stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Uusiutuva energia Suomessa
Energialähteittäin > Puu

Puun polton osuus oli miltei vakio noin 20 % energiankulutuksesta vuosina 2000-2006. Puupoltto on 82-86 % Suomen uusiutuvasta kokonaisenergiasta riippuen vesivoiman määrästä.  Vuonna 2006 puunkäytöstä oli 48 % metsäteollisuuden jäteliemiä, 35 % teollisuuden puunkäyttöä ja 17 % puun pienpolttoa. Paperiteollisuudessa jätteenä syntyvän mustalipeän poltolla soodakattilassa voidaan tuottaa selluprosessin ja merkittävä osa paperinvalmistuksen tarvitsemasta lämmöstä. EU ja IPCC luokittelevat turpeen fossiiliseksi polttoaineeksi.
Puun käyttö kokonaisenergiasta oli 15 % v. 1990 ja 20,7 % v. 2006, josta 17,4 % teollisuudessa ja 3,3 % pienpoltossa. Vuonna 2006 puunkäyttö sisälsi jäteliemen 53TWh, teollisuuden puutähteet 29 TWh ja puun pienpolton  13 TWh.  Puun pienpoltto oli lähes vakio 1997-2006. Vuosina 1990-1998 jäteliemen energiakäyttö kasvoi 13 TWh ja v. 1998-2006 se oli melko vakio. Teollisuuden puutähteiden käyttö kasvoi kahtena hyppäyksenä vuosina 1994 ja 1999. Suomen energiakeskustelussa vuonna 2008 teollisuus on valittanut puupulaa ja valtion energiapolitiikka on perustunut puun energiakäytön lisäämiseen. Puupula ei kuitenkaan ole toteutunut vuoteen 2013 mennessä, jos tilannetta katsotaan tilastojen valossa.
Kolmannes pienhiukkaskuolemista Suomessa johtuu puun poltosta saunoissa ja takoissa. Pienhiukkaset aiheuttavat 50 - 80 % ympäristön terveysriskeistä ja tappavat joka vuosi 2 000 suomalaista ja 400 000 eurooppalaista. Pääkaupunkiseudulla puun pienpoltto tuottaa 40 % pienhiukkasista joulu-helmikuussa ja 20 % syys-lokakuussa, pientaloalueilla enemmän (2008). 2000-luvun aikana puun pienpoltto on lisääntynyt lähes 50 prosentilla.
Energialähteittäin > Tuulivoima

Vuonna 2021 sähköä tuotettiin tuulivoimalla 8,1 TWh, mikä on vajaa 10 prosenttia Suomen sähkönkulutuksesta. Vuoden 2022 lopussa tuulivoimakapasiteettia oli noin 5000 megawattia. Fingrid arvioi kapasiteetin olevan kolmen vuoden kuluttua lähes 10 000 megawattia, ja 2030-luvulla jopa yli 20 000 megawattia.
Energialähteittäin > Biopolttoaine

Biopolttoaineita Suomessa tuottavat Neste, St1, UPM ja Gasum.
Energialähteittäin > Aurinkovoima

Vuonna 2023 aurinkosähkökapasiteettia oli Suomessa noin 600 megawattia, josta noin 75-80 prosenttia pientalojen ja taloyhtiöiden katoilla. Tämä osuus on kuitenkin laskemassa, ja vastaavasti suuren mittakaavan teollisten hankkeiden osuus nousemassa. Fingridin arvion mukaan aurinkosähkön tuotantokapasiteetti yli kymmenenkertaistuu nykyisestä vuoteen 2030 mennessä noin 7000 megawattiin. Pullonkaulaksi saattaa nousta kantaverkon kapasiteetin riittävyys erityisesti Itä-Suomessa.
Aiheesta muualla

