stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Love Songs (Billy Ray Cyrusin albumi)
Kappaleet

| # | Nimi | Pituus | Kirjoittaja(t) | Alkuperäinen albumi |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| 1. | "She's Not Cryin' Anymore" | 3:25 | Billy Ray Cyrus, Buddy Cannon, Terry Shelton | Some Gave All |
| 2. | "In the Heart of a Woman" | 4:00 | Keith Hinton, Brett Cartwright | It Won´t Be the Last |
| 3. | "I Am Here Now" | 3:28 | Cyrus, Michael Joe Sagraves, Shelton | Trail of Tears |
| 4. | "Never Thought I'd Fall in Love with You" | 3:41 | Jim McKnight, Mike Murphy | Some Gave All |
| 5. | "Only God (Could Stop Me Loving You)" | 5:10 | Robert John "Mutt" Lange | Storm in the Heartland |
| 6. | "Missing You" | 3:22 | Rick Giles, Susan Logacre | Shot Full of Love |
| 7. | "Three Little Words" | 4:14 | Wayne Perkins, Jimmy Collins | Trail of Tears |
| 8. | "A Heart with Your Name on It" | 2:44 | Phillip Douglas, Brett Beavers | Storm in the Heartland |
| 9. | "Somebody New" | 3:45 | Alex Harvey, Mike Curtis | It Won´t Be the Last |
| 10. | "Give My Heart to You" | 3:49 | Walt Aldridge, Bob DiPiero | Shot Full of Love |
| 11. | "It Won't Be the Last" | 3:49 | Cyrus, Shelton | It Won´t Be the Last |
| 12. | "How Much" | 5:30 | Gregg Sutton, Danny Tate | Storm in the Heartland |
Arvostelut

Allmusic:
Maailmanloppu

Maailmanloppu voi viitata esimerkiksi seuraaviin asioihin:
maailmanloppu uskonnoissa
maailmankaikkeuden lopullinen kohtalo, erilaisia maailman loppumisen tapoja kosmologiassa
Maailmanloppu (Verdens Undergang), August Blomin ohjaama tanskalainen elokuva vuodelta 1916
Maailmanloppu (The Day the Earth Caught Fire), Val Guestin ohjaama brittiläinen elokuva vuodelta 1961
Maailmanloppu, Kotiteollisuuden albumi vuodelta 2013.
Aiheeseen liittyviä artikkeleita ovat myös:
ihmiskuntaa ja maapalloa uhkaavat riskit
luettelo maailmanlopun päivämääristä.
Wikisitaateissa on kokoelma sitaatteja aiheesta .
| --- | --- |
: Tämä on täsmennyssivu, joka luettelee monimerkityksisen käsitteen eri merkitykset tai useita eri henkilöitä. Artikkelisivuja, joiden nimessä tai tekstissä lukee ”Maailmanloppu”, voi hakea sivunnimihaulla, laajalla sivunnimihaulla tai tekstihaulla.
Lönnrot-opisto

Lönnrot-opisto
Lönnrot-opisto oli Työtehoseuran Sammatin toimipiste  Werlanderintie 170:ssä. Opisto perustettiin 1897 Elias Lönnrotin testamenttilahjoituksella. Opisto koulutti matkailu- ja ravintola-alalle. Se oli yksi osa Työtehoseuran TTS koulutus -nimistä oppilaitosta. Oppilaitoksen toiminta lopetettiin 1.9.2016. (Arkistoitu – Internet Archive)
Opiston yhteyteen perustettiin Eliaksen yrttitarha, joka vaali Elias Lönnrotin perinteitä ja on lopetettu.
Koulun nimi on vaihtunut useaan otteeseen:
Elias Lönnrotin emännyyskoulu 1897–1948
Elias Lönnrotin emäntäkoulu 1949–1987
Elias Lönnrotin kotitalousoppilaitos 1988–2001
Työtehoseuran Lönnrot Opisto 2001-2016
Vuonna 2022 koulun rakennukseen tuli vuokralle maaseudun ainoa steinerkoulu Sammatin vapaa kyläkoulu.
Sääkslammi

