stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Entisen Suomen Kaartin pataljoonan marssi

Entisen Suomen Kaartin pataljoonan marssi (tunnettu myös nimellä Vanhan Suomen kaartin marssi ja useilla muilla nimillä) on suomalainen sotilasmarssi. Se oli nimensä mukaisesti autonomian aikana toimineen Suomen kaartin kunniamarssi ja nykyään se on Kaartin Jääkärirykmentin kunniamarssi.
Marssi määrättiin Helsingin opetustarkk’ampujapataljoonan viralliseksi kunniamarssiksi, kun pataljoona korotettiin nuoren kaartin arvoon vuonna 1829. Marssin säveltäjäksi on usein mainittu Kaartin soittokunnan ensimmäinen kapellimestari Josef Tvarjansky, mutta tieto ei todennäköisesti pidä paikkaansa. Nykyään kappaleen arvellaan olevan peräisin Ranskasta. Kyseessä on Suomen vanhin yhtäjaksoisesti käytetty kunniamarssi. Suomen itsenäistyttyä siitä tuli vuonna 1918 Suomen valkoisen kaartin kunniamarssi. Nykyään se on Kaartin Jääkärirykmentin kunniamarssi ja siihen kuuluvan Kaartin pataljoonan perinnemarssi. Marssin nykyinen versio perustuu Artturi Ropen sovitukseen. Jääkärirykmentin kunniamarssiksi se valittiin vuonna 1997.
Edsbergin linna

Edsbergin linna
Edsbergin linna on Ruotsissa Sollentunan kunnassa sijaitseva rakennus.
Gabriel Bengtsson Oxenstierna perusti useammasta tilasta vuonna 1647 Edsbackan säterin, jota alettiin kutsua 1700-luvulla Edsbergiksi. Eversti Thure Gustaf Rudbeck osti paikan 1757, antoi purkaa ja vanhemman rakennuksen ja rakennutti tilalle nykyisen kartanorakennuksen, joka valmistui noin vuonna 1760. Kaksikerroksinen mansardikattoinen rakennus on rakennettu tiilistä.
Ei ole tiedossa, että kuka on suunnitellut Edsbergin. Jean-Eric Rehniä on oletettu arkkitehdiksi, mutta myöhemmin on ehdotettu myös Carl Hårlemania, vaikka hän oli jo kuollut Edsbergin rakennustöiden alkaessa. Vuoden 1760 rakennustöiden yhteydessä perustettiin puutarha ranskalaiseen barokkityyliin. Suurin osa alkuperäisestä puutarhasta on hävinnyt, mutta eteläosa on rakennettu uudestaan vanhaa suunnitelmaa muistuttavaan tapaan.
Edsberg oli melkein kaksisataa vuotta Rudbeckin suvun omistuksessa ja se myytiin Sollentunan kunnalle vuonna 1955.
Aiheesta muualla

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
Slottsguiden (ruotsiksi)
DS Penske

| DS Penske |
| --- | --- |
Koko nimi:  DS Penske
Päämaja:   Versailles, Ranska
Tallipäällikkö:   Jay Penske
Runko:  Formula E Gen3
Moottori:  DS E-TENSE FE23
Renkaat:  H Hankook
Nykyiset sarjat:  Formula E
Ensimmäinen kilpailu:  Kiinan ePrix 2014
Kilpailuja:  116
Tuloksia
Valmistajien maailmanmestaruuksia:  0
Kuljettajien maailmanmestaruuksia:  0
Voittoja:  3
Paalupaikkoja:  4
Nopeimpia kierroksia:  8
DS Penske on yhdysvaltalainen moottoriurheilutalli, jonka perustivat Jay Penske ja Stephen J. Luczo. Talli kilpaili ensimmäistä kertaa vuoden 2007 Indianapolis 500 -kilpailussa. Vuosina 2007–2014 talli kilpaili pohjoisamerikkalaisessa IndyCar sarjassa. Talli siirtyi vuonna 2014 kansainväliseen Formula E -sarjaan, jossa on kilpaillut sarjan ensimmäisestä kaudesta alkaen.
IndyCarissa talli aloitti kilpailemisen nimellä Luczo Dragon Racing. Kaudella 2010 tallin nimi oli de Ferran Dragon Racing ja vuodesta 2011 Dragon Racing. Dragon Racing saavutti yhteensä kolme palkintosijaa, kaikki Sébastien Bourdaisin toimesta kaudella 2013.
Formula E:ssä talli jatkoi nimellä Dragon Racing. Kaudella 2016–2015 nimeksi muuttui Faraday Future Dragon Racing, mutta seuraavalla kaudella nimi oli taas Dragon Racing. Kaudeksi 2018–2019 nimeksi tuli sponsorisopimuksen mukaisesti GEOX Dragon.
Kaudeksi 2020–2021 talli muutti nimensä muotoon Dragon / Penske Autosport. Nykyinen nimi otettiin käyttöön kaudeksi 2022–2023. Tallin kuljettajina olivat ranskalainen Jean-Éric Vergne ja belgialainen Stoffel Vandoorne.
Jay Pensken isä Roger Penske omistaa moottoriurheilutalli Team Pensken.
Historia

