stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Douglas Fairbanks

| Douglas Fairbanks |
| --- | --- |
 1921
Henkilötiedot
Syntynyt: 23. toukokuuta 1883 Denver, Colorado, Yhdysvallat
Kuollut: 12. joulukuuta 1939 (56 vuotta) Santa Monica, Kalifornia, Yhdysvallat
Puoliso:  Beth Sully Mary Pickford
Lapset:  Douglas Fairbanks Jr.
Näyttelijä
Merkittävät roolit:  Zorro Robin Hood
Aiheesta muualla
IMDb 
Elonet
Douglas Fairbanks (23. toukokuuta 1883 Denver, Colorado – 12. joulukuuta 1939 Santa Monica, Kalifornia) oli yhdysvaltalainen näyttelijä, käsikirjoittaja, ohjaaja ja tuottaja. Hän esiintyi mykkäelokuvan aikana useissa seikkailuelokuvissa, joista tunnetuimpia ovat Zorron merkki (1920), Kolme muskettisoturia (1921), Robin Hood (1922) ja Bagdadin varas (1924). Fairbanksin ensimmäinen vaimo oli Beth Sully ja heillä oli poika Douglas Jr. Fairbanks jätti vaimonsa alkaessaan seurustella Mary Pickfordin kanssa.  Hän oli naimisissa Pickfordin kanssa vuodet 1920–1936.
Fairbanks oli Charles Chaplinin paras ystävä kuolemaansa saakka. Fairbanks, Chaplin ja ohjaaja D.W. Griffith perustivat United Artists -yhtiön, joka alkoi hoitaa hänen elokuviensa tuotantoa ja jakelua. Hän oli myös Oscar-palkintoja jakavan Yhdysvaltain elokuva-akatemian perustajajäsen. Kun äänielokuvat korvasivat mykkäfilmit, Fairbanks ei huolestunut, sillä hänellä oli kokemusta myös näyttelemisestä näyttämöllä. Fairbanksin äänielokuvista ei kuitenkaan tullut yhtä suuria menestyksiä kuin mykkäfilmeistä.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Douglas Fairbanks Wikimedia Commonsissa
Mykkäelokuvasivusto
Fort Washingtonin valtaus

Fort Washingtonin valtaus tapahtui 16. marraskuuta 1776, jolloin Ison-Britannian armeija otti lopullisesti Manhattanin saaren haltuunsa Yhdysvaltain vapaussodassa Yhdysvaltain armeijalta.
Taustaa

Fort Washingtonin linnoitus sijaitsi Manhattanin luoteiskärjessä Hudson-joen kupeessa noin 75 metriä korkealla kukkulalla, mistä se hallitsi Hudson-joen kapeaa salmea vastarannalla olleen Leen linnoituksen kanssa.
Kesällä 1776 amerikkalaiset olivat upottaneet salmeen vanhoja laivoja vaikeuttaakseen brittilaivaston liikkumista. Molempien linnoitusten komentajana toimi kenraalimajuri Nathanael Greene, joka taivutti George Washingtonia jättämään joukot, 6 000 sotilasta, linnoituksiin amerikkalaisarmeijan siirtyessä pohjoiseen Harlemin taistelun jälkeen.
Käytännössä ratkaisemattomaan jääneen White Plainsin taistelun jälkeen brittiarmeija kenraali Howen johdolla palasi piirittämään linnoituksia marraskuun alussa. Tällöin kenraali Greene oli Washingtonin mukana ja linnoituksesta vastasi eversti Robert McGaw.
Taistelu

