stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Harald Andersin
Suunnittelutöitä > Asemakaavat

Yhdessä Albert Richardtsonin kanssa Turun keskustan asemakaavakilpailun vuonna 1906 voittanut kaavaluonnos, jonka pohjalta on useiden muutosten jälkeen toteutunut osittain Martin alue.
Riihimäen ensimmäinen asemakaavan vuonna 1916
Uudenkaupungin asemakaava 1920–1922
Porin yleiskaava 1920-luvun lopulla
Kuvia rakennuksista

Puistola Oulussa
Oulun järjestötalo vuonna 1940
Tuiran kirkko
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Harald Andersin Wikimedia Commonsissa
| Auktoriteettitunnisteet  |
| --- | --- |
Kansainväliset:  ISNI 
Kansalliset:  Suomi (KANTO)
38 (luku)

| Luonnolliset luvut |
| --- | --- |
 38 ← 30 31 32 33 34 35 36 37 38 39 → 
Kardinaaliluku:  kolmekymmentäkahdeksan
Järjestysluku:  kolmaskymmeneskahdeksas
Tekijät:  1, 2, 19, 38
Alkutekijät:   2\cdot 19
Roomalainen numero:  XXXVIII
Binääriluku:  100110
Oktaaliluku:  46
Duodesimaaliluku:  32
Heksadesimaaliluku:  26
Vigesimaaliluku:  1I
38 (kolmekymmentäkahdeksan) on luonnollinen luku, jota edeltää luku 37 ja seuraa luku 39.
Matematiikassa

38 on puolialkuluku ja siten myös yhdistetty luku.
38 on vajaa luku.
38!-1 on kertoma-alkuluku.
38 on palindromi nelijärjestelmässä (2124).
38 kuuluu Ulamin lukuihin (engl. Ulam numbers).
38 on kolmen ensimmäisen alkuluvun neliöiden summa:  2^{2}+3^{2}+5^{2}.
38 voidaan muodostaa toisellakin tavalla kolmen neliöluvun summana:  6^{2}+1^{2}+1^{2}.
38 on suurin parillinen luku, jota ei voida muodostaa kahden parittoman yhdistetyn luvun summana.
Pullistetussa kuutiossa (katso Arkhimedeen kappale) on 38 tahkoa. Sen duaalikappaleessa eli pentagonaalisessa ikositetraedrissa (katso Catalanin kappale) on vastaavasti 38 kärkeä.
Luonnontieteissä

Alkuaineiden jaksollisessa järjestelmässä 38 on strontiumin järjestysluku.
Argon-38 on argonin vakaa isotooppi.
Sinkki-68 on sinkin vakaa isotooppi, jonka neutroniluku on 38.
Gallium-69 on galliumin vakaa ja luonnossa yleisin isotooppi. Sen neutroniluku on 38.
Germanium-70 on germaniumin vakaa isotooppi, jonka neutroniluku on 38.
38 Leda on pikkuplaneetta.
Messier 38 on tähtijoukko.
Muissa yhteyksissä

Lockheed P-38 Lightning oli yhdysvaltalainen hävittäjälentokone.
Pohjoinen leveyspiiri 38 oli Pohjois- ja Etelä-Korean välinen raja ennen Korean sotaa.
Eurooppatie E38 kulkee Ukrainassa, Venäjällä ja Kazakstanissa.
Pohjoisamerikkalaisessa ruletissa on 38 numeroa.
Gerald Ford oli Yhdysvaltojen 38. presidentti.
Colorado oli 38. Yhdysvaltoihin liittynyt osavaltio.
Viidennen Mooseksen kirjan mukaan Israelin heimojen matka kesti 38 vuotta.
.38 on tuliaseiden kaliiperi (mm. .38 Special -patruuna).
Käännös suomeksi
Akusmaattinen musiikki

