stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Jukka Behm
Aiheesta muualla

Virallinen nettisivusto
Virallinen blogi
Judon maailmanmestaruuskilpailut 2015

Judon maailmanmestaruuskilpailut 2015 järjestettiin Alaun ”jääpalatsissa”, Kazakstanin Astanassa 24.–30. elokuuta 2015.
Mitalistit

Lähde: judoinside.com
Mitalistit > Miehet

| 0 | 1 | 2 | 3 |
| --- | --- | --- | --- |
| Sarja | Kultaa | Hopeaa | Pronssia |
| 60 kg |  Jeldos Smetov |  Rustam Ibrajev |  Kim Won-jin  Toru Shishime |
| 66 kg |  An Ba-ul |  Mihail Puljajev |  Golan Pollack  Rishod Sobirov |
| 73 kg |  Shohei Ōno |  Riki Nakaya |  An Chang-rim  Sainjargalyn Nyam-Ochir |
| 81 kg |  Takanori Nagase |  Loïc Pietri |  Victor Penalber  Antoine Valois-Fortier |
| 90 kg |  Gwak Dong-han |  Kirill Denisov |  Mashu Baker  Varlam Liparteliani |
| 100 kg |  Ryūnosuke Haga |  Karl Richard Frey |  Toma Nikiforov  Dimitri Peters |
| yli 100 kg |  Teddy Riner |  Ryū Shichinohe |  Adam Okruašvili  Jakiv H'ammo |
| Joukkuekilpailu |  Japani |  Etelä-Korea |  Georgia  Mongolia |
Mitalistit > Naiset

| 0 | 1 | 2 | 3 |
| --- | --- | --- | --- |
| Sarja | Kultaa | Hopeaa | Pronssia |
| 48 kg |  Paula Pareto |  Haruna Asami |  Jeong Bo-kyeong  Ami Kondō |
| 52 kg |  Misato Nakamura |  Andreea Chițu |  Érika Miranda  Darja Skrypnik |
| 57 kg |  Kaori Matsumoto |  Corina Căprioriu |  Sumiya Dorjsuren  Automne Pavia |
| 63 kg |  Tina Trstenjak |  Clarisse Agbegnenou |  Miku Tashiro  Munkhzaya Tsedevsuren |
| 70 kg |  Gévrise Émane |  María Bernabeu |  Yuri Alvear  Fanny-Estelle Posvite |
| 78 kg |  Mami Umeki |  Anamari Velenšek |  Luise Malzahn  Marhinde Verkerk |
| yli 78 kg |  Yu Song |  Megumi Tachimoto |  Idalys Ortíz  Kanae Yamabe |
| Joukkuekilpailu |  Japani |  Puola |  Mongolia  Saksa |
Mitalitaulukko

| Sija | Maa | Kultaa | Hopeaa | Pronssia | Yhteensä |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 1 |  Japani | 8 | 4 | 5 | 17 |
| 2 |  Ranska | 2 | 2 | 2 | 6 |
| 3 |  Etelä-Korea | 2 | 1 | 3 | 6 |
| 4 |  Kazakstan | 1 | 1 | 0 | 2 |
| 4 |  Slovenia | 1 | 1 | 0 | 2 |
| 6 |  Argentiina | 1 | 0 | 0 | 1 |
| 6 |  Kiina | 1 | 0 | 0 | 1 |
| 7 |  Venäjä | 0 | 2 | 1 | 3 |
| 8 |  Romania | 0 | 2 | 0 | 2 |
| 10 |  Saksa | 0 | 1 | 3 | 4 |
| 11 |  Espanja | 0 | 1 | 0 | 1 |
| 11 |  Puola | 0 | 1 | 0 | 1 |
| 13 |  Mongolia | 0 | 0 | 4 | 4 |
| 14 |  Georgia | 0 | 0 | 3 | 3 |
| 15 |  Brasilia | 0 | 0 | 2 | 2 |
| 16 |  Alankomaat | 0 | 0 | 1 | 1 |
| 16 |  Belgia | 0 | 0 | 1 | 1 |
| 16 |  Israel | 0 | 0 | 1 | 1 |
| 16 |  Kanada | 0 | 0 | 1 | 1 |
| 16 |  Kolumbia | 0 | 0 | 1 | 1 |
| 16 |  Kuuba | 0 | 0 | 1 | 1 |
| 16 |  Ukraina | 0 | 0 | 1 | 1 |
| 16 |  Uzbekistan | 0 | 0 | 1 | 1 |
| 16 |  Valko-Venäjä | 0 | 0 | 1 | 1 |
| Yhteensä | Yhteensä | 16 | 16 | 32 | 64 |
Judon maailmanmestaruuskilpailut 2018

