stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Johanneksen ilmestys
Sisältö > Seitsemän enkelin vitsaukset

Kirjoittaja näkee seitsemän enkeliä, joilla on seitsemän vihan maljaa. Enkelit vuodattavat maljat maan päälle. Maljojen seuraukset ovat:
Pedon merkin saaneisiin ja pedon kuvaa palvoviin ihmisiin tulee pahoja paiseita.
Meri muuttuu vereksi ja kaikki elävä kuolee meristä.
Joet ja vesilähteet muuttuvat vereksi.
Aurinko saa vallan paahtaa ihmisiä kovalla helteellä.
Pedon valtakunta pimenee. Tämä saattaa tarkoittaa joko koko maata, tai pedon kaupunkia (Uusi Babylon, Rooma tai Jerusalem). Pimeys on niin tuskastuttava, että ihmiset pureksivat kielensä rikki tuskissaan.
Eufrat-virta kuivuu ja valmistaa siten tien idästä kohti Israelia tuleville sotajoukoille. Joukot kerääntyvät Harmagedoniin.
Salamoita, ukkosenjylinää ja rakeita, sekä ankarin historiassa koettu maanjäristys, jonka seurauksena kaupungit kukistuvat sekä saaret ja vuoret häviävät muuttaen näin maapallon maantiedettä lopullisesti.
Sisältö > Viimeinen tuomio

Viimeisellä tuomiolla kaikki kuolleet ovat seisomassa Jumalan valtaistuimen edessä, ja avataan kaksi kirjaa: tekojen kirja ja elämän kirja. Kuolleet tuomitaan tekojensa mukaan, ja ne, joiden nimeä ei löydy elämän kirjasta, heitetään tuliseen järveen, joka on toinen kuolema. Monet kristityt ymmärtävät 'toisen kuoleman' merkitsevän 'ikuista kuolemaa' eli piinaa helvetissä tai 'ikuista eroa Jumalasta', mutta kreikankielisen alkutekstin sanat 'deuteros thanatos' merkitsevät kyllä sananmukaisesti 'toinen kuolema'.
Sisältö > Uusi taivas ja uusi maa

Ilmestyskirjan toiseksi viimeisessä luvussa, luvussa 21, ensimmäinen taivas, maa ja meri ovat hävinneet, ja kirjoittaja näkee uuden taivaan sekä uuden maan. Taivaasta laskeutuu Uusi Jerusalem, jossa Jumalan on tarkoitus asua ihmisten keskellä. Kuolemaa ja murhetta ei enää tule olemaan, koskapa ensimmäiset hävisivät.
Kaupungissa oli korkea muuri, kaksitoista porttia symboloimassa Israelin kahtatoista sukukuntaa, ja porteilla kaksitoista enkeliä. Kaupungin muurilla oli kaksitoista perustusta symboloimassa kahtatoista apostolia. Kaupungin korkeus, pituus ja leveys olivat kaikki 12 000 vakomittaa eli 2 304 kilometriä. Kaupunki oli rakennettu kullasta, jalokivistä ja helmistä. Kaupungissa ei ollut yötä, ja sen valaisi Jumalan kirkkaus.
Jumalan ja karitsan valtaistuimesta virtaa elävän veden virta, ja sen varrella elämän puu. Ihmiskunnan syntiinlankeemuksesta alkanut kirous oli poistettu.
Tulkintoja profetioista > Merkittävimmät tulkintakoulukunnat

