stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Minna Koskela
Ura

Minna Koskela on käsi­kirjoittanut televisio­sarjan Kumman kaa (2003–2005), jossa esiintyi Ellu Jokisen roolissa. Sarja voitti vuonna 2004 parhaan draama­sarjan Telvis-palkinnon. Siitä tehtiin myös näytelmä Kummanki kaa ja mukana myös Vesa, jolla oli teatteri­kiertue 2009–2013. Näytelmällä oli yli 135 000 katsojaa.
Hän on ollut käsi­kirjoittajana televisio­sarjoissa Rilluma­rei ja reipasta menoa ja Ex-onnelliset.
Koskela on tehnyt töitä mm. Ryhmäteatterissa, Turun ja Helsingin kaupunginteatterissa.
Minna Koskela julkaisi ensimmäisen näytelmänsä Talo­yhtiö­musikaalin, joka sai ensi-iltansa Teatteri Avoimissa Ovissa vuonna 2008. Hänen kirjoittamastaan ja ohjaamastaan viidestä näytelmästä Melkein kuin Emmer­dalessä (2014) on käännetty englanniksi nimellä Too Deep ja vuonna 2018 se valittiin 300 hakijan joukosta Los Angelesissa pidettäville The Road -näytelmä­festivaaleille, jossa se esitettiin luku­draamana. Koskela käsi­kirjoitti ja ohjasi komedian Exän uus ja vanha (2018), jota on esitetty Rauman Kaupunginteatterissa, Mikkelin Teatterissa, Keski-Uudenmaan Teatterissa ja tuorein ensi-ilta on keväällä 2024 Turun Teatteri Akselissa.
Kesällä 2021 Koskela esiintyi Imatran kesä­teatterissa Pokka pitää -esityksen pää­roolissa Hyacinth Buckena ja jatkaa samassa roolissa Tampereen Komediateatterissa 2023-2024.
Hän sovitti ja esittää kaikki roolit Luolanainen näytelmässä, jota esitettiin Aleksanterin Teatterissa Helsingissä 2019–2022. Näytelmä on kiertueella ympäri Suomea mm. Riihimäellä , Porissa , Mikkelissä ja Kotkassa.
Koskela kiertää aktiivisesti Suomea näytelmissä Luolanainen, Anskin ja Minskin seks... eiku sketsishow... ja Liksomin Napakymppi.
Nokia 7610 Supernova

| Nokia 7610 Supernova |
| --- | --- |
Valmistaja:  Nokia
Mitat:  98 × 48 × 15 mm
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Nokia 7610 Supernova on Nokian matkapuhelinmalli, joka tuli myyntiin elokuussa 2008. Nokian suositushinta puhelinmallille on 220–270 euroa. Matkapuhelimessa on 3,2 megapikselin kamera, peilipinta ja liukuva kansi. Supernovassa on myös paikka muistikortille. Siinä on radio, Bluetooth ja pakettidata. Puhelimella on myös mahdollista selata internet-sivustoja.
Aiheesta muualla

Nokia 7610 Supernovan kuvaus Nokian sivustolla
Alitalia Express

| Alitalia Express |
| --- | --- |

 IATA: XM  –  ICAO: SMX 
Kutsukoodi:  ALIEXPRESS
Perustettu:  1. lokakuuta 1997
Lakkautettu:  2015
Laivaston koko:  30
Kohteiden määrä:  31
Solmukohdat:  Leonardo da Vincin kansainvälinen lentoasema, Malpensan kansainvälinen lentoasema
Emoyhtiö:  Alitalia
Kotipaikka:   Rooma, Italia
Kanta-asiakasohjelma:  MilleMiglia
Allianssi:  SkyTeam
Avainhenkilö(t):  Berardino Libonati
Yhtiön sivut:  www.alitalia.it
Alitalia Express S.p.A (IATA: XM, ICAO: SMX) oli Roomassa 1. lokakuuta 1997 perustettu Alitalian omistuksessa oleva alueellinen lentoyhtiö. Lentoyhtiöllä oli käytössään 30 konetta ja sillä oli 31 kohdetta. Yhtiön solmukohtia olivat Leonardo da Vincin kansainvälinen lentoasema Roomassa ja Malpensan kansainvälinen lentoasema Milanossa
Yhtiö lensi pääasiassa Euroopan sisäistä syöttöliikennettä emoyhtiölleen, mutta se järjesti myös charter-lentoja. Yhtiö käytti emoyhtiönsä tavoin MilleMiglia-nimistä kanta-asiakasohjelmaa.
Vuonna 2015 Alitalia Express sulautettiin emoyhtiöön ja lopetti kokonaan toimintansa.
Kohteet

