stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Sherwood Anderson
Henkilöhistoria

Ohiossa syntyneen Andersonin isä oli etelävaltiolaista sukua, äiti puolestaan italialaista syntyperää. Perhe vaihtoi asuinpaikkaa usein. Andersonin äiti kuoli hänen ollessaan 14-vuotias. Kolmen vuoden kuluttua Anderson muutti Chicagoon, missä hän työskenteli eri ammateissa neljä vuotta.
Espanjan–Yhdysvaltain sodassa Anderson otti osaa Kuuban taisteluihin. Sodan jälkeen hän palasi Ohioon, meni naimisiin ja ryhtyi maalausliikkeen hoitajaksi, mutta lähti jälleen Chicagoon ja päätyi lopulta kirjoittamaan ensimmäistä romaaniaan Windy McPherson’s Son, joka ilmestyi vuonna 1916. Anderson matkusteli muun muassa Euroopassa ja asui myös New Yorkissa ja New Orleansissa. Ensimmäisen vaimonsa kuoltua Anderson avioitui kuvanveistäjä Tennessee Mitchellin kanssa.
Kirjallinen tuotanto

Kirjailijan uransa alkuvaiheessa Andersonin tukijoihin kuuluivat muiden muassa Chicagon kirjallisuusliikkeen johtohahmot Theodore Dreiser, Carl Sandburg ja Ben Hecht, jotka kannustivat häntä julkaisemaan tekstejään eri lehdissä ja auttoivat myös kahden ensimmäisen teoksen julkaisussa.
Anderson tunnetaan etenkin novelleistaan, mutta hän julkaisi myös romaaneja ja runoja. Anderson vaikutti aikansa kertomakirjallisuuteen ja muun muassa Ernest Hemingwayn, William Faulknerin ja John Steinbeckin tuotantoon. Hänen tunnetuin teoksensa lienee novellikokoelman ja romaanin rajamailla liikkuva Winesburg, Ohio (1919), joka on ilmestynyt suomeksi nimellä Pikkukaupunki (1955).
Andersonin kirjallinen tyyli pohjautui arkikieleen ja sai vaikutteita Gertrude Steinilta.
Teokset > Suomennetut teokset

Mustaa naurua.  (Dark Laughter, 1925)  Suomentanut Toini Aaltonen. Helsinki:  Tammi, 1943.
Pikkukaupunki.  (Winesburg, Ohio, 1919)  Suomentanut Leena-Maija Reunanen. Porvoo:  WSOY, 1955.
Lentävien veitsien portti, novelli, suom. Leena Peltonen, teoksessa Varkaiden maailma, toim. Robert Asprin; Helsinki: NHT (TK-kustannus) 1992 ISBN 951-96304-4-9
Teokset > Romaanit

Windy McPherson's Son, 1916
Marching Men, 1917
Poor White, 1920
Many Marriages, 1923
Dark Laughter, 1925 Mustaa naurua.  Suomentanut Toini Aaltonen. Helsinki:  Tammi, 1943.
Tar: A Midwest Childhood, osittain omaelämäkerrallinen romaani, 1926
Alice and the Lost Novel 1929
Beyond Desire, 1932
Kit Brandon: A Portrait, 1936
Teokset > Novellikokoelmat

Winesburg, Ohio, 1919 Pikkukaupunki.  Suomentanut Leena-Maija Reunanen. Porvoo:  WSOY, 1955.
The Triumph of the Egg: A Book of Impressions from American Life in Tales and Poems, 1921
Horses and Men, 1923
Death in the Woods and Other Stories, 1933
Teokset > Runot

Mid-American Chants, 1918
A New Testament, 1927
Teokset > Muut

A Story Teller's Story, muistelmateos, 1924
The Modern Writer, esseitä, 1925
Sherwood Anderson's Notebook, muistelmateos, 1926
Hello Towns!, kokoelma lehtiartikkeleita, 1929
Nearer the Grass Roots, esseitä, 1929
The American County Fair, esseitä, 1930
Perhaps Women, esseitä, 1931
No Swank, esseitä, 1934
Puzzled America, esseitä, 1935
A Writer's Conception of Realism, esseitä, 1939
Aktio (kielioppi)

