stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Pyykinpesukone
Historia

Ennen pyykkikoneita pyykit pestiin käsin. Pyykkejä liotettiin saaveissa ja liikuteltiin kepeillä tai hangattiin pyykkilautaa vasten. Pyykkejä pestiin myös virtaavassa vedessä. Pesuaineena on käytetty mm. lipeää. Saippuaa tehtiin kotioloissa teurastetun karjan rasvoista.
Yksi ensimmäisistä sähköllä toimivan pyykinpesukoneen kehittäjistä oli yhdysvaltalainen Alva Fisher, jonka pohjalta kehittyi Mighty Thor -pesukone
Ennen rumpupesukonetta pyykit pestiin pulsaattorikoneella. Siinä koneen sisäseinässä oleva pulsaattoriratas pyöritti säiliössä olevaa vettä ja pyykkejä. Pulsaattoripesukoneita valmisti Suomessa Tehomet vielä 1980-luvulla. Pulsaattoripesukoneissa oli tyhjennysletku, mutta niitä ei ollut liitetty viemäriin eikä myöskään vesihanaan. Koneisiin oli usein liitetty mankeli veden poistamiseksi pyykeistä pesun jälkeen.
Vuonna 1947 General Electric valmisti ensimmäisen täysin automaattisen pyykinpesukoneen, joka liitettiin vesi- ja viemäriverkkoihin. Tämä päältäladattava malli pystyi ottamaan vettä sisään ja tyhjentymään automaattisesti, huuhtelemaan pyykin sekä linkoamaan sen. Koneessa oli lämpötilanvalinta sekä ohjelmavalitsin.
Liitännät

Pyykinpesukone tarvitsee toimiakseen sähköä ja vettä. Sähköliitäntä on kotioloissa tavallinen sukopistoke noin kahden metrin sähköjohdolla. Pyykinpesukone ottaa käyttövetensä vesiletkun kautta kylmävesihanasta. Kodinhoidossa käytetyt pyykinpesukoneet ottavat vain kylmää vettä. Suuremmissa laitoskäyttöön tarkoitetuissa pyykinpesukoneissa voi olla myös lämminvesiliitäntä. Silloin säästetään veden lämmittämiseen käytetty aika.
Pyykinpesukone poistaa käytetyn pesuveden poistoletkun kautta. Poistoletku menee viemäriin. Poistoletkun tulee käydä vähintään pyykinpesukoneen ylimmän vesitason yläpuolella, jottei vesi poistu koneesta väärään aikaan.
Pyykinpesukoneessa on täyttöastiat pesuaineille. Pesuaineita annostellaan kahteen paikkaan: esipesua ja varsinaista pesua varten. Huuhteluaineelle on oma säiliönsä.
Käyttö

Kone olisi syytä pestä välillä 60 tai 90 asteessa runsaalla vedellä, jotta kone huuhtoutuu liasta ja pesuainejäämistä. Pesuaineen tulisi mieluiten olla zeoliititonta (esimerkiksi nestemäissä pesuaineissa sitä ei ole) ja myös jauhe olisi hyvä annostella pesupalloon eikä pesuainelokeroon.
Pesuohjelmat

Pyykkikoneissa on erilaisia pesuohjelmia, kuten esimerkiksi:
hienopesu
villapesu
kirjopesu
valkopesu
tekokuitujen ja siliävien kuitujen pesu
Pesuohjelmat määräytyvät tavallisesti mekaanisella ohjelmavalitsimella. Pesuohjelman läpikäynnin jälkeen pyykinpesukone huuhtelee vaatekappaleet 3−7 kertaa.
Vaatteiden ja muiden tekstiilien tuotemerkinnöissä on merkinnät pesua sekä silitystä, kuivausta ja valkaisua varten.
Linkous

