stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Kupari
Käyttö > Puhtaat kuparilaadut

Hapeton kupari valetaan siten, että sulaan kupariin ei pääse happea. Hapen pääsy sulaan on estetty peitostamalla sula esimerkiksi puuhiilellä tai käyttämällä sulatuksessa vakuumiuunia. Hapeton kupari on sähkönjohtavuudeltaan paras kaikista kuparilaaduista. Sen johtavuus on vähintään 100 %I.A.C.S, mutta tyypillisesti johtavuus on luokkaa 101–101,8 %I.A.C.S. Hapettoman kuparin puhtauden on oltava luokkaa 99,99 % sillä sen sähkön- ja lämmönjohtokyky on erittäin herkkä epäpuhtauksille. Esimerkiksi jo muutaman kymmenen ppm:n rautapitoisuus aiheuttaa noin prosentin laskun johtavuudessa. Mikäli halutaan kuparikappaleelle paremmat lujuusominaisuudet korotetuissa lämpötiloissa voidaan käyttää pientä (n. 500 ppm) hopeaseostusta. Elektroniikka- ja kryogeniikkasovelluksiin on kehitetty omat erikoispuhtaat laadut. Tyypillisiä sovelluksia ovat virtakiskot ja kommutaattoriprofiilit.
Deoksidoiduissa kupareissa metalliliuoksessa oleva vapaa happi on sidottu deoksidointiaineilla, tyypillisimmin fosforilla. Näitä kuparilaatuja käytetään esimerkiksi vesijohtoputkissa ja päällystysteollisuuden sovelluksissa. Fosforiseostuksen määrä on 150–600 ppm, riippuen siitä mitä ominaisuuksia halutaan korostaa.
Yleisin kuparilaatu on happikupari, jota käytetään esimerkiksi kuparijohdoissa ja kuparikatoissa. Sulaan liuennut happi muodostaa kiinteässä olomuodossa linssimäisiä rakenteita. Happikupari ei ole yhtä allerginen epäpuhtauksille kuin hapeton kupari, koska happilinssit sitovat tehokkaasti epäpuhtauksia. Toisaalta happikuparin johtokyky on alhaisempi kuin hapettoman kuparin, eikä sitä voida käyttää pelkistävissä olosuhteissa. Tyypillinen happikuparisovellus on kuparikatto.
Puhtaimpia kuparilaatuja valmistetaan elektrolyyttisellä puhdistuksella.
Käyttö > Seostetut kuparilaadut

Kuparia seostettaessa tehdään aina kompromissi eri ominaisuuksien välillä. Kuparin sähkön- ja lämmönjohtavuus laskevat aina seostettaessa.
Yleisesti tunnettuja ja käytettyjä seostettuja kuparilaatuja ovat:
Kromikupari
Zirkonikupari
Telluurikupari
Fosfori-rauta -kupari
Dispersiolujitettu GlidCop(R)1 Cu+Al2O3
Kuparinkappaleita koeputkessa
Luonnon kuparia
10 mm:n kupariputkea
El Chinon kuparin avokaivos Uudessa Meksikossa
Jatkuvavaletun kuparipötkyn poikkileikkaus. Kuvassa näkyy hyvin valurakenne (puhtaus 99,95 %, etsattu, halkaisija: 83 mm)
Käyttö > Messingit ja pronssit

Runsaasti seostettuja metalliseoksia, joiden pääaineksena on kupari, ovat messingit ja pronssit. Messingissä kuparin seosaineena on käytetty sinkkiä (5–40 %). Väriltään se on yleensä keltaista. Siitä valmistetaan muun muassa riippulukkojen runkoja,  ovenkahvoja, vaskipuhaltimia ja muita soittimia, vetoketjuja ja ruuveja.
Tyypillisin pronssin seosaine on tina, mutta myös muita runsaasti seostettuja kuparilaatuja kutsutaan pronsseiksi. Jotkut pronssilaadut sisältävät pieniä määriä epämetallejakin kuten piitä.
Alpakka eli uushopea on kuparin ja nikkelin seos, joka usein sisältää myös sinkkiä. Väriltään se on valkoista. Sitä on käytetty varsinkin ruokailuvälineisiin ja koriste-esineisiin.
Rahametallit

