stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Damien Rice
Diskografia > Sooloura > Singlet

The Blower’s Daughter (ft. Lisa Hannigan)  (2001)
Cannonball (2002)
Volcano (ft. Lisa Hannigan) (2002)
Woman Like a Man (2003)
Moody Monday/Lonelily (2004)
Lonely Soldier (ft. Christy Moore) (2004)
Cannonball (remix) (2004)
The Blower’s Daughter (ft. Lisa Hannigan) (uudelleenjulkaisu)  (2004)
Volcano (ft. Lisa Hannigan) (uudelleenjulkaisu)  (2004)
Unplayed Piano (ft. Lisa Hannigan) (2005)
9 Crimes (ft. Lisa Hannigan) (2006)
Rootless Tree (2007)
Dogs (2007)
Diskografia > Juniper > EP:t

The J-Plane (1994)
Manna (1996)
Diskografia > Juniper > Kokoelmat

Natural Born Elvis (1998)
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Damien Rice Wikimedia Commonsissa
Virallinen kotisivu (englanniksi)
Damien Rice Myspacessa (englanniksi)
Eskimo Friends - epävirallinen fanisivu (englanniksi)
Enea Bastianini

Bastianini vuonna 2022
Enea Bastianini (s. 30. joulukuuta 1997 Rimini) on italialainen ratamoottoripyöräilijä.
Bastianini debytoi MM-sarjassa Moto3-luokassa kaudella 2014. Kaudella 2015 hän sijoittui yhteispisteissä kolmanneksi Gresini-tallin Hondalla. Hän jatkoi samassa tallissa kaudella 2016.
Diarmaid MacCulloch

Diarmaid MacCulloch
Diarmaid MacCulloch (s. 1951 Kent, Englanti) on brittiläinen kirkkohistorioitsija, tietokirjailija ja anglikaanisen kirkon diakoni. Hän on Oxfordin yliopiston kirkkohistorian emeritusprofessori, British Academyn jäsen vuodesta 2001, ja hänet lyötiin ritariksi 2012. MacCulloch on juontanut BBC:n kuusiosaisen historiasarjan A History Of Christianity (2009). Hän juonsi BBC:lle myös dokumenttisarjan Sex and the Church/Sex and the West (2015, Yle esittänyt nimellä Seksi ja länsimaat).
MacCulloch suuntautui kirkolliselle uralle valmistuttuaan tohtoriksi, hänet vihittiin diakoniksi. Avoimesti homoseksuaalina hän vastusti kirkon 1980-luvun homoseksuaalien vastaisia asenteita eikä suostunut etenemään papiksi kirkollisella hierarkialla. Hän kritisoi roomalaiskatolista kirkkoa vuonna 2012 haluttomuudesta keskustella naispappeudesta ja pappien avioliitoista. Hänen mukaansa tämä voi johtaa katolisen kirkon jakautumiseen.
MacCullochin teos Reformation: Europe's House Divided 1490-1700 voitti Wolfsonin historiapalkinnon ja Baillie Gifford -tietokirjapalkinnon vuonna 2004. Hän ansaitsi McGill-yliopiston Cundill-historiapalkinnon teoksestaan A History of Christianity vuonna 2010. Tübingenin yliopisto myönsi MacCullochille 50 000 euron arvoisen Dr. Leopold Lucas -palkinnon vuonna 2019. Historical Association palkitsi hänet 2023 Medlicott-mitalilla.
Kirjallinen tuotanto

