stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Komsomolskajan metroasema (Sokolnitšeskaja)
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Komsomolskajan metroasema (Sokolnitšeskaja) Wikimedia Commonsissa
55.7753°N, 37.6562°E
Laurila

Laurila voi tarkoittaa:
Sukunimenä

Aarne Laurila (1929–2021), kirjallisuudentutkija ja professori
Aino Tandefelt-Laurila (1926–2016), arkkitehti
Anne Lantee, o.s. Laurila (s. 1982), taljajousiampuja
Anni Laurila (s. 1989), arkkitehti
Antti Laurila (s. 1951), pesäpalloilija
Asko Laurila (s. 1946), kirjailija
Eino Laurila (1905–2002), tilastotieteilijä
Elli Laurila (1882–1966), Suomen kansanedustaja
Elisabet Laurila (1913–2004), runoilija
Erkki Laurila (1913–1998), fysiikan professori ja akateemikko
Hannele Laurila, manageri
Harri Laurila (s. 1965), jääkiekkoilija
Heikki Laurila (1934–2021), kitaristi ja studiomuusikko
Henri Laurila (s. 1980), jääkiekkoilija
Ilmari Laurila (1897–1918), suojeluskuntalainen ja komppanianpäällikkö
Jaakko Laurila (1873–1956), päätoimittaja, nuorsuomalainen poliitikko ja julkaisupäällikkö
Jaakko Laurila (1875–1951), kansakoulujen tarkastaja ja oppikirjojen tekijä
Janne Laurila (s. 1978), kitaristi ja lauluntekijä
Jari Laurila (s. 1955), pesäpalloilija
Juhani M. Laurila (1939–2003), esseisti ja runoilija
Jukka Laurila (1949–2017), arkkitehti
Jussi Laurila (s. 1986), pyöräsuunnistaja
Kaarle Sanfrid Laurila (1876–1947), estetiikan tutkija ja taidefilosofian professori
Kaarle Langén-Laurila (1829–1883), suomalainen maanviljelijä ja valtiopäivämies
Kaarlo Laurila, näyttelijä Kaarlo Kurjen (1862–1918) taiteilijanimi
Kalevi Laurila (1937–1991), hiihtäjä, ampumahiihtäjä ja olympiamitalisti
Kavo Laurila (s. 1925), ilmailuharrastaja ja laskuvarjourheilun uranuurtaja
Krista Laurila (s. 1974), pesäpalloilija
Lepo Laurila (1878–1956), viulutaiteilija
Liisa Laurila (s. 1974), taitouimari
Mari Laurila (s. 1963), pianisti, musikaalinäyttelijä ja entinen lapsilaulaja
Matti Laurila (vanhempi) (1865–1918), suojeluskuntalainen
Milja Laurila (s. 1982), valokuvataiteilija
Miro Laurila (s. 1988), keskimatkojen juoksija
Matti Laurila (1895–1983), jääkärieversti sekä talvi- ja jatkosodan rykmentinkomentaja
Mika Laurila, amerikkalaisen jalkapallon selostaja ja entinen pelaaja
Olavi Laurila (s. 1940), jousiampuja
Ossi Laurila (1956–2014), toimittaja, Lontoon merimieskirkon killan pääsihteeri
Otto Laurila (1886–1973), Korkeimman oikeuden oikeusneuvos
Pekka Laurila (1927–2007), arkkitehti ja apulaisprofessori
Pentti Laurila (1927–1990), pankinjohtaja ja yrittäjä, teollisuusneuvos
Petri Laurila (s. 1975), rap-artisti
Petteri Laurila (s. 1973), lentopalloilija
Riina Laurila-Castrén (s. 1974), balettitanssija
Ritva Laurila (1932–2014), kansanedustaja ja europarlamentaarikko
Simo Laurila (1920–1996), fotogrammetrian professori
Simo Laurila, oik. Lauri Simola (1891–1953), kirjailija
Tauno Laurila (1911–1996), metsänhoitaja, metsäneuvos
Tellervo Laurila (1887–1960), oopperalaulaja ja kirjallisuuden suomentaja
Timo Laurila (s. 1981), futsalpelaaja
Vihtori Laurila (1904–1988), kirjallisuudentutkija.
Sukunimenä > Kuvitteellisia henkilöitä

