stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Archspire
Historia > Relentless Mutation (2017)

Heinäkuussa 2016 yhtye ilmoitti astuvansa elokuussa Flatline Studiosiin äänittämään kolmatta, vielä sillä hetkellä nimeämätöntä albumiaan. Tuottajana toimi tällä kertaa Dave Otero. Heinäkuussa 2017 Season of Mist ilmoitti kolmannen albumin, ’’’Relentless Mutation’’’ julkaisupäiväksi 22. syyskuuta. Samalla julkaistiin albumin ensimmäinen single, ”Involuntary Doppelgänger”. Levyltä julkaistiin vielä kolme lisämaistiaista, järjestyksessä ”Remote Tumour Seeker”, ”Human Murmuration” sekä ”Calamus Will Animate”.15. syyskuuta yhtye lähti albumin julkistamiskiertueelle Reaping Asmodiean kanssa. Kiertue kattoi Kanadan ja Yhdysvallat. Pian tämän kiertueen päätyttyä he lähtivät mm. Originin, Defeated Sanityn ja Dyscarnaten kanssa kiertämään jälleen Yhdysvaltoja. Vuodenvaihteen jälkeen helmikuussa 2018 oli vuorossa Europpa-kiertue Despised Iconin, Malevolencen ja Vulvodynian kanssa. Samassa kuussa yhtye sai kuulla olevansa ehdolla Juno-palkinnon saajiksi "Vuoden metallialbumi" -kategoriassa. Huhtikuussa 2018 yhtye lähti jälleen tien päälle, tällä kertaa yhtyeen ensimmäiselle Japanin kiertueelleen. Käytännössä heti tämän perään yhtye lähti jälleen uudelle Yhdysvalta-kiertueelle, tällä kertaa Carnifexin ja Oceanon kanssa.
Loppuvuodesta 2019 uutisoitiin, että Jason Momoa on palkannut yhtyeen laulajan, Oli Petersin opettamaan häntä karjumaan ja örisemään, sillä hän tarvitsisi näitä taitoja Apple TV+ -palvelun See -sarjaa varten.
Historia > Bleed the Future (2021)

Maaliskuussa 2020 yhtye ilmoitti alkaneensa työstämään materiaalia uutta, neljättä albumiaan varten. Koronan vuoksi yhtyeen Tech Trek Canada -kiertue laitettiin jäihin.
Lokakuussa 2020 yhtye meni jälleen Flatline Studiosiin äänittämään neljättä studioalbumiaan. Tuottajana toimi jälleen Dave Otero. Joulukuussa yhtye tiedotti saaneensa äänitykset valmiiksi, ja että levyjulkaisu tapahtuu seuraavana vuonna. Vasta elokuussa 2021 yhtye julkisti uuden levyn nimen: ’’’Bleed the Future’’’. Samalla julkaistiin levyn ensimmäinen single, ”Golden Mouth of Ruin”. Sitä seurasi vielä kaksi singlelohkaisua; ”Bleed the Future” sekä ”Drone Corpse Aviator”. Albumi julkaistiin Season of Mistin toimesta 29. lokakuuta.
Maaliskuussa yhtye sai kuulla olevansa jälleen ehdolla Juno-palkinnolle ”Vuoden metallialbumi” -kategoriassa. Pari kuukautta myöhemmin, toukokuussa yhtye voitti kyseisen palkinnon. Muut ehdokkaat kategoriassa olivat Spiritbox, Danko Jones, The Agonist sekä Brand of Sacrifice. Albumi sai kriitikoilta muutenkin suopean vastaanoton; se valittiin Vuoden albumiksi niin Pop Mattersin kuin Banger TV’s Viewer’s Choice!:ssa, ja oli myös vuoden 2021 parhaimmat julkaisut -listauksissa mm. seuraavissa medioissa: Loudwire, Metal Injection, The Pit, Decibel Magazine, Sick Drummer ja Metal Trenches.
Tammikuussa 2023 yhtye alkoi työstämään materiaalia neljättä albumia varten.
Heinäkuussa 2023 yhtye julkaisi vielä musiikkivideon ”Bleed the Future”-singlestä, edellisen videon ollessa niin kutsuttu sanoitusvideo. Videon tekemistä varten luotiin joukkorahoituskampanja johon fanit saivat halutessaan osallistua.
Syyskuussa 2024 yhtye ilmoitti, että yhtyeen perustajiin kuulunut rumpali Spencer Prewett jättää yhtyeen.
Musiikki