Suffolk and the Tudors: Politics and Religion in an English County, 1500-1600.  Clarendon Press, 1986.  ISBN 9780198229148.
Groundwork of Christian History.  Epworth Press, 1987.  ISBN 0716204347.
The Later Reformation in England, 1547-1603.  MacMillan, 1990.  ISBN 9780333419281.
The Reign of Henry VIII: Politics, Policy and Piety.  Macmillan, 1995.  ISBN 9780333578568.
Thomas Cranmer: A Life.  Yale University Press, 1996.  ISBN 0300074484.
Tudor Church Militant: Edward VI and the Protestant Reformation.  Allen Lane, 1999.  ISBN 0713993693.
Reformation: Europe's House Divided, 1490-1700.  Allen Lane, 2003.  ISBN 0713993707.
A History of Christianity: The First Three Thousand Years.  Allen Lane, 2009.  ISBN 0713998695.
Silence: A Christian History.  Allen Lane, 2013.  ISBN 9781846144264.
All Things Made New: The Reformation and Its Legacy.  Allen Lane, 2016.  ISBN 9780241254004.
Thomas Cromwell: A Life.  Allen Lane, 2018.  ISBN 9781846144295.
Ene Ergma

| Ene Ergma |
| --- | --- |

Riigikogun puhemies
 2003 - 2006 2007 - 2014  
Edeltäjä:  Toomas Savi Toomas Varek
Seuraaja:  Toomas Varek Eiki Nestor
Henkilötiedot
Syntynyt: 29. helmikuuta 1944 Rakvere, Viro
Kansalaisuus:  viro
Ammatti:  professori, astrofyysikko, poliitikko, akateemikko
Tiedot
Puolue:  Res Publica (2002-2006) Isänmaan ja Res Publican liitto (2002-2016)
Koulutus:  fysiikan ja matematiikan tohtori
Tutkinnot:  Tarton yliopisto Moskovan yliopisto
Ene Ergma (s. 29. helmikuuta 1944 Rakvere) on virolainen poliitikko ja astrofyysikko, Viron tiedeakatemian jäsen.
Ene Ergma on vuodesta 2007 Isänmaan ja Res Publican liiton varapuheenjohtaja. Hän on Viron parlamentin Riigikogun jäsen vuodesta 2003 alkaen. Hän on ollut Riigikogun puhemies vuosina 2003–2006 ja 2007–2014.,
Riigikogun puhemiehet Ülo Nugis ja hänen seuraajansa Ene Ergma vuonna 2008.
Vuoden 2006 presidentinvaalien ensimmäinen kierros pidettiin riigikogussa 28. elokuuta 2006, jolloin Ene Ergma asetettiin ehdokkaaksi. Riigikoguvaiheen äänestykseen osallistui kuitenkin vain 65 riigikogun jäsentä. Kaikki 65 jäsentä äänestivät häntä, mutta presidentin valinta vaati 2/3 riigikogun kaikista äänistä eli 101:stä, joka tarkoitti vähintään 67 ääntä tullakseen valituksi presidentiksi. Näin Ergmaa ei valittu, ja valinta siirtyi valitsijamieskokoukselle. Keskustan ja kansanliiton edustajat eivät osallistuneet riigikogun vaalikierrokseen, jonka vuoksi kahden kolmasosan valtioneuvoston jäsenten tuen antaminen ehdokkaalle oli mahdotonta.
Ene Ergma opiskeli fysiikkaa Tarton yliopistossa sekä tähtiedettä Moskovan yliopistossa, josta valmistui vuonna 1969. Hän saavutti vuonna 1984 fysiikan ja matematiikan tohtorin tutkinnon. Hän työskenteli nuorempana tutkijana Neuvostoliiton tiedeakatemian fysiikan ja tähtitieteen instituutissa 1972–1974 ja sen jälkeen Neuvostoliiton tiedeakatemian tähtitieteen instituutissa vuosina 1974-1988, viime vaiheessa johtavana tutkijana. Viroon hän palasi vuonna 1988 ja työskenteli professorina Tarton yliopistossa kyseisestä vuodesta ja valittiin Viron tiedeakatemian jäseneksi vuonna 1994. Hän toimi Viron tiedeakatemian varapuheenjohtajana vuosina 1999–2004.
Viron uuden itsenäisyyden aikaan Ergmalla on ollut suuri vaikutus Viron avaruuskomitean puheenjohtajana oman piensatelliittihankkeen ESTCube-1 tukemisessa ja liittymisessä Euroopan avaruusjärjestö ESAn toimintaan, joka tapahtui vuonna 2015.
Erkki Aho

