stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Tukdam – Between Worlds

| Tukdam – Between Worlds |
| --- | --- |
 Elouvan juliste.
Ohjaaja:  Donagh Coleman
Käsikirjoittaja:  Donagh Coleman
Tuottaja:  Kaarle Aho
Säveltäjä:  Märt-Matis Lill
Kuvaaja:  Mika Mattila Satya Rai Nagpaul Donagh Coleman Peter Flinckenberg
Leikkaaja:  Mirjam Strugalla
Valmistustiedot
Valmistusmaa:  Suomi
Tuotantoyhtiö:  Making Movies
Levittäjä:  Making Movies
Ensi-ilta:  2022 (Rakkautta ja Anarkiaa)
Kesto:  91 minuuttia
Alkuperäiskieli:  englanti tiibet
Aiheesta muualla
IMDb 
Infobox OKNimi-testi OK: 
Tukdam – Between Worlds on Donagh Colemanin ohjaama ja käsikirjoittama suomalainen dokumenttielokuva vuodelta 2022.
Elokuva käsittelee tiibetinbuddhalaisuudessa esiintyvää tukdam-ilmiötä, joka ilmenee kokeneiden meditoijien kuollessa meditaation aikana. Tukdam-tilassa ihmisen keho ei ala hajota tai jäykistyä. Elokuvassa Tukdamia käsitellään sekä perinteisen tiibetinbuddhalaisuuden, että aiheeseen liittyvän tutkimusprojektin tutkijoiden näkökulmista.
Aiheesta muualla

Tukdam – Between Worlds Internet Movie Databasessa (englanniksi)
Turun Feeniks-koulu

Koulu toimii Koroisten päärakennuksessa.
Turun Feeniks-koulu  on demokraattisten koulujen arvopohjan mukaisesti toimiva lapsilähtöinen ja vapaa oppimisyhteisö esi- ja perusopetusikäisille lapsille. Tällä hetkellä Turun Feeniks-koulu järjestää kerhotoimintaa kotioppijoille, tarjoten kotiopetuksessa oppivelvollisuuttaan suorittaville lapsille ympäristön sosiaaliseen ja yhteisölliseen oppimiseen. Toiminnan perustana ovat lapsilähtöisyys ja yksilöllisyys, lapsen osallisuus, oma tiedonjano ja oppimisen ilo. Lukujärjestys suunnitellaan lasten kanssa yhdessä ja tyypillisesti kerhopäivät sisältävät oppituokioita, leikkejä, pelejä, ulkoilua ja retkiä erilaisiin kohteisiin. Yhteisistä asioista päätetään koulukokouksissa, joihin jokaisella kouluryhmän jäsenellä on mahdollisuus tuoda omia ehdotuksiaan käsiteltäväksi. Ryhmän vetäjänä toimii luokanopettaja.
Turun Feeniks-koulu on syyskuusta 2018 saakka toiminut luonnonläheisessä miljöössä Koroisilla, parin kilometrin päässä Turun keskustasta.
Kuva koulun sisätiloista
Koulun toimintaa ylläpitää Turun Feeniks-koulun tukiyhdistys ry. Turun Feeniks-koulu on Euroopan demokraattisten koulujen liiton (EUDEC) jäsen.
Aiheesta muualla

Kesken koulupäivän voi livahtaa trampoliinille – Turun uudessa Feeniks-koulussa kotioppilaat saavat paljon vapautta (Arkistoitu – Internet Archive) Turun Sanomat,  23.9.2018.
Elävän kultuurin Koroinen ry (Arkistoitu – Internet Archive)
Suomen Kotikouluyhdistys/Kotikoululaisille palveluita tarjoavat tahot
Tuoksuvalevahvero

