stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Heikki Niini
Aiheesta muualla

Uusinoka, Raimo: Heikki Niinen muistokirjoitus. Helsingin Sanomat 31.5.2008.
Heikki Määttänen (vanhempi)

Heikki Määttänen
Heikki Määttänen (28. joulukuuta 1915 Rautu – kadonnut Karjalankannaksella 1950) oli suomalainen kaukopartiomies ja kuorma-autoilija, joka katosi toimiessaan Naton tiedustelijana Neuvostoliitossa.
Määttänen oli naimisissa Maila Määttäsen (o.s. Humalpuro) kanssa. Heillä oli neljä lasta, joista nuorin on näyttelijä Heikki Määttänen.
Määttäsen tie kaukopartiomieheksi on erikoislaatuinen. Hänelle suositeltiin jatkosodan aikana haavoittumisen takia toimistotehtäviä, mutta toivuttuaan hän haki kesällä 1942 kaukopartio-osasto Vehniäiseen. Hän teki viisi partioretkeä vuosina 1942–1944 ja osallistui vetäytymisvaiheessa kaukopartioille tarkoitettujen ns. Matti-kätköjen rakentamiseen Karjalankannaksella.
Määttäsen kaksi veljeä kaatui sodassa. Heistä myös Lauri oli kaukopartiomies. Hän hukkui paluumatkalla Matti-partiosta 24. heinäkuuta 1944 Sakkolan Volossulassa. Heikki Määttänen oli aktiivisesti mukana puolustusvoimien tiedustelutoiminnassa vuosina 1945–1950. Hän esimerkiksi huolehti "valmiusrahojen" maksamisesta tiedustelumatkoihin varautuneille entisille kaukopartiomiehille. Tässä yhteydessä hänen yhtiökumppaninsa Paavo Suoranta, entinen kaukopartiomies hänkin, käytti Määttäsestä peitenimiä, kuten nimeä Saulinpää.
Sodan päätyttyä Määttänen johti yhdessä Suorannan kanssa kuljetusliikettä ja kesällä 1945 perustettua Kuohun Pilke -nimistä puutavaraliikettä Kuohulla Keski-Suomessa. Liikkeet olivat tiedustelutoiminnan peiteorganisaatioita. Niiden kalusto kuului osittain puolustusvoimille.
Määttänen poistui kotoaan 3. maaliskuuta 1950 ja lähetti viikkoa myöhemmin vaimolleen viestin: "Olen sortunut siihen mitä olen pelännyt." Huhtikuun alussa hän oli yhteydessä Paavo Suorantaan. Mahdollisesti hän ylitti tai yritti ylittää Neuvostoliiton rajan 1. kesäkuuta 1950 vasten yöllä. Tämän jälkeen hänestä ei ole kuultu mitään varmaa. Suojelupoliisi etsi häntä Ruotsista, Norjasta ja Yhdysvalloista.
Juha Pohjonen luonnehtii Heikki Määttästä "kylmän sodan turhaksi uhriksi". Pekka Turunen uskoi vuonna 2006, että Määttäsen kohtalo vielä selviää.
Kirjallisuutta

Turunen Pekka & Tasala, Markku: ”Heikki Määttänen: "Heikki tulee vielä takaisin"”, Minä vakooja: vakoilun ja vastavakoilun vaiettu todellisuus, s. 325–328.  Valitut Palat, 2007.  ISBN 978-951-584-771-3.
Hans Sloane

Hans Sloane
Hans Sloane (16. huhtikuuta 1660 Killyleagh – 11. tammikuuta 1753 Lontoo) oli skotlantilaiseen perheeseen syntynyt lääkäri ja keräilijä. Hans Sloane testamenttasi keräämänsä merkittävän kokoelman kasveja, eläimiä, kirjoja, käsikirjoituksia, painotöitä, kuvia, mitaleja, kolikoita, sinettejä, kameroita ja muita esineitä valtiolle. Kokoelma muodosti vuonna 1759 avatun British Museumin kokoelman perustan.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Hans Sloane Wikimedia Commonsissa
Harold Hardwick