Erkki Aho voi tarkoittaa ainakin näitä henkilöitä:
Erkki Aho (1918–2002), muusikko ja kapellimestari
Erkki Aho (s. 1937), Kouluhallituksen pääjohtaja vuosina 1973–1991.
Erkki Aho (s. 1950), konsulttitoimiston johtaja, päätoimittaja
| --- | --- |
: Tämä on täsmennyssivu, joka luettelee monimerkityksisen käsitteen eri merkitykset tai useita eri henkilöitä. Artikkelisivuja, joiden nimessä tai tekstissä lukee ”Erkki Aho”, voi hakea sivunnimihaulla, laajalla sivunnimihaulla tai tekstihaulla.
Edmund Ironside

| Edmund Ironside |
| --- | --- |

Henkilötiedot
Syntynyt: 6. toukokuuta 1880 Edinburgh, Skotlanti
Kuollut: 22. syyskuuta 1959 (79 vuotta) Lontoo
Sotilashenkilö
Taistelut ja sodat:  Toinen buurisota ensimmäinen maailmansota Pohjois-Venäjän interventio
Sotilasarvo:  sotamarsalkka
William Edmund Ironside, paroni Ironside (6. toukokuuta 1880 Edinburgh, Skotlanti – 22. syyskuuta 1959 Lontoo) oli brittiläinen sotamarsalkka, joka toimi maan pääesikunnan päällikkönä toisen maailmansodan alussa.
Ironside osallistui nuorena buurisotaan. Ensimmäisen maailmansodan jälkeen hän komensi vuonna 1918 ympärysvaltojen interventiojoukkoja Pohjois-Venäjällä sekä vuonna 1920 Persiassa. Vuosina 1928–1931 hän oli Intiaan ja myöhemmin Lähi-itään sijoitettujen joukkojen komentajana. Toisen maailmansodan alussa Ironside toimi Britannian pääesikunnan päällikkönä 1939–1940. Hänet ylennettiin 1940 sotamarsalkaksi, ja sen jälkeen hän komensi kodinturvajoukkoja.
Hänet korotettiin paroniksi helmikuussa 1941 nimellä Baron Ironside, of Archangel and of Ironside in the County of Aberdeen.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Edmund Ironside Wikimedia Commonsissa
Eino Salminen (näytelmäkirjailija)

Eino Wilhelm Salminen (24. toukokuuta 1900 Tampere – 26. tammikuuta 1985 Tampere) oli suomalainen näytelmäkirjailija.
Tampereella asunut Salminen kävi kansakoulun ja Tampereen työväenopiston 1932–1934. Hän työskenteli vaatturimestarina ja pukutehtaan työnjohtajana vuosina 1940–1968. Hän toimi myös freelance-toimittajana eri lehdissä kuten Tammerkoski ja Hämeen Sanomat.
Salmisen vanhemmat olivat hevosmies Kalle Salminen ja Karoliina (o.s. Sirén). Puolisot olivat Hilma Dagmar (o.s. Järvinen) vuosina 1923–1959 ja Aili Orvokki (o.s. Vaulama) 1963–1967.
Näytelmiä

Karapään Katri. 1946
Hyppy korkeuteen. 1962
Malmia. 1962
Haapaskan kunnia. 1977
Ernst Andersin