Tallin perustivat vuonna 2006 yhdysvaltalaiset Steve Luzco ja Jay Penske. Talli kilpaili ensimmäistä kertaa vuoden 2007 Indy 500 kilpailussa ja osallistui vuonna 2008 osittain IndyCar sarjaan. Seuraavana vuonna talli ajoi koko kauden sarjassa. Vuonna 2014 IndyCar toiminta lopettiin ja talli siirtyi kilpailemaan uuteen Formula E -sarjaan, jossa se oli yksi perustajajäsenistä.
Historia > Formula E (2014–)

28. syyskuuta 2013 Dragon Racing ilmoitti tehneensä sopimuksen liittymisestä Formula E -sarjaan. Siitä tuli neljäs sarjaan liittynyt talli ja toinen yhdysvaltalainen Andretti Autosportin jälkeen. Formula E sarjan toimitusjohtajan Alejandro Agagin mukaan oli tärkeää sarjalle saada mukaan Kaliforniassa toimiva talli, koska osavaltiosta oli tullut ”sähköautojen maa”.
Historia > Formula E (2014–) > Dragon Racing (2014–2016)

Heinäkuussa 2014 talli nimesi ensimmäiseksi kuljettajakseen brittiläisen IndyCar-kuljettaja Mike Conwayn. Vuonna 2014 hän oli myös kilpaillut Toyotalla kestävyysajosarja WEC:ssä. Hänellä oli myös kokemusta GP2 sarjasta. Conway ja Dragon Racing purkivat kuitenkin sopimuksensa syyskuun alussa ennen ensimmäistä kilpailua. Conway oli tehnyt sopimuksen vain kolmesta kilpailusta, mutta totesi myöhemmin tallin kanssa, että hänen on parempi keskittyä kokonaan kilpailemiseen Toyotalla WEC-sarjassa. Conwayn tilalle tuli espanjalainen Oriol Servià. Talli nimesi toiseksi kuljettajakseen heinäkuun lopussa belgialaisen Jérôme d'Ambrosion, joka oli aiemmit kilpaillut Formula 1-sarjassa ja osallistunut Bentleyllä kestävyysajokilpailuihin. Kesken kauden maaliskuussa 2015 Serviàn tilalle tuli ranskalainen Loïc Duval. Servià lopetti kuljettajana ja siirtyi talliin hallintotehtäviin. Hänen tehtävikseen tuli valvoa tallin toimintaa ja yhteistyö kumppaneiden kanssa.
Sarjan ensimmäiset testit ajettiin heinäkuun alussa Donington Parkissa, jossa Conway ajoi tallin ainoaa autoa. Kausi 2014–2015 oli tallille hyvä. Se voitti yhden osakilpailun, saavutti viisi podiumsijoitusta ja yhteensä 171 pistettä. Talli oli toinen, mikä on edelleen tallin paras sijoitus sarjassa. d'Ambrosio voitti kauden kahdeksannen kilpailun Berliinissä ja oli toinen molemmissa Lontoon osakilpailuissa. Hän oli sarjassa lopulta neljäs, häviten mestaruuden voittaneelle Nelson Piquetille 31 pistettä. Duval oli yhdeksäs, ollen parhaimmillaan kolmas Berliinissä ja Lontoon ensimmäisessä kilpailussa. Servià oli 19. ajettuaan neljä kilpailua.
Ensimmäisellä kaudella kaikki tallit käyttivät samaa voimansiirtoa, mutta toisella kaudella voimansiirron kehitys vapautettiin. Dragon Racingista tuli sarjan ainoa asiakastalli, kun se otti käyttöön Venturin valmistaman voimansiirron. Toisella kaudella kuljettajina jatkoivat Duval ja d'Ambrosio. d'Ambrosio testasi ennen kauden alkua myös Venturin autoa ja uutta voimansiirtoa. Kauden aikana talli voitti yhden kilpailun ja sai kolme podiumsijoitusta. Sarjassa se oli neljäs kerättyään 143 pistettä. d'Ambrosio voitti Mexico Cityn ePrixin ja oli kolmas Punta del Estessä ja Lontoon toisessa kilpailussa. Hän lähti kahdesti paalupaikalta ja oli sarjassa viides. Duval oli sarjassa kahdeksas ja parhaimmillaan neljäs neljässä eri kilpailussa.
Historia > Formula E (2014–) > Faraday Future Dragon Racing (2016–2017)

