stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Kallio (Helsinki)
Kirjallisuutta

Koskinen, Juha: Kallion historia. Kallio-seura 1990.
Terveellinen ruokavalio

Hedelmät kuuluvat moniin ravitsemussuosituksiin. Jossain hedelmissä, kuten verkkomelonissa, on runsaasti sekä C- että A-vitamiinia.
Terveellinen ruokavalio on ruokavalio, joka tarjoaa riittävästi suojaravintoaineita ja sopivasti energiaa, jotta elimistö pysyy terveenä ja toimintakykyisenä sekä paino  vakiona. Terveelliseen ruokavalioon kuuluu myös sellaisten ruoka-aineiden käytön pitäminen kohtuullisena, jotka liiallisissa määrin nautittuina ovat terveydelle haitallisia. Terveellinen ruokavalio ehkäisee sellaisia puutostiloja ja sairauksia, joita epäterveellisellä ruokavaliolla voi syntyä vuosien ja vuosikymmenien kuluessa.
Terveellisen ruokavalion ohjenuoraksi on laadittu erilaisia ravitsemussuosituksia.
Terveellisen ruokavalion osatekijöitä

Vuonna 2023 julkaistussa poikkeuksellisen laajassa ja globaalisti edustavassa kansainvälisessä tutkimuksessa havaittiin, että pitkäikäisin väestö söi grammoissa mitattuna kuusi kertaa enemmän maitotuotteita, lähes viisi kertaa enemmän hedelmiä, lähes neljä kertaa enemmän vihanneksia, noin nelinkertaisen määrän kalaa ja pähkinöitä, yli kaksinkertaisen määrän punaista lihaa, siipikarjaa ja palkokasveja, lähes kaksinkertaisen määrän kananmunia ja 55 prosenttia enemmän perunaa ja muita juureksia, mutta kolmannesta vähemmän muita hiilihydraattipitoisia ruokia. Sokerilla oli lisäksi huomattavasti suurempi osuus heidän hiilihydraatinsaannistaan, mikä alentaa runsaasti hiilihydraattia sisältävän ruoan glykeemistä indeksiä.
Terveimmän väestöryhmän ruokavalion kokonaisrasvamäärä oli 35 suurempi kuin sairaimmilla, ja se sisälsi 43 prosenttia enemmän tyydyttynyttä rasvaa. Proteiininsaanti oli lisäksi 20 prosenttia suurempaa.
Tervein ryhmä nautti päivittäin 256 grammaa hedelmiä ja 306 grammaa vihanneksia. Lisäksi nautittiin 35 grammaa perunoita ja muita juureksia. Maitotuotteita nautittiin keskimäärin 185 grammaa, josta 70 prosenttia sisälsi paljon rasvaa. Lihaa nautittiin yhteensä 77 grammaa, josta 71 prosenttia oli punaista. Kalaa syötiin keskimäärin 26 grammaa sekä 18 grammaa kananmunia. Palkokasveja kului 48 ja pähkinöitä 28 grammaa päivässä.
Vuonna 2017 julkaistun laajan väestötutkimuksen mukaan sillä Euroopan ja Yhdysvaltojen väestökolmanneksella, joka nauttii päivittäin 140–230 grammaa vihanneksia kypsennetyssä muodossa, on 24 prosenttia pienempi kuolemanriski kuin sillä kolmanneksella, joka nautti niitä vain 25–50 grammaa päivässä. Sillä kolmanneksella, jotka nauttii päivittäin 370–550 grammaa raakoja vihanneksia, esiintyy 20 prosenttia vähemmän kuolemantapauksia kuin sillä kolmanneksella, joka nauttii niitä vain keskimäärin 103 grammaa. Perunat eivät sisältyneet tutkimuksessa tarkasteltuihin vihanneksiin. Tulos saatiin sen jälkeen, kun oli otettu huomioon, että paljon vihanneksia syövien joukossa on tavallista vähemmän tupakoitsijoita ja enemmän naisia, hoikkia, liikuntaa harrastavia, koulutettuja ja hedelmiä sekä kaikenlaista lihaa syöviä. Tulotasoa ei kuitenkaan huomioitu, vaikka myös sillä on itsenäistä vaikutusta kuolleisuuteen.
Myös vuonna 2014 julkaistussa brittitutkimuksessa havaittiin, että jokainen päivittäinen vihannesannos pienensi ennenaikaisen kuoleman riskiä 16 prosenttia. Vihannekset pienensivät riskiä enemmän kuin hedelmät, sillä jokainen päivittäinen hedelmäannos pienensi riskiä vain neljä prosenttia. Tutkimuksessa todettiin myös, että tuoreet vihannekset vähensivät riskiä enemmän kuin vihannessäilykkeet ja -pakasteet.
Tutkimuksista on saatu viitteitä siitä, että runsaasti proteiinia ja antioksidantteja sisältävä ravinto ehkäisee vanhusten raihnaistumista.
Epäterveellinen ruokavalio > Puutteellinen ruokavalio