| Tuoksuvalevahvero |
| --- | --- |

Tieteellinen luokittelu
Domeeni::  Aitotumaiset Eucarya
Kunta::  Sienet Fungi
Kaari::  Kantasienet Basidiomycota
Alakaari::  Avokantaiset Agaricomycotina
Luokka::  Varsinaiset avokantaiset Agaricomycetes
Alaluokka::  Agaricomycetidae
Lahko::  Agaricales
Alalahko::  Phyllotopsidineae
Suku::  Tuoksuvalevahverot Aphroditeola  Redhead & Manfr. Binder 2013
Laji::  olida
Kaksiosainen nimi
 Aphroditeola olida  (Quél.) Redhead & Manfr. Binder 2013 
Katso myös
   Tuoksuvalevahvero Commonsissa 
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Tuoksuvalevahvero (Aphroditeola olida, aik. Hydrophoropsis olida) on harvinainen pohjoispainotteisesti kasvava sienilaji. Laji muistuttaa sitkeydeltään valevahveroa, on kookkaanpuoleinen, voimakkaantuoksuinen, tuoksu hieman metsämansikkaan vivahtava, heltat ovat kapeat ja haaroittuvat. Päältä laji on vaaleanpunertava, leikkauspinta valkoinen. Jalka on usein hyvin vaalea, mahdollisesti kellertävä. Laji kasvaa havumetsissä etenkin männyn juurisienenä. Laji ei ole ruokasieni.
Tuoksuvalevahveroa esiintyy Pohjoismaissa, Keski-Euroopan vuoristoissa ja Pohjois-Amerikassa. Se on Suomessa silmälläpidettävä (NT), mutta Ruotsissa ja Norjassa vaarantunut (VU). Tanskassa lajia on tavattu kerran, vuonna 1954, ja se on luokiteltu puutteellisesti tunnetuksi (DD).
Torpedo (kalasuku)

| Torpedo |
| --- | --- |
 Marmorisähkörausku (Torpedo marmorata)
Tieteellinen luokittelu
Domeeni::  Aitotumaiset Eucarya
Kunta::  Eläinkunta Animalia
Pääjakso::  Selkäjänteiset Chordata
Alajakso::  Selkärankaiset Vertebrata
Luokka::  Rustokalat Chondrichthyes
Alaluokka::  Leveäsuiset Elasmobranchii
Lahko::  Sähkörauskukalat Torpediniformes
Heimo::  Sähkörauskut Torpedinidae
Alaheimo::  Torpedininae
Suku::  Torpedo  Duméril
Katso myös
   Torpedo (kalasuku) Wikispeciesissä   Torpedo (kalasuku) Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OK: 
Torpedo on sähkörauskujen heimoon kuuluva kalasuku.
Torpedo-suvun sähkörauskut voivat tuottaa tyypillisesti 20–50 voltin jännitteen elektrosyyteillään, jotka ovat erikoistuneita lihassoluja. Kalalla on noin 700 elektrosyyttiä, jotka ovat järjestäytyneet 45 pötköksi, ikään kuin rinnakkain kytketyksi paristoksi. Jännite purkeutuu kalan selkäpuolelta, ja se on aiheuttanut vakavia vammoja kaloja käsitelleille kalastajille. Suurikokoinen sysisähkörausku voi tuottaa 220 volttia.
Eräitä lajeja

Kaliforniansähkörausku (Torpedo californica)
Torpedo fuscomaculata
Marmorisähkörausku (Torpedo marmorata)
Sysisähkörausku (Torpedo nobiliana)
Torpedo panthera
Torpedo sinuspersici
Silmäsähkörausku eli sähkörausku (Torpedo torpedo)
Aiheesta muualla

iNaturalist: Suku Torpedo
ITIS: Torpedo (englanniksi)
Global Biodiversity Information Facility (GBIF): Torpedo (englanniksi)
University of Michigan, Animal Diversity Web (ADW): Torpedo (englanniksi)
Urtekram

