stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Barack Obama
Yhdysvaltain presidentinvaalit 2008 > Varsinainen vaali

4. marraskuuta 2008 Barack Obama valittiin Yhdysvaltain presidentiksi. Hän sai 53 prosenttia äänistä ja 365 valitsijamiestä. Ääniosuus oli suurin sitten George H. W. Bushin voiton 1988 ja valitsijamiesmäärä suurin sitten Bill Clintonin voiton 1996. Obama voitti Coloradon, Nevadan, Virginian, Indianan, Floridan, Ohion ja Pohjois-Carolinan, jotka George W. Bush voitti sekä 2000 että 2004. Hän oli myös vuoden 1956 jälkeen ensimmäinen ehdokas, joka tuli valituksi presidentiksi ilman Missourin osavaltion voittoa.lähde?
Toimittaja Jari Lindholm arvioi Obaman voittaneen, koska tämä oli parempi televisioväittelyissä. Myös republikaanien ehdokasasettelu, nimenomaan varapresidenttikandidaatti Sarah Palinin muuttuminen poliittisesta tähdenlennosta puolueensa painolastiksi vaikutti samaan suuntaan. Lopullisesti Obaman kampanjan voittokulun varmisti kuitenkin päätös luopua julkisesta vaalirahoituksesta: se takasi hänelle rajattomat mahdollisuudet varainkeruuseen samalla, kun McCainin kampanja joutui tyytymään puolueen rahoitukseen ja liittovaltiolta saatuun 85 miljoonaan dollariin. Obaman kampanja onnistui keräämään 454 miljoonaa dollaria yksityisillä lahjoituksilla.
Yhdysvaltain presidentinvaalit 2012

Obama ilmoitti pyrkivänsä demokraattien ehdokkaaksi toiselle ja viimeiselle virkakaudelleen vuoden 2012 vaaleissa, jotka järjestettiin 6. marraskuuta 2012. Hän aloitti vaalikampanjansa huhtikuussa 2011. Istuvana presidenttinä Obamalla ei ollut vakavasti otettavia haastajia ja hänet ja varapresidentti Joe Biden valittiin yksimielisesti demokraattien ehdokkaiksi puoluekokouksessa 5. syyskuuta.
Obaman vastaehdokkaana oli Mitt Romney. Tuloksen alkaessa Romneyn häviö näytti selvältä ja hän myönsi hävinneensä onnitellen Obamaa. Obama oli tuolloin CNN:n ennusteen mukaan saanut tuekseen 332 valitsijamiestä ja Romney 206, kun voittoon tarvittiin 270.
Presidenttinä > Virkaanastujaistilaisuus 2009

Obaman virkaanastujaistilaisuus 20. tammikuuta 2009 kokosi Washingtoniin suuremman ihmisjoukon kuin mikään aikaisempi Yhdysvaltain presidentin vastaava tilaisuus. Arviolta jopa kaksi miljoonaa ihmistä seurasi paikan päällä, kun varapresidentti Biden ja presidentti Obama vannoivat valansa. Television välityksellä juhlaa seurasi eri puolilla maailmaa arviolta 1,5 miljardia ihmistä.
Obama vannoi virkavalan käsi samalla Raamatulla, jota myös hänen esikuvansa Abraham Lincoln oli käyttänyt virkaanastujaisissaan vuonna 1861. Obama vannoi virkavalansa uudelleen varmuuden vuoksi seuraavana päivänä Valkoisessa talossa, sillä varsinaisissa virkaanastujaisissa hän takelteli korkeimman oikeuden puheenjohtajan John Robertsin lausuttua sanat väärässä järjestyksessä.
Presidenttinä > Ulkopoliittinen toiminta