Ilmestyskirjan sisällön ja sen käyttämän symbolisen kuvaston tulkinnasta on olemassa useita koulukuntia. Raamattua kirjaimellisesti tulkitsevat oppineet katsovat Ilmestyskirjan kuvaavan eräänlaista "muistilistaa", jonka tapahtumat voidaan viivata yli yksi kerrallaan kun lopun ajat lähestyvät. Jotkut taas katsovat ilmestyksen kuvaston kuvaavan maailman tapahtumia kirjan kirjoitusaikana.
Raamatullisen profetian koulukunta katsoo, että Ilmestyskirja kertoo lopun ajoista, erityisesti tulkittuna Danielin kirjaa ja Raamatun muiden eskatologisia osia vastaan. Tämä koulukunta voidaan jakaa edelleen preteristiseen näkemykseen, joka katsoo kirjan kertovan ensimmäisen vuosisadan tapahtumista, futuristiseen näkemykseen, joka katsoo kirjan tapahtumien olevan tulossa tulevaisuudessa, sekä historisistiseen näkemykseen, joka katsoo kirjan kertovan tapahtumista ensimmäisen vuosisadan ja vielä tulossa olevien lopun aikojen välillä.
Toisen Raamatullisen profetian koulukunnan mukaan Ilmestyskirja on lähinnä uudelleenkirjoitus erilaisista Vanhan testamentin profeetallisista kirjoista, ja että se olisi alun perin ollut Vanhan testamentin lopussa yhdessä muiden sittemmin poistettujen profeetallisten kirjojen kanssa. He myös katsovat, että kaikki ilmestyskirjallisuus on vain eri versioita samasta tekstistä, kuten synoptiset evankeliumit.
Historiallis-kriittinen näkemys tuli suosituksi kriittisten oppineiden keskuudessa 1700-luvun loppupuolella. Se pyrkii ymmärtämään Ilmestyskirjan osana muuta apokalyptistä kirjallisuutta, joka oli suosittua juutalaisessa ja kristillisessä perinteessä Babylonin vankeudesta saakka, ja joka seurasi Danielin kirjan antamaa mallia. Tässä kirja nähdään usein kirjoitetun oman aikansa yleisölle mahdollisesti vertauskuvallisesti kuvaten tai ennustaen sen ajan tapahtumia.
Myöhemmin esteettinen ja kirjallinen koulukunta ovat keskittyneet Ilmestyskirjaan taideteoksena ja mielikuvituksen tuotteena. Koulukunnat näkevät kirjan symboliikan taitavina ajattomien totuuksien sekä hyvän ja pahan vastaisen taistelun kuvauksina.
Ebioniitit ja muut essealaiset katsovat Ilmestyskirjan kertovan Jerusalemin temppelin tuhosta vuonna 66 sekä sitä seuranneista Rooman valtakunnan toimeenpanemista juutalaisten ja kristittyjen vainoista.
Patristinen, Augustinuksen, Hieronymuksen ja muiden kirkkoisien ylläpitämä tulkinta näkee Ilmestyskirjan yrityksenä kuvata hengellistä todellisuutta ja taivaallista jumalanpalvelusta, ja vertaa sitä kristillisen kirkon liturgiaan. Vaikkakin tulkinta on lähes unohdettu nykyään, se on vaikuttanut muun muassa katolisen kirkon katekismukseen.
Nämä tulkintavaihtoehdot eivät ole toisensa poissulkevia, ja useat kristityt yhdistävät näkemyksiä sen mukaan, mikä vaikuttaa ymmärrettävimmältä. Raamatullisen profetian koulukunnan näkemys on kuitenkin suosituin fundamentalistisessa ja evankelioivassa protestanttisuudessa, sekä muun muassa rastafariliikkeessä. Liberaalimmat tahot suosivat historiallis-kriittistä tulkintaa. Katolinen ja ortodoksinen kirkko ovat lisäksi kehittäneet omat näkemyksensä.
Tulkintoja profetioista > Preteristinen näkemys

Preteristisen näkemyksen mukaan Ilmestyskirja sisältää ennustuksia tapahtumista, jotka tapahtuivat ensimmäisen vuosisadan aikana. Näkemys on riippuvainen Ilmestyskirjan varhaisesta ajoituksesta, eli ajoituksesta jo noin vuodelle 68, koska myöhempi ajoitus siirtäisi "ennustukset" kuvattujen tapahtumien jälkeen. Tässäkin tapauksessa ennustusten ja tapahtumien välinen aika on vain vuosi tai pari. Preteristiset tulkinnat tulkitsevat Babylonin merkitsevän yleensä Jerusalemia. Harmageddonin nähdään olevan Rooman armeijan, "pedon", suorittama Jumalan rangaistus juutalaisille. Ennustusten katsotaan täyttyneen vuonna 70. Jotkut preteristit näkevät ilmestyksen loppuosan siirtyvän käsittelemään Roomaa, sen suorittamia kristittyjen vainoja ja Rooman valtakunnan kukistumista.
Tulkintoja profetioista > Futuristinen näkemys

