stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
WWW-sisällönhallinta
Www-sisällönhallintajärjestelmä > Järjestelmän valinta

Organisaation kannalta www-sisällönhallintajärjestelmän voi hankkia karkeasti kolmella eri tavalla: 1) valmis ohjelmistoratkaisu, 2) räätälöity järjestelmä tai 3) täysin itsenäinen kehitys talon sisällä. Joka tapauksessa www-sisällönhallintajärjestelmän hankinnan on suositeltu tapahtuvan erillään verkkopalveluiden suunnittelusta ja tapahtuvan erillisenä projektina verkkopalveluiden suunnittelun jälkeen.
Erilaisia www-sisällönhallintajärjestelmiä on markkinoilla tuhansia. Näistä merkittävä osa on nykyisin avoimen lähdekoodin ohjelmistoja. Verkosta löytyy useita järjestelmien vertailuun keskittyneitä sivustoja jotka ovat suosittuja erityisesti valittaessa avoimen lähdekoodin järjestelmää. Näitä ominaisuuksien vertailuun perustuvia lähestymistapoja on kuitenkin myös kritisoitu, koska www-sisällönhallintajärjestelmien katsotaan yleisesti olevan vielä kaukana kypsän teknologian vaiheesta. Ominaisuusvertailuista on tällöin korkeintaan saatavilla suuntaa antavaa tietoa siitä kuinka monipuolisia järjestelmät ominaisuuksiltaan ovat.
Erilaisille verkkopalveluille soveltuvat erilaiset www-sisällönhallintajärjestelmät ja markkinoilla onkin paljon www-sisällönhallintajärjestelmiä jotka on suunniteltu ja toteutettu erityisesti jonkin tietyn toimialan tarpeita vastaavaksi (esimerkiksi verkkolehtiä varten). Nykyisin myös vapaan lähdekoodin www-sisällönhallintajärjestelmien saatavuus on varsin hyvä ja vapaan lähdekoodin www-sisällönhallintajärjestelmät tarjoavat houkuttelevan vaihtoehdon kaupallisille www-sisällönhallintajärjestelmille ja palveluna tarjottaville -järjestelmille. Vapaan lähdekoodin www-sisällönhallintajärjestelmien on väitetty soveltuvan erityisen hyvin informatiivisten verkkopalveluiden hallintaan, verkkolehtien ja erilaisten säännöllisten julkaisujen hallintaan sekä yhteisöllisten verkkopalveluiden hallintaan.. Esimerkiksi Gottlieb on esittänyt, että vapaan lähdekoodin www-sisällönhallintajärjestelmiä hyödynnetään eniten pienten ja keskikokoisten organisaatioiden informatiivisten verkkopalveluiden hallinnassa sekä suurten ja monimutkaisten verkkopalveluiden alustajärjestelminä; kuten Amazon.com. Vapaan lähdekoodin www-sisällönhallintajärjestelmän valinnan kohdalla merkittävimpänä tekijänä esimerkiksi Gottlieb pitää samankaltaisten käyttäjäorganisaatioiden joukkoa, koska tietojärjestelmän käyttäjäkunnan tarpeet ohjaavat kehitystyötä.
Www-sisällönhallintajärjestelmä > Ominaisuudet ja toiminnallisuus

Yksi www-sisällönhallintajärjestelmän toiminnallisuudelle esitetty viitekehys on esimerkiksi seuraava:
Yleiset järjestelmäominaisuudet (käyttäjätunnuksien ja -oikeuksien hallinta, käyttöliittymien kielivaihtoehdot, suorituskyky ja vikasietoisuus)
Vakio-ominaisuudet
Sisällön koostaminen
Integroituminen muihin työkaluihin
Sisällön kerääminen
Sisällön muokkaaminen
Sisältökokoelman hallinta
Metatietojen hallinta
Versionhallinta
Sisältöyksiköiden muutoshistoria
Linkkien ja viittauksien hallinta
Kieliversioiden hallinta
Sisään- ja uloskirjaamisen hallinta
Hakujen hallinta
Rajapintojen ja järjestelmäliitäntöjen hallinta
Julkaisunhallinta
Sivupohjien hallinta
Julkaisujen ajastaminen
Kävijöiden toiminnan mittaus
Verkkopalvelun toiminnan mittaus
Lisäominaisuudet
Työnkulkujen hallinta
Toiminnallisuuksien hallinta
Personoinnin hallinta
Sisällön luominen
Viitekehyksessä esitetyt lisäominaisuudet ovat ominaisuuksia jotka eivät liity olennaisesti verkkosisältöjen elinkaaren hallintaan vaan tukevat tai täydentävät vakio-ominaisuuksia. Toisaalta joissakin tilanteissa nämä "lisäominaisuudet" (työnkulkujen hallinta, toiminnallisuuksien hallinta, personoinnin hallinta, sisällön luominen) voivat olla myös www-sisällönhallintajärjestelmältä vaadittavia avainominaisuuksia.
Aiheesta muualla > Englanninkielisiä resursseja