Archspiren musiikki on nopealla temmolla soitettua teknistä death metalia. Yhtyeen vokalisti erottuu massoista siinä, että hän on onnistunut yhdistämään örinälaulun ja rapin. Sanoitusten perässä voi olla haastavaa pysyä musiikkia kuunnellessa, koska Petersin tahti on niin nopea.
»Archspiren soundin kulmakivenä on vokalisti Oliver Rae Aleron joka syytää sanoja täysin käsittämätöntä vauhtia. Jos örinän tempo oli nopeaa edellislevyllä, lähestyy se nyt jo lähes naurettavia nopeuksia.» 
(Hohtari, Tuomo - "Relentless Mutation"-arvostelussa: https://www.impe.fi/reviews/1/18298)
Kokoonpano > Nykyiset jäsenet

Dean Lamb, kitara (2009-)
Tobi Morelli, kitara (2009-)
Oliver Rae Aleron, laulu (2009-)
Jared Smith, basso (2016-)
Kokoonpano > Entiset jäsenet

Jaron Evil, basso (2009-2014)
Shawn Haché, laulu (2009)
Spencer Prewett, rummut (2009-2024)
Diskografia > Studioalbumit

All Shall Align (2011)
The Lucid Collective (2014)
Relentless Mutation (2017)
Bleed the Future (2021)
Diskografia > EP:t

All Shall Align (2011)
Aiheesta muualla

Archspire Encyclopaedia Metallumissa (englanniksi)
/ Archspire Facebookissa (englanniksi)
Archspire Discogsissa. (englanniksi)
Archspire Bandcampissa (englanniksi)
Archspire MusicBrainzissa. (englanniksi)
Laulaja Oliver Rae Aleron korvasi Shawn Hachén
Jared Smith korvasi Jaron Evilin basson varressa 2016
Tobi Morelli soittamassa Party.San Metal Open Air 2023 Obermehler-Schlotheim, Saksassa
Admiral Senjavin (1894)

| Admiral Senjavin |
| --- | --- |
 Admiral Senjavin 1901

Aluksen vaiheet
Rakentaja:  Itämeren telakka, Pietari
Kölinlasku:  22. elokuuta 1892
Laskettu vesille:  1. marraskuuta 1894
Palveluskäyttöön:  1896
Poistui palveluskäytöstä:  keisarillisen Japanin laivaston valtaama 28. toukokuuta 1905, nimetty Mishimaksi
Tekniset tiedot
Uppouma:  4 126 t (suunniteltu)
Pituus:  87,32 m (kokonaispituus)
Leveys:  15,85 m
Syväys:  5,94 m
Koneteho:  5 750 ihp
Nopeus:  16 solmua
Miehistöä:  404
Aseistus
Aseistus:  4 × 255 mm/45 -tykkiä kaksoistorneissa 4 × 120 mm tykkiä 6 × 47 mm tykkiä 10 × 37 mm tykkiä 4 × 381 mm torpedoputkea
Admiral Senjavin oli vuonna 1896 valmistunut Venäjän keisarikunnan laivaston Admiral Ušakov -luokan rannikkopanssarilaiva. Keisarillisen Japanin laivasto valtasi aluksen Tsushiman meritaistelussa 28. toukokuuta 1905 liittäen sen laivastoonsa nimellä Mishima. Alus upposi maalilaivana syyskuussa 1936.
Valmistus

Alus tilattiin Itämeren telakalta Pietarista, missä köli laskettiin 2. elokuuta 1892. Alus laskettiin vesille 22. elokuuta 1894 ja valmistui vuonna 1896.
Palvelus

