stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Infernal Overkill

| Infernal Overkill Destruction |
| --- | --- | --- |

Studioalbumin tiedot
 Julkaistu: 24. toukokuuta 1985
 Tyylilaji: thrash metal
 Kesto: 39.21
 Levy-yhtiö: Steamhammer
Destructionin muut julkaisut
| Sentence of Death 1984 | Infernal Overkill 1985 | Eternal Devastation 1986 |
Infernal Overkill on saksalaisen thrash metal -yhtye Destructionin ensimmäinen täyspitkä albumi, joka julkaistiin vuonna 1985. Albumia pidetään black thrash -genren edustajana ja black metalin edelläkävijänä.
Kappaleet

Invincible Force – 4.20
Death Trap – 5.49
The Ritual – 5.11
Tormentor – 5.06
Bestial Invasion – 4.36
Thrash Attack – 2.56
Antichrist – 3.44
Black Death – 7.39
Kokoonpano

Marcel "Schmier" Schirmer – basso, laulu
Mike Sifringer – kitara
Tommy Sandmann – rummut
Aiheesta muualla

Infernal Overkill Discogsissa. (englanniksi)
Albumi Infernal Overkill Encyclopaedia Metallum -sivustolla (englanniksi)
Infernal Blasting

| Infernal Blasting Azarath |
| --- | --- | --- |

Studioalbumin tiedot
 Äänitetty : 2003 Hendrix Studios, Lublin, Puola
 Julkaistu: 15. joulukuuta 2003
 Tuottaja(t): Arkadiusz Malczewski
 Tyylilaji: death metal
 Kesto: 29.27
 Levy-yhtiö: Pagan Records
Azarathin muut julkaisut
| Demon Seed 2001 | Infernal Blasting 2003 | Death Monsters 2004 |
Infernal Blasting on puolalaisen death metal -yhtye Azarathin toinen studioalbumi, joka on julkaistu vuonna 2003.
Kappaleet

Legacy of Tyrant Goat – 2.57
Nuclear Revelation – 3.01
False God / Burn in Hell – 2.54
Demon Speed – 1.57
Christscum – 3.35
Damned to Hell – 2.53
Infested With Sin – 2.43
Joy of Mutilation – 3.08
Born to Rot – 6.13
Kokoonpano

Bruno – laulu, bassokitara
Bart – kitara
Inferno – rummut
D. – soolokitara (vierailija)
Aiheesta muualla

Infernal Blasting Discogsissa. (englanniksi)
Albumi Infernal Blasting Encyclopaedia Metallum -sivustolla (englanniksi)
I’ve Got Something to Say

| I’ve Got Something to Say David Allan Coe |
| --- | --- | --- |

Studioalbumin tiedot
 Äänitetty : 1976
 Julkaistu: 1976
 Tuottaja(t): Billy Sherrill
 Tyylilaji: country
 Kesto: 30.47
 Levy-yhtiö: Columbia
David Allan Coen muut julkaisut
| Spectrum VII 1979 | I’ve Got Something to Say 1980 | Invictus Means Unconquered 1981 |
I’ve Got Something to Say on yhdysvaltalaisen countrymuusikon David Allan Coen albumi vuodelta 1980.
Kappaleet

Kaikki kappaleet David Allan Coe, jollei toisin mainita.
I’ve Got Something to Say – 2.03
Back to Atlanta – 3.48
I Could Never Give You Up (For Someone Else) – 2.23
Take It Easy Rider – 2.40
The Great Nashville Railroad Disaster (A True Story) – 3.05 (Bobby Braddock, Rafe VanHoy)
Hank Williams Junior-Junior – 2.44 (Dickey Betts, Bonnie Bramlett)
Get a Little Dirt on Your Hands – 3.42 (Bill Anderson)
If You’ll Hold the Ladder (I'll Climb to the Top) – 2.39 (Buzz Rabin, Sara Busby)
This Bottle (In My Hand) – 2.51
Take This Job and Shove It Too – 2.17
Muusikot