| Mitalit | Mitalit | Mitalit |  |
| --- | --- | --- | --- |
|  Harold Hardwick |  Harold Hardwick |  Harold Hardwick |  |
Maa:   Australia
Miesten uinti
|  Olympialaiset  |  Olympialaiset  |  Olympialaiset  |  |
|  Kultaa | Tukholma 1912 | 4x200 m vapaauintiviesti |  |
|  Pronssia | Tukholma 1912 | 400 m vapaauinti |  |
|  Pronssia | Tukholma 1912 | 1500 m vapaauinti |  |
Harold Hardwick, 1919
Harold Hampton Hardwick (14. joulukuuta 1888 – 22. helmikuuta 1959) oli australialainen uimari. Hän voitti olympiakultaa 4x200 m vapaauintiviestissä Tukholman olympialaisissa v. 1912. Samoissa kilpailuissa hän saavutti henkilökohtaisen mitalin sekä 400 m että 1500 m vapaauinnissa. Hän oli myös ammattilaisnyrkkeilijä ja saavutti everstin arvon Australian ilmavoimissa.
Hardwick syntyi Sydneyssä ja aloitti uintiuransa 11-vuotiaana. Vuonna 1909 hän sijoittui toiseksi Australaasian mestaruuskilpailuiden 100 jaardin (91 m) ja 880 jaardin (805 m) matkalla. Vuonna 1911 hän voitti  220 jaardin (201 m) ja 880 jaardin vapaauintimatkat. Seuraavana vuonna järjestetyissä olympialaisissa hän voitti Australaasian joukkueessa (Australia ja Uusi-Seelanti lähettivät kilpailuihin yhteisen joukkueen) yhteensä kolme mitalia. Hän ei kilpaillut nyrkkeilyssä, koska nyrkkeily ei ollut kilpailuohjelmassa.
Hardwick karsiutui 100 m vapaauinnissa välierävaiheessa. 400 metrin matkalla hän voitti alkueränsä ja välieränsä, mutta jäi kolmanneksi ajalla 5.31,2. 1500 metrin vapaauinnissa hän myös voitti sekä alku- että välieränsä, mutta jäi jälleen kolmanneksi ajalla 23.15,4. Kultamitalin hän sai 4x200 m vapaauintiviestistä. Joukkue voitti viestin uudella maailmanennätysajalla 10.11,2.
Palattuaan olympialaisten jälkeen Australiaan, Hardwick lopetti kansainvälisen uintiuransa ja aloitti lainelautailun ja voitti kansallisen mestaruuden. Vuonna 1915 hän ryhtyi ammattilaisnyrkkeilijäksi ja voitti Australian mestaruuden.
Hardwick kuoli 22. helmikuuta 1959 Ruschutters Bayssä.
Käännös suomeksi
Hans Sofus Vodskov

Hans Sofus Vodskov (1846–1910) oli tanskalainen esteetikko. Hän tuli ylioppilaaksi 1865. Hän toimi kirjallisuusarvostelijana mutta innostui myöhemmin tutkimaan kansanrunoutta ja uskonnonhistoriaa. Teoksessaan Spredte studier (1884) hän arvosteli ankarasti Sophus Buggen erästä tutkimusta, jossa tämä oli esittänyt käsityksenään, että kaikki Eddassa ilmenevät uskomukset ja myytit olisivat muualta lainattua. Pääteoksessaan Sjæledyrkelse og naturdyrkelse (1. osa, 1897), jossa hän käsittelee uskonnontutkimuksen metodia etupäässä silmällä pitäen Rigvedaa ja Eddaa, hän asettuu jyrkästi vastustamaan käsitystä muun kulttuurin vaikutuksen merkityksestä ja pitää sitä varsin pinnallisena ilmiönä. Hän tähdentää omaperäisen, paikallisen, luonnonsuhteiden ja olosuhteiden luoman kulttuurin merkitystä myös uskomuksille ja myyteille. Vodskov herätti aikanaan huomiota omintakeisilla ja uusia näköaloja aukovilla mielipiteillään, mutta myös taitavana kielenkäyttäjänä.
Vodskov sai vuodesta 1885 Tanskan valtiolta ja Carlsberg-säätiöltä apurahaa myyttien ja uskonnon tutkimiseen. Hippolyte Tainen materialistisen historiakäsityksen inspiroimana hän halusi luoda grand theoryn koko maailman uskontojen, kulttuurien ja kansanryhmien historiasta.
Aiheesta muualla

