stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Kālidāsa
Vaikutus

Kālidāsa tunnustetaan laajalti klassisen sanskritinkielisen kirjallisuuden merkittävimmäksi runoilijaksi ja näytelmäkirjailijaksi. Monien mielestä hän on Intian historian merkittävin kirjailija. Hänen kirjoitustyyliään pidetään sanskritinkielisen kirjallisuuden arkkityyppinä: sen nähdään heijastelevan sanskritille ja sanskritinkieliselle kultturille sisäsyntyisiä piirteitä. Hänen teoksensa kuuluvat hovikirjallisuuden perinteeseen, joka lienee syntynyt ehkä jopa tuhat vuotta hänen elämäänsä mutta jonka tuotoksia ei ole juuri säilynyt jälkipolville. Kālidāsa liitti varhaisemman vedalaisen uskonnollisen perinteen ajan uuteen, maallistuneempaan hindulaisuuteen.
Ensimmäisenä Śakuntalā-näytelmän englannin kielelle käänsi William Jones vuonna 1789. Käännöksensä esipuheessa hän kutsuu Kālidāsaa ”Intian Shakespeareksi”; näin syvä ihailu on eräänlainen huipentuma 1700-luvun loppupuolen kehitykselle, jossa lännessä löydettiin sanskritinkielinen kirjallisuus. Kālidāsan teokset innostivat monia eurooppalaisia kirjailijoita ja säveltäjiä, kuten Johann Wolfgang von Goethea ja Johann Gottfried von Herderiä. Ensimmäisen saksankielisen käännöksen laati Georg Forster jo vuonna 1791, ja Saksassa Kālidāsa saikin erityisen innostuneen vastaanoton. Vuonna 1830 Goethe kirjoitti näytelmän ranskaksi kääntäneelle Antoine-Léonard de Chézylle:
»Kun sain ensi kerran tietää tästä käsittämättömän syvällisestä teoksesta, minut valtasi suuri innostus, ja näytelmä yllytti minua ryhtymään mahdottomaan urakkaan sovittaa se saksankieliselle teatterille, jo ennen kuin olin lukenut sen loppuun [– – Näytelmässä] runoilija vaikuttaa olevan kykyjensä huipulla kuvatessaan luonnonjärjestystä, hienointa tapaa elää, puhtainta moraalista ponnistelua, arvollisinta hallitsijaa ja vakavinta jumalallista pohdintaa; silti hän on luomuksensa herra ja isäntä.»
Śakuntalā onkin sittemmin käännetty kaikille merkittäville eurooppalaisille kielille. Sen sovittaminen eurooppalaiselle näyttämölle osoittautui kuitenkin vaikeaksi, eikä se ole löytänyt vielä paikkaansa länsimaisessa teatterikaanonissa.
Vuoden 1931 tamilinkielinen elokuva Kalidas kertoo Kālidāsan elämästä.
Vuoden 1940 tamilinkielinen elokuva Sakuntalai.
Śakuntalān tanskankielisen version kuvitusta, 1845.
Kālidāsaa juhlistava neuvostoliittolainen postimerkki.
Kirjallisuutta

Gopal, Ram: Kālidāsa: His Art and Culture.  New Delhi:  Concept, 1984.  Kirja Googlen teoshaussa. (englanniksi)
Kaalidaasa: Šakuntalaa.  ((Śakuntalā, 400-luku.) Sanskritista ja prākritista suomentanut sekä johdannon ja selitykset laatinut Klaus Karttunen. Suomen Itämaisen Seuran suomenkielisiä julkaisuja, 20)  Helsinki:  Suomen itämainen seura, 1988.  ISSN 0359-7938  ISBN 951-9380-08-6
Krishnamoorthy, K.: Kālidāsa.  New Delhi:  Sahitya Akademi, 1994.  ISBN 81-7201-688-3  Kirja Googlen teoshaussa. (englanniksi)
Shastri, Gaurinath Bhattacharyya: A Concise History of Classical Sanskrit Literature.  Delhi:  Motilal Banarsidass, 1987.  ISBN 81-208-0027-3  Kirja Googlen teoshaussa. (englanniksi)
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Kālidāsa Wikimedia Commonsissa
Kālidāsan teoksia Project Gutenbergissa. (englanniksi)
Epigraphical Echoes of Kālidāsa. (englanniksi)
| Auktoriteettitunnisteet  |
| --- | --- |
Kansainväliset:  FAST  ISNI  VIAF 2 
Kansalliset:  Norja  Espanja  Ranska  BnF data  Katalonia  Saksa  Italia  Israel  Belgia  Yhdysvallat  Ruotsi  Latvia  Japani  Tšekki  Australia  Korea  Kroatia  Alankomaat  Puola  Portugali  Vatikaani 
Tieteilijät:  CiNii 
Taiteenala:  FID  KulturNav  MusicBrainz 
Henkilöt:  Deutsche Biographie  DDB  Trove 
Muut:  Europeana  SNAC  IdRef  İslâm Ansiklopedisi 
Raja Ravi Varma, kuvitusta Śakuntalā-teokseen, 1898.
Federico Dimarco

