stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Akseli Skutnabb
Elämäkerta > Akseli Skutnabbin vaimo ja lapset

Akseli Skutnabb meni naimisiin 1905 kansakoulunopettaja Hilda Helmi Maria Svedbergin (1880–1953) kanssa. Heillä oli viisi lasta: Zeila (s. 1906), Erik Anders (s. 1907), Irma Elisabet (s. 1910), Birgit Bjarma (s. 1915) ja Johannes Alfred (s. 1919). Helmi Skutnabb julkaisi 1921 ruotsinkielisen uskonnollisen romaanin Mot vida vyer (suomeksi nimellä Väljille vesille). Akseli Skutnabbin kuoltua Helmi Skutnabb asui 1931–1932 lapsineen Dominikaaniseen tasavaltaan perustetussa Viljavakka-nimisessä suomalaissiirtokunnassa, mutta perhe palasi Suomeen koska siirtokunnan olot eivät vastanneet heidän odotuksiaan.
Teoksia

Pyhä tie : Jesus yksinänsä. Wiipuri 1896, 2. painos Hämeenlinna 1901, 3. painos nimellä Pyhä tie ja Jeesus yksinänsä, Tampere 1912
Ijankaikkinen lunastus. Tekijä, Wiipuri 1900, 2. painos Tampere 1908, 3. painos Evankelinen kustannusliike, Tampere 1913
Riemusointuja : kokoelma hengellisiä lauluja, alkuperäisiä ja käännöksiä, 2. osa. Hämeenlinna 1901
Kotimaan lauluja : kokoelma virsiä ja hengellisiä lauluja. Tampere 1906, 2. lisätty painos Tampere 1910, 3. lisätty painos Evankelinen kustannusliike, Turku 1915, 4. lisätty painos Evankelinen kustannusliike, Turku 1919
Jumalan taistelu Jakobin kanssa. Tekijä, Tampere 1908
Kotimaan lauluja : kokoelma virsiä ja hengellisiä lauluja : koottuja ja mukailtuja 2, lisävihko. Tampere 1910
Jumala on rakkaus : 1 Joh. 4: 7-21. Evankelinen kustannusliike, Tampere 1912
Miksi te elävätä kuolleitten seassa etsitte? Evankelinen kustannusliike, Tampere 1912
Täydellisyyden portaat : havainnollinen esitys Room. 5: 1-5 johdosta. Evankelinen kustannusliike, Tampere 1912
Sana sanasta eli vastaus Pietari Kurviselle hänen kirjansa johdosta "Helluntailiike ja lapsikaste". Tampere 1914
Kotimaan lauluja : kokoelma virsiä ja hengellisiä lauluja : koottuja ja mukailtuja 3, lisävihko. Evankelinen kustannusliike, Tampere 1915
Evankelisia lauluja. Tekijä, Tampere 1925, 2. painos 1927
Uusi luomus. Otava 1930, 2. painos Lähetysystävä, Kalajoki 1970
Hänessä. Armon Sanomat, Tampere 1956
Sen Jumala teki : roomalaiskirjeen selitys, Skutnabbin saarnoista toimittanut Ulla Kotkavaara. Lähetysystävä, Kalajoki 1986
Rapid Support Forces

| Rapid Support Forces قوات الدعم السريع |
| --- | --- |
 Tunnus
 lippu
Toiminnassa:  2013–
Valtio:   Sudan
Aselajit:  puolisotilaalliset joukot
Osa joukkoa:  Sudanin asevoimat ja tiedustelupalvelu (aikaisemmin)
Koko:  100 000 (arvio 2023)
Komentajat
Nykyinen komentaja:  Mohamed Hamdan Dagalo (Hemedti)
Rapid Support Forces (RSF; arab. قوات الدعم السريع‎, Quwwāt ad-da‘m as-sarī‘) on sudanilainen puolisotilaallinen joukko, joka toimi aiemmin maan hallinnon alaisuudessa, mutta taistelee nykyään sitä vastaan. RSF koostuu pääosin Janjaweed-kapinallisista, jotka taistelivat Sudanin puolesta Darfurin konfliktissa. RSF on ollut syytettynä sotarikoksista toimistaan Darfurissa.
Sudanin epävakaan tilanteen aikana RSF:n ja Sudanin asevoimien yhteistyö on hajonnut erimielisyyksiin. Huhtikuussa 2023 RSF otti yhteen Sudanin asevoimien kanssa. Taistelut levisivät nopeasti pääkaupunki Khartumista muualle maahan ja levisivät sisällissodaksi.
Alkuperä

