stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Podgorica
Ilmasto

Vuoden kuumimmat kuukaudet ovat heinäkuu ja elokuu, jolloin keskimääräinen ylin lämpötila on yli 31 astetta. Kylmintä on tammikuussa, jolloin keskimääräinen alin lämpötila on 1,4 astetta. Sadetta saadaan 1 660 millimetriä vuodessa, josta vähiten heinäkuussa, eniten marraskuussa.
Historia

Kaupungin nimi merkitsee ”Gorican kukkulan juurella”. Gorica (suom. pikku vuori) on kaupungin liepellä olevan kukkulan nimi. Rooman valtakunnan ja sitä ennen aikaan kaupunki tunnettiin nimellä Doclea tai Dioclea. Kaupunki on tunnettu myös nimillä Birziminijum ja Alata. Keskiajalla kaupungin nimi oli Ribnica ja vuosina 1945–1992 Titograd, Jugoslavian pitkäaikaisen johtajan Titon mukaan.
Nykyisen Podgorican aluetta asuttivat aikoinaan illyrialaiset. Roomalaiset rakensivat sinne aikoinaan vesijohdon, mikä viittaa suurehkoon asutukseen. Vuonna 513 alueella oli tuhoisa maanjäristys. Pian sen jälkeen seudulle asettui slaaveja. 1300-luvulla kaupungin sotilaallinen merkitys kasvoi, kun venetsialaiset ja ottomaanit kilpailivat alueen hallinnasta. Vuonna 1878 kaupunki liitettiin Montenegroon. Ensimmäisen maailmansodan aikana Itävalta-Unkari valtasi sen. Toisessa maailmansodassa kaupunkia pommitettiin pahoin, ja tuhannet asukkaat saivat surmansa.
Väestö

Podgorica on Montenegron suurin kaupunki. Vuoden 2011 väestönlaskennassa Podgorican kaupungissa asui 152 602 ja kunnassa 185 937 henkeä. Podgorican kunnan alueeseen kuuluvat myös Tuzin ja Golubovcin kaupunkipiirit ja 141 maaseututaajamaa.
Suurin osa Podgorican väestöstä on montenegrolaisia, joita on 57,35 prosenttia väestöstä. Muut merkittävät ryhmät ovat serbit 23,35 prosenttia, albaanit 2,22 prosenttia sekä muslimit 1,98 prosenttia. Muut ryhmät, kuten bosniakit, kroaatit ja romanit, muodostavat yhteensä alle kaksi prosenttia väestöstä.
Vuonna 1974 perustettu Montenegron yliopisto toimii Podgoricassa.
Talous ja liikenne