Historialliset rahametallit olivat kulta, hopea ja kupari. Esimerkiksi vuosina 1644–1777 kierrossa olleet ruotsalaiset plooturahat, taalerit, oli valmistettu kuparista.
Suomessa lyötiin markka-aikana kuparista yleensä pieniarvoisimmat kolikot:
1, 2 ja 5 penniä, sarjat 1881, 1894 ja 1917
5 penniä 1918, kansanvaltuuskunta.
1, 2 ja 5 penniä, sarja 1918
5, 10, 25, 50 penniä ja 1 markka, sarja 1943
1 ja 5 penniä, sarja 1963
Viime vuosina pinnoitetut teräskolikot ovat voittaneet markkinaosuutta kupariseoskolikoilta. Tähän on vaikuttaneet kehittyneet valmistusmenetelmät ja kuparin maailmanmarkkinahinnan huikea nousu. Esimerkiksi euromaissa 1, 2 ja 5 sentin kolikot ovat kuparipinnoitettua terästä, joissa kuparipinnoitteen paksuus on keskimäärin 25 mikrometriä.
Rahametalleina käytetään runsaasti myös kuparivaltaisia metalliseoksia, kuten:
Nikkelikupari (75 % Cu, 25 % Ni), vaaleanharmaata, esimerkiksi kahden euron rengas, Suomessa aikaisemmin 1 markka vuosina 1969–1989 sekä 10 ja 50 penniä vuodesta 1990
Nordic Gold (89 % Cu, 5 % Al, 5 % Zn, 1 % Sn), keltaista, esimerkiksi 10, 20 ja 50 eurosenttiä
Alumiinipronssi (92 % Cu, 6 % Al, 2 % Ni), keltaista, Suomessa esimerkiksi 10, 20 ja 50 penniä, sarja 1963
Nikkelimessinki (75 % Cu, 20 % Zn, 5 % Ni), keltaista, esimerkiksi yhden euron rengas.
Nykyiset 1 ja 2 euron kolikot valmistetaan seuraavista metalliseoksista:
1 euro: rengas nikkelimessinkiä (75 % Cu, 20 % Zn, 5 % Ni), keskusta nikkelikuparilla (75 % Cu, 25 % Ni) päällystettyä nikkeliä
2 euroa: rengas nikkelikuparia (75 % Cu, 25 % Ni), keskusta nikkelimessingillä (75 % Cu, 20 % Zn, 5 % Ni) päällystettyä nikkeliä[22]
Kuparin maailmanmarkkinahinta

Kuparin hinta määritetään päivittäin maailman metallipörsseissä, joista tärkeimmät ovat Lontoo (LME), New York (COMEX) ja Intian Multi-Commodity Exchange. Lisäksi esimerkiksi Shanghain (SHMEX) antaa noteerauksen, jota käytetään Kiinan sisäisillä markkinoilla. Kuparin hinnoittelussa käytetään yksikkönä USD/t.
Kuparin hinta vaihteli suuresti varsinkin vuosien 1995 ja 2006 välillä. Joulukuussa 2001 sen hinta oli noin 1 500 USD/t. Huhtikuussa 2006 sen hinta lähestyi 7 000 dollaria tonnilta.
Kuparin maailmanmarkkinahinta > Futuurit

Päivittäisen käteisnoteerauksen lisäksi pörssit antavat kuparille ja muillekin hyödykkeille futuurihintoja. Kuparin tärkein futuuri on 3 kk. Futuuri on kalliimpi tai halvempi kuin käteisnoteeraus – markkinatilanteen mukaan.lähde?
Kolmen kuukauden kuparifutuurilla on vahva historiallinen tausta. Ennen järjestäytynyttä metallipörssiaikaa kuparilasteista käytiin kauppaa Lontoon kahviloissa. Lastin hinta oli eri riippuen siitä oliko se vielä lähtösatamassaan Etelä-Amerikassa vai perillä Lontoossa. Noihin aikoihin malmilaivan matka Atlantin poikki kesti 3 kuukautta.lähde?
Historia