Pesun jälkeen pyykinpesukone linkoaa vaatekappaleet. Keskipakoisvoiman ansiosta vaatekappaleista irtoaa mahdollisimman paljon vettä pois. Nykyaikaisissa pyykkikoneissa on automatiikka, joka havaitsee vaatteiden epätasaisen jakautuman linkouksen alkuvaiheessa ja pyrkii korjaamaan sen. Nopea linkous alkaa vasta sitten, kun vaatemassa on saavuttanut sellaisen tasapainon, ettei rumpu tärise lingotessa liikaa. Mikäli vaadittavaa tasapainoa ei saavuteta, kone ei linkoa täydellä nopeudella. Muutamat pyykinpesukoneet pöyhivät vaatteet linkouksen jälkeen, jotta vaatteet irtoaisivat rummun seiniltä. Vedenpoistoineen ja mahdollisine pöyhimisineen loppulinkous vie ohjelman mukaan vaihdellen suurin piirtein 4−18 minuuttia.
Linkouksen lisäksi joissakin pyykinpesukoneissa on kuivaustoiminto. Pesukone kuumentaa vastukset ja antaa kylmän veden virrata lämmönvaihtimen ohi, jolloin kosteus tiivistyy vaatteista vaihtimen pinnalle. Toimenpide kuluttaa sähköä ja vettä. Kuivauksen jälkeen vaate on valmis heti uudelleen käytettäväksi.
Linko voi olla myös erillisenä, ja usein lisäksi on käytössä erillinen kuivausrumpu.
Käyttöikä

Norjan teknillisessä korkeakoulussa tehdyn tutkimuksen mukaan 1990-luvulta 2000-luvulle tultaessa pyykinpesukoneiden käyttöiän mediaani romahti 19,2 vuodesta 10,6 vuoteen.  Tähän on vaikuttanut se, että pyykkiä pestään nykyään paljon useammin kuin viime vuosisadalla.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta pyykinpesukone Wikimedia Commonsissa
Kodinkonevalmistajien informaatiota: Mikä määrää pesukoneen paikan?
Pyykki-Maija-pesukone 1940-luvulta.
Tekstiilien pesumerkinnät.
Tekstiilien kuivaus- ja valkaisumerkinnät.
Alpo Vammelvuo

Alpo Hilpas Vammelvuo (26. elokuuta 1923 Riihimäki – 27. huhtikuuta 1963) oli suomalainen mainostoimittaja ja elokuvanäyttelijä. Hän oli naimisissa vuosina 1945–1953 kirjailija Eila Pennasen ja 1955–1963 ballerina Seija Silfverbergin kanssa.
Vammelvuo on haudattu Honkanummen hautausmaalle Vantaalle.
Elokuvarooleja

Tanssi yli hautojen, 1950 Adolf Ivar Arvidsson
Tuntematon sotilas, 1955 Sarastien adjutantti
Tähtisilmä, 1955 taiteilija Vallinen
Lain mukaan, 1956 raatimies
Muuan sulhasmies, 1956 musikantti Veräjämaa
Riihalan valtias, 1956 Riihalan Antti
Pää pystyyn Helena, 1957 maisteri Kai Werne
Valtakunnallisesti merkittävät rakennetut kulttuuriympäristöt Suomessa

Saaren kartano Mietoisissa.
Pihlajamäen lähiö Helsingissä.
Lahden rautatieasema
Kristiinankaupungin raatihuone.
Valtakunnallisesti merkittävät rakennetut kulttuuriympäristöt (RKY) oli Museoviraston toteuttama inventointi, joka valtioneuvoston päätöksen 22. joulukuuta 2009 mukaisesti toimii maankäyttö- ja rakennuslaissa määriteltyjen valtakunnallisten alueidenkäyttötavoitteiden tarkoittamana inventointina rakennetun kulttuuriympäristön osalta  vuoden 2010 alusta alkaen.
Luettelo ja kuvaukset vuoden 2009 inventoinnin kohteista on julkaistu Museoviraston ylläpitämänä verkkopalveluna vuonna 2009. Luetteloon valittuja, rakentamisen kehitystä eri aikakausina kuvaavia kohteita on yli 1200. Tavoitteena on, että alueita kaavoitettaessa niiden rakenne ja kylä- tai kaupunkikuva turvataan ja alueilla olevia rakennuksia ja ympäristöjä säilytetään.
Rakennettuja kulttuuriympäristöjä esitellään myös Museoviraston ja Suomalaisen kirjallisuuden seuran toukokuussa 2010 julkaisemassa kirjassa Linnoista lähiöihin. Rakennetut kulttuuriympäristöt Suomessa. Kirjassa esitellään yli 120 kulttuuriympäristöä, jotka on valittu inventointiin sisältyvistä kohteista. Lisäksi kirjassa on luettelo kaikista inventointiin sisältyvistä rakennetuista kulttuuriympäristöistä.
Inventoinnin tarkoitus

