stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Pierre Daninos

| Pierre Daninos> Henkilötiedot |
| --- | --- |
Syntynyt: 1913
Kuollut: 2005 (91–92 vuotta)
Kansalaisuus:  Ranska
Ammatti:  kirjailija
Kirjailija
Salanimi: Charles Brante 
Äidinkieli: ranska
Tuotannon kieli: ranska
Pääteokset:  Majuri Thompson löytää ranskalaisen
Aiheesta muualla
Löydä lisää kirjailijoitaKirjallisuuden teemasivulta
Pierre Daninos (1913 Pariisi, Ranska – 2005 Pariisi, Ranska) oli ranskalainen kirjailija ja toimittaja. Hän oli toimittajana muun muassa Le Figarossa. Eloisissa ja humoristisissa romaaneissaan hän kertoo brittiläisestä majuri Thompsonista ja tämän retkistä. Hän on kirjoittanut myös esseitä.
Suomennetut teokset

Majuri Thompson löytää ranskalaisen (Les carnets du major Thompson), suom. Armas J. Pulla, Pellervo 1954
Majuri Thompson löytää Amerikan (Le secret du Major Thompson), suom. Armas J. Pulla, Kirjayhtymä 1958
Piispankylä

| Piispankylä> Biskopsböle |
| --- | --- |
 Kaupungin kartta, jossa Piispankylä korostettuna.
Kaupunki:  Vantaa
Suuralue:  Kivistön suuralue
Kaupunginosa nro:  21
Pinta-ala:  4,7 km² 
Väkiluku:  784 (31.12.2023)
Postinumero(t):  01730
Lähialueet:  Vantaanlaakso, Myllymäki, Keimola, Kivistö,  Lapinkylä, Viinikkala
Piispankylä (ruots.  Biskopsböle) on noin 800 asukkaan kaupunginosa Vantaan länsiosassa. Kaupunginosa rajoittuu idässä Vantaanjokeen, etelässä Kehä III:een ja lännessä Hämeenlinnanväylään. Pohjoisessa Piispankylän kaupunginosan raja kulkee nykyisin Riipiläntietä pitkin ja jatkuu Kehäradan kohdalla Vantaanjokeen.
Mestarintie Vantaan Piispankylän teollisuusalueella.
Piispankylän naapurikaupunginosia ovat Vantaanlaakso etelässä, Myllymäki lännessä, Kivistö ja Lapinkylä pohjoisessa sekä Viinikkala idässä Vantaanjoen toisella puolella. Piispankylä kuuluu Kivistön suuralueeseen (2007-).
Piispankylässä on kaksi yritysaluetta: Åbyn yritysalue Vanhan Nurmijärventien varressa ja nuorempi, 1980- ja 1990 luvuilla kehittynyt Piispankylän yritysalue Vanhan Hämeenlinnantien itäpuolella. Piispankylän teollisuusalueella sijaitsee esimerkiksi Laattapiste-konsernin pääkonttori.
Kaupunginosan itäosat ovat maatalouskäytössä olevaa viljelyaluetta, joka suurelta osalta  kuuluu Vantaanjokilaakson valtakunnallisesti arvokkaaksi luokiteltuun maisema-alueeseen. Lännempänä maa on metsäisempää ja kohoaa jokilaaksoa ylemmäs.
Kaupunginosan pohjoisreunalle rakennettiin Kehärata vuosina 2009–2015 ja Tikkurilantien jatke, jotka ylittävät Vantaanjoen.
Vantaanpuisto

