stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Jim Morrison
Elämä > Varhaisvuodet

James Douglas Morrison syntyi Melbournessa Floridassa 8. joulukuuta 1943. Isä George Stephen Morrison oli kotoisin Georgian osavaltiosta ja varttunut Floridassa, ja äiti Clara Clarken suku oli kotoisin Wisconsinista. Jimille syntyi pikkusisko ja pikkuveli.
Isä Steve oli laivastoupseeri, ja perhe muutti toistuvasti osavaltiosta toiseen.  Ensimmäiset kolme vuottaan Jim asui äitinsä kanssa Meksikonlahden rannalla Clearwaterissa, kun isä oli Tyynellämerellä lentotukialuksella. Sen jälkeen perhe asui Washingtonissa ja Albuquerquessa New Mexicossa. Kun Jim oli seitsenvuotias, perhe muutti takaisin Washingtoniin, ja kun isä lähetettiin komennukselle Korean sotaan, äiti ja lapset muuttivat Los Angelesin lähelle Claremontiin. Sieltä he muuttivat takaisin Albuquerqeen, missä Jim kävi seitsemättä ja kahdeksatta luokkaa 1955–1957. Jimin yhdeksäs kotikaupunki oli Alameda Kaliforniassa, minne perhe muutti syyskuussa 1957.
Elämä > Siirtyminen musiikkiuralle

Päätettyään lopettaa opiskelun Morrison harkitsi muuttoa New Yorkiin. Hän jäi kuitenkin Kaliforniaan ja muutti Los Angelesin Venicen kaupunginosaan muiden taiteilijoiden ja hippien joukkoon. Hän ilmoittautui yliopiston kursseille vain välttääkseen armeijan kutsunnat. Venicessa Morrison käytti aikaansa kirjoittamiseen ja LSD:hen. Hän kuvaili kirjoituksissaan sitä, kuinka hän kuuli mielessään rockmusiikkia ja kirjoitti runojaan sopimaan siihen: ”Luulen että musiikki itse asiassa tuli mieleeni ensin, ja sitten kirjoitin sanat sopimaan melodiaan, jonkinlaiseen soundiin. – – monet kerrat kävi niin, että loppujen lopuksi minulla oli vain sanat enkä enää muistanutkaan melodiaa.” Näitä varhaisia, tummasävyisiä sanoituksia olivat muun muassa ”Hello, I Love You”, ”End of the Night”, ”Soul Kitchen” ja ”People Are Strange”, jotka The Doors levytti myöhemmin. Aiemmin tukevahko Morrison laihtui näihin aikoihin 15 kiloa ja kasvatti pitkät hiukset.
Elämä > The Doors > Alkuvaiheet 1965–1966

