stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Minami-ku (Kioto)

| Minami-ku (南区) |
| --- | --- |
 Tō-jin temppeli ja Tōkaidō Shinkansen
 Minamin suuralueen sijainti Kioton kaupungissa
 Minami-ku
 Koordinaatit: 34°58′36″N, 135°44′48″E 
Valtio:  Japani
Alue:  Kansai
Prefektuuri:  Kioton prefektuuri
Kaupunki:  Kioto
Hallinto:  
 – Hallinnon tyyppi:  Suuralue
Pinta-ala:  
 – Kokonaispinta-ala:  15,81 km²
Väkiluku (12/2020):  101 605
 – Väestötiheys:  6 427 as./km²
 
 https://www.city.kyoto.lg.jp/minami/ 
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Minami-ku (jap. 南区, ’eteläinen suuralue’) on yksi Kioton kaupungin 11 suuralueesta. Se sijaitsee Kioton eteläosassa pääosin Kamo- ja Katsurajokien välisellä alueella, mutta siihen kuuluu myös Kuzen alue Katsurajoen länsirannalta. Pohjoisessa suuralue rajautuu osin Tōkaidō-päälinjaan. Minamin suuralueella on 101 605 asukasta (joulukuussa 2020) ja sen pinta-ala on 15,81 neliökilometriä.
Minamin suuralue perustettiin vuonna 1955 erottamalla se Shimogyōn suuralueesta. Se sijaitsee Heian-kyōn historiallisen ruutukaava-alueen eteläreunalla. Suuralueen läpi kulkee itä–länsisuuntainen Kujō-katu, jonka varrelle rakennettiin Heian-kyōn pääportti Rashōmon ja kaupunkia suojelevat Sai-jin ja Tō-jin buddhalaiset temppelit (’läntinen temppeli’ ja ’itäinen temppeli’). Viisikerroksisesta pagodistaan tunnettu Tō-jin temppeli on edelleen jäljellä. Se on valittu Unescon maailmanperintöluetteloon osana kohdetta ”muinaisen Kioton historialliset monumentit”. Pagodi on yksi Kioton symboleista. Suuralueen nähtävyyksiin kuuluu myös Kisshō-in Tenman-gūn šintolainen pyhäkkö. Siellä on säilynyt paikallinen rokusai nenbutsu -tanssiperinne.
Minamin suuralueen eteläosat pysyivät pitkään maaseutumaisina. Alue tunnettiin etenkin vihannesten viljelystä, mutta toisen maailmansodan jälkeen se on kaupungistunut ja teollistunut. Sinne on sijoittunut esimerkiksi metalli-, kone-, elektroniikka- ja kemianteollisuutta. Nykyiset rajansa Minamin suuralue saavutti vuonna 1959, kun siihen liitettiin Kuzen kyläkunta.
Minamin suuralueen koillisrajalla sijaitsee Kioton rautatieasema, kaupungin tärkein rautateiden risteysasema. Suuralueen muita osia palvelevat JR Nishi-Nihonin Tōkaidō-päälinjan lisäksi Kioton metron Karasuma-linja ja Kintetsu-rautateiden Kioto-linja.
Kuvia

Tō-jin temppelin päähalli
Rokusonnō-jinja talvella
Kyōto Minami-kaikan
Raitiovaunuja ja Kintetsun Kioto-linja vuonna 1978
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Minami-ku Wikimedia Commonsissa
Suuralueen internetsivut (japaniksi)
Minami-Uonuma

| Minami-Uonuma (南魚沼市) |
| --- | --- |
 Kinjōvuori talvella
 lippu:  symboli
 Minami-Uonuman sijainti Niigatan prefektuurissa
 Minami-Uonuma
 Koordinaatit: 37°03′56″N, 138°52′34″E 
Valtio:  Japani
Alue:  Chūbu, Hokuriku tai Kōshin’etsu
Prefektuuri:  Niigatan prefektuuri
Pinta-ala:  
 – Kokonaispinta-ala:  584,55 km²
Väkiluku (06/2020):  55 631
 – Väestötiheys:  95,2 as./km²
Symbolit:  
 – Puu:  Japaninmagnolia
 – Kukka:  Erythronium japonicum
 