Suomi on luultua parempi paikka aurinkoenergialle (Arkistoitu – Internet Archive). Yle Helsinki 1.5.2011.
Luonnonvarakeskus (Luke) ja VTT: ForestEnergy2020 -tutkimus- ja kehittämisohjelma
Findikaattori - uusiutuvien energialähteiden käyttö 1970-
Uusiutuva energia ja kestävä kehitys
| --- | --- |
Aurinkovoima::  aurinkokenno | aurinkolämmitys | aurinkokeräin |  keskittävä aurinkovoima  | aurinkojäähdytys
Tuulivoima::  merituulivoima | luettelo merituulivoimasta | tuulipuisto | tuulimylly
Vesivoima::  aaltoenergia | vuorovesienergia | vuorovesimylly
Maa, vesi ja ilma::  geoterminen energia | maalämpö | ilmalämpöpumppu | ilma-vesilämpöpumppu | ilmavirtavoimala
Biologinen::  biomassa | energiakasvit | puupolttoaine | pelletti | biopolttoaine | bioetanoli | E85 | biodiesel | biokaasu
Kemiallinen::  polttokenno | vetytalous | metanolitalous 
Muuta:  energiansäästö | energiatehokkuus | fuusioreaktori | vihreä sähkö | hajautettu energiantuotanto | sähköntuotanto | lämmöntuotanto | kaukolämpö | energiankulutus| valaistus | tuontisähkö | säätövoima | lämmön varastointi | sähkön varastointi | kuljetus | sähköauto | hybridiauto | joukkoliikenne | kimppakyyti
Imatrankoski kuohuu
Imatrankoski vapaana
Suomalainen tuulivoimala
 toisen huipulta katsottuna
Vesa Laaksonen

Vesa Erkki Laaksonen (17. syyskuuta 1947 Helsinki – 18. tammikuuta 2013 Kirkkonummi) oli suomalainen toimittaja. Laaksonen oli koulutukseltaan yhteiskuntatieteiden maisteri.
Hän aloitti toimittajan uransa vuonna 1967 Yleisradion Nuorten Radiossa. Vuoden 1971 alusta alkaen hän toimitti viiden vuoden ajan ohjelmia näkövammaisille. Vuonna 1975 hän oli mukana käynnistämässä Yleisradion ensimmäisen paikallisradion (nykyisin maakuntaradion) Ylen aikaisen toimintaa. Laaksonen työskenteli Ylen aikuisopetustoimituksessa, tv-uutistoimituksessa ja Kotimaan katsauksessa sekä teki useita tv-dokumentteja eri aiheista.
Laaksonen oli työryhmässä, jonka tehtävänä oli pohtia kansalaisjournalismin toteuttamista Yleisradiossa. Tämän työryhmän työn perusteella käynnistyi Kansalaisradio ja Laaksonen toimi useita vuosia sen tuottajana. Vuodesta 1995 lähtien hän toimi Ylen Turun Radiossa maakuntaradion päällikkönä. Hän oli jäsenenä työryhmässä, joka toteutti alueellisen tv-uutiskokeilun aloittamisen.
Hän toimi radio- ja tv-työn opettajana Laajasalon opistossa. Tämän lisäksi hän on veti Yleisradiossa kymmeniä ohjelmantekoon valmistavia kursseja. Laaksonen oli toimittajana erikoistunut lääketieteeseen ja toimi Lääketieteen toimittajien yhdistyksen hallituksen jäsenenä ja puheenjohtajana. Hän oli myös Suomen Tiedetoimittajien Liiton jäsen. Turussa hän toimi Varsinais-Suomen alueellista kehittämistä pohtivan toimikunnan jäsenenä.
Laaksonen oli kahdeksan vuotta Kirkon Tiedotuskeskuksen toimikunnan jäsen. Laaksonen oli monta vuotta Kirkon tiedonvälityspalkintotoimikunnan jäsen ja puheenjohtaja. Laaksonen toimi myös Raision seurakunnan tiedotustoimikunnan jäsenenä.
Vekseli (rautatievaihde)