| Sääkslammi |
| --- | --- |
Valtiot:  Suomi
Maakunnat:  Pirkanmaa
Kunnat:  Kuhmoinen
Koordinaatit:  61°37′03″N, 25°13′03″E
Vesistöalue ja valuma-alueen tietoja
Päävesistöalue:  Kymijoen vesistö (14)
Valuma-alue:  Päijänteen alue (14.22)
Laskuoja:  oja Säynätjärveen
Järvinumero:  14.221.1.061
Mittaustietoja
Pinnankorkeus:  109,2 m  
Pituus:  290 m  
Leveys:  130 m  
Rantaviiva:  0,682 km  
Pinta-ala:  2,414 ha  
Saaria:  ei saaria 
 fiSääkslammi 
Sääkslammi on Pirkanmaalla Kuhmoisissa Pataveden kylän lähellä sijaitseva lampi.
Maantietoa

Lammen pinta-ala on 2,4 hehtaaria, se on 300 metriä pitkä ja 150 metriä leveä. Se sijaitsee Säynätjärven koillispuolella ja niitä erottaa kapea kannas. Lammella ei ole kartan mukaan saaria ja sen rantaviivan pituus on 700 metriä. Lammen rannat ovat metsämaata. Rannoille on rakennettu kaksi vapaa-ajan asuntoa ja lammen eteläpuolelta kulkee tie.
Vesistösuhteet

Lampi sijaitsee Kymijoen vesistössä (vesistöaluetunnus 14) Suur-Päijänteen alueen (14.2) Päijänteen alueella (14.22), jonka Päijänteen lähialueeseen (14.221) se kuuluu. Lammen vedenpinnan korkeus on 109,2 metriä mpy. Siihen johtaa kolme ojaa, joista yksi tuo vettä Saaresjärvestä. Laskuoja lähtee lammen eteläpäästä ja laskee 100 metrin päässä Säynätjärveen. Laskuojan pudotus on 0,2 metriä.
Historiaa

Vuoden 1855–1856 Kalmbergin kartastossa lampi oli merkitty Säynätjärven kanssa samaksi järveksi. Järven nimi oli Säynet järvi.
Vuoden 1966 peruskartassa lampi oli muutoin autio, mutta sen etelärannalla oli peltoa. Vuoteen 1986 mennessä pelto oli metsittynyt.
Luettelo Nevadan kuvernööreistä

| Nevadan kuvernööri |
| --- | --- |
 
 
 Nykyinen Joe Lombardo 2. tammikuuta 2023 lähtien
Virka-asunto:  Nevadan kuvernöörin asunto
Kauden pituus:  4 vuotta, uudelleenvalinta mahdollinen
Perustettu:  1864
Ensimmäinen:  James W. Nye
James W. Nye, Nevadan ensimmäinen kuvernööri.
Tämä on Luettelo Nevadan kuvernööreistä.
Nevadan kuvernööri on Nevadan hallinnon päämies ja Nevadan asevoimien ylipäällikkö. Kuvernöörillä on velvollisuus valvoa osavaltion lakeja ja valta vahvistaa uudet lait. Lisäksi kuvernöörillä on veto-oikeus Nevadan uusiin lakiesityksiin.
Nevadan kuvernöörin virkakausi on monien muiden osavaltioiden tapaan neljän vuoden mittainen. Ehdolle asettuakseen henkilön tulee olla vähintään 25-vuotias ja Nevadan kansalainen vähintään kahden vuoden ajan.
Kuvernööreistä pisimpään virassa on ollut Bob Miller (1989–1999) ja lyhyimpään Frank Bell (4 kuukauden ajan 1890–1891).
Luettelo