Heti virkakautensa alussa Obama ja Biden tekivät useita valtiovierailuja, joilla korostettiin uuden aikakauden alkamista Yhdysvaltojen ulkopolitiikassa.
Kesäkuussa 2009 Barack Obama teki kierroksen Lähi-idässä vieraillen Saudi-Arabiassa, jossa tapasi kuningas Abdullahin, ja Egyptissä, jossa hänet otti vastaan presidentti Hosni Mubarak. Obama piti tärkeäksi luonnehditun puheen Kairon yliopistossa, jossa ojensi kätensä muslimimaailman suuntaan kehottaen osapuolia lähentymään ja etsimään ulospääsyä aluetta leimanneista konflikteista. Erityisesti hän osoitti puheensa palestiinalaisille ja Israelille. Iranin uskonnollinen johtaja Ali Khamenei kommentoi Obaman puhetta Ajatollah Ruhollah Khomeinin kuoleman 20-vuotispäivänä mainitsemalla kuinka ”alueen kansakunnat vihaavat syvästi Amerikkaa” ja ”vaikka heidän sanansa olisivat kuinka suloisia hyvänsä, tarvitaan tekoja”.
Heinäkuussa 2009 Obama teki ensimmäisen virallisen valtiovierailunsa Venäjälle, missä hän tapasi presidentti Dmitri Medvedevin ja pääministeri Vladimir Putinin. Asialistalla olivat START-sopimuksen jatko ja Yhdysvaltain Tšekkiin ja Puolaan kaavailema ohjuskilpi, jota Venäjä vastusti pitäen sitä itseään vastaan suunnattuna. Yhdysvaltain mukaan kilven tarkoitus oli vähentää Iranin ydinohjelman uhkaa Euroopassa ja Yhdysvalloissa. Obaman ohjelmassa oli myös tapaaminen riippumattoman lehdistön edustajien ja kansalaisoikeusaktivistien kanssa. Vierailun edellä tehtyjen kyselyjen mukaan 75 prosenttia venäläisistä suhtautui Yhdysvaltain ja Obaman hallintoon kriittisesti ja vain kaksi prosenttia uskoi Obaman kykyyn tehdä oikeita päätöksiä maailmanpolitiikassa. Venäjän tiedusteluvälineissä valtiovierailuun suhtauduttiin pidättyvästi..
Obama julisti helmikuun lopussa 2009, että taistelut Irakissa loppuisivat seuraavan 18 kuukauden aikana.
Obama vahvisti Afganistanin joukkoja aluksi, mutta vuoden 2009 lopussa ilmoitti pyrkivänsä vetäytymään sieltäkin. Osama bin Laden surmattiin toukokuussa 2011. Maaliskuussa 2012 Obama vahvisti joukkojen poistuvan maasta vuoden 2014 loppuun mennessä.
Vuonna 2010 Obama julkisti Yhdysvaltojen uuden ydinasestrategian.
Vuonna 2011 Yhdysvallat osallistui Muammar Gaddafin kaatamiseen Libyassa, mutta republikaanit arvostelivat Obamaa siitä, että maa ei ollut johtavassa roolissa Naton hyökkäyksissä.
Obama teki maaliskuussa 2016 historiallisen valtiovierailun Kuubaan. Maat alkoivat palauttaa diplomaattisuhteitaan loppuvuodesta 2014. Edellisen kerran Yhdysvaltain presidentti oli käynyt maassa vuonna 1928, jolloin presidenttinä oli Calvin Coolidge. Obama tapasi vierailunsa aikana Raoul Castron, mutta ei Fidel Castroa.
Presidenttinä > Ulkopoliittinen toiminta > Ulkopolitiikan tulokset

Obaman tavoitteista saavutettiin Yhdysvaltojen osallistuminen Pariisin ilmastosopimukseen, diplomaattisuhteet Kuubaan ja ydinaseriisuntasopimus Venäjän kanssa.
Ulkopoliittisen instituutin ohjelmajohtaja Mika Aaltolan mukaan Obaman haluttomuus puuttua Syyriaan tuki Isisin nousua ja haluttomuus huolellisempaan operaatioon Libyassa johti Libyan hajoamiseen. Helsingin Sanomien artikkelin mukaan Obama epäonnistui ulkopolitiikassaan monin tavoin. Yhdysvaltojen maajoukot vedettiin Irakista, jolloin äärijärjestö Isis tuli tilalle. Vuonna 2012 Obama uhkasi Syyrian Bashar al-Assadia seurauksilla, jos al-Assad käyttäisi kemiallisia aseita, mutta ei tehnyt mitään, kun tämä käytti (2013). Varapresidentti Joe Biden, Obaman läheinen ystävä, arvosteli tätä: ”suurvallat eivät bluffaa”. Syyrian sisällissota jatkui ja Syyriassa toimi Yhdysvaltojen sijaan Venäjä. Toimittaja Laura Saarikosken mukaan diktaattorit oppivat, että Obama ei halua käyttää voimaa. Obaman asenne rohkaisi Venäjää ja muita vastaavia Yhdysvaltojen vastustajia.
Presidenttinä > Yhdysvaltojen sisäpolitiikka Obaman kaudella

