stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Skýdra
Aiheesta muualla

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
Δήμος Σκύδρας. Skýdran kunnan verkkosivut. (kreikaksi)
Keski-Makedonian alue
| --- | --- |
Chalkidikín alueyksikkö:   Aristotélis  Kassándra  Néa Propontída  Polýgyros  Sithonía 
Imathían alueyksikkö:   Alexándreia  Náousa  Véroia 
Kilkíksen alueyksikkö:   Kilkís  Paionía 
Péllan alueyksikkö:   Almopía  Édessa  Pélla  Skýdra 
Pierian alueyksikkö:   Dío-Ólympos  Kateríni  Pýdna-Kolindrós 
Sérresin alueyksikkö:   Amfípoli  Emmanouíl Pappás  Irákleia  Néa Zíchni  Sérres  Sintikí  Visaltía 
Thessaloníkin alueyksikkö:   Ampelókipoi-Meneméni  Chalkidóna  Délta  Kalamariá  Kordelió-Évosmos  Lagkadás  Neápoli-Sykiés  Oraiókastro  Pávlos Melás  Pylaía-Chortiátis  Thermaïkós  Thérmi  Thessaloniki  Vólvi
Shekhar Mehta

| Shekhar Mehta> Henkilötiedot |
| --- | --- |
Kansalaisuus:   Kenia
WRC-ura
Aktiivivuodet:  1973–87
Entiset tallit:  Audi, Nissan, Peugeot, Lancia
Kilpailuja:  47
Maailmanmestaruuksia:  0
Voittoja:  5
Palkintosijoja:  11
Erikoiskoevoittoja:  13
MM-pisteitä:  229
Ensimmäinen kilpailu:  Safari-ralli 1968
Ensimmäinen voitto:  Safari-ralli 1973
Viimeinen voitto:  Safari-ralli 1982
Viimeinen kilpailu:  Norsunluurannikon ralli 1987
Chandrashekhar "Shekhar" Mehta (20. kesäkuuta 1945 – 12. huhtikuuta 2006 Lontoo) oli ugandalais-kenialainen rallikuljettaja.
Mehta oli sukujuuriltaan aasialaisperäinen ugandalainen. Hän syntyi Ugandassa maaviljeljäperheeseen ja muutti Keniaan vuonna 1973 pakoon Idi Aminin hirmuhallintoa. Samana vuonna hän voitti Safari-rallin ensimmäistä kertaa. Hänen vaimonsa Yvonne Mehta oli yksi hänen kartanlukijoistaan.
Mehta voitti Safari-rallin viisi kertaa Datsunilla. Mehtan kansainvälinen ralliura sijoittui vuosien 1973-1987 välille. Parhaimmillaan hän oli rallin MM-sarjassa viides (vuonna 1981).  Hän voitti Safari-rallin viidesti. Hän lopetti uransa vuonna 1987 Rallye des Pharaons -rallissa Egyptissä tapahtuneen erittäin vakavan onnettomuuden jälkeen.
Kilpauransa jälkeen Mehta toimi muun muassa FIA:n MM-rallivaliokunnan puheenjohtajana. Mehta kuoli vanhojen vammojen komplikaatioihin liittyneeseen sairauteen 60-vuotiaana Lontoossa.
Aiheesta muualla

eWRC-sivustolla (englanniksi)
Song Yingxing

Song Yingxing (kiin. 宋應星; 1587–1666) oli kiinalainen tieteilijä.
Song Yingxing kokosi huomattavan määrän aikansa tietoa tietosanakirjamuotoon Luonnon töiden hyödyntäminen -nimiseksi kokoelmaksi, joka sisältää tietoa perinteisestä kiinalaisesta tieteestä ja teknologiasta.
Ming-dynastia kaatui hänen elinaikanaan; vuodesta 1644 katsotaan alkaneen Qing-dynastian.
Stephen Massicotte