Proteiinien ja ihmiselle välttämättömien kivennäis- ja hivenaineiden sekä vitamiinien vähäisyys tai puuttuminen johtaa puutostiloihin. Vuonna 2019 arvioitiin, että joka viidennen maapallon asukkaan kuolema liittyy huonolaatuiseen ruokavalioon. Uzbekistanissa oli vuonna 2017 eniten ruokavalioon liittyviä kuolemantapauksia (892/100 000) ja Israelissa vähiten (89/100 000).
Vuonna 2017 julkaistussa laajassa yhdysvaltalaistutkimuksessa havaittiin, että riski sairastua sydän- ja verisuonitauteihin on keskivertoa suurempi niillä, jotka syövät tavallista enemmän hedelmämehuja, sokeroituja juomia, raffinoituja viljatuotteita, ranskalaisia perunoita, uuniperunoita, perunamuhennosta, peruna- ja maissilastuja, leivonnaisia sekä makeisia. Sairastumisriski oli puolestaan keskivertoa pienempi, jos syödään tavallista enemmän kokojyväviljatuotteita, hedelmiä, marjoja, vihanneksia, pähkinöitä, papuja, kasviöljyjä, teetä ja kahvia.
Epäterveellinen ruokavalio > Valmisruoka

Vuonna 2018 julkaistun ranskalaisen väestötutkimuksen mukaan teollinen valmisruoka lisää syöpäriskiä kymmenellä prosentilla jokaista kymmenen prosentin ruokavalio-osuuttaan kohti. Syyksi epäillään sitä, että teollisesti valmistettu ruoka sisältää usein lisäaineita, hydrattuja öljyjä ja proteiini-isolaatteja ja sen koostumus on saatettu tuottaa teollisesti vaahdottamalla. Teollisen valmisruoan ravintosisältö koostuu lisäksi usein pääasiallisesti hiilihydraateista ja rasvoista. Teollisesti marinoidun lihan sekä teollisesti säilötyn makkaran ja kinkun kaltaisten lihajalosteiden 30 gramman ylittävä päivittäiskäyttö lisää kolme prosenttia riskiä kuolla muuta väestöä nuorempana aina 40 grammaan asti, kun muut terveyteen vaikuttavat tekijät pyritään ottamaan huomioon. Jos lihajalosteita syö 40–80 grammaa päivässä, riski on 10 prosenttia suurempi ja jos määrä on 80–160 grammaa, on riski 20 prosenttia suurempi kuin lihajalosteita käyttämättömillä. Ylimääräiset kuolemat johtuvat etenkin sydän- ja verenkiertoelinten sairauksista ja syövistä. Syyksi on arveltu lihajalosteiden sisältämiä lisäaineita, kuten nitraattia ja fosfaattia sekä polysyklisiä aromaattisia hiilivetyjä, heterosyklisiä aromaattisia amiineja ja nitrosoamiineja.
Epäterveellinen ruokavalio > Virvoitusjuomat

