stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Birgitta Boucht
Suomennettuja teoksia

Kiihkeä, palava katse ja 62 muuta kertomusta. Schildt, 2003. (Alkuteos: Konservatorns blick: 63 texter. Schildt, 2002.)
Maa keinuu: Kirja rakkaudesta. Kirjastopalvelu, 1991. (Alkuteos: Marken gungar: En bok om att bli kär. Lättläst, Kirjastopalvelu, 1991.)
Mummi, Marjut ja kuolema. (Selkoromaani.) Kirjastopalvelu, 1989. (Alkuteos: Lösa lappar om mormor, Marjut och döden. Kirjastopalvelu, 1987.)
Aiheesta muualla

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
Birgitta Boucht Kirjasampo.fi:ssä
Birgitta Boucht på Boksampo.fi
| Auktoriteettitunnisteet  |
| --- | --- |
Kansainväliset:  FAST  ISNI  VIAF  WorldCat 
Kansalliset:  Ranska  BnF data  Saksa  Suomi (KANTO)  Yhdysvallat  Ruotsi  Tšekki 
Henkilöt:  Kansallisbiografia  Uppslagsverket Finland  Biografiasampo
Olukonda

| Olukonda |
| --- | --- |
 Olukonda
 Koordinaatit: 18°00′48″S, 16°03′35″E 
Valtio:   Namibia
Alue:  Oshikoton alue
Aikavyöhyke:  UTC+1
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Olukonda kylä Oshikoton alueella Pohjois-Namibiassa alueella, jota aiemmin kutsuttiin Ambomaaksi. Se on Olukondan vaalipiirin keskus. Siirtomaa-aikana, Saksan Lounais-Afrikassa sitä kutsuttiin ”Pohjoisen pääkaupungiksi”. Olukonda on parhaiten tunnettu siitä, että se on entinen Suomen Lähetysseuran lähetysasema Ondongassa Onayenan vaalipiirissä.
Olukonda oli suomalaisten toinen lähetysasema Ambomaalla ja koko maailmassa. Se perustettiin 1871, vain vuosi ensimmäisen lähetysaseman, Omandongon jälkeen.
Olukonda on kuuluisa erityisesti sen takia, että se oli Martti Rautasen pitkäaikainen kotipaikka, ja nykyään siellä sijaitseekin Nakambale-museo, joka saa nimensä Rautasen ambokielisen nimen, Nakambale (‘hatun kanssa, ts. mies, joka käyttää hattua’) mukaan.
Olukondan historiaa > Lähetysaseman perustaminen

Suomalaiset lähetyssaarnaajat saapuivat Ambomaan Omandongolle, ensimmäiselle lähetysasemalleen vuoden 1870 heinäkuussa. Seuraavana vuonna, 1871, perustettiin Olukondan lähetysasema, joka aluksi oli sivuasemana. Olukondassa asui Ondongan perintöruhtinas Kambonde Nakwayanpoika, joka oli lähetyssaarnaajille tuttu siitä, että he olivat yöpyneet tämän luona matkallaan länteen Uukwambin heimon luo.
Kambonde oli ollut heille ystävällinen, ja hän toivotti suomalaiset tervetulleiksi. Olukondaan oli Omandongolta matkaa vähän yli 20 kilometriä länteen, ja aseman paikaksi Kambonde antoi paikan, johon hänen hovistaan oli 15 minuutin matka. Olukondaan ryhtyi asemaa rakentamaan Karl Emanuel Jurvelin, joskin hän sai Kambonden vihat niskoilleen nuhdeltuaan tätä pakanallisesta menosta, ja pahaksi onneksi vielä Jurvelinin koirakin sattui puremaan Kambondea. Jurvelin sai kuitenkin rakennettua kaksi pientä pyöreää majaa lähetysaseman rakennuksiksi.
Vuoteen 1880 tullessa Olukondan lähetysaseman työntekijänä oli Gustaf Mauritz Skoglund, joka oli saapunut lähetyskentälle 1871. Hän oli joutunut olemaan Ambomaalla ilman tulevaa puolisoaan, kunnes hänen morsiamensa Amalia Alexandra Natalia Ingman (o.s. Stark) pääsi Afrikkaan. Heidät vihittiin, mutta Skoglund sairastui pian häiden jälkeen malariaan ja kuoli huhtikuun 22. päivä vuonna 1880.
Skoglund oli saavuttanut kuningas Kambonden luottamuksen, ja kun suruviesti tälle tuotiin, tämä oli ollut kauan hiljaa ja sanonut: “Minun sydämeni ja pääni ovat niin täynnä kyyneleitä, etten voi mitään puhua. … Hän oli minun totinen ystäväni ja auttajani, minä itken häntä aina.”
Tärkeälle paikalle kuninkaan hovin läheisyyteen asettui nyt Martti Rautanen, joka muutti 8. heinäkuuta 1880 Olukondan asemalle. Tästä paikasta tulikin hänen kotinsa elämän loppuun saakka.
Olukondassa Rautanen käänsi koko Raamatun oshindongan kielelle, mutta tässä tehtävässä Skoglund oli ollut hänen edeltäjänsä, sillä tämä oli jo kääntänyt vuosina 1877–1878 Matteuksen ja Markuksen evankeliumit tälle kielelle.
Vuonna 1887 juuri Ambomaalle ensimmäiselle työkaudelleen saapunut Frans Hannula asettui Olukondaan Rautasten naapuriksi.
Olukondan historiaa > Neuvottelut muiden lähetysjärjestöjen kanssa Olukondassa > Katoliset

