stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Kerman
Maantiede ja ilmasto

Kerman on pinta-alaltaan yksi laajimmista kaupungeista Iranissa. Se sijaitsee Ison Hiekka-aavikon länsipuolella Iranin kaakkoisosassa, josta on  noin tuhannen kilometrin matka Teheraniin. Kaupunki on vuorten ympäröimä, ja sen korkeus merenpinnasta on  1755 metriä, mikä lieventää sään ääri-ilmiöitä. Kuitenkin kesät saattavat olla kuumia ja talvet viileitä tai kylmiä. Talvella lämpötila voi painua alle nollan asteen. Eräillä lähialueen vuorilla on lumipeite läpi vuoden. Sademäärä on niukka.
Alueella esiintyy useita kertoja vuodessa maanjäristyksiä, jotka tavallisesti jäävät vähäisiksi, mutta joskus ovat hyvin tuhoisia. Kerman tuhoutui v. 1794 ja Bam v. 2003 maanjäristyksessä.
Historia

Iranin historiassa Kerman on tunnettu pitkästä vaikutuksestaan ja vahvasta kulttuuriperinnöstä. Kaupungin on perustanut otaksuttavasti 3. vuosisadalla kuningas Ardašir I, joka on sassanidien dynastian perustaja.  Väestön uskontona oli zarathustralaisuus vuonna 642, jolloin arabit valloittivat kaupungin sassanidien valtakunnan romahtaessa. Myöhemmin vallassa ovat olleet turkkilaiset, seldžukit, mongolit ja persialaiset dynastiat. Hallitsijat ovat vaihtuneet usein. Marco Polo vieraili kaupungissa  v. 1271, ja ylisti kermanilaisia mattoja. Kaupunki on ollut pitkään tunnettu tekstiilien ja mattojen valmistuksesta, ja niitä on kaupattu Keski-Aasiassa ja Persianlahden alueilla. Vuonna 1501 safavidihallitsija Ismail I  sai valtaansa Persian. Kerman laajeni ja kulttuuri vahvistui. Uskonnoksi vakiintui šiialaisuus. 1700-luvulla hallitsi Zand-dynastia, mutta Zand-hallitsijan Loth Ali Khanin surmasi Qajar-hallitsija Agha Mohammad Khan. Hän oli tunnettu julmuudestaan ja surmasi tai sokaisi miespuolisia Kermanin asukkaita, myi lapsia ja naisia orjiksi ja tuhosi kaupungin. Hän suhtautui erityisen vihamielisesti zarathustralaisiin, jotka olivat tukeneet edellistä hallitsijaa.  Nykyisen Kermanin uudelleenrakentaminen aloitettiin1800-luvulla.
Talous

Toimeentulo perustuu vieläkin paljon maanviljelyyn, erityisesti pähkinöiden viljelyyn. Pistaasien viljelyssä Kermanin alueella on johtoasema koko maailmassa. Mattojen valmistus on vanha perinne, ja ne ovat tunnettuja kautta maailman. Alue on tunnettu myös kaivostoiminnasta, erityisesti kuparikaivoksista. Kerman houkuttelee paljon turisteja, jotka ovat kiinnostuneita aavikoista ja Unescon maailmanperintökohteista sekä alueen muinaisesta historiasta. Kermanissa on useita yliopistoja, joista lääketieteen ja tekniikan yliopistot ovat arvostettuja.
Nähtävyydet