Vodskov, Hans Sofus, Salmonsens Konversationsleksikon (2. udgave, 1928) (tanskaksi)
Hatsukaichi

| Hatsukaichi (廿日市市) |
| --- | --- |
 Miyajiman lauttalaituri Hatsukaichissa
 lippu:  Symboli
 Hatsukaichin sijainti Hiroshiman prefektuurissa
 Hatsukaichi
 Koordinaatit: 34°20′54″N, 132°19′54″E 
Valtio:  Japani
Alue:  Chūgoku
Prefektuuri:  Hiroshiman prefektuuri
Pinta-ala:  
 – Kokonaispinta-ala:  489,48 km²
Väkiluku (12/2019):  117 201
 – Väestötiheys:  239,4 as./km²
Symbolit:  
 – Puu:  Kirsikka
 – Kukka:  Intianalppiruusu
 
 https://www.city.hatsukaichi.hiroshima.jp/ 
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Hatsukaichi (jap. 廿日市市, Hatsukaichi-shi) on Japanin kaupunki Honshūn saarella Chūgokun alueella Hiroshiman prefektuurissa. Se sijaitsee prefektuurin länsireunalla Seton sisämeren Hiroshimanlahden rannikolla Hiroshiman kaupungin länsipuolella. Kaupunkiin kuuluu suurehko Itsukushiman eli Miyajiman saari, suosittu turistikohde. Luoteessa sen alue nousee Chūgokuvuorille ja rajautuu Yamaguchin ja Shimanen prefektuureihin. Hatsukaichissa on 117 201 asukasta (joulukuussa 2019) ja sen pinta-ala on 489,48 neliökilometriä.
Kaupungin nimi tarkoittaa ’20. päivän toria’ ja on peräisin siellä joka kuun 20. päivä järjestetyistä markkinoista. Edo-kaudella Hatsukaichi kehittyi San’yōdō-tien varren postiasemana (shukuba). Sieltä lähti myös tiereitti Tsuwanon daimiokuntaan. Japanin kunnallishallinnon perustamisen yhteydessä vuonna 1889 Hatsukaichista tehtiin maaseutukaupunki, ja kaupunkioikeudet sille myönnettiin vuonna 1988. Kaupunki laajeni huomattavasti 2000-luvun alussa, kun siihen liitettiin Saikin maaseutukaupunki ja Yoshiwan kyläkunta vuonna 2003 sekä Ōnon ja Miyajiman maaseutukaupungit vuonna 2005. Sen rannikkoalueet ovat kasvaneet voimakkaasti Hiroshiman lähiönä. Merkittäviä elinkeinoja ovat puusepän- ja huonekaluteollisuus. Puinen kendama-lelu on Hatsukaichista lähtöisin. Kaupunkiin kuuluvilla maaseutualueilla harjoitetaan muun muassa mikan-mandariinien viljelyä ja rannikolla osterien vesiviljelyä.
Hatsukaichin tärkein nähtävyys on Itsukushiman saari, joka kuuluu Seton sisämeren kansallispuistoon. Siellä sijaitseva Itsukushima-jinjan pyhäkkö ympäristöineen on otettu Unescon maailmanperintöluetteloon. Saari on myös yksi Japanin kolmesta maisemasta ja siellä kohoavalta Misenvuorelta avautuva näkymä on tunnettu. Kaupungin muita nähtävyyksiä ovat liikenneturvallisuuden kamin palvonnasta tunnettu Hayatani-jinjan pyhäkkö ja Kanmurivuoren ylängön luonnonalueet, jotka kuuluvat Länsi-Chūgokuvuorten puolikansallispuistoon. Hatsukaichia palvelevat JR Nishi-Nihonin San’yō-päälinja ja Hiroshiman raitiotiet (Hiroden).
Kuvia

Itsukushima-jinjan pyhäkkö
Näkymä Miyajiman saarelta, taustalla Hatsukaichin kaupunkia
Hatsukaichin rautatieasema
Hatsukaichin kaupungintalo
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Hatsukaichi Wikimedia Commonsissa
Kaupungin internetsivut (japaniksi)
Hertzsprungin–Russellin kaavio