Morrison piti opiskelutoverinsa, kosketinsoittaja Ray Manzarekin musiikista ja kävi tämän yhtyeen konserteissa. Kesäkuussa 1965 Morrison oli mukana yhtyeen keikalla kitaristin sijaisena; soittotaidoton Morrison vain seisoi lavalla kitara kädessään, jotta yhtye olisi täysimiehinen ja saisi esiintymispalkkionsa. Kun Morrison ja Manzarek tapasivat sattumalta elokuussa Venicen hiekkarannalla, Morrison lausui toverilleen runojaan. Morrisonin runous teki vaikutuksen Manzarekiin, ja he perustivat The Doors -yhtyeen yhdessä kitaristi Robby Kriegerin ja rumpali John Densmoren kanssa. Yhtyeen nimi oli Morrisonin idea, jonka hän sai William Blaken runosta ja siitä nimensä ottaneesta Aldous Huxleyn teoksesta Tajunnan ovet (The Doors of Perception). Morrison muutti Manzarekin luokse, ja he alkoivat tehdä lauluja kaksistaan ennen kuin Krieger ja Densmore olivat liittyneet yhtyeeseen. Samoihin aikoihin Morrison tapasi 18-vuotiaan Pamela Coursonin, josta tuli hänen naisystävänsä.
Morrisonista tuli Doorsin laulusolisti, mutta ensimmäisillä keikoilla Manzarek vielä lauloi useimmat kappaleet. Alkuaikoina Morrison ei ottanut kontaktia yleisöönsä, mutta ajan myötä hänen esiintymisensä muuttuivat näyttäviksi, seksuaalissävytteisiksi ja provosoiviksi. Morrison teki lähes kaikki sävellykset, mutta tulot sovittiin jaettavan tasan jäsenten kesken.
Toukokuussa 1966 Morrison määrättiin kutsuntoihin, mutta hänen onnistui vakuuttaa lääkärit sopimattomuudestaan armeijaan. Levy-yhtiö Columbia ei ollut yhtyeestä enää kiinnostunut ja vapautti heidät keväällä sopimuksesta ennen ensimmäistäkään levytystä. Samalla viikolla yhtye sai potkut vakioesiintymispaikastaan, mutta sai pian sen jälkeen paremman sopimuksen Whisky a Go Go -klubille. Yhtye sai Morrisonin viinan- ja huumehuuruisten lavasekoilujen sekä liian äänekkään soittamisen johdosta useasti potkut, mutta omistaja otti sen aina takaisin.
Morrisonin huumeiden käyttö kiihtyi vuoden 1966 aikana. Hänen pieni vuokra-asuntonsa oli kannabissiementen ja ruotien täyttämä, ja hän saattoi käyttää LSD:tä jo päivittäin. Doorsin muut jäsenet käyttivät huumeita paljon kohtuullisemmin ja sen sijaan mietiskelivät tunnetun gurun Maharishin johdolla, mistä Morrison ei ollut kiinnostunut. Eräänä iltana, kun Morrison oli ottanut runsaasti LSD:tä, hän lauloi Whisky-klubilla kappaleeseen ”The End” uudet ja niin suorasukaisen oidipaaliset sanat isäntappamisineen ja äidinnaimisineen, että klubin omistaja heitti Doorsin lopullisesti ulos. Palattuaan New Yorkista esiintymismatkalta syyskuussa 1966 Morrison muutti yhteen Pamela Coursonin kanssa Laurel Canyoniin.
Elämä > The Doors > Nousu suosioon 1967–1968

The Doors sai levytyssopimuksen Elektralta ja levytti esikoisalbuminsa, joka julkaistiin tammikuussa 1967. Levyn julkaisun yhteydessä julkaistuun biografiaan Morrison kuvaili itseään:
»Minua ovat aina viehättäneet ajatukset auktoriteettien vastustamisesta – kun teet sovinnon auktoriteettien kanssa, sinustakin tulee auktoriteetti. Pidän ajatuksista murtautua sovinnaisen järjestyksen piiristä tai sen heittämisestä menemään – minua kiinnostaa kaikki, mikä koskee kapinaa, sekasortoa, kaaosta ja erityisesti toimintaa, jolla ei näytä olevan tarkoitusta.»
Hän mainitsi myös suosikkiyhtyeikseen The Beach Boysin, The Kinksin ja Loven sekä kertoi ihailevansa Frank Sinatraa ja Elvistä. Tunnettu rock-kriitikko Richard Goldstein kehui Doorsia toistuvasti ja kutsui Morrisonia ”seksikkääksi samaaniksi”. Single ”Light My Fire” nousi listaykköseksi heinäkuussa 1967. Kappale on lähes kokonaan Robby Kriegerin tekemä, ja Morrison kirjoitti vain pienen osan sen sanoista.
Morrison suhtautui vakavasti haastatteluihinsa ja antoikin toimittajille paljon kirjoitettavaa syvällisillä selityksillään siitä, mihin Doors pyrki musiikillaan. Hän selvitti ennen jokaista konserttia, keitä kirjoittajia yleisössä oli ja mikä heidän lukijakuntansa oli. Hän valmistautui huolellisesti myös valokuvaussessioihinsa. Parturilleen hän näytti malliksi Aleksanteri Suuren patsaasta otettua valokuvaa.
Vuonna 1967 Morrison alkoi ottaa sanoituksissaan, kuten lauluissa ”The Unknown Soldier” ja ”Five to One”, kantaa yhteiskunnallisiin asioihin. Hän lopetti hallusinogeenien käytön ja ryyppäsi entistä enemmän. Juopuneena Morrisonin lavaesiintymiset olivat epätasaisia.
Vogue kirjoitti marraskuussa 1967 Morrisonista: ”Jim vetää ihmisiä puoleensa. Hänen laulunsa ovat aavemaisia, täynnä freudilaista symboliikkaa, runollisia mutta eivät söpöjä, tulvillaan viittauksia seksiin, kuolemaan, tuonpuoleiseen... Jim Morrison kirjoittaa kuin hippinä uudelleen syntynyt Edgar Allan Poe”. The Village Voice, muiden muassa, kutsui nahkaan pukeutuvaa Morrisonia uudeksi merkittäväksi seksisymboliksi.
Vaikka Morrison olikin Doorsin valovoimainen tähti ja managerit ehdottivat hänelle jopa yhtyeen jättämistä, hän tunsi yhä vahvasti olevansa osa Doorsia. Manzarek kuvaili, kuinka Morrison oli konserteissa kuin transsia tavoitteleva samaani, jonka läpi taustalla soittava bändi antoi sähköiskuja uruilla ja rumpukompeilla.
Elämä > The Doors > Ongelmat tähteyden ja alkoholin kanssa 1968–1969

