stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
I Am Number Four (elokuva)

| I Am Number Four |
| --- | --- |

Ohjaaja:  D. J. Caruso
Käsikirjoittaja:   Alfred Gough  Miles Millar  Marti Noxon 
Tuottaja:  Michael Bay
Säveltäjä:  Trevor Rabin
Kuvaaja:  Guillermo Navarro
Leikkaaja:   Vince Filippone  Jim Page 
Valmistustiedot
Valmistusmaa:  Yhdysvallat
Tuotantoyhtiö:   DreamWorks SKG  Reliance Big Entertainment  Bay Films 
Levittäjä:  Fórum Hungary Netflix
Ensi-ilta:  2011
Kesto:  110 min
Alkuperäiskieli:  englanti
Aiheesta muualla
IMDb 
Elonet
AllMovie
Infobox OKNimi-testi OK: 
I Am Number Four on vuonna 2011 ilmestynyt yhdysvaltalainen nuorten tieteiselokuva, jonka on ohjannut D. J. Caruso ja jonka pääosia näyttelevät Alex Pettyfer, Timothy Olyphant, Teresa Palmer, Dianna Agron, Kevin Durand ja Callan McAuliffe. Elokuva perustuu samannimiseen romaaniin vuodelta 2010. Elokuvakäsikirjoituksen ovat tehneet Al Gough, Miles Millar ja Marti Noxon.
The Hollywood Reporter arvioi elokuvan budjetiksi 50–60 miljoonaa Yhdysvaltain dollaria. Elokuva julkaistiin 18. helmikuuta 2011.
Näyttelijät

| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
|  Alex Pettyfer  | … |  John Smith/Numero 4   |
|  Dianna Agron  | … |  Sarah Hart   |
|  Timothy Olyphant  | … |  Henri   |
|  Kevin Durand  | … |  Mogadorian Commander   |
|  Teresa Palmer  | … |  Numero 6   |
|  Callan McAuliffe  | … |  Sam Goode   |
|  Jake Abel  | … |  Mark James   |
Aiheesta muualla

I Am Number Four Internet Movie Databasessa (englanniksi)
Ibanez RG

Ibanez RG220
Ibanez RG331M BOR
Ibanez RG on Ibanezin valmistama sähkökitarasarja. Ensimmäiset RG-sarjan kitarat tulivat myyntiin vuonna 1987. Silloin niissä oli tallana lisensoitu Floyd Rose Edge-talla. Nykyään RG kitaroissa on käytössä Edge Pro-, Edge Zero-, Edge III- tai Fat 10-talla. RG-sarjan kitaroissa on usein nähtävissä joko Ibanezin sekä DiMarzion mikrofoneja. RG-sarjalaiset ovat yleensä 24-nauhaisia. Osa RG-sarjan sähkökitaroista on valmistettu Etelä-Koreassa, kuten mallia RG-321: Ibanezin omalla kiinteällä tallalla varustettuna. Siinä on humbucker- tyyppiset, eli kaksoiskelaiset etu- ja takamikrofonit. Keskimmäistä mikrofonia ei tuolle mallille tyypillisesti ole.
Aiheesta muualla

A fansite for JEM and other Ibanez guitars (englanniksi)
Comparison of the RG models & RG's Bridge pick-ups (Arkistoitu – Internet Archive) (englanniksi)
Ilmari Peitsalo

Oiva Ilmari Peitsalo (20. joulukuuta 1901 Rauma – 29. kesäkuuta 1961 Naantali) oli suomalainen näyttelijä ja näytelmäkirjailija.
Peitsalo aloitti uransa vuonna 1919 Porin Työväen Teatterissa. Vuosina 1920–1925 hän oli Turun Työväen Teatterissa, 1926–1927 Viipurin Näyttämöllä, 1928 Imatran Työväen Teatterin johtajana, 1929–1930 Viipurin Työväen Teatterissa ja 1931–1935 Turun sosialidemokraattisen piirijärjestön näytelmäohjaajana, jonka jälkeen hän oli kuolemaansa saakka Turun Teatterin ja sen seuraajan Turun kaupunginteatterin palveluksessa. Vuonna 1938 Peitsalo aloitti Turun teatterin taloudenhoitajana, ja jatkoi samassa tehtävässä vuodesta 1946 lähtien kaupunginteatterissa. Peitsalo teki myös pieniä rooleja kahdeksassa elokuvassa. Hän kuoli kesäkuussa 1961 Naantalissa Luonnonmaan saaressa.
Ilmari Peitsalon puolisoita olivat näyttelijä Ragnhild Leino ja kuiskaaja Ida Miettinen. Ilmarilla ja Idalla oli kolme lasta[lähde? ], joista keskimmäinen oli näyttelijä Eila Peitsalo. Peitsalon isä oli kansanedustaja Otto Peitsalo ja hänen sisaruksistaan tunnettu on toimitusjohtaja Kalervo Peitsalo.
Filmografia