Lista artikkeleista ja sivustoista jotka luetteloivat markkinoilla olevia www-sisällönhallintajärjestelmiä (CMS Wire) (Arkistoitu – Internet Archive)
Australian hallituksen ohjeistusta www-sisällönhallintajärjestelmän valintaan (Arkistoitu – Internet Archive)
Web Style Guide (Monash University), esimerkki laajasta ohjeistuksesta organisaation www-sisällönhallintaan
Aiheesta muualla > Englanninkielisiä artikkeleita

A Scenario-based Approach to Evaluating CMS Vendors (Tony Byrne, 2006) (Arkistoitu – Internet Archive)
The Evolution of Content Management (Thomas Ferris, 2006)
How to evaluate a content management system (James Robertson, 2002) (Arkistoitu – Internet Archive)
Strategies for Success With Open Source Projects - How To Effectively Evaluate Open Source Products for the Enterprise (Edmon Begoli, 2006, pdf-tiedosto, artikkeli lehden sivuilla 33-35)
Aiheesta muualla > Suomenkielisiä tutkimuksia ja resursseja

Web-sisällönhallintajärjestelmä - ominaisuudet ja käyttöönotto. Tietojärjestelmätieteen pro gradu –tutkielma. Tolvanen, Perttu Tapio. Jyväskylä: Jyväskylän yliopisto, 2007. 145 sivua.
Www-sisällönhallinta ja www-sisällönhallintajärjestelmien ominaisuudet -tietojärjestelmätieteen kandidaatintutkielma (2006), pdf-tiedosto
Julkaisujärjestelmät Suomessa, markkinakatsaus 2008 (Perttu Tolvasen kirjoittama artikkeli Vierityspalkki-blogissa 31.3.2008)
György II Rákóczi

György II Rákóczi (1621-1660), oli Transilvanian ruhtinas vuosina 1648-1657. Hän kuului unkarilaiseen Rákóczin aatelissukuun, ja oli György I:n ja Zsuzsanna Lorántffyn vanhin poika ja isänsä seuraaja ruhtinaana.
György II valittiin Transilvanian ruhtinaaksi isänsä elinaikana (19. helmikuuta 1642), ja hän meni naimisiin (3. helmikuuta 1643) Zsófia Báthoryn kanssa, jonka äiti oli aiemmin pakottanut tämän hylkäämään katolisen uskon ja kääntymään kalvinistiksi. Vahvistaakseen Habsburgien vastaista politiikkaansa György II pyrki Puolan kuninkaaksi. Tätä tarkoitusta silmällä pitäen hän liittoutui vuoden 1649 alussa kasakkahetmani Bohdan H’melnytskyin sekä Moldavian ja Valakian hospodarien kanssa. Kapinallisten kasakkojen tukemana hän liittoutui Ruotsin kuninkaan Kaarle X Kustaan ​​kanssa, mutta hänen sotaretkensä vuonna 1657 epäonnistui. Suurin osa hänen armeijastaan ​​jäi tataarien vangiksi, kun taas ottomaanien valtakunnan sulttaani, joka hallitsi Transilvaniaa, syrjäytti hänet 1657 tottelemattomuuden vuoksi. György II kaatui taistelussa turkkilaisia ​​ja tataareja vastaan ​​Transilvaniassa.
Syyrian asevoimat

