stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
U-vene
Toinen maailmansota > Torpedot

Saksalainen sukellusvene oli ensisijaisesti sen pääaseen, torpedon, laukaisualusta, vaikka myös miinoja laskettiin. Sodan päättyessä lähes 3 000 liittoutuneiden alusta (175 sotalaivaa, loput kauppa-aluksia) oli upotettu saksalaisten sukellusveneiden torpedoimana. Sodan alkuaikojen torpedot kulkivat suoraan, toisin kuin sodan loppuaikojen kohteeseen ohjautuvat ja tiettyjä kulkukuvioita toistavat torpedot. Sytyttimestä riippuen torpedot räjähtivät joko osumasta kohteeseen tai kohteen magneettikentän läheisyydessä (muutaman metrin etäisyys). Magneettisia sytyttimiä käytettäessä oli erityisen tehokasta asettaa torpedon kulkusyvyys hieman kohteen köliä suuremmaksi,  jolloin kohteen kölin alapuolella tapahtuva torpedon räjähdys aiheuttaisi paineaallon ja laiva katkeaisi keskeltä kahtia.
Käytännössä sodan varhaiskauden torpedon kulkusyvyydestä huolehtiva laitteisto ja magneettisytytin olivat erittäin epäluotettavia. Torpedot kulkivat usein väärällä syvyydellä, räjähtivät ennenaikaisesti tai eivät räjähtäneet ollenkaan. Viat johtuivat pääasiassa torpedojen valmistuksen aikaisesta puutteellisesta testauksesta. Magneettisyttimeen vaikutti myös Maan magneettikenttä. Magneettisytyttimiä kehitettiin ja lopulta torpedojen kulkusyvyydenpito-ongelmat ratkaistiin vuoden 1942 alussa.
Myöhemmin saksalaiset kehittivät saattajia vastaan maalihakuisen akustisen torpedon, jonka nimi oli GTes eli Zaunkönig T-5, brittien koodi GNAT (engl. German Navy Acoustic Torpedo). Sähkömoottoria käyttävän torpedon tehokas kantama oli 5 700 metriä, kun nopeus oli 24 solmua (44 km/h). Torpedo oli suunniteltu kulkemaan 400 metriä suoraan, minkä jälkeen se suuntasi voimakkainta äänilähdettä kohti. Akustiset torpedot olivat tehokkaita vain sellaisia aluksia vastaan, joiden nopeus oli yli 15 solmua (28 km/h). Liittoutuneet häiritsivät myöhemmin akustisia torpedoja hinaamalla aluksen perässä normaalia aluksen ääntä voimakkaampia ääntä tuottavia laitteita (Foxer, FXR, CAT ja Fanfare).
Saksalaiset sukellusveneet ottivat myös käyttöön ”mutkittelukuvioita” kulkevia torpedoita, jotka kulkivat määrätyn etäisyyden päähän ja kulkivat sen jälkeen joko ympyränmuotoista tai tikapuunmuotoista reittiä. Mutkittelevan torpedon osumistodennäköisyys laivastosaattuetta kohti ammuttaessa oli tavallista parempi, mikäli ensisijaiseen maaliin ei osuttu.
Toinen maailmansota > Kehitys