Insinööri Ernst Andersin työhuoneessaan Luotsiylihallituksessa 1900-luvun alussa.
Ernst Fredrik Andersin (13. syyskuuta 1856 Valkeala – 14. helmikuuta 1926 Viipuri)  oli suomalainen insinööri ja merenkulkuneuvos.
Andersin oli mukana rakentamassa yhteensä 11:tä majakkaa, ja hän toimi muun muassa Bengtskärin majakan rakennustöiden johtajana. Useimpien virkamiesten tavoin hän erosi tehtävästään vuonna 1912 vastalauseeksi luotsi- ja majakkalaitoksen venäläistämiselle. Hän sai kuitenkin virkansa takaisin vuonna 1917, ja hänet nimitettiin sittemmin merenkulkuneuvokseksi.
Ernst Andersinin isä oli muun muassa Postihallituksen pääjohtajana toiminut Fredrik Alexander Andersin ja sisar Helsingin tyttölukion rehtori Hanna Andersin.
Eric Stefani

Eric Stefani (s. 17. kesäkuuta 1967) on yhdysvaltalainen muusikko. Hän perusti yhdessä John Spencen ja siskonsa Gwen Stefanin kanssa No Doubt -yhtyeen.
Muusikon uran ohella Stefani on työskennellyt animaattorina muun muassa Simpsoneissa.
Elasmotherium

| Siperiansarvikuono |
| --- | --- |

 Pleistoseeni 
Tieteellinen luokittelu
Domeeni::  Aitotumaiset Eucarya
Kunta::  Eläinkunta Animalia
Pääjakso::  Selkäjänteiset Chordata
Alajakso::  Selkärankaiset Vertebrata
Luokka::  Nisäkkäät Mammalia
Lahko::  Kavioeläimet Perissodactyla
Heimo::  Sarvikuonot Rhinocerotidae
Suku::  †Elasmotherium
Laji::  sibiricum
Kaksiosainen nimi
 † Elasmotherium sibiricium  (Blumenbach, 1807) 
Katso myös
   Elasmotherium Wikispeciesissä   Elasmotherium Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OK: 
Siperiansarvikuono (Elasmotherium sibiricum) oli Elster-jääkaudella ja Cromer-kompleksin aikana elänyt sarvikuonolaji.
Koko ja ulkonäkö

Elasmotherium  oli keskimäärin 2,7 metriä korkea ja 6 metriä pitkä. Sillä oli kaksi metriä pitkä sarvi otsassa. Se oli jopa 7 tonnia painava. Sen jalat olivat pidemmät kuin nykyisillä sarvikuonoilla, ja ne soveltuivat hyvin laukkaamiseen. Se oli luultavasti nopea juoksija, huolimatta suuresta koostaan. Sen hampaat olivat samanlaisia kuin hevosilla, ja se todennäköisesti söi ruohovartisia kasveja ja puiden lehtiä. [lähde? ]
Siperiansarvikuono syömässä.
Eric Shea

Eric Shea (s. 14. helmikuuta 1960) on entinen lapsinäyttelijä. Hän esiintyi elokuvissa Sinun, minun ja meidän (1968) ja S/S Poseidonin seikkailu (1972) ja joidenkin tv-sarjojen jaksoissa 1960- ja 1970-luvuilla. Hän myös näytteli Disneyn The Whiz Kidissä. Shean veljet Christopher ja Stephen antoivat molemmat äänensä Epulle Tenavat-animaatioissa 1960- ja 1970-luvuilla.
Emile M’Bouh

| Henkilötiedot |
| --- | --- | --- |
Koko nimi: Emile Belmont M’Bouh M’Bouh
Syntymäaika: 30. toukokuuta 1966
Syntymäpaikka: Kamerun
Seurat
| Vuodet | Seura | O (M) |
|  | Le Havre   Qatar SC   Vitória SC   Perlis |  |
Maajoukkue
|  | Kamerun |  |
Emile Belmont M’Bouh M’Bouh (s. 30. toukokuuta 1966) on kamerunilainen entinen jalkapalloilija.
M’Bouh on edustanut Kamerunia kaksissa MM-kisoissa, vuosina 1990 ja 1994. Peliuransa jälkeen hän on perustanut oman jalkapalloakatemiansa, jossa hän kouluttaa nuoria pelaajia.
Aiheesta muualla