Judon maailmanmestaruuskilpailut 2018 käydään National Gymnastics Arenalla Azerbaidžanin Bakussa 20.–27. syyskuuta 2018. Kilpailujen ohjelmassa on seitsemän painoluokkaa miehille ja naisille sekä yhteinen joukkuekilpailu.
Mitalistit

Lähteet: IJF, Judoinside
Mitalistit > Miehet

| 0 | 1 | 2 | 3 |
| --- | --- | --- | --- |
| Sarja | Kultaa | Hopeaa | Pronssia |
| 60 kg |  Naohisa Takatō |  Robert Mšvidobadze |  Ryūju Nagayama  Amiran Papinašvili |
| 66 kg |  Hifumi Abe |  Jerlan Serikžanov |  An Baul  Heorhi Zantaraja |
| 73 kg |  An Chang-rim |  Sōichi Hashimoto |  Mohammad Mohammadi  Hidayat Heydarov |
| 81 kg |  Saeid Mollaei |  Sōtarō Fujiwara |  Alexander Wieczerzak  Vedat Albayrak |
| 90 kg |  Nikoloz Sherazadishvili |  Iván Felipe Silva |  Kenta Nagasawa  Axel Clerget |
| 100 kg |  Cho Gu-ham |  Varlam Liparteliani |  Nijaz Iljasov  Lkhagvasürengiin Otgonbaatar |
| yli 100 kg |  Guram Tushišvili |  Ushangi Kokauri |  Ulziibayar Duurenbayar  Hisayoshi Harasawa |
Mitalistit > Miehet > Naiset

| 0 | 1 | 2 | 3 |
| --- | --- | --- | --- |
| Sarja | Kultaa | Hopeaa | Pronssia |
| 48 kg |  Darja Bilodid |  Funa Tonaki |  Paula Pareto  Otgontsetseg Galbadrakh |
| 52 kg |  Uta Abe |  Ai Shishime |  Érika Miranda  Amandine Buchard |
| 57 kg |  Tsukasa Yoshida |  Nekoda Smythe-Davis |  Christa Deguchi  Dorjsürengiin Sumiyaa |
| 63 kg |  Clarisse Agbegnenou |  Miku Tashiro |  Tina Trstenjak  Juul Franssen |
| 70 kg |  Chizuru Arai |  Marie-Eve Gahié |  Yōko Ōno  Yuri Alvear |
| 78 kg |  Shōri Hamada |  Guusje Steenhuis |  Marhinde Verkerk  Aleksandra Babintseva |
| yli 78 kg |  Sarah Asahina |  Idalys Ortiz |  Larisa Cerić  Kayra Sayit |
Mitalistit > Sekajoukkuekilpailu

| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
| Kultaa | Hopeaa | Pronssia |
|  Japani Chizuru Arai Sarah Asahina Hisayoshi Harasawa Sōichi Hashimoto Shōichirō Mukai Kenta Nagasawa Yūsei Ogawa Yōko Ōno Akira Sone Momo Tamaoki Tsukasa Yoshida Arata Tatsukawa |  Ranska Clarisse Agbegnenou Benjamin Axus Guillaume Chaine Axel Clerget Aurelien Diesse Marie-Eve Gahié Priscilla Gneto Alexandre Iddir Cyrille Maret Anne Fatoumata M'Bairo Hélène Receveaux Audrey Tcheuméo |  Venäjä Kamila Badurova Ksenija Tšibisova Anžela Gasparjan Natalja Golomidova Denis Jartsev Mihail Igolnikov Husein Halmurzajev Anastasijia Konkina Musa Moguškov Alena Prokopenko Inal Tasojev Kazbek Zankišijev |
|  Japani Chizuru Arai Sarah Asahina Hisayoshi Harasawa Sōichi Hashimoto Shōichirō Mukai Kenta Nagasawa Yūsei Ogawa Yōko Ōno Akira Sone Momo Tamaoki Tsukasa Yoshida Arata Tatsukawa |  Ranska Clarisse Agbegnenou Benjamin Axus Guillaume Chaine Axel Clerget Aurelien Diesse Marie-Eve Gahié Priscilla Gneto Alexandre Iddir Cyrille Maret Anne Fatoumata M'Bairo Hélène Receveaux Audrey Tcheuméo |  Etelä-Korea An Baul An Chang-rim Ahn Joon-sung Cho Gu-ham Choi In-hyuk Gwak Dong-han Han Mi-jin Jeong Hye-jin Kim Chol-gwang Kim Ji-jeong Kim Ji-su Kim Jin-a Kim Min-jong Kim Min-jeong Kwon Sun-yong Kwon You-jeong Lee Seung-su Ri Hyo-sun |
Jack Taylor (uimari)

