stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Linda Lampenius
Musiikillinen ura > Sooloalbumit > Nordic Light

Lampeniuksen kolmas albumi Nordic Light julkaistiin Pohjoismaissa vuonna 2005 ja uudelleenjulkaistiin Ruotsissa vuonna 2008, jossa se nousi maan virallisella albumilistalla sijalle 12. Albumi on kokoelma kansansävelmiä Suomesta ja Ruotsista, ja se sisältää myös potpurin musikaalista Kristina från Duvemåla. Lampenius inspiroitui levyttämään Nordic Light -albuminsa tehtyään Ruotsissa kaksi 25 kaupungin konserttikiertuetta yhdessä Kalle Moraeuksen kanssa. Moraeus on Tukholman kuninkaallisen filharmonisen orkesterin entinen viulisti ja yksi Ruotsin kysytyimmistä kansanmuusikoista. Kriitikoiden kiittelemällä levyllä esiintyy Lampeniuksen kanssa Benny Anderssons Orkesterin jäseniä, minkä lisäksi Anders Ekborg laulaa kahdessa kappaleessa.
Musiikillinen ura > Sooloalbumit > Angels

Lampeniuksen viimeisin albumi Angels julkaistiin Suomessa ja Ruotsissa vuonna 2010 ja uudelleen vuonna 2011. Levy on kokoelma joululauluja Suomesta, Ruotsista, Saksasta, Ranskasta, Englannista ja Yhdysvalloista, muun muassa "O Holy Night", "Sankta Lucia" ja "Sylvian joululaulu". Kappaleet on sovitettu sooloviululle, jousikvartetille, harpulle ja naiskuorolle sekä useille vieraileville ruotsalaisartisteille, joita ovat kitaristi Ulf Wakenius, vetopasunisti Nils Landgren, viulisti Kalle Moraeus, sopraano Sofia Källgren ja baritoni Fredrik Lycke.
Angels on Lampeniuksen ensimmäinen hänen oman Linda Lampenius Productions -levy-yhtiönsä kautta tekemä ja tuottama levy. Naxos Records vastaa tosin levyn kansainvälisestä jakelusta. Levy on saanut hyviä arvosteluja sekä suomalaisissa että ruotsalaisissa medioissa, kuten Rondo-Classicassa ja Göteborgs-Postenissa.
Musiikillinen ura > Sooloalbumit > Tuleva sooloalbumi

Lampenius on työstänyt uusia levytyksiään ja muita projekteja Suomessa, Ruotsissa, Irlannissa ja Yhdysvalloissa muun muassa Jeff Franzelin ja Ronan Hardimanin kanssa.
Muut urat > Malli

Lampenius kävi Sanelma Vuorteen mannekiinikoulun ja tuli toiseksi kansallisessa Mannekiinikuningatar-kilpailussa vuonna 1988 esiintyen muutamissa muotinäytöksissä sekä kahvimainoksessa televisiossa. Lampeniusta pyydettiin myös useasti osallistumaan Miss Suomi -kilpailuun, josta hän kuitenkin kieltäytyi, koska hän halusi keskittyä viulunsoittoonsa.
Vuonna 1996 sekä Panos Emporio että Björn Borg -muotifirma tarjosivat kummatkin Lampeniukselle mallisopimusta. Lampeniuksesta tuli sittemmin Björn Borgin keulakuva, ja hän esiintyi mainoksissa, muotinäytöksissä sekä muissa tilaisuuksissa Suomessa, Ruotsissa ja Englannissa vuosina 1996–1999. Erityisesti Björn Borg -muotinäytökset, joista osa myös televisioitiin, tulivat suosituiksi, ja Lampenius sai kansainvälistä mediahuomiota esittelemällä näytöslavoilla uima-asuja viulua soittaen. Muotinäytöksistä tuli niin suosittuja, että Lampeniuksen esiintyessä ensimmäistä kertaa NK:ssa Tukholmassa ihmiset joutuivat jonottamaan ulkona eivätkä kaikki nähneet show’ta. Lampeniuksen televisioitu esiintyminen Lontoon Royal Albert Hallissa kesken Björn Borgin ja John McEnroen ottelun ATP Masters -tennisturnauksessa sai myös aikaan otsikoita, ja kuva Lampeniuksesta pienessä mustassa tyköistuvassa lycra-asussa oli näkyvästi esillä lehdissä seuraavina päivinä.
Vuonna 2000 Lampenius toimi sveitsiläinen Maurice Lacroix -kellobrändin Calypso -sarjan keulakuvana Englannissa. Lampenius esiintyi mainosjulisteissa sekä eri juhlatilaisuuksissa, muun muassa Mandarin Oriental Hyde Parkissa Lontoossa.
Vuosien varrella Lampenius on tehnyt mallintöitä myös useille kansainvälisille muoti-, lifestyle- ja miestenlehdille, kuten Café, Elle, Esquire, GQ, Hello!, Maxim ja Playboy. Lampenius on kertonut, että hänelle tarjottiin Playboyssa poseeraamisesta niin paljon rahaa, ettei voinut sanoa ei.
Muut urat > Näyttelijä

