stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Janne Pesonen
Ura > Kausi Pohjois-Amerikassa, siirtyminen Venäjälle

Heinäkuussa 2008 Pesonen solmi sopimuksen NHL-seura Pittsburgh Penguinsin kanssa. Kauden 2008–09 Pesonen aloitti NHL:ssä 1. marraskuuta 2008 St. Louis Bluesia vastaan pelatussa ottelussa, jonka jälkeen hän pelasi Pittsburghin paidassa vielä kuusi ottelua. Suurimmaksi osaksi Pesonen pelasi AHL-liigassa Pittsburghin farmiseurassa, Wilkes-Barre/Scranton Penguinsissa, jossa hän pelasi runkosarjassa 70 ottelua pistein 32+50=82. Pudotuspeleissä Pesonen pelasi 5 ottelua tehoin 1+5=6.
Kauden 2009–10 ajaksi Pesonen siirtyi Pohjois-Amerikan jäiltä Venäjän KHL:ään, Ak Bars Kazanin joukkueeseen. 42 runkosarjaottelua pelannut Pesonen merkkautti otteluissa pisteet 14+11=25, ja pudotuspelien 8 ottelussa hän viimeisteli yhden maalin. Kauden päätteeksi Pesonen pääsi juhlimaan myös KHL:n mestaruutta.
Kaudella 2010–11 Pesonen jatkoi Kazanissa, ja pelasi 46 runkosarjaottelua tehopistein 14+13=27. Pudotuspeleissä Pesonen pelasi jälleen kahdeksan ottelua, ja merkkautti niissä tehopisteet 3+1=4.
Ak Bars Kazan tiedotti virallisella verkkosivustollaan kesäkuun vaihteessa, ettei se aio uusia Pesosen pelaajasopimusta. 11. kesäkuuta 2011 Hockeyligan.se-verkkosivustolle antamassaan haastattelussa Pesonen kertoi monen ruotsalaisseuran ilmaisseen mielenkiintonsa sopimuksesta hänen kanssaan, ja kertoi Elitserien-liigan olevankin yksi hänen vaihtoehdoistaan. Hän kuitenkin lisäsi, että voisi kuvitella pelaavansa missä tahansa Euroopan liigassa. Myöhemmin kesäkuussa ruotsalaisseura HV71 tiedotti käyvänsä neuvotteluja Pesosen kanssa.
Elokuussa 2011 Pesonen ilmoitti lähtevänsä syksyllä kaudelle 2011–2012 NHL-liigaan palaavan Winnipeg Jetsin harjoitusleirille, ja hänen tavoitteenaan oli saada Pohjois-Amerikasta uusi yksisuuntainen pelaajasopimus seuran kanssa. Pesonen jäi kuitenkin pelaamassaan neljässä harjoitusottelussa tehopisteittä, ja seura pudotti hänet kokoonpanostaan.
Ura > Paluu Suomeen

Pesonen palasi Jääkiekon SM-liigaan kaudelle 2011–2012 hallitsevan mestarin, Helsingin IFK:n paitaan sen jälkeen, kun NHL-seura Winnipeg Jets oli pudottanut Pesosen kokoonpanostaan ennen kauden 2011–2012 alkua.
Ensimmäisen ottelunsa Pesonen pelasi IFK:n paidassa 12. lokakuuta 2011 toista paikallisseuraa, Helsingin Jokereita vastaan. Valtaosan kaudesta hän pelasi samassa ketjussa Mikael Granlundin, maajoukkueen tehokkaan tutkaparinsa, ja tämän veljen Markus Granlundin kanssa.  Pesonen kärsi paluukaudellaan influenssaviruksen tuomasta kuumeesta, ja oli sivussa IFK:n pelaavasta kokoonpanosta lähes neljän viikon ajan.
Pesosen ja koko HIFK:n kausi päättyi suoraan 0–4 häviöin puolivälieräsarjassa Helsingin Jokereita vastaan 28.3.2012, Pesosen tehdessä 4:ssä puolivälieräottelussa vain tehot 0+1.
Ura > Venäjän kautta Ruotsiin