Kupari on kullan ja hopean ohella vanhin tunnettu metalli. Se tunnettiin jo 11 000 vuotta sitten. Aluksi siitä valmistettiin koruja, työkaluja ja yksinkertaisia aseita.
Jo 5 000 vuotta sitten huomattiin, että kuparia voi vahvistaa lisäämällä siihen kolmannes tinaa. Tämä metalliseos, lejeerinki, on puhdasta kuparia paljon kovempaa ja sitä kutsutaan pronssiksi. Pronssista alettiin valmistaa erilaisia teräaseita, joiden terän sai hyvin teräväksi. Kuparista on valmistettu aseita, koruja ja työkaluja jo ainakin 8 000 vuotta.
Euroopassa siirryttiin pronssikauteen noin vuonna 2300 eaa., mutta jo yli tuhat vuotta aikaisemmin pronssia tiedetään hyödynnetyn Egyptissä, Mesopotamiassa ja Indus-joella. Muinaisaikoina tehtiin esimerkiksi sellaisia valtavia pronssiesineitä kuin Rhodoksen kolossi, joka mainitaan yhdeksi antiikin aikaisen maailman seitsemästä ihmeestä. Se oli noin 35 metriä korkea auringonjumala Heliosta esittävä patsas noin vuodelta 280 eaa. Patsas tuhoutui maanjäristyksessä jo samalla vuosisadalla.
Ennen kuin alumiini tuli tunnetuksi ja rauta opittiin päällystämään emalikerroksella, tehtiin myös keittoastiat yleensä kuparista. Ne oli kuitenkin mahdollisesti syntyvien Cu2+ aiheuttamien myrkytysten välttämiseksi tinattava sisäpinnalta.
Kuparin yhdisteet

Yhdisteissään kupari esiintyy joko hapetusluvulla +I tai +II, usein ioneina (Cu+ tai Cu2+).  Kupari(I)-yhdisteitä, joissa sen hapetusluku on +I, sanotaan myös kuproyhdisteiksi, kupari(II)-yhdisteitä taas kupriyhdisteiksi.
Pysyvimpiä ja tärkeimpiä ovat kupari(II)- eli kupriyhdisteet. Ne ovat usein vesiliukoisia ja väriltään sinisiä tai vihreitä. Sellaisia ovat esimerkiksi kupari(II)oksidi (CuO), kuparihydroksidi (Cu(OH)2), kuparikloridi (CuCl2 ja kuparisulfaatti (CuSO4 · 5 H2. Monia niistä on käytetty väriaineina, mutta myrkyllisyytensä ja kalleutensa vuoksi ne ovat jo 1800-luvun lopulta lähtien menettäneet merkitystään.
Kupari(I)- eli kuproyhdisteet ovat veteen liukenemattomia, ja ne hapettuvat helposti kupari(II)-yhdisteiksi. Tärkein niistä on kupari(I)oksidi (Cu2O) jota sanotaan myös kuparioksiduuliksi. Väriltään se on punaista. Sitä on luonnossa kupriittimineraalina, ja sitä käytetään väriaineena, varsinkin lasin värjäämiseen, sekä katalyyttina. Väriltään se Useimmat muut kupari(I)yhdisteet ovat värittömiä.
Kuparin yhdisteitä käytetään myös sieni- ja bakteerimyrkkyinä.
Kuparin biologiset vaikutukset > Kupari hivenaineena