RSF:n juuret ovat Janjaweed-joukoissa, joita Sudanin hallitus käytti yrityksissä taistella hallituksen vastaista kapinaa vastaan ​​Darfurin konfliktin aikana. RSF perustettiin virallisesti vuonna 2013 Janjaweedin uudelleenjärjestelyn ja uudelleenaktivoinnin jälkeen kapinallisryhmien torjumiseksi Sudanin vallankumousrintaman kapinallisten yhteisten hyökkäysten jälkeen Pohjois- ja Etelä-Kordofanissa huhtikuussa 2013.
Käännös suomeksi
Elina Brotherus

Elina Anneli Brotherus (s. 29. huhtikuuta 1972 Helsinki) on valokuvaaja ja videotaiteilija. Hän on eräs kansainvälisesti tunnetuimmista suomalaisista nykyvalokuvaajista.
Tausta

Brotherus valmistui maisteriksi Helsingin yliopistosta pääaineenaan analyyttinen kemia vuonna 1997. Kaksi vuotta aiemmin hän oli myös aloittanut valokuvaustaiteen opinnot Taideteollisen korkeakoulussa, josta valmistui maisteriksi vuonna 2000.
Ura

Brotherus on pitänyt vuodesta 1997 lähtien lukuisia yksityis- ja yhteisnäyttelyitä Euroopassa, Pohjois-Amerikassa ja Aasiassa. Hänet on palkittu lukuisilla suomalaisilla ja kansainvälisillä valokuvapalkinnoilla, muun muassa Fotofinlandialla vuonna 2000 ja Carnegie Art Awardin nuoren taiteilijan palkinnolla vuonna 2003. Hän sai vuoden 2008 valokuvataiteen valtionpalkinnon. Vuonna 2012 Brotherukselle myönnettiin Pro Finlandia -mitali.
Brotherus on julkaissut muun muassa valokuvateokset Decisive Days (2002) ja The New Painting (2005). Hän teki Helsingin kaupungin tilaaman apulaiskaupunginjohtaja Pekka Saurin valokuvamuotokuvan, jonka hinta aiheutti kohua loppuvuodesta 2004. Brotherus on kuvannut yhdessä Kira Gluschkoffin kanssa molempien signeeraamat kuvat näyttelyyn What if?, joka oli esillä Pick Me -galleriassa Helsinki Photography -biennaalin yhteydessä.
Vuonna 2015 Brotherukselta ilmestyi taiteilijakirja 12 ans apres / 12 vuotta myöhemmin / 12 years later, johon Riikka Ala-Harja kirjoitti novellin 10 vuotta myöhemmin.
Alkuvuodesta 2017 Brotheruksen tuotannosta oli esillä laaja takautuva näyttely Turun taidemuseossa.  Loppuvuodesta Brotheruksen töitä oli näytteillä yksityisnäyttelyssä Pariisin Pompidou-keskuksessa, mikä oli Brotheruksen saama palkinto ranskalaisen rahapeliyhtiö PMU:n Carte Blanche -valokuvakilpailussa.lähde? Pariisista työt tulivat tammikuussa 2018 näytteille Helsingin Galleria Heinoon.
Brotheruksen laajin oma valokuvanäyttely, Tila – Aika – Liike, pidettiin Jyväskylässä lokakuusta 2023 helmikuuhun 2024. Kolmeen näyttelytilaan jakautunut kokonaisuus käsitteli kolmea eri teemaa: Aalto2-museokeskuksessa nähtiin Brotheruksen kuvia Alvar Aallon arkkitehtuurista ja tiloista, Jyväskylän taidemuseossa kuvia Brotheruksen uran varrelta ja Galleria Ratamossa kuvia teemalla liike.
Brotherus on ohjannut ja kuvannut kymmeniä kokeellisia lyhytelokuvia ja dokumentteja. Monet lyhytelokuvista hän on tehnyt yhteistyössä tanssija-koreografi Hanna Brotheruksen kanssa.
Tyyli ja vaikutteet