Kolmanneksi kaudeksi Dragon Racing siirtyi myös valmistajaksi ja teki oman voimansiirron. Tallin yhteistyökumppaniksi ja nimisponsoriksi tuli yhdysvaltalainen sähköautostartup-yritys Faraday Future. Tallin nimeksi tuli Faraday Future Dragon Racing. Heinäkuussa 2016 talli vahvisti, että Duval ja d'Ambrosio jatkavat tallissa myös kolmannella kaudella. Mike Conway tuurasi Duvalia yhdessä kilpailussa, kun ranskalainen joutui osallistumaan samaan aikaan DTM-sarjan kilpailuun. Kausi oli siihen mennessä tallin huonoin. Se jäi kokonaan ilman voittoja, podiumsijoituksia ja paalupaikkoja. Kahdessa kilpailussa talli ajoi kilpailun nopeimman kierroksen. Paras sijoitus kilpailussa oli viides ja talli keräsi vain 33 pistettä, ollen sarjassa kahdeksas. Duval oli sarjassa 15. ja keräsi 20 pistettä. d'Ambrosio oli 18. ja hän keräsi 13 pistettä.
Historia > Formula E (2014–) > Dragon Racing (2017–2018)

Faraday Future oli tehnyt monivuotisen sopimuksen tallin kanssa, mutta se ajautui edellisen kauden jälkeen taloudelliseen ongelmiin ja purki sopimuksen tallin kanssa marraskuussa 2017. Neljänneksi kaudeksi tallin nimeksi tuli taas Dragon Racing. d'Ambrosio jatkoi tallissa, mutta Duvailin tilalle tuli sveitsiläinen Neel Jani. Jani oli ajanut WEC-sarjassa Porschella ja sai heiltä luvan liittyä Dragon Racingiin. Jani kuitenkin jätti tallin kahden ensimmäisen kilpailun jälkeen ja hänen tilalle tuli argentiinalainen José María López, jolla oli aiempaa kokemusta Formula E-sarjasta. Maaliskuussa 2018 tallin testi- ja varakuljettajaksi nimettiin saksalainen Maximilian Günther. Günther oli osallistunut tulokaskuljettajien testiin tammikuussa ja oli tehnyt vaikutuksen talliin. Aiemmin Günther oli toiminut Mercedeksen DTM-tallin testikuljettajana ja voittanut Euroopan Formula 3 -sarjan mestaruuden.
Kausi oli pisteiden valossa vähän edellistä parempi, mutta talli jäi sarjassa silti yhdeksänneksi. Se saavutti yhden podiumsijoituksen ja kaksi kilpailun nopeinta kierrosta. d'Ambrosio oli pisteissä 14. kerättyään 27 pistettä. Hän oli kolmas Zürichin osakilpailussa. Lopez oli 17. ja hän keräsi 14 pistettä. Jani ajoi kaksi kilpailua ja oli sarjan kuljettajien pisteissä lopulta viimeinen.
Historia > Formula E (2014–) > GEOX Dragon Racing (2018–2020)

