stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Von Kármánin vakio

Virtausdynamiikassa von Kármánin vakio on dimensioton vakio, joka esiintyy logaritmisessa virtauslaissa. Vakio on nimetty Theodore von Kármánin mukaan. Tarkastellaan turbulenttista fluidin virtausta lähellä seinää, jolla on liukumaton reunaehto. Tällöin seinän läheisessä rajakerroksessa virtauksen profiili on
missä u on keskimääräinen virtausnopeus korkeudella z reunan yläpuolella. Rosoisuuskorkeus (tai rosoisuuspituus) z0 on se korkeus, jolla u näyttää menevän nollaan. Kaavassa κ on von Kármánin vakio (n. 0,41), ja  u_{\star }on kitkanopeus, joka riippuu virtauksen pohjan leikkausjännityksestä τw :
missä ρ on fluidin tiheys.
Von Kármánin vakiota käytetään turbulenssimallinnuksessa, esimerkiksi rajakerrosmeteorologiassa, laskettaessa liikemäärän, lämmön ja kosteuden vuota ilmakehästä maan pinnalle. Sen arvon ajatellaan olevan universaali (κ ≈ 0,40). Von Kármánin vakio ei kuitenkaan vaikuta olevan universaali uomavirtauksissa, joissa esiintyy pohjakuljetusta.
Viime vuosikymmeninä Kármánin vakion arvoa on tutkittu säännöllisesti. Eri katsauksissa κ:n arvoiksi ilmoitetaan lukuja väliltä 0,35–0,42. Yli kahdeksantoista tutkimuksen johtopäätös on, että κ on vakio ja se on likimain 0,40.
Käännös suomeksi
Von Troil

Arkkipiispa Samuel Troilius.
Von Troil [fontru'iːl] on Södermanlandista lähtöisin oleva ruotsalainen ja suomalainen aatelissuku. Suvun vanhin tunnettu kantaisä on talonpoika Lars Larsson Hyltingenin pitäjästä 1500-luvun keskitienoilta. Hänen jälkeläisensä viidennessä polvessa oli arkkipiispa Samuel Troilius, jonka lapset kuningas Aadolf Fredrik aateloi vuonna 1756 isänsä ansioista nimellä von Troil. Vapaaherrallinen sukuhaara, joka kotiutui Suomeen 1800-luvun alussa, on vaikuttaneet erityisesti korkeissa hallinnollisissa ja virkatehtävissä.
Suvun jäseniä

Samuel Troilius (1706–1764), Uppsalan hiippakunnan piispa, arkkipiispa.
Uno von Troil (1746–1803), Uppsalan arkkipiispa, Samuel Troiliuksen poika
Knut von Troil (1760–1825), suomalainen upseeri, Anjalan liiton jäsen, Samuel Troiliuksen poika (edellisen velipuoli)
Samuel Werner von Troil vanhempi (1798–1865), upseeri ja kuvernööri, Knut von Troilin poika
Knut Uno Axel Samuel von Troil (1831–1905), suomalainen upseeri ja valtiopäivämies, Samuel Werner von Troilin (vanhemman) poika
Hjalmar Fridolf Samuel von Troil (1861–1914), tilanomistaja ja valtiopäivämies, Knut Uno Axel Samuel von Troilin poika
Samuel Werner von Troil (1833–1900), senaattori ja maamarsalkka, Samuel Werner von Troilin (vanhemman) poika
Walter Werner Axel von Troil (1863–1934), virka- ja valtiopäivämies, Samuel Werner von Troilin (nuoremman) poika
Gustaf Samuel von Troil (1837–1909), Suomen Pankin pääjohtaja, kuvernööri, senaattori, Samuel Werner von Troilin (vanhemman) poika
Eric von Troil (1865–1937), kihlakunnantuomari, laamanni, vapaaherra ja RKP:n kansanedustaja, Gustaf Samuel von Troilin poika
Birger von Troil (1868–1926), kuvernööri, pankinjohtaja, Gustaf Samuel von Troilin poika
Mathilda von Troil  (1869–1930), Helsingin Suomalaisen Yhteiskoulun johtaja, Suomen Kansallisteatterin apulaisjohtaja, Gustaf Samuel von Troilin tytär
Kalibrointi

