stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Makwan Amirkhani
Vapaaottelu-ura

Aiemmin myös vapaapainissa ja kreikkalais-roomalaisessa painissa kilpailleen Amirkhanin ensimmäinen vapaaottelu ammattilaisena oli lokakuussa 2010. Hän otteli suomalaisissa ammattilaistapahtumissa vuosina 2010–2014 yhteensä 12 kertaa ja saavutti 10 voittoa. Voitto-otteluista kahdeksan päättyi luovutukseen.
Vapaaottelu-ura > UFC (2015–2023)

Amirkhanin Ultimate Fighting Championship -debyyttiottelu oli 24. tammikuuta 2015 Tukholman Tele2-areenalla britti Andy Oglea vastaan. Amirkhani voitti vastustajan hyppy-polviosumalla vartaloon ja lyöntien sarjalla, josta seurasi tekninen tyrmäys kun ensimmäistä erää oli kulunut ainoastaan kahdeksan sekuntia. Toisessa ottelussaan 20. kesäkuuta 2015 Amirkhani voitti kuristusotteella Berliinin UFC-kehässä meksikolaisen Masio Fullenin runsaan puolentoista minuutin jälkeen.
Kolmannessa ottelussaan Amirkhan voitti UFC Fight Night 84:ssä 27. helmikuuta 2016 Lontoossa Mike Wilkinsonin yksimielisesti tuomariäänin.
Amirkhani solmi tammikuussa 2017 UFC:n kanssa neljän ottelun sopimuksen, jossa taataan 40 000 dollaria/ottelu. Voittaja saa summan kaksinkertaisena. Ensimmäisessä ottelussa maaliskuussa Lontoossa hän kohtasi Arnold Allenin, jonka Allen voitti tuomariäänin 2–1.
Amirkhani voitti hajaäänin ottelunsa 27. toukokuuta 2018 Liverpoolissa yhdysvaltalaista Jason Knightia vastaan.
Amirkhani solmi syyskuussa 2019 neljän ottelun jatkosopimuksen UFC:n kanssa ja ensimmäinen ottelunsa niistä hän kävi yhdysvaltalaista Shane Burgosia vastaan 2. marraskuuta 2019 UFC 244 -tapahtumassa Madison Square Gardenissa New Yorkissa, jonka ottelun Amirkhani hävisi teknisellä tyrmäyksellä kolmannessa erässä.
Heinäkuussa 2020 Amirkhani voitti UFC 251 -tapahtumassa Abu Dhabissa Arabiemiraateissa skotlantilaisen Danny Henryn anakondakuristuksella ensimmäisessä erässä. Lokakuussa Abu Dhabissa UFC Fight Night -tapahtumassa Amirkhani hävisi ottelunsa yksimielisin tuomariäänin brasilialaiselle Edson Barbozalle.
5. kesäkuuta 2021 Las Vegasissa Yhdysvalloissa käydyn ottelussa Amirkhani hävisi yhdysvaltalaiselle UFC-debytantille Kamuela Kirkille niukasti pisteillä.
Lokakuussa 2021 Amirkhanin piti kohdata Tristan Conelly UFC 267 -tapahtumassa, mutta Conelly vetäytyi ottelusta. Conellyn sijaan Amirkhani otteli Lerone Murphyn kanssa häviten ottelun toisen erän alussa tyrmäyksellä.
Amirkhani otteli seuraavan kerran maaliskuussa 2022 Lontoon UFC-illassa. Vastustaja on britti Mike Grundy.   Amirkhani voitti ottelun 57:ssä sekunnissa luovutuksella.
Seuraava ottelu oli jälleen Lontoossa, heinäkuussa 2022 UFC Fight Night: Blaydes VS Aspinall -tapahtumassa. Vastassa oli Jonathan Pearce. Amirkhani hävisi ottelun tyrmäyksellä.
Amirkhanin  vuoden 2023 ensimmäinen ottelu oli maaliskuussa Lontoon UFC 286 -tapahtumassa. Amirkhania vastaan asettui walesilainen Jack Shore. Amirkhani hävisi ottelun kuristuksella toisessa erässä.
Amirkhanin UFC-ura päättyi kesäkuussa 2023 kun se ei uusinut hänen sopimustaan. Hänen ottelusaldokseen siellä jäi 7–7. Amirkhani kertoi elokuussa 2023 allekirjoittaneensa sopimuksen tšekkiläisen Oktagon-organisaation kanssa, jossa hän aloittaa ottelut syyskuussa 2023.
Yksityiselämä