Obaman suunnittelema terveydenhuoltouudistus ja taloudellinen apupaketti kohtasivat suurta vastustusta, ja tammikuussa 2009 konservatiivinen Teekutsuliike järjesti ensimmäiset mielenosoituksensa. Terveydenhuoltouudistus kuitenkin hyväksyttiin kongressissa. Uudistus takaa sairausvakuutuksen yli 30 miljoonalle yhdysvaltalaiselle.
Vuoden 2010 vaaleissa republikaanit saivat enemmistön edustajainhuoneeseen.
Occupy Wall Street -liike aloitti syyskuussa 2011 kapitalismin vastaiset mielenosoitukset.
Presidenttinä > Hallitus

| Virka | Nimi | Kausi |
| --- | --- | --- |
| Ulkoministeri | Hillary Clinton  John Kerry | 2009–2013 2013–2017 |
| Valtiovarainministeri | Timothy Geithner  Jack Lew | 2009–2013 2013–2017 |
| Puolustusministeri | Robert Gates  Leon Panetta Chuck Hagel Ashton Carter | 2006–2011 2011–2013 2013–2015 2015-2017 |
| Oikeusministeri | Eric Holder Loretta Lynch | 2009–2015 2015-2017 |
| Maatalousministeri | Tom Vilsack | 2009–2017 |
| Sisäministeri | Ken Salazar  Sally Jewell | 2009–2013 2013–2017 |
| Kauppaministeri | Gary Locke John Bryson   Penny Pritzker | 2009–2011   2011-2012  2013-2017 |
| Työministeri | Hilda Solis Seth Harris Tom Perez | 2009–2013 2013 2013-2017 |
| Terveysministeri | Kathleen Sebelius Sylvia Burwell | 2009–2014 2014–2017 |
| Opetusministeri | Arne Duncan John King Jr. | 2009–2015 2015-2017 |
| Asuntoministeri | Shaun Donovan Julian Castro | 2009–2014 2014–2017 |
| Liikenneministeri | Ray LaHood Anthony Foxx | 2009–2013 2013–2017 |
| Energiaministeri | Steven Chu Ernest Moniz | 2009–2013 2013–2017 |
| Veteraaniministeri | Eric Shinseki Robert McDonald | 2009–2014 2014–2017 |
| Turvallisuusministeri | Janet Napolitano Jeh Johnson | 2009–2013 2013–2017 |
| Henkilöstöpäällikkö | Rahm Emanuel William Daley Jack Lew Denis McDonough | 2009–2010 2011–2012 2012–2013 2013–2017 |
| YK:n suurlähettiläs | Susan Rice Samantha Power | 2009–2013 2013–2017 |
Poliittiset näkemykset > Sisäpolitiikka > Talous- ja energiapolitiikka

Obama on kirjoittanut hallinnon roolista taloudellisissa kysymyksissä. Hänen mukaansa pitäisi kysyä, mikä sekoitus asetuksia vie dynaamiseen vapaaseen talouteen, laajaan taloudelliseen turvallisuuteen ja yhtiöiden innovaatioon. Obaman mielestä ihmisiä tulisi ohjata sen mukaan, mikä toimii. Puhuessaan National Press Clubille huhtikuussa 2005 Obama puolusti Franklin D. Rooseveltin New Deal -sosiaalipolitiikkaa. Hän yhdisti republikaanien ehdotukset eläkkeiden yksityistämiseksi sosiaalidarvinismiin.
Puhuessaan Wake Up Wal-Mart -järjestön jäsenille marraskuussa 2006 Obama sanoi, että työntekijöille täytyy maksaa tarpeeksi, jotta he voivat ei vain ostaa Wal-Martista, vaan lopulta lähettää lapsensa yliopistoon ja säästää eläkepäiviä varten.
Toukokuussa 2006 presidentti Bushille lähetetyssä kirjeessä Obama vaati neljän keskilännen maatalousosavaltioiden senaattorin kanssa maahan tuodun etanolin 0,54 Yhdysvaltain dollarin per gallona verotuksen jatkamista. Obama puhui kesäkuussa 2006 väliaikaisia perintöveroleikkauksia vastaan. Hän kutsui leikkauksia ”Paris Hilton” -veronkevennyksiksi ”miljonäärien perijöille ja perijättärille”.
Obaman hallinto on teetti neljän vuoden välein ilmastoarvion (National Climate Assesment, NCA). Raporttien tehtävänä on selvittää ilmastonmuutoksen vaikutuksia Yhdysvalloissa.
Poliittiset näkemykset > Sisäpolitiikka > Sosiaalipolitiikka ja terveydenhuoltouudistus