Hertzsprungin–Russellin kaavio.
Hertzsprungin–Russellin kaavio eli HR-kaavio  (myös HR-diagrammi, HR-diagramma) on tähtitieteessä käytettävä kaavio, jossa pystyakselina on tähden valovoimaa ja vaaka-akselina tähden lämpötilaa kuvaava luku. HR-kaavion pystyakselilla voi olla mm. tähden valovoiman logaritmi tai tähden absoluuttinen kirkkaus. Vaaka-akselilla 
voi olla tähden lämpötila, sen logaritmi, väri-indeksi tai spektriluokka. Monesti HR-kaavioon merkitään monia tähtiä, jolloin kaavioon muodostuu alueita, joilla tähtiä on tiheämmässä kuin muualla. Yksi näistä on pääsarja, joka kulkee ylävasemmalta alaoikealle. Muita ovat horisontaalihaara, jättiläishaara ja asymptoottihaara sekä valkeiden kääpiöiden alue. Hertzsprungin–Russellin kaavion kehittivät tähtitieteilijät Ejnar Hertzsprung ja Henry Russell vuonna 1913.
Hertzsprungin–Russellin kaaviosta erottuu selvästi vasemmasta yläkulmasta oikeaan alakulmaan kulkeva pääsarja, joka sisältää vetyä heliumiksi muuttavat pääsarjan tähdet ja johon myös Aurinko kuuluu. Sen yläpäässä sijaitsevat kuumat, siniset ja nuoret tähdet ja alapäässä puolestaan viileät, punaiset ja pitkäikäiset punaiset kääpiöt. Pääsarjan alapuolella sijaitsevat heikkovaloiset valkoiset kääpiöt, jotka ovat jo ydinreaktionsa lopettaneita keskikokoisia tähtiä. Pääsarjasta kohoaa ylöspäin punaisten jättiläisten haara, joka kääntyy oikealle muodostaen asymptoottihaaran joka lähenee Hayashi-käyrää. Lisäksi pääsarjan yläpäästä irtoaa asymptoottihaaraa kohti horisontaalihaara, jonka tähtien absoluuttinen kirkkaus on suunnilleen +0. Jättiläisten yläpuolella sijaitsee vielä hajanaisesti ylijättiläisiä. Lähes pääsarjassa kiinni sen yläpuolella sijaitsevat alijättiläiset ja sen alapuolella alikääpiöt.
Kehityskaarensa aikana tähden sijainti kaaviossa vaihtelee. Vastasyntyneet tähdet, joissa ydinreaktiot eivät vielä ole alkaneet, sijaitsevat niin sanotussa Hayashi-käyrässä, joka sijaitsee lähes pystysuorana noin 4 000 kelvinin kohdalla 1 – 10 000 Auringon luminositeetin välillä. Ne laskeutuvat käyrää pitkin alaspäin kaaviossa, kunnes niiden ydinreaktiot alkavat ja ne nousevat ylävasemmalle kohti pääsarjaa. Kohta, missä tähti on pääsarjassa, riippuu tähden massasta. Ylhäällä vasemmalla ovat suurimassaisimmat tähdet. Massa pienenee kohti oikeaa alakulmaa. Pääsarjavaiheen jälkeen tähdet siirtyvät oikealle tai yläoikealle kohti jättiläishaaraa, jossa ne viipyvät aina siihen asti, kunnes kasvava säteilypaine puhaltaa tähden ulko-osat avaruuteen tai tähti räjähtää supernovana. Keskikokoisista tähdistä jäljelle jäänyt valkoinen kääpiö päätyy kaaviossa alavasemmalle, josta se vähitellen hiipuu pois mustaksi kääpiöksi.
HR-diagrammin akselit

