stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Sojuz (raketti)
Myynti ja laukaisut

Raketit valmistetaan Samarassa Venäjällä. Sojuz-rakettilaukaisuja myyvät venäläinen TSeEsKAbe ja venäläis-ranskalainen  Starsem-yhtiö.
Sojuz-raketteja laukaistaan sekä Baikonurin kosmodromilta Kazakstanista että Plesetskin kosmodromilta Venäjältä. Vuonna 2010 laukaisuja tehdään myös Euroopan avaruusjärjestön laukaisukeskuksesta Ranskan Guyanasta.
Harvinainen epäonnistuminen tapahtui 15. lokakuuta 2002, kun Sojuz U räjähti tuhoten kyydissään olleen Foton-M-satelliitin 29 sekuntia laukaisun alusta. Yksi ihminen kuoli ja kahdeksan ihmistä loukkaantui onnettomuudessa.
Sojuzista tuli Columbia-avaruussukkulan tuhouduttua 1. helmikuuta 2003 myös amerikkalaisten astronauttien kulkuväline kansainväliselle avaruusasemalle. Vuodesta 2011 vuoteen 2018 Sojuz on ilmeisesti ainoa kulkuneuvo ISS-avaruusasemalle.
Maaliskuussa 2010 Ranskan avaruusjärjestö, ranskalainen Arianespace-rakettiyhtiö ja Venäjän avaruusjärjestö solmivat sopimuksen, jossa Venäjä myy 14 Sojuz-kantorakettia Ranskalle noin yhden miljardin euron hintaan.
Laukaisut 1990–2010

Vuoden 2007 Le Bourget’n lentonäyttelyssä Venäjän avaruusjärjestö, Euroopan avaruusjärjestö ja Arianespace sopivat 19. kesäkuuta ensimmäisistä neljästä Kourousta tehtävästä Sojuz-laukaisusta. Ensimmäisen Sojuz ST-laukaisun piti tapahtua ennen maaliskuuta 2009, mutta Kouroun Sojuz-laukaisutornin rakentaminen oli kesken kesällä 2009. Sojuz-laukaisutorni on Sinnamarissa, 10 kilometriä pohjoiseen Ariane 5-laukaisutornista. Ensimmäiset Sojuz-laukaisut Kourousta tapahtunevat keväällä 2010.
Laukaisut 1990–2010 > 2010

| Päivä ja kellonaika | Raketin tyyppi | Sarjanumero | Laukaisupaikka | Onnistunut? | Hyötykuorma | Muuta |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 3. helmikuuta, 03:45 | Sojuz-U (11A511U) |  | Baikonurin kosmodromi | Onnistunut laukaisu | Progress M-04M (36P) | Rahtialus ISS-asemalle |
| 2. huhtikuu, 04:04 | Sojuz-FG (11A511U-FG) |  | Baikonurin kosmodromi | Onnistunut laukaisu | Sojuz TMA-18 | Miehitetty lento ISS-asemalle |
| 16. huhtikuuta, 15:00 | Sojuz-U (11A511U) |  | Plesetskin kosmodromi | Onnistunut laukaisu | Kosmos 2462 (Jantar) |  |
| 28. huhtikuuta, 17:15 | Sojuz-U (11A511U) |  | Baikonurin kosmodromi | Onnistunut laukaisu | Progress M-05M | Rahtialus ISS-asemalle |
| 15. kesäkuuta, 21:35 | Sojuz-FG (11A511U-FG) |  | Baikonurin kosmodromi | Onnistunut laukaisu | Sojuz TMA-19 | Miehitetty lento ISS-asemalle |
| 30. kesäkuuta, 15:35 | Sojuz-U (11A511U) |  | Baikonurin kosmodromi | Onnistunut laukaisu | Progress M-06M | Rahtialus ISS-asemalle |
| 10. syyskuuta, 10:22 | Sojuz-U (11A511U) |  | Baikonurin kosmodromi | Onnistunut laukaisu | Progress M-07M | Rahtialus ISS-asemalle |
| 30. syyskuuta, 17:01 | Molnija-M/2BL (8K78M) |  | Baikonurin kosmodromi | Onnistunut laukaisu | Kosmos 2469 (Oko) | Viimeinen Molnija-M-laukaisu vei ennakkovaroitussatelliitin taivaalle |
| 7. lokakuuta, 23:10:57 | Sojuz-FG (11A511U-FG) |  | Baikonurin kosmodromi | Onnistunut laukaisu | Sojuz TMA-01M | Miehitetty lento ISS-asemalle |
| 19. lokakuuta, 17:10:59 | Sojuz-2.1a/Fregat (14A14A) |  | Baikonurin kosmodromi | Onnistunut laukaisu | Globalstar-2 F1 (x6) | 6 tietoliikennesatelliittia |
Tulevat laukaisut
| 27. lokakuuta | Sojuz-U (11A511U) |  | Baikonurin kosmodromi |  | Progress M-08M | Rahtilento ISS-asemalle |
| 28. lokakuuta | Sojuz-2.1a/Fregat (14A14A) |  | Plesetskin kosmodromi |  | Meridian 3 | Tietoliikennesatelliitt |
| 9. joulukuuta | Sojuz-FG (11A511U-FG) |  | Baikonurin kosmodromi |  | Sojuz TMA-20 | Miehitetty lento ISS-asemalle |
| 25. joulukuuta | Sojuz-2.1a/Fregat (14A14A) |  | Plesetskin kosmodromi |  | GLONASS-K | Paikannussatelliitti |
Laukaisut 2011