 http://www.city.minamiuonuma.niigata.jp/ 
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Minami-Uonuma (jap. 南魚沼市, Minami-Uonuma-shi) on Japanin kaupunki Honshūn saarella Chūbun tai Hokurikun alueella Niigatan prefektuurissa. Se sijaitsee sisämaassa prefektuurin ja Uonuman altaan eteläosassa. Shinanojoen sivujoki Uono virtaa sen läpi. Idässä kaupungin alue nousee Echigovuorille noin kahden kilometrin korkeuteen ja rajautuu Gunman prefektuuriin. Minami-Uonumassa on 55 631 asukasta (kesäkuussa 2020) ja sen pinta-ala on 584,55 neliökilometriä.
Minami-Uonuma on kaupunkina suhteellisen nuori: se perustettiin vuonna 2004 liittämällä yhteen Muikan ja Yamaton maaseutukaupungit. Seuraavana vuonna kaupunkiin liittyi vielä Shiozawan maaseutukaupunki. Merkittävin keskus on Muikamachi, joka kehittyi historiallisesti markkinapaikkana kahden tiereitin ja Uonojoen vesiliikenteen yhtymäkohdassa. Vanhastaan alue tunnettiin tekstiilien tuotannosta. Nykyisin tärkeitä elinkeinoja ovat turismi, saken valmistus, metalli-, kone-, elektroniikka- ja elintarviketeollisuus sekä maanviljely, joka tuottaa Koshihikari-riisin lisäksi vesimeloneja.
Matkailijoita Minami-Uonumaan houkuttelevat Echigovuorten luonnonalueet, useat laskettelukeskukset ja kuumat lähteet (onsen), kuten Muikamachi-onsen ja Ōsawayama-onsen. Osa kaupungin alueesta kuuluu Jōshin’etsu-kōgenin kansallispuistoon ja Echigo-sanzanin–Tadamin puolikansallispuistoon. Shiozawassa toimii paikkakunnalta kotoisin olleen kirjailijan Suzuki Bokushin muistomuseo. Minami-Uonumaa palvelevat suurnopeusjunayhteys Jōetsu Shinkansen, JR Higashi-Nihonin Jōetsu-linja ja Hokuetsu kyūkōn Hokuhoku-linja.
Kuvia

Uonuman allaslaakso
Minami-Uonuman kaupunginkirjasto
Kankō-jin temppeli
Riisipelto Minami-Uonumassa
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Minami-Uonuma Wikimedia Commonsissa
Kaupungin internetsivut (japaniksi)
Matkuslampi (Mäntyharju)

| Matkuslampi |
| --- | --- |
Valtiot:  Suomi
Maakunnat:  Etelä-Savo
Kunnat:  Mäntyharju, Hirvensalmi
Koordinaatit:  61°34′36″N, 26°46′02″E
Vesistöalue ja valuma-alueen tietoja
Päävesistöalue:  Kymijoen vesistö (14)
Valuma-alue:  Vuohijärven alue (14.91)
Laskujoki:  Alamyllynjoki Tervajärveen 
Järvinumero:  14.918.1.003
Mittaustietoja
Pinnankorkeus:  96,7 m  
Pituus:  690 m  
Leveys:  260 m  
Rantaviiva:  1,607 km  
Pinta-ala:  9,901 ha  
Saaria:  ei saaria 
 fiMatkuslampi 
Matkuslampi  on Etelä-Savossa Mäntyharjulla ja Hirvensalmella Nironkylän lähellä sijaitseva lampi.
Maantietoa

Lampi on 690 metriä pitkä, 260 metriä leveä, ja sen pinta-ala on 9,9 hehtaaria. Lammella ei ole kartan mukaan saaria.  Sen rantaviivan pituus on 1,6 kilometriä.
Vesistösuhteet

Lampi sijaitsee Kymijoen vesistössä (vesistöaluetunnus 14) Mäntyharjun reitin valuma-alueen (14.9) Vuohijärven alueella (14.91), jonka Tervajärven valuma-alueeseen (14.918) se kuuluu. Lammen vedenpinnan korkeus on 96,7 metriä mpy.
Moottorilaiva