Alus liitettiin palvelukseen otettaessa Itämeren laivastoon, mistä se siirrettiin muodostettavaan Tyynenmeren laivaston 3. laivueeseen, joka lähetettiin Port Arthuriin Venäjän–Japanin sodassa. Laivasto-osasto kohtasi Korean ja Japanin välisessä Tsushimansalmessa keisarillisen Japanin laivaston. Seuranneessa taistelussa Admiral Senjavin vallattiin 28. toukokuuta 1905.
Palvelus > Mishima

Alus liitettiin keisarillisen Japanin laivastoon toisen luokan rannikkopanssarilaivana nimellä Mishima. Ensimmäisessä maailmansodassa alus kuului Japanin 2. laivastoon, jonka mukana se osallistui Qingdaon taisteluun. Sodan jälkeen alus osallistui Siperian maihinnousuun ollen muun muassa jäänmurtajana pitäen meritien Vladivostokin ja Japanin välillä avoinna. Alus luokiteltiin 1. huhtikuuta 1921 sukellusveneiden emälaivaksi, missä tehtävässä se oli palveluksesta poistoonsa saakka 10. lokakuuta 1935. Alus upposi maalilaivana syyskuussa 1936 Kushiman rannikolla.
Admiral Makarov

| Admiral Makarov |
| --- | --- |
 Admiral Makarov Pietarissa (2018).

Aluksen vaiheet
Rakentaja:  Jantarin telakka, Kaliningrad
Kölinlasku:  29. helmikuuta 2012
Laskettu vesille:  2. syyskuuta 2015
Palveluskäyttöön:  joulukuu 2017
Tila:  aktiivinen; mahdollinen tulipalo ja miehistön evakuointi ohjusiskun jälkeen (6.5.2022)
Tekniset tiedot
Uppouma:  3 350 t
Pituus:  124,8 m
Leveys:  15,2 m
Syväys:  4,6 m
Nopeus:  30 solmua
Toimintamatka:  5 000 M (yhtäjaksoisesti 30 vrk)
Miehistöä:  220
Aseistus
Aseistus:  1 × 100 mm A-190E-01 laivatykki;  1 × RBU-6000 syvyyspommijärjestelmä; 2 × AK-630 CIWS 8 × Igla-S tai Verba  1 x Kamov Ka-27 -helikopteri
Torpedot:  2 × 533 mm kaksoistorpedoputkea
Ohjukset:  8 (2×4) Kalibr-, Oniks- tai Tsirkon-risteilyohjusten vertikaalilaukaisuyksikköä;  24 (2×12) Buk-ilmatorjuntaohjusten (9M317M/ME) vertikaalilaukaisuyksikköä
Admiral Makarov (ven. Адмирал Макаров) on Venäjän laivaston Grigorovitš-luokan ohjusfregatti. Alus on nimetty merentutkija, vara-amiraali Stepan Makarovin mukaan.
Valmistus

Alus tilattiin Kaliningradista Jantarin telakalta, missä köli laskettiin 29. helmikuuta 2012. Alus laskettiin vesille 2. syyskuuta 2015 ja valmistui joulukuussa 2017. Alus liitettiin Mustanmeren laivastoon Sevastopoliin.
Palvelus ja merkitys

Admiral Makarov on osallistunut Venäjän Ukrainaan kohdistamaan hyökkäyssotaan 24. helmikuuta 2022 lähtien. Alus oli mukana esimerkiksi Odessaan suunnatussa, noin 50 risteilyohjuksella tehdyssä hyökkäyksessä 4. huhtikuuta 2022.
Alus on kahden sisaraluksensa kanssa Venäjän Mustanmeren laivaston suurinta ja uusinta pinta-alustyyppiä sen jälkeen, kun Moskva tuhoutui huhtikuussa 2022.
6. toukokuuta 2022 uutisoitiin alkujaan odessalaisella uutissivustolla osin satelliitista mitattuun tulipaloon nojautuen, että alus olisi syttynyt palamaan saatuaan osuman Ukrainan Käärmesaaren lähistöllä ukrainalaisesta R-360 Neptun -merimaaliohjuksesta. Aluksen pelastustöihin lähetettiin viestimien mukaan useita muita venäläisaluksia. Tilannetta seurattiin Flightradar24-sivuston mukaan ainakin Yhdysvaltain, Britannian ja Turkin tiedustelulentokoneilla tai -drooneilla. Kremlin tiedottaja kiisti tapahtuman toteamalla, "ettei heillä ole sellaista tietoa".
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Admiral Makarov Wikimedia Commonsissa
Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista. 
Alkuperäinen artikkeli: en:Russian frigate Admiral Makarov
Käännös suomeksi
Alister Allan