Aitalia Express operoi seuraaviin kohteisiin:
Kotimaan kohteet: Ancona, Bologna, Catania, Crotone, Firenze, Genova, Milano, Napoli, Perugia, Pisa, Rooma, Trieste ja Venetsia.
Kansainväliset kohteet: Barcelona, Belgrad, Bilbao, Düsseldorf, Frankfurt, Geneve, Lontoo, Lyon, Marseille, München, Nizza, Praha, Sofia, Strasbourg, Stuttgart, Varsova, Wien ja Zürich.
Laivasto

| Konetyyppi | Kappalemäärä | Matkustajia |
| --- | --- | --- |
| ATR 72 | 10 | 60-70 |
| Embraer ERJ 145LR | 14 | 50 |
| Embraer ERJ 170-100LR | 6 | 70-78 |
Alitalia Expressin laivaston keski-ikä on 7,1 vuotta
Aiheesta muualla

Alitalia
Laivasto
Alitalia Expressin laivasto
Alitalia Expressin Emraer ERJ 170-100LR (EI-DFH) Düsseldorfin lentoasemalla 2004.
Kelly Chen

| Kelly Chen |
| --- | --- |
 Kelly Chen vuonna 2023.
Henkilötiedot
Syntynyt: 13. syyskuuta 1972 Brittiläinen Hongkong
Muut tiedot
Aktiivisena:  1994-
Koulutus: Parsons New School of Design
Kelly Chen (kiin. 陳慧琳; s. 13. syyskuuta 1972 Brittiläinen Hongkong) on hongkongilainen kantopop-tähtenä tunnettu näyttelijä ja laulaja. Chen on nauhoittanut uransa aikana yli 30 albumia ja saavuttanut huomattavaa suosiota Kiinassa, Hongkongissa, Taiwanissa ja Japanissa.
Lapsuus ja nuoruus

Chen syntyi Hongkongissa vuonna 1972. Chen varttui Hongkongissa, mutta opiskeli useita vuosia ulkomailla Japanissa ja valmistui vuonna 1994 New Yorkin Parsons The New School for Designista.
Ura

Hän esiintyi Jacky Cheungin vuoden 1994 "Stolen Heart"- kappaleen musiikkivideolla ja teki elokuvadebyyttinsä elokuvassa Whatever Will Be, Will Be vuonna 1995. Chen sai roolistaan parhaan uuden esiintyjän ehdokkuuden Hong Kong Film Awards -gaalassa. Samana vuonna Chen julkaisi kantoninkiinankielisen sooloalbuminsa nimeltä Intoxicated Lover. Myös Chenin seuraavat albumit olivat hittejä kiinankielisillä alueilla ja ne sinetöivät Chenin yhdeksi Aasian popdiivoista. Chen oli 1990-luvun lopussa erityisen suosittu Japanissa, jossa hän julkaisi maan markkinoille julkaistun singlen ja näytteli japanilaisessa tv-draamassa. Chen näytteli myös vuoden 2001 japanilaisessa elokuvassa Calmi Cuori Appassionati ja äänitti vuonna 2002 täyspitkän albumin japaniksi.
Chen meni naimisiin vuonna 2008 ja synnytti pojan vuonna 2009. Lapsensa syntymän jälkeen Chen vetäytyi julkisuudesta keskittyäkseen perheeseensä. Vuonna 2012 Chen sai toisen lapsen.
Vuonna 2014 Chen palasi valkokankaille Horseplay-toimintakomediassa. Kiinankielisen Oriental Daily News -lehden mukaan Chen oli vuonna 2014 eniten ansaitseva Hongkongin naistähti 83 miljoonan Hongkongin dollarin ansioilla.
Aiheesta muualla