Futuristisen näkemyksen mukaan Ilmestyskirjan kuvaamat tapahtumat tulevat tapahtumaan joskus tulevaisuudessa, hieman ennen Jeesuksen toista tulemista. Tällöin koittaa suuren ahdistuksen aika, joka on melko lyhyt aika, jolloin uskovat tulevat kokemaan voimakkaita vainoja, ja toisaalta puhdistumaan ja vahvistumaan niiden seurauksena. Se päättyy ylöstempaukseen, jossa Jumala tempaa kaikki tosikristityt maan päältä Taivaaseen.
Pretribulationistit uskovat, että kaikki tuolloin elävät kristityt otetaan kokonaisuudessaan Taivaaseen ennen ahdistuksen ajan alkua. Jotkut tämän tulkinnan kannattajat katsovat Israelin juutalaisten toimivan yhteistyössä antikristuksen kanssa. Tunnettu saarnaaja ja TV-evankelista Pat Robertson on saanut kritiikkiä siitä, että hän sanoi, että antikristus on todennäköisesti juutalainen, joka elää jo tällä hetkellä Israelissa. Midtribulationistit uskovat, että ylöstempaus tapahtuu ahdistuksen ajan puolivälissä, sen jo alettua mutta ennen sen pahinta vaihetta. Posttribulationistit uskovat, että ylöstempaus tapahtuu vasta kun Kristus palaa maan päälle ahdistuksen ajan lopussa.
Futuristista näkemystä ehdottivat ensimmäistä kertaa katoliset kirjoittajat Manuel Lacunza ja Francisco Ribera. Lacunza kirjoitti nimellä "Ben Ezra", ja katolinen kirkko julisti hänen kirjoituksensa pannaan. Näkemys on kasvattanut suosiotaan 1800- ja 1900-luvuilla fundamentalistisessa ja evankelioivassa kristillisyydessä.
Tulkintoja profetioista > Historisistinen näkemys