Aktio on saamelaiskielissä esiintyvä verbimuoto, joka ilmaisee perusmerkityksessään teonnimeä. Nykysuomessa sitä vastaa MA-infinitiivi tai nominijohdin -ma/-mä (esimerkiksi elää → elämä). Pohjoissaamessa aktion essiivi ja lokatiivi ovat muotoutuneet verbin infiniittimuodoiksi.
Aktiomuodot pohjoissaamessa > Aktion nominatiivi

Aktion nominatiivi ilmaisee tekoa tai tapahtumaa, mutta sillä voidaan tuottaa myös lauseenvastikkeita. Pohjoissaamessa sen tunnuksia ovat -n ja -eapmi. Esimerkiksi:
Eatni dahkan láibi "Äidin tekemä leipä"
Dan lei Niillasa evttohan mátki "Se oli Niillasin ehdottama matka".
Aktiomuodot pohjoissaamessa > Aktion essiivi

Aktion essiivi on infiniittimuto, joka ilmaisee sellaista tekemistä, joka tapahtuu samaan aikaan lauseen pääverbin kanssa. Sen tunnuksia ovat itämurteessa -min ja -eamen sekä länsimurteessa -me ja -eame. Esimerkkejä:
Gullen su boahtimin sisa "Kuulin hänen tulevan sisään"
Leago ain muohttime? "sataako [lunta] vielä?" (kirjaimellisesti "Onko vielä satamassa [lunta]?")
Báhcen rievssaha go ledjen čuoigame "Ammuin riekon kun olin hiihtämässä".
Aktion essiivi esiintyy myös verbin orrut "näyttää [tekevän jotain]" sekä käymistä (sellaiset sanat, joiden merkitykseen sisältyy lähtö ja paluu) ilmaisevien verbien rektiona. Esimerkiksi:
Mánná orru oađđimin "Lapsi näyttää nukkuvan"
Mun finan boastta viežžame "Minä käyn hakemassa postin".
Aktiomuodot pohjoissaamessa > Aktion lokatiivi

Aktion lokatiivia eli toista gerundia käytetään lauseenvastikkeissa lopettamista tai kieltämistä ilmaisevien verbien kanssa. Sen tunnuksia ovat -mis ja -eames. Esimerkiksi:
Son gilddii mu muitaleames "Hän kielsi minua kertomasta"
Heittii arvimis "Lakkasi satamasta [vettä]".
Toivo Katila

Toivo Katila vuonna 1995.
Toivo Ensio Katila (s. 1. elokuuta 1941 Eura) on suomalainen fyysikko ja emeritusprofessori. Hän oli vuosina 1990–2006 Teknillisen korkeakoulun teknillisen fysiikan professori.
Katila valmistui teknillisen fysiikan diplomi-insinööriksi vuonna 1966 ja väitteli tekniikan tohtoriksi vuonna 1970. Häet nimitettiin teknillisen fysiikan apulaisprofessoriksi vuonna 1973. Hänen tutkimuskohteitaan ovat olleet Mössbauerin ilmiö, biofysiikka ja soveltava lääketiede. Hän on ollut myös Teknillisen korkeakoulun vararehtori. Apulaisprofessorina ollessaan hän johti matalien lämpötilojen fysiikan laboratoriota.
Katila oli Suomen fyysikkoseuran puheenjohtaja vuonna 1982. Hänet on vihitty  INSA Lyonin kunniatohtoriksi vuonna 2007 ja Oulun yliopiston lääketieteen kunniatohtoriksi vuonna 2009.
Palkintoja ja tunnustuksia

Suomalaisen tiedeakatemian jäsen 1991
Teknillisten tieteiden akatemian ansiomitali 2007
Kauket

Kuk ja Kauket. Reliefi Deir el Medinassa.
Kauket (myös Kakuet tai Keket) oli muinaisen Egyptin mytologiassa alkujumalatar, joka yhdessä puolisonsa Kukin kanssa edusti pimeyttä, joka vallitsi ennen luomista. Kauket luettiin puolisonsa kanssa Hermopoliin alkujumalkahdeksikko ogdoadiin.
Kaukainen sointi

Eva Plaschke-von der Osten Greten esitys (1917)
Kaukainen sointi (saks. Der ferne Klang) on Franz Schrekerin kolminäytöksinen ooppera. Se esitettiin ensimmäistä kertaa 18. elokuuta 1912 Opernhausissa Frankfurt am Mainissa. Kapellimestarina oli Ludwig Rottenberg.
Kiyomi Katsuki

