stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Elena Vallortigara

| Mitalit | Mitalit | Mitalit |  |
| --- | --- | --- | --- |
|  Elena Vallortigara kesäkuussa 2018. |  Elena Vallortigara kesäkuussa 2018. |  Elena Vallortigara kesäkuussa 2018. |  |
Maa:   Italia
Naisten yleisurheilu
| MM-kilpailut  | MM-kilpailut  | MM-kilpailut  |  |
|  Pronssia | Eugene 2022 | korkeushyppy |  |
Elena Vallortigara (s. 21. syyskuuta 1991) on italialainen korkeushyppääjä. Hän saavutti MM-kilpailuissa pronssia vuonna 2022.
Vallortigara saavutti pronssia alle 18-vuotiaiden MM-kilpailuissa 2007 ja alle 20-vuotiaiden MM-kilpailuissa 2010. Hän ylitti 191 cm vuonna 2010 ja hallissa 190 cm tammikuussa 2011 mutta ei sen jälkeen yltänyt vuosikausiin noihin korkeuksiin. Vuonna 2018 hän vihdoin ylitti 190 cm:n rajan toistakymmentä kertaa ja hyppäsi heinäkuussa ennätyksekseen 202 cm Lontoon timanttiliigan kilpailussa. Kolmena seuraavana vuonna hän ylitti parhaimmillaan 196 cm. Vuonna 2022 hän sijoittui sisäratojen MM-kilpailuissa kuudenneksi tuloksella 192 cm. Kesäkuussa hän voitti uransa neljännen ulkoratojen Italian-mestaruuden tuloksella 198 cm. Eugenen MM-kilpailuissa heinäkuussa hän ylitti toisen kerran urallaan kaksi metriä ja saavutti pronssia tuloksella 200 cm. Saman vuoden Münchenin EM-kilpailuissa hän oli yhdeksäs.
Erinomaisen ääniroolityön Emmy-palkinto

Erinomaisen ääniroolityön Emmy-palkinto (Outstanding Voice-Over Performance) on vuodesta 1992 lähtien vuosittain jaettu palkinto Emmy-gaalassa. Palkintoa ei jaettu vuosina 1996 ja 2007.
Voittajat

| Vuosi | Näyttelijä | Sarja |
| --- | --- | --- |
| 2011 | Maurice LaMarche | Futurama |
| 2010 | Anne Hathaway | Simpsonit |
| 2009 | Dan Castellaneta | Simpsonit |
| 2008 | Keith David | The War |
| 2007 | Ei jaettu |  |
| 2006 | Kelsey Grammer | Simpsonit |
| 2005 | Keith David | Unforgivable Blackness |
| 2004 | Dan Castellaneta | Simpsonit |
| 2003 | Hank Azaria | Simpsonit |
| 2002 | Peter Macon Pamela Adlon | Animated Tales of the World Kukkulan kuningas |
| 2001 | Ja'net DuBois Hank Azaria | The PJs Simpsonit |
| 2000 | Seth MacFarlane Julie Harris | Family Guy Not for Ourselves Alone |
| 1999 | Ja'net DuBois | The PJs |
| 1998 | Hank Azaria | Simpsonit |
| 1997 | Jeremy Irons Rik Mayall | The Great War and the Shaping of the 20th Century The Willows in Winter |
| 1996 | Ei jaettu |  |
| 1995 | Jonathan Katz | Dr. Katz, Professional Therapist |
| 1994 | Christopher Plummer | Madeline |
| 1993 | Dan Castellaneta | Simpsonit |
| 1992 | Nancy Cartwright Dan Castellaneta Julie Kavner Jackie Mason Yeardley Smith Marcia Wallace | Simpsonit |
Etelänmuuriyrtti