M/S Viking Grace, nykyaikainen moottorilaiva. Laivassa on 4 Wärtsilän 8L50DF nestekaasulla toimivaa polttomoottoria
Moottorilaiva tai moottorialus tarkoittaa laivaa, jossa on polttomoottori. Yleisin laivoissa käytetty polttomoottori on dieselmoottori, mutta myös muita polttoaineita, kuten dieselöljyä, polttoöljyä tai maakaasua käytetään.
Moottorilaivojen nimien edessä käytetään yleensä lyhenteitä MS, M/S, jotka tulee englannin sanoista motor ship, tai MV, M/V, jotka tulevat englannin sanoista motor vessel.
Moottorilaivojen kehityksen alkuvaiheina polttomoottorilaivoja käytettiin ensin sisävesiliikenteessä. Ensimmäisen avomerellä kulkevan moottorilaivan M/S Selandian' rakennutti Tanskan Det Østasiatiske Kompagni Kööpenhaminan Burmeister & Wain telakalla vuonna 1912. Laivassa oli kaksi nelitahtista dieselmoottoria, joissa kummassakin oli 920kW. Näillä alus pystyi saavuttamaan 12 solmun (22,2km/h) nopeuden.
Ensimmäisen valtamerikelpoisen moottorilaivan M/S Selandian pienoismalli
Höyrylaivat olivat yleisimpiä laivatyyppejä toisen maailmansodan loppuun asti, mutta moottorilavoista tuli yleisimpiä 1950-luvusta lähtien, sillä ne ovat hyötysuhteeltaan parempia, polttomoottori vaati pienemmän tilan ja materiaalit olivat halvempia.
2000-luvulta lähtien 97% laivoista on moottorilavoja, ja suurimmat laivojen polttomoottorit tuottavat jopa 81MW tehoa 14 sylinterillä. Suurimmat laivojen polttomoottorit ovat MAN 14 K 98 MC-C ja Wärtsilä 14 RTflex 96C-B.
Ympäristölliset näkökulmat

Moottorilaivojen katsotaan olevan suhteellisen ympäristöystävällisiä, sillä kulutetun polttoaineen suhde kuljetetun tavaran määrään on parempi kuin muissa kulkuneuvoissa, etenkin lentokoneissa.
Päästöjä kuitenkin kertyy laivojen suuren koon takia, ja laivoissa usein käytetään maaliikennettä heikkolaatuisempaa polttoainetta, jolloin myös päästöt ovat korkeammat. Päästöihin vaikuttavat myös savukaasujen puhdistustekniikoiden heikkous tai olemattomuus. Tämän takia esimerkiksi nestekaasutoimisia polttomoottoreita kehitetään laivoihin, sillä kansainväliset säädökset asettavat yhä tiukempia päästövaatimuksia laivoille.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Moottorilaiva Wikimedia Commonsissa
Miks Lipsbergs

| Miks Lipsbergs> Henkilötiedot |
| --- | --- |
Syntynyt: 9. kesäkuuta 1991 (ikä 33) Riika, Latvian SNT, Neuvostoliitto
Kansalaisuus:   Latvia
Jääkiekkoilija
Pelipaikka:  oikea laitahyökkääjä
Maila:  vasen
Pituus:  191 cm
Paino:  81 kg
Seura
Seura:  Dinamo Riika
Sarja:  KHL
Pelaajaura
Pääsarjaura:  2008–
Aik. seurat:  HS Riika/LSPA (Latvia) Ozolnieki/Juniors (BLR-2) Dinamo-Juniors Riika (BXL) HK Riika (MHL) Jokipojat (Mestis) HK MOGO (Latvia)
Miks Lipsbergs (s. 9. kesäkuuta 1991 Riika, Latvian SNT, Neuvostoliitto) on latvialainen jääkiekkoilija, joka pelaa try-outilla KHL-joukkue Dinamo Riiassa. Hän on pelipaikaltaan oikea laitahyökkääjä.
Ura > Seuraura

