stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Nadežda Suslova
Lapsuus ja nuoruus

Nadežda Suslova syntyi vapautettujen maaorjien perheeseen 1. syyskuuta 1843 Paninon kylässä Nižni Novgorodin kuvernementissä. Vuonna 1853 Suslovan perhe muutti Moskovaan. Perheen isä piti koulutusta tärkeänä, ja tästä syystä myös Suslova opiskeli yksityisessä sisäoppilaitoksessa. Laitoksen opetusohjelmaan kuuluvien aineiden, kuten ranskan ja saksan lisäksi hän opiskeli paljon myös itsenäisesti, esimerkiksi latinaa ja luonnontieteitä, jotka eivät kuuluneet laitoksen opetusohjelmaan.
Opinnot lääkäriksi

Vuonna 1860 Suslova perheineen asui Pietarissa. Pietarissa Nadežda Suslova oli tekemisissä naisten kanssa, jotka tavoittelivat kunnollista koulutusta. Näin hän alkoi ensin käydä luennoilla yliopistossa, ja myöhemmin myös lääketieteen ja kirurgian akatemiassa. Tsaarinajan Venäjällä naisilta oli kielletty opiskelu kaikissa korkeakouluissa. Vuonna 1862 lääketieteen professorit I. M. Setšenov ja S. P. Botkin myönsivät kolmelle naiselle oikeuden käydä heidän luennoillaan. Vuonna 1863 hallinto kuitenkin kielsi myös naisilta opiskelun.
Vuonna 1864 Nadežda Suslova muutti Sveitsiin, jossa hän pääsi Zürichin yliopiston lääketieteelliseen tiedekuntaan opiskelijaksi. Hän valmistui Zürichin yliopistosta vuonna 1867 ja hänestä tuli ensimmäinen venäläinen naislääkäri. Pian tämän jälkeen hän väitteli tohtoriksi Setšenovin valvonnan alaisena.
Paluu Venäjälle ja toiminta lääkärinä

Vuonna 1866 Nadežda Suslova muutti takaisin Pietariin aviomiehensä Friedrich Erismannin kanssa. Tuon ajan lakien mukaan naiset eivät voineet olla lääkäreitä ja ulkomailla itsensä lääkäriksi opiskelleiden tuli osoittaa osaamisensa kokeessa. Suslova läpäisi kokeen ja lääketieteen komitea, jonka puheenjohtajana toimi S. P. Botkin, antoi Suslovalle oikeuden harjoittaa lääketiedettä Venäjällä. Monet mieslääkärit olivat hyvin epäluuloisia naisen kyvystä toimia lääkärinä, ja Suslovan tehtäväksi jäikin heidän luulojensa kumoaminen.
Nadežda Suslova toimi lääkärinä niin Pietarissa kuin Nižni Novgorodissakin ja todisti kaikkien epäilyt pätevyydestään vääriksi. Vuonna 1892 hän muutti Krimiin. Hän testamenttasi kaikki omat lääkärin työvälineet, lääkkeet ja kirjat terveydenhoitolaitoksille. Nadežda Suslova kuoli vuonna 1918.
Suslovan toiminnallaan ansaitsema kunnioitus avasi naisille tien lääketieteeseen. Vuonna 1872 Pietarissa alkoivat ensimmäiset naisten lääketieteen (sairaanhoidon) kurssit, jotka jatkuivat 14 vuotta. Vuonna 1897 avattiin Pietarin naisten lääketieteellinen yliopisto, nykyiseltä nimeltään Pietarin lääketieteellinen valtionyliopisto.
Yhteiskunnallinen toiminta

Vuodesta 1865 eteenpäin Suslova oli poliisin tarkkailun kohteena, sillä hän oli osallisena vallankumouksellista ideologiaa ajavaan nuorten kerhotoimintaan ja oli Kansainvälisen työväenliiton jäsen.
Ludvig III