Inventointi pyrkii ilmentämään Suomen rakennetun ympäristön monipuolisuutta ja nostamaan esiin kohteita, jotka mahdollisimman hyvin ja monipuolisesti kuvaavat Suomen historiaa ja kehitystä. Kohteet ovat yleensä yksittäisiä rakennuksia laajempia ja saattavat ulottua yli kuntarajojen. Edustettuina ovat niin maanviljelysympäristöt ja talonpoikaisrakentaminen kuin teollisuushistoria ja jo historiaan jääneet elinkeinot. Mukana on myös valtion laitoksia ja liikenteen ympäristöjä, kirkkoja, kartanoita, linnoja, vanhoja puutalokaupunkeja ja kaupunkien uusia osia sekä toisen maailmansodan jälkeisen jälleenrakennuksen tuottamia ympäristöjä.
Uusi inventointi korvasi aiemman, vuonna 1993 julkaistun inventoinnin, ”Valtakunnallisesti merkittävät kulttuurihistorialliset ympäristöt”, joka on ilmestynyt sekä painettuna julkaisuna että verkkopalveluna.
Kritiikki

Valtioneuvoston inventointia koskeneesta päätöksestä tehtiin valitus, jonka korkein hallinto-oikeus hylkäsi 30. kesäkuuta 2010, ja päätös on näin lainvoimainen. Puutteena inventoinnissa ympäristöministeriön ja maa- ja metsätalousministeriön lausuntojen ja päätöksestä tehdyn valituksen mukaan oli, että sen valmistelussa ei ollut kuultu rakennusten tai kiinteistön omistajia. Korkeimman hallinto-oikeuden 30. kesäkuuta 2010 antaman päätöksen mukaan valitus tuli kuitenkin jättää tutkimatta.
Kirjallisuutta

Metsäranta, Pinja (toim.): Linnoista lähiöihin. Rakennetut kulttuuriympäristöt Suomessa.  Suomalaisen Kirjallisuuden Seura, 2010.  ISBN 978-952-222-191-9  Museovirasto ISBN 978-951-616-206-8
Härö, Mikko: Uusi rakennetun kulttuuriympäristön luettelo: kokokuvassa rakennettu historia. Hiidenkivi, 2010, nro 3, s. 25–27.
Aiheesta muualla

Valtakunnallisesti merkittävät rakennetut kulttuuriympäristöt RKY 2009. Museovirasto.
Valtakunnallisesti merkittävät rakennetut kulttuuriympäristöt – Rakennusperintö.fi
Robert van Zeebroeck

| Robert van Zeebroeck |
| --- | --- |
 Robert van Zeebroeck ja parinsa Josy Van Leberghe vuonna 1928.
Henkilötiedot
Syntynyt: 31. lokakuuta 1909
Kuollut: 1991
Kansalaisuus:   Belgia
Taitoluistelija
Pari:  Josy Van Leberghe
| Mitalit> Maa:   Belgia.Miesten taitoluistelu. Olympialaiset  | Mitalit> Maa:   Belgia.Miesten taitoluistelu. Olympialaiset  | Mitalit> Maa:   Belgia.Miesten taitoluistelu. Olympialaiset  | Maa:   Belgia> Miesten taitoluistelu. |
| --- | --- | --- | --- |
|  Pronssia | Sankt Moritz 1928 | yksinluistelu |  |
Robert van Zeebroeck (31. lokakuuta 1909 – 1991) oli belgialainen taitoluistelija. Hän voitti pronssia miesten yksinluistelussa Sankt Moritzin olympiakisoista 1928 Willy Böcklin ja Gillis Grafströmin jälkeen. Hän osallistui samoissa kilpailuissa myös parinsa Josy Van Leberghen kanssa pariluisteluun ja he sijoittuivat kuudenneksi.
Van Zeebroeck oli ensimmäinen belgialainen, joka kilpaili taitoluistelun maailmanmestaruuskilpailuissa vuonna 1926. Hän sijoittui seitsemänneksi. 12 vuoden tauon jälkeen hän palasi maailmanmestaruuskilpailuihin 1938 ja sijoittui yhdeksänneksi. Euroopan-mestaruuskilpailuissa hän sijoittui vuonna 1926 kuudenneksi ja vuonna 1936 kymmenenneksi.
Aiheesta muualla

