stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Tomi Lindblom
Ura > Toimittajana

Lindblom aloitti toimittajanuransa Yleisradiossa Radion nuorten ohjelmissa 1980-luvun puolivälissä Varusmies-ohjelman toimittajana. 1980-luvun lopulla hän siirtyi toimittajaksi Suomen Tietotoimistoon ja vuonna 1990 MTV:n uutisiin.lähde? MTV:ssä Lindblom työskenteli toimittajana ja uutisankkurina niin Kymmenen Uutisissa kuin Huomenta Suomi -ohjelmassa. Vuosina 1994–1997 hän oli Valitut Palat -lehdessä kotimaisista artikkeleista vastaavana toimittajana.
Lindblom palasi MTV:n uutisiin 1990-luvun lopulla, josta alkaen hän työskenteli uutisankkurina sekä uutisten toimituspäällikkönä ja päätoimittajana vastuullaan MTV3:n Internet-, matkapuhelin- ja tekstikanavasisällöt.
Lindblom erikoistui MTV:n uutisissa musiikkiaiheisten juttujen tekemiseen ja haastatteli vuosien kuluessa lähes kolmeasataa kotimaista ja ulkomaista musiikintekijää. Vuosina 2006–2009 hän työskenteli tapahtumatuotantoihin erikoistuneessa Eastway-konsernissa tiedotuspäällikkönä sekä Menolippu Oy:n kehitysjohtajana.
Lindblom perusti vuonna 2009 toimintansa aloittaneelle SuomiTV-kanavalle uutistoimituksen ja toimi lokakuusta 2009 alkaen aluksi kanavan ensimmäisenä uutis- ja ajankohtaisohjelmien päätoimittajana sekä lokakuusta 2010 kanavan koko ohjelmatoiminnan vastaavana päätoimittajana vuoden 2011 kesään. Sen jälkeen hän on työskennellyt omassa Visual Media Productions -nimisessä viestintäyhtiössä.
Vuosina 2020–2022 Lindblom tuotti ja toimitti AlfaTV-kanavalle monia ajankohtaisohjelmia, kuten Koronastudio, 360 Studio, AlfaStudio, Polttopisteessä ulkopolitiikka ja Uutis+.
Ura > Musiikkimaailmassa

Lindblom on toiminut lukuisten kotimaisten ja ulkomaisten artistien konserttien järjestäjänä (muun muassa Lapinlahden Lintujen jäähyväiskiertue, Fredin vieraana -kiertue, Arja Saijonmaa,, Rivals Sons ja Okean Elzy) sekä artistien managerina ja festivaalien tiedottajana.
Ura > Yksityiselämä

Lindblom harrastaa harvinaisten nimikirjoitusten ja historiallisten dokumenttien keräilyä. Hän on kirjoittanut nimikirjoitusten keräilyä käsittelevän kirjan Hei, anna nimmari – Eki-Sedän stoori, (Kustannus Oy Jalava, 2006). Lindblomin kokoelman kohteita on ollut näytteillä muun muassa Postimuseossa sekä kansainvälisessä Finlandia 1988 -näyttelyssä Helsingissä, Turun Aboex 1989 -näyttelyssä ja pohjoismaisessa Nordia 2006 -näyttelyssä Helsingin Messukeskuksessa.
Teokset ja artikkelit

Lindblomin kirjoittamia tietokirjoja ovat esimerkiksi Markku Aron, Aki Samulin ja Jarkko Aholan elämäntarinat, Tapaustutkimus: Brother Christmas - parran takana ei ollutkaan roisto, Joel Hallikaisen elämäkerta Elämäni tarina, Esakallion huvikeskuksen historiikki Kymmenen legendan Esakallio, Ekku Peltomäen elämäkerta Ekku Peltomäki – Valoissa ja varjoissa, Antti Einiön elämäkerta Antti Einiö – Rokkia ikä kaikki, Erkki Rapon uran kuvaus Hei, anna nimmari – Eki-Sedän stoori (yhdessä Jukka Häkkisen kanssa) sekä vuonna 2013 ilmestynyt Pankakosken kartonkitehtaiden satavuotishistoriikki.
Teokset ja artikkelit > Omat teokset