Kuormausraiteena toiminut vekseli oli toisinaan varustettu puusta tai sementistä rakennetulla kuormauslaiturilla, joka helpotti vaunujen lastausta, sekä purkua.
Vekseli oli suomalaisilla rautateillä käytössä ollut ohitse kulkevalta radalta sivuraiteelle erkaneva pienimuotoinen rautatieliikennepaikka, joka oli yleensä perustettu paikallisen tavaran kuormausta ja purkua varten. 1800- ja 1900-lukujen vaihteessa käytössä ollut ruotsalaisperäisestä sanasta väännetty vekseli vastaa osittain pientä nykypäivän kuormaus- tai teollisuusraidetta.
Vekseli-nimitystä käytettiin samalla ajanjaksolla myös radalta sivuraiteelle erkanevasta ns. vaihtopaikasta tai kiskojen vaihdosta, sekä sitä ohjaavasta laitteesta, jota nykykielessä kutsutaan vaihteeksi (kts. "Sanan muu käyttö rautatiesanastossa").
Vekselit kuormausraiteena

Kuormaukseen käytettyjä vekseleitä perustettiin helpottamaan paikallisen maanviljelijoiden, kauppojen, sekä teollisuuden kuljetustarpeita sellaisissa paikoissa, joissa ratapihojen ja varsinaisten asemien rakentaminen katsottiin kannattamattomaksi. Pienimmillään tämän kaltainen vekseli käsitti ohitsekulkevalta rataosalta erkanevan vaihteen lisäksi lyhyen sivuraiteen, jonne tuodut junanvaunut lastattiin maasta käsin tai vyöryttämällä ns. kaljuja eli tukipuita pitkin. Vekselissä saattoi olla myös ajosilta tai kuormauslaituri. Vekselille erottuva vaihde oli lähes poikkeuksetta ns. yksinkertainen vaihde, johon pääsi ainoastaan kuljettaessa vastavaihteeseen.
Valtion leveäraiteisten ratojen lisäksi vekselityylisiä kuormausraiteita käytettiin myös Suomen lukuisilla kapearaiteisilla radoilla, joskin niistä käytettiin ennemminkin nimeä pisto tai useissa tapauksissa sivuraiteen tarkoitusta noudattavaa nimeä, esimerkiksi halkopino tai halkoraide. Suurin osa kapearaiteisilla radoilla pistoiksi nimitetyistä sivuraiteista oli kuitenkin esimerkiksi turve- ja metsäradoilla käytössä olleita pitkiä tukkienkuljetusratoja, eivätkä varsinaisia kuormausraiteita.
Kuormausraiteeksi perustettuja vekseleitä Suomessa > Albergin vekseli

Albergin vekseli oli vuonna 1886 Haapamäki–Seinäjoki-radalle perustettu rautatievaihde, joka sijaitsi Ähtärin nykyisen keskustaajaman kohdalla. Liikennemäärän kasvaessa se muutettiin varsinaiseksi rautatieasemaksi vuonna 1896, jonka nimeksi tuli tuolloin Ostola.
Kuormausraiteeksi perustettuja vekseleitä Suomessa > Kuoraksen vekseli

Kuoraksen vekseli oli lastauspaikka vuonna 1882 valmistuneen alkuperäisen Tampere–Seinäjoki-radan varrella, joka kulki silloin reittiä Tampere–Haapamäki–Seinäjoki.
Vekselin toiminnassa oli kuitenkin omat käytännön ongelmansa. Esimerkiksi vuonna 1890 sinne piti käydä tilaamassa vaunut 8 kilometrin päästä Sydänmaalta, jossa oli siihen aikaan lähin asema. Rahtikirjojen teettämistä varten oli sama matka tehtävä uudelleen. Näin ollen yksittäisen kuljetuksen asiainhoitoa varten tuli matkaa yli 30 km, joka siihen aikaan toimitettiin yleensä hevoskyydillä.
Ajan myötä Kuoraksen vekselistä tulikin pysähdyspaikka ja sen nimi muutettiin Kouraksi (lyh. Koa). Liikenne kasvoi ja pysyi vilkkaana vuoteen 1971 asti, jolloin Tampere–Parkano–Seinäjoki-oikorata valmistui.
Kuormausraiteeksi perustettuja vekseleitä Suomessa > Muita vekseleitä