Vaaka-akselina on tähden pintalämpötilaa kuvava suure. Se voi olla spektriluokka, väri-indeksi, pintalämpötila tai pintalämpötilan logaritmi. Pystyakselina voi olla todellinen luminositeetti, visuaalinen luminositeetti, absoluuttinen kirkkaus yleensä visuaalisessa alueessa tai todellisen tai visuaalisen luminositeetin logaritmi. Väri-magnitudi-diagrammiksi sanotaan HR-kaaviota, jossa toinen akseli on väri-indeksi ja toinen tähden absoluuttinen kirkkaus. Tätä kaaviota käytetään monesti tähtijoukkojen HR-kaaviona, koska siihen tarvittavat tiedot on helpohko koota.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta HR-kaavio Wikimedia Commonsissa
Esitelmä HR-diagammista (Arkistoitu – Internet Archive)
HR-kaavio, jossa pääsarja on numero V
Hattara

Hattara tarkoittaa seuraavia asioita:
hattara, sokerista valmistettu makeinen
Hattara, suomalainen taruolento
hattara, pilvenhattara, pieni pilvi
sukunimenä:
Armas Hattara (1884–1951), suomalainen teatterinjohtaja, teatteriohjaaja ja näyttelijä
Pia Hattara (1923–2015), suomalainen näyttelijä
| --- | --- |
: Tämä on täsmennyssivu, joka luettelee monimerkityksisen käsitteen eri merkitykset tai useita eri henkilöitä. Artikkelisivuja, joiden nimessä tai tekstissä lukee ”Hattara”, voi hakea sivunnimihaulla, laajalla sivunnimihaulla tai tekstihaulla.
Hiukkasnopeus

Hiukkasnopeus on fluidin hiukkasjoukon keskimääräinen nopeus. Hiukkasnopeus on vektorisuure ja sen yksikkö on SI-järjestelmässä m/s. Äänen aaltomallissa kenttäsuureet ovat hiukkasnopeus ja äänenpaine. Ilmassa etenevän äänen nopeuteen vaikuttavat ilman lämpötila ja kosteus, jolloin olosuhteet vaikuttavat ilman hiukkasiin.
Himalajanviiriäisfasaani

| Himalajanviiriäisfasaani |
| --- | --- |

Uhanalaisuusluokitus
 Äärimmäisen uhanalainen  
  
Tieteellinen luokittelu
Domeeni::  Eukaryootit Eucarya
Kunta::  Eläinkunta Animalia
Pääjakso::  Selkäjänteiset Chordata
Alajakso::  Selkärankaiset Vertebrata
Luokka::  Linnut Aves
Lahko::  Kanalinnut Galliformes
Heimo::  Aitokanat Phasanidae
Suku::  Ophrysia
Laji::  superciliosa
Kaksiosainen nimi
 Ophrysia superciliosa  (J.E. Gray, 1846) 
Katso myös
   Himalajanviiriäisfasaani Wikispeciesissä   Himalajanviiriäisfasaani Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OKIUCN-testi OK: 
Himalajanviiriäisfasaani (Ophrysia superciliosa) on äärimmäisen uhanalainen Intiassa Uttarakhandin osavaltiossa läntisellä Himalajalla elävä kanalintu. Lajista ei ole varmoja havaintoja vuoden 1876 jälkeen.
Kooltaan himalajanviiriäisfasaani on noin 25 cm. Koiras on väritykseltään lähes kauttaaltaan harmaankirjava. Koiraan pää on musta ja siinä on valkoinen silmäkulmajuova. Myös alaperässä on kapeita valkoisia poikittaisjuovia. Naaras on väriltään ruskeankirjava. Himalajanviiriäisfasaanin nokka ja koivet ovat punaiset. Lajin ääni on värisevä vihellys .
Himalajanviiriäisfasaanin elinympäristöä ovat pitkää ruohoa ja pensaita kasvavat alueet 1 650–2 400 metrin korkeudessa. Laji elää yleensä noin 10 yksilön parvissa ja lentää hyvin harvoin. Himalajanviiriäisfasaanikannan kooksi arvioidaan alle 50 yksilöä . Lajin vähentymisen syinä pidetään lajiin kohdistunutta metsästystä sekä elinympäristöjen tuhoutumista kalkkikivikaivoksien takia .
Aiheesta muualla