| Syyrian asevoimat |
| --- | --- |

Valtio:  Syyria
Puolustushaarat:   Syyrian arabiarmeija  Syyrian arabilaivasto  Syyrian arabi-ilmavoimat Syyrian ilmapuolustusvoimat
Rooli:  asevoimat
Koko:  178 000 Maavoimat 110 000 Laivasto 5 000 Ilmavoimat 17 500 Ilmapuolustus 30 000 (Puolisotilaalliset joukot noin 100 000) 
Komentajat
Nykyinen komentaja:  Bašar al-Assad
Syyrian asevoimat muodostavat Syyrian valtiolliset puolustusvoimat. Syyrian arabitasavallan voimassa olevan vuoden 1973 perustuslain 1. luvun 1. osion 11. artiklan mukaan "asevoimat ja muut puolustusorganisaatiot ovat vastuussa isänmaan alueellisesta puolustuksesta ja vallankumouksen tavoitteiden yhtenäisyyden, vapauden ja sosialismin suojelemisesta." Lisäksi perustuslain 2. luvun 1. osion artikla 93.2 määrittelee, että tasavallan presidentti on asevoimien ylipäällikkö.
Kolmen pääpuolustushaaran eli Syyrian arabiarmeijan (maavoimat), Syyrian arabilaivaston (merivoimat) ja Syyrian arabi-ilmavoimien lisäksi siihen kuuluvat itsenäinen ilmatorjunnasta vastaava Syyrian ilmapuolustusvoimat ja maan sotilastiedustelusta vastaava direktoraatti. Lisäksi asevoimien yhteyteen on kuulunut sen olemassaolon aikana useita eri puolisotilaallisia organisaatioita.
Syyriassa kaikki miehet tulevat 18 vuotta täytettyään asevelvollisiksi.  Ennen Syyrian sisällissodan alkamista asepalvelusaikaa lyhennettiin ensin vuonna 2005 kahdesta ja puolesta vuodesta kahteen vuoteen, vuonna 2008 21 kuukauteen ja vuonna 2011 puoleentoista vuoteen.
Historia > Ranskan mandaattiajan armeija

Vuonna 1920 alkanut Ranskan mandaattihallinto perusti tulevan Syyrian arabiarmeijan luomalla vapaaehtoispohjalta Syyrian legioonan, joka koostui jalka- ja ratsuväkiyksiköistä. Miehistö muodostui pääasiassa maan vähemmistöistä, kuten druuseista, alawiiteista, kristityistä, kurdeista ja tšerkesseistä, kun taas päällystö oli ranskalaista. Silti kyseessä oli ensimmäinen modernin Syyrian paikallisen väestön muodostama sotaväki. Vuosien 1925–1927 druusikapinan myötä ranskalaiset järjestivät legioonan uudelleen Levantin erikoisjoukoiksi (Troupes Speciales du Levant), joka yhdessä pohjoisafrikkalaisten, ranskalaisten ja senegalilaisten siirtomaajoukkojen sekä muukalaislegioonan kanssa muodostivat sekä Libanonin että Syyrian mandaateista vastanneen Levantin armeijan (Armée du Levant). Tämän lisäksi mandaattihallinto hallinnoi Syyrian laajoja maaseutualueita puolisotilaallisen santarmin avulla. Myös santarmin suhteen päällystö oli ranskalaista miehistön koostuessa paikallisesta väestöstä.
Vuonna 1933 ranskalaiset perustivat paikallista upseerikoulutusta varten Homsin sotilasakatemian, minkä myötä itsenäisyyden lähestyessä alempi upseeristo alkoi vähitellen syyrialaistua. Vuonna 1938 Levantin erikoisjoukot koostuivat 10 000 miehestä ja 306 upseerista, joista 88 oli pääasiassa ylempään upseeristoon kuuluvia ranskalaisia. Vuoden 1945 lopulla armeijaan kuului 5000 miestä ja santarmistoon noin 3500. Sen rivit muodostuivat edelleen pääasiassa maaseudun vähemmistöistä. Huhtikuussa 1946 viimeisetkin ranskalaisupseerit pakotettiin poistumaan Syyriasta, jonka itsenäisen uuden valtion vakinaisen armeijan muodosti aiemmat Levantin erikoisjoukot. Israelin julistauduttua itsenäiseksi toukokuussa 1948 Syyria liittyi muiden maata ympäröivien arabimaiden kanssa Israelin-vastaiseen liittoumaan. Tällöin Syyrian armeijan miesvahvuus oli 12 000 sotilasta. Tämän jälkeen Syyrian asevoimat tulivat osallistumaan vielä kolmeen muuhun Israelin vastaiseen sotaan.
Historia > Syyrian sisällissota