Vuonna 2019 julkaistun laajan ranskalaistutkimuksen mukaan yksi desilitra virjoitusjuomaa päivässä lisää lähes 20 prosenttia syöpään sairastumisen riskiä. Syyksi arvellaan virvoitusjuomien lihottavuutta, niiden verensokeria nostavaa ja tulehdusta aiheuttavaa vaikutusta sekä niiden sisältämiä lisäaineita. Tutkimukseen osallistui yli 100 000 henkeä. Lisäksi jo kahden viikon pituisen runsaasti sokeroitujen mehujen tai virvoitusjuomien käyttämisen on todettu lisäävän sydänsairauksia aiheuttavien apolipoproteiinien pitoisuuksia veressä. Sokerilla makeutettuja juomia juodaan maailmanlaajuisesti noin kymmenen kertaa yli riskirajan.
Epäterveellinen ruokavalio > Sokeri

Vuonna 2020 julkaistussa väestötutkimuksessa havaittiin, että sillä väestöneljänneksellä, joka syö suhteellisesti eniten sokeria, esiintyy 17 prosenttia enemmän syöpää ja 50 prosenttia enemmän rintasyöpää kuin vähiten sokeria käyttävällä neljänneksellä. Mahdollisina selittävinä tekijöinä voisivat olla ylipainon lisäksi insuliiniresistenssi sekä tulehduksen lisääntyminen ja oksidatiivinen stressi.
On olemassa viitteitä siitä, että paljon sokeria ja rasvaa sisältävä ruokavalio heikentää oppimiskykyä ja lisää ruokahalua.
Pääkomponenttianalyysi

Pääkomponenttianalyysi (engl.  Principal components analysis, PCA) on dimension redusointitekniikka. Pääkomponenttianalyysin tavoitteena on löytää monidimensioisesta datasta ne komponentit, joiden avulla sen keskeisimmät piirteet voidaan esittää ilman, että merkittävää informaatiota menee hukkaan.
Pääkomponenttianalyysi on eräs keskeisimpiä menetelmiä hahmontunnistuksessa ja signaalinkäsittelyssä. Samankaltaisia menetelmiä ovat esimerkiksi faktorianalyysi, Karhunen–Loève-muunnos, Hotelling-muunnos ja singulaariarvohajotelma (SVD).
Määritelmä

Pääkomponenttianalyysi pyrkii löytämään datasta keskeisimmät komponentit, eli löytämään ne avaruuden pinnat, joille projisoituna data tuottaa suurimman varianssin ja joiden avulla ilmaistuna datasta menee mahdollisimman vähän informaatiota hukkaan.
Voidaan osoittaa, että varianssin maksimoi datan kovarianssimatriisin suurinta ominaisarvoa vastaava ominaisvektori.
\Sigma  on datamatriisi  X:n kovarianssimatriisi
\lambda _{1} on kovarianssimatriisi  \Sigma :n suurin ominaisarvo
\beta _{1} on kovarianssimatriisi  \Sigma :n suurinta ominaisarvoa,  \lambda _{1}:aa vastaava ominaisvektori
y_{1} on datamatriisi  X:n suurin pääkomponentti
Pääkomponenttianalyysi asettaa siis datamatriisin komponentit suuruusjärjestykseen ominaisarvojen mukaan. Pääkomponenttianalyysin suorittamisen jälkeen tulee vielä suorittaa valinta siitä, että mitkä komponentit voidaan hylätä vähämerkityksisinä, sillä menetelmä ei automaattisesti hylkää mitään komponentteja, vaan ainoastaan asettaa löytämänsä komponentit suuruusjärjestykseen.
Alppihiihdon maailmancup 2010–2011