| 0 | 1 | 2 | 3 |
| --- | --- | --- | --- |

Henkilötiedot
Koko nimi: Federico Dimarco
Syntymäaika: 10. marraskuuta 1997 (ikä 27)
Syntymäpaikka: Milano, Italia
Pelipaikka: vasen laitapuolustaja
Pituus: 175 cm
Seura
Seura: Inter
Pelinumero: 32
Junioriseurat
–2015: Inter
Seurat
| Vuodet | Seura | O | (M) |
| 2015–2017 | Inter | 1 | (0) |
| 2016 | → Ascoli (laina) | 15 | (0) |
| 2016–2017 | → Empoli (laina) | 12 | (0) |
| 2017–2018 | Sion | 9 | (0) |
| 2018– | Inter | 98 | (11) |
| 2018–2019 | → Parma (laina) | 13 | (1) |
| 2020–2021 | → Verona (laina) | 48 | (5) |
Maajoukkue
| 2012 | Italia U15 | 9 | (1) |
| 2012 | Italia U16 | 2 | (0) |
| 2012–2014 | Italia U17 | 20 | (2) |
| 2013–2015 | Italia U18 | 9 | (1) |
| 2014–2016 | Italia U19 | 17 | (5) |
| 2016–2018 | Italia U20 | 10 | (3) |
| 2018–2019 | Italia U21 | 10 | (1) |
| 2022– | Italia | 28 | (3) |
 Seurajoukkueuran tilastot kattavat vain kansalliset sarjat, päivitetty 6. kesäkuuta 2024.  Maajoukkueuran tilastot päivitetty 25. joulukuuta 2024.
Federico Dimarco (s. 10. marraskuuta 1997 Milano) on italialainen jalkapalloilija, pelipaikaltaan vasen laitapuolustaja. Hän edustaa Serie A:ssa pelaavaa Interiä ja kuuluu myös Italian jalkapallomaajoukkueeseen. Hän on pituudeltaan 175-senttimetrinen.
Seurajoukkueura