Historisistisen näkemyksen mukaan ennustuksen tapahtumat sijoittuvat ensimmäisen vuosisadan ja Kristuksen toisen tulemisen väliseen aikaan. Poliittisesti historisistinen tulkinta soveltaa Ilmestyskirjan symboliikkaa Rooman valtakunnan kukistumiseen, jakaantuneen Euroopan nousuun lännessä (varsinkin Kaarle Suuren aikoihin), islamilaisen maailman nousuun idässä ja itäisen valtakunnan kukistumiseen samalla, kun Eurooppa pyrkii yhdistymään ja luomaan Rooman valtakunnan uudelleen.
Kirkkohistoriallisesti historisistinen näkemys katsoo Ilmestyskirjan opettavan, että kirkko tulee vainoista huolimatta laajenemaan, kunnes se valloittaa koko maailman — mutta saman prosessin aikana se muuttuu vähittäisesti luopiokirkoksi, jossa tosikristityt ovat vain vainottu vähemmistö. Ilmestyskirjan symboliikassa "Porttojen äidin" ja "Babylonin" katsotaan kuvaavan luopiokirkkoa, "porttokirkkoa". Tämän nähdään olevan antikristus järjestelmänä, sen sijaan että antikristus olisi joku tietty henkilö, kuten futuristiset näkemykset katsovat.
Historisistisen näkemyksen mukaan Kristuksen toinen tuleminen tapahtuu niihin aikoihin, kun osittain yhdistynyt Eurooppa alkaa päätyä sotaan Israelia vastaan. Tämä näkemys on suosittua fundamentalististen kristittyjen parissa. Israelin vastaisen liittokunnan kokoonpanosta on erilaisia näkökantoja: joidenkin mukaan se koostuu pääasiassa itäisen Euroopan maista, merkittävimpänä Venäjä; toisten mukaan Länsi-Euroopasta. Kristus voittaa liittokunnan, pelastaa Israelin varmalta tuholta, tuomitsee luopiokristityt ja puolustaa tosikristittyjä sekä perustaa valtakunnan maan päälle.
Varhaisimmat kristityt kirjoittajat tulkitsivat Ilmestyskirjaa historisistisesti, tosin sellaisena aikana, jolloin historisistinen ja futuristinen näkökanta eivät olleet vielä erkaantuneet toisistaan. Historisistiset näkökannat ovat yleensä millennialistisia ja painottavat Kristuksen kirjaimellista tuhatvuotista valtakuntaa maan päällä. Tämä näkökanta on menettänyt merkitystään ja samalla koko historisistinen tulkinta. Nykyään lähinnä kaikkein millenaristisimmat lahkot suosivat historisismia.
Nykyisin monet protestantit käyttävät historisistista näkökulmaa perustana katolisuuden vastaisille opetuksille nähden juuri katolisen kirkon "porttokirkkona". Historisistinen tulkinta ei kuitenkaan välttämättä vaadi tätä. Monet neljännen ja viidennen vuosisadan katoliset kirjoittajat sovelsivat ennustusta tulevasta luopumuksesta omaan kirkkoonsa monilla eri tavoilla. Jotkut katsoivat, että luopumus tapahtuu kirkon sisällä. Jotkut katsoivat, että tämä oli jo tapahtunut, ja vetosivat johonkin teologiseen kiistakohtaan. Näkemysten erona oli lähinnä se, millainen luopumus oli kyseessä.
Tulkintoja profetioista > Itäisen ortodoksikirkon näkemys

Ortodoksisen kirkon näkemys ei sovi suoraan yhteenkään edellä esitettyyn näkökulmaan. Sen mukaan Ilmestyskirja kuvaa samanaikaisesti oman aikansa tapahtumia ja tulossa olevia tapahtumia, joille kirjoittamisen aikana tapahtuneet asiat olivat eräänlaisia valjuja esikuvia. Näkemys ei suosi pyrkimyksiä yhdistellä ennustuksia havaittuihin nykyajan tapahtumiin ennen aikojaan ottaen vakavasti Raamatussa olevat varoitukset lopun aikojen ennustelun vaaroista. Sen sijaan Ilmestyskirjan katsotaan olevan varoitus ja kehotus olla valmiina lopun aikoja varten, milloin ne sitten tulevatkaan ("kuten varas yöllä"). Ajankohta on Jumalan valitsema, ei sellainen, jota kuolevaiset voivat ennustella.
Tulkintoja profetioista > Hengellinen tai idealistinen näkemys

Hengellisen näkemyksen, jota jotkut kutsuvat myös idealistiseksi näkemykseksi, mukaan Ilmestyskirja ei ennusta mitään tiettyjä tulevia tapahtumia. Sen sijaan se katsoo, että näyt ilmentävät ikuisia hengellisiä totuuksia, jotka esiintyvät kaikkina aikoina ja kaikissa paikoissa. Tulevia aikoja koskevia ennustuksia löytyy ainoastaan Ilmestyskirjan viimeisissä, Uutta Jerusalemia kuvaavissa luvuissa.
Tulkintoja profetioista > Historiallis-kriittinen näkemys