| Mitalit> Maa:   Yhdistynyt kuningaskunta.Miesten ammunta. Olympialaiset  | Mitalit> Maa:   Yhdistynyt kuningaskunta.Miesten ammunta. Olympialaiset  | Mitalit> Maa:   Yhdistynyt kuningaskunta.Miesten ammunta. Olympialaiset  | Maa:   Yhdistynyt kuningaskunta> Miesten ammunta. |
| --- | --- | --- | --- |
|  Hopeaa | Soul 1988 | 50 m pienoiskivääri, asennot |  |
|  Pronssia | Los Angeles 1984 | 50 m pienoiskivääri, asennot |  |
Alister Millar Allan (s. 28. tammikuuta 1944 Freuchie, Fife, Skotlanti) on entinen brittiläinen ampuja. Hän kilpaili viisissä kesäolympialaisissa vuosina 1968, 1976, 1984, 1988 ja 1992. Hän sai 50 metrin pienoiskiväärin asentokilpailussa pronssia Los Angelesissa 1984 ja hopeaa Soulissa 1988.
Ammaar Ghadiyali

Ammaar Ghadiyali (s. 30. toukokuuta 1997 Dar-es-Salaam) on tansanialainen uimari. Hän kilpaili vuoden 2012 kesäolympialaisissa Lontoossa ja jäi miesten 100 metrin vapaauinnissa 55. sijalle ajalla 1:01:07. Ghadiyalista tuli siihen mennessä nuorin Tansaniaa olympialaisissa edustanut urheilija.
Ghadiyali osallistui myös vuoden 2011 uinnin maailmanmestaruuskilpailuihin Shanghaissa.
Ala-Kaupparinen

| Ala-Kaupparinen |
| --- | --- |
Valtiot:  Suomi
Maakunnat:  Pohjois-Savo
Kunnat:  Rautalampi
Koordinaatit:  62°31′56″N, 26°44′33″E
Vesistöalue ja valuma-alueen tietoja
Päävesistöalue:  Kymijoen vesistö (14)
Valuma-alue:  Konneveden alue (14.71)
Laskujoki:  oja Keski-Kauppariseen 
Järvinumero:  14.711.1.048
Mittaustietoja
Pinnankorkeus:  99,8 m  
Pituus:  230 m  
Leveys:  90 m  
Rantaviiva:  0,523 km  
Pinta-ala:  1,047 ha  
Suurin syvyys:  6,8 m  
Saaria:  ei saaria 
 fiAla-Kaupparinen 
Ala-Kaupparinen  on Pohjois-Savossa Rautalammilla  Myhinkosken lähellä sijaitseva lampi.
Maantietoa

Lampi on 230 metriä pitkä, 90 metriä leveä, ja sen pinta-ala on 1,0 hehtaaria. Lammella ei ole kartan mukaan saaria. Lampi on luodattu ja siitä on julkaistu syvyyskartat. Sen rantaviivan pituus on 500 metriä.
Vesistösuhteet

Lampi sijaitsee Kymijoen vesistössä (vesistöaluetunnus 14) Rautalammin reitin valuma-alueen (14.7) Konneveden alueella (14.71), jonka Konneveden lähialueeseen (14.711) se kuuluu. Lammen vedenpinnan korkeus on 99,8 metriä mpy.
Aegukga (Etelä-Korea)