Piispankylän eteläosissa sijaitsee Vantaanpuisto, kahdeksankerroksisista tornitaloista ja matalista lamellitaloista koostuva kerrostaloalue, jonka rakensi Silta ja Satama 1965–1970. Ympäristössä on rivitaloja ja Kustaanmäen erillinen kerrostaloalue.
Asuinalueesta piti suunnitelmien mukaan tulla oleellisesti laajempi Luoteis-Vantaan keskus. Vantaanpuiston rakentaminen kuitenkin pysähtyi 1972, kun sisäasiainministeriö jätti hyväksymättä poikkeusluvan kaavoituksen keskeneräisyyden ja lentomelun vuoksi. Sisäasiainministeriö jätti 1977 ja 1981 myös asemakaavat vahvistamatta. 1985 vahvistettiin vain jo rakennettu osa. Korkein hallinto-oikeus kielsi lisärakentamisen 1987.
Vantaanpuiston alueella ei ollut alkuaikoina kaukolämpöä, joten taloissa oli kiinteistökohtainen lämmitys. Vesihuoltoa varten rakennettiin oma vedenottamo. Kunnallisen vesijohdon myötä vedenottamo poistettiin käytöstä veden fluoripitoisuuden vuoksi ja jäi varavedenottamoksi.
Alueella asuu nykyään noin 900 henkeä. Vantaanpuiston varhaisaikoina 1970-luvun alkupuolella alueella asui jopa 1600 henkeä.[lähde? ] Vantaanpuiston ostoskeskus toimii alueen sydämenä ja tarjoaa palveluja myös naapurikaupunginosille.
Aiheesta muualla

Vantaan karttapalvelu
Vantaanjokilaakson maisema-alue (Arkistoitu – Internet Archive)
Vantaanpuiston ostoskeskusta ja tornitaloja.
Vantaanpuiston ostoskeskus.
Pierre Descargues

Pierre Descargues (22. syyskuuta 1925 Montrouge – 20. tammikuuta 2012 Chevilly-Larue) oli ranskalainen toimittaja, kuvataidekriitikko, valokuvaaja ja kirjailija. Hän oli naimisissa ranskalaisen taiteilija Catherine Valogne’n kanssa, joka tunnetaan myös taiteilijanimellä Catherine Val. Pariskunnalla oli vahva yhteys Suomeen ja heidän poikansa Olivier osaa suomea.
Descargues tutustui ranskalaiseen taiteilijaan Yves Kleiniin 1950-luvulla. Hän teki muun muassa valokuvasarjan ja lehtijutun Kleinin tyhjyysesityksestä nimeltään Aineettoman kuvallisen herkkyyden vyöhykkeen luovutusseremonia.
Descargues toimitti viikoittain suosittua radio-ohjelmaa, jossa käsiteltiin taidetta.
Aiheesta muualla

Pierre Descargues: Yves Klein ja 160 g kultaa (Arkistoitu – Internet Archive)
Laune

| Laune |
| --- | --- |
 Salinkallion koulu Launeella.
Kaupunki:  Lahti
Suuralue:  Launeen suuralue
Koordinaatit:  60.9552°N, 25.6359°E
Kaupunginosa nro:  24
Väkiluku:  6 185 (2017)
Lähialueet:  Hennala, Asemantausta, Kerinkallio, Nikkilä, Renkomäki ja Jokimaa
Laune on Lahden 24. kaupunginosa, joka sijaitsee kaupungin eteläisessä osassa. Alue on kuulunut Hollolaan, josta se liitettiin 1933 Lahteen. Nykyään Launeen kaupunginosan naapureina ovat Hennalan, Asemantaustan, Kerinkallion, Nikkilän, Renkomäen ja Jokimaan kaupunginosat.
Vuonna 2017 Launeen kaupunginosaa vastaavan Lahden Launeen tilastoalueen väkiluku oli 6 185.  Muun muassa Ali-Juhakkala, Patomäki ja Patoniitty ovat osa Launeen kaupunginosaa. Laune muodostaa osan Launeen suuralueeseesta, joka on 26 361 asukkaallaan (2017) Lahden väkirikkain suuralue.
Nimensä alue on saanut tunnetusta Launeen lähteestä. Launeen lähteen ympäristöön alkoi asutus tihentyä 1920-luvulla. Nimen Laune taustalla saattaa olla muinaissaksalainen, kelttiläinen tai gootinkielinen sana, joka merkitsee iloista . Launeen lähteen lähellä oleva kumpu oli muun muassa juhannusjuhlien suosittu paikka. Lähde peitettiin 1909, ja sen paikalle rakennettiin vesipumppuasema, jonka ympäristö on Lahden kulttuurihistoriallinen suojelukohde.
Kaupunginosan ydinalueen muodostaa 1940- ja 1950-luvuilla rakennettu omakotialue. Kaupunginosan palveluja ovat muun muassa terveysasema (Eteläinen lähiklinikka, Launeenkatu 74), päiväkoteja (mm. Launeen päiväkoti), neuvola, Launeen kirkko, Launeen koulu (keväällä 2019 väliaikaistiloissa; sis. Salinkallion koulu) ja Launeen kirjasto (Aurakatu 11). Lisäksi Laune on tuttu lahtelaisille kuluttajille kauppakeskittymästään. Launeen eteläosassa toimii Sylvia-koti päiväkoteineen ja steinerpedagogista erityisopetusta tarjoavine kouluineen (Kyläkatu 140).
Launeelle liikennöidään myös monia Lahden bussilinjoja.
Muuta > Lahden Laune