Kesäkuussa 2012 Ak Bars Kazan tiedotti tehneensä vuoden sopimuksen Pesosen kanssa. Kahtena seuraavana vuonna hän ja Kazan tekivät jatkosopimukset. Joulukuussa 2014 Pesosen sopimus Kazaniin purettiin ja kuun viimeisenä päivänä hänen ilmoitettiin siirtyvän Ruotsiin SHL-joukkue Skellefteå AIK:hon kauden 2015–2016 loppuun kattavalla sopimuksella.
Ura > Maajoukkueura

Suomen maajoukkueessa Pesonen teki ensiesiintymisensä 5. helmikuuta 2004 Tšekkiä vastaan pelatussa ottelussa. 1. A-maaottelumaalinsa Pesonen viimeisteli 14. joulukuuta 2006 niin ikään Tšekkiä vastaan pelatussa ottelussa, jonka Suomi voitti lopulta lukemin 3–2.
Pesonen edusti Suomea ensimmäisen kerran arvokisoissa, vuoden 2011 MM-turnauksessa. Pesonen pelasi turnauksessa joukkueensa kolmannessa hyökkäysketjussa yhdessä Jarkko Immosen ja Mikael Granlundin kanssa, ja tämä kolmikko muodosti myös Suomen toisen ylivoimahyökkääjistön. MM-turnauksessa Pesonen kuului jokaisessa yhdeksässä ottelussa Suomen kokoonpanoon, ja turnauksessa hänen tehopisteensä olivat 2+5=7. 
MM-kisojen loppuotteluun selvinnyttä Suomea vastaan asettui Ruotsi. Huolimatta Magnus Pääjärvi-Svenssonin tekemästä 1–0-maalista, joka vei Ruotsin johtoon, Suomi voitti finaalin lopulta lukemin 1–6, ja Pesonen teki ottelussa 1–4-maalin Mikael Granlundin syötöstä sekä merkkautti syöttöpisteen Jarkko Immosen 1–1-tasoitusmaaliin. Pesonen on pelannut Suomen maajoukkueessa myös MM-kisoissa vuosina 2012, 2013, 2015 ja 2018.
Saavutukset > SM-liiga

SM-kultaa kaudella 2003–2004, 2004–2005, 2006–2007 ja 2007–2008
SM-pronssia kaudella 2005–2006
Nordic Trophy:
Kultaa (2007)
Hopeaa (2006)
Euroopan Champions Cup-hopeaa (2005 ja 2006)
Veli-Pekka Ketola -palkinto kaudella 2007–08
Aarne Honkavaara -palkinto kaudella 2007–08
Matti Keinonen -palkinto kaudella 2007–08
Jari Kurri -palkinto kaudella 2006–07
Jarmo Wasaman muistopalkinto kaudella 2003–04
SM-liigan tähdistökentällisessä kaudella 2006–07 ja 2007–08
SM-liigan kuukauden pelaaja (helmikuu 2008)
Saavutukset > KHL