Amirkhani on Iranissa syntynyt kurdi. Hän asui lapsuudessaan perheineen Al-Tashin pakolaisleirillä lähellä Ramadia keskisessä Irakissa, kunnes Yhdistyneet kansakunnat sijoitti kahdeksanlapsisen perheen Suomeen vuonna 1993. Suomessa hän aloitti painin harjoittelun lähes saman tien.
Amirkhani osallistui vuonna 2012 Mr. Finland -kilpailuun sijoittuen ensimmäiseksi perintöprinssiksi.
Hänet valittiin myös Vuoden Turkulaiseksi 2015.
Amirkhani seurusteli Miss Suomi -semifinalisti Nina Heinikosken kanssa, mutta suhde päättyi eroon. Marraskuussa 2022 Makwan kertoi sosiaalisessa mediassa tulleensa isäksi.
Heinäkuussa 2021 Turussa Jethro Rostedtin omistamassa Studio-yökerhossa tapahtuneen joukkotappelun seurauksena Amirkhani julkaisi alatyylisen viestin sosiaalisessa mediassa. Hän haukkui Jethro Rostedtia tavalla, jota pidettiin erittäin loukkaavana. Amirkhani haukkui myös Rostedtin poikaa alatyylisesti. Lisäksi viestissä oli uhkaus, joka oli osoitettu Jethro Rostedtille. Poliisi epäili Amirkhania törkeästä kunnianloukkauksesta ja laittomasta uhkauksesta.
Aiheesta muualla

Makwan Amirkhani UFC:n sivustolla (englanniksi)
Makwan Amirkhani Sherdog-sivustolla (englanniksi)
Minä Makwan Amirkhani, Osa 1, YLE TV 1 (Arkistoitu – Internet Archive)
| --- | --- |
Auktoriteettitunnisteet: Henkilöt :  Ritva  Elonet
Saarni

| Saarni |
| --- | --- |

Uhanalaisuusluokitus
 Silmälläpidettävä  
Suomessa::  Silmälläpidettävä 
  
Tieteellinen luokittelu
Kunta::  Kasvit Plantae
Kaari::  Streptophyta
Luokka::  Embryopsida
Kladi::  Putkilokasvit Tracheophyta
Kladi::  Siemenkasvit Spermatophyta
Kladi::  Koppisiemeniset Angiospermae
Kladi::  Aitokaksisirkkaiset
Lahko::  Lamiales
Heimo::  Oliivikasvit Oleaceae
Tribus::  Oleeae
Suku::  Saarnet Fraxinus
Laji::  excelsior
Kaksiosainen nimi
 Fraxinus excelsior  L. 

Katso myös
   Saarni Wikispeciesissä   Saarni Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OKIUCN-testi OK: 
Täysikasvuinen saarnipuu tien varressa.
Saarni eli lehtosaarni (Fraxinus excelsior), toisinaan myös metsäsaarni, on oliivikasvien (Oleaceae) heimoon kuuluva 15–25 metriä korkea puulaji, jota kasvaa laajalla alueella Euroopassa. Saarnen puuaines on erittäin lujaa, sitkeää ja kulutusta kestävää, ja sitä on käytetty moniin erilaisiin kohteisiin. Lisäksi saarnea on istutettu koristepuuna ja viherrakentamisessa.
Ulkonäkö ja koko