Kelly Chen Internet Movie Databasessa. (englanniksi)
Grootfontein

| Grootfontein Gei-ǀou (damara), Otjivandatjongwe (herero) |
| --- | --- |

 vaakuna
 Grootfontein
 Koordinaatit: 19°34′19″S, 18°06′30″E 
Valtio:  Namibia
Alue:  Otjozondjupa
Perustettu:  1885
Hallinto:  
 – Pormestari:  Haimene
Väkiluku (2023):  26 839
Aikavyöhyke:  UTC+2
Motto::  Fons Vitæ
 
 http://www.grootfonteinmun.com.na/ 
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Grootfontein (suom. Suuri lähde) on kaupunki Pohjois-Namibiassa Otjozondjupan alueella. Se on nimetty lähistöllä olevien lähteiden mukaan. Vuoden 2023 väestönlaskennan mukaan kaupungissa oli 26 839 asukasta. Se on yksi Otavin kolmiossa olevista kaupungeista, ja se sijaitsee valtatie B8:n varrella, joka vie Otavista Capriville.
Yleistä

Hererot tunsivat tämän paikan nimellä Otjivandatjongwe eli ‘leopardin kukkula’. Vuonna 1885 40 buuriperhettä asettui asumaan Grootfonteiniin. He olivat osa Dorsland trekkereistä, jotka olivat vaeltaneet Transvaalista Angolaan, mutta lähteneet sieltä kun tuo alue joutui portugalilaisten haltuun. He perustivat Grootfonteiniin Upingtonian tasavallan, ostettuaan maapalan ovambojen Ondongan kuninkaalta, joka katsoi valtansa ulottuvan sinne asti. (Myös hererot katsoivat olevansa alueen omistajia, mutta varsinainen harvalukuinen väestö oli damaroita ja saneja.) Paikka kuitenkin hylättiin jo vuonna 1887, ja myöhemmin, vuonna 1893 siitä tuli South West Africa Companyn päätoimipaikka. (Suurin osa Dorsland trekkereistä jäi Angolaan, mistä he siirtyivät vuosina 1928–29 Lounais-Afrikkaan Outjon seudulle. )
Vuonna 1908 katolinen kirkko perusti lähetysaseman Grootfonteiniin, joka toimi astinlautana sen pyrkimykselle perustaa lähetysasemia Kavangolle. Tuo pyrkimys osoittautui sittemmin menestykselliseksi.
Etelä-Afrikan miehitysvallan aikana Grootfonteissa oli SWANLA:n eli South West Africa Labour Association tukikohta.
Kuten kaikki kaupungit Otavin kolmiossa, Grootfontein on hyvin vihreä kesällä mutta hyvin kuiva talvella. Keväällä kaupungin monet jakaranda- ja liekkipuut kukkivat näyttävästi. Kaupungissa on vanha saksalaisten Schutztruppe-joukkojen linnake vuodelta 1896, jossa nykyään on paikallishistoriasta kertova museo.
Kaupungin taloudellisena selkärankana toimivat monien vuosikymmenien ajan Berg Aukasin ja Abenabin kaivokset, jotka sijaitsivat kaupungista koilliseen. Ne tuottivat sinkkiä ja vanadiinia, mutta ne on sittemmin suljettu. Alue on dolomiittiseutua, ja karbonaattiesiintymistä on löydetty mielenkiintoisia apinoiden ja orankien fossiileja, eläinten, jotka elivät miljoonia vuosia ennen kuin evoluutio tuotti moderneja ihmisiä.
20 km länteen Grootfonteinista sijaitsee valtava Hoban meteoriitti. Se painaa yli 60 tonnia, ja on suurin Maassa tunnettu meteoriitti samoin kuin suurin Maassa sijaitseva luonnollinen rautakimpale.
Talous ja infrastruktuuri > Liikenne