Poikani pääkonsuli (1940)
Kaksi kivaa kaveria (1944)
Minä jätän sinut (1944)
Pajasta palatsiin (1946)
Irmeli, seitsentoistavuotias (1948)
Laulava sydän (1948)
Hallin Janne (1950)
Sadan miekan mies (1951)
Ilkka Suppanen

Ilkka Suppanen (s. 1968 Kotka) on suomalainen huonekalumuotoilija ja arkkitehti. Hän on tunnetuimpia suomalaisia nykymuotoilijoita. Hän on suunnitellut tuotteita mm. Cappellinille, Woodnotesille ja Iittalalle. Tunnetuimpia hänen muotoilemistaan esineistä on Lentävä matto -sohva Hän nousi maineeseen Airbag-tuolillaan. Suppasen töitä on ollut esillä Venetsian biennaalissa ja New Yorkin Museum of Modern Artissa.
Suppanen on opiskellut arkkitehdiksi Helsingin Teknillisessä korkeakoulussa. Hän on opiskellut sisustus- ja huonekalusuunnittelua Taideteollisessa korkeakoulussa. Vuonna 1996 Suppanen yhdessä Ilkka Terhon, Teppo Asikaisen ja Timo Sallin kanssa perusti Snowcrash-ryhmän, josta tuli maailmanlaajuisesti kuuluisa muotoilun alalla.
Suppanen on opettanut suunnittelua Taideteollisessa korkeakoulussa vuodesta 1996.
Suppanen asuu Helsingissä ja Milanossa. Hän omistaa majakkalaivan.
Palkinnot

Suppanen on saanut useita tunnustuksia:
Vuoden nuori muotoilija 2001
Avotakka-palkinto 2001
Taiteen keskustoimikunnan kolmivuotinen taiteilija-apuraha 2001–2004
Bruno Mathsson -palkinto arvoltaan 100 000 kruunua vuonna 2006
Asko Avonius -palkinto 2009
Torsten ja Wanja Söderbergin palkinto 2015
Kaj Franck -muotoilupalkinto 2020
Aiheesta muualla

Ilkka Suppasen verkkosivut (englanniksi)
Ilja Musin

Ilja Aleksandrovitš Musin (ven. Илья Александрович Мусин; 1904–1999) oli venäläinen kapellimestari ja pedagogi. Useat merkittävät kapellimestarit opiskelivat hänen johdollaan Leningradin (Pietarin) konservatoriossa, mukaan lukien Valeri Gergijev, Juri Temirkanov, Semjon Bitškov, Vasili Sinaiski ja Leonid Kortšmar sekä nuoremmasta polvesta Sian Edwards ja Tugan Sohijev. Suomalaisista kapellimestareista hänen johdollaan Pietarissa opiskeli Tuomas Ollila, minkä lisäksi Musin piti joitakin mestarikursseja myös Sibelius-Akatemiassa.
Ilja Musin opetti Pietarin konservatoriossa vuosina 1933–1999. Hän teki kansainvälisen läpimurtonsa vasta 92-vuotiaana Lontoon Royal Philharmonic Orchestran kanssa. Musin kirjoitti kolme teosta orkesterinjohtamisesta: Johtamisen tekniikka, Kapellimestarin koulutus ja Elämän oppitunnit.
Ilja Medvedev

