stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Heikki Luoma

| Heikki Luoma |
| --- | --- |

Henkilötiedot
Syntynyt: 3. tammikuuta 1944 (ikä 80)  Kyyjärvi
Kirjailija
Tuotannon kieli: suomi
Esikoisteos:  Surman suo (1989)
Aiheesta muualla
Löydä lisää kirjailijoitaKirjallisuuden teemasivulta
Heikki Luoma (s. 3. tammikuuta 1944 Kyyjärvi) on suomalainen kirjailija.
Luoma on ollut päätoiminen kirjailija ja Suomen Kirjailijaliiton jäsen vuodesta 1990 lähtien. Luoman tekstejä on palkittu monissa kirjoituskilpailuissa ja hänelle on myönnetty useita työskentelyapurahoja. Hän on kirjoittanut romaaneja, näytelmiä, kuunnelmia ja televisiosarjoja.
Luoman tekstit ovat saavuttaneet erityistä suosiota kesäteattereissa ja televisiosarjoina. Tähän mennessämilloin? hänen näytelmänsä ovat nähneet yli 200 ensi-iltaa ympäri Suomea. Hänen TV2:lle kirjoittamansa maalaiskomediat Vain muutaman huijarin tähden, Peräkamaripojat, Mooseksen perintö ja Turvetta ja timantteja ovat keränneet miljoonayleisön. Luoma on myös käsikirjoittanut vuodesta 2009 esitetyn Pirunpelto-sarjan, joka sekin keräsi jaksoillaan miljoonayleisön.
Tuotanto > Romaanit

Surman suo.  Helsinki:  WSOY, 1989.  ISBN 951-0-15887-9
Valtatie 13.  Helsinki:  WSOY, 1990.  ISBN 951-0-16675-8
Palkkasoturi.  Helsinki:  WSOY, 1994.  ISBN 951-0-19191-4
Kuparitaivas.  Helsinki:  WSOY, 1996.  ISBN 951-0-20990-2
Kuka viereesi jää.  Helsinki:  WSOY, 1997.  ISBN 951-0-22131-7
Vain muutaman huijarin tähden.  Helsinki:  WSOY, 2000.  ISBN 951-0-24696-4
Ystävätär.  Helsinki:  Maahenki, 2001.  ISBN 952-5328-13-9
Laine, Sirkka & Luoma, Heikki & Raittila, Hannu: Brysselin kirje.  Helsinki:  Otava, 2002.  ISBN 951-1-17876-8
Palkkasoturi.  Helsinki:  Edico, 2008.  ISBN 978-952-5708-22-6
Eläköön Kuusniemi.  Helsinki:  Edico, 2009.  ISBN 978-952-5708-29-5
Kuusniemi taistelee.  Helsinki:  Edico, 2009.  ISBN 978-952-5708-36-3
Kuusniemen naiset.  Helsinki:  Edico, 2010.  ISBN 978-952-5708-48-6
Tuotanto > TV-sarjat

Matkalaukkukostaja. TV2, 1991 (alkuperäiskäsikirjoitus)
Vain muutaman huijarin tähden. TV2, 1998 (käsikirjoitus)
Peräkamaripojat. TV2, 2001 (käsikirjoitus)
Mooseksen perintö. TV2, 2001 (käsikirjoitus)
Turvetta ja timantteja. TV2, 2006 (käsikirjoitus)
Pirunpelto. TV2, 2009–2013 (käsikirjoitus)
Korpelan kujanjuoksu, TV1, 2016 - 2018 (käsikirjoitus)
Tuotanto > Näytelmät

Korpraali Reidin Miekka, 1988.
Vieraas maailmas, 1990.
Kuninkaan kuriiri, 1992.
Väkikivi, 1993.
Sillanpääasema, 1994.
Matkalaukkukostaja, 1995.
Väkevä maa, harmaa taivas, 1995.
Akkaralli, 1996.
Rakas vaimo, armas anoppi, 1997.
Joki virtaa, maa pysyy, 1998.
Vain muutaman huijarin tähden, 2002.
Mooseksen perintö, 2004.
Evakkojuna, 2004.
Nuoruustanssi, 2006
Turvetta ja Timantteja, 2006
Kahen akan loukussa, 2007
Taistelevat koppelot, 2008
Tuhannen riemun rysä, 2009
Tuplavahinko, 2010
Amerikan Antti, 2012
Kaikki mulle heti, 2014
Tuotanto > Kuunnelmat