Lampenius esiintyi jo kolmikuukautisena suomalaisessa elokuvassa Akseli ja Elina vuodelta 1970. Lampeniuksen äiti esitti elokuvan naispääosaa ja Lampenius hänen vastasyntynyttä tytärtään Kaarina Koskelaa. Varhaislapsuudessaan Lampenius esiintyi myös pienissä rooleissa Svenska Teaternin tuotannoissa osallistuen myös teatterin kiertueelle Ruotsissa ja Norjassa. 1990-luvulta lähtien Lampenius on esiintynyt muutamissa suomalaisissa ja ruotsalaisissa televisiosarjoissa, kuten Kadonnut näky, Uuno Turhapuro ja Cleo. Ohjaaja ja tuottaja Spede Pasanen keksi Lampeniuksen Bingolotto-ohjelman taustaorkesterista, johon hänet oli pestannut orkesterin johtaja Aarno Raninen. Pasasen ohjauksessa Lampenius esiintyi muutamassa jaksossa myös Speden Speleissä. Lampenius on lisäksi näytellyt YLEn komediasarjassa Kultajukka & kumppanit, jossa hän muiden roolien ohessa parodioi omaa julkisuuskuvaansa: Media-Linda on tyhmä blondi, joka ilmestyy viulun kanssa joka paikkaan pienissä vaatteissa.
Lampeniuksen asuessa Los Angelesissa hänelle tarjottiin rooleja Hollywood-sarjoista Fame L.A., Melrose Place ja Baywatch, minkä lisäksi hänelle tarjottiin mahdollisuutta esiintyä television viihdekeskusteluohjelmassa sen studio-orkesterin johtajana. Lampenius esiintyikin vierailevana tähtenä MGM:n Fame L.A. -sarjassa. Lampenius esitti ruotsalaista viulistia Ilsa Lundqvistia, joka päätyy soittamaan viulua taidekoulun oppilaiden joulujuhlaan ja johon eräs koulun oppilaista rakastuu. Lampenius esiintyi myös vierailevana tähtenä maailman katsotuimmassa (vuonna 2020) televisiosarjassa Baywatch. Lampenius esiintyi yhdessä, kokonaan hänen ympärilleen rakennetussa jaksossa, jossa hän esitti vaikeuksiin joutunutta eurooppalaista viulistia Arianaa. Molemmat televisiosarjat käyttivät jaksoissaan musiikkia Lampeniuksen popalbumilta, mukaan lukien kappaleet "Violator" ja "Aquamarine", joista tehtiin jaksoille myös omat musiikkivideot. Linda oli mukana myös elokuvassa 10 riivinrautaa.
Muut urat > Poliitikko