Databaseolympics.com
Juha Hurme

| Juha Hurme |
| --- | --- |
 Juha Hurme Turun kirjamessuilla 2014.
Henkilötiedot
Syntynyt: 19. kesäkuuta 1959 (ikä 65) Paimio
Ammatti:  teatteriohjaaja, kirjailija
Kirjailija
Palkinnot
 Finlandia-palkinto 
Aiheesta muualla
Löydä lisää kirjailijoitaKirjallisuuden teemasivulta
Juha Hurme (s. 19. kesäkuuta 1959 Paimio) on suomalainen teatteriohjaaja ja Finlandia-palkittu kirjailija. Hän on opiskellut Turun yliopistossa luonnontieteitä ja Jyväskylän yliopistossa estetiikkaa.
Elämä ja ura

Hurme oli perustamassa Yövieraat-teatteria (1988–2001) ja Nälkäteatteria (1998–), joiden kanssa hän on isännöinyt teatteriesityksiä Volter Kilven kirjallisuusjuhlilla Kustavissa. Hän oli Ylioppilasteatterin taiteellinen vastaava vuosina 1994–1997. Hurme toimi myös Rauman Kaupunginteatterin taiteellisena johtajana vuosina 1995–1997. Vuosina 2002–2005 hän oli tamperelaisen Teatteri Telakan johtajana. Keväällä 2014 Hurmeelle myönnettiin kolmen vuoden välein jaettava 30 000 euron arvoinen Eino Kalima -palkinto. Hän sai palkinnon Kansallisteatterissa ohjaamastaan näytelmästä Europaeus.
Hurme johti vuosina 2014–2019 erämaateatteri Operaatio Paulaharjua, joka esitti elokuisin Samuli Paulaharjun novelleja Hurmeen dramatisoimina ja ohjaamina kuudessa Lapin erämaakohteessa.
Hurmeen esikoisromaani Volvo Amazon ilmestyi syksyllä 2007. Hurmeen teos Nyljetyt ajatukset (2014) oli Runeberg-palkintoehdokas vuonna 2015. Se oli ehdolla myös Suuren journalistipalkinnon yhteydessä maaliskuussa 2015 ensi kertaa jaetun Vuoden kirjateko -palkinnon saajaksi. Keväällä 2015 teos sai Jarkko Laine -palkinnon. Marraskuussa 2017 hänet palkittiin Niemi-romaanistaan kaunokirjallisuuden Finlandia-palkinnolla.
Hurme sairastui vuonna 2009 psykoosiin ja joutui sen vuoksi psykiatrisen sairaalan suljetulle osastolle kuukaudeksi ja sairauslomalle vuodeksi. Näistä kokemuksista hän kirjoitti romaanin Hullu (2012) ja vuoden 2016 joulukuussa Telakassa ensi-iltansa saaneen näytelmän Hullu, jota esitettiin myös Teatteri Jurkassa Helsingissä keväällä 2017.
Hurme oli vuodet 2006-2020 Yle Radio 1:n Lukupiiri-ohjelman vakiovieras ja Kultakuume-ohjelman kolumnisti.
Hurme on ollut mukana käsikirjoittamassa Suomen Kansallismuseon Toista maata -näyttelyä (2020) sekä Suomen Metsämuseo Luston ydinnäyttelyä Metsäsuhteiden maa (2024). Vuonna 2024 Hurme käynnisti monivuotisen hankkeen "3 000 vuotta itämerensuomalaista runoutta", jossa pienimuotoisia teatteriesityksiä viedään arvokkaisiin luontokohteisiin.
Näkemyksiä