Dimarco on Interin kasvatti. Hän pelasi ensimmäiset minuuttinsa Interin ykkösjoukkueessa Eurooppa-liigan ottelussa Qarabağia vastaan joulukuussa 2014. Serie A:ssa hän pelasi loppuhetket saman kauden päätöskierroksen ottelussa Empolia vastaan. Kevätkaudella 2016 hän pelasi lainasopimuksella Ascolissa 15 Serie B -ottelua. Seuraavan kauden hän oli lainalla Empolissa, jossa pelasi 12 Serie A:n ottelua.
Dimarco siirtyi Sveitsin Superliigan Sioniin vajaan neljän miljoonan euron siirtosummalla kesällä 2017. Hän pelasi seuraavalla kaudella yhdeksän liigaottelua ja siirtyi kesällä 2018 takaisin Interiin viidellä miljoonalla eurolla. Kaudella 2018–2019 hän pelasi Parmassa lainalla 13 Serie A:n ottelua ja teki ammattilaisuransa ensimmäisen maalin Interiä vastaan syyskuussa 2018. Kaudella 2019–2020 hän tuli kolmessa Interin liigaottelussa vaihdosta kentälle. Tammikuusta 2020 alkaen hän pelasi puolitoista vuotta lainalla Veronassa, jossa teki 48 Italian pääsarjaottelussa viisi maalia ja antoi kahdeksan maalisyöttöä.
Dimarco pelasi kaudella 2021–2022 Interissä 32 Serie A -ottelua, joissa kolmessatoista hän oli avauskokoonpanossa. Hän teki kaksi ja syötti neljä maalia. Interin voittamassa Italian cupissa hän pelasi kaksi ottelua mukaan lukien finaali. Hän voitti myös Italian supercupin. Mestarien liigassa hän pelasi seitsemän ottelua. Kaudella 2022–2023 hän pelasi 33 liigaottelua, joista 26 avauskokoonpanossa. Hän teki neljä maalia, joista kaksi Bolognaa vastaan marraskuussa. Lisäksi hän antoi viisi maalisyöttöä. Mestarien liigassa hän pelasi 11 ottelua, joista avauskokoonpanossa kymmenen, mukaan lukien tappiollinen finaali, ja syötti viisi maalia. Interin voittamassa Italian cupissa hän pelasi viisi ottelua ja teki yhden maalin. Hän voitti myös Italian supercupin.
Dimarco pelasi Interin mestaruuteen päättyneellä kaudella 2023–2024 Serie A:ssa 30 ottelua, jotka yhtä lukuun ottamatta avauskokoonpanossa. Hän teki liigakauden aikana viisi maalia ja antoi kuusi maalisyöttöä. Mestarien liigassa hän pelasi seitsemän ottelua ja teki maalin Interin tappioon päättyneessä neljännesvälierässä Atlético Madridia vastaan.
Maajoukkueura

Dimarco pelasi useissa Italian juniorimaajoukkueissa. Hän pelasi täyden ajan kaikissa viidessä ottelussa Italian saadessa hopeaa alle 17-vuotiaiden EM-kilpailuissa 2013. Hän teki maalin loppuottelun rangaistuspotkukilpailussa. Hän pelasi kaikki neljä ottelua saman ikäluokan MM-kilpailuissa 2013. Hän pelasi neljä ottelua ja teki neljä maalia Italian saavuttaessa hopeaa alle 19-vuotiaiden EM-kilpailuissa 2016. Hän pelasi kolme ottelua ja teki yhden maalin Italian saavuttaessa hopeaa alle 20-vuotiaiden MM-kilpailuissa 2017. Hän pelasi kolme ottelua alle 21-vuotiaiden EM-kilpailuissa 2019.
Dimarco valittiin Italian jalkapallomaajoukkueeseen ensimmäisen kerran lokakuussa 2021. Ensimmäisen A-maaottelunsa hän pelasi Kansojen liigan ottelussa Saksaa vastaan kesäkuussa 2022. Hän pelasi EM-kilpailuissa 2024 avauskokoonpanossa Italian kolme alkulohko-ottelua mutta ei pelannut tappiollisessa neljännesvälieräottelussa. Dimarco teki ensimmäisen maaottelumaalinsa Kansojen liigan ottelussa Unkaria vastaan syyskuussa 2022, toisen Kansojen liigan pronssiottelussa Alankomaita vastaan kesäkuussa 2023 ja kolmannen Kansojen liigan ottelussa Ranskaa vastaan syyskuussa 2024. Hän on pelannut vuoden 2024 loppuun mennessä 28 maaottelua, joista 22:ssa hän on ollut avauskokoonpanossa. Otteluista kuusi on ollut EM-karsintaotteluita ja 14 Kansojen liigan otteluita.
Belgian maantiede

Belgian maantiede kertoo Belgian maantieteestä. Belgia sijaitsee Ranskan ja Alankomaiden välissä.
Pinnanmuodot ja vesistöt

Belgian luoteisosa sijaitsee Pohjameren rannikolla. Pohjanmeren rannikolta sisämaahan maan pohjoisosassa on alankoa. Maan keskiosassa virtaa joki Maas ja sen sivujoet. Lähellä Ranskan rajaa on Ardennien vuoristo, jonka korkein huippu on Signal de Botrange. Tämän vuoriston alue on suhteellisen metsäinen. Vuoriston reuna-alueilla on useita kalkkikiviluolia. Pohjanmeren rannikolla on dyynejä, joiden toisella puolella on ihmisen patoamia marskimaita. Länsi-Flanderissa, geest-alueella on vuori Kemmelberg.
Ilmasto