Saksan laivasto tuotti useita erilaisia sukellusvenetyyppejä teknologian kehittyessä. Tyyppi VII eri versioineen oli kaikkein eniten valmistettu. Tyypin IX sukellusveneet olivat suurempia ja erityisesti suunniteltuja kaukopartiointiin. Tyyppi XXI ”Elektroboot” oli vallankumouksellinen virtaviivaisine runkorakenteineen ja suurikokoista akkua käyttävine voimansiirtojärjestelmineen, mikä mahdollisti pitkät sukellukset ja entistä suuremman nopeuden sukelluksissa.
Sodan aikana liittoutuneiden ja Saksan välillä käytiin jatkuvaa varustelukilpailua varsinkin merikohteiden havaitsemisessa ja havaitsemisen ehkäisyssä. Kaikuluotain mahdollisti vedenalaisten sukellusveneiden (ja päinvastoin) havaitsemisen, mutta ei ollut tehokas pinnalla kulkevaa alusta vastaan. Tutkatekniikan edistysaskeleet osoittautuivat erityisen kuolettaviksi sukellusvenemiehistöille varsinkin sen jälkeen kun niitä asennettiin lentokoneisiin. Vastatoimenpiteenä  sukellusveneisiin asennettiin tutkavaroittimia.
Saksalaiset omaksuivat snorkkelin idean vallatuista hollantilaisista sukellusveneistä, vaikka he ryhtyivätkin käyttämään sitä omissa sukellusveneissään vasta melko myöhään sodan aikana. Schnorchel oli sukellusveneen sisään vedettävä putki, joka toi ilmaa dieselmoottorille periskooppisyvyydellä sukellettaessa, mikä mahdollisti sukellusveneen kulku- ja akkujenlatauskyvyn veden alla. Ratkaisun toimivuus oli kuitenkin kyseenalainen. Laitteen ilmaventtiilin kanssa oli ongelmia, jos se juuttui kiinni tai sulkeutui veden alla kovassa merenkäynnissä; koska järjestelmä käytti koko painerunkoa puskurina, dieselmoottorit imaisivat tällöin kerralla suuren määrän ilmaa sukellusveneen eri osastoista jolloin miehistö kärsi usein kivuliaista paineenvaihteluiden aiheuttamista korvavaurioista. Jätteidenpoisto oli myös ongelma pitkäaikaisissa sukelluksissa ilman pintautumisia. Nopeus oli rajattu kahdeksaan solmuun (15 km/h), muutoin snorkkeli olisi irronnut veden vastuksesta. Snorkkeli teki myös sukellusveneestä meluisan ja häiritsi oman kaikuluotaimen toimintaa. Lopulta liittoutuneiden tutka kehittyi niin pitkälle että pystyttiin havaitsemaan pelkkä snorkkelin vedenpäällinen pää. Sukellusveneissä oli tutkanilmaisin mutta liittoutuneet muuttivat tutkansa senttimetrialueella toimivaksi mitä saksalaiset eivät havainneet. Myöhemmät saksalaiset sukellusveneet oli päällystetty ääntä vaimentavalla kumilla. Niissä oli myös mahdollista laukaista kemiallinen kuplia muodostava houkutuslaite, Bold.
Toinen maailmansota > Vastatoimenpiteet

Saksalaisten sukellusveneiden menestyksen käänsivät kuitenkin useat tekijät: Amiraali Rudolf Arendtin mukaan Saksan Enigma-salauslaitteen salauskoodin murtaminen oli ratkaiseva tekijä. Lisäksi sukellusveneiden toimintaa vaikeuttivat liittoutuneiden edistysaskeleet saattuetaktiikoissa, korkeataajuksinen radiosuuntimalaite (engl. High frequency direction finder, HF/DF), tutka, kaikuluotain, syvyyspommi, sukellusveneentorjunnassa käytetyt syvyysammusheittimet ja lentokoneiden käyttö partiointiin ja torjuntaan. Lopulta saksalainen sukellusvenelaivasto kärsi erittäin suuria menetyksiä: 743 sukellusvenettä ja arviolta 28 000 sukellusvenemiestä menetettiin (75 %:n tappiot).
Toisen maailmansodan jälkeen