Väinö Linnan teoksessa Täällä Pohjantähden alla:
Torppari Anton Laurilan perhe: vaimo Aliina, pojat Antti, Arvi ja Uuno sekä tytär Elma.
Paikannimenä

Laurila, Keminmaan kunnan hallinnollinen keskus ja kirkonkylä, joka on osa Kemin keskustaajamaa
Laurilan rautatieasema Keminmaan kunnassa.
Yhtiöitä

Laurila Osakeyhtiö, Laukon torpparihäätöjen kodittomiksi jättämien torpparien tukemiseksi vuonna 1907 perustettu osakeyhtiö
Kuljetusliike E. Laurila, jauhemaisten ja rakeisten aineiden säiliökuljetusliike
Linjaliikenne Martti Laurila, linja-autoliikennöitsijä.
Muita merkityksiä

Laurila, indie rock -yhtye
Laurilan lava, tanssilava Marttilassa.
| --- | --- |
: Tämä on täsmennyssivu, joka luettelee monimerkityksisen käsitteen eri merkitykset tai useita eri henkilöitä. Artikkelisivuja, joiden nimessä tai tekstissä lukee ”Laurila”, voi hakea sivunnimihaulla, laajalla sivunnimihaulla tai tekstihaulla.
Klotar II

Klotar II 1700-luvun mitalissa.
Klotar II (584 – 18. lokakuuta 629) oli Neustrian kuningas 584–629 ja koko frankkien valtakunnan kuningas 613–629. Hän oli Kilperik I:n ja Fredegundan poika.
Klotar oli vasta lapsi, kun hänen isänsä Kilperik I murhattiin. Klotar ja hänen äitinsä Fredegunda joutuivat pakenemaan Fredegundan vanhaa vihollista, Austrasian leskikuningatar Brunhildea. He pääsivät Burgundin kuninkaan Guntramin suojelukseen. Guntramin kuoltua 592 Brunhilden poika, Austrasian kuningas Kildebert II, hyökkäsi Klotaria vastaan, mutta Klotarin joukot torjuivat hyökkäyksen. Klotar onnistui vuonna 596 anastamaan alueita Kildebertin seuraajilta Teodebert II:lta ja Teoderik II:lta, mutta joutui muutaman vuoden päästä luovuttamaan suurimman osan hallitsemastaan alueesta takaisin heille.
Teoderik II kuoli 613, ja Brunhilde yritti nostaa Austrasian valtaistuimella Teoderikin alaikäisen pojan Sigebert II:n. Austrasian ylimystö oli kuitenkin jo kyllästynyt Brunhilden vallanhimoon, ja he pyysivät Klotarin apuun. Klotar valloitti sekä Austrasian että Burgundin ja käski surmata Brunhilden ja Sigebertin. Tämän jälkeen Klotar oli kaikkien frankkien kuningas.
Vaikka Klotar yhdistikin koko frankkien valtakunnan yhden kuninkaan alle, hän säilytti Austrasiassa, Neustriassa ja Burgundissa oman hallinnon ja omat major domukset. Klotar piti yllä hyviä suhteita kirkkoon ja tuki muun muassa Pyhän Columban lähetystyötä. Vuonna 623 Klotar nosti poikansa Dagobert I:n Austrasian kuninkaaksi ja nimitti Pipin I:n Austrasian major domukseksi.
Puolisot ja lapset

Haldetrude
Dagobert I
Bertrude
Sichilde
Karibert II
Oda
Aiheesta muualla

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
Kopernikus (täsmennyssivu)

Kopernikus voi tarkoittaa ainakin seuraavia:
Nikolaus Kopernikus, uuden ajan alun tähtitieteilijä
Kopernikus, Kuun kraatteri.
| --- | --- |
: Tämä on täsmennyssivu, joka luettelee monimerkityksisen käsitteen eri merkitykset tai useita eri henkilöitä. Artikkelisivuja, joiden nimessä tai tekstissä lukee ”Kopernikus”, voi hakea sivunnimihaulla, laajalla sivunnimihaulla tai tekstihaulla.
Lloyd Whitlock