Kemian gradun valmistuttua Brotherus saattoi luopua tiukasta tieteellisestä ajattelusta. Tämä aiheutti ”valtavan luovuuden purskahduksen”. Hänen ensimmäiset näyttelyihin asti päätyneet työnsä ovat peräisin tältä ajalta.
Brotheruksen varhaiset työt käsittelivät henkilökohtaisia kokemuksia, rakkautta ja sen puutetta. 1990-luvun lopulta lähtien hän on keskittynyt ihmisen esittämiseen maisemassa sekä mallin ja taiteilijan suhteen pohdintaan. Sarja The New Painting tarkastelee geometristen maisemien ja figuuritutkielmien kautta valokuvauksen suhdetta taidehistoriaan ja klassisen maalaustaiteen ikonografiaan. Sarjasta 12 ans après lähtien Brotherus on palannut omaelämäkerrallisiin teemoihin. Hänen valokuvateoksensa Carpe Fucking Diem (2015) käsittelee lapsettomuutta.
Brotherus esiintyy itse suurimmassa osassa valokuvistaan. Hän kuvaa usein alastonta vartaloa ja tutkii kuvissaan tarkasti ihmisen tunnemaisemaa.
Yksityiselämä

Elina Brotherus asuu ja työskentelee sekä Suomessa että Ranskassa. Hänen elämänkumppaninsa on kuvataiteilija Lauri Astala.
Tanssija-koreografi ja kirjailija Hanna Brotherus on Elina Brotheruksen pikkuserkku ja läheinen ystävä. Elina Brotherus on laulaja-lauluntekijä Elsa Brotheruksen kummitäti.
Teokset

Brotherus, Elina & Kaila, Jan: Decisive Days, valokuvia-photographies-photographs 1997 - 2001.  Oulu: Kustannus Pohjoinen, 2002.  ISBN 9517493665
Brotherus, Elina: The New Painting.  Lontoo: Thames & Hudson, 2005.  ISBN 9780954600815  (englanniksi, ranskaksi)
Brotherus, Elina: Etudes d'après modèle, danseurs.  Pariisi: Les Éditions Textuel, 2007.  ISBN 978-2-84597-245-2  (ranskaksi, englanniksi)
Brotherus, Elina & Ala-Harja, Riikka: 12 ans apres / 12 vuotta myöhemmin / 12 years later.  Helsinki:  Sémiosquare, 2015.  ISBN 978-951-97491-4-3  (ranskaksi, suomeksi, englanniksi)
Brotherus, Elina: Carpe Fucking Diem.  Berliini: Kehrer, 2015.  ISBN 978-3-86828-626-7
Palkinnot

Lähde:
Fotofinlandia 2000
Prix Mosaïque, Centre National de l'Audiovisuel, Luxemburg 2001
Carnegie Art Award, nuoren taiteilijan palkinto 2003
Prix Niépce, Gens d'images, Ranska 2005
Valokuvataiteen valtionpalkinto 2008
Pro Finlandia-mitali 2012
Valtion viisivuotinen taiteilijaprofessoriapuraha 2021
Aiheesta muualla

Elina Brotheruksen verkkosivut
Elina Brotherus AV-arkin sivuilla
Elina Brotherus Kansallisgallerian kokoelmissa (Arkistoitu – Internet Archive)
Täydellisyyttä etsimässä - valokuvaaja Elina Brotherus Ylen Elävä arkisto
Heikka, Elina: Elina Brotheris – Melankolian viettelys Kaltio 2/2001.
| Auktoriteettitunnisteet  |
| --- | --- |
Kansainväliset:  FAST  ISNI  VIAF  WorldCat 
Kansalliset:  Norja  Ranska  BnF data  Saksa  Israel  Suomi (KANTO)  Yhdysvallat  Latvia  Japani  Tšekki  Korea 
Tieteilijät:  CiNii 
Taiteenala:  Photographers' Identities  RKD Artists  ULAN 
Henkilöt:  DDB  Uppslagsverket Finland 
Muut:  IdRef
Englannin kreolit