Länsi-Saksan laivastolle sallittiin 1955 pienen laivaston ylläpito. Aluksi nostettiin ja korjattiin kaksi tyypin XXIII ja yksi tyypin XXI sukellusvene. Torjuakseen Neuvostoliiton uhkaa Itämerellä Saksa keskittyi aluksi pieniin rannikkosukellusveneisiin, koska sille oli asetettu alun perin 450 tonnin uppoaman yläraja. Korvatakseen pientä uppoamaa saksalaiset käyttivät edistynyttä tekniikkaa, kuten magnetisoitumatonta terästä, jotta merimiinoilta ja magneettikentän häiriöiden ilmaisimilta voitiin suojautua. Tyyppi 201 oli ensimmäinen Saksassa toisen maailmansodan jälkeen valmistettu sukellusveneluokka, joka kuitenkin osoittautui epäonnistuneeksi rakenneratkaisuiltaan uudenlaisen runkomateriaalin halkeillessa. Seuraava U205-luokka otettiin palvelukseen 1967 ja oli menestys. Saksan laivastolle rakennettiin 12 luokan alusta. Traditiota jatkaakseen alukset saivat perinteisen nimen alkaen U-1:stä.
Tanskan hallituksen ostettua kaksi sukellusvenettä Saksan hallitus ymmärsi sukellusveneen vientimahdollisuudet. Kolme parannetun U206-luokka sukellusvenettä myytiin Israelin laivastolle, joka nimesi ne Gal-luokaksi. U209-luokka oli maailman suosituin vientisukellusvene 1960-luvulta 2000-luvun alkuvuosiin. Suuremmalla 1 000–1 500 tonnin uppoamallaan luokka oli hyvin muunneltavissa ja vuoteen 2006 mennessä 51 valmistettua alusta ovat olleet 14 maan laivastossa.
2000-luvulla julkistettiin U212A-luokan sukellusvene, joka käyttää ilmasta riippumatonta työntövoimaa (engl. Air Independent Propulsion), vetypolttokennoja. Järjestelmä on turvallisempi kuin aikaisemmat suljetun kierron dieselmoottorit ja höyryturbiinit, halvempi kuin ydinreaktori ja hiljaisempi kuin kumpikaan niistä.
Aiheesta muualla

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
Möller, Eberhard and Werner Brack: The Encyclopedia of U-Boats: From 1904 to the Present. Määritä julkaisija! ISBN 1-85367-623-3  (englanniksi)</ref>
Showell, Jak Mallmann: The U-boat Century: German Submarine Warfare, 1906-2006. Määritä julkaisija! ISBN 1-59114-892-8  (englanniksi)</ref>
Georg von Trapp and Elizabeth M. Campbell: To the Last Salute: Memories of an Austrian U-Boat Commander. Määritä julkaisija! (englanniksi)</ref>
uboat.net
German U-Boats 1935–1945 (saksaksi)
Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista. 
Alkuperäinen artikkeli: en:U-boat
Brandtaucherin pienoismalli Bundeswehrmuseum Dresdenissä.
Saksalaisia sukellusveneitä Kielissä vuonna 1914.
Saksan UC1-luokan sukellusveneen miehistöä kannella.
Saksalainen tyypin XXI  sukellusvene ("Elektroboote") oli ensimmäinen sukellusvene, joka oli suunniteltu täysin toimimaan sukelluksissa.
Karl Dönitz oli Saksan sukellusvenelaivaston komentaja toisessa maailmansodassa
Torpedoa lastataan Wilhelmshavenissa sukellusveneeseen 22. joulukuuta 1939.
Tyypin VIIC sukellusvene U-995.
Saksan laivaston tyypin 212 sukellusvene telakalla Kielissä.
Käännös suomeksi
Petäjäveden rautatieasema

Petäjäveden rautatieasema (lyh. Pvi) on rautatieliikennepaikka Suomen rataverkkoon kuuluvalla rataosalla Haapamäki–Jyväskylä. Siellä pysähtyvät Jyväskylän ja Seinäjoen välillä liikennöivät taajamajunat. Asemalla ei ole lipunmyyntiä.
Petäjäveden asema sijoitettiin vain muutaman sadan metrin päähän vuonna 1879 valmistuneesta Petäjäveden uudesta kirkosta. Asemarakennus rakennettiin Keuruun aseman tavoin Bruno Granholmin laatimien V luokan asemarakennuksen tyyppipiirustusten mukaan, ja Granholm laati myös vuonna 1908 tehdyn laajennuksen suunnitelmat. Asemarakennuksen ulkoasu on säilynyt lähes alkuperäisenä nykypäiviin saakka. Radan uudelleenrakennuksen yhteydessä 1920-luvulla ratapihaa oikaistiin ja pidennettiin itään päin. Uusi tavarasuoja valmistui vuonna 1927.
Petäjäveden kirkonkylästä muodostui palvelukeskus, mutta sinne ei sijoittunut merkittävää teollisuutta. Petäjävesi muutettiin miehittämättömäksi liikennepaikaksi vuonna 1988 ja henkilöliikenne lopetettiin vuonna 1990. Henkilöliikenne aloitettiin kuitenkin uudelleen vuonna 1995. Petäjäveden asema on kauko-ohjattu Seinäjoelta. Asemarakennus ja tavarasuoja siirtyivät Senaatti-kiinteistöille ja edelleen myyntiin vuonna 2007.
VR:n ja liikenne- ja viestintäministeriön päätöksen mukaan henkilöliikenne Petäjävedelle piti loppua maaliskuussa 2016, mutta lakkautuspäätöstä on lykätty.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Petäjäveden rautatieasema Wikimedia Commonsissa
Asemarakennus talvella
Váli