Syyrian sisällissodan aikana Syyrian asevoimien toiminnassa ilmeni useita heikkouksia joukkojen johtamisessa, aseistuksessa ja sissisodankäynnin vastaisessa toiminnassa. Asevoimat ovat tukeutuneet paljolti tulivoimaan panssarivaunuilla ja tykistöllä ja sittemmin puolisotilaalliset joukot kuten Hizbollah ovat osallistuneet enenevissä määrin myös lähitaisteluihin kapinallisten kanssa. Puolisotilaallisten joukkojen merkitys on kasvanut etenkin asvoimiin otettujen asevelvollisten määrän pudotessa kutsuntojen välttelyn takia. Niin maavoimat kuin ilmavoimatkin ovat kärsineet raskaita materiaalitappioita. Asevoimat ovat saaneet tukea etenkin Iranista ja Venäjältä.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Syyrian asevoimat Wikimedia Commonsissa
Jaakko Kangas

| Jaakko Kangas> Henkilötiedot |
| --- | --- |
Syntynyt: 1981
Ammatti:  ohjaaja, kuvaaja, käsikirjoittaja,
Ohjaaja
Aktiivisena:  1999–
Tunnetuimmat ohjaukset:  Grand Designs – unelma-asunnot Astronauts
Palkinnot
 Venla 2009 (paras talkshow -kategoriassa), Kultainen Venla 2023 (Lifestyle -kategoriassa) 
Aiheesta muualla
IMDb 
Jaakko Kangas (s. 1981) on suomalainen ohjaaja, kuvaaja ja käsikirjoittaja. Kankaan ohjaamia televisio-ohjelmia ovat muun muassa Pelimies (2016–2017), YleLeaks (2011–2016) ja Miitta-täti (2009–2011).
Ohjaukset

Ufarsin eli planetaarisen erämaan ammottava tyhjyys (2003)
The Battle (2004)
YleExtra Live - Pipefest (2006)
PMMP - Kuulkaas live! (2008)
Valoa kansalle - Tuomari Nurmio (2010)
Miitta-täti (2009–2011)
Leenan tyylitiimi (2011)
Kiinteistökuningatar Kaisa (2011)
YleLeaks (2011-2016)
Nykäsen Matti (2012)
Neljän tähden illallinen (2012)
Farmi (2014)
Kaisa ja luksuskodit (2015)
Exiä rannalla (jälkituotanto) (2016)
Korpijengi (2016)
Pelimies (2016-2017)
Tuurin kyläkauppias (2017)
Verohallinto - Aina Inkeri Ankeinen -spotit (2017)
Tulevaisuuden työpaikat - Coxa (2017)
Metsähaaste (2017)
Mestareiden mestari (2017)
Ironman Lahti (2018)
Maajussille Morsian (2018)
Tupla Space Expedition (2018)
Villi kortti (2019)
Digihuijatut (2019)
Huuma (2019)
Astronauts (2019)
Maajussille morsian maailmalla (2021)
Viisi miestä viikossa (2021)
Kenen kotona? (2022)
Lego Masters Suomi (2022)
Grand Designs – unelma-asunnot (2022-2023)
Maajussille morsian maailmalla (2023)
Masked Singer Suomi (2024)
Kuvaajana