Vuonna 1879 katoliset lähetyssaarnaajat Ranskasta halusivat perustaa lähetysaseman Olukondaan ja saivat Skoglundin toimiessa tulkkina luvan tähän kuningas Kambondelta. Katoliset päätyivät lopulta kuitenkin Oukwanyaman heimon alueelle.
Olukondan historiaa > Neuvottelut muiden lähetysjärjestöjen kanssa Olukondassa > Reinin lähetys

Vuonna 1891 suomalaiset lähetyssaarnaajat ja Reinin lähetyksen edustajat neuvottelivat Olukondassa siitä, missä saksalaiset voisivat tehdä lähetystyötä ambolaisten keskuudessa. Aluksi esillä olivat Länsi-Ambomaan heimo Ongadjerassa. Sinne piti kuitenkin kulkea Uukwambin kautta, ja viimeksimainitun heimon kuningas Negumbo ei halunnut päästää matkalaisiaan sinne. Syynä ilmeisesti oli se, ettei Negumbo halunnut sallia ongadjeralaisten saavan lähetyssaarnaajia keskuuteensa siksi, ettei hänellä itselläkään niitä ollut. Näin saksalaiset päätyivät työskentelemään Oukwanyaman heimon alueelle, josta katoliset olivat poistuneet vain parin vuoden työskentelyn jälkeen. Tämä onnistui siitä syystä, että Oukwanyaman ja Ongondan välille oli juuri solmittu uhrimenoin vahvistettu rauha.
Olukondan historiaa > Lähetysjohtajan vierailu

Vuonna 1900 lähetysjohtaja Jooseppi Mustakallio suoritti ensimmäisen lähetysjohtajan tarkastusmatkan Ambomaalle. Ensimmäinen kohde oli Olukonda. Siellä aamunkoitteessa hänen silmiinsä osui tämän lähetysaseman kirkon risti:
»Mitä näinkään ensimmäiseksi, kun noustuani yön levolta katsoin ulos ikkunasta? Risti! Ensimmäinen näky oli ristinmerkki. Melkein vastapäätä huonettani vähän matkan päässä kohosi Olukondan seurakunnan kirkko ja kirkon läntisessä päässä pyhä ristinmerkki… Valtavan vaikutuksen teki tämä ristin tervehdys minuun.»
Hieman myöhemmin Olukondassa juhlittiin lähetyksen 30-vuotisjuhlaa 600 hengen ollessa läsnä. Ensimmäisistä lähetyssaarnaajista olivat jäljellä enää Martti Rautanen ja tämän puoliso Frieda. Samassa yhteydessä päätettiin perustaa uusi lähetysasema Ongondaan, nimittäin Ontanangaan.
Olukondan historiaa > Kuninkaan kaste