Váli Carl Emil Doeplerin kuvittamana (1882).
Váli on skandinaavisessa mytologiassa Odinin ja naisjättiläisen Rindrin poika. Válilla on useita veljiä, kuten Thor, Baldr ja Víðarr. Hänen syntymänsä tarkoitus oli kostaa Baldrin kuolema, ja niin hän tekeekin tappamalla tietämättään tappoon osallistuneen Höðrin, sekä murhajuonen keksineen jumalan, Lokin, pojan Narfin. Loki sidotaan vangiksi Narfin suolilla. Váli kasvoi aikuiseksi vain yhden päivän ikäisenä, ja hänen on ennustettu selviävän ragnarökistä.
Joissakin yhteyksissä mainitaan virheellisesti, että Váli olisi Lokin ja hänen vaimonsa Sigynin poika. Tämä johtunee väärinkäsityksestä Gylfaginningin lauseessa "Sitten Lokin pojat Váli ja Nari vietiin". Vália kutsutaan kahdessa muussa kohdassa Gylfaginningissa Odinin pojaksi.
Bettina Yli-Sissala

| Bettina Yli-Sissala> Henkilötiedot |
| --- | --- |
Syntynyt: 15. syyskuuta 2000 (ikä 24) Alajärvi
Kansalaisuus:  Suomi
Lentopalloilija
Pelipaikka:  keskitorjuja
Pituus:  181 cm
Nyk. joukkue:  TI-Volley Innsbruck
Sarja:  Austrian Volley League
Pelaajaura
Ammattilaisjoukkueet
2016–2018 2018-2019 2019-2020 2020-2022 2022-2024 2024 2024-:  Kuortaneen Urheiluopisto Jymy Volley Pölkky Kuusamo Hämeenlinnan Lentopallokerho Pölkky Kuusamo KNRC TI-Volley Innsbruck
Maajoukkueet
2024:  Suomi
Ottelut:  2
Bettina Yli-Sissala (s. 15. syyskuuta 2000 Alajärvi) on suomalainen lentopalloilija, pelipaikaltaan keskitorjuja. Hän edustaa Itävallan Austrian Volley Leaguessa pelaavaa TI-Volley Innsbruckia.
Seurajoukkueet > Kuortaneen Urheiluopisto

Yli-Sissala on Alajärven Ankkureiden kasvatti. Yli-sissala pelasi ensimmäiset ammattiottelunsa Kuortaneen Urheiluopiston joukkueessa, hänen opiskellessa urheilulukiossa. Kuortaneella hän myös pelasi osana U19-maajoukkueryhmää, muttei pelannut yhtään ottelua maajoukkueessa. Yli-Sissala sai mahdollisuuden pelata ja harjoitella Mestaruusliiga joukkuessa, kun Jymy Volley kutsui hänet loppukaudesta 2017-2018 seuraan pelaamaan kehityspelaajasopimuksella.
Seurajoukkueet > Jymy Volley

Yli-Sissala siirtyi Jymyyn täysiaikaisesti kaudeksi 2018-2019. Jymy selvitti itsensä pudotuspeleihin tuolla kaudella mutta hävisi tulevaa mestaria LP Viestiä vastaan puolivälierissä.
Seurajoukkueet > Pölkky Kuusamo