Akusmaattinen musiikki (kreikan sanasta ἄκουσμα akousma, "kuultu asia") on elektroakustisen musiikin muoto, joka on sävelletty esitettäväksi kaiuttimista vastakohtana elävälle musiikille. Se juontaa juurensa konkreettiseen musiikkiin palautuvasta sävellyksellisestä traditiosta 1940-luvulla. Toisin kuin sävellykset, jotka luetaan nuoteista, akusmaattinen musiikki on olemassa ainoastaan äänitetyssä muodossa.
Akusmaattinen sointi on keskeinen elementti akusmaattisissa sävellyksissä. Melodia, harmonia, rytmi ja tahti voivat olla musiikissa läsnä, mutta usein näitä keskeisemmässä asemassa ovat äänen sointiväri ja spektri. Äänimateriaali voi sisältää äänitettyjä musiikki-instrumentteja tai ihmisääntä, elektronisesti luotuja tai syntetisoituja ääniä, eri tavoin elektronisesti mainipuloituja ääniä sekä kenttä-äänityksiä.
Musiikki tuotetaan erilaisten teknisten apuvälineiden avulla, esimerkiksi digitaalitallentimien, signaaliprosessointi välineiden ja digitaalisten ohjelmistojen. Teknisten apuvälineiden avulla käytettyä äänimateriaalia voidaan yhdistellä ja transformoida millä halutulla tavalla hyvänsä. Edgard Varèse loi termin "organisoitu sointi/ääni" (ransk. son organisé) viittaamaan tämän kaltaisilla tekniikoilla luotuun äänitaiteeseen.
Tunnetuista säveltäjistä esimerkiksi György Ligeti, Iannis Xenakis, Karlheinz Stockhausen, Luc Ferrari, Arne Nordheim ja Kaija Saariaho ovat tunnettuja myös akusmaattisesta teoksistaan. Tunnettuja akusmaattiseen musiikkiin erikoistuneita säveltäjiä ovat muun muassa Jean-Claude Risset, Bernard Parmegiani, John Chowning, Curtis Roads ja Francis Dhomont. Suomessa tunnettuja akusmaattisen musiikin tekijöitä ovat esimerkiksi Erkki Kurenniemi, Jukka Ruohomäki ja ehkä paremmin minimalistisesta tekno-musiikistaan ja ambient-säveltäjänä tunnettu Mika Vainio.
Linkkejä

http://yle.fi/aihe/artikkeli/2015/06/03/elektroakustinen-musiikki-tyhmyreille-venytetysta-lakasta-aaniekologiaan
Brantford Bulldogs

| Brantford Bulldogs |
| --- | --- |
Perustettu:  1981
Entiset nimet:  Belleville Bulls   1981 – 2015   Hamilton Bulldogs   2015 – 2023
Kaupunki:  Hamilton, Ontario
Kotiareena:  Civic Centre
– kapasiteetti:  2 981
Sarjataso:  OHL
Värit:                
Toimitusjohtaja:   Matt Turek
Puheenjohtaja:   Zach Hyman
Päävalmentaja:   Jay McKee
Omistaja:   Michael Andlauer  Zach Hyman
Yhteistyöseurat:  Hamilton Kilty B's (GOJHL)
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Brantford Bulldogs on kanadalainen jääkiekkoseura Brantfordin kaupungista, Ontarion provinssista. Tällä hetkellä joukkue pelaa OHL:ssä, joka on yksi Kanadan pääjunioriliigoista.
Bulldogs pelasi American Hockey Leaguessa ja joukkueen kotihalli oli Copps Coliseum. Kun joukkue pelasi American Hockey Leaguessa, se oli NHL-seura Montreal Canadiensin farmijoukkue. Bulldogs voitti AHL:n mestaruuden, Calder Cupin vuonna 2007.
Kauden 2014–2015 jälkeen Montreal Canadiens osti Hamilton Bulldogsin ja siirsi seuran Newfoundlandin saarelle St. John’siin. Seura korvasi sieltä samaan aikaan poistuneen St. John's IceCapsin ja otti sen nimen käyttöönsä.
Bulldogsin entiset omistajat ostivat samana kesänä OHL-liigan joukkueen Belleville Bullsin, ja nimesivät sen uudelleen Hamilton Bulldogsiksi.
Joukkue kaudella 2024–2025