Lampenius toimi Helsingin kaupunginvaltuustossa RKP:n valtuutettuna vuosina1996–1999. Hän toimi myös Helsingin kaupunginorkesterin johtokunnassa, ja sai panostuksestaan julkista kiitosta Seppo Heikinheimolta. Vuonna 1997 Lampenius nimitettiin Suomen Turismilähettilääksi Ruotsissa, koska hän oli herättänyt ruotsalaisten kiinnostusta Suomea kohtaan.
Lampenius erosi kaupunginvaltuustosta vuonna 1999, kun oli käynyt ilmi, että lain mukaan luottamushenkilön on oltava kirjoilla siinä kunnassa, jossa hän hoitaa luottamustointaan, ja Lampenius oli vuodesta 1997 alkaen asunut ulkomailla. Hän oli osallistunut vain muutamiin valtuuston kokouksiin.
Muut urat > Yrittäjä

Lampeniuksella oli oma Linda-siideri Pohjoismaissa vuosina 1997–2000. Siideri oli suuri menestys myyden kahdessa vuodessa yli 12 miljoonaa pulloa. Tukeakseen siiderinsä myyntiä Lampenius julkaisi oman kalenterin vuodelle 1998, minkä lisäksi hän matkusti helikopterilla aika ajoin ympäri maata vieraillen useissa jättimarketeissa yhden päivän aikana. Näissä tilaisuuksissa Lampenius jakoi nimikirjoituksiaan sekä poseerasi kuvaajille. Alkoholilain muutoksen myötä siiderin myynti muualla kuin Alkossa kiellettiin, koska se ei ollut käymispohjaisesti tehtyä. Nykyään sitä saisi myydä myös päivittäistavarakaupoissa.
Muut urat > Kirjailija

WSOY julkaisi Lampeniuksen omaelämäkerran Linda vuonna 2003. Lampenius kertoo kirjassaan avoimesti lapsuudestaan, vaativasta viulistikoulutuksestaan, kiertueistaan lapsena ympäri maailmaa, menestysvuosistaan maailmalla sekä henkilökohtaisista ongelmistaan, mukaan lukien huonosta itsetunnosta, epäterveistä suhteista, oikeustaisteluista entistä yhdysvaltalaista manageriaan ja tämän miljonäärituttavaa vastaan, masennuksesta ja syömishäiriöistä.
Vuosien varrella Lampenius on julkaissut myös joitain päiväkirjamerkintöjään sekä novellin suomalaislehdissä.
Lampenius julkaisi syksyllä 2021 muistelmateoksen Kesytön elämäni (Klassisk rebell), jota hän oli koostanut kahdeksan vuoden ajan. Kirja julkaistiin samanaikaisesti Suomessa ja Ruotsissa, kahdella kielillä.
Muut urat > Urheilu

Lampenius hankki kilpa-autoilun ratakilpailuihin oikeuttavan lisenssin 1990-luvulla ja on ajanut kilpaa Sports 2000 -luokan autoilla sekä toiminut Teijo Lahden kartturina rallikilpailuissa Suomessa. Lampeniuksella on lisäksi ollut oma karting-talli, ja hän on toiminut kommentaattorina pohjoismaalaisille televisiokanaville Formula 1- ja jääkiekko-otteluissa Euroopassa.
Lampenius on harrastanut vuosia laskettelua, nyrkkeilyä ja sukellusta. Hän on harjoitellut myös jousiammuntaa ja thainyrkkeilyä.
Yksityiselämä