Aikuisen ihmisen maksassa, lihaksissa, luissa ja muualla elimistössä on 1,4–2,1 milligrammaa kuparia painokiloa kohden.
Toistakymmentä tärkeää entsyymiä on riippuvaisia kuparista ja kuparia tarvitaan esimerkiksi soluhengityksen mahdollistamiseen sekä kollageenin ja elastiinin muodostamiseen. Ilman kuparia ei muodostu myöskään ultraviolettisäteiltä elimistöä suojaavaa ihopigmenttiä, eikä hapettumista ehkäiseviä antioksidanttientsyymejä. Kupari auttaa lisäksi flavonoideja suojaamaan DNA:ta hydroksyyliradikaalien vaurioittavalta vaikutukselta.
Kuparia on myös siitakesienissä, auringonkukansiemenissä, tofussa, kikherneissä, luonnonlohessa, hiivassa ja tummanvihreissä lehtivihanneksissa.
Kuparin puutostautia ei juuri esiinny, koska sitä on ravinnossa riittävästi. Valtion ravitsemusneuvottelukunta esittää aikuisten suositeltavaksi päiväsaanniksi noin yhtä milligrammaa. Kuparin lähteitä ovat muun muassa maksa ja sisäelimet, täysjyväviljatuotteet, peruna, pähkinät, palkokasvit ja äyriäiset. Kuparia saa usein myös vesijohtovedestä, jos putket ovat kuparia.
Kuparin biologiset vaikutukset > Myrkyllisyys

Suurempina määrinä kupari on myrkyllistä. Elimistöllä on kuitenkin hivenaineiden homeostaasiksi kutsuttu mekanismi, jonka avulla se poistaa ylimääräiset hivenaineet taikka muuttaa ne vaarattomiksi. Hyvin harvinainen Wilsonin tauti aiheuttaa kuparin kertymistä kudoksiin.
Juomaveden ja ravintolisien sisältämä epäorgaaninen kupari on osoittautunut ravinnon sisältämää orgaanista kuparia myrkyllisemmäksi.
Suomessa epäiltiin vuonna 2010, että jo pienetkin ravinnon kuparimäärät saattaisivat edistää valtimonkovettumataudin, diabeteksen sekä Alzheimerin taudin kaltaisten hermostonrappeutumissairauksien kehittymistä. Vuonna 2013 julkaistussa hiirikokeessa havaittiin, että jo tavanomaisesta ruoasta saatava kuparimäärä kertyi aivoverisuonten seinämiin vaikeuttaen kuona-aineiden huuhtoutumista aivoista ja päätyen Alzheimerin tautia sairastavilla hiirillä suoraan aivokudokseen. Kuparin kertyminen saattoi kuitenkin liittyä immuunipuolustuksen normaaliin toimintaan, sillä on olemassa näyttöä siitä, että immuunipuolustus hyödyntää patogeenien torjunnassa kuparin ja sinkin kaltaisten hivenainemetallien myrkyllisyyttä. Tutkijat esittivät vuonna 2015, että kupari olisi välttämätön aine immuunijärjestelmän toiminnan kannalta. Kupari-ioneilla on esimerkiksi keskeinen rooli raudan kuljettamisessa pois patogeenien ulottuvilta. Immuunipuolustus saattaa mahdollisesti myös hyödyntää kuparin myrkyllisyyttä taistellessaan patogeenejä vastaan.
Merkittävimmät esiintymisalueet