Taistelua edeltävänä päivänä britit pyysivät linnoitusta antautumaan, mutta näiden kieltäydyttyä aloitettiin kenraali Cornwallisin johdolla valtaustoimet 16. marraskuuta ensin tykistötulella ja sitten jalkaväen hyökkäyksin. Linnoituksen puolustus piti jonkin aikaa, mutta brittien hyökätessä kolmelta suunnalta vastarinnan jatkaminen olisi johtanut väistämättömään verilöylyyn ja McGaw antoi antautumiskäskyn. Amerikkalaisista kuoli 54 sotilasta, mutta yli 2 800 jäi vangiksi (arviolta 1 000 haavoittunutta), mikä oli valtava sotilaallinen ja henkinen takaisku.
Neljä päivää myöhemmin Cornwallis marssi tyhjään Leen linnoitukseen, jonka sotilaat amerikkalaiset onnistuvat evakuoimaan päivää aikaisemmin. Mutta kahden linnoituksen ohella he menettivät ennestäänkin niukoista varoistaan paljon arvokasta sotamateriaalia, 146 tykkiä, 12 000 tykinammusta, 2 800 muskettia ja 400 000 panosta.
Gaiziņkalns

Näkymä Gaiziņkalnsilta
Gaiziņkalnsin sijanti
Gaiziņkalns on Latvian korkein kohta. Kukkula on 311,6 metriä korkea ja se on Baltian maiden toisikseksi korkein kohta. Mäellä on myös näköalatorni joka ei kuitenkaan ole avoinna yleisölle sen huonon kunnon vuoksi. Sitä korkeampi on Iso Munamäki (vir. Suur Munamägi) Virossa joka on 318 metriä korkea.
Gaiziņkalnsin mäki on osa Gaiziņkalnsin luonnonpuistoa ja sen lähellä on useita vanhoja muinaismuisto- ja historiallisia kohteita, muun muassa hautapaikkoja sekä kartanoita.
Se sijaitsee Vidzemessä Madonan kaupungin lähellä.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Gaiziņkalns Wikimedia Commonsissa
“Gaiziņkalns” – the highest hill in Latvia (311,94 m above sea level) Nature – Madona.lv. Viitattu 11.9.2019. (englanniksi)
Dandong

| Dandong (丹东市, Dāndōng Shì) |
| --- | --- |
 Jalujoen ylittävä Ystävyyden silta Kiinan ja Pohjois-Korean rajalla.
 Dandongin sijainti Liaoningissa, alla sijainti Kiinassa.
 Dandong
 Koordinaatit: 40°07′N, 124°23′E 
Valtio:  Kiina
Maakunta:  Liaoning
Hallinto:  
 – Hallinnon tyyppi:  Prefektuuritason kaupunki
Pinta-ala:  
 – Kokonaispinta-ala:  15 030 km²
Väkiluku (2010):  2 444 697
 – Väestötiheys:  163 as./km²
Aikavyöhyke:  UTC+8
Postinumero:  118000
Suuntanumero(t):  0415
Rekisterikilpi:  辽F
 
 dandong.gov.cn 
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Dandong (myös Tan-Tung tai Andong) on kaupunki Kiinassa, Liaoningin maakunnassa. Vuonna 2010 kaupungissa oli 2,4 miljoonaa asukasta.
Se on rajakaupunki Kiinan ja Pohjois-Korean välillä: kaupungista pääsee Jalujoen ylittävää "Ystävyyden siltaa" pitkin Pohjois-Korean puolelle. Joen toisella puolella Pohjois-Korean puolella on Sinuijun kaupunki. Rajakauppa kukoistaa, mutta Pohjois-Korean epävakaat olot lisäävät kaupan riskitekijöitä ja vähentävät investointien houkuttelevuutta. Joidenkin arvioiden mukaan jopa 70 % Pohjois-Korean koko viennistä ja tuonnista kulkee Sinuijun ja Dandongin välillä. Kiina on sijoittanut suuria rahasummia Dandongin kehittämiseen Pohjois-Korean kauppaa ajatellen. Kehitykseen on kuulunut esimerkiksi erityistalousalueiden perustaminen Jalujoen saarille. Jalujoen yli on rakennettu uutta siltaa, jonka oli tarkoitus avautua vuonna 2014. Sillan rakentaminen jätettiin kuitenkin kesken Kiinan ja Pohjois-Korean suhteiden huononnuttua.
Jalujoki laskee kaupungin lähellä Koreanlahteen.
Hallinnollinen jako

Piirikuntatasolla prefektuuri jaetaan kuuteen osaan seuraavasti (numerointi kuten oheisessa kuvassa):
Galleria