Saarni on 15–25 metriä korkea puu. Suurimmat yksilöt ovat yli 30-metrisiä. Latvus on pyöreä ja harvahko. Oksien kärjet kaartuvat kaarimaisesti ylöspäin, minkä ansiosta saarnen tunnistaa helposti myös lehdettömänä. Saarnen kuori on harmaa ja uurteinen. Kuori muuttuu harmaanruskeaksi noin 50-vuotiaana.
Saarnella on vastakkaiset ja ruodolliset 15–30 senttimetriä pitkät lehdet. Ne ovat parilehdykkäisiä, ja lehdykät ovat 3–10 senttimetriä pitkiä. Lehdykät ovat muodoltaan kapeanpuikeita–soikeita ja pitkäsuippuisia ja sahalaitaisia. Kärkisilmut ovat kartiomaisia, suuria, mustia ja nukkakarvaisia, sivusilmut pallomaisia. Oksien kärjissä silmut ovat yleensä kolmen ryhmissä.
Saarni kukkii toukokuussa. Kukka on pieni, eikä sillä ole kehää. Heteitä on kaksi, ja niiden ponnet ovat sinipunaisen mustia. Emiö on yhdislehtinen ja kaksilukuinen. Kukinto on kartiohuiskilo. Kukat ovat tuulipölytteiset. Hedelmä on puolestaan kapea ja pyöräkärkinen pähkylä. Se on 3–4 senttimetriä pitkä, ja sillä on lenninsiivet. Saarnen siemenet irtoavat puusta syksyn ja talven kovissa myrskyissä. Saarnen siemen vaatii kylmä- ja lämpökäsittelyn, jotta alkio ehtii kehittyä täysin ja siemen on valmis itämään. Tämä tarkoittaa, että siemen viettää ensin lämpimän kauden, jonka aikana alkio kasvaa, ja sen jälkeen kylmän jakson, joka rikkoo lepotilan ja aktivoi itämisprosessin. Siksi saarnen siemen itää vasta kahden vuoden päästä kukinnasta.
Levinneisyys ja elinympäristö

Saarni on Euroopan laajimmalle levinnyt saarnilaji, ja sitä tavataan Portugalia lukuun ottamatta kaikissa manner-Euroopan maissa sekä Britanniassa ja Irlannissa. Idässä sen levinneisyysalue ulottuu Venäjälle ja Iraniin. Alpeilla ja Pyreneillä saarnia kasvaa jopa 1 600 – 1 800 metrin korkeudessa, mutta pohjoisempana sitä tavataan vain 450 metrin korkeuteen asti.
Suomessa saarnea esiintyy ainoastaan Etelä-Suomen tammivyöhykkeellä. Runsaampana se kasvaa vain Ahvenanmaalla ja Turun saaristossa.
Elinympäristö

Saarni vaatii kasvaakseen syvämultaisen, kostean kalkkipitoisen maaperän ja aurinkoisen kasvupaikan. Saarni kasvaa myös tulvatasangoilla ja alueilla, joilla pohjavesi on korkealla. Itämeren alueella saarni viihtyy rannoilla yhdessä tervalepän (Alnus glutinosa) kanssa.
Kanta ja uhat

Saarnen kokonaiskantaa ei tunneta, ja lisäksi laajasti viljeltynä puuna sen luonnollisen populaation rajaaminen on vaikeaa. Se myös risteytyy helposti etelänsaarnen kanssa. Saarni luokitellaan laajasta levinneisyysalueesta ja yleisyydestä huolimatta silmälläpidettäväksi, koska sen kannan koko on laskusuunnassa saarnensurman takia.
Ruotsissa saarnen populaatiokoko on laskenut 10–35 prosenttia 1910-luvulta 2010-luvulle, ja kannan oletetaan edelleen hiipuvan. On jopa mahdollista, että saarnensurma hävittää saarnen Ruotsista. Myös Norjassa ja Liettuassa saarnen kanta pienentyy nopeasti.
Käyttö

Skandinaavisen mytologian Yggdrasil-maailmanpuu kuvataan usein jättiläismäisenä saarnena. Myös saksien pyhä puu Irminsul oli mahdollisesti saarni tai tammi.
Saarnen puuaines on erittäin lujaa, sitkeää ja kulutusta kestävää, joten sitä on perinteisesti käytetty muun muassa keihäänvarsiin, jousiin, parketteihin, hevosten luokkivaljaisiin sekä rekien ja vaunujen aisoihin. Saarni on myös ollut tärkeä lehdespuu, jota latvottiin talvirehuksi Lounais-Suomessa.
Saarnea viljellään ympäri Eurooppaa koristepuuna ja kaupunkien viherrakentamisessa. Sitä voidaan käyttää myös metsien uudistamisessa ja metsityksessä.
Saarnen puuainesta
Saarnen lehti, missä lehtiruodin juuressa näkyy musta silmu
Saarnen mustat silmut lähikuvassa
Iäkkään puuyksilön karnaa
Riippasaarni 'Pendula'
46 metriä korkea puuyksilö, Château des princes de Croÿ, Le Roeulx, Belgia
Saarnen hedekukkia
Aiheesta muualla