Joulukuussa 2006 Obama liittyi senaattori Sam Brownbackin ryhmään ”Global Summit on AIDS and the Church” -tilaisuudessa, jonka olivat organisoineet kirkolliset johtajat Kay ja Rick Warren. Yhdessä Warrenin ja Brownbackin kanssa Obama teetti HIV-testin. Obama kertoi rohkaisevansa muita julkisuuden henkilöitä tekemään saman näyttääkseen, että HIV-testin tekemisessä ei ole mitään hävettävää.
Tammikuussa 2007 Obama puhui Families USA:n (terveydenhuollon puolesta oleva ryhmittymä) järjestämässä tilaisuudessa. Obaman mukaan seuraavan presidentin ensimmäisen kauden loppuun mennessä Yhdysvalloissa on käytössä yleinen terveydenhuoltojärjestelmä. Obaman mielestä on väärin, että 46 miljoonaa amerikkalaista on ilman terveysvakuutusta. Hän kiinnitti huomiota myös siihen, että veronmaksajat maksavat yli 15 miljardia Yhdysvaltain dollaria vuodessa ilman vakuutusta olevien kansalaisten kulujen kattamiseen.
Obaman terveydenhuoltouudistus oli yksi kiistanalaisimpia osia hänen politiikastaan ja se jakoi voimakkaasti Yhdysvaltain poliittista kenttää. Yhdysvaltain kauppakamari kampanjoi sitä vastaan televisiomainoksilla 20 osavaltiossa väittäen ohjelman ennakoivan suuria veronkorotuksia ja budjettivajeita.
Poliittiset näkemykset > Sisäpolitiikka > Sosiaalipolitiikka ja terveydenhuoltouudistus > Seksuaalivähemmistöjen oikeudet

Keskeisimpiä kysymyksinä seksuaalivähemmistöjen oikeuksissa Yhdysvalloissa olivat niin sanottua Defense of Marriage Act (DOMA), joka kielsi liittovaltiota määrittelemästä avioliittoa muuten kuin miehen ja naisen väliseksi, sekä asevoimien ”Don’t ask, don’t tell” -politiikkaa, jonka mukaan avoimesti homoseksuaalit erotettiin Yhdysvaltain asevoimista, mutta seksuaalista suuntautumista ei kysytä.
Senaattorina Obama äänesti perustuslakiin kirjattavaa samaa sukupuolta olevien avioliiton estävää lakialoitetta vastaan. Hän kertoi kuitenkin pitävänsä avioliittoa miehen ja naisen uskonnollisena sitoumuksena. Hän tuki samaa sukupuolta olevien parien siviilioikeuksia, mutta oli sitä mieltä, että päätös avio-oikeudesta on jätettävä osavaltioille. Toukokuussa 2012 Obama ilmoitti, että hänen kantansa oli muuttunut niin, että hän kannattaa homoavioliittoa. Presidenttinä Obama on verrannut seksuaalivähemmistöjen taistelua oikeuksiensa puolesta kansalaisoikeusliikkeeseen.
Lokakuussa 2009 Obama uusi lupauksensa lopettaa homoseksuaalien syrjinnän armeijassa. Hän kertoi neuvottelevansa lain muuttamisesta puolustusministeriön ja kongressin kanssa, mutta ei luvannut aikataulua uudistukselle. Joulukuussa 2010 Obama allekirjoitti syrjivän lain kumoamisen, joka johti DADT-politiikan päättymisen virallistamiseen 20. syyskuuta 2011.
Poliittiset näkemykset > Ulkopolitiikka