David Allan Coe – laulu
Guy Clark – laulu
Bill Anderson – laulu
Dickey Betts – laulu
Kris Kristofferson – laulu
Larry Jon Wilson – laulu
George Jones – laulu
Reggie Young – kitara
Ken Bell – kitara
Dick Betts – kitara
Boomer Castleman – kitara
Pete Drake – steel-kitara
Dale Seigfreid – steel-kitara
Henry Strzelecki – basso
Ron Bledsoe – basso
Ralph Ezell – basso
Kenny Malone – rummut
Owen Hale – rummut
Buddy Spicher – viulu
Steve Nathan – kosketinsoittimet
Chalmer Davis – piano, kosketinsoittimet
Jimmy English – banjo
Aiheesta muualla

I've Got Something to Say discogs.com -sivustolla
James Bryce

James Bryce vuonna 1902.
James Bryce, Brycen varakreivi (10. toukokuuta 1838 Belfast, Irlanti – 22. tammikuuta 1922 Sidmouth, Devon) oli brittiläinen poliitikko ja diplomaatti. Hän julkaisi paljon eri maiden historiaa käsitelleitä teoksia.
Bryce opiskeli Glasgowin yliopistossa, Oxfordin Trinity Collegessa ja Heidelbergin yliopistossa Saksassa. Hän suoritti alemman tutkinnon 1862, valmistui asianajajaksi 1867 ja väitteli tohtoriksi 1870. Jo opiskeluaikanaan hän kirjoitti Pyhää saksalais-roomalaista keisarikuntaa käsitelleen palkitun esseen, joka julkaistiin vuonna 1864 kirjana The Holy Roman Empire ja käännettiin myöhemmin useille kielille. Vuosina 1870–1893 Bryce toimi siviilioikeuden professorina Oxfordin yliopistossa. Hän oli 1880–1907 parlamentin alahuoneen jäsenenä ja kuului liberaaleihin. Hän oli ulkoministeriön alivaltiosihteerinä William Gladstonen kolmannessa hallituksessa 1886 ja Lancasterin herttuakunnan kanslerina Gladstonen neljännessä hallituksessa 1892–1894 sekä kauppaministerinä Roseberyn hallituksessa 1894–1895.
Bryce arvosteli toiseen buurisotaan (1899–1902) johtanutta politiikkaa. Henry Campbell-Bannermanin hallituksessa 1905–1907 hän toimi Irlannin asioiden ministerinä. Helmikuusta 1907 huhtikuuhun 1913 hän oli Britannian suurlähettiläänä Washingtonissa. Bryce oli jo aiemmin solminut paljon suhteita Yhdysvaltoihin sekä julkaissut 1888 suosituksi tulleen kolmiosaisen teoksen The American Commonwealth, joka kuvasi Yhdysvaltoja ja sen poliittista järjestelmää hyvin myönteiseen sävyyn. Suurlähettiläänä hän keskittyi parantamaan varsinkin Yhdysvaltojen ja Kanadan suhteita, ja sai aikaan paljon myönteisiä tuloksia. Bryce palkittiin tammikuussa 1914 varakreivin arvolla nimellä Bryce of Dechmont. Hän toimi British Academyn puheenjohtajana 1913–1917.
Bryce nimitettiin 1914 Haagin kansainvälisen tuomioistuimen jäseneksi. Ensimmäisen maailmansodan puhjettua hän toimi 1914–1915 puheenjohtajana kansainvälisessä komiteassa, joka tutki Saksan suorittamia kansainvälisen oikeuden rikkomuksia sen hyökättyä Belgiaan ja Ranskaan. Komitean raportti eli niin sanottu Bryce-raportti julkaistiin toukokuussa 1915 ja se sisälsi paljon synkeitä kuvauksia saksalaisten suorittamista julmuuksista. Sodan jälkeen raporttia arvosteltiin valikoivuudesta ja epäluotettaviin lähteisiin nojaamisesta. Seuraavaksi Bryce johti toista komiteaa, joka tutki turkkilaisten syyllisyyttä armenialaisten kansanmurhaan. Sodan jälkeen hän kannatti Kansainliiton perustamista.
Teoksia