| Maalivahti |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| # |  | Pelaaja | Hanskakäsi | Syntymävuosi | Syntymäpaikka |
| 31 |  | Ryerson Leenders | L | 2006 | Nanticoke, Ontario, Kanada |
| 88 |  | David Egorov | L | 2006 | Manotick, Ontario, Kanada |
| Puolustajat |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| # |  | Pelaaja | Kätisyys | Syntymävuosi | Syntymäpaikka |
| 4 |  | Lucas Moore | R | 2005 | Peterborough, Ontario, Kanada |
| 5 |  | Adam Jiříček | R | 2006 | Plzeň, Tšekki |
| 9 |  | Tomáš Hamara | L | 2004 | Praha, Tšekki |
| 10 |  | Niko Krmpotic | L | 2007 | Georgetown, Ontario, Kanada |
| 12 |  | Owen Protz | L | 2006 | Ottawa, Ontario, Kanada |
| 17 |  | Patrick Babin | R | 2008 | Niagara Falls, Ontario, Kanada |
| 24 |  | Tommy Budnick | L | 2004 | Petoskey, Michigan, Yhdysvallat |
| 27 |  | Daniel Chen | R | 2006 | Thornhill, Ontario, Kanada |
| 77 |  | Ben Radley | L | 2007 | Iroquois, Ontario, Kanada |
| Hyökkääjät |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| # |  | Pelaaja | Kätisyys | Pelipaikka | Syntymävuosi | Syntymäpaikka |
| 11 |  | Noah Nelson | L | KH | 2005 | London, Ontario, Kanada |
| 14 |  | Calvin Crombie | R | OLH | 2005 | Hamilton, Ontario, Kanada |
| 16 |  | Nick Lardis | L | OLH | 2005 | Oakville, Ontario, Kanada |
| 18 |  | Dylan Tsherna | R | OLH | 2007 | Maple, Ontario, Kanada |
| 19 |  | Nikolas Rossetto | R | OLH | 2008 | Sault Ste. Marie, Ontario, Kanada |
| 22 |  | Aiden O'Donnell | L | VLH | 2008 | Cole Harbour, Nova Scotia, Kanada |
| 23 |  | Braeden O'Keefe | L | KH | 2005 | St. Catharines, Ontario, Kanada |
| 29 |  | Layne Gallacher | L | KH | 2008 | Brooklin, Ontario, Kanada |
| 44 |  | Jake O'Brien | R | KH | 2007 | Toronto, Ontario, Kanada |
| 53 |  | Parker Holmes | L | VLH | 2007 | South Mountain, Ontario, Kanada |
| 74 |  | Tommy Karmiris | L | H | 2006 | Brantford, Ontario, Kanada |
| 78 |  | Marek Vanacker | L | VLH | 2006 | Delhi, Ontario, Kanada |
| 86 |  | Joshua Avery | L | KH | 2007 | Cavan, Ontario, Kanada |
| 89 |  | Ben Bujold | L | KH | 2004 | Ottawa, Ontario, Kanada |
| 91 |  | Luca Testa | L | KH | 2006 | Grimsby, Nova Scotia, Kanada |
| 92 |  | Cole Brown | L | OLH | 2005 | Aurora, Ontario, Kanada |
| 93 |  | Patrick Thomas (C) | L | KH | 2004 | Hamilton, Ontario, Kanada |
Lähde: EliteProspects
Valmennus & Joukkueenjohto