Kermanin keskustassa sijaitsee Suuri basaari, jonka rakentaminen on alkanut noin 600 vuotta sitten. Siitä on muodostunut yksi Iranin laajimmista basaareista. Ganjali Khan on 1600-luvun alussa rakennettu rakennuskompleksi, johon kuuluu karavaaniseralji, kylpylä, vesisäiliö, rahamuseo, moskeija ja basaari sekä suuri aukio. Kaupungissa on muitakin basaareja, esim. Vakil-basaari, ja moskeijoita, joista huomattavin on 1300-luvulla rakennettu Jameh-moskeija.
Jabalieh on kivestä noin 2000 vuotta sitten rakennettu kupolikattoinen rakennus, jonka oletetaan toimineen zarathustralaisten uskonnollisena keskuksena. Kermanissa sijaitsee maailman ensimmäinen Zarathustralaisuuden museo, joka esittelee uskonnon muinaista historiaa.
Noin 6 kilometrin päässä Kermanista sijaitsee yksi Unescon maailmanperintöluetteloon kuuluvista persialaisista puutarhoista. Shazdeh Mahan -puutarha on perinteinen persialainen puutarha, joka muodostuu symmetrisesti virtaavista vesiputouksista ja suihkulähteistä. Mahanissa on myös Shah Nematollah Valin suufilainen moskeija ja mausoleumi, joka on rakennettu 1400-luvulla kuolleen uskonoppineen muistoksi. Sen sinistä kupolia pidetään arkkitehtoonisena mestariteoksena.
Maakunnassa on useita merkkejä muinaisesta kulttuurista, esim. pronssikautisia asuinpaikkoja kuten Jiroft, Keshit ja Shahdad, joissa tehdään arkeologisia kaivauksia. Meymandin luolakylässä on asuttu jo tuhansia vuosia sitten. Nykyisin se on Unescon maailmanperintökohde. Myös Bamin sitadelli on Unescon maailmanperintökohde. Rayenin sitadelli muistuttaa Bamia, mutta on paremmin säilynyt.
Kerman on turistien kauttakulkupaikka myös Isolle Hiekka-aavikolle eli Lutin autiomaahan, joka on Unescon luontokohde. Siellä ei ole kasvillisuutta, ja kesällä on mitattu maailman korkeimpia lämpötiloja.  Sinne on Kermanista matkaa noin 140 kilometriä.
Kuvia

Kermanin basaari
Ganjali Khan rakennuskompleksi
Jameh-moskeija, Kerman
Shazdeh Mahan puutarha
Shah Nematollah Valin moskeija, Mahan
Rayenin sitadelli
Iso Hiekka-aavikko
Keshit
Meymandin luolakylä
Kermanilainen matto valmisteilla, nurja puoli
Kermanilainen kirjontatyö Pateh
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Kerman Wikimedia Commonsissa
Kerman, Iran
Kermān, Iran (englanniksi) (britannica.com)
Klearkhos

Klearkhos (m.kreik. Kλέαρχoς, lat. Clearchus) voi viitata seuraaviin antiikin kreikkalaisiin henkilöihin:
Klearkhos Ateenalainen, komediarunoilija
Klearkhos Herakleialainen, Herakleia Pontiken tyranni
Klearkhos Rhegionlainen, kuvanveistäjä
Klearkhos Soloilainen, peripateettiseen koulukuntaan kuulunut filosofi
Klearkhos Spartalainen, kenraali.
| --- | --- |
: Tämä on täsmennyssivu, joka luettelee monimerkityksisen käsitteen eri merkitykset tai useita eri henkilöitä. Artikkelisivuja, joiden nimessä tai tekstissä lukee ”Klearkhos”, voi hakea sivunnimihaulla, laajalla sivunnimihaulla tai tekstihaulla.
Klaus Glahn

| Mitalit | Mitalit | Mitalit |  |
| --- | --- | --- | --- |
|  Klaus Glahn Tokion olympialaisissa 1964. |  Klaus Glahn Tokion olympialaisissa 1964. |  Klaus Glahn Tokion olympialaisissa 1964. |  |
Maa:   Saksa
Miesten judo
|  Olympialaiset  |  Olympialaiset  |  Olympialaiset  |  |
|  Pronssia | Tokio 1964 | avoin |  |
|  Hopeaa | München 1972 | +93 kg |  |
| MM-kilpailut  | MM-kilpailut  | MM-kilpailut  |  |
|  Hopeaa | Salt Lake City 1967 | avoin |  |
|  Hopeaa | México 1969 | +93 kg |  |
|  Hopeaa | Ludwigshafen 1971 | +93 kg |  |
|  Pronssia | Ludwigshafen 1971 | avoin |  |
|  Pronssia | Lausanne 1973 | avoin |  |
Klaus Glahn (s. 23. maaliskuuta 1942) on saksalainen judon olympiamitalisti.
Glahn voitti olympiapronssia avoimessa painoluokassa Tokiossa 1964. Judo oli tällöin ensimmäistä kertaa olympialaisten lajina. Kahdeksan vuotta myöhemmin hän voitti hopeaa Münchenissa 1972 raskaassa sarjassa. Hän saavutti viisi mitalisijaa judon maailmanmestaruuskilpailuissa ja voitti Euroopan mestaruuden vuosina 1963, 1968 ja 1970. Hän saavutti judossa 9. danin mustan vyön.
Kleanthes