Edmunda Vasileva Hokeja Skolan kasvattama Lipsbergs pelasi ensimmäiset miesten pelinsä 16-vuotiaana Riiassa kaudella 2007–2008 Latvian toiseksi korkeimmalla sarjatasolla. Kaudella 2008–2009 hän pelasi Latvian pääsarjaa SK Riika/LSPA:n riveissä. Kauden 2009–2010 Lipsbergs edusti pääosin Valko-Venäjän toiseksi korkeimmalla sarjatasolla Vyšeišaja ligassa pelannutta Ozolniekia. Hän pelasi kauden aikana myös kuusi ottelua Dinamo-Juniors Riiassa maan pääsarja Ekstraligassa.
Kaudeksi 2010–2011 Lipsbergs siirtyi HK Riian joukkueeseen, Venäjän nuorten sarjaan, MHL:ään. Kaudella 2012–2013 hän debytoi Dinamo Riian KHL-joukkueessa, jossa hän pelasi kauden aikana neljä runkosarjaottelua.
Elokuussa 2013 Lipsbergs lainattiin try-outin kautta koko kauden 2013–2014 kattavalla sopimuksella Mestis-joukkue Jokipoikiin seuran ja Dinamo Riian välisen yhteistyön myötä. Marraskuussa 2014 hän palasi kotimaahansa ja siirtyi HK MOGO:n riveihin oltuaan ilman sopimusta alkukauden 2014–2015. Lipsbergs oli kevään 2015 pudotuspelien toiseksi paras maalintekijä HK Kurbadsin Jānis Straupen jälkeen ja MOGO:n paras pistemies tehoilla 8+6=14. Hän voitti kauden päätteeksi Latvian-mestaruuden ja valittiin koko liigan arvokkaimmaksi pelaajaksi.
Kaudella 2015–2016 Lipsbergs oli tehoilla 18+28=46 MOGO:n paras syöttäjä ja hän jakoi joukkueen sisäisen pistepörssin voiton isoveljensä Edgarsin kanssa. He jakoivat koko Latvian pääsarjan pistepörssin neljännen sijan. Kevään 2016 pudotuspeleissä Miks Lipsbergs oli MOGO:n paras pistemies ja maalintekijä tehoilla 8+4=12. Hän voitti kauden päätteeksi pronssia. Latvian cupissa Lipsbergs jakoi joukkueensa sisäisen pistepörssin voiton Rustams Begovsin ja Edgars Kurmisin kanssa tehoilla 3+5=8. MOGO voitti turnauksen ja Lipsbergs valittiin Latvian cupin arvokkaimmaksi pelaajaksi. Hän edusti joukkuetta kauden aikana myös Continental Cupissa, jossa Lipsbergs oli tehoilla 5+2=7 MOGO:n paras maalintekijä ja jakoi sisäisen pistepörssin voiton isoveljensä Edgarsin kanssa.
Heinäkuussa 2016 Lipsbergs palasi try-outilla Dinamo Riian KHL-joukkueeseen.
Ura > Maajoukkueura

Lipsbergs pelasi alle 20-vuotiaiden MM-kilpailuissa vuonna 2010. Latvian A-maajoukkueessa hän on pelannut kahdeksan ottelua. Lipsbergs teki A-maajoukkuedebyyttinsä 10. huhtikuuta 2014 Jyväskylässä Suomea vastaan.
Muuta

Lipsbergsin veljet Edgars, Krišs ja Roberts pelaavat myös jääkiekkoa. Isoveli Edgars pelaa Latvian pääsarjaa HK Kurbadsissa. Pikkuveljistä Krišs pelaa myös Dinamo Riian KHL-joukkueessa ja Roberts ECHL-joukkue Tulsa Oilersissa.
Mike Stone (kitaristi)

Mike Stone
Mike Stone (s. 30. marraskuuta 1969) on yhdysvaltalainen kitaristi. Hänet tunnetaan Queensrÿche-yhtyeestä, johon hän kuului vuosina 2003–2009. Hän soitti yhtyeen albumeilla Tribe, The Art of Live, Operation: Mindcrime II, Mindcrime at the Moore ja Take Cover.
Aiheesta muualla