Dandongin rautatieasema.
Korean sodan museo Dandongissa.
Kiinan muuri Dandongissa.
Fenghuangvuori Fengchengissä.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Dandong Wikimedia Commonsissa
Dandongin hallinnollinen jako.
Dan Hamhuis

| Dan Hamhuis |
| --- | --- |

Henkilötiedot
Syntynyt: 13. joulukuuta 1982 (ikä 41) Smithers, Brittiläinen Kolumbia, Kanada
Kansalaisuus:   Kanada
Jääkiekkoilija
Lempinimi:  Hammer
Pelipaikka:  puolustaja
Maila:  vasen
Pituus:  185 cm
Paino:  93 kg
Sarja:  NHL
Pelinumero:  2
Pelaajaura
Pääsarjaura:  2003–2020
Seurat:  Nashville Predators (NHL),   Dallas Stars (NHL),   Vancouver Canucks (NHL)
NHL-varaus:  12. varaus, 2001 Nashville Predators
| Mitalit | Mitalit | Mitalit |  |
| --- | --- | --- | --- |
|  Dan Hamhuis vuoden 2008 MM-kisoissa.  |  Dan Hamhuis vuoden 2008 MM-kisoissa.  |  Dan Hamhuis vuoden 2008 MM-kisoissa.  |  |
Maa:   Kanada
Miesten jääkiekko
|  Olympialaiset  |  Olympialaiset  |  Olympialaiset  |  |
|  Kultaa | Sotši 2014 | jääkiekko |  |
| MM-Kilpailut  | MM-Kilpailut  | MM-Kilpailut  |  |
|  Kultaa | Venäjä 2007 | jääkiekko |  |
|  Kultaa | Tšekki 2015 | jääkiekko |  |
|  Hopeaa | Kanada 2008 | jääkiekko |  |
|  Hopeaa | Sveitsi 2009 | jääkiekko |  |
| Nuorten MM-Kilpailut  | Nuorten MM-Kilpailut  | Nuorten MM-Kilpailut  |  |
|  Hopeaa | Tšekki 2002 | jääkiekko |  |
|  Pronssia | Venäjä 2001 | jääkiekko |  |
Daniel "Dan" Hamhuis (s. 13. joulukuuta 1982 Smithers, Brittiläinen Kolumbia) on uransa lopettanut kanadalainen ammattilaisjääkiekkoilija, pelipaikaltaan puolustaja. Hän edusti NHL-joukkue Nashville Predatorsia. Hän on olympiavoittaja vuodelta 2014 sekä maailmanmestari 2007 ja 2015.
Ura > WHL:ssä

Ennen ammattilaisuraansa Hamhuis kiekkoili vuodet 1998–2002 Prince George Cougarsin riveissä Western Hockey Leaguessa. Tehokkaimmillaan hän oli kahdella viimeisellä WHL-kaudellaan, joilla hän teki kummallakin 60 tehopistettä: 2000–2001 13 maalia ja 47 syöttöpistettä 62:ssa runkosarjaottelussa ja 2001–2002 kymmenen maalia ja 50 syöttöpistettä 59:ssä ottelussa. Hänet valittiin kummallakin kaudella WHL:n läntisen konferenssin ensimmäiseen tähdistökenttään, ja 2002 hänet valittiin myös Kanadan pääjunioriliigojen ensimmäiseen tähdistökenttään ja vuoden puolustajaksi sekä WHL:n vuoden pelaajaksi. Yhteensä hyökkäävänä puolustajana pidetty Hamhuis iski nelivuotisella WHL-urallaan 157 tehopistettä, 34 maalia ja 123 syöttöpistettä, 247 runkosarjaottelussa ja 13 tehopistettä, viisi maalia ja kahdeksan syöttöpistettä, 26:ssa pelaamassaan pudotuspeliottelussa. NHL-varauksen Hamhuis sai vuonna 2001 Nashville Predatorsin varattua hänet numerolla 12 varaustilaisuuden ensimmäisellä kierroksella.
Ura > NHL:ssä