24. elokuuta 2011 tapahtunut Sojuz-laukaisu epäonnistui. Kantoraketin kyydissä oli kansainväliselle avaruusasemalle matkaava Progress 44P -rahtialus, joka tuhoutui. Sojuz-raketit asetettiin tapauksen johdosta hetkeksi lentokieltoon. Vika oli ylimmän vaiheen polttoaineen syöttöjärjestelmässä ja venäläiset ovat pitäneet sitä satunnaisena mutta äärimmäisen harvinaisena valmistusvirheenä.  Virhe oli kuitenkin läpäissyt lukuisia testivaiheita, joten se voi olla osa laajempaa laatuongelmaa.
Aiheesta muualla

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
Lukion avaruusfysiikkaa: Sojuz-kantoraketti (http://oh8uv.korpitienkoulu.fi/avaruusfysiikka/moottorit.html#name_sojuz (Arkistoitu – Internet Archive))
R-7 (http://internetelite.ru/cosmopark/r7/r7.htm)
Starsem-yhtiö (http://www.starsem.com)
Sojuz-laukaisut, jotka Starsem on myynyt (http://www.starsem.com/soyuz/log.htm)
Sojuz U/Fregat (http://www.orbireport.com/Launchers/Soyuz_U-Fregat/)
Kantoraketit
| --- | --- |
Nykyiset::   Ariane 6  Atlas V  Athena  Delta IV  Dnepr  Electron  Falcon 9 9 B4  9 B5  Falcon Heavy  GSLV  H-IIA  Kosmos-3M  Pitkä marssi -rakettiperhe  Minotaur  Pegasus  Proton  PSLV  Rokot  Shavit  Štil  Start-1  UR-100  Space Launch System  Strela  Sojuz U  FG  2  Taurus  Tsyklon 3  Volna  Vega  Zenit 
Suunnitteilla::   Angara  BFR  GSLV III  GX  H-IIB  KSLV  New Glenn  Taurus II  Vulcan 
Entiset::   Ariane 1  2  3  4  5  Atlas SM-65 Atlas  I  II  III  Black Arrow  Delta  II  III  Diamant  Energija  Europa  Falcon 1  Falcon 9 9 v1.0  9 v1.1  9 v1.2  H-II  J-I  Juno I  Lambda  Mu (V)  Molnija M  N1  Poljot  R-7  Saturn I  IB  V  INT-21  Scout  Sparta  Thor  Thor-Agena  Thor-Burner  Thorad-Agena  Titan I  II  III  IIIB  IV  Tsiklon 2  Vanguard  Voshod  Vostok
Syysmaksaruoho