Belgiassa vallitsee meri-ilmasto. Sateisin alue on High Vennin alue. Kyseisellä alueella on luonnonpuisto. Maan keskiosassa maasto on hiukan korkeampaa, talvet kylmempiä ja kesät lämpimämpiä kuin rannikolla. Brysselissä vuoden kylmimmän kuukauden, helmikuun keskimääräinen alin lämpötila on 0,6 astetta ja vuoden kuumimman kuukauden elokuun keskimääräinen ylin 22,5 astetta. Ardenneilla on jo selvästi kylmempää, ja siellä lunta on maassa keskimäärin 50 päivänä talvessa, kun pohjoisosassa lumi kestää keskimäärin kymmenen päivää. Virtonissa Ardennien laaksossa vuoden kylmimmän kuukauden helmikuun keskimääräinen alin lämpötila on −1,2 astetta, ja vuoden kuumimman kuukauden elokuun keskimääräinen ylin 23,4 astetta.
Luonto

Belgiassa kasvaisi luonnostaan lehtimetsää, mutta 1850-luvulta alkaen maahan on istutettu havumetsää. Flanderissa kasvaa 45 000 hehtaaria mäntyä ja euroopanmustamäntyä hiekkapitoisilla mailla, joissa luonnostaan kasvaisi tammea, koivua ja pyökkiä. Valloniassa kasvaa 67 000 hehtaaria metsäkuusimetsää sille oikeastaan sopimattomassa ympäristössä, missä luonnostaan olisi tammea, pyökkiä, tervaleppää ja saarnea. Yksilajisten taloushavumetsien monimuotoisuutta pyritään lisäämään vähitellen.
Belgiassa on tavattu yli 350 lintulajia. Nisäkkäistä siellä esiintyy kettuja, mäyriä, kärppiä, majavia ja hylkeitä sekä saksanhirviä, villisikoja, ilveksiä ja villikissoja.
Belgiassa oli pitkään vain yksi kansallispuisto, Hoge Kempenin kansallispuisto Limburgissa. Vuonna 2022 maahan perustettiin kaksi uutta kansallispuistoa, Sambren ja Maasin välinen kansallispuisto ja Semoisin laakson kansallispuisto.
Vartiolaiva Turva

VL Turva Kotkan edustalla tammikuussa 2017.
VL Turva Katajanokan edustalla toukokuussa 2016.
Vartiolaiva Turva on Rajavartiolaitoksen vuonna 2014 käyttöön ottama ulkovartiolaiva. Ympärivuotiseen käyttöön suunniteltu alus on 95,9 m pitkä ja 17,4 m leveä ja se voi käyttää polttoaineenaan dieselöljyn lisäksi nesteytettyä maakaasua (LNG).
Turvan sijoituspaikka on Suomenlahden merivartiosto Upinniemessä. Merirajan vartionnin ja valvonnan lisäksi Turva voi osallistua muun muassa meripelastustehtäviin ja öljyntorjuntaan. Laiva suunniteltiin yhteistyössä Suomen ympäristökeskuksen kanssa. Aluksessa on 1 000 m3:n kerätyn öljyn tankki sekä 200 m3:n kemikaalitankki.
Tekniset tiedot

Rakennusvuosi: 2014
Rakentaja: STX Rauman telakka
Uppouma: 4 000 t
Pituus: 95,9 m
Nopeus: yli 18 solmua
Leveys: 17,4 m
Paaluveto: 100 t
Koneteho: 11 600 kW
Syväys: 5,5 m
Miehistö: 15–18
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Vartiolaiva Turva Wikimedia Commonsissa
Alluranpunainen