M’Bouhin akatemian kotisivu (Arkistoitu – Internet Archive)
Kamerunin joukkue – Jalkapallon MM-kilpailut 1990
1 Bell |
2 Kana-Biyik |
3 Onana |
4 Massing |
5 Ebwellé |
6 Kundé |
7 Omam‑Biyik |
8 M’Bouh |
9 Milla |
10 Mfédé |
11 Ekéké |
12 Yombi |
13 Pagal |
14 Tataw |
15 Libiih |
16 N’Kono |
17 Ndip |
18 Djonkep |
19 Feutmba |
20 Makanaky |
21 Maboang |
22 Songo’o |
Valmentaja Nepomnjaštši
Kamerunin joukkue – Jalkapallon MM-kilpailut 1994
1 Bell |
2 Kana-Biyik |
3 Song |
4 Ekeme |
5 Ndip |
6 Libiih |
7 Omam-Biyik |
8 M’Bouh |
9 Milla |
10 Mfédé |
11 Maboang |
12 Loga |
13 Kalla |
14 Tataw |
15 Agbo |
16 Tchami |
17 Foé |
18 Fiala |
19 Embé |
20 Mouyémé |
21 N’Kono |
22 Songo’o |
Valmentaja Michel
Emmi Siren

Emmi Siren (s. 23. helmikuuta 2001) on suomalainen jalkapalloilija, pelipaikaltaan puolustaja. Hän on edustanut Kansallisessa Liigassa Tikkurilan Palloseuraa kausina 2018–2021 ja Kuopion Palloseuraa kaudella 2022. Neljänä kautenaan TiPS:ssä Siren pelasi 86 liigaottelua ja teki niissä kahdeksan maalia. Kaudella 2020 TiPS saavutti SM-hopeaa ja pelasi myös Suomen Cupin loppuottelussa. Seuraavalla kaudella joukkue saavutti toistamiseen SM-hopeaa. Kaudella 2022 Siren voitti KuPS:in joukkueessa liigamestaruuden. Hän pelasi kauden aikana 23 liigaottelua ja teki niissä kahdeksan maalia. Kaudella 2023 hän voitti toistamiseen Suomen-mestaruuden ja nyt myös Suomen Cupin, mutta hän pelasi vain 14 liigaottelua, joissa hän teki yhden maalin, oltuaan alkukauden poissa kentiltä polvivamman vuoksi.
Siren on pelannut Suomen nuorisomaajoukkueissa. Hän pelasi alle 17-vuotiaiden maailmanmestaruuskilpailuissa 2018 ja aiemmin samana vuonna saman ikäluokan Euroopan-mestaruuskilpailuissa, joissa Suomi sijoittui kolmanneksi ja varmisti siten paikkansa MM-kilpailuihin. Siren pelasi naisten maajoukkueessa ensimmäisen kerran syyskuussa 2022 MM-karsintaottelussa Ruotsia vastaan. Hän on pelannut marraskuun 2023 loppuun mennessä kolme naisten maaottelua.
Sirenin kaksossisko Oona Siren on myös pelannut Liigaa samassa joukkueessa siskonsa kanssa, ensin Tikkurilan Palloseurassa ja sitten Kuopion Palloseurassa.
Eneabba

| Eneabba |
| --- | --- |

 Eneabba
 Koordinaatit: 29°49′S, 115°16′E 
Valtio:  Australia
Osavaltio:  Länsi-Australia
Hallintoalue:  Shire of Carnamah
Väkiluku (2006):  250
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Eneabba on kaupunki Länsi-Australiassa, noin 280 km Perthistä pohjoiseen. Vuonna 2006 siellä oli 250 asukasta. Kaupunki tunnetaan keväällä puhkeavasta kukkaloistostaan ja raskasmineraalihiekkaesiintymistään.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Eneabba Wikimedia Commonsissa
Eino Salminen (pakinoitsija)