Ludvig III -nimisiä hallitsijoita ovat olleet:
Ludvig III, Ranskan kuningas 865–882
Ludvig III Nuori, osaa Itä-Franciasta hallinnut kuningas 876–882
Ludvig III, Pyhän saksalais-roomalaisen keisarikunnan keisari 901–905
Ludvig III, Württenbergin kreivi 1209–1241
Ludvig III, Baijerin herttua 1290–1296 (hallitsi Ala-Baijeria)
Ludvig III, Anjoun herttua 1417–1434, esiintyi myös Napolin kuninkaana
Ludvig III, Pfalzin vaaliruhtinas 1410–1436
Ludvig III, Hessenin suurherttua 1848–1877
Ludvig III, Baijerin kuningas 1913–1918
| --- | --- |
: Tämä on täsmennyssivu, joka luettelee monimerkityksisen käsitteen eri merkitykset tai useita eri henkilöitä. Artikkelisivuja, joiden nimessä tai tekstissä lukee ”Ludvig III”, voi hakea sivunnimihaulla, laajalla sivunnimihaulla tai tekstihaulla.
Newportin torni

Newportin torni
Newportin torni (engl. Newport Tower) on Yhdysvalloissa Rhode Islandin Newportissa sijaitseva kivirakenteinen torni. Sitä pidetään yleisesti 1600-luvulla rakennetun tuulimyllyn osana. Radiohiiliajoituksen perusteella se on rakennettu vuosien 1635 ja 1698 välillä.
Rakenne ja ajoitus

Touro Parkin puistossa sijaitseva torni on halkaisijaltaan noin 7 metriä ja sen korkeus on 8,5 metriä. Torni on alun perin ollut valkoiseksi rapattu. Rhode Islandin ensimmäinen siirtomaa-aikainen kuvernööri Benedict Arnold mainitsee vuonna 1677 laaditussa testamentissaan kivisen tuulimyllyn, jonka on arveltu tarkoittavan juuri Newportin tornia.
Sen ikä määriteltiin ensimmäisen kerran vuonna 1848, jolloin tornin pääteltiin olevan 1640-luvulta, kuten myös Newportin vanhimpien talojen. Sata vuotta myöhemmin tehdyissä arkeologisissa kaivauksissa päädyttiin vastaavaan lopputulokseen. Vuonna 1992 tornin laastille suoritettiin radiohiiliajoitus Tanskassa ja Suomessa. Ajoituksen perusteella se on rakennettu vuosien 1635 ja 1698 välillä.
Vaihtoehtoiset teoriat

Tornista on esitetty erilaisia väitteitä, joiden mukaan se olisi jopa vuosisatoja oletettua vanhempi ja sen olisivat rakentaneet Pohjois-Amerikassa ennen Kolumbusta vierailleet merenkävijät.
Vaihtoehtoisista teorioista ensimmäisen esitti tanskalainen arkeologi Carl Christian Rafn vuonna 1837. Hänen mukaansa torni oli viikinkien rakentama. Brittiläinen kirjailija Gavin Menzies puolestaan väitti, että tornin olisivat rakentaneet 1400-luvulla kiinalaiset, jotka kuuluivat tutkimusmatkailija Zheng Hen laivastoon. Menziesin mukaan torni oli joko majakka tai kiinalaiset käyttivät sitä observatoriona sijaintinsa selvittämiseen. Observatorioteoria tuli esille myös 1990-luvulla, jolloin eräs Rhode Islandin yliopiston tähtitieteilijä sanoi sen ikkunoiden sijainnilla olevan yhteyksiä auringon ja kuun asentoihin.
Muita tornin rakentajiksi väitettyjä ovat 1500-luvun alussa kadonneet portugalilaiset tutkimusmatkailijat Miguel ja Gaspar Corte-Real sekä 1300-luvun skottilaiset temppeliritarit, joita johti Orkneyn jaarli Henry Sinclair. Temppeliritareita on rakentajaksi väittänyt myös suomalainen rajatietokirjailija Jukka Nieminen.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Newportin torni Wikimedia Commonsissa
Englantilainen tuulimylly 1600-luvulta.
Love Is Love