Ammattilaisuransa Hamhuis aloitti vuonna 2002. Hän pelasi kuitenkin koko kauden 2002–2003 Nashvillen farmiseurassa Milwaukee Admiralsissa AHL:ssä; hän iski pelaamissaan 68 runkosarjaottelussa 27 pistettä, kuusi maalia ja 21 syöttöpistettä. Hamhuis oli Admiralsin eniten pisteitä tehnyt puolustaja. NHL-uransa Hamhuis pääsi aloittamaan vuonna 2003, kun hän teki debyyttinsä 9. lokakuuta pelatussa ottelussa Mighty Ducks of Anaheimia vastaan. Hän pelasi tulokaskaudellaan yhteensä 80 runkosarjaottelua tehoin seitsemän maalia ja 19 syöttöpistettä ja keräten jääaikaa keskimäärin 22 minuuttia ja kahdeksan sekuntia ottelua kohden; tulokkaiden pistepörssissä Hamhuis sijoittui sijalle 16 ja tulokaspuolustajien pörssissä sijalle neljä, seuransa sisäisessä jääaikatilastossa hän sijoitti toiseksi Kimmo Timosen jälkeen ja tulokkaiden jääaikatilastossa hän sijoittui ensimmäiseksi jättäen seuraaville sijoille Pittsburgh Penguinsin Ryan Malonen ja Brooks Orpikin.
NHL-kausi 2004–2005 peruuntui työsulun vuoksi, ja Hamhuis pelasi Milwaukeessa AHL:ssä tehden 76 pelaamassaan runkosarjaottelussa 51 tehopistettä (13 maalia ja 38 syöttöpistettä). Hän oli seuransa toiseksi paras pistemies ja AHL:n toiseksi tehokkain puolustaja; kauden jälkeen hänet nimettiin AHL:n toiseen tähdistökenttään. Työsulun jälkeisellä NHL-kaudella 2005–2006 hän palasi Nashvilleen ja teki 82 pelaamassaan runkosarjaottelussa 38 tehopistettä, seitsemän maalia ja 31 syöttöpistettä, kahdeksanneksi eniten seuransa sisällä, ja keräten jääaikaa yhteensä 1849 minuuttia ja 58 sekuntia, keskimäärin 22 minuuttia ja 33 sekuntia per ottelu, mikä oli eniten kaikista Predators-pelaajista.
Hamhuis teki jatkosopimuksen Nashvillen kanssa vähän ennen kauden 2006–2007 alkua. Uusi sopimus oli neljävuotinen. Hamhuis pelasi lopulta Nashvillessä kuusi kautta, joiden aikana hän teki 161 pistettä 483 runkosarjaottelussa. Kesäkuussa 2010 Nashville kauppasi Hamhuisin pelaajaoikeudet Philadelphia Flyersiin vaihdossa Ryan Parentiin. Philadelphia ei onnistunut tekemään kesäkuun aikana sopimusta Hamhuisin kanssa, vaan joukkue kauppasi hänet Pittsburgh Penguinsiin varaustilaisuuden yhteydessä kesäkuun lopulla. Vaihdossa Philadelphia sai kolmannen kierroksen vuoron vuoden 2011 varaustilaisuudessa. Pittsburghkaan ei onnistunut pitämään Hamhuisia joukkueessa, vaan hän allekirjoitti lopulta sopimuksen Vancouver Canucksin kanssa, kun NHL:n sopimusmarkkinat aukesivat heinäkuun alussa. Hän pelasi kevään 2011 pudotuspeleissä 19 ottelua Vancouverin edetessä Stanley Cup -finaaleihin, jotka se hävisi Boston Bruinsille voitoin 3–4. Elokuussa 2020 Hamhuis ilmoitti uransa lopettamisesta.
Ura > Maajoukkueessa