| Etelänmuuriyrtti |
| --- | --- |

Tieteellinen luokittelu
Kladi::  Siemenkasvit
Kladi::  Koppisiemeniset
Kladi::  Aitokaksisirkkaiset
Lahko::  Rosales
Heimo::  Nokkoskasvit
Suku::  Muuriyrtit Parietaria
Laji::  debilis
Kaksiosainen nimi
 Parietaria debilis  G.Forst. (1786) 
Katso myös
   Etelänmuuriyrtti Commonsissa 
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Etelänmuuriyrtti (Parietaria debilis) on muuriyrtteihin kuuluva nokkoskasvilaji. Se esiintyy melko laajalti vanhassa maailmassa: Afrikassa, Aasiassa, Australiassa ja Makaronesian saarilla. Etelänmuuriyrtti on yksi- tai joskus monivuotinen ruoho, joka kasvaa enimmillään metrin pituiseksi. Sillä on kolmenlaisia kukkia, hede- ja emikukkia ja kaksineuvoisia kukkia, jotka ovat 1,5 millimetrin kokoisia. Lajia on käytetty rehu- ja rohtokasvina.
Emilio Zapico

| Emilio Zapico> Henkilötiedot |
| --- | --- |
Kansalaisuus:   Espanja
Formula 1 -ura
Aktiivivuodet:  1976
Talli(t):  Williams
Kilpailuja:  1 (0 lähtöä)
Maailman­mestaruuksia:  0
Voittoja:  0
Palkintosijoja:  0
Paalupaikkoja:  0
Nopeimpia kierroksia:  0
MM-pisteitä:  0
Ensimmäinen kilpailu:  Espanjan GP 1976
Viimeinen kilpailu:  Espanjan GP 1976
Emilio Rodríguez Zapico (27. toukokuuta 1944 León, Espanja – 6. elokuuta 1996 Huete, Espanja) oli espanjalainen kilpa-ajaja. Hän osallistui yhteen ainoaan Formula 1:n Grand Prix'hin Espanjassa 1976, muttei selviytynyt aika-ajoista osakilpailuun. Zapicon ajama Williams oli viime vuoden malli, eikä pärjännyt uudemmille autoille. Sittemmin Zapicon ajamaa autoa ajoi Brian McGuire.
Pääasiassa Zapico ajoi koko uransa vakioautoja, kunnes lopetti 1980-luvulla. Hän menehtyi auto-onnettomuudessa Hueten kunnassa Espanjassa 1996.
F1-tulokset

| Kausi | Talli | Kori | Moottori | 1 | 2 | 3 | 4 | 5 | 6 | 7 | 8 | 9 | 10 | 11 | 12 | 13 | 14 | 15 | 16 | Sijoitus | Pisteitä |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 1976 | Mapfre-Williams | Williams FW04 | Cosworth V8 | BRA  | RSA  | USW  | ESP DNQ | BEL  | MON  | SWE  | FRA  | GBR  | GER  | AUT  | NED  | ITA  | CAN  | USA  | JPN  | - | 0 |
Etelänpihlaja

| Etelänpihlaja |
| --- | --- |

Uhanalaisuusluokitus
 Elinvoimainen  
  
Tieteellinen luokittelu
Domeeni::  Aitotumaiset Eucarya
Kunta::  Kasvit Plantae
Alakunta::  Putkilokasvit Tracheobionta
Kaari::  Siemenkasvit Spermatophyta
Alakaari::  Koppisiemeniset Magnoliophytina
Luokka::  Kaksisirkkaiset Magnoliopsida
Lahko::  Rosales
Heimo::  Ruusukasvit Rosaceae
Suku::  Pihlajat Sorbus
Laji::  torminalis
Kaksiosainen nimi
 Sorbus torminalis  (L.) Crantz 

Katso myös
   Etelänpihlaja Wikispeciesissä   Etelänpihlaja Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OKIUCN-testi OK: 
Etelänpihlaja (Sorbus torminalis) on keski- ja eteläeurooppalainen pihlajalaji. Se on keskikokoinen lehtipuu, joka kasvaa 15–25 metriä korkeaksi.
Marjoja.
Lehtiä.
Puuaines.
Lehdet eivät muodostu kotipihlajan lehtien tavoin irtolehdyköistä, vaan ovat syvään hammaslaitaiset. Marjojen läpimitta on 10–15 mm. Marjoja voi syödä sellaisenaan tai keittää hilloksi, mutta siemenet pitää siilata pois, sillä niissä on hiukan syanidia.
Hietajärvi (Joutsa)