Kalibrointi käsittää toimenpiteet, joiden avulla määritetyissä olosuhteissa saadaan tietoon mittauslaitteen tai mittausjärjestelmän näyttämien tai kiintomitan tai vertailuaineen edustamien suureiden arvojen ja vastaavien mittanormaaleilla eli standardeilla toteutettujen arvojen välinen yhteys. Mittanormaalit, esimerkiksi metrin mitta, ovat Suomessa Mittatekniikan keskuksen käytössä. Kansainvälisesti merkittävä standardeja tekevä instituutti on yhdysvaltalainen NIST.
Kalibroinnissa etsitään yhteys sovittuun vertailumittaan eli jäljitettävyys mittanormaaliin. Useissa mittauksissa riittää kuitenkin suhteellinen tarkkuus, jolloin käytännössä tehdään eri mittalaitteiden tahdistaminen. Tästä on esimerkkinä teille asetetut nopeusnäytöt, joista autoilijat voivat katsoa omien autojensa nopeusmittarien näytön virheen verrattuna nopeusnäyttöön. Tämän mittaus on kaikille ohi ajaville yhteismitallinen, mutta ei täsmällisesti oikein. Mikäli autoilijat korjaavat nopeutensa vastaamaan todettua mittauseroa ja ajavat sallittua nopeutta, niin lopputuloksena autojen nopeuserot tasoittuvat.
Kalibrointi ja laitteiden viritys

Mittatekniikan keskus suosittaa kalibrointi-termin käyttämistä vain, kun laitteen antamaa lukemaa verrataan jäljitettävästi kalibroituun massaan eli mittanormaaliin, joka on kalibroitu akkreditoidussa kalibrointilaboratoriossa. Kalibroinnin avulla laite voidaan virittää näyttämään oikeaa, mittanormaalin antamaa lukemaa. Kalibrointiin ei välttämättä kuulu mittalaitteen viritys.
Kalibraatiossa havaittava mittauksen ero mittanormaaliin voi olla lineaarinen siten, että korjauskertoimella kerrottu mittaustulos antaa niin sanotun oikean tuloksen. Epälineaarisesti käyttäytyvän laitteen antaman tuloksen kalibrointi on hankalampaa. Silloin voidaan piirtää esimerkkikalibraatiokäyrä. Esimerkiksi monet säteilynilmaisimet näyttävät pienillä laskentataajuuksilla oikeaa pulssimäärää, mutta laskentataajuuden kasvaessa yli lineaarisen alueen ne näyttävät systemaattisesti liian pientä lukemaa. Myös vaaka voi vaatia epälineaarista viritystä. Esimerkiksi jousivaa'an viritys on lineaarinen vain, kun jousen venymä on tarpeeksi pieni ja Hooken laki pitää paikkansa.
Mittalaitteiden kalibraatio voi muuttua ajan myötä, kun laitteiden osat kuluvat tai esimerkiksi käyttöympäristö muuttuu. Laitteen käyttäjän on yleensä itse määriteltävä sopiva kalibraatioväli eli laitteen peräkkäisten kalibraatioiden välinen aika.
Esimerkkejä