Ilja Dmitrijevitš Medvedev (ven. Илья́ Дмитрие́вич Медве́дев, s. 1995 tai 1996) on venäläinen liikemies ja nuorisopoliitikko. Hän on entisen presidentin ja pääministerin Dmitri Medvedevin poika, joka esiintyi vain vähän julkisuudessa ennen kuin kesällä 2022  liittyi näyttävästi Yhtenäinen Venäjä -puolueeseen. Hän sai samalla isänsä johtamassa puolueessa luottamustehtäviä tuonninkorvausohjelman kehittämisessä, lasten urheilun ja harrastusurheilun edistämisessä, terveydenhuollon ja yritystoiminnan tukemisessa sekä Venäjän tietoteknisessä uudistamisessa. Medvedevin näkyvän roolin yhtenä tarkoituksena on houkutella puolueelle nuorisojäseniä.
Medvedev opiskeli kansainvälistä oikeutta moskovalaisessa Mgimo-yliopistossa ja valmistui vuonna 2016. Vuonna 2020 Medvedevin isä kertoi poikansa työskentelevän yksityisillä työnantajilla liike-elämässä digitaalisen liiketoiminnan parissa. Venäjän nykyhallintoa kritisoivan The Insider -verkkolehden mukaan hän on valmistumisensa jälkeen tehnyt töitä isänsä oligarkkiystävien yrityksissä.
Ilari Kinnunen

Ilari "Ilmari" Kinnunen on suomalainen muusikko. Hän on soittanut muun muassa yhtyeissä Terveet Kädet, Lapin Helvetti, Death Trip, Kürøishi, Plan E, Bedrock, Destroyed Mania ja S/M/P.
Igor Pisarev

| Mitalit> Maa:   Neuvostoliitto.Miesten ratamelonta. Olympialaiset  | Mitalit> Maa:   Neuvostoliitto.Miesten ratamelonta. Olympialaiset  | Mitalit> Maa:   Neuvostoliitto.Miesten ratamelonta. Olympialaiset  | Maa:   Neuvostoliitto> Miesten ratamelonta. |
| --- | --- | --- | --- |
|  Hopeaa | Melbourne 1956 | K-1, 1 000 m |  |
| MM-kilpailut  | MM-kilpailut  | MM-kilpailut  |  |
|  Pronssia | Praha 1958 | K-4, 1 000 m |  |
| EM-kilpailut  | EM-kilpailut  | EM-kilpailut  |  |
|  Kultaa | Gent 1957 | K-1, 4 × 500 m |  |
|  Hopeaa | Bukarest 1965 | K-4, 10 000 m |  |
|  Pronssia | Gent 1957 | K-1, 10 000 m |  |
|  Pronssia | Poznań 1961 | K-2, 10 000 m |  |
Igor Ivanovitš Pisarev (ven. Игорь Иванович Писарев, 19. helmikuuta 1931 Pihkova – 2001) oli neuvostoliittolainen ratameloja, olympiamitalisti ja Euroopan-mestari.
Pisarev edusti Neuvostoliittoa Melbournen kesäolympialaisissa 1956, Rooman kesäolympialaisissa 1960 ja Tokion kesäolympialaisissa 1964. Melbournessa 1956 hän sijoittui 10 000 metrin kajakkiyksikössä viidenneksi ja saavutti hopeaa 1 000 metrin kajakkiyksikössä ajalla 4.15,3 ruotsalaisen Gert Fredrikssonin voittaessa kultaa 2,5 sekunnin erolla. Roomassa 1960 Pisarev kuului Neuvostoliiton viidenneksi sijoittuneeseen joukkueeseen 4 × 500 metrin kajakkinelosessa. Tokiossa 1964 hän sijoittui 1 000 metrin kajakkiyksikössä yhdeksänneksi. Pisarev saavutti Gentissä 1957 Euroopan-mestaruuden ja EM-pronssia, Prahassa 1958 MM-pronssia sekä Bukarestissa 1965 EM-hopeaa ja Poznańissa 1961 EM-pronssia.
Pisarev edusti seuratasolla Pietarin Dynamoa. Hän oli pituudeltaan 180-senttimetrinen ja painoi 78 kilogrammaa.
Igor Plotnitski