Yli-Sissala siirtyi Pölkky Kuusamoon kaudeksi 2019-2020. Hän pelasi seurassa vain yhden kauden ja ei saanut paljoa peliaikaa, pelaten vain kuusi ottelua, ja ollen yleensä vaihtopenkillä.
Seurajoukkueet > Hämeenlinnan Lentopallokerho

Yli-Sissala siirtyi Hämeenlinnan Lentopallokerhoon kaudeksi 2020-2021 kertoen kovasta halusta kehittyä seurassa. Yli-Sissala sai seurassa peliaikaa ja voitti 2020-2021 kaudella pronssia LP Viestin luovuttaessa koronavirus tartuntojen takia. Yli-Sissala sai toisen mitallinsa kaulaan seuraavalla kaudella, kun hän pelasi läpimurtokauden ja Lentopallokerho voitti toisen vuoden putkeen pronssia. Hänet asetettiin myös ehdolle kauden läpimurtopelaajaksi.
Seurajoukkueet > Pölkky Kuusamo

Näytettyään taitonsa Lentopallokerhossa Pölkky allekirjoitti Yli-Sissalan paluumuuttajana. Yli-Sissalalle siirto näytti oikealta hänen voittaen seuraavat kaksi suomenmestaruutta peräkkäisinä vuosina seurassa. Suomenmestaruudet antoivat Yli-Sissalalle tarvittavan näkyvyyden, että hänet valittiin ensin maa­jouk­kue­ryh­mään ja myöhemmin kokoonpanoon, jossa hän sai maajoukkue debyyttinsä.
Seurajoukkueet > KNRC

Yli-Sissala herätti huomiota Eurooppalaisissa seuroissa maajoukkuedebyytillään ja siirtyi Unkarin Kaposvárissa pelaavaan KNRC:hen kaudeksi 2024-2025. Yli-Sissala ei seurassa kauaa vipynyt vaan siirtyi pois jo syyskuussa 2024.
Seurajoukkueet > TI-Volley Innsbruck

Yli-Sissala siirtyi kesken kauden 2024-2025 Itävaltalaiseen TI-Volley Innsbruckiin.
Ted Lewis

| Ted Lewis> Henkilötiedot |
| --- | --- |
Koko nimi:  Theodore Edward Paul Lewis II
Syntynyt: 18. lokakuuta 1969 (ikä 55)  Brooklyn, New York
Näyttelijä
Taiteilijanimet:  Ed Paul Eddie Paul Ed Paulson
Aktiivisena:  1996–
Merkittävät roolit:  Ryou Bakura ja Yami Bakura (Yu-Gi-Oh!) Shuzo "Shu" Matsutani (Now and Then, Here and There) Ultimate Ninja (Teini-ikäiset mutanttininjakilpikonnat)
Aiheesta muualla
IMDb 
Ted Lewis, oikealta nimeltään Theodore Edward Paul Lewis II (s. 18. lokakuuta 1969 Bellingham, Massachusetts) on yhdysvaltalainen ääninäyttelijä ja ääniohjaaja, joka tuli tunnetuksi dubattuaan Yu-Gi-Oh! -animessa Ryou Bakuraa.
Hän on työskennellyt useimmiten 4Kidsillä, jonka myötä Lewis on ääninäytellyt enimmäkseen englanniksi dubatuissa animesarjoissa ja elokuvissa vuodesta 1996 lähtien. Useimmiten hän käyttää oikean nimensä Ed Paulin lisäksi nimeä Ted Lewis.
Ääninäyttelijänä

