stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Elvis in Concert
TV-spesiaalin sisältö

Elviksen fanien kommentteja
Also sprach Zarathustra
"See See Rider"
"That's All Right"
"Are You Lonesome Tonight?"
"Teddy Bear/Don't Be Cruel"
Elviksen fanien kommentteja
"You Gave Me a Mountain"
"Jailhouse Rock"
Elviksen fanien kommentteja
"How Great Thou Art"
Elviksen fanien kommentteja
"I Really Don't Want To Know"
Elvis esittelee isänsä ja tyttöystävänsä
"Hurt"
"Hound Dog"
"My Way"
"Can't Help Falling in Love"
Viesti Vernon Presleyltä
Muusikot

Elvis Presley – laulu, kitara ja piano
James Burton – kitara
John Wilkinson – kitara
Charlie Hodge – kitara ja taustalaulu
Jerry Scheff – basso
Ronnie Tutt – rummut
Tony Brown – piano
The Sweet Inspirations, The Stamps Quartet ja Kathy Westmoreland – taustalaulu
Joe Guercio Orchestra – orkesteri
Bobby Ogdin - piano ja sähköurut
Elvis – legendan synty

| Elvis – legendan synty> Elvis |
| --- | --- |
Ohjaaja:  James Steven Sadwith
Käsikirjoittaja:  Patrick Sheane Duncan
Tuottaja:  Judy Cairo
Säveltäjä:  Steve Dorff
Leikkaaja:  Sam Patterson   Katina Zinner
Pääosat:  Jonathan Rhys Meyers Robert Patrick
Valmistustiedot
Valmistusmaa:   Yhdysvallat
Levittäjä:  Netflix
Ensi-ilta:   8. toukokuuta 2005
Kesto:  n. 60 minuuttia
Alkuperäiskieli:  englanti
Aiheesta muualla
IMDb
Infobox OKNimi-testi OK: 
Elvis – legendan synty (Elvis) on yhdysvaltalainen television minisarja, jossa kerrotaan Elvis Presleyn tarina. Käsikirjoittajana toimi Patrick Sheane Duncan ja ohjaajana James Steven Sadwith. Elvis Presleytä näyttelee roolistaan Golden Globen saanut Jonathan Rhys Meyers ja hänen isäänsä Vernon Presleytä Robert Patrick.
Sarja esitettiin Yhdysvaltain televisiossa ensimmäistä kertaa vuonna 2005 CBS-kanavalla. Se julkaistiin 14. elokuuta 2007 DVD:nä, jonka nimi vaihdettiin muotoon Elvis: The Early Years.
Näyttelijät

| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
|  Jonathan Rhys Meyers  | … |  Elvis Presley   |
|  Robert Patrick  | … |  Vernon Presley   |
|  Randy Quaid  | … |  Eversti Tom Parker   |
|  Rose McGowan  | … |  Ann-Margret   |
|  Camryn Manheim  | … |  Gladys Presley   |
|  Tim Guinee  | … |  Sam Phillips   |
|  Jack Noseworthy  | … |  Steve Binder   |
|  Antonia Bernath  | … |  Priscilla Presley   |
|  Stuart Greer  | … |  kapteeni Beaulieu   |
|  Clay Steakley  | … |  Bill Black   |
|  Mark Adam  | … |  Scotty Moore   |
|  John Boyd West  | … |  Red West   |
|  Randy McDowell  | … |  Gene Smith   |
|  Jill Jane Clements  | … |  Marion Keisker   |
Aiheesta muualla

CBS.com
Elvis – legendan synty Internet Movie Databasessa (englanniksi)
Darkseid
Suurimmat heikkoudet

On ennustettu, että Darkseid tulee kuolemaan oman lapsensa käden kautta. Tämän vuoksi Darkseid ei tunnusta Kalibakia pojakseen ja tuntee suurta pelkoa Orionia kohtaan. Darkseidilla on myös pakonomainen tarve saada haltuunsa ”Antielämäyhtälö”, jonka avulla hän pystyisi hallitsemaan kaikkia eläviä olentoja. Hän kärsii myös yli-itsevarmuudesta ja on itsekeskeinen.
Liittolaiset ja alaiset

