stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Viljo Koivisto
Henkilöhistoria

Viljo Koivisto syntyi Valde ja Tilda Koiviston perheeseen. Hän valmistui Helsingin yliopistosta humanististen tieteiden kandidaatiksi 1980, filosofian kandidaatiksi 1992 ja filosofian maisteriksi 1994. Hengellistä työtä helluntaiherätyksen piirissä vuodesta 1951 tehnyt Koivisto toimi puhujana ja opettajana sekä Suomessa että ulkomailla.
Koivisto oli Mustalaislähetys-yhdistyksen Romano boodos -lehden päätoimittaja 1971–1975, opettaja Mustalaislähetyksen lastenkodeissa ja yhdistyksen järjestämillä romanien peruskoulutusta täydentävillä kursseilla 1973–1974, suomenkielisten romanilasten opettaja peruskoulussa Ruotsissa 1975–1976, hengellisten levyjen tuottaja 1975–1977, opettaja romanikielen oikeinkirjoituksen kurssilla Jyväskylässä 1980, opetusministeriön tutkija 1983–1990, Vaasan yliopiston tutkija 1984 ja  Kotimaisten kielten tutkimuskeskuksen romanikielen sanakirjan toimittaja 1995–2001.
Koivisto oli jäsen mustalaiskielen oikeinkirjoituskomiteassa 1970 ja Mustalaisasian neuvottelukunnassa, sittemmin Romaniasiain neuvottelukunta, 1972–1980 ja 1987–1990 sekä mustalaiskielityöryhmässä 1981–1982. Useita romanikielen oppi- ja sanakirjoja julkaissut Koivisto sai opetusneuvoksen arvonimen 2006. Kalevalaseuran kunniakirja hänelle myönnettiin 1993, YK:n kansainvälisen ikäihmisten vuoden Suomen komitean kunniakirja 1999 ja Suomen tietokirjailijat -yhdistyksen oppikirjailijapalkinto 2006.
Julkaisuja

Johannesesko evankeliumos, 1971 (kääntäjä)
Drabibosko ta rannibosko byrjiba: vaaguno dielos, 1982
Mustalaiset. Viljo Koivisto kertoo heimonsa menneisyydestä ja nykypäivästä, 1984
Rakkavaha romanes: kaalengo tšimbako sikjibosko liin, 1987
Tutkimus Suomen romaanikansan ammateista ja niissä tapahtuneista muutoksista, 1992
Romano-finitiko-angliko laavesko liin = Romani-suomi-englanti sanakirja = Romany-Finnish-English dictionary, 1994
Suomi–romani-sanakirja = Finitiko–romano laavesko liin, 2001 (2. painos 2011)
Drabibosko liin, 2002
Romano–finitiko–angliko laavesko liin = Romani–suomi–englanti sanakirja = Romany-Finnish-English dictionary, 2005
Romano-finitiko laavesko liin = Romani–suomi-sanakirja, 2011
Fintiko romanengo dziviba: Viljo Koivisto rakkila = Suomen romanien elämää: Viljo Koivisto kertoo, 2013
Matkan varrelta poimittua, 2016.
Aiheesta muualla

Viljo Koivisto Biografiasampo.
Marco Giovannetti

| Marco Giovannetti> Henkilötiedot |
| --- | --- |
Syntynyt: 4. huhtikuuta 1962 (ikä 62)
Kansalaisuus:   Italia
Pyöräilijä
Joukkue:  lopettanut
Laji:  maantie
Rooli:  ajaja
Ajajatyyppi:  yleisajaja
Ura
Ammattilaisjoukkue(et)
1985 1986 1987–1988 1989–1990 1991–1992 1993 1994:  Ceramiche Ariostea Gis Gelati Gis Gelati - Jollyscarpe Seur Chateau d'Ax - Gatorade Mapei / Eldor - Viner Mapei - CLAS
Suurimmat voitot
 Espanjan ympäriajo 1990 Italian ympäriajo, etappi  Italian maantiepyöräilymestaruus 1992 
| Mitalit> Maa:  Italia .Miesten maantiepyöräily. Olympialaiset  | Mitalit> Maa:  Italia .Miesten maantiepyöräily. Olympialaiset  | Mitalit> Maa:  Italia .Miesten maantiepyöräily. Olympialaiset  | Maa:  Italia > Miesten maantiepyöräily. |
| --- | --- | --- | --- |
|  Kultaa | Los Angeles 1984 | Joukkueaika-ajo |  |
Marco Giovannetti (s. 4. huhtikuuta 1962 Milano) on entinen italialainen maantiepyöräilijä.
Giovannetti kuului Italian joukkueeseen, joka voitti olympiakultaa 100 kilometrin joukkueajossa Los Angelesin olympialaisissa 1984. Ammattilaisurallaan hän voitti Espanjan ympäriajon vuonna 1990. Hän kuului kilpailun kuudennella etapilla irtiottoryhmään sijoittuen viidenneksi. Tämän myötä hän nousi kokonaiskilpailun toiselle sijalle. Kymmenennen etapin jälkeen hän siirtyi kärkipaikalle, jonka piti maaliin saakka. Kolme päivää Espanjan ympäriajon päättymisen jälkeen alkaneessa Italian ympäriajossa hän sijoittui Gianni Bugnon ja Charly Mottet'n jälkeen kolmanneksi.
Marco Ganna