Neljänneksi kaudeksi tallin nimisponsoriksi tuli italialainen jalkinevalmistja Geox. Tallin nimeksi tuli Geox Dragon Racing ja sopimus tehtiin vuoteen 2021 asti. Geox oli aiemmin sponsoroinnut muun muassa F1-kuljettaja Sebastian Vettelia. Sarjassa siirryttiin toisen sukupolven autojen käyttämiseen. Lopez jatkoi tallin kuljettajana, mutta ensimmäisestä kaudesta alkaen tallin kuljettajana toiminut d'Ambrosio siirtyi Mahindra Racingiin. Hänen tilalleen kilpakuljettajaksi nostettiin testikuljettaja Günther. Tallin vara- ja testikuljettajaksi nimitettiin italialainen Antonio Fuoco. Fuoco kilpaili Formula 2 -sarjassa ja kuului F1-talli Scuderia Ferrarin junioriohjelmaan. Fuoco ajoi Dragon Racingin autoa ennen kauden alkua ajetuissa testeissä yhdessä Lopezin ja Güntherin kanssa. Kolmen ajetun kilpailun jäljeen Güntherin paikan kilpakuljettajana otti brasilialainen Felipe Nasr. Nasr ajoi kolme kilpailua, jonka jälkeen Günther palasi hänen tilalleen kilpakuljettajaksi. Nasrin ajamien kisojen aikana Günther oli toiminut tallin testi-, vara- ja simulaatiokuljettajana.
Kausi oli siihen mennessä tallin historian huonoin. Talli keräsi ainoastaan 23 pistettä ja oli valmistajien sarjassa kymmenes. Paras kilpailusijoitus oli viides. Günther oli lopputuloksissa 17. kerättyään 20 pistettä kauden aikana. Lopezin sijoitus oli 21. ja hän keräsi yhteensä kolme pistettä. Talleista ainoastaan NIO keräsi vähemmän pisteitä.
Viidenneksi kaudeksi talli vaihtoi molemmat kuljettajansa. Elokuussa kuljettajaksi nimettiin entinen F1-kuljettaja Brendon Hartley ja hänen tallikaverikseen syyskuussa nimettiin Nico Müller. Müller ajoi kaudella 2019 DTM-sarjassa. Müllerilla oli kokemus Formula E -sarjasta vain kolmesta testistä, joihin hän oli osallistunut. Helmikuussa 2020 talli nimesi vara- ja testikuljettajakseen ruotsalaisen Joel Erikssonin. Edellisenä vuonna hän oli kilpaillut DTM-sarjassa ja testannut Formula E -autoa vuonna 2018. Hartleyn kausi oli vaikea ja hän jätti tallin kesken kauden keskittyäkseen WEC-sarjaan. Hartleyn tilalle tuli Sérgio Sette Câmara, joka oli ajanut tulokaskuljettajien testissä tallin autolla. Testeissä ja simulaattorissa hän oli tehnyt vaikutuksen tallin johtoon ja insinööreihin.
Kaudesta tuli tallin historian huonoin, kun se saavutti vain kaksi pistettä. Se jäi valmistajien sarjassa yhdenneksitoista. Hartley keräsi tallin ainoat pisteet oltuaan yhdesäs kauden toisessa kilpailussa. Hän jäi kuljettajien pisteissä sijalle 23. Müllerin paras sijoitus oli 12. ja Câmara oli parhaimmillaan sijalla 15. Talleista huonommin menestyi ainoastaan NIO, joka jäi kokonaan pisteittä.
Historia > Formula E (2014–) > Dragon / Penske Autosport (2020–)