"Isoäiti" Granny Goodness (parademonien ja Female Furies ryhmän kouluttaja), DeSaad (paras neuvonantaja, ei tosin täysin luotettava), Kanto (Darkseidin paras salamurhaaja), Steppenwolf (sotajoukkojen komentaja), Lashina (Female Furiesien kenttäkomentaja), sisarukset Glorius Godfrey (voimakas telepaatti) ja Amazing Grace (viettelijätär/salamurhaaja), Tohtori Bedlam (tiedemies, regeneroitumiskyky), Mantis (lakeija), Virman Vundabar.
Muissa medioissa > DC Extended Universe

Darkseid ei esiinny elokuvassa Batman v Superman: Dawn of Justice (2016) eikä häntä mainita, mutta elokuvassa Bruce Wayne näkee painajaista itsestään taistelemassa Darkseidin kätyreitä ja näihin liittynyttä Teräsmiestä vastaan post-apokalyptisessä maailmassa. Brucen herättyä unesta, tästä kyseisestä tulevaisuudesta matkustanut versio Barry Allenistä varoittaa, että Lois Lane on avain tämän tulevaisuuden toteutumisen estämiseksi.
Darkseid mainittiin ensi kertaa DC Extended Universessa elokuvassa Justice League (2017). Hän oli lähettänyt luutnanttinsa Steppenwolfin valloittamaan Maan kolmen emolaatikon avulla.
Elokuvan ohjaajan versiossa, Zack Snyder’s Justice League (2021), Darkseid tekee ensimmäisen fyysisen esiintymisensä. Darkseidia tässä versiossa näyttelee Ray Porter. Tässä versiossa hän itse olikin johtanut hyökkäystä Maahan vuosituhansia sitten ja Steppenwolf oli karkotettu myöhemmin Apokolipsista yritettyään kaapata Darkseidilta vallan. Steppenwolfin yritettyä myöhemmin uutta hyökkäystä Maahan, Darkseid sai kuulla häneltä, että Antielämäyhtälö löytyisi Maasta. Darkseid lupasi Steppenwolfin karkotuksen päättyvän, jos tämä onnistuu Maan valloittamisessa. Viimeisen Steppenwolfia vastaan käydyn taistelun aikana, Oikeuden Puolustajat lähettävät Steppenwolfin ruumiin ja irtonaisen pään ukkosputken kautta takaisin Apokolipsiin, missä Darkseid murskasi jalallaan Steppenwolfin pään ja näki Oikeuden Puolustajat omin silmin hetkellisesti ukkosputken läpi. Ukkosputken sulkeuduttua hän käski DeSaadia valmistelemaan armeijan uutta valloitusyritystä varten, jota Darkseid johtaisi itse. Viimeisen taistelun aikana Kyborgi näki emolaatikoiden kautta näyn ja elokuvan lopussa Bruce Wayne uuden painajaisen samasta post-apokalyptisestä tulevaisuudesta kuin aiemmin. Tämä painajainen paljastaa, että kyseisessä tulevaisuudessa Lois Lane, Ihmenainen, Vesimies ja Harley Quinn olivat kuolleet, ja Darkseid oli käyttänyt Antielämäyhtälöä aivopestäkseen Loisin kuolemaa surevan Teräsmiehen uudeksi luutnantikseen Steppenwolfin tilalle.
Muissa medioissa > Animaatio > Superman/Batman: Apocalypse