Grootfontein on yksi kansallisen rautatieverkoston, TransNamibin päätepisteistä. Edellinen asema lännessä on Otavi, jossa rata haarautuu niin, että toinen haara menee Tsumebiin ja edelleen Ondangwaan ja toinen Grootfonteiniin.
Grootfonteinissa on Namibian tärkein sotilastukikohta. Ennen itsenäisyyttä siellä isännöivät Etelä-Afrikan puolustusvoimat. Siellä on lentokenttä, jolla jopa Lockheed C-130 Herculesin kokoiset koneet pystyvät operoimaan. Sinne voivat lentää myös siviililentokoneet.
Talous ja infrastruktuuri > Maanviljelys

“Grootfontein Show” on vuosittainen maatalousnäyttely, joka on järjestetty vuodesta 1911 alkaen. Se on maan toiseksi suurin talousnäyttely, vain Windhoek Show on suurempi.
Ilmasto

Grootfonteinin vuotuinen sademäärä on keskimäärin 557 mm, joskin sadekaudella 2010–2011 sadetta saatiin 956 mm. 2010-luvun matalin sademäärä, 230 mm, saatiin sadekaudella 2018–2019.
Politiikka

Grootfonteinia hallitsee kunnanvaltuusto, jossa on seitsemän valtuutettua.
Politiikka > Vaalitulokset

Grootfonteinin paikallisvaalien tulokset vuonna 2015 olivat seuraavat:
| Grootfonteinin paikallisvaalit 2015> Puolue | Grootfonteinin paikallisvaalit 2015> Äänimäärä | Grootfonteinin paikallisvaalit 2015> Ääniosuus | Grootfonteinin paikallisvaalit 2015> Paikkoja | Grootfonteinin paikallisvaalit 2015>  |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| SWAPO | 2 019 | 70,9% | 5 |  |
| Democratic Turnhalle Alliance (DTA) | 546 | 19,2% | 1 |  |
| All People’s Party (APP) | 154 | 5,4% | 1 |  |
| Rally for Democracy and Progress (RDP) | 65 | 2,3% | 0 |  |

| Republican Party of Namibia | 63 | 2,2% | 0 |  |
| Yhteensä | 2 847 | 100% | 7 |  |
Vuoden 2020 vaalien tulokset olivat seuraavat:
| Grootfonteinin paikallisvaalit 2020> Puolue | Grootfonteinin paikallisvaalit 2020> Äänimäärä | Grootfonteinin paikallisvaalit 2020> Ääniosuus | Grootfonteinin paikallisvaalit 2020> Paikkoja | Grootfonteinin paikallisvaalit 2020>  |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| SWAPO | 1 727 | 55,4% | 4 |  |
| Independent Patriots for Change | 653 | 20,9% | 2 |  |
| Popular Democratic Movement (PDM, DTA:n uusi nimi) | 309 | 9,9% | 1 |  |
| United Democratic Front of Namibia (UDF) | 203 | 6,5% | 0 |  |
| All People’s Party (APP) | 87 | 2,8% | 0 |  |
| Landless People’s Movement (LPM) | 87 | 2,8 % | 0 |  |
| Republican Party of Namibia (RP) | 51 | 1,6% | 0 |  |
| Yhteensä | 3 117  | 100% | 7 |  |
Koulutus

Kaupungissa toimi aiemmin saksankielinen koulu nimeltä Regierungsschule Grootfontein. Vuonna 1965 sillä oli neljä opettajaa ja 117 oppilasta.
Grootfonteinissa on neljä lukiota, Grootfontein Secondary School, Otjiwanda High School Friedrich Awaseb Senior Secondary School, ja Grootfontein Agricultural College, kuusi peruskoulua, jotka ovat Luiperdheuwel Primary School, Kalenga Primary School, Makalani Primary School, Omulunga Primary school, Grootfontein Agri College ja Wilhelm Nortier Primary School. Kaupungissa toimii myös saksankielinen yksityinen peruskoulu nimeltä (Deutsche Privatschule Grootfontein eli DPG).
Tunnettuja asukkaita