Uuden median murros Alma Mediassa, Sanoma osakeyhtiössä ja Yleisradiossa 1994-2004.  (väitöskirja)  Helsinki:  Helsingin yliopisto, viestinnän laitos, 2009.  ISBN 978-952-10-5471-6  verkkojulkaisu.
Pankakosken kartonkitehdas 100 vuotta.  Pankakoski (Lieksa):  Pankaboard, 2013.
Antti Einiö – Rokkia ikä kaikki.  Helsinki:  Visual Media Productions, 2014.  vapaasti luettava ja ladattava e-kirja.
Ekku Peltomäki – Valoissa ja varjoissa.  Helsinki:  Visual Media Productions, 2016.  vapaasti luettava ja ladattava e-kirja.
Kymmenen legendan Esakallio.  Helsinki:  Visual Media Productions, 2018.  ISBN 978-952-94-0431-5
Joel Hallikainen – Elämäni tarina.  Helsinki:  Minerva, 2018.  ISBN 978-952-312-728-9
Tapaustutkimus: Brother Christmas – parran takana ei ollutkaan roisto.  Helsinki:  Visual Media Productions, 2020.  ISBN 978-952-94-3034-5
Jarkko Ahola – Mies ja ääni.  Helsinki:  Minerva, 2021.  ISBN 978-952-375-320-4
Aki Samuli – Oman elämänsä kuningas.  Helsinki:  Visual Media Productions, 2022.  ISBN 978-952-69807-0-6
Markku Aro - Käyn uudelleen eiliseen.  Helsinki:  Visual Media Productions, 2023.  ISBN 978-952-69807-1-3
Tapaustutkimus: Ari Laivola – Kun maa katosi alta.  Helsinki:  Visual Media Productions, 2023.  ISBN 978-952-69807-2-0
Teokset ja artikkelit > Yhtenä kirjoittajana

Lindblom, Tomi & Häkkinen, Jukka: Hei, anna nimmari! – Eki-sedän stoori.  Helsinki:  Jalava, 2006.  ISBN 951-887-366-6
Ignatius, Hannu & Lindblom, Tomi: Tapsa – Koko kansan reissumies.  Rajamäki:  Aviador, 2020.  ISBN 978-952-7347-59-1
Palkinnot ja kunnianosoitukset

Suomen Valkoisen Ruusun ritarikunnan ritarimerkki (2022)
B1t

| b1t> Henkilötiedot |
| --- | --- |
Koko nimi:  Valeri Jevhenijovytš Vah’ovskyi
Syntynyt: 5. tammikuuta 2003 (ikä 22)
Kansalaisuus:   Ukraina
Ammatti:  ammattipelaaja
Elektronisen urheilun pelaaja
Lempinimi:  B1T, B1t
Pelaajanimi:  b1t
Aktiivisena:  2019–
Nyk. joukkue:  Natus Vincere
Rooli:  tukipelaaja tarkkuuskivääripelaaja
Peli:  Counter-Strike 2
Mestaruudet:  PGL Major Stockholm 2021, PGL Major Copenhagen 2024, Esports World Cup
Ammattilaisjoukkueet

 2019–2021 :  Natus Vincere Junior
 2021– :  Natus Vincere
Palkinnot
 1× HLTV-MVP, 3× HLTV TOP 20 -sijoitusta, Esports PC Rookie of the Year 2021 
Valeri Jevhenijovytš ”b1t” Vah’ovskyi (ukr. Валерій Євгенійович Ваховський; s. 5. tammikuuta 2003) on ukrainalainen Counter-Strike 2 -ammattilainen. Hän on edustanut koko peliuransa Natus Vincere -joukkuetta.
Vah’ovskyi on voittanut NaVin joukkueessa muun muassa kaksi major-turnausta, PGL Major Stockholmin vuonna 2021 ja PGL Major Copenhagenin vuonna 2024. Hänet valittiin heinäkuussa 2024 voitetun Esports World Cup -turnauksen parhaaksi pelaajaksi 1,33 turnauskeskiarvollaan. Finaalissa G2 Esportsia vastaan hänen keskiarvonsa 1,31 oli joukkueen toisiksi paras Justinas ”jL” Lekavičiusin jälkeen. Hän sai finaalissa yhteensä 56 tappoa ja kuoli 41 kertaa.
Saavutukset