| Love Is Love> Freeheld |
| --- | --- |

Ohjaaja:  Peter Sollett
Käsikirjoittaja:  Ron Nyswaner
Tuottaja:   Ellen Page  Michael Shamberg  Stacey Sher  James D. Stern  Cynthia Wade 
Säveltäjä:  Hans Zimmer Johnny Marr
Kuvaaja:  Maryse Alberti
Leikkaaja:  Andrew Mondshein
Pääosat:   Julianne Moore  Ellen Page  Michael Shannon  Steve Carell 
Valmistustiedot
Valmistusmaa:  Yhdysvallat
Tuotantoyhtiö:  Endgame Entertainment
Levittäjä:  Summit Entertainment
Ensi-ilta:   2015-09-1313. syyskuuta 2015 (Kanada)    2015-10-022. lokakuuta 2015 (Yhdysvallat)    2016-07-011. heinäkuuta 2016 (Suomi)  
Kesto:  103 minuuttia
Alkuperäiskieli:  englanti
Aiheesta muualla
IMDb 
Elonet
AllMovie
Infobox OKNimi-testi OK: 
Love Is Love (engl. Freeheld) on vuonna 2015 ensi-iltansa saanut yhdysvaltalainen draamaelokuva, jonka on ohjannut Peter Sollett. Sen on käsikirjoittanut Ron Nyswaner ja pääosissa nähdään Julianne Moore, Ellen Page, Michael Shannon, Luke Grimes ja Steve Carell. Elokuva perustuu Cynthia Waden vuoden 2007 lyhytdokumenttielokuvaan Freeheld, joka kertoo syöpää sairastavan poliisin Laurel Hesterin kamppailusta taata eläke-etujensa päätyminen elämänkumppanilleen Stacie Andreelle kuolemansa jälkeen.
Elokuva sai ensi-iltansa Toronton elokuvajuhlilla 13. syyskuuta 2015.
Juoni

Elokuva perustuu tositarinaan Ocean Countyn poliisissa työskentelevästä syöpään sairastuneesta Laurel Hesteristä (Moore), joka kamppailee tasa-arvon toteutumisen puolesta yrittäessään taata eläke-etujensa päätymisen elämänkumppanilleen Stacie Andreelle (Page) kuolemansa jälkeen.
Näyttelijät

| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
|  Julianne Moore  | … |  Laurel Hester   |
|  Ellen Page  | … |  Stacie Andree   |
|  Michael Shannon  | … |  Dane Wells   |
|  Steve Carell  | … |  Steven Goldstein   |
|  Luke Grimes  | … |  Todd Belkin   |
|  Josh Charles  | … |  Bryan Kelder   |
|  Mary Birdsong  | … |  Carol Andree   |
|  Kelly Deadmon  | … |  Lynda Hester   |
Aiheesta muualla

Love Is Love Internet Movie Databasessa (englanniksi)
Freeheld Elonet.
Luettelo Belgian sarjoissa pelanneista suomalaisista jalkapalloilijoista

Tämä on luettelo Belgian jalkapallosarjoissa pelanneista suomalaisista jalkapalloilijoista. Pelaajista on mainittu kaikki heidän belgialaisseuransa, sarjakaudet ja pelatut sarjaottelut/tehdyt maalit. Ne pelaajat, jotka ovat pelanneet sekä ylimmällä että alemmilla tasoilla, on mainittu vain ylimmällä tasolla pelanneiden listassa. Siinä tapauksessa myös pelaajan alemman sarjatason seurat on mainittu, ja niiden seurojen nimet, joiden kanssa pelaaja on pelannut ylimmällä sarjatasolla, on vahvennettu.
Ylin sarjataso

Ari Heikkinen – FC Germinal Ekeren 1989–1990 8/0
Atik Ismail – SV Waregem 1979–1980 2/0
Jani Jussila – FC Germinal Ekeren 1992–1995 3/0
Juha Jussila – FC Germinal Ekeren 1992–1995 5/0
Petteri Kupiainen – Club Brugge KV 1979–1981 18/3
Kari Laukkanen – Cercle Brugge KSV 1986–1987 24/0
Ismo Lius – SK Beveren 1985–1986 9/0
Marko Myyry – SC Lokeren 1989–1994 149/27
Jari Niemi – RAEC Mons 2003–2004 17/4, Standard Liège 2004–2005 13/0, Sint-Truidense VV 2004–2006 43/1
Kai Nyyssönen – RWD Molenbeek 1995–1998 46/6
Antti Okkonen - RAEC Mons 2008 1/0
Tommi Paavola – SC Lokeren  1990–1991 ja 1992–1993 24/1
Jari Rantanen – Beerschot VAC 1985–1986 16/4
Juha Reini – RC Genk 1998–2002 66/2
Paulus Roiha – Cercle Brugge KSV 2004–2006 41/10
Pasi Tauriainen – Berchem Sport 1986–1987 10/1
Hannu Tihinen – RSC Anderlecht 2002–2006 109/12
Arto Tolsa – Beerschot VAC 1969–1978 200/14
Kari Ukkonen – Cercle Brugge KSV 1982–1986 107/16, SC Lokeren 1986–1987 32/8, RSC Anderlecht 1987–1991 38/3, Antwerp FC 1991–1993 38/1
Lista päivitetty 24. heinäkuuta 2008
Alemmat sarjatasot