Stephen Massicotte (s. 18. huhtikuuta 1969 Trenton, Ontario) on kanadalainen palkittu näytelmäkirjailija, elokuvakäsikirjoittaja ja näyttelijä. Hän suoritti draama-aiheiset opintonsa Calgaryn yliopistossa.
Massicotten palkittuihin näytelmiin kuuluvat Looking After Eden, Pervert, The Boy’s Own Jedi Handbook -näytelmäsarja, Mary's Wedding ja The Oxford Roof Climber’s Rebellion (2006). Hänen kirjoittamiinsa elokuvakäsikirjoituksiin kuuluvat Ginger Snaps Back ja The Dark.
Aiheesta muualla

Stephen Massicotte Internet Movie Databasessa. (englanniksi)
Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista. 
Alkuperäinen artikkeli: en:Stephen Massicotte
Käännös suomeksi
Sellosarjat (Bach)

Ensimmäisen sellosarjan ensimmäinen sivu Anna Magdalena Bachin käsikirjoituksena
Johann Sebastian Bachin kuusi sellosarjaa on sävellyskokonaisuus soolosellolle. Bach sävelsi teokset vuosina 1717–1723 toimiessaan Cöthenissä (nyk. Köthen) Kapellmeisterina.
Oletetaan, että teokset olisivat alun perin tarkoitetut etydeiksi. Sellosarjojen yhdenmuotoisuus viittaa siihen, että ne on sävelletty yhdeksi kokonaisuudeksi, mahdollisesti cötheniläiselle sellistille Christian Ferdinand Abelille (1683–1737) taikka Christian Bernhard Linikelle (1673–1751).
Sellosarjojen alkuperäiset käsikirjoitukset eivät ole säilyneet. Bachin toisen vaimon Anna Magdalena Bachin käsin kirjoittama kopio on kuitenkin säilynyt, ja teoksien asun uskotaankin olevan varsin lähellä alkuperäistä.
Teoksien rakenne

Johann Sebastian Bach: 1. Sellosarja BWV 1007, Pablo Casals, 1929–1939
Äänitiedostojen kuunteluohjeet
Bach lisäsi sellosarjoihinsa lisätansseja barokkisarjan perusosien lisäksi, jotka ovat allemande, courante, sarabande ja gigue. Kahdessa ensimmäisessä on menuettipari, kolmannessa ja neljännessä kaksi bourréeta ja kahdessa viimeisessä kaksi gavottia. Lisätanssit oli tarkoitus esittää alternativement, eli ensimmäinen kahdesta tanssista kerrattiin toisen tanssin jälkeen. Jokaisen sarjan aloittaa preludi, toinen osa on allemande, kolmas courante ja viimeinen, kuudes, gigue.
Kuudes sarja poikkeaa muista niin, että sen soittamiseen vaaditaan sello, jossa on viides kieli, joka viritetään e¹:hen eli kvinttiä korkeammalle kuin tavallisen sellon ylin kieli. Ammattilaiset voivat soittaa sen myös tavallisella 4-kielisellä sellolla. Viidennessä sarjassa Bach puolestaan käyttää scordaturaa eli kielten tavallisesta poikkeavaa viritystapaa, jossa sellon ylin kieli viritetään a:sta alas g:hen. Tämän oletetaan liittyvän siihen, että sama sarja on olemassa myös g-molliversiona luutulle (BWV 995) (Katso Bachin luuttuteokset).
Teoksien rakenne > Sarjat ja niiden sävellajit

Sarja no. 1, G-duuri (BWV 1007)
Sarja no. 2, d-molli (BWV 1008)
Sarja no. 3, C-duuri (BWV 1009)
Sarja no. 4, Es-duuri (BWV 1010)
Sarja no. 5, c-molli (BWV 1011)
Sarja no. 6, D-duuri (BWV 1012)
Myöhempi historia

Bachin sellosarjat olivat pitkään unohduksissa aina 1900-luvun alkupuolelle asti. Kun Pablo Casals oli löytänyt sellosarjojen nuotit barcelonalaisesta musiikkikaupasta ja harjoitellut teoksia kahdentoista vuoden ajan, hän aloitti soolosellosarjan julkisen esittämisen. Näin sarjat palasivat laajempaan tietoisuuteen. Pablo Casals levytti sarjat vuosina 1929–1939.
Luettelo Bachin sellosarjojen levytyksistä