Lewis opiskeli näyttelemistä American Music and Drama Academyssa, sekä William Esper Studiossa. Aluksi hänestä piti tulla näyttelijä, mutta sattuman kautta päätyi ääninäyttelijäksi, kun hänen työkaverinsa kysyi Lewisia kokeilemaan ääninäyttelemistä. Kaverinsa työskenteli lisäksi Central Park Mediassa, jossa hän esitteli Lewisin hakemusta. Pari päivää myöhemmin Lewis sattui tapaamaan erään näyttelijän, joka oli tekemässä ääniroolia OVAan Record of Lodoss War. Heidän keskustelun päätteeksi Lewis sai ensimmäisen ääniroolinsa, jonka myötä alkoi hänen uransa ääninäyttelijänä.
Lewis teki uransa alussa pääosin dubbausrooleja animesarjoihin ja elokuviin. Hän muun muassa teki ensimmäisiä ääniroolejaan Pokémoniin 1990-luvun lopulla. Hän dubbasi Jamesin roolin alkujaksoissa ja myöhemmin toimi usean sivuhahmon äänenä, kuten  Flint, Giovanni, Shelby ja Tracey Sketchit. 2001 Lewis sai merkittävämmän roolin Yu-Gi-Oh! -animesarjassa, jossa hän dubbasi pääosin Ryou Bakuran ja Yami Bakuran äänet. Dubbausten ohella Lewis teki yhden alkuperäisroolin The Weekenders sarjaan vuonna 2000 ja myöhemmin 2005–2006 Teini-ikäiset mutanttininjakilpikonnat -sarjaan.
Ääniroolit

| Ilmestymisvuosi | TV-Sarja/elokuva | Rooli | Huom>  |
| --- | --- | --- | --- |
| 2008–2009 | Yu-Gi-Oh! 5D's | Jack Atlas | Dub |
| 2007 | Bleach | Charles the 3rd, Okiura | Dub |
| 2006–2008 | Viva Piñata | sivuäänet |  |
| 2006–2007 | My Gym Partner's a Monkey | Crockadle |  |
| 2005–2006 | G.I. Joe: Sigma 6 | sivuäänet |  |
| 2005 | Paljon melua Maggiesta | Eugene |  |
| 2005–2008 | Yu-Gi-Oh! GX | Chumley Huffington, sivuäänet | Dub |
| 2004–2007 | One Piece | Lake, Dolton, Merry | Dub |
| 2004 | Yu-Gi-Oh! – elokuva | sivuäänet |  |
| 2004–2005 | Teini-ikäiset mutanttininjakilpikonnat | Ylivertainen Ninja, Ylivertainen Drako |  |
| 2003–2005 | Shaman King | Mikihisa Asakura | Dub |
| 2003 | Samurai Deeper Kyo | Mekira | Dub |
| 2003–2006 | Sonic X | Thorndyke, keltainen Zelkova | Dub |
| 2001-2003 | Kirby: Right Back at Ya! | King Dedede, Escargoon, Escargoonin äiti | Dub |
| 2002 | Gokudo | prinssi Niari | Dub |
| 2001–2006 | Yu-Gi-Oh! | Ryou Bakura, Yami Bakura, Alistar, Bandit Keith | Dub |

| 2000 | The Weekenders | Pizza Guy |  |
| 1998–2008 | Pokémon | James (1. kauden jaksot 2–8), Flint, Giovanni, Shelby, Steven, Tracey Sketchit | Dub |
| 1996 | Here is Greenwood | Kazuya Hasukawa | Dub |
| 1996 | Record of Lodoss War | Etoh | Dub |
Aiheesta muualla

Anime News Network (englanniksi)
TV.com: Ted Lewis (Arkistoitu – Internet Archive) (englanniksi)
Pokezam (englanniksi)
Filmreference (englanniksi)
Voice Chasers (Arkistoitu – Internet Archive) (englanniksi)
CrystalAcids: Ted Lewis (englanniksi)
CrystalAcids: Ed Paul (englanniksi)
Järvelän rautatieasema