Historiallis-kriittinen näkemys katsoo, että Ilmestyskirjan teksti on kaikkien muiden käsin kirjoitettujen tekstien tavoin käynyt läpi monia kirjoitusvaiheita ja mahdollisesti kokenut lisäyksiä ja poistoja sekä kopiointivirheitä. Tekstin muokkauksen syyt kattavat kaikki mahdolliset inhimilliset syyt, ja koko tekstiä tulee katsoa suhteessa sen historialliseen kontekstiin. Tämän näkökannan mukaan kirja yleensä katsotaan kirjoitetuksi oman aikansa yleisöä ajatellen.
Ilmestyskirjan itsensä hyväksyminen Raamatun kirjojen kaanoniin on samoin historiallinen prosessi, joka ei poikkea muiden tekstien hyväksymisestä. Samaan aikaan kirjoitettujen muiden ilmestysten hylkääminen saattaa kertoa jotain siitä, millä perusteella kirjojen katsottiin olevan joko ortodoksisia (oikeaoppisia), heterodoksisia tai jopa vääräoppisia.
Historiallis-kriittinen näkökanta ei voi suoraan ottaa kantaa Ilmestyskirjan jumalalliseen inspiraatioon ja ennustusten totuuteen eikä kirjan merkitykseen nykymaailmalle. Tulkinta rajoittuu siihen, mitä kirjoittajan voidaan ajatella tarkoittaneen ja mitä sen yleisön voidaan ajatella ymmärtäneen. Näin kirjan symbolismi voidaan ymmärtää ainoastaan historiallisessa kirjallisessa ja yhteiskunnallisessa kontekstissa. Näkökanta usein korostaa, että apokalyptisissä kirjoissa kuvataan usein jo tapahtuneita tapahtumia "ennustusten" ja vertauskuvien muodossa. Tätä kautta aukeaa yksi usein esitetty tulkinta ilmestyskirjalle. Tähän tulkintaan sopii esimerkiksi kuvaus Keisari Nerosta tai jostain muusta sen ajan valtiaasta ilmestyskirjan petona. Kriittiset tutkijat tutkivat muuta apokalyptistä kirjallisuutta ja ensimmäisen vuosisadan tapahtumia selvittääkseen, mitä kirjoittaja on mahdollisesti tarkoittanut.
Historiallis-kriittiseen näkemykseen Johanneksen ilmestyksestä yhtyy myös Urantia-kirja, jonka mukaan Ilmestyskirja on "säilynyt vain katkelmallisessa ja turmeltuneessa muodossa."
Kirjallisuutta > Suomeksi

Aejmelaeus, Lars: Kristinuskon synty : Johdatus Uuden testamentin taustaan ja sanomaan.  Helsinki:  Kirjapaja, 2007.  ISBN 951-607-529-0
Peltola, Olavi: ”Johanneksen ilmestys”, Löytöretki Uuteen testamenttiin.  Kauniainen:  Perussanoma, 1992.  ISBN 951-888-362-9  Teoksen verkkoversio.
Satama, Mikko: Ilmestyskirja avautuu.  Norderstedt, Saksa:  Books on Demand GmbH, 2020.  ISBN 978-952-80-4280-8
Thurén, Jukka: Johanneksen ilmestys.  Aurinko, 2009.  ISBN 978-952-230-040-9
Valkama, Pirkko: Tulevaisuuden ja toivon kirja.  Uusi tie, 2018.  ISBN 978-951-619-640-7
Kirjallisuutta > Englanniksi

Bauckham, Richard: The Theology of the Book of Revelation.  (New Testament Theology)  Cambridge University Press, 1993.  ISBN 0521356911
Cory, Catherine A.: The Book of Revelation.  (The new Collegeville Bible commentary: New Testament 12)  Liturgical Press, 2006.  ISBN 0814628850
Kealy, Sean P.: The Apocalypse of John.  (Message of Biblical Spirituality Series 15)  Liturgical Press, 1987.  ISBN 0814655815
Malina, Bruce J. & Pilch, John J.: Social-science Commentary on the Book of Revelation.  Fortress Press, 2000.  ISBN 1451411359
Morris, Leon: The Book of Revelation: An Introduction and Commentary.  (Tyndale New Testament commentaries 20)  Wm. B. Eerdmans Publishing, 1987.  ISBN 0802802737
Mounce, Robert H.: The Book of Revelation.  (The New International Commentary on the New Testament)  Wm. B. Eerdmans Publishing, 1998.  ISBN 0802825370
Swete, Henry Barclay: The Apocalypse of St. John: The Greek Text with Introduction Notes and Indices.  Wipf and Stock Publishers, 1999.  ISBN 1579102182
Talbert, Charles H.: The Apocalypse: A Reading of the Revelation of John.  Westminster John Knox Press, 1994.  ISBN 0664253636
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Johanneksen ilmestys Wikimedia Commonsissa
Aiheesta muualla > Teksti