| Marco Ganna> Henkilötiedot |
| --- | --- |
Syntynyt: 14. joulukuuta 1961 (ikä 62) Verbania, Verbano-Cusio-Ossola, Italia
Kansalaisuus:   Italia
Uran tiedot
Pituus:  184 cm
Paino:  85 kg
Laji:  ratamelonta
Marco Ganna (s. 14. joulukuuta 1961 Verbania, Verbano-Cusio-Ossola) on italialainen ratameloja. Hän kilpaili Los Angelesin kesäolympialaisissa 1984, joissa Italia karsiutui 1 000 metrin kajakkinelosessa alkuerissä. Joukkueeseen kuuluivat Gannan lisäksi Gennaro Cirillo, Vincenzo Damiata ja Francesco Mandragona.
Ganna on pituudeltaan 184-senttimetrinen ja painaa 85 kilogrammaa. Hänen poikansa Filippo on ratapyöräilijä ja maantiepyöräilijä.
Marco Chiudinelli

| Marco Chiudinelli |
| --- | --- |

Henkilötiedot
Syntynyt: 10. syyskuuta 1981 (ikä 43)
Kansalaisuus:   Sveitsi
Tennispelaaja
Pituus:  188 cm
Paino:  79 kg
Kätisyys:  oikea
Ammattilaisena:  2000–
Palkintorahat:  2 023 620 USD
Kaksinpeli
Paras sijoitus:  52. (22.2.2010)
Voitot/tappiot:  52–98
Grand Slam -turnauksissa
Australian avoimet:  2. kierros (2010)
Ranskan avoimet:  2. kierros (2010)
Wimbledon:  1. kierros (2010)
Yhdysvaltain avoimet:  3. kierros (2006, 2009)
Nelinpeli
Paras sijoitus:  118. (2.11.2009)
Turnausvoittoja:  1
Voitot/tappiot:  27–55
Aiheesta muualla
www.marcochiudinelli.com
ITF
ATP
Marco Chiudinelli (s. 10. syyskuuta 1981 Basel) on sveitsiläinen tennispelaaja. Hän on ollut parhaimmillaan kaksinpelissä ATP-listan sijalla 52 helmikuussa 2010 ja nelinpelissä sijalla 118 marraskuussa 2009. Hän on voittanut urallaan yhden ATP-turnauksen nelinpelissä.
Chiudinelli on päässyt Grand Slam -turnauksissa parhaimmillaan kolmannelle kierrokselle. Vuonna 2013 Chiudinelli oli mukana kaikkien aikojen pisimmässä Davis Cup -ottelussa, jossa Sveitsi hävisi nelinpelissä Tšekille luvuin 4–6, 7–5, 4–6, 7–6, 22–24. Ottelu kesti seitsemän tuntia ja kaksi minuuttia.
Turnausvoitot > Nelinpeli (1)

| No>  | Päivä | Turnaus | Alusta | Pari | Vastustaja | Tulos |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 1. | 2. elokuuta 2009 | Sveitsin avoin tennisturnaus Gstaad, Sveitsi | Massa |  Michael Lammer |  Jaroslav Levinský  Filip Polášek | 7–5, 6–3 |
Aiheesta muualla

Marco Chiudinellin kotisivut
Markku Lahti (museonjohtaja)