Ennen ammattilaisuraansa Hamhuis edusti maataan kahdesti nuorten (alle 20-vuotiaiden) jääkiekon MM-kilpailuissa, vuosina 2001 ja 2002. Vuoden 2001 kisoissa hän oli voittamassa maalleen pronssia ja 2002 kisoissa hopeaa maan hävittyä loppuottelun Venäjää vastaan maalein 2–3. Debyyttinsä aikuisten arvokisoissa Hamhuis teki vuoden 2006 jääkiekon MM-kisoissa, joissa Kanada jäi neljännelle sijalle. Hamhuis oli voittamassa maailmanmestaruutta MM-kilpailuissa 2007. Hän oli jälleen mukana Kanadan joukkueessa MM-kilpailuissa 2008 ja 2009, joista Kanada sai hopeaa sekä 2013, jolloin Kanada oli viides. Hän voitti Kanadan joukkueessa olympiakultaa Sotšissa 2014 ja maailmanmestaruuden Tšekissä 2015.
Aiheesta muualla

Hamhuisin tilastot NHL:n pelaajayhdistyksen sivuilla (Arkistoitu – Internet Archive)
Finn Zetterholm

Finn Zetterholm
Finn Zetterholm (s. 4. elokuuta 1945) on ruotsalainen trubaduuri ja lastenkirjailija. Hän vietti lapsuutensa Sigtunassa ja on valmistunut filosofian kandidaatiksi. Zetterholm on tutkinut ruotsalaista laulelmaperinnettä ja kirjoittanut siitä artikkeleita sekä julkaissut kymmenen lastenkirjaa.
Diskografia

Visor i trotzåldern (Bengt Sändh ja Staffan Atterhall). (1964 LP)
Visor ur wrångstrupen (Bengt Sändh ja Staffan Atterhall). (1965 LP)
Hemtjörda visor (Bengt Sändh). (1969 LP ja 1990 CD)
OBS! Täxten (Bengt Sändh). (1969 LP)
Världens minnsta LP (Bengt Sändh). (1971 LP)
Folklår, våra allra fulaste visor (Bengt Sändh). (1975 LP ja 1994 CD)
Längtans blåa elefant (Kabaretorkestern) (1977 LP)
Jubileumsblandning (Bengt Sändh). (1985 CD)
Flashback (Bengt Sändh). (1995 CD).
Snus, mus och brännvin (Bengt Sändh). (1996 CD).
Teckentydaren (1998 CD)
Månens alfabet (2016)
Suomennettu teos

Lydian salaisuus, Otava, 2007
Palkintoja ja tunnustuksia

Evert Taube -apuraha 1996
Fred Åkerström -apuraha 1997
Nils Ferlinin seuran trubaduuripalkinto 2004
Aiheesta muualla

Nina Rintala: Lydian piirustusseikkailu: Helsingin Sanomat 13.12.2007.
Euthymenes

| Euthymenes Massalialainen> Εὐθυμένης ὁ Μασσαλιώτης |
| --- | --- |
 Auguste Ottinin tekemä Euthymenesta esittävä kuvitteellinen veistos. Palais de la Bourse, Marseille.
Henkilötiedot
Syntynyt: 500/400-luku eaa. Massalia
Ammatti:  merenkulkija
Euthymenes Massalialainen (m.kreik. Εὐθυμένης ὁ Μασσαλιώτης, Euthymenēs ho Massaliōtēs; 500/400-luku eaa.) oli antiikin kreikkalainen merenkulkija ja tutkimusmatkailija, joka oli kotosin Massaliasta.
Euthymenes purjehti Afrikan luoteisrannikolla jonkun suuren joen, mahdollisesti Senegalin, suulle saakka. Hän havainnoi, että merivesi joen suulla oli makeaa, tuulet saivat joen pinnan välillä nousemaan, ja että joen eläimistö, kuten krokotiilit ja virtahevot, oli samanlaista kuin Egyptissä. Tästä hän päätteli löytäneensä Niilin yläjuoksun.
Euthymenes kirjoitti matkoistaan teoksen, joka vaikuttaa olleen laaja, koska siihen on paljon viittauksia myöhemmässä antiikin ajan kirjallisuudessa. Euthymeneen mainitsevat muun muassa Pseudo-Plutarkhos, Markianos Herakleialainen ja Seneca nuorempi.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Euthymenes Wikimedia Commonsissa
Draken