Raamattu . Suomen evankelis-luterilainen kirkko.
Johanneksen ilmestys (Arkistoitu – Internet Archive) (1992)
Johanneksen ilmestys (Arkistoitu – Internet Archive) (1938)
Johanneksen ilmestys. Suomenkieliset käännökset (1992, 1938 ja 1776), useita muita käännöksiä sekä kreikankielinen alkuteksti (mm. Westcott-Hort -laitos). Uskonkirjat.net.
Johanneksen ilmestys (1938, 1776 ja 1642). Finbible – suomalaisia raamatunkäännöksiä.
Johanneksen ilmestys, interlineaarinen aramea – suomi, käännös: Tuomas Levänen.
Aiheesta muualla > Muuta

Kirby, Peter (toim.): The Book of Revelation. Early Christian Writings. (englanniksi)
Molles, Brad: The Beast and The Bride – Interpreting Revelation in the light of history[vanhentunut linkki]. Historisistinen tulkinta Ilmestyskirjasta. (englanniksi)
Van den Biesen, Christian: Apocalypse Catholic Encyclopedia. 1911. New York:  Robert Appleton Company. (englanniksi)
Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista. 
Alkuperäinen artikkeli: en:Book of Revelation
| n k Uusi testamentti |
| --- | --- |
Evankeliumit ja apostolien teot:  Evankeliumi Matteuksen mukaan  Evankeliumi Markuksen mukaan  Evankeliumi Luukkaan mukaan  Evankeliumi Johanneksen mukaan  Apostolien teot 
Paavalin kirjeet:  Kirje roomalaisille  Ensimmäinen kirje korinttilaisille  Toinen kirje korinttilaisille  Kirje galatalaisille  Kirje efesolaisille  Kirje filippiläisille  Kirje kolossalaisille  Ensimmäinen kirje tessalonikalaisille  Toinen kirje tessalonikalaisille  Ensimmäinen kirje Timoteukselle  Toinen kirje Timoteukselle  Kirje Titukselle  Kirje Filemonille  Kirje heprealaisille 
Katoliset kirjeet:  Jaakobin kirje  Ensimmäinen Pietarin kirje  Toinen Pietarin kirje  Ensimmäinen Johanneksen kirje  Toinen Johanneksen kirje  Kolmas Johanneksen kirje  Juudaksen kirje 
Profetiat:  Johanneksen ilmestys 
Maailmanloppu ja lopun ajat kristillisessä eskatologiassa
Antikristus | Apokalypsi | Eskatologia | Danielin kirja | Harmageddonin taistelu | Ilmestyskirja | Jeesuksen toinen tuleminen | Pedon luku | Tuhatvuotinen valtakunta | Tuomiopäivä | Vihan ja ahdistuksen aika | Väärä profeetta | Ylöstempaus
Johannes Patmoksella, Les Très Riches Heures du Duc de Berry
Apokalyptiset ratsastajat (Albrecht Dürer)
Portto, peto ja Babylon. Kaiverrus Venäjältä 1800-luvulta.
Yksityiskohta Michelangelon teoksesta Viimeinen tuomio.
Käännös suomeksi
Itulehdet