Esimerkiksi mittanauhan kalibroinnin tulos on taulukko, jossa on vierekkäin tarkka tosiarvo sekä mittanauhan antama arvo. Jos mittanauhan tulos on 3000,0 mm, luetaan taulukosta, että tosimitta onkin esimerkiksi 3000,2 mm. Kalibroinnin tuloksena osa mittalaitteista pystytään säätämään näyttämään tarkemmin mittausarvon ja tuottamaan pienemmän mittausvirheen. Esimerkiksi kello voidaan säätää näyttämään tarkemmin oikeaa aikaa. Tämä säätö ei kuitenkaan tee kellon koneistosta tarkempaa, vaan kello on kohta taas väärässä. Kellon suhteen tehdään oikeastaan nollaus. Vaaka on toinen tyypillinen laite, jonka nollapiste lähtee siirtymään. Vaa'an kalibroinnilla halutaan saada selville, kuinka paljon vaa'an näyttö poikkeaa standardista (kalibroidusta massasta) eri kuormilla. Näyttämän nollaus (taaraus) on toimenpide, joka tehdään vaa'alla ennen punnitusta.
Termistö

Mittausepävarmuus: mittaustulokseen liittyvä parametri, joka kuvaa mittaussuureen arvojen oletettua vaihtelua.
Jäljitettävyys: mittaustuloksen tai mittanormaalin yhteys ilmoitettuihin referensseihin, yleensä kansallisiin tai kansainvälisiin mittanormaaleihin, sellaisen aukottoman vertailuketjun välityksellä, jossa on ilmoitettu kaikkien vertailujen epävarmuudet.
Mittanormaali: kiintomitta, mittauslaite, vertailuaine tai mittausjärjestelmä, jolla määritellään, realisoidaan, säilytetään tai toistetaan suureen mittayksikkö tai suureen yksi tai useampi referenssiarvo.
Aiheesta muualla

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
Mittatekniikan keskus
NIST (englanniksi)
Von Schoultz

von Schoultz on suomalainen aatelissuku, joka muutti Liettuasta Ruotsiin 1700-luvun alussa.  Majuri ja Svartholman linnoituksen komendantti Carl Gustav von Schoultz naturalisoitiin Suomen aateliin 4. elokuuta 1840 ja introdusoitiin samana vuonna numerolla 206.
Suvun tunnettuja jäseniä

Arne von Schoultz (1874–1957), suomalainen kirjailija, Karl Fredrik Sebastian von Schoultzin poika
Barbara von Schoultz (s. 1936), suomalainen runoilija
Carl von Schoultz (1869–1940), suomalainen upseeri ja virka- ja valtiopäivämies, Karl Lorenz Adalbert von Schoultzin poika
Carl Gustav von Schoultz (1776–1841), suomalainen majuri ja Svartholman linnoituksen komendantti
Constantin Nils Lorenz von Schoultz (1805–1887), suomalainen kenraalimajuri, Carl Gustav von Schoultzin poika
Constantin Runo Georg von Schoultz (1866–1907), suomalainen insinööri ja valtiopäivämies, Karl Fredrik Sebastian von Schoultzin poika
Edvard Fredrik Konstantin von Schoultz (1841–1912), suomalainen kenraaliluutnantti
Fredrick von Schoultz (s. 1968), Porvoon apulaiskaupunginjohtaja
Gustaf Karl Kullervo von Schoultz (1866–1934), suomalainen maanmittari ja valtiopäivämies
Gustav von Schoultz (1871–1946), suomalainen kontra-amiraali, Constantin Nils Lorenz von Schoultzin pojanpoika
Hermann von Schoultz (1827–1881), suomalainen kontra-amiraali
Johanna von Schoultz (1813–1863), ruotsalais-suomalainen oopperalaulaja
Karl von Schoultz (1922–2013), suomalainen kirjailija ja suomentaja
Karl Fredrik Sebastian von Schoultz (1834–1892), suomalainen upseeri, insinööri ja valtiopäivämies, Constantin Nils Lorenz von Schoultzin poika
Karl Lorenz Adalbert von Schoultz (1836–1896), suomalainen kenraalimajuri, Edvard Fredrik Konstantin von Schoultzin veli
Margit von Schoultz-Frankenhaeuser (1898–1990), suomalainen runoilija
Nils Gustaf von Schoultz (1807–1838), suomalais-ruotsalainen upseeri, kemisti ja seikkailija
Oskar von Schoultz (1872–1947), suomalainen yliopiston lehtori, kielenkääntäjä ja valtiopäivämies, Karl Lorenz Adalbert von Schoultzin poika
Solveig von Schoultz (1907–1996), suomalainen kirjailija
Åsa von Schoultz (s. 1973), suomalainen valtio-opin professori
Von Weissenberg