Kawanishi N1K Kyōfu "Rex" vuonna 1945.
Kiyomi Katsuki (s. 1919 Fukuokan prefektuuri, Japani) oli japanilainen hävittäjälentäjä ja ässä. Hän taisteli toisessa maailmansodassa Tyynellämerellä saavuttaen ainakin 16 ilmavoittoa. Katsuki käytti kaikkia tunnettuja ilmataisteluihin soveltuvia japanilaisia kellukekonetyyppejä. Hän saavutti Henry Sakaidan mukaan, 7 varmistettua ilmavoittoa vesitasoilla. Nämä tyypit olivat: Mitsubishi F1M "Pete", Mitsubishi A6M2-N "Rufe" ja Kawanishi N1K Kyōfu "Rex". Katsuki oli kaikkein ensimmäisin "Rex"-konetyypillä ilmavoiton saavuttanut.
Hän selvisi sodasta hengissä, vaikka teki törmäysvoiton Boeing B-17 Lentävästä Linnoituksesta. Katsuki joutui törmäämään raskaaseen vihollispommittajaan estääkseen vesilentokoneiden emäalus Nisshinin pommittamisen. Hän tuhosi myös B-25 Mitchell-koneen, sekä PBY Catalinan, B-24 Liberatorin ohella.
Syksyllä 1942 Ylikersantti Katsuki oli vesilentokoneiden huoltoalus Chitosella. Hänen tähystäjänään oli kersantti Michio Takarada. Saavutetuista ansioistaan Katsuki ylennettiin sotilasmestariksi. Sodan lopussa Katsuki lensi maatukikohdista Mitsubishi A6M Reisenillä ja Mitsubishi J2M:llä.
Aiheesta muualla

http://www.combinedfleet.com/chitosesp_t.htm
Suomi–Ruotsi-maaottelu 2024

Suomi–Ruotsi-maaottelu 2024 järjestettiin Helsingin olympiastadionilla  30.–31. elokuuta 2024. Kyseessä oli 84. yleisurheilun Suomi–Ruotsi-maaottelu.
Tulokset

| Maa | Miesten pisteet | Naisten pisteet |
| --- | --- | --- |
|  Suomi | 228 | 229,5 |
|  Ruotsi | 225 | 224,5 |
Kauna (kasvitiede)

Kauna (lat. lodiculae, engl. lodicule) on joidenkin heinäkasvien kukissa oleva kalvomainen lehti, joka sijaitsee tähkylän sisähelpeen sisäpuolella. Kaunoja on tavallisesti kaksi, joskus harvoin kolme, joskaan useilla lajeilla niitä ei ole ollenkaan. Kaunoja on pidetty kukan kehän sisemmän kiehkuran jäänteinä.
Raimond Kaugver

| Raimond Kaugver> Henkilötiedot |
| --- | --- |
Syntynyt: 1926 Rakvere, Viro
Kuollut: 1992 (65–66 vuotta)
Kansalaisuus:  Viro
Ammatti:  kirjailija
Kirjailija
Äidinkieli: viro
Tuotannon kieli: viro
Aiheesta muualla
Löydä lisää kirjailijoitaKirjallisuuden teemasivulta
Raimond Kaugver (1926 Rakvere, Viro – 1992) oli virolainen kirjailija.
Romaanissa Neljäkymmentä kynttilää Kaugverin aiheena ovat opportunismi ja vieraantuminen. Romaanien lisäksi hän on kirjoittanut novellikokoelmia, näytelmiä ja kuunnelmia.
Suomennetut teokset

Neljäkymmentä kynttilää, romaani (Nelikümmend küünalt), suom. Aino Kaasinen, runot suom. Eha Lättemäe, Gummerus 1971
Vorkutan kirjeet, muistelma (Kirjad laagrist), suom.  Jouko Vanhanen, Itämeri-kirjat 1990 ISBN 952-90-2428-2
Pommisuoja: kuunnelma (Varjend), suom. Jouko Vanhanen, Yleisradio 1983
Nehän kuolee vaan leikisti: kuunnelma (Aga nad surevad ju mängult), suom. Jouko Vanhanen, Yleisradio 1987
Kauhakuormain