1980-luvulla Mallasjuoma mainosti kivennäisvettä, jonka raakavesi oli soraharjun suodattamaa pohjavettä. Tästä kivennäisvedestä, Lahden Launeesta, tuli valtakunnallinen käsite.[lähde? ]
Muuta > Uskonnolliset yhteisöt

Launeella on esikoislestadiolaisten suuri linnamainen rukoushuone ja Suomen evankelis-luterilaisen kirkon Launeen seurakunnan kirkko sen itäpuolella.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Laune Wikimedia Commonsissa
Lahti
| --- | --- |
Kaupunginosat:  Ahtiala · Asemantausta · Hennala · Jalkaranta · Jokimaa · Järvenpää · Kartano · Kerinkallio · Keski-Lahti · Kilpiäinen · Kiveriö · Kivimaa · Koiskala · Kolava · Kujala · Kunnas · Kytölä · Kärpänen · Laune · Metsäkangas · Mukkula · Myllypohja · Möysä · Niemi · Nikkilä · Okeroinen · Paavola · Pesäkallio · Pirttiharju · Renkomäki · Salpausselkä · Sopenkorpi · Viuha · Ämmälä
Asuinalueet:  Anttilanmäki · Harjunalusta · Hiekkanummi · Kariniemi · Karisto · Liipola · Lotila · Metsäkangas · Petsamo · Riihelä · Saksala · Soltti · Venetsia
Järvet:  Alasenjärvi · Joutjärvi · Kymijärvi · Merrasjärvi · Pikku-Vesijärvi · Vesijärvi
Saaret:  Enonsaari
Museot:  Lahden kaupunginmuseon yksiköt: Hiihtomuseo · Historiallinen museo · Kuvakokoelma · Lahden visuaalisten taiteiden museo Malva · Radio- ja tv-museo · Sotilaslääketieteen museo  Muut: Askon museo · Ravintolamuseo · Sairaalamuseo · Suomen sotilasmusiikkimuseo
Rakennukset ja alueet:  Jokimaan ravikeskus · Lahden kaupungintalo · Lahden rautatieasema · Lahden teatteritalo · Lahden kaupunginkirjasto-maakuntakirjasto · Lahden kisapuisto · Lahden stadion · Radiomäki · Ristinkirkko · Salpausselän hyppyrimäet · Sibeliustalo
Puistot:  Fellmaninpuisto · Erkonpuisto · Kariniemen puisto · Lanu-puisto · Pikku-Vesijärven puisto
Luonnonsuojelualueet:  Häränsilmä-lampi · Linnaistensuo · Pesäkallio
Patsaat, muistomerkit ja -laatat:  Hakkapeliittain kotiinpaluu · Hirvi-patsas · Lahden taistelussa kaatuneiden saksalaisten muistomerkki · Launeen neidot · Lumisota · Mannerheimin ratsastajapatsas · Mikael Agricolan muistomerkki · Punavankien muistomerkki · Vapauden Hengetär
Tapahtumat:  F1 Powerboat Racing · Lahden julistebiennale · Lahden kansainvälinen kirjailijakokous · Lahden markkinat · Lahden runomaraton · Salpausselän Kisat · Summer Up
Pierre Daru

