hopeaa | Hopeaa | Pronssia | Pronssia |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |

Miehet
| Maantieajo  |  Tadej Pogačar (SLO) | 6.27.30 |  Ben O'Connor (AUS) | +0.34 |  Mathieu van der Poel (NED) | +0.58 |
| Aika-ajo  |  Remco Evenepoel (BEL) | 53.01,98 |  Filippo Ganna (ITA) | +6,43 |  Edoardo Affini (ITA) | +54,44 |
Naiset
| Maantieajo |  Lotte Kopecky (BEL) | 4.05.26 |  Chloé Dygert (USA) | +0 |  Elisa Longo Borghini (ITA) | +0 |
| AIka-ajo |  Grace Brown (AUS) | 39.16,04 |  Demi Vollering (NED) | +16,79 |  Chloé Dygert (USA) | +56,42 |
Sekakilpailut
| Sekajoukkueviesti |  AUS | 1.12.52,28 |  GER | +0,85 |  ITA | +8,25 |
| Sekajoukkueviesti | Grace Brown Brodie Chapman Ben O'Connor Ruby Roseman-Gannon Jay Vine Michael Matthews | 1.12.52,28 | Marco Brenner Miguel Heidemann Franziska Koch Liane Lippert Antonia Niedermaier Maximilian Schachmann | +0,85 | Edoardo Affini Mattia Cattaneo Filippo Ganna Elisa Longo Borghini Soraya Paladin Gaia Realini | +8,25 |
Mitalistit > Alle 23-vuotiaat

| Laji | Kultaa | Kultaa | Hopeaa | Hopeaa | Pronssia | Pronssia |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |

Miehet alle 23-v.
| Maantieajo |  Niklas Behrens (GER) | 3.57.24 |  Martin Svrček (SVK) | +0 |  Alec Segaert (BEL) | +28 |
| Aika-ajo |  Iván Romeo (ESP) | 36.42,70 |  Jacob Söderqvist (SWE) | +32,05 |  Jan Christen (SUI) | + 40,68 |
Naiset alle 23v.
| Maantieajo |  Puck Pieterse (NED) | 4.08.26 |  Neve Bradbury (AUS) | +0 |  Antonia Niedermaier (GER) | +0 |
| Aika-ajo |  Antonia Niedermaier (GER) | 40.21,14 |  Jasmin Liechti (SUI) | +2,12 |  Julie De Wilde (BEL) | +2,17 |
Mitalistit > Juniorit

| Laji | Kultaa | Kultaa | Hopeaa | Hopeaa | Pronssia | Pronssia |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |

Juniorimiehet
| Maantieajo |  Lorenzo Mark Finn (ITA) | 2.57.05 |  Sebastian Grindley (GBR) | +2.05 |  Senna Remijn (NED) | +3.06 |
| Aika-ajo |  Paul Seixas (FRA) | 28.08,43 |  Jasper Schoofs (BEL) | +6,31 |  Matisse van Kerckhove (BEL) | +7,13 |
Juniorinaiset
| Maantieajo |  Cat Ferguson (GBR) | 1.54.48 |  Paula Ostiz Taco (ESP) | +0 |  Viktória Chladoňová (SVK) | +0 |
| Aika-ajo |  Cat Ferguson (GBR) | 23.49,72 |  Viktória Chladoňová (SVK) | +34,30 |  Imogen Wolff (GBR) | +36,60 |
Kuljetusliike P. Lumiaho