Pierre Fournier – Deutsche Grammophon Archiv (Polydor/Polygram) 449 711-2
Anner Bylsma – Sony Classical S2K 48047
Mstislav Rostropovitš – EMI Classics 5 55364 2
Yo-Yo Ma – Sony Classical S2K 63203
Yo-Yo Ma – CBS Masterworks M2K 37867
Pablo Casals – Naxos 8.110915-16 (alun perin EMI:llä)
Leonard Rose – Pearl GEMM CDS 9273
Janos Starker – Mercury Living Presence 432 756-2
Daniil Shafran – MELODIYA : CM 01935-C10 05416-05420 (1970)
Patricia McCarty (alttoviulu) – Ashmont Music 6100
Mario Verbruggen (nokkahuilu) – Harmonia Mundi HMT 7907071 (sarjat 1–3, yhdellä CD:llä)
Carol Grante (piano – Leopold Godowskyn sovitus sarjoista 2, 3 ja 5) – Music and Arts CD-1046
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Sellosarjat (Bach) Wikimedia Commonsissa
6 Cello Suites, BWV 1007–1012 (englanniksi)
Bach’s Cello Suite No. 1 in G Major Anna Magdalena Bachin käsikirjoitus (englanniksi)
1. sellosarjan osien ensimmäiset tahdit
Song Seung-heon

| Song Seung-heon |
| --- | --- |

Henkilötiedot
Syntynyt: 5. lokakuuta 1976 (ikä 48) Soul, Korean tasavalta
Ammatti:  näyttelijä
Näyttelijä
Aktiivisena:  1995–
Aiheesta muualla
www.songseungheon.com
IMDb 
Song Seung-heon (hangul: 송승헌, s. 5. lokakuuta 1976 Soul, Korean tasavalta) on korealainen näyttelijä.
Song Seung-heon on esiintynyt seuraavissa televisiosarjoissa:
1996: Three Guys and Three Girls
1997: Beautiful My Lady
1997–1998: You and I
1998: Winners
1999: Hae-pi too-ge-deo
1999: 8 Love Stories
2000: Popcorn
2000: Gaeul donghwa
2001. Law Firm
2003: Yeoleum hyangki
2008–2009: Edeonui dongjok
2011: My Princess
2012: Dr. Jin
2014: When a Man Loves
2017: Saimdang, the Herstory
2017: Black
2018: Peulleieo
2019: Widaehan Show
2020: Dinner Mate
Sah

Sah oli muinaisessa Egyptissä Orionin tähdistön jumala. Orionilla oli suuri merkitys egyptiläisessä mytologiassa etenkin, koska se sijoittuu taivaalla heti Niilin tulvan alkamista merkinneen Siriuksen (muinaisegyptiksi Sothis) yläpuolelle. Orion ja Sirius yhdistettiin egyptiläisessä mytologiassa Osirikseen ja Isikseen.
Pyramiditeksteissä Sah mainitaan usein ”jumalten isänä”. Faaraon uskottiin kuoltuaan purjehtivan Orionin tähdistöön. Sahin puolisona pidettiin Sirius-tähden jumalatarta Sothista ja näiden poikana taivaanjumala Sopdua.
Revolutionary United Front

Revolutionary United Front -puolueen lippu
Revolutionary United Front (RUF) oli kapinallisarmeija, joka taisteli epäonnistuneesti Sierra Leonen sisällissodassa vuodesta 1991 vuoteen 2002. Järjestön johdossa oli pitkään muun muassa kokaiinilla terästettyjen lapsisotilaiden käytöstä tunnettu Foday Sankoh. Järjestöstä muodostui myöhemmin puolue, joka lakkautettiin vuonna 2007. Tällöin ainakin osa puolueesta liitettiin valtapuolue All People’s Congressin (APC) yhteyteen. Kolme järjestön johtajaa, Issa Sesay, Morris Kallon ja Augustine Gbao tuomittiin helmikuussa 2009 sotarikoksista ja rikoksista ihmisyyttä vastaan.
Saha-aalto