Jokioisten museorautatien kauhakuormain, jossa on myös kaivinkone
Kauhakuormain eli kauhakuormaaja on irrallisen aineen käsittelyyn tarkoitettu työkone.
Yksinkertaisimmat kauhakuormaajat ovat tavallisia traktoreita, joihin on asennettu erillisen kaksiosaisen, hydraulisesti säädettävän puomirakenteen avulla tarvittavan kokoinen kauharakenne, jota voidaan nostaa tai laskea; useimmissa kauhoissa on lisäksi erillinen hydraulinen säätölaite kallistuksen säätöä varten.
Konetta käytetään niin, että kauha lasketaan halutulle korkeudelle ja traktoria ajetaan eteenpäin, kunnes kauha on täyttynyt kyseessä olevalla aineella, kuten vaikkapa lumella; sitten kauha nostetaan irti maasta ja yhdistelmä ajetaan siihen kohtaan johon kauhaan kerääntynyt aine on vietävä; nyt kauha voidaan tyhjentää kallistamalla.
Kauhakuormaajia on olemassa monilukuinen tyyppivalikoima; useimmat niistä on rakennettu tähän nimenomaiseen tarkoitukseen, esimerkiksi ns. bobcat, jossa on kaksi kiinteää akselia joiden kaikki neljä pyörää vetävät; tällaista konetta ohjaillaan jarrujen avulla. Kone on erittäin ketterä ja pieniin tiloihin mahtuva.
Samoin on olemassa kääntyvärunkoisia kauhakuormaajia (pyöräkuormaajat), joiden runko on nivelöity noin puolivälistä; konetta ohjataan säätämällä rungon kääntymiskulmaa hydraulisesti.
Koneita käytetään runsaasti erilaatuisen irtonaisen tavaran, esimerkiksi rikasteen, lastaamiseen laivoihin ja rautatievaunuihin.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Kauhakuormain Wikimedia Commonsissa
Al-Nur

Valon suuran ensimmäiset jakeet. Iranilainen Koraani vuodelta 1186.
Al-Nur (arab. النور‎, an-Nūr)  eli Valon suura on Koraanin 24. suura. Nöldeken luettelossa se kuuluu medinalaisiin.  Suura sisältää 64 jaetta. Suuran nimi tulee jakeista 35-40, joissa kuvataan Jumalan valoa "sellaisena kuin sen tulisi loistaa uskovaisten kodeissa".
Sisältö > Lakeja siveellisyydestä (2–34)

Suura sisältää lakeja aviorikoksesta, juoruilusta ja avioliitosta. Avionrikkojia, sekä miestä että naista, tulee rankaista sadalla ruoskaniskulla. Sääli ei saa estää kuuliaisuutta Jumalalle. Naimisissa olevan naisen syyttämiseksi vaaditaan kuitenkin neljä todistajaa, muuten syyttäjää itseään rangaistaan kahdeksallakymmenellä ruoskaniskulla. Koraani toteaa, että säädökset olisivat ankarammat, ellei Jumala olisi niin laupias ja viisas.
Koraanin selvästä määräyksestä huolimatta šariaan omaksuttiin ruoskimisen sijaan avionrikkojan kivittäminen kuoliaaksi. Kivittäminen oli Moosekseen lakiin kuuluva rangaistus aviorikoksesta, mutta muslimit eivät löytäneet vastaavaa ohjetta Koraanista. Asiasta kehittyi ongelma, kunnes ratkaisu löytyi Aišan kertomasta hadithista, jonka mukaan kesy lammas oli syönyt kyseisen Koraanin kohdan. Joseph Schacht on todennut, että  šaria sisältää muitakin määräyksiä, jotka poikkeavat Koraanista.
Juorujen levittämistä koskeva koskevat jakeet 11-20 laskeutuivat perimätiedon mukaan sen jälkeen, kun profeetta oli palaamassa  sotaretkeltä, mihin myös Aiša osallistui. Aiša oli eksynyt seurueesta, mutta nuori sotilas oli löytänyt hänet ja tuonut takaisin. Tapaus herätti juoruja, ja jakeet kohdistuivat Aišan panettelijoita vastaan.
Sisältö > "Valon jae" 24:35

"Valon jae" 24:35 on tullut kuuluisaksi kauneudestaan, ja se on antanut koko suuralle nimen.
Sisältö > Jumalan merkit luonnossa (41-46)

Myös Valon suura esittelee Jumalan merkkejä luonnossa. Ne ovat selkeitä todisteita Jumalasta. Jakeissa kerrotaan niistä esimerkkeinä pilvet, vesi- ja raesateet, yön ja päivän vaihtelu sekä eläimet.
Sisältö > Muuta

