stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Nicolae Vermont
Elämänvaiheita

Tulevan taiteilijan isä oli juutalaistaustainen professori  Iosif Grünberg. Poika otti käyttöönsä nimen ranskankielisen version Vermont ja käännyttyään kristinuskoon hän muutti etunimekseen Nicolae.
Vermont työskenteli ensiksi jonkin aikaa journalistina Bukarestissa, mutta ryhtyi opiskelemaan maalaustaidetta Bukarestissa vuonna 1884. Hänen opettajanaan oli Theodor Aman. Aman osoittautui erittäin inspiroivaksi ja kannustavaksi opettajaksi. Opinnot kestivät kaksi vuotta ja niiden jälkeen hän päätti jatkaa niitä Münchenissä.
Münchenissä taideopetus oli vanhananaikaista ja jäykän akateemista. Vermont ei pitänyt siitä ja liittyi yhteen muiden akatemiassa opiskelleiden romanialaisten kanssa ja perusti löyhän yhteenliittymän nimeltä Tinerimea Artistica. Ryhmään kuuluivat muiden muassa Ștefan Luchian, Marius Bunescu , Alexandru Satmari ja muutama muu.
Vuonna 1896 Vermont ja Luchian perustivat romanialaisen version ranskalaisesta nuorten valtavirrasta poikenneiden taiteilijoiden salongista. Se sai nimekseen Salonul Independentilor, Itsenäisten salonki. Ryhmittymällä oli merkittävä osuus kotimaansa taiteen kehittymiseen. Ryhmän töitä osti kiistanalaisesta maineesta nauttinut poliitikko ja taidekeräilijä Alexandru Bogdan-Piteşti. Luchianin taite alkoi muuttua symbolistiseksi, kun taas Vermont kiinnitti huomionsa yhteiskunnan laitapuolen kulkijoihin.
Kiinnostuksensa huono-osaisiin  Vermont oli saanut Münchenissä. Kaikkien yllätykseksi Vernin huono-osaisia esittäneistä maalauksista tuli suosittuja vaikka niiden aihepiiri ei ollut mitenkään suosittu. Seuraavien vuosien aikana hän piti useita menestyksekkäitä näyttelyitä. Vuonna 1898 hän oli perustamassa nuoria taiteilijoita ja uutta taidetta tukenutta Ileana-seuraa. Bogdan-Piteştin mielestä Vermont oli yksi merkittävimmistä taiteilijoista ja hän osti useita tämän töitä kokoelmaansa.
Vuonna 1906 vietettiin Romanian kuninkaan Kaarle I:n valtaantulon neljäkymmenvuotisjuhlaa. Tapausta juhlistettiin myös taidenäyttelyllä. Vermontin töitä oli valittu kyseiseen näyttelyyn.
Vermontin taiteellinen ura ei rajoittunut ainoastaan maalausten tekemiseen. Häneltä tilattiin myös seinämaalauksia. Niitä on Kalinderun- ja Cantacuzeon- sukujen Bukarestin palatseissa. Niiden lisäksi hän maalasi myös kirkkomaalauksia.
Vermontin pommituksilta säästyneitä töitä on nähtävillä museoissa ja yksityskokoelmissa.
Aiheesta muualla

http://artiss.ro/collections/nicolae-vermont
http://www.fineartstoronto.com/artist/vermont-nicholas.html
| Auktoriteettitunnisteet  |
| --- | --- |
Kansainväliset:  VIAF 2  WorldCat 
Kansalliset:  Saksa  Israel  Puola 
Taiteenala:  Musée d'Orsay  RKD Artists  ULAN 
Henkilöt:  Deutsche Biographie 
Muut:  Europeana 
Nicolae Vermont: Siirtolaiset
Hollywood

| Hollywood |
| --- | --- |
 Hollywood Boulevard Kodak-teatterin katolta nähtynä vuonna 2005.
 Kaupungin kartta, jossa Hollywood korostettuna.
Kaupunki:  Los Angeles
Pinta-ala:  70,55 km² 
Väkiluku:  146 514
Lähialueet:  West Hollywood, Melrose, Greater Wilshire/Hancock Park, Oakwood, Rampart Village, Silver lake, Los Feliz, Hollywood Hills
Hollywood on kaupunginosa Los Angelesissa, Kaliforniassa, Yhdysvalloissa. Sen asukasluku on 146 514. Hollywood tunnetaan erityisesti elokuvastudioistaan ja monista tähtinäyttelijöistään.
Hollywood perustettiin itsenäisenä kaupunkina vuonna 1903 ja se liitettiin Los Angelesiin vuonna 1910.
Elokuvateollisuus