Alppihiihdon maailmancup 2010–2011 oli historian 45. alppihiihdon maailmancup -kausi. Kausi alkoi Itävallan Söldenissä 23. lokakuuta 2010 ja päättyi Sveitsin Lenzerheidessa 20. maaliskuuta 2011. Miehillä oli yhteensä 39 osakilpailua ja naisilla 38, joista yksi oli Münchenin olympiapuistossa käytävä kaupunkikilpailu. Lisäksi kalenterissa oli kauden päättävä joukkuekilpailu Lenzerheidessa. Myös Söldenissä piti käydä joukkuekilpailu, mutta se peruttiin ennen kauden alkua.
Kilpailukalenteri > Lyhenteet

| --- | --- |
DH: syöksylasku
SG: super-G
GS: suurpujottelu
SL: pujottelu
K: alppiyhdistetty
SC: superalppiyhdistetty
T: maiden joukkuekilpailu
P: parikilpailu
Kilpailukalenteri > Joukkuekilpailut

| 0 | 1 | 2 | 3 | 4 | 5 |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| Pvm | Paikka | Laji | Voittaja | Toinen | Kolmas |
| 20. maaliskuuta 2011 |  Lenzerheide, Sveitsi | T |  |  |  |
Maailmancupin loppupisteet > Miehet > Kokonaiskilpailu

| Sij>  |  | Pisteet |
| --- | --- | --- |
| 1. |  Ivica Kostelić | 1356 |
| 2. |  Didier Cuche | 956 |
| 3. |  Carlo Janka | 793 |
| 4. |  Aksel Lund Svindal | 789 |
| 5. |  Michael Walchhofer | 727 |
| 6. |  Silvan Zurbriggen | 723 |
| 7. |  Romed Baumann | 703 |
| 8. |  Christof Innerhofer | 644 |
| 9. |  Ted Ligety | 610 |
| 10. |  Klaus Kröll | 579 |
Maailmancupin loppupisteet > Miehet > Syöksylasku

| Sij>  |  | Pisteet |
| --- | --- | --- |
| 1. |  Didier Cuche | 510 |
| 2. |  Michael Walchhofer | 498 |
| 3. |  Klaus Kröll | 411 |
| 4. |  Silvan Zurbriggen | 305 |
| 5. |  Romed Baumann | 269 |
Maailmancupin loppupisteet > Miehet > Supersuurpujottelu

| Sij>  |  | Pisteet |
| --- | --- | --- |
| 1. |  Didier Cuche | 291 |
| 2. |  Georg Streitberger | 227 |
| 3. |  Ivica Kostelić | 223 |
| 4. |  Michael Walchhofer | 214 |
| 5. |  Hannes Reichelt | 207 |
Maailmancupin loppupisteet > Miehet > Suurpujottelu

| Sij>  |  | Pisteet |
| --- | --- | --- |
| 1. |  Ted Ligety | 383 |
| 2. |  Aksel Lund Svindal | 306 |
| 3. |  Cyprien Richard | 303 |
| 4. |  Kjetil Jansrud | 240 |
| 5. |  Carlo Janka | 235 |
Maailmancupin loppupisteet > Miehet > Pujottelu

| Sij>  |  | Pisteet |
| --- | --- | --- |
| 1. |  Ivica Kostelić | 478 |
| 2. |  Jean-Baptiste Grange | 442 |
| 3. |  André Myhrer | 423 |
| 4. |  Mario Matt | 407 |
| 5. |  Marcel Hirscher | 326 |
Maailmancupin loppupisteet > Miehet > Alppiyhdistetty

| Sij>  |  | Pisteet |
| --- | --- | --- |
| 1. |  Ivica Kostelić | 345 |
| 2. |  Christof Innerhofer | 219 |
| 3. |  Kjetil Jansrud | 145 |
| 4. |  Silvan Zurbriggen | 143 |
| 5. |  Aksel Lund Svindal | 120 |
Maailmancupin loppupisteet > Naiset > Kokonaiskilpailu