Englannin kreolit ovat kreolikieliä, jotka perustuvat englantiin, minkä takia sekä englanti että siihen perustuvat kreolikielet luokitellaan yhdeksi makro-englanniksi. Kielet ovat levinneet laajalti johtuen Ison-Britannian aiemmasta laajasta siirtomaaimperiumista. Tästä syystä on englanti on myös yksi tyypillisimmistä kreolikielten superstraateista.
Yhteensä englantiin perustuvia kreolikieliä lasketaan olevan 33 ja ne luokitellaan lähinnä maantieteellisin perustein Atlantin ja Tyynenmeren kreoleihin:
Saramacca
Atlantin kreolit
Turks ja Caicosin kreoli
Afro-seminolejen kreoli
Bahamasaarten kreoli
Gullah
Bajan
Grenadan kreoli
Anguillan kreoli
Tobagon kreoli
Trinidadin kreoli
Vincentin kreoli
Neitsytsaarten kreoli
Päiväntasaajaguinealainen pidgin
Ghanan pidgin
Krio
Kamerunin pidgin
Nigerian pidgin
Sranantongo
Aukan
Kwinti
Belizen kreoli
Saarelaiskreoli
Nicaraguan kreoli
Tyynenmeren kreolit
Bislama
Havaijin pidginenglanti
Kriol
Ngatikin kreoli
Pijin
Pitkern
Norfuk
Tok-pisin
Torresinsalmen kreoli
Afroseminolinen kreoli

| Afroseminolinen kreoli |
| --- | --- |
Muu nimi:  afro-seminoli
Tiedot
Alue:  Oklahoma, Texas, Coahuila
Puhujia:  200
Sija:  ei sadan suurimman joukossa
Kirjaimisto:  latinalainen
Kielitieteellinen luokitus
Kielikunta:  kreolikieli
Kielikoodit
ISO 639-1:  -
ISO 639-3:  afs
 Ohje 
Afroseminolinen kreoli on englannin kieleen perustuva kreolikieli. Sitä puhuvat mustat seminolit, jotka ovat mustien orjien ja seminoli-intiaanien jälkeläisiä. Suurin osa heistä asuu seminolien reservaatissa Oklahomassa, mutta muutamia asuu myös Texasin pohjoisosissa. Kieltä puhuu noin kaksisataa henkilöä, ja se on laajasti häviämässä, koska kielen puhujat siirtyvät puhumaan englantia. Kieli on sukua gullahin kreolikielelle. lähde?
Kreolikielet
Agalegan kreoli
Albanyn hollanti†
Antiilien kreoli
Berbicen hollanti†
Ceylonin hollanti
Chagossialainen kreoli
Chavacano
Fa D’ambu
Guadeloupen kreoli
Haitin kreoli
Hiri-motu
Karipúna
Kituba
Kreyol
Krio
Kriol
Louisianan kreoli
Mohawk hollanti†
morisyen
Neekerihollanti†
Norfuk
Palenquero
Papiamentu
Petjo
Pijin
Pitcairnin kieli
Ranskan Guayanan kreoli
Réunioninkreoli
Seychellien kreoli
Skepi†
Sranantongo
Tayo
Tok-pisin
Unserdeutsch
nihongo
betawi
patuá
norfuk
Belizen pääministeri

Belizen pääministeri on Belizen hallituksen johtaja.
Belizeä hallitsee monarkki, joka nimittää kenraalikuvernöörin. Viiden vuoden välein järjestettävien parlamenttivaalien jälkeen kenraalikuvernööri nimittää yleensä suurimman puolueen puheenjohtajan pääministeriksi. Pääministeri puolestaan ehdottaa varapääministeriä ja muita hallituksen jäseniä.
Luettelo Belizen pääministereistä

Itsenäisyyden ajan pääministerit: lähde?
| Nro | kuva | nimi | vallassa | puolue |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| 1 |  | George Cadle Price (1919–2011) | 1981 – 1984 | PUP |
| 2 |  | Manuel Esquivel (1940–2022) | 1984 – 1989 | UDP |
| (1) |  | George Cadle Price (1919–2011) | 1989–1993 | PUP |
| (2) |  | Manuel Esquivel (1940–2022) | 1993–1998 | UDP |
| 3 |  | Said Musa (s. 1944) | 1998–2008 | PUP |
| 4 |  | Dean Barrow (s. 1951) | 2008–2020 | UDP |
| 5 |  | Johnny Briceño (s. 1960) | 12. marraskuuta 2020 alkaen | PUP |
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Belizen pääministeri Wikimedia Commonsissa
Olli Puhakka