Arboretum Mustila: (Lehto)saarni (Fraxinus excelsior)
Kasviatlas 2020: Saarnen eli lehtosaarnen (Fraxinus excelsior) levinneisyys Suomessa.
ITIS: Fraxinus excelsior (englanniksi)
United States Department of Agriculture (USDA): Fraxinus excelsior (englanniksi)
Suomalaiset lehtipuut
euroopanpähkinäpensas
halava
harmaaleppä
hieskoivu
jokipaju
korpipaatsama
kotipihlaja
kynäjalava
metsähaapa
metsälehmus
metsäomenapuu
metsätammi
metsävaahtera
mustuvapaju
orapaatsama
outapaju
raita
rauduskoivu
ruotsinpihlaja
saarni
suippuorapihlaja
suomenpihlaja
talvikkipaju
tervaleppä
tunturikoivu
tuomi
tylppöorapihlaja
vuorijalava
| --- | --- |
Taksonitunnisteet:  Wikidata: Q156907  Wikispecies: Fraxinus excelsior  APDB: 166739  APNI: 59333  BioLib: 40411  CoL: 6JMBM  Ecocrop: 6271  EoL: 595387  EPPO: FRXEX  GBIF: 3172358  GRIN: 282  iNaturalist: 125440  IPNI: 609009-1  IRMNG: 11257655  ITIS: 502663  IUCN: 203367  MoBotPF: 282928  NatureServe: 2.149042  NBN: NBNSYS0000003949  NCBI: 38873  NZOR: 3388d0f5-2393-4546-ad8f-2b2854dd5918  NZPCN: 3954  Observation.org: 6796  Open Tree of Life: 671802  PalDat: Fraxinus_excelsior  PfaF: Fraxinus excelsior  PFI: 9215  Plant List: kew-369664  PLANTS: FREX80  POWO: urn:lsid:ipni.org:names:609009-1  RHS: 7308  Tropicos: 23000019  VASCAN: 6727  VicFlora: fc2622ed-46f4-4a2b-9907-9917b14585ca  WFO: wfo-0000832453  Laji.fi: MX.39331 
Siemeniä
Village People (albumi)

| Village People Village People |
| --- | --- | --- |

EP-levyn tiedot
 Julkaistu: 11. heinäkuuta 1977
 Tyylilaji: disco
 Kesto: 22.16
 Levy-yhtiö: Casablanca Records
Village Peoplen muut julkaisut
|   | Village People 1977 | Macho Man 1978 |
Village People oli samannimisen diskoyhtyeen debyyttialbumi vuodelta 1977. Kappaleet kertoivat muun muassa San Franciscosta, Hollywoodista sekä New Yorkin lähellä sijaitsevasta Fire Island -saaresta.
Kappaleet

San Francisco (You've got me)
In Hollywood (Everybody is a star)
Fire Island
Village People
Kokoonpano

Victor Willis – poliisi
Glenn Hughes – nahkamies
Randy Jones – cowboy
Felipe Rose – intiaani
David Hodo – remonttimies
Alex Briley – sotilas
Aiheesta muualla