Vuonna 1912, ensimmäisenä adventtina, joka osui joulukuun 1. päivälle, Olukondassa kastettiin kuningas Nambala Kadhikwanpoika yhdessä 56 muun ambolaisen kanssa. Kuninkaan uudeksi nimeksi tuli Martin Elifas. Lähetyssaarnaajat katsoivat nyt, että pakanuus oli Ondongan heimossa voitettu, sillä pakanallisen ylipapin toimi, joka kuului kuninkaalle, lakkasi nyt olemasta. Tätä tapahtumaa verrattiin siihen, kun Rooman valtakunnan keisari Konstantinus Suuri kääntyi kristinuskoon.
Olukondan historiaa > Suuri kaste vuonna 1905

Vuonna 1905 Olukondassa kastettiin 40 vaimoa ja 14 lasta. Olennainen osa tätä toimitusta oli se, että kastetut puettiin länsimaisiin vaatteisiin, joiden käyttö sen jälkeen erotti heidät kastamattomista pakanoista.
Vuoteen 1905 saakka kastettavien vaatteet oli saatu Suomesta, mutta nyt hererokapinan vuoksi Suomesta lähetetyt tavarat viipyivät matkalla, ja Frieda Rautanen ja hänen tyttärensä Johanna joutuivat ompelemaan vaatteet kastettaville.
Vaateongelma alkoi pikkuhiljaa tulla ratkaistuksi, kun ambomiehet alkoivat käydä töissä etelässä ja alkoivat vaatettaa ensin itsensä ja sitten myös perheensä. Samoin käsityönopetus, joka alkoi tehostua naisopettajien saavuttua Ambomaalle, vaikutti tämän ongelman ratkaisuun.
Ensimmäinen maailmansota

Suomalaiset onnistuivat pysymään erossa maailmansotaan liittyneistä toimenpiteistä. Lähestulkoon ainoa kosketus sotaan oli se, että englantilaisten Ambomaalle saapuneiden joukkojen komentaja, majuri S. M. Pritchard miehineen leiriytyi Ondjumbaan Olukondan lähelle ja kävi tapaamassa suomalaisia ja tutustumassa Onandjokwen sairaalaan, jolle Pritchard lupasi apua. Ondjumbassa piti hoviaan kuningas Martin Elifas.
Lounais-Afrikan hallinto siirtyi ensin Britannialle ja Kansainliiton perustamisen jälkeen Etelä-Afrikan unionille.
Nälänhätä 1915–1916

Vuosina 1915–1916 nälänhätä ja punatauti koettelivat Ambomaata. Ambomaalaiset nimittivät punatautia “nälän koiraksi”, sillä se seurasi nälkää kuin koira isäntäänsä. Onandjokwen sairaala piti sulkea joulukuussa 1915, ja Olukondassakin lähetysaseman piirissä kuoli nälkään lähes 40 henkeä.
Olukondaan haudattuja suomalaisia:

Liina Glad (1870–1897)
Kaarle Fredrik Kontio (1866–1897)
Martti Rautanen (1845–1926)
Reinhold Rautanen (1876–1927)
Frieda Rautanen (1854–1937)
Johanna Rautanen (1883–1966)
Kirkko

Vuonna 1888 Olukondaan ryhdyttiin rakentamaan varsinaista kirkkoa, joka valmistui seuraavana vuonna. Olukondasta tuli näin varsinainen lähetysasema, ja Omulongaa nimitettiin sen “filiaaliksi”.
Kirkko > Kolehdin keruu