Päävalmentaja: Jay McKee
Apuvalmentaja & Pelaajakehitysjohtaja: Laura Fortino
Apuvalmentaja: Ryan Kuwabara
Apuvalmentaja: Vince Laise
Maalivahtivalmentaja: Pat DiPronio
Maalivahtivalmentaja: Nick Grainger
Videovalmentaja: Owen Burnell
Fysiikkavalmentaja: Luke Van Moerkerke
Huoltopäällikkö: Chris Cook
Puheenjohtaja & Omistaja: Zach Hyman
Varapuheenjohtaja: Spencer Hyman
Toimitusjohtaja: Matt Turek
Henkilöstöjohtaja: Dave Gray
Kykyjenetsinnänjohtaja: Beau Moyer
Lähde: EliteProspects
Aiheesta muualla

Hamilton Bulldogsin verkkosivut (Arkistoitu – Internet Archive) (englanniksi)
Hamilton Bulldogsin EliteProspects sivut
| Itäinen konferenssi | Itäinen konferenssi | Läntinen konferenssi | Läntinen konferenssi |
| --- | --- | --- | --- |
| Itäinen | Keskinen | Keskilänsi | Läntinen |
| Belleville Bulls | Barrie Colts | Erie Otters | Flint Firebirds |
| Kingston Frontenacs | North Bay Battalion | Guelph Storm | Saginaw Spirit |
| Oshawa Generals | Mississauga Steelheads | Kitchener Rangers | Sarnia Sting |
| Ottawa 67's | Niagara IceDogs | London Knights | Sault Ste. Marie Greyhounds |
| Peterborough Petes | Sudbury Wolves | Owen Sound Attack | Windsor Spitfires |
Altruismi

Almujen antaminen köyhille on perinteinen esimerkki altruismista. Jacques-Louis Davidin maalaus.
Eettinen naturalismi
Eettinen realismi
Emotivismi
Nihilismi
Sentimentalismi
Velvollisuusetiikka
Eettinen intuitionismi
Sopimusetiikka
Luonnonoikeus
Seurausetiikka
Hyve-etiikka
Bioetiikka · Lääketiede
Ympäristö · Sota
Liike-elämä · Tietokoneet
Yritysten yhteiskuntavastuu
Tilanne-etiikka
Deskriptiivinen etiikka
Moraali
Moraalipsykologia
Moraalirelativismi
n
k
Altruismi (ransk. altruisme, lat. alter ”toinen”) tarkoittaa epäitsekästä ja pyyteetöntä toimintaa, jossa toisen hyvä asetetaan oman edun edelle. Altruismin vastakohta on egoismi. Termin esitti ranskalainen filosofi Auguste Comte vuonna 1851, jolloin hän määritteli altruismin uhrautumiseksi muiden eduksi.
Etiikka

Etiikassa altruismi on oppi, jonka mukaan teon moraalisuus määritellään sen mukaan, tuottaako se hyvää muille. Altruismi on egoismin vastakohta. Altruismi ei sinänsä määrittele sitä, millainen teko tuottaa toisille hyvää. Hyvällä voidaan tarkoittaa mielihyvän lisäämistä ja kivun vähentämistä. Toisaalta hyvä teko voidaan määritellä sellaiseksi, joka tuottaa myös muille onnellisuutta. Altruismi on seurausetiikan haara, sillä siinä arvioidaan tekojen seurauksia vaikuttimien sijaan.
Modernit moraalifilosofit ovat yleensä sitä mieltä, että altruismi on tärkeää etiikassa, vaikkakaan kaikki eivät ole samaa mieltä siitä, mitä altruismi on, kuinka sen voi selittää tai millaista sen pitäisi olla. Altruismi siirtyi länsimaiseen etiikkaan, kun kristityt filosofit lisäsivät teologiset hyveet uskosta, toivosta ja rakkaudesta kreikkalaisten kardinaalihyveisiin. Rakkauden, joka oli suurin teologisista hyveistä, ajateltiin olevan sisäinen hengellinen suuntautuminen toisia kohtaan. Rakkautta kuvattiin universaaliksi, ehdottomaksi ja epäitsekkääksi. Skottilainen filosofi Francis Hutcheson vei ajatuksen vielä pidemmälle. Hän katsoi, että rakkaus on toimintaa kaikkia tuntevia olentoja, ei vain ihmisiä kohtaan. Hutchesonin mielestä jokainen kykenee rakkauteen eikä yksikään kardinaalihyveistä – rohkeus, viisaus, kohtuullisuus tai oikeamielisyys – ole hyve, ellei sitä motivoinut rakkaus.
Altruismin arvostelijat ovat kysyneet, että jos moraaliagentilla ei ole moraalista velvoitetta huolehtia omasta onnellisuudestaan, miksi kenelläkään muulla olisi velvollisuus huolehtia siitä.
Altruismin voidaan esittää olevan myös näennäistä. Tällöin ”altruisti” saa valta-aseman autettavaa kohtaan ja voi puolustaa tekojaan vetoamalla niiden moraaliseen ulottuvuuteen: eiväthän altruistiset teot voi olla väärin. American Nihilist Underground Societyn (ANUS) mukaan nykypäivän altruismi onkin vain sairaus ja egoismia valepuvussa. Altruisteilla on hyvä maine, ja voi olla hyödyllistä esittää jalomielisempää kuin on, sillä sillä tavoin voi voittaa itselleen ystäviä ja lepyttää vihollisia.
Altruismin psykologiaa