Aegukga
Aegukga (kor. 애국가, hanja 愛國歌, suom. Isänmaallinen laulu) on Korean tasavallan eli Etelä-Korean kansallislaulu. Myös Korean demokraattisen kansantasavallan kansallislaulusta käytetään samaa nimeä. Kyseessä on kuitenkin eri laulu (vrt. Achimŭn pinnara, 아침은, 빛나라). Laulun sanoittajaa ei tiedetä. Sen arvellaan syntyneen 1900-luvun alkupuolella, ja sen tekijäksi on veikattu joko poliitikko Yun Chihoa tai An Chang-hoa, itsenäisyysmiestä ja opettajaa. Alun perin Aegukgaa laulettiin vanhan skottilaisen kansanlaulun Auld Lang Syne sanoin. Japanin miehityksen aikana (1910-1945) Aegukgan laulaminen oli kielletty. Maan ulkopuolella asuvat korealaiset jatkoivat kuitenkin sen laulamista, tuoden näin ilmi uskonsa maansa tulevaan vapautukseen. Vuonna 1937 Ahn Eak-tae, kansainvälisesti tunnettu korealainen muusikko, joka asui Espanjassa, sävelsi Aegukgaan oman sävelmän. Tämä julistettiin Korean tasavallan kansallislauluksi Shanghaissa, Kiinassa, jossa maanpakolaishallitus kokoontui. Aegugkka esitettiin virallisesti Korean tasavallan itsenäistymisjuhlassa 15. elokuuta 1948. Samana vuonna sen asema virallistettiin.
Sanat

|   | koreaksi hangulilla | hanjalla | translitteraatio |
| --- | --- | --- | --- |
| 1 | 동해물과 백두산이 마르고 닳도록 하느님이 보우하사 우리나라 만세 | 東海물과 白頭山이 마르고 닳도록 하느님이 保佑하사 우리나라 萬歲 | Donghae mulgwa Baekdusani mareugo daltorok Haneunimi bouhasa urinara manse |
| 2 | 남산위에 저 소나무 철갑을 두른 듯 바람서리 불변함은 우리 기상일세  | 南山위에 저 소나무 鐵甲을 두른 듯 바람서리 不變함은 우리 氣像일세 | Namsan wie jeo sonamu cheolgabeul dureun deut Baram seori bulbyeonhameun uri gisangilse |
| 3 | 가을 하늘 공활한데 높고 구름 없이 밝은 달은 우리 가슴 일편단심일세 | 가을 하늘 空豁한데 높고 구름 없이 밝은 달은 우리 가슴 一片丹心일세 | Gaeul haneul gonghwalhande nopgo gureum eopsi Balgeun dareun uri gaseum ilpyeondansimilse |
| 4 | 이 기상과 이 맘으로 충성을 다하여 괴로우나 즐거우나 나라 사랑하세 | 이 氣像과 이 맘으로 忠誠을 다하여 괴로우나 즐거우나 나라 사랑하세 | I gisanggwa i mameuro chungseongeul dahayeo Goerouna jeulgeouna nara saranghase |
| kertosäe | 무궁화 삼천리 화려강산 대한사람 대한으로 길이 보전하세 | 無窮花 三千里 華麗江山 大韓사람 大韓으로 길이 保全하세 | Mugunghwa samcheolli hwaryeogangsan Daehansaram daehaneuro giri bojeonhase |
Aiheesta muualla

http://www.navyband.navy.mil/anthems/ANTHEMS/Korea,%20South.mp3
Albulan alue

Albulan alue
Albulan alue (saks.  Region Albula) on yksi Sveitsin 146:sta ja Graubündenin kantonin 11:stä hallinnollisesta alueesta. Se sijaitsee Albulajoen laaksossa.
Alue koostuu kuudesta kunnasta (1.1.2018 alkaen): Albula/Alvra, Bergün Filisur, Lantsch/Lenz, Schmitten, Surses ja Vaz/Obervaz. Alueen pinta-ala on 684 neliökilometriä ja asukasluku 8 147 (31.12.2016).
Alueen keskuspaikka on Tiefencastel.
Aiheesta muualla