Lähdettyään Suomesta vuonna 1997 Lampenius on asunut Los Angelesissa, Lontoossa ja Tukholmassa. Hän on naimisissa ruotsalaisen juristin Martin Cullbergin kanssa, ja heillä on kaksi tytärtä, jotka ovat syntyneet vuonna 2009 ja 2013. Lampeniuksen appivanhemmat ovat psykiatrian professori Johan Cullberg ja psykologi-psykoterapeutti Marta Cullberg Weston. Lampeniuksella on sekä Suomen että Ruotsin kansalaisuus.
Lampenius kertoi lehtihaastattelussa helmikuussa 2019 sairastavansa familiaalista hyperkolesterolemiaa, joka oli diagnosoitu hänellä jo lapsena.
Vuonna 1997 Lampenius osallistui miljonääri Peter Nygårdin järjestämiin "Oscar-juhliin" ja kommentoi kokemustaan myöhemmin lehtihaastatteluissa kielteiseen sävyyn. Nygård haastoi Lampeniuksen oikeuteen kunnianloukkauksesta ja vaati häneltä kymmenien miljoonien dollarien vahingonkorvauksia. Lampenius kertoi haastatteluissa puhuneensa totta. Oikeusprosessi kesti useita vuosia. Sen aikana Lampenius sairastui bulimiaan. Juttu päättyi Lampeniuksen julkiseen anteeksipyyntöön vuonna 2001. Siihen mennessä Lampenius oli käyttänyt oikeudenkäyntikuluihin lähes puoli miljoonaa euroa. Lampeniukselle jäi oikeusjutusta miljoonan markan velat, joita hän maksoi keikkailemalla Aasiassa ja Venäjällä. Vuonna 2020 Lampenius kertoi oikeusjutun tuhonneen hänen elämästään yhdeksän vuotta.
Kirjallisuutta

Björkqvist, Jeanette ym. (toim.): Minun kaupunkini: Tunnetut suomalaiset kertovat Helsingistä. Espoo: Schildt, 2000. ISBN 951-50-1137-X
Lampenius, Linda: Linda. Toimittanut Tuula Palmunen. Helsinki: WSOY, 2003. ISBN 951-0-27336-8.
Lampenius, Linda: Kesytön elämäni.  ((Klassisk rebell.) Suomentaneet Jaana Nikula ja Arja Gothóni)  Helsinki:  Otava, 2021.  ISBN 978-951-1-39182-1
Aiheesta muualla

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
Kotisivut
Linda Lampenius Internet Movie Databasessa. (englanniksi)
Linda Lampenius – viulujulkkis. Ylen Elävä arkisto.
Linda Lampenius soittaa. Ylen Elävä arkisto.
Linda Lampenius Masker Singer -ohjelmassa.
Lampenius, Linda hakuteoksessa Uppslagsverket Finland (2012). (ruotsiksi)
| Auktoriteettitunnisteet  |
| --- | --- |
Kansainväliset:  ISNI  VIAF  WorldCat 
Kansalliset:  Suomi (KANTO)  Yhdysvallat 
Taiteenala:  MusicBrainz 
Henkilöt:  Ritva  Elonet  Yle  Uppslagsverket Finland 
Muut:  Europeana
Lasi

Lasisia kaakeleita.
Lasi on sulatettujen silikaattien jähmettyessä muodostunut amorfinen massa. Lasi on haurasta, kovaa ja yleensä läpinäkyvää. Sulatetun silikaatin jäähtyessä atomit eivät enää palaudu kiteiseen muotoon, vaan jähmettynyt massa jää lasiksi.
Tavallinen ikkunalasi läpäisee näkyvää valoa, mutta vain hieman ultraviolettisäteilyä. Lasi ei juurikaan johda sähköä, sen jälkeen kun se on jähmettynyt, mutta ennen sitä, kun se on vielä juoksevaa, se johtaa erittäin hyvin sähköä. Lasi ei myöskään johda erityisen hyvin lämpöä, minkä vuoksi se täytyy jäähdyttää hitaasti. Jos lasi jäähdytetään tai lämmitetään liian nopeasti, lämpötila sitoutuu epätasaisesti ja luo jännitystiloja. Vähäinenkin ulkopuolinen voima saattaa purkaa näitä jännityksiä, jolloin lasi pirstoutuu lähes räjähdysmäisesti. Tämän on saattanut moni huomata kaataessaan kuumaa tai kylmää nestettä juomalasiin, joka on ollut lämpötilaltaan vastakkainen.
Viistehiottuja lasisia "korukiviä" kutsutaan myös nimellä Similitimantti.
Koostumus