Markku Ilmari Lahti (19. joulukuuta 1947 Jyväskylä – 14. syyskuuta 2021 Tampere) oli suomalainen museonjohtaja, joka johti Alvar Aalto -museota 38 vuoden ajan.
Hänet valittiin museon ensimmäiseksi johtajaksi 1973. Museo oli perustettu 1966. Alvar Aallon suunnittelema uusi museorakennus valmistui 1973. Museo oli yksityisen yhdistyksen ylläpitämä vuoteen 1979, jolloin se siirtyi Jyväskylän kaupungin omistukseen. Alvar Aallon syntymän 100-vuotisjuhlavuonna 1998 museon ja Alvar Aalto -säätiön toiminnat yhdistettiin säätiön hallintaan. Markku Lahti toimi myös säätiön johtajana aina vuoteen 2011, jolloin hän jäi eläkkeelle.
Lahti loi Jyväskylään kansainvälisen Aalto-tietämyksen keskuksen. Siellä on kokoelmia, näyttelyitä, tutkimusta ja symposiumeja. Ensimmäinen Aalto-symposium järjestettiin  vuonna 1979.
Markku Lappalainen

Markku Lappalainen (s. 1955) on suomalainen kirjailija ja toimittaja. Hän toimi Journalisti-lehden päätoimittajana 2009–2018.
Lappalainen on työskennellyt myös Turun Sanomien toimittajana ja vuodesta 1999 freelancetoimittajana. Hän on erikoistunut luontoasioiden käsittelyyn ja kirjoittanut useita luontoaiheisia teoksia, muun muassa yhteistyössä valokuvaaja Hannu Hautalan kanssa. Lappalaisen lepakoista kertova teos Lepakot: salaperäiset nahkasiivet (Tammi 2001) oli Tieto-Finlandia-ehdokas. Se valittiin WWF Suomen Vuoden luontokirjaksi vuonna 2002.
Vuoden teatteri

Vuoden teatteri -palkinto on tunnustus, jota Suomen Teatterit ry on jakanut vuodesta 1997 ansioituneelle alan toimijalle.
Palkitut

1996 Svenska Teatern
1997 Tampereen Teatteri
1999 KOM-teatteri
2001 Wasa Teater
2003 Kajaanin Kaupunginteatteri
2005 Q-teatteri
2007 Tanssiteatteri Minimi
2009 Teatteri Avoimet Ovet
2010 Unga Teatern
2011 Espoon kaupunginteatteri
2012 Suomen Kansallisteatteri
2013 Teatteri Jurkka
2014 Teatteri Viirus
2015 Seinäjoen kaupunginteatteri
2016 Teatteri Telakka
2017 Riihimäen teatteri
2018 Zodiak
2019 ANTI – Contemporary Art Festival
2020 Flow Productions
2021 Suomen Kansallisooppera ja -baletti
Vuokko (Juuka)

Vuokko on Juuan suurimpia kyliä kunnan pohjoisosassa Pielisen ja valtatie 6:n välissä Vuokonjärven rantamilla.
Keski-Vuokon kalastajatsasouna ja kiviaidat.
Vuokonjärven kesäteatterin kesän 2007 näytelmänä oli Lottopotti.
Elinkeinorakenteeltaan maa- ja metsätalouspainotteisen Vuokon asukasluku on noin 500. Vuokonjärvi jakaa kylän viiteen osa-alueeseen, jotka ovat Vihtasuo sekä Etelä-, Keski-, Länsi- ja Pohjois-Vuokko. Itä-Vuokko puuttuu, koska sen paikalla on Pielinen. Kylän asutus keskittyy nauhamaiseksi molemmin puolin Vuokonjärveä.
Kylän koulu on Vihtasuon koulu, joka on kolmiopettajainen 50 oppilaan kyläkoulu. Kylässä toimii aktiivinen 4H-kerho.
Kylätoimikuntia on kaksi: pohjoisosassa Vuokon Kylätoimikunta ja eteläosassa Vuokon eteläinen Kyläseura ry.
Tsasounat

Vihtasuon Kojonniemessä toimi Venäjän vanhauskoisten Pyötikön luostari 1840-luvun lopulta 1880-luvulle. Luostarin kiviaidatulla hautausmaalla on Nurmeksen ortodoksisen seurakunnan 1980-luvulla rakentama Pyötikön tsasouna.
Keski-Vuokossa on kalastajatsasouna, joka valmistui Niemelän tilalle vuonna 2002 samalle paikalle, jossa oli tsasouna edellisvuosisatoina.
Vuokonjoen silta ja kallioleikkaus