Mike Stone Myspacessa (englanniksi)
Mike Spence

| Mike Spence |
| --- | --- |
 Spence Chaparral 2F -autolla Nürburgringillä 1967.
Henkilötiedot
Kansalaisuus:  Iso-Britannia
Formula 1 -ura
Aktiivivuodet:  1963–1968
Talli(t):  Lotus, BRM
Kilpailuja:  37 (36 starttia)
Maailman­mestaruuksia:  0
Voittoja:  0
Palkintosijoja:  1
Paalupaikkoja:  0
Nopeimpia kierroksia:  0
MM-pisteitä:  27
Ensimmäinen kilpailu:  Britannian GP 1963
Viimeinen kilpailu:  Etelä-Afrikan GP 1968
Michael ”Mike” Henderson Spence (30. joulukuuta 1936 – 7. toukokuuta 1968) oli englantilainen Formula 1 -ajaja. Hän osallistui 36 Grand Prix'iin, joista ensimmäinen oli Britannian GP 1963. Hän saavutti urallaan yhden palkintopallipaikan Meksikon GP:ssä 1965 ja 27 pistettä.Spencen paras aika-ajosijoitus oli kaksi neljättä sijaa Etelä-Afrikan Grand Prix 1965 ja Yhdysvaltain Grand Prix 1965.
Spence kuoli onnettomuudessa Indianapolis 500:n harjoituksissa vuonna 1968, kun hän löi päänsä Lotus 56:n ohjauspyörään.
Aiheesta muualla

http://www.statsf1.com/en/mike-spence.aspx
Morita

Morita voi tarkoittaa ainakin seuraavia:
Akio Morita (1921–1999), japanilainen liikemies
Chiaki Morita (s. 1968), japanilainen ääninäyttelijä
Hidemasa Morita (s. 1995), japanilainen jalkapalloilija
Masakatsu Morita (1945–1970), japanilainen itsemurhan tehnyt aktivisti
Masakazu Morita (s. 1972), japanilainen ääninäyttelijä
Pat Morita (1932–2005), yhdysvaltalais-japanilainen näyttelijä.
Kuvitteelliset

Jim Morita, yksi Kapteeni Amerikan Ulvovista Kommandoista
| --- | --- |
: Tämä on täsmennyssivu, joka luettelee monimerkityksisen käsitteen eri merkitykset tai useita eri henkilöitä. Artikkelisivuja, joiden nimessä tai tekstissä lukee ”Morita”, voi hakea sivunnimihaulla, laajalla sivunnimihaulla tai tekstihaulla.
Mumunin kulttuuri

Mumunin kulttuuri oli Koreassa pronssikaudella vallinnut kulttuuri. Aikakauden varhainen vaihe oli noin 1500–850 eaa., keskivaihe noin 850–550 eaa. ja myöhäinen vaihe noin 550–300 eaa. Tällä aikakaudella tehtiin tikareita, vihreästä laavakivestä tehtiin ornamenttimaisia koristeita ja keramiikka-astiat poltettiin punaisiksi.
Tämän kulttuurin aikakaudella asutuksen muoto ja yhteiskuntajärjestelmä muuttui merkittävästi. Kauden keskivaiheen alussa asutus siirtyi aivan lähelle jokien rantaa.
Aikakauden loppuvaiheessa rakennettiin megaliittimaisia hautapaikkoja.
Mommilan veriteot 1917