Neuvottelu. Radio Suomi, 1987
Kantolan perhe -sarjakuunnelma. Radio Suomi, 1999 (n. 90 jaksoa tähän mennessä, yhdessä Sirkka Laineen ja Hannu Raittilan kanssa)
Kantolanjärvi maailmankartalle. Radio Suomi, 2001 (yhteistyössä Sirkka Laineen ja Hannu Raittilan kanssa)
Haamulentäjä. Radio Suomi, 2002 (yhteistyössä Sirkka Laineen ja Hannu Raittilan kanssa)
Lahdenperän punainen. Radioteatteri 2006 (yhteistyössä Sirkka Laineen ja Hannu Raittilan kanssa)
Aiheesta muualla

Suomen Näytelmäkirjailijaliitto – Heikki Luoma (Arkistoitu – Internet Archive)
Lounakirjailijat – Heikki Luoma
Oskar Reponen

| Oskar Reponen> Henkilötiedot |
| --- | --- |
Syntynyt: 14. elokuuta 1928 Viipuri
Kuollut: 31. lokakuuta 1997 (69 vuotta) Las Palmas
Kansalaisuus:  suomalainen
Aiheesta muualla
Löydä lisää kirjailijoitaKirjallisuuden teemasivulta
Oskar Toivo Reponen (14. elokuuta 1928 Viipuri – 31. lokakuuta 1997 Las Palmas, Kanariansaaret) oli suomalainen toimittaja ja kirjailija. Reponen toimi uutistoimittajana ja sitten vapaana toimittajana ja kirjoitti muun muassa Seura- ja Nykyposti-lehtiin. Hän julkaisi myös kirjoja, jotka käsittelivät etenkin parapsykologisia kysymyksiä.
Elämä ja ura

Reposen isä eversti Toivo Reponen palveli upseerina rannikkotykistössä, ja perhe joutui usein muuttamaan isän palveluspaikan vaihtuessa. Jatkosodan jälkeen perhe asettui Suomenlinnaan Helsinkiin. Reponen pääsi ylioppilaaksi ja valmistui sitten Helsingin yliopistosta voimistelunopettajaksi. Hän harrasti urheilua, erityisesti juoksulajeja, ja saavutti HIFK:n viestijoukkueessa Suomen-mestaruuden 4 × 400 metrin viestissä vuosina 1950 ja 1951 sekä 4 × 800 metrin viestissä vuonna 1950. Hän myös kirjoitti Helsingin Sanomiin urheilujuttuja.
1950-luvun alkupuolella Reponen matkusti vaimonsa Tuulikin ja erään ystävänsä kanssa peukalokyydillä useissa Euroopan maissa. Palattuaan Suomeen 1954 hän aloitti toimittajanuransa ensin Suomen Tietotoimiston uutistoimittajana ja uutistenlukijana ja sitten Yleisradiossa Päivän peili -ohjelman toimittajana.
1988 ilmestynyt romaani Hypnoosimurha sai kansallista huomiota, ja sen mainittiin saattavan selittää Olof Palmen murhan olleen hypnoosimurha. Myös Reposen kirja Isä, minä elän (henkiyhteydestä kuolleeseen poikaan) sai huomiota mediassa.
Reponen kuoli keuhkokuumeen aiheuttamaan sydämen pysähtymiseen talviasunnossaan Kanariansaarilla lokakuun lopulla 1997.
Teoksia

Isä, minä elän : Svea Richnau, meedio.  Tammi 1977
Suomalaisia selvänäkijöitä.  Helsingissä:  Otava, 1978.  ISBN 951-1-05006-0
Olen elänyt ennenkin.  Helsingissä:  Otava, 1979.  ISBN 951-1-05403-1
Kaasukammion varjossa – suomalaiskohtaloita Stutthofin kuolemanleirillä, pohjana Lilly Millnerin haastattelu ja Veijo Johanssonin päiväkirja.  Weilin+Göös 1980
Hautasi on Odessassa.  Tammi 1982
Kostaja kuoleman takaa.  Tammi 1983
Kirottu talo.  Tammi 1984
Kuolleista herättäjä.  Helsinki:  Tammi, 1985.  ISBN 951-30-6373-9
Parantajaluettelo.  (Yhdessä Eija Reposen kanssa)  Helsinki:  Tammi, 1986.  ISBN 951-30-6356-9
Tuntematon painajainen.  Karisto 1987
Hypnoosimurhaaja.  Karisto 1988
Kannas liekeissä.  Karisto 1990
Sisulisä ja aavemaja, nuortenkirja.  Karisto 1991
Sisulisä ja vainajan viestit, nuortenkirja.  Karisto 1993
Isä, minä elän, osa 2: ympyrä sulkeutuu.  Painokauko, Kurikka 1995
Tuula Rotko