Hurmeen mielestä puhdasta suomalaista kulttuuria ei ole ja suhteellisesti ajateltuna Suomen satavuotisuus valtiona on ”pikku juttu”. Hän ajattelee kulttuureista yleisesti, että ”kenelläkään ei ole mitään omaa”, vaan ”kaikki on ihmiskunnan yhteistä”.
Hurme määrittelee itsensä feministiksi. Yleisradion haastattelussa hän totesi, että on myönteistä, jos ”miehen piiri pienenee”. Kun Väestöliiton parisuhdekeskuksen johtaja Heli Vaaranen esitti huolensa miehiä väheksyvästä asenneilmastosta, Hurme piti tätä miesten omana ongelmana, eikä tunne siitä myötätuntoa.
Finlandia-palkinnon kiitospuheessaan marraskuussa 2017 hän otti kantaa ruotsin kielen puolesta ja piti puolet puheestaan ruotsiksi. Puheensa päätteeksi hän totesi: "Opetelkaa ruotsia, juntit. Maailmankuvanne avautuu kummasti." Kulttuuriministeri Sampo Terho toivoi Hurmeelta anteeksipyyntöä, ja totesi että ”nimittely ei edistä kielikeskustelua tai avaa kenenkään maailmankuvaa”.
Juha Hurme asettui ehdolle vuoden 2023 eduskuntavaaleihin Ruotsalaisen kansanpuolueen ehdokkaana Helsingissä.
Näytelmäkäsikirjoituksia

Kuulas laakeri (Yövieraat, 1990)
Neuvostoliiton historia 1917–1990 (Yövieraat, 1990)
Kurikka (Seinäjoen kaupunginteatteri, 1990) (Jari Hietasen kanssa)
Nuijapää (Kajaanin kaupunginteatteri, 1991) (Jari Hietasen kanssa)
Kuusi ja tähti (Kuopion kaupunginteatteri, 1991) (Jari Hietasen kanssa)
Slipoverimurhat (Kuopion kaupunginteatteri, 1992) (Jari Hietasen kanssa)
Aavelaiva Aalberg (Kuopion kaupunginteatteri, 1993) (Jari Hietasen kanssa)
Juokse loppuun, Heikki! (Kajaanin kaupunginteatteri, 1993)
Terra Firma (Ylioppilasteatteri, 1995) Jari Hietasen kanssa
Terra Potatis (Ylioppilasteatteri, 1996)
Autotrilogia (Tikkurilan teatteri, neljä näytelmää 2000–2007)
Puupää (Kajaanin kaupunginteatteri, 2003)
Saunatrilogia (Teatteri Telakka, 2002–2004)
Pilven päällä seisoit (Turun ylioppilasteatteri, 2004)
Nelostie (yhdessä Ari Wahlstenin kanssa, Q-teatteri, 2005)
Lyhyt esitelmä kantrimusiikista (Nälkäteatteri, 2006)
Apinoiden kuningas Sun Vu Kung panee taivasten valtakunnan sekaisin (Suomen kiinalainen teatteri, 2006)
Joutilas mies -libretto (säv. Jorma Panula) (Nivalan Oopperayhdistys, 2007)
Fosforinhohtoinen lurjus (Nälkäteatteri, 2009)
Golem (Turun ylioppilasteatteri, 2011)
Ahti Karjalainen -libretto (säv. Heinz-Juhani Hofmann) (Kokkolan Ooppera, 2012)
Suomalaisten puolustus (Rakastajat-teatteri, 2013)
Europaeus (Kansallisteatteri, 2014)
Maailmankaikkeus (Teatteri Telakka, 2014)
Muuttomiehet (KOM-teatteri, 2015)
Töppöhörö (Kansallisteatteri, 2016)
Hullu (Teatteri Telakka, 2016)
Lemminkäinen (Kansallisteatteri, 2018)
Making of Lea (KOM-teatteri, 2019)
Rehu-Virtanen (Vantaan näyttämö, 2019)
Jumalainen näytelmä (Espoon Kaupunginteatteri, 2022)
Asmodeus ja 1313 sielua (Helsingin kaupunginteatteri, 2023, Runar Schildtin aiheen mukaan.)
Väinämöinen (Tampereen Työväen Teatteri, 2023)
Proosateokset