Sija 9. HLTV TOP 20 -arvioinnissa vuonna 2021.
Sija 16. HLTV TOP 20 -arvioinnissa vuonna 2022.
Sija 9. HLTV TOP 20 -arvioinnissa vuonna 2024.
Esports PC Rookie of the Year 2021, Esports Awards.
HLTV-MVP / Esports World Cup
Nuorin Intel Grand Slam turnauksen voittaja ollessaan 18 vuoden ja 250 päivän ikäinen.
István Bartalis

| István Bartalis |
| --- | --- |

Henkilötiedot
Syntynyt: 7. syyskuuta 1990 (ikä 34) Miercurea Ciuc, Romania
Kansalaisuus:   Unkari  Ruotsi
Jääkiekkoilija
Pelipaikka:  keskushyökkääjä
Maila:  vasen
Pituus:  186 cm
Paino:  86 kg
Seura
Seura:  Fehérvár AV19
Sarja:  ICEHL
Pelinumero:  10
Pelaajaura
Pääsarjaura:  2014–
Aik. seurat:  IF Troja-Ljungby (Allsv.) Alba Volán Székesfehérvár (EBEL) Schwenninger Wild Wings (DEL)   HC Vita Hästen (Allsv.)
István Bartalis (s. 7. syyskuuta 1990 Miercurea Ciuc, Romania) on unkarilais-ruotsalainen jääkiekkoilija, joka pelasi kauden 2022–2023 monikansallisen ICEHL-liigan unkarilaisessa Fehérvár AV19:ssä. Hän on pelipaikaltaan keskushyökkääjä, mutta osaa pelata myös laidassa. Bartalis on pelannut urallaan kuusi kautta Ruotsin toiseksi korkeimmalla sarjatasolla Allsvenskanissa ja kolme kautta Saksan DEL-liigassa. Bartalis on edustanut Unkaria muun muassa kahdessa pääsarjan MM-turnauksessa.
Ura > Seuraura

Bartalis syntyi Romaniassa, kasvoi kotimaassaan Unkarissa, mutta vietti myöhemmät juniorivuotensa Ruotsissa IF Troja-Ljungbyssä, jonne hän siirtyi 16-vuotiaana kaudeksi 2006–2007. Seuraavan kauden 2007–2008 päätteeksi Bartalis oli nostamassa seuran J20-junioreita J20 Elitistä SuperElitiin. Kaudella 2009–2010 hän jakoi joukkueen sisäisen maalipörssin voiton Oscar Holtsin kanssa ja sijoittui sisäisessä pistepörssissä kolmanneksi. Bartalis debytoi samalla kaudella myös miesten peleissä pelattuaan yhden ottelun Ruotsin toiseksi korkeimmalla sarjatasolla HockeyAllsvenskanissa. Ensimmäisellä täydellä kaudellaan 2010–2011 hän teki siellä 51 runkosarjaottelussa tehot 10+11=21 sekä kymmenessä Kvalserien AS:n ottelussa kuusi syöttöpistettä.
Kaudella 2013–2014 Bartalis voitti Kvalserien AS:ssä Troja/Ljungbyn sisäisen maalipörssin ja jakoi sisäisen pistepörssin voiton Jacob Berglundin kanssa tehoilla 6+3=9. Joukkue putosi kuitenkin kauden päätteeksi Hockeyettaniin. Kaudeksi 2014–2015 Bartalis palasi kotimaahansa ja siirtyi vuoden mittaisella sopimuksella Itävallan Erste Bank Eishockey Ligan unkarilaisjoukkue Alba Volán Székesfehérváriin. Hänet palkittiin Miklos Cupissa Unkarin teknisimpänä pelaajana. Heinäkuussa 2015 Bartalis teki kaksivuotisen jatkosopimuksen Alba Volánin kanssa.
Bartalis pelasi uudesta sopimuksestaan vain ensimmäisen vuoden Székesfehérvárissa. Hän oli saanut sen verran paljon huomiota hyvistä otteistaan vuoden 2016 MM-kilpailuista, että hän sai sopimuksen Saksan DEL-liigan Schwenninger Wild Wingsiltä, johon Székesfehérvár päästi sopimuspelaajansa. Bartalis edusti Wild Wingsia kolmen kauden ajan, pelasi Saksan pääsarjassa 123 runkosarjaottelua ja teki niissä 19 maalia.
Bartalis pelasi kauden 2019–2020 Ruotsin Allsvenskanin HC Vita Hästenissä. Siellä hän teki 41 pistettä 46 ottelussa ja oli joukkueensa paras pistemies. Pisteet olivat myös Bartalisin oma yhden kauden ennätys. Kauden jälkeen hän teki kolmivuotisen sopimuksen monikansallisessa ICEHL-sarjassa pelaavaan unkarilaiseen Fehérvár AV19:een.
Ura > Maajoukkueura