Krisse Road Show (2007)
Epäkorrektia Tuomas Enbuske  (2008–2009)
Suomi myytävänä (2009)
Miitta-täti (2009–2011)
Korkeasaari (2008)
Neljän tähden illallinen (2010)
Tuomas Enbuske – Sivistyksen käsikirja (2011)
Tuuri (2011)
Kiinteistökuningatar Kaisa (2011)
Märät säpikkäät (2012)
Nykäsen Matti (2012)
Haapasalo Goes America (2014)
Kaikkien aikojen kosinta (2014)
Tuurin kyläkauppias (2016)
Exiä rannalla (2016)
Pelimies (2016-2017)
Putous (2017-2018)
Verohallinto - Aina Inkeri Ankeinen -spotit (2017)
Tulevaisuuden työpaikat - Coxa (2017)
Punk’d Suomi (2017)
Villi kortti (2019)
Grand Designs – unelma-asunnot (2022-2023)
Käsikirjoittajana

Ufarsin eli planetaarisen erämaan ammottava tyhjyys (2003)
The Battle (2004)
Kiinteistökuningatar Kaisa (2011)
Grand Designs – unelma-asunnot (2022-2023)
Wiljo-Kustaa Kuuliala

Pastori Wiljo-Kustaa Kuuliala
Wiljo-Kustaa Kuuliala (sukunimi vuoteen 1914 Nurminen; 20. huhtikuuta 1891 Pälkäne – 28. marraskuuta 1958 Riihimäki) oli suomalainen teologian tohtori, rovasti ja Riihimäen kirkkoherra. Hän oli kokoomuksen kansanedustajana 1920- ja 1930-lukujen vaihteessa. Kuuliala harrasti myös Hämeen paikallishistorian tutkimusta ja julkaisi aiheeseen liittyen useita kirjoja.
Kuulialan vanhemmat olivat rusthollari Benjamin Nurminen ja Aliisa Augusta Rapola. Hän pääsi ylioppilaaksi 1910 ja valmistui filosofian kandidaatiksi 1914, teologian kandidaatiksi 1919 sekä teologian lisensiaatiksi ja tohtoriksi 1932. Papiksi Kuuliala vihittiin 1919.
Kuuliala oli ylimääräisenä pappina Raumalla ja Iitissä 1919 sekä Orivedellä 1919–1920. Hän toimi vielä Kalvolan vt. kirkkoherrana 1920–1921 ja ylimääräisenä pappina Sääksmäellä 1921 ennen tuloaan Riihimäen vt. kirkkoherraksi 1922. Riihimäen kirkkoherrana Kuuliala oli sitten vuosina 1923–1958. Hän oli myös Tampereen tuomiokapitulin asessorina 1939–1946 ja Lohjan rovastikunnan lääninrovastina 1940–1948 sekä hoiti Antrean seurakunnan vt. kirkkoherran tehtäviä 1948–1949.
Kuuliala oli kokoomuksen kansanedustajana vuosina 1927–1933 edustaen Hämeen läänin eteläistä vaalipiiriä. Hän oli jäsenenä myös Riihimäen kauppalanvaltuustossa ja osallistui vuoden 1933 kirkolliskokoukseen.
Kuuliala oli naimisissa vuodesta 1919 Inkeri Kyllikki Leivon kanssa.
Teoksia

Turun romantikkojen suhtautuminen uskonnollisiin kysymyksiin, väitöskirja. 1931
A. W. Ingman suomalaisen kristillisyyden miehenä.  1934
Hämäläisiä talonpoikia ja kirkonisäntiä.   1936
Vanhoilta kirkoilta ja kirkkoteiltä.   1939
Toimellinen talonpoika.   1939
Neljännesvuosisata seurakuntatyötä Riihimäellä.   1946
Sikojärven Sirenit.   1946
Kalvolan vaiheita.   1948
Vanhaa Pälkänettä. 1949
Kirjava karja musta paimen.  1953
Aiheesta muualla