| Syysmaksaruoho |
| --- | --- |

Tieteellinen luokittelu
Domeeni::  Aitotumaiset Eucarya
Kunta::  Kasvit Plantae
Alakunta::  Putkilokasvit Tracheobionta
Kaari::  Siemenkasvit Spermatophyta
Alakaari::  Koppisiemeniset Magnoliophytina
Luokka::  Kaksisirkkaiset Magnoliopsida
Lahko::  Saxifragales
Heimo::  Maksaruohokasvit Crassulaceae
Suku::  Maksaruohot Sedum
Laji::  spectabile
Kaksiosainen nimi
 Sedum spectabile  Boreau 
Synonyymit
 Hylotelephium spectabile (Boreau) H. Ohba 
Katso myös
   Syysmaksaruoho Wikispeciesissä   Syysmaksaruoho Commonsissa 
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Syysmaksaruoho eli komeamaksaruoho (Sedum spectabile) on koristekasvina käytettävä maksaruoholaji. Se kasvaa luontaisena Koreassa ja Kiinassa, sekä viljelykarkulaisena Japanissa. Komeamaksaruohoksi kutsutaan myös muita koristekasveina käytettäviä suurikokoisia, syyskesällä kukkivia maksaruoholajikkeita, erityisesti lajiketta Sedum ’Herbstfreude’. Nämä lajikkeet ovat syntyneet syysmaksaruohon, isomaksaruohon, japaninmaksaruohon sekä Sedum erythrostictum -lajin risteymistä. Syysmaksaruohon ja isomaksaruohon risteymästä käytetään nimeä tarhaisomaksaruoho (Sedum spectabile × telephium).
Syysmaksaruoho on maksaruohoksi varsin isokokoinen ja voi kasvaa 25–60 senttimetriä korkeaksi. Sen lehdet ovat vaalean- tai harmaanvihreät ja kukinto laaja. Kukat ovat lajikkeesta riippuen valkoiset, pinkit tai liilat, ja komeamaksaruoho kukkii loppukesästä melko pitkälle syksyyn.
Puutarhassa syysmaksaruoho sopii täydessä auringossa tai puolivarjossa olevalle kasvupaikalle. Maaperävaatimuksiltaan se on yleensä joustava ja menestyy multavassa, hiekkaisessa tai savisessa maassa sekä happamuudeltaan neutraalissa, hieman happamassa tai hieman emäksisessä maaperässä.
Taun palatsi

Taun palatsi
Taun palatsi (ransk. Palais du Tau) sijaitsee Reimsissä Ranskassa. Se oli Reimsin arkkipiispan palatsi ja se oli yhdistetty Ranskan kuninkaisiin, joiden kruunajaiset pidettiin läheisessä Notre-Damen katedraalissa.
Vielä 500- ja 600-luvuilla paikalla sijaitsi roomalaisgallialainen huvila, josta tuli myöhemmin karolingipalatsi. Nykyistä nimeä on käytetty ainakin vuodesta 1131, jolloin se mainitaan ensimmäisen kerran rakennuksen suunnitelmissä. Nimi tulee siitä, että rakennus muistuttaa T-kirjainta (kreikkalaisissa aakkosissa kirjain tau). Rakennus uudelleenrakennettiin goottilaisella tyylillä 1498–1509 ja Jules Hardouin-Mansart ja Robert de Cotte muokkasivat sen nykyiseen barokkiasuunsa vuosien 1671 ja 1710 välisenä aikana. Palatsin vanhin osa on sen kappeli, joka on vuodelta 1207. Rakennus vaurioitui tulipalossa 19. syyskuuta 1914 ja korjattiin vasta toisen maailmansodan jälkeen.
Palatsi toimi Ranskan kuninkaiden asuntona ennen heidän kruunajaistaan. Kuningas puettiin palatsissa ennen siirtymistään varsinaiseen kruunajaistapahtumaan Notre-Damen katedraaliin. Myös juhla-ateria pidettiin myöhemmin palatsissa. Ensimmäinen rekisteröity kruunajaisateria pidettiin vuonna 990 ja tuorein vuonna 1825.
Palatsissa on toiminut Musée de l'Œuvre -museo vuodesta 1972. Siellä esitetään katedraalin patsaita ja gobeliinejä, pyhäinjäännöslippaita ja muita esineitä, jotka liittyvät kruunajaisiin.
Taun palatsi on UNESCOn maailmanperintökohdessa yhdessä Reimsin Notre-Damen ja entisen Saint-Remin basilikan kanssa. Paikalla käy noin 100 000 vierailijaa vuosittain.
Taumatawhakatangihangakoauauotamateapokaiwhenuakitanatahu