The Holy Roman Empire (1864)
Transcaucasia and Ararat (1877)
The American Commonwealth, kolme osaa (1888)
Impressions of South Africa (1897)
Studies in History and Jurisprudence (1902)
Studies in Contemporary Biography (1903)
South America: Observations and Impressions (1912)
Essays and Addresses on War (1918)
The study of American History (1921)
Modern Democracies, kaksi osaa (1921), suomennettu nimellä Nykyajan kansanvaltoja (1933)
Aiheesta muualla

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
Report of the Committee on Alleged German Outrages (vuoden 1915 Bryce-raportti saksalaisten toiminnasta Belgiassa) (englanniksi) Firstworldwar.com
Bryce Report into the Armenian Massacre, October 1915 (Brycen raportti armenialaisten kansanmurhasta) (englanniksi) Firstworldwar.com
James Maclurcan

| James Maclurcan> Henkilötiedot |
| --- | --- |
Koko nimi:  James McFay
Syntynyt: 15. maaliskuuta 1985 (ikä 39)  Sydney
Ammatti:  näyttelijä malli
Näyttelijä
Aktiivisena:  2005–
Merkittävät roolit:  Mack Hartford (Power Rangers Operation Overdrive)
Aiheesta muualla
IMDb 
James Maclurcan (s. 15. maaliskuuta 1985 Sydney) on australialainen näyttelijä ja malli, joka tunnetaan roolistaan Mack Hartfordina televisiosarjassa Power Rangers Operation Overdrive.
Elämäkerta

Mallina toiminut Maclurcan aloitti näyttelemisen vuonna 2005 esiintyessään lyhytelokuvassa Benny: Unseen Hero. Sittemmin hän muun muassa käsikirjoitti muutamia jaksoja australialaiseen sketsisarjaan The Ronnie Johns Half Hour. Kaksi vuotta myöhemmin Maclurcan sai roolin pitkäaikaisesta Power Rangers -sarjasta, kun hänet valittiin koe-esiintymisensä jälkeen näyttelemään Mack Hartford, joka toimii Punaisena Rangerina televisiosarjassa Power Rangers Operation Overdrive.
Sarjan aikana hän vieraili myös Power Morphiconissa, jossa oli myös sarjan ensimmäistä Punaista Rangeria näytellyt Austin St. John.
Jagadish Chandra Bose

| Jagadish Chandra Bose |
| --- | --- |

Henkilötiedot
Syntynyt: 2. toukokuuta 1858 Mymensingh, Bengali, Intia (Nykyisin osa Bangladeshia)
Kuollut: 23. marraskuuta 1937 (78 vuotta) Giridih, Bihar, Intia
Koulutus ja ura
Väitöstyön ohjaaja:  Lordi Rayleigh
Oppilaat:  Satyendra Bose
Tutkimusalue:  Fysiikka, biofysiikka, kasvitiede ja arkeologia
   
 Nimikirjoitus
Jagadish Chandra Bose (bengaliksi জগদীশ চন্দ্র বসু, Jôgôdīś Côndrô Bôśu; 30. marraskuuta 1858 Mymensingh, Bengal, Intia – 23. marraskuuta 1937 Giridih, Bihar, Intia) oli intialainen fyysikko ja kasvitieteilijä, jota pidetään radiotekniikan ja biofysiikan pioneerina.
Elämä ja ura