von Weissenberg on suomalainen aatelissuku. Suku on lähtöisin Mitausta Kuurinmaalta ja tunnettiin alkujaan nimellä Witte. Se aateloitiin Saksassa vuonna 1786 nimellä von Witte. Suku tuli Suomeen (Viipuriin) vuonna 1807. Valtioneuvos Ernst Bernhard von Witte naturalistoitiin Suomen aateliin vuonna 1835 ja introdusoitiin seuraavana vuonna Ritarihuoneelle nimellä von Weissenberg, numerolla 200.
Suvun jäseniä

Ernst Bernhard von Weissenberg (1787–1842), valtioneuvos, kenraalikuvernöörinkanslian päällikkö
Alexander von Weissenberg (1822–1901), senaattori, Suomen prokuraattori, valtiopäivämies
Arthur von Weissenberg (1863–1945), tuomari, valtiopäivämies, Suomalaisen puolueen kansanedustaja, Alexander von Weissenbergin poika
Axel Leonard von Weissenberg (1868–1958), insinööri ja virka- ja valtiopäivämies, Alexander von Weissenbergin poika
Gabriel Karl Bernhard von Weissenberg (1901–1984), vapaaopiston johtaja, yliopistonlehtori, Axel Leonard von Weissenbergin poika
Kapteeni Nemo

Kapteeni Nemo soittaa urkuja Nautiluksella.
Kapteeni Nemo on tieteiskirjailija Jules Vernen luoma fiktiivinen hahmo. Nemo esiintyy Vernen romaaneissa Sukelluslaivalla maapallon ympäri ja Salaperäinen saari. Nemo (latinaa, suom. ei kukaan) on salaperäinen keksijä ja merentutkija, joka on rakentanut Nautilus-nimisen sukellusveneen.
Kustantajan määräyksestä Nemo on prinssi Dakkar, Bundelkhandin radžan poika sekä sulttaani Tippu Sahibin jälkeläinen, jonka perhe surmattiin sepoykapinassa. 
Alkuperäisessä Vernen tekstissä hän oli puolalainen aatelismies, jonka perheen tsaarin sotilaat olivat tappaneet – mutta tämä oli poliittisesti liian tulenarkaa tekstiä, joten tilalle haettiin mahdollisimman kaukainen korvike.
Jari Koponen sanoo artikkelissaan Aikakoneen avausnumerossa (1/1981) että Intiaan siirretty taustatarina on
»Surkein pannukakku jonka Verne paistoi: Sepoykapinan kaltainen tausta on arvoton Nemon kaltaiselle sankarille!»
Samassa artikkelissa on myös selvitys Nemon alkuperäisestä syntyperästä.
Nemo on esiintynyt myös elokuvassa Herrasmiesliiga.
Kapteeni Nemo miehistöineen esiintyy Willy Fog 2 sarjan jälkimmäisessä osassa, joka perustuu osittain teokseen Sukelluslaivalla maapallon ympäri. Kuten kaikki sarjan hahmot, Kapteeni Nemokin on kuvattu antropomorfisena eläinhahmona.
Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
Von Troilin senaatti