Igor Plotnitski
Igor Venediktovitš Plotnitski (ven. Игорь Венедиктович Плотницкий, ukr. Ігор Венедиктович Плотницький; s. 24. kesäkuuta 1964) on Luhanskin kansantasavaltaa edustanut ukrainalainen separatistijohtaja.
Plotnitski suoritti asepalvelusta vuosina 1982–1991 ja sai majurin sotilasarvon. Hän sai maisterin oppiarvon julkispalveluissa Itä-Ukrainan kansallisesta yliopistosta vuonna 2008. Plotnitski työskenteli ennen kapinallisiin liittymistä kuluttajansuojan valvojana ja osallistui liiketoimintaan. Huhtikuussa 2014 hän johti kapinallista Zarja-pataljoonaa. Plotnitski toimi toukokuusta 2014 Luhanskin separatistihallinnon puolustusministerinä ja nousi marraskuussa 2014 sen johtajaksi. Elokuussa 2016 Plotnitski selviytyi autoonsa kohdistuneesta pommi-iskusta. Hänen molemmat vanhempansa kuolivat syyskuussa 2016 Venäjällä. Kuolinsyyksi ilmoitettiin sienimyrkytys. Syyskuussa 2016 Plotnitskin neuvonantajana toiminut henkilö teki itsemurhan hirttäytymällä oltuaan vangittuna vallankaappauksen suunnittelusta syytettynä. Tammikuussa 2017 Plotnitskia Luhanskin kansantasavallan johtajana edeltänyt Valeri Bolotov kuoli yllättäen Moskovassa väitettyyn sydänkohtaukseen vain viikkoja sen jälkeen kun oli syyttänyt Plotnitskia vallan anastuksesta.
Marraskuussa 2017 Plotnitski päätti erottaa Luhanskin kansantasavallan sisäministeri Igor Kornetin, joka ei suostunut eroamaan. Kornet komensi aseelliset joukot tukkimaan kulun Luhanskin keskeisille hallintorakennuksille. Donetskin kansantasavallasta saapuneet aseelliset joukot ottivat kiistassa Kornetin puolen. Plotnitski pakeni Venäjälle. 24. marraskuuta 2017 hänen ilmoitettiin eronneen. Virallisesti eron syiksi mainittiin terveysongelmat, joita olivat vaikeuttaneet taisteluvammat ja aivotärähdys. Plotnitskin seuraajaksi Luhanskin kansantasavallan johtajana nousi hänen erostaan ilmoittanut Leonid Pasetšnik.
Plotnitskia vastaan ovat asettaneet pakotteita Ukraina, Euroopan unioni, Yhdistynyt kuningaskunta, Yhdysvallat, Kanada, Sveitsi, Australia ja Japani. Plotnitski on naimisissa, ja hänellä on poika ja tytär. Maaliskuussa 2021 Ukraina tuomitsi Plotnitskin poissaolevana elinkautiseen vankeusrangaistukseen osuudestaan Ukrainan ilmavoimien Iljušin Il-76:n terroristiseen alas ampumiseen kesäkuussa 2014. Plotnitski on väittänyt Ukrainan olevan juutalaisten hallinnassa.
Huotari

Huotari on suomalainen sukunimi.  Huotareita oli Suomessa 1. elokuuta 2022 yhteensä 3614 henkilöä. Sukunimien yleisyyslistalla Huotari on sijalla 194.  Sukunimeä tavataan yleisimmin Suomessa Kainuun seudulla ja siellä erityisesti Kuhmossa, jossa toimii vuonna 2001 perustettu Huotarien sukuseura ry .
Iisalmesta löytyy kylä nimeltä Huotari.
Tunnettuja nimenkantajia