Karttulan vekseli
Kymen ruukin vekseli
Kyrkstadin vekseli Lohjalla
Kämärän vekseli
Lielahden vekseli
Muijalan vekseli Hangon radan varrella
Someron vekseli Luumäen Somerharjulla
Storån (nyk. Isojoki) vekseli
Vekseli-sana suomenkielisessä rautatiesanastossa > Sanan alkuperä

Vekseli-nimitys juontuu ruotsin sanasta växel (aik. vexel), jolla tarkoitettiin rautatievaihdetta. Vekseli-sana oli käytössä 1800-luvun lopussa ja 1900-luvun alussa ja se esiintyy useissa sen ajan suomalaisissa dokumenteissa, kuten rautatietilastoissa ja rahtikirjoissa.
Vekseli-nimitys oli yleisimmin käytössä valtion leveäraiteisilta radoilta haarautuvilla kuormausraiteilla, mutta sen lisäksi ainakin Suomen suurimpien kapearaiteisten rautateiden pisto- ja kuormausraiteista käytettiin vekseli-nimitystä .
Vekseliä on kutsuttu myös nimillä rautatievaihde, sekä virallisissakin yhteyksissä arkisesti vain lastauspaikka.
Vekseli-sana suomenkielisessä rautatiesanastossa > Sanan käyttö ammattinimikkeissä

Linjavaihteissa sekä ratapihoilla käytettyjä vekseleitä operoimaan ja vartioimaan muodostui aivan oma ammattikuntansa. Valtionrautatiet luettelee henkilökuntaansa kuuluneen joulukuun 31. päivänä vuonna 1897 muun muassa seuraavat: Vekselimiehien esimiehiä: 14, Vekselimiehiä: 295, sekä Vekseli- ja pumppumiehiä: 28.
Vekseli-sana suomenkielisessä rautatiesanastossa > Sanan muu käyttö rautatiesanastossa

Kuormausraiteen lisäksi vekseli-sanalla tarkoitettiin myös radalta erkanevaa vaihdetta ns. vaihtopaikkaa . Tällaisissa tapauksissa esim. joissain ruotsi-suomi-sanakirjoissa vekselistä käytettiin myös käännöstä kiskonvaihto.
Helsingin raitioteillä olleita vaihteita kutsuivat vekseli-nimellä esimerkiksi 1930-luvun kadettioppilaat. Oppilaskunnan keskuudessa oli jopa säädetty erityinen vekseliohjesääntö, jonka kohta 1.B.4. kuvaa sitä sanoilla: rautavekseli, raitioteillä käytettävä, käsin väännettävä. Ohjesäännön tärkein sovellutus oli ns. nilkkaheitto, jota käytettiin nykyisen Munkkiniemen Puistotien alkupäässä sijainneen ison päätesilmukan vaihteessa. Vekseli oli varustettu käsivivulla jota oli käännettävä mennen tullen.
Vekseli-sana kulki siirtolaisten mukana myös ulkomaille asti. Konni Zilliacuksen kirjoittaman Suomesta tulleista Amerikan siirtolaisista kertovan kirjan yli sata vuotta vanhassa suomennoksessa on käytetty vekseli sanaa normaalista linjavaihteesta paikassa, jossa paikallisen Chicago Burlington & Quincy Railroad -yhtiön rata yhtyi kolmeen muuhun rataan ennen saapumistaan Chicagon rautatieasemalle. Veturinkuljettajana toimineen Iisakki Peltosen tarinan rautatien työlakon ajoilta on suomentanut Juhani Aho..
Vekseleiden loppuajat