| Tuula Rotko> Henkilötiedot |
| --- | --- |
Syntynyt: 1944 Kajaani
Kansalaisuus:  Suomi
Ammatti:  toimittaja
Kirjailija
Esikoisteos:  Saman taivaan alla (1996)
Aiheesta muualla
Löydä lisää kirjailijoitaKirjallisuuden teemasivulta
Tuula Rotko (s. 1944 Kajaani) on suomalainen kirjailija. Hän on työskennellyt toimittajana ja lehdissä, radiossa ja televisiossa. 1970-luvulla hän teki televisioon lastenohjelmia.  Tuula Rotkon sukujuuret ovat Hailuodossa. Nykyisin hän asuu Tampereella. Rotkon esikoisteos Saman taivaan alla ilmestyi 1996. Tuotantoon kuuluu neljä romaania.
Teokset

Saman taivaan alla (1996)
Susi ja surupukuinen nainen.  Tammi, 1998.  ISBN 951-31-1294-2
Rakkautta vainon aikaan (2002)
Riikka Näkijä (2004)
Aiheesta muualla

Tuula Rotko. Tammi.
Pirkanmaalaisia nykykirjailijoita: Tuula Rotko. Tampereen kaupunginkirjasto.
Sanojen aika: Tuula Rotko.  19.12.2007. Helsingin kaupunginkirjasto. Arkistoitu 24.7.2007. Viitattu 5.4.2024.
Eila Pennanen

| Eila Pennanen |
| --- | --- |
 Eila Pennanen 1960-luvulla.
Henkilötiedot
Syntynyt: 8. helmikuuta 1916 Tampere
Kuollut: 23. tammikuuta 1994 (77 vuotta) Tampere
Kansalaisuus:  suomalainen
Ammatti:  kirjailija, esseisti, suomentaja
Kirjailija
Äidinkieli: suomi
Esikoisteos:  Ennen sotaa oli nuoruus (1942)
Aiheesta muualla
Löydä lisää kirjailijoitaKirjallisuuden teemasivulta
Säde Eila Talvikki Pennanen (8. helmikuuta 1916 Tampere – 23. tammikuuta 1994 Tampere) oli suomalainen kirjailija, kriitikko, esseisti ja suomentaja.
1960-luvulla kiinnostus yhteiskunnallisiin asioihin alkoi heijastua keskiluokan kuvaajaksi luonnehditun Pennasen teoksista. Monet kriitikot ovat nimenneet Pennasen päätyöksi Tampere-trilogian, johon kuuluvat teokset Himmun rakkaudet (1971), Koreuden tähden (1972) ja Ruusuköynnös (1973).
Pennanen palkittiin Pro Finlandia -mitalilla vuonna 1968 sekä Mikael Agricola -palkinnolla vuosina 1962 sekä 1971.
Elämä