Aki Hyryläinen – SC Eendracht Aalst 1992–1993 9/0
Antti Sumiala - SC Lokeren 1993–1994 28/14
Jani Viander – KV Kortrijk 1997–1998 30/0
Vain junioriakatemioissa pelanneet pelaajat

Joni Meltoranta – SC Lokeren 1992–1993
Jani Pylkäs – SC Lokeren 1992–1993
Nolay (Côte-d'Or)

| Nolay |
| --- | --- |

 vaakuna
 Nolay
 Koordinaatit: 46°57′09″N, 4°38′04″E 
Valtio:  Ranska
Alue:  Bourgogne-Franche-Comté
Departementti:  Côte-d'Or
Arrondissementti:  Beaune
Pinta-ala:  
 – Kokonaispinta-ala:  14,3 km²
Väkiluku (2018):  1 450 
 – Väestötiheys:  101 as./km²
Kunnan numero:  21461
 
 Kunnan kotisivut 
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Nolay on kunta Ranskassa Côte-d'Orin departementissa Bourgogne-Franche-Comtén alueella. Se sijaitsee noin 21 kilometriä Beaunen kaupungista lounaaseen.
Nolay on keskiaikaisen arkkitehtuurinsa säilyttänyt pieni kaupunki jossa on useita vanhoja puuristikkotaloja. Keskustassa on 1300-luvulta peräisin oleva katettu tori (halles), jonka katto on tehty liuskekivistä. Torin vieressä on 1400-luvulla rakennettu Saint Martinin kirkko, jonka kellotorni on 38 metriä korkea. Kirkon erikoisuus on pieni 1500-luvulta oleva Saint Pierren kappeli, jossa on sipulin muotoinen kellotorni. Kellotornissa on kellonlyöjä jacquemart. Uusklassinen kunnantalo on rakennettu 1800-luvulla.
Tunnettuja kuntalaisia

Lazare Carnot (1753-1823), sotilas ja valtiomies
Puuristikkotalo
Halles
Saint Martinin kirkko
Jacquemart
Lazare Carnot’n patsas
Kunnantalo
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Nolay (Côte-d'Or) Wikimedia Commonsissa
Noljakan kirkko

| Noljakan kirkko |
| --- | --- |
 Noljakan kirkko
Sijainti:  Noljakantie 81, Joensuu
Koordinaatit:  62°37′29″N, 029°41′43″E
Seurakunta:  Joensuun seurakunta
Rakentamisvuosi:  1997
Suunnittelija:  Ari-Jukka ja Veijo Martikainen
Materiaali:  tiili
Istumapaikkoja:  200
Lisää rakennusartikkeleitaArkkitehtuurin teemasivulla
Infobox OKNimi-testi OK: 
Noljakan kirkko on Joensuun evankelisluterilaisen seurakunnan uusin kirkko, se valmistui Noljakanmäen rinteeseen 1997. Kirkon suunnittelivat Ari-Jukka ja Veijo Martikainen.
Istumapaikkoja Noljakan kirkossa on noin 200 hengelle. Kirkon muissa tiloissa on kahvio noin 50–80 hengelle, takkahuone 20 hengelle ja ryhmätyötiloja. Kirkkosalin urut ovat urkurakentamo Hans Heinrichin 16-äänikertaiset urut.
Noljakan kirkossa on messu sunnuntaisin kello 12. Kirkossa järjestetään myös kansainvälisiä englanninkielisiä messuja.
Kirkko kaavailtiin aluksi kasvavan Noljakan kaupunginosan seurakuntataloksi, mutta suunnittelu- ja rakennusaikana se laajeni oikeaksi kirkoksi. Vaalea kirkko on keskeisellä paikalla pääväylän eli Noljakantien varressa ostoskeskuksen ja koulun vieressä.
Taideteokset