Volvo Amazon.  Helsingissä:  Otava, 2007.  ISBN 978-951-1-22194-4
Puupää.  Helsinki:  Teos, 2009.  ISBN 978-951-851-227-4
Hullu.  Helsinki:  Teos, 2012.  ISBN 978-951-851-455-1
Nyljetyt ajatukset.  Helsinki:  Teos, 2014.  ISBN 978-951-851-570-1
Niemi.  Helsinki:  Teos, 2017.  ISBN 978-951-851-810-8
Suomi.  Helsinki:  Teos, 2020.  ISBN 9789523630857
Tiu tau tilhi. Helsinki: Teos, 2022. ISBN 978-952-363-310-0
Kenen Kalevala? Helsinki: SKS Kirjat, 2023. ISBN 978-951-858-364-9
Sampo. Helsinki: SKS Kirjat, 2024. ISBN 978-951-858-549-0
Käännöstyöt

Inti Chavez Perez: Respektiä: Seksikirja pojille. Gummerus 2018.
Sally Salminen: Katrina. Teos 2018. ISBN 978-951-851-854-2
Aleksis Kivi: Seitsemän veljestä. Nykysuomeksi kääntänyt Juha Hurme. Teos 2021. ISBN 978-952-363-215-8
Elokuvaroolit

Sähköjänis (1996)
Mutalan raitilla (2005)
Samurai Rauni Reposaarelainen (2016)
Salaviinanpolttajat (2017)
Palkinnot

2002 Kivipää-palkinto
2004 Varsinais-Suomen kriitikoiden punnus
2005 Alfred Kordelinin säätiön kannustuspalkinto
2006 Eino Leinon palkinto "suomalaisen kirjallisuuden klassikoiden vimmaisista tulkinnoista"
2007  Aleksis Kiven Seuran Eskon puumerkki -palkinto
2007 Draama 07 (vuoden näytelmä) -palkinto yhdessä Ari Wahlstenin kanssa näytelmästä Nelostie
2008 Taiteen valtionpalkinto 2008
2014 Eino Kalima -palkinto. Palkinto, joka jaetaan joka kolmas vuosi, myönnetään ”Suomen Kansallisteatterissa suoritetusta ohjaustyöstä, jonka tuloksena on taiteellisesti ja eettisesti täysipainoista teatteria”.
2015 Jarkko Laine -palkinto
2017 Finlandia-palkinto
2017 Pro Finlandia -mitali
Aiheesta muualla

Juha Hurme Prosak-proosaklubilla, Kirjastokaista-video 15.4.2014.
Juha Hurme lukee teostaan Puupää Prosak-proosaklubilla, Kirjastokaista-video 14.12.2010.
Syntymäpäiväsankari: Juha Hurme (Arkistoitu – Internet Archive) Yle Areena.
| Auktoriteettitunnisteet  |
| --- | --- |
Kansainväliset:  ISNI  VIAF  WorldCat 
Kansalliset:  Saksa  Suomi (KANTO)  Yhdysvallat  Tšekki 
Henkilöt:  Elonet  Yle 
Muut:  IdRef
Vuoden 1929 pörssiromahdus

Ihmisiä New Yorkin pörssin edustalla romahduksen jälkeen.
Wall Streetin vuoden 1929 pörssiromahdus, jota kutsutaan myös suureksi romahdukseksi (engl. Great Crash tai Crash of ’29), oli New Yorkin pörssin kurssien romahdus, joka alkoi 24. lokakuuta 1929 (”musta torstai”) ja jatkui voimakkaana aina 29. lokakuuta asti (”musta tiistai”).  Pörssiromahdus oli näkyvin merkki maailmanlaajuisen laman alkamisesta. Kurssien toipuminen romahdusta edeltäneelle tasolle kesti 25 vuotta.
Tausta > Ensimmäisen maailmansodan jälkeinen aika