Vuokonjoen silta on luonnonkivistä 1930-luvulla rakennettu kaariholvisilta, joka ylittää Vuokonjärven laskuissa kaivetun kalliokanjonin. Silta on museosilta.
Vuokonjärven lintutorni

Vuokonjärven eteläpäässä on Juuan lintuharrastajien rakentama lintutorni. Vuokonjärvi kuuluu suurelta osin valtakunnalliseen lintuvesien suojeluohjelmaan, ja vuonna 1999 tehdyssä selvityksessä havaittiin alueella kaiken kaikkiaan 50 pesivää lajia.
Kiviaidat ja Keski-Vuokon kulttuurimaisemahanke

Keski-Vuokon kulttuurimaisemahankkeessa kunnostetaan vanhat asutuksia ympäröivät kiviaidat ja jokivarsi sekä rakennetaan pisteaitoja. Tulevaisuuden suunnitelmissa on vuokkolaisen savupirtin siirtäminen takaisin alueelle.
Kiviaidat ovat Nekkosenniemellä, jossa ne ympäröivät lehmien ja lampaiden laitumia. Kiviaitojen verkostoa on kunnostettu 2000-luvulla. Kauniita kiviaitoja on alueella yli kaksi kilometriä.
Kesäteatteri

Vuokonjärven kesäteatteri tarjoaa kesänäytelmiä kauniissa pohjoiskarjalaisessa maisemassa, veden äärellä. Teatteri on toiminut vuodesta 1987 lähtien. Teatterissa on katettu katsomo.
Aiheesta muualla

Vuokon kylän sivut (Arkistoitu – Internet Archive)
Maantiepyöräilyn naisten maailmancup

Maantiepyöräilyn naisten maailmancup oli UCI:n vuosina 1998–2015 järjestämä maantiepyöräilykilpailujen sarja. Sarjan korvasi vuodesta 2016 alkaen UCI Women's World Tour. Maailmancupin osakilpailut olivat yhden päivän kilpailuja ja niiden lukumäärä vaihteli vuosittain kuuden ja kahdentoista välillä. Kilpailuista osa ajettiin tasaisessa maastossa, jotkut, kuten La Flèche Wallonne, sisälsivät jyrkkiä nousuja.
Kokonaiskilpailun tulokset

| Vuosi | Voittaja | Toinen | Kolmas |
| --- | --- | --- | --- |
| 1998 |  Diana Žiliūtė |  Alessandra Cappellotto |  Deirdre Demet Barry |
| 1999 |  Anna Wilson |  Hanka Kupfernagel |  Tracey Gaudry |
| 2000 |  Diana Žiliūtė |  Pia Sundstedt |  Mirjam Melchers |
| 2001 |  Anna Millward |  Mirjam Melchers |  Susanne Ljungskog |
| 2002 |  Petra Rossner |  Mirjam Melchers |  Regina Schleicher |
| 2003 |  Nicole Cooke |  Regina Schleicher |  Mirjam Melchers |
| 2004 |  Oenone Wood |  Petra Rossner |  Angela Brodtka |
| 2005 |  Oenone Wood |  Susanne Ljungskog |  Mirjam Melchers-Van Poppel |
| 2006 |  Nicole Cooke |  Ina Teutenberg |  Annette Beutler |
| 2007 |  Marianne Vos |  Nicole Cooke |  Ina Teutenberg |
| 2008 |  Judith Arndt |  Suzanne de Goede |  Marianne Vos |
| 2009 |  Marianne Vos |  Emma Johansson |  Kirsten Wild |
| 2010 |  Marianne Vos |  Emma Johansson |  Kirsten Wild |
| 2011 |  Annemiek van Vleuten |  Marianne Vos |  Emma Johansson |
| 2012 |  Marianne Vos |  Judith Arndt |  Evelyn Stevens |
| 2013 |  Marianne Vos |  Emma Johansson |  Ellen van Dijk |
| 2014 |  Lizzie Armitstead |  Emma Johansson |  Marianne Vos |
| 2015 |  Lizzie Armitstead |  Anna van der Breggen |  Jolien D'Hoore |
Lycia (provinssi)

| Lycia Provincia Lycia> Rooman provinssi |
| --- | --- |

Valtio:  Rooman valtakunta
Prefektuuri:  Oriens (300-luku–)
Diokeesi:  Asiana (300-luku–)
Nykyinen valtio/alue:  Turkki
Perustettu:  43/44, uudestaan 300-luvulla
Lycia (lat. Provincia Lycia) oli Rooman valtakunnan provinssi, joka sijaitsi Vähässä-Aasiassa nykyisen Turkin alueella.
Maantiede