Gagarin Cup kaudella 2009–10
Saavutukset > Maajoukkue

MM-kultaa 2011
Aiheesta muualla

Janne Pesonen Tilastot
| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
| Edeltäjä: Toni Söderholm | Jarmo Wasaman muistopalkinnon voittaja 2004 | Seuraaja: Simo Vidgren |
| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
| Edeltäjä: Miika Wiikman | Jari Kurri -palkinnon voittaja 2007 | Seuraaja: Tuomas Tarkki |
| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
| Edeltäjä: Jani Rita | Aarne Honkavaara -palkinnon voittaja 2008 | Seuraaja: Jussi Makkonen |
| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
| Edeltäjä: Martti Järventie | Matti Keinonen -palkinnon voittaja 2008 | Seuraaja: Olli Malmivaara |
| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
| Edeltäjä: Martin Kariya | Veli-Pekka Ketola -palkinnon voittaja 2008 | Seuraaja: Kim Hirschovits |
Suomen joukkue – Jääkiekon MM-kilpailut 2011
4 Väänänen |
5 Kukkonen (A) |
6 Jaakola |
9 Koivu (C) |
15 Ruutu (A) |
18 Lepistö |
19 Välivaara |
20 Pesonen |
21 Niskala |
24 Lajunen |
26 Immonen |
28 Salmela |
29 Nokelainen |
30 Hovinen |
31 Vehanen |
35 Lassila |
37 Pyörälä |
39 Kapanen |
40 Pihlström |
41 Puistola |
47 Lahti |
50 Aaltonen |
58 Joensuu |
64 Granlund |
71 Komarov |
Valmentaja Jukka Jalonen
Suomen joukkue – Jääkiekon MM-kilpailut 2012
4 Väänänen |
5 Kukkonen (A) |
6 Jaakola |
7 Mäenpää |
9 Koivu (C) |
12 Tuppurainen |
18 Joensuu |
19 Kiiskinen |
20 Pesonen |
21 Niskala |
26 Immonen |
27 Kontiola |
28 Salmela |
30 Rämö |
31 Vehanen |
32 Lehtonen |
36 Jokinen (A) |
37 Pyörälä |
38 Hietanen |
39 Kapanen |
40 Pihlström |
51 Filppula |
56 Järvinen |
64 Granlund |
71 Komarov |
Valmentaja Jukka Jalonen
Suomen joukkue – Jääkiekon MM-kilpailut 2013
2 Laakso |
4 Väänänen |
5 Kukkonen (C) |
6 Mäntylä |
10 Hagman (A) |
12 Anttila |
15 Hytönen |
18 Lepistö |
19 Savinainen |
20 Pesonen |
21 Melart |
23 Salminen |
27 Kontiola (A) |
28 Korpikoski |
31 Ortio |
32 Raanta |
35 Engren |
37 Haataja |
38 Hietanen |
39 Viitaluoma |
40 Koskiranta |
41 Pihlström |
46 Jalasvaara |
50 Aaltonen |
64 Granlund |
Valmentaja Jalonen
Suomen joukkue – Jääkiekon MM-kilpailut 2015
2 Jokipakka |
6 Mäntylä |
7 Lindell |
15 Ruutu (A) |
16 Barkov |
18 Lepistö (A) |
20 Pesonen |
23 Louhivaara |
24 Kemppainen |
25 Hytönen |
26 Immonen |
27 Kontiola |
28 Salmela |
32 Saros |
33 Engren |
35 Rinne |
36 Jokinen (C) |
38 Hietanen |
41 Pihlström |
50 Aaltonen |
55 Ohtamaa |
63 Jaakola |
70 Hartikainen |
71 Komarov |
72 Donskoi |
Valmentaja Kari Jalonen
Suomen joukkue – Jääkiekon MM-kilpailut 2018
2 Pokka |
4 Kivistö |
6 Honka |
7 Mikkola |
12 Anttila |
18 Mäenalanen |
19 Savinainen |
20 Aho (A) |
22 Pesonen |
24 Kapanen |
25 Jormakka |
29 Säteri |
34 Palola |
35 Husso |
37 Kilpeläinen |
41 Heiskanen |
50 Riikola |
55 Koivisto |
64 Granlund (C) |
65 Manninen |
74 Suomela |
77 Nutivaara |
81 Tolvanen |
86 Teräväinen |
96 Rantanen (A) |
Valmentaja Lauri Marjamäki
Peltolammi (suunnittelualue)

Peltolammi on Tampereen eteläiseen suuralueeseen kuuluva suunnittelualue noin kaksitoista kilometriä ydinkeskustasta etelään. Peltoon suunnittelualueeseen kuuluvat Lakalaivan, Peltolammin, Multisillan, Sarankulman ja Lahdesjärven tilastoalueet. Tilastoalueet vastaavat suurin piirtein kaupunginosia.
Galina Beljajeva (kazakstanilainen ampuja)

| Mitalit> Maa:   Kazakstan.Naisten ammunta.MM-kilpailut  | Mitalit> Maa:   Kazakstan.Naisten ammunta.MM-kilpailut  | Mitalit> Maa:   Kazakstan.Naisten ammunta.MM-kilpailut  | Maa:   Kazakstan> Naisten ammunta. |
| --- | --- | --- | --- |
|  Pronssia | Milano 1994 | 10 m ilmapistooli |  |
Galina Vasiljevna Beljajeva (ven. Галина Васильевна Беляева; s. 12. joulukuuta 1951 Jekaterinburg) on kazakstanilainen pistooliampuja.
Beljateva saavutti MM-kilpailuissa Milanossa 1994 pronssia 10 m ilmapistoolissa tuloksella 483,7 (384+99,7).
Fractal