| Pierre Daru |
| --- | --- |
 Pierre Daru
Henkilötiedot
Syntynyt: 1767
Kuollut: 1829 (61–62 vuotta)
Kansalaisuus:  Ranska
Ammatti:  kirjailija
Kirjailija
Äidinkieli: ranska
Tuotannon kieli: ranska, kääntäjä
Pääteokset:  L’histoire de la république de Venise
Muuta tietoa
 Ranskan akatemian jäsen 
Aiheesta muualla
Löydä lisää kirjailijoitaKirjallisuuden teemasivulta
Pierre Antoine Noël Bruno Daru (1767−1829) oli ranskalainen kreivi, virkamies ja kirjailija.
Darusta tuli upseeri 1783, mutta hän siirtyi pian sotakomissariaattiin. Hän oli hirmuvallan aikana vankeudessa, mutta pääsi Robespierren kukistuttua vapaaksi. Hän tuli 1795 osaston päälliköksi sotaministeriöön. Hän liittyi sittemmin Napoleoniin, joka käytti häntä muun muassa valtuutettunaan Pressburgin, Tilsitin ja Wienin rauhanneuvotteluissa. Hän oli useilla Napoleonin sotaretkillä, muun muassa Venäjän retkellä 1812 yli-intendenttinä. Hänet nimitettiin 1811 valtiosihteeriksi ja Bourbonien palattua valtaan 1819 pääriksi.
Daru tuli tunnetuksi myös kirjallisista harrastuksistaan. Hänen tärkein teoksensa on L’histoire de la république de Venise (1819). Oivallisen Horatius-käännöksensä johdosta hänet valittiin Ranskan akatemian jäseneksi.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Pierre Daru Wikimedia Commonsissa
Pieni Humalajärvi

| Pieni Humalajärvi |
| --- | --- |
Valtiot:  Suomi
Maakunnat:  Keski-Suomi
Kunnat:  Jyväskylä, Toivakka
Koordinaatit:  62°10′49″N, 26°01′23″E
Vesistöalue ja valuma-alueen tietoja
Päävesistöalue:  Kymijoen vesistö (14)
Valuma-alue:  Leppäveden alue (14.31)
Laskuoja:  oja Pitkäjärveen 
Järvinumero:  14.317.1.003
Mittaustietoja
Pinnankorkeus:  85,2 m  
Pituus:  1,2 km  
Leveys:  380 m  
Rantaviiva:  3,113 km  
Pinta-ala:  26,103 ha  
Tilavuus:  0,0009701 km³ 
Keskisyvyys:  3,72 m  
Suurin syvyys:  11,3 m  
Saaria:  ei saaria 
 fiPieni Humalajärvi 
Pieni Humalajärvi  on Keski-Suomessa Jyväskylässä ja ToivakassaPitkäjärven lähellä sijaitseva järvi.
Maantietoa

Järven pinta-ala on 26 hehtaaria, se on 1,2 kilometriä pitkä ja 400 metriä leveä. Järvellä ei ole kartan mukaan saaria. Järvi on luodattu ja siitä on julkaistu syvyyskartat. Järven tilavuudeksi on saatu 970 100 kuutiometriä eli 0,0010 kuutiokilometriä. Sen keskisyvyys on 3,7 metriä ja suurin syvyys on 11,3 metriä. Sen rantaviivan pituus on 3,1 kilometriä.
Vesistösuhteet

Järvi sijaitsee Kymijoen vesistössä (vesistöaluetunnus 14) Leppäveden–Kynsiveden alueen (14.3) Leppäveden alueella (14.31), jonka Orajoen valuma-alueeseen (14.317) se kuuluu. Järven vedenpinnan korkeus on 85,2 metriä mpy.
Senyera

2:3 Katalonian lippu
Senyeran muunnoksia ja muita lippuja Barcelonassa Katalonian itsenäisyysäänestyksen aikana.
Senyera (katalaani) eli Señera (espanja) on Koillis-Espanjassa sijaitsevan Katalonian autonomisen maakunnan virallinen lippu, joka koostuu keltaisella (oikeastaan kullanvärisellä) pohjalla olevista punaisista palkeista. Senyeran väriyhdistelmä tunnetaan myös nimellä Barras de Aragón.
Nimen täsmennystä