Nevadan kuvernööreistä 15 on ollut republikaaneja, 12 demokraatteja sekä kaksi silveriä ja silver-demokraattia.
Nevadan territorio
James W. Nye (Republikaanit, 1864–1864)
Nevadan osavaltio
Henry G. Blasdel (Republikaanit, 1864–1871)
Lewis R. Bradley (Demokraatit, 1871–1879)
John H. Kinkead (Republikaanit, 18779–1883)
Jewett W. Adams (Demokraatit, 1883–1887)
Charles C. Stevenson (Republikaanit, 1887–1890)
Frank Bell (Republikaanit, 1890–1891)
Roswell K. Colcord (Republikaanit, 1891–1895)
John E. Jones (Silver, 1895–1896)
Reinhold Sadler (Silver, 1895–1903)
John Sparks (Silver-demokraatit, 1903–1908)
Denver S. Dickerson (Silver-demokraatit, 1908–1911)
Tasker L. Oddie (Republikaanit, 1911–1915
Emmet D. Boyle (Demokraatit, 1915–1923)
James G. Scrugham (Demokraatit, 1923–1927)
Fred B. Balzar (Republikaanit, 1927–1934)
Morley Griswold (Republikaanit, 1934–1935)
Richard Kirman, Sr. (Demokraatit, 1935–1939)
Edward P. Carville (Demokraatit, 1939–1945)
Vail M. Pittman (Demokraatit, 1945–1951)
Charles H. Russell (Republikaanit, 1951–1959)
Grant Sawyer (Demokraatit, 1959–1967)
Paul Laxalt (Republikaanit, 1967–1971)
Mike O'Callaghan (Demokraatit, 1971–1979)
Robert List (Republikaanit, 1979–1983)
Richard Bryan (Demokraatit, 1983–1989)
Bob Miller (Demokraatit, 1989–1999)
Kenny Guinn (Republikaanit, 1999–2007)
Jim Gibbons (Republikaanit, 2007–2011)
Brian Sandoval (Republikaanit, 2011–2019)
Steve Sisolak (Demokraatit, 2019–2023)
Joe Lombardo (Republikaanit, 2023–)
Lähde:
Love Songs in the Digital Age According to Gabry Ponte

| Love Songs in the Digital Age Gabry Ponte |
| --- | --- | --- |

EP-levyn tiedot
 Julkaistu: 23. helmikuuta 2007
 Tyylilaji: dance
 Kesto: 45.17
 Levy-yhtiö: National DJ Event
Gabry Ponten muut julkaisut
| Modern Tech Noises According to Gabry Ponte 2006 | Love Songs in the Digital Age 2007 | Tunes from Planet Earth According to Gabry Ponte 2007 |
Love Songs in the Digital Age on vuonna 2007 julkaistu Gabry Ponten kolmas albumi.
Kappaleet

Now And Forever (One Night Stand Cut)
The Point of No Return (Everlasting Cut)
The Point of No Return (Everlasting Mix)
The Point of No Return (Bufalo And D Deck Video Cut)
The Point of No Return (Bufalo And D Deck Extended Remix)
La Liberta Remix (Hard Love Rmx)
Geordie Remix (Eurotrance Rmx)
Aiheesta muualla

Love Songs in the Digital Age discogs.com -sivustolla
Suomen Britannian- ja Irlannin-instituutti

Suomen Lontoon-instituutin entinen logo.
Suomen Britannian- ja Irlannin-instituutti (engl. Finnish Institute in the UK and Ireland, ruots. Finlandsinstitutet i Storbritannien och Irland; vuoteen 2021 Suomen Lontoon-instituutti) on Lontoossa sijaitseva voittoa tavoittelematon säätiö, jota rahoittaa pääasiassa opetus- ja kulttuuriministeriö. Instituutti on yksi Suomen 17 kulttuuri- ja tiedeinstituutista, joiden yhteistyöelimenä toimii Suomen kulttuuri- ja tiedeinstituutit ry. Instituutin toimialueina ovat Suomi, Britannia ja Irlanti,  ja sitä hallinnoi Suomen Britannian- ja Irlannin-instituutin säätiö.
Instituutti työllistää kolme kokoaikaista ja yhden osa-aikaisen työntekijän. Kaudella 2018–2022 instituutin johtajana toimii Emilie Gardberg. Instituutilla on kaksi ohjelmaa, taide ja kulttuuri sekä yhteiskunta ja kulttuuri.
Instituutti kuuluu Britannian Team Finlandiin, ja se tekee tiivistä yhteistyötä Suomen Dublinin-suurlähetystön kanssa. Instituutti kuuluu myös Euroopan unionin jäsenmaiden kulttuuri-instituuttien EUNIC-verkoston Lontoon-jaostoon.
Toiminta