Olli Puhakka
Fiat G.50, konetyyppi jolla Puhakka lensi palvellessaan Lentolaivue 26:ssa.
Risto Olli Petter Puhakka (11. huhtikuuta 1916 Sortavala – 28. tammikuuta 1989 Helsinki) oli suomalainen hävittäjälentäjä ja Mannerheim-ristin ritari. Sotilasarvoltaan hän oli everstiluutnantti. Puhakka lensi 401 sotalentoa ja saavutti 43 ilmavoittoa. Hänet nimitettiin Mannerheim-ristin ritariksi 21. joulukuuta 1944 numerolla 175.
Olli Puhakka syntyi Sortavalassa tohtori Yrjö ja Ester Amalia (o.s. Oesch) Puhakan perheeseen. Perhe muutti pian Puhakan syntymän jälkeen Helsinkiin. Sotilasuransa Puhakka aloitti 6. kesäkuuta 1935 astumalla asepalvelukseen Ilmailukouluun. Hänet ylennettiin reservin vänrikiksi 18. elokuuta 1936. Puhakka kutsuttiin palvelukseen Lentolaivue 26:een 1. kesäkuuta 1939. Laivueen kalustona oli tuolloin Fokker D.XXI -hävittäjät. Puhakka ampui talvisodassa Fokkerilla alas 4 vastustajan konetta. Laivueen vastaanotettua Fiat G.50 -hävittäjät helmikuussa 1940, Puhakka ampui konetyypillä vielä kaksi vastustajan konetta alas ennen sodan päättymistä. Jatkosodan alettua Puhakka palveli samassa laivueessa 26. lokakuuta 1941 asti, jolloin hänet komennettiin Lentolaivue 30:een. 2. kesäkuuta 1942 hänet siirrettiin takaisin LeLv 26:een, jossa hänet ylennettiin lentueen päälliköksi. 29. joulukuuta 1942 seurasi ylennys kapteeniksi, ja 9. helmikuuta 1943 siirto Messerschmitt Bf 109 -koneilla varustettuun Lentolaivue 34:ään, 3. lentueen päälliköksi. Puhakka ampui MT-kalustolla lentäessään alas 26 vastustajan konetta. Puhakka jäi sodan päätyttyä Ilmavoimien palvelukseen 25. heinäkuuta 1946 asti, jolloin hän erosi omasta pyynnöstään. Puhakka toimi liikennelentäjänä ja lentotoiminnan johtajana – nykytermein pääohjaajana – Finnairilla vuoteen 1971 asti.
HBR Motorsport

HBR Motorsport on itävaltalainen formulatalli. Talli kilpaili Formula 3 Euroseriesissä vuosina 2003–2009 parhaana sijoituksenaan sarjan viides tila kaudelta 2006.
Starmerin hallitus

| Starmerin hallitus |
| --- | --- |
  Yhdistyneen kuningaskunnan  hallitus
 Virassa
 Kabinetin ensimmäinen kokous 6. heinäkuuta 2024
Toimikausi alkoi:  5. heinäkuuta 2024
Valtionpäämies:  Charles III
Jäsenet
Hallituksen johtaja:  Keir Starmer
Hallituksen varajohtaja:  Angela Rayner
Hallituspuolue:  Työväenpuolue
Hallituksen asema:  Enemmistöhallitus 402 / 650
Oppositiopuolue:  Konservatiivipuolue
Oppositiojohtaja:  Rishi Sunak (2024) Kemi Badenoch (2024–)
Historia
Vaalit:  Yhdistyneen kuningaskunnan parlamenttivaalit 2024
Edellinen:  Sunakin hallitus
Starmerin hallitus on Yhdistyneen kuningaskunnan hallitus, joka astui virkaan vuoden 2024 parlamenttivaalien jälkeen. Hallitus on työväenpuolueen muodostama enemmistöhallitus, ja sitä johtaa pääministeri Keir Starmer.
Kabinetti