Von Troilin senaatti oli Suomen senaatti vuosina 1885–1891. Liberaaleja lähellä ollut Samuel Werner von Troil nimitettiin Senaatin talousosaston varapuheenjohtajaksi Edvard Gustaf af Forsellesin siirryttyä Suomen kenraalikuvernöörin kansliapäälliköksi. Liberaalinen puolue oli vielä tuolloin kannatukseltaan suurin valtiopäivillä, joten senaatin nimityksessä on voitu nähdä jonkinlaista "parlamentarismia". Vuoden 1890 postimanifestista ja uuden rikoslain hyväksymisestä syntynyt laillisuuskiista johtivat liberaalien senaattori Leo Mechelinin, oikeusosaston senaattori Robert Montgomeryn ja prokuraattori Alexander von Weissenbergin eroihin. Asemansa hankalaksi kokenut von Troil erosi itse syksyllä 1891.
1.10.1888 perustettiin kansliatoimituskunta sekä kauppa- ja teollisuustoimituskunta, joka korvasi aiemman valtiovaraintoimituskunnan apulaispäällikön tehtävät.
Kokoonpano

| Senaattori | Tehtävissä | Puolue |
| --- | --- | --- |
| Senaatin talousosaston varapuheenjohtaja Samuel Werner von Troil |  1.10.1885 – 23.11.1891 |   Liberaalinen puolue |
| Kansliatoimituskunnan päällikkö Johan Gustaf Sohlman  Johannes Gripenberg |  1.10.1888 – 1.10.1891   1.10.1891 – 23.11.1891 |   ?    Suomalainen puolue |
| Siviilitoimituskunnan päällikkö Woldemar von Daehn  Sten Carl Tudeer |  1.10.1885 – 7.2.1889   28.2.1889 – 23.11.1891 |   ?    ? |
| Siviilitoimituskunnan apulaispäällikkö Henrik Wilhelm Johan Zilliacus  Johan Gustaf Sohlman |  1.10.1885 – 2.8.1887 (kuoli)   14.9.1887 – 1.10.1888 |   ?    ? |
| Kamaritoimituskunnan päällikkö Karl Ferdinand Ignatius |  1.10.1885 – 23.11.1891 |   Suomalainen puolue |
| Valtiovaraintoimituskunnan päällikkö Clas Herman Molander |  1.10.1885 – 23.11.1891 |   (lähellä Suomalaista puoluetta) |
| Valtiovaraintoimituskunnan apulaispäällikkö/ Kauppa- ja teollisuustoimituskunnan päällikkö Leo Mechelin  Adolf Edvard Arppe |  1.10.1885 – 20.6.1890   20.6.1890 – 23.11.1891 |  Liberaalinen puolue   ? |
| Kirkollis- ja opetustoimituskunnan päällikkö Yrjö Sakari Yrjö-Koskinen |  1.10.1885 – 23.11.1891 |   Suomalainen puolue |
| Maanviljelystoimituskunnan päällikkö Oscar Norrmén  Georg von Alfthan |  1.10.1885 – 1.12.1888   2.1.1889 – 23.11.1891 |   ?    ? |
| Sotilastoimituskunnan päällikkö Christian Teodor Oker-Blom  Georg von Alfthan  Victor Napoleon Procopé  Carl Otto Gabriel Melan |  1.10.1885 – 1.10.1888   1.10.1888 – 2.1.1889   1.12.1888 – 22.7.1891   6.8.1891 – 23.11.1891 |  Suomalainen puolue   ?    ?    ? |
| Salkuton senaattori Victor von Haartman  Fredrik Lerche  Christian Teodor Oker-Blom  Waldemar Eneberg |  1.10.1885 – 1.10.1888   1.10.1885 – 1.10.1891   1.10.1888 – 19.11.1891   1.10.1891 – 23.11.1891 |   ?    ?    Suomalainen puolue   Suomalainen puolue |
Kaljuheloharja

| Kaljuheloharja |
| --- | --- |

Tieteellinen luokittelu
Kunta::  Kasvit Plantae
Alakunta::  Putkilokasvit Tracheophyta
Kaari::  Siemenkasvit Spermatophyta
Alakaari::  Koppisiemeniset Magnoliophytina
Luokka::  Kaksisirkkaiset Magnoliopsida
Lahko::  Asterales
Heimo::  Asterikasvit Asteraceae
Suku::  Heloharjat Schizogyne
Laji::  glaberrima
Kaksiosainen nimi
 Schizogyne glaberrima  DC. 
Katso myös
   Kaljuheloharja Wikispeciesissä   Kaljuheloharja Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OK: 
Kaljuheloharja (Schizogyne glaberrima) asterikasvien heimoon ja heloharjojen sukuun kuuluva pensas, joka kasvaa Kanariansaarista ainoastaan Gran Canarialla. Se luokitellaan espanjalaisessa Punaisessa kirjassa uhanalaiseksi lajiksi.
Kuvaus