Bose syntyi varakkaaseen perheeseen. Hän aloitti opiskelun Kalkutan St. Xavier's Collegessa vuonna 1875 ja valmistui Kalkutan yliopistosta vuonna 1877. Vuonna 1880  Bose lähti Intiasta Englantiin. Hän opiskeli vuoden ajan lääketiedettä Lontoon yliopistossa, mutta joutui lopettamaan opinnot terveytensä vuoksi. Vuonna 1881 hän kirjoittautui Cambridgen yliopiston Christ's Collegeen opiskelemaan fysiikkaa ja valmistui sieltä vuonna 1884. Samana vuonna Bose sai myös tutkinnon Lontoon yliopistosta. Vuotta myöhemmin Bosesta tuli fysiikan professori Kalkutan Presidency Collegessa.
Vuosina 1894-1900 Bose teki uraauurtavaa tutkimusta radioaalloista. Bose esitteli radioaaltojen käyttöä Kalkutassa marraskuussa 1894, mutta hän ei ollut kiinnostunut patentoimaan keksintöään. Bosen kokeessa vuonna 1895 saatiin ruutia polttamalla aikaan mikroaaltoja, joiden vaikutuksesta saatiin kello soimaan. Toisin kuin Guglielmo Marconi, joka pyrki kaupallistamaan radioaaltoja koskevan työnsä, Bose oli kiinnostunut radioaalloista puhtaasti tieteellisenä pyrkimyksenä. Bose kehitti myös laitteita radioaaltojen tuottamiseen, lähettämiseen ja vastaanottamiseen ja osoitti niiden avulla aaltojen ominaisuudet, kuten heijastumisen ja taittumisen.
Vuoden 1900 jälkeen Bose alkoi harjoittaa eläinten ja kasvien fysiologiaa koskevaa tutkimusta.  Hän julkaisi artikkeleita sähkömagneettisen säteilyn vaikutuksesta kasveihin ja niiden kasvuun ja kehitti välineitä mittaamaan säteiden vaikutusta kasveihin. Kehittämällään laitteella hän pystyi tarkkailemaan kasvien kasvua jopa kymmenmiljoonakertaisella vahvistuksella. Bosen merkittävä panos biofysiikan alalla oli sen havainnointi, että ärsykkeiden kulkeutuminen kasveissa on luonteeltaan sähköistä ja käyttävän toimintajännitettä, kun aiemmin tämän ymmärrettiin olevan luonteeltaan kemiallista.
Vuonna 1917 Bose perusti Kalkuttaan Intian ensimmäisen tieteellisen tutkimuslaitoksen. Samana vuonna Bose lyötiin ritariksi. Vuonna 1920 hänestä tuli ensimmäinen intialainen tiedemies, joka valittiin Royal Societyn jäseneksi. Bose matkusteli paljon ja piti luentoja sähkömagneettisista aalloista, sähkömagneettisten aaltojen vaikutuksista elävään ja elottomaan aineeseen sekä kasvien fysiologiasta.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Jagadish Chandra Bose Wikimedia Commonsissa
Jewish Voice for Peace

Jewish Voice for Peace (JVP) (Yול יהודי לשלום Kol Yehudi la-Shalom), ”juutalainen ääni rauhan puolesta”, on yhdysvaltalainen Israelin–Palestiinan konfliktiin keskittynyt järjestö.
Toimintasuunnitelmassaan se kuvaa itseään monimuotoiseksi ja demokraattiseksi aktivistien yhteisöksi, jota juutalaiset perinteet inspiroivat toimimaan yhdessä rauhan, sosiaalisen oikeudenmukaisuuden ja ihmisoikeuksien puolesta israelilaisten ja palestiinalaisten turvallisuuden ja itsemääräämisoikeuden takaamiseksi. Se pyrkii lopettamaan Israelin miehityksen Länsirannalla, Gazan alueella ja itä-Jerusalemissa.
Jeansin massa

Jeansin massaa MJ suurempi kaasupilvi kutistuu kokoon oman painovoimansa ansiosta.
Kaasupilvessä kaasun lämmöstä johtuva paine, magneettikentät jne pyrkivät hajottamaan pilveä.
Painovoima pyrkii kutistamaan pilveä. Kun
painovoima on hajottavia voimia suurempi, kaasupilvi kutistuu kasaan. Jeansin massaa vastaa myös Jeansin pituus tietyn massaiselle kaasupilvelle, sekä Jeansin tiheys tietyn kokoiselle kaasupilvelle.
Jeansin massan laskeminen

missä  M_{J} on Jeansin massa,
 c_{s} on äänen nopeus,
 G on gravitaatiovakio ja 
 \rho  on kaasun tiheys.
James M. Cox