Vuoden 1968 alussa yhtyetoverit alkoivat huolestua Morrisonin jokapäiväisestä juopottelusta. Robby Kriegerin mukaan Morrisonin varsinainen ongelma olikin nimenomaan alkoholi eivätkä huumeet. Jotta kolmas albumi saataisiin tehtyä, Morrisonille hankittiin paimentajaksi roudari Bobby Neuwirth.
»Hän oli mukava, kunnes joi liikaa. Silloin hän muuttui toiseksi persoonaksi, jota kutsuimme nimellä Jimbo. Seuraa hänen oli tietysti helppo löytää juomiseenkin, mikä ei auttanut yhtään. Minä en kyllä halunnut olla juopuneen Morrisonin lähelläkään. Selvin päin Jimille ei olisi tullut mieleenkään sanoa tai tehdä mitään, mikä johtaisi tappeluun. Hän oli aina täydellinen herrasmies, jopa poliiseille. Ei hän pohjimmiltaan halunnut satuttaa ketään.» 
(Robby Krieger, 2022)
Kesällä 1968 Morrison oli jo niin pettynyt rocktähteyteen, että hän suorastaan halveksui yleisöään ja alkoi jopa sylkeä sen päälle. Häntä häiritsi se, että palvovaa yleisöä veti puoleensa hänen seksi-idolin maineensa eikä runouden ja hyvin tehdyn kokeilevan musiikin älykäs ja joustava yhdistelmä. Morrison oli alkanut lihoa, ja hän peitteli vatsaansa pitämällä paitaa housujen päällä. Myös hänen äänensä alkoi kärsiä jatkuvasta ryyppäämisestä, joskin vielä alkuvuodesta 1968 Village Voicen lukijat äänestivät hänet vuoden laulajaksi. Kesäkuussa 1968 Morrison kertoi eroavansa Doorsista. Yhtyeen suosio kuitenkin kasvoi koko ajan, eikä Morrison lopulta toteuttanut uhkaustaan.
Doorsin kolmas albumi Waiting for the Sun nousi Yhdysvalloissa albumilistan ykköseksi. Albumin sisäkanteen painettiin Morrisonin runo ”The Celebration of the Lizard” (suom. Liskon juhla). Morrison yhdisti matelijat alitajuntaan ja pahuuden voimiin. Hän kutsui itseään Liskokuninkaaksi, mutta sanoi roolin olevan ironinen ja ”kieli poskessa tehty”. Albumin julkaisua seurasi Doorsin ensimmäinen Euroopan-kiertue. Kiertue sujui muuten hyvin, mutta Amsterdamissa Morrison ei kyennyt esiintymään sammuttuaan ennen konserttia.
Elämä > The Doors > Runokokoelmat ja elokuvaprojektit 1969

Vuoden 1968 lopulla Morrison alkoi suunnitella julkaisevansa runojaan. Kokoelmat The Lords ja The New Creatures ilmestyivät vuonna 1969 sadan kappaleen painoksina. Runot olivat seksuaalisia, groteskeja, synkkiä ja tuskaisia. Simon & Schuster -kustantamo julkaisi Morrisonin The Lords and The New Creatures -runokokoelman seuraavan vuoden huhtikuussa.
Keväällä 1969 Morrison esiintyi Feast of Friends -dokumenttielokuvan kuvauksissa. Hän oli mukana muissakin elokuvaprojekteissa, jotka eivät yleensä onnistuneet. Valmistuttuaan Feast of Friends sai tylyn vastaanoton, ja esimerkiksi Rolling Stone kutsui sitä venytetyksi amatöörielokuvaksi.
Elämä > Muutto Ranskaan

