Hatsinan palatsi
Rakennusvaiheet

Vuonna 1765 Katariina II osti ruhtinas Boris Kurakinilta pienen Hatsinan kartanon, 40 kilometriä etelään Pietarista, keisarillisesta pääkaupungista. Katariina lahjoitti kartanon kreivi Grigori Grigorjevitš Orloville, joka oli tiettävästi kolme vuotta aiemmin järjestänyt keisari Pietari III:n salamurhan, jonka seurauksena hänestä tuli keisarinna. Orlov oli Katariinan suosikki, ja Hatsinan kartano annettiin hänelle kiitokseksi osuudestaan ​​vallankaappauksessa.
30. toukokuuta 1766 aloitettiin uuden klassisen arkkitehtuurityylisen palatsin rakentaminen Serebriani-järven vieressä olevalle kukkulalle Hatsinan puukartanon tontille. Katariina ja Orlov tilasivat uuden palatsin suunnittelijaksi Antonio Rinaldin, italialaisen arkkitehdin, joka oli tuolloin erityisen suosittu Venäjällä. Rinaldin suunnitelma sisälsi venäläisiä arkkitehtonisia aiheita yhdistettyinä keskiaikaisen linnan ja englantilaisen metsästyslinnan tyyliin. Palatsi verhottiin lähellä sijaitsevista kylistä louhitulla kivellä, Paritsin kalkkikiveä julkisivuun ja Pudostin kalkkikiveä pääportaikkoon ja seiniä kiertävien kattolistojen yläosan eli korniisin yläpuolella olevaan ylimpään listaan eli simaan.
Hatsinan palatsi oli ensimmäinen palatsi Pietarin esikaupungissa, sillä suuret kartanot rakennettiin tyypillisesti lyhyen matkan päähän kaupungin keskustasta. Rakentaminen oli hidasta: päärakennus valmistui vasta vuoden 1768 loppuun mennessä ja ulkokoristelutyöt valmistuivat vasta vuonna 1772, sisätilojen valmistuminen viivästyi 1770-luvun lopulle saakka. Hatsinan suuri palatsi valmistui lopulta vuonna 1781, melkein 15 vuotta rakentamisen aloittamisen jälkeen. Kreivi Grigori Orlov kuoli vain kaksi vuotta myöhemmin vuonna 1783.
Orlovin kuoleman jälkeen Katariina II ihastui Hatsinan palatsiin ja sen puistoon niin paljon, että osti sen kreivin veljiltä. Hän lahjoitti sen vuonna 1783 poikansa suuriruhtinas Pavel Petrovitsin ja suuriruhtinatar Maria Fjodorovnan kolmannen lapsen ja ensimmäisen tyttären Aleksandran syntymän kunniaksi. Pariskunta oli vuodesta 1777 rakennuttanut itselleen puiset asuinkartanot Pavlovskiin ja Pavlovskin palatsin rakentaminen oli jo alkanut. Valtaistuimelle nousemistaan edeltäneiden vuosien aikana Paavali käytti jäljellä olevaa rajoitettua budjettiaan investoimalla Hatsinan kaupungin rakentamiseen uuden palatsinsa ympärille ja käytti Euroopan-matkoilla saatua tietämystään ​​tehdäkseen siitä esimerkillisen palatsin ja kaupungin.
Vasta 1790-luvulla kun Pavlovskin palatsin rakennustyö oli valmistunut, Paavali pystyi rahoittamaan Hatsinan palatsin laajentamisen ja uudelleen rakentamisen ja tilasi suunnittelijoiksi arkkitehti Vincenzo Brennan ja Andrejan Zaharovin. Sisätilat uusittiin vuosina 1796-1798 uusklassiseen tyyliin, jossa käytettiin koristeaiheina ritariuteen, rohkeuteen ja urheuteen liittyviä attribuutteja, puistoon lisättiin vuosina 1792-1801 siltoja, portteja, lintutarha ja paviljonkeja, puistoalueille annettiin nimet "Rakkauden saari", "Yksityispuutarha", "Hollantilainen puutarha" ja "Labyrintti". Järven rantaan rakennettiin myös kivinen muuripengermä ja maihinnousulaituri. Vuonna 1796 Paavalista tuli äitinsä kuoleman jälkeen keisari Paavali I, ja hän myönsi Hatsinalle keisarillisen kaupungin aseman ja nimityksen Venäjän keisarikunnan hallitsijan viralliseksi residenssiksi eli asuinpaikaksi.
Paavalin kuoleman jälkeen vuonna 1801 Hatsinan palatsi siirtyi leskikeisarinna Maria Fjodorovnan omistukseen, joka vuonna 1809 tilasi arkkitehti Andrei Nikiforovitš Voronihinin tekemään palatsiin sisustustöitä ja pieniä muutoksia mukauttaakseen sitä "talvisasumiseen sopivaksi". Vuonna 1835 Nikolai I:n aikana yhteen torneista, Signaali-torniin asennettiin signaalioptinen lennätin.