Village People discogs.com -sivustolla
| n k Village People |
| --- | --- |
 Victor Willis (Poliisi)  Isaac Lopez (Intiaani)  James Lee (Sotilas)  J.J. Lippold (Nahkamies)  James Kwong (Rakennusmies)  Nicholas Manelick (Cowboy)   Alex Briley (Sotilas)  David Hodo (Rakennusmies)  Glenn Hughes (Nahkamies)  Randy Jones (Cowboy)  Felipe Rose (Intiaani)  Ray Simpson (Poliisi)  Jeff Olson (Cowboy)  Ray Stephens (Poliisi)  Mark Lee (Rakennusmies)  Eric Anzalone (Nahkamies)  Bill Whitefield (Rakennusmies)  Jim Newman (Cowboy)  Angel Morales (Intiaani)  Sonny Earl (Sotilas)  Chad Freeman (Cowboy) 
Studioalbumit:  Village People  Macho Man  Cruisin’  Go West  Live and Sleazy  Can’t Stop the Music  Renaissance  Fox On The Box  In The Street  Sex Over the Phone 
Kokoelma-albumit:  Greatest Hits  Greatest Hits ’89 Remixes  The Best Of Village People  We Want You  The Very Best Of  Greatest Hits w/ 2 millennium remixes  20th Century Masters, The Millennium Collection...The Best Of Village People  Universal Music Icon Series: Village People  Magical Christmas 
Singlet:  ”San Francisco”  ”In Hollywood (Everybody Is a Star)”  ”I Am What I Am”  ”Macho Man”  ”Y.M.C.A.”  ”In the Navy”  ”Go West”  ”Ready for the 80's”  ”Sleazy”  ”Can't Stop the Music”  ”Magic Night”  ”Do You Wanna Spend the Night”  ”5 O'Clock in the Morning”  ”Action Man”  ”Jungle City”  ”Sex Over the Phone”  ”New York City”  ”Livin' in the Wildlife”  ”Megamix”  ”Y.M.C.A. '93 Remix”  ”In the Navy '94 Remix”  ”Far Away in America”  ”Y.M.C.A. Remix”  ”Let's Go Back to the Dance Floor”  ”Happiest Day of the Year” 
Kokoelma-albumit:  Can’t Stop the Music  The Best Of – 18 Non-Stop Dance Hits  Village People DVD  Live in Japan 
Muuta:  Diskografia
Gianluigi Buffon
Seuraura > Parma

Buffon aloitti alun perin jalkapallouransa hyökkääjänä, mutta myöhemmin hänestä tuli maalivahti. Ammattilaisuransa Buffon aloitti jo 17-vuotiaana Parmassa vuonna 1995. Hänen debyyttiottelussaan vastassa oli yksi Italian huippuseuroista, AC Milan. Buffon aloitti ammattilaisuransa nollapelillä ja muutenkin loistavasti, ottelun päättyessä tulokseen 0–0. Buffon pelasi ensimmäisellä kaudellaan Parmassa yhdeksän liigaottelua, joissa hän päästi taakseen kuusi maalia, ja otti pian seuran ykkösvahdin paikan Luca Buccilta. Toisella kaudellaan ammattilaisena, 1996–1997, Buffon pelasi Serie A:ssa 27 ottelua Parman maalinsuulla ja torjui joukkueen upeasti liigan kakkossijalle, edellään ainoastaan Juventus. Toisella kaudellaan Parman selkeänä ykkösvahtina Buffonin vastuu lisääntyi entisestään. Kaudella 1997–1998 hän pelasi 32 ottelua kuudenneksi sijoittuneen Parman maalilla, päästäen taakseen 33 laukausta. Kaudella 1998–1999 Buffon pelasi Parman maalilla Serie A:ssa 34 ottelua ja torjui joukkueen jälleen hienosti neljännelle sijalle. Lisäksi "Gigi" voitti Parmassa vuonna 1999 niin Italian cupin, Italian supercupin kuin myös UEFA Cupin. Buffon esiintyi Parman maalilla niin vakuuttavasti, että viimeistään tuolloin nuori maalivahti herätti suurseurojen kiinnostuksen.
Buffon kuitenkin jatkoi edelleen uraansa Parmassa, sillä vaikka kiinnostusta riitti. Kausi 1999–2000 sujui jälleen niin Buffonin kuin Parmankin osalta hyvin. Buffon urakoi Parman maalilla lähes kaikki liiga-ottelut ja seura hätyytteli jälleen Serie A:n kärkisijoja ollen sarjataulukon viides. Kaudella 2000–2001 Buffon pelasi Parmalle jokaisen Serie A-ottelun ja joukkue petrasi sijoitustaan edelliskaudesta vielä pykälän verran, ja nousi päätöstaulukossa sijalle 4.
Kauden päätteeksi fanisuosikiksi noussut Buffon kuitenkin hyvästeli Parman, ja siirtyi Italian suurseura Juventukseen. Myös muut seurat olivat havitelleet Buffonia, mutta hän valitsi Juventuksen. Juventus maksoi Buffonista peräti 51,9 miljoonaa euroa, mikä on kaikkien aikojen suurin maalivahdista maksettu siirtosumma.
Seuraura > Juventus > Siirto Juventukseen ja menestysvuodet 2001–2004