Obama vastusti Irakin sotaa. Jo vuonna 2002 hän sanoi, että olisi senaattorina äänestänyt sotaa vastaan. Obama kertoi pitävänsä Irakin sotaa virheenä, joka vain syöksee Lähi-idän pahempaan kriisiin, rohkaisee arabimaailman pahimpia aatevirtauksia ja vahvistaa al-Qaidan värväystoimintaa.
30. tammikuuta 2007 Obama esitteli kongressille aloitteen vetäytymisestä Irakista. Tavoitteena olisi taistelujoukkojen vetäytyminen Irakista 31. maaliskuuta 2008 mennessä. Päivämäärä olisi linjassa Bakerin-Hamiltonin työryhmän tekemän Irak-selvitystyön kanssa. Julkaistessaan aloitteen Obama sanoi, että ”mikään määrä amerikkalaisia sotilaita ei voi ratkaista poliittisia kiistoja toisen maan sisällissodan taustalla”.
Chicagon kansainvälisten suhteiden johtokunnassa marraskuussa 2006 puhunut Obama sanoi pitävänsä menneenä aikaa, jolloin terrorismin vastaista sotaa käytettiin poliittisena aseena. Obaman mielestä on aika antaa irakilaisille heidän maansa takaisin.
Obama kommentoi Iranin uraaninrikastamisohjelmaa 2. maaliskuuta 2007. Hänen mukaansa Iranin hallinto on uhka kaikille ja Yhdysvaltain ei pitäisi jättää yhtään keinoa, mukaan lukien sotilaallista, pois laskuista. Hän kuitenkin lisäsi, että Yhdysvaltain päätaktiikkana tulee olla pysyvä ja aggressiivinen diplomatia yhdistettynä koviin pakotteisiin. Foreign Affairs -lehdessä julkaistussa artikkelissaan Obama ehdotti armeijan miesvahvuuden lisäämistä 65 000 sotilaalla ja merijalkaväen 27 000:llä. Demokraattien pääehdokkaiden keskinäisessä väittelyssä Obama sanoi olevansa valmis tapaamaan Yhdysvaltain kanssa vihamielisissä väleissä olevien Kuuban, Venezuelan, Syyrian, Iranin ja Pohjois-Korean johtajat. Senaattori Clinton arvosteli Obaman ulkopoliittista linjaa vastuuttomaksi ja naiiviksi.
Yhdysvaltain kongressi lisäsi painostusta Venezuelan suuntaan Obaman kaudella vedoten huoliinsa Venezuelan ihmisoikeuksista. Maaliskuussa 2015 Obama julisti Venezuelan ”kansalliseksi uhkaksi” ja seitsemälle venezuelalaisviranomaiselle määrättiin sanktioita.
Kulttuurinen ja poliittinen imago

Kannattajat luonnehtivat Obaman laajan tukipiirin salaisuudeksi sitä, että hän on kuin kulttuurinen Rorschachin testi, neutraali persoona, johon ihmiset voivat heijastaa oman henkilökohtaisen historiansa ja halunsa. Obaman oma tarina rohkaisee erilaisia etnisiä ryhmiä. Kirjassaan Unelmia isältäni hän yhdistää äidinpuoleisen perhehistoriansa mahdollisiin intiaaniesi-isiin ja Jefferson Davisin kaukaisiin sukulaisiin. Davis oli etelävaltioiden presidentti Yhdysvaltain sisällissodassa. Vuoden 2004 vaalikampanjansa aikana vanhemmille juutalaisille puhuessaan Obama yhdisti itäafrikkalaisen etunimensä Barackin kielelliset juuret heprealaiseen sanaan baruch 'siunattu'.
Lokakuussa 2006 The Oprah Winfrey Show’ssa tehdyssä haastattelussa nostettiin esiin hänen perheensä etninen monimuotoisuus. Ohjelmassa kerrottiin, että hänen puoliksi indonesialainen siskonsa on naimisissa kiinalais-kanadalaisen miehen kanssa. Ohjelmassa Obama kutsui perhejuhliaan ”minikokoiseksi Yhdistyneiksi Kansakunniksi”. The Nation -lehdessä julkaistussa artikkelissa analysoitiin Obaman kykyä ”ylittää rotu” valkoisen yleisön keskuudessa. Vuonna 2006 Time-lehdessä Joe Klein piti Obaman nopean ja rajat ylittävän suosion salaisuutena samoja kulttuurisia lähteitä kuin Tiger Woodsilla, Oprah Winfreylla ja Michael Jordanilla. Kuitenkin New York Daily Newsin kolumnisti Stanley Crouch kirjoitti, että ”kun mustat amerikkalaiset puhuvat Obamasta ’yhtenä meistä’, en tiedä, mistä he oikein puhuvat. Obama tekee selväksi sen, että vaikka hän on kokenut joitakin kevyempiä versioita tyypillisestä rasistisesta stereotypiasta, hän ei voi väittää noita ongelmia omikseen – eikä hän ole elänyt elämää mustana amerikkalaisena”.
Yhdysvaltain imagon todettiin kesällä 2009 kohentuneen merkittävästi sen jälkeen, kun Barack Obama oli valittu maan presidentiksi. Yhdysvaltoihin suhtauduttiin Pew-tutkimuskeskuksen raportin mukaan entistä suopeammin kaikkialla muualla maailmassa paitsi Lähi-idässä. Mielikuva Yhdysvalloista oli kohentunut erityisesti Kanadassa ja läntisessä Euroopassa.
Barack Obaman kannatus oli Washington Postin ja ABC Newsin kyselyn mukaan alimmillaan vain 41 % tammi–maaliskuussa vuonna 2014. Kyselyn mukana puolet vastusti kesäkuussa Obaman politiikkaa. Obaman ennätysalhainen kannatus johtui lähinnä sairausvakuutusuudistuksesta, jota republikaanit ja varsinkin vuoden 2010 tienoilla kansanedustuslaitokseen merkittäväksi noussut uuskonservatiivinen teekutsuliike pitivät veroja lisäävinä. Republikaanit vastustivat myös Obaman ajamaa sallivaa siirtolaispolitiikkaa ja ilmastoon vaikuttavien hiilidioksidipäästörajojen kiristämistä. Obamaa vastustavat republikaanit katsoivat hänen ylittäneen presidentin valtaoikeudet. Obaman vastustukseen liittyi myös tyytymättömyyttä maan talouteen ja pehmeään ulkopolitiikkaan muun muassa Ukraina-kysymyksessä.
Presidentti Obaman henkilökohtainen turvallisuus