Simonett, Jürg: Albula (Sveitsin historiallisen tietosanakirjan web-sivut) Historisches Lexikon der Schweiz (HLS).  6.6.2001. Bern:  Stiftung HLS. (saksaksi), (ranskaksi), (italiaksi)
Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta  Region Albula Wikimedia Commonsissa
Albufeira

| Albufeira |
| --- | --- |
 Praia dos Pescadores -ranta Albufeirassa
 lippu:  vaakuna
 Albufeira
 Koordinaatit: 37°05′23″N, 08°14′45″W 
Valtio:  Portugali
Alue:  Algarve
Piiri:  Faro
Perustettu:  1504
Hallinto:  
 – Pormestari:  Carlos Eduardo da Silva e Sousa
Pinta-ala:  
 – Kokonaispinta-ala:  140,6 km²
Väkiluku (2015):  40 357
 – Väestötiheys:  287 as./km²
 
 www.cm-albufeira.pt 
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Albufeira on kaupunki Portugalin eteläosassa Algarven alueella Faron piirissä. Kaupungissa on arviolta 44 164 asukasta (vuonna 2022) ja sen pinta-ala on 140,6 neliökilometriä.
Albufeira on ollut kaupunki vuodesta 1986 lähtien. Se oli aiemmin ennen matkailun kasvua pieni kalastajakylä. Albufeiran ranta on osittain kalliota ja luolia. Nimensä kaupunki on saanut arabian sanasta al-Buħayra, mikä tarkoittaa laguunia.[lähde? ]
Albufeiran pääelinkeinot ovat matkailu ja kauppa. Suurin osa matkailijoista saapuu Algarveen Faron lentoaseman kautta, jonne on 40 minuutin matka.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Albufeira Wikimedia Commonsissa
Kunnan kotisivut (portugaliksi)
Faron piirin kunnat
Albufeira
Alcoutim
Aljezur
Castro Marim
Faro
Lagoa
Lagos
Loulé
Monchique
Monte Gordo
Olhão
Portimão
São Brás de Alportel
Silves
Tavira
Vila do Bispo
Vila Real de Santo António
Akashi-kaikyōn silta

| Akashi-kaikyōn silta |
| --- | --- |
 Ilmakuva Akashi-kaikyōn sillasta.
Ajokaistoja:  6
Ylittää:  Akashinsalmi
Sijainti:  Awajin saaren ja Koben välillä, Japani
Siltatyyppi:  riippusilta
Pisin jänneväli:  1990,8 m
Pituus:  3911,1 m
Avattu liikenteelle:  5. huhtikuuta 1998
Koordinaatit:  34°36′59″N, 135°01′13″E
Lisää silta-artikkeleitaArkkitehtuurin teemasivulla
Kuva sillan huipulta.
Akashi-kaikyōn silta (jap. 明石海峡大橋, Akashi-kaikyō ōhashi, ’Akashinsalmen suursilta’) on maailman toiseksi pisin riippusilta. Se sijaitsee Japanissa Kōben kaupungin lähellä ja yhdistää Honshūn Shikokuun Awajin saaren kautta. Sillan koko pituus on 3 911,1 metriä ja sen keskijänteen pituus on 1 990,8 metriä. Sillan pylonien korkeus on 280 metriä. Silta rakennettiin vuosina 1988–1998 ja se suunniteltiin kestämään 8,5 richterin maanjäristykset ja jopa 286 km/h puhaltavat tuulet. Sillan lopullinen hinta oli 4,3 miljardia dollaria.
Ennen sillan valmistumista salmen poikki kulki lautta. Sillä kulkeminen oli kuitenkin vaarallista, sillä vilkkaalla laivareitillä saattoi tapahtua törmäyksiä. Alueen asukkaat vaativat lautan tilalle siltaa jo 1950-luvulla, mutta idea ei saanut kannatusta päättäjien keskuudessa. Vasta vuonna 1955 tapahtuneen 168 koululaisen hengen vaatineen lauttaturman jälkeen siltaa alettiin suunnitella. Tutkimuksissa huomattiin, että salmi oli oikea sillanrakentajan painajainen: vilkkaan laivaliikenteen ja myrskyjen lisäksi alueella esiintyi kovia maanjäristyksiä ja salmi oli yli 100 metrin syvyinen.
Kaksi miljoonaa työntekijää teki siltaa kymmenen vuoden aikana. Siihen käytettiin 181 000 tonnia terästä ja 1,4 miljoonaa kuutiometriä betonia.
Rakentaminen