Darkseid esiintyi ensimmäisen kerran elokuvassa Superman/Batman: Apocalypse vuonna 2010. Se oli samalla hahmon ensimmäinen esiintyminen animaatiossa, jossa Darkseidin äänenä oli Andre Braugher.
Darkseid etsi uutta johtavaa sotakomentajaa Female Furies -ryhmälle, kun heidän entinen johtaja Big Barda karkasi Apokolipsilta. Granny Goodness sai tehtäväkseen etsiä uutta korvaajaa, kunnes Darkseid huomasi erään avaruusaluksen laskeutuneen Maahan, jonka sisällä ollut matkustaja oli Teräsmiehen serkku Kara. Darkseid otti tehtäväkseen siepata Kara ja aivopestä hänet palvelijakseen tuhotakseen Teräsmiehen.
Darkseid esiintyi myös Teräsmies-animaatiosarjassa, jossa hänen äänenään toimi Michael Ironside. Darkseid nähtiin myös animaatiosarjoissa Justice League ja Justice League Unlimited. Darkseid esiintyi myös Smallville televisiosarjan kymmenennellä kaudella.
Animaatioelokuvissa Justice League: War ja Justice League Dark: Apokolips War Darkseidia ääninäytteli Steve Blum. Darkseid esiintyi myös lyhyesti animaatioelokuvassa Justice League: Gods and Monsters, jossa häntä ääninäytteli Bruce Thomas. Elokuvassa Highfather tappoi Darkseidin hyökätessään Orionin ja Bekkan häihin.
Darkseid esiintyi myös animaatiosarjassa Harley Quinn, jossa häntä ääninäytteli Michael Ironside. Darkseid nähtiin myös nettisarjassa DC Super Hero Girls jaksossa "My So Called Anti-Life", jossa häntä ääninäytteli John DiMaggio.
Muissa medioissa > Videopelit

Darkseid esiintyy vuonna 2010 DC Universe Online -pelissä, jossa se ei ole pelattavana hahmona.
Darkseid esiintyy vuonna 2008 Mortal Kombat vs. DC Universe -pelissä, jossa se on pelattava hahmo.
Darkseid esiintyy vuonna 2017 Injustice 2 -pelissä, jossa se on pelattava hahmo.
Hahmoa näytelleet

| Vuodet | Näyttelijät | Sarjat | Elokuvat | Konsolipelit |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| 1984–1985 | Frank Welker | Super Friends: The Legendary Super Powers Show The Super Powers Team: Galactic Guardians |  |  |
| 1997–2000 2003 2006 | Michael Ironside | Teräsmies Justice League Justice League Unlimited |  |  |
| 2002 | Kevin Michael Richardson |  |  | Superman: Shadow of Apokolips |
| 2006 | David Sobolov |  |  | Justice League Heroes |
| 2008 | Perry Brown |  |  | Mortal Kombat vs. DC Universe |
| 2010 | Andre Braugher |  | Superman/Batman: Apocalypse |  |
| 2010 | Tony Todd |  |  | DC Universe Online |
| 2017 | Michael Leon Wooley |  |  | Injustice 2 |
| 2021 | Ray Porter |  | Zack Snyder’s Justice League |  |
Erik Svensson

| Mitalit | Mitalit | Mitalit |  |
| --- | --- | --- | --- |
|  Erik Svensson |  Erik Svensson |  Erik Svensson |  |
Maa:   Ruotsi
Miesten yleisurheilu
|  Olympialaiset  |  Olympialaiset  |  Olympialaiset  |  |
|  Hopeaa | Los Angeles 1932 | kolmiloikka |  |
| EM-kilpailut  | EM-kilpailut  | EM-kilpailut  |  |
|  Hopeaa | Torino 1934 | kolmiloikka |  |
Karl Erik Emanuel "Spänst" Svensson (10. syyskuuta 1903 Jönköping, Ruotsi – 22. syyskuuta 1986 Falkenberg, Ruotsi) oli ruotsalainen kolmiloikkaaja ja pituushyppääjä. Hänen urallaan edustamansa seurat olivat IK Tord ja Falkenbergs IK
Svensson voitti olympiahopeaa Los Angelesissa 1932 tuloksella 15,32 metriä. Samoissa kisoissa hän oli pituushypyssä neljäs tuloksella 7,41 metriä. Amsterdamin olympialaisissa 1928 hän karsiutui pituushypyn loppukilpailusta sijoittuen karsinnassa kahdeksanneksi. Vuoden 1934 Euroopan-mestaruuskilpailussa Torinossa Svensson sai hopeaa tuloksella 14,83 metriä. Hän voitti Ruotsin mestaruuden vuonna 1933 sekä kolmiloikassa että pituudessa. Svenssonin ennätys kolmiloikassa oli 15,32 metriä vuodelta 1932 ja pituudessa 7,53 metriä vuodelta 1934. Hän piti hallussaan Ruotsin ennätystä kolmiloikassa vuosina 1931–1948 ja pituudessa vuosina 1934–1959.
Edith Bergholm