Psykologinen egoismi on teoria, jonka ihminen käyttäytyy aina itsekkäästi riippumatta siitä, miltä teot saattavat näyttää. Ihminen voi näennäisesti omistaa koko elämänsä muiden auttamiselle, mutta perimmäinen syy olisi silloinkin itsekäs. Hän voi esimerkiksi saada altruistisista teoistaan mielihyvää, mikä olisi perimmäinen egoistinen motiivi. Tutkimukset ovatkin osoittaneet, että altruistiset teot aktivoivat aivoissa samoja alueita kuin ruoka ja seksi. Tekijän saama mielihyvä voi siten selittää ainakin osan altruismista.
Psykologisen altruismin mukaan ihminen toimii aina altruistisesti riippumatta siitä, seuraako toiminnasta hyötyä vai ei. Myös egoistinen toiminta pyritään oikeuttamaan vetoamalla johonkin epäitsekkääseen.
Altruismia voidaan tarkastella psykologiassa myös sosiaalisen oppimisen teorian avulla. Se tarkastelee altruismia hankittuna ominaisuutena. Sen mukaan altruismi on vanhemmilta, auktoriteeteilta tai muilta läheisiltä saatu meemi. Teoria ei ota kantaa siihen, mikä on altruististen toimijoiden perimmäinen motiivi.
Altruismi ja yhteiskunta

Viidentoista eri ihmisyhteisön kanssa tehty tutkimus osoitti, että markkinatalouden piirissä altruismi oli tyypillinen ilmiö, kun taas pienissä perinteisissä yhteisöissä altruismi oli hyvinkin tuntematonta. Tästä pääteltiin altruismin olevan hyvinkin tuore ilmiö ihmisyhteisöissä. Sitä ei esiinnykään samanlaisena ihmisen lähimpien sukulaisten, simpanssien yhteisöissä. Simpanssienkin on kuitenkin havaittu esimerkiksi adoptoineen orvoksi jääneitä yhteisön jäseniä. Ihmisten nykyisen altruismin on arveltu olevan mahdollisesti kivikautisten ihmisyhteisöjen perua. Se olisi auttanut näitä selviämään ankarista olosuhteista. Toisena selityksenä pidetään kulttuurista kehitystä. Ihmisten parissa altruismia voivatkin edistää vertaisten suorittamat erilaiset rangaistukset sekä altruismin mukanaan tuoma maineen parantaminen.
Uskonnolliset näkökannat