Taumatawhakatangihangakoauauotamateapokaiwhenuakitanatahu eli Taumatawhakatangihangakoauauotamateaturipukakapikimaungahoronukupokaiwhenuakitanatahu on Uudessa-Seelannissa, lähellä Poranghauta sijaitseva 305 metrin korkuinen kukkula. Paikallisten asukkaiden puhekielessä mäen nimi on usein vain Taumata.
Opastekyltti kukkulan juurella.
Nimen pisimmässä versiossa on 85 kirjainta, ja se on yksi maailman pisimmistä paikannimistä. Nimi on maorin kieltä ja tarkoittaa suomeksi suunnilleen: "Mäen laki, jolla Tamatea, suuripolvinen mies, vuorilla kiipeilijä, maantuhoaja, ympäriinsä matkusteleva, soitti huilua rakastetulleen".
Nimi viittaa paikallisessa tarustossa kylän historiaan liitettyyn hahmoon.
Uusiseelantilainen muusikko Peter Cape on nimennyt mäestä tekemänsä laulun keskipitkän nimiversion mukaisesti: Taumatawhakatangihangakoauauotamateapokaiwhenuakitanatahu.
Sébastien Chabal

Sébastien Chabal vuonna 2015
Sébastien Chabal (s. 8. joulukuuta 1977 Valence, Ranska) on ranskalainen rugbynpelaaja, joka pelaa kotimaansa pääsarjassa Lyon OU:n joukkueessa, sekä Ranskan maajoukkueessa. Chabalin pelipaikka on lukko (lock).
Pitkistä hiuksistaan ja parrastaan sekä kovista taklauksistaan tunnettu Chabal on lempinimeltään "l'Homme des Cavernes" ("luolamies"). Hän on yksi Ranskan suosituimmista urheilijoista, ja maan toimittajat ovatkin kehittäneet termin "Chabalmania". Lisäksi Chabalia pidetään maailman parhaiten tienaavana rugbynpelaajana, arviolta miljoonan euron vuosipalkallaan.
Ura

Chabal edusti Ranskaa vuoden 2007 Rugbyn maailmanmestaruuskilpailuissa, joissa maa sijoittui neljänneksi hävittyään turnauksen välierissä Englannille. Häntä ei yllättäen valittu mukaan vuoden 2011 turnaukseen, jossa Ranska eteni finaaliin asti, häviten lopulta isäntämaa Uudelle-Seelannille.
Seurajoukkuetasolla Chabal on edustanut Lyon OU:ta vuodesta 2012 saakka. Vuosina 2004-2009 Chabal pelasi Englannin Rugbyvalioliigan Sale Sharksissa, voittaen mestaruuden kaudella 2005-2006.
Sébastien Chardonnet