Eila Pennasen vanhemmat olivat tehtaanisännöitsijä Hugo Henrik Pennanen ja Hilma Maria Pennanen (o.s. Enegrén). Pennanen pääsi ylioppilaaksi 1936, valmistui filosofian kandidaatiksi Helsingin yliopistosta 1940 ja suoritti kirjastotutkinnon 1947. Pennanen oli naimisissa mainostoimittaja Alpo Vammelvuon kanssa 1945–1953. Avioliitosta syntyivät lapset Ale (1945–1997) ja Hanno (1947–1994). Vuosina 1961–1973 Pennanen oli avioliitossa toimittaja, suomentaja Juhani Jaskarin kanssa. Pennanen ja Jaskari suomensivat yhdessä useita teoksia.
Pennanen osallistui talvi- ja jatkosodan aikana Karjalassa työpalveluun. Sieltä palattuaan hän kirjoitti esikoisteoksensa, ylioppilasromaanin Ennen sotaa oli nuoruus. Romanttiset 1940-luvun kirjat saivat 1950-luvulla jatkokseen historiallisen suurromaanin Pyhä Birgitta, joka kertoo ruotsalaisen 1300-luvulla eläneen pyhimyksen ja näkyjennäkijän pyhän Birgittan elämäntarinan. 1960-luvulla Pennanen tutustui vasemmistolaisiin aatteisiin muun muassa serkkunsa, kirjailija Jarno Pennasen kautta.
Pennanen oli tuottelias romaanikirjailija ja novellisti sekä maineikas suomentaja. Hän kirjoitti myös näytelmiä, radiokuunnelmia, esseitä ja nuortenkirjoja. Hän oli arvostettu kulttuurivaikuttaja ja oli jäsenenä muun muassa valtion kirjallisuuslautakunnassa ja Suomen Kirjailijaliiton johtokunnassa. Pennanen opetti 1960- ja 1970-luvulla Helsingin yliopistossa. Kirjailijantyönsä ohella hän toimi 1940- ja 1950-luvulla arkistonhoitajana, WSOY:n kirjastonhoitajana, mainostoimittajana sekä kulttuurilehti Parnasson toimitussihteerinä.
Saara Kesävuoren väitöskirjan mukaan Pennasen romaaneissa esiintyy biseksuaalisia ja homoeroottisia fantasioita, joiden alkujuuret vaikuttavat olleen Pennasen nuoruuden kokemuksissa.
Teoksia

Ennen sotaa oli nuoruus (romaani, 1942)
Kaadetut pihlajat (romaani, 1944)
Proomu lähtee yöllä (romaani, 1945)
Pilvet vyöryvät (romaani, 1947)
Leda ja joutsen (romaani, 1948)
Kattoparveke (romaani, 1950)
Tornitalo (novellikokoelma, 1952)
Pyhä Birgitta (romaani, 1954)
Tunnussana ystävyys (nuortenromaani, 1956)
Pasianssi (novellikokoelma, 1957)
Valon lapset (romaani, 1958)
Kylmät kasvot (radiokuunnelma, 1960)
Kaksin (novellikokoelma, 1961)
Mutta (romaani 1963)
Tunnustelua (esseitä, 1965)
Mongolit (romaani, 1966)
Tilapää (romaani, 1968)
Pientä rakkautta (novellikokoelma, 1969)
Aurinkomatka (näytelmä, 1970)
Kiitos harhaluuloista (runoja, 1970)
Himmun rakkaudet (romaani 1971)
Kultaiset leijonankäpälät (radiokuunnelma, 1971)
Koreuden tähden (romaani 1972)
Ruusuköynnös (romaani, 1973)
Naisen kunnia (romaani, 1975)
Kapakoitten maa (romaani, 1977)
Äiti ja poika (radiokuunnelma, 1977)
Mies ja hänen kolme vaimoaan (radiokuunnelma, 1978)
Äiti ja poika ja muita kuunnelmia (kuunnelmakokoelma, 1979)
Lapsuuden lupaus (romaani, 1979)
Se pieni ääni (romaani, 1980)
Naivistit (romaani, 1982)
Santalahden aika (romaani, 1986)
Kulmatalon perhe (romaani, 1988)
Luettuja, läheistä (esseitä, 1990)
Kirjan kannet auki. Johdatus lukemiseen.  Helsinki:  Työväen sivistysliitto, 1990.  ISBN 951-701-301-9
Tyttölapsi (romaani, 1992)
Aiheesta muualla

Eila Pennasen muistokirjoitus Helsingin Sanomissa
Books And Writers / Pennanen (englanniksi)
Eila Pennanen. 375 humanistia -sivusto. Helsingin yliopisto.
Pennanen, Eila hakuteoksessa Uppslagsverket Finland (2012). (ruotsiksi)
Dixville Notch

Balsams Grand Hotel Dixville Notchissa.
Dixville Notch  on kylä Dixvillen kaupungissa Coösin piirikunnassa New Hampshiren osavaltiossa Yhdysvalloissa. Kylässä on noin 12 asukasta. Kylä on yksi ensimmäisistä presidentinvaalituloksensa julkaisevista paikoista. Dixville Notch on perinteisesti ollut republikaanien kannatusaluetta, mutta vuoden 2008 presidentinvaaleissa demokraattiehdokas sai ensi kerran sitten vuoden 1968 enemmän ääniä, kun Barack Obama päihitti John McCainin äänin 15–6. Äänestys tapahtuu puolenyön aikaan hotellissa. Vaalihuone on avattu vuodesta 1948 alkaen keskiyöllä.
Presidentinvaalien tulokset eri aikoina