Jugoslavian aikoina Podgorican kukoistava talous perustui etenkin raskaaseen teollisuuteen. Tuon ajan suuryrityksistä on jäljellä kaksi: Podgorican alumiinisulatto ja Plantaze. Jälkimmäinen on alkoholiliike, joka tuottaa viiniä ja brandya. Sen menestys perustuu 1970- ja 1980-luvuilla Podgorican lähiympäristöön istutettuihin laajoihin viinitarhoihin.
Podgorican lentoasema sijaitsee yhdeksän kilometrin päässä kaupungista. Linja-autoasema ja rautatieasema ovat lähekkäin.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Podgorica Wikimedia Commonsissa
Kaupungin viralliset kotisivutMontenegron kunnat
Andrijevica
Bar
Berane
Bijelo Polje
Budva
Cetinje
Danilovgrad
Gusinje
Herceg Novi
Kolašin
Kotor
Mojkovac
Nikšić
Petnjica
Plav
Pljevlja
Plužine
Podgorica
Rožaje
Šavnik
Tivat
Tuzi
Ulcinj
Žabljak
Zeta
| n k Euroopan pääkaupungit |
| --- | --- |
Itsenäiset valtiot:  Amsterdam, Alankomaat  Andorra la Vella, Andorra  Ankara, Turkki  Astana, Kazakstan  Ateena, Kreikka  Baku, Azerbaidžan  Belgrad, Serbia  Berliini, Saksa  Bratislava, Slovakia  Bern, Sveitsi  Bryssel, Belgia  Budapest, Unkari  Bukarest, Romania  Chișinău, Moldova  Dublin, Irlanti  Helsinki, Suomi  Jerevan, Armenia  Kiova, Ukraina  Kööpenhamina, Tanska  Lissabon, Portugali  Ljubljana, Slovenia  Lontoo, Iso-Britannia  Luxemburg, Luxemburg  Madrid, Espanja  Minsk, Valko-Venäjä  Monaco2  Moskova, Venäjä  Nikosia, Pohjois-Kypros1  Oslo, Norja  Praha, Tšekki  Pariisi, Ranska  Podgorica, Montenegro  Pristina, Kosovo1  Reykjavík, Islanti  Riika, Latvia  Rooma, Italia  San Marino, San Marino  Sarajevo, Bosnia ja Hertsegovina  Skopje, Pohjois-Makedonia  Sofia, Bulgaria  Suhumi, Abhasia1  Tallinna, Viro  Tbilisi, Georgia  Tirana, Albania  Tiraspol, Transnistria1  Tskhinvali, Etelä-Ossetia1  Tukholma, Ruotsi  Vaduz, Liechtenstein  Valletta, Malta  Varsova, Puola  Vatikaani2  Vilna, Liettua  Wien, Itävalta  Zagreb, Kroatia 
1 Valtio tai alue on julistautunut itsenäiseksi, mutta sen itsenäisyyttä ei ole kansainvälisesti tunnustettu. 2 Valtio on kaupunkivaltio.
Moračajokea.
Osmanien valtakunnan aikainen kellotorni.
Blok V-kerrostaloja.
Haukilan koulu

Haukilan koulu oli Valkeakosken kaupungissa toiminut alakoulu. Koulu lakkautettiin vuoden 2017 alussa.
Haukilan koulussa oli kaksi opettajaa ja luokat 1–6. Rehtorina toimi Joni "Prikkala" Tikkala. Koulu perustettiin vuonna 1881. Rakennusten vanhin osa on peräisin vuodelta 1884. Koulu oli Tyrvännön kouluista toiseksi vanhin.
Chimor

Chimor laajimmillaan.
Chimulaista keramiikkaa.
Chimor (Chimú) oli esikolumbiaaninen intiaanivaltio nykyisen Perun rannikon pohjoisosissa noin vuosien 1000 ja 1470 välillä. Vuonna 1475 inkat valtasivat Chimorin, 50 vuotta ennen konkistadorien saapumista alueelle. Valtion pääkaupunki oli Chan Chan -niminen kaupunki, joka sijaitsi lähellä nykyistä Trujillon kaupunkia. Chan Chan oli Amerikkojen suurin kaupunki ennen espanjalaisten valloituksia. Chimorin valtakuntaan kuului sen ollessa laajimmillaan melkein tuhat kilometriä Tyynen valtameren rannikkoa.
Yhteiskunta jakautui luokkiin ja ammattikuntiin. Kuningasta palvottiin puolijumalana. Valtiolla oli keskitetty hallinto, ja valtion laajetessa siitä tuli valtioliitto. Laajenemisen syinä on saattanut olla hallitsijoiden ahneus rikkauksille. Valtakuntaan kuului laajimmillaan 20 jokilaaksoa ja 20 miljoonaa asukasta.
Valtakunta alkoi laajeta 1200-luvulla, jolloin pääkaupungissa oli noin 8 000 asukasta. Keskeisenä vastustajana oli pohjoisen Sicán. Inkat nousivat vastustajaksi vasta 1400-luvulla. Inkat valloittivat alueen 1462–1475. Laajimmalle kulttuuri levisi juuri inkojen valtakaudella, kun chimut tuottivat inkoille tavaroita.
Kulttuuri