Kaupallisesti hyödynnettyjä kuparikaivoksia on Etelä-Amerikassa, lähinnä Chilessä ja Perussa, Indonesiassa ja Kiinassa. Tärkein tuottajamaa on Chile.
| 0 | 1 | 2 | 3 | 4 |
| --- | --- | --- | --- | --- |
|  Aasia Georgia  Indonesia  Iran  Israel  Kazakstan  Korean demokraattinen kansantasavalta  Malesia  Mongolia  Myanmar  Oman  Pakistan  Saudi-Arabia  Uzbekistan |  Afrikka Angola  Botswana  Burkina Faso  Burundi  Eritrea  Etiopia  Kongon demokraattinen tasavalta  Kongon tasavalta  Mauritania  Namibia  Norsunluurannikko  Sambia  Somalia  Uganda  Zimbabwe |  Amerikka Argentiina  Chile  Honduras  Kanada  Kolumbia  Kuuba  Nicaragua  Panama  Peru  Puerto Rico  Yhdysvallat |  Australia ja Oseania Australia  Fidži  Papua-Uusi-Guinea  Uusi-Kaledonia |  Eurooppa Bosnia ja Hertsegovina  Bulgaria  Espanja  Irlanti  Itävalta  Puola  Serbia  Turkki  Venäjä |
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta kupari Wikimedia Commonsissa
Copper Alliance (englanniksi)
Luettelo kuparin isotoopeista The Isotopes Project Home Page (englanniksi)
Human Metabolome Database: Copper (englanniksi)
Kyoto Encyclopedia of Genes and Genomes (KEGG): Copper (englanniksi)
Toxin and Toxin Target Database (T3DB): Copper (englanniksi)
Periodictable: Technical data for Copper (englanniksi)
Mindat: Copper (englanniksi)
Webmineral: Copper Mineral Data (englanniksi)
Webmineral: Mineral Species containing Copper (Cu) (englanniksi)
Americanelements: Copper Technical and Safety Data (englanniksi)
Argonne National Laboratory: Radiological and Chemical Fact Sheets to Support Health Risk Analyses for Contaminated Areas, Copper s. 94–95 (englanniksi) (pdf)
Handbook of Mineralogy: Copper (pdf) (englanniksi)
Dr. Duke's Phytochemical and Ethnobotanical Databases: Copper (englanniksi)
| Auktoriteettitunnisteet  |
| --- | --- |
Kansalliset:  Espanja  Ranska  BnF data  Saksa  Israel  Yhdysvallat  Japani  Tšekki 
Muut:  NARA 
Kuparin symboli alkemiassa eli Venus-symboli
Libyan tautienehkäisykeskus

| Libyan tautienehkäisykeskus المركز_الوطني_لمكافحة_الأمراض_(ليبيا)> Tutkimuslaitoksen tiedot |
| --- | --- |
Sijainti:  Tripoli, Libya
Pääkonttori:  Ain Zara, Tripoli 32.78417°N, 13.28504°E
Tutkimusala:  infektiotaudit, kansanterveys
Johtaja:  Badr Al-Din Al-Najjar
Libyan tautienehkäisykeskus (arab. المركز الوطني لمكافحة الأمراض ليبيا‎, Al-markaz al-waṭanī li-mukafaḥa al-’amrāḍ Lībiyā; engl. National Center for Disease Control, lyhennys NCDC) on Libyan pääkaupunki Tripolista käsin johdettu kansanterveyden tutkimus- ja seurantalaitos. Se toimii päätoimipaikkansa ohella Libyan kansainvälisissä rajanylityspisteissä lentokentillä, satamissa ja maanteiden raja-asemilla.
Libyan tautienehkäisykeskus on toiminut vuonna 2020 asiantuntijatahona esimerkiksi covid-19-tautiin liittyvissä asioissa ja maan tartuntatautitilanteen tiedotuksessa.
Aiheesta muualla