Noljakanmäen rinteessä seisova, valoisa ja avara valkoinen kirkko tuo kauniisti esille taideteoksiaan. 
Kirkon taideteoksista erottuvin on Hannu Konolan lasimaalaus Tie, totuus ja elämä, joka kuvaa ihmisen pelastumisen tietä. Muita näkyviä teoksia ovat kirkon pääoven yläpuolelle sijoitettu Jyrki Puhakan puureliefi Elämän ja uskon portaat ja  Outi Särkikosken teos Vesi – elämän lähde. Noljakan pellavaiset kirkkotekstiilit on toteuttanut Aino Lampio.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Noljakan kirkko Wikimedia Commonsissa
Noljakan kirkko (joensuunseurakunnat.fi)
Panoraamakuvaa kirkosta (Arkistoitu – Internet Archive)
Lorry

Lorry oli vuosina 1989–1995 SVT:llä esitetty ruotsalainen satiirinen sketsiohjelma. Sen jäseniä olivat muun muassa Peter Dalle, Lena Endre, Claes Månsson, Ulla Skoog, Johan Ulveson, Stefan Sauk, Gunilla Röör ja Suzanne Reuter. Ohjelman huumori poiki useita valituksia Ruotsin radio- ja televisiolautakuntaan.
Aiheesta muualla

Ohjelma SVT Play -palvelussa (ruotsiksi)
Ludvig Håkanson

| Ludvig Håkanson |
| --- | --- |

Henkilötiedot
Koko nimi:  Ludvig Erik Håkanson
Syntynyt: 22. maaliskuuta 1996 (ikä 28) Ålsten, Ruotsi
Kansalaisuus:   Ruotsi
Koripalloilija
Lempinimi:  "Ludde"
Pelipaikka:  Pelintekijä / heittävä takamies
Pituus:  193 cm
Paino:  89 kg
Nyk. joukkue:  Baloncesto Sevilla (lainalla FC Barcelonasta)
Sarja:  Liga ACB
Pelaajaura
Seurajoukkueet
2013–2014 2014– →2015–2016 →2016–:   FC Barcelona B  FC Barcelona  VEF Rīga  Baloncesto Sevilla
Maajoukkueet
2013–:   Ruotsi
Aiheesta muualla
FIBA
Ludvig Erik ”Ludde” Håkanson (s. 22. maaliskuuta 1996 Ålsten) on ruotsalainen koripalloilija, pelipaikaltaan pelintekijä tai heittävä takamies. Håkanson on vuodesta 2013 lähtien kuulunut Liga ACB:ssä pelaavan FC Barcelonan organisaatioon, josta hän on kaudella 2016–2017 lainassa saman sarjan Baloncesto Sevillassa.
Håkansonia pidetään ruotsalaisen koripallon suurimpana lupauksena. Hän kuului Ruotsin maajoukkueeseen 17-vuotiaana vuoden 2013 koripallon Euroopan-mestaruuskilpailuissa.
Håkansonin vahvuuksiin kuuluu heittopeli sekä syöttäminen. Hänen heikkouksiaan ovat puolustuspeli sekä fyysisyys.
Lennuk (laiva)

| Avtroil Lennuk Almirante Guise |
| --- | --- |
 Lennuk

Aluksen vaiheet
Rakentaja:  Böcker & Lange, Tallinna
Kölinlasku:  27. lokakuuta 1913
Laskettu vesille:  31. joulukuuta 1914
Palveluskäyttöön:  30. heinäkuuta 1917
Poistui palveluskäytöstä:  1947
Tekniset tiedot
Uppouma:  1 375 t (standardi) 2 235 t (kuormattu)
Pituus:  107,1 m
Leveys:  9,5 m
Syväys:  4,9 m
Koneteho:  32 700 shp
Nopeus:  28 solmua
Miehistöä:  150
Aseistus
Aseistus:  5 × 4" (102 mm) tykkiä 1 × 40 mm ilmatorjuntatykki 2 × konekivääriä 9 × 18" (457 mm) torpedoputkea 80 × merimiinaa
Lennuk (suom. lentokone) oli Viron laivaston hävittäjä, joka oli alun perin Britannian kuninkaallisen laivaston valtaama Neuvosto-Venäjän Itämeren laivaston Novik-luokan hävittäjä Avtroil. Britannian kuninkaallinen laivasto luovutti aluksen sekä Vambolan Viron laivastolle 1919.
Suunnittelu