| Alluranpunainen |
| --- | --- |

Tunnisteet
IUPAC-nimi:  Dinatrium 5-[(2-metoksi-5-metyyli-4-sulfanaattofenyyli)hydratsiiniylidiini]- 6-oksonaftaleeni-2-sulfonaatti
CAS-numero:  025956-17-6
PubChem CID:  33258
SMILES:  CC1=CC(=C(C=C1S(=O)(=O)[O-])OC)NN=C2C3=C(C=CC2=O)C=C(C=C3)S(=O)(=O)[O-]. [Na+].[Na+]
Ominaisuudet
Molekyylikaava:  C18H14N2Na2O8S2
Moolimassa:  496,432 g/mol
Sulamispiste:  > 300 °C
Liukoisuus veteen:  2,25·105
Alluranpunainen, (englanniksi allura red AC) on oranssinpunainen monoatsoväri, jonka E-koodi on E 129 ja kemiallinen kaava C18H14N2Na2O8S2. Se saattaa aiheuttaa allergioita vähemmän kuin muut atsovärit, mutta iho-oireiden riski voi olla tavanomainen. Alluranpunainen korvasi Yhdysvalloissa 1980-luvulla siellä kielletyksi tullutta amaranttia.
Alluranpunaista käytetään maitotuotteissa, vanukkaissa, makeisissa ja juomissa sekä lääkkeissä että kosmetiikassa. Se on ollut kielletty joissain EEC-maissa. Yhdysvaltain FDA sallii sen elintarvikekäyttöön, jossa sen tunnus on FD&C #40. EU:ssa elintarvikekäytössä vaaditaan pakkausmerkintä ”voi vaikuttaa haitallisesti lasten aktiivisuustasoon ja heikentää tarkkaavaisuutta”.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Alluranpunainen Wikimedia Commonsissa
IPCS inchem: Alluranpunainen (englanniksi)
Alitsariinikeltainen R

| Alitsariinikeltainen R |
| --- | --- |


Tunnisteet
IUPAC-nimi:  (3E)-3-[(4-nitrofenyyli)hydratsiiniylideeni]-6-oksosykloheksa-1, 4-dieeni-1-karboksyylihappo
CAS-numero:  2243-76-7
PubChem CID:  15588
SMILES:   C1=CC(=CC=C1NN=C2C=CC(=O)C(=C2)C(=O)O)[N+](=O)[O-] 
Ominaisuudet
Molekyylikaava:  C13H9N3O5
Moolimassa:  287,232 g/mol
Sulamispiste:  253,5 °C
Liukoisuus veteen:  10 g/l
  
Alitsariinikeltainen R (C13H9N3O5) on atsoväri. Ainetta on käytetty pH-indikaattorina sekä myös kankaiden värjäykseen. Alitsariinikeltainen R muuttaa väriään keltaisesta punaiseksi, kun liuoksen pH on 10,1–12,0. Ainetta myydään yleensä sen natriumsuolana.
Alitsariinikeltainen R:ää valmistetaan p-nitroaniliini diatsoniumsuolan ja salisyylihapon atsokytkentäreaktiolla.
Paitsi indikaattorina alitsariinikeltainen R:ää voidaan käyttää myös metallien kuten alumiinin, kuparin ja vanadiinin ionien erottamiseen.  ja villan, silin ja nahan värjäämiseen. Yhdiste on haitallista, jos se joutuu ihokosketukseen. Silmiin joutuessaan aine aiheuttaa vaikean tulehduksen.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Alitsariinikeltainen R Wikimedia Commonsissa
Jääpallon Suomen Cup 2024–2025

| Suomen Cup 2024–2025 |
| --- | --- |
Joukkueiden määrä:  8
Ajankohta:  8.11.2024 – 10.11.2024
Sarjajärjestelmä:  Kaksilohkoinen sarja
Mestari:  Akilles
Toinen sija:  Narukerä
  ← 2023–2024 :  2025–2026 → 
Jääpallon Suomen Cup 2024–2025 pelattiin kahdeksalla joukkueella. Alkuottelut pelattiin kahdessa lohkossa, joista kummastakin voittajat etenevät suoraan loppuotteluun. Suomen Cupin järjestää Suomen Jääpalloliitto. Turnaus pelattiin Porissa yhden viikonlopun aikana.
Porvoon Akilles voitti Suomen Cupin mestaruuden.
Buzz Lightyear of Star Command