| Sébastien Chardonnet |
| --- | --- |
 Seb Chardonnet 2013 Surkeen erikoiskokeella
Henkilötiedot
Syntynyt: 17. lokakuuta 1988 
Kansalaisuus:   Ranska
WRC-ura
Aktiivivuodet:  2012–
Nykyinen talli:  Sébastien Chardonnet
Kilpailuja:  22
Maailmanmestaruuksia:  0
Voittoja:  0
Palkintosijoja:  0
Erikoiskoevoittoja:  0
MM-pisteitä:  1
Ensimmäinen kilpailu:  Monte Carlo -ralli 2012
Sijoitus kaudella 2012:  29. (1 p.)
Sébastien Chardonnet (s. 17. lokakuuta 1988) on ranskalainen ralliautoilija. Hän aloitti uransa kartingissa 11-vuotiaana. Hän kilpaili myös Formula Renault-sarjoissa ennen kuin hän vaihtoi ralliin vuonna 2009. Chardonnet ajoi ensimmäisen kilpailunsa rallin MM-sarjassa vuonna 2012 Monacon rallissa Renault Cliolla. Portugalin rallista eteenpäin hän kilpaili Citroenilla. Chardonnet saavutti ensimmäiset WRC-pisteensä Ranskan rallissa sijoittumalla kymmenenneksi.
Aiheesta muualla

Chardonnet at eWRC-results.com
World Rally Archive
Suomi soi

| Suomi soi |
| --- | --- |
Tyyli:  musiikkiviihde
Kestoaika:  64 minuuttia
Pääosissa:  Heikki Paasonen
Alkuperämaa:  Suomi
Alkuperäiskieli:  suomi
Verkko:  Nelonen
Esitetty:  5. toukokuuta 2023 – 9. kesäkuuta 2023
Tuotantokausia:  1
Jaksoja:  6
Aiheesta muualla
Virallinen sivusto
Suomi soi on toukokuussa 2023 Nelosella alkanut suomalainen musiikkiviihdeohjelma, jossa sovitetaan kansainvälisiä hittejä suomenkielisiksi versioiksi. Ohjelmassa kappaleita versioivat Pate Mustajärvi, Jonna Tervomaa, Olavi Uusivirta, Mira Luoti ja Samuli Putro.
Ohjelman juontaa Heikki Paasonen, joka on ollut myös kehittämässä ohjelmaformaattia.
Tekijänoikeus- ja lupasyistä ohjelmassa esitettyjä lauluja ei tulla julkaisemaan suoratoistopalveluissa tai kokoelmalevyllä, sillä osan kohdalla luvat saatiin vain laulujen TV-esityksiin. Ohjelma on muutenkin kohdannut vaikeuksia saada lupia esitettävien laulujen käännöscovereihin. Esimerkiksi Mira Luodin esittämä tulkinta Abban ”Dancing Queen” -kappaleesta oli vähällä jäädä esittämättä, sillä kappaleen alkuperäisiä tekijöitä ja oikeuksien haltijaa ei aluksi tavoitettu esityslupien saamiseksi ennen kuin Luoti sai apua Mamma Mia! -musikaaliin laulut suomentaneelta Paula Vesalalta.
Jaksot

| Jakso | Jakson nimi | Ensiesitys Nelosella | Kappaleet | Katsojaluvut1 |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| 1 | Nuoruus | 5. toukokuuta 2023 |  ”Hey Brother” / Olavi Uusivirta  ”Dancing Queen” / Mira Luoti  … | 370 000 |
| 2 | Suomi soi ja megahitit! | 12. toukokuuta 2023 |  | 222 000 |
| 3 | On tanssien aika! | 19. toukokuuta 2023 |  | 169 000 |
| 4 | Suomi soi kulkee artistiensa elämien käännekohdissa | 26. toukokuuta 2023 |  | 152 000 |
| 5 | Suomi soi sukeltaa rakkauden syvään päätyyn | 2. kesäkuuta 2023 |  | 106 000 |
| 6 | Suomi soi unelmien maailmassa | 9. kesäkuuta 2023 |  | 87 000 |
1 Keskikatsojamäärä esityspäivänä
Sylvestre Amoussou

| Sylvestre Amoussou> Henkilötiedot |
| --- | --- |
Syntynyt: 31. joulukuuta 1964 (ikä 59) Benin
Ammatti:  näyttelijä ja elokuvaohjaaja
Ohjaaja
Tunnetuimmat ohjaukset:  Africa Paradis (2006)
Aiheesta muualla
IMDb 
Allmovie
Sylvestre Amoussou (s. 31. joulukuuta 1964 Benin) on beniniläinen näyttelijä ja elokuvaohjaaja, joka tunnetaan parhaiten elokuvastaan Africa Paradis (2006).
Elämä