| Urtekram International A/S |
| --- | --- |

Yritysmuoto:  Osakeyhtiö
Perustettu:  1972
Avainhenkilöt:  Ross Jackson, Lars Børresen
Kotipaikka:   Mariager, Tanska
Toimiala:  luomutuotteet, vähittäiskauppa
Henkilöstö:  n. 150 (2010)
Kotisivu:  urtekram.dk
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Urtekram (Urtekram International A/S) on tanskalainen vuonna 1972 perustettu luomutuottesiin ja reilun kaupan tuotteisiin erikoistunut yritys. Sen perustivat skotlantilaissyntyinen luomutuotepioneeri Ronnie McGrail ja hänen tanskalainen vaimonsa Lisbeth Damsgaard.
Urtekram tuottaa ja tuo myös luonnonmukaista kosmetiikkaa ja ruoka-aineallergikoille sopivia elintarvikkeita. Tuotteita myydään luontaistuotekaupoissa ja supermarketeissa kaikkialla Skandinaviassa. Urtekramin suurin asiakas on Tanskan suurin päivittäistavarakauppaketju Coop.
Toiminta sai ISO 14001 merkinnän toiminnan ympäristöystävällisyydestä. Yrityksen keskeiseen ideologiaan kuuluu myös muiden ympäristömerkkien noudattaminen.[lähde? ]
1990-luvun laman seurauksena jouduttiin suurin osa yrityksen osakkeista myymään tanskalais-kanadalaiselle miljonäärille Ross Jacksonille ja hänen omistamalleen investointiyritykselle Gaia Groupille. Alkuperäisten omistajien mukaan kyse oli vihamielisestä nurkanvaltauksesta. Osa osakkeista jäi yhä Lisbeth Damsgaardin omistukseen. Vuonna 2015 ruotsalainen Midsona AB osti Urtekramin.
Tilataide

Kain Tapperin teos Ajan virta vuodelta 2000 Turun Vanhalla Suurtorilla.
Ympäristötaide
Casagrande & Rintala, , teräksinen puisto Japanissa, 2003.
Suuntauksia
Installaatio | Maataide | Paikkasidonnainen taide | Tilataide | Valotaide
Suomalaisia tekijöitä
Jan-Erik Andersson | Marco Casagrande | Saara Ekström | Kaarina Kaikkonen| Ismo Kajander | Marja Kanervo | Jussi Kivi | Antti Laitinen | Harri Larjosto | Tuuli Luukas | Annikki Luukela | Anni Rapinoja | Sami Rintala | Catarina Ryöppy | Charles Sandison | Maaria Wirkkala
Ulkomaisia tekijöitä
Carl Andre | John Baldessari | Christo ja Jeanne-Claude | Jan Dibbets | Ian Hamilton Finlay | Hamish Fulton | Andy Goldsworthy | Hans Haacke | Michael Heizer | Robert Irwin | Nancy Holt | Richard Long | Walter de Maria | Ana Mendieta | Dennis Oppenheim | Robert Smithson | James Turrell | Wolf Vostell
Teoksia
Hiljainen kansa | Kolme aitaa | Maaltapako | 1000 Rauhanlippua
Tilataide on taiteilijan esimerkiksi näyttelytilaan tai ulos luoma kokonaistaideteos. Tilateokset saattavat olla hyvin vaihtelevia, koska niihin voidaan yhdistää erilaisia elementtejä, kuten maalattuja tai veistettyjä osia, ääniä tai valoa. Olennaista niille on katsojan mahdollisuus astua sisälle taiteilijan luomaan tilaan.
Tilataide kehittyi varsinaisesti toisen maailmansodan jälkeen, mutta sen edeltäjänä on pidetty muun muassa venäläissyntyistä konstruktivistia El Lisitskiä. 1950-luvun lopussa Allan Kaprow liitti tilateoksiinsa happeningit ja että ideana oli saada katsojat ”astumaan sisään” taideteokseen ja osallistumaan tapahtumien kulkuun.
Ympäristötaide on luontoon tai rakennettuun ympäristöön, esimerkiksi arkkitehtuurimiljööseen tehtyä taidetta. '
Tilan ehdoilla