Erimuotoisia aaltoja. Saha-aalto alinna. Saha-aalto voi esiintyä myös käänteisenä kuvan saha-aaltoon nähden.
Saha-aalloksi tai ramppiaalloksi kutsutaan sahanterän muotoista aaltoa. Toisin kuin kanttiaalto, joka sisältää vain parittomat yläsävelet, saha-aalto sisältää kaikki yläsävelet.
Fourier’n sarjana saha-aalto voidaan esittää muodossa
missä A on aallon amplitudi ja f sen taajuus.
SnatchBot

| SnatchBot |
| --- | --- |

Kehittäjä:  Henri Ben Ezra ja Avi Ben Ezra
Kehityshistoria
Ensijulkaisu:  2015
Tiedot
Ohjelmistotyyppi:  Chatbot
Aiheesta muualla
snatchbot.me
SnatchBot-ohjelmisto on ilmainen, pilvipalveluperusteinen chatbottien luomistyökalu, joka on suunniteltu sosiaalisille verkostoille.
Historia

Henri Ben Ezran ja Avi Ben Ezran vuonna 2015 perustama SnatchBot on yksi Israelin Herzliyasta tulevista uusista teknologiayrityksistä.
Heinäkuussa 2017 SnatchBot sponsoroi Saksan Berliinissä pidettyä Chatbot Summit-tapahtumaa. Joulukuussa 2017 yli 30 miljoonaa loppukäyttäjää oli ollut vuorovaikutuksessa SnatchBot-alustalla luotujen chatbottien kanssa.
Palvelut

SnatchBot auttaa käyttäjiä rakentamaan botteja Facebookin Messengeriin, Skypeen, Slackiin, tekstiviesteihin, Twitteriin ja muihin sosiaalisiin verkostoihin. SnatchBot tarjoaa myös ilmaisia luonnollisen kielen käsittelyn malleja.  Yrityksen koneoppimistyökaluihin yhdistettynä alustalla voi luoda chatbotteja, jotka voivat analysoida käyttäjän tarkoitusperiä.
Sienien päihdekäyttö

Suippumadonlakki
Sienien päihdekäyttö on sienien käyttöä päihteenä. Psyykeen vaikuttavia sieniä on Suomessa ainakin 15 lajia. Niitä on kahta ryhmää: amaniitasieniä, joihin kuuluvat muutamat myrkylliset kärpässienet, ja psilosybiinisieniä, joihin kuuluu esimerkiksi suippumadonlakki.
Psilosybiinisienten sisältämät psilosiini ja psilosybiini on luokiteltu huumausaineiksi.
Vaikutukset

Psilosybiinisienten vaikutukset ovat samankaltaisia kuin LSD:llä, joka on psykedeeli. Psykedeelit mm. muuttavat aistikokemuksia.
Punakärpässieni
Seutuliikenne

Seutuliikenne on kaupunkiseutua palvelevaa joukkoliikennettä, jonka linjat ulottuvat kuntarajojen yli. Seutuliikenteessä on yleensä käytössä seutulippu eli ainakin osan lippulajeista kattava yhteistariffi.
Pääkaupunkiseudun seutuliikenne

HSL-alueen seutuliikenne käsittää Helsingin, Espoon, Kauniaisten, Keravan, Kirkkonummen, Siuntion, Sipoon, Tuusulan ja Vantaan yhteistariffialueen joukkoliikenteen. Joukkoliikennemuotoina ovat bussit, raitiovaunut, lähijunat, metro ja Suomenlinnan lautta.
Kukin kunta maksaa prosentuaalisen osuuden kuluista sen mukaan miten kunnan alueella matkustajat ovat liikkuneet. Tämän valvontaa auttaa vuonna 2001 käyttöön otettu matkakorttijärjestelmä. Seutumaksu veloitetaan matkakortilla painamalla laitteen näppäintä kaksi (Espoo, Helsinki, Kauniainen, Vantaa). Seutumatkan voi maksaa myös kalliimpana kertamaksuna, kertalippuja myyvät kuljettajat sekä lippuautomaatit. Laitteen painikkeella 3 maksetaan matka, johon sisältyy myös Kerava ja Kirkkonummi.
Muun Suomen seutuliikenne