Maantiekuljetusten lisääntyessä yksinomaan kuormaukseen käytettyjen vekseleiden käyttö väheni pienemmillä paikoilla, joista monet ajan mittaan lakkautettiin kannattamattomina. Vekselit joissa rahtimäärät kasvoivat muunnettiin varsinaiseksi pysähdyspaikaksi, joista osa vielä liikenteen kasvaessa oikeaksi asemaksikin. Toiset vekseleistä säilyi alkuperäisessä kuormauskäytössä pitkäänkin, mutta nimi muuntui nykyaikaisemmaksi kuten kuormauslaituriksi.
Vekseli-nimitystä käytetyistä toisille rataosille johtaneista vaihteista luonnollisesti monet ovat edelleen käytössä, joskin nykyään niitä kutsutaan mm. nimillä vaihde tai linjavaihde. Niistä tunnetuimpia ja käytetyimpiä on Riihimäen rautatieasemalla sijaitseva 1862 valmistuneen Suomen pääradan ja 1870 valmistuneen Pietarin radan linjavaihteisto.
Aiheesta muualla

Katsaus Ähtärin historiaan -  Erämaasta palvelukaupungiksi[vanhentunut linkki] - (maininta Albergin vekselistä, sekä Ostolan rautatieasemasta)
Nurmon talot ja torpat 1900 (Arkistoitu – Internet Archive) Luettelo paikkakunnan taloista ja torpista, jossa mainitaan Kuoraksen vekselissä olevat ratavartijain talot numeroineen
Pispalan kartta selityksineen[vanhentunut linkki], jossa merkattuna Lielahden vekseli
Suomi: Kuvalehti kansalle "Viimeinen ryyppy", Betty Elfving, kesäkuun 30 1891
Aiheesta muualla > Kuvia

Kuoraksen vekseli (nyk. Koura) - kuva vuodelta 1978
Somerharjun lastauslaituri - kuva vuodelta 2007
Rautatievaunujen kuormaukseen tarkoitettu vekseli lastattiin toisinaan suoraan hevoskärrystä tai kuorma-auton lavalta.
Vekselillä tarkoitettiin myös ohikulkevalta radalta sivuraiteena haarautuvaa linjavaihdetta. Kuvan vaihteessa näkyy käsikäyttöinen vekseli.
Suolaleinikki

| Suolaleinikki |
| --- | --- |

Uhanalaisuusluokitus
 Elinvoimainen  
  
Tieteellinen luokittelu
Kunta::  Kasvit Plantae
Alakunta::  Putkilokasvit Tracheobionta
Kaari::  Siemenkasvit Spermatophyta
Alakaari::  Koppisiemeniset Magnoliophytina
Luokka::  Kaksisirkkaiset Magnoliopsida
Lahko::  Ranunculales
Heimo::  Leinikkikasvit Ranunculaceae
Suku::  Suolaleinikit Halerpestes
Laji::  cymbalaria
Kaksiosainen nimi
 Halerpestes cymbalaria  (Pursh) Greene 
Synonyymit
 Ranunculus cymbalaria Pursh 
Katso myös
   Suolaleinikki Wikispeciesissä   Suolaleinikki Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OKIUCN-testi OK: 
Suolaleinikki eli amerikansuolaleinikki (Halerpestes cymbalaria, syn. Ranunculus cymbalaria) on monivuotinen, pienikokoinen leinikkikasvi. Muiden leinikkien tavoin suolaleinikki on myrkyllinen kasvilaji, koska se sisältää runsaasti protoanemoniiniksi hajoavaa ranunkuliinia.
Ulkonäkö ja koko