Buffon siirtyi Juventukseen, Marcello Lippin valmennukseen, kaudeksi 2001–2002 ja otti heti seuran ykkösmaalivahdin paikan kiistattomasti itselleen. Buffon pelasi kaikki Juventuksen 34 liigaottelua ja joukkue voitti kauden päätteeksi Serie A:n ja Italian mestaruuden, scudetton. Mestaruus oli Buffonille uran ensimmäinen ja seuralle ensimmäinen, kolmen vuoden tauon jälkeen.
Kaudella 2002–2003 Buffon sai jälleen Lippiltä suuresti vastuusta, ja pelasi 32:ssa liigaottelussa Juventuksen maalilla. Kausi päättyi Juventuksen ja Buffonin osalta jälleen mestaruusjuhliin, kun joukkue voitti scudetton 72 pisteellä. Samalla kaudella Buffon pelasi Juventuksen maalilla loistavasti, myös Euroopan arvostetuimmassa seurajoukkueiden mestaruusturnauksessa, Mestareiden liigassa 2002–2003. Juventus selvisi Mestareiden liigassa aina finaaliin asti, jossa vastassa oli toinen italialaisjätti, AC Milan. Finaali oli tasan niin varsinaisen peliajan kuin jatkoajankin jälkeen ja lopulta voittaja siis selvisi vasta rangaistuspotkukilpailussa. Buffon torjui kaksi rangaistuspotkua, ja antoi Juventukselle torjunnoillaan loistavat mahdollisuudet voittoon, mutta lopulta Juventus hävisi ottelun rangaistuspotkuilla 3-2.
2003–2004 oli Juventukselle huomattavasti vaikeampi kuin edelliskausi. Buffon pelasi jälleen hyvin joukkueen maalilla, mutta päästi 32:ssa ottelussa 41 maalia, 18 maalia enemmän kuin edelliskaudella. Juventus jäi Serie A:ssa kolmanneksi ja kausi oli myös Marcello Lippille viimeinen Juventuksen päävalmentajana. Buffon kuitenkin jatkoi yhä Lippin valmennuksessa, sillä kokenut valmentaja siirtyi nyt Italian maajoukkueen päävalmentajaksi.
Seuraura > Juventus > Kaksi mestaruutta, Italian jalkapallon sopupeliskandaali ja Juventuksen putoaminen Serie B:hen 2004–2007