Eino Salminen (16. joulukuuta 1904 Uusikaupunki – 13. kesäkuuta 1965 Uusikaupunki) oli suomalainen pakinoitsija.
Eino Salminen tutki Uudenkaupungin murretta ja kirjoitti murrepakinoita muun muassa Uudenkaupungin Sanomiin. Salmisen pakinoita julkaistiin pakinakokoelmassa Mitä kaupunkis muina särrätti.
Salminen kävi keskikoulun. Hän työskenteli edustajana. Salminen toimi mm. paikallismyyjänä, laivanesimies Zacharias-sahalla ja edustajana John Nurminen laivanselvitysliikkeessä. Salminen oli Uudenkaupungin kulttuurihistoriallisen museon hoitaja.
Teoksia

Mitä kaupunkis muina särrätti. Uudenkaupungin sanomalehti ja kirjapaino, Uuskaupunki 1964
Erramatti Mangamma

Erramatti Mangamma (s. 1. syyskuuta 1946) on tiettävästi maailman vanhimpana äidiksi tullut nainen. Hän tuli raskaaksi koeputkihedelmöityksellä, ja hänelle syntyi kaksostytöt  keisarileikkauksella 5. syyskuuta 2019. Äiti ja vauvat olivat terveitä eikä komplikaatioita ilmennyt.
Mangamma meni itseään muutamia vuosia vanhemman E. Raja Raon kanssa naimisiin 22. maaliskuuta 1962. Pariskunta asui Nelaparthipadun kylässä Andhra Pradeshin osavaltiossa, jossa mies toimi maanviljelijänä. Pariskunta stigmatisoitui kotikylässään lapsettomuuden johdosta. 12. marraskuuta 2018 Mangamma lähestyi miehensä kanssa Gunturissa gynekologi Shanakkayala Umashankaria, joka huolellisten terveystutkimusten jälkeen suostui koeputkihedelmöitykseen. Sairaala myös rahoitti hoidot. Mangamma esittäytyi alun perin 65-vuotiaaksi, mutta hänen todellinen syntymäaikansa kävi ilmi koulun asiakirjoista.
Mangamman iän johdosta kaksostytöt syntyivät keisarileikkauksella Gunturissa. Ennen Mangammaa vanhimpana äidiksi tulleena naisena oli pidetty punjabilaista Daljinder Kauria, joka oli synnyttänyt koeputkihedelmöityksellä pojan vuonna 2016 ollessaan 70- tai 72-vuotias. Mangamma jäi yksinhuoltajaksi miehensä kuoltua sydäninfarktiin vuonna 2020.
Eric Singleton

Eric Singleton (aik. Eric Newkirt Singleton, s. 6. marraskuuta 1968 New York, New York, Yhdysvallat) on yhdysvaltalainen räppäri ja lauluntekijä. Hän aloitti räppäämisen vuonna 1994. Hänen ensilevynsä Downtown Girl julkaistiin vuonna 1993. Hän oli myös saksalaisen synthpop-musiikkia ja myöhemmin eurodancea esittäneen yhtyeen Modern Talkingin rap-laulajana vuosina 1998–2000 ja 2001.
Eino Salokas

Eino Edvard Salokas, sukunimi vuoteen 1906 Silvander (2. joulukuuta 1887 Perniö – 6. toukokuuta 1957 Helsinki) oli suomalainen rehtori ja historiantutkija.
Salokkaan vanhemmat olivat rovasti Frans Edvard Silvander ja Elli Liljefors. Rehtori Martti Salokas Oli hänen veljensä. Eino Salokas pääsi ylioppilaaksi 1907 ja valmistui filosofian maisteriksi 1913, lisensiaatiksi 1923 ja tohtoriksi 1928.
Salokas toimi opettajana Terijoen yhteiskoulussa 1916–1918, Tuusulan kansanopistossa 1918–1921 sekä Tampereen yhteiskoulussa 1922–1924. Hän oli Porin tyttölyseon historian ja yhteiskuntaopin lehtorina 1924–1926, Turun tyttölyseon suomenkielen lehtorina 1926–1928 sekä Helsingin tyttölukiossa lehtorina 1928–1954 ja rehtorina 1932–1954.
Salokas oli naimisissa vuodesta 1922 Alli Kaarina Mikkolan kanssa.
Teoksia