Suolaleinikki kasvaa vain 5–15 senttimetriä pitkäksi. Pitkärönsyinen, hento varsi on rento ja lähes kalju. Kasvin pituuteen nähden sen lehtiruodit ovat pitkiä, peräti 5–15 cm pituisia. Lehden lehtilapa on 0,7–1,5 cm leveä, pyöreähkö, hertta- tai tylppätyvinen ja nyhälaitainen. Varret ovat lehdettömiä ja tavallisesti 1–3-kukkaisia. 6–10 mm leveissä kukissa on kaksi kehäkiehkuraa. Terälehdet ovat mesikuopallisia, kapeita ja pituudeltaan verholehtien mittaisia. Suomessa suolaleinikki kukkii heinä-elokuussa. Pitkänomainen hedelmä koostuu noin 1,5 mm pitkistä, pitkittäisharjuisista ja lyhytotaisista pähkylöistä.
Levinneisyys

Suolaleinikin kaksiosainen päälevinneisyysalue kattaa toisaalta suurimman osan Pohjois-Amerikkaa pohjoisimpia ja kaakkoisimpia osia lukuun ottamatta. Pohjois-Amerikasta laji on levinnyt myös Meksikoon ja Etelä-Amerikkaan. Toinen päälevinneisyysalue on Keski- ja Itä-Aasiassa, jossa lajin levinneisyys on varsin mantereinen. Sitä kasvaa muun muassa Venäjän Kaukoidässä, Itä- ja Etelä-Siperiassa sekä Pohjois- ja Keski-Kiinassa. Euroopassa suolaleinikki on hyvin harvinainen tulokaslaji, jota on tavattu vain Romaniassa, Etelä-Norjassa ja -Ruotsissa sekä Suomessa. Pohjoismaiden havainnot lajista ovat kaikki merenrannoilta, Romanian esiintymien ollessa sisämaasta. Eurooppaan laji on tullut Pohjois-Amerikasta.
Suomessa suolaleinikki on vakinaistunut uustulokas, jota kasvaa Pohjanlahden rannikolla lähinnä Porin ja Kristiinankaupungin välisellä alueella.
Elinympäristö

Suomessa suolaleinikki on merenrantaniittyjen kasvi. Siellä se viihtyy erityisesti painanteissa matalaruohoisilla kohdilla. Päälevinneisyysalueillaan laji on pääasiassa sisämaan laji.
Aiheesta muualla

Kasviatlas 2020: Suolaleinikin eli amerikansuolaleinikin (Halerpestes cymbalaria) levinneisyys Suomessa.
ITIS: Ranunculus cymbalaria (englanniksi)
United States Department of Agriculture (USDA): Ranunculus cymbalaria (englanniksi)
Suolaleinikki on matalakasvuinen kasvi.
Viktar Zujeu

| Mitalit> Maa:  Valko-Venäjä.Miesten nyrkkeily. Olympialaiset  | Mitalit> Maa:  Valko-Venäjä.Miesten nyrkkeily. Olympialaiset  | Mitalit> Maa:  Valko-Venäjä.Miesten nyrkkeily. Olympialaiset  | Maa:  Valko-Venäjä> Miesten nyrkkeily. |
| --- | --- | --- | --- |
|  Hopeaa | Ateena 2004 | raskassarja |  |
| MM-kilpailut  | MM-kilpailut  | MM-kilpailut  |  |
|  Pronssia | Bangkok 2003 | raskassarja |  |
|  Pronssia | Milano 2009 | superraskassarja |  |
| EM-kilpailut  | EM-kilpailut  | EM-kilpailut  |  |
|  Hopeaa | Pula 2004 | raskassarja |  |
|  Hopeaa | Moskova 2010 | superraskassarja |  |
|  Pronssia | Perm 2002 | raskassarja |  |
|  Pronssia | Minsk 2013 | superraskassarja |  |
Viktar Valerjevitš Zujeu (valkoven. Ві́ктар Вале́р'евіч Зу́еў, ven. Ви́ктор Вале́рьевич Зу́ев, Viktor Valerjevitš Zujev, s. 22. toukokuuta 1983 Vitebsk, Valko-Venäjän SNT, Neuvostoliitto, nykyinen Vitsebsk, Valko-Venäjä) on valkovenäläinen nyrkkeilijä ja olympiavoittaja.
Viitajoki

