Berda
Joen nimi

Legendan mukaan historioitsija Herodotos vieraillessa näillä mailla, alkoi Berdajokea kutsua Agaraksi tai Agaariksi, mikä tarkoittaa "antelias", "hedelmällinen" tai "runsas". Tämä muinaisten kreikkalaisten antama nimi johtui siitä, että jokilaaksossa löytyi runsaasti kaikkea, muunmuassa reheviä yrttejä, puhtaita lähteitä ja erilaisia eläimiä. Samoin voi olettaa, että joki sai nykyisen nimensä Kultainen ordan kaanin Berdi bekin mukaan, jonka tytär kaanitar Tūlūn Beg Khanum oli naimisissa sotilasylipäällikön ja Pryasovan alueen hallitsijan Mamain kanssa. Vuonna 1380 Toktamyš-kaani voitti Mamain jäljellejäänyt sotilasjoukot Kalka- tai Kaltšyk)joella. Tämän voittajakaanin kahdeksasta pojasta kolmen nimessä esiintyi ”berdi”: Karīm Berdi, Jabbār Berdi ja Qādir Berdi, minkä turkinkielinen tulkinta on "Jumalan antamaa" ja mikä saattoi myötävaikuttaa vesinimeen.
Zaporižžjan paikallishistorioitsija V. Šovkun olettaa, että nimi voi olla peräisin tadžikinkielisesta sanasta "bakhridag", mikä tarkoittaa "mertä" tai merellistä, ja että myöhemmin sana muunnettiin sanaksi "berdag" tai "berda". Iranin kielestä tutkija löysi sanan "barjaste", mikä tarkoittaa ”erottuu muiden joukosta”. Tutkijan mielestä muinaiset kansat todellakin pystyivät erottamaan kauniin ja syvän joen muista arojen vesistöistä. Paikallinen historioitsija kiinnitti huomiota myös sanaan "berdysh" tai "berdinka" eli taistelukirves, jota käyttivät vartijat. Toisin sanoen "berda" on ollut etuvartiopaikka, mistä käsin suojeltiin jokea ylittäneitä kauppakaravaaneja. Kerrotaan myös, että Haminassa syntyneen Asova-alueen tutkijan Filip Jakob Bruunin tutkittuaan huolellisesti keskiaikaisia italialaisia karttoja, löysi Berdan alueelta vesinimen Liport. Ja teoksessa "Jäljet muinaisesta jokireitistä Dnepriltä Asovanmerelle" tiedemies kirjoitti, että joki saattoi saada nimensä keskiaikaisen turkkilaisen berendei-heimon mukaan, joka vaelsi juuri näillä seuduilla. Eräällä vanhalla kartalla joen nimi oli Kajaly Bert ja senkin oletetaan johtuneen turkinkielisestä sanasta "kaya", mikä tarkoittaa "kalliota" ja "kayalik" tarkoittaa "kalliomaista".
Edellämainitun pohjalta uskotaan, että Berdajokea mainitaan Kajalana proosarunoelmassa Laulu Igorin sotaretkestä ruhtinaan uskollisen Jaroslavna-vaimon itkulaulussa. Perinteisen pakanuuden mukaan niin kuollut kuin elävä vesi olivat välttämättömiä haavojen tai kuolleen soturin ruumiista leikattujen osien parantamiseen, ja aikoinaan skandinaavit saattoivat tuoda itäslaavilaisille ajatuksen jompaakumpaa toimittavasta linnusta, korpista, lokista tai "ruumiiden käestä".  Joten kun Kajalajoella venäläisten ja kumaanien välillä käydyssä verisessä taistelussa
| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
| ” | Полечю, рече, зегзицею по Дунаеви; омочю бебрян рукав в Каяле реце, утру Князю кровавыя его раны на жестоцем его теле. | ” |
–  Katkelma proosarunoelmasta ”Laulu Igorin sotaretkestä”.
Igorin armeija oli kärsinyt tappion ja ruhtinas itse oli kuoleman partaalla, yhden tulkinnan mukaan Jaroslavna valitti, kutsui tai loitsi: Muiden eri tulkintojen mukaan varhain aamulla joko vuorella Putyvlin lähistöllä tai Tonavalla, kaukana Putyvlista kuului vaikeroivan Jaroslavnan ääni. Vaimo moitti kaikkia luonnonvoimia siitä, että ne eivät auttaneet hänen rakastaan. Joko hän oli valmis itse muuttumaan linnuksi, käeksi, lokiksi tai pääskyseksi tai hän oli tunnistamaton nopea lintu tai salama, ja valmistautui lentämään Tonavalle ja Kajalalle eli Berdajoelle hakemaan sekä elävää että kuollutta vettä sanottaessaan: ”Minä lennän", sanon, zegzitziä Tonavaa pitkin, kastan hihani Kajalajoessa; pyyhin pois veriset haavat ruhtinaan julmasti haavoittuneesta ruumiistaan”. Tässä ”zegzitzi” eli siksak tarkoittaa joko kaksinkertaista salamaa eli kuljen kuin salama tai nopeaa lintua tai käkeä. Taikuuttaan Jaroslavna suorittaa salaa juuri kristinuskoon kääntyneessä maassaan, aikaisin aamulla, hän kutsuu salamaa tai lentää itse pitkin Tonavaa, mikä on elävää vettä, kastelee joko majava- tai tiikerinturkilla reunustetun tai valkoisen silkkihihansa Kajalaan eli Berdaan, mikä on kuollutta (tai kyynelten) vettä, jotta niiden parantavalla voimalla hoitaa Igorin haavat.. Näin hänen taikuus onnistui, Igor pääsi pakoon vankeudesta ja palasi kotiin.
Muinaisen Agaran tai Agaarin ylä- ja keskijuoksulla oli kivisiä huippuja ja kalliomaista, paikoin oli jopa kanjoneita. Sen takia myös oletetaan, että joen nimi johtuu ukrainalaisesta kansanmaantieteellisestä termistä "berdo" eli kukkula tai vuori, rotko tai kallio. Joidenkin lähteiden mukaan ”berdo”-nimen ensisijainen merkitys on "virtaa jyrkkien rantojen välissä". Vasemmanpuolisten sivujokien Karatjuk ja Karatyš nimet viittaavat joen vuoristoiseen ympäristöön ja mustiin kivimuodostelmiin, koska turkinkielinen sana "kara" tarkoittaa mustaa. Puolustaessaan oikeuttaan Asovan alueisiin Donin kasakat kirjoittivat 1700-luvulla, että "entisinä aikoina sotilaalliset joukkomme vaelsivat Berdyssä". Paikalliset asukkaat yhdistivät edelleen joen pienet sivujoet sen lähteiksi ja kutsuivat niitä Berdyksi monikossa. Kartalla sota-alueesta Venäjän ja Turkin sodassa vuonna 1737 näkyy neljä jokea, joiden nimet ovat tulleet vesinimestä Berda: Bolšaja Berda, Krasnaja Berda (nykyinen Kiltitšija), Srednaja Berda (nykyinen Obytitšna) ja Berdinka (nykyinen Lozovatka). Yksi tuon ajan asiakirjoista sisältää kuvauksen, jonka mukaan Venäjän ja Turkin sotilasjohtajien väliset neuvottelut käytiin "Bolšaja Berdan ylävirralla".
Mielenkiintoista on myös se, että vuonna 1614 julkaistussa ensimmäisessä Etelä-Venäjän maantieteellisessä kartassa joki on nimetty Bogdanin mukaan, eli Jumalan antama. Arvellaan, että silloin arojen kansat kutsuivat tätä vesitietä sillä nimellä.