| Fractal |
| --- | --- |


Kehittäjä:  GNOME Project
Kehityshistoria
Vakaa versio:  4.4.0 / 7. elokuuta 2021
Kehitystilanne:  aktiivinen
Tiedot
Ohjelmistotyyppi:  pikaviestinasiakasohjelma
Käyttökielet:  35
Alusta:  Linux
Ohjelmointikielet:  Rust
Lisenssi:  GPLv3
Aiheesta muualla
Verkkosivusto
Versiohallinta
Fractal on avoimen lähdekoodin pikaviestinasiakasohjelma, joka noudattaa Matrix-protokollaa. Se on kirjoitettu Rust-ohjelmointikielellä ja käyttäen GTK4.
Fractal tukee muun muassa päästä päähän -salausta, ryhmiä, kanavia ja tiedostojen jakamista. Se on käytettävissä tietokoneilla sekä mobiililaitteilla.
Historia

Fractalin ensimmäinen julkaisu oli versio 0.1.0 marraskuussa 2017.
Aiheesta muualla

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
Verkkosivusto
Git-arkisto
Nekala (suunnittelualue)

Ilmakuva Tampereelta, etualalla Nekalan suunnittelualue.
Nekala on Tampereen eteläiseen suuralueeseen kuuluva suunnittelualue joka sijaitsee Iidesjärven eteläpuolella. Iideksen suunnittelualueeseen kuuluvat Viinikan, Nekalan ja Vihiojan tilastoalueet. Tilastoalueet vastaavat suurin piirtein kaupunginosia.
Esteban Guerrieri

Guerrieri Ultimate Motorsportin autolla Croftin radalla Britannian Formula 3 kaudella 2008.
Esteban Guerrieri (s. 19. tammikuuta 1985 Ramos Mejia, Buenos Aires) on argentiinalainen moottoriurheilija.
Ura

Guerriri aloitti uransa karting-sarjoissa. Vuonna 2000 hän voitti Argentiinan Formula Renault -sarjan mestaruuden. Seuraavana vuonna hän kilpaili Eurocup Formula Renault -sarjassa sijoittuen kymmenenneksi. Vuonna 2002 Guerrieri sijoittui kolmanneksi Saksan Formula Renault -sarjassa. Vuonna 2003 Guerrieri voitti Eurocup Formula Renault -sarjan mestaruuden. Hän myös sijoittui toiseksi Italian Formula Renault -sarjassa. Vuonna 2004 Guerrieri sijoittui seitsemänneksi International Formula 3000 -sarjassa. Vuonna 2005 Guerrieri sijoittui 16:nneksi Formula 3 Euroseries -sarjassa. Seuraavana vuonna hän oli sarjan neljäs.
Vuonna 2007 Guerrieri kilpaili Britannian F3-sarjassa sijoittuen 13:nneksi. Seuraavana vuonna hän sijoittui 12:nneksi ja oli kahdeksas Formula Renault 3.5 -sarjassa yhdellä voitollaan. Vuonna 2009 Guerrieri kilpaili Superleague Formula -sarjassa edustaen Al Ain, Sevilla FC:n ja Olympiacos CFP:n joukkueita. Hän voitti kaksi kilpailua kaudella sijoittuen yhteispisteissä kuudenneksi. Vuonna 2010 Guerrieri sijoittui kolmanneksi FR 3.5 -luokassa. Vuonna 2011 Guerrieri sijoittui toiseksi Indy Lights -sarjassa. Hän toisti saman vuonna 2012.
Dark Shadows