Muualla Suomessa seutuliikennettä liikennöidään linjalupaperusteisena linja-autoliikenteenä, joka kuuluu seutulippujärjestelmään. VR:n muualla Suomessa liikennöimät paikallisjunat eivät kuulu seutulippujärjestelmiin.
Seutulippujärjestelmässä matkustaja maksaa lipustaan kiinteän, asuinkuntansa päättämän kuukausihinnan. Seutulippujärjestelmä maksaa liikennöitsijälle jokaisesta matkasta korvauksen Matkahuollon sarjalipputaksan mukaan. Kunta ja valtio maksavat lipunhintojen erotuksen.
Seutulippujärjestelmiä on lähes jokaisella kaupunkiseudulla. Suosituin seutulippujärjestelmä on Turun seutulippujärjestelmä, jossa matkustus seutulinjoilla on seutulipun käyttöönotosta vuoden 2000 jälkeen lisääntynyt vuoteen 2003 mennessä 28 %. Tampereella seutulipun suosio on jonkin verran pienempi, koska liikennöitsijöillä on omia edullisia sarjalipputuotteita.
Turussa ja Tampereella keskuskaupunki tukee lisäksi seutuliikennettä nk. kuntalippusopimuksin, eli kaupungin sisäisen yhteistariffijärjestelmän liput käyvät seutuliikenteen busseissa ja kaupunki maksaa tästä seutuliikennöitsijälle korvauksen. Tämä lisää kaupungin sisällä liikkuvien käytössä olevaa bussitarjontaa.
Seutulippujärjestelmät ovat lisänneet julkisen liikenteen käyttöä selvästi sekä mahdollistaneet joukkoliikenteen ja sen käytön säilymisen alueilla, joilla joukkoliikenne olisi muuten taantunut.
Linja-autoliiton kannan mukaan seutulippu ei ole liikennöitsijöille vaan matkustajille kohdistuvaa tukea. Tätä kantaa on arvosteltu ja esitetty, että seutulipputuki on käytännössä liikennöintitukea. Seutulippujärjestelmän toiseksi epäkohdaksi on esitetty, että koska tuki on lipputukea, tukea tarvitaan koko ajan enemmän, jos matkustus lisääntyy. Seutulipun eduksi on todettu,kenen mukaan? että kunnan asukkaille antamat työmatkakuluvähennykset pienenevät sitä enemmän, mitä vähemmän matkalippu maksaa. Tällöin edullisen lipun tarjoaminen kannattaa, vaikka valtaosa käyttäisi työmatkoihinsa henkilöautoja.
Seutulippujärjestelmissä käytetään yleensä Matkahuollon kontaktillista älykorttia. Koska kortti ojennetaan kuljettajalle lukulaitteeseen laittamista varten, kortin luku on hidasta. Tämä on erityisesti Turun seudun runkolinjalla 11/110 Naantali–Raisio–Turku–Kaarina/Littoinen johtanut vakaviin viivytyksiin ja aikataulun epäluotettavuuteen. Tampereella tämä ongelma on ratkaistu lataamalla seutulippu Tampereen sisäisessä liikenteessä käytettävälle älykortille.
Valtakunnallisesti seutulippua käyttää noin 21 000 henkilöä.[lähde? ]
Seutuliikenne muissa EU-maissa

Monissa muissa Euroopan unionin maissa joukkoliikenne on järjestetty ostoliikenteenä kokonaan kaupunkiseudullisesti jolloin kaupunkiseudullinen joukkoliikenneviranomainen päättää linjoista ja aikatauluista, organisoi lippujärjestelmän ja kilpailuttaa kannattamattoman liikenteen. Tällaisia järjestelmiä ovat Ruotsin Länstrafiken-järjestelmä ja Saksan Verkehrsverbund-järjestelmä.
Saippualinimentti