Naturalis (sisältää kolmiulotteisia valokuvia täytetystä yksilöstä (Arkistoitu – Internet Archive) (englanniksi)
HMS Mashona

| HMS Mashona |
| --- | --- |
 HMS Mashona

Aluksen vaiheet
Rakentaja:  Vickers Armstrong, Newcastle-upon-Tyne
Kölinlasku:  5. elokuuta 1936
Laskettu vesille:  3. syyskuuta 1937
Palveluskäyttöön:  28. maaliskuuta 1939
Poistui palveluskäytöstä:  uponnut 28. toukokuuta 1941
Tekniset tiedot
Uppouma:  1 850 t (standardi) 2 520 t (max)
Pituus:  1 15 m
Leveys:  11,1 m
Syväys:  2,7 m
Koneteho:  44 000 hv
Nopeus:  36 solmua (67 km/h)
Miehistöä:  190
Aseistus
Aseistus:  4 × QF 4,7" Mk XII -tykkiä kaksiputkisina CP Mk XIX asennuksina 1 × QF 2 naulan ilmatorjuntatykki neliputkisena Mk VII asennuksena 2 × nelipiippuista Vickers .50" Mk II -ilmatorjuntakonekivääriä 4 × 21" (533 mm) torpedoputkea 2 × syvyyspomminheitintä
HMS Mashona (viirinumerot L59, G59 ja F59) oli Britannian kuninkaallisen laivaston Tribal-luokan hävittäjä, joka palveli toisessa maailmansodassa.
Valmistus

Alus tilattiin 19. kesäkuuta 1936 osana vuoden 1935 laivasto-ohjelmaa Vickers Armstrongilta Tynesidestä. Aluksen voimanlähteet tilattiin Parsons Maritime Steam Turbine Companyltä. Köli laskettiin 5. elokuuta 1936. Alus laskettiin vesille 3. syyskuuta 1937 ja valmistui vasta 30. maaliskuuta 1939, mikä johtui tykkitornien toimituksen viiveistä. Aluksen hinta oli tarjouksen perusteella 341 108 puntaa ilman Amiraliteetin toimittamia ase- ja viestijärjestelmiä.
Palvelus

Maaliskuussa alus oli valmistajan koeajoissa ja se otettiin 30. maaliskuuta palvelukseen Kotilaivaston 2. Tribal-hävittäjälaivueeseen, joka nimettiin huhtikuussa 1939 6. hävittäjälaivueeksi. Se aloitti vastaanottokokeet, joiden suorituksen jälkeen alus siirrettiin huhtikuussa Portlandiin koulutettavaksi ja merikelpoisuuskokeisiin Kanaalin alueella. Se liittyi toukokuussa laivueeseensa.
Alus saattoi 12. toukokuuta Kanaalissa RMS Empress of Australiaa, joka kuljetti kuningas Yrjö VI ja kuningatar Elizabethia vierailulle Kanadaan. Se määrättiin kesäkuussa osallistumaan Liverpoolin lahdella sukellusvene HMS Thetiksen pelastustöihin. Elokuussa alus siirtyi sodanajan sijoituspaikkaansa Kotilaivaston mukana.
Alus määrättiin avustamaan 25. syyskuuta vaurioitunutta sukellusvene HMS Spearfishiä HMS Somalin ja HMS Matabelen kanssa. Osasto suojasi seuraavana päivänä sukellusveneen kotiinpaluuta.
Alus siirrettiin 25. lokakuuta Middle Dock Engineeringin telakalle South Shieldsissä, mistä se palasi 10. marraskuuta laivueeseensa. Alus suojasi 24. marraskuuta laivueensa mukana Kotilaivaston aluksia etsittäessä Saksan laivaston taisteluristeilijöitä Gneisenauta ja Scharnhorstia, jotka olivat upottaneet saattuetta suojanneen aseistetun rahtilaivan HMS Rawalpindin.
Palvelus > 1941