Lycian provinssi käsitti vanhan Lyykian (lat. Lycia) maakunnan alueen Vähän-Aasian ja samalla nykyisein Turkin etelärannikon eli Välimeren puoleisen rannikon länsiosassa.
Maantiede > Kaupunkeja

Lycian roomalaisaikaisia kaupunkeja olivat muun muassa (suluissa latinankielinen nimi, mikäli eri):
Aperlai (Aperlae)
Apollonia, Lyykia
Arykanda (Arycanda)
Faselis (Phaselis)
Foinike (Phoenice)
Foiniks (Phoenix)
Gagai (Gagae)
Idyros (Idyrus)
Isinda, Lyykia
Khoma (Choma)
Korydallos (Corydallus)
Korykos (Corycus)
Ksanthos (Xanthus)
Limyra
Marmara
Myra
Oinoanda (Oenoanda)
Olympos (Olympus)
Patara
Pinara
Rhodiapolis
Telmissos (Telmissus)
Tlos
Historia

Lycian provinssi perustettiin keisari Claudiuksen aikana vuonna 43/44. Se lakkautettiin välillä, ja oli jälleen itsenäinen Neron aikana ja vuoteen 74 saakka. Tuolloin se tuli osaksi Lycia et Pamphylian provinssia, kun se yhdistettiin Pamfylian (lat. Pamphylia) alueen kanssa.
Lycian provinssi oli jälleen olemassa myöhäisroomalaisella kaudella aikaisintaan vuonna 325 ja viimeistään noin vuodesta 395 lähtien, kun se erotettiin Lycia et Pamphylian provinssista. Tuolloin se kuului Oriensin prefektuuriin ja Asianan diokeesiin. Rooman jaon jälkeen provinssi oli osa Itä-Roomaa.
Näin tärkeimmät provinsseissa tapahtuneet muutokset alueella olivat:
| Rooman valtakunta> Tasavallan ja keisarikauden provinssit n. vuoteen 293 saakka.Tasavallan ja keisarikauden provinssit n. vuoteen 293 saakka | Rooman valtakunta> Tasavallan ja keisarikauden provinssit n. vuoteen 293 saakka.Tasavallan ja keisarikauden provinssit n. vuoteen 293 saakka | Rooman valtakunta> Tasavallan ja keisarikauden provinssit n. vuoteen 293 saakka.Tasavallan ja keisarikauden provinssit n. vuoteen 293 saakka | Rooman valtakunta> Myöhäisroomalaiset provinssit.n. vuosina 293–395 | Itä-Rooma> Myöhäisroomalaiset provinssit.n. vuodesta 395 | Nykyinen alue tai valtio> Nykyinen alue tai valtio.Nykyinen alue tai valtio |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| Lycia 43/44 – Claudiuksen aika (jälleen itsenäinen Neron aikana ja 74 saakka) | Lycia et Pamphylia | Lycia et Pamphylia | Lycia et Pamphylia | Lycia | (Turkin etelä­rannikon länsiosa) |
| Galatia 25 eaa.–74 | Lycia et Pamphylia | Lycia et Pamphylia | Lycia et Pamphylia | Pamphylia | (Turkin etelä­rannikon länsiosa) |
| Galatia 25 eaa.–74 | Galatia 74–Trajanuksen aika | Galatia | Pisidia | Pisidia | (Turkki eteläinen) |
| Galatia 25 eaa.–74 | Galatia 74–Trajanuksen aika | Galatia | Pisidia | Lycaonia | (Turkki eteläinen) |
| Galatia 25 eaa.–74 | Galatia 74–Trajanuksen aika | Galatia | Galatia | Galatia | (Turkki keskinen) |
| Galatia 25 eaa.–74 | Galatia 74–Trajanuksen aika | Galatia | Galatia | Galatia salutaris | (Turkki keskinen) |
| Cappadocia 17–74 | Galatia 74–Trajanuksen aika | Cappadocia | Cappadocia | Cappadocia prima | (Turkki keskinen) |