Kleanthes (m.kreik. Κλεάνθης, Kleanthēs, lat. Cleanthes) voi viitata seuraaviin antiikin aikaisiin henkilöihin:
Kleanthes Assoslainen (n. 301–232/252 eaa.), stoalainen filosofi; tunnetuin samannimisistä
Kleanthes Korinttilainen, taidemaalari
Kleanthes (1. vuosisata eaa.), Cato nuoremman vapautettu ja lääkäri
| --- | --- |
: Tämä on täsmennyssivu, joka luettelee monimerkityksisen käsitteen eri merkitykset tai useita eri henkilöitä. Artikkelisivuja, joiden nimessä tai tekstissä lukee ”Kleanthes”, voi hakea sivunnimihaulla, laajalla sivunnimihaulla tai tekstihaulla.
Kotibaari

Tarjoiluvaunuun koottu nykyajan kotibaari.
Baarikaappeja 1950-luvun itäsaksalaisessa ”herrainhuoneessa” (saks. Herrenzimmer).
Kotibaari on alkoholijuomien tarjoiluun ja seurusteluun tarkoitettu varustus, jonka avulla drinkkejä, viinejä ja oluita voidaan tarjoilla kotioloissa ravintoloiden ja baarien tapaan. Kotibaari voi pienimmillään olla baarikaappi tai tarjoiluvaunu, jossa säilytetään alkoholipulloja, cocktail-sekoitusvälineitä ja laseja, ja sen yhteydessä ehkä pieni jääkaappi kylmiä juomia ja jääpaloja varten. Suurimmillaan kotibaari on pientä baarikeittiötä tai ravintolan baaritiskiä muistuttava wet bar vesipisteineen, kylmäkalusteineen, tarjoilutiskeineen ja baarijakkaroineen.
Kotibaarit olivat haluttuja varusteita 1960- ja 1970-lukujen pientalorakentamisessa uima-altaan ja avotakan tavoin. Kotibaareja sisustettiin etenkin ylemmän keskiluokan koteihin, joissa tapahtuva edustaminen ja vieraiden viihdyttäminen oli nykyistä yleisempää niukan ravintolatarjonnan takia. Huonekaluvalmistajat tarjosivat kuluttajille nahkapaneloinnilla verhoiltuja jalopuisia kotibaarikalusteita. Kotibaareja rakennettiin usein kellaritiloihin takkahuoneen yhteyteen tai sen vaihtoehdoksi. Oluttupamaista tyyliä luotiin vanhoista puutynnyreistä valmistetuilla huonekaluilla.
Keväällä 1973 Helsingin Sanomat esitteli matkailuyrittäjä Kalevi Keihäsen taloa Korpilinnaa Pohjois-Tapiolassa, jonka kotibaarisaliin mahtui noin 30 henkeä. Baari oli sisustettu Yrjö Kukkapuron futuristisilla Saturnus-muovikalusteilla nahkaverhoiluineen, ja seinää koristivat muun muassa olympiavoittaja Lasse Virenin piikkarit.
1990-luvulla kotibaariesittelyt alkoivat lehdissä vaihtua baarikalusteiden myynti-ilmoituksiksi kotibaarien mentyä pois muodista. 2010-luvulla kotibaarien kaltaiset tarjoilupisteet nousivat uuteen suosioon miesluolailmiön (engl. man cave) myötä. Kotibaarimaisia tarjoilupisteitä voi kodeissa olla nykyisin myös viiniharrastukseen liittyen tai ulkona grillikatoksen tai uima-altaan yhteydessä.
Klaus Fischer

| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |

Henkilötiedot
Koko nimi: Klaus Fischer
Syntymäaika: 27. joulukuuta 1949 (ikä 74)
Syntymäpaikka: Kreuzstraßl, Saksa
Pelipaikka: Hyökkääjä
Pituus: 178 cm
Junioriseurat
1961–1968: SC Zwiesel
Seurat
| Vuodet | Seura | O (M) |
| 1968–1970   1970–1981   1981–1984   1984–1988 | 1860 München   Schalke 04   Köln   Bochum | 60 (28)   295 (182)   96 (31)   84 (27) |
Maajoukkue
| 1977–1982 | Länsi-Saksa | 45 (32) |
Valmennusura
1992: Schalke 04
 Seurajoukkueuran tilastot kattavat vain kansalliset sarjat.
Klaus Fischer (s. 27. joulukuuta 1949, Kreuzstraßl) on saksalainen jalkapalloilija ja jalkapallovalmentaja. Peliurallaan Fischerin pelipaikka oli hyökkääjä.
Fischer pelasi urallaan 535 ottelua Bundesliigassa, ja hän teki otteluissa 268 maalia, millä hän on vielä vuonna 2020 Bundesliigan kaikkien aikojen  maalintekijätilastossa toisena Gerd Müllerin jälkeen. Schalken riveissä Fischer teki 182 maalia, mikä on edelleen Schalken seuraennätys.
Maajoukkueessa Fischer pelasi 45 ottelua, joissa hän teki 32 maalia. Hän edusti Saksaa kaksissa MM-kisoissa, vuosina 1978 ja 1982.
Valmennusuransa jälkeen, Fischer alkoi valmentamaan junioreita. Hän valmentaa junioreita Klaus Fischer Fußballschulessa (Klaus Fischerin jalkapallokoulu).
Katherine Waterston

| Katherine Waterston |
| --- | --- |
 Katherine Waterston elo­kuvan Ihme­otukset ja niiden olin­paikat ensi-illassa vuonna 2016.
Henkilötiedot
Koko nimi:  Katherine Boyer Waterston
Syntynyt: 3. maaliskuuta 1980 (ikä 44) Westminster, Lontoo, Englanti, Yhdistynyt kuningaskunta
Ammatti:  näyttelijä
Sukulaiset:  Sam Waterston (isä)
Näyttelijä
Aktiivisena:  2004–
Aiheesta muualla
IMDb 
Elonet
AllMovie
Svensk Filmdatabas
Katherine Boyer Waterston (s. 3. maaliskuuta 1980 Westminster, Lontoo) on englantilais­syntyinen yhdys­valtalainen näyttelijä. Hänet tunnetaan muun muassa rooleistaan elo­kuvissa Inherent Vice (2014), Steve Jobs (2015) ja Ihme­otukset ja niiden olin­paikat (2016). Vuonna 2017 hän esiintyy elo­kuvassa Alien: Covenant.
Varhainen elämä

Hänen isänsä on Kova Laki -sarjasta tunnettu näyttelijä Sam Waterston. [lähde? ]
Filmografia

| Elokuvat> Vuosi | Elokuvat> Nimi | Elokuvat> Rooli | Elokuvat>  |
| --- | --- | --- | --- |
| 2007 | Michael Clayton | Third Year |  |
| 2007 | The Babysitters | Shirley Lyner |  |
| 2008 | Good Dick | Katherine |  |
| 2009 | Taking Woodstock | Penny |  |
| 2011 | Enter Nowhere | Samantha |  |
| 2012 | Robot & Frank | Shop­girl |  |
| 2012 | Being Flynn | Sarah |  |
| 2012 | The Letter | Julie |  |
| 2012 | The Factory | Lauren |  |
| 2013 | Almost in Love | Lulu |  |
| 2013 | Night Moves | Anne |  |
| 2013 | The Disappearance of Eleanor Rigby | Charlie |  |
| 2014 | Manhattan Romance | Carla |  |
| 2014 | Glass Chin | Patricia Petals O’Neal |  |
| 2014 | Inherent Vice | Shasta Fay Hepworth |  |
| 2015 | Queen of Earth | Virginia |  |
| 2015 | Sleeping with Other People | Emma |  |
| 2015 | Steve Jobs | Chrisann Brennan |  |
| 2016 | Fluidic | Tell |  |
| 2016 | Ihme­otukset ja niiden olin­paikat | Porpentina ”Tina” Goldstein |  |
| 2017 | Alien: Covenant | Daniels |  |
| 2018 | Ihmeotukset: Grindelwaldin rikokset | Porpentina ”Tina” Goldstein |  |
| 2019 | Amundsen  | Bess Magids |  |
| 2020 | The World to Come | Abigail |  |
| 2022 | Ihmeotukset: Dumbledoren salaisuudet | Porpentina ”Tina” Goldstein |  |
| 2022 | Babylon | Estelle |  |
| 2023 | Asphalt City | Nancy |  |
| 2023 | The End We Start From | O |  |
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Katherine Waterston Wikimedia Commonsissa
Keskiaikahenkinen nykymusiikki