Chimorin kansaa sanotaan chimuiksi ja kulttuuria Chimúksi. Chimú nousi Moche-kulttuurin raunioille. Kulttuurista tiedetään vähän ja vain sen verran, mitä arkeologisista löydöistä on pystytty päättelemään.
Chimorin kansa valmisti keramiikkaa käyttämällä muotteja ja kokosi isoimmat astiat erikseen valmistetuista osista. Astioiden muodot ja koristeaihiot saivat pitkälti vaikutteita Moche-keramiikasta. Chimú-kulttuuri kehittyi korkealle tasolle myös metallurgiassa. Useista raaka-aineista, esimerkiksi kuparista, hopeasta ja kullasta, valmistettiin tavallisia käyttöesineitä, kuten pikareita, lautasia ja koruja. Kankaiden raaka-aineina kulttuuri käytti puuvillaa, mutta myös laamaeläinten villaa. Kankaat olivat kuvioituja, ja niitä saatettiin vielä koristella esimerkiksi höyhenillä ja metallikoristeilla.
Kulttuuri > Lapsiuhrit

Joukko Perussa toimivia tutkijoita löysi keväällä 2018 Huanchacon alueelta muinaisen joukkohaudan, joka sisälsi 140 uhratun lapsen ja 200 uhratun laaman jäänteet. Lasten rintarangat oli viilletty auki, ja heiltä oli poistettu sydämet. Jonkin matkan päästä tutkijat löysivät toisen joukkohaudan, jossa oli 227 lapsen jäänteet. Tutkijat epäilevät että nämä iältään 4–14-vuotiaat lapset oli joskus 1400-luvulla uhrattu rituaalissa Chimu-kulttuurin jumalille, jotta jumalat lopettaisivat El Niño -ilmiön aiheuttamat rankkasateet ja lepyttäisivät tulvat.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Chimor Wikimedia Commonsissa
Chimu
Las 7 maravillas del Perú (Arkistoitu – Internet Archive)
Chan Chan, Ciudad Chimú (flash)
Huhtamäki, Hanna: Ainakin 56 lapsen joukkohauta löydettiin Perusta – lapset on uhrattu muinaisen kansan rituaaleissa. Helsingin Sanomat, 9.6.2018.  Artikkelin verkkoversio.
Imagen de satélite de las ruinas de Chan Chan
Valtionpalkinto

Valtionpalkinto on Taiteen edistämiskeskuksen myöntämä palkinto eri taiteenalojen edustajille. Palkintoperusteissa mainitaan, että se voidaan myöntää ”taiteenharjoittajalle tai kahden tai useamman taiteenharjoittajan muodostamalle työryhmälle tunnustuksena kolmen viimeksi kuluneen vuoden aikana valmistuneesta, kyseisen taiteen alan piiriin kuuluvasta ansiokkaasta työstä tai suorituksesta”. Se voidaan myöntää myös tunnustuksena urasta.
Eri taiteenalojen valtionpalkintoja

Arkkitehtuurin valtionpalkinto (vuoteen 2012 rakennustaiteen valtionpalkinto)
Elokuvataiteen valtionpalkinto
Esittävien taiteiden valtionpalkinto
Kirjallisuuden valtionpalkinto
Kuvataiteen valtionpalkinto
Kuvitustaiteen valtionpalkinto
Lastenkulttuurin valtionpalkinto
Mediataiteen valtionpalkinto
Monitaiteen valtionpalkinto
Muotoilun valtionpalkinto
Musiikin valtionpalkinto (vuoteen 2012 säveltaiteen valtionpalkinto)
Näyttämötaiteen valtionpalkinto
Sarjakuvataiteen valtionpalkinto
Sirkustaiteen valtionpalkinto
Taidejournalismin valtionpalkinto
Taiteen valtionpalkinto
Tanssitaiteen valtionpalkinto
Valokuvataiteen valtionpalkinto
Aiheesta muualla