| Dark Shadows |
| --- | --- |

Ohjaaja:  Tim Burton
Käsikirjoittaja:  Seth Grahame-Smith
Tuottaja:  Graham King Christi Dembrowski Johnny Depp David Kennedy 
Säveltäjä:  Danny Elfman
Kuvaaja:  Bruno Delbonnel
Leikkaaja:  Chris Lebenzon
Tuotantosuunnittelija:  Rick Heinrichs
Pukusuunnittelija:  Colleen Atwood
Pääosat:  Johnny Depp Eva Green Michelle Pfeiffer Helena Bonham Carter Chloë Moretz
Valmistustiedot
Valmistusmaa:  Yhdysvallat
Tuotantoyhtiö:  Infinitum Nihil Warner Bros. Village Roadshow Pictures GK Films
Levittäjä:  Warner Bros. InterCom Netflix
Ensi-ilta:  11. toukokuuta 2012
Kesto:  113 minuuttia
Alkuperäiskieli:  englanti
Budjetti:  150 000 000 dollaria
Tuotto:  245 527 149 dollaria
Aiheesta muualla
Virallinen sivusto
IMDb 
Elonet
AllMovie
Infobox OKNimi-testi OK: 
Dark Shadows on vuonna 2012 ensi-iltansa saanut Tim Burtonin ohjaama yhdysvaltalainen fantasiaelokuva. Elokuvan päähenkilö on vampyyri. Elokuva perustuu vuosien 1966–1971 televisiosarjaan Yön vampyyrit. Johnny Depp ja Tim Burton ovat kyseisen sarjan faneja. Elokuvan pääroolissa nähdään Johnny Depp, joka esittää Barnabas Collinsia. Muissa rooleissa ovat mm. Eva Green, Michelle Pfeiffer, Chloë Moretz, Helena Bonham Carter, Bella Heathcote, Jackie Earle Haley sekä Christopher Lee. Dark Shadows on Tim Burtonin ja Johnny Deppin kahdeksas yhteinen elokuva.
Elokuva sai ensi-iltansa Suomessa 11. toukokuuta 2012.
Juoni

Barnabas Collins on vuonna 1772 menestynyt liike- ja naistenmies, kunnes tekee elämänsä virheen särkiessään väärän naisen sydämen. Angelique Bouchard (Eva Green) on nimittäin noita, joka kostoksi huonosta kohtelusta muuttaa Barnabaksen vampyyriksi ja hautaa tämän elävältä. Melkein 200 vuotta myöhemmin Barnabas vapautuu haudastaan ja löytää itsensä hyvin muuttuneesta maailmasta vuodesta 1972. Hän etsii käsiinsä sukunsa jälkeläiset, jotka tuntuvat olevan melko erikoista sakkia.
Näyttelijät

| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
|  Johnny Depp  | … |  Barnabas Collins   |
|  Eva Green  | … |  Angelique Bouchard   |
|  Michelle Pfeiffer  | … |  Elizabeth Collins Stoddard   |
|  Jonny Lee Miller  | … |  Roger Collins   |
|  Chloë Moretz  | … |  Carolyn Stoddard   |
|  Gulliver McGrath  | … |  David Collins   |
|  Helena Bonham Carter  | … |  tri Julia Hoffman   |
|  Jackie Earle Haley  | … |  Willie Loomis   |
|  Bella Heathcote  | … |  Victoria Winters/Josette du Pres   |
|  Christopher Lee  | … |  Silas Clarney   |
|  Ivan Kaye  | … |  Joshua Collins   |
|  Alice Cooper  | … |  itsenään   |
Etiopian maantiede