Suura sisältää kehotuksen totella sekä Jumalaa että Profeettaa (24:54). Islamin mukaan uskon lähteenä ovatkin yhtäältä Koraani, joka on suoraa Jumalan sanaa ja toisaalta profeetan sunna. Suura ei kuitenkaan mainitse Muhammedia nimeltä.
Muiden suurien tapaan Valon sisältää myös varoituksia Helvetistä ja lupauksia Paratiisista uskovaisille.
Kauksamo

Kauksamo oli kylä Kivennavan pitäjän koilliskulmalla Karjalankannaksella. Kylässä oli ennen talvisotaa nelisenkymmentä taloa ja kansakoulu rakennettiin kylään 1935.
Kauksamossa ei nykyisin ole asutusta.
Aiheesta muualla

VirtuaaliKivennapa
Kivennavan kylät
Ahjärvi • Hartonen • Hiirelä • Holttila • Ikola • Jalkala • Joutselkä • Jäppinen • Kanala • Karvala • Kaukolempiälä • Kauksamo • Kekrola • Kivennavan kirkonkylä • Kontu • Korpikylä • Kotselkä • Lavola • Liikola • Lintula • Lipola • Miettilä • Multala • Mustapohja • Pamppala • Patrikki • Pihlainen • Polviselkä • Raivola • Rantakylä • Rasala • Riihisyrjä • Riihiö • Rontu • Räikylä • Saarenmaa • Seppälä • Siiranmäki • Soppikylä • Suurselkälä (Suurselkä) • Tammiselkä • Tirttula • Tonteri • Uupune • Vaittila • Vanhakylä • Vehmainen • Voipiala • Vuottaa • Ylentelä
Olavi Kauko

Väinö Olavi Kauko (ent. Haapaniemi; 27. tammikuuta 1926 Helsinki – 16. kesäkuuta 2020 Helsinki) oli suomalainen musiikkitieteilijä ja -arvostelija. Hän opiskeli pianonsoittoa ja musiikinteoriaa Sibelius-Akatemiassa sekä musiikkitiedettä Helsingin yliopistossa ja valmistui filosofian kandidaatiksi vuonna 1955. Hän jatkoi opintojaan Yhdysvalloissa ja väitteli tohtoriksi Rochesterin yliopistossa vuonna 1959 tutkielmalla The Development of a Phenomenological Approach to Music.
Kauko työskenteli Helsingin Sanomain musiikkiarvostelijana 1958–1991 ja Sibelius-Akatemian musiikinteorian lehtorina 1960–1989 ja jatkoi arvostelijantyötä vielä eläkevuosinaan.
Aiheesta muualla

Olavi Kaukon muistokirjoitus Helsingin Sanomissa
| Auktoriteettitunnisteet  |
| --- | --- |
Kansainväliset:  ISNI 
Kansalliset:  Suomi (KANTO)
Katolisen kirkon katekismus

Katolisen kirkon katekismus ja ruusukko
Katolisen kirkon katekismus on Katolisen kirkon julkaisema laaja katekismus, joka on luonteeltaan katolisen uskon perusteellinen ja yleismaailmallinen esitys. Paavi Johannes Paavali II vahvisti ja määräsi sen julkaistavaksi vuonna 1992.
Kirjaa on pidetty pitkälti silloisen kardinaali Joseph Ratzingerin (sittemmin paavi Benedictus XVI) luomuksena. Katolisen kirkon katekismus on jaettu neljään osaan:
Uskon tunnustaminen (Jumala, ilmoitus, Raamattu, usko, opit uskontunnustuksen jäsennyksen mukaan).
Kristillisen salaisuuden vietto (liturgia ja sakramentit).
Elämä Kristuksessa (ihmispersoonan arvokkuus, ihmisyhteisö, laki ja armo, sisältäen kymmenen käskyä).
Kristillinen rukous (sisältäen Isä meidän -rukouksen).
Katolisen kirkon katekismus julkaistiin alunperin vuonna 1992, ja sen latinankielinen tyyppieditio valmistui 1997. Suomenkielinen käännös valmistui vuonna 2005.
Katolisen kirkon katekismuksen kompendium on paavi Benedictus XVI:n aikana julkaistu Katolisen kirkon katekismuksen lyhennetty versio, joka etenee kysymysten ja vastausten muodossa.
Lisäksi Katolisen kirkon katekismukseen pohjautuen on julkaistu nuorille suunnattu Youcat.
Suomalainen laitos