Katalaanin sana senyera merkitsee lippua. Jos sanaa käytetään vieraan valtion lipusta, siihen kuuluu vastaava attribuutti: esimerkiksi senyera de alemanya merkitsee Saksan lippua. Sen sijaan kun sanaa senyera käytetään ilman attribuuttia, sen ymmärretään lähes automaattisesti tarkoittavan Katalonian kansallislippua.
Historia

Ensimmäisen kerran vuonna 1159 mainitun Senyeran sanotaan olevan maailman vanhin lippu; maailman vanhin valtiolippu on 1200-luvulta peräisin oleva Tanskan lippu. 1400-luvulta peräisin olevan legendan mukaan lippu olisi syntynyt jo 800-luvulla. Legenda kertoo, että kreivi Guifré el Pilós sai taistelussa kuolettavat haavat, jonka jälkeen kuningas Kaarle Kaljupää (toisten versioiden mukaan Ludvig Hurskas) kastoi sormensa vereen ja veti neljä punaista raitaa kreivin kultaiseen kilpeen. Toisen kertomuksen mukaan Guifré olisi vetänyt raidat itse.
Todennäköisemmin lippu on kehittynyt 1000-1100-lukujen esiheraldisista symboleista. Alun perin Senyera on irtautunut Barcelonan kreivikunnan vaakunasta, jossa raidat ovat nykyisestä poiketen pystysuorassa. Kansanperinteen mukaan lippu on aragonialaista alkuperää ja viittaisi 1000-luvun paavillisiin väreihin.
Alun perin Ramón Berenguer IV:n (vuodesta 1150) ja Alfonso II:n käyttämä sukuvaakuna levisi Senyerana kaikille sukuun kuuluvien kreivien hallitsemille alueille sekä myöhemmin kaikkiin Aragonian kruunun alusmaihin. Vanhin säilynyt lippu on vuonna 1238 tapahtuneen Valencian valloituksen aikainen Pendón de la Conquista. Nykyisin lukuisten Espanjan alueiden viralliset liput ja vaakunat pohjautuvat Senyeraan; näihin kuuluvat mm. Aragonia, Baleaarit, Valencia ja useat muut maakunnat ja alueet. Lippua käyttää myös eteläranskalainen Roussillon. Lisäksi lippu on kuvattu Andorran ja monien kaupunkien vaakunoissa. Jotkut epäviralliset liput perustuvat myös Senyeraan; näihin kuuluu esimerkiksi Katalonian itsenäisyyden kannattajien käyttämä Estelada.
Miguel Primo de Riveran (1923-1930) ja myöhemmin Francon (1939-1975) diktatuurien aikana Senyeran käyttö katalaanien kansallissymbolina oli kielletty. Näin lipusta tuli myös frankistisen hallituksen vastustajien symboli.
Merkitys

Nykyisin Senyera on yksi katalaanien itsehallinnon tärkeimmistä symboleista. Tämä johtaa myös katalaanien kansallisylpeyteen sekä vaatimuksiin itsehallinnon laajentamisesta Espanjan valtion sisällä tai täydestä itsenäisyydestä. Kaikissa Katalonian kaupungeissa ja kunnissa lukemattomia ikkunoita ja parvekkeita koristaa pysyvästi Katalonian lippu tai jokin sen muunnoksista, joista tärkein on Estelada.
Muunnoksia

Eräitä muunnoksia Senyerasta:
Aragonia
Baleaarit
Mallorca
Ibiza
Menorca
Formentera
Barcelona (maakunta)
Barcelona (kaupunki)
Provence-Alpes-Côte d’Azur
Valencia (entinen)
Valencian kaupunki ja Valencia
Katalaaninationalistien Estelada (Estelada Blava)
Katalaanivasemmiston Estelada (Estelada Vermella tai Groga)
Valencialaiset nationalistit
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Senyera Wikimedia Commonsissa
Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista. 
Alkuperäinen artikkeli: de:Senyera
Käännös suomeksi
Pierre Deligne