Taide ja kansansivistystyö, teoksessa Kristillisyys ja taide. Kristillisen taideseuran esitelmiä 1.         Edistysseurojen kustannus, Helsinki 1920
Maallinen arkkirunoutemme Ruotsin vallan aikana, väitöskirja.   Tekijä, Helsinki 1923
Bellmanin runous Suomessa.      Helsinki 1929
Liperin pitäjän historia vuosina 1809–1930 osa I : Vuodet 1809–1873.      Liperin seurakunta, Helsinki 1930
Liperin pitäjän historia vuosina 1809–1930 osa II : Vuodet 1873–1930.      Liperin seurakunta, Helsinki 1937
Laestadiolaisuus Liperissä 1800–luvun loppupuolella.      Helsinki 1940
Kirjallisten virtausten heijastelua 1600– ja 1700–luvun suomenkielisessä runoudessa.      Suomalaisen Kirjallisuuden Seura, Helsinki 1942, 1943
Helsingin tyttölukio : kertomus lukuvuosista 1939–1945.   Helsingin tyttölukio, Helsinki 1945
Eric Sevareid

Eric Sevareid.
Arnold Eric Sevareid (26. marraskuuta 1912 Velva, Pohjois-Dakota – 9. heinäkuuta 1992 Washington, DC) oli yhdysvaltalainen toimittaja. Hän oli yksi niin sanotun Murrow’s Boys -toimittajaryhmän jäsenistä.
Valmistuttuaan Minnesotan yliopistosta vuonna 1935 Sevareid työskenteli toimittajana Minneapolis Journalissa 1936–1937 ja New York Herald Tribunessa Pariisissa, kunnes Edward R. Murrow palkkasi hänet CBS:n radion ulkomaankirjeenvaihtajaksi raportoimaan toisesta maailmansodasta 1939. Sevareid kertoi ensimmäisenä amerikkalaisena Ranskan antautumisesta Saksalle vuonna 1940.
Pariisista Sevareid pakeni sodan tieltä Lontooseen, missä hän raportoi Britannian taistelusta (Battle of Britain). Loppuvuodesta 1940 hän palasi Yhdysvaltoihin ja vuonna 1943 hän lähti komennukselle Itä-Aasiaan, missä hän raportoi Burman-Kiinan sotanäyttämöltä. Myöhemmin Sevareid raportoi Titon partisaaneista ja saapui eteläiseen Ranskaan ensimmäisten yhdysvaltalaisten joukkojen mukana kulkien heidän kanssaan Saksaan saakka.
Sodan jälkeen vuonna 1946 Sevareid raportoi muun muassa YK:n perustamisesta ja julkaisi teoksen Not So a Wild Dream. Vuosina 1946–1954 hän toimi CBS:n Washingtonin uutistoimituksen päällikkönä ollen senaattori Joseph McCarthyn kommunistivainojen (”mccarthyismin”) ensimmäisiä kriitikkoja.
CBS:n Euroopan kirjeenvaihtajana Sevareid oli 1959–1961 työskennellen Ranskassa, Saksassa ja Britanniassa. Yhdysvalloissa hän tuli tunnetuksi esiintymisestään CBS:n Walter Cronkiten juontamissa iltauutisissa 1964–1977 aina eläkkeelle jäämiseensä saakka. Sevareid myös raportoi kaikista Yhdysvaltain presidentinvaaleista vuosina 1948–1976. Eläkkeelle jäätyään hän jatkoi CBS:n konsulttina ja toimi kertojana useissa dokumenttiohjelmissa.
Errare humanum est