Morrisonia oli ahdistanut Los Angelesissa se, että hän ei siellä saanut itse määrätä omasta elämästään. Hän alkoikin suunnitella Coursonin kanssa muuttoa Pariisiin vähintään puoleksi vuodeksi. Morrison suunnitteli kirjoittavansa Pariisissa paljon ja tiedusteli kirjallisuusagenteiltaan näiden kiinnostusta omaelämäkertaansa. Courson muutti Pariisiin edeltä ja Morrison maaliskuun 1971 alussa.
Pariisissa Morrison teki kirjoittamisen lisäksi tuntikausien kävelylenkkejä kauniina pitämänsä kaupungin kaduilla. Hän kävi etenkin sen maineikkaissa taidekohteissa, kuten Louvren museossa ja Hôtel de Lauzunissa. Morrison ja Courson ajelivat myös Ranskan viinimaiden halki ja kävivät Marokossa asti. Morrison soitteli yhtyetovereilleen Yhdysvaltoihin ja kertoi musiikin alkaneen taas soida hänen päässään, mutta samalla hän sanoi haluavansa vielä levätä jonkin aikaa. Hänellä oli jo ideoita seuraavaa albumia varten. Hän oli ajanut partansa ja laihtunut hiukan, ja hänen tuttunsa sanoivat hänen näyttäneen paremmalta kuin pitkään aikaan.
Elämä > Kuolema

Viimeisinä elinpäivinään heinäkuun alussa 1971 Morrison oli ystäviensä mukaan ollut hyvin masentunut. Kuolemaansa edeltäneenä perjantaina hän kävi Coursonin ja yhdysvaltalaisen ystävänsä Alanin kanssa päivällisellä ja lähti sen jälkeen yksin katsomaan elokuvaa. Tiedot Morrisonin kuoleman yksityiskohdista perustuivat aluksi kokonaan Coursonin kertomukseen. Morrison oli hänen mukaansa oksentanut lauantain vastaisena yönä hieman verta ja mennyt kylpyyn. Courson kertoi löytäneensä Morrisonin kylpyammeesta kuolleena viideltä lauantaiaamuna 3. heinäkuuta. Virallinen kuolinsyy oli sydänhalvaus. Morrisonin Pariisissa tunteneet Alain Ronay ja Agnès Varda kertoivat 1990-luvun alussa, että Morrison ja Courson olivat ottaneet heroiinia Morrisonin kuolinyönä.
Morrisonille ei tehty ruumiinavausta, ruumista ei ollut nähnyt monikaan, eikä poliisiraporttia ollut tehty. Hämärissä olosuhteissa tapahtuneesta kuolemasta on esitetty erilaisia vaihtoehtoisia huhuja ja salaliittoteorioita koskien kuolinsyytä, -aikaa ja -paikkaa.
Hauta

Morrison haudattiin kuolemaansa seuraavan viikon keskiviikkona kuuluisalle Père-Lachaisen hautausmaalle Pariisiin. Salassa pidetyissä hautajaisissa oli Coursonin lisäksi neljä surijaa. Morrisonin hauta oli pitkään merkitsemätön. Pére-Lachaisen hautapaikkoja pystyi ainoastaan vuokraamaan, ja Morrisonin haudan vuokra-aika oli määrätty kestämään 30 vuotta. Haudan luona vieraili vuosien ajan suuria ihmismääriä, ja se on ollut kävijämääriltään Pariisin suosituimpia nähtävyyksiä. Vuokra-ajan umpeutumisajankohdan lähestyessä 2000-luvun alussa spekuloitiin, että Morrison on kaivettava ylös ja haudattava Yhdysvaltoihin. Haudan vuokrasopimuksen päättymispäivän lähestyessä Père-Lachaisen hallinto kuitenkin ilmoitti, että Morrisonin ruumista ei siirretä.
Kuoleman jälkeen