Suomen Britannian- ja Irlannin-instituutti on suomalaisen, brittiläisen ja irlantilaisen kulttuurin ja yhteiskunnan asiantuntijaorganisaatio. Instituutti pyrkii lisäämään Suomen yhteiskunnallista vaikuttavuutta kulttuurin keinoin. Suomi-tuotteiden tai -brändien markkinoimisen sijasta instituutti nostaa esiin mielenkiintoisia ihmisiä, ideoita ja ajatuksia. Pyrkimyksenä on synnyttää avointa ja osallistavaa vuoropuhelua kolmen maan organisaatioiden ja yksilöiden välille. Instituutin toiminnassa keskeisiä arvoja ovat yhteiskunnallinen oikeudenmukaisuus, demokratia, monimuotoisuus ja yhdenvertaisuus.[lähde? ]
Instituutti muun muassa tuottaa ja tilaa erilaisia projekteja, tukee näyttelyitä, seminaareja sekä asiantuntijavierailuita ja käynnistää yhteistyöhankkeita.[lähde? ]
Vuoden 2019 toiminnalleen instituutti on valinnut neljä keskeistä teemaa. Ne ovat kestävyys, työn tulevaisuus, rajat ja vapaa liikkuvuus sekä taide ja hyvinvointi.[lähde? ]
Taiteilijaresidenssit

Vuonna 2019 instituutti tukee suomalaistaiteilijoiden residenssejä Block 336:ssa., Cove Parkissa, ja Temple Bar Gallery & Studiosissa.
Lisäksi instituutti rahoittaa North AiR: Expanding Entanglements -ohjelmaa. Kyseessä on uusi residenssi- ja tutkimusyhteistyö, joka yhdistää kuusi residenssi- ja taideorganisaatiota Suomessa ja Skotlannissa. Mukana ovat Biotaiteen yhdistys, KulttuuriKauppila-taidekeskus, Mustarinda, Scottish Sculpture Workshop (SSW), Taigh Chearsabhagh ja Timespan.
Historia

Instituutti perustettiin vuonna 1991. Sen ensimmäisen toimiston Lontoon Holbornissa avasivat pääministeri Esko Aho ja Birgitte Gloucesterin herttuatar. Vuodesta 2014 instituutin toimisto on sijainnut Lontoon Kings Crossilla.[lähde? ]
Instituutin johtajina ovat toimineet:
Eino Lyytinen 1991–1993
Jaakko Rusama 1993–1996
Henrik Stenius 1996–1999
Panu Minkkinen 1999–2001
Timo Valjakka 2002–2005
Seppo Kimanen 2005–2008
Raija Koli 2008–2013
Susanna Pettersson 2013–2014
Johanna Vakkari lokakuu 2014 – tammikuu 2015
Pauliina Ståhlberg 2015–2018
Emilie Gardberg 2018–2020
Jaakko Nousiainen 2021–
Aiheesta muualla

Instituutin verkkosivut
Suomen Lontoon Instituutti. Suomen suurlähetystö, Lontoo.
Sýmin, Tíloksen, Chálkin ja Kastelórizon hiippakunta

| Sýmin, Tíloksen, Chálkin ja Kastelórizon hiippakunta Ιερά Μητρόπολη Σύμης, Τήλου, Χάλκης και Καστελλορίζου |
| --- | --- |
Kirkkokunta:  ortodoksinen kirkko
Osa kirkkoa:  Konstantinopolin ekumeeninen patriarkaatti
Seurakuntia:  18
Luostareita:  5
Tuomiokirkko:  Johannes Kastajan katedraali
imsymis.gr
Sýmin, Tíloksen, Chálkin ja Kastelórizon hiippakunta (kreik. Ιερά Μητρόπολη Σύμης, Τήλου, Χάλκης και Καστελλορίζου, Ierá Mitrópoli Sýmis, Tílou, Chálkis kai Kastellorízou) on ortodoksinen hiippakunta Kreikassa. Se kuuluu suoraan ekumeenisen patriarkaatin alaisuuteen.
Hiippakunta käsittää nimensä mukaisesti Sýmin, Tíloksen, Chálkin ja Kastelórizon saaret sekä pienempiä lähisaaria Dodekanesiassa. Siihen kuuluu 18 seurakuntaa. Hiippakunnan katedraali eli piispanistuin on Sýmin kaupungissa sijaitseva Johannes Kastajan katedraali.
Seurakunnat ja kirkot