| Mitalit | Mitalit | Mitalit |  |
| --- | --- | --- | --- |
|  Taylor (oik.) vuonna 1950. |  Taylor (oik.) vuonna 1950. |  Taylor (oik.) vuonna 1950. |  |
Maa:   Yhdysvallat
Miesten uinti
|  Olympialaiset  |  Olympialaiset  |  Olympialaiset  |  |
|  Pronssia | Helsinki 1952 | 100 m selkäuinti |  |
Jack George Neil Taylor (31. tammikuuta 1931 Akron, Ohio – 30. toukokuuta 1955 Guantanamo Bayn laivastotukikohta, Kuuba) oli yhdysvaltalainen uimari ja olympiamitalisti.
Taylor voitti 100 selkäuinnissa olympiapronssia Helsingissä 1952. Hän työskenteli Yhdysvaltain armeijassa hävittäjälentäjänä ja sai surmansa harjoitteluonnettomuudessa Kuuban Guantanamo Bayssä 24-vuotiaana.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Jack Taylor (uimari) Wikimedia Commonsissa
I’ve Only Just Begun

I've Only Just Begun on Elias Koskimiehen käsikirjoittama ja ohjaama lyhytelokuva.
KOP-kolmio

KOP-kolmio keväisenä iltana vuonna 2010.
KOP-kolmio on Turussa Kauppatorin laidalla sijaitseva liikekiinteistö ja ostoskeskus, joka on valmistunut vuonna 1964. Sen on suunnitellut vuonna 1962 arkkitehti Viljo Revell alun perin Kansallis-Osake-Pankin konttoriksi. KOP-kolmio oli Turun ensimmäinen ostoskeskus, ja se oli tehty varta vasten uudenlaiselle ”city-ihmiselle” autoistuvassa kaupungissa. Rakennuksen nimi tulee sen tilaajasta, Kansallis-Osake-Pankista (sittemmin Merita Pankki ja nykyisin Nordea) ja muodosta. Rakennuksen alin kerros on neliskanttinen, mutta muut kerrokset ovat kolmioita.
KOP-kolmio rakennettiin arkkitehti Sebastian Gripenbergin suunnitteleman Postitalon tilalle, joka purettiin 1961. Rakennuttajana aloitti Rakennusliike Ahti A. Ahtola Oy, joka kuitenkin ajautui talousvaikeuksiin ja joutui jättämään urakan kesken. Työtä jatkoi Rakennustoimisto Ruola Oy.
Rakennuksen julkisivu sisäpihan eli ”hypotenuusan” puolelta vuonna 2006.
Rakennuksen julkisivu on travertiinia ja väritys modernistisia periaatteita noudattava valkoinen. Julkisivussa käytetään samoin modernistisesti lasia, paljon enemmän kuin vanhemmissa naapurirakennuksissa. Torin puoleinen kulma jätettiin avoimeksi, ja kadulta nousivat liukuportaat toisen kerroksen pankkisaliin.
Valmistuttuaan vuonna 1964 KOP-kolmio sai positiivisen vastaanoton kaupungissa, ja sitä pidettiin modernina maamerkkinä sekä tulevaisuuden ratkaisuna. Jälkikäteen rakennusta on arvosteltu Turun rumimmaksi rakennukseksi mm. kuluneen ja likaisen julkisivunsa takia, jota koristivat 90-luvulla räikeät ja sekalaiset mainokset. Saneerauksen jälkeen rakennuksen maine on muuttunut huomattavasti positiivisemmaksi, ja se mielletään nykyään merkittäväksi ja tunnetuksi osaksi Turun keskustanäkymää.
Ajan saatossa KOP-kolmio on kokenut useita muutoksia. Alun perin kauppakeskuksen läpi kulki kaksi diagonaalista kauppakäytävää, joiden varrella oli pieniä putiikkeja. Vuonna 1992 Åbo Akademin säätiö osti rakennuksen, ja 1996 sen nimi muutettiin Mezzoksi. Samalla toiseen kerrokseen avattiin ravintola ja alakertaan uusia liikkeitä.
Vuonna 2006 kiinteistön osti turkulaisen Rauno Puolimatkan sijoitusyhtiö. Paria vuotta myöhemmin 2008 valmistui koko rakennuksen kattanut julkisivukorjaus ja merkittävä remontti, jossa mm. pahasti tummunut ulkopinta uusittiin kokonaan. Samalla kiinteistön nimi muutettiin takaisin KOP-kolmioksi. Remontin jälkeen liiketiloissa on toiminut mm. vaate- ja kenkäliikkeitä kuten H&M, Dinsko, Aleksi 13 sekä useita kahviloita. Rakennuksen ylemmissä kerroksissa toimii lukuisia yrityksiä sekä Lounais-Suomen maistraatti.
Kirjallisuutta