Edith Maria Bergholm (17. marraskuuta 1867 Porvoo – 1925 Porvoo) oli suomalainen koulunjohtaja. Hän perusti Porvoon naisopiston ja toimi sen johtajana kuolemaansa saakka.
Bergholmin vanhemmat olivat Borgå Lyceumin rehtori, professori Karl Axel Bergholm ja Ida Augusta o.s. Roschier. Hänen veljensä oli Eduskunnan kirjaston kirjastohoitaja (kirjastonjohtaja) A. H. Bergholm.
Bergholm kävi Helsingin jatko-opiston ja sai päästötodistuksen 1888. Hän tutustui jatko-opistoihin Saksassa vuonna 1913. Hän toimi vt. matematiikan opettajana Porin suomenkielisessä tyttökoulussa 1888–1890, laskennon opettajana neiti B. Steniuksen valmistavassa koulussa Kuopiossa 1891–1895, matematiikan ja ranskan kielen opettajana Porvoon suomalaisessa yhteiskoulussa 1895–1913. Hän oli perustamansa Porvoon naisopiston johtajatar ja omistaja vuodesta 1912 ja perustamansa Porvoon suomalaisen valmistavan koulun johtajatar ja omistaja 1896–1912.
Bergholm oli opettajantyössään pohtinut että tarvittaisiin ylioppilastutkintoon johtavan koulun rinnalle toisenlainen koulu, jossa painotettaisiin käytännön elämän tarpeita. Hän oli myös tutustunut kouluoloihin Saksassa ja Ranskassa. Bergholmin kirjoitus ”Uusi korkeampi naisopisto” Uudessa Suomettaressa marraskuun 1. päivänä 1911 herätti keskustelun, ja seuraavana vuonna perustettiin Porvoon Naisopisto, joka vuodesta 1913 kuului valtionavun piiriin. Bergholmin ansiota on se, että naisopiston suorittaneet rinnastettiin ylioppilastutkinnon suorittaneisiin, kun täytettiin eräitä valtion virkoja muun muassa posti- ja lennätinlaitoksessa sekä rautateillä. Koulu oli kaksikielinen.
Aiheesta muualla

Porvoon naisopisto tahtoo kasvattaa naisistamme kotikulttuurin vaalijoita. Oppilaitoksen 25-vuotisjuhla huomenna, Helsingin Sanomat, 13.11.1937, nro 307, s. 8, Kansalliskirjaston digitaaliset aineistot
Egkremnoí

Egkremnoín rantaa.
Egkremnοí (kreik. Εγκρεμνοί tai Εγκρεμνή, Egkremní; myös Egremní, Engremní) on ranta Lefkaksen saarella Kreikassa. Se sijaitsee saaren lounaisrannikolla Lefkátaksen niemellä noin 40 kilometriä Lefkaksen kaupungista lounaaseen, lähellä Athánin kylää.
Egkremnοín rannan pituus on noin kaksi kilometriä ja sitä reunustavat jyrkät kalliot. Ranta on yksi Lefkaksen suosituimpia nähtävyyksiä ja turistikohteita. Ranta ja sinne johtanut tie vaurioituivat pahasti maanjäristyksessä ja sitä seuranneissa maanvyöryissä marraskuussa 2015.
Hieman etelämpänä sijaitsee Pórto Katsíkin ranta.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Egkremnοí Wikimedia Commonsissa
Erik Söderblom