Lasin komponentteja ovat lasinmuodostajat, sulatteet eli flussit, stabilointiaineet sekä toissijaiset materiaalit kuten puhdistus- ja värjäysaineet.
Lasin perusraaka-aine ja pääasiallinen lasinmuodostaja on piidioksidi eli kvartsi, joka on piidioksidin (SiO2) muodossa. Se muodostaa useimpien lasityyppien painosta 60–80 prosenttia. Sulaessaan kvartsi sitkistyy paksuksi nesteeksi. Kun tätä nestettä jäähdytetään valvotusti jähmettymispisteeseen, atomit eivät asetu kiteille ominaiseen säännölliseen järjestykseen, vaan ne jähmettyvät nesteiden tapaan epäsäännölliseen rakenteeseen. Ne eivät kuitenkaan voi liikkua kuten nesteen atomit.
Kvartsi on lasin perusraaka-aine.
SiO2-molekyylien lasille tyypillinen, epäsäännöllinen kidehila
Jos kvartsia sulatetaan yksin hiekan muodossa, syntyy helposti särkyvää ja haurasta materiaalia, josta ei voi muotoilla esineitä. Sen vuoksi kvartsin joukkoon sekoitetaan yhdisteitä, jotka synnyttävät kovempaa ja työstettävämpää lasia ja samalla laskevat sen sulamispistettä, mikä oli entisaikoina myös tärkeää.
Sulatteita eli flusseja lisätään materiaaliin sen kemiallisen kestävyyden lisäämiseksi ja jotta se sulaisi matalammassa lämpötilassa. Flussina käytetään soodaa sisältävää natronlasia tai potaskaa sisältävää kalilasia.
Stabilointiaineita kuten kalkkikiveä lisätään lasin kemiallisen kestävyyden lisäämiseksi.
Läpinäkymätön lasi eli opaali- tai maitolasi syntyy siten, että jo lasin raaka-aineseokseen lisätään kiteytyviä aineita, esimerkiksi kryoliittiä, fluorisälpää tai luutuhkaa. Lasin värjäämiseen käytetään metallioksideja ja eräitä muita aineita:
rautaoksidi – vihreä
kromioksidi – vihreä
uraani – kellanvihreä
kobolttioksidi – sininen
neodyymioksidi – laventeli
seleenin ja kadmiumsulfidin seos – punainen (seleenirubiinilasi)
hiili – ruskea
kulta – punainen (kultarubiinilasi).
Jos halutaan valmistaa väritöntä lasia, hiekan tavallisesti sisältämät värjäävät metallioksidit täytyy poistaa.
Lasityyppien raaka-aineet

Natronkalkkilasi eli soodalasi valmistetaan sekoittamalla piidioksidia, natriumkarbonaattia ja kalsiumkarbonaattia. Sen koostumus on piidioksidi, (SiO2) n. 70–75 % (kvartsihiekasta), natriumoksidi (Na2O) n. 10–15 % (soodasta) ja kalsiumoksidi, (CaO) n. 8–14 % (kalkkikivestä). Natronkalkkilasi on helposti sulavaa ja edullista, ja sitä on suurin osa markkinoilla olevasta kirkkaasta ja läpinäkyvästä lasista.
Lyijylasi eli kristalli valmistetaan sekoittamalla ja sulattamalla piin, kaliumin ja lyijyn oksideja. Kristalli on paksua lasia, jolla on korkea valon taitekerroin. Kristalli on myös pehmeää ja säilyttää plastisen muovailtavuutensa, joten sitä käytetään hiottujen ja kaiverrettujen lasiesineiden valmistamiseen.
Optinen lasi on kristallilasia, jonka tuottamiseksi lasimassaan lisätään lantaanioksidia ja toriumia. Optista lasia käytetään kameroiden linssien raaka-aineena, koska se dispergoi eli hajottaa kaikenväristä valoa.
Borosilikaattilasia valmistetaan piidioksidista, boorihaposta, fosforihaposta ja joskus myös alumiinioksidista. Borosilikaattilasin kemiallinen rakenne on huomattavan kestävä, sen lämpölaajeneminen on häviävän pientä, ja se kestää vahvojakin lämpöshokkeja. Sen vuoksi sitä käytetään esimerkiksi kuumuutta kestävien keittoastioiden ja laboratoriolasin valmistamisessa. Tunnettu kauppanimi on borosilikaattilasille on PYREX.
Kvartsilasi on seostamatonta lasia, jonka jälkikäsittely on haastavaa. Sen sulamislämpötila on noin 2 000 °C ja se on kimmoisaa. Se myös läpäisee ultraviolettivaloa.
Merkittävä osa lasiraaka-aineesta on kierrätyslasia.
Lasin valmistus