Presidentti Barack Obama sai syksyn 2009 tietojen mukaan 30 tappouhkausta päivässä, mikä oli 400 prosenttia suurempi kuin George W. Bushin kaudella.
Marraskuussa 2009 kaksi kuokkavierasta läpäisi moninkertaiset turvatarkastukset ja pääsi kättelemään Obamaa valtiollisilla päivällisillä. Salainen palvelu joutui myöntämään tehneensä virheen.
Presidenttiuran jälkeen

Obama muutti perheineen Tudor-tyyliseen 4,9 miljoonan dollarin arvoiseen, vuonna 1929 rakennettuun taloon Washingtonin Kalomaran hienostokaupunginosaan Belmont Roadille. Talossa on 761 neliötä ja yhdeksän makuuhuonetta. Talon vuokra on 21 600 euroa kuukaudessa (2017).
Obama julkaisi ensimmäisen muistelmakirjan kaksiosaisesta sarjasta vuonna 2020 nimellä Luvattu maa. Kirja käsittelee Obaman nuoruutta, hänen poliittista uraansa Illinois’n osavaltion senaattorista presidentiksi ja Osama Bin Ladenin murhaan asti. Kirja oli Obaman kolmas.
Kunnianosoituksia

Time-aikakauslehti valitsi Obaman vuoden henkilöksi vuosina 2008 ja 2012. Forbes listasi Obaman maailman vaikutusvaltaisimmaksi ihmiseksi vuosina 2009, 2011 ja 2012.
Vuonna 2009 Obamalle myönnettiin symbolinen musta vyö taekwondossa, minkä yhteydessä hän sai myös taekwondopuvun Etelä-Korean presidentti Lee Myung-Bakilta. Leen mukaan myöntämisperusteena oli se, että Obama oli senaattorina toimiessaan harrastanut lajia.
Obamalle on myös myönnetty seuraavat kunnianosoitukset:
Kuningas Abdulazizin ritarikunta (Saudi-Arabia, 2009)
Presidentin mitali (Israel, 2013)
Sikatuna-ritarikunta (Filippiinit, 2014)
Kunnianosoituksia > Nobelin rauhanpalkinto

Barack Obamalle myönnettiin vuoden 2009 Nobelin rauhanpalkinto. Palkinnon myöntävä Norjan Nobel-komitea perusteli valintaa Obaman työllä ydinaseriisunnan ja maailmanrauhan puolesta. Hän oli kolmas palkinnon saanut istuva Yhdysvaltain presidentti. Useat kuitenkin ihmettelivät rauhanpalkintoa, sillä heidän mukaansa Obama ei ole vielä tehnyt mitään rauhan puolesta.
»Tämä tuli liian nopeasti – hän ei ole ehtinyt tehdä vielä mitään, vain ehdotuksia.» 
(Lech Wałęsa, Puolan ex-presidentti ja rauhanpalkinnon saaja 1983)
Yksityis- ja uskonelämä

