Samaa sukupuolta olevien avioliitto Espanjassa
Suhtautuminen

Huhtikuussa 2005 julkaistun, valtion omistaman Centro de Investigaciones Sociológicas -keskuksen tekemän galluptutkimuksen mukaan 66 prosenttia espanjalaisista kannatti samaa sukupuolta olevien avioliittojen laillistamista. Toinen Instituto Opinan päivää ennen lakiesityksen hyväksymistä tekemä tutkimus osoitti 62,1 prosentin tukea homoavioliitoille ja 49,1 prosentin tukea samaa sukupuolta olevien parien adoptiolle. Instituto Opinan yhdeksän kuukautta lain voimaantulon jälkeen tekemän kyselytutkimuksen mukaan 61 prosenttia väestöstä oli samaa mieltä parlamentin päätöksen kanssa.
Laista huolestuivat kuitenkin katoliset tahot, mukaan lukien paavi Johannes Paavali II – joka varoitti perhearvojen heikkenemisestä – ja hänen seuraajansa Benedictus XVI. Kardinaali López Trujillo, pontifikaalisen perheneuvoston puheenjohtaja, sanoi kirkon vaativan välittömästi omantunnonvapautta roomalaiskatolilaisille ja pyytävän heitä vastustamaan lakia. Hän sanoi, että jokaisen työntekijän, joka on samaa sukupuolta olevien avioliittoon liittyvässä ammatissa, pitäisi vastustaa lakia, vaikka se tarkoittaisikin työpaikkojen menettämistä. Homojen oikeuksien kannattajien mukaan kirkko ei vastustanut yhtä äänekkäästi eri sukupuolta olevien ei-uskonnollista avioliittoa, vaikka se olikin muodollisesti sitä vastaan. Esimerkiksi kirkko ei vastustanut kruununprinssi Felipen avioliittoa Letizia Ortizin kanssa, joka oli eronnut aiemmasta siviililiitostaan. Kirkko ei kyennyt keräämään tarpeeksi kannatusta lain kaatamiseen, vaikka 80 prosenttia espanjalaisista pitääkin itseään katolisina. Madridin yliopiston sosiologian professori Gerardo Meilin mukaan tämä saattaa johtua liberalismin merkittävästä lisääntymisestä viime vuosina. Kirkolla oli perinteisesti runsaasti vaikutusvaltaa perheasioissa. Kyselytutkimuksen mukaan kolme neljäsosaa espanjalaisista on sitä mieltä, että kirkon hierarkia ei ole kosketuksissa maan sosiaaliseen todellisuuteen. Eräs selitys väestön asenteisiin saattaa olla kirkon vaikutusvallan heikentyminen diktaattori Francisco Francon kuoleman jälkeen vuonna 1975. Hänen hallintonsa oli läheisessä suhteessa kirkkoon. Tutkimusten mukaan lähes puolet espanjalaisista ei juuri koskaan käy messuissa.
Zapatero vastasi katolilaisten kritiikkiin seuraavasti:
»Kahden samaa sukupuolta olevan ihmisen antaminen mennä naimisiin ei aiheuta vahinkoa avioliitolle tai perheelle. Pikemminkin näillä kansalaisilla on nyt mahdollisuus järjestää elämänsä avioliiton ja perheen normien ja vaatimusten mukaan. Avioliitto-instituutiolle ei kohdistu uhkaa, vaan tarkalleen toisin päin: tämä laki tunnustaa avioliiton ja arvostaa sitä.

Tietoisena siitä, että jotkut henkilöt ja instituutiot ovat syvästi eri mieltä tästä lakimuutoksesta, haluan sanoa, että kuten muut aiemmat lisäykset avioliittolainsäädäntöön, tämä ei tuota huonoja tuloksia, ja että sen ainoa seuraus on ihmisten järjettömän kärsimyksen välttäminen. Yhteiskunta, joka välttää kansalaistensa järjetöntä kärsimystä, on parempi yhteiskunta.

Joka tapauksessa haluan ilmaista syvän kunnioitukseni noille henkilöille ja instituutioille, ja haluan myös pyytää samanlaista kunnioitusta niille, jotka hyväksyvät tämän lain. Niitä homoseksuaaleja, jotka ovat henkilökohtaisesti sietäneet väärinkäytöksiä ja loukkauksia useiden vuosien ajan, pyydän pitämään kansanlaisoikeuksien puolesta käydyssä taistelussa osoitettua rohkeutta esimerkkinä anteliaisuudesta ja ilosta, kunnioittaen kaikkia uskoja.»
19. kesäkuuta 2005 lakia vastaan järjestettiin julkinen mielenosoitus. Kansanpuolueen jäsenten, Espanjan piispojen ja Espanjan perhefoorumin (Foro Español de la Familia) johtamat mielenosoittajat sanoivat koonneensa 1,5 miljoonaa henkeä vastustamaan "hyökkäystä perinteistä perhemallia kohtaan"; hallituksen delegaatio Madridissa laski tapahtumassa olleen 166 000 osallistujaa. Kaksi viikkoa tämän mielenosoituksen jälkeen Gay Pride -päivänä FELGT (Federación Estatal de Lesbianas, Gays, Transexuales y Bisexuales – Espanjan homojen, lesbojen, transsukupuolisten ja biseksuaalien organisaatio) arvioi kahden miljoonan ihmisen marssineen uuden lain puolesta; poliisin lähteiden mukaan osallistujia oli 97 000. Molemmat marssit pidettiin Madridissa, joka oli tuolloin konservatiivisen kansanpuolueen hallinnassa.
Espanjan piispat väittivät myös hallituksen heikentävän avioliiton tarkoitusta tekemällä eri ja samaa sukupuolta olevat parit tasa-arvoisiksi keskenään. Espanjan perhefoorumi ilmaisi huolensa siitä, että homoparit adoptoisivat ja kasvattaisivat lapsia. Sen mukaan adoptio ei ole vanhempien, vaan adoptoidun lapsen oikeus. Homojen järjestöt vastasivat, että samaa sukupuolta olevat parit olivat käytännössä adoptoineet Espanjassa lapsia jo kauan aikaa, sillä monet parit kasvattivat suhteen toisen osapuolen adoptoimaa alaikäistä. Samaa sukupuolta olevien parien adoptio oli jo laillinen Navarrassa, Asturiassa, Aragoniassa, Baskimaassa ja Kataloniassa, ennen kuin avioliittolaki laillisti nämä adoptiot kansallisesti. Järjestöjen mukaan väitteelle, että vanhempien seksuaalinen orientaatio aiheuttaisi lapselle kehitysongelmia, ei ollut mitään tieteellistä perustetta. Tätä näkemystä tukee virallisesti Madridin psykologiakoulu (Colegio Oficial de Psicólogos de Madrid), jonka mukaan homoseksuaalisuus ei myöskään ole patologia.