Libyan tautienehkäisykeskuksen kotisivut (arabiaksi) (ncdc.org.ly)
فايروس كورونا المستجد في ليبيا (Libyan Covid-19 -tilanne) (Arkistoitu – Internet Archive) (arabiaksi) (covid19.ly)
Africa CDC Dashboard (Africa CDC:n Covid-19 -yleiskatsaussivu, sisältäen maakohtaiset, esille klikattavat arvot) (englanniksi) (africacdc.org)
Valtiollisia tai maanosan kansanterveyslaitoksia
| --- | --- |
Eurooppa:   ECDC   RIVM   ISHP   Sciensano   UKHSA   PHE   PHS   PHW   NCPHA   ISCIII   HPSC   Embætti landlæknis   ISS   GÖG   EODY   HZJZ   SPKC   SMLPC   LIH   ANSP   FHI   IPH   INSA   NIZP-PZH   Santé Publique France   INSP   Folkhälsomyndigheten   RKI   IPHS   ÚVZ SR   NIJZ   THL   BAG   SIF   SZÚ   TsHZ   NNK   RRPCEM   Rospotrebnadzor   Terviseamet 
Aasia:   IEDCR   KCDA   NIHRD   NCDC   NIHR   IPI   ICDC   NIPH   IPC   NIPH   NTsOZ   China CDC   IPH   NCPH   NHL   BPKIHS   Pakistanin terveysvirasto   PNIPH   Saudi CDC   NCID   Taiwan CDC   Thai NIH   NIHE 
Afrikka:    Africa CDC   IPA   NICD   EPHI   NMIMR   CPC   KEMRI   INRB   NCDC   IPM   IPM   INS   NCDC   IPCI   ZNPHI   IPD   NIH Somalia   PHI   NIMR   INH   IPT   UVRI 
Amerikka:   ANLIS   IAL   ISP   INCIENSA   PHAC   INS   IPK   INSP   INS   CDC 
Muut alueet:  AIHW
Huomaa: Malline on keskeneräinen, eikä toistaiseksi sisällä läheskään kaikkia kansallisia tai ylikansallisia kansanterveyslaitoksia tai -virastoja.
| --- | --- |
Auktoriteettitunnisteet :  ISNI
Hyvönen

Hyvönen on suomalainen sukunimi, joka on muun muassa seuraavilla henkilöillä:
Anna-Liisa Hyvönen (o.s. Mäntykoski, 1926–2021), SKDL:n kansanedustaja ja Helsingin apulaiskaupunginjohtaja
Antti Hyvönen (1889–1954), painija
Antti Hyvönen (1900–1988), kommunistipoliitikko, Sirola-opiston vararehtori
Ari-Elmeri Hyvönen (s. 1986), politiikan tutkija
Eero Hyvönen (s. 1959), toimittaja, Julkisen sanan neuvoston puheenjohtaja
Eero Hyvönen (s. 1957), tietojenkäsittelytieteilijä ja professori
Esa Hyvönen, helluntailainen pastori
Frida Hyvönen (s. 1977), ruotsalainen laulaja ja lauluntekijä
Gustaf Walfrid Hyvönen (1877–1921), suomalainen kauppias ja lahjoittaja
Hannes Hyvönen (s. 1975), jääkiekkoilija
Heikki Hyvönen (Salmin Feodor, 1924–2011), kansanmuusikko
Heikki Hyvönen (s. 1967), jääpalloilija
Heikki Hyvönen (s. 1989), jääkiekkoilija
Helena Hyvönen (s. 1960), juoksija
Helena Hyvönen (s. 1950), tekstiilitaiteilija
Inkeri Hyvönen (s. 1992), näyttelijä
Jaakko Hyvönen (s. 1999), jalkapalloilija, jääpalloilija Heikki Hyvösen poika
Janne Hyvönen (s. 1992), pesäpalloilija
Johan Hyvönen (1895–1918), jääkärivänrikki
Juho Hyvönen (1891–1975), Maalaisliiton kansanedustaja, asianajaja ja varatuomari
Katri Stigell-Hyvönen (1898–1968), musiikinopettaja ja kuoronjohtaja
Kristina Hyvönen (1859–1950), kirjailija
Lauri Hyvönen (s. 1984), raviselostaja ja -toimittaja
Lea Hyvönen (s. 1946), eläinlääkäri ja elintarviketeknologian professori
Maire Hyvönen (o.s. Karila, ent. Ropponen, 1919–2003), elokuvanäyttelijä
Markku Hyvönen (s. 1964), näyttelijä, teatteriohjaaja ja käsikirjoittaja
Matti Hyvönen (s. 1948), laulaja
Matti Hyvönen (1929–2011), kirjailija
Matti Hyvönen (1882–1958), opettaja, puutarhaviljelijä ja puutarhakirjojen tekijä
Mauno Hyvönen (1925–2021), näyttelijä ja elokuvaohjaaja
Mirjami Hyvönen (Mirjami Hirvonen, s. 1985), Tiktak-yhtyeen basisti
Osmo Hyvönen (1920−1999), sotakirjailija
Pirkko Hyvönen, Pirkko Siklander, ent. Hyvönen, ent. Rapakko, kasvatustieteen tohtori ja dosentti
Päivi Hyvönen (s. 1961), viisiottelija ja korkeushyppääjä
Ritva Hyvönen (s. 1938), korkeushyppääjä
Salla Hyvönen (s. 2004), jalkapalloilija
Tapani Hyvönen (s. 1947), muotoilija ja toimitusjohtaja
Timo Hyvönen (s. 1961), kauppatieteilijä ja professori
Valde Hyvönen (1890–1955), maanviljelysneuvos, OKO:n pääjohtaja
Veikko O. Hyvönen (1929–2018), oikeustieteilijä ja professori
Viivi Hyvönen (s. 1981), kirjailija
Väinö E. Hyvönen (1903–1987), rovasti ja kirjailija.
| --- | --- |
: Tällä täsmennyssivulla luetellaan henkilöitä, joilla on sama sukunimi.
Mwele Ntuli Malecela