Tilataiteessa teosta ja sitä ympäröivä tila muodostaa kokonaisuuden. Tilataiteen ja ympäristötaiteen ero on siinä, että tilataidetta voi olla rajatuissa, rakennetuissa ympäristöissä, rakennusten sisällä tai ulkopuolella, kun taas ympäristötaide ottaa kokonaisvaltaisempaa suhdetta luontoon tai ihmisen luomaan ympäristöön. Esimerkiksi Kaarina Kaikkonen edustaa sekä tila- että ympäristötaidetta, hän on tehnyt tilallisia teoksia jo 80-luvun puolivälistä alkaen,
Modernismin aikana kuvanveistosta katosi distanssi, juhlallinen etäisyys teoksen ja sen ympäristön välillä, joka saatiin muun muassa veistosten jalustojen avulla sekä teosten dominanssi eli hallitsevuus, jolla veistokset olivat hallinneet ja valloittaneet julkisia ja virallisia tiloja. Modernismille oli myös tyypillistä, että taiteilijat alkoivat työstää itse ja suoraan käyttämiään materiaaleja.
Aikaisemmin taideteos oli taiteilijan jättämä hallitseva merkki ympäristöön, paikan täyttäminen tai valloitus, jossa teoksella oli vähän tai ei ollenkaan tekemistä sijoitusympäristönsä kanssa. Tila- ja ympäristötaiteen lähtökohtana on tavallisesti teoksen sijoitusympäristön ja tilan edellyttämän vaatimukset. Jotkut ympäristötaiteilijat ovat luopuneet kokonaan oman henkilökohtaisen tyylin esittelystä ja he pyrkivät saamaan kaikki teoksen piirteet ja ominaisuudet ympäristön ehdoilla toimiviksi.
Tämä fenomenologiseksi kuvanveistoksi kutsuttu taiteen ajattelutapa alkoi yleistyä länsimaissa 1960-luvulla. Suomessa tila- ja ympäristötaide vakiintui osaksi nykytaidetta 1980-luvulta alkaen.
Aluksi oli "Environment"

Tilataide tuli Suomeen 1960-luvun lopulla. Aluksi käsitteellä ei ollut kunnollista suomenkielistä vastinetta, joten kriitikot käyttivät uudesta taidesuunnasta yleisesti englannin sanaa environment ’ympäristö’. Esimerkiksi Ars 69 -näyttelyn yhteydessä Markku Komonen kirjoitti, että ”…tilan tuntua tehostavat ja laajentavat environment -teokset.”
Tilataidetta

Martti Aiha, Futura – Tuntematon, 1986–2023, Oulu.
Laila Pullinen, Auringonkantaja IV, 1994.
Eduardo Chillida, Sietokykyä keskustelun avulla, 1993 Münster, Saksa.
Dani Karavan, Misrach, 1995 Regensburg, Saksa.
Kaarina Kaikkonen: Oppia ikä kaikki, 2018, Tampere
Ideakävely

Kuusi teosta, jotka juhlistavat saksalaisia ideoita, paljastettiin keväällä 2006 Berliinissä FIFAn jalkapallo-ottelun kunniaksi.
Jalkapallokengät
Lääketiede
Auto
Kirjapainotaito
Musiikki
Suhteellisuusteoria
Aiheesta muualla

Tilataiteilijoita Valtion taidemuseon kokoelmissa[vanhentunut linkki]
Ympäristötaiteilijoita Valtion taidemuseon kokoelmissa[vanhentunut linkki]
Maataiteilijoita Valtion taidemuseon kokoelmissa[vanhentunut linkki]
Ympäristötaiteen historiaa ja sanastoa, Ympäristötaiteen säätiö (Arkistoitu – Internet Archive)
Taide rakennetussa ympäristössä -sivusto, Ympäristötaiteen säätiö (Arkistoitu – Internet Archive)
Suomalainen ympäristötaiteen verkkogalleria (Arkistoitu – Internet Archive)
Robert Smithsonin (1938-1973) kotisivut. (englanniksi)
Lucien den Arendin (1943-) kotisivut. (englanniksi)
Kuvia suurista maataideprojekteista (Arkistoitu – Internet Archive) (englanniksi)
Nykytaiteen keinot
Installaatio
Käsitetaide
Mediataide
Performanssi
Valokuvataide
Videotaide
Yhteisötaide
Ympäristötaide
Äänitaide
Taiteen ja ympäristön peruskäsitteet
Installaatio
Julkinen taide
Kuvanveisto
Maataide
Maisema-arkkitehtuuri
Maisemataide
Paikkasidonnainen taide
Prosenttiperiaate
Rakennustaide
Tilataide
Valotaide
Ympäristötaide
Tyrisevä