| Sij>  |  | Pisteet |
| --- | --- | --- |
| 1. |  Maria Riesch | 1728 |
| 2. |  Lindsey Vonn | 1725 |
| 3. |  Tina Maze | 1139 |
| 4. |  Elisabeth Görgl | 992 |
| 5. |  Julia Mancuso | 976 |
| 6. |  Marlies Schild | 756 |
| 7. |  Tanja Poutiainen | 751 |
| 8. |  Anja Pärson | 656 |
| = |  Viktoria Rebensburg | 656 |
| 10. |  Lara Gut | 589 |
Maailmancupin loppupisteet > Naiset > Syöksylasku

| Sij>  |  | Pisteet |
| --- | --- | --- |
| 1. |  Lindsey Vonn | 650 |
| 2. |  Maria Riesch | 457 |
| 3. |  Julia Mancuso | 367 |
| 4. |  Elisabeth Görgl | 333 |
| 5. |  Anja Pärson | 295 |
Maailmancupin loppupisteet > Naiset > Supersuurpujottelu

| Sij>  |  | Pisteet |
| --- | --- | --- |
| 1. |  Lindsey Vonn | 560 |
| 2. |  Maria Riesch | 389 |
| 3. |  Julia Mancuso | 315 |
| 4. |  Lara Gut | 272 |
| 5. |  Anja Pärson | 182 |
Maailmancupin loppupisteet > Naiset > Suurpujottelu

| Sij>  |  | Pisteet |
| --- | --- | --- |
| 1. |  Viktoria Rebensburg | 435 |
| 2. |  Tessa Worley | 358 |
| 3. |  Tanja Poutiainen | 240 |
| 4. |  Elisabeth Görgl | 236 |
| 5. |  Federica Brignone | 212 |
Maailmancupin loppupisteet > Naiset > Pujottelu

| Sij>  |  | Pisteet |
| --- | --- | --- |
| 1. |  Marlies Schild | 680 |
| 2. |  Tanja Poutiainen | 511 |
| 3. |  Maria Riesch | 470 |
| 4. |  Maria Pietilä-Holmner | 382 |
| 5. |  Veronika Zuzulová | 362 |
Maailmancupin loppupisteet > Naiset > Alppiyhdistetty

| Sij>  |  | Pisteet |
| --- | --- | --- |
| 1. |  Lindsey Vonn | 220 |
| 2. |  Tina Maze | 212 |
| 3. |  Maria Riesch | 205 |
| 4. |  Elisabeth Görgl | 185 |
| 5. |  Nicole Hosp | 112 |
Thaddée Ntihinyurwa

Thaddée Ntihinyurwa
Thaddée Ntihinyurwa (s. 25. syyskuuta 1942) on ruandalainen roomalaiskatolinen arkkipiispa. Hänet vihittiin papiksi 11. heinäkuuta 1971 ja nimitettiin Cyangugun hiippakunnan piispaksi 5. marraskuuta 1981. Piispaksi vihkiminen seurasi 24. tammikuuta 1982. Pääkonsekraattorina toimi Thomas A. White, jota avustivat Jean-Baptiste Gahamanyi ja Wenceslas Kalibushi.
Ntihinyurwa sai 9. maaliskuuta 1996 nimityksen Kigalin arkkipiispaksi.
Luxury Collection Automobiles

| Luxury Collection Automobiles |
| --- | --- |
Yritysmuoto:  osakeyhtiö
Perustettu:  2009
Toimitusjohtaja:  Miika Toivonen
Kotipaikka:  Lempäälä, Suomi
Toiminta-alue:  Suomi, Viro
Toimiala:  autojen maahantuonti ja myynti
Tytäryhtiöt:  Luxury Collection OÜ
Kotisivu:  www.luxurycollection.fi
Luxury Collection Automobiles Oy on suomalainen yritys, joka myy luksus- ja superautoja. Yrityksen autoliike sijaitsee Lempäälän RealParkissa ja pienempi näyttelytila Espoon Keilaniemessä. Yritys maahantuo ja myy Lamborghinia, Maseratia, McLarenia, Porschea, Bentleyä, Aston Martinia ja joitakin muita luksus- ja superautomerkkejä.
Historia