Lahtinen, Rauno: KOP-kolmio. Maamerkki Turun sydämessä.  Raisio:  Rausanne, 2014.  ISBN 978-952-93-4824-4.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta KOP-kolmio Wikimedia Commonsissa
KNX

KNX-standardin logo.
KNX on avoin standardi rakennusautomaatioon, jolla ohjataan valaistusta, turvajärjestelmiä, energiankäyttöä ynnä muita.
KNX on kehitetty aiemmista standardeista: European Home Systems Protocol (EHS), BatiBUS ja European Installation Bus (EIB tai Instabus).
Standardit

EN 50090
ISO/IEC 14543
Aiheesta muualla

The KNX Association
Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista. 
Alkuperäinen artikkeli: en:KNX (standard)
Käännös suomeksi
Jääkiekon naisten maailmanmestaruuskilpailut 2003

Jääkiekon naisten maailmanmestaruuskilpailut 2003 oli tarkoitus järjestää Kiinan Pekingissä 4.–9. huhtikuuta 2003, mutta se peruttiin SARS-epidemina takia.
Venäjän, Saksan, Ruotsin ja Sveitsin maajoukkueet olivat jo Kiinassa, kun Yhdysvaltojen ja Suomen miehistö odottivat maissaan IIHF:n päätöstä turnauksen perumisesta. Kanadan maajoukkue ei olisi edes päässyt matkustamaan turnauspaikalle heidän viranomaisten kieltäessä matkustamisen epidemiamaihin.
Pelkästään pääsarjan turnaus peruttiin, alempien divisioonien kilpailut järjestettiin normaalisti.
Loppusijoitukset

Joukkue nousee seuraavalle sarjatasolle
Joukkue tippuu alemmalle sarjatasolle
Aiheesta muualla

IIHF:n turnauspuu 2003 (englanniksi)
Summary from the Women's Hockey Net (englanniksi)
Jääkiekon naisten maailmanmestaruuskilpailut
1990
1992
1994
1997
1999
2000
2001
2003
2004
2005
2007
2008
2009
2011
2012
2013
2014
2015
2016
2017
2018
2019
2020
2021
2022
2023
2024
Vuoden 2003 kansainvälinen jääkiekko
| --- | --- |
Miehet: MM-kisat ● 1. divisioona ● 2. divisioona ● 3. divisioona
Naiset: MM-kisat ● 1. divisioona ● 2. divisioona ● 3. divisioona
U20: MM-kisat ● 1. divisioona ● 2. divisioona ● 3. divisioona
U18: MM-kisat ● 1. divisioona ● 2. divisioona ● 3. divisioona
Jack Teagarden

| Jack Teagarden |
| --- | --- |

Henkilötiedot
Syntynyt: 20. elokuuta 1905 Vernon, Texas, Yhdysvallat
Kuollut: 15. tammikuuta 1964 (58 vuotta)
Muusikko
Tyylilajit:  jazz
Soittimet:  pasuuna
Levy-yhtiöt:  RCA Victor 
Aiheesta muualla
jackteagarden.com
  [ Muokkaa Wikidatassa ] [ ohje ]  
Weldon Leo ”Jack” Teagarden (20. elokuuta 1905 – 15. tammikuuta 1964) oli yhdysvaltalainen jazzmuusikko, pasunisti, laulaja ja orkesterinjohtaja. Häntä pidetään yhtenä tärkeimmistä jazzpasunisteista ja hänen tyylinsä antoi vaikutteita monille myöhemmille pasunisteille. Muun muassa Tommy Dorsey ihaili Teagardenin soittoa ja Glenn Millerin sanotaan alkaneen väheksyä omaa pasuunansoittoaan soitettuaan Teagardenin kanssa Ben Pollackin yhtyeessä.
Elämä

