Sotilasarviot Ukrainan sodasta 2022
Hyökkäyksen alku

Suomalaiset sotilasasiantuntijat arvostelivat alusta lähtien Ukrainan viivyttelyä liikekannallepanossa, joka virallisesti pantiin toimeen vasta ensimmäisen hyökkäyspäivän iltana. Samaten esitettiin epäilyjä siitä, ettei hyökkääjän etenemistä ollut etukäteen valmistauduttu hidastamaan kaikin käytettävissä olevin estein. Pääkaupunki Kiovan saartamisyritystä pidettiin todennäköisenä. Tulevaisuuden sotataidon apulaissotilasprofessori Antti Paronen Maanpuolustuskorkeakoulusta arvioi Venäjän jopa päättäneen hyökkäyshetken nimenomaan Ukrainan puolustusvalmistelujen vaiheen perusteella.
Toisaalta joitakin päiviä ennen hyökkäyksen alkamista Venäjän hyökkäystä kuvailtiin joskus myös epätodennäköiseksi. Sotataidon laitoksen johtaja eversti Petteri Kajanmaa arvioi haastattelussa 14. helmikuuta hyökkäyksen olleen lähipäivinä epätodennäköinen ja Venäjälle kannattamaton. Helsingin yliopiston tutkijakollegiumin johtaja Tuomas Forsberg kuvaili samassa haastattelussa ainakin laajamittaista hyökkäystä epätodennäköiseksi. Molemmat uskoivat jännittyneen tilanteen kestävän pitkään.
Maanpuolustuskorkeakoulun Venäjä-tutkimusryhmän johtaja, everstiluutnantti Simo Pesu kommentoi asiaa 25. helmikuuta kertomalla, ettei hyvää kuvaa puolustajan etukäteisvalmisteluista ollut saatavilla. Ukrainan hallitus saattoi katsoa tärkeämmäksi pitää omat kansalaiset rauhallisina. Sotilaallisia yksityiskohtia piti Suomessa päätellä paljolti sosiaalisen ja yleisen median raporteista.
Venäjä oli iskenyt Ukrainan asevoimien logistisiin kohteisiin ja johtamispaikkoihin ilmasta. Se oli myös aloittanut kuudesta eri suunnasta maahyökkäyksen. Luhanskin ja Donetskin alueen hyökkäys käytännössä sitoi siellä olevat Ukrainan asevoimien joukot paikoilleen niin, etteivät pääsisi helpolla irtautumaan. Pohjoisesta Venäjä hyökkäsi Dneprin molemmilla puolilla kohti pääkaupunkia, mikä vahvisti arvelua siitä, että Venäjän tavoitteena olisi saartaa Kiova. Suomen pääesikunnan entinen tiedustelupäällikkö, kenraalimajuri evp Pekka Toveri piti Ukrainan kannalta hyvin tärkeänä välttää Luhanskin ja Donetskin rintamalla olevien joukkojen jäämistä saarroksiin.
MTV3:n 26. helmikuuta haastatteleman MPKK:n tutkijaupseeri Antti Pihlajamaan mukaan Venäjän painopiste oli erittäin voimakkaasti Kiovassa, jota se pyrki lähestymään ennen kaikkea pohjoisen suunnasta. Pihlajamaa uskoi Venäjän voivan yrittää häiritä pääkaupungin puolustusta ajamalla sen siviiliasukkaat massoittain pakoon. Ukrainan hallitus oli kehottanut kansalaisiaan pysymään paikoillaan.
Venäjän asevoimat ei ollut joko pystynyt tai halunnut käyttää vahvuuksiaan, eli voimakasta tulenkäyttöä ja nopeaa liikettä, vaikka sotilaallisia riskejä se oli ottanut suuriakin muun muassa maahanlaskuoperaatioiden muodossa. Pihlajamaa arvioi Venäjän voineen hyvinkin toivoa nopeampaa ratkaisua sotaan. Hän piti sodan pitkittymistä Venäjälle epäedullisena jo sotilaallistenkin syiden takia. Venäjän on sanottu aliarvioineen Ukrainan asevoimia.
Myös Pihlajamaan mukaan yleinen liikekannallepano olisi ollut tärkeää määrätä aikaisemmin, sillä reserviläisjoukkoja on vaikea perustaa ja suunnata tehtäviin. Venäjän kaikki Kiovan suunnalla käytettävissä olevat joukot eivät vielä lauantai-illan alkaessa olleet hänen mukaansa mukana taistelussa. 5. maaliskuuta sodan todettiin edenneen maltillisesti, mutta voimakkaiden taistelujen pääkaupungin hallinnasta olevan vasta edessä. Maanpuolustuskorkeakoulun erikoistutkija Pentti Forsströmin mukaan Kiovan valtaaminen voi olla Venäjälle arvovaltakysymys.
Venäjän ilmavoimia käytettiin säästeliäästi. Yhdysvaltain arvioiden mukaan sodan alusta maaliskuun alkuun hyökkäyksessä oli käytetty 75:ta eri ilma-alusta. Myöskään täydelliseen ilmaherruuteen ei pyritty, vaan Ukrainan ilmavoimien koneet lensivät vielä ja ilmatorjuntaa oli olemassa.