James M. Cox
James Middleton Cox (31. maaliskuuta 1870 – 15. heinäkuuta 1957) oli yhdysvaltalainen demokraattipoliitikko, joka oli presidenttiehdokkaana vuoden 1920 vaaleissa.
Cox istui Ohion edustajana Yhdysvaltain edustajainhuoneessa 1909–1913. Hän toimi Ohion kuvernöörinä vuosina 1913–1915 ja 1917–1921. Hän oli demokraattien presidenttiehdokas vuonna 1920, mutta hävisi Warren G. Hardingille.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta James M. Cox Wikimedia Commonsissa
Ohion kuvernöörit
Tiffin
Kirker
Huntington
Meigs
Looker
Worthington
E. Brown
Trimble
Morrow
Trimble
McArthur
Lucas
Vance
Shannon
Corwin
Shannon
T. Bartley
M. Bartley
Bebb
Ford
Wood
Medill
Chase
Dennison
Tod
Brough
Anderson
J. D. Cox
Hayes
Noyes
Allen
Hayes
Young
Bishop
Foster
Hoadly
Foraker
Campbell
McKinley
Bushnell
Nash
Herrick
Pattison
Harris
Harmon
J. M. Cox
Willis
J. M. Cox
Davis
Donahey
Cooper
White
Davey
Bricker
Lausche
Herbert
Lausche
J. Brown
O’Neill
DiSalle
Rhodes
Gilligan
Rhodes
Celeste
Voinovich
Hollister
Taft
Strickland
Kasich
DeWine
Jeannie Carson

Jeannie Carson (s. 23. toukokuuta 1928) on brittiläinen näyttelijä ja koomikko. Hän meni vuonna 1960 naimisiin yhdysvaltalaisen näyttelijä Biff McGuiren kanssa.
Carson muistetaan varsinkin komediasarjasta Hey, Jeannie! ja teatterista. Hänellä on ollut myös elokuvarooleja, uran varhaisessa vaiheessa nimellä Jean Carson.
Carsonilla on tähti Hollywood Walk of Famella.
Aiheesta muualla

Jeannie Carson Internet Movie Databasessa. (englanniksi)
Jaga Jazzist

| Jaga Jazzist |
| --- | --- |

Tiedot
Tyylilaji:  Jazz, nu jazz, acid jazz, kokeellinen rock, post rock, elektroninen musiikki
Kotipaikka:   Norja
Jäsenet:  Martin Horntveth   Lars Horntveth   Marcus Forsgren   Even Ormestad   Andreas Mjøs   Line Horntveth   Øystein Moen   Erik Johannessen  
Entiset jäsenet:  Mathias Eick   Harald Frøland   Ivar Chr. Johansen / Ravi   Jonas Bendiksen   Lars Wabø   Mads Jansen   Marius Hesby   Thomas Viken   Lars Erik Myran   Jørgen Munkeby   Håvard Myklebust   Torgeir Audunson   Bjørn Strand   Sjur Miljeteig   Morten Qvenild   Ketil Einarsen   Andreas Hessen Schei   Nils Martin Larsen   Anders Hana   Stian Westerhus  
Levy-yhtiö:  Smalltown Supersound Ninja Tune
Infobox OKNimi-testi OK: 
Jaga Jazzist on norjalainen kokeellista jazzia soittava yhtye. Yhtyeellä on nykyisin sopimus levy-yhtiö Ninja Tunen kanssa.
Diskografia > Albumit

Jævla Jazzist Grete Stitz (1996) (Thug Records)
A Livingroom Hush (2002) (Smalltown Supersound)
The Stix (2003) (WEA International Inc.)
What We Must (2005) (Ninja Tune)
One-Armed Bandit (2010) (Ninja Tune)
Live with Britten Sinfonia (2013) (Ninja Tune)
Starfire (2015) (Ninja Tune)
Pyramid (2020) (Brainfeeder)
Diskografia > EP:t

Magazine (1998) (dBut)
Airborne/Going Down (2001) (WEA International Inc.)
Days (2002) (Smalltown Supersound)
Animal Chin (2003) (Gold Standard Laboratories)
Day (2004) (Ninja Tune)
Bananfluer Overalt (2010) (Ninja Tune)
Aiheesta muualla