Taiteen edistämiskeskus – Valtionpalkinnot (Arkistoitu – Internet Archive)
Kaudos

| Kaudos> Καῦδος.Sijainti |
| --- | --- |
 Kaudos
Koordinaatit:  34°52′2″N, 24°4′16″E
Valtio:  Kreikka
Paikkakunta:  Ágios Ioánnis, Gávdos, Chaniá, Kreeta
Historia
Tyyppi:  kaupunki
Kulttuuri:  antiikki
Alue:  Kaudos, lähellä Kreetaa
Kaudos (m.kreik. Καῦδος, myös Gaudos, Γαῦδος, Klaudos, Κλαῦδος; lat. Caudus) oli antiikin aikainen kaupunki samannimisellä saarella (nyk. Gávdos) Kreikassa lähellä Kreetaa. Se sijaitsi saaren pohjoisrannikolla nykyisellä Ágios Ioánnisin alueella.
Maantiede

Kaudoksen saari sijaitsi Libyanmeressä Kreetan luoteispuolella. Sen samanniminen kaupunki sijaitsi saaren pohjoisrannikolla nykyisellä Ágios Ioánnisin alueella, jossa on samanniminen ranta ja sille nimensä antanut Pyhän Johanneksen kirkko. Löytöjä on tehty myös läheiseltä Lavrakásin lahdelta.
Historia

Kaudoksen saari eli nykyinen Gávdos asutettiin jo neoliittisella kaudella. Antiikin aikana siellä ollut asutus kukoisti erityisesti hellenistisellä ja vielä roomalaisella kaudella. Piirtokirjoituslöytöjen mukaan Kaudoksella oli ystävyyssopimus Gortynin kanssa 200-luvulla eaa. Keisari Hadrianus antoi 100-luvulla jaa. saaren Spartalle. Bysanttilaisella kaudella Kaudoksella oli oma piispansa. Kaudos tuotti suolaa ja seetriöljyä, ja sai tuloa myös satamana toimisesta.
Kirjallisuudessa saaren mainitsevat muun muassa Klaudios Ptolemaios, Plinius vanhempi ja Pomponius Mela sekä Apostolien teot ja Stadiasmus Maris Magni.
Pimeyden sydän

| Pimeyden sydän> Heart of Darkness |
| --- | --- |

Alkuperäisteos
Kirjailija:  Joseph Conrad
Kieli:  englanti
Julkaistu:  1899 (jatkokertomus) 1902 (kirja)
Suomennos
Suomentaja:  Kristiina Kivivuori
Kustantaja:  Otava
Julkaistu:  1968
Sivumäärä:  140 s.
Löydä lisää kirjojaKirjallisuuden teemasivulta
Pimeyden sydän (engl. Heart of Darkness) on puolalaissyntyisen brittikirjailijan Joseph Conradin romaani, joka ilmestyi alun perin kolmiosaisena jatkokertomuksena Blackwood's Magazine -lehdessä vuonna 1899 ja kirjana ensimmäisen kerran vuonna 1902. Kirjaa pidetään merkittävänä englanninkielisenä teoksena ja osana länsimaista kaanonia.
Kirja kertoo miehestä, joka tunkeutuu jokilaivalla Kongojokea pitkin syvälle Kongoon tapaamaan mielessään myyttiset mittasuhteet saanutta norsunluukauppiasta Kurtzia.
Teoksen suomennos ilmestyi 1968 suomentajana Kristiina Kivivuori. Käännös saa Raisa Kuikan Kiiltomato-sivustolla kirjoittamassa arviossa kiitokset teoksen arvoisena suomennoksena, joka ei vielä 2000-luvulla ole vanhentunut eräitä pikku yksityiskohtia lukuun ottamatta.
Francis Ford Coppolan elokuva Ilmestyskirja. Nyt. (1979) pohjautuu löyhästi Pimeyden sydämeen, mutta tapahtumat on siirretty Vietnamin sodan aikaiseen Kaakkois-Aasiaan. Nicolas Roeg ohjasi Conradin tarinasta elokuvan Pimeyden sydämessä (1994),.
Aiheesta muualla