Erik Arne Söderblom (s. 14. elokuuta 1958 Helsinki) on suomalainen teatteri- ja oopperaohjaaja. Hän toimi Helsingin juhlaviikkojen toiminnanjohtajana 2009–2015 ja aloitti Espoon kaupunginteatterin johtajana elokuussa 2017.
Söderblom aloitti taiteellisen työskentelynsä muusikkona ja orkesterinjohtajana Helsingin kamarijousissa. Hän opiskeli musiikkitiedettä Helsingin yliopistossa ja oopperaohjausta Münchenissä. Teatteriohjaajaksi hän valmistui Teatterikorkeakoulusta.
Vuosina 1988–1990 hän toimi ohjaajana Turun Kaupunginteatterissa ja vuodesta 1991 lähtien Q-teatterissa Helsingissä. 1995–2001 hän vaikutti Q-teatterin hallituksen puheenjohtajana sekä myös yhdessä tuottaja Jukka Hytin kanssa perustamansa Q-teatterin Baltic Circle -teatterifestivaalin taiteellisena johtajana.
Hän on toiminut Teatterikorkeakoulun ruotsinkielisen laitoksen näyttelijäntyön määräaikaisena professorina vuosina 2001–2010 sekä 2005–2009 myös koulun vararehtorina.
Erik Söderblomin veli on kapellimestari Jan Söderblom. Heidän isänsä oli kapellimestari Ulf Söderblom.
Eir (jumala)

Eir (muinaisnorjaa, suom. apu tai armo) on skandinaavisessa mytologiassa aasajumalatar, jota kutsutaan Snorri Sturlusonin Proosa-Eddassa parhaaksi lääkäriksi. Eir ei kuitenkaan ole kovin tunnettu jumalatar, eikä tiedetä, palvottiinko Eiriä muinaisina aikoina.
Eddan runossa Fjölsvinnsmál Eir on yksi Menglödin yhdeksästä palvelijattaresta, jotka istuvat Lyfjabergin kukkulalla, jolla uskottiin olevan parantavia voimia. Muut palvelijattaret ovat Hlíf, Hlífþrasa, Þjóðvarta, Björt, Blíð, Blíðr, Fríð ja Aurboða. He suojelevat kaikkia, jotka tuovat heille uhrilahjoja (blóta). Proosa-Eddan Skáldskaparmál-osassa Eir puolestaan mainitaan valkyrioiden joukossa, mutta ei aasynjojen listassa.
Edith Cavell

Edith Cavellin patsas
Edith Cavell (4. joulukuuta 1865 – 12. lokakuuta 1915) oli englantilainen sairaanhoitaja.
Edith Cavell syntyi Norfolkissa, Englannissa ja opiskeli sairaanhoitajaksi Lontoon kuninkaallisessa sairaalassa. 1907 hän siirtyi Brysseliin, Belgiaan. Ensimmäisen maailmansodan alkaessa Punainen Risti otti sairaalan käyttöönsä. Cavellin kerrotaan auttaneen yli 200 sotilasta pakenemaan saksalaisten miehittämästä Belgiasta puolueettomiin Alankomaihin.
Vuonna 1915 Cavell saatiin kiinni ja tuomittiin sotaoikeudessa kuolemaan. Cavell ei puolustanut itseään[lähde? ] ja hänet teloitettiin ampumalla. Cavellin ruumis tuotiin sodan jälkeen vuonna 1919 sotilassaattueessa takaisin Britanniaan ja Cavellille pidettiin muistotilaisuus Westminster Abbeyssa.
Edith Cavellin tapaus sai suurta huomiota ensimmäisen maailmansodan aikana ja sen jälkeen. Hän sai erityisesti Britanniassa sankarin maineen ja hänen tarinaansa hyödynnettiin runsaasti brittiläisessä sotapropagandassa. Propagandatarkoitusten vuoksi useat Cavellia ja hänen kohtaloaan kuvaavat varhaiset kuvaukset eivät ole historiallisesti tarkkoja.
Vuonna 1933 valmistui yhdysvaltalainen Nurse Edith Cavell -niminen elokuva, joka kertoo tosipohjaisen melodraaman sairaanhoitajasta Belgiassa ensimmäisen maailmansodan aikana.
Aiheesta muualla