1900-luvun alussa elokuva oli uusi ala, ja se alkoi keskittyä Hollywood Boulevardin ympärille, jonne nousi elokuvastudioita sekä asuintaloja elokuvissa työskenteleville. Nykyäänmilloin? elokuvateollisuuden keskus ei kuitenkaan enää sijaitse Hollywoodissa, vaan studiot ovat muuttaneet läheisiin pikkukaupunkeihin.
Tunnetut paikat

Hollywoodin loiston päivistä muistuttaa yhä 1920-luvulla rakennettu elokuvateatteri Grauman’s Chinese Theatre. Bulevardilla sijaitsee myös Hollywood Walk of Fame, jonka jalkakäytävällä viihde-alan entisillä ja nykyisillä vaikuttajilla on omat tähtensä.
Hollywoodissa sijaitsee myös Dolby Theatre, jossa jaetaan kuuluisat elokuva-alan Oscar-palkinnot.
Liikenne ja tiet

Hollywoodin tunnetuin katu on Hollywood Boulevard. Toinen suuri katu on Sunset Boulevard.
Hollywood Boulevardilla kulkee Los Angelesin metron punainen linja.
Nähtävyyksiä

Hollywood-kylttiä pidetään Hollywoodin ja elokuvateollisuuden symbolina.
Walk of Fame on yksi Hollywoodin kuuluisimmista nähtävyyksistä.
Grauman’s Chinese Theatre on yksi Hollywoodin kuuluisimmista elokuvateattereista.
Aiheesta muualla

Hollywoodin kasvot. Näköaloja elokuvan suurtuotannosta, Helsingin Sanomat, 16.10.1938, nro 279, s. 33, Kansalliskirjaston digitaaliset aineistot
Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Hollywood Wikimedia Commonsissa
Sibylla (antiikin uskonnot)

Cumaen Sibylla
Sibyllat (kreik. σίβυλλα) olivat muinaisessa Kreikassa ja Roomassa jumalallisen hurmoksen vallassa toimivia naisennustajia, oraakkeleita. Sibylloja on yleensä mainittu kymmenen, joiden oraakkelit sijaitsivat eri puolilla Välimeren maailmaa. Roomalainen kirjailija Varro mainitsee seuraavat sibyllat:
persialainen sibylla
kimmerialainen sibylla (Amaltheia tai Herofile nimeltään)
Vähän-Aasian Erythrain kaupungissa toiminut sibylla
fryygialainen sibylla
hellespontoslainen sibylla (Marpessoksesta)
Delfoin sibylla
libyalainen sibylla
Cumaen sibylla
Tiburin sibylla (Albunea tai Aniena nimeltään)
kaldealainen sibylla
Kuuluisin ja kirjallisuudestakin tutuin on Cumaen sibylla. Hän tarjosi pyhiä kirjoja Rooman viimeiselle kuninkaalle Tarquinius Superbukselle. Superbus kuitenkin asennoitui tähän ivallisesti, jolloin sibylla sytytti osan kirjoista tuleen eikä suostunut sammuttamaan niitä ennen kuin kuningas suostui maksamaan pyydetyn hinnan. Taru kertoo, että silloin oli alkuperäisestä yhdeksästä kirjasta jäljellä vielä kolme. Näitä niin kutsuttuja Sibyllan kirjoja pidettiin Rooman Capitoliumilla Juppiterin temppelissä vuoteen 83 eaa., kunnes tulipalo tuhosi ne. Sibyllan oraakkelit puolestaan on myöhempi juutalais-kristillistä alkuperää olevien kirjoitusten kokoelma, joka ei liity Sibyllan kirjoihin.
Cumaen sibyllan sanotaan olleen tuhatvuotias, ja taru kertoo hänen johdattaneen sankari Aineiaan manalaan. Sibyllat on ikuistettu Vatikaanin Sikstiiniläiskappelin freskoihin.
Saksan Samoa