Errare humanum est on latinankielinen lentävä lause, joka tarkoittaa suomeksi "Erehtyminen on inhimillistä". Sanonta esiintyy ensimmäisen kerran kirkkoisä Hieronymuksella muodossa erasse humanum est (Epistulae 57,12). Vastaava ajatus löytyy  kreikkalaiselta Theognikselta, ja Cicero käytti sitä muodossa Cuiusvis hominis est errare; nullius nisi insipientis in errore perseverare (Kuka tahansa voi erehtyä, mutta vain tyhmyri puolustelee jääräpäisesti erehdystään).
Errol Barrow

Errol Barrow vuonna 1968.
Errol Walton Barrow (21. tammikuuta 1920 – 1. kesäkuuta 1987) oli barbadoslainen poliitikko, joka toimi maansa pääministerinä vuosina 1966–1976 ja jälleen vuodesta 1986 kuolemaansa.
Barrow opiskeli Lontoossa ja palveli Royal Air Forcessa toisen maailmansodan aikana. Hän kuului aluksi Barbadoksen Labour-puolueeseen (BLP), mutta perusti vuonna 1955 oman Demokraattisen Labour-puolueensa (DLP).
| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
| Edeltäjä: - | Barbadoksen pääministeri  1966-1976 | Seuraaja: Tom Adams |
| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
| Edeltäjä: Harold Bernard St. John | Barbadoksen pääministeri  1986-1987 | Seuraaja: Lloyd Erskine Sandiford |
Eidsvolls plass

Eidsvolls plass lännestä päin nähtynä. Taustalla suurkäräjätalo.
Eidsvolls plass on aukio Oslon keskustassa suurkäräjärakennuksen edessä. Sitä reunustavat pohjoisessa Karl Johans gate, etelässä Stortingsgata ja lännessä Roald Amundsens gate. Aukion läpi kulkee Rosenkrantz’ gate. Aukion nimi viittaa vuoden 1814 Eidsvollin kansalliskokoukseen.
Kuvia

Aukiolla sijaitseva Spikersuppa-suihkulähde muuttuu talvisin luistelukentäksi. Suihkulähde sai nimensä rahoittajansa, Oslon naulatehtaan, mukaan.
Henrik Wergelandin patsas (Brynjulf Bergslien, 1881)
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Eidsvolls plass Wikimedia Commonsissa
Eino Kalmari

Eino Alfred Kalmari, ent. Danielson (14. syyskuuta 1883 Joutsa – 19. heinäkuuta 1935 Helsinki) oli suomalainen agronomi ja asutusneuvos, joka toimi useaan otteeseen asutushallituksen vt. ylijohtajana.
Henkilöhistoria

Eino Kalmarin vanhemmat olivat Alfred Filip Danielson ja Selinda Mölse ja puoliso vuodesta 1915 Laina Järveläinen. Kalmari tuli ylioppilaaksi Jyväskylän lyseosta 1903 ja valmistui agronomiksi Mustialasta 1907. Kalmari harjoitti myös itse maanviljelystä. Hän teki opintomatkoja Ruotsiin ja Tanskaan 1910, Saksaan 1910 ja 1920, Latviaan 1925 ja Norjaan 1930. Kalmari toimi maamieskoulun johtajana Sääksmäellä  1908–1915 ja Hollolassa 1915–1917, kansanopistossa hän opetti Sääksmäellä maatalousaineita 1907–1915. Kalmari oli asutushallituksen asutusneuvos vuodesta 1918 ja hoiti viraston ylijohtajan tehtäviä 1922, 1924 ja 1926. Hän toimi myös valtion asutustarkastajan apulaisena ja ylitarkastajana maataloushallituksessa.
Julkaisuja

Päivölän maamieskoulu: kertomus koulun viidenneltä toimintavuodelta 1912–1913, 1913
Maakysymys, 1923
Conditions sociales en Finlande, 1926, Einar Böök, y.m.