| Salkku | Ministeri | Aloitti tehtävässä | Lopetti tehtävässä |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| Pääministeri First Lord of the Treasury | Keir Starmer | 5. heinäkuuta 2024 | Tehtävässä |  |  |
| Varapääministeri Asunto-, yhteisö- ja paikallishallintoministeri | Angela Rayner | 5. heinäkuuta 2024 | Tehtävässä |  |  |
| Valtiovarainministeri Second Lord of the Treasury | Rachel Reeves | 5. heinäkuuta 2024 | Tehtävässä |  |  |
| Ulkoasiain- ja kansainyhteisön ministeri | David Lammy | 5. heinäkuuta 2024 | Tehtävässä |  |  |
| Sisäasiainministeri | Yvette Cooper | 5. heinäkuuta 2024 | Tehtävässä |  |  |
| Puolustusministeri | John Healey | 5. heinäkuuta 2024 | Tehtävässä |  |  |
| Oikeusministeri Lordikansleri | Shabana Mahmood | 5. heinäkuuta 2024 | Tehtävässä |  |  |
| Lancasterin herttuakunnan kansleri | Pat McFadden | 5. heinäkuuta 2024 | Tehtävässä |  |  |
| Terveys- ja sosiaaliministeri | Wes Streeting | 5. heinäkuuta 2024 | Tehtävässä |  |  |
| Alahuoneen johtaja Lord President of the Council | Lucy Powell | 5. heinäkuuta 2024 | Tehtävässä |  |  |
| Ylähuoneen johtaja Lord Privy Seal | Angela Smith, Basildonin paronitar Smith | 5. heinäkuuta 2024 | Tehtävässä |  |  |
| Energiaturvallisuus- ja hiilineutraaliusministeri | Ed Miliband | 5. heinäkuuta 2024 | Tehtävässä |  |  |
| Ympäristö-, ruoka- ja maaseutuministeri | Steve Reed | 5. heinäkuuta 2024 | Tehtävässä |  |  |
| Talous- ja kauppaministeri Board of Traden puheenjohtaja | Jonathan Reynolds | 5. heinäkuuta 2024 | Tehtävässä |  |  |
| Työ- ja eläkeministeri | Liz Kendall | 5. heinäkuuta 2024 | Tehtävässä |  |  |
| Opetusministeri Nais- ja tasa-arvoasiain apulaisministeri | Bridget Phillipson | 5. heinäkuuta 2024 | Tehtävässä |  |  |
| Liikenneministeri | Louise Haigh | 5. heinäkuuta 2024 | Tehtävässä |  |  |
| Kulttuuri-, media- ja urheiluministeri | Lisa Nandy | 5. heinäkuuta 2024 | Tehtävässä |  |  |
| Pohjois-Irlannin-ministeri | Hilary Benn | 5. heinäkuuta 2024 | Tehtävässä |  |  |
| Skotlannin-ministeri | Ian Murray | 5. heinäkuuta 2024 | Tehtävässä |  |  |
| Walesin-ministeri | Jo Stevens | 5. heinäkuuta 2024 | Tehtävässä |  |  |
| Tiede-, innovaatio- ja teknologiaministeri | Peter Kyle | 5. heinäkuuta 2024 | Tehtävässä |  |  |
Osallistuvat kabinetin kokouksiin
| Valtiovarainministeriön parlamentaarinen sihteeri Alahuoneen chief whip | Alan Campbell | 5. heinäkuuta 2024 | Tehtävässä |  |  |
| Valtiovarainministeriön pääsihteeri | Darren Jones | 5. heinäkuuta 2024 | Tehtävässä |  |  |
| Englannin ja Walesin kruununjuristi Pohjois-Irlannin kruununjuristi | Richard Hermer | 5. heinäkuuta 2024 | Tehtävässä |  |  |
Esch (Boxtel)