| Hietajärvi |
| --- | --- |
Valtiot:  Suomi
Maakunnat:  Keski-Suomi
Kunnat:  Joutsa
Koordinaatit:  61°56′24″N, 25°58′28″E
Vesistöalue ja valuma-alueen tietoja
Päävesistöalue:  Kymijoen vesistö (14)
Valuma-alue:  Ristiselän alue (14.23)
Tulouomia:  Karhuoja Karhulammesta, oja Tempolammesta
Laskuoja:  oja Korvenperänlampeen 
Järvinumero:  14.237.1.012
Mittaustietoja
Pinnankorkeus:  117,1 m  
Pituus:  1,1 km  
Leveys:  250 m  
Rantaviiva:  2,376 km  
Pinta-ala:  17,923 ha  
Saaria:  ei saaria 
 fiHietajärvi 
Hietajärvi on Keski-Suomessa Joutsassa Selänpohjan kylän lähellä sijaitseva järvi.
Maantietoa

Järven pinta-ala on 17,9 hehtaaria, se on 1,1 kilometriä pitkä ja 250 metriä leveä. Järvellä ei ole kartan mukaan saaria. Sen rantaviivan pituus on 2,4 kilometriä.
Leivonmäen kansallispuisto

Lammen rannat, lukuun ottamatta mökkirantoja, kuuluvat Metsähallituksen hallinnoimaan Leivonmäen kansallispuistoon. Sen itärantaa seuraa yhdystie 6134, josta kääntyy tie läheiselle kansallispuiston kävijöiden parkkipaikalle. Sieltä alkaa monet viitoitetut patikkareitit.
Vesistösuhteet

Järvi sijaitsee Kymijoen vesistössä (vesistöaluetunnus 14) Suur-Päijänteen alueen (14.2) Ristiselän alueella (14.23), jonka Haapajoen valuma-alueeseen (14.237) se kuuluu. Järveen on johdettu metsäojia eri suunnilta. Karhuojaa laskee Karhulampi ja toista ojaa myöten Tempolampi. Laskuoja saa alkunsa sen pohjoispäästä ja se laskee pian Korvenperänlampeen. Järven vedenpinnan korkeus on 117,1 metriä mpy.
Elizabeth H. Blackburn

