Tuvalun historia
Itsenäisyyden aika

Ellicensaarista tuli oma Yhdistyneen kuningaskunnan alusmaansa 1. lokakuuta 1975 siirtomaa-aikaa edeltävällä nimellä Tuvalu. Tammikuun alussa 1976 uuden siirtokunnan hallinto oli siirtynyt täysin Tarawalta Funafutille. Gilbertinsaaret itsenäistyivät heinäkuussa 1979 nimellä Kiribati. Tuvalulla järjestettiin ensimmäiset parlamenttivaalit vuonna 1977. Tuvalusta tuli itsenäinen 1. lokakuuta 1978 viiden kuukauden sisäisen itsehallinnon jälkeen. Maan ensimmäiseksi pääministeriksi valittiin Toaripi Lauti. Samalla siitä tuli Kansainyhteisön erityisjäsen.
Helmikuussa 1986 Tuvalulla järjestettiin kansanäänestys valtiomuodosta. Tuvalu oli perustuslaillinen monarkia, jonka valtionpäämies oli Yhdistyneen kuningaskunnan monarkki. Kansanäänestyksessä vain yksi yhteisö kannatti tasavaltaa. Lokakuussa 1991 Tuvalun hallitus ilmoitti hakevansa Yhdistyneeltä kuningaskunnalta korvauksia talouden huonosta hoidosta. Se väitti, että maan talous ja infrastruktuuri oli huonossa kunnossa siirtomaa-ajan jälkeen. Suhde entiseen siirtomaaisäntään heikkeni entisestään 1992, kun brittihallitus kritisoi pääministeri Bikenibeu Paeniun politiikkaa.
Tuvalun parlamentti päätti joulukuussa 1994 poistaa Yhdistyneen kuningaskunnan lipun maan lipusta. Uusi lippu otettiin käyttöön lokakuussa 1995. Valtaosa kansasta ei kuitenkaan kannattanut uutta lippua, ja pääministeri Kamuta Latasi sai epäluottamuslauseen parlamentilta joulukuussa 1996. Paeniu valittiin uudelleen pääministeriksi, ja hän palautti alkuperäisen lipun helmikuussa 1997.
Syyskuussa 1998 Tuvalun hallitus solmi kanadalaisen yrityksen kanssa sopimuksen maan .tv-verkkotunnuksen vuokraamisesta. Tämä sopimus kariutui, mutta helmikuussa 2000 julkistettiin, että yhdysvaltalainen yritys oli vuokrannut tunnuksen 50 miljoonalla dollarilla. Tulojen ansiosta Tuvalu pystyi hakemaan Yhdistyneen kansakuntien jäsenyyttä, ja valtio hyväksyttiin YK:iin myöhemmin samana vuonna. Vuonna 2000 siitä tuli myös Kansainyhteisön täysjäsen. Samana vuonna 18 koulutyttöä ja heidän ohjaajansa kuoli tulipalossa Vaitupulla. Onnettomuus oli Tuvalun itsenäisyyden ajan tuhoisin.
Uusi-Seelanti tarjosi vuonna 2001 uudelleenasuttamaan tuvalulaisia uhkaavan merenpinnan nousun takia. Jo vuonna 1989 YK:n raportissa mainittiin Tuvalun saarivaltion olevan vaarassa hävitä 2000-luvulla. Maaliskuussa 2001 Tuvalu, Kiribati ja Malediivit uhkasivat Yhdysvaltoja oikeudella, kun se ei ollut hyväksynyt Kioton ilmastosopimusta. Lokakuussa 2003 Niuen saari lupautui ottamaan vastaan ilmastopakolaisia Tuvalusta. Niue oli kärsinyt jo pitkään muuttoliikkeestä Uuteen-Seelantiin.
Taiwan lupautui helmikuussa 2009 auttamaan Tuvalua merenpinnan nousun aiheuttamissa ongelmissa. Tuvalu on yksi harvoista valtioista, jotka on tunnustanut Taiwanin itsenäisyyden. Joulukuussa 2009 Tuvalu hylkäsi Kööpenhaminan ilmastosopimuksen, koska piti sitä riittämättömänä.
Tuvalussa julistettiin lokakuussa 2011 hätätila kuivuuden aiheuttaman vesipulan takia. Kuivuus oli yksi Tuvalun historian pahimmista, ja sen aiheutti La Niña -sääilmiö. Kuivuuskauden ollessa pahimmillaan Tuvalussa jouduttiin rajoittamaan veden käyttöä. Jokaisella kotitaloudelle sallittiin vain kaksi saavillista vettä vuorokaudessa.
Sykloni Pam aiheutti Tuvalussa hätätilan vuonna 2015. Pääministeri Enele Sopoagan mukaan 45 prosenttia maan asukkaista joutui tilapäisesti pois kotoansa myrskyvuoksen ja tulvimisen takia. Matalille saarille iski 3–5 metriä korkeita aaltoja. Merivesi saastutti juomaveden, ja aallot tuhosivat koteja sekä viljelyksiä sekä tappoi karjaa.
Syyskuussa 2019 Kausea Natano valittiin Tuvalun uudeksi pääministeriksi kuusi vuotta maan pääministerinä vuodesta 2013 lähtien olleen Enele Sopoagan seuraajaksi.