Teagarden syntyi Vernonissa, Texasissa, vuonna 1905. Hänen äitinsä oli ragtime-pianisti ja sisaruksista nuorempi veli Charlie soitti trumpettia, sisar Norma pianoa ja toinen veli Clois rumpuja. Jack aloitti viisivuotiaana myös soittaa pianoa, mutta vaihtoi myöhemmin baritonisaksofoniin ja lopulta 10-vuotiaana pasuunaan. Hän soitti erinäisissä yhtyeissä Yhdysvaltojen lounaisosassa, mukaan lukien orkesterinjohtaja Peck Kellyn kokoonpanossa vuosina 1921–1922. Hän myös johti lyheyn aikaa omaa yhtyettään Kansas Cityssä.
Teagarden löi itsensä läpi vuonna 1928 muuttaessaan New Yorkiin. Hän soitti Ben Pollackin yhtyeessä ja tämän lisäksi nauhoitti muun muassa Roger Wolfe Kahnin, Eddie Condonin, Red Nicholsin ja Louis Armstrongin kanssa. Laulajana hänen debyyttinsä oli Condonin yhtyeen vuonna 1928 nauhoittama ”Makin’ Friends”. Vuonna 1933 hän liittyi Paul Whitemanin orkesteriin, mikä viivästytti osaltaan pasunistin nousua huipulle. Hän menetti viisivuotisen pestinsä takia mahdollisuuden liittyä yhtyeeseen, jonka Teagardenin kanssa Pollackin alaisuudessa soittaneet muusikot halusivat perustaa vuonna 1935. Koska Teagarden oli kiinni Whitemanin orkesterissa, nousi perustetun yhtyeen johtajaksi lopulta Bob Crosby.
Teagardenin soittotyyli ei päässyt juurikaan esiin Whitemanin musiikkityylissä. Hän soitti toisinaan trumpetistiveljensä Charlien ja saksofonisti Frank Trumbauerin kanssa nimellä ”The Three T’s”. Vuonna 1939 Teagarden lopulta jätti Whitemanin perustaakseen oman yhtyeensä, mutta ei saavuttanut suurta kaupallista suosiota ja oli yhtyeen hajotessa vuonna 1946 vararikon partaalla.
Vuosina 1947–1951 Teagarden nauhoitti Louis Armstrongin All-Stars-yhtyeen kanssa. Myöhemmin hän johti Dixieland-sekstettiä, jossa soittivat muun muassa Jimmy McPartland, Earl Hines ja Jackin veli Charlie Teagarden. Yhtye pysyi koossa koko Teagardenin loppu-uran asti. Vuonna 1963 pasunisti järjesti perheensä kanssa yhteisen konsertin Montereyn jazzfestivaaleilla. Teagarden kuoli tammikuussa 1964 keuhkokuumeeseen.
Jupp Heynckes