Pentti Lumiaho
Kuljetusliike P. Lumiaho Oy (aputoiminimenä Data Transport, 1980-luvun lopulta Cargo Express Oy) oli Pentti Lumiahon 1970-luvun alussa perustama ympäri Suomen toiminut pikarahtiyritys, joka erikoistui pankkien tietoaineistojen sekä lääkkeiden ja kemikaalien auto- ja lentokuljetuksiin. Pentti Lumiahon isä oli Suomen siihen aikaan suurimman yksityisen kuljetusyrityksen E. Lumiahon Liikenne Oy:n perustaja, jalasjärveläinen liikenneneuvos Eero Lumiaho (1912–1972). Kuljetusliike P. Lumiahon kotipaikka oli aluksi Espoo, sitten Helsinki.
1970-luvulla pankkien tilitapahtumien tietojenkäsittely perustui paperisiin tai magneettinauhalle tallennettuihin dokumentteihin. Ne oli kuljetettava kaikista maan pankkikonttoreista päivittäin Helsinkiin, jossa niiden perusteella tehtiin yöaikaan eri pankkien keskustietokoneilla suuria eräajoja. Ajantasaiset tilitiedot toimitettiin sitten paluukuljetuksina pankkikonttoreihin mikrofilmiasiakirjoina. Tätä varten pankit tarvitsivat nopean ja tehokkaan, sisäisen postin kaltaisen järjestelmän toimipisteiden ja tietokonekeskuksen välille.
P. Lumiahon asiakkaita olivat myös valokuvavalmistamot, jotka kilpailun kiristyessä halusivat tarjota yhä nopeampaa valokuvien kehitys- ja vedostuspalvelua ympäri Suomen. Myös Etelä-Suomessa painettuja sanoma- ja iltapäivälehtiä kuljetettiin lentoteitse yöaikaan muualle Suomeen.
Lumiahon valkoiset Peugeot 404 -farmariautot tulivat 1970-luvulla etenkin ilta- ja yöaikaan tutuiksi Suomen maanteillä, minkä lisäksi yritys hoiti Keski- ja Pohjois-Suomen kuljetuksia Cessna 400-sarjan lentokoneilla. Ne kuuluivat joko yritykselle itselleen, Lumiahon Wihurin perheeltä ostamalle Finnwingslle tai myöhemmin Siimes Aviationille. Vuoteen 1979 mennessä Pentti Lumiahon pikarahtitoiminta käsitti noin 90 autoa, kattoi 550 paikkakuntaa ja käsitteli päivittäin 150 000 lähetystä. Lentokalustona oli tuolloin kaksi Cessna 404-, kaksi Cessna 402- sekä yksi Cessna 185 -malli, jotka lensivät noin 2 800 tuntia vuodessa. Autokalustona oli 1970-luvun puolivälistä alkaen Volvo 200-sarjan ja myöhemmin 700- ja 900-sarjan farmarit. Pakettiautona yhtiö käytti Volkswagen LT -malleja. Helsingissä oli myös MAN 8-136 -kuorma-auto vaihtolavalaittein, Volvon FL6-umpikaappiauto sekä kaksi Volkswagen Transporter -pikkubussia.
Vuonna 1980 Pentti Lumiaho myi yrityksensä Antti Aarnio-Wihurille, joka vuonna 1982 liitti Lumiaho-yhtiöön ostamansa porilaisen, 75 auton ja 120 työntekijän Pohjolan Kuljetuksen. Vuonna 1988 Oy Matkahuolto Ab ja Suomen Rahtia ostivat kuljetusliikkeen osakkeet Suomen Yhdyspankilta ja nimi muutettiin Cargo Express Oy:ksi.
 Kun Matkahuolto myi osuutensa pois 1990, yrityksestä tuli osa ruotsalaista Speditor-ryhmää. Nykyisin Cargo Expressin toiminta on osa Saksan rautatieyhtiön omistamaa DB Schenker-konsernia.
Muuttokarhut

Muuttokarhut on vuonna 1997 perustettu suomalainen perheyritys, joka tarjoaa muuttopalveluita pääkaupunkiseudulla ja sen ympäryskunnissa. Yrityksen nimi on saanut inspiraationsa omistajien perheen sukunimestä.
Aiheesta muualla

Muuttokarhut.fi
Seawolf-luokka

| Seawolf-luokka |
| --- | --- |
Luokan nimikkoalus USS Seawolf Luokan nimikkoalus USS Seawolf
Tekniset tiedot
Uppouma:  7 460 t (pinnalla) 9 137 t (sukellus)
Pituus:  107,52 m Carter: 138,19 m
Leveys:  12,19 m
Syväys:  10,67 m Carter: 10,97 m
Koneteho:  43 MW
Propulsio:  1 × S6W-painevesireaktori (200 MW)
Nopeus:  20 solmua (pinnalla) yli 35 solmua (sukellus)
Miehistöä:  12 upseeria ja 121 miehistönjäsentä
Aseistus
Meritorjunta:  8 × 673 mm torpedoputkea
Seawolf on Yhdysvaltain laivaston kolmen ydinsukellusveneen muodostama alusluokka, joka oli tarkoitettu Los Angeles -luokan seuraajaksi. Alukset tilattiin 1989 kylmän sodan loppuvaiheessa ja niistä ensimmäinen saatiin palvelukseen 1997.
Suunnittelu