Saksan Samoa (saks. Deutsch-Samoa) oli Saksan lyhytkestoinen protektoraatti vuodesta 1900 vuoteen 1914 (de facto) ja vuoteen 1920 (de jure), käsittäen Apoliman, Manonon, Savai’in sekä Upolun saaret, jotka ovat kaikki nykyään osa itsenäistä valtiota Samoaa, aikaisemmalta nimeltään Länsi-Samoa. Samoa oli Saksan viimeinen siirtomaa Tyynellämerellä. Se oli myös Saksan ainoa siirtomaa Tyynellämerellä, lukuun ottamatta Kiautschouta Kiinassa, jota hallittiin erikseen Saksan Uudesta-Guineasta.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Saksan Samoa Wikimedia Commonsissa
Eetu Koski

| Eetu Koski> Henkilötiedot |
| --- | --- |
Syntynyt: 29. heinäkuuta 1992 (ikä 32) Uusikaupunki, Suomi
Kansalaisuus:   Suomi
Jääkiekkoilija
Pelipaikka:  keskushyökkääjä
Maila:  vasen
Pituus:  181 cm
Paino:  85 kg
Pelaajaura
Pääsarjaura:  2013–2021
Seurat:  Kiekko-Vantaa (Mestis) Lukko (SML) TuTo (Mestis) Jukurit (Mestis) SaiPa (SML) Podhale Nowy Targ (Puola) HK Budapest (EL) Remparts de Tours (Ranska2)
Eetu Koski (s. 29. heinäkuuta 1992 Uusikaupunki) on suomalainen uransa lopettanut jääkiekkoilija. Hän oli pelipaikaltaan keskushyökkääjä, mutta Koski osasi pelata myös laidassa.
Ura > Maajoukkueura

Koski edusti Suomen alle 17-vuotiaiden maajoukkuetta Euroopan nuorten olympiafestivaaleilla ja World U-17 Hockey Challengessa vuonna 2009. Yhteensä hän on pelannut 18 nuorten ja 34 poikien maaottelua.
Muuta

Kosken setä on Rauman kaupunginjohtaja Kari Koski.
Randhir Kapoor

| Randhir Kapoor |
| --- | --- |
 Randhir Kapoor vuonna 2020.
Henkilötiedot
Syntynyt: 15. helmikuuta 1947 (ikä 77) Bombay, Brittiläinen Intia
Ammatti:  elokuvanäyttelijä, elokuvatuottaja, elokuvaohjaaja
Puoliso:  Babita (vih. 1971)
Lapset:  Karisma Kapoor Kareena Kapoor
Sukulaiset:  Kapoorin perhe
Näyttelijä
Aktiivisena:  1971–
Aiheesta muualla
IMDb 
AllMovie
Randhir Kapoor (s. 15. helmikuuta 1947 Bombay, Brittiläinen Intia) on intialainen elokuvanäyttelijä, -tuottaja ja -ohjaaja, joka työskenteli hindinkielisten elokuvien parissa.
Yksityiselämä

Randhir Kapoor on näyttelijä ja elokuvantekijä Raj Kapoorin vanhin poika ja näyttelijä Prithviraj Kapoorin pojanpoika. Hän meni naimisiin näyttelijä Babitan kanssa vuonna 1971. He asuivat erillään vuodesta 1988 vuoteen 2007. Heillä on kaksi tytärtä, menestyneet näyttelijät Karisma Kapoor ja Kareena Kapoor.
Filmografia > Näyttelijä

| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
|  Do Ustad (1959)  Kal Aaj Aur Kal (1971)  Raampur Ka Lakshman (1972)  Jeet (1972)  Jawani Diwani (1972)  Rickshawala (1973)  Hum Rahi (1974)  Haath Ki Safai (1974)  Dil Diwana (1974)  Ponga Pandit (1975)  Lafange (1975)  Dafaa 302: Indian Penal Code Section 302 (1975)  Dharam Karam (1975)  Khalifa (1976)  Ginny Aur Johnny (1976)  |  Bhala Manus (1976)  Aaj Ka Mahaatma (1976)  Bhanwar (1976)  Ram Bharose (1977)  Mama Bhanja (1977)  Kachcha Chor (1977)  Chacha Bhatija (1977)  Kasme Vaade (1978)  Heeralal Pannalal (1978)  Chor Ke Ghar Chor (1978)  Bhakti Mein Shakti (1978)  Aakhri Daku (1978)  Dhongee (1979)  Biwi-O-Biwi: The Fun-Film (1981)  Harjaee (1981)  |  Zamaane Ko Dikhana Hai (1981)  Sawaal (1982)  Pukar (1983)  Humse Na Jeeta Koi (1983)  Khazana (1984)  Mother (1999)  Armaan (2003)  Housefull (2010)  Action Replayy (2010)  Housefull 2 (2012)  Ramaiya Vastavaiya (2013)  Super Nani (2014)  |
Filmografia > Tuottaja

Ram Teri Ganga Maili (1985)
Henna (1991)
Prem Granth (1996)
Aa Ab Laut Chalen (1999)
Filmografia > Ohjaaja

Kal Aaj Aur Kal (1971)
Dharam Karam (1975)
Henna (1991)
Aiheesta muualla

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
Randhir Kapoor Internet Movie Databasessa. (englanniksi)
Randhir Kapoor Allmoviessa (englanniksi)
| Auktoriteettitunnisteet  |
| --- | --- |
Kansainväliset:  ISNI  VIAF  WorldCat 
Kansalliset:  Saksa 
Taiteenala:  MusicBrainz
Alisa Pöllänen

| Alisa Pöllänen> Henkilötiedot |
| --- | --- |
Syntynyt: 3. tammikuuta 1994 (ikä 31)  Suomi, Savonlinna
Salibandyn pelaaja
Pelipaikka:  oikea laitahyökkääjä
Seura:  Classic
Pelinumero:  94
Pituus:  164
| Urheilijan ura> Seurat |
| --- | --- | --- | --- |
| Vuodet | Seura | Ottelut () | Ottelut () |
| 1999–2010 2004–2010 2010–2017, 2018-2023 2017-2018  | SaPKo Top Team Classic Pixbo Wallenstam IBK |  |  |
Maajoukkue
| 2010 2013, 2015, 2019 |  Suomi U-19  Suomi |  |  |

| Mitalit> Maa:  Suomi.Tyttöjen salibandy | Mitalit> Maa:  Suomi.Tyttöjen salibandy | Mitalit> Maa:  Suomi.Tyttöjen salibandy | Maa:  Suomi> Tyttöjen salibandy |
| --- | --- | --- | --- |
|  Kultaa | Slovakia 2012 |  |  |
Naisten salibandy
| MM-kilpailut  | MM-kilpailut  | MM-kilpailut  |  |
|  Hopeaa | Tšekki 2013 |  |  |
|  Hopeaa | Suomi 2015 |  |  |
|  Pronssia | Sveitsi 2019 |  |  |
| SM-kilpailut  | SM-kilpailut  | SM-kilpailut  |  |
|  Kultaa | 2011 |  |  |
|  Kultaa | 2012 |  |  |
|  Kultaa | 2013 |  |  |
|  Hopeaa | 2014 |  |  |
|  Kultaa | 2015 |  |  |
|  Hopeaa | 2016 |  |  |
|  Kultaa | 2017 |  |  |
|  Hopeaa | 2023 |  |  |
| Champions Cup  | Champions Cup  | Champions Cup  |  |
|  Hopeaa | Tšekki 2012 |  |  |
|  Hopeaa | Ruotsi 2013 |  |  |
|  Hopeaa | Tšekki 2015 |  |  |
| Suomen Cup  | Suomen Cup  | Suomen Cup  |  |
|  Hopeaa | 2012 |  |  |
|  Kultaa | 2013 |  |  |
|  Hopeaa | 2014 |  |  |
|  Kultaa | 2015 |  |  |
|  Kultaa | 2016 |  |  |
Alisa Pöllänen (s. 3. tammikuuta 1994 Savonlinna) on uransa päättänyt suomalainen salibandyn pelaaja. Hän edusti Naisten Salibandyliigassa pelaavaa Classicia. Pelipaikaltaan Pöllänen oli hyökkääjä ja hän laukoi vasemmalta.
Ura