| Mwele Ntuli Malecela> Henkilötiedot |
| --- | --- |
Syntynyt: 26. maaliskuuta 1963 Dar es Salaam, Tansania
Kuollut: 10. helmikuuta 2022 (58 vuotta) Geneve, Sveitsi
Koulutus ja ura
Tutkinnot:  Dar es Salaamin yliopisto   London School of Hygiene & Tropical Medicine
Instituutti:  Tansanian kansallinen lääketieteellinen tutkimuslaitos   WHO
Tutkimusalue:  parasitologia
Mwele Ntuli Malecela (26. maaliskuuta 1963 Dar es Salaam, Tansania – 10. helmikuuta 2022 Geneve, Sveitsi) oli tansanialainen lääketieteilijä, joka toimi erityisesti trooppisten loistautien vastaisessa työssä. Hän johti uransa aikana WHO:n laiminlyötyjen trooppisten sairausten osasto sekä Tansanian kansallista lääketieteellistä tutkimuslaitosta.
Nuoruus, opiskelu ja uran alku

Mwele Malecela syntyi Dar es Salaam vuonna 1963. Hänen isänsä oli John Malecela, joka toimi 1990–1994 Tansanian pääministerinä.
Malecela suoritti vuonna 1987 Dar es Salaamin yliopistossa alemman korkeakoulututkinnon eläintieteestä. Tämän jälkeen hän toimi tutkijana Tansanian kansallisessa lääketieteellisessä tutkimuslaitoksessa NIMR:ssa, missä hän tutki filarian aiheuttamaa elefantiaasia, joka on vakavaa turvotusta aiheuttava loistauti. Malecela jatkoi 1990–1995 opintojaan London School of Hygiene & Tropical Medicine, missä hän valmistui ensin maisteriksi ja sitten tohtoriksi parasitologiasta. Malecela oli saanut jatko-opintojaan varten sveitiläis-tansanialaisen stipendin.
Lääketieteellisenä johtajana