Aleksanteri Huotari (s. 2003), pesäpalloilija, Mikko Huotarin poika
Anne Huotari (s. 1959), kansanedustaja (Vasemmistoliitto)
Anni Huotari (o.s. Torvelainen, 1874–1943), kansanedustaja (SDP)
Anton Huotari (1881–1931), päätoimittaja ja kansanedustaja (SDP), Anni Huotarin puoliso
Aune Huotari (1903–1932), lastenkirjailija
Ellinoora Huotari (s. 1997), salibandyn pelaaja
Heikki Huotari (s. 1960), taidemaalari
Heimo Huotari (1913–1990), päätoimittaja
Ilmari Huotari, Peter Franzénin esittämä kuvitteellinen henkilöhahmo videopelissä Alan Wake II.
Ismo Huotari (s. 1988), pesäpalloilija
Jouko Huotari (1918–2004), jatkosodan aikainen hävittäjälentäjä
Kaarlo Huotari (1858–1931), pappi, opettaja ja suomentaja
Kalevi Huotari (1924–1975), kansanedustaja (SMP, SKYP)
Marianne Huotari (s 1986), keramiikka- ja tekstiilitaiteilija
Mikko Huotari (s. 1976), pesäpalloilija
Nelli Huotari (s. 2005), pesäpalloilija, Mikko Huotarin tytär
Paavo Huotari (s. 1988), pappi ja väitöskirjatutkija
Pekka Huotari (s. 1962), näyttelijä
Päivi Huotari, Maatalousyrittäjien eläkelaitoksen (Mela) toimitusjohtaja
Samuel Huotari (s. 2007), pesäpalloilija, Mikko Huotarin poika
Satu Huotari (s. 1967), jääkiekkoilija
Soili Huotari (s. 1964), viisiottelija
Tauno-Olavi Huotari (1942–2011), historiantutkija
Voitto Huotari (s. 1943), Mikkelin hiippakunnan ent. piispa.
Aiheesta muualla

Huotarien sukuseura
| --- | --- |
: Tällä täsmennyssivulla luetellaan henkilöitä, joilla on sama sukunimi.
Huovari (Padasjoki)

Huovari
| --- | --- |
Sijainti:  Padasjoki Päijät-Häme Suomi
Vesialue:  Päijänne
Korkein kohta:  100 m 
Pinta-ala:  79 ha  
muokkaa - muokkaa wikitekstiä - muokkaa Wikidataa
Huovari  on Päijänteen saari Päijät-Hämeessä Padasjoella. Siitä osa kuuluu Päijänteen kansallispuistoon.
Maantietoa

Saari on 1,8 kilometriä pitkä, 940 metriä leveä ja sen pinta-ala on 79 hehtaaria . Sen pohjoispäässä on kolme niemeä, joista Pirinkärki on yli 600 metriä pitkä ja juurestaan kapea. Niemen kärjessä niemi laajenee suuremmaksi. Saari sijaitsee Kelventeen lounaispuolella Padasjoenselän ja Avainselän välissä lähellä mannerta. Mantereeseen Hirtniemen Kirjosniemeen on matkaa alle 100 metriä. Saaren rantojen läheisyydessä on kaksi luotoa ja länsipuolella sijaitsee lisäksi Takunsaaret ja Rahasaaret. Kelvenneen on matkaa yli 600 metriä ja matkalla sinne sijaitsee Kurtinsaari ja sen luoto. Vielä on mainittava kaakkoispuolella sijaitseva Hietasaari. Saaren keskikohdassa on laakea mäki, joka kohoaa 22 metrin korkeuteen Päijänteestä. Saareen tulee yhdystieltä 14167 kylätie, joka ylittää saaren välisen salmen pengertietä pitkin. Pengertien keskellä on kapea silta-aukko. Saarella on kiinteää asutusta yhden tilan verran ja vapaa-ajan asuntoja on alle 40. Niille tulee tiet saarella risteilevasta tieverkosta. Huovarin ja Kurtinsaaren välistä kulkee veneväylä.
Luontoarvoja

Saaren Piriniemen kärki muodostaa pienen luonnonsuojelualueen, joka kuuluu Päijänteen kansallispuistoon yhdessä läntisten naapurisaarten kanssa. Kansallispuiston alueet muodostavat yhden Natura 2000-alueen Päijänteen alueen (10 857 hehtaaria, FI0335003).
Igor Potapovitš