Lopullisesti vaalit voittaneen ehdokkaan nimi on tummennettu.
Presidentinvaalien tulokset eri aikoina > 1960

Päävaali: (9 äänestäjää)
Richard M. Nixon - 9
John F. Kennedy - 0
Presidentinvaalien tulokset eri aikoina > 1964

Republikaanien ehdokasvaali: (9 äänestäjää)
Richard M. Nixon - 3
Henry Cabot Lodge Jr. - 3
Nelson A. Rockefeller - 2
Barry M. Goldwater - 1
Päävaali: (9 äänestäjää)
Barry M. Goldwater - 8
Lyndon B. Johnson - 1
Presidentinvaalien tulokset eri aikoina > 1968

Demokraattien ehdokasvaali: (1 äänestäjä)
Richard M. Nixon - 1, lisätty kirjoittamalla
(Tai mahdollisesti Hubert H. Humphrey II?)
Republikaanien esivaali: (6 äänestäjää)
Richard M. Nixon - 5
Wallace Johnson - 1, lisätty kirjoittamalla
Päävaali: (12 äänestäjää)
Hubert H. Humphrey II - 8
Richard M. Nixon - 4
Presidentinvaalien tulokset eri aikoina > 1972

Demokraattien ehdokasvaali: (6 äänestäjää)
Edmund S. Muskie - 5
George S. McGovern - 1
Republikaanien ehdokasvaali: (11 äänestäjää)
Richard M. Nixon - 11
Päävaali: (19 äänestäjää)
Richard M. Nixon - 16
George S. McGovern - 3
Presidentinvaalien tulokset eri aikoina > 1976

Demokraattien ehdokasvaali: (6 äänestäjää)
James E. Carter Jr. - 6
Birch E. Bayh II - 1
Republikaanien ehdokasvaali: (18 äänestäjää)
Gerald R. Ford Jr. - 11
Ronald W. Reagan - 4
Nelson A. Rockefeller - 2
Barry M. Goldwater - 1
Päävaali: (25 äänestäjää)
Gerald R. Ford Jr. - 13
James E. Carter Jr. - 11
Eugene J. McCarthy - 1
Presidentinvaalien tulokset eri aikoina > 1980

Demokraattien ehdokasvaali: (6 äänestäjää)
James E. Carter Jr. - 3
Edward M. Kennedy - 2
Edmund G. "Jerry" Brown Jr. - 1
Republikaanien ehdokasvaali: (17 äänestäjää)
Ronald W. Reagan - 5
George H. W. Bush - 5
Howard Baker - 4
John B. Anderson - 1
John Connally - 1
Philip Crane - 1
Päävaali: (23 äänestäjää)
Ronald W. Reagan - 17
James E. Carter Jr. - 3
John B. Anderson - 2
Ed Clark - 1
Presidentinvaalien tulokset eri aikoina > 1984

Demokraattien ehdokasvaali (6 äänestäjää)
Ernest F. "Fritz" Hollings - 3
Walter F. "Fritz" Mondale - 2
Gary W. Hart - 1
Republikaanien ehdokasvaali (20 äänestäjää)
Ronald W. Reagan - 15
Ernest F. "Fritz" Hollings - 5
Päävaali: (30 äänestäjää)
Ronald W. Reagan - 29
Walter F. "Fritz" Mondale - 1
Presidentinvaalien tulokset eri aikoina > 1988

Democraattien ehdokasvaali: (7 äänestäjää)
Richard A. "Dick" Gephardt - 4
Paul M. Simon - 3
Republikaanien ehdokasvaali: (27 äänestäjää)
George H. W. Bush - 11
Robert J. Dole - 6
Jack Kemp - 5
Alexander Haig - 2
Pierre "Pete" DuPont - 2
Pat Robertson - 1
Päävaali: (38 äänestäjää)
George H. W. Bush - 34
Michael S. Dukakis - 3
Jack Kemp - 1
Presidentinvaalien tulokset eri aikoina > 1992