Kaljuheloharja on pensas, joka kasvaa 30–120 senttimetriä korkeaksi. Se suosii kuivia hiekkaisia kasvupaikkoja rannoilla ja on kuivakkokasvi. Sitä tavataan 200 metrin korkeuteen asti.
Kaljuheloharja kukkii keltaisin kukin huhti-lokakuussa. Se on kaksikotinen ja hyönteispölytteinen. Hedelmät kypsyvät touko-marraskuussa. Hedelmä on pähkylä.
Levinneisyys

Se on Kanariansaarilla endeeminen laji, jota kasvaa ainoastaan Gran Canarialla. Siellä sitä kasvaa rannoilla, tienvarsilla ja joutomailla.
Aiheesta muualla

Schizogyne glaberrima DC. Floradecanarias.com. Viitattu 21.7.2019. (englanniksi)
Vähä Vuorijärvi (Kuhmoinen, Pukarankulma)

| Vähä Vuorijärvi |
| --- | --- |
Valtiot:  Suomi
Maakunnat:  Keski-Suomi, Päijät-Häme
Kunnat:  Jämsä, Kuhmoinen
Koordinaatit:  61°39′10″N, 24°49′23″E
Vesistöalue ja valuma-alueen tietoja
Päävesistöalue:  Kokemäenjoen vesistö (35)
Valuma-alue:  Pääskylänjoen valuma-alue (35.76)
Laskujoki:  oja Nuottijärveen 
Järvinumero:  35.763.1.009
Mittaustietoja
Pinnankorkeus:  137,1 m  
Rantaviiva:  0,919 km  
Pinta-ala:  3,007 ha  
Saaria:  ei saaria 
 fiVähä Vuorijärvi 
Vähä Vuorijärvi, joka voidaan sanoa myös Vähä Vuorisjärvi, on Pirkanmaalla Kuhmoisissa ja Keski-Suomessa Jämsässä sijaitseva järvi.
Maantietoa

Järven pinta-ala on 3,0 hehtaaria ja se on 400 metriä pitkä ja 100 metriä leveä. Se sijaitsee Käämevuoren eteläpuolella olevassa laaksossa Iso Vuorijärven itäpuolella. Järvellä ei ole kartan mukaan saaria ja se on autio. Sen rantaviivan pituus on 900 metriä ja sen rannat ovat metsämaata. Järvelle tulee kävelypolku eteläiseltä metsäautotieltä, joka alkaa Ojastenkulmalla yhdystieltä 3282. Jämsän ja Kuhmoisten välinen kuntaraja ylittää järven niin, että suurin osa siitä jää Kuhmoisiin.
Vesistösuhteet

Järvi sijaitsee Kokemäenjoen vesistössä (vesistöaluetunnus 35) Längelmäveden ja Hauhon reittien valuma-alueen (35.7) Pääskylänjoen valuma-alueella (35.76), jonka Lahnajärven valuma-alueeseen (35.763) se kuuluu. Järven vedenpinnan korkeus on 137,1 metriä mpy. Siihen ei ole johdettu metsäojia ja sen laskuoja jatkaa laaksoa pitkin koilliseen ja se laskee Nuottijärveen.
Historiaa