Amoussou syntyi  vuonna 1964 Beninissä. Asuttuaan Ranskassa kaksikymmentä vuotta hän koki, että mielenkiintoisia rooleja ei tarjottu mustille näyttelijöille Ranskassa. Hän päätti tehdä omia elokuviaan.
Africa Paradisissa maahanmuuttopolitiikka kääntyy päälaelleen. Euroopan ja Afrikan taloudelliset omaisuudet vaihtuvat päinvastaisiksi ja maahanmuuttajat kamppailevat päästäkseen Afrikkaan Euroopasta.
Amoussoun kolonialismin vastainen elokuva The African Storm (2017) sai innostuneen vastaanoton yleisöiltä Ouagadougoun Panafrican elokuva- ja televisiofestivaaleilla ja se sai festivaalin Golden Stallion of Yennega -palkinnon.
Filmografia

Les Scorpionnes, lyhytelokuva, 1997
Achille, kolmen episodin sarja, 1999
L’Argent Sale, 2003
Africa Paradis, 2006
Un pas en avant - Les dessous de la corruption [Askel eteenpäin - korruption pohja], 2011
L'Orage africain: Un continent sous influence [Afrikan myrsky], 2017
Aiheesta muualla

Africa Paradis traileri (ranskaksi)
L'Orage africain: Un continent sous influence traileri (ranskaksi)
Sylvestre Amoussou Internet Movie Databasessa. (englanniksi)
Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista. 
Alkuperäinen artikkeli: en:Sylvestre Amoussou
Käännös suomeksi
Susan Raye

Susan Raye
| --- | --- |
Syntynyt:  8. lokakuuta 1944 Eugene 
| --- | --- |
Levymerkki:  Capitol Records 
Lajityyppi:  Country 
muokkaa - muokkaa wikitekstiä - muokkaa Wikidataa
Susan Raye (s. 8. lokakuuta 1944 Eugene, Oregon) on yhdysvaltalainen countrylaulaja.
Raye tuli tunnetuksi yhteistyöstään Buck Owensin kanssa. Hän aloitti pian myös soolouransa ja sai suurimman hittinsä laululla ”(I’ve Got a) Happy Heart”, joka nousi Yhdysvaltain countrylistan kolmannelle sijalle. Yhteistyö Owensin kanssa päättyi Don Richin kuolemaan vuonna 1974, mutta Raye jatkoi soolouraansa United Artists Recordsilla. Hän lopetti tähänastisen levytysuransa 1980-luvulla.
Raye meni vuonna 1972 naimisiin Owensin rumpali Jerry Wigginsin kanssa. Avioliitosta syntyi kuusi lasta. Hän opiskeli 1980-luvulla psykologiaa ja on vannoutunut kristitty. Hän teki vielä 6. elokuuta 2003 harvinaislaatuisen julkisen esiintymisen Los Angelesin kansainvälisen lentoaseman 75-vuotisjuhlassa. Kunniavieras tulkitsi tilaisuudessa aiemman hittisinglensä ”Los Angeles International Airportin”.
Diskografia > Albumit

We're Gonna Get Together (1970)
One Night Stand (1970)
The Great White Horse (1970)
Willy Jones (1971)
Pitty Pitty Patter (1971)
(I've Got a) Happy Heart (1971)
Merry Christmas from Buck Owens and Susan Raye (1971)
My Heart Has a Mind of its Own (1972)
The Best of Buck Owens and Susan Raye (1972)
Wheel of Fortune (1972)
Love Sure Feels Good in My Heart (1973)
Cheating Game (1973)
The Good Old Days (1973)
Plastic Trains, Paper Planes (1973)
The Best of Susan Raye (1974)
Hymns by Susan Raye (1974)
Singing Susan Raye (1974)
Whatcha Gonna Do With a Dog Like That (1975)
Honey Toast and Sunshine (1976)
Susan Raye (1977)
There and Back (1985)
Then and Now (1986)
Diskografia > Singlet