Etiopian maantiede kertoo Etiopian maantieteestä. Etiopian itäpuolella sijaitsee Djibouti ja Somalia, eteläpuolella sijaitsee Kenia, länsipuolella sijaitsee Sudan ja pohjoispuolella sijaitsee Eritrea. Etiopian alueella on osa Itä-Afrikan hautavajoamaa, jonka itäpuolella on Somalian ylänkö ja länsipuolella Etiopian ylänkö. Hautavajoama on 30-40 kilometriä leveä. Sen pohjalla on Abayan järvi ja monta muuta järveä sekä Danaklin syvänkö. Tämä syvänkö on syvimmillään 116 metriä merenpinnan alapuolella ja siellä on kuumia lähteitä. Hautavajoaman reunalla on jyrkkärinteisiä noin 1000 metriä korkeita tulivuoria, joista osa on toimivia.
Etiopian pinta-alasta noin neljännes on yli 2000 metrin korkeudessa. Maan korkein vuorenhuippu on Ras Dashen. Sekä Somalian ylängöllä että Etiopian ylängöllä on jyrkkäreunaisia rotkoja, pöytävuoria, tasankoja ja tulivuoria ja välissä on jokilaaksoja. Somalian ylängön reuna-alueilla on myös kuumia lähteitä. Alueella esiintyy usein maanjäristyksiä. Etiopian ylänkö madaltuu Sudanin rajan tuntumassa. Etiopian ylängöltä alkavat useat joet, joita ovat Sininen Niili, Omo ja Avash. Voimakas haihdunta aiheuttaa sen, että jotkut joet kuivuvat pääsemättä laskemaan mereen ja jotkut sisämaan järvet ovat suolaisia.
Etiopiassa on useita ilmasto- ja kasvillisuusvyöhykkeitä, jotka määräytyvät maaston korkeuden mukaan. Trooppisen vyöhykkeen kolla-vyöhykkeen alueita ovat merenpinnan tasolta 1800 metrin korkeudelle ulottuvat alueet. Tällä vyöhykkeellä vuoden keskilämpötila on 27°C ja vuotuinen sademäärä on alle 500 mm. Kasvillisuus vaihtelee Danakilin puoliaavikosta maan etelä- ja lounaisosan kuivaan savanniin. Trooppisen vyöhykkeen yläpuolella olevilla alueilla on ainavihantaa vyöhykettä woina degaa 2500 metriin saakka. Siellä vuoden keskilämpötila on 22°C ja vuotuinen sademäärä on 1000 mm. Vielä korkeammalla 3500 metriin saakka on viileä dega. Tällä vyöhykkeellä on puutonta ruohostomaata. Vuoden keskilämpötila vyöhykkeellä on alle 16°C ja vuotuinen sademäärä 1200-1800 mm. Yli 3500 metrin korkeudessa on choke-vyöhyke, missä kasvillisuus on ruohokasveja, kanervakasveja ja jättiläislobelioita. Yli 4000 metrissä kasvillisuus on harvaa. Yleisesti Etiopiassa sadekausia on maaliskuulta toukokuulle ja kesäkuulta syyskuulle.
Alvar Aallon ateljee

| Alvar Aallon ateljee |
| --- | --- |
 Alvar Aallon ateljee Helsingin Munkkiniemessä
Osoite:  Tiilimäki 20
Sijainti:  Munkkiniemi, Helsinki
Koordinaatit:  60°11′53.7″N, 24°52′10.13″E
Valmistumisvuosi:  1955
Suunnittelija:  Alvar Aalto
Käyttäjä:  Alvar Aallon arkkitehtitoimisto, Alvar Aalto -säätiö vuodesta 1984
Julkisivumateriaali:  tiili
 
Lisää rakennusartikkeleitaArkkitehtuurin teemasivulla
Infobox OKNimi-testi OK: 
Alvar Aallon ateljee on Helsingin Munkkiniemen Tiilimäessä sijaitseva talo, jonka Alvar Aalto suunnitteli vuosien 1955–1956 välillä arkkitehtitoimistonsa työtiloiksi. Ateljeen lähellä Munkkiniemen Riihitiellä sijaitsee Aallon kotitalo. Alvar Aallon ateljee ja kotitalo ovat nykyään osa Alvar Aalto -museota, ja ne ovat rajoitetusti avoinna vierailijoille. Talossa toimivat Alvar Aalto –akatemia sekä museon rakennusperintöyksikkö.
Arkkitehtuuri