| 0 | 1 | 2 | 3 |
| --- | --- | --- | --- |

Henkilötiedot
Koko nimi: Josef Heynckes
Syntymäaika: 9. toukokuuta 1945 (ikä 79)
Syntymäpaikka: Mönchengladbach, Saksa
Pituus: 180 cm
Lempinimi: Don Jupp
Seura
Seura: -
Tehtävä: päävalmentaja
Seurat
| Vuodet | Seura | O | (M) |
| 1963–1967 |  Borussia Mönchengladbach | 82 | (50) |
| 1967–1970 |  Hannover 96 | 86 | (25) |
| 1970–1978 |  Borussia Mönchengladbach | 226 | (168) |
Maajoukkue
| 1967–1976 |  Saksa | 39 | (14) |
Valmennusura
1979–1987:  Borussia Mönchengladbach
1987–1991:  Bayern München
1992–1994:  Athletic Bilbao
1994–1995:  Eintracht Frankfurt
1995–1997:  CD Tenerife
1997–1998:  Real Madrid
1999–2000:  SL Benfica
2001–2003:  Athletic Bilbao
2003–2004:  Schalke
2006–2007:  Borussia Mönchengladbach
2009:  Bayern München
2009–2011:  Bayer Leverkusen
2011–2013:  Bayern München
2017–2018:  Bayern München
 Seurajoukkueuran tilastot kattavat vain kansalliset sarjat.
Josef "Jupp" Heynckes (s. 9. toukokuuta 1945) on jalkapallovalmentaja ja entinen jalkapalloilija.
Hän voitti jalkapallon maailmanmestaruuden vuonna 1974 Saksan jalkapallomaajoukkueessa. Hän on Ernst Happelin, Ottmar Hitzfeldin, José Mourinhon, Carlo Ancelottin ja Pep Guardiolan ohella voittanut valmentajana Mestarien liigan kahdessa eri seurassa.
Ura pelaajana

Heynckes edusti Bundesligassa pääasiassa Borussia Mönchengladbachia (1965–67 ja 1970–78), jonka riveissä voitti neljä saksanmestaruutta (1971 ja 1975–77). Heynckes on Bundesliigahistorian parhaimpia maalintekijöitä, hän teki kaikkiaan 220 maalia 369 pelissä. Saksan Cupin voitto tuli vuonna 1973. Jupp Heynckes voitti UEFA Cupin Borussia Mönchengladbachin joukkueessa vuonna 1975 ja vuonna 1977 he pääsivät Euroopan Cupin loppuotteluun. Kolmen kauden ajan Heynckes edusti Hannover 96:ta (1967–70). Saksan maajoukkueessa hän pelasi 39 maaottelua ja teki niissä 14 maalia vuosina 1967–1976. Heynckes voitti maailmanmestaruuden vuoden 1974 MM-kisoissa, vaikkakin pelasi turnauksessa vain yhden puoliajan ja euroopanmestaruuden vuoden 1972 EM-kisoissa.
Ura pelaajana > Meriitit pelaajana

Maailmanmestaruus: 1974
Euroopan-mestaruus: 1972
Euroopan Cup
Hopeaa: 1977
UEFA Cup: 1975
Hopeaa: 1973
Saksan mestaruus (4): 1971, 1975, 1976, 1977
Hopeaa: 1974, 1978
Saksan Cup: 1973
Bundesligan maalikuninkuus 1974, 1975
Ura valmentajana > Meriitit valmentajana

Mestarien liiga (2): 1998, 2013
Hopeaa: 2012
UEFA Cup
Hopeaa: 1980
Saksan mestaruus (4): 1989, 1990, 2013, 2018
Hopeaa (4): 1988, 1991, 2009, 2012
Saksan cup: 2013
Hopeaa (5): 2007, 2009, 2012, 2014, 2018
Vuoden jalkapallovalmentaja Saksassa (2): 2013, 2018
FIFA:n vuoden valmentaja: 2013
Jacinto Argaya Goicoechea

Jacinto Argaya Goicoechea (28. marraskuuta 1903 Vera de Bidasoa – 12. maaliskuuta 1993) oli espanjalainen roomalaiskatolinen piispa. Hänet vihittiin papiksi 2. kesäkuuta 1928 ja nimitettiin Valencian arkkihiippakunnan vihkipiispaksi sekä Geraksen titulaaripiispaksi 15. elokuuta 1952. Piispaksi vihkiminen seurasi 26. lokakuuta. Pääkonsekraattorina toimi Marcelino Olaechea Loizaga, jota avustivat Enrique Delgado y Gómez ja José García y Goldaraz.
Argaya Goicoechea sai 12. syyskuuta 1957 nimityksen Mondoñedon (vuodesta 1959 Mondoñedo-Ferrol) ja 18. marraskuuta 1968 San Sebastiánin piispaksi. Hän osallistui Vatikaanin toiseen kirkolliskokoukseen. Hän jäi eläkkeelle 16. helmikuuta 1979.
Ivalon terveyskeskus

| Ivalon terveyskeskus |
| --- | --- |
Osoite:  Sairaalantie 15, 99800 Ivalo
Sijainti:  Ivalo, Inari
Koordinaatit:  68.65674°N, 27.52430°E
Rakennustyyppi:  terveyskeskus
Valmistumisvuosi:  1973
Runkorakenne:  betoni
Julkisivumateriaali:  tiili
Kerrosluku:  2
Kerrosala:  alkujaan 2 058 m2
Lääkärin vastaanotot
 