Huomiota herättänyt sotaelokuva. Cavell-filmi, joka on kielletty Englannissa eikä myöskään ole vielä päässyt mannermaalle, Helsingin Sanomat Viikkoliite, 18.03.1928, nro 12, s. 6, Kansalliskirjaston digitaaliset aineistot
Dylan Mulvaney

| Dylan Mulvaney |
| --- | --- |

Henkilötiedot
Syntynyt: 12. joulukuuta 1996 (ikä 27) San Diego, Kalifornia, Yhdysvallat
Ammatti:  näyttelijä, koomikko
Muut tiedot
Aktiivisena:  2015-nykyhetki
Koulutus: University of Cincinnati (BFA)
Merkittävät teokset: Days of Girlhood
Aiheesta muualla
Kotisivu
Dylan Mulvaney (s. 29. joulukuuta 1996) on yhdysvaltalainen näyttelijä, koomikko ja TikTok-persoona. Hänet tunnetaan sukupuolenkorjaukseensa liittyvistä päivittäisistä videoistaan sosiaalisen median alustalla TikTokissa vuoden 2022 alusta lähtien. Lokakuussa 2022 Mulvaney puhui Yhdysvaltain presidentin Joe Bidenin kanssa Valkoisessa talossa transsukupuolisten oikeuksista.
Huhtikuussa 2023 Mulvaneylla oli yli 10 miljoonaa seuraajaa TikTok-alustalla ja hänen videosarjaansa, Days of Girlhood, oli katsottu yli miljardi kertaa.
Varhainen elämä ja koulutus

Mulvaney syntyi 29. joulukuuta 1996  San Diegossa, Kaliforniassa.  Hän valmistui Cincinnatin yliopiston College-Conservatory of Musicista vuonna 2019 Bachelor of Fine Arts -tutkinnolla erikoistuen musiikkiteatteriin.
Ura > 2015–2020: Varhaiset näyttelijän roolit

Mulvaney sai ensimmäisen merkittävän roolinsa, Elder White musikaalissa The Book of Mormon, valmistuttuaan yliopistosta. Musikaali johti Mulvaneyn matkustamiseen Yhdysvaltoihin, Meksikoon ja Kanadaan näyttelemään rooliaan. COVID-19-pandemian alkaessa vuonna 2020 hän alkoi julkaista TikTokiin eläin- ja lauluvideoita, jotka keräsivät yleensä joitakin satoja tuhansia katselukertoja.
Ura > 2021–2022: Sukupuolenkorjaus ja ensimmäiset mediaesiintymiset

Mulvaney tuli kaapista transnaisena COVID-19-pandemian aikana. Hän alkoi dokumentoida sukupuolenkorjaustaan TikTokissa julkaistussa päivittäisessä videosarjassaan "Days of Girlhood" maaliskuussa 2022, ja hänen videonsa alkoivat saada suosiota.
Lokakuussa 2022 Mulvaney esiintyi genderfluid- kampaaja David Lopezin kanssa kosmetiikkabrändi Ulta Beauty podcastissa, jonka aikana hän puhui lapsuudestaan, transsukupuoliseksi esittäytymisestään ja sukupuolenkorjauksestaan.
Myöhemmin saman vuoden lokakuussa Mulvaney tapasi presidentti Joe Bidenin "presidenttifoorumissa" online-uutislehden NowThis Newsille.  Kun Mulvaney kysyi viimeaikaisesta lainsäädännöstä, joka rajoittaa republikaanien johtamien lainsäätäjien harjoittamaa sukupuoleen vahvistavaa hoitoa transsukupuolisille nuorille, Biden kutsui sitä "törkeäksi" ja "moraalittomaksi".
NBC Newsin mukaan Mulvaneysta tuli Bidenin tapaamisen jälkeen "oikeistoaktivistien" "vitriolikampanjan" kohde.  Republikaanien senaattori Marsha Blackburn julkaisi twiitin, johon hän liitti Mulvaneyn luoman TikTok-videon, ja sanoi "Dylan Mulvaney, Joe Biden ja radikaalit vasemmistohullut haluavat tehdä tästä absurdista normaalia".   Konservatiivinen mediapersoona Caitlyn Jenner, joka on myös transsukupuolinen nainen, kirjoitti Twitterissä olevansa samaa mieltä Blackburnin huomautuksista ja kutsui Mulvaneyn videota "absurdiksi".
Useita päiviä myöhemmin Mulvaney julkaisi vastausvideon Jennerille TikTokissa Days of Girlhood -sarjansa päivän 233 videossa, jossa oli kirjallinen viesti: "Seuraajani, älkä lähettäkö hänelle mitään vihaa."  Videolla Mulvaney kertoi joutuneensa Jennerin väärinsukupuolittamaksi ja käsitteli Jennerin hänen kehostaan antamia kommentteja sekä sitä, mitä Mulvaney oli oppinut kokemuksesta.
Ura > 2022–tällä hetkellä: Dylan Mulvaney's Day 365 Live!