Jaga Jazzist Discogsissa. (englanniksi)
Jackson Niyomugabo

Jackson Niyomugabo (s. 18. huhtikuuta 1988 Kibuye, Uganda) on ruandalainen uimari. Hän jäi vuoden 2008 kesäolympialaisissa miesten 50 metrin vapaauinnissa 83. sijalle. Hän osallistui myös vuoden 2012 kesäolympialaisiin Lontoossa jääden 50 metrin vapaauinnissa 52. sijalle.
Jackson LaCombe

| Jackson LaCombe> Henkilötiedot |
| --- | --- |
Syntynyt: 9. tammikuuta 2001 (ikä 23) Eden Prairie, Minnesota
Kansalaisuus:   Yhdysvallat
Jääkiekkoilija
Pelipaikka:  puolustaja
Maila:  vasen
Pituus:  188 cm
Paino:  93 kg
Seura
Seura:  Anaheim Ducks
Sarja:  NHL
Pelinumero:  2
Pelaajaura
Pääsarjaura:  2023–
NHL-varaus:  39. varaus, 2019 Anaheim Ducks
Jackson LaCombe (s. 9. tammikuuta 2001 Eden Prairie, Minnesota, Yhdysvallat) on yhdysvaltalainen jääkiekkoilija. LaCombe edustaa NHL-joukkue Anaheim Ducksia. Ducks varasi hänet toisella kierroksella 39. varausvuorolla vuoden 2019 NHL:n varaustilaisuudessa. Ennen NHL-uraansa LaCombe pelasi neljän kauden ajan Minnesotan yliopiston joukkueessa. Hänen pelipaikkansa on puolustaja ja hänen kätisyytensä on vasen. LaCombe on pelannut 20 NHL:n runkosarjan ottelua. Näissä otteluissa hän on syöttänyt kolme maalia. LaCombe kuului Yhdysvaltain joukkueeseen alle 20-vuotiaiden MM-kilpailuissa vuonna 2021. Turnauksen kuudessa ottelussa hän syötti yhden maalin. Kaikki uran tilastot päivitetty 2. joulukuuta 2023.
Heinäkuussa 2024 LaCombe solmi Ducksin kanssa kaksivuotisen ja yhteensä 1,85 miljoonan dollarin arvoisen jatkosopimuksen.
Jacob Jensen Jersin

| Jakob Jensen Jersin> Christianssandin piispa |
| --- | --- |
 1682–1694 
Edeltäjä:  Perustettu lakkautetun Stavangerin hiippakunnan tilalle
Seuraaja:  Hans Munch
Stavangerin piispa
 1681–1682 
Edeltäjä:  Christen Madsen Tausan
Seuraaja:  Hiippakunta lakkautettiin ja muodostettiin uusi Christianssandin hiippakunta
Henkilötiedot
Syntynyt: 1633 Ribe, Tanska
Kuollut: 21. heinäkuuta 1694 (61 vuotta) Skien, Norja
Puoliso:  Adelheid Borchardsen (5. lokakuuta 1664 alkaen)
Muut tiedot
Uskonto:  evankelis-luterilainen
Jacob Jensen Jersin (1633 Ribe, Tanska – 21. heinäkuuta 1694 Skien, Norja) oli tanskalaissyntyinen teologi ja pappi, joka toimi ensimmäisenä Norjan Christianssandin hiippakunnan piispana vuosina 1682–1694.
Syntymä ja avioliitto

Jacob Jensen Jersin syntyi 1633 Tanskan Ribessä ja hänet kastettiin 5. heinäkuuta samana vuonna. Hänen vanhempansa olivat Riben hiippakunnan piispa Jens Dinesen Jersin ja tämän kolmas vaimo. Jacob Jensen Jersin avioitui 5. lokakuuta 1664 Adelheid Borchardsenin kanssa. tämän isä oli Hans Borchardsen, Riben hiippakunnan piispa. Vaimo eli kauemmin kuin miehensä.
Koulutus ja ura