Wiljo-Kustaa Kuuliala : Kansankedon kasvatti, Aamulehti, 19.08.1934, nro 221, s. 11, Kansalliskirjaston digitaaliset aineistot
Kansallisen kokoomuspuolueen kansanedustajat
| n k Kansallisen kokoomuspuolueen kansanedustajat 1927–1929 |
| --- | --- |
Eduskuntaryhmä (34):  Aalto-Setälä  Aarnio  Ainali  Gebhard  Gummerus  Heikkilä  Härmä  Ikola  Ingman  Junnila  Jussila  Järvinen  Kuokkanen  Kuuliala  Lehtinen  Lehtonen  Luoma  Malmivaara  Moilanen  Neitiniemi  Nikkanen  Nukari  Oksanen  Pastell  Pennanen  Puhakka (1927–1928)  Pulkkinen  Rantanen  Sahlstein  Seppänen  Talas  Turja  Vainio (1928–1929)  Virkkunen 
| n k Kansallisen kokoomuspuolueen kansanedustajat 1929–1930 |
| --- | --- |
Eduskuntaryhmä (28):  Ahmavaara  Haataja  Heikkilä  Häkkinen  Ikola  Junnila  Järvinen  Kilpeläinen  Kivi  Kuokkanen  Kuuliala  Lamminen  Lehtonen (1930)  Luoma  Lähteenoja  Moilanen  Nikkanen  Nukari (1929–1930)  Oksanen  Paavolainen  Pennanen  Puhakka  Päivänsalo  Sahlstein  Talas  Tuomikoski  Turja  Virkkunen 
| n k Kansallisen kokoomuspuolueen kansanedustajat 1930–1933 |
| --- | --- |
Eduskuntaryhmä (42):  Aalto-Setälä  Ainali  Anttila  Forstadius  Häkkinen  Junnila  Jussila  Kallioniemi  Kilpeläinen  Kolkki  Korpisaari  Koskelainen (1931–1933)  Koskenheimo (1930–1933†)  Kuokkanen  Kuuliala  Lehtonen  Leivo  Malmivaara  Moilanen  Mäkelä  Nikkanen  Oksala  Oksanen  Paavolainen  Pennanen  Perheentupa  Pesonen  Pihkala  Pojanluoma  Päivänsalo  Rantanen  Rautaharju  Riipinen  Sahlstein  Solja  Sovijärvi  Svinhufvud (1930–1931)  Tulenheimo  Tuomikoski  Turja  Virkkunen 
| Auktoriteettitunnisteet  |
| --- | --- |
Kansainväliset:  ISNI 
Kansalliset:  Suomi (KANTO) 
Henkilöt:  Eduskunta
Mika Akkanen

Mika Akkanen (s. 25. heinäkuuta 1962 Turku) on Turun kaupungin protokollapäällikkö. Koulutukseltaan hän on kauppatieteiden maisteri.
Akkanen on julistanut joulurauhan vuodesta 2013 lähtien. Hän on naimisissa ja hänellä on kolme lasta.
Joey Daccord

| Joey Daccord |
| --- | --- |

Henkilötiedot
Syntynyt: 19. elokuuta 1996 (ikä 28) Boston, Massachusetts, Yhdysvallat
Kansalaisuus:   Yhdysvallat  Sveitsi  Kanada
Jääkiekkoilija
Pelipaikka:  maalivahti
Hanska:  vasen
Pituus:  188 cm
Paino:  89 kg
Seura
Seura:  Seattle Kraken
Sarja:  NHL
Pelinumero:  35
Pelaajaura
Pääsarjaura:  2019–
Aik. seurat:  Arizona State Univ. (NCAA) Ottawa Senators (NHL) Belleville Senators (AHL) Brampton Beast (ECHL)
NHL-varaus:  199. varaus, 2015 Ottawa Senators
Joel ”Joey” Daccord (s. 19. elokuuta 1996 Boston, Massachusetts) on yhdysvaltalais-sveitsiläis-kanadalainen jääkiekkomaalivahti, joka pelaa NHL-joukkue Seattle Krakenissä. Hän pelasi yliopisto uransa kolme kautta Arizonan osavaltionyliopiston joukkueessa. Daccord valittiin 2015 NHL:n varaustilaisuudessa 199. varauksena Ottawa Senatorsiin.
Daccord pelasi ensimmäisen NHL-ottelunsa Senatorsin paidassa 4. huhtikuuta 2019, tehden 35 torjuntaa 5–2 tappiossa Buffalo Sabresia vastaan.
Lokakuussa 2024 Daccord solmi Krakenin kanssa viisivuotisen ja yhteensä 25 miljoonan dollarin arvoisen jatkosopimuksen.
Daccordin äiti on sveitsiläinen ja hänellä onkin myös Sveitsin kansalaisuus. Daccord ei kuitenkaan ole voinut edustaa Sveitsin maajoukkuetta sillä hän ei ole milloinkaan pelannut Sveitsin sarjoissa. Hän joutui jäämään pois toisaalta myös Kanadan joukkueesta vuoden 2025 NHL 4 Nations Face-Off -turnauksesta sillä hänellä ei ole Kanadan passia vaikka onkin maan kansalainen.
Pyörtänökattara