Altruismin on todettu kuuluvan jokaiseen ihmisyhteisöön. Altruismi esiintyy keskeisenä teemana monessa eri uskonnossa. Kristinuskossa altruismi alkaa Jumalan rakkaudesta ihmisiä kohtaan ja kiteytyy lähimmäisenrakkauteen Buddhalaisuudessa esiintyy myös universaali altruistisuus. Kristinuskoon verrattuna buddhalaisuus keskittyy enemmän kaikkeen olevaan verrattuna kristinuskon ihmiskeskeiseen rakkauteen. Mahayana-buddhalaisuudessa tavoite on jopa viivyttää omaa pelastustaan toisten takia. Islamissa altruismi on moraalinen teko, jokaisen muslimin velvollisuus ja todellisen uskon ehto. Altruismi ilmenee islamissa etenkin almuina, joita muslimit pitävät Jumalan säätämänä velvollisuutena. Almuja annetaan huonommassa asemassa olevalle yhteiskunnan parhaaksi.
Altruismi biologiassa

Evoluutiobiologiassa altruismi määritellään toiminnaksi, joka auttaa kohdetta mutta aiheuttaa toimijalle itselleen jonkinlaista haittaa. Se tapahtuu yleensä, joskaan ei aina, saman lajin yksilöiden välillä. Altruistista toimintaa on esimerkiksi se, kun mehiläinen pistää tunkeilijaa ja kuolee yhdyskuntansa puolesta. Altruismi ja moraali eivät rajoitu täysin vain ihmisiin, vaikka ihmisillä ilmiö onkin ainutlaatuisen voimakas: muun muassa simpansseilla ja kapusiiniapinoilla on selvästi altruistisia käyttäytymismalleja. Altruismi ei siten voikaan olla vain ihmisten sosiaalisen kulttuurin tulos, vaan sillä on myös biologista perustaa.
Darwinismin näkökulmasta altruismi saattaa kuitenkin näyttää oudolta, sillä eläinten olettaisi ajavan vain omaa etuaan ja kasvattavan siten omia lisääntymismahdollisuuksiaan. Altruististen yksilöiden pitäisi joutua epäedulliseen asemaan verrattuna itsekkäisiin yksilöihin.
Altruismi biologiassa > Ryhmävalinta

Ajatuksen ryhmävalinnasta, jossa yksilö edistää altruistisella toiminnallaan ryhmän etua, esitti ensimmäisenä Charles Darwin. Kirjassaan The Descent of Man, and Selection in Relation to Sex Darwin esitti altruismin olevan hyödyllistä ryhmälle, vaikka se ei olekaan kestävää yksilölle itselleen. W. D. Hamilton näytti vuonna 1963, kuinka sukulaisvalinta, jossa perheenjäsenet kohtelevat toisiaan altruistisesti, voi kehittyä. Robert Trivers osoitti taas vuonna 1971, miten vastavuoroiset altruistiset suhteet voivat kehittyä sellaistenkin yksilöiden välille, joilla ei ole sukulaisuussuhdetta, jopa lajirajoista välittämättä. Altruismille on esitetty myös muita perusteita, kuten se, että yksilö parantaa omaa asemaansa ja mainettaan ryhmän sisällä. Altruismi onkin seurausta useista eri mekanismeista.
Ryhmävalinnan perusteena on se, että ne populaatiot, joiden yksilöillä on ryhmää hyödyttäviä alleeleja, menestyvät ympäristössään muita populaatioita paremmin. Altruistiset ryhmät voittaisivat itsekkäät ryhmät, jolloin altruistinen käytös voisi kehittyä. Ryhmävalinnan suurin ongelma on se, että yksikin itsekäs vapaamatkustaja altruistisessa ryhmässä saa valintaedun muihin ryhmän jäseniin nähden, joten itsekkäät yksilöt valtaavat ryhmän vääjäämättä. 1960-luvulla etenkin George C. Williams ja John Maynard Smith osoittivat, että ryhmävalinta on heikko evolutiivinen voima, eikä se siten voinut selittää altruismin esiintymistä. Tätä päätelmää tukivat myös useat matemaattiset mallit.
Altruismi biologiassa > Sukulaisvalinta