Hiippakunnassa on 18 seurakuntaa seurakuntakirkkoineen. Lisäksi sen alueella on lukuisia pienempiä kirkkoja ja kappeleita.
Sými, 14 seurakuntaa ja seurakuntakirkkoa:
Johannes Kastajan katedraali (Mitropolitikós Naós Agíou Ioánnou tou Prodrómou)
Neitsyt Marian ilmestyksen kirkko (Naós Evangelismoú tis Theotókou)
Neitsyt Marian kirkko (Naós Panagiás Kástrou)
Neitsyt Maria Kecharitoménin kirkko (Naós Kecharitoménis)
Neitsyt Marian temppeliintuomisen kirkko (Naós Eisodíon tis Theotókou)
Pyhän Athanasioksen kirkko (Naós Agíou Athanasíou)
Pyhän Demetrioksen kirkko (Naós Agíou Dimitríou)
Pyhän Eleutherioksen kirkko (Naós Agíou Eleftheríou)
Pyhän Georgioksen kirkko (Naós Agíou Georgíou áno Chóras)
Pyhän Georgioksen kirkko (Naós Agíou Georgíou Pedíou)
Pyhän Kolminaisuuden kirkko (Naós Agías Triádos)
Pyhän Nikolaoksen kirkko (Naós Agíou Nikoláou)
Pyhän Panteleimonin kirkko (Naós Agíou Panteleímonos)
Pyhän Ristin kirkko (Naós Timíou Stavroú)
Tílos, kaksi seurakuntaa ja seurakuntakirkkoa:
Megálo Chorió – Arkkienkelten katedraali (Mitropolitikós Naós Taxiárchou)
Livádia – Pyhän Nikolaoksen kirkko (Naós Agíou Nikoláou)
Chálki, yksi seurakunta ja seurakuntakirkko:
Pyhän Nikolaoksen kirkko (Naós Agíou Nikoláou)
Kastelórizo (Megísti), yksi seurakunta ja seurakuntakirkko:
Pyhän Konstantinoksen ja Pyhän Helenan kirkko (Naós Agíon Konstantínou kai Elénis)
Luostarit

Hiippakunnan alueella on viisi toiminnassa olevaa luostaria:
Munkkiluostarit
Arkkienkeli Mikaelin luostari eli Panormítiksen luostari (Moní Taxiárchou Michaíl tou Panormítou), Sými
Arkkienkeli Mikaelin luostari eli Roukoniótiksen luostari (Moní Taxiárchou Michaíl tou Roukouniótou), Sými (patriarkaalinen ja stauropegiaalinen)
Johannes Kastajan luostari (Moní Agíou Ioánnou Prodrómou), Chálki
Pyhän Georgioksen luostari (Moní Agíou Georgíou Vounoú), Kastelórizo
Pyhän Panteleimonin luostari (Moní Agíou Panteleímonos), Tílos
Aiheesta muualla

Ιερά Μητρόπολη Σύμης, Τήλου, Χάλκης και Καστελλορίζου. Hiippakunnan verkkosivut. (kreikaksi)
Sýmin kaupungin Neitsyt Marian ilmestyksen kirkko (Naós Evangelismoú tis Theotókou).
Sýmin kaupungin Neitsyt Marian temppeliintuomisen kirkko (Naós Eisodíon tis Theotókou).
Arkkienkeli Mikaelin luostari eli Panormítiksen luostari (Moní Taxiárchou Michaíl tou Panormítou) Sýmillä.
MP 3008