Kaudeksi 2020-2021 Formula E -sarjasta tuli virallinen maailmanmestaruussarja. Tallin nimeksi muuttui Dragon / Penske Autosport, korostaen Jay Pensken roolia tallissa. Joulukuussa 2020 vahvistettiin, että tallin kuljettajina jatkavat Müller ja Câmara. Müller testasi tallin autoa sekä yksityisissä että virallisissa testeissä ennen kauden alkua. Molemmat kuljettajat olivat tehneet vaikutuksen tallin johtaja Jay Penskeen edellisellä kaudella, huolimatta tallin heikosta tuloksesta.
Helmikuussa 2021 Dragon / Penske Autosport ilmoitti ”pitkäaikaisesta” yhteistyösopimuksesta Boschin kanssa. Moottoriurheilujulkaisu Motorsport.comissa tämä tulkittiin tallin sitoutumiseksi kolmannen sukupolven autoihin, jotka on tarkoitus ottaa käyttöön kaudeksi 2022-2023.
Talli saavutti ensimmäinsen toisen sukupolven aikakauden podiumsijoituksen, kun Müller ajoi toiseksi Valencian ensimmäisessä osakilpailussa. Müller jäi kuitenkin sivuun tallin toiminnasta sivuun keskittyäkseen DTM-sarjaan. Hänen tilalleen tuli Joel Eriksson.  Müllerin podium jäi kauden ainoaksi. Talli keräsi 47 pistettä, mikä oli paras tulos sitten kauden 2015–2016. MM-sarjassa talli jäi kuitenkin taas sijalle 11. Müller keräsi tallille 30 pistettä ja oli MM-sarjan tuloksissa lopulta sijalla 20. Câmara oli sijalla 22 kerättyään 16 pistettä ja Eriksson koko sarjan viimeinen yhdellä pisteellä. Tallien pisteissä taakse jäi tälläkin kertaa vain NIO.
Kaudella 2021–2022 Câmara jatkaa tallin kuljettajana. Hänen tallikaverikseen tulee italialainen Antonio Giovinazzi, joka menetti paikkansa F1 sarjassa kauden 2021 päätteeksi.
Huomiot

↑  Yhteistyössä Team Pensken kanssa.
↑  Näyttelykilpailu, ei jaettu pisteitä.
↑  Kilpailu keskeytettiin 11. kierroksella, koska kolarin seurauksena rata oli mennyt ajokelvottomaksi. IndyCarin sääntöjen mukaan pisteitä ei jaettu.
↑  Kaikki tallit käyttivät samaa, vakioitua voimansiirtoa.
Aiheesta muualla

Virallinen sivusto (englanniksi)
Briscoe odottamassa vuoroaan vuoden 2007 Indy 500 -kilpailun aika-ajossa.
Erkki Koivisto (eversti)

Erkki Tapani Koivisto (27. marraskuuta 1919 Vahto – 23. kesäkuuta 1999) oli suomalainen eversti, joka toimi  Kainuun prikaatin komentajana.
Koiviston vanhemmat olivat maanviljelijä Oskari Koivisto ja Saima Sipilä. Hänen puolisonsa vuodesta 1943 oli Helena Lukin.
Koivisto tuli ylioppilaaksi Turun suomalaisesta yhteiskoulusta 1940 ja suoritti Kadettikoulun 25. kurssin 1941 ja 1945. Sotakorkeakoulun hän suoritti 1952 ja Maanpuolustuskurssin 1968. Jatkosodassa Koivisto toimi komppanianpäällikkönä Jalkaväkirykmentti 52:ssa Rukajärvellä, haavoittuen Pismajoella 1941. Sodan jälkeen hän toimi komppanianpäällikkönä ja adjutanttina JR 3:ssa 1944–1949, adjutanttina Maasotakoulussa (Kadettikoulussa) 1949–1950, toimistoupseerina Uudenmaan sotilasläänin esikunnassa 1953 ja Pääesikunnassa 1954–1956 sekä toimistopäällikkönä Pohjanmaan sotilasläänin esikunnassa  1956–1961.  1. Divisioonan esikunnassa Koivisto työskenteli 1961–1965, Lapin jääkäripataljoonan komentaja hän oli 1965–1967 ja toimistopäällikkö 1967–1968 sekä Pohjois-Suomen sotilaslääniin esikuntapäällikkö 1968–1971. Kainuun prikaatia Koivisto komensi Olavi Lehden jälkeen vuodesta 1971 vuoteen 1976, jolloin hän erosi vakinaisesta palveluksesta.
Koivisto ylennettiin vänrikiksi 1940, luutnantiksi 1941, kapteeniksi 1944, majuriksi 1956, everstiluutnantiksi 1962 ja everstiksi 1968.
Erkki Koivisto