Aluksen piirustukset oli tehty ranskalaisella Augustin Normandin telakalla, joka auttoi lisäksi valmistuksessa toimittaen runsaasti osia. Aluksen aseistus muuttui useita kertoja suunnitteluvaiheen aikana.
Aluksen propulsiojärjestelmän kanssa tuli ongelmia Sveitsin aloitettua vientikiellon sotaakäyviin maihin.
Valmistus

Venäjän keisarikunta tilasi aluksen vuoden 1912 laivasto-ohjelmassa Böcker & Langen telakalta Tallinnasta, missä köli laskettiin 27. lokakuuta 1913. Se laskettiin vesille 31. joulukuuta 1914 ja valmistui 30. heinäkuuta 1917.
Palvelus

Avtroil liitettiin palvelukseen otettaessa Venäjän Itämeren laivaston 3. hävittäjälaivueeseen, josta se siirrettiin myöhemmin 13. hävittäjälaivueeseen.
Britannian kuninkaallisen laivaston osasto, jossa olivat komentaja Bertram Thesigerin komennossa risteilijät HMS Caradoc ja HMS Calypso sekä hävittäjät HMS Vendetta, HMS Vortigern ja HMS Wakeful, valtasivat aluksen 27. joulukuuta 1919 Tallinnan edustalla ja luovuttivat aluksen virolaisille.
Lennukiksi nimetty alus otettiin Viron laivaston palvelukseen 27. joulukuuta 1918. Alus myytiin 1933 Perulle ja kauppakirja allekirjoitettiin 30. kesäkuuta Virossa. Alus lähti Guiseksi nimettynä Tallinnasta 2. syyskuuta. Kaupasta saadut varat käytettiin Viron laivaston sukellusveneiden Kalev ja Lembit hankintaan 1936.
Almirante Guise

Perun laivasto nimesi aluksen Almirante Guiseksi. Se poistettiin palveluksesta 1947.
Lukas Liland

Lukas Liland (s. 1999) on norjalainen suunnistaja. Tanskan MM-kilpailuissa 2022 Liland saavutti MM-pronssia Norjan sprinttiviestijoukkueessa. Henkilökohtaisessa sprintissä hän oli 28:s. EM-kilpailuissa Lilandin paras saavutus on pudotussprintissä 10:s Neuchâtelissa vuonna 2021. Tämä on myös hänen paras sijoituksensa suunnistuksen maailmancupin osakilpailussa. Juniorien MM-kilpailuissa hän saavutti viestin maailmanmestaruuden Norjan joukkueessa ja pronssia keskimatkalla vuonna 2019.
Nicole Bullo

| Nicole Bullo |
| --- | --- |

Henkilötiedot
Syntynyt: 18. heinäkuuta 1987 (ikä 37) Bellinzona, Sveitsi
Kansalaisuus:   Sveitsi
Jääkiekkoilija
Pelipaikka:  puolustaja
Maila:  vasen
Pituus:  160 cm
Paino:  54 kg
Seura
Seura:  HC Lugano
Sarja:  SWHL A
Pelinumero:  23
Pelaajaura
Pääsarjaura:  2003–
| Mitalit> Maa:  Sveitsi.Naisten jääkiekko. Olympialaiset  | Mitalit> Maa:  Sveitsi.Naisten jääkiekko. Olympialaiset  | Mitalit> Maa:  Sveitsi.Naisten jääkiekko. Olympialaiset  | Maa:  Sveitsi> Naisten jääkiekko. |
| --- | --- | --- | --- |
|  Pronssia | Sotši 2014 | jääkiekko |  |
| MM-kilpailut  | MM-kilpailut  | MM-kilpailut  |  |
|  Pronssia | Yhdysvallat 2012 | jääkiekko |  |
Nicole Bullo (s. 18. heinäkuuta 1987 Bellinzona) on sveitsiläinen jääkiekkoilija, joka edustaa HC Luganoa.
Bullo on edustanut Sveitsin maajoukkuetta vuosien 2006, 2010, 2014 ja 2018 talviolympialaisissa. Vuonna 2014 Sveitsi voitti pronssia.
Nina-Friederike Gnädig