Ensimmäinen kolehdin keruu Ambomaalla järjestettiin Olukondassa vuonna 1894. Ambolaisilla ei ollut rahaa, ja kolehdin keräämisen luontaistuotteina arveltiin luovan kirkkoon markkinatunnelman. Niinpä lähetyssaarnaajat valmistivat läkkipellistä erityisiä “kolehtirahoja”, joiden arvo oli yksi Englannin penni. Seurakuntalaiset saivat maksuja luonnontuotteistaan näinä läkkipeltirahoina ja saattoivat sitten laittaa näitä kolehtilaatikkoon. Kolehdin avulla hankittiin seurakunnalle tarpeellisia asioita. Esimerkiksi vuonna 1879 eräässä kolehdissa kertyi 110 kolehtirahaa, ja vuonna 1899 samoin 288 rahaa. Noin vuosikymmen tämän rahan käyttöönoton jälkeen Saksan siirtomaavallan raha alkoi syrjäyttää kolehtirahan.
Olukonda nykyisin

Sekä kirkko että lähetysaseman muut rakennukset, jotka vielä ovat olemassa, julistettiin kansalliseksi muistomerkiksi vuonna 1992. Ne tunnetaan yhteisellä nimellä Olukonda National Monument (‘Olukondan kansallinen muistomerkki.’) Lähetysaseman päärakennus muodostaa Nakambale-museon, ja vaikka kirkko ei olekaan säännöllisessä käytössä, siellä järjestetään usein vihkiäisiä. Rautanen ja hänen perheensä on haudattu kirkkomaalle. Lähistöllä on leirintäalue, jonka on rahoittanut Suomen valtio.
Olukondassa on enemmän kuin viisi koulua, ja uuden aluevaltuutetun Darius "Mbolondondo" Shikongon aikana Olukonda on kasvanut suureksi ja kehittyneeksi kyläksi. Lähellä Nakambale-museota on klinikka sekä myös Lyaangula Centre, joka on nimetty pastori Efraim Angulan mukaan, käsittäen sukupuolten tasa-arvokehitystä tukevan viraston.
Dangerous Remix

| Dangerous Remix Michael Jackson |
| --- | --- | --- |

Remix-albumin tiedot
 Äänitetty : 1991 – 1993
 Julkaistu: 9. syyskuuta 1993
 Tyylilaji: house, pop, rock
 Levy-yhtiö: Epic Records
Michael Jacksonin muut remix-albumit
| The Michael Jackson Mix 1987 | Dangerous Remix 1993 | Blood on the Dance Floor: HIStory in the Mix 1997 |
Dangerous Remix (myös Dangerous – The Remix Collection) on yhdysvaltalaisen laulajan Michael Jacksonin toinen remix-albumi. Se julkaistiin 9. syyskuuta 1993. Albumi sisältää vuoden 1991 studioalbumin Dangerous uudelleenmiksattuja kappaleita. Dangerous Remix on erittäin harvinainen, sillä se julkaistiin vain Japanissa.
Kappaleet

|  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| Nro | Nimi | Kesto |  |  |  |  |  |  |  |
| 1. | ”Black or White” (C&C House/Club Mix) (remix: Clivillés & Cole) | 7.33 |  |  |  |  |  |  |  |
| 2. | ”Remember the Time” (New Jack Main Mix) (remix: Teddy Riley) | 6.47 |  |  |  |  |  |  |  |
| 3. | ”Remember the Time” (a cappella) | 3.34 |  |  |  |  |  |  |  |
| 4. | ”In the Closet” (Reprise Frankie Knuckles & Satoshi Tomiie) (remix: Frankie Knuckles) | 2.45 |  |  |  |  |  |  |  |
| 5. | ”In the Closet” (The Underground Mix) (remix: Tommy Musto) | 5.47 |  |  |  |  |  |  |  |
| 6. | ”Who Is It” (Lakeside Dub) (remix: Moby) | 6.38 |  |  |  |  |  |  |  |
| 7. | ”Who Is It” (Moby’s Raw Mercy Dub) (remix: Moby) | 8.59 |  |  |  |  |  |  |  |
| 8. | ”Jam” (Silky 7") (remix: Steve ”Silk” Hurley) | 4.12 |  |  |  |  |  |  |  |
| 9. | ”Jam” (Roger’s Jeep Mix) (remix: Roger Sanchez) | 6.03 |  |  |  |  |  |  |  |
| 10. | ”Give In to Me” (Vocal Version) (kitara: Slash) | 4.42 |  |  |  |  |  |  |  |
Jack Albertson