Lloyd Whitlock
Lloyd Whitlock (2. tammikuuta 1891 Springfield, Missouri – 8. tammikuuta 1966 Los Angeles, Kalifornia) oli yhdysvaltalainen näyttelijä. Hän esiintyi lukuisissa elokuvissa 1910-luvulta 1940-luvulle. Elokuvien joukossa ovat Robert N. Bradburyn West of the Divide (1934) ja Frank Capran Mr. Smith lähtee Washingtoniin (1939).
Aiheesta muualla

Lloyd Whitlock Internet Movie Databasessa. (englanniksi)
Luc-la-Primaube

| Luc-la-Primaube |
| --- | --- |
 Kunnantalo
 Luc-la-Primaube
 Koordinaatit: 44°18′53″N, 2°32′09″E 
Valtio:  Ranska
Alue:  Oksitania
Departementti:  Aveyron
Arrondissementti:  Rodez
Pinta-ala:  
 – Kokonaispinta-ala:  26,9 km²
Väkiluku (2019):  6 005 
 – Väestötiheys:  223 as./km²
Kunnan numero:  12133
 
 Kunnan kotisivut 
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Luc-la-Primaube (oksitaaniksi: Luc) on kunta Ranskan eteläosassa Aveyronin departementissa Oksitanian alueella. Se sijaitsee noin 7 kilometriä Rodezin kaupungista lounaaseen.
Château de Planèzes
Linna Château de Planèzes on rakennettu 1400-luvulla. Se on yksityisomistuksessa. Linna on nimetty historialliseksi muistomerkiksi vuonna 1991.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Luc-la-Primaube Wikimedia Commonsissa
Kopet

Kopet oli 1960-luvun lopulla toiminut lappeenrantalainen soul-yhtye. Aluksi Vanhat Kopet -nimellä toimineen yhtyeen kokoonpanoon kuuluivat trumpetisti Pave Maijanen, rumpali Kari Salo, basisti Hannu "Hemppa" Helkiö, kitaristi Matti "Samppa" Huovilainen, urkuri Tauno Savioja sekä saksofonistit Arska Ollikainen ja Sakari "Sakke" Mahkonen. Maijanen vastasi useimmista lauluosuuksista.
Kopet voitti vuonna 1968 Tampereen jäähallissa järjestetyn Intro-lehden sponsoroiman Suuren Karvapäiden Kilpailun. Vuonna 1969 yhtye esiintyi Yleisradion Poppop-ohjelmassa. Samana vuonna Kopet voitti myös Vaasassa järjestetyn Pop SM 69 -kilpailun, joka oli ensimmäinen valtakunnallinen radioitu bändikilpailu. Esiintyminen Vaasassa jäi kuitenkin erääksi yhtyeen viimeisistä keikoista.
Lubumbashin yliopisto