Luxury Collection Automobiles perustettiin vuonna 2009. Se on nykyään oman kuvailunsa mukaan Suomen suurin luksusautojen maahantuoja ja myyjä. Yritys avasi liikkeensä Lempäälään, lähelle kauppakeskus Ideaparkia vuonna 2017. Lisäksi Virossa toimii Luxury Collection OÜ, jonka näyttelytila Tallinnassa avattiin 2020. Luxury Collection Automobiles myi aiemmin myös Ferrareita, mutta myi Ferrari-liiketoimintansa Auto Italy Oy:lle vuonna 2024.
Aiheesta muualla

Yrityksen omat sivut
Togomaa

Togomaan protektoraatti (saks. Schutzgebiet Togo) eli Togomaa oli alun perin Saksan protektoraatti Länsi-Afrikassa. Siitä tuli Saksan protektoraatti vuonna 1884. Ensimmäisessä maailman­sodassa Ranska ja Iso-Britannia miehittivät Togomaan 26. elokuuta 1914, ja 27. joulukuuta 1916 se jaettiin Ison-Britannian ja Ranskan kesken. Sodan päätyttyä sekä Brittiläinen että Ranskan Togomaa muodostettiin Kansainliiton mandaattialueiksi. Vuonna 1957 Brittiläinen Togomaa liitettiin tuolloin itsenäistyneeseen Ghanaan. Ranskan Togomaa itsenäistyi vuonna 1960, jolloin sen nimi samalla lyhennettiin muotoon Togo.
Saksan valta-aika koostui kahdesta jaksosta. Miehitys- ja rauhoitusaikana Saksa laaajensi aluettaan ja sen kuluessa oli vain muutamia yksittäisiä kapinoita. Rangaistus- ja rauhoitustoimiin lähetettiin 35 poliisikolonnaa, eikä miehitys etelärannikollakaan tuottanut ongelmia, vaikka mina- ewe- ja ouatchikansat olivat tottuneet toimimaan eurooppalaisten kanssa vertaisinaan. Saksalaiset päättivät myöntää etelän kansoille etuoikeuksia Saksan hallinnossa ja kouluttaa heitä toissijaisiin tehtäviin muissa Saksan Afrikan siirtomaissa.
Toisen Saksan miehityskauden jakson aikana Togo jaettiin viiteen hallinnolliseen yksikköön (Bezirkämter) etelässä ja pohjoisen Stationsbezike-alueisiin, jotka jaettiin alayksiköihin. Pohjoisen yksiköt olovat käytännöllisesti katsoen suljettuja eurooppalaisilta, jotta alkuperäiskansoja "suojeltaisiin" ja voitaisiin luoda vahva muslimeja puolustava alue. Vasta 1912 kristityille lähetystyöntekijöille sallittiin pääsy pohjoiseeen. Etelässä ensimmäistä maailmansotaa edeltävinä vuosina kehittyi voimakas hallinnollinen ja taloudellinen perusta, kuin Togoa yritettiin muuttaa mallisiirtomaaksi (Musterkolonie).
Historia