Axel Eriksson, metsästäjä-kauppias, jolla oli jo varhain tukikohta ja maatila Grootfonteinin lähellä, jonne hänet myös on haudattu. Hänen mukaansa on Grootfonteinissa nimetty katu.
Behati Prinsloo – malli, joka tunnetaan erityisesti yhteistyöstä Victoria's Secretin kanssa
Leon Jooste – SWAPO:n poliitikko ja liikemies
Hage Geingob – Namibian presidentti
Lydia Katjita – SWAPO:n poliitikko Pan-African Parliamentin jäsen
Hannes Smith – journalisti
Inge Zaamwani – liikenainen
Aiheesta muualla

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
Grootfonteinin viralliset kotisivut (englanniksi)
Saksan Lounais-Afrikan Schutztruppen joukkojen linnoituksen museon kotisivut (saksaksi, englanniksi, afrikaansiksi)
Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista. 
Alkuperäinen artikkeli: en:Grootfontein
Hoban meteoriitti (2014).
Grootfonteinin sotilaslentokenttä ja kaupunki sen takana
Käännös suomeksi
Huutolaisuus

Akseli Gallen-Kallela: Huutolaispoika (1886)
Huutolaisuus (ruots. barnauktion, "lasten huutokauppa") oli Suomessa ja Ruotsissa 1800-luvun alusta 1900-luvun alkuvuosikymmenille saakka voimassa ollut järjestelmä, jossa kunta luovutti huutokauppaa muistuttavassa tilaisuudessa elatusta vailla olleen lapsen tämän ylläpidosta vähiten rahaa vaatineelle perheelle tai henkilölle. Lasten lisäksi saatettiin myydä myös vanhuksia, sairaita tai kehitysvammaisia.
Historia

Huutokauppa järjestettiin perinteisesti viattomien lasten päivänä 28. joulukuuta. Järjestelmä oli Suomessa yleinen varsinkin 1800-luvun lopulla ja 1900-luvun alkuvuosina, kunnes se lopetettiin virallisesti vuonna 1923 voimaan tulleen köyhäinhoitolain myötä. Tästä huolimatta viranomaiset järjestivät huutokauppoja vielä 1930-luvulla, koska lain valvonta oli lähes olematonta. Viimeinen varmuudella pidetty huutokauppa järjestettiin Suomessa vuonna 1935. Varsinaisten huutokauppojen vähitellen loputtua, jatkettiin lasten sijoittamista perheisiin rahaa vastaan kuitenkin vielä 1940-luvullakin. Ruotsissa huutolaisuus kiellettiin vuonna 1918. Huutolaisten asemaan oli jo aikaisemminkin pyritty saamaan parannuksia. Esimerkiksi Vanajan kunnassa valtiopäivämies Juhana Idänpään-Heikkilä vaati kansakoulun perustamisen yhteydessä vuonna 1865, että myös huutolaislasten tulisi käydä kansakoulua ja isäntien pitää huoli heidän koulunkäynnistään.
Pienen korvauksen ja puutteellisen valvonnan vuoksi huutolaisen ylläpito oli usein huonoa ja hänellä saatettiin teettää paljon töitä. Erityisesti maaseudulla he joutuivat raatamaan talon töissä orjuuden kaltaisissa olosuhteissa ja usein huutolaislapsia myös kohdeltiin erittäin julmasti ja pahoinpideltiin.
Tunnettuja huutolaisia

Antti Airio
Valfrid Eskola
Johannes From
Jussi Kujala
Eino Kujanpää
Jukka Lankila
Joel Lehtonen
Sirkka-Liisa Lähteenoja
Harry Martinson
Samuli Rantanen
Kalle Renfors
Vasili Suosaari
Mikko Tervas
Vilho Verronen
Ville Väisänen
Siiri Åkerberg
Huutolaisuus kulttuurissa > Kaunokirjallisuus