Keskiaikainen nykymusiikki on musiikin tyylilaji, jossa tavoitellaan jonkinlaista "keskiaikaista" tai "muinaista" tunnelmaa huilulla, viululla, kanteleella ja muilla perinteisillä akustisilla soittimilla. Myös kosketinsoittimia käytetään. Tyylilajille ei ole mitään vakiintunutta termiä. Sitä on kutsuttu myös fantasiamusiikiksi, keskiaikamusiikiksi, pakanamusiikiksi, avaruusmusiikiksi ja jopa terapiamusiikiksi. Myös nykykansanmusiikki, etnomusiikki ja kelttiläinen folk rock tulevat käsitteinä hyvin lähelle.
Keskiaikaistyylistä musiikkia kuulee nykyisin varsinkin tietokoneroolipelien taustamusiikissa. 1990-luvulta lähtien tällaiselle musiikille omistautuneiden yhtyeiden määrä on kuitenkin kasvanut. Niiden levyjä myydään usein samalla osastolla heavy metal -musiikin kanssa, koska myös viimeksi mainitussa ovat yleistyneet keskiaikaiset tunnelmat ja kansanmusiikkivaikutteet. Tässä artikkelissa tarkoitettu, akustisesti suuntautunut musiikki eroaa kuitenkin voimakkaasti varsinaisesta metallimusiikista.
Eräitä keskiaikayhtyeitä

Arcana, ruotsalainen yhtye.  Soittaa synkän tunnelmallista keskiaikahenkistä musiikkia.
Autumn Tears, amerikkalainen yhtye. Kuten Arcana, mutta painotus on enemmän laulussa kuin synkissä melodioissa.
Blackmore's Night, Ritchie Blackmoren yhtye. Soittaa akustisin kitaroin renessanssihenkistä rockia, johon yhdistyy naislaulua.
Dargaard, itävaltalainen yhtye. Koskettimilla soitettua tunnelmointia. gregoriaanista laulua.
Dark Sanctuary, ranskalainen yhtye. Musiikkia soitetaan koskettimin ja viuluin. Klassinen, korkea naislaulu.
Die Verbannten Kinder Evas, itävaltalainen kahden hengen yhtye. Richard Lederer soittaa koskettimia, vaihtuva naislaulaja. Klassista ja synkkää. Rummut mukana. Klassinen laulu.
Empyrium, saksalainen yhtye. Soitetaan akustisin kitaroin. Lopettanut. Kaksi uusinta levyä ovat lähinnä keskiaikaisempia.
Hagalaz' Runedance, saksalainen yhtye. Naisjodlausta ja noitarummutusta.
Nest, suomalainen yhtye. Soittoa kanteleella ja koskettimilla.
October Falls, suomalainen yhtye. Akustisella kitaralla ja pianolla soitettua tunnelmointia.
Tarujen Saari, suomalainen yhtye. Suomeksi laulettu. Soittaa paljon uudelleensovituksia vanhoista kansanlauluista. Eivät käytä koskettimia, mukana harvinaisempiakin soittimia.
Aiheesta muualla