Brittien siirtomaahankkeiden kohdistuessa akanien alueille ja Ranskan Dahomeyhin, saksalaisilla oli tilaisuus saada osa eurooppalaisissa lähteissä Orjarannikkona tunnettua aluetta oman valtansa alle. Vuonna 1884 saksalainen Gustav Nachtigalin johtama retkikunta sieppasi joukon Anéhon alueen päälliköitä ja pakotti nämä neuvotteluihin kanssaan. Saman vuoden heinäkuussa saksalaiset solmivat protektoraattisopimuksen Lomén alueesta. Sopimuksen allekirjoitti omalta osaltaan Togon kaupungin päällikkö Mlapa III, mistä koko siirtomaa sai myöhemmin nimensä.
Saksan vaikutusvalta alueella laajeni sittemmin vasta 1890-luvulla. Saksa sai tuolloin Isolta-Britannialta paitsi Pohjanmerellä sijainneen Helgolandin saaren, myös alueita brittien hallitsemasta Kultarannikosta eli nykyisestä Ghanasta. Saksalaiset levittivät vaikutusvaltaansa myös sisämaahan tieteellisten tutkimusmatkojen verukkeella ja solmivat sopimuksia paikallisten päälliköiden kanssa. Togomaan rajat Ranskan ja brittien hallitsemien alueiden kanssa vakiinnutettiin Pariisin sopimuksella vuonna 1897.
Ensimmäinen maailmansota päätti saksalaisvallan alueella. Ympärysvaltoihin kuuluneet Iso-Britannia ja Ranska miehittivät alueen ja jakoivat sen keskenään, brittien saadessa kaksi kolmasosaa alueesta ja Ranskan pitäessä loput. Aluetta hallittiin Kansainliiton mandaattialueena ja sittemmin Yhdistyneiden kansakuntien (YK) mandaattina aina Togon itsenäistymiseen saakka vuonna 1960.
Talous

Saksalainen siirtomaahallinto kehitti voimakkaasti etenkin siirtomaan eteläosassa rahakasvien viljelyä. Tärkeimpiä niistä oli puuvilla, jonka kasvatuksella saksalaiset yrittivät vähentää riippuvuuttaan Yhdysvaltojen suurista puuvillaviljelmistä. Puuvillan tuotantoa varten saksalaiset palkkasivat yhdysvaltalaisia asiantuntijoita, jotka ohjeistivat paikallisia viljelijöitä ja jakoivat siemeniä. Rahakasveista puuvillan ohella tuotettiin myös esimerkiksi kaakaota, kahvia ja kumia sekä palmuöljyä. Saksalaiset pyrkivät hallitsemaan siirtomaansa kauppaa kokonaan itse ja paikallisilta kiellettiinkin tuotteiden vientikauppa.
Hallinto

Togomaahan ei koskaan perustettu varsinaisia sotajoukkoja, vaan aluetta hallittiin poliisivoimien avulla. Niihin kuului koko siirtomaakauden ajan alle 500 miestä. Hallinnon apuna käytettiin paikallisia päälliköitä, jotka saivat pienen osan kerätyistä veroista sekä pitivät yllä omia pieniä poliisivoimiaan. Koululaitos oli pitkään pelkästään lähetyssaarnaajien varassa ja siirtomaahallinto alkoi perustaa omia koulujaan vasta aivan saksalaisvallan lopussa. Peruskoulun jälkeistä opiskelua varten paikallisten piti useimmiten mennä brittien hallitsemalle Kultarannikolle. Koulutuksen tavoin myös terveydenhoitopalvelut olivat pienimuotoisia ja hoito maksoi yleensä liikaa paikalliselle väestölle.
Saksalaiset kehittivät siirtomaansa infrastruktuuria pakkotyövoiman avulla. Tarkoituksena oli helpottaa maataloustuotteiden tuontia sisämaasta rannikolle. Vuosien 1900 ja 1914 välillä saksalaiset rakensivat kolme rautatietä ja yli 1 200 kilometriä tavallisia teitä. Siirtomaan pääkaupunki Lomésta tuli paikallinen kaupan keskus ja sillä oli tehokas satama.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Togomaa Wikimedia Commonsissa
Saksalainen siirtomaaherra alkuperäiskansan kannettavana.
Puuvillan lastausta Loméssa.
Signe Brander

