Fénix (1749)
Palvelus

Alus lähti Havannasta Benito María Spinola y Moran lippulaivana suojaten aarteiden ja joukkojen siirtoa Cadiziin, jonne saattue saapui 8. kesäkuuta 1750. Alus siirrettiin huollettavaksi La Carracan telakalle, missä se oli huhtikuuhun 1755. Huhtikuussa 1759 se palautettiin palvelukseen Vega Floridan kreivin Alonzo de la Rosa Levassorin lippulaivana päällikkönään Juan de Lángara y Arizmendi tehtävänään partioida  Cabo de Sao Vicenten ja Santa Marian välisellä merialueella.
Alus lähti 29. elokuuta Cadizista Juan José Navarron lippulaivana päällikkönään Gutiérrez de Hevia y Valdéz. Alus kuului markiisi de la Victorian johtamaan yhdentoista linjalaivan, kahden fregatin ja kahden tartanin muodostamaan osastoon, joka lähetettiin Espanjasta noutamaan uusi hallitsija Kaarle III Napolista. Osasto läpäisi 2. syyskuuta Gibraltarinsalmen, minkä jälkeen se pysähtyi 10. syyskuuta Cartagenaan. Osasto saapui 28. syyskuuta Napoliin, jossa siihen liittyi viisi alusta. Hallitsija nousi 7. lokakuuta alukseen. Osasto saapui 17. lokakuuta Barcelonaan.
Tammikuussa 1762 alus oli Cádizissa ja kaksi seuraavaa vuotta Välimerellä, Gibraltarin salmen alueella ja Atlantilla. Alukselle tehtiin 1764-1765 joitakin suurempia korjauksia Arsenal de la Carracassa, minkä jälkeen se oli aseistamattomana satamassa aina vuoteen 1769 päällikkönään Francisco Cotella.
Vuonna 1778 alus palautettiin palvelukseen päällikkönään Félix Ignacio de Tejada, jonka tilalle tuli Francisco Javier de Melgarejo y Rojas Espanjan liittyessä Yhdysvaltain vapaussotaan kesäkuussa 1779. Alus lähti Englannin kanaaliin kenraaliluutnantti Luis de Córdova y Córdovan laivasto-osastossa, joka kohtasi Ranskan laivaston Sisgaran saarilla Espanjan pohjoisrannikolla. Yhdistynyt ranskalais-espanjalainen laivasto, johon kuuluisi yli 60 linjalaivaa, saattaisi maihinnousulaivaston Britteinsaarille. Maihinnousujoukon, johon kuului yli 40 000 miestä, piti vallata Portsmouth. Córdovan johtamat espanjalaiset myöhästyivät kohtaamispaikalta vastaisten tuulten pakottaessa laivaston lähelle Portugalin rannikkoa. Espanjalaiset saapuivat kohtauspaikalle vasta 22. heinäkuuta, jolloin ranskalaiset olivat jo poistuneet. Lopulta laivasto yhtyivät niin Félix lähti 23. heinäkuuta Azoreille suojaamaan ankkuripaikkaa Britannian kuninkaallisen laivaston osastolta kenraaliluutnantti Antonio de Ulloan laivueen mukana.
Azoreilta alus palasi 1. lokakuuta 1779 Cadiziin, mistä se lähti 8. lokakuuta amiraali Juan de Lángara y Huarten lippulaivana saartamaan Gibraltaria. Osasto saapui marraskuussa Cartagenaan suojaan myrskyltä, mistä se palasi 3. joulukuuta saartamaan Gibraltaria.
Yhdentoista linjalaivan ja kahden fregatin muodostama Lángaran johtama laivue kohtasi 16. tammikuuta 1780 Britannian kuninkaallisen laivaston amiraali George Brydges Rodneyn johtaman laivueen. Rodneyn nopeammat alukset saivat Lángaran osaston kiinni. Seuranneessa Cabo de São  Vicenten taistelussa espanjalaiset kärsivät tappion. Ainoastaan neljä alusta pakeni loppuen tuhoutuessa tai antautuessa.
Real Fénix antautui jouduttuaan kolmen linjalaivan kanssa taisteluun, jossa Lángara haavoittui. Alus antautui HMS Bienfaisantille, joka saapui taistelupaikalle myöhemmin ampuen poikki Real Fénixin päämaston.
Amiraliteetin 20. maaliskuuta 1780 annetulla päätöksellä alus liitettiin laivastoon ja se sai nimen HMS Gibraltar. Alus oli huhtikuusta elokuuhun Plymouthissa varusteltava ja sen pohjan kuparoinnissa.