Tyyliltään talo ei ole perinteinen toimistorakennus. Alvar Aallon kerrotaan sanoneen, että "rakennustaidetta ei voi syntyä konttorimaisessa ympäristössä". Talon pelkistetty ja ikkunaton julkisivu kadulle on valkoiseksi slammattua tiiltä. Yläkerran työtiloista avautuu suuret ikkunat niin itään kuin länteenkin.
Taloon rakennettiin lisäosa vuonna 1963, jossa on talon keittiö- ja ruokailutilat. Niitä kutsuttiin nimellä "taverna". Sisäpihalla on amfiteatterimainen pieni tila, jonka tasot on rakennettu luonnonliuskekivestä.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Alvar Aallon ateljee Wikimedia Commonsissa
Alvar Aallon ateljee Alvar Aalto -säätiön kotisivuilla
ISTV: Alvar Aallon ateljee avasi ovensa vierailijoille
Greatbuildings.com Aalto Studio (englanniksi)
Alvar Aallon tuotanto
| Luettelo Alvar Aallon suunnittelemista rakennuksista |
| --- | --- |
1919–1929:  Alajärven suojeluskuntatalo | Villa Väinölä | Jyväskylän työväentalo | Seinäjoen suojeluskuntatalo | Lounais-Suomen Maalaistentalo | Läntinen Pitkäkatu 20 | Jyväskylän suojeluskuntatalo | Muuramen kirkko
1930–1945:  Paimion parantola | Turun Sanomien toimitalo | Villa Tammekann | Oulun sulfiittiselluloosatehdas | Viipurin kaupunginkirjasto | Alvar Aallon kotitalo | Savoy-maljakko | Sunilan asuinalue | Sunilan sellutehdas | Tehtaanmäen asuinalue | Terassitalo | Villa Mairea | Stora Enson Anjalankosken tehtaat
1946–1959:  Strömbergin tehtaan asuinalue | Rautatalo | Insinööritalo | Otahalli | Säynätsalon kunnantalo | Oulun lannoitetehdas | Aerola | Muuratsalon koetalo | Pamilon vesivoimalaitos | Summan paperitehdas | Alvar Aallon ateljee | Jyväskylän uimahalli | Jyväskylän yliopiston päärakennus | Kansaneläkelaitoksen päätoimitalo | Hansaviertel | Aalto-paviljonki | Korkalovaaran asuinalue | Kolmen Ristin kirkko | Aalto-keskus | Kulttuuritalo | Maison Louis Carré
1960–1969:  Lieksankosken voimalaitos | Lakeuden Risti | Keski-Suomen museo | Lappia-talo | Aaltohuset | Alvar-Aalto-Kulturhaus | Aalto-Hochhaus | Pyhän Hengen kirkko ja seurakuntakeskus | Enso-Gutzeitin pääkonttori | Seinäjoen kaupungintalo | Viitatorni | Ilokivi | Pylkönmäen kirkko | Teknillisen korkeakoulun päärakennus | Seinäjoen kaupunginkirjasto | Seinäjoen seurakuntakeskus | Rovaniemen kaupunginkirjasto | Pyhän Stefanoksen kirkko | Valtion virastotalo (Seinäjoki) | Kirjatalo | Villa Kokkonen
1970–1991:  Alajärven hallintokeskus | Villa Skeppet | Pohjolan talo | Otaniemen vesitorni | Finlandia-talo | Kunsten | Alvar Aalto -museo | Sähkötalo | Ristinkirkko | Riolan kirkko | Jyväskylän kaupunginteatteri | Seinäjoen kaupunginteatteri | Essenin oopperatalo | Alajärven kaupunginkirjasto
Talon yläkerran työskentelytilat.
Isac Elliot: Dream Big – The Movie

| Isac Elliot: Dream Big – The Movie |
| --- | --- |
 Elokuvan DVD-julkaisun kansikuva
Ohjaaja:  Sami Joensuu
Tuottaja:  Erin Judd
Säveltäjä:  Joonas Angeria
Kuvaaja:  Mikko Timonen
Leikkaaja:  Max Ljungberg
Valmistustiedot
Valmistusmaa:   Suomi
Tuotantoyhtiö:  No Frames Production / Sony Music
Ensi-ilta:  14. helmikuuta 2014
Kesto:  80 min
Katsojat:  5 982
Aiheesta muualla
IMDb 
Elonet
Infobox OKNimi-testi OK: 
Isac Elliot: Dream Big – The Movie on suomalaisesta poplaulaja Isac Elliotista kertova dokumenttielokuva, joka sai ensi-iltansa 14. helmikuuta 2014 ja julkaistiin DVD:llä 7. toukokuuta 2014. Siinä kerrotaan Elliotin tarina lapsuuden arkistopätkien, haastatteluiden sekä keikka- ja studiotallenteiden avulla. Elokuvan on ohjannut Sami Joensuu.
Elokuvaa esitettiin Suomessa 66 elokuvateatterissa, joissa se sai yhteensä 5 982 katsojaa. Elokuvaa on esitetty myös Norjassa, Ruotsissa ja Baltian maissa.
Arviot