Malecala palasti väitöstyönsä jälkeen Tansaniaan, missä hän sai paikan NIMR:n tutkimusyhteistyön johtajana. Vuonna 2000 hänet valittiin johtamaan Tansanian kansallista elefentiaasiohjelmaa ja vuonna 2010 ensimmäisenä naisena NIMR:n johtajaksi. Tutkimuslaitosta hän johti vuoteen 2017 saakka. Malecala oli vuodet 2001–2004 mukana myös MDP-ohjelmassa, jonka tavoitteena on hävittää jokisokeus ja elefantiaasi.
Malecela valittiin vuonna 2017 Maailman terveysjärjestön WHO:n Afrikan aluetoimiston johtohenkilöstöön. Hän toimi aluejohtajan Matshidiso Moetin hallinnollisena ja diplomaattisena neuvonantajana. Malecala nimettiin 2018 WHO:n laiminlyötyjen trooppisten sairausten osaston johtajaksi. Hänen aikanaan luotiin suunnitelma 20 laiminlyödyksi trooppiseksi sairaudeksi luokitellun taudin estämiseksi, hallinnoimiseksi ja hävittämiseksi. WHO:n silloisen arvion mukaan nämä 20 tautia vaikuttaa 1,7 miljardiin ihmiseen. Vuoteen 2030 tähdätty suunnitelma otettiin käyttöön tammikuussa 2021.
PNAS

| PNAS |
| --- | --- |

Lehtityyppi:  Tiedelehti
Julkaisija:  Yhdysvaltain kansallinen tiedeakatemia
ISSN:  ISSN 1091-6490
Perustettu:  1914
Sitoutuneisuus:  sitoutumaton
Kotikunta:  Washington, DC
Kotimaa:  Yhdysvallat
Ilmestymistiheys:  kerran viikossa
Kieli:  englanti
Aiheesta muualla
OCLC
Kotisivu
Proceedings of the National Academy of Sciences of the United States of America, lyhyemmin PNAS, on eräs maailman arvovaltaisimmista tieteellisistä julkaisusarjoista. Yhdysvaltain kansallisen tiedeakatemian kustantama julkaisu ilmestyy viikoittain tiistaisin, joskin verkkoversiona julkaistava PNAS Early Edition päivittyy päivittäin. Lehti on perustettu vuonna 1914 ja monet suuret kansainväliset uutistoimistot uutisoivat säännöllisesti PNAS:ssa julkaistuja tutkimustuloksia. PNAS on maailman toiseksi eniten viitattu tieteellinen julkaisusarja heti Journal of Biological Chemistryn jälkeen.
Nykyisin valtaosa PNAS:n artikkeleista käsittelee biolääketiedettä, mutta mukana on myös fysikaalisiin tieteisiin, matematiikkaan ja yhteiskuntatieteisiin liittyvää tutkimusta. PNAS hyväksyy julkaistavaksi pääsääntöisesti vain poikkeuksellisen merkittäviä tuloksia, minkä vuoksi sen julkaisukynnys kuuluu kaikkien tieteellisten julkaisusarjojen korkeimpiin. Lehdessä on varsinaisten tieteellisten artikkelien lisäksi tilaa muun muassa kirja-arvosteluille, henkilökuville ja mielipidekirjoituksille. Artikkelit luokissa Featured articles, Commentaries sekä Perspectives on kirjoitettu toimituksen pyynnöstä ja niiden tarkoitus on analysoida kyseisessä lehdessä julkaistuja tuloksia tai esittää laajempaa näkökulmaa tiedepolitiikkaan. Muiden huipputiedelehtien tapaan PNAS ei hyväksy julkaistavaksi tuloksia, jotka on jo aikaisemmin julkaistu jossain muodossa muualla ja kullakin viikolla ilmestyvän lehden artikkeleihin perustuvat tiedotteet saa julkaista medioissa aikaisintaan maanantaina klo 17 Yhdysvaltain itärannikon aikaa.
PNAS on vapaasti luettavissa 140 alikehittyneen maan alueella. Kehittyneissä maissa tuoreiden artikkelien lukeminen edellyttää, että verkkopalvelun tarjoaja (käytännössä yliopisto) tilaa lehteä, mutta kaikki artikkelit tulevat vapaasti saataville kuuden kuukauden kuluttua niiden alkuperäisestä julkaisusta.
PNAS:n vaikuttavuuskerroin on 9,674 ja sen verkkoversion sivuilla käydään noin 11,6 miljoonaa kertaa kuukaudessa.