Artikkelissa käytetty lähde (on lupa kopioida)
Tarujen Saari keikkailee ahkerasti Suomessa
Kihokkikasvit

| Kihokkikasvit |
| --- | --- |
 Pikkukihokki (Drosera intermedia)
Tieteellinen luokittelu
Kunta::  Kasvit Plantae
Kladi::  Putkilokasvit Tracheophyta
Kladi::  Siemenkasvit Spermatophyta
Kladi::  Koppisiemeniset
Kladi::  Aitokaksisirkkaiset
Lahko::  Caryophyllales
Heimo::  Kihokkikasvit Droseraceae  Salisb. (1808)
Katso myös
   Kihokkikasvit Wikispeciesissä   Kihokkikasvit Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OK: 
Kihokkikasvit (Droseraceae) on aitokaksisirkkaisten Caryophyllales-lahkoon kuuluva kasviheimo. Heimoon kuuluu kolme nykyisin elävää sukua ja noin 250 lajia.
Kaikki heimon lajit ovat lihansyöjäkasveja. Useimmat heimon lajit kasvavat lauhkean ja subtrooppisen vyöhykkeen vähätyppisillä kosteikoilla. Lisäravintoa lajit hankkivat pyydystämällä pieneläimia erittämänsä liman avulla. Lima sisältää muurahaishappoa ja hajottavia entsyymejä.
Heimon kasveista Suomen luonnossa esiintyy vain kolmea kihokkilajia: pikku-, pitkälehti- ja pyöreälehtikihokki. Myös kolmea lajien välistä risteymää esiintyy.
Suvut

Nykyisin elävät suvut:
Aldrovanda – ainoa nykyinen laji Aldrovanda vesiculosa
Dionaea – kärpäsloukut, ainoa laji kärpäsloukku (Dionaea muscipula)
Drosera – kihokit (noin 250 lajia)
Sukupuuttoon kuolleita sukuja:
†Droserapollis
†Droserapites
†Droseridites
†Fischeripollis
†Palaeoaldrovanda
†Saxonipollis
Kukkiva kärpäsloukku (Dionaea muscipula).
Klaus Elovaara

Klaus Elovaara (s. 1947 Helsinki) on suomalainen omakustannekirjailija, joka on toiminut myös politiikassa. Varsinaiselta ammatiltaan hän on keittiömestari. Vuoden 2007 eduskuntavaaleissa Elovaara oli perussuomalaisten ehdokkaana saaden 126 ääntä, mutta hänet erotettiin puolueesta vuonna 2011. Elovaara tunnetaan islaminvastaisen Finnish Defence Leaguen sekä Suomen Sisun aktiivina. Hän käytti sosiaalisessa mediassa belgialaisen uusnatsijohtajan mukaan ottamaansa nimimerkkiä "Leon Degrelle".  Elovaara oli yksi suomalaisista, joille Anders Behring Breivik lähetti manifestinsa.
Elovaaran tytär on kansanedustaja Tiina Elovaara.
Teokset

Eisenreich: Jännitysromaani Berliinistä (2002)
Sinisilmäinen somali (2003)
Kohtalona Berliini (2004)
Eisenreich: Rautavaltio (2004)
Väärää rahaa (2005)
Kovaa pokeria (2006)
Tsaarin kultajuna (2007)
Rautaristi (2008)
Kansan pelastuksen katedraali

| Kansan pelastuksen katedraali Catedrala Mântuirii Neamului |
| --- | --- |
 Kirkon rakennustyömaa kuvattuna kesäkuussa 2023
Sijainti:   Bukarest, Romania
Koordinaatit:  44°25′33.26″N, 26°4′56.37″E
Kirkkokunta:  Romanian ortodoksinen kirkko
Rakentamisvuosi:  2011–
Istumapaikkoja:  6 000
Tyylisuunta:  uusbysanttilaisuus
Lisää rakennusartikkeleitaArkkitehtuurin teemasivulla
Infobox OKNimi-testi OK: 
Kansan pelastuksen katedraali (romaniaksi Catedrala Mântuirii Neamului) tai Kansan katedraali (romaniaksi Catedrala Națională) on Romanian pääkaupungissa Bukarestissa sijaitseva rakenteilla oleva kirkko, jonka on valmistuessaan tarkoitus toimia Romanian ortodoksisen kirkon pääkirkkona. Tyyliltään kirkko edustaa uusbysanttilaisuutta. Kirkon on tarkoitus valmistua vuonna 2024.
Katedraalin on tarkoitus rikkoa lukuisia ennätyksiä, joihin kuuluvat mm.:
Maailman suurin ikonostaasi (407 m²)
Maailman suurin kokoelma mosaiikkitaidetta sisätiloissa (18 000 m2)
Maailman suurin vapaasti heiluva kirkonkello (25,2 tonnia)
Maailman korkein kupolikirkko (127 m valmistuessaan)
Eniten uskonnollisten johtajien tekemiä vierailuja (paavi, ekumeeninen patriarkka, Jerusalemin patriarkka ja Romanian patriarkka)
Suunnittelu ja rakentamisen alkaminen