Pöllänen aloitti jääkiekon viisivuotiaana SaPKossa ja pelasi vuonna 2009 nuorten maajoukkueessa. Salibandyn hän aloitti viisi vuotta jääkiekkoa myöhemmin. Savonlinnan ZZ Top Teamia vuosina 2004-2010 edustanut Pöllänen valitsi vuonna 2010 lajikseen salibandyn ja vaihtoi seuraa Tampereen Classiciin.
Classicissa pelatessaan Pöllänen voitti Suomen mestaruuden vuosina 2011, 2012, 2013, 2015 ja 2017 sekä Suomen Cupin vuosina 2013, 2015 ja 2016.  Kaudeksi 2017-2018 hän vaihtoi seuraansa ruotsalaiseen Pixbo Wallenstam IBK:hon. Palattuaan Suomeen Pöllänen jatkoi vielä pelaamista Classicissa ja toimi kapteenina kaudella 2022-2023. Pölläsen urheilu-uraa varjosti vuosien varrella lukuisat loukkaantumiset ja leikkaukset. Ura päättyi lopulta naisten salibandyliigan hopeamitaliin keväällä 2023.
Ura > Maajoukkueura

Salibandyn alle 19-vuotiaiden tyttöjen maailmanmestaruuskilpailuissa vuonna 2012 Suomi pääsi jatkoajalla finaaliin Pölläsen rangaistuslaukausmaalilla.  Alle 19-vuotiaat voittivat ensimmäistä kertaa maailmanmestaruuden ja Pöllänen valittiin semifinaalin ja finaalin parhaaksi pelaajaksi. Naisten salibandymaajoukkueessa hän on edustanut Suomea kolme kertaa MM-kilpailuissa. Vuonna 2013 Pöllänen oli Suomen joukkueen nuorin pelaaja  ja vuonna 2015 hänet valittiin MM-kisojen All Stars -kentälliseen.
Ura > Palkinnot ja saavutukset

Vuoden tyttöjuniori 2012
Kehitysstipendi 2012, 2013
Naisten MVP 2014, 2021, 2023
Classic pelaaja-aatelinen nro. 36, 2024
Ura > Yksityiselämä

Pöllänen on valmistunut veturinkuljettajaksi syksyllä 2022, ja jatkaa tässä unelma-ammatissaan urheilu-uran päätyttyä.
Kangaskoski

Kangaskoski on Suomen puolella Hiitolanjoen alin koski, jonka pudotuskorkeus on noin kuusi metriä. Se sijaitsee Simpeleellä Rautjärven kunnassa.
Kangaskoskea hyödynnettiin pitkään sähköntuotantoon. Heinäkuussa 2021 Kangaskosken voimalaitos lopetti toimintansa ja se suljettiin. Voimalaitoksen pato on nyt purettu, koski on auki ja kalojen tavanomaiset muuttoreitit on palautettu. Kangaskoski sijaitsee kilometrin päässä Venäjän rajalta ja on jokiluonnon raja-aluetta.
Historia