Erkki Koivisto -nimisiä henkilöitä ovat:
Erkki Koivisto (1908–1972), kirkkoherra ja Kokoomuksen kansanedustaja
Erkki Koivisto (1911–1998), lausuntataiteilija
Erkki Koivisto (1919–1999), eversti ja Kainuun prikaatin komentaja
Erkki Koivisto (1927–2012), lääkäri ja professori
| --- | --- |
: Tämä on täsmennyssivu, joka luettelee monimerkityksisen käsitteen eri merkitykset tai useita eri henkilöitä. Artikkelisivuja, joiden nimessä tai tekstissä lukee ”Erkki Koivisto”, voi hakea sivunnimihaulla, laajalla sivunnimihaulla tai tekstihaulla.
Eeppinen elokuva

Eeppinen (suom. kertova) elokuva on elokuvan tekemisen tyyli, jolla on suuret spektaakkelimaisetselvennä mittakaavat. Termin käyttö on muuttunut ajan myötä osoittaen silloin tällöin elokuvan genreä ja toisinaan tarkoittaen suuren budjetin elokuvantekoa.
Kuten eepokset klassisessa kirjallisuudessa sen keskiössä on usein sankarihahmo. Eeppisen elokuvan kunnianhimoinen luonne auttaa erottamaan sen muunlaisista elokuvista, kuten historiallisesta elokuvasta tai seikkailuelokuvasta.
Eeppiset historialliset elokuvat käsittelevät usein historiallista tai myyttistä tapahtumaa ja lisäävät siihen ylellisen miljöön sekä ylenpalttisen puvustuksen, ekspansiivisen musiikin ja suuren näyttelijäkaartin, mikä tekee niistä kaikkein kalliimpia elokuvia tuottaa. Eeppisten elokuvien yleisimmät aiheet ovat kuninkaalliset ja maailmanhistorian eri aikakausien tärkeät henkilöt.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Eeppinen elokuva Wikimedia Commonsissa
Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista. 
Alkuperäinen artikkeli: en:Epic film
Käännös suomeksi
Eero Saarsalmi

Eero Olavi Saarsalmi (10. syyskuuta 1917 Tampere – 6. helmikuuta 1980) oli suomalainen tekniikantutkija ja professori. Hän oli Teknillisen korkeakoulun rakentamistalouden professori 1971–1980. Hänen tutkimusalaansa olivat koulurakennukset.
Saarsalmi valmistui ylioppilaaksi 1936, insinööriksi 1942, diplomi-insinööriksi 1947, tekniikan lisensiaatiksi 1962. Hän väitteli tohtoriksi 1970 Teknillisestä korkeakoulusta. Työurallaan hän toimi Teräsbetoni oy:n insinöörinä 1947–1949, oy Goncreten työmaapäällikkönä 1949–1951, neuvottelevana insinöörinä vuodesta 1951. Hän oli kouluhallituksen yleisen osaston rakennustoimiston ylimääräinen insinööri 1955–1960, vt. ja vakinainen yli-insinööri ja toimistopäällikkö 1960–1971. Hänestä tuli Tampereen teknillisen korkeakoulun rakentamistalouden vt. professori 1968–1970, Teknillisen korkeakoulun rakentamistalouden vt. professori vuosiksi 1970–1971 ja professori 1971–1980.
Emerson Etem