| Lubumbashin yliopisto> Université de Lubumbashi |
| --- | --- |
  
 Lubumbashin yliopiston hallintorakennus.
Motto:  lat. Scientia Splendet et Conscientia
Perustettu:  1955
Tyyppi:  julkinen
Opiskelijoita:  33 000
Sijainti:  Lubumbashi, Katanga  Kongon demokraattinen tasavalta
Sivusto:  unikin.edu.cd[vanhentunut linkki]
Lubumbashin yliopisto (ransk. Université de Lubumbashi, lyhennys UNILU) on julkinen, alkujaan vuonna 1955 perustettu julkinen yliopisto Kongon demokraattisen tasavallan toiseksi suurimmassa kaupungissa, Katangan maakunnan Lubumbashissa.
Yliopisto perustettiin Liègen yliopiston tuella Belgian siirtomaahallinnon aikana vuonna 1955 nimellä Université officielle du Congo et du Rwanda-Urundi. Toiminta alkoi seuraavana vuonna. Vuonna 1960 yliopiston nimi vaihdettiin (ransk. Université de l’Etat à Élisabethville), samoin vuonna 1963 (ransk. Université officielle du Congo). Vuonna 1971 siitä tuli kolme kampusta (Kinshasa, Kinsangani ja Lubumbashi) sisältäneen Zairen kansallisen yliopiston (ransk. Université nationale du Zaïre, UNAZA) Lubumbashin kampus. Vuonna 1981 yliopistokampus itsenäistyi autonomiseksi yliopistoksi ja sai nykyisen nimensä.
Yliopiston oikeustieteen tiedekunnan kyltti rakennuksen seinässä (2007).
Yliopiston kampusaluetta (2007).
Yliopisto kuuluu Kongon demokraattisen tasavallan kärkijoukkoon. Afrikassa se sijoittuu joidenkin arvioiden mukaan 400 korkeatasoisimman yliopiston joukkoon.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Lubumbashin yliopisto Wikimedia Commonsissa
Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista. 
Alkuperäinen artikkeli: fr:Université de Lubumbashi
Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista. 
Alkuperäinen artikkeli: de:Universität Lubumbashi
Käännös suomeksi
Käännös suomeksi
Komsomolskojen piiri

Komsomolskojen piiri Tšuvassian kartalla.
Komsomolskojen piiri (ven. Комсомо́льский райо́н, Komsomolski raion, tšuvassiksi Комсомольски районě, Komsomolski raionĕ) on paikallinen itsehallintoalue Tšuvassian tasavallassa Venäjällä. Vuonna 1939 perustetun piirin pinta-ala on 630 neliökilometriä ja asukkaita on 27 500 henkeä (vuonna 2008).
Piiri sijaitsee Tšuvassian kaakkoisosassa. Pohjoisessa se rajoittuu Kanašin piiriin, idässä Tatarstaniin ja Jaltšikin piiriin, etelässä Batyrevon piiriin ja lännessä Ibresin piiriin. Hallinnollinen keskus Komsomolskojen kylä. Piiriin kuuluu 12 maalaiskuntaa.
Seutu kuuluu Tšuvassian tasankoon. Huomattavimmat joet ovat Kubnja ja Malaja Bula. Piirin halki kulkee aro- ja metsävyöhykkeen raja. Pinta-alasta 66 % on maatalousmaata ja 27 % metsää.
Piirin kautta kulkee Tšeboksaryn ja Uljanovskin välinen A151-maantie. Piirikeskuksesta on 115 kilometriä matkaa tasavallan pääkaupunkiin.
Väestöstä 69,2 % on tšuvasseja, 26,2 % tataareja ja 4,3 % venäläisiä.
Tärkein elinkeino on maatalous, joka on keskittynyt viljan, perunan ja vihannesten viljelyyn, maidon ja lihan tuotantoon, hevosten kasvatukseen sekä mehiläistenhoitoon. Teollisuus on vähäistä. Piirissä on meijeri, elintarviketehdas Kooperator, kaapelitehdas, kaksi tiilitehdasta ym.
Piirilehtenä ilmestyy venäjän-, tšuvassin- ja tataarinkielinen Kaçal jen.
Aiheesta muualla

Komsomolskojen piiri Tšuvassian tasavallan sivustolla (venäjäksi)
Alatyr •
Alatyr •
Alikovo •
Batyrevo •
Ibresi •
Jadrin •
Jaltšiki •
Jantikovo •
Kanaš •
Kanaš •
Komsomolskoje •
Kozlovka •
Krasnoarmeiskoje •
Krasnyje Tšetai •
Mariinski Posad •
Morgauši •
Novotšeboksarsk •
Poretskoje •
Šemurša •
Šumerlja •
Šumerlja •
Tšeboksary •
Tšeboksary •
Tsivilsk •
Urmary •
Vurnary
Kopijyvä