Nina-Friederike Gnädig elokuvassa Little Paris (2008).
Nina-Friederike Gnädig (s. 9. joulukuuta 1977 Nürnberg, Länsi-Saksa) on saksalainen näyttelijä, joka tunnetaan televisiorooleistaan.  Hän näyttelee tällä hetkellä televisiosarjassa Erikoisryhmä Stuttgart, jossa hänen roolihenkilönsä on komisario Anna Badosi. Hänet tunnetaan myös sarjasta Verliebt in Berlin, jossa hän näytteli Sabrina Hoffmania. Gnädig on näytellyt myös sarjoissa Rikospaikalla, SOKO Leipzig ja SOKO Donau sekä tv-elokuvassa Machen wir’s auf Finnisch.
.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Nina-Friederike Gnädig Wikimedia Commonsissa
Nina-Friederike Gnädig Internet Movie Databasessa. (englanniksi)
Lukas Lerager

| 0 | 1 | 2 | 3 |
| --- | --- | --- | --- |

Henkilötiedot
Koko nimi: Lukas Lerager Reiff
Syntymäaika: 12. heinäkuuta 1993 (ikä 31)
Syntymäpaikka: Gladsaxe, Tanska
Pelipaikka: Keskikenttäpelaaja
Seura
Seura: Genoa
Pelinumero: 8
Seurat
| Vuodet | Seura | O | (M) |
| 2010–2013 | AB | 50 | (3) |
| 2013–2016 | Viborg | 67 | (1) |
| 2016–2017 | Zulte Waregem | 39 | (6) |
| 2017–2019 | Bordeaux | 55 | (3) |
| 2019 | → Genoa | 14 | (1) |
| 2019– | Genoa | 11 | (0) |
Maajoukkue
| 2017– |  Tanska | 10 | (1) |
 Seurajoukkueuran tilastot kattavat vain kansalliset sarjat, päivitetty 25. kesäkuuta 2020.  Maajoukkueuran tilastot päivitetty 25. kesäkuuta 2020.
Lukas Lerager Reiff (s. 12. heinäkuuta 1993 Gladsaxe) on tanskalainen jalkapalloilija. Hän on keskikenttäpelaaja. Lerager edustaa seurajoukkuetasolla Italian Serie A:ssa pelaavaa Genoaa. Aiemmin hän on pelannut belgialaisessa Zuite Waregemissa ja ranskalaisessa Bordeaux'ssa sekä kotimaassaan Akademisk Boldklubissa ja Viborgissa. Hän on pelannut Tanskan maajoukkueessa vuodesta 2017 lähtien kymmenen ottelua ja tehnyt niissä yhden maalin. Hän kuului Tanskan joukkueeseen MM-kilpailuissa 2018 mutta pääsi kentälle vain Ranskaa vastaan pelatun alkulohko-ottelun viime hetkillä.
Nenäkarvat

Nenäkarvoja
Nenäkarvat ovat sieraimissa kasvavia karvoja, joiden päätarkoitus on estää vieraiden hiukkasten kulkeutuminen nieluun ja keuhkoihin. Ne ylläpitävät myös sopivaa kosteutta nenässä.
Sieraimista ulos kasvavia nenäkarvoja pidetään usein epäsiisteinä. Karvojen poistoon käytetään joko paristokäyttöistä nenäkarvaleikkuria eli nenäkarvatrimmeriä, jolla voi poistaa karvat myös korvista, tai tavallisia pinsettejä eli atuloita.
Nicole Blackman