| Maschinenpistole 3008 |
| --- | --- |
Tyyppi:  konepistooli
Valmistaja:  useita valmistajia
Valmistusmaa:   Saksa
Valmistusvuodet:  1945
Tekniset tiedot
Kaliiperi(t):  9×19 mm Parabellum
Aseen pituus:  760 mm
Piipun pituus:  196 mm
Paino (tyhjänä):  3,2 kg
Lipas:  tankolipas
Kapasiteetti:  32 patruunaa
Ammuksen lähtönopeus:  365 m/s
Tulinopeus (laukausta/min):  450
MP 3008 (tunnetaan myös nimillä Maschinenpistole 3008 ja Volksmaschinenpistole) oli saksalainen toisen maailmansodan aikainen sarjatulta ampuva ja 9×19 mm Parabellum -kaliiperinen konepistooli. Aseen rakenne perustui isobritannialaiseen Sten-konepistooliin.
Syy MP 3008:n kehittämiseen oli paheneva materiaalipula ja lähestyvä Saksan teollisuuden romahtaminen liittoutuneiden sotatoimien johdosta. Heikosta tilanteesta johtuen natsi-Saksa tarvitsi MP 40:sta merkittävästi halvemman konepistoolin joukoille jaettavaksi. Erityisesti MP 3008:n käyttäjiksi kaavailtiin siviileistä koostuvia Volkssturm-joukkoja. Aseen yksinkertainen rakenne mahdollisti sen valmistamisen pienissä metalliverstaissa ja konepajoissa. MP 3008:sta valmistettiinkin erilaisina versioina noin 10 000 kappaletta vuonna 1945 ennen sodan loppua ja Saksan antautumista.
Aiheesta muualla

Wehrmacht-lexikon.de: Maschinenpistole 3008
Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista. 
Alkuperäinen artikkeli: en:MP 3008
Käännös suomeksi
Maailmanlaajuinen joukkovalvonta

Ennen vuotta 2013
Vuoden 2013 jälkeen
Reaktioita
PRISM · ECHELON · Carnivore · Dishfire · Stone Ghost · Tempora · Frenchelon · Fairview · MYSTIC · Xkeyscore
ASD · BND · CSIS · CSEC · DGSE · FSB · GCHQ · GCSB · MISIRI · MSS · NGA · NSA · NRO · PLA · RAW
Keith Alexander · James Bamford · James Clapper · Duncan Campbell · Edward Snowden · Russ Tice · Barack Obama · Julian Assange
The Doughnut · Fort Meade
Menwith Hill · Pine Gap
Utah Data Center
FISAAA · UKUSA-sopimus
Lustre · Direktiivi 95/46/EC
yksityisyys · joukkovalvonta · tietoturva · signaalitiedustelu · teletunnistetieto · Five Eyes
vakoilu · tiedustelupalvelu · salaus (Tor · VPN) · ihmisoikeudet (yksityisyys · vapaus) · satelliitti · kryptoanalyysi
n · k ·
Maailmanlaajuinen joukkovalvonta viittaa maarajojen yli tapahtuvaan maailmanlaajuiseen joukkovalvontaan, joka kohdistuu kokonaisiin väestöihin. Sen juuret ulottuvat 1900-luvun puoliväliin, jolloin Yhdistynyt kuningaskunta ja Yhdysvallat solmivat UKUSA-sopimuksen. Tämän sopimuksen pohjalta syntyi "ECHELON" -koodinimellä tunnettu maailmanlaajuinen valvontaverkosto vuonna 1971.
Sen olemassaoloa ei kuitenkaan tunnustettu yleisesti ennen Edward Snowdenin vuonna 2013 tekemää tietovuotoa seuranneita maailmanlaajuista joukkovalvontaa koskevia paljastuksia, jotka antoivat sysäyksen keskustelulle kansalaisoikeuksista ja yksityisyyden suojasta digitaalisessa aikakaudessa.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Maailmanlaajuinen joukkovalvonta Wikimedia Commonsissa
Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista. 
Alkuperäinen artikkeli: en:Global surveillance
Käännös suomeksi
Suomen kansan ryhtiliike