| Signe Brander |
| --- | --- |

Henkilötiedot
Koko nimi:  Signe Viola Brander
Syntynyt: 15. huhtikuuta 1869 Parkano
Kuollut: 17. toukokuuta 1942 (73 vuotta) Nikkilän mielisairaala, Sipoo
Ammatti:  valokuvaaja
Taiteilija
Aktiivisena:  1898–1930
Aiheesta muualla
Signe Viola Brander (15. huhtikuuta 1869 Parkano – 17. toukokuuta 1942 Sipoo) oli suomalainen valokuvaaja, joka kuvasi muun muassa 1900-luvun alussa Helsingin Muinaismuistolautakunnan aloitteesta Helsingin muuttuvaa kaupunkikuvaa ja kaupunkilaisten arkea sekä 1910- ja 1920-luvuilla Suomen kartanoita. Brander aloitti uransa ateljeekuvaajana, mutta hänen ominta alaansa olivat maisema- ja miljöövalokuvat, ja hän kutsuikin itseään ”kulttuurihistorialliseksi valokuvaajaksi”. Branderin aktiivisin ura päättyi 1930-luvulla terveyden heikentymiseen.
Branderin laajassa kuvakokoelmassa on historiallisesti arvokkaita todisteita vanhasta Helsingistä ja Suomen kartanoiden historiasta. Monia rakennuksia ei ole enää olemassa tai niitä on selvästi muutettu. Branderin kuvia julkaistiin aikanaan muutamissa teoksissa, ja ne ovat siirtyneet muun muassa Helsingin kaupunginmuseon ja Kansallismuseon omistukseen. Branderin piirustusopinnot näkyvät hänen valokuvissaan, jotka lähestyvät monesti kuvataidetta. Vaikka hänen pääkohteenaan olivat talot ja kadut, hän pysäytti kuviin myös ihmisiä. Branderille tyypillisessä katunäkymässä on mukana esimerkiksi jalankulkijoita ja työntekijöitä.
Elämä ja ura > Nuoruus ja perhe

Signe Brander syntyi Parkanossa vuonna 1869. Hänen isänsä Ernst Brander omisti siellä Runsaan maatilan. Signen äiti puolestaan oli ruotsalainen Jenny Amanda Karolina Rääf, joka oli kotoisin Södertäljestä. Signe Branderin isoisä oli senaattori ja Vaasan hovioikeuden presidentti Ernst Fredrik Brander. Brandereille syntyi seitsemän lasta, ja Signe oli heistä kolmanneksi nuorin.
Branderit muuttivat vuonna 1873 Kokkolaan, kun Ernst Brander sai paikan tullinhoitajana. Lapsuutensa ja nuoruutensa Signe viettikin Kokkolassa, jossa hän kävi myös koulun. Ernst Branderin kuoltua 1891 leskeksi jäänyt Jenny Brander muutti kolmen tyttärensä kanssa Helsinkiin. Siellä Brander suoritti piirustuksenopettajan kurssin Taideteollisuuskoulussa. Hän ei kuitenkaan koskaan toiminut opettajana, eikä hän perustanut perhettä.
Brander oli taiteellisesti lahjakas ja harrasti muun muassa maalaamista. Hän löysi kuitenkin alansa valokuvataiteesta, mikä ei ollut 1800-luvun lopussa poikkeuksellista. Monet naiset toimivat ateljeekuvaajina. Valokuvausta myös suositeltiin naisille, koska sitä pidettiin heille sopivampana kuin niin sanottua ”korkeaa taidetta”. Tutkijoilla ei ole täyttä varmuutta siitä, mistä Brander alun perin hankki oppinsa valokuvaajan ammattiin. Hän pystyi kuitenkin täydentämään tietojaan Daniel Nyblinin ateljeessa, jossa hänen tiedetään työskennelleen.
Brander työskenteli 1896–1898 ateljeekuvaajana Savonlinnassa. Branderin uran alkuvaiheista ei ole paljoakaan tietoja. Hän ilmeisesti kiinnostui jo Savonlinnassa ulkokuvauksesta, sekä maisemista että rakennuksista. Brander otti Savonlinnassa ensimmäiset maisemavalokuvansa ja kuvasi muun muassa Punkaharjua. Helsinkiin hän perusti vuonna 1904 Helikon-nimisen muotokuvavalokuvaamon. Helsingissä oli monia laadukkaita kuvaajia ja kilpailu oli ankaraa, eikä Branderin yritys menestynyt. Helikon toimi vuoteen 1906 saakka.