Kaudella 2004–2005 Italian jalkapallon pääsarja, Serie A muuttui hieman, sillä sarjassa pelasi nyt 20 joukkuetta, entisen 18 sijaan. Myös Juventuksessa puhalsivat nyt uudet tuulet, sillä Lippin jälkeen valmentajaksi oli tullut toinen kokenut italialainen, Fabio Capello. Vaikka manageri vaihtuikin, Buffonin asema Juventuksessa ei horjunut ja hän pelasi Juventuksen maalilla yhtä vaille kaikki sen liigaottelut, ja torjui seuran jälleen takaisin mestaruuskantaan. Mestaruus oli Buffonille jo kolmas neljänä Juventus-kautena. Juventuksen mestaruus kuitenkin mitätöitiin kauden jälkeen Italian sopupeliskandaalin takia, johon Juventuksen uskottiin olleen osallisena.
Kauden 2005–2006 Buffon aloitti jälleen Juventuksen selvänä ykkösmaalivahtina. Vuoden 2005 Luigi Berlusconi -turnauksessa Buffon kuitenkin törmäsi vaarallisesti Milanin keskikenttäpelaajan Kakán kanssa. Tilanteessa Buffonilta meni olkapää sijoiltaan, mikä vaati leikkauksen. Hän joutui olemaan kentiltä poissa marraskuuhun saakka. Palattuaan hän loukkaantui uudelleen ja oli pakotettu olemaan poissa pelikentiltä vielä vuoden 2006 tammikuuhun saakka. Toivuttuaan hän palasi Juven maalille ja auttoi Juventusta voittamaan toisen peräkkäisen scudetton (neljäs Buffonille), mikä kuitenkin mitätöitiin jälkeenpäin Italiassa riehuneen sopupeliskandaali calciopolin takia.
Sopupeliskandaalilla oli suuria seurauksia, kun Italian jalkapalloliitto jakoi seuroille rangaistuksia. Pisteitä vähennettiin mm. Fiorentinalta, Laziolta ja AC Milanilta, mutta kaikkien pahimmin rangaistiin Juventusta, joka pudotettiin pääsarjatasolta Serie A:sta Serie B:hen. Tuohon asti Juventus ja FC Internazionale Milano olivat olleet Italian ainoat seurat, jotka eivät olleet ikinä pudonneet alemmalle sarjatasolle, mutta nyt kunniaa pitää yksin hallussaan Internazionale.
Sopupeliskandaalista huolimatta uskollinen Buffon päätti jäädä Juventukseen, joka pudotettiin sarjaporrasta alemmaksi Serie B:hen. Hän sai rahakkaampia tarjouksia monista muista seuroista, mutta päätti pysyä seurassa, mistä hän sai suurta kunnioitusta joukkueen kannattajilta. Juventus aloitti kauden 2006–2007 Serie B:ssä 17 miinuspisteellä, mikä myöhemmin vähennettiin yhdeksään. Juventuksen uudeksi valmentajaksi tuli joukkueen entinen pelaaja, ranskalainen Didier Deschamps. 
Aivan kuten aiemmin Lippiltä ja Capellolta, myös Deschampsilta löytyi suurta luottoa Euroopan parhaaksi maalivahdiksi juuri valittuun Buffoniin. Buffon pelasi Juventuksen Serie B-otteluista 37 ja oli tärkeä osa joukkuetta, joka pistevähennyksistä huolimatta nousi ylivoimaisesti takaisin Serie A:han.
Seuraura > Juventus > Juventuksen paluu Serie A:han 2007–2008

Palattuaan Italian korkeimmalle sarjatasolle Buffon jatkoi sopimustaan Juventuksen kanssa. Sopimus ulottui vuoteen 2012 asti.
Juventuksen managerina kaudella 2007–2008 toimi Claudio Ranieri, joka hankki joukkueeseen useita uusia pelaajia, nimekkäimpänä Udinesesta hankittu Italian maajoukkuehyökkääjä Vincenzo Iaquinta. Buffonilla riitti runsaasti torjuntatöitä Juventuksen heikentyneen puolustuksen edessä, kun Euroopan parhaaksi jalkapalloilijaksi edellisvuonna valittu toppari Fabio Cannavaro oli poissa. Hän kuitenkin pelasi erinomaisen kauden, ja lopulta Juventus sijoittui monien ylläytykseksi Serie A:ssa sijalle kolme. Buffon pelasi kaudella Juventuksen maalivahtina joukkueen 38:sta Serie A -ottelusta 35, vankistaen erittäin hyvillä peliesityksillään asemaansa yhtenä maailman parhaista maalivahdeista. Loput kolme Juventuksen liiga-ottelua joukkueen maalilla pelasi kakkosmaalivahti Emanuele Belardi. Yksi Buffonin kauden kohokohdista tuli voitokkaassa 3-2 -ottelussa Cagliaria vastaan. Siinä Buffon pelasti vastustajan puskun maaliviivalta loistavalla torjunnallaan, ja takasi joukkueelleen tärkeän voiton.
Juventuksen kolmostila takasi seuralle Mestarien liigaan oikeuttavan karsintapaikan. Juventus pääsikin Mestarien liigan lohkovaiheeseen kukistettuaan slovakialaisen Artmedia Bratislavan karsinnoissa yhteimaalein 5–1.
Seuraura > Juventus > Hopeakausi 2008–2009