Bartalis pelasi alle 18-vuotiaiden II-divisioonan MM-kilpailuissa vuonna 2008, jolloin hän voitti B-lohkon kultaa ja valittiin turnauksen parhaaksi hyökkääjäksi. Bartalis pelasi myös alle 20-vuotiaiden I-divisioonan MM-kilpailuissa vuonna 2009 sekä II-divisioonan MM-kilpailuissa vuonna 2010, jolloin hän voitti A-lohkon hopeaa. Bartalis valittiin turnauksen parhaaksi hyökkääjäksi ja hän jakoi 12 syöttöpisteellään syöttöpörssin voiton joukkuetoverinsa Peter Popovicsin kanssa.
Bartalis pelasi I-divisioonan MM-kilpailuissa vuonna 2011, jolloin Unkarit voitti A-lohkon hopeaa sekä IA-divisioonan MM-kilpailuissa vuosina 2012, 2013 ja 2014, joista kaksi ensimmäistä turnausta päättyi pronssiin. Vuoden 2012 turnauksessa Bartalis jakoi viidellä syöttöpisteellään Unkarin sisäisen pistepörssin voiton Márton Vasin ja István Sofronin kanssa. Hän jakoi myös koko turnauksen syöttöpörssin voiton Ukrainan Oleksandr Materuhinin kanssa. Bartalis voitti myös turnauksen tehotilaston lukemalla +4.
Bartalis edusti Unkaria MM-kilpailuissa vuonna 2016, jolloin hän toimi joukkueen varakapteenina. Bartalis voitti Unkarin sisäisen piste- ja syöttöpörssin tehoilla 1+4=5 ja hänet palkittiin joukkueen yhtenä kolmesta parhaasta pelaajasta.  Hän pelasi myös Vancouverin olympiakisojen 2014 ja Pyeonchangin olympiakisojen 2018 karsinnoissa.
Bartalis oli mukana jälleen jääkiekon 1. divisioonan MM-kilpailuissa 2017 ja 2019 sekä MM-kilpailuissa 2023.
Muuta

Bartalis edusti Unkaria myös rullakiekon I-divisioonan MM-kilpailuissa vuonna 2013, jolloin hän voitti pronssia. Myös Bartalisin isä József Bartalis teki pitkän pelaajauran Romanian ja Unkarin jääkiekkosarjoissa. Veli Balázs Bartalis puolestaan on työskennellyt taitovalmentajana useille eurooppalaisille huippujoukkueille.
Brendan Mikkelson

| Brendan Mikkelson |
| --- | --- |

Henkilötiedot
Syntynyt: 22. kesäkuuta 1987 (ikä 37) Regina, Saskatchewan, Kanada
Kansalaisuus:   Kanada
Jääkiekkoilija
Pelipaikka:  puolustaja
Maila:  vasen
Pituus:  191 cm
Paino:  95 kg
Pelaajaura
Pääsarjaura:  2008–
Aik. seurat:  Portland Pirates (AHL)   Iowa Chops (AHL)   Anaheim Ducks (NHL)   Toronto Marlies (AHL)   Calgary Flames (NHL)   Abbotsford Heat (AHL)   Tampa Bay Lightning (NHL)   Västerås (Allsv.)   Syracuse Crunch (AHL)   Wilkes-Barre/Scranton (AHL)   Toronto Marlies (AHL)   Luleå HF (SHL) Adler Mannheim (DEL) EC Salzburg (EBEL) Modo Hockey (Allsv.)
NHL-varaus:  31. varaus, 2005 Mighty Ducks of Anaheim
Brendan Mikkelson (s. 22. kesäkuuta 1987 Regina, Saskatchewan, Kanada) on kanadalainen jääkiekkoilija. Hän on pelannut urallaan NHL:ssä, AHL:ssa ja Ruotsin SHL-liigassa.
Ura > Seurajoukkueissa