Antti Majander: Niille jotka pimeydessä vaeltavat (Arkistoitu – Internet Archive). Helsingin Sanomat 18.4.2005.
Pimeyden sydän Gutenberg-projektissa (englanniksi)
Äänikirja ja sitä vastaava teksti: Heart of Darkness (www.loudlit.org) (englanniksi)
Heart of Darkness ilmaisena äänikirjana LibriVoxissa (englanniksi)
Heart of Darkness (Arkistoitu – Internet Archive) kokotekstinä American Literaturessa (Arkistoitu – Internet Archive)
Musta romanianvuoristokoira

| Musta romanianvuoristokoira |
| --- | --- |

Avaintiedot
Alkuperämaa:   Romania
Määrä:  Suomessa 2 rekisteröityä
Alkuperäinen käyttö:  laumanvartija
Nykyinen käyttö:  laumanvartija, vahtikoira
Muita nimityksiä:  Ciobănesc Românesc Corb, Romanian Raven Shepherd, chin de berger roumain corb, perro pastor cuervo rumano, Romanian Sylvan
FCI-luokitus:  ryhmä 2 Pinserit, snautserit, molossityyppiset ja sveitsinpaimenkoirat alaryhmä 2.2 vuoristokoirat #373
Ulkonäkö
Paino:  suhteessa säkäkorkeuteen
Säkäkorkeus:  uros 70–80 cm (ihanne 75 cm) narttu 65–75 cm (ihanne 70 cm)
Väritys:  musta; alle 20 % karvapeitteestä kattavat valkoiset merkit rinnassa ja eturaajoissa sallitaan
Musta romanianvuoristokoira (Ciobănesc românesc corb) eli sananmukaisesti korppipaimenkoira on romanialainen koirarotu. FCI tunnusti sen virallisesti vuonna 2024.
Ulkonäkö

Musta romanianvuoristokoira on kookas, pitkäkarvainen ja ylväs vuoristokoira, joka antaa omanarvontuntoisen vaikutelman. Urokset ovat narttuja voimakkaampia ja rakenteensa puolesta työkoirina kyvykkäämpiä.
Pää on massiivinen, voimakas ja ylväästi pystyssä kannettu. Neliönmuotoinen, kohtuullisen leveä kallo on edestä lähes litteä ja sivusta hieman kupolimainen. Urosten kallo on 16–18 cm leveä ja narttujen 15–17 cm leveä. Otsapenger on melko selvästi erottuva.
Katkaistun kartion muotoinen kuono kapenee asteittain kärkeä kohti ja musta kirsu on leveä ja hyvin kehittynyt. Hieman riippuvat, tiiviit huulet ovat voimakkaasti pigmentoituneet. Voimakkaiden leukojen purenta on yleensä leikkaava tai tasapurenta, mutta myös käänteinen saksipurenta sallitaan.
Tumman tai vaalean meripihkan väriset silmät ovat pienet, vinoasentoiset ja mantelinmuotoiset. V:n muotoiset korvat ovat riippuvat, hieman kärjistään pyöristyneet ja lähelle poskia asettuneet. Niiden tulee olla niin pitkät, että eteen vedettyinä ne yltäisivät suupieliin asti. Kookkaassa, kohtuullisen pitkässä ja voimakkaassa niskassa on jonkin verran löysää kaulanahkaa.
Runko on suorakaiteenmuotoinen, voimakas ja massiivinen. Rintakehä on syvä ja leveä ja kylkiluut hyvin kaareutuneet. Selän tulee olla lihaksikas ja voimakas ja alaselän linja laskee kohtuullisesti häntää kohden. Vatsalinja on hieman ylösvetäytynyt. Eturaajat ovat pitkät ja lihaksikkaat, välikämmenet lyhyet ja lähes suorat ja etukäpälät tiiviit ja kissamaisen pyöristyneet. Takaraajat ovat voimakkaat ja lihaksikkaat, kintereet leveät, välikämmenet voimakkaat ja pystysuorat ja takakäpälät tiiviit, voimakkaat ja hieman etukäpäliä pidemmät. Pitkä, ylösasettunut häntä yltää kintereisiin ja hännänpää on hieman kaareutunut. Joustava, sopusointuinen ja hyvin koordinoitu ravi antaa mielikuvan voimakkaasta eläimestä.
Iho on tumman tuhkanharmaa ja tiivis. Karvapeite on pitkä (n. 7–10 cm pitkä), runsas, suora, tasainen ja karhea. Lyhyempää se on päässä ja raajojen etuosissa. Vastaavasti se on huomattavasti pidempää niskassa, johon se muodostaa kauluksen; eturaajojen takaosissa, jossa se muodostaa hapsut; ja takaraajojen takaosissa, jossa se muodostaa vielä pidemmät "housukarvat".
Ainoa hyväksytty väri on musta, mistä juontuu nimitys korppipaimenkoira. Mahdollisten valkoisten merkkien rinnassa ja eturaajoissa tulee kattaa alle 20 % karvapeitteen kokonaisalasta. Kuitenkaan myöskään pienet valkoiset merkit hännänpäässä ja takakäpälissä eivät ole hylkääviä virheitä. Kokonaan musta väritys on kaikkein toivotuin: näyttelyssä kahdesta yhtä laadukkaasta koirasta sen, jolla on karvapeitteessään enemmän mustaa, tulisi aina olla etusijalla.
Urosten säkäkorkeus on 70–80 cm (ihanne 75 cm) ja narttujen 65–75 cm (ihanne 70 cm). Painon tulee olla suhteutettuna säkäkorkeuteen. Sukupuolileima on erittäin selvä niin säkäkorkeuden kuin painonkin suhteen.
Ulkonäkö > Tärkeitä mittasuhteita