Raaka-aineet sekoitetaan oikeassa suhteessa, jolloin saadaan mänkiä. Tämä seos sulatetaan noin 1 500 °C:ssa lasiuunin sisällä olevassa upokkaassa tai vannassa. Sulatuksen jälkeen lasimassan lämpötila lasketaan työlämpöön, noin 1 000 °C. Lasimassan työstöä ja muokkausta seuraa lasin jäähdytys.
Ikkunalasia (tasolasi, lasilevyt) valmistettiin aikaisemmin muun muassa vetämällä. Nykyisin käytetyin tasolasin valmistusmenetelmä on float-menetelmä, joka oli käytössä muun muassa Pilkingtonin Lahden lasitehtaalla. Float-menetelmässä pitkän uunilinjan alkupäässä syötetään raaka-aineet sisään. Niiden sulettua lasi valutetaan sulan tinan päälle. Massaa vedetään jatkuvasti eteenpäin ja lasilevyn paksuus säädetään vetonopeudella. Lasista saadaan tällöin molemmilta pinnoiltaan erittäin tasaista ja sileää. Jäähdytyksen jälkeen, uunilinjan toisessa päässä, levy leikataan sopiviksi paloiksi.
Toinen valmistusmenetelmä on lasinpuhallus. Pullot ja hehkulamput valmistetaan nykyisin koneellisesti puhaltamalla. Automaattikoneet puhaltavat paineilmalla jopa 590 000 pulloa vuorokaudessa tai 900 hehkulamppua minuutissa.
Lasilautasia, tuhkakuppeja, ja huokeita juomalaseja tehdään valurautamuoteissa puristamalla.
Lasia valmistetaan Suomessa muun muassa Nuutajärven, Humppilan sekä Iittalan tehtaissa. Ainoa pakkauslasin valmistaja Suomessa oli Karhulan pakkauslasitehdas. Muita tunnettuja, nyttemmin jo lakkautettuja lasitehtaita ovat muun muassa Riihimäen, Kumelan lasitehdas Riihimäellä sekä Ryttylän ja Nybyn lasitehtaat. Näiden lisäksi Suomessa toimii lukuisia pienempiä lasitehtaita sekä yksittäisiä lasinpuhaltajia ja muita valmistajia.
Jälkikäsittely

Peililasi ja korkealaatuiset ikkunalasit saadaan hiomalla ja kiillottamalla levylasia. Lasi voidaan koristella esimerkiksi kaivertamalla, etsaamalla tai maalaamalla. Lasi kestää hyvin happoja, mutta poikkeuksen tekevät fluoriyhdisteet, joilla voidaan syövyttää kuvioita lasin pinnalle. Hiekkapuhaltamalla lasia läpi levyn, johon on leikattu kuvioita, saadaan kuviot näkymään lasissa himmentyneenä pintana.
Taitoa ja taidetta

Nykypäivänä suurin osa lasista valmistetaan koneilla. Kuitenkin pieni osa joistakin lasisista taide- ja koriste-esineistä valmistetaan puhaltamalla. Lasinpuhallus on vanhaa arvossa pidettyä käsityötä. Rautaisessa, noin puolentoista metrin pituisessa puhalluspillissä on erityinen suukappale. Pillin toiseen päähän otetaan kimpale lasisulatetta, joka puhalletaan ontoksi. Sulatetta lisäten ja koko ajan pilliä pyöritellen lasi muovataan halutuksi esineeksi, joko vapaasti tai muottia käyttäen.
Taitoa ja taidetta > Suomalainen lasitaide