Hahnsson, Theodolinda: Huutolaiset. 1918. Teoksen verkkoversio.
Meriläinen, Heikki: Huutolaistyttö : kuvaus kovilta ajoilta. Porvoo: Werner Söderström, 1899. Teoksen verkkoversio.
Sandwall-Bergström, Martha: Gulla. Otava.
Kirjallisuutta

Halmekoski, Jouko: Orjamarkkinat: Huutolaislasten kohtaloita Suomessa.  Ajatus Kirjat, 2011.  ISBN 9789512083916
Verronen, Vilho: Huutolaispoika : kertomus elämästä.  Otava, 1974.  ISBN 9789511007586
Aiheesta muualla

Ylen Elävä arkisto, Entisajan vaivaishoito
Ylen Elävä arkisto, Minut myytiin
Prinz Eugen

| Prinz Eugen |
| --- | --- |
 USS Prinz Eugen (IX-300) entinen Saksan laivaston raskas risteilijä valmiina olemaan operaatio Crossroadsin maalilaivana 14. kesäkuuta 1946

Aluksen vaiheet
Rakentaja:  Germaniawerft, Kiel
Kölinlasku:  23. huhtikuuta 1936
Laskettu vesille:  22. elokuuta 1938
Palveluskäyttöön:  1. elokuuta 1940
Loppuvaihe:  Upotettu joulukuussa 1946
Tekniset tiedot
Uppouma:  14 247 t (standardi) 18 208 t (kuormattu)
Pituus:  212,5 m
Leveys:  21,8 m
Syväys:  7,2 m
Koneteho:  136 000 hv
Nopeus:  32,5 solmua (60km/h)
Miehistöä:  1 600
Aseistus
Aseistus:  4 × 203 mm kaksoistykkitornia 6 × 105 mm kaksiputkista tykkiä 17 × 40 mm ilmatorjuntatykkiä 12 × 37 mm ilmatorjuntatykkiä 28 × 20 mm ilmatorjuntatykkiä 12 × 533 mm torpedoputkea 3 × Arado Ar 196 -lentokonetta
Prinz Eugen oli Saksan laivaston Admiral Hipper -luokan raskas risteilijä toisessa maailmansodassa. Alus selvisi sodan loppuun, joskin se osallistui vain yhteen merkittävään merisotatoimeen.
Valmistus

Saksan laivasto tilasi 16. marraskuuta 1935 Germaniawerftiltä Kielistä uuden risteilijän ”I”, jonka köli laskettiin 23. huhtikuuta 1936. Alus laskettiin vesille 22. elokuuta 1938. Adolf Hitler ja runsaasti muita korkeita virkamiehiä osallistui tilaisuuteen, jossa puheen piti Ostmarkin valtakunnankomissaari tohtori Arthur Seyss-Inquart. Tilaisuuteen osallistui myös Unkarin hallitsija vara-amiraali Miklós Horthy, joka oli Itävalta-Unkarin laivaston taistelulaivan SMS Prinz Eugenin komentajana 24. marraskuuta 1917 – 1. maaliskuuta 1918 ja Itävalta-Unkarin laivaston viimeinen komentaja. Vesillelaskussa aluksen kummina oli Horthyn puoliso Magdolna Purgly.
Kriegsmarinen johto halusi nimen avulla siirtää Itävalta-Unkarin laivaston historiaa Saksan uudelle laivastolle. Aluksen nimeksi valittiin ensin Tegetthoff, mutta sen niminen alus oli osallisena Italian laivaston tuhoamisessa Lissan taistelussa 20. heinäkuuta 1866. Fasistisen Italian ollessa liittolaisena ei haluttu aiheuttaa mahdollista selkkausta ja aluksen nimeksi valittiin Eugen Savoijilaisen mukaan Prinz Eugen. Vesillelaskutilaisuuden jälkeen pidettiin Kielissä laivastonäyttely.
Aluksen varustaminen sujui hyvin, mutta Britannian kuninkaallisten ilmavoimien hyökkäys Kieliin 1. heinäkuuta 1940 aiheutti vaurioita. Alus otettiin siten palvelukseen vasta 1. elokuuta.
Palvelus