Uškovon sijainti Pietarin liittokaupungissa
Tyrisevä eli Uškovo (ven. Ушково) on Karjalankannaksen itäosassa Suomenlahden rannalla sijaitseva Pietarin Kurortin piiriin kuuluva kunnallishallintoalue (taajama, posjolok). Tyrisevän länsipuolella on Vammelsuun (Serovon) taajama, itäpuolella Terijoen kaupunki. Ennen sotia Tyrisevä kuului Suomeen. Se oli vuodesta 1927 alkaen Terijoen kuntaan ja tätä ennen Uuteenkirkkoon kuulunut kylä.
Tyrisevän rantamaisemaa hallitsee pitkä hiekkaranta ja jyrkästi nouseva Litorinameren rantapenger, joka kohoaa Tyrisevänharjuna jopa 40 m:n korkeuteen. Alueen itäosassa penkerettä uurtaa syvään Tyrisevänojan painanne. Neuvostoliiton aikaan ja sen jälkeen Venäjällä Tyrisevä on ollut leimallisesti lasten lomakeskusten ja lasten sanatorioiden paikkakunta. Vuonna 2002 Tyrisevällä oli alle 500 asukasta.
Tyrisevällä on Pietari–Viipuri-radan rautatieseisake (vuoteen 2008 Uškovon/Tyrisevän asema). Tyrisevällä radalta erkanee rannikon läheinen sivurata Koivistoon.
Historia

Tyrisevä oli osa Uudenkirkon pitäjää 1600-luvulta vuoteen 1927.
Vuoden 1643 ruotsalaisen kartan mukaan Tyrisevän kylän alueella oli vain yksi tila, joka vuosisadan jälkipuolella jakautui kahtia.
Aiemmin  Kivennapaan kuulunut Terijoki ja samoin Terijoen seurakunta erotettiin omaksi kunnakseen ja seurakunnakseen 1900-luvun alussa, ja koska kulkuyhteydet Tyrisevästä Terijoen kuntakeskukseen olivat paremmat kuin Uudellekirkolle, Tyrisevän väestö alkoi ajaa kylän liittämistä Terijokeen. Siirtyminen uuteen kuntaan tapahtui itsenäisen Suomen aikaan 1927.
Historia > Elinkeinot

Kalastus oli Tyrisevän tärkeä elinkeino halki vuosisatojen. Vanhan Suomen ja Suomen suuriruhtinaskunnan aikoina 1700-1800-luvuilla saalis vietiin ensi sijassa Pietariin, Suomen itsenäistyttyä Viipuriin. Talvipyynti oli tärkeää, pääkohteena ahven ja kuore. Kesällä saatiin myös kuhaa ja silakkaa.
Maanviljelykselle olot eivät olleet kovin otolliset, mutta Suomen itsenäisyyden aikaan  puutarhaviljely kukoisti Tyrisevällä, samoin mehiläishoito seudun kanervakankaiden ansiosta. Tyrisevän Bogdanov oli tuolloin itäisen Suomen suurin mehiläiskasvattaja.
Historia > Huvilakausi

Venäläiskaudella, rautatieyhteyden valmistuttua Pietariin 1870, pietarilaiset rakennuttivat suuren määrän huviloita Tyrisevänharjulle. Samoin paikalliset rakensivat vuokramökkejä turisteille. Mainittavia suurhuviloita olivat mm. Peremontin linnamainen sementtihuvila torneineen, keisarillisen lastenlääkäri Ostragovskin suuri huvila sekä kreivi Scheremetjeffin huvila, myöhempi Suomen rautatieläisten Lepokoti Harjula. Suurmaanomistaja oli pietarilainen valtioneuvos Orlovski, joka lopulta omisti puolet Tyrisevän kylän alueesta. Suomen itsenäistyttyä suuri osa Tyrisevän huviloista purettiin ja siirrettiin muualle Suomeen.
Aiheesta muualla