Jersin valmistui koulusta Sorøssä vuonna 1652. Vuonna 1663 hän suoritti maisterin tutkinnon. 1664 hänet palkattiin pastoriksi Kalundborgiin. 25. lokakuuta 1680 hänet nimitettiin yllättäen Stavangerin hiippakunnan piispaksi. Kyseisen hiippakunnan keskuspaikka oli Norjan Stavanger. 6. toukokuuta 1682, vuosi Jersenin saapumisen jälkeen, annettiin määräys uuden, Christianssandin hiippakunnan perustamisesta ja piispanistuimen siirtämisestä Stavangerista Kristiansandiin. Tämä herätti laajaa vastustusta Stavangerissa, mutta Stavangerin palo vuonna 1684 ratkaisi asian, ja vuonna 1685 piispa oli siirtynyt uuteen toimipaikkaansa ja Kristiansandin tuomiokirkko oli hiippakunnan pääkirkko. Jersin kuoli 21. heinäkuuta 1694 ollessaan vierailulla Skienin seurakunnassa.
Infernal (albumi)

| Infernal Silent Voices |
| --- | --- | --- |

Studioalbumin tiedot
 Äänitetty : 28. heinäkuuta – 16. elokuuta 2003
 Studio : Sonic Pump Studios, Helsinki
 Julkaistu: 23. kesäkuuta 2004
 Tuottaja(t): Silent Voices
 Tyylilaji: progressiivinen metalli
 Kesto: 43.20
 Levy-yhtiö: Low Frequency
Silent Voicesin muut julkaisut
| Chapters of Tragedy 2002 | Infernal 2004 | Building Up the Apathy 2006 |
Infernal on kokkolalaisen Silent Voicesin toinen albumi, joka julkaistiin vuonna 2004. Se on äänitetty Sonic Pump -studiossa Helsingissä, äänittäjänä Nino Laurenne. Levyn on masteroinut Mika Jussila Helsingissä Finnvoxin studiossa.
Kappaleet

End of Days – 5.14
On the Wings of Rage – 5.04
Infernal Mind – 4.15
Fate Divided – 8.57
New World Order – 3.59
Disease: Man – 3.50
Prelude – The Spirit of Avalon – 1.30
Avalon – 10.31
I – The Journey
II – Resuming Control (instrumentaali)
III – The New Beginning
Kokoonpano

Michael Henneken – laulu
Timo Kauppinen – kitara
Jukka-Pekka Koivisto – rummut
Pasi Kauppinen – basso
Henrik Klingenberg – koskettimet
Arvostelut

AllMusic:
Imperiumi.net: 9–/10
Sea of Tranquility:
Aiheesta muualla

Yhtyeen kotisivut
Infernal (albumi) Discogsissa. (englanniksi)
Albumi Infernal (albumi) Encyclopaedia Metallum -sivustolla (englanniksi)
Jag har sett fröken Ellen i badet

| Jag har sett fröken Ellen i badet M> A. Numminen |
| --- | --- | --- |

Studioalbumin tiedot
 Äänitetty : syksy 1974, Finnvox, Finnlevy, Helsinki
 Julkaistu: 1974
 Formaatti: LP, CD
 Tyylilaji: Bossa nova
 Kesto: 35.26
 Levy-yhtiö: Love Records (LRLP 125)
 M.A. Nummisen muut julkaisut
| M.A. Numminen in English 1974 | Jag har sett fröken Ellen i badet 1974 | Uudet lastenlaulut 1 1974 |
Jag har sett fröken Ellen i badet on  M.A. Nummisen albumi, joka julkaistiin vuonna 1974 levymerkillä Love Records. Levy sissältää useita ruotsiksi käännettyjä kappaleita. Albumin CD-painos julkaistiin vuonna 2006.
Kappaleet > A-puoli