Palvelukseenoton jälkeen alkoi miehistön koulutus tehtäviinsä. Alus viimeisteltiin 2.–17. elokuuta, jonka jälkeen kaikki laitteet, järjestelmät ja uudet laitteistot oli asennettu. Miehistö aloitti koulutusammunnat 18. elokuuta ja seuraavana päivänä magneettiset kompassit asetettiin ja inklinaatiomittaukset tehtiin. Risteilijöiden komentaja kontra-amiraali Schmundt tarkasti 21. elokuuta aluksen merikelpoisuuden. Seuraavana päivänä alus lähti Kielistä koulutusajan tukikohtaansa Gotenhafeniin, missä alukselle tehtiin polttoaineenkulutus- ja nopeustestit 27. elokuuta.
Alukselta nousi 3. syyskuuta ensimmäisen kerran Arado-tiedustelukone, ja miehistö aloitti 10. syyskuuta uuden aluksen vastaanottokokeet. Alukselle asennettu hydrofoni tarkastettiin 17. syyskuuta aluksen ollessa sukellusveneiden maalilaivana. Seuraavana päivänä aluksen miehistö harjoittelu meritankkausta Altmark-luokan emälaivan Ermlandin kanssa. Aluksen tykkimiehistöjä koulutettiin 13. lokakuuta alkaen ja aluksen pääaseilla ammuttiin ensimmäisen kerran 15. lokakuuta.
Keinunnanhillintälaitteistoa testattiin 1. marraskuuta ja seuraavana päivänä alkoivat taisteluharjoitukset, jotka keskeytyivät vuorokautta myöhemmin telakalle siirron vuoksi. Alus vapautui telakalta vasta 13. joulukuuta, jolloin taisteluharjoitukset jatkuivat. Telakalla aluksen tykistöntulenjohtojärjestelmää säädettiin ja 10. joulukuuta alukselle lastattiin ampumatarvikkeita ammuntoja varten. Aluksen radiomiehistöt osallistuivat täydennyskoulutukseen 11. joulukuuta ja kompassit säädettiin 12. joulukuuta.
Laivaston komentaja suuramiraali Erich Raeder, uusien alusten käyttöönotosta vastaavan osaston päällikkö vara-amiraali Hermann von Fischel ja kontra-amiraali Thäter vierailivat aluksella 17.–18. joulukuuta aluksen ollessa nopeuskokeissa mitatulla matkalla. Alus saavutti testeissä 33,5 solmun nopeuden, jolloin aluksen tankit oli täytetty 74 prosenttisesti. Tämän jälkeen aluksen vastaanottokokeet päätettiin.
Taistelukoulutuksessa aluksen tykkimiehistöjen maalina oli 8.-16. tammikuuta 1941 Hessen. Alus oli 25. tammikuuta – 8. huhtikuuta Germaniawerftin telakan luiskalla 5 korjattavana ja samalla sille tehtiin tarkastuksissa havaittuja muutoksia. Telakalta vapauduttuaan alus harjoitteli yhdessä Bismarckin kanssa. Palatessaan eräästä harjoituksesta takaisin Kieliin aluksen propulsiojärjestelmään tuli vika aluksen osuessa miinaan, jolloin suunniteltua yhteisoperaatiota piti siirtää.
Palvelus > Operaatio Rheinübung