Draken voi tarkoittaa seuraavia asioita:
Saab 35 Draken, ruotsalaisen SAABin valmistama hävittäjälentokone
Draken, vuonna 1929 Utön luona haaksirikkoutunut suomalainen moottorikuunari
Draken International
HMS Draken (1595), vuonna 1595 vesillelaskettu linjalaiva
HMS Draken (1656), vuonna 1656 vesillelaskettu linjalaiva
HMS Draken (1717), kaleeri
Draken-luokka (1926), sukellusveneluokka
HMS Draken (1926), Draken-luokan sukellusvene
Draken-luokka, sukellusveneluokka
HMS Draken (Dra), Draken-luokan sukellusvene
| --- | --- |
: Tämä on täsmennyssivu, joka luettelee monimerkityksisen käsitteen eri merkitykset tai useita eri henkilöitä. Artikkelisivuja, joiden nimessä tai tekstissä lukee ”Draken”, voi hakea sivunnimihaulla, laajalla sivunnimihaulla tai tekstihaulla.
Euroopan unionin sirusäädös

Euroopan unionin sirusäädös eli Euroopan parlamentin ja neuvoston asetus Euroopan puolijohde-ekosysteemiä vahvistavasta toimenpidekehyksestä on Euroopan unionin säädös, joka tavoitteena on vahvistaa Euroopan kilpailukykyä puolijohdeteollisuudessa. Säädös on myös seurausta puolijohdepulasta, jonka vuoksi autoteollisuus on joutunut vähentämään tuotantoaan. Helmikuussa 2022 julkaistun säädöksen myötä luvattiin 42 miljardia euroa tukea puolijohdeteollisuudelle. Asetus hyväksyttiin huhtikuussa 2023.
Säädöksen myötä eurooppalaiselle puolijohdeteollisuudelle on tullut 22 miljardia euroa rahoitusta, josta 13,7 miljardia on yksityisiltä tahoilta.
Tavoitteena on kasvattaa Euroopan unionin osuutta globaaleista puolijohdeteollisuuden markkinoista 20 prosenttiin vuoteen 2030 mennessä. Hankkeeseen kuuluu kolme "pilaria": suuren mittakaavan teknologisen kapasiteetin rakentaminen ja innovointi; kehys julkisten ja yksityisten investointien kannustamiseen tuotantolaitoksille; ja koordinaatio European Semiconductor Boardin kautta Euroopan komission, jäsenvaltioiden ja sidosryhmien välillä.
Yhdysvalloissa on vastaava CHIPS and Science Act, joka on 52,7 miljardin dollarin ohjelma puolijohdeteollisuuteen.
Projekteja

Infineon Technologies aloitti toukokuussa 2023 uuden tehtaan rakentamisen Dresdeniin viiden miljardin euron investoinnilla. Investointi on Infineonin suurin yksittäinen investointi sen historiassa.
Aiheesta muualla

European Chips Act (englanniksi)
European Chips Act: Communication, Regulation, Joint Undertaking and Recommendation (englanniksi)
Gaby Casadesus

Robert ja Gaby Casadesus
Gaby Casadesus (9. elokuuta 1901 Marseille – 12. marraskuuta 1999 Pariisi) oli ranskalainen pianisti.
Casadesus opiskeli Marguerite Longin johdolla Pariisin konservatoriossa ja sai siellä ensimmäisen palkinnon pianonsoitossa 16-vuotiaana. Hän meni naimisiin pianisti Robert Casadesusin kanssa vuonna 1921. Gaby Casadesus tulkitsi ohjelmistoa muiden muassa Claude Debussylta, Maurice Ravelilta, Gabriel Faurélta, Florent Schmittilta ja Moritz Moszkowskilta. Hänen on kerrottu olleen läheisessä yhteistyösuhteessa osaan säveltäjistä. Lisäksi Casadesus erikoistui Felix Mendelssohnin teoksiin. Hän esiintyi myös duopianistina miehensä kanssa.
Casadesus opetti sekä Pariisissa että Yhdysvalloissa, johon hän lähti miehensä kanssa toisen maailmansodan takia. Casadesus sai miehensä kanssa Jean-pojan, josta myös tuli pianisti. Vuonna 1941 Casadesus esitti Princetonissa viulua soittaneen Albert Einsteinin kanssa muun muassa kaksi osaa yhdestä Wolfgang Amadeus Mozartin viulusonaateista. Casadesus oli mukana perustamassa Kansainvälistä Casadesus-pianokilpailua, jonka uudeksi nimeksi otettiin vuonna 1994 Clevelandin kansainvälinen pianokilpailu.
Franz Immig