Demokraattien ehdokasvaali: (4 äänestäjää)
William J. Clinton - 3
Paul E. Tsongas - 1
Libertaarien ehdokasvaali: (10 äänestäjää)
Andre Marrou - 10
Republikaanien ehdokasvaali: (14 äänestäjää)
George H. W. Bush - 9
Patrick J. Buchanan - 3
Paul E. Tsongas - 1, lisätty  kirjoittamalla
Andre Marrou - 1, lisätty kirjoittamalla
Päävaali: (27 äänestäjää)
George H. W. Bush - 15
H. Ross Perot - 8
Andre Marrou - 5
William J. Clinton - 2
Presidentinvaalien tulokset eri aikoina > 1996

Demokraattien ehdokasvaali: (12 äänestäjää)
William J. Clinton - 12
Republikaanien ehdokasvaali: (20 äänestäjää)
Robert J. Dole - 11
Lamar A. Alexander - 5
Patrick J. Buchanan - 2
Malcolm S. "Steve" Forbes Jr. - 1
Richard G. Lugar - 1
Päävaali: (28 äänestäjää)
Robert J. Dole - 18
William J. Clinton - 8
H. Ross Perot - 1
Harry Browne - 1
Presidentinvaalien tulokset eri aikoina > 2000

Demokraattien ehdokasvaali: (6 äänestäjää)
William W. Bradley - 4
Albert A. Gore Jr. - 2
Republikaanien ehdokasvaali: (23 äänestäjää)
George W. Bush - 12
John S. McCain III - 10
Malcolm S. "Steve" Forbes Jr. - 1
Päävaali: (27 votes)
George W. Bush - 21
Albert A. Gore Jr. - 5
Ralph Nader - 1
Presidentinvaalien tulokset eri aikoina > 2004

Demokraattien ehdokasvaali: (15 äänestäjää)
Wesley K. Clark - 8
John F. Kerry - 3
John R. Edwards - 2
Howard B. Dean III - 1
Joseph I. Lieberman - 1
Republikaanien ehdokasvaali: (11 äänestäjää)
George W. Bush - 11
Päävaali: (26 äänestäjää, 9 äänesti poissaolevana)
George W. Bush - 19
John Kerry - 7
Presidentinvaalien tulokset eri aikoina > 2008

Demokraattien ehdokasvaali: (10 äänestäjää)
Barack Obama - 7
John Edwards - 2
Bill Richardson - 1
Republikaanien ehdokasvaali: (7 äänestäjää)
John McCain - 4
Mitt Romney - 2
Rudy Giuliani - 1
Päävaali: (21 äänestäjää)
Barack Obama - 15
John McCain - 6
Presidentinvaalien tulokset eri aikoina > 2012

Demokraattien ehdokasvaali: (3 äänestäjää)
Barack Obama - 3
Republikaanien ehdokasvaali: (6 äänestäjää)
Jon Huntsman, Jr. - 2
Mitt Romney - 2
Newt Gingrich - 1
Ron Paul - 1
Päävaali: (10 äänestäjää)
Barack Obama - 5
Mitt Romney - 5
Aaro Vakkuri

Aaro Eino Vakkuri (22. helmikuuta 1943 Helsinki – 9. marraskuuta 2002 Espoo) oli suomalainen diplomi-insinööri ja kirjailija.
Vakkuri valmistui rakennusalan diplomi-insinööriksi Teknillisestä Korkeakoulusta 1968. Hän toimi Lahden kaupungin liikennesuunnittelupäällikönä 1969–1970 sekä Suunnittelukeskuksessa ensin kehitysjohtajana 1970–1972 ja sitten varatoimistujohtajana 1972–1977. Vakkuri siirtyi tämän jälkeen Lähi-itään, jossa hän työskenteli Finn-Iran Contractors Groupin toimitusjohtajana Teheranissa 1977–1980 ja Hartela Contractorsin toimitusjohtajana Kairossa 1980–1983. 1980-luvulla Vakkuri toimi Rakennusliike Hartela Oy:n toimitusjohtajana 1983–1985 ja vuodesta 1985 alkaen PRM Consulting -yhtiön toimitusjohtajana.
Vakkurin kirjailijanura alkoi hänen voitettuaan toisen palkinnon Tammen viihderomaanikilpailussa 1973.
Aaro Vakkurin nuorempi veli oli kirjailija Juha Vakkuri.
Teokset