Suomalainen lasitaide on noussut maailmanmaineeseen 1940-luvulta alkaen usean yrityksen voimin. Merkittävimpiä yhtiöitä ovat Riihimäen Lasi ja Nuutajärvi sekä Iittala, joka valmistaa mm. Tapio Wirkkalan ja Alvar Aallon suunnittelemia lasistoja. Muita tunnettuja suomalaisia muotoilijoita ovat esimerkiksi Kaj Franck, Timo Sarpaneva, Kerttu Nurminen ja Nanny Still. He ovat muotoilleet monipuolisesti lasiesineitä sekä juhla- että arkikäyttöön.
Lasin erityisominaisuuksia

Lasi on amorfinen aine, joita joskus nimitetään kiinteiksi nesteiksi niiden järjestäytymättömyyden vuoksi ja koska lasissa ei tapahdu sen jäähtyessä selvää ensimmäisen asteen faasimuutosta. Lasilla ei myöskään ole selvää sulamispistettä, vaan kuumennettaessa se pehmenee vähitellen. Siinä tapahtuu kuitenkin toisen asteen faasimuunnos, ns. lasisiirtymä. Lasi ei siten huoneenlämmössä muuta muotoaan pitkänkään ajan kuluessa, kuten suosittu kaupunkitarina vanhoista valuvista ikkunalaseista kertoo. Helpompi selitys näille on, että huonolaatuinen ikkunalasi on asennettu painavampi pää alaspäin. Näin tehtiin ikkunan vakauden ja ulkonäön vuoksi.
Lasin valumisnopeus riippuu lämpötilasta. Hyvin korkeissa lämpötiloissa voidaan havaita merkittävää taipumista. Lasin puhallus perustuu tähän. Sen sijaan huoneenlämmössä ikkunoiden valuminen ei ole havaittavissa hyvinkään pitkissä ajoissa. Joidenkin laskelmien mukaan merkittävään valumiseen kuluisi huoneenlämmössä aikaa monta kertaa koko universumin iän verran.
Jos kirkkojen ikkunalasi olisi valunut muutamassa sadassa vuodessa niin paljon, että ikkunoiden alaosat olisivat yläosia paksumpia, niin tuhansia vuosia vanhojen lasiesineiden tulisi jo olla valunut muodottomiksi möykyiksi. Näin ei kuitenkaan ole tapahtunut. Muinaisen Egyptin ja antiikin Rooman ajoilta on säilynyt useita lasiesineitä nykypäiviin saakka, eikä niissä ole havaittu lainkaan valumista. Lasi kestää syövyttävää rikkihappoa.
Historia