| Kopijyvä Oy |
| --- | --- |
Yritysmuoto:  osakeyhtiö
Perustettu:  1977
Perustaja:  Kauko Sorjonen
Toimitusjohtaja:  Heimo Viinanen
Puheenjohtaja:  Juho Sarsama
Kotipaikka:  Jyväskylä
Liikevaihto:  22 milj. euroa (2011)
Henkilöstö:  306 (2011)
Emoyhtiö:  Panostaja
Kotisivu:  http://www.kopijyva.fi/fi/
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Kopijyvän tilat Savelassa
Kopijyvä oli digitaalisia painopalveluja tarjonnut yritys, joka oli alku nykyiselle Grano Groupille.
Sen perusti Kauko Sorjonen. Vuonna 2008 yhtiön omistajaksi tuli Panostaja Oyj. Aiemmat omistajat olivat Kauko Sorjosen säätiö 60 prosentilla, yhtiön toimitusjohtaja Heimo Viinanen 25 prosentilla sekä Kauko Sorjonen 15 prosentilla. Yhtiön toimipaikat sijaitsevat Jyväskylän lisäksi Espoossa, Mikkelissä, Kuopiossa, Joensuussa, Kouvolassa,Varkaudessa, Tampereella ja Hämeenlinnassa. Vuonna 2009 yhtiölle valmistuivat uudet 1 800 neliömetrin tilat Jyväskylän Savelaan, jonne sijoittuvat kaikki Jyväskylässä työskentelevät 45 työntekijää. Aiemmat, arkkitehti Olavi Norosen suunnittelemat 1980-luvulla valmistuneet tilat sijaitsivat Viitaniemessä. Kiinteistön omistaa nykyisin Kauko Sorjosen säätiö.
Vuonna 2014 Kopijyvä fuusioitui DMP Digitalin kanssa 450 hengen yritykseksi, jonka nimi oli aluksi Digiprint Finland Group Oy. Siitä on monin yritysostoin kasvanut nykyinen Grano.
Komujärvi (Pyhäjärvi)

| Komujärvi |
| --- | --- |
Valtiot:  Suomi
Maakunnat:  Pohjois-Pohjanmaa
Kunnat:  Pyhäjärvi
Koordinaatit:  63°38′48″N, 26°07′02″E
Vesistöalue ja valuma-alueen tietoja
Päävesistöalue:  Pyhäjoen vesistö (54)
Järveen tulevat joet:  Pirkonpuro → Salmenjoki Välijoki
Laskujoki:  Komujoki
Järvinumero:  54.053.1.001
Mittaustietoja
Pinnankorkeus:  147,9 m 
Rantaviiva:  29,5 km 
Pinta-ala:  6,85 km² 
 fiKomujärvi 
Komujärvi on matala ja varsin tasasyvä, osin kulttuurimaiseman reunustama järvi Pyhäsalmen kaakkoispuolella Pohjois-Pohjanmaan maakunnassa. Sen pinta-ala on 6,9 neliökilometriä. Etäisyys Oulusta on 154 kilometriä eteläkaakkoon.
Maantiede

Komujärven pääaltaasta työntyy kohti kaakkoa lähes kolmikilometrinen, pitkänkapea Lintulahti. Topanlahti ja järven koillisosan Matinlahti ovat samantyyppisiä. Luoteisosan Kangaslahti ja itäosan Risulahti ovat sitä vastoin suiltaan avoimia, leveitä vesialueita. Etäisyys Lintulahden pohjukasta Kangaslahden rantaan on noin 5,3 kilometriä. Laajin niemimaa on etelärannan Topanniemi. Kartan perusteella Komujärven syvin piste on 2,5 metriä.
Komujärven pohjoisosan saaria ovat muun muassa Väisäsenluoto, Hätäluoto ja Selkäsaari. Topanniemen länsipuolella sijaitsee Miinasaari. Järven rannoilla on pieniä peltoalueita. Paikallistie 18473 kulkee järven länsipuolitse.
Komujärven tulouomia ovat Välijoki lännestä ja Salmenjoki etelästä Lintulammelta. Järven luusua sijaitsee luoteessa Niskanlampi-nimisen lahden rannalla, josta alkaa länteen virtaava Komujoki, joka laskee Pyhäjärveen (139,6 metriä mpy). Komujärveä ja Pyhäjärveä erottavan kannaksen kapein kohta on noin 2,5 kilometriä.
Komujärvi (54.053.1.001) kuuluu Komujoen valuma-alueeseen (54.053), joka on kolmannen jakovaiheen vesistö Pyhäjoen vesistössä (54). Toinen jakovaihe on Pyhäjärven valuma-alue (54.05). Komujoen valuma-alueeseen kuuluu Komujärven ohella kolme vähintään hehtaarin laajuista vakavettä, joista Lintulampi on rehevöitynyt vesialue aivan Lintulahden eteläpuolella. Etäämpänä idässä sijaitsee Lampisuonlammit.
Lubuszin voivodikunta