| Esch (Boxtel)> Alankomaat |
| --- | --- |
 Eschin keskusta.
 Lippu:  Vaakuna
 Esch kartta vuodelta 1867
Valtio:  Alankomaat
Provinssi:  Pohjois-Brabant
Hallinto:  
 – hallinnollinen keskus:  Boxtel
Pinta-ala:  5,47 km²
 – maa:  5,32 km²
Väkiluku (2023):  2 150
Esch on kylä  Boxtelin kunnassa, Pohjois-Brabantin maakunnassa Hollannissa. Vuodesta 1996 vuoteen 2021 se oli osa Haarenin kuntaa. Ennen vuotta 1996 Esch oli yksi pienimmistä itsenäisistä kunnista Pohjois-Brabantissa.
Kylä mainittiin ensimmäisen kerran vuosina 773 tai 774 nimellä Hesc, ja se tarkoittaa luultavasti "tuhkametsää eli jalopuulaji lehtosaarni (lat."Fraxinus excelsior").  Esch on kirkkokylä, joka kehittyi varhaiskeskiajalla Esserstroomin varrelle. Echternachin luostarilla oli omaisuutta Eschissä 800-luvulla.
Pyhän Willibrordusin kirkon torni on peräisin 1400-luvun lopulta. Kirkko rakennettiin vuosina 1926 ja 1927 bysanttilaiseen arkkitehtuuriin. Käännynnäisen Sancta Monican rakensivat vuonna 1895 lähetyssaarnaaja sisaret Onze-Lieve-Vrouwe van Afrika (Afrikan Neitsyt Maria).  Vuonna 2012 luostari muutettiin kerrostaloksi.
Eschissä asui vuonna 1840 kaikkiaan vain 245 ihmistä. Esch oli erillinen kunta vuoteen 1996 asti, jolloin se yhdistettiin Haareniin.
Galleria

Esch, Sint-Willibrorduskerkin kirkko.
Zac Jones

| Zac Jones |
| --- | --- |
 Zac Jones Hartford Wolf Packissa 2023.
Henkilötiedot
Syntynyt: 18. lokakuuta 2000 (ikä 24) Richmond, Virginia
Kansalaisuus:   Yhdysvallat
Jääkiekkoilija
Pelipaikka:  puolustaja
Maila:  vasen
Pituus:  180 cm
Paino:  86 kg
Seura
Seura:  New York Rangers
Sarja:  NHL
Pelaajaura
Pääsarjaura:  2020–
NHL-varaus:  68. varaus, 2019 New York Rangers
Zac Jones (s. 18. lokakuuta 2000 Richmond, Virginia, Yhdysvallat) yhdysvaltalainen jääkiekkoilija. Hänen pelipaikkansa on puolustaja ja hän laukoo vasemmalta. Jones edustaa NHL-joukkue New York Rangersia.
Ennen NHL-uraansa Jones pelasi University of Massachusetts Amherst -yliopiston joukkueessa. New York Rangers varasi hänet kolmannella kierroksella 68. varausvuorolla vuoden 2019 NHL:n varaustilaisuudessa. Jones on pelannut 91 NHL:n runkosarjan ottelua. Näissä otteluissa hän on tehnyt neljä maalia ja 21 syöttöä eli yhteensä 25 tehopistettä. Uran tilastot päivitetty 14. joulukuuta 2024.
Emil Hurja

Emil Hurja vuonna 1938.
Emil Edward Hurja (22. tammikuuta 1892 Crystal Falls, Michigan, Yhdysvallat – 30. toukokuuta 1953 Washington D.C., Yhdysvallat) oli amerikansuomalainen poliittinen vaikuttaja, toimittaja ja kirjailija. Hurja oli uranuurtaja mielipidetiedustelujen käyttämisessä poliittisena välineenä ja Franklin D. Rooseveltin presidenttikauden aikana tehtyjen sosiaalisten ja taloudellisten uudistusten tärkeä taustavaikuttaja.
Hurja oli suomalaisten siirtolaisten poika, isä Matt Hurja (alun perin Matti Pitkäkangas) oli töissä kaivoksessa. Hän aloitti kirjapaino-oppilaana vuonna 1909, työskenteli postissa ja sekalaisissa töissä samalla kun opiskeli. Hänestä tuli Charles A. Sulzerin sihteeri vuonna 1917. Hurja suoritti B.A.-tutkinnon Washingtonin yliopistossa vuonna 1917.
Hän palveli vänrikkinä, myöhemmin kapteenina Yhdysvaltain ilmavoimissa ensimmäisessä maailmansodassa vuosina 1917–1919. Hän avioitui Gudrun Andersin kanssa 22. kesäkuuta 1919. Hurja työskenteli toimittajana sanomalehtialalla Daily American -lehdessä Teksasissa vuosina 1919–1926. Hän työskenteli finanssi- ja kaivosasiantuntijana New Yorkissa vuosina 1927–1931. Hurja julkaisi teoksen History of Presidential Inauguration (1932)
Hurjan kuva oli Time-lehden kannessa maaliskuussa 1936. Hän toimi demokraattisessa puolueessa 1932–1937 ja vuonna 1933 hänestä tuli puoluejohtaja James Farleyn avustaja. Hänen kirjansa Westward Ho, Fare Paid ilmestyi 1937. Vuosina 1937–1939 hän toimi talousanalyytikkona ja vuosina 1939–1945 Pathfinder-lehden kustantajana ja päätoimittajana.
Rooseveltin pyrkimys hallinnon keskittämiseen oli pettymys Hurjalle. Sen vuoksi Hurja siirtyi republikaaniseen puolueeseen ja asettui vuonna 1946 ehdokkaaksi edustajainhuonevaaleissa Michiganista .Häntä ei kuitenkaan valittu. Emil Hurja on haudattu Arlingtonin sotilashautausmaan osastolle 8.
Palkinnot ja tunnustukset