| Pyörtänökattara |
| --- | --- |

Tieteellinen luokittelu
Domeeni::  Aitotumaiset Eucarya
Kunta::  Kasvit Plantae
Alakunta::  Putkilokasvit Tracheobionta
Kaari::  Siemenkasvit Spermatophyta
Alakaari::  Koppisiemeniset Magnoliophytina
Luokka::  Yksisirkkaiset Liliopsida
Lahko::  Poales
Heimo::  Heinäkasvit Poaceae
Alaheimo::  Pooideae
Suku::  Töpökattarat Bromus
Laji::  arvensis
Kaksiosainen nimi
 Bromus arvensis  L. 
Katso myös
   Pyörtänökattara Wikispeciesissä   Pyörtänökattara Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OK: 
Pyörtänökattara (Bromus arvensis) on töpökattaroihin (Bromus) kuuluva heinäkasvilaji. Se kasvaa noin 25–100 cm korkeaksi ja sen varsi on pyöreä ja kalju. Pyörtänökattaran lehdet ovat vihreitä, sileitä sekä karvallisia. Lehtituppi on noin kaksi kolmasosaa lehden pituudesta ja siinä on valkoinen tai kellertävä keskisuoni sekä selvästi näkyvä kieleke. Pyörtänökattaran kukinto on violetinvivahteinen, pyramidimainen ja harva röyhy. Röyhyn tähkylät ovat kapeita ja muodoltaan suikeita. Tähkylöissä on viidestä kolmeentoista kukkaa lomittain. Pyörtänökattaran hedelmä on jyvä.
Pyörtänökattara on harvinainen ja Suomessa siitä on havaintoja lähinnä eteläisestä Suomesta ennen 1960-lukua. 1960-luvulta ja sen jälkeen pyörtänökattarasta on Suomesta vain muutamia havaintoja eri puolilta Etelä- ja Keski-Suomea.
Aiheesta muualla

Suomen Lajitietokeskus: Pyörtänökattara (Bromus arvensis)
ITIS: Bromus arvensis (englanniksi)
United States Department of Agriculture (USDA): Bromus arvensis (englanniksi)
Flora of China: Bromus arvensis (englanniksi)
| --- | --- |
Taksonitunnisteet:  Wikidata: Q164243  Wikispecies: Bromus arvensis  APA: 4702  APNI: 67784  BioLib: 42486  BOLD: 434912  Calflora: 1193  CoL: NCTM  EoL: 1114226  EPPO: BROAV  EUNIS: 190609  FNA: 242433796  FoC: 242433796  GBIF: 2703705  GrassBase: imp01590  GRIN: 7769  iNaturalist: 75896  IPA: 5192  IPNI: 393536-1  IRMNG: 11056343  ISC: 112801  ITIS: 40494  NatureServe: 2.156295  NBN: NBNSYS0000002588  NCBI: 55764  Observation.org: 6485  Open Tree of Life: 914816  PFI: 7408  Plant List: kew-400659  PLANTS: BRAR5  POWO: urn:lsid:ipni.org:names:393536-1  Tropicos: 25509385  uBio: 5391507  VASCAN: 7449  WisFlora: 12879  WFO: wfo-0000855198  Laji.fi: MX.40520
Walther P99