| Mitalit | Mitalit | Mitalit |  |
| --- | --- | --- | --- |
|  Igor Potapovitš, Atlanta 1996 |  Igor Potapovitš, Atlanta 1996 |  Igor Potapovitš, Atlanta 1996 |  |
Maa:   Kazakstan
Miesten yleisurheilu
| MM-kilpailut (sisäradat)  | MM-kilpailut (sisäradat)  | MM-kilpailut (sisäradat)  |  |
|  Kultaa | Pariisi 1997 | seiväshyppy |  |
|  Hopeaa | Barcelona 1995 | seiväshyppy |  |
Igor Potapovitš (s. 6. syyskuuta 1967 Almaty, Kazakstanin SNT, Neuvostoliitto) on entinen kazakstanilainen seiväshyppääjä.
Potapovitš voitti nuorten maailmanmestaruuden 1986 ja yleisurheilun maailmancupin 1992. Hän sijoittui toiseksi vuoden 1995 yleisurheilun sisäratojen maailmanmestaruuskilpailuissa ja voitti mestaruuden vuonna 1997. Aasian kisoissa hän voitti kultaa vuosina 1994 ja 1998. Aasian mestaruuskilpailuissa hän sai hopeaa 1993 ja kultaa 1998. Vuoden 1996 kesäolympialaisissa Atlantassa hän sijoittui neljänneksi.
Potapovitš hyppäsi ulkorataennätyksensä 592 cm vuonna 1992. Itsenäistä Kazakstania edustaessaan hän hyppäsi heinäkuussa 1996 voimassa olevan Aasian ennätyksen 590 cm. Hänen nimissään on myös sisäratojen Aasian ennätys 592 cm helmikuulta 1998.
Käännös suomeksi
Huhmari (Hämeenlinna)

| Huhmari |
| --- | --- |
Valtiot:  Suomi
Maakunnat:  Kanta-Häme
Kunnat:  Hämeenlinna
Koordinaatit:  61°11′37″N, 25°07′57″E
Vesistöalue ja valuma-alueen tietoja
Päävesistöalue:  Kokemäenjoen vesistö (35)
Valuma-alue:  Kukkian reitin valuma-alue (35.78)
Laskujoki:  oja Särkijärveen 
Järvinumero:  35.787.1.037
Mittaustietoja
Pinnankorkeus:  128,2 m  
Rantaviiva:  0,404 km  
Pinta-ala:  0,984 ha  
Saaria:  ei saaria 
 fiHuhmari 
Huhmari  on Kanta-Hämeessä Hämeenlinnassa sijaitseva lampi. Järvi kuuluu Evon retkeilyalueen opetusmetsäalueeseen .
Maantietoa

Lammen pinta-ala on 1,0 hehtaaria ja se on 200 metriä pitkä ja 100 metriä leveä. Lammella ei ole kartan mukaan saaria. Sen rantaviivan pituus on 400 metriä.
Vesistösuhteet

Lampi sijaitsee Kokemäenjoen vesistössä (vesistöaluetunnus 35) Längelmäveden ja Hauhon reittien valuma-alueen (35.7) Kukkian reitin valuma-alueella (35.78), jonka Ekojärven valuma-alueeseen (35.787) se kuuluu. Lammen vedenpinnan korkeus on 128,2 metriä mpy.
Ilari Jauro

Seppo Ilari Jauro (s. 23. elokuuta 1962) on suomalainen pikajuoksija, joka saavutti viestipronssia 4 × 100 metrillä alle 20-vuotiaiden Euroopan-mestaruuskilpailuissa 1981. Hänen ennätyksensä 100 metrillä on 10,94 sekuntia. Hänen valmentajana toimi Olavi Vuorinen ja hän edusti Hämeenlinnan Tarmoa.
Ilari Manninen