12 tunnissa meneväksi mieheksi.  Helsinki:  WSOY, 1973.  ISBN 951-0-05882-3
Sirocco.  Helsinki:  Tammi, 1975.  ISBN 951-30-3595-6
Kreikkalainen lahja.  Helsinki:  Tammi, 1975.  ISBN 951-30-3337-6
Pikku Carina.  Helsinki:  Tammi, 1979.  ISBN 951-30-4879-9
Pelilauta.  Helsinki:  Tammi, 1980.  ISBN 951-30-5232-X
Ihan hyviä miehiä.  Helsinki:  Tammi, 1986.  ISBN 951-30-6603-7
Ketju. Kertomus rakastumisesta.  Helsinki:  Tammi, 1987.  ISBN 951-30-6738-6
Elämäni Fredan kanssa.  Helsinki:  Tammi, 1990.  ISBN 951-30-9308-5
Totuuspeli.  Helsinki:  Tammi, 1991.  ISBN 951-30-9833-8
Puolessa tunnissa golfaajaksi.  Espoo:  Bookworm, 1991.  ISBN 952-90-3366-4
Stressiuhrin lohtukirja.  Espoo:  Lukutoukka, 1993.  ISBN 952-9728-03-4
Vaihdettu oppilas.  Espoo:  Lukutoukka, 1993.  ISBN 952-9728-02-6
Tiimityö. Käytännön opas.  Espoo:  Lukutoukka, 1995.  ISBN 952-9728-04-2
Tiimityö. Käytännön opas. Työkirja.  Espoo:  Lukutoukka, 1995.  ISBN 952-9728-05-0
Kylä Provencen taivaalla.  Helsinki:  WSOY, 1997.  ISBN 951-0-21847-2
Antti Lizelius

| Antti Lizelius |
| --- | --- |
 Lizeliuksen syntymän 250-vuotismuistokivi Pöytyällä vanhan kirkkomaan aidan kupeessa.
Henkilötiedot
Syntynyt: 12. lokakuuta 1708 Tyrvää, Suomi
Kuollut: 15. lokakuuta 1795 (87 vuotta) Mynämäki
Kansalaisuus:   Suomi
Ammatti:  Pappi
Vanhemmat:  Simo Heikinpoika, Kaisa Kristerintytär
Siviilisääty:  Naimisissa  Katarina Salinius  (vih. 1739; k. 1759)  Hedvig Gadolin  (vih. 1760 k. 1802) 
Anders (Antti) Lizelius (12. lokakuuta 1708 Tyrvää – 15. lokakuuta 1795 Mynämäki) oli suomalainen pappi ja kirjallisuusmies, joka vaikutti myös suomen kirjakielen kehitykseen.
Lizelius toimi Mynämäen kirkkoherrana ja julkaisi ensimmäistä suomenkielistä sanomalehteä, Suomenkielisiä Tieto-Sanomia, sekä toimi kahden raamatunpainoksen kielentarkistajana. Lizeliuksen tarkastama Raamattu oli Suomen kirkossa käytössä 1930-luvulle asti, ja eräät herätysliikkeet käyttävät sitä edelleen. Lizelius otti suomen ortografiassa käyttöön c:n sijasta k:n.
Kun Lizeliuksen syntymästä tuli 12. lokakuuta 2008 kuluneeksi 300 vuotta, julkaistiin Mynämäellä hänelle omistettu muistomerkki, jonka on suunnitellut kuvanveistäjä Jarkko Roth.
Virkaura