Ajatus katedraalista syntyi alun perin jo vuonna 1878, jolloin Romanian itsenäisyyssota päättyi. Itsenäisyyssodalla katsotaan olevan symbolinen merkitys kristinuskon voittona, minkä vuoksi sitä tulisi kunnioittaa omalla katedraalilla. Vuonna 1918 patriarkka Miron Cristea pyysi kuningas Ferdinand I:ä tukemaan katedraalin rakennuksen suunnittelua. Tältä ajalta on myös peräisin katedraalin nimi. Rakentamista ei kuitenkaan päästy aloittamaan puuttuvien varojen ja paikan takia. Vuonna 2005 Bukarestin kaupunginhallitus ehdotti kirkon johdolle katedraalin rakennuspaikaksi Arenalin kukkuloita (Bukarestin korkein kohta), johon patriarkka Daniel suostui.
Kirkko sijaitsee Romanian parlamentin palatsin läheisyydessä Bukarestin keskustassa. Kirkkoon on tarkoitus mahtua 5 000 seurakuntalaista.
Suunnittelu ja rakentamisen alkaminen > Budjetti

Alkuperäisen budjetin mukaan kirkko maksaisi 80 miljoonaa euroa. Vihkimistilaisuuteen mennessä vuonna 2018 budjetti oli paisunut jo 110 miljoonaan, ja sen oletettiin paisuvan vielä kymmenillä miljoonilla ennen kirkon valmistumista. Heinäkuussa 2022 kirkon kokonaisbudjetin ilmoitettiin paisuneen 127 miljoonaa euroon.
Valmistuttuaan katedraali on Romanian kallein rakennus sitten vuoden 1989 vallankumouksen.
Tapahtumia rakennushistoriassa

Patriarkka Daniel siunasi peruskiven 29. marraskuuta 2007.
Tapahtumia rakennushistoriassa > 2010-luvulla

Rakennustyöt aloitettiin virallisesti 15. joulukuuta 2010. Kirkko vihittiin käyttöön 25. marraskuuta 2018, ja tilaisuuteen osallistui kymmeniä tuhansia ihmisiä. Samalla juhlittiin Romanian itsenäisyyden 100-vuotisjuhlaa.
Tapahtumia rakennushistoriassa > 2020-luvulla

Kesäkuussa 2020 Googlelle langetettiin 2 000 euron sakot, kun se päästi karttapalveluissaan läpi merkinnän, jossa kirkon nimeksi oli merkitty ”Romanian kansan tyhmäksi osoittamisen katedraali”.
Toukokuussa 2022 YouTubessa julkaistiin video, jossa mies suorittaa base-hypyn kirkon sisätiloissa. Tämä aiheutti närää kirkon johdon keskuudessa, koska hyppääjän otaksuttiin murtautuneen kirkon työmaalle.
Kritiikki

Kirkon rakennusta on kritisoitu jo ennen rakentamisen aloittamista. Kritiikki kohdistuu lähinnä kirkon valtaviin kustannuksiin ja suuruusluokkaan, jossa kirkko on tarkoitus toteuttaa. Romania on yksi EU:n köyhimmistä maista, ja kirkkoon käytetyt rahat olisi kriitikoiden mukaan voitu käyttää mm. terveydenhuoltoon tai koulutukseen.
Ranskalainen Le Figaro nimitti vuonna 2008 rakennusurakkaa ”faaraomaiseksi projektiksi” ja ”Ceauşescun megalomanian vertaiseksi”.
Galleria