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
Vnutrigorodskoje Munitsipalnoje obrazovanije Sankt-Peterburga posjolok Uškovo (Arkistoitu – Internet Archive) Uškovon kunnallishallinnon sivut (mm. historiaa) (venäjäksi)
Tšekkoslovakia yleisurheilun maailmanmestaruuskilpailuissa

| Sija |        |        |        | Yhteensä |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| 38. | 4 | 4 | 3 | 11 |
Tšekkoslovakia osallistui yleisurheilun ulkoratojen täyden ohjelman maailmanmestaruuskilpailuihin vuosina 1983, 1987 ja 1991. Maa saavutti MM-kisahistoriansa aikana yhteensä 11 mitalia, joista neljä oli kultaisia. Helsingin MM-kisoissa 1983 Tšekkoslovakia saavutti yhdeksän mitalia ja sijoittui mitalitilastossa neljänneksi. Roomassa 1987 se jäi ilman kultamitalia ja Tokiossa 1991 kokonaan ilman mitalia. Vuoden 1991 jälkeen maan urheilijat ovat edustaneet Tšekkiä ja Slovakiaa.
Tšekkoslovakian edustajina maailmanmestaruuden saavuttivat Jarmila Kratochvílová, joka voitti Helsingissä 400:n ja 800 metrin juoksut, sekä kiekonheittäjä Imrich Bugár ja kuulantyöntäjä Helena Fibingerová. Tšekkoslovakian MM-mitalisteista Jan Železný voitti Tšekin edustajana kolme maailmanmestaruutta.
Tšekkoslovakian MM-mitalit kisoittain

| Kisavuosi ja -paikka>  | Miehet> Kulta | Miehet> Hopea | Miehet> Pronssi | Naiset> Kulta | Naiset> Hopea | Naiset> Pronssi | Yhteensä> Kulta | Yhteensä> Hopea | Yhteensä> Pronssi | Yhteensä | Yhteensä> Sijoitus mitalitilastossa |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 1983 Helsinki | 1 | 1 | 2 | 3 | 2 | 0 | 4 | 3 | 2 | 9 | 4. |
| 1987 Rooma | 0 | 1 | 1 | 0 | 0 | 0 | 0 | 1 | 1 | 2 | 19. |
| 1991 Tokio | 0 | 0 | 0 | 0 | 0 | 0 | 0 | 0 | 0 | 0 | – |
| Yhteensä | 1 | 2 | 3 | 3 | 2 | 0 | 4 | 4 | 3 | 11 | 38. |
Tšekkoslovakian MM-mitaliurheilijat

| Urheilija | Kulta | Hopea | Pronssi | Yhteensä | Vuodet |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| Jarmila Kratochvílová | 2 | 1 | 0 | 3 | 1983 |
| Imrich Bugár | 1 | 0 | 0 | 1 | 1983 |
| Helena Fibingerová | 1 | 0 | 0 | 1 | 1983 |
| Taťána Kocembová | 0 | 2 | 0 | 2 | 1983 |
| Jozef Pribilinec | 0 | 2 | 0 | 2 | 1983–1987 |
| Milena Matejkovičová-Strnadová * | 0 | 1 | 0 | 1 | 1983 |
| Zuzana Moravčíková * | 0 | 1 | 0 | 1 | 1983 |
| Remigius Machura | 0 | 0 | 1 | 1 | 1983 |
| Gejza Valent | 0 | 0 | 1 | 1 | 1983 |
| Jan Železný | 0 | 0 | 1 | 1 | 1987 |
*) Ei henkilökohtaisia mitaleja
Tiikeripyton