| Mommilan veriteot 1917 |
| --- | --- |
 Elokuvan juliste.
Ohjaaja:  Jotaarkka Pennanen
Käsikirjoittaja:  Jotaarkka Pennanen Heikki Katajisto Pekka Lehto
Tuottaja:  Jörn Donner
Säveltäjä:  Otto Donner
Kuvaaja:  Heikki Katajisto
Leikkaaja:  Jörn Donner
Pääosat:  Reino Kalliolahti Hannu Kahakorpi Mikko Majanlahti Eero Kosteikko Eila Arjoma Marja-Sisko Aimonen Harri Tirkkonen Tauno Lehtihalmes Jyrki Kovaleff Tapio Aarre-Ahtio
Valmistustiedot
Valmistusmaa:   Suomi
Tuotantoyhtiö:  Jörn Donner Productions Oy
Ensi-ilta:  5. lokakuuta 1973
Kesto:  76 minuuttia
Alkuperäiskieli:  suomi venäjä
Aiheesta muualla
IMDb 
Elonet
Infobox OKNimi-testi OK: 
Mommilan veriteot 1917 on vuonna 1973 ensi-iltansa saanut, tositapahtumiin perustuva elokuva aikansa Suomen rikkaimman miehen Alfred Kordelinin murhasta. Elokuvan on ohjannut paremmin teatteriohjaajana tunnettu Jotaarkka Pennanen ja tuottanut Jörn Donner. Käsikirjoitus tilattiin kirjailija Paavo Haavikolta ja varatuomari Jukka Kemppiseltä. Varsinainen elokuvakäsikirjoitus syntyi kuitenkin ohjaajan, kuvaaja Heikki Katajiston ja apulaisohjaaja Pekka Lehdon yhteistyönä. Kemppisen ja Haavikon versio julkaistiin myöhemmin kirjana. Kordelinia elokuvassa näytteli tamperelainen näyttelijä Reino Kalliolahti, joka esitti siinä ainoan pääroolinsa valkokankaalla.
Juoni

Maanviljelysneuvos Alfred Kordelin on viettämässä 49-vuotissyntymäpäiväänsä omistamassaan Mommilan kartanossa Hausjärvellä 6. marraskuuta 1917. Vieraana on muiden muassa hänen asianajajansa Risto Ryti, tuleva Suomen tasavallan presidentti. Kesken syntymäpäivien saadaan tieto, että joukko venäläisiä matruuseja on matkalla kohti Mommilaa. Kordelin soittaa Lahteen, josta pyytää apuun suojeluskuntalaisia. Muutama mies saapuukin illalla. He ilmoittavat, että loput suojeluskuntalaisista ovat tulossa seuraavana päivänä. 7. marraskuuta kartanon pihaan ilmestyy suuri joukko matruuseja. Suojeluskuntalaiset piilottavat aseensa ja tekeytyvät Kordelinin vieraiksi matruusien astuessa sisään. Matruuseihin on liittynyt myös suutari Johan Skott, jonka ”herraviha” kohdistuu pääasiassa Kordeliniin. Kordelin yrittää puolustautua sanomalla olevansa köyhien ystävä: ”Minä en ole ikinä varastanut kansalta. Sen minkä olen ottanut, olen ottanut rikkailta.” Kordelinia ei kuitenkaan kuunnella, vaan häntä ja muita miespuolisia vieraita lähdetään kuljettamaan kohti Lahden rautatieasemaa. Matkalla suojeluskunnan joukot kuitenkin yllättävät saattueen. Matruusi ampuu Kordelinin ja isännöitsijä Paul Petterssonin vaunuihinsa. Skott kuolee suojeluskuntalaisten ampumana taistelussa. Muut vieraat pääsevät karkuun. He palaavat yksitellen Mommilan kartanoon, jota kartanon työväestö pitää vallassaan.
Elokuvan tyyli on hyvin teatterimainen, mikä johtuu ehkä eniten ohjaajan teatteritaustasta. Staattisuus ja runsaat dialogijaksot luovat elokuvaan kuitenkin realistista, dokumentaarista tunnelmaa. Elokuva antaa hyvin reportaasimaisen katsauksen Alfred Kordelinin viimeisiin päiviin.
Erimielisyydet

Elokuvan tekovaiheessa ohjaaja Pennanen ja tuottaja Donner joutuivat kiistaan erilaisten näkemystensä vuoksi. Donner ratkaisi ongelmat tuottajan auktoriteetilla, ja leikkasi lopullisen elokuvan haluamallaan tavalla. Tämän lisäksi hän lisäsi elokuvan alkuun muutaman minuutin esittelyn Alfred Kordelinista ihmisenä.
Näyttelijät

| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
|   Reino Kalliolahti   | … |   Alfred Kordelin   |
|   Hannu Kahakorpi   | … |   Risto Ryti   |
|   Eero Kosteikko   | … |   Hjalmar Allén   |
|   Mikko Majanlahti   | … |   Johan Skott   |
|   Tapio Aarre-Ahtio   | … |   Ismailoff   |
|   Matias Ikävalko   | … |   Kalle Lindholm   |
|   Jyrki Kovaleff   | … |   Eino Valtonen   |
|   Tauno Lehtihalmes   | … |   Theodor Mansner   |
|   Oiva Lohtander   | … |   Edvard Johansson   |
|   Leevi Rantalaiho   | … |   Paul Pettersson, ajuri   |
|   Harri Tirkkonen   | … |   Forssell   |
|   Virpi Uimonen   | … |   Liisa, piika   |
|   Eila Arjoma   | … |   Gerda Ryti   |
|   Marja-Sisko Aimonen   | … |   Mimmi, Kordelinin sisar   |
Kuvausryhmä

Jotaarkka Pennanen – ohjaaja, käsikirjoittaja
Jörn Donner – tuottaja, leikkaaja
Heikki Katajisto – kuvaaja, käsikirjoittaja
Otto Donner – musiikki
Ulla Selinheimo – lavastus
Tuomo Kattilakoski – äänittäjä
Jouko Lumme – äänittäjä
Pekka Lehto – apulaisohjaaja, käsikirjoittaja
Erkki Ruuhisen elokuvalle laatima logo
Michel Qissi

| Michel Qissi> Henkilötiedot |
| --- | --- |
Koko nimi:  Mohammed Qissi
Syntynyt: 12. syyskuuta 1962 (ikä 62) Oujda, Marokko
Ammatti:  näyttelijä
Näyttelijä
Aktiivisena:  1984–2001
Merkittävät roolit:  Tong Po (Kickboxer)
Aiheesta muualla
IMDb 
Michel Qissi (s. 12. syyskuuta 1962 Oujda, Marokko) on marokkolais-belgialainen näyttelijä, joka tunnetaan elokuvasta Kickboxer.
Myös hänen veljensä Abdel on näyttelijä.
Ura

Qissi syntyi Marokossa, mutta muutti jo nuorena Belgiaan, jossa hän harjoitteli eri kamppailulajeja 7-vuotiaasta lähtien. Qissi harjoitteli aluksi nyrkkeilyä ja nousi myöhemmin 17-vuotiaana oman painoluokkansa amatöörien mestariksi. Sittemmin hän harjoitteli myös karatea, potkunyrkkeilyä ja thainyrkkeilyä. Hän ystävystyi nuorena Jean-Claude Van Dammen kanssa, jonka kanssa hän myöhemmin muutti Yhdysvaltoihin vuonna 1981 pyrkiäkseen näyttelijäksi.
Qissi sai ensimmäisen roolinsa Breakdance elokuvassa, jossa hän oli yksi taustanäyttelijöistä. Hän sai lopulta solmittua yhdessä Van Dammen kanssa kolmen elokuvan sopimuksen Cannon Filmsin kanssa. Ensimmäinen Bloodsport – viimeiseen asti julkaistiin vuonna 1988, jossa Qissi esitti Suan Paredes nimistä ottelijaa. Vuotta myöhemmin Qissi oli myös mukana Cyborg elokuvassa, mutta taustahenkilönä. Samana vuonna julkaistiin myös Kickboxer, jossa Qissi oli alun perin tekninen neuvonantajana ja koreografi, mutta sai lopulta esittää elokuvan pääroistoa Tong Pota, kun tuottajat eivät löytäneet sopivaa näyttelijää, joka olisi näyttänyt aasialaiselta ja osannut thainyrkkeilyä. Qissi uusi roolinsa myös jatko-osassa Kickboxer 2. Hän esiintyi myöhemmin myös isommassa roolissa elokuvassa To the Death.
Filmografia

| Vuosi | Elokuva | Alkuperäinen nimi | Rooli |
| --- | --- | --- | --- |
| 1984 | Breakdance | Breakin' | ohikulkija |
| 1988 | Bloodsport – viimeiseen asti | Bloodsport | Suan Paredes |
| 1989 | Kickboxer | Kickboxer | Tong Po |
| 1990 | Lionheart – liian kova kuolemaan | Lionheart | Moustafa |
| 1991 | Kickboxer 2 | Kickboxer 2: The Road Back  | Tong Po |
| 1991 | Bloodmatch | Bloodmatch | Davey O'Brien |
| 1993 | To the Death | To the Death | Denard |
| 1993 | Terminator Woman | Terminator Woman | Alex Gatelee |
| 2001 | Extreme Force | Extreme Force | Kong Li |
| 2001 | The Falkland Man | The Falkland Man | DeFuego |
Mtskhetan piirikunta