HMS Mashona, HMS Tartar ja HMS Bedouin suojasivat HMS Interpidiä ja HMS Icarusta, jotka laskivat miinoja Norjan rannikkoreitille (operaatio DZ). Alukset palasivat 5. tammikuuta tehtävän päätyttyä laivueeseensa Scapa Flowssa. Alus kärsi seuraavana päivänä vaurioita törmättyään HMS Sikhin kanssa. Aluksen vauriot estivät palveluksen ja se määrättiin siirrettäväksi West Hartlepooliin telakalle.
Alus otettiin 13. tammikuuta Grayn telakalle, josta se palasi 3. maaliskuuta laivueeseensa Scapa Flowhun. Alus suojasi 24. maaliskuuta Clydestä viirikön mukana saattuetta WS7, josta viirikkö erkani 28. maaliskuuta palatakseen Clydeen.
Mashona, HMS Eskimo, HMS Tartar ja HMS Somali suojasivat 22. toukokuuta taistelulaiva HMS Rodneya, kun sen tehtävänä oli turvata RMS Britannicia matkalla Atlantin ylitse Bostoniin. Suojaus erkani 24. toukokuuta, kun se sai käskyn osallistua Saksan laivaston taistelulaivan Bismarckin ja risteilijä Prinz Eugenin etsintään Ranskan rannikon ja viimeisen tiedetyn olinpaikan välillä. Mashona ja Tartar erkanivat 27. toukokuuta osastosta tankatakseen.
Alus joutui 28. toukokuuta ilmahyökkäykseen, jolloin sen oikean puoleiseen kattilahuoneeseen osui pommi. Miehistö ei kyennyt estämään vedentuloa alukseen, jolloin se piti jättää. Alus upposi Irlannin länsipuolella, jolloin 36 miehistönjäsentä sai surmansa. Tartar, HMS Sherwood ja HMCS St. Clair pelastivat 184 eloonjäänyttä.
Harrejaure (Rånejoki, Harrejaur)

| Harrejaure Hárrejávrre |
| --- | --- |
Maanosa:  Eurooppa
Valtiot:  Ruotsi
Läänit:  Norrbottenin lääni
Maakunnat:  Norrbotten
Kunnat:  Jällivaara
Koordinaatit:  66°45′12″N, 20°37′37″E
Vesistöalue ja valuma-alueen tietoja
Päävesistöalue:  Rånejoen vesistö
Valuma-alue:  Rutnajoen valuma-alue
Laskujoki:  Hárrejåhkå Rutnajokeen
Järvinumero:  SE741454-171156
Mittaustietoja
Pinnankorkeus:  409 m  mpy. 
Pituus:  1,73 km  
Leveys:  0,77 km  
Rantaviiva:  4,282 km  
Pinta-ala:  0,863 km²  
Tilavuus:  0,00093 km³  
Keskisyvyys:  noin 1 m  
Suurin syvyys:  1,9 m  
Valuma-alue:  14,25 km²  
Saaria:  ei saaria
 fiHarrejaure 
Harrejaure (ruots. Harrejaure, luulajansaameksi Hárrejávrre ) 
on Ruotsissa Norrbottenissa Jällivaaran kunnassa sijaitseva järvi, joka kuuluu Rånejoen vesistöön.
Maantietoa

Harrejaure on 1,7 kilometriä pitkä, 0,8 kilometriä leveä ja sen pinta-ala on 86 hehtaaria eli 0,86 neliökilometriä. Järvi on 14 kilometriä länteen Nattavaarasta ja saman verran itä-koilliseen Luulajajoen Messauren vesivoimalasta. Se sijaitsee seudun korkeimman vaaran Atjekvaaran juurella sen länsipuolella. Vaaran huippu yltää 564 metriä mpy., ja kun järven vedenpinnan korkeus on noin 410 metriä, nousee vaara 154 metrin korkeuteen järvestä. Järven ympäristössä on järviä ja lampia hyvin tiheässä ja niiden välissä on suovaltaista maastoa. Vaaran ja järven välissä sijaitsee samanniminen kylä, jonne tulee Nattavaarasta ja Messaureen kulkevalta tieltä tienhaara. Asutuksen lisäksi on järvellä pari mökkiä.
Luontoarvoja

Valuma-alueen maaperän yleisimmät maalajit ovat moreeni (33,0 %), turve (40,2 %) ja kallioalue (0,5 %). Muut alueet ovat erilaisia vesistöjä.
Vesistösuhteet