Mikkelson pelasi juniorina vuosina 2003–2006 jääkiekkoa WHL:n Portland Winter Hawksissa. Kesällä 2005 Mighty Ducks of Anaheim varasi hänet NHL:n varaustilaisuudessa vuorolla 31. Hän siirtyi kesken kauden 2005–2006 WHL:n Vancouver Giantsiin. Mikkelson oli loukkaantunut suurimman osan kaudesta 2005–2006. Vancouver eteni vuosina 2006 ja 2007 Memorial Cupin finaaliin. Se voitti Cupin vuonna 2007, ja Mikkelson valittiin turnauksen tähdistökentälliseen. Mikkelson siirtyi Anaheimin organisaatioon vuonna 2007, mutta ensimmäinen kauden (2007–2008) hän pelasi seuran farmijoukkue Portland Piratesissa. Kaudella 2008–2009 hän pelasi kolmisenkymmentä peliä sekä farmijoukkueessa että Anaheimissa.
Mikkelson pelasi Ducksin organisaatiossa lokakuulle 2010, jolloin Calgary Flames otti hänet waiver-listalta. Hän ehti pelata Ducksissa 67 NHL-ottelua. Kaudella 2010–2011 Mikkelson pelasi Flamesissa 19 NHL-ottelua ja sai jatkosopimuksen seuraavalle kaudelle. Mikkelson aloitti kauden 2011–2012 AHL:n Abbotsford Heatissa, jossa pelasi 33 ottelua, ennen kuin kaupattiin tammikuussa 2012 Tampa Bay Lightningiin. Vaihdossa Flames sai Blair Jonesin.
NHL-kauden 2012–2013 alku viivästyi työsulun takia. Mikkelson pelasi kauden alun Ruotsin Allsvenskanin Västeråsissa. NHL-kauden aikana Mikkelson pelasi neljä runkosarjaottelua Lightningissä ja 13 AHL:n Syracuse Crunchissa. Lisäksi hän sai 13 pudotuspeliottelussa Crunchissa, joka eteni AHL:n loppuotteluihin.
Lightningistä Mikkelson siirtyi vuoden sopimuksella Pittsburgh Penguinsiin. Hän pelasi kauden aikana Pittsburghin farmijoukkueessa Wilkes-Barre/Scranton Penguinsissa 73 runkosarja- ja 17 pudotuspeliottelua. Seuraavaksi kaudeksi hän teki sopimuksen AHL-joukkue Toronto Marliesin kanssa.
Mikkelson palasi kaudeksi 2015–2016 Ruotsiin, kun hän teki sopimuksen SHL-seura Luleå HF:n kanssa. Hän vakiinnutti paikkansa Luleån avainpelaajana ja joukkueen eniten peliaikaa saanut pelaaja. Kauden jälkeen Mikkelson teki kaksivuotisen jatkosopimuksen Luleån kanssa. Pelattuaan kolme kautta Lulåssa Mikkelson siirtyi Saksan DEL-liigan Adler Mannheimiin.
Ura > Maajoukkueessa

Mikkelson edusti vuonna 2004 Kanadan alle 18-vuotiaitten maajoukkuetta Slovakiassa pidetyissä MM-kilpailuissa, joissa Kanada voitti kultaa.
Kanadan miesten maajoukkuetta Mikkelson edustin vuoden 2014 Spengler Cupissa.
Aiheesta muualla