Pamela Courson kuoli heroiiniin 1974 vähän ennen kuin oikeus ehti vahvistaa hänet Morrisonin lailliseksi perijäksi. Morrisonin kuolinpesä siirtyi siten Coursonin vanhemmille. Myös Morrisonin vanhemmat halusivat osansa, ja vuonna 1979 omaisuuden tasajaosta päästiin sopimukseen.
Doors julkaisi vuonna 1978 albumin An American Prayer. Se koostuu Morrisonin nauhalle puhumista omista runoistaan, joihin Doors lisäsi säestyksensä jälkikäteen.
Morrisonin muiston ympärille rakentui voimakas henkilökultti. Hänen jälkeensä jättämiä päivä- ja muistikirjojen tekstejä julkaistiin 1980-luvun lopulla. Oliver Stonen elokuva The Doors (1991) nosti Morrisonin ja Doorsin musiikin uudelleen näkyvästi julkisuuteen. Manzarek oli kriittinen elokuvaa kohtaan ja piti sen antamaa kuvaa Morrisonista liian vakavana. Densmore ja Krieger pitivät Morrisonia esittäneen Val Kilmerin roolisuoritusta kuitenkin loistavana.
Vaikutteet

Morrison poimi runsaasti ideoita erilaisista lähteistä ja kulttuurisista konteksteista kuten kirjallisuudesta ja elokuvista. Hän luki laajasti esimerkiksi antiikin näytelmiä, primitiivisten kulttuurien rituaalikuvauksia, folklorea ja runoutta.
Morrison oli erityisen kiinnostunut šamanismista ja sitä kautta myös ei-eurooppalaisista heimokulttuureista kuten intiaanikulttuureista. Morrisonin kiinnostus šamanismiin näkyi niin Doorsin lavaesiintymisessä, sanoituksissa kuin Morrisonin kirjallisissa teksteissäkin. Morrisonin maailmankuvaan vaikuttivat myös esimerkiksi englantilaiset romantikot sekä ranskalaiset symbolistit ja surrealistit. Friedrich Nietzschen Tragedian synnyn käsitykset antiikin Kreikan dionyysisesta tragediasta vaikuttivat Morrisonin musiikilliseen ideologiaan ja lavaperformanssiin. Ranskalainen runoilija Arthur Rimbaud oli yksi Morrisonin suurimmista vaikuttajista. Morrison ihaili Rimbaud’ssa tämän runouden lisäksi sitä, että ranskalainen keskeytti taiteilijanuransa nuorena ja lähti seikkailemaan maailmalle.
Morrisonin šamanismi-intressiä suuntasi hänen runsas hallusinogeenien käyttönsä. Hän etsi šamanismia ja muuntuneita tajunnantiloja käsittelevästä kirjallisuudesta tiedollisia selityksiä ja tulkintoja kokemuksille, joita hän saavutti LSD:n avulla.
Morrison kuvaili sanoitustensa ja lavaesiintymisensä pohjana olevia ideoitaan lukuisissa haastatteluissa, joita hän antoi vuosina 1968–1970. Hän johti itse omaa promovointiaan ja otti etenkin lehdistön vaikuttamiskanavakseen. Hän käytti usein harkittuja tiivistyksiä Doorsin musiikkikäsityksestä, kuten ”artaudilainen rock” tai ”eroottinen politiikka”.
Esiintyjänä

Kun Doorsin esiintymislavat vaihtuivat suurempiin yhtyeen suosion kasvaessa, Morrison alkoi tehdä lavaesiintymisistään rockteatteria. Hän kertoi, että ”oli välttämätöntä liioitella miltei groteskiuteen asti.” Morrisonin lavaesiintyminen perustui paljolti muutaman toistuvan liikkeen ja eleen käyttämiseen, ja niihin liittyi toisinaan myös spontaaneja akteja ja teksti-improvisaatioita. Morrison paitsi lauloi, myös resitoi lyriikkaansa ja välillä suorastaan huusi. Hän tukeutui laulaessaan voimakkaasti mikrofoniin ja mikrofonitelineeseen, pitäen siitä yleensä kiinni kaksin käsin. Hänen liikkeensä olivat hitaita, ja välillä hän jähmettyi paikalleen tuijottamaan yleisöä tai siirtyi kokonaan lavan sivuun. Toisinaan hän saattoi improvisoida intiaanitansseja tai heittäytyä makaamaan esiintymislavalle. Hänelle oli myös tyypillistä härnätä tai solvata yleisöä.
Runoilijana