Kauden 2008–2009 Buffon aloitti taas Juventuksen selvänä ykkösmaalivahtina ja päävalmentaja Ranierin suunnitelmissa olikin peluuttaa Buffonia jälleen lähes jokaisessa kauden ottelussa. Buffon aloittikin kauden Juventuksen maalilla erinomaisesti ja torjui nollapelin myös seuran Mestareiden liiga -paluuottelussa venäläisseura Zenitiä vastaan.
Buffon kuitenkin loukkaantui pian kauden alun jälkeen ja näin ollen Juventuksen maalia vartioi itävaltalainen Alexander Manninger. Buffon palasi sairastuvalta juuri ajoissa ennen Mestareiden liigan pudotuspeliotteluita. Ensimmäisellä pudotuspelikierroksella Juventus sai vastaansa Chelsean. Juventus hävisi joukkueiden ensikohtaamisen Stamford Bridgellä Didier Drogban ollessa ainoa pelaaja joka onnistui maalinteossa. Toinen osaottelu Juventuksen kotistadionilla Torinossa päättyi tasalukemiin 2-2, mikä riitti pudottamaan Juventuksen jatkosta. Vain muutama ottelu ennen kauden päätöstä Ranieri sai potkut Juventuksesta ja uudeksi päävalmentajaksi nimitettiin Ciro Ferrara. Serie A-kausi 2008–2009 päättyi Internazionalen mestaruusjuhliin, Juventuksen sijoittuessa sarjassa toiseksi.
Seuraura > Juventus > Jatkuvat loukkaantumiset ja Juventuksen alamäki 2009–2011

Buffon pelasi kaudella 2009–2010 17 ottelua ennen kuin loukkaantui jälleen. Hän pelasi myös Juventuksen kaikki Mestareiden liigan lohkovaiheen ottelut. Näissä otteluissa Buffon piti kolmesti maalinsa puhtaana, muttei silti onnistunut auttamaan Juventusta pudotuspeleihin. Ratkaisevassa ottelussa, josta voittaja eteni jatkoon, Juventus hävisi kotonaan Bayern Münchenille. Buffon palasi loukkaantumisen jälkeen Juventuksen maalille ottelussa Chievo Veronaa vastaan, ja pelasi lopulta 27 liigaottelua Juventukselle. Kausi oli Juventukselle suuri pettymys, kun se sijoittui Serie A:ssa vasta sijalle seitsemän. Kauden aikana Juventuksella oli kaksi päävalmentajaa, ensin Ciro Ferrara, joka sai potkut kesken kauden, ja sen jälkeen Alberto Zaccheroni, jonka johdolla Juventuksen menestys jatkui heikkona. Myös Zaccheroni sai lopulta potkut, mutta vasta kauden jälkeen. Uudeksi kaudeksi, 2010–2011 päävalmentajaksi nimettiin Luigi Delneri.
Kauden 2010–2011 alun Buffon oli sivussa Jalkapallon MM-kisoissa 2010 tapahtuneen loukkaantumisensa takia. Buffon kärsi seläniskias vammasta, ja se vaati leikkaamista lähes saman tien MM-kisojen päätyttyä. Buffon leikattiin ja hän palasi Juventuksen kokoonpanoon tammikuussa 2011  cup-ottelussa Cataniaa vastaan. Buffon teki ottelussa yhden huipputorjunnan ja Juventus voitti ottelun 2-0. Ottelun jälkeen yleisö osoitti suosiotaan Buffonille ja konkarimaalivahti kiitti viskaamalla maalivahdin hanskansa katsomoon, faneille. Juventus oli kaudella 2010–2011 suurissa ongelmissa ilman Buffonia, huolimatta useista uusista pelaajahankinnoistaan, joukossaan TsSKA Moskovasta hankittu nopea serbialainen laitahyökkääjä Miloš Krasić ja Italian maajoukkuetoppari Leonardo Bonucci. Vaikka Buffon palasikin loppukaudesta ei Juventuksen sijoitus sarjataulukossa parantunut kuin pykälän verran. Lopulta se sijoittui liigassa jälleen sijalle seitsemän edelliskauden tapaan ja uusi valmentaja Luigi Delneri sai potkut.