| Viitajoki |
| --- | --- |
 Joki seututie 837:n sillan kohdalla alavirtaan.
Alkulähde:  Iso Viitajärvi, Puolanka
Laskupaikka:  Kiiminkijoki
Maat:  Suomi
Pituus:  6 km
Alkulähteen korkeus:  161,1 m
Viitajoki on Kiiminkijoen sivuhaara Puolagan kunnan etelälaidalla aivan Utajärven rajalla. Se saa alkunsa Isosta Viitajärvestä ja laskee Kiiminkijokeen seututie 837:n alitettuaan puolisentoista kilometriä Kalliuskoskesta alavirtaan. Joen pituus on noin kuusi kilometriä ja se virtaa ensin Viitasuon itäpuolella pohjoiseen, sitten itäkoilliseen ja Haarainkankaan jälkeen taas pohjoiseen. Jokivarteen menee itä- ja länsipuolelta metsäautotie, joskaan joen lähtöpisteeseen Isolle Viitajärvelle ei ole tieyhteyttä. Asutusta joen varrella on ainoastaan seututie 837:n tuntumassa.
Viktar Hantšar

Viktar Hantšar (valkoven. Віктар Ганчар, 29. huhtikuuta 1957 – 1999?) oli valkovenäläinen poliitikko, joka katosi vuonna 1999. Maan opposition mukaan presidentti Aljaksandr Lukašenkan turvamiehet tappoivat hänet.
Hantšar valmistui lakiopinnoistaan yliopistosta Minskissä ja työskenteli vuodesta 1986 lähtien Valko-Venäjän talousinstituutissa. Hän oli Valko-Venäjän parlamenttissa vuosina 1990–1995 ja 1995–1999. Lukašenka nimitti hänet varapääministeriksi vuonna 1994. Myöhemmin hän vastusti Lukašenkan politiikkaa ja esimerkiksi vuonna 1996 pidettyä kansanäänestystä perustuslain muuttamisesta, sekä aikeita liittää Valko-Venäjä osaksi Venäjää. Hantšar kaapattiin kadulta Minskissä 16. syyskuuta 1999. Hänen kohtaloaan ei varmuudella tiedetä.
Vihreä maili

| Vihreä maili> The Green Mile |
| --- | --- |

Ohjaaja:  Frank Darabont
Käsikirjoittaja:  Frank Darabont
Perustuu:  Stephen Kingin romaaniin Kuoleman käytävä
Tuottaja:  Frank Darabont David Valdes
Säveltäjä:  Thomas Newman
Kuvaaja:  David Tattersall
Leikkaaja:  Richard Francis-Bruce
Pääosat:  Tom Hanks David Morse Bonnie Hunt Michael Clarke Duncan James Cromwell
Valmistustiedot
Valmistusmaa:   Yhdysvallat
Tuotantoyhtiö:  Warner Bros. Pictures
Levittäjä:  Warner Bros. Universal Studios
Ensi-ilta:   10. joulukuuta 1999  11. helmikuuta 2000
Kesto:  181 min
Alkuperäiskieli:  englanti, ranska
Budjetti:  60 miljoonaa dollaria
Tuotto:  290 701 374 dollaria
Aiheesta muualla
Virallinen sivusto
IMDb 
Elonet
AllMovie
Infobox OKNimi-testi OK: 
Vihreä maili (engl. The Green Mile) on Frank Darabontin ohjaama draamaelokuva vuodelta 1999. Elokuva perustuu Stephen Kingin kirjaan Kuoleman käytävä, joka kertoo kuolemaantuomittujen viimeisistä hetkistä.
Pääosa tapahtumista sijoittuu vuoteen 1935. Elokuvan päähenkilö on Paul Edgecomb (Tom Hanks), joka työskentelee vanginvartijana Cold Mountain -nimisessä vankilassa. Eräänä päivänä selliin tuodaan teloitusta odottava John Coffey (Michael Clarke Duncan), jolla on yliluonnollisia kykyjä.
Muissa osissa esiintyvät David Morse, Bonnie Hunt, James Cromwell sekä Sam Rockwell.
Vihreä Maili oli ehdolla parhaan miessivuosan esittäjän (Michael Clarke Duncan), äänityksen, käsikirjoituksen sekä parhaan elokuvan Oscar-palkinnon saajaksi.
Näyttelijät

| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
|  Tom Hanks  | … |  Paul Edgecomb   |
|  David Morse  | … |  Brutus Howell   |
|  Bonnie Hunt  | … |  Jan Edgecomb   |
|  Michael Clarke Duncan  | … |  John Coffey   |
|  James Cromwell  | … |  Hal Moores   |
|  Michael Jeter  | … |  Eduard Delacroix   |
|  Graham Greene  | … |  Arlen Bitterbuck   |
|  Doug Hutchison  | … |  Percy Wetmore   |
|  Sam Rockwell  | … |  William Wharton   |
|  Barry Pepper  | … |  Dean Stanton   |
|  Jeffrey DeMunn  | … |  Harry Terwilliger   |
|  Patricia Clarkson  | … |  Melinda Moores   |
|  Harry Dean Stanton  | … |  Toot-Toot   |
|  Dabbs Greer  | … |  Paul Edgecomb vanhana   |
|  Gary Sinise  | … |  Burt Hammersmith   |
|  William Sadler  | … |  Klaus Detterick   |
|  Eve Brent  | … |  Elaine Connelly   |
Aiheesta muualla

Vihreä maili Internet Movie Databasessa (englanniksi)
Syötteen kansallispuisto

Syötteen kansallispuiston tunnus
| --- | --- |
Sijainti:  Pudasjärvi, Posio ja Taivalkoski Suomi
Pinta-ala:  299 km²
| --- | --- |
Tyyppi:  Kansallispuisto 
Perustettu:  2000
Kävijämäärä:  106 100 (2023)
Hallinto:  Metsähallitus
muokkaa - muokkaa wikitekstiä - muokkaa Wikidataa
Syötteen kansallispuisto on perustettu vuonna 2000 ja se sijaitsee Pudasjärven kaupungin sekä Posion ja Taivalkosken kuntien alueella. Pinta-alaltaan kansallispuisto on 299 km².
Puisto muodostuu neljästä erillisestä alueesta: Syötteestä, Maaselästä, Latva-Korte-Kärppävaarasta ja Salmitunturista. Puisto on pohjoispohjalaisen suomaaston ja koillismaalaisen vaaramaiseman raja-alueella. Puisto on saanut nimensä sen vieressä olevan Suomen eteläisimmän tunturin Ison-Syötteen mukaan.
Maisemiltaan ja luontotyypeiltään kansallispuiston alue on moni-ilmeinen. Kansallispuistossa on vaaroja ja niiden rinteillä olevia soita, aapasoita, kirveenkäymättömiä kuusikkoja ja aarnimetsiä, puron varsien tiheitä kasvustoja. Kansallispuisto sijaitsee poronhoitoalueella, ja poronhoito ja siihen liittyvä talous näkyy sen luonnonmaisemassa kuten myös vanhan metsätalouden jäljet. Näistä kaikista on esittely Syötteen luontokeskuksessa.
Syötteen kansallispuistossa on merkittyjä päivä-, retkeily- ja vaellusreittejä yhteensä 122 kilometriä. Pärjänjoen melontareitti on 22 kilometriä pitkä. Syöte on erityisesti maastopyöräilijöiden suosiossa. Puistossa olevat pyöräilyreitit ovat pituudeltaan 19–54 kilometriä.
Maisema Syötteen kansallispuistosta