Sillan rakentaminen alkoi vuonna 1988. Sukellusrobotit tutkivat salmen pohjan ja paikat, joille pylonit tulisivat, tasoitettiin. Rakentajille tuli heti ongelmia perustusten kanssa, sillä mitään perinteistä rakennusmenetelmää ei voitu käyttää kovan merenkäynnin ja vilkkaan liikenteen takia. Japanilaiset keksivät ratkaisun: he päättivät tehdä perustuksille muotit maalla, upottaa ne sitten paikoilleen ja täyttää betonilla. Muotit valmistettiin teräksestä. Ne olivat lieriön muotoisia, 70 metriä korkeita ja 80 metriä leveitä.
Betoni tuotiin laivoilla ja joidenkin viikkojen kuluttua muotit olivat täynnä.
Kun perustukset olivat valmiit, aloitettiin pylonien pystytys. Ne valmistettiin teräsosista, jotka oli jo tehtaalla rakennettu valmiiksi. Yhdessä pylonissa oli 90 teräsosaa, joista jokainen painoi pienen kuorma-auton verran. Koko pylonia pitivät kasassa 700 000 pulttia. Osat täytyi kiinnittää tarkasti, sillä 25 millimetrin heitto mittauksista saattaisi saada pylonit epätasapainoon ja raskas liikenne saattaisi romauttaa koko sillan. Teräsrakenteensa ansiosta pyloneista tuli kestäviä ja joustavia. Lisäksi niiden sisään asennettiin vaimentimia, jotka estävät pylonia heilumasta liikaa.
Pylonien päältä vedettiin yli metrin paksuiset vaijerit, jotka kantaisivat sillan painon. Niitä ei kuitenkaan voinut sillan koon takia valmistaa tavallisesta teräksestä, sillä se ei kestäisi. Japanilaiset kehittivät aivan uudenlaisen metalliseoksen, josta tuli maailman vahvinta.[lähde? ] Vaijeri koostuu 36 000 senttimetrin levyisestä pienemmästä vaijerista, jotka on punottu yhteen ja sitten peitetty muovilla, jotteivät ne ruostu. Lisäksi vaijereilla on oma ilmastointijärjestelmänsä.
Viimeinen vaihe ennen valmistumista oli ajoradan asentaminen. Metrin levyisistä päävaijereista vedettiin alaspäin vaijereita, jotka kannattaisivat ajorataa. Ajorata tuotiin paikalle uivilla nostureilla, ja se pultattiin kiinni vaijereihin. Ajorata täytyi suunnitella tarkasti, ettei se alkaisi heilua tuulen vaikutuksesta. Jos silta on huonosti suunniteltu, saattaa tuuli romauttaa sen, niin kuin kävi Tacoma Narrowsin ensimmäiselle sillalle Yhdysvalloissa.
Ongelmat

Sillan rakentamisen yhteydessä ongelmia aiheuttivat sen kapea ja syvä sekä vilkkaasti liikennöity rakennuspaikka. Samoin osa sillan betonista täytyi valaa vedessä. Vuonna 1995 kesken rakennustöiden tapahtui myös maanjäristys, joka vaurioitti Kōben kaupunkia. Silta pysyi ehjänä, mutta maanjäristys siirsi sillan pyloneita metrin kauemmas toisistaan. Lisäksi sillan toinen pää oli liikkunut sivusuunnassa joitakin metrejä, joten sillasta tuli hieman vino.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Akashi-kaikyōn silta Wikimedia Commonsissa
45 mm panssarintorjuntakanuuna m/1932 (19-K)

| 45 mm panssarintorjuntakanuuna m/1932 |
| --- | --- |
 M-37 45 K
Aseen tyyppi:  Panssarintorjuntatykki
Palvelushistoria
Valmistushistoria
Valmistajat:   Neuvostoliitto
Valmistusvuodet:  1932–1942
Tekniset tiedot
Paino:  313 kg
Putken pituus:  2 070 mm
Laukaustyyppi:  Panssarikranaatti, sirpalekranaatti, kartessi
Toimintasäde:  4 200 m
45 mm panssarintorjuntakanuuna m/1932 (19-K), 45-мм противотанковая пушка образца 1932 года (19-К) (Suomessa 45 K 32, tuttavallisemmin piiskatykki) oli toisessa maailmansodassa käytetty neuvostoliittolainen panssarintorjuntatykki. Suomi sai talvi- ja jatkosodan aikana satoja piiskatykkejä sotasaaliiksi ja siitä tuli suomalaisten eniten käyttämä panssarintorjuntatykki sotien aikana.
Tykin kehitys