| Elizabeth H>  Blackburn |
| --- | --- |
 Elizabeth H. Blackburn vuonna 2009.
Henkilötiedot
Syntynyt: 26. marraskuuta 1948 (ikä 75) Tasmania, Australia
Koulutus ja ura
Väitöstyön ohjaaja:  Frederick Sanger
Oppilaat:  Carol Greider: unravelling the science of telomeres and telomerase. Interview by Stephen Pincock (käännä suomeksi)
Tutkimusalue:  Sytogenetiikka, biologia ja fysiologia
Palkinnot:   Nobelin lääketieteen palkinto (2009)
Aiheesta muualla
blackburnlab.ucsf.edu
Elizabeth H. Blackburn (s. 26. marraskuuta 1948 Tasmania, Australia) on australialais-amerikkalainen lääketieteen tutkija, joka on tutkinut ikääntymiseen liittyviä asioita.
Blackburn työskentelee San Franciscossa Kalifornian yliopistossa.
Hän sai vuoden 2009 lääketieteen Nobelin yhdessä Carol W. Greiderin ja Jack W. Szostakin kanssa tutkimuksista, jotka liittyvät siihen, kuinka kromosomien DNA-nauhan päissä olevat telomeerit suojaavat soluja.
Samalle kolmikolle myönnettiin Albert Lasker -palkinto lääketieteellisestä perustutkimustyöstä vuonna 2006. 
Blackburn ja Greider saivat myös vuoden 2007 Louisa Gross Horwitz -palkinnon.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Elizabeth H. Blackburn Wikimedia Commonsissa
Dr. Elizabeth Blackburn University of California San Francisco (UCSF). Arkistoitu 26.11.2018. Viitattu 25.11.2018 (englanniksi).
| --- | --- |
1901–1925:  1901: Behring  1902: Ross  1903: Finsen  1904: Pavlov  1905: Koch  1906: Golgi, Ramón y Cajal  1907: Laveran  1908: Metšnikov, Ehrlich  1909: Kocher  1910: Kossel  1911: Gullstrand  1912: Carrel  1913: Richet 1914: Bárány  1919: Bordet  1920: Krogh  1922: Hill, Meyerhof  1923: Banting, Macleod 1924: Einthoven
1926–1950:  1926: Fibiger  1927: Wagner-Jauregg  1928: Nicolle  1929: Eijkman, Hopkins  1930: Landsteiner  1931: Warburg  1932: Sherrington, Adrian  1933: Morgan  1934: Whipple, Minot, Murphy  1935: Spemann  1936: Dale, Loewi  1937: Szent-Györgyi  1938: Heymans  1939: Domagk  1943: Dam, Doisy  1944: Erlanger, Gasser  1945: Fleming, Chain, Florey  1946: Muller  1947: C. Cori, G. Cori, Houssay  1948: Müller  1949: Hess, Moniz 1950: Kendall, Reichstein, Hench
1951–1975:  1951: Theiler  1952: Waksman  1953: Krebs, Lipmann  1954: Enders, Weller, Robbins  1955: Theorell  1956: Cournand, Forssmann, Richards  1957: Bovet  1958: Beadle, Tatum, Lederberg  1959: Ochoa, Kornberg  1960: Burnet, Medawar  1961: Békésy  1962: Crick, Watson, Wilkins  1963: Eccles, Hodgkin, Huxley  1964: Bloch, Lynen  1965: Jacob, Lwoff, Monod  1966: Rous, Huggins  1967: Granit, Hartline, Wald  1968: Holley, Khorana, Nirenberg  1969: Delbrück, Hershey, Luria  1970: Katz, Euler, Axelrod  1971: Sutherland  1972: Edelman, Porter  1973: Frisch, Lorenz, Tinbergen  1974: Claude, Duve, Palade  1975: Baltimore, Dulbecco, Temin
1976–2000:  1976: Blumberg, Gajdusek 1977: Guillemin, Schally, Yalow  1978: Arber, Nathans, Smith  1979: Cormack, Hounsfield  1980: Benacerraf, Dausset, Snell  1981: Sperry, Hubel, Wiesel  1982: Bergström, Samuelsson, Vane  1983: McClintock  1984: Jerne, Köhler, Milstein  1985: Brown, Goldstein  1986: Cohen, Levi-Montalcini  1987: Tonegawa  1988: Black, Elion, Hitchings  1989: Bishop, Varmus  1990: Murray, Thomas  1991: Neher, Sakmann  1992: Fischer, Krebs  1993: Roberts, Sharp  1994: Gilman, Rodbell  1995: Lewis, Nüsslein-Volhard, Wieschaus  1996: Doherty, Zinkernagel  1997: Prusiner  1998: Furchgott, Ignarro, Murad  1999: Blobel  2000: Carlsson, Greengard, Kandel
2001–:  2001: Hartwell, Hunt, Nurse  2002: Brenner, Horvitz, Sulston  2003: Lauterbur, Mansfield  2004: Axel, Buck  2005: Marshall, Warren 2006: Fire, Mello 2007: Capecchi, Evans, Smithies 2008: zur Hausen, Barré-Sinoussi, Montagnier 2009: Blackburn, Greider, Szostak 2010: Edwards 2011: Beutler, Hoffmann, Steinman 2012: Gurdon, Yamanaka 2013: Rothman, Schekman, Südhof 2014: O’Keefe, M.-B. Moser, E. Moser 2015: Campbell, Ōmura, Tu 2016: Ōsumi 2017: Hall, Rosbash, Young 2018: Allison, Honjo 2019: Kaelin, Ratcliffe, Semenza 2020: Alter, Houghton, Rice 2021: Julius, Patapoutian 2022: Pääbo 2023: Karikó, Weissman 2024: Ambros, Ruvkun
Hans de Koning

| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |

Henkilötiedot
Syntymäaika: 5. huhtikuuta 1960 (ikä 64)
Syntymäpaikka: Rotterdam, Alankomaat
Pelipaikka: maalivahti
Seura
Seura: –
Tehtävä: päävalmentaja
Seurat
| Vuodet | Seura | O (M) |
| 1978–1988   1988–1993 |  AZ   FC Twente | 147 (0) 140 (0) |
Valmennusura
1996–1997 1997 2000–2001 2001–2004 2005 2005–2010 2010–2011 2011–2012 2012–2015 2016–2017:  AZ Alkmaar (apuv.)  AZ Alkmaar  Fortuna Sittard (apuv.)  Fortuna Sittard  FC Dordrecht  TOP Oss  AGOVV Apeldoorn  Helmond Sport  FC Volendam  Go Ahead Eagles
 Seurajoukkueuran tilastot kattavat vain kansalliset sarjat.
Hans de Koning (s. 5. huhtikuuta 1960) on alankomaalainen jalkapallovalmentaja ja entinen maalivahti.
Ura pelaajana