"The Great White Horse" (1970, US Country: #8)
"Togetherness" (1970, US Country: #12)
"We're Gonna Get Together" (1970, US Country: #13)
"Put a Little Love in Your Heart" (1970, US Country: #30)
"One Night Stand" (1970, US Country: #35)
"L. A. International Airport" (1971, US Country: #9, US Pop: #54)
"Willy Jones" (1971, US Country: #10)
"Pitty, Pitty, Patter" (1971, US Country: #6)
"I've Got a Happy Heart" (1972, US Country: #3)
"My Heart Has a Mind Of Its Own" (1972, US Country: #10)
"Wheel of Fortune" (1972, US Country: #16)
"Lookin' Back to See" (1972, US Country: #13)
"A Song to Sing" (1972, US Country: #44)
"Cheating Game" (1973, US Country: #18)
"Love Sure Feels Good in My Heart" (1973, US Country: #17)
"Plastic Trains, Paper Planes" (1973, US Country: #23)
"The Good Old Days (Are Here Again)" (1973, US Country: #35)
"Stop The World (And Let Me Off)" (1974, US Country: #18)
"When You Get Back from Nashville" (1974, US Country: #57)
"You Can Sure See It From Here" (1974, US Country: #49)
"Whatcha Gonna Do With a Dog Like That" (1975, US Country: #9)
"Love Is Strange" (1975, US Country: #20)
"Ghost Story" (1975, US Country: #58)
"Ozark Mountain Lullaby" (1976, US Country: #87)
"Mr. Heartache" (1977, US Country: #64)
"Saturday Night to Sunday Quiet" (1977, US Country: #53)
"It Didn't Have To Be A Diamond" (1977, US Country: #51)
"Put Another Notch In Your Belt" (1984, US Country: #76)
"I Just Can't Take the Leaving Anymore" (1986, US Country: #68)
Syyrinki

Syyrinki
Syyrinki eli ompelurengas on vaatturien käyttämä ompelun apuväline, joka pujotetaan oikean käden keskisormeen. Ompelijat käyttävät sormustinta eli fingerporia.
Molemmat apuvälineet on valmistettu metallista. Vaatturien käyttämän syyringin yläpää on avoin, ja sen reunoille on valmistettu pieniä painaumia, joihin neulan tyvi uppoaa ommeltaessa. Sormustimessa pääty on ompinainen ja siihen on tehty painautumia neulaa varten. Perinteisesti sormustimen sivut ovat sileät, mutta markkinoilla on myös sormustimia, joissa on painautumia sekä päässä että sivuissa.
Vaatturi painaa neulaa ompelurenkaan sivulla, kun taas ompelija painaa neulaa sormustimen kärjellä. Molempia apulaitteita valmistetaan eri kokoisina. Tyypillisiä kokoja ovat 14, 15, 16 ja 17.
Takehide Nakatani

| Mitalit | Mitalit | Mitalit |  |
| --- | --- | --- | --- |
|  Eric Hänni, Takehide Nakatani ja Oleg Stepanov Tokion olympialaisten 1964 palkintokorokkeella. |  Eric Hänni, Takehide Nakatani ja Oleg Stepanov Tokion olympialaisten 1964 palkintokorokkeella. |  Eric Hänni, Takehide Nakatani ja Oleg Stepanov Tokion olympialaisten 1964 palkintokorokkeella. |  |
Maa:   Japani
Miesten judo
|  Olympialaiset  |  Olympialaiset  |  Olympialaiset  |  |
|  Kultaa | Tokio 1964 | -68 kg |  |
| MM-kilpailut  | MM-kilpailut  | MM-kilpailut  |  |
|  Pronssia | Salt Lake City 1967 | -70 kg |  |
Takehide Nakatani (jap. 中谷 雄英, Nakatani Takehide, s. 9. heinäkuuta 1941 Hiroshima) on japanilainen entinen judoka ja maailman ensimmäinen judon kevyen sarjan olympiavoittaja.
Nakatani voitti olympiakultaa kevyessä painoluokassa (-68 kg) Tokiossa 1964 voittaen finaalissa sveitsiläisen Eric Hännin. Japanin-mestaruuden hän voitti vuonna 1966. Hän myös voitti pronssia judon maailmanmestaruuskilpailuissa Salt Lake Cityssä vuonna 1967.
Syysmaisema Pielisjärveltä