Katolisen kirkon katekismus. Katolinen tiedotuskeskus, Jyväskylä 2005. ISBN 952-9627-37-8
Katolisen kirkon katekismuksen kompendium. Katolinen tiedotuskeskus, Keuruu 2013. ISBN 978-952-9627-82-0
Aiheesta muualla

Katolisen kirkon katekismus suomenkielinen teos digitoituna netissä
Catechismus Catholicae Ecclesiae Vatican.va (latinaksi)
Katolisen kirkon katekismuksen kompendium (suomeksi)
Compendium of the Catechism of the Catholic Church Vatican.va (englanniksi)
| Auktoriteettitunnisteet  |
| --- | --- |
Kansainväliset:  VIAF 2 
Kansalliset:  Espanja  Ranska  BnF data  Saksa  Israel  Tšekki  Australia 
Muut:  IdRef 2
Anarkoprimitivismi

Anarkoprimitivismi on anarkismin suuntaus, joka keskittyy sivilisaation alun ja kehityksen kritiikkiin ja pyrkii käynnistämään kaikenkattavan ihmiselämän muuntumisen primitiiviseksi. Anarkoprimitivismi pienentäisi ihmisten määrää melko nopeasti.
Anarkoprimitivistit pyrkivät etsimään antropologiasta mallia ja innoitusta siihen millainen vapaa yhteiskunta olisi. Ajattelusuuntauksessa anarkismin ihanteiden ajatellaan toteutuvan parhaiten palaamalla teollistumista, maanviljelyä ja kaupungistumista edeltäneeseen metsästäjä-keräilijäkulttuuriin, jossa ihmiset eläisivät luonnonläheisesti ja organisoituisivat heimoiksi. Anarkoprimitivistit hylkäävät maatalousyhteiskunnan luontaisesti epäoikeudenmukaisena. Anarkoprimitivismi linkittyy syväekologiaan.
Historia > Tausta

Psykologi Sigmund Freud julkaisi vuonna 1930 yhteiskuntafilosofisen kirjan Ahdistava kulttuurimme, jossa Freud esitti ihmisyksilön ja sivilisaation olevan riidassa keskenään. Freudin teosta pidetään yhtenä merkittävimmistä ja luetuimmista Freudin teoksista. Ranskalaisen filosofin Jacques Ellulin teos La technique ou l'enjeu du siècle julkaistiin vuonna 1954 ja englanninkielinen käännös Technological Society vuonna 1964. Ellulin teos oli teknologiakriittinen ja pessimistinen. Anarkoprimitivismiä ei vielä ollut olemassa. Aldous Huxley sanoi, että Ellulin teoksesta voisi tulla vuosisadan paras yhteiskuntakriittinen teos.
Historia > Yhdysvaltalainen Fifth Estate -lehti

Primitivistinen ajattelusuuntaus alkoi kehittyä yhdysvaltalaisessa anarkistien Fifth Estate -lehdessä julkaistuista primitivismiä käsittelevistä esseistä. Ensimmäinen primitivistinen essee oli Peter Werben kirjoittama “Gary Snyder Asks: Poetry or Machines? Back to the Stone Age” Fifth Estate -lehden 286. numerossa vuonna 1977. Fifth Estate -lehden kirjoittaja Bob Brubaker kirjoitti tekstin “Community, Society and the State” kun lehdessä kehiteltiin primitivismiä. Anarkoprimitivismin muotoutumisessa keskeinen teos oli David Watsonin kokoama Fifth Estate -lehdessä 15 vuoden aikana julkaistuista esseistä koostuva Against the Megamachine: Essays On Empire & Its Enemies, joka alun perin julkaistiin vuonna 1981. Watson kuvaili kirjoituksessaan primitivismiä ja sanoi teollistumisen olevan ihmiskunnan kirous. Anarkoprimitivistinen ajattelusuuntaus siis liittyy yhdysvaltalaiseen Fifth Estate -lehteen ja kehittyi Yhdysvalloissa. Fifth Estate -lehti muuttui teknologia- ja sivilisaatiokriittiseksi, joista se tunnettiin 1980-luvulla.
Historia > 1990-luvulta nykypäivään