Tyypillisimmässä altruismin muodossa eläin, erityisesti emo, auttaa jälkeläistään.
Perimmäinen selitys tälle ilmiölle on, että sukulaistaan auttaessaan yksilö samalla lisää omien geeniensä kopioiden määrää. Hamiltonin sääntö määrää ehdon sille, milloin yksilö toimii altruistisesti sukulaistaan kohtaan (eli kantaa kustannuksen, jotta sukulainen saa tietyn hyödyn):
Vanhemmat, jälkeläiset ja sisarukset saavat sukulaisuussuhteen kertoimeksi 0,5, kun taas sisarpuolet ja isovanhemmat saavat kertoimeksi 0,25 ja serkut 0,125. Poikkeuksen muodostavat muun muassa muurahaiset ja mehiläiset, joiden koiraat syntyvät neitseellisesti — sukulaisuussuhde on tällöin naaraspuolisten sisarusten välillä 0,75. Korkea sukulaisuussuhde selittää muurahaisten ja mehiläisten steriilin työläiskastin synnyn. Identtisten kaksosten välinen sukulaisuussuhde on 1.
Kustannus ja hyöty mitataan kelpoisuuden laskuna tai nousuna. Hamiltonin sääntö monimutkaistuu vielä, kun otetaan huomioon eri yksilöiden todennäköisyys pysyä hengissä ja levittää geenejään. Esimerkiksi lapsenlapsen ja isovanhemman sukulaisuussuhde on 0,25, mutta isovanhemmalla saattaa olla tätä suurempi syy auttaa lastenlapsiaan, koska hän on itse voinut ohittaa lisääntymisiän tai olla alttiimpi kuolemaan.
Sukulaisvalintaan liittyy myös epävarmuus, sillä yksilö ei voi olla aina varma sukulaisuussuhteestaan toisiin yksilöihin. Sisarukset voivat todellisuudessa ollakin sisaruspuolia tai päinvastoin. Yksilö ei myöskään voi olla täysin varma identtisen kaksosensa todellisesta sukulaisuussuhteesta itseensä, mikä on yksi syy sille, miksi yksilöt eivät pidä identtisiä kaksosia täysin samanarvoisina kuin itseään. Sukulaisuussuhteita arvioidessa pitääkin aina ottaa huomioon se, miten varma yksilö voi olla siitä, mitä sukua sukulaiset hänelle oikeasti ovat.
Altruismi biologiassa > Vastavuoroinen altruismi

Vastavuoroinen altruismi on altruismia, jonka motiivina on saada vastavuoroisesti apua toiselta yksilöltä. Vastavuoroisen altruismin esitti terminä Robert Trivers artikkelissaan Evolution of Reciprocal Altruism vuonna 1971. Trivers ei määritellyt ryhmän yhteiseen hyötyyn johtavaa toimintaa, kuten yhteisiä saalistusretkiä, vastavuoroiseksi altruismiksi. Hän asetti vastavuoroiselle altruismille ainakin kolme ehtoa: ensiksikin toiminnan pitää auttaa saajaa, mutta aiheuttaa jonkinlaisia kustannuksia antajalle; toiseksi vastapalveluksen täytyy toteutua vasta viiveellä, ja kolmanneksi sen toteutumisessa pitää olla epävarmuutta. Vastavuoroinen altruismi vaatii siis yksilöltä muistia, pysyviä suhteita ja vakautta.
Kirjallisuutta > Suomeksi

Dawkins, Richard: Geenin itsekkyys. Suomentanut Kimmo Pietiläinen. Helsinki: Art House 1993. (Alkuteos: The Selfish Gene, 1989. Suomennettu 2. laajennetusta laitoksesta.) ISBN 951-884-107-1
Kanniainen, Vesa & Sintonen, Matti (toim.): Etiikka & talous.  Helsinki:  WSOY, 2003.  ISBN 951-0-25209-3
Ridley, Matt: Jalouden alkuperä: Epäitsekkyyden ja yhteistyön biologiaa.  ((The origins of virtue: Human instincts and the evolution of cooperation, 1997.) Suomentanut Osmo Saarinen)  Helsinki:  Art House, 1999.  ISBN 951-884-233-7
Hartikainen, Erkki (päätoim.): Itsekkyys ja yhteishyvä Siveys ja todellisuus: Peruskoulun elämänkatsomustieto 7. Suomen ateistiyhdistys. Viitattu 22.4.2010.
Kirjallisuutta > Englanniksi