Obama tapasi vaimonsa Michellen (o.s. Robinson) työskennellessään yhtiöitä palvelevassa Sidley & Austin -lakifirmassa kesällä 1989. Michelle oli yhtiön avustava asianajaja. He menivät naimisiin vuonna 1992 Chicagon Trinity United Church of Christ -seurakunnan kirkossa. Pastorina toimi Jeremiah Wright. Heillä on kaksi tytärtä, Malia Ann (s. 1998) ja Natasha (”Sasha”) (s. 2001). Keväällä 2009 perheeseen liittyi Ted Kennedyn lahjoittama portugalinvesikoira Bo.
Kirjassaan Rohkeus toivoa (2006) Obama kirjoittaa, että hänen kotinsa ei ollut uskonnollinen. Hänen Kansasista kotoisin olleet äidinpuoleiset isovanhempansa olivat oppineet baptistien ja metodistien oppeja kasvaessaan Kansasissa, Oklahomassa ja Texasissa, mikä Obaman mukaan lisäsi heidän skeptismiään. Obaman isä oli poissa lähes koko hänen lapsuutensa vanhempien eron vuoksi.
Obama kirjoittaa, että hänen uskonnollinen vakaumuksensa muotoutui hänen ollessaan kaksikymppinen. Silloin hän työskenteli yhteisön organisoijana paikallisten kirkkojen parissa ja ymmärsi ”afroamerikkalaisen uskonnollisen perinteen voiman luoda sosiaalista muutosta”. Obaman mukaan uskontoon sitoutuminen ei vaatinut häntä vähentämään kriittistä ajattelua, lopettamaan taistelua taloudellisen ja sosiaalisen oikeudenmukaisuuden puolesta tai muutoin pakenemaan maailmasta, jonka hän tunsi ja jota hän rakasti. Obama oli yli 20 vuotta United Church of Christ -kirkon jäsenenä kunnes erosi kirkosta, koska ei halunnut edustaa mitään kirkkoa poliittisella urallaan Washingtonissa.
Yksityis- ja uskonelämä > Persoona ja luonne

Obaman julkisuuskuvaa on kutsuttu viileäksi. Etnisen taustansa ja opintopolkunsa ansiosta hän on tottunut olemaan ulkopuolinen, jonka on menestyäkseen täytynyt tehdä kompromisseja. Häneen ei ole liitetty kapinallisen määreitä, eikä hän opiskeluaikaisten tuttavien todistusten mukaan ollut ”bailaajatyyppiä”. Läheltä seuranneet kuvaavat Obamaa yhdistäjäksi ja osallistajaksi. Hänen vetämissään kokouksissa kukaan ei saa istua hiljaa, vaan Obama kannustaa keskusteluun, ohjaa osallistujia ja korostaa sopua. Silti hänen oma kantansa on jäänyt osanottajille monesti arvoitukseksi, eikä hänen päätöksiään ole aina ollut helppo ennustaa. Obama tähtää konsensukseen, mutta uskaltaa pitää omankin päänsä. Päätöksentekoon hänen on sanottu tarvitsevan aikaa, mitä on pidetty suurvallan johtajalle heikkoutena. Obaman vahvuutena on nähty kyky pitää langat käsissään.
Puhujana Obama on saanut yleisesti tunnustusta, ja esimerkiksi G20-maaryhmän johtajien tapaamisessa keväällä 2009 Obama puhui paperista turvautumatta telepromptereihin. Hänet tunnetaan vakuuttavana puhujana, jolla on vahva eetos.
Einar Englund

| Einar Englund |
| --- | --- |
 Englund vuonna 1957.
Henkilötiedot
Syntynyt: 17. kesäkuuta 1916 Ljugarn, Ruotsi
Kuollut: 27. kesäkuuta 1999 (83 vuotta) Visby, Ruotsi
Muusikko
Tyylilajit:  uusklassinen musiikki
Merkittävät teokset:  1. sinfonia 2. sinfonia 1. pianokonsertto
Soittimet:  piano 
  [ Muokkaa Wikidatassa ] [ ohje ]  
Sven Einar Englund (17. kesäkuuta 1916 Ljugarn, Ruotsi – 27. kesäkuuta 1999 Visby, Ruotsi) oli suomalainen säveltäjä ja pianisti. Hänen musiikkinsa edustaa uusklassismia.