| Buzz Lightyear of Star Command |
| --- | --- |
Tyyli:  piirrossarja
Kestoaika:  22 min
Pääosissa:  Patrick Warburton Nicole Sullivan Stephen Furst Larry Miller Neil Flynn Wayne Knight
Alkuperämaa:   Yhdysvallat
Alkuperäiskieli:  englanti
Verkko:   Toon Disney
Esitetty:  14. lokakuuta 2000 – 13. maaliskuuta 2001
Tuotantokausia:  2
Jaksoja:  63
Tuotanto
Vastaava(t) tuottaja(t):  Mark McCorkle Robert Schooley Tad Stones
Ohjaaja(t):  Nicholas Filippi Steve Loter
Tuotantoyhtiö(t):  Pixar Walt Disney Television Animation
Palkinnot
Voitetut:  Daytime Emmy (2001)
Ehdokkuudet:  Daytime Emmy (2001) Golden Reel (2001)
Aiheesta muualla
IMDb 
Buzz Lightyear of Star Command on yhdysvaltalainen Disneyn ja Pixarin tuottama Daytime Emmy -palkittu 63-osainen animaatiosarja, joka perustuu samana vuonna julkaistuun elokuvaan Buzz Lightyear Avaruusranger: Seikkailu alkaa. Sarjan jaksot esitettiin alun perin Yhdysvalloissa vuosina 2000–2001. Suomessa sarjaa esitti maksullinen Toon Disney.
Juoni

Tarina kertoo avaruusrangeri Buzz Lightyearistä, joka yhdessä ryhmän jäseniensä Mira Novan, XR:n ja Sinclair Munchapperin kanssa yrittävät pitää oikeutta ja järjestystä galaksissa, jota yleensä heidän arkkivihollinen keisari Zurg pyrkii rikkomaan.
Hahmot > Päähenkilöt

Kapteeni Buzz Lightyear on sarjan päähenkilö ja paras avaruusrangeri. Hänen arkkivihollisensa on paha Keisari Zurg.
Prinsessa Mira Nova on ryhmänsä ainoa nainen. Hän on prinsessa ja kotoisin Tangean-planeetalta, minkä takia hänellä on aavevoimat, kuten kyky mennä seinien läpi.
XR on ryhmänsä ainoa robotti, jonka alienit loivat. Hänellä on huumorintajua ja on ryhmänsä puheliain.
Booster Sinclair Munchapper oli entinen siivooja, joka toimii nyt avaruusrangerina. Hän on ryhmänsä "lihakset", kova ahmatti ja hieman herkkä.
Hahmot > Viholliset

Keisari Zurg on Buzz Lightyear arkkivihollinen, maailmankaikkeuden hirvittävin vihollinen ja sarjan pääroisto. Hän on kyborgi jolla on pitkä viitta ja päässään pienet sarvet. Hänen kotiplaneettansa nimi on Planeetta Z. Hänen päämääränään on tuhota Lightyear ja valloittaa koko maailmankaikkeus.
Warp Darkmatter on Buzz Lightyearin entinen kumppani ja nykyisin Zurgin kätyri sekä yksi maailmankaikkeuden hirvitävimmistä roistoista.
Nos4a2 on energiavampyyri, joka pystyy muuttamaan uhrinsa vampyyriksi. Hän muutti eräässä jaksossa XR:n vampyyriksi ja onnistui muuttamaan Ty Parsecin "Wirewolfiksi" samannimisessä jaksossa.
Gravantina on isopäinen nainen, joka pystyy hallitsemaan painovoimaa. Hän on rakastunut Buzziin.
Zurgin kätyrit joihin kuuluu muun muassa torakkamaisia olioita ja monia muitakin.
Hahmot > Muut hahmot