Suomen kansan ryhtiliike oli Helsingissä vuonna 1949 perustettu yhdistys, jonka tarkoituksena oli kohentaa suomalaista tapakulttuuria ja alkoholikäyttäytymistä. Sen toimintaa rahoittivat pääasiassa Oy Alkoholiliike Ab ja Sosiaaliministeriö.
Yhdistys harjoitti julkaisu-, tutkimus- ja elokuvatoimintaa ja järjesti esitelmätilaisuuksia. Se järjesti vuodesta 1952 alkaen paikkakuntien välisiä viihtyisyys-, siisteys- ja käytöskilpailuja. Kilpailut järjestettiin niin, että eri paikkakunnille lähetettiin tarkkailijoita testaamaan ja seuraamaan erityisesti palvelualoilla toimivien käyttäytymistä. Myös yleistä siisteyttä ja asukkaiden rehellisyyttä tarkkailtiin. Joensuun kaupungintalon puistossa on Uno Aron (1899–1963) vuonna 1957 tekemä patsas, jonka Ryhtiliike lahjoitti Joensuulle sen jälkeen, kun kaupunki oli voittanut valtakunnallisen käytöskilpailun kolmannen kerran vuonna 1957.
Vuonna 1963 yhdistyksellä oli 27 jäsenyhdistystä. Helsingin kaupunki avusti järjestöä myöntämällä olympiavuonna 1952 sille 500 000 markan avustuksen.
Myöhemmin yhdistyksen tehtäviä ovat jatkaneet Tapakasvatus ry. vuosina 1975–1993 ja Terveys – Hälsan vuodesta 1993.
Alkuvaiheet

Suomen kansan ryhtiliikkeen edeltäjä oli loppuvuonna 1945 sodan jälkeisissä tunnelmissa perustettu Kansalaisryhti ry. Se suuntasi toimintansa etenkin opiskelija- ja työnantajajärjestöjä kohtaan sekä kotipolttoa vastaan. Sille antoivat suurta tukea erilaiset urheilijatahot, sillä heille oli tärkeää kansan valmistaminen toimimaan arvokkaina olympiakisojen isäntinä.
Vuonna 1949 Kansalaisryhti korvattiin Suomen kansan ryhtiliikkeellä (ruots. Föreningen för pli och hyfs). Kansalaisryhti oli toiminut enemmän kulissien takana, mutta Ryhtiliike suuntautui paljon enemmän ulospäin ja tarkoituksena oli perustaa useita paikallisyhdistyksiä. Järjestön ensimmäinen tavoite vuonna 1949 oli järjestää Olympiaryhtikampanja. Kampanjan tavoitteena virallisessa kampanjaesitteessä vuodelta 1952 kerrottiin seuraavaa:
"[Suomen kansan ryhtiliikkeen] perustamisen eräänä tärkeänä syynä ja samalla Ryhtiliikkeen toiminnan tärkeänä lähitavoitteena oli saada vuoden 1952 olympiakisoihin mennessä aikaan yleisten käyttäytymistapojen kohenemista ja ryhdistäytymistä niin, että olympiaisännyyden laajoille kansalaispiireille asettamat velvoitukset voitaisiin hoitaa mahdollisimman hyvin ja kansamme siten saisi runsaasti uusia ystäviä ja goodwilliä ympäri maailmaa".
Järjestö ei kuitenkaan koskaan saavuttanut niin suurta kannatusta kuin oli toivottu, ja se olisikin todennäköisesti kaatunut ilman Alkon tukitoimintoja. Alkon tuki järjestölle ei kuitenkaan ollut itsestään selvää, vaan sen jakamisesta kiisteltiin Alkon sisällä vuosien saatossa.
Rahoitus

| Vuosi | Tulot yhteensä (1 000 mk) | Tulot Alkolta (1 000 mk) | Tulot Sosiaaliministeriöltä (1 000 mk) | Alkon osuus tuloista, % |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| 1949 | 8 | 8 | – | 97 |
| 1950 | 23 | 20 | – | 86 |
| 1951 | 25 | 13 | 10 | 51 |
| 1952 | 63 | 25 | 15 | 40 |
| 1953 | 47 | – | 14 | – |
| 1954 | 23 | 20 | – | 87 |
| 1955 | 52 | 10 | 10 | 19 |
| 1956 | 27 | 10 | 13 | 37 |
| 1957 | 31 | 14 | 13 | 44 |
| 1958 | 25 | 10 | 12 | 40 |
| 1959 | 37 | 20 | 11 | 54 |
| 1960 | 40 | 25 | 6 | 63 |
| 1961 | 52 | 30 | 9 | 57 |
| 1962 | 48 | 30 | 10 | 63 |
| 1963 | 51 | 30 | 11 | 59 |
| 1964 | 56 | 30 | 14 | 53 |
| 1965 | 71 | 45 | 15 | 63 |
| 1966 | 65 | 45 | 16 | 69 |
| 1967 | 78 | 55 | 13 | 71 |
| 1968 | 72 | 55 | 13 | 76 |
| 1969 | 91 | – | 91 | – |
Julkaisuja