| Itulehdet |
| --- | --- |
 Tulilatva
Tieteellinen luokittelu
Kunta::  Kasvit Plantae
Alakunta::  Putkilokasvit Tracheophyta
Kaari::  Siemenkasvit Spermatophyta
Alakaari::  Koppisiemeniset Magnoliophytina
Luokka::  Kaksisirkkaiset Magnoliopsida
Lahko::  Saxifragales
Heimo::  Maksaruohokasvit Crassulaceae
Suku::  Itulehdet Kalanchoë  Adans.
Katso myös
   Itulehdet Wikispeciesissä   Itulehdet Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OK: 
Itulehdet (Kalanchoë) on maksaruohokasveihin kuuluva mehikasvisuku, jossa on noin 130 yksi-, kaksi- ja monivuotista lajia. Ne ovat sukkulentteja, pensaita tai pieniä puita. Esimerkiksi huopaitulehti kasvaa usein pikkupuuksi. Itulehtiä esiintyy laajasti lämpimän ilmaston alueella, Keski-Afrikassa, Etelä-Afrikassa, Madagaskarilla, Saudi-Arabiassa, Jemenissä, Sokotralla, Aasiassa, Australiassa ja Amerikan trooppisessa osassa. Monia itulehtien lajeja viljellään huonekasvina. Tunnetuin itulehdistä lienee laajasti ruukkukukkana viljelty tulilatva, jonka kantalaji on kotoisin Madagaskarilta.
Lajeja

Kalanchoë beharensis – huopaitulehti
Kalanchoë Blossfeldiana-Ryhmä (K. blossfeldiana) – tulilatva
Kalanchoë crenata – hammasitulehti
Kalanchoë daigremontiana – pitsi-itulehti eli laskuvarjojääkäri
Kalanchoë delagoensis (tai K. delagoense) – lieriöitulehti
Kalanchoë farinacea – jauhoitulehti
Kalanchoë laxiflora – härmeitulehti
Kalanchoë mangini tai K. manginii – pisaraitulehti
Kalanchoë marmorata – kirjoitulehti
Kalanchoë pinnata – sulkaitulehti
Kalanchoë porphyrocalyx – nuokkuitulehti
Kalanchoë thyrsiflora – kapinitulehti
Kalanchoë tomentosa – nukkaitulehti
Kalanchoë uniflora – kelloitulehti
Kalanchoë lateritia – tiili-itulehti
Kalanchoë nyikae – pyöröitulehti
Kalanchoë prolifera – jätti-itulehti
Kalanchoë serrata – sahaitulehti
Kalanchoë tubiflora – lieriöitulehti
Kalanchoë usambarensis – liekki-itulehti
Huopaitulehti.
Pitsi-itulehti.
Lieriöitulehti.
Jauhoitulehti.
Härmeitulehti.
Pisaraitulehti.
Sulkaitulehti.
Nukkaitulehti.
Aiheesta muualla

Finto: Kassu – Kasvien suomenkieliset nimet: Kalanchoe
Suomen Lajitietokeskus: Itulehdet – Kalanchoë
| --- | --- |
Taksonitunnisteet:  Wikidata: Q312063  Wikispecies: Kalanchoe  APDB: 191771  APNI: 114564  BOLD: 306380  CoL: 577G  EPPO: 1KANG  FloraBase: 22417  FNA: 116917  FoC: 116917  GBIF: 2985928  GRIN: 6246  iNaturalist: 59379  IPNI: 12186-1  IRMNG: 1097463  ITIS: 500355  NBN: NHMSYS0000460011  NCBI: 23012  NZOR: 7da6a68b-e96c-4d7d-bb94-49bae3142581  Open Tree of Life: 7992  PLANTS: KALAN  POWO: urn:lsid:ipni.org:names:30060186-2  Tropicos: 40034315  WFO: wfo-4000019783
Ulf Göran Ahlfors