Järvelän rautatieasema (lyh. Jr) on rautatieliikennepaikka Järvelän kylässä Kärkölän kunnassa Päijät-Hämeessä. Liikennepaikka sijaitsee rataosalla Riihimäki–Lahti, noin 32 kilometrin päässä Riihimäen rautatieasemalta ja noin 27 kilometrin päässä Lahden rautatieasemalta. Asemalla pysähtyvät Riihimäen ja Lahden väliset G-junat. Riihimäelle liikennöidään raiteelta 1 ja Lahteen raiteelta 2.
Järvelän asema sijoitettiin rautatien ja Kärkölän kirkolta Mäntsälään johtavan maantien risteykseen. Asemarakennus rakennettiin Knut Nylanderin laatimien III luokan asemarakennuksen tyyppipiirustusten mukaisesti vuonna 1869, ja sitä laajennettiin jo seuraavalla vuosikymmenellä ilmeisesti Nylanderin suunnitelmien mukaan ja Bruno Granholmin suunnittelemalla länsipäädyllä vuonna 1900. Rakennuksen ulkonäköä on sittemmin muutettu. Järvelän aseman ympäristöön muodostui asutus- ja teollisuuskeskus, joka alkoi 1930-luvulla kehittyä voimakkaasti Kärkölän kuntakeskukseksi. Tällöin muun muassa kunnanvirasto sijoittui kylään. Paikkakunnan suurin työnantaja Koskisen Saha Oy aloitti toimintansa Järvelässä vuonna 1931. Kylään rakennettiin 1940- ja 1950-luvuilla huomattavasti hallinnollisia ja kaupallisia rakennuksia sekä asuntoja sahan työntekijöille. Järvelässä oli 1960-luvulle tultaessa noin 1 100 asukasta ja 2000-luvun vaihteessa jo noin 2 800 asukasta.
Järvelä on Kärkölän kunnan keskusrautatieasema ja Hämeenkosken keskustaajaman lähin rautatieasema noin 20 kilometrin etäisyydellään sekä tasaväkisesti Turengin kanssa Lammin keskustaajaman lähin rautatieasema noin 32 kilometrin välimatkallaan. Järvelän asema muutettiin miehittämättömäksi vuonna 1997, jolloin lipunmyynti siirrettiin läheiselle R-kioskille. Asemarakennus myytiin yksityisomistukseen vuonna 2003, minkä jälkeen se erotettiin aidalla laiturialueesta.
Järvelän junaonnettomuuden tuhoja
Järvelässä sattui 22. huhtikuuta 1972 junaonnettomuus, jossa tavarajunan kymmenen säiliövaunua ja yksi puuvillaa kuljettanut tavaravaunu suistuivat raiteilta. Kahdesta rikkoutuneesta säiliövaunusta valui maahan 75 000 litraa öljyä.
Äänitetuottaja

Äänitetuottaja (myös musiikkituottaja, äänitallenteen tuottaja tai nk. Gramex-tuottaja) on se taho, joka rahoittaa ja on vastuussa tuotantoprosessista äänitallenteita tuotettaessa. Musiikkituottaja omistaa oikeudet aikaansaatuihin tallenteisiin, joko henkilönä tai yrityksenä. Musiikkituottajalla on julkaisuoikeudet tähän nimenomaisesti aikaansaatuun tallenteeseen, mutta ei kuitenkaan itse teoksiin, joiden oikeuksia vastaavasti hallinnoi musiikkikustantaja tai lauluntekijä itse.lähde?
Musiikkituottaja on levymyynnistä saatavien voittojen ohella yleensä oikeutettu myös Gramexilta saatavaan, nimenomaisen äänitteen saamien julkisten soittokertojen mukaan maksettavaan tekijänoikeustuloon. Tästä tulosta niin sanottu tuottajan osuus on 50 % Gramex-korvauksen summasta, toisen puoliskon mennessä äänitteellä esiintyville muusikoille.
Studiotyössä usein nimitetään tuottajaksi myös henkilöä, joka toimii yhtyeen neuvonantajana äänitysprosessin aikana, mutta toimii kuitenkin varsinaisen taloudellisen tuottajan tai esim. tuotantopäällikön alaisuudessa, eikä siten ole myöskään tekijänoikeuksien omistaja.
Tuotanto alkuvaihe