Romanian ortodoksisen kirkon 130-juhlavuotta kunnioittava postimerkki, jossa kirkko on kuvattuna
Rakennustyömaa lokakuussa 2020
Katedraalin ikonostaasi
Katedraalin kellot kuvattuna vuonna 2022
Kirkon vihkimisseremonia vuonna 2018
Rakennuspaikka 10. joulukuuta 2010, jolloin rakennustyöt aloitettiin.
Aiheesta muualla

Katedraalin kotisivu
Kotokot

Kotokot ovat Kamerunissa ja Tšadissa asuva afroaasialaisten kielten tšadilaiseen ryhmään kuuluvaa kieltä puhuva kansa. He asuvat Logone- ja Charijokien varsilla Tšadjärven eteläpuolella. Vuonna 1983 kotokoita arvioitiin olevan 200 000 henkeä. Läheinen sukukansa ovat Tšadjärven saarilla asuvat budumat. Elinkeinoja ovat maanviljely, karjanhoito ja kalastus. Kotokot ovat muslimeja.
Kleinbus (kappale)

| ”Kleinbus” Ilpo Kaikkonen |
| --- | --- | --- |

Singlen tiedot
 Albumilta: Vol. 1
 Julkaistu: 7. toukokuuta 2012
 Formaatti: CD
 Tyylilaji: rock
 Kesto: 03.34
 Levy-yhtiö: AXR Music
Ilpo Kaikkosen muut singlet
| ”Hetken vielä nuori” 2011 | ”Kleinbus” 2012 | ”Terveiset sinne taivaaseen” 2012 |
Kleinbus on Ilpo Kaikkosen single, joka julkaistiin 7. toukokuuta 2012. Kappale on mukana myös vuoden 2012 albumilla Vol. 1.
Kappaleet

Kleinbus – 3.34
Aiheesta muualla

Kleinbus last.fm -sivustolla
Keskiaikatapahtuma

Raaseporin keskiaikatapahtuma kesällä 2008
Keskiaikatapahtumat ovat kulttuuritapahtumia, joissa esitellään keskiaikaista elämää. Suomessa nämä tapahtumat ovat syntyneet 1990-luvulla, ja niiden teemat ulottuvat viikinkiajalta aina katolisen keskiajan loppuun. Keskiaikatapahtumien keskiaikaisuus on yleensä melko viitteellistä. Täsmällistä historiallista aitoutta tärkeämpinä pidetään tunnelmaa ja yleisön viihtymistä.
Keskiaikatapahtumien historiaa

Vanhin ja valtakunnallisesti kuuluisin suomalainen keskiaikatapahtuma ovat Turun keskiaikaiset markkinat, jotka kestävät useita päiviä, ne järjestettiin ensimmäisen kerran vuonna 1996. Turku oli keskiajan Suomen tärkeimpiä keskuksia.
Toinen hallinnon keskuspaikkoihin liittyvä laaja tapahtuma on Hämeen keskiaikafestivaalit, jotka pidettiin ensimmäisen kerran vuonna 1997. Myös Hämeen linna on ollut keskiaikainen hallinnon keskus.
Muita keskiaikaan liittyviä tapahtumia ovat Saltvikin viikinkimarkkinat ja Hollolan keskiaikatapahtuma, jonka järjestää parillisina vuosina Hollolan keskiaikaseura Medium Aevum Hollolense.
Suomen lähialueilla laajoja keskiaikatapahtumia järjestetään muun muassa Viron Tallinnassa Tartossa ja Visbyssä Gotlannin saarella.
Keskiaikatapahtumia

Auttikönkään muinaismarkkinat
Hollolan keskiaikatapahtuma
Hämeen keskiaikafestivaali
Imatran Bullerborg-keskiaikatapahtuma
Tallinnan vanhankaupungin päivät, Tallinnan kaupunki
Turun keskiaikaiset markkinat, Turun Suurtorin keskiaika ry
Ulvilan keskiaikaiset Hansamarkkinat
Saltvikin viikinkimarkkinat
Visbyn keskiaikaviikko