Komentaja Nebula on Buzzin ja muidenkin rangereiden äreä mutta hyvän tahtoinen komentaja
Alienit ovat pieniä vihreitä hupsuja miehiä, joilla on kolme silmää.
Ty Parsec on avaruusrangeri joka ennen inhosi Buzzia koska tämä joutui aina hänen pelastettavaksi. Ty pystyi muuttumaan "Wirewolf" nimiseksi Ihmissuden kaltaiseksi kyborgi hirviöksi Nos4a2:n pureman ja Canis Lunis kuun radioaktiivisen säteilyn sekoituksesta mutta menetti tämän kyvyn kuun tuhouduttua. Nykyään hänen ja Buzzin välit ovat kunnossa.
Äänirooleissa

| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
|  Patrick Warburton  | … |  Buzz Lightyear, LGMs, Shiv Katall   |
|  Nicole Sullivan  | … |  Mira Nova   |
|  Stephen Furst  | … |  Booster Sinclair Munchapper   |
|  Larry Miller  | … |  XR   |
|  Neil Flynn  | … |  XR   |
|  Wayne Knight  | … |  Zurg   |
|  Gary Owens  | … |  kertoja   |
|  Adam Carolla  | … |  komentaja Nebula   |
|  Frank Welker  | … |  Grubs, Epoch, senaattori Phlegmex   |
|  Steve Hytner  | … |  Ty Parsec   |
|  Phil LaMarr  | … |  Rocket Crocket, Smeego   |
|  Nikki Cox  | … |  Petra Hammerhold   |
Aiheesta muualla

TV.com (Arkistoitu – Internet Archive)
Buzz Lightyear of Star Command Internet Movie Databasessa (englanniksi)
Vestas V150-4.2 MW

Vestas V150-4.2 MW on tanskalaisen Vestaksen valmistama 4MW-luokan tuulivoimalaitos, jonka nimellisteho on 4,2 megawattia, ja joka on ollut sarjatuotannossa vuodesta 2019 alkaen. Sitä on myyty eri puolille maailmaa 3 753 tuulivoimalaa (syyskuu 2024 tilanne ) yli 145 tuulivoimapuistoon (syyskuun 2024 tilanne ). Suomessa on tuulivoimapuistoja, jossa samalla konseptilla toteutettuja tuulivoimaloita esitellään nimellä Vestas V150-4.3 MW. Sellaiseksi rekisteröityä tuotetta ei kuitenkaan markkinoida Vestaksen verkkosivuilla. Siitä on kuitenkin julkaistu tätä nimeä kantavia käsikirjoja, minkä vuoksi tämä malli sisällytetään mukaan tähän artikkeliin. Kyseinen malli on Vestaksen toistaiseksi eniten myyty tuulivoimalamalli .
Tekniset ominaisuudet

Tuulivoimalaitos on suunniteltu heikkotuulisiin ympäristöihin, jossa tuulen vuotuinen keskinopeus on 7,5 metriä sekunnissa (m/s), kovissa puuskissa korkeintaan 37,5 m/s ja keskinkertaisessa turbulenssissa (IEC IIIb, IEC S).
Voimalan perusversio on tarkoitettu toimimaan -30 °C – +45 °C asteessa. Voimalaan voidaan asentaa jäänestolaitteistoja ja sen siivet voidaan varustaa jäätä irrottavilla toiminnoilla. Tuulivoimalan tuuliturbiini eli roottori on kolmisiipinen. Siipien pyyhkäisyala on 17 672 neliömetriä ja pyyhkäisyalan halkaisija on 150 metriä. Pyörimisnopeutta säädetään automaattisesti. Voimalan toimintaa kuvataan tuulennopeuksilla: käynnistymisnopeus on 3,0 metriä sekunnissa (m/s), nimellistuulennopeus on 9,9 m/s ja sammutusnopeus on 24,5 m/s. Voimala palaa tuotantoon, kun tuulen nopeus laskee takaisin 22,5 m/s. Tuulen kasvaessa nimellistuulennopeuteen, kasvaa myös sähkön tuotantoteho, mutta sitä suuremmilla tuulennopeuksilla tuotantoteho säilyy 4,2 megawatissa. Myrskytuulella turbiini pysäytetään kiertämällä siivet kohtisuoraan asentoon ja lukitsemalla pyörimisakseli levyjarrulla. Tuulivoimalan tuottama melu on vertailuarvona ilmoitettuna 104,9 desibeliä.
Tuulivoiman tuotannossa hyödynnetään siipien käännettävyyttä ja vaihteiston kolmiportaisuutta. Vaihteisto pyörittää kaksoissyötettyä asynkronista sähkögeneraattoria (ASYNC DF) pyrkien tuottamaan 800 voltin jännitteen 50 tai 60 hertsin taajuudella. Tornin juurella on oma muuntaja, jolla jännite voidaan nostaa tuulivoimapuiston vaatimalle siirtojännitteelle. Se on yleensä 20–30 kilovolttia.
Suomessa