Luokka suunniteltiin Neuvostoliiton laivaston strategisten ballistisin ohjuksin varustettujen sukellusveneiden (SSBN) torjuntaan, ennen kuin ne ehtisivät iskeä kohteisiinsa Yhdysvalloissa. Ne ovat edeltäneitä aluksia hiljaisempia, suurempia, nopeampia ja paremmin aseistettuja. Torpedoputkien määrä on kaksinkertaistettu Los Angeles -luokasta. Luokan alukset olivat näistä syistä johtuen myös paljon kalliimpia.
Alusluokka käyttää kehittyneempää ARCI Modified AN/BSY-2 -taistelunjohtojärjestelmää, joka sisältää uuden pallomaisen kaikuluotaimen (k-en|Wide Aperture Array,WAA}} ja uuden perässä vedettävän kaikuluotainjärjestelmän. Alusten voimanlähteenä on S6W-painevesireaktori, joka tuottaa 39 megawatin tehon potkuriakselille.
Luokan sukellusveneissä on kahdeksanputkinen kaksikerroksinen torpedohuone, jossa ne pystyvät kuljettamaan 50 kappaletta Mark 48 48 ADCAP -torpedoita, Tomahawk-risteilyohjuksia tai Harpoon-merimaaliohjuksia tai jopa sata merimiinaa. Lisäksi veneissä on ilmalukot taistelusukeltajille ja erikoisjoukoille. Aluksissa on myös monipuolinen varustus matalanveden operaatioita varten, kuten esimerkiksi vedellä täytettävä siilo taistelusukeltajien ja näiden varusteiden veteenlaskemiseksi.
Alukset

Alkuperäisen tilauksen mukaan laivaston koko olisi ollut 29 alusta ja laivasto olisi rakennettu seuraavan kymmenen vuoden aikana. Myöhemmin tilausta pienennettiin 12 alukseen. Kylmän sodan päättymisen ja budjettirajoitusten vuoksi tilaus supistettiin vuonna 1995 kolmeen alukseen ja pienempikokoisen Virginia-luokan sukellusveneen suunnittelu aloitettiin.
USS Jimmy Carter on karkeasti arvioiden 30 metriä pidempi, kuin luokan kaksi muuta alusta. Pidennys johtuu Multi-Mission Platformista (MMP), joka mahdollistaa kauko-ohjattavien alusten ja erikoisjoukkojen laskemisen veteen. MMP toimii myös vedenalaisena työpisteenä veden alla kulkevien optisten kaapeleiden kuuntelua varten. Tämä tehtävä oli aiemmin käytöstä poistetulla USS Parchella.
| Nimi | Telakka | Kölinlasku | Vesillelasku | Käyttöönotto | Huom |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| USS Seawolf | General Dynamics Electric Boat, Groton | 25. lokakuuta 1989 | 24. kesäkuuta 1995 | 19. heinäkuuta 1997 |  |
| USS Connecticut | Electric Boat | 14. syyskuuta 1992 | 1. syyskuuta 1997 | 11. joulukuuta 1998 |  |
| USS Jimmy Carter | Electric Boat | 5. joulukuuta 1998 | 13. toukokuuta 2004 | 19. helmikuuta 2005 |  |

USS Seawolfin ohjaamo.
USS Seawolfin asejärjestelmäkonsoli.
USS Seawolf (SSN-21) rakenteilla Grotonissa Connecticutissa.
Phil Esposito