Kangaskosken teollisuushistoria kesti yli sata vuotta. Kangaskoskella toimi Simpeleen ensimmäinen paperitehdas ja puuhiomo vuosina 1901–1924. Paperitehtaalla valmistettiin lähinnä ruskeaa käärepaperia Pietarin alueen vientiin. Tehdasta johti liikemies Matti Roiha.
Tehdasaika Kangaskoskella päättyi vuonna 1925, kun Kangaskosken vesivoimala rakennettiin. Kangaskosken vesivoimalaitos rakennettiin paikalle, jossa Laatokasta Hiitolanjokea pitkin Suomen puolelle nouseva lohi ja taimen törmäsivät voimalapatoon tai harhautuivat voimalan turbiinipyörteisiin. Se oli sotien jälkeen Suomen ja Venäjän yhteisessä joessa alin toimiva vesivoimala ja toisaalta myös ensimmäinen este, johon Laatokasta nousevat lohikalat kirjaimellisesti törmäsivät nousuvaelluksellaan. Kangaskosken voimalaitos esti kalojen vaelluksen lisääntymisalueille.
Kangaskosken vesivoimalaitos oli yksityisessä omistuksessa useita vuosikymmeniä. Sähköntuotannosta vastasi Hiitolanjoen Voima Oy. Vuonna 2019 Etelä-Karjalan virkistysaluesäätiö sai Kangaskosken omistukseensa. Etelä-Karjalan virkistysaluesäätiö osti Hiitolanjoen Voima Oy:n osakkeet. Virkistysaluesäätiö otti omistukseensa Kangaskosken voimalaitoksen ja sen kiinteistöt. Etelä-Karjalan virkistysaluesäätiö oli kiinnostunut Kangaskosken vapauttamisesta, jotta järvilohen elinmahdollisuuksia voitaisiin parantaa. Luonnonvaraista järvilohta esiintyy Suomessa vain Hiitolanjoessa. Kangaskosken vesivoimalaitos lopetti toimintansa heinäkuussa vuonna 2021. Vesivoimalla oli merkittävä rooli Simpeleen taloudellisessa ja teollisessa kasvussa vuosina 1925-2021.
Luonnonsuojelutoimenpiteet

Kangaskosken ennallistamistyöt aloitettiin heti voimalaitoksen sulkemisen jälkeen. Syksyllä 2021 pato purettiin ja koskea kunnostettiin.
Vesivoimalaitoksen sulkeminen ei vaikuttanut Suomen kokonaissähköntuotantoon, mutta se on auttanut merkittävästi luontoa sekä Laatokan lohia ja taimenia. Laatokan lohi on äärimmäisen uhanalaiseksi luokiteltuna lajina Kangaskosken ja koko Hiitolanjoen symboli. Luonnonsuojelutoimenpiteiden valmistuttua Laatokan järvilohi ja muut joessa kutevat kalalajit ovat saaneet uuden elinympäristön ja lisääntymisalueen koskelle. Kalojen nousueste Kangaskoskella on nyt poistunut.
Kangaskosken matkailualue

Nykyään Kangaskoskella on enemmän mahdollisuuksia matkailijoille. Samalla kun patoja on purettu, myös virkistyspalveluita on parannettu: on tehty pysäköintipaikkoja ja polut on kunnostettu, jotta ne olisivat turvallisia lapsiperheille ja  apuvälineillä liikkuville. Patoalueelle on rakennettu kulkuväyliä ja katselualueita.
Kangaskosken voimalaitoksen historia ja arkkitehtuuri kiinnostavat tutkijoiden lisäksi myös tavallisia suomalaisia. Vuosien varrella on tutkittu voimalan museaalisia mahdollisuuksia ja kalatieratkaisuja. Kangaskosken voimalaitoksen rakennus, joka on luokiteltu valtakunnallisesti merkittäviin rakennettuihin kulttuuriympäristöihin (RKU), on jälleenrakennettu. Siihen on suunnitteilla museo, mutta voimalan sisälle pääsee jo tutustumaan.
Kangaskosken tehtaalle on kehitetty myös mobiilipolku -sovellus. Sovellus kertoo animaatioiden avulla Kangaskosken työn tarinan 1900-luvun alusta lähtien.
Taloudellinen tuki

Kangaskosken jälleenrakentaminen tehtiin eri lähteistä kerätyillä varoilla: maa- ja metsätalousministeriö, WWF ja Lassi Leppisen säätiö, Etelä-Karjalan Säästöpankki, Lähi-Tapiola, OP Simpele, Rautjärven kunta sekä yksityishenkilöiden ja eri yksityisten yritysten lahjoituksilla.
Suomen saksalaiset