Lisää rakennusartikkeleitaArkkitehtuurin teemasivulla
Infobox OKNimi-testi OK: 
Ivalon terveyskeskus on Inarin kunnan keskustaajamassa Ivalossa toimiva terveyskeskus.  Se on kunnan pääterveyskeskus, jonka ohella Inarissa on terveystalo Inarin kirkonkylässä ja Sevettijärvellä. Alkuvuonna 2020 Inarin johtavana lääkärinä toimi Outi Liisanantti.
Betonirunkoinen, tiiliverhoiltu, kaksikerroksinen terveyskeskusrakennus valmistui vuonna  1973.
Terveyskeskus päivystää ja palvelee ajanvarauksella kiireettömissä asioissa arkisin kello 8–16. Akuuttisairaanhoitoa ja päivystyspalveluja voi hätätilanteissa saada päivittäin ympärivuorokautisesti (24 h). Iltaisin, öisin ja viikonloppuna hoitotarpeesta tulee soittaa päivystävälle sairaanhoitajalle ja hoitoon tullaan vuodeosaston kautta.
Ympärivuorokautista akuuttisairaanhoitoa ja yöpäivystystä on hätätilanteissa tarjolla myös kauempana Rovaniemellä Lapin keskussairaalan päivystyksessä (Ounasrinteentie 22, Rovaniemi).
Ivalon terveyskeskus esitetään eräänä television rikosdraamasarja Ivalon tapahtumapaikoista.
Aiheesta muualla

Antti Halonen (24.1.2020) IL Ivalossa: Ei koronavirusta – helpottava testitulos julkaistiin (iltalehti.fi)
Jättiläistähti

Nimeäminen · Luokittelu
Kehitys · HR-kaavio · Nukleosynteesi

Tähtijärjestelmä · Eksoplaneetta

Luettelot tähdistä
Synty ja kehitys
Synty · Prototähti · Esipääsarja · Pääsarja
Horisontaalihaara · Asymptoottihaara
Esiplanetaarinen sumu · Planetaarinen sumu
Wolfin–Rayetin tähti · Valesupernova
Supernova · Hypernova
Luminositeettiluokitus
Alikääpiö · Kääpiö (Punainen · Keltainen · Sininen)
Alijättiläinen · Jättiläinen (Punainen · Sininen)
Kirkas jättiläinen · Ylijättiläinen (Punainen · Sininen)
Hyperjättiläinen
Spektriluokitus
O · B · A · F · G · K · M
Bariumtähti · Hiilitähti · Teknetiumtähti
Jäänteet
Valkoinen kääpiö · Musta kääpiö · Heliumplaneetta
Neutronitähti (Pulsari · Magnetar) · Musta aukko
Nukleosynteesi
Alfareaktio · Kolmialfareaktio · Heliumleimahdus
Hiilisykli · Hiilen fuusio · Neutronisieppaus · Nova
Yleiset ominaisuudet
Ikä · Magnitudi · Metallisuus · Luminositeetti
Aiheeseen liittyvää
Ruskea kääpiö · Ruskea alikääpiö · Planeetta
Tähtijoukko (Avoin · Pallomainen) · Tähdistö
Auringon ominaisuudet
Jättiläistähti on noin 10–100 kertaa Aurinkoa suurempi ja 10–1 000 kertaa kirkkaampi tähti. Kuumemmat jättiläiset ovat yleensä kirkkaampia ja pienempiä kuin kylmemmät jättiläistähdet. Tunnetuimpia jättiläistähtiä ovat punaiset jättiläiset.
Jättiläiset luetaan luminositeettiluokkaan III ja kirkkaat jättiläiset luokkaan II. Jättiläistähdiksi voidaan kutsua mitä tahansa seuraavista tähtityypeistä: hyperjättiläiset, ylijättiläiset ja jättiläiset. Jättiläistähdet ovat monesti kirkkaudeltaan vaihtelevia sykkiviä muuttujia. Normaaleja luokan III jättiläisiä ovat sininen Mimosa, keltaiset Capella, Pollux,Dubhe, Arcturus, Aldebaran ja Kochab sekä Mira.
Ns. kirkkaita luokan II jättiläisiä ovat muun muassa Adhara, Almach ja Cacrux.
Tähdestä tulee jättiläistähti, kun sen ytimen fuusioreaktioiden vaatima vety loppuu ja sopeutuminen uuteen energiatasapainoon laajentaa voimakkaasti tähden uloimpia kerroksia. Pintalämpötila putoaa, mutta kokonaiskirkkaus kasvaa pinta-alan suuren kasvun vuoksi.
Jättiläistähtien ominaisuuksia