Kallon pituus : kuonon pituus = lähes yhtä suuret, kuono hieman lyhyempi
Kallon pituus: kallon leveys = yhtä suuret
Kuonon pituus: kuonon leveys = yhtä suuret
Rungon pituus: säkäkorkeus = runko hieman korkeuttaan pidempi
Eturaajojen lavan ja olkavarren välinen kulmaus = 100–110°
Takaraajojen reiden ja säären välinen kulmaus = 110°
Luonne ja käyttäytyminen

Rotu on luonteeltaan rohkea, itsenäinen, omanarvontuntoinen, rauhallinen ja tasapainoinen. Omistajaansa kohtaan se on erittäin tottelevainen, mutta vieraita kohtaan pidättyväinen. Sillä on voimakas vahtivietti ja se suojelee karjaa karhuja ja susia vastaan. Sillä on kauas kantautuva, voimakas ja syvä haukku.
Alkuperä

Musta romanianvuoristokoira on kotoisin Karpaattien eteläosista ja Karpaattien lähialueilta kuten Argeșista, Brașovista, Dâmbovițasta ja Prahovasta. Se on tunnettu näillä alueilla jo sukupolvien ajan ja on siellä erittäin yleinen. Se jalostettiin lauman ja asuntojen vartiointiin, ja se on työssään hyvin arvostettu. Romanian kennelliitto hyväksyi rotumääritelmän 14.11.2008.
Suomessa rekisteröitiin ensimmäiset kaksi rodunedustajaa - uros ja narttu - marraskuussa 2024.
Yksilö kansainvälisessä näyttelyssä.
Vuoden 2011 maailmanlopun ennustus