| Syysmaisema Pielisjärveltä |
| --- | --- |

Nimi:  Syysmaisema Pielisjärveltä
Tekijä:  Eero Järnefelt
Valmistumisvuosi:  1899
Taiteenlaji:  Maisemamaalaus
Teostyyppi:  Maalaus
Materiaali:  Öljyväri ja kangas (maalauspohja)
Korkeus:  61  cm
Leveys:  198  cm
Kokoelma:  Kansallisgalleria
Sijainti:  Ateneum, Suomi
Syysmaisema Pielisjärveltä on suomalaisen taiteilijan Eero Järnefeltin öljyvärimaalaus kankaalle vuodelta 1899. Kooltaan  tämä yhdeksi suomalaisuuden ikoneiksi noussut maalaus on 61 cm × 198 cm ja se kuuluu Ateneumin taidemuseon kokoelmiin. Maalaus esittää Pohjois-Karjalassa silloisessa Pielisjärven kunnassa (nykyisin Lieksa) sijaitsevaa Pielinen-nimistä järveä kuvattuna Mäkrä-nimiseltä vaaralta.
Ennen tätä panoraamamaalausta Eero Järnefelt teki myös muita maalauksia Kolista. Hän oli käynyt siellä kaksi kertaa: vuonna 1892 ja vuonna 1895. Noilla käynneillään Järnefelt teki Kolilla luonnoksia ja otti valokuvia. Näiden luonnosten ja valokuvien pohjalta taiteilija teki vuonna 1899 tämän panoraamamaalauksen, josta tuli yksi Suomen taiteen kultakauden avainteoksista. Ajankohtaan liittyi Suomen kokema venäläistämispolitiikka ja suomalaisten vastareaktiot niihin. Kolin maisemiin yhdistettiin tästä lähtien voimakkaasti isänmaallisuus.
Syysmaisema Pielisjärveltä ei vastaa täydellisesti todellista näkymää kaikilta yksityiskohdiltaan. Tärkeä tunnelmanluoja työssä on taivas sen veteen heijastuvine pilvineen. Ilma kirkastuu kohteessa järveltä päin ja sadepilvet väistyvät kallioisen syksyisen vaaran yltä. Taivas on tärkeä tekijä monessa muussakin Järnefeltin maalauksessa.
Aiheesta muualla

Suomen Kansallisgalleria: Kokoelmat: Syysmaisema Pielisjärveltä. (Arkistoitu – Internet Archive)
Svea torn

Svea Torn.
Svea torn on 17-kerroksinen ja 50 metriä korkea asuintalo Tukholman Ladugårdsgärdetin kaupunginosassa. Se sijaitsee 1990-luvun alussa rakennetun Starrbäcksängenin asuinalueen reunalla, entisten Svean tykistörykmentin kasarmien vieressä. Rakennuksen on suunnitellut arkkitehtitoimisto ÅWL Arkitekter ja se rakennettiin 2006–2007. Ensimmäiset asukkaat muuttivat taloon joulukuussa 2007. Sylinterinmuotoisessa kerrostalossa on 70 asumisoikeusasuntoa. Muita vastaavia korkeita asuinrakennuksia Tukholmassa on muun muassa 24-kerroksinen ja 86-metrinen Söder Torn.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Svea torn Wikimedia Commonsissa