Ilari Manninen Kalevan kisoissa 2020.
Tatu Ilari Manninen (s. 11. lokakuuta 1997 Mikkeli) on suomalainen aitajuoksija. Hän edustaa Jyväskylän Kenttäurheilijoita ja hänen valmentajanaan toimii Antti Mero jr.
Manninen karsiutui 110 metrin aitajuoksun välierissä Eskilstunan alle 20-vuotiaiden EM-kilpailuissa 2015 ja alkuerissä saman ikäluokan MM-kilpailuissa Bydgoszczissa 2016. Hän karsiutui 110 metrin aitajuoksun välierissä Gävlen alle 23-vuotiaiden EM-kilpailuissa 2019. Hän karsiutui 60 metrin aitajuoksun alkuerissä Toruńin sisäratojen EM-kilpailuissa 2021, Belgradin MM-hallikilpailuissa 2022 ja Istanbulin sisäratojen EM-kilpailuissa 2023 sekä 110 metrin aitajuoksussa Münchenin EM-kilpailuissa 2022.
Kalevan kisoista Manninen on saavuttanut 110 metrin aitajuoksusta hopeaa vuosina 2017, 2020 ja Kalevan kisat 2022 sekä pronssia vuosina 2018 ja 2019. Viestijuoksun SM-kilpailuissa hän on 4 × 100 metrin viestijuoksussa ollut mukana voittamassa kultaa vuonna 2018, hopeaa vuosina 2017 ja 2021 ja pronssia 2019 ja 2020 sekä 4 × 400 metrin viestijuoksussa hopeaa vuonna 2021. Sisäratojen SM-kilpailuista Manninen on saavuttanut 60 metrin aitajuoksusta hopeaa vuosina 2017, 2019, 2020, 2021, 2022 ja 2023 ja 300 metrin aitajuoksusta hopeaa 2015 sekä saavuttanut viestijoukkueissa kultaa 2017 (4 × 200 m), 2021 (4 × 200 m), 2022 (4 × 337 m) ja 2023 (4 × 200 m), hopeaa 2019 (4 × 337 m) ja pronssia vuosina 2015, 2016 (4 × 300 m) ja 2018 (4 × 200 m).
Ennätyksikseen Manninen on juossut 60 metrillä 6,94, 100 metrillä 10,79, 200 metrillä 21,69, 400 metrillä 50,78, 60 metrin aidoissa 7,68 ja 110 metrin aidoissa 13,79.
International Youth Service

International Youth Service eli IYS oli 1950-luvun alkupuolella aloittanut suomalainen koululaisille suunnattu kirjeystäväpalvelu, josta saattoi tilata eri maista ulkomaalaisten kirjeystävien osoitteita ja kirjoittaa sitten kiinnostavimmille heistä lentopostikirje. IYS toimi Turusta käsin. Vuonna 1993 IYS:llä oli tietokoneellaan puolen miljoonan 10–20-vuotiaan yhteys- ja harrastustiedot 120 eri maasta, mikä teki siitä Helsingin Sanomien mukaan maailman suurimman alallaan. Vain vähemmistö asiakkaista oli Suomesta, valtaosa suuremmista maista kuten Isosta-Britanniasta, Ranskasta ja Italiasta. IYS lopetettiin 2000-vuosikymmenen lopulla.
Aiheesta muualla

Yrityksen arkistoidut verkkosivut wayback machinella
Ilmari Pitkänen (kirjailija)

Ilmari Johannes Pitkänen (18. tammikuuta 1880 Jaakkima – 1. huhtikuuta 1927 Yhdysvallat) oli suomalainen kirjailija.
Pitkäsen vanhemmat olivat kauppias Johan Pitkänen ja Vilhelmina Ropponen. Hän pääsi ylioppilaaksi 1898 Viipurin lyseosta ja valmistui 1909 Helsingin yliopistosta lääketieteen kandidaatiksi.
Pitkänen sai Viipurilaisen osakunnan palkinnon romaanistaan Isänmaan toivo.
Teoksia

Isänmaan toivo : romaani. Yrjö Weilin, Helsinki 1909 (ilmestyi uudelleen nimellä Nouseva nuoriso, Kirja, Helsinki 1916)
Suomennoksia

Harvey Smith McCowan : Sellaiselle tytölle ei ole vaaraa, englanninkielestä suomensi Ilmari Pitkänen. Finnish Daily, Duluth, Minnesota 1918
Irina Mušailova

| Mitalit> Maa:  Venäjä.MM-kilpailut  | Mitalit> Maa:  Venäjä.MM-kilpailut  | Mitalit> Maa:  Venäjä.MM-kilpailut  | Maa:  Venäjä>  |
| --- | --- | --- | --- |
|  Pronssia | Göteborg 1995 | pituushyppy |  |
| Sisäratojen MM-kilpailut  | Sisäratojen MM-kilpailut  | Sisäratojen MM-kilpailut  |  |
|  Hopeaa | Barcelona 1995 | pituushyppy |  |
Irina Mušailova (ven. Ирина Мушаилова, s. 6. tammikuuta 1967 Krasnodar, Neuvostoliitto) on entinen venäläinen pituushyppääjä. Hänen ennätyksensä on 7,20 metriä, jonka hän hyppäsi Pietarissa 14. heinäkuuta 1994.
Mušailova osallistui yhdistyneen joukkueen jäsenenä Barcelonan olympialaisiin 1992 ja sijoittui pituushypyssä viidenneksi. Vuonna 1993 hän osallistui sisäratojen MM-kilpailuihin ja sijoittui neljänneksi. Vuoden 1994 yleisurheilun EM-kisoissa Mušailova sijoittui seitsemänneksi. Vuonna 1995 hän osallistui sisäratojen MM-kilpailuihin ja yleisurheilun MM-kisoihin. Sisäratojen MM-kilpailuissa Mušailova saavutti hopeaa ja yleisurheilun MM-kisoissa pronssia.
Aiheesta muualla