De Koning aloitti pelaajauransa AZ Alkmaarin juniorina ja nousi edustusmiehistöön kaudella 1978/79. De Koning edusti Alkmaaria kymmenen vuotta ja juhli seuran paidassa liigamestaruutta keväällä 1981 sekä kolmea Alankomaiden cupin voittoa. Hän siirtyi FC Twenteen vuonna 1988 ja pelasi lopun uransa seuran maalilla. Hän loukkaantui vakavasti Fred Ruttenin jäähyväisottelussa ja joutui lopettamaan pelaajauransa vuonna 1993.
Ura valmentajana

Pelaajauransa jälkeen de Koning työskenteli Twenten maalivahtivalmentajana, kunnes siirtyi 1997 AZ Alkmaarin apulaisvalmentajaksi. Hän toimi kevätkaudella 1997 myös AZ:n väliaikaisena päävalmentajana Theo Vonkin saatua potkut. Willem van Hanegemin tultua seuran valmentajaksi kesällä 1997 de Koning siirtyi maalivahtivalmentajaksi. Heinäkuussa 2000 hän siirtyi Fortuna Sittardin apuvalmentajaksi ja Hans Verèlin potkujen jälkeen hän nousi joulukuussa 2001 päävalmentajan paikalle.> De Koning ei onnistunut pelastamaan Fortunaa putoamiselta Eredivisiestä, mutta jatkoi valmentajana myös sarjaporrasta alempana. Sijoitukset painuivat kuitenkin Eerste Divisien häntäpäähän ja kauden 2003/04 jälkeen de Koning lähti seurasta.
Kesällä 2005 de Koning jatkoi uraansa TOP Ossin peräsimessä. Hän luotsasi seuraa Eerste Divisien keskikastissa ja parhaimmillaan kahdeksanneksi. Kaudella 2009/10 seura ajautui putoamiskamppailuun, eikä de Koning onnistunut säilyttämään seuran sarjapaikkaa. Hän sai potkut tehtävistään kauden jälkeen.
Pian TOP-potkujensa jälkeen de Koningista tuli AGOVV Apeldoornin päävalmentaja. Maaliskuussa 2011 de Koning ilmoitti, ettei jatka kauden jälkeen AGOVV:n peräsimessä. Toukokuussa kerrottiin, että hänen uransa jatkuu kaudella 2011/12 Helmond Sportin peräsimessä. Hän luotsasi seuran Eerste Divisien neljänneksi, mutta tappio nousukarsintojen kolmannella kierroksella VVV Venlolle yhteismaalein 3–4 vesitti haaveet noususta pääsarjaan. Kauden jälkeen de Koning siirtyi FC Volendamin päävalmentajaksi.
Debyyttikausi Volendamissa oli menestyksekäs ja joukkue sijoittui Eerste Divisiessä toiseksi. Nousukarsinnoissa Go Ahead Eagles oli kuitenkin vahvempi yhteismaalein 3–1 ja näin liiganousu jäi jälleen haaveeksi. Kaudella 2014/15 Volendam karsi jälleen noususta, mutta taipui tällä kertaa De Graafschapille 1–0. Kauden jälkeen de Koning jätti seuran.
Helmikuussa 2016 de Koningista tuli Go Ahead Eaglesin päävalmentaja. Kausi päättyi Eerste Divisien viidenteen sijaan ja de Koning onnistui luotsaamaan seuransa menestykseen myös nousukarsinnoissa. Seura pudotti VVV Venlon ja ratkaisevassa otteluparissa De Graafschapin ja nousi kaudeksi 2016/17 Eredivisieen. Eaglesin kausi Eredivisiessä oli vaikea, eikä joukkue kyennyt haastamaan pääsarjatasolla kärkijoukkueita. Eagles vajosi putoamiskamppailuun ja heikot tulokset johtivat de Koningin potkuihin maaliskuussa 2017.
Emilio Teza