Saippualinimentti (lat. linimentum saponis camphoratum) oli kamferintuoksuista keltaista hyytelömäistä nestettä, jota ennen käytettiin iholle siveltynä lievittämään paikalliskipuja ja reumaa. Sitä valmistettiin sekoittamalla yhtä paljon kamferispriitä ja kalisaippuaspriitä. Seokseen lisättiin ammoniakkia sekä hajusteeksi timjamiöljyä ja rosmariiniöljyä.
Rosoideae

| Rosoideae |
| --- | --- |
 Geum quellyon -kellukka
Tieteellinen luokittelu
Kladi::  Siemenkasvit
Kladi::  Koppisiemeniset
Kladi::  Aitokaksisirkkaiset
Kladi::  Rosidit
Lahko::  Rosales
Heimo::  Ruusukasvit Rosaceae
Alaheimo::  Rosoideae  Arn.
Katso myös
   Rosoideae Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OK: 
Rosoideae on ruusukasvien heimon alaheimo, joka jaetaan kuuteen tribukseen. Alaheimoon kuuluu noin puolet kaikista ruusukasvilajeista. Monet niistä ovat ruohovartisia, laajempia sukuja esimerkiksi hanhikit, poimulehdet, kellukat, luppiot, verijuuret ja akeenat. Osa on puuvartisia, pensaita tai köynnöstäviä pensaita, muun muassa ruusut, pensashanhikit ja monet vatukat, joskus harvoin puita: muun muassa kosso. Hedelmätyyppi on monilla suvuilla kuiva, usein pähkylä. Myös mansikoilla pähkylähedelmät kasvavat mehevän epähedelmän ("marjan") pinnalla tai ruusuilla pähkylät kasvavat turvonneen kukkapohjuksen, kiulukan eli ruusunmarjan sisällä. Joillain suvuilla on hedelmänä mehevä luumarja, kuten vatukoilla kerrannaisluumarja.
Siniara

| Siniara |
| --- | --- |

Uhanalaisuusluokitus
 Luonnosta hävinnyt  
  
Tieteellinen luokittelu
Domeeni::  Aitotumaiset Eucarya
Kunta::  Eläinkunta Animalia
Pääjakso::  Selkäjänteiset Chordata
Alajakso::  Selkärankaiset Vertebrata
Luokka::  Linnut Aves
Lahko::  Papukaijalinnut Psittaciformes
Heimo::  Papukaijat Psittacidae
Alaheimo::  Arinae
Suku::  Cyanopsitta  Bonaparte, 1854
Laji::  spixii
Kaksiosainen nimi
 Cyanopsitta spixii  (Wagler, 1832) 
Katso myös
   Siniara Wikispeciesissä   Siniara Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OKIUCN-testi OK: 
Siniara (Cyanopsitta spixii) on papukaijojen heimoon kuuluvan sukunsa Cyanopsitta ainoa edustaja. Se on hävinnyt luonnosta.
Ulkonäkö ja koko

Siniara kasvaa vartaloltaan 55–57 cm pitkäksi ja sen pyrstö on 26–38 cm pitkä. Sillä on vaaleansininen pää, siniset vatsa ja selkä, tummansiniset siivet ja pyrstö. Siipien ja pyrstön alaosat ovat mustat.   Nokka on aikuisella yksilöllä kokonaan musta, nuorempana siinä on valkoinen juova ja jalat ovat samoin mustat (vaaleanharmaat nuorilla). Nuorten yksilöiden silmät ovat tummat, mutta muuttuvat valkoisiksi linnun varttuessa.
Siniarat elävät luonnossa noin 20–30-vuotiaiksi ja vankeudessa 20–40-vuotiaiksi. Viimeinen tunnettu luonnonvarainen yksilö oli ainakin 20 vuotta vanha kadotessaan. Kaksi tarhattuna elävää siniarayksilöä on kuoriutunut vuonna 1976, joten ne ovat vanhimmat rekisteröidyt lajinsa edustajat.
Levinneisyys