| Suomen saksalaiset |
| --- | --- |
Väkiluku:  6 183 saksankielistä henkilöä 4 014 Saksan kansalaista
Kielet:  saksa, suomi, ruotsi
Uskonnot:  luterilaisuus
Suomen saksalaiset (saks. Deutsche in Finnland) ovat Suomessa asuvia saksalaisia. Vuoden 2017 lopulla Suomessa asui 6 183 saksankielistä henkilöä. Saksan kansalaisia Suomessa asui 4 014.
Vuonna 1924 Suomessa oli 1 645 saksalaista. Saksalaiset olivat pääosin kauppiaita. Saksalaisia on asunut myös Baltian maissa ja Pietarissa, ja osa Suomeen eri aikoina muuttaneista saksalaisista on ollut pietarinsaksalaisia, osa baltiansaksalaisia, osa on eri aikoina muuttanut Saksasta. Suomen saksankielisissä on lisäksi ollut ainakin sveitsiläisiä, muiden muassa Fazer-, Berner-, Huber- ja Oesch-suvut.
Vuonna 1812 Viipurin väestöstä saksankielisiä oli 12,5 prosenttia eli 362 henkilöä. Vuonna 1930 saksankielisten osuus Viipurin väestöstä oli enää 0,6 prosenttia eli 439 henkilöä.
Saksalaisten sukujen merkitys oli keskeinen Suomen ja Helsingin kehitykselle 1800-luvulla. Helsingin enemmistökieli oli ruotsi. Saksa oli tuolloin Helsingin kolmanneksi puhutuin vähemmistökieli suomen ja venäjän jälkeen, ja kaupunkiin perustettiin edelleen toimivat Saksalainen koulu, Saksalainen seurakunta ja Saksalainen kirjasto. FC Germania Helsinki on vuonna 2015 perustettu saksalaisen jalkapalloseura, jonka miesten edustusjoukkue pelaa Vitosessa.
Tunnettuja Suomen saksalaisia

Willy Baer, kuvataiteilija, kotoisin Saksasta
Samuel Berner, arkkitehti, kotoisin Saksasta
Gunvor Brettschneider, Svenska social och kommunalhögskolanin entinen rehtori, isä saksalainen
Carl Ludvig Engel, arkkitehti, kotoisin Saksasta
Richard Faltin, säveltäjä, kapellimestari, urkusi, musiikkipedagogi, kotoisin Saksasta
Albert Goldbeck-Löwe, liikemies, kotoisin Saksasta
Johan Friedrich Hackman, kauppias, kotoisin Saksasta
Ludovika Jakobsson, olympiavoittaja, kotoisin Saksasta
Christian Friedrich Kress, sotilaskapellimestari, kotoisin Saksasta
Ernst Lohrmann, arkkitehti, kotoisin Saksasta
Fredrik Pacius, säveltäjä, kotoisin Saksasta
Gustav Paulig, kahvipaahtimon omistaja, kotoisin Saksasta
Roman Schatz, kirjailija ja toimittaja, kotoisin Saksasta
G. F. Stockmann, kauppias, kotoisin Saksasta
Ferdinand Tilgmann, kirjapainoyrittäjä, kotoisin Saksasta
Aavikkojuoksija

| Aavikkojuoksija |
| --- | --- |

Uhanalaisuusluokitus
 Elinvoimainen  
  
Tieteellinen luokittelu
Domeeni::  Aitotumaiset Eucarya
Kunta::  Eläinkunta Animalia
Pääjakso::  Selkäjänteiset Chordata
Alajakso::  Selkärankaiset Vertebrata
Luokka::  Linnut Aves
Lahko::  Rantalinnut Charadriiformes
Alalahko::  Lari
Heimo::  Pääskykahlaajat Glareolidae
Suku::  Aavikkojuoksijat Cursorius
Laji::  cursor
Kaksiosainen nimi
 Cursorius cursor  (Latham, 1787) 

Katso myös
   Aavikkojuoksija Wikispeciesissä   Aavikkojuoksija Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OKIUCN-testi OK: 
Aavikkojuoksija (Cursorius cursor) on pääskykahlaajien heimoon kuuluva rantalintu.
Koko ja ulkonäkö

Aavikkojuoksijan pituus on 21–24 cm ja siipiväli on 51-57 cm.  Paino on 93–156 g. Aavikkojuoksija on väriltään vaaleanruskea, silmän yläpuolella menee musta ja valkea raita ja siivissä on mustat reunat. Siiven alapinta on kokonaan musta. Muodoltaan kurmitsamainen, mutta nokka on pitkä ja kaareva. Jalat pitkät, liikkuu juosten. 5 alalajia tunnetaan.
Levinneisyys