| Tiikeripyton |
| --- | --- |

Uhanalaisuusluokitus
 Silmälläpidettävä  
  
Tieteellinen luokittelu
Domeeni::  Aitotumaiset Eucarya
Kunta::  Eläinkunta Animalia
Pääjakso::  Selkäjänteiset Chordata
Alajakso::  Selkärankaiset Vertebrata
Luokka::  Matelijat Reptilia
Lahko::  Suomumatelijat Squamata
Alalahko::  Käärmeet Serpentes
Heimo::  Pytonkäärmeet Pythoninae
Suku::  Pytonit Python
Laji::  molurus
Kaksiosainen nimi
 Python molurus  (Linnaeus, 1758) 
 Tiikeripytonin levinneisyys
Katso myös
   Tiikeripyton Wikispeciesissä   Tiikeripyton Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OKIUCN-testi OK: 
Tiikeripyton eli intiantiikeripyton eli intianpyton (Python molurus) on pytonkäärmeiden heimoon kuuluva käärmelaji. Se on kuristajakäärme, eikä sillä ei ole myrkkyhampaita. Aiemmin tiikeripytonin alalajina pidetty burmanpyton on erotettu omaksi lajikseen (Python bivittatus). Tiikeripyton kuuluu CITES-sopimuksen erityisesti suojeltuihin I-liitteen lajeihin.
Ulkonäkö ja koko

Täysikasvuinen tiikeripyton on mittausten mukaan 2,0–4,6 metriä pitkä. Naaraat kasvavat koiraita isommiksi. Tiikeripyton on pienempi kuin omaksi lajikseen erotettu burmanpyton, jota se muistuttaa ulkonäöltään. Burmanpytonin keltaisen pohjavärin sijaan tiikeripyton on harmaa ja väritykseltään haaleampi, eikä sillä ole yhtä selkeää nuolikuviota päässään. Luotettavimmin ne erottaa siitä, että tiikeripytonin ylähuulen suomut ulottuvat sen silmään asti, kun taas burmanpytonilla on lisäksi okulaarisia suomuja, jotka erottavat silmän ylähuulen suomuista.
Levinneisyys ja elinympäristö

Tiikeripytonia esiintyy Intian niemimaan kuivissa metsissä ja ruohomailla, kun taas burmanpyton elää kosteammissa elinympäristöissä. Lajien risteytymisestä luonnossa ei ole todisteita. Hylätyistä lemmikkieläimistä on muodostunut lisääntyvä kanta myös Pohjois-Amerikan Floridaan.
Elintavat

Tiikeripyton oleskelee päivisin piikkisikojen koloissa, ja yöllä se herää saalistamaan.
Elintavat > Lisääntyminen

Tiikeripytonit parittelevat aikaisin kevätkuukausina ja ne munivat maalis-huhtikuussa. Poikuekoko on suuri, jopa 107 munaa. Hautoessaan munia tiikeripytonin lihakset värähtelevät, ja nämä liikkeet auttavat naarasta nostamaan munien ympäryksen lämpötilaa. Naaras ei koskaan jätä munia, eikä käy edes syömässä. Terraario-olosuhteissa tiikeripytoneille kertyy ikää noin 20 vuoden verran, luonnossa elävistä ei ole merkintöjä.
Elintavat > Ravinto

Tiikeripytonin ruokavalio koostuu erilaisista nisäkkäistä aina jyrsijöistä hirvieläimiin, ja se tappaa saaliinsa kuristamalla. Ihmisiä se ei suuresta koostaan huolimatta saalista.
Yläleuassa, suun tuntumassa sillä sijaitsee herkkiä aistimia, jotka reagoivat saaliseläimestä säteilevään lämpöön. Pyton väijyy pyydystettävää järven rannalla tai puussa, ja on aina iskuvalmis. Uhrinsa ympärille kietoutuessaan se voi olla jokseenkin varma pyynnin onnistumisesta.
Lemmikkinä

Se kesyyntyy hyvin, mutta on melko vaivaton lemmikkilaji ja on melko helppohoitoinen.[lähde? ]
Aiheesta muualla

ITIS: Python molurus (englanniksi)
University of Michigan, Animal Diversity Web (ADW): Python molurus, Indian Python (englanniksi)
Tuppi

Tuppi on korttipeli, joka on alkujaan ollut suosittu erityisesti Pohjois-Suomessa, josta se on levinnyt muun muassa opiskelijoiden mukana koko Suomeen. Tuppi on neljän hengen puoluepeli, kuten bridgekin.
Tupen SM-kisat pelataan vuosittain Sodankylässä.
Säännöt