Siniaraa tavattiin vain pienellä alueella Brasiliassa, koska sen pesiminen oli ilmeisesti riippuvaista Tabebuia aurea -puusta. Alue käsitti Pernambucon ja Bahian osavaltiot.[lähde? ] Sitä ei ole tavattu enää vuoden 2000 jälkeen. IUCN muutti siniaran uhanalaisuusluokituksen äärimmäisen uhanalaisesta luonnosta hävinneeksi vuonna 2019.
Tarhattuna elää noin 120 yksilöä. 78 niistä osallistuu kansainväliseen lisääntymisohjelmaan, jota johtaa the Institute Chico Mendes of Biodiversity Conservation (ICMBio), the Natural Heritage Branch of the Brazilian Government.
Tarhattuna elävien yksilöiden sijainnit marraskuussa 2007:
| Laitos | Koiraita | Naaraita | Ei tietoa | Yhteensä |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| Al Wabra Wildlife Preservation (AWWP), Qatar, Persianlahti, Lähi-itä. | 21 | 29 | 0 | 50 |
| Association for the Conservation of Threatened Parrots (ACTP), Berliini, Saksa. | 7 | 5 | 2 | 14 |
| Loro Parque Fundación (LPF), Teneriffa, Kanariansaaret, Espanja. | 1 | 5 | 0 | 6 |
| Lymington Foundation (LF) São Paulo, Brasilia. | 3 | 2 | 0 | 5 |
| São Paulon eläintarha (SPZ), São Paulo, Brasilia. | 2 | 1 | 0 | 3 |
| Yhteensä | 34 | 42 | 2 | 78 |
Viimeisen kolmen vuoden aikana Al Wabra Wildlife Preservationissa on syntynyt 16 siniaraa, Loro Parquessa neljä ja ACTP:ssa kaksi.
Kaikki AWWP:ssa syntyneet poikaset on kasvattanut henkilökunta, koska sitä on pidetty turvallisempana tapana kuin sitä, että lintupariskunta olisi kasvattanut ne itse. Kun tarhattuna elävää lintukantaa pidetään tarpeeksi vahvana, lisääntyville pareille annetaan mahdollisuus itse kasvattaa joitakin poikasiaan.
Kaikki syntyneet poikaset rengastetaan ja ensimmäisen terveystarkastuksen yhteydessä ne merkitään mikrosirulla.
Elinympäristö

Siniara on riippuvainen Tabebuia caraiba -puumetsistä, sillä se tarvitsee caraiba-puuta pesiäkseen.
Siniara kulttuurissa

Blue Sky Studios -animaatiostudion  vuonna 2011 ilmestyneen elokuvan Rio pääosassa on kaksi siniaraa, Blu ja Jewel. Elokuvassa nämä kaksi yksilöä ovat lajinsa viimeiset. Elokuva sijoituu Brasilian Rio de Janeiroon.
Aiheesta muualla

Naturalis (sisältää kolmiulotteisia valokuvia täytetyistä yksilöistä (Arkistoitu – Internet Archive) (englanniksi)
Skandaalikuningatar