Pierre Deligne
Pierre Deligne (s. 3. lokakuuta 1944 Bryssel) on belgialainen matemaatikko. Hänet tunnetaan Weilin lauseen todistuksesta. Hän on väitellyt sekä Brysselin yliopistossa että Pariisin eteläisessä yliopistossa. Deligne on saanut useita tunnustuksia, kuten Fieldsin mitalin vuonna 1978. Hän on monien yliopistojen kunniatohtori, ja Ranskan akatemian jäsen vuodesta 1978. Deligne sai varakreivin arvonimen 2006.
Aiheesta muualla

Delignen oma CV Institute for Advanced Study, Princeton
1936: Ahlfors • Douglas | 1950: Schwartz • Selberg | 1954: Kodaira • Serre | 1958: Roth • Thom | 1962: Hörmander • Milnor | 1966: Atiyah • Cohen • Grothendieck • Smale | 1970: Baker • Hironaka • Novikov • Thompson | 1974: Bombieri • Mumford | 1978: Deligne • Fefferman • Margulis • Quillen | 1982: Connes • Thurston • Yau | 1986: Donaldson • Faltings • Freedman | 1990: Drinfeld • Jones • Mori • Witten | 1994: Zelmanov • Lions • Bourgain • Yoccoz | 1998: Borcherds • Gowers • Kontsevitš • McMullen | 2002: Lafforgue • Vojevodski | 2006: Okounkov • Perelman • Tao • Werner | 2010: Lindenstrauss • Châu • Smirnov • Villani | 2014: Avila • Bhargava • Hairer •  Mirzakhani | 2018: Birkar • Figalli • Scholze • Venkatesh | 2022: Duminil-Copin • Huh • Maynard • Vjazovska
Patrick Teagues

| Patrick Teagues> Henkilötiedot |
| --- | --- |
Koko nimi:  Patrick Teagues
Syntynyt: 3. huhtikuuta 1973 (ikä 51)
Kansalaisuus:   Yhdysvallat
Koripalloilija
Pituus:  197 cm
Pelaajaura
Yliopistojoukkueet
:  Fresno State
Seurajoukkueet
1999:  Pyrbasket
Patrick Teagues (s. 3. huhtikuuta 1973) on yhdysvaltalainen aktiiviuransa lopettanut koripalloilija.
Teagues pelasi yliopistotasolla Fresno Statessa, minkä jälkeen hän pelasi muun muassa Suomen pääsarjassa Pyrbasketissa syksyn 1999, jolloin hän kirjautti 14 runkosarjaottelussa keskimäärin 15,8 pistettä ja 7,2 levypalloa.
Peter Muhonen

| Peter Muhonen> Henkilötiedot |
| --- | --- |
Koko nimi:  Peter Muhonen
Syntynyt: 25. helmikuuta 1972 (ikä 52)
Kansalaisuus:   Suomi
Koripalloilija
Pituus:  204 cm
Pelaajaura
Seurajoukkueet
1992–1995 1995–1998:   Tapiolan Honka  Helsingin NMKY
Maajoukkueet
1990–1997:   Suomi
Ottelut (pisteet):  34 (55)
Peter Muhonen (s. 25. helmikuuta 1972) on suomalainen kilpauransa päättänyt koripalloilija.
Hyvinkään Tahkon kasvatti Muhonen pelasi miesten SM-sarjassa yhteensä kuusi kautta vuosien 1992–1998 välillä edustaen Tapiolan Honkaa ja Helsingin NMKY:tä. Kaudella 1992–1993 hänet valittiin Korisliigan vuoden tulokkaaksi.
Suomen maajoukkueessa Muhonen kuului 34 ottelun kokoonpanoon vuosien 1990–1997 välillä. Hän pelasi maajoukkueessa 1,6 pisteen ottelukohtaisella keskiarvolla ja teki maajoukkueen piste-ennätyksensä, yhdeksän pistettä, Liettuaa vastaan marraskuussa 1995.
Saavutukset