Nyt:
Ilta-Sanomat:
Aiheesta muualla

Isac Elliot: Dream Big – The Movie Internet Movie Databasessa (englanniksi)
Isac Elliot: Dream Big – The Movie Elonet.
Elokuvan traileri YouTubessa
Isac Elliot
| --- | --- |
Studioalbumit:   Wake Up World (2013)  Follow Me (2014)  Faith (2017)  Kävi miten kävi (2023) 
EP:t:   A Little More (2016)  Mikael Gabriel × Isac Elliot (2017) 
Singlet:   ”New Way Home”  ”First Kiss”  ”Dream Big”  ”My Favorite Girl”  ”Baby I”  ”Tired of Missing You”  ”Just Can’t Let Her Go”  ”Save a Girl”  ”Lipstick”  ”No One Else”  ”Worth Something”  ”What About Me”  ”She”  ”Ayo”  ”Eyes Shut”  ”I Wrote a Song for You”  ”Mouth to Mouth”  ”Uncover Me”  ”Waiting Game”  ”Somebody Else”  ”Weekend”  ”Ghost”  ”Waving At Cars”  ”Roommates”  ”TMI”  ”20min”  ”Makso mitä makso”  ”Lowkey”  ”Kaks”  ”Riidellään”  ”Kompastun” 
Muuta:   Diskografia  Isac Elliot: Dream Big – The Movie
Hervanta pohjoinen

Ilmakuva Hervannasta.
Hervanta pohjoinen on Tampereen kaakkoiseen suuralueeseen kuuluva suunnittelualue. Hervanta pohjoisen suunnittelualueeseen kuuluvat Hervanta koillisen ja Hervanta luoteen tilastoalueet. Tilastoalueet vastaavat suurin piirtein kaupunginosia.
FannyAnn Eddy

FannyAnn Eddy
| --- | --- |
Syntynyt:  14. kesäkuuta 1974  Sierra Leone  
Kuollut:  29. syyskuuta 2004  (30 vuotta) Freetown  
muokkaa - muokkaa wikitekstiä - muokkaa Wikidataa
FannyAnn Viola Eddy (1974 – 29. syyskuuta 2004) oli sukupuoli- ja seksuaalivähemmistöjen oikeuksiin keskittynyt sierraleonelainen kansalaisaktivisti. Vuonna 2002 hän perusti kotimaansa Sierra Leonen ensimmäisen lesbojen ja homojen yhdistyksen.  Hän on matkusti laajasti Afrikassa laajasti. Yhdistyneille Kansakunnille ja muille kansainvälisille ryhmille. Huhtikuussa 2004 hän oli osa Geneveen matkannut delegaatiota, joka kannatti Brasilian päätöslauselman hyväksymistä YK: ssa.
Eddy murhattiin 29. syyskuuta 2004, kun ryhmä miehiä murtautui Sierra Leonen lesbo- ja homoyhdistyksen toimistoon Freetownin keskustassa, raiskasi ja pahoinpiteli hänet kuoliaaksi.  Murhaajia ei saatu kiinni. Kuolemansa jälkeen perustettiin vuonna 2007 hänen nimeään kantava lesbojen ja homojen ihmisoikeussäätiö Hirschfeld Eddy.  Vuodesta 2008 on jaettu hänen mukaansa nimettyä FannyAnn Eddy Poetry Award -runopalkintoa.
Yksityiselämä

FannyAnn Eddyn puoliso oli Esther Chikalipan. Eddyllä oli yksi 1980-luvun puolivälissä syntynyt poika.
Aiheesta muualla

FannyAnn Eddyn todistus YK:n ihmisoikeustoimikunnassa
"Fannyann Eddyn todistus YK:n ihmisoikeustoimikunnassa", verkkosivustojen omistautuminen