Morrison julkaisi kaksi omakustanteista runoteosta. Morrisonin taidot runoilijana ovat jakaneet mielipiteitä. Rockpiireissä hänen runojaan ja lyriikkaansa on arvostettu, ja hänen runoteoksensa myyvät edelleen hyvin. Kirjallisuuden tuntijoista kuitenkin vain harvat ovat ottaneet hänet vakavasti runoilijana.
Tunnustukset

Rolling Stone -lehden asiantuntijapaneeli nimesi vuonna 2008 Morrisonin kaikkien aikojen 47. suurimmaksi laulajaksi.
Kirjat

The Lords (1969). 100 kpl painos omaan käyttöön.
The New Creatures (1969). 100 kpl painos omaan käyttöön.
The Lords and The New Creatures.  New York:  Simon & Schuster, 1970.  ISBN 0-671-21044-0
An American Prayer (1970). 500 kpl painos omaan käyttöön.
Wilderness. The Lost Writings Of Jim Morrison.  New York:  Villard Books, 1988.  ISBN 0-394-56434-0
The American Night. The Writings of Jim Morrison, Volume II.  New York:  Villard Books, 1990.  ISBN 0-394-58722-7
Kirjallisuutta

Krieger, Robby & Alulis, Jeff: Set the Night on Fire elämää, kuolemaa ja kitaransoittoa The Doorsissa. Suomentaja: Kirsi Luoma, Like, 2022 ISBN 978-951-1-39410-5
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Jim Morrison Wikimedia Commonsissa
The Doors
|  Jim Morrison  Robby Krieger  Ray Manzarek  John Densmore  |
| --- | --- |
Studioalbumit:  The Doors (1967)  Strange Days (1967)  Waiting for the Sun (1968)  The Soft Parade (1969)  Morrison Hotel (1970)  L.A. Woman (1971)  Other Voices (1971)  Full Circle (1972)  An American Prayer (1978) 
Livealbumit:  Absolutely Live (1970)  Alive, She Cried (1983)  Live at the Hollywood Bowl (1987)  In Concert (1991)  Live in Detroit (äänitetty 1970; 2000)  Live in Hollywood: Highlights from the Aquarius Theater Performances (2001)  Live at the Aquarius Theatre: The First Performance (2001)  Live at the Aquarius Theatre: The Second Performance (2001)  Bright Midnight: Live in America (2001)  Live in Hollywood (2002)  Live in Philadelphia ’70 (2005)  Live in Boston (äänitetty 1970; 2005)  Live in Pittsburgh 1970 (2008)  Live at the Matrix 1967 (2008)  Live in New York (2009)  Live in Vancouver 1970 (2010)  Live at the Bowl ’68 (2012)  London Fog 1966 (2016)  Live at the Isle of Wight Festival 1970 (2018) 
Kokoelma-albumit:  13 (1970)  Weird Scenes Inside the Goldmine (1972)  The Best of The Doors (1973)  Greatest Hits (1980)  The Best of The Doors (1985)  The Doors (1980)  The Doors: Box Set (1997)  The Best of The Doors (2000)  Legacy: the Absolute Best  The Very Best of The Doors (2004)  Best of The Doors (2004)  Perception (2006)  The Very Best of The Doors (2007)  Scattered Sun (2007)  The Future Starts Here: The Essential Doors Hits (2008)  The Platinum Collection (2008)  L.A. Woman: The Workshop Sessions (2012)  Behind Closed Doors: The Rarities (2013)  The Singles (2017) 
Singlet:  ”Break On Through (To the Other Side)” / ”End of the Night” (1967)  ”Light My Fire” / ”The Crystal Ship” (1967)  ”People Are Strange” (1967)  ”Love Me Two Times” / ”Moonlight Drive” (1967)  ”The Unknown Soldier” / ”We Could Be So Good Together” (1968)  ”Hello, I Love You” / ”Love Street” (1968)  ”Touch Me” (1968)  ”Wishful Sinful” (1969)  ”Tell All the People” (1969)  ”Runnin’ Blue” (1969)  ”You Make Me Real” / ”Roadhouse Blues” (1970)  ”Love Her Madly” / ”Riders on the Storm” (1971)  ”The Mosquito” / ”Treetrunk” (1972)  ”Gloria” / ”Moonlight Drive” (1983) 
| Auktoriteettitunnisteet  |
| --- | --- |
Kansainväliset:  FAST  ISNI  VIAF  WorldCat 
Kansalliset:  Norja  Chile  Espanja  Ranska  BnF data  Katalonia  Saksa  Italia  Israel  Suomi (KANTO)  Yhdysvallat  Latvia  Japani  Tšekki  Australia  Kreikka  Korea  Kroatia  Alankomaat  Puola  Portugali 
Tieteilijät:  CiNii 
Taiteenala:  Grammy Awards  MusicBrainz 
Henkilöt:  Deutsche Biographie  DDB  Trove 
Muut:  Europeana  SNAC  IdRef 
Jim isänsä seurassa tammikuussa 1964
The Doors, Morrison oikealla.
Morrisonin pidätyskuva syyskuussa 1970.
Kerrostalo, jossa Morrison asui Pariisissa.
Jim Morrisonin hauta Pariisissa.
Gintautas Paluckas