Aavikkojuoksijat pesivät Pohjois-Afrikassa ja Lähi-idässä Pohjois-Intiaan saakka. Maailman populaation koko on 56 000–210 000 yksilöä. Ne ovat muuttolintuja ja eksyvät joskus muuttomatkoillaan Eurooppaan. Talvehtimisalueet ovat Saharan eteläpuolisessa Afrikassa ja Saudi-Arabiassa.
Suomen ensimmäinen tunnettu aavikkojuoksija on Helsingin yliopiston Luonnontieteellisessä museossa vuodelta 1893. Myös toinen Suomessa nähty aavikkojuoksija kuoli, tämä tapahtui vuonna 1989 Kullaalla.
Elinympäristö

Aavikkojuoksija poikkeaa sukulaisistaan siinä, että se viihtyy aroilla ja aavikoilla.
Lisääntyminen

Aavikkojuoksija munii kaksi munaa, joita molemmat puolisot hautovat yhteensä 19 päivää. Sukukypsä 1-vuotiaana.
Ravinto

Aavikkojuoksija syö hyönteisiä, kuten muurahaisia ja termiittejä.
Aavikkojuoksijan munia.
The Smile Sessions

| The Smile Sessions The Beach Boys |
| --- | --- | --- |

Kokoelmalevyn tiedot
 Äänitetty : 15. lokakuuta 1965 – 18. kesäkuuta 1971
 Julkaistu: 31. lokakuuta 2011
 Formaatti: CD, 2CD, musiikkiboksi
 Tuottaja(t): Brian Wilson
 Kesto: 48.24 143:5 (2CD) 396:28 (boksi)
 Levy-yhtiö: Capitol
Listasijoitukset
  Suomen virallinen lista: 46.
The Beach Boysin muut julkaisut
| Summer Love Songs 2009 | The Smile Sessions 2011 | That’s Why God Made the Radio 2012 |
The Smile Sessions (toisinaan käytetty kirjoitusmuotoa The SMiLE Sessions) on vuonna 2011 julkaistu The Beach Boysin albumi. Se sisältää materiaalia Smile-albumin äänityssessioista kevään 1966 ja kesän 1967 väliseltä ajalta. Smilen oli tarkoitus seurata Beach Boysin klassikkoalbumia Pet Sounds, mutta levyä ei koskaan julkaistu. The Smile Sessions ilmestyi Pohjois-Amerikassa 1. marraskuuta 2011 ja muualla 31. lokakuuta 2011. Levy julkaistiin tupla-CD:nä, tuplavinyylialbumina, digitaalisena ja laajempana boksikokoelmana, joka sisältää viisi CD:tä, tuplavinyylialbumin ja kaksi seitsentuumaista singleä. Albumi debytoi Suomen virallisen listan sijalla 46.
3. helmikuuta 2011 Al Jardine kertoi Examiner.comille, että "Capitol Records aikoo julkaista Beach Boysin version Smilesta joskus kesällä The Beach Boysin 50-vuotisjuhlien kunniaksi. Smile on Beach Boys -fanien Graalin malja, joten se tulee olemaan hyvä.". Jardine mainitsi myös, että Beach Boysit eivät olleet tehneet levyä varten uusia äänityksiä ja Brian Wilson oli muuttanut mielensä materiaalin julkaisemisesta.
Capitol Records vahvisti Jardinen tiedot 11. maaliskuuta kertoen virallisen julkaisun olevan myöhemmin vuoden 2011 aikana. Yhtiö kertoi myös, että varsinaiset albumiraidat julkaistaan monona (kuten Beach Boys -levyt olivat tuona aikana) ja levyllä tulee olemaan myös stereo-äänityksiä. Viivästyttyään useita kertoja, levy julkaistiin ensin iTunesin kautta 31. lokakuuta 2011 ja seuraavana päivänä CD:nä, vinyylinä ja digitaalisena latauksena nimellä The Smile Sessions. Julkaisu on saatavilla normaalina kahden CD:n versiona ja boksiversiona, jossa on viisi CD-levyä, kaksi LP:tä, kaksi 45 rpm singleä ja 60-sivuinen kirjanen.