| Cappadocia 17–74 | Galatia 74–Trajanuksen aika | Cappadocia | Cappadocia | Cappadocia secunda | (Turkki keskinen) |
| Cappadocia 17–74 | Galatia 74–Trajanuksen aika | Cappadocia | Pontus Polemoniacus | Pontus Polemoniacus | (osa Turkin Mustanmeren rannikosta) |
|  | Armenia (114–118) (sekä Armenia minor että Armenia maior) | Cappadocia | Armenia minor | Armenia prima | (Turkki itäinen) |
|  | Armenia (114–118) (sekä Armenia minor että Armenia maior) | Cappadocia | Armenia minor | Armenia secunda | (Turkki itäinen) |
|  | Armenia (114–118) (sekä Armenia minor että Armenia maior) |  |  |  | (Armenia) |
Selitykset: ↑  Provinssit Diocletianuksen noin vuonna 293 tekemän uudistuksen jälkeen.  ↑  Provinssit Theodosius I:n ajan jälkeen vuonna 395, kun imperiumi jaettiin Länsi- ja Itä-Roomaan.  ↑  Armenia maior palautui vuonna 118 vasallikuningaskunnaksi, kun taas Armenia minor yhdistettiin Cappadocian provinssiin.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Lycia Wikimedia Commonsissa
Rooman provinssit valtakunnan jaon aikoihin vuonna 395
Achaea
Aegyptus
Aemilia
Africa proconsularis
Alpes Cottiae
Alpes maritimae
Alpes Poeninae et Graiae
Apulia et Calabria
Aquitanica prima
Aquitanica secunda
Arabia
Arcadia
Armenia prima
Armenia secunda
Asia
Augustamnica
Baetica
Belgica prima
Belgica secunda
Bithynia
Britannia prima
Britannia secunda
Byzacena
Campania
Cappadocia prima
Cappadocia secunda
Caria
Carthaginensis
Cilicia prima
Cilicia secunda
Corsica
Creta
Cyprus
Dacia mediterranea
Dacia ripensis
Dalmatia
Dardania
Epirus nova
Epirus vetus
Euphratensis
Europa
Flaminia et Picenum annonarium
Flavia Caesariensis
Galatia
Galatia salutaris
Haemimontus
Helenopontus
Hellespontus
Honorias
Insulae
Gallaecia
Germania prima
Germania secunda
Insulae Baleares
Isauria
Libya inferior
Libya superior
Liguria
Lucania et Bruttii
Lugdunensis prima
Lugdunensis secunda
Lugdunensis tertia
Lusitania
Lycaonia
Lycia
Lydia
Macedonia prima
Macedonia secunda
Mauretania Caesariensis
Mauretania Sitifensis
Mauretania Tingitana
Maxima Caesariensis
Maxima Sequanorum
Mesopotamia
Moesia prima
Moesia secunda
Narbonensis prima
Narbonensis secunda
Noricum mediterraneum
Noricum ripense
Novempopulana
Numidia
Osroene
Palaestina prima
Palaestina secunda
Palaestina salutaris
Pamphylia
Pannonia prima
Pannonia secunda
Paphlagonia
Phoenice prima
Phoenice secunda
Phrygia Pacatiana
Phrygia salutaris
Picenum suburbicarium
Pisidia
Pontus Polemoniacus
Praevalitana
Raetia prima
Raetia secunda
Rhodope
Samnium
Sardinia
Savia
Scythia
Senonia
Sicilia
Syria prima
Syria secunda
Tarraconensis
Thebais
Thessalia
Thracia
Tripolitania
Tuscia et Umbria
Valentia
Valeria (Italia)
Valeria (Pannonia)
Venetia et Histria
Viennensis
Luettelo Kalojen tähdistön tähdistä