Hyvän käytöksen opas. Helsinki: Otava 1952, 2. painos 1970.
Kirjallisuutta

Matti Peltonen, Remua ja ryhtiä, Gaudeamus 2002
Riikka Jaakola, Suomen kansan ryhtiliike 1949–1952. 2008 (pro gradu Helsingin yliopistossa)
Aiheesta muualla

Matti Peltonen, Auttaisiko uusi ryhtiliike?, Yhteiskuntapolitiikka-lehti 71 (2006):3
Sword Art Online

| Sword Art Online |
| --- | --- |
ソードアート・オンライン   (Sōdo Āto Onrain)
Genre: Seinen, jännitys, fantasia, toiminta, miekkailu, draama, romantiikka 
Light novel: Sword Art Online
Tekijä: Reki Kawahara
Julkaisija: ASCII Media Works
Julkaistu: Weekly Shonen Jump
Ensimmäinen painatus: 10. huhtikuuta 2009 – jatkuu edelleen
Kirjojen lukumäärä: 27 
Manga
 Sword Art Online: Aincrad (2010–2012)  Sword Art Online 4-Koma (2010–2016)  Sword Art Online: Fairy Dance (2012–2014)  Sword Art Online: Phantom Bullet (2014–2016)  Sword Art Online: Mother’s Rosario (2014–2015)  Sword Art Online: Calibur (2014–2015)  Sword Art Online: Project Alicization (2016–) 
TV-anime: Sword Art Online
Ohjaaja: Tomohiko Itō
Studio: A-1 Pictures
Lähetyskanavat: Tokyo MX, tvk, TVS, TVA, RKB, HBC, MBS, AT-X, Chiba TV, BS11
Alkuperäinen lähetyskierros: 7. heinäkuuta 2012 – 22. joulukuuta 2012
Jaksojen määrä: 25 
TV-anime: Sword Art Online II
Ohjaaja: Tomohiko Itō
Studio: A-1 Pictures
Lähetyskanavat: Tokyo MX, GTV, GYT, tvk, TVS, CTC, TVA, MBS, TVQ, TVh, AT-X, BS11
Alkuperäinen lähetyskierros: 5. heinäkuuta 2014 – 20. joulukuuta 2014
Jaksojen määrä: 24 
Elokuva: Sword Art Online The Movie: Ordinal Scale
Ohjaaja: Tomohiko Itō
Studio: A-1 Pictures
Julkaisupäivämäärä: 18. helmikuuta 2017
Kesto: 119 min 
TV-anime: Sword Art Online: Alicization
Ohjaaja: Manabu Ono
Studio: A-1 Pictures
Lähetyskanavat: Tokyo MX, GYT, GTV, BS11, MBS, AT-X, TV Aichi
Alkuperäinen lähetyskierros: 6. lokakuuta 2018 – 19. syyskuuta 2020
Jaksojen määrä: 47 
Elokuva: Sword Art Online Progressive: Aria of a Starless Night
Ohjaaja: Ayako Kawano
Studio: A-1 Pictures
Julkaisupäivämäärä:  30. lokakuuta 2021 (Japani)  3. joulukuuta 2021 (Yhdysvallat)  4. helmikuuta 2022 (Suomi) 
Kesto: 97 min 
Pelit
 Sword Art Online: Infinity Moment (2013)  Sword Art Online: Hollow Fragment (2014)  Sword Art Online: Lost Song (2015)  Sword Art Online: Hollow Realization (2016)  Sword Art Online: Fatal Bullet (2018)  Sword Art Online: Alicization Lycoris 
Sword Art Online on japanilaisen Reki Kawaharan luoma light novel -sarja, jonka kuvituksen on tehnyt Abec. Sarja on sovitettu useaksi mangasarjaksi, animeksi ja videopeliksi.