Korisliigan vuoden tulokas 1993
Patrick Thaler

Patrick Thaler
Patrick Thaler (s. 23. maaliskuuta 1978) on italialainen uransa lopettanut alppihiihtäjä, joka kilpaili enimmäkseen pujottelussa.
Nuorten MM-kilpailuissa Thaler saavutti hopeaa suurpujottelussa vuonna 1997. Aikuisten arvokisoissa hänen paras sijoituksensa on pujottelun seitsemäs sija Val d Iseren MM-kilpailuista 2009. Maailmancupissa Thaler kilpaili ensimmäisen kerran maaliskuussa 1997. Kymmenen parhaan joukkoon hän sijoittui ensimmäisen kerran Kranjska Gorassa helmikuussa 2005 oltuaan kahdeksas pujottelussa. Palkintokorokkeelle hän nousi ensimmäisen kerran Kitzbühelissä tammikuussa 2009 oltuaan kolmas. Joulukuussa 2013 hän oli kolmas Val d’Isèren pujottelussa. Tammikuussa 2014 hän laski kolmanneksi Kitzbühelin pujottelussa. Hän sijoittui kauden 2013–2014 pujottelucupissa neljänneksi. Thaler on maailmancupin vanhin palkintokorokkeelle noussut pujottelija (kaudella 2014) sekä niin ikään vanhin kymmenen parhaan joukkoon päässyt pujottelija (kaudella 2017). Thaler lopetti uransa 23. tammikuuta 2018 kilpailtuaan ennätykselliset 22 kautta (1997–2018) maailmancupissa.
Peter Møller

| Peter Møller |
| --- | --- |
 Møller vuonna 1868.
Henkilötiedot
Muut nimet:  Peter Joachim Møller
Syntynyt: 26. huhtikuuta 1793 Røros, Norja
Kuollut: 27. marraskuuta 1869 (76 vuotta)
Ammatti:  apteekkari
Peter Joachim Møller (26. huhtikuuta 1793 Røros – 27. marraskuuta 1869 Kristiania) oli norjalainen apteekkari. Hän kehitti uuden tavan valmistaa kalanmaksaöljyä. Hänen nimellään myydään edelleen Möller-kalanmaksaöljyä. Tuotemerkin omistaa Orkla.
Møllerin ja hänen vaimonsa hauta Vår Frelsers gravlundissa Oslossa.
Møllerin mukaan nimetty Peter Møllers vei Oslossa.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Peter Møller Wikimedia Commonsissa
Pierre Agostini

| Pierre Agostini |
| --- | --- |

Henkilötiedot
Syntynyt: 23. heinäkuuta 1941 (ikä 83) Tunis, Ranskan Tunisia
Koulutus ja ura
Tutkinnot:  Aix-Marseillen yliopisto
Instituutti:  CEA Paris-Saclay   Ohion osavaltionyliopisto
Tutkimusalue:  kokeellinen fysiikka
Palkinnot:  Nobelin fysiikanpalkinto (2023)
Pierre Agostini (s. 23. heinäkuuta 1941 Tunis, Ranskan Tunisia) on ranskalainen fyysikko, joka onnistui ensimmäisenä saamaan aikaan attosekuntien (sekunnin triljoonasosa, 10−18 s) kokoluokan valopulsseja. Hänet palkittiin 2023 Anne L’Huillier’n ja Ferenc Krauszin kanssa Nobelin fysiikanpalkinnolla.
Elämä ja ura

Agostini syntyi Ranskan Tunisiassa ja kävi koulunsa Ranskassa. Toisen asteen baccalauréat-tutkintonsa hän suoritti 1959 Ranskan asevoimien Prytanée national militaire -koulussa. Agostini opiskeli Aix-Marseillen yliopistossa. Alemman korkeakoulututikonnon hän suoritti fysiikasta 1961. Maisteriksi hän valmistui 1962 ja tohtoriksi 1968.
Agostini työskenteli valmistutumisensa jälkeen vuoteen 2002 CEA Paris-Saclay -tutkimuslaitoksessa. Tuona aikana hän toimi vierailevana tutkijana Etelä-Kalifornian yliopistossa, AMOLF-tutkimuslaitoksessa ja Brookhavenin kansallislaboratoriossa. Ohion osavaltionyliopiston fysiikan professorin paikan hän sai 2005.
Agostini kehitti vuonna 2001 pulssijunan Anne L’Huillier’n löytämän HHG-ilmiön avulla. Agostini oli ensimmäinen, joka pystyi supistamaan valopulssin pituuden attosekuntien pituuteen. Hänen pulssijunassaan pulssivat olivat 250 attosekunnin kestoisia, ja hänen ryhmänsä onnistui yhdistämään ultralyhyet ultraviolettipulssit infrapunavaloon ja näin luomaan interferenssikuvion, josta he pystyivät laskemaan pulssien pituuden.
Tunnustukset