| Henkilötiedot |
| --- | --- | --- |
Koko nimi: Franz Immig
Syntymäaika: 10. syyskuuta 1918
Syntymäpaikka: Sondernheim, Saksa
Kuolinaika: 26. joulukuuta 1955
Seurat
| Vuodet | Seura | O (M) |
| 1937-1940   1940–1948   1948–1952 | Karlsruher FV   Stuttgarter Kickers   1. FC Saarbrücken |  |
Maajoukkue
| 1939   1951–1952 |  Saksa   Saarland | 2(0)   3(0) |
Franz Immig (10. syyskuuta 1918 – 26. joulukuuta 1955) oli saksalainen jalkapalloilija, joka pelasi maaotteluita sekä Saksan että myös Saarin maajoukkueissa. Ammattilaisurallaan hän edusti Karlsruher FV:tä, Stuttgarter Kickersiä ja 1. FC Saarbrückeniä.
Franz Josef Meinrad Merkel

Franz Josef Meinrad Merkel (s. 22. syyskuuta 1944 Hardheim) on Brasiliassa toimiva saksalainen roomalaiskatolinen piispa. Hänet vihittiin spiritaanien papiksi 22. toukokuuta 1971 ja nimitettiin Humaitán hiippakunnan johtoon 26. heinäkuuta 2000. Piispaksi vihkiminen seurasi 15. lokakuuta. Pääkonsekraattorina toimi José Jovêncio Balestieri, jota avustivat Moacyr Grechi ja Sérgio Eduardo Castriani.
Franz Josef Kuhnle

Franz Josef Kuhnle vuonna 2018.
Franz Josef Kuhnle (27. huhtikuuta 1926 Ravensburg – 4. helmikuuta 2021) oli saksalainen roomalaiskatolinen piispa. Hänet vihittiin papiksi Rottenburgin hiippakuntaan 20. heinäkuuta 1952 ja nimitettiin sen vihkipiispaksi sekä Sorresin titulaaripiispaksi 13. lokakuuta 1976. Piispaksi vihkiminen seurasi 27. marraskuuta. Pääkonsekraattorina toimi Georg Moser, jota avustivat Carl Joseph Leiprecht ja Anton Herre.
18. tammikuuta 1978 Rottenburgin hiippakunta vaihtoi nimensä Rottenburg-Stuttgartiksi. Kuhnle erosi vihkipiispan tehtävistä 7. marraskuuta 1990.
Dan Halutz

Dan Halutz
Dan Halutz  kuuntele ääntämys (ohje) (hepr. ‏דן חלוץ‎) (s. 1948, Hagor) on IDF:n kenraaliluutnantti ja entinen Israelin ilmavoimien komentaja. Hänet nimitettiin IDF:n esikuntapäälliköksi 1. kesäkuuta 2005. Hän on koulutukseltaan ekonomi. Hänellä on vaimo, ja hän on kolmen lapsen isä.
Sotilasura