Suomen Valkoisen Ruusun ritarikunnan 1. luokan ritarimerkki
Norjan Pyhän Olavin ritarikunnan kunniamerkki
Aiheesta muualla

Mr. Hurja - Washingtonin suurin mysterio, Helsingin Sanomat, 16.12.1934, nro 339, s. 14, Kansalliskirjaston digitaaliset aineistot
Yhdysvaltain presidentin oikea käsi. Suomalainen Emil Hurja, Suomen Kuvalehti, 09.02.1935, nro 6, s. 10, Kansalliskirjaston digitaaliset aineistot
| Auktoriteettitunnisteet  |
| --- | --- |
Kansainväliset:  FAST  ISNI  VIAF  WorldCat 
Kansalliset:  Ranska  BnF data  Saksa  Suomi (KANTO)  Yhdysvallat 
Henkilöt:  Kansallisbiografia  Biografiasampo 
Muut:  SNAC
Kollaasi

I.K.Bonset (1883–1931), La matière denaturalisée. Destruction 2. Colage, 1923(?).
Kollaasi on tekniikka, jossa erilaisia materiaaleja yhdistetään samaan teokseen. Nimi tulee ranskan verbistä coller (liimata) ja tekniikka on syntynyt 1900-luvun alun kubistien parissa. Kollaasi voi olla myös kolmiulotteinen eli veistos, jota kutsutaan myös assemblaasiksi.
Kollaasiin voi käyttää lähes millaisia liimattavia materiaaleja tahansa, kuten sanomalehteä, pahvia, kankaita, hiekkaa, jouhia, puuta, esineitä, pigmenttejä ja niin edelleen. Yleisin käytetty materiaali on kuitenkin paperi. Liimojen lisäksi kollaasin sideaineena käytetään nykyisin yleisesti akryylimediumeja. Raja kollaasin ja sekatekniikan välillä on usein epäselvä.
Esinekollaaseihin eli assemblaaseihin on erikoistunut oululainen Reijo Hukkanen, jonka teoksia on kutsuttu materiaalirunoudeksi.
Peter von Bagh esittää väitöskirjassaan Peili jolla oli muisti (2002), että kollaasi on elokuvallisen koosteen eli kompilaation laajempi lajiyhteys. Kyseessä on 1900-luvun tyypillinen taiteellinen tekniikka, joka sai kiteytyneet, ilmaisevat kasvonsa ensiksi 1910-luvun alun maalaustaiteessa ja sitten ”kuin ketjureaktiossa” muissakin taiteissa. Kollaasin murros sijoittuu ensimmäistä maailmansotaa edeltäviin vuosiin, mutta kollaasin historiaa tutkinut von Bagh toteaa, että "idea jatkoi voimakasta kulkua seuraavien parin vuosikymmenen ajan ja kulki läpi keskeisten uusien suuntauksien (kubismi, futurismi, eri kaupunkien nimissä kulkevat dadat, surrealismi, suprematismi, fotomontaasi) ja myös monien keskeisten taiteilijoiden (Braque, Picasso, Duchamp, Ernst) tuotannon".