Jack Albertson
Jack Albertson (16. kesäkuuta 1907 Malden, Massachusetts – 25. marraskuuta 1981 Hollywood) oli yhdysvaltalainen näyttelijä, koomikko, tanssija ja muusikko, joka esiintyi sekä vaudevilleteatterissa että elokuvissa ja televisiosarjoissa. Hänen tunnetuimmat roolinsa lienevät elokuvissa Jali ja suklaatehdas (1971) ja S/S Poseidonin seikkailu (1972) sekä päärooli vuosina 1974–1978 esitetyssä tilannekomediasarjassa Chico and the Man. Hänellä on tähti Hollywood Walk of Famella. Albertson kuoli syöpään ollessaan 74-vuotias. Hänet tuhkattiin ja tuhka siroteltiin Tyyneenmereen.
Albertson syntyi juutalaiseen perheeseen. Myös hänen siskonsa Mabel oli näyttelijä.
Palkinnot ja kunniamaininnat

Oscar-palkinto luokassa Parhaan sivuosan näyttelijä (1968)
Hollywood Walk of Fame -tähti (1977)
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Jack Albertson Wikimedia Commonsissa
Jack Albertson Internet Movie Databasessa. (englanniksi)
Jack Albertson Elonetissä.
| Auktoriteettitunnisteet  |
| --- | --- |
Kansainväliset:  FAST  ISNI  VIAF  WorldCat 
Kansalliset:  Espanja  Ranska  BnF data  Saksa  Yhdysvallat  Tšekki  Alankomaat 
Taiteenala:  Emmy Awards  MusicBrainz 
Henkilöt:  Elonet 
Muut:  SNAC  IdRef
Itiökasvit

Yksinkertaistettu kladogrammi kasvikunnan evoluutiosta. Kladogrammissa itiökasveja ovat kaikki muut paitsi kahden viimeisen haaran paljassiemeniset (gymnosperms) ja kukkakasvit (flowering plants).
Itiökasvit ovat kasveja, joiden lisääntymisessä itiöillä on keskeinen merkitys. Itiökasveja ovat muut kuin siemenkasvien kaareen kuuluvat kasvit eli muun muassa sammalet, saniaiset ja levät.
Itiökasveilla ei ole kukkia, vaan niissä on itiöpesäkkeitä, joissa muodostuu paljon pienen pieniä itiöitä. Tuuli tai vesi kuljettavat itiöitä, joista uudet kasvit saavat alkunsa. Monien sammalten itiöpesäkkeet ovat varsien päissä, kun taas saniaisten itiöpesäkkeet ovat ruskeita läikkiä muistuttavina itiöpesäkeryhminä lehtien alapinnoilla.
Margareeta II

| Margareeta II |
| --- | --- |
 
Tanskan kuningatar
Valtakausi:  14. tammikuuta 1972 – 14. tammikuuta 2024
Edeltäjä:  Fredrik IX
Seuraaja:  Frederik X

Syntynyt:  16. huhtikuuta 1940 (ikä 84) Kööpenhamina, Tanskan protektoraatti
Puoliso:  Henri de Laborde de Monpezat (vih. 1967; k. 2018)
Lapset:  Frederik Joachim
Koko nimi:  Margrethe Alexandrine Þórhildur Ingrid
Suku:  Glücksburg
Isä:  Fredrik IX
Äiti:  Ingrid
Uskonto:  Tanskan kansankirkko
Nimikirjoitus:  
Margareeta II (Margrethe Alexandrine Þórhildur Ingrid; s. 16. huhtikuuta 1940 Kööpenhamina) on Tanskaa vuodesta 1972 vuoteen 2024 hallinnut kuningatar. Hänen hallitsijakautensa kesti tasan 52 vuotta. Hän luopui kruunusta 14. tammikuuta 2024. Valtaistuimelle noustessaan hänestä tuli ensimmäinen Tanskan naispuolinen hallitsija sitten Kalmarin unionia vuosina 1388–1412 hallinneen Margareeta I:n.
Uudenvuoden aattona 2023 pitämässään puheessa Margareeta ilmoitti luopuvansa kruunusta 14. tammikuuta 2024. Tuolloin tuli kuluneeksi tasan 52 vuotta siitä, kun hänestä tuli hallitsija.
Varhainen elämä