Yhdysvallat oli liittynyt ensimmäiseen maailmansotaan vuonna 1917. Yhdysvaltalaisjoukkoja lähetettiin Eurooppaan ja sotatoimien vuoksi valtio otti tiukemman kontrollin taloudesta. Sodan päätyttyä marraskuussa 1918 siihen osallistuneet valtiot olivat kärsineet huomattavia tappioita ja taloudellisia vahinkoja. Yhdysvallat oli rahoittanut merkittävästi sotaa käyviä valtioita. Yhdistyneen kuningaskunnan asema maailman finanssikeskuksena heikkeni. Taisteluja ei oltu käyty Yhdysvaltain omalla maaperällä, joten sen teollisuus oli pysynyt käynnissä sodan ajan. Maan vienti pysyi korkeana sodan jälkeisiin vuosiin saakka.
Nopea kysynnän ja viennin kasvu sodan jälkeen johti voimakkaaseen inflaatioon ja vuonna 1920 Yhdysvaltojen talous ajautui vuoden pituiseen lamaan. Vuosien 1920–1921 laman aikana maan bruttokansantulo väheni kuusi prosenttia ja työttömyys kasvoi neljään miljoonaan, noin 11 prosenttiin Yhdysvaltojen siviilityövoimasta. Luku oli korkein koko vuosikymmenen aikana.
Tausta > Nopean kasvun aika

Vuosien 1920–1921 laman jälkeen Yhdysvaltain talous kasvoi nopeasti. Voimakkaan talouskasvun aikaa kutsuttiin kuohuvaksi 20-luvuksi (engl. roaring twenties). Vuosien 1922–1928 välisenä aikana Yhdysvaltain bruttokansantulo kasvoi 40 prosenttia, teollisuustuotanto 70 prosenttia ja työn tuottavuus 75 prosenttia teknologian kehittymisen myötä. Työttömyys pysyi maltillisena ja asukaskohtainen tulo kasvoi 30 prosenttia. Sähkön käyttö teollisuudessa ja kotitalouksissa tuli yleiseksi. Amerikkalainen kulutuskulttuuri sai alkunsa ja syntyi nykyaikainen markkinointi, joka keskittyi tuotteen ominaisuuksien sijasta kulutuksen ilmapiiriin. Kulutusluotto oli halpaa.
Osakesijoittamisesta tuli helpompaa. Vuonna 1929 25 % yhdysvaltalaisista omisti osakkeita, kun ennen ensimmäistä maailmansotaa osuus oli ollut vain kolme prosenttia. Osakkeiden hinnat olivat nousseet 150 prosenttia vuosien 1921 ja 1928 välisenä aikana. Yhdysvaltain keskuspankki Federal Reserve piti korkotason matalalla turvatakseen kultakannan perustana olleet varantonsa. Korkotasoa nostettiin vasta 1927. Korkoja laskettiin kuitenkin pian Englannin punnan tukemiseksi, mikä ruokki syntyvää osakekuplaa.
"Meidän aikanamme ei ole enää romahduksia", taloustieteilijä John Maynard Keynes sanoi vuonna 1927. Harkitsematon riskinotto oli yleistä. Osa sijoittajista perusti päätöksensä lyhyen aikavälin ennusteisiin ja vahvistamattomiin huhuihin. Sijoitukset rahoitettiin lainalla, joissa osake itse oli vakuutena. Laina pyrittiin maksamaan osakkeiden myynnistä saaduilla voitoilla. Huonosti menestyneiden maatalousalueiden pankkien lisäksi vakuutettuja pankkeja kaatui moraalikadon aiheuttaman riskinoton vuoksi.
Sodan aikana ja 1920-luvun alussa maahanmuutto Yhdysvaltoihin oli voimakasta, mikä lisäsi asuntojen kysyntää. Asuntolainojen saaminen oli helppoa ja riskinotto lainoilla oli yleistä. Asuntolainojen korkoja maksettiin palkalla, mutta samalla haettiin uutta lainaa vanhojen velkojen maksamiseksi. Vuosina 1921 ja 1924 säädettiin lakeja maahanmuuton vähentämiseksi, mikä johti asuntojen kysynnän taittumiseen 1925. Asuntojen arvo laski. Asuntoa ei voinut enää käyttää samansuuruisena vakuutena uuteen asuntolainaan. Asunnonomistajat velkaantuivat ja ulosmittausten määrä kaksinkertaistui jo ennen pörssiromahdusta vuosien 1926 ja 1929 välillä.
Tapahtumat > Romahduksen enteet