Levy-yhtiön ja äänitetuottajan artistivalinnat suorittaa A&R-manageri (artist and repertoire), joka myös parhaalla tavalla auttaa artisteja urallaan etenemisessä. Hänen tehtäviinsä voi kuulua kappaleiden säveltäjien ja tuottajan valinta. A&R-manageri saattaa toimia tuotantopäällikön alaisuudessa tai tehdä päätökset yhdessä  isommankin ryhmän kanssa.lähde?
Äänitallenteen tuotanto studiossa

Tuottaja on musiikin tallentamisesta puhuttaessa henkilö, jonka pääasiallinen tehtävä on vastata musiikin äänityksessä teknillisistä ja tuotannollisista ratkaisuista. Usein hänellä on myös päävastuu budjetin toteutumisesta tuotannossa. Usein tämä tuottaja on äänitallenteen tuottajalla töissä.lähde?
Soundillinen tuottaja valitsee äänentallentamisessa käytettäviä laitteita – jossain tapauksessa myös soittimet – ja tekee myös useimmat muut erilaiset nauhoituksessa tarvittavat tekniset ratkaisut. Tuottajilla on toisinaan myös vaikutusvaltaa kappaleiden sovituksiin, ja he saattavat osallistua laajemmin levyjen tekoprosessiin.lähde?
Artisti voi olla myös oma tuottajansa, jolloin nämä tehtävät yhdistyvät. Tuottajina voi toimia useampia tahoja, mutta yleensä musiikkialbumilla on yksi pääasiallinen tuottaja. Usein levylle on merkitty varsinaisen tuottajan (vastaava tuottaja) lisäksi avustavia tuottajia, jotka ovat olleet mukana prosessissa. Studiotekniikan yleistyessä artistit ovat suuremmassa määrin vastanneet myös tallenteidensa kuluista ja heistä on tullut tällä tavoin julkaisuoikeuksia hallinnoivia äänitetuottajia. Tämä on ollut yleistä myös omakustanteiden yleistyessä. Esimerkiksi Madonna jopa julkaisee levyjä oman yhtiönsä kautta.lähde?
Tuottaja ei voi olla yksin vastuussa siitä, miltä levy kuulostaa, vaan siihen vaikuttavat  väistämättä myös lukuisat muut seikat. Esimerkiksi miksaaja on usein eri henkilö kuin tuottaja, ja samoin itse studio sekä artistin tekemät ratkaisut soitinten suhteen vaikuttavat paljon levyn äänimaailmaan (soundiin). Tuottajan panos on silti hyvin suuri, ja tuottajalla on päävastuu levyn äänimaailmasta (soundista). Voidakseen tehdä tuotannossa tiettyjä päätöksiä on tuottajaan hyvä tuntea artistin / yhtyeen jäsenet ja heidän persoonallisuutensa, sekä olla tietoinen kohdeyleisöstä.lähde?
1950- ja 1960-lukujen vaihteessa tuottajat nousivat keskeiseen asemaan levyjen teon organisoinnissa. Tuolloin myös levyjen soundi-ihanteet alkoivat muuttua musiikkiteknologian kehittyessä.lähde?
Tuotannon julkaisu

Musiikkituotannossa on erilaisia trendejä, jotka vaihtelevat osin teknologian kehityksen mukaan. Äänitallenteet ja tallennusvälineet ovat muuttuneet muun muassa gramofonien savikiekoista vinyylisingleihin, LP-levyihin, C-kasetteihin, MiniDisceihin, CD-levyihin, DVD-levyihin ja internetissä myytäviin erilaatuisiin tiedostoihin (mm. MP3, WMA ja iTunes).
Äänitetuottaja on usein myös levy-yhtiö, joka yhdellä tai useammalla levymerkillä myös julkaisee omaa ja muiden äänitetuotantoa. Videotallenteet DVD-levyinä ovat tulleet jo tärkeäksi osaksi julkaisutoimintaa.lähde?
Tuottaja usein myös julkaisuttaa lisenssillä tuotantoaan yhdellä tai useammalla levymerkillä. Usein tämä on myös tehokkain tapa julkaista tuotantoa useassa maassa tai maanosassa. Samoin markkinointi ja äänitejakelusta vastaavat usein eri yhtiöt.lähde?