Amiraali Günther Lütjens tarkasti 18. toukokuuta Prinz Eugenin Gotenhafenissa ennen kuin alus siirtyi sataman edustalle ankkuriin kello 11.12. Alus harjoitteli iltapäivän Bismarckin kanssa. Alus  suuntasi kello 21.18 länteen kohdatakseen uudelleen taistelulaivan 19. toukokuuta kello 11.25 Rügenin edustalla, jossa Prinz Eugenin päällikkö Brinkmann tiedotti miehistölleen alkavasta operaatiosta.
Raskaiden alusten suojaksi määrättyjen hävittäjien Z14 Friedrich Ihnin ja Z23:n sekä kahden Sperrbrecherin saavuttua Bismarck ja Prinz Eugen suuntasivat Iso-Beltin eteläiseen salmeen, jossa Z10 Hans Lody ja 5. miinanraivaajalaivue liittyivät suojueeseen. Pinta-alusten lisäksi alusten ilmasuojaksi määrättiin kuusi Messerschmitt Bf 110 hävittäjää ja kaksi He 115 meritiedustelukonetta.
Ruotsin länsirannikolla joukko tanskalaisia ja ruotsalaisia kalastaja-aluksia havaitsi saattueen, josta tiedon saatuaan Saksan laivaston esikunta pelkäsi tiedon leviävän. Ruotsin laivaston risteilijä HMS Gotland lähetti radioviestin 20. toukokuuta kello 15 Marstrandin edustalta Tukholmaan saksalaisten liikkeistä. Britannian kuninkaallisen laivaston viestitiedustelu purki lähetetyn viestin, jonka mukaan Ruotsin länsirannikolla on havaittu kaksi Saksan laivaston suurta pinta-alusta saattajinaan kolme hävittäjää ja joukko pienempiä aluksia. Britannian amiraliteetti teki havainnosta oikean johtopäätöksen ulosmurtautumisesta ryhtyen toimiin.
Prinz Eugen kohtasi Bismarckin kanssa 24. toukokuuta 1941 taisteluristeilijä HMS Hoodin sekä taistelulaiva HMS Prince of Walesin. Prinz Eugen osui kolmasti Prince of Walesiin ja Hoodiin ainakin kerran, mikä aiheutti laivalla valtavan tulipalon. Vaikka Hood upposi taistelussa ja Prince of Wales vaurioitui, englantilaiset sota-alukset seurasivat edelleen saksalaisia. Myöhemmin samana päivänä Bismarck määräsi Prinz Eugenin irtautumaan. Se onnistui välttämään englantilaiset alukset ja suuntasi etelään kohtaamaan tankkeri Spichernin sekä valmistautumaan liittoutuneiden kauppamerenkulun häirintään Atlantilla. Täpärästi väistettyään Bismarckia, etsivät englantilaiset yksiköt Prinz Eugenia, joka saapui Ranskan Brestiin 1. kesäkuuta.
Palvelus > Brest ja operaatio Cerberus

RAF pommitti satamaa säännöllisesti ja yöllä 1. heinäkuuta alukseen osui pommi, joka räjähti tykistön komentohuoneessa surmaten 60 miehistön jäsentä. Alus oli sidottu Brestiin, kunnes helmikuussa 1942 operaatio Cerberuksessa palasi Saksaan.
Palvelus > Muut sotatoimet

Pian Saksaan paluunsa jälkeen helmikuussa Prinz Eugen komennettiin Norjaan mahdollisen liittoutuneiden maihinnousun varalta. Matkalla 23. helmikuuta 1942 sukellusvene HMS Tridentin laukaisema torpedo osui aluksen perään. Alus pääsi kuitenkin Trondheimiin, missä siihen tehtiin alustavat korjaukset. Alus palasi Kieliin telakalle 18. toukokuuta korjattavaksi, joka valmistui lokakuussa. Alus sai palvelukseen palattuaan käskyn palata Norjaan. Kahden epäonnistuneen yrityksen jälkeen aluksen siirto Norjaan peruutettiin helmikuussa 1943.
Syyskuussa 1944 Prinz Eugen oli Ahvenanmaalla suojaten saksalaisten laivasaattueiden kulkua evakuoitaessa Lapin armeijan miehiä ja materiaalia Suomesta aselevon jälkeen.
Keväällä 1945 alus oli Itämerellä Liivinmaalla, Preussissa ja Puolassa aiheuttaen puna-armeijalle suuria tappioita tykkitulellaan.