Brendan Mikkelsonin profiili jatkoaika.comissa
Satoru Nakajima

| Satoru Nakajima> 中嶋 悟 |
| --- | --- |

Henkilötiedot
Syntynyt: 23. helmikuuta 1953 (ikä 71) Okazaki, Aichi, Japani
Kansalaisuus:   Japani
Formula 1 -ura
Aktiivivuodet:  1987–1991
Talli(t):  Lotus (1987–1989) Tyrrell (1990–1991)
Kilpailuja:  80 (74 starttia)
Maailman­mestaruuksia:  0
Voittoja:  0
Palkintosijoja:  0
Paalupaikkoja:  0
Nopeimpia kierroksia:  1
MM-pisteitä:  16
Ensimmäinen kilpailu:  Brasilian GP 1987
Viimeinen kilpailu:  Australian GP 1991
Satoru Nakajima (jap. 中嶋 悟, Nakajima Satoru, s. 23. helmikuuta 1953, Okazaki, Aichi, Japani) on japanilainen entinen Formula 1 -kuljettaja. Hän kilpaili kuninkuusluokassa kausina 1987–1991, joiden aikana hän saavutti 16 MM-pistettä ja yhden nopeimman kierroksen Australian GP:ssä 1989.
Ura

Nakajima aloitti kilpailemisen Japanin Formula 2000 ja Formula 2 -sarjoissa hyvällä menestyksellä taistellen parhaimmillaan sijoituksista 1-3. Formula 1 -sarjaan Nakajima nostettiin kaudella 1987, kun Honda solmi moottorisopimuksen Lotuksen kanssa.
Nakajima oli 34-vuotias debytoidessaan Formula 1:ssä Brasilian GP:ssa 1987. Hän oli silloin yksi vanhimmista uransa ensimmäiseen Formula 1 -kilpailuun startanneista. Hän vakuutti monet ajamalla heti toisessa kilpailussaan Imolassa kuudenneksi ja seuraavassa kisassa Belgiassa viidenneksi. Näistä kautensa kohokohdista huolimatta Nakajima jäi usein tallikaverinsa Ayrton Sennan varjoon, mutta kykeni kahdella seuraavalla kaudella tasaisempaan kaksintaisteluun Nelson Piquet'n kanssa. Kausien 1990-91 Tyrrell sopimuksensa jälkeen Nakajima poistui Formula 1:stä ja siirtyi tallipäälliköksi Japanin Formula 3000 ja Formula 3 -sarjoihin. Parhaimmiksi tuloksiksi jäivät kauden 1987 Britannian ja kauden 1989 Australian osakilpailujen neljännet tilat.
Nakajiman pojista Kazuki Nakajima on ajanut, mm. Formula 1:ssä Williams-tallissa kausina 2007-2009 ja Daisuke Nakajima puolestaan, mm. Japanin Formula ja Super GT -sarjoja.
Formula 1 -tulokset

(Kursivoitu tarkoittaa kilpailun nopeinta kierrosta.)
| Vuosi | Talli | 1 | 2 | 3 | 4 | 5 | 6 | 7 | 8 | 9 | 10 | 11 | 12 | 13 | 14 | 15 | 16 | Pisteet | Sijoitus |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 1987 | Lotus | BRA 7 | SMR 6 | BEL 5 | MON 10 | DET Kesk. | FRA NC | GBR 4 | GER Kesk. | HUN Kesk. | AUT 13 | ITA 11 | POR 8 | ESP 9 | MEX Kesk. | JPN 6 | AUS Kesk. | 7 | 12. |
| 1988 | Lotus | BRA 6 | SMR 8 | MON DNQ | MEX Kesk. | CAN 11 | DET DNQ | FRA 7 | GBR 10 | GER 9 | HUN 7 | BEL Kesk. | ITA Kesk. | POR Kesk. | ESP Kesk. | JPN 7 | AUS Kesk. | 1 | 16. |
| 1989 | Lotus | BRA 8 | SMR NC | MON DNQ | MEX Kesk. | USA Kesk. | CAN DNQ | FRA Kesk. | GBR 8 | GER Kesk. | HUN Kesk. | BEL DNQ | ITA 10 | POR 7 | ESP Kesk. | JPN Kesk. | AUS 4 | 3 | 21. |
| 1990 | Tyrrell | USA 6 | BRA 8 | SMR Kesk. | MON Kesk. | CAN 11 | MEX Kesk. | FRA Kesk. | GBR Kesk. | GER Kesk. | HUN Kesk. | BEL Kesk. | ITA 6 | POR DNS | ESP Kesk. | JPN 6 | AUS Kesk. | 3 | 15. |
| 1991 | Tyrrell | USA 5 | BRA Kesk. | SMR Kesk. | MON Kesk. | CAN 10 | MEX 12 | FRA Kesk. | GBR 8 | GER Kesk. | HUN 15 | BEL Kesk. | ITA Kesk. | POR 13 | ESP 17 | JPN Kesk. | AUS Kesk. | 2 | 15. |
Aiheesta muualla