Emilio Teza
Emilio Teza (1831–1912) oli italialainen tieteilijä, sanskritin ja vertailevan kielitieteen professori aluksi Bolognassa, sitten Pisassa ja vihdoin Padovan yliopistossa. Teza oli käytännön kielten osaaja, ja hän oli opiskellut muun muassa suomea. Hänen kirjallinen toimintansa sisältää runsaasti pieniä kirjoitelmia eri tieteellisistä aiheista ja myös useita runokäännöksiä. Monet tutkielmista käsittelevät myös suomen kieltä: muun muassa tutkielma suomalaisista tähtien nimistä ("Nomi di stelle"), Martin Fogelista ("Del ’Nomenclator finnicus’ mandato da Martino Fogel im Italia") ja Kalevalasta ("Discorso inaugurale", 1880), josta hän myös julkaisi 16. runon italiaksi käännettynä ja selityksillä varustettuna ("Mancano tre parole", 1894). Teza on kääntänyt italiaksi J. L. Runebergin Hannan (ilm. 1910)
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Emilio Teza Wikimedia Commonsissa
E. N. Setälä, Emilio Teza Valvoja 1909. s. 327–329
Engan kieli

| Enga |
| --- | --- |
Muu nimi:  caga, tsaga, tchaga
Tiedot
Alue:  Papua-Uusi-Guinea
Puhujia:  noin 160 000
Sija:  ei sadan suurimman joukossa
Kirjaimisto:  latinalainen aakkosto
Kielitieteellinen luokitus
Kielikunta:  yleisuusiguinealaiset kielet
Kieliryhmä:  engankielet
Kielikoodit
ISO 639-3:  enq
 Ohje 
Engan kieli (enga) on Papua-Uuden-Guinean keskusylängöllä puhuttava papuakieli ja Engan provinssin pääkieli. Engalla on yli 160 000 puhujaa (vuonna 1981), mikä tekee siitä puhujamäärältään Papua-Uuden-Guinean suurimman alkuperäiskielen. Kielen sanajärjestys on subjekti–objekti–verbi. Engan kielellä on lukuisa joukko murteita, joista maen murre on tärkein.
Engankielet

Engakielten puhuma-alue punaisella
Engankielet on Uuden-Guinean saaren keskiosiin sijoittuva kieliryhmä. Se kuuluu yleisuusiguinealaisiin kieliin.
Kieliryhmään lasketaan kuuluvan 14 yksittäistä kieltä, jotka jakautuvat edelleen kolmeen alaryhmään:
Antal-kewa -kielet
Angal
Angal enen
Angal heneng
Länsikewapi
Itäkewapi
Pole
Samberigi
Engakielet
Bisorio
Enga
Ipili
Kyaka
Lembena
Nete
Huli
Hate Forest

| Hate Forest> Tiedot |
| --- | --- |
Toiminnassa:  1995–2005
Tyylilaji:  black metal
Kotipaikka:  Ukraina
Laulukieli:  englanti
Jäsenet:  Roman Saenko, laulu ja kaikki soittimet   Thurios, laulu, kitara  
Levy-yhtiö:  Supernal Music  
Infobox OKNimi-testi OK: 
Hate Forest oli ukrainalainen black metal -yhtye. Yhtyeen sanoitukset käsittelivät mm. slaavilaista mytologiaa ja runoutta. Hate Forest hajosi vuonna 2005, mutta Roman Saenko (joka soittaa ja laulaa myös Drudkhissa) perusti Blood of Kingun Hate Forestin tilalle.
Jäsenet

Roman Saenko - laulu ja kaikki soittimet
Thurios - laulu, kitara
Diskografia > Studioalbumit

The Most Ancient Ones (2001,  Supernal Music)
Purity (2003,  Supernal Music)
Battlefields (2004,  Slavonic Metal)
Sorrow (2005,  Supernal Music)
Innermost (2022)
Diskografia > EP:t

Darkness (2000)
Blood & Fire (2001,  Sombre Records)
Ritual (2001,  Miriquidi Productions)
The Gates (2001,  Ancient Nation Productions)
Resistance (2004,  Ledo Takas)
Diskografia > Demot