Margareeta syntyi Amalienborgin linnassa Kööpenhaminassa kuningas Fredrik IX:n ja tämän puolison, Ruotsin prinsessa Ingridin tyttärenä. Koska Tanskan kuningas oli myös Islannin hallitsija, prinsessa sai islanninkielisen kolmannen nimen Þórhildur. Margareeta syntyi vain viikko sen jälkeen, kun Saksa miehitti Tanskan.
Margareeta ei ollut syntyessään kruununperijä, sillä silloisen Tanskan perustuslain mukaan vain mies saattoi nousta valtaistuimelle. Margareetalla on kaksi sisarta: prinsessa Benedikte ja Kreikan kuningatar Anne-Marie. Koska hänellä ei ollut veljiä, otaksuttiin, että Fredrik IX:n nuorempi veli Knud nousisi valtaistuimelle kuninkaan kuoleman jälkeen. Kun Elisabet II nousi Yhdistyneen kuningaskunnan kuningattareksi vuonna 1952, Tanskassakin alettiin keskustella naishallitsijan mahdollisuudesta. 27. maaliskuuta 1953 järjestettiin kansanäänestys perustuslain muutoksesta. Voittaneen äänestystulostuksen mukaan nainen voi nousta valtaistuimelle, mutta vain jos hallitsijalla ei ole miespuolisia jälkeläisiä. Vuonna 2009 kruununperimyslakia muutettiin uudelleen siten, että hallitsijan vanhin lapsi, sukupuolesta riippumatta, perii kruunun.
Nousu valtaistuimelle ja perhe-elämä

18-vuotispäivänään vuonna 1958 prinsessa Margareeta sai paikan valtakunnanneuvostossa (Statsrådet), jota hän johti kuninkaan poissa ollessa. Noustuaan valtaistuimelle 14. tammikuuta 1972 Margareeta II:sta tuli ensimmäinen uuden perimyslain mukainen monarkki.
Margareeta avioitui 10. kesäkuuta 1967 ranskalaisen diplomaatin, kreivi Henri de Laborde de Monpezatin (1934–2018), joka sai Tanskan prinssin arvonimen kruununperijän puolisona. Pariskunnalla on kaksi lasta: kruununprinssi Frederik André Henrik Christian (s. 1968) ja prinssi Joachim Holger Waldemar Christian (s. 1969). Tanskan kuninkaallisella perheellä on myös oma linna Cahorsissa, Ranskassa.
Tanskan kuningattarena

Valtaistuimelle noustuaan Margareeta otti motokseen "Jumalan apu, kansan rakkaus, Tanskan vahvuus" (tanskaksi Guds hjælp, Folkets kærlighed, Danmarks styrke). Tanskan hallitsijana Margareeta kuuluu Tanskan kansankirkkoon. Hänet konfirmoitiin vuonna 1955.
Kuningattarelle suunniteltu sarkofagi valmistui vuonna 2018. Sitä oli työstetty 15 vuotta ja sen kustannukset olivat 29 miljoonaa kruunua. Lasista arkkua kannattelee kolme jalkaa, joiden määrä ja materiaali heijastelevat Tanskan kuningaskunnan kokoonpanoa: graniittia Tanskasta, basalttia Färsaarilta ja marmoria Grönlannista.
Margareetaa pidetään yhtenä Euroopan moderneimmista hallitsijoista. Hän sallii avoimesti televisiohaastattelut ja esiintyy arkivaatteissa.
Tanskan kuningattarena > Kruunusta luopuminen