|  |  |  | 2358 | 2178 | 00h 27m 31.02s | +16° 01′ 31.7″ | 6.44 | 0.87 | 423 | A5 |  |
| ζ Psc B | ζ | 86 | 7345 | 5743 | 01h 13m 45.17s | +07° 34′ 42.2″ | 6.44 | 2.55 | 195 | F7V |  |
|  |  |  | 8733 | 6714 | 01h 26m 23.56s | +20° 04′ 15.2″ | 6.44 | 1.59 | 304 | K0 |  |
|  |  |  | 12730 | 9706 | 02h 04m 50.99s | +07° 44′ 08.4″ | 6.44 | 0.60 | 479 | K0 |  |
|  |  |  | 217590 | 113705 | 23h 01m 43.56s | +03° 31′ 51.7″ | 6.44 | 0.22 | 571 | G5 |  |
|  |  |  | 5418 | 4382 | 00h 56m 09.12s | +13° 57′ 07.1″ | 6.46 | 0.53 | 501 | G8II |  |
|  |  |  | 5641 | 4558 | 00h 58m 18.90s | +21° 24′ 16.2″ | 6.47 | 0.88 | 428 | A2V |  |
| 15 Psc |  | 15 | 221833 | 116422 | 23h 35m 28.61s | +01° 18′ 47.5″ | 6.47 | 1.58 | 310 | K0 |  |
|  |  |  | 223346 | 117445 | 23h 48m 49.36s | +02° 12′ 52.2″ | 6.47 | 2.76 | 180 | F5III-IV |  |
|  |  |  | 2035 | 1948 | 00h 24m 38.15s | +14° 18′ 55.9″ | 6.48 | 0.40 | 535 | K0 |  |
|  |  |  | 7107 | 5575 | 01h 11m 28.97s | +10° 17′ 30.9″ | 6.49 | 0.98 | 412 | G5 |  |
| 61 Psc |  | 61 | 4568 | 3730 | 00h 47m 54.73s | +20° 55′ 31.1″ | 6.51 | 2.71 | 187 | F8V |  |
| 3 Ari |  | 3 | 10845 | 8271 | 01h 46m 35.27s | +17° 24′ 45.7″ | 6.55 | −0.13 | 707 | A9III | VY Psc; δ Sct-muuttuja |
| 40 Psc |  | 40 | 1563 | 1595 | 00h 19m 56.28s | +16° 15′ 03.2″ | 6.60 | 0.45 | 553 | K0 |  |
| 38 Psc |  | 38 | 1317 | 1392 | 00h 17m 24.50s | +08° 52′ 34.8″ | 6.66 | 2.58 | 213 | F5 |  |
| 104 Psc |  | 104 | 10135 | 7710 | 01h 39m 15.39s | +14° 17′ 08.3″ | 6.74 | 1.07 | 444 | K0 |  |
| 45 Psc |  | 45 | 2140 | 2025 | 00h 25m 41.89s | +07° 41′ 28.4″ | 6.77 | −0.62 | 979 | K0 |  |
| 95 Psc |  | 95 | 8875 | 6815 | 01h 27m 39.81s | +05° 21′ 11.2″ | 7.01 | 2.75 | 232 | G0V |  |
| 65 Psc | i | 65 | 4757 | 3885 | 00h 49m 53.11s | +27° 42′ 37.1″ | 7.0 | 0.42 | 347 | F4III | kaksoistähti HD 4758:n kanssa |
| 65 Psc | i | 65 | 4758 | 3885 | 00h 49m 53.20s | +27° 42′ 37.0″ | 7.1 |  |  | F5III | kaksoistähti HD 4757:n kanssa |
| 77 Psc B |  | 77 | 6480 | 5144 | 01h 05m 51.42s | +04° 54′ 35.0″ | 7.26 | 4.04 | 144 | F6V | 77 Psc-järjestelmän komponentti |
| 100 Psc |  | 100 | 9656 | 7364 | 01h 34m 51.61s | +12° 33′ 31.2″ | 7.28 | 2.68 | 272 | A3V |  |
| van Maanenin tähti |  |  |  | 3829 |  |  | 12.38 |  | 14 |  | 31:s lähin tähtijärjestelmä; lähin yksinäinen valkea kääpiö |
Taulukon sarakkeissa käytetyt lyhenteet:
HD numero Henry Draper -luettelossa
HIP numero Hipparcos-luettelossa
RA Rektaskensio
DEC Deklinaatio
Vis Näennäinen kirkkaus
Abs Absoluuttinen kirkkaus
Käännös suomeksi
Volgan lautturit