| Walther P99 |
| --- | --- |

Tyyppi:  Itselataava pistooli
Valmistaja:  Carl Walther GmbH Sportwaffen
Valmistusmaa:   Saksa
Valmistusvuodet:  1996-2024
Tekniset tiedot
Kaliiperi(t):  9×19 mm Parabellum / .40 S&W
Aseen pituus:  181 mm / 184 mm
Piipun pituus:  102 mm / 106 mm
Paino (tyhjänä):  605 g / 655 g
Lipas:  tankolipas
Kapasiteetti:  15 / 11 patruunaa
Ammuksen lähtönopeus:  408 / 344 m/s
Walther P99 on saksalaisen Carl Walther GmbH Sportwaffen - yhtiön vuosina 1996-2024  valmistama polymeerirunkoinen itselataava pistooli.
Suomen puolustusvoimat valitsi sen vuonna 2003 uudeksi palveluspistoolikseen nimikkeellä Pistooli 2003 (PIST 2003); käyttäjiä puolustusvoimissa ovat erikoisjoukot ja sotilaspoliisit.
Aiheesta muualla

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
Valmistajan sivu[vanhentunut linkki]
World Guns
Puolustusvoimat: PIST 2003[vanhentunut linkki]
Joulukärpänen

Joulukärpänen 1952. Joulupukki pörrää skootterilla ja Joulukärpänen istuu kyydissä.
Joulukärpänen oli vuosina 1927–1967 ilmestynyt Otavan kustantama joululehti.
Lehteä toimitti Veli Giovanni. Toisena toimittajana oli alkuun Yrjö Soini ja kuvittajana Topi Vikstedt. Kuvituksia tekivät myöhemmin muun muassa Ola Fogelberg, Eeli Jaatinen ja Pauli Soisalo. Lehden tunnushahmona ollut kärpänen esiintyy jokaisessa kansikuvassa.
Joululehdet eivät suinkaan aina ole olleet uskonnollisia, vaan niissä on usein tehty pilaa poliitikoista, yleisestä maailmanmenosta ja itse jouluunkin on suhtauduttu humoristisesti.
Joulukärpänen oli aikoinaan hyvin suosittu, kuten myös Joulupippuri ja Lipeäkala. Monet humoristiset joululehdet lopettivat ilmestymisensä 1960-luvun loppupuolella, lukuun ottamatta Arijoutsin Joulupippuria, joka ilmestyi vuoteen 1974.
Paavo Heinonen (kansliapäällikkö)

Paavo Aarne Sakari Heinonen (s. 18. elokuuta 1940 Ypäjä) on suomalainen juristi, joka työskenteli Turun kaupungin kansliapäällikkönä vuodesta 1985 vuoteen 2003. Heinonen luki joulurauhan julistuksen tekstin Brinkkalan talon parvekkeelta vuodesta 1985 lähtien 18 vuoden ajan. Hän jäi virastaan eläkkeelle lokakuussa 2003.
Paavo Heinosen katkeamaton 18 joulurauhanjulistuksen ketju on ennätyksellinen. Hänelle ei ollut edes nimetty sijaista esimerkiksi mahdollisen sairastumisen takia, tosin tarvetta sille ei ilmeisesti olisi ollut. Heinonen on kertonut radiohaastattelussa, että yhden kerran joulurauhan julistus oli jäädä häneltä lukematta äänen pettämisen takia, mutta flunssalääkkeet auttoivat. Vuonna 1999 Heinonen käytti mökkitapaturmassa loukkantuneen, osittain tunnottoman oikean kätensä takia rannelenkkiä varmistuksena, jotta tuuli ei veisi tekstin sisältävää pergamenttikääröä kädestä.
Varatuomari Heinonen tuli Turun kaupungin palvelukseen  vuonna 1972 teknilliseksi apulaiskaupunginsihteeriksi. Hän toimi myös apulaiskaupunginsihteerinä ja kaupunginsihteerinä. Kansliapäällikkönä hän oli vuodesta 1985, ja vuosina 1995–1996 hän hoiti palvelutoimen apulaiskaupunginjohtajan virkaa väliaikaisena.
Joulurauhan julistaminen on kuulunut Turussa kaupungin virkamiesten tehtäviin. Paavo Heinosen edeltäjä oli kaupunginsihteeri Paavo Mäkinen ja seuraaja kansliapäällikkö Jouko Lehmusto. Suurimman osan 1900-lukua joulurauhan julistivat maistraatin sihteerit.