Kuningatar ilmoitti uudenvuodenpuheessaan 31. joulukuuta 2023 luopuvansa kruunustaan. Tapaus on poikkeuksellinen, sillä perinteisesti pohjoismaalaiset hallitsijat ovat istuneet valtaistuimella kuolemaansa saakka, eikä Tanskassa tunneta vastaavaa tapausta. Ruotsin hovin tiedotuspäällikkö kertoi myös, että Margareeta oli puhunut asiasta henkilökohtaisesti kuningas Kaarle XVI Kustaan kanssa.
Vallanvaihto tapahtui 14. tammikuuta 2024, jolloin Margareetan pojasta, kruununprinssi Frederikistä tuli kuningas Frederik X. Tällöin tuli kuluneeksi myös tasan 52 vuotta Margareetan omasta noususta valtaistuimelle.
Margareetan kruunusta luopumisen jälkeen hänen tittelinsä on ”hänen majesteettinsa kuningatar Margareeta”.
Tanskan kuningattarena > Kruunusta luopuminen > Vallanvaihdon ohjelma

Tanskan hovi julkaisi verkkosivuillaan vallanvaihtopäivän ohjelman. Vallanvaihtoseremoniat tapahtuivat Christiansborgin linnassa, jonne kuningatar Margareeta II saapui hevosvaunuilla ja kruununprinssipari autolla. Kello 15 (Suomen aikaa) alkoi Valtioneuvoston istunto, johon osallistuivat muun muassa pääministeri Mette Frederiksen, kuningatar Margareeta, kruununprinssi Frederik ja prinssi Christian. Tarkalleen vallanvaihto tapahtui sillä hetkellä, kun kuningatar Margareeta oli allekirjoittanut kruunustaluopumisilmoituksensa. Allekirjoituksen jälkeen kuningatar Margareeta poistui klo 15.15 tilaisuudesta ja lähti Christiansborgista autolla Amalienborgin linnaan, Kristian IX:n palatsiin. Kuningaspari piti kello 15.30 vastaanoton Christiansborgissa kutsuvieraille. Vallanvaihdon tapahtuminen julistettiin Christiansborgin parvekkeelta klo 16. Kuningas astui parvekkeelle ja pääministeri Frederiksen julisti kansalle vallanvaihdon tapahtuneeksi. Tämän jälkeen kuningas piti puheen. Hänen kunniakseen ammuttiin kunnianlaukaukset, kolme 27 laukauksen sarjaa, Sixtuksen tykistöpatterista. Samaan aikaan kuninkaallinen standaari laskettiin Amalienborgin Kristian IX:n palatsissa ja nostettiin salkoon Kristian VIII:n palatsissa. Kuningas Frederik ja kuningatar Mary poistuivat Christiansborgista hevosvaunuilla klo 16.30 Kristian VIII:n palatsiin Amalienborgin linnaan.
Maanantaina 15. tammikuuta 2024 kuninkaallinen perhe osallistui Tanskan parlamentin vastaanotolle. Sunnuntaina 21. tammikuuta 2024 pidettiin Aarhusin tuomiokirkossa juhlajumalanpalvelus.
Kiinnostuksen kohteet ja yksityiselämä

Kuningatar on kriitikkojenkin kehuma taidemaalari ja on järjestänyt useita näyttelyitä. Hänen pseudonyymillä Ingahild Grathmer tehtyä kuvitustaan käytettiin tanskankielisessa Taru sormusten herrasta -käännöksessä vuonna 1977 ja uudessa painoksessa vuonna 2002. Hänen sanotaan myös osallistuneen kirjan käännökseen. Kuningatar on suunnitellut myös vaatteita.
Margareeta on ketjupolttaja. Kriitikkojen mukaan kuningattaren näkyvä tupakointi on ollut huono esimerkki kansalaisille. Kuningashuone kuitenkin vastasi kritiikkiin sanomalla tupakoinnin olevan jokaisen yksityisasia. Vuodesta 2006 alkaen kuningatar on kuitenkin vähentänyt tupakointia julkisilla paikoilla.
Äidinkielensä tanskan lisäksi Margareeta osaa myös sujuvasti englantia, ranskaa, saksaa ja ruotsia.
Galleria

Kuninkaallinen vaakuna
Kuninkaallinen standaari
Kuninkaallinen monogrammi
Monogrammi
Margareetan ja prinssi Henrikin yhteinen monogrammi
Kunnianosoituksia