Vuoden 2011 maailmanlopun ennustus oli yhdysvaltalaisen kristillisen radiojuontajan Harold Campingin ennustus, jonka mukaan maailmanloppu tulisi vuonna 2011.
Camping esitti useita numerologisia argumentteja tai raamatullisia "todistuksia" koskien toukokuun 21. päivää Lopun päivänä. Camping yritti vuosikymmenien ajan tehdä matematiikkaan perustuvia ennustuksia Raamatusta. Haastattelussa hän selitti: ”... Olin insinööri, olin hyvin kiinnostunut numeroista. Ihmettelin että ’Miksi Jumala laittoi tämän numeron näin tai tuon noin?’ Se ei ollut epäuskosta johtuva kysymys vaan ’Siihen on oltava syy.’”
Vuoden 2011 ennustuksen lähtökohdat > Laskentakaava 1

Vuonna 1970 Camping ajoitti Vedenpaisumuksen vuoteen 4990 eaa. Pitäen tätä ajankohtaa lähtökohtana ja ottaen huomioon 1. Mooseksen kirjan 7:4:n lausunnon ("Seitsemän päivän kuluttua minä lähetän maan päälle sateen") ennustuksena maailman lopusta, ja yhdistäen sen 2. Pietarin kirjeen 3:8 lausuntoon ("Herralle yksi päivä on kuin tuhat vuotta ja tuhat vuotta kuin yksi päivä"), Cambell päätteli maailmanlopun tulevan vuonna 2011, 7 000 vuoden kuluttua vuodesta 4990 eaa. Camping laski toisen kuukauden 17. päivän (1. Mooseksen kirja 7:11) olleen 21. toukokuuta, joten ylöstempauksen olisi pitänyt tapahtua juuri tuona päivänä.
Vuoden 2011 ennustuksen lähtökohdat > Laskentakaava 2

Toinen Campellin käyttämä argumentti, jota hän käytti toukokuun 21. päivän laskennassa:
Numero viisi vastaa "sovitusta", numero kymmenen "täydellisyyttä" ja numero 17 "taivasta".
Päivien määrä päivämäärien 1. huhtikuuta 33 jaa. ja 21. toukokuuta 2011 välillä on 722 500:
Jeesuksen sanotaan joutuneen ristiinnaulituksi 1. huhtikuuta 33 ya. Vuosien lukumäärä vuosien 1.4.33 ja 1.4.2011 välillä on 1978 vuotta.
Jos 1978 kerrotaan 365,2422 päivällä (päivien määrä aurinkovuodessa), saadaan tulos 722 449.
Huhtikuun 1. ja toukokuun 21. päivän väli on 51 päivää.
51 lisättynä 722 449 tekee 722 500.
(5 × 10 × 17)2 tai (sovitus × täydellisyys × taivas)2 tulos on myös 722 500.
Camping sanoi myös, että 5 × 10 × 17 kertoo meille "kertomuksen ajasta jolloin Kristus suoritti maksun kunnes meidät on täysin pelastettu."
Camping ei ollut kovinkaan tarkka tapahtuman täsmällisestä kellonajasta, sanoen että "ehkä" me voimme tietää sen tunnin. Hän ehdotti Raamatun "päivän" viittaavan päivänvalon tunteihin. "Suuri maanjäristys", joka ilmoittaisi Ylöstempauksen alkaneen, "alkaisi Tyyneltä valtamereltä kello 18 paikallista aikaa".
Campingin omakustannekirjassa 1994? (1992) hän ennakoi Lopun ajan tulevan syyskuussa 1994 (joko 4. syyskuuta tai 6. syyskuuta). Kun odotettua Ylöstempausta ei sattunutkaan ennustettuina päivinä, Camping sanoi tehneensä matemaattisen virheen.
Jälkipyykki