Agostini palkittiin 2023 Nobelin fysiikanpalkinnolla Anne L’Huillier’n ja Ferenc Krauszin kanssa. Palkintoperusteluiden mukaan kolmikon tutkimustyö on mahdollistanut attosekuntien pulssien avulla elektronien liikkeen tutkimista.
Patrick Breen

| Patrick Breen |
| --- | --- |

Henkilötiedot
Syntynyt: 26. lokakuuta 1960 (ikä 63)  New York, NY, Yhdysvallat
Näyttelijä
Aktiivisena:  1968–
Aiheesta muualla
IMDb 
Elonet
AllMovie
Patrick Breen (s. 26. lokakuuta 1960 New York, New York, Yhdysvallat) on yhdysvaltalainen näyttelijä. Hän on näytellyt muun muassa elokuvissa Men in Black – miehet mustissa ja Galaxy Quest sekä televisiosarjassa Rouva Ministeri. Breen on myöntänyt Metro Weekly -lehdelle olevansa biseksuaali.
Aiheesta muualla

Patrick Breen Internet Movie Databasessa. (englanniksi)
Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista. 
Alkuperäinen artikkeli: en:Patrick Breen
Käännös suomeksi
Pilppa

Pilpan kanava
Pilppa on Heinäveden kylä, joka sijaitsee Heinäveden reitin varrella Kuopion ja Savonlinnan välillä. Nykyään Pilppa on Kuopiosta tultaessa viimeinen sulkukanava Savonlinnan suuntaan.
Aiheesta muualla

Legendaarisen Ryöskän tupa ja pöytä Heinävedellä Retkipaikka.fi
Pieni Herrailanjärvi

| Pieni Herrailanjärvi |
| --- | --- |
Valtiot:  Suomi
Maakunnat:  Pirkanmaa
Kunnat:  Pälkäne
Koordinaatit:  61°25′26″N, 24°20′25″E
Vesistöalue ja valuma-alueen tietoja
Päävesistöalue:  Kokemäenjoen vesistö (35)
Valuma-alue:  Mallasveden ja Pälkäneveden alue (35.71)
Laskujoki:  oja Isoon Herrailanjärveen 
Järvinumero:  35.714.1.011
Mittaustietoja
Pinnankorkeus:  100 m  (yli) 
Rantaviiva:  0,552 km  
Pinta-ala:  1,481 ha  
Saaria:  ei saaria 
 fiPieni Herrailanjärvi 
Pieni Herrailanjärvi  on Pirkanmaalla Pälkäneellä Pohjalahden kylän itäpuolella sijaitseva järvi.
Maantietoa

Järven pinta-ala on 1,5 hehtaaria ja se on 250 metriä pitkä ja 100 metriä leveä. Se sijaitsee Ison Herrailanjärven pohjoispuolella. Järvellä ei ole kartan mukaan saaria ja sen läheisyyteen on rakennettu yksi vapaa-ajan asunto. Sen rantaviivan pituus on 550 metriä ja sen rannat ovat suota.
Vesistösuhteet

Järvi sijaitsee Kokemäenjoen vesistössä (vesistöaluetunnus 35) Längelmäveden ja Hauhon reittien valuma-alueen (35.7) Mallasveden ja Pälkäneveden alueella (35.71), jonka Pälkäneveden alueeseen (35.714) se kuuluu. Järven vedenpinnan korkeus on yli 100 metriä mpy. Siihen on johdettu kaksi kuivatusojaa, joista idästä tulevalla on myös takanaan Sulkajärvi ja Mutajärvi. Järven oma laskuoja laskee 200 metrin päähän Isoon Herrailanjärveen. Kartan mukaan sen uomaa on voitu syventää kaivamalla.