motorsport stats (englanniksi)
GP Racing (englanniksi)
4Mula 1 (englanniksi)
F1 huone[vanhentunut linkki]
| Auktoriteettitunnisteet  |
| --- | --- |
Kansainväliset:  VIAF 
Kansalliset:  Yhdysvallat  Japani 
Tieteilijät:  CiNii
Tumxuk

| Tumxuk (تۇمشۇق 图木舒克) |
| --- | --- |
 Tumxuk
 Koordinaatit: 39°52′N, 79°4′E 
Valtio:  Kiina
Maakunta:  Xinjiang
Väkiluku (2020):  263 245
Tumxuk (uiguuriksi تۇمشۇق شەھىرى, Tumshuq shehiri, kiin.: 图木舒克市; pinyin: Túmùshūkè shì) on kaupunki Kiinan luoteisosassa Xinjiangin alueella. Se on aluehallinnon alainen piirikuntatason kaupunki sekä Xinjiangin tuotanto- ja rakennuskomennuskunnan 3. divisioonan päämaja.
Vuoden 2020 väestönlaskennassa Tumxukin väkiluku oli 263 245, joista kaupunkialueella asui 128 056 eli 48,65 prosenttia. Vuoden 2010 väestönlaskennassa uiguurien osuus väestöstä oli 67,40 prosenttia ja han-kiinalaisten 31,49 prosenttia. Vuonna 2022 kaupungin bruttokansantuote oli 23,519 miljardia yuania sekä keskivuosipalkka kaupunkialueella 42 284 yuania ja maaseudulla 27 504 yuania.
IVL B

| IVL B |
| --- | --- |
Tyyppi:  koulukone
Alkuperämaa:   Suomi
Valmistaja:  Ilmailuvoimien lentokonetehdas
Pääkäyttäjät:  Suomen ilmailuvoimat (suunniteltu)
Valmistusmäärä:  0 
Yksikköhinta:  70 000 mk (arvio)
IVL B (myös Koululentokone M.J.) oli Ilmailuvoimien lentokonetehtaan suunnittelema yksimoottorinen kaksipaikkainen koulutuslentokone. Konetyypin oli tarkoitus korvata Suomen ilmailuvoimien käytössä olleet vanhentuneet Caudron G.3 -koulukoneet.
Konetyypin kehitys

B-tyypin kehityksen taustalla oli ilmailuvoimien alkeiskoulukonekannan vanhentuminen, minkä ratkaisuksi esikuntapäällikkö Bertel Mårtenson ja lentokonetehtaan Asser Järvinen ehdottivat uuden ”koulukone M.J.” nimellä kulkeneen pienennettyä IVL A.22 Hansaa muistuttaneen koulukoneen suunnittelemista. Koneessa oli tarkoitus käyttää ajalleen edistyksellistä vapaasti kantavaa alatasoista siipirakennetta, ja kone esiteltiin niin kevyenä, että se saavuttaisi hyvät suoritusarvot 50–55 hevosvoiman Siemens Halske -moottorilla. Koneen rakenteiden mainostettiin kestävän kaikki tunnetut taitolentoliikkeet. Yksinkertaisen rakenteen ja kotimaasta saatavilla olevien raaka-aineiden ansiosta koneen yksikköhinnaksi arvioitiin 70 000 markkaa yli kymmenen yksilön sarjassa valmistettuna.
Lentokonetehtaan suunnittelijat ehdottivat vuodenvaihteessa 1922–1923 työpiirustusten ja koekoneen rakentamisen pikaista aloittamista. Töihin tarvittavat varat ajateltiin otettavaksi kuluvan vuoden työohjelmaan osoitetuista varoista.
Konetyypin kehitys > Jatkosuunnittelun ja tuotannon peruuntuminen