Mtskhetan piirikunta (georg. მცხეთის მუნიციპალიტეტი, Mtskhetis raioni) on piirikunta Mtskheta-Mtianetin hallintoalueella Georgiassa. Piirikunnassa on noin 47 711 asukasta (vuonna 2014) ja sen pinta-ala on 806 neliökilometriä. Sen keskuksena toimii Mtskhetan kaupunki, jossa asuu yli 7 940 henkeä.
Piirikunta sijaitsee hallintoalueensa eteläosassa aivan Georgian pääkaupungin Tbilisin pohjoispuolella. Mtkvari-joki kulkee piirikunnan läpi ja Aragvi-joki yhtyy siihen Mtskhetan kaupungissa. Myös Tbilisin ja Georgian länsiosan välinen päätie ja -rata kulkevat piirikunnan kautta.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Mtskhetan piirikunta Wikimedia Commonsissa
Georgian kaupungit ja piirikunnat
Mysoren kuningaskunta

Mysoren kuningaskunta oli valtakunta Intian eteläosassa. Sen perusti vuoden 1400 paikkeilla Wadeyarin dynastia, joka hallitsi Mysorea Intian itsenäistymiseen 1947 asti. Silloin kuningaskunta liittyi Intian liittovaltioon.
Kuningaskunta oli aluksi varsin pieni, ja sijaitsi Mysoren kaupungin ympäristössä. Sen perustivat kaksi veljestä, Vijaya ja Krisha Wodeyar. Se oli Vijayanagaran valtakunnan osa kunnes tämä hajosi 1500-luvun loppupuolella. Mysore nousi kukoistukseensa 1600-luvun keskivaiheilla Raja Wodeyarin hallituskaudella. Se laajeni ja kattoi lopulta nykyisen Karnatakan osavaltion eteläosat ja osia sen naapureista.[lähde? ]
1700-luvun lopussa mysorelaiset kehittivät sodankäyntiin omaperäisen rakettiaseen, jolla pystyttiin tulittamaan brittejä ja hallitsemaan taistelukenttiä parinkymmenen vuoden ajan, vuoteen 1799 asti.
Brittien siirtomaakaudella Mysore jatkoi olemassaoloaan autonomisena ruhtinaskuntana. Siirtomaaisännät syyttivät sen hallitsijasukua taloudellisesta huolimattomuudesta ja ottivat välillä Mysoren suoraan hallintaansa, mutta maharadža vei asian brittiläiseen tuomioistuimeen, voitti, sai ruhtinaskuntansa takaisin ja niin Mysore nautti malliosavaltion asemasta vielä seitsemänkymmenen vuoden ajan. Kun Jawaharlal Nehru kävi Mysoressa 1920-luvulla, hän totesi sen olevan pidemmälle teollistunut kuin muu brittiläinen Intia.[lähde? ]
Mysoren teollistumiseen vaikutti vuosikymmeniä erityisesti pääministeri Mirza Ismail. Maharadža Krishnaraja Wadiyar IV nimitti hänet pääministeriksi vuonna 1926. Hänen aikanaan valtakuntaan perustettiin 25 uutta teollisuuden alaa, minkä lisäksi kastelujärjestelmiä kehitettiin ja ensimmäiset kylät sähköistettiin. Hän myös yritti salaa solmia sopimuksen, jolla yhdysvaltalainen Chrysler-autonvalmistaja olisi saanut rakentaa Mysoreen autotehtaan, mutta maharadžaksi tullut Jayachamarajendra Wadiyar pakotti hänet eroamaan asian tultua hänen tietoonsa.