Luminositeettiluokan III jättiläisten ominaisuuksia.
| Spektriluokka | Pintalämpötila | Säde (Auringon = 1) | Massa (Auringon = 1) | Absoluuttinen näennäinen kirkkaus MV | Kokonaissäteilyteho  eli Bolometrinen Luminositeetti, (Auringon = 1) | Elokelpoisen vyöhykkeen säde AU |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| B0 | 29 000K | 15 | 20 | –5,1 | 1 100 000 | 1 000 |
| B5 | 15 000K | 8 | 7 | –2,2 | 1 800 | 42 |
| A0 | 10 000K | 5 | 4 | +0,0 | 110 | 11 |
| F0 | 7 200K | 5 | 2 | +0,5 | 60 | 7,7 |
| G0 | 5 800K | 6 | 1,0 | +1,0 | 34 | 5,8 |
| G5 | 5 100K | 10 | 1,1 | +0,9 | 43 | 6,6 |
| K0 | 4 700K | 15 | 1,1 | +0,7 | 60 | 7,7 |
| K5 | 3 900K | 25 | 1,2 | –0,2 | 220 | 15 |
| M0 | 3 800K | 40 | 1,2 | –0,4 | 330 | 18 |
| M5 | 3 300K | 80 | 1,2 | –0,3 | 930 | 30 |
Aiheesta muualla

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
Tähdet ja avaruus: Kuoleva jättiläistähti saattoi mahdollistaa Maan elämän
Jättiläiset ja ylijättiläiset
Jan Rytter

| Jan Rytter> Henkilötiedot |
| --- | --- |
Koko nimi:  Jan Christian Rytter
Syntynyt: 5. syyskuuta 1973 (ikä 51) Aalborg, Tanska
Kansalaisuus:   Tanska
Uran tiedot
Laji:  jousiammunta
Jan Christian Rytter (s. 5. syyskuuta 1973 Aalborg) on tanskalainen jousiampuja. Hän edusti Tanskaa Barcelonan kesäolympialaisten 1992 miesten yksilökilpailussa sijoittuen sijalle 64. Barcelonassa 1992 hän kuului myös Tanskan joukkueeseen miesten joukkuekilpailussa. Rytter kilpaili myös kolmissa maailmanmestaruuskilpailuissa vuosina 1991 Krakovassa, 1993 Antalyassa ja 1997 Istanbulissa.
Jacinto Convit

Jacinto Convit vuonna 1938.
Jacinto Convit García (11. syyskuuta 1913 Caracas – 12. toukokuuta 2014 Caracas) oli venezuelalainen tutkijalääkäri, joka tunnetaan varsinkin lepraa ja leishmaniaasia koskevasta työstään.
Convit valmistui lääketieteen tohtoriksi Venezuelan keskusyliopistosta 27. syyskuuta 1938. Hän sai vaimonsa Rafaelan kanssa lapset Francisco (s. 1948), Oscar (s. 1949), Antonio (s. 1952) ja Rafael (s. 1952). Hänestä tehtiin huhtikuussa 1961 Orden del Libertadorin kolmannen luokan jäsen (Comendador).
Jacinto Convitin opetusura alkoi vuonna 1940. Hän sai vuonna 1987 Asturian ruhtinaan palkinnon ja oli 1988 ehdolla Lääketieteen Nobelin-palkinnon saajaksi.
Jan Saijets

| Jan Saijets> Saamelaiskäräjien jäsen |
| --- | --- |
 2016–2019 2008–2011  
Henkilötiedot
Syntynyt: 1971 Tukholma
Jan Henrik Saijets (Máhte-Per-Jovnna-Janne, s. 1971 Tukholma) on suomensaamelainen tekniikan tohtori.
Janne Saijets oli saamelaiskäräjien jäsen ensimmäisen kerran nelivuotiskaudella 2008–2011. Hänet valittiin uudelleen toimikaudelle 2016–2019.