Harrejaure kuuluu Rånejoen vesistössä (päävesistötunnus 7) Rutnajoen sivujoen Hárrejåhkån valuma-alueeseen . Rutnajoen valuma-alueen pinta-ala on noin 109 neliökilometriä (km²), joka on alle 3 % koko vesistön 4 207 km² pinta-alasta . Järvi on Harrejåkkån lähdejärvi ja sen valuma-alueen pinta-ala on 14,25 km² ja järvisyys 10,9 %. Järven keskivirtaaman arvioidaan olevan 0,20 m³/s . Järven kaakkoispäähän laskee pikkupuro, jonka uoma käy monien lampien ja järven kautta. Niitä ovat Biktjajavrre, Karnisjön ja Salmijärvi. Harrejåkkå virtaa ensin kohti pohjoista ja siellä se yhtyy Rutnajokeen, joka vuorostaan yhtyy Rånejokeen. Rånejoki laskee Perämereen Råneåssa Luulajassa.
Lähteitä > Huomautuksia

1 2 3 4  Asia on luettu ruotsinkielisestä wikipediasta artikkelista sv:Harrejaure (Gällivare socken, Lappland, 741454-171156).
↑  Järven virtaamana luusuassa on käytetty vesistöviranomaisten vuosina 1981–2010 julkaisemien kuukausittain laskettujen keskivirtaamien keskiarvoa.
Herttuala

Herttuala on yksi Kangasalan osa-alueista lähellä kaupungin keskustaa. Taivallammen luoteisosa ja Kirkkojärven itäosa sijaitsevat siellä.
Himalajansilkkikerttunen

| Himalajansilkkikerttunen |
| --- | --- |

Uhanalaisuusluokitus
 Elinvoimainen  
  
Tieteellinen luokittelu
Kunta::  Eläinkunta Animalia
Pääjakso::  Selkäjänteiset Chordata
Luokka::  Linnut Aves
Lahko::  Varpuslinnut Passeriformes
Heimo::  Silkkikerttuset Scotocercidae
Suku::  Silkkikerttuset Cettia
Laji::  brunnifrons
Kaksiosainen nimi
 Cettia brunnifrons  (Hodgson, 1845) 
Katso myös
   Himalajansilkkikerttunen Wikispeciesissä   Himalajansilkkikerttunen Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OKIUCN-testi OK: 
Himalajansilkkikerttunen (Cettia brunnifrons) on silkkikerttusten heimoon kuuluva varpuslintu.
Levinneisyys

Himalajansilkkikerttusta tavataan Bhutanissa, Kiinassa, Intiassa, Myanmarissa, Nepalissa ja Pakistan. Lajia on kuvattu paikallisesti yleiseksi ja se on luokiteltu elinvoimaiseksi.
Heikki Nieminen (pikajuoksija)

Heikki Nieminen (s. 18. helmikuuta 1994) on suomalainen pikajuoksija. Nieminen edusti vuoteen 2022 Janakkalan Janaa ja sen jälkeen Lahden Ahkeraa. Hänen valmentajanaan on toiminut vuodesta 2016 alkaen Petteri Jouste.
Henkilökohtaiset ennätykset > Ulkoradat

100 m: 10,73 s
200 m: 21,96 s
400 m: 50,98 s
Henkilökohtaiset ennätykset > Sisäradat

60 m: 6,93 s
Helsingin Tarmo

| Helsingin Tarmo |
| --- | --- |
Perustettu:  1931
Kotipaikka:  Helsinki, Suomi
Naisten SM-mitalit
Kultaa:  3 (1944, 1948, 1954)
Hopeaa:  2 (1945, 1953)
Helsingin Tarmo on vuonna 1931 perustettu helsinkiläinen urheiluseura. Seuran alkuperäisen lajivalikoiman muodostivat jalkapallo, voimistelu, nyrkkeily, paini, pesäpallo ja yleisurheilu. Nykyisin lajeina ovat judo, nyrkkeily, paini, painonnosto, voimanosto ja yleisurheilu. Erityisen tunnettu Tarmo on judossa, painissa ja nyrkkeilyssä. Tunnettuja seuran riveissä urheilleita ja vaikuttaneita ovat Jorma Limmonen, Juha Salonen, Ilpo Seppälä ja Sasu Kaasinen.
1960-luvulla seura lentopalloili menestyksellä SM-sarjassa. Tunnettu Tarmon urheilujaostoista on myös judojaosto Chikara.