| Nicole Blackman> Henkilötiedot |
| --- | --- |
Syntynyt: 30. marraskuuta 1971 (ikä 52) New York, Yhdysvallat
Ammatti:  kirjailija, spoken word -esiintyjä
Kirjailija
Tuotannon kieli: englanti
Tyylilajit:  feministinen, fantasia, gootti, draama
Aiheesta muualla
Löydä lisää kirjailijoitaKirjallisuuden teemasivulta
Nicole Blackman (s. 30. marraskuuta 1971 New York, Yhdysvallat) on yhdysvaltalainen performanssitaiteilija, runoilija, kirjailija ja laulaja. Musikaalista työtä hän on tehnyt muun muassa Alan Wilderin kanssa yhteistyönä hänen Recoil-projektinsa kanssa. Blackman on kontribuoinut Recoilin vuoden 2000 albumiin Liquid.
Lennusjärvi

| Lennusjärvi |
| --- | --- |
Valtiot:  Suomi
Maakunnat:  Etelä-Karjala
Kunnat:  Luumäki, Savitaipale
Koordinaatit:  61°02′01″N, 27°25′16″E
Vesistöalue ja valuma-alueen tietoja
Päävesistöalue:  Kymijoen vesistö (14)
Valuma-alue:  Kivijärven reitin valuma-alue (14.19)
Laskujoki:  Alajoki eli Ala-Lennusjoki Virmojärveen 
Järvinumero:  14.194.1.017
Mittaustietoja
Pinnankorkeus:  78,5 m  
Pituus:  7,7 km  
Leveys:  1,9 km  
Rantaviiva:  27,5334 km  
Pinta-ala:  5,18005 km²   
Tilavuus:  0,0195582 km³ 
Keskisyvyys:  3,78 m  
Suurin syvyys:  11,64 m  
Valuma-alue:  42,9 km²  
Saaria:  20 
 fiLennusjärvi 
Lennusjärvi  eli Lennus on Etelä-Karjalassa Luumäen ja Savitaipaleen rajalla sijaitseva järvi.
Maantietoa

Järven pinta-ala on 518 hehtaaria eli 5,2 neliökilometriä, se on 7,7 kilometriä pitkä ja 1,9 kilometriä leveä. Se on keskeltä kapeampi kuin kumpikin järven pää. Pohjoispäätä kutsutaan Laarinlahdeksi (Laarinpääksi) ja eteläpäätä Mentulanpääksi. Keskellä sijaitsee kaksi kapeikkoa, joista pohjoisempi eli Sarasalmi on Saukkovuoren ja eteläisempi on Jusniemen kohdalla. Sarasalmi on 220 metriä ja Jusniemen kapeikko on 170 metriä leveä.
Lennuksessa on järvenlaskun jälkeen 20 saarta, joiden yhteispinta-ala on 1,24 hehtaaria. Yli aarin kokoisia saaria on 12. Niitä ovat esimerkiksi molemmat Koppolsaaret, Kirkkosaari, Rantaluoto Porosuonlahdella, Selkäluoto, Naakinsaari, Kuikonniemen luoto ja Takalahden (Pukinlahden) luoto. Suurin saari on alle 25 aarin kokoinen. Ennen järvenlaskua saaria oli kuusi: Suursaari, Naakinsaari, Helmisaari, Kirkkosaari ja Koppolsaaret. Vedenalaisia matalikkoja sanotaan luodoiksi ja näistä esim.Selkäluoto ja Porosuonlahden (Kaulionlahden) Rantaluoto ovat järvenlaskun jälkeen nousseet saariksi, samoin kuin luodot järven lounaisosan lahdissa.
Järvi on luodattu ja siitä on julkaistu syvyyskartat. Järven tilavuudeksi on saatu 19,6 miljoonaa kuutiometriä eli 0,0196 kuutiokilometriä. Sen keskisyvyys on 3,78 metriä (tai 4,47 m ) ja suurin syvyys on 11,6 metriä. Syvin kohta Haudanrannanhauta sijaitsee järven keskikohdassa Kakkaramäen kohdalla sijaitsevan eteläisemmän jyrkänteen edustalla. Myös järven eteläpäässä sijaitsee yli 11-metrinen syvänne, Aittakivenhauta. Pohjoispäässä on vain 7,6 metriä syvää. Pohjan muodosta voidaan vielä mainita Laarinlahti, joka on matala, ja sekä järven eteläosan ylittävä harjujakso, joka alkaa Kuikonniemestä kulkien järvenpohjassa Naakinsaaren ja Selkäluodon kautta Matalahiukanlahteen Jusniemen tyvessä. Järven rantaviivan pituus on 27,5 kilometriä.