Dugatkin, Lee Alan: The Altruism Equation: Seven Scientists Search for the Origins of Goodness.  Princeton University Press, 2006.  ISBN 978-0691125909
Monroe, Kristen Renwick: The Heart of Altruism.  Princeton University Press, 1998.  ISBN 978-0691058474
Wilson, D. S.: Darwins Cathedral: Evolution, Religion, and the Nature of Society.  Chicago & Lontoo:  The University of Chicago Press, 2003.  ISBN 978-0226901350
Wilson, Edward O.: Sociobiology: The New Synthesis – Twenty-Fifth Anniversary Edition.  Cambridge:  The Belknap Press of Harvard University Press, 2000.  ISBN 978-0674002357
Aiheesta muualla

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
Batson, Dan & Ahmad, Nadia: Altruism: Myth or Reality? (Arkistoitu – Internet Archive) (englanniksi)
Okasha, Samir: Biological Altruism The Stanford Encyclopedia of Philosophy. The Metaphysics Research Lab. Stanford University. (englanniksi)
Socis, Richard: Why we are not all hutterites - Costly signaling theory and religious behavior (Arkistoitu – Internet Archive). Human Nature 14:91-127. (PDF) (englanniksi)
Kauko, Virpi: Altruisti pärjää luonnonvalinnassa (Arkistoitu – Internet Archive). Tieteessä tapahtuu 3/2004. (PDF)
François-Léon Sicard (1862–1934), Laupias samarialainen.
Mehiläisen ja kukan suhde hyödyttää molempia, mutta ei ole varsinaista vastavuoroista altruismia.
Luettelo punakaartilaisista

Tämä on luettelo punakaartilaisista.
Tampereen punaisia
Punaisten pohjoisen rintaman kokoonpano

Punaisten pohjoisrintaman ylipäällikkö: Hugo Salmela
Tampereen ylipäällikkö katutaisteluiden aikana: Verner Lehtimäki
Tampereen komendantti: Boris Muhanov
Puolustuspäällikkö: Eino Rahja
Järjestyskomissaari: Tuomas W. Hyrskymurto
Miliisipäällikkö: Pekka Lönngren
Helsingin A-komppanian päällikkö: Aleksanteri Vasten
Yleisesikunnan päällikkö: Ali Aaltonen
Tykistöpäällikkö: Hjalmar Saksanen
Tykistöspesialisti: Rosnatovski (Venäjä)
Yleisesikunnan neuvonantaja: Eversti Georgi Bulatsel (Venäjä)
Helsingin tupakkatehtaan komppanian päällikkö: Mikko Kokko
Linnoituspäällikkö: Juho Tammela
Työpataljoonan päällikkö: Otto Degerman
Tampereen puolustuspäällikkö: Jaakko Meriö
Eteläisten kaupunginosien puolustuspäällikkö: August Dufva
Itäisten ja läntisten kaupunginosien puolustuspäällikkö: Aatto Koivunen
Sairaalajunan komissaari: Aarne Orjatsalo
"Ylipäällikkö": K. L. Kulo
"Ylipäällikkö": Antti Pietarinen
Majoituspäällikkö: Ojanen
Takahuhdin puolustuspäällikkö: Anton Uotinen
Messukylän puolustuspäällikkö: Anders Hilden
Yleisesikunnan tulkki: I. Anthon
Vankilan johtaja: Emil Saarinen
Piiripäällikkö: Kustaa Mikko Evä
Pataljoonan päällikkö: Kaarle Wilander
Pataljoonan päällikkö: Kalle Linden