Tyrvään pitäjän Vehmaan kylässä 12. lokakuuta 1708 syntyi Villin taloon Simo Heikinpojan ja Kaisa Erkintyttären seitsemänneksi lapseksi Anders Simonpoika. Lapsuutta varjostivat isonvihan miehityskaudet. Opintielle ei talonpoikaisesta suvusta ennen Andersia ollut lähtenyt kuin hänen setänsä Karkun kappalainen Barthold Lizelius, jolta Anders omaksui sukunimensä. Vuonna 1725 opintiensä Turun katedraalikoulussa aloittaneen Andersin koulumenestys jatkui 1731 Turun akatemiassa. Lizeliuksen lahjakkuudesta kertoo se, että hän nautti useana vuonna akatemian stipendiä, joka oli tarkoitettu nimenomaan parhaille opiskelijoille.
Opiskeluaikanaan Lizelius loi tärkeitä suhteita aikansa vaikuttajiin. 1733–1736 hän toimi Huittisten kirkkoherran Nils Idmanin perheessä kotiopettajana. Lizelius promovoitiin maisteriksi 1735 eli samaan aikaan kuin kuuluisat aikalaisensa Kaarle Fredrik Mennander ja Andreas Kraftman. Papiksi hänet vihittiin kaksi vuotta myöhemmin, jolloin hän pääsi myös Turun katedraalikoulun kollegan virkaan, missä hän toimi seuraavat kaksi vuotta.
Papiksi pääseminen ei ollut talonpoikaissyntyiselle helppoa ja etenkään ylempiin virkoihin. Lizeliuksen lahjakkuus ja virkavuodet opettajana katsottiin luultavasti eduksi, kun hän sai Pöytyän kirkkoherran viran.
Vuodesta 1739 Lizelius hoiti Pöytyän seurakuntaa virkaatekevänä ja 8. heinäkuuta 1741 alkaen vakinaisena kirkkoherrana. Hän ehti paimentaa laumaansa täysipäiväisesti aina vuoteen 1757 asti, jolloin hän joutui hoitamaan virkaatekevänä Mynämäen rovastikunnan lääninrovastin virkaa, mihin hänet nimitettiin vakinaiseksi 13. joulukuuta 1758. Hallintotyössään hän alkoi vuonna 1756 ensimmäisenä Suomessa laatia pitäjänkokousten pöytäkirjat suomeksi, ensin Pöytyällä ja sitten Mynämäellä.
Lizeliuksen ura eteni, ja hän muutti Pöytyältä Mynämäelle 1761, kun kuningas oli 19. huhtikuuta 1760 nimittänyt hänet Mynämäen kirkkoherraksi. Lizeliuksen siteet Pöytyään eivät kuitenkaan katkenneet, sillä hän vieraili vanhassa kotiseurakunnassaan useasti lääninrovastin ominaisuudessa pitämässä tarkastuksia.
Virkaura > Peruna

Peruna tuli Suomeen 1730-luvulla saksalaisten peltiseppien mukana. Turun tuomiokapituli oli kehottanut perunan istuttamiseen ja Lizelius aloitti perunan viljelyn Pöytyällä vuonna 1751. Lizeliuksen kerrotaan pitäneen useamman tunnin perunasaarnoja kirkossa ja kirjoittaneen perunanviljelystä Suomenkielisissä Tieto-Sanomissa vuonna 1776.
Suomen kirjakielen kehittäjä

Lizeliuksen kotipitäjän Tyrvään murteessa ei esiintynyt monissa muissa suomen murteissa esiintyvää loppuvokaalien katoa eikä lounaismurteille ominaista pitkien, muualla kuin ensitavussa sijaitsevien vokaalien lyhenemistä. Lizelius hylkäsi nämä piirteet teksteissään, mikä oli poikkeuksellista tuohon aikaan. 1800-luvulla ne katosivat suomen kirjakielestä lähes kokonaan.
Turussa alkoi vuonna 1771 ilmestyä Suomen ensimmäinen sanomalehti, Tidningar utgifne af et sällskap i Åbo. Lizelius sai ilmeisesti siitä herätteen suomenkielisen sanomalehden julkaisemiseen. Niinpä hän perusti vuonna 1775 Suomenkieliset Tieto-Sanomat -nimisen lehden, jonka ilmestyminen tosin jatkui vain seuraavaan vuoteen saakka. Se kuitenkin osoitti suomen kielen käyttömahdollisuudet tälläkin alalla.
Lizeliuksen toiminta liittyy aatteellisesti 1700-luvun valistusaatteeseen. Hän pyrki toiminnassaan edistämään taloutta ja valistamaan väestöä. Hän toimi tehokkaasti myös vaivaisolojen kohentamiseksi samalla kun huolehti myös seurakunnan asioista ja oman pappilansa esikuvallisesta toiminnasta.
Kirjallisuutta

Laasonen, Pentti: ”Lizelius, Anders (1708–1795)”, Suomen kansallisbiografia, osa 6, s. 270–272.  Helsinki:  Suomalaisen Kirjallisuuden Seura, 2005.  ISBN 951-746-447-9  / Teoksen verkkoversio.
Poppius, Liisa (toim.): Litzelius, Lizelius, Litzell.  (Erip.: Suomen sukututkimusseuran julkaisu. 16. Uusi sukukirja, 1.)  Suomen sukututkimusseura, 1943.  (suomeksi)
Aiheesta muualla

Lizeliuksen suomenkielisiä tekstejä Vanhan kirjasuomen korpuksessa
Lizelius, Anders hakuteoksessa Uppslagsverket Finland (2012). (ruotsiksi)