Scythia (1999)
The Curse (2000)
Temple Forest (2007)
Diskografia > Kokoelmat

Blood & Fire/Ritual (2001,  Red Stream, Inc.)
To Those Who Came Before Us (Sisältää kaksi EP:tä ja yhden uuden kappaleen, 2002,  omakustanne)
To Twilight Thickets (Sisältää The Curse- ja Temple Forest -demot, 2003,  Blutreinheit Productions)
Nietzscheism (Sisältää EP:t Darkness, Blood & Fire, Ritual ja Resistance. Julkaistu Friedrich Nietzschen syntymäpäivänä, 2005,  Supernal Music)
Dead but Dreaming (2009,  Primitive Reaction)
Aiheesta muualla

Levy-yhtiön Supernal Music sivusto
Hate Forest Myspacessa (englanniksi) (epävirallinen)
European Executive Express

European Executive Express (IATA: RY, ICAO: EXC) oli ruotsalainen vuonna 1997 perustettu lentoyhtiö, jonka kotikenttänä toimi Ruotsin Karlstad. Yhtiö lensi neljällä BAe Jetstream 31:llä ja kahdella BAe Jetstream 32EP:llä lähinnä Ruotsin sisäisiä lentoja, mutta myös mm. Helsingistä Mikkeliin sekä Maarianhaminasta Tukholmaan ja Turkuun.
22. joulukuuta 2005 yhtiö haki itsensä konkurssiin talousvaikeuksien takia ja samalla kaikki sen työntekijät irtisanottiin.
Ensio Alhopuro

Aleksi Ensio Alhopuro (15. toukokuuta 1903 Hämeenlinna – 16. toukokuuta 1982 Helsinki) oli suomalainen insinööri ja yritysjohtaja, joka sai teollisuusneuvoksen arvonimen.
Ensio Alhopuron vanhemmat olivat tehtailija, puuseppä Knut Alhopuro ja Fanny Lundahl ja puoliso vuodesta 1939 käsityönopettaja Aura Matilda Eränkö, aiemmin Enroos. Alhopuro tuli ylioppilaaksi Hämeenlinnan lyseosta ja valmistui diplomi-insinööriksi 1926 Teknillisen korkeakoulun kemian osastolta. Hän suoritti myös Kadettikoulussa aktiiviupseerin tutkinnon 1928 ja Yhdysvalloissa Industrial Management -tutkinnon 1931, työskennellen samanaikaisesti tuolloin alansa suurimmassa rikkihappotehtaassa.  Suomeen palattuaan hän meni ensin Epilässä toimineen maalitehtaan teknisen johtajan apulaiseksi ja siirtyi sieltä Sarviksen  teknilliseksi johtajaksi 1932. Alhopurosta tuli tämän myötä suomalaisen muoviteollisuuden uranuurtajia, yhtiönä Sarvis oli muun muassa kotimaisen muoviteollisuuden ensimmäinen raaka-aineenvalmistaja. Vuonna 1954 Alhopurosta tuli Sarviksen tehtaan isännöitsijä ja vuonna 1966 yhtiön toimitusjohtaja Lauri Kivekkään jälkeen. Tätä tehtävää hän hoiti vuoteen 1973 asti. Alhopuro osallistui alansa yhteis- ja järjestötyöhön, toimien esimerkiksi Muoviyhdistyksessä, mutta myös muun muassa Suomen Teollisuusliitossa. Teollisuusneuvoksen arvonimen hän sai vuonna 1969. Alhopuro oli sotilasarvoltaan reservin insinöörikapteeni.
Etelännokkasara