Kokonaan kotimaisen konetyypin suunnittelua pidettiin tehtaan alkuvaiheessa liian uskaliaana, sillä kummallakaan suunnittelijalla ei ollut aiempaa kokemusta lentokoneiden suunnittelusta puhtaalta pöydältä. Tämän lisäksi vanhentuneiden Caudron G.3 -koneiden korvaustarve oli kiireellinen, mikä teki ulkomaisen Caudron C.60 -konetyypin tilaamisesta houkuttelevaa niiden kahden ja puolen kuukauden toimitusajan ansiosta. Kotimaisella tyypillä ei ollut mahdollisuuksia toimitusaikakilpailussa, ja C.60-koneen lisenssi hankittiin lentokonetehtaalle vuonna 1926.
Tekniset tiedot

Lähde:
Yleiset ominaisuudet
Miehistö: 2
Pituus: &&&&&&&&&&&&&&08.02800008,28 m
Kärkiväli: &&&&&&&&&&&&&011.046000011,46 m
Korkeus: &&&&&&&&&&&&&&02.08000002,80 m
Voimalaite: &&&&&&&&&&&&&&01.&&&&001 × Siemens Halske -moottori; 0Virhe lausekkeessa: tunnistamaton välimerkki ”–”..0Virhe lausekkeessa: tunnistamaton välimerkki ”–”.37–41 kW (0Virhe lausekkeessa: tunnistamaton välimerkki ”–”..0Virhe lausekkeessa: tunnistamaton välimerkki ”–”.50–55 hv)
Kirjallisuutta

I.V.L. B. Suomen ilmailuhistoriallinen lehti, 1998, nro 3.  Inscale 72 Production. ISSN 1237-2315
Valtion lentokonetehtaan ja Valmetin valmistamia lentokonetyyppejä
| --- | --- |
IVL ja VL:  A.22 Hansa  C.24  C.25  K.1 Kurki  D.26/27 Haukka  Sääski  E.30/31 Kotka  F.30 Paarma  Tuisku  Viima  Pyry  Humu  Myrsky  Pyörremyrsky 
Valmet:  Tuuli II  Vihuri  Tuuli III  L-70 Vinka  PIK-23 Towmaster  L-90 Redigo 
Suunnitellut konetyypit:  B  Puuska  Tuuli I  Vihuri
Rebecca Ferguson (näyttelijä)

| Rebecca Ferguson |
| --- | --- |
 Ferguson vuonna 2018.
Henkilötiedot
Koko nimi:  Rebecca Louisa Ferguson Sundström
Syntynyt: 19. lokakuuta 1983 (ikä 41) Tukholma, Ruotsi
Ammatti:  näyttelijä
Puoliso:  Rory (vih. 2019)
Lapset:  2
Näyttelijä
Aktiivisena:  1999–
Merkittävät roolit:  Valkoinen kuningatar Mission: Impossible – Rogue Nation Dyyni
Aiheesta muualla
IMDb 
Elonet
Rebecca Louisa Ferguson Sundström (s. 19. lokakuuta 1983 Tukholma), on ruotsalainen näyttelijä. Hänet tunnetaan parhaiten roolistaan Elisabet Woodvillena televisiosarjassa Valkoinen kuningatar (2013), roolistaan Ilsa Faustina elokuvissa Mission: Impossible – Rogue Nation (2015) ja Mission: Impossible – Fallout (2018) sekä roolistaan Lady Jessicana elokuvassa Dyyni.
Yksityiselämä

Fergusonin äiti on englantilainen ja isä ruotsalainen.
Vuonna 2007 Ferguson synnytti pojan sen aikaiselle poikaystävälleen, Ludwig Hallbergille. Pari erosi vuonna 2015.
Vuonna 2018 ilmoitettiin Fergusonin olevan raskaana ja myöhemmin samana vuonna hän synnytti tyttären puolisolleen, Rorylle. Tammikuussa 2019 Ferguson ilmoitti menneensä naimisiin Roryn kanssa.