Fifth Estateen kirjoittanut John Zerzan julkaisi myöhemmin klassikoksi muodostuneen esseekokoelman Future Primitive and Other Essays vuonna 1994. Unabomberina tunnetun Theodore Kaczynskin essee Teollinen yhteiskunta ja sen tulevaisuus julkaistiin The Washington Postissa ja The New York Timesissa vuonna 1995 ja se sai suuren näkyvyyden. Zerzanin esseekokoelma ja hänen uskomuksensa nousivat julkisuuteen hänen puolustaessaan Kaczynskiä. Zerzanista muodostui ajattelusuuntauksen johtava hahmo. Toinen Watsonin kirjoitus oli “Swamp Fever, Primitivism and the ‘Ideological Vortex’: Farewell to All That” vuodelta 1997, jolla Watson teki pesäeron ideologisiin primitivisteihin. Vuonna 2008 Kaczynski kirjoitti kritisoivan esseen The Truth About Primitive Life: A Critique of Anarchoprimitivism, jossa Kaczynski esittää anarkoprimitivisteillä olevan liian ruusuinen kuva primitiivisestä elämästä.
Sisältö

Anarkoprimitivistit näkevät modernin yhteiskunnan syynä moniin ongelmiin. Anarkoprimitivistien esittämä kritiikki ei rajoitu vain maatalousyhteiskuntaan, vaan teollisen yhteiskunnan sekä työnjaon ja konsumerismin kritiikit ovat ajattelusuuntauksessa voimakkaita. Ajattelusuunnan edustajista on käytetty myös kuvausta uusluddiitit. Anarkoprimitivistit ovat perustavasti kehityskriitikoita. Anarkoprimitivistien mukaan ihmisten tulisi luopua nykyaikaisista teknologioista sekä maanviljelystä ja hankkia ravintonsa villistä luonnosta. Anarkoprimitivistit kritisoivat yleisen anarkistisen kritiikin lisäksi maatalousyhteiskuntaa, teollista yhteiskuntaa ja myös symbolista kulttuuria, muiden muassa kieltä sekä ajan käsitettä. Symbolista kulttuuria anarkoprimitivistit pitävät luonnosta vieraannuttavana.
Ajattelijoita

Teknologiaa ja teollistumista ovat kritisoineet muiden muassa 
John Zerzan, Kevin Tucker, John Moore, Derrick Jensen, Herbert Marcuse, Fredy Perlman, Jacques Ellul, Lewis Mumford ja Neil Postman.
Ajattelijoita > Zerzan

Tunnettu ajattelusuuntauksen edustaja on filosofi John Zerzan. Zerzan on kritisoinut teoksissaan maanviljelyyn perustuvaa sivilisaatiota luontaisesti epäoikeudenmukaisena, ja suositellut metsästäjä-keräilijöiden elämäntapaa malliksi siitä, millaiselta vapaa yhteiskunta voisi näyttää. Osa Zerzanin arvostelusta on suuntautunut eläinten ja kasvien jalostamista, kieltä, symbolista ajattelua (kuten matematiikka ja taide) sekä kelloa ja kalentereita vastaan. Zerzan käyttää alkuperäiskansoista tehtyjä antropologisia tutkimuksia pohjana laaja-alaiselle modernin elämän kritiikille.
Ajattelijoita > Kaczynski

Unabomberina tunnettu Theodore Kaczynski on sijoitettu anarkoprimitivistiksi, ja hänen vuonna 1995 julkaistussa manifestissaan Teollinen yhteiskunta ja sen tulevaisuus on joitakin anarkoprimitivisteille yhteisiä ajatuksia. Kaczynski korosti ihmisten kykyä säilyttää vapautensa, arvokkuutensa (dignity) ja autonomiansa. Kaczynskin mukaan nykyihmisten masennusoireilu johtuu teollisuusyhteiskunnasta, ja teknologia tulee kaventamaan ihmisten vapautta. Kaczynski vastusti teollisuusyhteiskunnan vastaisen liikehdinnän muuttumista vasemmistolaiseksi. Kaczynskin mielestä anarkoprimitivisteillä on liian ruusuinen kuva primitiivisestä elämästä.
Aiheesta muualla

John Moore: A Primitivist Primer (Arkistoitu – Internet Archive) (englanniksi)
Ted Kaczynski: The Truth About Primitive Life: A Critique of Anarchoprimitivism (englanniksi)