| Emerson Etem |
| --- | --- |

Henkilötiedot
Syntynyt: 16. kesäkuuta 1992 (ikä 32) Long Beach, Kalifornia
Kansalaisuus:   Yhdysvallat
Jääkiekkoilija
Pelipaikka:  oikea laitahyökkääjä
Maila:  vasen
Pituus:  185 cm
Paino:  95 kg
Pelaajaura
Pääsarjaura:  2012–2018
Seurat:  Syracuse Crunch (AHL)   Norfolk Admirals (AHL)   Anaheim Ducks (NHL)   New York Rangers (NHL)   Vancouver Canucks (NHL)   San Diego Gulls (AHL)   Tucson Roadrunners (AHL)   HC Lugano (NLA)   Ontario Reign (AHL)
NHL-varaus:  29. varaus, 2010 Anaheim Ducks
Emerson Etem (s. 16. kesäkuuta 1992 Long Beach, Kalifornia, Yhdysvallat) on yhdysvaltalainen entinen jääkiekkoilija, pelipaikaltaan hän oli laitahyökkääjä. Ammattilaisurallaan Etem kulki toistuvasti NHL- ja AHL-liigojen välillä, eikä pelannut kokonaista kautta missään. Hänen ammattilaisuransa oli kausien 2012–2013 ja 2018–2019 välisenä aikana. Keväällä 2020 Etem lopetti pelaajauransa.
Aktiiviuransa jälkeen hän ryhtyi valmentamaan ja toimii nykyään USPHL-Premier sarjassa pelaavan Long Beach Shreddersin päävalmentajana.
Ura

Etem pelasi kaudet 2009–2012 WHL-joukkue Medicine Hat Tigersissa. Hän voitti viimeisellä juniorikaudellaan WHL:n maalipörssin. Keväällä 2012, WHL-kautensa päätyttyä, hän pelasi myös kaksi runkosarja- ja neljä pudotuspeliottelua AHL-joukkue Syracuse Crunchissa. Kauden 2012–2013 Etem aloitti AHL:n Norfolk Admiralsissa, mutta NHL:n työsulun päätyttyä hän pääsi debytoimaan Anaheim Ducksissa.
Etem teki ensimmäisen NHL-maalinsa 18. maaliskuuta 2013 San Jose Sharksia vastaan.
27. kesäkuuta 2015, NHL:n varaustilaisuuden 2015 toisena päivänä, Etem siirtyi New York Rangersiin pelaajakaupassa, jossa Rangers sai hänen lisäkseen toisen kierroksen varausvuoron ja jossa Ducks sai vaihdossa hyökkääjä Carl Hagelinin sekä toisen ja kuudennen kierroksen varausvuorot. Matka jatkui jo seuraavan kauden aikana uuteen seuraan, kun Etem vaihdettiin 8. tammikuuta 2016 Vancouver Canucksia edustaneeseen Nicklas Jenseniin ja Vancouverin vuoden 2017 varaustilaisuuden kuudennen kierroksen varausoikeuteen.
Etem ei mahtunut kaudella 2016–2017 Vancouverin kokoonpanoon ja hänet laitettiin vapaiden pelaajien listalle, josta Anaheim Ducks poimi hänet. Etem loukkasi polvensa kauden alussa ja joutui olemaan koko kauden sivussa. Hänen pelaajasopimuksensa loppui tuohon kauteen ja hän teki kesällä 2017 yksivuotisen ja kaksisuuntaisen sopimuksen Phoenix Coyotesin kanssa. Etem ei mahtunut Coyotesin kokoonpanoon ja sopimus purettiin tammikuussa 2018, minkä jälkeen hän pelasi kevään Sveitsin HC Luganossa.
Etem teki kaudeksi 2018–2019 try-out -sopimuksen AHL-liigan Ontario Reignin kanssa. Hänet vapautettiin sopimuksesta yhdeksän ottelun jälkeen. Kaudella 2019–2020 Etem pelasi vielä WMHL-puoliammattilaisarjaa. Hän ilmoitti lopettavansa pelaajauransa vuonna 2020.
Dmitri Tsvetkov (suunnistaja)