| Skandaalikuningatar> Lola Montès |
| --- | --- |

Ohjaaja:  Max Ophüls
Käsikirjoittaja:   Max Ophüls  Franz Geiger  Jacques Natanson 
Tuottaja:  Albert Caraco
Säveltäjä:  Georges Auric
Kuvaaja:  Christian Matras
Leikkaaja:  Madeleine Gug
Pääosat:   Martine Carol  Peter Ustinov  Anton Walbrook 
Valmistustiedot
Valmistusmaa:   Ranska  Saksan liittotasavalta 
Tuotantoyhtiö:   Florida Films  Gamma Film  Union Film 
Levittäjä:  Netflix
Ensi-ilta:  1955
Kesto:  116 min
Alkuperäiskieli:  ranska, saksa, englanti
Budjetti:  kaksi miljoonaa dollaria
Aiheesta muualla
IMDb 
Elonet
AllMovie
Infobox OKNimi-testi OK: 
Skandaalikuningatar on Max Ophülsin ranskalais-saksalainen elokuva vuodelta 1955. Elokuva on Ophülsin ensimmäinen värielokuva sekä myös hänen viimeinen elokuvansa. Elokuva perustuu löyhästi 1800-luvulla eläneen Lola Montezin elämään.
Ensimmäisen käsikirjoitusversion teki Saint-Lawrent Cecil, mutta kun Ophüls valittiin ohjaajaksi, hän hylkäsi Cecilin käsikirjoituksen, ja palkkasi käsikirjoittajiksi Annette Wademantin ja Jacques Natansonin, joiden kanssa hän oli tehnyt yhteistyötä aiemminkin. Tuottajat ilmoittivat elokuvan perustuvan Cecilin romaaniin ”La vie extraordinaire de Lola Montes”, mutta sellaista romaania ei ollut olemassakaan. Elokuvasta tehtiin kolme versiota, ranskan-, saksan- ja englanninkielinen. Kullakin versiolla oli oma leikkaajansa. Elokuvan budjetti oli 2 miljoonaa dollaria, mikä oli suurin eurooppalaisen elokuvan budjetti toisen maailmansodan jälkeen.
Vastaanotto

Skandaalikuningattaren vastaanotto ensi-illassa Pariisissa oli negatiivinen ja suurten lehtien kriitikot haukkuivat elokuvaa. Tuottajat vaativat Ophülsiä leikkaamaan elokuvan uudelleen, ja Ophüls teki uuden, 110-minuuttisen, version. Tuottajat eivät olleet tyytyväisiä tähänkään ja leikkasivat elokuvasta 91-minuuttisen version, joka ei menestynyt. Sittemmin elokuvasta on tehty kaksi restauroitua versiota, 1968 ja 2008. Vuonna 1968 Village Voice -lehden kriitikko Andrew Sarris kutsui elokuvaa kaikkein aikojen parhaaksi elokuvaksi.
Vuonna 1979 kolmekymmentä suomalaista elokuva-arvostelijaa ja -asiantuntijaa teki kukin luettelon kaikkien aikojen sadasta merkittävimmästä elokuvasta, ja Skandaalikuningatar oli mukana heistä yhdeksän listalla.
The New York Timesin kriitikot valitsivat sen vuonna 2004 yhdeksi kaikkien aikojen tuhannesta parhaasta elokuvasta maailmassa.
Näyttelijät

| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
|  Martine Carol  | … |  Lola Montès   |
|  Peter Ustinov  | … |  sirkuksen johtaja   |
|  Anton Walbrook  | … |  Ludwig I   |
Kirjallisuutta

Lindstedt, Laura: ”Mikä liikuttaa Lola Montèzia?” Filmihullu 4/2003.
Kuuskoski, Martti-Tapio: ”Kun Lolan tanssi lakkasi”, Filmihullu 4/2003.
Varjola, Markku: ”Huomioita Lola Montèzista”, Filmihullu 4/2003.
Aiheesta muualla

Skandaalikuningatar Elonet.
Skandaalikuningatar Internet Movie Databasessa (englanniksi)
Skandaali tyttökoulussa

| Skandaali tyttökoulussa |
| --- | --- |

Ohjaaja:  Edvin Laine
Käsikirjoittaja:  Serp
Perustuu:  Robert Kiljanderin näytelmään Sanny Kortmanin koulu (1902)
Tuottaja:  T. J. Särkkä
Säveltäjä:  Heikki Aaltoila
Kuvaaja:  Olavi Tuomi Kalle Peronkoski
Leikkaaja:  Armas Vallasvuo
Lavastaja:  Aarre Koivisto
Koreografi:  Airi Säilä
Pääosat:  Liisa Nevalainen Elsa Turakainen Hilkka Helinä Elina Salo
Valmistustiedot
Valmistusmaa:  Suomi
Tuotantoyhtiö:  Suomen Filmiteollisuus SF Oy
Ensi-ilta:  1960
Kesto:  106 min
Alkuperäiskieli:  suomi
Aiheesta muualla
IMDb
Elonet
Infobox OKNimi-testi OK: 
Skandaali tyttökoulussa on Edvin Laineen ohjaama elokuva vuodelta 1960.