Osakemarkkinoilla meni hyvin alkuvuonna 1929, mutta 25. maaliskuuta koettiin pieni notkahdus.
Aiempaa useampi yhtiö päätti maksaa suurempia osinkoja. Tuotannon määrä oli kasvanut vuoden ensimmäisen puolikkaan ajan, ja ennen romahdusta keskuspankin tuotantoindeksissä oli tapahtunut pieni pudotus ainoastaan heinäkuussa, mutta se kuroutui umpeen syksyllä. Monet asiantuntijat pitivät osakkeiden nousua varmuutena. Harvardin taloudellisen seuran lehdessä väitettiin, ettei vuosien 1920–1921 laman kaltainen tilanne ole mahdollinen, ja taloustieteilijä Irving Fisher uskoi vielä kaksi viikoa ennen romahdusta, että osakkeiden arvot jatkavat kasvua.
20. syyskuuta 1929 uutisoitiin brittiläistä suursijoittaja Clarence Hatrya vastaan nostetuista petossyytteistä. Tämän seurauksena osakkeiden arvot laskivat Lontoon pörssissä, minkä vuoksi brittiläiset sijoittajat vetivät pois sijoituksiaan Yhdysvalloista. Englannin pankki nosti korkojaan estääkseen kultavarantojen karkaamisen maasta. Britannian tapahtumat huolestuttivat sijoittajia Yhdysvalloissa, ja 24. ja 27. syyskuuta useat yhdysvaltalaissijoittajat alkoivat myydä osakkeitaan New Yorkin pörssissä, mikä laski niiden arvoa. Kehitys jatkui vaihdellen muutaman päivän ajan.
11. lokakuuta 1929 Massachusettsin osavaltion julkisista palveluista vastaava viranomainen kielsi Edison Electric Illuminating Company -yhtiön Bostonin haaraa aloittamasta osakkeiden splittausta. Viranomainen perusteli päätöstään sillä, ettei se halunnut levittää väärää luuloa osinkojen nousemisesta. Yhtiön osakkeiden arvo laski, samoin kuin muiden julkisen infrastruktuurin alan yhtiöiden. Rahoitusalan sääntelijät varoittivat spekulaatioiden vaaroista ja ilmoittivat kyseisen alan osakkeiden hintojen olleen liian suuret niiden todelliseen arvoon nähden. Tämä johti yhtiöiden arvon laskun voimistumiseen, mikä heijastui myös muihin toimialoihin ja sijoittajien näkemyksiin.
Tapahtumat > Keskiviikko 23. lokakuuta

Keskiviikkona 23. lokakuuta kauppa sujui rauhallisesti aamupäivän ajan, mutta iltapäivällä pudotus autovalmistajien osakkeiden hinnoissa johti muidenkin osakkeiden putoamiseen. Pörssin viimeisenä aukiolotuntina kauppojen määrä kasvoi voimakkaasti. Pörssin sulkeutuessa nauhakirjoitin oli 104 minuuttia myöhässä. Päivän aikana kaupattiin noin 6,4 miljoonaa osaketta. Dow Jones Industrial Average -indeksi putosi keskiviikkona 20,66 pistettä, enemmän kuin koskaan ennen. Hermostus levisi illan aikana. Taloustieteilijä Irving Fisher luennoi pankkiireilla Washingtonissa, miksi kupla oli päässyt muodostumaan. Vaikutusvaltaiset pankkiirit olivat päättäneet olla puuttumatta pörssikursseihin toivoen voivansa vaikuttaa niihin myymisen rauhoituttua. Yön aikana useita ostotarjouksia peruttiin.