Irina Mušailova Kansainvälinen olympiakomitea. (englanniksi)
Ilja Ponomarjov

Ilja Ponomarjov (2012)
Ilja Ponomarjov on venäläinen entinen kansanedustaja. Hän tuli tunnetuksi ainoana Putinin arvostelijana Venäjän duumassa.
Ponomarjov oli vuosina 2011–2012 järjestämässä Putinia vastustavia mielenosoituksia. Duumassa hän istui Oikeudenmukainen Venäjä -puolueen edustajana, johon hän siirtyi kommunisteista vuosien 2008–2009 välillä.
Huhtikuussa 2015 duuma poisti häneltä syytesuojan, sillä syyttäjänvirasto haluaa nostaa häntä vastaan syytteen kavalluksesta. Syyttäjä epäili hänen rahaa tukirahoja jakavasta tekniikan kehitystä rahoittavasta Skolkovo-säätiöstä, jossa hän on työskennellyt. Ponomarjov asui elokuussa 2015 lähtien Yhdysvalloissa, koska hänen mukaansa Venäjän viranomaiset eivät päästä häntä palaamaan Venäjälle.
Ponomarjov sai Ukrainan kansalaisuuden 2019 ja asuu Kiovassa. Maaliskuussa 2022 hän perusti venäjänkielisen Helmikuun Aamu -televisiokanavan ja Rozpartisan-Telegram-kanavan. 21. elokuuta 2022 hän luki televisiokanavallaan Venäjän tasavaltalaisarmeija -ryhmän manifestin. Ponomarjovin mukaan maanalaisen ryhmän tavoitteena on Putinin hallinnon syrjäyttämine Venäjällä. Hän ilmoitti ryhmän tehneen useita iskuja ja sen olevan toimittaja Darja Duginan tappaneen pommi-iskun takana.
Ponomarjovin järjestö yhdistyi elokuussa 2022 Irpinissä Vapaan Venäjän legioonan ja Venäjän vapaaehtoisjoukot -järjestöjen kanssa.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Ilja Ponomarjov Wikimedia Commonsissa
Ilídio Pinto Leandro

Ilídio Pinto Leandro (14. joulukuuta 1950 – 21. helmikuuta 2020 Viseu) oli portugalilainen roomalaiskatolinen piispa. Hänet vihittiin papiksi Viseun hiippakuntaan 25. joulukuuta 1973 ja nimitettiin sen johtoon 10. kesäkuuta 2006. Piispaksi vihkiminen seurasi 23. heinäkuuta. Pääkonsekraattorina toimi António Augusto dos Santos Marto, jota avustivat Jorge Ferreira da Costa Ortiga ja Manuel da Rocha Felício.
Hämeenlinnan seudun opiskelija-asuntosäätiö

Hämeenlinnan seudun opiskelija-asuntosäätiö (HOPS) on vuodesta 1987 alkaen tuottanut asuntoja ja asumispalveluja kaikille Hämeenlinnan seudun toisen asteen oppilaitosten ja Hämeen ammattikorkeakoulun opiskelijoille. Säätiön merkittävin taustayhteisö on Hämeenlinnan kaupunki, joka on osoittanut säätiölle mm. Visakylän ja Mäyränkylän tontit ja järjestänyt rakennushankkeiden alkurahoituksen. Vuoden 2004 syksyllä toiminta laajeni Forssaan, jonne valmistui 94 asunnon kohde, ja vuoden 2005 kesällä Riihimäelle.
Asunnot

Matintalot
Mäyränkylä
OP-talo
Visakylä
Hattelmala H1 ja H2
Forssan opiskelijatalo
Riihimäen opiskelijatalot
Aiheesta muualla

Hämeenlinnan seudun opiskelija-asuntosäätiö