Volgan lautturit voi tarkoittaa ainakin seuraavia asioita:
Volgan lautturit, Volga-joella lihasvoimalla proomuja ylävirtaan entisaikaan kiskoneet burlakit
Volgan lautturien laulu, venäläinen kansanlaulu
Volgan lautturit, Ilja Repinin maalaus
| --- | --- |
: Tämä on täsmennyssivu, joka luettelee monimerkityksisen käsitteen eri merkitykset tai useita eri henkilöitä. Artikkelisivuja, joiden nimessä tai tekstissä lukee ”Volgan lautturit”, voi hakea sivunnimihaulla, laajalla sivunnimihaulla tai tekstihaulla.
Malina (elokuva)

| Malina |
| --- | --- |

Ohjaaja:  Werner Schroeter
Käsikirjoittaja:   Elfriede Jelinek  Patricia Moraz (ransk. dialogi) 
Perustuu:  Ingeborg Bachmannin romaaniin Malina (1971)
Tuottaja:   Steffen Kuchenreuther  Thomas Kuchenreuther 
Säveltäjä:  Giacomo Manzoni
Kuvaaja:  Elfi Mikesch
Leikkaaja:  Juliane Lorenz
Pääosat:   Isabelle Huppert  Can Togay  Mathieu Carrière 
Valmistustiedot
Valmistusmaa:   Saksa  Itävalta 
Tuotantoyhtiö:   Kuchenreuther Filmproduktion GmbH  Neue Studio Film  ZDF 
Ensi-ilta:   1991-1-1717. tammikuuta 1991 (Saksa)  
Kesto:  125 minuuttia
Alkuperäiskieli:  ranska, saksa
Aiheesta muualla
IMDb 
AllMovie
Infobox OKNimi-testi OK: 
Malina on vuonna 1991 ensi-iltansa saanut Werner Schroeterin ohjaama saksalais-itävaltalainen psykologinen draamaelokuva, jonka pääosissa ovat Isabelle Huppert, Can Togay ja Mathieu Carrière.
Malina perustuu Ingeborg Bachmannin samannimiseen romaaniin Malina (1971), jonka pohjalta käsikirjoituksen sovittivat Elfriede Jelinek ja Patricia Moraz. Elokuvan tuottajina olivat Steffen ja Thomas Kuchenreuther. Malina kilpaili vuoden 1991 Cannesin elokuvajuhlien pääkilpailussa, missä se oli ehdokkaana parhaan elokuvan Kultaisen palmun saajaksi. Elokuva palkittiin muun muassa neljällä Saksan elokuvapalkinnolla.
Juoni

Malina sijoittuu vuoden 1970 Wieniin ja kertoo ahdistuneesta, henkisesti tasapainottomasta kirjailijasta (Isabelle Huppert), joka asuu rauhallisen ja luotettavan Malina-nimisen miehen (Mathieu Carrière) kanssa samassa asunnossa. Kirjailija tapaa eräänä päivänä kukkakaupan edessä unkarilaisen Ivanin (Can Togay), jonka kanssa hän aloittaa intohimoisen rakkaussuhteen. Vaikka Ivan nauttii suhteesta, hän ottaa sen kevyemmin kuin nainen, jonka rakkaus kehittyy pian pakkomielteeksi asti.
Näyttelijät

| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
|  Isabelle Huppert  | … |  kirjailija   |
|  Can Togay  | … |  Ivan   |
|  Mathieu Carrière  | … |  Malina   |
|  Fritz Schediwy  | … |  kirjailijan isä   |
|  Isolde Barth  | … |  kirjailijan äiti   |
|  Wiebke Frost  | … |  kirjailijan sisar   |
|  Libgart Schwarz  | … |  neiti Jellinek   |
|  Peter Kern  | … |  bulgarialainen   |
|  Elisabeth Krejcir  | … |  Lina   |
|  Lolita Chammah  | … |  kirjailija lapsena   |
|  David Philipp Kotai  | … |  Bela   |
|  David Salomonowitz  | … |  András   |
|  Andre Mueller  | … |  herra Mühlbauer   |
|  Jenny Drivala  | … |  oopperalaulaja   |
|  Kinskim Idl Graf  | … |  kreivi Altenwyl   |
|  Gerhild Didusch  | … |  Antoinette Altenwyl   |
|  Lisa Kreuzer  | … |  kirjailija (ääni; saks. dubbaus)   |
Tuotanto

Malinan kuvaukset alkoivat 4. kesäkuuta 1990 ja päättyivät 9. elokuuta 1990. Elokuva kuvattiin Berliinissä, Münchenissä ja Wienissä, ja sen tuotantoyhtiöinä olivat Kuchenreuther Filmproduktion GmbH, Neue Studio Film ja ZDF.
Julkaisu

Malina sai ensi-iltansa Saksassa 17. tammikuuta 1991 ja oli Concorden teatterilevittämä.
Malina julkaistiin Saksassa DVD:lle ja blu-raylle 10. marraskuuta 2011.