Margareetalle on myönnetty seuraavat ulkomaalaiset kunnianosoitukset:
| --- | --- |
  Vapauttaja kenraali San Martínin ritarikunta (Argentiina)   Itävallan tasavallan kunniamitali (Itävalta, 1964)   Leopoldin ritarikunta (Belgia)   Etelän ristin ritarikunta (Brasilia)   Stara planinan ritarikunta (Bulgaria)   Chilen ansioritarikunta (Chile)   Marianmaan ristin ritarikunta (Viro, 1995)   Niilin ritarikunta (Egypti)   Valkoisen ruusun ritarikunta (Suomi, 1958)   Kunnialegioona (Ranska, 1978)   Bundesverdienstkreuz (Saksa)   Pyhien Olgan ja Sofian ritarikunta (Kreikka)   Vapahtajan ritarikunta (Kreikka)   Islannin Haukan ritarikunta (Islanti, 1973)   Seulasten ritarikunta (Persia)   Italian tasavallan ansioritarikunta (Italia, 1977)   Krysanteemiritarikunta (Japani)   Arvokkaan kruunun ritarikunta (Japani)   Al-Hussein bin Alin ritarikunta (Jordania)   Kolmen tähden ritarikunta (Latvia, 1997)   Vytautas Suuren ritarikunta (Liettua, 1996) :   Nassaun perheen kultaisen leijonan ritarikunta (Luxemburg)   Asteekkikotkan ritarikunta (Meksiko, 2008)   Ouissam Alaouiten ritarikunta (Marokko)   Pyhän Olavin ritarikunta (Norja)   Valkoisen Kotkan ritarikunta (Puola)   Henrik Purjehtijan ritarikunta (Portugali, 1984)   Pyhän Jaakon miekan sotilaallinen ritarikunta (Portugali, 1992)   Romanian tähden ritarikunta (Romania)   Kuningas Abdulazizin ritarikunta (Saudi-Arabia)   Valkoisen kaksoisristin ritarikunta (Slovakia)   Kultaisen taljan ritarikunta (Espanja, 1985)   Kaarle III:n ritarikunta (Espanja, 1980)   Serafiimiritarikunta (Ruotsi)   Hyvän toivon ritarikunta (Etelä-Afrikka)   Mugunghwa-ritarikunta (Etelä-Korea)   Rajamitrabhornin ritarikunta (Thaimaa, 2002)   Chakri-dynastian ritarikunta (Thaimaa, 1960)   Sukkanauharitarikunta (Yhdistynyt kuningaskunta)   Kuninkaallinen Viktorian ketju (Yhdistynyt kuningaskunta, 1972)   Jugoslavien tähden ritarikunta (Jugoslavia)
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Margareeta II Wikimedia Commonsissa
| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
| Edeltäjä: Fredrik IX | Tanskan kuningatar 1972–2023 | Seuraaja: Frederik X |
| Auktoriteettitunnisteet  |
| --- | --- |
Kansainväliset:  FAST  ISNI  VIAF  WorldCat 
Kansalliset:  Norja  Ranska  BnF data  Saksa  Italia  Yhdysvallat  Ruotsi  Tšekki  Alankomaat  Puola 
Taiteenala:  KulturNav  RKD Artists  ULAN 
Henkilöt:  DDB 
Muut:  Europeana  NARA  RISM  SNAC  IdRef  Te Papa (New Zealand)
Peter Adolf Hall

Omakuva.
Peter Adolf Hall (1739 Borås – 1793 Liège) oli ruotsalainen miniatyyritaiteilija. Hall työskenteli pääasiassa Pariisissa. Hänet tunnetaan parhaiten norsunluulle maalatuista miniatyyrimuotokuvistaan. Hall opiskeli Gustaf Lundbergin alaisuudessa ja käytti impasto-tekniikkaa. Hallista tuli Ranskan taideakatemian jäsen vuonna 1769.
Peter Adolf Hallin "Nainen valkoisessa mekossa".
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Peter Adolf Hall Wikimedia Commonsissa