Ulf Göran Richard Ahlfors (1. huhtikuuta 1932 Helsinki – 17. marraskuuta 2017 Helsinki) oli suomalainen psykiatri ja professori. Ahlfors aloitti lääketieteen opinnot Helsingin ja Turun yliopistossa ja valmistui lääketieteen lisensiaatiksi Turusta 1960. Hän sai psykiatrian erikoispätevyyden vuonna 1964, ja tohtoriksi hän väitteli Helsingissä vuonna 1969 tutkimuksella, joka käsitteli rottien käyttäytymistä alkoholin vaikutuksen alaisena.
Ahlfors työskenteli pitkään Hesperian sairaalassa: apulaisylilääkärinä 1968–1979 ja ylilääkärinä 1979–1995. Lisäksi hän opetti psykiatriaa muun muassa Helsingin yliopistossa, jossa hänellä oli dosentuuri vuodesta 1975 ja jossa hän hoiti psykiatrian professuuria viransijaisena useita jaksoja erityisesti 1980-luvulla. Ahlfors sai professorin arvonimen vuonna 1979, ja hänen mukaansa nimettiin Hesperian sairaalan Ahlfors-sali. Eläkkeelle jäätyään Ahlfors piti yksityisvastaanottoa Helsingin Eirassa 80-vuotiaaksi asti. Hän julkaisi ruotsinkielisen psykopatologian oppikirjan vuonna 1983.
Kirjallisia lahjojaan Ahlfors toteutti Turun ruotsalaisessa teatterissa, johon hän kirjoitti työryhmän jäsenenä revyitä, ja hän toimitti radion ja television viihdeohjelmia. Hän oli viehättynyt erityisesti satiirista.
M. Agejev

M. Agejev (ven. М. Аге́ев, oikea nimi Mark Lazarevitš (myös Ljudvigovitš, Leontjevitš) Levi, Марк Ла́заревич (Людвигович, Леонтьевич) Ле́ви; 8. elokuuta 1898 Moskova, Venäjä – 5. elokuuta 1973 Jerevan, Armenian neuvostotasavalta, Neuvostoliitto) oli venäläinen kirjailija.
M. Agejev syntyi juutalaisen kauppiaan perheeseen. Hän valmistui lukiosta ja kääntyi luterilaiseksi vuonna 1916. Agejev opiskeli Moskovan yliopistossa vuosina 1916–1920, mutta ei suorittanut tutkintoa. Vuonna 1925 hän muutti Saksaan ja asui myöhemmin Istanbulissa Paraguayn passilla. Agejevin omaelämänkerrat sisältävät monia yksityiskohtia, joita ei ole voitu todentaa.
Agejevin ensimmäinen kertomus ilmestyi vuonna 1934. Samana vuonna julkaistiin osa hänen Kokaiiniromaanistaan (Roman s kokainom), joka ilmestyi erillisenä kirjana Pariisissa vuonna 1936. Sen aiheena on moskovalaisen koululaisen persoonallisuuden hajoaminen kokaiinin vaikutuksesta aikana ennen Venäjän vallankumousta.
Kirjailija anoi pääsyä Neuvostoliittoon vuonna 1939 ja vuonna 1942 hänet karkotettiin Turkista kotimaahansa. Hän asettui asumaan Jerevaniin, jossa hän opetti saksaa Jerevanin yliopistossa ja Armenian tiedeakatemiassa.
Kokaiiniromaani käännettiin useille kielille 1980-luvun alussa, ja vuonna 1983 lännessä ilmestyi sen venäjänkielinen uusintapainos. Kirjallisuustutkija Nikita Struve esitti hypoteesin, jonka mukaan romaanin tekijä olisi Vladimir Nabokov. Agejevin kirjeenvaihto ja häntä koskevat asiakirjat osoittavat tämän laajalle levinneen väitteen perättömäksi.
Suomennos

Kokaiiniromaani (Roman s kokainom). Suom. Anton Nikkilä. Helsinki: Like, 1998 ISBN 951-578-569-3 (2. p. 2003).
Aiheesta muualla

Kokaiiniromaani Lib.ru-sivustolla (venäjäksi)
| Auktoriteettitunnisteet  |
| --- | --- |
Kansainväliset:  ISNI  VIAF  WorldCat 
Kansalliset:  Norja  Espanja  Ranska  BnF data  Saksa  Israel  Suomi (KANTO)  Belgia  Yhdysvallat  Ruotsi  Latvia  Tšekki  Kreikka 2  Alankomaat  Puola 
Henkilöt:  Deutsche Biographie  DDB 
Muut:  Europeana  IdRef