Ensimmäisen maailmansodan jälkeen kärsivät sekä Saksa että Neuvostoliitto samankaltaisesta ongelmasta. Neuvostoliitto oli eristäytynyt ja eristetty valtio ja kaipasi uusia aseita rajojensa turvaksi. Saksan tehokkaan aseistautumisen esteenä oli Versailles’n rauhansopimus joka rajoitti uusien saksalaisaseiden kehittämistä. Pulmallisessa tilanteessa maat ryhtyivät salaiseen yhteistyöhön uusien asejärjestelmien kehittämisessä. Tällaisen yhteistyön tuloksena syntyi myös neuvostoliittolainen 45 mm panssarintorjuntatykki.
Saksalainen Rheinmetal-Borsig oli kehittänyt vuonna 1925 37 mm panssarintorjuntatykin, jonka kopiota neuvostoliittolaiset ryhtyivät valmistamaan lisenssillä antaen uutuudelle mallinimen M-30. Neuvostoliitto kehitti aseesta pian uuden version, jossa kaliiperi oli vaihdettu 45 mm:iin ja muun muassa tykin tähtäimiin oli tehty muutoksia. Ase oli kuitenkin edelleen varsin suora kopio saksalaistykistä. Neuvostoliittolaisversio sai mallinimen m/1932 kehittämisvuotensa mukaan.
Tykki koki vielä kaksi mallimuutosta, joilla pyrittiin poistamaan alkuperäisessä tykkimallissa ilmenneitä puutteita. Vuonna 1937 valmistunut versio m/1937 oli varustettu uusilla pyörillä ja akselijousituksella, mikä nopeutti tykin liikuttelua. Lisäksi tykin tulinopeutta kasvatettiin uudella puoliautomaattisella sulkulaitteella. Ase toimi puoliautomaattisena varmasti vain panssariammusta käytettäessä rekyylin ollessa riittävän voimakas, mutta tulinopeus kasvoi silti myös sirpaleammusta käytettäessä lukon ollessa nopeakäyttöisempi. Ulkoisesti puoliautomaatin erotti kauempaa pyörien pinnavanteista.
Viimeinen vuonna 1938 valmistukseen otettu kehitysversio m/1938 oli saanut edelleen uudistuksia jousitukseensa. Seuraava neuvostoliittolainen 45 mm panssarintorjuntatykki m/1942 eli 45 K/42 oli aivan uusi ase ja muistutti edeltäjiään ainoastaan ulkomuodoltaan.
Tykkiin valmistettiin kolmea kranaattimallia: varsinaisessa panssarintorjunnassa käytettävää panssarikranaattia, jalkaväkeä vastaan käytettävää sirpalekranaattia ja lähitorjuntaan tarkoitettua kartessia. Kartessia käytettäessä tykki toimi kuin suuri haulikko. Ammus koostui putkilosta, joka oli täytetty teräskuulilla, jotka levisivät haulien tavoin putkilon hajotessa ammuttaessa.
Sirpalekranaattilaukauksen paino oli 2,9 kg, josta kranaatti 2,1 kg. Panssarikranaattilaukauksen paino oli 2,4 kg, josta kranaatti 1,425 kg. Vastaavat lähtönopeudet olivat 335 m/s ja 760 m/s. Suomessa aseeseen valmistettiin panssariammus, jonka lähtönopeus oli 760 m/s ja paino 1,4 kg. Kartessiammus painoi 2,2 kg. Tykin putki voitiin suunnata sivusuunnassa 1 000 piirun eli 60 asteen alalla. Korotuskulma oli –8 – +25 astetta.