Toukokuussa viranomaiset pidättivät Vietnamissa joitain niistä 5000:sta Hmong-kansaan kuuluvasta, jotka kokoontuivat kaukaiseen kaupunkiin odottamaan Kristuksen paluuta. Osa oli myynyt omaisuutensa päästäkseen matkustamaan paikalle. Johannesburgissa Etelä-Afrikassa ryhmä uskovia asettui asumaan hotelliin varaten 50 huonetta odottaessaan toukokuun 21:tä. Ryhmän maksettavaksi jäi tuhansien dollareiden arvoinen lasku vierailusta.
Yksittäiset seuraajat, jotka käyttivät aikaansa ja rahaansa julistaakseen Campingin ennustusta, olivat masentuneita, kun Ylöstempausta ei tapahtunutkaan. Campingin johtama Family Radio jatkoi normaaleja lähetyksiään 21. ja 22. toukokuuta mainitsematta mitään odotetusta tapahtumasta.lähde? Camping itse kertoi olevansa ällikällä lyöty, ja sanoi "etsivänsä vastausta". 23. toukokuuta hän palasi radio-ohjelmaansa ja sanoi että 21. toukokuuta tapahtui "hengellinen tuomiopäivä". Hän ilmoitti että 21. lokakuuta olisi lopullinen maailmanlopun päivä.lähde?
Kesäkuussa 2011 Campingin lentolehtisiä Malawissa levittänyt mies sai puolen vuoden ehdollisen vankeustuomion. Oikeuskäsittely siirrettiin kesäkuun puolelle "varmuuden vuoksi".
Syyskuussa 2011 Camping ja joitain muita palkittiin Huumori-Nobelilla "Maailman opettamisesta olemaan varovainen tehtäessä matemaattisia olettamuksia ja laskelmia.
18. lokakuuta 2011 Family Radio väitti, että Jumala ei ole pelastanut ketään toukokuun 21. päivän jälkeen. Uuden tuomiopäivän lähestyessä Camping alkoi muotoilla sanomisiaan enemmän muotoon "mahdollisesti" ja "ehkä", ja 21. lokakuuta eteläafrikkalainen News24 uutisoi Campingin seurakunnan pienentyneen "noin 25 aikuiseen tyypillisenä sunnuntaina". Lopulta maaliskuussa 2012 Camping myönsi olleensa väärässä ajoituksesta ja ilmoitti, ettei enää tee vastaavia ennustuksia. Jälkikäteen moni Campingin entisistä seuraajista oli tilanteeseen pettyneitä ja koki hänen olleen kultin johtaja. Lokakuussa 2012 Christian Post raportoi Family Radion kuitenkin lähettävän uusintoina Campingin luentoja.
Family Radion lasketaan käyttäneen mainontaan noin viisi miljoonaa Yhdysvaltain dollaria.
Family Radion mainoksessa Denverissä ennustettiin maailmanloppua 21. toukokuuta 2011.
Skeptikkoryhmän vastamielenosoitus Hollywood Bulevardilla 21. toukokuuta 2011.
Kärjenniemen koulu

Kärjenniemen koulu ("Kärtsy") on yksi Valkeakosken seitsemästä 1–6-luokat sisältävästä alakoulusta. Koulu sijaitsee Kärjenniemessä, reilusti kaupungin länsipuolella. Koulu koostuu sekaluokista. Kärjenniemen koulua laajennettiin vuonna 2010.
Kärjenniemen koulun rehtorina toimii Pekka Väyrynen.
Kärjenniemen koulussa on vuonna 2022 n. 150 oppilasta.
Aiheesta muualla

Kärjenniemen koulu (Arkistoitu – Internet Archive) Valkeakosken kaupungin sivuilla
Kärjenniemen koulu (Arkistoitu – Internet Archive) Pedanetissä
Leppälän koulu (Valkeakoski)

Leppälän koulu on yksi Valkeakosken kuudesta alakoulusta. Se sijaitsee kaupungin itäpuolella, Pälkäneelle vievän Pälkäneentien varressa. Lähes koulua vastapäätä sijaitsee Kennel-kerho. 
Leppälän koulu on vanha koulu, jonka vähäisen oppilasmäärän takia se on ollut lopetusuhan alla.
Aiheesta muualla

Leppälän koulu (Arkistoitu – Internet Archive) Valkeakosken kaupungin sivuilla
Leppälän koulu (Arkistoitu – Internet Archive) Pedanetissä