Vuoden 1855−1856 Kalmbergin kartastossa järvi on kyllä merkitty, mutta se on siinä nimettömänä.
Jyrki Myllyvirta

| Jyrki Myllyvirta> Lahden kaupunginjohtaja |
| --- | --- |
 2007–2018  
Edeltäjä:  Tarmo Pipatti
Seuraaja:  Pekka Timonen
Henkilötiedot
Syntynyt: 17. syyskuuta 1952 (ikä 72) Helsinki
Jyrki Johannes Myllyvirta (s. 17. syyskuuta 1952 Helsinki) on suomalainen diplomi-insinööri sekä entinen Lahden kaupunginjohtaja ja entinen Mikkelin kaupunginjohtaja.
Henkilöhistoria

Myllyvirta oli pääministeri Harri Holkerin erityisavustaja talouspoliittisissa kysymyksissä 1990–1991 sekä teollisuuspoliittinen neuvonantaja Elinkeinoelämän keskusliitossa.
Mikkelin kaupunginjohtajana (1991–2007) Myllyvirta toimi muun muassa Alueiden komitean kulttuuri-, koulutus- ja tutkimusvaliokunnan puheenjohtajana.
Myllyvirta toimi Lahden kaupunginjohtajana 2007-2018. Hänet valittiin Lahden kaupunginjohtajaksi vuonna 2007 yhdeksän kaupunginjohtajaehdokkaan joukosta Lahden kaupunginvaltuuston keskiryhmien tuella. Toinen soveltusvuusarviointiin kutsuttu kaupunginjohtajaehdokas oli Kotkan kaupunginjohtaja Henry Lindelöf. Myllyvirta sai 34 ääntä suljetussa lippuäänestyksessä, Lindelöf 25. Valtuustopuheenvuorossa Myllyvirtaa kannattivat Lahden Kokoomus, Lahden Vihreät ja Lahden Kristillisdemokraatit.
Juuso Hassi

Juuso Antero Hassi (s. 4. huhtikuuta 1993) on suomalainen kymmenottelija. Hän edustaa Oriveden Ponnistusta ja häntä valmentaa Matti Liimatainen.
Vuonna 2010 Hassi voitti kymmenottelussa 17-vuotiaiden SM-kultaa, vuosina 2011 ja 2012 19-vuotiaiden SM-kultaa ja vuonna 2014 22-vuotiaiden SM-kultaa. Sisäradoilla Hassi voitti seitsenottelun 19-vuotiaiden SM-kultaa vuonna 2012 ja 22-vuotiaiden SM-kultaa vuosina 2013, 2014 ja 2015. Kalevan kisoissa hän on voittanut kymmenottelussa Suomen-mestaruuden vuosina 2016, 2017, 2018, 2020 ja 2022, saavuttanut SM-hopeaa vuosina 2013, 2014, 2015 ja 2019 sekä SM-pronssia 2021. Hassi voitti seitsenottelun sisäratojen Suomen-mestaruuden 2016, 2017 ja 2021 sekä sai hopeaa 2018, 2019, 2022 ja 2023.
Vuonna 2011 Hassi oli 19-vuotiaiden EM-kilpailuissa Tallinnassa kymmenottelun yhdeksäs tuloksella 7400. 22-vuotiaiden EM-kilpailuissa hän oli 19:s vuonna 2013 ja yhdeksäs vuonna 2015. Hän voitti kymmenottelun 19-vuotiaiden Pohjoismaiden mestaruuden vuonna 2012 ja 22-vuotiaiden mestaruuden vuonna 2013. Vuoden 2017 kesäuniversiadeissa Hassi sijoittui kymmenottelussa toiseksi.
Hassin ennätys kymmenottelussa on heinäkuussa 2016 Kalevan kisoissa Oulussa oteltu 7734 pistettä.
Henkilökohtaiset ennätykset

Lähde
Aiheesta muualla

Juuso Hassi Tilastopaja (vaatii kirjautumisen, maksullinen palvelu).
Team Hassin kotisivut
Juuso Hassi Kansainvälinen yleisurheiluliitto. (englanniksi)
Karanko