| Phil Esposito |
| --- | --- |
 Esposito helmikuussa 2012
Henkilötiedot
Syntynyt: 20. helmikuuta 1942 (ikä 82) Sault Ste. Marie, Ontario, Kanada
Kansalaisuus:   Kanada
Jääkiekkoilija
Lempinimi:  Espo
Pelipaikka:  keskushyökkääjä
Maila:  vasen
Pituus:  185 cm
Paino:  93 kg
Sarja:  NHL
Pelaajaura
Pääsarjaura:  1963–1981
Seurat:  New York Rangers Boston Bruins Chicago Black Hawks
Hockey Hall of Fame
 1984 
| Stanley Cup  |
| --- | --- | --- |
|  | Boston Bruins | 1970  |
|  | Boston Bruins | 1972  |
Phil Esposito O.C. (s. 20. helmikuuta 1942 Sault Ste. Marie, Ontario) on kanadanitalialainen entinen jääkiekkoilija ja nykyinen urheiluvaikuttaja. Keskushyökkääjänä pelannut Esposito aloitti ammattilaisuransa NHL:n Chicago Blackhawksissa, saavutti suurimmat menestyksensä Boston Bruinsissa ja pelasi uransa loppupuolen New York Rangersissa.
Kömpelön oloinen Esposito ei ollut poikkeusellisen hyvä pelaaja juniorina, mutta onnistui kovalla työllä vakiinnuttamaan Chicagon joukkueessa paikan laitahyökkääjälegenda Bobby Hullin rinnalla. Lehdistö valitti toistuvasti Espositon hitaudesta, ja seura myi Espositon Bostoniin vastoin Hullin tahtoa. Bruinsissa Espositon kentällisessä pelasi kaikkien aikojen puolustajana pidetty Bobby Orr. Joukkue voittikin Stanley Cupin kahdesti. Phil Esposito on ensimmäinen NHL-pelaaja, joka teki yhden kauden aikana 100 pistettä. Tämä tapahtui kaudella 1968–1969. Myös Bobby Hull ja Gordie Howe ylsivät sataan pisteeseen tuona kautena.
Kanadan maajoukkueessa Esposito oli ratkaisevassa roolissa, kun maa voitti tiukkojen vaiheiden jälkeen Neuvostoliiton lajissaan ensimmäisessä keskinäisessä Summit Series -ottelusarjassa vuonna 1972. Kohtaamisen kahdeksassa ottelussa hän teki seitsemän maalia ja antoi kuusi maalisyöttöä. Sen sijaan neljä vuotta myöhemmin ensimmäisessä Kanada-cupissa keskushyökkääjä joutui todistamaan nuorten esiinmarssia ja jäi varsin vähälle peliajalle cupin voittoon yltäneessä isäntämaan joukkueessa. Hän pelasi silti kaikki seitsemän peliä ja sai tehopisteiksi 4+3=7.
Espositon viimeinen seura Rangers ei lukeutunut 1970-luvun lopulla NHL:n menestyjiin, ja keväällä 1977 liigan pudotuspelien ulkopuolelle jäänyt Esposito vapautui Kanadan maajoukkueen käyttöön Wienin maailmanmestaruuskilpailuihin. Sekä Espositon että Kanadan peliesityksissä hienot hetket vaihtelivat väkivaltaisten purkausten kanssa: kaukalon ulkopuolella juhliminen ja järjestyshäiriöt aiheuttivat otsikoita. Esposito sai silti kymmenessä ottelussa kokoon yhtä monta tehopistettä, jotka koostuivat 7 maalista ja 3 syötöstä.
Pelaajana lopetettuaan Phil Esposito toimi muun muassa Rangersin organisaation eri tehtävissä.
Esposito valittiin Hockey Hall of Fameen vuonna 1984. Marraskuussa 1987 Boston Bruins jäädytti hänen pelinumeronsa #7 seremoniassa, jossa pelinumeron silloinen käyttäjä Ray Bourque antoi Espositolle paitansa paljastaen samalla uuden pelipaitansa numerolla 77. Vuonna 1981 hänet oli valittu National Italian American Sports Hall of Fameen.
Tilastot > Lisäksi

| Vuosi | Joukkue | Turnaus | O | M | S | Pist>  | RM |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 1972 |  Kanada | Summit Series | 8 | 7 | 6 | 13 | 15 |
Muuta

Edesmennyt NHL-maalivahti Anthony "Tony" Esposito ja Phil Esposito olivat veljekset. Entinen jääkiekkoilija Aleksandr Selivanov on Phil Espositon vävy.
Aiheesta muualla