Joulukuussa 2022 Mulvaney vahvisti Instagramissa tehneensä kasvojen feminisointileikkauksen.  Hän julkaisi kuvan kasvoistaan Instagramissa 27. tammikuuta  ja debytoi punaisella matolla 65. vuosittaisessa Grammy-gaalassa 5. helmikuuta 2023.
Mulvaney isännöi Dylan Mulvaney's Day 365 Live! -live-esitystä Manhattanin Midtownin Rainbow Roomissa 13. maaliskuuta 2023 juhlistaakseen TikTok-videosarjansa Days of Girlhood vuosipäivää. Shown tuotot lahjoitettiin The Trevor Projectille, joka sekä levittää tietoa että tukee LGBTQ-nuoria.
1. huhtikuuta 2023 Mulvaney mainosti Bud Light -olutbrändiä Instagram-videolla March Madnessin  yhteydessä, NCAA: n järjestämässä korkeakoulukoripalloturnauksessa.   The Washington Postin mukaan tuotemerkkisponsorointi johti oikeistomedian, kuten Fox Newsin, johtohahmojen viittaamiseen Mulvaneyyn "halventavalla ja usein transfobisella sanalla lähes tusina kertaa seuraavien kolmen päivän aikana".  Sponsorointi johti siihen, että konservatiivit kehottivat boikotoimaan Bud Lightia,  ja laulaja Kid Rock ampui useita Bud Light -koteloita kiväärillä protestivideossa.   Useat Budweiserin tehtaat saivat myös pommiuhkauksia vastauksena.  Mulvaney mainosti myös Nike-urheiluliivejä sponsoroidussa viestissä Instagramissa huhtikuussa 2023,  ja vastauksena olympiauimari Sharron Davies vaati Niken boikottia.
Aiheesta muualla

Dylan Mulvaney Internet Movie Databasessa. (englanniksi)
Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista. 
Alkuperäinen artikkeli: en:Dylan Mulvaney
Käännös suomeksi
Divine Insanity

| Divine Insanity Lovex |
| --- | --- | --- |

Studioalbumin tiedot
 Äänitetty : Deerhouse Studio
 Julkaistu: 1. maaliskuuta 2006
 Tuottaja(t): Jari Latomaa
 Tyylilaji: rock
 Kesto: 40.41
 Levy-yhtiö:   EMI  GUN Records
Listasijoitukset
  Suomen virallinen lista: 4.
Lovexin muut julkaisut
|   | Divine Insanity 2006 | Pretend or Surrender 2008 |
Divine Insanity on suomalaisen Lovex-yhtyeen vuonna 2006 julkaistu esikoisalbumi. Albumi sisältää muun muassa kappaleen ”Guardian Angel”.
Divine Insanity pärjäsi Suomessa hyvin ja nousi listoille myös Saksassa. Albumista julkaistiin bonuskappaleita sisältävä erikoispainos 8. marraskuuta 2006, ja kansainvälinen versio julkaistiin Saksassa 16. helmikuuta, Suomessa 21. helmikuuta ja Japanissa 19. syyskuuta 2007. Albumi ylitti kultalevyrajan (15 000 myytyä levyä) Suomessa 16. helmikuuta 2007.
Kappaleet