Tektiitti on luonnonlasia, jota on syntynyt asteroiditörmäyksissä. Vanhin tunnettu ihmisen valmistama lasilaatu on alkali­kalkki­lasi, jota valmistetaan soodan, hiekan ja kalkin seoksesta. Egyptissä siitä valmistettiin lasitettuja kivi­helmiä jo noin vuonna 4000 eaa. Jo varhain havaittiin, että lasi voitiin saada värilliseksi lisäämällä siihen eri malmeja. Tällaista värillistä lasia käytettiin keramiikan lasitukseen sekä jalokivien jäljitelmiin.
Vanhimmat tunnetut lasiastiat ovat Egyptistä n. vuodelta 1500 eaa., ja niitä valmistettiin Egyptissä huomattavia määriä jo 1300-luvulla eaa. Niitä valmistettiin yleensä upottamalla metalli­tankoon kiinnitetty, kankaalla päällystetty hiekka­ydin sulaan lasiin, jossa sitä pyöritettiin astian muotoilemiseksi haluttuun muotoon. Hiekka­ydin poistettiin, kun lasi oli valmis. Lasin­puhallus keksittiin Egyptissä tai Syyriassa noin vuonna 50 eaa., ja se syrjäytti nopeasti vanhemmat lasia­stioiden valmistus­menetelmät.
Keskiajalla kuuluisin lasi­teollisuuden keskus oli Venetsia. Suomen ensimmäisen lasi­tehtaan perusti G. Jung Uuteen­kaupunkiin vuonna 1681.
Roomalaiset alkoivat käyttää lasia ikkunoissa 300-luvulla. Vuonna 674 Englantiin saatiin ensimmäinen lasi-ikkuna. Ikkunat valmistettiin pyörittämällä nopeasti tangon päässä olevaa lasimassaa, jolloin syntyi pullonpohjan kaltaisia lasinpaloja, jotka sitten liitettiin yhteen. Suomessa lasi-ikkunat alkoivat yleistyä 1700- ja 1800-luvuilla.
Lasinpuristuskoneet tulivat käyttöön 1810-luvulla, ja puoliautomaattisiksi ne saatiin noin vuonna 1900.
Vuonna 2019 kansainvälinen tutkijaryhmä, jota johtaa suomalainen tohtori Erkka Frankberg, onnistui tekemään lasia joka voi venyä ja painua kasaan huoneenlämpöisenä menemättä rikki. Tämä alumiinioksidista valmistettu lasi on tavallista lasia kymmeniä kertoja lujempaa ja vielä terästäkin monin verroin lujempaa. Materiaalin raaka-aineita on planeetallamme runsaasti ja käyttömahdollisuuksia rajattomasti.
Ympäristöhaitat

Heijastavat tai läpinäkyvät lasipinnat  ovat lintujen merkittävimpiä ihmisen aiheuttamia kuolinsyitä.  Viimeisen vuosikymmenen aikana Pohjois-Amerikassa on säädetty ja asetettu vireille eritasoista lainsäädäntöä tilanteen korjaamiseksi.   Toistaiseksi kattavin laeista on vuoden 2020 lopussa New Yorkissa voimaan tuleva "Bird Friendly Materials".  Myös LEED-sertifikaatissa on olemassa krediitti "Bird collision deterrence".
Aiheesta muualla

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
Suomen lasimuseo: Lasisanastoa
Seloy: Lasisanasto
Rakennusperinto.fi - Lasi (Arkistoitu – Internet Archive)
Suomalaista käyttö- ja taidelasia vuosilta 1930-1980
Anna Tähtivaara: Lasin kemia, Pro gradu -tutkielma, Helsingin yliopisto, Kemian laitos, 9.5.2008 (pdf)
Värjättyä ja läpinäkymätöntä sekä läpinäkyvää lasia
Lasin valmistusta
Dale Chihulyn lasiteos “The Sun” (Aurinko) “Gardens of Glass” -näyttelyssä Kew Gardensissa, Lontoossa, Englannissa. Teos on neljä metriä korkea ja koostuu tuhannesta erillisestä lasikappaleesta.
Ingrid Luterkort

Luterkort kuvassa oikealla vuonna 1944
Carola Ingrid Margareta Segerstedt Luterkort, o.s. Eklundh (28. kesäkuuta 1910 Lund – 3. elokuuta 2011) oli ruotsalainen näyttelijä.
Luterkort opiskeli Dramatenin näyttelijäkoulussa, jossa hänen opiskelutovereitaan olivat muiden muassa Ingrid Bergman, Gunnar Björnstrand, Irma Christenson ja Signe Hasso. Hän teki näyttelijändebyyttinsä Tukholman Kuninkaallisessa draamateatterissa vuonna 1933.
Luterkortin ura jatkui 1930-luvulta aina 2000-luvulle saakka; hänen elokuviensa joukkoon lukeutuvat Hallatunturin lapset (1945) ja Luokkakokous (2002).
Luterkort oli vuosina 1935–1952 naimisissa Einar Luterkortin ja vuosina 1952–1986 Bengt Segerstedtin kanssa. Hän vietti 90-vuotispäiväänsä vuonna 2000, ja häneltä on ilmestynyt teatterihistoriaa käsittelevä kirja Om igen, herr Molander! (1998). Luterkort kuoli 101-vuotiaana heinäkuussa 2011.