Pelaajille jaetaan 13 korttia, minkä jälkeen valitaan, pelataanko ramia vai noloa. Ramissa tikkejä pyritään ottamaan, nolossa niitä vältetään. Etumiehestä alkaen pelaajat ilmoittavat valintansa joko näyttämällä kortilla (punainen on ramia, musta noloa) tai sanomalla. Näyttäminen jatkuu myötäpäivään, ja päättyy heti kun joku näyttää ramia. Jos kukaan ei niin tee, pelataan noloa.
Nolossa pelin aloittaa etumies, ramissa ramaajan (ramia näyttäneen) edellinen pelaaja. Pelissä on maapakko, mutta ei valttia. Voitetut tikit asetetaan näkyviin niin, että kaikki pystyvät seuraamaan pelitilannetta.
Noloa pelattaessa voittaa se pari, joka otti vähemmän tikkejä. Kuudesta tikistä saa neljä pistettä, ja jokainen tikki tämän alle tuo neljä pistettä lisää. Ramissa vastaavasti voittoon tarvitaan seitsemän tikkiä, mistä saa neljä pistettä, ja tikit sen päälle ovat myös neljä pistettä kukin. Jos ramannut joukkue häviää jaon, tapahtuu ramin ryöstö; ryöstetyssä ramissa jokainen tikki yli seitsemän antaa 8 pistettä.
Vain toisella joukkueella kerrallaan voi olla pisteitä (he ovat ylhäällä tai nousussa). Jos ylhäällä oleva pari häviää jaon, heidän pisteensä putoavat välittömästä nollaan. Peli päättyy, kun jompi kumpi joukkueista pääsee 52 pisteeseen; tällöin häviäjä on pantu tuppeen.
Haluttaessa lyhyempää ja ennakoitavampaa peliä, voidaan laskea molemmille joukkueille pisteitä samanaikaisesti, tai pelata ennalta määrätty määrä jakoja ja niiden päälle kesken oleva nousu.
Aiheesta muualla

Tupen säännöt
Neljän tuppi
Tähtilumikello

| Tähtilumikello |
| --- | --- |

Uhanalaisuusluokitus
 Puutteellisesti tunnettu  
  
Tieteellinen luokittelu
Kunta::  Kasvit Plantae
Alakunta::  Putkilokasvit Tracheophyta
Kaari::  Siemenkasvit Spermatophyta
Alakaari::  Koppisiemeniset Magnoliophytina
Luokka::  Yksisirkkaiset Liliopsida
Lahko::  Asparagales
Heimo::  Narsissikasvit Amaryllidaceae
Suku::  Lumikellot Galanthus
Laji::  elwesii
Kaksiosainen nimi
 Galanthus elwesii  Hook.f. 
Katso myös
   Tähtilumikello Wikispeciesissä   Tähtilumikello Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OKIUCN-testi OK: 
Tähtilumikello (Galanthus elwesii) on lumikelloihin kuuluva monivuotinen sipulikukka. Se on koristekasvina viljelty aikainen kevätkukkija.
Ulkonäkö ja koko

Tähtilumikello kasvaa 10–30 senttimetriä korkeaksi. Varsi ja lehdet ovat väriltään sinivihreät. Kaksi tasasoukkaa pyöreähkökärkistä tyvilehteä ovat 10–30 millimetriä leveät. Ylempi lehti kiertyy alemman päälle. Tähtilumikellon kukan kehälehdistä ulommat ovat valkoisia, sisemmät valkovihreitä. Sisäkehälehdissä on tyvessä ja kärjessä vihreä laikku, joita voi yhdistää vihreä juova. Kukan sikiäimen tyvi on tylppä ja hieman leveämpi kuin lähilajeilla. Kukan tuoksu on makeahko. Hedelmä on kolmiliuskainen kota.
Tähtilumikello on lumikelloista aikaisin kukkija Pohjoismaissa viljeltynä.
Levinneisyys

Tähtilumikello kasvaa luontaisesti Kaakkois-Euroopassa (Balkan, Kreikka, Bulgaria ja Ukraina) ja Turkissa.
Aiheesta muualla

Suomen Lajitietokeskus: Tähtilumikello – Galanthus elwesii