Kaikki kappaleet kirjoittanut Lovex, ellei toisin mainittu.
Bullet for the Pain – 3.31
Guardian Angel – 3.54 (säv. ja san. Lovex & Janne)
Oh How the Mighty Fall – 3.26
Remorse – 4.36
Bleeding – 3.46 (säv. Lovex & Jussi)
Wounds – 3.54
Die a Little More – 3.25 (säv. Lovex & Jussi)
On the Sidelines – 4.10
Halfway – 4.03
Divine Insanity – 3.59
Sleeptight – 1.49
Kappaleet > Special Editionin bonuskappaleet

Shout – 3.58
Heart of Stone – 4.56 (demo 2004)
Guardian Angel – 3.57 (säv. ja san. Lovex & Janne, demo 2004)
Yours – 5.07 (säv. Lovex & Jussi S.)
Runaway – 4.05 (säv. ja san. Bon Jovi & George Karakoglou, Bon Jovi -cover, live)
Die a Little More – 3.28 (live, säv. Lovex & Jussi)
Bullet for the Pain – 3.42 (live)
Bullet for the Pain (video) (Nelivetotuotanto / Ohj. Jan-Niclas Jansson)
Guardian Angel (video) (Nitro / Ohj. Tuomas "Stobe" Harju)
Livekappaleet nauhoittivat Espoossa 9. heinäkuuta 2006 Marko Tetri ja Henkka Wirsell.
Kappaleet > International Versionin bonuskappaleet

Anyone, Anymore – 3.00
Shout – 3.58
Yours – 5.07 (säv. Lovex & Jussi S.)
International Version ei sisällä kappaleita ”On The Sidelines” ja ”Sleeptight”.
Singlet

Bleeding (10.8.2005)
Guardian Angel (1.2.2006 Suomessa, 5.1.2007 Saksassa, Itävallassa ja Sveitsissä)
Remorse (9.8.2006)
Die a Little More (9.8.2006)
Bullet for the Pain (PROMO 2006)
Anyone, Anymore (21.2.2007 Suomessa, 11.5.2007 Saksassa, Itävallassa ja Sveitsissä)
Videot

Guardian Angel (Suomessa v. 2005, Saksassa, Itävallassa ja Sveitsissä v. 2007)
Bullet for the Pain (Suomessa v. 2006)
Anyone, Anymore (Suomessa, Saksassa, Itävallassa ja Sveitsissä v. 2007)
Kokoonpano

Theon – laulu
Vivian Sin'amor – kitara
Sammy Black – kitara
Jason – basso
Julian Drain – rummut
Christian – kosketinsoittimet
Arviot

Imperiumi.net:
Listat

| Lista (2006) | Sijoitus |
| --- | --- |
Suomi: 4
Lista (2007): Sijoitus
Saksa: 20
Itävalta: 47
Emily Zurrer

| Mitalit | Mitalit | Mitalit |  |
| --- | --- | --- | --- |
|  Emily Zurrer vuonna 2014. |  Emily Zurrer vuonna 2014. |  Emily Zurrer vuonna 2014. |  |
Maa:   Kanada
Naisten jalkapallo
|  Olympialaiset  |  Olympialaiset  |  Olympialaiset  |  |
|  Pronssia | Lontoo 2012 |  |  |
Emily Zurrer (s. 12. heinäkuuta 1987 Vancouver, Brittiläinen Kolumbia, Kanada) on kanadalainen jalkapalloilija. Hän on pelannut Kanadan naisten maajoukkueessa 82 maaottelua ja tehnyt kolme maalia. Hän on ollut voittamassa maanosaliitto CONCACAF:in mestaruutta vuonna 2010 sekä saavuttamassa olympiapronssia Lontoossa 2012. Hän on pelannut myös Pekingin olympialaisissa 2008 ja vuoden 2011 MM-kilpailuissa. Hän on pelipaikaltaan puolustaja.
Seuratasolla Zurrer on pelannut kotimantereensa lisäksi myös Saksassa SG Essen-Schönebeckissä sekä Ruotsissa Dalsjöforsin ja Jitexin joukkueissa.