Suomessa on 4,2 megawatin versiona ainakin seuraavissa tuulipuistoissa (lukumäärä, valmistuminen, kunta):
Kuuronkallion tuulivoimapuisto: 14 kpl, 2019, Kannus
Lakiakankaan tuulivoimapuisto: 12 kpl, 2019, Isojoki
Viinamäen tuulivoimapuisto: 5 kpl, 2019, Ii
Kalaxin tuulivoimapuisto: 21 kpl, 2019, Närpiö
Piiparinmäen tuulivoimapuisto: 13 kpl, 2021, Kajaani
Ilosjoen tuulivoimapuisto: 1 kpl, 2021, Pihtipudas
Jakostenkallion tuulivoimapuisto: 1 kpl, 2021, Sievi
Suolakankaan tuulivoimapuisto: 9 kpl, 2021, Kauhajoki
Kröpulnin tuulivoimapuisto: 7 kpl, 2021, Uusikaarlepyy
Kortekallion tuulivoimapuisto: 3 kpl, 2022, Sastamala
Näiden lisäksi on käytössä 4,3 megawatin versiota seuraavissa tuulipuistoissa:
Ilosjoen tuulivoimapuisto: 6 kpl, 2021, Pihtipudas
Jakostenkallion tuulivoimapuisto: 6 kpl, 2021, Sievi
Välikankaan tuulivoimapuisto: 24 kpl, 2021, Haapajärvi
Storbackenin tuulivoimapuisto: 7 kpl, 2021, Vöyri
Mutkalammin tuulivoimapuisto: 6 kpl, 2022, Kalajoki
Saunamaan tuulivoimapuisto: 8 kpl, 2022, Teuva
Lakiakankaan tuulivoimapuisto 3: 20 kpl, 2022, Isojoki
Voimamyllyn tuulivoimapuisto: 6 kpl, 2022, Humppila
Palman tuulivoimapuisto: 4 kpl, 2023, Somero
Huomioita

↑  Käännös englanninkielisestä artikkeleista en:IEC 61400 ja de:IEC 61400, jossa asiaa valaistaan lähteistettynä hyvin.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Vestas Wikimedia Commonsissa
Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista. 
Alkuperäiset artikkelit: en:IEC 61400 & de:IEC 61400
Kuvaaja voimalaitoksen V150 toiminnasta eri tuulennopeuksilla.
Käännös suomeksi
Baddingin kioski Paratiisi

| Baddingin kioski Paratiisi> Somerjoen kioski |
| --- | --- |
 Baddingin kioski Paratiisi elokuussa 2009
Osoite:  Helsingintie 920, Somero 
Sijainti:  Somero, Hirsjärvi 
Koordinaatit:  60°35.463′N, 023°38.372′E
Rakennustyyppi:  Kioski 
Valmistumisvuosi:  1962 
Rakennuttaja:  Gunnar Somerjoki 
Urakoitsija:  Aimo Laakso 
Omistaja:  Somerjoen perikunta 
Käyttäjä:  Someron yrittäjät ry 
Runkorakenne:  puu 
Julkisivumateriaali:  puu 
Kerrosluku:  1 
 
Lisää rakennusartikkeleitaArkkitehtuurin teemasivulla
Infobox OKNimi-testi OK: 
Baddingin kioski Paratiisi on laulaja Rauli Badding Somerjoen (1947–1987) muistokohde Somerolla seututien 280 varrella Someron Hirsjärven kylässä noin yhdeksän kilometriä Someron keskustasta ja noin viisi kilometriä Somerniemeltä. Kioski on ollut avoinna nykyisessä käytössään vuodesta 1997. Tänä aikana siitä on tullut yksi Someron tunnetuimmista nähtävyyksistä, ja Rauli Badding Somerjoen ihailijat tekevät sen luo pyhiinvaellusmatkoja.