| Mitalit | Mitalit | Mitalit |  |
| --- | --- | --- | --- |
|  Dmitri Tsvetkov 2013. |  Dmitri Tsvetkov 2013. |  Dmitri Tsvetkov 2013. |  |
Maa:   Venäjä
Miesten suunnistus
| MM-kilpailut  | MM-kilpailut  | MM-kilpailut  |  |
|  Kultaa | Trondheim 2010 | viesti |  |
|  Kultaa | Sotkamo 2013 | viesti |  |
|  Hopeaa | Olomouc 2008 | viesti |  |
|  Hopeaa | Miskolc 2009 | viesti |  |
| EM-kilpailut  | EM-kilpailut  | EM-kilpailut  |  |
|  Kultaa | Ventspils 2008 | pitkä matka |  |
|  Kultaa | Ventspils 2008 | viesti |  |
Dmitri Tsvetkov (ven. Дмитрий Цветков; 10. syyskuuta 1983) on venäläinen suunnistuksen maailman- ja Euroopan-mestari. Hän asuu Pietarissa ja edusti kaudella 2010 pirkanmaalaista Ikaalisten Nousevaa-Voimaa. Aiemmilla kausilla Tsvetkov on edustanut suomalaista Angelniemen Ankkuria ja ruotsalaista OK Tisarenia.
Nuorten sarjassa Tsvetkov voitti MM-kultaa pitkällä matkalla ja viestissä Virossa 2003. Aikuisten sarjassa hän voitti pitkän matkan ja viestin Euroopan-mestaruuden Latviassa 2008 sekä viestin maailmanmestaruuden Norjassa 2010 ja Suomessa 2013. Vuosina 2008 ja 2009 hän sai viestissä MM-hopeaa.
Arvokisasijoitukset > MM-kilpailut

2008 43. keskimatkalla, 16. pitkällä matkalla ja hopeaa viestissä
2009 5. pitkällä matkalla ja hopeaa viestissä
2010 20. sprintissä, 10. pitkällä matkalla ja kultaa viestissä
2011 12. pitkällä matkalla ja 5. viestissä
2012 7. pitkällä matkalla, hylättiin viestissä
2013 neljäs pitkällä matkalla ja kultaa viestissä
Arvokisasijoitukset > EM-kilpailut

2008 24. keskimatkalla, kultaa pitkällä matkalla ja kultaa viestissä
Arvokisasijoitukset > Nuorten MM-kilpailut

2002 12. keskimatkalla
2003 33. keskimatkalla, kultaa pitkällä matkalla ja kultaa viestissä
Arvokisasijoitukset > Maailmancup

2005 75. kokonaispisteissä
2008 15. kokonaispisteissä; osakilpailuvoitto Latvian pitkällä matkalla
Entolomataceae

| Entolomataceae |
| --- | --- |
 Isorusokas (Entoloma sinuatum)
Tieteellinen luokittelu
Domeeni::  Aitotumaiset Eucarya
Kunta::  Sienet Fungi
Kaari::  Kantasienet Basidiomycota
Alakaari::  Avokantaiset Agaricomycotina
Luokka::  Varsinaiset avokantaiset Agaricomycetes
Alaluokka::  Agaricomycetidae
Lahko::  Agaricales
Alalahko::  Tricholomatineae
Heimo::  Entolomataceae  Kotl. & Pouzar (1972)
Katso myös
   Entolomataceae Wikispeciesissä   Entolomataceae Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OK: 
Entolomataceae on Agaricales-lahkoon kuuluva sieniheimo. Heimon lajit ovat kosmopoliitteja, yleisiä sekä lauhkeissa että trooppisissa ilmastoissa.
Suvut

Heimo sisältää seuraavat suvut:
Alboleptonia
Calliderma
Claudopus
Clitocella
Hopeamyyränlakit (Clitopilopsis)
Jauhosienet (Clitopilus)
Entocybe
Rusokkaat (Entoloma)
Inocephalus
Leptonia
Lulesia
Nolanea
Pouzarella
Myyränlakit (Rhodocybe)
Rhodophana
Trichopilus