| Gintautas Paluckas |
| --- | --- |
 Gintautas Paluckas vuonna 2023.
Liettuan pääministeri
 12.12.2024 alkaen  
Presidentti:  Gitanas Nausėda
Edeltäjä:  Ingrida Šimonytė
Kansanedustaja
 2020-2024  
Henkilötiedot
Syntynyt: 19. elokuuta 1979  Panevėžys ja Vilna 
Tiedot
Puolue:  Liettuan sosiaalidemokraattinen puolue
Koulutus:  ohjelmistoasiantuntija
Tutkinnot:  Vilnan yliopisto
Gintautas Paluckas (s. 19. elokuuta 1979) on liettualainen poliitikko,  Liettuan sosiaalidemokraattien (LSDP) varapuheenjohtaja, jonka Liettuan parlamentti hyväksyi  pääministeriksi marraskuussa 2024.
Voitokkaissa parlamenttivaaleissa sosiaalidemokraattien puheenjohtajana toimi MEP Vilija Blinkevičiūtė, mutta tämä päätti, että pysyy mieluummin Euroopan parlamentin jäsenenä ja halusi antaa pääministerin paikan puolueen entiselle puheenjohtajalle Paluckasille.
Paluckas on opiskellut Vilnan yliopistossa tietotekniikkaa. Hän on työurallaan ollut asiantuntija sosiaalivakuuutusvirastossa, MEPin avustaja, Vilnan hallintojohtaja 2007–2009 ja apulaispormestari 2015–2019. Hänet valittiin kansanedustajaksi ensimmäisen kerran vuonna 2020.
Vuonna 2012 Paluckas tuomittiin virka-aseman väärinkäytöstä kaupungin virkamiehenä, kun hän oli päättänyt kaupungin hankkimista palveluista.
Luettelo Tori Amosin kappaleista

Amos esiintymässä ”Dew Drop Inn” -kiertueella vuonna 1996.
Tämä on luettelo Tori Amosin kappaleista. Tori Amos on yhdysvaltalainen alternative-musiikkia esittävä laulaja-lauluntekijä ja pianisti, joka tuli tunnetuksi 1990-luvulla. Amos on julkaissut 17 sooloalbumia ja yhden albumin Y Kant Tori Read -yhtyeen kanssa. Hän on lisäksi julkaissut paljon kappaleita singlejen B-puolilla, soundtrack-albumeilla ja kokoelmilla. Amos on säveltänyt useimmat kappaleensa yksin. Omien kappaleidensa lisäksi hän on levyttänyt monia cover-versioita muiden artistien kappaleista.
Katso myös: Tori Amosin diskografia.
Alkuperäiset kappaleet

Seuraavat kappaleet ovat Tori Amosin alkuperäisiä kappaleita. Y Kant Tori Read- yhtyeen kappaleet ovat mukana listassa. Kappaleiden eri versioita ei ole listattu omina kohtinaan, paitsi jos versiot ovat eri nimisiä ja huomattavan erilaisia (esim. ”Beauty Queen”  ja ”Fire-Eater’s Wife”). Kappaleet ovat listassa aakkosjärjestyksessä. Englannin artikkeleita ja välimerkkejä ei ole otettu huomioon aakkostuksessa. Kappaleita voi järjestää myös säveltäjän, albumin tai julkaisuvuoden mukaan.
| --- | --- |
*: Singlenä julkaistu kappale