Halutz liittyi Israelin ilmavoimiin 1966 ja läpäisi taistelukoulutuksen 1968. Vuonna 1969 hän liittyi ensimmäiseen F-4 Phantom –laivueeseen ja osallistui 40 lento-operaatioon.
Myöhemmin hän lähti asevoimista jatkaakseen koulutustaan, mutta palasi reservistä Jom Kippurin sodan sytyttyä 1973. Sen aikana hän ampui alas kolme viholliskonetta ja osallistui 43 operaatioon.
Sodan päätyttyä hän siirtyi jälleen reserviin neljäksi vuodeksi palaten palvelukseen 1982, jolloin hänet koulutettiin lentämään uutta F-16-taisteluhävittäjää. Vuonna 1984 hän komensi Phantom-laivuetta ja 1986 hänet nimitettiin ilmavoimien Lavi-projektin johtoon. Projektin loputtua amerikkalaisten painostuksesta Halutz nimitettiin Hatzor-lentotukikohdan komentajaksi 1991.
Vuonna 1993 hänet ylennettiin prikaatikenraaliksi ja nimitettiin lennoston johtajaksi. Vuonna 1995 hänet nimitettiin ilmavoimien komentokeskuksen johtajaksi.
Vuonna 1998 Halutz ylennettiin kenraalimajuriksi ja 1999 hänet nimitettiin IDF:n pääesikunnan operatiivisen siiven johtoon.
Vuonna 2000 hänet nimitettiin Israelin ilmavoimien komentajaksi. Hän johti ilmavoimia Al-Aksan intifadan aikana. Halutzin suurimmat uudistukset ilmavoimissa ovat olleet lisääntynyt yhteistyö Israelin maavoimien ja Shin Betin, Israelin tiedustelupalvelun, välillä sekä miehittämättömien lennokkien lisääntynyt käyttö. Hänen aikanaan myös helikopterien ja hävittäjien täsmäiskukykyä on paranneltu vähentäen virheiden ja epäonnistumisten määrää huomattavasti. Halutz muistetaan kuitenkin ennen kaikkea palestiinalaisjohtajiin kohdistuneista iskuista. Vuonna 2004 hänet nimitettiin yleisesikunnan päälliköksi.
Al-Aksan Intifada

Israelin ilmavoimien komentajana Halutz aikaansai muutoksia, joiden ansiosta hän nautti lentäjien ja muiden alaistensa kunnioitusta. Hänen komentaja-aikanaan Israel osti F-15I sekä F-16I-hävittäjiä, jotka kykenevät strategiseen pommittamiseen kaikissa sääolosuhteissa. Näiden hävittäjien ostamista perusteltiin lähinnä Iranin uhalla. Niillä uskotaan voitavan iskeä Iranin ydinohjelman kohteisiin Israelista käsin. Lisäksi Halutzin komentajakaudella parannettiin myös miehittämättömillä lennokeilla tapahtuvaa ilmatiedustelua.
Halutz vakiinnutti IAF:n, IDF:n ja Shin Betin yhteistyötä mahdollistaen iskut palestiinalaisjohtajia vastaan vain minuutteja Shin Betin tiedonantojen jälkeen. Nämä osittain kiistanalaisiksi osoittautuneet surmat sai aikaan myös Halutziin itseensä kohdistuvaa kritiikkiä.
Israelin–Libanonin konflikti 2006

Israelin ja Hizbollahin välisessä konfliktissa Halutz oli Israelin armeijan esikuntapäällikkö. Konfliktin alkaessa Israel vastasi pääasiassa ilmahyökkäyksillä myös syvälle Libanoniin pääkaupunki Beirutiin asti. Kun tilanne Yhdistyneiden kansakuntien turvallisuusneuvoston päätöslauselmaehdotus ei tullut vielä hyväksytyksi Ranskan ja Yhdysvaltain käymien viimeisten neuvottelujen jälkeenkään lähinnä siksi, että Libanonin hallitus vastusti sitä, valmistautui Halutz maasodan laajentamiseen vaihtamalla operaation komentajan.
Halutz kannatti Etelä-Libanonin infrastruktuurin, mm. sähkönjakeluverkon tuhoamista, mihin ei pääministeri Ehud Olmert ja Israelin muu hallitus ollut valmis.
Ero

Dan Halutz ilmoitti eroavansa esikuntapäällikön tehtävästä.
Aiheesta muualla

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
Revised draft calls for 'progressive' IDF withdrawal from south Lebanon (Arkistoitu – Internet Archive)