| Lubuszin voivodikunta Województwo lubuskie |
| --- | --- |
 Oderjoki Gubinin lähellä
 Lippu:  Vaakuna
 Voivodikunnan sijainti Puolassa
 Koordinaatit: 52°11′00″N, 15°20′00″E 
Valtio:  Puola
Piirivapaita kaupunkeja:  2
Piirikuntia:  12
Hallinto:  
 – hallinnollinen keskus:  Gorzów Wielkopolski ja Zielona Góra
Pinta-ala:  13 988 km²
Väkiluku (2019):  1 011 592
 – väestötiheys:  72,3 as./km²
Lyhenteet:  
 – rekisterikilven tunnus:  F
 – ISO 3166:  PL-LB
 
Voivodikunnan internetsivut
Lubuszin voivodikunta (puol. województwo lubuskie) on yksi Puolan 16 voivodikunnasta. Se sijaitsee Länsi-Puolassa ja rajoittuu lännessä Saksaan, pohjoisessa Länsi-Pommerin voivodikuntaan, idässä Ison-Puolan voivodikuntaan ja etelässä Ala-Sleesian voivodikuntaan. Lubuszin voivodikunnassa asui vuoden 2019 arvion mukaan 1 011 592 asukasta ja sen pinta-ala on 13 988 neliökilometriä.
Lubuszin voivodikunta syntyi Puolan hallintouudistuksessa 1999 entisten Gorzówin, Zielona Góran ja Lesznon voivodikuntien alueille. Sen alue siirtyi Puolalle Saksalta toisen maailmansodan jälkeisten rajanmuutosten seurauksena. Vuoteen 1945 alue oli suurimmalta osaltaan Saksan Brandenburgia.
Lubuszin voivodikunnan pinta-alasta noin 48 prosenttia on metsän peitossa.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Lubuszin voivodikunta Wikimedia Commonsissa
Voivodikunnan internetsivut
Puolan voivodikunnat
Ala-Karpatia
Ala-Sleesia
Kujavia-Pommeri
Łódź
Lublin
Lubusz
Länsi-Pommeri
Masovia
Opole
Podlasia
Pommeri
Sleesia
Iso-Puola
Świętokrzyskie
Vähä-Puola
Warmia-Masuria
Krimmlin putoukset

Yksi Krimmlin putouksista
Krimmlin putoukset ovat Itävallan puoleisten Alppien suurimmat vesiputoukset. Ne sijaitsevat Hohe Tauernin kansallispuiston läntisimmässä osassa, kapeassa laaksossa. Putouksia on kolme ja ne ovat kaikki enemmän kuin 100 m pitkiä. Putouksilta alkaen virtaa Salzachjoki. Putousten yläosaan pääsee polkua pitkin.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Krimmlin putoukset Wikimedia Commonsissa
Kristina Stenman

Kristina Stenman (s. 1962) on suomalainen virkamies. Hän toimi vuosina 2016–2020 Pietarsaaren kaupunginjohtajana. Toukokuussa 2020 hänet valittiin yhdenvertaisuusvaltuutetuksi vuosille 2020–2025. Hän on koulutukseltaan oikeustieteen kandidaatti.
Ennen Pietarsaareen siirtymistä hän oli työ- ja elinkeinoministeriön maahanmuuttojohtaja vuoden 2011 alusta. Stenmanilla on aiempien tehtävien peruja kunnallisen päätöksenteon kokemusta sekä virassa hyödyllistä Pietarsaaren alueen tuntemusta työskenteltyään Vaasan apulaiskaupunginjohtajana vuoden 2010 loppuun. Aiemmin hän on ollut tutkijana Åbo Akademin Ihmisoikeusinstituutissa sekä lakimiehenä ja toiminnanjohtajana Pakolaisneuvonta ry:ssä ja RKP:n ministerien erityisavustajana.
Kotisinappi