| Etelännokkasara |
| --- | --- |

Uhanalaisuusluokitus
 
Suomessa::  Äärimmäisen uhanalainen
 
Tieteellinen luokittelu
Domeeni::  Aitotumaiset Eucarya
Kunta::  Kasvit Plantae
Alakunta::  Putkilokasvit Tracheophyta
Kaari::  Siemenkasvit Spermatophyta
Alakaari::  Koppisiemeniset Magnoliophytina
Luokka::  Yksisirkkaiset Liliopsida
Lahko::  Poales
Heimo::  Sarakasvit Cyperaceae
Suku::  Sarat Carex
Laji::  lepidocarpa
Alalaji::  lepidocarpa
Kaksiosainen nimi
 Carex lepidocarpa subsp. lepidocarpa 
Synonyymit
 Carex viridula subsp. brachyrrhyncha  Carex viridula var. elatior 
Katso myös
   Etelännokkasara Wikispeciesissä  
Infobox OKNimi-testi OK: 
Etelännokkasara (Carex lepidocarpa subsp. lepidocarpa) on sarakasvien (Cyperaceae) heimoon kuuluvan nokkasaran (Carex lepidocarpa) nimialalaji.
Etelännokkasaran lehdet ovat melko lyhyitä. Kukintona on useasta tähkästä koostuva tähkistö, jossa on erilliset hede- ja emitähkät. Hedetähkä on perällinen ja emitähkien pullakoiden suuodat ovat hieman taipuneita. Nokkasaran toisella alalajilla, kuusamonnokkasaralla (Carex lepidocarpa subsp. jemtlandica), lehdet ovat pidempiä, hedetähkä on perätön ja pullakoiden suuodat ovat lyhyitä ja suoria.
Etelännokkasaraa tavataan Suomessa harvinaisena lähinnä Ahvenanmaalla.
Etelännokkasara on luokiteltu Suomessa vuonna 2019 äärimmäisen uhanalaiseksi (CR) lajiksi. Vuonna 2010 se oli luokiteltu Suomessa erittäin uhanalaiseksi (EN) lajiksi.
Aiheesta muualla

Laji.fi: Etelännokkasara (Carex lepidocarpa subsp. lepidocarpa)
Herajärvi (Saarijärvi)

| Herajärvi |
| --- | --- |
Valtiot:  Suomi
Maakunnat:  Keski-Suomi
Kunnat:  Saarijärvi
Koordinaatit:  62°42′35″N, 25°14′18″E
Vesistöalue ja valuma-alueen tietoja
Päävesistöalue:  Kymijoen vesistö (14)
Valuma-alue:  Saarijärven alue|Saarijärven alue (14.61)
Tulo-ojia:  Salkopuro
Laskuoja:  oja Saarijärveen
Taajamat:  Saarijärvi
Järvinumero:  14.614.1.004
Mittaustietoja
Pinnankorkeus:  128,4 m  
Pituus:  1,3 km  
Leveys:  760 m  
Rantaviiva:  3,743 km  
Pinta-ala:  46,424 ha   
Tilavuus:  0,0037551 km³  
Keskisyvyys:  8,09 m  
Suurin syvyys:  16,9 m  
Valuma-alue:  3,08 km²  
Keskivirtaama:  0,22 m³/s  
Veden viipymä:  5,5 vuotta 
Saaria:  ei saaria
 fiHerajärvi 
Herajärvi on Keski-Suomessa Saarijärvellä sen kirkonkylässä sijaitseva järvi.
Maantietoa

Herajärvi on 1,3 kilometriä pitkä, 750 metriä leveä, ja sen pinta-ala on 46 hehtaaria. Sen erottaa Saarijärvestä niiden välissä kulkeva Mannilanharju . Järven koillispuolella kohoaa jyrkkärinteisenä Heramäki lähes 200 metrin korkeuteen. Huippu on 69 metriä järven yläpuolella. Rinteen alla rannassa kulkee valtatie 13 ja Jyväskylä–Haapajärvi-rata. Järven luoteispuolella kohoaa kauempana Karjomäki 180 metrin korkeuteen. Sen rantaviivan pituus on 3,7 kilometriä ja pohjoisrannat ovat pääasiassa metsämaata ja etelärannan taajama-aluetta. Länsipuolella sijaitsevat Pyyhkälä ja Mannila, ja itäpuolella Heramäki ja kirkonkylän keskusta. Etelärannassa sijaitsee Saarijärven museo. Taajama-alueella kulkee kylän läpi yhdystie 16839. Järvi on luodattu ja siitä on julkaistu syvyyskartat. Siinä ei ole kartan mukaan saaria ja järvellä onkin vain yksi 16,9 metriä syvä syvänne, joskin on myös ilmoitus 24 metrin syväyksestä . Järven tilavuudeksi on määritetty 3,76 miljoonaa kuutiometriä, jolloin sen keskisyvyydeksi tulee näin 8,1 metriä.