Jag har sett fröken Ellen i badet (Ich hab’ das Fräulein Helen baden sehn) – 3.02 (säv. Fredy Raymond, san. Claes Andersson)
I stämningen (In the Mood) – 3.37 (säv. Joe Garland, san. Mats Huldén)
Kanske en dag (Some of These Days) – 2.35 (säv. Shelton Brooks, san. S.S. Wilson)
Lilla bruna krukan (Little Brown Jug) – 2.56 (säv. Trad., san. Andersson)
Min papegoja äter inga hårdkokta ägg (Mein Papegei frisst keine harten Eier) – 2.03 (säv. Walter Kollo, san. Huldén)
Midnattsmarodören (Ruma rakastaja) – 2.41 (säv. M.A. Numminen, san. Huldén)
Nu har allting blivit kostsamt (Nyt on kaikki kallistunna) – 1.27 (säv. Numminen, san. Huldén)
Kappaleet > B-puoli

Uppå källarbacken (American Patrol) – 2.59 (säv. F. W. Meacham, san. Karin Wollgast)
Amalia går med sin gummikavaljer i bastu (Amalie geht mitm Gummikavalier ins Bad) – 2.40 (säv. Siegwart Ehrlich, san. Andersson)
I en förälskad människa (Rakastuneessa ihmisessä) – 2.17 (säv. Numminen, Pekka Gronow, san. Andersson)
Den fjärde av bröderna (Four Brothers) – 2.54 (säv. Jimmy Giuffre, san. Andersson)
Att cykla är nödvändigt – 1.26 (säv. Numminen, san. Eric Sandström)
Jag vill ha en frånskild kvinna (Haluan eronneen rouvan) – 2.23 (säv. Numminen, san. Huldén)
Icke utan lön jag sjunger (Ei runo rahatta laula) – 2.27 (säv. Numminen, san. Joel Rundt)
Aiheesta muualla

Jag har sett fröken Ellen i badet discogs.com -sivustolla
Itaka

Itaka (ven. Итака́) on kaupunkimainen taajama Taka-Baikalian aluepiirin Mogotšan piirissä Venäjällä. Se sijaitsee Itaka-joen varrella 160 kilometriä Mogotšasta luoteeseen. Asukkaita on 500 henkeä (vuonna 2009).
Paikkakunta on syntynyt vuonna 1871 löydetyn kultaesiintymän yhteyteen. Kultakaivos lopetti toimintansa 1990-luvulla. Itakassa on koulu, kirjasto, kerhotalo ja sairaala.
Aiheesta muualla

Itaka Taka-Baikalian tietosanakirjassa (venäjäksi)
Ilmari Jäämaa

Kaarlo Aatto Ilmari Jäämaa (vuoteen 1906 Islander, 24. lokakuuta 1888 Helsinki – 8. joulukuuta 1934 Helsinki) oli Nuoren Voiman päätoimittaja, Nuoren Voiman Liiton ylijohtaja sekä WSOY:n kirjallinen johtaja.
Elämäkerta

Jäämaan vanhemmat olivat postiekspeditööri Eemil August Islander ja Alma Viktoria Emilia Immel. Hän valmistui filosofian kandidaatiksi vuonna 1911 ja oli 1908 perustetun Nuori Voima -lehden päätoimittaja vuodesta 1914, samoin kuin 1921 perustetun Nuoren Voiman Liiton ylijohtaja kuolemaansa saakka. Lisäksi hän tuki Nuoren Voiman Liiton piiristä syntyneen Tulenkantajat-ryhmän perustamista. Muun muassa Olavi Paavolainen piti Jäämaata suuressa arvossa. Hän oli myös monipuolinen ja -taitoinen, oppilaidensa mieliin jäänyt suomen kielen opettaja sekä WSOY:n kustannustoimittajana ja kirjallisena johtajana aloittelevien kirjailijoiden tukija, kannustaja ja ohjaaja.
Jäämaa oli innokas radioamatööri (kutsumerkit 2NVC 1922-, 2NC 1923-, OH2NC 1929-) ja partiolainen, joka toimi Ole Valmis -lehden päätoimittajana 1917–1918 ja Partio-lehden päätoimittajana 1923–1929.
Jäämaa oli lisäksi merkittävimpiä kirjailija Sakari Topeliuksen alun perin ruotsinkielisten runojen, satujen, novellien ja muistelmateosten kääntäjiä.
Jäämaan puoliso vuodesta 1920 oli Hilja Kristina Saastamoinen.