Kotisinapin logo.
Kotisinappi on naantalilaisen perheyrityksen Mausteaitta Oy:n valmistama sinappi, jota on valmistettu vuodesta 1980 lähtien. Tuote tunnetaan sen keltaisen värisestä pakkauspullosta ja siinä olevasta mökinkuvasta. Vuodesta 2005 yritys on valmistanut myös rinnakkaistuotetta nimellä Väkevä Kotisinappi.
Aiheesta muualla

Kotisinapin kotisivut
Kriminologian ja oikeuspolitiikan instituutti

Kriminologian ja oikeuspolitiikan instituutti (Krimo) on Helsingin yliopiston valtiotieteellisen tiedekunnan yhteydessä toimiva tutkimusyksikkö, joka aloitti toimintansa 1. tammikuuta 2015. Instituutin edeltäjiä ovat oikeusministeriön alaisuudessa vuosina 1974–2014 toiminut Oikeuspoliittinen tutkimuslaitos ja vuosina 1963–1974 toiminut Kriminologinen tutkimuslaitos.
Kriminologian ja oikeuspolitiikan instituutista annetun lain (1139/2007) mukaan instituutin  tehtävänä on 1) harjoittaa riippumatonta kriminologista ja muuta oikeuspoliittista tutkimusta ottaen huomioon oikeusministeriön ja yhteiskunnan tietotarpeet; 2) seurata ja analysoida rikollisuutta, rikollisuuden kontrollin ja seuraamusjärjestelmän toimintaa, oikeusoloja ja lainsäädännön vaikutuksia sekä raportoida niiden kehityspiirteistä; ja 3) ylläpitää sille laissa säädettyjen tehtävien hoitamiseksi tarvittavia tutkimusrekistereitä. Instituutissa harjoitettavan tutkimuksen leimallinen piirre on yhteiskuntatieteellisen ja oikeudellisen näkökulman yhdistäminen.
Instituutin johtaja on OTT, professori Tapio Lappi-Seppälä.
Aiheesta muualla

Kriminologian ja oikeuspolitiikan instituutin kotisivut
Kouvolan kansalaisopisto

Kouvolan kansalaisopisto on Kouvolassa toimiva kansalaisopisto. Se perustettiin vuonna 1919 nimellä Kymintehtaitten–Kouvolan työväenopisto ja sillä oli aluksi toimintaa Kouvolassa, Kuusankoskella ja Voikkaalla. Kansalaisopistossa järjestetään muun muassa kielikursseja ja kädentyön kursseja sekä avoimen yliopiston kursseja.
Kouvolan kansalaisopiston päätoimipaikka sijaitsee Kouvolassa osoitteessa Salpausselänkatu 38. Kouvolan lisäksi opistolla on toimintaa Elimäellä, Jaalassa, Kuusankoskella ja Valkealassa.
Aiheesta muualla

Opiston verkkosivut
Kukkula 60 (länsirintama)

Kukkula 60 oli länsirintamalla ensimmäisessä maailmansodassa eräs Britannian hyökkäyskohde Neuve Chapellen taistelussa. (Toinen kukkula 60 oli Gallipolissa).
Saksalaiset valtasivat kukkulan 10. joulukuuta 1914 ranskalaisilta. Britit alkoivat pian kaivaa tunneleita kukkulan alle. Kello 19:00 17. huhtikuuta 1915, englantilaiset räjäyttivät 4 500 kiloa räjähteitä kuutena miinana, tuhoten suuren osan kukkulaa. Räjähdykset repivät saksalaisia sotilaita kappaleiksi ja tuhosivat juoksuhautoja. Britit valtasivat kukkulan vain 7 miehen tappioin. Saksalaiset valtasivat paikan vastahyökkäyksellä, britit valtasivat kukkulan uudestaan 18. huhtikuuta. Taistelu kukkulasta jatkui 22. huhtikuuta asti. 5. toukokuuta 1915 saksalaiset hyökkäsivät ja valtasivat kukkulan kaasun avulla. Yhdestä pataljoonasta jäi vain 2 upseeria ja 70 miestä. Saksalaiset eivät saaneet täällä aikaan suurta läpimurtoa parin pienen englantilaisen yksikön lujan vastarinnan ansiosta.
Klotar I