Karanko on suomalainen sukunimi. Tunnettuja Karankoja:
Kari Karanko (1941–2020), diplomaatti
Toivo Karanko (ent. Savolainen, 1891–1969), jääkärikapteeni
Väinö Karanko (ent. Savolainen, 1901–1983), eversti
Yrjö Karanko (ent. Krank, 1883–1957), säveltäjä.
| --- | --- |
: Tällä täsmennyssivulla luetellaan henkilöitä, joilla on sama sukunimi.
Jyrki Mäntylä

Jyrki Pekka Kustavi Mäntylä (12. heinäkuuta 1936 Kitee – 18. huhtikuuta 1972 Reykjavík, Islanti) oli suomalainen kirjallisuuden suomentaja. Hän oli Yleisradion pitkäaikainen dramaturgi ja toimi ennen kuolemaansa Reykjavikissa sijaitsevan Pohjolan talon johtajana helmikuusta 1972.
Koulutukseltaan Mäntylä oli filosofian kandidaatti. Vuosina 1960–1961 hän toimi Tampereen yliopiston Draamastudion apulaisjohtajana ja Tampereen Ylioppilasteatterin toiminnanjohtajana. Vuonna 1962 hän aloitti Yleisradiossa teatteriosaston dramaturgina ja toimi myöhemmin apulaisosastopäällikkönä. Mäntylä suomensi muinaisislantilaisia saagoja ja islantilaisen kirjailijan Halldór Laxnessin teoksia.
Mäntylän äiti oli kirjailija Kyllikki Mäntylä.[lähde? ]
Teoksia

Suomalaisia kuunnelmia 1952–63 1–2 ; toim. Jyrki Mäntylä ; julkaisija Yleisradio. WSOY 1964
Suomalaisia kuunnelmia 1964–1965 ; toim. Jyrki Mäntylä; esipuheen kirj. Pekka Lounela. Yleisradio / Otava 1966
Kuunnelma maailmalla ; kirjoittajat Jyrki Mäntylä, Väinö Vainio, Terttu Talonen. Yleisradion julkaisusarja 20. Helsinki 1968
Kahden vuoden äänet : suomalaisia kuunnelmia 1966–1967 ; toim. Jyrki Mäntylä ; jälkisana Pekka Lounela. Yleisradio / Otava 1969
Huuto ja meteli, tekijät Pekka Lounela ja Jyrki Mäntylä. Näkökulma-sarja. Karisto 1970
Äänet myöhässä : suomalaisia kuunnelmia 1968–1969 ; toim. Jyrki Mäntylä. Yleisradio / Otava 1970
Suomennoksia

August Strindberg : Salatusta päiväkirjasta : August Strindbergin avioliitto Harriet Bossen kanssa ; suom. sekä selityksin ja esipuhein varustanut Jyrki Mäntylä. Gummerus 1966 (alkuteos Ur ockulta dagboken)
Halldór Kiljan Laxness : Salka Valka : romaani ; islannin kielestä suom. Jyrki Mäntylä. WSOY 1966, 2. painos 1977, 3. painos 1985, 4. painos 1992, 5. tark. painos 2008 (alkuteos Salka Valka)
Lohilaaksolaisten saaga ; muinaisislannista suom. ja selityksin varust. Jyrki Mäntylä. Otava 1967 (alkuteos Laxdæla saga)
Halldór Kiljan Laxness : Jäätikön jumalat : romaani ; islannin kielestä suom. Jyrki Mäntylä. WSOY 1970 (alkuteos Kristnihald undir Jökli)
Veriveljien saaga ja Viinimaan saaga ; muinaisislannista suom. Jyrki Mäntylä. Otava 1971 (alkuteokset Fóstbræðra saga ja Eiríks saga rauða)
Saagat ; suom. Jyrki Mäntylä. Otava 1987  (Viinimaan saaga, Veriveljien saaga, Lohilaaksolaisten saaga)