Phil Esposito The Internet Hockey Databasessa (englanniksi)
| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
| Edeltäjä: Bobby Hull | NHL:n maalipörssin voittaja 1970, 1971, 1972, 1973, 1974, 1975 | Seuraaja: Reggie Leach |
| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
| Edeltäjä: Stan Mikita Bobby Clarke | Hart Memorial Trophyn voittaja 1969 1974 | Seuraaja: Bobby Orr Bobby Clarke |
| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
| Edeltäjä: Stan Mikita Bobby Orr | Art Ross Trophyn voittaja 1969 1971, 1972, 1973, 1974 | Seuraaja: Bobby Orr Bobby Orr |
| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
| Edeltäjä: – Bobby Clarke | Lester B. Pearson Awardin voittaja 1971 1974 | Seuraaja: Jean Ratelle Bobby Orr |
New York Rangersin kapteenit
Bill Cook (1926–37)
Art Coulter (1937–42)
Ott Heller (1942–45)
Neil Colville (1945–48)
Buddy O'Connor (1949–50)
Frank Eddolls (1950–51)
Allan Stanley (1951–53)
Don Raleigh (1953–55)
Harry Howell (1955–57)
George Sullivan (1957–61)
Andy Bathgate (1961–64)
Camille Henry (1964–65)
Bob Nevin (1965–71)
Vic Hadfield (1971–74)
Brad Park (1974–75)
Phil Esposito (1975–78)
Dave Maloney (1978–80)
Walt Tkaczuk (1980–81)
Barry Beck (1981–86)
Ron Greschner (1986–87)
Kelly Kisio (1987–91)
Mark Messier (1991–97)
Brian Leetch (1997–2000)
Mark Messier (2000–04)
Ei kapteenia (2004–06)
Jaromír Jágr (2006–08)
Chris Drury (2008–11)
Ryan Callahan (2011–)
| Auktoriteettitunnisteet  |
| --- | --- |
Kansainväliset:  FAST  ISNI  VIAF  WorldCat 
Kansalliset:  Yhdysvallat  Alankomaat
Christian Gonzalez

Kulmapuolustaja Christian Gonzalez NFL Combine-tapahtumassa vuonna 2023.
Christian Gonzalez (s. 28. kesäkuuta 2002 Carrolton, Teksas, Yhdysvallat) on yhdysvaltalainen amerikkalaisen jalkapallon pelaaja. Hänen pelipaikkansa on kulmapuolustaja. Gonzalez edustaa NFL-joukkue New England Patriotsia. Ennen NFL-uraansa hän pelasi Coloradon yliopiston ja Oregonin yliopiston joukkueissa. Patriots varasi hänet ensimmäisellä kierroksella 17. varausvuorolla vuoden 2023 NFL:n varaustilaisuudessa. Heinäkuussa 2023 Gonzalez teki Patriotsin kanssa nelivuotisen ja yhteensä 15,1 miljoonan dollarin arvoisen tulokassopimuksen. Kaudella 2024 hänet valittiin toiseen All Pro-tähdistöjoukkueeseen. Gonzalez on pelannut 20 NFL:n runkosarjan ottelua. Näissä otteluissa hänellä on yhteensä 76 taklausta, kaksi iskua pelinrakentajaan, yksi pelinrakentajan säkitys, 14 puolustettua heittoa, kolme syötönkatkoa, yksi rähmäyksen palautus, 63 rähmäyksen palautuksella edettyä jaardia ja yksi rähmäyksen palautuksesta tehty touchdown. Tilastot päivitetty kauden 2024 jälkeen.
General Dynamics Electric Boat

| General Dynamics Electric Boat |
| --- | --- |

Perustettu:  1899
Perustaja:  Isaac Rice
Toimiala:  laivanrakennus
Emoyhtiö:  General Dynamics
Kotisivu:  www.gdeb.com
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
General Dynamics Electric Boat (GDEB) on monialayritykseen General Dynamics Corporationiin kuuluva laivanrakennusyritys. Se on ollut Yhdysvaltain laivaston tärkein sukellusveneiden toimittaja jo sata vuotta ja samalla luonut perustan usean muun valtion sukellusvenetuotannolle. 
Vuonna 2014 yhtiö voitti 17,6 miljardin dollarin sopimuksen kymmenen uuden Virginia-luokan sukellusveneen rakentamisesta Yhdysvaltain laivastolle.