Klotar I, lisänimeltään "Le Vieux" eli "Vanha" (Chlothar, Chlothachar tai Chloderic, n. 497/501–561) oli frankkien kuningas, joka kuului merovingien hallitsijasukuun. Klotar oli Soissonsin (511–561), Orléansin (532–561),  Burgundin (534–561) ja Austrasian kuningas (555–561). Vuosina 558–561 hän oli lopulta koko frankkien valtakunnan kuningas. Klotar oli yksi Klodvigin neljästä pojasta, joiden kesken frankkien valtakunta jaettiin Klodvigin kuoleman jälkeen. Muut olivat Kildebert I, Klodomir ja Teoderik I.
Klodvigin kuoltua 511 valtakunta jaettiin neljään osaan hänen poikiensa kesken. Klotar asettui Soissonsiin. Kunnianhimoinen Klotar alkoi pian suunnitella hallintoalueensa laajentamista.
Klotar I
Klotarilla oli osuus veljensä Klodomirin lasten murhassa 524. Klotar osallistui useisiin sotaretkiin burgundeja vastaan ja otti haltuunsa Grenoblen, Dien ja useita muita kaupunkeja, kun burgundien valtakunta hävitettiin 534. Visigoottien jätettyä Provencen frankeille Klotar valtasi Orangen, Carpentrasin ja Gapin. Vuonna 531 hän hyökkäsi veljensä Teoderikin kanssa thüringeniläisiä vastaan ja 542 Kildebertin kanssa Espanjassa olevia visigootteja vastaan. Kun Teoderikin pojanpoika Teodebald kuoli 555, valtasi Klotar Teodebaldin hallitseman alueen. Kildebertin kuoltua 558 Klotarista tuli koko Gallian ja kaikkien frankkien valtias.
Klotar hallitsi myös suurta osaa nykyisen Saksan alueesta, teki sotaretkiä Sachseniin ja pakotti saksit maksamaan jonkin aikaa veroa itselleen. Klotarin hallintokauden loppuaikoja sävyttivät Klotarin ja hänen kapinallisen poikansa Chramnin väliset erimielisyydet. Lopulta Klotar saarsi kapinallisen poikansa Bretagnessa ja sytytti palamaan rakennuksen, jossa Chramn oli perheineen piilossa. Klotar katui tekoaan ja matkusti Toursiin pyytämään Pyhältä Martinukselta syntejään anteeksi. Myöhemmin samana vuonna hän kuoli Compiègnessa. Gregorius Toursilaisen mukaan Klotar kuoli Soissonsissa Chraminin surman vuosipäivänä. Kuolinsyy oli metsästysretkellä saatu kuume.
Puolisot

Ingonde
Haregonde/Aregund
Chunsina/Gunsine
Radegunda
Gondiuque
Waldrade
Lapset

Gunthar
Kilderik
Karibert I
Guntram
Sigebert I
Chlothsind
Kilperik I
Chramn
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Klotar I Wikimedia Commonsissa
Kukkula 60

Kukkula 60 voi tarkoittaa seuraavia:
Kukkula 60, taistelupaikka länsirintamalla ensimmäisessä maailmansodassa
Kukkula 60, taistelupaikka Gallipolin taistelussa ensimmäisessä maailmansodassa
Kukkula 60, ensimmäisen maailmansodan länsirintamalle sijoittuva australialainen sotaelokuva vuodelta 2010
| --- | --- |
: Tämä on täsmennyssivu, joka luettelee monimerkityksisen käsitteen eri merkitykset tai useita eri henkilöitä. Artikkelisivuja, joiden nimessä tai tekstissä lukee ”Kukkula 60”, voi hakea sivunnimihaulla, laajalla sivunnimihaulla tai tekstihaulla.